cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalevi Helo
Poliittinen toiminta
Helo otti syksyllä 2010 puolueen jäseniksi Olavi Mäenpään (Suomen kansan sinivalkoiset) ja Matti Järviharjun (IKL). Heti eduskuntavaalien jälkeen kansallismieliset riitautuivat ja puolue alkoi hajota sisäisiin ristiriitoihin. Vapauspuolueen puheenjohtajaksi nousi syksyllä 2011 Lisbet Puttonen ja myöhemmin oikeudenkäyntien jälkeen Aluehallintoviraston (AVI) kokousluvalla 2013 Olavi Mäenpää. Helo erosi perustamastaan puolueesta 2013.
Loppuvuodesta 2017 Helo liittyi Suomen Kansa Ensin -puolueeseen (SKE). Hänet valittiin ensimmäisen kerran SKE:n hallituksen jäseneksi joulukuussa 2017.
Poliittiset näkemykset
Helo kannattaa ulkopolitiikassa sodanjälkeistä Paasikivi-Kekkosen linjan mukaista puolueettomuuspolitiikkaa ja pitää Nato-jäsenyyttä vaarallisena Suomen maantieteellisen sijainnin vuoksi. EU-jäsenyyttä hän pitää Suomen itsenäisyydelle haitallisena. Suomen jäsenyyttä Eurossa hän pitää Suomen taloudelle huonona vaihtoehtona. Hänen mielestään yhteisvaluutta hyödyttää ainoastaan Saksaa ja muutamaa Keski-Euroopan valtiota.
Vuoden 2011 eduskuntavaalien alla Kalevi Helo kirjoitti Ajan Suunta -lehdessä pääkirjoituksen jossa olevat tekstinkohdat menivät tutkintaan. Lehden kirjoituksista valtakunnansyyttäjä ei antanut tuomiota, mutta piti niitä tuomittavina kirjoituksina.
Yksityiselämä
Kalevi Helo on käynyt armeijan rauhanajan aseettoman palveluksen. Hän on painottanut alkoholista kieltäytymistä ja on absolutisti. Hän on kertonut urheilun positiivisista vaikutuksista kehoon ja mieleen.
Lárnakan suolajärvi
Lárnakan suolajärvi on suolajärvi Kyproksen saarella. Se sijaitsee saaren kaakkoisosassa heti Lárnakan kaupungin eteläpuolella.
pienoiskuva|vasen|Lárnakan suolajärveä ja [[Hala Sultan Tekken moskeija.]] Lárnakan suolajärvi on yksi Kyproksen kahdesta suuresta suolajärvestä; toinen on Limassolin suolajärvi. Lárnakan suolajärvi on näistä kahdesta pienempi ja suolaisempi. Se koostuu oikeastaan neljästä erillisestä suolajärvestä, joista kolme on yhteydessä toisiinsa. Suurin järvistä sijaitsee Lárnakan kaupungin ja Lárnakan kansainvälisen lentoaseman välisellä alueella. Pienemmät järvet sijaitsevat lentoaseman eteläpuolella.
Järvialue on merkittävä kosteikkoalue ja se on suojeltu Ramsarin sopimuksella. Suolajärven rannalla sijaitsee merkittävä Hala Sultan Tekken moskeija.
Casino (elokuvateatteri)
Casino oli vuosina 1913–1957 Turun Yliopistonkadulla toiminut elokuvateatteri, jossa järjestettiin myös teatteri- ja operettiesityksiä. Rakennuksen oli suunnitellut arkkitehti Alexander Nyström. Se purettiin vuonna 1957 ja tilalle rakennettiin kahdeksankerroksinen liike- ja asuinrakennus.
Casinon alkuaikojen vetonaulana oli amerikkalainen sähköpiano, ja teatterin mykkäelokuvien vakiosäestäjänä toimi Esko Nuorvan kvintetti, johon kuuluivat klarinetti, viulu, alttoviulu, sello ja piano. 1920-luvun alkuvuosina Casinossa oli joka kolmas ilta operettiohjelmistoa, jossa lauloivat muiden muassa Rafael Ramstedt, Matti Jurva ja J. Alfred Tanner. Näytelmien ja operettien esittäminen loppui kuitenkin pian, ja sen jälkeen Casino toimi pelkästään elokuvateatterina.
Varatuomari Plathinin jälkeen Casinon omistajana toimi muun muassa elokuvatuottaja August Sorjanen, joka omisti myös lukuisia muita elokuvateattereita eri puolilla Suomea. Yliopistonkadulla sijainneen Casinon purkamisen jälkeen sen omistaja Nil-Kinot Oy avasi Kauppiaskadulle toisen samannimisen elokuvateatterin, joka oli toiminnassa vuoteen 1987 saakka.
Nuolenpääkirjoitus
thumb|320px|Nuolenpääkirjoitusta savitaulussa noin vuodelta 2360 eaa. Nuolenpääkirjoitus eli kiilakirjoitus on sumerilaisten kehittämä kirjoitusjärjestelmä, jota käytettiin muinaisessa Mesopotamiassa. Nuolenpääkirjoitus koostuu erilaisina yhdistelminä esiintyvistä kiilan tai nuolenpään näköisistä merkeistä, jotka painettiin saveen erityisellä kolmisärmäisellä piirtopuikolla.
Nuolenpääkirjoitus kehittyi alun perin kuvakirjoituksesta tavukirjoitukseksi niin, että merkit säilyttivät alkuperäiset käsitearvonsa. Kirjoitus luotiin alun perin sumerin kieltä varten, mutta sittemmin babylonialaiset ja assyrialaiset sovelsivat sitä omaan kieleensä akkadiin. Myöhemmin myös indoeurooppalaista kieltä puhuneet heettiläiset ottivat nuolenpääkirjoituksen käyttöönsä.
Synty
thumb|Kishistä löydettyä kuvakirjoitusta, joka edelsi nuolenpääkirjoitusta.
Noin 8000 eaa. maanviljelyn synnyttyä alettiin käyttää savisia laskurahoja. Niillä laskettiin esimerkiksi tuotettua viljaa ja kauppatavaroita. Laskurahat pysyivät noin 4000 vuotta lähes muuttumattomina. Noin 4500–3750 eaa. alettiin käyttää mutkikkaita laskurahoja, joihin oli piirrelty erilaisia kuvioita. Tämä lienee ollut yksi merkki alkavasta kaupungistumisesta ja uusien keksintöjen luomasta tuotevalikoiman kasvusta. Noin 3700–3500 eaa. laskurahoja suljettiin pallomaisiin savikuoriin. Noin 3500–3400 eaa. alettiin laskurahojen kuvia painaa pallomaisin kuoriin, pian myös piirtää. Pallomainen kuori litistyi savitauluksi. Sitten oivallettiin, että laskurahojen määrät voi merkitä numeroilla laskurahojen kuvien viereen. Niinpä noin 3400–3200 eaa. mennessä syntyivät kuvamerkit ja numerot ns puolipiktografinen kirjoitus. Äännekirjoitus kehittyi varhaisesta kuvakirjoituksesta Uruk IV-kaudella Urukissa 3200–3100 eaa. Noin 3000 eaa. Džemdet Nasr -kaudella kuvakirjoitus kursivoitui ja yksinkertaistui, ja kääntyi 90 astetta oikealle. Kirjoitus lienee kehittynyt syntyneiden suurkaupunkien ja valtion tarpeisiin. Oli tarpeen merkitä asioita muistiin, kun väestömäärä oli suuri. Vasta varhaisdynastisella kaudella noin 2700–2600 eaa. alettiin kirjoittaa varsinaista nuolenpääkirjoitusta, joka oli tavukirjoitusta.
Sumerissa
Täysin kiistattomasti sumerilaista tekstiä on löydetty varhaisdynastisen kauden alun paikkeilta noin vuosilta 2800–2700 eaa. peräisin olevista kirjoituksista. Sitä edeltäneen varhaisen Uruk-kauden alusta peräisin olevien tekstien kielestä ei voida sanoa varmasti olivatko ne sumeria, sillä tekstit ovat piktografisia eivätkä sisällä informaatiota kieliopista tai sanojen ääntämyksestä.
Sumerilaiset ottivat noin vuonna 2600 eaa. kirjoitusvälinekseen halkaistun kaislankorren. Kirjoitusmerkit paineltiin savelle sen terävällä kulmalla. Koska näin ei saatu aikaan kaaria, kirjoitusmerkit muuttuivat kaarevista abstraktimmiksi. Sanavälejä ei merkitty. Kirjoitussuunnaksi vakiintui vasemmalta oikealle, minkä seurauksena kirjoitusmerkit käännettiin kyljelleen.
Nikosthenes-maalari
Nikosthenes-maalari oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 510–500 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty nimitys perustuu siihen, että hän maalasi savenvalaja Nikostheneen signeeraamia vaaseja.
Nuolenpääkirjoitus
Sumerissa
Varhaisdynastisella kaudella kirjoitus levisi kirjanpidollisista tehtävistä myös esimerkiksi kuninkaiden suorittamien urotekojen ikuistamiseen. Se synnytti tarpeen uusille kirjoitusmerkeille, joilla voitiin kuvailla abstraktejakin tapahtumia. Uusia kirjoitusmerkkejä muodostettiin viidellä erilaisella tavalla. Ensinnäkin saatettiin keksiä kokonaan uusi kirjoitusmerkki. Toinen tapa oli muokata jotakin jo olemassa olevaa kirjoitusmerkkiä esimerkiksi täydentämällä sitä tiheällä viivoituksella tai lisäämällä sen sisään tai ympärille muita merkkejä. Kolmas tapa oli luoda yhdysmerkkejä useasta merkistä. Tällöin saatettiin käyttää semanttisia tai foneettisia komplementteja, joilla viitattiin sanan merkitykseen tai ääntämykseen. Neljäs tapa oli sisällyttää uusi käsite johonkin jo olemassa olevaan merkkiin. Esimerkiksi ’sanaa’ tai ’puhumista’ tarkoittavaksi merkiksi otettiin suuta kuvaava merkki. Viides tapa muodostaa uusia merkkejä oli reebus-periaatteen hyödyntäminen, jossa uutta käsitettä kuvattiin samalla tavalla ääntyvällä merkillä, vaikka ne merkitsivätkin eri asiaa.
Nikosthenes-maalari
Nikosthenes-maalari työskenteli Nikostheneen ohella myös tämän työpajaa jatkaneelle Pamfaiokselle. Hän maalasi erityisesti kyliksejä eli viinimaljoja. Maalarin tyyliä on kuvattu huolimattomaksi. Hänen maalaustensa aiheina ovat erityisesti urheilijat, sotilaat ja juhlijat. Maalauksissa esiintyy myös jonkin verran myyttiaiheita.
Nuolenpääkirjoitus
Sumerissa
Kun tekstit olivat nyt aiempaa monimutkaisempia kirjalliselta sisällöltään, tarvittiin myös merkkejä kuvaamaan erilaisia kieliopillisia merkitysosasia. Tämä oli erityisen tärkeää sumerin kohdalla, sillä se on morfologisesti kompleksinen kieli. Kieliopillisia elementtejä kuvaavat merkit valikoitiin reebus-periaatteen mukaisesti samankaltaisesti ääntyvistä merkeistä. Tämän tuloksena oli logosyllabinen kirjoitusjärjestelmä, jossa sanavartaloa kuvattiin logogrammilla ja taivutuspäätteitä syllabisilla merkeillä. Tiettyjä kieliopillisia tunnuksia merkittiin joissain tapauksissa aina samoilla merkeillä, vaikka ne eivät foneettisesti vastanneetkaan kyseisen ajanjakson ääntämystä.
Muissa kielissä
thumb|400px|Nuolenpääkirjoitusmerkit yksinkertaistuivat ajan myötä. Ylimmällä rivillä kuvakirjoitusmerkkejä, toisella rivillä vanhoja babylonialaisia merkkejä, kolmannella rivillä assyrialaisia merkkejä, alinna [[Uus-Babylonia|uusbabylonialaisia merkkejä.]] Akkadilaiset omaksuivat sumerin kirjoitusjärjestelmän akkadin kielen kirjoittamiseen noin vuonna 2350 eaa. He omaksuivat sumereilta oman kielensä äännejärjestelmän mukaiset merkit ja käyttivät pääasiassa vain tavumerkkejä, harvemmin sumerilaisia logogrammeja. Sen jälkeen nuolenpääkirjoitus levisi muihinkin Mesopotamiassa ja sen ympäristössä puhuttuihin kieliin, kuten heettiin, elamiin ja hurriin. Vuosisatojen kuluessa merkkien muoto vieraantui muinaisista kuvamerkeistä ja kirjoitusjärjestelmä muuttui yhä enemmän syllabiseksi. Logogrammien karsiuduttua pois merkkien määrä supistui tuhannesta noin kahteensataan.
Akkadin kieltä on helpompi lukea kuin sumeria, sillä akkadissa nuolenpäämerkeillä on keskimäärin huomattavasti vähemmän potentiaalisia tulkintoja kuin sumerissa. Esimerkiksi merkki 𒆪 (KU) luetaan akkadissa lähes aina ku, mutta sumerissa se voidaan lukea yli kymmenellä eri tavalla. Sumerilaisen tekstin tulkitseminen oikein vaatiikin huomattavasti osaamista muun muassa kieliopista ja sumerilaisen kirjallisuuden käsitteistä. Joskus tekstin monitulkintaisuutta ei mitenkään voi kokonaan eliminoida.
Katoaminen
Sumerilaista kehityslinjaa oleva nuolenpääkirjoitus hiipui noin vuoteen 300 eaa. mennessä. Kokonaan se katosi viimeistään vuonna 200 jaa. korvautuen aramealaisella kirjoituksella.
Ratkaiseminen
Länsimaissa nuolenpääkirjoitukseen tutustuttiin vasta kun espanjalainen Garcia de Silva Figueroa löysi Persepoliin rauniot vuonna 1618. Aluksi arkeologit pitivät merkkejä vain koristeina. Tanskalainen Carsten Niebuhr alkoi vuonna 1770 selvittelemään nuolenpääkirjoitusta ja kokosi merkeistä luettelon. Saksalainen Georg Grotefend päätteli 1800-luvun alussa nuolenpääkirjoituksen olevan aakkoskirjoitusta ja löysi kirjoituksista tunnettujen kuninkaiden nimiä. Seuraavina vuosikymmeninä muut tutkijat laajensivat sanaluetteloja ja havaitsivat kyseessä olevan tavukirjoituksen.
Vuonna 1847 englantilainen Henry Rawlinson löysi Länsi-Iranista Behistunin kalliokirjoituksen, jossa sama teksti oli kirjoitettu kolmella eri kielellä ja kahdella kirjoitusjärjestelmällä, mukaan lukien akkadilainen nuolenpääkirjoitus. Tämän perusteella Rawlinson ja Edward Hincks pystyivät ratkaisemaan akkadilaisen nuolenpääkirjoituksen. Sumerin kieli opittiin tulkitsemaan nuolenpääkirjoituksista 40 vuotta myöhemmin.
Nuolenpääkirjoituksen ratkaisemisen myötä aiemmin täysin tuntematonta muinaista mesopotamialaista kirjallisuutta voitiin nyt lukea. Monen muun tekstin ohella löydettiin Gilgamesh-eepos, ja monelle raamatulliselle tekstille kuten paratiisikertomukselle ja vedenpaisumuskertomukselle löydettiin mesopotamialainen alkuperä.
Translitterointi
(LUGAL edustaa logogrammia KUNINGAS, tässä kontekstissa se on akkadiksi luettava 'ar') (SI ja LA foneettisia komplementteja) vaihtoehtoinen (harvinaisempi) translitterointiasu: ddumu-zi-ab:zu (jossa kaksoispiste ilmaisee käänteistä merkkijärjestystä).
Alaindekseillä ja aksenttimerkeillä viitataan kirjoitusmerkkiin. Näin voidaan kertoa, mitä merkkiä kirjoituksessa on käytetty tietyn tavun tai sanan kirjoittamiseen. Täten indeksit rajoittavat mahdollisten homonyymien määrää, ja estävät väärintulkintoja. Indeksittömänä ka-diĝir-raki 'Babylon' voitaisiin tulkita joko 'jumalan portti', 'jumalan suu', 'jumalan maito', jumalan kettu' jne., mutta käyttämällä indeksiä 2 voidaan välittömästi osoittaa, että kyseessä on kirjoitusmerkki KA2, jonka kyseinen lukuasu tarkoittaa porttia 'ka2'.
Usein akuuttiaksenttia käytetään alaindeksin 2, ja gravisaksenttia alaindeksin 3 sijasta. Melko vakiintunut käytäntö kuitenkin on, että aksentteja käytetään lukuasujen- ja indeksejä merkkien nimien yhteydessä (kolme on suurin indeksi, joka voidaan merkitä aksentein).
! ääntö(liki)asu !! merkitys !! kirjoitusmerkin nimi
Determinatiivit, eli määritteet merkitään translitteraatioon yläindeksoituina - transkriptioon niitä ei merkitä, eikä niitä tekstiä luettaessa äännetä. Determinatiivien tehtävänä oli vähentää tarvittavien logogrammien määrää. Esimerkiksi logogrammilla APIN (auran kuva), voidaan eri determinatiivein ilmaista monia aihepiiriin liittyviä asioita.
! kirjoitusasu !! ääntö(liki)asu !! merkitys
Sumeria ja heettiä translitteroitaessa determinatiivit merkitään niiden sumerilaisessa asussa. Akkadin, babylonian ja assyrian kanssa käytetään usein niiden akkadilaisia variantteja. Yleisiä determinatiiveja ovat muun muassa
Monet nuolenpäämerkit koostuvat useammasta kuin yhdestä merkistä. Osa merkeistä, kuten A (VESI) ovat suhteellisen produktiivisia ja sisältyvät moniin tarkoitteeltaan nestemäisiin merkkeihin. Pisteellä erotetaan peräkkäin olevat merkit, A.AN = VESI.TAIVAS > eg 'sade'. Merkki } kertoo, että sitä seuraava merkki on edeltävän merkin sisällä, esimerkiksi GA2}AN mm. ama 'äiti'. Gunua, eli "viivoitusta", merkitään symbolein @g: SAG@g = KA. Plus-merkillä voidaan ilmaista kahta tiiviisti toisiinsa liittynyttä merkkiä GAL+LÚ = LUGAL (SUURI+MIES = KUNINGAS).
Alkuperäisen tekstin laadun- ja siinä mahdollisesti olevien kirjoitusvirheiden kuvaamiseen on olemassa melko yhtenäiset merkintätavat.
Kirjosiipikardinaalit
Kirjosiipikardinaalit (Pheucticus) on kardinaalien heimoon kuuluva lintusuku.
Mamiya
Mamiya on japanilainen vuonna 1940 perustettu kameravalmistaja, joka erikoistui ammattivalokuvaajien tarpeisiin valmistamalla monia rullafilmiä käyttäviä kameramalleja. Nykyisin Mamiya kehittää ammattilaistason digitaalisia kuvauslaitteita, ja yhtiön englanninkielinen nimi on Mamiya Digital Imaging Co., Ltd. Yritys työllistää noin 200 ihmistä ja sillä on kaksi tehdasta. Mamiyan tytäryritykset Kasco ja USTMamiya valmistavat golfvälineitä. Konsernin on vuodesta 2009 omistanut tanskalainen, ammattikuvaajien digitaaliratkaisuja kehittävä Phase One.
Historiaa
Mamiya-kamerayhtiön perusti kamerasuunnittelija Seiichi Mamiya yhdessä rahoittajansa Tsunejiro Sugawaran kanssa vuonna 1940. Yritys tuli aluksi tunnetuksi 120-filmikoon kameroista Mamiya Six (1940) ja Linhofin kameroita muistuttavasta lehtikuvauskamerasta Mamiya Press (1960). Läpi 1950-luvun valmistettu Mamiyaflex oli kaksisilmäinen rullafilmikamera, jonka objektiivit (80, 105, 135 ja 180 mm) olivat vaihdettavia. Sen seuraaja oli C Professional -sarja, joka noudatti samaa periaatetta.
Vuosina 1949–1984 yritys valmisti myös kinofilmikoon kameroita, Mamiya-35 (1949), Mamiya Prismat (1961) ja viimeisenä Z-sarja 1970-luvulta 1980-luvulle. Tuotemerkkinä käytettiin ainakin 1960- ja 1970-luvun järjestelmäkameroissa pienellä kirjoitettua tekstiä mamiya/sekor.
Mamiyan tunnetuimpia keskikoon filmikameroita oli studiokuvausammattilaisten suosioon noussut yksisilmäinen peiliheijastuskamera RB67, jonka kuvakoko oli 6 × 7 cm. Siitä kehittyi sähköisellä sulkimella varustettu RZ67. Vuonna 1975 esitelty, niin ikään yksisilmäinen M645 käytti 6 × 4,5 cm kuvakokoa ja muuttui myöhemmin automaattitarkenteiseksi.
Rullafilmiä käyttävissä ammattikameroissa Mamiyan kilpailijoita olivat Hasselblad, Bronica, Rollei ja Pentax. Kun useimmat tämän koon kameravalmistajat siirtyivät digitaaliaikaan suunnittelemalla olemassa oleviin kamerarunkoihinsa filmikasetin sijaan kiinnitettäviä ”digiperiä”, Mamiya kehitti ensimmäisen digikameransa ZD:n (2004) puhtaalta pöydältä. Siihen sopivat kuitenkin 645-mallin automaattitarkenteiset objektiivit. Mamiya suunnitteli kameroihinsa myös digiperiä, mutta ne tulivat aluksi markkinoille digitekniikan nopeasta kehityksestä jo valmiiksi jälkeen jääneinä.
BMW F 800 GS
BMW F 800 GS tai BMW F800GS on BMW:n valmistama matkaenduromallinen moottoripyörämalli. Malli tuli markkinoille vuonna 2008.
Tekniikka
Sen moottori on sama kuin mallissa F 800 S. F 800 GS:ssä on paljon yhtäläisyyksiä mallin F 650 GS (samana vuonna valmistetun) kanssa, esim. runko ja moottori, F 800 GS:n moottorin ollessa kuitenkin 14 hv tehokkaampi.
F 800 GS:ssä käytetään saman tyyppistä takaiskunvaimentajaa kuin mallissa R 1200 GS. Niissä on WAD-mallinen takaiskunvaimentaja, joka mukautuu tienpinnan mukaan tunnistimen avulla.
F 800 GS:ssä on pinnavanteet. Sen rengaskoot ovat: edessä 90/90-21 ja takana 150/70-17.
F 800 GS painaa 185 kg kuivana, ja tankattuna 223,0 kg. Sen painojakauma on 45,9% edessä ja 54,1% takana.
Rikollinen nainen
Rikollinen nainen on Teuvo Tulion ohjaama elokuva vuodelta 1952. Käsikirjoituksen tähän Tulion kahdenteentoista ohjaukseen teki Regina Linnanheimo, joka myös näyttelee sen pääosan.
Tässä elokuvassa, kuten neljä vuotta myöhemmin Tulion ohjauksessa Olet mennyt minun vereeni, Linnanheimo uskaltautuu esiintymään rumana, tällä kertaa mielisairaana vankina.
Arviot
Elokuva sai aikalaiskriitikoilta toisaalta-toisaalta-arvosteluja. Tuliota pidettiin ilman muuta taitavana elokuvantekijänä, mutta yksityiskohtien virheet ärsyttivät monia. Tulion visuaalinen tyyli, alleviivaava musiikki ja Linnanheimon mielikuvituksellinen käsikirjoitus sopivat kuitenkin myöhemmän arvostelijan mukaan saumattomasti yhteen. Vaikka tarinan juonen kuvioita pidetään teennäisinä, niistä nousee hurjaa näyttelemistä ja kuvakerrontaa, joiden kautta syntyvä kuva hulluudesta ravistelee tuolloista kaunisteltua filmitähtikuvaa.
Chris Powell
Chris Powell (s. 2. maaliskuuta 1978 Phoenix, Arizona) on yhdysvaltalainen henkilökohtainen kuntosaliohjaaja ja -valmentaja. Parhaiten hänet tunnetaan televisiosarjasta Hurja Painonpudotus Extreme Weight Loss.
Olet mennyt minun vereeni
Olet mennyt minun vereeni on Teuvo Tulion ohjaama elokuva vuodelta 1956.
Mennyttä muisteleva tehtaantyttö Rea (Regina Linnanheimo) palaa hetkeen, joka muutti hänen elämänsä. Tytöstä naiseksi kasvavan Rean alkoholinhuuruinen kohtalo kietoutuu kahden miehen, säveltäjä Tauno Tarraksen (Ami Runnas) ja merikapteeni Erkin (Åke Lindman), ympärille.
Elokuva valmistui hitaasti, ja Suomen kansallisfilmografian mukaan se edusti valmistuttuaan jo mennyttä aikakautta. Niinpä sen yleisömenestys oli kehno. Myös aikalaiskriitikot totesivat, että aika oli ajanut sen ohi. Elokuvan käsikirjoituksen on tehnyt Regina Linnanheimo nimimerkillä Arel, ja pääosan hän kirjoitti itselleen. Linnanheimon näyttelijäsuorituksen sanotaan kuuluvan hänen parhaisiinsa.
Arviot
Aikalaisarvioissa elokuva ei juuri saanut kiitosta. Esimerkiksi Modest Savtschenko (Työkansan Sanomat) totesi, että Tulio ”elää yhä 1930-luvun tyylipyrkimysten lumoissa”. Olavi Veistäjä (Aamulehti) havaitsi kuitenkin hyvääkin: ”joukossa useita erinomaisia yksityiskohtia, kohtauksia, kuvakulmia, tunnelmatehosteita”.
Punajalohaukka
Punajalohaukka (Falco deiroleucus) on neotrooppisen alueen jalohaukka.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 35 cm. Se on kuin isokokoinen pikkujalohaukka, sillä on musta pää ja selkä, valkoinen kurkku ja oranssi rinta, alaperä ja "housut". Koivet ja vahanahka ovat keltaiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen
Punajalohaukoilla erotetaan kaksi eri populaatiota, joista pohjoisempi asuu Meksikon eteläosista läpi Keski-Amerikan Panaman länsiosiin, ja eteläisempi Panaman itäosista Kolumbiaan ja Guyanaan ja sieltä Andien itäreunaa aina Argentiinan pohjoisosiin saakka. Lajin elinympäristön ala on noin 3,3 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaatio on kooltaan vähintään 10 000 aikuista yksilöä.
Elinympäristö
Punajalohaukat asuvat trooppisissa sademetsissä ja muissa luonnontilaisissa metsissä. Paikoin ne asuvat myös avohakkuiden reunametsiköissä ja puustoisilla savanneilla.
Lisääntyminen
Pesä on usein kalliojyrkänteen ulkonemalla, suuren puun päällyskasvin tai itse puun kolossa, palmun latvassa tai vanhassa Mayatemppelissä. Naaras munii 2–4, tavallisesti kolme munaa, joita se hautoo noin kuukauden. Koiras hankkii naaraalle ja poikasille ravinnon pesinnän aikana. Poikaset jättävät pesän noin 40 päivän ikäisinä.
Snežana Pajkić
Snežana Pajkić (, s. 23. syyskuuta 1970 Cuprija) on Jugoslaviaa edustanut keskimatkojen juoksija.
Pajkić sai Ateenan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1986 pronssia 1 500 metrillä ajalla 4.16,03. Lisäksi hän oli seitsemäs 800 metrin juoksussa. Hän voitti saman ikäluokan Euroopan-mestaruuden 1 500 metrillä Birminghamissa 1987 ajalla 4.16,09 ja oli toinen Välimeren kisojen 800 metrillä Latakiassa 1987. Sudburyn alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1988 hän saavutti hopeaa 1 500 metrillä ajalla 4.16,19 ja oli kuudes 800 metrillä. Hän voitti saman ikäluokan Euroopan-mestaruuden 1 500 metrillä Varaždinissa 1989 ajalla 4.13,34.
Pajkić voitti Splitin EM-kilpailuissa 1990 kultaa 1 500 metrillä ennätyksellään 4.08,12. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä. Hän voitti Jugoslavian-mestaruuden 800 metrillä 1991 ja 1992, 1 500 metrillä 1986, 1987, 1988, 1990 ja 1991 sekä 3 000 metrillä 1986, 1987 ja 1990.
Botswana kesäolympialaisissa 2012
Botswana osallistui Lontoon kesäolympialaisiin 2012 siihen mennessä pienimmällä joukkueellaan olympialaisissa; vain neljä urheilijaa pääsi kisoihin. Toisaalta Botswana sai näissä kisoissa ensimmäisen olympiamitalinsa, kun Nijel Amos otti hopeaa miesten 800 metrin juoksussa. Maan lipunkantajana toimi avajaisissa yleisurheilija Amantle Montsho ja päättäjäisissä nyrkkeilijä Oteng Oteng.
King for a Day
King for a Day on suomalaisen Francine-yhtyeen kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005.
Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat singleinäkin julkaistut "King for a Day" sekä "You Get Me Wrong".
NAFTA
thumb thumb|NAFTAn allekirjoittamisseremonia Pohjois-Amerikan vapaakauppasopimus eli NAFTA oli Kanadan, Meksikon ja Yhdysvaltain välinen vapaakauppasopimus ja se oli voimassa 1.1.1994-30.6.2020. Sopimus oli Euroopan unionin sisämarkkinoiden kanssa pisimmälle kaupankäyntiä vapauttava sopimus koko maailmassa.
Kritiikki
Voimaan astuttuaan sopimus herätti paljon vastarintaa muun muassa alkuperäiskansojen ja ympäristöaktivistien sekä -järjestöjen keskuudessa, ja Meksikossa zapatistit nousivat välittömästi kapinaan.
Sopimusta on kritisoitu laajasti ympäri maailmaa. Muun muassa kanadalainen globalisaatiokriitikko Naomi Klein on arvostellut sopimusta erityisesti ihmisoikeuksien polkemisesta sekä köyhien ja rikkaiden välisten varallisuuserojen kasvattamisesta. Yhdysvaltalaisen Tuftsin yliopiston tekemän tutkimuksen mukaan Naftan ansiosta Meksikoon on syntynyt noin 700 000 uutta teollisuustyöpaikkaa samalla, kun noin kaksi miljoonaa maanviljelijää on jäänyt sopimuksen takia työttömiksi.
Onesimos
Onesimos voi viitata seuraaviin:
Moshe Sanbar
thumb|Moshe Sanbar Moshe Sanbar (29. marraskuuta 1926 Kecskemét, Unkari – 1. lokakuuta 2012 Tel Aviv, Israel) oli israelilainen taloustieteilijä, joka johti 1971–1976 Israelin keskuspankkia.
Kuninkaankatu (Rauma)
Kuninkaankatu (ent. Rautilankatu) on Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvassa Vanhassa Raumassa sijaitseva katu, joka kulkee alueen pohjoisosan halki itä-länsi-suunnassa. Hieman yli 800 metrin pituinen katu ohittaa muun muassa Kauppatorin päättyen Nortamonkadulle Rauman Kanalin tuntumaan. Kuninkaankatu on Kauppakadun ohella toinen Vanhan Rauman pääkaduista. Se on varsinkin kesäaikaan suosittu ostoskatu, jolla sijaitsee lukuisia pieniä liikkeitä sekä ravintoloita ja kahviloita.
Historia
Kuninkaankatu periytyy samalta ajalta kuin Vanhan Rauman nykyinen asemakaava. Vuonna 1661 annettiin kehotus uuden torilta Porintullille johtavan kadun rakentamisesta. Kadun nimeksi on mainittu Kuninkaankatu, mutta eräät tutkijat, kuten Aina Lähteenoja ja myöhemmin Markus Hiekkanen, ovat tulkinneet sen tarkoittavan nykyistä Kauppakatua. Joka tapauksessa Kuninkaankatu on syntynyt viimeistään vuoden 1682 kaupunkipalon jälkeen ja se on merkitty 1700-luvun alussa piirrettyyn karttaan, jota nykyään säilytetään Ruotsin sota-arkistossa.
Monacon merimuseo
thumb|left|180px|Museon luurankokokoelmaa
Albert I oli merkittävä merenkävijä ja -tutkija. Osa museosta on omistettu hänen tutkimuksilleen. Museossa on Albertin keräämiä eläinnäytteitä, mm. 20-metrinen valaan luuranko, ja malleja hänen tutkimusaluksistaan. Rakennuksen kellarikerroksessa sijaitsee akvaario, jossa on yli 4000 kalalajia ja selkärangattomia 200 heimosta. Akvaarion keskusosan muodostaa vuonna 2001 valmistunut haiallas.
Kuninkaankatu (Rauma)
Kadun reitti
Korttelia myöhemmin Kuninkaankatu levenee pieneksi Hauenguano-nimiseksi aukioksi, jonka etelälaidalla sijaitsee vuonna 1795 rakennetussa Pinnalan talossa toimiva Rauman taidemuseo. Vanhan Rauman toinen pääkatu Kauppakatu yhtyy aivan Hauenguanon tuntumassa Itäkatuun, joka on yksi Kuninkaankadun kanssa risteävistä poikkikaduista. Korttelin verran Itäkadusta eteenpäin puolestaan tulee vastaan toinen Kuninkaankadun ja Kauppakadun yhdistävä katu, Kitukränn. Se on Suomen kapein katu, joka on vain noin 2,5 metrin levyinen. Ennen Rauman kauppatoria Kuninkaankadun kanssa risteää vielä pohjois-etelä-suuntainen Isopoikkikatu. Kauppatorin kohdalla sijaitsi Kuninkaankadun varrella alun perin asuinrakennuksia ja toriksi se muutettiin vasta 1900-luvun alussa. Asuinrakennusten purkamisen jälkeen muodosti nykyisenkokoinen tori, joka ulottuu Kauppakadulta Rauman raatihuoneen edustalta aina Kuninkaankadulle saakka.
Monacon merimuseo
Ensimmäisessä kerroksessa on monia vaihtuvia näyttelyitä, ja ylimmän kerroksen terassilta on näkymä Monacoon ja Rivieralle. Rakennuksessa on myös museomyymälä.
Aeroekologia
Aeroekologia on monitieteellinen tutkimusala, jossa analysoidaan ekologian, meteorologian, fysiikan sekä tietokonemallinnuksen avulla lintujen, hyönteisten, lepakoiden, siitepölyn ja mikrobien riippuvaisuutta alimmista ilmakehän kerroksista. Aeroekologia eli ilmakehän ekologia on uusi tapa tutkia eri lajien liikkeitä ja muuttoa sekä sairauksien leviämistä. Samalla voidaan analysoida ja mallintaa itse ilmakehääkin.
Kuninkaankatu (Rauma)
Kadun reitti
Kauppatorin jälkeen Kuninkaankatu jatkuu vielä neljän korttelin verran länteen ennen yhtymistään Nortamonkatuun. Viimeinen etelänpuoleinen kortteli sijaitsee Vanhan Rauman puutaloalueen ulkopuolella ja sen varrella on kadun muusta rakennuskannasta poiketen 1960–1970-luvuilla valmistuneita liike- ja asuinrakennuksia.
Isokorva-australianhyppyrotta
Isokorva-australianhyppyrotta (Notomys macrotis) oli Muridae-heimon jyrsijälaji.
Monacon merimuseo
Jacques-Yves Cousteau oli museon johtaja vuodesta 1957 lähtien usean vuosikymmenen ajan.
Aeroekologia
Käsitteen on tehnyt tunnetuksi Bostonin yliopiston biologian professori Thomas H. Kuntz. Tutkijat hyödyntävät säätutkaverkostoja ja yksittäisiä tutkia paikantaakseen lintu- ja lepakkoparvet. Myös infrapunakameroita käytetään ja yksittäisiin lepakoihin voidaan kiinniittää radiovastaanottimia. Esimerkiksi lepakoiden liikkeistä saadulla tiedolla analysoidaan viljelysmaiden vuodenaikaista ja vuosittaista muuttumista ilmastonmuutoksen edetessä.
Isokorva-australianhyppyrotta
Isokorva-australianhyppyrotan ruumiin pituus oli 11,7–11,8 senttimetriä ja hännän pituus 12,9–13,6 senttimetriä. Sen turkki oli päältä harmaanruskea ja vatsasta himmeänvalkoinen. Korvien pituus oli huomattavan suuri, noin neljäsosa koko ruumiin mitasta.
JCVD
Suomessa elokuva sai ensi-iltansa Night Visions -elokuvajuhlissa 4. huhtikuuta 2009.
Juoni
Van Damme on joutunut urallaan pohjamutiin. Hän on joutunut rahapulaan ja oikeuteen lapsensa huoltajuuskiistan vuoksi. Van Dammen agenttikaan ei löydä hänelle kunnon roolia Steven Seagalin vietyä häneltä elokuvaroolin nenän edestä. Van Damme päättää palata takaisin Belgiaan selvittämään tilanteensa. Matkalla hän poikkeaa postissa hakemaan kirjekuoressa tulleet rahat. Epäonnekseen posti on ryöstäjien hallussa ja Van Damme joutuu muiden siviilien ohella panttivangiksi. Ryöstäjät päättävät käyttää näyttelijää hyväkseen ja antavat hänen puhua puhelimen kautta lunnaita roistoille. Tämä saa poliisit ja median luulemaan Van Dammen olevan postiryöstön takana.
Arvostelu
Elokuva herätti pääosin positiivista palautetta, ja muun muassa Time-aikakauslehti piti Van Dammen näyttelijäsuoritusta vuoden 2008 toiseksi parhaana elokuvaroolisuorituksena heti Heath Ledgerin jälkeen.
Kuvaukset
Elokuvan kuvauspaikkoina olivat Bryssel ja Schaerbeek, Belgiassa ja Luxemburg.
Limassolin suolajärvi
Limassolin suolajärvi eli Akrotírin suolajärvi (Αλυκή Ακρωτηρίου, Alykí Akrotiríou) on suolajärvi Kyproksen saarella. Se on Kyproksen suurin järvi ja koko itäisen Välimeren tärkeimpiä kosteikkoalueita. Järven pinta-ala on noin 10,65 km².
pienoiskuva|vasen|Limassolin suolajärveä. Limassolin suolajärvi sijaitsee Kyproksen eteläosassa Akrotírin niemimaalla Isolle-Britannialle kuuluvalla Akrotírin tukikohta-alueella. Se on yksi Kyproksen kahdesta suuresta suolajärvestä; toinen on Lárnakan suolajärvi. Limassolin suolajärvi on näistä kahdesta hieman vähäsuolaisempi. Järvi täyttyy talvella ja kuivuu kesällä lähes kokonaan. Suolajärven pinta on noin 2,5 metriä merenpinnan alapuolella. Sen syvyys on suurimmillaankin vain noin metri.
Järvi on merkittävä lintualue erityisesti marras-maaliskuussa. Se on suojeltu Ramsarin sopimuksella.
Songs from the Crystal Cave
Songs from the Crystal Cave on ensisijaisesti näyttelijänä tunnetun Steven Seagalin vuonna 2005 ilmestynyt esikoisalbumi. Seagal itse laulaa ja soittaa kitaraa levyllä. Levy yhdistelee kantria, maailmanmusiikkia, poppia ja rockia. Monet lauluista heijastavat Seagalin henkistä ja buddhalaista taustaa.
Levyllä esiintyvät myös muusikot Stevie Wonder ja Lady Saw.
Seagal on joskus tuottanut soundtrackeja elokuviinsa. Muun muassa kappale ”Girl It’s Alright”, esiintyy elokuvassa Into the Sun.
Sotakollegio
Sotakollegio oli 1634–1865 toiminut Ruotsin maavoimia johtanut keskusvirasto. Sen tehtävistä annettiin ensimmäiset säädökset vuoden 1634 hallitusmuodossa, jossa sitä kutsuttiin sotaneuvostoksi. Sotakollegio-nimitys vakiintui kuitenkin pian käyttöön.
Sotakollegion tehtävänä oli huolehtia värväyksestä, katselmuksista, sotilasrakennuksista ja linnoituksista. Se valvoi myös ylimpänä virastona sotaväkeä ja sen varustuksia sekä toimi ylisotaoikeutena. Valtakunnan marski toimi sotakollegion presidenttinä ja kollegion jäseninä oli kaksi valtaneuvoston sotilasjäsentä sekä neljä muuta upseeria.
Vuonna 1782 tehdyssä organisaatiouudistuksessa sotakollegio jaettiin viiteen departementtiin. Myöhemmin kollegion komentoasiat annettiin kenraaliadjutantille ja muiden kuin taloudellisten asioiden tuomiovalta siirrettiin sotaoikeudelle. Sotakollegion organisaatiota ja työtapoja järjesteltiin useilla 1800-luvulla annetuilla johtosäännöillä. Virasto lakkautettiin 1865 ja sen tehtävät siirrettiin uudelle keskusvirastolle, armeijahallitukselle.
Marathása
pienoiskuva|Marathásan alue merkittynä Kyproksen karttaan vaaleanruskealla. Marathása (Μαραθάσα eli Κοιλάδα Μαραθάσας, Koiláda Marathásas) on laakso Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella. Sen nimi tulee oletettavasti alueella kasvavasta fenkolista (márathos). Alueen suurimpia kyliä ovat Kalopanagiótis, Moutoullás, Oíkos, Pedoulás ja Pródromos.
Aiheesta muualla
34.91667°N, 32.83333°W
HMS Sturdy
HMS Sturdy (viirinumero H28) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin S-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin kesäkuussa 1917 vuosien 1917-1918 laivasto-ohjelman 12. tilauksessa Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin maaliskuussa 1918. Alus laskettiin vesille 25. kesäkuuta 1919 ja valmistui 15. lokakuuta, jolloin se oli varustettu miinalaivaksi.
Palvelus
Alus oli Kotilaivastossa, kunnes se sijoitettiin reserviin. Vuonna 1939 alus palautettiin palvelukseen, minkä jälkeen se valmistautui elokuussa siirtoon Kiinan asemalle Hongkongiin. Alus matka keskeytyu syyskuussa Välimerelle, jossa se aloitti partioinnin. Vuoden lopulla alus siirrettiin suojaamaan Atlantin saattueita, kunnes se siirrettiin kesäkuussa 1940 läntisen reitin alaisuuteen. Alus suojasi saattuetta HG53 Gibraltarilta Cape Finisterreen siirtyessään takaisin kotimaahan.
Alus suojasi 18. lokakuuta hävittäjä HMS Whitehallin, miinanraivaaja HMS Jasonin, korvettien HMS Hibiscuksen, HMS Heliotropen, HMS Coreopsiksen ja HMS Arabiksen sekä troolarien HMS Lady Elsan, HMS Blackflyn ja HMS Anglen kanssa Halifaxista saapuvaa saattuetta HX73, joka joutui seuraavana päivänä Saksan laivaston sukellusveneiden hyökkäyksen kohteeksi. Hyökkäyksessä 12 kauppa-alusta upotettiin ja kaksi vaurioitui.
Sturdy ajoi 30. lokakuuta karille Tireen saaren edustalla Skotlannin rannikolla, jolloin alus tuhoutui. Viisi aluksen miehistönjäsentä hukkui, kun he yrittivät uida rantaan. Hukkuneet on haudattu Sorobyn hautausmaahan.
Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
Las Vegasin Grand Prix 1982
Las Vegasin Grand Prix 1982 oli kauden viimeinen kilpailu. Se järjestettiin 25. syyskuuta Yhdysvaltain Las Vegasissa sijainneen Caesar's Palace -hotellin pysäköintialueella. Kilpailun voitti Tyrrell-kuljettaja Michele Alboreto, jolle voitto oli uran ensimmäinen. Suomalaisittain kilpailu oli historiallinen, sillä Keke Rosberg varmisti siellä uransa ensimmäisen F1-mestaruuden.
Ennen kilpailua
Tilanne MM-sarjassa oli seuraavanlainen: Rosberg johti sarjaa yhdeksän pisteen erolla ennen hänen lähintä uhkaajaan John Watsonia. Didier Pironi oli sarjassa toisena kolme pistettä Rosbergia perässä, mutta hänen mahdollisuutensa mestaruuteen olivat menneet Saksan GP:n loukkaantumisen takia, eikä hän ollut mukana kauden päätöskilpailussa. Watsonin oli voitettava kilpailu ja Rosbergin jäätävä pisteittä, jotta hän olisi mestari. He olisivat silloin päätyneet tasapisteisiin, mutta Watsonilla olisi kolme osakilpailuvoittoa Rosbergin vain yhtä vastaan.
Aika-ajot
Aika-ajoissa Renault-kaksikko Alain Prost ja René Arnoux valtasivat jälleen eturivin. Prost kiersi radan ajassa 1.16,356, mikä merkitsi keskinopeutta 172,082 km/h. Kolmanneksi tullut Alboreto jäi heistä yli sekunnin. Rosberg sijoittui aika-ajoissa kuudenneksi, Watsonin hyydyttyä yhdeksänneksi. Aika-ajoissa kahdeksanneksi sijoittunut Patrick Tambay päätti lopulta jättää kilpailun väliin selkävaivojen takia.
Aika-ajot ajettiin hautovan kuumissa oloissa, joissa turboilla oli vaikeuksia. Ajot olivat melkoista romurallia, jossa neljä autoa törmäili. Ensimmäisenä ajoi seinään Raul Boesel Marchillaan. Auto romuttui korjauskelvottomaksi. Seuraavaksi Mauro Baldi törmäsi verkkoaitaan. Sitten Jean-Pierre Jarierin auton oikea etupyörä kosketti reunaan ja irtosi. Ohjauskyvytön auto törmäsi vauhdilla reunamuurin edessä olleeseen rengaskasaan. Lopuksi Eliseo Salazar romutti autonsa törmäämällä reunamuuriin.
Kilpailu
Startissa molemmat Renaultit pitivät sijansa, kuten myös kolmantena lähtenyt Alboreto. Perässä seurasivat Riccardo Patrese, Mario Andretti, Rosberg ja Nelson Piquet. Jo toisella kierroksella Arnoux ohitti johdossa olleen Prostin ja siirtyi kilpailun johtoon. Kierroksella 15. Prost palasi kärkeen kun Arnouxin moottori hajosi jälleen kerran. Kierroksella 52. Prostin Renault alkoi täristä huolestuttavasti, jolloin Alboreto nousi hänestä ohi. Tyrrellille merkittiin pian ensimmäiset johtokierrokset moneen vuoteen. Kierroksella 56. letkan keskivaiheilta lähtenyt Watson nousi toiseksi, mutta Rosbergin ajaessa viidentenä, olivat McLaren-kuljettajan mahdollisuudet mestaruuteen käytännössä menneet. Prost putosi jälleen alaspäin kun Eddie Cheever Ligierillään ohitti hänet.
Michele Alboreto ajoi helppoon voittoon, Watsonin ja Cheeverin täydennettyä palkintokorokkeen. Prost, Rosberg ja Derek Daly ottivat loput pistesijat. Rosberg varmisti ensimmäisen mestaruutensa, kun Alboreto juhli uransa ensimmäistä F1-kilpailun voittoaan.
Rosbergin ajo
Keke Rosberg ajoi kisan hyvin erikoisella rengasyhdistelmällä. Paljon vasempaan kaartuvia mutkia sisältävällä radalla vasemmanpuoleiset renkaat olivat pehmeämpää seosta kuin oikeanpuoleiset. Rosberg aloitti kisan seitsemäntenä. Kierroksella 15 John Watson ohitti hänet tiukan kaksinkamppailun jälkeen ja Rosberg putosi kahdeksanneksi. Kierroksella 27 Mario Andretti pyörähti ulos radalta ja Rosberg siirtyi viidenneksi, jonka sijan pystyikin kilpailun loppuajan pitämään. Viides sija riitti hyvin maailmanmestaruuden varmistamiseen.
"En ajanut mestaruutta Suomelle, vaan itselleni." Totesi Rosberg kilpailun jälkeen. Suomessa mestaruudesta hyötyivät ainakin Rosbergin yhteistyökumppanit eli vaatetusalan yritys Luhta, Männistön Kenkätehdas ja Fazer. Suomella ei ollut voiton kanssa paljoakaan tekemistä, vaikka Suomen lippu liehuikin palkintokorokkeen vierellä. Rosberg aloitti varsinaisen uransa Saksassa. Hän oli kirjoilla Monte Carlossa ja asui Englannissa. Rosberg ajoi englantilaisen tallin autoa, jonka rahoitus tuli pääosin Saudi-Arabiasta.
Ustaritz (jalkapalloilija)
Ustaritz Aldekoaotalora Astarloa yleensä vain Ustaritz (s. 16. helmikuuta 1983 Abadiño, Biskaja, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Ustaritz on Athletic Bilbaon kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa kaudella 2005–2006. Ensimmäisenä kautenaan pääsarjassa hän pelasi yhteensä 17 ottelua.
Luettelo Suomen hallintopitäjistä
Tämä artikkeli on luettelo Suomen hallintopitäjistä. Hallintopitäjät olivat Suomen verotusta käsittelevissä lähteissä (voudintileissä ja läänintileissä) käytettyjä aluekokonaisuuksia Ruotsin vallan aikana (1540–1809). Verohallintopitäjät katoavat lähteistä vuoden 1830 paikkeilla ja viimeisetkin jäänteet häviävät vuoteen 1870 mennessä.
Gary Voelker
Gary Voelker on Yhdysvalloissa asuva lintutieteilijä. Hän on väitellyt filosofian tohtoriksi Washingtonin yliopistosta 1998 ja toimii Teksasissa sijaitsevan Texas A&M Universityn apulaisprofessorina ja lintutieteen kuraattorina.
Voelkerin tutkimusryhmä on perehtynyt lintujen fylogeniaan, systematiikkaan, evoluutioon ja eliömaantieteeseen kahdella mantereella, Teksasissa ja Afrikassa. Tutkimuskohteina ovat ensisijaisesti olleet kirviset (Anthus), västäräkit (Motacilla), koskikarat (Cinclus) ja rastaat (Turdus).
Markku Heikkilä
thumb|Markku Heikkilä elokuussa 2011. Markku Kalervo Heikkilä (s. 23. kesäkuuta 1953 Hauho) on suomalainen radiotoimittaja, pakinoitsija ja ravintoloitsija. Hän on toiminut Radio Auran Aaltojen ja Radio Sadan päätoimittajana. Hänet tunnetaan muun muassa Turku-aiheisista pakinajulkaisuistaan. Vuosina 1997–2007 hän toimi ravintoloitsijana Turussa ravintola Puutorin Vessassa.
Gary Voelker
Voelker nimesi yhdessä Richard Liversidgen kanssa eteläafrikankirvisen, ja yhdessä Thomas P. Gnosken kanssa uuden tropiikkilepinkäislajin Laniarius willardi Afrikasta Itä-Afrikan hautavajoaman alueelta vuonna 2009.
Markku Heikkilä
Heikkilä toimi Auran Aaltojen ensimmäisenä päätoimittajana vuosina 1985–1989 ja vuosina 1989–1994 Radio Sadan päätoimittajana. Vuonna 1989 Heikkilä sai parhaan paikallisradioesiintyjän Telvis-palkinnon.
Heikkilä on tehnyt vuodesta 1995 Radio Sataan humoristisia ”Uutissi Turust” -murreuutisia,. Vuodesta 2013 niitä on kuultu Iskelmä-radiokanavalla. Uutisia on vuosittain julkaistu kirjoina, ja Facebookissa niillä oli vuoden 2018 alussa noin 44 000 seuraajaa.
Pensastaskut
Pensastaskut (Saxicola) on sieppojen heimoon kuuluva lintusuku. Suvun lajien määrä vaihtelee eri lähteissä. BirdLife Suomen luokituksessa sukuun kuuluu 13 lajia.
Jackie Holmes
John ”Jackie” Holmes (4. syyskuuta 1920 – 1. maaliskuuta 1995) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kolmeen Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1949–1950 ja 1953. Hän keskeytti kaikissa kilpailuissaan eikä saavuttanut pisteitä. Holmes oli parhaimmillaan 19. vuoden 1953 kilpailussa yhdessä Spider Webbin ja Johnny Thomsonin kanssa.
Oltos
Oltos oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 525–500 eaa.
Oltos oli varhaisia punakuviomaalareita ja osa niin kutsuttua Pioneeriryhmää. Hän sai koulutuksensa oletettavasti savenvalaja Nikostheneen työpajassa. Koko uransa aikana hän maalasi ainakin kuuden eri savenvalajan vaaseja. Niihin kuuluu Nikostheneen lisäksi myös ainakin Pamfaioksen töitä. Oltoksen nimiin on laitettu noin 150 eri vaasia. Hänen signeerauksensa tunnetaan niistä kahdesta. Oltos maalasi erityisesti kyliksejä. Alussa hän teki erityisesti kaksikielisiä silmämaljoja, joiden sisäpuoli oli maalattu mustakuviotekniikalla ja ulkopuoli punakuviotekniikalla.
Guadalquivir
thumb|250px|Guadalquiviria [[Córdoba (Espanja)|Córdobassa.]] Guadalquivir on 657 kilometrin pituudellaan Espanjan Andalusian pisin joki. Sen nimi tulee arabiankielisistä sanoista al-wādi al-kabīr (الوادي الكبير, "Suuri joki"). Jaénin maakunnan Cañada de las Fuentesista alkunsa saavan ja Atlantin valtamereen laskevan joen valuma-alue on noin 57 800 neliökilometrin suuruinen.
Muun muassa Sevillan ja Córdoban kaupungit sijaitsevat joen varrella.
Moutoullás
Moutoullás on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
pienoiskuva|vasen|230px|Moutoulláksen [[Neitsyt Marian kirkko (Moutoullás)|Neitsyt Marian kirkko (Panagía tou Moutoullá).]] Moutoulláksen kylä sijaitsee Kyproksen läntisissä keskiosissa Tróodos-vuoristossa Marathásan laaksossa linnuntietä noin 56 kilometriä länsilounaaseen pääkaupunki Nikosiasta. Kylän nähtävyyksiin kuuluu Neitsyt Marian kirkko (Panagía tou Moutoullá), joka on yksi Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvista Tróodoksen maalatuista kirkoista.
John Anderson, Jr.
pienoiskuva|John Anderson, Jr. vuonna 1964.John Anderson, Jr. (8. toukokuuta 1917 – 15. syyskuuta 2014 ) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.
SP-350
thumb|Cousteaun "sukeltava lautanen", SP-350 SP-350 (myös Diving Saucer, Sukeltava lautanen) on Jacques-Yves Cousteaun ja Jean Mollardin kehittämä kaksipaikkainen pienoissukellusvene, joka oli suunniteltu 350 m syvyisiä sukelluksia varten. Alus valmistui 1959 ja oli halkaisijaltaan 2,85 metriä.
John Anderson, Jr.
Anderson toimi Kansasin osavaltion kuvernöörinä vuosina 1961–1965. Hän oli kotoisin Olathesta ja siten syntyperäinen kansasilainen. Hän valmistui Kansasin yliopistosta vuonna 1943.
Oscar-gaala 2016
Oscar-gaala 2016 on 88. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 2015 parhaille elokuville. Gaala järjestettiin Dolby-teatterissa Los Angelesin Hollywoodissa 28. helmikuuta 2016. Gaalan juonsi toista kertaa näyttelijä ja koomikko Chris Rock.
John Anderson, Jr.
Anderson oli ammatiltaan lakimies. Hän ei joutunut ”fyysisistä syistä” palvelukseen toisessa maailmansodassa.
Oscar-gaala 2016
Ehdokkaat julkistettiin 14. tammikuuta 2016. Eniten ehdokkuuksia sai Alejandro G. Iñárritun ohjaama The Revenant 12 ehdokkuudella. Palkintoja voitti eniten Mad Max: Fury Road kuudella Oscarilla.
Voittajat ja ehdokkaat
Voittajat on listattu ensimmäisenä, lihavoituna ja merkittynä kaksoisristillä (‡). thumb|175px|[[Alejandro G. Iñárritu voitti parhaan ohjauksen palkinnon toista kertaa peräkkäin elokuvalla The Revenant.]] thumb|175px|[[Leonardo DiCaprio palkittiin parhaan miespääosan Oscarilla elokuvasta The Revenant.]] thumb|175px|[[Brie Larson palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla elokuvasta Room.]] thumb|175px|[[Mark Rylance palkittiin parhaan miessivuosan Oscarilla elokuvasta Vakoojien silta.]] thumb|175px|[[Alicia Vikander palkittiin parhaan naissivuosan Oscarilla elokuvasta Tanskalainen tyttö.]] thumb|175px|[[Ennio Morricone palkittiin parhaan musiikin Oscarilla elokuvasta The Hateful Eight.]]
Kolmiodraama (yhtye)
Kolmiodraama oli kolmihenkinen espoolainen rap-yhtye. Yhtyeeseen kuuluivat MC:t Bloge ja Oiva Vedätys sekä tuottaja Rammu. Yhtyeen taustajoukoissa pyöri myös tuottaja Eemo1. Kolmiodraama julkaisi yhteensä kolme omakustannealbumia ja julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa Jotain tasottavaa Karma Musiikin kautta huhtikuussa 2011.
Historia
Kolmiodraaman perustajajäsenet Bloge ja Oiva Vedätys tutustuivat lukiossa kummankin asuessa Kirkkonummella. He aloittivat musiikin tekemisen vuosituhannen vaihteessa. He saivat mukaansa kolmannenkin jäsenen tuottajaksi, joka kuitenkin jättäytyi pois alkuvaiheilla. Bloge ja Oiva Vedätys jatkoivat musiikin tekoa duona käyttäen kuitenkin nimeä Kolmiodraama. He ehtivät julkaista kaksi omakustannealbumia kahdestaan, kunnes alun perin Pieksämäeltä kotoisin oleva Rammu liittyi yhtyeen uudeksi tuottajaksi 2006. Vaikka Rammu on yhtyeessä tuottajan roolissa, syntyvät Kolmiodraaman kappaleiden taustat enimmäkseen kaikkien kolmen jäsenen yhteistyönä. Eemo1:sen välityksellä yhtye päätyi lopulta Karma Musiikille, jonka kautta yhtyeen ensimmäisen studioalbumi Jotain tasottavaa julkaistiin 18. huhtikuuta 2011.
Rumpurei
Rumpurei on Ti-Ti Nallen kuudes studioalbumi, jonka solistina toimii Riitta Korpela. Albumista on olemassa myös kasettiversio. Vuosi levyn ilmestymisen jälkeen tehtiin Ti-Ti Nallen laulava ja leikkivä kuvakirja-VHS, jonka laulut ovat suurimmaksi osaksi tältä albumilta.
Paula Penttilä
Paula Penttilä (s. 14. kesäkuuta 1979) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija. Pelintekijänä pelannut Penttilä on Lahden Sammon kasvatti. Hän pelasi Suomen maajoukkueessa 23 maaottelua. SM-sarjassa Penttilä pelasi kuusi kautta.
Penttilä pelasi kolme ensimmäistä pääsarjakauttaan lahtelaisissa joukkueissa saavuttaen SM-pronssia SB-Girlsin joukkueessa vuonna 1998. Samalla kaudella hänet valittiin SM-sarjan vuoden tulokkaaksi. Vuosina 1999–2003 hän pelasi neljä vuotta yhdysvaltalaisen Middle Tennessee State Universityn yliopistojoukkueessa opiskellen samalla mikrobiologiaa. SM-sarjakaudeksi 2003–2004 hän siirtyi suomalaiseen BC Nokiaan, jossa pelasi 24 ottelua 16,3 pisteen ja 4,3 levypallon keskiarvoilla. Hän aloitti myös lääketieteen opinnot Tampereen yliopistossa. Vuosien 2004–2006 ajan Penttilä pelasi SM-sarjaa Tampereen Pyrinnössä.
Suomen maajoukkueessa Penttilä pelasi 23 ottelua 3,3 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. Naisten maajoukkueen piste-ennätyksensä, 12 pistettä, hän heitti vuoden 1998 PM-kilpailuissa Tanskaa vastaan. Hän pelasi myös vuonna 2003 Daegussa järjestetyissä universiadeissa.