cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fetihién moskeija
Vuosien 1687–1688 venetsialaisvalloituksen aikana moskeija toimi katolisena Dionysios Areopagitalle pyhitettynä kirkkona. Tämän jälkeen se toimi jälleen moskeijana osmanivallan ajan loppuun vuoteen 1821 saakka. Tämän jälkeen rakennusta käytettiin jonkin aikaa Muusien ystävien kouluna. Vuodesta 1843 se oli Kreikan armeijan käytössä sekä muun muassa vankilana. Nykyisin rakennus on Ateenan arkeologisen seuran omistuksessa. Se on osa Roomalaisen agoran arkeologista aluetta ja toimii arkeologisen aineiston säilytyspaikkana.
Moskeijan yhteydessä oli aiemmin minareetti, mutta se purettiin 1800-luvulla. Nykyisin moskeijaa pidetään yhtenä merkittävimmistä osmaniajan jäänteistä Ateenassa. Turkki on vaatinut rakennuksen avaamista jälleen moskeijaksi.
Vijaya Lakshmi Pandit
Vijaya Lakshmi Pandit (, synt. Swarup Nehru; 18. elokuuta 1900 Allahabad – 1. joulukuuta 1990 Dehradun) oli intialainen diplomaatti ja poliitikko, joka valittiin Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen ensimmäiseksi naispuoliseksi puheenjohtajaksi. Tunnetusta poliittisesta perheestä tullut Lakshmi Panditin veli oli Jawaharlal Nehru, joka oli ensimmäinen itsenäisen Intian pääministeri. Jawaharlalin tytär oli Indira Gandhi, joka toimi Intian ensimmäisenä naispuolisena pääministerinä, ja tämän poika Rajiv Gandhi, joka oli Intian kuudes pääministeri. Lakshmi Pandit lähetettiin Lontooseen Intian tärkeimmälle diplomaattiselle komennukselle sen jälkeen, kun hän oli toiminut Intian suurlähettiläänä Neuvostoliitossa, Yhdysvalloissa ja Yhdistyneissä kansakunnissa. Hänen Lontoossa suoritettavan kommennuksensa oli tarkoitus syventää Intian ja Britannian diplomaattisia suhteita. Tämä aika oli hallitusten välisten suhteiden koossa pitäminen.
Henkilökohtainen elämä
Vijaya Lakshmin isä, Motilal Nehru (1861–1931) oli varakas asianajaja, joka kuului kashmiriläinenpandiitti, joka toimi kahdesti Intian kansallisen kongressi puolueen puheenjohtajana itsenäisyystaistelun aikana. Vijaya Lakshmin äiti Swaruprani Thussu (1868–1938), joka tuli tunnetusta kashmiriläisestä brahmiini perheestä asettui asumaan Lahoreen, oli Motilalin toinen vaimo. Tämän ensimmäinen vaimo kuoli synnytyksen yhteydessä. Vijaya Lakshmin oli toinen kolmesta lapsesta: Jawaharlal oli yksitoista vuotta vanhempi (s. 1889), kun taas nuorempi sisar Krishna Hutheesingista (s. 1907) tuli kirjailija, joka kirjoitti useita kirjoja veljeltään Jawaharlalista.
Vuonna 1921 Vijaya Lakshmi meni naimisiin Ranjit Panditin (1893–1944) kanssa, joka oli menestyvä asianajaja Kudalista, Maharashtra sta ja klassisen kirjallisuuden tutkija, joka käänsi Kalhanan eeppisen historiallisen Rajataranginin teoksen sanskritistä englanniksi. Ranjit Pandit pidätettiin Intian itsenäisyyden tukemisesta ja kuoli Lucknow in vankilassa vuonna 1944 jättäen jälkeensä puolison ja kolme tytärtä Chandralekha Mehtan, Nayantara Sehgalin ja Rita Darin, joka kuoli vuonna 1990.
Vijaya Lakshmin tytär Chandralekha oli naimisissa Ashok Mehtan kanssa ja heillä on kolme lasta. Hänen toinen tyttärensä Nayantara Sahgal, joka myöhemmin asui äitinsä talossa Dehradunissa, on tunnettu kirjailija. Hän oli naimisissa Gautam Sahgalin kanssa ja hänellä oli tytär Gita Sahgal. Nayantara meni naimisiin E. N. Mangat Rainin kanssa Gautamin kuoleman jälkeen. Vijaya Lakshmin kolmas tytär oli Rita, joka oli naimisissa Avatar Krishna Dharin kanssa ja heillä oli kaksi poikaa, mukaan lukien Gopaldha, joka työskenteli Redcrossissa.
Feminismiä, fundamentalismia ja rasismia käsittelevä kirjailija ja toimittaja Gita Sahgal, joka on palkittujen dokumenttielokuvien ohjaaja ja ihmisoikeusaktivisti, on Vijaya Lakshmin lapsenlapsi.
Poliittinen ura
Pandit oli ensimmäinen intialainen nainen, jolla oli hallituspaikka itsenäisessä Intiassa, jolloin hän toimi paikallishallinnon ja julkisen terveyden ministerinä. Hänet valittiin vuonna 1937 Yhdistyneiden provinssien (nyk. Uttar Pradesh) paikallisparlamenttiin, ja hänet nimitettiin paikallishallinnon ja kansanterveyden ministeriksi. . Hän piti viimeksi mainittua virkaa vuoteen 1938 ja 1946–1947. Vuonna 1946 hänet valittiin Yhdistyneiden kansakuntien Intian delegaatioon.
Kun Intia oli vapautunut brittiläisvallasta vuonna 1947, hän työskenteli diplomaattina ja toimi Intian Neuvostoliitton suurlähettilääksi vuosina 1947–1949, Yhdysvaltoihin ja Meksikoon vuosina 1949–1951, Irlantiin vuosina 1955–1961 (jolloin hän oli myös Intian Yhdistyneen kuningaskunnan suurlähettiläs) ja Espanjaan 1958–1961. Hän johti vuosina 1946–1968 Intian valtuuskuntaa Yhdistyneissä kansakunnissa. Vuonna 1953 hänestä tuli ensimmäinen YK:n yleiskokouksen naispuolinen puheenjohtaja.
Henri Préaux
Henri Camille Préaux (25. marraskuuta 1911 Loivre – 21. helmikuuta 1992 Châlons-en-Champagne) oli ranskalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa perämiehellisessä kaksikossa.
Vijaya Lakshmi Pandit
Poliittinen ura
Intiassa hän toimi Maharashtran osavaltion kuvernöörinä vuodesta 1962 vuoteen 1964, minkä jälkeen hänet valittiin Intian parlamentin alahuoneeseen Lok Sabhaan, veljensä entisestä vaalipiiristä Phulpurista vuosiksi 1964–1968. Pandit oli veljentyttärensä Indira Gandhin pääministerikauden ankara kriitikko erityisesti sen jälkeen, kun Indira oli julistanut hätätilan Intiaan.
Vuonna 1979 hänet nimitettiin Intian edustajaksi YK:n ihmisoikeuskomissioon, jonka jälkeen hän jäi eläkkeelle. Hän kirjoitti kaksi kirjaa Intian itsenäisyydestä ja henkilökohtaisesta elämästään.
Carlton Barrett
Carlton ”Carly” Barrett (17. joulukuuta 1950 Kingston, Jamaika – 17. huhtikuuta 1987 Kingston, Jamaika) oli vaikutusvaltainen reggaerumpali. Hän liittyi vuonna 1970 veljensä Astonin kanssa Bob Marleyn The Wailers -yhtyeeseen. Hänet murhattiin ampumalla kaksi kertaan päähän kotimatkallaan Jamaikassa pitkäperjantaina 17. huhtikuuta 1987. Carltonin murhasta syytettyinä pidätettiin pian hänen vaimonsa Albertine, tämän rakastaja, taksikuljettaja Glenroy Carter sekä toinen mies nimeltä Junior Neil. Albertine ja Carter saivat seitsemän vuoden vankeustuomion.
Tallinn JazzOn
Tallinn JazzOn on vuosittain Tallinnan vanhassa kaupungissa järjestettävä kolmipäiväinen musiikkifestivaali. Tallinn JazzOn on aatteellinen musiikkitapahtuma, jonka tavoitteena on levittää jazz-musiikkia, kansantajuistaa kulttuuria, edistää muusikoiden kansainvälistä yhteistyötä ja tarjota ilmaisia laadukkaita musiikkiesityksiä jazzin ystäville Tallinnasta ja muista kaupungeista. Vuonna 2013 Tallinn JazzOn -festivaali järjestetään Tallinnassa 28.–30. kesäkuuta.
Tallinn JazzOn
Ensimmäinen festivaali tuo esiin Tallinn JazzOn-in tunnusmerkkejä:
Aiheesta muualla
Musiikkifestivaalin Tallinn JazzOn virallinen verkkosivu
Mari-Leena Talvitie
Tausta
Talvitie on kotoisin Ilmajoelta. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Ilmajoen lukiosta vuonna 1999. Hän opiskeli Oulun yliopiston teknillisessä tiedekunnassa prosessi- ja ympäristötekniikan osastolla ympäristötekniikan koulutusohjelmassa teollisuuden ympäristötekniikan suuntautumisvaihtoehdossa ja valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 2010.
Politiikka
Talvitie on toiminut useissa Kokoomuksen järjestötehtävissä. Kesän 2014 puoluekokouksessa hänet valittiin puoluevaltuuston puheenjohtajaksi ja vuonna 2018 Kokoomuksen varapuheenjohtajaksi, jossa tehtävässä hän jatkoi kesän 2020 puoluekokoukseen asti. Vuodet 2020 ja 2021 hän toimi Kokoomuksen eduskuntaryhmän 3. varapuheenjohtajana. Hän on toiminut myös Kokoomusta lähellä olevan Kansalliskustannus Oy:n hallituksen jäsenenä.
Kunnallispolitiikka
Kunnallisvaaleissa 2012 Talvitie valittiin Oulun kaupunginvaltuuston jäseneksi kokoomuslistan eniten ääniä saaneena ehdokkaana, ja hän toimi kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vaalikauden alusta kesäkuuhun 2015 saakka. Vuoden 2017 kuntavaaleissa hän sai 912 ääntä, mutta kansanedustajuutensa vuoksi ei ottanut merkittäviä luottamustehtäviä hoitaakseen. Vuoden 2021 kuntavaaleissa Talvitie sai 1232 ääntä ja tuli valituksi jatkokaudelle Oulun kaupunginvaltuustoon.
Alue- ja maakuntahallinto
Mari-Leena Talvitie toimii Pohjois-Pohjanmaan maakuntavaltuuston puheenjohtajana kuluvalla valtuustokaudella. Hän oli myös ehdolla Pohjois-Pohjanmaan hyvinvointialueen vaaleissa ja tuli valituksi 1168 äänellä.
Eduskunta
Talvitie on toiminut vuosina 2007–2011 kansanedustaja Petri Pihlajaniemen eduskunta-avustajana. Kesäkuusta 2011 lähtien hän on toiminut kansanedustaja Esko Kurvisen maakunta-avustajana. Hän oli ehdolla vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Kokoomuksen ehdokkaana Oulun vaalipiiristä ja sai 2644 ääntä. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Talvitie sai 4556 ääntä ja tuli valituksi. Vuoden 2019 vaaleissa hän sai 5 909 ääntä ja tuli valituksi jatkokaudelle.
Fredrik Berndtson
Fredrik Berndtson (27. huhtikuuta 1820 Falun, Ruotsi – 2. marraskuuta 1881 Helsinki) oli suomalainen ruotsiksi kirjoittanut filosofian tohtori, lehtimies ja runoilija joka toimi Helsingin yliopiston estetiikan dosenttina ja kenraalikuvernöörinkanslian toimituspäällikkönä. Hän käytti nimimerkkejä F.B. ja -rndts-.
Berndtsonin vanhemmat olivat Suomen vuori-intendentinkonttorin vuorimekaanikko, Ruotsin kansalainen Edvard Berndtson ja Anna Charlotta Falck. Hän kävi Falunin triviaalikoulua ja Västeråsin lukiota päästen ylioppilaaksi Uppsalassa 1839 ja Helsingissä 1842. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1844 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1847.
Berndtson toimi Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina vuodesta 1844 ja yliopiston estetiikan dosenttina vuosina 1847–1853. Hän oli vt. estetiikan ja nykykirjallisuuden professori vuonna 1853. Helsingfors Morgonbladin toimittajana Berndtson oli 1844–1849 ja 1851. Berndtson oli sitten kenraalikuvernöörinkanslian toimituspäällikkönä 1855–1877 ja Virallisen Lehden apulaistoimittajana 1851, vt. päätoimittajana 1852 sekä päätoimittajana 1853–1865.
Morgonbladissa julkaistiin Fredrik Berndtsonin kirjoittama kolmiosainen, perusteellinen arvostelu Suomen Taideyhdistyksen ensimmäisestä näyttelystä Helsingissä keväällä 1847, jota Sakari Topelius piti tiettävästi maamme ensimmäisenä yksityiskohtaisena, julkaistuna taidekritiikkinä. Berndtson aloitti siis taide-elämää seuraavan säännöllisen taidekritiikin Suomessa.
Berndtson oli naimisissa vuodesta 1853 Augusta Kristina de la Chapellen kanssa, jonka isä oli senaattori ja vapaaherra Albrekt Fredrik Richard de la Chapelle. Heillä oli kolme lasta:
James Chapman (tutkija)
James Chapman on Leicesterin yliopiston elokuvatutkimuksen professori.
Chapman opiskeli historiaa ja elokuvatutkimusta East Anglian yliopistossa. Hän väitteli Lancasterin yliopistossa Britannian toisen maailmansodan aikaisesta propagandaelokuvasta. Vuodesta 1996 alkaen hän toimi Open Universityssä, jossa hän oli perustamassa oppilaitoksen ensimmäistä elokuva- ja televisiohistorian kurssia.
Chapmanistä tuli Leicesterin yliopiston ensimmäinen elokuvatutkimuksen professori vuonna 2006 ja Historical Journal of Film, Radio and Televisionin toimittaja vuonna 2010. Hän on International Association for Media and Historyn neuvoston jäsen.
Chapman tutkii pääasiassa Britannian populaarikulttuuria ja etenkin elokuva- ja televisiohistoriaa. Hän on kiinnostunut median propagandaroolista, historian ja sodan esittämisestä mediassa ja viihteen kulttuuripolitiikasta, jonka suhteen hän on tutkinut muun muassa Dick Bartonia, Dan Darea, James Bondia, The Avengersia ja Doctor Whota. Chapman on myös kirjoittanut kirjan Britannian sarjakuvien kulttuurihistoriasta ja tutkinut tieteiselokuvia sekä uutta brittiläistä televisiodraamaa.
Hetemäki
Hetemäki voi tarkoittaa seuraavia:
Joan Armatrading
Joan Anita Barbara Armatrading, MBE, (s. 9. joulukuuta 1950 Basseterre, Saint Kitts ja Nevis) on brittiläinen laulaja, lauluntekijä ja kitaristi. Armatrading on ollut kolmesti ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi ja kahdesti BRIT Awards -ehdokkaana parhaaksi naisartistiksi. Vuonna 1996 hänelle myönnettiin Ivor Novello -palkinto koko tuotannostaan. Hän on uransa aikana tehnyt parikymmentä studioalbumia sekä useita konsertti- ja kokooma-albumeja. Hänen tunnetuimpiin lauluihinsa kuuluvat ”Me Myself I” ja ”The Weakness in Me”.
Musiikkityyli
Armatrading tunnetaan matalasta kontra-alttoäänestään. Hänen musiikillista tyyliään kuvataan popiksi, jossa on paljon vaikutteita rockista, jazzista, folkista, bluesista, soulista ja reggaesta. Hänen laulujaan pidetään hyvin tunnevoimaisina ja paljastavina. Monet ihmissuhteista kertovat laulut eivät mainitse rakkauden kohteen sukupuolta, vaan käyttävät pronominia ”you”.
Lapsuus ja nuoruus
Joan Armatrading syntyi 1950 Karibianmerellä sijaitsevan saarivaltion Saint Kitts ja Nevisin pääkaupungissa Basseterressa kuusilapsisen perheen kolmantena lapsena. Hänen isänsä oli puuseppä ja äitinsä kotirouva.
Kun Joan Armatrading oli kolmen vuoden vanha, hänen vanhempansa muuttivat kahden vanhimman pojan kanssa Englannin Birminghamiin. Joan pääsi isoäitinsä hoitoon Antiguan saarelle, kunnes seitsemän vuoden iässä vuonna 1958 pääsi muuttamaan vanhempiensa luokse Britanniaan.
1960-luvun loppu ja 1970-luku
thumb|upright|Armatrading 1970-luvun alussa. Armatrading alkoi esittää omia laulujaan erään koulutoverinsa kanssa, ja soitti lisäksi bassoa ja rytmikitaraa Birminghamin musiikkiklubeilla. Vuonna 1968 Armatrading pääsi mukaan Hair-musikaaliin ja tapasi siinä yhteydessä runoilija Pam Nestorin 1970. Hänen kanssaan yhteistyössä syntyi esikoisalbumi Whatever's for Us (Cube Records 1972). Nestor sanoitti 11 ja Armatrading itse kolme levyn 14 laulusta. Armatrading huolehti kaikista lauluosuuksista, useista instrumenteista ja kaikista sävellyksistä. Levytyksen jälkeen Armatrading katkaisi kuitenkin suhteensa Nestoriin ja esikoislevyn tuottaneeseen Cube Recordsiin, mutta oli vasta vuonna 1975 vapaa tekemään uuden levytyssopimuksen A&M Recordsin kanssa ja julkaisemaan toisen albuminsa Back to the Night, jonka tuotti Pete Gage. Kolmas albumi, Glyn Johnsin tuottama Joan Armatrading nousi myyntilistoilla 20 parhaan joukkoon ja siltä julkaistu single ”Love and Affection” kymmenen myydyimmän joukkoon singlelistalla. Albumiin otettiin mukaan jazz-vaikutteita, joita kuullaan myös vuoden 1977 albumilla Show Some Emotion ja seuraavan vuoden albumilla To the Limit. Näiltä kolmelta Glyn Johnsin tuottamalta albumilta ovat peräisin monet Armatradingin useimmin esittämät laulut, kuten ”Willow”, ”Down To Zero”, ”Tall in the Saddle” ja ”Kissin’ and a Huggin”. Armatrading esitti kirjoittamansa tunnuslaulun elokuvassa Villihanhet (1978) ja julkaisi 1979 konserttialbumin Steppin’ Out.
1980- ja 1990-luvut
Vuoden 1980 albumilla Me Myself I Armatrading muutti tyyliään kovemman rockin suuntaan uuden tuottajan Richard Gottehrerin myötä. Albumista tuli Armatradingin suurin myyntimenestys sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa. Syntetisaattorit tulivat mukaan vuoden 1981 albumilla Walk Under Ladders ja vuoden 1983 albumilla The Key. Kaikki kolme albumia nousivat Britannian albumilistan kymmenen myydyimmän joukkoon.
Armatradingin seuraavat studioalbumit Secret Secrets (1985), Sleight of Hand (1986), The Shouting Stage (1988) ja Hearts and Flowers (1990) olivat hänen itsensä tuottamia, mutta eivät enää yltäneet 1980-luvun alun albumien menestykseen. Vuonna 1991 A&M julkaisi Top 10:een yltäneen kokoelman The Very Best of Joan Armatrading, mutta vuoden 1992 heikosti menestynyt Square the Circle merkitsi Armatradingille A&M-levytyssopimuksen loppua.
Uudeksi levy-yhtiöksi valikoitui RCA Records, jolle Armatrading levytti vuonna 1995 albumin What's Inside, mutta edes monet tv-esiintymiset ja promootiokiertue eivät nostaneet levyä menestykseen. Vuonna 1998 Joan Armatrading levytti albumillisen omia ja muiden kirjoittamia kehtolauluja kehitysvammaisten lasten tukemiseksi albumille Lullabies with a Difference.
Myöhempi ura
Vuoden 2010 albumi This Charming Life ylsi neljänneksi Billboardin folk-listalla. Seuraavan vuoden albumi oli nimeltään Starlight. Siihen liittyneellä kiertueella Armatrading kutsui kunkin esiintymispaikkakunnan tuoreita kykyjä esiintymään konsertissa ennen häntä. Kukin heistä sai myös levyttää yhden raidan Armatradingin oman levy-yhtiön Hypertension Music julkaisemalle kolmoisalbumille ja pääsi esiintymään myös BBC:n kaksiosaisessa radio-ohjelmassa.
Yksityiselämä
2000-luvun alussa Armatrading suoritti avoimessa yliopistossa bachelor-tutkinnon historiassa. Vuonna 2011 hän rekisteröi parisuhteensa Maggie Butlerin kanssa.
Joan Armatrading Suomessa
Armatrading esiintyi vuoden 2008 Pori Jazz -festivaaleilla. Vuoden 2010 toukokuussa hän konsertoi Helsingin Savoy-teatterissa.
Tšekkoslovakian koruna
Tšekkoslovakian koruna on entisen Tšekkoslovakian rahayksikkö. Koruna otettiin käyttöön huhtikuussa 1919 ja poistui käytöstä helmikuussa 1993, jolloin sen korvasi Tšekin koruna ja Slovakian koruna.
Rafael Martín Vázquez
Rafael Martín Vázquez (s. 25. syyskuuta 1965 Madrid, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikenttäpelaaja ja hän edusti suurimman osan urastaan Real Madridia.
Martín Vázquez oli Real Madridin kasvatti ja pelatessaan seuran reservijoukkueessa Castillassa muodosti kuuluisan Quinta del Buitren yhdessä Emilio Butragueñon, Míchelin, Manolo Sanchísin ja Miguel Pardezan kanssa. Ensiesiintymisensä Real Madridin edustusjoukkueessa Martín Vázquez teki 4. joulukuuta 1983 ottelussa Real Murciaa vastaan samaan aikaan Sanchísin kanssa. Martín Vázquez pelasi Madridissa vuoteen 1990 asti, jolloin hän siirtyi Torinoon. Vuonna 1992 hän edusti hetken aikaa myös Marseillea ennen paluutaan takaisin Real Madridiin, jossa hän tällä kertaa pelasi vuoteen 1995.
Vuodet 1995–1997 Martín Vázquez edusti Deportivo La Coruñaa. Kevätkaudeksi 1998 hän siirtyi Meksikoon Celayan joukkueeseen, jossa myös Butragueño ja Míchel jo pelasivat. Vuonna 1998 hän pelasi vielä lyhyen aikaa Saksan 2. Bundesliigan Karlsruhessa ennen uransa päättämistä. Martín Vázquezin uran suurimmat saavutukset ovat Real Madridista, jossa hän voitti muun muassa Espanjan-mestaruuden kuudesti ja UEFA-cupin kahdesti. Deportivossa hän voitti kertaalleen Espanjan supercupin.
Espanjan maajoukkueessa Martín Vázquez pelasi kaikkiaan 38 ottelua ja teki yhden maalin. Hän edusti maataan vuoden 1988 EM-kilpailuissa ja vuoden 1990 MM-kilpailuissa.
Pelaajauransa jälkeen Martín Vázquez on toiminut urheilukommentaattorina ja Real Madridin juniorijoukkueiden valmentajana.
William N. Reivo
William Nikolai Reivo (16. syyskuuta 1883 Laitila – 1958 Broward, Florida) oli amerikansuomalainen toimittaja ja työväenliikkeen vaikuttaja.
Reivo kävi kansakoulun ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1901. Hän työskenteli kaivosmiehenä ja liittyi Amerikan sosialistipuolueeseen. Reivo oli Toverin päätoimittajana vuonna 1914. Hän työskenteli Yhdysvaltain Sosialistipuolueen Suomalaisen Järjestön ja sen seuraajan Amerikan Suomalaisen Kansanvallan Liiton pääsihteerinä vuosina 1922–1942. Toisen maailmansodan aikana 1942–1945 Reivo vastasi Yhdysvaltojen Suomeen suuntaamista radiolähetyksistä. Vuonna 1946 hän liittyi Raivaajan toimituskuntaan ja työskenteli lehden liikkeenhoitajana. Vuonna 1948 Reivosta tuli fitchburgilaisen Työläisten Luottoyhdistyksen (Workers’ Credit Union) rahastonhoitaja.
Peter Grant
thumb|Peter Grant Peter Grant (5. huhtikuuta 1935 Surrey, Englanti – 21. marraskuuta 1995) oli englantilainen musiikkimanageri. Grant oli The Yardbirdsin, Led Zeppelinin, Stone the Crowsin ja Bad Companyn manageri sekä Swan Song Recordsin toimitusjohtaja. Grant paransi huomattavasti artistien ja yhtyeiden elinoloja kiertueilla sekä olosuhteita konserteissa ja nosti heidän palkkionsa uudelle tasolle.
Ennen managerinuraansa Grant toimi monissa tehtävissä viihdealalla, mm. klubiportsarina, teattereissa statistina, sivuroolinäyttelijänä ja stunt-miehenä. Vuosina 1958–1963 Grant näytteli useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Grantin managerikausi osui 1960- ja 1970-luvuille. Hän vetäytyi lähes kokonaan musiikkibisneksestä 1980-luvulla, Led Zeppelinin ja Swan Songin lopettaessa 1983.
Grantin yksityiselämää varjostivat vaikeudet avioliitossa sekä pahasta kokaiiniriippuvuudesta ja suuresta ylipainosta johtuvat terveysongelmat. Ennen kuolemaansa Grant kuitenkin pääsi irti riippuvuudestaan ja laihtui huomattavasti. Hän kuoli sydänkohtaukseen marraskuussa 1995, ja hänet haudattiin 4. joulukuuta 1995 Sussexin Hellinglyyn, Led Zeppelin lopettamisen 15-vuotispäivänä.
Brudevælten lurit
Brudevælten lurit (lue venyttämällä: lūr) tarkoittavat kuutta Brudevælten kuivatetulta suolta kaivettua luria, jotka löytyivät vuonna 1797 Allerødin Tanskasta Pohjois-Sjællannista Lyngestä. Lur tarkoittaa pronssikautista pronssitorvea. Ne ajoitetaan Monteliuksen periodin V jälkipuoliskolle eli 800–700 eaa.
Historiaa
Lurit löytyivät pareittain kolmesti pieneltä suolta samana vuonna. Niihin törmäsi iäkäs maanviljelijä Ole Pedersen vuonna 1797 nostaessaan turvetta kuivatettavaksi. Nostettuaan lurien suosta hän nimitti niitä ”6 curved brass horns”. Runsaan viikon kuluttua hän löysi niille vielä lurien suuosat yhteen sidotussa nipussa. Pedersen kutsui lureja nimellä ”hedenolds krigstrompeter”, mutta oli lopulta tyytyväinen saatuaan ruhtinaalisen palkkion. Löydetyt lurit olivat ensimmäiset, mutta nykyään niitä tunnetaan kymmeniä. Soittimet toimitettiin sittemmin Danske oldsagskommissionille, mutta yksi soitin lahjoitettiin vuonna 1845 Venäjän keisarille Nikolai I:lle.
Brudevælten lureilla äänitettiin vuonna 1966 LP-äänilevy Klange fra Danmark's bronzealderlurer (Tanskan kansallismuseossa, NM 67-001). Siinä soittivat lureja Palmer Traulsen ja G. A. Wilkenschildt.
Kuvaus
Lureja on kahdenlaisia. Tanskassa käytetyt olivat S-kirjaimen muotoisia. Brudevælten lurit näyttäisivät esiintyvän erikätisinä pareina, eli kun toinen lur kiertyy vasemmalle, toinen kiertyy oikealle. Lurit ovat noin 2,2 metriä pitkät, ja ne ovat hyvin säilyneitä ja niillä voi edelleen helposti soittaa. Kun niiden sointia verrataan moderniin sävelasteikkoon, niin yksi lur on C-vireessä, yksi lur on D-vireessä, yksi taas E-vireessä ja yksi G-vireessä. Kun vielä on kaksi jäljellä, on niistä Tanskassa sijaitseva Es-vireinen. Mahdollisesti Pietarissa oleva on viimeisen kanssa samassa vireessä.
Näyttelyt
Soittimista viisi on esillä Tanskan kansallismuseossa Kööpenhaminassa ja yksi on Eremitaašissa Pietarissa.
In Triumph
In Triumph on Adamantra-yhtyeen kappale vuodelta 2009. Se oli Revival -albumista irroitettu ensimmäinen single. Kappale sai jonkin verran radiosoittoa esim. Radio Rockissa ja YLEX:llä.
Kappaleet
Kappaleen sanat kirjoitti Tuomas Nieminen.
Herman Ferdinandus Maria Münninghoff
Herman Ferdinandus Maria Münninghoff (30. marraskuuta 1921 Woerden, Alankomaat – 7. helmikuuta 2018 Papua, Indonesia ) oli alankomaalaissyntyinen, Indonesiassa uransa luonut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 15. maaliskuuta 1953 ja nimitettiin Djajapuran hiippakunnan johtoon 6. toukokuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Justinus Darmojuwono, jota avustivat Herman Tillemans ja Alphonsus Augustus Sowada.
Pokémon DP: Sinnoh League Victors
Pokémon DP: Sinnoh League Victors on Pokémon-animesarjan kolmastoista tuotantokausi sekä Diamond & Pearl -sarjan neljäs ja viimeinen kausi.
Herman Ferdinandus Maria Münninghoff
Münninghoffin johtaman hiippakunnan nimeksi vaihdettiin 22. elokuuta 1973 Jayapura. Piispa jäi eläkkeelle 29. elokuuta 1997.
Kuurojen kansanopisto
Kuurojen kansanopisto on Kuurojen Liiton vuonna 1987 perustama kansanopisto. Se toimii Valkeassa talossa Helsingissä. Opistossa pääsee kosketuksiin viittomakieliseen yhteisöön ja kulttuuriin. Opiston tarjoama viittomakielinen oppimisympäristö on ainoa laatuaan Suomessa. Kuurojen kansanopisto järjestää viittomakielistä koulutusta kuuroille ja viittomakielen sekä tukiviittomien kursseja kuuleville.
Pokémon DP: Sinnoh League Victors
Kausi nähtiin Suomessa ensimmäisen kerran keväällä 2011 Disney XD:llä. Kausi alkoi 28. helmikuuta 2011 jaksolla Kotikenttäetu haltuun ja päättyi 15. kesäkuuta 2011 jaksoon Suloiset muistot kestävät. Myöhemmin kausi oli nähtävissä MTV3 Katsomossa saman vuoden kesällä.
Kausi alkoi Cartoon Networkilla Yhdysvalloissa 5. kesäkuuta 2010 jaksolla Regaining the Home Advantage!. Kolmastoista tuotantokausi käsitti 34 jaksoa ja päättyi jaksoon Memories are Made of Bliss! 5. helmikuuta 2011. Tavallisten jaksojen lisäksi Best Wishes -sarjan 18. ja 19. jakson välissä esitettiin ainoastaan Japanissa sarjan ohjelmapaikalla kaksi erikoisjaksoa Dawn – Setting off on a New Journey! ja Pewter Gym – The Greatest Crisis Ever!.
Kuurojen kansanopisto
Opiskelu
Kuurojen kansanopistossa voi opiskella joko päätoimisesti tai lyhytkursseilla.
Päätoimista opiskelua edellyttäviä linjoja ovat kuuroille maahanmuuttajille suunnattu kaksivuotinen maahanmuuttajalinja ja kuuleville suunnattu vuoden kestävä viittomakielen linja.
Viittomakielisten lyhytkurssien aiheet vaihtelevat vuosittain, koska Kuurojen kansanopisto pyrkii vastaamaan sille tehtyihin kurssitoiveisiin. Lyhytkurssien osalta tehdään kiinteää yhteistyötä valtakunnallisen Kuurojen Liiton ja alueellisten kuurojen yhdistysten kanssa.
Kuuleville suunnattuja viittomakielen ja tukiviittomien lyhytkursseja on vuosittain useita. Niiden kesto vaihtelee yhdeksän viikon mittaisesta päätoimista opiskelua edellyttävästä viittomakielen opiskelusta yhden viikonlopun mittaisiin tukiviittomakursseihin.
Kuurojen kansanopistossa voi opiskella sekä avoimen yliopiston että avoimen ammattikorkeakoulun opintoja, joista osan voi suorittaa monimuoto-opiskeluna. Opiskelijan on mahdollista koota kansanopiston opintotarjonnasta omia tarpeitaan vastaava paketti, joka oikeuttaa Kelan opintotukeen ja on mahdollista suorittaa osittain monimuotona.
Opistossa voi myös majoittua.
Capital Asset Pricing -malli
Capital Asset Pricing -malli (engl. Capital Asset Pricing Model, CAPM, suomeksi myös CAP-malli) on hinnoittelumalli, jota käytetään rahoituksessa arvopaperin odotetun tuottoasteen laskemiseen. Sen mukaan pääoman tuottovaatimus saadaan siten, että riskittömään korkotasoon lisätään yrityskohtaisella beta -kertoimella kerrottu markkinoiden keskimääräinen riskipreemio.
Historiallinen tausta
Akateemisen rahoitustutkimuksen keskuudessa alkoi 1950-luvulla itää ajatus perusteellisesta matemaattisesta kaavasta, joka tarjoaisi ratkaisun arvopapereiden hintatason perustelemiseen. Koska aikaisempaa ohjenuoraa vastaavan tasapainoyhtälön löytämiseksi ei ollut, idean siirtyminen kaavaksi kesti tavanomaista kauemmin. Tutkijat keskustelivat ja kehittivät toistensa ideoita 12 vuoden akateemisen diskurssin aikana eteenpäin ja vähitellen ensimmäinen arvopapereiden hinnoittelumalli CAPM alkoi hahmottua tieteellisissä artikkeleissa. Mallilla ei ole yhtä yksiselitteistä keksijää, mutta suurimmiksi myötävaikuttajiksi mainitaan usein William Sharpen (1964), John V. Lintnerin (1965) ja Jan Mossinin (1966) tieteelliset löydökset. Myös Harry Markowitzin (1952) aikaisempi tieteellinen läpimurto portfolioteorian saralla edesauttoi CAPM-teorian kehittämisessä.
Teoreettinen viitekehys
William F. Sharpen (1964) tutkimuksen mukaan tasapainotilanteessa arvopapereiden hinnat muodostavat pääomamarkkinasuoran (engl. Capital market line, CML), jossa korkeampaa odotettua tuottoa on mahdollista saada vain riskitason samanaikaisella kasvattamisella. Tasapainotilanteen syntymistä voidaan havainnollistaa Harry Markowitzin (1952) portfolioteorian tehokkaan rintaman avulla. Jokainen pääomamarkkinasuoran tangentilla (ks. sininen viiva kuviossa 1) sijaitseva piste on tehokas. Tehokkaan rintaman (ks. punainen kaari kuviossa 1) alapuolella sijaitsevat pisteet eivät ole tehokkaita, sillä siirtyminen pääomamarkkinasuoralle tuottaa joko saman tuoton alhaisemmalla riskillä, tai vastaavasti korkeamman tuoton samalla riskillä (ks. kuvio 1). Tämän seurauksena arvopapereiden hinnat pyrkivät asettumaan  pääomamarkkinasuoran tangentille, minkä havainnollistaminen on helpompaa jos ajattelemme tehokkaan rintaman piirtämistä jokaiselle pääomamarkkinasuoran tangentilla sijaitsevalle yksittäiselle pisteelle, joita on kyseisellä suoralla loputon määrä. Jokainen rationaalinen voittoa maksimoiva taloudellinen toimija haluaa Sharpen (1964) tutkimuksen mukaan siirtyä vasemmalle (riskien minimointi) ja ylös (tuoton maksimointi) CAP-mallin suoralla oman riskinottohalukkuutensa mukaisesti. Toisin sanoen, CAPM-teorian mukaan mitä korkeampi riski sijoituksella on, niin sitä suurempi on siitä saatavan tuoton oltava. Tämä Sharpen (1964) tutkimuksen havainto on ehkä keskeisin löydös modernissa rahoitusteoriassa, ja usein sijoituksen tuoton ja riskin sanotaankin kulkevan "käsi kädessä".
pienoiskuva|Kuvio 1. Pääomamarkkinasuora ja tehokas rintama|keski|688x688px
Matemaattinen ilmaisu
,
jossa
E(r_i) = arvopaperin tai sijoituskohteen i odotettu tuotto
r_f = riskitön korkokanta, kuten esimerkiksi Saksan valtionvelkakirjojen korkotuotto
\beta_i = Beta kerroin, joka kuvaa sijoituskohteen i systemaattista tai yrityskohtaista riskiä, eli arvopaperin arvon muutoksen herkkyyttä suhteessa markkinaportfolioon arvonmuutoksiin
E(r_m) = markkinaportfolion odotettu tuotto
Arvopaperimarkkinasuora
CAPM-teorian keskeisimpiä käsitteitä on arvopaperimarkkinasuora (engl. Security Market Line, SML), joka kuvaa osakkeen odotetun tuoton suhdetta markkinariskiin, eli osakkeen beta-kertoimeen. Arvopaperimarkkinasuoran (ks. sininen viiva kuviossa 2) kulmakertoimen jyrkkyys kuvaa markkinoiden riskipreemiota, eli Sharpen lukua. Arvopaperimarkkinasuoran "päälle" sijoittuvien osakkeiden tuotto vastaa niiden kantamaa riskitasoa. Toisin sanoen, näiden osakkeiden tuotto - riskit huomioon otettuna - on "riittävä" tai "reilu". Sen sijaan pisteet jotka sijoittuvat arvopaperimarkkinasuoran yläpuolelle, ovat "alihinnoiteltuja" riskitasoonsa nähden (ks. kuvio 2). Näitä osakkeita kannattaa siis ostaa, sillä ne tarjoavat ylimääräistä tai epänormaalia tuottoa vielä riskikorjatunkin tuoton huomioon ottamisen jälkeen. Epänormaalien tuottojen mittaamiseen käytetään usein Jensenin alfaa, ja näillä "alihinnoitelluilla" osakkeilla on positiivinen alfa. Vastaavasti arvopaperimarkkinasuoran alapuolelle sijoittuvat pisteet ovat "ylihinnoiteltuja" riskitasoonsa nähden (ks. kuvio 2). Näiden osakkeiden markkinahinta on liian kallis osakkeen riskit huomioon otettuna, eikä osakkeen tarjoama tuotto täten ole riittävä sijoituksen riskit huomioon otettuna. Näiden "ylihinnoiteltujen" osakkeiden alfa on negatiivinen.
pienoiskuva|Kuvio 2. Arvopaperimarkkinasuora ja positiivisen alfan osake.|keski|721x721px
Jukka Männistö
Jukka Pekka Ilmari Männistö (s. 3. huhtikuuta 1954 Helsinki) on suomalainen varatuomari ja Kevan toimitusjohtaja 2014 –2015. Vuosina 2009–2014 hän oli Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön toimitusjohtaja.
Männistö valmistui ylioppilaaksi 1973 ja oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1979 Helsingin yliopistosta. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1981. Vuosina 1981–1990 Männistö työskenteli Etelä-Savon säästöpankin lakimiehenä ja pankinjohtajana.
Männistö on tehnyt valtaosan urastaan terveysalan hallinnossa. Hän oli Etelä-Savon sairaanhoitopiirin johtaja 1991–2004 ja toimi sosiaali- ja terveysministeriön erityisasiantuntijana 2003–2004. Vuosina 2005–2009 Männistö oli Terveydenhuollon oikeusturvakeskuksen ja Valviran ylijohtaja.
Toukokuussa 2014 Männistö valittiin Kevan johtoon joulukuussa 2013 eronneen Merja Ailuksen seuraajaksi. Edeltäjänsä tavoin hän on puoluekannaltaan keskustalainen. Ailuksen eron jälkeen keskustan puheenjohtaja Juha Sipilä kertoi puolueen luopuvan poliittisista virkanimityksistä. Männistön nimityksestä tehtiin oikeuskanslerille kantelu, jonka mukaan tehtävän kelpoisuusvaatimuksia muutettiin kesken hakuprosessin. Kantelu vedettiin pois, mutta oikeuskansleri Jaakko Jonkka tutki asian silti ja päätyi siihen, ettei nimityksessä ole syytä epäillä lain tai virkavelvollisuuksien vastaista menettelyä. Syksyllä 2015 Männistö erosi Kevan toimitusjohtajan tehtävästä luottamuspulan vuoksi.
Männistön poika on kokoomuksen entinen kansanedustaja Lasse Männistö.
Ronald Rauhe
Ronald Rauhe (s. 3. lokakuuta 1981 Berliini) on saksalainen ratameloja ja olympiavoittaja.
Rauhe on edustanut Saksaa Sydneyn kesäolympialaisissa 2000, Ateenan kesäolympialaisissa 2004, Pekingin kesäolympialaisissa 2008, Lontoon kesäolympialaisissa 2012, Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 ja vuonna 2021 järjestetyissä Tokion kesäolympialaisissa. Ateenassa 2004 hän saavutti kultaa 500 metrin kajakkikaksikossa yhdessä Tim Wieskötterin kanssa. Wieskötter oli hänen parinaan myös Sydneyn 2000 kesäolympialaisten ja Pekingin 2008 kesäolympialaisten 500 metrin kajakkikaksikkokilpailuissa, joissa he saavuttivat pronssia ja hopeaa. Rauhe voitti pronssia myös Rio de Janeirossa 2016, jossa hän kilpaili 200 metrin kajakkiyksikössä. Tokiossa 2021 hän voitti kultaa kajakkinelikon 500 metrillä.
Rauhe on saavuttanut myös 16 maailmanmestaruutta sekä viisi MM-hopeaa ja viisi MM-pronssia. EM-kilpailuista hän on saanut 17 kultaa, kymmenen hopeaa ja kaksi pronssia.
Rauhe on pituudeltaan 179-senttimetrinen ja painaa 82 kilogrammaa. Rauhen vaimo Fanny Fischer on myös ratamelonnan olympiavoittaja. Lisäksi hänen anoppinsa Sarina Hülsenbeck on kaksinkertainen uinnin olympiavoittaja.
Korean demokraattisen kansantasavallan vaakuna
thumb|Pohjois-Korean vaakuna Pohjois-Korean vaakunan kuva-aiheena on vesivoimala, jonka takana näkyy vuorenhuippuja. Vaakunan ylälaidassa on punainen tähti, josta loistaa valoa viiteen eri suuntaan. Hangeuleilla kirjoitettu teksti tarkoittaa "Korean demokraattista kansantasavaltaa".
Korean demokraattisen kansantasavallan perustuslain 163. pykälän mukaan vaakunan taustalla kuvattu vuori on Baekdu-vuori, jota luonnehditaan vallankumouksen pyhäksi vuoreksi. Baekdulla on keskeinen asema korealaisessa mytologiassa. Pohjois-Korean virallisen historiankirjoituksen mukaan presidentti Kim Il-Sung organisoi Baekdu-vuorella vastarintaa japanilaisia miehittäjiä vastaan II maailmansodan aikana, ja maan nykyisen johtajan Kim Jong-unin isän Kim Jong-Ilin on kerrottu syntyneen siellä.
Vaakunassa kuvattu vesivoimalaitos kuvastaa Korean demokraattisen kansantasavallan teollisuutta ja maisemaa ympäröivät tähkät maan maataloutta. Se, että osa vedestä virtaa voimalan ohi, kuvastaa sitä, että osa maan luonnonvaroista on vielä valjastamatta käyttöön. Näin ollen vaakunan sanotaan kehottavan uutteraan työhön maan ja kansan hyväksi. Viljantähkiä yhteen sitova punainen nauha kuvastaa sosialismia, joka sitoo kansan eri kerrokset ja ryhmät yhteen työhön kansan ja vallankumouksen hyväksi.
Pohjois-Korean vaakuna on saanut hyvin paljon vaikutteita Neuvostoliiton vaakunasta. Punainen väri on kommunismin symboli. Pohjois-Korean vaakuna otettiin käyttöön niihin aikoihin kun kylmä sota alkoi maassa.
Alanis Obomsawin
pienoiskuva|Alanis Obomsawin Alanis Obomsawin OC GOQ (s. 31. elokuuta 1932 New Hampshire) on kanadalainen dokumenttielokuvien ohjaaja. Hän aloitti uransa laulajana ja tarinankertojana ennen kuin liittyi National Film Board of Canadaan vuonna 1967. Hänen palkitut elokuvansa kuvaavat Kanadan alkuperäiskansojen edustajien taisteluita oikeuksiensa eteen näiden omasta näkökulmasta. Hän on saanut useita palkintoja, kuten Kenraalikuvernöörin palkintoja, ja päässyt lisäksi Kanadan ritarikunnan upseeriksi sekä Québecin kansallisen ritarikunnan suurupseeriksi. Obomsawin kuuluu itse alkuperäiskansoihin.
Ishe Smith
Ishe Oluwa Buni Kula Shane Kamau Ali "Sugar Shay" Smith (s. 22. heinäkuuta 1978 Las Vegas) on yhdysvaltalainen entinen nyrkkeilijä. Hän päätti uransa vuonna 2019.
Alkuajat
Smithin nyrkkeilyura alkoi menestyksekkäästi 14 voiton putkella. Hän kohtasi jo silloin tulevan joukkuetoverinsa Alfonso Gomezin ja Haastajan toisen kauden suosikin Norberto Bravon, joista molemmista Smith otti pistevoitot.
Contender – Haastaja
Aikaisemman voittoputkensa perusteella Smith valittiin mukaan Contender – Haastaja -ohjelmaan. Hän päätyi                                                                                                                                                                                                               ensimmäisellä tuotantokaudella vuonna 2005 "lännen joukkueeseen". Smith ja Ahmed Kaddour ottelivat ensimmäisen kierroksen kolmannessa ottelussa. Se oli tasainen, mutta ennakkosuosikki Smith voitti ottelun.
Ohjelman aikana Anthony Bonsante päätti otella Brent Cooperia vastaan, vaikka oli luvannut kohdata Jimmy Langen, mistä Smith suuttui Bonsantelle pahasti. Toisella kierroksella Smith ja Jesse Brinkley olivat käydä aamiaispöydässä toistensa kimppuun, mikä johtui Smithin käytöksestä Brinkleytä kohtaan. Brinkley järjesti Smithin ja Sergio Moran välisen ottelun toisella kierroksella sattuneen välikohtauksen johdosta. Smith hävisi ottelun Moran nopeuden ja oveluuden takia.
Caesars Palacessa järjestetyissä loppuotteluissa käytiin finaali- ja pronssiotteluiden lisäksi myös kolme näytösottelua, joiden otteluparit olivat fanien valitsemat. Yksi näistä oli Smithin ja Bonsanten välinen kaunamatsi, jonka Smith voitti.
Haastajan jälkeen
Smith kohtasi uransa kolmannen tappion kohdatessaan Joel Julion. Täpärä ottelu päättyi Julion voittoon pistein 96-94, 96-94 ja 97-93. Smithin ura jatkui menestyksellisesti, kun hän voitti kukistamattoman Pawel Wolakin ja Chris Grayn.
Smith kohtasi Fernando Guerreron 16.7.2010 Pohjois-Amerikan mestaruusottelussa (NABF). Jälleen kerran ottelu päättyi Smithin yksimieliseen pistetappioon.
Vuonna 2013 Smith voitti IBF world champion -vyön. Hänen uransa päättyi häviöön helmikuussa 2019.
Yksityiselämä
Smith on kristitty ja on naimisissa vaimonsa Latoyan kanssa ja heillä on poika.
Get Me a Name
Get Me a Name on suomalaisen LAB-yhtyeen single, joka julkaistiin vuonna 1999. Kappale on mukana myös LABin vuoden 2000 esikoisalbumilla Porn Beautiful.
Tzistarákiksen moskeija
Tzistarákiksen moskeija (, myös Tzisdarakiksen moskeija; ) on entinen moskeija Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee Monastiráki-aukion laidalla Ateenan vanhassakaupungissa. Rakennuksessa toimii nykyään osa Kreikkalaisen kansantaiteen museosta.
Rakennus oli moskeijana vain joitakin vuosikymmeniä, kunnes osmanivalta päättyi 1800-luvun alkupuolella. Tuolloin moskeijan minareetti purettiin ja rakennusta käytettiin moneen eri tarkoitukseen. Se oli muun muassa Kreikan armeijan käytössä sekä vankilana. Vastaperustettu kansantaiteen museo sijoitettiin rakennukseen vuonna 1918. Samalla rakennus kunnostettiin alkuperäiseen asuunsa. Museon pääosat siirrettiin uudempiin tiloihin vuonna 1973, ja tämän jälkeen rakennuksessa on säilytetty museon keramiikkakokoelmaa.
Sauvasekoitin
pienoiskuva|upright=0.4|Sauvasekoitin Sauvasekoitin on sähkötoiminen, ruoanlaitossa käytettävä pienkodinkone. Sauvasekoitin koostuu kolmesta osasta: Runko, jonka sisällä on moottori; varsi (tai sauva) sekä leikkuuterä. Sen muodot vaihtelevat soseuttamiseen suunnatusta perusmallista lisävarusteelliseen, lähes monitoimikonetta vastaavaan malliin. Joihinkin malleihin on saatavilla lisävarusteena muun muassa raastin, yleisleikkuri, silppuri ja vatkain. Sauvasekoitin on tehosekoitinta ja monitoimikonetta pienempi ja kevyempi laite. Sauvasekoittimen patentoi sveitsiläinen Roger Perrinjaquet vuonna 1950 ja tuotantoon laite tuli muutama vuosi myöhemmin.
Stellvia
Stellvia (宇宙のステルヴィア), joka tunnetaan myös nimellä Stellvia of the Universe on vuonna 2003 esitetty Xebecin tekemä 26 jaksoinen animesarja, josta on myös manga. Sarja sijoittuu vuoteen 2356 ja ihmiskunta varautuu Beta_Hydri-tähden supernova-räjähdyksen aiheuttaman paineaallon tulemiseen. 189 vuotta aikaisemmin tähden supernova-räjähdyksen aiheuttama sähkömagneettinen paineaalto oli tuhota ihmiskunnan kokonaan.
Sarjan päähenkilö on Shima Katase (片瀬 志麻), joka menee Stellvian ylläpitämään kouluun, joka sijaitsee avaruusasemalla. Shiman pääsyy asemalle menolle on se, että hän haluaa nähdä tähdet katsoessaan eteensä, eikä ainoastaan ylhäällä.
Sellaisena kuin sinä minut halusit
Sellaisena kuin sinä minut halusit on Teuvo Tulion ohjaama elokuva vuodelta 1944. Elokuvan juonena on naisen alamäki ja turmeltuminen. Fockin esittämä saaristolaistyttö Maija lähtee rakkauteen pettyneenä kaupunkiin kotiapulaiseksi. Maija rakastuu emäntänsä poikaan, joka opiskelee lääkäriksi. Emäntä estää epäsäätyisen suhteen ja antaa Maijalle rahaa. Maija odottaa lasta. Vanha mies tarjoaa hänelle paikan kotiapulaisena. Mies joutuu vankilaan ja Maija puille paljaille. Maija päätyy merimieskapakan tarjoilijaksi ja kuvaan tulevat alkoholi ja prostituutio.
Tulio teki elokuvasta samanaikaisesti myös ruotsinkielisen version, jossa hän käytti osittain eri näyttelijöitä. Sitä esitettiin ruotsinkielisenä suurimmista kaupungeista ainoastaan Vaasassa.
Tulio löysi melodraamatyylinsä tässä ensimmäisessä sotien jälkeisessä elokuvassaan. Kärjistetystä sisällöstä huolimatta elokuvan ”kouraiseva kipeys ja kuvailmaisun komeus ovat kestäneet aikaa”.
Giovanni Delise
Giovanni Delise (1. marraskuuta 1907 Izola – 19. toukokuuta 1947 Izola) oli italialainen soutaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1928 Amsterdamissa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa perämiehellisessä nelikossa.
Erkki Ahonen
Erkki Paavali Ahonen (8. tammikuuta 1932 Kiuruvesi – syyskuu 2010 Turku ) oli suomalainen kirjailija, jonka tuotantoon kuuluu proosaa ja runoutta. Ahonen kuvasi rehevästi ihmisiä ja suomalaista ympäristöä. Ahonen voidaan luokitella psykologisen realismin edustajaksi, jonka aiheena oli etenkin miehen mielenmaisema. Teosten rohkeassa esitystavassa voi nähdä myös modernismin vaikutusta. Ahosen pääteos oli vuonna 1965 ilmestynyt filosofinen romaani Kiviä vuoret. Hän sai valtion kirjallisuuspalkinnon 1968.
Tieteiskirjallisessa tuotannossaan, romaaneissa Paikka nimeltä Plaston (1968), Tietokonelapsi (1972) ja Syvä matka (1976), Ahonen pohti ihmisen ja tekniikan suhdetta sekä ihmisen muuttumista suuren tieteellisen kehityksen hetkellä. Muun muassa Kai Ekholmin mukaan Erkki Ahonen oli suomalaisista tieteiskirjailijoista ainoa, jolla on ollut ”sellainen luonnontieteellinen näkemys ja kyky synteesiin, jolle syvällinen tieteisromaani voi perustua”.
Elämä ja teokset
Ahosen vanhemmat olivat uskonnollishenkisiä maanviljelijöitä Kiuruvedellä. Kuvataiteilija Eino Ahonen on hänen veljensä. Ahonen valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1958 ja toimi ennen kirjailijaksi ryhtymistään kansakoulunopettajana Pohjois-Savossa. Runoilija Mari Velin on yksi Erkki Ahosen viidestä lapsesta. Ahosen perhe muutti vuonna 1963 Vaskijärvelle nykyiseen Karkkilaan, jossa he asuivat 1980-luvulle asti.
Hypystä Paperihanskoihin
Erkki Ahosen esikoisteos oli vuonna 1960 ilmestynyt runokokoelma Hyppy. Tyyliltään kurinalaiset ja pelkistetyt runot saivat kriitikoilta hyvän vastaanoton. Seuraavana vuonna ilmestyi romaani Tänään ei paljon tapahdu, joka kuvasi Kiuruveden seudun elämää. Teosta kiitettiin elävästä ja tarkasta ihmiskuvauksesta. Ensimmäisten teosten myönteinen palaute rohkaisi Ahosta ryhtymään päätoimiseksi kirjailijaksi. Ahosen toinen romaani Kyyditys (1962) sijoittui 1930-luvulle Lapuan liikkeen aikaan. Kolmas romaani Kuuma koira (1963) kuvasi 18-vuotiaan suomalaisen koulupojan matkaa Ruotsissa. Myös eroottista kuvausta sisältävä kirja oli eräänlainen beat-romaani. Vuonna 1965 ilmestyi Kiviä vuoret, joka kuvasi Jeesukseksi tunnistettavissa olevan hahmon lapsuutta ja nuoruutta ajanlaskun alun Palestiinassa. Teos ei ole niinkään uskonnollinen kuin filosofinen romaani itseään etsivästä miehestä.
Vuonna 1965 Ahoselta ilmestyi Vierastunti-niminen kirja, joka sisälsi kertomukset Vierastunti ja Jäätä, jotka teoksen alaotsikon mukaan olivat näytelmänmuotoista proosaa. Yhteiskuntakriittinen ja monitulkintainen Jäätä ennakoi Ahosen tieteiskirjoja. Vuonna 1967 Ahonen julkaisi romaanin Paperihanskat. Alaotsikkona oli ”matkan mielentilaa”, mikä tarkoitti matkaa keski-ikäisen kansakoulunopettajan mieleen. Myös tämä ennakoi siirtymistä tieteiskirjallisuuteen, jossa Ahonen sanoi tutkivansa tiedostamisen ja tajunnan ongelmaa.
Plastonista Syvään matkaan
Tieteisromaani Paikka nimeltä Plaston ilmestyi 1968 ja sai arvostelijoilta hyvän vastaanoton. Aamulehden Matti Rosvall kirjoitti: ”Erkki Ahonen on kirjoittanut ensimmäisen suomalaisen vakavasti otettavan tieteisromaanin avartaen kotimaisia käsityksiä ainakin hivenen verran kohti tulevaisuutta, jota suomalainen kirjallisuus ei oikeastaan tunnusta lainkaan tuntevansa.” Oman esittelytekstinsä mukaan teos sulkee sisäänsä kokonaisen maailmankuvan. Nuori hyönteistieteilijä päätyy tietokoneen ohjaamalle avaruusalukselle ja vieraalle planeetalle, Plastonille. Hän toteaa, että pettämätön tekniikka takaa planeetan asukkaille täydellisen hyvinvoinnin ja kaiken tiedon. Plastonin asukkaiden koneet jatkavat edelleen toimintaansa, mutta asukkaat ovat taantuneet henkisesti ikään kuin sikiölapsen asteelle. Planeettaa tarkkailevassa hyönteistieteilijässä voi nähdä Ahosen minähahmoa. Tieteisromaani oli Ahoselle väline, jonka kautta hän voi tarkastella etäännytettyinä kiinnostuksen kohteitaan: teknistymistä, todellisuuden ja yhteiskunnan kehityksen luonnetta.
Vuonna 1969 ilmestyi Kuumatka, alaotsikoltaan ”päiväkirja viikolta jolloin ihminen ensi kerran uskalsi mennä kuun lähelle”. Teoksessa on taas miespuolinen päähenkilö, joka selvittelee tuntemuksiaan. Näin on myös kaksi pienoisromaania sisältävässä teoksessa Seppä Örn (1970). Kuumatkan päiväkirjassa kertoja eli kirjailija itse mietiskelee tekniikan ja fysiikan kysymyksiä.
Ahosen toisessa tieteisromaanissa Tietokonelapsi (1972) auto-onnettomuudessa kuolleen naisen syntymätön lapsi yhdistetään tietokoneeseen. Hallitus on antanut tutkijaryhmälle salaisen tehtävän, jossa sikiön erikoistumaton aivomassa pidetään elossa ja sitä kehitetään. Ahonen käyttää kybernetiikan käsitteistöä. Tutkijoiden mielestä yhteiskuntaa ovat hallinneet liiaksi tunteet, väärät ohjelmoinnit. Kertojaminänä oleva tiedemies kuvaa, kuinka on haluttu pyrkiä sisäerityksen tuottamista intohimoista vapaaseen älyyn. Tietokonelapselle annetaan puhdasta informaatiota, hänestä halutaan johdonmukainen ja puolueeton toimija. Tietokonelapsi päätyy uhkaamaan maailmaa sen omilla ydinaseilla. Ihmiskunta ei ymmärrä, että kyse on varoituksesta: turvallisuutta varten rakennetut järjestelmät ovatkin vaarallisen tuhoavia.