cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chris Diamantopoulos
thumb|Chris Diamantopoulos Christopher "Chris" Diamantopoulos (s. 9. toukokuuta 1975 Toronto, Kanada) on kanadalainen stand up -koomikko ja näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Up All Night, Konttori ja Sukuvika. Lisäksi hän on vieraillut pienemmässä roolissa monissa muissa sarjoissa, kuten Siskoni on noita, Sopranos, Muodon vuoksi, 24, Boston Legal ja Kennedyt. Hän myös näytteli Mikki Hiirtä Walt Disney Television Animationin tuottamassa piirrossarjassa vuodelta 2013.
Diamantopoulosin sukujuuret ovat Kreikassa, ja hän on vakaumukseltaan ortodoksi. Hän vietti lapsuudessaan paljon aikaa sekä Kanadassa että Kreikassa. Hän on naimisissa amerikkalaisen näyttelijän Becki Newtonin kanssa, jonka kanssa hänellä on yksi poika.
Kabul Bank
Kabul Bank on yksityinen afganistanilainen liikepankki, joka on perustettu 2004.
Pankki joutui talousvaikeuksiin vuonna 2010, ja Afganistanin keskuspankki Da Afghanistan Bank (DAB) otti sen haltuunsa. Pankissa paljastui korruptio, ja pankin johto oli myöntänyt itselleen lainoja ohi kirjanpidon ja ostanut kiinteistöjä Dubaista. Afganistanin keskupankin johtaja Abdul Qadir Fitrat nimesi parlamentissa henkilöitä, joiden hän katsoo olevan vastuussa Kabul Bankin vaikeuksista. Hän lähti kesäkuussa 2011 maanpakoon Yhdysvaltoihin koettuaan tilanteen aiheuttavan hengenvaaran.
Kabul Bankin omistajia ovat Afganistanin presidentin Hamid Karzain ja varapresidentin veljet.
Lasse Nevanlinna
Lasse Otto Wilhelm Nevanlinna (11. huhtikuuta 1924 Helsinki – 17. joulukuuta 2012 Kauniainen) oli suomalainen professori, diplomi-insinööri ja Imatran Voima Oy:n kehitysjohtaja.
Nevanlinna kävi Helsingin Normaalilyseota ja palveli jatkosodan aikana 1941–1943 suomalaisessa SS-vapaaehtoispataljoonassa.
Nevanlinna oli 40 vuoden ajan Imatran Voima Oy:n palveluksessa. Hän oli aluksi 400 kV sähkönsiirtoverkon suunnittelutehtävissä ja sen jälkeen hän oli yhtiön tutkimusosaston johtajana ja kehitysjohtajana vuosina 1960–1989. Nevanlinna oli 1960-luvulla mukana Imatran Voiman ja Canadian General Electric Co:n ydinvoimalaitoksen soveltuvuustutkimuksessa. Nevanlinnan johdolla tehtiin selvitys talouskasvun ja energiantarpeen välisestä riippuvuudesta ja samassa yhteydessä luotiin pohja myös Etelä-Suomen rengasmaisen sähkönsiirtuverkon rakentamiselle. Myöhemmin Nevanlinna oli käynnistämässä Suomen ja Ruotsin suurjännitteisten 400 kV siirtoverkkojen yhdistämistä. Nevanlinna kiinnostui 1980-luvulla energiatehokkuudesta ja perusti energiatehokkaita ratkaisuja kehittäneen kehitysyhtiön. Hän toi esille myös fossiilisten polttoaineiden käytön ja ilmaston lämpenemisen välisen yhteyden.
Ingeborg Rapoport
thumb|250px|Ingeborg Rapoport keskustelemassa [[Cottbusissa nuorten hoitajien kanssa vuonna 1985]] Ingeborg Rapoport o.s. Syllm (2. syyskuuta 1912 Kribi, Saksan Kamerun – 23. maaliskuuta 2017 Berliini ) oli saksalainen lääkäri ja professori. Hänen erikoisalaansa oli neonatologia eli keskosten ja vastasyntyneiden hoito.
Syllm joutui pakenemaan Saksasta Yhdysvaltoihin vuonna 1938, koska hänen äitinsä oli juutalainen ja hän jäi tällöin ilman tohtorin tutkintoa. Yhdysvalloissa hän pääsi sisälle naisille tarkoitettuun lääketieteelliseen tiedekuntaan Philadephiassa ja eteni lääkärin urallaan. Hän meni myös naimisiin Venäjän imperiumissa Ukrainassa syntyneen itävallanjuutalaisen kommunistin, kuuluisan fyysikon ja biokemistin Samuel Mitja Rapoportin kanssa. Pariskunta palasi nyt miehen jouduttua mccarthyismin vaaran takia Saksan demokraattiseen tasavaltaan, ja Ingeborg perusti vuonna 1952 Saksan ensimmäisen neonatologian osaston Charité-sairaalaan Berliiniin, jossa hän työskenteli professorina vuoteen 1973 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Ingeborg Syllm teki väitöskirjansa Hampurin yliopistossa jo vuonna 1938, mutta häneltä evättiin tohtoriksi väittelyn suullinen osuus, koska hänen äitinsä oli juutalainen ja vaikka hänet oli isänsä mukaisesti kasvatettu protestantiksi, hänet kirjattiin ensimmäisen polven ristiveriseksi. Hän suoritti saksalaisen tohtorin tutkintonsa loppuun Hampurin yliopistossa 102-vuotiaana. Väitöskirja koski kurkkumätää. Vaikka Ingeborg Rapoport ei voinut käyttää tietokonetta eikä hänen näkönsä riittänyt kunnolla lukemiseen, hän oli väitöstilaisuudessa arvostelijoiden mukaan aiheensa nykyvaiheestakin perillä riittävästi. Hän omisti tutkintonsa natsien vainojen uhreille.
Afganistanin keskuspankki
Afganistanin keskuspankki Da Afghanistan Bank (DAB)  on 1939 perustettu Afganistanin valtionpankki, joka säätelee maan pankkitoimintaa ja rahaliikennettä.
Kun merkittävä yksityinen liikepankki Kabul Bank joutui talousvaikeuksiin vuonna 2010, Afganistanin keskuspankki Da Afghanistan Bank (DAB) otti sen haltuunsa. Keskupankin johtaja Abdul Qadir Fitrat nimesi parlamentissa henkilöitä, joiden hän katsoo olevan vastuussa Kabul Bankin vaikeuksista. Hän lähti kesäkuussa 2011 maanpakoon Yhdysvaltoihin koettuaan tilanteessa syntyneen hengenvaaraa.
Louise Michel
Louise Michel (29. toukokuuta 1830 – 10. tammikuuta 1905) oli ranskalainen opettaja ja anarkisti, joka vaikutti Pariisin kommuunissa. Hän luennoi sosialismista, eikä uskonut parlamentaariseen vaikuttamiseen vaan näyttäviin väkivaltaisiin tekoihin ja lietsoi luokkasotaa.
Maciej Lampe
Ura
Vuoden 2003 NBA-draftissa New York Knicks varasi hänet numerolla 30. Vuonna 2004 hänet vaihdettiin Phoenix Sunsiin, jossa hänestä tuli nuorin pelaaja, joka on koskaan pelannut Phoenixin edustusjoukkueessa runkosarjaottelussa. Kaudella 2004-2005 hän pussitti myös NBA-ennätyksensä: 17 pistettä Milwaukee Bucksia vastaan. 2005 hänet lähetettiin New Orleans Hornetsiin ja 2006 hänet vaihdettiin Houston Rocketsiin. NBA-uransa aikana hän teki keskimäärin 3,4 pistettä ja otti 2,2 levypalloa peliä kohden.
ANFO
thumb|Forcitin valmistamaa ANFOa ANFO (ammonium nitrate-fuel oil explosive) on räjähdysaine, joka valmistetaan rakeistetun ammoniumnitraatin ja polttoöljyn seoksesta. Polttoöljyä seoksessa on 5,5 - 6%. ANFO luetaan niin kutsuttuihin varmuusräjähdysaineisiin. Se on alhaisen hintansa takia suurien massalouhintojen perusräjähdysaine. Yhdysvalloissa 98 % teollisuuden käyttämistä räjähdysaineista oli ANFOa.
OY Forcit AB valmisti Suomessa ANFOa aiemmin kauppanimellä ammoniitti. Siitä on sittemmin kehitetty useita eri käyttötarkoituksiin soveltuvia anfoja: Pito-Anfo (1980), Anfo 800 (1986), Ahti-Anfo (1991), Anfo 600 (1992) sekä Anfo 400 (1992). Helmikuussa 2012 Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes) myönsi luvan anfon valmistukseen myös Kiuruvedellä sijaitsevalle Pyylahti Oy:lle. Pyylahti valmistaa sekä säkkianfoa, että patruunoitua anfoa tuotenimillä Pyy-anfo, Lahti-anfo ja Patruuna-anfo.
Valmistus
ANFOa saa joko valmiiksi sekoitettuna tai esimerkiksi kaivoskäytössä anfoa voidaan sekoittaa itse paikalla. Tällöin tarvitaan kuitenkin ammoniumnitraatin ja polttoöljyn lisäksi erillinen väriaine (punainen) polttoöljyn tasaisen sekoittumisen toteamiseksi. Anfon työmaalla tapahtuvaan valmistamiseen vaaditaan Suomessa ylipanostajan pätevyyskirja.
Ominaisuudet
Koska ANFO ei ole täysin nalliherkkää, käytetään pohjapanoksena ja samalla räjähdyksen varmistamiseksi, yleensä dynamiittia, Kemix A:ta tai Pendexiä, nykyiseltä tuotenimeltä Redex.
Asutulla alueella saa käyttää vain Patruuna-Anfoa.
Venäjän keisarillinen armeija
Venäjän keisarillinen armeija eli Venäjän keisarikunnan maavoimat olivat olemassa 1700-luvun alusta Venäjän vallankumoukseen 1917 asti. 1850-luvulla Venäjän armeijan vakinaiseen väkeen kuului 938 731 sotilasta ja sen puolisotilaallisiin yksiköihin, kuten kasakoihin kuului 245 850 sotilasta.
Maciej Lampe
Ura
NBA:sta hän palasi Eurooppaan ja meni pelaamaan ULEB Eurocupia Dynamo Pietariin. Joukkue meni kuitenkin pian konkurssiin, kun Pietarin kaupunki ei pystynyt tukemaan seuraa. Lampe teki sopimuksen Himkin kanssa, jonka kanssa hänellä oli sopimus vuoteen 2011 saakka. Sopimus oli arvoltaan 1,5 miljoonaa euroa.
Venäjän keisarillinen armeija
Ennen Pietari Suuren aikaa
thumb|upright|1600-luvun Streltsejä leveäteräisine sotakirveineen ja musketteineen. Pietari Suurta edeltävät Venäjän tsaarit pitivät yllä perinteisiä musketööri-joukkoja streltsejä. Streltsit olivat alun perin tsaari Iivana Julman 1500-luvun puolessä välissä perustama tehokas armeija, mutta aikaa myöten heistä oli tullut epäluotettavia ja kurittomia. Sota-aikana armeijaa täydennettiin talonpojista kootuilla yksiköillä.
Maciej Lampe
Ura
Kaudeksi 2009–2010 Lampe siirtyi Maccabi Tel Aviviin yhden vuoden sopimuksella.
Kanteleen voima
pienoiskuva|Kanteleen Voiman Haapaveden voimalaitos. Kanteleen Voima Oy on lokakuussa 2006 perustettu osakeyhtiömuotoinen sähköntuottajayritys, jonka kotipaikka on Haapavesi. Vuonna 2014 yrityksen liikevaihto oli 23,1 miljoonaa euroa. Yrityksen henkilökuntaan kuului tuolloin 40 ihmistä.
Kanteleen Voiman Haapaveden voimalaitos toimii tehoreservilaitoksena. Aiemmin laitoksessa tuotettiin sähköenergiaa turpeesta. Yhtiön muodostavat 24 suomalaista pientä ja keskisuurta energiayhtiötä.
Kanteleen Voiman sisaryhtiö on tuulivoimarakentamiseen ja energiantuotantoon keskittyvä Puhuri Oy.
Polttoaineet
Kanteleen Voiman Haapaveden voimalaitos toimii tehoreservivoimalaitoksena 1.7.2017-30.6.2020 välisen ajan. Fingrid mainitsee voimalan käyttävän polttoaineenaan tehoreservitilanteessa raskasta polttoöljyä.
Turvesuot
Yritys aloitti turvetuotannon vuonna 2012. Yhtiöllä on omistuksessaan yhteensä 12 turvetuotannossa olevaa suota.
NordFuel-biojalostamohanke
Kanteleen Voima Oy suunnittelee puuraaka-aineesta liikennekäyttöön tarkoitettua etanolia tuottavan biojalostamon rakentamista Haapavedellä sijaitsevan voimalaitoksen yhteyteen. Sivutuotteina jalostamo tuottaisi ligniiniä, biokaasua sekä biopohjaista hiilidioksidia. Nykyisen voimalaitoksen toiminta muuttuisi biojalostamon energiakeskukseksi, joka tuottaisi laitosalueen tarvitseman lämpö- ja jäähdytysenergian. NordFuel-jalostamo tuottaisi 65 000 tonnia bioetanolia liikenteen käyttöön vuosittain. Sunnitelman mukaan jalostamo tuottaisi vuosittain myös 150 GWh biokaasua, jolloin se olisi yksi Pohjoismaiden suurimmista biokaasun tuotantoyksiköistä. Tuotannon olisi tarkoitus käynnistyä vuonna 2024.
Louise Michel
Michel syntyi Vroncourtin linnassa palvelijattaren lapsena, ja hänen isänsä oli joko linnanherra tai tämän poika. Isäntäväki vastasi hänen liberaalista kasvatuksestaan, hän sai lukea Voltairen, Rousseaun ja ensyklopedistien teoksia. Vuonna 1850, isän ja isovanhempien kuoltua, hänet ajettiin linnasta.
Louise Michel päätti elättää itsenä opettajana. Hän kävi seminaarin ja perusti Vroncourtin lähelle oman koulun, jossa vei oppilaat tutustumaan luontoon ja opetti heidät laulamaan Marseljeesia. Vanhemmat valittivat tästä ja Michel joutui prefektin puhuteltavaksi. Hän opetti myöhemmin tyttökoulussa Millièresissä ja siirtyi 1856 Pariisiin.
Kun Pariisin kommuuni armahdettiin, Michel palasi Ranskaan 1880, missä 10 000 ihmistä vastaanotti hänet riemuiten. Hän osallistui useisiin puhetilaisuuksiin, joissa kertoi sosiaalisesta vallankumouksesta ja anarkismista. Tilaisuuksista kerättiin pääsymaksuja, jotka Michel näki tapana, jolla keskiluokka saattoi rahoittaa työväenluokan kamppailua. Vuonna 1883 Michel vangittiin hänen johdettuaan työttömien mielenosoitusta yhdessä Emile Pougetin kanssa. Seuraavina vuosina hänen elämässään vuorottelivat vankilajaksot ja poliittiset puhekiertueet. Vuonna 1890 hän muutti Lontooseen. Hän matkusteli sieltä käsin Manner-Euroopassa luentomatkoilla, ja kuoli Marseillessa yhdellä näistä matkoistaan.
Michel julkaisi muistelmansa vuonna 1886, ja lisäksi runoja ja proosaa.
Venäjän keisarillinen armeija
Ennen Pietari Suuren aikaa
Vuonna 1631 venäläiset muodostivat kaksi uutta vakinaisen väen rykmenttiä Moskovassa. Venäjän–Puolan sodan 1632–1634 aikana muodostettiin lisäksi kuusi vakinaisen väen rykmenttiä, reiter-rykmentti ja rakuunarykmentti. Aluksi niiden miehistöön värvättiin streltsien ja maattomien pajareiden lapsista sekä muun muassa vapaaehtoisista ja kasakoista. Niiden upseerikunta koostui lähinnä ulkomailta palkatuista ammattisotilaista. Sodan jälkeen yksiköt lakkautettiin, mutta seuraavan Venäjän–Puolan sodan aikana ne perustettiin uudelleen ja ne muodostivat ydinosan Venäjän armeijan kantaväestä. Yleensä vakinaisen väen rykmentit ja rakuunarykmentit koottiin tavallisesta väestöstä ja heidän pestinsä oli elämänpituinen. Ratsuväkeen valittiin varattoman tai maattoman aateliston lapsia, joiden palveluksesta maksettiin rahalla tai mailla. Yli puolet upseerikunnasta kuului aatelistoon. Rauhan aikana osa rykmenteistä lakkautettiin kaaderia lukuun ottamatta.
Vuonna 1681 armeija sisälsi 33 vakinaisen väen rykmenttiä, joihin kuului 610 000 miestä, sekä 25 rakuuna- ja ratsuväenrykmenttiä vahvuudeltaan yhteensä 29 000 miestä.
Streltsit kapinoivat heti Fjodor III:n kuoltua 1682 ja asettivat Pietari I:n ja Iivana V:n (k. 1696) jaetulle valtaistuimelle. Streltsit kapinoivat jälleen vuonna 1698 ja kapina tukahdutettiin verisesti. Streltsejä osallistui vielä suureen Pohjan sotaan, mutta ne lakkautettiin lopullisesti sodan loppuun 1721 mennessä. thumb|left|Alexander von Kotzebue: Nöteborgin linnoituksen valtaus 1702 Öljyvärimaalaus, 1846. Pietari keskellä kuvaa. 1600-luvun lopussa uudentyyppisistä rykmenteistä muodostui yli puolet Venäjän armeijasta ja 1700-luvun alussa niistä rakennettiin vakinainen armeija. Pietari perusti lisäksi Venäjän keisarillisen kaartin aluksi henkivartiokaartiksi, mutta myöhemmin siitä laajeni oma armeijansa korvaamaan epäluotettavat streltsit. Kaarti sisälsi Preobraženskin ja Semjonovin rykmentit.
Pietari Suuren kutsuntalaitos
Pietari Suuren uudistusten myötä asevelvollisuus esiteltiin Venäjällä. On tosin sanottu, että Pietarin isä tsaari Aleksei Mihailovitš käytti sitä myös. Asevelvollisia kutsuttiin Venäjällä värvätyiksi, mitä ei tule sekoittaa vapaaehtoisesti värvättyihin, joita esiintyi vasta 1900-luvun alussa.
Pietari rakensi nykyaikaisen armeijan saksalaisen mallin mukaan, mutta lisäsi siihen erityispiirteen: myös kyvykkäät aatelittomat saattoivat saada ylennyksiä, jotka lopulta sisälsivät nimityksen aatelistoon upseerinarvon yhteydessä. Tästä järjestelmästä tosin luovuttiin Katariina Suuren aikana. Asevelvollisuus perustui asutuksen koon mukaiseen kiintiöön, eli kylistä ja kaupungeista nostettiin väkeä suhteessa niissä olevien talouksien määrään. Myöhemmin järjestelmää muutettiin, jonka jälkeen nostoväen määrä perustui asutuksen asukaslukuun.
Suurimman osan 1700-luvusta palvelusaika oli elämänpituinen, kunnes vuonna 1793 sitä laskettiin 25 vuoteen. Vuonna 1834 sitä laskettiin 20 vuoteen aktiivipalveluksessa, jonka jälkeen seurasi viisi vuotta reservissä. Edelleen vuonna 1855 palvelusaika laskettiin 12 vuoteen armeijassa ja kolmeen reservissä.
1760–1800
thumb|upright|[[Vasili Surikov: Suvorovin armeija ylittää alpit, öljyvärimaalaus 1899.]] Aikakauden Venäjän armeijan historiaan liittyy vahvasti venäläinen kenraali Aleksandr Suvorov, joka on yksi harvoista suurista kenraaleista, joka ei koskaan hävinnyt taistelua. Vuosina 1777–1783 ja 1787–1791 Suvorov palveli Krimillä ja Kaukasuksella taistellen menestyksekkäästi Osmanien valtakuntaa vastaan. Suvorov oli myös merkittävässä roolissa Kościuszkon kapinan aikaisissa taisteluissa puolalaisia vastaan. Toisen liittokunnan sodan aikana 1799 Suvorov johti Italian sotaretkeä ajaen Ranskan vallankumousarmeijan pois Italiasta, mutta määrättiin siirtymään edelleen Sveitsiin, josta hän joutui Sveitsistä poliittisista ja strategisista syistä. Hänen vetäytymisensä Sveitsin lumisten alppien yli oli sotataidon mestarinnäyte, hän pelasti armeijansa, eikä hävinnyt yhtäkään taistelua.
1805
Eurooppalaisena suurvaltana Venäjä ei jäänyt Napoleonin sotien ulkopuolelle, vaan asettui Napoleon Bonapartea vastaan uuden tsaarin Aleksanteri I:n johdolla. Vuoden 1805 aikaan Venäjän armeija muistutti monilla tavoin Ranskan vallankumousta edeltäneen Ancien régimen Ranskan armeijaa. Rykmenttiä suurempaa vakituista muodostelmaa ei ollut olemassa, korkeammat upseerit tulivat aateliston keskuudesta ja 1700-lukulaisen uskomuksen ja tavan mukaan venäläisiä sotamiehiä pieksettiin ja rangaistiin säännöllisesti kurinalaisuuden säilyttämisen nimessä. Lisäksi alemman tason upseeristo oli huonosti koulutettua ja heillä oli vaikeuksia saada miehiään toteuttamaan ajoittain monimutkaisia manöövereitä taisteluissa.
Venäjän armeijan tykistö oli kuitenkin ajan tasalla ja sen sotakorkeakouluissa koulutettu upseeristo oli taitavaa ja omistautunutta. Venäläisen tykistön sotilaat pitivät kunnia-asianaan suojella tykkejään vihollisen käsiin joutumiselta, jota ajan taistelujen manööverien vuoksi tapahtui usein.
Venäjä osallistui Kolmanteen liittokuntaan, mutta hävisi liittolaisensa Itävallan kanssa Austerlitzin taistelun 1805.
Vuonna 1809 Venäjä voitti Ruotsin Suomen sodassa, jonka seurauksena Suomi liitettiin Venäjän keisarikuntaan.
Venäjän armeijan organisaatio Napoleonin sotien aikana
Venäjän keisarillinen armeija liittyi mukaan Napoleonin ajan sotiin noudattaen edellisellä vuosisadalla vallinnutta järjestelmää sekä hallinnollisesti ja että kentällä. Yksiköt tunnettiin niiden komentajien tai operaatioalueiden nimien mukaan. Hallinnollisesti rykmentit liitettiin sotilaspiirejä edeltäviin armeijan tarkastuslaitoksiin, joihin sisältyi nostoväen koulutuskeskukset, varuskunnat ja linnakkeiden varuskunnat sekä tykistön makasiinit.
Klein Curaçao
Klein Curaçao on asumaton saari Curaçaon kaakkoispuolella. Se on osa Alankomaiden Curaçaon autonomista aluetta. Saaren ainoat rakennukset ovat vanha majakka, rantatalo, ja muutama kota. Koralliensa ja vedenalaisten luoliensa vuoksi Klein Cuaraço on suosittu sukelluskohde.
Virginia Raggi
Virginia Raggi (s. 18. heinäkuuta 1978) on italialainen asianajaja ja poliitikko. Hän toimi Rooman pormestari vuosina 2016–2021. Raggi edustaa Beppe Grillon perustamaa protestipuoluetta Viiden tähden liikettä. Raggin katsotaan edustavan tämän eurokriittisen sekä korruptionvastaisen protestipuolueen vakavimmin otettavaa osastoa.
Klein Curaçao
Vuohet saivat ennen vaeltaa saarella, mikä aiheutti sen aavikkoitumisen. Vuonna 1871 englantilainen kaivosinsinööri John Godden kävi saarella ja aloitti fosfaatin kaivuun, joka loppui vuonna 1886. Saari kaivettiin tyhjäksi, saaren korkeus laski, ja merilintupopulaatio romahti. Tällä hetkellä metsitys on CARAMBI-meritutkimusaseman hallussa. Hollannin Länsi-Intian kauppakomppania vei paljon orjia Curaçaoon.
Virginia Raggi
Raggi ilmoitti tärkeimmiksi tavoitteikseen saada jätehuollon ja julkisen liikenteen toimimaan ja kitkeä korruptiota.
Klein Curaçao
Ennen kuin orjat saapuivat Curaçaoon, sairaat pistettiin karanteeniin Klein Cuaraçoon. Ensimmäisen karanteenirakennuksen jäännökset ovat vieläkin saaren luoteisosassa. Orjat ja muut matkustajat, jotka eivät selvinneet laivamatkasta, haudattiin Klein Curaçoon. Nämä haudat ovat saaren eteläosassa.
Venäjän keisarillinen armeija
Venäjän armeijan organisaatio Napoleonin sotien aikana
thumb|upright|[[Francis Davis Millet: 50 ruoskaniskua, 1887]]
Klein Curaçao
Alankomaiden Länsi-Intian yhtiö sai myös luvan uhanalaisten munkkihylkeitten metsästämiseen. Niin kuin Curaçossakin myös Klein Cuaraçossa vaikuttavat hurrikaanit. Osa hurrikaaneista on jättänyt merkkejä saareen. Ensimmäinen oli vuoden 1871 hurrikaani, joka tuhosi saaren ensimmäisen majakan. Toinen majakka, joka on toistaiseksi selvinnyt hurrikaaneilta, on rakennettu saaren kesiosaan.
Venäjän keisarillinen armeija
Venäjän armeijan organisaatio Napoleonin sotien aikana
Aleksanterin isän Paavali I:n aikana Venäjän armeija oli läpikäynyt uudistuksia preussilaisen esikuvan mukaan, mutta heti hänen kuoltuaan uudistuksia vastustaneet upseerit ajoivat niitä alas poistaen suuren osan preussilaisesta vaikutuksesta. Armeijassa oli paljon yhteneväisyyksiä muihin eurooppalaisiin armeijoihin, kuten monarkin oma kaarti, linjajalka- ja linjaratsuväki ja kenttätykistö. Omaleimaisesti se sisälsi myös suuren joukon puolisotilaallisia kasakkayksiköitä, jotka harvinaisten rauhanjaksojen aikana palvelivat keisarikunnan eteläisten rajojen vartijoina ja sodan aikana taas täysinä kevyen ratsuväen yksiköinä. Kasakoiden itsenäisyyden, aloitekyvyn ja vapaan liikkuvuuden vuoksi ne tarjosivat Venäjän armeijalle usein paljon paremman tiedustelun, kuin muut ajan eurooppalaiset armeijat saivat. Keisarikuntaan kuuluneelta Ukrainan alueelta nostettiin myös muita kevyen ratsuväen yksiköitä, kuten ulaani- ja husaarirykmenttejä.
Klein Curaçao
Klein Curaçossa ei ole pysyviä asukkaita. Saarella on palmun lehdillä vuorattuja vajoja päivämatkailijoita varten, ja koteja kalastajilla, jotka usein yöpyvät niissä muutaman päivän. He saavat vettä Curaçaon rannikkovartiostolta. Tuulenpuoli on hautausmaa haaksirikkoutuneille veneille. Pieni tankkeri Maria Bianca Guidesman on aaltojen iskujen purettavana. Muitten neljän tai viiden veneen jäännökset ovat ajautuneet rannalle.
Venäjän keisarillinen armeija
Venäjän armeijan organisaatio Napoleonin sotien aikana
Toinen poikkeuksellinen piirre Napoleonin sotien aikana oli vapaaehtoinen kansalaiskaarti (Народное ополчение), joka oli aiemmin ollut käytössä Romanovien aikana 1600-luvun alussa. Kansalaiskaartilla oli merkittävä vaikutus Napoleonin Grande Arméen torjumisessa Venäjällä vuonna 1812. Juuri suureksi kasvaneen vapaaehtoisarmeijan vuoksi Napoleonin sotaretkeä Venäjälle kutsutaan nimellä isänmaallinen sota.
Vuonna 1806 suurin osa tarkastuslaitoksista poistettiin ja korvattiin ranskalaisen esikuvan mukaan divisioonajaolla, joka tosin perustui vieläkin alueellisuuteen. Vuoteen 1809 mennessä armeijaan kuului vakinaisina kenttäyksiköinä 25 jalkaväkidivisioonaa, jotka kukin muodostuivat kolmesta jalkaväkiprikaatista ja yhdestä tykistön prikaatista. Barclay de Tolly nimitettiin sotaministeriksi 1810 ja hän jatkoi uudelleenorganisointia ja muiden muutosten tekemistä aina komppaniatasolle asti. Tällöin perustettiin myös erillisiä krenatööridivisioonia, joihin liitettiin yksi kevyen jalkaväen jääkäriprikaati vapaassa muodostelmassa tapahtuvaa kahakointia varten.
Venäjän keisarillinen kaarti
Suurherttua Konstantinin johtama Venäjän keisarillinen kaarti kasvoi viidestä rykmentistä kahden divisioonan vahvuiseksi. Divisioonista muodostettiin V jalkaväen armeijakunta, jota Borodinon taistelussa johti kenraaliluutnantti Lavrov. Vuoden 1814 jälkeen kaartiin liitettiin kaksi omalla tykistöllä varustettua ratsuväen divisioonaa.
Miljutinin uudistukset
thumb|Venäjän sotilaspiirit vuonna 1913. thumb|upright|left|Dmitri Aleksejevitš Miljutin Venäjän Krimin sodassa kärsimän tappion jälkeen sotaministeri kreivi Dmitri Miljutinin (virassa 1861–1881) aikana pantiin alulle joukko sotilaallisia uudistuksia. Koko Venäjän alue jaettiin sotilaspiireihin. Lapsia ei enää värvätty kadeteiksi tai miehistöön, vaan siirryttiin yleiseen ja tasavertaiseen asevelvollisuuteen. Asevelvollisuus oli pakollinen kaikille 20-vuotiaille miehille, ja lyhennetty palvelusaika kesti kuusi vuotta, jota jatkoi yhdeksän vuoden pituinen reserviaika. Uusi järjestelmä loi Venäjälle suuren reservipohjan, joka voitiin mobilisoida sodan syttyessä. Se myös salli pienemmän armeijan ylläpitämisen rauhan aikana. Myös ruumiillinen rangaistus kiellettiin.
Myös sotilaiden koulutusjärjestelmää uudistettiin ja peruskoulutus sallittiin kaikille palvelukseen kutsutuille. Miljutinin uudistuksia pidetään etappina Venäjän historiassa. Ne poistivat Pietari Suuren aikaisen kutsuntalaitoksen ja ammattilaisarmeijan sekä loivat uudenlaisen armeijan, joka on säilynyt 2000-luvulle. Ennen Miljutinia armeijalla ei ollut parakkeja, vaan se asui korsun tapaisissa päällystetyissä kaivannoissa sekä hökkeleissä.
Uudistuksilla oli kuitenkin mullistava vaikutus keisarikunnan tulevaisuuteen. Uuden sukupolven nuoret sotilaat säilyttivät maalaisidentiteettinsä ja kun he palasivat kotikyliinsä lukemaan oppineina, koulutettuina ja maailmaa nähneinä sekä uusin taidoin ja ajatuksin varustettuina, he eivät olleet enää tyytyväisiä maaseudun väen muuttumattomiin ja usein kurjiin oloihin, vaan he radikalisoituivat ja alkoivat kyseenalaistamaan ja vastustamaan vallitsevaa järjestelmää.
Livingston
Livingston voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Keskipakoisvoima
Vastaava ilmiö esiintyy myös pyörimisliikkeessä, jossa kappaleen rakenneosat tekevät ympyräliikettä. Pyörivän kappaleen rakenneosien välillä vaikuttaa jännitysvoimia, jotka aiheuttavat ympyräradan ylläpitämiseen tarvittavan keskihakuvoiman. Jos jännitysvoimat ovat heikompia kuin mitä ympyräliikkeen ylläpitämiseen tarvitaan, alkaa kappaleen muoto venyä pyörimisakselista ulos päin. Tästä esimerkkejä ovat esimerkiksi pyörivien taivaankappaleiden litistyminen.
Klassisen mekaniikan matemaattisessa muotoilussa keskipakovoiman voidaan selittää johtuvan kappaleeseen kiinnitetyn pyörimisliikettä tekevän koordinaatiston kiihtyvyydestä. Tällaista kiihtyvää koordinaatistoa kutsutaan epäinertiaaliseksi koordinaatistoksi tarkoittaen, että havaitsija tai mittaaja on kiihtyvässä liiketilassa. Vastaavasti vapaan putoamisen liiketilaa, jossa kiihtyvyyksiä ei kappaleeseen kohdistu, kutsutaan inertiaalikoordinaatistoksi.
Esimerkkejä
Nopeasti pyörivässä karusellissa ihmiset kokevat painuvansa karusellin ulkokehää kohti. Tällöin harhaanjohtavasti ajatellaan voiman kohdistuvan ympyräliikkeen keskipisteestä poispäin. Todellisuudessa aistittava paine johtuu Newtonin jatkuvuuden laista sekä karusellin tuolin, seinän tai muun vastaavan tukevan pinnan tukivoimasta.
Tämä johtuu siitä, että karusellissa istuva henkilö pyrkii klassisen mekaniikan lakien mukaisesti jatkamaan matkaa suoraan eteenpäin karusellin poikkeuttaessa henkilön kulkurataa. Nopeuden suunnan muuttaminen vaatii voiman samalla tavalla kuin työntäminen, vetäminen tai kiihtyvyys. Itse asiassa karusellissa istuva ihminen kokee voiman vaikutuksen siksi, koska karuselli kääntää henkilöä jatkuvasti tiettyyn suuntaan, jolloin siis istujan keskeiskiihtyvyysvektori osoittaa ympyräradan keskipisteeseen. Esimerkkihenkilön lopullinen liikerata kaartuu näin ollen ympyräradaksi, ellei tilanteessa vaikuta muita voimia.
Laskeminen
Keskipakoisvoiman Fc suuruus voidaan laskea yhtälöllä
missä m on kappaleen massa, v on kehänopeus ja r on kiertoradan säde.
Keskipakoisvoima voidaan esittää myös muodossa
missä ω on pyörimisliikkeen kulmanopeus.
Sijoittamalla edelliseen yhtälöön maan pyörähdysaika 23,9 tuntia ja maan säde 6378 km voidaan laskea, että päiväntasaajalla koetaan 0,03 m/s2 verran heikennystä maan painovoiman aiheuttamassa kiihtyvyydessä.
Keskipakoisvoima on verrannollinen kulmanopeuden (ja vastaavasti kehänopeuden) neliöön, minkä voi havaita esimerkiksi karusellissa: Jos karuselli pyörii kaksinkertaisella nopeudella, tuntuu ulos päin vetävä voima nelinkertaisena (olettaen, että massa tai etäisyys karusellin keskiöstä ei muutu). Kolminkertaisella nopeudella voima tuntuu vastaavasti yhdeksänkertaisena.
Elaine Stewart
200px|thumb|[[Särkyneiden haaveiden kaupunki|Särkyneiden kaupungin haaveiden (1952) trailerissa.]] Elaine Stewart, oik. Elsy Steinberg, (31. toukokuuta 1930 Montclair, New Jersey, Yhdysvallat – 27. kesäkuuta 2011 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli.
Elämä
Steinberg avioitui vuonna 1961 näyttelijä Bill Carterin kanssa. Hän erosi Carterista 1963 ja avioitui televisiotuottaja Merrill Heatterin kanssa, jonka kanssa hän sai tyttären.
Jill Valentine
pienoiskuva|Jill Valentine Jill Valentine on kuvitteellinen hahmo Resident Evil -sarjan peleissä, elokuvissa ja kirjoissa.
Resident Evil
Jill esiintyy ensimmäistä kertaa vuonna 1996 julkaistussa pelissä Resident Evil, jossa hän on toinen pelattavista hahmoista. Vuonna 1998 Jill osallistuu S.T.A.R.S.-ryhmän Alpha-tiimin kanssa operaatioon Arklayn vuoristossa ja kohtaa salaperäisessä kartanossa kamalia hirviöitä ja vaarallisia ansoja. Vuonna 2002 pelistä julkaistiin GameCube-uusioversio.
Jillin toinen esiintyminen on Resident Evil 3: Nemesiksessä, jossa hän on toinen pelattavista hahmoista. Vuoden 1998 syksyllä Jill aikoo paeta viruksen aiheuttamaan kaaokseen joutuneesta Raccoon Citystä, mutta kohtaa ennennäkemättömän vaarallisen tuhoajan, Nemesiksen. Vuonna 2020 pelistä julkaistiin uusioversio.
Resident Evil: The Umbrella Chroniclesissa Jill on pelattavana Resident Evil 3: Nemesikseen perustuvassa Raccoon’s Destruction -skenaariossa ja vuonna 2003 Chris Redfieldin kanssa suoritetussa hyökkäyksessä Umbrella-korporaation tukikohtaan Kaukasukselle.
Jillin rooli Resident Evil 5:n pääpelissä on melko vähäinen, mutta hän on pelattavana The Mercenaries -minipelissä sekä Lost in Nightmares ja Desperate Escape -lisäepisodeissa.
Jill esiintyy myös Resident Evil: The Mercenaries 3D:ssä ja Resident Evil: Revelationsissa.
Muut pelit
Jill on mukana Capcomin kehittämissä taistelupeleissä Marvel vs. Capcom 2: New Age of Heroes ja Marvel vs. Capcom 3: Fate of Two Worlds, joista jälkimmäisessä esiintyy myös Resident Evil -hahmot Albert Wesker ja Chris Redfield.
Devoninsaari
thumb|270px|Devoninsaaren sijainti Kanadan pohjoisosissa, osana Kuningatar Elisabethin saaria. Devoninsaari on Kanadan arktisiin saariin kuuluva, joka on pinta-alaltaan (55 247 km2) maailman 27. suurin saari.
Jill Valentine
Elokuvat
Sienna Guilloryn esittämä Jill esiintyi valkokankaalla ensimmäistä kertaa toisessa Resident Evil -elokuvassa, Resident Evil: Apocalypsessa, jossa hänen roolinsa oli merkittävä. Hänen oli tarkoitus olla mukana Resident Evil: Tuhossa, mutta Guillorylla oli tuolloin muita töitä. Resident Evil: Afterlifessa Jill esiintyy vain hetken elokuvan lopussa, mutta hänen roolinsa Resident Evil: Retributionissa on merkittävämpi.
Devoninsaari
Saarella on löydetty paleoeskimoiden asutuksen jälkiä noin ajalta 2500 vuotta eaa. William Baffin havaitsi saaren vuonna 1616 ja John Ross pari vuotta myöhemmin. William Edward Parry nimesi saaren Pohjois-Devoniksi.
Saari on suurimmalta osaltaan 300–500 metriä merenpinnan yläpuolella olevaa paljasta tasankoa. Maisemaa hallitsee pakkasen halkoma kallioinen maasto, jonka muutoin pääosin ikiroudassa olevassa maaperässä ei juuri elä kasveja tai eläimiä. Kallioperä on hyvin vanhaa. Vuoden keskilämpötila on –16 °C. Saaren itäisin kolmannes on enimmillään 500–700 metriä paksun jäätikön peittämä.
Jill Valentine
Kirjat
Jill esiintyy S. D. Perryn kirjoittamissa romaaneissa Resident Evil: The Umbrella Conspiracy ja Resident Evil: Nemesis.
Devoninsaari
Turpeiset maa-ainekset ovat kylmiä ja märkiä läpi kesän; niissä on vain vähän ravinteita.
Devoninsaari on maailman suurin asumaton saari. Saarella olevaa Haughtonin kraatterin aluetta on kuitenkin käytetty planeetta Marsin olojen simuloinnissa kesäisin vuodesta 1997 lähtien; alueella on tehty esimerkiksi laite- ja tutkimuskokeiluja.
National Climatic Data Center
National Climatic Data Center eli NCDC on Yhdysvalloissa toimiva tutkimuskeskus, joka ylläpitää maailman suurinta ilmastotietojen arkistoa ja tarjoaa ilmastopalveluita. Se toimii NOAAn alaisuudessa. Keskus kerää ja ylläpitää sekä kansallisia että maailmanlaajuisia tietovarastoja. Säähavaintoasemien mittausten lisäksi tietoja keräätään radioluotauksista, mittauspoijuilta, säätutkilta ja jopa säämalleista. Vuonna 2013 keskuksen tietokantojen suuruus oli kuusi petatavua (6 x 1015 tavua), ja määrän arveltiin kasvavan 15 petatavuun vuoteen 2020 mennessä. Nykyisin tiedon määrää kasvattavat etenkin säätutkat ja satelliitit.
Ilmastonmuutosta arvioivissa IPCC:n raporteissa NCDC on yksi maa-alueilla havaitun muutoksen neljästä tietolähteestä Hadley Centren, NASAn Goddard Institute for Space Studiesin ja Luginan analyysin ohella.
Keskitetyn tietovaraston kerääminen alkoi vuonna 1951, kun Yhdysvaltojen liittovaltion hallitus siirsi säähavaintoarkistonsa Ashevilleen Pohjois-Carolinaan. Sinne kerättiin laivaston, kansallisen ilmatieteen laitoksen ja ilmavoimien säähavainnot ja paikkaa alettiin kutsua kansalliseksi säätilastokeskukseksi, National Weather Records Center (NWRC). Vuonna 1970 keskus siirrettiin NOAAn alaiseksi ja muutti nimensä nykyiseksi. Vuonna 1995 keskus sai uudet tilat korttelin päässä edellisistä.
Mobarakin moskeija
Mobarakin moskeija on moskeija Haagissa Alankomaissa, jonka on suunnitellut arkkitehti Frits Beck Kuningatar Beatrix vieraili moskeijassa sen 50-vuotisjuhlapäivänä 3. kesäkuuta 2006.
Domenico Scarlatti
Elämä
Scarlattin elämästä ei tiedetä kovin paljon. Hän syntyi Napolissa kymmenlapsisen perheen kuudentena lapsena ja hänen isänsä oli kuuluisa säveltäjä Alessandro Scarlatti. Hän sai musiikkiopetusta aluksi Napolissa isältään. 16-vuotiaana hän tuli urkuriksi ja säveltäjäksi Napolin kuninkaalliseen kapelliin. Siellä hän myös sai vuonna 1703 esittää omat oopperansa Giustino sekä Ottavia ristituita al trono. Scarlatti lähti Roomaan vuonna 1709, missä hän soitti leikkimielisessä kilpailussa muun muassa Händelin kanssa. Händel oli parempi urkujen soitossa, ja Scarlatti, yleisön äänestyksellä, cembalon soitossa. Roomassa Scarlatti myös sävelsi useita oopperoita ja toimi Puolan kuningattaren Maria Casimiran palveluksessa.
Hän muutti Portugaliin vuonna 1719 todennäköisesti paetakseen isänsä vaikutusvaltaa ja tullakseen musiikinopettajaksi kuninkaalle ja hänen lapsilleen. Yksi kuninkaan lapsista, prinsessa Maria Barbara Madgalena, avioitui tulevan Espanjan kuninkaan prinssi Ferdinand VI:n kanssa. Scarlatti muutti prinsessan mukana Espanjaan. Kuuluisat sonaattinsa Scarlatti sävelsi Madridissa. Hän saapui sinne vuonna 1729, ja eli siellä kuolemaansa asti. Hän myös meni naimisiin espanjalaisen naisen kanssa sen jälkeen, kun hänen roomalainen vaimonsa kuoli. Scarlatti kuoli 71-vuotiaana.
Sonaatit
Scarlatti oli erittäin tuottelias ja nopea sävelteosten tekijä. Hän sävelsi 555 sonaattia. Niistä vain K1-K30 julkaistiin hänen elinaikanaan nimellä Esercizi per gravicembalo. Melkein kaikki sonaatit ovat yksiosaisia. Monet niistä ovat teknisesti vaikeita soittaa – osa tosin on aloittelijaohjelmistoa, kuten K32. Joissakin sonaateissa kädet loikkivat toistensa yli usein, kuten vaikkapa K27:ssä. Hänen ornamentointinsa merkinnät ovat epäselviä ja ilmeisesti tulkinta niiden osalta on jätetty esittäjän harteille. Asiaa mutkistaa se, että Scarlattin teosten nuotit ovat säilyneet meidän aikaamme vain kopioina, jotka ovat joskus ristiriitaisia keskenään. Sonaatteja pidetään mielikuvituksellisesti sävellettyinä ja niiden epäillään vaikuttaneen myös Bachin musiikkiin. Monet sonaatit ovat selkeästi espanjalaishenkisiä kitarajäljittelyineen ja rytmeineen. Toistaiseksi sonaattien kokonaislevytykset ovat saaneet valmiiksi amerikkalainen kosketinsoittaja Scott Ross, hollantilainen Pieter-Jan Belder ja englantilainen Richard Lester.
Järjestely
Scarlattin sonaatit on luetteloitu useammalla tavalla, joista käytetään kirjaintunnuksia K, L ja P. L-numeroinnin loi Alessandro Longo, K-numeroinnin Ralph Kirkpatrick ja P-numeroinnin Giorgio Pestelli. K-numerointi on laadittu vastaamaan sonaattien aikajärjestystä, kuten myös P-numerointi. Niillä kuitenkin on joitakin eroja. Longo taas on lähes mielivaltaisesti järjestetty.
Parman ja Venetsian käsikirjoituksissa osa sonaateista on lajiteltu pareiksi ja kolmen joukoiksi. Tästä Kirkpatrick sai ajatuksen, että sonaatit tulisi esittää näin jaoteltuina. Jos K141 on mestariteos, yhdessä K140:n kanssa molemmat ovat vielä merkittävämpiä. Näissä pareissa sävellaji on aina sama, paitsi että duurilla ja mollilla ei ole merkitystä. Täten sonaatit C-duurissa ja c-mollissa saattavat olla kelvollinen pari. Kirkpatrickin mukaan vasta K99:stä ja K100:sta alkavat parit, ja sitä edeltävät tulisi esittää yksitellen.
Kresttsyn kihlakunta
thumb|250px|Kresttsyn kihlakunta Novgorodin käskynhaltijakunnan kartalla vuonna 1792. thumb|175px|Kihlakunnan alue nykyiseen piirijakoon sovitettuna. Kresttsyn kihlakunta eli ujesti oli paikallishallintoalue Novgorodin läänissä Venäjällä vuosina 1776–1922.
Maantiede
Novgorodin läänin luoteisosassa sijainneen Kresttsyn kihlakunnan pinta-ala oli 7 992,2 neliövirstaa eli noin 8 533 neliökilometriä. Se rajoittui koillisessa Tihvinän, idässä Borovitšin, kaakossa Valdain, etelässä Demjanskin, lounaassa Staraja Russan sekä lännessä ja luoteessa Novgorodin kihlakuntiin.
Kihlakunnan itäosa kuului Valdain ylänköön ja länsi- ja pohjoisosat Ilmajärven alankoon. Huomattavin joki oli Msta. Seudulla oli laajoja suoalueita ja metsiä.
Asutus ja hallinnollinen jako
Vuonna 1909 kihlakunnassa oli 104 260 asukasta. Kahdenkymmenen viiden vuoden aikana väestö oli kasvanut 43 %. Asukkaista valtaosa oli ortodoksisia venäläisiä. Pohjois- ja kaakkoisosissa asui jonkin verran karjalaisia, ja 1800-luvun lopussa seudulle muutti paljon virolaisia ja latvialaisia.
Kihlakunnan hallinnollinen keskus oli Pietarin ja Moskovan välisen maantien varrella sijainnut Kresttsyn kaupunki, jossa vuonna 1909 oli 2 699 asukasta. Lisäksi siihen kuului Pietarin ja Moskovan välisen rautatien varrelle syntynyt Malaja Višeran kauppala (6 343 asukasta) sekä 15 volostia: Kajovo, Karpina Gora (keskuspaikka Burga), Kitovo (Lokotsko), Krasnyje Stanki, Krestsy (Jamskaja Sloboda), Lažiny, Mežnik, Paporotski Ostrov (Aleksandrovskoje), Požarje, Rahino (Staroje Rahino), Timofejevo (Borok), Ust-Volma (Ljubtsy), Zaitsevo, Zaozerje ja Zarutševje. Maaseudulla oli yhteensä 1 416 asutuskeskusta, joista suurimpia olivat maantien kyytiasemien ympärille kehittyneet Krasnyje Stankin, Zaitsevon ja Rahinon kylät.
Historia
Novgorodin käskynhaltijakuntaan kuulunut Kresttsyn kihlakunta erotettiin Novgorodin kihlakunnasta Katariina II:n hallintouudistuksen yhteydessä vuonna 1776. Se lakkautettiin Novgorodin läänin muodostamisen yhteydessä vuonna 1796, mutta perustettiin uudelleen vuonna 1802. Vuonna 1824 osa kihlakunnasta liitettiin vasta perustettuun Demjanskin kihlakuntaan. Kajovon, Karpina Goran, Mežnikin, Paporotski Ostrovin, Požarjen, Zaozerjen ja Zarutševjen volosteista muodostettiin vuonna 1918 Malaja Višeran kihlakunta. Kresttsyn kihlakunta lakkautettiin vuonna 1922, jolloin sen alue jaettiin Malaja Višeran, Novgorodin ja Valdain kihlakuntien kesken. Vuonna 1927 perustettiin aluksi Leningradin alueen Novgorodin piirikuntaan kuulunut Kresttsyn piiri.
Talous ja kulttuuri
Tärkeimmät elinkeinot olivat maanviljely, karjanhoito ja liikenne. Lisäksi harjoitettiin polttopuiden valmistusta ja laivanrakennusta, kalastusta Ilmajärvellä ja Mstajoella sekä käytiin kausitöissä Pietarissa. Teollisuutta edustivat kirjoituspaperitehdas, säkkitehdas ja viisi lasitehdasta. Staroje Rahinon naiset olivat kuuluisia pitseistään.
1800-luvun lopulla kihlakunnassa oli yksi kansanvalistusministeriön ylläpitämä koulu, yhdeksän kirkkokoulua, 14 lukutaitokoulua ja 40 semstvon ylläpitämää alkeiskoulua. Nuorista miehistä kaksi kolmasosaa oli lukutaidottomia. Kresttsyssä toimi semstvon sairaala ja maaseudulla neljä sairaalaa ja 15 lääkintäasemaa. Kihlakunnan luoteisosassa oli pieni Otnjan erämaaluostari.
Persianlahti Pro League
Iran Pro League (, myös Persian Gulf Cup (جام خلیج فارس)) on Iranin jalkapallon pääsarja.
Iranin mestarit
Iranin mestaruudesta on pelattu vuodesta 1973 lähtien. Vuosina 1973–1978 mestaruus ratkottiin Takht Jamshid Cupissa. Vuosina 1978–1989 mestaruudesta ei pelattu. Vuosina 1989–1990 mestaruussarja oli nimeltään Qods League ja vuosina 1991–2001 Azadegan League. Vuodesta 2001 sarjaa on pelattu sen nykyisellä nimellä. Eniten mestaruuksia on teheranilaisseuroilla Persepolis FC:llä (8) ja Esteghlal FC:llä (6).
Power Rangers turbovaihteella
Elokuva sai ensi-iltansa Pohjois-Amerikassa 28. maaliskuuta 1997 ja Suomessa 15. huhtikuuta 1998. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti yli 9,5 miljoonaa dollaria, josta Yhdysvaltojen osuus oli hieman yli 8 miljoonaa dollaria.
Goddard Institute for Space Studies
Goddard Institute for Space Studies on Yhdysvalloissa toimiva tutkimuskeskus, joka keskittyy ilmastonmuutoksen monipuoliseen tutkimukseen. Se toimii NASAn ja Columbian yliopiston alaisuudessa, ja sillä on toimitilat Columbian yliopiston yhteydessä New Yorkissa.
Power Rangers turbovaihteella
Toisin kuin ensimmäisen Power Rangers -elokuvan tapauksessa, tämän elokuvan tapahtumat kuuluvat samaan jatkumoon televisiosarjojen kanssa. Tätä elokuvaa seurannut televisiosarja Power Rangers Turbo jatkui lähes suoraan tämän elokuvan lopusta. Lisäksi tässä elokuvassa rangereiden asut oli tehty televisiosarjojen tavoin elastaanista toisin kuin ensimmäisen elokuvan tapauksessa. Osaa elokuvan lavasteista ja asuista, kuten voimakammiota ja Alphan ja Maligoren asuja, käytettiin myös elokuvan jälkeen televisiosarjassa. Esimerkiksi Maligoren asun muokattua versiota käytettiin Dark Specterinä sarjassa Power Rangers in Space.
Goddard Institute for Space Studies
Laitos perustettiin vuonna 1961 tekemään avaruustieteiden perustutkimusta, joka tukisi Goddard Space Flight Centerin (GSFC) toimintaa. Alkuvuosina se keskittyi etenkin planeettojen ilmakehien tutkimukseen, mikä johti sen kehittymiseen ilmakehämallinnuksen osaajaksi. Professori James Hansenin toimiessa GISSin johtajana 1981–2013 se keskittyi monipuoliseen ilmaston muutosten ja vaihteluiden tutkimukseen, tulivuorenpurkauksista El Nino ilmiöön. Hansen ilmoitti jäävänsä eläkkeelle huhtikuussa 2013. Hän teki lähes koko työuransa GISSissä.
Power Rangers turbovaihteella
Juoni
Kaukaisella planeetalla ilkeä avaruusmerirosvo Divatox jahtaa voimakasta Lerigot nimistä velhoa, jonka hallussa olevalla avaimella pääsee läpi myyttistä Muranthias-saarta ympäröivästä voimakentästä. Divatoxilla on suunnitelmanaan mennä naimisiin saarella asuvan pahan Maligore-demonin kanssa. Lerigot pääsee kuitenkin Divatoxin Piranhatroneita karkuun ja lähtee Maahan etsimään ystäväänsä Alphaa ja pyytämään apua Zordonilta. Maapallolla Lerigot päätyy Afrikkaan, jossa hän alkaa kuitenkin nopeasti heiketä ultraviolettisäteilyn seurauksena. Lerigot yrittää pyytää eläimiltä apua ja päätyy lopulta simpanssien joukkoon.
Goddard Institute for Space Studies
Ilmastonmuutosta arvioivissa IPCC:n raporteissa GISS on yksi maa-alueilla havaitun muutoksen neljästä tietolähteestä Hadley Centren, NOAAn National Climatic Data Centerin ja Luginan analyysin ohella.
Power Rangers turbovaihteella
Juoni
Samaan aikaan Tommy, Adam ja Rocky harjoittelevat Angel Grovessa kamppailulajiturnausta varten, jonka voittorahat he sijoittaisivat Angel Groven nuorten turvatalon toimintaan. Harjoituksien aikana Rocky kuitenkin putoaa kehästä ja loukkaa selkänsä. Justin, joka on yksi nuorten turvatalon lapsista on huolissaan Rockystä ja menee katsomaan häntä sairaalaan. Sairaalassa Justin piiloutuu Rockyn sängyn alle, kun Tommy, Adam, Katherine ja Tanya saapuvat tapaamaan häntä. Justin saa sattuman kautta selville Power Rangereiden henkilöllisyydet, kun Zordon pyytää heitä siirtymään voimakammioon. Toisaalla Bulk ja Skull eksyvät matkalla tapaamiseensa ja päätyvät Divatoxin mutanttiveljenpojan Elgarin vangiksi. Divatox ei kuitenkaan kelpuuta heitä uhreiksi Maligorelle, sillä hän etsii kahta puhdassieluista ja vahvaa uhria. Hän löytää kaksi uhrilahjoiksi sopivaa henkilöä laitesukeltamasta läheltä sukellusvenettään ja kaappaa heidät.
Zordon lähettää Tommyn ja Katherinen etsimään Lerigotia Afrikasta uusien jäljityslaitteiden avulla. Afrikassa pyton melkein hyökkää Katherinen kimppuun, mutta Tommy onnistuu estämään sen aikeet. Tapahtuman seurauksena Katherine kuitenkin putoaa jyrkänteeltä koskeen ja satuttaa jalkansa. Rantaan päästyään Tommy ja Katherine löytävät Lerigotin, joka parantaa Katherinen jalan ja he siirtyvät voimakammioon. Pian Divatox kuitenkin ottaa Zordoniin ja rangereihin yhteyttä Lerigotin vaimon Yaran ja heidän Batel-lapsen telepaattisten kykyjen avulla. Divatox uhkaa satuttaa heitä, jos Lerigot ei antaudu vapaaehtoisesti. Kannustimena rangereille Divatox lupaa myös vapauttaa sukeltamasta kaapatut entiset Power Rangerit Jason Lee Scottin ja Kimberly Hartin. Tapaamispaikalla rangerit huomaavat tulleensa huijatuiksi, kun heille luovutetaan vain nuket Kimberlyn ja Jasonin sijasta. Hieman myöhemmin rangereille annetaan käyttöön uudet turbovoimat ja voimakkaat autoja muistuttavat Turbozordit. Justin liittyy viime hetkellä mukaan uutena sinisenä rangerina, kun rangerit ovat lähdössä Muranthias-saarta kohti Divatoxin tutkassa näkymättömällä kummituslaivalla. Divatox kuitenkin havaitsee laivan olemassaolon ja lähettää putra podit hyökkäykseen. Rangerit nujertavat olennot ja voima-avaimet yhdistämällä pääsevät läpi Muranthias-saarta ympäröivästä suojakentästä.
Matkan aikana Jason, Kimberly, Bulk ja Skull yrittävät paeta Divatoxin sukellusveneen tyrmästä, jossa Jasonia lukuun ottamatta muut onnistuvatkin. Saarella Kimberly kuitenkin joutuu Maligorea suojelevan alkuasukasheimon vangiksi ja hänet palautetaan takaisin Divatoxille. Rangerit pääsevät myös saarelle ja suuntaavat Maligoren temppeliä kohti. Rangereiden yrityksistä huolimatta Kimberly ja Jason uhrataan Maligorelle ja heistä tulee pahoja. Maligoren vallassa he hyökkäävät Divatoxin kätyreiden rinnalla rangereiden kimppuun. Lerigot ja Yara-vaimonsa ovat jälleen yhdessä ja he palauttavat taikavoimiensa avulla Jasonin ja Kimberlyn ennalleen. Maligoren noustua laavasta Divatox lähettää hänet rangereita vastaan. Rangerit muodostavat Turbozordeistaan Turbo Megazordin ja tuhoavat Maligoren, jonka jälkeen Divatox pakenee ja vannoo vielä kostavansa. Jason, Kimberly, Lerigot perheineen, Bulk ja Skull pääsevät rangereiden Turbo Megazordin kyytiin ja paluumatka Angel Groveen alkaa.
Jason ottaa Rockyn paikan kamppailulajiturnauksessa ja yhdessä Tommyn ja Adamin kanssa he voittavat turnauksen. Voittorahojen ansiosta nuorten turvatalo voi jatkaa toimintaansa. Myöhemmin voimakammiossa rangerit sanovat näkemiin Lerigotille ja hänen perheelleen ja päivä on jälleen pelastettu.
Hahmot
Päähenkilöt (Turbo Rangerit)
Sivuhenkilöt/Entiset Rangerit
Viholliset
Myös Rita Repulsa ja Lord Zedd näyttäytyvät elokuvassa, kun Divatox soittaa Ritalle ja kysyy neuvoja Power Rangereiden varalle. Myöhemmin hahmot tapaavat myös kasvotusten televisiosarjan Power Rangers in Space ensimmäisessä jaksossa.
Vastaanotto
Elokuva on saanut enimmäkseen kielteisiä arvioita ja kriitikot ovat esimerkiksi antaneet sille vain 18% Rotten Tomatoes -sivustolla. Kevin Thomas kirjoitti positiivisen arvostelun Los Angeles Timesissa sanomalla, että elokuvantekijät ovat käyttäneet tämän fantasiseikkailun tekemisessä intoa ja kokemusta ja ylistäneet vanhoja hyviä yhteistyön ja urheuden arvoja, jotka kuuluvat Power Rangersiin ja sitä kautta myös "Turboon". Muut arviot ovat olleet sekoitus positiivisia ja negatiivisia kommentteja.
Puhtauden lunnaat
Puhtauden lunnaat, televisiossa myös nimellä Kiristys, (Blackmail) on Alfred Hitchcockin ohjaama brittiläinen jännityselokuva vuodelta 1929. Elokuvasta on olemassa sekä mykkä- että äänielokuvaversio.