cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Idols (TV-formaatti)
Esitykset
Finaali on kaikkein suurellisin ja yleensä myös katsotuin osa kilpailua. Joissakin maissa se järjestetään hyvin arvostetuilla paikoilla kuten American Idolissa Kodak-teatterissa ja Australian Idolissa Sydneyn oopperatalossa. Tässä vaiheessa finalistit esittävät myös voittajalle sävelletyn debyyttisinglen, mutta viime aikoina jotkin maat ovat jättäneet tämän pois.
Finaalin pidennetyssä tuloslähetyksessä on usein ryhmäesiintymisiä ja/tai musiikkivieraita kunnes voittaja julkistetaan. Sen jälkeen voittaja laulaa debyyttisinglensä ja esityksessä saatetaan joskus käyttää pyrotekniikkaa.
World Idol
Vuonna 2003 järjestettiin World Idol -kilpailu, johon osallistuivat Idol-kilpailujen voittajat Etelä-Afrikasta, Yhdysvalloista, Belgiasta, Australiasta, Saksasta, Norjasta, Arabimaailmasta, Alankomaista, Britanniasta, Kanadasta ja Puolasta.
Teema
Tunnistettavin asia Idol-formaatissa on sen logo ja alkumusiikki. Niistä on tehty useita versioita vuoden 2001 ensiesityksen jälkeen.
Greg Kinnear
Gregory "Greg" Kinnear (s. 17. kesäkuuta 1963 Logansport, Indiana) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Kinnear on voittanut Emmy-palkinnon ja saanut Oscar- sekä Golden Globe -ehdokkuudet.
Idols (TV-formaatti)
Logo
Joissakin versioissa sana alleviivataan: Hrvatski Idol, Super Star, Hay Superstar, Nouvelle Star, Narodniy Artist ja Super Idol. Turkstarissa on ainoa Idol-logo, jossa ei käytetä tyypillistä fonttia. Nouvelle Starin punertava logo on ainoa, joka erottuu väriltään tavallisesta sinisestä tyylistä.
Greg Kinnear
Ura
Vuonna 1994 Kinnear teki ensimmäisen esiintymisensä valkokankaalla keskusteluohjelman juontajana komediaelokuvassa Blankman. Vuonna 1995 hän sai David Larrabeen roolin Sydney Pollackin elokuvassa Sabrina, joka on uudelleenfilmatisointi vuoden 1954 elokuvasta Kaunis Sabrina. Myöhemmin Kinnear näytteli pääroolia vuoden 1996 komediassa Jumalainen posti. Vuonna 1997 hän sai roolin James L. Brooksin draamakomediasta Elämä on ihanaa, josta hän sai parhaan miessivuosan Oscar-palkintoehdokkuuden. Seuraavassa elokuvassa Vastustamaton hymy hän näytteli yhdessä Lauren Hollyn kanssa paria, joka yrittää saada lapsen. Hänen seuraava projektinsa oli Sinulle on postia, jossa näyttelivät myös Tom Hanks ja Meg Ryan. Seuraavaksi hän teki elokuvat Seitsemän seinähullua sankaria (1999), Nurse Betty (2000), Luuseri (2000), The Gift – Enne (2000) ja Teoria miehistä (2001).
Vuonna 2002 Kinnear näytteli elokuvassa Koukussa. Vuonna 2003 hän esiintyi komediaelokuvassa Stuck on You, jossa hän esittää siamilaista kaksosta, joka unelmoi pääsystä Hollywood-näyttelijäksi. Vuonna 2005 hän esiintyi mustalla huumorilla maustetussa elokuvassa Matador yhdessä Pierce Brosnanin kanssa.
Vuonna 2006 Kinnear näytteli yhdessä Steve Carellin kanssa Oscarin voittaneessa komedia-draamassa Little Miss Sunshine. Samana vuonna hän näytteli elokuvassa Invincible yhdessä Mark Wahlbergin kanssa. Kyseinen elokuva on tositapahtumiin perustuva elokuva, joka kertoo baarimikosta, joka yrittää päästä Philadelphia Eagles -nimiseen jalkapallojoukkueeseen. Hän myös näytteli elokuvassa Fast Food Nation. Vuonna 2008 hän esiintyi elokuvassa Flash of Genius. Vuonna 2010 Kinnear esiintyi elokuvassa The Last Song yhdessä Miley Cyrusin ja Liam Hemsworthin kanssa. Kyseisessä elokuvassa hän näyttelee Cyrusin roolin erossa asuvaa isää, joka on saanut tilaisuuden korjata välinsä tyttärensä kanssa.
Vuonna 2011 Kinnear näytteli pääroolia, presidentti John F. Kennedyä sarjassa Kennedyt.
Yksityiselämä
Kinnear meni vuonna 1999 naimisiin Helen Labdonin kanssa. Parilla on kolme lasta (s. 2003, 2006 ja 2009). Isän diplomaattiuran takia perhe joutui muuttelemaan. Kinnear on valmistunut Arizonan yliopistosta.
Vääräjärvi (Orivesi, Siikaneva)
Vääräjärvi on Pirkanmaalla Orivedellä Siikanevan eteläpuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 7,1 hehtaaria ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Siikajärven pohjoispuolella ja Siikajärven laskujoki virtaa sen läpi. Se on kapean mutta mutkittelevan muotoinen. Sen levein kohta on 100 metriä eli 50 metriä kapeampi kuin järven vaatima tila sivuttain. Järven itäpäässä on alle 20 metriä kapea salmi, jonka päässä on lampimainen laajentuma. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä ja ne ovat soistuvaa metsämaata. Rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet metsäautotieltä, joka alkaa Siikakankaalta ja ennen sitä kantatieltä 66. Ruoveden kuntaraja ohittaa järven250 metrin päästä.
Vedenlaatu
Järven vettä on tutkittu vain kerran vuonna 1986. Sen mukaan se on perustyypiltään kirkasvetinen ja rehevyystasoltaan karu järvi. Vedenväri on siihen laskevien suovesien takia lievästi ruskea. Veden happitalous on tasoltaan hyvä, mutta veden happamuus on alhainen (mitattu pH 4,9 ja 5,8). Happamuustaso on liian alhainen kalojen mätien ja poikasten kehittymiselle. Järvi on muuten virkistyskäyttöä varten tyydyttävällä tasolla.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Huikonjoen valuma-alueeseen (35.754) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 162,3 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme lyhyttä metsäojaa. Järvi on Siikajärven laskuojan läpivirtausjärvi, joka jatkaa Isosilmän kautta Jouttijoelle, johon oja yhtyy.
Historiaa
Vuoden 1957 peruskartassa järven ohi kulki jo silloin nykyinen Rutajärvelle johtava tie.
László Nagy
László Nagy (1925 Felsőiszkáz, Unkari – 1978 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjailija, kääntäjä ja graafikko. Hän oli toisen maailmansodan jälkeisistä unkarilaisista runoilijoista merkittävimpiä. Hän hyödynsi runoissaan renessanssin ja barokin rakkausrunoja, varsinkin kukkaislauluja (virágének). Hän käytti samassa runossa sekä ylevää arkaistista kieltä että arkista puhekieltä. Aiheina hän käsitteli teknisen kehityksen pelkoa ja moraalisten arvojen katoamista. thumb|left|upright|[[László Nagyn museo Iszkázissa.]]
Suomennettuja runoja
Antologiassa Kaivojen maa: valikoima unkarilaista nykylyriikkaa, suom. ja toim. Anna-Maija Raittila, Helsinki: Kirjayhtymä 1970
Bernt Notke
thumb|Bernt Notke, omakuva Bernt Notke (1439/40–1509) oli saksalainen taiteilija. Lyypekkiläismestarin tunnetuin työ on Kuolemantanssi (Totentanz) vuodelta 1463. Siinä kuoleman hahmo vie tanssiin niin paavin, keisarin, kardinaalin kuin kuninkaankin ikään, asemaan ja sukupuoleen katsomatta. thumb|500px|left|Kuolemantanssi, [[Tallinna (osa)]]
thumb|350px|left|Kuolemantanssi, [[Lyypekki ([[Media:Totentanz Lübeck.gif|iso kuva]])]] thumb|left|250px|Notken teos [[Pyhä Yrjö ja lohikäärme, Tukholman vanhakaupunki]] 100px|Szene oben: Taufe Christi, Szene unten: Ein Prophet
Maria Pitillo
Maria Pitillo (s. 8. tammikuuta 1966) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan varsinkin elokuvasta Godzilla (1998). Siinä tekemästään roolisuorituksesta hän kuitenkin sai Razzien.
Pitillolla on ollut myös televisiorooleja.
Belarus
thumb|Belarus 622.5 thumb|Belarus MTZ-2 pienoiskuva|Multikopteri video: Belarus MTZ-82-L Belarus on valkovenäläisen Minskin traktoritehtaan traktorimerkki. Mallinumeron yhteydessä esiintyvä kirjainyhdistelmä MTZ tulee sanoista Minski Traktornyi Zavod, eli Minskin traktoritehdas. Belarus-traktoreita on tuotu myös Suomeen. Niitä on myynyt muun muassa neuvostoliittolaisen maataloustekniikan maahantuontiin erikoistunut Agroma Oy. Belaruksia maahantoi neuvostoliittolaisomisteinen Oy Konela Ab. Traktorit sovitettiin suomalaisiin vaatimuksiin Kouvolassa. Niihin asennettiin muun muassa turvaohjaamot.
Viimeksi joitain Belarus-malleja maahantoi kouvolalainen Agri-Kymi Oy. Nykyisin Suomeen tuotavissa malleissakin on varusteena ilmastointia ja moottoreissa Boschin polttoaineenruiskutus, mutta toisaalta osa komponenteista edustaa yhä Neuvostoliiton aikaista suunnittelua eikä halvimmissa malleissa ole edes kabiinia. Suomen maahantuoja korostaa markkinoinnissaan Belaruksen edullista hankintahintaa ja pieniä käyttökustannuksia varmatoimisuuden ja yksinkertaisen huoltamisen ohella.
Aiemmin Suomessa on myyty Belaruksen nimellä myös muita traktoreita, jotka ovat alkujaan olleet kotoisin muista neuvostoliittolaisista traktoritehtaista. Esimerkiksi 425 Progress on alkuperäiseltä nimeltään T-40, ja samoin muut Progress-lisänimellä tunnetut Belarukset on valmistettu nykyisen Venäjän alueella eikä Minskissä.
Museotraktoreita
Belarus-gruppa Finljandija on suomalainen Belarus-traktoreihin erikoistunut harrastusyhdistys. Yhdistys perustettiin 2007 ja se osallistuu näyttelyihin Belarus- ja MTZ-traktoreilla. Yhdistys aloitti näyttelytoiminnan Farmari 2007-maatalousnäyttelyssä Kuopiossa ja osallistui Classic Motorshow:hun 2009 ja 2010 Lahdessa. Yhdistys ylläpitää Belkku.fi -verkkosivustoa.
Kailajärvi (Orivesi, Siikaneva)
Kailajärvi on Pirkanmaalla Oriveden Siikaneva eteläpuolella sijaitseva pieni järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Se sijaitsee Siikajärven lounaispuolella Sammallamminsuolla. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata.
Luontoarvoja
Järven länsipää ja sen ympäristöä on rauhoitettu luonnonsuojelualueeksi. Siikajärven lounaisrannan suojelualue ulottuu järven itäpään lähelle.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Huikonjoen valuma-alueeseen (35.754) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 169,0 metriä mpy. Järveen on johdettu kaksi lyhyttä suo-ojaa, mutta sillä ei ole kartan mukaan laskuojaa. Järven vedet suotuvat maaperän ja suoalueen läpi Siikajärveen. Sen vedenpinta on 20 senttimetriä alempana.
Bolt.Works
Bolt.Works Oy on suomalainen työvoiman vuokrausta harjoittava yritys. Yritys on erikoistunut rakennusalan työvoimavuokraukseen. Lisäksi se välittää työvoimaa esimerkiksi teollisuuden, logistiikan ja kiinteistöhuollon parissa toimiviin yrityksiin. Bolt.Works on alustayritys, joka käyttää rekrytoinnin tukena koneoppimista.
Henkilöstöpalveluyritysten liiton mukaan Bolt.Works oli toukokuussa 2021 liikevaihdolla mitattuna Suomen yhdeksänneksi suurin henkilöstöpalvelualan yritys. Vuoden 2020 lopussa Bolt.Worksilla oli 4 500 asiakasyritystä ja yli 50 000 rekisteröitynyttä työntekijää.
Peter Holland
Peter Holland (s. 14. tammikuuta 1991 Caledon, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Avtomobilist Jekaterinburgissa. NHL-seura Anaheim Ducks varasi Hollandin vuoden 2009 pelaajanvaraustilaisuudessa numerolla 15.
Bolt.Works
Historia
Yrityksen perusti Tommi Hämäläinen vuonna 2010, jolloin hän osti tutultaan pientä liiketoimintaa harjoittaneen yrityksen ja muutti sen henkilöstövuokrausyritys Briko Oy:ksi. Yritys toimi tällä nimellä huhtikuuhun 2017 asti, jolloin se toi markkinoille oman mobiilisovelluksensa. Sovellukseen tulivat muun muassa tilaukset, sopimukset ja tuntikortit. Sovelluksessa työnantajat ja työntekijät pystyvät myös arvioimaan toisiaan.
Peter Holland
Ura
Holland liittyi OHL-joukkue Guelph Stormiin kaudella 2007–2008. Kaudella 2008–2009 hän pelasi OHL:n tähdistöottelussa ja edusti myös Kanadaa alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa.
Bolt.Works
Historia
Tammikuussa 2020 Bolt.Works solmi kuusivuotisen yhteistyösopimuksen Helsingin Jalkapalloklubin omistaman Helsinki Stadion Management Oy:n kanssa. Sopimuksen myötä Töölön jalkapallostadionin nimi muuttui Bolt Arenaksi Telian (ent. Sonera) aiemman kymmenvuotisen nimisopimuksen päätyttyä, ja Bolt.Works sitoutui löytämään uransa lopettaneille HJK:n edustusjoukkueiden pelaajille uuden työn. Lisäksi Bolt sponsoroi jääkiekkoseuroista KooKoota, Oulun Kärppiä ja Vaasan Sportia, pesäpalloseuroista Sotkamon Jymyä ja Jyväskylän Kirittäriä sekä lentopalloseuroista Karelian Hurmosta. Koripallossa Bolt.Works tekee yhteistyötä Helsinki Seagullsin kanssa. Vuonna 2022 Bolt.Works aloitti markkinointiyhteistyön hiihtäjä Iivo Niskasen kanssa. Yritys käyttää markkinointiin noin 600 000 euroa vuodessa.
Tammikuussa 2021 Bolt.Works nousi Deloitten suomalaisten kasvuyhtiöiden Technology Fast 50 -listalle. Boltin sijoitus oli 41. yli 400 prosentin kasvulla.
Peter Holland
Ura
Holland teki OHL-joukkue Guelph Stormissa 80 pistettä kaudella 2009–2010 ja 88 pistettä kaudella 2010–2011. Lisäksi hän käväisi jälkimmäisellä kaudella AHL:ssä Anaheim Ducksin farmijoukkue Syracuse Crunchissa pelaamassa kolme ottelua tehoilla 3+3=6.
Bolt.Works
Historia
Maaliskuussa 2021 Bolt.Works osti Suomen suurimman torninostureiden välittäjän Trenoxin.
Peter Holland
Ura
Vuonna 2011 Hockey's Future -sivusto listasi Hollandin Anaheimin kolmanneksi parhaaksi lupaukseksi Kyle Palmierin ja Emerson Etemin jälkeen. Hän pelasi kauden 2011–2012 pääosin Syracusessa AHL:ssä ja oli joukkueen toiseksi paras pistemies tehtyään 23+37=60 tehopistettä 71 ottelussa. Lisäksi hän pelasi kauden aikana neljä NHL-ottelua, joista ensimmäisen 5. marraskuuta 2011 Detroit Red Wingsiä vastaan. Hän teki voittomaalin 11. marraskuuta 2011 pelatussa ottelussa Vancouver Canucksia vastaan. Työsulun lyhentämällä NHL-kaudella 2012–2013 Holland pelasi Anaheim Ducksissa 21 ottelua. Pääosan tuostakin kaudesta hän pelasi AHL:ssä, Anaheimin uudessa farmijoukkueessa Norfolk Admiralsissa.
Marraskuussa 2013 Holland siirtyi kesken kauden 2013–2014 Toronto Maple Leafsiin pelaajakaupassa, jossa Toronto sai hänen lisäkseen hyökkääjä Brad Staubitzin ja jossa Anaheim sai vaihdossa puolustaja Jesse Blackerin sekä kaksi varausvuoroa.
Bolt.Works
Omistus
Maaliskuussa 2017 Eläkevakuutusyhtiö Etera teki Bolt.Worksiin yli miljoonan euron sijoituksen, jolla se sai yrityksestä 19,9 prosentin omistusosuuden.
Maaliskuussa 2018 yrityksellä oli 28 osakkeenomistajaa. Tuolloin suurimmat omistajat olivat Ilmarinen ja Privanet Group Oyj, joilla kummallakin oli noin 20 prosentin osuus. Loput 60 prosenttia osakkeista olivat toimivan johdon ja henkilöstön omistuksessa.
Joulukuussa 2020 Alma Median tytäryhtiö Alma Career hankki suunnatussa osakeannissa 21,05 prosenttia Bolt Groupin osakekannasta.
Helmikuussa 2022 Vaaka Partnersista tuli Bolt.Worksin pääomistaja
Dallas Superstars
Dallas Superstars on suomalaisten dancemusiikin pioneerien Heikki "Bostik" Liimataisen ja Jaakko "JS16" Salovaaran lähinnä elektronista tanssimusiikkia levyttävä yhtye. Liimatainen ja Salovaara perustivat sen vuonna 2002. Yhtye on tähän mennessä julkaissut kaksi albumia. Näistä ensimmäinen oli Flash, josta julkaistiin singleinä kappaleet Helium, Fast Driving, I Feel Love sekä Ready To Go. Kyseiset singlet ovat tanssittaneet ihmisiä ympäri Eurooppaa tiiviiseen tahtiin, ja varsinkin Helium on saanut kriitikoilta ylistäviä kehuja. Toinen albumi, Higher State julkaistiin 15. maaliskuuta 2006.
Elsevier
Elsevier on suuri tieteellisten julkaisujen kustantamo. Sen pääkonttori sijaitsee Amsterdamissa, mutta sillä on työntekijöitä 24 maassa. Elsevier on nykyään osa RELX plc -pörssiyhtiötä, sillä se fuusioitui vuonna 1993 brittiläisen Reed International PLC -kustantamon kanssa Reed Elsevier -konserniksi ja tämä muutti sittemmin nimensä RELX:ksi. Elsevier julkaisee noin 2 000 tieteellistä julkaisusarjaa ja 19 000 kirjaa vuosittain. Esimerkiksi julkaisut The Lancet ja Cell sekä abstraktitietokanta Scopus ovat Elsevierin julkaisemia.
Hopfin–Rinowin lause
Joskus seuraavaa yleisempää lausetta kutsutaan myös Hopfin–Rinowin lauseeksi: Jokainen täydellinen lokaalisti kompakti sisäinen avaruus on aidosti geodeesinen avaruus.
Lihan palvaaminen
Perinteinen lihan palvaaminen on lihan kypsentämistä savustusuunissa tai savusaunassa 60–100 asteen lämpötilassa. Palvattava liha voi olla kuivasuolattua, liuossuolattua tai ruiskusuolattua. Palvausaika vaihtelee 1-2 vuorokauteen lihojen koosta riippuen, savutuspuuna käytetään enimmäkseen kuorittua leppää. Palvauksessa muun muassa kinkut ja riistalihat saavat vahvan savukylvyn ja mureutuvat hitaasti. Palvaaminen on vanha säilytysmenetelmä, jossa käytetään matalampia lämpötiloja ja pidempiä aikoja kuin lämminsavustuksessa tai kylmäsavustuksessa.
Sonic Classic Collection
Sonic Classic Collection on Nintendo DS konsolille julkaistu Sonic the Hedgehog -pelisarjaan kuuluva kokoelmapeli, joka julkaistiin keväällä 2010.
Pelaaminen
Sonic Classic Collection sisältää 6 erilaista Sonic-peliä jotka ovat Sonic the Hedgehog, Sonic the Hedgehog 2, Sonic the Hedgehog 3, Sonic & Knuckles, Knuckles in Sonic the Hedgehog 2 ja Sonic 3 & Knuckles. Kaikissa versioissa on tietty omat samat toimintonsa, mutta Sonic the Hedgehog, Sonic the Hedgehog 2 ja Knuckles in Sonic the Hedgehog 2 -pelien kohdalla on tehty sellainen muutos, että niissä pelaaja pystyy tallentamaan pelin minä hetkenä hyvänsä toisin kuin alkuperäisissä Mega Driven versioissa. Sonic Classic Collection sisältää myös "Illustrations"-moodin jossa on muutamia kaikkiin kokoelman peleihin liittyviä konseptikuvia.
Compilations in the Sonic series
Taugabe järv
Taugabe järv (myös Taugepää järv, Taugepää soo, Tohku järv) on Virossa Saarenmaalla sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 16 hehtaaria ja se on 900 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvi sijaitsee Tagamõisan niemimaalla ja sen vedenpinnan korkeus on keskimäärin 7,0 m mpy. Järven valuma-alueen laajuus on 4,9 neliökilometriä, mutta sillä ei ole merkittynä karttaan tulo- eikä laskuojia. Järven keskisyvyys on keskimäärin vain 0,3 metriä syvä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 4,9 kuutiokilometriä eli 0,049 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä ja rannat ovat pääasiassa ruokamaata ja hieman metsämaata. Se on autio eikä sinne johda tietä. Lähin asutus sijaitsee Tohkun kylässä, jossa on viisi taloutta.
Glenn Hardin
Glenn Hardin (1. heinäkuuta 1910 Derma, Mississippi – 6. maaliskuuta 1975 Baton Rouge, Louisiana) oli yhdysvaltalainen aitajuoksija ja olympiavoittaja.
Glenn Hardin sai olympiahopeaa 400 metrin aitajuoksussa Los Angelesissa 1932. Hän juoksi ajan 51,9 ja sai nimiinsä maailmanennätyksen (pyöristettynä 52,0, joka sivusi Morgan Taylorin ennätystä), kun kilpailun voittaja Robert Tisdall kaatoi yhden aidan. Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa Milwaukeessa 30. kesäkuuta 1934 Hardin juoksi ajan 51,8 ja sai maailmanennätyksen yksin nimiinsä. Tukholmassa 26. heinäkuuta 1934 Hardin paransi ME-aikaa ennätykselliset 1,2 sekuntia. Aika 50,6 kesti maailmanennätyksenä yli 19 vuotta.
Vuonna 1935 Hardin keskittyi sileälle neljännesmailille ja 220 jaardin aitoihin. Jälkimmäisessä lajissa hän hävisi Jesse Owensille Yhdysvaltain yliopistomestaruuskilpailuissa. Vuonna 1936 Hardin palasi päälajinsa pariin ja voitti olympiakultaa Berliinissä ajalla 52,4.
Hardin oli 188 senttiä pitkä. Hän juoksi 440 jaardin sileän matkan vuonna 1934 aikaan 46,8, joka oli tuolloin maailman kaikkien aikojen toiseksi paras tulos.
Glenn Hardinin poika Billy Hardin juoksi 400 metrin aidat alle 50 sekunnin ja osallistui Tokion 1964 olympialaisiin.
FC Zestaponi
FC Zestaponi on georgialainen jalkapalloseura Zestaponin kaupungista. Seura pelaa Georgian korkeimmalla sarjatasolla Umaghlesi Ligassa, jonka seura voitti kaudella 2010-11. Georgian Cupin seura voitti 2007-08. Seura on perustettu 18. kesäkuuta 2004.
Göteborgin hiippakunta
Göteborgin hiippakunta on yksi Ruotsin kirkon 13 hiippakunnasta. Maantieteellisesti se koostuu Bohuslänin ja Hallandin maakunnista, eteläisestä ja läntisestä Länsi-Götanmaasta. Se ulottuu Laholmista Strömstadiin. Keskuspaikka on Göteborg. pienoiskuva|Göteborgin tuomiokirkko Kun Göteborgin kaupunki perustettiin, oli alue Skaran hiippakunnan kaukaisimpia alueita. Jotta seudun seurakunnat voitaisiin liittää lähemäksi kaupunkia ja sen viranomaisia, perustettiin 1620 Götebortiin superintenduuri. Sen alue suureni 1658, kun suuri osa Bohusläniä liitettiin Ruotsiin. Vuonna 1665 superintendentin valinnan myötä se korotettiin hiippakunnaksi, joka oli Ruotsin valtakunnan kahdeksas hiippakunta.
Göteborgin ensimmäinen superintendetti oli kaupungin kirkkoherra Johannis Phrygius ja hän joiti virkaa vuosina 1620-1628. Tuomiokapituli aloitti toimintansa 1640-luvulla. Ensimmäinen Göteborgin piispa oli Zacharias Laurentii Klingius (aateloituna Klingenstjerna) 1665–1671.
Nykyinen Göteborgin piispa on vuodesta 2018 lähtien Susanne Rappmann. pienoiskuva|Göteborgin hiippakuntakanslia, Lilla bommenin virastotalo Vuoden 2017 lopussa hiippakunnan alueella asui 1 410 846 henkilöä, joista 807 065 eli 57,2 prosenttia oli Ruotsin kirkon jäseniä.
Rovastikunnat
Göteborgin hiippakunnan rovastikunnat (vuonna 2020)
Saksilainen suku
thumb|Saksilaisen suvun sukupuu 1200-luvulla laaditussa kronikassa. Ylimpänä suvun kantaisä [[Liudolf (Saksi)|Liudolf.]] Saksilainen suku ( tai Ottonen ) oli hallitsijasuku, joka hallitsi vuosina 919–1024 Saksaa ja vuodesta 962 samalla koko Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa.
Suvun vanhin tunnettu kantaisä oli Saksin alueella elänyt kreivi Liudolf (k. 866), jonka mukaan sukua on kutsuttu Liudolfingeiksi tai Ludolfingeiksi (Liudolfinger, Ludolfinger). Liudolf sai jossain vaiheessa Saksin herttuan arvon, joka periytyi hänen pojilleen. Liudolfin pojanpoika, Saksin herttua Henrik Linnustaja valittiin vuonna 919 Itä-Frankian kuninkaaksi, sillä edellinen kuningas Konrad I oli kuolinvuoteellaan suositellut häntä seuraajakseen. Henrikin katsotaan varsinaisesti perustaneen Saksan valtakunnan. Henrikin seuraajaksi vuonna 936 tullut Otto Suuri liitti valtakuntaan suuren osan Italiaa, ja hänet kruunattiin vuonna 962 Roomassa keisariksi, minkä jälkeen on tapana puhua Pyhästä saksalais-roomalaisesta keisarikunnasta. Otto I:n keisariksi tulon seurauksena Saksin herttuakunta siirtyi Billungin suvulle.
Saksilaisesta suvusta tuli Oton jälkeen vielä kolme keisaria. Suku sammui keisari Henrik Pyhän kuolemaan vuonna 1024, minkä jälkeen keisarikunnassa nousi valtaan saalilainen suku. Sukujen välillä oli yhteys, sillä saalilaisen suvun ensimmäinen hallitsija Konrad II oli Otto I:n tyttären Liudgardin jälkeläinen.
Suvun hallitsijat
Ranskan kapetingien dynastian ensimmäinen hallitsija Hugo Capet kuului saksilaiseen sukuun äitinsä puolelta.
Charlies
Charlies on vuonna 1995 perustettu suomalainen iskelmämusiikkia esittävä yhtye. Charliesin laulusolisti oli Janne Leino. Vuosina 1995–2004 Charliesin laulusolistina toimi Charles Plogman, joka siirtyi soolouralle kesällä 2004. Charlies oli aluksi ruotsinkielinen tanssiorkesteri, joka esiintyikin vain ruotsinkielisellä Pohjanmaalla. Vuonna 1998 Charlies vaihtoi esiintymiskielensä suomeksi ja voitti Vuoden Viihdyttäjä -tittelin. Koko kansan tietoisuuteen yhtye tuli vuonna 2000 sijoittumalla Syksyn Sävel -kilpailussa toiseksi ”Vain vähän aikaa” -kappaleella. Muita yhtyeen tunnettuja kappaleita ovat muun muassa ”Ruskeat silmät”, ”Keinu kanssani”, ”Ansa oot” ja ruotsinkielisen Sten & Stanley -yhtyeen kappaleesta ”Jag vill vara din, Margareta” (1976) suomenkielinen versio ”Marja-Leena”. Janne Leinon toimiessa laulusolistina listasijoituksia ovat saaneet muun muassa kappaleet ”Marina”, ”Taivas on viilee”, ”Maailman upein nainen” ja ”Nainen mun”.
Yhtyeessä vaikuttaa laulajana nykyään Bo Söderholm.
Jukatek
pienoiskuva|Kaksikielinen kyltti terveyskeskuksessa. Jukatek (omakielinen nimi Maaya t'àan [màːjaʔ tʼàːn]) on Jukatanin niemimaalla ja osissa Guatemalaa ja Belizeä puhuttu mayakieli. Äidinkieliset puhujat käyttävät nimeä maya. "Jukatek" on kielitieteilijöiden käyttöön ottama nimitys kielen erottelemiseksi muista mayakielistä. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kielellä on 786 113 puhujaa. Jukatekia kirjoitetaan nykyään latinalaisella aakkostolla, joka saapui alueelle espanjalaisten valloittajien mukana 1500-luvulla.
Kielen ei katsota olevan uhattu.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Kaikki vokaalit voivat esiintyä niin lyhyinä kuin pitkinäkin. Lisäksi jukatek on tonaalinen kieli, jota merkitään toisinaan akuutilla (nouseva tooni) ja gravis (laskeva) aksentilla. Tonaalisia eroja tehdään vain pitkien vokaalien kohdalla, lyhyet vokaalit ovat neutraaleja.
Lähde:
Kirjoitusjärjestelmä
Perinteisesti jukatekia on kirjoitettu mayojen hieroglyfeillä. 1500- ja 1600-kuluessa tämä järjestelmä korvautui latinalaisilla aakkosilla. . Hieroglyfit ovat luonteeltaan piktografisia tai foneettisia ja niitä on noin 800 erilaista. Hieroglyfejä opittiin tulkitsemaan uudestaan 1950-luvulla. .
Nykyään jukatekia kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Kielioppi
Jukatekissa ei ole kieliopillista sukua. Mikäli sukupuolta halutaan kuitenkin eritoten painottaa esim. ihmisten kohdalla, sanan eteen liitetään joko suffiksi x- (nainen) tai h- (mies): xmen (naispuolinen shamaani) vs. hmen (miespuolinen shamaani). .
Ebebiyín
Vuonna 2015 Ebebiyín oli yksi jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailuiden pelipaikkakunnista.
Saarijärvi (Orivesi, Siikaneva, itäinen)
Saarijärvi on Pirkanmaalla Orivedellä Siikanevan kaakkoispuolella sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,7 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee Siikanevan kaakkoispuolella ja Jouttijoen eteläpuolella olevassa loivassa painaumassa. Lampi on 8-numeron muotoinen, missä keskellä oleva salmi on 40 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi nimetön saari, joka on 50 metriä pitkä. Lammen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä ja sen rannat ovat soistuvaa metsämaata. Koillisrantaan on rakennettu vapaa-ajan asunto. Sinne tulee metsätie kantatieltä 66. Juupajoen kuntaraja kulkee järven koillispuolen läheltä.
Suojärvi (Orivesi)
Suojärvi on Pirkanmaalla Orivedellä Siikanevan eteläpuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 7,6 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee Siikanevan eteläpuolisen järviylängön itäreunalla. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa soistunutta metsämaastoa. Järven luoteispuolella sijaitsee vapaa-ajan asunto, jonne tulee tie kantatieltä 66.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Huikonjoen valuma-alueeseen (35.754) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 175,2 metriä mpy. Siihen on johdettu kuusi metsä- ja suo-ojaa. Pohjoispäähän tuleva oja on Rimminjärven laskuoja ja eteläpäässä siihen tulee Suojärvenlakkarin laskuoja. Lounaassa sijaitseva Vähä Vuorijärvi näyttäisi laskevan myös Suojärveen pienen Vuorijärvenlakkarin kautta. Suojärven laskuoja lähtee sen itäpäästä ja sen laskee suo-ojien kautta kilometrin päähän Saarijärveen. Se kuuluu Jouttijoen valuma-alueeseen.
Tunturipitkäpalko
Tunturipitkäpalko (Arabis alpina) on monivuotinen tunturivyöhykkeellä kasvava ristikukkaiskasvilaji. Kaukasianpitkäpalko (Arabis caucasica, syn. A. alpina subsp. caucasica) luokitellaan usein sen alalajiksi.
Ulkonäkö
Tunturipitkäpalko kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Varret ovat harmaanvihreitä, karheakarvaisia, haarattomia, ne kasvavat löyhistä ruusukemättäistä. Lehdet ovat leveähköjä, iso- ja terävähampaisia. Aluslehdet ovat ruodillisia, varsilehdet ovat ruodittomia, sepiviä. Kukinto on tukilehdetön terttu. Kukat ovat kaksineuvoisia, verho- ja terälehtiä on neljä. Terälehdet (7–8 millimetriä) ovat melko leveitä, valkoisia, verholehtiä pidempiä. Heteitä on kuusi (neljä pitkää ja kaksi lyhyttä). Sikiäin on kaksilokeroinen, kehänpäällinen. Hedelmä on monisiemeninen litu, lidut (2–3 cm) ovat siirottavia, lituperä on noin 1 cm pitkä. Tunturipitkäpalko kukkii Suomessa heinä–elokuussa.
Elinympäristö
Tunturipitkäpalko kasvaa Suomessa kostealla soramaalla, lähdepaikoilla, kalliotörmillä, purojen ja jokien varsilla ja lumenviipymillä. Se on yleinen vain aivan Pohjois-Lapissa.
Tukianjärvi
Tukia on järvi, joka sijaitsee Savonlinnassa ja Heinävedellä. Järven etelä- ja länsipuolella sijaitsee Leivolan ja koillispuolella Tetrivaaran kylät.
Tukian pinta-ala on 121,6 hehtaaria ja sillä on kolme saarta, jotka sijaitsevat järven eteläosassa. Suurin saari on Kalmosaari, joka on 260 metriä pitkä ja 130 metriä leveä. Järven rantaviivan pituus on 15,5 kilometriä ja sen rannat ovat pääosin metsämaata. Etelärannalla on peltoja. Järvellä on noin neljä taloa ja viisi vapaa-ajan asuntoa. Savonlinnan ja Heinäveden välinen kunnanraja kulkee järven pohjoisosan halki, mutta suurin osa järvestä kuuluu Savonlinnaan.
Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Oriveden–Pyhäselän alueen (04.3) Oriveden alueella (04.31), jonka Säimenenjoen valuma-alueeseen (04.313) se kuuluu. Järven vedenpinnankorkeus on 94,2 mpy. Järvi laskee sen eteläpäästä lähtevää jokea pitkin Säimeneen. Laskuojan pituus on 1,4 kilometriä ja pudotus 14,9 metriä.
Tukian laskujoessa sijaitsi 1800-luvulla mylly sekä vielä nykyäänkin nähtävissä olevia puun uittoon liittyviä rännejä.
Callao
Callao on Perun suurin ja tärkein satamakaupunki. Se on samannimisen alueen pääkaupunki. Callao sijaitsee valtion pääkaupungin Liman länsipuolella ja kuuluu sen metropolialueeseen. Urbaanin alueen asukasluku on noin 995 000 ja Liman metropolialueen noin 9,5 miljoonaa vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Callao perustettiin vuonna 1537, ja siitä tuli pian espanjalaisten pääasiallinen kaupallinen satama Tyynenmeren liikenteessä. Espanjan siirtomaakauden huippuaikoina lähes kaikki Perun, Bolivian ja Argentiinan vientituotteet rahdattiin muuleilla Andien yli Callaoon, mistä ne laivattiin Panamaan, kannettiin kannaksen yli ja kuljetettiin Espanjaan Kuuban kautta.
Vuonna 1746 maanjäristyksen nostattama tsunami tuhosi Callaon sataman kokonaan. Vuonna 1866 Espanjan laivasto yritti vallata itsenäistyvän Perun Callaon taistelussa. 28. huhtikuuta 1947 Kon-Tiki-retkikunta lähti purjehdukselleen Callaosta.
Callao on rakennettu pitkänomaisen niemimaan ympärille. Siihen kuuluu myös useita saaria, joista San Lorenzo on sotilastukikohta, El Fronton entinen huipputurvallinen vankila, ja Cavinza- sekä Palomino-saaret liki luonnontilaisia lintujen ja merileijonien turvapaikkoja.
Filip V (Espanja)
thumb|Filip V Filip V (, ; 19. joulukuuta 1683 Versailles, Ranska – 9. heinäkuuta 1746 Madrid) oli Espanjan kuningas vuosina 1700–1746, lukuun ottamatta lyhyttä ajanjaksoa vuonna 1724. Hän oli Espanjan ensimmäinen Bourbon-sukuinen hallitsija.
Filip V oli Ranskan kruununprinssi Ludvigin toinen poika ja siten kuningas Ludvig XIV:n pojanpoika.
Espanjan perimys
Filip sai syntyessään arvon Anjoun herttua. Hänet kastettiin vuonna 1687 ja hän sai kasvatuksensa valvojaksi vuonna 1689 Saint-Aignanin herttuan. Vuonna 1690 hän menetti äitinsä Marie-Christine von Wittelsbachin (1660–1690).
Espanjan perimysongelma tuli ajankohtaiseksi 1600-luvun lopulla. Habsburg-sukuinen kuningas Kaarle II, lisänimeltään Hechizado (noiduttu), joka oli kivulloinen ja rujo sekä terveydeltään hyvin heikko, oli myös lapseton. Jo ennen hänen kuolemaansa eurooppalaiset suurvallat koettivat saada eri keinoin haltuunsa hänen kuningaskuntansa. Jos Espanja olisi joutunut Ranskalle ja Bourbon-suvulle, se olisi lisännyt jo ennestäänkin mahtavan Ludvig XIV:n suunnatonta vaikutusvaltaa. Mikäli Espanjan kruunu olisi siirtynyt Habsburgien itävaltalaiselle haaralle, se olisi merkinnyt Kaarle V:n valtakunnan uudelleenmuodostumista.
Lopulta Kaarle valitsi neuvonantajansa Portocarreron kardinaalin painostamana Ranskan Bourbonit. Hän teki 2. lokakuuta 1700 nuoresta Anjoun herttuasta perillisensä, joskin periaatteessa Espanjan kruununperillinen olisi ollut hänen isänsä kruununprinssi Ludvig, joka oli Kaarle II:n sisarenpoika. Mikäli Anjoun herttua kuolisi tai nousisi Ranskan valtaistuimelle, Espanjan kruunu olisi mennyt kruununprinssi Ludvigin kolmannelle pojalle Berryn herttualle, ja mikäli hän ei jostain syystä voisi vastaanottaa kruunua, sen olisi saanut arkkiherttua Kaarle, tuleva Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle VI.
Kaarle II kuoli 1. marraskuuta 1700 ja tieto saapui Versaillesiin 9. marraskuuta. Ludvig XIV ilmoitti 16. marraskuuta hoville, että hän oli hyväksynyt Kaarle II:n testamentin. Ludvig XIV esitteli 17-vuotiaan pojanpoikansa, joka ei puhunut sanaakaan espanjaa, sanoilla ”Herrat, tässä teille on Espanjan kuningas!” Melkein kaikki muutkin Euroopan kuninkaalliset tunnustivat uuden hallitsijan, Itävaltaa ja keisarikuntaa lukuun ottamatta. Pariisin parlamentti vahvisti tunnustuskirjeellä 1. helmikuuta 1701 Filip V:n oikeuden myös Ranskan kruunuun. Päätös osoittautui merkittäväksi, kun Ranskan rojalistit Bourbonien päähaaran sammuttua 1880-luvulla kiistelivät Ranskan teoreettisesta kruununperimysjärjestyksestä.
Espanjaan saapuminen
Anjoun herttua lähti Versaillesin linnasta 4. joulukuuta ja saapui Madridiin 22. tammikuuta 1701. Helmikuussa 1701 Ludvig XIV lähetti Espanjan sijaishallituksen pyynnöstä joukkoja valtaamaan Espanjan Alankomaissa olevia rajalinnoituksia. Nämä linnoitukset oli rakennettu vuoden 1698 kahdenkeskisen sopimuksen mukaisesti. Ranskalaiset ottivat haltuunsa myös kaikki tärkeät ja keskeiset asemat Madridissa. Näin ollen Ludvig XIV ohjaili myös Filip V:n avioliittoa Savoijin Maria Luisa Gabriellen kanssa. Hän myös lähetti Ursinsin prinsessan Marie Anne de La Trémoillen, joka oli rouva de Maintenonin hyvä ystävä, toimimaan ”camarera mayor” -tehtävissä tuoreelle avioparille. Tämän kaiken jälkeen eurooppalaiset hovit pelkäsivät Espanjan muuttuvan Ranskan protektoraatiksi. Tämä johti Espanjan perimyssotaan.
Filip V:n vallassa säilymisen pelastivat James FitzJames Berwickin voitto Almanzan taistelussa vuonna 1707 ja Louis Joseph Vendômen voitto Brihuegan taistelussa vuonna 1710. Utrechtin rauhassa Filip V:n ja hänen jälkeläistensä oikeudet Espanjan kruunuun vahvistettiin. Kysymys Ranskan mahdollisesta kruunusta jäi avoimeksi. Filip V:n valtakunta pieneni Espanjan perimyssodan myötä melkoisesti. Hän menetti muun muassa Gibraltarin ja Italiassa olleet alueensa. Espanja jäi kuitenkin Ranskan vaikutusvallan alaiseksi ja eritoten asiassa kunnostautui Jean Orry, joka toimi rahaministerinä ja loi voimakasta ranskalaismallista keskitettyä hallintoa. Eniten sodasta hyötyi kuitenkin Ranskan päävastustaja Englanti.
Hallituskausi
Kuningatar Maria Luisa Savoijilaisen kuoltua Filip V avioitui uudelleen vuonna 1714 Elisabet Farnesen, Parman herttuan sisaren kanssa. Avioliiton järjesti isä Giulio Alberoni, tuleva kardinaali. Uusi kuningatar lähetti tiehensä Ursinsin prinsessan ja ministeriksi tuli Alberoni, joka hallitsi heikkotahtoista Filip V:tä. Alberonin ohjauksessa Espanja joutui sotaan Englannin ja Ranskan kanssa. Lopulta Alberoni erotettiin vuonna 1719.
Vuonna 1724 Filip V luopui kruunusta vanhimman poikansa Ludvigin hyväksi. Ludvig I kuitenkin kuoli vain seitsemän kuukauden hallitsemisen jälkeen, jolloin Filip palasi uudelleen valtaan. Vuonna 1725 Filip katkaisi suhteensa Ranskaan, sillä Ranska oli lähettänyt takaisin hänen tyttärensä Victoire de Bourbonin (1718–1781), joka oli ollut ehdolla Ludvig XV:n puolisoksi, mutta todettiin tarkoitukseen liian nuoreksi, koska hän oli vain seitsemän vuoden ikäinen, sillä Ranska tarvitsi kruununperijöitä mahdollisimman pikaisesti.
Tällöin Filip V lähestyi Itävaltaa ja sai aikaan tämän kanssa Sevillan sopimuksen vuonna 1729. Sopimuksessa Parma ja Piacenza luvattiin Filip V:n nuoremmille pojille. Puolan perimyssotaa Filip käytti vaihtokauppaan, jossa hän sai vuonna 1738 itselleen Napolin ja Sisilian, jotka oli menettänyt Utrechtin rauhassa. Suhteen Ranskaan paranivat ennalleen kun Ludvig XV:n tytär meni naimisiin Filip V:n pojan kanssa.
Kuningas suositteli Espanjan kaupankäyntiä amerikkalaisten omaisuutensa kanssa. Tämän Atlantin kauppa kehittyi Espanjan merivoimien historian tärkeisiin lukuihin, mm. Laivakaappari Amaro Pargo. Monarkki hyötyi usein yksityisyrittäjistä kaupallisissa ja kilpaurheilussaan.
Avioliitto ja lapset
Filip V avioitui Savoijin Maria Luisan (1688–1714) kanssa 2. marraskuuta 1701 ja heidän avioliitosta syntyi neljä poikaa:
Hän avioitui uudelleen Elisabet Farnesen (1692–1766) kanssa 24. joulukuuta 1714 ja heillä oli yhteensä seitsemän lasta:
Steve Winwood
Stephen (Steve) Lawrence Winwood (s. 12. toukokuuta 1948) on englantilainen laulaja, lauluntekijä ja multi-instrumentalisti, joka tunnetaan soolouransa lisäksi yhtyeistä Spencer Davis Group, Traffic ja Blind Faith.
Winwood syntyi Birminghamissa vuonna 1948. Hän liittyi Spencer Davisin yhtyeeseen ollessaan 15-vuotias. Winwood oli mukana kirjoittamassa esimerkiksi kappaleita "Gimme Some Lovin'" ja "I'm a Man". 1960-luvun lopulla hän kuitenkin jätti yhtyeen ja perusti Trafficin. Samoihin aikoihin hän toimi myös lyhytikäiseksi jääneessä Blind Faithissa. Sen ainoa albumi, Blind Faith, myi kuitenkin platinaa.
Winwood soittaa urkuja Talk Talkin albumin The Colour of Spring usealla kappaleella.
Winwood soitti vierailevana artistina Christina Aguileran elokuussa 2006 julkaisemalla albumilla Back to Basics.
Vierailijana
muun muassa
Casa Academica
Casa Academica on Helsingin Etu-Töölössä sijaitseva rakennus, joka toimii osakuntatalona. Siellä ovat vuodesta 1974 toimineet Helsingin yliopiston Keskisuomalainen Osakunta ja Svenska Handelshögskolanin ylioppilaskunta.
Perhonkadulla sijaitseva rakennus valmistui vuosina 1972–1975 ja se edustaa teollista rationalismia. Sen suunnitteli arkkitehtuuritoimisto Huhtiniemi–Söderholm.
Veini Vehviläinen
Veini Vehviläinen (s. 13. helmikuuta 1997 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkomaalivahti ja maailmanmestari, joka pelaa SM-liigajoukkue JYPissä.
Juniorivuodet
Vehviläinen aloitti jääkiekkoilun Palokan Pakissa, mutta hän on varsinaisesti Jyvässeudun Kiekon kasvatti. Vehviläinen siirtyi C-juniori-ikäisenä JYPiin kaudeksi 2012–2013. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan seuran B-nuorissa, mutta Vehviläinen esiintyi myös JYPin A- ja C-nuorissa. Kaudella 2013–2014 hän kantoi vain 16-vuotiaana suurimman osan A-nuorten torjuntavastuusta. Vehviläinen valittiin A-nuorten SM-liigan lokakuun 2013 kuukauden tulokaspelaajaksi. Kaudeksi 2014–2015 hänet nostettiin Mestis-joukkue JYP-Akatemian vahvuuteen. Vehviläinen lähti kauteen JYPin A-nuorten maalivahtina, mutta hän kuitenkin ohitti Dennis Saikkosen ja Juhana Ahon Akatemian maalivahtihierarkiassa ja torjui 26 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa. Vehviläinen valittiin Mestiksen marraskuun 2014 kuukauden tulokaspelaajaksi. Hän puki kauden aikana myös yhteen JYPin SM-liigaotteluun.
Vehviläisen odotettiin tulevan varatuksi NHL:ään kesällä 2015. Hän jäi yllättäen kuitenkin ilman varausta. Vehviläinen kutsuttiin samana kesänä kuitenkin varaamattomana pelaajana Anaheim Ducksin kehitysleirille.
SM-liigasopimus JYPiin
Kauden 2015–2016 kynnyksellä Vehviläinen teki kolmivuotisen SM-liigasopimuksen JYPin kanssa. Hän aloitti kautensa joukkueen kakkosmaalivahtina Tuomas Tarkille. Vehviläinen teki miesten pääsarjadebyyttinsä 30. elokuuta 2015 Mestarien liigassa vieraissa brittiläistä Sheffield Steelersia vastaan. Hän torjui JYPin 2–4-voittoon päättyneessä ottelussa 26 kertaa. SM-liigadebyyttinsä Vehviläinen teki 19. syyskuuta 2015 vieraissa Pelicansia vastaan. Hän torjui ottelussa myös liigauransa ensimmäisen nollapelinsä JYPin voitettua 0–2. Vehviläinen sai tililleen 30 torjuntaa. Erkki Mäkelä valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Vehviläinen nousi kauden mittaan haastamaan tosissaan Tarkkia JYPin ykkösmaalivahdin paikasta ja hän jakoi joukkueen torjuntavastuun runkosarjassa varsin tasaisesti pelaten 28 ottelua. Vehviläisen voittoprosentti oli runkosarjassa Tarkkia parempi (65,38%). Pudotuspeleissä hän pelasi kolme ottelua. Vehviläinen oli kauden päätteeksi ehdolla SM-liigan parhaalle tulokkaalle myönnettävän Jarmo Wasaman muistopalkinnon voittajaksi, mutta palkinnon vei kuitenkin Tapparan hyökkääjä Patrik Laine.
Siirtyminen Kärppiin ja läpimurto SM-liigan huipulle
Kaudeksi 2017–2018 Vehviläinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Oulun Kärppiin. Hän lähti kauteen Jussi Rynnäksen aisaparina, mutta nousi syyskauden aikana niin ikään joukkueensa ykkösmaalivahdiksi. 2. marraskuuta 2017 vierasottelussa Vaasan Sportia vastaan Vehviläinen nousi Kärppien SM-liigahistorian pisimmän nollaputken torjuneeksi maalivahdiksi, kun hän piti joukkueen maalin puhtaana yhtäjaksoisesti 203.23 minuutin ajan. Lopulta Markus Nenonen katkaisi Vehviläisen putken ajassa 46.46. Myöhemmin Vehviläisen ennätyksen rikkoi Justus Annunen kaudella 2019–2020, jolloin hän torjui koko SM-liigahistorian pisimmän nollaputken 302.05 minuutillaan. Vehviläinen pelasi runkosarjassa kaikkiaan 35 ottelua torjuen neljä nollapeliä. Hänen voittoprosenttinsa (72,73%) oli koko SM-liigan korkein. Joulukuussa 2017 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Kärppien kanssa.
Kevään 2018 pudotuspeleissä Vehviläisellä oli liigan paras päästettyjen maalien keskiarvo (1.57). Hän torjui myös Tapparan Dominik Hrachovinan ohella eniten nollapelejä. Vehviläinen torjui nollapelin myös Kärppien kauden viimeisessä ottelussa, kuudennessa finaaliottelussa 26. huhtikuuta 2018 vieraissa Tapparaa vastaan, jolloin Kärpät voitti Suomenmestaruuden lukemin 0–1. Hän torjui ottelussa 28 kertaa. Jukka Piirinen ja Kari Heikkinen valitsivat Vehviläisen ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Menestyksestä huolimatta hänen pudotuspelejään varjosti Vehviläisen isän kuolema pudotuspelien kynnyksellä. Kärppien kapteeni Lasse Kukkonen antoi hänelle kunniaa ja pyysi eleenään Vehviläisen vastaanomattamaan ja nostamaan mestaruuspokaali Kanada-maljan yhdessä hänen kanssaan ilmaan. Vehviläinen palkittiin kauden päätteeksi koko SM-liigan parhaana maalivahtina Urpo Ylönen -palkinnolla ja valittiin SM-liigan tähdistökentälliseen.
Columbus Blue Jackets varasi Vehviläisen ”yli-ikäisenä” (21 vuotta) kuudennella kierroksella 173. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Kaudella 2018–2019 hän torjui lokakuussa seitsemän voittoa ja kaksi nollapeliä. Vehviläisellä oli kuukauden päätteeksi SM-liigan paras torjuntaprosentti (95,4 %). Hänet valittiin liigan lokakuun 2018 kuukauden pelaajaksi. Vehviläisellä oli lopulta koko SM-liigan paras torjuntaprosentti (92,3 %) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1,58). Hän torjui 38 pelaamastaan ottelusta 25 voittoa, mikä oli liigassa eniten ja Vehviläinen voitti myös nollapelitilaston kuudella nollapelillään. Hän voitti myös pudotuspelien nollapelitilaston torjuttuaan 17 ottelussa neljä nollapeliä, joilla Vehviläinen myös sivusi SM-liigan yhden kauden pudotuspelien nollapeliennätystä, johon on yltänyt aiemmin kuusi muuta maalivahtia. Vehviläinen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Hänet palkittiin toisen kerran peräkkäin SM-liigan parhaana maalivahtina Urpo Ylönen -palkinnolla sekä valittiin tähdistökentälliseen. Vehviläinen palkittiin myös Alumnien tähdet -kilpailun voittajana.
NHL-sopimus Columbus Blue Jacketsiin
Kesäkuussa 2019 Vehviläinen teki kaksivuotisen NHL-tulokassopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Syksyn harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti hänet AHL-joukkue Cleveland Monstersin vahvuuteen. Vehviläinen pelasi siellä kokonaan kauden 2019–2020. Hän pelasi suurimman osan joukkueen otteluista torjuen 33 runkosarjaottelussa kolme nollapeliä, kunnes koronaviruspandemia päätti AHL-kauden maaliskuussa 2020. Vehviläinen kutsuttiin ensimmäisen kerran Blue Jacketsin NHL-vahvuuteen tammikuussa 2020, kun Joonas Korpisalo oli loukkaantuneena ja hänen loukkaantumistaan paikannut Matīss Kivlenieks lähetettiin farmiin. Kuitenkin jo seuraavana päivänä Vehviläinen lähetettiin takaisin Monstersiin ja farmista pelituntumaa hakenut Kivlenieks nostettiin vastaavasti NHL:ään.
Syyskuussa 2020 Columbus Blue Jackets lainasi Vehviläisen kaudeksi 2020–2021 toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella JYPin SM-liigajoukkueeseen. Tammikuussa 2021 Blue Jackets lähetti hänet suoraan Cleveland Monstersin AHL-joukkueeseen. Helmikuun lopulla Vehviläinen ostettiin Blue Jacketsin NHL-joukkueen vahvuuteen, kun Matīss Kivlenieks lähetettiin farmiin. Hän teki NHL-debyyttinsä 6. maaliskuuta 2021 vieraissa Dallas Starsia vastaan, kun Vehviläinen vaihdettiin Blue Jacketsin maalinsuulle Joonas Korpisalon tilalle kolmannessa erässä ajassa 49.20. Hän torjui 10.40 minuutin aikana kolme kertaa ja päästi yhden maalin. Joukkue hävisi ottelun lopulta lukemin 5–0. Ottelu jäi Vehviläiselle alkukauden ainoaksi NHL:ssä, kunnes kuusi päivää myöhemmin Blue Jackets kauppasi hänet Toronto Maple Leafsiin vaihdossa maanmieheensä, puolustaja Mikko Lehtoseen. Vehviläinen pelasi loppukauden Toronto Marliesin AHL-joukkueessa, jossa hän pelasi neljä ottelua. Vehviläinen nostettiin kevään aikana kolmesti Maple Leafsin NHL-joukkueen vahvuuteen loukkaantumisten varalta, mutta hän ei kuitenkaan saanut siellä peliaikaa.
Paluu Eurooppaan
Alkukaudella 2022–2023 Vehviläisen vastuu Brynäsin maalilla väheni, kun seura hankki maalivahtiosastolleen Anders Lindbäckin. Lokakuussa 2022 ruotsalaislehti Aftonbladet kertoi Vehviläisen olleen tyytymätön asemaansa Brynäsissä ja haluavansa pois seurasta. Hän pelasi kaikkiaan viidessä ottelussa, joista kaikki neljä aloitettua päättyivät tappioon. Vehviläisen torjuntaprosentiksi jäi 85,4% ja päästettyjen maalien keskiarvoksi 4.15. Marraskuussa 2022 hänen sopimuksensa Brynäsin kanssa purettiin ja Vehviläinen palasi kevääseen 2025 asti ulottuvalla sopimuksella JYPiin.
Maajoukkueura
Vehviläinen edusti Suomea MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Vehviläinen pelasi turnauksessa yhden ottelun, jatkoaikatappioon päättyneen alkulohkon pelin Yhdysvaltoja vastaan Yhteensä hän on pelannut viisi A-maaottelua. Vehviläinen teki A-maajoukkuedebyyttinsä Karjala-turnauksen toisessa ottelussa 10. marraskuuta 2018 Helsingin Hartwall Arenalla Tšekkiä vastaan. Hän torjui heti nollapelin ja sai Suomen 3–0-voittoon päättyneessä ottelussa tililleen 18 torjuntaa. Vehviläinen torjui nollapelin myös toisessa ottelussaan 11. marraskuuta 2018 Ruotsia vastaan. Hän torjui Suomen 3–0-voittoon päättyneessä ottelussa 22 kertaa. Vehviläinen palkittiin joukkueensa ottelun parhaana pelaajana.
Vehviläinen pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa sekä 2016 ja 2017, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Vehviläinen torjui vuoden 2016 turnauksen avausottelussa nollapelin Valko-Venäjää vastaan ja toimi turnauksen edetessä Suomen pääasiallisena vastuunkantajana. Puolivälieräottelussa Kanadaa vastaan hänet kuitenkin vaihdettiin Kaapo Kähköseen ajassa 27.20, kun Kanada siirtyi 3–2-johtoon. Suomi voitti ottelun lopulta lukemin 6–5, mutta Kähkönen kantoi joukkueen torjuntavastuun lopputurnauksen ajan.
Vuoden 2017 turnauksessa Vehviläinen toimi Suomen aloittavana maalivahtina kaikissa otteluissa. Turnauksen Tšekkiä vastaan pelatun avausottelun päätteeksi hänet palkittiin joukkueensa ottelun parhaana pelaajana. Suomen turnaus päättyi kuitenkin karsintasarjaan ja yhdeksänteen sijaan. Valmennus valitsi Vehviläisen Suomen turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänellä oli joukkueen sijoituksesta huolimatta myös koko turnauksen paras torjuntaprosentti (93,1%) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1.51).