cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Evangelístrian luostari (Skiáthos)
Myöhemmin alkaneen Kreikan vapaussodan aikana 1820-luvulla luostari oli kapinallisten turvapaikkana ja myös rahoitti vapaustaistelua. Nykyisin luostari on Skiáthoksen merkittävin ja ainoa toiminnassa oleva luostari, ja koko Sporadien merkittävimpiä uskonnollisia kohteita. Vuonna 2011 luostarissa oli 28 asukasta.
Luostarissa on ristinmuotoinen pääkirkko eli katholikon sekä Johannes Kastajalle, Pyhälle Demetriokselle ja Elävöittävälle lähteelle (Zoodóchos Pigí) omistetut kappelit. Luostarin yhteydessä toimii myös muun muassa kansanperinnemuseo museoituine oliivinpuristamoineen sekä pieni kirkollinen museo, jossa on kirkkovaatteita ja -astioita, ikoneita ja vanhoja evankeliumi- yms. kirjoja ja käsikirjoituksia.
Adrenaline
Adrenaline on alternative metal -yhtye Deftonesin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1995 Maverick Recordsin kautta. Albumin tuottajana toimi yhtyeen neljä ensimmäistä albumia tuottanut Terry Date lukuun ottamatta piiloraitaa "Fist", jonka tuotti Ross Robinson. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet "7 Words" ja "Bored".
Albumi ei tuonut yhtyeelle vielä kummoista kaupallista suosiota, mutta ahkera keikkailu toi yhtyeelle omistautuneita faneja, jotka levittivät sanaa yhtyeestä, saaden levyn myymään noin 220 000 kappaletta. Sittemmin, yhtyeen suosion kasvettua, albumi on myynyt yli miljoona kappaletta Yhdysvalloissa.
Ville-Valtteri Leskinen
Seuraura
Leskinen aloitti jääkiekkoilun viisivuotiaana Kiimingin Kiekko-Pojissa. Hän siirtyi juniorina sittemmin Oulun Kärppiin, joista Leskinen siirtyi B-juniori-ikäisenä Kalevan Palloon kaudeksi 2010–2011. Kaudeksi 2011–2012 hän palasi taas Kärppiin, joiden B-nuorten paras pistemies ja syöttäjä Leskinen oli SM-karsinnoissa tehoilla 6+11=17. Kevätkautensa hän pelasi lähinnä joukkueen A-nuorissa, joissa Leskinen onnistui tekemään 23 runkosarjaottelussa 25 tehopistettä. Hänet valittiin A-nuorten SM-liigan joulukuun 2012 parhaaksi nuoreksi pelaajaksi.
Kaudella 2012–2013 Leskinen voitti koko A-nuorten SM-liigan piste- ja maalipörssin tehoilla 27+34=61. Hänet palkittiin pistepörssivoitostaan Kari Jalonen -palkinnolla ja maalipörssin voitostaan Arto Javanainen -palkinnolla. Leskinen voitti myös sarjan tehopörssin lukemalla +36 ja palkittiin Raimo Helminen -palkinnolla. Hänet valittiin myös A-nuorten SM-liigan parhaaksi hyökkääjäksi ja palkittiin Saku Koivu -palkinnolla sekä valittiin tähdistökentälliseen. Leskinen valittiin kauden aikana myös sekä sarjan marraskuun 2012 että tammikuun 2013 kuukauden pelaajaksi. Hän debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa. Leskinen teki 12. joulukuuta 2012 Savonlinnan Pallokerhoa vastaan tekemässään Mestis-debyytissä tehot 1+1=2.
Kaudeksi 2013–2014 Leskinen teki A-nuorista tuttujen ketjukaveriensa Saku Mäenalasen ja Balázs Sebőkin kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen Kärppien kanssa. Hän pelasi harjoituskaudella kolme European Trophy -ottelua tehopistein 1+1=2, kunnes Leskinen siirtyi kauden kynnyksellä lainalle Mestis-joukkue Heinolan Peliittoihin. Hänen syyskautensa jäi hieman rikkonaiseksi loukkaantumisten takia. Tammikuussa 2014 Leskisen lainasopimusta jatkettiin siirtotakarajalla saakka, mutta Kärpät lainasi hänet kuitenkin pari viikkoa myöhemmin kahden ottelun ajaksi sarjatasoa ylemmäs Kalevan Palloon, jossa Leskinen teki näin ollen liigadebyyttinsä 25. tammikuuta 2014 vieraissa JYPiä vastaan. Hänet merkittiin KalPan kakkosketjuun Tomi Körkön ja Sakari Mannisen kanssa. Erikoista tästä teki se, että koko ketju oli lainalla Kärpistä. Helmikuussa Leskisen lainasopimusta jatkettiin kauden loppuun. Hän teki KalPassa kaikkiaan 12 runkosarjaottelussa yhden syöttöpisteen.
Alkukauden 2014–2015 Leskinen oli loukkaantumisten takia kokonaan pelaamatta. Syyskuun 2014 lopulla hän purki yhteisymmärryksessä sopimuksensa Kärppien kanssa. Lokakuussa Leskinen siirtyi loppukauden kattaneella ja kevääseen 2016 asti ulottuvan option sisältäneellä sopimuksella SM-liigan nousijajoukkue Vaasan Sportiin. Hän teki joukkueessa liigauransa avausmaalin 9. tammikuuta 2015 Kalevan Palloa vastaan. Leskinen teki ottelussa myös yhden syöttöpisteen. Tomi Väkelä valitsi hänet ottelun legendojen tähtien kakkostähdeksi. Kaikkiaan Leskisen tulokaskausi toi 25 runkosarjaottelussa tehot 2+5=7. Huhtikuussa 2015 Sport käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Leskisen kanssa. Myös kausi 2015–2016 hänellä alkoi sairastuvalta, kun Leskinen loukkaantui jo ennen harjoituskauden Pitsiturnausta. Hän joutui kuukausiksi sivuun ja pelasi runkosarjassa vain 34 ottelua.
Kaudeksi 2016–2017 Leskinen palasi kaksivuotisella sopimuksella Oulun Kärppiin. Hän aloitti kautensa varsin vaisusti ja teki kahden ensimmäisen kuukauden aikana vain kolme tehopistettä, mutta Leskinen kuitenkin nosti tasoaan runsaasti kevätkaudella samassa ketjussa Antti Kalaputaan ja Saku Mäenalasen kanssa. Helmikuussa 2017 hän teki tehot 8+5=13 ja keräsi teholukeman +8. Leskinen palkittiin K-Raudan helmikuun maalitykkinä. Hän teki runkosarjassa kaikkiaan 54 ottelussa tehot 16+14=30, joilla Leskinen oli Kärppien toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies.
Leskinen nousi kaudella 2017–2018 SM-liigan eliittiin ja teki runkosarjassa tehot 23+22=45. Hän oli Kärppien toiseksi paras maalintekijä Charles Bertrandin jälkeen. Leskinen jakoi koko SM-liigan maalipörssin neljännen sijan TPS:n Éric Perrinin kanssa. Hän pelasi kautensa pääosin Kärppien kakkosketjun oikeassa laidassa Nicklas Lasun ja Saku Mäenalasen vierellä. Pudotuspeleissä Leskisen ketjukaverit kuitenkin vaihtuivat, kun mm. Julius Junttila siirrettiin ketjun vasempaan laitaan ja Mäenalanen siirrettiin keskushyökkääjän tontille kolmosketjuun pudotetun Lasun tilalle. Kauden viimeiseen otteluun, kuudenteen finaaliotteluun vieraissa Tapparaa vastaan Leskinen nostettiin Kärppien ykkösketjuun Mikael Ruohomaan ja Charles Bertrandin vasempaan laitaan. Hän voitti koko pudotuspelien syöttöpörssin kymmenellä syöttöpisteellään. Leskinen voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Toukokuussa 2018 hän teki Kärppien kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudeksi 2018–2019 Leskinen nimettiin Kärppien varakapteeniksi. Hän teki SM-liigauransa ensimmäisen kypärätempun 6. lokakuuta 2018 Porin Ässiä vastaan. Leskisen ensimmäinen maali syntyi ylivoimalla ja toinen jäi Kärppien 7–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Hän sai ottelussa myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Shaun Heshkan tekemässä ylivoimamaalissa. Juha Juntunen valitsi Leskisen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Hän teki lopulta SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 29+28=57, joilla Leskinen ylsi koko liigan pistepörssin jaetulle kärkisijalle KooKoon Malte Strömwallin kanssa. Strömwall kuitenkin vei yhden maalin enemmän tehneenä varsinaisen pistepörssivoiton. Leskinen voitti myös kahdeksalla osumallaan SM-liigan voittomaalipörssin. Hän voitti myös koko pudotuspelien piste- ja maalipörssin tehoilla 7+8=15. Leskinen teki pudotuspeleissä kaksi voittomaalia, joista jälkimmäinen ratkaisi Kärpille finaalipaikan kuudennessa välieräottelussa 15. huhtikuuta 2019 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Hänen voittomaalinsa syntyi ylivoimalla, kun Kärpät voitti ottelun lukemin 0–3. Markus Granlund valitsi Leskisen ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Leskinen palkittiin pelaajien äänestämänä kauden parhaana pelaajana Kultaisella kypärällä. Hänet valittiin kauden päätteeksi SM-liigan tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2021–2022 Leskinen palasi vuoden mittaisella sopimuksella Kärppiin. Lokakuussa 2021 hän loukkaantui ja oli sivussa seitsemän viikkoa joulukuulle asti. Tammikuussa 2022 Leskinen teki Kärppien kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2022–2023 hänen pelinumeronsa vaihtui numerosta 12 numeroon 81, kun joukkueeseen liittynyt Marko Anttila otti käyttöönsä mm. Suomen A-maajoukkueessa käyttämänsä pitkäaikaisen pelinumeronsa 12. Leskinen oli tehoilla 14+23=37 Kärppien toiseksi paras pistemies Teemu Turusen jälkeen. Maaliskuussa 2023 hän herätti keskustelua kommentoituaan sanomalehti Kalevan haastattelussa kaipaavansa Kärppien peliin lisää vapautta. Leskinen kommentoi seuraavasti:
Leskinen ei ollut kommentinsa jälkeen Kärppien kokoonpanossa seuraavassa ottelussa, eikä hän ollut omien sanojensa mukaan loukkaantunut.
Toukokuussa 2023 Kärpät tiedotti, että Leskisen sopimus on purettu yhteisymmärryksessä. Samana päivänä aikana Leskisen uutisoitiin siirtyvän kaudeksi 2022–2023 kaksivuotisella sopimuksella KooKoohon. Hänen sopimuksensa sisältää option ulkomaille siirtymisestä ensimmäisen kauden jälkeen.
Maajoukkueura
Suomen A-maajoukkueessa Leskinen on pelannut viisi ottelua tehopistein 1+3=4. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Karjala-turnauksen toisessa ottelussa 10. marraskuuta 2018 Helsingin Hartwall Arenassa Tšekkiä vastaan. Leskinen merkittiin Suomen kakkosketjuun ensimmäistä otteluaan pelanneen Arttu Ruotsalaisen sekä Harri Pesosen viereen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki seuraavassa ottelussa 11. marraskuuta 2018 ylivoimalla Ruotsia vastaan. Leskisen osuma jäi Suomen 3–0-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen Teemu Erosen tekemään maaliin.
Muuta
Leskisen pikkuveli Arttu on pelannut jääkiekkoa hyökkääjänä alemmissa sarjoissa. Ville harrasti lapsena myös jalkapalloa Kiimingin Riennossa.
Sedlecin luukirkko
thumb|Luukirkko ulkopuolelta nähtynä. thumb|180px|Luista tehty kynttelikkö. thumb|180px|Schwarzenbergin vaakuna
Sedlecin luukirkko eli ossuaario on pieni katolinen kappeli Sedlecin hautausmaalla Kutná Horan kaupungissa Tšekissä. Kappelissa säilytetään noin 40 000 ihmisen luita.
Historia
Kutná Horan kaupunkiin perustettiin vuonna 1142 sisterssiläisluostari, jonka munkkien yhtenä tehtävänä oli viljellä maata. Vuonna 1278 Böömin kuningas Ottokar II valtuutti apotti Henrikin Sedlicestä diplomaattisiin tehtäviin Pyhälle maalle. Sieltä palatessaan Henrikillä oli mukanaan kourallinen Golgatan multaa, jonka hän sirotteli luostarin hautausmaalle. Hautausmaa tuli tästä tunnetuksi pian koko Keski-Euroopassa. Monet rikkaat halusivat tulla haudatuiksi pyhään hautausmaahan.
Ruttoepidemian aikana vuonna 1318 sekä hussilaissodan aikana vuonna 1421 hautausmaata laajennettiin, ja 1500-luvun alussa sen kokonaispinta-ala oli noin 16 hehtaaria ja sinne oli haudattu noin 40 000 vainajaa. Kutná Hora oli hussilaissodan aikana Prahan jälkeen huomattavin kaupunki. Siellä sijaitsivat sekä Böömin kuninkaan palatsi että rahapaja. Vahvasti linnoitetun kaupungin ympärillä käytiin useita verisiä taisteluita, ja kaatuneet haudattiin Sedlicen luostariin. Väkivaltaisen kuoleman merkit näkyvät useissa pääkalloissa etenkin ala-alttarin vieressä.
Moskovan reservirintama
Moskovan reservirintama oli Puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka syntyi Možaiskin puolustuslinja uudelleennimeämisen seurauksena 30. heinäkuuta 1941. Moskovan reservirintama hajotettiin 12. lokakuuta 1941. Sen pohjalta luotiin myöhemmin Reservirintama. Rintaman komentajana toimi kenraaliluutnantti Pavel Artemjev.
Sedlecin luukirkko
Historia
Vuonna 1511 alkoi eräs apoteista rakennuttaa keskelle hautausmaata goottilaistyylistä Kaikkien Pyhien Kappelia. Kappelin kuorin alle järjestettiin paikka haudoista kaivetuille luille (n. 10 000 vainajaa).
Luukirkon restauroi vuosina 1703–1710 barokkilaismalliseksi kuuluisa italialainen arkkitehti Jan Santini Aichel, ja vuonna 1870 tšekkiläinen puunleikkaaja František Rint järjesteli luut nyt nähtävillä oleviin kasoihin. Rintin nimi on luista kirjoitettuna oikealla seinällä viimeisen penkin yläpuolella.
Mielenkiintoinen on myös kattokruunu, joka koostuu erilaisista ihmisen luista. Kummallakin puolen alttaria on kastemalja.
HMS Garland (H37)
HMS Garland (viirinumero H37) oli Britannian kuninkaallisen laivaston G-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin maaliskuussa 1934 vuoden 1933 laivasto-ohjelmassa Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista Skotlannista, missä köli laskettiin 22. elokuuta 1934. Alus laskettiin vesille 24. lokakuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 3. maaliskuuta 1936. Valmistuskustannukset olivat 250 664 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus
Ennen toista maailmansotaa alus oli Välimeren laivaston 1. hävittäjälaivueessa. Syyskuussa alus valvoi Punaisella merellä laivueen mukana Italian laivaston toimia. Alus palasi syyskuun alussa laivueen mukana Aleksandriaan, jossa se määrättiin 6. syyskuuta partio- ja saattueensuojaamistehtäviin itäisen Välimeren alueella. Alus vaurioitui 17. syyskuuta pahoin syvyyspommin ennenaikaisessa räjähdyksessä. Se hinattiin Aleksandriaan tilapäiskorjauksia varten.
ORP Garland
Garland siirrettiin 3. toukokuuta 1940, jolloin se nimettiin ORP Garlandiksi. Se palautettiin 24.syyskuuta 1946 Kuninkaalliselle laivastolle, joka säilytti aluksen nimen. Alus poistettiin palveluksesta 14. marraskuuta.
Hr. Ms. Marnix
Garland myytiin samana päivänä Alankomaiden laivastolle, joka nimesi sen uudelleen Hr. Ms. Marnixeksi. Runkonumero oli aluksi HX4 ja vuodesta 1950 alkaen D807. Se muutettiin 1948-1949 sukellusveneidentorjuntakoulutuksen koululaivaksi. Alus poistettiin palveluksesta 1964 ja se romutettiin 1968 Antwerpenissä.
Poikani on toista maata
Poikani on toista maata (Kentucky Jones) on yhdysvaltalainen komediallinen televisiosarja, jota tuotettiin 26 jaksoa vuosina 1964–1965. Siinä hiljattain leskeksi jäänyt ratsutilan hoitaja ja eläinlääkäri Kentucky Jones saa kasvattipojakseen kymmenvuotiaan kiinalaispojan nimeltä Dwight Eisenhower Wong eli ”Ike”. Pojan adoptiohakemuksen oli tehnyt Jonesin vähän aiemmin kuollut vaimo. Pääosia näyttelevät Dennis Weaver ja Ricky Der. Sarjan on ohjannut Buzz Kulik NBC-televisiokanavalle.
Suomessa sarjaa alettiin esittää tammikuun alusta 1965 Mainos-TV:n ohjelmistossa.
Sarja yritti poiketa yhdysvaltalaisten komediasarjojen valtavirrasta siinä, ettei siinä aluksi käytetty taustanaurua lainkaan. NBC:n vaatimuksesta se kuitenkin jouduttiin pian lisäämään.
Faneroménin luostari (Lefkas)
Panagía Faneroménin luostari on ortodoksinen luostari Lefkaksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee kukkulalla saaren pohjoisosassa lähellä Frýnin kylää, noin 3 kilometriä länteen Lefkaksen kaupungista.
Luostari on Lefkaksen merkittävin uskonnollinen keskus ja nykyisin saaren ainoa luostari, jossa on asukkaita. Sen yhteydessä toimii kirkollinen museo, jossa on muun muassa vanhoja ikoneita ja kirjoja.
Abdullah Ibrahim
thumb|Abdullah Ibrahim thumb|Abdullah Ibrahim konsertoimassa 10. kesäkuuta 2011. Abdullah Ibrahim (aikaisemmin Adolph Johannes Brand, taiteilijanimi Dollar Brand; s. 1934 Kapmaan provinssi) on eteläafrikkalainen jazzpianisti ja -säveltäjä.
Ibrahim aloitti pianonsoiton seitsemänvuotiaana. Vuonna 1958 hän perusti yhtyeen the Jazz Epistles yhdessä trumpetisti Hugh Masekelan kanssa. Yhtye teki ensimmäisen varsinaisen eteläafrikkalaisen jazzlevyn vuonna 1960. Vuonna 1962 Abdullah Ibrahimiksi nimensä muuttanut taiteilija muutti Zürichiin vaimonsa Sathima Bea Benjaminin kanssa. Zürichin vuosina Ibrahim tapasi esikuvansa Duke Ellingtonin ja levytti tämän kanssa vuonna 1963. Ellingtonin suosituksesta Ibrahim esiintyi myös Newport Jazz Festivalilla vuonna 1965.
Vuonna 1968 Ibrahim kääntyi muslimiksi. Vuonna 1976 hän levytti Etelä-Afrikassa useita levyjä, joista tunnetuimmaksi nousi apartheidin vastaisen liikkeen keskeiseksi kappaleeksi noussut "Mannenberg". Levytysten jälkeen hän muutti pysyvästi New Yorkiin.
Ibrahim on vieraillut Suomessa ainakin Pori Jazz -festivaaleilla 1979 sekä Tampere Jazz Happeningissä 1987 ja 2011.
Albumi Water from an Ancient Well (1986) valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Exodus
Exodus voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Hayashimo
Hayashimo (, hayashimo, ’nopea kuura’) oli Keisarillisen Japanin laivaston Yūgumo-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Hayashimo liitettiin 20. helmikuuta 1944 1. laivaston 11. hävittäjälaivueeseen komentajanaan Arai Yasuo. Alus liittyi neljä päivää myöhemmin viirikön mukana yhdistettyyn laivastoon. Sen päälliköksi vaihtui 2. huhtikuuta Hirayama Toshio. Alus liitettiin 30. huhtikuuta 2. laivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Se oli saattamassa 11.–16. toukokuuta lentotukialuksia Junyō, Hiyō ja Ryoho Saekista Tawitawille. Alus kuului 19.–20. kesäkuuta Filippiinienmeren taistelussa amiraali Joshiman suojana olleeseen Force B:hen.
Alus suojasi 1.–12. heinäkuuta Myōkōn ja Haguron joukkojenkuljetusmatkan Kuresta Manilan ja Zamboangan kautta Singaporeen. Alus liitettiin 15. elokuuta 2. laivaston 2. hävittäjälaivueen 2. hävittäjäviirikköön. Alus suojasi 18.–20. lokakuuta laivastoa matkalla Linggasta Bruneihin.
Hayashimo suojasi Leytenlahden taistelussa amiraali Takeo Kuritan 1. kiertohyökkäysosastoa. Alus vaurioitui 25. lokakuuta Samarin taistelussa ilmahyökkäyksessä. Sen kärsimien vaurioiden vakavuus on jäänyt tuntemattomaksi, mutta vaurion takia jälkeen jäänyt Hayashimo sai Akishimon saattajakseen Coroniin, jossa Akishimo sai 26. lokakuuta käskyn liittyä laivueeseen. Pian uudet ilmahyökkäykset alkoivat, ja Hayashimo menetti keulansa torpedon osumasta, jolloin alus ajettiin rantaan, missä se upposi matalaan veteen 75 kilometriä Mindorosta kaakkoon. Miehistön yritykset korjata laiva ja satunnaiset ilmaiskut jatkuivat aina 12. marraskuuta asti, jolloin viimeinen miehistön jäsen jätti laivan.
Poikamiesansa
Poikamiesansa (The More the Merrier) on George Stevensin ohjaama screwball-tyylinen romanttinen komediaelokuva vuodelta 1943. Toisen maailmansodan aikaisesta Washington D.C.:n asuntopulasta farssiaineksia ammentava tarina perustuu Garson Kaninin novelliin, mutta sitä ei elokuvan tiedoissa mainita, vaan käsikirjoittajiksi on merkitty Richard Flournoy, Lewis R. Foster, Frank Ross ja Robert W. Russell. Jean Arthur esittää ison huoneiston vuokraemäntää, joka vasten tahtoaan joutuu ottamaan tilapäisiksi alivuokralaisikseen michiganilaisen ikääntyneen liikemiehen (Charles Coburn) sekä nuoren armeijan kersantin (Joel McCrea).
Tuotanto
Lämminhenkinen farssi Poikamiesansa oli George Stevensin viimeinen Columbia Pictures -yhtiölle tekemä ohjaustyö, jonka jälkeen hän siirtyi tilapäisesti toisen maailmansodan dokumenttituotantoihin. Sodan jälkeen Stevens nousi maineeseen draamaelokuvillaan Paikka auringossa (1951), Etäisten laaksojen mies (1953) ja Jättiläinen (1956).
Vastaanotto ja jälkimaine
Charles Coburn sai roolistaan sivuosa-Oscarin, ja ehdolla oli myös Arthur naispääosasta. George Stevens sai Poikamiesansasta ehdokkuuden parhaan ohjauksen Oscar-palkintoon, ja sen lisäksi elokuva oli ehdokkaana parhaaksi elokuvaksi. parhaasta alkuperäistarinasta ja parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Poikamiesansan vuosituhannen vaihteessa yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Uusintaversio ja samanniminen elokuva
Vuoden 1955 elokuva The Tender Trap on suomenkieliseltä nimeltään myös Poikamiesansa, mutta on eri tarina. Se on ohjannut Charles Walters, joka sattumoisin ohjasi myös tämän alkuperäisen Poikamiesansan uusintaversion, Tokion olympiakisoihin sijoittuvan kimppakämppäkomedian Kävele, älä juokse (Walk, Don’t Run, 1966).
Rusokirjoahven
Rusokirjoahven (Mikrogeophagus altispinosus) on pienikokoinen trooppisesta Etelä-Amerikasta kotoisin oleva kirjoahven. Siitä on tullut suosittu akvaariokala.
Koko ja ulkonäkö
Rusokirjoahvenen maksimikoko 5,5 cm (ns. standardimitta eli pituus kuonon kärjestä pyrstöevän tyveen).
Alkuperä
Kala on peräisin Etelä-Amerikasta Amazon-, Guaporé-, ja Mamoréjoista.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Rusokirjoahven on rauhallinen kirjoahven. Se muodostaa pariskuntia, joista kukin valtaa itselleen oman reviirin. Reviirit ovat pieniä, ja niitä puolustetaan enemmän lähinnä kutuaikaan, joten suuremmassa akvaariossa voi hyvin pitää useampia pariskuntia. Kaivavat pienen kuopan jonne kutevat. Pariskunta vahtii kutuaan ja poikasiaan yhdessä.
Vesiolot
Veden on oltava rusokirjoahvenelle neutraalia (pH 7), kovuus dH 10, lämpötila noin 22-26 °C.
Suur-Sarvilahden kartano
thumb|300px|Suur-Sarvilahden kartanoa vuoden [[1900 tienoilla.]] Suur-Sarvilahden kartano on barokkivaikutteinen kartanolinna entisen Pernajan kunnan alueella Loviisassa, Itä-Uudellamaalla. Amiraali Lorentz Creutz aloitti sen kolmikerroksisen päärakennuksen rakentamisen vuonna 1672, ja se valmistui vuonna 1683. Creutzin suvun jälkeen kartanon omistajuus siirtyi von Bornin suvulle. 1950-luvulla kartano siirtyi Svenska Kulturfondenin omistukseen lapsettoman pariskunnan Alix ja Ernst von Bornin testamentin myötä.
Päärakennuksen suunnittelusta on vastannut rakennusmestari Acfatius Groneberg. Sitä korjailtiin ja uudistettiin 1700-luvulla sekä vuonna 1883, jolloin muutostöistä vastasi F. A. Sjöström. Rakennuksessa oli alun perin hollantilaistyylinen säterikatto, mutta rakennuksen muutosten yhteydessä se poistettiin, kunnes taas palautettiin takaisin vuonna 1934.
Kartanon edustaa hallitsee barokkipiha, jota reunustaa kaksi yksikerroksista siipirakennusta. Läntisellä siipirakennuksella on yhtä pitkä historia kuin itse päärakennuksella, itäinen siipirakennus on puolestaan peräisin 1880-luvulta. Lisäksi kartanoalue käsittää muun muassa barokkityylisen puutarhan. Sille loihti nykyisen ilmeen P. Olsson 1930-luvulla.
Sarvilahden nimi esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1348 kuningas Maunu Eerikinpojan kirjeessä, jossa tilan omistajaksi mainittiin vapaasäätyinen Anders Munck.
Huiluääni
Huiluääni on huilumainen ääni, joka syntyy kun soittimen soiva perussävel sammutetaan ja vain sen harmoniset yläsävelsarjat jäävät soimaan.
Kielisoittimilla huiluääni saadaan aikaan painamalla soivaa kieltä kevyesti yhdestä harmonisten yläsävelten värähtelyaaltojen solmukohdista. Kieli jää värähtelemään pääasiassa toisella, kolmannella tai n:nnellä harmonisella ylä-äänellä ja huiluääni syntyy kielessä etenevien ja päistä heijastuvien aaltojen interferenssistä.
Puhallinsoittimilla huiluäänen voi synnyttää puhaltamalla erityisen voimakkaasti. Tämä onnistuu helposti esimerkiksi nokkahuilulla.
Phạm Tuân
pienoiskuva|Phạm Tuân. Phạm Tuân (14. helmikuuta 1947 Quốc Tuấn) on vietnamilainen insinööri ja Vietnamin ensimmäinen avaruuslentäjä. Phạm Tuân (vietnamin kielessä sukunimi tulee ensimmäisenä) opiskeli insinööriksi ja liittyi sen jälkeen silloisen Pohjois-Vietnamin ilmavoimiin. Hän osallistui Vietnamin sotaan ja ampui 27. joulukuuta 1972 MiG-21-hävittäjälentokoneella Yhdysvaltain ilmavoimien B-52 Stratofortress -pommikoneen alas Hanoin ilmatilassa. Hänet palkittiin Ho Tši Minh -palkinnolla ja "Armeijan sankari" -kunniamaininnalla, koska kyseisessä sodassa saavutettiin hyvin harvoja ilmavoittoja kummallakaan puolella. Hän pääsi jatkokoulutukseen Juri Gagarinin nimeä kantavaan Neuvostoliiton ilmavoimien sotilasakatemiaan Moninossa, josta valmistui vuonna 1979.
Huhtikuussa 1979 Phạm valittiin kosmonauttikoulutukseen Interkosmos-ohjelman puitteissa. 23. heinäkuuta 1980 hän lensi avaruuteen Saljut 6 -avaruusasemalle, josta palasi 31. heinäkuuta 1980. Tästä hän sai Lenin-palkinnon ja Neuvostoliiton sankarin kunniamaininnan.
Hän jatkoi Vietnamin ilmavoimissa yleten kenraaliluutnantiksi. Hän toimi myös ministerinä. 2000-luvun alussa hän oli puolustusministeriön palveluksessa ja myös kansanedustaja.
Phạm on naimisissa ja perheessä on yksi lapsi.
Naskalipeukaloinen
Naskalipeukaloinen (Hylorchilus sumichrasti) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Naskalipeukaloista tavataan pienellä alueella Meksikon eteläosissa. Lajin population arvellaan olevan alle 50 000 yksilöä, ja se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Hyökkäys Pearl Harboriin
Hyökkäys Pearl Harboriin oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien isku Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastoa vastaan Pearl Harborissa, Havaijin Oahun saarella sunnuntaiaamuna 7. joulukuuta 1941. Se oli täydellinen yllätys, jollaiseen ei ollut osattu varautua. Myöhemmin on kuitenkin esitetty salaliittoteorioita siitä, että iskusta tiedettiin etukäteen, mutta sen annettiin tapahtua poliittisista syistä.
Isku oli laajasti uutisoitu tapahtuma, joka herätti valtavasti huomioita ja vihaa Yhdysvalloissa ja johti siihen, että Yhdysvallat liittyi toiseen maailmansotaan. Siihen asti Yhdysvallat oli pysytellyt Monroen opin mukaisesti sodan ulkopuolella.
Taustaa
pienois|vasen|Japanilaisia hävittäjiä nousemassa ilmaan lentotukialus [[Shōkakun kannelta.]] Meiji-restauraation jälkeen Japanin teollisuus kehittyi nopeasti ja väestönkasvu oli nopeaa. Tämä johti siihen, että Japanin luonnonvarat hupenivat nopeasti, joten valtio yrittikin hankkia alueita saartensa ulkopuolella. Vuosina 1904–1905 käytiin Venäjän–Japanin sota, jonka tuloksena Korea liitettiin Japaniin. Vuonna 1931 Japani sai Kiinalta Mantšurian.
Saksa valtasi Ranskan keväällä 1940. Välittömästi Ranskan kaatumisen jälkeen Yhdysvallat aloitti laivastonsa vahvistamisen ja antoi Two-Ocean Navy Act -lain, jolla laivastosta tulisi ylivoimaisesti maailman vahvin. Japani reagoi Yhdysvaltain sotalaivojen rakentamisohjelmaan käskemällä laivaston täyden liikekannallepanon kesäkuussa 1940. Liikekannallepanon toteuttaminen kesti 18 kuukautta ja oli valmis joulukuussa 1941. Kesällä 1940 Japani painosti Ranskan Indokiinan ja brittien hallitseman Burman viranomaiset sulkemaan huoltoreitit, joita pitkin toimitettiin apua Japania vastaan sotivalle Kiinalle. Japani teki syyskuussa 1940 Kolmen vallan sopimuksen Saksan ja Italian kanssa. Huhtikuussa 1941 Japani solmi Neuvostoliiton kanssa hyökkäämättömyyssopimuksen.
Japani tunkeutui Ranskan Indokiinaan, vaikka tiesi sen johtavan diplomaattiseen selkkaukseen Yhdysvaltain kanssa. Yhdysvallat asetti Japanin kauppasaartoon heinäkuussa 1941 ja laittoi normaalien kauppasuhteiden palauttamisen ehdoksi Japanin vetäytymisen Kiinasta, Mantšuriasta ja Ranskan Indokiinasta. Japanin ylin johto ei voinut mitenkään suostua vaatimuksiin. Syksyllä 1941 Japani päätti toteuttaa hyökkäyksen Yhdysvaltoja vastaan.
Taistelu
pienois|vasen|Japanilaisten lentohyökkäykset. Joulukuun 7. päivän aamuna vara-amiraali Chūichi Nagumon laivasto purjehti 440 kilometrin päähän Oahusta pohjoiseen. Mukana olivat:
Kello 6 aamulla ensimmäiset japanilaiset koneet lähtivät kohti Pearl Harboria. Kun lentokoneet olivat päässeet lähelle Pearl Harboria, lentokoneiden komentaja Mitsuo Fuchida avasi radion kuunnellakseen oliko koneita havaittu ja hälytys annettu. Honolulun radio kuitenkin lähetti musiikkia, joten Fuchida arvasi että koneita ei ollut havaittu. Pian japanilaisten koneet saivat Pearl Harborin näkyviinsä, ja Fuchida lähetti voitonvarmana viestin ”Tora! Tora! Tora!” eli ”Tiikeri!” mikä tarkoitti että hyökkäys oli onnistunut.
Yhdysvaltain menetyksiä
pienois|USS Arizona hyökkäyksen aikana.
Taistelun jälkeen
Vaikka isku Pearl Harboriin vaurioittikin vakavasti Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastoa, monessa suhteessa sitä voidaan pitää epäonnistuneena. Ensinnäkin lentotukialukset USS Enterprise, USS Lexington ja USS Saratoga eivät olleet sillä hetkellä Pearl Harborissa ja säilyivät siis tuholta (USS Enterprise oli palaamassa Wake-saarelta, USS Lexington oli lähellä Midwaytä ja USS Saratoga oli San Diegossa). Toiseksi, itse tukikohta säästyi melko hyvin tuholta. Pearl Harborissa olleet polttoainevarastot, voimalaitokset, telakat ja muut tuotantolaitokset säilyivät lähes koskemattomina.
Japani hyökkäsi samana päivänä myös Malaijaan, Hongkongiin, Guamiin, Filippiineille, Jaavaan, Borneoon, sekä Yhdysvaltain Wake-saaren tukikohtaan. Waken japanilaiset saivat vallattua 23. päivänä joulukuuta, ja nopeasti lähes kaikki muutkin kohteet. Puolessa vuodessa koko Tyynimeri Havaijista länteen oli japanilaisten hallussa.
Yhdysvaltalaiset pommittivat ensimmäisen kerran Japanin pääsaaria ja Tokiota 18. huhtikuuta 1942 B-25 Mitchell -pommikoneiden muunnellulla versiolla. Erikoisoperaatio sai nimen Doolittlen isku.
Vuonna 1942 Pearl Harboriin tehtiin myös kaksi muuta pienempää iskua. Kolmas oli tulossa, mutta se peruttiin.
Kansainvälinen oikeus
Toisen maailmansodan jälkeen Japanin poliittista ja sotilaallista johtoa syytettiin Tokion sotarikosoikeudenkäynnissä ”rikoksista rauhaa vastaan”, jolloin oikeus joutui ottamaan kantaa myös Pearl Harborin iskuun. Tuomaristo ei päässyt yksimielisyyteen siitä, oliko yllätyshyökkäys rikkonut kansainvälistä oikeutta, sillä vuoden 1907 Haagin sopimus ei selvästi määritellyt, kuinka paljon etukäteen hyökkäyksestä tulee varoittaa. Hyökkäys todettiin kuitenkin rikokseksi rauhaa vastaan muilla perusteilla, koska Japanin hallitus oli rikkonut Yhdysvaltain asettamaa kauppasaartoa ja turvautunut voimankäyttöön edistääkseen valloituksiaan.
Salaliittoteoriat
Pearl Harborin iskun tapahtumista on kehitelty lukuisia salaliittoteorioita ja kuvitelmia. Osa yhdysvaltalaisista, erityisesti presidentti Roosevelt oli halunnut liittyä aikaisemmin sotaan. Syitä tähän oli monia: Murskattuaan Neuvostoliiton Saksa saattaisi keskittää voimavarojaan Yhdysvaltoja vastaan, toinen syy saattoi olla yhdysvaltalaisten asukkaiden – siirtolaisten – alkuperäisten synnyinmaiden puolustus. Tämä onkin herättänyt ajatelmia siitä, että hallitus olisi tahallaan antanut iskujen tapahtua Yhdysvaltain saamiseksi mukaan sotaan. Tiedetään jo varmasti, että Washingtonissa käsiteltiin suuri määrä tiedustelutietoa, jonka mukaan hyökkäys olisi tulossa ja Pearl Harbor olisi sen todennäköisin kohde. Tämän puolesta puhui se, että Yhdysvalloissa oli pystytty vaivattomasti murtamaan japanilaisten koodattuja viestejä. Merkittävin esimerkki oli ollut maaliskuun lopussa kaapattu viesti, jossa hyökkäyskäsky annettiin tekaistussa säätiedotuksessa. Tokiosta lähetetystä tiedotteessa sateen piti merkitä sotaa ja idän Yhdysvaltoja. Joulukuussa yhdysvaltalainen kuunteluasema sieppasi säätiedotuksen, jossa luvattiin sadetta ja itätuulta.
Salaliittoteoreetikot ovat erimielisiä presidentti Rooseveltin vaikuttimista haluta mukaan sotaan. Useimpien mielestä ajatus akselivaltojen hallitsemasta maailmasta kauhistutti presidenttiä niin paljon, että hän oli valmis tarttumaan kaikkiin oljenkorsiin uhan torjumiseksi. Myös sotateollisen kompleksin, joka oli nostanut päätään ensimmäisen maailmansodan jälkeen, arvellaan olleen merkittävä yksittäinen osatekijä. Myös kansainvälisten pankkiirien ja Yhdysvaltain keskuspankki FED:in osuutta on pohdittu. Kiistaton tosiasia on, että Roosevelt teki ennen Pearl Harborin hyökkäystä päätöksiä, eräiden mielestä pelkästään ärsyttääkseen sotakannalla olevia japanilaisia: hän jäädytti kaikki japanilaisten varat Yhdysvalloissa ja tuki merkittävästi Japania vastaan sotinutta Kiinaa. Jostain syystä yhdysvaltalaiset eivät olleet valmistautuneet hyökkäykseen vaikka sen johtaja halusi liittyä sotaan. Sodan uhka oli jo muutenkin ilmassa ja tiedosteluraporteista oli käynyt selvästi ilmi japanilaisten hyökkäyssuunnitelmat. Edelleenkään ei kuitenkaan ole varmaa tietoa siitä, minkä verran presidentillä ja hallituksella oli tietoja hyökkäysuhasta.
Viime hetkellä tullut viimeinenkin varoitus meni kuuroille korville: kaksi tutkamiestä, korpraali Joe Lockard ja sotamies George Elliot, olivat Oahun pohjoisimmalla niemellä jatkaneet havaintojaan hiukan ohi normaalin ajan koska heidän kyytinsä linnakkeelle aamiaista varten myöhästyisi noin tunnin – eikä heillä ollut muutakaan tekemistä. Kello 7.04 he havaitsivat suuren lentokonemuodostelman tulossa pohjoisesta ja ilmoittivat asiasta eteenpäin, mutta myös koulutuksessa ollut päivystävä upseeri, luutnantti Tyler, ei piitannut tiedosta. Tyler oli kuullut, että lentue B-17-pommikoneita olisi matkalla Oahuun mantereelta. Kyseiset pommikoneet saapuivatkin perille kesken hyökkäyksen, mutta eri ilmansuunnasta.
Traveller’s Tales
Traveller’s Tales on brittiläinen pelitalo, joka perustettiin vuonna 1989 Knutsfordissa, Cheshiressa. Se on tunnettu muun muassa monista Disney-peleistä, joista suurin osa perustuu Pixarin elokuviin, mutta parhaiten pelitalo on tunnettu Lego-peleistä, ja se on ainoa pelitalo, joka tekee Lego-aiheisia pelejä. Vuonna 2006 Traveller’s Talesista tuli osa TT Games -pelistudiota. Vaikka TT Games olikin Traveller’s Talesiä suurempi, nähtiin studio kuitenkin peleissä Traveller’s Talesin nimellä.
Akishimo
Akishimo oli Keisarillisen Japanin laivaston Yūgumo-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Fujinagatalta. Se laskettiin vesille 5. joulukuuta 1943 ja otettiin palvelukseen 11. maaliskuuta 1944.
Palvelus
Akishimo osallistui kolmen sisaraluksensa kanssa muodostamansa viirikön mukana alkukesästä 1944 Mariaanien saarten puolustamiseen.
Alus suojasi 10. marraskuuta 1944 joukkojenkuljetussaattuetta nro 4 Manilasta Ormociin. Akishimo kärsi pahoja vaurioita, kun Yhdysvaltain ilmavoimien B-25-pommikoneet hyökkäsivät sen kimppuun paluumatkalla. Alukseen tuli täysosuma, joka tuhosi sen keulan. Seurauksena 20 miehistönjäsentä sai surmansa ja 25 haavoittui. Alus palasi Manilaan 16 solmun vauhdilla ja jatkoi sieltä 11. marraskuuta Caviten telakalle korjauksia varten.
Yhdysvallat teki 13. marraskuuta ilmaiskun Manilaan, jolloin osuivat Akishimoon sekä Akebonoon Caviten laiturissa. Molempiin laivoihin osuneet pommit sytyttivät ne tuleen. Seuraavana päivänä Akishimossa tapahtunut räjähdys vaurioitti lisää molempia laivoja. Lopulta Akishimo kaatui oikealle kyljelleen ja upposi.
Nummelan lentokenttä
Nummelan lentokenttä sijaitsee Vihdissä Lohjanharjulla valtatien 25 ja Nummelan taajaman välissä. Sitä hallinnoi Nummelan Lentokenttäyhdistys ry. Lentokentällä ei ole polttoainepistettä.
Kenttä on perustettu 1940, ja jatkosodan aikana se oli lentolaivueen tukikohta. Kesällä 1943 Nummelan kentälle rakennettiin lavastaja Royn (Tapio Vilpponen) suunnittelema meksikolaiskaupunki Suomi-Filmin Herra ja ylhäisyys elokuvan filmausta varten.
Vihdin kunta on saanut kentän kehittämiseen rahoitusta, jonka ansiosta kiitotiet voidaan kunnostaa. Malmin kentän lakkauttamista ennakoiden sieltä on siirtymässä yrityksiä Nummelaan. Ympäristölupa kuitenkin rajoittaa toiminnan laajentamista. Kentän ylläpitäjä hakee uutta lupaa.
thumb|left|Air Motel Nummelan lentokentällä. thumb|Nummelan Lentokeskuksen hinauskone "Hinu" [[PIK-15 kiitotiellä 22 odottamassa hinattavaa purjelentokonetta. Kone on valmistunut 1968. ]] thumb|left|[[Nummelan lentoturma|Vuoden 1941 lento-onnettomuuden muistokivi.]]
Toiminta
Kentällä järjestetään purjelentokoulutusta. Kentällä toimii Cumulus rf/ry
Rajoituksia
Kentällä on toistuva läpilaskuharjoittelu kielletty meluhaittojen välttämiseksi, ja yöaikaan on lentotoiminta rajoitettu vain välttämättömiin saapumisiin ja lähtöihin. Kenttä ei ole valaistu, ja tankkaaminen on sallittu ympäristösyistä ainoastaan erityisluvalla.
Onnettomuus 1941 ja muistomerkit
Onnettomuudessa surmansa saaneiden muistoksi on kentän ja tien numero 25 välisessä metsässä olevaan kiveen kiinnitetty kyltti. Toisella puolella kenttää on muistomerkki Total Energy, jolla muistetaan kaikkia kentällä sattuneissa onnettomuuksissa surmansa saaneita.
Kirjallisuutta
Kauko Peltonen ja Kai Halonen: ''Nummelan lentokentällä. Tapahtumia ja tarinoita jatkosodan ajalta ja vähän sen jälkeen''. BoD 2015. ISBN 978-952-31-8828-0
Rote
Rote (joissakin lähteissä Roti) on Indonesian eteläisin asuttu saari. Se on osa Nusa Tenggara Timurin maakuntaa. Saari sijaitsee lounaiseen isommasta Timorin saaresta. Roten suurin kaupunki Ba'a sijaitsee saaren pohjoisosassa. Saari muodostaa yhdessä sen länsipuolella sijaitsevan Ndaon kanssa oman hallintoalueensa (kabupaten).
Heti Roten eteläpuolella sijaisteva asumaton Ndana on Indonesian eteläisin saari.
Roten väestö harjoittaa lähinnä maataloutta ja kalastusta, mutta myös matkailuelinkeino on kasvussa. Tärkeä osa ravinnosta saadaan sokeripitoisesta lontarpalmun (Borassus flabellifer) mahlasta. Saarelle on säännöllinen lauttayhteys Kupangista, Timorin saarelta. Saarella puhuttuja kieliä ovat austronesialaisiin kieliin kuuluvat ringgou, bilba, termanu, lole, tii, dengka ja dela-oenale.
Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja
Satu Tuuli Karhu palkittiin roolistaan parhaan naissivuosan Jussilla. Elokuva sai lisäksi neljä Jussi-ehdokkuutta parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, miespääosasta (Kinnunen) ja käsikirjoituksesta. Elokuva oli Suomen katsotuin kotimainen elokuva elokuvateattereissa vuonna 2018. Kaikista elokuvista se oli toiseksi katsotuin, edelle meni vain Mamma Mia: Here We Go Again!.
Elokuvan ensi-ilta televisiossa oli 2. tammikuuta 2021.
Ruostepääskyt
Ruostepääskyt (Cecropis) ovat pääskyjen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Ruostepääskyjen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan seitsemän lajia.
Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja
Arvostelut
Episodin Jesse Raatikainen antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä ja sanoi elokuvan olevan parempi kuin edeltäjänsä. Hän sanoo arvostelussaan, että ”Lymin ohjauksessa tarinan ja elokuvan jalat pysyvät maassa. Elokuva on kohteensa kokoinen ja näköinen, kotoisan kahvin ja pullan tuoksuinen yrittämättä olla mitään suurempaa ja kansainvälistä. Se lienee Ilosia aikoja, Mielensäpahoittajan vahvuus: se luottaa hahmoon ja käsikirjoitukseen. Ohjaajan ja koko työryhmän huumori sekä kekseliäs ja hauska dialogi osuvat lähes poikkeuksetta iskulleen nauruhermoon, ja muutenkin elokuvan rytmitys toimii.”
Myös Suomen Kuvalehden Kalle Kinnunen antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä ja kuvaili elokuvaa edeltäjäänsä rennommaksi ja paremmaksi. Kinnunen sanoi elokuvan olevan Heikki Kinnusen koomikonuran huipentuma.
Miesten Superpesis
Superpesis on Suomen pesäpallon korkein sarjataso. Sarjassa pelaa 13 joukkuetta ja sarja toimii Suomen Pesäpalloliiton (PPL) ohjauksessa.
Superpesis on perustettu vuonna 1989. Ennen sarjan perustamisesta korkeimmasta sarjatasosta käytettiin nimitystä Pesäpallon SM-sarja.
Superpesiksen lisäksi joukkueet osallistuvat talven harjoituskaudella halli-SM-kilpailuihin. Superpesistä alempia sarjatasoja ovat Ykköspesis, Suomensarja sekä alueittain pelattavat Maakuntasarjat.
Suursarja: Ensimmäinen sarjamuoto
Vuonna 1931 pelattiin ensimmäisen kerran mestaruudesta sarjamuotoisesti. Sarja nimettiin Suursarjaksi ja sen alapuolelle perustettiin myöhemmin valtakunnan sarjana tunnettu B-sarja. Ensimmäisen kauden sarja toimi SVUL:n alaisuudessa, mutta syksyllä 1931 perustettiin Pesäpalloliitto. Ensimmäisellä kaudella sarjaan kelpuutettiin karsintojen jälkeen seitsemän joukkuetta, 1932–1933 kahdeksan ja vuonna 1934 jo kaksitoista joukkuetta. Sarja jaettiin 1932 kahteen lohkoon, niin sanottuihin Itä- ja Länsisarjoihin, ja tuo lohkojako oli myös Itä–Länsi-ottelun jakoperusteena. Lohkojen voittajat ratkaisivat mestaruuden kaksiosaisessa loppuottelussa, kerran kummankin kotikentällä. Joskus jouduttiin lopullinen ratkaisu hakemaan kolmannessa ottelussa, joka oteltiin puolueettomalla kentällä. Vuonna 1940 lohkojaosta luovuttiin ja joukkuemäärää vähennettiin. Suursarjaan osallistuivat vain PPL:n seurat. TUL:n seuroilla ei siihen ollut asiaa ja ne ratkoivat omat mestaruutensa omissa sarjoissaan.
Sotasarja paikkaamaan suursarjaa sota-ajalla
Vuonna 1941 Suursarja keskeytyi muutaman kierroksen jälkeen, eikä täysin normaalia sarjatoimintaa voitu koko sodan aikana järjestää. Kuitenkin niin sanotut Sotasarjat pelattiin vuosina 1942 ja 1943. Vuoden 1944 sarja jäi jo avauksessa suurhyökkäyksen jalkoihin ja keskeytyi pikapuolin. Sota-aika toi mestareiden luetteloon mielenkiintoisen nimen, kun Valtion lentokonetehdas Tampereelta voitti Suomen mestaruuden 1942. Vuoden 1943 Sotasarjassa pelasi Työväen Mailapojat, joka oli ensimmäinen TUL:n seura Pesäpalloliiton sarjoissa.
pienoiskuva|Pesäpallo on ollut tiukkaa vääntöä sota-ajan jälkeenkin. Kuva on otettu Jyväskylän Kirin ja Lahden Mailaveikkojen välisestä ottelusta vuonna 1953.
Mestaruussarja: Vuodet sota-ajasta 1990-luvulle
Sodan jälkeen käynnistyneeseen mestaruussarjaan toivotettiin jo TUL:n seuratkin täyspainoisesti mukaan. Sarjan järjestäväksi elimeksi muodostettiin Pesäpalloilun yhteistoimintavaliokunta. PPL ja TUL karsivat kumpikin tahoillaan yhteiseen mestaruussarjaan, kunnes yhteistoiminta pikkuhiljaa ulottui alemmillekin sarjatasoille. Yhteistoiminta kuitenkin lakkasi 1950-luvun puolivälissä ja TUL:n seurat vetäytyivät pois sarjoista. Siitä lähtien SM-sarjasta vastasi yksin Pesäpalloliitto, aina siihen saakka, kunnes ohjakset siirtyivät Superpesis Oy:lle. Mestaruussarja pelattiin aluksi yksinkertaisena 13 joukkueen sarjana. Vuonna 1956 sarja laajennettiin 15 joukkueen laajuiseksi ja vuodesta 1964 sarja muuttui kaksinkertaiseksi ja joukkuemäärä vakiintui 12:een. Vuonna 1979 pelattiin ensimmäisen kerran erilliset loppusarjat, niin mitaleista kuin sarjassa säilymisestäkin. Loppuottelu kahden parhaan välillä otettiin käyttöön 1986, aiemmin oli uusittu vain tasapisteissä olevien kesken. Vuodesta 1987 lähtien loppuotteluun pääsijät ratkaistiin pudotuspeleillä.
Superpesis perustettiin vuonna 1989, jolloin se korvasi vuodesta 1931 pelatun SM-sarjan Suomen korkeimpana pesäpallosarjana. Superpesiksen aikana Suomen mestaruuden on useimmin voittanut Sotkamon Jymy, joka on saavuttanut 19 mestaruudestaan 18 Superpesiksen nimen alla.
Kauden rakenne
thumb|Kuva miesten Superpesiksen ottelusta Oulun Lippo – Nurmon Jymy. thumb|Kuva Sotkamossa pelatusta A-poikien Itä–Länsi-ottelusta vuodelta 2012.
Harjoituskausi
Superpesiksessä harjoituskausi alkaa edellisen kauden päätyttyä, eikä tuona aikana pelata pesäpallon Suomen mestaruudesta. Harjoituskausi alkaa syys-lokakuussa ja kestää huhti-toukokuuhun, kunnes Superpesiksen virallinen seuraava kausi alkaa.
Harjoituskaudella pelataan joukkueiden oman päätöksen mukaan harjoitusotteluita, sekä Hallipesiksen Suomen mestaruudesta. Hallipesistä pelataan sekä miesten että naisten Superpesiksessä helmi–maaliskuulla. Hallipesiksessä joukkueet on jaettu neljään lohkoon, joista jokainen järjestää oman alkuturnauksensa. Kaikissa otteluissa pelataan 3+3-vuoropareilla. Tarvittaessa pelataan kotiutuskilpailu. Joukkueiden sijoitukset lohkojen sisällä määräytyy tasapisteissä voittettujen otteluja, kolmeen pisteen voittojen ja juoksueron suhteen mukaan. Lopputurnaukseen selviytyvät lohkojen voittajat sekä kaksi parasta toiseksi sijoittunutta.
Lopputurnauksen ensimmäisenä päivänä jokainen joukkue pelaa kaksi ottelua, ja niiden otteluiden tulosten perusteella määräytyy sijoitusottelu. Lopputurnauksen ensimmäisen päivän 1. ja 2. pelaavat finaalissa, 3. ja 4. pronssiottelussa ja 5. ja 6. sijoitusottelussa.
Runkosarja
Miesten Superpesiksen runkosarjassa pelataan 14 joukkueen kesken kaksinkertainen runkosarja joiden lisäksi lisäottelut.
Pudotuspelit
Pudotuspeleihin pääsevät runkosarjan kahdeksan parasta joukkuetta. Joukkueet kohtaavat toisensa ensin puolivälierissä. Puolivälierien voittajat välierissä, joiden voittajat pääsevät finaaliin, jossa ratkaistaan Suomen mestaruus. Puolivälierät, välierät ja finaalit pelataan paras viidestä -menetelmällä, eli jatkoon pääsee kolmella voitolla. Pronssiottelut pelataan paras kolmesta -menetelmällä eli voittaja saadaan selville kahdella voitolla.
Putoaminen ja karsiminen
Superpesiksen kaudella 2022 runkosarjassa sijoille 13-14 päätyneet joukkueet pelaavat putoamiskarsinnan, jonka häviäjä putoaa suoraan Ykköspesikseen seuraavaksi kaudeksi ja putoamissarjan voittanut karsii Ykköspesiksen karsintojen voittajaa vastaan.. Ykköspesiksen voittaja nousee puolestaan suoraan seuraavaksi kaudeksi Superpesikseen.
Itä–Länsi-ottelu
thumb|Vuoden 2010 [[Itä–Länsi-ottelun mainos.]]
Itä–Länsi-ottelu eli idän ja lännen seurojen välinen perinteinen tähdistöottelu pelataan runkosarjan keskivaiheilla heinäkuussa. Itä–Länsi-ottelussa pelaavat idän ja lännen seurojen parhaista pelaajista kootut joukkueet. Itä–Länsi-ottelu on saanut alkunsa vuonna 1932, jolloin Suursarja jaettiin Itä- ja Länsilohkoon. Tämän seurauksena alettiin myös pelata lohkojen välistä Itä–Länsi-ottelua, joka pelattiin ensimmäisen kerran vuonna 1932 Hesperiassa, Helsingissä.
Hallinto
Superpesis toimii pesäpallon tulevaisuudenkuvan mukaisesti yksi liike -periaatteella osana Suomen Pesäpalloliitto ry:tä.
Tunnusmusiikki
Superpesiksen tunnuskappaleen on säveltänyt Esa Rimpiläinen.
Tuomarit
Superpesiksen peli- ja syöttötuomareina voivat toimia kaikki S-tason tuomarit. S-tason tuomareita on kaudella 2019 70 kappaletta. Superpesiksessä peleissä on aina viisi tuomaria: pelituomari, syöttötuomari, 2-pesätuomari, 3-pesätuomari sekä takarajatuomari. Eniten Superpesiksen otteluita tuomaroineet tuomarit ovat tuominneet yli 500 ottelua. 400 ottelun rajan rikkoneita tuomareita on viisi: edelleen aktiivisista tuomareista Ossi Muurainen (520 ottelua, 22 kautta), Tommi Nupponen (476, 22) ja Antti Aine (417, 21), sekä jo lopettaneet Matti Lähteenmäki (507, 21) ja Jouni Ojala (464, 28).
Miesten Superpesiksen yleisökeskiarvot
right|thumb|300px|Yleisökeskiarvot ovat pesäpallossa olleet aina suhteellisen korkeita. Esimerkiksi Vimpelissä katsomossa pursuilee toisinaan enemmän katsojia kuin kunnassa on asukkaita. Alempia pudotuspelejä ja karsintasarjaa ei ole huomioitu. ¹ 1994 pudotuspeleissä 4 joukkuetta. ² 2004–2008 pudotuspeleissä jatkosarjan 4 parasta. Jatkosarja huomioitu yhteiskeskiarvossa.
Konstantin Tšernenko
Konstantin Ustinovitš Tšernenko (24. syyskuuta (J: 11. syyskuuta) 1911 Bolšaja Tes, Siperia – 10. maaliskuuta 1985 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko ja NKP:n pääsihteeri 13. helmikuuta 1984 lähtien kuolemaansa asti.
Tšernenkosta tuli keskuskomitean ehdokasjäsen vuonna 1966 ja täysjäsen 1971. Hän liittyi politbyroohon lokakuussa 1977 ja tuli täysjäseneksi marraskuussa 1978. Leonid Brežnevin kuoleman jälkeen 1982 hän hävisi valtataistelun Juri Andropoville, joka nousi valtaan, mutta kuoli vain 15 kuukautta myöhemmin helmikuussa 1984.