cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kendō
Nitōwazat eli kahden miekan tekniikat
thumb|400px|Nitōkendōka ottelee kahdella erimittaisella shinailla yhtä isompaa shinaita käyttävää ittōkendōkaa vastaan vuoden 2005 EM-kisoissa thumb|400px| Kaksi nitōkendōka laskeutuu sonkyoon ennen ottelun alkua. Huomaa muoto, jolla kahta shinaita tulee pitää sonkyossa. Se poikkeaa huomattavasti yhden miekan sonkyosta. thumb| Nitōwaza-tekniikoita käytettäessä kendōka harjoittelee ja ottelee kahdella miekalla. Tämä tapa harrastaa kendōta on erittäin vaativaa ja harvinaista jopa Japanissa. Nitōkendō on tavallaan kunnianosoitus Miyamoto Musashille, joka perusti Hyōhō nitenichi -ryū-nimisen kenjutsu-koulukunnan, jossa harjoitellaan katana-, wakizashi- ja myös kahden miekan tekniikoita.
Nitō-kendōssa kendōka käyttää kahta shinaita, pitkää (daitō) ja lyhyttä (shōtō), jotka poikkeavat normaalin shinain mitoista ja painoista. Shōtōta käytetään lähinnä vastustajan hämäämiseen ja häirintään tehokkaan semen avulla sukin luomiseksi vastustajaan. Daitōlla taas tehdään ottelussa yleensä varsinaiset lyönnit. Sillä otellaan yleisesti jōdan-no-kamaesta. Shōtōllakin voi saada pisteen, mutta ippon sillä on äärimmäisen harvinainen. Nitō-kendōka voi pitää daitōta joko oikeassa ja shōtōta vasemmassa kädessä, mikä on yleinen, normaali nitō-järjestys, tai daitōta vasemmassa ja shōtōta oikeassa kädessä, mitä kutsutaan gyaku nitōksi. Kätisyys on valittava sonkyoa tehdessä, eikä kätisyyttä saa kesken harjoituksen tai ottelun vaihtaa.
Harjoitteluparin (Motodachi) rooli olennainen
Kendōn kihon harjoittelussa harjoitellaan yleensä joko yksittäin ryhmässä (esimerkiksi suburit) tai pareittain ryhmässä. Pareittain harjoitellessa toinen harjoittelijoista ohjaa joko koko ajan tai vuorollaan, opettajana eli motodachina, ko. harjoitusta. Tällöin harjoittelevan parin tekijä eli kakari-puoli keskittyy harjoitteluun. Motodachina toimii yleensä edistyneempi kendōn harjoittelija mutta myös harjoitteluparista kokemattomampi voi vuorollaan toimia motodachina.
Motodachina toimiminen on kendōharjoittelun kulmakiviä. Motodachin pitää samanaikaisesti sekä mahdollistaa kakari-puolen tuloksekas harjoittelu että samalla vaatia kakari-puolelta kunnollista tahtotilaa harjoitella sekä osoitettujen virheiden korjaamista. Ilman oikea-asenteista motodachia on kendōharjoittelussa vaikea kehittyä. Motodachi rytmittää usein harjoitusta ja antaa ajoituksen kakari-puolen hyökkäykselle. Motodachin pitää osoittaa harjoittelussa (keiko) kestävää valppautta (zanshin) ja vaatia sitä myös kakari-puolelta. Motodachiin harjoitteluaseenteen tulee horjumattomasti, sitkeästi ja tasapainoisesti toimia kendōharjoittelun periaatteiden mukaan, riippumattaa kakari-puolen taidoista tai kokemattomuudesta.
Miekka-suburit
Miekka-suburit ovat moninaisia, yksin, pareittain tai ryhmässä tehtäviä lyöntiharjoituksia. Subureita tehdessä harjoitellaan lyöntien mekaniikkaa, vartalonhallintaa sekä kehitetään nopeutta ja rentoutta.
Kirikaeshi
Kirikaeshi on yksi kendōn tärkeimmistä harjoittelumuodoista, ja sitä tehdäänkin lähes jokaisissa harjoituksissa. Kir-kaeshi voidaan tehdä hitaasti ja rauhallisesti lyönti kerrallaan tai nopealla tahdilla. Erityisen tärkeää on lyödä jokainen lyönti isona ja hartiat rentoina samalla, kun koko keho tekee työtä suorituksen eteen. Kirikaeshi vahvistaa lähes kaikkia kendōssa tarvittavia taitoja, minkä takia se on noussut harjoituksena niin merkittävään osaan.
Kiri-kaeshista on monia erilaisia variaatioita. Esim:
Kakarigeiko
Kakarigeiko eli hyökkäysharjoittelu on kendōn uuvuttavimpia harjoituksia. Siinä tekijä eli kakari harjoittelee taukoamatonta hyökkäystä motodachilta avautuviin lyöntipaikkoihin. Motodachin tehtävä on vaatia kunnollisia lyöntejä oikealta etäisyydeltä ja tasapainoisesta asennosta. Jos kakari hidastelee, motodachin tehtävä on motivoida ja kannustaa kakari yhä uudelleen energiseen hyökkäämiseen hyökkäämällä itse kakarin herpaantumisen luomiin lyöntipaikkoihin ja pitää yllä kovaa harjoitustempoa. Kakarigeiko tehdään aina täysissä varusteissa, ja se vaatii harjoittelijoiltaan tottumista varusteiden kanssa toimimiseen.
Parvorokko
Parvorokko paranee itsestään ja jättää elinikäisen immuniteetin, mikä tarkoittaa, että ihminen voi sairastaa sen vain kerran elämässään. Jos raskaana oleva nainen saa tartunnan, hänellä on raskauden alkuaikana kasvanut keskenmenon riski. Useimmat ovat kuitenkin sairastaneet parvorokon jo lapsena.
Singapore olympialaisissa
Singapore osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Lontoon 1948 kesäolympialaisissa. Siitä lähtien se on osallistunut kesäolympialaisiin omalla joukkueellaan kahta poikkeusta lukuun ottamatta. Tokion 1964 olympialaisten aikaan maa oli kuului Malesiaan, jolloin Singaporen urheilijat olivat osa Malesian joukkuetta. Vuoden 1980 Moskovan olympialaisia Singapore boikotoi. Talviolympialaisiin Singapore osallistui ensimmäisen kerran Pyeongchangissa 2018.
Tykkitorni
thumb|250px|Kuivasaaren 305 mm kaksoistorni Tykkitorni on panssarilevyillä suojattu erillinen rakennelma, johon voidaan sijoittaa erilaisia ja -kokoisia tykkejä.
Jamie Bamber
Elämä
Bamber syntyi Lontoon Hammersmithissä. Vuonna 2003 hän meni naimisiin Kerry Nortonin kanssa. Heillä on kolme tytärtä.
Tykkitorni
Tavallisimmin tykkitorni on valettu tai valmistettu panssariteräksestä tehdyistä levyistä, jotka on usein asennettu kaltevuuskulmaan, jotta osuvat ammukset kimpoaisivat sivuun. Tykkejä voi olla useita, tavallisin määrä on yhdestä kahteen.
Singapore olympialaisissa
Singapore on saavuttanut viisi olympiamitalia. Maan menestyksekkäin laji olympialaisissa mitalien määrällä mitattuna on pöytätennis, missä se on saavuttanut yhden hopean ja kaksi pronssimitalia. Yksi hopeamitali on tullut painonnostosta. Ensimmäisen kultamitalinsa maa sai uinnista.
Tykkitorni
Tärkeä ominaisuus on se, että tykkitornia voidaan kääntää erityisen kääntölaitteen avulla vaakasuunnassa. Tämä lisää sen käyttökelpoisuutta olennaisesti kasemattiin verrattuna. Laivoissa siirryttiin jo 1800-luvulla kasemateista tykkitorneihin: kannelle asennettuihin tykkitorneihin voitiin asentaa suurempia tykkejä vaarantamatta aluksen vakautta kuin kyljissä oleviin kasematteihin. Tässä kohdin käsitykset vaihtelivat oikeastaan valtioittain, mutta tykkitornin ylivertaisuus tuli tositilanteissa ilmi niin selkeästi, että sen läpimurto oli lopulta muotoseikka.
Myös panssarivaunuissa tykkitorni syrjäytti jo ensimmäisen maailmansodan aikana alkuperäisen kylkeen asennetun kasematin; vaunun liikkuvuus ja tasapaino paranivat olennaisesti ja painopistekohdalle sijoitettu tykki saattoi olla suurempi kuin alkuperäinen.
Singapore olympialaisissa
Singaporen ensimmäinen olympiamitalisti oli Rooman vuoden 1960 kesäolympialaisten painonnoston kevyessä sarjassa (alle 67,5 kg) hopeaa saavuttanut Tan Howe Liang. Maan seuraavat olympiamitalit tulivat vuoden 2008 Pekingin kesäolympialaisissa, jolloin naisten pöytätennisjoukkue Feng Tianwei, Li Jia Wei ja Wang Yue Gu, sijoittui naisten joukkuekilpailussa hopealle. Lontoossa 2012 maa sai kaksi mitalia pöytätenniksestä; Feng Tianwei saavutti pronssia naisten kaksinpelissä ja naisten joukkue sai pronssia joukkuekilpailussa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 uimari Joseph Schooling voitti Singaporen historian ensimmäisen olympiakullan miesten 100 metrin perhosuinnissa.
Kendō
Jigeiko
Jigeiko eli vapaaottelu on kahden kendōn harjoittelijan välinen ottelu, jossa ei ole ulkopuolista tuomaria. Ottelussa toimitaan ”herrasmiesmäisesti” ilmoittamalla jigeiko-kumppanille, milloin tämän suoritus oli omasta mielestä pisteen arvoinen, minkä jälkeen jatketaan vapaaottelua. Jigeikon pituuden määrittelevät yleensä keskenään harjoittelevat, jolloin sovitaan viimeinen, jigeikon päättävä piste. Toisinaan harjoituksen vetäjä saattaa myös lopettaa sen yleisellä lopettamiskäskyllä (yame). Näin tapahtuu yleensä harjoitteluajan lähestyessä loppuaan. Vapaaottelu voi olla myös johdettua, jolloin otteluaika on harjoituksen vetäjän kaikille samanpituiseksi määräämä ja vapaaotteluparia vaihdetaan ennalta määrätysti. Tätä kutsutaan mawarigeikoksi. Vapaaottelu vaatii perusedistymistä ja tottumista varusteiden kanssa harjoitteluun.
Singapore olympialaisissa
Kaikista maailman valtiosta Singapore palkitsee olympiamenestyksen parhaiten rahallisesti; kullasta saa miljoona Singaporen dollaria (SGD) (noin 750 000 USD), hopeasta 500 000 SGD (~375 000 USD) ja pronssista 250 000 SGD (~188 000 USD).
Kendō
Kendō no kata
thumb|250px| Lyhyt tammipuinen harjoittelumiekka kodachi Kendō no kata on kendōn harjoitusmuoto, jossa käytetään bokkeneita eli puumiekkoja. Katoissa on kyse pariharjoittelusta, jossa on ennalta sovitut, määrätyt liikesarjat, joilla alun perin opetettiin miekkailutekniikoita. Kat-harjoituksissa ei käytetä suojavarusteita eikä lyödä perille. Kendōkatoja on seitsemän pitkälle miekalle (bokken) pitkää miekkaa vastaan ja kolme lyhyelle miekalle (kodachi) pitkää miekkaa vastaan.
Katoja harjoitellaan kendōssa tarkoituksena kehittää kendōn periaatteita ja toimintatapoja. Kendōkalle, joka vakavissaan harjoittelee kendōa, katan säännöllinen harjoittelu on olennaista kendōssa edistymiseksi. Kendō no katassa harjoitellaan sekä shikakewazoja (23 tekniikkaa, 4 erilaista) että ōjiwazoja (15 tekniikkaa, 10 erilaista). Katoissa käytetään kolmea tekniikoiden ajoitustapaa:
Kata harjoittaa kendōkaa seuraavissa seikoissa:
Kendō no katan kehitys
Meiji-kauden Japanissa pyrittiin maan nykyaikaistamisen ohella säilyttämään vanhoja, arvokkaiksi koettuja perinteitä. Japanilaisen miekkailun perinne oli yksi näistä perinteistä, ja japanilaisen koululaitoksen liikuntakasvatukseen luotiinkin perinteisen miekkailun perinteitä kunnioittava budō-laji kendō. Kendōn opetus kärsi kuitenkin yhtenäisyyden puutteesta, koska erilaisia perinteisiä miekkailukoulukuntia oli Japanissa vielä satoja. Japanin kansallinen japanilainen budō-järjestö Dai Nippon Butokukai päättikin kehittää yhtenäisen miekka-kata-sarjan kendōn kata-opetuksen normittamiseksi. Edellä mainittuun tarkoitukseen koottu komitea loi Dai Nippon teikoku kendōkatan (Japanin keisarikunnan kendōkata), joka sai muotonsa vuonna 1912. Tällöin siinä lukuisien eri kehitysversioiden jälkeen lopulta oli kaikkiaan 10 tekniikkaa pitkää miekkaa vastaan, 7 pitkällemiekalle ōtachi ja 3 lyhyelle miekalle kodachi.
Kata-harjoittelu
Kataa kendōssa harjoittelee kaksi kendōkaa keskenään. Toisella on aina opettajan (uchidachi) rooli ja toisella oppilaan (shidachi) rooli. Käytännössä tämä tarkoittaa, että uchidachi johtaa katan tekemistä. Koska katan ”käsikirjoitus” on molempien tiedossa, ei shidachi saa toimia ennen uchidachin siihen antamaa syytä. Reagoinnin ja tekniikan teon pitää siis lähteä uchidachin toiminnasta. Jokainen kata myös päättyy shidachin voitton. Bokkenilla tai kodachilla ei oteta kendō no katassa kontaktia muuhun kuin vastustajan miekkaan. Ainoastaan kahdessa viimeisessä lyhyen miekan katassa kontakti syntyy shidachin tarttuessa kädellä uchidachin käsivarteen katan lopussa.
Harjoittelussa uchidachin ei tarvitse olla shidachia kokeneempi kendōka, vaan vuoroja vaihdellaan harjoituksen kuluessa. Näytöksissä taas katantekijät ovat joko yhtä kokeneita tai uchidachi on kokeneempi.
Tykkitorni
Suomalaiset ovat yhdistäneet panssarivaunut ja rannikkotykistön: eräs nykyisen rannikkopuolustuksen merkittävimpiä aseita on 100 mm tornikanuuna, joka on oikeastaan Venäjältä ostettu T-55-panssarivaunun tykkitorni; tornit ostettiin suoraan tehtaalta ilman vaunuosaa ja asennettiin kallioon louhitun bunkkerin päälle. Järjestelmä on osoittautunut käyttökelpoiseksi.
Kendō
Kata-harjoittelu
Vaikka jokaisella katalla on ”käsikirjoitus”, pelkkä katan muodon toistaminen ei riitä. Kataan pitää saada sisältöä ja tunnetta, jotta siitä olisi hyötyä taidon kasvattamisessa. Tämä vaatii myös osaavaa ja katan hallitsevaa opettajaa sekä säännöllistä harjoitusta. Eurooppalaisessa kendōssa katan harjoittelu on tällä hetkellä suuremmassa suosiossa kuin kendōn kotimaassa Japanissa, jossa erityisesti kilpailemiseen suuntautuneet kendōkat harjoittelevat kataa lähinnä ainoastaan vyökokeisiin.
Kataharjoittelu voi olla hyvinkin uuvuttavaa. Pääsääntöisesti sekä uchidachin että shidachin tulisi tehdä kukin kata yhdellä hengityksellä, jossa sisäänhengitys suoritetaan alkuhetkellä ja uloshengitys alkaa lyönnin yhteydessä jatkuen katan loppuun.
Seitsemän pitkän ja kolme lyhyen miekan kataa
thumb|350px| Yohonme katan tekniikkana on makikaeshi, jossa oppilas torjuttuaan omalla miekallaan opettajan oikeaan keuhkoon tähtäävän piston palauttaa hyökkäyksen pistolla hyökkäävän päähän ! Katan numero ! Japaniksi ! Kenjutsun suuntaus, josta kata on otettu Nihon kendōkataan. ! Katan nimi kyseisessä kenjutsu ryū-hassa ! Kuva tekniikasta
Vuonna 2003 Japanin kendō-liitto esitteli yhdeksän harjoituksen sarjan parin kanssa suoritettavia kendōn perustekniikkaharjoituksia bokutōlle (Bokutō ni yoru kendō kihonwaza keikohō), joiden tarkoituksena on toimia siltana nykyaikaisen kendōn ja perinteisemmän kata-harjoittelun välillä. Joissakin kendō-seuroissa harjoitellaan myös go-gyō no kataa, jonka Sasaburō Takano kehitti Ono-ha ittō-ryūn aineksista. Go-gyō no kata on kata-sarja Tokion normaalikoulun harjoittelutarpeisiin. Tämä Nihon kendōkataa edeltänyt kata-sarja on merkittävästi vaikuttanut kendōn muotoon.
Parvorokko
Parvorokosta on aiemmin käytetty myös nimeä ”viides tauti”, sillä sitä aiemmin tunnettiin jo vesirokko, tuhkarokko, vihurirokko ja tulirokko. Sairaus on monesti lieväoireinen ja saattaa jäädä jopa kokonaan havaitsematta.
Juho Kustaa Kyyhkynen
thumb|Juho Kyyhkynen, omakuva 1900-luvun alusta. Juho (Johan) Kustaa Kyyhkynen (24. lokakuuta 1875 Kemijärvi – 27. lokakuuta 1909 Rovaniemi) oli yksi Suomen ensimmäisiä Lapin luontoa kuvanneita taidemaalareita.
Kendō
Kilpailutoiminta
pienoiskuva|375px|Kendōshiai. Tuomarit osoittavat lipuin punaisen kilpailijan saavan pisteen kendōn SM-yksilökisoissa Helsingissä joulukuussa 2002 Kendōssa kilpailu (shiai) on osa harjoittelua, joka nähdään osana oman itsen kehittämistä. Tarkoituksena on myös, että harrastajat kehittävät tuomarointikykyjään tulevaisuutta ajatellen. Lähes jokaisissa kendō-harjoituksissa on lopuksi enemmän tai vähemmän vapaaottelua (jigeiko) harjoituksista riippuen.
Sergejs Žoltoks
Sergejs Žoltoks (, 2. joulukuuta 1972 – 3. marraskuuta 2004) oli latvialainen jääkiekkoilija. Uransa aikana hän pelasi 10 kautta NHL:ssä. Kausi 2003–2004 jäi hänen viimeisekseen, koska työsulun aikana pelatessaan Riga 2000:n joukkueessa, hän menehtyi sydänkohtaukseen.
Kendō
Kilpailutoiminta
Kendōssa otellaan yksilö- ja joukkuekilpailuja. Yksilökilpailuissa ei ole painoluokkia, joskin toisinaan erinäisiä taso-/ikäluokkia. Yleisesti kuitenkin kendōssa voittaja voi olla kuka vain sukupuolesta tai fyysisistä ominaisuuksista riippumatta. Joukkuekilpailuissa (yleensä) viisi henkilöä muodostavat joukkueen, jolloin joukkueen jäsenet ottelevat yksi kerrallaan toisen joukkueen jäsenien kanssa. Enemmän voittoja saanut joukkue voittaa.
Kenttä on kooltaan noin 9–11 metriä / sivu, ja keskelle on merkitty rasti osoittamaan kentän keskustaa. Merkittyinä ovat myös paikat, joihin ottelijat saapuvat rein (kumarrus) sekä sonkyon (kohtelias kyykistyminen reisien varaan) jälkeen ja joista ottelu alkaa tuomarin käskystä. Kentällä on kolme tuomaria: päätuomari sekä kaksi aputuomaria. Tuomareilla on käsissään valkoinen ja punainen lippu, joilla he ilmoittavat vastaavin värein merkittyjen ottelijoiden pisteet. Otteluaika on 3–5 min. Ottelussa se, joka tekee ensin kaksi pistettä, on ottelun voittaja. Piste tulee lyönnistä, joka osuu oikealla osalla miekkaa oikeaan osaan varustetta höystettynä oikealla kiailla (huudolla) sekä jalan tallauksella. Myös zanshin, eli tilanteen hallitseminen jälkeenpäin, tulee näyttää selvästi. Tämän tapahtuessa nostavat tuomarit ottelijan värin mukaisen lipun ylös ja, jos enemmistö tuomareista on samaa mieltä, keskeyttää päätuomari ottelun ilmoittamalla pisteestä. Esimerkiksi päähän tehdyn pisteen tapauksessa tuomari huutaa ”men-ari!”. Jos ottelun tapahtumat ovat jääneet tuomareille epäselviksi, voi päätuomari määrätä gōgin, joka on lyhyt neuvottelu tuomarien välillä. He voivat joko antaa pisteen tai jättää sen antamatta, jos perustelu sille on hyvä.
Juho Kustaa Kyyhkynen
Elämänvaiheet
Kyyhkynen syntyi Kemijärven Levärannalla maanviljelijäperheeseen. Hänen vanhempansa olivat alun perin Sallasta kotoisin ollut Matti Kyyhkynen (Isola) ja Anna Greta Kursu.
Taiteilijakoulutuksensa Kyyhkynen sai Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1894–1897 ja 1902. Kyyhkysen ensiesiintyminen taiteilijana oli 1896 Suomen Taiteilijain näyttelyssä. Hänet palkittiin dukaattikilpailussa vuosina 1896 ja 1897. Vuosisadan vaihteessa Kyyhkynen oleskeli valtion matkastipendillä ja Hovingen matka-avustuksella Pariisissa. Vuonna 1902 hän palasi Helsinkiin suorittamaan opintonsa loppuun, mutta muutti sitten pysyvästi asumaan kotiseudulleen Kemijärvelle, jossa aloitti ateljeetalon rakentamisen. Ateljeensa rahoittamiseksi hän maalasi tuolloin tavallisista lapinaiheistaan poiketen runsaasti myös muotokuvia.
Kendō
Kilpailutoiminta
Kendōssa otellaan sekä yksilö- että joukkuekilpailuja. Kendōn MM-kisat järjestetään joka kolmas vuosi vuorotellen eri maanosissa: Aasiassa, Amerikassa ja Euroopassa. EM-kilpailuja järjestetään vuosina, jolloin kendōn MM-kisoja ei järjestetä. Kendōn SM-yksilö- ja joukkuekilpailut järjestetään vuosittain.
Maailmanmestaruuskilpailut
Kansainvälinen kendō-liitto järjestää kendōn maailmanmestaruuskilpailut joka kolmas vuosi. Maailmanmestaruuskilpailu käytiin ensimmäisen kerran vuonna 1970 Japanissa Tokiossa. Kendōn maailmanmestaruuskilpailut vuorottelevat kolmen maanosan: Aasian, Etelä- ja Pohjois-Amerikan sekä Euroopan kesken. Kuitenkin kendōn kotimaassa Japanissa perin harvat tietävät, että kendōta harjoitellaan ympäri maailmaa tai ovat edes kuulleet kendon maailmanmestaruuskisoista.
Juho Kustaa Kyyhkynen
Elämänvaiheet
Kyyhkynen sai lokakuussa 1909 metsästysmatkalla osuman olkapäähänsä itseaiheutetusta vahingonlukauksesta ja kuoli haavakuumeeseen kymmenen päivää myöhemmin. Tapaukseen liitettiin myös mustasukkaisuudesta ja vanhoista kaunoista johtunutta tahallista huonoa hoitoa, mutta tätä ei ole pystytty todistamaan.
Sergejs Žoltoks
Työsulkukaudella 2004–2005 Žoltoks palasi Latvian jääkiekkoliigaan Riga 2000:n joukkueeseen. 3. marraskuuta 2004 Riga 2000 pelasi ottelua Minskissä paikallista Dynamo Minskiä vastaan. Kesken ottelun Žoltoks pyörtyi, mutta virkosi ja meni pukuhuoneeseen. Pukuhuoneessa hän luuhistui ja kuoli. Ruumiinavauksessa kuolinsyyksi todettiin sydämen vajaatoiminta. Hän oli ollut aikaisemmin samana vuonna sydänvian takia tarkkailussa sairaalassa.
Juho Kustaa Kyyhkynen
Taiteellinen tuotanto
thumb|upright=1.5|Juho Kyyhkynen: Pororaito (1902). Kyyhkynen oli ensimmäinen merkittävä suomalainen taiteilija, joka kiinnostui Lapin maisemista ja saamelaisesta kansanelämästä. Lappilaiset aiheet olivat hänen tuotannossaan keskeisiä jo ennen Pariisin opintomatkaa, minkä jälkeen hänen kiinnostuksensa suuntautui erityisesti saamelaiseen elämänmuotoon. Kyyhkynen kuvasi töissään luontoa ja kansanelämää, rakennuksia ja ihmisiä. Eläinaiheista tavallisimpia ovat porot ja linnut. Kyyhkysen saamelaisaiheisissa teoksissa elettiin yleensä talvea, joskus myös kesää. Lappiaiheisissa maalauksissa merkittävän sijan myöhemmin saavuttanut ruska-aihe hänen tuotannostaan kuitenkin puuttuu. Kyyhkysen realistisen tyylin katsotaan saaneen vaikutteita impressionismista. Pariisin opintomatkalta saadut impressionistiset vaikutteet näkyvät hänen tuotannossaan selkeimmin värien käytössä ja valon kuvaamisessa. Taidekriitikot suhtautuivat Kyyhkysen elinaikana hänen teoksiinsa jossain määrin ristiriitaisesti. Omalta osaltaan Kyyhkynen on kuitenkin vaikuttanut merkittävästi Etelä-Suomessa asuneiden ihmisten käsitykseen Lapista. Jo vuonna 1908 hänen yksityisnäyttelynsä Helsingissä herätti suurta huomiota. Hänen töistään järjestettiin muistonäyttely 1911–1912.
Kendō
Maailmanmestaruuskilpailut
Kendōn maailmanmestaruuskisat
Tasojärjestelmä
thumb|220px| sertifikaatti kendon 7. danin vyökokeen eli graduoinnin suorittamisesta Kendōssa on muiden budō-lajien tavoin tasojärjestelmä, jolla helpotetaan harjoittajien taitojen määritystä sekä näiden keskinäistä hierarkiaa. Arvot ja tasokokeet toimivat myös välitavoitteina lajin harjoittajille. Kendōssa ei käytetä ulkoisia arvomerkkejä. Lajin ensimmäinen suoritettava taso on 6. kyū, josta edetään ylöspäin aina 1. kyūhun asti. Tänä aikana kendōka oppii lajin perusteet ja on valmis todellisen tien aloittamiseen siirtyessään yūdanshaksi 1. danin suorittaessaan. Aikaa tähän menee keskimäärin kolmesta neljään vuotta aktiivisen harjoittelun kautta. Valmistumis- eli graduointimahdollisuuksia on suurimpien leirien ja kilpailujen yhteydessä.
Dan-arvoja myönnetään ensimmäisestä kahdeksanteen asti. Kendōssa olivat vuoteen 1956 asti käytössä dan-arvot asteikolla 1.–5. dan, joidenka jälkeen tulivat opettaja-arvot renshi, kyōshi ja hanshi. Vuodesta 1957 dan-arvoasteikkoa kasvatettiin 10. daniin asti siten, että opettaja-arvot olivat käytössä rinnakkain 6. danista lähtien. Nyttemmin 9. ja 10. danin kokeista on luovuttu. Yhtään 10. danin arvoista kendōkaa ei ole enää elossa, mutta joitakin 9. danin kendōkoita vielä on. Ainoastaan viisi henkilöä on aikanaan saavuttanut kendōssa 10. danin arvon: Moriji Mochida, Gorō Saimura, Yūji Ōasa, Kinnosuke Ogawa, ja Hakudō Nakayama. Korkein kendōssa saavutettava arvo on nykyään 8. danin hanshi. Dan-arvoja kendōssa ei voi saada esimerkiksi kansallisen- tai kansainvälisen liiton myöntämänä, vaan kaikki dan-arvot on saavutettava suorittamalla graduointi onnistuneesti kansainväliset vaatimukset täyttävälle graduointiraadille. Kuudennesta danista lähtien on mahdollisuus suorittaa myös erillisiä opettaja-arvoja, joita ovat (järjestyksessä matalimmasta korkeimpaan) renshi, kyōshi ja hanshi.
Juho Kustaa Kyyhkynen
Taiteellinen tuotanto
Tuija Hautala-Hirviojan kirjoittama kirja taiteilijasta julkaistiin vuonna 1993 Kyyhkysen suuren näyttelyn yhteydessä Torniossa Aineen taidemuseossa ja Rovaniemen taidemuseossa. Näyttelyjä varten Hautala-Hirvioja teki kattavan kartoituksen taiteilijan teoksista useilla lehti-ilmoituksilla ja tiedusteluilla. Teoksia dokumentoitiin 156 kappaletta eri puolilla Suomea, pääosin pääkaupunkiseudulta. Kyyhkysen tuotannon kokonaismääräksi on arvioitu 250–300 teosta, mutta kaikkia ei ole löydetty ja osa on kadonnut muun muassa sodan melskeisiin.
Tykkitorni
Maalle, tavallisimmin rannikkotykistöön, sijoitetuissa tykkitorneissa on yleensä oma itsenäinen varastotilansa ja tarvittaessa myös varavoimanlähde, jotta yksikkö toimii myös päävirran katketessa.
thumb|Animaatio englantilaisen 381 mm laivatykkitornin toiminnasta
Bagdadin kansainvälinen lentoasema
pienoiskuva|Terminaali, lähtöselvityspisteet ja passintarkastus
Bagdadin kansainvälinen lentoasema ) on Irakin suurin lentoasema. Se sijaitsee noin 16 kilometriä länteen Bagdadin keskustasta. Lentoasema-alue sijaitsee pääosin Bagdadin maakunnan Abu Ghraibin piirikunnan itäosassa.
Terminaali
Lentoaseman päämatkustajaterminaali koostuu neljästä porttialueesta terminaaleista: A, B, C ja D. Terminaaleista D rakennettiin peruskorjauksen aikana. Pääterminaalin katon muotoon on ollut mallina taatelipalmu.
Kiitotiet
Lentoasemalla on kaksi rinnakkaista kiitotietä. Kiitotie 15L/33R on 4 000 metriä pitkä ja 60 metriä leveä. Kiitotie 15R/33L on 3 301 metriä pitkä ja 45 metriä leveä. Molemmat kiitotiet ovat betonipäälysteisiä. Peruskorjauksen aikana niiden valaistusjärjestelmä uusittiin ja 2 600 kiitotievalaisinta vaihdettiin uusiin.
Lennonjohtotorni
Lennonjohtokeskus ja -torni uusittiin vuonna 2005. Lennonjohtotorni sijaitsee pohjoiseen pääterminaalista.
Lentoaseman historia
Lentoasema rakennettiin vuosina 1979–1982 ja sen rakennuskustannukset olivat tuolloin yli 900 miljoonan dollaria. Sen nimi oli silloin Saddam Husseinin Saddamin kansainvälinen lentoasema. Kaupallinen liikenne lentokentällä loppui sen jälkeen kun YK asetti Irakille pakotteet Kuwaitin miehityksen johdosta. Lentokenttä avattiin uudelleen kaupallisille lennoille heinäkuussa 2003 kun Yhdysvaltojen johtamat joukot hyökkäsivät Irakiin. Lentoaseman nimi vaihdettiin tuolloin Bagdadin kansainväliseksi lentoasemaksi. Lentoasema vaurioitu pahoin sodan aikana ja peruskorjattiin Yhdysvaltojen kustannuksella. Sen korjaus kesti 21 kuukautta. Kunnostuksen jälkeen lentokentän kapasitettetti oli 7,5 miljoonaa matkustajaa.
Vuoden 2015 ampumavälikohtaus
Tammikuussa 2015 laskeutumassa olleen Flydubain matkustajakoneeseen osui 3–4 käsiaseen luotia jotka oli ammuttu lentoaseman läheisyydestä. Tapahtuman seurauksena Flydubai, Emirates, Air Arabia ja Etihad Airways -lentoyhtiöt keskeyttivät lentonsa Bagdadiin.
Vuoden 2020 ohjusisku
Iranin Quds-joukkojen komentaja Qassem Suleimani, Irakin Kansan mobilisointiyksikköjen (Hashd al-Shaabi) johtaja Abu Mahdi al-Muhandis ja ainakin viisi muuta ihmistä kuoli Yhdysvaltain lentoasemalle 3. tammikuuta 2020 tekemässä ohjusiskussa. Iran kosti myöhemmin murhat.
Lentokenttä (täsmennyssivu)
Lentokenttä voi tarkoittaa seuraavia:
Eduard Novák
Eduard Novák (27. marraskuuta 1946 Buštěhrad, Tšekkoslovakia – 21. lokakuuta 2010 ) oli tšekkiläinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli oikea hyökkääjä. Novák pelasi 560 liigaottelua ja teki 306 maalia Tšekkoslovakian mestaruussarjassa. Hän oli hyvä maalintekijä, jolla oli nopeat laukaukset. Eduard Novák pelasi yhdessä Milan Novýn ja Lubomír Bauerin kanssa Kladnossa. Novák pelasi 113 maaottelua tehden 48 maalia Tšekkoslovakian maajoukkueessa 1970-luvulla.
Tunisian jalkapalloliitto
Tunisian jalkapalloliitto on tunisialaisen jalkapallon korkein järjestö, joka perustettiin 29. maaliskuuta 1957. Se on ollut FIFA:n ja CAF:n jäsen vuodesta 1960.
Historia
Tunisiassa perustettiin ensimmäinen jalkapalloseura vuonna 1906, Tunis FC, joka muutti nimensä kuusi päivää myöhemmin muotoon Racing Club Tunis. Marraskuussa 1907 alettiin pelaamaan ensimmäistä kertaa Tunisian mestaruudesta viiden joukkueen sarjalla. Kolme isompaa seuraa olivat Racing Club, Football Club ja Sporting Club, sekä kaksi koulujoukkuetta Lycée Carnot ja Sadiki College. Tämän myötä varsinaista pääsarjaa alettiin kehittämään vuosien saatossa ja useampia seuroja alkoi syntymään. 1921 perustettiin Tunisian jalkapalloliiga, jota hallinnoi Ranskan jalkapalloliitto. Tunisian itsenäistyttyä 1956 perustettiin vuotta myöhemmin 29. maaliskuuta 1957 Tunisian jalkapalloliitto. Vanha sarja päättyi kauteen 1956–1957 ja tilalle tuli Division 1 nimellä tunnettu pääsarja, joka koostui 12 seurasta. Lisäksi alempi sarja Honor division jaettiin kolmeen lohkoon (pohjoinen, etelä ja keski). Myöhemmin kaudella 1998–1999 sarjasta tuli ammattilaissarja ja se muutettiin muotoon Ligue Professionnelle 1 lyhyemmin Ligue 1 Pro.
Puheenjohtajat
1960-luku
1970-luku
1990-luku
2000-vuosikymmen
2010-luku
Palatino
Palatino voi tarkoittaa
5 000 metrin juoksu
5 000 metrin juoksu on yleisurheilun kestävyysjuoksumatka, joka juostaan juoksuradalla. Se on myös yleisurheilun arvokisaohjelmassa.
”Vitonen” on alun perin metriseen järjestelmään mukautettu sovellus kolmen mailin (4 828 m) juoksukilpailusta. 400 metrin mittaisella juoksuradalla viisi kilometriä tekee yhteensä 12 ja puoli kierrosta.
10 000 metrin juoksun tavoin 5 000 metrin juoksu tuli miehillä ensimmäistä kertaa arvokisojen ohjelmaan vuoden 1912 olympiakisoissa. Vuosina 1983–1994 naisten arvokisaohjelmassa oli 3 000 metrin juoksu. Ensimmäistä kertaa arvokisoissa naisten 5 000 metrin kilpailu juostiin 1995 maailmanmestaruuskilpailuissa Göteborgissa.
Suomi on olympialaisten miesten 5 000 metrin mitalitilaston kärkimaa. Suomella on kaikkiaan seitsemän kultaa, kun muista maista Etiopia on yltänyt kolmeen, Marokko kahteen ja Iso-Britannia kahteen voittoon. Lisäksi Etiopialla on kolme voittoa naisten 5 000 metriltä. Vuosina 1924–1936 suomalaiset voittivat neljä perättäistä olympiakultaa. Viimeisin suomalainen olympiamitali on vuodelta 1980, jolloin Kaarlo Maaninka voitti pronssia. Edellisen kerran kullan voitti Lasse Viren vuonna 1976 Montrealissa. Toistaiseksi viimeisin 5 000 metrin juoksussa nähty suomalaismies on Barcelonan kisoissa 1992 juossut Risto Ulmala. Naisista Kirsi Valasti oli mukana Ateenassa 2004 mutta karsiutui alkuerässä.
5 000 m olympialaisissa
5 000 metrin juoksu on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1912. Menestynein maa olympialaisten 5 000 metrillä on ollut Suomi. Menestyneimmät urheilijat ovat Paavo Nurmi ja Lasse Viren. Viren ja Mohamed Farah ovat miesten 5 000 metrin kaksinkertaiset olympiavoittajat. Naisten matkalla kahteen olympiakultaan on yltänyt Etiopian Meseret Defar.
5 000 m yleisurheilun MM-kilpailuissa
Yleisurheilun MM-kilpailuissa 5 000 metrin juoksu on ollut kisahistorian alusta alkaen, vuodesta 1983. Naisten kilpailu tuli mukaan vuonna 1995. MM-kilpailuissa ovat parhaiten menestyneet Kenian ja Etiopian urheilijat.
Miehet
Lähteet:
Naiset
Lähteet:
Dominique Dunne
thumb|right|200px|Dominique Dunne vuonna 1982 Dominique Dunne (23. marraskuuta 1959 Santa Monica, Kalifornia Yhdysvallat – 4. marraskuuta 1982) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Dana Freelinginä elokuvassa Poltergeist (1982).
Kasimo
Kasimo on kylä ja lentokenttä Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Karjalankannaksen eteläosassa.
Dominique Dunne
Dunne vietti vuoden Italiassa ennen kuin sai töitä Los Angelesista. Dunne sai pieniä rooleja useista yhdysvaltalaisista televisiosarjoista ennen Poltergeistia 1982.
Dunne alkoi vuonna 1982 seurustella losangeleslaisen Ma Maison -ravintolan kokin John Thomas Sweeneyn kanssa. Suhde päättyi pian, ja Sweeney kuristi näyttelijää, joka kuoli muutaman päivän kuluttua sairaalassa. Hän oli 22-vuotias. Sweeney sai vankeusrangaistuksen taposta ja oli vankilassa noin kolme ja puoli vuotta.
Tampere-Pirkkalan lentoasema
pienoiskuva|275px|Terminaali 1:n saapuvien matkatavaratila ennen peruskorjausta. pienoiskuva|275px|Terminaali 1:n lähtöaula ennen peruskorjausta. pienoiskuva|275px|Tampere-Pirkkalan lentoaseman terminaali 1 lennonjohtotornista kuvattuna. pienoiskuva|275px|Terminaali 2 on [[Ryanairin käytössä.]] pienoiskuva|275px| Sisäkuva lennonjohtotornista, vuonna 2007. Tampere-Pirkkalan lentoasema on Pirkkalassa Lentokentän kunnanosassa sijaitseva matkustajamäärällä mitattuna Suomen kuudenneksi ja kansainvälisten matkustajien määrällä mitattuna kolmanneksi vilkkain lentoasema Helsinki-Vantaan ja Kittilän lentoasemien jälkeen (2022). Lentoaseman päällikkönä on toiminut huhtikuusta 2014 alkaen Mari Nurminen.
Lennot ja liikennöinti
Lentoasemalta liikennöivät tällä hetkellä airBaltic Riikaan ja Ryanair kahdesti viikossa Lontooseen. Toukokuussa 2022 alkaen lentoasemasta tulee airBalticin solmukohta, jolloin alkavat myös suorat lennot Frankfurt am Mainiin, Kööpenhaminaan, Málagaan, Müncheniin, Osloon ja Ródokselle ja Amsterdamiin Ennen koronaviruspandemiaa lentoasemalta oli päivittäiset reittilennot Finnairilla Helsinkiin ja Scandinavian Airlinesilla Tukholmaan, jotka myös osittain palaavat keväällä 2022. Talvikaudella Finnair lensi viikoittain lentoasemalta Kittilään Nordic Regional Airlinesin liikennöimänä. Ajantasaiset reittiyhteydet löytyvät Finavian verkkosivuilta.
Terminaalit
Lentoasemalla on kaksi terminaalia. Terminaali 2 eli uudelleen käyttöön otettu vanha terminaali on nykyisin halpalentoterminaali.
Lentoasemalle suunniteltiin aiemmin uuden terminaalin rakentamista halpalentoyhtiöitä varten, mutta suunnitelmat peruuntuivat ja vanha terminaali päätettiin peruskorjata. Peruskorjauksessa uusittiin talotekniikka, kaikki rakennuksen pinnat ja rakennettiin laajennus, johon sijoittui uusi matkatavara-aula. Uudistunut terminaali 2 avattiin matkustajille huhtikuussa 2015.
Ilmavoimien toiminta
Lennosto aloitti toimintansa Pirkkalassa vuonna 1986 Saab 35 Draken -torjuntahävittäjillä. Suomeen ilmavoimien Satakunnan Lennostoon kuuluva Hävittäjälentolaivue 21 lensi Pirkkalasta F-18 Horneteilla vuoteen 2014 asti.
Historia
Tampereen lentokenttä perustettiin vuonna 1936 Härmälään, mistä Finnairin edeltäjä Aero Oy lensi Helsinkiin, Vaasaan, Ouluun ja Kemiin. Vuonna 1941 Härmälään rakennettiin ensimmäinen matkustajaterminaali. Härmälän kentällä oli myös sotilaallinen luonne, koska Valtion lentokonetehdas sijaitsi kentän läheisyydessä.
Veljekset Karhumäki aloitti lennot Tukholmaan 1950-luvulla. Kenttä asfaltoitiin vasta vuonna 1958. Härmälästä lensi 1,5 miljoonaa matkustajaa vuoteen 1979 mennessä, jolloin se suljettiin ja Tampere-Pirkkalan lentoasema avattiin. Tampere-Pirkkalan avaamisen jälkeen Härmälän lentokenttä oli yleisilmailun käytössä vielä vuoteen 1982.
Vuonna 1997 silloinen Ilmailulaitos valitsi Tampere-Pirkkalan lentoaseman vuoden lentoasemaksi.
Lentoaseman matkustajamäärät kasvoivat voimakkaasti aina ennätykselliseen vuoteen 2008 saakka, jolloin lentoasemaa käytti 709 356 matkustajaa. Lentoasemasta muodostui merkittävä keskus erityisesti niin sanotulle halpalentoliikenteelle aina vuoteen 2011 saakka, jonka jälkeen Ryanair alkoi vähentää vuorojaan Tampereelta. Vuonna 2016 matkustajamäärä oli enää 208 930 matkustajaa. Vuonna 2017 matkustajamäärät kääntyivät jälleen kasvuun Air Balticin aloitettua uuden lentoyhteyden Riikaan.
Lentoaseman yhteyteen avattiin vuonna 2017 Patrian ja Tredun yhteishankkeena toteutettu ilmailualan koulutuskeskus, jossa koulutetaan henkilöstöä lentoyhtiöiden ja huolto-organisaatioiden tarpeisiin. Keskukseen siirtyi Patrian lentokoulu Helsingistä Malmin lentokentältä sekä Tredun lentokoneasennuskoulutus, joilla on yhteensä noin 300 opiskelijaa. Koulutustoiminta keskuksessa alkoi toukokuussa, ja se vihittiin käyttöön lokakuussa.
Vuonna 2020 alkanut koronaviruspandemia vaikutti erityisen merkittävästi Tampere-Pirkkalan lentoaseman kautta kulkeneiden matkustajien määrään vuosina 2020 ja 2021, jolloin matkustajamäärä putosi murto-osaan aiemmasta. Matkustajamäärät palautuivat likimain vuotta 2020 edeltäneelle tasolle vuoden 2022 aikana.
Kiitotie
Tampere-Pirkkalan lentoaseman kiitotie on 2 700 metriä pitkä.
Vuonna 2018 kiitotiellä toteutettiin täydellinen peruskorjaus, jossa rakennettiin uusia rullausteitä sekä kääntöpaikkoja ja kiitotie päällystettiin uudelleen. Työt alkoivat alkuvuodesta, ja ne saatiin päätökseen kesällä, jolloin kiitotie oli neljän viikon ajan suljettuna. Remontilla varmistettiin lentoliikenteen kasvun edellytykset tulevaisuudessa. Investoinnin hinta oli kokonaisuudessaan noin 15 miljoonaa euroa.
Maaliikenne
Lentoasema sijaitsee noin 15 kilometriä Tampereen keskustasta lounaaseen. Seututie 308 (Lentoasemantie) yhdistää lentoaseman pohjoiseen Tampereen kehätielle Tampereen ja Nokian suuntiin ja yhdystie 3003 etelään Lempäälän suuntaan.
Lentoasemalle ykkösterminaalin eteen kulkee Tampereen seudun joukkoliikenteen linja-auto 103 Tampereen keskustasta. Reitti kulkee sekä linja-autoaseman että rautatieaseman ohi. Lisäksi kentälle liikennöi linja-auto 39A Pirkkalan Suupantorilta.
Terminaali 1:n edessä on taksitolppa.
Lentoasemalle on kaavailtu raideyhteyttä osana Tampereen oikorataa Pirkanmaan maakuntakaavassa 2040. Yhteys palvelisi sekä tavara- että henkilöliikennettä. Myös raitiotien jatkamista lentoasemalle tulevaisuudessa on ehdotettu. Lisäksi seututie 309 (Ruskonkehä) on maakuntakaavan mukaan tarkoitus jatkaa Sääksjärveltä lentoasemalle, parantaen lentokentän saavutettavuutta etelän ja idän suunnasta.
Seututie 956
Seututie 956 on Kittilän Sirkasta Enontekiölle kulkeva seututie. Tien pituus on 123 kilometriä. Tie on päällystetty lukuun ottamatta Könkään ja Tepaston välistä 17 kilometrin osuutta.
Strutsit
Strutsit (Struthionidae) on lintuheimo, johon kuuluu yksi suku, strutsit (Struthio). Sukuun kuuluu kaksi lajia: strutsi (Struthio camelus) sekä somalianstrutsi (Struthio molybdophanes). Osa tutkijoista pitää jälkimmäistä kuitenkin ensin mainitun alalajina (Struthio camelus molybdophanes), osa erillisenä lajina.
Iron Maiden (täsmennyssivu)
Iron Maiden voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Lopunajan merkit
Lopunajan merkit on Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen ensimmäinen studioalbumi vuodelta 1999.
Albumin pääteemana ovat ympäristöasiat ja esimerkiksi kappaleen ”Tyyni” sanoitukset kertovat viimeisestä saimaannorpasta. Ainoa poikkeus on albumin päätösraita, ”Häpeän lävistämä”, joka kertoo koulukiusaamisen takia itsemurhan tehneestä pojasta. Timo Rautiainen on säveltänyt ja sovittanut kaikki albumin kappaleet. Sanoituksia ovat kirjoittaneet Rautiaisen lisäksi Tomi Tuomaala, Anssi Gröhn sekä Arto Revonkorpi.
Tuotanto ja julkaisu
Lopunajan merkit -albumilla rytmikitararaidoista vastasivat ainoastaan Jarkko Petosalmi ja Karri Rämö.
Lopunajan merkit piti alun perin ilmestyä omakustanteena. Spinefarm Records oli kuitenkin kiinnostunut julkaisemaan uuden albumin toimittuaan Hävetkää!-EP:n jakelijana. Värikkäiden vaiheiden jälkeen ja erityisesti Spinefarmin Ewo Rytkösen ja Rautiaisen keskinäisen kädenväännön lopputuloksena Trio Niskalaukaus allekirjoitti levytyssopimuksen Spinefarmin alamerkin Ranka Recordingsin kanssa marraskuussa 1998 ja Lopunajan merkit julkaistiin muutaman kuukauden myöhässä alkuperäisestä suunnitelmasta, 25. tammikuuta 1999.
Kansitaide
Lopunajan merkit -albumin kansitaide on edellisen Hävetkää!-EP:n ympäristöaiheisten sanoitusten temaattinen jatko. Kansikuvat ovat Timo Rautiaisen lasten, Jaakko ja Oona Rautiaisen tekemiä mustavalkopiirroksia. Jaakko Rautiainen piirsi isänsä ohjeiden mukaan albumin etukannen tilanteesta, jossa kaikki ihmiset ovat hävinneet maapallolta ihmisen oman toiminnan johdosta ja jäljellä on vain villieläimiä. Takakannessa on Oona Rautiaisen piirtämä tyttöhahmo.
Promootion ongelmat ja kritiikki
Albumin promootiosta muodostui ongelma, sillä pian julkaisun jälkeen Sanna Sillanpää surmasi helsinkiläisellä ampumaradalla kolme ihmistä ampuma-aseella. Muun muassa asiasta laajasti kirjoittaneeseen Helsingin Sanomiin suunnitellut mainokset vedettiin nopeasti pois levy-yhtiön päätöksellä, koska ne sisälsivät tekstin "Kolme pulloa jallua vai Niskalaukaus? Vaikutus on kutakuinkin sama... Me olemme kaikki syyllisiä.". Albumin mainokset ilmestyivät eri medioissa vasta myöhemmin keväällä 1999 ja onnettoman yhteensattuman takia albumin levymyynti esimerkiksi ensimmäisen kuukauden aikana oli olematonta.
Kappaleesta "Hyvä päivä" tehtiin Tomi Tuomaalan ohjaama, basisti Arto Alaluusuan Multian tilalla talvella 1999 kuvattu musiikkivideo, jonka tuotantokustannukset olivat 3000 markkaa. Yhtyeen sijasta videolla esiintyy neljä näyttelijää, muun muassa Timo Rautiaisen tytär Oona.
Lopunajan merkit -albumilta ei julkaistu singlejä, eikä se sijoittunut Suomen viralliselle albumilistalle.
Kokoonpano
+
Demetrios Faleronlainen
thumb|180px|Demetrioksen patsas [[Bibliotheca Alexandrinassa.]] Demetrios Faleronlainen (, kuoli n. 280 eaa.) oli antiikin kreikkalainen puhuja ja yksi ensimmäisistä peripateettisen koulukunnan filosofeista. Ateenan esikaupungista Faleronista kotoisin oleva Demetrios oli Aristoteleen seuraajan Theofrastoksen oppilas. Hän kirjoitti laajasti historiasta, politiikasta ja retoriikasta sekä kirjallisuuskritiikkiä varsinkin runoudesta. Hän kokosi myös Aisopoksen tarinoita.
Vuodesta 317 eaa. vuoteen 307 eaa. hän toimi Kassandroksen sijaisena Ateenan yksinvaltiaana. Hän sai aseman hyvien puhujanlahjojensa ansiosta. Kun makedonialainen Demetrios I valtasi Ateenan, Demetrios Faleronilainen syrjäytettiin, ja hän pakeni Egyptiin. Egyptissä hän tapasi Ptolemaios I:n, ja toimi Aleksandrian kirjaston varsinaisena suunnittelijana. Hän joutui toisen kerran maanpakoon Ptolemaios II Filadelfoksen noustua valtaan. Hän kuoli pian tämän jälkeen.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 2015
Painin maailmanmestaruuskilpailut 2015 järjestettiin Yhdysvaltain Las Vegasissa 7.–12. syyskuuta 2015. Kilpailujen ohjelmassa olivat kreikkalais-roomalainen paini, vapaapaini ja naispaini.
Mitalitaulukko
Isäntämaa
George Grote
thumb|Varhainen muotokuva George Grotesta.
George Grote (17. marraskuuta 1794 – 18. kesäkuuta 1871) oli englantilainen klassisen kulttuurin ja kirjallisuuden historioitsija. Hän syntyi Clay Hillissä Kentissä, lähellä Beckenhamia.
Grote päätyi vuonna 1817 David Ricardon ja tämän kautta James Millin ja Jeremy Benthamin vaikutuksen alle ja omaksui utilitaristisen filosofian. Hänen ensimmäinen julkaistu teoksensa oli vuonna 1821 ilmestynyt Statement of the Question of Parliamentary Reform, joka käsitteli parlamentin ja äänestysten uudistamista. Vuonna 1822 hän julkaisi teoksen Analysis of the Influence of Natural Religion on the Temporal Happiness of Mankind by Philip Beauchamp. Vuonna 1823 valmistui kreikan historiaa käsittelevä History of Greece, ja vuonna 1831 jälleen parlamentin uudistamista käsittelevä Essentials of Parliamentary Reform.
Vuonna 1856 Grote alkoi työskennellä Platonia ja Aristotelesta koskevien teostensa parissa. Teos Plato and the Other Companions of Sokrates (3 osaa) ilmestyi vuonna 1865. Aristotelesta käsittelevä teos ei koskaan valmistunut ennen hänen kuolemaansa. Hän oli ehtinyt päättää Organonin käsittelyn ja oli alkamaisillaan metafysiikkaa ja fysiikkaa käsittelevien tutkielmien käsittelyn. Hänet haudattiin Westminster Abbeyhin.
Bélapaïsin luostari
Bélapaïsin luostari (Bellapáisin luostari,, , ) on entinen luostari, joka sijaitsee Bélapaïsin kylässä Kyproksen saaren pohjoisosassa.
pienoiskuva|vasen|Bélapaïsin luostaria. Bélapaïsin luostarin perusti keskiajalla 1200-luvulla premonstratenssien veljeskunta. Luostarin nimi on peräisin ranskan kielestä ja tarkoittaa ”Rauhan luostaria”. Se on antanut nimensä koko Bélapaïsin kylälle. 1300-luvulla rakennettiin luostarin piha korkeine kaariholveineen sekä gallerioineen.
Luostari on rakennettu Pentadáktylos-vuoriston pohjoisrinteeseen. Rakennuskokonaisuus edustaa goottilaista arkkitehtuuria. Luostari on nykyisin lähes kokonaan raunioitunut. Vain sen kirkko on säilynyt. Kirkon salissa järjestetään nykyisin konsertteja. Salin takaseinässä olevat luodinreiät ovat peräisin brittisotilaiden ampumaharjoitteluista.
Van ’t Kruijsin avaus
Van ’t Kruijsin avaus on shakkiavaus, jossa valkea siirtää
Avaus on nimetty Maarten van ’t Kruijsin mukaan. Hän oli shakin Alankomaiden mestari vuonna 1878. Avaus on epätavallinen ja harvoin pelattu, joten se luokitellaan ECO-järjestelmässä luokkaan A00.
1.e3 on valkean aloitussiirroista yhdenneksitoista suosituin. ChessGames.comin tietokannan Van ’t Kruijsin avauksen peleistä musta on voittanut noin 45 prosenttia valkean 35:tä vastaan.
Siirtoa ei voi kuitenkaan kutsua huonoksi, sillä 1.e3 ei luo valkean asemaan heikkouksia ja johtaa usein käänteiseen ranskalaiseen puolustukseen mustan vastatessa 1...e5, jolloin valkea pelaa tempon edellä. Toinen yleinen transponaatio on kuningatargambiittiin. Esimerkiksi jatkossa 1...d5 2.d4 e6 3.c4.
Avaus ei ole suosittu huippupelaajien keskuudessa, mutta esimerkiksi Pavel Blatny, Aron Nimzowitsch ja Bent Larsen ovat käyttäneet sitä. Myös Garri Kasparov pelasi 1.e3 Fritziä vastaan tarkoituksenaan saada ohjelma ulos avauskirjastostaan.
Lähteet
Unregelmäßige Eröffnungen
Huomenta Suomi
Huomenta Suomi (7.1.2020–23.12.2022 Uutisaamu ) on suomalainen MTV3-kanavan aamuajankohtaisohjelma. Ohjelman ensimmäinen lähetys esitettiin vuonna 1989 silloisella Kolmoskanavalla.
Ohjelman rakenne
Ohjelman lähetysaika on arkiaamuisin kello 6.25–10.00 (ennen vuotta 2023 kello 6.25–9.30). Ohjelmassa on noin seitsenminuttinen uutiskatsaus puolen tunnin välein kello 6.30 alkaen. Uutiskatsausta seuraa säätiedotus. Urheilukatsaus Tulosruutu (vuosina 2013–2017 MTV Sport Uutiset) esitetään kello 6.40 alkaen puolen tunnin välein 9.15 asti. Uutiskatsausten välissä on haastatteluja ja reportaaseja. Helmikuusta 1996 vuoden 2001 loppuun asti silloista Huomenta Suomi -ohjelmaa esitettiin myös viikonloppuisin. Vuodesta 2023 Huomenta Suomi ohjelmaa on alettu esittää myös viikonloppuisin, jolloin aiheet ovat rennompia ja keskittyvät viikon tapahtumiin.
Historiaa
Silloisen Huomenta Suomen ensilähetys alkoi 1. joulukuuta 1989 kello 6.28. Juontajaparina olivat toimittajat Arto Tuominen ja Leena Pakkanen. Ohjelman ensimmäisinä vieraina olivat silloinen Suomen pääministeri Harri Holkeri ja MTV:n ohjelmajohtaja, Huomenta Suomi -ohjelman ideoinut Tauno Äijälä. Huomenta Suomi oli aloittaessaan pohjoismaiden ensimmäinen kaupallinen aamutelevisio-ohjelma. Ruotsissa on samankaltaisia aamuohjelmia, esimerkiksi TV4:n Nyhetsmorgon ja SVT1:n Gomorron Sverige. Yhdysvalloissa suoria aamutelevisiolähetyksiä on ollut 1950-luvulta alkaen, kuten Today, joka aloitti vuonna 1952. Suomessa televisiomaksurahoitteinen Yle TV1 aloitti oman kilpailevan aamuohjelmansa Aamu-TV:n maaliskuussa 1997.
MTV:n YT-neuvottelujen seurauksena silloinen Huomenta Suomi ulkoistettiin uutis- ja urheiluosuuksia lukuun ottamatta, ja koko ohjelman rakenne uudistettiin. Lauri Karhuvaaran ja Mari Sarolahden viimeinen lähetys esitettiin 13. joulukuuta 2013, jonka jälkeen ohjelma jäi tauolle. Uudistettu Huomenta Suomi palasi ruutuun 27. tammikuuta 2014.
Vuoden 2002 alusta aina 2. kesäkuuta 2006 asti silloisen Huomenta Suomen jälkeen esitettiin makasiiniohjelmaa Ihana aamu, jota juonsi toimittaja Tiina Klemettilä. Helmikuusta 2009 joulukuuhun 2016 silloisen Huomenta Suomen yhteydessä esitettiin Studio55-keskusteluohjelmaa.
Vuoden 2022 joulukuussa MTV3 tiedotti että ohjelman nimi muuttuu takaisin Huomenta Suomeksi ja sen uusina juontajina viikonloppuisin tulevat toimimaan Aki Linnanahde, Antero Mertaranta, Joanna Kuvaja, Ira Hammermann, Niina Backman ja Lorenz Backman. Ira Hammermann ilmoitti 15.5.2023 Facebook julkaisussaan, että lopettaa Huomenta Suomen viikonlopun juontamisen. Hammermannin viimeinen lähetys oli 11.6.2023.
American Pie Presents: The Naked Mile
American Pie : The Naked Mile on komediaelokuva vuodelta 2006. Vaikka elokuvan tapahtumat sijoittuvat Michiganiin, on elokuva kuitenkin kuvattu Ontariossa Kanadassa.
Ylläs – huipulla tuulee
Ylläs – huipulla tuulee on suomalainen televisiosarja, jonka ensimmäinen tuotantokausi alkoi Sub-kanavalla 20. syyskuuta 2012. Sarjan toinen tuotantokausi alkoi 9. lokakuuta 2013. Sarjassa seurataan Yllästunturin arkea sekä henkilökunnan että tunturilla vierailevien asiakkaiden näkökulmasta.
Thomas Hicks
Thomas John Hicks (11. tammikuuta 1876 – 28. tammikuuta 1952) oli yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija.
Englannissa syntynyt Hicks tuli vuonna 1904 toiseksi Bostonin maratonilla ja voitti vuoden 1904 kesäolympialaisten maratonin St. Louisissa ajalla 3.28.53. Hän tuli kilpailussa maaliin vasta toisena Fred Lorzin jälkeen, mutta hänet julistettiin voittajaksi, kun kävi ilmi, että Lorz oli keskeyttänyt juoksun nestehukan aiheuttaman krampin takia 14 kilometrin kohdalla, matkustanut autolla ja liittynyt takaisin kilpailuun vähän ennen loppua. Lorz väitti myöhemmin tapauksen olleen vain vitsi.