cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kamisese Mara
Mara toimi Fidžin toisena presidenttinä Penaia Ganilaun jälkeen vuodesta 1993, kunnes erosi 29. toukokuuta 2000. Hän kärsi loppuvuodesta 2001 aivoinfarktin, joutui heikkoon terveydentilaan ja menehtyi vuonna 2004 Suvassa. Leski Lala Mara kuoli kolme kuukautta myöhemmin.
Linnunpelätin (Marvel Comics)
Linnunpelätin on Marvel-kustantamon luoma superroisto, jonka ensiesiintyminen tapahtui Tales of Suspense -lehden numerossa 51 (1964). Linnunpelättimen loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Linnunpelätin on vuosien varrella piinannut varsinkin Hämähäkkimiestä ja Aaveajajaa.
Historia
thumb|left|Linnunpelätin, psykoottinen murhaaja. Ebenezer Laughton syntyi New Yorkissa ja varttui alkoholistiäitinsä kasvattamana. Äiti hakkasi poikaansa humalapäissään, mutta antoi tälle myöhemmin lahjoja. Ebenezer oppi että rangaistusta seurasi yleensä palkinto ja alkoi provosoida äitiään saadakseen lahjoja. Vartuttuaan hän ryhtyi sirkustaiteilijaksi. Hän ryhtyi kahlekuninkaaksi ja erikoistui harjoittamaan notkeuttaan. Myöhemmin hän auttoi Rautamiestä pidättämään pakeneva pahantekijä. Laughton kuitenkin päätti ryhtyvänsä rikolliseksi ja aloitti menestyksekkään uran murtovarkaana ottaen sitä ennen itselleen identiteetin Linnunpelättimenä. Laughton työskenteli yksin – lukuun ottamatta häntä seuraava kesyä korppilaumaa, jotka toimivat tavaroiden kantajina ja mahdollisena harhautuksena. Laughton kuitenkin liittoutui Kreivi Nefarian luoman lyhytaikaisen superroistoryhmittymän kanssa yhdessä Ankeriaan, Piikkisian, Kasvimiehen ja Yksisarvisen kanssa. Kapteeni Amerikka ja Haukka kuitenkin voittivat ryhmän. Linnunpelätin kuitenkin pakeni vankilasta ja vangittiin jälleen toistuvasti. Ainaiset paot vankilasta suistivat hänet lopulta hulluuteen. Laughton halusi nyt aiheuttaa surua muille ihmisille ja tappaa näitä järjettömästi. Aaveajaja kuitenkin asettui vastustamaan Linnunpelätintä ja seuranneessa taistelussa Linnunpelätin lävistyi omaan talikkoonsa.
Salaperäinen velho Stern kuitenkin herätti Linnunpelättimen, jolloin tästä tuli elävä kuollut. Aaveajaja hyökkäsi Linnunpelättimen kimppuun kuitenkin uudelleen ja seuranneessa taistelussa tämä kuoli. Tällä kertaa Mustasydän herätti Linnunpelättimen ja usutti tämän ruumiittoman hengen riivaamaan ihmisiä. Aaveajaja karkotti olennon jälleen helvettiin, josta Linnunpelätin nousi henkiin vielä kerran tuntemattomista syistä johtuen. Hän ahdisteli seksuaalisesti eräitä panttivankeja, kun Haukka vangitsi Linnunpelättimen. Myöhemmin Hämähäkkimies ja Ukonnuolet taistelivat Linnunpelätintä vastaan tämän paettua Lautalta.
Sisällissota
Linnunpelätin on yksi Paroni Zemon palkkaamista superroistoista, joiden tehtävä on metsästää rekisteröinnistä sankareita ja rikollisia Sisällissodan tapahtumien aikana. Yhdessä Elektron, Liekehtijän ja Virvatulen kanssa kolmikko iski Kameleontin käskystä Hämähäkkimiestä vastaan, mutta hävisivät sankarille.
Voimat ja varusteet
Linnunpelätin erittää mutatoitunutta feromonia, joka vaikuttaa uhrin adrenaliinia muodostaviin rauhasiin noin kuuden metrin säteellä hänestä. Tämä aikaansaa paniikinomaista käyttäytymistä, joka vastaavasti vaikuttaa Linnunpelättimen omaan hormonituotantoon ja tekee hänestä yliluonnollisen voimakkaan, nopean ja kestävän.
Linnunpelätin on myös mestarillinen kahlekuningas ja rankan treenamiseen jälkeen miltei yliluonnollisen notkea. Hänellä on myös laaja tietämys lintujen koulutuksesta.
Linnunpelätin kantaa usein mukanaan talikkoa, jolla hän taistelee vastustajiaan vastaan.
Videopelit
Linnunpelätin esiintyy Ghost Rider – aaveajaja -elokuvasta tehdyssä videopelissä pomohahmona.
Hurufismi
Hurufismi on mystinen, esoteerinen sufilaisuuden lahko. Se oli voimissaan läntisessä Persiassa, Anatoliassa ja Azermbadzanissa 1300-luvun lopulla ja seuraavan vuosisadan alussa. Hurufismin keskinen johtaja oli Fazlallah Astarabadi, joka tuomittiin kuolemaan harhaoppisena 1401 tai 1402. Runoilija Nəsimi oli hänen seuraajansa.
Hurufismin opetusten mukaan avain Koraanin seitsemännen kirjan ymmärtämiseen on Kabbalaa muistuttavassa kirjain- ja numeromystiikassa, missä numero seitsemän on keskeisessä osassa. Maailmankaikkeus on ikuinen ja ainaisessa kiertoliikkeessä. Luoja ilmenee jokaisessa atomissa.
RN Vedetta
Valmistus
Alus tilattiin Genovasta La Focelta ja sen köli laskettiin vuonna 1862. Alus laskettiin vesille 24. lokakuuta 1866 ja se liitettiin laivastoon 16. huhtikuuta 1869.
Palvelus
Alus aseistus vaihdettiin vuonna 1896 kahteen 37 millimetrin 25 pituuskaliiperin ja kahteen 37 millimetrin 20 pituuskaliiperin tykkiin. Alus siirrettiin vuonna 1901 varastolaivaksi ja se poistettiin alusluettelosta 30. elokuuta 1903. Alus luovutettiin genovalaiselle Garaventa instituutille.
Helen Hunt
Ura
Hunt tuli tunnetuksi 1990-luvulla televisiosarjasta Hulluna sinuun, jota tehtiin seitsemän tuotantokautta vuosina 1992–1999. Siinä hänen kumppaniaan näytteli sarjan tuottaja Paul Reiser. Tätä ennen hän oli näytellyt lähinnä useissa televisioelokuvissa. Hunt voitti sarjasta neljä kertaa Emmyn (1996, 1997, 1998 ja 1999) ja hänestä tuli sarjan viimeisenä kautena televisiohistorian parhaiten palkattu naisnäyttelijä.
Huntin läpimurtorooli valkokankaalla oli vuoden 1996 menestyselokuvassa Twister. Hunt voitti Oscar-palkinnon parhaasta naispääosasta elokuvasta Elämä on ihanaa. Tämän jälkeen hän piti kahden vuoden tauon elokuvista ja keskittyi teatterinäyttelemiseen.
Inhimillisyys (vuoden 1999 elokuva)
Inhimillisyys (L'humanité) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut palkittu ranskalainen elokuva, jonka on kirjoittanut ja ohjannut Bruno Dumont. Elokuvassa poliisietsivä Pharaon de Winter tutkii 11-vuotiaan tytön raakaa raiskausta ja murhaa. Rikostarinana Inhimillisyys on epätävallinen - tyyliltään elokuva on vähäpuheinen, pohdiskeleva, ja kokonaisuudessaan enemmän hahmo- ja tunnelmapainotteinen. Se sisältää myös pornografisia elementtejä. Robert Bressonin tyyliin, elokuvassa käytetyt näyttelijät eivät ole ammattilaisia. Elokuva jakoi vahvasti mielipiteitä.
Helen Hunt
Ura
Hunt palasi vuonna 2000 valkokankaalle elokuvilla Tohtori T ja naiset, Anna hyvän kiertää, Cast Away – tuuliajolla ja Mitä nainen haluaa.
Inhimillisyys (vuoden 1999 elokuva)
Palkinnot
Elokuva esitettiin Cannesissa, jossa se voitti kolme palkintoa:
Helen Hunt
Yksityiselämä
Huntilla on monia palkintoennätyksiä. Hän on yksi harvoista näyttelijöistä, joka on voittanut Golden Globen, Emmyn ja Oscarin samana vuonna sekä ainoa naisnäyttelijä, jolla on neljä peräkkäistä Emmy-voittoa.
Hunt oli naimisissa näyttelijä Hank Azarian kanssa 1999–2000. Hänellä on yksi lapsi (s. 2004) nykyisen miesystävänsä Matthew Carnahanin kanssa.
Emmyt
Ehdokkaana:
Golden Globet
Ehdokkaana:
Billy Rankin
pienoiskuva|Billy Rankin vuonna 1983 William (Billy) Rankin (25. huhtikuuta 1959 Lennoxtown, Skotlanti) on skottilainen kitaristi.
Hän aloitti uransa 1970-luvulla Phase-yhtyeessä joka nautti paikallista suosiota Skotlannin alueella. Vuonna 1978 Phasen hajottua hän liittyi Zal Cleminsonin yhtyeeseen tehden kiertueita Euroopassa ja Isossa-Britanniassa. Samoihin aikoihin Rankin kävi koe-esiintymässä saksalaiselle Scorpions-yhtyeelle hakien paikkaa Uli Jon Rothin lähdettyä yhtyeestä. Tämä kaatui kuitenkin kielimuuriin. Seuraavaksi hän perusti lyhytikäisen The Mirrors-yhtyeen jonka jälkeen vuonna 1979 hän teki sopimuksen April Music/CBS-yhtiön kanssa ja alkoi säveltää kappaleita yhdessä Peter Shelleyn kanssa. Osa kappaleista päätyi myöhemmin mm. Nazarethin levyille.
Vuonna 1980 Rankin liittyi skottilaiseen, maailmanlaajuista suosiota nauttineeseen Nazareth-yhtyeeseen Zal Cleminsonin tilalle. Nazarethin suosio oli tuohon aikaan laskusuunnassa varsinkin Isossa-Britanniassa, kun taas Pohjois-Amerikassa suosio oli parempaa. Vuonna 1982 yhtye sai pienen hitin Rankinin sävellyksellä Dream On. Myös vuoden 1981 tuplalivealbumi "Snaz" menestyi hyvin. Billy Rankin erosi yhtyeestä vuonna 1983 epätasaisen "Sound Elixir"-albumin jälkeen lähtien soolouralle.
Rankinin sooloura lähti hyvin käyntiin, kun hänen Baby Come Back-single nousi Yhdysvalloissa top-40:neen ja sai soittoaikaa myös MTV-kanavalla. Hän julkaisi kaksi sooloalbumia, "Growin' Up Too Fast" ja "Crankin'", 1980-luvun puolivälissä. Ongelmat levy-yhtiön ja managereiden kanssa johtivat kuitenkin levytyssopimuksen purkautumiseen ja 1980-luvun loppuajan Rankin teki erilaisia tuotantotöitä pienemmissä puitteissa.
1990 Manny Charltonin erotessa Nazarethista Billy Rankin liittyi hänen tilalleen ja toistamiseen Nazarethiin. Hän oli mukana kahden albumin ajan ja vuonna 1994 hän erosi vedoten henkilökohtaisiin erimielisyyksiin muiden jäsenten kanssa.
1990-luvun loppupuolella Rankin julkaisi sooloalbumin Shake ja 2000-luvulla hän on tehnyt keikkoja sooloartistina sekä ollut mukana uudelleenkootussa Sensational Alex Harvey Bandissa.
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
Lähteet
1. Biografia
Arabis-luokka
Arabis-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston 36 miinanraivaajan muodostama alusluokka, joka oli yksi viidestä Flower-luokan alaluokasta. Alukset olivat tyypiltään niin kutsuttuja sluuppeja.
Hankinta
Hieman Azalea-luokasta muunnettu luokka tilattiin heinäkuussa 1915 kolmessa erässä. Aluksiin asennettiin voimakkaammat koneet, joilla pyrittiin nostamaan alusten nopeutta puolella solmulla. Muutosten pohjana oli ensimmäisistä Flower-luokan aluksista saadut kokemukset. Aluksiin myös asennettiin keula ja kylkiosastoihin 50 tonnia korkkia, jolla pyrittiin parantamaan vaurioituneen aluksen kelluvuutta. Myös Ranskan laivastolle valmistettiin 1915–1916 kahdeksan luokan alusta.
Hydroksyyliamiini
Hydroksyyliamiini (NH2OH) on epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Ainetta käytetään orgaanisessa synteesissä ja pelkistimenä.
Ominaisuudet
thumb|left|250px|Hydroksyyliamiinin konformaatiot Hydroksyyliamiini on huoneenlämpötilassa kiinteää suhteellisen epästabiilia ainetta. Hydroksyyliamiinilla on useita konformaatioita. Muun muassa tras-, cis- ja gauche-konformaatiot. Näistä trans-konformaatio on kiinteässä olomuodossa pysyvin. Lämmitettäessä yli sulamispisteen yhdiste räjähtää herkästi muodostaen typpeä, ammoniakkia, dityppioksidia ja vettä. Hydroksyyliamiini liukenee hyvin veteen, metanoliin ja etanoliin ja nämä liuokset ovat stabiilimpia. Vesiliuos on heikosti emäksinen ja hydroksyyliamiinin emäsvakio on 6,6·10-9 mol/l. Hydroksyyliamiini on luonteeltaan ensisijaisesti pelkistin, mutta sen happamat liuokset voivat toimia myös hapettimina.
Valmistus ja käyttö
Hydroksyyliamiinin valmistamiseen on useita menetelmiä. Käytettyjä menetelmiä ovat muun muassa typpimonoksidin, typpihapon tai nitraattien pelkistys katalyyttisesti vedyn avulla, nitroalkaanien hydrolyysillä tai niin kutsutulla Raschig-prosessilla. Raschig-prosessissa ammoniumkarbonaatti reagoi typen oksidien kanssa muodostaen ammoniumnitriittiä, joka reagoi rikkidioksidin kanssa muodostaen ammoniumhydroksyyliamiinidisulfonaattia. Tämän hydrolyysillä saadaan hydroksyyliammoniumsulfaattia, josta voidaan hydroksyyliamiini vapauttaa ioninvaihdolla tai ammoniakin avulla.
Hydroksyyliamiini reagoi aldehydien ja ketonien kanssa muodostaen oksiimeja. Tärkein yhdisteen käyttökohde onkin nylonin valmistuksessa tarvittavan kaprolaktaamin valmistus. Dialdehydien ja diketonien kanssa hydroksyyliamiini muodostaa oksatsoleja. Hydroksyyliamiinia käytetään orgaanisessa synteesissä valmistettaessa muun muassa lääkkeitä. Yhdistettä voidaan käyttää myös pelkistimenä, valokuvauskemikaalina, kumien ja muovien valmistuksessa polymerisaatiota säätelevänä kemikaalina ja apuaineena metallurgiassa. Usein hydroksyyliamiinin sijasta käytetään sen suoloja, kuten hydroksyyliammoniumsulfaattia, -kloridia tai -nitraattia.
Provence
thumb|Kartta nykyisestä [[Provence-Alpit-Rivieran alueesta]] thumb|Provencen lippu Provence on Kaakkois-Ranskassa Välimeren rannalla sijaitseva Rooman entinen provinssi ja osa Ranskan nykyistä Provence-Alpit-Rivieraa. Siihen kuuluvat departementit Var, Vaucluse ja Bouches-du-Rhône sekä osia Alpes-de-Haute-Provencesta ja Alpes-Maritimesista.
Provence tunnetaan yrttejä ja vihanneksia suosivasta keittiöstään ja tuoksujen, etenkin laventelin tuottajana. Paikallinen kieli, romaanisen oksitaanin murre provensaali, on italian ja ranskan väliltä. Provencen symboli on heraldinen lilja.
Kaupunkeja
thumb|[[Gordes]]
West Sussex
West Sussex eli Länsi-Sussex on hallinnollinen ja muodollinen kreivikunta Kaakkois-Englannissa, Englannin kanaalin rannalla. West ja East Sussex muodostettiin vuonna 1889 irrottamalla ne Sussexin historiallisesta kreivikunnasta. Hallinnolliseen kreivikuntaan kuuluu seitsemän hallintopiiriä ja sen keskuksena toimii Chichesterin kaupunki. Vuonna 2020 kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
Hallinto
West Sussexin muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet:
Väestö
Vuonna 2020 West Sussexin muodollisessa kreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli kymmenentuhannen asukkaan asutuskeskukset:
Nimikkokukka
West Sussexilla ei ole omaa nimikkokukkaa; sen sijaan koko historiallisen Sussexin nimikkokukaksi valittiin Plantlife International -järjestön vuonna 2004 pitämässä yleisöäänestyksessä pyörötähkämunkki.
Susanne Ringell
Susanne Gun Emilia Ringell (28. helmikuuta 1955 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja näyttelijä. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta näyttelijäksi vuonna 1981 ja on työskennellyt pääosin freelance-näyttelijänä ja kirjailijana. Hänen ainoa vakituinen työsuhteensa on ollut Svenska Teaternissa vuosina 1981–1983.
Susanne Ringellin puoliso oli näyttelijä-kirjailija Anders Larsson (1952–2021).
Ringellille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2019.
Myllyojan kalliomaalaus
Myllyojan eli Myllylammen kalliomaalaus sijaitsee Tuohtiaiseen laskevan Myllyojan varressa Luumäellä Etelä-Karjalassa. Tämän pienen mutta selvän kalliomaalauksen löysi Kimmo Seppänen vuonna 1985 ja se ajoitetaan kivikaudenloppuun tai pronssikauden alkuun. Timo Miettinen on laskenut sille ajoituksen 3 200 eaa. kohteen korkeuden mukaan.
Kallio ja sen sijainti
Tuohtiaiseen laskevan Myllyojan itäpuolella on korkea kallioseinämä, johon maalaus on tehty. Kallioseinämä seuraa luode-kaakko-suuntaista syvännettä, joka aikoinaan yhdisti Myllylammen ja Hiijärven Tuohtiaiseen aikana, jolloin vesi oli korkeammalla. Maalaus sijaitsi muinaiseen salmeen laskeneen kallioseinämän kaakkoispäässä, missä on kallion korkein kohta ja kalliossa kulmasyvennys. Myllylammen ja Hiijärven välissä ei ole korkeuseroa ja kallion alla levittäytyvä suo on samaa umpeen kasvanutta vesistöä. Kallion saavuttaa seuraamalla metsätietä kallion yläpuolelle ja laskeutumalla sitä pitkin alas rämeen reunalle.
Maalaus
Ylin kuvio on pystyviiva, joka on tulkittu jäänteeksi ihmishahmosta. Ihmishahmo on voitu maalata kuin sivulta nähtynä, jolloin pyöreän pään alapuolelta ojentuisi eteenpäin kaksi heikosti erottuvaa kättä. Viivan alapuolella näkyy selvänä niin sanottu kaksoisvenekuvio, jossa toinen vene maalataan ensimmäisen yläpuolelle samaan kohtaan. Ylemmässä veneessä näkyy 8 miehistönviivaa ja alemmassa 9. Veneiden pohja on maalattu melko suoralla vaakavedolla, mutta keulassa tai perässä erottuu lievä nousu. Alemman veneen toisessa päässä on maalattu veto alaspäin, kuin peräsimen merkiksi. Miehistön viivat ovat lähes yhtäpitkät. Veneiden pituudet ovat noin 25 senttimetriä. Lisäksi kalliosta erottuu alempana punaväriläiskä, jonka sisältö jää katsojalle epävarmaksi. Pekka Kivikäs ja Ismo Luukkonen näkevät niissä jäänteitä ihmishamoista.
Amber
Amber voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Talouspolitiikka
Talouspolitiikka tarkoittaa julkisen vallan toimenpiteitä, joilla pyritään vaikuttamaan kansantalouden tilaan. Talouspolitiikka voidaan jakaa eri osa-alueisiin, joita ovat muun muassa finanssipolitiikka, rahapolitiikka, tulopolitiikka, valuuttakurssipolitiikka, ulkomaankauppapolitiikka, elinkeinopolitiikka, rakennepolitiikka sekä aluepolitiikka. Rahapolitiikalla kyetään elvyttämään kansantaloutta taantumassa kannustamalla investointeihin ja kuluttamiseen. Eri maiden talouspolitiikat vaihtelevat keskenään, ja talouspolitiikka on tyypillisesti muodostettu suhteessa vallitseviin olosuhteisiin. Talouspolitiikan kaksi merkittävää suuntausta ovat keynesiläisyys (elvyttävää finanssipolitiikkaa kannattava) ja monetarismi (elvyttävää rahapolitiikkaa kannattava).
Talouspolitiikan muodot
Keskeisimmät talouspolitiikan muodot ovat valtion finanssipolitiikka (sisältää veropolitiikan) ja keskuspankin rahapolitiikka. Finanssipolitiikka on Suomessa kansallista politiikkaa ja rahapolitiikka Euroopan unionissa euromaiden osalta päätöksenteossaan itsenäisen Euroopan keskuspankin päätettävissä. Aikoinaan puhuttiin keskuspankkipolitiikasta, joka sisälsi rahapolitiikan ja valuuttakurssipolitiikan. Nykyään valuuttakurssipolitiikkaa ei euromaissa ole, koska valuutat kelluvat ja pääomaliikkeitä ei säännellä. Tulopolitiikka ei ole merkittävä talouspolitiikan laji suurimassa osassa maailman maita, sillä palkat määräytyvät markkinoilla työvoiman kysynnän ja tarjonnan mukaan. Suomessa kylläkin palkoista päätetään työntekijöitä ja työnantajia edustavien työmarkkinajärjestöjen kesken. Aiemmin myös valtion ollessa mukana päätöksenteossa kolmantena osapuolena, kutsuttiin neuvotteluja TUPO-neuvotteluiksi.
Finanssipolitiikka
Finanssipolitiikasta päättää Suomessa hallitus. Finanssipolitiikka koostuu pääasiassa Suomen valtion talousarvion kautta toteutetuista veronkevennyksistä, verojen korotuksista, julkisten menojen lisäyksistä tai vähennyksistä sekä julkisten investointien lisäyksistä tai vähennyksistä. Esimerkkeinä voidaan mainita infrastruktuurihankkeet, kuten tietoverkkojen, teiden ja muiden liikenneinvestointien toteuttaminen. Toinen ja ehkä yleisempi finanssipolitiikan keino ovat veronkevennykset ja verojen korotukset. Suomessa on 2000-luvun alusta lähtien kevennetty työn verotusta ja kiristetty kulutus- ja energiaverotusta.
Veroaste (kokonaisveroaste) on yleisimmin käytetty verotuksen tason mittari eri maissa. Veroasteella tarkoitetaan julkisen sektorin keräämien pakollisten verojen ja veronluonteisten maksujen vuosikertymää suhteessa saman ajanjakson bruttokansantuotteeseen. Suomessa kokonaisveroastetta nostettiin 1990-luvulla laman aiheuttaman budjettivajeen maksamiseksi ja on laskenut koko 2000-luvun. Vuonna 2006 kokonaisveroaste oli Suomessa 43,5 % ja EU-maissa keskimäärin 39,9 % BKT:sta.
Rahapolitiikka
Suomen rahapolitiikasta päättää Euroopan keskuspankki (EKP), jonka jäsen Suomen Pankki on eurooppalaisen keskuspankkijärjestelmän EKPJ:n kautta. Käytännössä Suomea koskevat rahapoliittiset päätökset tekee EKP:n johtokunta, joka koostuu EMU-jäsenmaiden keskuspankkien pääjohtajista.
Euroalueeseen ja Euroopan rahaliittoon (EMU) kuuluvat Alankomaat, Belgia, Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta, Kreikka, Kypros, Luxemburg, Malta, Portugali, Ranska, Saksa, Slovakia, Slovenia, Suomi ja Viro. Näiden maiden keskuspankit yhdessä Euroopan keskuspankin kanssa muodostavat eurojärjestelmän. Eurojärjestelmä huolehtii eurosta ja euroalueen rahapolitiikasta.
EMU on Euroopan rahaliitto, johon kuuluu vuoden 2013 alussa 17 jäsenmaata ja jonka vakautta kontrolloi ns. vakaus- ja kasvusopimus. Sopimuksen ehtoina uusille EMU-jäsenmaille ja suosituksena nykyisille jäsenmaille ovat seuraavat kaksi keskeistä julkista taloutta koskevaa tavoitetta:
Käytännössä yllä mainitut kaksi tavoitetta koskevat uusia jäsenmaita. Monet nykyisistä EMU-maista ovat rikkoneet näitä kahta tavoitetta vastaan ilman merkittäviä seuraamuksia. Vuonna 2008 alkaneen taloustaantuman myötä näiden tavoitteiden kanssa ristiriidassa olevien maiden osuuden ennustetaan kasvavan. Esimerkiksi Suomen valtion budjetin alijäämä on ollut yli 3 % vuodesta 2009 lähtien.
Laurent Gbagbo
Laurent Koudou Gbagbo (s. 31. toukokuuta 1945 Gagnoa) on norsunluurannikkolainen poliitikko ja maan entinen presidentti.
Hän oli Félix Houphouët-Boignyn hallinnon vastustaja ja joutui 1970-luvulla vangituksi. Vuonna 1979 hän sai tohtorin tutkinnon Université Paris VII – Diderotista. Hän toimi professorina Cocody-Abidjanin yliopistossa ja myöhemmin kielten ja kulttuurien tiedekunnan dekaanina. Vuonna 1982 hän osallistui opettajien lakkoon ja perusti Norsunluurannikon kansanrintaman. Vuosina 1985–1988 hän oli maanpaossa Ranskassa.
Gbagbo osallistui vuoden 1990 presidentinvaaleihin ainoana vastaehdokkaana Houphouët-Boignylle, mutta hävisi ne. Joulukuun 1999 Robert Guéïn vallankaappauksen jälkeen järjestetyissä vuoden 2000 presidentinvaaleissa Guéï julistautui voittajaksi, mutta Abidjanissa puhkesi kapina, jonka johdosta Guéï joutui pakenemaan. Gbagbosta tuli presidentti.
Sotilaat järjestivät 19. syyskuuta 2002 vallankaappauksen, joka epäonnistui ja johti sisällissotaan kapinallisten hallitseman pohjoisen ja hallituksen hallussaan pitämän maan eteläosan välillä. Aselepoon päästiin muutaman kuukauden kuluessa ja Gbagbo sai pitää asemansa ja maahan tuotiin ulkomaisia rauhanturvaajia. Rauha rikkoontui marraskuussa 2004 kapinallisten kieltäydyttyä luovuttamasta aseitaan.
Gbagbon kauden oli määrä päättyä 2005, mutta sitä jatkettiin useaan otteeseen, perusteena oli maan epävakaa tilanne. Rauhansopimus hallituksen ja kapinallisten (Forces nouvelles de Côte d'Ivoire) välillä allekirjoitettiin Burkina Fasossa maaliskuussa 2007 ja kapinallisten johtajasta Guillaume Sorosta tuli uusi pääministeri, kuitenkin kapinalliset hallitsivat suuria alueita Länsi- sekä Pohjois-Norsunluurannikosta.
Vuoden 2010 vaalien toisella kierroksella oppositiojohtaja Alassane Ouattara sai Ranskan tukemien lähteiden mukaan 54 prosenttia äänistä. Gbagboa tukeva perustuslakineuvosto kuitenkin kumosi tuloksen ja julisti Gbagbon voittajaksi, ja sen jälkeen hän vannoi valan toiselle kaudelle. Vaalien jälkeen maassa puhkesi rajuja levottomuuksia, joissa kuoli noin 3 000 ihmistä. Euroopan unioni ja YK:n pääsihteeri Ban Ki-moon syyttivät armeijan tukemaa Gbagboa valtaan takertumisesta ja painostivat häntä luopumaan asemastaan. Gbagboa tukivat lähinnä etelän kristityt, kun taas Ouattaraa pohjoisen muslimit.
Gbagbo pidätettiin 11. huhtikuuta 2011. Hänet pidättivät Ouattaran joukot, joita tukivat YK:n rauhanturvaajat sekä Ranskan joukot. Gbagbo luovutettiin marraskuussa 2011 Haagin kansainväliselle rikostuomioistuimelle, jossa häntä syytettiin rikoksista ihmisyyttä vastaan. Oikeudenkäynti Gbagboa ja sotilasjohtaja Charles Ble Goudea vastaan alkoi tammikuussa 2016 ja sen arveltiin kestävän jopa 3-4 vuotta. Tuomioistuimen päätöksellä Gbagbo vapautettiin tammikuussa 2019 sotarikossyytteistä. Gbagbon vaimo Simone Gbagbo vapautettiin jo kaksi vuotta aiemmin. Myös Gbagbon apulainen Charles Blé Goudé vapautettiin.
Latium (historiallinen alue)
pienoiskuva|Latium ja Campania. Latium oli latinalaisten heimojen asuttama maakunta Keski-Italiassa. Se vastaa pääosin nyky-Italian Latiumin aluetta. Aluksi nimi viittasi vain Albanolaisvuorten ympäristöön, mutta laajeni myöhemmin tarkoittamaan ensin koko tasankoa Tiberjoelta vuorille (Latium vetus) ja lopulta aina Campanian rajalle Lirisjoelle saakka (Latium adiectum).
Augustuksen jaettua Italian 11 alueeseen noin vuonna 7 eaa. Latiumin maakunta tuli osaksi Regio I Latium et Campanian aluetta. Myöhemmin noin vuodesta 293 jaa. se oli osa Campanian provinssia. Nyky-Italian Latiumin alue (Lazio) käsittää historiallisen Latiumin lisäksi osia Tiberin pohjoispuolella olleesta Etruriasta.
Maemo
thumb|250px|Maemoa käyttävä [[Nokia 770.]] thumb|250px|Maemoa käyttävä [[Nokia N800.]] Maemo on Linux-pohjainen kehitysalusta kämmenmikroille. Sitä käyttävät Nokia 770 Internet Tablet sekä sen seuraajat Nokia N800, Nokia N810 ja Nokia N900. Maemo-alusta esiteltiin 25. toukokuuta 2005 Linux World Summit -tapahtumassa 770:n julkistamispäivänä.
Helmikuussa 2012 Mobile World Congressissa julkistettiin Maemo projektin sulauttaminen Moblinin kanssa MeeGo mobiili-ohjelmistoalustan luomiseksi.
Maemo 5 -kirjaston pino näyttää tältä:
Avoimen lähdekoodin komponentit ovat tunnettuja Linuxin työpöytäympäristön kirjastoja, joten sovellusten siirrettävyys on yksinkertaista.
Maemo-kehitys tehdään Scratchbox-nimisessä ristikäännöstyökalussa.
Saksan Financial times julkaisi 11. elokuuta 2009 artikkelin, jossa kerrottiin Maemon tulevan käyttöön laajamittaisesti Nokian matkaviestinten käyttöjärjestelmäksi Symbian-käyttöjärjestelmän rinnalle. Nokia otti ensimmäiseksi Maemo-alustan käyttöön Internet Tablet -laitteissa.
Nimi Maemo on peräisin yhdeltä Nokian sisäiseltä palvelimelta. Nimi on alkujaan luotu Linuxin salasanageneraattorilla eikä se tarkoita mitään.
OS2005
Versio tuli käyttöön Nokian 770 Internet Tabletissa. Sen mukana toimitettiin Opera-selain, Flash 6, perustason sähköposti- ja RSS-sovellukset, musiikki- ja videosoitin, PDF-lukija, kuvankatseluohjelma, sovellustenhallinta ja valikoima erilaisia pelejä.
OS2006
Nokia julkisti uuden version 16. toukokuuta 2006. Sen vakautta oli paranneltu ja ulkoasua oli uudistettu.
OS2007
OS2007 julkaistiin Nokia N800:n yhteydessä tammikuussa 2007. Versiossa oli korjattu runsaasti aiempien versioiden bugeja ja parannettu suorituskykyä. Mukana tuli Opera 8 ja Flash 7.
OS2008
OS2008 julkaistiin Nokia N810:n yhteydessä marraskuussa 2007. Tämän version saa päivitettyä myös aiempaan Nokia N800:an. Tässä Mozilla-pohjainen selain korvasi aiemman Opera-selaimen. Mukana oli Windows Media Playerin tiedostomuotojen ja H.264:n tuki.
Maemo 5
Maemo 5 on Nokia N900:n käyttöjärjestelmä.
Marius Bakken
thumb|Marius Bakken (numero 147). Marius Bakken (s. 27. maaliskuuta 1978 Sanderfjord, Norja) on norjalainen kestävyysjuoksija.
Bakken osallistui ensimmäisiin aikuisten arvokisoihinsa Sevillan MM-kisoissa 1999, joissa hän karsiutui 5 000 metrin juoksun alkuerissä. Hän voitti samana vuonna hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 5 000 metrillä. Seuraavana vuonna hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa samalla matkalla. Edmontonin MM-kisoissa 2001 hän selviytyi 5 000 metrin finaaliin, jossa juoksi yhdeksänneksi ajalla 13.22,07. Seuraavana vuonna Münchenin EM-kisoissa hän oli neljästoista. Ateenan olympialaisissa 2004 hän karsiutui alkuerissä. Seuraavana vuonna Helsingin MM-kisoissa Bakken selvisi finaaliin 5 000 metrillä, jossa sijoittui kahdenneksitoista, oltuaan kisan paras eurooppalainen. Göteborgin EM-kisoissa 2006 hän keskeytti 5 000 metrin loppukilpailussa.
Gustav Oberg
Gustav Oberg (2. lokakuuta 1877 Purmo – 25. lokakuuta 1959 Maarianhamina) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Gaetano Donizetti
pienoiskuva|Gaetano Donizetti
Domenico Gaetano Maria Donizetti (29. marraskuuta 1797 Bergamo – 8. huhtikuuta 1848 Bergamo) oli italialainen säveltäjä, joka tunnetaan pääasiallisesti oopperoistaan. Hän on kuitenkin säveltänyt myös muuta musiikkia, muun muassa kirkkomusiikkia, muutaman jousikvartetin sekä joitakin orkesteriteoksia. Hän on yhdessä Gioacchino Rossinin ja Vincenzo Bellinin kanssa yksi kolmesta suuresta bel canto -säveltäjästä.
Nuoruus ja opiskeluajat
Donizetti syntyi köyhään perheeseen, jolla ei ollut musiikkitaustaa. Hän pääsi kuitenkin ensimmäisten joukossa oppilaaksi Simon Mayrin perustamaan hyväntekeväisyyspohjalla toimivaan kouluun. Mayr opetti häntä kokonaisen vuosikymmenen vaatimatta kertaakaan maksua palveluksistaan. Bergamolainen köyhä opiskelija oli pakotettu tarttumaan jokaiseen sävellystyöhön mitä hänelle vain tarjottiin - lopulta Mayrin työ venetsialaisten oopperakomppanioiden ylipuhumisessa tuotti tulosta ja Donizetti sai hieman nimeä.
Nousu menestykseen
Napolilaisille teattereille sävelletyt koomiset oopperat kiinnittivät La Scalan huomion ja hänet palkattiin säveltämään milanolaiselle teatterille Anna Bolena, ooppera josta tuli hänen ensimmäinen kansainvälinen menestyksensä. Kaksi vuotta myöhemmin, 1832, hän sävelsi ensimmäisen suurmenestyksen saavuttaneen komediansa, Lemmenjuoman. Tämän perään Donizetti tuotti kolme loisteliasta vakavaa työtä, Lucrezia Borgian, Maria Stuardan ja Lucia di Lammermoorin. 1830-luvun lopussa hän oli Italian ykkössäveltäjä.
Vuoden 1838 hänen kärsivällisyytensä italialaisten sensoreiden kanssa alkoi kuitenkin olla vähissä. Poliuton jouduttua sensuurin kynsiin ensi-iltaa edeltävissä harjoituksissa Donizetti alkoi pohtia muuttoa Ranskaan. Myöhemmin samana vuonna Mercadanten tultua hänen sijastaan nimetyksi Napolin konservatorion johtajaksi, Donizetin mitta oli täynnä ja hän pakkasi laukkunsa.
Pariisin ja Wienin vuodet
Hyväksyntä Pariisin piireissä ei tullut tuosta vain, mutta vuonna 1840 Donizetti löi läpi myös Ranskan pääkaupungissa hänen koomisen oopperansa Rykmentin tytär ('La fille du régiment') ja grand opéransa La favorite saatua ensiesityksensä. Molemmat nousivat suureen suosioon. Vuonna 1842 hänet nimitettiin Hofkapellmeisteriksi Habsburgien hoviin Wieniin ja jonkin aikaa, sairastelustaan huolimatta, säveltäjä pystyi jakamaan aikansa kahden kaupungin välillä. Vuonna 1843 hän sävelsi mestarillisen koomisen oopperan Don Pasquale.
Viimeiset ajat
Vuonna 1844 Donizetti oli vakavasti sairas ja hänet suljettiin Pariisin ulkopuolella sijaitsevaan laitokseen. Siellä häntä kävi katsomassa Heinrich Heine, joka kuvasi näkemäänsä näin: ”Samalla kun hänen taianomaiset sävelensä tuovat maailmalle iloa, hän itse istuu kuin hulluuden henkilöitymänä mielisairaalassa Pariisin lähellä.”
Donizettin sairastelu oli jatkunut vuosikausia, eikä sitä ole koskaan diagnosoitu kunnolla. Vuonna 1845 hän halvaantui ja sen jälkeen dementoitui nopeasti. Oireiden on arveltu liittyneen pitkään itäneeseen sukupuolitautiin.
Säveltäjän kunnon huononnuttua entisestään hänet siirrettiin takaisin syntymäseuduilleen Bergamoon, jossa hän kuoli 51-vuotiaana vuonna 1848.
Lainauksia
''”Tuo ei yllätä minua. Hän on aina ollut laiska.” -Donizetin vastaus kun hänelle kerrottiin Rossinin säveltäneen Sevillan parturin'' kahdessa viikossa
2C-B
2C-B eli 2,5-dimetoksi-4-bromifenetyyliamiini on psykedeeli, joka kuuluu 2C-kemikaalien ryhmään. Ihmisissä se toimii päihteenä sitoutumalla osittaisagonistina 5-HT2A-serotoniinireseptoriin. 2C-B luokiteltu laittomaksi huumeeksi monissa maissa. 2C-B tunnetaan muun muassa myös nimillä BDMPEA, MFT ja α-desmetyyli-DOB (katso DOB).
Kemialliset ominaisuudet
pienoiskuva|2C-B-jauhetta. 2C-B:n hydrokloridi (2C-B-HCl) on kiteinen jauhe, joka voi olla valkoista tai heikon vaaleanpunaista. 2C-B-HCl:n CAS-numero on 56281-37-9. Se on liukoinen veteen, etanoliin, DMSO:hon ja dimetyyliformamidiin.
Päihdekäyttö
pienoiskuva|2C-B-tabletti. Päihteenä 2C-B:tä käytetään yleensä suun kautta jauheen tai tablettien muodossa. Vaikutusten voimakkuuden kannalta 5–10 milligramman (mg) nieltyä annosta voidaan pitää heikkona, 10–25 mg annosta kohtalaisena ja 24–40 mg annosta vahvana. Erowid-sivuston mukaan 2C-B:n vaikutukset ovat vahvimmat 45–75 minuutin kuluttua annoksen nielemisestä ja vaikutukset kestävät 4–6 tuntia. Jotkin 2C-B:n käyttäjät käyttävät myös sitä nuuskaamalla.
2C-B:n vaikutukset ovat psykedeeleille tyypillisiä. Se aiheuttaa esimerkiksi tunto-, näkö- ja kuuloaistin kautta välittyviä hallusinaatioita ja tunnetilan muutoksia, kuten euforiaa, hermostuneisuutta, ahdistusta tai sekavuutta. Se nostaa syketiheyttä ja verenpainetta hieman vaikutustensa ajaksi. Se myös laajentaa pupilleja. Suuret 2C-B-annokset ovat hallusinogeenisiä, mutta pienet 2C-B-annokset voivat aiheuttaa jossain määrin MDMA:n kaltaisia vaikutuksia. 2C-B ei kuitenkaan ole yhtä selkeästi empatogeeninen aine kuin MDMA.
Ainakaan vuoteen 2018 mennessä yhtäkään 2C-B-yliannostuksen aiheuttamaa kuolemaa ei tiedetty tapahtuneen. Yksi tapaus tunnetaan, jossa kooltaan tuntematon 2C-B-annos aiheutti serotoniinioireyhtymän, epilepsiaa ja aivoturvotusta. Lisäksi tunnetaan ainakin kaksi tapausta, joista toisessa 2C-B:n käytön jälkeen ilmeni psykoosi ja toisessa aivojen verisuoniston vaskulopatia, mutta kummassakaan tapauksessa ei joko varmennettu 2C-B:n käyttöä potilailta otetuista näytteistä tai voitu sulkea pois sitä, että muut aineet olisivat aiheuttaneet nämä terveysongelmat.
Toimintamekanismi
Ihmissä 2C-B on myös hyvin heikko norepinefriinitransportterien (NET), dopamiinitransportterien (DAT) ja serotoniinitransportterien (SERT) estäjä. 2-CB on lisäksi heikko dopamiinireseptorien, H1-histamiinireseptorin ja α1A- sekä α2A-adrenergisten reseptorien agonisti.
Metabolia
Ihmisissä 2C-B:n aminoryhmä hapettuu aldehydiksi monoamiinioksidaasien vaikutuksesta. Aldehydeistä osa hapettuu aldehydidehydrogenaasilla karboksyylihapoksi tuottaen 4-bromi-2,5-dimetoksifenyylietikkahappoa (2C-B-CBA). Osa aldehydeistä taas pelkistyy alkoholidehydrogenaasilla alkoholiksi tuottaen 2-bromi-2,5-dimetoksifenyylietyylialkoholin (2C-B-ALC). 2C-B-CBA:n ja 2C-B-ALC:n OH-ryhmä voi glukuronidoitua. Myös muita aineenvaihduntatuotteita voi muodostua ja osa niistä muodostuu P450-entsyymien kautta. Ihmisissä 2C-B-CBA on ollut pääasiallinen virtsaan poistuva aineenvaihduntatuote kun 2C-B:tä on käytetty suun kautta. Pieni osa 2C-B:stä poistuu virtsaan sellaisenaan ja muina aineenvaihduntatuotteina.
Historia
Alexander Shulgin syntetisoi 2C-B:n ensimmäisenä vuonna 1974, jolloin hän myös havaitsi sen psykedeeliset vaikutukset koehenkilöissä. 2C-B:tä havaittiin käytettävän laajemmin päihteenä ensi kerran vuonna 1985 USA:ssa. Sitä myytiin 1980- ja 1990-luvuilla muun muassa nimillä Nexus, Erox, Performax, Toonies, Bromo, Spectrum ja Venus laillisena korvikkeena USA:ssa tuolloin hiljattain kielletylle MDMA:lle. 2C-B puolestaan kiellettiin USA:ssa vuonna 1995.
Euroopassa 2C-B:n käyttö yleistyi 1990-luvulla. Esimerkiksi Alankomaissa sitä havaittiin käytettävän ensi kerran vuonna 1995, josta alkaen sitä ruvettiin myymään laillisesti ja avoimesti, kunnes se kiellettiin vuonna 1997. Vuonna 2001 2C-B lisättiin YK:n vuoden 1971 psykotrooppisten aineiden luetteloon laittomaksi psykotrooppiseksi aineeksi.
Vuoden 2015 arvion mukaan 2C-B:n käyttö oli ainakin tuolloin verrattain yleistä Euroopassa ja Australiassa suhteessa moniin muihin muuntohuumeisiin.
Aapo Saari
Aapo Juhani Saari (s. 26. kesäkuuta 1944 Alavus) on suomalainen maanviljelijä ja Suomen Keskustan entinen kansanedustaja.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt ja itsekin maanviljelijänä toiminut Saari valittiin kansanedustajaksi ensimmäisen kerran eduskuntavaaleissa 1983 Vaasan läänin vaalipiiristä. Hänet valittiin jatkamaan eduskunnassa kolmissa seuraavissa vaaleissa samasta vaalipiiristä, vuoden 1999 vaaleissa hän kuitenkin putosi eduskunnasta. Saari toimi eduskuntaurallaan varsinaisena jäsenenä viidessä eri valiokunnassa, toisessa lakivaliokunnassa, liikennevaliokunnassa, suuressa valiokunnassa (kahteen otteeseen), valtiovarainvaliokunnassa ja ulkoasiainvaliokunnassa. Puheenjohtajana hän toimi kahdessa valiokunnassa, liikennevaliokunnassa vuodet 1987–1993 ja valtiovarainvaliokunnassa vuodet 1993–1995. Vuodesta 1995 vuoteen 1999 Saari toimi myös keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtajana.
Eduskuntatyön lisäksi Saari on toiminut urallaan politiikassa Alavuden kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1980 ja myös kaupunginhallituksen jäsenenä. Hän toimi myös presidentin valitsijamiehenä presidentinvaalissa 1988. Saarelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvo vuonna 1999.
RN Staffetta
RN Staffetta oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1876 vesillelaskettu prikantiinitakiloitu rautarunkoinen yhteysalus, joka oli samalla ensimmäinen italialaisella telakalla valmistunut rautarunkoinen sotalaiva.
Valmistus
Guglielmo Puccin suunnittelema alus tilattiin Sampierdarenasta Ansaldolta ja sen köli laskettiin elokuussa 1873. Alus laskettiin vesille 24. kesäkuuta 1876 ja se liitettiin laivastoon 1. joulukuuta 1877.
Mario Castelnuovo-Tedesco
Mario Castelnuovo-Tedesco (3. huhtikuuta 1895 Firenze – 16. maaliskuuta 1968 Beverly Hills) oli italialainen säveltäjä. Hän sai varhaisimman pianonsoiton opetuksen äidiltään, aloitti säveltämisen yhdeksänvuotiaana ja opiskeli myöhemmin Ildebrando Pizzettin johdolla. Juutalaisena hän siirtyi Yhdysvaltoihin turvaan 1930-luvun vainoja.
RN Staffetta
Palvelus
Aluksen aseistukseen lisättiin neljä 57 millimetrin 43 pituuskaliiperin tykkiä vuonna 189, jolloin samalla miehistön tarve nousi 137:ään. Vuosina 1900-1903 alus muutettiin tutkimusalukseksi, jolloin sen aseistuksena oli ainoastaan neljä 57 millimetrin tykkiä. Tutkimusaluksena aluksen miehistöntarve oli 126 henkeä. Alus poistettiin palveluksesta 19. heinäkuuta 1914.
Hermann Winkelmann
pienoiskuva|Hermann Winkelmann vuonna 1895. Hermann Winkelmann (8. maaliskuuta 1849 Braunschweig, Saksa – 18. tammikuuta 1912 Wien, Itävalta-Unkari) oli saksalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori.
Winkelmannin isä oli Zeitter & Winkelmann -pianonvalmistajayhtiön perustaja Christian Ludewig Theodor Winkelmann. Poika suunnitteli isänsä yritystoiminnan jatkamista ja lähtikin Pariisiin opiskelemaan pianonrakennusta. Siellä hän päätti kuitenkin suuntautua laulun alalle. Winkelmann aloitti laulukoulutuksen jo Pariisissa ja jatkoi sitä sitten Kochin johdolla Hannoverissa. Winkelmann teki oopperadebyyttinsä vuonna 1875 Sondershausenissa Manricon roolissa Giuseppe Verdin oopperassa Trubaduuri. Hän teki esiintymisiä Altenburgissa, Darmstadtissa ja Leipzigissa ennen asettumistaan Hampuriin ja liittymistään Hampurin valtionoopperaan vuonna 1878. Hampurissa Winkelmann osallistui Reininkullan (rooli: Loge, 1878) ja Jumalten tuhon (1879) paikallisiin ensiesityksiin. Siellä hän myös loi nimiroolin Anton Rubinsteinin Néron-oopperan kantaesityksessä vuonna 1879. Vuonna 1882 Winkelmann esiintyi Hampurin valtionoopperan Lontoon-matkalla Drury Lane -teatterissa Hans Richterin johdolla. Hän oli Lontoon ensimmäinen Tristan ja Isolde -oopperan Tristan ja Nürnbergin mestarilaulajat -oopperan Walther. Lisäksi hän esiintyi Lontoossa Lohengrinina ja Tannhäuserina sekä osallistui Ludwig van Beethovenin 9. sinfonian esitykseen.
Richard Wagner henkilökohtaisesti valitsi Winkelmannin luomaan Parsifal-oopperan nimiroolin Bayreuthin musiikkijuhlilla 1882. Tässä roolissa hän jatkoi esiintymisiä Bayreuthissa vuoteen 1891. Usein hänen kanssaan esiintyi tuolloin Amalie Materna, joka loi samassa oopperassa Kundryn roolin. Vuonna 1884 Winkelmann esiintyi Yhdysvaltain Wagner-juhlilla New Yorkissa, Chicagossa, Bostonissa ja Cincinnatissa, esimerkiksi Theodore Thomasin johdolla. Hänen kanssaan kiersivät Emil Scaria ja Amalie Materna. Winkelmann pääsi Wienin hovi-/valtionoopperan jäseneksi vuonna 1883 ja sai siellä mainetta sankaritenorina tekemistään Wagner-tulkinnoista. Hän oli Wienin ensimmäinen Tristan (1883) ja tulkitsi lisäksi kaupungin ensimmäisenä Otellon nimiroolin.
Oopperauransa ohella Winkelmann teki oratorio- ja liedesiintymisiä. Hän vetäytyi lavalta vuonna 1907. Winkelmannilta on olemassa joitain äänityksiä 1900-luvun alusta pianosäestyksellä. Myös Winkelmannin Hans-pojasta tuli oopperalaulaja.
William Scranton
pienoiskuva|William Scranton William Warren Scranton (19. heinäkuuta 1917 – 28. heinäkuuta 2013 ) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän toimi Pennsylvanian 38. kuvernöörinä vuosina 1963–1967.
Scranton ei voinut olla ehdolla uudelle kuvernöörinkaudelle vuonna 1966, koska Pennsylvanian silloisen lain mukaan kuvernöörin toimikausien määrä oli rajattu yhteen. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1961–1963 ja toimi Yhdysvaltain YK-suurlähettiläänä 1976–1977.
Élisa Bonaparte
Marie Anna Élise Bonaparte (13. tammikuuta 1777 Ajaccio – 7. elokuuta 1820 Triest), alun perin Maria Anna Elisa Buonaparte, oli Napoleon Bonaparten sisar ja vanhin Carlo Bonaparten ja Laetitia Bonaparten aikuiseksi selvinneistä tyttäristä.
Marie Anna Élise Bonaparte meni naimisiin korsikalaisen aatelismies Pasquale Bacciochin kanssa ja he saivat neljä lasta. Ensimmäisen keisarikunnan aikaan hän oli keisarillisen perheen jäsen. Napoleon suhtautui myönteisesti Marie Anna Élisen eroon miehestään ja antoi hänelle maaliskuussa 1805 Piombinon ja kesäkuussa Luccan ruhtinaskunnan ja nimitti hänet 1809–1814 Toscanan suurherttuattareksi.
Marie Anna Élise Bonapartella oli suuri vaikutus Italian asioihin. Hänen aviomiehensä kuitenkin palasi ja välit Napoleonin kanssa olivat ajoittain huonot, ja 1813–1814 hän juonitteli Joachim Muratin kanssa hänen asioissaan. Napoleonin syrjäyttämisen jälkeen Ferdinand III palautettiin Toscanan suurherttuaksi, ja Élisa vetäytyi Bolognaan ja Sant'Andreaan Triestin lähelle ”contessa di Compignanon” arvonimellä.
Amber (nimi)
Amber on naisen etunimi. Se pohjautuu englannin sanaan amber, joka merkitsee meripihkaa.
Kim Possible
Sarjaa valmistettiin neljä tuotantokautta ja yhteensä 87 jaksoa. Kim Possiblea esitettiin Yhdysvalloissa vuosien 2002–2007 välisenä aikana, jonka aikana se sai yhteensä 16 ehdokkuutta ja voitti kerran Daytime Emmyn.
Kim Possible
Kim on sarjan päähenkilö. Hän on muuten aivan tavallinen koulutyttö, mutta hän on ottanut tehtäväkseen suojella maailmaa. Kim on älykäs, itsevarma ja koulunsa huippuoppilaita. Hän on erittäin hyväsydäminen ja siksi hänen maailmanpelastajan roolinsa onkin onnistunut varsin hyvin. Kim on myös koulunsa cheerleader -joukkueen kapteeni. Kim on kiltti, mutta itsevarma tyttö eikä siksi aio antaa vihollisten tuhota maailmaa. Kim tutustui Roniin esikouluiässä, siitä lähtien Ron ja Kim ovat olleet ystävät. Kim on myös erittäin trenditietoinen, kilpailuhenkinen ja kuuluu koulun suosituimpiin oppilaisiin. Kim rakastaa shoppailua. Kim ja Ron ovat nykyään yhdessä.
Ron Stoppable
Ron on Kimin paras kaveri ja apuri. Hän on hulluna meksikolaistyylisen pikaruokaravintola Bueno Nachon ruokiin, kuten tacoihin, nachoihin ja varsinkin nacoihin (burriton ja nachon yksinkertainen yhdistelmä, jossa burritoon asetellaan nachoja). Ron omistaa lemmikin nimeltä Rufus. Elokuvassa Päättäjäispainajainen hän rakastuu Kimiin ja seurustelee tämän kanssa 4. kaudella. Ronin pahin painajainen on apina.
Kaljurotta Rufus
Rufus on Ronin kaljurotta, joka matkustaa Ronin taskussa. Rufus joutuu usein pelastamaan Kimin ja Ronin pahoista paikoista. Ron osti Rufuksen Alehallista. Lemmikistä on myös tehty räppikappale (joka itse asiassa on Ronin kotitehtävä), jonka Ron esitti Idols- tv-sarjaa parodioivassa ohjelmassa eräässä jaksossa. Kappaleen alkuperäinen nimi on Naked Mole Rap, ja sen musiikkivideo pyöri hetken aikaa Disney Channelilla.
Jim ja Tim Possible
Jim ja Tim ovat 10-vuotiaita lapsia, jotka rakentavat kaikenlaisia raketteja, lasereita ynnä muuta. Heidän siskonsa on Kim Possible, joka kutsuu heitä kääliöiksi (kaksoisääliö). Heidän vanhempansa ovat James Possible ja rouva Possible.
Urheilutalo Feeniks
Urheilutalo Feeniks on Forssassa sijaitseva urheiluhalli. Sitä käyttävät muun muassa koripallojoukkueet Forssan Koripojat ja Forssan Alku ja koripalloseura Feeniks Basket.
Kim Possible
Monique
Monique on yksi Kim Possiblen parhaimmista ystävistä. He tapasivat ensi kertaa vaatekaupassa nimeltään Club Banana. Monique ja Kim Possible tapasivat toisen kerran Kleopatran kaappiesittelyssä museolla, jossa tapahtui ryöstö ja sieltä varastettiin talismaani.
Wade
Wade on Kimin nettisivujen ylläpitäjä. Hän skannaa Kimin vihollisista tietoa netistä. Wade myös tarkkailee mahdollisia nettisivuille saapuvia yhteydenottoja. Wade ei ole ollut Kimin ja Ronin mukana ensimmäisissä tehtävissä, vaan saapui mukaan myöhemmin. Hän hoitaa kaksikon kyydit eri puolille maailmaa. Hän on tietokonenörtti, joka on tiettävästi poistunut huoneestaan vain neljässä jaksossa, mutta välillä hän on esiintynyt myös hologrammina. Uusissa jaksoissa Wade on tullut seitsemän kertaa ulos huoneestaan.
Urheilutalo Feeniks
Historia
Vuonna 1992 Forssan silloinen vanha urheilutalo paloi pölyräjähdyksen seurauksena.
Kim Possible
Tohtori Traagi
Tohtori Traagi on hullu professori ja Kimin arkkivihollinen. Traagi on sininaamainen, tuomiopäivän aseita rakenteleva pölvästi, jonka kumppani on Shego. Traagi on välillä onnistunut luomaan voimakkaitakin kokeita, kuten robottinukkearmeijan. Tosin nämäkin ryöstäytyivät luojansa otteesta ja ryhtyivät kapinaan. Sarjassa ovat vierailleet myös hänen äitinsä ja serkkunsa.
Urheilutalo Feeniks
Historia
Vuonna 2010 koripallokentän rajat korjattiin uudistuneita sääntöjä vastaaviksi.
Kim Possible
Shego
Shego on älykäs, kaunis ja erittäin vaarallinen konna. Shegolla on loistavat taistelutaidot ja mystiset supervoimat, jotka ovat perua hänen lapsuudestaan. Sarjassa on nähty Shegon neljä supersankariveljeä, joilla on samankaltaisia voimia. Shego kuului ennen Traagin kumppaniksi ryhtymistä supersankariryhmä Go-tiimiin ja tuntee vieläkin pientä sympatiaa heitä kohtaan. Go-tiimi sai voimansa, kun sateenkaaren väreissä loistanut meteoriitti syöksyi heidän puumajaansa. Shego hoitaa lähinnä itse taistelun ja Kimin eliminoimisen Traagin karjuessa taustalla. Hänen tunnuslauseensa on: Vihreä on uusi musta.
Elokuvat
Sarjasta on tehty tähän mennessä yksi kunnon elokuvaa, sillä elokuvassa Apinan aivoilla on vain jaksoja Kimin seikkailuista Apinanyrkin kanssa. Ensimmäinen elokuva Seikkailu ajassa (A Sitch in Time) muodostettiin sarjan toisen tuotantokauden kolmesta jaksosta ja julkaistiin vuonna 2003. Toinen ja varsinaisesti ensimmäinen elokuva Päättäjäispainajainen (So the Drama) sai ensi-iltansa vuonna 2005.
Crossover-jakso
Sarjasta on vain tehty yksi Crossover-jaksoista, Rufus tunnettiin Lilo & Stitchin seurassa kerrotaan, - miten Lilo ja Kim Possible saavat Stitchin pelastettua pois Tohtori Traagin luolasta.
Videopelit
Sarjasta on myös julkaistu kuusi videopeliä vuosien 2002–2007 aikana Game Boy Advancelle, Nintendo DS:lle ja PlayStation 2:lle.
Hilkka Kauppi
Hilkka Maria Kauppi, o.s. Ahokanta (11. toukokuuta 1921 Heinävesi – 3. maaliskuuta 1996 Helsinki ) oli suomalainen kirjastoneuvos.
Henkilöhistoria
Hilkka Kaupin vanhemmat olivat opettaja Viljam Ahokanta ja Anni Malkki ja puoliso vuodesta 1956 varatuomari Veikko Matti Oskari Kauppi. Hilkka Kauppi tuli ylioppilaaksi Lappeenrannan yhteislyeosta 1940 ja valmistui sairaanhoitajaksi 1943, työskennellen sitten sairaaloissa. Kotimaista kirjallisuutta Kauppi kävi opiskelemaan Helsingin yliopistossa 1946. Hän suoritti Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa kirjastotutkinnon 1948, ennen kuin valmistui filosofian kandidaatiksi yliopistosta 1950. Kirjastotieteen Master of Arts -tutkinnon Kauppi suoritti Vanderbiltin yliopistossa Yhdysvalloissa 1953. Kauppi oli Helsingin yliopiston lääketieteellisen kirjaston hoitaja 1948–1960, samoin kuin Karjala-lehden kulttuuritoimittaja 1951–1952 ja Yhteiskunnallisen korkeakoulun kirjasto-opin opettaja 1954–1957. Suomen kirjastoseuran sihteeri hän oli vuodesta 1960 ja toiminnanjohtaja 1967–1984. Vuonna 1980 kirjastoneuvoksen arvon saanut Kauppi kutsuttiin seuran kunniajäseneksi 1984, jolloin seura myös perusti hänen nimeään kantavan rahaston. Kauppi oli itse pitkään Minna Canthin seuran aktiivi, muun muassa seuran sihteeri ja varapuheenjohtaja.
Olli Kolstela
Olli Kolstela (s. 1957) on suomalainen virkamies ja suojelupoliisin apulaispäällikkö, jonka vastuualueena on strategiset asiat.
Koulutus
Olli Kolstela on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri.
Ura
Olli Kolstela aloitti suojelupoliisin strategisena apulaispäällikkönä lokakuussa 2010.
Kolstela työskenteli aiemmin keskusrikospoliisissa (KRP), missä hän toimi tiedusteluosaston apulaisosastopäällikkönä vastuualueenaan toiminnan suunnittelu ja kehittäminen. Hän työskenteli lähes kymmenen vuotta KRP:n rikostietopalvelussa, joka toimii poliisin kansainvälisen toiminnan kansallisena keskuksena. Hän johti lähes viisi vuotta rahanpesun selvittelykeskusta, joka vastaa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnasta.
Lisäksi Kolstela oli käynnistämässä KRP:n tsunamioperaatiota Thaimaassa 2004–2005.