cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pirkko Ruohonen-Lerner
Ura
Ennen kansanedustajaksi valintaansa Ruohonen-Lerner työskenteli muun muassa toimittajana, asuntosihteerinä, apulaiskaupunginkamreerina, tilitoimistoyrittäjänä sekä verohallinnon tehtävissä.
Politiikka
Ruohonen-Lerner on ollut mukana kuntapolitiikassa 1980-luvulta lähtien. Vuosina 1985–1988 hän oli Myrskylän kunnanvaltuuston jäsen. Vuonna 1996 hänet valittiin ensimmäisen kerran Porvoon kaupunginvaltuustoon. Ruohonen-Lerner on toiminut Porvoon sosiaali- ja terveyslautakunnassa (1990–1992 ja 1997–2000), tarkastuslautakunnassa (2005–2009) sekä kaupunginhallituksessa (2011–2012). Vuosina 2005–2010 hän oli Itä-Uudenmaan liiton maakuntavaltuuston jäsen.
Ennen perussuomalaisia Ruohonen-Lerner edusti kokoomusta ja kuului sitoutumattomana myös vihreiden valtuustoryhmään. Hänet valittiin ensimmäisen kerran kansanedustajaksi vuoden 2007 vaaleissa ja uudelleen vuosien 2011 ja 2015 vaaleissa.
Vuosina 2011–2014 Ruohonen-Lerner oli perussuomalaisten eduskuntaryhmän puheenjohtaja. Lisäksi hän on ollut eduskunnan pankkivaltuuston varapuheenjohtaja vuodesta 2011 sekä hallintovaliokunnan (2007–2009), lakivaliokunnan (2007–2011) ja tarkastusvaliokunnan (2011–2015) jäsen. Vuodesta 2011 Ruohonen-Lerner on toiminut valtiontalouden tarkastusviraston neuvottelukunnassa. Hän kuului myös oikeusministeriön asettamaan, vuosina 2008–2009 vaali- ja puoluerahoitusta selvittäneeseen niin kutsuttuun Tarastin toimikuntaan ja kansalaisaloitetyöryhmään vuosina 2010–2011.
Vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa Ruohonen-Lerner sijoittui puolueensa ensimmäiselle varasijalle 20 897 äänellä. Hän siirtyi Euroopan parlamenttiin Sampo Terhon noustua eduskuntaan kevään 2015 vaaleissa. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi Leena Meri.
Europarlamentissa hän oli jäsen talous- ja raha-asioiden valiokunnassa (ECON) ja varajäsen teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa (ITRE) sekä veropäätöksiä ja muita luonteeltaan tai vaikutuksiltaan samankaltaisia toimenpiteitä käsittelevissä erityisvaliokunnissa (TAXE, TAXE2). Hän toimi myös Panaman paperit -tietovuodon johdosta perustetun PANA-tutkintavaliokunnan varapuheenjohtajana ja veronkiertoa käsitelleen TAX3-erityisvaliokunnan jäsenenä.
Ruohonen-Lerner ilmoitti kesällä 2017 että hän tukee perussuomalaisista irronnutta Uusi vaihtoehto -ryhmää. Hän ilmoitti kuitenkin syksyllä jatkavansa perussuomalaisissa, ja että hänen kesällä esittämänsä ilmoitus perustui liikkeellä olleen väärän informaation pohjalta tehtyyn hätäiseen johtopäätökseen.
Yksityiselämä
Ruohonen-Lerner on naimisissa ja hänellä on kaksi aikuista lasta.
Alyson Avenue
Alyson Avenue on vuonna 1989 perustettu ruotsalainen melodinen rock-yhtye. Yhtyeen laulajana toimi Anette Olzon vuoteen 2007 asti, jolloin hän siirtyi Nightwishin laulajaksi.
Ammonios Sakkas
Elämä
Ammonios Sakkas oli kotoisin Aleksandriasta. Hän oli alun perin kantaja, hänen lempinimensä "Sakkas" tulee sanasta sakkoforos, "säkinkantaja". Hänen elämänsä yksityiskohdista ei tiedetä paljoakaan. Pitkien opiskelujen ja meditaatioiden jälkeen hän avasi filosofikoulun Aleksandriassa. Hänen tunnetuimpia oppilaitaan olivat Herennios, Origenes, Kassios Longinos ja Plotinos.
Ammonios ei itse kirjoittanut mitään, ja pyrki pitämään opetuksensa salaisena pythagoralaisten tavoin. Hänen opetuksistaan tiedetään ainoastaan Plotinoksen kirjoituksista. Tutkijat, kuten Eduard Zeller, ovat kuitenkin sitä mieltä, että hänen näkemyksensä olisivat kuitenkin olleet lähempänä alkuperäisiä platonilaisia, kuin Plotinoksen ajatuksia. Hierokles, joka kirjoitti 400-luvulla, sanoo hänen keskeisimmän opetuksensa olleen eklektistä eli eri oppisuuntia yhdistävää. Hän yhdisti lähinnä platonismia ja aristotelismiä. Hänen ihailijansa sanoivat hänen saattaneen näiden koulukuntien ajatukset sopusointuun keskenään.
Andrew Bergeson
Andrew James Bergeson (s. 1987 Red Wing, Minnesota) on yhdysvaltalainen alamäkiluistelija. Bergeson on kilpaillut lajin MM-sarjassa Red Bull Crashed Icessä vuodesta 2013 asti. Hänen paras sijoituksensa yksittäisessä kilpailussa on neljäs sija vuoden 2014 Saint Paulin kilpailusta. Bergeson on 183 senttimetriä pitkä.
Bergeson on pelannut myös amerikkalaista jalkapalloa yliopistotasolla hänen yliopistossaan Augsburg Collegessa. Pelipaikaltaan Bergeson oli tukimies.
Myös Bergesonin pikkuveli Dan Bergeson on kilpaillut Red Bull Crashed Icessä.
Elokuvavuosi 1961
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1961 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Suomalaisten elokuvien ensi-illat 1961
Vuonna 1961 tuotiin ensi-iltaan 21 kotimaista pitkää näytelmäelokuvaa:
Suomalaiskriitikoiden suosikkiensi-illat
Vuosina 1961–1962 Suomessa ensi-iltansa saaneista elokuvista koottiin Studio 7 -vuosikirjaan äänestystilasto, johon kukin elokuvakriitikko pisteytti kymmenen parhaana pitämäänsä ensi-iltaelokuvaa pistein 10 parhaalle, 1 piste kymmenenneksi parhaalle. Äänestykseen osallistuneet kriitikot olivat Leo Andersson, Peter von Bagh, Jerker A. Eriksson, Henry G. Gröndahl, Risto Hannula, J. Sakari Helander, Antero Helasvuo, Carl Henning, Paavo Lehtonen, Inkeri Lius, Aito Mäkinen, Raimo Oksa, Matti Salo, Martti Savo, Eero Tuomikoski ja Eirik Udd. Vuoden 1961 Suomen-ensi-iltojen paremmuusjärjestys muodostui seuraavaksi:
Suomalaisista ensi-iltaelokuvista parhaimmiksi äänestettiin Maunu Kurkvaaran Rakas..., Ritva Arvelon Kultainen vasikka ja Erkko Kivikosken lyhytdokumentti Tori.
Elokuvavuosi 1960
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1960 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Pyhän Marian kirkko
Pyhän Marian kirkko, Marian kirkko, Mariankirkko tai Maarian kirkko voi tarkoittaa ainakin seuraavia, useimmissa tapauksissa Neitsyt Marian mukaan nimettyjä kirkkoja:
Ensimmäinen sekunti
Ensimmäinen sekunti: silminnäkijän kertomus on Kari Enqvistin vuonna 2014 ilmestynyt kirja kaikkeuden synnystä. Teoksen julkaisi WSOY.
PSP
PSP tarkoittaa seuraavia asioita:
Urheilupuiston metroasema
Urheilupuiston metroasema on yksi vuonna 2017 valmistuneen Länsimetron metroasemista. Asema sijaitsee Läntisessä Tapiolassa Jousenpuiston pohjoisreunassa Tapiolan urheilupuiston laidalla. Aseman viereen on rakennettu 790 paikan pysäköintilaitos, josta on hissiyhteys metroasemalle.
Urheilupuiston metroaseman on suunnitellut arkkitehtitoimisto HKP Oy. Muista Länsimetron asemista poiketen Urheilupuiston asema ei ole kallioasema. Aseman laituri sijaitsee noin 27 metrin syvyydessä katutasosta. Asemarakennuksen muoto mahdollistaa luonnonvalon pääsyn liukuportaiden kautta laituritasolle asti. Asema tunnettiin suunnitteluvaiheessa nimellä Jousenpuisto.
Asema sijoittui Helsingin seudun liikenteen vuoden 2019 maksuvyöhykeuudistuksessa Etelä-Espoon itäosat kattavalle B-maksuvyöhykkeelle.
Elokuvavuosi 1959
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1959 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Keskimaa
Keskimaa voi tarkoittaa seuraavaa:
55 (luku)
55 (viisikymmentäviisi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 54 ja seuraa luku 56.
Montereyn piirikunta
Montereyn piirikunta on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 439 035 vuonna 2020 ja sen pinta-ala on 9 370 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus Salinas on myös sen suurin kaupunki.
Ryyni
pienoiskuva|Ohrasuurimoita Ryyni eli suurimo on kokonainen tai rikottu viljakasvin jyvä, joka on kuorittu kokonaan tai osittain. Arkikielessä ryyni-sanalla tarkoitetaan myös höyryttämällä esikypsennettyjä ja litistettyjä hiutaleita kuten esimerkiksi kauraryynejä. Elintarviketeollisuudessa ja kaupan alalla ryynistä käytetään yleisesti suurimo-sanaa.
Montereyn piirikunta
Väestö
Piirikunnan asukkaista 58,3 prosenttia on latinalaisamerikkalaisia, 30 prosenttia valkoisia ja 5,58 prosenttia aasialaisia. 54,6 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 76,6 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 34 vuotta.
Elokuvien kuvauspaikkana
Montereyn seudulle sijoittuvat monet John Steinbeckin romaanit, ja niiden elokuvasovituksia on usein kuvattu alueella. Montereyn liepeille on sijoitettu myös monien elokuvien tarinoita, kuten Clint Eastwoodin Yön painajainen (1971) ja Marlon Brandon Vihan riivaama (1960). Hitchcockin tuotannossa alue esiintyy elokuvissa Vertigo (1958), Rebekka (1940) ja Vaarallisia valheita (1941). Mainen rannikolle sijoittuva melodraama Kesäpaikka (1959) on kuvattu ulkokuvien osalta täällä, samoin kuin Havaijille sijoittuvan elokuvan Täältä ikuisuuteen (1953) kuuluisat rantavesikohtaukset piirikuntaan kuuluvassa Big Surissa, samoin kuin Vincente Minnellin Kuuma ranta, joka jo alkutekstijaksossa esittelee Big Surin jylhiä maisemia. Muita alueen näkymiä näyttäviä elokuvia ovat Kuolema kintereillä (1956) ja lapsitähti Hayley Millsin tähdittämä Ansa vanhemmille (1961).
Ryyni
Suurimoita käytetään muun muassa laatikkoruoissa, pataruoissa, piirakoiden täytteissä ja risotossa. Käytetyn raaka-aineen mukaan suurimot on nimetty seuraavasti:
Maria Stuart (näytelmä)
Maria Stuart on Friedrich Schillerin kirjoittama runonäytelmä, joka kuvaa Skotlannin entisen kuningattaren Maria Stuartin (1542–1587) viimeisiä päiviä. Näytelmä sisältää viisi näytöstä, joissa on useampia kohtauksia. Näytelmän ensi-ilta oli Weimarissa 14. kesäkuuta vuonna 1800. Näytelmään perustuu Gaetano Donizettin ooppera Maria Stuarda (1835).
Ronald Snook
Ronald Charles "Ron" Snook (s. 5. toukokuuta 1972 Dalwallinu, Länsi-Australia, Australia) on australialainen soutaja, joka saavutti olympiapronssia pariaironelosessa Atlantan olympialaisissa 1996.
Ron Snookin sisko Emmy Snook on myös kilpaillut soutajana olympialaisissa.
Karin Brienesse
Karin Brienesse (17. heinäkuuta 1969 Breda, Pohjois-Brabant) on entinen alankomaalainen perhos- ja vapaauimari, joka osallistui kolmiin olympialaisiin; vuoden 1988, ja 1992, sekä vuoden 1996 olympialaisiin.
Vuoden 1988 olympialaisissa, Soulissa, hän sijoittui kolmanneksi 4 × 100 metrin vapauintiviestissä (joukkueella Marianne Muis, Mildred Muis, Conny van Bentum, ja Brienesse, aika 3.43,39). Lisäksi Brienesse osallistui 100 ja 200 metrien vapaauinteihin, hän oli 100 metrillä kuudes, aika 56.15, ja 200 metrillä 22., aika 2.04,36, sekä myös 4 × 100 metrin sekauintiviestiin (joukkueella Jolanda de Rover, Linda Moes, van Bentum, Brienesse), sijoitus viides, aika 4:12.19.
Vuonna 1991 Ateenan pitkän radan EM-kilpailuissa Brienesse osallistui 4 × 100 metrin vapaauintiviestiin (kultaa), 4 × 200 metrin vapaauintiviestiin (pronssia), ja 4 × 100 metrin sekauintiviestiin (pronssia).
Vuoden 1992 olympialaisissa, Barcelonassa Brienesse osallistui 100 metrin vapaauintiin (kahdeksas sija, aika 56.59), 100 metrin perhosuintiin (kymmenes sija, aika 1:01.20), ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestiin (joukkueella Diana van der Plaats, Marianne Muis, Mildred Muis ja Brienesse, viides sija, aika  3.43,74).
Vuoden 1996 olympialaisissa, Atlantassa, Brienesse osallistui 100 metrin vapaauintiin (kahdeksas sija, aika 56.12), 4 × 100 metrin vapaauintiviestiin (joukkueella Marianne Muis, Minouche Smit, Wilma van Hofwegen, ja Brienesse, neljäs sija, aika 3:42.40), sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestiin (joukkueella Brenda Starink, Madelon Baans, van Hofwegen ja Brienesse, 12. sija, aika 4:11.64).
Brienesse voitti urallaan myös kolme mitalia pitkän radan MM-kilpailuista.
Elokuvavuosi 1958
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1958 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1966
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1966 pelattiin Englannissa. FIFA myönsi turnauksen järjestelyoikeuden Englannille, jossa jalkapallo oli aikanaan syntynyt, vuonna 1960Roomassa pitämässään kokouksessa. Turnaus on ensimmäinen, josta on välittynyt värillistä kuvaa, joskun värit on lisätty jälkeenpäin. Suuri yleisö seurasi televisiolähetyksiä edelleen mustavalkoisena, mutta tekniikan kehittyessä televisioyleisöllä oli ensimmäistä kertaa nähtävillä hidastukset.
Kilpailuformaatti oli sama kuin edellisissä kisoissa. Turnaukseen selviytyi 16 joukkuetta. Karsintojen kautta kisoihin pääsi 14 joukkuetta. Isäntämaa Englanti ja hallitseva maailmanmestari Brasilia selviytyivät MM-kilpailuihin ilman karsintaa. Maat jaettiin neljään neljän joukkueen lohkoon, kunkin lohkon kaksi parasta pääsi puolivälieriin.
Turnauksen loppuottelussa Englanti voitti Länsi-Saksan jatkoajalle venyneessä ottelussa. Ottelu ratkesi yhteen MM-kisojen historian kiistanalaisimpaan maaliin, kun Geoff Hurstin laukaus osui ylärimaan ja kimposi alas lähelle maaliviivaa. Erotuomari tuomitsi tilanteen maaliksi, mutta keskustelu tilanteesta jatkui vuosikymmeniä. Vasta myöhempi tekniikka on kyennyt analysoimaan tilannetta tarkemmin ja on voitu todeta, ettei pallo koskaan mennyt maaliviivan yli.
Karsinnat
1960-luvulla Afrikan ja Aasian maat alkoivat pyrkiä tosissaan mukaan kansainvälisille jalkapallokentille. FIFA oli täysin eurooppalaisten ja eteläamerikkalaisten johtama järjestö, ja suhtautuminen Aasian ja Afrikan maihin oli nuivaa, eikä FIFAn johdossa ollut Stanley Rous ollut halukas ottamaan mukaan uusia tulokkaita. Kuin armopalana Aasian, Afrikan ja Oseanian maille myönnettiin yksi jaettava kisapaikka. Tästä suivaantuneena 15 Afrikan maata vetäytyi karsinnoista, koska maanosalle ei myönnetty yhtä suoraa paikkaa MM-kilpailuihin. Myös Aasian maat vetäytyivät osoittaakseen tukensa Afrikan maille, tai eivät muiden ongelmien vuoksi osallistuneet karsintoihin. Lopulta karsintoihin osallistuivat ainoastaan Pohjois-Korea ja Australia. Phnom Penhissä järjestettyjen karsintaotteluiden jälkeen jaetun kisapaikan lunasti Pohjois-Korea. Euroopan maille oli MM-turnaukseen annettu yhdeksän paikkaa, Etelä-Amerikalle kolme paikkaa ja Pohjois- ja Keski-Amerikalle yksi paikka. Ilman karsintoja turnaukseen selviytyivät isäntämaa Englanti ja hallitseva mestari Brasilia.
Joukkueet
Turnauksen ennakkoasetelmissa suursuosikki oli Brasilia. Eteläamerikkalaisista Argentiina ja Uruguay tiedettiin vahvoiksi. Chile oli edellisen turnauksen pronssimitalisti, mutta sen joukkue oli lähes kokonaan uusiutunut. Eurooppalaisista maista edellisten kisojen parhaat Jugoslavia ja Tšekkoslovakia eivät selviytyneet karsinnoista MM-turnaukseen. Potentiaalisiksi menestyjiksi luettiin isäntämaa Englannin lisäksi Länsi-Saksa, Italia, Unkari, Neuvostoliitto ja Portugali.
Stadionit
Turnaukseen otteluita pelattiin seitsemässä kaupungissa kahdeksalla stadionilla. Lontoossa otteluita pelattiin kahdella stadionilla. Turnauksen loppuottelu pelattiin Wembley-stadionilla, jonka kapasiteetti oli lähes 100 000.
Lohko 1
Turnauksen avausottelu pelattiin Wembley-stadionilla isäntämaa Englannin ja Uruguayn välillä. Kotiyleisö odotti Englannilta paljon, mutta avausottelu ei luvannut suuria. Ottelu päättyi maalittomaan tasapeliin.
Toisessa ottelussaan Englanti sai vastaansa Meksikon, joka pelasi omassa avausottelussaan tasapelin Ranskaa vastaan. Englannin pelaajien hermostuneisuus vaativan kotiyleisön edessä oli silminnähtävää ottelun alkupuoliskolla. Tilanteen laukaisi Bobby Charlton, joka laukaisi 25 metristä pallon Meksikon maaliin. Maali oli yksi Charltonin uran kuuluisimmista osumista. Myöhemmin Roger Hunt viimeisteli ottelun loppulukemiksi 2-0 Englannille. Lohkon päätöskierroksella Englanti otti kahdella Huntin tekemällä maalilla 2-0 voiton Ranskasta. Voitto takasi Englannille lohkon ykkössijan ja Ranska jäi yllättäen lohkon jumboksi. Uruguay kukisti toisessa ottelussaan Ranskan maalein 2-1, jolloin Uruguaylle riitti Meksikoa vastaan pelattavassa päätösottelussa tasapeli jatkoonpääsyn varmistamiseksi. Ottelu päättyi maalittomaan tasapeliin.
Lohko 2
Länsi-Saksa tiedettiin vahvaksi joukkueeksi turnauksen alkuasetelmissa. Sen riveissä pelasi nuori Franz Beckenbauer, josta tuli myöhemmin yksi maan kaikkien aikojen parhaista pelaajista. Avausottelussa Sveitsiä vastaan Länsi-Saksa otti 5-0 voiton. Beckenbauer viimeisteli ottelussa kaksi maalia.
Toisessa ottelussaan Länsi-Saksa kohtasi Argentiinan, joka oli omassa avausottelussaan kukistanut Espanjan. Argentiinan ja Länsi-Saksan välinen ottelu oli kovaotteinen, mutta maaleja ei nähty. Näin ollen jatkoonmenijät ratkesivat vasta päätöskierroksella. Argentiina varmisti jatkopaikan kukistamalla Sveitsin maalein 2-1.
Länsi-Saksa tarvitsi vielä vähintään pisteen Espanjalta päästäkseen puolivälieriin. Espanja oli voittanut edellisissä EM-kilpailuissa maanosan mestaruuden, mutta Englannin MM-turnauksessa se ei ollut vakuuttanut. Espanja oli kukistanut Sveitsin, joten voittamalla Länsi-Saksan, Espanja etenisi jatkoon. Espanja siirtyikin ottelussa johtoon, mutta Bundesliigan maalikuninkuuden voittanut Lothar Emmerich tasoitti ottelun ennen puoliaikaa. Tasatulos olisi riittänyt Länsi-Saksalle jatkoonpääsyyn, mutta Uwe Seeler viimeisteli länsisaksalaisten voittolukemat 2-1 kuusi minuuttia ennen ottelun päätösvihellystä.
Lohko 3
Hallitseva maailmanmestari Brasilia arvottiin kovatasoiseen lohkoon Unkarin, Portugalin ja Bulgarian kanssa. Brasilian nimivahvan joukkueen suurimpina tähtenä oli Pelé ja Garrincha, mutta joukkueen valmistautuminen turnaukseen oli kaoottista. Pelaajavalintoihin ohi valmentaja Vicente Feolan vaikuttivat niin maan jalkapalloliiton johtajat, kuin sotilasjunttakin. Avausottelu Bulgariaa vastaan sujui kelvollisesti, Brasilia voitti Pelén ja Garrinchan maaleilla ottelun 2-0.
Portugalin ja Unkarin välinen tasokas ottelu Old Traffordilla päättyi Portugalin 3-1 voittoon. Portugalin suurin tähtipelaaja Eusébio jäi ottelussa vielä maaleitta, mutta seuraavassa ottelussa hän iski yhden maalin kun Portugali kukisti Bulgarian 3-0. Brasilian ja Unkarin välisessä ottelussa Pelé oli pelihaluistaan huolimatta lepovuorossa, sillä hänen annettiin keskittyä tuleviin otteluihin, tämä kieli siitä että Brasilia ei ehkä ottanut Unkaria vakavasti. Ottelusta muodostui yksi turnauksen parhaista. Ferenc Bene vei Unkarin heti alussa johtoon, mutta Tostão toi Brasilian tasoihin. Toisella puoliajalla János Farkas vei näyttävällä laukauksellaan Unkarin jälleen johtoon ja Kálmán Mészöly viimeisteli loppukukemat pilkulta 3-1:een. Edellisen kerran Brasilia oli hävinnyt MM-turnauksessa 12 vuotta aikaisemmin.
Tappio Unkarille tarkoitti sitä, että jatkoon päästäkseen Brasilian oli pakko voittaa Portugali kolmella maalilla lohkon päätöskierroksella. Brasilian valmentaja Feola vaihtoi lähes koko Unkari-ottelussa nähdyn kokoonpanon, Pelé oli luonnollisesti tällä kertaa mukana. Tehtävä oli Brasilialle kuitenkin liian vaikea. Eusébion johdolla Portugali voitti Brasilian maalein 3-1, ja hallitsevan maailmanmestarin turnaus päättyi alkulohkoon. Brasilialaisia jäi hiertämään turnauksessa se, että heidän näkemyksensä mukaan maan tähtipelaajat eivät saaneet riittävää suojelua turnauksen eurooppalaistuomareilta, viitaten näin muun muassa Péleen kohdistuneeseen potkimiseen.
Lohko 4
Neljännessä alkulohkossa pelasivat Italia, Chile, Neuvostoliitto ja Pohjois-Korea. Näistä Pohjois-Korea oli täysin uusi tuttavuus MM-tasolla, eikä joukkueelta odotettu Englannin turnauksessa mitään. Pohjois-Korean mukanaolo vaikutti lähinnä siihen, että turnauksessa ei kuultu lainkaan kansallishymnejä. Pohjois-Korean mukanaolo oli kiusallista kisaisännille, sillä Iso-Britannialla ei ollut diplomaattisuhteita Pohjois-Koreaan, eikä Korean demokraattisen kansantasavallan virallista nimeä voinut käyttää eikä kansallishymniä esittää. Niinpä päädyttiin siihen että kansallishymnejä soitettiin vain avausottelussa ja finaalissa.
Chile ja Italia olivat edellisessä turnauksessa pelanneet suurimman kohun aiheuttaneen ottelun, jossa otteet olivat muuttuneet myös väkivaltaisiksi. Nyt maat arvottiin samaan alkulohkoon, mutta maiden avausottelu sujui tällä kertaa rauhallisesti. Italia voitti ottelun 2-0. Toisessa avausottelussa Neuvostoliitto kukisti Pohjois-Korean maalein 3-0, mikä vahvisti epäilyksiä Pohjois-Korean tasosta. Neuvostoliittokaan ei esiintynyt vakuuttavasti, mutta yleisöä miellytti pohjoiskorealaisten yritteliäs peli. Tulosta saatiin aikaiseksi Chileä vastaan pelatun toisen ottelun 88. minuutilla, jollon Pak Seung-Zin tasoitti ottelun 1-1:een, mihin tulokseen ottelu myös päättyi. Kun Neuvostoliitto kukisti toisen kierroksen ottelussa Italian Igor Tšislenkon maalilla, oli Pohjois-Korealla vielä teoreettinen mahdollisuus jatkoon, mikäli se voittaisi Italian. Tämän piti kuitenkin olla mahdoton tehtävä.
Tulikivi
Tulikivi Oyj on suomalainen pörssiyhtiö, joka on yhtiön oman ilmoituksen mukaan maailman suurin vuolukiven jalostaja ja varaavien tulisijojen valmistaja. Tulikivi-konsernin muodostivat vuonna 2021 emoyhtiö Tulikivi Oyj:n lisäksi Nordic Talc Oy, Tulikivi U.S., Inc (Yhdysvalloissa), OOO Tulikivi (Venäjällä) sekä Tulikivi GmbH (Saksassa). Tulikiven vuolukivilouhokset ja tehtaat sijaitsevat Juuan Nunnanlahdessa, Suomussalmella ja Heinävedellä ja sen kivivarat ja varannot käsittävät yhteensä yli kahdeksan miljoonaa m3. Yhtiöllä on kolme tuotekategoriaa: tulisijat, sauna ja sisustuskivet.
Historia
Yrityksen toiminta on saanut alkunsa vuonna 1893 perustetusta Finska Täljstens AB -yhtiöstä (Suomen Vuolukivi Oy). Sen perustajiin kuuluivat geologi Benjamin Frosterus, tiilitehtailija Paul Chmelevsky, ylijohtaja Axel Tigerstedt, arkkitehti Hugo Lindberg, yli-insinööri Knut Selin, insinööri Axel von Knorring, yli-insinööri Theodor Tallqvist, pankinjohtaja Leon von Pfaler ja kreivi Carl Mannerheim. Seuraavien vuosikymmenten jugendtyyli käytti paljon vuolukiviä. Vientitoiminta loppui kuitenkin Venäjän vallankumoukseen vuonna 1917. Toisen maailmansodan jälkeisenä aikana puulämmitteisten hellojen ja uunien suosio laski ja vuolukiven kaivostoiminta tyrehtyi.
Yrityksen uusi toimintavaihe seurasi omistuksen vaihdon jälkeen. Vuonna 1979 Reijo Vauhkonen osti Suomen Vuolukivi Oy:n. Yhtiön nimi vaihdettiin seuraavana vuonna Tulikivi Oy:ksi, ja vuolukiven tuotanto käynnistettiin uudelleen. Vuonna 1988 yritys listautui Helsingin pörssin OTC-listalle. Talouden vahvistuttua yritys perusti vientimalliston. Vuonna 1994 Tulikivi Oy nousi pörssin päälistalle ja yhtiö sai ISO 9001 -laatusertifikaatin tuotantoprosesseilleen. Toimintaa laajennettiin tytäryrityksien ja yrityskauppojen avulla. Vuonna 2003 yhtiö avasi yhteistyökumppaniensa kanssa kivialan osaamiskeskittymän Suomen Kivikeskuksen Juuassa. Juuasta löytyi uusi vuolukiviesiintymä.
Vuonna 2005 Venäjälle perustettiin oma myyntitytäryhtiö. Vuonna 2006 Tulikivi osti Kermansavi Oy:n ja otti Juuan uuden tuotantolaitoksen käyttöön. Vuosina 2007–2009 yritys kehitti tulisijojaan puhtaammin palaviksi ja vähemmän pienhiukkasia tuottaviksi. Tulisijojen ympäristövaikutuksia kehitettiin myös hiilijalanjäljen laskemisella. Vuonna 2011 Tulikivi luopui rakennuskivien tuottamisesta ja viisi vuotta aiemmin hankitun Kermansaven mukana seuranneesta käyttöastioiden valmistuksesta.
Liiketoiminta-alueet
pienoiskuva|Tulikivi Kivikylä, Juuka Tulikivi-konserni työllisti tilikaudella 2021 keskimäärin 204 henkilöä. Viennin osuus Tulikivi-konsernin liikevaihdosta on yli puolet. Yhtiön tärkeimmät vientimaat ovat Ranska, Saksa, Italia, Belgia ja Venäjä.
Tulikivi Tulisijat
pienoiskuva|Tulikivi Kide 2 -takkauuni
Tulikivi Sauna
pienoiskuva|Tulikivi Nuoska integroitu -kiuas
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1966
Puolivälierät
Länsi-Saksan ja Uruguayn välinen puolivälierä ei ollut englantilaistuomari James Finneylle sen helpompi. Uruguay oli päässyt puolivälieriin asti puolustavalla pelityylillä, mihin se oli joutunut turvautumaan osittain siksi, että se ei saanut turnaukseen viittä ulkomailla pelannutta pelaajaansa. Puolivälieräottelussa Uruguay aloitti kuitenkin terävästi ja Länsi-Saksa joutui puolustuskannalle. Ensin Julio Cortés ampui ylärimaan ja pian tämän jälkeen Pedro Rochan laukaus ohitti maalivahti Hans Tilkowskin, mutta Karl-Heinz Schellinger torjui pallon maaliviivalta. Uruguaylaiset vaativat rangaistuspotkua käsivirheen vuoksi, mutta tuomari katsoi Schellingerin torjuneen laukauksen päällään. Valokuva tilanteesta osoitti että uruguaylaiset olivat oikeassa ja Schellinger torjui pallon kädellään. Ottelun kulku muuttui täysin, minuuttia myöhemmin Länsi-Saksa siirtyi onnekkaalla maalilla johtoon. Uruguayn turhautuneisuus kasvoi ja tunteet alkoivat kuumeta. Toisen jakson alkupuoliskolla Uruguaylta ajettiin kentältä kaksi pelaajaa. Peli oli käytännössä jo ratkennut ja länsisaksalaiset kaunistelivat loppulukemiksi 4-0.
Liverpoolin Goodison Parkilla pelatussa puolivälierässä kohtasivat Portugali ja Pohjois-Korea, jonka ei pitänyt selviytyä turnauksessa näin pitkälle. Ottelua paikan päällä seuranneet saivat nähdä kuitenkin uskomattoman näytöksen. Ottelu oli ehtinyt vanheta 25. minuuttia ja Pohjois-Korea johti ottelua 0-3. Pohjois-Korea oli näin jo hyvin lähellä välieräpaikkaa, mihin kukaan ei ollut uskonut ennen turnausta. Tämän jälkeen kentällä alkoi Eusébion henkilökohtainen näytös. Hän iski Portugalille ottelun avausmaalin komealla yksilösuorituksellaan. Ennen puoliaikaa hän kavensi vielä pilkulta tuoden Portugalin jo maalin päähän. Toisella puoliajalla Eusébio tasoitti ottelun ja vei vielä rangaistuspotkulla Portugalin johtoon. Loppulukemat 5-3 Portugalille viimeisteli José Augusto.
Välierät
Välieriin selvinneet joukkueet olivat kaikki eurooppalaisia. Vastaavaa ei ei ollut sattunut sitten Italian 1934 turnauksen. Liverpoolissa pelatussa välierässä kohtasivat Neuvostoliitto ja Länsi-Saksa. Ottelussa Länsi-Saksa oli alussa hallitsevampi joukkue, mutta Neuvostoliiton maailssa Lev Jašin piti ottelun tasoissa. Ottelun ratkaisevat hetket nähtiin ensimmäisellä puoliajalla. Neuvostoliiton József Szabó loukkaantui, jättäen Neuvostoliiton käytännössä vajaalle. Juuri ennen taukoa Helmut Haller vei Länsi-Saksan johtoon. Pian tämän jälkeen Igor Tšislenko ajettiin kentältä potkaistuaan vastapelaajaa. Neuvostoliitto joutui näin käytännössä kahden miehen alivoimalla ja maalin tappiolla toiselle puoliajalle. Franz Beckenbauer lisäsi Länsi-Saksan johtoa jakson puolivälissä ja ottelu vaikutti jo ratkenneelta. Neuvostoliitto tuli kuitenkin vielä maalin päähän ottelun 88. minuutilla Valeri Porkujanin maalilla. Tasoituskin oli lähellä, hetkeä myöhemmin Anatoli Baniševskin pukkaus meni yli maalin, mutta tasoitusosumaalia ei tullut ja Länsi-Saksa eteni loppuotteluun.
Wembleyllä pelatussa välierässä Englanti kohtasi Portugalin. Ottelussa oli vastakkain kisojen tehokkain hyökkäys vastaan paras puolustus. Englanti ei ollut päästänyt turnauksessa vielä maaliakaan, mutta oli selvää että Portugalin Eusébio oli pidettävä pois maalipaikoilta. Nobby Stiles sai ottelussa varjostustehtävän ja Eusébio pysyikin pois maalipaikoilta. Englanti loi ottelussa vaarallisimmat maalipaikat ja Bobby Charlton siirsi isäntämaan 1-0 johtoon. Toisella puoliajalla ottelutapahtumia hallitsi Portugali, mutta 80. minuutilla Englanti lisäsi johtoaan Charltonin maalilla. Ottelu näytti jo ratkenneen mutta pian tämän jälkeen Jack Charlton torjui pallon kädellään maaliviivalta ja seuranneesta rangaistuspotkusta Eusébio toi Portugalin maalin päähän. Englannin puolustus kuitenkin kesti Portugalin loppurynnistyksen ja isäntämaa eteni loppuotteluun.
Loppuottelu
Wembleyllä pelatussa loppuottelussa oli paikalla lähes 100 000 katsojaa ja television kautta katsojia oli lähes 400 miljoonaa. Ottelu pelattiin sateen kastelemalla nurmella, ja Englanti ja Länsi-Saksa muodostivat varsin tasaisen taisteluparin, ja ottelu saattoi kääntyä kummalle tahansa. Ottelussa siirtyi ensin johtoon Länsi-Saksa Helmut Hallerin maalilla, mutta Englanti tuli tasoihin jo viisi minuuttia myöhemmin Geoff Hurstin maalilla. Länsi-Saksa hallitsi ottelun avausjaksoa, mutta toisella jaksolla hallinta siirtyi Englannille. 78. minuutilla Hurstin laukaus kimposi puolustajien jaloista Martin Petersille, joka vei Englannin johtoon. Ottelun lopussa Englannin voitto oli enää sekuntien päässä, kunnes Länsi-Saksa sai vapaapotkun, jonka jälkitilanteesta Wolfgang Weber tasoitti ottelun 2-2:een ja ottelun voittajaa piti hakea jatkoajalta.
Tapahtumarikkaalla jatkoajalla molemmat joukkueet olivat väsyneitä, mutta tilanteille päästiin puolin ja toisin. Ottelun 100. minuutilla Geoff Hurstin laukaus osui ylärimaan, putosi siitä alaspäin ja singahti takaisin kentälle. Weber putsasi pallon pois Länsi-Saksan maalin edestä, mutta englantilaiset juhlivat maalia, saksalaisten protestoisessa. Sveitsiläinen tuomari Gottfried Dienst konsultoi tilanteessa neuvostoliittolaista rajamiestä Tofik Bahramovia, joka vakuutti pallon käyneen maalissa. Englantilaiset juhlivat maalia ja saksalaiset piirittivät tuomariston ja protestoivat päätöstä.
Ottelu pääsi jatkumaan, mutta Länsi-Saksa ei enää onnistunut tulla tasoihin. Sen sijaan Geoff Hurst viimeisteli jatkoajan viime sekunneilla loppulukemiksi 4-2 Englannille. Ottelun puhutuin hetki, Englannin kolmas maali jäi kuitenkin jalkapallohistoriaan. Valokuvien perusteella on selvinnyt, että pallo ei käynyt maalissa. Tilanne on yksi jalkapallohistorian kiistellyimmistä hetkistä, mutta se ei muuttanut sitä että Englanti oli voittanut maailmanmestaruuden omalla kotikentällään.
Maalintekijät
Turnauksen paras maalintekijä oli yhdeksän maalia tehnyt Portugalin Eusébio. Yhteensä turnauksessa nähtiin 89 maalia ja 47 pelaajaa onnistui maalinteossa.
9 maalia
6 maalia
4 maalia
3 maalia
1 maali
1 oma maali
Sisätuloavaruus
Sisätuloavaruus on matematiikan käsite, tarkemmin ottaen algebrallinen rakenne. Se on vektoriavaruus, jossa on lisärakenteena sisätulo. Sisätulo mahdollistaa kysymykset muun muassa avaruuden alkioiden välisistä kulmista ja ortogonaalisuudesta. Lisäksi sisätulo indusoi vektoriavaruuteen normin, jolla voidaan mitata alkioiden "suuruuksia" ja metriikan, jolla puolestaan voidaan mitata alkioiden välisiä etäisyyksiä.
== Määritelmä ==
Olkoon V vektoriavaruus, jonka skalaarikunta on F (reaaliluvut \mathbb{R} tai kompleksiluvut \mathbb{C}). Sisätulo on kuvaus, joka toteuttaa aksioomat:
Pistetulo
Tavalliset tason tai kolmiulotteisen avaruuden  vektorit muodostavat sisätuloavaruuden, jossa sisätulo on sama kuin vektorien pistetulo. Geometrisesti kahden vektorin pistetulo voidaan määritellä niiden itseisarvojen tulona kerrottuna niiden välisen kulman kosinilla:
Pistetulo toteuttaa kaikki edellä annetut aksioomat.
Normi ja kulma yleisesti
Pistetulon geometriseen määritelmään perustuen voidaan käänteisesti määritellä vektorin itseisarvo eli normi sekä vektorien välinen kulma missä tahansa sisätuloavaruudessa. Vektorin normi määritellään neliöjuureksi sen sisätulosta itsensä kanssa:
Tällöin vektorien x ja y välinen kulma \theta voidaan yleisesti määritellä jakamalla niiden sisätulo niiden normien tulolla ja ottamalla saadusta osamäärästä arkuskosini:
Pahtarikko
Pahtarikko (Micranthes nivalis) on pienikokoinen rikkokasveihin kuuluva pohjoisten alueiden kasvi. Suomessa laji on tyypillinen vain maan pohjoisosissa ja on rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksessa Oulun läänin eteläpuolella. Vuoden 2019 uhanalaisuusarvioinnissa pahtarikko todettiin Suomessa silmälläpidettäväksi (NT) lajiksi.
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|220px|Pahtarikon kukkia. Monivuotinen pahtarikko kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi. Lehtiruusukkeen keskeltä kasvava varsi on karvainen. Nahkeat ruusukelehdet ovat 1,5–3,5 cm pitkiä, puikeita tai pyöreähköjä ja tylppähampaisia. Lehdet ovat väriltään usein punertavia. Kukinto on tiheä terttu varren ja haarojen latvassa. Kukat ovat lyhytperäisiä ja väriltään aluksi valkoisia, lopulta punertavia. Kaksineuvoisten kukkien verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiönliuskat ovat pystyjä ja teriö on verhiön pituinen. Heteitä on kymmenen kappaletta. Emiö on kaksilehtinen ja enintään tyvestä yhdislehtinen. Emilehtien tyvellä on mesisuomuja. Pahtarikko kukkii Suomessa kesä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kypsyy kaksiosainen, monisiemeninen kota. Laji lisääntyy paitsi siemenistä myös suvuttomasti ruusukeversojen avulla.
Pahtarikko muistuttaa jonkin verran lumirikkoa (Micranthes tenuis).
Levinneisyys
Pahtarikko on tyypillinen laji Islannissa, Norjan ja Ruotsin vuoristoseuduilla. Satunnaisemmin lajia tavataan lähinnä arktisilla alueilla ja pohjoisella havumetsävyöhykkeellä Suomesta itään Tyynellemerelle saakka, Alaskassa, Kanadassa, Grönlannissa ja Huippuvuorilla. Pahtarikkoa kasvaa myös Himalajan vuoristoseuduilla. Suomessa pahtarikko on tavallinen laji monin paikoin Lapissa ja Pohjois-Pohjanmaalla. Suurimmat esiintymät ovat Enontekiön Kilpisjärvellä, Utsjoella ja Kuusamossa. Etelämpänä pahtarikko on varsin harvinainen. Lajilla on yksittäisiä esiintymiä Keski- ja Itä-Suomessa. Eteläisen Suomen esiintymät lienevät jäänne jääkauden jälkeiseltä ajalta.
Elinympäristö
Pahtarikkoa esiintyy kallioseinämien hyllyillä ja kallionraoissa. Kasvupaikat ovat yleensä kuivia. Laji kasvaa usein emäksisellä kivilajilla.
Jack L. Chalker
Chalker syntyi Baltimoressa, Marylandissa, ja meni vuonna 1978 naimisiin Eva C. Whitleyn kanssa. He saivat kaksi lasta: pojat David W. Chalker (s. 1981) ja Steven L. Chalker (s. 1991). Hän kärsi 2000-luvun alusta vakavista terveysongelmista: 18. syyskuuta 2003 hän sai sairaalahoitoa sydänkohtaukseen, ja sydämen vajaatoiminta ja keuhkovika veivät hänet uudelleen sairaalaan 6. joulukuuta 2004.
Chalker menehtyi munuaisten vajaatoimintaan ja verenmyrkytykseen 60-vuotiaana oltuaan viikkoja vegetatiivisessa tilassa.
Simon Akwali Okafor
Simon Akwali Okafor (16. marraskuuta 1934 Ifitedunu – 29. elokuuta 2014) oli nigerialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. heinäkuuta 1963 ja nimitettiin Awkan hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Auguruksen titulaaripiispaksi 6. maaliskuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francis Arinze, jota avustivat Albert Kanene Obiefuna ja Felix Alaba Adeosin Job.
Okafor sai 9. syyskuuta 1994 nimityksen Awkan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 17. huhtikuuta 2010.
Bjarne Riis
Bjarne Lykkegård Riis (s. 3. huhtikuuta 1964 Herning) on entinen tanskalainen maantiepyöräilijä. Riis voitti Ranskan ympäriajon vuonna 1996 ensimmäisenä tanskalaisena. Hän tunnusti vuonna 2007 käyttäneensä urallaan dopingia. Urheilu-uransa jälkeen Riis on jatkanut ammattipyöräilyn parissa toimien muun muassa CSC-joukkueen tallipäällikkönä.
thumb|220px|Bjarne Riis vuonna 1989.
Ura
Riis aloitti ammattilaisuransa vuonna 1986 Roland-tallissa, jatkoi seuraavana vuonna Lucas-joukkueessa ja 1988 Toshiba-tallissa ilman suurta menestystä. Vuosiksi 1989–1991 hän siirtyi Castorama-joukkueeseen, jossa toimi Laurent Fignonin apuajajana niin tasaisilla etapeilla kuin vuoristo-osuuksillakin. Riis auttoi Fignonia voittamaan vuoden 1989 Italian ympäriajon ja tanskalainen saavutti samassa kilpailussa ammattilaisuransa ensimmäisen voiton oltuaan paras yhdeksännellä etapilla.
Fignonin lopetettua Riis siirtyi Ceramiche Ariostea-talliin vuosiksi 1992–1993. Hän voitti 7. etapin Ranskan ympäriajossa 1993, sijoittui kokonaiskilpailussa viidenneksi ja kantoi päivän Maillot à pois -paitaa parhaana mäkimiehenä. Aiemmin samana vuonna hän oli voittanut 7. etapin Giro d'Italiassa.
Vuodet 1994–1995 Riis kilpaili Gewiss-Ballan -joukkueessa. Vuoden 1994 Tour de Francessa hän kilpaili sairaana, mutta onnistui kuitenkin voittamaan 13. osuuden karkumatkan jälkeen – hän ajoi viimeiset 30 kilometriä soolona. Seuraavana vuonna Riis sijoittui Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailussa kolmanneksi ollen ensimmäinen tanskalainen palkintokorokkeella. Vuonna 1995 hän voitti lisäksi Tanskan ympäriajon.
Vuoden 1996 alussa Riis siirtyi Telekom-talliin. Hän voitti Ranskan ympäriajon lyhennetyn 9. etapin ottaen 44 sekunnin eron Jan Ullrichiin. Riis voitti myös 16. etapin sekä kokonaiskilpailun minuutti ja 40 sekuntia ennen Ullrichia päättäen Miguel Indurainin viiden vuoden voittoputken.
Vuonna 1997 Riis voitti kevätklassikko Amstel Gold Racen upean esityksen jälkeen, ajamalla rankkasateessa pitkään yksin kärjessä. Ranskan ympäriajossa hän oli suosikki, mutta jäi seitsemänneksi – voiton vei nuorempi joukkuetoveri Jan Ullrich. Riis loukkaantui vuoden 1999 Sveitsin ympäriajossa ja joutui lopettamaan uransa seuraavana keväänä kyynärpää- ja polvivaivojen vuoksi.
Tallipäällikkönä
Riis oli alusta alkaen ollut tanskalaisen Home-Jack & Jones -pyöräilyjoukkueen toiminnassa mukana. Kun tallin ajaja Marc Streel sai kilpailukiellon dopingin vuoksi 1999, Home lopetti joukkueen sponsoroinnin ja Riis osti enemmistön tallista ryhtyen tallipäälliköksi. Vuosina 2001–2008 joukkueen päätukijana oli kalifornialainen tietotekniikka-alan yritys Computer Sciences Corporation (CSC). Vuosina 2009–2013 tallin pääsponsorina toimi Saxo Bank. Venäläinen liikemies Oleg Tinkov osti tallin Riisiltä loppuvuodesta 2013, ja talli tunnettiin nimellä Tinkoff lopettamiseensa, vuoteen 2016 saakka. Bjarne Riis oli eronnut tallista jo 2015.
Doping
Riisiin kohdistettiin hänen uransa aikana epäilyksiä dopingin käytöstä. Epäiltyjen korkeiden hematokriittiarvojensa vuoksi hän sai pilkkanimen Mr. 60%, joka vihjasi epäilyyn EPO-hormonin käytöstä. Riis ei jäänyt koskaan kiinni dopingista, mutta 25. toukokuuta 2007 hän kertoi käyttäneensä EPO:a vuosien 1993–1998 aikana. Aiemmin samalla viikolla viisi hänen tuolloista joukkuetoveriaan oli myöntänyt dopingin käytön.
Dopingtunnustuksensa jälkeen Riis menetti Ranskan ympäriajon voittonsa kilpailun järjestäjien ja kansainvälisen pyöräilyliiton UCIn vaatimuksesta. Kesällä 2008 ympäriajon voitto kuitenkin palautettiin hänelle. UCIn ja WADAn sääntöjen mukaan yli kymmenen vuotta vanhoista rikkomuksista ei voida enää rangaista.
Discopolis
Albumin kappaleet tehtiin kolmen kuukauden aikana kokonaan studiossa, muokkaamalla ne digitaalisen äänityslaitteiston avulla yhtyeen tarjoamista riffeistä. Tavoitteena oli tehdä ensimmäinen Suomessa tehty ”puhdasverinen ProTools–rocklevy”. Albumi sai tyylinvaihdoksen myötä osin aikaisempaa kielteisempiä arvosteluja mutta sen myyntimenestys oli hyvä.
Albumin jälkeinen kiertue oli yhtyeen mittapuulla pitkä ja sen ensimmäiset 20 keikkaa olivat peräkkäisinä päivinä.
Kappalelista
Sävellykset A. W. Yrjänä ja Janne Halmkrona, sanoitukset A. W. Yrjänä. Sovitukset CMX ja Gabi Hakanen, ellei toisin mainita.
Urjala
pienoiskuva|[[Urjalan kirkko.]] pienoiskuva|[[Nuutajärven lasitehdas Urjalassa.]] pienoiskuva|[[Kortejärvi (Urjala)|Kortejärvi, yksi Urjalan järvistä]]
Urjala (, myös Urdiala, aiemmin Airanne) on Suomen kunta, joka sijaitsee Pirkanmaan maakunnassa. Kunnan väkiluku on ja pinta-ala 0 km², josta 0 km² vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km².
Urjalan naapurikunnat ovat Akaa, Forssa, Humppila, Hämeenlinna, Punkalaidun, Sastamala, Tammela ja Vesilahti. Entisiä naapurikuntia ovat Koijärvi, Kalvola, Kylmäkoski, Tyrvää ja Vammala.
Maisema ja pinnanmuodot
Urjalan maisemakuva on yleisesti tasainen, ja maaston keskikorkeus merenpinnasta on 100–110 metriä. Monet yksittäiset mäet nousevat kuitenkin 30–40 metriä tämän tason yläpuolelle. Maisemalle ovat tunnusomaisia laajat, monin paikoin naapurikuntien alueille ulottuvat peltoaukeat, ja kunnan kokonaispinta-alasta runsas viidennes on peltoa. Urjalan halki luoteesta kaakkoon kulkee harjujakso, joka tulee Sastamalan puolelta Sammaljoen, Halkivahan ja Honkolan kylien kautta Urjalan kirkonkylään ja jatkuu Huhdin ja Välkkilän kylien kautta entisen Kalvolan kunnan puolelle. Paikoin harju on tosin epäselvä ja vaikeasti nähtävissä. Harjujakson reunamilla on laajoja soita, joita on kunnan pinta-alasta peltojen ohella kaikkiaan toinen viidennes.
Vesistöt
Pääosan Urjalan alueen vesistä kerää Kalvolasta alkunsa saava, Urjalasta Kylmäkosken kautta Akaaseen virtaava, Akaan Viialassa Vanajaveteen laskeva Tarpianjoki. Tämän vesireitin järviä Urjalassa ovat Kortejärvi Kirkonkylän länsipuolella, siihen etelästä Urjalankylän luona laskeva Rutajärvi ja tähän etelästä laskeva Nuutajärvi.
Muita Tarpianjoen vesireitin järviä Urjalassa ovat Nuutajärveen etelästä laskevat Särkijärvi ja Matkunjärvi Forssan rajalla ja Kivijärvi Nuutajärven Raikonkulmalla. Lännestä Nuutajärveen laskevat Valajärvi sekä Iso ja Vähä Mustajärvi. Rutajärveen laskee idästä Forssan rajalta Kokonjärvi, johon laskevat Lahmajärvi Urjalan Hakolahden kylässä ja Hirsjärvi Tammelan rajalla. Tarpianjoen yläjuoksun latvajärviä samalla alueella ovat Uurtaanjärvi, Kallijärvi ja Kokkijärvi Kalvolan rajalla. Halkivahan kulmakunnalta Tarpianjokeen laskevat Ameenjärvi ja Pynnänjärvi Vesilahden rajalla.
Tarpianjoen vesireitin ohella Urjalan alueelle ulottuvat Punkalaitumenjoen latvahaarat Halkivahassa, Puolimatkassa, Tursassa ja Tourunkulmalla. Täällä eräs Punkalaitumenjoen latvajärvistä on Vehkajärvi Punkalaitumen rajalla. Etelässä Urjalan ja Humppilan rajajokena virtaa kappaleen matkaa Loimijokeen laskeva Koenjoki.
Suot
Kaakkosuo lähellä Kivijärveä kunnan eteläosassa on osa Natura 2000 -suojeluohjelmaa ja on vuodesta 1965 Lounais-Hämeen Luonnonsuojeluyhdistyksen omistuksessa yksityisenä luonnonsuojelualueena.
Laajaa Hanhisuon suoaluetta kunnan eteläosassa hyödynnetään turvetuotannossa.
Kulkuyhteydet
Urjala sijaitsee valtatie 9:n varrella Tampereelta Turkuun päin mentäessä, ja sinne on linja-autoyhteyksiä useasta kaupungista. Matkaa Tampereelle on 60 kilometriä ja Turkuun 105 kilometriä. Lähiseudun kaupunkeja ovat Akaa (30 km), Forssa (35 km), Loimaa (40 km), Huittinen (50 km) ja Sastamala (60 km).
Urjalan, Punkalaitumen ja Huittisten läpi kulkee historiallisesti arvokas matkailutie Taikayöntie (seututiet 230 ja 232). Sen varrelta löytyy hienoja luonto- ja jokimaisemia, sekä kulttuuriympäristöä.
Kunnan läpi kulkevan Turku–Toijala-radan junat eivät vuodesta 1997 lähtien ole enää pysähtyneet Urjalassa. Radan varrella sijaitsee Urjalan rautatieasema. Aiemmin Urjalassa oli samalla radalla etelämpänä myös Hanhisuon rautatieasema, mutta se purettiin vuonna 1987.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Urjalassa oli 4 829 asukasta, joista 2 337 asui taajamassa, 2 439 haja-asutusalueilla ja 53:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Urjalan taajama-aste on 47,7 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Urjalan kirkonkylä.
Historialliset kylät
Annula, Hakkila, Hakolahti, Halkivaha, Honkola, Huhti, Ikaala, Järvistö, Kamppari, Kankaanpää, Kehro, Kinola, Kokko, Kolunkulma, Laukeela, Menonen, Nuutajärvi, Pappila, Perho, Puolimatka, Rusila, Salmi, Urjalankylä, Vahonen, Valajärvi, Velkala, Välkkilä, Väkkärä
Kulmakuntia
Hanhisuo, Harittu, Kiimankulma, Pertunkulma, Rekisuo, Tourunkulma, Tursa, Uusi-Salmi
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Urjalassa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Urjalan alueella toimii Helsingin ortodoksinen seurakunta. Urjalan alue kuului vuoteen 2020 Hämeenlinnan ortodoksiseen seurakuntaan.
Alueen esihistoria
Huhdin kylästä läheltä Urjalan rautatieasemaa on löydetty kivikautinen, varhaisen kampakeramiikan aikainen asuinpaikka, josta on paljastunut muiden muassa asuinkodan lieden pohja, saviastioiden palasia, kvartsinkappaleita ja luuesineitä. Myös Valajärveltä on löydetty asuinpaikka, joka lienee ollut käytössä noin vuonna 2000 eaa. Varhain alkanut asutus keskeytyi jostakin syystä vuosisadoiksi ja Urjala jäi Suur-Sääksmäen pitäjän takamaaksi. Rautakaudella toistaiseksi tutkimaton linnavuori, Nuutajärven linnavuori, on ollut myös käytössä ennen kristinuskon saapumista alueelle. Kun paavi julisti vuonna 1340 sääksmäkeläiset pannaan niskoittelun vuoksi, heidän joukossaan mainittiin Asikka Hakkisenpoika, joka lienee ollut kotoisin Urjalan Hakkilasta.
Kirkollinen historia kunnallisuudistukseen asti
Urjala-nimi esiintyi asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1390 muodossa ”Urdhiala”. Urjala erotettiin Sääksmäestä vuonna 1483. Sillä oli jo tällöin oma Urjalankylässä sijainnut kirkkonsa, jonka paikalla on nykypäiviin saakka säilynyt kivisakasti. Urjalan nykyinen kirkko rakennettiin Laukeelan kylään Tukholman intendenttikonttorissa vahvistettujen piirustusten mukaan vuonna 1806. Kaukana kirkonkylästä sijaitsevaan Halkivahan kylään valmistui oma kirkko vuonna 1926.
Historiallisesti Urjala on ollut Akaan kappeliseurakunta. Sen nimi on aiemmin mahdollisesti ollut Airanne, mutta Urjala on korvannut tämän nimen jo 1500-luvulla. Urjala mainittiin itsenäisenä seurakuntana vuonna 1590.
Kuntaliitokset
Koijärven kunta perustettiin vuonna 1923 eräistä Tammelan ja Urjalan kylistä. Aiemmin Vesilahteen kuulunut Halkivahan kylä liitettiin Urjalaan vuoden 1953 alussa. Koijärvi liitettiin vuonna 1969 pääosin Forssaan ja osittain Urjalaan.
Reserviläisyys
Huhdin kylä oli Suomen sotaväen 7. Hämeen tarkk'ampujapataljoonan 26. reservikomppanian sijoituspaikkana vuosina 1884–1899. Kasarmialueen rakennuksista on jäljellä ollut upseerirakennus joka kuitenkin vuonna 2015 purettiin. Nyt on jäljellä enää läheisellä Huhdinkalliolla vuonna 1902 pystytetty muistokivi. Lähistöllä on myös jälkiä venäläisten ensimmäisen maailmansodan aikana suorittamista linnoitustöistä.
Muuta
Urjalan vaakunan suunnitteli Toivo Vuorela ja se vahvistettiin vuonna 1955.
Urjalaan asutettiin jatkosodan jälkeen Muolaan siirtoväkeä.
Elinkeinorakenne
Urjala on vanhastaan ollut melko vauras maa- ja metsätalouspitäjä, mutta myös paikkakunnan teollisuus on osittain hyvin vanhaa. Nuutajärven lasitehdas aloitti toimintansa jo vuonna 1793 ja kasvoi muutamassa vuosikymmenessä alansa suurimmaksi Suomessa. Käsityöläisammatteja ovat edustaneet muun muassa korien, mattojen ja keinutuolien valmistus. Vuoden 1970 väestönlaskennan mukaan 45 prosenttia urjalalaisista sai toimeentulonsa maa- ja metsätaloudesta, 30 prosenttia teollisuudesta ja rakennustoiminnasta sekä 25 prosenttia palveluammateista.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Koulutus
Urjalassa toimii 3 koulua, Aseman alakoulu, Urjalan Yhtenäiskoulu ja Väinö Linnan Lukio. Kaikissa kouluissa on yhteensä yli 400 oppilasta.
Terveydenhuolto
Urjalassa toimii terveysasema, mutta ei sairaalaa. Urjalalaisten sairaalapalvelut saadaan esimerkiksi Forssasta, Valkeakoskelta ja Akaasta.
Vapaa-aika
Urjalassa toimii kirjasto, nuorisotila Majakka, urheilukenttiä, jäähalli ja uimarantoja. Keskustan alueella on myös kahviloita ja ravintoloita. Perjantaina on toripäivä.