cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sauna (näytelmä)
Sauna on satiiri 1920-luvun lopun neuvostoyhteiskunnasta. Teoksessa Majakovski kuvaa humoristisesti byrokratian, pikkuporvarillisuuden ja tottumusten vaikutuksia yksilöihin. Majakovski uskoi vallankumoukseen omistaen sille elämänsä ja esittikin siksi terävää ja jopa hyökkäävää yhteiskunnallista kritiikkiä vastustaen yksilön tuhoutumista byrokraattisessa yhteiskunnassa. Sauna voidaan luokitella myös dystooppiseksi teokseksi. Saunan dystopia muodostuu scifi-kerronnallisista piirteistä, kuten aikamatkustuksesta ja yhteiskunnallisesta satiirista.
Juoni
Saunan päähenkilö keksijä Tšudakov keksii aikakoneen, jonka rakentamiseen hän tarvitsee rahoitusta. Tšudakov ei kuitenkaan yrityksistään huolimatta pääse sovitteluhallinnon pääjohtaja Pobedonosikovin puheille hankkiakseen siunauksen ja rahoituksen keksinnölleen. Pääjohtaja Pobedonosikovia kiinnostavat ainoastaan paperit, kokoukset, päätökset, kulu- ja lomakorvaukset sekä muotokuvan teettäminen omasta itsestään, eikä aikaa Tšudakoville löydy. Pobedonosikov on intohimoinen byrokraatti, joka pohjimmiltaan käyttäytyy sivistymättömästi, rahvaanomaisesti ja itsevaltiaana itseään ihaillen. Pobedonosikov vastustaa Tšudakovin keksintöä, koska pelkää muutoksen uhkaavan omaa asemaansa.
Aikakone käynnistetään pääjohtajan vastustuksesta huolimatta. Tällöin tulevaisuudesta ilmestyy "fosforinainen", joka valitsee matkustajat aikakoneen neitsytmatkalle kohti kommunismia. Pobedonosikov ja hänen sihteerinsä Optimistenko eivät pääse aikakoneeseen ja Pobedonosikovin tunteet vaihtuvat uhmasta epätoivoon. Teoksen lopussa Pobedonosikov esittää retorisen kysymyksen kuin suoraan lukijalle: "Mitä te halusitte tällä sanoa?- senkö, että minua ja minun kaltaisiani ei kommunismissa tarvita?!?". Näytelmän poliittinen viesti on selkeä. Kuten teoksen nimikin viittaa, Majakovski antaa poliittisen "selkäsaunan" neuvostoyhteiskunnan byrokraateille.
Vastaanotto
Kun Sauna sensuurin jälkeen julkaistiin, luki Majakovski itse näytelmän tekstin Meyerholdin teatterissa 23.9.1929. Teatterinjohtaja Vsevolod Meyerhold ja muu teatteriväki olivat näytelmästä innoissaan. Meyerholdin sanoin: "Tämä on erittäin suuri tapaus venäläisen teatterin historiassa, ainutlaatuinen tapaus, [...] suuri vapautuminen perinteen painolastista[..]" Yleisö oli kuitenkin toista mieltä. Näytelmä sai yleisöltä hyytävän vastaanoton, ja Majakovskia kritisoitiin julkisesti julmasti. Majakovski oli aiemminkin kirjoittanut poliittisia tekstejä, mutta Saunan viesti oli entistäkin suorempi, neuvostoyhteiskunnan byrokratian kritiikki. Näytelmän ankara vastaanotto johtui todennäköisesti siitä, että päähenkilö Pobedonosikovin hahmo viittasi Aleksanteri III:n aikaiseen arkkitaantumukselliseen yliprokuraattori Pobedonostseviin, joka symboloi syvintä taantumusta ja kankeaa byrokratiaa.
Sauna dystooppisena teoksena
Dystopian ytimessä on ristiriita yksilön ja totalitaristisen valtion välillä. Saunassa Tšudakov ponnistelee saadakseen keksinnölleen huomiota, mutta raskas byrokraattinen koneisto ei jousta yksilön toiveiden edessä. Pobedonosikovin sihteeri Optimistenko ojentaa puheille pyrkivää Tšudakovia teoksen sivulla 48: "Henkilökohtaisella yksilöllä ei historiassa ole suurtakaan merkitystä." Pobedonosikovin byrokraattinen koneisto ylläpitää yhteiskuntaa, jossa yksilön innokkuus ja aloitteellisuus eivät ole toivottuja ominaisuuksia. Koska dystopia sisältää aina muutoksen ja paremman tulevaisuuden toiveen, kuljettaa aikakone maailmaan, jossa työn ja keksimisen into ovat keskeisiä arvoja.
Saunassa voidaan nähdä myös muita dystooppisen kerronnan erityispiirteitä, kuten varoittavuus, hierarkkisen yhteisön kuvaus, tieteisfiktiiviset elementit ja satiirinen yhteiskunnan kuvaus. Teoksen teemoina voidaan erottaa yksilön vapauden rajoittaminen ja yhdenmukaisuuteen pakottaminen sekä ihmisen vallanhalu ja välinpitämättömyys. Teoksesta voi myös löytää kielen ja vallan suhteita ilmaisevia repliikkejä, kuten esimerkiksi henkilöiden puhutteleminen ilman yksilöllisiä nimiä. Kaikki nämä mainitut ominaisuudet ovat dystopioille tyypillisiä piirteitä ja teemoja.
Saattaja Uusimaa
Saattaja Uusimaa oli Suomen Merivoimissa vuosina 1964-1981 palvellut Neuvostoliitosta hankittu Riga-luokan fregatti. Alus oli alkuperäiseltä nimeltään Filin(Филин). Suomessa alus luokiteltiin saattajaksi.
JTG
JTG (Just That Gangsta) (oik. Jayson Paul, s. 10. joulukuuta 1984, Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen showpainija, joka esiintyy tällä hetkellä World Wrestling Entertainmentin Smackdown!-brändissä.
Freudiana
Freudiana on Eric Woolfsonin säveltämä ja Alan Parsonsin tuottama rock-ooppera, jonka aiheena ovat Sigmund Freudin elämä ja psykologiset teoriat. Se ilmestyi EMIn julkaisemana musiikkialbumina vuonna 1990. Samana vuonna albumiin perustuvaa musikaalia alettiin esittää Wienissä. Sen juoni kertoo miehestä, joka jää vangiksi Lontoon Freud-museoon ja nukahtaa Freudin sohvalle. Unissaan hän tapaa Freudin kuuluisia potilaita ja tutkii samalla itseään.
Saattaja Uusimaa
Hankinta
1960-luvun alkupuolella merivoimilla oli Matti Kurjen hankinnasta huolimatta edelleen tarve suurille tykistöaluksille. Tätä puutetta korvaamaan päätettiin 1962 Neuvostoliiton kanssa tehdyn ns. tavaraluottosopimuksen puitteissa hankkia kaksi käytettyä Riga-luokan fregattia. Hankintasopimus sisälsi lisäksi alusten peruskorjauksen, ja suomalaisen kantahenkilökunnan tyyppikoulutuksen Neuvostoliitossa. Hankinta liittyi myös 1960-luvun Berliinin kriisin myötä kiristyneeseen ilmapiiriin, jonka myötä Suomeen oli hankittu jo T-54-taistelupanssarivaunuja ja MiG-21-suihkuhävittäjiä.
Freudiana
Freudiana oli alun perin tarkoitettu The Alan Parsons Projectin 11. albumiksi. Freudianaa kirjoittaessaan Woolfson tutustui Freudin kotimuseoihin Lontoossa ja Wienissä ja luki tämän kirjoja ja tapauskertomuksia. Säveltäminen ja äänittäminen kesti noin 3 vuotta. Prosessin puolivälissä Woolfson päätti sovittaa kirjoittamansa kappaleet musikaaliksi, mihin hän sai apua Brian Brollylta. Parsons sen sijaan olisi halunnut pitäytyä yhtyeen aiempien albumien konseptissa, mikä johti taiteellisiin erimielisyyksiin. Hän ei myöskään osallistunut Freudianan säveltämiseen ja sanoittamiseen juuri lainkaan.
Kesklinn
Kesklinn on yksi Tallinnan kaupungin kahdeksasta kaupunginosasta. Tallinnan vanhakaupunki sijaitsee Kesklinnan alueella.
Freudiana
Vaikka Freudianaa ei julkaistu The Alan Parsons Projectin nimellä, oli sen kannessa tarra, joka kertoi albumin olevan Woolfsonin säveltämä ja Parsonsin tuottama. Lisäksi tarra mainitsi Woolfsonin olevan The Alan Parsons Projectin perustajajäsen. Taustayhtyeen kokoonpano oli sama kuin The Alan Parsons Projectin viimeisellä albumilla Gaudilla. Laulajista Colin Blunstone, John Miles ja Chris Rainbow olivat yhtyeen pitkäaikaisia vaikuttajia.
Saattaja Uusimaa
Hankinta
Hankinta toteutui vuonna 1964. Miehistön koulutus järjestettiin Tallinnassa ja lipunvaihdon yhteydessä 14. toukokuuta 1964 entiset Neuvostoliiton laivaston alukset nimettiin uudelleen. Filin sai nimen Uusimaa ja SKR-69 nimen Hämeenmaa, vuonna 1918 rakennettujen tykkiveneiden mukaan.
Kesklinn
Väestö
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Kesklinnassa oli 46 494 asukasta, joista 34 956 (75,2 %) oli virolaisia, 8 529 (18,3 %) venäläisiä ja 2 871 (6,2 %) muita kansallisuuksia.
JTG
JTG kuului Cryme Tyme -nimiseen tag teamiin.
Saattaja Uusimaa
Palvelus
Uusimaa muodosti sisaraluksensa kanssa Saattajalaivueen (SaattLv). Laivueen taktillisissa harjoituksissa alusten varmistustehtävissä toimivat usein Nuoli-luokan moottoritykkiveneet. Osastolle tehtyjen operaatioanalyyttisten tutkimuksien perusteella parannettiin saattajien ilmatorjuntakykyä asentamalla niiden keulaan vuonna 1971 neuvostovalmisteinen 30 mm kaksoisrevolveritykki mallia AK-230. Muita Suomessa vuosien varrella tehtyjä muutoksia olivat merenkulkututkan, pelastuslauttojen ja dieselgeneraattorien vaihtaminen länsimaisiin, miehistön asuintilojen uusiminen, ja 37 mm kaksoistykkien vaihtaminen kahteen Bofors 40/70 -tykkiin.
Freudiana
Musikaalin ensi-ilta oli Theater an der Wienissä, missä sitä esitettiin 19 kuukauden ajan. Sittemmin Woolfson kuitenkin riitautui Brollyn kanssa, mikä johti oikeuskiistaan ja esityksien loppumiseen. Parsons ei ollut musikaaliin tyytyväinen vaikka pitikin albumia kohtalaisen onnistuneena. Woolfsonin ura sen sijaan sai uuden suunnan ja hän työskenteli jatkossa paljon juuri musikaalien parissa. Freudiana jäi Parsonsin ja Woolfsonin viimeiseksi yhteistyöksi.
JTG
Cryme Tyme
Saattaja Uusimaa
Palvelus
Kun tykkiveneet Karjala ja Turunmaa valmistuivat 1960-luvun lopussa, eivät merivoimien rauhanaikaiset henkilöstö- ja kouluttajaresurssit enää riittäneet saattajien miehittämiseen samanaikaisesti. Alukset olivatkin kulussa 1970-luvun vuorovuosin vuoteen 1979 asti, jolloin miinalaiva Pohjanmaan valmistuttua siirrettiin Uusimaa reservialukseksi. Se poistettiin merivoimien vahvuusluettelosta ja romutettiin 1981 Teijon telakalla Perniössä.
Freudiana
Vastaanotto
AllMusic-sivustolla Alex S. Garcia kehuu albumia ”luovaksi ja älykkääksi kokonaisuudeksi”. Tyylilaji vaihtelee The Alan Parsons Projectia muistuttavista kappaleista progressiivinen rockiin ja The Beatles -vaikutteisiin lauluihin. Levy saa arvosanaksi neljä tähteä viidestä mahdollisesta.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on merkitty Eric Woolfsonin säveltämiksi ja sanoittamiksi, lukuun ottamatta instrumentaalia ”Beyond the Pleasure Principle”, jonka on säveltänyt Alan Parsons. Sulkuihin on merkitty kappaleen laulaja.
Toukokuun vallankaappaus 1926
Toukokuun vallankaappaus oli Puolassa vuonna 1926 tapahtunut vallankaappaus, jossa Józef Piłsudski syrjäytti Puolan pääministeri Wincenty Witosin johtaman laillisen hallituksen. Vallankaappaus nosti valtaan niin sanotun Sanacja-liikkeen. Piłsudskille tarjottiin kaappauksen jälkeen presidentin virkaa, mutta hän kieltäytyi. Hän oli kuitenkin kuolemaansa saakka Puolan vaikutusvaltaisimpia poliitikkoja. Puolan–Neuvosto-Venäjän sodan (1919-1921) ohella Toukokuun vallankaappaus on nähty toisena merkittävänä Puolan toisen tasavallan historian käännekohtana.
Tausta
Puolan hallitus oli epäonnistunut itsenäistymisen jälkeen erityisesti maanjakouudistuksessa, jolla ei ollut toivottuja tuloksia. Saksan ja Unkarin tavoin maa oli myös kärsinyt hyperinflaatiosta, ja Puolan markan arvo oli laskenut suhteessa Yhdysvaltain dollariin niin, että kun vaihtokurssi oli 1:9 vuonna 1918, se oli 1:15 miljoonaa vuonna 1923. Inflaatiota saatiin taitettua vasta uudistuksilla vuonna 1924. Puolassa otettiin käyttöön uusi rahayksikkö zloty, mutta valtion budjettia ei saatu tasapainotettua vuoteen 1926 mennessä. Tästä syystä Puolaan ei saatu ulkomaalaisia sijoituksia alkeellisen infrastruktuurin ja teollisuuden kehittämiseksi. Ehkä tärkein vallankaappaukseen johtanut seikka oli kuitenkin armeijan vastustus siviilien puuttumisesta sen asioihin. Piłsudskin motiiveista on kiistelty. Piłsudski oli aiemmin tukenut hallitusta. Hän oli kuitenkin huolestunut korruptiosta ja siitä, että poliitikot sotkeutuivat armeijan asioihin ja rohkaisivat Puolan vihollisia Saksaa ja Neuvostoliittoa. Hän myös näki itsensä kohtalon valitsemana miehenä, jonka tehtävänä oli pelastaa Puola vaikeuksilta. Erityisesti hän halusi estää Wincenty Witosia muodostamasta uutta keskusta-oikeistolaista hallitusta, jonka oli koettu yrittäneen sekaantua liiaksi armeijan asioihin aiemmin. Witos oli muodostamassa uutta hallitusta 10. toukokuuta pääministeri Aleksander Skrzyńskin hallituksen kaaduttua. 11. toukokuuta Piłsudskin tukijat järjestivät Witosin vastaisia mielenosoituksia Varsovassa.
Vallankaappaus
250px|thumb|vasen|Piłsudskin joukkojen panssarivaunu Varsovassa. Aamulla 12. toukokuuta 1926 pari kapinoivaa armeijan rykmenttiä kokoontui Piłsudskin talon eteen Sulejówekissä. Piłsudski lähti johtamaan joukkoja ja tapasi presidentti Stanisław Wojciechowskin Veikselin yli johtavalla Poniatowskin sillalla. Presidentti vaati Piłsudskia perääntymään, mutta tämä kieltäytyi. Iltapäivällä Piłsudskille ja hallitukselle uskollisten joukkojen välillä syttyi yhteenottoja. Hallitus oli jo ennen Poniatowskin kohtaamista julistanut poikkeustilan ja perustanut puolustuspäämajan johtajinaan Tadeusz Rozwadowski ja Wladysław Anders. Piłsudskia tuki lähinnä vasemmisto, myös kommunistit, jotka pelkäsivät nationalistien tekevän vastaavan kaappauksen. Hallituksen puolella oli puolestaan suurin osa armeijasta ja kansasta.
Ensimmäisenä päivänä Piłsudskin tukijat ottivat haltuunsa Varsovan Nowowiejskakadulla sijainneen sotaministeriön ja valtion viestintäjärjestelmät. Hallituksen joukot onnistuivat kuitenkin pitämään Pola Mokotowskien lentokentän hallussaan. Piłsudskia tukeneet rautatietyöläiset menivät lakkoon ja estivät hallitusta tuomasta Varsovaan itselleen uskollisia joukkoja. Taistelut jatkuivat 13. toukokuuta molempien osapuolien ottaessa ja menettäessä alueita toisilleen. Seuraavana päivänä Piłsudskin joukot ottivat haltuunsa Pola Mokotowskien, sosialistinen puolue julisti yleislakon ja hallitus joutui lähtemään tukikohdastaan Belwederistä. Illalla päätettiin presidentin ja hallituksen eroamisesta. Yöllä sejmin puhemies otti hoitaakseen valtionpäämiehen tehtävät ja osapuolten välille solmittiin aselepo. Varsovassa taisteluihin osallistui noin 6 000 hallitukselle ja 12 000 Piłsudskille uskollista sotilasta. Taisteluissa kuoli 379 henkilöä ja 920 haavoittui. Kuolleista 164 oli siviilejä. 15. toukokuuta muodostettiin uusi hallitus Kazimierz Bartelin johdolla ja Piłsudskista tuli sotilasasioiden ministeri.
Seuraukset
240px|thumb|oikea|Piłsudski ja Kazimierz Bartelin johtama uusi hallitus kaappauksen jälkeen. Toukokuun vallankaappauksen jälkeen valtaan nousi Sanacja-liike, joka ei kuitenkaan ollut tavoitteiltaan tai toiminnaltaan puhtaasti fasistinen tai diktatorinen. Parlamentti, poliittiset puolueet ja oppositio jatkoivat toimintaansa vallankaappauksen jälkeen. Kansalliskokous valitsi Piłsudskin presidentiksi 31. toukokuuta, mutta tämän kieltäydyttyä presidentiksi nousi Ignacy Moscicki. Piłsudski jäi taka-alalle mutta ohjaili hallintoa kulisseista. Kun hän epäonnistui, oppositiota alettiin vainota avoimemmin. Sanacjan hallinto oli edeltäjänsä tavoin hyvin kyvytön, ja se joutui nopeasti kiistoihin nationalististen ja ukrainalaisten liikkeiden kanssa. Presidentin valtaoikeuksia ruvettiin lisäämään parlamentin kustannuksella, mikä huipentui uuteen perustuslakiin vuoden 1935 elokuussa.
Kapriisi (kuvataide)
thumb|[[Giovanni Paolo Panini, Kapriisi klassisista raunioista, jossa Diogenes heittää pois maljansa, 1720-luvun loppu.]] thumb|Giovanni Battista Piranesi, Kuviteltu vankila, 1761. Kapriisi ( ’oikku, mielijohde’) on mielikuvituksellinen ja yllättävä aihe kuvataiteessa. Kapriisi oli muodissa rokokoon aikana. Kapriisi tarkoittaa arkkitehtonista fantasiaa, jossa yhdistetään rakennuksia, arkeologisia raunioita ja muita arkkitehtonisia elementtejä mielikuvituksellisin ja usein fantastisin yhdistelmin, ja niissä saattaa olla staffaaseja. Kapriisit kuuluvat maisemamaalauksiin. Sanaa käytetään usein myös muista taideteoksista, joissa on aavistus fantasiaa.
Historia
Dekoratiivisten arkkitehtuurimaalausten edeltäjiä voi löytää Italian 1500-luvun maalaustaiteesta, ja erityisesti niistä arkkitehtuurin ympäristöistä, joita maalattiin suurikoisina freskoina ja kattokoristeina, jotka tunnettiin nimellä quadratture. Nämä arkkitehtuurin osat saavuttivat huomattavan aseman 1600-luvun maalaustaiteessa ja niistä tuli staffliamaalauksen oma aihe.
Lajin varhaisia harjoittajia, jotka saivat aikaan genren suosion 1600-luvun puolen välin Roomassa olivat muun muassa Alessandro Salucci ja Viviano Codazzi. Nämä taiteilijat edustavat kahta eri lähestymistapaa genreen: Codazzin kapriisit olivat realistisempia kuin Saluccin, joka osoitti enemmän luovuutta ja vapautta lähestyessään sellaista Rooman monumenttien uudelleen järjestelyä, joka sopi hänen sommitteluteemoihinsa. Agostino Tassin quadratture freskot (illusionistiset kattomaalaukset) ja Claude Lorrain sekä Herman van Swaneveltin Roomassa näkemät urbaanit näkymät ovat saattaneet innostaa Viviano Codazzia aloittamaan maalaamaan kapriiseja.
Lajin teki täydelliseksi Marco Ricci (1676–1730), mutta sen parhaiten tunnettu edustaja oli taiteilija Giovanni Paolo Pannini (1691–1765). Tyyliä laajensi 1740-luvulla Canaletto vedute ideali -etsauksissaan, sekä Piranesin teokset sekä hänen jäljittelijänsä.
Myöhempiä esimerkkejä ovat Charles Robert Cockerellin maalaus A Tribute to Sir Christopher Wren and A Professor's Dream ja Joseph Gandyn Public and Private Buildings Executed by Sir John Soane (1818). Taiteilija Carl Laubin on maalannut lukuisia moderneja kapriiseja näiden teosten muistoksi.
Muut fantasiateokset
Kapriisi-sanaa voidaan käyttää laajemmin teoksista, joissa on voimakas panos fantasialla. Gianbattista Tiepolon Capricci, vaikuttava etsaussarja (tehty luultavasti 1730-luvulla, julkaistu 1743) pelkisti arkkitehtoniset elementit klassisten patsaiden ja raunioiden möhkäleiksi, joiden joukossa on ihmisyhmiä, joka koostuvat eksoottisten ja tyylikkäiden sotilaiden, filosofien ja kauniiden nuorten ihmisten hahmoista, jotka harjoittavat arvoituksellisia toimiaan. Näillä teoksilla ei ole yksilöllisiä otsikoita, jotka auttaisivat niiden selittämistä, niiden tunnelma ja tyyli ovat kaikki kaikessa. Myöhemmin sarjaa kutsuttiin nimellä Scherzi di fantasia – Fantastisia luonnoksia. Hänen poikansa Domenico Tiepolo oli eräs näitä vedoksia jäljitellyt taiteilija ja käytti tätä termiä teostensa nimissä.
Goyan kahdeksankymmenen vedoksen sarja Los Caprichos, ja viimeinen vedosten ryhmä sarjassa Sodan tuhot, joita hän kutsui nimellä caprichos enfáticos (empaattiset kapriisit) ovat kaukana sanan tavallisesti viitaamaan iloiseen fantasiaan. Ne perustuvat Tiepolon henkilöryhmien formaattiin, jotka siinä on tuotu aikansa Espanjan elämästä, ja ovat sarja raakoja satiireja ja kommentteja sen absurdiudesta, joita lyhyet teosten nimet vain osittain selittävät.
Sunnen kunta
thumb|262px|Sunnen kunnan alueella sijainneet pitäjät. Kartassa ovat myös vanhat kuntarajat vuodelta 1970.
Sunnen kunta on Värmlannin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Värmlantiin. Kunnan keskustaajama on Sunne.
Kunnan maapinta-ala on 1 288,02 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 13 355 henkeä (31.12.2021).
Kirjailija Selma Lagerlöfin syntymäkoti Mårbacka sijaitsee kuntaan kuuluvassa Östra Ämtervikissä.
Kuntajaon kehitys
Sunnen maalaiskuntaan perustettiin vuonna 1904 Sunnen taajaväkinen yhdyskunta. Taajama-alue erotettiin vuonna 1920 Sunnen kauppalaksi, jolloin taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin. Vuonna 1936 kauppalaa laajennettiin liittämällä siihen Skäggebergin ja Åmbergin alueet. Vuonna 1940 liitettiin vielä Leranin ja Sundsbergin laueet.
Vuoden 1952 kuntauudistuksesa alueelle muodostettiin kolme "suurkuntaa": Myöskään Sunnen kauppalaan uudistus ei vaikuttanut.
Jo vuonna 1963 Stora Sunnen maalaiskunta liitettiin kauppalaan. Nykyinen Sunnen kunta muodostettiin vuonna 1971 yhdistämällä kauppala sekä Gräsmarkin ja Lysvikin maalaiskunnat.
Vaakuna
Nykyinen kuntavaakuna on alun perin ollut Sunnen maalaiskunnan vaakuna. Sen jälkeen sitä käytti Stora Sunnen maalaiskunta ja Sunnen kauppala, kunnes vaakuna päätyi nykyisen Sunnen kunnan käyttöön.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 58 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,4 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 2,4 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 43 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,3 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 169 647 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 113 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 5 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 47,9 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 6 911 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Odds BK
Odds Ballklubb on norjalainen jalkapalloseura Skienissä ja eräs maan vanhimmista. Se on pelannut Norjan korkeimmalla sarjatasolla Eliteserienissä (aiemmalta nimeltään Tippeligaen) vuodesta 2009. Seuran päävalmentajana toimi vuosina 2008–2019 Dag-Eilev Fagermo, ja hänen jälkeensä tehtävään tuli Jan Frode Nornes. Seura tunnettiin vuoteen 2012 asti nimellä Odd Grenlands Ballklubb.
Sunnen kunta
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Odds BK
Historia
thumb|Seuran kotikenttä Skagerak Arena Seura on pelannut 19 Norjan cupin loppuottelussa, ensimmäisen kerran vuonna 1902. Se on voittanut cup-tittelin 12 kertaa, vuosina 1903, 1904, 1905, 1906, 1913, 1915, 1919, 1922, 1924, 1926, 1931 ja 2000. Sillä on yhä eniten cup-titteleitä norjalaisseuroista, joskin Rosenborg nousi vuonna 2018 jakamaan tilaston kärkipaikkaa. Sitä vastoin seura ei ole voittanut kertaakaan maan pääsarjaa. Se pelasi sarjan finaalissa vuosina 1951 ja 1957 häviten kummallakin kerralla Fredrikstadille.
Sunnen kunta
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Sunnen kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Sunnen kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Montpeyroux (Aveyron)
Montpeyroux on kunta Ranskan eteläosassa Aveyronin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 48 kilometriä Rodezin kaupungista koilliseen.
Kunnan nähtävyyksiä on 1300-luvulta peräisin oleva linna Château du Bousquet. Se sijaitsee noin viiden kilometrin päässä kunnan keskustasta. Linna on sijainnut keskiaikaisten pyhiinvaeltajien käyttämällä reitillä. Linna on yksi parhaiten säilyneistä aikakautensa linnoista Ranskassa, ja se kuuluukin historiallisten monumenttien luetteloon.
Lautignac
thumb|250px|Lautignac ilmasta Lautignac on kunta Haute-Garonnen departementissa Midi-Pyrénées'n hallintoalueella Ranskassa. Kunnan väkiluku vuonna 2006 oli 258. Lautignacin pinta-ala on 18 km².
Albirex Niigata Singapore FC
Albirex Niigata Singapore FC on japanilainen jalkapalloseura, joka pelaa Singaporen pääsarjassa S.Leaguessa. Se on Albirex Niigatan satelliittiseura. Joukkue on voittanut kertaalleen Singapore Cupin. Tämä tapahtui vuonna 2015. Albirex pelaa kotiottelunsa Jurong East Stadiumilla, joka sijaitsee Jurong Eastin alueella Länsi-Singaporessa.
Liski
Liski on karjalainen sukunimi Karjalankannakselta. Liski tulee lainasanasta, joka tarkoittaa kettua. Sukunimen vanhin tunnettu muoto on Liske ja sen kantajana on kirjattu ylös vanhoissa kirkonkirjoissa rälssitalonpoika Canutus "Nuutti" Jöransson Liske, Valkjärvi (n. 1684 - n. 1751).
Liski voi viitata seuraaviin asioihin ja henkilöihin:
Court and Spark
Court and Spark nousi Yhdysvaltojen albumilistan kakkoseksi, Kanadassa ykköseksi ja saavutti lopulta RIAA:n tuplaplatinalevyrajan ainoana Mitchellin albumeista. The Village Voice -lehden jazz- ja popkriitikot valitsivat sen vuoden parhaaksi albumiksi. Vuonna 2003 Rolling Stone -lehti valitsi sen kaikkien aikojen 500 parhaan albumin joukkoon. Court and Spark otettiin mukaan Robert Dimeryn vuonna 2006 julkaistuun kirjaan 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. Mitchellin albumeista kirjaan pääsivät myös Blue (1971), The Hissing of Summer Lawns (1975) ja Hejira (1974).
Tuotanto
Mitchell vietti suurimman osan ajastaan vuonna 1973 äänittäen Court and Spark -albumia Los Angelesissa. Mitchell ja tuottaja-äänittäjä Henry Lewy kutsuivat soittajiksi alueen huippumuusikoita muun muassa kokoonpanoista The Jazz Crusaders ja Tom Scott’s L. A. Express. Levyllä vierailevat myös Robbie Robertson, David Crosby ja Graham Nash sekä komediaryhmä Cheech & Chong.
Vastaanotto
Court and Spark julkaistiin tammikuussa 1974 ja otettiin hyvin vastaan. Maaliskuussa albumin kappale ”Help Me” julkaistiin singlenä, ja alkoi saada paljon radiosoittoa niin, että se nousi Mitchellin ensimmäiseksi ja ainoaksi Top 10 -singleksi Billboard-lehden listalla. Albumi nousi lehden LP-listalla kakkoseksi.
Kappaleet
Kaikki kappaleet paitsi päätösraita ”Twisted” ovat Joni Mitchellin kirjoittamia.
Bozouls
Bozouls on kunta Ranskan eteläosassa Aveyronin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 22 kilometriä Rodezin kaupungista koilliseen.
Kylä on rakennettu pienen Dourdoujoen muovaaman kanjonin reunalle, jonka nimi on Trou de Bozouls. Kylän suojana olleen linnan paikalle on rakennettu pyhän Fausten kirkko.
Meltit
Meltit (Galaxiidae) on eteläisen pallonpuoliskon kalaheimo. Se on lahkonsa Galaxiiformes ainoa heimo. Melttejä on noin 50 lajia kahdeksassa suvussa. Suvuista suurin on Galaxias (33 lajia). Meltit ovat lauhkean vyöhykkeen makeissa vesissä eläviä kaloja, joista osa on mereen vaeltavia vaelluskaloja. Suurin osa elää Australiassa ja Uudessa-Seelannissa, mutta joitakin lajeja tunnetaan Etelä-Amerikasta ja Etelä-Afrikasta. Uudessa-Seelannissa meltit ovat kaikkein monimuotoisin sisävesikalojen heimo.
Useimmat meltit ovat alle 15 cm pitkiä, mutta isomeltti (Galaxias argenteus) voi kasvaa jopa kilon painoiseksi ja 40 cm pitkäksi. Melteillä ei ole suomuja, niiden iho on sileä ja liukas.
Idänkuusi
Idänkuusi (Picea orientalis) on havupuu, joka kasvaa luonnonvaraisena Kaukasuksella ja sen lähistössä Turkin koillisosassa. Idänkuusta käytetään koristekasvina myös puistoissa ja suurissa puutarhoissa. Sitä kasvatetaan myös joulukuuseksi, mutta se kasvaa suhteellisen hitaasti varsinkin nuorena.
Idänkuusi voi kasvaa 30–45 metriä korkeaksi. Sen tummanvihreät neulaset ovat lyhyemmät kuin muilla kuusilla, noin 6–8 mm. Idänkuusi muistuttaa suuresti metsäkuusta (Picea abies).
Jällivaaran kunta
thumb|right|250px|[[Jällivaaran rautatieasema.]] thumb|right|250px|Vindelfjällenin alueen maisemia Kungledenin vaellusreitillä. thumb|right|250px|Vesiputous [[Muddusin kansallispuistossa.]]
Jällivaaran kunta on Norrbottenin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Lappiin. Kunnan keskustaajama on Jällivaara.
Kunnan maapinta-ala on 15 690,78 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 17 462 henkeä (31.12.2020).
Jällivaarassa pidetään maastohiihdon maailmancupin osakilpailu alkutalvesta.
Jällivaara on esikoislestadiolaisuuden keskuspaikka. Siellä järjestetään vuosittain joulukokoukset, jotka kokoavat osanottajia Ruotsista, Suomesta, Norjasta, Pohjois-Amerikasta ja muualtakin. Puheet tulkataan suomeksi tai ruotsiksi (norjaksi), englanninkieliset kuulijat voivat seurata puheita simultaanitulkkauksen kautta. Jällivaaran joulukokouksia kuunnellaan Suomessa kymmenillä paikkakunnilla rukoushuoneissa ja yksityiskodeissa.
Vuonna 2007 kunnassa oli 1,97 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 0,0 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 449 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 2,4 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 4,0 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 769 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 3,2 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 200 182 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 59 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 6 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 85,3 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 2 700 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, luevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Jällivaaran kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Jällivaaran kunnan piireistä.
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Lavernose-Lacasse
thumb|250px|Lavernose-Lacassen kunnantalo oikealla Lavernose-Lacasse on kunta Haute-Garonnen departementissa Midi-Pyrénées'n hallintoalueella Ranskassa. Kunnan väkiluku vuonna 2004 oli 2 276. Lavernose-Lacassen pinta-ala on 18 km². Lavernose-Lacasse on osa Muret'n kaupunkiseutua (Communauté d'agglomération du Muretain).
Live at Montreux 2011
Live at Montreux 2011 on englantilaisen hard rock -yhtye Deep Purplen live-äänitys. Sillä soittaa yhtyeen niin sanottu mk VIII -kokoonpano yhdessä Neue Philharmonie Frankfurt -orkesterin kanssa, jota johtaa kapellimestari Stephen Bentley-Klein. Taltiointi tapahtui Montreux’n jazzfestivaaleilla Sveitsissä 16. heinäkuuta 2011. Tallenne on julkaistu kahden CD:n audiokokoelmana sekä DVD- ja Blu-ray -muotoisina videotallenteina. Kaikki kolme formaattia julkaisi saksalainen Eagle Rock Entertainment 7. marraskuuta 2011.
Albumi nousi Saksassa listasijalle 43.
Kappaleet
Kaikki kappaleet ovat Ritchie Blackmoren, Ian Gillanin, Roger Gloverin, Jon Lordin ja Ian Paicen käsialaa ellei toisin mainittu.
Haabersti
Haabersti on yksi Tallinnan kaupungin kahdeksasta kaupunginosasta. Pinta-alaltaan Haabersti on 18,6 km2
Surf
Surf tai surf rock on musiikkigenre, johon liittyy olennaisena osana 1950-luvun lopulla syntynyt kalifornialainen surffauskulttuuri. Surf-musiikki nousi suureen suosioon vuonna 1961, ja siitä muodostuikin eräs Yhdysvaltain suosituimmista tyylilajeista 1960-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Perinteiselle surf-musiikille on tyypillistä lyhyt kesto, iloinen melodia ja rock and roll -rytmi. Myös jousikaiun sekä tremolo-efektien käyttö on osa äänimaailmaa.
Haabersti
Haabersti jakautuu 12 asuinalueeseen, jotka ovat Astangu, Haabersti, Kakumäe, Mustjõe, Mäeküla, Pikaliiva, Rocca al Mare, Tiskre, Veskimetsa, Vismeistri, Väike-Õismäe ja Õismäe.
Surf
Surf-musiikin lähtölaukauksina on pidetty Dick Dalen singleä ”Let’s Go Trippin”. Dale on ollut vaikutusvaltaisin surf-kitaristi, ja juuri häneen liitetään kitaran jousikaiku-soundi sekä surf-musiikissa usein kuullut torviriffit ja melodioiden itämaiset vivahteet. 1960-luvun tunnettuihin surf-yhtyeisiin kuuluivat myös The Ventures ja The Chantays. 1990-luvun keskivaiheilla surf-musiikki koki jonkinlaista uutta tulemista useiden uusien yhtyeiden muodossa.
Haabersti
Väestö
Asukasluvun kehitys vuosina 2003-2015;
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Haaberstissa oli 41 694 asukasta, joista 21 915 (52,6 %) oli virolaisia, 16 359 (39,2 %) venäläisiä ja 3 375 (8,1 %) muita kansallisuuksia.
Surf
Surf-musiikille sukua on Suomessa 1960-luvulla esitetty ”rautalankamusiikki”, mutta se otti runsaasti vaikutteita myös brittiläisestä instrumentaali-rockista ja suomalaisesta populaarimusiikista.
The Sicilian Defence
The Sicilian Defence on brittiläisen progressiivisen rockyhtye The Alan Parsons Projectin studioalbumi, joka äänitettiin vuonna 1979 mutta julkaistiin vasta 2014. Albumi on nimetty sisilialaisen puolustuksen mukaan, ja se koostuu kosketinsoittimilla rumpukonetaustan päälle soitetuista instrumentaaleista.
Vuonna 2014 koko The Sicilian Defence julkaistiin osana The Alan Parsons Projectin koko tuotannon sisältävää The Complete Albums Collection -boksia. Tuolloin Parsons kommentoi: ”Älkää pidättäkö hengitystänne. Se on kiinnostava [levy], mutta kaukana mestariteoksesta.”
Soundi-lehden Juha Seitz arvosteli The Sicilian Defencen seuraavasti: ”Eric Woolfsonin shakkiharrastuksen parista nimensä napannut kiekko paljastuu raakilemaiseksi instrumentaaliteokseksi, joka ajautuu kelailemaan tyhjänpäiväisiä syntikkakuvioita. Kuulemma Parsons ja Woolfson olivat pitkään levyn markkinoille tuuppaamista vastaan, mutta fanien kiihkeä painostus muutti mielipiteet.”
Kappaleet
Kaikki kappaleet on merkitty Eric Woolfsonin säveltämiksi.
Rauhan uskonto
thumb|Brasilialainen graffiti: "Islam on rauha" Rauhan uskonto on ilmaisu, jota käytetään islaminuskosta, kun halutaan korostaa eroa islamin ja islamilaisen terrorismin välillä. Käsitteen teki tunnetuksi Islamilainen yhteistyöjärjestö OIC vuonna 1996. Tämän jälkeen Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuskomissio antoi lausunnon, jonka mukaan islam usein ja virheellisesti liitetään ihmisoikeusrikkomuksiin ja terrorismiin. Ilmaisua alkoivat pian käyttää sarkastisessa mielessä islamin arvostelijat.
Ilmaisun yleistyminen
Vaikka "rauhan uskonnosta" puhuttiin satunnaisesti jo aikaisemmin, käsite yleistyi vuoden 1996 jälkeen. Syynä oli Islamilaisen yhteistyöjärjestön OIC:n Teheranin kokouksessa laatima julkilausuma "Defamation of Islam", jonka se pyrki saamaan Yhdistyneiden Kansakuntien hyväksyttäväksi. Pakistanin suurlähettiläs Munir Akram piti YK:n ihmisoikeuskomissiolle puheen, jonka mukaan julkilausuma kutsui "osallistumaan käytännölliseen ja rakentavaan työhön islamin vastaista kielteistä propagandaa vastaan, poistamaan ja korjaamaan väärinkäsitykset ja esittämään islamista oikean kuvan rauhan ja suvaitsevaisuuden uskontona." Ihmisoikeuskomissio hyväksyi sen 1999 muunnetussa muodossa nimellä "Defamation of religions". Julkilausuma käsitteli kaikkia uskontoja, mutta vain islam mainittiin nimeltä. Komissio esitti "syvän huolensa siitä, että islam usein ja virheellisesti liitetään ihmisoikeusrikkomuksiin ja terrorismiin."
Vuoden 2001 islamilaisen terrori-iskun jälkeen New Yorkin kaksoistorneihin presidentti George Bush (2001–2009) piti puheen, jossa hän lausui: "Terrorin kasvot eivät edusta oikeaa islamia - -  Islam on rauhaa." Bush viittasi usein islamiin rauhan uskontona. Samoin teki hänen seuraajansa Barack Obama (2009–2017).
Ilmaisun ironinen käyttö on yleistä. Se liittyy esimerkkeihin, joissa muslimit ovat syyllistyneet väkivallan käyttöön.
Tarkoittaako "islam" rauhaa?
pienoiskuva|Noin 5000 muslimin mielenosoitus Haagissa, Hollannissa [[Salman Rushdie|Salman Rushdien julkaisemaa Saatanalliset säkeet -kirjaa vastaan.]] Yleisen väitteen mukaan arabian sana "islam" tarkoittaa suomeksi rauhaa. Sekä muslimit että arabian kielen tutkijat ovat kuitenkin todenneet, että näin ei ole. Sana islam tarkoittaa alistumista. Islamoppaan mukaan mukaan "Islam tarkoittaa alistumista ja tottelevaisuutta, eli täydellistä antautumista Jumalan johdatuksen varaan." Bernard Lewis kirjoittaa, että sanajuuri S-L-M tarkoittaa arabiassa turvallista, vahingoittumatonta tai ehjää. Juuresta johtuvat sanat tarkoittavat rauhaa tai alistumista. Parhaiten tunnettu johdos salam tarkoittaa rauhaa, ei kuitenkaan sodan vastakohtana vaan rauhallisuutta, turvallisuutta ja alistumista. Sana "islam" tarkoittaa alistumista etenkin Jumalan tahtoon ja "muslimi" tarkoittaa alistuvaa. Juuri tässä merkityksessä, täydellisenä antautumisena Jumalan tahtoon sana "islam" on aina ymmärretty muslimien keskuudessa.
Myös muslimit voivat joissakin tapauksissa kertoa, että "islam" tarkoittaa rauhaa. Näin teki esimerkiksi Turkin uskon asioiden viraston (Diyanet) johtaja, prof. Ali Bardakoglu puheessaan paaville vuonna 2006: "Islam tarkoittaa rauhaa. Sen perustana on uskoa Jumalaan - - " Itäkeskuksen pakistanilaisen moskeijan imaami bu Hamza Naimi toteso, että "islamin perusmerkitys on rauha".
Opetushallitus korostaa verkkosivuillaan sanan "islam" yhteyttä rauhaan: "Sana ’islam’ tulee samasta kantasanasta kuin sana ’salam’, joka tarkoittaa rauhaa."
Sota ja islamilainen maailma
Samuel P. Huntington on selvitellyt islamin ja sotaisuuden suhdetta ja toteaa, että islamilaisissa maissa väkivallan taso on korkea. Huntingtonin mukaan muslimeilla esiintyi 1990-luvulla konflikteja naapureidensa kanssa enemmän kuin minkään muun kulttuurin kansoilla. Esimerkiksi vuonna 1993 oli käynnissä 59 etnistä konfliktia, joista muslimit olivat osapuolena joka toisessa. Islamin sisäisiä konflikteja oli myös enemmän kuin missään muussa kulttuuripiirissä. Muslimiyhteiskunnat ovat myös militarisoituneempia kuin muiden kulttuuripiirien maat laskettuna sotilaiden ja sotilasbudjettien suhteellisina osuuksina. Suhtautuminen poikkeukselliseen väkivaltaiseen ISIS -kalifaattiin ei missään muslimimaassa ollut täysin kielteistä, vaikka enemmistö maailman muslimeista olikin sitä vastaan. Myönteisimmin ISIS-kalifaattiin suhtauduttiin Nigeriassa (14%), Malesiassa (11%) ja Senegalissa (11%), Pakistanissa (8%) ja Turkissa (8%).
Muslimimaissa uskonnollisten vähemmistöjen vainoaminen on yleistä. Open Doors -järjestön mukaan kristittyjä vainottiin vuonna 2020 eniten Pohjois-Koreassa. Listan seuraavat seitsemäntoista maata olivat joko muslimienemmistöisiä tai sellaisia, joissa oli suuri muslimiväestö.
Keskustelu aiheesta
Näkemys islamista rauhan uskontona on saanut sekä kannattajia että vastustajia. Jälkimmäiset käyttävät ilmaisua yleensä sarkastisesti. Professori Jaakko Hämeen-Anttila toteaa Islamin käsikirjassa, että "islam on toisaalta myös vahvasti rauhan uskonto. Valtaosa muslimeista kautta aikojen on elänyt rauhassa." Myöhemmin hän on kieltänyt kutsuneensa islamia rauhan uskonnoksi.
Muslimien näkökulma
thumb|Mielenosoitus Australian Sydneyssä 2012 osoitti, että jotkut muslimit kannattavat šarian määräämää rangaistusta profeetan pilkkaamisesta. Ajatus "rauhan uskonnosta" perustuu klassiseen islamiin, missä kehitettiin 800-luvulla oppi dar al-islamista eli islamin tai alistumisen alueesta sekä dar al-harbista eli sodan alueesta. Muslimien velvollisuutena oli valloittaa sodan alue ja yhdistää koko maailma dar al-islamiin, jolloin sodan alue katoaa. Muslimiveljeskunnan pääteoreetikko Said Qutb tiivisti asian seuraavasti: ”Kyllä, se on rauhan uskonto, mutta siinä mielessä, että islam pelastaa ihmiskunnan palvomasta ketään muuta kuin Allahia ja alistaa kaikki kansat Jumalan määräysvaltaan.” Metafora islamista rauhan alueena näkyi siinä, että kalifaatin pääkaupunki Bagdad tunnettiin satojen vuosien ajan nimellä Madinat al-Salam eli ”Rauhan kaupunki”.
Puhe islamista "rauhan uskontona" ei ole saanut osakseen täyttä hyväksyntää muslimien keskuudessa. Ajatollah Khomeini, šiialaisuuden johtava auktoriteetti 1900-luvulla, kannatti islamilaista maailmanvaltaa, joka luodaan imaamin johdolla globaalissa valloitussodassa. Khomeini lausui:
Liski (kaupunki)
Liski on kaupunki Voronežin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Donin rannalla 98 kilometriä Voronežista kaakkoon. Kaupunki on Liskin piirin keskus. Siellä risteytyvät Voronežin ja Millerovon sekä Harkovan ja Balašovin väliset rautatiet. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 55 530 asukasta.
1500-luvulta lähtien paikalla sijaitsivat Novaja Pokrovkan, Liskin ja Zalužnojen kylät. Vuonna 1870 rakennettiin Liskin rautatieasema. Vuonna 1937 asemataajamasta tuli kaupunki. Vuodesta 1918 lähtien paikkakunnan nimenä oli Svoboda, vuodesta 1943 Liski, vuodesta 1965 Romanian kommunistipuolueen johtajan mukaan Georgiu-Dež ja vuodesta 1991 jälleen Liski. Toisen maailmansodan aikana saksalaisten hyökkäys pysäytettiin Donin oikealle rannalle. Zalužnojen ja Liskin kylät tuhoutuivat täysin kovissa taisteluissa. Nykyään kaupungissa on lähinnä rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä sekä elintarviketeollisuutta.
Terence O’Neill
Terence Marne O’Neill (10. syyskuuta 1914 Lontoo – 12. kesäkuuta 1990 Hampshire, Englanti) oli Pohjois-Irlannin pääministeri vuosina 1963–1969. Ulsterin unionistipuolueen (UUP) maltillista siipeä edustanut O’Neill yritti yhteiskunnallisilla uudistuksilla sovitella Pohjois-Irlannin uskonnollisten ryhmien välejä, mutta hänen pääministerikautensa päättyi epäonnistumiseen suurten levottomuuksien (The Troubles) alkaessa.
Elämäkerta
O’Neill kuului vaikutusvaltaiseen aateliseen maanomistajasukuun. Hänen isänsä oli brittiläinen parlamenttiedustaja, joka kaatui ensimmäisen maailmansodan alussa kolme kuukautta poikansa syntymän jälkeen. O’Neill kävi Etonin sisäoppilaitoksen ja palveli toisessa maailmansodassa irlantilaisen kaartinrykmentin kapteenina. Hänet valittiin vuonna 1946 Pohjois-Irlannin parlamenttiin Antrimin Bannsidesta. Hän toimi 1953–1956 parlamentin varapuhemiehenä, 1956 sisäministerinä ja 1956–1963 valtiovarainministerinä Basil Brooken hallituksessa. Vuonna 1963 O’Neill seurasi Brookea pääministerinä ja hänet valittiin myös UUP:n puheenjohtajaksi. Monien unionistien vastustuksesta huolimatta hän päätti ryhtyä toteuttamaan Pohjois-Irlannissa poliittisia uudistuksia, joiden tavoitteena oli poistaa katoliseen vähemmistöön kohdistunut syrjintä työmarkkinoilla, asumisoloissa ja paikallishallinnossa. Tarvetta uudistuksiin voimisti se, että Pohjois-Irlanti oli parhaillaan käymässä läpi voimakasta taloudellista rakennemuutosta vanhan teollisuuden kuihtuessa. Parhaiten O’Neillin hallitus onnistuikin taloudellisen kasvun ja uusien työpaikkojen luomisessa.
O’Neill joutui pian hankalaan asemaan, sillä 1960-luvun kansalaisoikeusliikkeiden innostamat katoliset ryhtyivät vaatimaan yhä voimakkaampia reformeja samaan aikaan kun monien unionistien mielestä hän oli jo mennyt liian pitkälle. Tammikuussa 1965 Irlannin pääministeri Seán Lemass vieraili Belfastissa ja O’Neill suoritti pian vastavierailun Dubliniin. Kyseessä oli historian ensimmäinen virallinen tapaaminen Irlannin ja Pohjois-Irlannin pääministerien välillä, ja tapahtuman symboliikka ärsytti monia unionisteja. O’Neillia vastaan alkoi nousta Ian Paisleyn johtama jyrkän linjan unionistien muodostama oppositio, joka vastusti kaikkia myönnytyksiä katolisille. Vuonna 1968 hiljattain perustettu kansalaisoikeusliike Northern Ireland Civil Rights Association (NICRA) nosti esiin asuntopolitiikkaan liittyneet epäkohdat ja O’Neill lupasi pikaisia uudistuksia tällä saralla. Varsinkin vuoden 1969 alusta lähtien militanttien unionistien ja protestanttien ryhmät alkoivat ottaa yhteen radikalisoituneen katolisten kansalaisoikeusliikkeen kanssa erilaisten katutaistelujen muodossa, jolloin O’Neillin hallitus menetti otteensa Pohjois-Irlannin tilanteesta. Helmikuussa 1969 pidetyissä parlamenttivaaleissa UUP menetti suuren osan kannatuksestaan jyrkän linjan protestanttien perustamille puolueille, minkä seurauksena O’Neill erosi pääministerin virasta 28. huhtikuuta. Pian tämän jälkeen väkivallan kierre karkasi kokonaan käsistä ja elokuussa 1969 Britannian hallitus joutui lähettämään miehitysjoukkonsa Pohjois-Irlantiin turvaamaan järjestystä.
O’Neill sai vuonna 1970 päärinarvon nimellä O’Neill of the Maine. Vetäydyttyään Pohjois-Irlannin politiikasta hän asui loppuikänsä pääasiassa Englannissa. Hän toimi kuitenkin vielä edustajana Britannian parlamentin ylähuoneessa.
Lokit
Lokit (Laridae) on rantalintujen lahkoon kuuluva heimo, johon kuuluu 15 sukua. Varsinaisten lokkien (alaheimo Larinae) täysikasvuisten yksilöiden höyhenpeitettä hallitsevat tyypillisesti musta ja valkoinen väri sekä harmaan eri sävyt. Nuoret ja talvipukuiset linnut ovat hyvin erivärisiä, usein ruskeankirjavia.
Saksinokat (suku Rynchops) luettiin aiemmin erilliseen saksinokkien heimoon Rynchopidae, mutta nykyisin nekin kuuluvat lokkeihin. Myös tiiroja on toisinaan pidetty omana heimonaan.
Elintavat
Lokit pesivät rannikoilla, sisävesillä ja soilla, yleensä suurissa yhdyskunnissa. Pesän ne tekevät maahan ja munivat lähes aina kolme munaa. Pesä on yksinkertainen kasveista rakennettu syvennys matalan kasvillisuuden joukossa.