cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
IdeaStructura
Projekteja
IdeaStructura toimii rakennesuunnittelijana myös Helsingin Johanneksenkirkon peruskorjaushankkeessa. Johanneksenkirkko on valmistunut vuonna 1891. Kirkon remontissa korjataan muun muassa kirkon rapautuneet punatiiliseinät, portaiden ja luiskien takorauta- ja teräskaiteet sekä graniittisaumat.
IdeaStructuran asiantuntijat osallistuivat 200-vuotiaan Työ- ja elinkeinoministeriön sisäilmaremontin suunnitteluun.
IdeaStructura tekee myös kansainvälistä yhteistyötä: mallintamista tehdään yhdessä saksalaisen ALLPLAN:in kanssa.
Lahden kaupungintalo peruskorjataan ja uudistetaan. Hankkeen on arvioitu olevan valmis keväällä 2023. IdeaStructura toimii hankkeessa rakennesuunnittelijana. Vuonna 1912 valmistunut rakennus on Eliel Saarisen suunnittelema.
Tunnustuksia
IdeaStructura toimi rakennesuunnittelijana kansalliskirjaston peruskorjaushankkeessa, joka valittiin Vuoden työmaaksi 2014 ja joka sai vuonna 2018 EU:n ja Europa Nostra n erityismaininnan. Uusi tekniikka sijoitettiin vanhaan rakennukseen niin, että sen ulkoasu säilyi.
IdeaStructura voitti Julkisivuremontti 2019 -kilpailun. Remontissa vanhat betonikaiteiset parvekkeet purettiin ja sisäpihan puolelle rakennettiin uudet teräsrakenteiset ulokeparvekkeet.
Aiheesta muualla
Pitäisikö asunto-osakeyhtiöiden ottaa yrityksistä mallia?, kysytään IdeaStructurassa. Artikkeli taloyhtiöiden johtamisesta.
IdeaStructurassa asiakasymmärrystä ja -kokemusta kehitetään omien tunteiden ymmärtämisen ja oman käytöksen muuttamisen kautta. IdeaStructurassa itsensä tuntemista pohditaan työpajoissa.
KDM Glenten (P557)
Valmistus
Alus tilattiin Aalborgin telakalta. Alus laskettiin vesille 1992 ja valmistui 29. huhtikuuta 1993.
NRP Montego
Alus myytiin 2014 Portugalille yhdellä miljoonalla eurolla. Alus liitettiin modernisoinnin jälkeen Portugalin laivastoon Tejo-luokan aluksena nimellä NRP Montego (P592).
KDM Gribben (P558)
KDM Gribben (runkonumero P558) oli Tanskan laivaston Flyvefisken-luokan vartiolaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Aalborgin telakalta. Alus laskettiin vesille 1992 ja valmistui 1. heinäkuuta 1993.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 7. lokakuuta 2010 ja se myytiin Portugalille 2014. Portugali käyttää alusta Tejo-luokan alusten varaosina.
Viialan kartano
Viialan kartano on kantatila, ja se on ollut ratsutila. Kartanon oikeudet tila on saanut vuonna 1610. 1800-luvulla sillä on ollut 11 torppaa.
Päärakennus
Viialan kartanon päärakennuksen iästä ei ole täyttä varmuutta. Nykyiset piirteensä se sai vuonna 1927. Tällöin rakennettiin suuri avokuisti, jota kannattaa neljä doorilaista pylvästä.
Muita rakennuksia
Kartanon entinen päärakennus on rakennettu 1804 ja sitä on jatkettu myöhemmin. Saunarakennus on vuodelta 1947. Talli on vuodelta 1910.
Lähteet
61.20861°N, 23.77528°W
Manojoen unioni
Manojoen unioni on Sierra Leonen ja Liberian vuonna 1973 perustama valtioiden välinen liitto, jonka tarkoituksena on kehittää jäsenvaltioiden taloutta ja järjestää yhteisiä kehityshankkeita. Sierra Leonen ja Liberian lisäksi liittoon kuuluvat Guinea ja Norsunluurannikko.
Historia
Sierra Leone ja Liberia tekivät 3. lokakuuta 1973 Manojoen julistuksen tulliliiton perustamiseksi ja taloudellisen yhteistyön vahvistamiseksi. Julistuksen allekirjoittivat Sierra Leonen presidentti Siaka Stevens ja Liberian presidentti William Tolbert. Guinea liittyi unioniin 1980 ja Norsunluurannikko 2008. Unionin alkuperäisenä tarkoituksena on edistää taloutta ja alueellista yhtenäisyyttä.
Unioni toimi tehokkaasti sen alkuvuosina. Se toteutti monia yhteisiä projekteja ja perusti Manojoen metsätieteellisen instituutin ja Manojoen tietoliikenne- ja posti-instituutin. Se otti lokakuussa 1977 käyttöönsä ulkoisen tariffin ja vapautti vuonna 1981 sisäisen kaupan.
Unioni ajautui 1980-luvun puolivälissä vaikeuksiin, kun nopeasti kasvanut henkilökunta söi ison osan budjetista eivätkä jäsenvaltiot pystyneet maksamaan jäsenmaksujaan. Liberian ja Sierra Leone sisällissodat sekä jäsenvaltioiden taloudelliset vaikeudet rampauttivat unionin. Sen toiminta jäädytettiin 1991 ja seuraava kokous järjestettiin vasta 1994, jolloin käsiteltiin lähinnä turvallisuusasioita.
Jäsenvaltiot tapasivat vuonna 2000 Monroviassa aloittaakseen uudelleen unionin toiminnan. Ne lupasivat järjestää Freetowniin unionin sihteeristölle pienen henkilökunnan. Unionin toiminta laajeni edelleen vuonna 2008, kun Norsunluurannikko liittyi siihen ja jäsenvaltiot lupasivat palauttaa täysimittaisen toiminnan.
Manojoen unionin pääsihteerit
Lähde:
Terra Australis
thumb|350px|right|Terra Australis on tämän vuonna 1570 tehdyn kartan alaosassa oleva suuri manner. thumb|300px|right|Terre Australle kartassa vuodelta 1583. thumb|300px|right|Mercatorin maailmankartta (1587), jossa Terra Australis peittää suuren osan eteläistä pallonpuoliskoa.
Miika Lammi
Motocross
Lammi aloitti motocrossin 3-vuotiaana, ja aktiivisen kilpailun 6-vuotiaana. Vuonna 2017 Lammi edusti Suomea junior MM kisoissa luokassa 85cc. Samana vuonna Lammi sijoittui Sm mx C/A luokassa sijalle 4. Lammi ajoi 2018 125cc puörällä mx J luokassa sijalle 5. 2018 Lammi ajoi myös Sm mx2 luokassa parhaan eräsijoituksen, kun hän sijoittui kotikisoissa sijalle 9. 2021 Lammi ajoi parasta vauhtiansa luokassa sm mx2 luokassa kaksitahtisella 250cc pyörällä ja parhaan eräsijoitukset olivat top 5. Kauteen sattui kuitenkin paljon kaatumisia ja teknisiä ongelmia.
Terra Australis
Terra Australis (latinaa, eteläinen maa) eli Terra Australis Incognita (tuntematon eteläinen maa) oli eteläisellä pallonpuoliskolla sijainneeksi oletettu laaja manner. Manner esiintyi yleisesti eurooppalaisissa maailmankartoissa 1400-luvulta 1700-luvulle saakka. Siitä käytettiin joskus myös nimitystä Magallanica tai Magellanica (Magellanin eli Fernão de Magalhãesin mukaan), La Australia del Espritu Santo (Pyhän Hengen eteläinen maa) tai La grande isle de Java (Jaavan suuri saari).
Miika Lammi
Snowcross
Lammi aloitti snowcross kilpauransa 2016 jolloin sijottui luokassa 11-14 sijalle 4. ( LYNX 550 rave) 2017 Lammi oli luokassa 11-14 sijalla 3. (LYNX 550 rave) 2018 Lammi voitti Suomenmestaruus kultaa luokassa 14-16 (POLARIS 600R) 2019 Lammi otti pronssi mitalin luokassa Sm 14-16      (POLARIS 600R) 2020 Lammi keskittyi täysin snowcroissiin ja voitti suomenmestaruuden luokassa PRO LITE (LYNX 600RS) 2021 Lammi kirjoitti sopimuksen MARINE.fi kanssa ja keskittyy snowcrossiin ammattitasolla ja oli PRO luokan debyytti kaudella SM sarjan 4. sijalla. ja Bothniacup pronssia PRO luokassa.
Terra Australis
Alkuperä
Aristoteles väitti tiettävästi ensimmäisenä, että eteläisellä pallonpuoliskolla on suuri tuntematon manner. Myöhemmin hänen teoriansa omaksui Ptolemaios, joka oletti, että eteläisellä ja pohjoisella pallonpuoliskolla on oltava suunnilleen yhtä paljon maata. Hänen käsityksensä mukaan Intian valtameri rajoittui etelässä maahan. Hänen kartoissaan, jotka renessanssiaikana tulivat hyvin tunnetuiksi, ei etelässä ollut erillistä mannerta, mutta Afrikan ja Aasian välillä oli maayhteys myös Intian valtameren eteläpuolitse niin, että Intian valtameri oli kokonaan mannerten ympäröimä. Pidettiin myös mahdollisena, että tämä manner ulottuisi etelänavalle saakka.
Tutkimusmatkoja eteläiselle pallonpuoliskolle
Vasco da Gama purjehti vuonna 1498 Portugalista Afrikan ympäri Intiaan ja todisti samalla, ettei oletettua eteläistä maayhteyttä ollut. Vähän myöhemmin Intian valtameren todettiin olevan salmiyhteydessä Indonesian saarten välitse myös Tyynenmeren kanssa. Tämä pienensi oleellisesti sitä aluetta, missä tuntematon manner saattaisi olla, mutta monet kartantekijät omaksuivat silti Aristoteleen käsityksen sen olemassaolosta. Esimerkiksi Gerhardus Mercator 1500-luvulla ja Alexander Dalymple vielä vuonna 1767 väittivät, että tasapainon vuoksi eteläisellä pallonpuoliskolla oli oltava yhtä paljon manneralueita kuin pohjoisellakin.
Useita eteläiseltä pallonpuoliskolta löydettyjä alueita pidettiin aluksi osana laajasta eteläisestä mantereesta. Esimerkiksi sen jälkeen kun Fernão de Magalhães oli purjehtinut Atlantilta Tyynellemerelle Magalhãesinsalmen kautta, tämän salmen eteläpuolella sijainnutta Tulimaata pidettiin mantereen osana. Myös Australiaa ja Uutta-Seelantia pidettiin niiden löytämisen jälkeen laajan eteläisen mantereen osina. Dieppen kartoissa 1500-luvun puolivälissä eteläinen manner ulottui lähelle Itä-Intian saaria. Orteliuksen kartoissa vuodelta 1570 manner ulottui Tyynenmeren alueella Kauriin kääntöpiirin pohjoispuolelle. Ajan kartoissa manner oli usein kuvattu hyvinkin yksityiskohtaisesti, mutta täysin mielikuvitukseen perustuen.
Monet normandialaiset ja bretagnelaiset kauppiaat ja merenkulkijat olivat hyvin kiinnostuneita mahdollisesta Terra Australiksesta. Vuosina 1566 ja 1570 Francisque ja André d'Albaigne esittivät Ranskan amiraali Gaspard de Colignylle suunnitelman mantereen etsimiseksi. Vaikka amiraali suhtautui hankkeeseen myönteisesti, suunnitelma jäi toteuttamatta, sillä hän sai surmansa pärttylinyön verilöylyssä 1572
Juan Fernandez, joka purjehti Chilen rannikolla vuonna 1576, väitti löytäneensä eteläisen mantereen. Sen jälkeen kun Espanjan kruunun alaisuudessa toiminut merenkulkija Luis Váez de Torres oli todennut, että Uusi-Guinea rajoittuu etelässä merialueeseen eli Torresinsalmeen, portugalilainen Pedro Fernandes de Queirós purjehti alueelle vuonna 1606 ja löysi Uuden-Guinean eteläpuolelta laajan maa-alueen, jolle hän antoi nimen La Australia del Espiritu Santo. Tämän vuoksi hän ilmoitti Espanjan kuninkaalle löytäneensä Terra Australis incognitan. Isaac ja Jacob Le Maire perustivat vuonna 1615 Australische Compagnien käymään kauppaa tämän uuden mantereen kanssa, josta he käyttivät nimeä Australia.
Oletettu manner hupenee
Toisella tutkimusretkellään vuosina 1771–1772 James Cook purjehti vielä etelämmäksi ylittäen eteläisen napapiirinkin. Tämä osoitti, että mikäli eteläinen manner ylipäänsä oli olemassa, sen täytyi rajoittua kylmiin napa-alueisiin. Toisin kuin oli aikaisemmin otaksuttu, se ei voinut ulottua lauhkealle vyöhykkeelle.
Etelämanner
Vaikka Terra Australista oletetun laajuisena ei ole olemassa, eteläisillä napaseuduilla on kuitenkin Etelämanner. Sen löysi ensimmäisenä venäläinen tutkimusmatkailija Fabian Gottlieb von Bellingshausen 27. tammikuuta 1820.
Markku Sääksjärvi
Markku Ville Tapio Sääksjärvi (2. marraskuuta 1942 Kouvola – 31. maaliskuuta 2014 Espoo) oli Helsingin kauppakorkeakoulun tietojärjestelmätieteen professori.
Henkilötiedot
Sääksjärven vanhemmat olivat toimitusjohtaja Pentti Sääksjärvi ja lehtori Eeva Portano. Hän valmistui ylioppilaaksi Kouvolan lyseosta 1961, Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi vuonna 1967, tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1971 ja tekniikan tohtoriksi 1976.
Sääksjärvi oli reservin luutnantti.
Ura
Sääksjärvi toimi Valmet Oy:n Rautpohjan tehtaan ATK-ryhmän johtajana 1967–1968, Tietotehdas Oy:n osastopäällikkönä vuodesta 1969 vuoteen 1975 ja Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa vt. apulaisprofessorina 1976–1977 ja sen jälkeen siellä dosenttina. Teknillisen korkeakoulun dosentuuri hänellä oli 1977–1983. Vuodesta 1980 vuoteen 1983 hän oli Helsingin kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen vt. apulaisprofessori ja sitten korkeakoulun ensimmäinen tietojärjestelmätieteen professori, aina eläkkeelle jäämiseensä saakka eli vuoteen 2006. Korkeakoulun vararehtorina hän toimi 1985–1987.
Sääksjärvellä oli useita luottamustehtäviä eri järjestöissä ja toimikunnissa, muun muassa korkeakoulujen tiede- ja tutkimuspoliittisen säätiön hallituksen jäsenyys, MTV Oy:n ohjelma-asian neuvottelukunnan jäsenyys sekä oman alansa kansainvälisten konferenssien ohjelmatoimikuntien jäsenyydet.
Sääksjärvi julkaisi yli 150 tieteellistä ja ammatillista julkaisua tietojärjestelmätieteen ja tietotekniikan alalta. Hänen tutkimuksensa liittyivät muun muassa organisaatioiden tietojärjestelmien tehokkuuteen ja ns. tuoterunkoihin tietojärjestelmien ja ohjelmistoliiketoiminnan perustana. Hänen jäähyväisluentonsa aiheena 30-vuotisen tutkijanuran jälkeen oli ”Informaatioteknologian suurten murrosten vaikutukset yrityksen IT:n johtamiseen”.
Muita saavutuksia
Sääksjärvi voitti kolmetoista Suomen-mestaruutta tenniksen seniorisarjoissa.
Mukkulan kirjasto
Mukkulan kirjasto on Lahden Mukkulan kaupunginosassa toimiva yleinen kirjasto. Vuonna 1972 perustettu kirjasto sijaitsi aluksi Huvilakatu 4:ssä. Nykyisissä tiloissaan Mukkulan yläasteen rakennuksen pohjoispäädyssä kirjasto on toiminut vuodesta 2008 lähtien.
Mukkulan kirjasto on Lahden kaupunginkirjaston lähikirjasto ja osa Päijät-Hämeen kirjastojen seudullista kirjastokimppaa eli Lastu-kirjastoja.
Unnur Brá Konráðsdóttir
thumb|upright|Unnur Brá Konráðsdóttir (2016). Unnur Brá Konráðsdóttir (s. 6. huhtikuuta 1974 Reykjavík) on islantilainen poliitikko, joka toimi Islannin parlamentin eli Alltingin puhemiehenä 24. tammikuuta 2017 – 28. lokakuuta 2017.
H’K Sokil Kiova
H’K Sokil Kiova on Ukrainan pääkaupungissa Kiovassa pelaava jääkiekkoseura.
Unnur Brá Konráðsdóttir
Unnur suoritti ylioppilastutkinnon 1994. Hän suoritti Islannin yliopistossa oikeustieteellisen tutkinnon vuonna 2000.
Unnur oli parlamentin jäsen vuosina 2009–2017 eteläisestä vaalipiiristä. Hän edusti parlamentissa Itsenäisyyspuoluetta (Sjálfstæðisflokkurinn). Hän ei onnistunut uusimaan kansanedustajan paikkaansa syksyllä 2017.
H’K Sokil Kiova
Historia
Neuvostoaikana Sokil pelasi vuodet 1963-1965 ja 1971-1978 Pervaja Ligassa ja vuodet 1965-1970 ja 1978-1991 Neuvostoliiton mestaruussarjassa.
Neuvostoliiton kaaduttua Sokil osallistui Kansainväliseen liigaan. Samalla Sokol pelasi myös vastaperustetussa Ukrainan pääsarjassa. Venäjän kansallistettua jääkiekkosarjansa 1996 keskittyi Sokol ainoastaan Ukrainan sarjaan.
B.G. Knocc Out
B.G. Knocc Out (oik. Arlandis Hinton, myöhemmin Al Hassan Naqiyy, s. 23. tammikuuta 1975 Compton, Kalifornia) on yhdysvaltalainen gangsta rap -artisti, joka tunnetaan parhaiten yhteistyöstään Eazy-E:n kanssa vuonna 1993 kappaleella "Real Muthaphuckkin G's". Hän on rap-artisti Drestan pikkuveli.
H’K Sokil Kiova
Historia
Vuodesta 2004 eteenpäin Sokil on pelasi enimmäkseen naapurimaan Valko-Venäjän Ekstraligassa. Poikkuksia olivat kaudet 2007–2008 ja 2008–2009, jolloin joukkue pelasi ainoana ukrainalaisena seurana Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa. Sokilin kakkosjoukkue Sokil-2 pelasi samaan aikaan Ukrainan pääsarjassa.
B.G. Knocc Out
Elämäkerta
Hinton syntyi Kalifornian Comptonissa vuonna 1975. Hän on perimältään osittain afroamerikkalainen ja osittain intiaani, ja hänellä on myös saksalaisia sukujuuria isoisoisältään. Hinton varttui Comptonissa ja Wattsissa Los Angelesissa. Hän liittyi nuorena puoliveljensä Drestan kanssa paikalliseen Nutty Blocc Compton Crips -katujengiin. Veljekset olivat saaneet mainetta raptaidoistaan ja vuonna 1992 rap-artisti Eazy-E halusi alkaa työskentelemään heidän kanssaan kuultuaan heistä. He tekivät yhdessä kappaleen "Real Muthaphuckkin G's", josta alkoi Hintonin läheinen ystävyyssuhde ja yhteistyö Eazy-E:n kanssa.
H’K Sokil Kiova
Historia
Sokil voitti myös ensimmäisen Tampere Cupin vuonna 1989.
Antti Alanen
Antti Arvi Tapani Alanen (s. 10. huhtikuuta 1955 Helsinki) on suomalainen elokuva-ammattilainen. Hän työskenteli Suomen elokuva-arkiston eli nykyisen Kansallisen audiovisuaalisen instituutin esitystoiminnan ohjelmistonsuunnitteljana vuodesta 1985 huhtikuuhun 2023. Vuosina 2001–2023 hän toimi elokuva-arkistojen kansainvälisen liiton (FIAF) esitystoimintakomissiossa (PACC), myös puheenjohtajana 2006–2011. Hän johti Valtion elokuvatarkastamoa vuosina 1996–1998. Vuodesta 2019 hän on ollut Suomen elokuvasäätiön hallituksen jäsen.
Alanen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1973 ja yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi vuonna 1979 Tampereen yliopistosta. Hän suoritti jatko-opintoja Freie Universität Berlinissä vuosina 1982–1986 ja Los Angelesissa vuosina 1995–1996.
H’K Sokil Kiova
Historia
Seura on viime aikoina kärsinyt talousvaikeuksista, eikä sen edustusjoukkuetta saatu kasaan kaudelle 2014–2015.
B.G. Knocc Out
Elämäkerta
B.G. Knocc Out julkaisi veljensä Drestan kanssa albumin Real Brothas vuonna 1995. Vuonna 1996 Knocc Out oli mukana DJ Yellan esikoisalbumilla One Mo Nigga Ta Go.
Antti Alanen
Alasen isä oli professori Aulis Alanen.
B.G. Knocc Out
Elämäkerta
Hinton tuomittiin vuonna 1998 jengimurhan yrityksestä kymmeneksi vuodeksi vankilaan. Vankilassa ollessaan hän kääntyi muslimiksi. Myöhemmin hän vaihtoi nimensä Al Hasan Naqiyyksi. Hän vapautui vuonna 2006 ja alkoi työstämään uusia kappaleita. Vuonna 2007 hän joutui uudestaan vankilaan ja vapautui vuonna 2008.
Pidettyään taukoa musiikista B.G. Knocc Out on julkaissut sooloalbumeita, mm. Eazy-E's Protege vuonna 2011.
Asturia
Asturian ruhtinaskunta (, asturiaksi Principáu d'Asturies) on itsehallinnollinen maakunta Espanjassa. Se sijaitsee maan pohjoisrannikolla, Biskajanlahden rannalla. Lännessä sen rajanaapurina on Galician itsehallintoalueen Lugon maakunta, etelässä Kastilia ja Leónin Leónin maakunta ja idässä Cantabria.
Muita kaupunkeja ovat Cangas de Onís, Cangas del Narcea, Grado, Langreo, Mieres, Villaviciosa ja Llanes.
Varhaiskeskiajalla Asturia oli ainoa kristitty valtakunta Iberian niemimaalla. Tästä syystä Espanjan kruununperijä nimitetään Asturian ruhtinaaksi.
Asturian kuningaskunta
Asturian kuningaskunta oli ensimmäinen kristitty valtakunta Iberian niemimaalla sen jälkeen kun islaminuskoiset maurit valloittivat sen 711. Kuningaskunnan perusti visigoottiylimys Pelayo, joka kapinoi Asturian maurikuvernööriä vastaan 718. Tämän jälkeen hän voitti maurit Covadongan taistelussa kesällä 722 (eri lähteissä 718–722). Jossain vaiheessa hänet valittiin pienen valtakuntansa kuninkaaksi Luoteis-Hispaniassa, baskien valtakunnan länsipuolella.
Katso myös: Asturian, Kastilian ja Leónin hallitsijat
Asturian kansannousu
Vuonna 1934 kaivostyöläiset nousivat kapinaan Espanjan toisen tasavallan hallitusta vastaan Asturian kapinassa. Pohjois-Afrikasta lähetettiin kenraali Francisco Francon joukot taltuttamaan liikehdintä. Kovaotteinen kenraali nimitettiin tämän jälkeen armeijan johtoon yleisesikunnan päälliköksi.
Asturian kieli
Asturia on romaaninen kieli, jota puhutaan joissain osissa Asturiaa ja Leónia. Asturiassa se on suojeltu lainsäädännöllä, ja se on valinnainen kieli kouluissa, mutta ei virallinen kieli. Kielen käyttäjien määrä on ollut laskussa ja sen suojelemiseksi on tehty paljon työtä 1980-luvulta alkaen. Asturian lähisukulaisella mirandeesilla on virallinen asema Portugalin Miranda do Dourossa.
Asturian lippu
Kreikkalaiset kirjaimet alfa (Α) ja omega (ω) riippuvat ristin vaakasuorasta osasta. Nämä viittaavat Ilmestyskirjan jakeeseen 1.8: "Minä olen A ja O, alku ja loppu", sanoo Herra Jumala, hän, joka on, joka oli ja joka on tuleva, Kaikkivaltias.
Asturian osat
Asturia jakaantuu kahdeksaan piiriin (espanjaksi comarca(s), asturiaksi cotarru/cotarros).
Talous
Perinteinen elinkeino oli aikoinaan karjan laiduntaminen vuoristoniityillä. Vuorilla on myös rikkaita hiiliesiintymiä, hiilen louhinta ei ole kuitenkaan pystynyt kilpailemaan EU:n ulkopuolisten tuottajien kanssa ja sitä tuetaan tulleilla ja tukiaisilla. Pääasiallinen hiilen tuottaja on valtion omistama Hunosa. Terästeollisuus on myös ollut tärkeää, se on keskittynyt valtion Ensidesa-yrityksen ympärille. Saneeraustoimia on protestoitu lakoilla.
Gastronomia
Paikallinen omenasiideri kaadetaan perinteisesti lasiin korkealta juoman ilmastamiseksi. Asturialaiset juustot, erityisesti Cabrales, ovat myös kuuluisia, eivätkä pelkästään tuoksunsa vuoksi. Cabralesillä on kolmen muun asturialaisen juustolain ohella myös EU:n alkuperäisnimityksen suoja. Lohi nousee Asturian jokiin. Kauden ensimmäinen kala, jonka hinta voi nousta korkeaksikin, on campanu (sanasta campana, kello jota soitetaan saaliin merkiksi).
Claude Anet
thumb|upright|Claude Anet Claude Anet (oik. Jean Schopfer, 1868 Morges – 1931 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija. Hän oli myös merkittävä tennispelaaja. Häneltä on suomennettu romaani Kadonnut kansa (La fin d'un monde, 1925).
Schopfer voitti amatöörien Ranskan avointen kaksinpelikilpailun vuonna 1892.
Suhoi-Gulfstream S-21
pienoiskuva|Suhoin logo pienoiskuva|Gulfstream Aerospacen logo
Suhoi-Gulfstream S-21 oli suunniteltu hanke venäläis-amerikkalaiseksi ääntä nopeammaksi liikelentokoneeksi.
Projektin taustaa
1987 Pariisin ilmailushow'ssa Gulfstreamin toimitusjohtaja CEO Allen Paulsonin ja Suhoin pääsuunnittelija Mikhail Seemonovin välillä oli tärkeä tapaaminen. 1990-luvun alussa Gulfstream Aerospace ja Suhoi aloittivat yhteisyrityksen pienen ääntä nopeamman liikelentokoneen kehittämiseksi, koodinimeltään S-21. Ääntänopeamman lentomatkustamisen kyseenalaisen markkinatilanteen ja tuonaikaisen lentokonetekniikan asettamien rajoituksien vuoksi projekti heikkeni ja viivästykset kasaantuivat.
Projekti jäi lopulta pienoismalliasteelle.
Milena Jesenská
Milena Jesenská (1896–1945) oli tšekkiläinen journalisti, kirjailija ja kääntäjä. Hän oli toinen Franz Kafkan elämän suurista rakkauksista, mutta ei jättänyt aviomiestään Kafkan takia. Jesenskán käännökset Kafkan teoksista olivat ensimmäiset niistä julkaistut käännökset. Kafkan kirjeistä julkaistiin kokoelma Kirjeitä Milenalle.
Jesenská oli naimisissa itseään kymmenen vuotta vanhemman puolanjuutalaisen Ernst Polakin kanssa. Polak oli kääntäjä ja monien kirjailijoiden ystävä, ja esitteli Jesenskan Franz Kafkalle, Franz Werfelille, Max Brodille, Rudolf Fuchsille ja Egon Erwin Kischille. Polak ja Jesenská muuttivat Wieniin vuonna 1918. Avioliitto oli ongelmallinen, Polak uskoi vapaaseen rakkauteen ja piti useita rakastajattaria, Jesenská kaipasi kotiin Prahaan. Jesenská opetti tšekkiä, toimi tšekkiläisen lehden muotitoimittajana ja käänsi kirjoja tšekiksi. Käännettyään Kafkan teoksia hän matkusti tapaamaan tätä tuberkuloosiparantolaan Meraniin. Tapaamisesta alkoi heidän läheinen suhteensa, joka jatkui lähinnä kirjeenvaihdon merkeissä. Vuonna 1922 vakavasti sairas Kafka antoi päiväkirjansa Jesenskán haltuun. Vuonna 1924 Kafka kuoli, Jesenská kirjoitti muistokirjoituksen, erosi vihdoin aviomiehestään ja muutti kotikaupunkiinsa Prahaan.
Jesenská oli toisen kerran naimisissa arkkitehdin kanssa ja sai tyttären. Hän toimitti poliittisia lehtiä. Jesenská liittyi kommunisteihin vuonna 1931 mutta pettyi liikkeeseen 1936 Stalinin puhdistusten aikoihin. Vuonna 1939 Hitler hyökkäsi Tšekkoslovakiaan. Jesenská jatkoi julkaisutoimintaansa, pidätettiin ja vietiin Ravensbrückin keskitysleirille. Siellä hän ystävystyi Margarete Buber-Neumannin kanssa, ja he alkoivat suunnitella Hitlerin ja Stalinin diktatuureja vertailevaa kirjaa. Jesenská kuitenkin kuoli leirillä munuaisvaivoihin ennen kuin kirjasuunnitelmat ehtivät toteutua.
Tonnikalat
Tonnikalat (Thunnini) on makrillien (Scombridae) heimoon kuuluva meressä elävien kalojen tribus. Useimmat niistä kuuluvat aitotonnikalojen (Thunnus) sukuun. Suurin lajeista, varsinainen tonnikala, voi kasvaa yli 4-metriseksi ja painaa lähes 700 kiloa.
Tonnikalat ovat erittäin nopeita uimareita (on mitattu 77 km/h nopeuksia). Useat tonnikalalajit pystyvät ylläpitämään useita asteita korkeampaa ruumiinlämpöä kuin ympäröivän veden lämpötila. Ne voivat kohottaa verensä lämpötilaa meren lämpötilaa korkeammaksi lihastoiminnoilla. Tästä syystä ne voivat elää viileämmissä vesissä ja laajemmilla alueilla. Tonnikalojen lihan väri poikkeaa kalojen yleisestä lihan väristä valkoisesta, väri vaihtelee vaaleanpunaisesta tummanpunaiseen. Tonnikalojen lihaskudos sisältää normaalia suurempia määriä happea sitovia myoglobiini-molekyylejä.
Tonnikalojen kaupallinen merkitys on suuri. Eräitä tonnikalalajeja kuten varsinaista tonnikalaa, sinievätonnikalaa ja isosilmätonnikalaa kalastetaan liikaa. Kalastus on vähentänyt dramaattisesti tonnikalakantoja Atlantilla, Tyynellä valtamerellä ja Välimerellä. Eräät muut tonnikalalajit eivät sen sijaan ole välittömässä vaarassa.
Markkinoille on tulossa enenevässä määrin tonnikalaa, jota on kasvatettu verkkoaltaissa. Tonnikalafarmeilla kasvatetaan varsinaista tonnikalaa (Thunnus thynnus) Välimeren alueella, Pohjois-Amerikassa ja Japanissa sekä sinievätonnikalaa (Thunnus maccoyii) Australiassa.
Tonnikalat ovat luonnon ravintoketjussa korkealla tasolla ja niiden elimistöön kertyy sen takia ympäristömyrkkyjä kuten raskasmetalleja. Elohopean pitoisuudet voivat joillakin lajeilla kasvaa varsin suuriksi, kuten varsinaisella tonnikalalla ja valkotonnikalalla. Tämän takia Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto FDA antoi vuonna 2004 ohjeet raskaana olevien ja imettävien naisten ja pikkulasten tonnikalan käytön rajoittamiseksi. Suurin osa purkitetusta tonnikalasta on kuitenkin boniittia, jonka elohopeapitoisuus on pieni.
Käyttö
Suomessa käytettävä tonnikala on yleensä boniittia ja sitä saa esimerkiksi purkitettuna öljyyn, veteen tai johonkin mausteliemeen säilöttynä. Tonnikalaa käytetään esimerkiksi pizzoissa, salaateissa ja pastan kanssa sekä sushissa. Tonnikalaa saa joistain isommista elintarvikeliikkeistä pakasteena ja myös tuoreena kalatiskiltä.
Tonnikalalajit
thumb|[[Isosilmätonnikala (Thunnus obesus)]] thumb|[[Tonnikala (Thunnus thynnus)]]
Suku Thunnus (aitotonnikalat):
Vicente Fox
Vicente Fox Quesada (s. 2. heinäkuuta 1942) on meksikolainen poliitikko, joka oli maan presidenttinä vuosina 2000–2006. Hänet valittiin vuoden 2000 vaalissa oppositiopuolueen ehdokkaana. Hänen kautensa päättyi 2006, eikä Meksikon perustuslain mukaan uudelleenvalinta ollut mahdollista. Fox oli ensimmäinen opposition presidentti sitten vuoden 1910 Francisco Maderon. Hän seurasi virassa Ernesto Zedilloa.
Fox syntyi pääkaupungissa Méxicossa rikkaaseen espanjalais-irlantilaisjuuriseen perheeseen. Hän opiskeli Universidad Iberoamericanassa ja suoritti joitain taloustieteenkursseja Harvardin luennoitsijoiden johdolla, muttei suorittanut tutkintoa. Fox aloitti työuransa The Coca-Cola Companylla tavarantoimitusten valvojana ja ajamalla jakelurekkaa. Viimein hänestä tuli Meksikon ja koko latinalaisen Amerikan toimintojen johtaja.
Fox liittyi konservatiiviseen Partido Acción Nacional -puolueeseen (PAN) 1980-luvulla vuoden 1988 presidenttiehdokkaan Manuel Clouthierin kutsusta. 1988 Fox valittiin kongressin alahuoneeseen (Cámara de Diputados) Guanajuaton osavaltion Leónista. Hän oli ehdokkaana osavaltion kuvernööriksi 1991. Vaikka Partido Revolucionario Institucionalin Ramón Aguirre Velázquez julistettiin kiistanalaisten vaalien voittajaksi, kuvernööriksi tuli kuitenkin PANin Carlos Medina Plascencia erinäisten sopimusten jälkeen. Tällöin Fox jätti protestina politiikan väliaikaisesti presidentti Carlos Salinasin kauden loppuun asti.
Salinasin kauden lopussa Meksikon perustuslain 82. pykälää muutettiin siten että ei-meksikolaissyntyisten vanhempien meksikolaissyntyinen lapsi voidaan valita presidentiksi. Fox, jonka äiti on espanjalainen pääsisi nyt presidenttiehdokkaaksi.
Vuonna 1995 Fox valittiin suurella enemmistöllä osavaltionsa kuvernööriksi. Vuonna 1997, kolme vuotta ennen vaaleja, hän julisti hakevansa puolueensa presidenttiehdokkuutta. Tällöin hän oli lähes tuntematon ja häntä pidettiin liian kokemattomana virkaan. Fox sai mainetta rehellisenä ja kokeneena yrittäjänä, enemmän kansalaisena kuin poliitikkona. Hänet valittiin ilman vastaehdokkaita puolueen presidenttiehdokkaaksi 2000.
Presidenttikausi
Aggressiivisen loanheittokampanjan jälkeen Fox voitti vaalit syntymäpäivänään 2. heinäkuuta 2000 43 % äänistä voittaen PRI:n Francisco Labastidan. Hän astui virkaansa joulukuussa.
Foxilla oli nyt vähemmistö takanaan kongressissa ja enemmistö koostui puolueista joita hän oli syyttänyt tehottomuudesta ja korruptiosta. Foxin lupaus selvittää zapatistisissiongelma "15 minuutissa" ja lupaus 7 % talouskasvusta jäivät lunastamatta. Fox lupasi myös jokaiselle meksikolaiselle työtä Meksikossa.
Hänen kannatuksensa säilyi korkeana ensimmäisen vuoden ajan, mutta 2003 vaaleissa PAN menetti asemiaan. Foxin lupaukset purkaa byrokratiakoneistoa olisivat merkinneet työttömyyttä, hallinnon lamautumista ja kallista koulutusta uusiin tehtäviin.
Fox otti hallitukseensa ministereitä edellisistä hallituksista ja myös Partido de la Revolución Democrática -puolueesta (PRD). Monet el gabinetazon jäsenistä olivat menestyneitä liikemiehiä tai yrittäjiä.
Ensimmäinen Foxin vastoinkäyminen oli Toallagate, kun hänen julkiseksi asettavansa hankintaluettelo paljasti hänen hankkineen kalliita 4430 peson pyyhkeitä virka-asuntoonsa.
Tasan vuoden vaalivoittonsa jälkeen Fox nai tiedottajansa Marta Sahagúnin. Sahagún de Foxin vaikutusta Meksikon politiikassa on arvostelu, koska perustuslaki määrää presidentinvallan yhdelle henkilölle ja presidenttien puolisot ovat yleensä pysytelleet taustalla. Sahagún de Foxilla oli myös aikomuksia omasta presidenttikaudesta, joita Fox tuki. Kesällä 2004 brittiläinen Financial Times paljasti, että hänen hyväntekeväisyyssäätiönsä oli saanut epäsuorasti varoja kansallisesta uhkapeliyhtiöstä, Lotería Nacional. Asiasta seurasi kongressin tutkimus ja lottoyhtiön johtaja vaihdettiin. Heinäkuussa 2004 Fox piti tiedotustilaisuuden, jossa hän ilmoitti ettei hänen vaimonsa hakisi presidentinvirkaa, minkä Sahagún de Fox vahvisti viikkoa myöhemmin.
Foxin vuosittainen puhe opposition hallitsemalle kongressille 2004 oli yksi lähihistorian vaikeimpia. Hänet keskeytettiin useasti, yleisöstä näytettiin käsimerkkejä ja vuoden 2006 presidenttiehdokas Andrés Manuel López Obradoron kuvia. Fox oli tosi aikoinaan itsekin syyllistynyt moiseen käytökseen. Yleinen käsitys on, että hän olisi halunnut parantaa maan tilaa, muttei siihen kyennyt. Oppositio oli jo keskustelemassa hänen seuraajastaan kaksi vuotta ennen hänen kautensa päättymistä. Syitä Foxin ja kongressin eripuraan on useita. Hän on usein arvostellut kongressin toimia julkisesti. Kuuban presidentti Fidel Castro julkaisi Foxin kanssa käymänsä puhelinkeskustelun, jossa Fox oli kehottanut "syöt ja sitten lähdet menemään" ("Comes y te vas"), Yhdistyneiden kansakuntien kokouksen Monterreyssa, Nuevo Leónissa jälkeen, jotta Castron paikallaolo ei loukkaisi Yhdysvaltain presidentti George W. Bushia. Varsinkin vasemmisto raivostui ja ryhmä kongressiedustajia lähti Kuubaan pyytämään Castrolta anteeksi.
Talouden osalta Fox pyrki avaamaan valtion sähkölaitos- ja öljyteollisuutta yksityisinvestoinnelle, mutta epäonnistunut. Kongressi ei hyväksy asiaa koskevaa lainsäädäntö, mistä Fox on sitä arvostellut. Monia Foxin ehdottamia uudistuksia PRI on ehdottanut aiemmin, mutta Fox ja muut ovat äänestäneet niitä vastaan. Meksikon sijoitus Transparency Internationalin korruptiotilastoissa on huonontunut Foxin kaudella, kuten myös kansainvälisen kilpailukyvyn mittarit. Vastustajat ovat moittineet Foxin talouspolitiikan epämääräisyyttä. Talouskasvun hitaus on johtunut työvoiman paosta Yhdysvaltain paremmin palkatuille markkinoille ja Fox onkin kehunut työttömyyden alentuneen, vaikka työpaikkojen määrä on vähentynyt 180 000 vuodesta 2001 vuoteen 2005. Meksiko on myös pudonnut maailman kymmeneksi suurimman talouden paikalta sijalle 12. Maa on kuitenkin yksi latinalaisen Amerikan rikkaimmista bruttokansatuotteella henkilöä kohti mitattuna ja talous on elpynyt vuosien 1994–1995 kriisistä.
Foxin sosiaalinen ohjelma on paljolti hänen edeltäjänsä Zedillon ohjelman jatketta. Hän on kuitenkin uudistanut kansallista INFONAVIT-asuntojärjestelmää ja työläisten ostamien asuntojen määrä on noussut uuteen ennätykseen. Toinen Foxin hallinnon uudistus on kansallinen Seguro Popular -sairausvakuutusjärjestelmä ennen vakuuttamattomille pienyrittäjille ja osa-aikatyöläisille. Huumekauppaa on rajoitettu tehokkaasti Foxin aikana. Yli 35 000 huumerikollista on pidätetty, tosin entinen Sinaloan kartellin johtaja Joaquín "El Chapo" Guzmán pakeni vankilasta. Tammikuussa 2005 armeija piiritti ja otti hallintaansa La Palman vankilan, jonka huumelordit olivat ottaneet valvontaansa ja josta käsin he hoitivat liiketoimiaan.
Marraskuussa 2005 Fox arvosteli Mercosurin jäseniä Argentiinaa, Brasiliaa, Paraguayta ja Uruguayta sekä Venezuelaa Amerikkojen vapaakauppa-alueen hyväksymättä jättämisestä.
Kymijärven voimalaitos
Kymijärven voimalaitoksen sähköntuotantoteho on 200 MW ja kaukolämpöteho 250 MW. Sähkön vuosituotanto on 600–1 000 GWh ja kaukolämmön tuotanto noin 1 000 GWh.
Vuosittainen polttoaineen kulutus on nykyään pääkattilassa 1 700 GWh:n verran kivihiiltä, mikä vastaa 250 000 hiilitonnia, 350 GWh:n verran tuotekaasua sekä 150 GWh maakaasua. Kaasuturbiinissa käytetään 300 GWh maakaasua.
Rikkidioksidipäästöjä pidetään vähäisinä vähärikkisellä kivihiilellä sekä tuotekaasulla ja maakaasulla. Kymijärven voimalaitoksen tarvitsema hiili kuljetetaan kuorma-autoilla Valkon satamasta. Paluurahdiksi on suunniteltu German Pellets GmBH:n Hollolaan valmistuvan puupellettitehtaan polttopellettikuljetuksia Loviisasta Keski-Eurooppaan laivattavaksi.
Sulkeminen
Voimalaitos suljettiin keväällä 2019. Voimalaitoksen vieressä sijaitsee korvaava pelkästään kierrätyspolttoainetta käyttävä Kymijärvi 2 -kaasutuslaitos ja Kymijärvi 3 -biolämpölaitoksesta on tehty investointipäätös. Kymijärvi 3 avataan loppuvuodesta 2019 ja se korvaa Kymijärven voimalaitoksen.
Seuloskoi
Seuloskoi (myös Seulaskoi tai Rääpyvä, ) on kaupunki Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Karjalankannaksen eteläpuolella Inkerissä, 24 kilometriä Pietarista koilliseen. Pietarin esikaupunkina kaupunki on kasvanut viime vuosina, vuonna 2010 asukkaita oli 59 689.
thumb|left|210px|Ortodoksinen kirkko Seuloskoissa. thumb|left|210px|Katunäkymä Seuloskoista. thumb|left|210px|Kaupungin uusi rautatieasema.
1900-luvun alussa seudulle syntyi pietarilaisten huvila-asutusta. Vuonna 1936 Seuloskoin taajamasta tuli samannimisen hallintopiirin keskus. Toisen maailmansodan aikana sen kautta kulki ”Elämän tieksi” kutsuttu piiritetyn Leningradin huoltoreitti. Kaupunginoikeudet Seuloskoi sai vuonna 1963.
Seuloskoi koostuu useasta historiallisesta osasta, joita ovat Seuloskoin, Pärnkartanon ja Myllyojan  asemanseudut, Južnyi  ja Kotovo Pole. Kaupungista on paikallisjunayhteys Pietarin Suomen asemalle.
Kaupunki on huomattava teollisuuskeskus. Suurimmat tuotantolaitokset ovat Ford Motor Companyn autotehdas ja Nokian Renkaiden tehdas. Lisäksi kaupungissa on muun muassa elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Suuri osa asukkaista käy päivittäin töissä Pietarissa. Työttömiä kaupungissa on virallisesti vain 0,3 %.
Seuloskoissa toimivat kulttuuritalo, lastenkeskus, musiikki- ja taidekoulu, maatalousopisto sekä Venäjän humanistisen yliopiston ja palvelualojen ammattikorkeakoulun osastot. Nähtävyyksiä ovat kotiseutumuseo, Leningradin piiritysmuseo, automuseo, Prijutinon kartanomuseo ja lasten eläintarha. Kaupungissa useita ortodoksikirkkoja sekä armenialainen kirkko.
Seuloskoista on kotoisin mäkihypyn olympiavoittaja Vladimir Belousov.
Moskovan aika
thumb|290px|Venäjän 11 aikavyöhykettä. Moskovan aika (UTC+3) on käytössä kartan vasemman laidan punaisella alueella. Kartassa tämä aikavyöhyke on esitetty myös kiistanalaiselle, Venäjän miehittämälle, mutta kansainvälisesti [[Ukrainalle kuuluvalle Krimin niemimaan alueelle.]]
Moskovan aika (, MSK), joka 26. lokakuuta 2014 lähtien seuraa aikaa UTC+3, on maantieteellisesti aikavyöhyke, johon sisältyy valtaosa Euroopan-puoleista Venäjää ja Valko-Venäjä. Venäjän kaikki rautatie- ja lentoliikenne käyttää Moskovan aikaa.
Neuvostoliiton aiemmin Itä-Euroopan aikaa noudattanut länsiosa, mm. Moskova, Leningrad, Ukraina ja Valko-Venäjä, siirtyi uuteen, erilliseen Moskovan aikaan 21. kesäkuuta 1930, jolloin Neuvostoliiton kaikkien aikavyöhykkeiden kelloja siirrettiin tunnilla eteenpäin.
Baltian maat käyttivät Moskovan aikaa 1940–1941 ja uudelleen vuodesta 1944 Neuvostoliiton miehittäessä ne. Neuvostovallan purkautumisesta seurasi, että Baltian maat sekä Moldova, Ukraina, Valko-Venäjä ja Venäjän Kaliningradin alue siirtyivät Moskovan ajasta Itä-Euroopan aikaan vuosina 1989–1991. Venäjään kuuluvat Udmurtia ja Samaran alue siirtyivät Moskovan aikaan 2010.
Moskovan normaali- eli talviaika oli UTC+3 vuoteen 2011, jolloin Venäjällä luovuttiin vuonna 1981 voimassa olleesta normaali- ja kesäaikojen vaihtelusta sekä siirryttiin ympärivuotisesti noudattamaan kunkin aikavyöhykkeen aiempaa kesäaikaa, jolloin Moskovan ajaksi tuli UTC+4.
Ukrainan separatistialueet – Luhanskin ja Donetskin kansantasavallat sekä Krimin tasavalta – siirtyivät 2014 Moskovan aikaan, poiketen muusta Ukrainasta, jonka aikavyöhyke on Itä-Euroopan aika (kesällä Itä-Euroopan kesäaika).
Orsan kunta
Orsan kunta on Taalainmaan läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Taalainmaahan. Kunnan keskustaajama on Orsa.
Kunnan maapinta-ala on 1 730,79 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 6 918 henkeä (31.12.2021).
Orsan pohjoisosassa sijaitsee Orsan suomalaismetsä. Orsa on pohjoiskarjalaisen Liperin ystävyyskunta.
Vuonna 2007 kunnassa oli 11,07 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 0,6 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys
Orsan kunta kattaa nykyään saman alueen kuin vuonna 1863, jolloin vanha Orsan pitäjä muutettiin maalaiskunnaksi. Sille ei tehty siis mitään muutoksia vuosien 1952 ja 1971 kuntauudistuksissa. Keskustaajama Orsa oli taajaväkinen yhdyskunta vuosina 1902–1966.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 57 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,8 prosenttia kunnan väestöstä. Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 2,4 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 55 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,7 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 160 900 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 70 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on kaksi taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 80,9 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 1 319 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Luettelossa mainituista taajamista Digerberget ja Hansjö ovat sittemmin kasvaneet yhteen Orsan taajaman kanssa.
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Orsan kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Bernard Fox
thumb|Bernard Fox (vasemmalla) vuonna 1968.
Bernard M. Fox (synt. Lawson; 11. toukokuuta 1927 Port Talbot, Wales – 14. joulukuuta 2016 Van Nuys, Kalifornia, Yhdysvallat ) oli brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Walesissa näyttelijävanhemmille.
Foxilla oli roolit kahdessa RMS Titanicin kohtaloa käsittelevässä elokuvissa: Titanicin kohtalonyössä vuonna 1958 ja Titanicissa vuonna 1997. Muihin merkittäviin elokuviin joissa Fox esiintyi lukeutuvat Nuo välkyt dekkarit hiipivän aaveen jäljillä vuodelta 1981 ja Muumio vuodelta 1999. Hän oli lisäksi ääninäyttelijänä Disneyn piirroselokuvissa Pelastuspartio Bernard ja Bianca (1977) ja Bernard ja Bianca Australiassa (1990).
Daniela Wallen
Daniela Wallen (s. 4. huhtikuuta 1995) on venezuelalainen koripalloilija. Hän on kuulunut Venezuelan naisten maajoukkueeseen säännöllisesti vuodesta 2013 ja pelasi muun muassa Amerikan-mestaruuskilpailuissa Argentiinassa 2017. Vuosina 2014–2017 Wallen pelasi Oklahoma City Universityn Stars-joukkueessa ja kaudella 2016–2017 hänet palkittiin NAIA:n vuoden pelaajana. Tämän jälkeen hän on pelannut Ruotsissa, Australiassa ja Paraguayssa. Ruotsissa hänet palkittiin sarjan parhaana puolustuspelaajana. Helmikuussa 2019 hän siirtyi suomalaisseura Peli-Karhuihin ja voitti seuran riveissä vuoden 2019 Suomen-mestaruuden.
Matosinhos
Matosinhos on kunta Porton piirissä, Portugalissa. Siitä tuli kaupunki 1984. Sen pinta-ala on 62,2 km² ja väkiluku noin 175 500.
Matosinhosin nykyinen pormestari on Guilherme Pinto.
Lenholm
Lenholmin luonnonsuojelualue on Varsinais-Suomessa Paraisilla sijaitseva 36 hehtaarin kokoinen luonnonsuojelualue. Alueesta 31 hehtaaria muodostavat yksityiset luonnonsuojelualueet, jotka on perustettu vuosina 1986 ja 1987. Loput viisi hehtaaria on vuonna 1992 perustettua valtion lehtojensuojelualuetta, jota hoitaa Metsähallitus.
Lenholmin luonnonsuojelualue kuuluu 129 hehtaarin Lenholmin Natura-alueeseen. Mattholmsfladanin merenlahti kuuluu rantojensuojeluohjelmaan, ja kaikki nämä yhdessä muodostavat kansainvälisesti merkittävän suojelukokonaisuuden. Lenholmin luonnonsuojelualue koostuu perinnemaisemista, lehdoista, rantaniittyistä ja kallioista, sekä lähes kahdeksan hehtaarin viljellystä pellosta. Hakamailla laiduntaa kesäisin lampaita ja lehmiä.
Historia
Ensimmäisen kerran Lenholm mainitaan aikakirjoissa keskiajan loppupuolella. 1600- ja 1700-lukujen vaihteesta peräisin olevalla kartalla Lenholmenissa oli niiton ja laidunnuksen käyttöön tarkoitettuja rantaniittyjä 23,5 tynnyrinalaa eli noin 11 ha. 1800-luvulla paikalla sijaitsi Lofsdalin tilan torppa.
Koko Lenholmin aluetta laidunnettiin 1950-luvulle asti, minkä jälkeen laidunnus jäi vain rantaniitylle ja itäiseen hakaan. Itäistä hakaa on laidunnettu vuosisatoja. Laidunalueita laajennettiin 1980-luvun lopulla sekä vuonna 1998. thumb|250px|Lenholmin luonnonsuojelualuetta huhtikuussa 2008.
Luonto
Lenholmin luonnonsuojelualue sijaitsee sisäsaaristossa hemiboreaalisella vyöhykkeellä. Suojelualueeseen kuuluu perinnemaisemaa, lehtoja, kangasmetsiä, rantaniittyjä ja kallioita, sekä kahdeksan hehtaaria viljeltyä, osittain nurmella olevaa peltoa.
Lenholm on suojeltu, koska alueella sijaitsee Suomessa harvinaisia tammi- ja metsälehmusvaltaisia hakoja, jalopuulehtoja, ketoja ja rantaniittyjä sekä niille ominaisia kasvi- ja eläinlajeja. Suojelualueet koostuvat valtion 5 hehtaarin lehtojensuojelualueesta ja useista, yhteensä 31 hehtaarin yksityisten maanomistajien luonnonsuojelualueista. Yksityiset suojelualueet rauhoitettiin vuosina 1986 ja 1987 maanomistajien hakemuksesta. Valtion lehtojensuojelualue perustettiin vuonna 1992. Lenholmin luonnonsuojelualue kuuluu 129 hehtaarin Lenholmin Natura-alueeseen. Mattholmsfladan kuuluu rantojensuojeluohjelmaan, ja kaikki nämä yhdessä muodostavat kansainvälisesti merkittävän suojelukokonaisuuden.
Alueella laiduntava karja pitää puiden taimet ja heinät aisoissa, ja lämpöä sekä valoa vaativa kasvillisuus eliölajeineen saa kasvualaa. Myös karjan sorkanpainaumat ja lanta antavat edellytykset useille sienille, kasveille ja eläimille. Alueelta raivataan myös kuusia perinnemaisemien ja lehtojen monimuotoisuuden suojelemiseksi.
Alueella on tavattu ainakin 29 uhanalaista lajia.
Kasvillisuus
Alueen keskiosa on laidunnettua lehtomaista tammikangasta ja länsiosa tammivaltaista tuoretta hakamaata, jossa kasvaa suuria lehmuksia ja tervaleppiä.
Saaristotiessä kiinni oleva hehtaarin kokoinen osa on Suomen näyttävin tammihaka, jossa laidunnus on jatkunut vuosisatoja. Tässä osassa on järeitä tammia ja lehmuksia, ja alueella esiintyy muun muassa paljon keväällä kukkivia kasvilajeja, kuten mukulaleinikkiä, kevätesikkoa ja kevätlinnunhernettä, sekä vaateliaita laidunlajeja, kuten ketopiippoa, heinäratamoa ja pikkuaho-orvokkia. Haan erittäin monipuoliseen lajistoon kuuluvat myös useat uhanalaiset hyönteis-, sieni- ja jäkälälajit.
Suurin osa alueen 29 uhanalaisesta lajista on riippuvainen tammista, joista suurimmat voivat olla jopa 300–450-vuotiaita. Muun muassa tammella kasvavaa jakokultajäkälää tavataan Suomessa ainoastaan Lenholmissa. thumb|250px|Valtava kaatunut tammi lähellä lintutornia. thumb|250px|Näkymä lintutornista [[Mattholmsfladanille.]]
Sienet
Lenholm on yksi Suomen tärkeimmistä sienialueista ja sienten suojelun kannalta korvaamaton. Alueella on tavattu valtakunnallisesti uhanalaisia sienilajeja kuten juurto- ja häräntatteja, jotka hyötyvät laiduntamisesta.
Hyönteiset
Lenholmissa tavattava perhoslajisto on erittäin rikas, ja alueelta tunnetaankin noin 390 perhoslajia.
Harrastusmahdollisuudet ja palvelut
Alueella on noin kahden kilometrin pituinen tammenlehtitunneksella merkitty luontopolku, jonka varrella on lintutorni. Hakamaiden läpi kulkeva luontopolku kertoo Lenholmenin erityispiirteistä, ja parkkipaikalla on opaste- ja eliötaulut. Liikkuminen luontopolun ulkopuolella on kielletty 15.4.–30.6. Koska luontopolku kulkee laidunalueella, joudutaan laidunaidas ylittämään portaikoilla tai karjan karkaamista estävillä rampeilla. Luontopolku ei sovellu liikuntarajoitteisille.
Pysäköintialueella on opastustaulu ja luontopolun varrella on kuivakäymälä sekä ruokailupaikka. Alueen maastokohteissa ei ole jäteastioita, joten retkeilijän on itse vietävä jätteensä pois. Lisätietoja alueesta saa muun muassa Sinisimpukan luontokeskuksesta.