cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ensimmäinen Kernstownin taistelu
Seuraukset
Kernstownin taistelu muodostui kuitenkin myöhemmin Konfederaatin strategiseksi voitoksi. Unionin kenraalimajuri Shields, joka ei itse osallistunut taisteluun, ilmoitti taistelun jälkeen esimiehilleen, että Jackson oli hyökännyt hänen divisioonansa kimppuun vähintään 15 000 miehen vahvuisella joukolla, mikä oli noin neljä kertaa joukon todellista kokoa enemmän. Tämä aiheutti pelkoa Unionin johdossa, minkä vuoksi presidentti Abraham Lincoln määräsi Nathaniel Prentice Banksin ja Irvin McDowellin joukot vahvistamaan Shenandoahin laakson puolustusta. Unionilla oli tämän seurauksena noin 20 000 – 35 000 miestä vähemmän puolustamassa pääkaupunki Washingtonia ja tukemassa Peninsulan sotaretkea. Peninsulan sotaretkeä johtanut George McClellan itse arvioi myöhemmin, että jos hän olisi saanut pitää omat vahvistusjoukkonsa, niin hän olisi kyennyt valtaamaan Richmondin jo keväällä 1862. Pohjoisvaltiot saivat Richmondin lopulta haltuunsa vasta aivan sisällissodan viimeisinä päivinä huhtikuussa 1865.
Pierre Womé
Ura
Kiertolainen jatkoi matkaansa vuonna 2002 Englannin Valioliigaan ja Fulham FC:n joukkueeseen. Sekin visiitti jäi lyhyeksi ja seuraavien kausien aikana hän edusti Espanyolia Espanjassa ja Bresciaa Italiassa ennen siirtoa Interiin.
Ensimmäinen Kernstownin taistelu
Seuraukset
Unionin puolella Nathan Kimball ylennettiin pian taistelun jälkeen prikaatikenraaliksi. Konfederaation puolella Jackson syytti tappiostaan erityisesti prikaatikenraali Garnettia, joka oli aloittanut vetäytymisen ennen pimeää. Garnettin prikaatissa palvelleet upseerit kuitenkin puolustivat voimakkaasti Garnettin vetäytymispäätöstä ja myös myöhemmissä arvioissa päätöstä on pidetty oikeana. Garnettin tilalle prikaatin komentajaksi nousi Charles Sidney Winder.
Pierre Womé
Tilastot
right|thumb|200px|Pierre Womé (kausi, seura, ottelut/maalit)
Ensimmäinen Kernstownin taistelu
Seuraukset
Pian taistelun jälkeen Jacksonin joukot vetäytyivät Shenandoahin laaksoa pitkin Swift Run Gapiin, jossa kenraalimajuri Richard Ewellin divisioona liittyi Jacksonin joukkoihin. Shenandoahin laakson seuraava suuri taistelu käytiin 8. toukokuuta, kun Ewellin miehillä vahvistetut Jacksonin joukot löivät kenraalimajuri Robert Milroyn joukot McDowellin taistelussa.
Suonojärvi
Suonojärvi on Pirkanmaalla Vesilahdella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Sarkolanjoen valuma-alueesta, jonka laskujoki Lanajoki laskee Sarkolanlahdessa Kuloveteen Sarkolassa.
Maantiede
Järven pinta-ala on 475 hehtaaria ja sen pituus on 9,7 kilometriä ja leveys 2,7 kilometriä. Järvellä on leveimmässä kohdassa suuri selkä, josta erkanee etelään ja pohjoiseen pitkät lahdet. Eteläinen lahti on oikeastaan salmi, jonka eteläpäässä on suuremmat vesialtaat Kivilahtijärvi ja Saastojärvi. Pohjoisen ja eteläisen osien välistä salmea kutsutaan Jokiseksi. Suonolassa tie ylittää järven pengerrettynä, joten järvi on siitä kohdastaan katkaistu ja vesi virtaa sillan ali kapeasta raosta. Järven muoto selitetään niin, että kallionmurrokseen on jääkauden lopussa syntynyt syvennys, joka alkaa ainakin Sarkolanahteelta ja jätkuu etelään melko suorana. Tähän painaumaan vesi on kertynyt Suonojärveksi, virrannut Lanajokena ja Sarkolanlahtena.
Saaria on 30, joista viisi on yli hehtaarin kokoisia, 20 aarin ja hehtaarin väliltä ja viisi alle aarin kokoisia. Saarten kokonaispinta-ala on 14,9 hehtaaria ja rantaviivan yhteispituus on 6,31 kilometriä. Suurimpia saaria ovat esimerkiksi Nurkinsaari, Ahdinsaari, Nokiansaari, Selkäsaaret, Koivusaari ja Mäntysaari.
Järven rantaviiva on 34,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Vain muutamissa kohdissa on soistuvaa rantaa. Tällaisia kohtia löytyy pohjoisrannassa luusuan läheltä, Jokisen salmesta, Järviönsuonojan suistosta, Kivilahtijärven ja Saastojärven välisestä salmesta ja Saastonperältä. Suurempia peltoja on etelässä Kivilahdessa, keskivaiheella Suonolassa ja pohjoisessa Rämsöössä. Järviönsuonoja virtaa suurimman peltoaukean läpi ja laskee ravinteensa Suonojärveen. Rannoilla sijaitsee maatiloja ja runsassti loma-asuntoja. Järven pohjoisosan kiertää seututie 301.
Suonojärven luusua sijaitsee sen pohjoispäässä, josta saa alkunsa 10 kilometriä pitkä Lanajoki. Järveen laskee enimmäkseen suo-ojia ympäröivistä metsistä, mutta suuret ojat ovat myös järvien laskuojia. Seuraavat järvet laskevat Suonojärveen:
Historia
Suonojärven nimelle ei ole keksitty suomenkielestä selittävää etymologiaa, mutta saamenkielestä sen sijaan on ehdotettu kaksikin selitystä. Järven nimen alkuosa on Ante Aikion, joka merkitsee vetistä suota. Sastamalassa ja Vesilahdella on nimistöä, joka viittaa aiempaan saamelaiskieleen. Unto Salon mukaan järven nimi tulisi saamelaisilta lainatusta sanasta suoidne, joka tarkoittaa heinää. Järvellä on matalat rannat ja ne olisivatkin kasvaneet heinää, joten järven nimi tarkoittaisi heinäjärveä. Kun vielä tiedetään rannasta kohta, jota kutsutaan Kotanokaksi, olisi järvi ollut saamelaisten nautinta-aluetta. Salo liittää Suonojärven Suoniemen (Suononiemi) ja Lanajoen kanssa samaan lapinkylään. Onhan Sarkolassa hänen mukaansa joitakin muitakin lapinnimistöä, kuten esimerkiksi Lapinkalmen nokka.
Suonojärven vedenpintaa alennettiin 1880-luvulla. Silloin paljastui vesijättöä järven pohjoispäässä ja keskikohdassa Suoniossa. Samalla yläjuoksun Järviönsuo oli mahdollista kuivattaa viljelyyn sopivaksi.
Suonolassa sijaitseva Uittamon silta uudistettiin vuonna 2014.
Olen utelias – keltainen
Olen utelias – keltainen (Jag är nyfiken – en film i gult) on Vilgot Sjömanin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen elokuva vuodelta 1967. Kollaasimainen, draamaa ja dokumenttimateriaalia sekoittava, yhteiskunnallisesti kantaa ottamaan pyrkivä elokuva tehtiin yhtä aikaa sen rinnakkaisteoksen Olen utelias – sininen kanssa, ja elokuvasarja tuli kansainvälisesti tunnetuksi rohkeiden seksikohtaustensa takia. Elokuvat pönkittivät Ruotsin tuolloista mainetta ”vapaan seksuaalisuuden” maana.
Ispoinen
Ispoinen on Turun kaupunginosa, joka sijaitsee Uittamon, Ilpoisten ja Katariinan välissä. Ispoinen kuuluu Uittamo-Skanssin suuralueeseen. Alue on suurimmaksi osaksi harvaan asuttua asuinaluetta. Vuonna 2016 alueen väkiluku oli 524. Alueen väestöstä 21,9 % on alle 15-vuotiaita ja 22,9 % yli 65 vuotiaita. Suomea puhuu äidinkielenään 92,0 % väestöstä ja ruotsia 7,6 %. Muun kielisiä on 0,4 %.
Lähteet
60.42083°N, 22.27222°W
Atea (mytologia)
Atea on Polynesian mytologiassa alkujumala, tila tai valo, joka oli alussa sukupuoleton, mutta joka sitten jakoi itsensä taivaan jumala Rangiksi ja jumalatar Papaksi. Näistä kahdesta tuli kaikkien muiden jumalien vanhemmat. Joissakin myyteissä Atea on yksi Rangin nimistä, joka merkitsee valoa.
Erään tahitilaisen myytin mukaan Atea oli sen sijaan Tangaroan luoma jumalatar.
K2
K2 (tunnetaan myös nimillä Godwin-Austen, Lambha Pahar, Chogori, Kechu ja Dapsang) on vuori Karakorumissa, Himalajan vuoriston läntisessä osassa Kiinan ja Pakistanin rajalla. 8 611 metriä korkea K2 on maailman toiseksi korkein vuori Mount Everestin (8 850 m) jälkeen.
Vuoren mittaaminen ja nimeäminen
Eurooppalaiset havainnoivat vuorta ensimmäisen kerran vuonna 1856 osana brittiläisen siirtomaaimperiumin suurta trigonometrista mittausprojektia. Tuolloin T. G. Montgomery, Henry Haversham Godwin-Austenin johtaman tutkimusryhmän jäsen, havainnoi Karakorumia Mount Haramukhilta käsin, ja merkitsi kaksi merkittävintä huippua K1:ksi ja K2:ksi (Karakorum 1 ja 2). Retkikunnalla oli ohjeet käyttää paikallisia nimiä vuorille, ja pian K1:n nimeksi selvisi Masherbrum. Useilla vuorilla ei kuitenkaan ollut nimeä paikallisella kielellä, sillä eristyneisyytensä vuoksi niille ei ole näköyhteyttä ihmisen pysyvästi asuttamilta alueilta. Alueen korkeimman huipun nimeksi jäi K2.
Britit yrittivät nimetä vuoren myös Mount Godwin-Austeniksi, Mount Waughiksi, Mount Albertiksi ja Montgomerieksi, mutta yritykset kaatuivat paikallisten vastustukseen. Vuoresta joskus käytetty baltinkielinen nimi Chogori on yksinkertaisesti yleissana 'suuri vuori', jota käytetään sadoista huipuista Himalajalla.
Maantiede ja ilmasto
K2 sijaitsee Himalajan vuoristo-alueeseen kuuluvassa Karakorum -vuoristossa, osin Pakistanin hallinnoiman Gilgit–Baltistanin ja osin Kiinan hallinnoiman Xinjiangin alueella. Karakorumin aluetta hallitsevat vuorenhuippujen lisäksi valtavat jäätikkövirrat, joista pisimmät saavat alkunsa K2:n massiivilta ja sen korkeimman huipun rinteiltä lumivyöryistä. Karakorumin jäävirrat ruokkivat lopulta Indus-jokea.
pienoiskuva|pysty|vasen|Vuoren lumen peittämä itäseinämä kuvattuna 1909. Vaikka K2 on topografiselta prominenssiltaan vasta maailman 22. suurin vuori, se on paikallisesti erittäin erottuva. Vuoren jokaiselta puolelta jyrkkä, pyramidimainen huippu nousee useimmilta puolilta yli 2 800 metriä sitä ympäröivän jäätikön yläpuolelle vain 4 000 metrin matkalla. Pohjoinen seinämä nousee jyrkästi yli 3 200 metriä alapuolella olevan jäätikön yläpuolelle. K2:n huipun tuulelle altis eteläseinämä on paljasta kiveä, kun taas vuoren pohjoinen ja koillinen seinämä ovat lumen ja jään peittämät. Tuulella on siten suurempi merkitys huipun lumipeitteen muodostumisessa kuin sateella.
Etelästä tulevat varsinaiset monsuunisateet eivät yllä K2:lle saakka ja ylänköalue on kuivaa. Vuorelle saakka yltävä sade sataa lumena. Monsuunit tuovat kuitenkin mukanaan erittäin voimakkaita myrskyjä kesäkuun ja syyskuun välillä. Koska K2:ta ympäröivät selvästi matalammat jäätiköt ja rotkot, vuori on altis erittäin koville tuulille.
Geologia
Karakorumin vuoristo ja K2 ovat syntyneet tektonisissa liikkeissä Intian mannerlaatan törmätessä ja työntyessä Euraasian mannerlaatan alle. Vuorten alla kulkee Karakorumin siirtymä, jonka yläpuolelle työntynyt ja poimuttunut kiviaines muodostaa maailman korkeimman vuoristoalueen. Alueelle ovat tyypillisiä korkeiden vuorenhuippujen lisäksi erittäin syvät joki- ja jäätikkörotkot. Mannerlaattojen liike ja vuoristojen kohoaminen jatkuu edelleen ja Karakorum on seismisesti aktiivista aluetta. Vuorijonon korkein huippu K2 on alkuperäiseltä ajalle ennen törmäystä ajoittuvalta kiviainekseltaan graniittia, joka on sekoittunut ja muuntunut mannerlaattojen siirrosten paineessa ja kuumuudessa. Nykyisin vuoren kiviaines on noin 120 miljoonaa vuotta vanhaa gneissiä ja metamorfisia kivilajeja.
Vuorikiipeily
K2:ta on toisinaan kutsuttu maailman vaarallisimmaksi vuoreksi. Tilastojen mukaan K2 on toiseksi vaarallisin yli 8 000 metriä korkea vuori maailmassa. Vuoteen 2012 mennessä vuoren huipulle oli päässyt 306 kiipeilijää, kun yrityksessä oli kuollut 81 ihmistä. Kuolleiden osuus huipulle päässeistä oli 29%. Vain Annapurnan suhdeluku on korkeampi, 32%. Maailman korkeimman vuoren Mt. Everestin vastaava suhdeluku oli vuoden 2012 lukujen perusteella 4%.
K2:sta tekee erityisen vaarallisen sen seinämien jyrkkyys ja korkeus, joiden vuoksi vuorella on aina merkittävä lumi- tai kivivyöryn vaara. Vuoren paikallisilmasto on haastava, eikä huipulle ole olemassa teknisesti helppoa reittiä.
Kiipeilyn historiaa
pienoiskuva|pysty|Achille Compagnoni K2:n huipulla 31.7.1954 ensimmäisessä onnistuneessa yrityksessä kiivetä vuori. Ensimmäisen yrityksen kiivetä vuorelle tekivät brittiläiset Oscar Eckenstein ja Aleister Crowley vuonna 1902. He pääsivät 6 600 metrin korkeuteen vietettyään vuorella 68 päivää. 1900-luvun alussa italialaiset retkikunnat tekivät vuorelle useita retkikuntia. Retkikunnat onnistuivat kartoittamaan nykyisinkin yleisimmin kiivetyn kaakkoisen harjanteen reitin, joka nimettiin retkikuntia johtaneen Abruzzin herttuan Luigi Amedeon mukaan Abruzzin harjanteeksi. Muita tunnettuja varhaisia kiipeily-yrityksiä olivat Charles Houstonin johtama amerikkalainen retkikunta vuonna 1938 ja vuoden 1939 Fritz Wiessnerin johtama amerikkalainen retkikunta. Vuonna 1953 Chales Houston johti uutta amerikkalaista retkikuntaa vuorelle, mutta tämäkin yritys epäonnistui.
Huipulle pääsi ensimmäisenä italialaisen geologi Ardito Desion johtama retkikunta vasta 31. heinäkuuta 1954. Retkikuntaan kuului viisi tieteilijää, lääkäri, valokuvaaja ja 12 muuta henkilöä. Huipulle asti kiipesivät Abruzzin harjanteen reittiä vaikeista sääolosuhteista huolimatta Lino Lacedelli ja Achille Compagnoni.
Ensimmäinen huipulle päässyt nainen oli Wanda Rutkiewicz vuonna 1986. Rutkiewicz kuoli joitakin vuosia nousun jälkeen, ja viisi seuraavaa huipulle päässyttä naista kuolivat paluumatkalla tai seuraavalla kiipeilykerrallaan. Tämä on johtanut uskomukseen, että K2 on kirottu vuori naisille. Kaiken kaikkiaan K2:n huipun on saavuttanut 11 naista.
Suomalaisista vuoren huipulle asti ovat kiivenneet Veikka Gustafsson vuonna 1994 ja Samuli Mansikka vuonna 2014. K2:n huippu saavutettiin talvella ensimmäisen kerran vuonna 2021, kun kymmenen nepalilaisen kiipeilijän ryhmä pääsi huipulle 16. tammikuuta.
Delta II
thumb|Delta II aamunkoitteessa. (Kuva: NASA) Delta II on Boeingin valmistama Delta-kantorakettiperheeseen kuuluva kantoraketti, joka on ollut käytössä vuodesta 1989 alkaen 115 kertaa (elokuu 2004) mukaan lukien kuusi NASA:n viimeistä Mars-lentoa. Deltat ovat kertakäyttöisiä kantoraketteja (expendable launch vehicle, ELV).
Liettuan ansioritarikunta
pienoiskuva|Malline ritarikunnan tunnuksista Liettuan ansioritarikunta on liettualainen ritarikunta, joka perustettiin 18. kesäkuuta 2002. Sitä myönnetään tunnustuksena Liettuan valtion edistämisestä sekä ansioista kansainvälisen yhteistyön, humanitaarisen työn, erinomaisen julkisen sektorin palveluksen, kulttuurin, tieteen, opetuksen, kaupan, sosiaali- ja terveydenhuollon, urheilun ja talouden saralla.
Delta II
Pitkä historia päättymässä 2010?
Delta II-kantoraketin kehityshistoria on hyvin pitkä alkaen 1950-luvun Thor-nimisestä keskimatkan ydinohjuksesta, josta kehittyi Thor ja sittemmin Thor-Delta-kantoraketti. Delta kehittyi Delta II-versioksi, jossa on muun muassa kiinteäajoaineboosteri-raketteja tuomassa lisää työntövoimaa.
Liettuan ansioritarikunta
Kunnianosoitusta myönnetään viidessä luokassa, joiden lisäksi on olemassa myös yksi mitaliluokka:
Delta II
Pitkä historia päättymässä 2010?
Avaruussukkula Challengerin tuhon (1986) jälkeen luotiin Yhdysvaltoihin kaupallisten kantorakettien tuotanto: Atlas, Titan ja Delta muuttuivat yritysten tuotteiksi. 1987 USAF tilasi 18 Delta II -rakettia Navstar GPS-satelliittien laukaisua varten. Ensimmäinen Delta II laukaistiin 14. helmikuuta 1989. Raketista on kaksi versiota – 6925 ja 7925. Delta 6925:t kuljettivat ensimmäiset 9 GPS-satelliittia radoilleen. Esimerkiksi 15.7.2004 laukaistu NASAn EOS-Aura käytti versiota 7920.
Yhdysvaltain ilmavoimat lopetti Delta II-kantorakettien käytön 17. elokuuta 2009 tapahtuneeseen GPS-satelliitin laukaisuun. Tällöin on tehty noin 140 Delta II-laukaisua, joista kolmannes on GPS-satelliittien laukaisuja.
Elokuun lopussa 2007 NASA ilmoitti aikeestaan päättää Delta II:n käyttö vuoteen 2010 mennessä siirtyen Delta 4- ja Atlas 5-kantorakettien käyttöön. Tämä on NASAlle muutos kalliimpiin, suurempiin ja enemmän nk. kaupallista kysyntää tarvitseviin kantoraketteihin.
Tekniikkaa
Delta II on kaksi- tai kolmivaiheinen kantoraketti, jossa on 3,4 tai 9 kiinteää ajoainetta käyttävää boosterirakettia. Delta II pystyy nostamaan 890–2 140 kg GTO-radalle tai 2 700–6 000 kg matalalle kiertoradalle.
Ensimmäinen vaihe
Delta II -kantoraketin ensimmäisen vaiheen ydin on Boeingin Rocketdyne RS-27A-moottori, jonka perusversio tuli käyttöön vuonna 1974. Se käyttää ajoaineenaan kerosiinia (RP-1) ja nestehappea. Sen työntövoima meren pinnan tasolla on 230 000 paunaa eli 1 miljoona newtonia. Moottorin ominaisimpulssi on 296 sekuntia ja paloaika on 223 sekuntia. Ohjaukseen käytetään kahta LR-101-NA-11 Vernier-moottoria, joiden ajoaine sama kuin päämoottorin. Delta oli pitkään kuuluisa matalataajuisesta aksiaalisesta pogo-värähtelystä (pogo=hyppykeppi), jossa polttoaineen virtauksen ja palamisen häiriöt kytkeytyivät. Tästä ongelmasta ei ole puhuttu ainakaan vuosikymmeneen, mutta raketin aksiaalinen kiihtyvyys RS-27:n sammutuksen (MECO, main engine cut-off) aikana on suurempi kuin monessa muussa kantoraketissa. Raketin pituus on 38 metriä, halkaisija noin 3 metriä, massa 232 000 kg.
Toinen vaihe
Aerojet-yhtiön kehittämä AJ10-118K-nestemoottori on raketin toinen vaihe. Moottori voidaan sammuttaa ja sytyttää useita kertoja lennon aikana. Se polttaa typpitetraoksidia ja Aerozine-50-ajoainetta. Sen työntövoima on 9 750 paunaa eli 43 000 newtonia. Sen käynnistyessä raketin nopeus on Mach 21. Ensimmäinen vaihe irtoaa siitä 8 sekuntia sammumisensa jälkeen. Toinen vaihe sytytetään 5,5 sekuntia myöhemmin ja se nostaa 7 minuutissa aluksen 167 kilometrin korkeudelle parking orbit -radalle, jonka jälkeen moottori on sammuksissa 37 minuutin ajan. Esimerkiksi EOS-Auran laukaisussa moottori käynnistettiin Afrikan eteläosan päällä moottori 15 sekunniksi ja satelliitti irrotettiin raketista Kenian päällä. EOS-Auran laukaisussa toisen vaiheen moottoria käytettiin kaksi kertaa satelliitin separaation jälkeen, ensin 5 sekuntia ja sitten 42 sekuntia, tuomaan raketin ylin vaihe hallitusti Tyyneenmereen.
Kuuluisa aerodynaamikko, professori Theodore von Karman perusti Aerojet-yhtiön vuonna 1936 Caltech-yliopiston tutkijoiden kampusyrityksenä. Muita osakkaita olivat Frank Malina, taiteilija, tutkija ja myöhemmin NASAn JPL:n johtaja, Martin Summerfield, rakettiajoaineiden palamisen tutkija, John W. Parsons, runoilija ja tee-se-itse-kemisti, ja Ed Forman, taitava mekaanikko. Vuonna 2004 yhtiö oli osa Alliant Techsystems -yhtiötä.
Kolmas vaihe
Kolmannen vaiheen (joissakin Delta II:ssa on vain kaksi vaihetta) muodostaa Thiokolin Star-48B -kiinteäajoainemoottori, jonka työntövoima on 14 920 paunaa eli 66 000 newtonia (tyhjiössä). Samaa moottoria käytettiin avaruussukkulan hyötykuormien PAM-moottorina, jolla esimerkiksi tietoliikennesatelliitti nostettiin avaruussukkulan lentoradalta GEO-radalle. Kolmatta vaihetta ei EOS-Aura-kaukokartoitussatelliitin laukaisuun tarvittu. Kolmatta vaihetta käytetään muun muassa planeettaluotainten laukaisussa.
Nokkakartio
Delta II:n nokkakartioita on kahta kokoa: modernimpi komposiittirakenteinen on 3 metriä halkaisijaltaan, perinteinen alumiininen 2,9-metrinen. Jälkimmäinen on vanhempi ja suunniteltu GPS-satelliittien laukaisua varten.
DP (pikakivääri)
Degtjarjova Pehotnyi tai lyhennettynä DP on Vasili Degtjarjovin suunnittelema pikakivääri, jonka suunnittelu aloitettiin vuonna 1921. Puna-armeija otti aseen palveluskäyttöön vuonna 1928. Uudistettu versio DPM tuli tuotantoon 1945. Aseella voi ampua ainoastaan sarjatulta. Piipun jäähdyttämiseksi DP toimii avoimelta lukolta; lukko jää taakse, kun liipaisin vapautetaan. Aseen piippu voidaan vaihtaa kentällä ylikuumenemisen varalta mutta sotilaille annettiin harvoin varapiippua. Aseen päällä oleva rumpulipas ei ole lialle herkkä.
Modernisoitu versio DPM otettiin valmistukseen 1943–44. Tätä valmistettiin myös Kiinassa nimellä Tyyppi 53. Lentokoneisiin tarkoitettiin DA. Sitä käytettiin Tupolev TB-3, Polikarpov R-5 ja Polikarpov Po-2 -koneissa, mutta ase jäi harvinaiseksi ja korvattiin pian ŠKASilla. Panssariajoneuvoissa käytettiin malleja DT ja DTM (modernisoitu). Vuonna 1946 otettiin käyttöön vyösyöttöinen, raskaammalla piipulla varustettu RP-46 (Ротный пулемет – komppanian konekivääri). Tätä valmistettiin myös Kiinassa ja Pohjois-Koreassa.
Käyttö Suomessa
Suomalaiset saivat asetta talvi- ja jatkosodan aikana sotasaaliiksi niin suuria määriä (noin 9 000 kpl), että se syrjäytti rintamakäytössä Lahti-Saloranta M/26 -pikakiväärin toimintavarmuutensa ansiosta. Ase säilyi puolustusvoimien käytössä 1990-luvulle asti. Degtjarjova Pehotnyi -pikakiväärejä on esillä muun muassa Sotamuseossa, jossa on nähtävillä myös presidentti Mauno Koiviston jatkosodassa käyttämä pikakivääri. Ase oli ollut pitkään Törnin–Männistön asekätkössä piilossa, josta se vuonna 1992 löydettiin Arvo Männistön ilmoituksen kautta.
Emma-nimitys
Suomessa asetta nimitettiin Emmaksi 1930-luvun ”Emma”-iskelmän ja äänilevyä muistuttavan rumpulippaan (jonka kansi pyörii ammuttaessa) synnyttämän mielleyhtymän vuoksi.
Eufemia Rügeniläinen
Eufemia Rügeniläinen (n. 1280 – toukokuu 1312) oli Norjan kuningatar vuosina 1299–1312. Hänen puolisonsa oli kuningas Haakon V Maununpoika. Kuningaspari asui Akershusin linnassa Oslossa. Eufemia käännätti muinaisruotsiksi kolme knittelimittaista ranskalaista ritarirunoelmaa, jotka tunnetaan nimellä Eufemia-laulut. Ne ovat kaikkein vanhinta ruotsinkielistä kaunokirjallisuutta (vanhempaa kuin Eerikinkronikka, joka kirjoitettiin 1320-luvulla). Eufemian kirjakokoelma oli yksi Euroopan laajimmista hänen elinaikanaan. Kuningattaren hovissa huviteltiin lukemalla kirjoja ääneen.
Eufemian syntyperä
Joissain vanhoissa lähteissä, ja esimerkiksi Salmonsenin tietosanakirjassa, sanotaan Wizlaw II:n olleen Eufemian isoisä eikä isä. Tällöin Eufemian isä olisi ollut kreivi Günther von Arnstein, ja tästä syystä Eufemiaakin sanotaan joskus Arnsteiniksi. Ursula Scheilin tutkimuksessa vuodelta 1945 osoitetaan kuitenkin tämä tulkinta vääräksi. Wizlawin testamentissa vuodelta 1302 hän sanoo Eufemiaa ”Norjan kuningattareksi ja rakkaaksi tyttärekseen” (domine regine norwegie filie mee predilecte).
Jättikasvu
Jättikasvu eli gigantismi tai gigantismus tarkoittaa lääketieteessä suurikokoisuutta, joka voi olla joko normaalina pidettävä tai esimerkiksi kasvuhormonin liikaerityksestä tai muusta epänormaaliudesta johtuvaa. Jättikasvuisuuden muotoja on monenlaisia, joista kaikki ovat todella harvinaisia. Kaikilla on monimutkainen patofysiologinen alkuperä ja epätavallinen kliininen ilmenemismuoto.
Works Progress Administration
thumb|150px|Federal Theatre Projectin juliste. Works Progress Administration, lyhenne WPA, vuodesta 1939 lähtien Works Projects Administration) oli yhdysvaltalainen New Deal -uudistusten aikainen virasto, joka työllisti miljoonia, pääosin ammattitaidottomia miehiä, suorittamaan julkisen sektorin eri projekteja,, joihin lukeutui julkisia rakennuksia ja teitä.
Executive Order 7034:n myötä WPA perustettiin 1. toukokuuta 1935. Yksi viraston pienemmistä projekteista oli Federal Project Number One, joka työllisti muusikoita, artisteja, kirjailijoita ja ohjaajia. Federal Project Number One oli jaettu neljään eri projektiin, jotka olivat Federal Writers’ Project (FWP), Historical Records Survey (HRS), Federal Theatre Project (FTP), Federal Music Project (FMP) ja Federal Art Project (FAP). Historical Records Survey haastatteli vielä elossa olevia entisiä orjia. Viraston teatteri- ja musiikkiryhmät kiertelivät ympäri Yhdysvaltoja ja pitivät yli 225 000 esitystä. WPA:n suorittamat arkeologiset etsinnät johtivat uusiin löydöksiin esikolumbiaanisista intiaanikulttuureista.
WPA:n budjetti oli 4,9 miljardia dollaria vuonna 1935. Viraston suurin yksittäinen projekti oli Tennessee Valley Authority, jonka tehtävä oli rakentaa patoja Tennesseen laaksoon sähköntuotantoa varten. Myös Camp David ja Golden Gate -silta olivat WPA:n rakentamia.
Osaomistusasunto
Osaomistusasunto on asumismuoto, jossa asukas on lunastanut rakennuttajalta asunnon käyttöönsä tietyllä osuudella asunnon hankintahinnasta. Tyypillisesti osuus on 20–30 prosenttia hankintahinnasta. Asunnon hankintahinta on rakennuttajan vapaasti päätettävissä. Asukas asuu aluksi vuokralla, jonka jälkeen asunto on mahdollista lunastaa omaksi. Joissakin tapauksissa asukkaan on myös mahdollista jatkaa vuokralla asumista senkin jälkeen kun asunto olisi ollut mahdollista lunastaa omaksi.
Järjestelmä on määritelty laissa koskemaan ainoastaan valtion korkotuella rakennettavia asuntoja. Jos talo ei ole korkotukitalo, niin ehdot perustuvat asukkaan ja rakennuttajayhtiön keskinäiseen sopimukseen. Tämän vuoksi myös osaomistusasumisen muodot ja rahoituksen yksityiskohdat vaihtelevat suuresti rakennuttajayhtiöstä toiseen. Vastuurajat määräytyvät asukkaan ja rakennuttajayhtiön sopimuksen mukaan.
Debra Nails
Debra Nails (s. 15. lokakuuta 1950) on yhdysvaltalainen filosofi ja filosofian tohtori, joka on toiminut Michiganin osavaltionyliopiston filosofian professorina, nykyisin hän on emeritaprofessori. Nails opiskeli filosofiaa yhdysvaltalaisessa Louisianan osavaltionyliopisto (B.A. ja M.A.). Filosofiaa käsittelevän tohtoritutkinnon hän suoritti eteläafrikkalaisessa Witwatersrandin yliopistossa (Johannesburg).
Nails on ollut Suomen Tiedeseuran ulkomainen jäsen vuodesta 2016.
Total Recall
Total Recall voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kansainvälinen työjärjestö
Kansainvälinen työjärjestö (, ILO ) on Yhdistyneiden kansakuntien alainen järjestö, joka hoitaa työvoimaan ja työntekoon kuuluvia asioita. Se on vanhempi kuin itse YK, perustettu 1919 Versailles’n rauhansopimusneuvottelujen yhteydessä ja liitettiin YK:n yhteyteen toisen maailmansodan päättyessä. ILO:n päämaja sijaitsee Genevessä.
ILO pyrkii parantamaan työoloja ja vaikuttamaan työsuojeluasioihin ja vastustaa lapsityötä. Järjestölle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1969.
Arvi Ojaniemi
Arvid Johannes (Arvi) Ojaniemi (7. tai 9. joulukuuta 1905 Ylistaro – 11. helmikuuta 1940 Kuhmo) oli suomalainen opettaja ja kirjailija, joka valmistui opettajaksi Jyväskylän seminaarista 1930. Hän toimi kansakoulunopettajana Jurvassa 1930–1931 ja Laihialla 1931–1940.
Tim Borowski
thumb|Tim Borowski. Tim Borowski (s. 2. toukokuuta 1980 Neubrandenburg, Itä-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi pääosan urastaan Bundesliiga-seura SV Werder Bremenissä. Borowski pelasi myös Saksan jalkapallomaajoukkueessa MM-kisoissa 2006 ja teki tärkeän maalin puolivälierän rankkarikisassa Argentiinaa vastaan. Kaikkiaan hän pelasi 33 maaottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Borowski oli keskikenttäpelaaja ja tunnettu hyvästä laukauksesta ja taitavista keskityksistä. Hän kuului pitkään Werder Bremenin avauskokoonpanoon. Hänen suurimpia saavutuksiaan ovat Bundesliigan voitto ja Saksan cupin voitto vuodelta 2004.
Borowski ei päässyt vuoden 2004 jalkapallon EM-kilpailuihin vaikka olikin yksi seurajoukkueensa parhaimpia pelaajia sillä kaudella. Hän oli kuitenkin mukana MM-kilpailuissa 2006.
Tim Borowski siirtyi kauden 2007–2008 jälkeen ilmaiseksi Bayern Müncheniin, josta hän palasi jo yhden kauden jälkeen Werder Bremeniin.
Tennis kesäolympialaisissa 2020 – miesten nelinpeli
Miesten tenniksen nelinpeli Tokion kesäolympialaisissa 2020 pelattiin 24. – 30. heinäkuuta Ariake Tennis Parkilla. Turnaukseen osallistui 32 paria. Hallitsevat mestarit Marc López ja Rafael Nadal eivät osallistuneet turnaukseen.
Sijoitetut pelaajat
Lähde:
Kaavio
Lähde:
Kaakkolammi (Rämsöö)
Kaakkolammi on Pirkanmaalla Vesilahdella Rämsöössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Lampi on osa Sarkolanjoen valuma-alueesta, jonka laskujoki Lanajoki laskee Sarkolanlahdessa Kuloveteen Sarkolassa.
Maantiede
Lammen rantaviiva on 0,48 kilometriä pitkä ja järven lähialue on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta sen ranta on soistunutta metsää. Rannoilla ei ole rakennuksia eikä sinne johda tieto
Acton Centralin rautatieasema
Acton Centralin rautatieasema on London Overgroundin asema Ealingin kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee North London Linen varrella South Actonin ja Willesden Junctionin asemien välissä, Oyster-vyöhykkeellä 3.
Asema avattiin 1. elokuuta 1853 nimellä Acton. Nykyinen nimi otettiin käyttöön 1. marraskuuta 1925. Asemaa käytti hieman yli 1,9 miljoonaa matkustajaa kaudella 2017–2018.
Pohjoinen divisioona (NHL)
thumb|300px|Pohjoisen divisioonan tunnus Pohjoinen divisioona, (sponsorinimeltään Scotia North Division) oli yksi pohjoisamerikkalaisen jääkiekkoliiga NHL:n neljästä divisioonasta, jotka otettiin käyttöön kaudeksi 2020–2021. Pohjoinen divisioona perustettiin COVID-19-pandemian aiheuttamien Yhdysvaltain ja Kanadan välisten matkustusrajoitusten vuoksi. Divisioona sisälsi kaikki NHL:n seitsemän kanadalaisjoukkuetta. Nämä joukkueet pelasivat kaikki runkosarjaottelunsa, sekä pudotuspelien kaksi ensimmäistä kierrosta keskenään.
Divisioonan nimisponsorina oli kanadalainen pankki Scotiabank. Pohjoinen divisioona oli ensimmäinen ainoastaan kanadalaisista joukkueista koostuva divisioona sitten vuoden 1924, kun liiga laajeni Yhdysvaltoihin.
Aleksi Ranta
Aleksi Ranta (s. 1980) on suomalainen kitaristi ja säveltäjä. Helsingissä toimiva Ranta on tunnettu monipuolisista sävellyksistään yhtyeilleen sekä elokuva- ja teatteriproduktioihin. Musiikissaan hän yhdistelee jazzia ja klassista musiikkia sekä elektronisia elementtejä. Hän on julkaissut viisi soololevyä.
Ranta on säveltänyt musiikkia mm. The Baroness - Isak Dinesen´s Final Affair -Off Broadway-näytelmään New Yorkiin sekä Mercy All the Way - Säälistäjät-elokuvaan. Hän on toiminut kitaristina mm. rock-yhtye The Black Leaguessa sekä freelancerina eri projekteissa, kuten Maria de Buenos Aires -tango-operitassa ja Pohjan sotilassoittokunnassa.
Rannan muita projekteja ovat Comics in Concert -piirroskonsertit, joita hän tekee sarjakuvataiteilija Ville Rannan kanssa sekä Jazz-Baltica-palkinnon saanut saksalainen jazzyhtye Flickstick. Ranta on esiintynyt Euroopassa ja Yhdysvalloissa tunnetuilla jazz-klubeilla, kuten Dresdenin Blue Notella, Hampurin Birdlandissa ja Elbjazz-festivaaleilla, Pori Jazzeilla sekä New Yorkin Jazz Club Nublussa, Scandinavia Housessa, Columbian yliopistossa ja MoCCA-festivaaleilla.
Ranta on lisäksi Nordic Audio & Music Productionsin perustaja ja toimitusjohtaja. Yritys tekee musiikkia ja äänisuunnittelua elokuviin ja mainoksiin sekä ääniarkkitehtuuria installaatioihin ja yritysympäristöihin.
Länsi-Lollandin rovastikunta
Länsi-Lollandin rovastikunta ( Lolland Vestre Provsti) on rovastikunta Lolland-Falsterin hiippakunnassa Tanskan kansankirkossa. Rovastikunta sijaitsee Lollandin kunnan alueella.
Rovastikuntaan kuuluu 27 seurakuntaa (sogn) ja 13 pastoraattia (pastorat).
Walter Hohmann
Walter Hohmann (18. maaliskuuta 1880 – 11. maaliskuuta 1945) oli saksalainen rakennusinsinööri, joka kehitti satelliittien ratamekaniikkaa ensimmäisen maailmansodan aikana.
Elämäkerta
Hohmann syntyi 18. maaliskuuta 1880 Hardheimissa lääkärin poikana. Hänen lapsuutensa ajan perhe asui Port Elizabethissä Etelä-Afrikassa. Hän opiskeli Münchenin teknillisessä korkeakoulussa valmistuen vuonna 1904. Hän työskenteli Wienin, Hannoverin ja Breslaun kaupunkien palveluksessa kunnes sai viran Essenistä. Siellä hän toimi lopulta alueen pääsuunnittelijana. thumb|Hohmannin siirtorata. 1 – alkuperäinen kiertorata, 2 – (puoli)elliptinen siirtorata keltaisella (rakettimoottori käynnistetään), 3 – määränpää Vuosien 1911 ja 1915 välisenä aikana Hohmann paneutui planeettojen väliseen avaruuslentoon laskien, miten paljon energiaa tarvitaan luotainten lähettämiseen Maasta eri planeetoille. Hän kirjoitti kirjan Die Erreichbarkeit der Himmelskörper, joka julkaistiin vuonna 1920. Siinä hän määrittää vähiten ajoainetta käyttävät siirtoradat planeetalta toiselle. Tätä kutsutaan Hohmannin siirtoradaksi edelleen; tosin edullisempiakin ratoja on löydetty.
Hohmannista tuli merkittävä hahmo Saksan amatöörirakettiliikkeessä (muun muassa Verein für Raumschiffahrt eli VfR) 1920-luvun lopulla. Kun Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue nousi valtaan Hohmann vetäytyi rakettiharrastuksestaan, koska hän ei halunnut kehittää raketista asetta.
Hän kuoli esseniläisessä sairaalassa 11. maaliskuuta 1945. Kuolinsyynä on pidetty liittoutuneiden lentopommitusten aiheuttamaa stressiä.
Dessau
Dessau oli kaupunki Saksan Saksi-Anhaltin osavaltiossa, jokien Mulde ja Elbe yhtymäkohdassa. Se oli niin kutsuttu piiritön kaupunki (kreisfreie Stadt), eli kaupunki, joka ei kuulunut mihinkään piirikuntaan. Dessaun taru itsenäisenä kaupunkina päättyi 1. heinäkuuta vuonna 2007. Siitä lähtien se on ollut osa Dessau-Roßlaun kaupunkia.
Varhaisin maininta Dessausta historiankirjoissa voidaan sijoittaa vuodelle 1213. Kaupungista tuli tärkeä keskus vuonna 1570, kun Anhaltin ruhtinaskunta perustettiin. Ruhtinaskunta lakkautettiin vuonna 1603, mutta Dessau säilyi vauraana Anhalt-Dessaun pääkaupunkina. Kun 1863 Anhalt muodostettiin uudelleen, tuli Dessausta jälleen sen pääkaupunki ja säilytti asemansa vuoteen 1918 asti.
Tunnettu Bauhausin taide- ja arkkitehtuurikoulu muutti Dessauhun vuonna 1925 Weimarista. Dessaussa se toimi vuoteen 1932 asti, jolloin se muutti Berliiniin. Dessauhun jäi kuitenkin useita merkittäviä Bauhaus-kohteita, joista osa kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Ennen toista maailmansotaa Dessaussa oli lentokonetehdas, jokisatama ja lentokenttä. Sitä pommitettiin rajusti.
thumb|300px|left|Bauhaus-rakennus entisessä Dessaun kaupungissa.
Belle & Sebastian (täsmennyssivu)
Belle & Sebastian tai Belle & Sébastien voi tarkoittaa:
Elokuva ja TV
Kaikki nämä perustuvat enemmän tai vähemmän Aubryn alkuperäisiin tarinoihin pojasta ja pyreneittenkoirasta:
Hongcun
thumb|Näkymää kylään thumb Hongcun on kylä Anhuin maakunnassa, Kiinassa. Se on listattu yhdessä läheisen Xidin kylän kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon kohteena "Etelä-Anhuin muinaiset kylät". Hongcun sijaitsee Huangshanin luoteisellä rinteellä.
Hongcunin perusti vuonna 1131 Han-dynastian kenraali Wang Wen yhdessä sukulaisensa Wang Yanjin kanssa. Wangin kauppiasperheen ansiosta Hongcunin kylä vaurastui ja koki kaksi suurten rikkauksien aikaa 1401–1620 ja 1796–1908. Perhe rakennutti kylään useita hienoja rakennuksia.
Kylä on järjestäytynyt härän muotoon. Läheinen kukkula (Leigang) voidaan tulkita päänä ja kaksi puuta sen päällä sarvina. Jiyinin joen ylittävät sillat ovat kuin jalat ja kylänrakennukset muodostavat härän vartalon. "Vartalon" sisällä virtaava Jiyin voidaan nähdä suolistona ja järvet mahalaukkuina.
Noin 150 asuinrakennuksen arkkitehtuuri ajoittuu Ming- ja Qing-dynastian aikaan ja sen on sanottu olevan parhaimpia esimerkkejä tuolta ajalta. Yksi kylän suurimmista asuinrakennuksista, Chenzhi, on pieni museo.
Hongcunissa kuvattiin myös osia elokuvasta Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme.
Need for Speed
Need for Speed (NFS) on Electronic Artsin julkaisema ajopelisarja, jonka pelejä on julkaistu useille laitealustoille. Useimmiten peleissä keskitytään ajamaan urheiluautoilla pitkin ratoja.
Need for Speed -sarjan juuret ovat Distinctive Softwaressa, kanadalainen tietokonepelien kehittäjien ryhmä, jonka Electronic Arts osti ja muutti sen omaksi Kanadan osajaostokseen. Ennen EA:n yritysostoa, Distinctive Software oli luonut sellaisia ajopelien kulmakiviä kuin Stunts ja The Duel: Test Drive II.
Pelisarja sai alkunsa vuonna 1994 alun perin 3DO-konsolilla julkaistulla ja PC:lle käännetyllä pelillä The Need for Speed. Tämä kuulua Test Drive -autopeliä jäljittelevä peli sai lehdistöltä suopeita arvosteluita. Need for Speed jäi ainoaksi realismia tavoittelevaksi peliksi koko sarjassa.
Pohjois-Amerikassa sarjan nimen alla julkaistiin myös Infogramesin (nykyinen Atari) kehittämät V-Rally (1997) ja V-Rally 2 (1999) -rallipelit.
Pelit
thumb|250px|The Need for Speed (1994) thumb|250px|Need for Speed: Most Wanted (2005)
The Need for Speed (1994)
The Need for Speed (tai NFS) on vuonna 1994 julkaistu ajopeli. Se julkaistiin alun perin 3DO-konsolille, PC-versio (DOS) julkaistiin vuotta myöhemmin. Myös Sega Saturn ja PlayStation saivat omat versionsa vuonna 1996. Peli jäljitteli Test Drive -pelisarjan tunnelmaa lisäämällä niistä tutut poliisien takaa-ajot ja tutkanpaljastimen, pelintekijöistä osa oli ollut tekemässä Test Driveä ja suosittua Stunts-ajopeliä.
The Need for Speed SE (1996)
The Need for Speed Special Edition oli alkuperäispelin uudispainos, jonka mukana tuli sekä DOS- että Windows 95 -versiot. Windows 95:lle räätälöity versio tuki DirectX 2:ta ja verkkopelimahdollisuutta TCP/IP:n yli. Pelin mukana tuli kaksi uutta rataa ja pelimoottoria oli rukattu uuteen uskoon. Arvosteluissa kritisoitiin ennen kaikkea kasvaneita laitetehoja.
Need for Speed: Road Challenge (1999)
Pelin nimi Euroopassa oli Road Challenge, mutta Yhdysvalloissa High Stakes.
Need for Speed: Porsche 2000 (2000)
Pelin Euroopan julkaisun nimi oli Porsche 2000, paitsi Saksassa ja Etelä-Amerikassa, jossa se julkaistiin nimellä Need for Speed: Porsche. Pohjois-Amerikan julkaisun nimi sitä vastoin oli Porsche Unleashed.
Need for Speed: Underground 2 (2004)
Need for Speed: Underground 2 on vuonna 2004 julkaistu, Electronic Artsin kehittämä ja julkaisema ajopeli. Se on Undergroundin jatko-osa. Peli on saatavilla Nintendo GameCubelle, PlayStation 2:lle, Xboxille, Nintendo DS:lle, Game Boy Advancelle sekä Microsoft Windowsille.
Need for Speed: Underground Rivals (2005)
Underground Rivals oli PlayStation Portable -käsikonsolille tehty versio Undergroundista.
Need for Speed: Most Wanted (2005)
Need for Speed: Most Wanted julkaistiin 21. marraskuuta 2005 ja se oli yksi ensimmäisistä Xbox 360 -konsolin peleistä. Pelin edeltäjäänsä Need for Speed: Underground 2:een verrattuna pelin konsepti oli vedetty suhteellisen uusiksi.
Most Wantedissa tehtävänä on voittaa kilpailuja ja kerätä tarpeeksi liikennerikkomuksia, jotta pelaaja pystyisi nousemaan eräänlaisella katukilpailijoiden ”mustalla listalla” seuraavaan vastustajaan. Mustalla listalla on 15 ajajaa, jotka ajavat eri autoilla, joista jokaisen auton voi voittaa.
Pelistä julkaistiin myös erikoisversio, Black Edition, jonka mukana tuli kaksi uutta automallia (BMW M3 GTR (E46) ja vuoden 1967 Chevrolet Camaro), kilpailua ja pelin tekemisen taustoihin perehdyttävä levy. Black Editionissa on esimerkiksi yksi Blacklist-kuljettaja enemmän kuin alkuperäisessä pelissä nimeltään Rog, joka on Black Editionissa 16. kuljettaja.
Need for Speed: Most Wanted 5-1-0 (2005)
Most Wanted oli PlayStation Portablelle tehty versio vuoden 2005 Most Wanted -pelistä.
Need for Speed: Carbon (2006)
Need for Speed: Carbon on kanadalaisen EA Black Boxin kehittämä ajopeli. Peli julkaistiin 2. marraskuuta 2006. NFS: Carbon eroaa edeltäjästään NFS: Most Wantedista siten, että tämä sijoittuu yöhön, samoin kuin Underground, Underground 2 ja Underground Rivals. Pelissä on mukana myös poliisit.
Need for Speed: Own the City (2006)
Need for Speed Carbonin Nintendo DS:lle ja PlayStation Portablelle tehty versio Carbonista.
Need for Speed: ProStreet (2007)
Need for Speed: ProStreet julkaistiin marraskuussa 2007. Yksi pelin uudistuksista on tarkka vauriomallinnus, mutta siinä ei ole vapaata ajoa.
Need for Speed: Undercover (2008)
Need for Speed: Undercover julkaistiin marraskuussa 2008. Se on toiminnantäyteinen ja tarinavetoinen peli, joka ei kerännyt kovinkaan paljon kiitosta.
Need for Speed: Shift (2009)
Need for Speed: Shift keskittyy rata-autoiluun, kuten ProStreet. Peli julkaistiin syyskuussa 2009 ja sen kehitti pelisarjasta poiketen lontoolainen Slightly Mad Studios.
Need for Speed: Nitro (2009)
Need for Speed: Nitro on Nintendo DS:lle ja Wiille julkaistu ajopeli. Peli julkaistiin Pohjois-Amerikassa 2. marraskuuta 2009, ja Euroopassa 6. marraskuuta.
Need for Speed World (2010)
Need for Speed World oli ilmainen online-moninpeli.
Need for Speed: Hot Pursuit (2010)
Pääartikkeli: Need for Speed: Hot Pursuit (vuoden 2010 videopeli)
Need for Speed: Shift 2 Unleashed (2011)
Shift 2 Unleashed on jatkoa vuoden 2009 Shiftille. Peli on edeltäjänsä tavoin ratakisaamista. Shift 2 Unleashed julkaistiin maaliskuussa 2011.
Need for Speed: Most Wanted (2012)
Need for Speed: Most Wanted julkaistiin lokakuussa 2012. Alustoina on ainakin Microsoft Windows, PlayStation 3, Xbox 360, PlayStation Vita, iOS ja Android, alkaa vuonna Pohjois-Amerikassa 30. lokakuuta 2012 ja Wii U version jälkeen vuonna 2013. Peliä voi käyttää myös PlayStation Moven kanssa.
Need for Speed: Rivals (2013)
Need for Speed: Rivals julkaistiin marraskuussa 2013.
NBA:n vuoden kuudes pelaaja
NBA:n vuoden kuudes pelaaja on vuosittain jaettava palkinto, joka myönnetään NBA:n arvokkaimmalle vaihtopelaajalle eli ”kuudennelle miehelle”. Palkinto on jaettu kaudesta 1982–1983 lähtien. Pelaajan on aloitettava vähintään puolet kauden otteluistaan vaihtopelaajana voidakseen saada palkinnon.
Need for Speed
Need for Speed: No Limits (2015)
Need for Speed: No Limits julkaistiin vuonna 2015.
Need for Speed Payback (2017)
Need for Speed: Payback julkaistiin vuonna 2017. Alustoina Microsoft Windows, Playstation 4 ja Xbox One. Payback keskittyy avoimen maailmaan Fortune Valleyyn, joka on kuvitteellinen versio Las Vegasista.
NBA:n vuoden kuudes pelaaja
Valinnan tekee yhdysvaltalaisista ja kanadalaisista urheilu- ja televisiotoimittajista koostuva paneeli. Kukin toimittaja saa antaa parhaaksi katsomalleen ehdokkaalle viisi, toiseksi parhaalle kolme ja kolmanneksi parhaalle ehdokkaalle yhden äänen. Palkinnon voittaa korkeimman yhteisäänimäärän saanut pelaaja.
Need for Speed
Need for Speed Unbound (2022)
Need for Speed: Unbound julkaistiin joulukuussa vuonna 2022. Alustoina Microsoft Windows, Playstation 5 ja Xbox Series X/S. Unbound keskittyy avoimen maailmaan Lakeshore Cityyn joka on kuvitteellinen versio Chicagosta.
NBA:n vuoden kuudes pelaaja
Jamal Crawford ja Lou Williams ovat ainoat palkinnon kolmesti voittaneet pelaajat. Kahdesti palkinto on myönnetty Kevin McHalelle, Ricky Piercelle ja Detlef Schrempfille
Valinnat
200px|thumb|right|[[Kevin McHale voitti palkinnon kahdesti ja nimettiin Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen.]] 200px|thumb|right|[[Jamal Crawford on voittanut palkinnon ennätykselliset kolme kertaa.]] 200px|thumb|right|[[Lamar Odom voitti palkinnon kaudella 2010–2011.]] 200px|thumb|right|[[Lou Williams kuuluu palkinnon useamman kerran voittaneiden pelaajien joukkoon.]]
Voittajat maittain: (1983-2022)
Yūji Nakazawa
Yūji Nakazawa (, s. 25. helmikuuta 1978 ) on japanilainen jalkapalloilija, joka on edustanut Tokyo Verdyä ja Yokohama F. Marinosia J. Leaguessa. Japanin maajoukkueessa hän pelasi muun muassa Saksan MM-kisoissa 2006 Japanin kaikki kolme ottelua alusta loppuun.
Yli-Maaria
Yli-Maaria on Turun kaupunginosa, joka sijaitsee Pohjois-Turussa ja kuuluu Maaria-Paattisen suuralueeseen. Alue on suhteellisen tiheästi asuttua, ja sinne on kaavoitettu uusia omakotitalotontteja. Palveluita ovat elintarvikekauppa K-Market, St1-huoltoasema, konditoriakahvila / lounasravintola, apteekki, seurakuntatalo sekä vuonna 2018 valmistunut yhtenäiskoulu Ypsilon, jonka yhteydessä toimivat myös kirjasto ja neuvola. S-ryhmän elintarvikekauppa S-Market on tulossa. Vuonna 2009 Yli-Maariaan valmistui palvelukoti Mediverkko.
Yli-Maaria kuului aiemmin Maarian kuntaan, mutta se yhdistettiin Turkuun 1967. Vuonna 2004 alueen väkiluku oli 2 209. 32,1 % alueen väestöstä on alle 15-vuotiaita ja 4,9 % on yli 65-vuotiaita. Alueen väestöstä 97,2 % puhuu äidinkielenään suomea ja 1,5 % ruotsia.
Yli-Maariassa sijaitsee Ilmestyspäivän kenttä, jossa kesällä järjestetään Turun Nappulaliigan jalkapalloharjoituksia ja -otteluja. Kentällä on myös rantalentopallokenttä. Talvisin kentälle tehdään luistelurata, jonka jäädyttämisestä ja kunnossapidosta huolehditaan talkoovoimin. Useita leikkipuistoja ja hyvät bussiyhteydet.
60.55°N, 22.31111°W
Daigny
Daigny on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin kuusi kilometriä Sedanin kaupungista itään.
pienoiskuva|vasen|Panhard EBR Kunnan keskusaukiolla on muistomerkkinä Panhard EBR -panssariauto. Panssariauto oli Daignyn alueella asemapaikkanaan pitäneen 12. ratsuväkirykmentin (12ème Régiment de Chasseurs à cheval) kalustoa. Rykmentti lakkautettiin vuonna 1984.
Gernot Rohr
Gernot Rohr (s. 28. kesäkuuta 1953) on saksalaissyntyinen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Rohrilla on sekä Ranskan että Saksan kansalaisuus. Hän toimi Nigerian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana vuosina 2016–2021.
Terri Schiavo
Terri Schiavo (3. joulukuuta 1963 – 31. maaliskuuta 2005) oli floridalainen nainen, joka muodostui Yhdysvalloissa passiivisen eutanasian ennakkotapaukseksi.
Gernot Rohr
Ura pelaajana
Rohrin kasvattajaseura on mannheimilainen VfB Neckarau, jonka paidasta FC Bayern München hankki puolustavan keskikenttäpelaajan riveihinsä. Rohr oli tehnyt vaikutuksen silloiseen Bayern-valmentajaan Udo Lattekiin esiintyessään Saksan nuorten maajoukkueessa. Bayernissa Rohr joutui taistelemaan peliajasta sellaisten legendojen kuin Franz Beckenbauer, Paul Breitner ja Gerd Müller, kanssa. Rohr voitti Bayernissa Saksan mestaruuden lisäksi Euroopan Cupin 1974.
Terri Schiavo
Schiavo sai sydänkohtauksen kotonaan 26. helmikuuta 1990. Hänet saatiin elvytettyä, mutta hapenpuutteen vuoksi sai massiivisen aivovaurion ja joutui koomaan. Kaksi ja puoli kuukautta koomaan vajoamisen jälkeen hänen todettiin olevan vegetatiivisessa tilassa ilman mahdollisuutta tulla koskaan tajuihinsa.
Gernot Rohr
Ura pelaajana
Lisääntyvän peliajan toivossa Rohr siirtyi Bayernista SV Waldhof Mannheimiin 1974 ja sieltä Kickers Offenbachiin. 1977 Rohr jätti Saksan kentät ja siirtyi Ranskaan, FC Girondins de Bordeaux'n paitaan. Bordeaux'ssa Rohr oli yksi 1980-luvun suuren joukkueen pelaajista. Aimé Jacquet'n alaisuudessa Rohr, Alain Giresse, Jean Tigana ja kumppanit muodostivat Ranskan parhaimpiin kuuluneen joukkueen. Rohr oli voittamassa kolmen Ranskan mestaruuden lisäksi kahta cupia. Euroopan Cupissa Bordeaux eteni aina välieriin saakka 1984–85, jossa Rohr ja kumppanit hävisivät mm. Michel Platinin edustamalle Juventukselle.
Terri Schiavo
Schiavon huoltajaksi oli nimetty hänen aviomiehensä, Michael Schiavo. Terri kärsi ennen sydänkohtaustaan syömishäiriöstä, jota hänen lääkärinsä eivät huomioineet. 1992 lopussa Michael haastoi sairaalan hoitovirheestä ja voitti 700 000 dollaria vaimonsa hoitoon ja 300 000 dollaria sen lisäksi. Muutamaa kuukautta tämän jälkeen Terrin vanhemmat, Robertin ja Mary yrittävät tuloksetta saada Michaelin huoltajuuden kumottua.
Gernot Rohr
Ura pelaajana
Rohr lopetti pelaajauransa 36-vuotiaana kauden 1988–89 päätteeksi. Kaiken kaikkiaan Rohr pelasi puolustavana keskikenttäpelaajana Bordeaux'n paidassa 352 ottelua ja teki niissä 13 maalia.
Terri Schiavo
1998 Michael anoo vaimonsa ruokintakoneen irrottamista. Anomus hyväksytään vasta 11. helmikuuta 2000. 24. huhtikuuta 2001 Terri viimein irroitetaan koneista. Vain kaksi päivää myöhemmin tuomari määrää, että Schiavo on palautettava kiinni koneeseen.
Gernot Rohr
Ura valmentajana
Pelaajauransa jälkeen Rohr on toiminut valmentajana Ranskassa. Hänen ensimmäinen pestinsä oli FC Girondins de Bordeaux'n päävalmentajana, kun hänet elokuussa 1990 nostettiin Raymond Goethalsin seuraajaksi. Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi, kun Gérard Gili astui Rohrin saappaisiin syyskuussa.
Terri Schiavo
Michael kävi 1990-luvun lopulta alkaen Terrin vanhempien kanssa oikeustaistelua irrottaa Schiavo häntä pitäneestä ruokintakoneesta. Oikeustaistelu rikkoi osallistujien välit ja sai lopulta poliittisia piirteitä ja maailmanlaajuista huomiota. Huolimatta liittovaltion korkeimman oikeuden pyynnöistä paikallinen oikeus päätyi ratkaisuun, jonka mukaan ruokintaletku voitiin irrottaa. Letku irrotettiin 18. maaliskuuta 2005, Schiavo kuoli lopulta 31. maaliskuuta 2005.
Gernot Rohr
Ura valmentajana
Kolmannen kerran Rohr nähtiin Bordeaux'n peräsimessä keväällä 1996. Rohr korvasi Slavoljub Muslinin päävalmentajana helmikuussa ja johdatti Bordeaux'n UEFA Cupin finaaliin. Finaalissa Rohrin ex-seura FC Bayern München oli kuitenkin parempi ja vei Cupin voiton. Tälläkin kertaa pesti jäi lyhyeksi ja Rohrin korvasi taaseen Rolland Courbis.