cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rooteli
Rooteli-sanan taustaa
Ruotsin oikeuskielessä "rotel" tarkoittaa valmisteluryhmää, esimerkiksi: "De mål som kommer in till hovrätten fördelas på s.k. rotlar i en turordning som är bestämd i förväg. Varje rotel är knuten till en domare som ansvarar för att målet blir förberett till avgörande och som i regel också deltar i det slutliga avgörandet."
KKO:n työjärjestyksessä (787/1994) on ruotsin sanan rotel vastineena on asiaryhmä; esimerkki: "Lainkäyttöasiat jaetaan asiaryhmiin. Jaon asiaryhmiin vahvistaa presidentti. Kullekin asiaryhmälle presidentti määrää hoitajaksi jonkun esittelijäneuvoksista tai muun esittelijän." "Lagskipningsärendena fördelas på rotlar. Presidenten bestämmer indelningen i rotlar. För varje rotel bestämmer han såsom ansvarig ett referendarieråd eller en annan föredragande."
Helsingin kaupungin hallinnossa käytetään sanaa rooteli seuraavasti: "Hallintokeskuksen rootelit valmistelevat oman toimialansa asiat kaupunginvaltuustoa ja kaupunginhallitusta varten."
Papyrologia
thumb|Esimerkki kirjallisesta papyruksesta: ote [[Artemidoros Efesoslainen|Artemidoros Efesoslaisen teoksesta.]] Papyrologia on papyrukselle kirjoitettuja tekstejä tutkiva tiede. Papyrologian tutkimuskohteisiin lasketaan myös muille materiaaleille kirjoitettuja tekstejä, jotka sekä sisällön että paleografian suhteen muistuttavat papyrustekstejä. Tällaiset tekstit ovat löytyneet vahalla peitetyistä kirjoitustauluista (tabulae ceratae), ruukunsirpaleilta (ostrakoneilta) ja puulevyiltä. Papyrologiseen aineistoon ei yleensä lasketa faaraoiden aikaisia papyruksia, jotka kuuluvat egyptologian alaan.
Papyrusta käytettiin antiikin aikana kirjoitusmateriaalina koko Välimeren alueella, mutta papyrustekstejä on löytynyt merkittävässä määrin ainoastaan Lähi-idän aavikkoalueilta, joissa orgaaniset aineet säilyvät kuivan aineiston takia. Merkittäviä löytöpaikkoja ovat muun muassa Syyrian Dura-Europos, Israelin Masada ja Jordanian Petra. Kaikkein tärkeimmät löytöpaikat sijaitsevat Egyptissä, joka on myös papyruskasvin kotimaa.
Papyrologisen aineiston tärkein löytöpaikka Lähi-idän ulkopuolella on Herculaneum, josta on löydetty niin sanotun Papyrushuvilan (Villa dei Papiri) papyrusten (yhteensä yli 1 800 tekstiä tunnetaan) lisäksi merkittävä määrä vahatauluja. Tällaisia papyrologiseen aineistoon laskettavia kirjoitustauluja on löytynyt myös muualta Vesuviuksen alueelta, esimerkiksi Pompejista ja Murecinesta. Papyrologista aineistoa tunnetaan nykyään myös Pohjois-Euroopasta; Britteinsaarten Vindolandasta on 1970-luvulta lähtien löydetty satoja puulevyille (”leaf tablets”) kirjoitettuja dokumentteja, jotka valaisevat elämää roomalaisessa varuskunnassa. Tekstejä on löydetty myös Sveitsin Vindonissasta ja Unkarin Voräspatakista (Alburnus Maior).
Tärkeitä löytöpaikkoja ostrakon-ruukunsirpaleille kirjoitetuille teksteille ovat Libyan Golas (Bu Njem) ja Egyptissä sijaitseva Mons Claudianus.
Papyrologian historia
Papyrukset alkoivat kiinnostaa tutkijoita vasta 1800-luvun alussa, jolloin Napoleonin sotaretki Egyptiin herätti Euroopassa suurta kiinnostusta Egyptiä kohtaan. Vasta nyt ruvettiin etsimään egyptiläisiä antikviteettejä. Kiinnostus oli ensisijaisesti kohdistunut faaraoiden aikaisiin esineisiin, mutta myös kreikkalais-roomalaisajan papyrusteksteille löytyi ostajia. Kun innostus papyrologiseen aineistoon kasvoi, huomattiin Egyptissä mahdollisuudet myydä papyruksia eurooppalaisille. Tämän seurauksena jotkut paikalliset papyrusmetsästäjät muun muassa vandalisoivat papyruksia paloittelemalla ne pienempiin osiin myyntiä varten.
Satunnaisia papyruslöytöjä oli tehty jo varhain, ja jo ennen 1800-lukua tällaisia tekstejä oli joutunut eurooppalaisiin yksityiskokoelmiin. Ensimmäinen tieteellisesti julkaistu papyrusdokumentti on ns. Charta Borgiana, jonka julkaisi vuonna 1778 tanskalainen filologi Niels Iversen Schow. Monien pettymykseksi kyseinen dokumentti paljastui nimiluetteloksi, koska sen oli toivottu sisältävän kaunokirjallisuutta. Huomattiin kuitenkin varhain, että eri dokumenttien lisäksi papyrustekstit sisälsivät myös kadonneeksi luultua lyriikkaa ja muuta kaunokirjallisuutta. Niinpä 1800-luvulla alettiin kasvavalla innolla etsiä papyruksista juuri kirjallisuutta. Euroopassa syntyi pian ensimmäiset papyrustekstien kokoelmat ja 1820-luvulta lähtien esiintyi myös huomattavaa editointitoimintaa.
Papyrusten kieli ja sisältö
Suurin osa kreikkalais-roomalaiselta kaudelta säilyneistä papyrusteksteistä on kirjoitettu kreikan kielellä. Tämä johtuu löytöpaikkojen sijainnista. Aleksanteri Suuren jälkeen Egyptissä hallitsi kreikankielinen Ptolemaiosten dynastia, ja kreikka säilyi hallinnon kielenä roomalaisella kaudella. Lähi-idän löytöpaikoilta on löytynyt myös tekstejä muun muassa latinan, demoottisen egyptin, koptin, aramean ja syyrian kielillä.
Papyrologinen aineisto jaetaan yleensä kahteen pääryhmään: a) kirjallisiin teksteihin (lyriikkaa ja muuta kaunokirjallisuutta) ja b) ei-kirjallisiin teksteihin (julkisia ja yksityisiä asiakirjoja).
Mitä kirjallisiin teksteihin tulee, on voitu todeta, että koulu-opetuksessa käytetyt tekstit dominoivat. Niinpä on löydetty erittäin runsaasti katkelmia Homeroksesta. Myös muuta kirjallisuutta on löydetty. Papyrologit ovat pystyneet palauttamaan meille huomattavan määrän kadonneeksi kuviteltua kirjallisuutta. Egyptistä on löydetty katkelmia tai kokonaisia teoksia muun muassa seuraavilta kirjailijoilta: Sapfo, Alkman, Bakkhylides, Ibykos, Pindaros ja Menandros.
Ei-kirjallinen aineisto on hyvin kirjava. Siihen kuuluu kaikenlaisia yksityisiä ja julkisia asiakirjoja: yksityiskirjeitä; kuninkaallisia ja keisarillisia kirjeitä ja lauselmia; viranomaisille kirjoitettuja anomuksia, valituksia, hakemuksia; vihkisopimuksia, kutsuja; prosessiasiakirjoja: oikeuden päätöksiä, kuulusteluasiakirjoja, lausuntoja; kauppakirjoja, sopimuksia, kuitteja ja kirjanpitoa; uhritodistuksia (libelli) kristittyjen vainojen ajoilta sekä kaikenlaista arkista töhertelyä. Erityisen huomioitavaa on, että on löytynyt jopa kokonaisia arkistoja.
Papyrologian merkitys
Sekä talous- että sosiaalihistoria ovat suuresti hyötyneet papyruslähteistä. Perinteiset kirjalliset lähteet voivat rajata antiikista saatavaa kuvaa. Kopioina säilyneet tekstit ovat kapea otos ajan kirjallisuudesta, ja kopioitavat teokset on usein valittu erilaisin subjektiivisin kriteerein. Toisaalta monet teokset on kirjoitettu edistämään erilaisia tarkoitusperiä, mikä heikentää niiden objektiivista todistusvoimaa. Säilyneessä kirjallisuudessa käsitellään lähinnä aiheita, joista kirjoittaminen katsottiin kirjoitusajankohtana tarpeelliseksi. Papyrukset sen sijaan ovat säilyneet meille ilman välikäsiä, ja niiden antamaa kuvaa voidaan siksi pitää jossain määrin autenttisempana kuin kopioitujen lähteiden. Papyruksista voidaan löytää myös kirjoitusvirheitä ja puhekielisyyksiä, jotka kertovat kielen muuttumisesta.
Assuan-padon aiheuttamien ilmastomuutosten takia suuria papyruslöytöjä ei todennäköisesti enää ole Egyptistä odotettavissa. Nykyisin papyrusta tuotetaan Egyptissä matkamuistoiksi turisteille.
Papyrologia Suomessa
Papyrustutkimuksen ensimmäinen edustaja Suomessa oli Helsingin yliopiston Kreikan kielen ja kirjallisuuden professori Johan Henrik Zilliacus, joka jo 1940-luvulla sekä julkaisi papyrusdokumentteja että käytti papyrologista aineistoa lähteinään monissa kreikan kieltä käsittelevissä tutkimuksissaan. Myös Turun yliopiston klassillisen filologian professori Heikki Koskenniemi, joka tutki papyruskirjeiden tyyliä vuonna 1956 julkaistussa väitöskirjassa, on suomalaisen papyrustutkimuksen varhainen edustaja.
Helsingin yliopiston papyrustutkimusryhmä aloitti työnsä vuonna 1968, jolloin Zilliacus sai Egypt Exploration Societyn kautta tutkittavakseen joukon Oksyrhynkhoksesta peräisin olevia papyruksia. Zilliacuksen tutkimusryhmään kuuluivat myös Jaakko Frösén, Paavo Hohti, Jorma Kaimio ja Maarit Kaimio. Ryhmän ensimmäinen papyruseditio, Fifty Oxyrhynchus Papyri (= P.Oxy. Hels.), julkaistiin vuonna 1979. Myöhemmin työryhmä sai tutkittavakseen yhteensä 60 Itävallan kansalliskirjaston papyruskokoelman tekstiä, jotka julkaistiin vuonna 1979 (Corpus Papyrorum Raineri VII: Griechische Texte IV = CPR VII). Lisää materiaalia saatiin, kun 1970-luvun lopulla Suomen Kansalliskirjaston kokoelmiin hankittiin joukko muumiokartongeista peräisin olevia papyruksia. Kreikaksi kirjoitetut asiakirjat julkaistiin Jaakko Frösénin johdolla vuonna 1986 (Papyri Helsingienses I. Ptolemäische Urkunden = P. Hels. I).
Papyrologia on epigrafiikan ohella toinen antiikintutkimuksen painopisteistä Helsingissä. Kansalliskirjaston lisäksi myös Turun yliopistolla on omia papyruksia (P.Turku).
Meneméni
Meneméni on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Ampelókipoi-Meneménin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Μενεμένης, Dimotikí Enótita Menemenis ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella ja kuuluu Thessalonikin metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnallisyksikön väkiluku on 14 746 (vuonna 2011).
Meneméni sijaitsee noin neljä kilometriä Thessalonikin keskustasta luoteeseen ja se on käytännössä Thessalonikin esikaupunki. Meneméni oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Ampelókipoi-Meneménin kunnaksi yhdessä Ampelókipoin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Anna Mäkelä
Anna Mäkelä (s. 25. huhtikuuta 1975) on suomalainen feministinen mediatutkija, entinen Vihreän liiton kunnallispoliitikko ja Kauniaisten sivistyslautakunnan entinen puheenjohtaja. Hänet valittiin Kittilän kunnanjohtajaksi vuonna 2010 ja vuonna 2014 Kittilän kunnanvaltuusto irtisanoi hänet luottamuspulaan vedoten ja irtisanominen pantiin täytäntöön välittömästi. Irtisanominen kumottiin korkeimmassa hallinto-oikeudessa vuonna 2016 lainvastaisena. Mäkelän ja Kittilän kunnan tekemän erosopimuksen mukaan Mäkelälle maksettiin 140 000 euron eroraha.
Ennen Kittilän kunnanjohtajuutta Mäkelä työskenteli tutkijana ja opettajana Helsingin yliopiston viestinnän laitoksella, Siuntion perusturvajohtajana ja Lohjan kaupungin perusturvakeskuksen kehittämispäällikkönä. Hänet valittiin vihreiden listalta Kauniaisten kaupunginvaltuustoon syksyn 2004 kunnallisvaaleissa. Hän sai kaupungissa viidenneksi eniten ääniä. Mäkelä toimi kaupunginvaltuutettuna yhden kauden, vuoteen 2008, ja Kauniaisten vihreiden puheenjohtajana 2004–2007.
Ura
Mäkelä oli perustamassa Tulva-lehteä, ja oli sen ensimmäinen päätoimittaja 2002–2004. Hän on kirjoittanut kolumneja City-lehteen ja Kaksplus-lehteen sekä osallistunut naisjärjestötoimintaan Tasa-arvoasiain neuvottelukunnassa ja Naisasialiitto Unionissa. Mäkelä on Naisjärjestöt yhteistyössä – Nytkis ry:n hallituksen entinen jäsen. Hän oli yksi ensimmäisen suomenkielisen alan perusteoksen, Sukupuolishow (Gaudeamus 2006), toimittajista ja kirjoittajista. Mäkelän raiskausuutisointia käsittelevä tutkimus herätti keskustelua lehtien yleisönosastoilla vuonna 2002. Mäkelä on tutkinut myös muun muassa Jörn Donnerin Miestä ei voi raiskata -elokuvan synnyttämää keskustelua vuonna 1978. Mäkelä on ollut haastateltavana televisiossa muun muassa Big Brother -ohjelmassa.
Vihreän liiton Uudenmaan piiri asetti Mäkelän ehdokkaaksi vuoden 2007 eduskuntavaaleihin.
Kittilän kunnanjohtajana
Pohjois-Suomen hallinto-oikeus antoi 4. helmikuuta 2016 erottamisasiassa päätöksen, jossa Kittilän kunnanvaltuuston päätös erottamisesta kumottiin asian valmistelun virheiden ja puutteiden takia. Kittilän kunta valitti hallinto-oikeuden päätöksestä korkeimpaan hallinto-oikeuteen, joka päätöksessään 3. kesäkuuta 2016 hylkäsi valituksen eikä muuttanut hallinto-oikeuden päätöstä. Lainvastaisesta irtisanomisesta käynnistettin rikosprosessi, jossa Kittilän kuntapäättäjiä epäiltiin virkarikoksista.
168 Sibylla
168 Sibylla on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi J. C. Watson vuonna 1876. Koska Sibyllan läpimitta on noin 148 kilometriä, se on melko suuri päävyöhykkeen kohde. Se on tummapintainen C-tyypin asteroidi, joka kiertää Aurinkoa päävyöhykkeen ulko-osissa.
Piirtokirjoitus
Piirtokirjoitus eli epigrafi (, raapustaa, kirjoittaa) tai inskriptio on kovaan materiaaliin kaiverrettu, hakattu tai maalattu kirjoitus tai piirros. Materiaali voi olla esimerkiksi kivi, keramiikka, metalli tai seinä.
100 minuuttinovellia
Käsite "minuuttinovelli" on lähtöisin juuri Örkényn novellikokoelman nimestä. Teos on laajennettu versio vuosina 2002 ja 2005 ilmestyneestä kokoelmasta Minuuttinovelleja. Huotari on suomentanut uuteen versioon 14 novellia lisää ja Örkény lukemisohjeen ”Tervehdys”. Novellit on ryhmitelty yhdeksän otsikon alle: ”Olotiloja”, ”Muotokuvia”, ”Ajankuvia”, ”Nurinkurin”, ”Variaatioita”, ”Tilanpuute”, ”Informaatio”, ”Mahdollisuuksia” ja ”Vertauskuvia”.
”Tervehdyksessä” kirjoittaja antaa kolmannessa persoonassa ohjeita novellien lukemiseksi. Aluksi hän muistuttaa, että novelleja voi lukea missä tahansa tilanteessa, vaikkapa kananmunaa keittäessä. Tärkeää on kuitenkin kiinnittää huomiota otsikkoon: ”Tekijä on pyrkinyt lyhyyteen, joten hän ei ole voinut otsikoida niitä miten tahansa. Tarkistamme raitiovaunun numeron ja astumme siihen. Novelleille on otsikko yhtä välttämätön. Tämä ei suinkaan tarkoita, että otsikkojen lukeminen riittäisi. Ensin otsikko ja sitten teksti; tämä on ainoa oikea käyttöohje.”
Marjo Vallitun mielestä 1960-1970-luvulla kirjoitetut novellit ovat kestäneet aikaa hyvin, sillä teemat ovat yleisinhimillisiä. Vallittu luonnehtii novelleja groteskeiksi, joskin lajia on vaikea määritellä. Örkény käsittelee monissa novelleissa synkän ja absurdin ilmaisun keinon yksilön konfliktia tai kuolemaa. Kielikin ilmentää groteskia. Vallittu katsoo, että novellit hämmentävät lukijaa, mutta vain hetken, kun lukija pääsee täydentämään tulkintaansa ja löytää novellien teeman ja tarkoituksen. Vallittu huomauttaa myös, että groteskia eivät ehkä olekaan novellit vaan itse todellisuus.
Suomennoksen ongelmista Vallittu nostaa esiin kirjoittajan nimen suomen kielen vastaisen taivutuksen "Örkény'in" ja pohtii sen syitä. Hän pitää sitä harmillisena, sillä novellien suomennos on pääosin onnistunut.
Jonava
Jonava on kaupunki Liettuan keskiosassa noin 30 kilometrin päässä Kaunasista. Sen väkiluku oli 30 224 vuonna 2012 ja se sai kaupunginoikeudet 1864. Kaupunki mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran 1740.
Des Browne
thumb|right|Des Browne Desmond Henry Browne (s. 22. maaliskuuta 1952) on brittiläinen poliitikko. Hän on koulutukseltaan lakimies ja pääsi parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 1997.
Browne on ollut naimisissa Maura Taylorin kanssa vuodesta 1983, ja parilla on kaksi yhteistä poikaa.
Browne toimi maansa puolustusministerinä vuodet 2006–2008 ja Skotlannin asioiden ministerinä vuodet 2007–2008.
Olli Kosonen (jalkapalloilija)
Olli Kosonen (s. 19. joulukuuta 1979) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttä. Hän edusti viimeksi kaudella 2008 Kuopion Palloseuraa. Kauden päätteeksi hän lopetti liigauransa.
Kosonen on pelannut urallaan KuPSissa (1998–1999 ja 2007–2008 ), Kopareissa, PK-37:ssa, MP:ssä, Kingseissä ja Warkaus JK:ssa.
Viitasaaren seutukunta
Viitasaaren seutukunta oli Keski-Suomessa sijainnut Suomen seutukunta. Siihen kuuluivat seuraavat kunnat:
Historia
1. tammikuuta 1996 Viitasaari muuttui kaupungiksi. Seutukunta lakkautettiin vuonna 2004 yhdessä Saarijärven seutukunnan kanssa ja niiden alueista muodostettiin uusi Saarijärven–Viitasaaren seutukunta.
Francis Pym
pienoiskuva|Francis Pym vuonna 1982. Francis Leslie Pym, paroni Pym (13. helmikuuta 1922 – 7. maaliskuuta 2008) oli brittiläinen Konservatiivipuolueen poliitikko.
Pym oli Military Crossilla palkittu toisen maailmansodan veteraani. Hän istui maansa parlamentin jäsenenä pitkälti kolmattakymmentä vuotta (1961–1987). Hän oli muun muassa puolustusministerinä 1979–1981, ulkoministerinä 1982–1983 ja Pohjois-Irlannin asioiden ministerinä 1973–1974.
Pym vetäytyi alahuoneesta vuoden 1987 vaaleissa. 9. lokakuuta 1987 hänestä tuli elinikäinen pääri ja ylähuoneen jäsen.
Pym oli 1600-luvun poliitikko John Pymin jälkeläinen ja 1939–1945 Monmouthia edustaneen konservatiiviparlamentaarikko Leslie Pymin poika.
Benny Engelbrecht
Benny Engelbrecht (s. 4. elokuuta 1970 Amager) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen. Hän oli Tanskan liikenneministeri Frederiksenin hallituksessa vuosina 2019–2022. Vuosina 2014–2015 hän oli veroministeri. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2007.
Kärkikuntien seutukunta
Kärkikuntien seutukunta oli Etelä-Karjalassa sijainnut Suomen seutukunta. Siihen kuuluivat seuraavat kunnat:
Minyas
Minyas oli kreikkalaisessa mytologiassa tarunomainen kuningas, jonka katsottiin olevan joko Poseidonin tai Khryseen poika.
Minyaalla oli useita lapsia, joista nimeltä on mainittu muiden muassa Orkhomenos, joka perusti Orkhomenoksen kaupungin ja toimi sen kuninkaana, Klymene ja minyadit, kolme Minyaan tytärtä. Minyas oli niin rikas, että hän oli ensimmäinen, jonka sanottiin rakentaneen aarrekammion suojaamaan rikkauksiaan.
Real Talk
Real Talk on rap-artisti Fabolouksen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 9. marraskuuta 2004.
Taustatietoa
13. joulukuuta 2004 albumi myi kultaa, kun sitä oli myyty 550 000 kappaletta.
Soul of a New Machine
Soul of a New Machine on yhdysvaltalaisen death metal/industrial metal-yhtye Fear Factoryn ensimmäinen studioalbumi, ellei vuoden 1991 aluksi julkaisematonta Concrete-demoalbumia lasketa. Se julkaistiin elokuun 25. päivänä vuonna 1992.
Albumin tiedot
Fear Factoryn kitaristi Dino Cazaresin mukaan albumi on konseptialbumi, joka liittyy ihmisen luomukseen, koneeseen, joka voisi olla joko teknologinen tai valtiollinen. Myös yhtyeen entinen basisti Christian Olde Wolbers on sanonut albumin olevan konseptialbumi.
Albumin äänimaailma on erilainen verrattuna yhtyeen myöhempiin albumeihin, koska siinä on vaikutteita Godfleshiltä ja Napalm Deathilta. Tämän takia albumilla on enemmän death metal-ja grindcore-vaikutteinen äänimaailma. Monien mielestä Soul of a New Machine oli vallankumouksellinen, koska se yhdisteli death metalille tuttua murinaa ja puhdasta laulua.
Siinä missä Fear Factoryn myöhemmät albumit ovat käsitelleet enimmäkseen ihmisen ja koneen vastakkainasettelua, Soul of a New Machine sisältää moninaisempia teemoja. Kappale "Martyr" käsittelee laulaja Burton C. Bellin kyllästymistä elämäntyyliinsä, "Leechmaster" ja "Manipulation" kertovat ihmissuhteeseen liittyvistä ongelmista, "Scapegoat" taas siitä, kuinka Cazaresia oli kerran oikeudessa syytetty väärin; "Crisis" on sodanvastainen kappale, "Crash Test" käsittelee eläinkokeita ja "Suffer Age" kertoo sarjamurhaaja John Wayne Gacysta. Albumilla on satunnaisia sampleja elokuvista Full Metal Jacket, Blade Runner ja Ilmestyskirja. Nyt.
Albumi remasteroitiin ja julkaistiin uudelleen 5. lokakuuta 2004 digipak-versiona, pakattuna yhteen remasteroidun Fear is the Mindkiller-EP:n kanssa. Soul of a New Machine on Fear Factoryn ainoa studioalbumi, jolla ei ole kappaletta levyn nimellä ja joka on nimetty lauseen mukaan.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sanoittanut Burton C. Bell ellei toisin mainittu, kaikki kappaleet säveltänyt Dino Cazares ja Raymond Herrera.
Daniel (Raamattu)
Daniel, on Raamattuun sisältyvän Danielin kirjan päähenkilö. Kirjan tapahtumat sijoittuvat pakkosiirtolaisuuden aikaan. Nykytieteen valossa kirjan ei kuitenkaan arvioida kuvaavan pakkosiirtolaisuuden ajan tapahtumia vaan Antiokhos IV Epifaneksen valtakautta noin 160-luvulle eaa. ja Danielin olevan fiktiivinen.
Hesekielin kirjassa viitataan Danieliin, joka oli oikeamielinen ja viisas. On mahdollista, että Danielin kirjan kirjoittaja otti päähenkilön nimen tästä.
Koulutus Babyloniassa
thumb|[[Peter Paul Rubens, Daniel (1615)]] Monet pakkosiirtolaiset sijoitettiin Babylonin kaupungin ulkopuolelle, mutta Daniel ja hänen kolme toveriaan, Sadrak, Mesak ja Abednego, valittiin saamaan erikoiskoulutusta kaldealaisten kielessä ja kirjoituksessa, jotta heistä olisi tullut päteviä valtion virkamiehiksi. Tavan mukaisesti heille annettiin babylonialaiset nimet, ja Daniel sai nimekseen Beltesassar Nebukadnessarin jumalan mukaan (Da 1:7; 4:8). Koska Daniel ei halunnut saastuttaa itseään heille määrätyillä ruoilla, joissa olisi saattanut olla jotain Mooseksen laissa kiellettyä tai pakanallisten rituaalien saastuttamaa, hän pyysi, että heille annettaisiin ruoaksi vain vihanneksia ja vettä. Jumala antoi heille ymmärtäväisyyttä ja Daniel itse ymmärsi kaikenlaisia näkyjä ja unia (Da 1:17). Kun kuningas kolmen vuoden kuluttua kuulusteli heitä, heidän havaittiin olevan kymmenen kertaa parempia kuin kaikki taikuutta harjoittavat papit ja manaajat, jotka hänen koko kuningaskunnassaan olivat (Da 1:20). Daniel palveli hovissa Babylonin kukistumiseen saakka. Myös hänen kolme toveriaan seisoivat siitä lähtien Babylonin kuninkaan edessä. Sitä, elivätkö he niin kauan, että säilyttivät tämän aseman Babylonin kukistumiseen asti, ei kerrota, mutta Daniel eli, ja tämän jälkeen hän oli Persian hovissa ainakin Kyyroksen kolmanteen vuoteen asti (Da 1:19; Da 10:1).
Nebukadnessarin unet
Nebukadnessar näkee unen, jonka takia hänen henkensä kiihtyy. Ketkään viisaat eivät pysty paljastamaan sitä, joten Daniel tulee kuninkaan eteen, mutta ei pelkästään kerro hänelle unta, joka on paljastettu hänelle jumalallisessa ilmestyksessä, vaan myös selittää sen ja säästää siten itsensä ja muutkin viisaat teloitukselta. Tämän vuoksi Nebukadnessar tekee Danielista koko Babylonin hallintoalueen hallitsijan ja kaikkien Babylonin viisaiden ylimmäisen valvojan (Da 2:48). Hänen kolme toveriaan saavat korkean aseman hovin ulkopuolelta, kun taas Daniel palvelee kuninkaan hovissa.
Näyt
Belsassarin ensimmäisenä ja kolmantena vuonna Daniel sai kaksi näkyä (Da luvut 7, 8), joissa eri eläimet edustivat peräkkäisiä maailmanvaltoja aina siihen aikaan asti, jolloin ne hajotettaisiin väkisin ja taivaallinen hallitusvalta annettaisiin ”jollekulle ihmisen pojan kaltaiselle” (Da 7:11–14). Vaikuttaa siltä, että Nebukadnessarin kuoleman jälkeen Danielia käytettiin useiden vuosien aikana hyvin vähän, jos lainkaan, neuvonantajana, joten kun kukaan viisaista ei pystynyt selittämään sitä pahaenteistä kirjoitusta, jonka käsi kirjoitti palatsin seinään Belsassarin riehakkaissa ja rienaavissa pidoissa, kuningatar katsoi tarpeelliseksi kiinnittää Belsassarin huomion Danieliin. Kuten oli luvattu, Danielista kuulutettiin, että hänestä oli määrä tulla kolmas hallitsija valtakuntaan samalla kun Nabunaid oli ensimmäinen hallitsija ja hänen poikansa Belsassar toinen. Tuona samana yönä meedialaiset ja persialaiset valtasivat kaupungin ja Belsassar surmattiin (Da 5:1, 10–31).
Meedo-Persian alaisuudessa
Meedialaisen Dareioksen hallituskaudella Daniel oli yksi kolmesta korkeasta virkamiehestä, jotka oli nimitetty niiden 120 virkamiehen yläpuolelle, joiden oli määrä hallita valtakuntaa. Koska Daniel oli Jumalan suosiossa, hän hoiti hallintotehtäviään huomattavasti muita paremmin, ja kun hänet aiottiin korottaa koko valtakunnan johtoon, kateus ja mustasukkaisuus saivat toiset virkamiehet juonittelemaan, jotta hänet olisi teloitettu. Lain, jonka he taivuttelivat kuninkaan säätämään, täytyi olla yhteydessä Danielin jumalanpalvontaan, koska he eivät voineet löytää hänestä mitään muuta syytä. Kuningas oli vastahakoinen panemaan lakia täytäntöön, mutta koska maan tapa esti lain muuttamisen, hän heitti kuin heittikin Danielin leijonakuoppaan. Danielin tinkimättömän nuhteettomuuden ja lujan uskon vuoksi Jumala lähetti enkelinsä vapauttamaan hänet leijonien kidasta. Sitten Dareios pani oikeuden täytäntöön salaliittolaisille antamalla heidät noiden samojen leijonien surmattavaksi. (Da 6.) Dareioksen ensimmäisenä vuonna Daniel ymmärsi Jeremian kirjoitusten perusteella Jerusalemin 70-vuotisen autioituksen lähestyvän loppuaan (Jer 25:11, 12). Daniel rukoili ja tunnusti nöyrästi kansansa synnit. (Da 9:1, 2, 17). Hän sai suosionosoitukseksi Gabrielin välityksellä ilmestyksen, jossa tämä antoi hänelle profetian 70 viikosta ja osoitti tarkasti Messiaan saapumisvuoden. Daniel eli niin kauan, että hän näki juutalaisten paluun Serubbabelin johdolla, mutta hänen ei sanota palanneen heidän mukanaan. Kyyroksen kolmantena vuonna Daniel sai näyn enkeliltä, jonka täytyi otella Persian ruhtinaan kanssa täyttäessään tehtäväänsä käydä Danielin luona. Enkeli puhui paljastaakseen, mikä Danielin kansaa kohtaa päivien lopulla, sillä on vielä tulevia päiviä koskeva näky (Da 10:14). Profetia paljasti, että maailman näyttämöä hallitsisi pääosin kaksi vastakkaista poliittista valtaa, joista käytettiin nimityksiä pohjoisen kuningas ja etelän kuningas, ja tilanne jatkuisi tällaisena, kunnes nousisi Mikael ja seuraisi suuren ahdingon aika (Da, luvut 11, 12).
Kuolema
Daniel ei ehkä elänyt kovinkaan kauan Kyyroksen kolmannen vuoden jälkeen. Jos hän oli nuorukainen, kun hänet vietiin Babyloniin 617 eaa., niin hän oli lähes satavuotias saadessaan lukuihin 10–12 kirjoitetun näyn. Enkelin Danielille osoittamat sanat: ”Mutta sinä, mene, siksi kunnes loppu tulee; ja lepää, ja nouse osaasi päivien lopussa,” tuntuvat viittaavan siihen, että hänen elämänsä lähestyi loppuaan ja hänen vakuutettiin saavan ylösnousemuksen (Da 12:13).
Papumaksaruoho
Papumaksaruoho (Sedum stahlii) on maksaruohoihin kuuluva kasvilaji. Se on Meksikosta kotoisin oleva mehikasvi, jota kasvatetaan myös koristekasvina. Kasvin lehdet ovat vihreitä tai punavihreitä. Sillä on munanmuotoiset, noin 10–12 millimetriä pitkät ja kosketettaessa helposti putoavat lehdet. Kasvi kasvaa suurimmillaan noin 25 senttimetriä korkeaksi ja 30 senttimetriä leveäksi. Papumaksaruoho lisääntyy helposti versoista, joihin se kasvattaa suhteellisen nopeasti juuret.
Metsän hoitava vaikutus
Metsän hoitava vaikutus tarkoittaa sitä, että metsällä on todettu olevan monia ihmisen hyvinvointia edistäviä vaikutuksia. Metsä rauhoittaa ihmistä niin fyysisesti kuin psyykkisesti varsin nopeasti. Laajemmin asia liittyy Green care -teemaan, joka tarkoittaa luontoon tukeutuvien menetelmien ammatillista, vastuullista ja tavoitteellista hyödyntämistä hyvinvointipalvelujen tuottamisessa.
Mielenterveysseuran kotisivujen mukaan vuonna 2013 Suomen Metsäkeskus ja Suomen Mielenterveysseura toteuttivat eri puolilla Suomea Hyvän mielen metsäkävelyitä. Tuolloin paikalliset mielenterveysseurat ja alueelliset Metsäkeskukset organisoivat eri kohderyhmille Hyvän mielen metsäkävelyitä yhdistäen metsätuntemuksen, luonnossa liikkumisen ja pohdintaa mielen hyvinvoinnista. Kohderyhminä olivat sivujen mukaan muun muassa koululaiset, päiväkotilapset, maahanmuuttajataustaiset äidit sekä tuetun asumisyksikön asukkaat.
Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön oppaassa tiivistetään hyvin metsän nopeita terveysvaikutuksia: 10 minuuttia metsässä: verenpaine alkaa laskea ja pulssi tasoittua, 20 minuuttia metsässä: mieliala kohoaa, 1 tunti metsässä: tarkkaavaisuus paranee ja 2 tuntia metsässä: elimistön puolustuskyky paranee.
Seututie 950
Seututie 950 on Kuusamosta, Kantojoen kylän tuntumasta Käylän, Oulangan, Hautajärven ja Kallungin kautta Sallaan johtava seututie. Tien pituus on 79 kilometriä, ja se on kokonaan päällystetty. Tie on osa Runon ja Rajan tietä ja kulkee Oulangan kansallispuiston sekä Sallatuntureiden ohitse.
Tien muuttamista kantatieksi on esitetty Pohjois-Pohjanmaan ja Itä-Lapin maakuntakaavoissa.
EVP
EVP voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Täysi evankeliumi
pienoiskuva|333x333px|Täyden evankeliumin opin mukaisesti maailman ensimmäinen helluntaiseurakunta Los Angelesin Azusa-kadulla sai nimekseen Apostolic Faith Mission. Kuva on vuodelta 1907. Täysi evankeliumi (engl. Full Gospel) on helluntailais-karismaattinen käsite. Helluntaiherätyksessä, parantamisherätyksessä ja sittemmin karismaattisessa liikkeessä opetus Pyhän Hengen kasteesta ja Pyhän Hengen armolahjoista sekä jumalallisesta parantumisesta nähtiin paluuna apostolisen ajan alkukristilliseen oppiin ja voimaan. Parantumisen uskotaan sisältyvän Kristuksen lunastukseen ja siten täyteen evankeliumiin. Siksi monet varhaiset helluntailaiset ja karismaatikot kutsuivat liikettään nimellä apostolinen usko (engl. Apostolic Faith) tai täysi, kokonainen evankeliumi (engl. Full Gospel).
Termi täysi evankeliumi viittaa Paavalin sanoihin Roomalaiskirjeessä: "En näet rohkene puhua mistään muusta kuin siitä, mitä Kristus on minun kauttani tehnyt saattaakseen maailman kansat kuuliaisiksi, puheiden ja tekojen, tunnustöiden ja ihmeiden avulla, Jumalan Hengen voimalla. Näin olen vienyt päätökseen Kristuksen evankeliumin julistamisen [engl. I have fully preached the gospel of Christ, olen täydesti saarnannut Kristuksen evankeliumin] kiertäen kaikkialla Jerusalemista aina Illyriaan saakka" (Room. 15:18–19).
Karismaattisessa liikkeessä puhutaan Aimee Semple McPhersonin sanoin myös nelinkertaisesta evankeliumista. Tämä tarkoittaa sitä, että julistetaan Jeesusta pelastajana, parantajana, Pyhällä Hengellä kastajana ja takaisin tulevana Kuninkaana. Yhdessä nämä aspektit muodostavat täyden evankeliumin. Ajatus nelinkertaisesta evankeliumista on peräisin kanadalaiselta teologilta A. B. Simpsonilta, joka vuonna 1887 perusti evankelikaalisen Kristittyjen ja lähetyssaarnaajien liiton (Christian and Missionary Alliance).
Korkeus
Korkeus on kohteen tai välimatkan pystysuuntainen mitta pohjasta huippuun. Se määritellään tarkasteltavan koordinaatiston mukaisesti. Useimmiten pystysuunnaksi valitaan Maan painovoiman suunta. Jos mitta otetaan muussa kuin pystysuunnassa, sitä kutsutaan pituudeksi tai leveydeksi. SI-järjestelmän mukainen korkeuden yksikkö on metri. Avaruudessa ei voida aina määritellä pystysuuntaa, jolloin kolmiulotteisen kappaleen pituus, leveys ja korkeus valitaan mielivaltaisesti. Korkeuden tunnus on yleensä h.
Korkeus geotieteissä
Geometrisesti korkeus voidaan laskea kohtisuoraan jostakin vertausellipsoidista normaalia pitkin. Tämä korkeus tunnetaan ellipsoidisena korkeutena ja geodeettisena korkeutena. Fysikaalisiin korkeuksilla sen sijaan pyritään siihen että vesi ei virtaisi mihinkään suuntaan samalla korkeudella. Ne johdetaan Maan painovoimakentän potentiaalieroista. Näitä korkeuksia ovat ortometrinen korkeus, normaalikorkeus ja dynaaminen korkeus. Painovoimaan liittyvä korkeus voidaan laskea vaaituksella määritetystä geopotentiaaliluvusta tai kolmiulotteisella paikanmäärityksellä yhdistettynä geoidimalliin.
Dekabristikapina
Dekabristikapina on jälkimaailman antama nimitys Pietarissa ja Venäjän keisarikunnan eteläosissa 14. joulukuuta (26. joulukuuta gregoriaanista kalenteria) 1825 puhjenneelle liberaalien upseerien kapinalle, jonka tarkoitus oli estää keisari Nikolai I:n nousu valtaistuimelle. Myöhemmin dekabristeiksi (, venäjän sanasta dekabr, joulukuu) kutsutut kapinalliset vaativat länsimaisten ihanteiden mukaisesti Venäjälle perustuslakia ja maaorjuuden lakkauttamista. Keisarille uskolliset joukot kukistivat kapinan. Vuonna 1925, kapinan satavuotispäivänä, dekabristeja ihailleet ja heihin samaistuneet bolševikit nimesivät kapinan päänäyttämön, Pietarin Senaatinaukion, uudelleen Dekabristien aukioksi.
Kapinan juuret
thumb|150px|Aleksanteri I thumb|150px|Nikolai I
1800-luvulle tultaessa Venäjä oli Euroopan takapajuisimpia maita huolimatta kahdesta 1700-luvulla hallinneesta ajalleen suhteellisen edistyksellisestä keisarista, Pietari I:sta ja Katariina II:sta. Elinkeinorakenteet olivat auttamattomasti vanhentuneita. Väestöstä noin puolet eli maaorjuudessa, joka oli instituutiona Länsi-Euroopasta jo lakkautettu. Ruotsin kuningaskunnassa, mukaan lukien v. 1809 Venäjään liitetty Suomi, ei koskaan ollut maaorjuutta. Korruptio häiritsi valtionhallintoa. Sivistys oli keskittynyt suuriin kaupunkeihin, erityisesti pääkaupunki Pietariin. Venäjä ei ollut kansallisvaltio, kuten esimerkiksi Ranska tai Espanja vaan monikansallinen imperiumi, jonka eriluontoiset osat yhdisti valtakunnaksi uskollisuus keisaria eli imperaattoria kohtaan. Kansasta vieraantunut yläluokka puhui ranskaa ja noudatti uusinta eurooppalaista muotia. Lisäksi Venäjän keisarikunnan alamaisista suuri osa oli muita kuin itäslaaveja, kuten puolalaisia, suomalaisia, tataareja ym.
Hanna Niemelä
Hanna Niemelä (s. 28. kesäkuuta 1995) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka laukoo vasemmalta ja pelaa keskushyökkääjänä. Hän edustaa sveitsiläisseura Unihockey Berner Oberlandia. Aikaisemmin urallaan Niemelä on pelannut laitahyökkääjänä.
Dekabristikapina
Kapinan juuret
Länsimainen, valistusaatteeseen perustuva liberalismi levisi Venäjälle Aleksanteri I:n aikana. Keisarissa oli isoäitinsä Katariina II:n valistushenkeä mutta toisaalta isänsä Paavali I:n vanhoillisuutta. Hallitusvuosiensa alkuaikoina hän oli Katariinan tavoin uudistusmielinen. Venäjän Suomen sodassa 1809 valtaamasta Suomesta tehtiin Ruotsin aikaisten lakien mukaan perustuslaillisesti hallittava suuriruhtinaskunta, mitä vahvemman aseman sai Puolan kuningaskunta, jonka hallitsijaksi tuli venäläinen varakuningas, mutta jolla oli jatkuvasti toimiva valtiopäivälaitos sekä vielä oma 30 000 sotilaan vakinainen palkka-armeija. Myös varsinaisen Venäjän alueen oloja pyrittiin uudistamaan.
Hanna Niemelä
Seurajoukkueessa
Niemelä on edustanut salibandyliigassa myös Kajaanilaista Papasta, ennen kuin siirtyi Ankkojen tuolloin 1. Divisioonassa pelanneeseen joukkueeseen.
Dekabristikapina
Kapinan juuret
Liberaalin uudistusohjelman johtaja oli Mihail Speranski. Vuonna 1808 hän sai tehtäväkseen koko Venäjän hallinnon uudelleensuunnittelun. Tarkoitus oli kodifioida eli saattaa yksiin kansiin kaikki Venäjällä säädetyt ja voimassa olevat lait. Myös perustuslaista oli puhetta jossain vaiheessa. Venäjä siirtyi perustuslailliseen hallintotapaan vasta vuonna 1905.
Hanna Niemelä
Maajoukkueessa
Niemelä on voittanut opiskelijoiden MM-kultaa vuonna 2018. Hän debytoi maajoukkueleirillä ensimmäisen kerran kesällä 2018, yhdessä joukkuekaverinsa Sanna Ristelin kanssa. Hän saavutti MM-hopeaa ensimmäisissä naisten MM-kilpailuissaan Uppsalassa 2021.
Muuta
Niemelän sisko Emmi Niemelä on myös salibandyn liigapelaaja.
Dekabristikapina
Kapinan juuret
Koko Venäjä joutui uhatuksi Napoleonin hyökätessä maahan ja marssiessa Moskovaan vuonna 1812. Huolimatta siitä, että Aleksanterilla oli jo käytössään Euroopan suurin armeija, hän pakkovärväsi suuren joukon maaorjia ja lupasi samalla värväytyneille epämääräisesti vapautusta sodan jälkeen. Venäläisten joukkojen urhoollisuus, taitavat kenraalit ja erityisesti poltetun maan taktiikka tuhosivat Napoleonin armeijan lähes täysin. Venäjä siirtyi hyökkäyskannalle ja nujersi Ranskan kolmessa vuodessa liittolaistensa, lähinnä Preussin ja Britannian avulla. Venäjän armeija marssi Pariisiin vuonna 1815.
Saksan ja Ranskan hyvinvointi teki vaikutuksen moniin Venäjän armeijan nuorempiin upseereihin, jotka eivät olleet aiemmin käyneet kotimaansa ulkopuolella. Upseerit havaitsivat, että maaorjuuden lakkauttamisella, elinkeino- ja kaupparajoitteiden purkamisella sekä yksinvaltiuden rajoittamisella saavutettiin hyvinvointia ja vaurautta. Monet heistä alkoivat kaivata samanlaisia uudistuksia myös Venäjälle. Keisari Aleksanteri I:n mielipiteet muuttuivat kuitenkin sodan jälkeen vanhoillisempaan suuntaan. Aleksanterista oli tullut Pyhän Allianssin perustajajäsen ja hän oli nyt etunenässä suojelemassa Euroopan vanhaa järjestystä vallankumouksellisilta ja ateismilta. Armeijaan värvätyille maaorjille annettu ”lupaus” unohdettiin kaikessa hiljaisuudessa. Uudistusmielinen ministeri Speranski joutui hovijuonittelujen uhriksi, ja hänet karkotettiin Siperiaan.
Salaseura Pelastuksen liitto (Sojuz Spasenija) perustettiin Pietarissa vuonna 1816. Seura koostui lähinnä armeijan nuoremmasta upseeristosta, jotka olivat tutustuneet Länsi-Euroopan oloihin. Seuraa voisi luonnehtia liberalistis-nationalistiseksi. Erityisesti upseereita ärsytti se, että Aleksanteri I oli myöntänyt Puolalle perustuslain, kun taas Venäjällä ei vastaavaa ollut. Toimintatavoiltaan seura muistutti Vapaamuurareita, ja sen tavoitteena lienee ollut perustuslaillinen monarkia. Seuran tärkein vaikuttaja oli Pavel Pestel. Seura hajosi pian Pohjoisen seuraan ja Etelän seuraan, jotka toimivat toisistaan riippumatta.
Pietarilaista Pohjoisen seuraa johtivat Nikita Muravjov ja Kondrati Rylejev. Sen poliittisessa ohjelmassa oli perustuslaillinen monarkia ja talonpoikien aseman parantaminen, erityisesti maaorjuuden lakkauttaminen. Pestelin johtama Etelän seura toimi tämän asemapaikassa, pienessä ukrainalaisessa Tultšinin varuskuntakaupungissa. Sen ohjelma oli radikaalimpi: se sisälsi hallitusmuodon muuttamisen tasavaltalaiseksi, koko keisarillisen perheen surmaamisen, kaiken viljelymaan uudelleenjakamisen ja kansallisten vähemmistöjen pakkovenäläistämisen lukuun ottamatta puolalaisia ja juutalaisia, jotka erotettaisiin omiin kansallisvaltioihinsa. Pohjoisen ja Etelän seurat pysyivät toisistaan riippumattomina ja säilyttivät aate-eronsa loppuun saakka. Sekä Pohjoisen että Etelän seurat olivat hahmotelleet kansannousua vuodeksi 1826, mutta suunnitelmat keskeytyivät keisari Aleksanteri I:n kuoltua yllättäen 1. joulukuuta 1825.
Aleksanteri I jätti jälkeensä yhdeksän aviotonta lasta, mutta ei yhtään laillista kruununperillistä. Virallisen perimysjärjestyksen mukainen kruununperillinen oli Aleksanterin nuorempi veli, liberaaleista mielipiteistään tunnettu suuriruhtinas Konstantin, joka toimi Puolan kuvernöörinä. Konstantin oli vuonna 1820 mennyt naimisiin puolalaisen kreivitär Joanna Grudzińskan kanssa, ja vuonna 1822 hän oli salaa sopinut Aleksanterin kanssa luopuvansa Venäjän vallanperimyksestä nuoremman veljensä Nikolain hyväksi. Nikolain poliittiset mielipiteet muistuttivat enemmän isänsä Paavali I:n vanhakantaisia ja jäykkiä periaatteita, eikä hän ollut uudistusmielisten suosiossa.
Aleksanteri I:n kuoltua syntyi omituinen tilanne, kun Nikolai vannoi, ilmeisesti salaisesta sopimuksesta tietämättömänä, Pietarissa uskollisuutta keisari Konstantinille. Konstantin taas pysyi Varsovassa, julkisti vallastaluopumissopimuksensa ja kieltäytyi kruunusta. Tästä kuullessaan Nikolai päätti julistautua keisariksi ja antaa hallitsijanvakuutuksensa Pietarissa 14. joulukuuta. Pohjoisen seura päätti toimia. Tavoitteena oli estää sotilaita vannomasta uskollisuudenvakuutusta Nikolaille, surmata tämä, kaapata valta Pietarissa ja asettaa myöhemmin Konstantin valtaistuimelle rajoitetuin valtaoikeuksin.
Pietarin Senaatinaukio kapinanäyttämönä
thumb|300px|right|Dekabristit Senaatinaukiolla. Karl Kolmanin (1786-1846) maalaus.
Aamulla 14. joulukuuta (26. joulukuuta gregoriaanista kalenteria) kapinalliset olivat valmiina toimimaan. Ruhtinas Sergei Trubetskoi valittiin Venäjän väliaikaiseksi diktaattoriksi, jonka oli tarkoitus ottaa valta keisariperheen kukistuttua. Kapinasuunnitelmaan kuului joukkojen kokoaminen kolmesta paikasta, Talvipalatsin valtaus ja Nikolain murhaaminen, mutta näistä tehtävistä vastuussa olleet kapinalliset pettivät viime hetkessä. Ainoastaan 3 000 miestä saatiin koottua Nikolai Bestuževin johdolla ja marssitettua Senaatinaukiolle. Sotilaat kieltäytyivät vannomasta uskollisuutta keisarille. Tarkoitus oli saada senaatti julkaisemaan ”manifesti Venäjän kansalle”, jossa muun muassa tunnustettaisiin Konstantin keisariksi.
Kapinaan osallistuville rivisotilaille ei ollut selvää, minkä asian puolesta he taistelivat. Upseerit olivat ohjeistaneet heitä huutamaan iskulausetta ”Konstantin ja konstituutio (perustuslaki)”. Myöhemmin kuulusteluissa selvisi, että monet olivat luulleet ”Konstituution” tarkoittaneen suuriruhtinas Konstantinin vaimoa.
Kuultuaan kapinasta Nikolai lähetti ensin tilannetta rauhoittamaan Napoleonin sotien sankarin, kreivi Mihail Miloradovitšin. Miloradovitš piti sotilaille vaikuttavan puheen, jossa hän lupasi rivimiehille armahdusta ja uhkaili rangaistuksilla. Estäkseen joukkojensa hajaantumisen kapinallisupseeri Pjotr Kahovski ampui Miloradovitšin, joka kuoli heti.
Kun diktaattoriksi valittua Trubetskoita ei kuulunut Senaatinaukiolle, kapinalliset valitsivat Bestuževin hänen tilalleen. Kapinalliset oli kuitenkin jo piiritetty, ja Nikolai toi paikalle koko ajan lisää joukkoja. Iltaan mennessä 3 000 kapinallista vastassa oli 12 000 miehen armeija ja useita tykkejä. Muodostui pattitilanne.
Nikolai päätti hoitaa tilanteen voimalla. Kun ratsuväkirynnäkkö oli epäonnistunut lähinnä torin jäisyyden takia, Nikolai antoi tykistölle käskyn ampua. Kapinalliset hajaantuivat. Jotkut heistä onnistuivat pakenemaan Nevan jäälle ja yrittivät murtautua Pietari-Paavalin linnoitukseen, mutta Nikolain ratsuväki ja tykistö hajottivat heidän rippeensä Nevan jäällä. Loputkin kapinalliset otettiin vangiksi. Kapinassa kuoli yhteensä noin 80 ihmistä, heistä suurin osa tykistön tulituksesta.
Kapina etelässä
Päivä ennen Pietarin tapahtumia Etelän salaseuran johtaja Pavel Pestel oli pidätetty petoksesta epäiltynä. Etelän seuralle kesti kaksi viikkoa kuulla kapinan epäonnistumisesta, samalla kun heidän johtajiaan vangittiin. Lopulta he nousivat kapinaan yhdessä paikallisen nationalistiryhmän kanssa, vapauttivat vangitut johtajansa, nostivat Sergei Muravjov-Apostolin johdolla Vasilkovin kaupungin varuskunnan kapinaan ja pitivät kaupunkia hetken aikaa hallussaan. Kapinalliset kohtasivat kuitenkin 3. tammikuuta 1826 ylivoimaisia keisarillisia joukkoja, joilla oli tykkejä. Etelän kapina päättyi lyhyen taistelun jälkeen.
Jälkiselvittely
Kaikkiaan 529 henkeä kuulusteltiin salaliitosta epäiltynä. Monet vangittujen kapinallisten ystävät joutuivat epäiltyjen listalle, muun muassa runoilija Aleksandr Puškin. Tarinan mukaan Puškin olisi itse halunnut mukaan salaliittoon, mutta salaliittolaiset eivät halunneet asettaa suurta runoilijaa alttiiksi vaaralle. Lopulta häntä, tai vastaavassa asemassa ollutta Aleksandr Gribojedovia, ei kuitenkaan syytetty mistään. Lisäksi muun muassa vapaamielinen kenraali Aleksei Jermolov, jolla oli ollut yhteyksiä dekabristeihin, pakotettiin eroamaan virastaan.
Kapinan jälkiselvittelyissä rivimiehet säästyivät kovemmilta rangaistuksilta, mutta upseerien ja muun kapinan johdon tuomiot olivat ankaria. Tutkinnan ajaksi dekabristit eristettiin toisistaan uusien vapautusmellakoiden pelossa; muutamia pidettiin vankina muun muassa Suomessa. Puoli vuotta kestäneen tutkinnan jälkeen erityistuomioistuin tuomitsi kaikkiaan 36 kapinallista upseeria kuolemaan ja monia muita eripituisiin pakkotyörangaistuksiin Siperiassa ja Kaukoidässä. Istuessaan jo tukevasti vallan kahvassa keisari Nikolai I päätti kuitenkin armahtaa teloitukselta kapinoijat viittä johtajaa lukuun ottamatta.
Maanpetoksesta tuomitut Pjotr Kahovski ja Kondrati Rylejev Pohjoisen seurasta sekä Pavel Pestel, Sergei Muravjov-Apostol ja Mihail Bestužev-Rjumin Etelän seurasta hirtettiin Pietari-Paavalin linnoituksessa 13. kesäkuuta 1826. Tarinan mukaan kolme viidestä hirttoköydestä katkesi ensimmäisellä yrityksellä. Perinnettä, jonka mukaan hirsipuusta pudonnut oli tapana armahtaa, ei noudatettu tällä kertaa, ja Rylejevin viimeisiksi sanoiksi jäivät: ”Voi tätä Venäjää, eivät osaa edes kunnolla hirttää.”
Perintö
thumb|Kapina vaikutti muun muassa [[Leo Tolstoin tuotantoon aina Sotaa ja rauhaa myöten. Ilja Repinin maalaama muotokuva vuodelta 1887.]]
Koska kapina epäonnistui, yksinvaltius jatkui Venäjällä vielä melkein vuosisadan. Kapinan vuoksi Nikolai I:n oli kuitenkin pakko aloittaa valtakuntansa uudistaminen. Karkotettu Mihail Speranski kutsuttiin Siperiasta takaisin 1826 laatimaan Venäjän laeista yhtenäinen kokoelma. Lisäksi dekabristit vaikuttivat yleiseen mielipiteeseen niin paljon, että heidän ansionaan voidaan jossain määrin pitää maaorjuuden lakkauttamista vuonna 1861.
Dekabristikapina oli virallisesti kielletty aihe koko Nikolai I:n kauden ajan. Siitä huolimatta varsinkin teloitettu viisikko nousi vapauden symboleiksi. Lontoossa asuva kumouksellinen emigrantti Aleksandr Herzen painoi heidän kuvansa Lontoossa ilmestyneen radikaalin Poljarnaja Zvezda eli Pohjantähti-kirjallisuuslehtensä kanteen. Puškin omisti runojaan vankeudessa istuville dekabristiystävilleen. Runoilija Nikolai Nekrasov kirjoitti dekabristivaimoista pitkän runon, joka osaltaan lisäsi heidän mainettaan. Leo Tolstoi kirjoitti liberaalista liikkeestä romaanin, josta myöhemmin muotoutui Sota ja rauha.
Tavallaan dekabristit jatkoivat venäläisten palatsikapinallisten perinnettä; he yrittivät saada oman miehensä keisariksi kuten lukuisat aiemmat vastaavat kapinat. Heidän liikkeensä erosi kuitenkin aiemmista ratkaisevasti liberaalin ohjelmansa takia. Heitä voi itse asiassa pitää vallankumouksellisen liikehdinnän alkusoittona. Dekabristikapina oli Venäjän hallituksen ja liberaalien ainesten ensimmäinen avoin yhteenotto, ja sen voi sanoa aloittaneen ketjun, joka huipentui vuoden 1917 vallankumouksiin.
Mantovan maakunta
Mantovan maakunta on maakunta Lombardian hallintoalueella Pohjois-Italiassa.
Mantovan maakunnan pinta-ala on 2 341 km2 ja asukasluku hieman yli 400 000. Maakunta muodostuu 69 kunnasta, ja sen pääkaupunki on Mantova.
Suurimmat kaupungit
Mantovan maakunnan väekkäimmät kaupungit ovat (31.12.2015):
Kerenskin hyökkäys
Kerenskin hyökkäys eli Keresnkin offensiivi oli Venäjän väliaikaisen hallituksen aikana tehty venäläisten hyökkäys Itärintamalla Itävalta-Unkarin ja Saksan armeijoita vastaan ensimmäisen maailmansodan aikana. Sen tarkoituksena oli keventää ranskalaisten painetta länsirintamalla.
Hyökkäys kohdistui noin 60 kilometriä leveällä rintamalla Lvivin suuntaan Ternopolilta päin, mutta kilpistyi siihen, etteivät sotilaat halunneet taistella ja vihollinen teki vastahyökkäyksen. Myöskään hyökkäykselle ajatellut tukitoimet eivät toteutuneet suunnitelmien mukaisesti.
Kaakkurin koulu
Kaakkurin koulu on perusasteen 1.—9. luokkien oppilaitos Oulussa Kaakkurin kaupunginosassa. Koulu on aloittanut toimintansa syksyllä 2004 ja se on Kaakkurin suuralueen keskuskoulu. Entinen Kaakkurin sivukoulu nimettiin uudelleen Sarasuon kouluksi 1. elokuuta 2002 Kaakkurin koulun nimen siirtyessä uudelle keskuskoululle. Noin 900 oppilaan koulussa rehtorina toimii Matti Ahola.
Kerenskin hyökkäys
Hyökkäys alkoi 1. heinäkuuta 1917. Siihen osallistuivat Venäjän yhdestoista, seitsemäs ja kahdeksas armeija. Vastapuolella oli kenraali Felix von Bothmerin komentama Saksan Eteläinen armeijaryhmä sekä Itävallan seitsemäs ja kolmas armeija.
Hyökkäys on nimetty Venäjän senaikaisen sotaministerin, Aleksandr Kerenskin mukaan. Epäonnistuneen hyökkäyksen ja nälänhädän seurauksena Pietarissa alkoi laajat mielenosoitukset heinäkuussa 1917. Hyökkäyksen epäonnistuminen myös demoralisoi monia sotilaita, jonka seurauksena mm. Saksa pystyi valloittamaan Riian ja toteuttamaan Operaatio Albionin ilman laajaa vastarintaa.
Kaakkurin koulu
Koulu on samassa rakennuksessa Kaakonpojan päiväkodin kanssa. Koulun vieressä ovat kirkko, nuorisotalo ja terveysasema.
Kelirikko
thumb|[[Huhtikuu|Huhtikuista kelirikkoa Lähtevänojantiellä Utajärvellä: vetelä liejukerros peittää tienpinnan.]]
Kelirikoksi eli rospuutoksi sanotaan päällystämättömien teiden pehmenemistä kulkukelvottomiksi. Sana merkitsee myös aikaa, jona liikkuminen on vaikeaa tai mahdotonta kelirikon takia.