cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
FC Viikingit
FC Viikingit (1998–)
Ykköseen pudottuaan Viikingit ylsi usein sarjan kärkisijoille, mutta ei onnistunut palaamaan pääsarjaan. Ykkösen kaudella 2008 Viikingit pelasi uuden valmentajansa Toni Korkeakunnaksen luotsaamana pitkälti hyvän kauden, mutta heikosti sujuneet viimeiset ottelut pudottivat Viikingit suoran nousun sijaan karsimaan Veikkausliigapaikasta. Liigakarsinnassa Kuopion Palloseura oli parempi yhteismaalein 2–1. Kaudella 2009 joukkue jäi sarjan kolmannelle sijalle. Kaudella 2010 Viikingit sijoittui jälleen toiseksi päästen karsimaan pääsarjapaikasta JJK Jyväskylää vastaan, mutta JJK voitti yhteismaalein 3–2 ja säilytti sarjapaikkansa. Kaudella 2011 valmennusvastuun otti seuraa pitkään pelaajana edustanut Ilkka Jäntti. Viikingit sijoittui Ykkösessä viidenneksi ja teki Ykkösen yleisöennätyksensä 21.7.2011, kun ottelua paikallisvastustaja HIFK:ä vastaan oli katsomassa 1 670 katsojaa. Kaudella 2012 joukkueen sijoitus Ykkösessä oli kolmas. Kaudella 2013 oltiin lähellä putoamista Kakkoseen, mutta hyvä loppukausi pelasti tilanteen ja lopullinen sijoitus oli seitsemäs. Heikosti menneen kauden valopilkkuna oli se, että kakkosjoukkue FC Viikingit/2 voitti oman lohkonsa Kolmosessa ja nousi Kakkoseen kaudeksi 2014. Kausi 2014 oli suuri pettymys, sillä joukkue putosi Kakkoseen. Kausi alkoi Ilkka Jäntin johdolla, mutta hänet vaihdettiin kesäkuussa Mika Sandbergiin. Joukkueessa pelasi huomattavan paljon Viikinkien omia kasvatteja.
Kakkoseen putoaminen ja taloudelliset haasteet loivat Viikingeille tilanteen, jossa oli epävarmuutta jopa edustusjoukkueen toiminnan jatkamisesta. Lopulta Viikingit kuitenkin osallistui Kakkosen kaudelle 2015 Kalle Sorjan valmentamana. Joukkue sijoittui itälohkon kolmanneksi. Kaudella 2017 Viikingit voitti oman Kakkosen lohkonsa ja pääsi karsimaan paikasta Ykköseen. Joukkue kuitenkin hävisi kaksiosaisen nousukarsinnan Klubi 04:lle yhteismaalein 1–9.
Kauden 2020 päätteeksi Viikingit putosi Kolmoseen ja sieltä suoraan Neloseen. Seuraavakin kausi 2022 päättyi putoamiseen, kun Viikingit jäi Nelosessa lohkonsa viimeiseksi. FC Viikingit/S.C.P putosi Neloseen ja naisten joukkue luopui sarjapaikastaan kesken kauden.
Stadion
FC Viikinkien edustusjoukkue ja FC Viikingit/S.C.P pelaavat kotiottelunsa Vuosaaren liikuntapuistossa sijaitsevalla Kartanon kentällä.
Aiemmin Viikingit pelasi kotiottelunsa Vuosaaren urheilukentällä eli Heteniityn kentällä. FC Viikinkien ja samalla koko stadionin katsojaennätys on 4 255 katsojaa Veikkausliigan ottelusta FC Honkaa vastaan kaudella 2007. Ykkösen otteluiden ennätys on 1 565 ottelusta FC Viikingit – FC Hämeenlinna kaudelta 2009. Kaudella 2010 liigakarsinnan ensimmäistä osaottelua JJK:ta vastaan seurasi 3 172 katsojaa.
Kesällä 2015 Heteniityn kenttää remontoitiin, joten FC Viikingit pelasi kotiottelunsa evakossa Kartanon kentällä sekä Myllypuron liikuntapuistossa.
Organisaatio ja muut joukkueet
Seura jakaantui jalkapallopuolella kahtia kauden 2008 lopuksi. Sen jälkeen edustusjoukkue toimi oman yhdistyksen ja sen hallituksen alaisuudessa. Muut joukkueet jatkoivat FC Viikingit ry:ssä. Myöhemmin edustusjoukkuetta pyöritti FC Viikingit edustus ry, mutta kaudelle 2022 toiminta siirtyi takaisin FC Viikingit ry:lle.
Muut joukkueet
Viikinkien naisten edustusjoukkue perustettiin vuonna 2001, ja se nousi kaudeksi 2014 Naisten Ykköseen. Kaudella 2023 se pelaa Naisten Nelosessa.
Viikingit/S.C.P pelaa kaudella 2023 Nelosessa. Seuraan kuuluu lisäksi miesten Vitosessa pelaava FC Viikingit/Mordor ja Kutosessa pelaava FC Viikingit/S.C.P Legends.
Viikingeillä on eri ikäluokissa poika- ja tyttöjuniorijoukkueita, jotka osallistuvat Palloliiton piirin sarjoihin. Joukkueissa pelaa lähes 800 pelipassillista junioripelaajaa.
Tanskan maantiede
Tanska käsittää suurimman osan Jyllannin niemimaasta sekä noin 480 saarta, joista asutettuja on vajaa sata. Mistään kohdasta Tanskaa ei ole merelle matkaa yli 50 kilometriä. Jyllannin niemimaa rajoittuu lännessä Pohjanmereen, pohjoisessa Skagerrakiin, idässä Kattegatiin ja Itämereen. Pohjoisin osa niemimaasta kuuluu Tanskaan, eteläinen osa Saksaan. Tanskan saarista suurimpia ovat Fyn ja Sjælland, jotka sijaitsevat Itämeren ja Kattegatin välissä. Saaret erottavat salmet ovat Jyllannin niemimaan ja Fynin välinen Vähä-Belt, Fynin ja Sjællandin välinen Iso-Belt sekä Sjællandin ja Ruotsin-puoleisen mantereen välinen Juutinrauma. Salmien yli on nykyään sillat: Vähän-Beltin silta valmistui vuonna 1935, Ison-Beltin silta vuonna 1998 ja Juutinrauman silta vuonna 2000. Suunnitteilla on myös silta yli Femen-Beltin Saksan puolelle.
Vendsyssel-Thyin saari sijaitsee Jyllannin niemimaan pohjoispuolella, kapean Limvuonon erottamana. Bornholm sijaitsee muista Tanskan saarista erillään Itämeressä Ruotsin kaakkoispuolella. Muista isoja saaria ovat Lolland, Falster, Mors, Als, Langeland ja Møn.
Tanskan pääkaupunki on Sjællandin saarella, Juutinrauman länsipuolella sijaitseva Kööpenhamina. Kaupungissa ja sen lähiympäristössä asuu noin 1,5 miljoonaa ihmistä eli lähes kolmannes tanskalaisista. Juutinrauman itäpuolella sijaitsevaan Malmön kaupunkiin pääsee siltaa pitkin autolla tai junalla 25 minuutissa.
Tanskassa ei ole ylänköjä. Korkein kohta, Yding Skovhøj, on vain 172,5 metriä merenpinnan yläpuolella. Muita korkeita kohtia ovat Ejer Bavnehøj ja Møllehøj, joka on Tanskan korkein luonnollinen kohta. Jyllannin matalat moreeniharjanteet jakavat niemimaan kahteen osaan. Lännessä on hiekkadyynien ja laguunien Pohjanmeren rannikkoalue ja idässä laaja savitasanko.
Da Lata
Da Lata on brasilialaisperäinen, mutta Lontoossa toimiva musiikkiyhtye. Se esittää elektronista musiikkia, jossa on vaikutteita latinalaisamerikkalaisesta musiikista. Yhtyeen musiikki lauletaan portugaliksi ja englanniksi. Da Lata perustettiin vuonna 1998. Sitä ennen kaksi sen jäsentä olivat toimineet Batu- nimisessä yhtyeessä, joka oli hajonnut joitakin vuosia aiemmin. Da Lataan tuli Batun jäsenten lisäksi mukaan lyömäsoittaja Oli Savill ja laulaja Lilana Chachian. Yhtyeen ensimmäinen albumi Songs from the Tin julkaistiin vuonna 2000.
Tanskan maantiede
Suurin osa Tanskan pinta-alasta on laidunmaata, mutta myös pienialaisia istutettuja metsä-alueita löytyy. Niillä kasvaa muun muassa koivuja, pyökkejä, valkopyökkejä, tammia, jalavia, pähkinäpensaita, leppiä, lehmuksia ja saarnia. Lehtimetsävyöhykkeeseen kuuluvassa Tanskassa ei luonnostaan kasva juurikaan havupuita. Niitä kuitenkin viljellään joulukuusiksi; Tanska on maailman suurimpia viljeltyjen joulukuusien viejiä, ja maasta myydään vuosittain 8–10 miljoonaa joulupuuta ulkomaille.
Tanskassa on tavattu sata nisäkäslajia ja 738 lintulajia.
Jani Rasimus
Jani Rasimus (s. 1976 Kalmar, Ruotsi) on suomalainen tanssija, tanssinopettaja, koreografi ja muusikko. Vuonna 2009 hän oli Suomen joukkueessa, joka sai kultaa latinalaistanssin maailmanmestaruuskisoissa. Yhdessä Milla Virtasen kanssa hän on kolminkertainen suomenmestari vuosina 2001, 2002 ja 2003.
Rasimus lopetti kilpatanssin vuonna 2010 mutta jatkaa tanssinopettajana ja koreografina.
Rasimus on myös opettanut julkkiksia tanssimaan ohjelmassa Tanssii tähtien kanssa. Vuonna 2008 hän putosi Vappu Pimiän kanssa 5. pudotuksessa, vuonna 2009 Bettina Sågbomin kanssa 4. pudotuksessa, vuonna 2010 Nasima Razmyarin kanssa 6. pudotuksessa ja vuonna 2011 hän putosi kilpailusta Siiri Nordinin kanssa 4. pudotuksessa. Vuonna 2013 hänen oppilaanaan oli Raakel Lignell ja he voittivat kauden. Vuonna 2014 Rasimus opetti näyttelijä Anu Sinisaloa ja he sijoittuivat kisassa toiseksi. Rasimus on kertonut viihtyvänsä teatterinlavoilla tanssimassa ja tekee myös mielellään koreografioita teatteriproduktioihin.
Jo-Wilfried Tsonga
Jo-Wilfried Tsonga (s. 17. huhtikuuta 1985 Le Mans) on ranskalainen tennispelaaja, joka aloitti ammattilaisuransa vuonna 2004. ATP-listalla hän on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä viidentenä ja nelinpelissä sijalla 33. Tsonga on voittanut urallaan 16 ATP-turnausta kaksinpelissä ja neljä turnausta nelinpelissä.
Jani Rasimus
Rasimus laulaa ja soittaa bassoa Year Gone -rockyhtyeessä.
Jo-Wilfried Tsonga
Tsonga päätti ammattilaisuransa 2022.
Tsonga voitti Yhdysvaltain avointen juniorimestaruuden vuonna 2003 kukistettuaan loppuottelussa Marcos Baghdatisin. Hän selviytyi juniorivuosinaan lisäksi välieriin kolmessa muussa Grand Slam -turnauksessa.
Ammattilaisuran alkuvuodet
Tsonga pelasi Grand Slam -turnauksen miesten kaksinpelin pääsarjassa ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2005 pudoten ensimmäisellä kierroksella. Hän sai villin kortin vuoden 2007 Australian avoimiin, joissa kohtasi avauskierroksella kuudenneksi sijoitetun Andy Roddickin. Tsonga voitti ensimmäisen erän tie breakin, kaikkien aikojen pisimmän tie breakin Australian avointen historiassa 20–18, mutta hävisi ottelun lopulta 7–6, 6–7, 3–6, 3–6. Wimbledonissa hän selviytyi neljännelle kierrokselle voitettuaan Julien Benneteaun, Nicolás Lapenttin ja Feliciano Lópezin ennen kuin hävisi ystävälleen, kahdenneksitoista sijoitetulle Richard Gasquet'lle 4–6, 3–6, 4–6. Yhdysvaltain avoimissa hän eteni kolmannelle kierrokselle pudotettuaan Óscar Hernándezin ja Tim Henmanin, mutta hävisi sitten Rafael Nadalille 6–7, 2–6, 1–6. Lokakuussa hän saavutti Lyonissa ensimmäisen nelinpelin ATP-turnausvoittonsa Sebastien Grosjeanin parina.
Vuosi 2008
Tsonga aloitti kauden 2008 hyvin selviytymällä Adelaiden turnauksessa välieräotteluun, jonka hävisi Jarkko Niemiselle. Sydneyn turnauksessa hän voitti nelinpelin parinaan Richard Gasquet. Australian avoimissa hän yllätti avauskierroksella yhdeksänneksi sijoitetun Andy Murrayn neljässä erässä. Seuraavissa otteluissaan Tsonga voitti Sam Warburgin ja Guillermo García-Lópezin sekä neljännellä kierroksella kahdeksanneksi sijoitetun Richard Gasquet'n 6–2, 6–7, 7–6, 6–3 ja puolivälierissä 14:nneksi sijoitetun Mihail Južnyin 7–5, 6–0, 7–6. Välierissä hän kukisti ranking-listan kakkosen Rafael Nadalin suoraan kolmessa erässä 6–2, 6–3, 6–2. Loppuottelussa hän hävisi Novak Đokovićille 6–4, 4–6, 3–6, 6–7 (2–7). Turnauksen jälkeen hän nousi maailmanlistalla sijalle 18. Yhdysvaltain avoimissa hän karsiutui kolmannella kierroksella.
Ensimmäisen kaksinpelin ATP-turnausvoittonsa Tsonga saavutti Bangkokissa syyskuussa 2008. Hän voitti loppuottelussa Novak Đokovićin eräluvuin 7–6(7–4), 6–4. Toisen voittonsa hän saavutti Pariisin Masters-turnauksessa loka-marraskuussa. Tuolloin hän voitti Radek Štěpánekin, maailmanlistalla kolmanneksi sijoitetun Novak Đokovićin ja Andy Roddickin kolmessa erässä, James Blaken kahdessa erässä sekä loppuottelussa David Nalbandianin eräluvuin 6–3, 4–6, 6–4. Voittonsa myötä hän nousi ATP-listalla ensi kertaa kymmenen parhaan joukkoon; kauden päättyessä hänen sijoituksensa oli kuudes.
Vuosi 2009
Tammikuussa 2009 Tsonga voitti parinsa Marc Gicquelin kanssa ATP-nelinpeliturnauksen Brisbanessa. Australian avoimissa hän selviytyi puolivälieriin mutta hävisi Fernando Verdascolle eräluvuin 6–7(2), 6–3, 3–6, 2–6. Helmikuussa 2009 Tsonga voitti Johannesburgin ja Marseillen ATP-kaksinpeliturnaukset. Ranskan avoimissa hän hävisi neljännellä kierroksella Juan Martín del Potrolle eräluvuin 1–6, 7–6(5), 1–6, 4–6 ja Wimbledonissa kolmannella kierroksella Ivo Karlovićille lukemin 6–7(5), 7–6(5), 5–7, 6–7(5). Elokuussa hän voitti Montréalin Masters-turnauksen puolivälierissä maailman ykköspelaajan, Roger Federerin mutta hävisi välierissä Andy Murraylle. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi neljännellä kierroksella Fernando Gonzálezille lukemin 6–3, 3–6, 6–7(3), 4–6. Lokakuussa hän voitti Tokion kaksinpeliturnauksen ja Shanghaissa Julien Benneteaun kanssa nelinpelin.
Vuosi 2010
Tammikuussa Australian avoimissa Tsonga selviytyi aina välieriin saakka. Hän kukisti puolivälierissä kolmanneksi sijoitetun Novak Đokovićin viidessä erässä, mutta hävisi välierissä turnauksen voittaneelle Roger Federerille 2–6, 3–6, 2–6. Miamin Masters-turnauksessa hän hävisi puolivälierissä Rafael Nadalille ja Rooman Masters-turnauksen puolivälierissä David Ferrerille. Ranskan avoimissa hän joutui luovuttamaan neljännen kierroksen ottelunsa Mihail Južnyia vastaan. Wimbledonissa hän hävisi puolivälieräottelun Andy Murraylle 7–6(5), 6–7(5), 2–6, 2–6. Shanghain Masters-turnauksessa hän hävisi puolivälierissä Andy Murraylle.
Vuosi 2011
Australian avoimissa Tsonga hävisi kolmannella kierroksella Aleksandr Dolgopoloville viisieräisen kamppailun. Rotterdamissa hän selviytyi finaaliin, jossa hävisi Robin Söderlingille. Ranskan avoimissa Tsonga hävisi myös kolmannella kierroksella. Hän hävisi Stanislas Wawrinkalle viisieräisen ottelun. Wimbledonissa Tsonga selviytyi välieriin voittamalla puolivälierissä Roger Federerin. Välierissä hän hävisi Novak Đokovićille neljässä erässä. Yhdysvaltain avoimissa Tsonga eteni ensimmäistä kertaa puolivälieriin. Tällä kertaa hän kuitenkin hävisi suoraan kolmessa erässä Federerille.
Vuosi 2012
Vuoden 2012 aluksi Tsonga voitti Dohan turnauksen. Loppuottelussa hän voitti maanmiehensä Gaël Monfilsin luvuin 7–5, 6–3. Australian avoimissa Tsonga hävisi neljännellä kierroksella Kei Nishikorille lukemin 6–2, 2–6, 1–6, 6–3, 3–6. Ranskan avoimissa hän pääsi puolivälieriin, joissa hän hävisi Novak Đokovićille eräluvuin 1–6, 7–5, 7–5, 6–7(8), 1–6. Wimbledonissa Tsongan pelit päättyivät välieriin, kun hän hävisi Andy Murraylle neljässä erässä. Lontoon olympialaisissa Tsonga hävisi puolivälierissä Novak Đokovićille. Syyskuussa Tsonga voitti Metzin ATP-turnauksen voittamalla finaalissa Andreas Sepin.
Vuosi 2013
Australian avoimissa Tsonga eteni puolieriin saakka, jossa hävisi Roger Ferederille. Helmikuussa Tsonga voitti Marseillen ATP-turnauksen voittamalla finaalissa Tomáš Berdychin. Ranskan avoimissa Tsonga eteni välieriin, jossa hävisi David Ferrerille.
Vuosi 2014
Australian avoimissa Tsonga hävisi neljännellä kierroksella Roger Federerille. Sekä Ranskan avoimissa että Wimbledonissa hän hävisi neljännellä kierroksella Novak Đokovićille. Elokuussa Toronton Masters-turnauksen loppuottelussa Tsonga voitti Federerin. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi neljännellä kierroksella Andy Murraylle.
Vuosi 2015
Ranskan avoimissa 2015 Tsonga ylsi välieriin, joissa hän hävisi Stanislas Wawrinkalle. Wimbledonissa hän putosi kolmannella kierroksella. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi puolivälierissä Marin Čilićille. Vuoden ainoan turnausvoittonsa Tsonga sai syyskuun lopulla Metzissä. Lokakuussa Shanghain turnauksen loppuottelussa hän hävisi Novak Đokovićille.
Vuosi 2016
Australian avoimissa 2016 Tsonga hävisi neljännellä kierroksella Kei Nishikorille, Ranskan avoimissa kolmannella kierroksella Ernests Gulbisille, Wimbledonissa puolivälierissä Andy Murraylle ja Yhdysvaltain avoimissa puolivälierissä Novak Đokovićille. Lokakuussa Tsonga selviytyi Wienin turnauksen loppuotteluun mutta hävisi Andy Murraylle.
Vuosi 2017
Tsonga voitti vuonna 2017 neljä ATP-turnausta: Rotterdamissa ja Marseillessa helmikuussa, Lyonissa toukokuussa sekä Antwerpenissa lokakuussa. Wienin turnauksen loppuottelussa lokakuussa hän hävisi maanmiehelleen Lucas Pouillelle. Grand Slam -turnauksista Tsonga ylsi Australian avoimissa puolivälieriin.
Vuosi 2018
Australian avoimissa 2018 Tsonga hävisi kolmannella kierroksella Nick Kyrgiosille. Vuoden ainoan välieräpaikkansa hän saavutti helmikuussa Montpellierin turnauksessa, jossa hän hävisi Lucas Pouillelle.
Meistriliiga (täsmennyssivu)
Meistriliiga voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
M/S Viking Cinderella
M/S Viking Cinderella (vuosina 1989–2003 M/S Cinderella) on Viking Line -varustamon matkustaja-autolautta. Laiva laskettiin vesille Wärtsilä Meriteollisuuden Pernon telakalla Turussa 15. huhtikuuta 1989. Se oli viimeinen Turussa valmistunut laiva ennen silloisen telakkayhtiön konkurssia. Laivan pituus on 191,0 metriä, leveys 29,0 metriä ja syväys 6,74 metriä. Viking Cinderella oli valmistumisaikanaan maailman suurin autolautta. Laivan koneet tuottavat 28 800 kilowatin tehon ja 21,5 solmun maksiminopeuden. Aluksen entisestä päälliköstä merikapteeni Henrik Grönvikistä tuli vuonna 2013 valmistuneen Viking Gracen päällikkö.
Palmers Shipbuilding and Iron Company
Palmers Shipbuilding and Iron Company, joka usein esiintyy muodossa Palmers, oli brittiläinen laivanrakennusyritys. Yhtiön päämaja sijaitsi Jarrowissa, minkä lisäksi sillä oli toimintaa Tyne-joen varrella Hebburnissa ja Willington Quayssa.
M/S Viking Cinderella
Viking Cinderella ottaa 2 560 matkustajaa, ja hyttipaikkoja on 2 500 henkilölle. 4,8 metriä korkealle autokannelle mahtuu 480 henkilöautoa tai noin 60 rekkaa. Laivan jääluokitus on 1A Super.
Palmers Shipbuilding and Iron Company
Historia
Charles Mark Palmer perusti 1852 Jarrowissa yhtiön nimellä Palmer Brothers and Company. Saman vuoden lopulla yhtiö laski vesille ensimmäisen aluksensa rautarunkoisen rahtialus SS John Bowesin, joka osoittautui nopeammaksi kuin yksikään purjealus. Lopulta yhtiö tuotti laivaterästä suurella tuotantolaitoksellaan, jota kutsuttiin Palmers Shipbuilding and Iron Companyksi. Yhtiön hallituksen puheenjohtajana toiminut Lordi Furness laajensi 1910 toimintaa ostamalla Robert Stephenson and Companyn Hebburnin telakan.
M/S Viking Cinderella
Kansikuvaus
500px|thumb|M/S Cinderellan kansikartta.
Hytit
Viking Gracen myötä Viking Line on muuttanut hyttiluokkien nimet perinteisistä kirjain-numerolyhenteistä uusiin kuvailevampiin nimiin. Nimet on muutettu hiljalleen myös muilla Viking Linen aluksilla. Kaikissa hyteissä on WC ja suihku.
Palmers Shipbuilding and Iron Company
Historia
Vickers-Armstrong myi 1973 Palmerin telakan Swan Hunterille, joka muodosti siitä Hebburn Shipbuilding Dockin. Tilat nimettiin 1994 Tyne Tees Dockyardiksi, minkä jälkeen ne myytiin vuotta myöhemmin A&P Groupille. Telakka toimii korjaustelakkana.
M/S Viking Cinderella
1989–2003
thumb|left|M/S Cinderella Tukholman saaristossa. thumb|M/S Cinderella alkuperäisessä värityksessään talvella 2003. Valmistumisensa jälkeen Cinderella aloitti liikennöinnin Helsinki–Tukholma-reitillä arkipäivisin aikataululla, jossa Helsingistä lähdettiin vasta kello 19.30 ja Tukholmasta jo kello 17.00 muiden reitin alusten lähtiessä silloin aina kello 18.00 kummastakin satamasta. Viikonloppuisin alus ajoi 24 tunnin risteilyjä Tallinnan edustalle. 4. huhtikuuta 1993 alus alkoi liikennöidä M/S Olympian tilalla pelkkää Helsinki–Tukholma-reittiä samalla aikataululla kuin muutkin alukset reitillä, kun Olympian tilalle alun perin kaavailtu M/S Europa menetettiin kilpailevalle Silja Linelle. 9. syyskuuta 1994 alus siirrettiin tekemään 20 tunnin risteilyjä, jotka kävivät Muugan sekä myöhemmin Tallinnan satamassa. Vuosien 1995 ja 1996 kesinä tämä liikenne oli tosin keskeytyksissä, kun alus ajoi sesonkiaikana Turku–Maarianhamina–Tukholma-reittiä. Kesällä 2002 laiva teki sunnuntaisin risteilyjä Riikaan.
2003–2023
vasen|pienoiskuva|M/S Cinderella uudessa värityksessään, jossa punainen raidoitus. Vuonna 2003 Cinderellan omistus siirrettiin Ruotsiin Viking Rederi AB:lle, ja samalla virallinen nimi muuttui Viking Cinderellaksi, koska nimi Cinderella oli jo varattu Ruotsin alusrekisterissä, eikä kahden samannimisen aluksen rekisteröiminen siihen ollut sallittua. 4. syyskuuta 2003 alus aloitti uuden risteilyliikenteen Tukholman ja Maarianhaminan välillä. Laivan väritystä muutettiin tuolloin Viking Linen perinteisestä värityksestä (pääväri punainen ja tekstit valkoisia) nykyiseen väritykseen, eli värit käännettiin siten, että pohja on valkoinen ja nimi punaisella. Lisäksi poikkeus normaalin brändiin oli, että laivan nimi oli maalattu isolla ja varustamon nimi pienellä. Kesällä 2004 alus teki jälleen risteilyjä Riikaan kerran viikossa tällä kertaa Tukholmasta käsin.
Viking Cinderella liikennöi Helsinki–Tallinna-reitillä loppuvuodesta 2013 ja alkuvuodesta 2014.
Viking Gracen tultua liikenteeseen muutkin alukset saivat samanlaisen raidoituksen kylkiinsä. Samalla kylkiin kirjoitetuksi nimeksi tuli pelkkä Cinderella, joka oli ollut laivan alkuperäinen nimi ennen vuotta 2003.
2023–
Elokuussa 2023 Viking Line ilmoitti ostaneensa 50% M/S Birka Stockholmista, jonka on tarkoitus korvata Viking Cinderella Tukholma–Maarianhamina reitillä. Viking Cinderellan on määrä siirtyä vakituisesti Helsinki–Maarianhamina–Tukholma -reitille kevään 2024 aikana.
Laivalla tapahtunutta
Opiskelijoiden keskuudessa suuren suosion saaneista GooM-risteilyistä aluksella järjestettiin vuosien 1995 ja 2003 väliset risteilyt.
Cinderellalla kuvattiin vuosina 1995–1996 Jukka-Pekka Palon juontamaa televisio-ohjelmaa Noppapotti sekä vuosina 1996–1998 Passi ja hammasharja -nimistä ohjelmaa.
Sasak
Sasak on Lombokin saarella Indonesiassa asuvien sasakien puhuma malaijilais-polynesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenä 2,1 miljoonaa ihmistä. Sasakin lähimmät sukulaiskielet ovat bali ja sumbawa.
M/S Viking Cinderella
Laivalla tapahtunutta
TV Viisi (nyk. TV5) esitti Ruotsinlaivalla 24h -nimistä (ruots. Färjan) tositelevisiosarjaa vuosina 2008–2012, jossa seurattiin M/S Viking Cinderellan työntekijöiden arkea.
Sasak
Vokaalit
Lähde:
Konsonantit
Foneemi [k] voi realisoitua myös [q]:na.
Lähde:
Risti (heraldiikka)
Muita ristejä
Muita ristejä ovat muun muassa: vasararisti, kerrottu risti, kaksoisristi, patriarkanristi, venäläinen risti (ortodoksikirkko), havuristi, temppeliristi, vihkiristi, naularisti, teroitettu risti, vinoristi, Andreaksen risti (irtovinoristi), Lothringenin risti, tauristi (T:n muotoinen, toinen nimi: Antoniuksen risti), haaruristi, niilinavain ja paavinristi (kolme poikkiviivaa).
Aiheesta muualla
Cross
Lotta Toivonen
Lotta Toivonen (o.s. Koskela; s. 28. huhtikuuta 1977) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Toivonen teki naisten SM-sarjadebyyttinsä kasvattajaseurassaan kaudella 1993–1994 ja pelasi Pyrinnössä SM-sarjaa viiden kauden ajan. Pyrinnön jälkeen hän siirtyi viiden kauden ajaksi Pussihukkiin, missä voitti SM-pronssia keväällä 1999, ja sen jälkeen kolmeksi kaudeksi Panttereihin, minä aikana hän saavutti kaksi Suomen mestaruutta, yhden SM-hopean ja Suomen cupista yhden mestaruuden sekä hopean. Vuodet 2006–2012 Toivonen pelasi I-divisioonaa Torpan Poikien reservijoukkueessa.
Gyula Grosics
Gyula Grosics [djula grošitš] (4. helmikuuta 1926 Dorog – 13. kesäkuuta 2014 Budapest ) oli unkarilainen jalkapallomaalivahti. Hän saavutti kansainvälistä mainetta Unkarin jalkapallomaajoukkueen jäsenenä 1950-luvulla.
Grosics voitti maajoukkueessa kultaa vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä. Hän kilpaili myös kolmissa perättäisissä maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1954, 1958 ja 1962. Vuonna 1954 Unkari saavutti MM-hopeaa. Grosics pelasi kaikkiaan 86 maaottelua vuosina 1947–1962.
Grosics syntyi Komárom-Esztergomin ja edusti kotimaassaan seurajoukkueita MATEOSZ, Budapest Honvéd FC ja FC Tatabánya, jossa hän lopetti aktiiviuransa vuonna 1962. Vuonna 2008 tuolloin 82-vuotiaalle Grosicsille tarjottiin mahdollisuus pelata suosikkijoukkueessaan Ferencvárosissa, jota hän ei aktiiviurallaan ollut voinut edustaa. Ystävyysottelussa Sheffield Unitedia vastaan hän suoritti avauspotkun ja pelasi maalissa muutaman minuutin, ennen kuin hänet vaihdettiin kentältä pois.
Kalevi Viskari
Viskari edusti Suomea Helsingin kesäolympialaisissa 1952 ja saavutti joukkuekilpailussa pronssia. Hän sijoittui 12-ottelussa 38:nneksi ja parhaalla telineellään rekillä 11:nneksi. Hypyssä hän oli 19:s, hevosella 28:s, nojapuilla 40:s, permannolla 78:s ja renkailla 90:s.
Baselin MM-kilpailuissa 1950 Viskari saavutti joukkuekilpailussa hopeaa ja sijoittui 15-ottelussa seitsemänneksi (ottelun lajeina voimistelun lisäksi 100 metrin juoksu, korkeushyppy ja seiväshyppy). Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti rekillä ja joukkuekilpailussa vuonna 1955. Suomen mestaruuden hän voitti rekillä vuonna 1953.
Matti Mäkelä
Elämä ja ura
Mäkelä pääsi ylioppilaaksi Marttilan yhteislyseosta 1972. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1980 ja lisensiaatiksi 1988 Helsingin yliopistosta ja väitteli tohtoriksi vuonna 2016 Itä-Suomen yliopistossa.
Mäkelä työskenteli Helsingin yliopistossa kirjastoamanuenssina ja tuntiopettajana sekä Haminan kaupungin koululaitoksessa erityisopettajana. Myöhemmin hän toimi Kymen läänin taidetoimikunnan ohjaavana kirjallisuuden läänintaiteilijana sekä Pekkas-akatemian rehtorina Kotkassa. Ennen kuolemaansa Mäkelä asui Pohjois-Karjalassa nykyiseen Joensuuhun kuuluvan Pyhäselän Nivan kylällä. Hän oli naimisissa kulttuurintutkija, professori Helmi Järviluoma-Mäkelän kanssa.
Mäkelä tuli julkisuuteen vuonna 1981 Parnasso-lehdessä ilmestyneellä esseellään Tarkkailuluokka, joka perustui hänen omiin kokemuksiinsa peruskoulun tarkkailuluokan opettajana. Esseen pohjalta tehtiin myös televisionäytelmä. Pitkälle 1990-luvun loppuun Mäkelä tunnettiin nimenomaan esseistinä. Hänen esikoisromaaninsa, sadomasokistisia piirteitä sisältävä Rakkausromaani, ilmestyi 2006.
Mäkelä toimi jäsenenä Yle Radio 1 Seija Walliuksen toimittamassa Herraseurassa-radio-ohjelmassa.
Helmikuussa 2019 Mäkelä kirjoitti Parnassossa ja Suomen Kuvalehdessä julkaistussa kirjoituksessa, että hän sairasti maksasyöpää, johon hän saa syövän etenemistä hidastavaa hoitoa. Hän kertoi kirjoittavansa muistelmiaan, joiden kirjoittamiseen hän on saanut ohjeita ystäviltään, ja erityisesti hän muisti Arno Kotron ohjeen, ettei pidä kirjoittaa kyläsepistä, koska ne eivät kiinnosta ketään, "jokaikisissä muistelmissa on aina ne kyläsepät…" Mäkelä kuoli Siilaisten terveysaseman palliatiivisella osastolla Joensuussa elokuussa 2019.
Ossi Heinänen
pienoiskuva|Ossi Heinänen Ossi Heinänen (s. 1973, Helsinki) on Plan International Suomen pääsihteeri.
Heinänen on aiemmin työskennellyt muun muassa lasten ja nuorten hyvinvointia edistävissä järjestöissä. Hän on toiminut Nuori Suomi ry:n kehitysjohtajana ja Your Move -suurtapahtuman johtajana sekä johtanut myös Mannerheimin Lastensuojeluliiton nuorisotyötä.
Lisäksi hän on toiminut useissa lasten ja nuorten asemaa edistävistä luottamustoimissa.
Ehrensköld-luokka
Ehrensköld-luokka oli Ruotsin merivoimien kahden hävittäjän muodostama alusluokka. Alukset luokiteltiin 1927 valmistuessaan hävittäjiksi ja ne olivat palveluksessa toisessa maailmansodassa valvoen Ruotsin puolueettomuutta sekä suojaten kauppamerenkulkua. Vuosina 1951-1952 alukset muutettiin fregateiksi ja ne poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1963.
Taustaa ja hankinta
Ensimmäisen maailmansodan aikana valmistivat merimahdit suurempia hävittäjiä kuin aiemmin jopa 1 000-1 500 tonnin aluksia.
Mary Mandelin
Mary Emmeline Eleonore Mandelin-Dixon (24. huhtikuuta 1918 Helsinki – 12. tammikuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut toimittaja ja kirjailija.
Mandelinin vanhemmat olivat kanslianeuvos Erik Mandelin (1887–1953) ja vapaaherratar Sigrid Eleonora Pauline Wrede af Elimä. Hän kävi 1930–1935 Helsingissä Nya Svenska Flickskolania ja opiskeli sitten 1930-luvun lopulla kieliä Belgiassa, Ruotsissa ja Ranskassa. Mandelin avusti muun muassa Astra, Helsingfors-Journalen ja Naisten Maailma nimisiä lehtiä. Talvisodan aikana hän toimi lääkintälottana ja osallistui suomalaisten lasten evakuointiin Ruotsiin. Vuonna 1942 Mandelin toimi suomalaisten evakkolasten konsulenttina Tanskassa. Mandelin meni 1954 naimisiin Göteborgin sinfoniaorkesterin kapellimestarin Charles Dean Dixonin (1915–1976) kanssa joka toimi myöhemmin Hessenin radion ylikapellimestarina ja Sydneyn sinfoniaorkesterin johtajana. He asuivat 1960-luvulla Frankfurt am Mainissa Saksan liittotasavallassa ja Sydneyssä Australiassa.
Mandelin kirjoitti yhden novellikokoelman sekä useita näytelmiä. Hän käänsi myös ulkomaisia näytelmiä ruotsin kielelle.
Mandelin oli naimisissa kaksi kertaa:
A1 Tšekin Grand Prix 2007
A1 Tšekin Grand Prix 2007 oli A1 Grand Prix -kauden 2007–2008 toinen osakilpailu, joka ajettiin 14. lokakuuta Brnon moottoriradalla Tšekissä.
Kaisa Anttila
Kaisa Anttila (s. 9. toukokuuta 1968 ) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Anttila edusti koko naisten SM-sarjauransa, joka kesti viisi kautta vuosien 1983–1991 välillä, ajan Tampereen Pyrintöä voittaen Suomen mestaruuden vuosina 1984 ja 1986. Anttilan tilastollisesti paras kausi oli kausi 1990–1991, jonka hän pelasi 10,9 pisteen ja 3,3 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla.
Valeria Golino
Valeria Golino (s. 22. lokakuuta 1965 Napoli) on italialainen näyttelijä. Hän syntyi Napolissa kreikkalaiselle äidille ja vietti osan nuoruudestaan Ateenassa.
Golino on saanut parhaan naisnäyttelijän palkinnon Venetsian elokuvajuhlilla rooleistaan elokuvissa Storia d'Amore (1986) ja Per Amor Vostro (2015). Vuonna 2006 hänelle myönnettiin David di Donatello -elokuvapalkinto, jota edelsi ehdokkuus vuonna 2003.
Golino on näytellyt enimmäkseen italialaisissa elokuvissa. Suuri yleisö tuntee hänet muun muassa Barry Levinsonin Oscar-palkitusta Sademiehestä (1988).
Bibi Andersson
Berit Elisabeth ”Bibi” Andersson oli ruotsalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Hän teki useita rooleja Ingmar Bergmanin elokuvissa, joihin hänen maineensa paljolti perustuu.
Varhainen elämä
Anderssonin vanhemmat olivat Josef ja Karin Andersson. Balettitanssija Gerd Andersson (s. 1932) on hänen siskonsa.
Ura
Hän opiskeli Dramatenin näyttelijäkoulussa 1954–1956 ja työskenteli vuodesta 1959 Dramatenissa näyttelijänä 30 vuotta. Hänen näyttämöroolejaan ovat muun muassa Tennessee Williamsin Viettelyksen vaunu ja Edward Albeen Kuka pelkää Virginia Woolfia?. Verotukseen liittyvien epäselvyyksien vuoksi Andersson oli 1970-luvulla maanpaossa Yhdysvalloissa, ja hän näytteli tuolloin Broadwaylla.
Andersson aloitti elokuvauransa vuonna 1951 pienessä sivuroolissa Alf Sjöbergin Neiti Juliessa ja on näytellyt sen jälkeen noin sadassa elokuvassa. Samana vuonna hän tutustui Ingmar Bergmaniin heidän filmatessaan yhdessä Bris-pesuainemainosta. Sittemmin Andersson näytteli Bergmanin ohjauksessa useissa teatterituotannoissa ja 11 laajakangaselokuvassa, joista ensimmäinen on Kesäyön hymyilyä (1955). Elokuvatöistä kiitetyimmäksi kohosi tulkinta sairaanhoitaja Almasta Persoona – Naisen naamio -elokuvassa. Englanniksi toteutetussa Kosketuksessa (1971) hän näytteli Max von Sydowin ja Elliott Gouldin rinnalla. Teatterissa Bergman ohjasi Anderssonia vielä 1990-luvulla.
Anderssonin kansainvälisen uran avasi rooli Ralph Nelsonin lännenelokuvassa Taistelu paholaiskanjonissa (1966). Hän esitti Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar Alexandraa Stephen Poliakoffin televisiosarjassa Kadonnut prinssi (2003).
Yksityiselämä
Andersson asui Tukholman Djurgårdenissa ja Provencessa Ranskassa, kunnes sai aivohalvauksen. Hän palasi Ruotsiin toipumaan ja asui sen jälkeen Tukholmassa sairaskodissa. Hän oli naimisissa kolmesti: ohjaaja Kjell Greden kanssa vuosina 1960–1973, kirjailija-poliitikko Per Ahlmarkin kanssa 1978–1981 ja Gabriel Mora Baezan kanssa vuodesta 2004. Avioliitosta Greden kanssa näyttelijällä on yksi tytär. Hänen omaelämäkertansa Ett ögonblick ilmestyi 1996. Andersson on osallistunut myös kansainväliseen humanitaristiseen työhön.
Klas Horn -luokka
Klas Horn -luokka oli Ruotsin merivoimien kahden hävittäjän muodostama alusluokka.
7,5 cm kanon PL vz. 37
pienoiskuva|Škoda-ilmatorjuntatykki [[Ilmatorjuntamuseossa takaa päin kuvattuna ]]
'''7,5 cm Kanón proti letadlům vz. 37''' on tšekkoslovakialaisen Škodan valmistama 75 mm:n ilmatorjuntatykki. Suomi osti tällaisia tykkejä välirauhan aikana 20 kappaletta Saksasta. Suomessa tykkimalli tunnettiin nimellä 75 ItK 37 ja Saksassa 7,5 cm Flak M.37(t).
Tykin historiaa
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Škodan tehdas jatkoi ilmatorjuntaan soveltuvien aseiden kehittelyä muun muassa ranskalaisen Schneiderin tykkitehtaan rahoittamana. 1920-luvulla tehdas valmisti viisi erilaista ilma-ammuntaan soveltuvaa tykkimallia, joista osa oli edelleen ns. muunnostykkejä osan ollessa jo alusta alkaen ilmatorjunta-aseiksi suunniteltuja.
Vuonna 1932 Škodan tehdas valmisti ensimmäisen raskaan, alusta alkaen ilmatorjuntaan soveltuvan tykkinsä. Tätä tykkiä kehiteltiin käyttökokemusten perusteella siten, että vuonna 1937 valmistui parannettu versio aiemmasta tykistä. Kyseessä oli siis tämän artikkelin aiheena oleva ase. Kehitystyön pitkäaikaisuudesta ja laajuudesta johtuen nyt käsiteltävässä tykissä ei enää ollut ns. lastentauteja ja se osoittautui sangen toimintavarmaksi aseeksi.
Tekniset tiedot
Tykin teknisiä tietoja :
Tykissä on ristilavetti yhteenkäännettävillä sivuansaimilla, vaihdettava, kuparoitu sisusputki ja puoliautomaattinen putoava kiilalukko. Putkensuussa on myös suujarru, joka tykin valmistumisaikaan oli vielä melko harvinainen raskaissa it-tykeissä ja lisäksi hieman erikoisina ratkaisuina voi pitää tykin lavetin kartio-osan puuttumista; kehto oli kiinnittyi suoraan alalavettiin. Ajolaitteena toimi kaksi erillistä ilma-kumipyöräistä siirtolaitetta, jotka oli varustettu mekaanisella tai hydraulisella jarrujärjestelmällä. Ajolaitteet irrotettiin laitettaessa tykki tuliasemaan.
75 ItK 37 Škoda Suomessa
Suomeen tykkejä hankittiin Saksasta välirauhan aikana. Saksahan oli miehittänyt Tšekkoslovakian jo vuonna 1938 ja ottanut samalla haltuunsa tykkejä valmistaneen tehtaan. Suomen ja Saksan tekemä asekauppa solmittiin 10. tammikuuta 1941. Kaupan kohteena oli 20 kpl 75 ItK 37 Škoda-tykkejä, 56 000 laukausta kyseiseen aseeseen ja viisi saman valmistajan keskuslaskinta. Tykit saatiin Suomeen marraskuun lopulla samana vuonna ja niillä varustettiin viisi raskasta ilmatorjuntapatteria (a 4 tykkiä).
Škodan tykkien arvioitiin kuuluvan jatkosodan parhaimpiin ilmatorjuntatykkeihin muun muassa niiden varmatoimisuuden vuoksi. Varmatoimisuuden taustalla ollut ainakin osittain se, että tykit valmistanut tehdas oli jo ennen mainittua tykkimallia konstruoinut toistakymmentä raskasta ilmatorjuntatykkimallia. Suurimpana heikkoutena pidettiin keskuslaskimen (Keskuslaskin m/37 Škoda T 7) liian alhaista maalille asetettavaa maksiminopeutta (=140 m/s).
Muuta
Kolmella tällaisella tykillä ammuttiin taistelukranaatein 19 kunnialaukausta marsalkka Mannerheimin hautajaisissa; laukaukset ammuttiin korkealle meren ylle Hietaniemen rannasta.
Tapaus on täysin ainutkertainen, koska yleensä kunnialaukaukset ammutaan merkkipanoksilla.
Kyseiset tykit ovat Tuusulassa Ilmatorjuntamuseossa.
Kuusi miestä ja kaaos
Kuusi miestä ja kaaos on vuosina 2004-2005 esitetty komediasarja. Sarjaa tehtiin 19 jakson verran 24. syyskuuta – 17. kesäkuuta välisenä aikana. Sarjan päähenkilöitä esittivät mm Keith Carradine, Andrew Eiden, Shaun Sipos, Erik von Detten, Evan Ellingson, Jason Dolley, Vincent Ventresca ja Mel Gibson, joka toimi myös yhtenä sarjan tuottajana ohjaten kolme jaksoa.
Iltapäivä Toscanassa
Iltapäivä Toscanassa (Copie conforme) on Abbas Kiarostamin ohjaama elokuva vuodelta 2010.
Elokuvan pääosia näyttelevät Juliette Binoche ja brittiläinen oopperalaulaja William Shimell ensimmäisessä elokuvaroolissaan. Elokuvan tapahtumaympäristö on Italian Toscana, ja sen keskushenkilöt ovat brittiläinen kirjailija ja ranskalainen antiikkikauppias, joiden suhde muuttuu kummallisesti yhden päivän aikana. Tarinassa taidehistorioitsija on brittiläisen kirjailijan teoksen julkistamistilaisuudessa. Teos kuuluu taidehistorian alaan, ja siinä käsitellään aitoutta ja kopiota.
Elokuva poikkeaa Kiarostamin aiemmista iranilaiselokuvista, sillä sen pienimuotoisen ihmissuhdetarinan kielinä ovat ranska, englanti ja italia.
Vuonna 2016 Iltapäivä Toscanassa äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 50 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Tilauspoliisi
Elokuvassa Reynolds esittää virkavirheestä erotettua poliisia, joka yrittää todistaa päätöksen olleen väärä. Minnelli esittää ilotyttöä.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi valittaa, etteivät nimekkäät näyttelijätkään mahda mitään ”totaalisen yhdentekevästi” toteutetulle tarinalle. Hän antaa Tilauspoliisille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Samarianaramea
Samarianaramea on samarialaisten muinoin puhuma aramean muoto. Kieli menetti viimeiset äidinkieliset puhujansa 900- ja 1100-lukujen välissä, mutta sitä käytetään samarianheprean tavoin yhä jumalanpalveluskielenä. Nykyisin samarialaiset puhuvat äidinkielenään joko hepreaa tai arabiaa.
Jaana Raski
Jaana Raski (s. 18. lokakuuta 1956 Asikkala) on suomalainen näyttelijä, joka työskenteli Kouvolan teatterissa vuosina 1987–2019.
Raski näytteli Jaana Järvenheimon roolin TV-sarjassa Metsolat. Lisäksi hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Valkoinen kääpiö (1986, ohj. Timo Humaloja) ja Nyrölä 3/Kissa ja Varjo (2011, ohj. Tapio Piirainen).
Raski kävi Teatterikorkeakoulun Jouko Turkan kaudella Turkan oppilaana 1983–1987.
Erwin Rösener
pienoiskuva|Erwin Rösener Erwin Rösener (2. helmikuuta 1902 – 4. syyskuuta 1946) oli SS-kenraali (SS-Obergruppenführer), joka järjesti Sloveniassa siviilien joukkoteloituksia. Hänet tuomittiin Nürnbergin oikeudenkäynneissä kuolemansa jälkeen sotarikoksista.
Rösener syntyi Schwertessä, pohjois-Westfalenissa. Hän liittyi natsipuolueeseen ja SA:n ruskeapaitoihin 6. marraskuuta 1926. Rösener anoi Waffen-SS:n jäsenyyttä lokakuussa 1929 ja hakemus hyväksyttiin 1930. Hänet ylennettiin vuosien 1930-1944 välillä 11 kertaa ja hänestä tuli SS-Obergruppenführer ja Waffen-SS- ja poliisijoukkojen kenraali. Rösener oli myös Freundeskreis der Wirtshaft -ryhmän jäsen. Ryhmä koostui saksalaisista teollisuusmiehistä, joiden tarkoitus oli kerätä varoja "Kolmannen valtakunnan" rotututkimuksiin. Rösener kuului SS-joukkojen komentaja Heinrich Himmlerin lähipiiriin ja sodan lopussa raportoikin suoraan hänelle.
Vuoden 1941 lopusta sodan loppuun SS-joukkojen komentaja Himmler järjesti Rösenerin SS-divisioona Alpenlandiin, jonka alueeseen Slovenia kuului. Lokakuusta 1944 sodan loppuun Rösener oli partisaanivastaisten toimien päällikkönä Ljubljanassa. Hän järjesti siviilien, panttivankien ja sotavankien teloituksia, ja nämä teot johtivat myöhemmin sotarikollisten tuomitsemiseen Nürnbergissä. Rösener työskenteli yhdessä Leon Rupnikin ja piispa Gregorij Rožmanin kanssa partisaanien vastaissa taisteluissa ja antoi määräyksen Slovenian natsimielisten kodinturvajoukkojen perustamiseen 24. syyskuuta 1943.
Rösener pakeni Itävaltaan sodan lopussa, mutta britit pidättivät hänet ja luovuttivat hänet Jugoslaviaan. Hän joutui oikeuteen yhdessä Leon Rupnikin, Gregorij Rožmanin ja monen muun kanssa, ja tuomittiin kuolemaan 30. elokuuta 1946. Rösener hirtettiin 4. syyskuuta 1946 ja haudattiin merkitsemättömään hautaan Ljubljanan Žalen hautausmaalle.
Emil Elo (toimittaja)
Elo on opiskellut tietotekniikkaa ja mediatutkimusta. Hän on avustanut Aamuset-kaupunkilehteä ja työskenteli Jatkoaika.comissa vuodesta 2006. Päätoimittajaksi hän siirtyi SM-liigatoimituksen toimituspäällikön paikalta. Vuonna 2011 Jääkiekkolehti valitsi Elon suomalaisten jääkiekkovaikuttajien TOP 100 -listalle sijalle 88.
Elon isoisä Ari Elo on turkulainen teollisuusneuvos.
Vega (Street Fighter)
Vega on Akira Yasudan luoma Capcomin videopelihahmo Street Fighter -pelisarjassa. Se teki ensiesiintymisensä Street Fighter II:ssa vuonna 1991. Sarjan kotimaassa Japanissa hahmo tunnetaan nimellä Balrog.
Juha Hiitelä
Juha Hiitelä (s. 1983 Tampere) on suomalainen toimittaja. Hän työskentelee Ilta-Sanomissa uutispäällikkönä. Aiemmin hän oli Ilta-Sanomien urheilutoimituksen uutispäällikkö ja sitä ennen lehden jääkiekkotoimittaja. Vuosina 2011–2015 hän oli Ilta-Sanomien ja Urheilusanomien NHL-kirjeenvaihtaja Kanadassa. Hiitelä on toiminut aikaisemmin Jatkoaika.comin päätoimittajana. Hänellä oli usean vuoden ajan jääkiekkoaiheinen radio-ohjelma, joka kuului Radio 957:ssa, Radio Jyväskylässä ja Radio Megassa. Lisäksi hänen artikkeleitaan on julkaistu mm. Jääkiekkolehdessä.
Vega (Street Fighter)
Vega oli arvostettu vuonna 2008 sijalle kymmenen IGN-sivuston laatimalle "25 parasta Street Fighter -hahmoa" -listalle.
Juha Hiitelä
Juha Hiitelän isä on SM-liigaseura Ilveksen entinen urheilutoimenjohtaja ja päävalmentaja Seppo Hiitelä.
Vega (Street Fighter)
Elämäkerta
Vega syntyi 27. tammikuuta 1967 Kataloniassa, Espanjassa aatelisperheeseen. Nuorena hän alkoi harjoitella Savatea ja Täysi-ikäisenä hän opetteli härkätaistelua, joka kuului aatelisten perinteisiin. Sittemmin Vega muutti Japaniin, jossa hän opetteli ninjutsua. Palattuaan kotimaahansa Vega liittyi salaiseen häkkitaistelupiiriin, jossa hän käytti hyväkseen oppimiansa taitoja yhdistämällä härkätaistelun ninjutsun kanssa. Vegasta tuli samalla hyvin nopeasti turnauksen parhaimpia tappelijoita. Sittemmin Vegan elämään iski tragedia, kun hän oli katsomassa äitinsä kuolemaa isänsä tappaessa hänet. Murha oli isän mukaan rangaistus epäkunnioituksesta isää kohtaan. Tämä sekoitti Vegan mielen ja hän ryhtyi elämään kaksoiselämää: päivisin sulavakäytöksisenä aatelisena ja öisin narsistisena tappajana, joka silppusi rumia ihmisiä käteen kiinnitetyillä pitkillä kolmiteräisillä terillä. Ensimmäiseksi uhriksi joutui hänen isänsä.
Vegan julma taistelutaito ja säälimätön luonne vaikuttivat Shadaloo rikospomo M. Bisonin niin suuresti, että hän tuli henkilökohtaisesti tarjoamaan töitä Shadaloo organisaatioon. Vega hyväksyi tarjouksen parantaakseen esteettistä ymmärrystään. Liityttyään Shadaloohon hänestä tuli yksi M. Bisonin kolmesta henkilökohtaisesta henkivartijasta. Vega oli samalla myös organisaation salamurhaoperaatioiden valvojana. Hän kuitenkin epäonnistui suojelemaan Bisonin salaista "Psycho Drive" -projektia.
Vega palasi pitkän hiljaiselon jälkeen takaisin uudelleen Shadaloon palkkalistoille salamurhaajaksi. Hän on muun muassa hyökännyt Sethin SIN -organisaatioon varastaakseen arvokasta tietoa heidän uudesta projektista. Vega yritti samalla myös tappaa Chun-Lin.
Elokuvat
Vega esiintyi ensi kerran valkokankaalla vuonna 1994 elokuvassa Street Fighter, jossa hahmo työskenteli Shadaloo Tongissa Sagatin alaisena. Vegalla oli elokuvassa hyvin pieni rooli, tapellen vasta lopussa Ryuta vastaan. Hahmoa näytteli Jay Tavare.
Vuonna 2009 Chun-Lihin perustuvassa elokuvassa Street Fighter: The Legend of Chun-Li Vega toimi tällä kertaa alkuperäisen tarinansa mukaan Bisonin alaisena. Poikkeuksellisesti Vegan syy pitää naamiota oli elokuvan mukaan peittää rumaa naamaansa, kun taas alun perin idea oli suojella kauniita kasvojaan. Hahmoa näytteli Black Eyed Peasista tuttu muusikko Taboo.
Janne Virkkunen
Janne Virkkunen (s. 8. joulukuuta 1948 Helsinki) on suomalainen toimittaja, joka toimi Helsingin Sanomien vastaavana päätoimittajana vuosina 1991–2010.
Ura
Virkkunen kirjoitti ylioppilaaksi 1967 ja valmistui Sanoma oy:n toimittajakoulusta 1972. Hän aloitti toimittajanuransa Helsingin Sanomien kotimaanosastossa 1972 ja siirtyi politiikantoimitukseen 1973. Varaesimiehenä Virkkunen työskenteli 1977–1984, toimituspäällikkönä 1985–1989, päätoimittajana 1989–1990 ja sitten pitkään lehden vastaavana päätoimittajana.
1980-luvun alussa Virkkunen oli mukana kirjoittamassa poliittista paljastuskirjaa Tamminiemen pesänjakajat (1981). Osallistumisesta kirjan kirjoittamiseen hän sai Helsingin Sanomien silloiselta päätoimittajalta Heikki Tikkaselta vakavan varoituksen. Virkkunen toimi Helsingin Sanomien päätoimittajana vuodesta 1991 huhtikuuhun 2010, jolloin hänet korvasi vastaavana päätoimittajana Mikael Pentikäinen. Virkkunen jäi eläkkeelle Helsingin Sanomista saman vuoden lopussa.
Janne Virkkunen sai vuonna 2010 Suomen Kuvalehden tunnustuspalkinnon ”pitkäaikaisesta ja tinkimättömästä sananvapauden puolustamisesta”.
Virkkunen on toiminut Poliittiset toimittajat ry:n puheenjohtajana vuosina 1981–1983, Kansainvälisen lehdistöinstituutin (IPI) puheenjohtajana vuosina 2008–2010 ja Historioitsijat ilman rajoja ry:n hallituksen varapuheenjohtajana vuodesta 2016.
Perhe
Virkkunen on Jean Sibeliuksen tyttären Ruth Snellmanin ja näyttelijä Jussi Snellmanin pojan Erkki Virkkusen poika. Kansan Uutisten päätoimittaja Jussi Virkkunen on Janne Virkkusen poika.
Irvistys
thumb|Kameralle irvistävä mies. Irvistys tarkoittaa kasvojen vääristämistä johonkin epämääräiseen ilmeeseen. Tyypilliseen irvistykseen saattaa liittyä esimerkiksi alaleuan liikuttaminen ääriasentoon tai ylähuulen peittäminen alahuulella.
Rub’ al-Khali
Rub’ al-Khali ( eli Tyhjä neljännes) on suuri hiekka-aavikko Arabian niemimaalla. Se sijaitsee pääosin Saudi-Arabiassa, mutta ulottuu myös Jemeniin, Omaniin ja Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin. Se on kuivuutensa ja kuumuutensa takia ihmisille äärimmäisen epäystävällinen paikka jopa aavikoksikin. Siellä on rautayhdisteiden ruosteenpunaiseksi värjäämää kvartsipitoista hiekkaa valtavina harjanteina, dyyneinä. Aavikko on 650 kilometriä leveä ja 1 200 kilometriä pitkä ja noin 650 000 neliökilometrin laajuinen.
Rub’ al-Khalissa on jopa yli 330 m korkeita dyynejä. Kaakossa on suolasoita ja kuivuneita suolajärviä. Rub’ al-Khalin luoteisosassa alavammalla alueella on joitain vesikuoppia. Idässä on Omanin alueella Umm al-Samimin juoksuhiekka-alue, jonka lähellä on suolasoita. Al-Samim tunnetaankin paikallisten keskuudessa "myrkkyjen tai vaikeuksien äitinä". Rub’ al-Khali on täysin asumaton ja paljolti tutkimaton, mutta se näkyy satelliittikuvassa selvästi ympäristöstään erottuvana alueena. Ensimmäiset länsimaiset tutkimusmatkailijat Bertram Thomas ja St. John Philby matkasivat Rub’ al-Khalin aavikolla vuosina 1931–1932 ja nykyään aavikolle tehdään GPS:n opastuksen avulla turistimatkoja.
Maantiede
Rub’ al-Khali on noin 650 000 neliökilometrin laajuinen alue, ja sen leveys on noin 650 kilometriä ja pituus 1 200 kilometriä. Noin 80 prosenttia aavikosta sijaitsee Saudi-Arabiassa, jonka alasta se käsittää noin neljänneksen. Rub’ al-Khalin itäiset osat ulottuvat Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin, eteläiset osat Omaniin ja lounaiset osat Jemeniin. Aavikko nousee länsiosissaan yli 600 metriin, kun idässä korkeus laskee alle 200 metriin. Itäosissa on lisäksi hiekka-aavikon lisäksi muun muassa suolapannuja.
Rub’ al-Khali voidaan dyynityyppiensä perusteella jakaa viiteen alueeseen. Aavikon koillisosissa on erityisesti barkaanidyynejä, jotka voivat kohota jopa 150–200 metriä korkeiksi. Niiden välissä on usein kosteita suolapannuja. Tähtidyynejä on varsinkin Rub’ al-Khali eteläisissä ja itäisissä osissa. Keskiosissa on kupolidyynejä, joista tunnetuimmat ovat Al Hibakin, Al Hawayahin ja Al Gama’eerin hiekkakukkulat. Rub’ al-Khalin läntisillä alueilla on paljon pitkiä, rinnakkaisia käärmedyynejä. Lisäksi aavikolla on myös hiekkakenttiä.
Rub’ al-Khalia ympäröi enimmäkseen kivikkoaavikko. Arabian pohjoisosissa on myös suuri Nafudin (Nefudin) autiomaa. Rub’ al-Khalia ja Nafudia yhdistää pitkä ja kapeahko al-Dahnan ("Pikku-Nafud") autiomaa, joka on ympäristöään alempana oleva hiekan täyttämä allas. Rub’ al-Khali rajoittuu pohjoisessa Najdin ylänköön ja etelässä Hadramautin vuoristoihin ja kukkuloihin, sekä lännessä Asirin vuoriin. Idässä on kiviaavikkoa ja kuivasavannin niukkaa kasvillisuutta. Reunoilla olevilla puoliaavikoilla kasvaa marunaa, saksaulia, tamariskia ja akaasiaa.