cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
He Zizhen
Nuori vallankumouksellinen (1910–1929)
Kevääseen 1927 saakka He toimi enimmäkseen Jinggangshanin ympäristössä. Vuonna 1927 Kuomintang ja Kiinan kommunistinen puolue ajautuivat välirikkoon. He omaisineen joutui lähtemään pakosalle, ja hänen veljensä oli vähän aikaa pidätettynä. He osoittautui päteväksi sotilaskomentajaksi ja tuli kuuluisaksi kyvystään ampua hevosen selästä samanaikaisesti vasemmalla ja oikealla kädellä. Kommunistien paettua vuoristoon He tutustui lokakuussa 1927 Mao Zedongiin. He toimi alkuun Maon avustajana ja paikallisen murteen tulkkina. Keväällä 1928 hän muutti Maon luokse asumaan. Pari järjesti myös epämuodollisen avioliittoseremonian, vaikka Mao olikin edelleen periaatteessa liitossa toisen vaimonsa Yang Kaihuin kanssa. He jatkoi myös vallankumousaktivismia ja muun muassa salakuljetti miehelleen sanomalehtiä, jotka muutoin olivat kommunistien hallitsemalla alueella harvinaisia.
Tammikuussa 1929 Mao joutui lähtemään Jinggangshanista. Jung Changin ja Jon Hallidayn kiistanalaisen elämäkerran mukaan He olisi halunnut jäädä matkasta, vaikka tämä olisikin merkinnyt vihollisen vangiksi joutumista. Chang & Halliday esittävät tälle kaksi mahdollista syytä: avioliitto saattoi olla onneton, tai He koki joutuneensa väkivaltaisen vallankumouksen pyörteisiin liian nuorena. Maon vaatimuksesta hän kuitenkin seurasi miestään. Myöhemmin pariskunnan välit olivat kuitenkin ilmeisesti hyvät, ja heillä oli Maon työpäivän jälkeen tapana rentoutua luonnon keskellä tai kirjallisuuden parissa. Politiikkaan He ei juuri osallistunut. Kesäkuussa hän synnytti ensimmäisen lapsensa. Koska Mao ja He muuttivat usein ja olivat usein sotatoimialueella, tytär jätettiin imettäjän huostaan. Kun He kolme vuotta myöhemmin palasi kaupunkiin, hän kuuli lapsen kuolleen. Hän ei uskonut asiaa, vaan etsiskeli tytärtään lopun ikäänsä. Vuonna 1930 syntynyt poikalapsi kuoli ennen kuin ehti edes saada nimeä.
Pitkä marssi ja Neuvostoliitto (1930–1947)
pienoiskuva|vasen|He miehensä [[Mao Zedongin kanssa 1936, pian pitkän marssin päätyttyä.]] He seurasi miestään Jiangxiin, mihin kommunistit perustivat marraskuussa 1931 Kiinan neuvostotasavallan. Alkuvuodesta 1932 Maolla ja Hellä oli vain vähän virallisia velvollisuuksia, ja he asuivat jonkin aikaa vanhassa temppelissä. Marraskuussa 1932 He synnytti pojan. Alle kaksi vuotta myöhemmin hän joutui lähtemään pitkälle marssille ja antoi lapsen sisarensa hoitoon. Sisar oli aviossa Maon veljen Zetanin kanssa, ja Kuomintangin koston pelossa Zetan antoi edelleen pojan tuntemattomaksi jääneen perheen hoidettavaksi. Hän kuoli taistelussa ennen kuin ehti kertoa vaimolleen piilopaikkaa.
Pitkä marssi oli Helle erittäin raskas. Hän oli matkan alkaessa raskaana ja kulki hevosen selässä, kunnes ei enää kyennyt ratsastamaan. Tämän jälkeen hän matkusti kantotuolissa ja synnytti helmikuussa 1935 tyttären, joka oli hänen neljäs lapsensa. Seuraavana päivänä kommunistit jatkoivat matkaansa ja lapsi jätettiin paikalliselle vanhukselle, joka maksua vastaan lupasi löytää tytölle hoitoperheen. He aavisteli lapselle käyvän huonosti eikä antanut tälle nimeä. Vanhalla naisella ei ollut maitoa, ja kolme kuukautta myöhemmin lapsi sairastui ja kuoli. He hyväksyi tapahtuneen eikä myöhemmin vaivautunut etsimään neljättä lastaan. Synnytyksen jälkeen He palveli sairaanhoitoyksikössä, joka huhtikuussa joutui Kuomintangin ilmahyökkäyksen kohteeksi. He yritti suojella haavoittunutta sotilasta ruumiillaan ja sai selkäänsä ja päähänsä toistakymmentä kranaatinsirpaletta. Hän kävi lähellä kuolemaa ja oli useiden päivien ajan tajuton. Lääkärit olisivat jättäneet Hen taakseen, mutta Mao vaati ottamaan hänet mukaan. Vammojensa vuoksi He taittoi suuren osan loppumatkasta kantotuolissa. Hänellä oli voimakkaita kipuja, ja hän jopa pyysi tovereiltaan armomurhaa.
Lokakuussa 1935 kommunistit saapuivat viimein Shaanxiin. He oli yksi harvoista pitkästä marssista elossa selviytyneistä naisista. Hän oli taas raskaana ja synnytti vuonna 1936 viidennen lapsensa, Jiaojiao-nimisen tyttären. Toistuvat raskaudet ja huonot olosuhteet vahingoittivat Hen terveyttä, ja hän kärsi masennuksesta. Mao ei juuri osallistunut perhe-elämään. Pariskunnalla oli lisäksi riitoja Maon uskottomuuden vuoksi.
Lokakuussa He lähti Moskovaan saamaan hoitoa pitkän marssin aikana saamiinsa vammoihin. Stalinin vainot olivat juuri meneillään, ja ilmapiiri Neuvostoliitossa oli ahdistava. He synnytti Moskovassa kuudennen lapsensa, Ljova-nimisen pojan, joka kuitenkin kuoli puolen vuoden iässä. He oli siten menettänyt kuudesta lapsestaan viisi: hän alkoi kärsiä unettomuudesta ja hänen masennuksensa syveni entisestään. Monet Neuvostoliittoon siirtyneet kommunistit palasivat Kiinaan vuonna 1939, mikä syvensi Hen yksinäisyyttä. Nyt jo nelivuotias Jiaojiao saapui äitinsä luokse Neuvostoliittoon vuonna 1940, mikä piristi molempia. Hen psyykkinen oireilu kuitenkin paheni, eikä hän kyennyt huolehtimaan tyttärestään kunnolla. Seuraavat kaksi vuotta hän vietti psykiatrisessa sairaalassa.
Vuonna 1939 Mao avioitui Jiang Qingin kanssa. Kommunistipuolueen jäsenissä vallankumousveteraanin hylkääminen herätti pahennusta. Myöskään He ei ilahtunut kuulemastaan, ja hänen unettomuutensa paheni. Mao lähetti entiselle vaimolleen kirjeen, jossa toivoi tämän opiskelevan ahkerasti ja totesi heidän kahden olevan nyt pelkkiä tovereita.
Paluu Kiinaan (1947–1984)
Mao järjesti entisen vaimonsa takaisin Kiinaan 1947. Hoidosta huolimatta He ei koskaan täysin toipunut, vaikka hänen psyykkinen vointinsa paranikin. Kiinassa hän eli yksinkertaista ja yksinäistä elämää. Vuonna 1954 hän kuuli radiosta Maon äänen, mikä voimisti hänen psyykkistä oireiluaan. Heinäkuussa 1959 He ja Mao tapasivat ensimmäistä kertaa yli 20 vuoteen. Mao järkyttyi nähdessään aikoinaan niin eloisan vaimonsa sekavassa tilassa ja ennen aikojaan ikääntyneenä. He puolestaan kärsi hermoromahduksen: hänellä oli vaikeuksia tunnistaa omaisiaan ja hänen käytöksensä oli ajoittain sekavaa.
Vallankumouksen jälkeen He yritti vuosikymmenien ajan etsiä kadonneita lapsiaan. Vuonna 1952 hän tapasi nuoren miehen, jonka arveli ulkonäön perusteella olevan vuonna 1932 syntynyt poikansa. Eräs toinen kommunistinainen oli kuitenkin jo tunnistanut lapsen omakseen, ja Mao kieltäytyi puuttumasta asiaan. He piti tästä huolimatta mieheen yhteyttä ja jopa osallistui tämän häiden järjestelyihin. Mies kuoli 1970-luvulla maksasyöpään.
Vuonna 1973 löytynyt Yang Yuehua -niminen nainen saattoi olla pitkän marssin aikana kadonneista lapsista. Mikäli näin oli, hän ei koskaan tavannut vanhempiaan uudestaan. Hen etsintä sai ajan mittaan pakkomielteisiä muotoja eikä hän aina suostunut uskomaan huonoja uutisia niitä kuullessaan. Kuolleitakin lapsiaan hän kaipasi syvästi elämänsä loppuun saakka. Hän kuoli vuonna 1984, 75 vuoden iässä.
Yksityiselämä
He oli luonteeltaan iloinen, levoton ja seikkailunhaluinen. Hän aktivoitui poliittisesti 16-vuotiaana ja symbolisena eleenä leikkasi pois pitkän tukkansa, mikä herätti konservatiiveissa pahennusta. Hän piti tanssimisesta ja oli siinä taitava.
Stefan Schwarz
Stefan Schwarz (s. 18. huhtikuuta 1969, Malmö, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Schwarz edusti seuratasolla kotimaassaan Malmöä, Saksassa Leverkusenia, Portugalissa Benficaa, Englannissa Arsenalia ja Sunderlandia, Italiassa Fiorentinaa sekä Espanjassa Valenciaa. Hän saavutti urallaan yhden Ruotsin-mestaruuden ja kaksi Portugalin-mestaruutta.
Schwarz pelasi Ruotsin maajoukkueessa 69 ottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 1989–2001. Hän edusti Ruotsia MM-kisoissa vuosina 1990 ja 1994 sekä EM-kisoissa vuonna 1992. Schwarz saavutti Ruotsin riveissä MM-pronssia vuonna 1994. Hänet palkittiin Guldbollenilla Ruotsin vuoden pelaajana vuonna 1999.
Annelise Coberger
Annelise Coberger (s. 16. syyskuuta 1971 Christchurch, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen alppihiihtäjä. Cobergerista tuli ensimmäinen eteläiseltä pallonpuoliskolta kotoisin oleva talviolympialaisten mitalisti, kun hän ylsi hopeaan pujottelussa Albertvillen olympialaisissa vuonna 1992. Kyseinen hopea oli vuoden 2018 talviolympialaisiin saakka ainoa Uuden-Seelannin talviolympialaisissa saavuttama mitalisijoitus.
Coberger saavutti pronssia junioreiden MM-kisojen pujottelussa vuonna 1990. Pujottelun maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kaudella 1991–1992 viidenneksi ja kaudella 1992–1993 toiseksi. Uransa ainoan osakilpailuvoiton Coberger saavutti Hinterstoderissa tammikuussa 1992. Lisäksi hän sijoittui maailmancupin pujottelukilpailuissa kolme kertaa toiseksi ja neljä kertaa kolmanneksi.
Coberger lopetti uransa alppihiihdon maailmancupissa Bormion osakilpailuun maaliskuussa 1995.
Tausta
Coberger kasvoi vahvasti lasketteluun suuntautuneessa perheessä: hänen isänsä Anton voitti urallaan maansa mestaruuden, ja sekä Annelisen veli Nils että hänen sisarensa Adele kilpailivat Uuden-Seelannin hiihtomaajoukkueessa. Annelisen isoisä Oscar oli alkujaan kotoisin Baijerista, Saksasta, mutta muutti siirtolaisena Uuteen-Seelantiin 1926. Hän oli 1940-luvulla ensimmäisiä hiihtovälineitä Uuteen-Seelantiin maahantuoneita yrittäjiä, ja pyöritti omaa hiihtoliikettä Arthurinsolan alueella.
Markus Halsti
Markus Halsti (s. 19. maaliskuuta 1984 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa Kakkosessa SexyPöxyissä. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja tai keskuspuolustaja.
Halsti aloitti jalkapallon FC Viikingeissä, mutta siirtyi jo nuorena Helsingin Jalkapalloklubiin. Hän nousi seuran edustusjoukkueeseen kaudella 2003.
Syksyllä 2006 Halsti oli italialaisen Serie A -joukkue Atalantan testattavana. Myös norjalainen IK Start ja jotkut muut norjalaiset ja tanskalaiset liigaseurat olivat kiinnostuneet Halstista, mutta HJK:n vaatima korkea siirtokorvaus ja myöhemmin pahat loukkaantumiset veivät siirtotoiveet.
Halsti kuului myös Suomen B-maajoukkueeseen, joka voitti Vietnamissa pelatun BV Cupin 2006. A-maajoukkueessa Halsti debytoi 6. helmikuuta 2008 Kreikkaa vastaan. Hän on pelannut niin keskuspuolustaja kuin myös laitapuolustajanakin maajoukkueessa.
Loppuvuodesta 2007 Halsti siirtyi göteborgilaiseen GAIS:iin. Muutamat muutkin seurat olivat hänestä kiinnostuneita kuten norjalainen Molde IF sekä englantilainen Leeds United joissa hän kävi tutustumassa mutta Leeds Unitedin harjoituksissa tapahtunut loukkaantuminen esti jälleen kerran suunnitelmat ja hän siirtyi lopulta Göteborgiin. Hän ei kuitenkaan ehtinyt pelata yhtään sarjaottelua GAIS:n riveissä, sillä hän siirtyi aivan 2008 Allsvenskan-kauden alussa toiseen ruotsalaisseuraan Malmö FF:iin.
Bengalin sankarit
Bengalin sankarit (The Lives of a Bengal Lancer) on Henry Hathawayn ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1935. Clem Beauchamp sai Bengalin sankareista parhaan avustavan ohjaajan Oscar-palkinnon. Lisäksi elokuva oli ehdolla kuudessa muussa kategoriassa, joiden joukossa olivat muun muassa parhaan elokuvan ja parhaan ohjaajan palkinnot.
Pentti Koivisto
Pentti Kullervo Koivisto (17. toukokuuta 1917 Oulu – 5. joulukuuta 1961 Oulu) oli oululainen taidemaalari ja lapinaiheistaan tunnetun taiteilija Aukusti Koiviston poika. Pentti Koivisto opiskeli Kuvataideakatemiassa vuosina 1939–1941 ja 1944–1945. Opiskelun katkaisivat talvi- ja jatkosota, joiden aikana hän palveli ensin vänrikkinä ja sittemmin luutnanttina tykistön tulenjohtajan tehtävissä; talvisodassa Pitkärannan rintamalla ja jatkosodassa Uhtuan ja Kiestingin suunnalla käyttäen liikenevän vapaa-ajan näkymien tallentamiseen piirtämällä ja maalaamalla. Hän debytoi taiteilijana Helsingin Taidehallissa vuonna 1945.
Bengalin sankarit
The New York Timesin kriitikot valitsivat Bengalin sankarit vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Pentti Koivisto
Koivisto sanoutui jo nuorena irti isälleen luonteenomaisiksi muodostuneista Lappi-aiheista ja kuvasi öljyvärimaalauksissaan teollisempaa oululaista kaupunkimiljöötä kuten satama- ja rakennustyöläisiä työssään sekä teki impressionististyylisiä maisemamaalauksia. Hänen töissään esiintyi myös runsaasti tyyliteltyjä geometrisia pintoja, jotka lähentelivät kubismia. Öljyvärimaalausten lisäksi Koivisto teki paljon pastellimaalauksia.
Bengalin sankarit
Juoni
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Intiaan ja sen päätähtenä on Gary Cooper, joka esittää luutnantti McGregoria, jonka komppaniaan saapuu kaksi uutta upseeria, luutnantit Forsythe (Franchot Tone) ja Donald Stone (Richard Cromwell), jonka isä on saman varuskunnan komentaja eversti Tom Stone (Guy Standing). Välttääkseen epäilykset poikansa suosimisesta eversti Stone tuskin huomaa poikaansa, joka katkeroituu isäänsä ja armeijaan. Luutnantti Stone joutuu kapinallisten kaappaamaksi ja koska eversti Stone kieltäytyy lähettämästä joukkoja pelastamaan poikaansa, lähtevät McGregror ja Fortesque oma-aloitteisesti pelastusretkelle.
Pentti Koivisto
Koivisto opetti kuvaamataidetta Oulun työväenopistossa vuosina 1957–1961 ja hoiti vapaa-aikanaan monien Oulussa vierailleiden näyttelyiden käytännön järjestelyt kaupungissa, jossa ei vielä 1950-ja 1960-lukujen vaihteessa ollut omaa taidemuseota. 1950-luvun loppuun mennessä Koivistosta kehittyi eräänlainen Oulun "hovitaiteilija", jolta tilattiin erityisesti kaupungin merkkihenkilöiden muotokuvia. Koivistolla oli muutenkin aktiivinen rooli Oulun kulttuurielämässä ja hän ajoi muun muassa taiteilijaseuran, taidekoulun, taideyhdistyksen ja Oulun taidemuseon perustamista, joka lopulta saatiinkin aikaiseksi vuonna 1963.
Markus Halsti
Ensimmäisellä kaudellaan Malmössä Halsti pelasi 15 Allsvenskan-ottelua, ollen taas loukkaantuneena pitkän tovin.
Elokuussa 2020 Halsti teki kauden loppuun asti ulottuvan sopimuksen HJK:n kanssa. Halsti pelasi lopulta HJK:ssa kaksi kautta ja jätti seuran kauden 2021 päätteeksi.
Syksyllä 2022 Halsti pelasi Kolmosta espoolaisessa SexyPöxyissä nousten joukkueen kanssa Kakkoseen ja voittaen Region's Cupin. Hän toimii samalla seurassa myös valmentajana.
Veitsikalat
Veitsikalat (Gymnotiformes) on viuhkaeväisten kalojen lahko. Siihen kuuluu noin 150 lajia, jotka jaetaan 32 sukuun ja edelleen viiteen heimoon. Suurin laji on sähköankerias.
Veitsikalat ovat aktiivisia yöaikaan. Ne käyttävät sähköaistia saaliin löytämiseen ja viestintään lajitoverien kanssa sekä reviirin ilmaisemisessa että soidinkäyttäytymisessä. Jotkut lajit käyttävät sähköä myös saaliin tainnuttamiseen. Sähköankeriaan 650 voltin isku voi tainnuttaa jopa hevosen.
Veitsikaloja tavataan luonnossa makeassa vedessä Keski- ja Etelä-Amerikan trooppisissa osissa. Joitakin lajeja, kuten veitsikalaa ja mustaveitsikalaa, pidetään joskus akvaarioissa.
Veitsikalojen vatsanpuoliset evät ovat kasvaneet koko kalan pituiseksi liehukkeeksi, ja kala liikkuu pääasiassa tätä liehuketta hulmuttamalla.
Monacon Grand Prix 2006
thumb|270px|Fernando Alonso voitti kilpailun. Monacon Grand Prix 2006 (virallisesti Formula 1 Grand Prix de Monaco 2006) oli Formula 1 -kauden 2006 seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 28. toukokuuta Monacon katuradalla Monacossa.
Kilpailuun paalupaikalta lähti Renault'n Fernando Alonso, koska Ferrarin Michael Schumacherin aika-ajosuoritus hylättiin, kun tuomaristo katsoi Schumacherin pysähtyneen tahallisesti radan toiseksi viimeiseen mutkaan hidastamaan muiden viimeisiä aika-ajokierroksia viimeisen (kolmannen) aika-ajo-osan loppuhetkillä. Ferrarin aika-ajot eivät menneet muutenkaan putkeen, kun toinen Ferrari-kuljettaja Felipe Massa ajoi seinään aika-ajojen ensimmäisellä osalla, ennen kuin hän ehti ajaa yhtäkään aikakierrosta.
Kilpailun voitti Fernando Alonso, toiseksi tuli neljännestä lähtöruudusta aloittanut Juan Pablo Montoya ja kolmanneksi seitsemännestä lähtöruudusta aloittanut David Coulthard, jonka Red Bull -tallille palkintosijoitus oli kaikkien aikojen ensimmäinen.
György Grozer
pienoiskuva|György (Georg) Grozer György Grozer (tunnetaan myös nimellä Georg Grozer; s. 27. marraskuuta 1984 Budapest, Unkari) on unkarilaissyntyinen saksalainen lentopalloilija. Grozer voitti Saksan lentopallomaajoukkueen kanssa MM-pronssia vuonna 2014 ja Euroliigan vuonna 2009. Seuratasolla hakkurin paikalla pelaava Grozer edustaa venäläistä Belogorie Belgorodia. Seuraa hän on edustanut vuodesta 2012 asti. Belogorien kanssa Grozer on voittanut muun muassa lentopallon Mestareiden liigan kaudella 2013-2014. Hänet on valittu Euroliigan parhaaksi pistemieheksi vuonna 2008 ja seuraavana vuonna Euroliigan parhaaksi parhaaksi blokkaajaksi. Grozer on isokokoinen pelaaja, hän on 200 senttimetriä pitkä ja painaa 102 kilogrammaa.
Ahvenlampi (Ilomantsi, Nuorajärven alue)
Maantiede
Ahvenlammen ulottuvuus lännestä itään on noin 900 metriä. Järvi koostuu läntisestä järvenosasta ja itäisestä järvenosasta. Läntinen osa on noin kaksi kertaa itäistä laajempi. Suurin osa Ahvenlammesta on vähintään kolme metriä ja enintään kymmenen metriä syvä. Vähintään kymmenen metriä syviä alueita on neljä ja niiden yhteispinta-ala on noin puolitoista hehtaaria.
Ahvenlammen vesitilavuus on 1 727 000 kuutiometriä. Järvi on karu ja kirkasvetinen.
Ahvenlampi (04.922.1.057) kuuluu Nuorajärven alueeseen (04.922), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Mekrijärven-Nuorajärven alue (04.92) ja ensimmäinen jakovaihe on Koitajoen valuma-alue (04.9).
Suomessa on 334 vähintään hehtaarin laajuista Ahvenlampea, joista Nuorajärven alueen Ahvenlampi on viidenneksi laajin. Nuorajärven alueella on myös toinen Ahvenlampi (04.922.1.016).
Oldflån-Ansättenin luonnonsuojelualue
thumb|300px|Luonnonsuojelualueen infotaulu
Oldflån-Ansättenin luonnonsuojelualue on suojelukohde Ruotsissa Krokomin kunnassa. Ansätten on tunturi, Oldflån ja Flån suuria suoalueita.
Luonnonsuojelualue koostuu kahdesta suuresta suoalueesta ja niitä ympäröivistä metsistä ja tuntureista. Ansätten poikkeaa muodoltaan, geologialtaan ja ravinteikkuudeltaan muista lähialueen tuntureista, jotka ovat vähäravinteisempia ja pehmeämmin muotoutuneita. Se koostuu lähinnä emäksisistä kivilajeista, jolloin maa on ravinteikasta ja kasvillisuus monipuolista. Vuonna 2014 alueella havaittiin 205 erilaista putkilokasvilajia, esimerkiksi lapinvuokkoa, kämmeköitä ja harvinaista gullspira-kasvia.
Lintulajisto on suoalueilla monipuolista. Flånin alueella pesii lähinnä epätavallisia rantalintuja. Suoalue on saanut suojaa myös Ramsarin sopimuksen kautta.
Koko luonnonsuojelualue on ympärivuotisesti porojen laidunnusmaata.
Kognitiotiede
Historia
Kognitiotieteen esihistorian voidaan katsoa lankeavan yhteen filosofian historian kanssa; erityisesti Platon, René Descartes, Gottfried Leibniz, David Hume ja Immanuel Kant ovat kognitiotieteen kehittymisen kannalta merkittäviä ajattelijoita. Esimerkiksi assosiationistista konnektionismia voidaan tietyin varauksin pitää Humen mielen teorian perillisenä; Platonin, Descartesin ja Kantin vaikutus puolestaan näkyy kenties selvimmin erilaisissa nativistisissa (tiettyjen mielen piirteiden synnynnäisyyttä korostavissa) teorioissa.
Erityisesti Noam Chomskyn behavioristista kielitiedettä vastaan kohdistama kritiikki, tekoälytutkimuksen (John McCarthy, Marvin Minsky, Allen Newell, Herbert Simon) ja tähän liittyvän kognitiivisen psykologian synty toimivat motivaationa uuden, kognitivistisen lähestymistavan omaksumiselle. Tärkeänä käännekohtana tälle siirtymälle pidetään vuonna 1956 Massachusetts Institute of Technology:ssa järjestettyä informaatioteoriaa käsitellyttä monitieteistä symposiumia.
Ensimmäisten tietokoneiden kehityksellä 1940-luvulla oli erityisen suuri merkitys kognitiotieteen synnylle. Klassinen kognitiotiede itse asiassa käsittää ihmismielen juuri tietokoneena, symboleita manipuloivana systeeminä (komputationalismi). Tästä syystä matemaattisen logiikan kehityksellä (mm. Gottlob Frege ja Ludwig Wittgenstein) ja erityisesti laskettavuuden teorian synnyllä 1930-luvulla (Alan Turing) on ollut kognitiotieteen näkökulmasta varsin keskeinen merkitys.
Tutkimuskohteet ja metodologia
Kognitiotieteessä tutkitaan muun muassa havaitsemista, oppimista, muistia, kieltä, käsitteitä, älykkyyttä ja ajattelua ylipäätään. Ensisijainen tavoite on selvittää, millaiset mielen/aivojen mekanismit toteuttavat tai tekevät mahdolliseksi edellä mainitut toiminnot. Kognitiotiedettä voidaankin luonnehtia tieteenä, joka pyrkii selittämään, millaiset tiedon esittämisen eli representaation ja tiedonkäsittelyn prosessit mahdollistavat älykkään ja adaptiivisen käyttäytymisen.
Vaikka kognitiotieteessä pääpaino on usein aikuisen ihmisen kognition tutkimuksessa, myös kognitiivisen kehityksen, muiden eläinten kognitiivisten toimintojen ja keinotekoisten järjestelmien tiedonkäsittelyn tutkiminen kuuluu kognitiotieteen piiriin. Tutkimuksessa hyödynnetään usein erilaisia formaaleja malleja ihmisen, eläinten tai koneiden tiedonkäsittelystä ja pyritään muotoilemaan mallien pohjalta informaation prosessointia koskevia yleisiä lakeja. Kognitiotiedettä luonnehtii näin pyrkimys luonnontieteelliseen tarkkuuteen.
Kognitiotieteellinen tutkimus on luonteeltaan monitieteistä: kognitiivisia ilmiöitä pyritään lähestymään useiden, toisiaan täydentävien tieteenalojen tarjoamien käsitteiden, teorioiden ja tutkimusmenetelmien avulla. (Osittain tämä tietysti heijastaa tieteenalan nuorta ikää).
Esimerkiksi muistin toimintaa tai ongelmanratkaisua koskevien mallien realistisuutta voidaan testata psykologisesta tutkimuksesta saadun aineiston perusteella. Muistin toimintaa voidaan yrittää suhteuttaa aivokuvantamismenetelmin keskushermoston toiminnasta kerättyyn dataan (esimerkiksi elektroenkefalografiaa tai magneettikuvaustekniikoita käytetään runsaasti). Myös varsin matalan tason neurotieteellisiä metodeja, esimerkiksi yksittäissolumittauksia, voidaan myös käyttää kognitiivisten ilmiöiden tutkimuksessa. Malli taas voidaan koodata tietokoneohjelman muotoon, jolloin sen toimintaa voidaan simuloida erilaisilla parametreillä. (Tällöin puhutaan kognitiivisesta mallintamisesta).
Kognitiotiede on siten menetelmällisesti avoin: kaikki tieteelliset menetelmät ovat hyväksyttäviä ja hyväksi käytettävissä, eikä tutkimus kognitiotieteessä rajoitu yhdelle selittämisen tasolle. David Marrin 1980-luvulla esittämän, klassiseksi vakiintuneen metodologisen tai tieteenfilosofisen luokittelun mukaan monimutkaisen tiedonkäsittelyllisen ilmiön selityksen tulee tapahtua vähintään kolmella tasolla: komputationaalisella tasolla määritellään se funktio tai tehtävä jota järjestelmä suorittaa, algoritmien tasolla määritellään ne informaationprosessointimenetelmät joilla tehtävä suoritetaan, ja implementaation tasolla määritellään se "hardware" joka tekee tehtävän suorittamisen mahdolliseksi. Lisäksi tutkimus millä tahansa tasolla voi vaikuttaa tutkimukseen toisella tasolla. Näin esimerkiksi neurotieteellinen tutkimus vaikuttaa kognitiiviseen psykologiaan ja päinvastoin, eikä kumpikaan ole toista ensisijaisempi tai toisesta riippumaton.
Kognitiotieteestä puhutaan toisinaan "mielen tieteenä", mutta tosiasiassa kognitiotiede ei ole tieteenalana näin laaja. Perinteisesti kognitiotiede on keskittynyt mielen "älykkyyden taustalla olevien" piirteiden tutkimukseen, jolloin esimerkiksi emootiot ovat jääneet vähemmälle huomiolle. Esimerkiksi sellaisia psykologian kannalta keskeisiä ilmiöitä kuten tunteita tai persoonallisuutta kognitiotieteessä tutkitaan hyvin vähän. Toisaalta psykologia "mielen tieteenä" on usein kiinnostunut ensisijaisesti ihmisen mielestä. Kognitiotieteessä muiden olentojen kognition ja ihmisen kognition välillä ei tehdä periaatteellista eroa. On myös hyvin kiistanalaista, missä määrin kognitiotieteen informaationprosessointinäkökulma voi kertoa meille mitään tajunnan fenomenaalisista aspekteista eli qualioista. On kuitenkin muistettava, että todellisuus ei tunne oppiainerajoja, joten mitään tarkkaa rajaa sille mikä "kuuluu kognitioon" ja mikä on "jotain muuta" lienee turha ainakaan nojatuolissa pyrkiä vetämään.
Kognitiotieteen eri koulukuntia
Alussa kognitiotiede ymmärrettiin kognitiivisen psykologian, tekoälyn ja generatiivisen kielitieteen yhdistäväksi "sateenvarjotieteeksi". Näin ajatellen kognitiotiede olisi näiden kolmen alan joukko-opillinen yhdiste. Sittemmin nämä alat ovat kasvaneet, kehittyneet omiin suuntiinsa (kognitiivinen psykologia osaksi psykologiaa, tekoäly osaksi tietojenkäsittelytiedettä ja insinööritieteitä), ja toisaalta näiden "klassisten" alojen ohella kognitiotieteessä on 1980-luvulta lähtien koettu vahva kognitiivisen neurotieteen, neuroverkkomallintamisen ja laskennallisen neurotieteen nousu, joka jatkuu yhä. Nykyään kognitiotieteen voikin ajatella sijoittuvan pikemmin kolmen klassisen alan ja toisaalta neurotieteiden leikkauskohtaan.
Historiallisesti kognitiotieteen keskeiset paradigmat ovat olleet kognitivismi (klassinen kognitiotiede, symbolinen paradigma) ja konnektionismi. Molempia voidaan pitää komputationaalisina teorioina mielen ja aivojen toiminnasta. Komputationaalinen hypoteesi mielen/aivojen toiminnasta perustuu karkeasti ottaen ajatukseen mielestä tietokoneena, jolloin kognitiivisen ilmiön selittäminen tarkoittaa mielen toimintojen kuvaamista laskennallisina tehtävinä, ja kognitivismissa tehtävän suorittamiseen sopivan tietokoneohjelman eli algoritmin määrittelemistä. Usein komputationalismi termillä kuitenkin tarkoitetaan nimenomaan klassista paradigmaa eli symbolista paradigmaa.
Klassisessa paradigmassa laskenta ymmärretään symbolien manipuloimiseksi algoritmin kuvaamien sääntöjen mukaisesti. Konnektionistisessa lähestymistavassa puolestaan kognitiivisia ilmiöitä eli laskennallisten funktioiden suorittamista mallinnetaan idealisoiduilla neuroverkoilla, jolloin tutkimus on ainakin näennäisesti lähempänä aivoja tutkivia neurotieteitä.
Viime aikoina näiden kahden rinnalle kolmanneksi paradigmaksi on noussut dynaamisten systeemien teoriaan ja kompleksisuusteoriaan perustuva dynaamisten systeemien näkökulma.
Juha Kouvalainen
Juha Kouvalainen (s. 10. heinäkuuta 1979 Iisalmi) on kuopiolainen Internet-yrittäjä ja asuntosijoittaja. Hän on aiemmin toiminut sarjakuvantekijänä, kuvittajana ja graafikkona. Kouvalainen muistetaan sarjakuvantekijänä erityisesti Loikan vuoksi -verkkosarjakuvastaan sekä Kvaak.fi-sarjakuvaportaalista, joista jälkimmäisestä hän sai Lehti-Lempi palkinnon vuonna 2005. Kouvalainen on aiemmin kuvittanut myös satunnaisesti eri lehtien artikkeleita.
Yrittäjänä Juha Kouvalainen on toiminut lähes yhtäjaksoisesti vuodesta 2000. Hänen nykyinen yrityksensä Hostaan Oy tarjoaa webhotelli- ja domainrekisteröintipalveluita.
Aninkaistenmäki
pienoiskuva|Näkymä Aninkaistenmäeltä alamäkeen
Aninkaistenmäki on Turun keskustassa, VI kaupunginosassa sijaitseva mäki. Se on yksi Turun seitsemästä kukkulasta. Aninkaistenmäki on vilkas liikenteen solmukohta. Aninkaistenkatu on kaupungin sisääntuloväylä, joka kulkee Aurajoelta Turun linja-autoasemalle. Aninkaistensilta on rautatien ylittävä silta, joka on osa valtatie 9:ää.
Aninkaisten kylä liittyi kiinteämmäksi osaksi Turkua 1414, kun hallitsija Eerik Pommerilainen kehotti kirjeitse Turun päättäjiä rakentamaan Aurajoen yli sillan, joka palvelisi torielämää. Silta valmistui todennäköisesti seuraavana vuonna. Vielä 1600-luvun alkupuolelle asti kylä oli lähes täysin maatalousvaltainen. Hiljalleen paikalle alkoi tulla mökkiasutusta. Väestö oli vähävaraista: siihen kuului leskiä, laivamiehiä, lammaspaimenia ja myllynpitäjiä. Sekava yhdyskunta aiheutti viranomaisille päänvaivaa, kun rakennusjärjestystä ei ollut. Vuonna 1653 annetun määräyksen perusteella useita taloryhmiä purettiin. Aninkaisten asukasmäärä oli tuolloin noin 150. 1800-luvulle tultaessa se oli 881 ja Turun palon aattona 1 873 asukasta.
Turun konserttitalo, Puutori ja Turun ammatti-instituutin Aninkaisten koulutalo sijaitsevat Aninkaistenmäellä.
Heikki H. Herlin
Opinnot ja uran alku
Heikki Herlinin vanhemmat olivat insinööri Bror Harald Herlin ja Minna Westerlund. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1919. Hän olisi halunnut maanviljelijäksi, mutta aloitti tekniikan opinnot isänsä toivomuksesta ja valmistui koneenrakennusalan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1924. Herlin harjoitti vielä jatko-opintoja Columbian yliopistossa New Yorkissa Yhdysvalloissa 1927–1928.
Herlin työskenteli Brown Boveri & Cie:n Mannheimin tehtaalla Saksassa 1925–1926, toimi piirtäjänä useissa koneenrakennusalan yrityksissä Yhdysvalloissa, suunnittelijana Suomen Sähkö Oy Gottfr. Strömbergillä ja Kone Oy:ssä sekä oli Kone- ja Siltarakennus Oy:n separaattoritehtaan teknillisenä johtajana 1929–1932.
Kone Oy:n johdossa
Vuodesta 1932 Herlin toimi isänsä vuonna 1924 ostaman hissejä valmistaneen Kone Oy:n toimitusjohtajana. Kone Oy:llä oli oma tehdas Sörnäisten rantatien varrella. Tehtaan valmistusohjelmaan tulivat 1930-luvulla hissien ohella myös nosturit ja kuljetuslaitteet. Kone Oy valmisti itse myös hisseissä käytetyt sähkömoottorit. 1930-luvun lopulla Kone Oy valmisti noin 250 hissiä vuodessa ja työntekijöitä oli 300–400 välillä. Yhtiö aloitti 1930-luvulla myös tuotteidensa viennin ulkomaille, mikä siihen aikaan oli harvinaista suomalaisessa metalliteollisuudessa.
Heikki Herlin oli Koneen toimitusjohtajana vuoteen 1964 saakka jolloin häntä seurasi paikalle hänen poikansa Pekka Herlin. Heikki Herlin toimi myös Koneen hallituksen puheenjohtajana 1941–1987. Kone Oy:n kansainvälistyminen alkoi vasta Pekka Herlinin kaudella vaikka yhtiön ensimmäinen ulkomainen tytäryhtiö olikin perustettu jo 1957.
Muita luottamustehtäviä
Heikki Herlin oli Suomen ja Neuvostoliiton välisen tieteellis-teknisen yhteistoimintakomitean jäsenenä 1961–1970 ja Suomen metalliteollisuusyhdistyksessä johtokunnan jäsenenä 1938–1965 sekä yhdistyksen varapuheenjohtajana 1945–1956. Herlin sai vuorineuvoksen arvon 1953 ja hän oli Helsingin ja Rostockin yliopistojen kunniatohtori. Herlin oli perustamassa Euroopan Kulttuurisäätiön Suomen osastoa ja Koneen omaa säätiötä. Lisäksi Heikki Herlin oli mukana perustamassa kristillistä Vihreän Keitaan säätiötä.
Dav Pilkey
pienoiskuva|Dav Pilkey vuonna 2018. Dav Pilkey, oik. David Murray Pilkey, Jr. (s. 1966 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Hän on julkaissut vuodesta 1987 lähtien useita kymmeniä kirjoja, joiden joukossa on myös lasten tietokirjoja. Hän on käyttänyt myös kirjailijanimeä Sue Denim, joka on sanaleikki englannin sanasta pseudonym (suom. salanimi). Hänet tunnetaan ehkä parhaiten kirjasarjoista Dumb Bunnies, Big Dog and Little Dog, Dragon ja Captain Underpants, (suom. Kapteeni Kalsari).
Pyhän Mikaelin suomalainen evankelis-luterilainen kirkko
Pyhän Mikaelin suomalainen evankelis-luterilainen kirkko on Montrealissa, Kanadan Quebecin provinssissa toimivan suomalaisen evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkko. Tämä pyhäkkö sijaitsee noin 5,5 kilometriä Montrealin ydinkeskustasta länsilounaaseen, ja noin 500 metriä Montrealin metron Villa-Maria-metro- ja bussiasemasta lounaaseen. Kirkkorakennus on yhteinen Pyhän Johanneksen virolaisen evankelis-luterilaisen kirkon kanssa.
Dav Pilkey
Pilkeyn kirjoitustyyliä voi kuvata suoraviivaiseksi, eläväksi kerronnaksi, joka sisältää runsaasti sanaleikkejä ja vitsejä. Osa hänen kirjoistaan on kirjoitettu runomuodossa. Hän on myös kuvittanut Adolph J. Moserin, Jerry Segalin ja Angela Johnsonin kirjoja.
Heikki H. Herlin
Yksityiselämä ja harrastukset
Heikki Herlin oli naimisissa vuodesta 1930 sairaanhoitaja Anna Maria Oittisen kanssa. Heille syntyi tytär Minna Mirjami eli Minnami ja poika Pekka Herlin.
Herlin koki voimakkaan uskonnollisen herätyksen 1930-luvulla ja toimi MRA-liikkeessä (Moral Re-Armament, Moraalinen varustautuminen), kunnes otti siihen etäisyyttä 1950-luvun puolivälissä.
Delawarenlahti
thumb|250px Delawarenlahti on suuri Delawarejoen estuaari Yhdysvaltain itärannikolla. 2 030 km² kokoinen lahti toimii maantieteellisenä rajana Delawaren ja New Jerseyn osavaltioiden välillä. Atlanttiin kurottuu lahden suulta kaksi niemeä: Cape Henlopen ja Cape May.
Richard Cromwell (näyttelijä)
Richard Cromwell, oik. Leroy Melvin Radabaugh (8. tammikuuta 1910 – 11. lokakuuta 1960), oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Cromwell näytteli monissa 1930- ja 1940-luvun elokuvissa. Hänen läpimurtoroolinsa oli luutnantti Donald Stone elokuvassa Bengalin sankarit (1935). Cromwellin muita merkittäviä elokuvia olivat muun muassa Tol'able David (1930), Jezebel (1938) ja Vapauttajan nuoruus (1939).
Taiteilijana hän käytti nimeä Roy Radabaugh. Cromwell oli lyhyen aikaa naimisissa Angela Lansburyn kanssa vuonna 1945.
Peacock-luokka
Peacock-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston partiokorvettiluokka, johon kuului viisi alusta. Luokan alusten rahoitus jaettiin Yhdistyneen kuningaskunnan (25 %) ja Hong Kongin (75 %) kesken, ja niiden piti korvata viisi tykkiveneiksi muutettua Ton-luokan miinanraivaajaa.
Alukset
Ensimmäiset alukset tilattiin kesäkuussa 1981. Kaksi viimeistä HMS Swallow ja HMS Swift katsottiin valmistuessaan ylijäämäksi, ja ne myytiin vuonna 1988 Irlannin laivastolle. Loput kolme poistettiin palveluksesta vuonna 1996 ennen niiden myyntiä Filippiinien laivastolle.
Kerttulinmäki
alt=Kerttulin lukion koulurakennus.|pienoiskuva|Kerttulin lukion koulurakennus. Kerttulinmäki on Turun keskustassa I kaupunginosassa sijaitseva mäki. Se on yksi Turun seitsemästä kukkulasta.
Kerttulinmäkeä kutsutaan myös nimellä Kerttuli, vaikka Kerttulin voi katsoa viittaavan enemmän mäen ympärillä olevaan epäviralliseen Kerttulin asuinalueeseen. Kerttulin alueella toimii Asukasyhdistys Kerttuli ry, joka määrittelee Kerttulin Hämeenkadun, Hämeentien, Helsingin valtatien, Hippoksentien, Uudenmaantien ja Uudenmaankadun rajoittamaksi alueeksi.
Mäen korkein kohta on 27 metriä merenpinnan yläpuolella. Turun seitsemästä kukkulasta Kerttulinmäen vieressä ovat Vartiovuorenmäki ja Yliopistonmäki.
Kerttulinmäellä toimii Kerttulin lukio vuonna 1912 valmistuneessa koulurakennuksessa. Kerttulin koulua kävi myös presidentti Mauno Koivisto. Kerttulin lukion viereisessä rakennuksessa toimii Turun ammatti-instituutin Kellonsoittajankadun toimipiste.
Kerttulin alueelta löytyy historiallinen Sirkkalan kasarmialue, joka on määritelty yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Arthurinsola
thumb|250px|right|Arthurinsola thumb|250px|right|Arthur’s Passin kylä Arthurinsola on lähes kilometrin syvyinen vuoristosola Etelä-Alpeilla Uuden-Seelannin Eteläsaarella. Sola erottaa toisistaan itärannikon Canterburyn ja länsirannikon Westlandin hallinnolliset alueet. Arthurinsola on nimetty englantilaisen Arthur Dudley Dobsonin (1841–1934) mukaan, joka johti ensimmäistä eurooppalaisten suorittamaa tutkimusretkuetta solan halki 1864. Viitisen kilometriä solasta etelään sijaitsee myös Arthur’s Pass -niminen pikkukylä.
Kerttulinmäki
Historia
alt=Kerttulin historiallisen hirttopaikan muistomerkki.|pienoiskuva|Kerttulin historiallisen hirttopaikan muistomerkki. Kerttulinmäen historia ulottuu pitkälle keskiaikaan. Keskiaikainen Turku oli keskittynyt Vanhan Suurtorin ympäristöön, ja Kerttulinmäki oli ensimmäinen Turun kukkuloista, jonne asutus levisi. Kerttulinmäen historia on verinen, koska se tunnettiin aikaisemmin Hirsipuumäkenä ja se toimi kaupungin mestauspaikkana 1700-luvulla.
Aikaisemmin keskiajalla Kerttulinmäellä toimi Pyhän Kerttulin kiltatalo. Kiltatupa on sijainnut Kuninkaantien ja sen osan, Karjakadun, varrella, nykyisen Uudenmaankadun kohdalla. Kiltatuvan yhteydessä toimi kestikievari ja kirkko. Kievarissa vahvistettiin Suomen säätyjen osalta Kristian I Ruotsin kuninkaaksi.
Kerttulinmäkeä pitkin on virrannut 1700-luvulla Kupittaanpuistosta lähteneistä, turkulaisten juomaveden lähteinä toimineista puroista toinen, Krooppi. Krooppi on ollut yhteydessä Mätäjärveen, ja puhutaankin Mätäjärven korttelista.
Muuta
Populaarikulttuurissa Kerttulinmäen on tulkittu näyttelevän roolia Reijo Mäen Vares-kirjoissa ja Turun Matkailuoppaat ry järjestää Vares-kävelykierroksia, jotka ulottuvat Kerttulinmäelle. Muusikko Rauli Nordbergin Kuninkaantiestä kertova albumi sisältää kappaleen Kerttulinmäki. Kerttulinmäen ja muiden Turun kukkuloiden inspiroimana Turun filharmoninen orkesteri toteutti vuonna 2015 esityksen 7 kukkulaa soi! Vappu-Tuuli Fagersonin kirja Kauhea kertomus Uolevista sijoittuu Kerttulinmäelle.
Kerttulinmäen yhteen asuinrakennukseen tuli brittiläistaiteilija Wasp Elderin seinämuraali osana UPEA17-kaupunkitaidefestivaalia.
Kerttulinmäellä toimii Kerttulin Kievari -anniskeluravintola.
Jauho
Jauho on yleisnimi hienojakoisille, jauhomaisille aineille ja puhekielessä eritoten viljalajien jyvistä jauhamalla saatava ravinnoksi käytettävä tuote. Sanoja jauho ja jauhe käytetään toisinaan synonyymeinä. Viljaa jauhettaessa saadaan kokojyväjauhoa tai erottelemalla jyvän osat, lestyjauhoa eli jyvän ydinosasta jauhettua hienoa jauhoa. . Jauho on hienoin jyvistä jauhettu jauhatustuote, jonka karkeusaste vaihtelee. Jauhoja voidaan käyttää eläinten rehuksi mukaan lukien leipäjauho.
Käyttötarkoituksen mukaan
Kaupoissa myydään myös erilaisia valmiita jauhoseoksia, kuten lettu-, muffinssi-, pizza-, rieska-, sämpylä- ja vohvelijauhot, joiden nimistä voi päätellä niiden varsinaisen käyttötarkoituksen. Korppujauhoja käytetään muun muassa ruokien leivittämiseen ja kuorruttamiseen sekä paistinvuokien jauhottamiseen – yhdessä rasvan kanssa.
Muista kuin heinäkasveista saatavat
Näitä ovat muun muassa herne-, kaakao-, kahvi-, kookos-, maniokki-, peruna- ja soijajauhot.
Muita jauhoja
Muita kuin elintarvikkeiksi tarkoitettuja jauhoja ovat esimerkiksi kala-, lasi-, liitu-, luu-, puu-, rehu-, veri- ja viherjauhot. Myös metallien yhteydessä saatetaan puhua jauhoista, kuten rautajauho.
Lentävä siipi
pienoiskuva|[[Northrop Grumman B-2 Spirit|B-2 Spirit on lentävä siipi.]] Lentävä siipi on lentokone, jossa kone koostuu lähes täysin siivestä ilman tunnistettavaa runkoa, toisin kuin nostava runko, jossa ei ole juuri lainkaan siiveksi tunnistettavaa osaa. Lentävä siipi on myös pyrstötön.
Varhaisia lentäviä siipiä olivat Horten Ho 229, Armstrong Whitworth A.W.52, Northrop N-1M, Northrop XB-35 ja Northrop YB-49. Nykyisin lentävistä koneista Northrop Grumman B-2 Spirit on lentävä siipi ilman tunnistettavaa runkoa tai pyrstöä.
Suunnittelu
Eräs lentävän siiven suunnittelutavoitteista on ilmanvastuksen vähentäminen. Lentäviä siipiä on useita häivelentokoneissa, sillä ne voivat olla vaikeammin havaittavia.
Prototyyppejä on kuvailtu vaikeasti hallittavaksi niiden taipumuksesta nostaa koneen nokkaa liian jyrkästi, joka aiheuttaa hallitsemattoman sakkauksen. Ilmavirran erkanemisen myötä ohjainpinnat voivat menettää ohjausominaisuutensa ja lentokone saattaa joutua sivukierteeseen tai kääntyä ympäri.
Savo Volley
Savo Volley on vuonna 2017 virallisesti perustettu lentopalloseura, joka pelaa lentopallon miesten Mestaruusliigassa kaudella 2018–2019. Seura syntyi lentopalloliigassa pelanneiden paikallisseurojen, Pielavedellä ja Siilinjärvellä kotipaikkaansa pitäneen Sampo Volleyn eli Pielaveden Sammon ja Kuopiossa toimineen LEKA Volleyn toiminnan yhteenliittymisestä, ja seuran johtokunta muodostui näiden seurojen taustahahmoista. Sammon ja Lekan voimassa olleisiin pelaajasopimuksiin fuusioituminen ei aiheuttanut muutoksia.
Savo Volleyn tavoitteena on nousta koko Pohjois-Savon lentopallojoukkueeksi ja se aikoo pelata kotiotteluitaan useammalla eri paikkakunnalla ympäri maakuntaa. Savo Volley tukee paikallisia junioriurheiluseuroja antamalla jokaisen liigaottelunsa ennakkolipunmyynnin tuotoista ottelupaikkakuntien junioriseuroille yli lajirajojen. Seuran kotipaikaksi on nimetty Kuopio. Uusi seura keskittyy huippulentopalloon, jolloin muutoksia paikalliseen juniorilentopallon seuratyöhön ei ole luvassa, vaan Pielaveden Sampo ja Puijo Wolley jatkavat juniorityötään.
Savon Volleyn hallituksessa istuu tuttuja nimiä Sammon ja Leka Volleyn taustavoimista sekä menestyksekkäitä lentopalloilijoita, kuten Antti Siltala ja Tatu Säisä. Seuran toimitusjohtajana aloitti toukokuussa 2018 Sammon pitkäaikainen taustahahmo ja manageri Timo Perälä.
Savo Volley teki ensimmäiset sopimuksensa kaudelle 2018–2019 valmentaja Jukka Tuovisen, maajoukkuehakkuri Olli-Pekka Ojansivun ja Vantaa Ducksista seuraan siirtyneen Miro Määttäsen kanssa.
Ardarik
Ardarik tai Ardaric (k. noin 460) oli gepidien kuningas ja yksi Attilan luotetuimmista vasalleista. Ardarikin komentamat gepidit olivat Katalaunien kenttien taistelussa hunnien liittolaisia. Attilan kuoltua Ardarik johti gepidien ja useiden muiden hunnien alistamien kansojen, muun muassa ostrogoottien, kapinaa. Ardarikin joukot löivät Attilan pojan Ellakin johtamat hunnit vuonna 454 Nedao-joen taistelussa.
Reschensola
thumb|Reschensola thumb|Reschensolan pyörätietä, näkymä etelään. Reschensola on 1 504 metriä korkea sola Alpeilla Itävallan ja Italian rajalla. Solan korkein kohta on Italian puolella; valtionrajalla korkeus on noin 1 450 metriä. Solan kautta kulkee maantie (Itävallan tie B180, Italian tie SS40).
Hydrologia
Reschensola yhdistää pohjoisen Innjoen laakson eteläiseen Adigejoen laaksoon ja on siten Alppien päävedenjakajalla. Solasta pohjoiseen virtaa pieni puro Stille Bach, joka laskee Inniin. Inn laskee edelleen Tonavan kautta Mustaanmereen. Solan eteläpuolella on vuonna 1949 rakennettu tekojärvi Reschensee eli Lago di Resia, jonka laskujoki Adige  laskee Adrianmereen. Adigen alkulähde on solan itäpuolisilla vuorilla.
Vuoristo
Sola erottaa Reettiset Alpit lännessä Ötztalin Alpeista idässä. Pari kilometriä solasta länteen sijaitsee Piz Lad, jolla yhtyvät Itävallan, Italian ja Sveitsin rajat.
Vuosanganjärvi
Vuosanganjärvi, johon viitataan myös muodossa Vuosanganjärvi-Hyötyjärvi , on Kainuussa Kuhmossa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1 000 hehtaaria eli 10 km². Se on 8,6 kilometriä pitkä ja 3,4 kilometriä leveä. Järven keskiosassa on salmimainen kaventuma, jonka perusteella järvellä on kaksi järvenosaa. Salmi on 1,5 kilometriä pitkä ja kapeammillaan 300 metriä leveä. Siinä on Tulilahti, joka työntyy länteen. Järven lounainen järvenosa on 3,8 kilometriä pitkä ja 3,3 kilometriä leveä. Täällä on järvellä lähes yhtä suuri järvenselkä, josta lounaassa kaventuu etelään Lehminiemen ohitse Niskalahti ja sen haarana Pikkujärvi. Pikkujärvessä sijaitsee Nahkanivassa järven luusua. Koillinen järvenosa on kolmihaarainen. Salmesta tuleva haara muuttuu järvenselällä kahdesi lahtimaiseksi haaraksi. Pohjoinen haara aukeaa 60 metriä kapean Jousisalmen takana Hyötyjärveksi. Kaakkoinen haara kääntyy keskellä koilliseen, jossa sijaitsee Pitkäperän lahti.
Järvessä on 78 saarta, joista 42 sijaitsee koillisessa järvenosassa, 30 lounaisessa järvenosassa ja kuusi niiden välisessä salmessa. Hyötyjärvellä on vain yksi saari ja toisessa haarassa niitä on 11. Siellä sijaitsevat Kuohunsaari, Kirkkosaari, Mäntysaari ja Korpisaari. Järvenselällä on vielä 30 saarta, joista Selkäsaaret, Kukkurisaari ja Marjosaari ovat noin 200 metriä pitkiä. Näistä pohjoiseen sijaitsee Lokkisaarien saaristo. Salmen lounspään suulla sijaitsevat Härkäsaari ja Lammassaari, jotka ovat lounaisen järvenosan suurimmat saaret. Tämän pohjoisrannalla sijaitsevat vielä Luhtasaari, Pitkäsaari, Pikku-Nesteri, Iso-Nesteri ja Juurikkasaari. Vielä järvenselän etelärannalla sijaitsevat suuri Vihtasaari ja pienemmät Liponsaari ja Mökkösaari. Niskalahdella ovat Rattisaari ja Niskasaaret.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 46 miljoonaa m³ eli 0,046 km³. Järven keskisyvyys on 4,4 metriä ja suurin syvyys on 25 metriä. Syvin kohta sijaitsee pohjoisen järvenosan kaakkoisessa haarassa, joka johtaa Pitkäperälle. Syvänne sijaitsee haaran suulla Hanhiniemen länsipuolella.
Järvi on erämaajärvi, vaikka sen rannoilla onkin asutusta. Järven rantaviivan pituus on 61 kilometriä, joka on lähes kokonaan metsämaata. Peltomaata on lähinnä Vuosangalla ja kahdessa muussa kohdassa. Rannoille on rakennettu kolme kymmentä vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet seututieltä 904 ja yhdystieltä 9050 haarautuvilta teiltä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Oulujoen vesistössä (vesistöaluetunnus 59) Ontojärven–Lentuan valuma-alueen (59.9) Kellojärven valuma-alueella (59.94), jonka Vuosanganjärven alueeseen (59.944) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 176,0 metriä mpy.
Valuma-alue saa pääosan vedestään omalta valuma-alueeltaan sekä kolmelta muulta valuma-alueelta. Hyötyjärveen laskee Kuusamonjoki, joka on Kuusamojärven (112 ha) ja Kuusamonjoen valuma-alueen (59.945) laskujoki. Salmessa Tulilahden suulle laskee Kotajoki, joka on Kotajoen valuma-alueen (59.948) laskujoki. Joen viimeinen osuus lähtee Kotajärven (76 ha) laskuosuudella sijaitsevasta Kotalammesta (6 ha). Viereinen Juurikkajoki laskee Juurikkajärvestä (55 ha), joka kuuluu Vuosanganjärven lähialueeseen. Lounaisen järvenosan itärannan Härmälahteen laskee Kangasjoki, joka on Kangasjoen valuma-alueen (59.947) laskujoki. Se virtaa matkallaan Härmäjärvestä (170 ha) alas Ruuhijärven (15 ha), Ison Aittojärven (35 ha), Polvijärven (9 ha), Kangaslammen (26 ha) ja Pienen Kangaslammen (4 ha) läpi.
Vuosanganjärven alueella on 29 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat edellä mainittu Juurikkajärvi, koilliseen järvenosaan laskeva Kalliojärvi (51 ha) ja Niskalahteen laskeva Niskajärvi (12 ha).
Järven laskujoki lähtee Pikkujärven luusuasta aluksi Pitkäkoskena, sitten Vuosanganjokena ja sitten Louhikoskena. Lasku-uoma laskee Kuivajärveen, ja se jatkaa Korpijärven kautta Kellojärveen ja pian sen jälkeen Ontojärveen.
Vínbúðin
Vínbúðin ("viinikauppa", islannin puhekielessä ríkið) on Islannin valtion omistama alkoholijuomien jälleenmyyjä. Sillä on yksinoikeus alkoholijuomien myymiseen, joiden alkoholipitoisuus ylittää 2,25 tilavuusprosenttia. Vínbúð vastaa siis Suomen Alkoa. Alkoholin lisäksi Vínbúðissa myydään myös tupakkatuotteita.
Vínbúð kerää myymistään tuotteistaan valtion määräämät verot, kierrätysmaksun ja oman katteensa. Esimerkiksi 7 300 kruunua (noin 50 €) maksavasta vodkapullosta veroa ja veroluontoisia maksuja on 6 163 kruunua (~ 40 €). Tämän lisäksi Vínbúðin kate on 705 kruunua (~ 4,80 €).
Vínbúðilla on 59 myymälää, joista 14 sijaitsee Reykjavíkissa. Vuoteen 1986 asti tuotteita sai vain tiskin takaa ja tämä tapa on edelleen käytössä pienemmissä myymälöissä.
Basil Cameron
Basil Cameron CBE (18. elokuuta 1884 Reading – 26. kesäkuuta 1975 Leominster) oli brittiläinen kapellimestari. Hän johti sekä vakavaa että kevyempää musiikkia.
Cameron opiskeli urkuri, säveltäjä T. Tertius Noblen johdolla sekä vuosina 1902–1906 Berliinin musiikkikorkeakoulussa opettajinaan viulistit Joseph Joachim ja Leopold Auer. Palattuaan kotimaahansa hän pääsikin Lontoon sinfoniaorkesterin viulistiksi ennen tulemistaan tunnetuksi kapellimestarina. Hänen uransa keskeytti tilapäisesti ensimmäinen maailmansota, jossa hän haavoittui.