cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Spårväg City
Liikenne
Radan ja raitiovaunut omistaa Tukholman läänin paikallisliikenneyhtiö Storstockholms Lokaltrafik (SL). SL on myös liikenteen tilaaja ja suunnittelija. Linja 7 on siis normaali osa kaupungin paikallisliikennettä, joten se noudattaa myös SL:n yleistä lippujärjestelmää.
Spårväg Cityn alkuvaiheessa liikennöitsijänä toimii vuoteen 2013 asti alun perin museovaunuliikennöitsijäksi perustettu AB Stockholms Spårvägar. Vuonna 2013 liikennöinti on tarkoitus kilpailuttaa.
Kalusto
thumb|Norrköpingistä kotoisin oleva lainavaunu numero 34 Hamngatanilla.|296x296px Linjalla liikennöi kuusi kappaletta kiskokalustovalmistaja Bombardierin Flexity Classic -tyyppisiä raitiovaunuja. Tukholmassa näille vaunuille on annettu tyyppimerkintä A34. Kaikki vaunut ovat matalalattiaisia ja 8-akselisia. Raitiovaunuista kolme on toistaiseksi lainassa Frankfurtin raitioteiltä sekä toiset kolme Norrköpingin raitioteiltä.
Alun perin raitiotiellä suunniteltiin käytettäväksi saman valmistajan Flexity Swift -vaunuja, joita on jo olemassa Tukholman pikaraitioteillä, kuten Tvärbananilla sekä Nockebybananilla tyyppimerkinnällä A32. Lopulta päädyttiin kuitenkin aluksi käyttämään tällä hetkellä liikennöitäviä vaunuja. Tulevaisuudessa linjalla tullaan liikennöimään SL:n tilaamilla, espanjalaisen CAF:n valmistamilla, A35-tyyppimerkinnälle tulevilla raitiovaunuilla.
Raitiovaunujen ulkomuodosta järjestettiin suunnittelukilpailu. Joukosta valittiin lopulta kolme ehdotusta, De nya svarta, Alla ska med ja City on water. Lopulta voittajaksi äänestettiin tummankultaiseen värimaailmaan perustuva De nya svarta.
Linja
Tällä hetkellä linjan 7 reitti kattaa yhteensä 3,5 kilometriä rataa. Pysäkkejä sen varrella on 11. Linja lähtee Sergelin torin pysäkiltä, ja ajaa Hamngatanilta Nybroplanin kautta Strandvägenille ja Djurgårdenille. Linjan varrella on tunnettuja rakennuksia ja paikkoja, kuten Skansen, Nordiska museet, Vasamuseet ja Junibacken. Reitin varrella on myös Nordiska Kompaniet -tavaratalo, josta Spårväg City onkin saanut leikkimielisen kutsumanimen NK Express.
Täysin uutta raitiotietä jouduttiin Spårväg Cityä varten rakentamaan Hamngatanille sekä Nybroplanille. Strandvägenin sekä Djurgårdenin rataosuus on jo valmiiksi olemassa ollutta, nykyisen museolinja Djurgårdslinjenin rataa, jota kunnostettiin. Samalla myös Alkärrshallenin varikkoa, jossa aiemmin sijaitsi ainoastaan Djurgårdslinjenin raitiovaunut, jouduttiin remontoimaan uusia vaunuja varten.
Marshall (Texas)
Historia
Caddo-intiaanit asuttivat nykyistä Marshallin aluetta tuhansia vuosia ennen eurooppalaisten ja afrikkalaisten saapumista. Ensimmäinen kirjallinen maininta muiden kuin alkuperäisväestön edustajien läsnäolosta alueella on vuodelta 1543, jolloin espanjalainen retkikunta saapui seudulle. Pysyvää anglosaksista ja afrikkalaista asutusta alkoi muodostua 1830-luvun taitteessa. Harrisonin piirikunta lohkaistiin Shelbyn piirikunnasta 1839 ja Marshall perustettiin 1841. Seuraavana vuonna siitä tuli piirikuntansa hallintokeskus. Alkuvaiheessaan Marshall oli nykyistä merkittävämpi tekijä: se oli Texasin neljänneksi suurin kaupunki ja sisällissodan aikana, Vicksburgin luhistuttua se toimi Konfederaation läntisenä keskuksena. Rautatieyhtiö Texas and Pacific railroadin perustaminen 1870-luvulla avitti Marshallin nousua ja yhtiö oli kaupungin suurin työnantaja aina 1900-luvun puoleen väliin.
Spårväg City
Linja
Tämä rataosuus on ensimmäinen etappi koko Spårväg Citystä. Ensimmäisen osan rakennuskustannukset olivat noin 230 miljoonaa Ruotsin kruunua, joka oli 60 miljoonaa enemmän kuin alun perin oli laskettu. thumb|Spårväg Cityn rakennustöitä [[Berzelii parkin edustalla.|289x289px]]
Laajennukset
Spårväg Citylle on jo nyt olemassa suunnitelmia laajennuksista molempiin suuntiin. Sergelin torilta linjaa on suunniteltu jatkettavan länteen päin aina Kungsholmeniin saakka. Djurgårdsbronilta itään päin taas on suunnitteilla jatko Frihamnenin ja Värtanin kautta Ropstenille asti, jossa olisi vaihtoyhteys myös Lidingöbananiin. Syyskuussa 2018 otettiin käyttöön linjan 7 pidennys Sergelin torilta uudelle T-Centralenin päätepysäkille.
Marshall (Texas)
Historia
Marshall oli Itä-Texasin suurin kaupunki, kunnes 1930-luvulla löydetyt öljy- ja kaasuesiintymät nostivat Longview'n sen rinnalle ja ohi. Marshallista tuli sittemmin osa Longview'n metropolialuetta.
Mika Raatikainen
Ura
Monista muista perussuomalaisista poiketen Raatikainen ei vastusta pakkoruotsia. Hän ei kannata sukupuolineutraalia avioliittolakia.
Marshall (Texas)
Talous ja liikenne
Marshallin talouden runkona on öljytuotannon ja öljyjalosteiden ohella maatalous. Myös Marshallin keramiikkateollisuudella on vankat perinteet. Maaliikenteen keskeinen väylä on 2 470-kilometrinen Interstate 20, joka kulkee Länsi-Texasista Etelä-Carolinan Florenceen. Paikallinen lentoasema, Harrison County Airport, sijaitsee Marshallin keskustan kaakkoispuolella. Alueellinen lentoasema, East Texas Regional Airport, sijaitsee keskustan lounaispuolella. Lähin kansainvälinen lentoasema on Dallasin kansainvälinen lentoasema.
Mika Raatikainen
Ura
Raatikainen oli jälleen ehdolla vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Hän sai vaaleissa 3 370 ääntä ja tuli valituksi. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Raatikainen jäi valitsematta, mutta kohosi varasijalta kansanedustajaksi Halla-ahon pyydettyä vapautusta edustajantoimestaan heinäkuuhun 2019 asti, jolloin vuonna 2014 valitun Euroopan parlamentin toimikausi päättyi.
Lazhar Hadj Aïssa
Ura
Hadj Aïssa aloitti jalkapalloilun 10-vuotiaana kotikaupungissaan Batnassa. Hän nousi sittemmin joukkueen edustukseen kaudella 2003-2004, jonka jälkeen Hadj Aïssa siirtyi ES Sétifiin vuonna 2004. Sittemmin häntä on liitetty eri eurooppalaisiin seuroihin, kuten Real Madridiin, Benficaan ja Portsmouthiin, mutta jokaisella kerralla siirto tai koeaika peruuntui joukkueen johdon ollessa tyytymättömiä tarjoukseen.
Mika Raatikainen
Yksityiselämä
Raatikainen on ollut vuodesta 2012 naimisissa libanonilaisen kääntäjänä ja tulkkina työskentelevän Stacy Makhoulin kanssa. He tapasivat Italiassa vuonna 2006 Raatikaisen luennoidessa International Institute of Humanitarian Law-instituutissa (IIHL).
Marshall (Texas)
Oppilaitokset
Marshall on ollut perustamisestaan lähtien vireä koulukaupunki. Perusopetuksen ohella paikkakunnalla annetaan korkeampaa opetusta oppilaitoksissa East Texas Baptist University, Wiley College, Texas State Technical College ja Panola College.
Pohjois-Irlanti
Pohjois-Irlanti (,, ulsterin skotiksi Norlin Airlann) on Irlannin saarella sijaitseva alue, joka on osa Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Pohjois-Irlannin pinta-ala on 13 576 neliökilometriä ja asukkaita on vuoden 2013 arvion mukaan noin 1,8 miljoonaa. Pääkaupunki on Belfast. Muita ovat Londonderry eli Derry, Newry, Armagh ja Lisburn.
Pohjois-Irlannin alue muodostettiin vuonna 1921, kun Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti jakoi Irlannin eteläiseen ja pohjoiseen osaan. Eteläisestä osasta muodostui lopulta itsenäinen valtio Irlanti ja pohjoisesta osasta Pohjois-Irlanti. Osin 1600-luvun alun Ulsterin uudisasutuksen myötä alueiden väestöjen etninen rakenne poikkesi toisistaan. Väestöryhmien ristiriita johti vuosien 1968–1998 levottomuuksiin.
Pohjois-Irlannista käytetyt nimet
thumb|Pohjois-Irlannin kartta Pohjois-Irlannin virallisena nimenä pidetään Pohjois-Irlantia, mutta alueesta käytetään myös monia muita nimiä. Osa tasavaltaisista käyttää nimitystä ”the six counties” (”kuusi kreivikuntaa”) tai jopa ”the occupied six counties” (”miehitetyt kuusi kreivikuntaa”).
Unionistit ja lojalistit käyttävät usein Pohjois-Irlannista nimeä Ulster. Tämä nimi on kuitenkin selvästi epätarkka ja monien mielestä epäkorrekti, koska Ulsterin yhdeksästä kreivikunnasta vain kuusi kuuluu Pohjois-Irlantiin. Unionistit ja lojalistit käyttävät muutenkin poliittisessa kuvastossaan paljon Ulsterin provinssin symboliikkaa, kuten Ulsterin punaista kättä.
Eero Haukiala
Eero Olavi Haukiala (entinen Henriksson) (23. syyskuuta 1914 Noormarkku – 26. maaliskuuta 1980) oli suomalainen pesäpalloilija, joka kuului toistakymmentä vuotta Suomen parhaimmistoon.
Pohjois-Irlanti
Pohjois-Irlannista käytetyt nimet
Nimellä Pohjois-Irlantikin on ongelmansa, sillä Irlannin saaren pohjoisin kolkka ei sijaitse Pohjois-Irlannissa, vaan Donegalin kreivikunnassa Irlannin tasavallan puolella.
Maantiede
Pohjois-Irlanti sijaitsee Irlannin saaren koillisosissa ja käsittää noin kuudesosan saaren pinta-alasta. Sen erottaa Irlannin tasavallasta noin 480 kilometriä pitkä raja. Pohjois-Irlannin pinta-ala on 13 843 neliökilometriä.
Pohjois-Irlannin keskialueiden maastoa hallitsee Yhdistyneen kuningaskunnan suurimman järven Lough Neaghin tasanko. Sitä reunustavat Sperrins luoteessa, Antrimin ylätasanko koillisessa ja Mournevuoret etelässä. Korkein kohta on Mournevuorilla sijaitseva 852 metrin korkuinen Slieve Donard.
Pohjois-Irlannin ilmasto on samantapainen koko maassa. Atlantin vaikutuksesta Pohjois-Irlannin talvet ovat leutoja ja kesät viileitä. Koko vuoden keskilämpötila alavilla alueilla on 8,5–9,5 astetta. Ylänköalueilla on hieman viileämpää. Helmikuu on yleensä rannikolla vuoden kylmin kuukausi ja heinäkuu lämpimin. Heinäkuun päivän ylin lämpötila on keskimäärin 17–20 astetta. Sademäärät vaihtelevat merkittävästi. Vuoristoalueilla sataa noin 1 600 millimetriä vuodessa, Tyronen kreivikunnassa maan länsiosissa peräti 1 950 millimetriä. Strangford Loughin rannalla itärannikolla ja Lough Neaghin etelä- ja itärannoilla sataa hieman alle 800 millimetriä vuodessa. Sateisimmat kuukaudet koko maassa ovat loka–tammikuussa. Lumisateita rannikolla tulee noin kymmenenä päivänä vuodessa, mutta sisämaan vuoristoissa sataa lunta yli 35 päivänä vuodessa.
Eero Haukiala
Enimmäkseen polttajana pelannut Haukiala voitti Suomen mestaruuden Helsingin Pallonlyöjien joukkueessa vuosina 1934 ja 1938 ja Pallo-Tovereiden ikämiesjoukkueessa 1955, 1956 ja 1958. Itä–Länsi-otteluun Haukiala osallistui kymmenen kertaa ja pelasi maaottelussa Viroa vastaan vuonna 1932. Vuoden 1950 Itä–Länsi-ottelussa hän toimi pelituomarina. Haukiala pelasi mestaruussarjatasolla myös käsi- ja koripalloa.
Pohjois-Irlanti
Katolisten ja protestanttien vastakkaisasettelun synty
Protestanttiseksi muuttuva Englanti valtasi katolisen Irlannin vuosina 1171–1607. Uudet isännät tekivät irlantilaisista toisen luokan kansalaisia. Englantilaiset veivät irlantilaisten parhaat maat. Kun irlantilaiset menettivät suuren osan kansalaisoikeuksistaan, he kapinoivat 1600–1800-luvuilla ajoittain Ison-Britannian hallintoa vastaan. Nykyinen vastakkaisasettelu katolilaisten ja protestanttien järjestöjen välillä syntyi jo ennen 1800-lukua. Kuninkaalle lojaalit protestantit perustivat Oranialaisveljeskunnan vuonna 1795 vastapainoksi itsenäisyyshaluisille protestanteille ja katolilaisille. Irlantilainen nationalismi alkoi nousta 1870-luvulla. Se johti aseistettujen kaartien perustamiseen 1910-luvulla. Vuoden 1916 pääsiäiskapina oli irlantilaisten parissa aluksi epäsuosittu, mutta brittiarmeijan kovat otteet käänsivät suuren osan irlantilaisista itsenäisyyden kannalle. Tämä johti vuosien 1918–1921 itsenäisyyssotaan. Tämän jälkeen politiikasta kiistelevät irlantilaiset kävivät sisällissodan. Vuonna 1922 sovittiin Irlannin jakamisesta brittien ja irlantilaisten kesken. Pohjois-Irlanti jäi brittien vallan alle. Pohjois-Irlantiin jäi protestanttien lisäksi paljon katolilaisia. Pohjois-Irlannissa kuoli heinäkuussa 1920–1922 yli 600 ihmistä protestanttien ja katolilaisten välisissä kahinoissa  Tämän jälkeen jatkui vuosikymmeniä tilanne, jossa protestantit kohtelivat katolilaisia toisen luokan kansalaisina. Tämä nostatti IRA:n kapinaan. IRA toimi myös Irlannin hallitusta vastaan, koska vastusti sen brittien kanssa tekemää sopimusta. Britit ja irlantilaiset kukistivat kapinan muun muassa pidätyksin 1940-luvulla. IRA alkoi 1950-luvun alusta hyökätä hankkien hyökkäyksissä aseita. Tämä johti vuosien 1956–1962 kapinaan.
Yhdysvaltain värillisten kansalaisuusliikkeestä saaneet vaikutteet johtivat Pohjois-Irlannissakin kansalaisuusliikkeen syntyyn vuonna 1964. Tämä aloitti marssinsa toden teolla vuonna 1968. Protestantit katsoivat marssien olevan IRA:n vaikutusta. Ulsterin vapaaehtoisjoukot alkoivat hyökätä mielenosoittajien kimppuun. Poliisi ja katoliset protestoijat ottivat yhteen. "Hankaluudet", "The Troubles", olivat alkaneet.
Mestarintunneli
thumb|Mestarintunnelissa oli avoimien ovien päivät tammikuussa 2011. thumb|Tunnelin eteläinen suuaukko
Pyykkikarttu
Pyykkikarttu eli pesukarttu on käsin tapahtuvassa pyykin pesussa käytettävä työkalu, jolla hakataan pyykkipadasta nostettuja vaatekappaleita pyykkipenkkiä tai rantakiveä vasten. Pyykkikarttua voidaan käyttää sekä pesu- että huuhteluvaiheessa tehostamaan veden vaihtumista tekstiilikudoksen sisällä.
Pyykkikarttu on noin metrin mittainen puunuija, jossa on litteä lapa ja toisessa päässä kädensija. Kartut olivat suosittuja sulhasen tekemiä morsiuslahjoja, ja usein ne koristeltiin puukaiverruksin.
Pyykkikarttua on kutsuttu Länsi-Suomessa nimellä kurikka ja Päijät-Hämeessä ja Kymenlaaksossa nimellä tapuin. Karjalassa sen nimiä ovat paalikka ja pulikka.
Nykyajan lapsille pesukarttu on tullut tutuksi Mauri Kunnaksen Koiramäki-kirjoista, joissa Heta pesee sen avulla pyykkiä.
Lazhar Hadj Aïssa
Ura
Elokuussa 2011 Hadj Aïssa siirtyi vuoden sopimuksella kuwaitilaiseen Al Qadsiaan.
Mestarintunneli
Mestarintunneli koostuu kahdesta rinnakkaisesta ajoneuvotunnelista ja niiden välille avatuista yhdystunneleista, joiden kautta pääsee tarvittaessa pelastautumaan toiseen ajoneuvotunneliin ja sitä kautta ulos. Tunneleiden eteläpää on noin 320 metrin matkalta kalliotunnelia, pohjoispäissä on noin 200 metrin betonitunneliosuus. Ajoneuvotunneleissa on yhteensä kahdeksan ajokaistaa.
Koska Kehä I:llä on runsaasti liikennettä, Mestarintunnelissa on käytössä ruuhkanhallintajärjestelmä. Pyrkimyksenä on, että liikenne ei seisahda tunneliin. Tunneliin päästettävää liikennettä ohjataan kaistaopastein, liikennevaloin ja puomein.
Mestarintunnelin pääurakoitsija oli YIT Rakennus Oy.
Pohjois-Irlanti
"The Troubles"
pienoiskuva|[[Brightonin Grand Hotel IRA:n pommi-iskun jälkeen vuonna 1984.]] Britannian armeija saapui vuonna 1969 rauhoittamaan unionistien ja nationalistien ääriainesten välisiä levottomuuksia, jotka olivat pahimmillaan 1970-luvun alussa ja puolivälissä.
1970-luvun alussa brittiarmeijan toimet laajensivat konfliktia, kun nationalistit kostivat niitä. Kesäkuun alussa käytiin ankara yhteenotto katolisten ja brittiarmeijan välillä Fallsissa. Elokuussa 1971 brittiarmeija perusti pidätyskeskuksen. Vuonna 1972 brittiläiset laskuvarjosotilaat ampuivat Derryssä selkään pakenevia protestoijia muka sillä perusteella, että näillä olisi ollut räjähteitä. Välikohtaus kasvatti merkittävästi IRA:n kannatusta katolilaisten keskuudessa. IRA aloitti sissisodan vuonna 1972 ja laajensi pommi-iskut Englantiin vuonna 1973. IRA alkoi johtajansa Gerry Adamsin kehotuksesta käyttää vuodesta 1977 äänestyslipun ja luodin taktiikkaa. Ilmeisesti tämä vähensi väkivaltaa. Vuonna 1980 kymmenen IRA:n aktiivia kuoli vankilassa nälkälakkoon, koska heiltä oli viety vuonna 1976 poliittisen vangin oikeudet.
1980-luvulla sisäisesti riitaisa, äärimarxilainen INLA teki muutamia pommi-iskuja. Vuonna 1985 solmittiin Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin välinen pääministerien välinen sopimus, joka antoi Irlannin hallitukselle oikeuden vaikuttaa Pohjois-Irlannin asioihin. Ulsterin unionistit vastustivat sitä.
Britannian armeija päätti 38 vuotta kestäneen operaationsa Pohjois-Irlannissa 31. heinäkuuta 2007. Pohjois-Irlantiin jäi 5 000 hengen rauhanajan varuskunta, kun enimmillään järjestystä ylläpiti 27 000 sotilasta.
Aseellinen toiminta ei ole 2010-luvullakaan kadonnut kokonaan Pohjois-Irlannin katukuvasta. IRA:n sirpaleryhmittymät CIRA, INLA ja New IRA sekä lojalistien UDA, Ulster Volunteer Force, Ulster Freedom Fighters ja Red Hand Commando jatkavat edelleen toimintaansa.
Väkivalta ei myöskään ole enää poliittisesti motivoitunutta. Useimmat aseelliset ryhmittymät ovat sekaantuneet järjestäytyneeseen rikollisuuteen, ja tämän päivän aseelliset yhteenotot keskittyvät ennen kaikkea toimintareviireistä kamppailemiseen.
Tasavaltalaisryhmittymät ovat mielellään esiintyneet uskontorajat ylittävinä monikulttuurisen yhdistyneen Irlannin puolestapuhujina, mutta käytännössä muun muassa IRA:n terrori-iskut ovat vaatineet runsaasti sivullisia ihmishenkiä ja kohdistuneet sekä katolisiin että protestanttisiin siviileihin. Protestanttien kuolinlukuja lisää myös se, että IRA kohdisti kampanjansa erityisesti poliiseihin ja brittisotilaisiin. RUC:sta (nyttemmin Police Service of Northern Ireland, PSNI) yli 90 prosenttia oli protestantteja. IRA:lle uhrit olivat oikeutettu viholliskohde, mutta protestanteille iskut näyttäytyivät heidän väestönosansa etnisenä puhdistamisena. IRA (kuten muutkin puolisotilaalliset ryhmittymät) on myös surmannut tai vammauttanut huumekauppiaiksi väittämiään henkilöitä, mutta arvostelijat ovat epäilleet IRA:ta omista huumebisneksistä ja kilpailijoiden raivaamisesta tieltä.
Poliisivoimien vinoutuneen "etnisen" rakenteen ja huonon maineen vuoksi IRA on onnistunut esittämään itsensä katolisen työväestön asuinalueiden järjestyksenpitäjänä ja suojelijana, jonka arvovalta on pitkälti perustunut uhkailuun ja ns. rankaisupahoinpitelyihin.
Sopimuksen jälkeen
Unionistien veto-oikeus perustuu heidän enemmistöasemaansa Pohjois-Irlannissa, mutta he ovat ottaneet vakavasti koulutetun protestanttiväestön maastamuuton, Sinn Féinin kasvun sekä tasavaltalaisten vihjaukset katolisten suuren syntyvyyden suosiollisesta vaikutuksesta saaren yhdistymiselle. Unionistien enemmistöasema ei ole täten taattu. Tosin kaikki Pohjois-Irlannin katoliset eivät tue saaren yhdistämistä eivätkä uskonnollisten ryhmien voimasuhteet siten johda väistämättömästi tiettyihin poliittisiin seurauksiin. Tasavaltalaisten strateginen IRA:lla kiristäminen on lisännyt DUP:n kannatusta. Äänestäjien mielestä kilpaileva unionistipuolue UUP ei vaatinut tarpeeksi paljon tarpeeksi ajoissa tasavaltalaisilta sekä Britannian ja Irlannin tasavallan hallituksilta. Samaten Ian Paisleyn (1926–2014) räväkkä esiintyminen nosti Sinn Féinin kannatuslukuja. Puolueesta on tullut erilaisten vähemmistöjen oikeuksien innokas puolestapuhuja, mikä on vedonnut erityisesti nuoriin äänestäjiin.
Sinn Féin on myös onnistunut esittämään itsensä maltillisena myönnytysten tekijänä ja kompromissien hakijana katolisten ja kansainvälisen median keskuudessa. Tämä asetelma on korostunut erityisesti jokakesäisen marssikauden aikana, jolloin protestanttisen Oranialaisveljeskunnan ehdottomuus on näyttäytynyt vihamielisempänä kuin katolisten väkivaltainen mellakointi. Toukokuussa 2005 pidetyt vaalit osoittivat kuitenkin, että Sinn Féin oli tullut tiensä päähän äänisaaliin kasvattamisessa siihenastisella strategiallaan, ja heinäkuussa IRA ilmoitti lopettavansa aseellisen toimintansa. IRA:sta oli ehtinyt tulla Sinn Féinille taakka erityisesti Irlannin tasavallassa, jossa sen kannatus ei ole vieläkään noussut mainittavaksi. Ryhmittymä alkoi etsiä kunniallista tietä pois aseellisesta toiminnastaan jo 1970-luvulla, mutta sisäiset kiistat ja toisaalta muiden osapuolten linjaukset hidastivat prosessia. 1990-luvulla IRA:n pääasiallisena tehtävänä oli toimia neuvotteluaseena, jotta Sinn Féin saisi aikaan mahdollisimman otolliset olosuhteet saaren yhdistämiselle. Lontoo vastasi IRA:n ilmoitukseen vapauttamalla ”Shankillin pommittajaksi” kutsutun IRA:n jäsenen, kiihdyttämällä joukkojen vetäytymistä alueelta sekä lakkauttamalla erikoisosaston RIR:n (aikaisemmin UDR), jonka jäsenistä enemmistö oli protestantteja. Unionistit ovat suhtautuneet itse ilmoitukseen skeptisesti, mutta Blairin toimiin suorastaan vihamielisesti väittäen, ettei heille kerrottu aiotuista toimista etukäteen. Lisäksi unionistit katsovat, että lisämyönnytyksiä ei tulisi tehdä ennen kuin IRA:n lausunto on todettu paikkansapitäväksi myös pidemmällä aikavälillä. On myös syytä huomata, että IRA ei lakkauttanut itseään kuten Paisley vaati.
Poliittinen sopu saavutettiin marraskuussa 2006 (St. Andrews Agreement), ja kevään 2007 vaalien jälkeen aluehallinto palautui Stormontiin. DUP ja Sinn Féin muodostivat yhteishallituksen, ja Ian Paisley ja Martin McGuinness tulivat tunnetuksi hyvästä yhteistyöstään. Seuraavan kerran poliittinen kriisi kohtasi Stormontin tammikuussa 2017, jolloin hallituskumppaneiden välinen luottamuspula johti ennenaikaisiin vaaleihin. Alueparlamentin uudistus astui samalla voimaan, ja parlamentin edustajanpaikkojen määrää vähennettiin. Vaaleissa tämä koitui Sinn Féinin eduksi, ja DUP:n asema alueen suurimpana puolueena jäi vain yhden paikan varaan. Brexit on vaikeuttanut Pohjois-Irlannin poliittista tilannetta entisestään, eikä aluehallintoon ole löytynyt sopua toukokuuhun 2018 mennessä. Vuonna 2021 puhkesi brexitistä johtuneita mellakoita.
Politiikka
pienoiskuva|[[Pohjois-Irlannin kansalliskokous|Pohjois-Irlannin kansalliskokouksen istuntosali Stormontissa.]] Pohjoisirlantilaiset ovat perinteisesti jakautuneet unionisteihin, jotka kannattavat unionia Britannian kanssa, ja nationalisteihin, jotka kannattavat itsenäisyyttä tai liittymistä Irlannin tasavaltaan. Niitä unionisteja, jotka ovat käyttäneet väkivaltaa poliittisten päämääriensä edistämiseen, kutsutaan lojalisteiksi. Kaikki lojalistit kannattavat protestanttista uskoa, kun unionisteissa voi olla myös katolilaisia. Niitä nationalisteja, jotka ovat käyttäneet väkivaltaa poliittisten päämääriensä edistämiseen, kutsutaan tasavaltalaisiksi (esim. IRA). Unionistit ja lojalistit ovat olleet uskonnoltaan pääosin protestantteja, nationalistit ja tasavaltalaiset katolilaisia. Vuoden 2005 kyselyssä 40 prosenttia pohjoisirlantilaisista nimesi itsensä unionisteiksi, 22 prosenttia nationalisteiksi ja 35 prosenttia ei kummaksikaan.
Puolueet
Pohjois-Irlannin ainoat uskontorajat ylittävät puolueet, Alliance Party, Green Party ja Women's Coalition, ovat tällä hetkellä varsin marginaalisia vaikuttajia. Vaalitaistot käydään pääosin kahden unionistipuolueen ja kahden nationalistipuolueen kesken. Miltei poikkeuksetta nationalistit keräävät tukensa katolisilta ja unionistit protestanteilta. Unionistien äänistä kilpailevat ennen muuta Ulster Unionist Party sekä pastori Ian Paisleyn ja Peter Robinsonin kiivaista kannanotoista tunnettu Demokraattinen unionistipuolue. Muitakin unionistipuolueita on, joskaan ne eivät ole onnistuneet keräämään kovinkaan suurta kannatusta. Osalla niistä on likeiset suhteet aseellisiin lojalistiryhmittymiin. Katolisten puolella keskiluokka sekä IRA:n aseellista toimintaa kaihtavat ovat äänestäneet yleensä Social Democratic Labour Partya, joka ei nimestään huolimatta ole erityisen vasemmistolainen tai sosiaalidemokraattinen, nuoret ja työväestö tukevat IRA:ta lähellä olevaa Sinn Féiniä. 2000-luvulla DUP ja Sinn Féin ovat keränneet yhteishallintoprosessin hitauteen kyllästyneiden äänestäjien turhautuneisuuden hedelmät ja ovat nousseet alueen suurimmiksi puolueiksi.
Alueet
pienoiskuva|Pääkaupunki [[Belfastia esittävä kartta.]] Pohjois-Irlanti on jaettu paikallishallinnon tasolla 11 alueeseen (district) vuodesta 2015 alkaen. Jokaista aluetta johtaa valtuusto, council, jossa istuu vaaleilla valittuja valtuutettuja.
Historiallisesti Pohjois-Irlanti on muodostunut kuudesta Ulsterin yhdeksästä kreivikunnasta. Pohjois-Irlantiin kuuluvat Antrim (Aontroim), Armagh (Ard Mhacha), Derry (Doire), Tyrone (Tír Eoghain), Fermanagh (Fear Manach) ja Down (An Dún).
Väestö
Pohjois-Irlanti jakaantuu kahteen uskonnolliseen pääryhmään, protestantteihin (presbyteerit merkittävin suuntaus, toiseksi merkittävin Irlannin kirkko) ja katolisiin.
Uskonnollisesti väestö jakautuu seuraavasti:
Yleisen käsityksen mukaan Pohjois-Irlannin protestantit ovat 1600-luvulla maahantuotujen skottien jälkeläisiä, kun taas katoliset ovat alkuperäisväestöä. Iirin kielen pohjoisissa murteissa sana Albanach (skotlantilainen) tarkoittaakin melkein yksiselitteisesti nimenomaan pohjoisirlantilaista protestanttia. Käsitys ei ole aivan yksiselitteisesti totta, koska skottiasutuksen alkuaikoina esiintyi paljonkin kääntymyksiä ja seka-avioliittoja.
Katolisilla on yleensä tyypillisiä irlantilaisia sukunimiä, jotka ovat iirinkielistä tai normandianranskalaista alkuperää. Tämä ei ole tavatonta protestanttisellakaan puolella, mutta silmiinpistävää on, että monilla protestanteilla on englantilaisen tai skotlantilaisen kaupungin nimi sukunimenä – esimerkiksi Paisley. Tämä johtuu siitä, että taistellessaan gaelilaista kulttuuria vastaan Englannin kruunu suositteli tai suorastaan määräsi gaelilais- tai iirinkielisnimiset protestantit ottamaan paikannimen sukunimekseen.
Katoliset ovat yleensä nationalisteja eli kannattavat ainakin periaatteessa Irlannin yhdistämistä yhdeksi valtioksi, protestantit taas ovat unionisteja eli haluavat pysyä Ison-Britannian yhteydessä.
Kielet
thumb|right|Kolmikielinen kyltti englanniksi, iiriksi ja ulsterinskotiksi [[Derryssä.]] Pohjois-Irlannin virallisia kieliä ovat englanti ja iiri. Vuonna 1998 protestanttien ja katolisten välillä solmitun Pitkänperjantain sopimuksen perusteella sekä iirille että ulsterinskotille annettiin ainakin jossain määrin virallinen asema. Ulsterinskotti on paikallinen skotin murre. Iiriä on 1900-luvun alkupuolelle asti puhuttu muun muassa Rathlinin saarella (Oileán Reachrann) ja eräissä muissa nykyisen Pohjois-Irlannin osissa, mutta nyt olemassa olevat iirinkieliset yhteisöt ovat syntyneet ennen kaikkea katolisten keskuudessa harjoitetun tietoisen kulttuurityön tuloksena: itse asiassa Pohjois-Irlannin viimeiset alkuperäiset iirinpuhujat olivat etupäässä protestantteja, eivätkä he kyenneet samastumaan katolisen nationalismin elähdyttämään iirinkielisyysliikkeeseen. Belfast on ainoa paikka maailmassa, jossa on pystytty keinotekoisesti luomaan uusi iirinkielinen ”kyläyhteisö” pelkästään kielen harrastajien voimin. Nykyään tässä niin sanotussa ”Shaw’s Road Gaeltachtissa” on jo syntymässä toinen iiriä äidinkielenään puhuva sukupolvi.
Vuonna 2022 iiristä tuli englannin ohella virallinen kieli Pohjois-Irlannissa.
205
Kuolleita
22. tammikuuta - Gaius Fulvius Plautianus (luultavasti)
Henrik Wallgren
Lars Henrik Wallgren (25. kesäkuuta 1928 Helsinki – 14. elokuuta 2014 ) oli suomalainen biologi ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston eläintieteen professori vuodesta 1974. Hän tutki varsinkin lintujen ja pikkunisäkkäiden ekofysiologiaa, alkoholifysiologiaa ja neurobiologiaa.
Wallgren väitteli tohtoriksi 1954. Hän oli 1956–1969 fysiologina Oy Alkoholiliike Ab:n keskuslaboratoriossa, 1969–1974 vertailevan fysiologian apulaisprofessori ja 1974–1992 eläintieteen professori Helsingin yliopistossa. Hänen tieteellinen tuotantonsa ulottuu eläintieteestä fysiologiaan ja biokemiaan. Erityisesti mainittavia ovat hänen väitöskirjansa Energy metabolism of two species of Emberiza correlated with distribution and migration (1954) ja käsikirja Actions of alcohol (yhdessä H. Barryn kanssa, 1970). Wallgren toimi useiden tieteellisten seurojen ja säätiöiden johdossa.
Johan Ismael Tamsén
Johan Ismaël Tamsén (8. toukokuuta 1837 Tampere – 5. joulukuuta 1898 Pori) oli suomalainen opettaja ja päätoimittaja.
Tamsénin äiti oli Johanna Rosengren, jonka aviomies, satulaseppä Fredrik Tamsén, oli kuollut jo 1833. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1860 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1865, opettajakandidaatiksi 1866 ja filosofian maisteriksi 1869.
Tin-Hama
Tin-Hama on maalaiskunta ja sen keskuspaikka Gaon alueen Ansongon piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen vasemmanpuoleisella tasangolla noin 55 kilometriä Ansongosta itään. Kunnassa on 10 000 asukasta (vuonna 2009).
Tin-Haman kunnan pinta-ala on 2 500 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Ménakan piiriin, etelässä Ansongon piirin Bourran kuntaan ja Nigeriin, lännessä Ansongoon ja Baraan sekä pohjoisessa Talatayeen. Seutu sijaitsee Saharaan ja Sahelin siirtymäalueella.
Christian Gustaf Grenqvist
Christian Gustaf Grenqvist (28. tammikuuta 1852 Pietari – 15. elokuuta 1904 Pietari) oli Venäjän keisarillisen armeijan palveluksessa toiminut suomalainen kenraalimajuri.
Grenqvistin vanhemmat olivat everstiluutnantti, pankinjohtaja, valtioneuvos Peter Gustaf Grenqvist ja Nathalia Bruun ja puoliso vuodesta 1888 Natalia von Daehn. Grenqvist tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1863, mutta siirtyi keisarin paašikouluun Pietariin 1869. Kamaripaašiksi hänet ylennettiin 1869 ja koulusta seuraavana vuonna valmistuttuaan vänrikiksi. Hänet määrättiin Henkivartioväen Liettuan rykmenttiin komennettuna palvelukseen Henkivartioväen 3. krenatööritykistöprikaatiin. Aliluutnantiksi Grenqvist ylennettiin 1872 ja luutnantiksi 1875. Seuraavana vuonna hänet komennettiin Kertšin linnoitustykistöön Krimille. Grenqvist osallistui Turkin sotaan 1877–1878. Sodan jälkeen loppuvuonna 1878 hänet ylennettiin alikapteeniksi. Grenqvist siirrettiin 1. reservitykistöprikaatin Henkivartioväen patteriin 1885 ja ylennettiin seuraavana vuonna kapteeniksi. Everstiluutnantiksi ylennettynä hän tuli Länsi-Siperian tykistöprikaatin palvelukseen 1888 ja everstiksi 1893 ylennettynä sai siirron ensin 3. krenatööritykistöprikaatiin 1895 ja sitten 14. tykistöprikaatiin 1897. Turkestanin tykistöprikaatin va. komentajaksi hänet määrättiin 1900 ja vakinaistettiin tehtävään kenraalimajuriksi ylennettynä 1901. Seuraavana vuonna hänestä tuli 8. tykistöprikaatin komentaja, missä tehtävässä hän toimi kuolemaansa saakka.
Tin-Hama
Seudun pääelinkeinot ovat karjanhoito ja maanviljely. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Kunnassa on kolme alakoulua, keskikoulu ja koraanikoulu sekä terveysasema.
Christian Engstrand
Karl Christian Engstrand (s. 8. marraskuuta 1988 Linköping, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Slovakian pääsarjassa Tipos Extraliga-joukkue HC Nové Zámkyssa. Hän torjuu perhostyylillä.
Seuraura
Engstrand on Linköpings HC:n kasvatti. Hänellä oli kaudella 2005–2006 J20 SuperElitin paras päästettyjen maalien keskiarvo (1.95) ja torjui joukkueensa kauden päätteeksi mestaruuteen. Kaudella 2007–2008 Engstrand puki Linköpingin paidan kuuteen Elitserien-otteluun, mutta ei saanut kuitenkaan peliaikaa. Hän debytoi kuitenkin miesten peleissä pelattuuaan suurimman osan kaudestaan lainalla HockeyAllsvenskan-joukkue IK Oskarshamnissa, kuten myös seuraavan kauden 2008–2009, jolloin Engstrand puki myös kolmeen Elitserien-otteluun.
Kaudella 2009–2010 Engstrand debytoi Elitserienissä, jossa hän pelasi Fredrik Norrenan pääasiallisena kakkosmaalivahtina 13 runkosarja- ja neljä playoff-ottelua. Kaudella 2010–2011 hän pelasi liigassa seitsemän runkosarja- ja yhden playoff-ottelun. Engstrand haki kauden aikana myös kuusi ottelua pelituntumaa Allsvenskan-joukkue IF Troja-Ljungbystä. Kaudella 2011–2012 hän pelasi Linköpingissä 13 runkosarjaottelua. Huhtikuussa 2012 Engstrand teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Samalla Linköping kertoi erottaneensa ykkösvahti Fredrik Norrenan, johon syynä pidettiin myös hänen asenneongelmiaan.
Kaudeksi 2015–2016 Engstrand siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Espoo Bluesiin. Hän jakoi varsin tasaisesti joukkueen torjuntavastuun Kaapo Kähkösen kanssa ja pelasi 35 runkosarja- ja kuusi Mestarien liigan ottelua. Lokakuussa 2016 Engstrand palasi kotimaahansa ja siirtyi alustavasti kuukauden mittaisella sopimuksella Allsvenskan-joukkue Mora IK:n maalinsuulle. Hän jatkoi siellä kauden loppuun. Engstrand jakoi runkosarjassa varsin tasaisesti joukkueen torjuntavastuun Mattias Petterssonin kanssa, mutta hän kantoi SHL:n nousukarsintasarjassa Moran torjuntavastuun kokonaan ja oli kauden päätteeksi nostamassa joukkuetta SHL:ään. Huhtikuussa 2017 Engstrand teki Moran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Jan Kiepura
Jan Wiktor Kiepura (16. toukokuuta 1902 Sosnowiec, Puola – 15. elokuuta 1966 Rye, New York, Yhdysvallat) oli puolalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista The Song of Night (1932), My Heart Calls You (1934), Auringonpaisteessa (1936), Give Us This Night (1936), Olet koko maailmani (1939), Ihmeellinen valhe (1947) ja Hymyn maa (1952).
Yksityiselämä
Kiepura oli naimisissa näyttelijä Mártha Eggerthin kanssa vuodesta 1936 kuolemaansa saakka vuoteen 1966. Heillä on kaksi poikaa, Sharbek ja Marjan.
Katja Hänninen
Katja Maria Hänninen (o.s. Laurila, s. 26. tammikuuta 1980 Oulainen) on suomalainen vasemmistoliittoa edustava poliitikko. Hän nousi kansanedustajaksi varasijalta heinäkuussa 2014 Merja Kyllösen siirryttyä Euroopan parlamentin jäseneksi. Hänet valittiin Vasemmistoliiton eduskuntaryhmän 2. varapuheenjohtajaksi 02.02.2021.
Horst Ademeit
Horst Ademeit (8. helmikuuta 1912 Breslau − 7. elokuuta 1944 Dünaburg, kadonnut) oli saksalainen lentäjä-ässä ja rautaristin ritariristin saaja toisen maailmansodan aikana Natsi-Saksassa. Hän saavutti Luftwaffen palveluksessa 166 ilmavoittoa pudotussuhteen ollessa 3.61.
Katja Hänninen
Hänninen on Raahen kaupunginvaltuutettu vuodesta 2009.
Horst Ademeit
Ademeit valmistui Königsbergin Albertus-yliopistosta ennen toista maailmansotaa ja opiskeli lentäjäksi. Sodan syttyessä hänestä tuli hävittäjälentäjä. Hän otti osaa taisteluun Britanniasta, jossa hänet ammuttiin alas Kanaalin yläpuolella. Ademeit selviytyi vahingoittumattomana. Venäjän-sotaretken alettua Ademeit siirrettiin itärintamalle, jossa hän lensi JG 54:ssa. Vuonna 1944 hänet ylennettiin kommodoriksi.
Katja Hänninen
Ura
Koulutukseltaan Hänninen on ylioppilasmerkonomi ja ammatiltaan myyjä. Ennen eduskuntaa hän työskenteli vuodesta 2001 Raahen Prismassa.
Horst Ademeit
Ademeit saavutti 166 ilmavoittoa ja ansaitsi II sekä I luokan rautaristit ja ritariristin tammenlehvillä. Hän jahtasi 7. elokuuta 1944 venäläistä Il-2 Sturmovik -maataistelukonetta lähellä venäläisten linjoja Dünaburgissa. Hän ei palannut tukikohtaan, ja hänet julistettiin kadonneeksi.
Katja Hänninen
Ura
Hänninen on ollut Raahen kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2009. Vuoden 2008 kuntavaaleissa hänet valittiin valtuustoon 71 äänellä. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Hänninen oli Raahen ääniharava 736 äänellä. Hän on Raahen kaupunginvaltuuston 1. varapuheenjohtaja. Hänninen on myös vasemmistoliiton puoluevaltuuston ja Raahen kirkkovaltuuston jäsen.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Hänninen sai 4 326 ääntä Oulun vaalipiirissä. Hän jäi tuolloin varasijalle, mutta nousi eduskuntaan 4. heinäkuuta 2014 kun Merja Kyllönen valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2014 vaaleissa. Hänninen oli ehdolla Oulun vaalipiiristä myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Hän sai 6007 ääntä, joka riitti eduskuntapaikkaan.
Katja Hänninen on eduskunnan valtiovarainvaliokunnan, hallinto- ja turvallisuusjaoston, työ- ja elinkeinojaoston, kunta- ja terveysjaoston sekä tulevaisuusvaliokunnan jäsen.
Toukokuussa 2016 Hänninen sai eduskunnan puhemieheltä nuhteet alkoholinkäytöstään valtiovierailulla Ruotsissa. Hänninen pahoitteli tapahtunutta.
Hänninen kuuluu ydinvoimaa vastustavaan Pro Hanhikivi -liikkeeseen ja vastustaa Fennovoiman Pyhäjoen ydinvoimalaitoksen lupaa.
Yksityiselämä
Hänninen asuu Raahessa Piehingin kylässä. Hänellä on viisi lasta, joista ensimmäinen syntyi Katjan ollessa 14-vuotias. Pari vihittiin Katjan ylioppilasjuhlien jälkeen. He ovat sittemmin eronneet.
Mikael Palola
Ura
Koulutukseltaan Palola on laskentatoimen merkonomi (Mikkelin liiketalouden instituutti, 1995) ja yhteiskuntatieteiden maisteri (Jyväskylän yliopisto, 2000).
Ennen nousemistaan eduskuntaan Palola työskenteli johtajana SoTe-kuntayhtymässä sekä perusturvaliikelaitos Saarikan johtajana vuodesta 2009. Hän palasi tehtävään kansanedustajakautensa jälkeen. Palola jätti tehtävän elokuussa 2021. Sen jälkeen hän on toiminut Mediconsult-yhtiön yhteiskuntasuhdejohtajana.
Vuosina 2007–2008 Palola työskenteli Saarijärven-Karstulan terveydenhuollon kuntayhtymässä. SoTe-kuntayhtymä vastaa Saarijärven kaupungin sekä Kannonkosken, Karstulan, Kivijärjen ja Kyyjärven kuntien sosiaali- ja terveyspalveluiden järjestämisestä. Perusturvaliikelaitos Saarikka on SoTe-kuntayhtymän tuotanto-organisaatio.
Palola on työskennellyt myös Kyyjärven kunnanjohtajana (2004–2008), Korpilahden talous- ja henkilöstöpäällikkönä (2002–2004), eduskunta- ja EU-avustajana (1999–2002) sekä tavaratalon myyjänä (1997–1999) ja kuntosaliyrittäjänä (1993–1995).
Politiikka
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Palola sai 3 021 ääntä. Noustuaan varasijalta kansanedustajaksi hän toimi sosiaali- ja terveysvaliokunnassa sekä työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa sekä varajäsenenä hallintovaliokunnassa. Politiikassa Palola edusti kokoomuksen arvokonservatiivista siipeä ja toi muun muassa esille halunsa säilyttää avioliitto "kristillisen perinteen mukaisena".
Palola julkaisi YouTubessa Salkku auki -nimistä videoblogia, jossa hän kertoi eduskunnan toiminnasta ja kansanedustajan työstä.
Perilymfa
thumb|right|200px|Perilymfaa löytyy sisäkorvan eteiskäytävästä (Scala vestibuli) ja kuulokäytävästä (Scala tympani) Perilymfa on korvan kuulo- ja eteiskäytävän sisältämää solujen ulkopuolista nestettä, joka on verrattavissa veriplasmaan ja selkäydinnesteseen. Perilymfan pääasiallinen kationi on natrium.
Rafael Aalto
Olavi Rafael ”Rafu” Aalto (23. huhtikuuta 1913 Aura – 18. maaliskuuta 1979) oli suomalainen pesäpalloilija.
Aalto pelasi Hämeenlinnan Pallokerhon pesäpallojoukkueessa, jossa hän voitti B-sarjan mestaruuden 1935 ja Suomen-mestaruuden 1936. Hän harrasti myös painia ja toimi Hämeenlinnan Voimailijain puheenjohtajana sekä muissa seuran tehtävissä. Aallolle on myönnetty Suomen urheilun hopeinen ansioristi.
He (kirja)
He on Asko Sahlbergin kirjoittama romaani vuodelta 2010. Teos on Sahlbergin yhdeksäs romaani, ja sen on kustantanut WSOY.
He on ulkoisesti pieni, mutta romaanina suuri, todellinen kirjallinen herkkupala. Se lähtee liikkeelle vuosien 1808–1809 Suomen sodan päättymisestä. Päähenkilöinä ovat veljekset Henrik ja Erik. Henrik on menettänyt mielitiettynsä Annan Erikille, joka on ottanut kotitilan isännyyden. Häneltä on viety myös Hevonen, isolla H:lla. Hevonen viittaa antiikin Kentauriin, jumalolentoon joka on puoliksi ihminen, puoliksi hevonen. Ylisuuriin mittoihin paisunut draama laskeutuu lopuksi inhimilliseksi murhenäytelmäksi.
Teos on muodoltaan historiallinen romaani, mutta sen sisältö on yleisinhimillinen eikä ajankohdalla ole varsinaisesti merkitystä: ihminen on aina sama ihmispolo ajasta ja paikasta riippumatta. Teosta on luonnehdittu shakespearelaiseksi draamaksi, siinäkin menee valtakunta Hevosesta, kuten Rikhard III:ssa. Rakenteellisesti se koostuu henkilöiden muistelmapalasista, joissa kukin vuorollaan kuvaa näkemäänsä ja kokemaansa.
Sahlberg sanoo etäännyttäneensä kertomuksen menneisyyteen, jotta lukija irtautuisi nykyhetkeen liittyvistä mielleyhtymistä. Aluksi vastapooleina näyttäytyvät veljekset paljastuvat Sahlbergin käsittelyssä paljon moniulotteisemmiksi, samoin kuin opportunistinen muonamies, joka aina putoaa jaloilleen. Teoksen ydin on petos ja kosto. Sahlberg sanoo, että petoksen kautta on hyvin hedelmällistä kuvata ihmistä, sillä se määrittää ihmistä, sitä kautta paljastuu hänen moraalinsa ja miten pitkälle hän on valmis menemään. Se on kuin eettinen röntgen, ja samalla siinä läpivalaistaan myös uhria ja sivustakatsojia. Koston henkilöitymä on lähes huutolaispoikana kasvanut, näennäisnarri, Mauri-serkku, jonka kauna on katkeroittanut. Henkilöidensä kautta Sahlberg pohtii myös sitä, minkä verran ihmisen kohtalo on määrätty jo syntymässä ja mikä on elämän vaikutusta.
Vieraan kielen keskellä elävällä Sahlbergilla kielen merkitys on kasvanut. Hän sanoo, että Suomessa kielen merkitys ja mahdollisuudet on käsitetty väärin; kun se on ymmärretty pelkäksi välineeksi, on menty täysin metsään. Hänen kieltään on kehuttu, sanottu että se on kuin Topeliuksen kieltä, josta on karsittu rönsyt pois.
Sahlbergin sanotaan tuoneen suomalaiseen kirjallisuuteen särmää, intohimoa ja ääniä marginaalista. Kuten tässäkin teoksessa, suuruus voi ilmentyä tappion myöntämisenä, vapautus häviönä ja mierontienä.
Shakkiavaus
pienoiskuva|Alkuasetelma shakissa Shakkiavaukseksi kutsutaan tiettyyn asemaan shakkipelin aloitusasemasta johtavaa siirtosarjaa. Koska eri siirtosarjat voivat johtaa samaan asemaan, avauksen nimi voi pelin edetessä vaihtua toiseksi (niin sanottu siirtovaihto). Avauksia kutsutaan pääsääntöisesti avauksiksi tai peleiksi tunnussiirron ollessa valkean valinta ja puolustuksiksi sen ollessa mustan valinta. Tunnusasemasta jatkuvia siirtosarjoja nimitetään kyseessä olevan avauksen muunnelmiksi tai varianteiksi.
Avaukset ovat saaneet erilaisia nimiä, kuten sisilialainen puolustus tai torjuttu kuningatargambiitti, mutta niiden luokitteluun on myös systemaattisia järjestelmiä, kuten ECO-koodisto. Erilaisia shakkiavauksia on tusinoittain ja niiden alamuunnelmia satoja. Kirjassa Oxford Companion to Chess on 1 327 avauksen ja muunnelman lista. Avaukset voivat vaihdella luonteeltaan asemallisista avauksista (kuten Rétin avaus ja monet torjutun kuningatargambiitin muunnelmat) hyvinkin taktisiin avauksiin (esimerkiksi latvialainen gambiitti ja preussilaisen pelin Traxler-gambiitti).
Standardeja, tunnettuja avaussiirtosarjoja (jotka on listattu referenssiteoksissa) kutsutaan teoriasiirroiksi. Nämä siirtosarjat on usein esitetty algebrallisella siirtomerkinnällä, avauspuuna tai avaussiirtotaulukkona. Uutta, ennen pelaamatonta siirtoa kutsutaan siirtouutuudeksi. Joissakin avauksissa parhaana pidetyt siirtosarjat saattavat käsittää yli 25 siirtoa (yksi siirto tässä tarkoittaa tässä valkoisen siirtoa ja mustan vastausta yhdessä). Shakkiammattilaisten arkeen kuuluu suuressa määrin juuri avausten opiskelu, ja koska avausteoria kehittyy jatkuvasti, on opiskelukin jatkuvaa.
Shakkiavausten tavoitteet
Vaikka avauksessa voidaan pelata monenlaisia siirtoja, päämäärät ovat yleisesti ottaen samoja. Päätavoitteet ovat:
Näiden ideoiden lisäksi muut keskipelin strategiset ideat voidaan myös toteuttaa avauksissa. Näitä ovat muun muassa sotilasläpimurtojen valmistelu, heikkouksien luominen vastustajan sotilasasemiin, keskustakontrollin vahvistaminen, kevyiden upseereiden strategisesti hyödyllinen vaihto (esimerkiksi lähettiparin saaminen) sekä tilaedun luominen (keskustassa tai sivustoilla).
Yleisesti ottaen monet shakkipedagogit (muun muassa Reuben Fine kirjassaan The Ideas Behind the Chess Openings) katsovat, että valkoisen tehtävä aloituksessa on pitää aloitetta yllä (koska valkoisella katsotaan olevan etu hänen siirtäessä ensin), ja mustan tehtävä on yrittää tasoittaa. Kuitenkin monet avaukset antavat mustalle mahdollisuuden pelata aggressiivisesti heti alusta.
KvM Jeremy Silmanin mukaan avauksen tarkoitus on luoda dynaamisia epätasapainoja (Silman käyttää termiä ”imbalance”), jotka määräävät keskipelin ja pelin strategisen luonteen. Esimerkiksi ranskalaisen puolustuksen Winawer-muunnelmassa valkoinen yrittää käyttää hyväkseen lähettiparia ja tilaetuaan luodakseen hyökkäysmahdollisuuksia mustan kuningaspuolelle, kun taas musta pyrkii yksinkertaistamaan asemaa (erityisesti vaihtamaan lähetin pois viedäkseen valkoiselta lähettiparin edun) ja luomalla vastahyökkäyksen valkoisen heikentyneitä kuningatarpuolen sotilaita vastaan.
Avausten nimet ja nimitykset
Tärkeät muutokset shakkisäännöissä 1400-luvun lopulla tekivät pelistä nopeampitempoisen, ja lisäsivät avausteorian merkitystä. Siksi varhaiset shakkikirjat, kuten Luis Ramírez de Lucenan vuoden 1497 teos sisältävät avausteoriaa, kuten myös Pedro Damianon (1512) ja Ruy López de Seguran (1561) kirjat. López de Seguran epäluulot siirtoa 2 ...Rc6 kohtaan johtivat siirtoon 3. Lb5 (siirtojen 1. e4 e5 2. Rf3 Rc6 jälkeen), ja tämä avaus, espanjalainen peli kantaa hänen mukaansa osassa maailmaa nimeä Ruy Lopez. Avausteoriasta tuli tieteellisempää 1840-luvulla, ja useimmat avaukset ovat saaneet nimensä tällä ja myöhemmällä ajalla. Avausten nimityksessä ei ole tosin liiemmälti systemaattisuutta, ja useilla nimillä on historiallinen tausta.
Vanhimmat avaukset ovat usein saaneet nimensä maista, paikannimistä sekä erisnimistä, esimerkiksi englantilainen, espanjalainen, ranskalainen, hollantilainen, skotlantilainen, venäläinen, italialainen, skandinaavinen ja sisilialainen. Kaupunkeja ja maantieteellisiä nimiä on myös käytetty, kuten wieniläinen, berliiniläinen, ja wilkes-barre. Katalonialainen avaus on saanut nimensä Espanjan Katalonian alueesta. Monet kuuluisat pelaajat saaneet nimensä avauksiin ja eritoten niitten muunnelmiin. Aina ei ole kuitenkaan ollut kyse pelaajasta, joka on ensimmäisenä pelannut kyseistä avausta, useimmiten pelaaja on popularisoinut avauksen tai julkaissut analyysia avauksesta. Pelaajien nimeä kantavia avauksia ovat esimerkiksi Ruy Lopez, Aljehinin puolustus, Morphyn puolustus ja Rétin avaus. Joissain avauksien nimissä mainitaan kaksi ihmistä, kuten Caro-Kannissa.
Jotkut avaukset ovat kuvailevia, kuten Giucco Piano (italiaksi ”hiljainen peli”, suomessa käytetään aloituksesta nimeä italialainen peli). Proosallisempia nimiä ovat esimerkiksi kolmiratsupeli sekä neliratsupeli. Kuvailevat nimet ovat kuitenkin harvinaisempia kuin nimien mukaan annetut.
Jollain avauksilla on hyvinkin hauskoja nimiä, kuten eläinten nimiä. Nämä ovat tyypillisesti 1900-luvulla kehittyneitä avauksia. Tuohon aikaan avausteoria oli jo jokseenkin kehittynyttä, ja nämä epätavalliset nimet ovatkin nimiä harvemmin pelatuille siirroille. Tällaisia nimiä ovat esimerkiksi orankiavaus, hippopotamus, elefanttigambiitti ja siili.
Avauksesta itsestäänkin käytetään monia erilaisia nimityksiä. Avauksen lisäksi yleisiä termejä ovat peli, puolustus, gambiitti ja muunnelma; vähemmän tunnettuja ovat systeemi, hyökkäys, vastahyökkäys, vastagambiitti ja käännetty avaus. Asiaa ei yhtään selvennä, että näitä termejä käytetään usein epäyhtenäisesti.
Pieni osa avauksista on myös anti-etuliitteisiä. Ne ovat muunnelmia, joita käytetään, kun halutaan välttää tietty (usein vaarallinen ja teoreettinen) avaus. Tällaisia ovat esimerkiksi anti-Marshall sekä anti-Meran.
Shakkiavausten luokittelu
Yksinkertainen tapa luokitella shakkiavauksia on esimerkiksi lajitella ne kuningassotilasavauksiin, kuningatarsotilasavauksiin ja muihin. Koska nämä kategoriat ovat hyvin laajoja, on yleistä jaotella ne vielä pienempiin osiin. Yksi järkevä tapa ryhmitellä avaukset on
Intialaiset puolustukset (1.d4 Rf6) luokittuvat kuningatarsotilaspeleihin, mutta ovat tärkeytensä vuoksi oma lajinsa.
Avopelit (1.e4 e5)
<br style="clear:both"/>
Suosituin toinen siirto valkoiselle on 2. Rf3, joka hyökkää mustan sotilaan kimppuun, valmistelee kuningaspuolen linnoitusta, ja tukee valkoisen mahdollista sotilassiirtoa d4. Mustan yleisin vastaus on 2 ...Rc6, joka yleensä johtaa espanjalaiseen peliin (3. Lb5), skotlantilaiseen peliin (3.d4) taikka italialaiseen peliin (3. Lc4 Lc5) tai preussilaiseen peliin (3. Lc4 Rf6). Jos musta haluaa pitäytyä symmetriassa ja tehdä vastahyökkäyksen siirrolla 2...Rf6, tuloksena on venäläinen peli. Philidorin puolustus 2...d6 on vähemmän pelattu nykyään, koska se antaa valkoiselle helpon tilaedun, samalla kun mustan asema on ahdas ja passiivinen, vaikkakin solidi. Muita vastauksia siirtoon 2.Rf3 nähdään huipputasolla ani harvoin.