cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Poika (brittiläinen elokuva)
Juoni
Kotona Marcus on vihainen äidilleen, koska tämä jätti hänelle itsemurhaviestin, mutta samalla hänellä on myös aatteita. Hänen pitäisi perustaa ikään kuin tukiverkosto itselleen. Samalla Will toisin sanoen ei tee mitään Hän halusi tutustua paremmin tähän Will-kaveriin, joten hän kiristää Willin lounaalle hänen ja Fionan kanssa, koska haluaa hänen äidilleen poikaystävän. Will ei olekaan aivan yhtä mielissään asiasta kuin Marcus. Ravintolassa Will pitää Marcusta entistä oudompana ja paheksuu hänen äitinsä vaatteita ja mielenterveyttä. Kun he menevät kolmisin Marcusin ja Fionan kotiin he laulavat pianon ääressä. Will ei kestä kuunnella laulamista ja toivoisi jo olevansa kotona.
Marcus alkaa seurata Williä ja hänelle selviää, että Willillä ei olekaan poikaa ja kiristää häntä ja yrittää pyrkiä sisälle. Kun hän palaa Will päästää hänet asuntoonsa ja hän alkaa käydä päivittäin katsomassa Willin luona telkkaria. Eräänä päivänä Will kuitenkin päästää Marcuksen kotiinsa, kun koulukiusaajat ovat hänen kimpussaan. Marcus pelkää, että Will vie hänet rehtorin puhutteluun, mutta sen sijaan Will viekin hänet kenkäkauppaan, jossa hän ostaa hänelle uudet tyylikkäät lenkkarit. Marcuksen koulukiusaajat kuitenkin varastavat lenkkarit häneltä heti. Marcuksen täytyy selittää äidilleen, mistä oli saanut uudet kengät ja Willistä. Hänen äitinsä saa heti alkuun oudon käsityksen Willin toimista ja pitää häntä hyväksikäyttäjänä. Will alkaa huutaa ravintolassa Fionalle, että tämä ei tiedä mitään koulukiusaajista ja ymmärtää itse paremmin mitä Marcus tarvitsee hullun itsemurhaa yrittäneen äidin sijasta. Fiona suuttuu ja he sopivat, että Will on nyt vastuussa Marcuksesta, vaikkei tämän isä olisikaan.
Will viettää joulua Marcuksen luona, vaikka ensin aikoikin viettää joulua yksin kotonaan kauhuelokuvia humalassa ja pilvessä katsellen. Siellä ovat hänen isänsä, hänen vaimonsa, hänen mummonsa sekä Suzie, joka on Willille vihainen, koska tämä oli valehdellut, että tällä oli poika nimeltä Ned. Will antaa Marcuksella parhaimman lahjan tamburiiniin ja sukkiin verrattuna. Marcus saa CD-levyn sekä soittimen ja alkaa kuunnella rap-musiikkia. Uutenavuotena Will rakastuu, mutta nainen, Rachel saa väärän käsityksen ja nyt hänen täytyy pakonomaisesti esittää, että Marcus on hänen poikansa. Samaan aikaan Marcus rakastuu tyttöön nimeltä Ellie, mutta heistä tulee kuitenkin vain ystäviä. Will yrittää selittää hänen isäsuhdettaan Marcusiin naisystävälleen, mutta Rachel jättää hänet. Will musertuu ja ei enää ole kiinnostunut Marcuksesta. Hän viimein herää, kun hän kääntyy Fionan puoleen ja käskee tätä olemaan tekemättä itsemurhaa. Silloin Willille selviää, että Marcus on tekemässä ns. sosiaalisen itsemurhan esittäessään koulun konsertissa kappaleen Killing me Softly. Will ajaa Fionan kanssa koululle ja Will sanoo, että Fiona on huono äiti. Marcus on loukkaantunut, koska tämä ei ymmärrä miksi hän tekee niin. Marcus haluaa vain tehdä äitinsä onnelliseksi. Lopulta Marcus menee lavalle yksin hänen nokkahuilua soittavan kaverin peräännyttyä. Will ei kuitenkaan halua jättää Marcusta yksin tilanteen kanssa, vaan lainaa joltakin pojalta sähkökitaran ja menee lavalle soittamaan ja laulamaan. Aluksi kaikki sujuu hyvin, kunnes Will menee liian pitkälle ja joutuu nolatuksi.
Loppuratkaisu on se, että Will toteaa yhä olevansa saari, mutta on olemassa myös saariketjuja, jotka ovat jollain tavalla yhteydessä toisiinsa. Hän istuu sohvallaan katsoen kauhuelokuvaa. Pian Rachel ilmestyy Willin luo suudellen ja koko porukka onkin talossa. Marcus istuu Willin viereen sohvalle ja Marcus sanoo ns. elokuvan loppusanat.
Božidar Bandović
Ura pelaajana
Bandović pelasi nuoruusvuotensa FK Sutjeska Nikšićissä, mutta varsinaisen ammattilaisuransa hän aloitti yhdysvaltalaisessa St. Louis Steamersissa 1986. Seuran lopetettua toimintansa 1988 Bandović palasi Jugoslaviaan ja edusti kolmen kauden ajan FK Sutjeskaa. Vuonna 1992 hän siirtyi suurseura Belgradin Punaiseen tähteen, jossa pelasi kolmen kauden ajan. Peliaika jäi kuitenkin varsin vähäiseksi ja 1995 hän jatkoi uraansa kreikkalaisessa Ethnikosissa. Hän edusti uransa loppuvuodet eri seuroja Kreikassa pelaten myös Olympiakosissa ja PAOK Thessalonikissa.
Ura valmentajana
Peliuransa jälkeen Bandović on toiminut scouttina Olympiakosin organisaatiossa. Syyskuussa 2009 hän nousi lyhyeksi aikaa seuran vastuuvalmentajaksi Temur Ketsbaian potkujen jälkeen kunnes Zico otti seuran valmmenusvastuun.
Brasilialaisvalmentaja sai kuitenkin potkut jo tammikuussa 2010 ja Bandovićista tuli seuran uusi päävalmentaja Andreas Niniadisin toimiessa hänen kakkosvalmentajanaan. Hänen johdollaan seura sijoittui lopulta Kreikan liigassa viidenneksi.
Joulukuun alussa 2010 Bandović siirtyi AO Kerkyran peräsimeen. Hänen johdollaan pääsarjaan noussut seura sijoittui lopulta sijalle 12 ja varmisti sarjapaikkansa kahdeksan pisteen turvin. Kausi 2011/12 lähti käyntiin surkeasti ja Bandović erosi sarjan hännillä majailleen seuran peräsimestä marraskuussa 2011.
Leib Kvitko
Leib (Lev) Moisejevitš Kvitko (, 15. lokakuuta 1890 Hersonin kuvernementin Odessan kihlakunnan Goloskovon kylä – 12. elokuuta 1952 Moskova) oli juutalainen neuvostokirjailija.
Leib Kvitko jäi varhain orvoksi ja aloitti jo kymmenvuotiaana itsenäisen elämän. Hänen runoelmansa ”Punainen myrsky” (1918) oli ensimmäinen jiddišinkielinen lokakuun vallankumouksen kuvaus. Myöhemmin Kvitko sai mainetta omaperäisenä lyyrikkona. Vuonna 1941 hän kirjoitti vuoden 1918 tapahtumia kuvaavan runomuotoisen romaanin ”Nuoruusvuodet” (julkaistu venäjäksi vuonna 1968). Vuonna 1958 ilmestyi venäjäksi käännetty omaelämäkerrallinen kertomus ”Ljam ja Petrik”.
Kvitko pidätettiin Neuvostoliiton juutalaisvastaisen kampanjan aikana tammikuussa 1949. Vuonna 1952 hänet tuomittiin kuolemaan syytettynä maanpetoksesta ja ammuttiin. Hänen maineensa puhdistettiin vuonna 1955.
Etelänsaarni
pienoiskuva|Fraxinus angustifolia
Etelänsaarni eli kapealehtisaarni (Fraxinus angustifolia) on Etelä- ja Keski-Euroopassa kasvava puu.
Sen lehdet ovat 20–30 cm pitkät ja muodostuvat 7–11 lehdykästä. Puu kukkii keväällä ennen lehtien puhkeamista, hedekukat ovat punaruskeita, emikukat vaaleanvihreitä.
Sergei Tšepikov
pienoiskuva|Sergei Tšepikov Sergei Vladimirovitš Tšepikov (, s. 30. tammikuuta 1967, Hor, Habarovskin aluepiiri, Venäjä) on venäläinen entinen ampumahiihtäjä. Hän kilpaili neljissä olympialaisissa ja edusti kolmea eri joukkuetta: 1988 Neuvostoliittoa, 1992 Itsenäisten valtioiden yhteisön jäsenmaiden ja Georgian muodostamaa yhdistynyttä joukkuetta ja 2006 Venäjää.
Tšepikov voitti olympiakultaa viestissä 1988 ja 10 kilometrillä 1994, hopeaa viesteistä 1992, 1994 ja 2006 sekä pronssia 10 kilometrillä 1988. Maailmanmestaruuden Tšepikov voitti kaksi kertaa ja saavutti kuusi hopeamitalia.
Asunto Oy Lahden Hämeenkatu 24
Asunto Oy Lahden Hämeenkatu 24 on 5-, osittain 6-kerroksinen kerrostalo Lahden keskustassa osoitteessa Hämeenkatu 24 / Vesijärvenkatu 16. Arkkitehtonisesti ja kaupunkikuvallisesti arvokkaan rakennuksen suunnittelivat Kulutusosuuskuntien keskusliiton asunto-osaston arkkitehdit Eino Tuompo ja Airi Viertokangas. Se valmistui 1951.
Sergei Tšepikov
Maailmancupin hän voitti kaksi kertaa vuosina 1990 ja 1991. Osakilpailuvoittoja hänellä on viisi kappaletta.
Asunto Oy Lahden Hämeenkatu 24
Kulutusosuuskuntien keskusliitto oli osa osuustukkukauppalaista osuuskauppaliikettä (E-liike), jonka myöhempi yhtiö Tradeka myi 31. heinäkuuta 1997 kiinteistön Laakkosen suvun sijoitusyhtiölle Pohjois-Karjalan Arvopaperi oy:lle hintaan 6,1 miljoonaa markkaa.
Michael Greis
Michael Greis (s. 18. elokuuta 1976 Füssen) on saksalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Asunto Oy Lahden Hämeenkatu 24
Laakkosten yritys Ultivista myi Asunto-osakeyhtiön osakkeet maaliskuussa 2014 Salpausselän Rakentajille, joilta Nuorisosäätiö osti vuodenvaihteessa 2014–2015 kahdeksalla miljoonalla eurolla. Rakennus oli purkukuntoinen. Säätiö haki tontille asemakaavan muutosta ja 7 200 neliömetrin rakennusoikeutta. Säätiö myi kiinteistön vuoden 2018 lopussa, mutta ostajan nimeä ei kerrottu heti julkisuuteen.
Michael Greis
Greis hiihti Oberhofin MM-kilpailuissa 2004 ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Saksan viestijoukkueessa – hopeaa saanut Norja hävisi 15,7 sekuntia. Hochfilzenin MM-kisoissa 2005 hän sai nolla-ammunnalla hopeaa normaalimatkalla; ero kultaa vieneeseen Roman Dostáliin, joka ampui yhden ohilaukauksen, oli 9,4 sekuntia. Hanti-Mansijskin MM-sekaviestissä hän hiihti kolmannen osuuden Saksan pronssijoukkueessa.
Greis voitti Torinon olympialaisissa 2006 kolme kultamitalia. 20 kilometrin kilpailussa hän ampui ainoan sakkominuuttinsa toisella ampumapaikalla ja kukisti kaksi ohilaukausta ampuneen Ole Einar Bjørndalenin 16 sekunnilla. Yhteislähtökilpailussa Greiss ampui yhden sakon kolmannella ampumapaikalla ja voitti 6,3 sekunnilla Tomasz Sikoran, jonka ainoa ohilaukaus tuli viimeisessä pystyammunnassa. Viestissä Greiss hiihti ankkuriosuuden Saksan kultajoukkueessa, joka kukisti Venäjän 20 sekunnilla.
Östersundin MM-kisoissa 2008 Greis hiihti ankkuriosuuden Saksan joukkueessa, joka voitti sekaviestin maailmanmestaruuden lähes minuutin erolla Valko-Venäjään. Miesten viestissä hän toi Saksan maaliin pronssisijalla. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän hiihti ankkuriosuuden pronssia saaneissa Saksan miesten viestin ja sekaviestin joukkueissa. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän hiihti ankkuriosuuden Saksan hopeajoukkueessa sekaviestissä ja Ruhpoldingin MM-kisoissa 2012 kolmannen osuuden pronssia saaneessa miesten viestijoukkueessa.
Greis voitti ampumahiihdon maailmancupin kaudella 2006-07. Hän on voittanut cupissa yhteensä yksitoista osakilpailua, ollut kaksitoista kertaa toinen ja yksitoista kertaa kolmas.
Michael Greis palkittiin parhaana saksalaisena miesurheilijana vuonna 2006.
Xiaomi Mi MIX Alpha
Xiaomi Mi MIX Alpha on Xiaomin valmistama älypuhelin, joka esiteltiin vuonna 2019. Puhelimen näyttö peittää lähes koko puhelimen lukuun ottamatta takakameraa. Puhelimessa ei ole etukameraa. Sen käyttöjärjestelmänä toimii Android 10, jossa on Xiaomin oma MIUI-käyttöliittymä. Xiaomi kertoo Mi MIX Alphan olevan konseptipuhelin, jota tulee kuitenkin myyntiin rajoitettu erä.
Osvaldo Casali
Osvaldo Casali (21. elokuuta 1824 Camerino – 1907) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 3. huhtikuuta 1847 ja nimitettiin Camerinon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Miletusin titulaaripiispaksi 11. heinäkuuta 1892. Piispaksi konsekroinnin suoritti 7. elokuuta Mariano Elvezio Pagliari.
Punarintakaija
Punarintakaija (Psittacula alexandri) on kaakkoisaasialainen kaija, jonka laaja esiintymisalue ulottuu Himalajan alarinteiltä Intian pohjoisosista ja Nepalista Etelä-Kiinaan ja Hainaniin sekä Indokiinaan. Eri alalajeja elää myös Indonesian Jaavalla, Balilla, Etelä-Borneossa, sekä Andamaaneilla ja eräillä pienemmillä saarilla. Lajista tunnetaan kaikkiaan kahdeksan alalajia. Sen holotyypin kuvaili Carl von Linné Jaavalta 1758.
Seychellienkaija
Seychellienkaija (Psittacula wardi) oli Seychellien Mahén ja Silhouetten saarten kotoperäinen kaija, jonka viimeinen yksilö kerättiin 1881. Se oli harvinainen jo 1867, jolloin Edward Newton kuvaili sen holotyypin. Maailman museoissa on säilynyt noin kymmenen näytettä lajista.
Jean-Baptiste Frérot
Jean-Baptiste Frérot (13. heinäkuuta 1830 – 6. syyskuuta 1899) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. syyskuuta 1854 ja valittiin Angoulêmen hiippakunnan piispaksi vuonna 1892. Piispaksi konsekroinnin suoritti 24. elokuuta samana vuonna Fédéric-Henri Oury, jota avustivat César-Joseph Marpot ja Etienne-Marie-Alphonse Sonnois. Frérot asetettiin virkaansa 8. syyskuuta, ja hän toimi siinä, kunnes kuoli seitsemän vuotta myöhemmin.
August Wilhelm Aurenius
pienoiskuva|Kenraalimajuri August Wilhelm Aurenius (1890-luvun loppu) August Wilhelm Aurenius (22. maaliskuuta 1850 – 1903 Ussurijsk, Venäjä) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri, joka oli lyhyen ajan myös Bulgarian armeijan majuri.
Aureniuksen vanhemmat olivat kruununvouti Claes Aurenius ja Susanna Kupert. Myös hänen veljensä Nikolai Aurenius yleni kenraalimajuriksi Venäjän keisarikunnan armeijassa. August Wilhelm Aurenius tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1862, ylennettiin valmistuttuaan aliluutnantiksi ja määrättiin palvelukseen krenatöörirykmenttiin Pietariin 1869. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1872 ja alikapteeniksi 1874. Hän palveli krenatöörirykmentissä Turkin sodassa ja ylennettiin sodan lopulla kapteeniksi. Aurenius erosi Venäjän armeijasta ja siirtyi majurina Bulgarian armeijan palvelukseen 1880, palvellen siellä pataljoonankomentajana 1880–1885.
Aurenius palasi Venäjän keisarikunnan armeijaan 1885 krenatöörirykmentin kapteenina. Aurenius ylennettiin 1888 everstiluutnantiksi ja siirrettiin pataljoonankomentajaksi ensin 66. Butyrkin jalkaväkirykmenttiin ja vuonna 1889 65. Moskovan, H. K. K. Kruununperillisen jalkaväkirykmenttiin. Vuonna 1892 hänet määrättiin 72. Tulan jalkaväkirykmenttiin ja edelleen Rjazanin jalkaväkirykmenttiin Keski-Venäjälle. Everstiksi Aurenius ylennettiin 1896, seuraavana vuonna hänet nänet nimitettiin 12. Turkestanin linjapataljoonan komentajaksi ja 1898 3. Itä-Siperian tarkk’ampujarykmentin komentajaksi. Rykmentin komentajana hän osallistui vuonna 1900 boksarikapinaan Kiinaa vastaan. Kenraalimajuriksi Aurenius ylennettiin 1903 ja hänet nimitettiin Venäjän 44. jalkaväkidivisioonaan prikaatin komentajaksi Nikolsk-Ussurijskiin Amurin alueelle, missä Aurenius kuoli vielä virassa ollessaan.
Shurin linna
Shurin linna (okinawa Sui ugusiku, ) on gusuku eli ryūkyūlainen linna Shurissa, Okinawan prefektuurissa. Linna toimi Ryūkyūn kuningaskunnan palatsina ja sitä pidetään koko Ryūkyūn symbolina. Se liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon joulukuussa 2000.
Shurin linnan alkuperäinen rakennusaika on epäselvä. Erään teorian mukaan sen rakennutti kuningas Satto vuonna 1392. 1400-luvun alussa Shō Hashi yhdisti saarten kolme kuningaskuntaa yhdeksi Ryūkyūn kuningaskunnaksi ja teki Shurin linnasta uuden hallintokeskuksensa. Linna toimi Ryūkyūn kuninkaanpalatsina vuoteen 1879 saakka, jolloin silloinen kuningas karkotettiin palatsistaan ja Shurin linnasta tehtiin Japanin Okinawan armeijan päämaja.
Historian kirjoitusten pohjalta Shurin linnan tiedetään tuhoutuneen kuusi kertaa: toisen maailmansodan aikana käydyssä Okinawan taistelussa ja viidesti tulipaloissa. Alkuperäinen linna tuhoutui vuonna 1453. Linna on rakennettu uudestaan jokaisen kerran jälkeen. Shurin linnan viimeisin uudelleenrakentaminen suoritettiin vuonna 1992. Ennen uudelleenrakentamista linnan alue ehti toimia Ryūkyūn yliopiston kampuksena. Uudelleenrakennettu linna tuhoutui tulipalossa 2019.
Joseph Mahmoud
Mahmoud saavutti uransa ainoan arvokisamitalin Los Angelesin 1984 olympialaisissa sijoittumalla estejuoksussa hopealle ajalla 8.13,31. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän sijoittui neljänneksi ajalla 8.18,32, Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 kuudenneksi ajalla 8.20,25 sekä Tokion MM-kilpailuissa 1991 kymmenenneksi ajalla 8.37,09. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän keskeytti loppukilpailussa, Barcelonan 1992 olympialaisissa hän karsiutui välierissä ja Ateenan EM-kilpailuissa 1982 hän karsiutui alkuerissä. Maastojuoksun MM-kilpailuissa hän sijoittui 130:nneksi vuonna 1990.
Mahmoud paransi 3 000 metrin estejuoksussa viidesti Ranskan ennätystä. Elokuussa 1982 hän juoksi Berliinissä ajan 8.20,54 alittaen noin kolmella sekunnilla Gérard Buchheitin lähes yhdeksän vuotta vanhan ennätyksen. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän paransi ennätystä runsaalla kahdella sekunnilla ja elokuun 1983 lopulla Koblenzissa hän juoksi uuden ennätyksen 8.15,59. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän paransi ennätystä 2,28 sekunnin verran. Kaksi viikkoa olympiafinaalin jälkeen Brysselissä hän juoksi Euroopan ennätyksen 8.07,62. Tämä säilyi Euroopan ennätyksenä vuoteen 2002 kunnes Simon Vroemen juoksi matkan nopeammin. Ranskan ennätyksen Mahmoudilta vei Bouabdellah Tahri vuonna 2003.
Mahmoud voitti 3 000 metrin estejuoksussa Ranskan mestaruuden vuosina 1980–1985, 1989 ja 1992. Seuratasolla hän edusti CMS Marignanea. Hän on pituudeltaan 174-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 65 kiloa.
Luettelo Joutsenen tähdistön tähdistä
Luettelo Joutsenen tähtikuvion tähdistä.
Taulukon sarakkeissa käytetyt lyhenteet:
Wels
Wels on Itävallan kaupunki Ylä-Itävallan osavaltiossa. Se sijaitsee osavaltion keskiosassa Traunjoen varrella Linzin lounaispuolella. Kaupungissa on arviolta 60 739 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 45,882 neliökilometriä.
Anchoragen kansainvälinen lentoasema
Anchoragen kansainvälinen lentoasema on Alaskan suurin lentoasema, joka sijaitsee 7 kilometriä Anchoragen keskustasta lounaaseen. Lentoasema on nimetty entisen Yhdysvaltain senaattorin Ted Stevensin mukaan.
Tuvalu (yhtye)
Tuvalu on tamperelainen progressiivista rock-musiikkia soittava yhtye, joka on perustettu vuonna 2003.
Ensimmäisen ep-levynsä yhteydessä vuonna 2004 yhtye julkaisi niin sanotun Dogma04-julistuksen, joka muun muassa kieltää heidän musiikkinsa soittamisen radiossa.
Anywhere for You
Espanjan kieliset sanoitukset kappaleeseen "Donde Quieras Yo Iré" nauhoitettiin myöhemmin Zurichissa, samaan aikaan kappaleen "I'll Never Break Your Heart" espanjankielisen version kanssa.
Musiikkivideo
Musiikkivideossa bändi on rannalla Miamissa, Floridassa 11. tammikuuta 1996, ja he muun muassa pyöräilevät ja pelaavat lentopalloa. Laulu kohtaukset kuvattiin kivillä veden vieressä.
Oleg Veretelnikov
Oleg Veretelnikov (s. 22. tammikuuta 1972) on uzbekistanilainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili kymmenottelussa. Hän voitti Aasian kisoissa kaksi mitalia, kultaa vuonna 1998 ja hopeaa 1994. Veretelnikov voitti yhden mitalin myös Aasian-mestaruuskilpailuista, joissa hän sai kultaa vuonna 1993. Hän osallistui olympialaisiin vuosina 1996 ja 2000, mutta joutui keskeyttämään molemmilla kerroilla.
Emerald Software
Yritys oli toiminnassa vuoteen 1991 asti.
Carl Axel Avellan
Carl Axel Avellan (2. maaliskuuta 1835 – 1897 Moskova) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Avellanin vanhemmat olivat tuomari, laamanni Carl Fredrik Avellan ja Klara Federley ja puoliso vuodesta Adelaide Karolina Stürmer. Avellan tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1846. Hänet ylennettiin koulun jälkeen vänrikiksi ja määrättiin 1. Turun ruotujakoiseen tarkk’ampujapataljoonaan 1855. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin lyhyeksi ajaksi 7. Porin ruotujakoiseen tarkk’ampujapataljoonaan, mistä hän palasi takaisin Turkuun aliluutnanttina. Luutnantiksi Avellan ylennettiin 1858. Alikapteeniksi Barclay de Tollyn karabinieerirykmenttiin hän tuli 1864 ja seuraavana vuonna 2. reservitarkk’ampujapataljoonaan. Kapteeniksi Avellan ylennettiin 1865. Hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi 20. tarkk’ampujapataljoonaan 1867, ylennettiin majuriksi 1873 ja määrättiin 3. Turkestanin tarkk’ampujapataljoonaan. Turkin sodassa 1877–1878 Avellan palveli komppanianpäällikkönä 2. Turkestanin tarkk’ampujapataljoonassa. Eversti hänestä tuli 1883 ja 78. reservijalkaväkipataljoonan komentaja 1887. Vuonna 1890 Avellan sai siirron 112. Uralin jalkaväkirykmentin komentajaksi ja vuonna 1894 5. Kiovan jalkaväkirykmentin komentajaksi. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 1896.
Kujtim Bala
200px|pienoiskuva|oikea|Kutjim Bala vuonna 2010. Kujtim Bala (s. 24. toukokuuta 1990) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka pelaa Dalkurd FF:ssä, Superettanissa. Balan kasvattiseura on Veddige BK.
Charles Soreng
Charles Soreng (18. elokuuta 1934 – 11. tammikuuta 2019) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 24. maaliskuuta 1969 ja nimitettiin Daltonganjin hiippakunnan johtoon 23. lokakuuta 1989. Piispaksi konsekroinnin suoritti 9. helmikuuta 1990 Telesphore Placidus Toppo, jota avustivat George Victor Saupin ja Paschal Topno.
Soreng sai 1. huhtikuuta 1995 nimityksen Hazaribagin piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 8. syyskuuta 2012.
Srilankankaija
Srilankankaija (Psittacula calthorpae), myös P. calthropae, on Sri Lankan kotoperäinen kaija. Sen holotyypin kuvaili Edward Blyth Ceylonista 1849.
European Le Mans Series -kausi 2015
Kausi jatkoi edellisen kauden tapaan neljän tunnin kilpailuilla. Kaudella tuli uutuutena mukaan LMP3-luokan autot.
Justice Smith
Justice Smith (s. 9. elokuuta 1995 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Justice on tunnettu Theodore Finchin roolista elokuvassa All The Bright Places sekä Franklin Webbin roolista elokuvissa Jurassic World: Kaatunut valtakunta ja Jurassic World: Dominion sekä Tim Goodmanin roolista elokuvassa Pokémon Detective Pikachu.
In Full Regalia
In Full Regalia on ruotsalaisen glam rock/pop-musiikkia soittavan The Ark-yhtyeen viides studioalbumi, joka julkaistiin 26. huhtikuuta 2010. Albumi sijoittui albumilistalla Ruotsissa parhaimmillaan toiselle sijoitukselle.
Josef Bradl
250px|pienoiskuva|Josef Bradl
Josef ”Sepp” Bradl (8. tammikuuta 1918 – 3. maaliskuuta 1982) oli itävaltalainen mäkihyppääjä. Anschlussin myötä vuosina 1938–1945 hän edusti Saksaa. Bradl kilpaili mäkihypyssä huipulla 1930-luvulla ja 1950-luvulla.
Vuonna 1936 Bradl hyppäsi 18-vuotiaana Planicassa 101 metriä ja oli ensimmäinen yli sata metriä hypännyt mäkihyppääjä. Maailmanennätystään hän paransi kaksi vuotta myöhemmin jälleen Planicassa hyppäämällä 107 metriä.
Ainoan arvokilpailumitalinsa, kultaisen, Bradl saavutti Zakopanen MM-kisoista 1939. MM-kisoissa 1937 hän oli viides ja 1938 neljäs.
Vuoden 1936 talviolympialaisissa hän oli 19:s, Oslossa 1952 hän kaatui ja keskeytti. 38-vuotias Bradl toimi Cortinassa 1956 Itävallan mäkimaajoukkueen päävalmentajana ja kilpaili myös itse sijoittuen kahdenneksitoista.
Bradl voitti vuoden 1953 alussa Keski-Euroopan mäkiviikon, joka silloin järjestettiin ensimmäisen kerran. Hän voitti Innsbruckin osakilpailun ja sijoittui muissa toiseksi. Mäkiviikon kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmen joukkoon lisäksi 1953–1954 ollessaan kolmas ja 1955–1956 ollessaan toinen. Mäkiviikon osakilpailuista Bradl voitti kaksi ja sijoittui neljä kertaa toiseksi.
Puntusharju
Puntusharju on Kokkolassa sijaitseva pienalue. Puntusharju sijaitsee Rödsön vieressä. Puntusharju on pieni alue, johon kuulu myös pienalue nimeltä Puntus. Puntusharju sijaitsee noin 1,6 kilometrin päässä keskustasta. Puntusharun talot ovat pääasiassa omakotitaloja. Moni Puntusharjusta kotoisin oleva lapsi käy koulua Rödsön koulussa.
Sami Hirvonen
Sami Hirvonen (s. 7. tammikuuta 1974 Tampere) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka toimii Ilveksen U18SM-joukkueen valmentajana.
Hirvonen toimi kauden 2003–2004 Tampereen Ilveksen C-nuorten päävalmentajana ja valmensi joukkueen Suomenmestaruuteen keväällä 2004. Vuodet 2005–2008 hän toimi Ilveksen A-nuorten päävalmentajana.
Kaudeksi 2008–2009 Hirvonen siirtyi valmentamaan Mestis-joukkue Lempäälän Kisaa. Hän valmensi joukkueen toisella kaudellaan 2009–2010 neljänneksi. Toukokuussa 2010 Hirvonen liittyi Petri Mattilan johtamaan Tapparan valmennusryhmään. Mattila kuitenkin erosi päävalmentajan tehtävistä jo ennen kauden 2010–2011 alkua elokuussa 2010. Hirvonen otti hänen paikkansa, kunnes Tappara löytäisi uuden päävalmentajan. Noin kaksi viikkoa myöhemmin hänet nimettiin joukkueen uudeksi päävalmentajaksi ja Hirvonen teki 1+1-vuotisen sopimuksen.
Tammikuussa 2011 Hirvonen käytti optionsa ja jatkoi Tapparan päävalmentajana myös kaudella 2011–2012. Syyskuun lopussa 2011, kauden alettua Tapparan osalta heikosti, seura palkkasi hänen tilalleen uudeksi päävalmentajakseen JYPistä kaksi viikkoa aiemmin lähteneen Risto Dufvan. Hirvonen kuitenkin jatkoi loppukauden seuran edustusjoukkueen valmennusryhmässä apuvalmentajan tehtävässä.
Hicham Mezair
Mohamed Hicham Mezair (s. 16. lokakuuta 1976 Tlemcen, Algeria) on algerialainen entinen jalkapallomaalivahti. Hänet valittiin urallaan kahdesti Algerian parhaaksi maalivahdiksi vuosina 2003 ja 2005.
Maajoukkueura
Mazair edusti Algerian maajoukkuetta vuosina 1998–2006, jonka aikana hän pelasi 30 maaottelua. Ensimmäisen maaottelunsa Mazair pelasi Libyaa vastaan 14. elokuuta 1998. Hän oli mukana yksissä arvokisoissa, vuoden 2004 Afrikan-kisoissa.
Saavutukset
Henkilökohtaiset
Joonas Siikala
Joonas Siikala (s. 13. lokakuuta 1983 Lohja) on suomalainen jalkapalloilija. Kaudella 2020 hän edusti Kolmosessa pelaavaa Nummelan Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Veikkausliigan lisäksi Siikala on pelannut myös Yhdysvaltojen yliopistosarjoissa Northwoodin yliopistossa.
The Rising
The Rising on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin vuonna 2002 julkaistu 12. studioalbumi. Se oli hänen ensimmäinen studiolevynsä seitsemään vuoteen ja ensimmäinen levy The E Street Bandin kanssa 18 vuoteen. Albumin sanoitukset käsittelevät syyskuun 11. päivän terrori-iskuja.
Panionios BC
Panionios Nea Smyrni BC (kreik. Πανιώνιος Αθήνα KAE) on kreikkalainen koripalloseura. Se on osa suurempaa Panionios-seuraa. Koripallojaosto perustettiin vuonna 1919, mutta Panionis perustettiin jo 1890 ollen näin yksi Kreikan vanhimmista. Panionis B. tunnetaan sponsorointisyistä myös nimellä Panionis On Telecoms. Sitä ennen joukkueen nimi oli Panionis Forthnet.
The Rising
Kappaleet
Kaikki kappaleet sanoittanut ja säveltänyt Bruce Springsteen.
Panionios BC
Joukkue pääsi Euroliigaan kaudeksi 2008-2009 yli kymmenen vuoden tauon jälkeen.
Joel Karppanen
Joel Karppanen (s. 1993 Rovaniemi) on suomalainen valokuvataiteilija.
Oulussa kasvanut Karppanen on keskittynyt syväluotaavien dokumentaaristen valokuvasarjojen tekemiseen. Vuonna 2017 Karppanen palkittiin Jouko Lehtola n säätiön lupaavalle dokumenttikuvaajalle tarkoitetulla Nuori Sankari -palkinnolla. Tuomariston mukaan "Karppanen tekee valokuvia, joissa jokapäiväinen muuntuu poikkeukselliseksi. Hänellä on kyky nähdä yksityiskohdissa laajempia merkityksiä ja tunnelmia ja tiivistää ne liki kehollisiksi tunteiksi." Talvella 2018 Karppanen palkittiin kuvistaan myös Uusi kuvajournalisti -palkinnolla Kuvajournalismikilpailussa.
Karppasen teoksia on nähty yksityis- ja ryhmänäyttelyissä muun muassa Lontoossa, Helsingissä ja Wienissä.
Tiibetinkaija
Tiibetinkaija (Psittacula derbiana) on aasialainen kaija, jonka esiintymisalue käsittää Lounais-Kiinan, Kaakkois-Tiibetin ja Koillis-Assamin. Sen holotyypin kuvaili Louis Fraser häkkilinnusta 1852. Fraser nimesi lajin Edward Stanleyn kunniaksi.
Zombie Apocalypse
Zombie Apocalypse on ladattava räiskintäpeli. Sen kehitti Nihilistic Software ja julkaisi Konami. Se julkaistiin Pohjois-Amerikassa Xbox 360:lle 23. syyskuuta 2009 ja PlayStation Networkiin 24. syyskuuta 2009.
Vuonna 2011 pelille julkaistiin jatko-osa Zombie Apocalypse: Never Die Alone.
Läpipeluu
Zombie Apocalypse on räiskintäpeli, jossa pelaaja ohjaa yhtä neljästä hahmosta 55 tason läpi seitsemällä eri alueella. Pelaajan täytyy pelastaa eloonjääneitä ja tappaa zombeja käyttäen erilaisia aseita ja liikkuen erilaisessa ympäristössä. Joka viidennestä taposta saa palkinnoksi kaksinkertaisen pistekertoimen, joka palauttaa yhden jäsenen kuolleesta. Pelin tiloja pystyy tutkimaan yksin- ja moninpeliin.
Pelissä on 12 trophya/saavutusta saatavilla. Pelaamalla läpi pelin avaa uusia tiloja.
Juho Koivisto (1945)
Juho Matti Koivisto (s. 17. tammikuuta 1945 Kurikka) on suomalainen eläköitynyt maanviljelijä ja poliitikko.
Maanviljelijänä työskennellyt Koivisto valittiin kansanedustajaksi kokoomuksen ehdokaslistalta vuonna 1983 Vaasan läänin vaalipiiristä. Koivisto toimi eduskunnassa suuren valiokunnan ja maa- ja metsätalousvaliokunnan jäseninä. Hän toimi myös presidentin valitsijamiehenä vuosina 1978 ja 1982.
Koiviston isä oli maanviljelijä, kunnallisneuvos Veikko Koivisto ja äiti emäntä Ilma Sariola.
J. G. Leistenius
Leisteniuksen vanhemmat olivat Suoniemen kappalainen Jakob Gabriel Leistenius ja hänen 1. vaimonsa Ulrika Helena Inberg. Hän kävi Porin ja Turun triviaalikouluja sekä Turun lukiota päästen ylioppilaaksi 1842. Leisten valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1853. Hän toimi Viipurin lukion vt. toisena latinan kielen lehtorina 1849–1850 ja vakinaisena lehtorina vuodesta 1850. Leistenista tuli Viipurin yläalkeiskoulun konrehtori 1857.
Leistenius oli naimisissa vuodesta 1850 Viipurin läänin Uudenkirkon kirkkoherran Gustaf Vilhelm Wireniuksen lesken Katarina Lovisa Nordströmin kanssa.
Petr Esterka
pienoiskuvaPetr Esterka (14. marraskuuta 1935 Dolní Bojanovice – 10. elokuuta 2021 Kalifornia ) oli tšekkiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Brnon hiippakuntaan 9. maaliskuuta 1963 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Cefalan titulaaripiispaksi 5. heinäkuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Vojtěch Cikrle, jota avustivat Giovanni Coppa ja Jan Graubner.
Welland
Welland on 50 331 asukkaan (2006) kaupunki Ontarion provinssin eteläosassa, Kanadassa. Kaupunki sijaitsee niin sanotun Kultaisen hevosenkengän alueella, joka on tiheästi asuttua ja teollistunutta urbaania aluetta.
Kaupungin läpi johtaa Welland Canal -kanava, joka yhdistää Ontariojärven ja Eriejärven. Kanava kulkee Niagaran harjanteen yli ja mahdollistaa laivaliikenteen järvien välillä.
Kaupungin lempini The Rose City tulee kaupungissa kesäkuussa vuosittain järjestettävästä Rose Festival -tapahtumasta.
Historia
Tiettävästi ensimmäiset alueelle asettuneet eurooppalaiset siirtolaiset olivat 1788 Pennsylvaniasta muuttaneet ja Yhdysvaltain vapaussodassa taistelleet brittiläiset lojalistit, Cooksin veljekset, jotka perustivat alueelle valssimyllyn. 18–20 lokakuuta 1814, Wellandin itäpuolella sijaitsevassa Cooks Millsissä käytiin vuoden 1812 sodan viimeinen taistelu.
Kaupungin nimi on vaihtunut useaan oteeseen vuosien saatossa. Alkuaikoina sitä kutsuttiin nimellä Aqueduct, ja Wellandin kanavan valmistuttua nimi muutettiin Merrittsvilleksi, kanavan suunnittelijan William Hamilton Merrittin kunniaksi. Nykyinen nimi otettiin käyttöön Wellandin saatua virallisen kylän statuksen 25. heinäkuuta 1858. Kaupunkioikeudet Welland sai 1. heinäkuuta 1917.
Benedict John Osta
Benedict John Osta (15. elokuuta 1931 Blasurahi – 30. tammikuuta 2014) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 9. kesäkuuta 1963 ja nimitettiin Patnan piispaksi 6. maaliskuuta 1980, sitten arkkipiispaksi 16. maaliskuuta 1999.
Ostan konsekroi piispaksi 21. kesäkuuta 1980 Lawrence Trevor Picachy, jota avustivat Pius Kerketta ja Augustine Francis Wildermuth. Hän jäi eläkkeelle 1. lokakuuta 2007.
Rolle Rantala
Pääasiassa 74 kilogramman painoluokassa painiva Rantala oli vuoden 2012 EM-kilpailuissa 14:s. Baltian-mestaruuskilpailuista hän on voittanut 84-kiloisten sarjassa kultaa vuonna 2011 ja 74-kiloisissa pronssia vuonna 2007. Juniorien (alle 20-vuotiaiden) EM-kilpailuissa Rantala sijoittui sarjan 66 kg viidenneksi vuonna 2009. Suomen mestaruuksia hänellä on neljä.
Elämä ja urheilu-ura
Rantala syntyi Helsingissä 16. maaliskuuta 1989. Hän aloitti painin vuonna 1993. Hänen ensimmäinen valmentajansa oli hänen isänsä Hannu Rantala. Vuonna 2004 kadettien (alle 17-vuotiaiden) EM-kilpailuissa hän sijoittui 58 kilogramman painoluokassa 19:nneksi ja kaksi vuotta myöhemmin samoissa kilpailuissa 63 kg:n sarjassa 17:nneksi. Vuonna 2007 hän voitti Baltian-mestaruuskilpailujen pronssia 74 kg:n sarjassa. Vuonna 2008 Rantalaa alkoi valmentaa Ahto Raska, joka toimi hänen valmentajanaan vuoden 2012 loppuun asti. Vuonna 2009 Rantala oli juniorien (alle 20-vuotiaiden) EM-kilpailuissa viides sarjassa 66 kg ja juniorien MM-kilpailuissa samassa sarjassa 17:s.
Vuonna 2011 Rantala osallistui aikuisten 74 kilogramman painoluokassa Espanjan Grand Prix’hin, jossa hän sijoittui 21:nneksi. Baltian-mestaruuskilpailuista hän voitti kultaa sarjassa 84 kg. Vuonna 2012 Rantala oli Dan Kolov–Nikola Petrov -turnauksessa sarjan 74 kg yhdeksäs. Maaliskuussa hänet valittiin ensimmäiseen arvoturnaukseensa, Belgradin EM-kilpailuihin 74 kg:n sarjaan. Belgradissa Rantala voitti ensimmäisen ottelunsa espanjalaispainijaa vastaan jaksoin 2-0 (1-1, 3-1). Toisen ottelunsa hän hävisi unkarilaiselle moninkertaiselle arvokisamitalistille Gábor Hatosille 0-2 (0-2, 0-5). Olympiakarsinnoissa 2012 Rantala hävisi ensimmäisellä kierroksella Dmitro Rotšnijakille eikä päässyt keräilyeriin, kun Rotšnijak hävisi neljännellä kierroksella oman ottelunsa. Rantalan lopullinen sijoitus olympiakarsinnoissa oli 22:s.
Yksityiselämä
Rantala asuu synnyinkaupungissaan Helsingissä, ja hän aloitti 2011 opinnot Helsingin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa.
Lukionsa hän kävi vuosina 2006–2009 Mäkelänrinteen urheilulukiossa. Hän pelasi jääkiekkoa Itä-Helsingin Kiekossa vuosina 1998–2003 ja harrastaa lajia edelleen.
Rantalan valmentaja ja isä Hannu Rantala on myös painin arvokisaedustaja. Rantalan idoli on vapaapainin yhdysvaltalainen olympiavoittaja Cael Sanderson.
Saavutukset
Sarja 74 kg, ellei toisin mainittu.
Viimeiset hetket ovat käsillä!
Viimeiset hetket ovat käsillä! on Tuvalun vuonna 2008 julkaistu toinen studioalbumi.
Teema
Yhtyeen jäsenten mukaan levy on "sarkastinen kannanotto scifin dystooppisiin stereotypioihin ja yleiseen keskusteluun." Kitaristi Antti Harmaisen mukaan yhtye ei halunnut tehdä teemalevyä "intergalaktisessa viitat ja tikarit -hengessä" vaan ideana oli tarkastella tiettyä tilannetta eri näkökulmista.
Julkaisu
Levy julkaistiin ilmaiseksi ladattava versiona internetissä.
Vastaanotto
Soundin arvostelussa Petri Silas antoi levylle kaksi tähteä viidestä. Hän moitti levyä huumorittomuudesta, kolkoista lauluosuuksista ja "suorittavan ulkokohtaisesta soitosta". Noise.fi-sivuston arvostelussa Jukka Kastinen kutsui levyä eheäksi kokonaisuudeksi, joka ei kuitenkaan "onnistu luomaan sitä lopullista kokemisen ja välittämisen tunnetta". Hän sanoi, että "kertakäyttöisen viihdeteollisuuden tasapainoksi kaivataan Tuvalun kaltaisia orkestereita, jotka eivät aliarvioi kuulijaa". Mika Roth antoi levylle neljä tähteä viidestä Desibeli.net-sivuston arvostelussa. Hänen mukaansa levy avautuu hitaasti, sillä "albumin syvimmällä uivat juonteet paljastavat itsensä kaikessa rikkaudessaan vastentahtoisesti".
Amber Rose
Ura
Amber Rose alkoi tanssia stripteasea 15-vuotiaana salanimellä "Paris" sen jälkeen kun hänen 20 vuotta armeijassa palvellut isänsä erosi hänen äidistään. Muusikko Kanye West huomasi hänet Ludacrisin musiikkivideossa "What Them Girls Like". Sen jälkeen he seurustelivat pari vuotta 2008–2010.
Rose sai huomiota poseerattuaan Louis Vuittonin lenkkari-printtimainoksessa.
Syyskuussa 2009 Rose kertoi aikeistaan julkaista oman aurinko- ja silmälasimallistonsa. New Yorkin muotiviikoilla Rose toimi catwalkilla mallina Celestinolle. Rose on tehnyt muutamia cameo-rooleja musiikkivideoissa, kuten Ludacrisin "What Them Girls Like", Young Jeezyn "Vacation", Nicki Minajin "Massive Attack", Fabolousin "You Be Killin 'Em" ja Wiz Khalifan "No Sleep". Vuonna 2010 Rose esiintyi Russel Simmonsin tosi-tv -ohjelmassa Running Russel Simmons. Vuonna 2011 hän oli vierailevana tuomarina tosi-tv -kilpailu RuPaul's Dragracen kolmannella kaudella. Hän oli tuomarina Master of the Mix -tositelevisio-ohjelman DJ-kilpailun toisella kaudella. Marraskuussa 2011 Rosesta tuli Smirnoffin edustaja ja hän esiintyi yhtiön mainoksissa. Rose julkaisi 10. tammikuuta 2012 ensimmäisen singlensä "Fame", jossa on mukana Wiz Khalifa, ja toisen singlen "Loaded" 6. helmikuuta 2012. Hän esiintyi entisen miehensä Wiz Khalifan albumilla O.N.I.F.C..
Laulaja Miley Cyruksen äiti on ollut Rosen manageri.
Rose vieraili MTV2:n ohjelmassa Wild'n Out, ja hänellä oli rooli elokuvassa School Dance, jonka hänen nykyinen managerinsa Nick Cannon on ohjannut.
Yksityiselämä
Rosen vanhemmat ovat isä Michael Levonchuck ja Kap Verdestä kotoisin oleva äiti Shauna Soares. Rose asui lapsena Etelä-Philadelphiassa.
Rose alkoi seurustella räppäri Wiz Khalifan kanssa vuoden 2011 alussa. Pari kihlautui 1. maaliskuuta 2012 ja meni naimisiin 8. heinäkuuta 2013. Heidän poikansa syntyi helmikuussa 2013. Perhe asui vuorotellen Los Angelesissa ja Pennsylvaniassa. Rose jätti erohakemuksen Khalifasta 22. syyskuuta 2014 ilmoittaen syyksi sovittamattomat erimielisyydet ja aikeensa hakea heidän poikansa yksinhuoltajuutta.
Länsi-Ukraina
Länsi-Ukraina voidaan määritellä siksi osaksi Ukrainaa, joka ennen Puolan jakoja kuului Puola-Liettuan vaikutuspiiriin tai Itävalta-Unkariin. Kulttuurisesti ja poliittisesti Länsi-Ukrainassa näkyvät läntiset vaikutteet esimerkiksi Puolasta, mistä on seurannut jännitystä venäläisemmän Itä-Ukrainan ja Venäjän kanssa. Länsi-Ukrainaan kuuluvat historiallisista alueista Itä-Galitsia, Pohjois-Bukovina, Transkarpatia ja Volynia. Länsi-Ukrainan poliittinen, henkinen, kulttuurinen ja taloudellinen keskus on Lviv.
Tiukasti neuvostoaikaisessa kielenkäytössä poliittisen Länsi-Ukrainan muodostavat vain Lvivin, Ivano-Frankivskin, Volynian, Rivnen ja Ternopilin alueet. Näillä alueilla jatkui neuvostovastainen sissisota 1950-luvulle saakka.
Laajemmin käsitettynä Länsi-Ukraina on se alue, missä on ollut rajakiistoja Itävallan (Galitsia) sekä Preussin ja Venäjän (Volynia) kuin myös Osmaanien valtakunnan (Turkki) sekä sen jälkeen Romanian ja Venäjän välillä (Pohjois-Bukovina).
Galitsia
Nykyisistä Ukrainan hallinnollisista alueista, oblasteista, Lvivin ja Ivano-Frankivskin (vuoteen 1962 Stanislavin alue) sekä Ternopilin alue ovat kuuluneet ensin Galitsian ja Volynin ruhtinaskuntaan, sitten Puolaan ja Itä-Galitsiana Puolan ensimmäisen jaon jälkeen Itävaltaan (vuodesta 1867 Itävalta-Unkari). Länsi-Galitsiaan kuului nykyään Puolalle kuuluvia alueita Lublinin seudulta Krakovan seudulle saakka ja se on sekä Itävallan 1772–1918 että myöhemmin myös saksalaisten 1942–1944 muodostama koko Galitsia.
Saksan ja Itävalta-Unkarin ollessa häviämässä ensimmäistä maailmansotaa 1918 kuului Galitsia Lvivissä 1. marraskuuta 1918 Itävalta-Unkarista itsenäiseksi julistettuun Länsi-Ukrainan kansantasavaltaan, joka liittyi 22. tammikuuta 1919 Ukrainan kansantasavaltaan. Puolan–Ukrainan sodassa puolalaiset tulivat Länsi-Ukrainaan keskikesällä 1919 ja neuvostovenäläiset vuotta myöhemmin. Neuvosto-Venäjän ja Puolan välisellä Riian rauhansopimuksella se liitettiin vuodesta 1921 Puolaan, mihin se oli jo kuulunutkin ennen Puolan ensimmäistä jakoa 1772.
Saksan Puolaan-hyökkäyksen 1. syyskuuta 1939 ja Neuvostoliiton Itä-Puolan-intervention 17. syyskuuta jälkeen kuului Galitsia syyskuusta 1939 kesäkuuhun 1941 Ukrainan sosialistiseen neuvostotasavaltaan ja lokakuuhun 1944 saakka Saksan Ukrainan valtakunnankomissariaattiin ja jälleen sen jälkeen Ukrainan sosialistiseen neuvostotasavaltaan.
Volynia
Volyniaan kuuluvat Galitsian pohjoispuolella olevat Volynian ja Rivnen alueet. Ne ovat kuuluneet Kiovan suuriruhtinaskuntaa seuranneeseen Galitsian ja Volynin ruhtinaskuntaan, mitkä joutuivat Puola-Liettuan haltuun sekä kolmannessa Puolan jaossa 1795 Preussin ja Venäjän keskenään jakamiksi.
Pohjois-Bukovina
Bukovina kuuluu puoliksi Romanialle ja se sijaitsee Galitšian eteläpuolella. Siihen liittyy Pohjois-Bukovinana Ukrainan Tšernivtsin alue. Alueen valtasivat venäläiset Osmanien valtakunnalta 1768–1774 kestäneessä Venäjän ja Osmanien valtakunnan välisessä sodassa, mutta se päätyi lopulta Itävallalle ja Itävalta-Unkarin purkauduttua alueen valtasi Etelä-Bukovinaakin hallussaan pitävä Romania 8.–11. marraskuuta 1918. Vuonna 1914 puolueettomaksi julistautunut Romania oli liittynyt 1916 ensimmäiseen maailmansotaan ympärysvaltojen puolelle Itävalta-Unkaria ja Saksaa vastaan.
Ranskan antauduttua Saksalle toukokuussa 1940 alkoi Neuvostoliitto Saksan kanssa 23. elokuuta 1939 solmimansa sopimuksen salaisen lisäpöytäkirjan perusteella vaatia Romanialta itselleen Venäjän väliaikaisen hallituksen alkuaikoina Romaniaan liittyneen Bessarabian (nykyisin Moldova) lisäksi myös Pohjois-Bukovinaa samoin kuin myös Hertzan aluetta, mistä Romanian oli luovuttava kesällä 1940 Neuvostoliitolle samoin kuin myös Transsilvaniasta Unkarille.
Saadakseen alueensa Neuvostoliitolta takaisin Romania liittyi operaatio Barbarossaan, Saksan hyökkäykseen Neuvostoliittoa vastaan, ottaen Pohjois-Bukovinan haltuunsa heinäkuusta 1941 syyskuuhun 1944 saakka, jolloin Neuvostoliitto sai alueen takaisin.
Guardian (yhtye)
Guardian on yhdysvaltalainen kristillinen hard rock - ja metalliyhtye. Yhtye on julkaissut seitsemän studioalbumia, kolme albumia espanjaksi ja on kiertänyt laajasti kaikkialla maailmalla. Yhtye on julkaissut myös lukuisia kokoelmia, live-levyjä ja bootleggeja.
Alkuvuodet
Bändi perustettiin vuonna 1982 nimellä Fusion, laulaja-lauluntekijä-kitaristi Paul Cawleyn sekä basisti David Bachin toimesta. Alkuperäisessä bändissä oli rumpali Steve Martinez ja kitaristi Gene Thurston. Ryhmä erottui kasvavassa Los Angelesin metallimusiikkiskenessä epäsovinnollisin futuristisin haarniska-asuin, joiden idean Cawley otti Raamatusta Paavalin kirje efesolaisille kuudennen luvun "Jumalan sota-asusta". Jäsenistö vaihtui vuonna 1984 kun mukaan tuli rumpali Rikk Hart ja kitaristi James Isham. Loppuvuodesta 1984 Isham lähti ja Cawley Bach ja Hart äänitti kuuden kappaleen EP:n Rock In Victory. Vuoden 1985 alkupuolella bändillä oli pop-kokeiluja ja mukaan liittyivät tilapäisesti kosketinsoittaja Brent Jeffers ja laulaja Pat Dewey, joka tosin lähti pian sen jälkeen muodostamaan bändin nimeltä The Deacons. Useiden etsintöjen jälkeen Cawley, Bach ja Hart värväsi kitaristi David Caron.
Bändi onnistui saaman levytyssopimuksen Enigma Recordsin kanssa vuonna 1985, kun Hartin lukiokaveri Eric Blair, joka työskenteli kristillisen metallibändi Stryper in kanssa, toimitti Rock Victory EP:n Enigma Records puheenjohtajalle Wesley Heinille. Kun heille selvisi, että on olemassa myös espanjalainen bändi nimeltä Fusion, he muuttivat bändin nimekseen Gardian, tahallaan virheellisesti kirjoitettu seitsemällä kirjaimella Stryperin tyyliin. Alkuvuodesta 1986 Caro poistui bändistä ja korvattiin kitaristilla Tony Palaciosilla. Palaciosin kanssa äänitettiin Orange County -musiikkikaupan takana vuonna 1987 demo nimeltään Voyager.
Vuonna 1988 bändi luopui avaruusasusta ja lisäsi nimeensä "U"-kirjaimen. Yhtye kiersi jatkuvasti Kaliforniaa ja nauhoitti demoja levy-yhtiölleen. Vuonna 1989 Enigma / Capitol vihdoin julkaisi ensimmäisen virallisen albumin First Watch Stryperin Oz Foxin tuottamana. Tämä julkaisu sisälsi melodisen metallia tyyliin Stryper tai Van Halen ja sitä seurasi laaja kiertue Yhdysvaltojen läpi ja Japaniin. Rikk Hart lähti bändistä syksyllä 1989 ja hänet korvasi rumpali Jason Souza Japanin kiertueelle. Vuonna 1990 alussa perustajajäsen Cawley jätti bändin.
Uusi Guardian
Myrrh Recordsin uuden levytyssopimuksen jälkeen seurasi akustinen levy Swing, Swang ja Swung vuonna 1994. Levy on äänitetty tuottajan John & Dino Elefanten autotallissa, ja sillä on riisuttu, blues-pohjainen soundi. Myös yhtyeen ensimmäinen espanjalainen albumi Nunca Te Dire Adiós julkaistiin vuonna 1995 bändin suosion kasvaessa Latinalaisessa Amerikassa.
Bändi lähti kokeneen kristityn tuottaja-taiteilija Steve Taylorin mukaan maailmanlaajuisella Squinternational-kiertueelle. Hänen mukanaan he palasivat raskaampaan sointiin ja julkaisivat Buzzin vuonna 1995. He tukivat julkaisua vielä yhdellä maailmanlaajuisella kiertueella, mukaan lukien monia esiintymisiä Latinalaisessa Amerikassa. Vuonna 1997 bändi julkaisi Taylorin tuottaman Bottle Rocketin ja toisen espanjankielisen albuminsa, Promesa.
Tämän jälkeen bändi piti taukoa omistautuen perheilleen ja antaen aikaa sivuprojekteihin. Tänä aikana Bach siirtyi tilapäisesti täysipäiväiseksi kiertuejäseneksi, ja julkaisi omakustanteisen Stryper-cover-EP:n nimeltä The Yellow and Black Attack Is Back!. Levy on väännös Stryperin samannimisestä levystä. Bändi jatkoi keikkailua Yhdysvalloissa ja ulkomailla kiertuebassistiryhmän Brent Dennyn kanssa. Vuoden 2001 alkupuolella Rowe, Palacios ja Ney julkaisivat kolmannen espanjankielisen albumin nimeltä Dime. Se sisälsi yhdeksän laulua, jotka on kirjoitettu espanjaksi yksinomaan tätä albumia varten ja yhden englanniksi.
Myöhemmät vuodet
Kesällä 2001 Guardian (mukaan lukien Bach) liittyi muiden legendaaristen kristillisten hard rock -bändien (kuten Bride) kanssa HM-lavalle Cornerstone Music Festivalissa Illinoisissa. Konsertti oli kunnianosoitus 80-luvun ja 90-luvun alun kristillisen metallin kukoistukselle, mutta Guardian soitti kappaleita koko repertuaaristaan.
Vuonna 2004 ilmoitettiin, että bändi alkaa kiertää uudelleen vuonna 2005, ja aikoo myös äänittää uuden albumin. Joulukuussa 2005 bändi äänitti päivitetyn version balladiinsa "Never Say Goodbye" tuottajan Phil Madeiran kanssa, mutta paluu muuten ei toteutunut.
Huhtikuussa 2006 tuottaja Dino Elefante kertoi Jeesus Freak Hideoutille, että Guardian julkaisisi Triple Five -kokoelman, jossa oli mukana pari uutta kappaletta. Myöhemmin Jamie Rowe kertoi, että sen sijaan tulisi kokonainen uusi albumi Triple Fivein sijasta. Nämä suunnitelmat kuitenkin jouduttiin perumaan, kun suunniteltu levy-yhtiö Selectric Records myytiin Weston Entertainmentille.
Lokakuussa 2006 Guardian teki harvinaisen live-esiintymisen ARPA Awards -tapahtumassa Mexico Cityssä, jossa he esittivät joitain espanjalaisia ​​hittejään. Helmikuussa 2007 Guardian esiintyi jälleen kristillisten metalliveteraanien, Briden ja Tourniquetin kanssa Saksassa Legends of Rock -festivaaleilla.
Joulukuussa 2008 bändi esiintyi Rock & Vidassa Buenos Airesissa, Argentiinassa yli 100 000 ihmiselle, mukanaan uusi kitaristi Jamey Perrenot. Vuonna 2009 bändi julkaisi "House of Guardian" -live-video-dokumentin - sekä verkkosivuston: houseofguardian.com.
Guardian esiintyi uudelleen Legends of Rock -festivaalilla Saksassa vuonna 2010. Bändi kiersi vuonna 2011 Latinalaisen Amerikan Guatemalassa, Argentiinassa ja Paraguayssa.
Vuoden 2012 alkupuolella nykyiset yhtyeen jäsenet rahoittivat uuden levyn fanien tuotoilla. Albumi kastettiin Almost Home -nimellä seuraavana päivänä rahoituksen onnistumisen jälkeen.
Vuonna 2017, Bach ja Rowe liittyi Rex Carrollin ja Mike Feighan Whitecross in kanssa äänittäen Revival-kokoelman Whitecross ja Guardian -kappaleita ja lähti lyhyelle kiertueelle edistämään hanketta.
Nykyiset
David Bach - basso (1982-)
Tony Palacios - kitara (1986-)
Jamie Rowe - laulu (1990-)
Karl Ney - rummut (1990 -)
Entiset
Gene Thurston - kitara (1983-1983)
David Caro - kitara (1985-1986)
James Isham - kitara (1983-1984)
Steve Martinez - rummut (1982-1983)
Brent Jeffers - koskettimet (1985-1985)
Pat Dewey - laulu (1985-1985)
Jason Souza - rummut (1989-1989)
Brent Denny - basso (1998-2000)
Kiertuejäsenet
Tracie Ferrie - basso
Pete Orta - kitara
Studioalbumit
First Watch (1989)
Fire and Love (1991)
Miracle Mile (1993)
Swing, Swang, Swung (1994)
Buzz (1995)
Bottle Rocket (1997)