cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Savines-le-Lac
thumb|left|Savines Savines-le-Lac on sijainnut vuosian saatossa kolmessa eri paikassa. Ensimmäinen perustettiin vuonna 1282, mutta se hylättiin vallankumouksen aikana. Siitä on jäljellä vielä linnan ja kirkon rauniot. Toinen Savines rakennettiin vuonna 1825. Se kuitenkin tuhoutui 3. toukokuuta 1961, kun Durance -joen pato rakennettiin, ja se jäi veden alle. Kolmas rakennettiin tämä jälkeen nykyiselle paikalle.
Perussuomalaisten Hämeen piiri
Perussuomalaisten Hämeen piiri on Perussuomalaisten piirijärjestö, joka toimii Hämeen vaalipiirissä. Puolueella on kuluvalla (2023-2027) vaalikaudella neljä kansanedustajaa Hämeen vaalipiiristä.
2021 kunnallisvaaleissa Perussuomalaiset saivat 103 kunnanvaltuutettua Hämeen vaalipiirin kunnanvaltuustoihin. Orimattilan kaupunginvaltuustoon tuli kymmenen perussuomalaista kaupunginvaltuutettua, ja puolue oli siellä suurin.
Lahden Perussuomalaiset
Lahdessa Perussuomalaisilla on kolme kaupunginvaltuutettua: Rami Lehto, Harri Nieminen ja Lasse Koskinen. Koskinen on toiminut aikaisemmin POP:ssä ja SMP:ssä.
Asikkalan Perussuomalaiset
Asikkalan Perussuomalaiset on Perussuomalaisten kunnallisjärjestö Asikkalan kunnassa. Kunnallisjärjestön puheenjohtaja on James Hirvisaari, sihteeri Katriina Nikula ja taloudenhoitajana Pertti Pohjoisvirta.
Heinolan Perussuomalaiset
Heinolassa valtuutettuna on Harri Kerijoki.
Hollolan Perussuomalaiset
Hollolassa valtuutettuina ovat Jari Ronkainen, Anne Louhelainen ja Jari Salminen. Kunnallisvaaleissa 2012 saivat Hollolan Perussuomalaiset lisäpaikkoja. Aikaisempien Jari Ronkaisen, Anne Louhelaisen ja Jari Salmisen lisäksi valittiin Kati Palm, Juhani Sirkiä, Veli-Matti Tanhuva, Mira Tiirikainen ja Timo Tuominen. Kunnallisvaalien jälkeen Hollolan Perussuomalaisten valtuustoryhmään siirtyi Hollolan Kokoomuksen valtuustoryhmästä Hannu Siljander, joka valittiin Hollolan kunnanhallitukseen.
Kärkölän Perussuomalaiset
Kärkölässä valtuutettuna on Matti Mäntylä.
Lopen Perussuomalaiset
Lopella valtuutettuna on Heimo Peltola.
Nastolan Perussuomalaiset
Nastolassa valtuutettuina ovat Raimo Peltola, Seppo Kaapro ja Sirpa Hassinen.
Orimattilan Perussuomalaiset
Orimattilassa perussuomalaisilla on viisi kaupunginvaltuutettua: Sirkka-Liisa Papinaho, Seppo Venesjärvi, Esko Heikkilä, Paavo Päivä ja Ville Saarinen.
Kanta-Hämeen maakunta
Maakunnan alueella toimii 6 paikallisyhdistystä:
Erich Eliskases
Erich Gottlieb Eliskases (15. helmikuuta 1913 – 2. helmikuuta 1997) oli shakin suurmestari. Hän edusti niin Itävaltaa, kuin Saksaa ja Argentiinaakin.
Eliskases syntyi Inssbruckissa, Itävallassa. Hän sai kansainvälisen mestarin arvonimen vuonna 1950 ja suurmestarin arvonimen vuonna 1952. Eliskases oli Itävallan mestari vuonna 1929, Unkarin mestari vuonna 1934 sekä Saksan mestari vuosina 1938 ja 1939. Eliskases muutti Etelä-Amerikkaan toisen maailmansodan puhjettua.
Johannes Kastajan katedraali
Johannes Kastajan katedraali voi viitata seuraaviin kirkkoihin:
Józef Michalik
thumb|right|Józef Michalik pienoiskuva Józef Michalik (s. 20. huhtikuuta 1941) on puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Łomżan hiippakuntaan Czeslaw Falkowski 23. toukokuuta 1964, ja hänet nimitettiin Gorzówin hiippakunnan piispaksi 1. lokakuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Francisco Pironio ja Henryk Roman Gulbinowicz.
Michalik sai 17. huhtikuuta 1993 nimityksen Przemyślin arkkipiispaksi. Hän esiintyy usein Puolan katolilaisella Radio Maria -radiokanavalla sekä Friday-aikakauslehdessä.
Syksyllä 2013 Michalik herätti kohua katolista kirkkoa ravistelevassa pedofiliaskandaalissa. "Epävakaista oloista tulevat lapset hakevat hellyyttä, he voivat harhautua ja saavat sitten aikuisen osapuolen osalliseksi tekoon", Michalik sanoi.
Johannes Kastajan katedraali (Firá)
Johannes Kastajan katedraali eli Ntómo (Ντόμο < ) on katolinen kirkko Firán kaupungissa Santorínilla Kreikassa. Se on roomalaiskatolisen Santorínin hiippakunnan katedraali eli piispanistuin.
pienoiskuva|vasen|Katedraalia sisältä. Katedraali sijaitsee Firán pohjoisosien katolisissa kortteleissa. Se valmistui vuonna 1823. Kirkko vaurioitui maanjäristyksessä vuonna 1956 ja sen kunnostaminen valmistui vuonna 1975. Väliaikana katedraalina toimi Neitsyt Marian perisynnittömän sikiämisen kirkko.
Kirkko edustaa arkkitehtuuriltaan barokkityyliä ja eroaa monin tavoin saaren useimmista muista, ortodoksisista kirkoista. Kirkkoon kuuluu kupoli ja koristeellinen kellotorni.
Santorínin ortodoksinen katedraali on samoin Firássa sijaitseva Vapahtajan temppeliintuomisen katedraali.
Jämsä
Jämsä on Suomen kaupunki, joka sijaitsee Keski-Suomen maakunnan eteläosassa Suomen toiseksi suurimman järven Päijänteen länsirannalla. Kaupungissa asuu 0 henkilöä, ja sen pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km².
Jämsä on maakuntansa ainoa keskiaikainen pitäjä. Jämsän kunta perustettiin vuonna 1866, kauppalanoikeudet se sai vuonna 1969, ja kaupungiksi se muuttui vuonna 1977. Jämsän naapurikuntia ovat Juupajoki, Jyväskylä, Keuruu, Kuhmoinen, Luhanka, Mänttä-Vilppula, Orivesi ja Petäjävesi. Jämsään sijoitettiin talvi- ja jatkosodan jälkeen siirtoväkeä Valkjärveltä ja Kivennavalta.
Kuoreveden kunta liitettiin Jämsään 2001. Vuoden 2007 alusta liitettiin Pirkanmaan maakuntaan kuuluneen Längelmäen itäiset osat Jämsään ja läntiset osat Oriveden kaupunkiin. Kuntaliitokset jatkuivat vuonna 2009, jolloin Jämsä ja Jämsänkoski liittyivät yhteen. Jämsänkoskeen oli vuoden 1969 alussa liitetty Koskenpään kunta. Uuden kaupungin nimeksi tuli Jämsä ja vaakunaksi Jämsänkosken vaakuna.
Jämsän murteellinen nimi on Jämpsä.
Maantiede
pienoiskuva|Syystalvinen näkymä Himosvuoren rinteiltä länteen pienoiskuva|Kesäinen auringonnousu Kankarisvedellä. Kuvassa Tervalanselkää. pienoiskuva|Talvinen näkymä Jämsästä
Sijainti
Jämsä sijaitsee Päijänteen länsirannalla Tampereen ja Jyväskylän välillä. 62. leveyspiiri kulkee Jämsän halki siten, että Koskenpää sijaitsee leveyspiirin pohjoispuolella. Jämsän etelä-pohjoissuuntainen pituus on karkeasti 50 kilometriä ja länsi-itäsuuntainen leveys niin ikään noin 50 kilometriä. Väestön painopiste eli Jämsän keskustaajama on kunnan eteläosassa melko lähellä Päijänteen länsirantoja.
Luonto ja geologia
Jämsän luonto on Järvi-Suomelle tyypillistä vesistöjen ja viljelysaukeiden täplittämää metsäistä mäkimaata. Metsät ovat havupuuvaltaisia, myös koivu on yleinen puulaji. Jalot lehtipuut ovat Jämsässä luontaisen levinneisyysalueensa pohjoisreunalla.
Jämsän korkeus merenpinnasta on melko vähäinen, noin 80–240 metriä. Valtaosa Jämsän keskustaajamasta ja sitä ympäröivästä laajahkosta viljelysseudusta kohoaa korkeintaan 120 metrin korkeuteen. Paikkakunnan matalimpiin alueisiin kuuluu Päijänteen pinta, joka kohoaa 78 metriä merenpinnan yläpuolelle. Yli kahdensadan metrin kohoavat muun muassa Kaipolanvuori (233 metriä) ja Himosvuoren itärinne (220 metriä). Suuria korkeuseroja on Jämsänniemellä Himoksen alueella, jossa Päijänne ja Himoksen rinteet sijaitsevat rinta rinnan.
Kallioperältään Jämsä kuuluu keskisen Suomen syväkivialueeseen. Vallitsevia lajeja ovat karkearakeiset granodioriitit ja graniitit, jotka ovat usein porfyyrisiä ja paikka paikoin rapautuneita. Jämsän ympäristöstä on löydetty niin ikään moroutunutta kalliota.
Sisä-Suomen reunamuodostuma, joka on Salpausselkien kaltainen mutta niitä nuorempi, kulkee Tampereen luoteispuolelta Hämeenkankaalta Oriveden ja Jämsän kautta Laukaaseen. Sen muodostumiseen ja sulamiseen liittyvät viime jääkauden aikaiset sulamisvedet ovat muotoilleet useita Jämsän laaksoja. Jäätikön sulamisvedet virtasivat nykyisen Jämsän alueen lukuisia murroslaaksoja myöten.
Jään reuna oli vetäytynyt noin 50 kilometriä reunamuodostuman pohjoispuolelle, kun ilmasto kylmeni ja jäätikkö eteni reunamuodostumalle noin sadaksi vuodeksi, kunnes ilmasto alkoi uudelleen lämmetä ja jää suli. Jämsän lähes kaikkien laaksojen lävitse on virrannut sulamisvettä, jonka suuntana oli Ouninpohjan-Isojärven laakso.
Jämsän useista rotkoista tunnetuin lienee Synninlukko, joka sijaitsee Jämsän keskustan luoteispuolella. Synninlukkoon liittyy lukuisia legendoja. Vororotin rotkokompleksi sijaitsee Jämsän keskustan lounaispuolella. Merkittäviä rotkoja ovat myös Mullikkarotti, Pirunryöni, Rotkojärvi eli Ruuhijärvi ja Surmajärven Synninlukko.
Vesistöt
Järvien ja jokien osuus Jämsän pinta-alasta on noin seitsemäsosa. Vesialasta huomattava osa kuuluu usean kunnan alueelle levittäytyvään Päijänteeseen. Jämsässä sijaitsee niin ikään Längelmäveteen kuuluvan Koljonselän koillinen osa. Paikkakunnan muita järviä ovat muun muassa Eväjärvi, Iso Rautavesi, Kankarisvesi, Kerteselkä, Kuorevesi, Nytkymenjärvi ja Salosvesi. Vähintään hehtaarin laajuisia vakavesiä on 465.
Jämsä sijaitsee Kokemäenjoen päävesistön (35) ja Kymijoen päävesistön (14) vedenjakajalla. Kunnan itäiset ja keskiset alueet kuuluvat Kymijoen vesistöön, läntiset Kokemäenjoen vesistöön.
Kymijoen päävesistön ensimmäisen jakovaiheen Jämsän reitin valuma-alue kattaa lähes koko Koskenpään ja Jämsänkosken sekä Jämsän keskustan ja Jämsänniemen keskiosan. Kymijoen vesistön ensimmäisen jakovaiheen Suur-Päijänteen alue kattaa Jämsän itäisiä, kaakkoisia ja eteläisiä alueita.
Kokemäenjoen päävesistön ensimmäisen jakovaiheen Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alue kattaa Jämsän lounaisen osan eli Längelmäen ja Kuoreveden eteläosan. Kokemäenjoen vesistön ensimmäisen jakovaiheen Keuruun reitin valuma-alue kattaa Jämsän läntisen ja luoteisen osan eli Kuoreveden pohjoisosan ja Koskenpään läntisimmät osat.
Jämsän kymmenen laajinta järveä:
Ilmasto
pienoiskuva|Loppusyksyinen iltapäivä Jämsänjoen rannalla Suomen ilmaston viidestä pääluokasta Jämsä sijoittuu toiseksi eteläisimpään eli eteläboreaaliseen vyöhykkeeseen.
Syvä Päijänne vaikuttaa leudontavasti eteläisen Keski-Suomen ilmastoon ja hidastaa lumentuloa toisinaan tammikuulle asti. Keskimäärin pysyvä lumipeite saadaan Jämsän seudulle marraskuun loppuun mennessä.
Helmikuun keskilämpötila on noin –7 °C ja heinäkuun puolestaan noin 17 °C. Termisistä vuodenajoista pisin on talvi, joka alkaa keskimäärin marraskuussa ja päättyy huhtikuun alussa. Terminen kevät on lyhyt, sillä terminen kesä alkaa keskimäärin toukokuun lopulla. Terminen syksy alkaa hieman myöhemmin kuin muualla Keski-Suomessa, keskimäärin se saapuu syyskuun puolivälissä.
Keskilämpötiloja (°C) ja sademääriä (mm) Hallin havaintoasemalla vuosina 1991–2020. Halli sijaitsee noin 20 kilometriä Jämsän keskustasta länteen ja hieman korkeammalla suhteessa merenpintaan kuin keskusta. Lähteenä Ilmatieteen laitos.
Esihistoria
Nykyisellä Jämsän seudulla jääkausi päättyi kymmenisen tuhatta vuotta ennen ajanlaskun alkua. Tuolloin jään reuna vetäytyi noin kilometrin kahdeksassa vuodessa. Jääkausi jätti jälkeensä murroslaaksoja, soraselänteitä ja savikkoja. Päijänne oli alkuun merenlahti; siitä muodostui itsenäinen vedenkokouma noin 6 000 vuotta eaa. Muinais-Päijänne ulottui nykyisen Pihtiputaan seudulta Salpausselälle ja sen pinta oli kymmenisen metriä nykyistä korkeammalla. Noin vuonna 4000 eaa. Muinais-Päijänne mursi itselleen laskutien nykyisen Kymijoen kohdalta etelään ja sen pinta laski nopeasti. Seuraavien vuosituhansien aikana Päijänteen pinta laski vähitellen nykytasolleen. Vedenpinnan aleneminen johti useiden pienten vedenkokoumien syntymiseen. Eräät vanhat paikannimet viittaavat nykyistä korkeammalla olleeseen vesirajaan, kuten keskellä peltoaukeaa sijaitseva Saari. Jämsän seudulta on löydetty kivikautisia asuinpaikkoja, kuten Hietamäestä Patajoen pohjoispuolelta, jossa vanhimmat löydöt on ajoitettu noin vuoteen 7550 eaa.
Jämsän alueelta on löydetty puolisen tusinaa rautakautista asuinpaikkaa. Puttolasta tehtyjen hautalöytöjen perusteella on päätelty, että Jämsä sai ensimmäiset asukkinsa 900-luvulla, jolloin elettiin viikinkikautta. Tuolloin alkoi nykyaikaan johtava katkeamattoman asutuksen aika. Vanhimmat jäljet asutuksesta ovat hämäläisperäisiä. Rautakauden lopussa Jämsä oli Päijänteen Hämeen pohjoisin vakituisen asutuksen keskittymä. Paikkakunnan nimistöön puolestaan on jäänyt lukuisia muistoja muinaisesta lappalaisasutuksesta. Jämsä oli Hämeen takamaata ja legendan mukaan alueelle muutti ihmisiä Sahalahdelta ja Sääksmäeltä. Useissa eteläisen Hämeen pitäjissä on samannimisiä kyliä kuin Jämsässä. Rautakautisia muinaislinnoja Jämsässä on kaksi: Pukinvuori ja Linnasenvuori.
Keskiaika
Häme liitettiin katoliseen Suomeen 1200-luvun puolivälissä. Ennen sitä alueella olivat lähetystyötä tehneet novgorodilaiset bysantinuskoiset ja itäinen Häme oli osittain heidän kastamaansa. Suomi oli kahden uskonnon välimaastossa. Aikakausi oli sotaista, koska uskontoraja oli myös hansakaupan alkuajan välialuetta. Kansantarinoiden mukaan novgorodilaisten ja karjalaisten taistelut suomalaisia vastaan ulottuivat myös Jämsän seudulle. Linnasenvuori oli perimätiedon mukaan moskovalaisten muinainen leiripaikka, mutta suomalaiset estivät valloittajaa leiriytymästä sinne. Tarinoiden mukaan suomalaiset joukot löivät moskoviitit (heidän mukanaan karjalaisia ja novgorodilaisia) niin kutsutulla Veriniityllä, joka sijainnee Linnasenmäen länsirinteen kupeessa.
Varhaisin asiakirjamaininta Jämsästä on vuodelta 1442. Jämsän hallintopitäjä lienee perustettu 1410-luvulla, jolloin se oli Hämeen pohjoisin hallintopitäjä. Ensin Jämsä oli osa Hauhon kihlakuntaa, ja vuodesta 1582 lähtien Sääksmäen kihlakuntaa. Jämsän hallintopitäjän verokunnat olivat Kauhkiala ja Moiskala. Keskiaikainen Jämsä käsitti nykyisen Jämsän kaupungin alueen sekä Korpilahden, Petäjäveden, Muuramen ja Säynätsalon, mutta ei Kuorevettä ja Längelmäkeä, jotka kuuluivat alkujaan Kangasalan suurpitäjään.
Ensimmäinen julkisen vallan edustaja Jämsässä oli katolinen kirkko, Jämsä oli 1442 itsenäistyneen Sysmän seurakunnan kappeli. Jämsä lienee muodostanut oman seurakuntansa ennen vuotta 1500. Ensimmäinen asiakirjamaininta Jämsän kirkkoherrasta on vuodelta 1497. Perimätiedon mukaan Jämsän varhaisin kirkko oli Pyhän Laurentiuksen kirkko. Jämsän seutu kuului alkuun Turun hiippakuntaan, ja vuodesta 1554 alkaen Viipurin hiippakuntaan.
Uusi aika
Hämeen ensimmäisen maakirjan (1539) mukaan Jämsän talomäärä oli 91, kyliä oli 36. Väestömäärä kasvoi tuohon aikaan nopeasti. Nykyisen Jämsänkosken keskustan tuntumaan kehittyi 1500-luvulla myllykeskus. Koskissa virtasi vesi läpi vuoden, joten ne olivat Hämeen tehokkaimpia myllykoskia.
Nuijasodassa vuonna 1597 jämsäläiset liittyivät muiden hämäläisten talonpoikien joukkoihin. Iivari Arvidinpoika Tawast murhautti useita satoja antautumaan huijattuja talonpoikia Padasjoella käydyssä Nyystölän taistelussa, ja lisäksi voittajat tuhosivat hämäläispitäjiä. Jämsän maatiloista autioitui noin kolmasosa. Seurauksena oli pohjoisen Hämeen erämaissa liikkuneiden savolaisten muuttoliike Päijänteen Hämeen alueelle. Jämsän murre alkoi erään teorian mukaan savolaistua tuohon aikaan ja Iivari Arvidinpojasta tuli Hämeen vihatuin aatelismies.
Kolmikymmenvuotisen sodan aikaiset värväykset rasittivat Jämsää. Useimmat halusivat välttää sotaan joutumisen ja he pakenivat korpeen. Ratsumiehiä varustivat Auvilan, Heikkilän ja Yijälän tilat.
Isonvihan vuosina 1713–1721 venäläiset tuhosivat myös Jämsän seutua; paikkakuntalaisten pakopaikkana oli Synninlukko. Isonvihan muistomerkkinä on Miekkainpetäjä, ikivanha ja kulottunut mänty Miekkainpetäjän hautausmaan kupeessa.
Yhteisomistukseen perustuva maatalous väistyi yksityisomistuksen tieltä isossajaossa, joka aloitettiin vuonna 1756. Tuolloin Jämsän alueella oli 38 jakokuntaa ja 189 kylää. Varakkaimmat talot sijaitsivat Jämsänjoen varrella. Jämsän seudun teollistuminen alkoi vuonna 1792, kun Jämsänkoski sai ensimmäisen vesisahansa. Alueen elinkeinoelämä alkoi vilkastua.
Kustaa III:n vuonna 1775 toteuttamassa uudessa lääninjaossa Suur-Jämsä muodosti Hämeen läänin koillisen kulman. Petäjävesi ja Korpilahden Vesipuoli sen sijaan määrättiin Vaasan lääniin ja näin Petäjävesi irtautui hallinnollisesti Jämsästä. Läänijako säilyi aina vuoteen 1960, jolloin perustettiin Keski-Suomen lääni, joka puolestaan liitettiin vastaperustettuun Länsi-Suomen lääniin vuonna 1997. Vuonna 2009 koko läänilaitos lakkautettiin.
1800-luku
Suomen sodan aikana 1809 Jämsän seudulla majaili jopa 8 000 venäläissotilasta. Jämsäläisten tuli luovuttaa aseensa ja vannoa uskollisuutta keisarille. Vallanvaihto sujui verraten rauhallisesti, ja ihmisten elämään sillä oli melko vähän vaikutusta. Siirtyminen Venäjän vallan alle toi Suomeen niin sanottuja laukkuryssiä, jotka tosiasiassa olivat enimmäkseen karjalaisia kauppamatkustajia. Jyväskyläläinen lääkäri Wolmar Schildt valitti vuonna 1845, että nimenomaan Jämsään on asettunut sukupuolitauteja levittäviä laukkuryssiä.
Jämsän kunta perustettiin 28. joulukuuta 1866. Paikkana oli Auvilan Rustholli. Kunnan alue käsitti nykyisen Jämsän lukuun ottamatta Kuorevettä ja Längelmäkeä. Alkoi niin sanottu Vanhan Jämsän aikakausi, joka päättyi Jämsänkosken ja Koskenpään itsenäistymiseen vuonna 1926. Jämsän hallinnollinen alue oli pienimmillään vuosina 1926–2001. Vuosituhannen vaihteen jälkeen Jämsään liitettiin Kuorevesi (2001) ja suurin osa Längelmäkeä (2007). Jämsänkosken ja Jämsän kuntaliitos oli paikallinen ikuisuusaihe, kunnes ne vihdoin liitettiin toisiinsa vuonna 2009. Yli 80 vuotta kestänyt hallinnollinen ero tuli tiensä päähän.
Jämsän kihlakunta on perustettu 1869. Kihlakuntaan kuului alun perin Jämsän lisäksi alueita Pohjois-Hämeestä (Eräjärvi, Kuhmalahti, Kuhmoinen, Kuorevesi, Luopioinen, Korpilahti, Muurame ja Säynätsalo). Satakunta vuotta myöhemmin vuoden 1960 kihlakuntamuutosten yhteydessä Keuruu, Multia, Petäjävesi ja Pihlajavesi siirrettiin Laukaan kihlakunnasta Jämsän kihlakuntaan.
Koululaitos alkoi muotoutua 1800-luvun jälkipuoliskolla. Ensimmäisen kansakoulunsa Jämsä sai vuonna 1869, tosin alkuun vain muutama prosentti nuorisosta kävi koulua. Vanhoillisimmat vastustivat koulutoimintaa, sillä he katsoivat sen turmelevan nuorisoa. Samaan aikaan Jämsään syntyi vahva raittiusliike, joka varjeli kansaa viinan kiroilta. Teollisuus kehittyi: Jämsänkosken ensimmäinen sellutehdas valmistui 1888, mutta se paloi kahdeksan vuotta myöhemmin ja tilalle kohosi modernimpi laitos, jonka mukana paikkakunnalle tuli muun muassa sähkövalo. Paperin vienti ulkomaille alkoi.
1900-luku
pienoiskuva|Jämsänkosken satamaa vuonna 1916 pienoiskuva|Jämsän kirkkosilta 1920-luvulla pienoiskuva|150px|Jämsän vaakuna vuoden 2008 loppuun asti.
Paikkakunnan sivistyspyrintöjen tärkeänä osana oli oppikoulu. Sen alulle saamiseksi perustettiin vuonna 1905 Jämsän Suomalaisen Yhteiskoulun Osakeyhtiö, ja koulu aloitti toimintansa vielä samana syksynä. Vuonna 1908 valmistui yhteiskoulun rakennus, joka sai erikoisen torninsa perusteella kansan suussa nimen Tattikoulu. Yksityiskoulun talous perustui osin valtionavustuksiin ja osin lukukausimaksuihin. Jämsän kunta otti koulun omistukseensa vuonna 1968.
Vuoden 1907 eduskuntavaalit toivat esille jämsäläisten poliittiset mieltymykset: Sosiaalidemokraatit saivat noin 70 % annetuista äänistä. Tehtaantyöläisten uusi sosialistinen ajattelutapa oli ristiriidassa agraarikulttuuriin tottuneiden talollisten keskuudessa. Mitään erityistä vasemmistoradikalisoitumista Jämsän seudulla ei kuitenkaan tapahtunut.
Sisällissota
Suomen sisällissodan aikana 1918 Jämsä jäi varsinaisten rintamataistelujen ulkopuolelle. Jämsässä oli paljon valkoista terroria punaisen terrorin puuttuessa lähes kokonaan. Jämsän suojeluskuntalaiset surmasivat kymmeniä työväenyhdistysten jäseniä ja punaisiksi epäiltyjä. Jämsän tunnetuimpia valkoiseen terroriin osallistuneita henkilöitä olivat Saaren kartanon isäntä Hjalmar Saari, hänen apulaisensa Johannes From eli Rummin Jussi sekä kärköläläinen rakennusmestari ja suojeluskuntapäällikkö Veikko Sippola. Saaren riihen seinää vasten ammuttiin kuutisenkymmentä ihmistä, jotka haudattiin Jämsän kirkkomaahan. Teloituksia tapahtui myös Jämsän kirkon tapulissa.
Työväkeä pakeni Jämsästä Tampereelle, jossa osa heistä liittyi punakaartiin ja otti osaa esimerkiksi Länkipohjan taisteluihin jämsäläisen komppanianpäällikön Ivar Jokisen johdolla. Samainen Jokinen jäi taistelussa vangiksi, ja hänet ammuttiin myöhemmin Saarella. Jämsän tapahtumista on julkaistu ainakin kaksi kirjaa: Jukka Rislakin Kauhun aika ja postuumisti ilmestyneet jämsäläisen punasotilaan Emil Aallon muistelmat.
1920–2000
Runsaan tuhannen maaneliökilometrin laajuinen Jämsän maalaiskunta jaettiin kolmeen itsenäiseen maalaiskuntaan vuonna 1926. Koskenpään maalaiskunta käsitti vanhan Jämsän pohjoisen kolmanneksen (pinta-ala 334,8 maa-km² vuonna 1945), ja verraten tiheään asuttu Jämsänkosken maalaiskunta (57,8 maa-km² vuonna 1945) perustettiin vanhan Jämsän keskelle. Jämsän hallinnolliseksi alueeksi määräytyi vanhan Jämsän eteläinen kolmannes ja laajat alueet Jämsänkosken molemmin puolin. Alueen maapinta-ala oli 655,7 km² vuonna 1945. Jämsä säilytti karkean u-kirjaimen muotonsa aina seuraavan vuosisadan alkuun, jolloin Kuorevesi liitettiin Jämsään. Jämsän jokivarsi tilastoitiin ennen toista maailmansotaa taajaväkiseksi yhdyskunnaksi eli taajamaksi (perustettu 1923). Vuonna 1940 sen väestömäärä oli noin 1 100.
Jämsän seudulla oli 1920-luvun puolivälissä kaksi elokuvateatteria, ja niissäkin näkyi ajan poliittinen kahtiajakautuneisuus: toinen teatteri oli porvarillinen ja toinen taasen työväen teatteri. 1930-luvun lama kaatoi useita jämsäläistiloja ja alueen nahkateollisuus näivettyi. Kerjäläisten määrä kohosi voimakkaasti. Halliin perustettiin lentokonetehdas 1930-luvun lopussa, ja alueelle kehittyi vireä teollisuusyhdyskunta.
Talvisodan aikana Jämsään saapui tuhansia evakkoja, lähinnä Karjalasta. Maanomistusolot aiheuttivat kitkaa paikallisten ja siirtolaisten välille. Jämsänkosken Ilveslinna toimi toisen maailmansodan aikaan sotasairaalana ja tehtaan sankarivainajat saivat muistomerkin Patalan koskien välissä sijaitsevalle saarelle.
Toisen maailmansodan jälkeen Jämsän teollistuminen kiihtyi. Kaipolan paperitehdas perustettiin 1952, lisäksi Partalaan syntyi huopateollisuutta. Erityisesti Jämsänkosken keskustaajamasta muodostui vireä alue, jonka kunnallistekniikka ja asuinolot olivat edistyksellisiä. Radiolupia jämsänkoskelaisilla oli 1950-luvulle tultaessa erityisen paljon.
1960-luvulla Jämsän keskustaajama koki muodonmuutoksen. Rakennettiin jalkakäytäviä ja kadut asfaltoitiin. Kaupunkilaiseen tyyliin kaduille alettiin antaa nimiä. Jämsästä tuli kauppala vuosikymmenen lopussa. Jämsäläisten ymmärrys kulttuuriympäristöjen suhteen osoittautui heikoksi, lähes kaikki vanhat arvokkaat miljööt tuhottiin. Myös ympäristönsuojelu oli huonolla tolalla. Jämsänjoki saastui, siitä tulvi rikkipäästöjä ja kalat kuolivat. Matkailuelinkeino otti aimo harppauksen eteenpäin 1980-luvulla, jolloin alettiin kehittää Himoksen laskettelukeskusta. Palveluelinkeinojen merkitys työllistäjänä on vähitellen lisääntynyt ja teollisuuden työvoimantarve on vähentynyt.
2000-luku
pienoiskuva|Jämsän kuntaliitokset. Vuonna 1969 [[Koskenpää liitettiin Jämsänkoskeen, vuonna 2001 Kuorevesi liittyi Jämsään, 2007 Längelmäen itäosat liitettiin Jämsään ja vuonna 2009 Jämsänkoski ja Jämsä yhdistyivät.]] 2000-luvun alussa Jämsän seudulla tehtiin useita kuntaliitoksia. Jämsä siirtyi yhdessä Kuhmoisten kanssa Pirkanmaan sairaanhoitopiiriin vuoden 2013 alussa. Samassa yhteydessä on alettu keskustella mahdollisuudesta, että Jämsä vaihtaisi maakuntaa Keski-Suomesta Pirkanmaahan. Edellisen väkilukua maakunnan vaihdos pienentäisi kahdeksisen prosenttia, jälkimmäisen väkilukua se taasen lisäisi nelisen prosenttia.
Liikenneyhteyksien kehittyminen
Varhaisimpina aikoina muodostivat vesitiet, kuten Päijänne ja Jämsänjoki, luonnollisia kulkuväyliä. Hämeen maantieverkosto oli 1600-luvulla hyvin harva ja sen ylläpito oli rahvaan velvollisuus. Keskeisimmät maantiet kulkivat kaukana Jämsän eteläpuolella: Turusta Hämeenlinnan kautta Viipuriin sekä Helsingistä Hämeenlinnan ja Pälkäneen kautta Tammerkoskelle. Ensimmäisiä huomattavia Jämsän kautta kulkeneita maaliikenneyhteyksiä oli Laukaasta Pälkäneelle johtanut tie, joka merkittiin vuoden 1696 karttaan. Toinen vanha tieyhteys kulki Hollolasta Kuhmoisiin. Näiden kahden ikimuistoisen maayhteyden risteys sijaitsi Alhojärvellä.
Jämsä–Jyväskylä-maantietä eli vanhaa nelostietä alettiin rakentaa 1861. Valtatie 4 kulki Päijänteen länsipuolta vuoteen 1996, jolloin se siirrettiin järven itäpuolelle. Valtatie Lahdesta Jämsään sai uudeksi numerokseen 24. Valtatie 9 perustettiin vuoden 1938 tienumerointijärjestelmän myötä. Valtatiet 9 ja 24 risteävät Jämsän keskustan lounaispuolella ja ne ovat Jämsän seudulla yksiajorataisia. Valtateiden reitit linjattiin Jämsän osalta nykyisille reiteilleen pääosin 1950- ja 1960-luvuilla. Merkittäviä peruskorjauksia tehtiin vuosina 1989 ja 2003, jolloin rakennettiin muun muassa ohituskaistoja. Maantie Jämsästä Vilppulaan valmistui 1915. Linja-autoliikenne Jyväskylään ja Vilppulan rautatieasemalle aloitettiin vuonna 1924. Kaukolinjat Tampereelta ja Lahdesta Jämsän kautta Jyväskylään alkoivat 1920- ja 1930-lukujen taitteessa, jolloin Jämsän kirkonkylästä muodostui vilkas linja-autoliikenteen solmukohta.
Jämsä liitettiin Suomen rautatieverkkoon vuonna 1951, jolloin valmistui rata Orivedeltä Jämsänkoskelle. Rataosuus Jämsänkoskelta Jyväskylään valmistui vuonna 1977. Orivesi–Jyväskylä-rautatieyhteys on yksiratainen. Ennen Orivesi–Jämsänkoski-radan valmistumista lähin rautatieasema sijaitsi Vilppulassa vuonna 1882 avatun Tampere–Haapamäki-radan varrella.
Jämsän seudun murteet
Jämsän seudun alkuperäinen murre lienee ollut hämäläistä. Nykyinen Jämsän murre kuuluu savolaismurteiden Päijät-Hämeen ryhmään. Täyttä varmuutta Jämsän murteen savolaistumisen syistä ei ole, eräänä mahdollisuutena pidetään nuijasodan jälkeistä savolaisten muuttoliikettä Hämeeseen. Myös alueen muinainen karjalaisväestö on saattanut vaikuttaa murteen savolaistumiseen. Länsi- ja itämurteiden raja kulkee nykyisin Jämsän hallinnollisen alueen halki siten, että Kuorevedellä ja Längelmäellä puheenparsi on selkeän läntistä, kun taas vanhan Jämsän alueella ihmisten puheesta kuulee itäisen vaikutteen, joka tosin on vähitellen katoamassa.
Hämeestä Jämsään suuntautunut eränkäynti jätti jälkensä jämsäläisten kantatilojen nimistöön, joka on suurimmaksi osaksi hämäläisperäistä, kuten Apiala ja Yijälä. Pääosa nimistä on peräisin Pälkäneen ja Sääksmäen seuduilta. Vanhin nimikerrostuma on kuitenkin lappalaista, kuten Mella, joka pohjautuu hiekkatörmää tarkoittavaan mielle-sanaan.
Väestökehitys
Väestömäärän kehitys nykyisen Jämsän alueella sijainneissa kunnissa 1880–1999:
¹Längelmäki on luvuissa mukana myös niiltä osin, jotka liitettiin Oriveden kaupunkiin. ²Liitettiin Jämsänkoskeen 1. tammikuuta 1969.
Jämsän merkittävin väestökeskittymä on jo varhaisista ajoista sijainnut nykyisen keskustan eli Seppolan alueella. 1600-luvulla Jämsän taloluku oli 104 ja asukkaita oli noin 1 100. Uudistaloja rakennettiin yhä kauemmaksi Jämsänjokivarresta.
Vuonna 1880 Jämsän väkiluku oli 9 900. Kunnan hallinnollinen alue vastasi tuolloin nykyistä Jämsän kaupunkia Kuorevettä ja Längelmäkeä lukuun ottamatta. Nykyisen Jämsän alueen väkiluku oli 15 800.¹ Jämsä oli tuolloin Hämeen läänin kolmanneksi runsasväkisin kunta. Ruotsinkielisiä Jämsän väestöstä oli 119 eli 1,2 %. Vuoteen 1926 mennessä Jämsän väkiluku oli lähes puolitoistakertaistunut vuodesta 1880. Siirtoväki ja suuret ikäluokat paisuttivat Jämsän seudun väkimäärää toisen maailmansodan jälkeen.
Jämsän väestömäärän kasvu pysähtyi 1970-luvulla. Jämsän ja Jämsänkosken eli Jokilaakson yhteenlaskettu väkimäärä pysytteli 1900-luvun viimeisellä kolmanneksella hieman yli 20 000:ssa. Nykyisen Jämsän alueen väestökato kiihtyi 1990-luvun laman jälkeen. Jämsänkosken väkiluku – Koskenpäätä lukuun ottamatta – oli laskenut alle 7 000:n ennen vuoden 2009 Jämsä–Jämsänkoski-kuntaliitosta. Koskenpään väkiluku puolestaan oli noin 700. 2010-luvulla Jämsän asukasluvun suhteellisen voimakas väheneminen on jatkunut.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1. tammikuuta 2017 tilanteen mukainen. Kahtia jaetun Längelmäen kunnan väestö on kuitenkin vuosina 1980–2005 laskettu kokonaan osaksi Jämsää.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Jämsässä oli 20 877 asukasta, joista 15 328 asui taajamissa, 5 388 haja-asutusalueilla ja 161:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Jämsän taajama-aste on 74,0 %. Jämsän taajamaväestö jakautuu viiden eri taajaman kesken:
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kaupunkiin vain osittain. Mäntän keskustaajama ulottuu pääosin Mänttä-Vilppulan kaupungin alueelle.
Seppola
Seppolan liikuntapalvelut on keskitetty Maauimalan ympäristöön. Jokilaakson sairaala sijaitsee Seppolan pohjoispuolella Jaatilanjärven kaakkoisrannalla. Sairaalan vanhimmat osat valmistuivat 1967. Jämsän kirkko hautausmaineen sijaitsee sairaala-alueen länsipuolella. Arkkitehti Kauno S. Kallion suunnittelema ristikirkko vihittiin käyttöön 29. syyskuuta 1929. Edeltänyt kirkkorakennus paloi maantasalle vuonna 1925.
Seppolan kaupunginosat
Keskusta, Lukkoila, Keskinen, Palomäki, Hartusvuori, Särkijärvi, Ahvenlammi, Suonsaari, Ekonen, Kelhä, Kääpälä, Mäntymäki, Pietilä, Tervasmäki, Lopotti, Pääskysmäki, Auvila, Pispala, Jaatilanrinne, Ahopelto, Vitikkala
Seppolan teollisuusalueet
Viiskulma ja Kilpakorpi
Jämsänkoski
Jämsänkoski on samannimisen entisen kaupungin keskus, joka on kasvanut yhteen Seppolan kanssa muodostaen Jämsän keskustaajaman. Jämsänkosken teollinen kehitys alkoi jo 1800-luvulla ja se kehittyi omaksi taajamakseen. Jämsänkoski oli pitkään rakenteellisesti tehdasyhdyskunta. Jämsänkoski sijaitsee Jämsän pohjoispuolella, niin ikään Jämsänjoen varrella. Jämsänjoen kosket ovat antaneet osaltaan mahdollisuuden vesivoiman valjastamiselle teollisuuskäyttöön. Jyväskylän rata kulkee Jämsänkosken kautta, mutta varsinainen asema on Seppolassa. Myös Jämsänkoskella on linja-autoasema.
Jämsänkosken kaupunginosat
Keskusta, Kinula, Myllymäki, Asemamäki, Arvenmäki, Linnamäki, Lavamäki, Orivuori, Korvenmäki, Virtasalmi, Lehmisuo, Oinaala, Ylä-Oinaala, Koulumäki, Korentola, Soutula, Tiitolanmäki, Rekola, Matara, Papinrinne, Kukkulanmäki, Puistola, Harjunkangas, Rasua
Jämsänkosken teollisuusalueet
Myllymäki ja Jämsänkosken paperitehdas
Kaipola
Kaipola on Jämsän eteläisin taajama. Kaipola on alun perin ollut pieni maalaiskylä Jämsänjoen suulla. Teollinen kehitys sai alkunsa vuonna 1952 kun sinne perustettiin Kaipolan paperitehdas. Kaipola kehittyi pieneksi yhdyskunnaksi, jolla on vieläkin omat palvelunsa. Kaipola sijaitsee Olkkolanlahden pohjukassa, Vanhan Nelostien itäpuolella. Kaipolan kehityksessä on näkynyt vahvasti Yhtyneet Paperitehtaat. Katunimistö on valikoitunut muiden tehdaspaikkakuntien mukaan, Valkeakoskentie, Simpeleentie ja Jämsänkoskenkatu.
Kaipolan kaupunginosat
Keskusta, Olkkola, Haapakorpi, Jokisuu
Kaipolan teollisuusalueet
Tiirinniemi ja Kaipolan paperitehdas
Halli
Halli on pienehkö taajama läntisessä Jämsässä, vanhan Kuoreveden alueella. Halli on keskeinen paikka Suomen Ilmavoimille, siellä sijaitsee kenttä ja harjoitusalue. Hallin lentokoneteollisuus alkoi kun Veljekset Karhumäki Oy perustettiin. Nykyään Hallissa lentokoneteollisuutta harjoittaa Patria. Hallissa on myös lentoasema.
Koskenpää
Koskenpää on pieni kylätaajama Jämsän pohjoispuolella. Koskenpää sijaitsee Kankarisveden rannalla. Koskenpään teollisuuskehitys alkoi 1800-luvulla huopatossuteollisuuden ja tervanpolton myötä. Kehitys jäi kuitenkin varsin pieneksi Jämsänkoskeen verrattuna. Koskenpäällä on oma kirkko. Kyläkauppa on lopetettu.
Länkipohja
Länkipohja on pieni taajama Oriveden rajalla. Se on vanha Längelmäen keskus. Kylä sijaitsee Säkkijärven rannalla, Valtatie 9:n varrella. Länkipohja on melko mäkistä aluetta, lähellä sijaitsee Längelmävesi sekä Isojärven kansallispuisto.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Jämsässä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Jämsän alueella toimii Tampereen ortodoksinen seurakunta.
Suomen helluntaikirkon jäsenseurakunnista Jämsässä toimii Jämsän helluntaiseurakunta.
Entiset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Jämsän kaupungin nykyisellä alueella.
Maaseutukyliä
Alhojärvi, Arvaja, Aseme, Edesniemi, Haapajoki, Haavisto, Hahkala, Hassi, Hauvala, Heikkilä, Heräkulma, Himos, Honkala, Hopsu, Jaatila, Juokslahti, Kauhkiala, Kerkkola, Kiukkoila, Kuoreveden Kirkkoniemi, Kähö, Kääpälä, Moiskala, Niemola, Olkkola, Patajoki, Partala, Pietilä, Ruotsula, Saakoski, Saari, Sammallahti, Säyrylä, Tervala, Toivila, Vaheri, Vierelä, Viiala, Yijälä, Vekkula
Matkailu
Jämsässä matkailu on noussut merkittäväksi elinkeinoksi. Himoksen hiihtokeskus sijaitsee Jämsässä ja on laajentunut laskettelukeskuksesta ympärivuotiseksi matkailukeskukseksi. Kesällä Himoksessa järjestetään lukuisia tapahtumia, mm. HimosFestival ja IskelmäHimos. Jämsässä järjestetään myös vuosittain paintball-peli ”Suurpeli”, joka vetää joka elokuu puoleensa yli 500 pelaajaa.
Jämsän halki virtaa Petäjävedeltä alkava Wanhan Witosen melontareitti, jossa on vaihtelevia koski- ja järviosuuksia. Melontareitti on saanut nimiensä Eliel Saarisen suunnittelemasta vanhasta viiden markan setelistä vuodelta 1909. Setelin kuva on Wanhan Witosen melontareitiltä, Rasuan niemestä, Jämsänkoskelta.
Päijänne ja luonto ovat keskeisessä asemassa Jämsän seudun matkailussa. Jämsän lähellä on myös Isojärven kansallispuisto. Myös Jämsän Saunakylä sijaitsee Päijänteen rannalla.
Paperiteollisuus
Kunnan suurimmat työllistäjät ovat UPM-Kymmene Oyj:n kaksi paperitehdasta, Jokilaakson tehtaat. Kaipolan ja Jämsänkosken välimatka on noin 14 kilometriä. Jämsä on Äänekosken lisäksi toinen hyvin teollistunut kunta Keski-Suomessa.
Jämsänkoski Oy perustettiin vuonna 1887 harjoittamaan metsäteollisuutta. Jämsänkoski Oy koostui sulfiittiselluloosa- ja paperitehtaasta sekä sahalaitoksesta. Vuonna 1920 tehdas liittyi osaksi Yhtyneitä Paperitehtaita, johon siis Jämsänkoski Oy fuusioitiin. Samalla Jämsänkoski oli kehittynyt omaksi yhdyskunnakseen ja se sai kauppalan aseman vuonna 1926. Jämsänkoski toimi myös vähän aikaa Yhtyneiden Paperitehtaiden keskuspaikkana 1940-luvulla kenraali Juuso Waldenin johtoaikana kunnes keskuskonttorin toiminta siirrettiin yhtiön suurimmalle paperitehtaalle, Valkeakosken Tervasaareen. Jämsänkosken tehdas on Kaipolan tehdasta suurempi, jossa on neljä toiminnassa olevaa paperikonetta. Tehtaan vuosittainen kapasiteetti on 880 000 tonnia. Jämsänkosken tehdas valmistaa päällystämätöntä aikakauslehtipaperia sekä tarra- ja pakkauspaperia. Vuonna 2002 Jämsänkoskelle perustettiin biovoimalaitos.
Yhtyneet Paperitehtaat Kaipolan perusti paperitehtaan Jämsänjoen suulle, koska yhtiön piti paikata Myllykosken tehtaan menetys uudella tehtaalla. 1952 Kaipolan kylään perustettu paperitehdas valmistaa nykyisin LWC-, sanomalehti- ja luettelopaperia. Ennen Helsingin Sanomatkin painettiin Kaipolan paperille, nykyisistä lehdistä kotimaista Kaipolan paperia käyttää Maaseudun Tulevaisuus, jonka liitteet taas valmistetaan Anjalan paperitehtaalla Kouvolan Inkeroisissa. Kaipolan paperitehtaalla on kolme toiminnassa olevaa paperikonetta, joiden vuosittainen tuotanto on yli 700 000 tonnia. Kaipolassa sijaitsee myös Suomen suurin siistaamo ja oma höyryvoimalaitos. Kaipolasta kehittyi 1950-luvulla tehtaan ansiosta oma pieni yhdyskuntansa.
Tehdas lopetettu 2021.
Kuoreveden Hallin lentokonetehdas
Paperiteollisuuden lisäksi Jämsässä on myös lentokoneteollisuutta, jota harjoittaa Patria Kuoreveden Hallissa, jossa on toiminut myös Ilmavoimien Teknillinen Koulu. Jämsä on ainoa kunta Suomessa, jossa on vielä lentokoneteollisuutta.
Jämsäläinen huopatossuteollisuus
Huovutustaito alkoi tulla Venäjältä Suomeen 1800-luvun lopulla, ja taito omaksuttiin myös Jämsässä. Jämsän seudulle syntyi huomattava huopateollisuuden keskittymä, ja Partalan kylässä oli parhaimmillaan jopa kymmenen pientä huopatehdasta. Huopatossujen teko omaksuttiin myös Koskenpäällä varhaisessa vaiheessa. Vuonna 1921 perustettu Alex Lahtisen karstaamo ja huopatossuliike on nykyään Suomen vanhin huopatossutehdas. 1990-luvulla huopa nousi muotimateriaaliksi, josta valmistetaan esimerkiksi koriste-esineitä, vaatteita ja asusteita, hattuja sekä koruja. Petäjävedelle perustettu käsi- ja taideteollisuusoppilaitos tarjoaa myös huopa-alan koulutusta.
Rakennuskulttuuri
Jämsän rakennuskulttuurissa on omaleimaisia piirteitä. Monet Jämsän maatilat vaurastuivat 1800-luvulla suurtaloiksi, ja ne kilpailivat vauraudessa keskenään. Talon päärakennus pyrittiin rakentamaan tai ehostamaan ajan tyylivirtauksen mukaiseksi. Niinpä monet suurtaloista edustavat nykyäänkin niin sanottuja kertaustyylejä. Uusklassismia edustavat Ruotsula ja Kuikka, ja muutamissa Juokslahden, Patajoen ja Koskenpään taloissa on saman tyylin aineksia. Uusgotiikka näkyy Kaipolan ja Karhalan taloissa. Uusrenessanssi on edustettuna vain nikkarityylisessä Vitikkalan talossa. Uusbarokki taas on lyönyt leimansa Saaren kartanoon. Barokista on peräisin mansardikattojen tekeminen. Sellainen tehtiin jälkikäteen myös useisiin taloihin, jotka muuten edustivat toista tyyliä. Tällaisia ovat esimerkiksi Heinäkengän ja Palmrothin talot. Kaikkien mansardikattojen tekijänä on luultavasti ollut yksi ja sama rakennusmestari, jonka nimeä ei tiedetä. On jämsäläinen erikoisuus, että mansardikattoja näkyy muuntyylisiin taloihin yhdistettynä.
Ruokakulttuuri
Jämsän pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla liponen eli lantunlastujen ja ohraryynien kanssa keitetty liha, piimätalkkuna ja mummun pullat.
Tapahtumat
Vanhoillislestadiolaisten Suviseurat järjestettiin Jämsässä vuonna 1967.
Urheilu
Kaukalopallossa jämsäläinen Duo 96 pelaa miesten pääsarjassa. Maastohiihdossa Jämsänkosken Ilves on 2010-luvulla ollut viesteissä SM-mitaleilla, ja seuraa edustava Anssi Pentsinen on osallistunut MM-kilpailuihin.
Kirjasto
Jämsän pääkirjasto sijaitsee kaupungin keskustassa. Jämsänkoskella, Länkipohjassa sekä Kuorevedellä on omatoimikirjasto. Lisäksi Jämsässä kiertää kirjastoauto.
Koulutus
Varhaiskasvatusta järjestetään Jämsässä päiväkodeissa ja perhepäivähoidossa ja esiopetusta päiväkodeissa. Jämsässä on kolme perusopetuksen yhtenäiskoulua (vuosiluokat 1–9) ja neljä alaluokkien (luokat 1–6) koulua. Toisen asteen oppilaitoksia ovat Jämsän lukio, ammatillista koulutusta tarjoava Gradia Jämsä, Jämsän kristillinen kansanopisto sekä työväenopisto. Musiikkia voi opiskella Jämsänjokilaakson musiikkiopistossa.
Ystävyyskunnat
Jämsän kaupungilla on kolme pohjoismaista ystävyyskuntaa:
Liikenneyhteydet
pienoiskuva|Partalanmäki Valtatiellä 9
Jämsässä risteävät Valtatiet 9 ja 24, ja Tampereen ja Jyväskylän välinen rautatieyhteys kulkee Jämsän kautta. Keskustaajama Seppola on Kankarisvedestä Päijänteeseen laskevan Jämsänjoen varrella.
Rautatie- ja linja-autoasema sijaitsevat keskustaajamassa noin 1,4 kilometrin etäisyydellä toisistaan. Lisäksi pikavuoropysäkkejä on lähempänä rautatieasemaa. Jämsän Vaherin kylässä pysähtyy kesäisin Lahden ja Jyväskylän välisiä laivavuoroja.
Politiikka
Jämsän kaupunginvaltuustossa on 43 jäsentä. Kaudella 2021–2025 SDP:llä on 12 paikkaa, perussuomalaisilla kahdeksan paikkaa, keskustalla seitsemän paikkaa, kokoomuksella viisi paikkaa, vasemmistoliitolla kolme paikkaa, vihreillä kaksi paikkaa ja kristillisdemokraateilla yksi paikka. Lisäksi sitoutumattomalla Uusi Suunta -yhteislistalla on viisi valtuutettua. Valtuuston puheenjohtajana toimii Matti Similä.
Der Knochenmann
Der Knochenmann (Kananlihalla) on Wolfgang Murnbergerin ohjaama rikoselokuva vuodelta 2009.
Elokuva on kolmas osa Wolf Haasin romaaneihin perustuvasta trilogiasta, jonka kaksi ensimmäistä osaa ovat Komm, süsser Tod (2000, Tule, suloinen kuolema), Silentium (2004). Se on edeltäjiensä tavoin musta komedia. Kukin elokuva on juonellisesti itsenäinen teos.
Sinikka Hurskainen
thumb|right|Sinikka Hurskainen Imatran Kalamarkkinoilla. Ulla Sinikka Hurskainen (ent. Hurskainen-Leppänen) (s. 22. maaliskuuta 1951 Kuusankoski) on suomalainen poliitikko. Hän oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1983–1999 ja 2003–2011.
Hurskainen on naimisissa Suomen merimieskirkon pääsihteerin Sakari Lehmuskallion kanssa. Vuosina 1984–1990 Hurskainen oli naimisissa kansanedustaja Urpo Leppäsen kanssa. Hurskaisella on yksi lapsi, Ida (s. 1985).
Koulutukseltaan Hurskainen on sosionomi.
Hurskainen on toiminut Kuusankosken kaupunginvaltuutettuna 1973–1978 ja Imatran kaupunginvaltuutettuna 1981–1992 ja 2001 alkaen uudestaan.
Hurskainen on myös pitkään maalannut naivistisia maalauksia ja hän mainitsee maalaamisen harrastuksekseen. Hän on Imatran taideyhdistyksen jäsen ja oli eduskunnan kuvataidekerhon puheenjohtaja.
Der Knochenmann
Elokuva sai vuonna 2010 Romy-palkinnon parhaasta käsikirjoituksesta.
Elokuva on esitetty Suomessa Espoo Cinéssa. Yleisradio esittää sen syksyllä 2014.
KNM Kaura (S315)
KNM Kaura (runkonumero S315) oli Norjan laivaston Kobben-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Thyssen Nordseewerkeltä Emdenistä, missä köli laskettiin 1961. Se laskettiin vesille 16. lokakuuta 1964 ja valmistui 5. helmikuuta 1965.
Palvelus
Alus myytiin Tanskan laivastolle varaosiksi lokakuussa 1991.
Perfect Strangers
Perfect Strangers on Deep Purplen comeback-albumi, joka julkaistiin vuonna 1984. Levy on ensimmäinen Mark II -kokoonpanon reunionin jälkeen julkaistu. Levyn nimikappale kertookin tästä reunionista; kuinka vanhoista yhtyetovereista oli tullut tuntemattomia. Tyylillisesti albumi on yhtyeen 1970-luvun levytyksiä yksinkertaisempi ja sen äänimaailma aiempaa modernimpi ja raskaampi.
Kappaleista ”Knocking at Your Back Door” ja ”Perfect Strangers” on tehty musiikkivideot.
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
CD-versiossa mukana:
Ruutanajärvi (Orivesi)
Ruutanajärvi on Pirkanmaalla Oriveden Leväslahdella sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Vähävuoren ja Ruutanavuoren eteläpuolelle jävällä ylänköalueella ojitetulla Ruutanasuolla. Suoalue jää Ruutanavuoren ja Pitkämäenvuoren väliseen painaumaan. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja sen soistuneita rantoja kiertää kapea avosuon vyöhyke. Järvelle ei tule tietä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Uiherlanjoen valuma-alueeseen (35.726) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 105,4 metriä mpy. Ruutanasuon ojat eivät laske järveen. Järven eteläpää on yhdistetty ojiin ja oja toimii samalla laskuojana johto-ojalle, joka virtaa etelään. Johto-oja yhtyy Heinisuonojaan, joka laskee Eräjärven Savilahteen 3,7 kilometrin päässä.
Ahasja (Juuda)
Ahasja oli yksi Juudan kuninkaista. Hän tuli kuninkaaksi isänsä Joramin jälkeen 22 vuoden ikäisenä ja hallitsi yhden vuoden ajan. Hän kulki Ahabin suvun tietä ja teki sitä, mikä on väärää Herran silmissä. Hän lähti yhdessä setänsä Joramin kanssa sotaretkelle Syyriaa vastaan. Hän haavoittui Jeehun väijytyksessä ja kuoli Megiddossa. Häntä seurasi Juudan hallitsijana äitinsä Atalja.
Tito Gobbi
Tito Gobbi (24. lokakuuta 1913 Bassano del Grappa, Italia – 5. maaliskuuta 1984) oli italialainen baritoni.
Gobbi syntyi Bassano del Grappassa ja opiskeli lakia Padovan yliopistossa ennen laulajaksi alkamista. Hän teki oopperadebyyttinsä Count Rudolfon roolissa Vincenzo Bellinin oopperassa vuonna 1935. Hän teki debyyttinsä La Scala -oopperassa Milanossa 1942 ja esiintyi Covent Gardenissa Lontoossa 1951.
Pia Viitanen
Pia-Liisa Viitanen (s. 7. huhtikuuta 1967 Tampere) on suomalainen sosiaalidemokraatteja edustava poliitikko. Hän on ollut kansanedustaja vuodesta 1995 ja ministeri vuosina 2013–2015. Toukokuusta 2013 huhtikuuhun 2014 Viitanen oli Kataisen hallituksen asunto- ja viestintäministeri, minkä jälkeen hän toimi toukokuuhun 2015 kulttuuri- ja asuntoministerinä ensin Kataisen ja sitten Stubbin hallituksessa.
Ura
Koulutukseltaan Viitanen on hallintotieteiden maisteri (1993).
Viitanen valittiin SDP:n kansanedustajaksi ensimmäistä kertaa vuoden 1995 eduskuntavaaleissa Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Hänet on valittu neljästi jatkokaudelle vuosien 1999, 2003, 2007 ja 2011 vaaleissa. Eduskunnassa Viitanen on ollut varsinainen jäsen ympäristövaliokunnassa (1995–2005), tulevaisuusvaliokunnassa (1996–1999), sivistysvaliokunnassa (1999–2003), valtiovarainvaliokunnassa (2007–2013) ja suuressa valiokunnassa (2011–2013). Lisäksi hän oli Yleisradion hallintoneuvoston jäsen vuosina 1999–2011 ja eduskunnan pankkivaltuuston jäsen vuosina 2011–2013.
Vuosina 1993–1997 Viitanen oli Tampereen kaupunginvaltuuston varajäsen. Vuodet 1993–1995 hän oli kulttuuri- ja vapaa-aikalautakunnan jäsen. Valtuuston varsinaiseksi jäseneksi Viitanen valittiin vuoden 1996 kunnallisvaaleissa ja hän on istunut valtuustossa siitä lähtien. Vuonna 1997 Viitanen teki valtuustoaloitteen Tampereen nuorisovaltuuston perustamisesta.
SDP:ssä Viitanen oli ensimmäinen varapuheenjohtaja vuosina 2005–2008 ja kolmas varapuheenjohtaja vuosina 2008–2012. Hän oli SDP:n puoluevaltuuston jäsen vuosina 1994–1996 ja vuonna 2012 hänestä tuli puoluevaltuuston puheenjohtaja Jouni Backmanin siirryttyä SDP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi. Viitanen hoiti tehtävää vuoteen 2014 saakka. Hän on ollut myös puolueensa nuorisopoliittisen työryhmän varapuheenjohtaja (1997–1999) ja ympäristöpoliittisen työryhmän puheenjohtaja (1999–2003). Viitanen on ollut myös SDP:n asuntopoliittisen työryhmän puheenjohtaja ja vuosina 2003–2007 hän johti valtion asuntoasian neuvottelukuntaa.
Ministeri
Keväällä 2013 SDP kierrätti ministereitään ja nosti Viitasen asunto- ja viestintäministeriksi opetusministeriksi siirtyneen Krista Kiurun tilalle.
Luottamustoimia
Viitanen on toiminut Työväen Sivistysliiton puheenjohtajana vuodesta 2001.
Perhojärvi
Perhojärvi on Pirkanmaalla Orivedellä Perhontaustan lähellä sijaitseva järvi.