cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pioneeripataljoona 26 (jatkosota)
Lakkauttaminen
Pioneeripataljoona 26:n lakkauttamisvalmistelut aloitettiin heti aselevon tultua voimaan. Nuoret palvelukseen jäävät ikäluokat siirrettiin henkilötäydennyskeskuksiin ja muiden osalta aloitettiin kotiuttaminen. Kuljetukset Hirvensalmelle aloitettiin 10. marraskuuta 1944 ja kotiuttaminen oli saatettu loppuun 18. marraskuuta mennessä.
Pataljoonan riveissä oli kaatunut sodan aikana 2 upseeria, 11 aliupseeria sekä 39 miehistöön kuuluvaa eli yhteensä 52 miestä.
Beggars Opera
Beggars Opera oli progressiivisen rockin yhtye Glasgow’sta Skotlannista. Sen perustivat vuonna 1969 kitaristi Ricky Gardiner (s. 1948 Edinburgh), Alan Park (koskettimet), (s. 1951 Glasgow), Martin Griffiths (laulu), Marshall Erskine (basso, huilu) ja Raymond Wilson (rummut).
Vuonna 1970 yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Vertigo Recordsin kanssa ja julkaisi samana vuonna ensimmäisen albuminsa Act One sekä singlen ”Sarabande”.
Seuraavana vuonna julkaistiin toinen albumi Waters of Change, ja yhtyeeseen liittyi basisti Gordon Sellar (s. 1947, Glasgow). Albumilta julkaistu single ”Time Machine” menestyi hyvin Saksassa, jossa yhtye esiintyi ahkerasti.
Erskine lähti yhtyeestä ennen kolmannen albumin Pathfinder (1972) levytyksiä. Albumilla kuullaan cover-versio Richard Harrisin hitistä ”MacArthur Park”.
Yhtye koki useita miehistömuutoksia: Pete Scott tuli Martin Griffithsin tilalle vuonna 1972, ja Linnie Paterson korvasi Pete Scottin 1973. Get Your Dog Off Me -albumin (1973) nauhoituksiin osallistuivat Gardiner, Park and Sellar).
Vuonna 1974 koottiin uusi Beggars Opera, joka levytti kaksi albumia Jupiter Recordsille Saksassa: ”Sagittary” kokoonpanolla Ricky Gardiner (kitara), Pete Scott (laulu), Virginia Scott (mellotron) ja Mike Travis (rummut) sekä "Beggars Can't Be Choosers", jossa Clem Cattini tuli Mike Travisin tilalle rumpuihin.
Ricky Gardiner soitti David Bowien albumilla Low ja  Iggy Popin albumilla Lust for Life sekä Idiot –albumin kiertueella 1976. Hän kirjoitti yhdessä Iggy Popin kanssa kappaleen ”The Passenger”.
Alan Park on työskennellyt Cliff Richardin kiertueilla ns. musical directorina useamman vuoden ajan.
Nicolas Vallar
Nicolas Vallar (s. 22. lokakuuta 1983) on tahitilainen jalkapalloilija, joka edustaa Tahitin korkeimman sarjatason A.S. Dragonia. Vallar pelaa myös Tahitin jalkapallomaajoukkueessa, jonka kapteeni hän myös on. Vallar on Tahitin joukkueesta ainoa hyökkääjä Marama Vahiruan ohella, joka on jalkapalloammattilainen tai jolla on ammattilaistausta jalkapallossa.
Seuraura
Nicolas Vallar aloitti uransa vuonna 1997 ranskalaisessa SCO Angersissa Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Ligue 2:ssa. Vuonna 2001 Vallar siirtyi HSC Montpellier’n B-joukkueeseen, joka pelasi Ranskan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla. Vallar pelasi joukkueessa 36 ottelua, ennen kuin hän siirtyi vuonna 2003 FC Setén joukkueeseen Ranskan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle. Vallar pelasi joukkueessa kolme vuotta, mutta kun vuonna 2006 Seté putosi toiseksi korkeimmalta sarjatasolta Ligue 2:sta sarjaporrasta alemmaksi, Vallar jätti joukkueen. Vallar siirtyi seuraavaksi Portugaliin, FC Penafieliin, jossa hän ei kuitenkaan pelannut yhtään virallista ottelua. Vallar jätti Penafielin kauden päätyttyä ja oli ilman seuraa kauden 2007–2008 alun, kunnes vuonna 2008 hän siirtyi FC Montceau Bourgogneen. Vallar pelasi joukkueessa yhden kauden, kunnes palasi kotimaansa Tahitin liigaan, A.S. Dragoniin. Vallar on voittanut Dragonissa Tahitin mestaruuden kahdesti, kaudella 2011–2012 ja 2012–2013.
Tahitin alle 21-vuotiaiden maajoukkue
Vallar aloitti maajoukkueuransa Tahitin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa, jossa Vallar pelasi vuoden 2001 ajan. Vallar edusti maansa alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta kolmessa ottelussa, joissa hän teki yhden maalin, helmikuussa 2001 pelatussa ottelussa Uutta-Kaledoniaa vastaan.
Tahitin A-maajoukkue
Vallar lukeutui pitkään Tahitin parhaisiin jalkapalloilijoihin pelattuaan ammattilaisena Ranskassa, mutta teki maajoukkuedebyyttinsä vasta vuonna 2012. Vallar oli Tahitin joukkueen avainpelaajia vuoden 2012 Oseanian mestaruuskisoissa, ja teki kisoissa myös kaksi maalia. Yhden 4–3 voitossa Uutta-Kaledoniaa vastaan ja toisen 4–1 voitossa Vanuatua vastaan. Tahiti pelasi hienot Oseanian mestaruuskisat, ja selvisi aina turnauksen finaaliin asti. Kun Uusi-Kaledonia voitti välierässä yllätyksellisesti turnauksen suurimman ennakkosuosikin ja maanosan menestyneimmän maan, Uuden-Seelannin, avautui Tahitille hyvä sauma voittaa maanosan mestaruus, sillä se oli voittanut finaalivastustajansa Uuden-Kaledonian alkulohkossa. Tahiti voitti finaalin 1–0, ja voitti ensimmäisen maajoukkueturnauksen historiassaan, Vallarin ollessa tärkeä osa joukkuetta.
Oseanian mestarina Tahiti pääsi myös mukaan vuoden 2013 Maanosaliittojen cupiin, jossa se pelasi B-lohkossa, Uruguayn, Espanjan ja Nigerian kanssa. Altavastaaja Tahiti sai kisayleisöltä paljon kannustusta, erityisesti avausottelussa Nigeriaa vastaan. Vallar pelasi Tahitin kapteenina joukkueen kaikissa Maanosaliittojen cup-otteluissa, joissa Tahiti hävisi Nigerialle 6–1, Espanjalle 10–0 ja Uruguaylle 8–0. Hävittyään kaikki ottelunsa Tahiti jäi alkulohkonsa viimeiseksi ja putosi ennen turnauksen cup-vaihetta. Ottelussa Nigeriaa vastaan Vallar oli Tahitin epäonnen soturi, ohjattuaan ensin Nigerian laukauksen omaan maaliin ja sen jälkeen loukkaannuttuaan toisen puoliajan alussa. Huolimatta loukkaantumisesta Nigeria-ottelussa, Vallar pelasi kuitenkin täydet minuutit Espanjaa ja Uruguayta vastaan.
Pelityyli
Vallar on hyvä pääpelaaja ja keskuspuolustajaksi myös melko hyvä maalintekijä. Vallar on myös hyvä riistämään pallon terävillä liukutaklauksillaan. Nicolas Vallarin heikkouksiin voidaan lukea hitaus, sillä Vallar ei aina pysy nopeiden hyökkääjien perässä. Tämä korostui erityisesti Maanosaliittojen cupissa 2013.
Kanadan Grand Prix 2011
Kanadan Grand Prix 2011 oli Formula 1 -kauden 2011 seitsemäs osakilpailu, joka käytiin 12. kesäkuuta Circuit Gilles Villeneuven osittaisella katuradalla.
Paalupaikalta kilpailuun lähti Red Bull -tallin Sebastian Vettel, jolle paalupaikka oli kauden kuudes. Kilpailu käynnistyi turva-auton vetäessä letkaa märän radan vuoksi. Neljännellä kierroksella turva-auton poistuttua varikolle, törmäsi Lewis Hamilton Mark Webberin auton takapyörään sillä seurauksella, että Webber pyörähti, ja putosi monta sijaa. Kilpailun kahdeksannella kierroksella Hamilton yritti ohittaa Jenson Buttonia, mutta hän sulki linjan, ja Hamilton törmäsi ensin Buttonin takapyörään, ja sitten reunamuuriin. Hän joutui keskeyttämään. Button puolestaan meni varikolle vaihtamaan renkaat. Button sai myös varikon läpiajorangaistuksen ajettuaan liian lujaa turva-autotilanteessa. Kun 24 kierrosta oli ajettu, jouduttiin kilpailu keskeyttämään kaatosateen vuoksi. Tällä hetkellä kärjessä oli Sebastian Vettel, toisena Kamui Kobayashi ja kolmantena Felipe Massa. Tauko venyi lopulta kahden tunnin mittaiseksi, ja kilpailu jatkui turva-auton ajaessa edellä. Kilpailun 37. kierroksella Button osui Fernando Alonson takapyörään, jolloin Alonso pyörähti ja joutui keskeyttämään. Tilanteessa Buttonin rengas hajosi, joten hän joutui käymään varikolla vaihtamassa renkaat ja uuden keulan. Tämän seurauksena Button putosi kilpailussa vielä mukana olleista kuljettajista viimeiseksi, sijalle 21. Felipe Massan auto hipaisi seinää, kun hän yritti ohittaa eri kierroksella olevaa Narain Karthikeyania kostealta ajolinjalta. Hän joutui käymään varikolla vaihtamassa etusiiven. Kuudentena ajanut Nick Heidfeld joutui keskeyttämään etusiiven irrottua autosta kesken ajon. Hetkeä aiemmin hän oli törmännyt edelle olevan Kamui Kobayashin perään, jolloin etusiipi oli jo hajonnut.
Kilpailun voittoon ajoi lopulta Jenson Button, joka oli välillä viimeisenä kilpailussa. Buttonin voitto varmistui, kun hän ohitti viimeisellä kierroksella kilpailua johtaneen Sebastian Vettelin. Vettel teki ajovirheen, ja Button meni ohi. Vettelin jälkeen kolmanneksi ajoi Mark Webber. Kilpailu kesti yli neljä tuntia kahden tunnin tauon vuoksi. Kilpailusta tuli näin historian pisin F1-kilpailu. Turva-auto oli radalla enemmän kuin missään aikaisemmassa F1-kilpailussa, peräti kuusi kertaa. Kilpailussa tehtiin "eniten turva-auton perässä ajettuja kierroksia" ennätys, kun kilpailussa ajettiin peräti 32 kierrosta turva-auton vetäessä letkaa. Tämä ennätys rikkoitui myöhemmin vuoden 2016 Brasilian GP:ssä
Ottaa päähän
Ottaa päähän on rap-artisti Altiksen ensimmäinen studioalbumi. Sen julkaisi Skill Street Entertainment 27. heinäkuuta 2011.
Freund
Freund on ystävää tarkoittava saksan kielen sana, joka on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Vlatko Ilievski
Vlatko Ilievski (2. heinäkuuta 1985 – 6. heinäkuuta 2018 ) oli pohjoismakedonialainen laulaja ja näyttelijä. Hän edusti maataan vuoden 2011 Euroviisuissa kappaleella ”Rusinka”. Ilievski oli oman semifinaalinsa 16:s 36 pisteellä ja näin ollen karsiutui finaalista. Rusinka tarkoittaa venäläistä tyttöä. Ilievski kuului ennen soolouraansa yhtyeeseen nimeltä Morality.
Ilievski kuoli 33-vuotiaana. Hänet löydettiin kuolleena autostaan, ja kuolinsyyksi todettiin myöhemmin huumeet, muun muassa kokaiini.
Kit Kat
thumb|250px|Kit Kat -suklaata. KitKat on Nestlén valmistama suklaapatukka. Niitä myydään tavallisina patukoina ja pusseissa. KitKat muodostuu keksistä, joka on kuorrutettu suklaalla. Guinness World Recordsin mukaan KitKatilla on kaikkein eniten eri makuja, esimerkiksi wasabi, kurkku, suola ja vesimeloni.
Otto Honkaheimo
Otto Oskari Honkaheimo (s. 3. elokuuta 1985 Rauma) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 587 runkosarjaottelua tehopistein 17+88=105 ja keräten 608 jäähyminuuttia sekä 49 playoff/playout-ottelua tehopistein 3+9=12 ja keräten 69 jäähyminuuttia. Honkaheimo pelasi suurimman osan urastaan kasvattajaseurassaan Rauman Lukossa, jossa hän pelasi SM-liigaa 11 kautena ja toimi joukkueen kapteenina vuodet 2011–2014. Honkaheimo voitti Lukossa SM-pronssia vuosina 2011 ja 2014. Hän pelasi SM-liigaa myös Kalevan Pallossa, Helsingin IFK:ssa, Hämeenlinnan Pallokerhossa ja Vaasan Sportissa sekä loi pääsarjauraa myös yhtenä kautena Norjassa.
Pelityyli
Honkaheimo tunnettiin yleisesti peruspuolustajana, joka ei varsinaisesti loistanut millään osa-alueella. Elite Prospects -sivuston mukaan hän oli pelityyliltään all around -puolustaja, joka liikkui hyvin ja pelasi voimakkaasti omalla puolustusalueella. Honkaheimo kykeni myös johtamaan joukkuetta. Hän oli myös kohtalaisen hyvä hyökkäyspäässä, vaikka Honkaheimolla oli puutteita visiossa.
Seuraura
Honkaheimo on Rauman Lukon kasvatti. Hän teki kaksivuotisen SM-liigasopimuksen joukkueen kanssa toukokuussa 2003. Honkaheimo pelasi kauden 2003–2004 kuitenkin vielä suurimmaksi osaksi Lukon A-nuorissa, joiden tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 5+20=25. Honkaheimo sijoittui A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Lukon SM-liigajoukkueess hän sai tililleen kuusi runkosarja- ja yhden playoff-ottelun. Honkaheimo pelasi kauden aikana miesten pelejä myös viiden Mestis-ottelun verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Kaudella 2004–2005 Honkaheimo jäi osittain NHL:n työsulkuvahvistus Hal Gillin tulon myötä vähälle peliajalle ja pelasi ison osan kaudestaan vielä myös A-nuorissa. Hän pelasi SM-liigan puolella varsinaisen tulokaskautensa tehden 29 runkosarjaottelussa kolme syöttöpistettä. Kaudella 2005–2006 Honkaheimon odotettiin ottavan seuraava askel hyväksi SM-liigapuolustajaksi, mutta hän ei saanut kauden aikana kuitenkaan oikein missään vaiheessa Lukon pelisysteemistä kiinni ja Honkaheimon oman pään virheet näkyivät joukkueen puolustuksen toiseksi huonoimmassa teholukemassa -10. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa 38 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Honkaheimo kävi myös kolmen ottelun vuokralla Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa marraskuussa 2005. Hän pelasi ison osan kaudestaan vielä myös Lukon A-nuorissa, joita Honkaheimo vahvisti kevään 2006 pudotuspelien ajan. Helmikuussa 2006 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Lukon kanssa.
Honkaheimo otti kaudella 2006–2007 kehitysaskeleita SM-liigassa, jossa hän teki 51 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 3+7=10. Honkaheimo teki liigauransa avausmaalin 23. marraskuuta 2006 ylivoimalla vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Forssan Palloseurassa. Kaudella 2007–2008 Honkaheimo jäi Lukossa vähälle peliajalle. Lokakuussa 2007 hänet kaupattiin Kalevan Palloon vaihdossa Matti Kuusistoon. Honkaheimo sai uudessa joukkueessaan enemmän vastuuta. Kaudeksi 2008–2009 hän palasi try-outin kautta Lukkoon. Tammikuussa 2009 Honkaheimo teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kaudella 2010–2011 Honkaheimo nousi Lukon varakapteeniksi. Hän otti kehitysaskeleita puolustuspelaamisessa ja nousi Lukko-puolustuksessa johtavaan rooliin. Honkaheimo sijoittui 106 minuutillaan jäähypörssissä yhdeksänneksi. Hän oli kevään 2011 pudotuspeleissä Lukon tehokkain puolustaja. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Helmikuussa 2011 Honkaheimo teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Lukon kanssa. Kaudella 2011–2012 hän nousi joukkueen kapteeniksi ja teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 3+24=27. Honkaheimo keräsi myös yhden kauden jäähyennätyksensä 108 minuutillaan, joilla hän sijoittui jäähypörssissä kuudenneksi. Joulukuussa 2011 Honkaheimo teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Lukon kanssa, joka sisälsi vuoden mittaisen option ulkomailla pelaamisesta.
Kausi 2012–2013 oli Honkaheimolle taas henkilökohtaisesti haastava, mistä kertoo teholukema –14. Kaudella 2013–2014 hän pelasi alavartalovamman takia vain 34 runkosarja- ja yhden playoff-ottelun. Honkaheimo voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Kesäkuussa 2014 Lukko ja Honkaheimo purkivat yhteisymmärryksessä sopimuksensa. Samana päivänä hänen kerrottiin siirtyvän vuoden mittaisella sopimuksella Helsingin IFK:hon kaudeksi 2014–2015.
Marraskuussa 2015 Honkaheimo siirtyi aluksi kolmen ottelun mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Lempäälän Kisaan oltuaan alkukauden 2015–2016 ilman sopimusta. Tämän jälkeen hän siirtyi neljän ottelun mittaisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Honkaheimo loukkaantui heti HPK-debyytissään, mutta hän teki kuitenkin joukkueen kanssa loppukauden jatkosopimuksen joulukuussa juuri ennen paluutaan kaukaloon. Loukkaantumiset sotkivat kuitenkin myös Honkaheimon kevätkautta ja kaikkiaan hän pelasi HPK:ssa kauden aikana vain 24 ottelua.
Syyskuussa 2016 Honkaheimo siirtyi viiden viikon mittaisella keikkasopimuksella Norjan GET-ligaenissa pelaavan Stjernen Hockeyn riveihin. Marraskuussa hän siirtyi 12 ottelun mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Heinolan Peliittoihin. Honkaheimo pelasi siellä neljä ottelua, jonka jälkeen hän siirtyi joulukuussa 7. tammikuuta 2017 asti kestäneellä sopimuksella Vaasan Sportin SM-liigajoukkueeseen paikkaamaan Ari Gröndahlin ja Robin Salon maajoukkuekutsuja sekä Aleksi Laakson loukkaantumista. Lyhyen sopimuksen päätteeksi Honkaheimon sopimusta jatkettiin kauden 2016–2017 loppuun.
Honkaheimo oli ilman sopimusta alkukauden 2017–2018, jolloin hän kuitenkin harjoitteli II-divisioonajoukkue Eurajoen Lätkän mukana. Lokakuussa 2017 Honkaheimo kuitenkin ilmoitti omalla Twitter-tilillään lopettaneensa pelaajauransa. Hän aloitti myös uran OP Vakuutuksen asiamiehenä.
Maajoukkueura
Honkaheimo pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2003, jolloin hän toimi Suomen varakapteenina.
Honkaheimo pelasi myös kaksi A-maaottelua osallistuttuaan Suomen ensimmäiselle MM-leiriviikolle keväällä 2012. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä näin ollen 4. huhtikuuta 2012 Rapperswilissä Sveitsiä vastaan.
Muuta
Syksyllä 2017 Honkaheimo on toiminut Lukon otteluiden kommentaattorina Rauman paikallisradio Radio Ramonan ottelulähetyksissä.
Honkaheimon serkut Antti ja Mikko ovat pelanneet myös jääkiekkoa.
Outous
Outous (S) on hiukkasfysiikassa alkeishiukkasiin liittyvä kvanttiluku. Se säilyy vahvassa ja sähkömagneettisessa, mutta ei heikossa vuorovaikutuksessa.
Outo kvarkki
Kvarkkiteoriassa yksi kvarkeista on nimeltään outo kvarkki ja sitä vastaava antikvarkki outo antikvarkki (}. Oudon kvarkin outous on -1, oudon antikvarkin +1, muiden kvarkkien 0. Kvarkeista muodostuneiden hiukkasten kuten baryonien ja mesonien outous voidaan määritellä siinä olevien outojen antikvarkkien ja outojen kvarkkien lukumäärien erotuksena:
missä on outojen antikvarkkien ja  outojen kvarkkien lukumäärä.
Käsitteen historia
Termit outous ja outo hiukkanen olivat käytössä jo ennen kvarkkimallin keksimistä. Käsitteen ottivat käyttöön Murray Gell-Mann ja Kazuhiko Nishijima selittääkseen, miksi joitakin hiukkaslajeja kuten kaoneja ja hyperoneja syntyy helposti hiukkastörmäyksissä, mutta ne hajoavat paljon hitaammin kuin niiden suuren massan ja niiden syntyyn liittyvän suuren vaikutusalan perusteella voitiin odottaa. Koska tällaisia hiukkasia syntyi aina pareittain, oletettiin, että niihin oli lisättävä uusi suure, outous, joka säilyi niiden syntyessä, mutta ei niiden hajotessa.
Sekä baryonit että mesonit voidaan ryhmitellä "perheisiin", joista kuhunkin kuuluvilla hiukkasilla on lähes yhtä sama massa, mutta eri suuri varaus. Kummassakin ryhmässä näistä yhtä voidaan pitää "perus­perheenä", jonka baryonien joukossa muodostavat nukleonit eli protoni ja neutroni, mesonien joukossa taas pionit. Kullekin perheelle on määritettävissä varaus­keski­piste eli perheeseen kuuluvien hiukkasten suurimman ja pienimmän varauksen keskipiste. Esimerkiksi pionien varaukset ovat -1, 0 ja +1, joten tämän perheen varaus­keski­piste on 0; nukleonien varaukset taas ovat +1 ja 0, joten niiden muodostaman perheen varaus­keski­piste on +1. Outous määriteltiin alkujaan kunkin perheen ja vastaavan perus­­perheen varaus­keski­pisteen erotuksena kerrottuna kahdella. Esimerkiksi sigma-baryonien varaukset ovat -1, 0 ja +1, on näiden muodostaman perheen varaus­keski­piste 0. Tämän ja nukleonien muodostaman perusperheen varaus­keski­pisteiden erotus on -1/2, joka kahdella kerrottuna on -1; niinpä sigma-baryonien outous on -1.
Kvarkkimallin tullessa tunnetuksi osoittautui, että perusperheen hiukkaset sisälsivät vain u- ja d-kvarkkeja, mesonit myös niiden antikvarkin, muiden perheiden hiukkaset sen sijaan myös yhden tai useamman s-kvarkin eli oudon kvarkin, samaan perheeseen kuuluvat aina yhtä monta outoa kvarkkia. Täten ilmeni, että outouden alkuperäinen määritelmä, sellaisten hiukkasten osalta, joissa on vain u-, d- ja s-kvarkkeja, oli yhtäpitävä edellä esitetyn, outojen kvarkkien ja antikvarkkien lukumäärään perustuvan määritelmän kanssa. Alkuperäistä määritelmää ei kuitenkaan voida soveltaa sellaisiin vasta myöhemmin löydettyihin hiukkasiin, joissa on myös c- (lumo), b- tai t-kvarkkeja.
Säilymislaki
Outouden säilymislaki pätee vahvassa ja sähkömagneettisessa, mutta ei heikossa vuorovaikutuksessa. Tämän vuoksi keveimmät hiukkaset, joissa on outo kvarkki, eivät voi hajota vahvalla vaan ainoastaan sitä paljon hitaammalla heikolla vuorovaikutuksella. Useimmissa tapauksissa niiden hajotessa outous muuttuu yhdellä yksiköllä, mutta kaonien hajotessa tästä on poikkeuksiakin.
Eri hiukkasten outoudet
thumb|200px|Spin 3/2 -baryonit kvarkkien yhdistelminä. Ylimmällä rivillä olevien baryonien outous on 0, toisella rivillä -1, kolmannella -2 ja alimpana olevalla -3. thumb|200px|Spin 1/2 -baryonit kvarkkien yhdistelminä. Ylimmällä rivillä olevien baryonien (protonin ja neutronin) outous on 0, toisella rivillä olevien -1, kolmannella -2. thumb|200px|Spin-0 -mesonit kvarkkien yhdistelminä. Ylimmällä rivillä olevien mesonien outous on +1, keskimmäisellä rivillä 0 ja alimmalla rivillä -1.
Seuraavassa luettelossa ovat mukana vain eräät tärkeimmät hiukkaset, joissa ei ole muita kuin u-, d- ja s-kvarkkeja.
Baryonit
Baryoneissa ei ole antikvarkkeja. Näin ollen niiden outous on määritelmän mukaan s-kvarkkien eli outojen kvarkkien lukumäärän vastaluku ja on aina negatiivinen tai nolla. Niitä vastaavien antibaryonien outous on sama kuin niissä olevien s-antikvarkkien eli outojen antikvarkkien lukumäärä.
Mesonit
Mesonit koostuvat yhdestä kvarkista ja yhdestä antikvarkista. Mesonin outous on 0, jos siinä ei ole s-kvarkkia eikä s-antikvarkkia tai siinä ovat ne molemmat, muutoin -1, jos siinä on s-kvarkki ja +1, jos siinä on s-antikvarkki.
William Sims
William Sowden Sims (15. lokakuuta 1858 Port Hope, Ontario, Kanada — 28. syyskuuta 1936, Boston, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen amiraali. Hän ansioitui erityisesti laivasuunnittelun, laivuetaktiikoiden ja laivaston tykistön periksiantamattomana kehittäjänä. Tämän vuoksi häntä pidetään yhtenä Yhdysvaltain laivaston historian vaikutusvaltaisimmista upseereista.
Ura
Sims syntyi Ontariossa yhdysvaltalaisen insinöörin perheeseen vuonna 1858. 18-vuotiaana Sims meni Yhdysvaltain laivastoakatemiaan, josta hän valmistui vuonna 1880. Hänestä tuli upseeri "Uuden laivaston" ("New Navy") aikakautena, jolloin purjelaivoista alettiin luopumaan ja laivasto siirtyi käyttämään panssaroituja höyryaluksia. Valmistumisensa jälkeen hän siirtyi meripalvelukseen, jossa pysyi pääsääntöisesti 17 vuoden ajan. Meriupseerin kannalta aika oli melko haasteetonta, sillä kiinnostavat komennukset olivat harvinaisia ja ylennyksiä jaettiin vähän. Tuona aikana hän kirjoitti navigaatio-opuksen, joka jäi Yhdysvaltain laivaston ja kauppalaivaston käyttöön pitkäksi aikaa. Vuosien 1888-1889 aikana hän otti vuoden mittaisen virkavapaan, jonka hän käytti ranskan kielen opiskelemiseen Pariisissa. Hän oppi puhumaan kieltä sujuvasti, mistä oli hänelle myöhemmin hyötyä.
Vuosisadan lopun 1897–1900 Sims toimi laivastoattaseana Yhdysvaltain Pariisin ja Pietarin lähetystöissä. Tämän vuoksi hän ei voinut osallistua Espanjan–Yhdysvaltain sodan meritaisteluihin. Yhdysvaltain laivasto oli pärjännyt hyvin sodassa, mutta tästä huolimatta monien maiden laivastoihin tutustunut Sims piti sitä uusimmasta kehityksestä jälkeenjääneenä ja pienikokoisena. Luonteeltaan hän oli hallitseva ja suorapuheinen mies, joka toi oman mielipiteensä julki. Hän vetosi sekä laivaston johtohenkilöihin että poliittisiin päättäjiin pyrkien tuomaan esille havaitsemiaan puutteita sekä löytämiään parantamismahdollisuuksia. Hän ajoi voimakkaasti uudistuksia pyrkien vaikuttamaan myös laivastoasioiden hallintoon, jota hän piti liian monille tahoille sirpaloituneena. Hänen uudistamispyrkimyksensä toi hänelle myös vastustajia, joista kansallismielisimmät pyrkivät leimaamaan hänet ajan puitteissa halventavasti anglofiiliksi sekä kanadalaisen syntyperänsä että sen seikan vuoksi, että Sims käytti Britannian kuninkaallista laivastoa esikuvana monissa puheenvuoroissaan.
Vuosina 1901-1902 Sims palveli Yhdysvaltain Aasian laivaston komentajan alaisuudessa. Tänä aikana hän oppi brittiläiseltä kapteenilta Percy Scottilta pysyvään tähtäämiseen perustuvan tykistön tulitustekniikan. Hän kirjoitti tekniikasta laivastoministeriöön, mutta alhaisesta arvosta johtuen häntä ei kuunneltu. Seuraavaksi hän kirjoitti suoraan presidentti Theodore Rooseveltille, joka vaikuttui Simsin ehdotuksesta sekä Yhdysvaltain laivaston tilaan kohdistetusta kritiikistä ja teki hänestä laivaston tykistöharjoitusten tarkkailijan. 1900-luvun alun merkittävimpiä meritaisteluita käytiin Venäjän–Japanin sodan aikana 1904-1905. Sims pääsi seuraamaan tätä laivastosodankäyntiä sotilastarkkailijana. Nähdessään kansainvälisesti ylistetyn venäläisen panssariristeilijä Gromoboin hän ei ollut vakuuttunut, vaan hän löysi useita puutteita sen suunnittelussa. Venäjän tappio ratkaisevissa meritaisteluissa tuli monille yllätyksenä, mutta ei Simsille. Sodan jälkeen hän pystyi käyttämään havaitsemiaan yhteneväisyyksiä venäläisten ja yhdysvaltalaisten laivojen suunnittelussa jälkimmäisten parantamiseksi. Sims näki vain vähän taistelutoimintaa pitkän meripalveluksensa aikana. Vuosina 1909-1911 hän palveli taistelulaiva USS Minnesotan komentajana. Vuosina 1913-1915 hän oli kahden hävittäjälippueen komentaja, kunnes hän sai USS Nevadan komentajuuden. Muutamaa kuukautta ennen Yhdysvaltojen liittymistä ensimmäiseen maailmansotaan hänet siirrettiin Yhdysvaltain Newportin laivastoakatemian johtajaksi.
Sims vieraili Britanniassa ja piti saksalaisia sukellusveneitä vaarallisimpana uhkana liittoutuneiden menestykselle. Hän vaati laivaston johtoa siirtämään kaiken sukellusveneiden vastaiseen sodankäyntiin käyvän kaluston saksalaisia vastaan. Sodan jälkeen hän kritisoi laivaston menettäneen miljoonien tonnien edestä tarvikkeita, minkä vuoksi hän laski sodan jatkuneen tarpeettomasti kuusi kuukautta pitempään, mikä puolestaan aiheutti liittoutuneille satojen tuhansien henkien sekä miljardien dollarien menetyksen. Hän joutui riitoihin laivastoministeri Josephus Danielsin kanssa, joka kuitenkin puolustautui. Vaikka Sims kärsi poliittisen tappion, hän pystyi uusimaan virkansa laivastoakatemian johdossa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1922.
Yksityiselämä
Sims avioitui vasta varttuneella iällä 48-vuotiaana. Hänen vaimonsa Ann Hitchcock oli Yhdysvaltain sisäministeri Ethan Allen Hitchcockin tytär.
Gagarin Cup -pudotuspelit 2018
Gagarin Cup -pudotuspelit 2018 ovat jääkiekkoliiga KHL:n kauden 2017–2018 pudotuspelit, jotka alkoivat 3. maaliskuuta 2018 ja päättyvät huhtikuussa 2018. Runkosarjan läntisen ja itäisen konferenssin kahdeksan parasta etenivät pudotuspeleihin. Jokainen ottelusarja pelataan paras seitsemästä -menetelmällä.
Turnauspuu
<section begin="Turnauspuu"/><section end="Turnauspuu"/>
Chaoxianin luola
Chaoxianin luola eli Chaoxiandong sijaitsee Yanshanin kylässä Chaoxianin piirikunnassa, joka kuuluu Anhuin maakuntaan. Luolasta on löytynyt ihmisen jäänteet, joilla on sekä Homo erectuksen että Homo sapiensin piirteet.
Luola ja sen ympäristö
Yanshanin kylän vieressä olevalla noin 500 metriä korkealla Yanshanin kukkulalla on useita karstimaan vajoamia. Muutama niistä ovat laajentuneet luoliksi, kuten esimerkiksi noin kuuden kilometrin etäisyydellä sijaitseva arkeologisesti mielenkiintoinen Yinshanin luola ja tässä käsiteltävä Chaoxianin luola. Seudun vaikutuspiiriin kuuluu Chao Hun järvi, jonka laskujoki Yuxi He virtaa alueen vierestä ja yhtyy myöhemmin Jangtsen jokeen.
Tukimushistoria
Keväällä 1982 saatiin ilmoitus jääkauden aikaisten nisäkkäiden jäännösten löytöpaikasta Yanshanin kukkulalla. Paleontologinen laitos (Institue of Vertebrate Paleontology and Paleoanthropology (IVPP)) ja maakunnan arkeologinen laitos (Anhui Archeological Institute) lähettivät paikalle yhteisen tutkimusryhmän etsimään lisää jäännöksiä ja tutkimaan niiden löytöpaikkaa. Kuukausien työn tuloksena saatiin talteen suuri joukko nisäkkäiden luunkappaleita ja ihmisen takaraivoluun kappale. Löytöpaikalle palattiin kaivamaan talvella 1983 ja nisäkkäiden luiden lisäksi löydettiin ihmisen yläleuan luu.
Löytöaineisto
Kaivauksissa on tutkittu romahtaneen luolan rinnettä ja rinteestä on löydetty viisi löytöjä sisältävää kerrosta. Kerrosten 1–2 ja 3–5 välissä on kalliota, joten ne eivät ole syntyneet kerrostumalla toistensa päälle. Kaikista kerroksista on löydetty eläinten luita. Ihmisen takaraivoluun kappale ja yläleuan kappale löytyivät toisesta kerroksesta.
Takaraivoluu
Takaraivoluu ei ole säilynyt aivan ehjänä. Siitä on lohjennut osia, mutta siitä on voitu päätellä ihmisen kehitysaste verrattain hyvin. Sitä on verrattu muihin samanikäisiin Homo erecktuksen ja Homo sapiensin jäänteisiin. Kaksi piirrettä yhdeksästä viittaavat erectukseen ja loput yhdeksästä sapiensiin. Takaraivon kyhmy, mihin niskaa tukevat lihakset kiinnittyvät, ei ole kehittynyt täysin nykyihmisen miehen tasolle. Tästä on arveltu, että yksilö olisi ollut nainen.
Yläleuka
Yläleukaluu ei ole säilynyt ehjänä ja siinä oli löydettäessä kiinni vain osa hampaista. Löytökohdan vierestä löytyi myös irronneita hampaita. Hampaita löytyi yhteensä kahdeksan. Luuston perusteella suun yläosa oli nykyihmiseen verrattuna työntynyt hieman eteen, nenä oli hieman tukevampi ja hampaat olivat leveämmät ja pitempiä. Yläleukaluu muistuttaa hieman enemmän sapiensin kuin erectuksen luuta. Myös hapaissa on kummankin piirteitä.
Eläinten jäänteet
Eläinten fossiileistä tunnistettiin muun muassa hyeena, peuraeläimiä, sika, sapelihammastiikeri ja norsu. Ilmasto oli tuolloin eläinten mieltymyksistä päätellen lämmin ja kostea
Ajoitukset
Hampaista ja luunpalasista teetetyt ajoitukset uraani-isotooppimenetelmällä määrittivät fossiilit 160 000–200 000 vuotta vanhoiksi. Koska monet tuon aikaisten löydöt on ajoitettu uudelleen ja niille on saatu paljon vanhempia ajoituksia, teetettiin niistä vuonna 2010 uudet ajoitukset. Menetelmänä oli uraani-isotooppien massaspektrometrinen ajoitustapa, joka antoi uudeksi iäksi 310 000–360 000 vuotta.
Antropologinen merkitys
Ihmisluiden piirteet ovat olleet hämmentäviä. Mittojen perusteella sekä kehittynyt Homo erectus että varhainen Homo sapiens tulevat kyseeseen. Niille tutkijoille, jotka uskovat erectuksen kehittyneen Itä-Kiinassa sapiensiksi, molempien piirteiden esiintyminen samassa kallossa on tästä prosessista eräs todiste. Samanlaisia kummallekin sopivia piirteitä on tavattu myös Longtanin luolassa, jossa kuitenkin erctuksen piirteet veivät voiton. Tällä hetkellä ollaan hyväksytty laajalti, että Chaoxianin ihminen on varhainen Homo sapiens. On myös ehdotettu uutena ajatuksena, että yksilö olisikin edustanut Homo heidelbergensistä.
Peter Baltes
Peter Baltes (s. 4. huhtikuuta 1958 Solingen, Länsi-Saksa) on saksalainen basisti ja laulaja, joka tunnetaan parhaiten saksalaisen heavy metal -yhtye Acceptin jäsenenä. Acceptin lisäksi hän on tehnyt yhteistyötä useiden yhtyeiden ja artistien, kuten Dokkenin, Scorpionsin ja John Norumin kanssa. Baltes on arvostettu basisti, ja hänet on äänestetty Euroopan parhaaksi basistiksi vuonna 1985.
Ura Acceptissa
Baltes ryhtyi säveltämään Hoffmannin kanssa uusia kappaleita pian Acceptiin liittymisensä jälkeen. Tyypillisesti Baltes teki bassosovitusten lisäksi kappaleisiin myös alustavat laulusuudet ennen kuin ne annettiin laulajalle pidemmälle työstettäväksi. Hoffmannin ja Baltesin yhteistyö kesti yli 40 vuotta, ja sen tuloksena syntyi suurin osa Acceptin kappaleista.
Accept on julkaissut Baltesin kanssa 15 studioalbumia. Ensimmäinen albumi Accept julkaistiin vuonna 1979. Yhtye julkaisi 1980-luvulla seitsemän albumia: I’m a Rebel, Breaker, Restless and Wild, Balls to the Wall, Metal Heart, Russian Roulette ja Eat the Heat. Vuonna 1989 yhtye hajosi. Paluun se teki vuonna 1992 albumilla Objection Overruled. Accept teki vielä albumit Death Row ja Predator ennen kuin hajosi uudelleen vuonna 1997. Accept palasi Baltesin kanssa vuonna 2009. Sen jälkeen yhtye julkaisi albumit Blood of the Nations, Stalingrad, Blind Rage ja The Rise of Chaos. pienoiskuva|Peter Baltes (vasemmalla) ja Wolf Hoffmann soittamassa Acceptin konsertissa.|alt=
Baltes ilmoitti 27. lokakuuta 2018 jättävänsä Acceptin. Ilmoituksessaan hän kiitti yhtyeen faneja yhteisistä vuosista.
Työskentely muiden artistien kanssa
Kun Accept 1980-luvun alussa oli vasta tekemässä läpimurtoaan, Baltes soitti bassoa Dokkenin vuoden 1983 albumilla Breaking the Chains. Acceptin ensimmäisen tauon aikana 1980- ja 1990-lukujen taitteessa Baltes teki yhteistyötä eri artistien kanssa. Don Dokken pyysi häntä basistiksi sooloalbumilleen Up From The Ashes (1990). Baltes lauloi taustalauluja Scorpionsin Savage Amusement -albumilla ja soitti bassoa John Norumin albumilla Face The Truth (1992). Baltes ei voinut osallistua albumia seuranneelle kiertueelle, sillä Accept teki ensimmäisen paluunsa samoihin aikoihin. Hän soitti jälleen bassoa Norumin vuonna 1996 ilmestyneellä neljännellä soololevyllä Worlds Away.
Baltes aloitti 2000-luvun puolivälissä yhteistyön Anthrax-kitaristi Dan Spitzin DeuxMonkey-yhtyeen kanssa. Hän joutui kuitenkin vetäytymään hankkeesta, kun Accept teki paluun laulaja Mark Tornillon kanssa. Studiossa Baltes on työskennellyt muun muassa Simon Wrightin (AC/DC), Terry Bozzioin, Glenn Hughesin (Deep Purple), Joey Tempestin ja Gary Mooren kanssa.
Baltes osallistui entisten U.D.O. -kitaristien Mathias Dieth in ja Stefan Kaufmann in kanssa Udo Dirkschneider in kokoamaan projektiin DATOG, Dirkschneider & The Old Gang. Kokoonpano teki singlen "Where The Angels Fly" vuonna 2020 ja kolmen kappaleen EP-levyn Arising vuonna 2021.
Kunnianosoitukset ja merkitys
Baltes äänestettiin vuonna 1985 Metal Hammer -lehdessä parhaaksi eurooppalaiseksi basistiksi ja Burrn! Magazinen lukijaäänestyksessä parhaaksi basistiksi. pienoiskuva|Peter Baltes (vasemmalla) soittaa kuvassa Warwickin nimikkobassoaan. Kitaristi Wolf Hoffmann oikealla. Monet artistit ovat nostaneet Baltesin metallimusiikin parhaimpiin kuuluvana basistina ja omana esikuvanaan. Don Dokken on sanonut Peter Baltesin olevan paras basisti, jonka kanssa hän on soittanut. Myös Simon Wright on kertonut, että Baltesin on erinomainen basisti, jonka kanssa on hienoa työskennellä. Cannibal Corpsen basisti Alex Webster on kertonut, että Baltes on yksi hänen ensimmäisistä vaikuttajistaan. Baltes on osoittanut lavaesiintymisellään, soittotaidollaan ja säveltämisellään, miten tärkeä rooli basistilla voi metallimusiikissakin olla. Baltesia arvostetaan yhtenä harvoista tyylilajin basisteista, joka soittaa sooloja livetilanteissa.
Instrumentit ja välineet
Peter Baltes on käyttänyt Fender Precision-, Vintage ICON V4MRSSB Sunset Sunburst- ja Warwick-bassoja. Baltes käyttää EMG-mikrofoneja ja Peavey-vahvistimia.
Yksityiselämä
Baltes on tullut uskoon, ja hän on ollut sen jälkeen aktiivinen Christian Life Centerissa. Uskoontuloon vaikutti voimakkaasti Baltesin auttamalle nuorelle yhtyeelle tapahtunut onnettomuus. Baltes oli menossa tapaamaan yhtyettä heidän harjoitustilaansa, mutta saapui myöhässä. Harjoitustilassa ollut kerosiinilämmityslaite oli räjähtänyt, ja syttyneen tulipalon seurauksena yhtyeen laulaja ja kitaristi kuolivat vammoihinsa.
The Leftovers
The Leftovers on yhdysvaltalainen draamasarja, jonka ovat luoneet Damon Lindelof ja Tom Perrotta. Se perustuu Perrottan samannimiseen romaaniin vuodelta 2011. Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta. The Leftovers alkoi HBO-kanavalla 29. kesäkuuta 2014, ja viimeinen jakso esitettiin 4. kesäkuuta 2017.
Deutsche Guggenheim
thumb|250px|Deutsche Guggenheim sijaitsi vuonna 1920 valmistuneessa rakennuksessa Berliinissä. Deutsche Guggenheim oli Berliinissä Deutsche Bankin rakennuksen alakerrassa vuosina 1997–2012 sijainnut taidemuseo. Se oli Deutsche Bankin ja Solomon R. Guggenheimin säätiön yhteisyritys, joka päättyi vuoden 2012 lopussa.
Make It wit Chu
Make It wit Chu on yhdysvaltalaisen rockyhtye Queens of the Stone Agen kappale, joka julkaistiin kolmantena singlenä yhtyeen viidenneltä albumilta Era Vulgaris lokakuussa 2007. Kappaleen on kirjoittanut Josh Homme, Alain Johannes ja Michael Melchiondo. Sille kuvattiin aiempien singlejen tapaan musiikkivideo.
Harjalaiskiainen
Harjalaiskiainen eli kauluslaiskiainen (Bradypus torquatus) on kolmivarvaslaiskiaisten (Bradypodidae) heimoon kuuluva laiskiaislaji.
Ulkonäkö ja koko
Harjalaiskiaisen turkki on väriltään harmaanruskea, päälaen ja kuonon alueet ovat tummempia. Lapaluidensa välissä sillä on vaalea ruskeatäpläinen laikku. Sen harja muodostuu erityisen pitkistä kaulakarvoista. Lajin ruumiinpituus on tavallisesti 50–60 senttimetriä ja hännän pituus 6,5–7 senttimetriä. Harjalaiskiainen painaa noin neljä kilogrammaa.
Make It wit Chu
”Make It wit Chu” ylsi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 101. Singlen B-puolena julkaistiin coverit Brian Enon kappaleesta ”Needles in the Camel’s Eye” ja Billy Idolin kappaleesta ”White Wedding”.
Harjalaiskiainen
Ravinto ja elintavat
Harjalaiskiaisen ravintoa ovat muurahaispuiden suvun lajien lehdet ja versot. Ne viettävät tavallisesti aikaa roikkuen puiden oksista takaraajoillaan, jolloin niiden etukäpälät jäävät vapaiksi lehtien ottamiseen ja toisten kantavien oksien etsimiseen. Harjalaiskiaisnaaras kantaa poikastaan tavallisesti neljästä kuuteen kuukautta ja se syntyy kuivakauden alkaessa. Lajin elinikä on korkeintaan 12 vuotta.
Uhat ja suojelu
vasen|pienoiskuva|Täytetty harjalaiskiainen [[Barcelonan luonnontieteellisessä museossa.]] Vuoden 1991 arvion mukaan metsänhakkuut olivat rajoittaneet harjalaiskiaisen elintilaa merkittävästi, ja se onkin nykyisin ylälahkonsa vajaahampaiset (Xenarthra) uhanalaisin laji. Harjalaiskiainen on rauhoitettu Brasilian laissa, ja se elää Córrego do Veadon luonnonpuiston, Sooretaman luonnonpuiston, Nova Lombardian luonnonpuiston sekä Monte Pascoalin kansallispuiston alueella. Mahdollisesti sitä on myös Serra dos Órgãosin kansallispuistossa. Tijucan kansallispuistoon kotiutettiin vuonna 1969 kaksitoista harjalaiskiaista. Niitä on myös yritetty kasvattaa useissa eläintarhoissa, mutta tässä on ollut ongelmana keksiä niille syötävää muurahaispuiden lehtien ja versojen tilalle. Vuonna 2008 Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN arvioi harjalaiskiaisen erittäin uhanalaiseksi lajiksi, mutta korjasi luokitustaan vuonna 2009 vaarantuneeksi lajiksi, kun laiskiaisen elinalueita olikin löytynyt vuonna 2008 luultua enemmän. Lajin populaatiot ovat kuitenkin edelleen heikkenemässä sen sademetsäympäristön rappioitumisen ja salametsästyksen vuoksi.
Deutsche Guggenheim
Guggenheim-museon ensimmäinen johtaja Hilla Rebay muutti New Yorkiin Preussista.
Bourem
Bourem on kaupunki ja Bouremin piirin hallinnollinen keskus Malin Gaon alueella. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 95 kilometriä Gaosta luoteeseen. Asukkaita on 27 500 henkeä (vuonna 2009).
Deutsche Guggenheim
Toiminta
Museossa järjestettiin vuosina 1997–2012 noin 60 näyttelyä, ja vierailijoita oli 1,8 miljoonaa.
Bourem
Kuntaan kuuluu 12 kylää ja 9 paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat etupäässä songhaita, tuaregeja, bozoja ja bambaroita. Vallitseva uskonto on islam.
Deutsche Guggenheim
Toiminta
Museossa oli esillä muun muassa Jeff Wallin ja Anish Kapoorin teoksia sekä puolalaisen taiteen näyttely noin 30 taiteilijalta. Kesällä 2008 toteutti taiteilija Collin Schorr näyttelyn "Freeway Balconies", jossa oli taiteilijoiden omakuvia ja otos amerikkalaisen nykytaiteen suuntauksista. Kolme vuotta aikaisemmin näyttelyssä ”Vanity of Allegory” oli teoksia Andy Warholilta, Federico Felliniltä, Walt Disneyltä ja Marcel Duchampilta.
Lentopallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2010
Lentopallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2010 järjestettiin Italiassa 25. syyskuuta–10. lokakuuta.
Deutsche Guggenheim
Toiminta
Deutsche Guggenheimissa oli myös esillä osia pankin yli 50 000 teoksen kokoelmasta. Sen 25-vuotisen perustamisen kunniaksi kesällä 2005 esitettiin Zaha Hahidin näyttelyarkkitehtuuria. Kokoelman taiteilijoista esillä on ollut teoksia muun muassa Anish Kapoorilta, Gerhard Richteriltä, Jeff Koonsilta ja William Kentridgeltä.
Vuoden taiteilijana 2012 oli slovenialainen Roman Ondak, ja museossa oli esillä yhdeksän taiteilijan näyttely ”Found in Translation” keväällä 2012. Myöhemmin vuonna 2012 järjestettiin Gabriel Orozcon ja Cindy Shermanin näyttelyt.
Yhteistyön loppu
Helmikuussa 2012 Deutsche Bank ilmoitti, että nykyisen muotoista yhteistyötä ei enää jatketa Guggenheimin säätiön kanssa vuoden 2012 jälkeen. Pankin tiedotteen mukaan se haluaa laajentaa läsnäoloaan Berliinissä ja kulttuuriin liittyvää toimintaansa. The New York Timesin kriitikon Carol Vogelin mukaan kumpikaan osapuoli ei maininnut konkreettista syytä siihen, miksi yhteistyö loppui.
Martti Puolakainen
Martti Puolakainen (s. 12. elokuuta 1994 Espoo) on suomalais-virolainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa Tikkurilan Palloseuraa.
Kaudeksi 2016 Puolakainen siirtyi Kakkosen B-lohkossa pelaavaan Etelä-Espoon Palloon.
Lentopallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2010
Turnausjärjestelmä
Turnaukseen osallistui 24 joukkuetta, jotka oli jaettu kuuteen neljän joukkueen alkulohkoon. Alkulohkojen kolme parasta joukkuetta etenevät toiselle kierrokselle, joka pelattiin kuudessa kolmen joukkueen lohkossa. Toisen vaiheen lohkovoittajat ja -kakkoset etenivät kolmanteen vaiheeseen, jossa pelattiin neljässä kolmen joukkueen lohkossa. Kolmannen kierroksen lohkovoittajat pelasivat pudotuspelimuotoisesti sijoista 1−4, lohkokakkoset sijoista 5−8 ja lohkokolmoset sijoista 9−12.
Joukkueet ja ensimmäisen kierroksen lohkot
Lohkoarvonta suoritettiin Roomassa 28. lokakuuta 2009.
Ensimmäinen kierros
<br style="clear:left" />
Toinen kierros
<br style="clear:left" />
Kolmas kierros
<br style="clear:left" />
Bourem
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja durra. Kotieläimiä ovat vuohet, lampaat, naudat, aasit, kamelit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Osa väestöstä käy kausitöissä muualla Malissa tai naapurimaissa.
Kunnassa on 14 alkeis- ja kolme yläkoulua, viisi keskikoulua ja koraanikoulu. Terveyspalveluihin kuuluu terveyskeskus ja neuvola.
Eljero Elia
Elia aloitti ammattilaisuransa Alankomaiden pääsarjan Eredivisien ADO Den Haagissa kaudella 2004–2005. Hän pelasi ensimmäisenä kautenaan neljä liigaottelua, mutta kahtena seuraavana kuului jo joukkueen runkopelaajiin pelaten yhteensä 55 liigaottelua. Twente sijoittui sarjassa toiseksi kumpanakin kautena. Heinäkuussa 2007 Elia siirtyi toiseen Eredivisie-seuraan FC Twenteen 200 000 euron siirtosummalla. Hän kuului Twenten vakioavauskokoonpanoon kahden kauden ajan, kunnes siirtyi heinäkuussa 2009 yhdeksällä miljoonalla eurolla Saksan Bundesliigan Hamburger SV:n joukkueeseen. Elia sai runsaasti vastuuta myös HSV:ssä pelaten ensimmäisten kahden kautensa aikana 48 liigaottelua. Hän ehti aloittaa seurassa myös kauden 2011–2012, mutta siirtyi elokuussa 2012 Italian Serie A:n Juventukseen. Eliasta maksettiin jälleen yhdeksän miljoonaa euroa. Kausi päättyi Juventuksen mestaruuteen, mutta Elian sarjaottelut jäivät neljään, ja hän jätti seuran jo ensimmäisen kauden jälkeen. Heinäkuussa 2012 Werder Bremen hankki Elian 5,5 miljoonalla eurolla. Bremenissä hän on päässyt taas pelaamaan säännöllisesti pelaten ensimmäisten kahden kautensa aikana yhteensä 57 liigaottelua.
Alankomaiden maajoukkueessa Elia on pelannut 28 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia vuosina 2009–2012. Hän oli mukana MM-kisoissa 2010, joissa Alankomaat tuli toiseksi.
Saavutukset
Twente:
Juventus:
Feyenoord
Alankomaiden maajoukkue:
VP9
VP9 on Googlen kehittämä avoin ja lisenssimaksuton videonpakkausformaatti, jota käytetään digitaalisen videon tiivistämiseen ja purkamiseen.
VP9 on VP8:n seuraaja ja kilpailee MPEGin HEVC-formaatin kanssa. HEVC:istä poiketen tuki VP9-videolle on yleinen ominaisuus verkkoselaimissa: maaliskuussa 2017 VP9-videon ja Opus-äänenpakkauksen yhdistelmä WebM-tiedostomuotoon käärittynä oli tuettu ominaisuus 77 %:ssa käytössä olevista verkkoselaimista. Suosituimmista verkkoselaimista vain kahdesta, Internet Explorerista ja Safarista, puuttuu tuki VP9:lle. Android-käyttöjärjestelmä on tukenut VP9:ää versiosta 4.4 lähtien, vaikkakin laitteistokiihdytyksen saatavuus vaihtelee.
Jotkin pakkausformaatin osat käyttävät Googlen omistamien patenttien alaisia tekniikoita. Yhtiö antaa kenen tahansa käyttää sen omistamia VP9:ään liittyviä patentteja sillä ehdolla etteivät niiden käyttäjät haasta muita VP9:n käyttäjiä oikeuteen patenttirikkomuksista.
Historia
VP9 on kehitetty 2011-2013 ja se pohjautuu VP8-formaattiin.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2008 – naisten kuulantyöntö
Naisten kuulantyöntö kesäolympialaisissa 2008 käytiin 16. elokuuta Pekingin olympiastadionilla. Karsintarajat kilpailuun olivat 18,35 m (A-raja) ja 17,20 m (B-raja).
VP9
Tekniset yksityiskohdat
VP9 tekee paljon parannuksia edeltäjäänsä VP8:aan. VP9 tukee 32×32 pikselin kokoisten superblokkien käyttöä, ja kehittäjien aikeena on lisätä tuki 64x64 pikselin superblokkeja varten. Nelipuu-koodausformaattia käytetään superblokkien koodauksessa.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2008 – naisten kuulantyöntö
Ennätykset
Ennätykset ennen kilpailua olivat seuraavat:
VP9
Tekniset yksityiskohdat
VP9-pakettia voisi pitää kasana peräkkäisiä kuvia, missä jokaisella kuvalla on yksiselitteinen ja tarkka järjestysnumero sekä aikaleima, mutta muodot ja värit ovat likiarvoja halutun verran. Mitä pienemmäksi paketti halutaan, sitä epätarkempi on kuvajono. Aikaleimat ovat välttämättömiä, että äänet ja tekstit saadaan tahdistettua videoon ja sisältö näytettyä samalla nopeudella kuin kuvaushetkellä.
Standardiversio tukee seuraavia väriavaruuksia: Rec. 601, Rec. 709, SMPTE-170, SMPTE-240 ja sRGB.
Profiilit
Standardiversio on määrittänyt kaksi profiilia: profiili 0 ja profiili 1. Jälkimmäinen on valinnainen, ja se tukee valon ja värin pakkaussuhteita (engl. chroma subsampling) 4:2:2 ja 4:4:4, alfakanavaa ja syvyyskanavaa. Kehitteillä on profiili, jonka syvyyskanava päästää läpi 10 bittiä aiemman kahdeksan sijaan. Tällä voi olla merkitystä normaalikontrastin kuvissa, esim. kun pitää erottaa maastopukuinen sotilas maastosta, tai tumma kohde varjosta.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2008 – naisten kuulantyöntö
Ennätykset
Kilpailussa ei tehty uusia ennätyksiä.
Karsinta
Kaikki yli 18,40 metriä työntäneet tai vähintään 12 urheilijaa finaaliin.
Pekka Punkari
Pekka Punkari (s. 24. maaliskuuta 1952) on suomalainen valokuvaaja ja Kamera-lehden entinen päätoimittaja. Hän toimii vapaana kirjoittajana ja kouluttajana. Hän on pitänyt myös useita valokuvanäyttelyjä.
Punkari on valmistunut Taideteollisesta korkeakoulusta pääaineenaan valokuvaus. 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa hän opiskeli lisäksi tieteellisteknistä kuvausta Helsingin yliopiston kuvalaitoksella. Hän on työskennellyt myös Suomen Valokuvataiteen Museossa, Satakunnan Kansa -sanomalehdessä ja Telelaitoksen AV-keskuksessa sekä opettanut valokuvausta useissa oppilaitoksissa, kurssikeskuksissa ja yrityksissä.
Gregory van der Wiel
Gregory Kurtley van der Wiel (s. 3. helmikuuta 1988 Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapallopuolustaja, joka edustaa seuratasolla Turkin Superliigassa pelaavaa Fenerbahçea. Hyvistä nousuistaan tunnettu Van der Wiel valittiin Eredivisien nuoreksi pelaajaksi vuonna 2010.
Van der Wiel nousi Alankomaiden maajoukkuerinkiin helmikuussa 2010 ja oli osa maan joukkuetta vuoden 2010 MM-kilpailuissa MM-hopeaa voittaneessa joukkueessa.
Van der Wielin isä on Curaçaosta ja äiti on hollantilainen.
Ajax
Van der Wiel debytoi Ajaxin edustusjoukkueessa maaliskuussa 2007 vierasottelussa FC Twenteä vastaan. Hän pelasi kaudella 2006–2007 kokonaisuudessa neljä liigaottelua. Seuraavalla kaudella hän voitti Alankomaiden supercupin, kun Ajax voitti finaalissa PSV Eindhovenin. Kaudella 2008–2009 van der Wiel murtautui lopullisesti Ajaxin avauskokoonpanoon uuden valmentajan Marco van Bastenin alaisuudessa. Vam Basten siirsi entisen oikea-jalkaisen keskuspuolustajan uuteen rooliin oikeaksi puolustajaksi. Van der Wiel teki ensimmäisen maalinsa Eredivisiessä maaliskuussa 2009 vierasottelussa FC Utrechtia vastaan. Kauden päätteeksi hänet palkittiin Ajaxin vuoden talenttina 40 ottelua kokonaaisuudessan pelattuna ja A-maajoukkuedebyytti tehtynä.