cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Derek Barach
Ura
Kaudeksi 2021–2022 Barach siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Porin Ässiin. Hän oli tehoilla 18+14=32 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Sakari Salmisen jälkeen. Barach teki ammattilaisuransa ensimmäisen kypärätempun neljällä maalilla runkosarjan kolmannella kierroksella 15. syyskuuta 2021 Kalevan Palloa vastaan. Hänen osumansa syntyi ylivoimalla jatkoajalla ajassa 63.11 ja se ratkaisi Ässille 5–4-voiton. Johannes Karttunen valitsi Barachin ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Hänestä tuli SM-liigahistorian viides kypärätempun jälkeen jatkoaikamaalin tehnyt pelaaja sekä kolmas runkosarjassa. Kaudella 2022–2023 Barach oli tehoilla 15+13=28 Ässien toiseksi paras pistemies Roope Talajan jälkeen. Pudotuspeleissä hän oli tehoilla 1+5=6 joukkueen paras pistemies ja syöttäjä. Barach jakoi myös Ässien sisäisen tehotilaston voiton Ian McCoshenin ja Aleksi Heimosalmen kanssa.
Barach siirtyi kaudeksi 2023–2024 vuoden mittaisella sopimuksella KHL-seura HK Vitjaziin.
Pelityyli
Barach pitää itseään kahden suunnan hyökkääjänä. Hän pitää erityisenä vahvuutenaan luistelutaitoaan. Ässien entisen kehitysjohtajan, Tommi Kerttulan mukaan Barach on nopeajalkainen pelaaja, joka kamppailee hyvin lähellä laitoja. Kerttulan mukaan hän menee rohkeasti väleihin ja irtokiekkokamppailuihin sekä pystyy pelaamaan ruuhka-alueilla. Kerttulan mukaan Barach pelaa jatkuvalla peliotteella ja pelaamisessa on hyvin vähän viivettä. Hän pelasi AHL:ssä lähinnä kolmossentterin roolia, puolustusvoittoista peliä ja alivoimaa. Kerttulan mukaan Barach erottui Texas Starsissa edukseen erityisesti periksiantamattomalla ja nöyrällä asenteellaan.
Barach on maininnut esikuvakseen Martin St. Louis'n.
Läpivirtauskattila
Läpivirtauskattila on höyryvoimalaitoksissa käytettävä suurille sähkötehoille soveltuva höyrykattila. Se eroaa rakenteellisesti luonnonkierto- ja pakkokiertokattiloista siten että, lieriötä ei ole. Se on periaatteeltaan putki, jonka toiseen päähän pumpataan vettä ja toisesta päästä tulee tulistunutta höyryä. Sulzer-kattiloissa on vedenerotuspullo höyrystimen jälkeen.
Läpivirtauskattilassa vesi pumpataan kattilan läpi pumpulla. Vesi lämpenee ja sitten höyrystyy tehosta riippuen hieman eri kohdissa. Kattilassa on tulistimet joissa höyryyn siirretään lisää energiaa. Kattila sopii nopeisiin kuorman vaihteluihin.
Läpivirtauskattilat
Läpivirtauskattiloita nimitetään kehittäjiensä mukaan.
Ralf Nordgren
Ralf Runar Nordgren (2. elokuuta 1936 Vaasa – 6. huhtikuuta 2014 Helsinki) oli suomenruotsalainen filosofian kandidaatti ja kirjailija. Hänen äitinsä oli kirjailija Aili Nordgren ja hänen veljensä oli säveltäjä Pehr Henrik Nordgren.
Ralf Nordgren toimi Helsingin yliopiston ruotsin kielen lehtorina vuosina 1966–1989. Hänen esikoisromaaninsa Med ilmestyi 1968 ja sen kaksi jatko-osaa Fjärilsörat 1971 ja Det kluvna äpplet 1989. Nordgren on kirjoittanut myös Suomen sisällissodan aikaisesta Ahvenanmaasta kertovan romaanin Det har aldrig hänt (1977), Helsinkiin muutosta kertovan romaanin Stjäl dig ett liv (1980) ja "sotaromaanin" Pianobärarna (1987). Hän julkaisi myös useita runokokoelmia.
Tolfenaamihappo
Tolfenaamihappo on fenamaatteihin, kuten mefenaamihappokin, kuuluva, tulehdusta ja kipua lievittävä tulehduskipulääke. Tolfenaamihappoa käytetään migreenin ja muiden päänsärkyjen hoitoon, hammassärkyyn, kuukautiskipuihin, nivelrikkoon, reumaattisiin ja muihin sidekudossairauksiin liittyvien kiputilojen hoitoon, luusto- ja lihasperäisiin kipuihin ja pinnalliseen laskimontukkotulehdukseen. Hyvä teho on todettu eritoten kuukautiskipujen ja migreeninkivun lievityksessä. Tolfenaamihappo tunnetaan kauppanimellä Clotam®.
Tolfenaamihapon vaikutus perustuu prostaglandiini- ja leukotrieenisynteesin estoon, joka vaikuttaa edelleen kipua ja tulehdusta vähentävästi.
Tolfenaamihapon tehoa on tutkittu myös krapulaoireisiin. Sen havaittiin vähentävän merkittävästi päänsärkyä, pahoinvointia, oksentelua, ärsytystä, vapinaa, janoa ja suun kuivuutta. Myös tolfenaamihapon tehottomuudesta krapulan hoidossa on näyttöä.
Frá Fornjóti ok hans ættmönnum
Frá Fornjóti ok hans ættmönnum (”Fornjótrista ja hänen sukunsa jäsenistä) on yhteinen nimitys kahdelle keskiajan islantilaiseen saagakirjallisuuteen kuuluvalle tekstille, Fundinn Noregr ja Hversu Noregr byggðist, joissa kuvataan muutamien norjalaisten sukujen polveutumista tarunhohtoisista kuningaista ja myyttisestä Fornjótr-jättiläisestä. Kumpikin teksti on käsittelemänsä tarinamateriaalin vuoksi luettu muinaissaagoihin. Hversu Noregr byggðist on säilynyt ainoastaan Flateyjarbók-käsikirjoituksessa. Fundinn Noregr on Orkneylaisten saagan aloittava osio, joka on sekin säilynyt Flateyjarbókissa. Kumpikaan ei sisällä runoutta. Näistä kahdesta tekstistä Fundinn Noregr on ilmestynyt suomeksi nimellä Norjan löytäminen muinaissaagojen kokoelmassa ''Egill Yksikätinen. Muinaissaagoja Pohjolasta'' (Helsinki: Finn Lectura).
Erot ja yhtäläisyydet Flateyjarbók-teksteissä
Tarinan runko on kummassakin tekstissä sama. Fornjótrin suku hallitsee kummassakin ”Kveenien maata” (isl. Kvenland) ja ”Finnien maata” (isl. Finnland), joista jälkimmäiseen liittyvät termi Finnar viittasi yleensä nimenomaan saamelaisiin. Molemmat tekstit yhdistävät myös Fornjótrin jälkeläisen Thorrin uhrijuhlatapaan ja mainitsevat Thorrin kolme lasta (pojat Nórr ja Górr sekä tytär Gói) ja tyttären katoamisesta ja veljesten etsintämatkoista näiden yrittäessä löytää sisarensa. Norjan vallattuaan Nórr kohtaa kummassakin kuningas Hrólfrin (isl. Hrólfr í Berg eli ”Vuoren Hrólfr"), joka on ryöstänyt Góin, ja kohtaaminen päättyy lopulta siihen, että Hrólfr nai Góin ja Nórr taas saa puolisokseen Hrólfrin sisaren. Kummassakin tekstissä Nórr ja Górr jakavat valloittamansa maat keskenään niin, että Górr ottaa haltuunsa saaret ja Nórr mantereella olevat alueet. Yhtäläisyyksien lisäksi tarinoissa on kuitenkin myös jonkin verran eroja. Hversu Noregr byggðist sisältää esimerkiksi joitain tarina-aihelmia, joita ei selitetä vaan jotka ovat ymmärrettävissä Norjan löytäminen tekstin kautta (esim. Góin löytämiseksi järjestetty uhrijuhla Norjan löytäminen -tekstissä selittää ensin mainitussa tarinassa olevan maininnan kuukauden myöhässä olevasta uhrijuhlasta). Jotkut Norjan löytäminen -tekstissä esiintyvät yksityiskohdat jäävät Hversu Noregr byggðist -tekstissä mainitsematta, mahdollisesti toiston välttämiseksi samassa Flateyjarbók-käsikirjoituksessa olevissa teksteissä. Siinä missä Norjan löytäminen keskittyy lopuksi Orkneyn jaarlien esi-isän eli Górrin pojan Heitin jälkeläisiin, Hversu Noregr byggðist kuvaa tarkemmin Nórrin sekä Górrin muiden poikien jälkeläisiä laajentaen näin Norjan löytäminen -tekstin suppeaksi jättämää kuvaa tai lisäten siitä kokonaan puuttuvia yksityiskohtia. Maantieteellisesti Hversu Noregr byggðist keskittyy Norjaan ja sen pohjoispuolella oleviin alueisiin toisin kuin Norjan löytäminen, jossa liikutaan myös Itämeren alueella ja Tanskassa.
José Christian Chávez Garza
thumb|Christian Chávez José Christian Chávez Garza (syntynyt 7. elokuuta 1983) on meksikolainen näyttelijä ja laulaja. Hänen tunnetuin roolinsa oli Giovanni Méndez López telenovelassa Rebelde.
Hodgesin meteoriitti
Hodgesin meteoriitti on greipin kokoinen meteoriitti, joka syöksyi 30. marraskuuta 1954 Ann Elizabeth Hodgesin (1923–1972) asunnon katon läpi Sylacaugassa, Alabamassa. Se tuhosi Hodgesin radion ja kolhi myös naista itseään. Hodgesin meteoriitti oli pitkään ainoa tunnettu tapaus, jossa meteoriitti on varmuudella iskeytynyt ihmiseen. Hodgesin meteoriitti oli osa isompaa Sylacauga-meteoriittia.
Meteoriitin omistajuudesta tuli kiistaa, mutta Hodges ja hänen aviomiehensä Eugene saivat lopulta pitää sen. Vastoin miehensä tahtoa, kyllästyneenä kinaan ja julkisuuteen, Ann lahjoitti sen museolle. Kyseessä on noin neljän kilon painoinen kondriitti.
Paraguay
Paraguayn tasavalta eli Paraguay on yli kuuden miljoonan asukkaan sisämaavaltio Etelä-Amerikassa. Se sijaitsee Paraguay-joen ympärillä, naapureinaan Brasilia koillisessa, Argentiina etelässä ja Bolivia luoteessa.
Entinen Espanjan siirtomaa on 35 vuoden sotilasdiktatuurin jälkeen siirtynyt demokratiaan. Paraguay on Latinalaisen Amerikan homogeenisimpiä maita: pääosa väestöstä on espanjalaisten ja guarani-intiaanien jälkeläisiä, ja espanja ja guarani ovat myös maan valtakielet. Maan suuret joet, Parana ja Paraguay, tarjoavat kulkuväylän ja vesivoiman lähteen.
Maan nimen merkityksestä on monia eri tarinoita. I tai Y merkitsee guaranin kielessä vettä ja jokea. Nimen alkuosa voi taas tarkoittaa joko palmun lehvästöä tai paikallista intiaaniheimoa. Siis payagua-intiaanien joki tai palmujen lehvästöjen halki virtaava joki, tai mahdollisesti ”vesien lähde”.
Maantiede
thumb|left|Paraguayn kartta. left|thumb|[[Iguaçu- ja Paranájokien risteyskohta. Kuvassa vasemmalla on Paraguay ja oikealla Brasilia. Kuva on otettu Argentiinasta.]] Paraguay on sisämaavaltio, jonka rajanaapurit ovat lounaassa ja pohjoisessa Bolivia, koillisessa ja idässä Brasilia sekä kaakossa, etelässä ja lännessä Argentiina. Maantieteellisesti Paraguayjoki jakaa maan kahtia. Itäistä puolta kutsutaan nimellä Paraneña, ja länsipuoli on Gran Chacon tasanko. Maan korkein kohta, Cerro Pero, on 842 metriä korkea.
Paraneña on noin 160 000 neliökilometrin laajuinen ja Brasilian ylängön jatke, jonka korkeus vaihtelee noin 50 metristä 760 metriin. Korkeimmat kohdat ovat pääosin alueen itäosassa, josta maasto laskeutuu Paraguayjoen helposti tulvivaan alankoon. Noin kaksi kolmasosaa Paraguaysta kuuluu Gran Chacoon, joka on hyvin tasainen alankoalue.
Paraguayta halkovat kaksi suurta jokea ja useita niiden sivujokia. Paraguayjoki halkaisee maan kahteen osaan, ja sen tärkeimmät itäiset sivujoet ovat Apa, Aquidabán ja Tebicuary. Joet virtaavat suurelta osin hitaasti alankoalueilla, minkä takia ne meanderoivat. Niiden uoma muuttaa usein muotoansa, ja joet jättävät jälkeensä juoluoita. Tärkein Chacolta Paraguayyn laskeva joki on Pilcomayo. Paraná on Paraguayn toinen suuri joki, joka myös laskee Paraguayyn.
Paraguayn ilmasto on maan itäisessä osassa pääosin subtrooppinen ja länsiosassa puolestaan trooppinen. Paraneña on kostea, ja se saa sateita melko tasaisesti ympäri vuoden. Kesä on lokakuulta maaliskuulle ja talvi toukokuulta elokuulle. Asunciónissa kylmin kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on 17 astetta ja tammikuu lämpimin, jolloin keskilämpötila on 29 astetta. Säätilaan vaikuttaa kuitenkin erityisesti kesäisin lämmin sirocco ja talvisin kylmä eteläinen pampero, ja pakkasta esiintyy vuosittain. Chacon puolella kausittaiset lämpötilaerot ovat huomattavasti pienempiä, vaikka talvi onkin hieman kylmempi. Sateet puolestaan keskittyvät kesään. Paraguayjoen varrella maan koillisosassa vuosittainen sadanta on 1 400 millimetriä, kun Chacon puolella se on noin 760 millimetriä.
Paraguayssa on 15 kansallispuistoa. Cerro Corán kansallispuisto Brasilian vastaisella rajalla on niistä suurin. Ybycuin kansallispuisto ja Caazapan kansallispuisto tunnetaan linnuistaan kuten tukaaneista, papukaijoista ja kolibreista. Viidakon suojissa elää myös jaguaareja, mutta matkailija näkee niitä harvoin.
Aika ennen eurooppalaisia
Jasuka Venda -vuorelta Ascunsionin pohjoispuolelta on tehty arkeologisia löytöjä 5 200 vuoden takaa. Siellä on samantyyppistä kalliotaidetta kuin Brasiliassa, Argentiinassa, Chilessä ja Boliviassa. Jasuka Venda on Tavyterâ Pai -guaranien kansanperinteessä paikka, jossa maailman luoja ja suuri isoisä ilmestyi maailmaan.
Guaranit asuttivat Paraguay- ja Paranájokien välistä aluetta muutaman tuhannen vuoden ajan ennen eurooppalaisten tuloa. Heidän tapansa muistuttivat aika paljon sademetsäalueen asukkaiden tapoja. He olivat sotaisia puolinomadeja. Naiset viljelivät maissia, kassavaa ja bataattia, ja miehet metsästivät ja kalastivat. Gran Chacosta alettiin 1400-luvulla tehdä hyökkäyksiä guaranien alueelle. Guaranit kostivat ne ja kukistivat vastustajiaan. Heidän sotaretkensä ulottuivat lopulta aivan inkavaltakunnan rajoille.
Siirtomaa-aika ja jesuiitat
thumb|vasen|[[Jesús de Tavaranguen jesuiittalähetysaseman rauniot.]] Domingo Martínez de Irala perusti ensimmäiset eurooppalaiset siirtokunnat vuosina 1536–1556. Asunciónista tuli pian Espanjan keskuspaikka Etelä-Amerikan kaakkoisosissa. Irala pyrki estämään portugalilaisten valtausyritykset, joten hän linnoitti Brasilian vastaisen rajan. Hän myös perusti sinne guaranikyliä, joista olisi mahdollista saada ruokaa, työvoimaa ja sotilaita. Samalla maahan syntyi guaranien ja espanjalaisten yhtenäisiä jälkeläisiä, joka synnytti hiljalleen varsin homogeenisen kansalliskulttuurin, jossa yhdistyvät paikalliset ja espanjalaiset tavat.
Menestyksensä vuoksi Paraguayn jesuiitat saivat paljon vihollisia. Vuosina 1720–1730 Paraguayn uudisasukkaat kapinoivat jesuiittojen etuja ja hallintoa vastaan. Kapina epäonnistui. Kapina oli kuitenkin ensimmäisiä vakavia yrityksiä siirtomaissa nousta Espanjan valtaa vastaan. Madridissa siihen suhtauduttiin vakavasti, ja kuningas Kaarle III päätti ottaa alueet tiukempaan hallintaan. Vuonna 1767 jesuiitat karkotettiin Espanjan kuninkaan käskystä Paraguaysta. Guaranit hylkäsivät lähetysasemat, ja ne joutuivat rappiolle. Paraguay siirrettiin 1776 La Platan varakuningaskuntaan, minkä seurauksena Asunciónista tuli Buenos Airesin alainen.
Naapurisotia
Vuoden 1844 perustuslain jälkeen ensimmäiseksi presidentiksi tuli Carlos Antonio López, joka alkoi modernisoimaan maatansa. Hän keskittyi erityisesti asevoimien nykyaikaistamiseen, joten maahan kutsuttiin satoja ulkomaalaisia insinöörejä, hoitohenkilöstöä, tieteilijöitä ja neuvonantajia. Lópezin seuraajaksi nousi vuonna 1862 tämän poika Francisco Solano López, joka yliarvioi pahoin maansa sotilasvoiman. Tämä julisti maaliskuussa 1865 sodan Brasilialle, joka oli vallannut Uruguayn, ja tämän jälkeen vielä Argentiinalle, joka ei antanut lupaa Paraguayn joukoille hyökätä maansa halki Uruguayyn. Brasilia, Argentiina ja Brasilian nukkevaltio Uruguay solmivat kolmoisliiton. Kolmoisliiton sodan (1864–1870) seurauksena Paraguayn asukasluku pieneni 525 000:sta 221 000:nteen. Maahan jäi vain noin 28 000 miestä. Se menetti myös ison osan alueistaan.
Paraguayn uudelleenrakentamista hankaloitti kiistat Bolivian kanssa. Bolivia oli menettänyt Tyynenmeren sodassa rannikkokaistaleensa ja tähysi nyt Paranán kautta merelle. Varsinainen Chacon sota alkoi vuonna 1932, vaikka rajalla oli ollut kahinoita sitä ennenkin. Rauha solmittiin 12. kesäkuuta 1935. Paraguay sai Bolivialta suuria alueita Chacoa, mutta ei tavoittelemiaan öljykenttiä.
Alfredo Stroessnerin aika 1954–1989
pienoiskuva|[[Alfredo Stroessner (1912-2006), Paraguayn presidentti vuodet 1954-1989.]] Paraguayssa oli poliittisesti epävakaista ja vuosien 1948–1954 välillä kuusi presidenttiä syrjäytettiin sotilasvallankaappauksissa. Minkäänlaisia demokraattisia perinteitä maahan ei ollut muodostunut. Vuonna 1954 kenraali Alfredo Stroessner kaappasi vallan ja loi maahan autoritaarisen hallinnon. Maahan luotiin Stroessnerin ympärille jonkinlainen henkilökultti ja hänen kuvansa ja nimensä olivat laajasti esillä. Stroessner liittoutui konservatiivisen Colorado-puolueen kanssa.
2000-luku
Paraguayn talous alkoi elpyä 2000-luvun alussa. Keskeisimpänä tekijänä oli soijapapu. Paraguay olikin vuosituhannen alussa maailman suurin soijapavun tuottaja. Talouskasvusta huolimatta työttömyys ja rikollisuus vaivasivat eikä hallitus pystynyt toteuttamaan tarvittavaa maareformia.
Konservatiivinen Asociación Nacional Republicana eli Colorado-puolue hallitsi maata 61 vuoden ajan vuosina 1947–2008. 20. huhtikuuta 2008 järjestetyissä vaaleissa puolue kuitenkin syrjäytettiin ja valtaan nousi vasemmistolainen APC (Alianza Patriótica por el Cambio). Presidentiksi tuli entinen katolinen piispa Fernando Lugo. Lugo syrjäytettiin kesäkuussa 2012, varapresidentti Federico Franco vannoi virkavalan ja toimi maan presidenttinä vuoden 2013 vaaleihin asti. Elokuussa 2013 presidentiksi valittiin Colorado-puolueen Horacio Cartes.
Paraguayn presidentiksi valittiin elokuussa 2018 Mario Abdo Benítez, joka niin ikään edustaa Colorado-puoluetta. Benítezin isä oli aikoinaan Paraguayn pitkäaikaisen diktatorisen presidentin Alfredo Stroessnerin yksityinen sihteeri. Lempinimellä ”Marito” tunnettu 46-vuotias uusi oikeistolainen presidentti lupasi jatkaa voimakkaaseen talouskasvuun johtanutta yritysystävällistä politiikkaa. Yhteiskunnallisilta näkemyksiltään Mario Abdo Benítez edustaa konservatiivista linjaa.
Poliittinen järjestelmä
thumb|Paraguayn parlamenttirakennus. Paraguay on presidenttijohtoinen tasavalta, jossa ei ole pääministerin virkaa. Paraguayn presidentti on sekä valtionpäämies että hallituksen päämies, ja hän nimittää hallituksen. Paraguayn perustuslaki on vuodelta 1992, ja presidentti valitaan yksinkertaisen enemmistön turvin viisivuotiskaudelle. Vaaleissa ei järjestetä toista kierrosta. Vuoden 1992 perustuslaki korvasi diktaattori Alfredo Stroessnerin asettaman perustuslain, joka takasi Stroessnerin uudelleenvalinnan. Uusi perustuslaki rajasi presidentin vallan vain yhteen kauteen, ja se loi myös varapresidentin tehtävän.
Paraguayn politiikkaa on hallinnut 1900-luvun alusta saakka kaksi puoluetta, Colorado-puolue ja liberaalipuolue. Näistä Colorado-puolue on käytännössä ollut valtapuolue, kun liberaalit ovat joutuneet jäämään oppositioon. Vuoden 1940 jälkeen vain vuonna 2008 liberaalien ehdokas, Fernando Lugo on valittu presidentiksi. Hänen kautensa jäi tehottomaksi, koska Coloradolla oli parlamentin enemmistö. Vuoden 2018 vaaleissa presidentiksi valittiin Colorad-puolueen Mario Abdo Benítez. Puolue sai vaaleissa enemmistön myös edustajainhuoneesta. Vaikka Colorado- ja liberaalipuolue olivatkin edelleen vaaleissa suurimmat puolueet, monet pienemmät puolueet saivat lisäpaikkoja, mikä saattaa merkitä perinteisen vallan hiipumista.
Kumpikin Paraguayn pääpuolueista on varsin löyhiä liittoumia, ja niiden sisällä on monia suuntauksia. Kummallakin puolueella on lisäksi ongelmia korruption ja klientelismin kanssa. Korruptio on laajalle levinnyttä, ja esimerkiksi vuonna 2019 ulko-, oikeus- ja sisäministerit joutuivat eroamaan erilaisten poliittisten skandaalien takia.
Paraguayn lipussa on hieman eri kuvio toisella puolella.
Oikeuslaitos
Senaatti ja presidentti valitsevat Paraguayn korkeimman oikeuden yhdeksän jäsentä perustuslain mukaisen tuomareiden neuvoston neuvojen mukaisesti. Korkeimman oikeuden tuomareiden virkakausi on viiden vuoden mittainen, mutta he voivat toimia useamman kauden. Korkeimman oikeuden päätöksien arvioidaan olevan epäjohdonmukaisia ja poliittisesti vaikuttuneita. Korkein oikeus nimittää myös alaoikeuksien ja maistraattien tuomarit.
Ulko- ja turvallisuuspolitiikka
thumb|Paraguayn erikoisjoukkojen jäsen. Paraguay on Latinalaisen Amerikan yhdentymisliiton jäsen ja vapaakauppavyöhyke Mercosurin perustajajäsen vuodesta 1991 yhdessä Argentiinan, Brasilian ja Uruguayn kanssa. Se toimii yhdessä muiden Mercosurin jäsenten kanssa myös monissa poliittisissa ja sosiaalisissa asioissa. Paraguay poikkeaa muista Etelä-Amerikan maista siinä, että se on tunnustanut Taiwanin mutta ei Kiinaa.
Presidentti on asevoimien ylipäällikkö. Vuoden varusmiespalvelus on pakollinen kaikille 18-vuotiaille miehille. Vuodesta 1992 alkaen asepalveluksesta saa kieltäytyä omantunnonsyistä. Maavoimat on asevoimien suurin haara, sen vahvuus on noin 7 000 miestä. Ilmavoimissa on 1 200 miestä. Laivastossa on 2 000 miestä, johon kuuluu merijalkaväki. Paraguay on sisämaavaltio, mutta sen laivasto partioi rajajokia pitkin ja on osallistunut sotatoimiin Kolmoisliiton sodassa 1860-luvulla.
Järjestäytynyt rikollisuus on ongelma, ja rikollisryhmät toimivat erityisesti Brasilian vastaisella rajalla. Ciudad del Esten ja Pedro Juan Caballeron ympäristössä poliisi ei pysty estämään aseiden eikä huumeiden salakuljetusta eikä laitonta maahanmuuttoa. Alueella toimii muun muassa Brasilian suurin rikollisjärjestö Primeiro Comando da Capital sekä Comando Vermelho.
Hallinnollinen jako
Paraguay on jaettu 17 departementtiin (departamento) ja maan pääkaupunkiin. Departementit ovat jaettu edelleen piirikuntiin. Kuvernöörit ja departementtien valtuustot valitaan vaaleilla viiden vuoden välein.
Departementit toimivat edustajainhuoneen vaalipiireinä.
Talous
Paraguayn markkinataloudessa on merkittävä epävirallinen sektori. Epäviralliseen sektoriin kuuluu sekä maahantuotujen tuotteiden uudelleenvienti että tuhansien pienyritysten ja katukauppiaiden toiminta. Epävirallisen sektorin laajuuden vuoksi taloudelliset mittarit eivät yleensä ole tarkkoja. Suurin osa väestöstä elää maataloudesta, usein kattaen viljelyllään oman elantonsa. Maanomistus on jakautunut erittäin epätasaisesti; sanotaan, että alle prosentti väestöstä omistaa yli 70 prosenttia viljelykelpoisesta maasta.
Jesuiittojen ajoista alkaen tärkein myyntiin kasvatettu viljelyskasvi oli puuvilla. Soijapapu syrjäytti sen tärkeimpänä 1980-luvulla. Muita merkittäviä tulonlähteitä ovat olleet tupakan ja jossain määrin kahvin viljely, ja sokeriruoko, jonka on toivottu nousevan uuteen arvoon etanolin tuotannon kautta.
Virallinen talous kasvoi vuosittain noin kolme prosenttia välillä 1995–1997, mutta BKT laski hieman 1998–2000. Asukasta kohden laskettuna tulotaso on pysytellyt vuoden 1980 tasolla. Accion-järjestö arvelee Paraguayn heikon taloudelliseen menestyksen syiksi poliittista epävarmuutta, korruptiota, rakenteellisten uudistusten etenemättömyyttä, merkittäviä sisäisiä ja ulkomaanvelkoja sekä puutteellista infrastruktuuria.
Vuonna 2012 tärkeimmät vientimaat olivat Uruguay, Brasilia, Argentiina ja Venäjä. Tuontia oli eniten Brasiliasta, Kiinasta, Argentiinasta ja Yhdysvalloista.
Itaipun pato, jonka Paraguay jakaa Brasilian kanssa, on tällä hetkellä maailman toiseksi suurin vesivoimalaitos ja se tuottaa 95 % Paraguayn ja noin 25 % Brasilian kuluttamasta sähköstä.
Liikenne
Vuonna 2013 Paraguayssa oli 799 lentokenttää, joista viidentoista kiitotiet oli päällystetty. Rautateitä oli käytössä enää 36 kilometriä. Maanteitä on vajaat 30 000 kilometriä, ja niistä noin puolet on päällystetty. Vesireittejä on 3 100 kilometriä, ja kauppalaivasto muodostuu 23 aluksesta. Satamakaupunkeja ovat Asunción, Villeta, San Antonio ja Encarnación. Aiemmin maan tärkein rautatieyhteys oli Asunciónista Encarnacióniin maan kaakkoisosaan kulkenut Ferrocarril Carlos Antonio López, jota liikennöitiin höyryjunilla vielä 1990-luvulla. Rata perustettiin 1854. Se lakkautettiin 2003, ja pientä osaa siitä liikennöidään turisteja varten nimellä ”El Tren del Lago” joka toinen viikko.
Väestöjakauma
Etnisesti, kulttuurillisesti ja sosiaalisesti Paraguay on Latinalaisen Amerikan homogeenisimpiä maita. Noin 95 % väestöstä on espanjalaista alkuperää olevien ja guarani-intiaanien jälkeläisiä, siis mestitsejä. Alkuperäisestä guarani-kulttuurista ei ole jäljellä juuri muuta kuin kieli, jota ymmärtää noin 90 prosenttia väestöstä. Noin 75 prosenttia paraguaylaisista puhuu espanjaa. Käytännön puhekielenä toimii kuitenkin yleensä jopará, espanjasta ja guaranista muodostunut sekakieli. Paraguayhin on muuttanut saksalaisia, japanilaisia, korealaisia, kiinalaisia, arabeja, brasilialaisia ja argentiinalaisia.
thumb|Paraguayn väestötiheys. Ylivoimainen enemmistö kansasta asuu itäisissä osissa, 160 kilometrin säteellä Asunciónista, joka on pääkaupunki ja suurin kaupunki. Läntinen osa, Chaco, kattaa 60 % pinta-alasta, mutta siellä asuu alle 2 % väestöstä. Vuonna 2002 paraguaylaisista 89,6 % kuului katoliseen kirkkoon, protestantteja oli 6,2 %. Muiden uskontojen harjoittajien joukossa ovat noin 28 000 mennoniittaa.
Vuonna 2012 HIV/AIDSia kantoi 0,2 % aikuisväestöstä eli 13 100 henkeä. Paraguayssa esiintyviä bakteeriperäisiä sairauksia ovat lavantauti, hepatiitti A ja bakteeriperäinen ripuli. Hyönteiset levittävät denguekuumetta. Maaseudulla havaitaan myös Chagasin tautia. Paraguarin, Cordilleran ja Keski-Paraguayn departementeissa noin 25 % väestöstä kantaa sen aiheuttajaa veressään.
Suurimmat kaupungit
Vuonna 2002 seitsemässä kaupungissa oli yli satatuhatta asukasta. Suuruusjärjestyksessä ne olivat:
Koulutus
Paraguayssa toimii kymmenen yliopistoa. Niistä vanhin on vuonna 1889 perustettu Universidad Nacional de Asunción. Asunciónissa toimivat myös yksityinen Universidad Columbia, katolisen kirkon ylläpitämä Universidad Catolica of Asunción, Universidad Americana ja Universidad Iberoamericana. Universidad del Cono Surilla on sivuosastoja myös muissa kaupungeissa, samoin Universidad del Nortella ja Universidad Tecnologica Intercontinentalilla. Ciudad del Estessä ja Pilarissa toimii omat yliopistonsa.
Lukutaitoisia oli vuonna 2020 naisista 94 prosenttia ja miehistä 95 prosenttia. Vuonna 2005 koululaiset kävivät koulua keskimäärin 12 vuotta. YK:n vuosituhattavoitteista todennäköisimmin toteutuvina pidettiin vuonna 2007 juuri koulunkäyntiin ja sukupuolten tasa-arvoon liittyviä tavoitteita.
Kulttuuri
Paraguaylainen kirjailija Augusto Roa Bastos sai espanjankielisen maailman arvostetuimman kirjallisuuspalkinnon, Cervantes-palkinnon vuonna 1989. Hänet mainittiin usein myös Nobelin kirjallisuuspalkinnon ehdokkaana.
thumb|left|upright=0.6|Pikari [[tererén nauttimiseen.]] Paraguayssa yleinen juoma on yrttitee yerba mate. Kuuman yrttiteen lisäksi maassa suositaan tereréksi kutsuttua kylmää juomaa, jossa yerba matehen sekoitetaan joko kylmää vettä tai hedelmämehua.
Perinteisen ruokavalion perusta on ollut maniokki. Sen rinnalle on noussut maissi. Muita yleisiä ruokakasveja ovat pavut, maapähkinät, hirssi, bataatti ja riisi. Riisi ei ole yhtä merkittävät peruselintarvike kuin joissakin muissa eteläisen Amerikan maissa.
Maassa on runsaasti sanomalehtiä ja radioasemia, ja niiden joukossa on myös opposition äänenkannattajia. Journalistit ilman rajoja -järjestö arvioi, että journalistit eivät oman turvallisuutensa takia uskalla paneutua kovin syvällisesti skandaaleihin, joissa on mukana poliitikkoja.
Paraguaylainen kansanmusiikki yhdistää guaranien ja espanjalaisten perinteitä melodioihinsa, kun taas sanoitukset kuvaavat luontoa tai käyttävät luontoa vertauskuvina. Perinteinen guaranien soitin on eräänlainen harppu.
Maassa on Unescon maailmanperintökohde, jonka muodostavat La Santisima Trinidad de Paranán ja Jesus de Tavaranguen jesuiittalähetysasemat.
Urheilu
Jalkapallo on Paraguayn suosituin urheilulaji. Maan menestyneimpiin jalkapalloilijoihin kuuluvat Arsenio Erico, Aurelio González, Julio César Romero eli Romerito ja José Luis Chilavert. Paraguayn jalkapallomaajoukkue on voittanut kahdesti Copa Américan (1953 ja 1979). MM-kilpailuissa se on pelannut vuoteen 2014 mennessä kahdeksan kertaa, 1930, 1950, 1958, 1986, 1998, 2002, 2006 ja 2010. Paras sijoitus MM-kisoista vuoteen 2014 mennessä on pääsy puolivälieriin Etelä-Afrikan MM-kilpailuissa vuonna 2010.
Paraguay on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1968 alkaen, paitsi vuonna 1980, jolloin se boikotoi Moskovan olympialaisia. Vuoden 2004 Ateenan kesäolympialaisissa Paraguay saavutti hopeaa jalkapallossa. Se oli maan kautta aikain ensimmäinen olympiamitali.
Jalkapallon lisäksi suosittuja lajeja ovat tennis, koripallo, golf, yleisurheilu, shakki ja lentopallo. Paraguayssä syntyneisiin huippu-urheilijoihin kuuluvat tennispelaajat Víctor Pecci, Rossana de los Ríos ja Larissa Schaerer.
Päivi Anttikoski
Päivi Anttikoski on suomalainen toimittaja. Hän toimi valtioneuvoston viestintäjohtajana vuoden 2018 alusta kesäkuuhun 2021. Kesäkuussa 2021 Anttikoski nimitettiin johtajaksi SOK:lle vastuualueenaan S-ryhmän markkinointi, viestintä ja vastuullisuus.
Anttikosken edeltäjä viestintäjohtajan tehtävässä oli Markku Mantila. Anttikoski aloitti toimittajanuransa 1997 Yleisradiossa. Hän työskenteli monissa tehtävissä MTV:ssä 1998–2014 ja päätoimittajana Helsingin Sanomissa lokakuusta 2014 helmikuuhun 2017 vastaten journalistisista digitaalisista sisällöistä.
Veniamin Aleksandrov
Veniamin Veniaminovitš Aleksandrov (, 18. huhtikuuta 1937 Moskova – 6. marraskuuta 1991 Moskova) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli oikea laitahyökkääjä.
Aleksandrov pelasi kaudet 1955–1969 TsSKA Moskovassa, jossa voitti Neuvostoliiton mestaruuden kymmenen kertaa (1956, 1958–1961, 1963–1966 ja 1968). Vuonna 1963 Aleksandrov voitti liigan maalikuninkuuden tehtyään kauden aikana ennätykselliset 53 maalia. Koko uransa aikana hän teki sarjassa 345 maalia 400 ottelussa.
Aleksandrov pelasi Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1956–1968. Sinä aikana hän voitti kaksi olympiakultaa (1964 ja 1968, olympiapronssin (1960) sekä lisäksi neljä maailmanmestaruutta (1963, 1965, 1966 ja 1967) . Hänet valittiin MM-kisojen tähdistökentälliseen vuosina 1966 ja 1967 . Uransa aikana Aleksandrov teki 161 maaottelussa 119 maalia . Hän muodosti aluksi vaarallisen hyökkäysketjun Aleksandr Almetovin ja Konstantin Loktevin kanssa . Myöhemmin hän pelasi Boris Mihailovin ja Vladimir Petrovin kanssa, kunnes Valeri Harlamov otti hänen paikkansa.
Propylaia
Propylaia on Ateenan Akropoliin porttirakennus. Siitä on tullut monumentaalista porttikäytävää tarkoittava yleisempi termi propylaia tai propylaion.
Historia
thumb|left|160px|1800-luvulta oleva piirros, joka esittää Propylaiaa sellaisena kuin sen arveltiin olleen antiikin aikaan.
Akropoliin Propylaia sijaitsee linnavuoren länsipäässä, jossa ovat ylös kukkulalle johtavat portaat. Se rakennettiin Perikleen hallitessa Ateenaa. Feidias sai vastuun Akropoliin uudelleen rakentamisen suunnittelusta persialaissotien jälkeen. Akropoliin vanha Peisistratoksen aikainen sisäänkäynti, niin kutsuttu arkaainen Propylon, sijaitsi nykyisen Propylaian lounaispuolella. Uuden porttikäytävän suunnitteli arkkitehti Mnesikles. Propylaian rakentaminen aloitettiin vuonna 437 eaa., ja työt päätettiin vuonna 432 eaa. Rakennus jäi kuitenkin jossain määrin keskeneräiseksi.
Akropoliin Propylaia on myöhemmin toiminut mallina monille muille monumentaalisille porttirakennuksille. Ensimmäisiä oli Eleusiin Suuri propylaia, joka rakennettiin 100-luvun jälkimmäisellä puoliskolla.
Rakennus
thumb|right|240px|Akropoliin nykyinen sisäänkäynti Propylaian pylväikössä.
Propylaia yhdisteli doorilaista ja joonialaista tyyliä. Se oli rakennettu Pentelikon-vuoren valkoisesta marmorista. Rakennus oli sijoitettu samaan linjaan ylhäällä linnavuorella olevan Parthenonin temppelin kanssa.
Keskushallin etu- ja takapuolella oli rivi doorilaisia pylväitä. Halliin johti viisi oviaukkoa, joista keskimmäinen oli levein ja leveydeltään 4,3 metriä. Sen ympärillä oli kuusi joonialaista pylvästä, kolme kummallakin puolella. Jokaisessa viidessä oviaukossa on ollut kaksi ovea.
HMS Inconstant
HMS Inconstant on ollut kuuden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Oldsmobile
Oldsmobile on entinen yhdysvaltalainen automerkki ja autovalmistaja. General Motorsin omistuksessa olleen automerkin valmistus lopetettiin 29. huhtikuuta 2004.
Bio Stara
Bio Stara on Varsinais-Suomen Paimiossa vuodesta 2014 toiminut elokuvateatteri. Paimion Kinon toiminnan loputtua keväällä 2017 Bio Starasta tuli kunnan ainoa elokuvateatteri. Niin sanottuun Poimarin liikekiinteistöön (Pussitie 4) saneeratussa Bio Starassa on kaksi salia, joissa on 112 ja 36 asiakaspaikkaa. Esitystekniikka on digitaalista.
Oldsmobile
Historia
thumb|left|Vanha logo. Oldsmobilen historia alkaa vuonna 1897, kun Ransom E. Olds yhdessä lansingilaisen liikemiesryhmän kanssa perusti Olds Motor Vehicle Companyn. Ensimmäisen vuoden aikana valmistui kaikkiaan neljä autoa. Oldsmobile-nimi otettiin automerkin käyttöön vuonna 1900, mihin saakka autot oli tunnettu nimellä Olds.
Bio Stara
Historiaa
Bio Staran omistaa Jari Mäkilä, joka omistaa myös Salossa toimivan Bio Salon. Mäkilän suku on vastannut elokuvien näyttämisestä Paimiossa jo syksystä 1948, jolloin Väinö Mäkilä alkoi hoitaa Paimion vanhaa Kinoa nykyisen Sähkömuseon kivimakasiinissa. Elokuvateatteri muutti Hirsitielle uuteen Paimion Kino -teatteriin helmikuussa 1955. Väinö Mäkilän poika Jukka suoritti samoihin aikoihin elokuvakoneenhoitajan tutkinnon Helsingissä ja otti teatterin pian hoitoonsa. 1980-luvun puolessavälissä myös Jukan poika Jari Mäkilä kiinnostui elokuvateatterityöstä ja otti Paimion Kinon vastuulleen heti 18 vuotta täytettyään. Vuonna 2014 hän jätti MTK-Paimion omistaman teatterin 25 vuoden jälkeen erimielisyyksien takia ja avasi oman Bio Stara -elokuvateatterin. Kilpailevat teatterit joutuivat konfliktiin suosikkielokuvien levittäjien suosiessa vain toista niistä. Paimion Kino lopetti toimintansa keväällä 2017, jolloin Bio Starasta tuli paikkakunnan ainoa elokuvateatteri.
Oldsmobile
Historia
Olds aloitti ensimmäisenä Yhdysvalloissa henkilöautojen sarjavalmistuksen, kun Curved Dash -mallin valmistus vuonna 1901 alkoi. Ensimmäisenä vuonna mallia valmistui 425 kappaletta. Curved Dasheja myytiin neljän valmistusvuotensa aikana yli 16 000 kappaletta. Auton huippunopeus oli vaatimattomat 20 mailia tunnissa (noin 30 km/h).
Vuonna 1908 Oldsmobilen taloudellisiin vaikeuksiin ajautunut tehdas myytiin General Motorsille. Ransom E. Olds vetäytyi Oldsmobilen johdosta ja keskittyi vuonna 1904 perustamansa REO Motor Car Companyn johtamiseen. Oldsmobile-merkki oli General Motorsin koekenttänä: useiden erikoisempien lisävarusteiden toimivuutta kokeiltiin ensin Oldsmobilen malleissa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Oldsmobilen autonvalmistusta rajoitettiin, ja tehdas määrättiin kokoamaan kenttäkeittiöitä ilmavoimille.
Suomessa
Oldsmobilen ensimmäinen maahantuoja Suomessa 1910- ja 1920-lukujen taitteessa oli Suomen Auto Oy. 1920-luvun aikana Oldsmobile-autot tulivat Suomeen ja muihin pohjoismaihin General Motorsin Kööpenhaminassa toimineen markkinointiyhtiön toimesta. Loppuvuonna 1927 GM perusti Tukholmaan General Motors Nordiska Ab:n, joka toimitti GM-autot ja niiden varaosat Ruotsin ja Suomen jälleenmyyjille vuoteen 1939, toisen maailmansodan syttymiseen saakka. Vuonna 1941 perustettiin Helsinkiin General Motors Nordiska Ab:n miltei kokonaan omistama yhtiö Suomalainen Autohuolto Oy, jonka nimi muutettiin Suomen General Motors Oy:ksi vuonna 1949. Vuonna 1965 Suomen General Motors Oy:stä tuli yhdysvaltalaisen pääyhtiön itsenäinen tytäryhtiö.
Oldsmobile oli Suomessa suhteellisen yleinen automerkki ennen toista maailmansotaa, jolloin autokanta oli muutoinkin vahvasti yhdysvaltalaisvoittoinen. Esimerkiksi Suomen Automobiiliklubin jäsenistössä Oldsmobilen omistajia oli 1930-luvulla huomattavan paljon. Tilanne muuttui sotien jälkeisinä tuontisäännöstelyn vuosina, jolloin Oldsmobilen tuonti rajoittui pieneen edustusautojen joukkoon. Vuoden 1954 lopussa Suomessa oli rekisterissä 210 Oldsmobile-henkilöautoa ja 117 Oldsmobile-kuorma-autoa. Vuonna 1961 Oldsmobile F-85, jota mainostettiin "amerikkalaisena kansanautona", maksoi Suomessa 1 577 000 markkaa (vuoden 2005 rahassa 29 960 euroa).
Oldsmobile Toronado esiteltiin vuonna 1966 suomalaisissakin autolehdissä Cord 810:n seuraajana, vaikka valtaosalla lukijoista tuskin oli minkäänlaista mielikuvaa Cord-autosta. Toronado oli Yhdysvaltojen autoteollisuudessa ensimmäisen etuvetoinen automalli sitten 1930-luvun. Moottorin teho oli 385 hv (SAE). Toronadon hinta oli Suomessa yli 50 000 mk.
1960-luvun aikana Oldsmobilen myynti Suomessa jäi muutamaan kymmeneen autoon ja rekisteröintitilastossa se sijoittui "muut merkit" -osioon. Ajoneuvorekisterissä oli vuoden 1969 lopussa vain hieman yli sata Oldsmobilea ja todennäköisesti moni vuosikerta oli ilman ainoatakaan edustajaa.
Yhdysvalloissa kiristyneet pakokaasumääräykset ja öljyn hinnan nousu pakottivat autojen valmistajat kehittämään moottoritekniikkaa. Oldsmobilen moottorivaihtoehdoksi tuli 1970-luvun lopulla General Motorsin dieselmoottori, jonka ansiosta Oldsmobile-autojen määrä Suomessa kasvoi seitsenkertaiseksi 1970-luvun alun lukuihin nähden. Dieselmoottorilla varustetuista Oldsmobile Cutlass- ja Delta 88 -malleista tuli muutaman vuoden ajaksi suosittuja autoja taksikäytössä. Käytäntö osoitti kuitenkin pian, että GM:n dieselmoottori oli laskettu markkinoille liian hätäisesti eikä sen käyttövarmuus vastannut läheskään esimerkiksi saksalaista Mercedes-Benziä.
Vuonna 1981 Oldsmobile Cutlass Diesel maksoi Suomessa 126 650 markkaa (vuoden 2005 rahassa 46 605 euroa), kun Mercedes-Benzin taksikokoisen mallisarjan pienimmän mallin (200D) hinta oli 117 000 markkaa (43 055 €). Muista taksikokoisista henkilöautoista Datsun 280 Dieselin hinta oli 104 280 markkaa (38 375 €), Toyota Crown Dieselin hinta 97 500 markkaa (35 880 €) , Peugeot 504 Dieselin hinta 84 300 markkaa (31 020 €) ja Volga 24 Dieselin hinta 71 900 markkaa (26 460 €). Vuoden 1999 lopussa Suomessa oli rekisterissä 1 684 Oldsmobilea.
Oldsmobile-malleja
thumb|Oldsmobile Super 88 Holiday coupe 1958
Adrian Sutil
Adrian Sutil (s. 11. tammikuuta 1983 Starnberg, Baijeri, Saksa) on saksalainen rata-autolija.
Tampereen Pyrintö (pikaluistelu)
Tampereen Pyrinnön pikaluistelujaosto on yksi tamperelaisen urheiluseura Tampereen Pyrinnön lajijaostoista. Jaosto toimi ensimmäisen kerran vuosina 1903–1970 ollen nopeasti perustamisensa jälkeen Suomen parhaita pikaluisteluseuroja ja tuottaen arvokisaedustajia aina toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan saakka. Jaoston toimintaa on jatkettu jälleen vuodesta 2015 eteenpäin. Pyrintöläisiä pikaluistelijoita ovat olleet muun muassa olympiamitalistit Jaakko Friman ja Pentti Lammio, Arvo Tuomainen, Asser Wallenius, Liisa Salmi, Jorma Ruissalo ja Keijo Lehdikkö.
Adrian Sutil
Sutil kilpaili Formula 1 -sarjassa ensimmäisen kerran vuonna 2007. Vuonna 2012 hän jäi ilman ajopaikkaa, kunnes vuonna 2013 hän palasi takaisin Formula ykkösiin. Vuonna 2014 Sutil ajoi Sauberilla. Vuonna 2015 hän toimi Williamsin testikuljettajana.
Tampereen Pyrintö (pikaluistelu)
Historia
Tampereella oli avattu yleisölle luistinrata jo 1880-luvulla, ja paikkakunnalla oli ollut myös luistelun seuratoimintaa. Pyrintö liitti luistelun lajivalikoimaansa vuonna 1903 ja vaikutti ensimmäisinä vuosikymmeninään voimakkaasti maan pikaluistelujärjestötoimintaan. Alkujaan pyrintöläinen Johan Wikander saavutti 1900-luvun alkuvuosina menestystä helsinkiläisseuran jäsenenä kansainvälisten kilpailumahdollisuuksien vuoksi. Pyrintö oli jo 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä maan parhaita pikaluisteluseuroja ja voitti useasti seurojen välisen kiertopalkinnon. Vuonna 1918 Pyrintö siirtyi SVULista Suomen Luistinliiton jäseneksi.
Adrian Sutil
Sutil kilpailee Saksan väreissä, vaikka hän olisi isänsä puolelta voinut edustaa myös tämän kotimaata Uruguayta. Sutil kunnioittaa juuriaan kypärässään, jossa on Uruguayn lipun värit.
Tampereen Pyrintö (pikaluistelu)
Historia
thumb|270px|[[Jaakko Friman (kolmas vasemmalta) on toinen kahdesta pyrintöläisestä pikaluistelun olympiamitalistista.]] 1920-luvulla pyrintöläistaustainen Asser Wallenius kilpaili arvokisatasolla, ja 1920- ja 1930-lukujen taitteessa Pyrintöä edustivat arvokisoissa Sankt Moritzissa 1928 500 metrillä jaetun olympiapronssin voittanut Jaakko Friman ja Bertel Backman. 1930-luvulla Pyrinnön parhaimpiin luistelijoihin kuului olympiakävijä Jorma Ruissalo. Ruissalo voitti 500 metrillä matkakohtaisen Suomen mestaruuden vuonna 1935 mutti kärsi tuomarivääryyksistä, jotka korjattiin vasta 56 vuotta myöhemmin. Pyrintö toimi Tampereella järjestettyjen vuoden 1939 yleisluistelun naisten MM-kilpailujen järjestäjänä. Pyrinnön edustaja Liisa Salmi voitti kisoissa MM-hopeaa ja luisteli muutenkin hyvin 1930-luvun jälkipuoliskolla: hän muun muassa piti hallussaan naisten 500 metrin Suomen ennätystä vuodet 1935–1955.
Adrian Sutil
Sutil on ajanut toiseksi eniten F1-kilpailuja lajin historiassa ilman palkintosijoja. Sutil saavutti uransa aikana yhden nopeimman kierroksen.
Tampereen Pyrintö (pikaluistelu)
Historia
Toisen maailmansodan molemmin puolin seuraa edusti menestyksekkäästi Pentti Lammio, joka voitti 10 000 metrillä olympiapronssia Sankt Moritzissa 1948. Samoissa talviolympialaisissa kilpaili pyrintöläispikaluistelijoista myös Keijo Lehdikkö. Pikaluistelu poistui Pyrinnön lajivalikoimasta vuonna 1970. Laji palasi seuraan vuonna 2015, kun laji-ihmiset innostuivat vuosikymmenten odotusten jälkeen Tampereelle suunnitellusta tekojääradasta.
Adrian Sutil
Uran alku
Sutil aloitti autourheiluharrastuksensa kartingilla 14-vuotiaana. Vuonna 2002 hän siirtyi kilpailemaan Sveitsin Formula Ford -sarjaan. Sutil hallitsi sarjaa ylivoimaisesti, kun voitti kaikki sarjan kymmenen kilpailua startattuaan jokaiseen paalupaikalta. Lisäksi hän saavutti viisi voittoa Formula Masters Austria -mestaruussarjasta.
Tampereen Pyrintö (pikaluistelu)
Edustajia
Olympiaedustajat
Adrian Sutil
Uran alku
Seuraavaksi vuodeksi Sutil siirtyi Formula ADAC BMW -sarjaan. Vuosi ei sujunut toivotulla tavalla ja Sutil sijoittui sarjassa kuudenneksi jääden ilman voittoja. Kaudeksi 2004 hän siirtyi Formula 3 Eurosarjaan Colin Kollesin talliin. Vaikka Sutil ajoi pisteille kahdesti, herätti hän huomion Kollesissa.
Tampereen Pyrintö (pikaluistelu)
Edustajia
Aikuisten sarjojen Suomen mestarit
Adrian Sutil
Uran alku
Kaudella 2005 Sutil ajoi Formula 3 -sarjassa ASM -tallissa, jossa hän oli ajanut myös edelliskauden viimeisessä kilpailussa, Lewis Hamiltonin tallikaverina. Hamilton oli nopeampi ja voitti 15 kilpailua, Sutilin voittaessa kahdesti. Hamilton vei mestaruuden ja Sutil sijoittui toiseksi. Kauden kahteen viimeiseen kilpailuun Sutil ei osallistunut, koska hän ajoi A1 Grand Prix -sarjassa A1 Team Germany -tallissa kolmessa kilpailussa.
Sutil kilpaili kaudella 2006 Japanin Formula 3 -sarjassa. Hän ajoi hyvin koko kauden ajan ja voitti lopulta sarjan mestaruuden. Kausi huipentui vielä kolmanteen sijaan Macaun Formula 3 GP:ssä.
Formula 1 -ura
pienoiskuva|250px|Sutil Force Indiansa ratissa Britannian GP:ssa 2008. Sutil toimi kaudella 2006 myös Midlandin testi- ja varakuljettajana yhdessä Markus Winkelhockin ja Giorgio Mondinin kanssa ajaen Euroopan, Ranskan ja Japanin GP:n perjantaiharjoituksissa. Vuoden 2006 lopussa tallin osti Spyker.
Sutil ajoi kaudella 2007 Spykerin kilpakuljettajana. Hän korvasi tallissa portugalilaisen Tiago Monteiron, joka ajoi tallissa kaksi vuotta. Kuljettajanvaihdos tuli monelle yllätyksenä, sillä Sutilia oli aiemmin kaavailtu tallin kolmannen kuljettajan rooliin. Tallipäällikkö Colin Kolles kuitenkin luotti Sutilin kykyihin, ja antoi hänelle kuljettajan paikan. Kauden 2007 aikana Sutil onnistui saavuttamaan yhden MM-pisteen Japani GP:stä ja sijoittui kuljettajien MM-sarjassa sijalle 19.
pienoiskuva|250px|Sutil [[Ranskan Grand Prix 2008|Ranskan GP:ssä kaudella .]] Spyker myytiin kauden 2007 päätteeksi ja tallin uudeksi nimeksi muutettiin Force India. Sutil sai tallista kuljettajan paikan Giancarlo Fisichellan kanssa kaudeksi. Sutil ajoi parhaimmillaan Monacon GP:ssä neljäntenä, mutta kauden 2007 maailmanmestari Kimi Räikkönen ajoi Ferrarillaan Sutilin perään kilpailun lopussa, ja Sutil joutui keskeyttämään. Force India -talli vaati tästä rangaistusta Kimi Räikköselle, mutta hän välttyi rangaistukselta. Talli ei saavuttanut kaudelta pistesijoja.
Kaudella 2010 Sutil ajoi tasaisia pistesijoja ja saavutti uudistuneen pistejärjestelmän ansiosta 47 pistettä. Kauden aikana Sutil oli parhaimmillaan viidentenä Malesian ja Belgian kilpailuissa.
Sutil jatkoi Force Indialla kaudella 2011. Hän ajoi parhaimmillaan kuudenneksi Saksan ja Brasilian kilpailuissa. Sutil saavutti 42 pistettä sijoittuen yhdeksänneksi MM-taulukossa.
pienoiskuva|Adrian Sutil [[Malesian Grand Prix 2013|Malesian GP:n harjoituksissa kaudella 2013.]] Kaudella 2012 Sutil jäi ilman paikkaa kun Force India vahvisti kuljettajikseen Nico Hülkenbergin ja Paul di Restan. Näin ollen hän piti välivuoden kilpailemisesta. Myöhemmin alkoi liikkua huhuja Sutilin paluusta takaisin Force Indialle, kun Hülkenberg siirtyi Sauberille kaudeksi 2013. Sutil ajoikin tallille testejä Barcelonan talvitesteissä. Helmikuun lopussa vahvistettiin Sutilin palaavan Formula ykkösiin, kun Force India varmisti hänen sopimuksensa. Hän ajoi paluukilpailussaan heti MM-pisteille ollen maalissa seitsemäs. Samassa kilpailussa hän johti hetken aikaa kilpailua ensimmäistä kertaa urallaan. Hän saavutti lopulta kauden aikana 29 pistettä sijoittuen MM-sarjan 13:nneksi.
Sutil ei enää saanut jatkosopimusta Force Indialta ja lopulta hän siirtyi Sauberille kaudeksi 2014. Japanin GP:ssä Sutil oli osallisena Marussian ranskalaiskuljettajan Jules Bianchin kuolonkolariin, ajettuaan reunavalliin sateen kastelemalla radalla. Nostotraktori tuli nostamaan Sutilin autoa pois radalta, jolloin Bianchin auto suistui radalta täsmälleen samassa kohdassa kuin Sutilin auto kierrosta aiemmin ja hän törmäsi traktorin kylkeen. Kausi oli muutoinkin Sutilille vaikea, sillä hän jäi koko kauden aikana ilman pisteitä. Kauden päätteeksi Sutil sai lähteä Sauberilta ja hän jäi ilman ajopaikkaa.
Kaudella 2015 Sutil toimi Williams -tallin testi- ja varakuljettajana.
Tulokset kilpailuittain
• Abu Dhabin GP:ssä 2014 jaettiin tuplapisteet. † – keskeytys, ajoi yli 90 % kilpailusta.
Yksityiselämä
17. huhtikuuta 2011 Kiinan GP:n jälkeen Sutil nahisteli Shanghain M1NT nimisessä yökerhossa Renault -tallin pääomistajan Genii Capitalin toimitusjohtajan Eric Luxin kanssa. Saksalaisen Bild -lehden mukaan Sutil iski juomalasilla Luxia kaulaan, joka sai näin ollen haavan kaulaansa. Lux teki tapauksesta rikossyytteen Sutilia vastaan. Tapauksen seurauksena Sutil menetti tallipaikkansa kaudeksi 2012.
Sutilin isä Jorge on uruguaylainen viulisti ja hänen oli tarkoitus seurata isänsä jalanjälkiä taitavana pianistina, mutta valitsi harrastukseksi karting-autoilun. Sutil omistaa harvinaisimpiin superautoihin lukeutuvan McLaren Senna LM-mallin, jota on valmistettu vain kaksikymmentä kappaletta ja jonka McLaren on valmistanut vain uskollisimmille asiakkailleen.
Mestis-kausi 2004–2005
NHL:n työsulun myötä Mestiksessä pelasi kaudella 2004–2005 myös NHL-vahvistuksia, kun Kimmo Timonen, Sami Kapanen ja Adam Hall pelasivat KalPassa.
Hallitsevana mestarina kauteen lähti KalPa, joka onnistui myös uusimaan mestaruutensa. Kauden jälkeen KalPa nostettiin SM-liigaan, koska liigan joukkuemäärää kasvatettiin seuraavaksi kaudeksi neljääntoista. KalPa teki pudotuspeleissä historiaa voittamalla kaikki ottelunsa. Runkosarjan pistepörssin voitti KalPan Tomi Mustonen.
Runkosarja
Kahdeksan parasta pudotuspeleihin, kaksi heikointa Mestiskarsintaan Suomi-sarjan parhaiden kanssa.
Runkosarjan pistepörssi
Mestiksen runkosarjan lopullinen pistepörssi
Pudotuspelien pistepörssi
Mestiksen pudotuspelien lopullinen pistepörssi
Mestiskarsinta
FPS ja Jokipojat säilyttivät paikkansa Mestiksessä.
Desi Reijers
Dirkje Johanna ”Desi” Reijers (s. 4. kesäkuuta 1964 Doetinchem, Gelderland) on alankomaalainen entinen uimari, joka osallistui uransa aikana yksiin olympialaisiin, vuoden 1984 kesäolympialaisiin. Siellä hän saavutti hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, ja joukkueessa uivat hänen lisäkseen Conny van Bentum, Elles Voskes sekä Annemarie Verstappen, eli sama joukkue kuin vuoden 1983 EM-kilpailuissa. Olympialaisissa hän osallistui myös 4 × 100 metrin sekauintiviestiin, jossa heidän joukkueensa hylättiin.
HMS Inconstant (1914)
HMS Inconstant oli Britannian kuninkaallisen laivaston Arethusa-luokan risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.