cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mankkaan koulu
Mankkaan koulussa on luokka-astekohtainen matemaattis-luonnontieteellinen painotuslinja. Painotusaineita ovat matematiikka ja fysiikka. Painotusluokalla on painotusaineita yhteensä yksi tunti viikossa enemmän kuin muilla luokilla, ja linjan oppilaille opetetaan yleisen opetussuunnitelman sisällöt syventäen ja aihepiireittäin laajentaen. Painotusluokalle otetaan vuosittain pääsykokeiden perusteella enintään 20 oppilasta.
Mankkaan koulun ensimmäiset rakennukset vuosilta 1901 ja 1932 eivät enää ole koulun käytössä. Vuonna 1952 valmistuneiden opettaja-asuntolan ja viereisen Mankkaanpuron koulun on suunnitellut arkkitehti Erich von Ungern-Sternberg ja vuonna 1980 valmistuneen Mankkaan koulun rakennuksen Kari Järvinen ja Timo Airas.
David Piper
thumb|200px|Piper/Gardner, [[Porsche 917, 1969.]] David Ruff Piper (s. 2. joulukuuta 1930 Edgware, Lontoo, Britannia) on entinen brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui kolmeen Formula 1 -osakilpailuun kausilla ja. Hän oli 12. sijalla Britannian GP:ssä 1960.
Piper loukkaantui elokuvan Le Mans kuvauksissa ja menetti osan toisesta jalastaan. Hän kilpailee nykyään historiallisissa tapahtumissa Porsche 917 -autolla.
Johannes Blenner
Johannes Blenner (23. heinäkuuta 1879 Kööpenhamina – 21. syyskuuta 1936 Helsinki ) oli tanskalaissyntyinen liikemies, laivanvarustaja ja jalkapallovaikuttaja, joka asui Suomessa vuodesta 1904 lähtien. Brenner omisti Tuusulassa toimineen Jokelan Tiilitehtaan vuosina 1917–1933. Häntä pidetään alan merkittävänä kehittäjänä, jonka aloitteesta perustettiin 1920-luvulla Suomen Tiiliteollisuusliitto sekä tiilitehtaiden yhteinen myyntiorganisaatio. Suomalaisessa jalkapalloilussa Blenner oli lajin alkuvuosien merkittävimpiä hahmoja, joka oli mukana seurajoukkuetoiminnassa sekä vaikutti myös vuonna 1907 perustetussa Suomen Palloliitossa.
Blennerin puoliso oli säveltäjä Robert Kajanuksen tytär Lilly Kajanus-Blenner, joka tunnetaan muusikkona ja musiikinopettajana. Blenner kuoli lyhyen sairauden jälkeen Helsingissä vuonna 1936. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Liikemiesura
Vuonna 1907 Suomen kansalaisuuden saanut Blenner osti Tuusulassa sijainneen Jokelan tiilitehtaan Arthur Wilhelm Grönqvistiltä keväällä 1917. Samalla Blennerin pariskunnan omistukseen tuli myös Jokelan kartano. Heidän aikanaan se tunnettiin arvovieraistaan ja illanvietoistaan, esimerkiksi vuonna 1926 Robert Kajanuksen 70-vuotispäiviä vietettäessä, toi juhlajuna vieraita Jokelan asemalle. Joukossa olivat muun muassa Jean Sibelius sekä presidentti K. J. Ståhlberg. Kartanolla oli Lilly Kajanus-Blennerin kautta tiiviit yhteydet Tuusulanjärven taiteilijayhteisöön ja siitä kehittyi Johannes Blennerin aikakaudella yksi Keski-Uudenmaan kulttuurikeskuksista.
Blennerin muut liiketoimet liittyivät aluksi arvopaperivälitykseen, mutta myöhemmin hän ryhtyi myös laivanvarustajaksi, rakennuttaen Kone & Silta Oy:llä Suomen suurimpia rahtilaivoja. 1920-luvulla Blenner opiskeli tiiliteollisuutta Ruotsissa sekä Tanskassa ja hänen aloitteestaan perustettiin samalla vuosikymmenellä myös Suomen Tiiliteollisuusliitto ry. 1930-luvun lama vei kuitenkin Jokelan tiilitehtaan konkurssiin ja Blenner ryhtyi pyörittämään kartanonsa navettaan perustamaansa pesulaa. Tiilitehdas puolestaan siirtyi aluksi Helsingin Osuuspankin hallintaan ja myöhemmin insinööri Arthur E. Nikanderin omistukseen.
Jalkapallovaikuttajana
Johannes Blenner oli syntymämaassaan harrastanut eri urheilulajeja jo lapsesta pitäen. Parhaiten hän menestyi pyöräilyssä, jossa Blenner siirtyi jopa ammattilaistalliin vuonna 1899. Vuotta aikaisemmin hän oli asunut Lontoossa ja pelannut siellä jalkapalloa Tottenham Trach -nimisessä joukkueessa. Ennen Suomeen saapumistaan vuonna 1904 Blenner oli ehtinyt asumaan ja pelaamaan jalkapalloa vielä Saksassa, Skotlannissa, Ruotsissa ja Venäjällä. Helsinkiin muutettuaan Blenner oli mukana Sportklubben Unitaksen toiminnassa, hän oli muun muassa seuran jalkapallojaoston puheenjohtaja. Syyskuussa 1906 Blenner järjesti ensimmäisen Suomessa pelatun virallisen kansainvälisen jalkapallo-ottelun, kun Unitas kohtasi Kaisaniemen kentällä pietarilaisen St. Petersburg Amateur-Sportvereinin. Hänen suhteillaan maahan saatiin jo varhaisessa vaiheessa myös ulkomaisia huippujoukkueita, kuten syksyllä 1909 Suomessa vieraillut tanskalainen Akademisk Boldklub.
Mustalampi (Heinola, Marjoniemi)
Mustalampi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Marjoniemen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Asentaja
300px|thumb|right|Putkiasentaja Asentaja on ammattinimike, johon voidaan liittää alaa vastaava etuliite. Erilaisia asentajia ovat sähköasentaja, LVI-asentaja, josta käytetään myös putkimies-nimikettä, tietoliikenneasentaja, ajoneuvoasentaja, radio- ja tv-asentaja, automaatioasentaja ja asentaja-suunnittelija. Suomessa erilaisiksi asentajiksi voi kouluttautua toisen asteen ammattioppilaitoksissa.
Mustalampi (Heinola, Marjoniemi)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 8,2 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähialueeseen (14.141) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 90,6 metriä mpy.
Oulun Kärpät kaudella 2008–2009
right|thumb|Kärpät kiittää fanejaan vierasottelussa [[Turku|Turussa 21. helmikuuta 2009.]]
Oulun Kärpät kaudella 2008–2009 artikkeliin on koottu lyhyesti Oulun Kärppien joukkueiden kaudesta 2008–2009. Kärppiä edusti yhteensä kuusi joukkuetta, joista neljä oli junorijoukkueita. Kärpät oli hallitseva Aaro Kivilinnan muistopalkinnon voittaja, mutta tällä kaudella pokaalin voitti Espoo Blues. Kärpät keräsi 19 pistettä, kun viime kaudella pistemäärä oli 25.
Miesten edustusjoukkue
thumb|right|Kärppien pelaajia CHL-ottelussa [[12. marraskuuta 2008.]]
Miesten edustusjoukkue jatkoi mitaliputkea, joka kasvoi jo seitsemänteen perättäiseen mitaliin. Kärpät jäi hopealle, kun jyväskyläläinen JYP voitti historiansa ensimmäisen mestaruuden voitoin 4–0. Kärppien runkosarja oli huonoin vuosiin, joukkue oli vasta viides. Pudotuspeleissä kuitenkin Kärpät voitti ensin Helsingin Jokerit voitoin 1–4 ja toiselle kierroksella Espoo Bluesin voitoin 2–4. Palkintojen suhteen Kärpille meni myös heikosti. Kärpät ei saanut kauden päätyttyä yhtään henkilökohtaista palkintoa. Ehdokkaiksi nimettiin Toni Koivisto, joka on ehdokkaana liigan herrasmiespelaajaksi eli Raimo Kilpiö palkinnon saajaksi. Koivisto on yhdessä ruotsalaisen Jonas Anderssonin kanssa ehdokkaana SM-liigan tähdistökentälliseen kentälliseen. Herrasmiespelaajaksi on ehdolla myös Tommi Paakkolanvaara. Jonas Andersson valittiin lopulta tähdistökentälliseen.
Kärpät osallistui myös uuteen CHL:ään eli jääkiekon mestarien liigaan. Menestys oli kuitenkin olematonta, sillä neljästä ottelusta saldona oli yksi ainoa piste.
Naisten edustusjoukkue
Kärppänaisten yhdeksän kautta kestänyt mitaliputki katkesi kaudella 2008–2009. Kärpät oli alkusarjassa kolmas 27:llä pisteellään. Alkusarjan voitti Espoo Blues (pisteitä 39) ja toinen oli Tampereen Ilves (pisteitä 32). Alkusarjan pistepörssin voitti Bluesin Michelle Karvinen, Kärppien Anne Helin oli neljäs, tehopisteitä kertyi 14 ottelussa 35. Maalivahtina pelasi Mira Kuisma, jonka torjuntaprosentti oli 93,53. Ainoastaan Hämeenlinnan Pallokerhon Maija Hassisen torjuntaprosentti oli parempi, 94,44.
Jatkosarjassa, jossa pelasivat alkusarjan kuusi parasta (Blues, Ilves, Kärpät, HPK, Jyväskylän Hockey Cats ja Salo HT), Kärpät oli jälleen kolmas, edellään samat joukkueet. Jatkosarjassa oli mukana myös alkusarjan pisteet. Karvinen voitti myös jatkosarjan pistepörssin, ja Helin oli nyt toinen, kymmenessä ottelussa Helin teki 14 maalia ja antoi 13 maaliin johtanutta syöttöä. SM-sarjan "All Stars" kentälliseen valittiin Kärpistä puolustaja Mira Jalosuo sekä hyökkääjä Helin. Maalivahti Kuisma pelasi kaikki jatkosarjan pelit, torjuntaprosentti oli 92,50. Kuisman lisäksi vain Salo HT:n Anna-Kaisa Piiroinen pelasi kaikki kymmenen jatkosarjan ottelua.
Koska Kärpät oli jatkosarjan kolmas, kohtasi se välierissä jatkosarjan toisen, Tampereen Ilveksen. Kärpät voitti ensimmäisen ottelun Saija Sirviön jatkoaikamaalilla 2–3, mutta toisen ottelun Ilves voitti 4–2. Kolmas ottelu meni jatkoajalle, jossa ratkaisija oli Ilveksen Venla Heikkilä, joka teki 4–5 maalin. Sarjan ratkaisu tapahtui neljännessä ottelussa, jonka Ilves ensimmäisen erän maaleilla 0–3. Ilves voitti siis koko sarjan voitoin 3–1.
Koska Blues oli voittanut välierissä HPK:n, kohtasivat joukkueet pronssiottelussa. Pronssiottelun ratkaisi ajassa 77:52 HPK:n Katja Riipi. Ottelu päättyi HPK:lle maalein 4–5. Pudotuspeleissä Kärppien tehokkain oli Saija Sirviö tehoilla 3+2, maalivahtina oli taas Mira Kuisma, joka pelasi kaikki viisi ottelua. Pudotuspeleissä Kärppien toinen maalivahti oli Jonna Moilanen.
Kärppiä naisten maailmanmestaruuskisoissa edustivat maalivahti Mira Kuisma, joka ei kuitenkaan pelannut otteluakaan. Mira Jalosuo pelasi viisi ottelua tekemättä pistettäkään. Puolustaja Saija Sirviö pelasi myös viisi ottelua, ja antoi kolme maaliin johtanutta syöttöä. Anne Helin teki maalin ja syötti kaksi viidessä ottelussa.
Dire Straits
Dire Straits oli brittiläinen rockyhtye, jonka perustivat vuonna 1977 Mark Knopfler, hänen veljensä David Knopfler, John Illsley ja Pick Withers. Blues-vaikutteista kitararockia soittanut yhtye nousi nopeasti suosioon niin Britanniassa, Yhdysvalloissa kuin Euroopassakin, ja albumi Brothers in Arms (1985) nosti yhtyeen yhdeksi maailman suosituimmista. Yhtye julkaisi kuudennen ja viimeisen studioalbuminsa vuonna 1991 ja lopetti toimintansa sitä seuranneen kiertueen jälkeen.
Dire Straitsin tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Sultans of Swing”, ”Tunnel of Love”, ”Telegraph Road”, ”Romeo and Juliet”, ”Private Investigations”, ”Money for Nothing”, ”Walk of Life” ja ”Brothers in Arms”.
Perustaminen ja varhaisvaiheet
Dire Straitsin perusti Lontoossa asunut newcastlelaistaustainen kitaristi Mark Knopfler vuonna 1977. Knopfler oli soittanut kitaraa coverkappaleita esittäneessä lontoolaisessa Café Racers -yhtyeessä, kun hänen veljensä, rytmikitaristi David Knopfler esitteli hänelle kämppäkaverinsa, basisti John Illsleyn. Rumpaliksi uuteen yhtyeeseen löydettiin David ”Pick” Withers, joka oli juuri jättänyt Magna Carta -nimisen yhtyeen.
Nelikko alkoi harjoitella huhti-toukokuussa 1977 Illsleyn ja David Knopflerin vuokra-asunnossa. Ensimmäisellä keikallaan Lontoon Farrer Housessa 26. kesäkuuta 1977 yhtye esiintyi Mark Knopflerin entisen yhtyeen nimellä Café Racers mutta vaihtoi sen jo samana kesänä Dire Straitsiksi, (suom. ’kiipeli’). Yhtyeen ohjelmistoon tässä puolen tunnin keikassa kuului sekä lainakappaleita että Mark Knopflerin omia kappaleita. Mark ja David käyttivät yhtyeen alkuaikoina heikkotehoisia vahvistimia, jotta pubien asiakkaat kykenivät keskustelemaan yhtyeen soittaessa. Tämä oli tuolloin harvinaista rockmusiikissa.
Yhtye äänitti heinäkuussa 1977 studiossa demonauhalle viisi kappalettaan. Nauha annettiin radiotoimittaja Charlie Gillettille, joka soitti siltä Honkey Tonk -ohjelmassaan 31. heinäkuuta 1977 ainakin kappaleen ”Sultans of Swing”. Radiosoitto johti nopeasti levytyssopimukseen, kun Polygramin John Stainze kuuli ohjelman ja teki yhtyeen kanssa sopimuksen Vertigo Recordsille. Muutamaa kuukautta myöhemmin Warner Bros. ryhtyi yhtyeen levittäjäksi Yhdysvalloissa. Knopflerin veljekset jättivät työnsä ja opintonsa, luottaen menestykseen musiikkiurallaan.
Yhtye alkoi harjoitella joen varrella sijaitsevalla Wood Wharfin studiolla ja keikkaili Lontoon pubeissa ja yökerhoissa. Lokakuussa 1977 äänitettiin lisää demoja, ja tässä vaiheessa oli jo kasassa lähes kaikki seuraavana vuonna äänitettävän esikoislevyn materiaali. Joulukuussa yhtye sai managerikseen Ed Bricknellin NEMSistä. Bricknell buukkasi yhtyeen 16 illan Britannian-kiertueelle yhdysvaltalaisen Talking Headsin lämmittelijänä tammi-helmikuussa 1978. Sitä seurasi sarja konsertteja pääesiintyjänä Lontoon Marqueessa.
Esikoisalbumi Dire Straits (1978)
thumb|350px|Dire Straits esiintymässä [[Hampurissa Saksassa lokakuussa 1978.]] Dire Straits äänitti esikoisalbuminsa Dire Straits Basing Streetsin studiolla Notting Hillissä Lontoossa helmi-maaliskuussa 1978. Albumi julkaistiin Britanniassa kesäkuussa 1978 ja Yhdysvalloissa lokakuussa, ja single ”Sultans of Swing” julkaistiin toukokuussa. Dire Straits oli esikoisalbumiksi poikkeuksellisen kypsä, ja se sai hyvät arvostelut ja myi hyvin, nousten seuraavan vuoden keväällä parhaimmillaan Britannian albumilistan sijalle kaksi ja Yhdysvaltain listan sijalle viisi. Musiikillisesti albumi rinnastettiin J. J. Calen ja Bob Dylanin musiikkiin, jossa kuuluu amerikkalainen country, blues ja R&B sekä englantilainen pub rock ja The Shadows-vaikutteet.
Yhtye teki Britanniassa kuuden viikon kiertueen pääesiintyjänä kesällä 1978 ja soitti lokakuussa kaksi viikkoa manner-Euroopassa, missä se oli myös alkanut nousta suosituksi. Ensimmäisen Amerikan-kiertueensa yhtye teki keväällä 1979.
Communiqué (1979)
Dire Straits äänitti toisen albuminsa Communiqué Bahamalla marras-joulukuussa 1978, ja se julkaistiin kesäkuussa 1979. Albumi on hidastempoisempi, rennompi ja siloitellumman kuuloinen kuin esikoisalbumi, eikä se herättänyt yhtä suurta innostusta arvostelijoissa ja yleisössä. Albumi nousi parhaimmillaan brittilistan sijalle viisi ja Yhdysvaltain listalla sijalle 11. Saksan listalla se nousi suoraan ykköseksi.
Making Movies (1980)
Keikkailtuaan ahkerasti kahden vuoden ajan Dire Straits oli keikkatauolla alkuvuoden 1980. Yhtye levytti kesä-elokuussa 1980 New Yorkissa Mark Knopflerin tauon aikana kirjoittamista uusista kappaleista kolmannen albuminsa Making Movies. Se julkaistiin lokakuussa 1980 ja nousi Britannian albumilistan sijalle neljä ja Yhdysvaltain listasijalle 19. Yhtyeen soundi muuttui tällä albumilla edeltäjiään täyteläisemmäksi, sillä albumin tuotti Bruce Springsteenin tuottaja Jimmy Iovine, ja sillä kuullaan paljon The E Street Bandin kosketinsoittaja Roy Bittanin pianoa. Myös Knopflerin sanoitukset ovat aiempaa henkilökohtaisempia, syvällisempiä ja elokuvallisempia. Singleistä ”Tunnel of Love”, ”Romeo and Juliet” ja ”Skateway” julkaistiin promovideot. Albumin julkaisua seurasi pitkä kiertue Pohjois-Amerikassa, Britanniassa, Oseaniassa ja Euroopassa. Konserteissaan Dire Straits oli alkanut esittää vanhoistakin kappaleistaan laajennettuja versioita. Niissä oli pitkiä kitarasooloja ja muita instrumentaaliosia, ja ne saattoivat olla kaksikin kertaa albumiversioita pidempiä.
Mark Knopfler oli jo noussut Dire Straitsin ehdottomaksi johtajaksi, joka määräsi kaikesta. Tämä johti välirikkoon David Knopflerin kanssa, joka erosi yhtyeestä albumin levytysten lopulla elokuussa 1980. Hänen paikalleen rytmikitaristiksi levytyksiin otettiin Sid McGinnis ja kiertueelle kalifornialainen Hal Lindes. Kosketinsoittajaksi yhtyeeseen otettiin englantilainen Alan Clark, joka soitti yhtyeessä aina sen loppuun asti. Yhtyeen konserteissa vuosina 1981–1988 soitti lisäksi lyömäsoittimia rumputeknikko Joop de Korte.
Love over Gold (1982), EP ja livealbumi
thumb|Dire Straitsin Mark Knopfler esiintymässä [[Zagrebissa heinäkuussa 1983.]]
Yhtye oli julkaissut albumin joka vuosi, mutta nyt seuraavaa albumia saatiin odottaa kaksi vuotta. Love over Gold äänitettiin New Yorkissa maalis-kesäkuussa 1982. Tuottajana toimi ensi kertaa Mark Knopfler itse. Kappaleiden sovitukset ovat aiempaa hienostuneempia, monimutkaisempia ja kunnianhimoisempia, kuten albumin avaava eeppinen ”Telegraph Road” sekä tunnelmallinen ”Private Investigations”. Albumilla soittavat myös yhtyeen uudet jäsenet Hal Lindes ja Alan Clark. Love over Gold nousi brittilistan ykköseksi ja Yhdysvalloissa sijalle 19.
Rumpali Pick Withers jätti yhtyeen heti Love over Goldin levytysten loputtua. Hänen lähtönsä jälkeen yhtyeen ainoat vakiojäsenet olivat Mark Knopfler ja John Illsley, sillä kaikki muut soittajat olivat nyt vain palkattuja muusikoita, joita Knopfler saattoi vaihdella mielensä mukaan.
Love over Gold oli alun perin tarkoitettu tupla-albumiksi. Koska näin ei käynyt, neljä ylijäämäkappaletta julkaistiin EP:llä ExtendedancEPlay (1983). Tällä levyllä rumpuja soittaa Pick Withersin korvaaja Terry Williams. Heti EP:n äänitysten jälkeen Dire Straits aloitti uuden kiertueen. Kesäkuussa 1983 yhtye äänitti Lontoon Hammersmith Odeonin konserteissaan tupla-livealbumin Alchemy – Dire Straits Live, joka julkaistiin maaliskuussa 1984.
Brothers in Arms ja kansainvälinen huippusuosio (1985–1986)
Dire Straitsin viides studioalbumi Brothers in Arms äänitettiin lokakuun 1984 ja helmikuun 1985 välisenä aikana Montserratissa ja New Yorkissa. Albumilla käytettiin vähemmän pianoa kuin aikaisemmilla albumeilla, mutta enemmän syntetisaattoreita, ja yhtyeeseen otettiin toiseksi kosketinsoittajaksi Guy Fletcher. Kitaristi Hal Lindes oli mukana aivan alkuvaiheissa, kunnes lähti yhtyeestä. Hänen paikalleen äänityksiin ja kiertueelle otettiin Jack Sonni. Äänityksiin osallistui myös monia studiomuusikkoja, kuten rumpali Omar Hakim ja saksofonisti Michael Brecker. Lisäksi The Police -yhtyeen laulaja Sting lauloi kappaleella ”Money for Nothing”.
Brothers in Arms on yksi ensimmäisiä studioalbumeita, joilla hyödynnettiin digitaalisia laitteistoja, sillä Knopfler halusi albumin kuulostavan äärimmäisen taidokkaasti soitetulta ja tuotetulta. Albumin nimikkosingle ”Brothers in Arms” on myös tiettävästi kaikkien aikojen ensimmäinen CD-levynä julkaistu single. Albumi itse on Guinnessin ennätysten kirjan mukaan kaikkien aikojen ensimmäinen CD-formaatissa julkaistu albumi, joka on ylittänyt miljoonan myydyn kappaleen rajan, ja sitä pidetään näin ollen eräänlaisena uudisraivaajana CD-formaatille.
Albumista tuli välittömästi suurmenestys, ja se nousi listaykköseksi pitkäksi aikaa Britanniassa, Yhdysvalloissa ja monessa muussakin maassa. Singlenä albumilta julkaistiin ”So Far Away”, ”Money for Nothing”, ”Brothers in Arms”, ”Walk of Life” sekä ”Your Latest Trick”. Albumin kokonaismyynti oli yli neljä miljoonaa. Se sai vuonna 1986 kaksi Grammy-palkintoa ja lukuisia muitakin palkintoja. Albumin julkaisua seurannut Brothers in Arms -maailmankiertue kattoi lähes 250 konserttia ja oli hyvin menestyksekäs. Kiertueen lomassa yhtye esiintyi Lontoossa Live Aid -hyväntekeväisyyskonsertissa kesällä 1985.
Tauko, viimeiset julkaisut ja hajoaminen (1986–1995)
Huhtikuussa 1986 päättyneen maailmankiertueen jälkeen Dire Straits palasi lavalle Nelson Mandelan 70-vuotisjuhlakonsertissa kesäkuussa 1988. Jack Sonnin tilalla kitaraa soitti Eric Clapton, joka oli vieraillut yhtyeessä jo vuonna 1985. Knopfler käytti konsertissa ensi kertaa hänelle mittatilaustyönä tehtyä kitaraa, jonka soundi oli Les Paulin ja Stratocasterin väliltä. Konsertin ansiosta yhtyeen vanhat levyt nousivat jälleen Britannian albumilistalle, ja uusi kokoelma-albumi Money for Nothing listaykköseksi.
Knopfler ilmoitti syyskuussa 1988 yhtyeen hajonneen, koska hän kaipasi lepoa yhtyeen liian suuresta suosiosta, joka oli ohittanut musiikin. Yhtye esiintyi tauon aikana kuitenkin parissa hyväntekeväisyyskonsertissa. Knopfler julkaisi duoalbumin Chet Atkinsin kanssa sekä perusti The Notting Hillbillies -yhtyeen, joka julkaisi yhden albumin.
Dire Straitsin kuudes ja viimeinen studioalbumi On Every Street äänitettiin Lontoossa marraskuun 1990 ja toukokuun 1991 välillä. Yhtyeen neljän jäsenen lisäksi mukana oli jälleen joukko sessiomuusikoita. Rumpali Terry Williams ei ollut enää mukana. On Every Street julkaistiin syyskuussa 1991, ja se meni suoraan brittilistan ykköseksi. Albumi on tyylillisesti hajanainen, siltä ei noussut singlehittejä, ja se sai kriitikoilta ristiriitaisen vastaanoton. Albumia seurasi elokuusta 1991 lokakuuhun 1992 kestänyt maailmankiertue, johon kuului yli 200 konserttia. Rumpalina kiertueella oli Chris Whitten ja saksofonistina Chris White – kaikkiaan lavalla oli kerrallaan yhdeksän muusikkoa. Uuvuttava kiertue ja samalla koko Dire Straitsin ura päättyi lokakuussa 1992 Zaragozassa Espanjassa. Sen jälkeen yhtyeeltä julkaistiin vielä kokoelmia ja konserttitaltiointeja, kuten viimeisen kiertueen aikana nauhoitettu livetallenne On the Night, live-EP Encores ja vuonna 1978 äänitetty Live at the BBC. Viimeksi mainitun julkaisuvuonna 1995 Dire Straits samalla lopetti.
Lahjakortti
pienoiskuva|300px|Erilaisia lahjakortteja. Lahjakortti on lahjaksi annettava ostokortti, joka vastaa rahaa tietyssä liikkeessä, liikeketjussa tai kaupparyhmässä. Lahjakorttia vastaan voi saada palveluita tai muita hyödykkeitä. Muodoltaan lahjakortti voi olla esimerkiksi muovinen sirukortti tai paperinen kuponki.
Lahjakorttia voi käyttää lahjan vastineena, palkintona tai esimerkiksi tuotepalautusten yhteydessä käteisen rahan sijasta. Lahjakortin etu on, että saaja voi tavallisesti itse valita haluamansa hyödykkeen ilman, että kortin antajan tulee se valita.
Allan Granfelt
Allan Richard Achates Granfelt (13. kesäkuuta 1872 Ahlajärvi, Kalvola – 6. tammikuuta 1947 Kulosaari, Helsinki) oli suomalainen liikemies joka oli mukana perustamassa Kulosaaren huvilakaupunkia ja toimi Kulosaari-yhtiön ensimmäisenä isännöitsijänä. Hänen lempiniemnsä oli Brändö Kejsare – Kulosaaren keisari.
Granfeltin vanhemmat olivat tilanomistaja ”Gösta” Oskar Gustaf Fredrik Granfelt (1822–1896) ja Hanna Hellgren. Hevosjalostusta harrastanut Gösta Granfelt omisti Ahlajärven kartanon 1870–1878 ja myöhemmin hän asui Urjalan Honkolassa.
Allan Granfelt valmistui 1890 Raahen Porvari- ja Kauppakoulusta. Hän oli mukana Helsingin kauppahallin omistaneessa yhtiössä ja toukokuussa 1907 hän osti 300 000 kultamarkalla (noin 1 000 000 euroa) Kulosaaren kartanon sen omistajan vapaaherra Johan Cronstedtin kuoltua. Kulosaareen suunniteltiin englantilaisen puutarhakaupunki-ideologian mukainen huvilakaupunki ja tätä varten perustettiin Ab Brändö Villastad -niminen yhtiö jonka ensimmäisenä isännöitsijänä Granfelt oli 1907–1914. Yhtiön perustajien joukossa olivat arkkitehdit Oscar Bomanson, Bertel Jung, Karl Lindahl, Armas Lindgren ja Lars Sonck, insinöörit Julius Stjernvall ja Rupert von Nadelstadh sekä kauppias Axel Ståhle.
Lars Sonck laati Kulosaaren ensimmäisen rakennussuunnitelman ja jo vuonna 1912 saaren rannoille oli rakennettu noin 50 huvilaa. Kulosaari-yhtiö rakensi myös 1910–1911 raitiotielinjan joka kulki Pääskylänrinteestä Sörnäisten sataman kautta Kulosaareen. Kulosaareen ei ollut aluksi siltaa mantereen puolelta joten liikenne hoidettiin lautan välityksellä. Silta Kulosaareen saatiin 1919. Kulosaaren huvilakaupunki säilyi itsenäisenä kuntana vuoteen 1946 saakka jolloin se liitettiin Helsinkiin.
Allan Granfelt oli naimisissa vuodesta 1908 Ebba Lovisa Karolina Procopén kanssa. Heillä oli kaksi lasta.
Allan Granfelt on haudattu Kulosaaren hautausmaalle Leposaareen.
Luhtatasku
Luhtatasku (Saxicola jerdoni) on Kaakkois-Aasiassa elävä sieppojen heimoon kuuluva lintu. Koiraan selkä on kiiltävänmusta, vatsa ja rinta valkeat. Naaraan selkä on punaruskea, kurkku valkoinen ja muu vatsapuoli vaaleanrusehtava. Silmät ovat molemmilla sukupuolilla tummanruskeat, nokka ja jalat mustat. Lintu on hyönteissyöjä. Se tekee 3-4 tumman sinivihreää munaa.
Vladislav Ardzinba
Vladislav Ardzinba (, 14. toukokuuta 1945 – 4. maaliskuuta 2010 ) oli Abhasian, kansainvälisesti valtaosin tunnustamattoman valtion, ensimmäinen presidentti 26. marraskuuta 1994 – 12. helmikuuta 2005. Presidentin tehtävissä häntä seurasi Sergei Bagapš. Presidenttiyden lisäksi Ardzinba oli Vähän-Aasian kansojen historian ja kulttuurin tutkija sekä Abhasian tiedeakatemian jäsen. Hän oli myös ensimmäisen demokraattisesti valitun Neuvostoliiton kansanedustajain kongressin jäsen.
Lego Cars
Cars LEGO-teema käsittelee Disney Pixarin Autot ja Autot 2 -elokuvia. Samalla teemalla on toteutettu myös muutama Duplo-paketti.
Tuotteet
Tavalliset Legot:
Sarja 1 Sarja 2 Lego Duplo Cars
Hot Wires
Hot Wires on yhdysvaltalaisen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä Roy Buchananin kahdestoista albumi ja se on ilmestynyt vuonna 1987.
Levyn on julkaissut Yhdysvalloissa Alligator Records ja Euroopassa lisenssillä Lontoossa toimiva Sonet Records sarjatunnuksella SNTF 993. LP-levyjä on valmistettu Hollannissa. Albumi on kolmas Buchananin Alligator-merkille tekemä.
Albumin ovat tuottaneet Buchanan, Bruce Iglauer, Dick Shurman ja Justin Niebank. Apuna on ollut Buchananin studioyhtyeen kitaristi Donald Kinsey. Niebank on toiminut myös äänittäjänä ja miksaajana saaden apua Brian Poerilta ja David Axelbaumilta. Lisämiksauksia on tehnyt Tim Hale.
Levy on äänitetty ja miksattu Chicagossa Streeterville-studioilla. Masteroinnin on tehnyt Tom Coyne New Yorkissa studiossa nimeltä Frankford/Wayne.
Kiitoksissa on mainittu Hilton Weinberg, Jay Whitehouse, Bill Wokersin, Nora Kinnally, Lolita Ratchford, Eric Charles, Bill Haas, Kerry Peace, Blake Gumprecht, Chris Young, Kenny Morton ja Gino Battaglia sekä erityiskiitoksissa Judy Buchanan.
Kappaleet
A-puoli
1. High Wire – 2:41 2. That Did It – 5:05 3. Goose Grease – 3:00 4. Sunset Over Broadway – 4:12 5. Ain't No Business – 3:16 6. Flash Chordin' – 4:05
B-puoli
1. 25 Miles – 3:50 2. These Arms of Mine – 5:16 3. Country Boogie – 4:30 4. The Blues Lover – 8:10
Muusikot
sekä
Matti Helin
Matti Helin -nimisiä henkilöitä ovat:
Inspehtori
Inspehtori ( < inspicere, tarkastaa) on osakunnan valvoja, jonka tulee olla yliopiston virkaan nimitetty professori. Inspehtorin tehtävänä on tukea ja valvoa osakunnan toimintaa sekä olla yhdyssiteenä yliopiston ja osakunnan välillä. Alun perin inspehtorin tehtävänä oli valvoa ja hillitä riehakkaasti juhlivia ylioppilaita. Osakuntalaitos perustettiin, jotta huonotapaiset ylioppilaat saataisiin kuriin. Osakuntien inspehtorit muodostavat inspehtorikollegion, jolle voi valittaa osakunnan tekemästä päätöksestä. Puheenjohtajana toimii pisimpään inspehtorina toiminut.
Inspehtorin vanha merkitys on tarkastaja, tarkastusmies, hoitaja; esimerkiksi maatilan tai teollisuuslaitoksen inspehtori. Sanaa on aiemmin käytetty yleisesti myös virkamiehen nimityksenä, kuten esimerkiksi tullikamarin pakkahuoneeninspehtori.
SMS Balaton
SMS Balaton oli Itävalta-Unkarin laivaston Tátra-luokan hävittäjä. Alus luovutettiin 1920 Versailles’n rauhansopimuksen mukaan Italialle, joka nimesi sen RN Zensoniksi.
Sybaris
Sybaris oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Suur-Kreikassa eli Magna Graeciassa nykyisen Italian eteläosassa. Se sijaitsi nykyisen Cassano all'Ionion kunnan alueella noin 4,5 kilometriä kaakkoon nykyisestä Sibarin kylästä ja noin kilometri etelään Permutan kylästä.
SMS Balaton
Valmistus
Alus tilattiin Porto Réstä (nyk. Kraljevica) Gnaz Danubius & Companylta, missä köli laskettiin 6. marraskuuta 1911. Alus laskettiin vesille 16. marraskuuta 1912 ja liitettiin laivastoon 3. marraskuuta 1913.
Sybaris
Sybaris oli vanhin varsinaisen Suur-Kreikan siirtokunnista ja perustettu noin 720 eaa. Kaupunki kukoisti erityisesti 500-luvulla eaa., jolloin se kuvataan Kreikan vauraimmaksi. Krotonilaiset tuhosivat Sybariin vuonna 510 eaa., jonka jälkeen se menetti merkityksensä. Myöhemmin samalle paikalle perustettiin Thurioin kaupunki ja roomalaisella kaudella Kopiain kaupunki.
Maantiede
Sybaris sijaitsi Tarantonlahden länsirannalla lyhyen matkan päässä merenrannasta, suunnilleen Metapontionin ja Krotonin puolessa välissä. Kaupungin toisella puolella virtasi Krathis-joki (nyk. Crati) ja toisella puolella Sybaris-joki (nyk. Coscile), josta se sai nimensä. Joet saavat alkunsa Apenniineilta. Nykyisin ne yhdistyvät jo noin 10 kilometriä ennen merta, mutta antiikin aikana ne virtasivat mereen saakka erillisinä.
SMS Balaton
Palvelus
Alus luovutettiin 26. syyskuuta 1920 sotakorvauksena Italialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä RN Zenson. Alus poistettiin palveluksesta 5. heinäkuuta 1923.
Sybaris
Maantiede
Sybariin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen suurikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu yli 500 neliökilometriä. Kaupungin ympäristö oli hedelmällistä tasankoa, jonka pinta-ala on noin 125 neliökilometriä.
Arkaainen kausi
Sybaris nousi nopeasti hyvin kukoistavaksi, mikä oli seurausta maan hedelmällisyydestä ja ilmaston suotuisuudesta, erityisesti verrattuna emämaahan Kreikkaan, sekä laajasta kaupankäynnistä. Kaupunkia voidaan pitää erityisesti 500-luvulla eaa. yhtenä koko Kreikan kukoistavimmista ja vauraimmista. Sybariin vauraudesta ja sen asukkaiden elämäntavan ylellisyydestä tuli jopa sanonta (tätä perua on vieläkin käytössä oleva sana sybariitti, joka viittaa nautinnoille omistautuneeseen henkilöön).
Sybarislaiset tunnettiin erityisesti ylellisistä asuistaan, jotka olivat hienointa miletoslaista villaa. Tämän ansiosta Sybariin ja Miletoksen välillä oli tiiviit suhteet. Sybarislaisen Smindyrideen, joka oli yksi Sikyonin tyranni Kleistheneen tyttären kosijoista, kuvataan olleen ylellisin mies koko maailmassa ja liikkuneen palvelijan ja orjan seurueen kanssa. Herodotos mainitsee erityisesti tämän ajan noin 580–560 eaa. kaupungin huippukaudeksi. Sybarislaisen Alkimeneen kerrotaan lahjoittaneen Heran temppeliin vaatteen, jonka Dionysios Syrakusalainen myöhemmin myi 120 talentilla eli huomattavalla summalla. Sybarislaisten kerrotaan myös yrittäneen syrjäyttää Olympian kisat omilla kisoillaan. Tarinoita kaupunkiin liitetystä ylellisyydestä kertoo erityisesti Athenaios.
pienoiskuva|Sybariin lyömä raha, n. 550–510 eaa. Kummankin puolen kuvituksessa härkä, toisella puolella myös kaupungin nimen alkukirjaimet (Sy). Sybariin kerrotaan huippukaudellaan hallinneen 25 muuta kaupunkia. Nämä olivat pääasiassa sisämaan ei-kreikkalaisen kansan oinotrialaisten asutuksia. Sen lisäksi Sybaris perusti eteläisen Italian alueelle omia siirtokuntiaan, joihin kuuluivat Poseidonia, Laos ja Skidros Tyrrhenanmeren puolella. Omaan kaupunkiinsa sybarislaiset hyväksyivät, kreikkalaisten yleisen käytännön vastaisesti, kaupungin kansalaisiksi myös muualta tulleita muuttajia, mikä lisäsi kaupungin väkilukua normaalia enemmän. Sybariin kerrotaan kyenneen tuomaan taisteluun miehen armeijan, mikä on kuitenkin todennäköisesti liioittelua. Uskonnollisiin juhliin kuvataan osallistuneen ratsumiestä, mikä tekisi vauraan yläluokan määräksi neljä kertaa enemmän kuin saman ajan Ateenassa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Sybaritēs, doorilaisittain Sybaritas ja myöhemmin latinaksi Sybarita.
Muutoin kaupungin historiasta tiedetään suhteellisen vähän ennen sen tuhoa vuonna 510 eaa. Tuolloin kaupunki kohtasi ilmeisesti sisäisiä levottomuuksia. Alun perin sen hallinto oli ollut oligarkinen ja valta oli ollut varakkaimpien, Smindyrideen ja Alkimeneen kaltaisten henkilöiden käsissä. Lopulta kaupungin demokraattinen puolue, jota johti Telys, onnistui kuitenkin syöksemään oligarkit vallasta. Suuri osa kaupungin aiemmista johtajista ajettiin maanpakoon, ja Telys nousi tyranniksi. Maanpakoon lähteneet siirtyivät Krotoniin, mutta sybarislaiset vaativat näiden luovuttamista. Krotonilaiset kieltäytyivät, joten sybarislaiset hyökkäsivät kaupunkiin. Juuri tässä taistelussa sybarislaisten armeijan kerrotaan olleen kooltaan miestä, kun taas krotonilaisia oli tästä vain kolmasosa. Krotonilaiset kuitenkin voittivat, surmasivat sybarislaiset ja tuhosivat koko kaupungin. He myös käänsivät Krathis-joen kulun niin, että se huuhtoi koko kaupungin ja peitti sen ajan kuluessa lietteeseen.
Monet kreikkalaiset näkivät kaupungin tuhon jumalallisena rangaistuksena sybarislaisten pöyhkeydestä. Henkiin jääneet asukkaat muuttivat Laokseen ja Skidrokseen.
Klassiselta roomalaiselle kaudelle
pienoiskuva|Sybaris II:n lyömä raha, n. 453–448 eaa. Kuvituksessa kolmikärkeä pitävä [[Poseidon ja kirjaimet (Syba) sekä härkä.]]
Aiemmin Sybariin on yleensä ajateltu tuhoutuneen kokonaan, ilman että se olisi rakennettu uudelleen. Löydösten perusteella kaupungin paikalle vaikuttaa kuitenkin jääneen pienempi asutus, joka oli olemassa klassisella kaudella ja tunnetaan tutkimuksessa nimellä Sybaris II. Tämä asutus oli Krotonin alaisuudessa, mutta vaikuttaa monin tavoin vastanneen edelleen poliksen ulkoisia merkkejä: sillä oli kaupunginmuurit, oma raha ja se pyrki harjoittamaan itsenäistä politiikkaa päästäkseen Krotonin vallasta pyytämällä apua Syrakusasta vuonna 467 eaa.
Antiikin lähteissä kerrotaan, että aiemmat asukkaat yrittivät palata Sybariin paikalle ja perustivat sen uudelleen noin vuonna 453/452 eaa. Tämä vaihe tunnetaan tutkimuksessa nimellä Sybaris III. Krotonilaisten kerrotaan kuitenkin ajaneen nämä pois joitakin vuosia myöhemmin, arviolta noin 448 eaa. Pakolaiset pyysivät ensin apua Spartalta voidakseen perustaa kaupungin uudelleen. Koska apua ei tullut, sybarislaiset vetosivat seuraavaksi Ateenaan, tällä kertaa menestyksekkäämmin. Niin ateenalaiset ja sybarislaiset perustivat samalle paikalle Thurioin kaupungin vuonna 443 eaa.
Roomalaisella kaudella vuonna 194/193 eaa. paikalle perustettiin vuorostaan Kopiain (Copia, Copiae) kaupunki. Asutus paikalla alkoi taantua 200-luvulla jaa. ja se hylättiin 600-luvulla.
Myöhempi historia ja kaivaukset
Ajan kuluessa ennen hedelmällinen tasanko muuttui soiseksi ja malarian vaivaamaksi alueeksi, jollainen se oli 1800-luvulla. Kaupungin paikkaa alettiin etsiä järjestelmällisesti vuonna 1879 ja se löytyi vasta vuonna 1968. Tutkimukset vahvistivat sen, että myöhemmät Thurioi ja Kopiai sijaitsivat samalla paikalla.
Varsinaiset järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset alkoivat kaupungin paikalla vuonna 1968. Paikkaa pidetään arkeologisesti ainutlaatuisena sen poikkeuksellisen, kolmen eri aikaisen samalla paikalla sijainneen kaupungin tuottaman kerrostumahistorian vuoksi. Nykyisin kaupungin arkeologinen alue muodostaa arkeologisen puiston, joka on avoinna yleisölle. Antiikin aikaisesta kaupungista ovat saaneet nimensä läheinen Sibarin kylä sekä Terranova da Sibarin kaupunki.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|Sybariin arkeologista aluetta. Rauniot ovat Sybarista myöhemmältä roomalaiselta Kopiain kaupungin ajalta.
Sybariin kaupunginmuurien ympärysmitaksi kuvataan antiikin lähteissä 50 stadioninmittaa eli lähes yhdeksän kilometriä. Herodotoksen mukaan Krathis-joella sijaitsi krathislaiselle Athenelle omistettu temppeli. Sen rakensi Dorieus Sybariin tuhon jälkeen, ja se oli käytössä ainakin 400-luvulla eaa.
Sybariin kaupungin jäänteet ovat nykyisen merenpinnan alapuolella. Arkaaisen kreikkalaisen keramiikan kerrokset löydettiin noin 4,5–6 metrin syvyydestä, ja myöhemmän kreikkalaisen ja roomalaisen keramiikan kerrokset noin kolmen metrin syvyydestä. Paikalta on löydetty arkaaisen kauden Sybariin rakennusten perustuksia sekä klassisen ja hellenistisen Thurioin kaupungin ja roomalaisen kauden Kopiain kaupungin rakennusten jäänteitä. Hallitsevia löydöissä ja arkeologisella alueella näkyvillä olevissa raunioissa ovat Kopiain jäänteet. Osa varhaisemmista rakennelmista on tuhoutunut myöhemmän rakentamisen vuoksi. Sybaris II:sta ja Sybaris III:sta on löydetty vain vähän merkkejä, ja niiden olemassaolo voidaan todistaa lähinnä niiden lyömistä rahoista.
Arkeologinen alue jakaantuu alueisiin, jotka ovat nimiltään Stombi, Parco del Cavallo, Prolungamento Strada ja Casa Bianca. Sybariin varhaisimmat rauniot ovat Stombin ja Parco del Cavallon alueella, ja Thurioin ja Kopiain myöhäisimmät rauniot Casa Biancan alueella.
Tuhkalatikka
Tuhkalatikka (Aradus laeviusculus) on ludelaji. Se elää palaneissa metsissä havupuilla.
Tuhkalatikka on 5–6 mm pitkä ja hiilenmusta, vain siipien suojan ulompi osa on tummanruskea. Se on vartaloltaan hyvin litteä. Ulkonevat silmät osoittevat eteenpäin samoin kuin tuntosarvet molemmin puolin hyvinmuodostunutta kärsää.
Tuhkalatikkaa esiintyy Pohjoismaissa ja Venäjällä, mutta ei Keski-Euroopassa. Lajia ei tavattu Suomesta lähes 50 vuoteen, mutta vuonna 1996 Kolin kansallispuistosta löytyi taas eläviä yksilöitä, ja seuraavina vuosina niitä löydettiin lisää eri puolilta Itä-Suomea.
Suomen lajien uhanalaisluokittelussa tuhkalatikka siirrettiin luokasta "erittäin uhanalainen laji" luokkaan "silmälläpidettävä laji" vuonna 2010. Se on yksi niistä paloalueiden ludelajeista, jotka löytävät metsäpaloalueet tehokkaasti ja näyttäisivät hyötyneen metsien ennallistamispoltoista ja kulotuksista. On arvioitu, että etenkin itärajan tuntumassa olevat palojatkumoalueet voivat toimia askelkivinä lajin Suomessa esiintyville populaatioille.
Yhdysvaltain maavoimat
Yhdysvaltain maavoimat (United States Army) on yksi kuudesta Yhdysvaltain asevoimien puolustushaarasta.
Historia
Yhdysvaltain ensimmäisen presidentin George Washingtonin katsotaan perustaneen Yhdysvaltain maavoimat. Sen välitön edeltäjä oli puolisotilaallinen Minute Men -vastarintaliike, jonka jäsenten piti järjestön nimen mukaisesti olla minuutin lähtövalmiudessa hälytyksen tullessa. Ensimmäisen sotansa Yhdysvaltain maavoimat kävi itsenäisyyden puolesta brittien "punatakkeja" vastaan 1775–1776. Lopullisen voittonsa se sai ranskalaisten avustuksella.
Myöhemmin Yhdysvaltain maavoimat oli mukana niin sanotuissa intiaanisodissa, joissa intiaanit pakotettiin luovuttamaan alueensa valkoisille siirtolaisille. Yhdysvaltain maavoimien tunnetuimpia upseereita on temperamenttinen George Armstrong Custer, joka johti 7. ratsuväkiprikaatinsa itsemurhaksi osoittautuneeseen hyökkäykseen yhdistyneiden heimojen leiriä vastaan Little Bighornissa.
Ensimmäisessä maailmansodassa Yhdysvaltain maavoimien divisioonat käänsivät sodan painopisteen ympärysvaltojen voitoksi saksalaisia vastaan vuonna 1917. Ympärysvallat saattoivat tällöin pelkällä lukumäärällään saattaa saksalaisten taktiikan kaaokseen: operaatioihin kuului harhautushyökkäyksiä, pieniä saarrostuksia ja laajoja kiertoliikkeitä.
Toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain maavoimat kävi kahta sotaa samanaikaisesti ja sen käytössä oli suunnattomat resurssit. Se menestyi vahvan ilma-aseen tukemana.
Korean ja Vietnamin sodissa toisen maailmansodan taktiikkaan pitäytynyt Yhdysvaltain maavoimat oli vaikeuksissa vastapuolen harrastamaa sissisotataktiikkaa vastaan. Vietnamin sota oli ensimmäinen niin sanottu epäsymmetrinen sota, jossa pieni ja vaikeasti havaittava vihollinen saattoi kätkeytyä siviiliväestön joukkoon iskien vain siellä, missä se oli sille edullisinta.
Persianlahden sodassa Irakin valloittaman Kuwaitin itsenäisyyden palauttamiseksi käydyissä sotatoimissa maahyökkäystä edelsi useiden viikkojen ilmasodankäynti. Maahyökkäyksessä päävastuu oli maavoimilla, mutta myös merijalkaväenjoukkoja osallistui taisteluihin.
Koostumus ja komentoketju
Yhdysvaltain maavoimissa palvelee noin 471 000 sotilasta eli se on Yhdysvaltojen henkilöstöltään suurin puolustushaara. Yhdysvalloissa ei ole yleistä asevelvollisuutta vaan ammattiarmeija. Maavoimat jakautuu ammattiarmeijaan (Regular Army), reserveihin (Army Reserve) ja osavaltiohallintojen alaisiin kansalliskaartin yksiköihin (National Guard), jotka tarvittaessa voidaan liittää myös tavallisiin joukkoihin. Maavoimilla on useita erikoisjoukkoja, kuten Delta Force. Yhdysvaltain maavoimien komentoketju:
Tehtävät
Maavoimien päätehtävänä on Yhdysvaltojen suojaaminen, kun merijalkaväen tehtävänä on suorittaa mm. maihinnousut. Kuitenkin maavoimilla on joukkoja ympäri maailman. Vaikka merijalkaväki on ensisijainen joukko, maavoimat ovat osallistuneet useisiin sotiin ulkomailla.
Valkjärvi (Heinola, Marjoniemi)
Valkjärvi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Marjoniemen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,0 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähialueeseen (14.141) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,5 metriä mpy.
Parhaan avustavan ohjaajan Oscar-palkinto
Parhaan avustavan ohjaajan Oscar-palkinto oli Yhdysvaltain elokuva-akatemian vuosina 1934–1938 apulaisohjaajille jakama Oscar-palkinto.
Vain elämää – kausi 4, päivä
Vain elämää – kausi 4, päivä on Vain elämää -televisiosarjan neljännen tuotantokauden ensimmäinen kokoelmalevy, joka julkaistiin 30. lokakuuta 2015.
Parhaan avustavan ohjaajan Oscar-palkinto
Voittajat ja ehdokkaat
Alla olevassa listassa voittajat on merkitty elokuvan julkaisuvuoden mukaan.
Oke
Oke on harvinainen suomalainen miehen nimi. Se voi olla muunnelma ruotsalaisesta nimestä Åke, mutta esiintyy myös Olavin ja Oskarin puhuttelumuotona. Okella ei ole nimipäivää. Vuoteen 2009 loppuun mennessä nimen on Suomessa saanut hieman yli 80 miestä.
Paskolammi (Asikkala)
Paskolammi on Päijät-Hämeessä Asikkalassa Suivan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Ruotsalaisen lähialueeseen (14.141) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 83,5 metriä mpy.
Minecraft: Tarinatila
Minecraft: Tarinatila on Telltale Gamesin ja Mojangin yhteistyössä kehittämä ja Telltale Gamesin julkaisema virtuaalinen Minecraftiin perustuva roolipeli, jossa omat valinnat vaikuttavat siihen, miten seikkailu jatkuu. Sen ensimmäinen jakso julkaistiin maailmanlaajuisesti useille alustoille lokakuussa 2015 ja seuraavat neljä vuoden 2016 maaliskuuhun mennessä.
Julkaisut
Toistaiseksi kausia on julkaistu kaksi ja jaksoja yhteensä 13, joista viimeisin 13. syyskuuta 2016.
Suomenkieliset
Suomenkielisen dubbauksen on tehnyt Keywords Studios.
Konsistori
Konsistori (, kokouspaikka) nimitystä käytetään useiden kirkollisten ja yliopistollisten virkakuntien yhteydessä.
Yliopistollinen konsistori
Yliopiston konsistori (consistorium academicum) oli Helsingin yliopiston ylin hallintoelin 1640-2009. Vuoteen 1991 asti yliopistossa oli sekä suuri että pieni konsistori päätöksentekoa varten. Suureen konsistoriin kuuluivat kaikki yliopiston professorit. Vuodesta 1992 eteenpäin suuri konsistori on ollut lähinnä seremoniallinen elin, jonka tehtävänä on edistää tieteiden välistä yhteistoimintaa ja ylläpitää akateemisia perinteitä. Suuri konsistori toimii näiden periaatteiden mukaisesti edelleen.
Konsistori oli vuoteen 2009 asti Helsingin yliopiston ylin päättävä hallintoelin. Konsistori vastasi merkittävistä linjauksista, kun taas rehtori johti yliopiston toimintaa. Vuoden 2009 yliopistolain uudistamisen jälkeen myös Helsingin yliopistossa on hallitus, kuten muissa yliopistoissa aiemmin.
Helsingin yliopiston konsistorin viimeinen kokoonpano oli seuraava :
Konsistorin kokouksissa oli läsnäolo- ja puheoikeus vararehtoreilla sekä Svenska social- och kommunalhögskolanin rehtorilla.
Konsistorin tehtävänä oli kehittää yliopiston toimintaa, päättää keskeisistä toiminnan ja talouden linjauksista, määrittää yliopiston kanta periaatteellisesti tärkeisiin asioihin, määrittää yliopiston rakenne ja toimintaperiaatteet johtosääntöjen avulla. Käytännössä konsistori esimerkiksi hyväksyi yliopiston strategian, sitä täydentävät toimenpideohjelmat, määrärahojen jaon yleiset periaatteet sekä toimintakertomuksen. Lisäksi konsistori kohdensi määräaikaiset poolivirat, päätti uusien opiskelijoiden määrästä ja valintaperusteista, vahvisti yliopiston tilinpäätöksen, vahvisti omien varojen talousarvion ja tilinpäätöksen sekä määräsi erillisten laitosten johtokuntien jäsenet. Konsistori myös asetti yliopiston tärkeimmät toimikunnat.
Konsistori valittiin vaaleilla kolmen vuoden toimikaudeksi. Vaaleissa professorit, muut opettajat ja tutkijat ja muu henkilöstö äänestivät edustajansa. Opiskelijoiden edustajat valitsi ylioppilaskunta. Konsistorin yliopiston ulkopuolisen jäsenen valitsi yliopiston kollegio.
Uuden yliopistolain myötä konsistorin nimi vaihtui hallitukseksi, ja ulkopuolisten jäsenten määrä kasvoi. Rehtori toimii hallituksen esittelijänä, ja puheenjohtajana on ulkopuolinen jäsen.
Kirkollinen konsistori
Kardinaalikonsistori on katolisen kirkko-oikeuden piiriin kuuluva paavin johtama kardinaalikollegion yleiskokous.
Piispallinen konsistori on katolisessa kirkossa piispan rinnalla toimiva kollegiaalinen tuomioistuin, joka toimii ensimmäisenä oikeusasteena kirkollisissa asioissa.
Konsistori oli Saksassa kirkon virasto, joka käytti piispalle kuulunutta hallinto- ja tuomiovaltaa. Sen muodostivat hallitsijan asettamat papit ja maallikot, ja sen puheenjohtajana toimi yleensä lakimies. Konsistorin toimeenpanovaltaa käytti kenraalisuperintendentti.
Konsistoriksi on nimitetty myös reformoidun kirkon seurakuntaneuvostoa, jonka muodostavat papit ja seurakunnan vanhimmat.
Ruotsissa ja Suomessa nimitettiin konsistoreiksi (consistorium ecclesiasticum) 1500-, 1600- ja 1700-luvulla tuomiokapituleja.
Valtakunnankonsistoriksi (consistorium regni) nimitettiin Ruotsissa kokousta, johon ottivat osaa valtiopäiville kokoontuneet piispat ja papit. Se toimi eräänlaisena kirkollisena keskuselimenä.
Pesäpallon suomensarja 1975
Pesäpallon suomensarja pelattiin 31. kerran kaudella 1975. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Kiteen Urheilijat, Alajärven Ankkurit ja Jokioisten Koetus nousivat suoraan mestaruussarjaan kaudeksi 1976. Lohkojen kaksi heikointa putosi maakuntasarjaan.
Itälohko
Kitee voitti itälohkon näytöstyyliin. Ainoan pistemenetyksensä se koki 3-3 -kotitasapelissä Tohmajärveä vastaan. Ero joukkueiden välille jäi kymmenen pistettä.
Etelälohko
Etelälohkon voiton vei Jokioisten Koetus, vaikka se hävisi molemmat kohtaamisensa Loimaata vastaan. Loimaa kuitenkin hävisi kaikkiaan kolme ottelua ja jäi kahden pisteen päähän Jokioisista.
Länsilohko
Alajärven Ankkurit voitti länsilohkon niukasti pisteellä ennen Iitä. Kärkijoukkueet voittivat toisensa vuoroin vieraissa yhden juoksun marginaalilla. Ratkaisevaksi nousun kannalta muodostui Iin avauskierroksen tappio Kauhajoella, jossa vuorostaan Alajärvi elokuussa selvisi tasapeliin.
Carrien päiväkirjat
Carrien päiväkirjat yhdysvaltalainen The CW Television Networkin draamasarja, joka perustuu Candace Bushnellin samannimiseen kirjaan. Sarja on esiosa HBO:n Sinkkuelämää-sarjalle. Televisiosarjan ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 14. tammikuuta 2013.
Sarja kertoo Carrie Bradshaw’n elämästä high schoolissa vuonna 1984. Suomessa sarjaa alettiin esittää Subilla 5. kesäkuuta 2013.