cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kultatöyhtökakadu
Koko ja ulkonäkö
Kultatöyhtökakadun höyhenpeite on kokonaan valkoinen. Sillä kuitenkin on keltainen töyhtö, joka sojottaa yleensä supussa päälaella. Kakadu levittää sulkapäähineensä koko komeuteensa kosiskellessaan ja reviirinäytösten yhteydessä. Se kohottaa töyhtönsä myös tekeytyäkseen todellista isommaksi ja pelästyttääkseen vihollisensa. Pystyssä oleva töyhtö saattaa olla jopa 14 senttimetriä korkea.
Aikuisen linnun pituus on 45–55 senttimetriä ja paino 815–975 grammaa.
Levinneisyys
Kultatöyhtökakadu elää Australiassa ja Uudessa-Guineassa sekä läheisillä Arusaarilla. Se on istutettu myös Uuteen-Seelantiin ja useille Indonesian saarille. Australiassa sitä tavataan pohjois-, itä- ja kaakkoisrannikon osavaltioissa Fizroy-joelta Tasmaniaan. Lajin esiintymisalueen pinta-ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kokonaispopulaatio on noin 500 000 yksilöä.
Elinympäristö
Kultatöyhtökakadun elinympäristöä ovat trooppiset metsät, savannimetsät ja maanviljelysseudut.
Lisääntyminen
Yhteen lyöttäytyneen kultatöyhtökakaduparin suhde on yleensä elinikäinen. Myöhään keväällä tai kesällä parven parit siirtyvät pesimään yksikseen vähän matkan päähän toisistaan. Pari vahvistaa siteensä hieromalla nokkiaan yhteen ja sukien toisiaan. Pariteltuaan linnut rakentavat pesän puunkoloon, jonne naaras munii 2–3 valkeaa, soikeaa munaa. Molemmat emot hautovat yhteensä noin kuukauden. Poikaset pysyvät pesässä jopa kolme kuukautta molempien emojen kantaessa niille syötävää. Vielä pesästä lähdön jälkeenkin poikaset liikkuvat yksissä emojen seurassa ja liittyvät pääparveen. Ne ruokailevat emojensa rinnalla, kunnes ovat oppineet etsimään ravintoa omin päin.
Ravinto
Kultatöyhtökakadu syö enimmäkseen siemeniä. Se koluaa maata ja puita tuntien ajan päivässä löytääkseen heinien ja hedelmien siemeniä. Parvet hakeutuvat aterioimaan sopivina hetkinä metsiin ja viljelysmaille. Yksittäisistä siemenistä ei juuri ole ravintotarpeen tyydyttäjiksi, mutta vahvalla nokallaan ja kätevällä kielellään kakadut rikkovat siemenkuoren nopeasti ja näin ne pystyvät käsittelemään suuren määrän siemeniä lyhyessä ajassa. Ne syövät myös hedelmiä, marjoja, pähkinöitä, kukkia, silmuja, juuria sekä hyönteisiä ja niiden toukkia. Linnut siirtyvät ruokailumailleen aamulla, syövät useita tunteja ja lentävät sitten sulattelemaan ateriaansa. Myöhään iltapäivällä ne jatkavat ruokailua. Talvisin ne joutuvat syömään myös vihreitä kasvinosia.
Historiassa
Kultatöyhtökakadun tai celebesinkakadun alalajin lahjoitti sulttaani al-Kamil keisari Fredrik II:lle. Tieto on peräisin Fredrik II:n teoksesta De arte venandi cum avibus. Lajia ovat selvitelleet suomalaiset tutkijat, ja tutkimuksen perusteella on voitu osoittaa varhaisin kulttuuriyhteys Euroopan ja Wallacen linjan itäpuolisten alueiden välillä.
Lemmikkinä
Kultatöyhtökakadu ei ole Suomessa kovin yleinen lemmikki, mutta sitä tavataan kuitenkin jonkin verran.
Kultatöyhtökakadun hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.
Isojen kakadujen ominaispiirteitä lemmikkinä ovat niiden kova ääni, aktiivisuus, älykkyys ja loputon tuhovimma. Linnut tarvitsevat paljon aktiviteettaja, sallittua tuhottavaa (kuten puuleluja ja oksia) sekä omistajan, joka on valmis sietämään niiden kaikki lintumaiset puolet. Kakadut eivät ole tunnettuja puhuja- tai matkijalajeja. Kultatöyhtökakadu on lemmikkinä pitkäikäinen, todistettu ikäennätys vankeudessa on 57 vuotta.
Laji kuuluu CITES II/B-liitteeseen, jonka vuoksi lajilla kauppaa käytäessä on yksilöllä oltava vähintään lintuun liitettävä alkuperätodistus. Myös lajia pesittäessä on molemmilla vanhemmilla oltava alkuperätodistukset.
Nauvo
Nauvo (, aiemmin suomeksi myös Navo ) on entinen Suomen kunta Varsinais-Suomen maakunnassa. Kunta kuului aiemmin Turun ja Porin lääniin ja sen jälkeen Länsi-Suomen lääniin. Nauvon kunta oli kaksikielinen. Asukkaista 70 prosenttia puhui vuonna 2008 äidinkielenään ruotsia ja 29 prosenttia suomea. Nykyisin Paraisten kaupunkiin kuuluvan Nauvon naapurikunnat ennen vuonna 2009 tapahtunutta kuntaliitosta olivat Dragsfjärd, Korppoo, Parainen ja Rymättylä.
Nauvo mainitaan historiallisissa asiakirjoissa ensi kerran vuonna 1395. Nauvon keskiaikainen harmaakivikirkko on 1430–1450-luvuilta.
Historiaa
vasen|pienoiskuva|Kartta [[Turunmaa|Turunmaan alueen kuntaliitoksista. Nauvo oli yksi Länsi-Turunmaan vuonna 2009 muodostaneista kunnista.]] Nauvon pohjoisilta saarilta on löydetty pronssikauden aikaisia hiidenkiukaita, ja useilla muilla saarilla on myöhemmiltä ajoilta peräisin olevia niin sanottuja ryssänuuneja ja jatulintarhoja. Vanhasta suomalaisasutuksesta kertovat muiden muassa kylännimet Kivis, Mielis, Poutuis ja Sydänperä. Tämä viittaa siihen, että seutu oli varsinaissuomalaisten nautinta-aluetta ennen ruotsalaisten uudisasukkaiden saapumista. Asiakirjoissa Nauvon pitäjä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1395.
Nauvolaiset talonpojat olivat vanhastaan tottuneita merenkävijöitä, ja talonpoikaispurjehdusta harjoitettiin useisiin Itämeren satamiin jo Ruotsin vallan aikana.
Seilin saarelle perustettiin kuningas Kustaa II Aadolfin määräyksestä vuonna 1619 sairaala eli hospitaali spitaalitautisia varten, ja vähän myöhemmin sinne alettiin sijoittaa myös mielisairaita ja rampoja. Sen jälkeen kun viimeinen spitaalipotilas oli kuollut vuonna 1766, Seilin sairaala toimi mielisairaalana vuoteen 1962 saakka. Vuodesta 1889 lähtien sairaalassa oli vain naispotilaita. Vuodesta 1964 Seilissä on toiminut Turun yliopiston Saaristomeren tutkimuslaitos.
Parainen, Nauvo, Korppoo, Houtskari ja Iniö yhdistyivät vuoden 2009 alussa uudeksi Länsi-Turunmaan kaupungiksi, jonka nimi vuoden 2012 alussa muutettiin Paraisiksi.
Asukasluku
Nauvossa asuu ympäri vuoden noin 1 380 ja kesällä noin 10 000 henkilöä.
Kieli
Suurin osa Naguksen asukkaista on äidinkielenään ruotsi. Vuonna 2009 kuntaliitossa asukkaita oli 1 428 ja kielijakauma oli ruotsi 71 % ja suomi 27 %.
Murre
Nauvon murre on tyypillinen Turunmaanruotsin murre, joka näkyy sanastossa, kielioppissa ja ääntämisessä.
Nauvon murre nauhoitettu vuonna 1958 Kurt Zilliacuksen toimesta: (tiedoston tiedoissa transkriptio)
Annette Langen
pienoiskuva|Annette Langen Annette Langen (s. 1967 Leverkusen, Länsi-Saksa) on saksalainen lastenkirjailija. Hän oli pitkään kustannustoimittajana ja julkaisi ensimmäisen lastenkirjan 1989. Vuodesta 2000 hän on ollut päätoiminen lastenkirjailija. Hän on kirjoittanut yli 60 lastenkirjaa, joista tunnetuimmat ovat sarja Felixistä. Felix-sarjan on kuvittanut Constanza Droop, ja sitä on käännetty 22 kielelle. Sarjan teoksesta Rakkain terveisin Felix on tehty animaatiosarja.
Beijing Jeep
thumb|Beijing Benz Jeep Warrior
Nauvo
Murre
Tiedosto:Finland Swedish Nagu Åboland dialect 1958.oga
Beijing Jeep
Beijing Jeepin ensimmäinen tuote oli Cherokee, joka oli lisenssillä valmistettu suora kopio Jeep Cherokeestä. Vuonna 2000 sen rinnalle tuli Grand Cherokee. Tuotevalikoima laajeni Mitsubishi-maastureihin vuonna 2003. Samana vuonna Cherokeen korvasi uudistettu Beijing Jeep 2500, joka kuitenkin edelleen perustuu 1980-luvun malliin. Suunnitelmissa on laajentaa tuotantoa Mercedesin henkilöautoihin.
Annette Langen
Felix-kirjasarja
Annette Langen, teksti, ja Constanza Droop, kuvitus
Nauvo
Kylät
Antböle, Backas, Berghamn, Biskopsö, Borstö, Böle, Dalkarby, Druckis, Ernholm, Finby, Grännäs, Grötö, Gullkrona, Gyttja, Hangslax, Haverö, Humleholm, Högsar, Innamo, Jälist, Kirjais, Kivis, Klobbnäs, Kopparholm, Korsnäs, Koum, Krok, Kvivlax, Käldinge, Käldö, Laggarnäs, Lökholm, Mattnäs, Mielis, Nötö, Packais, Pensar, Piparby, Poutuis, Prostvik, Pärnäinen (Pärnäs), Risis, Samslax, Sandholm, Sandö, Seili (Själö), Sexnappa, Sellmo, Simonkylä (Simonby), Sommarö, Spink, Stenskär, Strandby, Sydänperä, Såris, Tackork, Toras, Trunsö, Valmoholm, Vandrock, Vansor, Vikom, Vikperä, Väcklax.
Ruokakulttuuri
Nauvon pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla keitetystä lampaanlihasta, perunasta, sipulista ja lantusta koostuva lammaspata.
Hilda Olson
thumb|Hilda Olsonin maalaus Villa i Nykarleby skärgård vuodelta 1901.
Nakajima C6N
Kone oli puhdaslinjainen yksimoottorinen alataso, jota käytettiin paljon kaukotiedusteluun. Siihen voitiin asentaa kolme kameraa, joista keskimmäinen otti pystykuvia ja sivukamerat viistokuvia. Tiedustelutehtävissä kone oli kolmipaikkainen ja torpedokoneena kaksipaikkainen. Laskutelineiden väliin voitiin asentaa 21 tuuman torpedo. Puolustusaseina koneessa oli kaksi liikkuvaa takaohjaamoon sijoitettua 7,7 mm konekivääriä. Moottori oli 18-sylinterinen 2 000 hevosvoiman Nakajima Homare 21 -kaksoistähtimoottori. Potkuri oli nelilapainen vakiokierrospotkuri. Koneen kärkiväli oli 12,5 ja pituus 11,1 metriä. Tyhjäpaino oli 3 500 kiloa ja paino 5 000 kilometrin lentomatkaa varten lähes 6 000 kiloa. Koneen nopeus 5 000 metrissä oli 630 km/h.
Kaksi C6N1 -konetta osallistui sodan viimeiseen kamikaze-lentoon Okinawalle.
Hilda Olson
Hilda Catharina Olson (6. lokakuuta 1832 Uusikaarlepyy – 24. syyskuuta 1915 Lontoo, Iso-Britannia) oli suomalainen taidemaalari ja kuvittaja.
Olsonin isä oli norjalaissyntyinen merikapteeni Olov Olson, alkuperäiseltä nimeltään Olsen. Hänen äitinsä oli kokkolalainen laivurintytär Karin Palm. Olson opiskeli 1850-luvulla Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa, jossa häntä opetti B. A. Godenhjelm. Hänet palkittiin yhdessä Alvina Ugglan kanssa Suomen Taideyhdistyksen ensimmäisessä dukaattipalkintokilpailussa vuonna 1858. Olson sai palkinnon E. J. Löfgrenin maalauksen Tyttö kukkia kädessä kopiosta, sillä alkuperäistöiden vähäisyyden vuoksi jouduttiin palkitsemaan taitavia kopioita. Olsonin tiedetään maalanneen kopioiden ohella muotokuvia ja maisemamaalauksia.
Olson avusti professori Alexander von Nordmannin eläintieteellisiä tutkimuksia tekemällä vuosina 1859–1862 yli 300 kappaletta Suomen ja Venäjän eri hämähäkkilajeja esittäviä akvarellimaalauksia, jotka ovat nykyään Luonnontieteellisen keskusmuseon kokoelmissa. Olson oli mukana von Nordmannin näytteenkeruuretkellä Ukrainassa ja Krimillä vuosina 1860–1861. Von Nordmann nimesi hänen mukaansa Olsonia pilifera Nordmann -nimisen hämähäkkilajin, joka ilmeisesti osoittautui jo entuudestaan tunnetuksi lajiksi eikä nimi siksi jäänyt käyttöön.
Olson suunnitteli ja kuvitti useita G. W. Edlundin 1860–1870-luvuilla julkaisemia varhaisia lautapelejä, kuten Huvimatka Aavasaksaan. Lisäksi hän kuvitti K. F. Ignatiuksen kansatieteellisen teoksen Suomalaisia kansan-pukuja I (1863).
Maalaamisen ohella Olson ruotsinsi englanninkielisiä novelleja, joita julkaistiin jatkokertomuksina helsinkiläisissä lehdissä 1850–1870-luvuilla. Ansiotyönään hän työskenteli vuosina 1867–1873 Helsingin maistraatin puhtaaksikirjoittajana. Vuosina 1874–1877 hän hoiti vanhaa äitiään, joka asui viimeiset vuotensa Uudenkaarlepyyn Kuddnäsissä. Olson muutti vuonna 1878 loppuiäkseen Lontooseen, jossa hän työskenteli tapettitehtaan mallipiirtäjänä. Hän kävi Suomessa viimeisen kerran vuonna 1906. Olson osallistui taidenäyttelyihin vain muutaman kerran kopiotöillään ja tieteellisillä hämähäkkimaalauksillaan eikä kuulunut Suomen Taiteilijaseuraan, joten hän ja hänen tuotantonsa jäivät Suomessa melko tuntemattomiksi. Hän lahjoitti vuonna 1909 Englannista käsin maalauksiaan ja lyijykynäluonnoksiaan Svenska folkskolans vänner -yhdistykselle Suomessa. Hän lahjoitti myös alttaritaulun Lontoon suomalaiseen merimieskirkkoon.
Olson kuoli Lontoossa 82-vuotiaana vuonna 1915. Hänen kirjearkistonsa on Åbo Akademin kirjastossa.
Kurtisaani
Kurtisaani on ylhäisöpiireissä liikkuva prostituoitu tai rakastajatar.
Kurtisaaneja on ollut jo antiikin Kreikassa sekä keskiaikaisessa Intiassa ja Japanissa. Kreikassa kurtisaaneja vastasivat hetairat, Intiassa pyhät devadasit ja Japanissa oiranit ja tayūt. Euroopassa kurtisaanit (ransk. courtesan, ‘hovinainen’) yhdistetään Italian, Ranskan ja Englannin hoveihin, joissa oli rahaa, aikaa ja kiinnostusta nauttia heidän taidoistaan. Kurtisaanit tarjosivat seuraansa kuitenkin muillekin varakkaille miehille.
Useimmat kurtisaanit aloittivat uransa köyhinä tyttöinä, jotka ryhtyivät seksityöhön parantaakseen asemaansa. Jotkut heistä nousivat varakkaiksi. Kurtisaanit oli koulutettu herättämään miesten huomio ja miellyttämään heitä. Kurtisaanit olivat kauniita ja hyvätapaisia, he pukeutuivat huolellisesti ja laittoivat hiuksensa, ja he osasivat laulaa, soittaa ja tanssia sekä keskustella henkevästi. Toisin kuin tavallisilla prostituoiduilla, kurtisaanilla oli tavallisesti vain yksi mies, joka ylläpiti hänen ylellistä elämäntapaansa.
1500-luvun Italian kurtisaanit
thumb|180px|[[Veronica Franco, venetsialainen kurtisaani ja runoilija. Maalaus Paolo Veronese n. 1575.]] 1500-luvun kurtisaanit liikkuivat renessanssin ajan paavien moraaliltaan höltyneissä hoveissa. Monet paavit pitivät rakastajattaria ja saivat aviottomia lapsia. Nämä naiset olivat sekä kauniita että henkevän älykkäitä, ja heidän oli pystyttävä tarjoamaan miehille myös hengen nautintoja. Renessanssiajan kurtisaanit elivät paheellista ja ylellistä elämää, omistivat komeita taloja ja järjestivät loisteliaita päivällisiä.
1600-luvun Ranskan kurtisaanit
Ranskassa 1600-luvulla elänyt kurtisaani Ninon de l'Enclos yhdistetään vielä nykyäänkin hienostuneisuuteen ja aistillisuuteen. Hän oli aikakauden ensimmäisiä kurtisaaneja, eikä tällainen elämäntapa ollut tuolloin kovin hyväksytty. Kirjailija Molière oli yksi hänen ystävistään. Hän avasi Pariisiin salongin, jossa vieraili kaupungin arvovaltaisinta väkeä. Emäntä viihdytti heitä tanssimalla ja luuttua soittamalla. Sanotaan, että Ninonia ei niinkään kiinnostanut rikkauden tai ylellisyyden tavoittelu, vaan se vaikutusvalta, jonka kauneus ja charmi saavat aikaan. Hän sai monia seuraajia, ja paheksunta kurtisaaneja kohtaan vaimeni.
1700-luku ja madame de Pompadour
thumb|Kuuluisa ranskalainen kurtisaani [[Madame de Pompadour.]] Ranskan kuningas Ludvig XV:n rakastajatar Madame de Pompadour oli syntyjään porvariluokkaan kuulunut Jeanne-Antoinette Poisson. Oltuaan jonkin aikaa naimisissa hän päätti, ettei porvarillinen avioliitto ollut sitä, jota hän elämältään halusi. Hän sai vuonna 1745 kutsun kuninkaan naamiaisiin ja sai siellä kuninkaan rakastumaan itseensä. Tämä oli poikkeuksellista, sillä muut kuninkaan rakastajattaret olivat aatelisia. Madame de Pompadourilla oli kyky kohottaa alakuloisen kuninkaan mielialaa, ja hän vaikutti myös tämän tekemiin päätöksiin. Hän vietti loisteliasta ja tuhlailevaa elämää, joka herätti suuttumusta kansan keskuudessa. Kansan viha alkoi suuntautua myös kuninkaaseen, mikä enteili Ludvig XVI:n ajan vallankumousta.
1800-luvun kurtisaanit
Belle époquen vuosina 1900-luvun taitteessa moni tunnettu kurtisaani tanssi Folies Bergèressä. Tuon ajan kurtisaaneista kuuluisimpia olivat Caroline Otero ja Mata Hari.
Kurtisaanien myytti
Salaperäistä kurtisaanihahmoa sellaisena kuin se kirjallisuudessa ja taiteessa tunnetaan voidaan perustellusti pitää romantisoituna ja osin perusteettomana tulkintana.
Yksi tunnetuimmista kaunokirjallisista salaperäisen kurtisaanihahmon kuvauksista on Alexandre Dumas nuoremman Kamelianainen. Hänet kuvataan kuitenkin hyväsydämisenä naisena, vastakohtana monille muille kurtisaanikuvauksille.
Lil Nas X
Montero Lamar Hill (s. 9. huhtikuuta 1999 Lithia Springs, Georgia), taiteilijanimeltään Lil Nas X, on yhdysvaltalainen rap-artisti ja -laulaja. Hänet tunnetaan loppuvuonna 2018 julkaistusta singlestään ”Old Town Road”, joka nousi Billboard Hot 100 -listan kärkipaikalle. Kappaleen remix, jolla on mukana myös Billy Ray Cyrus, vietti listaykkösenä 19 peräkkäistä viikkoa ja siitä tuli siten pisimpään listan kärjessä pysynyt kappale. Aiemmin ennätystä oli pitänyt hallussaan 16 viikkoa ensimmäisellä sijalla ollut Luis Fonsin, Daddy Yankeen ja Justin Bieberin kappale ”Despacito”. Remix palkittiin vuonna 2020 parhaan pop-duo/ryhmäesityksen Grammy-palkinnolla ja sen musiikkivideo voitti parhaan musiikkivideon kategorian samassa gaalassa.
Kesäkuussa 2019 Lil Nas X kertoi olevansa homoseksuaali.
Hillin esikoisalbumi Montero julkaistiin 17. syyskuuta 2021. Albumille kuuluvat muun muassa suurta suosiota saavuttaneet kappaleet ”Montero (Call Me by Your Name)” ja ”Industry Baby”.
August Sandsund
pienoiskuva|August Sandsund. pienoiskuva|August Sandsund asui aikoinaan Tampereen [[Herrainmäki|Herrainmäellä. Hänen entinen kotitalonsa tunnetaan nimellä Villa Sandsund. ]] August Sandsund (22. tammikuuta 1886 Vaasa – 2. kesäkuuta 1942 Kokemäki) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka suunnitteli ja rakensi työuransa aikana useita merkittäviä vesivoimalaitoksia.
Sandsund valmistui Teknillisen korkeakoulun tie- ja vesirakennusosastolta vuonna 1909. Hän toimi johtavana insinöörinä muun muassa Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Osakeyhtiön sekä Finlaysonin rakennushankkeissa. Lisäksi hän johti Harjavallan ja Rouhialan voimalaitosten rakennustöitä.
Henrik (Tanskan prinssi, s. 2009)
Henrik, Monpezatin kreivi (Henrik Carl Joachim Alain; s. 4. toukokuuta 2009), on prinssi Joachimin kolmas ja nuorin poika ja hänen toisen vaimonsa prinsessa Marien ainoa poika. Henrik on kruununperimysjärjestyksessä yhdeksäntenä.
Eléonore (Belgian prinsessa)
Belgian prinsessa Eléonore (Eléonore Fabiola Victoria Anne Marie; s. 16. huhtikuuta 2008) on Belgian kuningas Philippen ja kuningatar Mathilden toinen tytär ja nuorin lapsi. Hän on tällä hetkellä kruununperimysjärjestyksessä neljäntenä vanhempien sisarustensa jälkeen.
Sodankäynnin toiminnalliset tasot
Sodankäynnin toiminnalliset tasot ovat eri tasoja, joihin sodankäyntiin liittyviä asioita jaetaan sen mukaan, kuinka laajasti ne vaikuttavat. Esimerkiksi tapahtumalla, joka vaikuttaa koko valtion sodankäyntiin sanotaan olevan suurstrateginen vaikutus, kun taas yhden jalkaväkijoukkueen taisteluun vaikuttava asia on taisteluteknisen tason vaikutus. Täten saatetaan puhua esimerkiksi strategisista, operatiivisista tai taktisista toimista taistelukentällä.
Sodankäynnissä on viisi, kuusi toiminnallista ulottuvuutta, joista muodostuu oman ja vastustajan puolen kokonaisuus sekä niiden vahvuudet ja heikkoudet. Niitä toiminnallisia ulottuvuuksia ovat operatiivinen, logistinen, sosiaalinen, teknologinen ja organisatorinen ulottuvuus. Uuden sodankäynnin vallankumouksen mukana myös informaatio nousee sodankäynnin uudeksi, kuudenneksi toiminnalliseksi ulottuvuudeksi, tukitoimesta vaikuttamiskeinoksi kuten tuli tai joukot.
Operatiivinen taso käsittelee sotavoiman käyttöä. Operatiivinen ulottuvuus on perinteisin sodankäynnin ulottuvuus. Se käsittää sotavoiman käyttöä eri tasoilla. Muun muassa Carl von Clausewitz näki sodan operatiivissosiaalisena ilmiönä. Operatiivisen tason hierarkkinen tasojärjestelmä muodostuu seuraavista tasoista:
Logistinen taso, kyky luoda, siirtää ja ylläpitää sotavoimaa. Se, tai paremminkin sen käytössä olleet rajalliset voimat, lihas-, tuuli- ja vesivoimat, rajoittivat sodankäyntiä monella tavalla tuhansia vuosia, muun muassa sotajoukon kokoa. Vasta uudet voimat, höyryvoima rautateillä ja merillä, sekä lennätin muuttivat sodankäyntiä tässä suhteessa. Logistinen taso vaikutti ensimmäisen kerran ratkaisevasti sodankäyntiin Yhdysvaltain sisällissodan aikana 1861–1865. Siinä dominoi Pohjoisvaltioiden kyky luoda ja ylläpitää lukumääräisesti ylivoimainen sotavoima. Etelän operatiivisesti loistavat kenraalit jäivät pohjoisen massojen jalkoihin.
Sosiaalinen tai psykologisyhteiskunnallinen taso käsittää ne ihmisten väliset ilmiöt, lähinnä tunteet, jotka syntyvät ihmisessä, tai ihmisten välillä taistelijaparissa, ryhmässä, komppaniassa, suuremmissa joukoissa päätyen aina valtioon, uskontoon, ideologiaan, ihmiskuntaan ja maailmankaikkeuteen asti. Sotilaallinen toiminta ei koskaan kohdistu vain aineellisiin voimiin; se kohdistuu aina yhtä aikaa moraalisiin voimiin, jotka antavat sodalle sen voiman (life), eikä näitä kahta voi erottaa.
Teknologinen taso käsittää teknologiaa sodassa muun muassa kaikkien edellä mainittujen tasojen yhteydessä. Clausewitz toteaa, että, koska kaikilla sotaa käyvillä on lähes samanlainen tekniikka, teknologialla ei ole suurempaa merkitystä sodassa. Tämä piti paikkansa aina 1800-luvun puoliväliin saakka. Sitten höyryvoima, rautatiet, lennättimet, takaa ladattavat ja rihlatut kiväärit ja tykit muuttivat tilanteen. Alkoi noin sata viisikymmentä vuotta jatkunut sodankäynnin teknistyminen ja sen mukana tullut monimutkaistuminen.
Organisatorinen taso käsittää muun muassa joukkojen organisaatioon, käskyvaltaan, johtosuhteisiin ja yhteistoimintaan liittyvät asiat. Organisaatio ja organisointi ovat erittäin tärkeitä, jopa tekniikkaa tärkeämpiä. Esimerkiksi Egyptin pyramidit ovat rakennuksina vaikuttavia, mutta ilmeisesti työn organisointiin liittyvä taso on ollut huomattavasti tekniikkaa oleellisempi. Eli noin 5 000 vuotta vanhalla tekniikalla pystyttiin luomaan nykyaikaakin hämmästyttäviä saavutuksia. Organisatorisen tason keskeinen kysymys on keskitetty vai hajautettu. Hajautettu taas liittyy keskeisesti tietoliikennetekniikkaan.
Informatiivinen taso voidaan nähdä kuudentena sodankäynnin toiminnallisena ulottuvuutena. Sodankäynnillä ja informaatiolla voidaan nähdä kolme suhdetta. Ne ovat: Informaatio on aina ollut oleellinen tekijä sodankäynnissä. Muun muassa vastustajan doktriinin, aseiden, johtajien ja moraalin sekä taistelumaaston ja sään tunteminen ovat näitä tekijöitä. Informaatio oli aiemmin kuitenkin vain tukitoimi. Ilman sitä taistelun voittaminen oli täysin mahdollista. Informaatiotekniikka on ollut merkittävässä asemassa sodankäynnissä vasta hieman yli sata vuotta. Informaatiosodankäynti on vasta syntymässä.
Lisäksi tekemiseen tarvitaan aina energiaa, tilaa ja aikaa.
Jokaisessa sodassa ja sotajoukossa on ollut kyseiset ulottuvuudet ja tulee olemaan. Se miten eri ulottuvuudet painottuvat eri sodissa tai asevoimissa, vaihtelee. Joissakin sodissa jokin ulottuvuus on noussut muita merkittävämmäksi. Esimerkiksi toisen maailmansodan alku oli operatiivisen sodankäynnin, salamasodan ylivoimaa ja sen loppu logistisen sodankäynnin, massan juhlaa.
Sota voidaan hävitä millä tahansa toiminnallisella tasolla tai niiden yhdistelmällä. On tärkeää ymmärtää vihollisen ja oma tilanne sodankäynnin eri toiminnallisilla tasoilla ja välttää vastustajan vahvoja ulottuvuuksia ja iskeä sen heikkoihin ulottuvuuksiin. Omassa toiminnassa tärkeää on tasaisuus, eli se, että muita tasoja heikompia kohtia ei ole. Tämä on kokonaisuuden ymmärtämistä ja hallintaa.
Edellä mainittu edustaa sodankäynnin loogista tasoa. Paradoksaalista, suhteellisesta edusta syntyvää tasoa edustaa esimerkiksi se, että vastustajan vahvuuksia vastaan tulee hyökätä juuri siitä syystä, että ne ovat vahvuuksia, tai että teknisesti nopein ja suorin tie ei ole sitä vihollisen vaikuttaessa, koska myös vihollinen on nähnyt teknisesti nopeimman ja suorimman tien nopeimmaksi ja suorimmaksi ja maksimoinut omat vastatoimensa kyseiselle tielle.
Oleellista on lisäksi, että oma sodankäynnin toiminnallinen ulottuvuuskokonaisuus muodostaa synergistisen kokonaisuuden. Oleellisinta on siis ensin sodankäynnin kokonaisidea. Esimerkiksi Saksan toisen maailmansodan aikainen salamasotadoktriini oli kokonaisidea, joka sisälsi synergiaa ainakin teknologisen, organisatorisen, psykologisen ja operatiivisen tason välillä.
Nykyaikaisen informaatiosodankäynnin uusi idea, synergistinen kokonaisuus on johtamissodankäynti, Command and Control Warfare, C2W. Se pyrkii: Johtamissodankäynnin ydin on synergia, joka saavutetaan tietoon liittyvällä, eli tärkeimmäksi nousseen ja monta kautta vaikuttavan sodankäynnin elementin koordinaatiolla.
Kuuloliitto
Kuuloliitto (aikaisempi nimi Kuulonhuoltoliitto) on huonokuuloisten, kuuroutuneiden sekä tinnituksesta kärsivien kansalais- ja kuntoutusjärjestö. Liitto on perustettu vuonna 1930, ja sillä on 86 jäsenyhdistystä. Jäseniä yhdistyksissä on noin 16 000 (tilanne vuoden 2016 lopussa). Toimintansa liitto rahoittaa muun muassa STEAn tuella. Kuuloliitto on SOSTEn jäsenjärjestö.
Liiton keskustoimisto sijaitsee Valkeassa talossa Helsingissä.
Liiton uudet säännöt hyväksyttiin vuoden 2008 syksyllä liittokokouksessa. Samalla päätettiin nimenmuutoksesta. Kuuloliitto ry otettiin nimenä käyttöön tammikuussa 2009 nimen Kuulonhuoltoliitto ry tilalle.
Liiton puheenjohtaja kaudella 2018–2020 on Jouni Aalto ja varapuheenjohtajana Antero Penttinen.
Rahoitus
Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille vuosina 2014 – 2016 oli 10 000 € / vuosi.
Jäsenliittoja:
Regina-koulu
Regina-koulu oli Anjalassa, nykyisessä Kouvolassa vuosina 1803–1931 toiminut pitäjänkoulu. Koulu oli yksi Suomen ensimmäisiä kiertokouluja. Koulun perustamisen mahdollisti se, että Anjalan kartanon emäntä Charlotta Regina Duffus testamenttasi 500 Ruotsin hopeariksiä käytettäväksi anjalalaisten lasten opetukseen. Hänen poikansa Rabbe Gottlieb Wrede (1742–1828) pani testamentin täytäntöön äitinsä kuoltua vuonna 1802 ja koulu perustettiin 1803. Koululle ostettiin myös rälssitila Anjalan Muhniemen kylästä ja tilan tuotolla rahoitettiin koulun toiminta. Koulu nimettiin Charlotta Regina Duffuksen mukaan Regina-kouluksi. Rabbe Gottlieb Wrede halusi, että jokainen anjalalainen osaisi lukea. Opetus tapahtui koulussa suomen kielellä. Oppilaina oli lasten ohella lukutaidottomia aikuisia, pääasiassa talojen piikoja ja renkejä. Oppivelvollisuuden rikkomisesta joutui maksamaan sakon. Koulumestari kiersi kylissä ja jokaisessa kylässä pidettiin koulua kahden kuukauden ajan kerrallaan. Koulupäivä alkoi aamulla seitsemältä ja päättyi illalla seitsemältä. Välissä oli kaksi taukoa puolenpäivän aikaan ja neljän-viiden aikaan iltapäivällä. Koulumestarilta vaadittiin, että hän osasi lukea ja kirjoittaa suomen kielellä sekä saattoi keskustella koulun johdon kanssa ruotsin kielellä. Koulun johtokuntaan kuuluivat Anjalan, Muhniemen ja Takamaan kartanoiden omistajat, pitäjän pappi ja muutama talonpoika.
Koulun yhteyteen perustettiin myös Suomen ensimmäinen kansankirjasto. Kirjastossa oli vuonna 1804 104 teosta. Vuonna 1860 kirjojen lainausmaksu poistettiin ja koulumestari alkoi hoitaa kirjastoa oman työnsä ohella. Vuonna 1876 kirjastossa oli 106 suomenkielistä ja 74 ruotsinkielistä teosta, valtaosa kirjoista oli uskonnollisia. Vuonna 1901 kirjasto määrättiin kiertäväksi niin, että osa kirjoista oli lainattavissa Anjalan eri kylissä. Regina-koulun lakkauttamisen jälkeen kirjaston kirjat luovutettiin Anjalan kunnalle.
Kimmo Muurinen
Kimmo Muurinen (s. 23. helmikuuta 1981 Vantaa) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Muurinen teki sopimuksen Honkaan kauden 2013–2014 helmikuussa pidettyään alkukauden taukoa koripalloilusta. Tätä ennen hän oli edustanut Suomessa Nilan Bisonsia, Torpan Poikia, Espoon Honkaa, Pussihukkia sekä Panttereita. Lisäksi Muurinen pelasi urallaan ammattilaisena Saksan ja Italian pääsarjoissa. Suomen koripallomaajoukkueeseen Muurinen kuului vuosina 2000–2014 osallistuen kolmeasti arvokisojen lopputurnaukseen.
Regina-koulu
Regina-koulun toiminta päättyi vuonna 1931, kun kansakoululaitos oli vakiintunut. Regina-koulun entinen koulurakennus siirrettiin vuonna 2008 Nuorisokeskus Anjalaan lähelle Anjalan kartanoa.
Kimmo Muurinen
Muurinen oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä, ja pituutta hänellä oli 202 cm. Hänen kasvattajaseura oli Pantterit. Hän pelasi myös Yhdysvalloissa Arkansas Little Rock -yliopiston joukkueessa. Hänet palkittiin vuonna 2001 SM-sarjan vuoden tulokkaana. Muurinen saavutti Suomen mestaruuden Hongan riveissä vuosina 2007 ja 2008 ja Nilan Bisonsissa vuonna 2013.
Vuonna 2009 Muurinen siirtyi ulkomaille NSB Napoliin. Joulutauon jälkeen Napolin avainpelaajat lähtivät joukkueesta ja pian tämän jälkeen Muurinen siirtyi Scafatiin. Kesällä 2010 Muurinen siirtyi Skyliners Frankfurtin joukkueeseen vuoden mittaisella sopimuksella. Hän pelasi joukkueen avausviisikossa ja teki 6,7 pistettä Bundesliigassa. Kaudeksi 2011–2012 Muurinen palasi Suomeen Torpan Poikien joukkueeseen.
Muurinen on ollut naimisissa kilpauransa päättäneen koripalloilija Jenni Muurisen (o.s. Laaksonen) kanssa. Heillä on kaksi poikaa.
Hedström
Hedström on ruotsinkielinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Robert L. Short
Robert L. Short (3. elokuuta 1932 Midland, Texas, Yhdysvallat – 6. heinäkuuta 2009 Little Rock, Arkansas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen presbyteeripastori, teologi ja tietokirjailija, joka kirjoitti populaarikulttuurin teologisista merkityksistä.
Short syntyi Texasissa vuonna 1932. Hän opiskeli koko ikänsä ja sai useita maisterin tutkintoja. Hän luennoi myös useassa paikassa. Short kirjotiti useita kirjoja, jotka tutkivat populaarikulttuurin teologisia merkityksiä. Tunnetuin Shortin kirjoista on hänen opiskeluaikanaan kirjoittamansa ja vuonna 1965 julkaistu The Gospel According to Peanuts (suomennettu nimillä Tenavat totuuden tiellä ja Tenavien evankeliumi), jossa hän esitteli Charles M. Schulzin Tenavat-sarjakuvasta löytämiään teologisia viestejä. Lisäksi hän kirjoitti muun muassa kirjat The Gospel According to Dogs (”Koirien evankeliumi”) ja The Parables According to Dr. Seuss (”Dr. Seussin sananlaskut”). Vuodesta 1991 alkaen Short toimi presbyteerisenä pastorina. Hän asui vuodesta 2001 Arkansasin Little Rockissa, jonne hän perusti oman kirkon.
Leanne Bautista
Leanne Amber Bautista (s. 14. lokakuuta 2010) on filippiiniläinen lapsinäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Kat Katin roolista filippiiniläisestä televisiosarjasta Juan Happy Love Story vuodelta 2016.
Mielty
Mielty on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Moesia
pienoiskuva|Moesian sijainti. pienoiskuva|Vanha kartta Rooman provinsseista [[Balkanin pohjoisosissa. Moesia superior ja Moesia inferior reunustettu keltaisella.]] Moesia oli antiikin aikainen alue osin nykyisen Serbian ja osin nykyisen Bulgarian alueella. Moesiassa asui lähinnä traakialaisia ja illyrialaisia, ja se sai nimensä siellä asuneen traakialaisen moesi-heimon mukaan. Pohjoisessa Moesian rajana oli Tonava. Moesian lounaisosa tunnettiin Dardaniana.
Moesia liitettiin Rooman valtakuntaan keisari Augustuksen aikana, ja siitä tuli Moesian provinssi. Aluksi Moesiaa hallitsi legaatti. Keisari Domitianus jakoi Moesian kahdeksi provinssiksi luoden sen länsiosasta Moesia superiorin provinssin ja itäosasta Moesia inferiorin provinssin. Sen jälkeen kun roomalaiset luopuivat Dacian provinssista keisari Aurelianus muodosti Moesian keskiosasta Dacia Aureliana -nimisen provinssin. Keisari Diocletianus puolestaan erotti noin vuonna 283 Dardanian alueen omaksi Dardanian provinssikseen. Hän nimesi myös jäljelle jääneen Moesia superiorin uudelleen Moesia primaksi ja jakoi Moesia inferiorin kahtia Moesia secundaksi ja Scythiaksi eli Scythia minoriksi.
Näin merkittävimmät muutokset provinsseissa historian saatossa olivat:
Vuonna 376 keisari Valens salli goottien asettua asumaan Moesiaan, ja heistä käytetään nimitystä mesogootit. 600-luvulla slaavit valtasivat Moesian ja perustivat Bulgarian ja Serbian.
Olympiarenkaat
Renkaiden symboliikkaa on tulkittu eri tavoin, mutta Kansainvälisen olympiakomitean mukaan olympiarenkaat ilmaisevat olympialiikkeen toimintaa, ja ne edustavat maailman viittä maanosaa ja olympialaisiin eri puolilta maailmaa kokoontuvia urheilijoita.
Muita tulkintoja ovat olleet muun muassa:
Alkuperä
Pariisissa vuonna 1914 järjestetty Kansainvälisen olympiakomitean kongressi päätti ottaa olympiarenkaat olympialiikkeen symboliksi. Paroni de Coubertin ilmoitti suunnitelleensa symbolin 20. olympialaisiin. Hän kirjoitti viiden toisiinsa linkittyvän renkaan viittaavan ihmiskunnan yhtenäisyyteen: ”Tämä on todella kansainvälinen tunnus.” pienoiskuva|Olympiarenkaat Helsingin kesäolympialaisten kisakylän portilla ja lipuissa Käpylässä. Olympiarenkaat vihittiin käyttöön kesäkuussa 1914. Olympiarenkaista on sittemmin tullut yksi maailman tunnistettavimmista tunnuksista ja rauhan symboli.
Tunnuksen käyttö alkoi yleistyä vuoden 1936 Berliinin olympialaisia edeltävänä aikana. Järjestelytoimikunnan puheenjohtaja Carl Diem halusi soihdunkantoseremonian alkavan Delfoista. Hän teetti sinne merkkikiven, jonka sivuun on kaiverrettu olympiarenkaat. Toisen tiedon mukaan olympiarenkaat kaiverrettiin kiveen Leni Riefenstahlin elokuvan Olympia lavastusta varten. Natsit halusivat uskotella olympialaisten symbolin ilmestyneen Delfoin sumusta.
Kivi kaiverruksineen jäi paikalleen. Tutkiessaan vuonna 1984 Kreikassa arkeologisten kaivausten paikkaa urheiluhistorioitsija Robert Barney kumartui sitomaan kengännauhaa ja huomasi sään pieksemässä kivessä viisi toisiinsa linkittyvää rengasta. Olympialaisiin erikoistunut Barney uskoi törmänneensä läpimurtoon, ja näin syntyi uskomus, jonka mukaan tunnus oli ollut osa jo Olympian kisoja.
Magellan Navigation
Magellan Navigation, Inc. on yhdysvaltalainen paikannuslaitteita valmistava yritys. Sen pääkonttori on Santa Clarassa Kaliforniassa. Sillä on suunnittelutoimistoja myös Nantesissa ja Moskovassa. Sen päätuote on autonavigaattorit kuten Hertzin vuokra-autoissa käytettävä NeverLost.
Yhtiö aloitti vuonna 1994. Vuonna 2001 ranskalainen Thales osti sen Orbital Sciences Corporation -yhtiöltä 70 miljoonalla dollarilla. Hetken se toimi Thales Navigation -nimellä, ja 2006 se myytiin Shah Capital Partnersille ja muutamille muille investointiyhtiöille 170 miljoonalla dollarilla sen nimen muuttuessa muotoon Magellan Navigation.
Magellan oli Magellan NAV 1000 -laitteellaan ensimmäisen kannettavan GPS-paikantimen toteuttaja vuonna 1989.
Starstrukk
Starstrukk on yhdysvaltalaisen elektronista musiikkia soittavan rock-yhtye 3OH!3:n kappale. Se on heidän uransa kolmas sekä heidän toisen, Want-studioalbumin toinen single. Kappaleen radioversiossa sekä albumin deluxe-versiossa vierailee poplaulaja Katy Perry. Tällä versiolla, jolla Katy Perry vierailee, oli huomattava menestys Australiassa, Belgiassa, Irlannissa, sekä Isossa-Britanniassa, päästyään listan kymmenen parhaan joukkoon kaikissa näissä valtioissa. Se on jatkoa yhtyeen toisen albumin ensimmäiselle singlelle "Don't Trust Me".
Scorpion
Scorpion voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Luettelo televisiosarjan Cow & Chicken jaksoista
Luettelo Cow & Chicken -piirrossarjan jaksoista. Jaksot ovat tuotantokausikohtaisessa luettelossa Yhdysvaltain alkuperäisessä esitysjärjestyksessä.
Larochemillay
Larochemillay on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Rochejoen varrella, noin 29 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista etelään.
pienoiskuva|vasen|Château de La Roche Larochemillay on vuoristoinen kunta, ja pinta-alaltaan seudun laajin. Mont Beuvrayn (820 m) sijaitsee osittain kunnan alueella. Kunnan keskustassa oleva linna Château de La Roche on alun perin 1100-luvun linnoitus. Linna rakennettiin kokonaan uudelleen 1700-luvulla, mutta 1100-luvun linnoituksista on jäljellä vielä yksi torni.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan).
Samuel Buček
Samuel Buček (s. 19. joulukuuta 1998 Nitra, Slovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Buček laukoo oikealta.
Seuraura
Buček on HK Nitran kasvatti. Kaudella 2012–2013 hän teki visiitin myös HK Levicen B-nuoriin. Kaudella 2013–2014 Buček oli Nitran B-nuorten paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 26+23=49. Hän jakoi koko Slovakian B-nuorten sarjan maalipörssin kuudennen sijan HK Spišská Nová Vesin Marko Ondovin ja HK Dukla Trenčínin Marek Heclin kanssa. Buček jakoi myös joukkueensa sisäisen tehotilaston voiton Adam Kalafan ja Lukáš Königin kanssa lukemalla +18. Pudotuspeleissä hän oli viidellä osumallaan Nitran paras maalintekijä Lukáš Königin kanssa. Kaudella 2014–2015 Buček debytoi vain 15-vuotiaana miesten peleissä pelattuaan Slovakian alle 18-vuotiaiden maajoukkueen kehitysohjelma HK Orange 18:n joukkueessa Slovakian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. hokejová liga SR:ssä 29 runkosarjaottelua tehopistein 6+5=11. Kevätkaudella hän pelasi sekä Nitran A- että B-nuorissa. Buček ylsi pudotuspeleissä Nitran B-nuorten sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin voittoon.
Kaudella 2015–2016 Buček nousi HK Nitran miesten Extraliga-joukkueeseen. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä vain 16-vuotiaana Mestarien liigan avauskierroksella 21. elokuuta 2015 ruotsalaista Skellefteå AIK:ta vastaan. Buček merkittiin joukkueen kolmosketjun oikeaan laitaan Juraj Štefankan ja Miroslav Pupákin viereen. Hän keräsi ottelusta teholukeman –1. Extraliga-debyyttinsä Buček teki runkosarjan avauskierroksella 10. syyskuuta 2015 vieraissa HC Banská Bystricaa vastaan. Hän teki ensimmäisen Extraliga-maalinsa seuraavassa ottelussa 13. syyskuuta 2015 vieraissa HKm Zvolenia vastaan. Buček pelasi Nitrassa 26 runkosarjaottelua tehopistein 1+4=5 ja neljä CHL-ottelua ilman tehopisteitä sekä kymmenen ottelua seuran A-nuorissa, kunnes hän siirtyi kesken kauden varaamattomana pelaajana ns. "tender-sopimuksella" USHL-junioriliigan Chicago Steeliin.
QMJHL-joukkue Shawinigan Cataractes varasi Bučekin 45. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2016. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2016–2017. Kaudeksi 2017–2018 Buček palasi Chicago Steelin USHL-joukkueeseen.
Buček palasi kaudeksi 2018–2019 kotimaahansa ja kasvattajaseuraansa HK Nitraan. Hän teki läpimurtonsa Extraligassa tehden 53 runkosarjaottelussa tehot 30+21=51 ja 18 playoff-ottelussa tehot 9+5=14. Buček oli runkosarjassa joukkueensa paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Róbert Lántošin jälkeen. Hän sijoittui koko Extraligan maalipörssissä toiseksi edellään vain HC Košicen Ladislav Nagy sekä pistepörssissä kahdeksanneksi. Buček voitti myös koko pudotuspelien maalipörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain HC Banská Bystrican Éric Faille. Hän eteni Nitran kanssa aina Extraligan finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin HC Banská Bystrica otteluvoitoin 4–1. Buček palkittiin pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana.
Kesällä 2019 NHL-varaamaton Buček sai kutsun Detroit Red Wingsin kehitysleirille. Kaudeksi 2019–2020 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue KooKoohon. Buček pelasi siellä viisi runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen, mutta hänelle ei kuitenkaan löytynyt joukkueesta sopivaa roolia ja Bučekin sopimus KooKoon kanssa purettiin lopulta yhteisymmärryksessä lokakuussa 2019. Jo samana päivänä hän teki loppukauden kattavan sopimuksen Tšekin Extraligan HC Zlínin kanssa, mutta Bučekin sopimus kuitenkin purettiin jo ennen hänen liittymistään joukkueeseen. Buček olisi kuulunut päävalmentaja Antonín Stavjaňan suunnitelmiin, mutta hänen saatua potkut Bučekille ei ollut enää käyttöä Stavjaňan korvanneelle Robert Svobodalle. Pian tämän jälkeen Buček sai kuitenkin sopimuksen kasvattajaseuraansa HK Nitraan. Hän jakoi 15 osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin toisen sijan Andrej Kollárin kanssa edellään Lane Scheidl.
Kaudeksi 2020–2021 Buček siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella jatkamaan Extraligan pelejään HC Slovan Bratislavan riveihin.
Maajoukkueura
Buček pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti Slovakian sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 3+4=7. Buček jakoi myös joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Martin Bodákin kanssa sekä sisäisen tehotilaston voiton Filip Krivošíkin kanssa lukemalla +3. Valmennus valitsi hänet Slovakian turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Buček pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän oli Slovakian paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 4+1=5.
Buček pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2015, jolloin hän oli kahdella osumallaan Slovakian paras maalintekijä Samuel Solenskýn ja Dušan Kmecin kanssa. Buček jakoi myös joukkueensa sisäisen tehotilaston voiton Adam Růžičkan ja Vojtech Zeleňákin kanssa lukemalla 0. Hän edusti myös Slovakian alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa marraskuussa 2017 ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015.
Slovakian A-maajoukkueessa Buček on pelannut yhdeksän ottelua. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Sveitsin Luzernissa pelatussa turnauksessa 13. joulukuuta 2018 Venäjän B-maajoukkuetta vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Buček teki seuraavassa ottelussa 14. joulukuuta 2018 Itävaltaa vastaan. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Marek Ďalogan tekemään maaliin.
Alfa Romeo 1750 ja 2000
Alfa Romeo 1750 Berlina ja 2000 Berlina ovat Alfa Romeon vuosina 1968–1977 valmistamia edustusluokan sedan-korisia automalleja. Niiden seuraajaksi tuli Alfa Romeo Alfetta.
Alfa Romeo Giuliaan perustuva 1750 Berlina esiteltiin tammikuussa 1968. Moottori oli 1,8-litrainen (118 hv), joka oli varustettu kahdella kaksoiskaasuttimella. Yhdysvaltojen markkinoille viedyissä malleissa sen sijaan oli polttoaineen ruiskutusjärjestelmä. Voimansiirtona oli joko viisivaihteinen manuaalivaihteisto tai ZF:n kolmeportainen automaattivaihteisto.
2,0-litraisella (132 hv) moottorilla varustettu Alfa Romeo 2000 Berlina esiteltiin vuonna 1971. Euroopassa myydyissä malleissa oli jälleen kaksoiskaasuttimet ja Yhdysvaltain vientimalleissa ruiskutusjärjestelmä. Myös vaihteistot olivat samat kuin 1750:ssä. Suurin ulkonäöllinen eroavaisuus 1750-malliin verrattuna oli leveämpi etusäleikkö. 1750-mallin valmistus päättyi seuraavana vuonna. vasen|pienoiskuva|Alfa Romeo 2000 Berlina
Harold Lockwood (vanhempi)
thumb|Harold Lockwoodin valokuva noin vuodelta 1910.
Harold A. Lockwood (12. huhtikuuta 1887 Newark, Yhdysvallat – 19. lokakuuta 1918 New York) oli 1910-luvun yhdysvaltalainen mykkäelokuvien näyttelijä.
Lockwood esiintyi usein yhdessä näyttelijä May Allisonin kanssa, jonka kanssa hän oli mukana yli 25 elokuvassa ensimmäisen maailmansodan aikana.
Gerard van Honthorst
thumb|250px|Margareta Maria de Roodere ja hänen vanhempansa. Gerard van Honthorstin maalaus vuodelta [[1652.]]
Gerard van Honthorst (myös Gerrit van Honthorst, Gherardo della Notte, 1590–1656) oli hollantilainen taidemaalari, joka oli kotoisin Utrechtista. Hän opiskeli Italiassa vuosina 1610–1614. Tämän jälkeen hän palasi Hollantiin ja perusti Utrechtiin oman koulun, josta tuli hyvin suosittu. Vuonna 1623 hän toimi kiltansa johtajana. Vuonna 1637 hän muutti Haagiin hovimaalariksi.
Van Honthorstilla oli tapana muuttaa kaikki kohtaukset sijoittumaan yöhön.
PAD-laite
PAD (Packet Assembler/Disassembler) on pakettipohjaisissa X.25-tietoliikenneverkoissa käytettävä laite, jonka tarkoituksena on yhdistää käyttäjien terminaalit X.25 -verkkoon.
PAD-laitteessa on modeemeja ja sarjaportteja sekä yhteys X.25-verkkoon. Käyttäjät kytkeytyvät PAD-laitteeseen modeemin ja sarjaportin kautta, jolloin PAD-laite muodostaa yhteyden X.25 verkon tietokoneeseen ja muuntaa käyttäjältä tulevan tietoliikenteen X.25 verkkoon sopivaksi pakettipohjaiseksi liikenteeksi.
Eksponenttijakauma
Eksponenttijakauma on muistinmenetysominaisuuden omaava ja Poisson-prosessin insidenssien välisen ajan jakauma.
Eksponenttijakauma on jatkuva, ja sen arvojoukko on positiivisten reaalilukujen joukko. Jos satunnaismuuttuja X on eksponenttijakautunut, merkitään Parametri \lambda > 0 on jakauman odotusarvon käänteisluku. Tiheysfunktio on arvojoukossa ja kertymäfunktio Odotusarvo ja varianssi ovat ja
Eksponenttijakaumalla on niin kutsuttu muistinmenetysominaisuus, eli jos a>0, niin Siis jos X on esimerkiksi elinaika, niin muistinmenetysominaisuuden mukaan jäljellä oleva elinaika ei riipu iästä. Jatkuvista jakaumista vain eksponenttijakaumalla on muistinmenetysominaisuus.
Nick Baumgartner
Nick Baumgartner (s. 17. joulukuuta 1981 Iron River, Michigan) on yhdysvaltalainen lumilautailija, joka kilpailee lumilautakrossissa. Baumgartner on 183 senttimetriä pitkä ja painaa 91 kilogrammaa.
Baumgartner on osallistunut neljiin talviolympialaisiin vuosina 2010–2022. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui neljänneksi Pyeongchangissa 2018. Hän voitti Lindsey Jacobellisin kanssa kultaa sekajoukkueiden lumilautakrossissa Pekingin olympialaisissa 2022. Baumgartner on saavuttanut kaksi MM-pronssia lumilautakrossista, vuosilta 2009 ja 2015. Miesten joukkuekilpailussa hän voitti kultaa vuonna 2017. X Gamesista hänellä on kulta vuodelta 2011 ja hopea vuodelta 2012.
Baumgartner ajaa myös off-road -autoja. Hän on kilpaillut vuodesta 2012 Pro Light -sarjassa. Vuonna 2011 hän voitti Traxxas TORC Seriesin vuoden tulokkaan palkinnon.
Charles Itandje
Vuosina 2007–2010 Itandje edusti Liverpoolia ja vuosina 2009–2010 hän oli lainalla Kavala FC -joukkueessa. Atromitosiin hän siirtyi vuonna 2011.
Tyyppi 15 -fregatti
Tyyppi 15 oli 23 aluksen muodostama Britannian Kuninkaallisen laivaston sukellusveneentorjuntafregattiluokka, jonka alukset olivat alun perin olleet toisen maailmansodan aikaisia hävittäjiä.
Taustaa
Toisen maailmansodan lopulla vuonna 1945 täydennyshävittäjät olivat vanhentuneita tehtävässään johtuen niiden pienehköstä koosta ja puutteellisesta aseistuksesta. Myöhemmin valmistetut alukset olivat suurempia, kuten Battle- ja Daring-luokka. Saksan laivaston sukellusveneiden nopea kehitys, kuten 17 solmun nopeuteen kykenevä Tyyppi XXI ja jopa 19 solmun nopeuteen kykenevä Tyyppi XXVI, muuttivat jopa uusimmat Britannian kuninkaallisen laivaston saattajat kyvyttömiksi torjumaan niiden aiheuttamaa uhkaa. Neuvostoliitto loi haltuun ottamansa saksalaisen teknologian avulla Whiskey-luokan sukellusveneet.
Kuninkaallinen laivasto suunnitteli ja valmisti uhan torjumiseksi uuden nopean sukellusveneentorjuntafregattisukupolven tyyppien 12 (Whitby- ja Rothesay-luokat) ja 14 alukset (Blackwood-luokka). Uusien alusten palvelukseensaamisen viiveiden ja niiden kalleuden aiheuttamien lukumääräleikkausten eliminoiseen käytettiin 47 palveluksessa olevan täydennyshävittäjän käyttöä. Osa palveluksessa olevista aluksista oli lähes uusia ja niiden muuttamista uusiin tehtäviin pidettiin mahdollisena.
Muutostyöt
Ennen muutostyön alkamista alusten kansirakenteet, aseistus, mastot ja laitteet poistettiin sekä koneisto huollettiin. Etukantta pidennettiin kohti komentosiltaa ja ainoastaan pieni puolikansi jäi, mikä mahdollisti paremmat majoitustilat. Aluksille asennettiin uusi yksikerroksinen kansirakenne ja sen osana valmistettu komentosilta, taistelunjohtokeskus ja kaikuluotainoperaattorin tilat. Uusi kansirakenne mahdollisti taistelutoiminnan sisätiloissa, mikä oli erityisen tärkeää ydinaseita käytettäessä. Aluksille asennettiin uusi verkkomasto, johon asennettiin erilaisia saattajan tarvitsemia tutkia, HF/DF ja viestivälineitä. HMS Troubridgelle, HMS Ulsterille ja HMS Zestille asennettiin uusi silta, joka piti asentaa kaikkiin uusiin fregatteihin. Sillassa oli leikatut kulmat ja viistot ikkunat, mitkä mahdollisti hyvän näkyvyyden kaikkiin suuntiin ja vähensi valon näkymistä ulos öisin.