cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
William C. Durant
Viimeiset vuodet
William Durantista oli 1920-luvulla tullut merkittävä peluri Wall Streetin osakepörsissä ja vuoden 1929 pörssiromahdus vei hänen henkilökohtaisen omaisuutensa täysin nollille. Durant Motorsin kaatumisen jälkeen William ja hänen järjestyksessä toinen vaimonsa asuivat Alfred Sloanin heille järjestämässä pienessä asunnossa. William Durant oli puilla paljailla ja toimi keilaradan hoitajana Flintissä. Vuonna 1942 William sai aivoinfarktin, joka invalidisoi hänet osittain. William Durant kuoli 18. päivänä maaliskuuta vuonna 1947 ja hänet on haudattu New York Cityn Bronxissa sijaitsevalle Woodlawn Cemetery -hautausmaalle.
Läkeenlahti
Läkeenlahti on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Läkeenlahti on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa
Järvi on 700 metriä pitkä, 300 metriä leveä ja sen pinta-ala on 8,3 hehtaaria. Yli puolet ympäröivistä rannoista rajautuvat peltomaahan. Itärannalla on metsäistä mäkimaata. Järveen laskee muutama pelto-oja ja sen eteläpäästä lähtee järven 150 metriä pitkä laskuoja, joka laskee vedet Kyrösjärven Sikurinlahden kupeeseen. Laskuojan yli kulkee kylätie. Soistuneeseen rantaan ei ole rakennettu montaakaan vapaa-ajan asuntoa. Järvelle johtaa teitä vain talojen pihoilta. Niille pääsee valtatieltä 3, joka ohittaa järven kilometrin etäisyydeltä.
Historiaa
Läkeenlahti on yksi Kyrösjärven lähiympäristön järvistä, jotka syntyivät Kyrösjärven pinnanlaskujen vuoksi 1800-luvulla. Vesi laski niin paljon, että lahdensuun rannat kuroutuivat yhteen ja sen tilalle jäi ainoastaan järven nykyinen laskuoja.
Sergio Henao
Sergio Luis Henao Montoya (s. 10. joulukuuta 1987 Rionegro, Antioquia) on kolumbialainen maantiepyöräilijä, ajajatyypiltään mäkimies ja yleisajaja. Hän aloitti ammattilaisuransa kolumbialaisissa joukkueissa. Vuosina 2012−2018 hän edusti Team Skyta, 2019–2020 UAE Team Emiratesia ja vuodesta 2021 lähtien Team Qhubeka Assosia. Hän voitti Pariisi–Nizza-ajon 2017 kokonaiskilpailun kahden sekunnin erolla Alberto Contadoriin.
Saavutuksia
Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Vierumäki Floorball Cup
Vierumäki Floorball Cup (VFC) on helsinkiläisen salibandyseuran Tapanilan Erä n järjestämä salibandyturnaus tytöille. Turnausta järjestämässä ovat myös yhteistyökumppanit Vierumäki sekä opiskelijat Haaga-Helian ammattikorkeakoulun liikunnan ja vapaa-ajan koulutusohjelmasta. Opiskelijat ovat mukana vahvasti projektin suunnittelussa ja toteutuksessa.
Turnaus pelataan Suomen Urheiluopisto lla Vierumäellä, jossa puitteet tapahtumalle on mitä parhaimmat. Pelikentät, majoitukset, ruokailut ja kaikki muu oheistoiminta on lähellä. Majoitusta löytyy myös kannustusjoukoille. Turnauksen järjestämisen taustalla oli ajatus Suomen ensimmäisestä vain tytöille suunnatusta kaudenpäätöstapahtumasta. Erilaiseksi turnauksen tekee myös monipuolinen oheistoiminta ja Suomen Urheiluopisto, jossa kaikki palvelut ovat käden ulottuvilla.
Ensimmäinen tytöille suunnattu Vierumäki Floorball Cup järjestettiin Suomen Urheiluopistolla 15.-17.5.2015. Tällöin mukana oli 20 F-, E- ja D-ikäistä tyttöjoukkuetta ympäri Suomen. D-tyttöjen sarjan voittajaksi selviytyi Lohjan salibandy (LoSB) ja toisen sijan jakoivat Mynämäen SBS Wirmo ja Steelers Hämeenlinnasta. E-tyttöjen sarjan voittaja oli SBS Wirmo, toiseksi ylsi Pornaisten Light Iron ja kolmanneksi sijoittui LoSB. Turnaukseen osallistui myös kolme F-tyttöjoukkuetta. He saivat turnauksesta arvokasta pelikokemusta ja heidät kaikki palkittiin. Turnauksen ohella järjestettiin muuta oheistoimintaa, joista suosituimpia olivat vesidisko, melonta sekä kaupunkisota.
O-luokka (hävittäjä)
O-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka, jonka muodostivat vuoden 1939 hätäohjelman kahdeksan hävittäjää. Luokan alukset muodostivat aluksi saattuepalveluksessa niin kutsutun 1. hätälaivueen. Osa aluksista muutettiin 1950-luvulla sukellusveneidentorjuntafregateiksi.
Dmitri Šišin
Dmitri Šišin (s. 14. maaliskuuta 1986) on venäläinen beachfutispelaaja. Hän edustaa Rotor Volgogradia ja Venäjän beachfutismaajoukkuetta. Šišin on kaksinkertainen maailmanmestari vuosilta 2011 ja 2013. Vuoden 2013 MM-kisoissa hän voitti parhaan maalintekijän palkinnon 11 osumallaan. Vuoden 2015 MM-kilpailuista hän saavutti pronssia Venäjän kanssa. Turnauksen välierässä Portugalia vastaan Šišin sai punaisen kortin tuuletettuaan maalia loukkaavalla eleellä.
O-luokka (hävittäjä)
Alukset
Alusten suunnittelu perustui J-luokan aluksissa käytettyyn runkoon ja voimanlähteeseen, mutta niiden keula oli uudelleen suunniteltu parantamaan alusten merikelpoisuutta. Aluksiin asennettiin myös paranneltu ilmatorjunnan tulenjohtojärjestelmä.
Dmitri Šišin
Urallaan Šišin on pelannut viisissä MM-kisoissa. Seuratasolla Šišin on pelannut Volgogradin lisäksi Lokomotiv Moskovassa ja espanjalaisessa FC Barcelonassa. Maajoukkueesta hänellä on myös kolme Euroliigan voittoa sekä kulta vuoden 2015 Euroopan kisoista Bakusta.
O-luokka (hävittäjä)
Alukset
Luokan alukset valmistettiin kahdessa neljän aluksen erässä. Ensimmäisen erän alukset varustettiin 4,7 tuuman ainoastaan matalan ampumakulman (40 astetta) omaavilla torneilla, kun taas toinen erä varustettiin nelituumaisilla ilmatorjuntatykeillä. Jälkimmäisessä korvattiin lisäksi osa torpedoputkista miinakiskoilla, joiden kuormaamisen yhteydessä jouduttiin poistamaan Y-torni, torpedoputket ja syvyyspommit vakavuuden korjaamiseksi.
Minardi PS05
Lähteet
F1technical.net
Virgile Gaillard
René Paul Virgile Gaillard (28. heinäkuuta 1877 Pariisi – ?) oli ranskalainen jalkapalloilija. Hän pelasi Club Françaisille. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja sai siellä joukkueineen hopeaa.
Mary Nolan
Mary Nolan, alkuperäiseltä nimeltään Mary Imogine Robertson (18. joulukuuta 1902 Louisville, Kentucky – 31. lokakuuta 1948 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä, joka näytteli myös saksalaisissa elokuvissa. Saksassa hänen taiteilijanimensä oli Imogene Robertson.
Elämänvaiheita
Mary Nolanin äiti kuoli syöpään ollessaan 46-vuotias. Isä ei kyennyt hoitamaan yksin viittä lastaan ja vei heidät sijaiskotiin. Mary päätyi katoliseen lastenkotiin Missourissa, missä sai lempinimen Bubbles.
Mary lähti lastenkodista vuonna 1918 ja päätyi Ray veljensä kanssa isoäitinsä maatilalle. Siellä he joutuivat töihin ja heidän vanhempi sisarensa Mabel otti heidät asiasta kuultuaan luokseen asumaan. Mabel oli osa-aikainen näyttelijänä ja tutustutti myös Maryn teatterimaailmaan. Mary tähtäsi pidemmälle. Hän säästi rahaa ja matkusti New Yorkiin.
Valentin Hristov (s. 1956)
Valentin Hristov (, s. 16. maaliskuuta 1956 Pernik, Bulgaria) on entinen bulgarialainen painonnostaja ja olympiamitalisti.
Mary Nolan
Elämänvaiheita
New Yorkissa Mary Nolan herätti huomiota kauneudellaan ja työskenteli taidemallina. Taidepiireistä hänet löydettiin teatterilavalle ja hän käytti taiteilijanimeä Imogene Bubbles Wilson.
Valentin Hristov (s. 1956)
Hristov osallistui Montréalin 1976 olympialaisissa alle 110-kiloisten sarjaan ja voitti alun perin kilpailun tuloksella 400 kg. Hän nosti tempauksessa 175 kg ja työnnössä 225 kg. Hän menetti kuitenkin mitalinsa jäätyään kiinni dopingtestissä. Moskovan 1980 olympialaisissa hän saavutti hopeaa samassa sarjassa tuloksella 405 kg; tempauksessa tulos oli 185 kg ja työnnössä 220 kg.
Asylum (Disturbedin albumi)
Asylum on Disturbedin viides studioalbumi, joka julkaistiin 31. elokuuta 2010. Albumin julkaisupäivän jälkeen Disturbed aloitti Asylum Tour -kiertueen. Albumista julkaistiin myös rajoitettu painos, joka sisältää bonuskappaleet ”Down with the Sickness (live)” ja ”Stricken (live)” sekä Decade of Disturbed -DVD:n.
Valentin Hristov (s. 1956)
Hristov voitti maailmanmestaruuden alle 110-kiloisten sarjassa vuosina 1975 ja 1977. Hän voitti Euroopan-mestaruuden samassa sarjassa vuosina 1975, 1976 ja 1977. Lisäksi hän saavutti yhteistuloskilpailussa yhden MM-hopean ja kaksi EM-hopeaa vuosina 1974–1980.
Mary Nolan
Elämänvaiheita
Yksityiselämän vaikeuksista huolimatta Nolanin ura oli nousujohteessa. Hän pääsi taustatanssijasta yhdeksi Ziegfeld Folliesin näyttämötähdeksi. Vuonna 1924 oltiin keskellä skandaalia, kun Tinney löysi Nolanin toisen miehen seurasta. Mies paljastui toimittajaksi, mutta Tinney pieksi Nolanin niin pahasti, että Nolan pelkäsi kuolevansa. Asia meni poliisitutkintaan ja oikeuteen, mutta Nolan kieltäytyi antamasta todistajanlausuntoa. Suhde oli nyt toistaiseksi ohi. Nolan muutti näyttelijäliiton turvakotiin ja myös ura Bubblesina oli ohi. Pian Nolan muutti Lontooseen, minne Tinney seurasi häntä ja kieroutunut ihmissuhde jatkui.
Valentin Hristov (s. 1956)
Hristov teki kymmenen maailmanennätystä vuosina 1975–1976: kolme tempauksessa, kaksi työnnössä ja viisi yhteistuloksessa.
Asylum (Disturbedin albumi)
Asylum sijoittui Billboard-listalla ensimmäiseksi ja myi kultaa Yhdysvalloissa. Suomen albumilistalla albumi sijoittui toiseksi ja pysyi listalla seitsemän viikkoa.
Mary Nolan
Elämänvaiheita
Tinneyn ja Nolanin suhde loppui vasta kun Nolan muutti Saksaan. Siellä hän näytteli elokuvissa vuosina 1925–1927 käyttäen taiteilijanimeä Imogene Robertson. Saksassa hän sai elokuvarooleistaan hyvät arvostelut ja UFA maksoi hänelle hyvää palkkaa. Nolanin palkka oli 1 500 Yhdysvaltain dollaria viikossa.
Torjuttuaan aluksi yhdysvaltalaiset työtarjoukset Nolan päätti kuitenkin lopulta palata kotimaahansa. Hän teki sopimuksen United Artists -yhtiön kanssa ja palasi Yhdysvaltoihin tammikuussa vuonna 1927. Vanhat skandaalit oli unohdettu. Hän ryhtyi elokuvanäyttelijäksi käyttäen nyt nimeä Mary Nolan. Hän sai ylistävää kritiikkiä myös Yhdysvalloissa.
Vuonna 1928 hän näytteli elokuvassa "West of Zanzibar" yhdessä Lon Chaney Sr.:n kanssa ja seuraavana vuonna John Gilbertin kanssa elokuvassa "Desert Nights" ja vuonna 1930 seurasi jälleen uusi elokuva "Outside the Law". Aivan kaikki eivät olleet kuitenkaan unohtaneet entiseen Bubbles Wilsoniin liitettyjä skandaaleja ja muutama naisjärjestö vastusti hänen uutta elokuvauraansa.
Nopeasti saavutettu menestys ei sopinut Nolanille. Hän kärsi jatkuvasta stressistä ja hänellä oli useita hermoromahduksia. Terveys kärsi itseaiheutetusta aliravitsemuksesta. Myös ihmissuhteet olivat ongelmallisia.
Mary Nolan alkoi seurustella elokuvastudion johtajan, Eddie Mannixin kanssa. Mannix oli naimisissa ja lopetti suhteen yht´äkkiä vuonna 1930. Nolan uhkasi kertoa heidän kolmivuotisesta suhteestaan Mannixin vaimolle ja Mannix pahoinpiteli Nolanin rajusti. Nolan joutui sairaalaan kuudeksi kuukaudeksi ja hänelle tehtiin 15 leikkausta. Kipuja hoidettiin morfiiniilla joka aiheutti Nolanille riippuvuuden.
Nolanin kolme viimeistä elokuvaa tehtiin 1930-luvun alussa. Elokuvat "Enemies of the Law", "The Big Shot" ja "Docks of San Francisco" olivat menestyksiä. Näiden elokuvien jälkeen hän ei enää pystynyt näyttelemään ja vetäytyi julkisuudesta. Uran loppumiseen vaikuttivat huhut huonosta käytöksestä ja heroiiniriippuvuus.
Näyttelijäuran päättymisen jälkeen Nolan eli tuntemattomana ja vasta hänen kuolemansa yhteydessä hänet mainittiin julkisuudessa. Hän yritti luoda uraa laulajana, mutta menestys jäi vaatimattomaksi. Nolanin viimeiset vuodet olivat päihdeongelmien, talousvaikeuksien ja psykiatristen sairauksien leimaamia.
Kaoliini
thumb|250px|Kaoliini Kaoliini (H2Al2Si2O8 H2O tai Al2Si2O5(OH)4) on vaalea tai harmahtava alumiinisilikaattien heikosti kovettunut seos, joka on muodostunut pääasiassa kaoliiniryhmän mineraaleista ja sisältää etenkin kaoliniitti-nimistä savimineraalia ym. hienosuomuisia mineraaleja. Kaoliinia syntyy maasälpäpitoisten kivilajien rapautumisessa tai hydrotermisessa muuttumisessa. Kaoliini on myös yleisnimitys, jolla suomen kielessä tarkoitetaan usein sekä mineraalia kaoliniitti että maalajia kaoliinisavi. Kaoliinin CAS-numero on 1332-58-7. Kaoliini on läpinäkyvä tai läpikuultava ja siinä voi olla helmiäiskiilto. Nimitys kaoliini pohjautuu kiinalaiseen Kao Lin -nimiseen paikkakuntaan.
Kaoliinia käytetään posliinituotteiden valmistuksessa sekä tulenkestävien tiilien valmistuksessa ja täyteaineena ja päällystyspigmenttinä paperiteollisuudessa.
Stephen Elop
Stephen Andrew Elop (s. 31. joulukuuta 1963 Ancaster, Ontario) on kanadalainen yritysjohtaja, joka toimi Nokian toimitusjohtajana 21. syyskuuta 2010 – 3. syyskuuta 2013. Elop oli yhtiön ensimmäinen ei-suomalainen toimitusjohtaja, ja seurasi tehtävässään Olli-Pekka Kallasvuota.
Ura Nokiassa
Elopin peruspalkan Nokian toimitusjohtajan tehtävässä vuonna 2011 kerrottiin olevan 1,1 miljoonaa euroa vuodessa.
Elopin ensimmäinen toimintavuosi 2010–2011 Nokiassa ei ollut menestyksellinen. Helmikuussa 2011 Elop julisti Nokian hylkäävän Symbianin ja Meegon ja siirtyvänsä Microsoftin Windows Phoneen – kuitenkin vasta kahden vuoden siirtymäajalla. Analyysiyhtiö Inderesin analyytikko Mikael Rautanen piti katastrofaalisena virheenä sitä, että Elop käytännössä haukkui yhtiön omat Symbian-tuotteet. Nokian markkina-arvo romahti 12 miljardia euroa 17 miljardiin euroon, samoin kuin markkinaosuus putosi kolmanneksesta alle neljännekseen ja pörssikurssi putosi 7,79 eurosta 4,60 euroon. Älypuhelinten markkinaosuus romahti noin 15 prosenttiin, kun se vuonna 2010 oli lähes 40 prosenttia. Entiset johtajat Anssi Vanjoki, Tero Ojanperä, Rich Green, Meego-johtajat Ari Jaaksi ja Alberto Torres ja Navteq-johtaja Larry Kaplan erosivat yhtiön palveluksesta. Työntekijöitä vähennettiin lähes 9 000. Elopin kiinteä vuosipalkka oli vuonna 2011 1,1 miljoonaa euroa. Hänelle maksettiin vuonna 2011 työsopimuksen allekirjoituspalkkiona 2,1 miljoonaa euroa, 473 000 euron käteispalkkio, 540 000 euron optio-oikeus ja 74 000 euron lisäeläke siten, että palkkaa ja palkkioita Elop sai yhteensä 4,2 miljoonaa euroa.
Kun Nokian markkinaosuus oli tippunut kahdeksaan prosenttiin Elop tiedotti 14. kesäkuuta 2012, että Nokia vähentää 10 000 työpaikkaa maailmanlaajuisesti, Vertu-yksikkö myydään pääomasijoittaja EQT:lle ja johtokuntaan tulee vaihdoksia. Uusista henkilöstövähennyksistä 3 700 kosketti Suomea ja yhtiön Salon tuotannon kerrottiin päättyvän. Elop kuitenkin vakuutti Nokian Windows-strategian jatkuvan vahvana kun yhtiön pörssikurssi laski alle kahteen euroon osakkeelta. 16. kesäkuuta Nokia ilmoitti markkinointijohtaja Jerri DeVardin, Mobile Phones -yksikön johtaja Mary McDowellin ja Marketsin johtajan Niklas Savanderin irtisanoutuneen. Heidän tilalleen Nokian johtokuntaan nousivat Juha Putkiranta, Timo Toikkanen ja Chris Weber.
Elop jätti paikkansa Nokian toimitusjohtajana syyskuussa 2013 sen jälkeen, kun yhtiön matkapuhelinliiketoiminta oli myyty Microsoftille. Nokian väliaikaiseksi pääjohtajaksi siirtyi Risto Siilasmaa ja väliaikaiseksi toimitusjohtajaksi Timo Ihamuotila.
Kun Elop aloitti Nokian johtajana vuonna 2010, oli yhtiön markkina-arvo noin 29,5 miljardia euroa. Kun Nokia vuonna 2013 myi matkapuhelintoiminnot Microsoftille oli yhtiön arvosta jäljellä 11,1 miljardia euroa. Samassa yhteydessä ilmoitettiin, että Elop jättää Nokian toimitusjohtajan paikan.
Kauppalehden toimittajien Pekka Nykäsen ja Merina Salminen "Operaatio Elop" -kirjan laskelmien mukaan Elop työskenteli Nokian toimitusjohtajana 1 020 päivää. Kun Nokian tappiot jaetaan jokaiselle päivälle, laski Nokian omistajien omaisuus 18 miljoonaa euroa päivässä koko Elopin toimistusjohtajuuskauden ajan.
Nokian jälkeen
Elop siirtyi Nokialta Microsoftille, kun Microsoft osti Nokian matkapuhelimet. Elop aloitti tammikuussa 2016 työt entisessä yliopistossaan McMasterissa Kanadassa. Hänen tittelinsä oli Distinguished Engineering Executive in Residence, eli toimi neuvonantajana insinööritieteiden laitoksella. Elop on työskennellyt australialaisella Telstralla.
Koulutus ja yksityiselämä
Elopilla on tietotekniikan ja -hallinnon alempi korkeakoulututkinto McMaster University -yliopistosta, joka sijaitsee Hamiltonissa Kanadassa. Opiskeluaikanaan Elop työskenteli osa-aikaisesti yliopiston teknillisessä tiedekunnassa.
Hänellä on vaimonsa Nancyn kanssa viisi lasta, joista yksi on adoptoitu Kiinasta. Alun perin Elopin perheen piti muuttaa Suomeen, mutta perheen muuttaminen Suomeen ei ollut järkevää, koska Stephen itse oli Suomessa vain vähän. Elopin harrastuksiin kuuluvat muun muassa lentäminen, jääkiekko ja ruoanlaitto.
Suomessa Elop asui Helsingin Kruununhaassa kerrostalossa.
Pekka Heikkilä
Heikkilän pelaajaura pääsarjatasolla alkoi Kotkan Työväen Palloilijoista kaudella 1967. Hän voitti samana vuonna seurassa myös Suomen cupin. Kaudeksi 1970 Heikkilä siirtyi juuri takaisin Mestaruussarjaan nousseen HIFK:n riveihin. Ensimmäinen kausi toi Heikkilälle SM-pronssia. HIFK putosi kauden 1972 päätteeksi ja Heikkilä siirtyi Valkeakosken Hakaan. Hän pelasi seurassa aina vuoteen 1984 asti ja oli mukana voittamassa mestaruutta kaudella 1977 sekä Suomen cupia 1977 ja 1982. Heikkilä pelasi urallaan kaikkiaan 314 pääsarjaottelua.
Maajoukkueessa Heikkilä pelasi yhteensä 24 maaottelua.
Doogie White
Doogie White (s. 7. maaliskuuta 1960) on skotlantilainen rock-laulaja, joka on tehnyt yhteistyötä muun muassa Sack Trickin, Midnight Bluen, Praying Mantisin, Rainbow'n, Yngwie Malmsteenin, Cornerstonen ja Rata Blancan kanssa.
White syntyi Motherwellin kaupungissa ja perusti La Paz -yhtyeen vuonna 1984. Hän kierteli Skotlannissa neljän vuoden ajan ennen liittymistään Midnight Blueen vuonna 1988.
White lauloi Praying Mantisin kanssa vuoden 1991 Japanin-kiertueella. Muusikko liittyi Ritchie Blackmoren Rainbow-yhtyeeseen vuonna 1994 ja oli päävokalisti albumilla Stranger in Us All (1995). Ennen tätä hän haki Iron Maidenin laulajan paikkaa entisen laulajan Bruce Dickinsonin erottua yhtyeestä. White tuli toiseksi yhtyeen päätettyä valita Blaze Bayleyn.
White on toiminut Tank-yhtyeen vokalistina.
Toimittajaliitto (vaihtoehtomedian yhdistys)
Suomen vapaa sana riippumaton toimittajayhdistys ry, joka käyttää nimeä Toimittajaliitto, on suomalainen yhdistys, jonka tavoitteena on parantaa niin sanottujen vastamedioiden tiedonvälittäjien oikeudellista ja taloudellista asemaa. Yhdistyksen perusti vuonna 2016 Johan Bäckman.
Yhdistyksen puheenjohtaja on Juha Korhonen, joka on toiminut muun muassa MV-sivuston vastaavana, varapuheenjohtaja Janus Putkonen ja sihteeri Jarmo Ekman. Yhdistyksen verkkosivun nimi on Toimittajaliitto. Se ilmoitti yhdistysrekisterissä näkyväksi URL-osoitteekseen "journalistiliitto.com".
Oman ilmoituksensa mukaan yhdistys antaa jäsenilleen oikeudellista neuvontaa, jakaa apurahoja, järjestää koulutustilaisuuksia ja myöntää pressikortteja. Se ilmoittaa tavoitteekseen niin sanotun vaihtoehtomedian yhdistämisen ja sen edun ajamisen. Yhdistyksen hallitus nimeää Sananvapausneuvoston (SVN), jonka tehtävänä on tutkia journalistin ohjeiden noudattamista mediassa ja puolustaa suomalaisten sananvapauteen liittyviä oikeuksia.
Île-de-France
Île-de-France ( < frankin kielen Liddle Franke, "Pieni Ranska") on yksi Ranskan 26 hallintoalueesta. Sen pääkaupunki on Pariisi, joka on myös koko Ranskan pääkaupunki. Alue koostuu Pariisin metropolialueesta, ja se on 12 012 neliökilometrin laajuinen. Île-de-France on Ranskan väkirikkain alue; sen väkiluvuksi on arvioitu lähes 12 000 000 (2012). Se perustettiin vuonna 1976, jolloin alue korvasi vuonna 1961 luodun Pariisin hallintoalueen.
Alueen pääasiallisia jokia ovat Seine sivujokineen Marne, Oise ja Aisne.
Departementit
Île-de-France koostuu kahdeksasta departementista:
Peter Sidorkiewicz
Peter Paul Sidorkiewicz (, s. 29. kesäkuuta 1963 Dąbrowa Białostocka, Puola) on puolalaissyntyinen kanadalainen entinen jääkiekkomaalivahti ja valmentaja. Sidorkiewicz esiintyi urallaan 246 NHL-ottelussa ja voitti niistä 79. Nollapelejä kertyi uran aikana 8 kappaletta. Vaikka Sidorkiewicz pelasikin enimmäkseen varsin heikkotasoisissa joukkueissa valittiin hänet kuitenkin NHL:n vuoden 1989 tulokaskentälliseen. Kanadan maajoukkueen mukana Sidorkiewicz voitti hopeaa vuoden 1989 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Peliuransa jälkeen Sidorkiewicz toimi OHL-joukkue Erie Ottersin apuvalmentajana vuosina 1999–2013. Tänä aikana hän toimi myös puolitoista kautta joukkueen päävalmentajana. Vuosina 2014–2017 Sidorkiewicz toimi Itävaltalaisen Dornbirner EC:n apuvalmentajana sekä maalivahtivalmentajana ja vastaavasti 2017–2019 ECHL-liigan Norfolk Admiralsin palveluksessa.
Kovrov
Kovrov on kaupunki Vladimirin alueella Venäjällä, n. 250 km Moskovasta Oka-jokea pitkin. Kovrovin asukasluku on 145 214 (2010), ja on Vladimirin alueen toiseksi suurin kaupunki.
thumb|210px|left|[[Okajoen sivuhaara Kljazma virtaa kaupungin läpi]] Kovrovissa on puolustus-, rakennus- ja elektroniikkateollisuutta. Huolimatta kaupungin läpi kulkevasta Siperian radasta, kaupungin väkiluku on ollut laskussa,
Kovrov oli 1100-luvulta lähtien naapurikaupunkinsa Starodub-na-Kljazmen varjossa, ja sai kaupungin arvon vasta vuonna 1778.
Alan Brown
Alan Everest Brown (20. marraskuuta 1919 Malton, Yorkshire – 20. tammikuuta 2004 Guildford, Surrey ) oli brittiläinen kilpa-autoilija.
Mike Bäck
Mike Anton Sebastian Bäck (s. 21. kesäkuuta 1999 ) on suomalainen kirjailija, muusikko ja entinen tubettaja.
Tubettajana
Bäck loi YouTube-kanavansa 17. maaliskuuta 2016 nimellä ”Miklu YT” ja sai tubettamisensa alkuvaiheilla apua isoveljeltään Roni Bäckiltä. Elokuussa 2016 hän vaihtoi kanavansa nimen Mikluksi.
Bäck voitti Tubeconissa Vuoden tähtilupaus -palkinnon vuonna 2017. Bäck perusti vuonna 2019 myös englanninkielisen kanavan.
Bäck julkaisi 25. tammikuuta 2021 videon, jolla hän kertoi lopettavansa tubettamisen kokonaan. Hänen pääkanavallaan YouTubessa oli tuolloin lähes 300 000 tilaajaa.
Televisiossa
Bäck on kilpaillut kaksi kertaa Haluatko miljonääriksi? -ohjelmassa yhdessä veljensä Roni Bäckin kanssa. Hän on myös vieraillut useassa televisio-ohjelmassa, kuten Possessa ja Huomenta Suomessa. Bäck oli osallistujana Kultaisella Venlalla palkitulla Metsähaaste-sarjassa vuonna 2018.
Muusikkona
Bäck julkaisi artistinimellä Mike Back esikoissinglensä ”Bad On Purpose” tammikuussa 2021. Hänen toinen singlensä ”Eyeslie” julkaistiin toukokuussa 2021. Huhtikuussa 2022 hän julkaisi singlen ”Other Side” ja toukokuussa singlen ”Alchemy”.
Yksityiselämä
Bäck valmistui ylioppilaaksi Munkkiniemen yhteiskoulun lukiosta vuonna 2018. Hänen vanhempansa ovat ammatiltaan lääkäreitä.
Täpläpallohai
Ulkonäkö
Täpläpallohai on yleensä alle metrin pituinen. Sen pää on lattana – leveä ja päältä litistynyt. Suu ja silmät ovat suuret. Molemmat selkäevät ovat lähellä pyrstöevää, jonka alalohko on heikosti kehittynyt. Ruumis on keltaisten ja ruskeiden juovien sekä mustien ja valkoisten täplien kirjavoima. Myös vatsapuolella on täpliä.
Pallohain nimi viittaa sen tapaan pullistaa itsensä vettä nielemällä, jolloin se vaikuttaa suuremmalta vainoojiensa kuten suurempien haiden tai merinisäkkäiden silmissä, joita se ensin on paennut kallionkoloon. Lajilla on myös tapana levätä päivisin luolien suojassa.
Lisääntyminen
Täpläpallohai on ovipaarinen eli sen poikaset syntyvät munista. Munat ovat nahkamaisia koteloita joissa on pitkät kärhet auttamassa kotelon kiinnittymistä kiviin ja merileviin. Sikiö varttuu 9-12 kuukautta ruskuaispussinsa turvin ja kuoriutuu kun se on tyhjä.
Täpläpallohai ja ihminen
Täpläpallohai on ihmiselle vaaraton, mutta saattaa ärsytettäessä käydä aggressiiviseksi. Lajin liha ei sovellu ihmisravinnoksi ja kalastajille se onkin enemmän harmillinen, koska toisinaan se tyhjentää kala- ja äyriäispyydyksiä.
Laji menestyy vankeudessa ja sitä pidetään yleisöakvaarioissa.
Riksväg 99
Riksväg 99 on Ruotsin Tornionjokilaaksossa sijaitseva maantie, joka yhdistää Haaparannan ja Kaaresuvannon. Tien pituus on noin 360 kilometriä, ja se on pääosin kaksikaistainen. Tien leveys on 6–9 metriä, ja suurimmat sallitut nopeudet ovat 90 ja 110 km/h.
Tien linjaus seurailee rajajokea koko matkan, ja tie johtaa Haaparannalta Vojakkalan, Kukkolan, Karungin, Hedenäsetin, Ylitornion (Matarengin), Korvan, Niskanpään, Svansteinin, Pellon, Pajalan ja Muodoslompolo kautta Kaaresuvantoon. Tie ylittää napapiirin noin 22 kilometriä Ylitornion pohjoispuolella.
Tien linjaus seurailee suurelta osin samaa linjaa kuin 1960-luvulla. Tielinjaus ohittaa Ylitornion keskustaajaman sekä Karungin, Juoksengin, Svansteinin taajamat ja Pajalan taajamat. Karungin ohitustie on rakennettu osin vanhalle Ylitornion radan linjaukselle.
Historia
thumb|left|250px|Riksväg 99 Almarksvägenin liikenneympyrässä [[Haaparanta|Haaparannalla.]] Tornionjokilaakson reitti on eräitä Norrlannin vanhimpia kulkureittejä. Jo 1700-luvun puolessa välissä reitti oli ajokuntoinen kärrytie. 1880-luvulla tien pohjoinen päätepiste oli Svansteinissa, Svansteinin ja Kaaresuvannon välisen osuuden ollessa tietöntä erämaata lukuun ottamatta Ylitornion–Pajalan–Vittangin tietä.
Tie Haaparannalta Kaaresuvantoon sai tunnuksekseen länshuvudväg 400 vuonna 1951. Vuoden 1962 tienumerointiuudistuksen myötä osuudesta Haaparanta–Ylitornio tuli riksväg 99. Osuus Ylitornio–Kaaresuvanto säilytti vanhan numeronsa, ja sitä jatkettiin eri linjauksella Hedenäsetistä Sangin kylään eurooppatielle 4. Vuonna 1986 Sangin ja Hedenäsetin välinen osuus sai tunnuksen länsväg 398. Vuonna 2000 myös Övertorneån ja Kaaresuvannon välinen länshuvudsväg 400 otettiin osaksi riksväg 99:ä.
Bandar-e Anzali
Bandar-e Anzali on kaupunki Iranissa Gīlānin maakunnassa. Se sijaitsee Kaspianmeren rannalla Anzalin laguunin suussa 40 kilometriä Raštista luoteeseen. Kaupungissa on 110 643 asukasta (vuonna 2006).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran 1400-luvun lopussa. 1800-luvun alussa siitä tuli Iranin tärkein Kaspianmeren satama, josta oli yhteydet Bakuun ja Astrahaniin. Suuri merkitys oli myös venäläisten alueella harjoittamalla kalastuksella. Anzalin ja Raštin välinen maantie valmistui 1900-luvun alussa. Myöhemmin Anzalin ja Gazianin kylistä muodostui kaupunki, jonka Reza Pahlavi nimesi Bandar-e Pahlaviksi. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1979.
Kaupungin asukkaat ovat etupäässä gilakkeja sekä Azerbaidžanista neuvostoaikana muuttaneita azereja. Kaupungissa on Iranin laivastotukikohta ja suuri satama, jonka kautta kulkee lähinnä Venäjän teollisuustuotteita, Azerbaidžanin ja Kazakstanin öljytuotteita sekä puutavaraa, kiveä ja kalaa. Uusi vapaakauppa-alue perustettiin vuonna 2003. Kaviaaria ja sammenlihaa tuottava Gazianin kalastusyritys työllistää yli kaksi tuhatta henkeä. Hyvien linja-autoyhteyksien ansiosta kaupunki on myös suosittu lomanviettopaikka.
Bandar-e Anzali on samannimisen piirikunnan hallinto- ja kauppakeskus. Seudun gilakkiväestö viljelee riisiä ja tupakkaa, tuottaa silkkiä, kalastaa ja tekee rottinkikäsitöitä.
Maarit Aura
Maarit Aura on suomalainen oopperalaulaja, laulupedagogi ja äänivalmentaja. Hän on äänialaltaan mezzosopraano. Maarit Aura aloitti klassisen laulun opiskelun Joensuun konservatoriossa, josta hän siirtyi Helsingin konservatorioon. Vuosina 2002-2011 Maarit Aura opiskeli Sibelius-Akatemian laulumusiikin osastolla. Sibelius-Akatemiassa häntä opettivat Seppo Ruohonen, Ritva Auvinen ja Outi Kähkönen. Vuonna 2007 Maarit Aura opiskeli Weimarin Franz Liszt -korkeakoulussa opettajanaan mezzosopraano Bettina Denner. Maarit Aura suoritti laulun A-kurssitutkinnon erinomaisin arvosanoin vuonna 2010 ja valmistui musiikin maisteriksi 2011. Aura valmistelee väitöskirjaa vokologian alalta Tampereen yliopistossa.
Aura opettaa laulua sekä kouluttaa puheäänenkäyttöä. Hän on julkaissut laulamiseen ja äänenkäyttöön liittyviä verkkokursseja.
Emil Bernstorff
thumb|Emil Bernstorff vuonna 2013. Emil G. J. Bernstorff (s. 7. kesäkuuta 1993 Middlesex) on brittiläis-tanskalainen moottoriurheilija. Hän kilpailee brittiläisellä lisenssillä. Hänellä on tanskalaista ja saksalaista syntyperää.
Ura
thumb|Bernstorff vuonna 2014. Bernstorff aloitti uransa kartingissa vuonna 2003 ja kilpaili pääosin Britanniassa koko uransa ajan. Vuonna 2010 Bernstorff siirtyi Britannian Formula Ford -sarjaan, jossa hän saavutti kolme palkintosijaa sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2011 Bernstorff siirtyi ADAC Formel Masters -sarjaan voittaen viisi kilpailua ja sijoittui sarjan toiseksi. Vuonna 2012 Bernstorff kilpaili Formula 3 Euroseries -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan sijoittuen sarjan kymmenenneksi.
Vuonna 2013 Bernstorff ajoi Saksan Formula 3 -sarjassa jossa hän saavutti viisi voittoa, viisi paalupaikkaa ja 13 palkintosijaa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Samana vuonna hän sijoittui kolmanneksi Formula 3 Masters -kilpailussa. Vuonna 2014 Bernstorff siirtyi GP3-sarjaan Carlin -tallin kuljettajaksi. Hän voitti yhden kilpailun ja saavutti viisi palkintosijaa sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2015 Bernstorff jatkoi GP3:ssa siirtyen Arden -talliin. Hän saavutti kauden aikana kaksi voittoa ja seitsemän palkintosijaa sijoittuen sarjan neljänneksi.
Canillo
thumb|150px|Canillon sijainti Andorrassa. thumb|150px|Canillon vaakuna. thumb|150px|Canillon kirkko. Canillo on kylä ja kunta Andorrassa. Se sijaitsee maan koillisosissa. Canillon kunnan pinta-ala on 121 neliökilometriä ja asukasluku noin 3 928 vuoden 2017 arvioissa. Canillon kylässä puolestaan oli 2 313 asukasta, mikä tekee siitä maan asukasluvultaan kahdeksanneksi suurimman kylän. Se on muun muassa melko suosittu matkailukohde. Kylä sijaitsee noin 1 526 metrin korkeudessa.
Maantiede
Canillon kunta sijaitsee Andorran koillisosissa. Lännessä sijaitsee Ordino, etelässä Encamp ja pohjoisessa sekä idässä Ranska. Canillon kunnan pääkylän lisäksi siellä sijaitsevat muun muassa Soldeun, Inclesin, El Tarterin ja Ransolin kylät.
Politiikka
Canillon kunnassa toimii oma paikallishallinto (Comú), jolla on suhteellisen laajat valtaoikeudet luonnonvarojen käytöstä päättämisestä aluesuunnitteluun ja julkisten palveluiden järjestämiseen. Hallinnon jäsenet valitaan neljän vuoden välein vaaleilla, ja eniten ääniä saanut puolue saa puolet paikoista. Loput paikat jaetaan saatujen äänien mukaan eniten ääniä saanut puolue mukaan lukien. Suurimmalla puolueella on näin ollen aina enemmistö hallinnossa.
Punnus (täsmennyssivu)
Punnus voi tarkoittaa:
Canillo
Liikenne
Andorran päätie CG-2 kulkee Canillon kylän kautta sekä länteen Andorra la Vellaan että lounaaseen El Pas de la Casaan Ranskan rajalle.
Väestö
Vuoden 2018 arvioissa Canillon kunnassa oli 4 103 asukasta, kun pääkylässä asukasluku oli 2 313. Sekä kunnan että kylän asukasluvut ovat olleet voimakkaassa kasvussa 2000-luvulla: Vuonna 2001 kunnan asukasluku oli alle 2 400 ja kylän hieman yli 1 100.
Koulutus
Canillossa toimii kaksi perus- ja toisen asteen koulua. Andorrassa on kolme eri koulutusjärjestelmää, andorralainen, ranskalainen ja espanjalainen, joista andorralainen ja ranskalainen koulu ovat saatavilla kunnassa. Canillossa ei ole yliopistoa.
Panama yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Panama on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1983 lähtien. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä kaksi mitalia. Osakassa 2007 pituushyppääjä Irving Saladino voitti kultaa. Berliinissä 2009 Saladino jäi loppukilpailussa ilman tulosta mutta Alonso Edward saavutti 200 metrin juoksussa hopeaa. Ensimmäiset pistesijansa Panama saavutti Helsingissä 2005, kun Saladino sijoittui pituushypyssä kuudenneksi ja Bayano Kamani 400 metrin aitajuoksussa seitsemänneksi. Daegussa 2011 Panaman ainoat urheilijat olivat Edward ja Saladino, joista Edward keskeytti 200 metrin juoksun loppukilpailussa ja Saladino jäi pituushypyssä karsintaan. Moskovassa 2013 Edward oli Panaman ainoa urheilija ja karsiutui 200 metrin juoksun välierissä. Pekingissä 2015 Panamalla oli kolme urheilijaa, joista Edward sijoittui 200 metrillä neljänneksi. Lontoossa 2017 Panaman joukkueessa oli kolme urheilijaa ja Dohassa 2019 kaksi urheilijaa. Eugenessa 2022 Panaman joukkueessa oli kaksi urheilijaa, joista Gianna Woodruff sijoittui 400 metrin aitajuoksussa seitsemänneksi.
Avaruushuopa
thumb|250px|Paketista poistettu avaruushuopa. Avaruushuopa on heijastavalla metallipinnalla päällystetty muovihuopa, jota käytetään esimerkiksi onnettomuustilanteissa uhrin ruumiinlämmön ylläpitämiseen. Se toimii heijastamalla osan ruumiista lähteneestä lämpösäteilystä takaisin. Toisin sanoen se toimii eristeenä, minimoiden lämmönhukan.
Avaruushuopa kehitettiin vuonna 1964 NASAn avaruusohjelmaa varten. Nykyisin pieni ja kevyt avaruushuopa kuuluu usein ensiapulaukkujen ja selviytymispakkausten varustukseen.
Novyi Urengoi
Novyi Urengoi on kaupunki Jamalin Nenetsian autonomisessa piirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Pur-joen sivuhaaran Jevojahan varrella, 60 kilometriä pohjoisen napapiiristä etelään. Novyi Urengoi on tärkeä piirikunnan kaasuteollisuuden keskus, jossa kaasuyhtiö Gazpromilla on suuri merkitys.
Novyi Urengoi perustettiin Urengoin laajan kaasukentän löytymisen seurauksena 1970-luvulla. Kesäkuussa 1966 paikkakunnalta porattiin ensimmäisen kerran kaasua. Joulukuussa 1973 seudulle saapui autosaattue rakentajia lännempänä sijaitsevasta Pangodyn taajamasta. Novyi Urengoi sai virallisesti taajaman aseman 18. elokuuta 1975. Kaupungiksi se muutettiin 16. kesäkuuta 1980.
Kaupunki muodostaa nykiosin itsenäisen kunnallistason kaupunkipiirikunnan Jamalin Nenetsiassa. Siellä asui 104 107 ihmistä (2010).
Vuonna 1975 toimintansa aloittanut Novyi Urengoin lentoasema palvelee kaupungin lentoliikennettä. Novyi Urangoi on rautatien varrella, junaliikenne kaupunkiin käynnistyi 1982.
Deborah Adair
Deborah Adair (s. 23. toukokuuta 1952 Lynchburg, Virginia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa saippuasarjoissa.
Adair sai vuonna 1980 roolin sarjasta Tunteita ja tuoksuja. Hän näytteli siinä kolme vuotta ja siirtyi sen jälkeen Dynastiaan. 1990-luvun alussa hän oli pari vuotta mukana Päivien viemää -sarjassa.
Adairilla on ollut rooleja myös esimerkiksi televisio-ohjelmissa Lemmenlaiva ja Melrose Place sekä elokuvassa Uhka syvyyksistä (The Rift).
Käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1999
Vuoden 1999 naisten käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Tanskassa ja Norjassa 29. marraskuuta – 12. joulukuuta. Kilpailuihin osallistui 24 joukkuetta. Mestaruuden voitti Norja, hopealle sijoittui Ranska ja pronssia sai Itävalta. Turnauksen parhaat maalintekijät olivat 67 maalia tehneet Saksan Grit Jurack ja Romanian Carmen Amariei. Tähdistöjoukkueeseen valittiin norjalaisista Cecilie Leganger ja Kristine Duvholt sekä Itävallan Ausra Fridrikas, Ranskan Nodjialen Myaro, Makedonian Indira Kastratović, Unkarin Dóra Lőwy ja Tanskan Tonje Kjærgaard.
Loppuottelu
Norja – Ranska 25–24
Norjan kultamitalijoukkue
Heidi Tjugum, Cecilie Leganger, Jeanette Nilsen, Tonje Larsen, Kjersti Grini, Ann-Cathrin Eriksen, Susann Goksør Bjerkrheim, Else-Marthe Sørlie, Sahra Hausmann, Mia Hundvin, Mette Davidsen, Trine Haltvik, Kristine Duvholt, Birgitte Sættem, Elisabeth Hilmo, Marianne Rokne.
Gustaf Vilhelm Arthur Armfelt
Gustaf Vilhelm Arthur Armfelt (1. helmikuuta 1821 Turku – 8. maaliskuuta 1880 Pietari) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja valtiopäivämies.
Armfeltin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Gustaf Magnus Armfelt ja Louise Cuthbert-Brooke ja puoliso vuodesta 1848 kreivitär Mariana Gustava Armfelt, ministerivaltiosihteeri Alexander Armfeltin tytär. Kreivi Carl Alexander Armfelt oli heidän poikansa. Gustaf Vilhelm Arthur Armfelt tuli sotapalvelukseen aliupseerina 1837 ja ylennettiin alivänrikiksi ja porte-épée-vänrikiksi. Seuraavana vuonna hän siirtyi Mihail Pavlovitšin ulaanirykmenttiin, kornetiksi hänet ylennettiin 1839 ja luutnantiksi 1843. Henkivartioväen ulaanirykmentissä palveltuaan Armfelt erosi sotapalveluksesta 1845, mutta palasi 1. Turun ruotujakoisen tarkk’ampujapataljoonan palvelukseen 1854. Alikapteeni hänestä tuli 1855, Suomen kenraalikuvernöörin adjutantiksi hänet määrättiin 1856 ja ylennettiin kapteeniksi samana vuonna. Armfeltista tuli keisarin sivusadjutantantti 1861, mitä tehtävää hän hoiti kuolemaansa asti. Everstiksi hänet ylennettiin 1862 ja kenraalimajuriksi 1870. Armfelt oli sukunsa edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872 ja 1877–1878.
Fernand Feyaerts
Fernand Feyaerts (1880–1927) oli belgialainen vesipalloilija ja uimari. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa. Hän kuului molemmilla kerroilla hopeaa vesipallossa saaneeseen joukkueeseen. Lontoossa hän kilpaili lisäksi sadan metrin vapaauinnissa.
Muhammadkadyr Abdullajev
Muhammadkadyr Abdullajev (s. 15. marraskuuta 1973) on uzbekistanilainen ammattilaisnyrkkeilijä ja amatöörien olympiavoittaja.
Amatööriura
Amatööriurallaan Abdullajev voitti käymistään otteluista 288 ja hävisi 12. Hänen suurimmat saavutuksensa ovat kevyen välisarjan olympiavoitto 2000 Sydneystä, missä hän voitti loppuottelussa Ricardo Williamsin, ja maailmanmestaruus 1999 Houstonista. Abdullajev oli mukana myös 1996 Atlantassa kevyessä painoluokassa, missä hän kärsi kuitenkin tappion avausottelussaan.
Ammattilaisura
Abdullajev siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2001. Hänen uransa paidattomana alkoi hyvin ja hän voitti kymmenestä ensimmäisestä ottelustaan kahdeksan tyrmäyksellä ja saavutti Philip Holidayta vastaan WBO-liiton intercontinental-tittelin. Kesäkuussa 2003 hän kärsi tyrmäystappion kamerunilaiselle kehäraakille Emmanuel Clotteylle.
Kesäkuussa 2005 Abdullajev pääsi iskemään WBO-liiton maailmanmestaruudesta Miguel Angel Cottoa vastaan, mutta hävisi teknisellä tyrmäyksellä yhdeksännessä erässä. Viimeisessä ottelussaan marraskuussa 2005 Abdullajev hävisi Andri Kotelnikille pisteillä.
Pajamäki
Pajamäki on Pitäjänmäen osa-alue Länsi-Helsingissä, aivan Espoon rajan vieressä. Se sijaitsee metsän erottamana Pitäjänmäen yritysalueen kupeessa, Talin puistoalueen vieressä. Alueella on lähinnä kerrostaloja, joita on rakennettu 1950-luvulta lähtien. Asukkaita Pajamäessä on 1 868 (31.12.2018) ja työpaikkoja löytyy 67 hengelle (31.12.2017).
Pajamäessä on muun muassa apteekki, lähikauppa, parturi-kampaamo ja ravintola Vanha Paja. Myös Patterinmäen linnoitus sijaitsee Pajamäessä. Patterinmäen alittaa Patterinmäen raitiotunneli. Helsingin sisäisen bussilinjan 25 päätepysäkki sijaitsee Pajamäessä.
Pajamäen Patterimäellä on aurinkokuntamallin keskusta. Malli on rakennettu mittakaavaan 1:1 miljardi.
Urheilu
Pajamäkeä edustaa jalkapallon erikoisseura, Pajamäen Pallo-Veikot (PPV 1969). Vuonna 2008 PPV:n junioreita on n. 200. PPV:n edustusjoukkue pelaa kaudella 2013 3. divisioonassa. Pajamäessä on keinonurmikenttä.
Satunnaistettu vertailukoe
Satunnaistettu vertailukoe (lyh. RCT engl. Randomized controlled trial) on tieteellinen koe, jossa koehenkilöt jaetaan arpomalla kahteen tai useampaan ryhmään, joihin vaikutetaan tämän jälkeen eri tavalla. Tyypillisessä satunnaistetusti vertailevassa kokeessa saatetaan esimerkiksi ryhmä päänsärystä kärsiviä koehenkilöitä arpoa kahteen ryhmään, joista toinen saa päänsärkylääkettä ja toinen lumelääkettä.
Satunnaistettuja vertailevia kokeita pidetään yleisesti kiistattomimpana menetelmänä selvittää eri hoitojen toimivuutta ja vaikutuksia. Näin vältetään vinoutunut otos.
Karjalan kaartin rykmentti
Karjalan kaartin rykmentti oli Suomen puolustusvoimien yhtymä, joka perustettiin sisällissodan päätyttyä ja se lakkautettiin talvisodan alettua.
Historia
Sisällissotaan osallistuneista kolmesta Karjalan rykmentistä määrättiin Helsingissä 16. toukokuuta pidettävään voitonparaatiin kustakin pataljoona. Karjalan 1. rykmentti määräsi uuteen yhtymään I pataljoonan 1. komppanian, II pataljoonan 2. komppanian sekä III pataljoonan 3. komppanian. Karjalan 2. rykmentti toimitti X pataljoonansa ja Karjalan 3. rykmentti IX pataljoonansa. Joukot kuljetettiin 10. toukokuuta junalla Viipurista Helsinkiin, jossa ne majoitettiin Oulunkylään ja Pasilaan. Kenraali Mannerheim ilmoitti 19. toukokuuta antamassaan päiväkäskyssä uuden rykmentin Karjalan kaartin rykmentin perustamisesta paraatiin osallistuneista karjalalaisjoukoista.
Satunnaistettu vertailukoe
Satunnaistettuja vertailevia kokeita käytetään etenkin lääketieteessä, mutta myös jossain määrin yhteiskuntatieteissä.
Karjalan kaartin rykmentti
Historia
Majuri O. Kuula määrättiin 27. toukokuuta annetulla ylipäällikön päiväkäskyllä rykmentin komentajaksi ja samalla nimettiin pataljoonat I, II ja III pataljoonaksi. Esikunta muodostettiin kokoamalla miehiä kaikista yksiköistä. Samalla rykmentti liitettiin Kaartin divisioonaan, joka myöhemmin nimettiin 1. divisioonaksi. Se majoitettiin neljännelle linjalle Kallion kansakoululle (nykyinen Kallion ala-asteen koulu) siten, että varastot ensimmäiseen kerrokseen ja kullekin pataljoonalle järjestyksessä oma kerros.
Satunnaistettu vertailukoe
Satunnaistetut vertailukokeet eivät ole ongelmattomia. Sattumanvaraiseen jakamiseen liittyy eettisiä ongelmia ja tulokset eivät välttämättä ole yleistettävissä, vaan saattavat erota esimerkiksi eri maissa toteutettuna. Kokeet voivat olla kalliita toteuttaa ja tarpeeksi suuria koeryhmiä voi olla vaikea saada erityisesti harvinaisten sairauksien tapauksessa. Lisäksi kaikkia vaikutuksia etenkin pitkällä aikavälillä voi olla vaikea mitata. Intressiristiriidat saattavat vääristää tuloksia esimerkiksi julkaisuvinoutuman muodossa. Tämä tarkoittaa, että tutkimuksia lääkkeen vaikutuksista jätetään julkaisematta todennäköisemmin, jos ne ovat epäedullisia lääkeluvan saannin kannalta.
Karjalan kaartin rykmentti
Historia
Rykmentin kuljetukset Karjalankannakselle alkoivat 24. elokuuta. Rykmentin I pataljoona ryhmitettiin Vammelsuuhun, II pataljoona Terijoelle ja III pataljoona Kellomäkeen. Esikunta sijoitettiin II pataljoonan yhteyteen Terijoelle. Siirron alkaessa rykmentti siirrettiin 2. divisioonaan.
Rykmentti siirrettiin 14. syyskuuta Viipuriin, jossa se ensimmäiseksi majoittui Neitsytniemen kasarmeille. Rykmentin komentajan tehtävät vastaanotti 20. syyskuuta jääkärimajuri Harald Öhquist. Rykmentin I ja III pataljoona kuitenkin siirtyi huhtikuussa 1919 Papulan kasarmeille ja esikunta sekä II pataljoona keskuskasarmille. Papulassa I pataljoona majoittui venäläisten rakentamiin tiilikasarmeihin ja III pataljoona Viipurin tarkk'ampujapataljoonan vanhoihin puukasarmeihin. Esikunta muutti syksyllä Papulaan.
Satunnaistettu vertailukoe
Siksi joskus käytetään niiden sijaan satunnaista muistuttavia kokeita, kuten sopiva luonnollinen koe tai kvasikoe.
Karjalan kaartin rykmentti
Historia
Tästä eteenpäin rykmentti oli normaali rauhan ajan yhtymä, joka vastaanotti varusmiessaapumiserän toisensa jälkeen aina 1930-luvun lopulle saakka. Suurimmat muutokset tänä aikana olivat 3. erillisen konekiväärikomppanian kuuluminen rykmenttiin ennen sen siirtämistä 2. polkupyöräpataljoonaan ja rykmentin muuttaminen kaksipataljoonaiseksi.
Talvisota ja lakkauttaminen
Rykmentin komentaja eversti Antero Svensson antoi viimeisen päiväkäskyn 7. lokakuuta 1939 ja seuraavana iltana rykmentti poistui viimeisen kerran Papulan kasarmilta. Sen siirtyminen sotavalmiuteen alkoi 9.–14. syyskuuta, jolloin viimeinen palveluksesta vapautunut saapumiserä kutsuttiin kertausharjoituksiin. Rykmentti sai hälytyksen 6. lokakuuta ja sen muuttaminen suojajoukkokokoonpanoon aloitettiin. 8. lokakuuta majuri Selkee johti 2. prikaatin I pataljoonan kenttävarustustöihin Pasurinkankaan ja Punnusjärven väliselle alueelle.
Karjalan kaartin rykmentin perinteitä jatkaa ja vaalii Karjalan prikaati. Karjalan prikaatin lippuna on Karjalan kaartin rykmentin lippu, joukko-osastotunnuksena Karjalan kaartin rykmentin joukko-osastotunnus ja kunniamarssina Karjalan kaartin rykmentin kunniamarssi Oravaisten marssi.
Suklaa
thumb|Sulavaa maitosuklaata Suklaa on ruoka- ja nautintoaine. Suklaata valmistetaan lisäämällä kaakaopavuista valmistettavaan kaakaomassaan yleensä sokeria ja maitosuklaan tapauksessa myös maitoa tai maitojauhetta, erilaisia mausteita sekä koostumusta parantavia aineita. Suklaata käytetään sellaisenaan kiinteässä muodossa, makeisten raaka-aineena, ruoanlaitossa mausteena sekä esimerkiksi kakkujen leivonnassa.
Koostumus
thumb|Useita eri suklaalajeja Suklaa valmistetaan kaakaomassasta, johon lisätään vaihteleva määrä sokeria, maitojauhetta ja kaakaovoita sekä mausteita, kuten vaniljaa. Lesitiinillä ainekset voidaan sitoa yhteen ja suklaasta saada kermaista ja sileää. Halvoissa suklaissa voidaan kaakaovoi korvata muilla öljyillä, kuten palmuöljyllä. Maitojauheen sijaan voidaan käyttää myös maitoa.
Suklaa on väriltään ruskeaa ja sen sävy vaihtelee kaakaopitoisuuden mukaan hyvin tummasta heleän vaaleaan. Kaakao itsessään maistuu kitkerältä. Siten pelkästä kaakaomassasta ja kaakaovoista valmistetut tummat suklaat ovat voimakkaan ja karvaan makuisia. Sokeripitoisuutta ja maitoa lisäämällä suklaasta saadaan makeampaa ja miedompaa.
Sokeria on tummassa suklaassa yleensä 30–40 prosenttia, ja maitosuklaassa ja valkosuklaassa hiukan enemmän, joskus yli 40 prosenttia. Suklaa voi olla makeutettu ruokosokerin sijaan muillakin makeuttajilla.
Suklaata voi maustaa monilla eri tavoilla, kuten erilaisilla pähkinöillä, kuivatuilla hedelmillä, mintulla, kahvilla ja likööreillä.
Tumma suklaa
Tummaa suklaata valmistetaan kaakaomassasta, kaakaovoista ja sokerista, mutta siihen ei käytetä maitoa. Tummassa suklaassa on kaakaota 45–100 prosenttia, josta kaakaovoita saattaa olla viitisen prosenttia. Korkean kaakaopitoisuuden vuoksi kaakaon maku tuntuu voimakkaana. Euroopan unionin alueella tummassa suklaassa kaakaokuiva-aineen kokonaispitoisuus on oltava vähintään 35 prosenttia.
Raakasuklaa
Raakasuklaa on suklaata, jonka valmistukseen käytettyjä raaka-aineita ei ole kuumennettu yli 46 asteen. Näin suklaassa on jäljellä myös arvokkaat ainesosat, kuten entsyymit, vitamiinit ja fytoravinteet, jotka tuhoutuvat korkeiden valmistuslämpötilojen ja prosessoinnin yhteydessä. Kaakaopavut voivat kuitenkin fermentointi vaiheessa käydä jopa 60 asteen lämpötilassa.
Raakakaakaosta valmistettu raakasuklaa ei ole yhtä kiiltävää, sileää ja kovaa kuin tavallinen suklaa, koska on temperoimatonta eli lämpökäsittelemätöntä. Raakasuklaa murenee helposti ja tuntuu rakeiselta suussa, koska sen kaakaovoi on kiteytynyttä muodossa.
Raakasuklaaseen ei lisätä yleensä emulgointiaineita eikä muitakaan lisäaineita ja myös valkoinen sokeri pyritään korvaamaan muilla makeuttajilla.
Raakasuklaa sisältää lähes kaksi kertaa enemmän rasvaa kuin tavanomainen suklaa. Raakasuklaasta on ajateltu, että se sisältäisi myös tavanomaista enemmän flavonoideja, koska valssausta ja konssausta ei suoriteta. Vuonna 2016 julkaistun tutkimuksen mukaan raakasuklaiden flavonoidipitoisuudessa ei ollut kuitenkaan suurta eroa perinteisellä tavalla valmistettuihin suklaisiin verrattuna. Niissä oli kuitenkin suurempia pitoisuuksia trimeerejä ja prosyanidiineja.
Ravintosisältö
Maitosuklaassa on suomalaisen elintarvikkeiden koostumustietopankki Finelin mukaan 50 prosenttia hiilihydraattia, 33 prosenttia rasvaa ja 10 prosenttia proteiinia. Kaloreita on sadassa grammassa noin 540. Maitosuklaan rasvahapoista noin 63 prosenttia on tyydyttyneitä, noin 33 prosenttia yksittäistyydyttymättömiä ja noin kolme prosenttia monityydyttymättömiä.
Käyttö
Suklaamakeisia kulutettiin vuonna 2010 Euroopan maista eniten Sveitsissä, jonka asukkaat söivät yli 10 kiloa vuodessa henkeä kohti. Seuraavalla sijalla olivat Norja ja Iso-Britannia noin 9,5 kilon kulutuksellaan. Suomi oli seitsemännellä sijalla 7 kilon kulutuksellaan. Bulgarialaiset söivät vain kilon vuodessa.