cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Erna Tauro
Elämä
Tauro syntyi Viipurissa Pergamentin suomenjuutalaiseen perheeseen. Hänen vanhempansa olivat lääkäri Isak Pergament ja Rifka Rosenthal, jotka olivat molemmat musikaalisia. Säveltäjät Moses Pergament ja Simon Parmet olivat Erna Tauron setiä. Perhe muutti Viipurista vuonna 1921 Berliiniin ja 1922 Helsinkiin. Tauron musiikkiopinnoista ei yksityisiä pianotunteja lukuun ottamatta ole säilynyt varmoja tietoja, mutta hänen tiedetään kiinnostuneen säveltämisestä jo nuorella iällä. Hän työskenteli nuorempana sairaanhoitajana ja konekirjoittajana, mutta toimi vapaa-aikanaan myös pianistina teatterinäytöksissä ja revyyesityksissä. Mentyään vuonna 1944 naimisiin hän ryhtyi kapakkapianistiksi, mikä oli tuohon aikaan naiselle harvinainen ammatti.
Tauro työskenteli vuosina 1955–1967 teatterimuusikkona helsinkiläiselle Lilla Teaternille, jonka omisti tuolloin hänen ystävänsä Vivica Bandler. Tauro säesti ja myöhemmin myös sävelsi Lillanille musikaaleja ja revyitä. Tuolloin käynnistyi myös hänen yhteistyönsä Tove Janssonin kanssa. Janssonin Troll i kulisserna -nimisen muuminäytelmän saavuttaman menestyksen jälkeen Bandler tilasi Janssonilta kuusi muumilaulua, jotka Tauro sävelsi. Ne julkaistiin vuonna 1960 Mumintrollen-nimisellä EP-levyllä, josta tuli suurmenestys Suomessa ja Ruotsissa. Se oli Tauron ensimmäinen laajamuotoisempi sävellystyö. Ensimmäinen hänen itsenäisesti säveltämänsä musikaali oli Bengt Ahlforsin ja Frej Lindqvistin tekstiin vuonna 1963 syntynyt Oli kevät (I våras). Tauro sävelsi koko uransa ajan pääasiassa lauluja valmiisiin teksteihin. Janssonin tekstiin sävelletty ”Höstvisa” sai vuonna 1965 kolmannen palkinnon Yleisradion järjestämässä laulukilpailussa. Toiselle sijalle tuli Tauron Evert Huldénin sanoihin säveltämä ”Den gamla brudkläderskan”. ”Höstvisa” on nykyään suosittu kaikissa Pohjoismaissa.
Tauro jätti Lilla Teaternin Bandlerin luovuttua sen omistuksesta vuonna 1967, joskin teki yhteistyötä myös uusien omistajien Birgitta Ulfssonin ja Lasse Pöystin kanssa. Vuodesta 1969 alkaen Tauro alkoi työskennellä enenevässä määrin Ruotsissa ja asettui sinne lopulta pysyvästi asumaan. Hän oli vuosina 1973–1982 musiikin teorian ja historian sekä pianonsoiton opettajana Tukholman Statens scenskolassa. Tauro sai Ruotsin kansalaisuuden vuonna 1977. Hän kuoli Tukholmassa vuonna 1993.
Erna Tauron puoliso oli vuosina 1944–1950 Risto Ilmari Tauro, ja heillä on yksi tytär (s. 1945).
Myöhemmät esitykset
Tauron musiikkia on esitetty myös Helsingin ja Tukholman kaupunginteatterissa.
Tauro sävelsi muumilauluja myös Tove ja Lars Janssonin vuonna 1969 Ruotsin SVT-kanavalle käsikirjoittamaan 13-osaiseen televisionäytelmään Mumintrollet. Sarjan käsikirjoituksen pohjalta Tauron sävellysten ympärille koottu näytelmä Kuningas muumilaaksossa (Kungen i Mumindalen) sai kantaesityksensä Svenska Teaternissa elokuussa 2008, 15 vuotta säveltäjän kuoleman jälkeen.
Liviko
pienoiskuva|Livikon tehdas Tallinnassa. Liviko on virolainen alkoholijuomia valmistava yritys, joka perustettiin vuonna 1898 jo Venäjän keisarikunnan aikana. Yritys on toiminut koko historiansa ajan samoissa tiloissa Tallinnassa. Liviko on kolmen suurimman Baltian alkoholiyrityksen joukossa.
Liviko valmistaa yli 70 alkoholijuomaa muun muassa muun muassa liköörejä. Yrityksen tuotteista tunnetuimpia ovat myös Alkon tuotevalikoimassa olevat Metsmaasikas Wild Strawberry joka on mansikan makuinen likööri, Vana Tallinn joka on ruskea, mausteinen ja sitrus-rommiarominen likööri sekä Viru Valge -votka.
Vana Tallinn oli vuonna 2015 Alkossa neljänneksi myydyin likööri. Vana Tallinn -lakritsilikööri valittiin Suomen 100-vuotisjuhlavuoden likööriksi. Alko tiedotti että kilpaan otti osaa kahdeksan likööriä, ja kuusi oli kotimaisia. Kaksi niistä valittiin jatkoon makutestien perustella. Toinen oli kotimainen vaihtoehto mutta sen alkoholiprosentti heitti ilmoitetusta että se jouduttiin hylkäämään.
Kežmarokin puukirkko
Kežmarokiin rakennettiin ensimmäinen protestanttinen kirkkorakennus todennäköisesti 1687–1688. Se oli vain pieni talo, jossa kirkkoväki kokoontui. Siitä tuli kuitenkin nopeasti liian pieni sekä saksalaisille että slovakialaisille yhteisöille. Porvaristo keräsi varoja uuden kirkon rakentamiseen. Huhtikuussa 1717 vanha kirkkorakennus purettiin ja uuden rakentaminen aloitettiin. Uusi puinen kirkko valmistui todennäköisesti jo samana vuonna. Kirkko oli yksi niistä kirkoista, joita vainotut luterilaiset saivat luvan rakentaa Sopronin sopimuksessa. He joutuivat rakentamaan kirkkonsa kuitenkin kaupungin keskustan ulkopuolelle ilman kellotornia ja kirkonkelloja sekä täysin omilla varoillaan.
Pohjaltaan Kežmarokin puukirkko on kreikkalaisen ristin muotoinen. Se rakennettiin kokonaisuudessa puusta ilman ainuttakaan metalliosaa. Kirkko suunniteltiin maalaistyyliseksi ja sen rakentamiseen käytettiin monia perinteisiä rakennustapoja. Sen ulkosivu päällystettiin valkoisella kipsillä, jotta se näyttäisi kiviseltä. Kirkossa on istumapaikat noin 1 500 kuuntelijalle. Alkuperäinen maalattia on korvattu myöhemmin kivilattialla. Holvi on maalattu muistuttamaan taivasta ja siihen on tehty myös hahmoja, jotka edustavat apostoleita, evankelistoja ja kolminaisuutta. Paikallinen Ján Lerch on tehnyt kirkon sisäosien puukaiverrukset. Spišskánovávesiläiset Vavrinec Čajkovský ja Martin Korabinský ovat tehneet urut, jotka valmistuivat 1729.
Äpyli ja Utu ptrui tänne prutui
Äpyli ja Utu ptrui tänne prutui oli vuosina 1979–1981 vaikuttanut yhtye Kesälahdelta Pohjois-Karjalasta. Yhtyeen nimi on kutsuhuuto, jolla Äpyli- ja Utu-nimisiä lehmiä kutsutaan laitumelta yöksi kotiin. Tyyliltään yhtyeen musiikki edusti uutta aaltoa ja punkia.
Give Your Heart a Break
Give Your Heart a Break on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Demi Lovaton kappale. Se julkaistiin toisena ja viimeisenä singlenä hänen kolmannelta, Unbroken-studioalbumilta 23. tammikuuta 2012. Kappaleen sanoittivat ja tuottivat Josh Alexander ja Billy Steinberg. "Give Your Heart a Break" on dancepopballadi, joka sisältää lukuisten instrumenttien kuten rumpujen, viulun ja kielien käyttöä. Kriitikkojen mukaan kahdella jälkimmäisellä soittimella soitetut osuudet muistuttavat niitä, joita käytetään Coldplayn kappaleessa "Viva la Vida".
"Give Your Heart a Break" sai myönteisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka ylistivät kappaleen tuotantoa sekä hänen esittämiä sanojaan. Kappale debytoi Billboard Hot 100-listan sijalla seitsemänkymmentäkaksi ja pääsi parhaimmillaan sijalle kuusitoista. Billboard Pop Songs-listalla kappale saavutti listan kärjen. Uudessa-Seelannissa kappale debytoi sijalla kaksikymmentäkaksi ja nousi parhaimmillaan sijalle yhdeksän. Tämä oli ensimmäisen kerta kun Lovatolla on kaksi singleä kymmenen parhaan joukossa samalta albumilta ja samassa valtiossa.
Último Dragón
pienoiskuva|Último Dragón vuonna 2018. Yoshihiro Asai (s. 12. joulukuuta 1966 Nagoya, Aichi) eli Último Dragón (ウルティモ ドラゴン) on japanilainen showpainija ja näyttelijä. Hänen pituutensa on 1,68 m ja painonsa 83 kg.
Luettelo keskeisistä elokuvan aiheista
Tämä luettelo antaa yleiskatsauksen elokuvan keskeisistä aiheista.
Elokuva on liikkuvan kuvan muodostama teos.
Mitä on elokuva?
Elokuvaa voi luonnehtia kaikilla näillä termeillä:
The End of Evolution... ...is Round the Corner
The End of Evolution... ...is Round the Corner on yhtyeiden Rytmihäiriö ja Amen julkaisema split-albumi. Levy julkaistiin vuonna 1992 Spinefarm Recordsin kautta.
Kappalelista
Kappaleet 1-10 esittänyt Rytmihäiriö, 11-21 esittänyt Amen
Kokoonpano
Amen
Miehet jotka vihaavat naisia
Miehet jotka vihaavat naisia on ruotsalaisen Stieg Larssonin vuonna 2005 ilmestynyt rikosromaani, joka on Millennium-trilogian ensimmäinen osa. Suomeksi sen on julkaissut WSOY vuonna 2009 Marja Kyrön kääntämänä. Sarjan muut osat ovat Tyttö joka leikki tulella ja Pilvilinna joka romahti.
Kirjasta on tehty kaksi elokuvasovitusta, tanskalaisen Niels Arden Oplevin ohjaama Miehet jotka vihaavat naisia vuodelta 2009 ja David Fincherin ohjaama Hollywood-versio The Girl with the Dragon Tattoo vuodelta 2011.
Aiheesta muualla
Millennium-serien
Simpsonit (26. tuotantokausi)
'''Simpsoneiden 26. tuotantokausi''' esitettiin Yhdysvalloissa 28. syyskuuta 2014 – 17. toukokuuta 2015.
Klovni alamaissa (Clown in the Dumps)
Hassu-klovnin isä rabbi Krustofsky kuolee, ja Hassu päättää (jälleen kerran) jäädä eläkkeelle. Lisa pelkää menettävänsä isänsä ja alkaa suojella tätä kaikelta.
Merimies ja poika (The Wreck of the Relationship)
Homerilla ja Bartilla on vakava riita parsakaalista, koska Bart ei syö sitä. Riita saa Margen lähettämään Homerin ja Bartin isä-poika-laivalle, jotta heidän välinsä parantuisivat.
Ketjuyrittäjän kurimus (Super Franchise Me)
Margen voileivät ovat niin suosittuja koululla, että hän perustaa yrityksen ja alkaa myydä niitä.
School Is Hell (School Is Hell)
Bart ja Lisa joutuvat helvettiin, jossa käydään koulua.
Kellopelibanaani (A Clockwork Yellow)
Homer, Lenny, Carl ja Moe elävät jengielämää Kellopeliappelsiinin ja Stanley Kubrickin hengessä.
The Others (The Others)
Simpsonien perhe kohtaa itsensä menneisyydestä The Others -elokuvan parodiassa
Särötystä rakkaudessa (Opposites A-Frack)
Lisa yrittää estää johtaja Burnsin kaasunporausaikeet, mutta hänen apuun pyytämänsä poliitikko ihastuukin Burnsiin.
Liekehtivä jäbä (Blazed and Confused)
Bartin uusi opettaja osoittautuu erityisen julmaksi tapaukseksi. Simpsonit matkaavat Burning Man -festivaaleille.
Coverin voimalla (Covercraft)
Keski-iän kriisistä kärsivä Homer päättää ostaa basson. Hän kasaa cover-bändin, johon kuuluvat pastori Lovejoy (kitara), tohtori Hibbert (rummut), Kirk Van Houten (koskettimet) ja Apu Nahasapeemapetilon (laulu). Bändin nimeksi tulee Covercraft.
Harmaa joulu (I Won't Be Home for Christmas)
Marge ei enää päästä Homeria kotiin, kun mies viettää jouluaaton baarissa. Masentunut Homer lähtee kiertelemään jouluista Springfieldiä ilman perhettään.
Herkku-Homer (The Man Who Came to Be Dinner)
Kang ja Kodos kidnappaavat Simpsonit huvipuistoreissulla ja nämä päätyvät eläintarhaan.
Bartin uusi ystävä (Bart's New Friend)
Homer hypnotisoidaan luulemaan, että hän on 10-vuotias. Tämä saa Homerin viettämään enemmän aikaa Bartin kanssa, eikä Bart halua Homerin muuttuvan ennalleen.
Bulle (Sveitsi)
Bulle on kaupunki Keski-Sveitsissä, Fribourgin kantonissa, Gruyèren alueella, parikymmentä kilometriä Fribourgin kaupungista etelään. Kaupungissa on runsaat 21 000 asukasta.
Sijainti
Bulle sijaitsee Sarinejoen länsirannalla.
Liikenne
Moottoritie A12 Veveystä Berniin kulkee Bullen kautta. Kaupunki on alueellisen rautatieyhtiön TPF:n solmupisteitä, sillä Bullesta on TPF:n rautatieyhteys neljään suuntaan Romontiin, Plaézieux’hön, Broc’hon ja Montbovoniin.
Simpsonit (26. tuotantokausi)
Iso ja ylpeä siitä (Walking Big & Tall)
Bart ja Lisa säveltävät Springfieldille uuden kansallislaulun. Homer tajuaa olevansa liian lihava ja päättää mennä vertaistukiryhmään.
Uusissa hommissa (My Fare Lady)
Moen baari tuhotaan ja hän päätyy ydinvoimalaan siivoojaksi. Marge alkaa kyyditä ihmisiä maksusta.
Kuninkaallinen tehtävä (The Princess Guide)
Herra Burns päättää myydä uraania Nigeriaan. Nigerian kuningas (oikeasti Nigeriassa on presidentti) saapuu hänen luokseen vierailulle. Homer saa tehtäväkseen vahtia kuninkaan tytärtä.
Taivaspoliisi (Sky Police)
Poliisipäällikkö Wiggum saa vahingossa rakettirepun ja alkaa kutsua itseään taivaspoliisiksi (engl. Sky Police). Repun karattua käsistä kirkko palaa ja kirkkovaltuusto alkaa kerätä rahaa laskemalla kortteja kasinolla.
Duff-miestä etsimässä (Waiting for Duffman)
Duff-mies jää eläkkeelle. Uutta maskottia haetaan kilpailulla, jonka Homer voittaa.
Äiti kyylä (Peeping Mom)
Marge epäilee Bartia valehtelusta ja alkaa seurata poikaansa joka paikkaan saadakseen pumpattua tästä irti tunnustuksen. Naapurin Flandersit hankkivat koiran, ja Pukin pikku apuri jää vaille Homerin huomiota.
Bull-E (Bull-E)
Springfieldissä otetaan käyttöön kiusaamisen kieltävä laki. Homer joutuu kuntoutukseen kiusattuaan naapurin Flandersia.
Mathlete’s Feat (Mathlete’s Feat)
Springfieldin ala-asteesta tulee Lisan aloitteesta Steiner-koulu. Talonmies Willie johdattaa koulun joukkueen matematiikkakilpailuun.
Millerin lieriöprojektio
thumb|450px|Millerin projektion mukainen maailmankartta Millerin lieriöprojektio on Osborn Maitland Millerin (1897-1979) vuonna 1942 laatima karttaprojektio, joka on eräänlainen Mercatorin projektion muunnelma. Sitä muodostettaessa kunkin paikan maantieteellinen leveys ensin skaalataan kertoimella 4/5, eli alueita ikään kuin siirretään päiväntasaajaa kohti, minkä jälkeen näin muunnettu maapallo ajatellaan kuvatuksi tasolle Mercatorin projektiolla. Jotta mittakaava päiväntasaajalla olisi kaikkiin suuntiin sama, lopuksi etäisyydet päiväntasaajalta kerrotaan tekijällä 5/4. Näin ollen paikka, jonka maantieteellinen leveys on \varphi ja pituus \lambda, kuvautuu kartalla kohtaan, jonka karteesiset koordinaatit ovat:
Kääntäen kartan piste (x, y) vastaa maanpinnan pistettä, jonka maantieteelliset koordinaatit ovat:
Toisin kuin Mercatorin projektio, Millerin projektio ei ole oikeakulmainen. Mercatorin projektioon verrattuna sen etuna on kuitenkin, että siinä napaseudut eivät näytä läheskään samassa määrin liian suurilta, ja navatkin kuvautuvat äärelliselle etäisyydelle. Pituuspiirit näkyvät kartassa janoina, joiden pituus on 0,733 kertaa päiväntasaajan pituus. Projektiota on käytetty useissa amerikkalaisissa karttakirjoissa.
GIS-sovelluksissa projektio tunnetaan koodinimellä "EPSG:54003 - World Miller Cylindrical".
Headcrab
Headcrab (suom. Päärapu) on Half-Life -peleissä ja niiden lisäosissa esiintyvä alienrotu. Headcrab muistuttaa nelijalkaista rapuolentoa, jolla on suuret kulmahampaat ja neljä muuta pitkää etuhammasta. Headcrabin alla on pyöreä suu, jolla se puree vastustajaansa päähän. Headcrabit voivat muuttaa elävän tai kuolleen ihmisen (tai Combinen sotilaan) zombieksi. Yleensä, kun zombie kuolee, päärapu hyppää pois ruumiin päästä ja etsii uuden uhrin. Monet alkuperäisen Half-Lifen viholliset kuten Barnaclet, Bullsquidit ja Vortigauntit saalistavat päärapuja. Pääravut piileskelevät pimeissä nurkissa, tai ilmastointikuiluissa ja hyökkäävät nopeasti.
Half-Life 2 esittelee uuden pääravun, joka on suurempi kuin alkuperäisen pelin päärapu. Lisäksi pelissä esiintyy kaksi muuta päärapua. Fast Headcrab (suom. Nopea Päärapu), joka on pienikokoinen ja väriltään ruskea, mutta hyvin nopea, ja musta isokokoinen Poison Headcrab (suom. myrkkypäärapu), joka voi lamauttaa uhrinsa hermomyrkyllä. Pelissä esiintyvät myös Fast Zombie, joka voi juosta hyvin nopeaa vauhtia, ja Poison Zombie, joka voi heittää pelaajaa myrkkypääravuilla neljä kertaa. Half Life 2 Episode One näyttää uuden Combine-Zombien, jota Alyx kutsuu Zombineksi. Nämä ovat päärapujen hallitsemia Combine-sotilaita, jotka pystyvät räjäyttämään itsensä ja vastustajan kranaatilla ja juoksemaan nopeasti. Pelissä Combine ampuu tai on ampunut kaupunkiin tai kaupungin lähettyvillä oleville alueille päärapuja sisältäviä säiliöitä, joissa on kerrallaan jopa viisi päärapua. Ravenholm on malliesimerkki pelissä kaupungista, jonka zombiet ja pääravut ovat täysin vallanneet.
Half-Life 2 pelissä Tri Kleiner omistaa lemmikki pääravun, jonka hän on nimennyt Hedy Lamarriksi. Tosin kuin pelin muut pääravut, Lamarr on kesy, arka ja syö vesimeloneja. Kleinerin mukaan pahinta mitä Lamarr voisi tehdä on "couple your head" eli paritella henkilön pään kanssa. Lamarr aiheuttaa häiriön Kleinerin teleportaatiokokeessa, jossa Gordonia ollaan siirtämässä Black Mesa Eastiin. Myöhemmin Lamarr nähdään hetken aikaa Gordonin ja Alyxin palattua Nova Prospektista Kleinerin laboratorioon, jolloin Lamarr karkaa. Kleiner kieltäytyy lähtemästä ennen kuin Lamarr on hänen mukanaan. Episode Two:ssa pelaaja voi nähdä Lamarriin hyppäävän tri Magnussonin avaruusrakettiin ennen laukaisua, jonka seurauksena Lamarr todennäköisesti laukaistiin avaruuteen. Ei kuitenkaan tiedetä, mitä Lamarrille tapahtui.
Lista stworzeń ze świata Half-Life
Kuhmalahden vaakuna
thumb|150px|Kuhmalahden vaakuna (1961–2010) Kuhmalahden vaakuna oli Kuhmalahden kunnan tunnus. Aiheen kumokärki viittaa paikkakunnan nimessäkin esiintyvään lahteen, kun taas liekki kuvastaa korvenraivausta, jolla esi-isät muokkasivat metsää viljelysmaaksi.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä hopeinen kumokärki, jossa punainen liekki”. Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Kuhmalahden kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 21. huhtikuuta 1961. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 26. kesäkuuta samana vuonna.
Jon Gooch
Jonathan ”Jon” Gooch (s. 22. elokuuta 1984 Hertfordshire, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta), tunnetaan paremmin nimillä Feed Me tai Spor, on elektronisen musiikin tuottaja ja DJ. Hän työskentelee deadmau5:in mau5trap Recordings -levy-yhtiössä ja hänen omassa Lifted Music -levy-yhtiössä, jonka hän perusti vuonna 2007. Hän on myös tuntenut tunnetun dubstep-tuottaja Kill The Noisen 4-vuotiaasta asti. Syksyllä 2012 Gooch valittiin deadmau5:in mau5trap Recordsin uudeksi toimitusjohtajaksi. Toukokuussa 2013 Gooch kertoi Twitter-sivullaan lopettavansa esiintymisen DJ:nä ja keskittyvän jatkossa vain musiikin tekemiseen.
Vuonna 2016 hän perusti uuden levy-yhtiön, Sotto Voce:n.
Jin ja jang
thumb|Jinin ja jangin merkki. Yleensä [[taolaisuus|taolaisuuteen yhdistettävässä taiji-symbolissa (太極圖, 太极图, tàijítú) jin ja jang kuvataan toisiinsa kietoutuvien mustan ja valkean (tai mustan ja punaisen) ”pisaran” muodostamana ympyränä. Tumman osan keskellä on valkoinen piste ja valkoisen osan keskellä taas tumma. Symboli esiintyy muun muassa Etelä-Korean lipussa ja vaakunassa.]] Jin ja jang ovat kiinalaisessa filosofiassa maailmankaikkeuden kaksi vastakkaista, toisiaan täydentävää perusvoimaa. Jin symboloi muun muassa feminiinisyyttä, pimeyttä, kosteutta sekä passiivisuutta ja jang vastaavasti maskuliinisuutta, valoa, kuivuutta sekä aktiivisuutta. Jinjangia hyödynnetään etenkin perinteisessä kiinalaisessa lääkinnässä.
Alkuperä
Jin tarkoitti alun perin kukkulan varjoisaa puolta ja jang aurinkoista puolta. Kun Maa pyörii, aurinkoisesta puolesta tulee varjoisa ja päinvastoin; näin jin ja jang muuttuvat jatkuvasti toisikseen kaikessa olevaisessa.
Periaatteet
Kaikki voidaan kuvata jinin ja jangin keskinäisen suhteen tuloksena:
Jin ja jang voivat myös olla itsessään suhteellisia: esimerkiksi metsäpalossa on enemmän jangia kuin nuotiossa.
Käyttö kiinalaisessa lääkinnässä
Jinjangia hyödynnetään perinteisessä kiinalaisessa lääkinnässä. Taolaisuudessa uskotaan että kaikki luonnossa tapahtuva tapahtuu myös ihmisessä. Sen vuoksi hoitoina käytetään keinoja, jotka palauttavat elimistön osien jinin ja jangin tasapainon. Tällaisia ovat yrttilääkintä sekä ruokavalion ja elämäntyylin muutokset.
Austronesialaiset kielet
Austronesialaiset kielet on yli 1 200 kieltä käsittävä kielikunta, jonka kieliä puhutaan laajalla alueella Afrikassa, Kaakkois-Aasiassa ja Oseaniassa. Alueista merkittävimmät ovat Madagaskar, Indonesia, Malesia, Filippiinit, Taiwan, Uusi-Seelanti, Mikronesia, Polynesia ja Melanesia. Uudessa-Guineassa puhutaan austronesialaisia kieliä pohjoisrannikolla, mutta saaren muissa osissa papualaiskieliä.
Ennen 1400-luvun suuria löytöretkiä ja niiden jälkeistä indoeurooppalaisten kielten levittäytymistä austronesialaiset kielet olivat maailman laajimmalle levinnyt kielikunta.
Luokittelu
thumb|300px|Austronesialaisten kielten alkukodin katsotaan sijainneen [[Taiwanissa, missä kielikunnan kielten monimuotoisuus on kaikkein suurinta. Täältä kielet ovat levinneet ensin nykyisen Indonesian ja Melanesian alueille ja viimein aina Polynesiaan, Uuteen-Seelantiin ja Madagaskarille.]] Austronesialaiset kielet jakautuvat neljään pääryhmään: atajalikieliin, paiwanilaisiin kieliin, tsoukieliin ja malaijilais-polynesialaisiin kieliin. Atajalikieliä, paiwanilaisia kieliä ja tsoukieliä on yhteensä 23 ja niitä puhutaan vain Taiwanin saarella. Näistä seitsemän kieltä on sammunut sinotiibetiläisten kielten puhujien levittäytyessä saarelle. Malaijilais-polynesialaisia kieliä on 1 239 ja niiden levinneisyysalue kattaa koko muun austronesialaisten kielten alueen Madagaskarista lännessä aina Pääsiäissaarelle saakka idässä. Kielten luokittelu on esitetty tarkemmin alla. Kielten suurten lukumäärän vuoksi tässä mainitaan vain joitakin tärkeimpiä.
Malaijilais-polynesialaiset kielet
thumb|300px|[[Länsi-malaiji-polynesialaiset kielet|Länsimalaijilais-polynesialaisten kielten levinneisyys.]] thumb|300px|[[Oseanialaiset kielet|Oseanialaisten kielten levinneisyys.]]
Põdramõtsa järv
Põdramõtsa järv (myös Põdrametsa järv) on Virossa Võrumaalla Rõugen kunnan Uue-Saalusen kylässä sijaitseva järvi.
Austronesialaiset kielet
Kielet
Kielikunnan merkittävimpiä kieliä on luetteloitu alla. Sulkeissa on mainittu puhujamäärä.
Põdramõtsa järv
Maantietoa
Järvi on 180 metriä pitkä, 70 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,7 hehtaaria. Se sijaitsee Haanjan ylängöllä Iskna jõen lähellä. Järven lounaispää on kapeampi kuin muu osa järveä ja kapeikon yli on rakennettu silta. Järven pohjoisranta on asuttu ja sen etelä- ja pohjoisrantaan ulottuu peltomaata. Pohjoisrannan talolle tule tie.
Luontoarvoja ja luokittelu
Järven etelä ja pohjoisrannat ovat viljeltyä peltomaata ja loput järven ympäristöstä on metsämaata.
Jyrki Hännikäinen
Jyrki Hännikäinen (s. 30. maaliskuuta 1965 Helsinki) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Põdramõtsa järv
Vesistösuhteita
Põdramõtsa järv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa sen lasku-uomana on kaivettu oja, joka yhtyy Voki ojaan Vokin kylässä. Voki oja on Iskna jõen sivuhaara ja se yhtyy siihen Holstan kylässä Holstan ojan nimisenä. Iskna jõgi vuorostaan yhtyy Võhandu jõgeen 12 kilometrin päässä Kääpan taajaman lähellä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Jyrki Hännikäinen
Laitapuolustajana pelannut Hännikäinen edusti urallaan pääsarjatasolla Kuusysiä 1983–1987 ja 1994–1995, Turun Palloseuraa 1988–1992. Lisäksi hän pelasi Kaarinan Pojissa 2. divisioonaa 1993 ja FC Hämeenlinnassa 1. divisioonaa 1995–1996. Hän voitti Kuusysissä Suomen mestaruuden 1984 ja Suomen Cupin 1987 sekä Suomen Cupin Turun Palloseurassa 1991. Kaikkiaan Hännikäinen pelasi 12 kauden aikana 218 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Maajoukkueessa Hännikäinen pelasi vuosina 1986–1989 yhteensä 16 maaottelua.
Talouskasvatus
Talouskasvatus on osa kuluttajakasvatusta. Kodin raha-asioiden hoitoa opetetaan kotitalouden oppiaineessa yleensä perusopetuksen seitsemännellä vuosiluokalla. Lisäksi taloustietoa opetetaan yhteiskuntaopissa, matematiikassa ja käsityössä. Taloustietoa voidaan opettaa myös valinnaisaineiden yhteydessä. Taloustiedon tavoitteena on oppia perustiedot ja -valmiudet yksityistalouden hoidosta. Oppijoiden tulee pystyä huolehtimaan omasta ja tulevan perheensä taloudesta sekä ymmärtää yksityisen kulutuksen ja yhteiskuntatalouden välisiä yhteyksiä. Taloustiedossa käsitellään käytännön taloudenpitoa, hankintoja ja ostamista, säästämistä, lainaamista, laskujen maksamista, yksityistalouden merkitystä, talouden suunnittelua ja seurantaa sekä taloudellisten ongelmien ratkaisuja.
Hyvässä talouskasvatuksessa opittavat asiat yhdistyvät arkielämää vastaavaksi kokonaisuudeksi. Oleellista on opintokokonaisuuksien ajoitus ja varmistuminen siitä, että oppijoille avautuu asioiden välillä olevat yhteydet. Talouskasvatuksen toteutumiseen ei riitä pelkkä yksityistalouden menetelmien opiskelu. Talouden lainalaisuuksien ja yksilön toiminnan ymmärtäminen edellyttävät kuluttamiseen liittyvien arvojen, asenteiden ja ihmisen valintojen taustalla olevien systeemien käsittelyä.Taloustiedon kohderyhmänä nähdään kaikenikäiset kuluttajat kehitysvaiheen edellytysten mukaisesti.
Kiinanlehtikuusi
Kiinanlehtikuusi (Larix potaninii) on lehtikuusiin kuuluva puulaji. Sitä tavataan Kiinassa ja Nepalissa.
Kreikkalainen kirjaimisto
Kreikkalainen kirjaimisto on kehitetty foinikialaisen kirjaimiston pohjalta. Kreikkalainen kirjaimisto oli ensimmäinen, johon sisältyivät konsonanttimerkkien lisäksi myös vokaalimerkit, ja edusti näin ensimmäisenä äännekirjoitusta. Se on toiminut mallina niin latinalaiselle kuin kyrillisellekin kirjaimistolle. Kreikkalaisia kirjaimia käytetään myös numeromerkkeinä kreikkalaisten numeroiden järjestelmässä.
Matematiikan ja fysiikan kaavoissa kreikkalaisia kirjaimia käytetään monenlaisten suureiden ja muuttujien merkitsemiseen. Lisäksi kreikkalaisia kirjaimia (tai niiden muunnelmia) voi esiintyä muiden tieteenalojen erikoismerkinnöissä (esimerkiksi kansainvälisen foneettisen kirjaimiston ja suomalais-ugrilaisen tarkekirjoituksen merkkeinä).
Historia
pienoiskuva|220px|[[Oinokhoeen kaiverrettu niin kutsuttu Dipylon-piirtokirjoitus noin vuodelta 740 eaa. on yksi vanhimmista tunnetuista kreikkalaista aakkostoa käyttävistä teksteistä.]] pienoiskuva|220px|Varhainen kreikkalainen kirjaimisto maalattuna [[kyliksiin, arkaainen kausi.]]
Kreikkalaiset kehittivät kirjaimistonsa foinikialaisen kirjaimiston pohjalta geometrisella kaudella 700-luvulla eaa. Foinikiaa kirjoitettiin seemiläisenä kielenä pelkillä konsonanteilla, joita oli 22. Koska kreikka kielenä oli erilainen, eikä näin montaa konsonanttia tarvittu, osa konsonanttimerkeistä otettiin vastaamaan kreikan vokaaleita (esim. alfa < alef). Näin syntyi ensimmäinen varsinainen aakkoskirjoitus, jossa on merkit sekä konsonanteille että vokaaleille. Kreikkalaiset olivat ensimmäisiä Euroopassa, jotka käyttivät aakkoskirjoitusta.
Osa kirjaimista, kuten fii, khii, psii ja oomega, olivat ilmeisesti kreikkalaisten omaa keksintöä. Foinikialaiseen tapaan kreikkaa kirjoitettiin alun perin oikealta vasemmalle tai joskus niin kutsuttuna bustrofedonina, jossa joka toinen rivi oli kirjoitettu oikealta vasemmalle ja joka toinen vasemmalta oikealle. Vähitellen kirjoitussuunnaksi vakiintui nykyinen vasemmalta oikealle. Kirjaimistossa oli paljon alueellista vaihtelua kreikan lukuisten murteiden erojen vuoksi, ja alun perin siihen kuului myös sittemmin käytöstä poistuneita kirjaimia, kuten digamma, koppa ja san.
Vuonna 403/402 eaa. Ateenassa virallistettiin käyttöön joonialainen kirjaimisto, johon myös nykyinen kreikkalainen kirjaimisto perustuu. Kirjaimisto vakiintui klassiseen muotoonsa 300-luvulla eaa. Ainoastaan joidenkin kirjainten äännearvo on muuttunut antiikin ajoista nykypäiviin siirryttäessä.
Kreikkalainen kirjaimisto toimi pohjana Euroopan muille aakkoskirjoituksille, ensin latinalaiselle kirjaimistolle ja sitten kyrilliselle kirjaimistolle.
Kirjaimet
Eräät muinaiskreikan kirjaimet ovat jääneet pois käytöstä:
Diakriittiset merkit
Kreikkalaisen kirjaimiston kirjainten yhteydessä, useimmiten vokaalien päällä, käytetään useita diakriittisia merkkejä eli tarkkeita. Nykykreikassa käytetään nykyisin niin kutsuttua monotonista ortografiaa, jossa on kaksi tarketta: akuuttiaksentti ja treema. Aiemmin käytettiin polytonista ortografiaa, johon kuului useita erilaisia aksentti-, henkos- yms. merkkejä.
Siirtokirjoitus
Kreikkalaisia kirjaimia nykykreikkalaisesta tekstistä latinaistettaessa noudatetaan suomenkielisissä teksteissä nykyisin suosituksen mukaan kreikkalaista standardia ELOT 743. Sitä käytetään erityisesti paikannimiin, johon se on myös YK:n suositus, ja henkilönnimiin. Tätä suositusta noudatettaessa nimien latinaistus poikkeaa osin suomen äänne- ja oikeinkirjoitusjärjestelmään mukautetuista transkriboinneista.
Unicode
Unicode-standardissa kreikkalaisen kirjaimiston merkit ovat koodeilla U+0370–U+03FF (kreikka ja kopti) ja U+1F00–U+1FFF (laajennettu kreikka).
Nowy Tomyślin piirikunta
Nowy Tomyślin piirikunta on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 75 543. Siihen kuuluvat kuusi kuntaa ovat Kuślin, Lwówek, Miedzichowo, Nowy Tomyśl, Opalenica ja Zbąszyń. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Nowy Tomyślin piirikunnan asukkaista 50,9 prosenttia oli naispuolisia ja 49,1 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,4 prosenttia ja eläkeikäiset 18,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,4 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 868 lasta. Nowy Tomyślin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan kasvavan 76 066 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Puisto-osasto
Puisto-osasto (Parks and Recreation) on yhdysvaltalainen komediasarja, jonka ensiesitys oli NBC-kanavalla huhtikuussa 2009. Sen loivat Konttorin amerikkalaisversion tekijät Greg Daniels ja Michael Schur. Sarja seuraa Amy Poehlerin esittämää virkamiestä Leslie Knopea ja hänen työtovereitaan fiktiivisessä Pawneen kaupungissa Indianassa.
Sarja on Konttorin tavoin mockumentary eli fiktiivinen dokumentti. Pääosaa esittänyt Amy Poehler oli myös toinen sarjan tuottajista ja hän käsikirjoitti osan jaksoista. Sarja oli Emmy-ehdokkaana muun muassa parhaan komediasarjan ja parhaan näyttelijän (Poehler) kategorioissa.
Roy Harris
pienoiskuva|Roy Harris suunnilleen vuonna 1965. Roy Harris (12. helmikuuta 1898 Chandler, Oklahoma – 1. lokakuuta 1979 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän oli vaikutusvaltainen hahmo alkuperäisamerikkalaisen sinfonisen sävellystyylin luomisessa. Hän tuli tunnetuksi yksiosaisesta kolmannesta sinfoniastaan (1937).
Harris opiskeli Kalifornian yliopistossa ja tutustui Arthur Farwellin johdattamana Walt Whitmanin runouteen. Harris suoritti opintoja myös Charles Demarestin, Fannie Dillonin, Henry Schoenfeldin, Modest Altschulerin ja Aaron Coplandin rohkaisemana Nadia Boulangerin johdolla. Boulangerin opastamana Harris sävelsi konserton pianolle, klarinetille ja jousikvartetille, mikä teki hänestä Pariisissa yhden johtavista nuorista yhdysvaltalaissäveltäjistä.
Harris sai työstään lukuisia tunnustuksia, kuten Naumburg-palkinnon seitsemännestä sinfoniasta. Hänet myös valittiin Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemiaan. Hän opetti monissa opinahjoissa, kuten Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa ja Princetonin yliopistossa.
Nathan Robinson
Nathan Robinson (s. 31. joulukuuta 1981 Scarborough, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pelannut urallaan Pohjois-Amerikassa, Saksassa, Suomessa ja Itävallassa. Robinson on voittanut kolmesti Saksan DEL-liigan mestaruuden.
Junioriura
210px|thumb|right|Nathan Robinson [[DEL-joukkue Adler Mannheimin paidassa vuonna 2009.]] Robinson pelasi kaudella 1998–1999 OHL-junioriliigassa Belleville Bullsin joukkueessa. Kaudella 2000–2001 Robinson teki joukkueessa 66 ottelussa tehot 32+37=69. Kaudella 2001–2002 hän oli 67 ottelussa syntyneillä tehoillaan 47+63=110 joukkueensa paras pistemies. Hän voitti sarjan pistepörssin, ja hänet valittiin tähdistökentälliseen.
Seuraura
Lokakuussa 2002 Robinson siirtyi varaamattomana ja vapaana pelaajana NHL-seura Detroit Red Wingsiin. Hän pelasi kaudella 2002–2003 53 ottelua AHL:ssä farmiseura Grand Rapids Griffinsissä ja teki tehot 3+14=17. Robinson pelasi kauden aikana myös ECHL:n Toledo Stormissa. Kaudella 2003–2004 hän pelasi vakuuttavasti AHL:ssä ja teki 69 ottelussa tehot 24+26=50. Robinson debytoi kauden aikana myös NHL:ssä marraskuussa 2003 New York Islandersia vastaan. Hän pelasi kauden aikana viisi NHL-ottelua tehoin 0+0.
NHL:n työsulkukaudella 2004–2005 Robinson ei vakuuttanut Griffinsissä ja hänet lainattiin kesken kauden Syracuse Crunchiin. Hän teki kaudella kokonaisuudessaan 69 ottelussa tehot 14+30=44. Kesällä 2005 hän siirtyi Boston Bruinsin organisaatioon. AHL:ssä Providence Bruinsissa Robinson teki 70 ottelussa tehot 29+31=60 ja oli joukkueensa toiseksi paras pistemies. Vuonna 2006 Robinson siirtyi Saksan DEL-liigaan Adler Mannheimin joukkueeseen. Hän teki runkosarjan 50 ottelussa tehot 15+29=44 ja pudotuspelien 11 ottelussa tehot 4+7=11 ja oli voittamassa mestaruutta. Kaudeksi 2007–2008 Robinson siirtyi saman sarjan Eisbären Berliniin ja teki 56 ottelussa tehot 14+40=54. Pudotuspeleissä hän jatkoi vakuuttavia otteitaan. Eisbären voitti mestaruuden, ja Robinsonin tehot 13 ottelussa olivat 4+11=15. Kaudella 2008–2009 hän teki pelaamissaan 48 runkosarjaottelussa tehot 14+37=51. Pudotuspeleissä hän teki 12 ottelussa saman määrän pisteitä ja voitti jälleen sarjan mestaruuden.
Huhtikuussa 2009 Robinson palasi Adler Mannheimiin. Kausi ei yltänyt edellisten kausien tasolle. Kaudella 2010–2011 hän teki pelaamissaan 32 ottelussa vain tehot 6+6=12 ja oli tammikuun 2011 aikana useiden siirtohuhujen kohteena. Tammikuussa 2011 Robinson siirtyi loppukauden sopimuksella SM-liigassa pelaavaan Bluesiin. Hän voitti keväällä 2011 SM-hopeaa.
Syyskuussa 2011 Robinson teki sopimuksen Itävallan pääsarjassa pelaavan Vienna Capitalsin kanssa. Hän pelasi joukkueessa yhden kauden. Syyskuussa 2012 hän siirtyi DEL-liigan Kölner Haieen try-outin jälkeen.
Maajoukkue
Robinson on pelannut Kanadan maajoukkuessa Sveitsissä pelattavassa Spengler Cupissa.
Aaparahkasammal
Aaparahkasammal (Sphagnum lindbergii) on karujen rimpinevojen sammallaji. Se kuuluu Sphagnaceae -heimoon ja rahkasammalten sukuun.
Ulkonäkö
Aaparahkasammal on iso ja väritykseltään yleensä vihreänruskea. Aaparahkasammalen varsi on paksu, rento ja tumma. Haaralehdet ovat ohuita ja kärjestään sirottavia. Ne ovat asettuneet viiteen riviin ja ne kiiltelevät. Varsilehdet ovat lapiomaiset ja risakärkiset. Aaparahkasammalen kärkisilmu näkyy ja sillä on kaksi ulospäistä ja kaksi alaspäistä haaraa.
Levinneisyys
Aaparahkasammal kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla havumetsävyöhykkeellä. Se on Suomessa aapasuoalueella yleinen, etelässä paikoittainen.
Elinympäristö
Aaparahkasammal kasvaa vähäravinteisilla soilla väli- ja rimpipinnoilla.
Gerry Rafferty
Gerald ”Gerry” Rafferty (16. huhtikuuta 1947 Paisley, Skotlanti – 4. tammikuuta 2011 Stroud, Englanti) oli brittiläinen laulaja-lauluntekijä sekä kitaristi. Rafferty oli soolourallaan suosituimmillaan 1970-luvun lopulla, jolloin hän julkaisi muun muassa hittisinglen ”Baker Street” sekä menestyneen albumin City to City. 1960-luvun lopulla Rafferty kuului folkyhtye The Humblebumsiin, joka saavutti suuren suosion Britanniassa. 1970-luvun puolella hän oli mukana toisessa suositussa yhtyeessä, Stealers Wheelissä.
Kiekko-Espoo
Kiekko-Espoo on espoolainen 1984 perustettu jääkiekkoseura, jonka edustusjoukkue pelaa kaudella 2022–2023 Mestiksessä. Kiekko-Espoon joukkueet pelaavat valtakunnallisilla sarjatasoilla U16, U18 ja U20 junioreissa. Espoon Bluesin ja Kiekko-Espoon juniorijoukkueet pelasivat vuoteen 2014 Kiekko-Espoo Juniorit ry:n alaisuudessa.
Vuonna 2017 Bluesin junioriorganisaatiosta erkaantuneet Espoon Kiekkoseura ja Espoon Palloseura käynnistivät oman juniorien edustusjoukkuehankkeensa ja perustivat Kiekko-Espoo ry:n. Joukkue pelaa U16, U18 ja U20 junioreissa Kiekko-Espoon nimellä. Kun Espoo United kaatui keväällä 2018 päätti taustaorganisaatio perustaa myös aikuisten edustusjoukkueen. Se aloitti kaudella 2018–2019 Suomi-sarjassa. Kaudella 2019–2020 myös Bluesin naisten edustusjoukkue siirtyi Kiekko-Espooseen.
Kiekko-Espoon historia
Katso myös: Espoon Bluesin historia
Nousu II-divisioonasta I-divisioonaan 1987–1988
Divisioonakarsinnoissa jaossa oli liigaannousijoiden tilalle kaksi uutta paikkaa. Yhteensä divisioonaan selvityisi ensi kaudeksi siis viiden joukkueen sarjasta kolme parasta. Ainoana sarjapaikkaansa joutui puolustamaan VaKi. Kakkosesta se sai seurakseen Heinolan Peliitat, KOOVEEN, Kiekko-Espoon ja Lohi-Kiekon Jyväskylästä. Vuotta aiemmin divisioonasta pudonnut Peliitat joutui kamppailemaan jatkopaikkansa puolesta tiukasti kakkosdivarin etelälohkossa, kun taas Kiekko-Espoo oli selvittänyt tiensä samassa lohkossa itsensä selväksi ykköseksi vain kaksi tappiota kärsineenä. Karsintasarja oli tasainen. Kiekko-Espoo hävisi vierasottelunsa Heinolassa ja Jyväskylässä, mutta jäi sarjataulukon karsintaviivan päälle yhdeksällä pisteellään. Lohi-Kiekon kotonaan maalein 14–1 voittanut ryhmä teki sarjassa eniten maaleja (44) ja päästi vähiten (26). Kiekko-Espoon tärkein pelaaja oli runkosarjassa yli kaksi pistettä per ottelu tehnyt Jarmo Muukkonen. Karsinnoissa eniten tehopisteitä tekivät Jukka Tuovinen (5+7=12), Mikko Lempiäinen (6+5=11), Jan Långbacka (5+4=9), Arto Pappila (4+5=9) ja Olli Saalasti (2+7=9). 17-vuotias Petro Koivunen pelasi viisi peliä, ja hän teki kuusi maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä. Joukkueen maalivahti oli aiemmin JYP:ssä liigaa pelannut Harri Tammiruusu.
I-divisioona ja nousuyritys SM-liigaan 1988–1989
Divisioonan voitti 68 pistettä kerännyt JoKP, joka nousi sarjan ensimmäiseksi pysyvästi jo kahdeksannella sarjakierroksella. Toisesta paikasta liigakarsintaan taistelivat median suosikki Jokerit sekä erinomaisen kauden pelannut sarjatulokas Kiekko-Espoo. Koko kauden kakkos- ja kolmostiloja keskenään vaihdelleet joukkueet saivat eroa aikaan sijoituksissaan vasta runkosarjan viimeisellä neljänneksellä, jolloin rivinsä uudelleen koonnut Jokerit taisteli itsensä K-Espoon ohi kahdeksan pisteen turvin. Kohun saattelemana Kalervo Kummolan suojiin siirtynyt Jokerit sai kasaan 64 ja Kiekko-Espoo 56 pistettä. Jokereiden maaliero oli 278–173. Jarmo Toivosen valmentama Kiekko-Espoo teki 50 maalia vähemmän ja päästi neljä enemmän.
Edellisvuoden nuorisotähti Teemu Selänne pelasi ensimmäisen kautensa miesten sarjassa ja oli helsinkiläisten paras pistemies (36+33=69), vaikka joutuikin jättämään yhdeksän peliä väliin kiireiden vuoksi. Myös Espoossa oltiin panostettu nuoriin pelaajiin. Joukkueen rungon oli annettu hitsautua kakkosessa, eikä kokoonpanoon tehty suuriakaan muutoksia. Joukkueen tärkein pelaajahankinta oli jyväskyläläinen maalivahti Risto Dufva. Valtaosa pelaajista oli 1960–1970-lukujen taitteessa syntyneitä espoolaisia. Seuran omat kasvatit Petro Koivunen, Jan Långbacka ja Mikko Lempiäinen muodostivat joukkueen tehokolmikon. Erityisen hyvä Kiekko-Espoo oli erikoistilanteissa. Se teki 59 ylivoima- ja 11 alivoimamaalia, ja alivoimapelikin toimi kohtalaisesti. Petro Koivunen teki eniten ylivoimamaaleja koko sarjassa (12), puolustaja Sami Nuutinen yhden vähemmän.
Toinen kausi I-divisioonassa 1989–1990
Rinnanmitalla Kari Torkkelin valmentamalle TuTo:lle jäi pisteen vähemmän kerännyt Kiekko-Espoo. Kaksikolla ei suurtakaan panosta missään vaiheessa kautta ollut, sillä erot sekä ylös- että alaspäin olivat suhteellisen selvät. Varsinkin espoolaisille kausi oli silti suunnaton pettymys. Ensimmäinen kausi oli ollut erittäin onnistunut, ja houkutuksista huolimatta seuran lupaavat omat kasvatit olivat vielä jääneet divisioonaan, joten K-Espoon oletettiin yhä taistelevan kärkipään sijoista. Nuorista joukkueen olivat jättäneet vain Jokereihin siirtynyt Jan Långbacka sekä puolustajalupaus Peter Ahola, joka siirtyi Bostonin yliopistoon. Lisäksi Jukka Tuovinen ja Jukka-Pekka Hienonen vaihtoivat joukkuetta. Muuten pysyi joukkue lähes samana.
Uusia pelaajia Matinkylässä olivat jyväskyläläinen hyökkääjä Marko Virtanen (22 maalia 30 pelissä), yli kymmenen kautta Extraliigaa Litvínovissa pelannut tšekkipuolustaja Jordan Karakavrilidis sekä omista kasvateista muun muassa Juha Ylönen ja Tom Laaksonen. Karakavrilidis tosin siirtyi jo kesken kauden pelaamaan II divisioonaa Iisalmelle tehtyään 24 pelissä tehot 7+12=19. Ilmeisesti merkittävin menetys oli Martti Merran jättäytyminen sivuun valmennusryhmästä, sillä espoolaisten peli ei käynnistynyt missään vaiheessa kautta. Tosin Petro Koivunen pelasi hyvin, eikä edes asepalveluksen samanaikainen suorittaminen juuri vaikuttanut hänen pelaamiseensa. Koivunen teki kauden aikana 60 pistettä (25+35) ja oli joukkueen paras pistemies. Kiekko-Espoo teki kauden aikana peräti 214 maalia, mutta päästi niitä 229.
Kolmas kausi I-divisioonassa 1990–1991
Vantaalaisten perässä tulivat 49 pistettä keränneet Karhu-Kissat sekä Kiekko-Espoo. Kiekko-Espoo aloitti kautensa kolmella tappiolla – loppu sujuikin jo paremmin, sillä kahdeksasta viimeisestä pelistään se ei hävinnyt yhtäkään. Espoolaiset olivat sinnitelleet kiekkoinnostuksensa turvin mukana hyvin ja yhtenäisenä rintamana, mutta tähän kauteen se joutui lähtemään pelkäämistään asetelmista, eli lupauksensa menettäneenä. Koko edelliskauden ykkösketju oli vaihtanut joukkuetta. Omista nuorista pelaajista vakituisen pelipaikan sai muun muassa Jere Lehtinen. Espoolaiset menestyivät kuitenkin pelaajamenetyksistä huolimatta – nimenomaan joukkueena. Niukkojen voittojen takia Kiekko-Espoon maaliero oli 186–166.
Neljäs kausi I-divisioonassa ja nousu SM-liigaan 1991–1992
Kärkipäässä pääjoukosta erottui kolmikko Kiekko-Espoo, Kärpät ja KooKoo. Kiekko-Espoo ratkaisi kilvan edukseen kauden puolivälissä pelaten putkeen 12 ottelua ilman tappioita. Koko kauden aikana vain seitsemän peliä hävinneet espoolaiset keräsivät 69 pistettä. Espoossa joukkuetta oli rakennettu kohti liigakelpoisuutta pitkäjännitteisesti omista kasvateista. Samoilla linjoilla seurassa oli valmistauduttu tähänkin kauteen. Lähtökohdat olivat hyvät, sillä seuran 1970-luvun alkupuolella syntyneet kuuluivat ikäluokkansa parhaimmistoon Suomessa. Juha Ylönen (HPK) ja Lahteen siirtyneet Tommy Kiviaho sekä Teemu Sillanpää jättivät Kiekko-Espoon kesän aikana, mutta muuten joukkue pysyi muuttumattomana. Vastaavasti espoolaislähtöinen Jan Långbacka palasi seuraan kahden Jokereissa pelaamansa vuoden jälkeen, ja joukkueen omista junioreista kasvoi uusia vastuunkantajia. Isokokoinen Tom Laaksonen teki ensimmäisellä kaudellaan Kiekko-Espoossa 43 pelissä tehot 23+18=41. Laaksosta tehokkaammin espoolaisista kiekkoilivat Tero Lehterä (23+33=56), Riku Kuusisto (22+33=55), Mikko Lempiäinen (21+30=51), Jan Långbacka (17+33=51) ja Jere Lehtinen (32+17=49).
SM-liigakarsinnassa Kiekko-Espoo sai vastaansa liigan viimeiseksi sijoittuneen JoKP:n. Suurempien yleisömäärien toivossa Matinkylän sijasta Helsingin jäähallissa karsinnat pelannut Kiekko-Espoo ja JoKP pelasivat täyden sarjan. Avausottelussa paikkaansa puolustanut JoKP otti 3–4-vierasvoiton. Divisioonan parhaaksi valmentajaksi valittu Martti Merra sai kuitenkin valettua uskoa joukkueeseensa. Kiekko-Espoo voitti seuraavan ottelutn täynnä yleisöä olleessa Joensuun jäähallissa 2–8. Joensuulaisten maalivahtina pelasi Juha Virenius. Kolmannessa pelissä Kiekko-Espoon maalivahtina pelasi Ari Hilli, sillä kahdessa ensimmäisessä karsintapelissä pelannut Sami Äikää joutui umpisuolileikkaukseen. Hilli pelasi hyvin, ja K-Espoo voitti kolmannen pelin Petteri Kanervan jatkoaikamaalilla 3–2. Näin ollen JoKP tarvitsi kaksi voittoa säilyäkseen sarjassa. Viidettä ja ratkaisevaa peliä oli saapunut seuraamaan Helsingin jäähalliin peräti 7 776 katsojaa. Kotijoukkueen Tero Lehterä teki maalin reilut kymmenen minuuttia ennen täyttä peliaikaa. Kiekko-Espoo voitti 2–1 ja nousi liigaan voitoin 3–2. Nousua oli yritetty jo parin vuoden ajan, mutta seuran johtajien mielestä se tuli silti aavistuksen liian aikaisin. Jan Långbacka teki viidessä pelissä tehot 3+3=6 ja Jere Lehtinen 2+4 = 6. Espoolaisten paras maalintekijä karsinnoissa oli Riku Kuusisto 4+0=4.
1998–2016: Uinuvat vuodet
Neljänteen sijaan päättyneen kauden 1997–1998 jälkeen Kiekko-Espoon nimi muuttui Espoo Bluesiksi. Seura kantoi K-Espoon historiaa mukanaan. Kiekko-Espoon pelaajista Jere Lehtisen ja Timo Hirvosen numerot jäädytettiin ja paidat nostettiin Tapiolan monitoimiareenan kattoon. Tuon seuran taival päättyi vuonna 2016 talousvaikeuksiin. 1998–2016 Kiekko-Espoon nimellä pelasi useita juniorijoukkueita, mutta seuralla ei ollut aikuisten edustusjoukkuetoimintaa. Seuran nimi ja tunnus pysyivät vanhan yhdistyksen hallussa, joka pyöritti Bluesia.
Bluesin kaatumisen jälkeen seuran entinen omistaja Jussi Salonoja käynnisti yleisseurahankkeensa. Kiekko-Espoo oli yksi nimivaihtoehdoista, mutta Salonoja päätyi Espoo Unitediin. Espoo Unitedin taru päättyi kahden kauden jälkeen keväällä 2018.
2017: Uusi alku
Kiekko-Espoon ja Bluesin junioritoiminnan ytimen muodostivat pitkään junioriseurat EJK, EKS, EPS ja Jäähonka. Näistä seuroista EPS ja EKS erosivat yhteistyöstä 2010-luvun puolivälissä erimielisyyksien vuoksi. Vuonna 2017 seurat aloittivat oman pelaajapolkunsa C-A-junioreihin. Sen nimeksi tuli Kiekko-Espoo.
Unitedin kaatumisen jälkeen Espooseen syntyi aikuisten edustusjoukkuetasolle merkittävä tyhjiö. Juniorien pelaajapolulle ei ollut enää ylintä pysäkkiä kun ensin Blues ja sitten United katosivat kartalta. Kiekko-Espoo ry perusti joukkueen myös miesten sarjoihin. Seuran urheilutoiminnan johtoon pestattiin Bluesista ja Unitedista tuttu konkaripelaaja Kim Hirschovits.
Toisin kuin kaksi vuotta aiemmin perustettu United, Kiekko-Espoon uusi tuleminen sai espoolaisen jääkiekon kasvatit vahvasti taakseen. Osakeyhtiön osakkaiksi lähti lukuisia Kiekko-Espoon ja Bluesin kasvatteja. Joukkoon kuuluvat mm. Tomi Sallinen, Jere Sallinen, Jani Lajunen, Ville Lajunen, Arto Laatikainen, Toni Kähkönen, Veli-Matti Savinainen, Mikko Koskinen, Mikko Lehtonen ja Matti Järvinen.
Kiekko-Espoo palasi miesten edustusjoukkuetasolle tasan 20 vuotta sen jälkeen, kun alkuperäisen seuran nimi muuttui Bluesiksi. Uusi Kiekko-Espoo aloitti pelit kaudella 2018–2019 Suomi-sarjassa. Se pelasi kauden kotiottelunsa Espoonlahden jäähallissa.
Kaudella 2019–2020 muuttui A-liiganuorten pelillinen lisenssioikeus Espoo Bluesilta Kiekko-Espoolle. Taustalla oli usean espoolaisen seuran yhteistyö. Kaudelle 2019–2020 Kiekko-Espoo siirtyi pelaamaan kotiottelunsa Espoo Metro Areenalle. Samalla kaudella myös SM-liigassa pelaava Bluesin naisten edustusjoukkue siirtyi Kiekko-Espoon alaisuuteen.
Kiekko-Espoon nousi kaudeksi 2020–2021 jääkiekkoliiton lisenssikomitean päätöksellä Mestikseen.
Brett Parnham
Brett Parnham (s. 30. tammikuuta 1989 Orilia, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa ALIH-joukkue China Dragonissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Seuraura
Monien odotuksista ja henkilökohtaisesti varsin menestyksekkäästä junioriurasta huolimatta Parnhamia ei koskaan varattu NHL:ään. Hän kävi kuitenkin Tampa Bay Lightningin harjoitusleirillä kesällä 2008 ja Ottawa Senatorsin harjoitusleirillä syksyllä 2009. Marraskuussa 2009 Parnham siirtyi try-outille ECHL-joukkue Utah Grizzliesiin, jossa hän jatkoi myös seuraavallakin kaudella 2010–2011, jolloin Parnham oli 17 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Simon Fergusonin jälkeen. Hänet valittiin marraskuussa 2010 ECHL:n viikon pelaajaksi.