cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Turun sosialidemokraattinen naisyhdistys
Sotavuosista 2000-luvulle
Sotien jälkeen SDP:n toiminta vilkastui, jäsenmäärä kasvoi ja naisvaltaisille ammattialoille perustettiin puolueosastoja. Tässä murroksessa naisyhdistys menetti asemansa keskeisenä naisten toiminnan järjestäjänä. Tämän jälkeen naisyhdistyksen toiminnassa ovat korostuneet sosiaalinen toiminta, kulttuuri sekä raittius- ja lapsityö.
Kaksituhatluvulla yhdistys on hakenut uutta asemaa ja toimintamallia sosialidemokraattisessa kentässä sekä turkulaisena ja yhteiskunnallisena toimijana.
Aiheesta muualla
Yhdistyksen kotisivu: https://turunsosdemnaisyhdistys.sdp.fi/
Carrols
Carrols oli suomalainen pikaruokaketju. Carrols tuli Suomeen vuonna 1975, kun Tukoon kuulunut Tukku Oy Parti Ab perusti Helsinkiin maan toisen nykymuotoisen hampurilaisravintolan. Ensimmäinen oli Matkaravinnon Englannista lisensioima Wimpy’s vuonna 1973. Carrols tuli Suomeen hiukan ennen kuin Yhdysvalloissa toimiva Carrols Restaurant Group lopetti alkuperäisen tuotemerkkinsä käytön. Tällöin Carrolsin tuotenimi jäi elämään pelkästään Suomessa.
Helsingistä lähtöisin oleva Carrols profiloitui ”stadilaiseksi” ja trendikkääksi vaihtoehdoksi, ja se muotoutui nopeasti osaksi Helsingin kaupunkikuvaa. Ensimmäinen ravintola oli Citykäytävässä, holvikaarten alla olevassa tilassa, joka nyttemmin on muutettu avoimeksi läpikulkukäytäväksi. Toinen ravintola perustettiin Mannerheimintielle Töölön Kisahallin viereen. Kolmas oli Puotinharjun ostoskeskuksen toimipiste. Keskuskadun Rautataloon Carrols avattiin vuonna 1984, josta se siirtyi vuonna 1997 Aleksanterinkatu 17.
thumb|250px|Carrols-ravintola [[Helsinki|Helsingin Aleksanterinkadulla kesällä 2006.]] Carrols siirtyi Tuko-kaupassa Keskolle vuonna 1997. Kesko myi Carrolsin Hesburgerille eli turkulaiselle Burger-In-konsernille maaliskuussa 2002. Hesburger muutti Carrols-toimipisteet omiksi Hesburger-ravintoloikseen muutamia pääkaupunkiseudun poikkeuksia lukuun ottamatta (Aleksanterinkatu 17, Stockmann, Itäkeskus ja Iso Omena). Tuotevalikoima ei täysin vastannut alkuperäisten Carrolsien valikoimaa, mutta Carrolsien alkuperäinen imago, ravintoloiden sisustus ja työntekijöiden asut kestivät aikaa hyvin. Viimeinen yksityisyrittäjän pyörittämä Carrols, joka sijaitsi Helsinki-Vantaan lentoasemalla, lopetettiin elokuun lopussa vuokrasopimuksen päätyttyä vuonna 2004.
Mýloi (Sámos)
Mýloi (myös transl. Mýli, Míli) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Anatolikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Mýloi muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Μύλων, Topikí Koinótita Mýlon). Kylän väkiluku on 248 (vuonna 2011).
Carrols
Keväällä 2010 avattiin uusi Carrols-ravintola Lahden Kariston Nesteen yhteyteen ja lokakuussa Helsingin Itäkeskuksessa sijaitsevaan kauppakeskus City-Jättiin. Keväällä 2011 Oulunkylän Neste Oil sekä sen yhteydessä oleva Carrols avasi jälleen ovensa. Ketjun ravintoloita oli vuoden 2012 alussa kahdeksan. Helsingissä Aleksanterinkadulla lähes Carrolsin aloittamisesta asti ollut toimipiste lopetti toimintansa kesäkuussa 2011.
Mýloi (Sámos)
Mýloin kylä, suomeksi ”Myllyt”, sijaitsee Sámoksen eteläosissa noin yhdeksän kilometriä länteen Pythagóreiosta. Se on rakennettu noin 60 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on yksi saaren vanhimpia ja perustettu saaren uudelleenasuttamisen aikaan. Se oli saaren pääkylä noin vuosina 1550–1600 ennen Chóraa. Kylän nimi viittaa siellä olleisiin vesimyllyihin (μύλος, mýlos).
Carrols
Hesburger ilmoitti, että Carrols-hampurilaisravintolat muuttuvat Hesburgereiksi kevään 2012 aikana. Ensimmäisenä Hesburgereiksi muutettiin Helsingin ulkopuolella sijainneet Carrolsit. Carrols katosi lopullisesti katukuvasta myös Helsingissä toukokuun lopussa: Itäkeskuksen ja Eläintarhan Carrolsit muuttuivat Hesburgeriksi 24. toukokuuta ja Oulunkylän Carrols 29. toukokuuta.
Tunnetuimpia tuotteita
Carrolsin tunnetuimpia tuotteita olivat Carolina-hampurilainen ja Clubburger-kerroshampurilainen. Clubburger on nykyään yksi Hesburgerin vaihtuvista kampanjahampurilaisista.
Nokian Pyry (jääkiekko)
Nokian Pyry on nokialainen vuonna 1905 perustettu urheiluseura. Pyryn jääkiekko on osa Pyryn yleisseuraa. Pyryn ensimmäinen jääkiekko-ottelu pelattiin vuonna 1952. Pyry nousi Suomi-sarjaan kaudella 2009–2010, jota ennen oli pelannut 11 vuotta II-divisioonaa.
Pyryn tunnetuimpia pelaajia edustusjoukkueessa ovat olleet muun muassa Ari Haanpää, Jussi Pesonen, Antti Bruun, Antti Hilden ja Noora Räty. Pyryn tunnetuimpia kasvatteja ovat muun muassa Sami Sandell, Otto Koivula ja Juuso Välimäki. Joukkueen päävalmentajana kaudella 2022-2023 toimii Sakari Salmela. Seuran edustusjoukkueen toimintaa pyörittää Nokian Pyry Hockey Oy.
Pyry on kuulunut jo vuosia sarjan kärkikastiin ja voitti ensimmäistä kertaa sarjan mestaruuden keväällä 2023. Seurassa on myös pitkäjänteisesti kauan haaveiltu noususta Mestikseen. Lisäksi Suomi-sarjassa Pyryllä on kaksi pronssista mitalia ja yksi hopea ja Mestis-karsinta-paikat vuosina 2013 ja 2023.
2009-2015: Nousu kohti sarjan kärkeä
Kaudella 2013–2014 joukkue jäi ulos pudotuspeleistä. Kausi oli alkanut onnistuneesti, mutta loppua kohti vauhti hiipui liiaksi ja Pyry jäi kolme pistettä viimeisestä pudotuspelijoukkueesta KeuPasta. Pyry vaihtoi kesken kauden valmentajaa pitkäaikaisen valmentaja Jukka Kerisalmen tehtyä tilaa Pasi Saariselle, joka jatkoi myös seuraavalla kaudella.
Kaudeksi 2014–2015 Pyry teki uusia pelaajahankintoja, muun muassa Jarkko Pyymäki, Mika Niemi ja Jouni Aalto. Kauden mittaan joukkueeseen liittyivät myös 109 liigaottelun Antti Hilden ja maalivahti Aleksis Ahlqvist, joka lähti kuitenkin jo tammikuussa ulkomaille. Monet pitivät Pyryä yhtenä ennakkosuosikeista runkosarjan voittajaksi, mutta joukkue jäikin kuudennelle sijalle. Pudotuspelien ensimmäinen vastustaja Kokkolan Hermes vei sarjan 3–0.
2015-2019: Mitaleja ja pettymyksiä
Seuraavalla kaudella Pyryn valmennustiimi uusiutui jälleen, ja Saarisen tilalle tuli Sami Karppinen, joka sai avukseen Janne Ojasen. Pyry teki jo varhaisessa vaiheessa jatkosopimukset muun muassa Pyymäen, Niemen, Hildenin ja Aallon kanssa. Edelliskauden joukkueesta lähtikin vain muutama pelaaja, ja tilalle tulivat muun muassa maalivahti Juha Taponen Kooveesta, Eemeli Sormunen Hokkista, Petteri Friman LeKistä ja Timo-Pekka Heikkinen Kookoosta. Kesken kauden Pyryyn liittyivät myös Jussi Pesonen ja Mikke Levo. Pyry oli koko runkosarjan sarjan kärkipäässä sijoilla 1-4, ja oli lopulta runkosarjan toinen, sarjakärki Imatran Ketterän karattua 10 pisteen päähän. Pyryltä vähennettiin 3 pistettä 7.2.2016 pelatun Kiekkokopla-ottelun jälkeen, jonka Pyry voitti 7-0. Ottelu keskeytyi noin kuusi minuuttia ennen loppua jään rikkouduttua. Joukkueet päättivät yhdessä tuomareiden kanssa vain kuluttaa ajan loppuun. Joukkueiden valitustenkin jälkeen Jääkiekkoliitto piti sanktionsa eli 1000€ sakot ja 3 pisteen pistevähennykset. Tilanne sai paljon mediahuomiota koko Suomen laajuisestikin ja Jääkiekkoliiton päätöstä moitittiin paljon. Sarjan joukkueiden valmentajat valitsivat Pyryn Antti Hildenin sarjan parhaaksi pelaajaksi. Hilden voitti sarjan piste- ja syöttöpörssin.
Kauden 2015-16 pudotuspeleihin Pyry oli ansainnut runkosarjassa kotiedun ja aloitti tuusulalaista KJT:tä vastaan paras kolmesta-ottelusarjan. Molemmat joukkueet voittivat kotiottelunsa, Pyry 7-3 ja KJT 4-2. Kolmannessa ja ratkaisevassa ottelussa Pyry pääsi juhlimaan kotiyleisönsä edessä välierä-paikkaa. Välierissä vastaan tuli IPK Iisalmesta. Kotiavauksessa Pyry siirtyi ensin johtoon Jussi Pesosen maalilla, mutta IPK kuitenkin ryösti voiton lukemin 4-2. Seuraavassa pelissä Iisalmessa Pyry oli vastaantulija häviten 7-3 ja tuleva Suomi-Sarjan mestari IPK eteni finaaliin. Pronssiotteluun vastaan tuli JHT. JHT onnistui nappaamaan pronssiset mitalit, joten Pyryn sijoitus sarjassa oli lopulta neljäs.
Kauden 2016-17 valmistelut Pyry aloitti hyvissä ajoin tehden mm. monta jatkosopimusta niin pelaaja- kuin valmentajapuolella. Uusina pelaajina saapuivat mm. maalivahti Kalle Hokkanen TuTosta, puolustajat Roope Repo ja Erik Linnemäki sekä apuvalmentaja Janne Ojasen poika Oskari Ojanen Tapparan A-junioreista sekä ennestäänkin Pyrystä tuttu Jani Leino paikkallisvastustaja KooVeesta. Syyskuussa joukkue ilmoitti tehneensä sopimuksen 645 Liiga-ottelua pelanneen puolustaja Antti Bruunin kanssa. Runkosarjassa Pyry oli lopulta kolmas. Antti Hilden voitti jälleen runkosarjan pistepörssin ja jakoi sarjan maalipörssin voiton joukkuelaisensa Timo-Pekka Heikkisen kanssa. Pudotuspeleissä Pyry kaatoi ensin puolivälierissä Porvoon Huntersin suoraan otteluvoitoin 3-0, mutta välierissä tie nousi pystyyn Kalajoen JHT:tä vastaan otteluvoitoin 1-3. Näin ollen Pyry oli Suomi-Sarjan loppusijoituksissa kolmas.
Kaudelle 2017-2018 Pyry uusiutui huomattavasti. Konkariosaston pelaajat joko lopettivat tai vaihtoivat seuraa uusien pelaajien tieltä, Pyryn hankkiessa nuoria lupauksia joukkueeseensa. Joukkueeseen liittyi yhteensä 18 uutta pelaajaa, muun muassa hyökkääjä Juuso Rämö ja maalivahti Tomi Rautio. Alkusarjassa uudistunut Pyry sijoittui toiseksi ja jatkosarjan aikana nousi ohi Porvoon Huntersin. Puolivälierissä Pyry kaatoi alemmassa loppusarjassa toiseksi sijoittuneen Kotkan Titaanit voitoin 3-0, mutta paikallisvastustaja Tampereen Koovee oli välierissä nokialaisten pettymykseksi parempi voitoin 0-3. Pyry sai Suomi-sarjan pronssia toisena vuotena peräjälkeen.
Kahden peräkkäisen välieriin päättyneen kauden jälkeen Pyry jälleen kerran uudisti joukkuettaan kohti uutta kautta. Muun muassa edelliskauden luottopelaajat Roope Repo, Joni Lavonen, Matias Simontaival ja Ville Saloranta lähtivät eri Mestis-joukkueisiin, ja heidät korvattiin pelaajilla, kuten Tomi Wilenius, Ossi Pellinen, Niklas Lehtimäki, Markus Västilä ja Jere Marjamäki. Myös Suomi-Sarjan kauden 2017-2018 ensimmäiseen All Stars-kentälliseen valittu maalivahti Tomi Rautio vaihtoi seuraa ja hänet korvasi Wille Mattila. Pyry sijoittui runkosarjassa lopulta sijalle neljä, joka oikeutti kotietuun puolivälierävaiheeseen. Vastaan asettui Forssan Palloseura. Nokialaiset onnistuivat voittamaan ensimmäisen kohtaamisen Nokialla jopa lukemin 6-0, mutta pidemmän korren sarjassa veivät forssalaiset otteluvoitoin 3-2. Kirvelevä puolivälierätappio oli liikaa, ja päävalmentaja Karppinen sai väistyä ennen sopimuksensa loppua. Tilalle Pyry nosti apuvalmentajan ja entisen pelaajansa Niko Raiskion.
2019-2021: Niko Raiskion ja Sakari Salmelan aikakaudet
Raiskion avauskausi sujui vaihtelevasti. Pyry kapteeninsa Markku Flinckin johdolla selvitti tiensä jälleen puolivälieriin, mutta tällä kertaa vasta runkosarjan viidenneltä sijalta, joka tarkoitti kotietua vastaan asettuneelle Porvoon Huntersille. Sarjassa nähtiin pelkkiä kotivoittoja maalirikkain lukemin (yhteensä sarjassa tehtiin 49 maalia) ja Hunters eteni välieriin otteluvoitoin 3-2. Pian tämän jälkeen koko kausi keskeytettiin Koronaviruksen vuoksi kesken välierävaiheen. Mitaleja ei näin ollen jaettu ja Mestikseen seuraavaksi kaudeksi nostettiin Kiekko-Espoo ja FPS. Hyökkääjät Markku Flinck ja Waltteri Selimgerei valittiin Pyrystä kauden jälkeen Suomi-sarjan toiseen All Stars-kentälliseen.
Kaudella 2020-2021 panokset ovat pienemmät, kun karsintoja sarjojen välillä ei järjestetä Mestis-seurojen elinvoimaisuuden turvaamiseksi. Tämän myötä Pyry nuorensi joukkuettaan entisestään. Markku Flinck, Ossi Pellinen, Topi Salmela (numero jäädytettiin 10.10.2020) ja Miika Viinamäki lopettivat uransa ja moni muu vaihtoi maisemaa. Onnistui Pyry tekemään myös vahvistuksia muun muassa hyökkääjien Miska Varjosaaren, kanadalaisen Dante Hahnin ja meksikolaisen Hector Majulin muodossa. Nuori nokialaisjoukkue lähti sarjaan monien ennakkokaavailuissa terävimmän kärjen haastajana. Siihen rooliin Pyryn kausi lopulta jäikin, kun D-Kiekko tiputti nokialaiset voitoin 3-1 puolivälierissä, Pyryn kaadettua ensin Titaanit Villi kortti-kierroksella voitoin 2-1.
Kaudeksi 2022-2023 Niko Raiskio palasi Salmelan johdattamaan valmennustiimiin ja Pyry hankki riveihinsä useita valmennukselle tuttuja pelaajia menneiltä vuosilta, monen edellisen kauden avainpelaajan jatkaessa myös. 5. marraskuuta pelatussa ottelussa Lapuan Virkiää vastaan Pyry juhlisti ensimmäisestä jääkiekko-ottelustaan kulunutta 70 vuotta. Pyry voitti runkosarjan selkeästi ja toisen kerran seurahistoriassaan. Puolivälierissä vastaan asettui HC Indians Kaarina, joka kukistui suoraan otteluvoitoin 3-0.
Välieriin Pyry sai vastaansa paikallisvastus LeKin ja selvästä avausvoitosta huolimatta nokialaiset joutuivat selkä seinää vasten ottelusarjassa. Tänä keväänä Pyry ei kuitenkaan enää sulanut vaan otti kaksi pakkovoittoa edeten finaaleihin ensimmäistä kertaa. Finaalissa vastus oli tuttu vuosien varrelta, eli JHT Kalajoki. Pyry voitti ensimmäisen ottelun ja JHT toisen, joten ratkaisua haettiin jatko-ottelusta. Sen Pyry voitti ja Nokialla juhlittiin ensimmäistä Suomi-sarjan mestaruutta. Pyryn kausi huipentui Mestis-karsintoihin, joissa Heinolan Peliitat kuitenkin oli vielä parempi.
Nykyinen joukkue
(Tilanne 28.3.2023)
Liiga-pelaajat 2014-2017
Vuosien 2014-2017 välillä Pyryssä pelasi menestyksekkäästi monta entistä Liigassa ja Mestiksessä vaikuttanutta pelaajaa, ja Pyry osaltaan tunnettiinkin näistä pelaajista sinä aikana. Tunnetuimpia heistä olivat:
Joukkueessa pelasi kaudella 2016-2017 myös naisten maajoukkueen maalivahti ja Olympialaisissa pronssia voittanut Noora Räty. Myöhemmin Pyryssä ovat pelanneet muun muassa vanhat Liiga-pelaajat Markku Flinck, Ossi Pellinen, Tomi Wilenius ja Markus Västilä.
HMS Vanguard (1835)
HMS Vanguard oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1835 vesillelaskettu Vanguard-luokan 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus
John Edyen suunnittelema alus tilattiin 23. kesäkuuta 1832 Pembroken telakalta, missä köli laskettiin toukokuussa 1833. Se laskettiin vesille 25. elokuuta 1835 ja valmistui 5. heinäkuuta 1836 Portsmouthissa. Valmistuskustannukset olivat 56 983 puntaa ja varustamiskustannukset 20 756 puntaa.
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen 18. maaliskuuta 1836 Välimeren laivastoon päällikkönään Duncombe Pleydell Bouverie. Aluksen päällikkönä olivat 25. tammikuuta 1837 alkaen Sir Thomas Fellowes ja 2. huhtikuuta 1840 alkaen Sir David Dunn. Alus oli huollettavana Portsmouthissa huhtikuusta syyskuuhun 1840, minkä jälkeen se palasi Välimerelle. Se osallistui loppuvuonna 1840 Syyrian sotatoimiinm ja oli Lissabonin edustalla ennen kotiin paluuta vuonna 1842. Alus poistettiin palveluksesta elokuussa 1843.
Syyskuusta 1844 toukokuuhun 1845 alus varustettiin Portsmouthissa meripalvelukseen. Se palautettiin palvelukseen 4. helmikuuta 1845 Kanaalin laivueeseen päällikkönään George Wickens Willes. Alus siirrettiin myöhemmin koelaivueeseen. Alus oli 1847 Lissabonissa. Sen päällikkönä oli 6. marraskuuta 1847 George Frederick Richin. Vuonna 1848 alus oli Välimerellä. Se poistettiin palveluksesta 28. maaliskuuta 1849.
Toukokuusta 1849 huhtikuuhun 1850 alus oli Plymouthissa huollettavana. Muutostyöt potkuritaistelulaivaksi tilattiin 9. heinäkuuta 1859 Sheernessin telakalta, mutta tilaus peruutettiin 1860. Alus palautettiin palvelukseen 18. helmikuuta 1861 Kingstownin vartiolaivana päällikkönään Edmund Heathcote. Se makasi Sheernessissä ankkurissa maaliskuussa 1862. Alus nimettiin 20. lokakuuta 1867 HMS Ajaxiksi, mikä vapautti sen nimen taistelulaiva HMS Vanguardille. Aluksen romutus saatiin 26. kesäkuuta 1875 päätökseen Chathamissa.
Kirjallisuusvuosi 1962
Kirjallisuusvuosi 1962 käsittelee vuoden 1962 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Globetel
Globetel Oy on vuonna 1997 perustettu suomalainen telekommunikaatioalan yritys. Globetelillä on asiakkaita yli 200 000 (vuonna 2021). Globetel tarjoaa ulkomaanpuhelupalveluita, toimii virtuaalioperaattorina Telian verkossa ja myy matkapuhelin- ja laiteliittymiä kuluttajille ja yrityksille. Aiemmin yritys tarjosi myös kaukopuheluita, mutta sittemmin ne poistuivat sen palveluvalikoimasta. Globetel toimii Helsingissä eikä sillä ole mitään tekemistä suuren yhdysvaltalaisen kaimansa GlobeTel Communications Corporationin kanssa.
Globetel tarjosi Suomen halvimmat minuuttihinnoitellut puhelut ennen Moi Mobiilin tuloa. Globetelin liittymät on suunnattu käyttäjille, jotka arvostavat pieniä hintoja eivätkä käytä juurikaan Internet-yhteyttä puhelimessaan tai joille riittää hitaampikin nopeus.
Heikki Koskelo
Heikki Juhani Koskelo (12. joulukuuta 1935 Suonenjoki – 11. marraskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Koskelo syntyi varatuomari Eino Juhani Koskelon ja farmaseutti Aino Siviä Rauskin perheeseen, hänen puolisonsa vuodesta 1959 oli sairaanhoitaja Raili Saara Autio. Uransa aikana Koskelo palveli muun muassa Uudenmaan Jääkäripataljoonassa, Karjalan Prikaatissa ja Pääesikunnan jalkaväkitoimistossa. Hän toimi komentajana Kainuun prikaatissa (1982–1984), Kaakkois-Suomen sotilasläänissä (1990–1992) ja Itäisessä maanpuolustusalueessa (1993–1995).
Koskelo tuli ylioppilaaksi 1955 ja valmistui Kadettikoulusta 1959 ja Sotakorkeakoulusta 1969. Vänrikiksi hänet ylennettiin 1956, luutnantiksi 1959, yliluutnantiksi 1963, kapteeniksi 1965, majuriksi 1971, everstiluutnantiksi 1976, everstiksi 1982, kenraalimajuriksi 1988 ja kenraaliluutnantiksi 1993. Eläkkeelle Koskelo jäi vuonna 1995.
Dame N’Doye
Dame N’Doye (s. 21. helmikuuta 1985 Thiès, Senegal) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa englantilaista Hull Cityä ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura
Hyvin sujuneen kauden jälkeen portugalilaisseurassa, N’Doye teki sopimuksen kreikkalaisjätti Panathinaikosin kanssa. Hänestä maksettiin 800 000 siirtokorvaus.
Caliroa
Caliroa on lehtipistiäisten heimoon kuuluva pistiäissuku.
Aatu Saastamoinen
Aatu Santeri Saastamoinen (s. 14. toukokuuta 2001 Ylivieska) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Kempeleen Kiriä.
Ura
Saastamoinen on Ylivieskan Kuulan kasvatti. Hän teki Ykköspesis-debyyttinsä 16-vuotiaana 19. heinäkuuta 2017 vieraissa Haminan Palloilijoita vastaan. Kauden 2018 Saastamoinen pelasi vielä kokonaan Ylivieskassa, jonka jälkeen hän siirtyi Sotkamon Jymyn junioreihin ja pelasi Ylivieskan Kuulassa Ykköspesistä. Saastamoinen teki Superpesis-debyyttinsä 2. heinäkuuta 2020 kotona Kempeleen Kiriä vastaan. Hän toi ensimmäisen juoksunsa Superpesiksessä heti seuraavassa ottelussa, 5. heinäkuuta 2020 vieraissa Pattijoen Urheilijoita vastaan. Saastamoisen kausi päättyi Suomen mestaruuteen. Syksyllä 2021 Saastamoinen siirtyi Kempeleen Kiriin.
Muuta
Saastamoinen valmistui ylioppilaaksi keväällä 2020 Sotkamon lukiosta. Hän on pelannut nuorempana jääkiekkoa.
Kuplalajittelu
alt=Kuplalajittelu väreillä|frame|Kuplalajittelu väreillä Kuplalajittelu (engl. bubble sort) on erittäin hidas (O(n2)) lajittelualgoritmi, jolla ei ole etuja nopeampiin algoritmeihin edes muistinkäytön suhteen. Se toimii seuraavasti:
Kuplalajittelu voidaan toteuttaa esimerkiksi seuraavalla Python-kielisellä koodilla:
def bubblesort(a): """bubblesort(a) -> list   Järjestää taulukon a järjestykseen pienimmästä suurimpaan.    """ # Tähän muuttujaan tallennetaan tieto siitä, onko vaihtoja tehty changes = True # Toistetaan niin kauan, kuin vaihtoja tulee while changes: changes = False # Iteroidaan järjestettävän taulukon yli for i in xrange(1, len(a)): # Tarkistetaan alkioiden järjestys if a[i] < a[i - 1]: # Alkiot ovat väärin päin, joten vaihdetaan ne keskenään a[i], a[i - 1] = a[i - 1], a[i] # Vaihto on tapahtunut, joten iterointi on toistettava changes = True # Se, että olemme päässeet tähän kohtaan koodia, tarkoittaa että # taulukko on järjestyksessä; palautetaan se siis kutsujalle return a
Aiheesta muualla
Sorteringsalgoritme
Mentalismi
Mentalismi ( < ’mieleen liittyvä’) on 1900-luvun mielenfilosofiaan liittyvä katsantokanta, jonka mukaan mieli ja mielentilat voivat itsessään vaikuttaa kausaalisella voimalla aineelliseen maailmaan. Mentalismin vastakohtana ovat dualismi, jonka mukaan mieli ja ruumis ovat keskenään erilaisia substansseja, ja behaviorismi, jonka mukaan käyttäytyminen voidaan selittää ulkoisesti ilmenevien seikkojen perusteella. Mentalismin edeltäjänä voidaan pitää John Lockea, ja tunnettuja mentalisteja ovat olleet muiden muassa Jerry Fodor ja Noam Chomsky.
Varhaisemmassa filosofiassa mentalismilla tarkoitettiin metafyysisen idealismin muotoa, jonka mukaan on olemassa vain yksilöllisiä tiedostavia sieluja.
Kielitieteessä mentalismilla tarkoitetaan suuntausta, joka hyväksyy kielellisen intuition ja kokemuksen ja pitää empiiristä murteiden tutkimusta toisarvoisena.
Mentalisti-nimitystä käyttävät jotkut viihdetaiteilijat, jotka pyrkivät esityksissään synnyttämään vaikutelman, että heillä olisi yliluonnollisia psyykkisiä kykyjä. Sen sijaan psyykikot – esimerkiksi selvänäkijät ja meediot – väittävät yliluonnollisten kykyjensä olevan todellisia.
Mertalampi (Ikaalinen)
Maantietoa
Lammen pituus on 600 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 12 hehtaaria. Se sijaitsee Röyhiönjärven kupeessa ja on itsekin puoliksi peltojen ympäröimä. Siihen laskee kuusi pelto- tai suo-ojaa. Oma laskuoja lähtee pohjoiskärjestä ja laskee 250 metriä Röyhiönjärven Salminlahteen. Pohjois- ja lounaiskulmien rannat ovat suota ja avosuota. Järvessä on kaksi saarta, joista suurempi on 100 metriä pitkä. Rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä. Järvellä on kolme maatilaa ja viisi vapaa-ajan asuntoa. Seututie 276 ohittaa järven 300 metriä etelästä.
100 metrin juoksu olympialaisissa
Sadan metrin juoksu on ollut kesäolympialaisten ohjelmassa nykyaikaisten olympialaisten historian alusta alkaen, vuodesta 1896. Naisten 100 metrin juoksu on ollut olympialajina vuoden 1928 olympialaisista. Eniten kultamitaleita ovat voittaneet yhdysvaltalaiset urheilijat.
Naiset
Lähde:
Tšernuškan piiri
Tšernuškan piiri sijaitsee Permin aluepiirin eteläosassa. Lännessä se rajoittuu Kujedan, pohjoisessa Bardan ja Uinskojen, idässä Oktjabrskin piireihin ja etelässä Baškortostaniin. Hyötykaivannaisia ovat öljy, savi, turve ja rakennuskivi.
Piiriin kuuluu Tšernuškan kaupunki ja 14 maalaiskuntaa: Ananjino, Bedrjaž, Brod, Demenevo, Jetyš, Kalinovka, Pavlovka, Rjabki, Sludka, Sulmaš, Tauš, Tjui, Trun ja Trušniki. Hallinnollinen keskus on Tšernuška. Asutuskeskuksia on yhteensä 80.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 77,4 % venäläisiä, 7,6 % tataareja, 6,6 % baškiireja ja 4,3 % udmurtteja. Kaupunkiväestön osuus on 69,4 %.
Piirin kautta kulkee Permin ja Ufan välinen maantie sekä Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Talous perustuu öljyn tuotantoon. Lisäksi on elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Myös liikenteellä on huomattava merkitys.
Piirissä toimii ammattikoulu, polytekninen opisto, lasten musiikki- ja taidekoulut, lasten luomistyön keskus, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos, kotiseutumuseo ja TV-asema. Paikallislehtenä ilmestyy Majak Priuralja (”Priuraljen majakka”).
Nähtävyyksiä ovat Bedrjažin ja Nikolajevskin ortodoksiset kirkot sekä Bedrjažin ja Taušin kylien rakennukset.
Yvonne Curtet
Yvonne Curtet (o.s. Chabot, s. 28. toukokuuta 1920 Cannes, Alpes-Maritimes, Ranska) on ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli pituushyppy.
Curtet sijoittui Lontoon 1948 olympialaisissa pituushypyssä kahdeksanneksi tuloksella 535 cm. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 538 cm. Helsingin 1952 olympialaisissa hän sijoittui 23:nneksi tuloksella 530 cm.
Curtet on vanhin elossa oleva olympiaurheilija. Hänen tyttärensä on Jacqueline Curtet, joka myös menestyi pituushyppääjänä.
Kauhu (täsmennyssivu)
Kauhu voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Uuden ajan avaruususkonto
Uuden ajan avaruususkonto (lyh. U.A.A.U.) on Jontin ja Kemmurun Jodarokin ensimmäinen yhteinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 21. tammikuuta 2009 3rd Rail Musicin kautta. Albumi nousi ensimmäisellä myyntiviikollaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 28. Kappale "Viimeinen valssi" on ilmaisladattavana Redrum-187 -sivustolla.
Kappaleet
Kappaleen "Vastavallankumous" alussa on käytetty Leena Krohnin syyskuun 11. päivän iskujen puhetta. Puhe on kuunneltavissa Jontin MySpace -sivulta
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 – miesten seiväshyppy
Helsingin olympiakisojen miesten seiväshyppyyn osallistui 28 urheilijaa edustaen 18 kansallisuutta. loppukilpailu käytiin 22. heinäkuuta, karsinta edellisenä päivänä.
Karsinta
Karsinnoissa 19 kilpailijaa ylitti karsintarajan 400. Karsintaan jäivät seuraavat:
Peine forte et dure
thumb|320px|Giles Corey muserrettiin kuoliaaksi Salemin noitaoikeudenkäynneissä 1692. Peine forte et dure (ranskaa, suom. "vahva ja ankara rangaistus") oli Englannin laissa aina 1700-luvulle asti säädetty rangaistusmenetelmä. Rangaistukseen kuului aluksi syytetyn vangitseminen ja näännyttäminen siihen asti, että tämä suostuisi joko myöntämään tai kiistämään tekemänsä rikoksen. Myöhemmin rangaistukseen liitettiin myös suurten painojen latominen syytetyn kehon päälle, mikä lopulta johti syytetyn musertumiseen kuoliaaksi.
Séamus Coleman
Séamus Coleman (s. 11. lokakuuta 1988 Donegal, Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Evertonia ja on joukkueen kapteeni.
Seurajoukkueura
Colemanin päälaji oli 17-vuotiaaksi saakka gaelilainen jalkapallo. Jalkapalloa hän pelasi St. Catherinesin joukkueessa, josta siirtyi Irlannin pääsarjaseura Sligo Roversiin kesällä 2006. Hän pelasi seurassa 55 liigaottelua, joissa teki yhden maalin.
Peine forte et dure
Englannissa
Peine forte et dure voitiin Englannissa määrätä kahdessa eri tapauksessa. Ensimmäisessä tapauksessa se määrättiin syytetyille, jotka kieltäytyivät myöntämästä tai kiistämästä syyllisyyttään oikeuden edessä. Syytetty saattoi vaieta oikeudenkäynnissä, koska Englannin lain mukaan kruunu saattoi takavarikoida tuomitun omaisuuden vain silloin, jos tämä myönsi oman syyllisyytensä. Lisäksi rangaistus voitiin määrätä syytetyille, jotka hylkäsivät yli 20 heidän oikeudenkäyntiinsä määrättyä valamiestä. Tämä liittyi englantilaiseen oikeuskäytäntöön, jossa syytetyillä oli mahdollisuus hylätä heitä tuomitsemaan määrättyjä valamiehiä esteellisyyden vuoksi. Useita valamiehiä hylkäämällä syytetyt olisivat saattaneet kiertää lain henkeä hylkäämällä kaikki sellaiset valamiehet, jotka olivat heidän tuomitsemisensa puolesta. Maanpetosoikeudenkäynneissä rangaistusta ei voitu määrätä, koska Englannin lain mukaan vaikeneminen tarkoitti maanpetossyytteen kohdalla automaattisesti syyllisyyden tunnustamista.
Séamus Coleman
Seurajoukkueura
Coleman siirtyi Evertoniin 70 000 euron siirtosummalla tammikuussa 2009. Hän debytoi ykkösjoukkueessa Eurooppa-liigan ottelussa Benficaa vastaan 22. lokakuuta 2009. Ensimmäisen valioliigaottelunsa hän pelasi kolme päivää myöhemmin Boltonia vastaan. Keväällä 2010 hän pelasi kaksi kuukautta lainalla Mestaruussarjan Blackpoolissa. Hän pelasi yhdeksän liigaottelua ja kolme nousukarsintaottelua seuran noustessa Valioliigaan.
Coleman on pelannut Evertonissa kaikkiaan 409 ottelua ja tehnyt 28 maalia kauden 2022–2023 loppuun mennessä. Hän on pelannut seurassa 352 valioliigaottelua, joissa hän on tehnyt 22 maalia. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kahdeksan ottelua ja tehnyt kaksi maalia. FA Cupissa hän on tehnyt 32 ottelussa kolme maalia ja Liigacupissa 17 ottelussa yhden maalin.
Peine forte et dure
Yhdysvalloissa
Myös Yhdysvalloissa peine forte et dure'a käytettiin siirtokuntien aikana joitakin kertoja. Tunnetuin tapaus sattui vuonna 1692, kun Salemin noitaoikeudenkäynneissä syytettynä ollut 80-vuotias Giles Corey kieltäytyi osallistumasta oikeudenkäyntiin, jotta hänen perheensä omaisuutta ei takavarikoitaisi. Tämän seurauksena Coreyn päälle ladottiin kivipainoja ja hän musertui kuoliaaksi.
Séamus Coleman
Maajoukkueura
Coleman pelasi Irlannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 13 ottelua vuosina 2007–2010. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Walesia vastaan helmikuussa 2011. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi MM-karsintaottelussa Saksaa vastaan lokakuussa 2012. Hän pelasi täydet minuutit Irlannin kaikissa neljässä ottelussa EM-kilpailuissa 2016. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Georgiaa vastaan lokakuussa 2016.
Peine forte et dure
Yhdysvalloissa
Peine forte et dure'n käyttö oli omalta osaltaan vaikuttamassa siihen, että Yhdysvaltain perustuslakiin kirjattiin maininta siitä, että "julmat ja epätavalliset rangaistukset" ovat Yhdysvalloissa kiellettyjä.
Panagioúda
Panagioúda on Kreikan kylä, joka sijaitsee Lesboksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Mytilínin kuntaan, Lesboksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Panagioúda muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Παναγιούδας, Topikí Koinótita Panagioúdas). Kylän väkiluku on 906 (vuonna 2011).
Panagioúdan kylä sijaitsee Lesboksen itärannikolla noin kuusi kilometriä pohjoiseen Mytilínin kaupungista. Kylän lähellä sijaitsee Kalamiáriksen palmumetsä. Kylä kuului jo aiemmin vanhaan Mytilínin kuntaan ja vuosina 2011–2019 Lesboksen kuntaan ja sen Mytilínin kunnallisyksikköön.
Leguaanimaiset
Leguaanimaiset (Iguania) on suomumatelijoiden kladi, jota yleensä pidetään osalahkona.
Kenraali Pancho & Pojat Pohjoiskalotilla
Kenraali Pancho & Pojat Pohjoiskalotilla on suomalainen kalastusaiheinen televisiosarja- ja viihdeohjelma, jota on esitetty JIM-kanavalla. Ohjelmassa seurataan kahden helsinkiläisen näyttelijän Tommi Korpelan ja Kari Hietalahden sekä Kenraali Pancho -nimisen chihuahua-koiran eränkäyntiä Pohjoiskalotilla. Heidän tavoitteensa on saada kalaa Jäämerestä, tunturijärvistä, puroista ja koskista.
Swahilin kieli
Swahili (myös suahili, suaheli ; swahiliksi kiswahili) on bantukieli, jota puhutaan laajalla alueella Itä-Afrikassa. Kieltä puhuvat äidinkielenään swahilit. Äidinkielenään swahilia puhuvia on arviolta 15 miljoonaa. Toisena kielenään sitä puhuu arviolta jopa 100 miljoonaa ihmistä. Swahilia käytetään suuressa osassa itäistä Afrikkaa lingua francana. Swahili on maailman 14. puhutuin kieli.
Kenraali Pancho & Pojat Pohjoiskalotilla
Sarjan kolmas tuotantokausi kuvattiin Keski-Euroopassa akselilla: Italia-Itävalta-Slovenia-Tanska-Belgia-Ranska-Norja.
Swahilin kieli
Levinneisyys
Swahili on Tansanian ensimmäinen virallinen kieli ja Kenian, ja Ugandan toinen virallinen kieli englannin ohella sekä yksi Kongon demokraattisen tasavallan kansallisista kielistä. Lisäksi sitä puhutaan Burundissa, Mosambikissa, Sambiassa, Somaliassa, Ruandassa, Komoreilla ja Madagaskarilla. Yleensä swahili on opittu kieli, mutta äidinkielisiä puhujia on yhä enemmän, erityisesti suurkaupungeissa.
Kenraali Pancho & Pojat Pohjoiskalotilla
Sarjasta on saatavilla myös kirja: ''Kenraali Pancho ja pojat Pohjoiskalotilla. Suuri kalottikirja'' (Helsinki kirjat 2011).
Swahilin kieli
Levinneisyys
Swahili on käytössä myös ylikansallisissa afrikkalaisissa organisaatioissa. Vuodesta 2019 alkaen se on ollut yksi Eteläisen Afrikan kehitysyhteisön työkielistä. Afrikan unionissa ja Itä-Afrikan yhteisössä swahili on virallinen kieli.
Vampyyriprinssi
Vampyyriprinssi on Darren Shanin kirjoittaman Darren Shanin tarina -nuortensarjan kuudes osa. Se julkaistiin englanniksi 2002 ja suomeksi 2008. Sen suomensi Tanja Falk ja kustansi Tammi.
Kenraali Pancho & Pojat Pohjoiskalotilla
Sarjan kolmesta kaudesta on julkaistu myös DVD:t.
Vampyyriprinssi
Juoni
Darren Shania, vampyyrin oppipoikaa (Crepsleyn oppipoika), uhkaa varma kuolema. Darren on joutunut kovan joen virran vietäväksi. Hänet on leimattu petturiksi, ja vampyyrien klaani jahtaa häntä. Todellinen petturi on kuitenkin tuleva vampyyri prinssi Kurda Smahlt, ja Darren kokee velvollisuudekseen varoittaa veriveljiään oman henkensä uhallakin. Ehtiikö hän ajoissa, vai onko ikivanha vampyyrien suku tuhon oma? Selviääkö hän virran pauloista? Jokeen ei kylläkään kannata hukkua, sillä myytin mukaan virtaavaan veteen kuolevan vampyyrin henki jää ikuisiksi ajoiksi vaeltamaan maan päälle. Eli jokeen hukkuvalla ei ole asiaa paratiisiin.
Swahilin kieli
Historia
Alun perin swahili oli Afrikan itärannikon merenkulkijoiden kieli. Sitä puhuttiin Swahilirannikolla, Etelä-Somaliasta Pohjois-Mosambikiin ulottuvalla rannikkokaistaleella. Arabialaiset ja persialaiset kauppiaat vaikuttivat merkittävästi sekä swahilin kielen että swahilien yhteiskunnan kehittymiseen. Swahilin kielessä onkin lukuisia lainasanoja sekä arabiasta että persiasta. Huomattavin swahilinkielinen kaupunkikeskus oli Sansibarin saari.
Kenraali Pancho & Pojat Pohjoiskalotilla
Kari Hietalahti ja Tommi Korpela julkaisevat keväällä 2020 uuden perhokalastusta käsittelevän kirjan "Perhokalastuksen jäljillä – Incredible Fly Fishing with Hissu & Tommi". Kirja julkaistaan kustannusyhtiö Tammen kautta.
Swahilin kieli
Historia
Swahilin kieli alkoi levitä sisämaahan päin 1800-luvulla erityisesti norsunluu- ja orjakaupan myötä. Swahilien kauppareitit kulkivat rannikolta aina keskiseen Afrikan suurten järvien toiselle puolelle. Kielen leviämistä edisti se, että lähes kaikki tuon alueen kansat puhuvat sille läheistä sukua olevia bantukieliä.
Siirtomaavaltiaat toteuttivat vaihtelevaa kielipolitiikkaa Itä-Afrikassa. Iso-Britannia harjoitti Ugandassa ja Keniassa hajota ja hallitse -tyyppistä politiikkaa asettamalla paikalliset kielet toisiaan vastaan samalla kun he pyrkivät levittämään englannin kieltä. Sen sijaan Saksa vahvisti swahilin asemaa Tansaniassa ja Belgia Kongossa.
Afrikan valtioiden itsenäistymisen jälkeen vain Tansania asetti swahilin viralliseksi kieleksi heti vuonna 1962. Keniassa se tapahtui vasta vuonna 1974, mutta siitä lähtien swahilin asema on ollut sielläkin vakaa.
Ugandan kielipolitiikka oli pitkään horjuvaa. Itsenäistymisen jälkeen englanti oli maan ainoa virallinen kieli. Idi Amin asetti swahilin toiseksi viralliseksi kieleksi, mutta sen asemaa ei vahvistettu enää hänen valtakautensa jälkeen vuoden 1995 perustuslaissa. Ugandan nykyinen presidentti Yoweri Museveni on vannoutunut swahilin tukija, joten swahili sai jälleen virallisen kielen aseman vuonna 2005.
Belgian siirtomaakauden aikana Kinshasan Kongossa oli kaksi siirtomaakieltä, ranska ja flaami, sekä neljä alueellista valtakieltä: lingala pohjoisessa, kongo lännessä, luluanluba keskellä ja swahili idässä. Vuonna 1960 tapahtuneen itsenäistymisen jälkeen ranska valittiin maan ainoaksi viralliseksi kieleksi. Päätöksellä oli tuhoisa vaikutus, koska monilla alueilla ranskaa osattiin vain vähän. Pian palattiinkin siirtomaavallan aikaiseen kielijakoon, jossa myös swahilin asema palautettiin. Pääkaupungissa puhutun lingalan asema oli pitkään tärkein, mutta vuonna 1997 itäkongolaisen Laurent Kabilan noustua valtaa swahilin kielen asema on vahvistunut myös valtiollisella tasolla.
Vuosien myötä swahilin kielen asema on vahvistunut kauttaaltaan ja nykyään sitä pidetään tärkeimpänä Saharan eteläpuolisen Afrikan kielistä, mitä osoittaa jo sekin, että vuonna 2004 swahilista tehtiin Afrikan unionin viides virallinen kieli englannin, ranskan, portugalin ja arabian seuraan.
Swahili on leviämässä myös maantieteellisesti. Vuonna 2011 Etelä-Sudanin Kenian suurlähettiläs ilmoitti swahilin kielen aseman vahvistamisesta Etelä-Sudanissa. Vuonna 2017 maa ilmoitti valmistelevansa swahilin nostamista virallisen kielen asemaan. Vuonna 2015 Zimbabwessa ilmoitettiin suunnitelmista tehdä swahilista pakollinen oppiaine kouluissa yhdessä muun muassa kiinan ja portugalin kanssa.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Lähde:
Murteet
pienoiskuva|Puhuttua swahilia. Sansibarin murre eli kiunguja on ollut virallisen swahilin perustana aina siirtomaakaudelta alkaen. Siitä huolimatta swahilin kielellä on yli viisitoista murretta.
Sanasto
Swahilin sanasto koostuu suurimmaksi osaksi alkuperäisistä bantusanoista ja arabiasta lainatuista sanoista. Lisäksi swahilissa on lainasanoja myös persiasta, portugalista, Intian niemimaan kielistä sekä siirtomaavallankielistä saksasta ja englannista.
Joitakin yleisiä bantusanoja:
Muutamia arabiasta lainattuja sanoja:
Muutamia portugalista lainattuja sanoja:
Palaiókastro (Sámos)
Palaiókastro (, myös Paliókastro, Παλαιόκαστρο; transl. myös Paleókastro) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Sámoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Anatolikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 502 (vuonna 2011).
Palaiókastron kylä, suomeksi ”Vanha linna”, sijaitsee Sámoksen itäosassa noin seitsemän kilometriä kaakkoon Sámoksen kaupungista. Se on rakennettu noin 140 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän nimi viittaa siellä bysanttilaisella kaudella olleeseen pieneen linnaan, joka oli rakennettu 600- tai 700-luvulla. Palaiókastro muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Παλαιοκάστρου, Topikí Koinótita Palaiokástrou), johon kuuluvat varsinaisen Palaiókastron kylän lisäksi kylät Argyrós, Charavgí eli Kérveli, Klíma, Poseidónio ja Psilí Ámmos. Koko yhdyskunnan väkiluku on 707.
Ennen vuotta 2011 kylä kuului Vathýn kuntaan ja vuosina 2011–2019 Sámoksen kuntaan ja sen Vathýn kunnallisyksikköön.
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1919
Vuoden 1919 jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailujen loppuottelussa kohtasivat IFK Uppsala ja IK Göta. Kilpailuun osallistui 12 joukkuetta.
Alkuerät
26. tammikuuta
Loppuottelu
16. helmikuuta 1919 Tukholmassa.
Kirjallisuusvuosi 1961
Kirjallisuusvuosi 1961 käsittelee vuoden 1961 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Kourajoki
Kourajoki eli Palojoki on Satakunnan Huittisissa, Pirkanmaan Punkalaitumella ja Varsinais-Suomen Loimaan Alastarolla virtaava 45 kilometriä pitkä Loimijoen sivujoki.
Joen kulku
Palojoen nimisenä uomana se alkaa Vihalaidan pelloilta Punkalaitumella. Vesistöviranomaiset jatkavat kuitenkin uomaa Loimaan Orisuon puolelle, jossa sijaitsee osittain viljelymaaksi raivattu Telkunsuo. Kourajoki on aluksi vaatimaton kaivettu Lammasoja ja Varvusenoja, joka saa Punkalaitumella pääuoman luonteen Palojokena. Se virtaa luoteeseen Palosaaren ohi Isosuolle, jota sivuten se kääntyy kohti lounasta. Kanteenmaalla se saa mutkittelevan luonteensa, joka sillä on virratessaan yhä laajenevien savikkopeltojen halki. Täällä tavataan joessa ensimmäiset ”entiset kosket”, suvannot ja jokisaaret. Joki on vuosikymmenien aikana perattu niin hyvin, ettei kosket kuohua entiseen tapaansa ja vesi alkaa kesäisin joesta monin paikoin loppua. Kanteenmaan jälkeen se virtaa lähes koko ajan kohti luodetta. Kanteenmaan ja Kärkkäänjoen välinen osuus on Huittisten ja Loimaan välinen kuntaraja. Ennen Kukonharjaa löytyy kartoista ensimmäinen koskimerkintä Pitkäkoskesta, jonka alapuolella on vedenpinnan korkeus 59.8 metriä mpy. Kukonharjan kolme muuta koskea ovat Karjakoski ja Rauvalan kosket. Merkittävin vesimäärän lisäys tulee Murronjoen eli Alaisenjoen yhtymäkohdassa Kukonharjassa, jossa jokeen yhtyvät myös toinen oja ja Majaoja. Alajuoksun leveä osuus Kukonharjasta Katinhäntään virtaa hitaasti vedenpinnan ollessa tavallisesti 53,4 metriä mpy. Joki yhtyy Loimijokeen 20 kilometriä tämän suistosta, Lauttakylän ja Vampulan kirkonkylän puolivälissä.
Joki on asuttu lähes koko pituudeltaan. Valtatie 2 kulkee valuma-alueen halki ja ylittää joen Kanteenmaan kohdalla. Kanteenmaalta alkaen jokea seuraa alajuoksulle päin aina jokin kylätie, joka vaihtaa joen eri puolelle asutuksen mukaan. Vasta Kukonharjassa jokea seuraa yhdystiet. Etelärantaa seuraa yhdystie 12714 ja pohjoispuolella yhdystie 12717. Yleisiä siltoja on 9, jotka sijaitsevat Palojoella, Kukonharjalla, Kärkkäänjoella, Kanteenmaalla, Palosaaressa ja Palojoella. Yksityisten omistamia siltoja on ainakin 13.
Luontoarvoja
Joki virtaa laajojen peltoalueiden läpi ja siitä johtuu veden sameus. Joen latva-alueilla on käynnissä jonkin verran turvetuotantoa, mikä aiheuttaa veteen selvän humusleiman. Vedenväri on siten samean ruskeaa. Joen vesistö sisältää runsaasti ravinteita ja sen ekologinen tila on välttävä. Kesäisin vesimäärät ovat pienet, mutta lumien sulaminen ja rankkasateet voivat kasvattaa virtaamia suuresti.
Tietoa joen kalastosta on saatavilla niukasti. Vuonna 2012 suoritettiin koskipaikkojen sähkökalastustutkimus. Se paljasti koskissa elävän kivennuoliainen, kivisimppu, turpa, särki, made ja hauki. Taimen ei näytä viihtyvän Kourajoessa tai sen sivu-uomissa.
Taimenkannan puuttuminen on huomattu myös kalataloudellisessa suunnitelmassa, jossa taimenen vaatimat elinolosuhteet pyritään palauttaa joen kunnostuksin. Näitä töitä on jo toteutettu vuoteen 2019 mennessä Kukonharjan uomassa ja sen koskissa.
Joen nimi
Joen varhainen tunnettu nimi on ollut Palojoki. Tällä nimellä se tunnettiin yleisesti esimerkiksi 1900-luvun alkupuolella, kun Huittisten hirvenpää n löytö kirjattiin muistiin. Varhaisempi tieto on vuonna 1856 julkaistussa Kalmbergin kartastossa, jossa joen nimi oli alajuoksulla kirjoitettu ”Pallojoki”. Tästä ajasta on muistona edelleen alajuoksulla oleva vanha Palojoen kylä. Nykykartoissa alajuoksua kutsutaan Kourajoeksi ja yläjuoksua Kanteenmaalta lähtien Palojoeksi. Myös yläjuoksulla on Palojoen ja Palosaaren kylät. Asia ei vielä ole lopullisesti käsitelty, sillä entisen Alastaron kunnassa on kulmakunta Kärkkäänjoki. Se sijaitsee Kourajoen varressa ja vihjaa, että muitakin nimityksiä on voitu aikaisemmin käyttää.
Historiaa
Kalmbergin kartaston perusteella vaikuttaa siltä, ettei alueella ole harrastettu järvien laskua tai kuivattamista.
Jokea on perattu sekä uiton että tulvien ehkäisyn tarpeisiin. Vuonna 2018 suoritettiin kunnostustyö, jossa koskipaikoille rakennettiin koskimainen vesiympäristö lisäämällä jokeen soraa ja kiviä. Lisäksi sopiviin paikkoihin rakennettiin pohjapatoja nostamaan vedenpintaa vähävetisten kausien ajaksi.
Yleistä
Kourajoki on Loimijoen sivujoki ja se kuuluu Kokemäenjoen vesistöön (vesistöaluetunnus 35), jossa Loimijoki yhtyy Kokemäenjokeen Huittisissa. Loimijoen valuma-alue (35.9) muodostaa toisen jakovaiheen vesistöalueen, joka laskee Kokemäenjoen alueeseen (35.1). Kourajoen valuma-alue (35.95) sijaitsee Loimijoen valuma-alueen sisällä. Kourajoki yhtyy Loimijokeen sen itäpuolelta ja sitä reunustavat luoteessa ja lännessä Loimijoen alaosan alue (35.91), pohjois- ja itäpuolelta Punkalaitumenjoen valuma-alue (35.94), sekä vielä etelä- ja kaakkoispuolelta Kojonjoen valuma-alue (35.96). Valuma-alueen länsiosat kuuluvat Huittisiin, pohjoisosat Punkalaitumelle ja kaakkoisosat Loimaalle (entinen Alastaro). Sen valuma-alueen pinta-ala on 243 neliökilometriä tai 228,15 neliökilometriä tai 230 neliökilometriä. Valuma-alueesta 38 % on peltomaata ja valuma-alueen järvisyys on 0,06 %.
Pääuoma
Kourajoen pääuomaa kutsutaan alajuoksulla Huittisten puolella Kourajoeksi ja Punkalaitumen puolella Palojoeksi. Vihalaidan yläpuolella uoma tulee Loimaan puolelta. Siellä sen nimenä on Varvusenoja ja juuri Telkunsuon alla, Lammasoja. Kun Kourajoen pituudeksi ilmoitetaan 45,29 kilometriä eikä ole tiedossa, mitä uoman osaa tarkoitetaan, ja samalla huomioiden latvaojien lyhyys, voidaan pääuoman pituudeksi ilmoittaa korkeintaan yli 45 kilometriä.
Sivu-uomia
Loimijoen valuma-alueen pääuoman sivu-uomia on kerätty alla olevaan taulukkoon. Taulukon tietojen lähteet näkyvät taulukon alla ja ne on yksilöity kunkin rivin oikeassa sarakkeessa. Sivu-uomat on kuvailtu tarkemmin taulukon jälkeen kirjoitetussa tekstissä. Lähteet: 1 = luettu Wikipedian suomenkielisestä artikkelista, 2 = katsottu tai mitattu Karttapaikan verkkopalvelusta, 3 = katsottu SYKE:n VALUE valuma-aluerajaustyökalulla , 4 = luettu SYKE:n HERTTA-verkkopalvelun virtavesien tietokannasta.
Seuraavassa kuvaillaan lyhyesti joen merkittävimmät sivuhaarat joen suulta kohti joen latvaa. Suluissa ovat sivujoen suun etäisyys joen suulta ja sivuhaaran valuma-alueen laajuus. Kourajoki yhtyy Loimijokeen 20 kilometriä Loimijoen suistosta. Majaoja (7 km ja 13 km²) on ensimmäinen merkittävä Kourajokeen laskeva oja joen suulta lukien. Kourajoen toiseksi suurin sivujoki on Murronjoki (9 km ja 54 km²), joka on 22 kilometriä pitkä. Loimaan (aiemmin Alastaron) puolella sitä aletaan kutsua Alaiseksijoeksi. Hennijoen kylän kohdalla jokea kutsutaan Hennijoeksi ja Kuljunmaassa sitä kutsutaan Alhonojaksi. Joen lähteenä on Leppisuon länsireuna. Leppisuolla sijaitsee läntinen Leppijärvi. Hennijoen kylän kohdalla Hennijokeen yhtyy Lampijärven laskuoja. Kalsinoja (12 km ja 15 km²) tuo vedet Riuttanmaan peltoaukealta ja Ilmiönoja (27 km ja 10 km²) Ilmiönsuolta. Palojoen (27 km ja 75 km²) voidaan katsoa alkavan Ilmiönojan yhtymäkohdasta. Joki on 18 kilometriä pitkä ja se tuo Isosuon, Leppisuon ja Telkusuon vedet sekä Lylysuon-, Arkkuinsuon-, Vihalaidansuon- ja Varvusensuon turvetuotantoalueiden vedet Punkalaitumenjokeen. Leppisuolla sijaitsee itäinen Leppijärvi.
Karl Goldmark
Karl (Carl) Goldmark (alk. Károly Goldmark; 18. toukokuuta 1830 Keszthely, Itävallan keisarikunta – 2. tammikuuta 1915 Wien, Itävalta-Unkari) oli unkarilaissyntyinen itävaltalainen säveltäjä ja pedagogi.
Goldmark syntyi unkarinjuutalaisen kanttorin perheeseen. Hän opiskeli Wienin konservatoriossa vuosina 1847–1848 viulunsoittoa ja musiikinteoriaa ja työskenteli sen jälkeen viulistina ja pianonsoitonopettajana. Hän jatkoi opintojaan Pestissä vuosina 1858–1859 (soitinnusta ja kontrapunktia). Palattuaan Wieniin hän aloitti varsinaisen säveltäjänuransa. Hänen läpimurtoteoksenaan voidaan pitää oopperaa Saban kuningatar vuodelta 1875; soinnillinen hienostuneisuus ja värikylläinen musiikki tekivät oopperasta välittömästi suositun. Myöhemmistä oopperoista voidaan mainita Merlin (1875), Das Heimchen am Herd (1896), joka pohjautuu Charles Dickensin aiheeseen (The Cricket on the Hearth), Götz von Berlichingen (1902/1910) ja Talvinen tarina (1907).
Goldmarkin sinfoniset runot ja orkesterialkusoitot liittyvät jossain määrin Franz Lisztin uussaksalaiseen kouluun. Konserttialkusoitoista tunnettuja ovat mm. Keväällä ja Sakuntala vuodelta 1865 ja Kahlehdittu Prometheus vuodelta 1889. Suosittuihin teoksiin kuuluu myös sinfoninen sarja Maalaishäät (1876), joka heijastelee Felix Mendelssohnin, Robert Schumannin ja Johannes Brahmsin tyyliä.
Paitsi säveltäjänä Goldmark toimi myös sävellyksenopettajana. Suomalaisista hän opetti Jean Sibeliusta.
George Gilbert Scott
thumb|George Gilbert Scott thumb|[[Albert Memorial Kensington Gardensissa.]] George Gilbert Scott (13. heinäkuuta 1811 – 27. maaliskuuta 1878) oli englantilainen viktoriaanisen ajan arkkitehti. Scott suunnitteli erityisesti kirkkoja ja köyhäintaloja. Uusien kirkkojen lisäksi hän ohjasi vanhojen kirkkojen restaurointeja.
Scott syntyi Gawcottin kylässä Buckinghamshiressä papin pojaksi. Hän opiskeli arkkitehtuuria James Edmestonin oppilaana ja työskenteli vuosina 1832–1834 Henry Robertsin apulaisena. Augustus Puginin innoittamana Scott liittyi uusgoottilaiseen suuntaukseen.
1860-luvulla Scott sai kuningatar Viktorialta tehtäväkseen suunnitella muistomerkin kuningattaren vuonna 1861 lavantautiin kuolleelle puolisolle, prinssi Albertille. Albert Memorial rakennettiin Lontoon Kensington Gardensiin vuosien 1864 ja 1876 välillä.