cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paperitaide
Paperitaiteen synty
Ilmiö, jota alettiin kutsua paperitaiteeksi, syntyi 1960-luvun alkupuolella. Paperitaiteen kenttä jakautui heti kahtia, kun Euroopassa ja Yhdysvalloissa syntyivät omat erilliset paperitaiteen suuntaukset. Eurooppalaisessa paperitaiteessa hyödynnettiin valmiita teollisia massoja, kun taas Yhdysvalloissa suosittiin käsin tehtyä paperimassaa. Merkittävästi paperitaiteen nousuun vaikutti yhdysvaltalaisen Robert Rauschenbergin vierailu 1970-luvulla Ranskassa, jossa hän esitti taidettaan ja valmisti paperimassateoksia paikallisesti. ja Kenneth Nolandin maalaussarjat Horizontal Stripes ja Circles sekä David Hockneyn Swimming Pool valmistuivat samoihin aikoihin. Vaikka vielä 1970-luvulla eurooppalaisista taiteilijoista harvat käyttivät paperimassaa teoksissaan, paperipajojen määrä alkoi kuitenkin pikku hiljaa kasvaa. Eri puolille Eurooppaa perustettiin pajoja. Paperivalmistus oppiaineena yleistyi taideoppilaitoksissa ja yliopistoissa.
Paperitaide oli suosionsa huipulla Euroopassa 1980-luvulla. Saksassa järjestettiin vuonna 1981 ensimmäinen paperitaide-biennaali, ja tämän jälkeen useita erityisnäyttelyitä. Taiteilijat järjestäytyivät omiin yhdistyksiinsä, joista tunnetuin on kansainvälinen International Association of Hand Papermakers and Paper Artists, IAPMA. Yhdistys toimii edelleen aktiivisesti järjestäen vuosittain kongresseja eri puolilla maailmaa ja tuottaen julkaisuja paperitaiteeseen liittyen.
Paperitaide Suomessa
Suomessa paperitaide tuli tutuksi 1980-luvulla. Vuonna 1984 Taideteollisessa koulutuskeskuksessa järjestettiin käsin tehdyn paperinvalmistuksen kurssi, jonka aiheena oli: ”Orgaaniset massat – käsintehty paperi”. Leenakaisu Hattusen ”Paperin historiaa ja – valmistusta” oli ensimmäinen paperitaiteeseen liittyvä opinnäyte Taideteollisesta korkeakoulusta. Samaan aikaan perustettiin laadukasta käsin tehtyä paperia valmistava Baalin Alttarit -paperipaja, jonka perustivat Väiski Putkonen ja Seppo Hallavainio. Myös paperinarusta tehtyjä design-tuotteita valmistava tunnettu yritys, Woodnotes Oy, perustettiin 1980-luvun lopulla. Paperitaide oli jo tehnyt läpimurron 1990-luvulle siirryttäessä lukuisten yhteis- ja yksityisnäyttelyiden kautta. Suomen Paperitaiteen keskus syntyi vuonna 1993, kun suomalaiset paperitaiteilijat järjestäytyivät yhdistykseksi. Porvoossa sijaitseva keskus järjesti säännöllisesti näyttelyitä sekä tuotti julkaisuja, sillä oli myös kansainvälisiä yhteistyöhankkeita.
House–tree–person-testi
Testissä tutkittavaa lasta pyydetään piirtämään väriliiduilla tai lyijykynällä vähintään kolme kuvaa: talo, puu ja ihminen. Tämän jälkeen tutkija esittää kysymyksiä näistä piirroksista.
Taustalla on käsitys, että lapsi projisoi oman persoonallisuutensa tiedostamattomia piirteitä näihin piirroksiin, minkä sitten tutkija voi piirroksista tulkita. Tulkinnassa talon ajatellaan symboloivan tutkittavan kotioloja ja perhesuhteita, puu kertoo tiedostamattomista minätuntemuksista ja ihminen puolestaan symboloi minäkäsitystä. Tulkinnan tueksi on kehitetty pisteytysjärjestelmä.
Menetelmän kehitti 1940-luvulla yhdysvaltalainen psykologi John N. Buck (1906–1983).
Bear Grylls
Gryllsin isä oli konservatiivipuolueen pitkäaikainen parlamenttiedustaja Sir Michael Grylls (1934–2001) ja äiti Sarah (o.s. Ford). Myös useat Gryllsin iso- ja esivanhemmat saavuttivat huomattavaa tunnettuutta eri elämänalueilla. Vuonna 2000 Bear Grylls avioitui Shara Cannings Knightin kanssa. Heillä on kolme poikaa: Jesse, Marmaduke ja Huckleberry.
Kritiikki liittyen Hiuskarvan varassa -ohjelmaan
Vuonna 2007 paljastettiin, että ohjelman kaikki tilanteet eivät olleet aitoja, esimerkiksi
Arreau
Arreau on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Languedoc-Roussillon-Midi-Pyrénées'n alueella.
Nähtävyyksiä
Kunnan nähtävyyksiä ovat sen kaksi linnaa: Château des Nestes ja Château de Segure. Lisäksi kirkko Saint-Exupère d'Arreau kuuluu Ranskan historiallisiin monumentteihin.
Petra Mede
200px|right|thumb| Petra Mede (2013) Petra Mede (s. 7. maaliskuuta 1970 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen koomikko, tanssija ja juontaja. Hän juonsi Eurovision laulukilpailun Malmössä vuonna 2013 ja Tukholmassa vuonna 2016 Måns Zelmerlöwin kanssa.
Medellä on vuonna 2013 syntynyt tytär Mattias Güntherin kanssa ja vuonna 2022 syntynyt toinen lapsi, jonka hän hankki itsellisenä äitinä.
Willem Kieft
Willem Kieft (syyskuu 1597 – 27. syyskuuta 1647) oli kuudes kuvernööri Uusissa Alankomaissa, hollantilaisten siirtokunnassa Pohjois-Amerikassa. Hänen virkakautensa kattoivat vuodet 1638–1647. Kieft muodosti siirtokunnassa kahdentoista miehen neuvoston, mutta jätti yleensä huomiotta muiden jäsenten neuvot. Kieft tunnettiin parhaiten intiaaneihin kohdistuvan diplomatian täydellisestä puuttumisesta. Jo virkauransa alussa hän laittoi nykyisen Manhattanin ja New Jerseyn delawaret maksamaan veroa. Kieftin määräyksestä suoritetut verilöylyt Pavoniassa ja Corlear’s Hookissa helmikuussa 1643 ovat saaneet osakseen paljon kielteistä kritiikkiä.
Kieft erotettiin virastaan 1646 ja hänen seuraajakseen valittiin Peter Stuyvesant.
Kieftin virkakauden alku
Kieftin saapuminen Uuteen Amsterdamiin 28. maaliskuuta 1638 otettiin vastaan suurin odotuksin. Edellinen kuvernööri Wouter Van Twiller ei ollut onnistunut pitämään yllä järjestyssääntöjä vaan yleinen kurittomuus oli levinnyt kaupunkiin. Kieftistä odotettiin siirtokunnan moraalin pelastajaa ja hänet oli palkattu osittain juuri kurinpidollisten ansioidensa vuoksi. Uusi Amsterdam käsitti tuolloin noin 80–90 rakennusta, joissa oli vähän yli 400 asukasta. Suurin osa väestöstä oli peräisin Brasiliasta ja Länsi-Intian saaristosta. Kaupungin kadut muodostuivat itään ja etelään kulkevista kapeista poluista ja turkiskaupan ohella tärkeimmät tulolähteet olivat oluen ja alkoholin myynti.
Siirtokunnan laajeneminen
Vuonna 1639 Kieft aloitti maakaupat intiaanien kanssa ja laajoja alueita Bronxista, Queensista ja Brooklynista. Osa Uuden Amsterdamin kauppiaista ja farmareista teki samoin ja uudisasutus laajeni siirtolaisten lisääntymisen myötä. Vuonna 1641 perustettiin kaksi tavernaa sekä valtiopäivätalo ja järjestettiin ensimmäiset vuosittaiset karjamarkkinat. Vuonna 1642 Long Islandin ja Manhattanin välille avattiin lauttayhteys. Saman vuoden aikana väestön määräksi laskettiin 800 siirtolaista, jotka puhuivat lähes 20 eri kieltä. Uudisasukkaiden joukosta noin puolet oli Hollannista ja loput olivat skandinaaveja, saksalaisia, afrikkalaisia ja brittejä.
Muiden siirtokuntien puristus oli Kieftille jatkuva huolen aihe. Delawareen asettuneen Uuden Ruotsin siirtokunnan ja yritti karkottaa pois väittämällä alueen kuuluvan Uusille Alankomaille. Connecticutin Uuden-Englannin kanssa Kieft onnistui korjaamaan suhteita, jotka hänen edeltäjänsä aikana olivat olleet huonot. Vuonna 1639 hän määräsi, että kaikkien Uusien Alankomaiden siirtokunnassa asuvien brittien oli vannottava uskollisuudenvala Hollannille. Seuraavana vuonna Kieft kieltäytyi ottamasta vastaan Uuden-Englannin pakolaisryhmiä, mutta suostui kaksi vuotta myöhemmin luovuttamaan maapalan Plymouthista paenneille englantilaisille pakolaisille.
Sota intiaaneja vastaan
Monista siirtokunnan sisällä tapahtuneista parannuksista huolimatta Kieft ei onnistunut saamaan alaistensa kannatusta. Uudisasukkaat valittivat hänen käytöksestään ja kunnioituksen puutteesta intiaaneja kohtaan. Kieft käytti intiaaneja ilmaistyövoimana rakennuksilla ja verotti Hudsonjoen molemmin puolen asuneita delawarejen ja wappingerien heimoja vaatimalla näiltä maissia ja wampumeja. Vastineeksi hän lupasi intiaaneille suojelua muita vihamielisiä heimoja vastaan.
Kieftin määräämä pakkovero sai intiaanit käyttäytymään levottomasti. Staten Islandin raritanit teurastivat luvatta joitakin hollantilaisten sikoja. Kieftin lähettämä rangastuspartio poltti kostoksi raritanien pellot ja Kieft lupasi erillisen tapporahan jokaisesta raritanin päästä. Tämä johti kostokierteeseen, jossa intiaanit surmasivat kaksi hollantilaista ja yhden englantilaisen maanviljelijän. Kahdentoista miehen neuvosto vaati Kieftiä rauhoittumaan, mutta hän ei kuunnellut neuvoja. Koko neuvosto lakkautettiin ja Kieft valitsi kaksi erikoisryhmää kostamaan intiaaneille näiden teot.
23. helmikuuta 1643 Kieftin sotilaat tekivät yllätyshyökkäyksen Pavoniaan ja Corlear’s Hookiin ja teurastivat yli sata nukkuvaa intiaania. Suurin osa surmatuista oli naisia ja lapsia. Tapahtuma johti intiaanien kostoiskuun, jonka aikana Kieft joutui maksamaan 25 000 guldenia Connecticutin englantilaisille siirtolaisille näiden lähettäessä 150 miestä tukahduttamaan kapinaa. Kuvernööri Kieftin sotana tunnetussa kaksivuotisessa sodassa sai surmansa noin 1 600 intiaania.
Matka Hollantiin
Sota tuli kalliiksi Uusille Alankomaille ja suurin osa siirtokunnasta tuhoutui. Monet kauppiaat ja uudisraivaajat palasivat kotimaahansa. Hollannin Länsi-Intian kauppakomppanian (Netherland West Indian Company) hallitus erotti Kieftin virastaan 1646 ja hänet lähetettiin Hollantiin kuulusteltavaksi toimistaan sodan aikana. Kieftin paikalle lähetettiin Peter Stuyvesant, joka palveli Uusien Alankomaiden kuvernöörinä vuoteen 1664.
Syksyllä 1647 Kieftiä kuljettanut Princess Amelia harhautui Englannin kanaalista Walesin rannikolle ja Kieftin uskotaan hukkuneen muiden matkustajien joukossa. Myös hänen kaikki arkistonsa katosivat, joten Kieftin tarkka rooli sodankäynnin ajalta on jäänyt arvailujen varaan.
Kuvauksia
Kieft jäi henkilönä etäiseksi, mutta hänestä on annettu runsaasti kuvauksia. Yleisesti häntä pidettiin ylimielisenä ja epäluotettavana ja Uuden Amsterdamin virkailijat saivat selville, että hän teki laittomia maakauppoja ja sopimuksia. Lisäksi Kieftillä oli suuria vaikeuksia ymmärtää intiaanien outoa huumorintajua. Kun neuvotteluihin tulleet intiaanipäälliköt nauroivat, Kieft kuvitteli intiaanien pilkkaavan häntä. Monet uskoivat, että tämä kulttuurillinen eroavaisuus oli yhtenä syynä Kieftin tuntemaan vihaan intiaaneja kohtaan. Tähän käytäntöön muodostivat poikkeuksen irokeesien liittokunnan mohawkit, joihin Kieftin suhteet olivat ystävälliset.
Kieftin henkilökohtaisesta uskonnosta ei ole tarkkaa tietoa, mutta virkakautensa loppuvuosina hän lopetti kirkossakäymisen ja määräsi sotilaita järjestämään kovaäänisiä huvitilaisuuksia kirkonmenojen aikaan. Mahdollisena syynä Kieftin käytökseen pidetään Hollannin reformoidun kirkon pastoria Evarardus Bogardusta, joka tuomitsi hänen sodanmielisyytensä ja lisääntyneen alkoholinkäyttönsä.
Louise Rayner
thumb|Louise Rayner n. 1859 Louise Rayner (1832–1934) oli englantilainen taiteilija, joka tunnetaan vesivärimaalauksistaan. Hän ei suorittanut varsinaisia taideopintoja, mutta oppi monenlaista isältään, taiteilija Samuel Raynerilta. Louise Raynerin ensimmäinen Royal Academyssä näytteillä ollut työ oli Haddon Chapelin sisätiloja kuvaava öljyvärimaalaus vuonna 1852. Pian sen jälkeen hän siirtyi vesivärien käyttöön. Vuonna 1865 hän teki maalausretken Dudleyhin, ja vuodesta 1869 hän asui ja maalasi Chesterissä.
thumb|left|Irongate, 1924 [[Derbyn kaupunginmuseossa.]] Tyypilliset Louise Raynerin maalaukset ovat jotain piirroksen ja maalauksen väliltä. Niissä on kuvattu yksityiskohtaisesti Viktorian ajan katuelämää: kissoja tappelemassa, koiria haistelemassa, pyykkiä kuivumassa. Maalauksista on myöhemmin tehty lukuisia palapelejä ja painokuvia. Maalausten pohjalta on myös suunniteltu kävelyreittejä, joita seuraamalla voi nähdä, miten Chesterin kaupunki on muuttunut vuosien varrella.
Pošehonjen piiri
Pošehonjen piiri on kunnallinen itsehallintoalue Jaroslavlin alueella Venäjällä. Sen pinta-ala on 4383,1 neliökilometriä. Asukkaita on 15 800 henkeä (vuonna 2010).
Pošehonjen piiri sijaitsee Jaroslavlin alueen pohjoisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Vologdan alueeseen, idässä Pervomaiskin piiriin, etelässä Danilovin, Tutajevin ja Rybinskin piireihin sekä lännessä Rybinskin tekojärven kautta Breitovon piiriin. Pinta-alasta lähes puolet on metsää, vajaa kolmannes vettä ja reilut 15 % maatalousmaata.
Piirin hallinnollinen keskus on Pošehonjen kaupunki, josta on 151 kilometriä Jaroslavliin ja 418 kilometriä Moskovaan. Lisäksi siihen kuuluvat Belojen, Jermakovon, Kremnevon ja Pošehonjen esikaupungin (Prigorodnojen) maalaiskunnat. Kaupunkiväestön osuus on 41,2 %.
Seudun pääelinkeinoja ovat maatalous ja elintarviketeollisuus. Nähtävyyksiin kuuluu Pošehonjen historiallinen kauppakaupunki. Paikallislehtenä ilmestyy Selskaja nov.
Dohasan
thumb|right|Dohasan. Dohasan (n. 1790 - 1866) oli kiowa-intiaanien kaikkien ryhmien yhteinen ylipäällikkö. Hänet tunnettiin englanninkielisellä nimellä Little Bluff (Pieni Jyrkänne). Dohosan ehti olla kansansa ylimpänä päällikkönä vuodesta 1833, jolloin hänen edeltäjänsä A'date syrjäytettiin epäkelpoisuuden vuoksi osagein tekemän massamurhan jälkeen.
Dohasan oli johtotehtäviensä lisäksi kansansa pääkirjanpitäjä, joka lisäsi monet kuvat heidän kuuluisaan kiowa-kalenteriinsa. Hieman ennen kuolemaansa hän ehti kirjoittaa Little Arkansasin sopimuksen, jossa hän suostui luovuttamaan kiowien maat Yhdysvalloille. Hänen paikkansa täytti päällikkö nimeltä Lone Wolf.
Pyhän Katariinan luostari (Tallinna)
Pyhän Katariinan luostari oli Tallinnassa nykyisessä Virossa aikanaan toiminut dominikaanien kerjäläisveljien luostari. Luostari perustettiin vuonna 1246 ja sen toiminta lakkasi uskonpuhdistuksen myötä vuonna 1525. Hieman myöhemmin luostari tuhoutui tulipalossa ja näihin päiviin saakka on säilynyt vain luostarin itäsiipi.
Historia
thumb|vasen|Entisen luostarin ohi kulkeva Katariinankuja Tallinnan vanhassakaupungissa. Kerjäläisveljestöt saapuivat nykyiseen Viroon kristinuskon leviämisen myötä. Vaatimatonta ja liikkuvaa elämää viettäneet kerjäläisveljet saarnasivat kansankielellä ja heillä oli suuri osuus tavallisen kansan käännyttämisessä. Vilhelm Modenalainen suosi kerjäläisveljistöistä dominikaaneja eli mustia veljiä, jotka pyrkivät jo vuonna 1229 tai 1239 perustamaan luostarin Tallinnan Toompealle. Pyhän Katariinan luostarin perustamisessa onnistuttiin kuitenkin lopulta vasta vuonna 1246 Tallinnan alakaupunkiin. Luostari oli kolmilaivainen, 60 metriä pitkä ja pinta-alaltaan 1 219 neliömetriä. Koonsa puolesta se oli Vanhan-Liivinmaan suurimpia kirkkoja. 1500-luvun alussa luostarissa toimi noviisit mukaan luettuna 30 veljeä. Veljet kävivät uskonnollisista palveluksistaan kauppaa, saaden kaupungin varakkaammalta väestöltä vastineeksi hyödykkeitä, kuten kalaa, sipulia, persiljaa, pippuria, viiniä, munia, voita, ja heiniä, joita saatettiin myydä edelleen eteenpäin. Puolella tynnyrillisellä voita saattoi saada 40 messua.
Luostarin toiminta lakkasi uskonpuhdistuksen ja luterilaisuuden saapumisen myötä. Luostari suljettiin vuonna 1525 ja se otettiin Tallinnan kaupunginraadin haltuun. Luostari oli kuusi vuotta tyhjillään, jonka jälkeen se tuhoutui tulipalossa. Sittemmin luostarin raunioille rakennettiin uusia rakennuksia. Vuosina 1841-1844 luostarin entisen ruokalan paikalle rakennettiin Tallinnan Pietarin ja Paavalin kirkko. Nykypäiviin saakka alkuperäisestä luostarista on säilynyt vain luostarin itäsiipi.
Musta feminismi
Musta feminismi on feminismin suuntaus, jonka mukaan seksismi, luokkasorto ja rasismi ovat sidoksissa toisiinsa. Mustan feminismin mukaan seksimiä ja luokkasortoa vastustavat mutta rotukysymykset huomiotta jättävät feminismin muodot voivat syrjiä mustia naisia. Combahee River Collective -ryhmä väitti vuonna 1974, että mustien naisten vapautus tarkoittaa vapautta kaikille ihmisille, sillä se edellyttäisi sekä rasismin, seksismin että luokkasorron päättämistä.
Hans Engnestangen
Hans Engnestangen (28. maaliskuuta 1908 Brandbu – 9. toukokuuta 2003 Jevnaker) oli norjalainen pikaluistelija, jonka parhaat vuodet ajoittuivat 1930-luvulle päämatkoinaan 500 ja 1 500 metriä.
Parhaat kilpailuvuotensa Engnestangen edusti Hamar IL:ää ja muodosti aikansa kahden muun norjalaisen kansainvälisen tähden Ivar Ballangrudin ja Michael Staksrudin kanssa n.s. Hadeland-trion. Engnestangen heistä menestyi 500 ja 1 500 metrillä pitkien matkojen ollessa heikompia. Hän saavutti MM-kultaa yhteispisteissä kerran eli 1933 ja pronssia 1935. EM-kisoissa tuli kerran mitali eli vuonna 1937 hopeaa. Matkakohtaisia EM- ja MM-kisavoittoja 500 ja 1 500 metrillä tuli kaikkiaan kahdeksan. Usein hän vetäytyi viimeisenä luisteltavalta 10 000 metriltä, vaikka oli yhteispisteissä kolmen matkan jälkeen hyvissä asemissa.
Olympialaisiin Engnestangen osallistui kaksi kertaa. Vuoden 1932 Lake Placidin kisoissa hän ei päässyt yhteislähdöillä luistelluissa kisoissa loppukilpailuun millään matkalla. Seuraavissa Garmisch-Partenkirchenin kisoissa 1936 hänellä oli epäonnea 500 metrillä, jossa hän kaatui. 1 500 metrillä hän sijoittui sitten kahdeksanneksi.
Sodan aikana Hans Engnestangen oli yksi niitä harvoja luistelijoita, joka ei boikotoinut saksalaisten kanssa järjestettyjä kilpailuja, kuten vuoden 1942 Klagenfurtissa järjestettyä luistelumaaottelua Saksa–Norja. Hän toimi miehitysaikaisessa kunnallishallinnossa, jonka vuoksi hän sai sodan jälkeen kaksi vuotta vankeutta yhteistoiminnasta miehittäjävallan kanssa.
Urallaan Engnestangen teki neljä maailmanennätystä; kaikki luisteltu Davosissa. Hän saavutti 500 metrillä aikansa ME:n 42,5 tammikuussa 1933, 42,3 tammikuussa 1937 ja 41,8 helmikuussa 1938 sekä 1 500 metrillä 2.13,8 tammikuussa 1939. Kyseiset 500 ja 1 500 metrin ennätykset säilyivät aina 1950-luvulle asti. 1 500 metrin ennätys säilyi 13 vuotta ja 500 metrin ennätys 14 vuotta vuoteen 1952, jolloin venäläisluistelijat rikkoivat ne Alma-Atan Medeon jäällä. Vuoden 1938 saavutuksista Hans Engnestangen sai norjalaisen Morgonbladetin Vuoden urheiluteko -palkinnon.
Sulkapallo kesäolympialaisissa 2020
Sulkapallossa kilpailtiin Tokion 2020 kesäolympialaisissa 10. kertaa. Ottelut pelattiin 24. heinäkuuta – 2. elokuuta 2021. Ottelut pelattiin Musashino Forest Sports Plazalla. Olympialaisissa pelattiin viidessä muodossa: naisille ja miehille oli kaksin- ja nelinpelit sekä näiden lisäksi pelattiin sekanelinpeli.
Menestynein maa oli Kiina, jonka urheilijat olivat mitaleilla jokaisessa kilpailussa voittaen kaksi kultaa ja yhteensä kuusi mitalia.
Aikataulu
Lähde:
Summer
Summer on kesää tarkoittava englannin kielen sana, joka esiintyy myös sukunimenä. Tunnettuja Summer-nimisiä henkilöitä ovat:
Robin Kovács
Robin Kovács (s. 16. marraskuuta 1996 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edustaa National League-joukkue Lausanne HC:ta. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Seuraura
Kovács on Flemingsbergs IK:n kasvatti. Hän siirtyi 14-vuotiaana AIK IF:ään kaudeksi 2011–2012. Kovács osallistui samalla kaudella myös TV-Puckeniin, joka päättyi pronssiin. Hän voitti turnauksen syöttöpörssin 15 syöttöpisteellään ja tehotilaston lukemalla +17. Kaudella 2012–2013 Kovács nousi AIK:n J18-junioreiden kapteenistoon. Hän voitti koko J18 Allsvenskanin piste- ja maalipörssin tehoilla 14+16=30 ja Kovács oli myös joukkueensa paras syöttäjä. Hän oli myös J18 Elitissä AIK:n paras maalintekijä 18 osumallaan. Kovács pelasi osan kaudestaan myös seuran J20-junioreissa ja hän AIK:n Elitserien-joukkueessa. Kovács pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen Elitserien-ottelunsa 31. tammikuuta 2013 Rögle BK:ta vastaan. Hänestä tuli vain 16 vuoden, kahden kuukauden ja 15 päivän ikäisenä liigan historian kolmanneksi nuorin debytantti ja AIK:n seurahistorian nuorin Elitserienissä debytoinut pelaaja. Kaudella 2013–2014 Kovács pelasi SHL:ssä (ent. Elitserien) kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Kaudeksi 2014–2015 AIK putosi Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskaniin. Kovács teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen sopimuksen toukokuussa 2014. Hän murtautui AIK:n miesten joukkueeseen ja teki 52 runkosarjaottelussa tehot 17+11=28 ja kymmenessä Kvalserien AS:n ottelussa tehot 2+5=7. Kovács oli runkosarjassa joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä.
New York Rangers varasi Kovácsin kolmannella kierroksella 62. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Samana kesänä hänet varasi myös TssKA Moskova 133. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa ja OHL-joukkue North Bay Battalion 108. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Heinäkuussa 2015 Kovács teki kaksivuotisen sopimuksen SHL:n nousijajoukkue Rögle BK:n kanssa. Samalla seura lainasi hänet kaudeksi 2015–2016 vielä AIK:hon. Kovács oli tehoilla 21+13=34 joukkueen toiseksi paras pistemies Malte Strömwallin jälkeen. Hän sijoittui Allsvenskanin maalipörssissä viidenneksi. Kovács jakoi myös kolmen muun pelaajan kanssa AIK:n sisäisen tehotilaston voiton SHL:n nousukarsinnoissa lukemalla +1. Hän pelasi kauden aikana myös neljä runkosarjaottelua Röglessä tehden yhden syöttöpisteen.
Heinäkuussa 2016 Kovács teki kolmivuotisen tulokassopimuksen New York Rangersin kanssa. Hän pelasi kauden 2016–2017 kokonaan AHL-joukkue Hartford Wolf Packin vahvuudessa, jossa Kovácsin tulokaskausi toi 72 runkosarjaottelussa tehot 2+10=12.
Lokakuussa 2017 Kovácsin sopimus Rangersin kanssa kuitenkin hieman yllättäen purettiin. Hän palasi kotimaahansa ja siirtyi muutamaa päivää myöhemmin kaksivuotisella sopimuksella Luleå HF:n joukkueeseen. Kovácsin ensimmäinen kokonainen SHL-kausi 2017–2018 toi hänelle 44 runkosarjaottelussa tehot 13+14=27 ja kolmessa playoff-ottelussa kaksi maalia. Kovács oli runkosarjassa joukkueensa kolmanneksi paras pistemies. Hänen SHL-uransa avausmaali syntyi 23. marraskuuta 2017 vieraissa Skellefteå AIK:ta vastaan. Toukokuussa 2018 Kovácsin sopimusta Luulajan kanssa jatkettiin vuodella kevääseen 2020 saakka.
Maajoukkueura
Kovács pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013. Hän pelasi samana vuonna myös World U-17 Hockey Challengessa, joka päättyi kultaan. Kovács putosi viimeisten joukossa Ruotsin alle 20-vuotiaiden MM-leiriryhmästä vuoden 2016. Tilanteesta hieman yllättävän teki se, että hän oli tehnyt turnausta edeltäneissä kuudessa harjoitusottelussa viisi maalia.
Yhteensä Kovács on pelannut 14 nuorten ja 24 poikien maaottelua.
Pelityyli
Elite Prospects -sivuston Curtis Joe luonnehtii Kovácsia monipuoliseksi vauhtihyökkääjäksi, joka osaa myös ärsyttää vastustajia. Joen mukaan Kovácsilla on hyvä mailankäsittelytaito, luovuus ja hän on käyttökelpoinen erikoistilanteissa.
Muuta
Kovácsin vanhemmat ovat lähtöisin Unkarista. Robin asuu avoliitossa Luulajassa yhdessä Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkuemaalivahti Minatsu Murasen kanssa. Robinilla diagnosoitiin ADHD ja dysleksia hänen ollessaan 14-vuotias.
Kesäkuussa 2017 Kovács oli osallisena traagisessa liikenneonnettomuudessa. Hän ajoi autolla kilpaa lapsuudenystävänsä kanssa Nynäshamnin ja Tukholman välisellä 73-tiellä. Molempien ajoneuvoilla oli vauhtia yli 200 km/h, vaikka kyseisellä tieosuudella nopeusrajoitus oli enimmillään 110 km/h. Kovácsin ystävän auto suistui tieltä, joka oli ensin osunut sivulliseen ajoneuvoon epäonnistuneen ohitusyrityksen jälkeen. Autoa kuljettanut parikymppinen mies kuoli, ja matkustaja loukkaantui vakavasti. Kovács tuomittiin lopulta oikeudessa 30 päiväsakkoon liikenneturvallisuuden vaarantamisesta. Tapahtuman hetkellä hänen uutisoitiin olleen ulkomailla pelaava ammattilaisjääkiekkoilija, mutta Kovács puhui samana syksynä tapahtumista Expressenille omalla nimellään.
Viipurin maa- ja kaupunkiseurakunta
thumb|Viipurin keskiaikaisen tuomiokirkon kellotorni. Viipurin maa- ja kaupunkiseurakunta (vanhoilta nimiltään myös Viipurin seurakunta ja Viipurin suomalais-ruotsalainen seurakunta, ) oli Viipurissa toiminut seurakunta, jonka Västeråsin piispa Pietari perusti vuonna 1293 Karjalaan suuntautuneen ristiretken yhteydessä. Samaan aikaan perustettiin myös Viipurin linna. Maa- ja kaupunkiseurakunnasta erotettiin vuosisatojen aikana useita muita seurakuntia, kunnes se vuonna 1906 jaettiin kolmeen osaan ja lakkautettiin. Viipurin maa- ja kaupunkiseurakunta oli yksi Suomen vanhimmista seurakunnista, joita ennen 1300-luvun alkua perustettiin vain noin kymmenkunta.
Erotetut seurakunnat ja kappelit
Ensimmäisenä Viipurin maa- ja kaupunkiseurakunnasta erotettiin Viipurin linnan ja Siikaniemen seurakunta vuonna 1570. Se toimi aina vuoteen 1710 saakka, jolloin venäläiset Viipurin piirityksen yhteydessä polttivat Siikaniemen kaupunginosan. Vuonna 1743 perustettiin Viipurin saksalaista väestöä varten Viipurin saksalainen seurakunta. Lopulta maa- ja kaupunkiseurakunta jaettiin senaatin 1889 tekemällä päätöksellä vuonna 1906 kolmeen osaan, jotka olivat kaupungissa toiminut Viipurin kaupungin suomalainen seurakunta, Viipurin maalaiskunnassa toiminut Viipurin maaseurakunta sekä ruotsinkielistä väestöä varten perustettu Viipurin kaupungin ruotsalainen seurakunta. Se toimi läheisessä yhteistyössä saksalaisen seurakunnan kanssa ja molemmista käytettiin myös yhteistä nimitystä ruotsalais-saksalainen seurakunta. Lisäksi samana vuonna aloitti toimintansa maa- ja kaupunkiseurakunnasta jo 1903 erotettu Nuijamaan seurakunta.
Viipurin maa- ja kaupunkiseurakunnan kappeliseurakuntia olivat Koivisto ja Johannes. Ensimmäisenä perustettiin 1540-luvulla Koivisto, joka erotettiin itsenäiseksi kirkkoherrakunnaksi vuonna 1575. Johannes puolestaan mainitaan kappeliseurakuntana ensimmäisen kerran 1640 nimellä Kakin kappeli. Vuonna 1817 siihen liitettiin Lavansaari, lisäksi samana vuonna Tytärsaari ja Suursaari liitettiin Kymiin. Oma seurakunta Johanneksesta tuli 1859
Kirkot ja hautausmaat
Varhaisimmat tiedot maa- ja kaupunkiseuran kirkosta ovat vuodelta 1411, jolloin sen kerrotaan vahingoittuneen Novgorodia vastaan käydyssä sodassa. Kirkko tuhoutui lopullisesti vuoden 1477 kaupunkipalossa. Ensimmäisen tuomiokirkon rakentaminen aloitettiin 1430-luvulla ja se saatiin valmiiksi seuraavalla vuosikymmenellä. Vuonna 1481 rakennettu Viipurin dominikaaniluostarin kirkko remontoitiin maa- ja kaupunkiseurakunnan käyttöön vuonna 1617, kun vanhasta tuomiokirkosta tuli Viipurin hiippakunnan tuomiokirkko. Seurakunnan jakamisen jälkeen entinen luostarikirkko jäi maaseurakunnan käyttöön ja se tunnetaan nykyään raunioituneena Viipurin maaseurakunnan kirkkona. Vuonna 1893 maa- ja kaupunkiseurakunnan uudeksi pääkirkoksi valmistui Viipurin tuomiokirkko.
Maa- ja kaupunkiseurakunta hautasi vainajansa aluksi yleiseen tapaan kirkon lattian alle, josta ruumiiden jäännökset myöhemmin siirrettiin kirkkomaalla sijainneisiin luuhuoneisiin tai yhteishautoihin. Varhaisin tieto hautausmaasta on 1600-luvulta, jolloin käytössä oli Salakkalahden pohjoispuolella sijainnut köyhimmille vainajille tarkoitettu Kirkkosaari pienine kappeleineen. Vuoden 1693 jälkeen syntyi kaupungin itäpuolelle useampia pieniä kalmistoja, kunnes Venäjän senaatti vuonna 1772 kielsi kirkkoihin hautaamisen kokonaan. Uuden asetuksen johdosta kaupunkiin perustettiin vuonna 1798 Sorvalin ja Ristimäen hautausmaat sekä vielä myöhemmin 1830-luvulla Lepolan hautausmaa, joissa maa- ja kaupunkiseurakunnalla oli muiden seurakuntien tavoin oma hauta-alue.
Rakkaudella, Vincent
Rakkaudella, Vincent (Loving Vincent) on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut elämäkerrallinen animaatioelokuva taiteilija Vincent van Goghista. Se kertoo van Goghin elämästä ja mysteeriksi jääneestä kuolemasta.
Elokuvan tekeminen
Elokuvan ovat ohjanneet Hugh Welchman ja Dorota Kobiela. Loving Vincentin käsikirjoitus perustuu van Goghin kymmeniin maalauksiin ja yli 800 kirjeeseen. Kobiela teki ensin seitsemän minuutin mittaisen lyhytelokuvan maalaamalla ruutuja itse, yksi kerrallaan. Kobielan tavattua nykyisen aviomiehensä Welchmanin syntyi pariskunnalle vielä suurisuuntaisempi idea pitkän, maalauksista animoidun elokuvan tekemisestä.
Ääninäyttelijät
Lähde:
Tito Vilanova
Pelaajaura
Keskikentällä pelannut Vilanova oli Barcelonan kasvatti, mutta ei koskaan noussut seuran edustusjoukkueeseen. Hän pelasi 26 Primera Divisiónin ottelua Celta de Vigossa kausina 1992–1995, minkä lisäksi hän edusti toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa Barcelona Atlèticiä, Figueresiä, Badajozia, Mallorcaa, Lleidaa ja Elcheä.
Valmennusura
Vilanova aloitti valmennusuransa Josep Guardiolan aisaparina Barcelonan B-joukkueessa vuonna 2007. Seuraavana vuonna hän siirtyi Guardiolan perässä seuran edustusmiehistön valmennusryhmään. Hän luotsasi yhdessä Guardiolan kanssa Barcelonan 13 eri mestaruuteen neljän kauden aikana. Kun Guardiola ilmoitti 27. huhtikuuta 2012 jättävänsä seuran kauden jälkeen, kertoi Barcelona Vilanovan nousevan kesällä päävalmentajaksi. Joulukuussa 2012 Vilanovan aiemmin leikkauksella hoidetun syövän kerrottiin uusiutuneen ja hän jäi syrjään valmentajan paikalta. Vilanovan päävalmentajakaudella syksyllä 2012 FC Barcelona ei hävinnyt yhtään Espanjan liigan ottelua. Vilanova palasi Barcelonan peräsimeen keväällä 2013 ja luotsasi seuran La Ligan mestariksi. Heinäkuussa 2013 hän ilmoitti jättävänsä tehtävät syövän uusiutumisen vuoksi. Hän menehtyi sairauteensa 25. huhtikuuta 2014.
Helppoheikki
thumb|Helppoheikki Rukkas-Antti vuonna 1983. Helppoheikki (helppo = vanh. 'halpa') on sujuvapuheinen markkinakauppias tai torimyyjä, joka kaupittelee tavaroita äänekkäästi ja asiakkaita huvittaen. Helppoheikiksi sanotaan joskus myös jonkin erityisalan edustajaa, johon ei suhtauduta vakavasti. Silvio Berlusconia on sanottu politiikan helppoheikiksi. Helppoheikit ovat järjestäneet suomenmestaruuskisoja, ja mestaruuden on kahteen otteeseen voittanut Matti Rahkola.
Mikko Ruskeala on luonnehtinut legendaariseksi helppoheikiksi Rukkas-Anttia. Nimitys helppoheikki saattaa juontaa juurensa todellisesta Heikki-nimisestä kauppiaasta esimerkiksi Kannaksella, mutta kyse voi olla pelkästään sopivasta alkusoinnusta. Roolihenkilönä helppoheikki esiintyy muun muassa elokuvassa Rovaniemen markkinoilla.
Tuhka
right|thumb|Nuotion tuhkaa thumb|Kivihiilen tuhkaa Tuhka on orgaanisten aineiden, varsinkin kasvi- ja eläinsolukkojen mutta myös kivihiilen palaessa jäljelle jäävä jauhemainen palamisjäännös.
Puun tuhkaa voidaan käyttää lannoitteena. Sitä vastoin kivihiilen tuhka on kasveille myrkyllistä.
Myös vulkaanista tuhkaa kutsutaan tuhkaksi, mutta se koostuu kivi- ja lasihiukkasista, ei orgaanisista palamisjäänteistä. Tulivuoren tuhkasta syntynyttä kiveä sanotaan tuffiksi.
Koostumus
Puun palaessa tuhkaa muodostuu puulajista riippuen 0,43–1,82 prosenttia puun painosta.
Bob Paisley
Ura
Hänen suhteensa Liverpoolin kanssa kesti puolisen vuosisataa – ensin pelaajana, sitten fysioterapeuttina ja valmentajana ja lopulta managerina. Yhdeksällä managerikaudellaan vuosien 1974 ja 1983 välillä Paisley johdatti Liverpoolin kuuteen liigamestaruuteen, kolmeen Euroopan cupin voittoon, UEFA Cupin voittoon ja kolmeen liigacupiin, viiteen Community Shield -ottelun voittoon sekä UEFA Super Cupin haltijaksi. Pelaajaurallaan Paisley voitti Liverpoolissa yhden mestaruuden ja pelasi kaikkiaan 252 liigaottelua.
Tuhka
Koostumus
Puun tuhkan koostumus riippuu myös palamis­lämpö­tilasta. Jos lämpötila on noin 600 °C, tuhka sisältää runsaasti kalium- ja kalsiumkarbonaattia. Jos se on merkittävästi korkeampi, jopa 1 400 °C, tuhka sisältää näiden sijasta pääasiassa kalium- ja kalsiumoksidia, sillä tarpeeksi korkeassa lämpötilassa karbonaatit hajoavat vastaaviksi oksideiksi sekä hiilidioksidiksi, joka kaasu­maisena aineena poistuu ilmaan. Lisäksi eräät tuhkan ainekset poistuvat korkeissa lämpö­tiloissa toisia herkemmin lentotuhkana savun mukana ilmaan, mikä sekin vaikuttaa osaltaan tuhkan koostumukseen.
Bob Paisley
Ura
Paisley aateloitiin Brittiläisen imperiumin upseeriksi (OBE) ja hänet valittiin English Football Hall of Fameen 2002 ensimmäisten kuuden kunniagalleriaan kelpuutetun managerin joukossa.
Tuhka
Koostumus
Tärkeimpiä kasvien tarvitsemia ravinteita eri puiden sekä kivihiilen tuhka sisältää tyypillisesti seuraavina pitoisuuksina, prosentteina:
Bob Paisley
Ura
Paisley sairasti elämänsä loppuvaiheessa Alzheimerin tautia ja kuoli 77-vuotiaana 14. helmikuuta 1996.
Tuhka
Koostumus
Vähäisessä määrin puun tuhka sisältää monia muitakin alkuaineita kuten rautaa, mangaania, booria, kuparia ja sinkkiä, usein myös raskas­metalleja. Typpeä tuhka ei sisällä, koska puun tai muun poltto­aineen palaessa siinä oleva typpi poistuu vapaana typpi­kaasuna ilmaan.
Käyttö
Puun, turpeen tai eläin­peräisten aineiden poltosta syntyvää tuhkaa voidaan käyttää lannoitteena. Puun tuhkaa käytetään myös maaperän kalkitsemiseen. Lannoitteeksi se sopii erityisen hyvin hedelmäpuille ja marjapensaille. Emäksisyytensä vuoksi se ei kuitenkaan sovi käytettäväksi lannoitteena siellä, missä maaperä muutoinkin on emäksistä, koska tällöin ravinteet sitoutuvat tiukemmin maaperään eivätkä kasvit kykene käyttämään niitä hyväkseen. Tuhka ei myöskään sovi lannoitteeksi sellaisille kasveille, jotka paremmin menestyvät happamassa maaperässä. Sellaisia ovat esimerkiksi peruna sekä jotkin koristekasvit kuten alppiruusut ja hortensiat.
Teollisuusjätteiksi luokiteltavat tuhka ja kuona muodostavat lämpövoimaloiden jätteinä kokonaisjätteestä suuren osan erityisesti niissä maissa, joissa lämpövoimateollisuus käyttää suuria määriä heikkolaatuista hiiltä.
Shūkōkai-karate
Shūkōkai on karaten tyylisuunta, jonka kehitti Chōjirō Tani. Sen tekniikassa pyritään mahdollisimman voimakkaaseen suoritukseen kehon luonnollisia jännityslinjoja hyödyntäen. Laji sopii kaikille, eikä mitään erityisominaisuuksia tarvita, vaan ne kehittyvät harjoittelun myötä. Shūkōkai-karaten oppi-isä on sōke Shigeru Kimura.
Vyöarvot
Shūkōkai-karaten vyöarvot (suurenevassa järjestyksessä):
Shūkōkai Suomessa
Suomessa Shūkōkain pääorganisaationa toimii Suomen Shukokai Karateliitto, joka on perustettu vuonna 1977. Suomessa eri seuroja on Espoossa, Haminassa, Helsingissä, Järvenpäässä, Kotkassa, Lappeenrannassa, Laukaassa, Oulussa, Savonlinnassa, Suomenniemellä, Tammisaaressa, Imatralla, Savitaipaleella ja Vantaalla. Suomen Shukokai Karateliiton päävalmentajana 2017 toimii shihan Yrjö Pursiainen (8. dan).
Arthur Conan Doyle
Arthur Ignatius Conan Doyle (22. toukokuuta 1859 Edinburgh, Skotlanti, Britannia – 7. heinäkuuta 1930 Windlesham, Sussex, Englanti, Britannia) oli skotlantilainen kirjailija, joka tunnetaan parhaiten yksityisetsivä Sherlock Holmesista kertovista salapoliisitarinoista. Hän kirjoitti myös tieteiskirjallisuutta, historiallisia romaaneja, runoutta ja tietokirjallisuutta.
Perhe ja opiskelu lääkäriksi
Doylen äiti oli lukenut ja taitava tarinankertoja, jolla oli suuri vaikutus poikaansa. Doyle kertoi myöhemmin muistavansa varhaislapsuudestaan parhaiten juuri äitinsä kertomat tarinat. Doylen isä oli viinaanmenevä taiteilija, joka joutui lopulta hoitolaitokseen pojan kouluopintojen päättymisen aikoihin. Perhe oli vähätuloinen, joten varakkaat sukulaiset maksoivat nuoren Doylen seitsenvuotiset opinnot jesuiittakoulussa Englannissa.
Doyle aloitti vuonna 1876 lääketieteen opinnot Edinburghin yliopistossa. Parin vuoden opiskelun jälkeen hän kirjoitti ensimmäisen tarinansa The Mystery of Sasassa Valley, jonka edinburghilainen Chamber’s Journal -lehti julkaisi. Myös hänen seuraava tarinansa julkaistiin.
Kolmantena opiskeluvuotenaan Doyle toimi laivalääkärinä arktisella valaanpyyntialuksella. Hän valmistui lääkäriksi vuonna 1881 ja työskenteli aluksi Länsi-Afrikan rannikolla liikennöivässä höyrylaivassa. Hän työskenteli vähän aikaa Plymouthissa ja muutti sen jälkeen Portsmouthiin, missä hän avasi oman praktiikkansa. Aluksi asiakkaita oli vähän, mutta kolmantena vuonna Doyle ansaitsi jo hyvin. Doyle avioitui vuonna 1885 Louisa Hawkinsin kanssa. Pari sai kaksi lasta, tyttären ja pojan.
Kirjailijana
Doylen ensimmäinen julkaistu kertomus oli ”The Mystery of Sasassa Valley”, joka julkaistiin Chambers Journal -lehdessä. Kun kirjailijan työ alkoi kannattaa paremmin, Doyle alkoi lääkärintyönsä lomassa vuonna 1886 kirjoittaa ensimmäistä romaaniaan Punaisten kirjainten arvoitus, joka ilmestyi seuraavana vuonna. Romaanin päähenkilöt ovat hänen myöhemmästäkin tuotannostaan tutut salapoliisi Sherlock Holmes ja hänen toverinsa Tohtori Watson. Holmesin esikuvaksi on mainittu kirurgi ja tohtori Joseph Bell, joka oli ollut Doylen opettaja Edinburghin yliopistossa ja jolla oli poikkeukselliset huomio- ja järkeilytaidot. Holmesin hahmosta tuli nopeasti suuri menestys ja maailmankuulu, mutta Doyle itse arvosti aina enemmän vakavia historiallisia romaanejaan, runouttaan ja näytelmiään. Toinen Holmes-romaani Neljän merkki ilmestyi 1890.
thumb|left|upright|Doyle vuonna 1893 Doyle matkusti Wieniin erikoistuakseen siellä silmätautioppiin. Kielivaikeudet kuitenkin keskeyttivät opinnot, ja Doyle palasi vaimoineen Lontooseen. Siellä hän avasi praktiikan Upper Wimpole Streetillä. Asiakkaita ei ollut paljonkaan, joten Doylella oli aikaa kirjoittaa. Hän kirjoitti Strand Magazineen useita Sherlock Holmes -tarinoita seuraavien vuosikymmenten ajan, vaikka pitikin välillä niistä pitkiä taukoja. Keväällä 1891 hän jätti lääkärintoimensa ja ryhtyi kokoaikaiseksi kirjailijaksi. Sherlock Holmesin hahmon hän surmasi vuonna 1893, mutta suuren kysynnän ja rahantarpeensa vuoksi herätti hahmon myöhemmin jälleen henkiin. Koko uransa aikana Doyle kirjoitti neljä Holmes-romaania ja 56 kertomusta.
Doyle pyrki vuosisadan vaihteessa vapaaehtoisena Etelä-Afrikan buurisotaan, ja hänet otettiin palvelukseen lääkärinä vuonna 1900. Doyle kirjoitti muutaman kuukauden kokemuksistaan arvostetun 500-sivuisen The Great Boer War -kronikan. Doyle aateloitiin vuonna 1902. Hän pyrki kaksi kertaa parlamenttiin mutta ei tullut valituksi.
Doylen vaimo Louisa sairastui tuberkuloosiin 1890-luvun alussa, ja Doyle hoiti vaimoaan hänen kuolemaansa 1906 saakka. Vuodesta 1897 alkaen Doylella oli ollut platoninen suhde Jean Leckien kanssa, josta tuli hänen vaimonsa vuonna 1907 Louisan kuoltua. Pari asettui Sussexiin ja sai kolme lasta.
Doyle osallistui vuosien 1906 ja 1912 välillä kahden rikostapauksen selvittelyyn, joissa hän toi esille todisteita tuomittujen syyttömyydestä.
Seikkailuromaani ja varhainen scifi-kertomus Kadonnut maailma (1912) oli suurmenestys, vaikka Doyle itse pitkin sitä vain poikakirjana. Hän kirjoitti romaanille neljä jatko-osaa. Ensimmäisessä maailmansodassa Doyle menetti poikansa ja veljensä. Sodan jälkeen Doyle alkoi harrastaa spiritualismia ja okkultismia ja kirjoitti aiheesta muun muassa professori Challenger -romaanin The Land of Mist. Kirjassaan The Coming of the Fairies (1921) Doyle esittelee vakuuttuneesti Cottingleyn keijukaisista otettuja valokuvia. Doylen harrastus maksoi hänelle paljon rahaa ja teki hänestä monen silmissä naurunalaisen. Saadakseen rahaa Doyle palasi 1920-luvulla jälleen Sherlock Holmes -tarinoiden pariin.
thumb|150px|Minsteadin kylässä sijaitseva Arthur Conan Doylen hauta Arthur Conan Doyle kuoli sydänkohtaukseen kesällä 1930 kotonaan Windleshamissa, Sussexissa.
Tuotanto
Arthur Conan Doylen runsaaseen kirjalliseen tuotantoon kuuluu fiktiota, runoutta, pamfletteja, sotakuvauksia ja spiritualismiaiheisia teoksia. Hänen proosakirjallisuuteensa kuuluu neljä Sherlock Holmes -aiheista romaania ja lukuisia novelleja sekä professori Challenger -aiheisia tarinoita, Brigadier Gerard -tarinoita ja 12 näytelmää.
Jean-Pierre Serre
Jean-Pierre Serre (15. syyskuuta 1926 Bages, Pyrénées-Orientales) on ranskalainen matemaatikko,
Väiteltyään tohtoriksi algebrallisesta topologiasta Henri Cartanin ohjauksessa Serre julkaisi merkittäviä tuloksia lukuteoriasta ja algebrallisesta geometriasta. Vuosina 1983–1986 Serre toimi matemaatikkojen kansalaisjärjestön International Mathematical Unionin (IMU) varapuheenjohtajana.
Serre on pariisilaisen eliittikoulun École normale supérieuren entinen oppilas. Hän on saanut tunnustuksena työstään seuraavat palkinnot:
Kerttu ja Hannu
Kerttu ja Hannu on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, jonka on ohjannut Oz Perkins. Se perustuu Grimmin veljesten satuun ”Hannu ja Kerttu”.
Kerttu ja Hannu sai ensi-iltansa 31. tammikuuta 2020.
Tehanu
Tehanu: Maameren tarinoiden päätösosa on yhdysvaltalaisen kirjailijan Ursula K. Le Guinin luoman Maameren tarinat -fantasiakirjasarjan neljäs osa vuodelta 1990. Alun perin Le Guin kirjoitti Maameren tarinoita vain kolmen osan verran, ja trilogian viimeiseksi teokseksi oli määrä jäädä Kaukaisin ranta vuodelta 1972. Tehanu jatkaa velho Gedin ja entisen Nimettömien papittaren Tenarin tarinaa. Alkuperäisteos voitti Nebula-palkinnon vuonna 1990 ja se oli ehdokkaana vuoden 1991 Mythopoeic-palkinnon saajaksi. Suomeksi teos julkaistiin vuonna 1992 Kristiina Rikmanin kääntämänä ja WSOY:n kustantamana.
Roy Aurinko
Roy Aurinko (s. 1972 Turku) on suomalainen kuvataiteilija. Hän valmistui taiteen maisteriksi Lapin yliopistosta vuonna 2007. Hänellä on ollut yksityisnäyttelyitä Suomen eri paikkakunnilla ja Berliinissä. Yhteisnäyttelyissä hän on ollut edustettuna paitsi Suomessa, myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Saksassa, Italiassa ja Yhdysvalloissa.
Aurinko valittiin KuumArtin "vuoden taiteilijaksi" vuosina 2016 ja 2017. Ainakin toisella kerralla valinnan teki Jorma Uotinen. Aurinko on Taidemaalariliiton jäsen. Hän työskentelee myös graafisena suunnittelijana. Hänen työpaikkanaankin oleva koti nähtiin Suomen kaunein koti -ohjelmassa.
Punaiset kengät
Punaiset kengät (The Red Shoes) on Michael Powellin ja Emeric Pressburgerin ohjaama brittiläinen tanssi- ja draamaelokuva vuodelta 1948.
Punaiset kengät oli Powellin ja Pressburgerin menestynein ja tunnetuin elokuva. Se on tanssielokuvan merkkipaalu, sillä ensimmäistä kertaa tanssi oli oleellinen osa elokuvallista kerrontaa eikä vain erillinen tanssinumero. Punaisten kenkien menestys teki myös mahdolliseksi sen, että esimerkiksi Gene Kelly saattoi tehdä elokuvat Pariisin lumoissa (1951) ja Laulavat sadepisarat (1952).
Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä Punaiset kengät äänestettiin kaikkien aikojen yhdeksänneksi parhaaksi brittielokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisioammattilaista.
Juoni
Nuori säveltäjä Julian Craster on katsomassa balettiesitystä ja huomaa, että siinä käytetään luvatta hänen musiikkiaan. Hän esittää vastalauseensa Boris Lermontoville, joka on balettiseurueen johtaja. Lermontov palkkaa Crasterin tekemään seuraavan balettinsa ”Punaiset kengät” Andersenin sadun mukaan. Siinä nuori tyttö saa lumotut kengät, joiden avulla hän voi tanssia. Tyttö tanssii illan mutta huomaa, ettei voi lopettaa tanssimista tai ottaa kenkiä pois jaloistaan. Hän joutuu tanssimaan itsensä kuoliaaksi.
Samaan aikaan Lermontov palkkaa myös nuoren tanssijan Vicki Pagen, joka saa baletin pääosan, koska baletin primadonna päättää mennä naimisiin. Julian ja Vicki työskentelevät yhdessä ja rakastuvat toisiinsa. Baletti tekee Vickistä tähden. Lermontov, joka on myös salaa rakastunut Vickiin, pakottaa Julianin lähtemään balettiseurueesta. Vicki lähtee hänen kanssaan. Lermontov kieltää Vickiä esittämästä ”Punaiset kengät” -balettia. Vicki jää työttömäksi. Julian ja Vicki menevät naimisiin ja Julianista tulee kuuluisa säveltäjä.
Vicki tapaa sattumalta Lermontovin junassa, joka pyytää Vickiä esiintymään vielä yhden kerran ”Punaisissa kengissä”. Vicki suostuu. Vicki on valmistautumassa esitykseen, kun Julian saapuu yllättäen paikalle. Julian pyytää Vickiä lähtemään hänen kanssaan. Lermontov saapuu paikalle ja hän ja Julian riitelevät. Vickin on valittava rakkauden ja tanssin välillä, mutta hän ei pysty siihen. Turhautunut Julian lähtee pois. Kun Vicki on menossa näyttämölle punaiset kengät jalassaan, hän äkkiä syöksyy ulos teatterista ja hyppää junan eteen. Hän kuolee aviomiehensä käsivarsilla ja pyytää viimeisinä sanoinaan Juliania riisumaan punaiset kengät. Samaan aikaan teatterissa Lermontov kertoo yleisölle, ettei Vicki Page tulisi enää koskaan tanssimaan. Esitys jatkuu kuitenkin siitä huolimatta – Vickin sijasta näyttämöllä tanssii vain pari punaisia kenkiä.
Oscar-palkinto
Elokuva sai kaksi Oscar-palkintoa:
Se oli myös ehdolla kolmessa muussa kategoriassa:
Muut palkinnot
Oscarin lisäksi Brian Easdale voitti myös parhaan musiikin Golden Globe -palkinnon.
Punaiset kengät oli ehdolla BAFTA Film Awardin kategoriassa Parhaan brittielokuvan BAFTA-palkinto.
Napolin kuningaskunta
Napolin kuningaskunta oli 1200–1800-luvuilla Apenniinien niemimaan eteläosan ja ajoittain Sisilian käsittänyt valtakunta. Vuonna 1130 Roger II yhdisti Etelä-Italian normanneille kuuluneet alueet ja Sisilian yhdeksi kuningaskunnaksi. Rogerin suvun sammuttua Hohenstaufien keisarisuku hallitsi kuningaskuntaa vuodesta 1194 ja Anjou-sukuinen Kaarle I vuodesta 1266.
Sisilia erosi kuningaskunnasta vuoden 1282 kapinassa ja joutui Aragonialle. Napoli jäi Anjou-suvulle vuoteen 1435, mutta käytti edelleen nimeä Sisilian kuningaskunta. Napoli oli yhdistettynä sekä Sisiliaan että Aragoniaan 1442–1495, oli sitten Ranskan hallussa, kuului Ferdinand Katolilaisen valloitettua sen Espanjaan varakuningaskuntana 1504–1713, joutui Espanjan perimyssodassa Itävallalle, mutta Puolan perimyssodan aikana 1734 sekä Napoli että Sisilia (joka oli liitetty siihen 1720) joutuivat espanjalaisen Bourbonin sukuhaaran hallintaan.
Ranskalaiset karkottivat 1799 kuningas Ferdinand IV:n Sisiliaan ja tekivät Napolista tasavallan. Se sortui jo muutaman kuukauden jälkeen kardinaali Ruffon johtamaan vastavallankumoukseen, jota tuki brittiamiraali Horatio Nelsonin merioperaatio. Ferdinand palasi tämän jälkeen uudelleen koko valtakunnan hallitsijaksi vuosiksi 1801–1806, minkä jälkeen vallankumoukselliset saivat mantereen puoleisen osan itselleen ja sitä hallitsivat Joseph Bonaparte (1806–1808) ja Joachim Murat (1808–1815). Vuonna 1815 Ferdinand sai takaisin valtakuntansa ja julistautui Molempain Sisiliain kuninkaaksi. Hän ja hänen seuraajansa hallitsivat taantumuksellisen aatteen mukaisesti, kunnes Giuseppe Garibaldi vapautti Sisilian ja valloitti Napolin 1860, jolloin kuningaskunta liittyi yhtyneeseen Italiaan.
Kumppanuusmarkkinointi
Affiliate-markkinointi
Sapattikoulu
Sapattikoulu on Adventtikirkoissa lauantaisin jumalanpalveluksen yhteydessä pidettävä raamatun tutkistelutilaisuus. Yleensä tilaisuuden aiheena on jokin edeltä määrätty aihe, mutta aiheesta voidaan myös poiketa.
Sapattikoulu alkaa yleensä polvirukouksella, jossa pyydetään Jumalaa olemaan läsnä tilaisuudessa Pyhän Henkensä välityksellä, jotta tutkisteluun osallistuvat voisivat saada uutta opastusta ja valistusta suoraan Jumalalta. Tilaisuus on avoin myös muille kuin adventtikirkon jäsenille.
Ruskosuokana
Ruskosuokana (Amaurornis akool) on eteläaasialainen rantakana. Nimialalaji akool elää Intiassa, Bangladeshissa ja Myanmarin länsiosissa, alalaji coccineipes Kaakkois-Kiinasta Koillis-Vietnamiin. William Henry Sykes kuvaili lajin holotyypin Deccanista vuonna 1832.
Fanny Lundahl-Sundblad
Fanny Lundahl-Sundblad, vuoteen 1882 Lundahl (16. toukokuuta 1853 Helsinki – 1. huhtikuuta 1918 Turku) oli suomalainen taidemaalari, joka erikoistui kukka-aiheisiin ja kehitti ensimmäisten joukossa taideteollisesti posliininmaalausta Suomessa.
pienoiskuva|Gladioluksia. Luonnos Pariisin maailmannäyttelyssä 1889 olleisiin suuriin vaaseihin (öljy pahville, 70x47cm). Lundahl-Sundbladin vanhemmat olivat Julius Ferdinand Lundahl ja Constantina Oktavia Augusta Gripenberg ja puoliso vuodesta 1882 insinööri Gustav Wilhelm Sundblad (k. 1910). Lundahl-Sundbladin isä kuoli, kun tytär oli vain yksivuotias, ja 12-vuotiaana hän menetti myös äitinsä.