cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Evoluution todisteet
Fossiilit
Nuo ajoitusmenetelmät, joita nykyisin on yli 40, todistavat yhtäpitävästi lukuisista näytteistä, että Maa on noin 4,54 miljardia vuotta vanha ja että ensimmäiset varmat alkeellisen elämän jäänteet ovat jonkin verran alle 4 miljardin vuoden ikäisiä. Ensimmäinen elämä oli fossiiliaineistossa alkeellista ja miljardien vuosien aikana se kehittyi monimutkaisemmaksi, mm. ensimmäiset aitotumaiset kehittyivät reilut 2 miljardia vuotta sitten ja vaikka monisoluisuus kehittyi mahdollisesti jo reilut miljardi vuotta sitten, vasta noin 600-700 miljoonaa vuotta sitten monisoluisuutta alkoi esiintyä laajamittaisesti. Kambrikaudella elämän monimuotoisuus kehittyi huimasti ja silloin syntyi useita nykyisinkin eläviä pääryhmiä, vaikka useimmat kambrikaudella syntyneet pääryhmät katosivatkin sukupuuttoon. Esim. myöhäiskambrin aikana kehittyivät ensimmäiset selkäjänteiset, joista myöhemmin kehittyivät kaikki selkärankaiset, ensin rustokalat, sitten luukalat, joista ovat peräisin kaikki myöhemmin kehittyneet selkärankaiset.
Fossiiliaineiston järjestyminen iän mukaan näkyy noissa kerroksissa ja vaikka kaikkea ei pystytä luotettavasti ajoittamaan radioaktiivisuuteen perustuvilla ajoitusmenetelmillä, kerrostumien järjestyksestäkin ajoitus onnistuu, koska noiden kerrostumien suhteelliset iät tiedetään ja vastaavat kerrostumat on aina kyetty ajoittamaan jossakin muualla. Ja aina kun ajoitus on kyetty luotettavasti tekemään, iät ovat vastanneet evoluutioteorian mukaista järjestystä. Kambrikaudelta ei koskaan löydetä jänistä, koska jäniksiä ei vielä tuolloin ollut. Dinosaurusten ajalta ei koskaan löydetä valasta, koska valaita ei vielä tuolloin ollut.
Ajoitusmenetelmillä on rajoituksensa ja puutteensa ja joskus ne epäonnistuvat, mutta niillä on ajoitettu tuhansia ja taas tuhansia näytteitä, ja näiden näytteiden antama kokonaiskuva on, että elämä on järjestäytynyt fossiiliaineistoon johdonmukaisesti evoluutioteorian mukaiseen järjestykseen miljardien vuosien ajalta.
Paleontologia tutkii fossiileja. Fossiiliaineisto on vakuuttavin näyttö evoluution tapahtumista ja sen avulla päästään evoluution jäljille usein pienimpiä yksityiskohtia myöten. Tiettynä ajanjaksona eläneiden eläinten ja kasvien jäännöksiä löytyy kivettyneinä hyvinkin vanhoissa geologisissa kerrostumissa. Varhaisempi kerros sisältää aina seuraavasta kerroksesta löytyvien fossiilien kantamuotoja. Tuoreimpien kerroksien sisältämät fossiilit ovat usein hyvin samannäköisiä kuin nykyisin elävät eläimet. Mitä kauemmaksi mennään, sitä enemmän fossiilit poikkeavat nykyisistä eläimistä. Darwin päätteli, että juuri tätä voitiin odottaa, jos varhaisimmista kerroksista löytyneet eläimet ja kasvit olivat asteittain kehittyneet myöhäisemmistä kerroksista löytyneiksi lajeiksi.
Fossiileista saadun tiedon kertyminen tarkentaa toistaiseksi hyvin aukkoista kuvaa nykyajan lajien oletetuista esi-isistä, sukulaisuuksista ja synnystä. Fossiiliaineisto on tavallisesti poukkoilevaa; on yleensä harvinaista löytää katkeamaton fossiilien sarja, josta näkisi kantalajin muuttuvan vähittäin toiseksi lajiksi. Vain murto-osa kaikista maapallolla eläneistä eliöistä on fossiloitunut. Moni kerrostuma on sijainnut alueella, joka on huuhtoutunut tai tuhoutunut mannerlaattojen liikkuessa. Kerrostumat ovat taittuneet, litistyneet tai muuttaneet muotoaan tuhoten fossiiliaineiston, lisäksi maan päälle ulottuu nykyisin vain murto-osa fossiileja sisältävistä kerrostumista.
Molekyylibiologiset todisteet
Molekyylibiologia on biologian osa-alue. Vertailemalla homologisia geenejä tai homologisia molekyylejä kahden eliön välillä voidaan päätellä, miten samankaltaisia ne ovat. Molekyylit kuitenkin muuttuvat eri tahdissa, jotkut hyvinkin nopeasti ja toiset hitaasti, mikä voi aiheuttaa ongelmia. Molekyylejä, jotka muuttuvat hyvin tasaisella nopeudella, käytetään useimmiten molekyylikelloina. Menetelmää on kuitenkin sovellettava varovasti, sillä molekyylikellot eivät aina käy niin tasaisella nopeudella kuin oletetaan. Eri molekyyleillä on useasti eri muutosvauhti, mutta yksittäinenkin molekyylin muutosvauhti voi muuttua ajan kuluessa. Tämä edustaa niin sanottua mosaiikkievoluutiota. Ristiriitaisissa tapauksissa määritetään jonkin toisen molekyylin muutosvauhti tai yritetään etsiä parempia fossiilitodisteita.
Molekyylikellomenetelmä ei ole ongelmaton: kellojen kalibrointi voi olla vaikeaa ja kellojen "tikitysnopeus" riippuu muiden muassa siitä, kohdistuuko tiettyyn geenisekvenssiin ns. selektiivinen paine. Parhaat molekyylikellot ovat ns. tilke-DNA-alueet, jotka eivät koodaa mitään proteiinia eivätkä siis tule ilmentyneeksi fenotyypissä. DNA-alueet, jotka koodaavat toimivaa proteiinia (eli geenit), muuttuvat yleensä paljon hitaammin, koska mutaatiot toimivassa geenissä ovat suurilta osin vahingollisia ja siksi luonnonvalinta hoitaa ne pois populaatiosta.
Molekyylikelloista saatu luotettava tieto vahvistaa suurilta osin ne samat polveutumissuhteet lajien välillä, jotka saatiin selville jo vertailevasta anatomiasta ja fossiilisesta aineistosta. Näennäiset ristiriidat liittyivät yleisesti tapauksiin, jossa polveutumistilanne oli alun perin anatomian ja fossiilien perusteella epäselvä.
Yhteiset geenivirheet
Toinen menetelmä näiden sukulaissuhteiden selville saamiseksi geneettisistä sekvensseistä perustuu ns. plagioituihin virheisiin. Tilke-DNA-alueissa on monien toimivien geenien kopioita, jotka ovat vahingoittuneet siten, etteivät ne enää toimi. Tällaisista lajeille yhteisistä virheistä voidaan päätellä, että virheet ovat olleet olemassa jo ennen lajien erkaantumista. Esimerkki tällaisesta tapauksesta on kädellisille yhteinen mutaatio, jonka takia ne eivät pysty valmistamaan C-vitamiinia toisin kuin lähes kaikki muut nisäkkäät. (Marsutkaan eivät pysty valmistamaan C-vitamiinia itse, mutta niillä mutaatio on erilainen.)
Molekyylien samanlaisuus
Molekyylibiologian ilmaantumisen myötä huomattiin, että myös molekyylit kehittyvät samalla tavalla kuin somaattiset rakenteet. Mitä lähempänä kaksi lajia on toisiaan, sitä samankaltaisempia myös niiden molekyylit ovat. Monissa tapauksissa morfologisen aineiston epäselvyys on herättänyt epäilyksiä, mutta molekyylejä vertailemalla on saatu paljastettua lajien todellinen suhde. Molekyylibiologia on nykyisin tärkein tietolähde tutkittaessa fylogeneettisiä suhteita.
Muita geneettisiä todisteita
Perinnöllisyyden tutkimuksessa on osoitettu kokein, että eliölaji voi muuttua paljon jo muutamassa sukupolvessa. Vertailevan DNA-tutkimuksen avulla on saatu runsaasti vakuuttavia todisteita lajien yhteisestä alkuperästä. Jos kaiken elämän yhteinen kantamuoto on totta, niin lajien, jotka jakavat yhteisen alkuperän perimissä tulisi näkyä tuon alkuperäisen kantamuodon DNA-sekvenssejä ja niille ominaiset mutaatiot. Läheisempää sukua olevien lajien tulisi jakaa suurempia yhtäläisyyksiä ja yhteisiä mutaatioita verrattuna kaukaisempiin sukulaisiin.
Mutta fylogeneettiset vertailut kattavat myös proteiineja koodaamattoman ja toimimattoman osan DNA:sta, kuten toistuvia jaksoja, transposoneita, pseudogeenejä ja mutaatioita, jotka eivät muuta proteiineja. Kaikki nämäkin vertailut tukevat yhteistä kantamuotoa yhtäpitävästi.
Kaikkien nykyisin elävien organismien elämä perustuu samoille biokemiallisille prosesseille: geneettinen informaatio on koodattu nukleiinihappoon (DNA:han tai viruksilla myös RNA:han), se transkriptoidaan RNA:ksi, sitten RNA:sta puolestaan rakentuvat proteiinit eli pitkät aminohappopolymeerit hyvin samankaltaisina eri lajeilla säilyneissä ribosomeissa. Erityisesti geneettinen koodi on kaikille lajeille yhteinen aivan pieniä ja harvinaisia muunnelmia lukuun ottamatta, mikä tarkoittaa esim. sitä, että tietty DNA:n osa, kodoni eli kolmen emäksen pituinen jakso, koodaa täsmälleen samaa aminohappoa sekä bakteereilla että ihmisten soluissa. ATP toimii energialähteenä kaikilla tunnetuilla lajeilla.
Syvempi ymmärrys kehitysbiologiasta osoittaa, että yhteinen morfologia onkin peräisin samoista geneettisistä elementeistä. Esim. vaikka kameralinssisilmät ovat kehittyneet riippumattomasti yli 40 kertaa, ne kaikki perustuvat kuitenkin samaan valoherkkään proteiiniin, opsiiniin, mikä puolestaan todistaa eliöiden yhteisestä alkuperästä. Toinen huomionarvoinen esimerkki on selkärankaisten ruumiinkaava, jonka rakentumista kontrolloivat samat HOX-perheen geenit.
DNA:ssa on myös endogeenisiä retroviruksia, ERV:a. Ne ovat jäänteitä muinaisista virustartunnoista, joissa virus on tartuttanut sukusoluja ja näin noiden virusten DNA siirtyy sukupolvelta toiselle. Aikojen kuluessa ne menevät yhä enemmän rikki tai osa niiden proteiineista tulee hyötykäyttöön, jolloin luonnonvalinta tietysti suojelee niitä. Koska nuo ERV:n tartunnat ovat harvinaisia ja käytännössä satunnaisia, sellaisten löytyminen samasta kohtaa kahden eri lajin perimästä viittaa äskettäiseen yhteiseen esi-isään. Ihmisiltä ja simpansseilta on tähän mennessä löydetty kymmeniä ERV:tä samasta kohtaa genomejamme ja tämän tapahtuman todennäköisyys ilman yhteistä esi-isää, jolta ne on peritty, on erittäin pieni, käytännössä olematon.
Vertaileva anatomia
Vertaileva anatomia paljastaa eliöiden rakenteessa tavattavat yhtäläisyydet. Esimerkiksi hyönteisten ruumiissa on aina pää, takaosa ja keskiruumis, niillä on kolme jalkaparia ja yleensä kaksi paria siipiä. Ominaisuudet ovat periytyneet yhteisistä kantamuodoista, sillä yhtäläisyydet ovat aivan liian suuria ollakseen sattumanvaraisia. Samoin ovat myös nisäkkäiden, kuten esimerkiksi ihmisen käsivarsi, kissan tai hevosen etujalka, lepakon siipi ja hylkeen evä saman peruskaavan mukaisia, ja niiden luut voidaan tunnistaa luu luulta - ne ovat vain kehittyneet yksityiskohdiltaan erilaisiksi erilaisten elintapojen vuoksi.
Milan Petržela
Milan Petržela (s. 19. kesäkuuta 1983 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitalinkki. Hän edustaa Tšekin Gambrinus ligan FC Viktoria Plzeňia.
Evoluution todisteet
Surkastumat
Surkastuneet elimet ovat toimintansa lopettaneita elimiä. Tällaisia ovat esimerkiksi lentotaidottoman strutsin siivet ja ihmisen häntäluu. Niiden esiintyminen voidaan ymmärtää, jos oletetaan strutsien kehittyneen lentävistä muodoista jotka myöhemmin liian suuriksi ja painaviksi tultuaan ovat kadottaneet lentotaitonsa. Samoin myös ihmisen ja simpanssin esi-isien voidaan olettaa joskus olleen hännällisiä, mutta kadottaneen hännän tarpeettomana ihmiseen ja simpanssiin johtaneen lajiutumisen aikana. Muita esimerkiksi ovat käärmeissä tavattavat jäänteet takajalan luista ja hetulavalaiden kidassa olevat hampaiden jäänteet.
Muuntuneet elimet vastaavat sijaintinsa ja anatomiansa puolesta sellaisia elimiä, jotka toisilla muodoilla suorittivat toisia toimintoja. Esimerkiksi kärpäsillä on vain yksi siipipari, mutta toisen siipiparin paikalla niillä on nuijanmuotoiset väristimet, jotka toimivat lennon aikana gyroskooppisena elimenä. Tämä esimerkki ja monet muut muutokset voidaan helposti selittää, jos oletetaan tällaisten eläinten polveutuvan sellaisista eläimistä, joilla kyseessä olevat elimet olivat alkuperäisessä tehtävässään.
Maantieteellinen levinneisyys
Eliöiden maantieteellinen levinneisyys osoittaa, että lajien on pitänyt polveutua yhteisistä kantamuodoista. Leviämisesteiden kuten merien eristäminä elää lähisukuisia eläimiä, esimerkiksi laamat Amerikassa ja kamelit Aasiassa ja Afrikassa. Näiden alueiden välillä on aikaisemmin ollut maayhteys.
Eläinten maantieteellisestä levinneisyydestä voidaan tehdä johtopäätöksiä. Esimerkiksi Galápagossaarten eläimillä on samanlaisia piirteitä kuin Etelä-Amerikan eläimillä ja Kap Verde -saaren eläimillä Afrikan eläimistön piirteitä. Jos kumpaisenkin saaren eläimet olisivat syntyneet erikseen, ei sille olisi mitään järkevää selitystä, mutta jos molemmille saaristoille on levinnyt eläimiä läheisiltä mantereilta ja ne ovat sopeutuneet ajan myötä erilaisiin olosuhteisiin, voidaan ongelma ratkaista helposti evoluution avulla.
Muita todisteita
Etologia on biologian tieteenhaara, joka tutkii eläinten käyttäytymistä. Se paljastaa yhtäläisyyksiä eri muotojen, kuten sosiaalisten hyönteisten, muurahaisten, ampiaisten ja mehiläisten pesänrakennustavoissa. On mahdollista osoittaa, miten monimutkaiset käyttäytymisen sarjat ovat erilaisten vaikutusten alaisena muotoutuneet pysyviksi.
Parasitologia eli loisoppi osoittaa jokaisen loisen olevan elävä todiste siitä, että se polveutuu vapaana eläneistä muodoista, joiden jälkeläiset ovat sopeutuneet elämään isäntäeliön kustannuksella.
Biokemia tutkii elävien organismien kemiallista rakennetta ja niiden osuutta organismeissa. Esimerkiksi eräs biokemian erikoisala, serologia, tutkii veren kemiallista koostumusta. Anti-ihmisseerumia saadaan ruiskuttamalla ihmisverta koe-eläimeen, ja kun seerumia sekoitetaan toisten verilaatujen kanssa, voidaan reaktioiden avulla mitata testattujen lajien eroja.
Sähkölinja-auto
pienoiskuva|BYD-sähköbussi Bonnissa vuonna 2013. pienoiskuva|[[Helsingin seudun liikenne|HSL:n käyttämä Linkker-sähköbussi testiajossa Moskovassa vuonna 2017.]] Sähkölinja-auto eli sähköbussi on sähköllä liikkuva linja-auto.
Pääkaupunkiseutu
pienoiskuva|Sähköinen [[nivelbussi Helsingin seudun liikenteessä vuonna 2022.]] Keväällä 2015 ilmoitettiin, että HSL ostaa Linkkeriltä 12 sähköbussia kaupunkiliikenteeseen, joiden tuotannosta ja kokoonpanosta vastaa Fortaco. Vuonna 2019 kalustoon tuotiin myös maailman suurimman bussivalmistajan Yutongin sähköisiä linja-autoja.
Elokuun 2021 arvioitu sähköbussimäärä pääkaupunkiseudulla oli noin 160 kappaletta. Tuolloin HSL:n alueella alkoi liikennöidä 44 kappaletta sähköisiä nivelbusseja. HSL:n tavoite on sähköistää 35 % pääkaupunkiseudun kalustosta vuosikymmenen puoleenväliin mennessä ja 60 % 2020-luvun loppuun mennessä. 60 %:n osuus vastaisi noin 780 kappaletta sähköbusseja.
Tampere
Tampere aloitti sähköbussikokeilun Tampereen seudun joukkoliikenteessä joulukuussa 2016. Kokeilu päättyi joulukuussa 2021. Käytössä oli neljä Solaris Urbino Electric -bussia linjalla Pyynikintori - Rauhaniemi. Pikalatausasema oli Pyynikintorilla.
Sähköbussikilpailutuksen voittanut Pohjolan Liikenne aloitti liikennöinnin 26:lla Yutong-sähköbussilla kesällä 2022. Linjoja on kahdeksan. Katolla ja perällä olevat autojen akustot ladataan Viinikan varikolla. Kesällä yhdellä latauksella pääsee 300 km. Kuskeja palkattiin noin 100. Kuljettajat ovat tyytyväisiä ajettavuuteen ja matkustajat kulkemisen tasaisuuteen.
Sähköisiin kulkuvälineisiin kuuluvat robottibussit. Hervannassa on kokeilussa toisena ranskalainen Easymilen valmistama automatisoitu bussi, toisena virolainen. Bussi kulkee talvella 14 km/h, maksimissaan 20 km/h. Mukana on turvakuljettaja, mutta tulevaisuudessa kokeiltaneen kulkua ilman kuljettajaa.
Oulu
Kesällä 2023 Oulun seudun liikennessä alkoi 15 sähköbussin liikennöinti. Koiviston Auto Oulu toi kesäkuussa linjoille 4/4A ja 20 seitsemän Volvo 7900e akkusähköbussia. Oubus ja Revon Turistiliikenne toivat molemmat neljä kappaletta kiinalaisvalmisteisia Yutong E12 akkusähköbusseja. Sähköbussien määrä Oulussa on ennakoitu kasvavan merkittävästi uusien kilpailutusten myötä.
Otto Ender
Otto Ender (24. joulukuuta 1875 Altach – 25. kesäkuuta 1960 Bregenz) oli itävaltalainen poliitikko. Hän toimi Itävallan liittokanslerina vuosina 1930–1931 ja Vorarlbergin maaherrana vuosina 1918–1930 ja 1931–1934.
Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä Ender neuvotteli Vorarlbergin mahdollisesta liittymisestä Sveitsiin, mutta tämä ei toteutunut. Hän oli mukana vorarlbergiläisen isänmaallisen Vorarlberg Heimwehr -nimisen puolisotilaallisen ryhmän toiminnassa.
3. joulukuuta 1930 Ender nimitettiin liittokansleriksi. Hänen kaudellaan Itävallan suurin pankki Creditsanstalt romahti. Ender jätti kanslerin tehtävän kuusi kuukautta myöhemmin 16. kesäkuuta 1931, jolloin häntä seurasi kanslerina Karl Buresch. Ender palasi Vorarlbergin maaherraksi.
Saksan liitettyä Itävallan itseensä Ender vangittiin, ja hän päätyi lopulta Dachaun keskitysleiriin, mistä hänet vapautettiin 1945.
Luettelo nykyisistä Interscope Recordsin artisteista
Tämä on luettelo nykyisistä Interscope Recordsin artisteista.
Renae Jacobs
Elämäkerta
Jacobs syntyi Chicagossa, mutta asui East Lansingissa 11-vuotiaaksi asti, jonka jälkeen hän muutti Kaliforniaan.
Jacobs on naimisissa ja heillä on yksi tytär ja poika.
Ura
Jacobs aloitti ääninäyttelemisen 9-vuotiaana käydessään koulua Michigan Statessa. Koululla järjesti "The Land of Play" -nukkeohjelman luoja kurssin, jossa hän opetti nukeilla esittämistä sekä luomaan erilaisia hahmojen ääniä. Kurssin päätteeksi hän valitsi muutaman oppilaan tekemään pieniä rooleja ohjelmaan ja Jacobs oli yksi valituista. Sittemmin muutettua Kaliforniaan ollessaan 11-vuotias hän jatkoi ääninäyttelemistä tehden aluksi rooleja nukkeohjelmien parissa. Sittemmin 1980-luvulla Jacobs pääsi tekemään äänirooleja animaatioihin, kuten It's Punky Brewster, My Little Pony and Friends ja Moon Dreamers. Sarjojen myötä häntä pyydettiin koe-esiintymään Turtles – mutanttikilpikonniin.
Jacobs päätyi Aprilin rooliin ääniohjaaja Stu Rosenin kautta, joka pyysi hänen agenttiaan koe-esiintymän Aprilin rooliin. Jacobs saapui koe-esiintymään, jossa oli paikalla odottamassa kuusi muuta naista. Kaikkien äänet otettiin nauhalle, jotka eivät kuitenkaan miellyttäneet tuottajia äänten ollessa liian korkeita. Rosen esitti vielä viimeisenä Jacobsin ääninäytteen josta tuottajat pitivät.
Sarjan päätyttyä vuonna 1996, Jacobs muutti pois Kaliforniasta ja jatkoi perhe-elämäänsä kahden lapsensa kanssa. Sittemmin hän on tehnyt äänityötään opetusvideoille ja lasten CD-Rom levykkeille.
Charlotte Birch-Pfeiffer
Charlotte Birch-Pfeiffer (1800−1868) oli saksalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Näyttelijänä hän esitti traagisia osia voimakkaasti ja intohimoisesti, mutta ilman naisellista suloa. Vuodesta 1828 hän toimi kirjailijana ja julkaisi noin sata näytelmää, osaksi mukaelmia romaaneista ja novelleista. Aikoinaan ne ovat saaneet suurta suosiota kevyinä, vähän tunnelmoivina kansankappaleina. Esimerkkejä niistä ovat Die Grille (Sirkka), joka on mukailu George Sandin La petite Fadettesta, sekä Fredrika Bremerin Grannarne-nimisen romaanin sovitus näyttämölle Mutter und Sohn.
Paulus Lempelius
Paulus Andreae Lempelius eli Lempelensis (1592 – 28. syyskuuta 1665) oli suomalainen Virossa vaikuttanut pappi. Hän on tullut tunnetuksi kirjailija Aino Kallaksen romaanin Reigin pappi päähenkilönä.
Lempeliuksen isä Andreas Petri (k. 1609) toimi Lempäälän kirkkoherrana vuodesta 1584 alkaen, nimi Lempelius on luultavasti latinankielinen johdos Lempäälän nimestä. Kirkkoherra Andreas Petri saattoi olla sama henkilö kuin Naantalin luostarin viimeisenä pappismunkkina vuoteen 1569 toiminut Andreas Petri joka oli myös kirjailija Kyösti Wilkunan historiallisen romaanin Viimeiset luostariasukkaat (1912) päähenkilönä.
Paulus Lempelius opiskeli Turussa ja Tallinnassa. Lempelius toimi Tallinnan katedraalikoulun kollegana vuodesta 1622 ja koulun rehtorina 1624–1625. Jouduttuaan erotetuksi rehtorin virasta Lempelius valittiin 1625 Hiidenmaalla sijainneen Reigin seurakunnan kirkkoherraksi ja hän astui virkaansa 1627.
Lempeliuksen puoliso karkasi yhdessä Reigin apulaispapin Jonas Kempen kanssa Suomeen 1647. He joutuivat kiinni ja heidät mestattiin aviorikoksen vuoksi Tallinnassa 1649. Kirjailija Aino Kallas kirjoitti tästä tapauksesta asiakirjalähteisiin perustuneen romaaninsa Reigin pappi. Romaanin mukaan Lempeliuksen vaimo olisi ollut Turun kaupunginvouti Erik Wyckenin tytär Catharina Wycken ja heillä olisi ollut ainoastaan pienenä kuolleet lapset Hebla ja Anders. Toisten lähteiden mukaan Paulus Lempeliuksen puolison nimi oli Catharina Wijck jonka isä oli haapsalulainen kauppias Hans Wijck ja Lempeliuksella oli kolme täysi-ikäisiksi elänyttä poikaa Johannes, Paulus ja Jürgen. Pojista Johannes ja Paulus pääsivät ylioppilaaksi Turussa 1642 ja Jürgen oli Inkerinmaalla sijainnen Orlinan hovin vuokrannut tilanvuokraaja joka lienee kuollut 1691.
Commodore PET
Commodore PET (Personal Electronic Transactor) oli Commodoren vuonna 1977 julkaisema mikrotietokone.
PET:in sanotaan olleen ensimmäinen kaupallisesti menestyksekäs henkilökohtainen tietokone.
PET on yksi ”vuoden 1977 kolmikosta”, jonka kaksi muuta ovat Apple II ja TRS-80.
thumb|right|250px|Commodore PET 2001
Historia
Commodore PET syntyi, kun MOS Technologyn Chuck Peddle vakuutti Commodoren omistaneen Jack Tramielin kehittämällään MOS 6502-mikroprosessorilla. Peddle oli aikaisemmin rakentanut KIM-1 tietokoneen. Commodore osti MOS Technologyn ja ryhtyi kehittämään ensimmäistä versiota omasta kotitietokoneesta. Ensimmäinen malli, PET 2001, julkistettiin tammikuussa 1977 ja ensimmäiset yksiköt toimitettiin saman vuoden lokakuussa. Alkuperäisessä mallissa oli 4 kilotavun keskusmuisti, mutta myöhemmin ilmestyi malleja, joissa oli muistia 8–32 kilotavua.
PET:n laajennusmahdollisuudet olivat vähäiset.
Commodore laajensi menestyksen myötä toimintaansa Eurooppaan. Siellä oli kuitenkin jo Philipsin valmistama samanniminen laite, joten Commodore toi markkinoille uuden CBM 3000 -sarjan.
Commodore julkisti vielä PET 4000 -sarjan, jossa oli suurempi näyttö ja uudempi versio Commodoren BASIC-ohjelmointikielestä, ja CBM 8000 -sarjan, jossa oli 80 merkin levyinen näyttö entisen 40 merkin sijaan ja suurimmillaan 96 kilotavun muisti. Lisäksi Commodore valmisti SuperPET-nimellä tunnetun SP9000-mallin, jossa oli kaksi prosessoria ja tuki useille eri ohjelmointikielille.
PET:n näyttö oli yksivärinen, eikä se pystynyt näyttämään bittikarttagrafiikkaa. Vaikka grafiikalla ei tuohon aikaan ollut kovin suurta merkitystä niin PET jäi pian myynnissä bittikarttagrafiikkaan pystyneiden Apple II:n, Atari 400/800:n ja Commodoren oman VIC-20:n jalkoihin.
PET-sarjan jatkoksi Commodore julkisti CBM-II-sarjan, joka ei kuitenkaan saavuttanut yhtä suurta suosiota kuin PET.
Tekniset tiedot
thumb|right|250px|CBM 4032
Andrej Hočevar
Andrej Hočevar (s. 21. marraskuuta 1984 Ljubljana, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta) on slovenialainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi Slovenian jääkiekkomaajoukkueessa MM-kisoissa 2011. Hän edustaa tällä hetkellä Ranskan pääsarjassa Ligue Magnusissa pelaavaa Dauphins d'Épinalia.
Alleghenyn piirikunta
Piirikunta perustettiin 24. syyskuuta 1788.
Väestö
Alleghanyn piirikunnan asukkaista 78,2 prosenttia on valkoihoisia, 12,8 prosenttia afroamerikkalaisia, 3,95 prosenttia aasialaisia ja 1,47 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 7,91 prosenttia väestöstä puhuu myös muita kieli kuin englantia. 97,1 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 40,5 vuotta.
František Rajtoral
thumb|200px|Rajtoral 2013 František Rajtoral (12. maaliskuuta 1986 Příbram, Tšekkoslovakia – 23. huhtikuuta 2017 Gaziantep, Turkki ) oli tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti viimeksi turkkilaista Gaziantepsporia. Turkin viranomaisten mukaan Rajtoralin kuolinsyy oli itsemurha.
Köydenveto kesäolympialaisissa 1912
Vuoden 1912 kesäolympialaisten köydenveto järjestettiin 8. heinäkuuta 1912 Tukholmassa Tukholman olympiastadionilla. Tämä oli neljäs kerta kun köydenveto oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Laji oli ainoastaan miehille. Lajiin osallistui 16 osanottajaa kahdesta eri maasta. Mukana oli ainoastaan kaksi joukkuetta. Alun perin kilpailuun osallistui viisi joukkuetta, mutta Luxemburg, Böömi ja Itävalta luopuivat tapahtumasta, jolloin köydevetokilpailussa käytiin vain yksi ottelu. Siinä isäntämaa Ruotsi voitti Ison-Britannian joukkueen. Ottelussa Ruotsia edusti Tukholman poliisin ja Isoa-Britanniaa Lontoon Cityn poliisin joukkue.
Daniel Kolář
pienoiskuva|Daniel Kolář Daniel Kolář (s. 27. lokakuuta 1985 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edusti vuonna 2019 päättyneellä pelaajaurallaan pisimpään FC Viktoria Plzeňia. Kotimaansa lisäksi hän pelasi Turkissa Gaziantepsporin joukkueessa kaudella 2016–2017.
Kolář pelasi Tšekin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ikäluokan EM-kilpailuissa 2007. Tšekin A-maajoukkueessa hän pelasi 29 ottelua ja teki niissä kaksi maalia vuosina 2009–2016. Ensimmäinen maali syntyi syyskuussa 2011 ystävyysottelussa Ukrainaa vastaan ja toinen maaliskuussa 2013 MM-karsintaottelussa Armeniaa vastaan. EM-kilpailuissa 2012 Kolář pelasi toisen jakson alkulohko-ottelussa Kreikkaa vastaan tultuaan kentälle loukkaantuneen Tomáš Rosickýn tilalle ja viimeisen alkulohko-ottelun Puolaa vastaan kokonaan. EM-kilpailuissa 2016 hän pääsi kentälle vain viime hetkiksi viimeisessä alkulohko-ottelussa Turkkia vastaan, ja se jäi hänen viimeiseksi maaottelukseen.
Theodor Gebre Selassie
Theodor Gebre Selassie (s. 24. joulukuuta 1986 Třebíč, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti Tšekin Gambrinus ligan FC Slovan Liberecia. Hänen nykyinen seuransa on Saksan Bundesliigan Werder Bremen. Selassie kuului Tšekin joukkueeseen kesän 2012 EM-kilpailuissa. Hän on pelannut kaikkiaan 54 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Gebre Selassie on pelannut Werder Bremenin joukkueessa Bundesliigaa kahdeksan kautta ja tehnyt jokaisella kaudella vähintään yhden maalin, parhaalla kaudellaan 2016–2017 viisi maalia. Hän on pelannut kausittain 26–33 liigaottelua.
Atte Kilpinen
Atte Kilpinen (s. 1996 ) on turkulainen balettitanssija. Hän tanssii Suomen Kansallisbaletissa. Hän on opiskellut tanssia Turun konservatoriossa (2012-2015) ja Showtanssistudio Taina Kovalaisessa vuosina 2002-2012. Kilpinen pääsi Kansallisbaletin nuorisoryhmään vuonna 2015, ja siirtyi pääryhmään vuonna 2017. Hän on taustaltaan nykytanssija. Kilpiselle myönnettiin ensimmäinen Outi ja Jan Vapaavuoren säätiön viidentuhannen euron palkinto vuonna 2019.
Antependium
pienoiskuva|Ruotsalaisen Vissefjärdan kirkon alttari, jota koristaa antependium. Antependium (suom. edessä riippuva) tarkoittaa etenkin läntisten kirkkojen alttarin etuosan peittävää paramenttia eli kirkkotekstiiliä. Antependium on messukasukan ohella ollut kirkon keskeisin ja arvokkain tekstiili, ja niiden valmistamiseen on käytetty ajan parhaita ja arvokkaimpia materiaaleja.
Antependiumin ja alttarin reunusvaatteen käytössä seurataan kirkkovuoden värejä (liturgiset värit). Antependium koristellaan yleensä keskeisin kristillisin symbolein, usein ehtoolliseen liittyvin kuvioin. Kirkon messukasukka, antependium ja saarnastuolin liina muodostavat usein sarjan, joka on valmistettu samasta materiaalista ja koristeltu samantapaisesti.
Pikkulavastaja
Pikkulavastaja (Amblyornis subalaris) on Papua-Uudessa-Guineassa tavattava lavastajiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan pikkulavastaja on noin 24 cm. Koiras on väritykseltään pääosin ruskea. Yläruumis on väriltään tummempi kuin alaruumis. Kurkussa ja rinnassa on vaaleampia kapeita pystyjuovia. Nokka on siniharmaa. Koiraalla on tumman oranssi töyhtö, jonka se voi nostaa ylös. Alas painettuna se on huomaamaton. Naaraalta töyhtö puuttuu tai on pienempi kuin koiraalla. Muuten sukupuolet ovat ulkonäöltään samanlaiset. Nuoret linnut muistuttavat ulkonäöltään naaraspikkulavastajaa.
Elinympäristö
Pikkulavastajaa tavataan kaakkoisessa Papua-Uudessa-Guineassa alueella, joka ulottuu Owen Stanley Rangelta Angabunga-joelle. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät yleensä 650–1 500 metrin korkeudella merenpinnasta. Pikkulavastaja elää hieman matalammalla kuin kekolavastaja (Amblyornis macgregoriae), mutta toisinaan lajit elävät samalla alueella ja voivat risteytyä.
Elintavat
Koiraspikkulavastajat voivat paritella usean naaraan kanssa. Koiras rakentaa majamaisen naaraanhoukutuspesän risuista. Pesän keskellä on sitä tukemassa pylväs. Koiras koristelee majansa lehdillä, kukilla ja koppakuoriaisilla.
David Limberský
thumb|200px|David Limberský David Limberský (s. 6. lokakuuta 1983 Plzeň, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut muun muassa Tšekin Gambrinus ligassa FC Viktoria Plzeňia ja Sparta Prahaa. Hän on pelannut Tšekin maajoukkueessa vuodesta 2009 alkaen 40 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Fantomas – sadan naamion mies
Juoni
Fantomas (jota esittää Jean Marais) on monen hahmon mies. Hänen aseensa on maquillage. Naamioidensa avulla hän voi esiintyä kenenä tahansa ja ulkonäköään muuttamalla aiheuttaa loputtomasti sekaannuksia. Tässä ensimmäisessä Fantomas-elokuvassa hän on tyytymätön Fandoriin (jota myös esittää Jean Marais), joka on kirjoittanut hänestä kuvitellun haastattelun. Hän kostaa sieppaamalla Fandorin ja uhkaamalla tappaa tämän. Naamioitumalla Fandoriksi hän tekee näyttävän rikoksen. Kun komisario Juve liittyy takaa-ajoon, kameleonttimainen Fantomas tekee heti rikoksen naamioituneena Juveksi. Lopulta Fandor, Juve ja Fandorin tyttöystävä Hélène ajavat yhdessä takaa suurrikollista, mutta turhaan, sillä sadan naamion miehen onnistuu paeta.
Arviot
Amerikkalaisarvioissa Hunebellen ohjausta pidetään velttona, mutta Jean Marais pelastaa paljon. Michel Magnen musiikki saa erikoismaininnan.
Johanneksen evankeliumin 4. luku
Johannes 4 on Johanneksen Evankeliumin neljäs luku kristittyjen Raamatun Uudessa testamentissa.
Jeesus lähtee Juudeasta
Fariseukset huomaavat, että Jeesus kastaa enemmän ihmisiä kuin Johannes Kastaja. Evankeliumi Johanneksen mukaan 4:2 toteaa, että "... tosin hän ei itse kastanut, vaan hänen opetuslapsensa", vaikka Evankeliumi Johanneksen mukaan 3:26 viittaa selvästi siihen, että Jeesus itse kastoi - "se mies, joka oli kanssasi (Johannes Kastaja) Jordanin toisella puolella". Jeesus huomioi tämän, lähtee Juudeasta, ja lähtee palaamaan Galileaan. Evankeliumi Johanneksen mukaan 4:4 kirjaa, että päästäkseen Galileaan oli tarpeen mennä Samarian läpi, vaikka vaihtoehtoisen reitti oli olemassa Peraian kautta Jordanin itäpuolella. Josephus kirjoitti, että tämä on tavallinen tapa, kun galilealaiset olivat menossa Jerusalemiin juhlille. 1800-luvulla anglikaaninen piispa Charles Ellicott toteaa, että fariseukset "valitsivat pidemmän tien Perean kautta, välttääkseen kosketusta Samarian maan ja kansan kanssa". Ellicott viittaa siihen, että tarve kulkea Samarian kautta ei ollut maantieteellinen välttämättömyys, mutta se tuli Jeesuksen tarkoituksesta julistaa "oikean uskonnon ja jumalanpalveluksen periaatteita... kaikille kansoille".
Sitten Jeesus menee samarialaiseen Sykarin kaupunkiin, ja lepää matkansa jälkeen Jaakobin kaivolla, kun taas Hänen opetuslapsensa menevät kaupunkiin hakemaan ruokaa. Evankeliumi toteaa, että oli "noin kuudes tunti" eli puoliltapäivin (juutalaisen laskun mukaan) tai illalla (roomalaisen laskun mukaan); kuvatut tapahtumat ovat johdonmukaisia jälkimmäisen vaihtoehdon kanssa, koska keskipäivällä ei ollut luonnollinen aika lepäämiseen matkan jälkeen eikä veden nostamiseen.
Samarialainen nainen
vasen|pienoiskuva|200x200px|Kristus ja Samarialainen Nainen kaivolla, jonka on maalannut [[Angelica Kauffmann|Angelica Kauffman, 1796.]] Kun Jeesus odottaa, että hänen opetuslapsensa palaavat, samarialainen nainen tulee kaivolle, ja Jeesus pyytää häneltä juotavaa. Nainen on yllättynyt ja sanoo, että samarialaiset ja juutalaiset eivät ole tekemisissä keskenään. Jeesus vastaa, että jos nainen todella olisi tiennyt, kuka hän oli, nainen olisi pyytänyt ja hän olisi antanut naiselle "elävää vettä". "Joka juo tätä vettä, sen tulee uudelleen jano, mutta joka juo minun antamaani vettä, ei enää koskaan ole janoissaan. Siitä vedestä, jota minä annan, tulee hänessä lähde, joka kumpuaa ikuisen elämän vettä." Nainen kysyy tätä "vettä" ja Jeesus käskee hänen mennä hakemaan miehensä. Nainen toteaa, että hänellä ei ole miestä, ja Jeesus sanoo, että naisella on ollut viisi aviomiestä, ja nyt hän elää miehen kanssa, joka ei ole hänen miehensä. Silloin nainen havaitsee, että Jeesus on profeetta. Sitten Jeesus opettaa hänelle Jumalan palvelemisesta, kuinka se on tehty aiemmin, tietyissä paikoissa, ja miten se tehdään oikein tulevaisuudessa. "Tulee aika - ja se on jo nyt - jolloin kaikki oikeat rukoilijat rukoilevat Isää hengessä ja totuudessa. Sellaisia rukoilijoita Isä tahtoo. Jumala on henki, ja siksi niiden, jotka häntä rukoilevat, tulee rukoilla hengessä ja totuudessa." Sitten nainen sanoo, että Messias tulee ja selittää kaiken. Jeesus julistaa, että hän on Messias: "Minä se olen, minä, joka tässä puhun kanssasi" (Joh. 4:26).
Useat kommentaattorit ovat todenneet Jeesuksen avoimuuden samarialaiselle naiselle, kontrastina hänen varautuneemmalle viestinnälleen juutalaisten kanssa: juutalaisille "Messias oli valloittava kuningas, joka auttaisi heitä ratsastamaan heidän vihollistensa niskaan, ja kostamaan heidän vainonsa ja sortonsa", ja siksi Jeesuksen väite, että hän olisi Messias, välttämättä vaaransi poliittisen tulkinnan. Evankeliumissa Johanneksen mukaan 6:15: "Mutta Jeesus tiesi, että ihmiset aikoivat väkisin tehdä hänestä kuninkaan, ja siksi hän vetäytyi taas vuorelle. Hän meni sinne yksin". Mutta tälle samarialaiselle naiselle Messias oli yksi, joka oli tuleva "ilmoittamaan meille kaiken" Jumalan rukoilemisesta.
Samarialaisten evankeliointi
Jeesuksen opetuslapset palaavat tapaamaan häntä kaivolle, ja nainen palaa kaupunkiin, kertoo ihmisille, että Jeesus tiesi hänestä kaiken, ja ihmettelee, onko hän Messias. Ihmiset päättävät mennä itse katsomaan. Opetuslapset samaan aikaan yrittävät antaa Jeesukselle ruokaa, mutta hän kieltäytyy sanomalla: "Minun ruokani on se, että täytän lähettäjäni tahdon ja vien hänen työnsä päätökseen".
Jeesus kommentoi kahta sanontaa, jotka hänen kuulijansa tunsivat: "neljä kuuta kylvöstä korjuuseen" (Joh. 4:35) ja "toinen kylvää, toinen korjaa" (Joh. 4:37). Monet samarialaiset tulivat kaupungista. Jeesus puhuu heille, ja he suostuttelevat häntä jäämään kahdeksi päiväksi opettamaan heitä. Hänen sanansa vakuuttavat heidät, että hän on "Messias, maailman Vapahtaja". Luterilainen teologi Hermann Olshausen kuvasi tätä tapausta "merkittävänä, harvinaisena esiintymänä Herran pappeudesta, joka tuottaa heräämisen suuressa mittakaavassa".
Apostolien Tekojen kirjoittaja huomautti, että Jeesuksen apostoleille antamaan tehtävään kuului saarnata evankeliumia Samariassa (Apt. 1:8) ja Filippos nähdään saarnaamassa Kristusta (tai Messiasta) sillä alueella (Apt. 8:5). Kerronta jatkuu edelleen: "Kun Jerusalemissa olevat apostolit kuulivat samarialaisten ottaneen vastaan Jumalan sanan, he lähettivät Pietarin ja Johanneksen heidän luokseen. Perille tultuaan nämä rukoilivat Samarian uskovien puolesta, että he saisivat Pyhän Hengen" (Apt. 8:14-15).
Jeesus palaa Galileaan
Sitten Jeesus lähtee takaisin Galileaan, jossa ihmiset "toivottavat hänet tervetulleeksi" tai "vastaanottavat" hänet "ystävällisesti". Evankeliumissa Johanneksen mukaan 4:45 todetaan, että monet galilealaiset olivat myös viime aikoina olleet Jerusalemissa pääsiäisen vuoksi ja olivat nähneet, mitä Jeesus siellä teki.
Kuninkaan virkamiehen poika
Galileassa, Jeesus palaa Kaanaan, jossa tietty aatelinen tai kuninkaallinen virkamies Kapernaumista pyytää häntä parantamaan sairaan poikansa. Kuningas Jaakon Raamattu kuvailee miehen "aatelismieheksi"; Geneven Raamatussa on "tietty hallitsija" ja viittaa Herodeksen oikeuteen, New Century Version-raamatunkäännöksessä on "yksi kuninkaan tärkeistä upseereista"; ja Aramaic Bible in Plain English-raamattu kuvaa miehen "tietyn kuninkaan palvelijaksi". Cambridge Bible for Schools and Colleges-raamatunkäännös hylkää termin "aatelismies" "epätarkkana - sanalla ei ole mitään tekemistä syntyperän kanssa". Kuusas, Kuningas Herodeksen taloudenhoitaja (jonka vaimo oli Johanna, yksi Jeesuksen opetuslapsista, joka mainitaan Luuk. 8:3:ssa ja 24:10:ssä) ja Menahem (joka oli opettaja ja profeetta Antiokiassa ja joka oli ollut Herodeksen kasvinkumppani, mainitaan Apt. 13:1:ssä) on molemmat tunnistettu henkilöinä, joihin tässä osiossa on mahdollisesti viitattu.
Jeesus vaikuttaa olevan harmissaan, koska ihmiset näyttävät uskovan häneen vain, jos hän tekee ihmeitä. Kuitenkin Jeesus sanoo, että poika paranee. Virkamies menee takaisin kotiinsa ja löytää hänen poikansa parantuneena. Johanneksen mukaan tämä on Jeesuksen toinen merkki tai ihme (Kaanaan häiden jälkeen).
Valdemarsvikin kunta
thumb|262px|Valdemarsvikin kunnan alueella sijainneet pitäjät. Viininpunaisella kuvatun rajan pohjoispuoli kuuluu [[Itä-Götanmaan ja eteläpuoli Smålandin maakuntaan.]] thumb|right|250px|[[Valdemarsvikin rautatieasema on nykyään linja-autoasema.]]
Valdemarsvikin kunta on Itä-Götanmaan läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Itä-Götanmaahan ja Smålandiin. Kunnan keskustaajama on Valdemarsvik.
Kunnan maapinta-ala on 733,97 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 7 660 henkeä (31.12.2021).
Keskustapuolueen europarlamentaarikko Lena Ek on kotoisin kunnasta.
Vuonna 2007 kunnassa oli 99,02 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 13,4 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys
Valdemarsvik oli alun perin Ringarumin maalaiskuntaan kuulunut epäitsenäinen kauppala (ruots. municipalköping), joka vuonna 1914 erosi kunnasta omaksi kauppalaksi. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa muodostettiin seuraavat "suurkunnat":
Näistä Tjust-Ed kuului tuolloin Kalmarin lääniin. Vuonna 1971 muodostettiin nykyinen kunta yhdistämällä kauppalaan Gryt ja Ringarum sekä Tryserumin ja Östra Edin seurakunnat jaetusta Tjust-Edin kunnasta. Nämä seurakunnat ovat siitä asti kuuluneet Itä-Götanmaan lääniin. Västra Ed liitettiin Västervikin kuntaan.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 92 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,2 prosenttia kunnan väestöstä. Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 3,2 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 164 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,8 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 168 195 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 71 000 kruunua.
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 3 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 58,3 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 3 236 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Valdemarsvikin kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Kiimasjärvi (Äänekoski)
Kiimasjärvi on Keski-Suomessa Äänekosken ja Saarijärven välisellä rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kymijoen vesistöössä Saarijärven reittiin.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 363 hehtaaria eli 3,6 neliökilometriä, ja se on 8,4 kilometriä pitkä ja 1,9 kilometriä leveä. Sen kautta laskevat pohjoisen Pyhäjärvi ja Saarijärven reitti Summasen kautta Äänekoskelle. Lounaisrannalla kohoavat korkeat Ohenmäki, Kaupinmäki ja Hietamanmäki vähintään 90 metrin korkeuteen. Järvi on pitkän ja kapea muoinen, mutta sillä on monia nimettyjä lahtia. Järven pohjoisosa alkaa Summasesta alkavan salmen kaakkoisosasta, jota kutsutaan Sahiksi. Järvi laajenee Pajulahden kohdalla jatkuen Pajukarin jälkeen yli 250 metrisenä kaakkoon päin. Suuren järvenselän kohdalla työntyy pohjoiseen päin kilometrin pituinen Savilahti, jonka itärannalla sijaitsee Parantala. Järvenselän eteläosassa on Etelälahden rannalla Rantakylä. Järvi jatkuu itään päin kaventuen samalla asteittain. Ennen kapeikkoa työntyy pohjoiseen Likolahti ja etelään Lehtojoen lahti. Järven viimeinen kapeikko sijaitsee Kiimaskosken yläpuolella Norolan talon edustalla. Siellä järvi kapenee salmeksi tai virtaikoksi, joka laajenee järveksi ennen Hietamankosken vesivoimalaitosta. Järvessä on kartan mukaan viisi saarta, joista Pajusaari sijaitsee pohjoisimpana. Saari on yli 100 metriä pitkä ja sen pinta-ala on alle 0,5 hehtaaria. Järvenselän koillisrannan tuntumassa sijaitsee kartassa nimetön luoto. Likolahden kohdalla sijaitsevat suurimmat saaret Pukkisaari ja Pieni Pukkisaari. Pukkisaari on 150 metriä pitkä ja sen pinta-ala on yli 0,5 hehtaaria. Viimeinen saari on matalan Ukonlahden rantaluoto.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu osittaiset syvyyskartat. Sen tilavuus on 15 miljoonaa kuutiometriä eli 0,015 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 4,0 metriä ja suurin syvyys on 19,5 metriä. Järvenselän itäosassa Savilahdelta Etelälahteen kulkee syvännejakso, jossa syvin kohta myös sijaitsee. Sen lisäksi on syvänteen keskiosassa 16,0 metriä syvä kohta ja Etelälahdella 17,1 metriä syvä kohta. Järvi on muuten varsin matala.
Hydrologiaa
Kiimasjärvi sijaitsee Saarijärven reitin alajuoksulla ja Summaskoski laskee siihen suoraan Summasesta. Yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 3 120 neliökilometriä ja sen järvisyydeksi 9,24 %. Kiimasjärven laskujoessa Suojoessa sijaitsevassa Hietamankosken vesivoimalaitoksessa mitataan vedenpinnan korkeuksia ja järven virtaamia.
Kiimasjärven lähtövirtaamat ovat keskivirtaamana (MQ) olleet 30,26 kuutiometriä sekunnissa (m³/s tai 32 m³/s vuosina 1984–2010 ), keskiylivirtaamana (MHQ) 99,04 m³/s ja keskialivirtaamana (MNQ) 2,67 m³/s. Virtaama-arvot on mitattu vuosina 1976–2022. Pienin mitattu virtaama (NQ) on 0 m³/s, joka sattui viimeksi 15.5.2082, ja suurin virtaama (HQ) on 167,00 m³/s, joka mitattiin 27.11.2018.
Kyseisellä keskivirtaamalla järven teoreettinen viipymä on noin 5,6 kuukautta.
Säännöstely
Järveä säännöstellään Hietamankosken vesivoimalaitoksen tarpeita varten. Sännöstelyssähuomioidaan Saarijärvestä Summasjärveen laskevan Leuhunkosken voimalaitoksen ja pohjoisen Pyhäjärvestä laskevan Parantalankosken voimalaitoksen lähtövirtaamia. Järven vedenpinnan korkeus on 160,9 metriä mpy.
Kalasto
Kiimasjärveen on istutettu kuhaa, järvitaimenta, harjusta, siikaa, planktonsiikaa, peledsiikaa sekä haukea.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Saarijärven alue|Saarijärven alueella (14.61), jonka Kiimasjärven alueeseen (14.612) järvi kuuluu.
Järvi saa pääosan vedestään Saarijärven reitiltä, sillä järvi kuuluu reitin järviketjuun. Savilahteen laskee pohjoisesta Parantalankosken voimalaitoksen läpi laskeva Parantalankoski on Pyhäjärven laskujoki, joka on samalla Pyhäjärven valuma-alueen (14.68) laskujoki. Kiimasjärven lähialueella on vain kolme yli hehtaarin kokoista lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat etelärantaan laskevat Mustalampi (6 hehtaaria, ha) ja Pienilampi (3 ha), ja pohjoisrannan Savilahteen laskeva Särkilampi (2 ha).
Raubtier
Raubtier on vuonna 2007 nimellä Hunter/Killer perustettu ruotsalainen industrial metal -yhtye. Yhtyeen nimi tulee Arnold Schwarzeneggerin elokuvasta Predator – saalistaja.
Pitkävene
thumb|Pitkävene museossa, [[Oslossa]] Pitkäveneellä tarkoitetaan yleensä viikinkien pitkiä purjeellisia soutuveneitä, joita kutsutaan myös viikinkilaivoiksi. Vastaavia veneitä oli kuitenkin myös muilla merenkävijäryhmillä, esimerkiksi varhaiset kreikkalaiset pentekonter-tyyppiset alukset. Suomessa tämäntapaista venettä saatettiin kutsua uiskoksi ja runollisessa mielessä satalaudaksi tai satahangaksi.
Kapeitten ja pitkien veneiden runkonopeus on suuri. Toisaalta pitkien puisten veneiden rakenne ei ollut kovin jäykkä, ja ne taipuilivat aallokossa. Viikinkien pitkäveneet oli tarkoitettu lähinnä sotimiseen. Viikingeillä oli myös enemmän kaupankäyntiin ja kuljetukseen tehtyjä aluksia, knarreja, jotka olivat lyhyempiä ja korkeampia sekä varustettu jonkinlaisella ruumalla.
Viikinkien pitkäveneen kehitys
thumb|Kvalsundin veneen replika Arkeologisten löytöjen perusteella voidaan hahmottaa viikinkien pitkäveneen kehitystä. Hjortspring-vene, joka on ajoitettu noin vuodelle 350 ennen ajanlaskun alkua, on yksinkertainen sotakanootti. Lähes seitsemän sataa vuotta nuorempi Nydamin vene on jo kehittyneempi mutta vielä ilman purjetta. 600-luvun aluksia on löytynyt Englannin Sutton Hoosta ja Norjan Kvalsundista. Kvalsundin veneessä oli jo kehittynyt köli, ja sen mittasuhteet vastaavat viikinkilaivoja.
Pitkävene suomalaisessa mytologiassa
Kalevalaisessa runoudessa kerrotaan usein veneistä, jotka voidaan tulkita pitkäveneiksi. Seuraava kuvaus on Kalevalasta:
Aiheesta muualla
Drakkar