cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blériot Aéronautique
Tausta
Louis Blériot oli insinööri, joka valmisti ensimmäisen käyttökelpoisen ajovalon autoihin, sekä perusti niiden markkinointiin keskittyneen menestyneen yrityksen. Hän rakensi pienen miehittömättömän ornitopterin Blériot I:n vuonna 1900. Blériot seurasi Gabriel Voisinin työskentelyä ja sai hänet valmistamaan Surcoufin työpajallaan liitokoneen Blériot II, jonka ensilento oli 18. heinäkuuta 1905 Seinellä Billancourtissa Blériot’n ohjatessa moottorivenettä Antoinette II ja Voisinin ohjatessa kellukkein varustettua liitokonetta. Liitokoneen vasen siipi osui veteen, jolloin se tuhoutui lähes hukuttaen Voisinin. Lyhyt yhteistyö Voisinin kanssa loppui Blériot III:n ja sen seuraajan Blériot IV:n epäonnistumisiin.
Blériot’n itsenäinen toiminta alkaa
Blériot perusti oman yrityksen Recherches Aéronautique Louis Blériot yhteistoiminnan Voisinin kanssa päätyttyä. Voisinin yritys oli keskinnyt hänen omien konesuunnitelmiensa valmistukseen, kun Blériot’n ilmailututkimukseen keskittynyt yritys taas tarjosi muille suunnittelijoille mahdollisuuden toteuttaa ideoitaan. Tämän johdosta suunnittelusta on vaikea todentaa Blériot’n henkilökohtaista panosta. Seuraavien vuosien aikana yhtiö tuotti erilaisia lentokoneita, joista uusin oli pääsääntöisesti edellistä parempi. Yhtiön tuotanto kulminoitui Blériot XI:een, joka sai mainetta ensimmäisenä Kanaalin ylittäneenä lentokoneena 25. heinäkuuta 1909.
pienoiskuva|Bleriot XI Onnistuneen lennon aiheuttama julkisuus toi yhtiölle runsaasti tilauksia konemallista ja lopulta muutama sata Blériot XI:ä valmistettiin. Kaupallinen menestys mahdollisti tutkimustoiminnan laajentamisen ja ennen ensimmäistä maailmansotaa valmistui joukko samankaltaisia lentokoneita, mutta yksikään ei saavuttanut vastaavaa menestystä kuin Blériot XI.
Ensimmäisessä maailmansodassa Blériot Aéronautique keskittyi muiden suunnittelmien koneiden sopimusvalmistukseen. Ainoa oman suunnittelutoimiston tuote oli useampimoottorinen pommikone, joista ainuttakaan ei otettu palvelukseen.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeinen aika
Yhtiö pyrki monipuolistumaan ja se hyväksyi sopimukset kalastusalusten ja moottoripyörien valmistamisesta. Lokakuussa 1919 Pariisin 15. autonäyttelyssä yhtiö esitteli moottoripyörän ja vuonna 1921 kevytauton, jossa oli kaksisylinterinen 750 cm² kaksitahtimoottori. Vuonna 1922 yhtiön yhtiöjärjestys vaihtui osakeyhtiöksi. Se valmisti tuotteita Blériot’n ja SPAD:n nimellä. Ensin mainitulla nimellä kehitettiin monimoottorisia ja jälkimmäisellä yksimoottorisia lentokoneita, jotka olivat kysytympiä.
Ainoa Blériot’n nimellä suurempia määriä valmistettu oli tyyppi 127, joka pohjautui vuonna 1925 suunniteltuun tyypin 117 hävittäjään, ja joka myöhemmin muutettiin pommittajaksi. Ranskan ilmavoimat tilasi 42 konetta. Yhtiön viimeinen Blériot’n nimellä valmistettu kone oli suuri lentovene, joka valmistettiin Ranskan ilmailuministeriön vaatimusten mukaan Atlantin ylittäville postireiteille Dakarista Nataliin Brasiliaan. Syntynyt lentokone Blériot 5190 teki ensilentonsa elokuussa 1933. Santos-Dumontiksi nimetty kone osoittautui menestykseksi ja matkustajaliikenteeseen soveltuvan version suunnittelu aloitettiin. Toukokuussa 1935 koneen tehtyä kahdennentoista Atlantin ylilentonsa hallitus tilasi kolme konetta lisää. Tilaus kuitenkin peruutettiin kuusi viikkoa myöhemmin.
Marraskuussa 1934 yhtiö fuusioitui ANF Les Mureaux- ja Farman-yhtiöiden kanssa, jolloin syntyi UCA-yhtiö. Lokakuussa 1936 Ranskan hallitus aloitti lentokonekehityksen rahoittamisen ostaen ja sulauttaen toisiinsa useita lentokoneenvalmistajia. Näihin sisältyi myös Blériot Aéronautique, joka sulautettiin osaksi SNCASOa.
Ennen ensimmäistä maailmansotaa
''Lähde:
Dioko Kaluyituka
Ura
Kaluyituka vietti AS Vitassa kolme kautta, jonka jälkeen hän siirtyi kinshahsankongolaiseen TP Mazembeen kaudella 2007. Siirron myötä Kaluyituka saavutti menestystä niin kotimaan sarjassa, kuin Afrokentillä. Hän voitti avauskaudellaan kinshasankongon mestaruuden. Kaudet 2009 ja 2010 olivat myös erittäin menestyksekkäitä, kun TP Mazembe voitti pääsarjamestaruuden lisäksi Afrikan Mestarien liigan kahdesti peräkkäin vuosina 2009 ja 2010. Kaluyituka voitti myös Mestarien liigan maalikuninkuuden kaudella 2009. Lisäksi hänen joukkueensa eteni vuoden 2010 seurajoukkueiden maailmanmestaruuskisoissa toiseksi, jossa hävisi Internazionalelle maalein 0–3. Kaluyituka pelasi Mazembessa vielä kaudella 2011, kunnes siirtyi Qatariin Al-Ahliin.
Maajoukkue
Kaluyituka on edustanut Kongon demokraattista tasavaltaa vuodesta 2004 lähtien. Hän on pelannut yhteensä 19 ottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia.
Disciple (yhtye)
Disciple on yhdysvaltalainen kristillinen vaihtoehtometalliyhtye, joka perustettiin Knoxvillessä, Tennesseessä vuonna 1992. Vuosien saatossa yhtyeen musiikki on vaihdellut nu metalin, southern rockin, hard rockin ja vaihtoehtometallin välillä.
Yli 20-vuotisen uransa aikana Disciple on esiintynyt yli 2 000 keikalla ympäri maailmaa. Yhtye on esiintynyt yhteiskiertueilla muun muassa Skilletin, REDin ja Thousand Foot Krutchin kanssa.
Disciple on esiintynyt Suomessa kahdesti. Yhtye esiintyi Suomessa ensimmäistä kertaa vuonna 2012 Maata Näkyvissä -festivaalin pääesiintyjänä Turun HK-Areenalla lähes 10 000 hengen yleisölle, sekä vuonna 2014 Keuruun Iso-Kirjan Iso-Soitossa lauantai-illan megakonsertissa.
Diskografia
Albumit
EP:t
Lapin Kokoomus
Lapin Kokoomus on Kansallinen Kokoomus r.p.:n Lapin vaalipiirissä toimiva piirijärjestö, joka asettaa vaalipiirin kansanedustajaehdokkaat Kokoomuksen vaalilistalle. Lapin Kokoomuksella on ollut ajoittain yksi kansanedustaja Lapista vaalipiiristä, jossa Keskustan vaikutus on voimakas.
Eduskuntavaalit 2003
Eduskuntavaaleissa Kristillisdemokraattien Lapin piiri oli jo sopinut keskiryhmien vaaliliitosta Keskustan Lapin piirin kanssa, kunnes tuli tieto siitä, että Suomen Kristillisdemokraatit solmiikin kokoomuksen kanssa valtakunnallisen vaaliliiton, mikä esti kristillisdemokraatteja solmimasta piirikohtaisesti vaaliliittoja Keskustan kanssa, josta kristillisdemokraatit olivat perinteisesti hyötyneet.
Vaaliliitto varmisti Jari Vilénin uudelleen valinnan Lapista.
Johan K. Harju
Johan Knut Harju (1910 Helsinki – 1976 Vihti) oli suomalainen kansanperinteen kerääjä, joka tunnetaan 1960–1970-luvuilla tallettamastaan Helsingin laitapuolen kulkijoiden muistitiedosta. Häntä on kutsuttu muun muassa ”Sillan alusten Lönnrotiksi” ja ”Helsingin sillan alusten Bukowskiksi”. Kansanrunousarkistoon on tallennettu 30 000 liuskaa Harjun tekstejä vuosilta 1964–1976.
Elämä
Harju syntyi Helsingissä köyhään kirvesmiehen perheeseen, mutta vietti lapsuutensa isän kotiseudulla Etelä-Pohjanmaan Isojoella. Hän kävi kuusi vuotta kansakoulua, ja oli lapsena todistamassa Suomen sisällissodan alkuvaiheita, kuten Kristiinankaupungin taisteluun liittyviä tapahtumia tammikuussa 1918. Vuonna 1924 Harju palasi Helsinkiin, jossa hän alkoi liikkumaan sutenöörien, trokareiden ja pikkurikollisten kanssa. Alkoholiongelmainen Harju eli koko aikuisikänsä vailla vakituista asuntoa tai työpaikkaa. Hän asui siltojen alla, huoltoloissa tai yömajoissa, ja oli myös useita kertoja vankilassa. Harju pyrki välttelemään epämieluisana pitämäänsä työntekoa ja elätti itsensä lähinnä sekalaisilla kirjoitustöillä, joita julkaistiin salanimillä eri lehdissä. Lisäksi Harju sai usein apua akateemisilta tuttaviltaan ja toimittajilta.
Harju työskenteli kuitenkin ainakin merimiehenä. Vuonna 1941 hän oli mukana S/S Kastelholm-aluksella, joka upposi 3. kesäkuuta Pohjois-Atlantilla saksalaisen sukellusveneen torpedoon. Miehistö onnistui pääsemään pelastusveneisiin, ja heidät noukittiin lopulta brittiläiseen alukseen. Jatkosotaan Harju osallistui JR 47:n eli ”Vallilan rykmentin” riveissä, ja kirjoitti kokemuksistaan myöhemmin muun muassa Kansa Taisteli -lehteen. Hänen sotamuistelmiaan on julkaistu myös vuonna 1974 ilmestyneessä teoksessa Sotasavotta : korsuelämää 1939–1944.
Kansanperinteenkerääjänä Harju aloitti vuonna 1962 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran järjestämän kilpakeräyksen myötä, jonka jälkeen hän omisti loppuelämänsä Helsingin laitapuolen kulkijoiden muistitiedon, urbaanin perinteen ja katutasolla koetun kaupunkihistorian keräämiselle. Omien kokemustensa kirjaamisen lisäksi Harju haastatteli paljon myös muita kaduilla asuvia. Hän kertoi ”laittavansa pullon taskuun ja lähtevänsä siltojen alle, aivan kuten Lönnrot laittoi kontin selkään ja lähti saloille.” Harjun tekstejä ei ole kuitenkaan julkaistu teosmuodossa.
Muuta
Vuonna 2015 Kallion kaupunginosassa esitettiin Helsingin työväenopiston katunäytelmää Kadunmiehen Kallio – J.K. Harjun jäljillä. Vuoden 2019 lopussa avautuva Helsingin kaupunginmuseon näyttely Pullopostia Kurvista esittelee Harjun elämäntyötä.
Helsingin Kokoomus
Helsingin Kokoomus on yksi Kansallisen Kokoomuksen piirijärjestöistä. Se vastaa Kansallisen Kokoomuksen järjestö-, tiedotus- ja vaalitoiminnasta Helsingissä. Kokoomus on pitkään ollut kaupungin suurin puolue. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Vihreät nousi hetkellisesti suurimmaksi puolueeksi, mutta kokoomus nousi takaisin kärkipaikalle vuoden 2023 eduskuntavaaleissa.
Ylintä päätösvaltaa Helsingin Kokoomuksessa käyttää piirikokous, joka valitsee 12-jäsenisen piirihallituksen. Piirin puheenjohtajana toimii Maarit Vierunen. Käytännön toiminnasta vastaa toiminnanjohtaja Sini Jokinen.
Helsingin Kokoomuksen piiritoimisto sijaitsee Kampissa, osoitteessa Runeberginkatu 5 B, 7.krs, 00100 Helsinki.
Säätiöt
Helsingin Kokoomuksen yhteydessä on toiminut kaksi säätiötä: Kansallissäätiö ja Lillträskin Kurssikeskussäätiö. Vuonna 1959 rekisteröidyn Kansallissäätiön tarkoitus oli alunperin rakentaa omat toimitilat pääkaupunkiseudun kokoomusjärjestöille. Aluksi toiminta keskittyi Pasilaan 1970-luvun alussa valmistuneeseen kerrostaloon, jossa Helsingin Kokoomus toimi jonkin aikaa. Pääasialliseksi tarkoitukseksi muotouti liike-, toimisto- sekä virastotilojen ylläpito ja vuokraus. Puolueen sisällä oli ilmeisiä erimielisyyksiä avustuskäytännöstä ja mediatietojen perusteella säätiön vanha johto syrjäytettiin 1990-luvun puolivälissä. Samalla Kansallissäätiön avusutkäytännöt muuttuivat siten, että keskeisiksi tukikohteiksi tulivat Kokoomuksen Helsingin piirijärjestö ja puolueen keskusorganisaatio.
Kansallisäätiön kiinteistö Pasilassa myytiin vuonna 2007, mistä säätiö sai 2,1 miljoonan euron myntivoiton. Vuonna 2010 uusmaalaiset kokoomusjärjestöt irtatuivat säätiöstä ja jäljelle jäi Helsinkiin kiinnittyneitä organisaatiota. Vuodesta 2011 Kansallissäätiön työnkuva vakiintui uuteen muotoon, jossa sen varallisuus on ilmoitettu olevan sijoitusrahastoisssa.
Toinen on vuonna 1975 perustettu Lillträskin Kurssikeskussäätiö ja sen pyrkimyksenä oli kansanopiston tai koulutuskeskuksen hankkiminen puolueyhteisön tarpeisiin. Paasikivi-opiston perustamisen jälkeen tarvetta ei kuitenkaan enää ollut, joten säätiön toiminta suuntautui toisaalle. Säätiön omaisuus perustui sen säädepääomana ssaamiin asunto- ja kiinteistöosakeyhtiöiden osakkeisiin sekä Helsingissä ja Kirkkonumella sijaitsevien tilusten omistukseen. Myöhemmiin omaisuuden paino siirrettiin pörssiosakkeisiin. Lillträskin Kurssikeskussäätiö toimi aikanaan väliportaana, jossa se jakoi saamansa kokoisia lahjoituksia edelleen Helsingin Kokoomukselle. Suurimmillaan avustukset olivat 2009–2010, jolloin se myönsi kahden vuoden aikana yli 120 000 euroa. Vuonna 2010 Lillträskin Kurssikeskussäätiö siirtyi Uudenmaan Kokoomuksen hallintaan ja kotipaikka siirtyi Espooseen.
Muu puoluerahoitus
Helsingin Kokoomus on vastaanottanut puoluerahoitusta yksityishenkilöiltä, yrityksiltä, säätiöiltä ja järjestöiltä. Tuen antajia ovat olleet muun muassa Finanssialan Keskusliitto, Helsingin Kansallismedia, Kansalliskustannus, Rakennusosakeyhtiö Hartela sekä Suomen Taksimainos.
Vuosaaren Kokoomus
Yhdistyksen jäsenkuntaan kuuluu toinen helsinkiläisistä Euroopan parlamentin jäsenistä, Petri Sarvamaa. Jäsenkuntaan on kuulunut aiemmin muun muassa Helsingin kaupunginhallituksen puheenjohtaja Risto Rautava. Yhdistyksen puheenjohtajana toimii Pekka Pirkkala.
Sumatransorsa
Sumatransorsa (Asarcornis scutulata) on erittäin uhanalainen sorsalintu, joka elää Kaakkois-Aasiassa Bangladeshista Sumatralle. Linnun tieteellisenä nimenä käytetään myös nimeä Cairina scutulata, jonka on myös antanut Salomon Müller.
Koko ja ulkonäkö
Sumatransorsa on suurikokoinen 66–81 senttimetrin sorsalaji, jonka höyhenet ovat pääasiassa tummia, mutta pää ja kaulan yläosat ovat vaaleat. Koirailla on yleensä kellertävä nokka ja epätasaisen värinen pää. Naaraat ovat selvästi pienempiä, ja niiden pää sekä kaula ovat laikukkaammat.
Sumatransorsa ääntelehtii lennossa sointuvin kaakatuksin, jotka loppuvat yleensä nasaaliin vihellykseen. Se käyttää myös lyhyitä ja kovia kaakatuksia.
Levinneisyys
pienoiskuva|vasen|210px|Piirros sumatransorsasta Laji oli joskus laajalle levinnyt koillisesta Intiasta ja Bangladeshista koko Kaakkois-Aasiaan aina Sumatralle ja Jaavalle asti. Sen nykyinen esiintymisalue käsittää enää joitakin hajanaisia alueita sen entisellä levinneisyysalueella ja on edelleen pienentymässä.
Nykyinen yksilömäärä on noin 800 (vuoden 2002 arvio) ja laji on luultavasti kuollut sukupuuttoon Malesiasta ja Jaavalta.
Elinympäristö
Sumatransorsa elää seisovissa tai hiljalleen virtaavissa luonnollisilla tai keinotekoisilla kosteikoilla. Niiden pitää olla lähellä metsää, josta löytyviä puunkoloja laji käyttää yöpymiseen ja pesimiseen. Sumatransorsa viihtyy parhaiten matalassa maastossa, alle 200 metrissä, mutta sitä on havaittu myös 1 400 metrissä ylätasangoilla, joilla on hitaasti virtaavia jokia.
Lisääntyminen
pienoiskuva|180px|Sumatransorsa Sumatransorsan lisääntymiskausi on sidoksissa sademäärän vaihteluun. Muniminen tapahtuu kuivan kauden lopulla, ja poikaset kuoriutuvat sadekauden alkupuolella. Pesä on yleensä puunkolossa, oksien haarukassa tai ontossa puussa. Mitkä tahansa puulajit käyvät, ja kolon korkeus maanpinnastakin vaihtelee 3–12 metrin välillä.
Ravinto
Sumatransorsa on kaikkiruokainen. Sille käyvät siemenet ja muut kasvit, vaikka se suosiikin elävää eläinravintoa: kaloja, matoja, heinäsirkkoja, sammakoita ja etanoita. Ruokailualueena sumatransorsat käyttävät märkiä ruohikkoja, matalia lampia, matalia ja hitaita virtoja, soita sekä riisipeltoja.
Suojelu ja uhat
Suurin syy sumatransorsan vähenemiselle on alavien maiden metsien hävittäminen ja paikallinen kosteikkoalueiden kuivattaminen ja muuttaminen. Jäljelle olevat eristyneet populaatiot ovat herkkiä muun muassa sattumanvaraisille luonnonmullistuksille ja geneettisen aineiston yksipuolistumiselle. Lisäksi vesivoiman kehittäminen, heikko metsienhoito ja saasteet ovat paikallisempia ongelmia.
Sumatransorsa kuuluu CITES-sopimuksen ensimmäiseen liitteeseen, joten sen myyminen on kokonaan kielletty. Lajia tavataan 21 suojelualueella ja Assamissa sijaitseva Dibru-Saikhowan kansallispuisto perustettiin, koska se on merkittävä sumatransorsan kannalta.
Uniklubi
Uniklubi on vuonna 1999 perustettu suomalainen yhtye, joka soittaa suomenkielistä rockia.
Uniklubi tuli yleisön tietoisuuteen musiikkisivusto Mikseri.netin avulla ja hitillään ”Rakkautta ja piikkilankaa”. Uniklubia edelsi Pincenez-niminen yhtye, jossa vaikutti kaksi nykyistä Uniklubin jäsentä, Jussi Selo ja Pasi Viitala.
Historia
Esikoisalbumi "Rakkautta ja piikkilankaa" julkaistiin vuonna 2004. Samana vuonna yhtye palkittiin myös vuoden rock-tulokas -Emmalla. Vuonna 2005 yhtye julkaisi toisen pitkäsoittonsa "Kehä" ja kolmas albumi "Luotisade" ilmestyi vuonna 2007. Seuraavana vuonna ilmestyi kokoelmalevy "Kaikki mitä mä annoin 2003-2008" ja saman vuoden lopussa julkaistiin myös yhtyeen kiertue-elämästä noin vuoden ajalta kertova, Jarkko Tiitisen tekemä valokuvakirja "Rakkaudesta hulluuteen". Vuonna 2009 yhtyeeltä ilmestyi neljäs studioalbumi "Syvään valoon".
Kesällä 2010 Uniklubi kiersi erikoiskokoonpanon kanssa keikoilla. Romantiikan rippeet -niminen kokoonpano käsitti pianistin, kaksi viulua, alttoviulun ja sellon.
Uniklubi nauhoitti viidennen, "Kultakalat"-nimisen albumin huhtikuussa 2010 Hollolan Petrax-studiolla. Levyn on tuottanut mm. Apulantaa ja Lordia tuottanut Jyrki Tuovinen. Albumi julkaistiin 22.9.2010. Albumin ensimmäinen single "Aikasi on nyt" oli viisi viikkoa peräkkäin YleX:n Himotuimmat -listan ykkössijalla. Tämän jälkeen "Aikasi on Nyt" ja "Maailma puhaltaa" -kappaleet hallitsivat listaa ollen vuorotellen ykköspaikalla lähes koko loppuvuoden. Uniklubi valittiinkin vuoden himotuimmaksi yhtyeeksi vuonna 2010.
30.9.2010 Helsingin Tavastialla oli Kultakalat-albumin julkaisukeikka, josta samalla käynnistyi lähes yksitoista kuukautta (päättyen 20.8.2011) jatkunut Kultakalat-kiertue. Kiertueen loputtua yhtye ilmoitti pitävänsä ainakin loppuvuoden lomaa. Vain pari viikkoa kiertueen päättymisen jälkeen alkoi kuitenkin julkisuuteen levitä tietoja Uniklubin jäsenten erilaisista yhtyeprojekteista tauon aikana. Teemu ja Antti soittavat Jupiter-nimisessä yhtyeessä ja Jussilla on yhtye, joka kantaa nimeä Jussi Selo & Nefernefernefer. 19.3.2012 Teemu ilmoitti yhtyeen kotisivuilla jättävänsä Uniklubin ja jatkavansa Jupiter-yhtyeen matkassa. Myös rumpali Antti jäi pois Uniklubista.
Rumpali Jani Auvinen ja Teemu Mäntykorpi liittyivät yhtyeeseen vuonna 2013.
Uniklubi julkaisi 31.1.2014 singlen nimeltä "Sydän janoaa". Yhtye teki singlen tiimoilta "Elossa - kiertue" -nimisen kiertueen, joka sisälsi noin 20 esiintymistä ympäri Suomea.
Pienen tauon jälkeen Uniklubi julkaisi uuden albumin "Tulennielijä" vuonna 2018 vaikka alun perin piti julkaista vuonna 2017.
Koripallo kesäolympialaisissa 2020 – naisten turnaus
Naisten koripalloturnaus Tokion olympialaisissa 2020 käydään Saitama Super Arenassa, Saitamassa 26. heinäkuuta – 8. elokuuta. Turnaukseen osallistuu 12 joukkuetta. Hallitsevana mestarina turnaukseen lähtee Yhdysvallat.
Karsinnat
Lopputurnaukseen pääsee 12 joukkuetta. Isäntämaa Japani pääsee ilman karsintoja suoraan turnaukseen. Koriapllon MM–kilpailuista 2018 turnaukseen pääsee sen voittaja. Loput kymmenen maata ratkaistaan neljässä karsintaturnauksessa.
Otteluohjelma
Turnauksen 12 joukkuetta jaetaan kolmeen lohkoon A, B ja C. Jokainen pelaa yhden ottelun muita alkulohkonsa joukkueita vastaan. Alkulohkojen jälkeen joukkueet jaetaan kahteen arvontakoriin siten, että korissa D on alkulohkojen voittajat sekä lohkossaan toiseksi sijoittuneista paras joukkue. Koriin E sijoitetaan loput lohkossaan toiseksi sijoittuneet sekä kaksi parasta lohkossaan kolmanneksi sijoittunutta. Tämän jälkeen arvotaan puolivälierävastustajat siten, että toinen joukkue on korista D ja toinen korista E. Arvonta suoritetaan siten, että puolivälierissä ei voi kohdata saman alkulohkon joukkueet.
Wilshire Grand Center
Wilshire Grand Center on pilvenpiirtäjä Los Angelesin kaupungissa, Yhdysvaltain Kaliforniassa. Se on rakennettu vuosina 2012–2017. Sen suunnittelusta on vastannut arkkitehtitoimisto AC Martin Partners. Se on korkein Mississippijoen länsipuolella, sekä koko Yhdysvaltain kymmeneksi korkein pilvenpiirtäjä. Se on 25 metriä korkeampi kuin U.S. Bank Tower, joka on Los Angelesin toiseksi korkein rakennus. Wilshire Grand Centerissa on hotelli, kauppakeskus ja näköalatasanne.
Lykätty tarpeen tyydytys
Lykätty tarpeen tyydytys on tilanne, jolloin on kestettävä väliaikainen epämukavuus. Tutkimuksissa on havaittu, että lapsilla, jotka kykenevät sietämään väliaikaisen epämukavuuden, on aikuisena parempi itsekuri, mikä auttaa menestymään opiskelussa ja työelämässä.
My Skin Is Cold
My Skin Is Cold on norjalaisen black metal -yhtye Satyriconin EP.
Se sisältää yhden uuden kappaleen, kaksi remasteroitua kappaletta ja kaksi live-esitystä, joilla orkesteri soittaa yhtyeen kanssa.
Seán Kelly
thumb|Seán Kelly vuonna 2009. Sean Kelly (s. 21. toukokuuta 1956 Carrick-on-Suir) on entinen irlantilainen maantiepyöräilijä. Hän oli yksi 1980-luvun menestyneimmistä pyöräilijöistä ja yksi kaikkien aikojen loistavimmista klassikkokilpailujen ajajista. Hän voitti ammattilaisurallaan kaikkiaan 193 kilpailua.
Kelly voitti Espanjan ympäriajon vuonna 1988, Pariisi–Nizza-ajon ennätykselliset seitsemän kertaa peräkkäin 1982–1988 sekä kaikkiaan yhdeksän kertaa pyöräilyn monumentin, suuren yhden päivän kilpailun: Milano–San Remon vuosina 1986 ja 1992, Pariisi–Roubaix’n 1984 ja 1986, Liège–Bastogne–Liègen 1984 ja 1989 sekä Lombardian ympäriajon 1983, 1985 ja 1991. Monumenteista Kellyltä jäi voittamatta vain Flanderin ympäriajo, mutta siinäkin hän oli kolme kertaa toinen.
Espanjan ympäriajossa Kelly voitti kaikkiaan 16 etappia ja Ranskan ympäriajossa viisi osuutta – lisäksi hän voitti Ranskan ympäriajon pistekilpailun vuosina 1982, 1983, 1985 ja 1989. Kellyn voittamiin etappikilpailuihin kuuluvat Sveitsin ympäriajo vuosina 1983 ja 1990, Katalonian ympäriajo 1984 ja 1986, Baskimaan ympäriajo 1984, 1986 ja 1987, Critérium International 1983, 1984 ja 1987, Setmana Catalana 1988 sekä De Pannen kolmen päivän ajo 1980.
Nykyään Kelly toimii Eurosportin pyöräilykommentaattorina.
Limpopo (joki)
Limpopo on 1 770 kilometriä pitkä joki eteläisessä Afrikassa. Se saa alkunsa Krokotiilijokena Witwatersrandissa Etelä-Afrikassa. Sieltä se virtaa aluksi koilliseen muodostaen osan Etelä-Afrikan ja Botswanan rajasta. Limpopo kääntyy itään ja muodostaa Etelä-Afrikan ja Zimbabwen rajan. Lopuksi joki kääntyy kaakkoon, virtaa Mosambikin läpi ja laskee Intian valtamereen Xai-Xain kaupungin lähellä. Limpopon suurin sivujoki Olifants laskee jokeen noin 200 kilometriä ennen Intian valtamerta. Joen valuma-alue on noin 408 000 neliökilometriä, josta noin 45 prosenttia on Etelä-Afrikassa.
Ensimmäinen joella vieraillut eurooppalainen oli Vasco da Gama, joka nimesi sen vuonna 1498 Espíritu Santo -joeksi.
Gyeongju
Gyeongju on kaupunki Etelä-Koreassa Pohjois-Gyeongsangin maakunnassa. Vuonna 2010 siellä oli noin 256 000 asukasta. Se sijaitsee noin 30 km päässä Japaninmeren rannikosta.
Gyeongju oli Silla-valtion pääkaupunki. Siellä on paljon arkeologisia kohteita. Viisi aluetta kaupungin keskustassa ja lähiöissä ovat Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2000.
Gyeongju on Korean tärkeimpiä matkailukohteita. Sinne on rautatie- ja maantieyhteys Soulista ja Busanista.
Kanava
thumb|Yhdysvaltalainen lentotukialus [[USS America Suezin kanavassa vuonna 1981.]] thumb|[[Panaman kanavatyömaa Culebran leikkauksella vuonna 1907. Kanava avattiin liikenteelle 1914.]]
Kanava on keinotekoinen, vesiliikennettä tai veden johtamista varten rakennettu vesiuoma.
Vesiliikennettä varten rakennetut kanavat
Vesiliikennettä varten rakennetut kanavat voidaan jaotella seuraavasti:
Vesiliikennettä varten rakennettuihin kanaviin voidaan lukea myös puutavaran uittoa varten rakennetut uittokanavat.
Vesiliikennettä varten rakennetut kanavat voidaan myös luokitella sulkukanaviin ja avokanaviin.
Sulkukanavaa käytetään silloin, kun kanava yhdistää kaksi vesialuetta, joiden pinnat sijaitsevat eri korkeuksilla. Kanavassa on sulku, jonka avulla kanavaa käyttävät alukset nostetaan ylemmäs tai lasketaan alemmas.
Avokanavaa käytetään silloin, kun kanavan yhdistämät vesialueet sijaitsevat samassa tasossa tai kun korkeusero on vähäinen. Avokanavassa ei ole sulkuja.
Veden johtamiseksi rakennetut kanavat
Veden johtamista varten rakennettuja kanavia ovat esimerkiksi:
Kanavan sulutus
Kanavan sulun läpiajoa kutsutaan termillä sulutus. Kun alus nousee sulutuksen aikana, on kyse ylössulutuksesta. Aluksen laskeutuessa kyseessä on alassulutus.
Sulutuksessa on seuraavat vaiheet, esimerkkinä ylössulutus:
thumb|center|450px|Alus saapuu alakanavaan, sulku tyhjennetään tarvittaessa, alempi portti avataan ja alus ajaa sulkuun.
thumb|center|450px|Kun sulun pinta on yläkanavan pinnan tasolla, yläportti avataan ja alus poistuu sulusta.
Sulun tekniikkaa
Sulun päissä ovat veden kulkua estävät sulkuportit: alakanavan puolella alaportti ja yläkanavan puolella yläportti. Porttien välissä on sulkukammio.
Perinteinen sulkuporttityyppi on salpausportti. Siinä sulun sulkee kaksi pystyakselin varassa kääntyvää portinpuoliskoa. Sulkuportti avautuu aina kohti yläkanavaa, jolloin veden paine painaa portinpuoliskot toisiaan vasten. Sulkuporteissa on useimmiten avattavat luukut, joista sulkukammio täytetään ja tyhjennetään. Salpausportin saa auki vain silloin, kun vedenpinnat portin vastakkaisilla puolilla ovat samalla korkeudella.
Uudemmissa kanavissa usein käytetty porttityyppi on sektoriportti. Siinäkin porttipuoliskot liikkuvat pystyakselin varassa. Portin poikkileikkaus on ympyräsektorin muotoinen. Sektoriportin saa auki, vaikka veden pinnat eivät ole samalla tasolla. Sektoriportein varustettu sulkukammio usein täytetään ja tyhjennetään raottamalla portteja. Sektoriportteja käytetään myös silloin, kun kanavaa käytetään vesien säännöstelyyn. Säännöstelyjuoksutus tapahtuu avaamalla kumpikin portti.
Sektoriportti voi olla myös vaaka-akselin varassa liikkuva. Tällöin portti koostuu yhdestä kappaleesta kahden puolikkaan sijaan. Kun tällainen portti avataan, portti joko painuu kanavan pohjalle tai nousee ylös, eli alus kulkee portin ylitse tai alitse.
thumb|[[Lempäälän kanavan sulkukammiota tyhjennetään raolleen avatun sektorirakenteisen alaportin kautta.]]
Saimaan kanavan suluissa alaportit ovat salpausportteja ja yläportit ylös ja alas nousevia luukkuja. Sulkukammio täytetään nostamalla porttia hieman, jolloin yläkanavasta pääsee vesi portin alta sulkukammioon. Kun sulku on täysi, yläportti painuu sulun pohjalle.
Sulkukammion täyttämiseen tarvittava vesi otetaan yläkanavasta. Sulun toiminnan edellytys on, että kanava kulkee sellaisessa vesistössä, jossa on vettä riittävästi. Jos kanava joudutaan viemään vähävetisten vedenjakajaseutujen halki, tavallinen sulkuratkaisu ei ole käypä. Ratkaisuvaihtoehtoina on käytetty muun muassa pumppausta ja eräänlaisia laivahissejä. Tällaiset ratkaisut ovat tavallista sulkua selvästi kalliimpia.
Jos korkeusero kanavassa on suuri, joudutaan sulku rakentamaan monikammioiseksi. Tällöin sulku koostuu useasta toisiinsa liitetystä sulkukammiosta, joiden välillä on portti. Tällaista ratkaisua kutsutaan kytkysuluksi. 1900-luvun alkuun asti Suomessa noudatettiin normia, jonka mukaan yhdellä sulkukammiolla voitiin nostaa tai laskea enintään 3 metriä. Siksi Suomessa oli useita kytkysulkuja. Kytkysulun läpi sulutus on hidasta ja siksi niitä ei ole rakennettu uusiin kanaviin.
Historia
Vanhimpia kanavia ovat keinokastelua varten rakennetut kanavat. Niillä on vanhoista ajoista ollut erittäin suuri merkitys sellaisilla seuduilla, joissa sademäärä on vähäinen mutta jonne jokin suuri joki tuo vettä muualta. Tällaisia seutuja ovat esimerkiksi Egypti ja Mesopotamia.
Myös vesiliikennekanavia rakennettiin jo vanhalla ajalla. Huomattavin sellainen oli faarao Nekhon rakentama, Niilin ja Punaisenmeren yhdistävä kanava. Suurin vanhalla ajalla rakennettu kanava on Keisarinkanava Kiinassa.
Nykyisistä huomattavimmista kanavista Suezin kanava valmistui vuonna 1878 ja Panaman kanava vuonna 1914.
Kanavat kaupungeissa
thumb|left|Kahden kanavan risteys [[Amsterdamissa.]] Venetsia on rakennettu hiekkasärkkäsaarille, suurelta osin puupaalujen varaan. Saarten välissä ja myös alkuperäisten saarten poikki kulkee suuri joukko kanavia, ja kaupungin sisällä liikutaankin pääasiassa vesikulkuneuvoilla. Venetsian monista kanavista suurin ja levein on Canal Grande, joka johtaa rautatieaseman läheisyydestä Pyhän Markuksen torille.
Amsterdam on rakennettu samaan tapaan kuin Venetsia, ja myös siellä on tiheä kanavaverkko. Kanavat muodostavat keskustan ympärille useita samankeskisiä kehiä. Muita rannikkokaupunkeja, joissa on runsaasti kanavia, ovat Alankomaissa Delft, Haarlem ja Leiden, Belgiassa Brugge, Englannissa Birmingham, jossa kanavia on noin 56 kilometriä, Saksassa Hampuri sekä Venäjällä Pietari.
Costumes of Technocracy
Costumes of Technocracy on puolalaisen metalliyhtye Thy Diseasen kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 14. helmikuuta 2014 levymerkillä Mystic Production.
Kanava
Kanavat kaupungeissa
Myös Helsingin keskustaan rakennettiin 1840-luvulla Katajanokan kanava ja paljon myöhemmin, 1990-luvulla, Ruoholahden kanava, mutta niillä ei ole koskaan ollut sanottavaa vesiliikenteellistä merkitystä. Suomen tunnetuin kaupunkikanava on vuonna 1872 valmistunut Rauman Kanali.
Costumes of Technocracy
Kappaleista ”Slave State” ja ”Holographic Reality” kuvattiin musiikkivideot.
Kanava
Kanavia koskevat säädökset
Useat Euroopan maat ovat liittyneet CEVNI-sopimukseen (Code européen des voies navigation intérieure). Jäsenvaltiot edellyttävät sisävesireiteillään liikkuvilta CEVNI-pätevyyden osoittamista.
Suomen kanavat
thumb|Tukinuittoa [[Joensuun kanavan läpi vuonna 2009.]]
Suomessa kanavia on ennen kaikkea sisävesillä; merialueen kanavat on valtaosin tehty pienveneilyä varten.
Shirati Jazz
Shirati Jazz oli kenialainen bengaa soittanut yhtye. Daniel Owino Misiani perusti sen vuonna 1967. Shirati Jazz oli ensimmäinen kansainvälistä suosiota saavuttanut benga-yhtye. Sen suosio alkoi hiipua 1980-luvulla, mutta se on yhä toiminnassa.
Kanava
Suomen kanavat
Liikennevirasto ylläpitää kaikkiaan 31 sulkukanavaa ja lisäksi Saimaan kanavaa, jossa on kahdeksan sulkua. Julkisilla väylillä on sulkukanavien lisäksi kuutisenkymmentä avokanavaa. Yhteensä kanavaväylästöä Suomen sisävesillä on 7 900 kilometriä.
Sisävesistä kanavoituja ovat Vuoksen, Kymijoen ja Kokemäenjoen vesistöt. Vuoksen vesistössä on 16 sulkukanavaa, Kymijoen vesistössä 11 ja Kokemäenjoen vesistössä neljä.
Suomen kanavat ovat muiden maiden kanaviin nähden varsin lyhyitä ja niiden tarkoituksena onkin yhdistää suuria vesistöjä toisiinsa. Nykyisin rahdinkuljetus on siirtynyt kanavista muualle ja kanavien suurin käyttötarkoitus on matkailussa, mutta Saimaan syväväylä on edelleen rahtialuksille tarkoitettu. 2000-luvulla myös matkustajaliikenne on kääntynyt kanavilla laskuun.
Saimaan kanavassa kulkee vuosittain noin 2,4 miljoonaa tonnia tavaraa, joskin kuljetusten määrä on laskenut nopeasti. Muiden kotimaisten kanavien yhteenlaskettu kuljetusmäärä on 1,2 miljoonaa tonnia. Vilkkain kanava on Vääksyn kanava, josta kulkee vuosittain yli 5 000 alusta. Matkustajamääriltään suurimmat kanavat ovat Vuoksen ja Kokemäenjoen vesistöissä.
Suomen vesitieyhdistys perustettiin vuonna 1981 edistämään vesiteiden kehittämistä ja kanavien rakentamista.
Tunnettuja kanavia
thumb|[[Varistaipaleen kanava.]] thumb|Brunsbüttelin sulut [[Kielin kanavassa.]]
Talbot Samba
Talbot Samba on PSA-konsernin Talbot-merkillä vuosina 1981–1986 valmistama pieni henkilöautomalli, joka korvasi Talbot Sunbeamin. Samba jakaa suuren osan tekniikastaan Citroën LNA- ja Peugeot 104 -mallien kanssa. Samban korin muotoilu on hyvin samanlainen kuin LNA- ja 104-malleissa. 3,5 metriä pitkä auto oli kuitenkin pidempi kuin 104:n kolmiovinen versio ja lyhyempi kuin viisiovinen. Vuonna 1982 Sambasta tuotiin markkinoille kaksiovinen avomalli, jollaista ei Citroënin ja Peugeot’n valikoimissa ollut.
Sambaan oli aluksi tarjolla 1,0-, 1,1- ja 1,4-litraiset moottorit. Vuonna 1983 markkinoille tuli urheilullinen Samba Rallye 1,2-litraisella (80 hv) moottorilla. Sen tunnisti konepellin ilmanottoaukosta ja kylkien raidoista. Vuonna 1985 esiteltiin myös 1,4-litraisella (90 hv) moottorilla varustettu versio Rallyesta. vasen|pienoiskuva|Talbot Samba Cabrio Samba ei saanut itselleen seuraajaa, sillä vuonna 1983 esitelty Peugeot 205 osoittautui erittäin suosituksi, eikä uudelle pikkuautomallille olisi siten ollut tilaa PSA-konsernin mallivalikoimassa.
Ångermanjoki
Ångermanjoki on Ruotsissa Västernorrlandin läänissä virtaava 272 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Ångermanjoen vesistön 447 kilometrisen pääuoman alajuoksun. Joen valuma-alueen pinta-ala on 31 864 neliökilometriä. Se alkaa Ranserelva-nimisenä Norjan puolelta ja se laskee Pohjanlahden Selkämereen Sollefteån kunnassa.
Ångermanjoki on purjehduskelpoinen Sollefteåhon asti. Ångermanjoki on valuma-alueeltaan ja virtaamaltaan Ruotsin kolmanneksi suurin joki. Joen valuma-alue on 31 865 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaama 500 kuutiometriä sekunnissa. Vesistöä on muokattu voimakkaasti vesivoiman tuottamiseksi.
Vesivoima
Joessa on suuria vesivoimaloita, muun muassa Kilforsen. Kaikkiaan Ångermanjoessa on 15 voimalaitosta ja joen valuma-alueella yhteensä 50 voimalaa. Pääuomassa on seuraavat voimalaitokset: Sollefteå, Forsmo, Moforsen, Nämforsen, Lasele, Långbjörn, Edensforsen, Degerforsen, Gulsele, Hällby, Åsele, Stenkullafors, Volgsjöfors, Malgomaj ja Stalon. Voimaloiden yhteisteho on 1 248 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 6 006 gigawattituntia.
This Day
THIS DAY on nigerialainen valtakunnallinen sanomalehti. Lehti on Leaders & Company Ltd -yhtiön merkittävin julkaisu, ja se perustettiin 22. tammikuuta 1995.
Lehden perustaja ja ensimmäinen päätoimittaja on Nduka Obaigbena.
Haruhiko Kon
Haruhiko Kon (, 17. elokuuta 1910 Tokio – ?) oli japanilainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Kon saavutti olympiahopeaa Los Angelesissa 1932. Olympiaturnaukseen osallistui kolme maata: Japani hävisi Intialle mutta voitti kisaisäntä Yhdysvallat.
Salonkylä (Saloinen)
thumb|300px|Saloisten kirkko ja kellotapuli Salonkylä eli Saloisten kirkonkylä on vuonna 1973 Raaheen liitetyn Saloisten kunnan pääkylä. Saloinen sijaitsee Pohjois-Pohjanmaalla Raahen kaupungin eteläpuolella.
Historia
Ensimmäiset asukkaat Salon kylään ovat tulleet ilmeisesti varhaiskeskiajalla. Salo oli tuolloin nimensä mukaisesti suuri salo eli saari, joka oli yhteydessä mantereeseen kapean kannaksen kautta. Salonniemellä oli kaksi kylää, Salo etelärannalla ja Savolahti pohjoisrannalla. Merestä Salo oli kohonnut rautakauden lopulla, jolloin kannasta mantereeseen ei vielä ollut. Esi­historiallisia löytöjä kylältä ei kuitenkaan ole, joten voidaan olettaa asutuksen syntyneen esihistoriallisen ja historiallisen ajan taitteessa, kainulaisaikana. Kylän eteläpuolella sisämaahan työntyi suojainen Salonlahti, joka ulottui Honganmäen tienoille, melkein nykyiselle Saloinen–Vihanti tielle (Malmitielle) asti. Asutus syntyi tälle paikalle ilmeisesti, koska Salonlahti oli suojaisa ja hyvä satamapaikka, lahden suulla sijainneet saaret mm. Kirkkoluoto, Haaksiluoto ja Kuusiluoto suojasivat tuulelta ja merenkäynniltä. Kylän vanhimmat kantatilat Juusola, Hannuksela, Honka, Orava ja Kulju sijaitsivat kaikki alun perin lähellä Salonlahden pohjoisrantaa, Tokola oli hieman kauempana. Nykyisin on ranta siirtynyt jo hyvin kauas näiden talojen luota. Oma seurakunta Saloon perustettiin 1320-luvulla, se oli aluksi Pietarsaaren alainen kappeli. Kirkko oli Kirkkoluodolla, joka sijaitsi Salonlahden suulla. Koska virallinen seurakunta perustettiin 1320-luvulla, täytyy itse kylän asutuksen olla hieman vanhempaa, ilmeisesti kainulaisajalta, sillä kirkkoa tuskin olisi rakennettu vastaperustettuun pikkukylään. Varhaisin nimeltä tunnettu suku Salon kylältä on Torkkelinpoikien ja Fordellien mahtisuku keskiajan lopulta. Heidän tiedetään omistaneen mm. Juusolan ja Hannukselan talot. Varhaisin tieto Salonkylän taloluvusta on vuoden 1548 nokkaveroluettelosta, jonka mukaan taloja oli 13.
Kylän mahtitila on aina ollut Juusola, jonka rakennukset edelleen seisovat jykevinä Juusolanmäellä keskellä kirkonkylää. Jo keskiajan lopulla siitä oli lohkottu Hannuksela. 1600-luvulta alkupuolelta lähtien Juusola toimi myös kestikievarina. 1600-luvulla maa oli kohonnut jo niin paljon, että Salonlahti ulottui enää Hannukselanmäen tienoille, nykyiselle Lahdennevalle, saakka. Kirkkoluoto ja Haaksiluoto olivat kasvaneet yhteen. Salon satama oli jo keskiajalla siirtynyt Satamakankaalle, niemen pohjoisrannalle. Maan­kohoamisen ja kirkkoveneonnettomuuden johdosta kirkko siirrettiin Kirkkoluodolta nykyiselle paikalle vuonna 1622. 1700-luvulla Salonlahti kuivui kokonaan. 1700-luvun alku oli ison vihan aikaa. Sitä seurasi Salossa 30 vuotta kestänyt suuri kirkkoriita, jonka aikana Salonkylältä yritettiin lakkauttaa kirkko. Vuonna 1783 rakennettiin kirkon viereen nykyinen kellotapuli. Myös pappilan vanhempi rakennus eli väentupa on 1700-luvulta. Pappilan uudempi rakennus tehtiin 1800-luvulla.
1900-luvun alussa kirkonkylälle rakennettiin kansakoulu. Aiemmin kylältä oli käyty Savolahden kansakoulussa, joka oli yhteinen Pattijokisten kanssa. Loppiaisena vuonna 1930 kesken aamun jumalan­palveluksen tuli tuhosi Saloisten keskiaikaisen puukirkon. Uusi kirkko valmistui vuonna 1932. 1960-1970-luku oli Salonkylällä suurten muutosten aikaa. 1960-luvun alussa perustettiin Rautaruukki, jonka seurauksena aiemmin maatalousvaltainen kylä muuttui nopeasti. Nykyisin iso osa kyläläisistä saa toimeentulonsa joko suoraan tai välillisesti terästehtaalta. 1970-luvulla rakennettiin kirkonkylän viereen Tarpion ja Honganpalon omakotitaloalueet. Myös itse kirkonkylälle rakennettiin runsaasti uusia taloja. Vuonna 1964 perustettiin Saloisten yhteislyseo, joka tunnettiin myöhemmin Oravan yläasteena ja lukiona, koska se oli rakennettu Oravan tilan maille. Nykyisin sen nimenä on Saloisten koulu. Vanhan kansakoulun viereen rakennettiin samoihin aikoihin Myllymäen ala-aste. Vuonna 1973 Saloinen liitettiin Raaheen, minkä seurauksena kaupunki on karsinut kirkonkylän palveluita. 1990-luvulla sekä ala-aste että lukio lakkautettiin. Myös kirjasto koki saman kohtalon, mutta yläaste jatkaa edelleen toimintaansa. 2000-luvun alussa kylältä hävisi myös terveysasema.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1920 – miesten maraton
Miesten maratonjuoksuun Antwerpenin olympiakisoissa 1920 osallistui 48 juoksijaa seitsemästätoista eri maasta. Kilpailu käytiin sunnuntaina 22. elokuuta. Reitin pituus oli 42,75 kilometriä. Sää kilpailun aikana oli kolkko, satoi ja tuuli. 8 kilometrin kohdalla Belgian Broos johti kilpailua. Paluumatkalle kääntyivät eteläafrikkalainen Gitsham ja Suomen Hannes Kolehmainen ajassa 1.13.58. Myöhemmin Gitsham alkoi voida pahoin ja joutui keskeyttämään. Virolainen Lossman juoksi alkumatkan vaatimattomasti, mutta hivuttautui pikkuhiljaa toiselle sijalle häviten lopulta Kolehmaiselle reilut 12 sekuntia. Kolmanneksi sijoittunut Italian Arri hävisi jo lähes neljä minuuttia.
Ryttylän rautatieasema
Ryttylän rautatieasema on rautatieliikennepaikka Ryttylän taajamassa Hausjärven kunnassa. Liikennepaikalla on kaksi laituriraidetta sekä pistoraide.
Asemalla pysähtyvät pääkaupunkiseudun lähiliikenteen Tampereelle jatkavat R-junat. Helsinkiin liikennöidään raiteelta 1 ja Tampereelle raiteelta 2.
Vuonna 1861 tehtiin päätös Ryttylän pysäkin rakentamisesta. Pysäkin perustukset rakennettiin vuonna 1863, ja eräs vanha rakennus siirrettiin paikalle asemaksi. Tämä kyseinen asema on myöhemmin purettu. Nykyinen asemarakennus on ilmeisesti Knut Nylanderin suunnittelema rakennus. Rakennuksen piirustukset vahvistettiin senaatissa 3.5.1876 ja se toimi alkuaan asuinrakennuksena. Entinen asemarakennus on nykyisin yksityisasuntona.
Alankomaiden Kapmaa
Alankomaiden Kapmaa oli Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian hallinnassa ollut siirtomaa nykyisen Etelä-Afrikan alueella. Siirtomaa perustettiin vuonna 1652 satamaksi Aasian kauppaa varten. Aluksi siirtomaan tarkoituksena oli varmistaa puhtaan veden ja ruoan saatavuus lähinnä Indonesiaan matkanneilla kauppalaivoilla. Myöhemmin alueelle alkoi muuttaa lisää uudisasukkaita, ja vuodesta 1657 lähtien alueen maita jaettiin uudisasukkaille. Alueella alkoi kehittymään oma hollannin murre, jota kutsutaan afrikaansiksi.
Kapmaahan tuotiin orjia työvoimaksi aluksi Länsi-Afrikasta, ja myöhemmin Madagaskarista, Sri Lankasta ja Indonesiasta.
Britit valloittivat Kapmaan vuonna 1795 Muizenbergin taistelun yhteydessä. Amiensin rauhassa hollantilaiset saivat alueen takaisin hallintaansa. Britit valloittivat alueen uudelleen Napoleonin sotien aikana tammikuussa 1806. Tämän jälkeen Kapmaasta tuli brittiläinen siirtomaa.
Podolsk
Podolsk on teollisuuskaupunki Moskovan alueella Venäjällä, linnuntietä 36 kilometriä Moskovan keskustan eteläpuolella. Vuonna 2012 kaupungissa oli 200 059 asukasta, ja se oli Moskovan alueen kolmanneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Moskovajoen sivuhaaran, Pahrajoen rannalla.
Historiaa
Podolskin kaupunki kasvoi Podol-nimisestä kylästä, joka vielä 1700-luvulla kuului Danilovin luostarin maihin. Katariina II myönsi Podolskille kaupunginoikeudet 1791, jolloin Venäjä laajensi hallintoaan ja kaupunkejaan voimakkaasti.
Ennen Venäjän vallankumousta Podolsk oli Venäjän teollistuneimpia kaupunkeja. Siellä toimi myös Singerin tehdas. Uljanovin suku oli peräisin Podolskista, ja Vladimir Lenin vieraili usein kaupungissa ja omisti pienen tilan sieltä. Vuonna 1900 hän piti sosialistien kokouksen kaupungissa, saadakseen heidän kannatuksensa Iskra-lehteen.
Neuvostoliiton aikoihin Podolsk oli Moskovan alueen teollistuneimpia kaupunkeja. Parhaimmillaan kaupungissa oli yli 70 tehdasta, jotka työllistivät miltei koko asujaimiston.
Aivan kaupungin lähelle perustettiin vuonna 2000 suuri sotilastukikohta. thumb|150px|left|Vuonna 1812 käydyn sodan muistomerkki. thumb|Ilmakuva
Podolskin muistomerkit
Podolskin kaupunkiin on rakennettu paljon sotamuistomerkkejä ja patsaita tärkeistä ja kuuluisista ihmisistä.
George Boolos
Boolos tunnetaan ennen kaikkea toisen kertaluvun predikaattilogiikan kehittäjänä muun muassa Stewart Shapiron ohella. Boolos oli myös Gottlob Frege -asiantuntija.
Karoo
thumb|Karoo-alue Etelä-Afrikassa. Karoo (myös Karroo) on aroalue Etelä-Afrikassa. Sen osa-alueita ovat Länsi-Kapin provinssissa sijaitseva Pieni Karoo, Länsi- ja Itä-Kapin provinsseissa sijaitseva Iso-Karoo ja Pohjoinen Karoo Länsi-Kapin, Luoteismaakunnan ja Vapaavaltion provinsseissa.
Karoo on keinokasteltuna hyvin viljavaa seutua, ja siellä viljellään sitrushedelmiä ja viljakasveja. Myös karjankasvatus on tärkeä maatalouselinkeino.
Karoon punertava savimaa on pouta-aikana kivikovaa. Siitä on saanut nimensä muuallakin Etelä-Afrikassa tavattava Karoo-muodostuma (konglomeraatteja ja hiekkakiveä).
Dietrich Buxtehude
pienois|Buxtehude vuonna 1674 [[Johannes Voorhoutin maalaamana ainoassa säilyneessä häntä esittävässä muotokuvassa.]] Dietrich (myös Dieterich tai Diderik) Buxtehude (noin 1637 – 9. toukokuuta 1707 Lyypekki ) oli tanskalais-saksalainen urkuri ja säveltäjä. Buxtehuden elämänvaiheista ei ole säilynyt kovinkaan paljon tietoa.
Buxtehude syntyi todennäköisesti Helsingborgissa, Juutinrauman itärannalla noin vuonna 1637. Hän piti Tanskaa isänmaanaan, vaikka eli valtaosan elämästään Pohjois-Saksassa Lyypekin Marian kirkon urkurina.
Buxtehude sävelsi muun muassa urkumusiikkia ja kantaatteja, mutta suurin osa sävellyksistä on kadonnut. Hänen urkumusiikkiaan pidetään nykyään pohjoissaksalaisen barokin huipentumana. Nuori Johann Sebastian Bach käveli vuonna 1705 lähes 300 kilometriä kuullakseen Buxtehuden urkujensoittoa, ja myös Georg Friedrich Händel matkusti kuulemaan maineikasta muusikkoa.
Urkurinvirassaan Buxtehude sävelsi ja johti myös soitin- ja lauluyhtyemusiikkia.
Elämä ja ura
Isänsä Johannes Buxtehuden työn jatkajana Dieterich aloitti urkurin viroissa Juutinrauman molemmilla puolilla, Helsinborgin ja Helsingørin Marian kirkoissa. Opetusta hän ilmeisesti sai pääosin isältään, joskin hän saattoi opiskella myös Hampurissa tai Lyypekissä. Noin 30-vuotiaana Buxtehude kutsuttiin Lyypekin Marian kirkon urkuriksi, jota virkaa Buxtehude hoiti kuolemaansa asti.
Buxtehude avioitui Lyypekissä edeltäjänsä, urkuri Franz Tunderin tyttären Anna Margaretan kanssa. Buxtehude nosti jo Tunderin perustamat adventtiajan iltamusiikit kukoistukseensa. Viitenä peräkkäisenä joulua edeltävänä sunnuntaina pidetyssä vuosittaisessa konserttisarjassa tiedetään esitetyn laajojakin oratoriotyyppisiä teoksia, mutta yhtään varmasti Buxtehudeen säveltämäksi todistettua teosta ei ole säilynyt. Tallella on kuitenkin toista sataa kantaattia tai pienempää vokaaliteosta eri kokoelmissa.
Buxtehudea pidetään 1600-luvun pohjoissaksalaisen urkuri- ja urkusäveltäjäperinteen huipennuksena. Buxtehuden urkuteoksia on säilynyt erityisesti Bachin lähipiirin kopioimina. Suurelle pohjoissaksalaiselle urkutyypille luodut teokset ovat säilyttäneet asemansa keskeisenä barokin urkuohjelmistona.
Buxtehuden säilyneet urkusävellykset (muun muassa preludeja, fuugia, passacaglioita ja koraalialkusoittoja) julkaistiin painettuina vuosina 1876–1878 ja valikoima kirkkokantaatteja vuonna 1904. Kiinnostus Buxtehudea ja hänen musiikkiaan kohtaan virisi uudelleen vietettäessä hänen syntymänsä 300-vuotisjuhlaa vuonna 1937.
Het Bildt
Het Bildt on kunta Friisinmaan provinssissa, Alankomaissa. Pinta-alaa kunnalla on 116,51 neliökilometriä, josta vettä on 24,23 km². Asukkaita kunnassa on 10 975 (1.2.2008). Sint Annaparochie on kunnan keskus. Kunnalla on 15,4 kilometriä merenrantaa. Het Bildtin maaperä on hyvin hedelmällistä ja maanviljely onkin tärkeä osa sen taloutta. Kunnassa kasvatetaan sipuleita ja perunoita.
Het Bildtissä puhutaan pääasiassa "bildtsiä". Tämä murre on hollanninkielen, erityisesti Etelä-Hollannissa puhuttavan hollannin ja friisinkielen sekoitus. Ainoastaan Minnertsgassa friisi on vallitseva kieli. Het Bildt on yleisesti ottaen kaksikielinen, jossa nimet ovat sekä hollanniksi että bildtsiksi.
Asutuskeskukset
thumb|left|250px|Kartta Het Bildtin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Seitsemäs taivas
Seitsemäs taivas voi tarkoittaa seuraavia:
Bluegrass
thumb|Georgialainen bluegrass-muusikko Lawrence Eller vuonna 1979.
Bluegrass on musiikkityyli, jossa on vaikutteita eurooppalaisista kansanmusiikeista, erityisesti skotti- ja irkkumusiikeista, sekä niistä kehittyneestä old-time-musiikista, vanhasta akustisesta countrysta, sekä afroamerikkalaisesta bluesista ja gospelista. Bluegrassin nousukausi oli 1940-luvulla, ja tyylin isänä pidetään Bill Monroeta, erityisesti hänen vuoden 1946 kokoonpanoaan, jolloin yhtyeessä vaikuttivat banjisti Earl Scruggs, sekä laulaja ja kitaristi Lester Flatt. Bluegrass on yleensä akustista musiikkia, jossa käytetään muun muassa banjoa, viulua, kitaraa, mandoliinia, kontrabassoa ja joskus myös dobroa. Rummut ovat harvinaisuus, ja rytmiä antaa vaihtobasso.
Soittimet ja laulu
Bluegrassia soitetaan yleensä akustisilla kielisoittimilla, joista yksikään ei yritä nousta muiden yläpuolelle. Kokoonpanossa on normaalisti korkeintaan yksi kappale kutakin soitinta. Tärkeimmät soittimet ovat banjo ja pystybasso. Muita ovat akustinen kitara, mandoliini, viulu ja dobro-kitara. Jotkut voivat käyttää myös muita soittimia, kuten rumpuja, haitaria, huuliharppua, urkuharmoonia tai sähkökitaraa. Bluegrass-kokoonpanossa on myös vähintään yksi laulaja, ja kappaleet lauletaan usein moniäänisesti.