cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Civilization IV
Kaupunki
Kullakin maastotyypillä on tietty ehtymätön raha-, tuotanto ja ruoka-resurssiarvo. Lisäksi yksittäisillä ruuduilla voi olla jokin bonusresurssi kuten eläimiä, mitkä lisäävät perusarvoa. Työläisyksiköillä voi tehdä ruutuihin perusarvoja parantavia parannuksia kuten kaivoksia tai maatiloja. Kaupunki voi hyödyntää vain asukuslukunsa mukaisen lukumäärän ruutujen tuotannon.
Ruuduilla voi olla myös erikoisresursseja kuten rautaa tai öljyä. Nämä resurssit lisäävät ruudun perusarvoja mutta mahdollistavat myös tiettyjen yksiköiden valmistamisen. Esimerkiksi miekkamiehen valmistamiseksi kaupungi tarvitsee tieyhteyden ruutuun, jossa on rautaresurssi. Toinen erikoisresurssi tyyppi on onnellisuutta tuottavat resurssit kuten turkiseläimet. Eriskoisresursseilla voi käydä myös kauppaa muiden sivilisaatioiden kanssa.
Väestön kasvu aiheuttaa väestön tyytymättömyyttä. Jos tyytymätöntä väestöä on enemmän kuin tyytyväistä, osa väestöstä ei suostu työskentelemään ja kaupunki menettää hyödynnettäviä ruutuja. Onnellisuutta voi lisätä onnellisuusresurssien lisäksi rakentamalla kaupunkiin kulttuuri- ja uskontorakennuksia. Uutena piirteenä Civilization IV:ssä on lisäksi kaupunkilaisten terveydentila. Epäterveyttä aiheuttaa kaupungin suuri koko ja tietyt rakennukset, kuten tehtaat. Mikäli sairasta väestöä on enemmän kuin tervettä, kaupunki vaatii ylimääräistä ruokaa.
Raha
Rahaa pelissä käytetään tutkimuksen ja kulttuurin tuottamiseen sekä yksiköiden ja kaupunkien ylläpitämiseen. Kaupungin ylläpitokustannukset ovat pääsääntöisesti sitä korkeammat, mitä kauempana pääkaupungista se sijaitsee. Tällä on haluttu ehkäistä aiemmista peliversioista tuttua resurssien kahmimiskilpailua, jossa uusia kaupunkeja perustetaan mahdollisimman nopeasti. Toisaalta kaupunkien suuri määrä ja yleensä sivilisaation suuri koko on edelleen pelissä vahva etu, mikäli sen pystyy rahallisesti hallitsemaan, sillä suuri määrä kaupunkeja tuottaa enemmän tutkimusta ja esimerkiksi sotilasyksiköitä, ja suurelle alueelle mahtuu paljon resursseja. Liian nopea laajeneminen johtaa kuitenkin helposti vararikkoon, jolloin tutkimukseen sijoitettavat rahat hupenevat ja sivilisaatio jää kehitykseltään jälkeen.
Kulttuuri
Kaupungin tuottama kulttuuri puolestaan määrittää, minkä kokoista aluetta kaupunki hallitsee. Jos kahden eri sivilisaation kaupungit ovat vierekkäin, kulttuurisesti voimakkaampi sivilisaatio ja kaupunki saa enemmän ruutuja. Ääritapauksissa voimakkaamman kulttuurin vaikutuksessa oleva kaupunki itse saattaa kapinoida ja vaihtaa sivilisaatiota. Kaupunkien hallitsema alue on tärkeä, sillä vain sillä olevia resursseja voi hyödyntää, eivätkä toisen sivilisaation yksiköt pääse liikkumaan toisen sivilisaation alueelle ilman avoimet rajat -sopimusta tai sodanjulistusta. Näin ollen kaupunkeja strategisiin paikkoihin sijoittamalla voi estää toisen sivilisaation laajenemisen tietylle alueelle.
Diplomatia ja uskonnot
Tietokonevastustajia vastaan pelissä ovat tärkeitä diplomaattiset pisteet. Ne osaltaan määrittävät, miten helposti tietokonesivilisaatio julistaa sodan, ja millaisiin kauppasopimuksiin se suostuu. Toisin kuin aiemmissa peliversioissa, joissa kaikki tietokonesivilisaatiot saattoivat esimerkiksi aloittaa sodan liian hyvin menestynyttä ihmispelaajaa vastaan, Civilization IV:ssä tietokonesivilisaatioiden keskinäisen diplomatian sanotaan olevan aitoa, eli ne eivät tekisi eroa tietokone- ja ihmisvastustajan välillä. Diplomaattisia pisteitä nostavat muiden muassa kauppakontaktit ja samat yhteiskuntamuodot ja valtionuskonnot, ja vähentävät läheiset rajat, sodanjulistukset ja kaupankäynti vihollisen kanssa.
Matarengin kirkko
Matarengin kirkko on kirkkorakennus Ylitornion kunnassa Norrbottenin läänissä Ruotsissa. Kunnan keskustaajamassa oleva Övertorneån seurakunnan pääkirkko on rakennettu vuosina 1735–1737. Erillinen kellotapuli on valmistunut vuonna 1763. Kirkko on Pohjois-Ruotsin parhaiten säilyneitä 1700-luvun kirkkoja ja siellä on Ruotsin vanhimmat edelleen käytössä olevat urut.
Historiaa: Särkilahdelta Matarenkiin
thumb|left|Näkymä alttarille sivulehteriltä. thumb|upright=0.75|left|Ruotsin vanhimmat käytössä olevat urut. Ylitornion ensimmäinen kirkko oli nykyistä kirkkoa hiukan pohjoisempana Tornionjoen rannalla sijainnut Särkilahden kappeli, joka mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1482 asiakirjoissa. Vuonna 1615 lähtivät jäät Tornionjoesta sellaisella voimalla, että ne ja tulvavesi veivät koko kirkon mennessään. Uusi kirkko rakennettiin turvallisemmalle paikalle Särkivaaran alarinteelle, nykyisen kirkon paikalle. Kirkko oli yksinkertainen, hirsinen salvottu pohjaltaan suorakaiteen muotoinen pitkäkirkko, jossa itäpäässä oli kuori ja alttari, länsipäässä oli pieni asehuone. Kuorin vierressä pohjoissivulla oli pieni sakaristo. Kirkko valmistui vuonna 1617. Särkilahden kappelin mukana olivat jokeen joutuneet myös kirkon arvokkaat puuveistokset. Veistokset olivat onneksi säilyneet ehjinä ja huuhtoutuneet rannalle, joten ne saatiin uuteen kirkkoon.
Nykyinen kirkko
Vanha vuonna 1617 valmistunut kirkko tuli pieneksi ja sen paikalle rakennettiin vuosina 1735–1737 uusi, tilavampi ulkoviisteinen ristikirkko. Rakennustyötä johti Kruunupyystä Pohjanmaalta syntyisin ollut kirkonrakentaja Hans Biskop. Biskopin työtä on myös kirkon taidokas koristelu, hän teki muun muassa kuoriaidan ja siihen liittyvät pyramidipylväät sekä saarnastuolin. Vuonna 1776 pohjois- ja eteläsakaroihin lisättiin lehterit. Kirkkoa korjattiin myös vuosien 1899 ja 1903 välillä, tuolloin alttarin taakse tehtiin väliseinä, joka poistettiin vuonna 1935 ja palautettiin jälleen vuonna 1971 valmistuneessa kunnostuksessa. Matarengin kirkko on pitkälti rakennusaikansa asussa, siihen ei ole tehty suuria muutoksia ja viimeisessä korjauksessa on pyritty palauttamaan kirkon alkuperäistä tyyliä ja värimaailmaa. Erillinen kellotapuli on pohjalaista tyyliä ja valmistunut 1763. Aikaisemmassa kellotapulissa oli Särkilahden kappelista periytynyt kirkonkello ja lisäksi vuonna 1688 hankittu iso kirkonkello. Venäläiset kasakat ryöstivät kirkon vuonna 1717 ja veivät muun muassa Särkilahden kirkonkellon, iso kello onnistuttiin säästämään. Ryöstön yhteydessä silloinen kirkkoherra Johannes Tornberg piestiin omalla kävelykepillään niin pahoin, että hän kuoli kahden päivän päästä. Kun Ruotsi menetti koko Suomen Venäjälle Suomen sodan päättäneessä Haminan rauhassa, jaettiin Ylitornion seurakunta kahtia Tornionjokea myöten. Iso kirkonkello luovutettiin vastaperustetulle Suomen puoleiselle Ylitornion seurakunnalle.
Civilization IV
Sotiminen
Sodankäynnissä pyritään tavallisesti laajenemaan ja hankkimaan resursseja valtaamalla kaupunkeja tai heikentämään vihollissivilisaatiota hävittämällä sen rakennuksia ja yksiköitä. Yksittäiset joukko-osastot taistelevat yksi kerrallaan toisiaan vastaan, ja voittaja määräytyy alueeseen, hyökkääjään ja yksiköiden voimiin perustuvilla todennäköisyyksillä. Hävinnyt joukkoyksikkö tuhoutuu, mutta voittanut saattaa vaurioitua, jolloin se on helpompi tuhota seuraavilla kierroksilla kunnes sen voimat palautuvat. Mikäli kaikki kaupungissa olevat joukkoyksiköt on tuhottu, kaupunki on vallattu. Vallattu kaupunki kapinoi useiden kierrosten ajan, jolloin siellä ei voi tuottaa mitään, ja mikäli kaupungissa ei pidä joukkoyksiköitä, se saattaa siirtyä itsestään takaisin viholliselle. Vallatut kaupungit ovat usein myöhemminkin herkkiä kapinoimaan, sillä pääosa niiden kulttuurista kuuluu pitkän aikaa niiden alkuperäiseen sivilisaatioon. Valtaamisen sijasta voitetun kaupungin voi myös kokonaan tuhota. Sota loppuu joko toisen sivilisaation menetettyä kaikki kaupunkinsa eli tuhouduttua, tai rauhansopimukseen, jossa huonompaan asemaan jäänyt voi tarjota esimerkiksi rahaa, resursseja, kaupunkeja tai tekniikoita.
Voitto
Kun alkuperäisessä pelissä voittotapoja oli kaksi, Civilization IV:ssä niitä on kuusi, samat kuin pelisarjan kolmannessa osassa: sodankäynti, valloitus, tiede, kulttuuri, diplomatia ja korkeimmat pisteet ajan loppuessa. Osan voitoista voi saavuttaa jopa ilman sotaa.
Kansat
Yksi Civilization IV:n uudistuksista on se, että yhdestä maasta voi valita eri hallitsijoita, joista jokaisella on kaksi pelin kokonaisuudessaan kahdeksasta luonteenpiirteestä. Luonteenpiirteet hyödyttävät tietyissä asioissa, esimerkiksi rakennusten valmistumisessa.
Matarengin kirkko
Urut
thumb|upright=0.55|Kellotapuli vuodelta 1763. Vuonna 1779 Övertorneån seurakunta osti urut Tukholman saksalaisesta kirkosta. Urut oli rakentanut sinne vuonna 1609 Paulus Müller Spandausta. Urkuja muunneltiin Saksalaisessa kirkossa eri mieltymyksien mukaisiksi monta kertaa, kunnes ne katsottiin vanhentuneiksi ja myytiin. Vuonna 1780 urkurakentaja Mathias Svahlberg rakensi Saksalaisen kirkon urkujen ylä- ja pääpillistöt Matarengin kirkkoon, selkäpillistö asennettiin seuraavana vuonna Hietaniemen kirkkoon.
Uruilla ei soitettu ollenkaan vuosien 1934 ja 1971 välillä. Silloin kirkossa käytettiin Grönlunds Orgelbyggerin rakentamia pneumaattisia urkuja, jotka oli rakennettu vanhojen urkujen taakse urkuparvelle. Vuonna 1971 Grönlund restauroi vanhat urut ja vaihtoi niihin uuden jalkion ja vuoden 1934 urut purettiin pois.
Civilization IV
Warlords
Heinäkuussa 2006 Civilization IV:stä julkaistiin lisäosa Warlords. Lisäosassa painotetaan nimenomaan sotimiseen. Levyllä on esimerkiksi uusi suurmiesten luokka ”suuret kenraalit”. Merkittävä uudistus on sivilisaation siirtyminen voimakkaamman sivilisaation vasallivaltioksi, joka tarjoaa vaihtoehdon toisten sivilisaatioiden täydelliselle valloittamiselle. Myös siviilipuolella tulee kuitenkin jonkin verran uutta. Warlordsissa on kuusi uutta kansaa: Karthago, keltit, Korea, ottomaanit, viikingit ja zulut.
Sandra Gould
Sandra Gould (23. heinäkuuta 1916 – 20. heinäkuuta 1999) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Matarengin kirkko
Urut
Arvellaan, että suurimman osan urkujen veistoksista on tehnyt koristeveistäjä Mårten Redtmer, joka teki myös Vasa-laivan veistokoristeet.
Civilization IV
Beyond the Sword
Civilization IV:lle julkaistiin toinen virallinen lisälevy, Beyond the Sword, heinäkuussa 2007. Se lisäsi peliin kymmenen uutta sivilisaatiota johtajineen ja erikoisuuksineen. Mukana tuli myös uusia yksiköitä ja rakennuksia vanhoillekin kansakunnille. Erityisesti pelin myöhempiä aikakausia on pyritty uudistamaan. Uusia kansoja ovat Babylonia, Bysantti, Alankomaat, Etiopia, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta, Khmer, mayat, intiaanit, Portugali ja Sumer.
Sandra Gould
Gould syntyi Brooklynissä, New Yorkissa. Hänellä oli sivuosia lukuisissa elokuvissa 1940-luvulta lähtien. Parhaiten hänet muistetaan Gladys Kravitzin roolista sarjassa Vaimoni on noita, joka pyöri vuoteen 1972 saakka. Hän vieraili myös useissa muissa televisiosarjoissa, kuten I Love Lucyssa.
Gould kirjoitti kaksi kirjaa: Always Say Maybe ja Sexpots and Pans. Hän menehtyi sydänleikkausta seuranneeseen aivoverenkiertohäiriöön 82-vuotiaana.
Civilization IV
Beyond the Sword
Beyond the Swordissa on monipuolisempi diplomatiajärjestelmä. Nyt diplomaattinen voitto on mahdollista paljon aikaisemmin kuin ennen, myös vakoilu on monipuolisempaa. Talousjärjestelmä ei myöskään ole jäänyt ilman huomiota, vaan peliin on lisätty resursseista riippuvaiset yhtiöt, jotka voivat olla kansoilleen erittäin tuottoisia. Firaxis on kertonut uudistaneensa tekoälyn täysin. Beyond the Swordissa on myös satunnaistapahtumia, kuten luonnonkatastrofeja ja avunpyyntöjä tai vaatimuksia omalta kansalta. Beyond the Sword sisältää skenaarioita lukuun ottamatta kaikki Warlords-lisälevyn sisältämät uudistukset.
Vastaanotto
Civilization IV sai yleisesti hyvän vastaanoton.
Aiheesta muualla
Sid Meier’s Civilization
Luettelo Suomen luonnonpuistoista
pienoiskuva|oikea|Luonnonpuiston kyltti.
Suomessa on 19 luonnonpuistoa, jotka kaikki ovat Metsähallituksen hoidossa. Suomen luonnonsuojelulaki määrittää luonnonpuiston yhdeksi tyypiksi Suomen luonnonsuojelualueista. Vuonna 1956 perustettu Jussarön luonnonpuisto liitettiin vuonna 1989 osaksi Tammisaaren saariston kansallispuistoa.
Treeball
Treeball on viisihenkinen vaihtoehtoista englanninkielistä rockia soittava yhtye, jonka keulahahmona toimii tuottaja ja Radio Helsingin toimittaja Nick Triani yhdessä myös soolouralla kunnostautuneen Astrid Swanin kanssa.
Historia
Orkesterin perustivat Nick Triani (soittanut aiemmin mm. Supermodel-yhtyeessä) ja Janne Lehtinen (tunnetaan myös Mummypowder-orkesterista sekä Astrid Swanin soolokokoonpanosta) vuonna 2000 Helsingissä ja se on tähän mennessä julkaissut kolme albumia, jotka huolimatta maltillisesta myynnistään ovat olleet arvostelumenestyksiä ja saavuttaneet orkesterille kulttimaineen niin kotimaisissa kuin paikoin ulkomaisissakin alternative rock -piireissä.
Vuonna 2004 orkesteri teki kiertueen Kanadassa sikäläisen Aaron Booth -nimisen sooloartistin kanssa. Treeball ja Booth julkaisivat split-EP:n Intercontinental Pop Exchange No. 4 kanadalaisella Endearing Records -levymerkillä.
IVL C.24
IVL C.24 (varhaisemmassa kirjanpidossa IVL C.IV.24) oli Ilmailuvoimien lentokonetehtaan suunnittelema ja valmistama yksimoottorinen yksipaikkainen hävittäjälentokone. C.24 oli ensimmäinen kokonaisuudessaan Suomessa suunniteltu ja tehdasmaisesti rakennettu lentokone, ja se vastasi melko hyvin ajan muita hävittäjälentokoneita. Konetyyppiä valmistettiin lopulta vain yksi prototyyppi huonon moottorin pilattua muuten lupaavan kotimaisen konstruktion.
Kehitys
Kotimaisen hävittäjätyypin kehityksen taustalla oli Siemens-Schuckert D.VI -hävittäjän lisenssin hankinnan epäonnistuminen. Lentokonetehtaan suunnittelija Kurt Berger oli aloittanut työt tehtaan ensimmäisen oman konstruktion parissa syksyllä 1923. Moottoriksi oli valittu Siemens-Halske Sh IIIa -tähtimoottori, joita oli hankittu Kööpenhaminan vapaasatamasta ylijäämänä kaikkiaan 334 kappaletta. Moottori pakotti suoraan käyttämään suurihalkaisijallista nelilapaista potkuria, sillä se pystyi saavuttamaan vain 900 rpm:n kierrosluvun. Nelilapaisen potkurin lisäksi C.24 muistutti ulkoisesti paljon Siemens-Schuckertia, etenkin tuetun ylätasosiipensä osalta. Koneen rakenneratkaisut olivat tosin täysin erilaiset, joten tehdas ei vain yksinkertaisesti kopioinut ulkomaista tyyppiä. Pitkään konseptisuunnitteluun ei riittänyt aikaa, sillä kone oli tarkoitus saada lentokuntoiseksi ennen kevään 1924 jäidenlähtöä.
Koelennot Suomenlinnassa
Ilmavoimen konetunnusta 8F.4 käyttäneellä prototyypillä lennettiin muutamia lentoja, joiden jälkeen sen korkeusperäsintä suurennettiin ja koneeseen asennettiin täysin uusi nuolimuotoinen siipi, jolla oli tarkoitus parantaa sen pituusvakautta. Muutosten jälkeisillä koelennoilla Jäderholm piti C.24:n lento-ominaisuuksia jokseenkin normaaleina. Eräällä lennolla hän päätyi kokeilemaan silmukkaa, joka lentäjän omien sanojensa mukaisesti eteni lopulta ”oikeaksi taitolentoliikkeiden vyyhdiksi, joka päättyi lopulta syöksykierteeseen”. Kierre oikeni Jäderholmin suljettua moottorin kaasun.
Koelennot Utissa
Prototyyppi siirrettiin Uttiin koelennettäväksi odottamaan kelirikon loppumista. Koneen nopeutta ja nousukykyä pidettiin tyydyttävinä, mutta pituusvakaus ja ohjattavuus olivat puutteelliset. Sen suurin ongelma oli koneen kehno moottori, joka ryntäili eikä suostunut käymään tasaista tyhjäkäyntiä. Eräällä koelennolla Jäderholm oli tukehtua ohjaamoon virranneeseen öljyn- ja risiiniöljynsekaiseen savuun, kun hän oli lähtenyt tekemään koneella liukua alaspäin. Jäderholm tuli puolitainnuksissa lopulta liki pystysyöksyssä alas painaen koko ajan moottorin katkaisunappia. Tämän lennon jälkeen koelennot ilmeisesti päättyivät, sillä tarkempia lentoselostuksia tai lentopäiväkirjaa ei ole säilynyt.
Prototyypin kohtalo
Utin koelentojen jälkeen C.24 palautettiin Suomenlinnaan, jossa se siirrettiin varastoon. Lentokonetehtaan Berger ja Hallanmaa lähtivät etsimään parempaa moottoria Britanniaan. Matkan jälkeen Berger sai tehtäväkseen suunnitella uuden C.24:n pohjalta parannellun koneen. Konetyypin Sh IIIa -moottorin ongelmaksi selvisi lopulta ilmailuvarikolla tehdyissä kokeissa vuotava vaihteisto, jonka kautta kampikammioon pääsi ilmaa. Ongelman pystyi helposti korjaamaan ohuella messinkilevyllä. C.24:ää käytettiin vielä sen seuraajan, IVL C.25:n moottorin käyttökokeissa. Prototyypiksi jäänyt kone maksoi lopulta noin 196 800 markkaa.
C.24 oli muuten onnistunut kotimainen konstruktio, mutta sen pilasi huono moottori. Konetyyppi suunniteltiin suhteellisen lyhyessä ajassa, ja se oli etenkin prototyypiksi halpa.
Museokoneet
C.24:n uudelleenrakennettiin Vesivehmaalle varastoidun runkonsa ympärille muutamien valokuvien perusteella 1980-luvun alussa Hallinportin ilmailumuseossa, mutta siihen asennettiin erehdyksissä C.25:n paksumpi siipi. Entisöity kone oli esillä Suomenlinnan Sotamuseon Maneesissa vuosina 1990–2006. Tämän jälkeen kone siirrettiin säilytykseen Keski-Suomen ilmailumuseoon Tikkakoskelle.
Rakenne
IVL C.24 oli puurakenteinen ylätasoinen hävittäjäkone. Sen runkorakenne koostui neljän pituuspaarreen ympärille kootuista pyöreistä muotokaarista. Eturungossa oli pyörivän tähtimoottorin kiinnitysritilä. Ohjaamon alueella ja nokassa oli teräksiset jäykisteristikot. Siipirakenne koostui kahteen salkoon kiinnitetyistä kevennetyistä vanerikaarista, ja siiven tuenta tapahtui ulommilla V-tuilla ja keskiosan tuilla. Siipiprofiilina käytettiin Göttingen 100 -profiilia. C.24:n polttoainesäiliö sijaitsi ohjaamon ja moottoriasennuksen väliin jääneessä tilassa. Polttoainetta oli 111 kilogrammaa ja öljyä 29 litraa, mikä riitti hyvin noin kahden tunnin lentoon.
Folkpunk
Folkpunk on musiikkigenre, jossa yhdistyvät folk- ja punk-musiikki. Tyylilaji liittää yhteen folk-musiikista vaikutteensa saaneet soinnutukset sekä punk-musiikille tyypillisen nopeuden ja asenteen. Folkpunkin sanoitukset viittaavat usein perinteisen folkmusiikin tapaan työväen solidaarisuuteen ja modernin kapitalismin ja teollistumisen vastustamiseen. Yhtyeet ja niiden sanoitukset edustavatkin usein äärivasemmistoa tai anarkismia. Folkpunk sisältää folkille ominaisia soittimia, kuten viulua, banjoa tai mandoliinia. Soittimia lukuun ottamatta musiikki ei välttämättä lainkaan muistuta perinteistä folkia. Kappaleet soitetaan usein akustisena.
Kuuluisimmat folkpunk-yhtyeet ovat usein peräisin Floridasta tai Georgiasta, Yhdysvalloista, jonne musiikin lajin harrastus on keskittynyt. Suosittuja folkpunk-yhtyeitä ovat muun muassa Flogging Molly, Dropkick Murphys, Against Me!, This Bike Is A Pipe Bomb, Defiance, Ohio, Ghost Mice, Spoonboy
SVT Uutiset
SVT Uutiset on ruotsinsuomalainen, pääosin suomenkielinen uutisohjelma. Ruotsin yleisradioyhtiö SVT:n tuottama ohjelma lähetetään arkipäivisin 17.45–18.00 SVT2-kanavalla; kesäisin lähetysaika on hieman lyhyempi päättyen viisi minuuttia aiemmin. Ensimmäinen kerran SVT esitti suomenkielisiä uutisia 22. elokuuta 1988, jolloin lähetys kesti viisi minuuttia. Lähetysaikaa pidennettiin 15 minuuttiin 24. elokuuta 2009 alkaen.
Esityskieli on suomi, mutta suomenkielinen sisältö tekstitetään ruotsiksi; vastaavasti esimerkiksi ruotsinkieliset haastattelut tekstitetään suomeksi. Muunkielinen sisältö tekstitetään kummallekin kielelle siten, että suomenkielinen teksti esitetään ylä- ja ruotsinkielinen alarivillä.
SVT Uutisten toimituksessa Tukholman TV-talossa työskentelee kymmenen vakituista journalistia.
Väinö Uurtamo
Väinö Ludvig Uurtamo (synt. Sundell, 11. marraskuuta 1884 Turku – 7. elokuuta 1933 Tammisaari) oli suomalainen ammattiyhdistystoimitsija. Sisällissodan aikana Uurtamo oli Työväen pääneuvoston jäsen ja myöhemmin hän vaikutti kommunistisessa liikkeessä. Uurtamo kuoli Tammisaaren pakkotyölaitoksessa kesällä 1933 tapahtuneen nälkälakon seurauksena. Hän oli yksi neljästä nälkälakon vaatimasta uhrista.
Elämä
Uurtamo oli ammatiltaan peltiseppä. Hän työskenteli muun muassa G. W. Sohlbergin verstaalla sekä ensimmäisen maailmansodan aikana myös Ruotsissa ja Venäjällä. 1910-luvun alussa Uurtamo liittyi Helsingin peltiseppien ammattiosastoon. Sisällissodan käynnistyttyä Uurtamo liittyi Helsingin punakaartiin ja oli hetken Vilppulan rintamalla, kunnes palasi Helsinkiin, jossa hänet valittiin Työväen pääneuvoston jäseneksi. Helsingin taistelun aikana Uurtamo pakeni kansanvaltuuskunnan mukana Viipuriin, josta hän edelleen 28. huhtikuuta jatkoi pakolaislaivalla Pietariin. Uurtamo vietti kuukauden Buin pakolaisleirillä, mutta päätti palata Suomeen perheensä luokse. Hänet vangittiin rajalla heinäkuun alussa ja siirrettiin kuulustelujen jälkeen Viipurin vankileirille. Heinäkuun lopussa Uurtamo sai valtiopetoksesta elinkautisen kuritushuonetuomion. Hän pääsi armahduslakien nojalla ehdonalaiseen tammikuussa 1922.
Vuonna 1925 Uurtamo valittiin Suomen Metallityöntekijäin Liiton liittoneuvoston puheenjohtajaksi ja hän toimi pitkään myös Suomen Ammattijärjestön alaisen Helsingin teollisuusneuvoston johtopaikoilla. Uurtamo vangittiin poliittisen toimintansa vuoksi syksyllä 1930 ja hän sai 5 vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksen valmistelusta. Uurtamo kuoli elokuussa 1933 Tammisaaren pakkotyölaitoksessa nälkälakon yhteydessä tapahtuneen pakkoruokinnan seurauksena. Uurtamon sieraimesta työnnetty letku meni ruokatorven sijaan henkitorveen ja siihen kaadettu maito päätyi hänen keuhkoihinsa. Uurtamo kuoli parin viikon kuluttua keuhkotulehdukseen. Uurtamo oli jo nälkälakon alkaessa kärsinyt usean päivän ajan vesi-leipä-rangaistusta, minkä johdosta vankineuvosto antoi hänelle luvan jäädä lakon ulkopuolelle, mutta Uurtamo halusi liittyä siihen. Sellitoverin kertoman mukaan hän oli jo muutaman päivän kuluttua niin huonossa kunnossa, ettei pysynyt edes pystyssä.
Uurtamo haudattiin Malmin hautausmaalle. Lehtitietojen mukaan hänen hautajaisiinsa kokoontui 1 500 saattajaa, mutta poliisi ei päästänyt haudalle kuin kukkaseppeleiden kanssa liikkeellä olleet. Haudalla poliisi keskeytti Mary Pekkalan puheen ja pidätti muutamia henkilöitä. Syyskuussa Uurtamon leski Liisa Uurtamo jätti oikeuskanslerille kirjelmän, jossa hän vaati tutkimusta miehensä kuolemasta, mutta se ei johtanut toimenpiteisiin.
Monthou-sur-Cher
Monthou-sur-Cher on kunta Ranskassa Loir-et-Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Cherjoen varrella, noin 31 kilometriä Bloisin kaupungista etelään.
Cristiano
Cristiano Pereira Figueiredo, pelaajanimeltään Cristiano, (s. 29. marraskuuta 1990 München, Saksa) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Primera Divisiónin Valenciaa.
Metroidvania
Metroidvania on videopelien lajityyppi, joka on toimintaseikkailupelien alalaji. Lajityyppi yhdistelee ideoita Metroid ja Castlevania -peleistä, joiden mukaan se on nimetty. Lajityypin pelit usein myös yhdistävät elementtejä muista lajityypeistä kuten roguelike-peleistä ja roolipeleistä. Lajityypin olennaisin osa on pelimaailma, jonka kaikki alueet ovat yhdistetty toisiinsa ja vanhoille alueille voi vapaasti palata. Tyypillisesti näin pelaajan täytyykin tehdä tai ainakin suositellaan tekemään sillä lajityypin peleissä on usein esteitä, jotka ovat aluksi läpipääsemättömiä mutta jotka pelaaja voi myöhemmin palata avamaan saatuaan jonkun uuden kyvyn tai esineen.
Ällitälli
Ällitälli oli Yleisradion vuonna 1971 esittämä sketsiviihdeohjelma, jonka pääosissa olivat Heikki Kinnunen ja Leo Lastumäki. He jatkoivat tämän jälkeen yhteistyötä erilaisissa viihdesarjoissa aina vuoteen 1976 saakka. Alun perin ohjelmasta suunniteltiin musiikkiohjelmaa, jota Kinnunen olisi juontanut Lasse Mårtensonin kanssa. Tämä ajatus kuitenkin kariutui Mårtensonin tuntemukseen, että hän on enemmän muusikko kuin näyttelijä. Toiseksi esiintyjäksi löydettiin Ilkamat-sarjassa hieman aiemmin läpimurtonsa tehnyt Lastumäki. Muut näyttelijät sarjassa olivat muun muassa Pirjo Viitanen ja Olavi Ahonen, minkä lisäksi jokaisessa jaksossa oli vieraileva laulaja. Ällitälliä tehtiin 16 jaksoa, joista 13 oli mustavalkoisia ja kolme värillisiä.
Ällitällin ohjasivat ja tuottivat Pertti Reponen ja Vesa Nuotio. Käsikirjoittajina toimivat heidän lisäkseen Kari Kyrönseppä (salanimellä Erkki Tolkku), Raimo Meltti ja pakinoitsija Jouni Lompolo (salanimellä Laina Pultti). Nuotion mukaan yksi sarjan innoittajista oli vuosina 1968–1969 tehty brittiläinen televisiosarja Broaden Your Mind. Ällitällin kymmenennestä jaksosta muokattu kansainvälinen versio voitti pronssiruusun Montreux'n Kultainen ruusu -kilpailussa vuonna 1972. Tämän jakson musiikkivieraana oli M. A. Numminen, joka esitti oman tulkintansa Giuseppe Verdin aariasta La donna è mobile. Montreux'n palkinnon jälkeen sarjaa myytiin myös ulkomaille.
Lintuhytti
pienoiskuva|Lintuhytin puisto Lintuhytti on uusi asuinalue Tampereen kaakkoisosassa. Alueella on paljon rivi- ja erillistaloja ja se on kaavoitettu vajaalle tuhannelle henkilölle. SIellä asuu erityisen paljon lapsiperheitä. Lintuhytistä kulkee linja-auto 13 Tesomalle. Linja-autopysäkin yhteydessä käy myös kirjastoauto. Lähellä on Tampereen kaupunginosa Hervanta ja Hervantajärven asuinalueen raitiovaunun päätepysäkki. Alueen läheisyydessä on myös Hervantajärven retkeilyalue ja muita luontopolkuja.
Nanakuman metroasema
Nanakuman metroasema on Fukuokan kaupungin Jōnanin suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on kymmenes asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Alice Ghostley
Ghostley oli Tony-palkittu ja sai myös Emmy-ehdokkuuden. Hän oli naimisissa näyttelijä Felice Orlandin kanssa vuodesta 1953 tämän kuolemaan 21. toukokuuta 2003.
Syöpää sairastanut ja aivoverenkiertohäiriöstä kärsinyt Alice Ghostley kuoli Kaliforniassa syyskuussa 2007.
Petteri Kaniini
Äänirooleissa
Suomenkieliset äänet
Laulut
Käännös: Fiable Oy
Studio: Uptempo
Victor Appleton
thumb|The Moving Picture Boys on the War Front Victor Appleton oli yhdysvaltalaisen Stratemeyer-syndikaatin kirjoittajien yhteinen nimimerkki, jonka nimissä julkaistiin muun muassa Tom Swift -kirjasarjaa.
Victor Appletonin nimellä julkaistiin seuraavia sarjoja:
Haamukirjoittajia olivat Howard Roger Garis, John W. Duffield, W. Bert Foster, Debra Doyle ja James D. Macdonald, F. Gwynplaine MacIntyre, Robert E. Vardeman ja Thomas M. Mitchell.
Arbi Méjri
Arbi Méjri (s. 3. helmikuuta 1985) on tunisialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Espérancea.
Ura
Méjri aloitti uransa CS Hammam-Lifissä vuonna 2005, josta hän siirtyi vuonna 2007 Espéranceen vuoteen 2010 kestävällä sopimuksella. Méjri pelasi joukkueessa aina vuoteen 2011, jonka aikana hän saavutti muun muassa Tunisian mestaruuden vuosina 2009, 2010 ja 2011, sekä Arabian Mestarien liigan ja Afrikan Mestarien liigan vuosina 2009 ja 2011. Méjri oli pitkään Hamdi Kasraouin varamaalivahtina alkuvuosinaan, mutta ei kyennyt vakiinnuttamaan ykkösvahdin roolia Kasraouin siirtyessä Ranskaan.
Tammikuussa 2012 Méjri siirtyi takaisin kasvattajaseuraansa CS Hammam-Lifiin.
Maajoukkue
Maajoukkueessa Méjri on pelannut alle 23-vuotiaissa noin 20 ottelua ja miesten A-maajoukkueessa kaksi ottelua.
Uberlândia
left|250px|thumb|Uberlândia. Uberlândia [-la´n-], on kaupunki Brasilian kaakkoisosassa Minas Geraisin osavaltiossa. Kaupunki sijaitsee noin 350 kilometriä Brasíliasta etelään. Vuonna 2008 siellä asui 622 441 ihmistä. Uberlândia on paikallisen maatalousalueen kauppakeskus. Siellä on kemianteollisuutta ja yliopisto.
Guillermo Salinas
Guillermo Salinas (s. 27. tammikuuta 1938) on chileläinen entinen nyrkkeilijä.
Salinas osallistui olympialaisiin kerran, Tokiossa 1964. Hän pääsi tuolloin alle 75-kiloisten sarjassa puolivälieriin saakka, kunnes hävisi Italian Franco Vallelle. Salinas voitti myöhemmin muun muassa maansa raskaan sarjan tittelin, jota hän piti hallussaan vuosina 1968–1970.
Fukudai-maen metroasema
thumb|Metroaseman sisäänkäynti Fukudai-maen metroasema on Fukuokan kaupungin Jōnanin suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on yhdestoista asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005. Asema on nimensä mukaisesti Fukuokan yliopiston asema ja sen ympärillä sijaitsevatkin monet yliopiston rakennuksista.
The Boss Baby
The Boss Baby on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen 3D-tietokoneanimaatiolla tehty komediaelokuva, joka perustuu löyhästi samannimiseen vuonna 2010 julkaistuun Marla Frazeen kuvakirjaan. Vuonna 2021 julkaistiin sen jatko-osa, The Boss Baby: Perhebisnes.
Yhtenäinen Venäjä
Vladimir Putin on ollut keskeinen henkilö puolueen menestyksen takana. Samalla hänen myötävaikutuksellaan Yhtenäisestä Venäjästä on rakennettu hallinnon oma puolue. Yhtenäinen Venäjä syntyi, kun Sergei Šoigun Yhtenäisyys-puolue ja entisen pääministerin Jevgeni Primakovin johtama Isänmaa – Koko Venäjä -puolue yhdistyivät joulukuussa 2001.
”Yhtenäisyyden” syntyvaiheen tapahtumat
Syksyllä 1999 Putinin kansansuosio kasvoi kaksinumeroisissa luvuissa sen jälkeen, kun hän oli lähettänyt Venäjän armeijan Tšetšenian kapinoivaan tasavaltaan Moskovan kerrostaloräjähdysten ja tšetšeeni-islamistien joukkojen Dagestaniin suuntautuneen hyökkäyksen jälkeen. Putinin aloittama toinen Tšetšenian sota oli erittäin suosittu ja sotaretkeä esiteltiin positiivisessa valossa niin Boris Berezovskin johtamalla ORT-kanavalla kuin valtio-omisteisella RTR:lläkin.
Duuman vaalit 1999
Vastoin puolueen perustajien oletuksia Yhtenäisyyden vaalikampanja oli menestys ja puolue sai 23,3 % äänistä ja huomattavasti enemmän kuin OVR, joka joutui tyytymään 13,3 % ääniosuuteen. Venäjän kommunistinen puolue oli vaalien suurin 24,35 ääniosuudellaan. Pääministeri Putinin suosio oli siivittänyt Yhtenäisyyden voittoon. Vaalitulos kertoi myös selvästi myös sen, että Putin oli ennakkosuosikki vuoden 2000 presidentinvaalin pudottaen näin aiemmat ehdokassuosikit Juri Lužkovin ja Jevgeni Primakovin pois presidenttikaavailuista. Jeltsin antoi Putinille lisää nostetta eroamalla presidentin tehtävistä 31. joulukuuta 1999 tehden Putinista vt. presidentin.
Yhtenäisen Venäjän perustaminen
Alun perin Yhtenäisyys oli perustettu vain vaalipuolueeksi vuoden 1999 duuman vaaleja varten, mutta voiton jälkeen valtion virkamiehet alkoivat suunnitella puolueen muuttamista pysyväksi. Suuri määrä itsenäisinä duumaan valittuja edustajia kutsuttiin liittymään puolueen edustajaryhmään. Moni OVR:n edustajista liittyi myös mukaan lukien puheenjohtaja Lužkov. Huhtikuussa 2001 OVR:n ja Yhtenäisyyden johtajat ilmoittivat yhteisessä julistuksessaan aloittavansa yhdistymisprosessin. Heinäkuussa 2001 ”Yhtenäisyyden ja Isänmaan liitto” piti ensimmäisen puoluekokouksensa ja 18. joulukuuta 2001 siitä tuli ”Yleisvenäläinen Yhtenäisyyden ja Isänmaan puolue”.
Venäjän oikeusministeriö rekisteröi puolueen 31. tammikuuta 2003. Maaliskuussa pidetyssä II puoluekokouksessa Sergei Šoigu jättäytyi puheenjohtajan paikalta Boris Gryzlovin hyväksi. Puolue lyhensi nimensä nykymuotoonsa Yhtenäiseksi Venäjäksi 24. joulukuuta 2003. Yhtenäisellä Venäjällä oli vuoden 2003 alussa noin 257 000 jäsentä. Edellä olivat Venäjän liberaalidemokraattinen puolue (n. 600 000 jäsentä) ja kommunistinen puolue (n. 500 000 jäsentä).
Duuman vaalit 2003
Putinin presidenttikauden alkuvuosina Venäjän talous kehittyi vahvasti kasvaen jokaisena vuonna enemmän kuin aiempina vuosikymmeninä koskaan. Hänen kannatuksensa kansan keskuudessa oli reilusti yli 70 prosenttia. Venäjän talouden elpymistä helpottivat huomattavasti tärkeiden vientituotteiden, kuten öljyn, kaasun ja raaka-aineiden korkeat maailmanmarkkinahinnat.
Lakiesitysten määrä kasvoi huomattavasti sen jälkeen, kun Yhtenäisestä Venäjästä oli tullut duuman johtava puolue. Vuosina 1996–1999 presidentti allekirjoitti vain 76 prosenttia kolmannen käsittelyn läpäisseistä laeista. Sen sijaan vuosina 1999–2003 presidentti allekirjoitti jo 93 prosenttia laeista. Jeltsinin oli monesti tarvinnut turvautua asetusvaltaansa suurista asioista päättäessään, kun taas Putinin ei tarvinnut juuri koskaan. Yhtenäisen Venäjän valta-asema mahdollisti Putinin viedä useita laajoja perustavanlaatuisia uudistuksia läpi duumassa, kuten 13 prosentin tasaveron, tuloverojen vähennykset, työmarkkinoiden korjaukset ja kansallisten monopolien murtamiset sekä uudet maankäyttöä ja oikeuskäytäntöä koskevat lait. Yhtenäinen Venäjä korostautui Putinin linjan ehdottomana tukijana, mikä oli omiaan tuomaan puolueelle suurvoiton vuoden 2003 duuman vaaleissa, joissa se sai noin 36 prosenttia äänistä.
Koko olemassaolonsa ajan Yhtenäinen Venäjä on ollut menestyksellinen käyttäessään hallintoa vastustajiensa heikentämiseksi. Esimerkiksi valtiojohtoiset tiedotusvälineet kuvasivat kommunistipuolueen tekopyhäksi ottaessaan vastaan rahaa useilta ”dollarimiljonääreiltä” vuoden 2003 vaalien aikana. Yhtenäinen Venäjä vaati myös tiukempia äänestäjien ja puolueiden rekisteröintiehtoja ja nosti äänikynnyksen viidestä prosentista seitsemään prosenttiin.
Duuman vaalit 2007
thumb|Presidentti [[Vladimir Putin (oik.) kuvattuna Sergei Šoigun (vas.) ja Boris Gryzlovin (kesk.) kanssa Yhtenäisen Venäjän puoluekokouksessa 2007.]] Talouden jatkaessa kasvuaan ja Putinin tehdessä kansansuosiota nauttivia toimia, kuten epäsuosittujen oligarkkien aseman heikentäminen, hän nautti suurta kansansuosiota. Vuoden 2004 presidentinvaaleissa hän oli saanut yli 70 prosenttia äänistä.
Vaalien aikana äänestäjät, oppositiopuolueet ja vaalitarkkailijajärjestö GOLOS syyttivät puoluetta useista perustuslaissa säädettyjen vaalilakien rikkomuksista. Vaaleja leimasivat myös Yhtenäisen Venäjän tapa käyttää hallintokoneistoa vaalimenestyksenssä takaamiseksi. Viranomaiset painostivat ihmisiä äänestämään puoluetta ja liittymään sen jäseniksi. Miliisi- ja muut viranomaiset vaikeuttivat tai estivät opposition vaalitoimintaa, kokoontumisia ja ehdolle asettamisia. Samoin työpaikoilla esimiehet, kollegat ja työnantajat painostivat äänestämään Yhtenäistä Venäjää. Keskustelua länsimaissa herättivät myös Yhtenäisen Venäjän saamat kannatusluvut Pohjois-Kaukasiassa. Ingušiassa 99 prosenttia äänestäjistä sanottiin äänestäneen ja näistä käytännössä kaikkien antaneen äänensä Yhtenäiselle Venäjälle, vaikka tarkkailijoiden mukaan äänestysprosentti oli pikemminkin lähempänä kahdeksaa prosenttia.
Lainsäädännön linja muuttui vuoden 2007 vaalien jälkeen. Terrorisminvastainen lainsäädäntö, suuret lisäykset sosiaalibudjettiin ja uusien suurten valtionyhtiöiden perustamiset nousivat tärkeiksi hankkeiksi taloudellisten uudistusten kustannuksella.
Medvedev presidentiksi, Putin pääministeriksi
Vuoden 2008 presidentinvaaliin Yhtenäinen Venäjä oli nimittänyt Putinin seuraajaksi Dmitri Medvedevin, jonka Putin hyväksyi. Valinta oli käytännössä tällä selvä ja itse vaalissa Medvedev sai vaalissa noin 70 % äänistä. Medvedev ei osallistunut vaaliväittelyihin tai tv-ohjelmiin, mutta oli muista ehdokkaista reilusti enemmän esillä tiedotusvälineissä. Ensitöikseen presidenttinä Medvedev nimitti Putinin pääministerikseen. Alkuvuodesta 2008 Yhtenäinen Venäjä muutti sääntöjään siten, että puolueen puheenjohtajaksi voitiin valita ei-jäsen. Putin hyväksyikin 15. huhtikuuta 2008 valintansa Yhtenäisen Venäjän puheenjohtajaksi, mutta ilmoitti, ettei tämä tarkoittaisi hänen ottavan puolueen jäsenyyttä. Medvedev ei myöskään suostunut presidenttinä ottamaan puolueen jäsenyyttä.
Venäjä ajautui muun maailman tapaan talouskriisiin 2008–2009. Lokakuussa 2009 järjestetyt alue- ja paikallisvaalit olivat ensimmäiset merkittävät vaalit kriisin alettua. Yhtenäinen Venäjä voitti vaalit selvästi, mutta oppositio syytti puoluetta rikkomuksista ja laajasta vaalivilpistä. Opposition lisäksi monet vaalitarkkailijat pitivät vaaleja ei-demokraattisina, muun muassa Jablokon johtaja Sergei Mitrohin syytti viranomaisia puolueensa toiminnan sabotoinnista vaalien alla.
Vuoden 2011 duuman vaalien alla puolueen kannatus oli selvästi laskussa ja ovensuukyselyissä sen kannatukseksi mitattiin VTsIOM:n mukaan 48,5 % ja FOM:n mukaan 46 %. Yhtenäinen Venäjä sai lopulta vaaleissa 49,3 prosenttia äänistä ja 238 paikkaa 450-paikkaiseen duumaan. Vaaleihin liittyneet vilppiepäilyt johtivat mielenosoituksiin ja Yhtenäistä Venäjää syytettiin tulosten manipuloinnista. Boris Gryzlov erosi puhemiehen paikalta joulukuussa 2011. Eroilmoituksella arveltiin pyrkivän rauhoittamaan protesteja.
Organisaatio
thumb|[[Vladimir Putin Yhtenäisen Venäjän IX puoluekokouksessa 15. huhtikuuta 2008.]] Maaliskuun 2008 presidentinvaalin jälkeen noin 30 % venäläisistä arveltiin olevan lojaaleja Yhtenäiselle Venäjälle. Puolue ilmoitti vuonna 2011 jäsenmääräkseen 2,01 miljoonaa. Yhtenäisen Venäjän nuorisojärjestö on vuonna 2005 perustettu Yhtenäisen Venäjän Nuori Kaarti, jolla on noin 170 000 jäsentä.
Yhtenäinen Venäjä on suuri ja kirjava puolue. Tämän takia puolueen sisällä on erinäisiä ryhmiä. Puolueen sisällä on katsottu olevan ainakin markkinamyönteisten, sosiaalidemokraattien, isänmaallisten ja moraalikysymyksiin keskittyvien ryhmät.
Puolueohjelma
Yhtenäinen Venäjä on määritellyt ideologiakseen vakautta ja kehitystä korostavan ”venäläisen konservatismin”. Samoin se katsoo olevansa poliittisella kentällä keskustalainen. Ulkopuoliset tarkkailijat ovat kuvailleet sen ideologiaa myös putinismiksi. Puolue onkin käyttänyt yhtenä tunnuslauseenaan ”План Путина – Победа России!” (Plan Putina – Pobeda Rossii!, ).
Vuoden 2003 puolueen poliittisessa manifestissa Tie kansalliseen menestykseen Yhtenäinen Venäjä ilmoitti tehtäväkseen kerätä yhteen Venäjän vastuulliset poliittiset voimat pyrkien kaventamaan eroja rikkaiden ja köyhien välillä, vanhojen ja nuorten, valtion, talouden ja yhteiskunnan välillä. Talouden tulisi yhdistellä valtionsääntelyä ja vapaita markkinoita ja jakaa talouden kasvun voittoja myös vähäosaisemmille. Puolue hylkää vasemmisto-oikeisto-jaottelun tukiessaan ”poliittista sentrismiä”, jonka tulisi yhdistää kaikki yhteiskunnan osa-alueet. Tämän lisäksi virallinen puolueohjelma korosti pragmaattisuutta ja antiradikalismia. Puolue on kuvaillut olevansa Venäjän niin tsaristisen kuin kommunistisenkin valtiollisen perinteen jälkeläinen perillinen.
Yhtenäinen Venäjä on aina korostanut olevansa Vladimir Putinin politiikan ehdoton tukija, mikä on ollut sen menestyksen salaisuus. Vuonna 2008 tehdyn mielipidetutkimuksen mukaan venäläiset yhdistävät puolueeseen markkinataloussuuntauksen, kommunismin vastaisuuden, maltillisen länsimielisen ulkopolitiikan ja tiukan linjan kapinallisia vähemmistöalueita, kuten Tšetšeniaa, kohtaan. Tällaisia poliittisia arvoja tukevat äänestäjät todennäköisimmin Yhtenäistä Venäjää. Tutkimus osoitti myös, että venäläiset pitivät talouden kehitystä Yhtenäisen Venäjän ja Putinin ansiona.
Ulkomainen media ja tarkkailijat ovat kuvailleet Yhtenäistä Venäjää ”presidentin puolueeksi”, jonka pääasiallisena tarkoituksena on turvata Kremlin valta. Suuri enemmistö Venäjän viranomaisista on puolueen jäseniä, minkä takia sitä on kuvailtu ”viralliseksi puolueeksi” tai "hallinnon puolueeksi". Näiden piirteidensä takia sitä pidetään ”valtapuolueena”.
Vuoden 2005 alussa muutama puolueaktiivi ehdotti kolmen siiven luomista puolueen sisälle (oikeisto, keskusta ja vasemmisto). Keskustelu loppui kuitenkin lyhyeen presidentinhallinnosta tulleen tyrmäyksen jälkeen. Vuodesta 2006 lähtien monet puolueen johtohenkilöistä ovat käyttäneet käsitettä ”suvereeni demokratia” sen jälkeen, kun hallinnon ideologi Vladislav Surkov kehitti sen kuvaamaan Venäjän järjestelmää.
Kansainväliset suhteet
Israelissa puolueella on ollut yhteystoimisto Kadiman kanssa tehdyn sopimuksen myötä. Puolue solmi myös strategisen yhteistyösopimuksen Kiinan kommunistisen puolueen kanssa vuonna 2009. Yhtenäinen Venäjä on keskustellut kiinalaisten kanssa kokemuksista yhden puolueen järjestelmästä ja talouspolitiikan johtamisesta.
Vaalimenestys
Duuman vaalit
Fujiwara no Kamatari
thumb|Fujiwara no Kamatari [[Kikuchi Yōsain piirroksessa.]]
Fujiwara no Kamatari (, 614 Yamaton provinssi – 14. marraskuuta 669 Yamaton provinssi) oli japanilainen Asuka-kauden poliitikko ja Fujiwara-klaanin perustaja. Klaani hallitsi Japanin politiikkaa vuosisatojen ajan. Hänen alkuperäinen nimensä oli Nakatomi no Kamatari.
600-luvun alkupuolen Japanissa vaikutusvaltaiseen asemaan oli noussut buddhalaisuutta tukeva Soga-klaani. Klaani kuitenkin kukistui vuonna 645 keisari Jomein pojan prinssi Naka no Ōen johtamassa vallankaappauksessa, jota Nakatomi no Kamatari avusti. Kaappauksessa Soga no Iruka surmattiin, Soga no Emishi teki itsemurhan ja keisarinna Kōgyoku pakotettiin astumaan valtaistuimelta. Kamatari nimitettiin sisäministeriksi (naidaijin). Hän aloitti laajat Taika-uudistukset, jotka vahvistivat keskushallintoa. Niiden tarkoitus oli uudistaa Japanin politiikkaa ja taloutta Tang-dynastian Kiinan mallin mukaan: niihin kuului muun muassa yksityisen maanomistuksen lakkauttaminen, valtion jakaminen provinsseihin, uudet tiet ja postiasemat, lakien kirjaaminen ylös, uusi verojärjestelmä ja kaikkien kotitalouksien rekisteröinti. Uudistusten myötä keskushallinnon sata vuotta aiemmin aloittama kiinalaistamisprosessi saatiin päätökseen.
Keisari Tenjiksi noussut prinssi Naka no Ōe antoi vuonna 669 Kamatarille sukunimen ”Fujiwara”. Hänestä tuli siten vaikutusvaltaisen Fujiwara-klaanin perustaja. Hänen poikansa oli Fujiwara no Fuhito.
Sri Lankan pommi-iskut 2019
Sri Lankan pommi-iskut kohdistuivat pääsiäisenä 2019 kirkkoihin ja hotelleihin eri puolilla Sri Lankaa. Iskuissa kuoli 253 ja loukkaantui yli 500 ihmistä. Viisi pommia räjähti 21. huhtikuuta 2019 lähes samanaikaisesti Colombossa ja sen liepeillä kahdessa kirkossa ja kolmessa loistohotellissa. Kuudes pommi räjähti kirkossa maan itäosassa Batticaloassa. Myöhemmin kaksi muuta pommia räjähti lähellä Colomboa. Lisäksi kolme poliisia kuoli tehdessään kotietsintää, kun paikan asukkaat laukaisivat räjähteet. Kuolleiden määräksi laskettiin aluksi 359 ihmistä, mutta kuolemansyytutkijoiden tekemistä ruumisavauksista selvisi myöhemmin, että osa pahimmin ruhjoutuneista ruumiista oltiin laskettu kahteen kertaan. Sri Lankan tiedustelupalvelu sai tunteja ennen iskuja varoituksen Intian tiedusteluviranomaisilta mahdollisista kirkkoihin kohdistuvista iskuista.
Sri Lankan hallituksen mukaan iskujen takana on paikallinen islamistinen ryhmä Thowheeth Jama'ath, joka on saanut tukea ulkomailta. Isis otti myöhemmin vastuun iskuista. Presidentti Maithripala Sirisena ilmoitti myöhemmin pitävänsä syyllisenä kansainvälisiä huumekauppiaita. Hän antoi lausuntonsa osana huumerikollisuuden vastaista kampanjaansa.
Sri Lankan poliisi on ottanut kiinni 13 miestä epäiltynä iskuista.
Tekopaikkoja
Pommi-iskut tehtiin Pyhän Anthonyn kirkkoon, pyhän Sebastianin kirkkoon ja Batticaloan Zion-kirkkoon, sekä luksushotelleihin Shangri-La, Kingsbury ja Cinnamon Grand sekä pienempään hotelliin Tropical Inn lähellä Dehiwalan eläintarhaa.
ISSF Pistoolilajit
Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) pistoolilajeja, Suomen lajiliittona SAL, ovat:
Olympialaisissa kilpaillaan vain 10 metrin ilmapistoolissa, 25 metrin olympiapistoolissa ja 25 metrin urheilupistoolissa. Näissä lajeissa järjestetään myös olympialajeille tarkoitettu maailmancup.
Suomen Ampumaurheiluliiton (SAL) lajeina on myös edellä mainittujen lisäksi:
Resident Evil: Welcome to Raccoon City
Resident Evil: Welcome to Raccoon City on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut toimintakauhuelokuva. Johannes Robertsin käsikirjoittama ja ohjaama elokuva käynnisti uudelleen Resident Evil -elokuvasarjan. Sarjassa on tuotettu aiemmin kuusi elokuvaa vuosina 2002–2017.
Welcome to Raccoon Cityn juoni pohjautuu Resident Evil -pelisarjan ensimmäiseen ja toiseen peliin, ja hahmokaartissa on lukuisia peleistä tuttuja hahmoja. Pääosissa esiintyvät muun muassa Kaya Scodelario, Hannah John-Kamen, Robbie Amell ja Tom Hopper.
Elokuvan traileri julkaistiin 7. lokakuuta 2021. Ensi-iltansa elokuva sai Yhdysvalloissa 24. marraskuuta 2021. Suomessa elokuva ei saanut teatterilevitystä, ja se julkaistiin fyysisissä formaateissa 16. toukokuuta 2022.
Aleksandr Konovalov
thumb|right|Aleksandr Konovalov Aleksandr Ivanovitš Konovalov (venäjäksi: Александр Иванович Коновалов) (17. syyskuuta 1875 Moskova – 28. tammikuuta 1948 New York City) oli venäläinen kadettipoliitikko ja liikemies. Konovalov omisti yhden suurimmista tekstiilitehtaista Venäjällä. Alkujaan hän liittyi liberaaleihin progressisteihin. Myöhemmin puolue yhdistyi kadettien kanssa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana hän oli sotateollisuuskomitean varapuheenjohtaja. Komiteaa johti Aleksandr Gutškov.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen hänestä tuli Venäjän väliaikaishallituksen kauppa- ja teollisuusministeri. Kun lokakuun vallankumous alkoi, Konovalov muutti Ranskaan, jossa toimi vasemmistovenäläisten emigranttien johtajana. Toisen maailmansodan aikaan Konovalov muutti Yhdysvaltoihin.
Gómez Pereira
Gómez Pereira (1500−1567) oli espanjalainen filosofi, lääkäri ja luonnonfilosofi. Pereira syntyi Medina del Campossa ja pyrki kumomomaan lääketieteessä keskiajalla vallinneita käsityksiä ja ehdotti empiiristen menetelmien käyttöönottamista. Filosofiassaan Pereiran ajatukset muistuttavat pitkälti René Descartesin vastaavia. Pereiran sanotaan auttaneen Descartesia kehittämään kuuluisan ajatuksen sa cogito ergo sum (ajattelen, siis olen).
Kursiivi
pienoiskuva|Adobe Arabic fontin neljä eri muotoa (Normaali, Kursiivi, Lihavoitu, Lihavoitu kursiivi) Kursiivi on vino, kaunokirjoitusta mukaileva kirjasinlaji. Sitä käytetään tekstissä lähinnä korostuskeinona, joka ei yleensä vaikuta sanojen tai merkkien varsinaiseen merkitykseen. Kansainvälisessä yksikköjärjestelmässä kursiiville on kuitenkin määritetty erikoistehtävä, sillä kursivoimalla erotetaan suureiden tunnukset mittayksiköiden tunnuksista (joita ei koskaan saisi kursivoida).
Historia
pienoiskuva|Kursiivi Niccolò Niccoli Vuonna 1420 varakas firenzeläinen humanisti Niccolò de’ Niccoli alkoi kirjoittaa minuskeli-kirjoitustyylistä kehitetyllä tavalla, joka oli edeltäjäänsä yksinkertaisempi ja nopeampi. Kursiivi esiintyi leipätekstinä ensi kerran vuonna 1501. Varsinkin 1500-luvulla kirjoja saatettiin painaa kokonaan kursiivilla, mutta siitä kehittyi jo 1600-luvulla korostava kirjasintyyli, jota käytettiin antiikvan kanssa.
Kursiivi on englanniksi italic, ranskaksi italique, portugaliksi itálico ja ruotsiksi italisk. Sana juontaa juurensa Niccolò Niccolin kotimaasta, Italiasta. Myös ensimmäisiin kursiivin käyttäjiin kirjapainotyössään kuulunut Aldus Manutius oli italialainen. Saksassa tätä kirjasinlajia vastustettiin sinnikkäästi vielä toisen maailmansodan loppuun saakka. Saksalaiset olivat sitä mieltä, ettei italic/kursiivi -kirjasinlaji soveltunut saksalaiselle kirjallisuudelle, joten käyttivät vanhempia kirjasinlajeja, kuten fraktuuraa ja schwabacheria.
Ensimmäinen kursiivi kehitettiin erityisen kapeaksi kirjaintyypiksi, jolla sivuille sai mahtumaan enemmän tekstiä ja kirjojen valmistaminen tuli halvemmaksi. 1600-luvun jälkeen vakiintui käytäntö, että lähes jokaisen kirjaintyypin pariksi muotoiltiin myös yhteensopiva kursiivi.
Kursiivin käyttö
Kursiivia käytetään yleisesti
Esimerkkejä kursiivin käytöstä:
HTML-kielessä kursiiviin koodi on. Myös korostusta tarkoittava  näkyy tavallisesti selaimissa kursiivina.
Typografiaa
Kaltevia kirjainlajeja on kahdenlaisia, joista toinen on kursiivi ja toinen oblique.