cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hille Korhonen
Hille Kristiina Korhonen (ent. Viskari, o.s. Ranta-aho. s. 1961 Lohja) on suomalainen yritysjohtaja. Hän oli Nokian Renkaiden toimitusjohtajana kesäkuusta 2017 toukokuuhun 2020, jolloin hän sai potkut. Aiemmin Korhonen oli Fiskarsin tuotanto-, hankinta- ja logistiikkajohtaja sekä johtoryhmän jäsen vuodesta 2008 ja Alkon toimitusjohtaja vuodesta 2013.
Koulutukseltaan Korhonen on diplomi-insinööri Tampereen teknillisestä korkeakoulusta ja tekniikan lisensiaatti Teknillisestä korkeakoulusta. Hän työskenteli Outokumpu Copperilla logistiikan ja markkinoinnin kehittämistehtävissä 1993–1996, Nokialla logistiikan johtotehtävissä 1996–2003 ja Iittala-konsernin tuotanto-, hankinta- ja logistiikkajohtajana 2003–2008. Korhonen oli Nokian Renkaiden hallituksen jäsen vuosina 2006–2020 ja istuu vielä Kaupan liiton ja Ilmarisen hallituksissa. Maaliskuussa 2016 hän sai ensimmäistä kertaa Suomessa jaetun Women’s Board Awardin.
Kimmo Koskenkorva
Kimmo Koskenkorva (s. 21. kesäkuuta 1978 Haukipudas) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Koskenkorva pelasi ammattilaisurallaan SM-liigassa yhteensä 615 runkosarjaottelua tehopistein 102+122=224 ja keräten 292 jäähyminuuttia sekä 65 playoff-ottelua tehopistein 4+7=11 ja keräten 28 jäähyminuuttia. Hän voitti Suomenmestaruuden Tapparassa vuonna 2003. Kaudella 2006–2007 Koskenkorva toimi Saimaan Pallon kapteenina. Hän pelasi urallaan myös kaksi kautta Ruotsissa.
Seuraura
Koskenkorva on Haukiputaan Veikkojen kasvatti. Hän siirtyi jo nuorena Oulun Kärppiin ja pelasi ensimmäisen ottelunsa miesten sarjoissa kaudella 1995–1996 I-divisioonassa. Hän vakiinnutti paikkansa Kärppien kokoonpanossa kaudella 1997–1998, jolloin hän pelasi 32 runkosarjaottelussa ja teki tehopisteet 9+8=17. Kauden 1998–1999 päätteeksi Koskenkorva valittiin yllättäen koko I-divisioonan toiseen tähdistökentälliseen, vaikka hän oli tehopisteillä 15+11=26 Kärppien 11:nneksi paras pistemies. Kärpät nousi SM-liigaan keväällä 2000. Koskenkorva pelasi ensimmäisellä SM-liigakaudellaan 2000–2001 55 runkosarja- ja yhdeksän pudotuspeliottelua, joissa hän teki yhteensä tehopisteet 8+3=11. Kaudella 2001–2002 Koskenkorva teki tehopisteet 9+12=21. Hänen plus-miinus-tilastonsa +12 oli Andrei Potaitšukin jälkeen Kärppien toiseksi paras.
Koskenkorva siirtyi kaudeksi 2002–2003 kolmivuotisella pelaajasopimuksella Tapparaan. Häneen kohdistui joukkueessa suuret odotukset, mutta Koskenkorva ei suoriutunut Tapparassa odotetulla tavalla, joten hän ei saanut jatkosopimusta keväällä 2005. Tappara voitti Suomenmestaruuden keväällä 2003. Koskenkorvan ura lähti nousuun Saimaan Pallossa, jonne hän siirtyi toukokuussa 2005 kauden mittaisella sopimuksella Hän oli tehopistiellä 11+20=31 joukkueen toiseksi paras pistemies Ville Viitaluoman jälkeen ja kolmanneksi paras maalintekijä. Kaudella 2006–2007 Koskenkorva nimettiin SaiPan kapteeniksi. Hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä pisteillä 19+23=42 ja voitti SaiPan sisäisen piste- ja maalipörssin.
Koskenkorva solmi kaudeksi 2007–2008 Ruotsin Elitserienin Skellefteå AIK:n kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Hän nousi kevään 2009 pudotuspeleissä joukkueen sankariksi ratkaistuaan jatkoajalla seitsemännessä puolivälieräottelussa Skellefteålle välieräpaikan Linköpings HC:ta vastaan. Välierissä Skellefteå hävisi kuitenkin Färjestadille. Kaudeksi 2009–2010 Koskenkorva palasi Kärppiin 2+1-vuotisella pelaajasopimuksella. Hän ei kuitenkaan vastannut ensimmäisellä kaudellaan häneen kohdistuneisiin odotuksiin, ja Kärpät asetti hänet siirtolistalle kesällä 2010. Koskenkorva harjoitteli Mestiksen Kiekko-Laserin kanssa, kunnes hyökkääjäpula ja muiden joukkueiden kiinnostumattomuus siirtoon sai hänet jatkamaan Kärpissä. Koskenkorvan runkosarja 2010–2011 alkoi onnistuneesti, ja hän teki kolmessa ensimmäisessä ottelussa tehopisteet 1+4=5, joilla Koskenkorva johti Kärppien pistepörssiä. Yhteensä hän teki kauden aikana pisteet 11+12=23.
Koskenkorva aloitti myös kauden 2011–2012 hienosti, sillä hänen Joonas Kemppaisen ja Julius Junttilan kanssa muodostama nelosketju oli kolmen ottelun jälkeen yhteispistein 7+5=12 Kärppien paras. Alempien ketjujen roolistaan huolimatta Koskenkorva oli tehopisteillä 17+14=31 Kärppien kolmanneksi paras pistemies ja maalintekijä. Kaudeksi 2012–2013 Koskenkorva siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Rauman Lukkoon. Hän ei kuitenkaan löytänyt missään vaiheessa paikkaansa joukkueesta ja teki 48 runkosarjaottelussa vain tehot 1+4=5. Koskenkorva ei saanut peliaikaa enää pudotuspeleissä. Hänen sopimuksensa purettiin kauden jälkeen.
Elokuussa 2013 Koskenkorva siirtyi kolmen viikon mittaiselle try-outille Pelicansiin. Hän sai sen päätteeksi kauden 2013–2014 kattavan sopimuksen joukkueeseen. Koskenkorva lopetti kauden päätteeksi ammattilaisuransa palatakseen perheensä kanssa Ouluun. Lokakuussa 2014 hän siirtyi kuitenkin jatkamaan jääkiekkoilua paikallisen II-divisioonajoukkue Uleåborg A.I.K:n paitaan. Koskenkorva voitti kevään 2015 Suomi-sarjan karsintasarjan pistepörssin tehoilla 5+5=10 ja oli nostamassa joukkuetta seuraavaksi kaudeksi sarjatasoa ylemmäs. Hän oli alkukauden 2015–2016 ilman sopimusta, kunnes Koskenkorva palasi U.A.I.K:hon pelaamaan Suomi-sarjaa tammikuussa 2016.
Heinäkuussa 2016 Uleåborg A.I.K tiedotti Facebook-sivuillaan Koskenkorvan pelaavan joukkueessa jäähyväisottelun 6. elokuuta 2016 Limingan jäähallissa JHT Kalajokea vastaan. Hänen pelipaitansa huutokaupattiin harjoitusottelun jälkeen.
Maajoukkueura
Koskenkorva palkittiin ikäluokkansa Pohjola-leirin herrasmiespelaajana vuonna 1992. Tämän jälkeen hän pelasi yhteensä yhdeksän nuorten- ja 11 poikien maaottelua.
Koskenkorva pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa 16. joulukuuta 2001 Tšekkiä vastaan Venäjän Baltica-turnauksessa. Maajoukkueen päävalmentaja Hannu Aravirta kutsui hänet turnaukseen korvaamaan loukkaantunutta Petri Pakaslahtea. Koskenkorva on pelannut yhteensä Euro Hockey Tour -tasolla 21 A-maaottelua tehopistein 2+2=4.
Pelityyli
Koskenkorva oli pienikokoinen hyökkääjä. Jatkoaika.com -sivuston mukaan hän oli nopea luistelija, ja hänellä oli nopea rannelaukaus. Koskenkorva oli innokas ja aggressiivinen pelaaja ja pystyi johtamaan jonkin verran muita pelaajia. Hän häiritsi hyvin vastustajan pelinrakentamista ja oli hyvä alivoimapelaaja. Koskenkorva ei kuitenkaan ollut parhaimmillaan syöttämisessä ja pienikokoisena hän oli varsin heikko fyysisessä pelissä. Hän ei myöskään aina osannut käyttää hyväkseen kaikkia maalintekomahdollisuuksia.
Perhe
Koskenkorvan isoveli Jarmo on pelannut myös jääkiekkoa. Jarmon pojat ja Kimmon veljenpojat Jesse ja Samu Koskenkorva pelaavat myös jääkiekkoa, joista ensimmäisenä mainittu on debytoinut Kärppien SM-liigajoukkueessa.
Kimmo Koskenkorvalla on vaimo sekä poika Tobias ja tytär Emelie. Heistä Tobias pelaa Kiekko-Laserin junioreissa, joita Kimmo valmentaa.
Coney Island
thumb|Coney Island ilmasta. thumb|Coney Island ilmakuvassa keskellä. Alaoikealla näkyvä saarenosa on [[Rockaway.]] thumb|Koomikko [[Roscoe Arbuckle huvittelemassa Luna Parkissa elokuvassa Coney Island (1917).]] Coney Island on niemi New Yorkin Brooklynissä. Alun perin se on noin yhdeksän kilometriä pitkä dyynisaari, jonka kapea salmi erotti Long Islandista. Alue oli 1900-luvun alussa huvittelupaikkana suosionsa huipulla, ja se on edelleen suosittu ulkoilu- ja rantalomakohde.
Historia
Intiaanien alun perin asuttama Coney Island oli 1600-luvulla hollantilaisten hallussa, kunnes britit ottivat saaren haltuunsa vuonna 1664 Uuden Amsterdamin valtauksen myötä. Vuonna 1829 saarelta rakennettiin tie Long Islandille, minne oli aiemmin mahdollista päästä maitse vain laskuveden aikana. Samalla saarelle rakennettiin sen ensimmäinen hotelli.
Coney Island laajeni 1800-luvulla rikkaiden lomaparatiisiksi, jossa oli tarjolla muun muassa rantalomailua ja hevosajeluita. Ennen toista maailmansotaa saarella toimi kolme suurta huvipuistoa (Luna Park, Dreamland ja Steeplechase Park) sekä lukuisia pienempiä. Luna Parkissa toimi 1900-luvun alkuvuosina tunnettu freakshow. Metrolinjan myötä Coney Islandista tuli 1920-luvulla koko kansan huvittelukohde. Vuonna 1962 avattiin Astroland-huvipuisto, joka toimi vuoteen 2007 asti. Toisen maailmansodan jälkeen Coney Islandin suosio kuitenkin hiipui autoilun lisääntymisen ja poismuuton myötä. Alue ränsistyi, kunnes sitä alettiin taas kunnostaa lähemmäs entistä loistoaan 1990-luvulla.
Vuonna 2007 Coney Islandin asukasluku oli noin 49 500, mikä on viisi prosenttia vähemmän kuin vuonna 1990.
La Truite
La Truite on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut Joseph Loseyn ohjaama ranskalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert, Jean-Pierre Cassel, Daniel Olbrychski, Jacques Spiesser, Isao Yamagata ja Jeanne Moreau. Elokuva perustuu Roger Vaillandin samannimiseen romaaniin La Truite (1964), jonka pohjalta Joseph Losey ja Monique Lange laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana oli Yves Rousset-Rouard.
La Truite sai ensi-iltansa vuoden 1982 Venetsian elokuvajuhlilla, missä Joseph Losey oli pääkilpailussa parhaan elokuvan Kultaisen leijonan ehdokkaana. Elokuva sai yhden César-palkinnon kahdesta ehdokkuudestaan; Henri Alekan palkittiin parhaan kuvauksen Césarilla.
Juoni
Frédérique (Isabelle Huppert) asuu ja työskentelee perheensä kalanviljelytilalla pienessä rannikkokaupungissa. Hän on vankina tylsässä avioliitossa, kunnes hän päättää jättää aviomiehensä, perheensä ja kotitilansa ja lähteä suureen maailmaan; hänen unelmanaan olisi työskennellä rahoitusalalla suurkaupungissa. Pian hän päätyy keskelle armotonta yritysmaailmaa, missä hän alkaa tehdä kauppaa seksipalveluista, jotta yritysten liiketoiminnat etenisivät nopeammin. Mitä syvemmälle Frédérique sekaantuu yritysmaailman monimutkaisiin liikeasioihin, sitä voimakkaammaksi käy hänen ikävänsä entistä, yksinkertaista elämäänsä kohtaan.
Julkaisu ja vastaanotto
La Truite sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla Italiassa 4. syyskuuta 1982. Elokuva sai ensi-iltansa Ranskassa 22. syyskuuta 1982, teatterilevityksestä vastasi Gaumont. Sen katsojamäärä oli teatterikierroksen aikana 249 686.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 60 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 5,9/10 keskiarvolla. Keräys perustuu viiteen arviointiin. 389 käyttäjästä 42 prosenttia on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,2/5 keskiarvolla.
La Truite julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:lle 2004 ja Ranskassa 2013.
Arnold Rüütel
Tausta
Arnold Rüütel syntyi Saarenmaan Laimjalan pitäjässä sijainneeseen Pahavallan kylään. Hänen vanhempansa olivat Feodor Rüütel (1900−1965) ja Juulia Rüütel (1905−1995).
Toiminta Neuvostoliiton aikana
left|250px|thumb|Vuoden 1978 kuvassa oikealla silloinen Viron kommunistipuolueen 1. sihteeri eli ykkösmies [[Johannes Käbin, keskellä silloinen sihteeri Arnold Rüütel]] Käytyään maatalousopiston Rüütel työskenteli jaostonjohtajana Saarenmaan maatalousosastossa. Hänestä tuli vuonna 1957 Viron karjanhoito- ja eläinlääketieteen tutkimuslaitoksen koetilan karjatalouden pääasiantuntija ja sen jälkeen koko tutkimuslaitoksen johtaja. Vuosina 1963–1969 hän oli Tarton valtiontilan johtaja. Tässä tehtävässä ollessaan hän suoritti agranomin tutkinnon Viron maatalousakatemiassa. Rüütel valittiin 1969 Viron maatalousakatemian rehtoriksi, mutta samalla hän harjoitti myös aktiivista tieteellistä tutkimustyötä. Vuodesta 1977 alkaen hän oli eri tehtävissä valtion viroissa ja lainsäädäntöelimissä. Rüütel valittiin Neuvosto-Viron korkeimman neuvoston puheenjohtajaksi 1983 eli hän oli tällöin käytännössä Neuvosto-Viron presidentti.
Rüütel toimi 1981–1988 luonnonsuojelua ja ympäristökasvatusta edistävän Viron luonnonsuojeluliiton puheenjohtajana. Hänet valittiin sivistyselämää edistävän Forselius-seuran puheenjohtajaksi vuonna 1989. Rüütelistä tuli maailmanlaajuisen Vihreä risti -liikkeen Viron kansallisen järjestön presidentti 1993. Järjestö on toiminut sen puolesta, että Viron alue saataisiin puhdistetuksi neuvostoarmeijan maahan jättämistä saasteista ja että Viro säilyisi jälkipolville puhtaana ja luontoystävällisenä. Niin ikään sen tehtävä on Viron yli 3 500 kilometriä pitkän rantaviivan kunnostaminen sekä pienten satamien kunnostaminen ja perustaminen.
Viron uudelleenitsenäistymisen aika
16. marraskuuta 1988 julkistettu asiakirja pani alulle Neuvostoliiton murenemisen. Rüütel tuli maailmalla tunnetuksi Viron itsenäisyyden puolustajana selkkauksessa Moskovan keskushallinnon kanssa. Maaliskuussa 1990 hänet valittiin taas korkeimman neuvoston jäseneksi ja neuvoston ensimmäisessä istunnossa myös sen puheenjohtajaksi. Viron silloinen korkein valtaelin hyväksyi päätöksen Viron uudesta valtiollisesta asemasta. Toukokuussa 1990 maan uudeksi viralliseksi nimeksi tuli Viron tasavalta, ja Rüütel oli Viron korkeimman neuvoston puheenjohtaja lokakuuhun 1992 asti.
Rüütelin aloitteesta perustettiin 12. toukokuuta 1990 Baltian maiden neuvosto, jolla oli itsenäisyystaistelun kannalta merkittävä rooli Baltian maiden yhteisrintaman luomisessa. Viron korkein neuvosto teki 20. elokuuta 1991 päätöksen Viron itsenäisyydestä, ja jo 17. syyskuuta Viro hyväksyttiin YK:n täysivaltaiseksi jäseneksi.
Viron itsenäisyyteen johtaneina vuosina Rüütel oli käytännössä Viron valtion johtaja. Hänellä oli merkittävä rooli kansan keskittämisessä taisteluun yhteisen päämäärän puolesta. Valtion johtamisen ohella Rüütel jatkoi tieteellistä tutkimustyötään, jonka tuloksena oli tohtorinväitöskirja vuonna 1991. Rüütel on yhdysvaltalaisen Bentley Collegen kunniatohtori. Häneltä on ilmestynyt sekä Virossa että ulkomailla yli sata tieteellistä artikkelia.
Vuonna 1992 Rüütel oli ehdolla Viron presidentiksi ja sai 43 prosenttia äänistä. Hänet valittiin vuoden 1995 vaaleissa ennätyksellisellä äänimäärällä Riigikogun jäseneksi ja sen jälkeen Riigikogun varapuhemieheksi. Vuosina 1994–2001 hän oli keskustaoikeistolaisen Maakansan puolueen puheenjohtaja. Puolueen nimi muuttui 1999 Viron kansanliitoksi.
Presidenttinä
Hallituspuolueet ja myös entinen presidentti Lennart Meri varoittivat valitsemasta entistä kommunistia Arnold Rüüteliä maan presidentiksi. Entisten kommunistien nousu takaisin valtaan oli ollut suhteellisen yleinen ilmiö entisissä Itäblokin maissa ja Viron hallinto ajatteli ulkomaiden reaktioita, jos Rüütel valittaisiin. Kuitenkin 21. syyskuuta 2001 valitsijamiesraati valitsi Rüütelin Viron presidentiksi. Ratkaisevalla toisella kierroksella Rüütel sai 186 valitsijamiestä, mikä oli kaksi tarvittua enemmän. Hänen vastaehdokkaansa, Riigikogun puhemies Toomas Savi sai 155 ääntä
2010 TK7
2010 TK7 (kirjoitetaan myös 2010 TK7) on pikkuplaneetta, joka kiertää Aurinkoa 1:1 rataresonanssissa Maan kanssa. Se on siis Maan troijalainen asteroidi. Se sijaitsee Maan radan L4 Lagrangen pisteessä. Se löydettiin Wide-field Infrared Survey Explorer-avaruusteleskoopilla vuonna 2010. Sen läpimitta on vain noin 300 metriä.
Näkyminen Maasta
Koska maapallon troijalaiset jakavat Maan kiertoradan ja niillä on vain vähän omaa painovoimaa, niiden saavuttaminen saattaa tarvita vähemmän energiaa kuin Kuu, vaikka ne ovatkin paljon kauempana. ei kuitenkaan ole energisesti houkutteleva kohde avaruustehtävälle sen kiertoradan kaltevuuden vuoksi: Se liikkuu niin paljon Maan kiertoradan ylä- ja alapuolella, että vaadittu delta-v nopeuden muutos, jotta avaruusaluksen lentorata vastaisi Maan suunnasta tulevaa lentorataa, olisi 9,4 km/s, kun taas jotkin muut Maata lähellä olevat asteroidit vaativat alle 4 km/s.
Arnold Rüütel
Yksityiselämä
Arnold Rüütelin puoliso Ingrid Rüütel on humanististen tieteiden tohtori, kansainvälisesti tunnettu folkloristi ja Baltica-folkloreliiton presidentti. Perheessä on kaksi tytärtä ja kuusi lastenlasta.
2010 TK7
Näkyminen Maasta
Asteroidilla oli 5.12.2012 lähestyminen etäisyyteen 0.197 AU Maan kanssa ja magnitudi oli noin 21.
Tuottavuus
Tuottavuus on taloustieteessä tuotannon tehokkuuden tärkeä mitta. Tuotanto on aina prosessi ja sen tuottavuutta mitataan tuotoksen ja panoksen suhteella tuotos per panos. Kun tuotannon kehittämisen seurauksena tuotos per panos -suhde eli tuottavuus kasvaa, tuotannossa saadaan enemmän aikaan vähemmällä. Kun tuotannossa saadaan aikaan enemmän vähemmällä, taloudelliseen yhteisöön syntyy varallisuuden kasvua tai arvonlisäystä. Arvonlisäys ja varallisuuden kasvu johtavat yhteisössä suurempaan tarpeiden tyydyttymisen asteeseen, jota yleisesti pidetään hyvinvoinnin tärkeänä mittana.
Tärkeimmät tuotantomuodot ovat
Tatneft
Tatneft on venäläinen öljy- ja kaasuyhtiö. Se on vahvasti sidoksissa Tatarstanin tasavallan poliittisiin päättäjiin. Talouslehti Forbesin listalla yhtiö oli keväällä 2012 noussut Venäjän 11. suurimmaksi ja maailmanlistan 529 suurimmaksi yritykseksi.
Tuottavuus
Tuotannon tuottavuus on markkinatuotannossa tärkeä tulonmuodostuksen tekijä, jota usein voidaan myös mitata ja ymmärtää määrällisenä suureena. Julkisessa tuotannossa ja kotitalouksien tuotannossa tuottavuus tarkoittaa sitä kuinka paljon ja minkälaista tarpeentyydytystä saadaan käytetyillä tuloilla. Tässä artikkelissa tarkastellaan ainoastaan markkinatuotannon tuottavuutta.
Tatneft
Tatneftin kotipaikka on Tatarstanin Älmätissä eli Almetjevskissa. Yhtiön osake noteerataan Moskovan pörssissä (MICEX-RTS) rupla- ja dollarimääräisenä (MICEX Index, RTS Index) sekä Lontoon pörssissä (LSE). Hallituksen puheenjohtajana toimii Rustam Minnihanov (, tataariksi Röstäm Miñnexan), joka on myös Tatarstanin pääministeri.
Tuotanto- ja jalostustoiminta
Tatneftin toiminta tapahtuu erityisesti Tatarstanin alueella, mutta yhtiö on laajentunut syntyseutuaan laajemmalle. Nyttemmin yhtiö poraa tai kehittää tuotantoa myös Libyan ja Syyrian öljykentillä. Öljy siirretään kentiltä pääosin Transneftin siirtoputkistoja käyttäen. Yhtiön öljynjalostamot sijaitsevat Tatarstanissa ja Pietarin lähistöllä.
Tuottavuus
Markkinatuotannon prosessi koostuu kahdesta prosessista eli tulon tekemisen ja tulon jakamisen prosessista. Tulon tekeminen tapahtuu tuottavuuden ja tuotantovolyymin yhteisvaikutuksesta ja aikaansaadut tulot jaetaan tulon jakamisen prosessissa tuotannon sidosryhmille ja omistajille.
Tatneft
Huoltamoverkosto ja rengastehdas
Vuonna 2005 yhtiö laajensi jakeluverkostoaan Ukrainan markkinoille. Tatneftin nykyinen huoltamoverkko kattaa osan Venäjää (yhteensä 511 huoltamoa) ja suuren osan Ukrainaa (128 kpl); lisäksi Valko-Venäjällä pari huoltamoa. Tatneft osti Nesteeltä sen huoltoasematoiminnan Venäjällä vuonna 2019. Tatneft saa käyttää Neste-brändiä 75 asemalla Pietarin alueella viiden vuoden ajan.
Tuottavuus
Tuottavuus voidaan parhaiten kuvata yksittäisessä tuotantoprosessissa, jossa voidaan edellyttää, että tuotoksia ja panoksia mitataan harhattomasti. Tässä artikkelissa esitetään harhattomaan mittaukseen perustuva tuottavuuden määrittely. Määrittelyssä käytetään hyväksi tuotantomallia, joka kuvaa tuotannon tulonmuodostusta.
Tatneft
Huoltamoverkosto ja rengastehdas
Tatneft-yhtymään kuuluu myös rengastehdas. Marraskuussa 2022 Nokian Renkaat myi Tatneft PJSC:lle toimintosa Venäjällä.
Muu toiminta
Tatneft omisti vuosina 1998–2002 Tatneftaero-lentoyhtiön, joka lensi reitti- ja tilauslentoja kolmella lentokoneella ja vastasi lisäksi Tatneftin kahdesta VIP-lentokoneesta.
Tuottavuus
Taloudellinen kasvu ja tuottavuus
Taloudellisessa toiminnassa voidaan tunnistaa työnjakoon perustuen tuotanto ja kulutus. Tuotanto on prosessi, jossa yhdistellään erilaisia aineettomia ja aineellisia tuotannon välineitä niin, että syntyy kulutuksen välineitä. Sitä tapaa, jolla tuotannontekijät yhdistellään tuotannossa tuotoksen aikaansaamiseksi, kutsutaan teknologiaksi. Teknologia voidaan kuvata matemaattisesti tuotantofunktion avulla. Se kuvaa erilaisten panosyhdistelmien ja tuotoksen välistä riippuvuutta. Tuotantofunktio on tuotannon suorituskyvyn kuvaaja ja tuottavuus sen konkreettinen mitta.
Tuotantofunktion avulla voidaan yksinkertaisesti kuvata taloudellisen kasvun mekanismia. Taloudellinen kasvu on taloudellisen yhteisön aikaansaaman tuotannon lisäys. Se ilmaistaan tavallisesti vuotuisena kasvuprosenttina, joka kuvaa (reaalisen) tuotoksen (kansantuotteen) kasvua. Taloudellinen kasvu syntyy kahden tekijän vaikutuksesta niin että voidaan puhua kasvun komponenteista. Nämä komponentit ovat tuotantopanosten lisäys ja tuottavuuden lisäys. Näiden tekijöiden erottaminen on tärkeää, kun halutaan ymmärtää kasvun hyvinvointivaikutuksia. Tuottavuuden kasvusta johtuva taloudellinen kasvu johtaa yhteisössä (yrityksessä ja kansantaloudessa) aina tulojen kasvuun, jonka määrä on tuottavuuden kasvun suuruinen. Tästä syystä taloudellisessa kasvussa on tärkeää tuottavuuden kasvu, joka luo lisätuloja ja niillä saatavia hyvinvointivaikutuksia. Tuotantopanosten lisäyksestä johtuva taloudellinen kasvu toteutuu siten, että tuotoksen kasvulla maksetaan tuotantopanosten määrän lisäys. Tuotantopanosten lisäyksestä johtuva taloudellinen kasvu on tärkeää silloin, kun tuotantoresurssit ovat vajaakäytössä. Esimerkiksi työttömyyden vallitessa tuotantopanosten lisäykseen perustuva taloudellinen kasvu merkitsee lisätuloja yhteisölle,koska kasvun ansiosta työllistetyt alkavat saada tulonsa tuotannosta.
Kokonaistuottavuuden kaava muotoillaan yleensä seuraavasti:
<tt> Kokonaistuottavuus = Tuotoksen määrä/Panoksen määrä </tt>
Tässä kaavamuotoilussa korostetaan, että tuotosten ja panosten muutokset on mitattava niin, että niihin sisältyvät sekä määrälliset että laadulliset muutokset. Määrälliset ja laadulliset muutokset tapahtuvat käytännössä siten, että erilaisten tuotosten ja panosten suhteelliset määrät ja suhteelliset hinnat muuttuvat. Kun halutaan korostaa, että kokonaistuottavuuden kaava sisältää tuotoksen ja panoksen laatumuutokset, kaava kirjoitetaan seuraavaan muotoon.
<tt> Kokonaistuottavuus = Tuotoksen määrä ja laatu/Panoksen määrä ja laatu </tt>
Hyödykejoukon määrän ja laadun muutoksia mitataan taloustieteessä kiinteähintaisin suurein eli reaaliarvoilla. Kokonaistuottavuus on siis tuotoksen reaaliarvo jaettuna panoksen reaaliarvolla eli tuotoksen reaaliarvo reaaliarvoisen panoksen yhtä yksikköä kohti.
Kokonaistuottavuuden mittaaminen käytännössä edellyttää mittausratkaisua, jossa erilaisten tuotteiden ja panosten määrä ei ole rajoitettu. Tähän tarkoitukseen on kehitetty useita mittausmalleja. Katso Tuottavuusmallit.
Tuottavuus syntyy reaaliprosessissa
thumb|400px|Yritystoiminnan pääprosessit
Yritysten harjoittama tuotanto on tyypillisesti tavaratuotantoa, palvelutuotantoa ja usein niiden yhdistelmää eli tavaran ja palvelun tuotantoa. Yritystoiminta voidaan jakaa osaprosesseihin niin että voidaan tunnistaa seuraavat viisi, joilla kullakin on oma logiikkansa, tarkoituksensa, teoriansa ja tunnuslukunsa. Niitä on pystyttävä tarkastelemaan erikseen, mutta kuitenkin osana kokonaisuutta, jos haluaa niitä mitata ja ymmärtää. Yrityksen pääprosesseja ovat
Tuottavuus syntyy reaaliprosessissa, tuottavuushyödyt jaetaan tulonjakoprosessissa ja nämä kaksi prosessia muodostavat tuotantoprosessin. Tuotantoprosessi ja sen osaprosessit reaaliprosessi ja tulonjakoprosessi tapahtuvat käytännössä samanaikaisesti, mistä syystä niistä ulospäin näkyvä tuotantoprosessi on tunnistettavissa ja mitattavissa. Reaaliprosessi ja tulonjakoprosessi ovat laskennan keinoin tunnistettavissa ja siitä syystä analysoitava erikseen, jos haluaa ymmärtää tulonmuodostuksen logiikkaa tuotannossa.
Reaaliprosessissa tapahtuu tuotannon tuloksen tekeminen, jota voidaan kuvata tuotantofunktion avulla. Se tarkoittaa tuotannossa tapahtumasarjaa, jossa eri laatuiset ja määräiset tuotannon panokset yhdistellään eri laatuisiksi ja määräisiksi tuotteiksi. Tuotteet voivat olla fyysisiä tavaroita, aineettomia palveluja ja tavallisesti niiden yhdistelmiä. Tuottajan tuotteisiin luomat ominaisuudet merkitsevät lisäarvoa kuluttajalle, joka jaetaan markkinoilla hinnan perusteella kuluttajan ja tuottajan kesken. Näin syntyvät kuluttajan lisäarvo ja tuottajan lisäarvo. Tuottajan lisäarvo on reaaliprosessin tulos eli reaalitulo. Reaalitulo on reaalituotoksen ja reaalipanoksen erotus (reaalituotos – reaalipanos). Suhteellisesti mitattuna reaalitulo tarkoittaa tuottavuutta eli reaalituotos per reaalipanos.
Tuotannon tulonjakoprosessi tarkoittaa tapahtumasarjaa, jossa laadultaan ennallaan pysyvien tuotteiden ja panosten yksikköhinnat muuttuvat aiheuttaen muutoksen tulonjaossa tuotteiden vaihdantaan osallistuvien kesken. Tulonjaon muutoksen suuruus on suoraan verrannollinen tuotosten ja panosten hintojen muutokseen ja niiden määriin. Tuottavuushyödyt jaetaan esimerkiksi asiakkaille alhaisempina tuotehintoina tai henkilöstölle suurempina palkkoina.
Tuotantoprosessi koostuu reaaliprosessista ja tulonjakoprosessista. Tuotantoprosessin menestymisen kriteeri ja tulos omistajalle on kannattavuus. Tuotannon kannattavuus on se osuus reaaliprosessin tuloksesta, jonka omistaja on tulonjakoprosessissa saanut pitää itsellään. Tuotantoprosessia kuvaavat suureet ovat kannattavuuden osatekijöitä tuottoja ja kustannuksia. Ne eroavat reaaliprosessin suureista siinä, että kannattavuuden osatekijät ovat nimellishintaisia eli päivän hintaan arvostettuja kun taas reaaliprosessin suureet ovat kiinteähintaisia.
Rahoitusprosessi tarkoittaa yrityksen rahoittamiseen liittyviä tapahtumia.
Markkina-arvoprosessi tarkoittaa tapahtumasarjaa, jossa sijoittajat määrittelevät yrityksen markkina-arvon sijoitusmarkkinoilla.
Lisäarvo tuotannon kannattavuuden mittana
thumb|250px|Tuotannon kannattavuus lisäarvolla mitattuna
Oheisessa taulukossa on esitetty tuotannon lisäarvolaskelma perusesimerkin luvuin. Perusesimerkki on pelkistetty tuloslaskelma, jota voidaan käyttää havainnollistamiseen ja mallintamiseen. Pelkistettynäkin se sisältää kaikki todellisen mittaustilanteen ilmiöt, joista tärkein on tuotos- ja panosrakenteen muutos kahden ajanjakson välillä. Perusesimerkki toimii siis tuotannon havainnollisena ”pienoismallina” ilman, että mitään todellisen mittaustilanteen piirteistä menetetään. Käytännössä tuotteita ja panoksia voi olla satoja, mutta mittauksen logiikka ei muutu siitä, miten se esitetään perusesimerkin avulla. Mittauksen tarkkuuden kannalta on tärkeää, ettei erilaisia tuotoksen ja panoksen eriä yhdistellä. Mittaaminen on yleensäkin tarkkaa vain silloin, kun mittaamisen kohde on laadultaan homogeeninen.
Esimerkissä on laskettu sekä absoluuttinen että suhteellinen lisäarvo. Absoluuttinen lisäarvo on tuotoksen ja panoksen arvojen erotus ja suhteellinen lisäarvo vastaavasti niiden suhde. Esimerkin lisäarvolaskelma on nimellishintainen, kunkin ajankohdan käyvin hinnoin laskettu. Nimellishintainen lisäarvo on kannattavuuden mitta tuotannossa.
Tuotannon tuottavuusmalli
[[Kuva:Tuottavuusmalli.png|thumb|300px|Tuotantomalli Saari 2004 ]]
Tuotannon tuottavuusmallin  avulla reaaliprosessin, tulonjakoprosessin ja tuotantoprosessin tulokset voidaan laskea. Lähtökohtana on laskelma, jossa kannattavuuden mittarina käytetään lisäarvoa. Vain lisäarvolaskelma kelpaa lähtökohdaksi, jos halutaan mitata ja ymmärtää kannattavuuden ja tuottavuuden välistä yhteyttä tai halutaan ymmärtää reaali- ja tuotantoprosessin yhteyttä. Harhaton kokonaistuottavuuden mittaus edellyttää kaikkien tuotantopanosten huomioon ottamista ja lisäarvolaskelma on kannattavuuden laskelmista ainoa, joka täyttää tämän ehdon.
Laskentaa voidaan ymmärtää parhaiten soveltamalla taloustieteen ceteris paribus -sääntöä, jonka mukaan esitellään kerrallaan vain yhden tekijän muutoksen vaikutuksia tutkittavaan ilmiöön. Laskenta voidaan tästä syystä esittää vaiheittain etenevänä prosessina. Ensiksi lasketaan tulonjakoprosessin vaikutukset ja sen jälkeen reaaliprosessin vaikutukset tuotantoprosessin kannattavuuteen.
Laskennan ensimmäisessä vaiheessa erotetaan kannattavuuden muutoksesta (285,12-266,00=19,12) reaaliprosessin ja tulonjakoprosessin vaikutukset. Tämä tapahtuu yksinkertaisesti luomalla yksi apusarake (4), johon laaditaan lisäarvolaskelma jakson yksi määrin ja jakson kaksi hinnoin. Näin syntyy kannattavuuslaskelma, jossa sarakkeet 3 ja 4 kuvaavat tulonjakoprosessin muutoksen aiheuttamaa tulosvaikutusta ja sarakkeet 4 ja 7 reaaliprosessin muutoksen aiheuttamaa tulosvaikutusta. Laskelmasta voidaan osoittaa eri prosessien kannattavuusvaikutukset. Reaaliprosessin tulovaikutus koostuu tuottavuusmuutoksen ja volyymimuutoksen vaikutuksista seuraavasti:
Reaaliprosessissa aikaansaatu tulomuutos + 58,12 yksikköä on tuotantoprosessin määrämuutosten eli tuottavuus- ja volyymimuutosten yhteisvaikutus. Koska tuottavuus ja volyymi ovat tuotantofunktion muuttujia, voidaan muutosta kutsua myös tuotantofunktion muutoksen aikaansaamaksi.
Reaaliprosessissa aikaansaadut tulonlisäykset (muutokset) jaetaan saman tarkastelujakson aikana tulonjakoprosessissa sidosryhmille ja omistajille. Tässä tapauksessa tulonjakolaskelma saa seuraavan muodon. Huomataan, että tässä etumerkkejä on käytetty seuraavasti. Tulonlisäys reaaliprosessissa on ilmaistu plus merkillä ja sen käyttö tulonjakoprosessissa on ilmaistu miinus merkillä.
Tuottavuuden ja kannattavuuden yhteys
left|thumb|250px|Tuotantoprosessien muuttujat ja tunnusluvut
Mittaustuloksia voidaan havainnollistaa mallein ja graafisin esityksin. Oheinen kuva havainnollistaa prosessien välisiä kytkentöjä muutosta kuvaavin indeksein. Indeksiesitys on havainnollinen siitä syystä, että muutosten suuruudet ovat vertailukelpoisia. Luvut ovat peräisin edellä esitetystä laskentaesimerkistä.
Tuotantoprosessien muutoksia kuvaavat keskeisimmät yhdeksän tunnuslukua voidaan esittää oheisen kuvan muodossa. Pystylinjat kuvaavat reaaliprosessin, tuotantoprosessin ja tulonjakoprosessin tunnuslukuja. Tuotantoprosessin tunnusluvut syntyvät reaaliprosessin ja tulonjakoprosessin seurauksena. Vaakalinjat kuvaavat panosprosessin ja tuotosprosessin muutoksia sekä niiden vaikutuksia tulokseen. Kuvan logiikka on yksinkertainen. Kuvan nurkissa olevat neliöt kuvaavat laskennan lähtötietoja. Kannattavuuteen vaikuttavat suureet saadaan jakamalla kunkin prosessin tuotossuure panossuureella. Tämän jälkeen tuotantoprosessin suureet saadaan kertomalla keskenään reaaliprosessin ja tulonjakoprosessin suureet.
Kehityksen kuvaaminen aikasarjoin
thumb|300px|Kannattavuuden riippuvuus tuottavuus- ja tulonjakokehityksestä
Markkinataloudessa vallitseva kilpailu pitää huolen siitä, että tuotannossa aikaansaatu tuottavuuden kasvu jaetaan ennemmin tai myöhemmin sidosryhmille. Tätä ilmiötä voi havainnollistaa laatimalla tuottavuuden ja tulonjaon kehitykselle aikasarjat.
Oheinen graafi kuvaa, miten kannattavuus riippuu tuottavuus- ja tulonjakokehityksestä. Tuottavuusluvut ovat fiktiivisiä, mutta käytännössä täysin mahdollisia kuvaten keskimäärin 1,5 prosentin vuotuista tuottavuuden kasvua. Tuottavuuden kasvun mahdollisuudet vaihtelevat suuresti toimialoittain ja ovat yleensä suoraan verrannolliset alan tekniseen kehitykseen. Nopean kehityksen aloilla päästään voimakkaampaan tuottavuuden kasvuun. Näin on perinteisesti ajateltu. Nykyään ymmärretään, että inhimillisellä ja sosiaalisella pääomalla sekä kilpailutilanteella voi olla merkittävä vaikutus tuottavuuden kasvuun. Joka tapauksessa tuottavuus kasvaa pienin askelin. Tarkalla tuottavuuden mittauksella voidaan arvostaa näitä pieniä muutoksia ja siten luoda tuottavuutta arvostava kulttuuri organisaatioon.
Osittaistuottavuuden mittaus ja tulkinta
Osittaistuottavuuden (partial productivity) mittauksella tarkoitetaan mittausratkaisuja, jotka eivät täytä kokonaistuottavuuden mittauksen vaatimuksia, mutta ovat kuitenkin käyttökelpoisia kokonaistuottavuuden indikaattoreita. Käytännössä lähes kaikki mittarit ovat osittaistuottavuuden mittareita. Tällöin mittaamisen kohteena ovat kokonaistuottavuuden osatekijät, jotka oikein tulkittuna kertovat tuottavuuden kehityksestä jollakin osa-alueella. Osittaistuottavuuden termi kuvaa hyvin sitä, että kokonaistuottavuutta mitataan vain osittain – tai likimääräisesti. Mittaukset ovat tavallaan puutteellisia, mutta kun ymmärtää kokonaistuottavuuden logiikan, voi osittaistuottavuuden mittaustuloksia tulkita oikein ja siten hyödyntää käytännön tilanteissa. Tyypillisiä osittaistuottavuuden mittausratkaisuja ovat:
Osatuottavuudella tarkoitetaan tuottavuuden mittausta, joka on tuotoksen ja yhden panostekijän suhde. Tunnetuin osatuottavuuden mittari on työn tuottavuutta kuvaava mittari tuotos per työpanos. Joskus on käytännöllistä käyttää tuotoksena jalostusarvoa. Näin mitattua tuottavuutta kutsutaan jalostusarvotuottavuudeksi. Tuottavuutta voidaan tarkastella myös kustannuslaskennassa yksikkökustannusten avulla. Tällöin on yleensä kysymys standardikustannuslaskennan tietojen hyödyntämisestä tuottavuusmittauksissa. Tehokkuuden tunnuslukuja, jotka kertovat tuotetun arvon ja sen vaatiman uhrauksen suhteesta jotain, on käytettävissä yleensä suuri määrä. Ne ovat yleensä hyviä tuottavuuden indikaattoreita vaikka ovatkin fyysisiä suureita, nimellishintaisia suureita tai niiden yhdistelmiä. Johtamisen tunnuslukujärjestelmät koostuvat yksittäisistä mittareista, joita tulkitaan rinnan muiden aiheeseen liittyvien mittareiden kanssa. Tunnusluvut voivat liittyä mihin tahansa vastuualueen menestystekijään kuten kannattavuuteen, laatuun, markkina-asemaan jne. Tunnusluvut voidaan kytkeä kokonaisuudeksi yksinkertaisin säännöin, jolloin syntyy tunnuslukumittaristo. Tulosmatriisi on tyypillinen tällainen tunnuslukujärjestelmä. thumb|300px|Mittareiden perustyyppien vertailu
Osittaistuottavuuden mittauksessa käytetyt mittareiden perustyyppejä ovat fyysiset mittarit, nimellishintaisen arvon mittarit ja kiinteähintaisen arvon mittarit. Nämä mittareiden perustyypit eroavat toisistaan siinä, minkälaisia muuttujia niillä voi mitata ja mitkä tekijät on jätetty vakioituna mittauksen ulkopuolelle. Tekijöiden vakioiminen mittauksessa antaa mahdollisuuden tarkemmin kohdentaa mittaus haluttuun muuttujaan, mutta samalla se merkitsee kapea-alaisempaa mittausta. Oheinen taulukko on laadittu näiden mittareiden perustyyppien vertailemiseksi. Ensimmäisessä sarakkeessa esitetään mittarityyppi, toisessa se suure tai ne suureet, joita mittarilla voi mitata, ja kolmannessa sarakkeessa todetaan ne tekijät, jotka mittauksessa oletetaan vakioiksi.
Tuotannon ohjaamisessa on perinteisesti käytetty paljon osittaistuottavuuden mittareita ja käytännössä on opittu niiden osittaisuudesta aiheutuvat puutteet. Työn tuottavuus on kansantalouden ja toimialan tasoilla tärkeä ja paljon käytetty mittari, josta on käytössä useita kaavamuotoiluja. Kansakunnan taloudellisen hyvinvoinnin arvioinnissa ja vertailussa käytetään yleensä mittaria kokonaistuotanto/asukas eli BKT/asukas.
Tuottavuuskehitys
Kansakunnan pääasiallisena tavoitteena on tuottaa korkea ja kasvava elintaso kansalaisilleen. Tavoitteen saavuttaminen ei riipu hämärästä ”kilpailukyvyn” käsitteestä, vaan kansakunnan resurssien eli työvoiman ja pääoman käytön tuottavuudesta. Tuottavuus on pitkällä aikavälillä maan tärkein osatekijä, koska se vaikuttaa suoraan kansantuloon. Korkea tuottavuus mahdollistaa korkeat palkat ja antaa kansalaisille paremmat mahdollisuudet valita vapaa-ajan ja työn välillä. Se luo myös kansantulon, josta maksettavilla veroilla kustannetaan elintasoa kohottavat julkiset palvelut.
Kansakunnan tasolla kilpailukykyyn liittyy vain tuottavuus. Elintason nousu riippuu yritysten kyvystä saavuttaa korkea tuottavuus ja kasvattaa sitä aikaa myöten. Tehtävänämme on ymmärtää miksi näin käy. Tuottavuuden jatkuva kasvu edellyttää, että talous kehittyy kaiken aikaa. Yritysten on lisättävä tuottavuuttaan väsymättä parantamalla tuotteidensa laatua, kehittämällä niihin toivottuja ominaisuuksia, parantamalla tuotantotekniikkaa ja tehostamalla tuotantoa.
Kehitys Suomessa
Suomalaisten elintaso on sadassa vuodessa kasvanut 12-kertaiseksi, kun elintason mittarina on kansantuote asukasta kohti. Tämä elintason kasvu on saatu aikaan tekemällä työtä, mutta itse asiassa vähemmällä työllä. Asukasta kohden tehtyjen työtuntien määrä on tänään alhaisempi kuin sata vuotta sitten. Selitys tähän kehitykseen on, että työn tuottavuus on kasvanut 14-kertaiseksi. Yhdellä työtunnin ansioilla saadaan siis 14 kertaa niin paljon tavaroita ja palveluja kuin sata vuotta sitten. Esimerkki kuvaa sen, miten elintason kasvu syntyy tuottavuuden kasvusta.
Tuottavuusparadoksi
Tuottavuusparadoksi on ilmiö, johon talouden nobelisti Robert Solow kiinnitti huomiota sarkastisella kommentillaan ”Tietokoneiden aikakausi näkyy kaikkialla muualla paitsi tuottavuustilastoissa” ('You can see the computer age everywhere but in the productivity statistics') Ilmiö on tulkittu paradoksiksi, näennäisesti järjenvastaiseksi, sen perusteella, että huima tietotekniikan kehitys ja panostus eivät ole tulostuneet positiivisina tuottavuuslukuina. Ilmiötä sinänsä ei ole kiistetty, mutta sen tulkinnassa on kaksi koulukuntaa.
Paradoksikoulukunta tulkitsee ilmiön paradoksiksi ja esittää syitä näkemäänsä paradoksiin. Tunnetuin tutkimus jakaa tuottavuusparadoksin syyt neljään ryhmään: työtulosten ja panostusten väärin mittaaminen, opettelemisesta ja sopeutumisesta johtuvat viiveet, saatujen tuottojen uudelleen jakaminen ja haaskaaminen sekä epäonnistunut IT-johtaminen.
Jos tuottavuuskasvua tarkastellaan toimialoittain, niin voidaan havaita että tuottavuuden lasku näyttää johtuvan teollisuuden osuuden vähenemisellä ja palvelualujen osuuden kasvulla. Kun työntekijä siirtyy teollisuuden korkeasta tuottavuudesta palvelualan matalan tuottavuuden töihin, se laskee kokonaistuottavuuden kasvua, koska teollisuuden saavuttama hyöty työtuntien vähenemisessä siirtyy palvelualan työtunteihin. Normaalisti tästä seuraisi pientä tuottavuuden kasvua kun palvelualan työntekijä tuottaa uudelle työnantajalleen voittoa. Palvelualojen tuottavuus ei ole kuitenkaan kasvanut, koska palvelualat ovat hyvin kilpailtuja ja uuden työntekijän tuottama lisäarvo on pois kilpailijan tuotoista, jolloin toimialaa tarkastellessa nähdään että tuottavuuden kasvu on pysynyt vuosikausia vakiona.
Toinen koulukunta toteaa saman ilmiön olemassaolon, mutta ei pidä sitä mitenkään paradoksaalisena vaan luonnollisena markkinatalouden ilmiönä. Markkinataloudessa tuotteisiin luotu arvo jaetaan aina tuottajien ja kuluttajien kesken markkinahinnan avulla. Nopeasti kehittyvän teknologian aloilla syntyy nopeasti ja paljon uutta arvoa, josta suurimman osan ottaa vapaassa kilpailussa kuluttaja. Tästä seuraa, että tuottajien tuottavuuskehitys voi keskimäärin olla hyvinkin maltillinen huolimatta alan nopeasta teknisestä kehityksestä. Suurin osa teknisen kehityksen vaikutuksista kertyy kuluttajille eikä näin ollen voi mitenkään näkyä tuottajan tilastoissa tuottavuusparadoksin kuvaamalla tavalla.
Naskaliankerias
Naskaliankerias (Dysomma anguillare) on petoankeriaisiin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan kaikista valtameristä.
Koko ja ulkonäkö
Naskaliankerias voi kasvaa suurimmillaan 52 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen ja eturuumis on tukevahko. Kalalla on pienet silmät ja kuono on pitkä. Alaleuan hampaat ovat suuret ja terävät ja yläleuan hampaat ovat pienet. Naskaliankerian selkä- ja peräevät ovat pitkä ja yhtyneet pyrstöevään. Rintaevät ovat hyvin kehittyneet. Laji on väriltään harmahtavan ruskea ja vatsastaan vaaleampi. Pyrstöevän alaosa on musta. >
Levinneisyys ja elintavat
Naskaliankeriasta tavataan Atlantin länsiosista Meksikonlahdelta ja Venezuelasta Ranskan Guayanaan, Intian valtamerestä Tansaniasta Etelä-Afrikkaan ja Tyynestämerestä Japanista Filippiineille. Se elää suurten jokien suilla lähellä mutapohjaa aina 600 metrin syvyyteen saakka. Naskaliankeriaan kutuaika on syksyllä.
Ellen (artisti)
Titta Mäkinen, taiteilijanimeltään Ellen, on suomalainen rap-artisti. Mäkinen on julkaissut useita soolokappaleita. Mäkisen pro gradu -tutkielma käsittelee rap-työpajoja.
Panama-skandaali
thumb|Obligaatio, jollaisten avulla Panaman kanavaa rakentaneelle yhtiölle kerättiin varoja vuonna 1888. Obligaatiossa mainitaan, että lainakeräys on hyväksytty kesäkuussa 1888 säädetyllä lailla. Panama-skandaali oli Ranskassa vuonna 1892 julkisuuteen tullut korruptioskandaali, joka liittyi Panaman kanavaa rakentaneen yhtiön talousvaikeuksiin, ja johon oli sotkeentunut suuri joukko tunnettuja poliitikkoja. Tapaus horjutti kolmannen tasavallan poliittista järjestelmää. Panama-skandaalin on sanottu olleen koko 1800-luvun suurin korruptioskandaali. Kanavayhtiön konkurssin vuoksi Panaman kanavan rakentaminen siirtyi myöhemmin Yhdysvalloille.
Tausta
Tapahtumien taustana olivat Ferdinand de Lessepsin johtaman kanavayhtiön Compagnie Universelle du Canal Interocéaniquen taloudelliset ongelmat. Suezin kanavan rakennuttajana tunnettu de Lesseps oli perustanut yhtiön vuonna 1881 ja saanut aluksi kerättyä helposti pääomaa sijoittajilta. Rakennustöiden viivästyttyä ja kustannusten kasvettua luultua paljon suuremmiksi sijoittajat alkoivat hermostua ja yhtiön osakkeiden arvo putosi voimakkaasti vuodesta 1885 alkaen. De Lesseps joutui myös luopumaan alkuperäisestä suunnitelmastaan rakentaa avokanava, ja tilasi sen sijaan insinööri Gustave Eiffeliltä suunnitelman kalliista sulkuporttikanavasta, jonka rakentamiseksi tarvittaisiin runsaasti lisää varoja.
Mustan kissan merirosvot
Mustan kissan merirosvot Kuroneko Kaizokudan) ovat kuvitteellisia merirosvoja One Piece manga- ja animesarjassa. Heidän kapteeninsa on Kuro, joka jätti miehistönsä kolmeksi vuodeksi tekeytyen hovimestariksi rikkaaseen perheeseen.
Panama-skandaali
Tausta
Kanavayhtiön finansseja yritettiin paikata vuonna 1888 keräämällä lainarahaa Ranskan valtion tukeman palkintolainan avulla. Tarvittava lupa tähän hyväksyttiin Ranskan edustajainkamarissa huhtikuussa 1888 ja senaatissa saman vuoden kesäkuussa. Monet ranskalaiset sijoittajat lainasivat yhtiölle suuria rahasummia, joskin suunnitellun 720 miljoonan kultafrangin sijasta saatiin kasaan vain 340 miljoonaa kultafrangia. Rahankeräyksestä huolimatta huonosti johdettu kanavayhtiö ajatutui vuoden loppuun mennessä kassakriisiin ja julistettiin lopulta konkurssiin 4. helmikuuta 1889. Siihen mennessä noin 800 000 ihmistä oli sijoittanut yhtiön osakkeisiin yhteensä noin 1,8 miljardia kultafrangia.
Mustan kissan merirosvot
Osa tarinassa
Kolme vuotta ennen Olkihattujen saapumista, Kuro kyllästyi merirosvoelämäänsä ja merivoimilta pakoiluun, joten hän päätti lavastaa kuolemansa. Niinpä hän hyökkäsi seuraavaan merivoimien alukseen ja teurasti heidät Morgania lukuun ottamatta, joka vei Djangon hypnotisoiman Kuron näköisen miehistönsä jäseneksi. Morgan nousi urallaan ja Kuron oletettiin kuolleen vale-Kuron teloituksen jälkeen. Hän antoi kapteeninviran Djangolle ja hieman myöhemmin saapui pieneen kylään, jossa hän aikoisi toteuttaa suunnitelmansa "rauhan" saadakseen. Kuro otti nimen Kurahadoor ja palveli kolme vuotta Kayan perhettä. Kesken Kuron suunnitelmien Kayan vanhemmat kuolivat ja hänestä tuli Kayan läheinen hoitaja. Kun kolme vuotta tuli täyteen, Mustan kissan merirosvojen kapteeni Django saapui saarelle kuten he olivat sopineet Kuron kanssa. He puhuivat suunnitelmastaan surmata Kayan ja saada tämän perintö Djangon hypnotisoitua hänet allekirjoittamaan testamentin. Entisen miehistönsä tietämättään hän myös suunnitteli Mustan kissan merirosvojen tappamista.
Panama-skandaali
Skandaalin paljastuminen
thumb|upright=1.05|Marraskuussa 1892 julkaistu ranskalainen pilapiirros ensimmäisen Panama-oikeudenkäynnin yhteydessä pidätetyistä. Jonon kärjessä [[Ferdinand de Lesseps.]] Kanavayhtiön taloussotkuista käynnistettiin muutaman vuoden viiveellä oikeustutkinta. Syksyllä 1892 sanomalehdet La Libre Parole ja La Cocarde syyttivät Ranskan hallituksen ministereitä rikoskumppanuudesta yhtiön johdon kanssa. Ilmeni, että kanavayhtiö oli lahjonut lukuisia poliitikkoja, pankkeja ja lehdistöä varmistaakseen vuoden 1888 lainapäätöksen hyväksymisen. Todisteet lahjonnasta kaivoi esiin toimittaja Édouard Drumont. Varsinkin oppositiossa olleet rojalistit tarttuivat tapaukseen voidakseen hyökätä vallassa olleita tasavaltalaisia vastaan. Rojalistinen kansanedustaja Jules Deldhaye väitti yli 150:n edustajainkamarin jäsenen ottaneen vastaan lahjuksia. Tapausta tutkimaan asetettiin parlamentaarinen komitea. Syytetyiksi joutui lopulta kaikkiaan 510 kansanedustajaa ja kuusi ministeriä. Iäkäs Ferdinand de Lesseps ja hänen poikansa Charles joutuivat oikeuteen. Skandaalin seurauksena Émile Loubet’n hallitus erosi 28. marraskuuta 1892.
Mustan kissan merirosvot
Osa tarinassa
Kun Luffy ja Usopp kuulivat keskustelun, Usopp yritti varoittaa kaikkia kyläläisiä, mutta kukaan ei valheittensa takia uskonut häntä. Olkihatut kuitenkin lupasivat auttaa häntä suojelemaan kylää. Luffyn ja muiden voitettua Mustan kissan merirosvot ja Kuro, he yhdessä pakenivat laivalleen ja lähtivät, huomaamattaan jättäen Djangon saarelle. Animen perusteella Kurosta tuli taas Mustan kissan merirosvojen kapteeni.
Panama-skandaali
Skandaalin paljastuminen
Lahjontaan syyllisiksi paljastettiin kolme miestä, paroni Jacques de Reinach, Léopold Arton ja Cornélius Herz. Reinach teki itsemurhan 19. marraskuuta 1892, Arton ja Herz pakenivat Englantiin. Entinen yleisten töiden ministeri Charles Baïhaut tunnusti lahjusten vastaanottamisen ja sai maaliskuussa 1893 viiden vuoden vankilatuomion, mutta muut syytetyt poliitikot jouduttiin vapauttamaan todisteiden puutteessa. Herzin liikekumppanina toimineen Georges Clemenceaun maine tahriintui pahoin ja hän vetäytyi joksikin aikaa politiikasta. De Lesseps poikineen sekä Eiffel saivat aluksi vankilatuomiot, jotka kuitenkin myöhemmin kumottiin. Skandaalin jatkotutkinta lopetettiin vuonna 1894. Se käynnistettiin uudelleen kolme vuotta myöhemmin, mutta uusi oikeusprosessi johti vain syytteiden hylkäämiseen.
M/S Viking 2
Viking Line liikennöi kesäkaudella 1978 vuokraamallaan nykyään M/S Alkyon nimisellä aluksella (IMO 6510253) reitillä Kapellskär–Maarianhamina. Alus korvasi aiemmin keväällä telakalla tuhotuneen Viking 2:en ja se kastettiin samalla nimellä.
Panama-skandaali
Seuraukset
Vaikka useimmat Panama-skandaalin yhteydessä syytetyt poliitikot onnistuivat välttämään tuomion, tasavaltalaisten julkisuuskuva kärsi pahasti ja monet heidän vanhoista johtajistaan vetäytyivät politiikasta. Sosialistien kannatus kasvoi. Varsinkin Drumont onnistui hyödyntämään skandaalia antisemitismin lietsomiseen, sillä kansanedustajia lahjoneet liikemiehet olivat olleet juutalaisia. Tämä loi osaltaan pohjaa myöhemmälle Dreyfus-oikeudenkäynnille, jossa viatonta upseeria syytettiin maanpetoksesta juutalaisuutensa vuoksi.
Mustan kissan merirosvot
Merirosvolippu
Tavallinen Jolly Roger, mutta pääkallon tilalla on kissan pää.