cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalervo Palsa ja kuriton käsi
Elokuva kuvattiin vuonna 2005, ja sen suunniteltu ensi-ilta oli syksyllä 2006, mutta Lehto ei saanut elokuvalle sopivaa levityssopimusta. Se esitettiin ensimmäisen kerran vasta vuoden 2013 Sodankylän elokuvajuhlilla ja syyskuussa 2013 Rakkautta ja Anarkiaa -festivaalilla.
Elokuvateatterilevitykseen elokuvan oli määrä tulla marraskuussa 2013, mutta teatteriensi-iltaa siirrettiin helmikuuhun 2014 muiden suomalaisten taide-elokuvien runsaan tarjonnan vuoksi. Tammikuun 2014 lopulla ensi-iltaa lykättiin jälleen tarkoituksena julkaista elokuva yhtä aikaa sekä elokuvateattereissa että digitaalisessa muodossa syksyllä 2014. Elokuvan ensi-ilta oli lopulta 12. syyskuuta 2014 levitysnimellä Palsa. Elokuva keräsi ensi-iltaviikonloppunaan hieman yli 400 katsojaa.
Hyvää Suomesta -merkki
Kriteerit
Hyvää Suomesta -merkki on joko tuotepakkaukseen tai sen etikettiin painettu merkki. Käyttöoikeus on tuotekohtainen eli samalla valmistajalla voi olla tuotteita, joissa on Hyvää Suomesta -merkki sekä sellaisia, joissa sitä ei ole. Merkkiä saa käyttää mainonnassa vain Hyvää Suomesta -merkittyjen tuotteiden yhteydessä.
Kalervo Palsa ja kuriton käsi
Lehto on suunnitellut elokuvan laajentamista trilogiaksi, jonka myöhemmissä osissa käsiteltäisiin kirjailija Timo K. Mukkaa ja kuvataiteilijaa Reidar Särestöniemeä.
Hyvää Suomesta -merkki
Valvonta
Hyvää Suomesta -merkin käytön oikeellisuutta valvotaan auditoinnein. Ulkopuoliset auditoijat käyvät yrityksissä tarkastamassa käytäntöjä noin kolmen vuoden välein. Auditointi tehdään kaikille uusille merkkiä käyttäville jäsenyrityksille vuoden sisällä Ruokatieto Yhdistys ry:n jäseneksi liittymisestä ja tämän jälkeen noin kolmen vuoden välein. Tarvittaessa auditointeja voidaan tehdä myös ennen kuin edellisestä auditoinnista on kulunut kolme vuotta. Valvontaa suorittaa vuosittain 4-6 auditoinnin ammattilasta.
Alfa Romeo Giulietta (1954)
Alfa Romeo Giulietta (750-sarja ja noin vuodesta 1960 eteenpäin 101-sarja) oli ensimmäinen massatuotantona valmistettu Alfa Romeo. Auto esiteltiin vuonna 1954. Alfa Romeo ilmoitti 2009 kymmenen vuotta vanhan 147-mallin korvaajaksi Giuliettaa. Uusi Giulietta esiteltiin 2010 Genevessä.
Giulietta (750/101-sarja, 1954–1964)
Mallisarjan ensimmäinen versio oli Bertonen muotoilema Giulietta Sprint (kuvassa). Auto oli 2-ovinen 2+2-paikkainen coupe. Moottorina autossa oli 1,3-litrainen (1 290 cm³) nelisylinterinen DOHC-kone, joka tuotti 80 hv. Sekä edessä että takana oli rumpujarrut. Erikoisuutena voidaan mainita, että vuoteen 1958 asti vaihdekeppi oli sijoitettuna ratin alle. Seuraava vuonna ilmestyi Berlina, joka oli 4-ovinen samalla moottorilla (53 hv) varustettu sedan-malli.
Hyvää Suomesta -merkki
Valvonta
Valvontakäynnin yhteydessä yritysten on todennettava Hyvää Suomesta -merkittyjen tuotteiden kotimaisten ainesosien alkuperä. Maininta on löydyttävä ostoasiakirjoista, omavalvonta-aineistosta tai muusta aineistosta kirjallisena. Tässä noudatetaan elintarvikelain säädöksiä: yrityksen on pystyttävä jäljittämään ostamansa tuotteet yhden askeleen taaksepäin. Muiden kuin kotimaisten raaka-aineiden alkuperää ei tarkisteta Hyvää Suomesta -merkin auditoinneissa. Tehdaskäynti tehdään, mikäli auditoija tarkastushetkellä näkee sen tarpeelliseksi.
Alfa Romeo Giulietta (1954)
Giulietta (750/101-sarja, 1954–1964)
Vuonna 1956 markkinoille ilmestyi Giulietta Spider, joka oli samalla tekniikalla kuin mallisarjan aloittanut Sprint. Sprint Velocessa (1956) oli alumiinista valmistetu ovet, konepelti ja takaluukku. Taka- ja sivulasit olivat muovia. Veloce-mallia varten alkuperäinen moottori oli viritetty 90 hv:n tehoiseksi. Vuonna 1957 esiteltiin Giulietta TI ja siinä oli 65 hv Sprint-mallin moottori. Tästä mallista tuli koko sarjan suosituin auto.
Hyvää Suomesta -merkki
Valvonta
Hyvää Suomesta -tuotteiden kotimaisuusaste lasketaan reseptistä. Siksi myös reseptit tarkistetaan ja varmistetaan, että kotimaisuusaste on laskettu oikein ja täyttää merkin kriteerit.
Alfa Romeo Giulietta (1954)
Giulietta (750/101-sarja, 1954–1964)
Autosta tehtiin myös erikoismalleja kuten Bertonen Sprint Speciale (SS) ja Sprint Zagato (SZ), joissa oli alkuperäiseen malliin verrattuna kokonaan uusi kori. Autoissa oli sama 1,3-litrainen (1 290 cm³) moottori, josta otettiin irti 100 hv. Vaihteisto oli 5-portainen.
Hyvää Suomesta -merkki
Tarina
Ensimmäiseksi Hyvää Suomesta -merkki ilmestyi Atrian makkaraan ja levisi nopeasti leipiin sekä maito- ja lihatuotteisiin. Vuonna 2023 merkki on käytössä 350 elintarvikevalmistajalla noin 12 000 tuotteessa. Tuotteita on nykyään useissa tuoteryhmissä.
Merkin käyttökriteereitä on tiukennettu kaksi kertaa 20-vuotisen taipaleen aikana. Aluksi käyttöoikeuteen riitti tietty osuus tuotteen tuotannon arvosta. Kuitenkin pian haluttiin täsmentää, että työn lisäksi raaka-aineet tulee olla omasta maasta niin suurelta osin, kun se käytännössä on mahdollista. Kansainvälisten lihaskandaalien myötä raaka-ainevaatimus tiukennettiin lihan, maidon, kanamunien ja kalan osalta 100 % kotimaisuudeksi.
pienoiskuva|Hyvää Suomesta -merkin rinnalle vuonna 2012 lanseerattu Ruokaa omasta maasta -tunnus
Vuonna 2012 merkin yhteyteen liitettiin uusi viestinnällinen konsepti ”Ruokaa omasta maasta”, joka esiintyy tekstinä lipussa alkuperäisen Hyvää Suomesta -merkin ympärillä. Uudistuksen taustalla oli tarve nostaa merkin näkyvyyttä ja tuoda yrityksille tuoreempi tapa suomalaisen ruuan merkitsemiseksi - muuttamatta itse merkkiä. Ruokaa omasta maasta -tunnus tuli Hyvää Suomesta -merkin rinnalle, joten pakkauksissa näkyy molempia merkkejä. Sisältö on kuitenkin sama: merkki kertoo tuotteen kotimaisuudesta. Uuden tunnuksen yhteydessä myös selkeytettiin Hyvää Suomesta -merkin viestintää ja jätettiin nimi "joutsenlippu" pois. Merkkiä kutsutaan nimellä Hyvää Suomesta -merkki, joka kuvaa "joutsenlippu" nimitystä paremmin merkin sisältöä. '''
Club Teatria
Club Teatria on Oulussa sekä Torniossa sijaitseva keikkapaikka.
Historia
alt=|pienoiskuva|300x300px|Club Teatria Oulu
Teatrian rakennus purettiin vuonna 2014, ja sen paikalle rakennettiin kerrostaloja. Purkupiha Oy siirsi rakennuksen Lahteen, jossa se toimii kierrätyslaitoksena. Club Teatrian uudet tilat sijaitsivat tammikuusta 2017 alkaen Torniossa.
Toiminnan on edelleen määrä jatkua myös Torniossa entiseen tapaan. 15. lokakuuta 2018 Club Teatrian sosiaalisen median kanavat ja verkkosivut jakaantuivat omiin Oulun ja Tornion toimintaan keskittyviksi kanavikseen.
Uuden Club Teatria Oulun avajaiset olivat 16.–17. marraskuuta 2018.
pienoiskuva|306x306px|Club Teatria Oulu
Ampumahiihdon maailmancup 2016–2017
Ampumahiihdon maailmancup 2016–2017 alkoi 27. marraskuuta 2016 Ruotsin Östersundissa ja päättyi 19. maaliskuuta 2017 Norjan Holmenkollenilla.
Kilpailukalenteri
Ohjelmaan kuului yhdeksän kilpailuviikonloppua sekä Hochfilzenissa, Itävallassa järjestetyt maailmanmestaruuskilpailut.
Tjumenin kilpailuviikonlopun siirtäminen
Maailmancupin alkuperäisen ohjelman mukaan toiseksi viimeinen kilpailuviikonloppu oli tarkoitus järjestää Venäjän Tjumenissa. 22.12.2016 Venäjän ampumahiihtoliitto RBU kuitenkin ilmoitti luopuvansa maailmancupin ja vuoden 2017 nuorten maailmanmestaruuskilpailujen järjestämisestä maan dopingskandaalin vuoksi. Tšekin, Norjan ja Iso-Britannian lajiliitot olivat jo ilmoittaneet boikotoivansa Tjumenin maailmancupia, mikäli niitä ei siirretä pois Venäjältä. Samalla IBU ilmoitti tutkivansa venäläisten ampumahiihtäjien dopingin käyttöä, asettavansa kaksi urheilijaa väliaikaiseen kilpailukieltoon ja harkitsevansa vuoden 2021 maailmanmestaruuskilpailujen siirtämistä pois Tjumenista. 7. tammikuuta tiedotettiin, että maailmancupin osakilpailut siirretään Suomeen Kontiolahdelle.
Naiset
Nové Měston yhteislähtökilpailu lyheni 12,0 kilometrin mittaiseksi huonoista sääolosuhteista johtuen. Kilpailussa hiihdettiin 2,0 kilometrin latua kuudesti. Yleensä yhteislähtökilpailun hiihto-osuus koostuu viidestä 2,5 kilometrin kierroksesta.
Yrjö Vilkman
Yrjö August Vilkman (myöhemmin Vilkkala, 16. lokakuuta 1896 Kuorevesi – 31. joulukuuta 1939) oli suomalainen Tampereen Pyrintöä edustanut yleisurheilija, jonka päälajina oli moukarinheitto. Hän osallistui Kalevan kisoihin viisi kertaa, saavuttaen Turussa vuonna 1927 järjestetyistä kisoista hopeamitalin tuloksella 42,07. Ennätyksekseen Vilkman heitti tuloksen 43,94 metriä vuonna 1929.
M/T Stena Contest
M/T Stena Contest on bermudalaisen Contest Ltd:n omistama öljytankkeri. Alus on rakennettu vuonna 2005 Uljanik Shipyardin telakalla Pulassa, Kroatiassa. Kuollutta painoa Stena Contestilla on 47 171 tonnia. Alus on rekisteröity Bermudan lipun alle, ja sen kotisatama on Hamilton. Stena Contestin painolastikapasiteetti on 21,288 m³. Nykyisin aluksella operoi Stena Bulk.
Stena Contestin sisaralus on M/T Stena Concept.
Käyttöhistoria
28. elokuuta 2004 laivan köli laskettiin. 1. joulukuuta 2004 alus laskettiin vesille. 23. maaliskuuta 2005 vastavalmistunut alus luovutettiin Contest Ltd:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Bermudan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Hamilton. Aluksen isännöinti luovutettiin yhdysvaltalaiselle Northern Marine Management USA LCC:lle, jonka jälkeen Stena Bulk aloitti liikennöinnin Stena Contestilla.
Karate Pan-Amerikan kisoissa 2019
right|230px Karatessa kilpailtiin Pan-Amerikan kisoissa 2019 9. – 11. elokuuta 2019. Kilpailut käytiin Villa El Salvador Sports Centerissä. Sekä naisille että miehille oli yksilö- ja joukkuekatakilpailut. Kumitessa kummallekin sukupuolelle oli viisi painoluokkaa. Yhteensä kilpailuihin osallistui 132 karatekaa. Menestynein maa oli Yhdysvallat, joka saavutti neljä kultamitalia. Eniten mitaleja voitti Venezuela, joka saavutti kahdeksan mitalia.
Svetlana Savitskaja
Svetlana Jevgenjevna Savitskaja (s. 8. elokuuta 1948 Moskova, Venäjä) on entinen neuvostoliittolainen naislentäjä ja kosmonautti, josta tuli vuonna 1982 Sojuz T-7 -lennon miehistön jäsenenä toinen avaruuslennolle osallistunut nainen maailmassa 19 vuotta Valentina Tereškovan lennon jälkeen. Hän on neuvostoliittolaisen ilmamarsalkka Jevgeni Savitskin tytär.
Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen vuonna 1980.
Savitskaja suoritti Saljut 7 -avaruusasemalta 25. heinäkuuta 1984 ensimmäisenä naisena maailmassa avaruuskävelyn. Avaruuskävely kesti 3 tuntia 35 minuuttia. Hän testasi tuolloin Vladimir Djanibekovin kanssa uudenlaista työkalua, jolla voi hitsata ja leikata metallia avaruudessa.
Palattuaan Maahan Savitskaja nimitettiin kokonaan naisista muodostuvan Kansainvälistä naistenpäivää juhlistavan Saljut 7:n Sojuz-miehistön komentajaksi. Lento peruutettiin myöhemmin.
Hän sai kahdesti Neuvostoliiton sankarin palkinnon.
Hän on myös koe- ja kilpalentäjä – vuodesta 1974 lähtien hän saavutti 18 kansainvälistä maailmanennätystä MiG-lentokoneella ja kolme ennätystä laskuvarjohypyssä joukkuelajissa. Hän saavutti myös ensimmäisen sijan kuudennessa FAI:n taitolennon maailmanmestaruuskilpailussa vuonna 1970.
Savitskaja jäi eläkkeelle kosmonautintyöstään vuonna 1993.
Hän on Venäjän federaation kommunistisen puolueen edustajana Venäjän federaation valtionduumassa vuodesta 1989 (valittiin uudelleen joulukuussa 2007).
Matti Asikainen
Matti ”Matu” Asikainen (s. 9. syyskuuta 1975) on suomalainen 2000-luvun taitteessa aktiiviuransa lopettanut äänekoskelainen koripalloilija, joka muistetaan ennen kaikkea tarkkakätisenä kolmenpisteenheittäjänä. Kausina 1996-2000 Asikainen edusti kasvattajaseuraansa Äänekosken Huimaa miesten pääsarjatasolla sekä oli voittamassa Huimalle A-poikien suomenmestaruutta vuonna 1994. Pelaajauransa aikana ”Matu” oli muun muassa Nokian palveluksessa sekä uran jälkeen rakennustyöntekijänä. Koripallon lisäksi hän oli nuorten maajoukkuetason alppihiihtäjä pujottelussa.
Loukkolampi (Puolanka)
Loukkolampi on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva järvi Puolangalla, aivan kunnan luoteisnurkassa. Järvelle on yhteys metsäautotietä sekä lännestä Utajärven Juorkunan Olvakselta että idästä Puolangan Lupposesta. Järveen laskee pohjoisesta Isolta Tupakkisuolta Raanoja ja järven oma laskujoki Loukko-oja laskee Kärkkäänjärven laskujokeen Piltuanjokeen ja edelleen Kiiminkijokeen. Järvi on varsin matala ja sen rannat ovat heinittyneet, joskin järven ympäristö on pääosin kangasmaata aivan ranta-alueita lukuun ottamatta.
Mārtiņš Laksa
Mārtiņš Laksa (s. 26. kesäkuuta 1990 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen koripalloilija.
Laksa on tehnyt seurajoukkueuraansa latvialaisissa joukkueissa, joissa on Latvian pääsarjan lisäksi pelannut Baltian liigaa ja EuroChallengea.
Ibrahima Diawara
Ibrahima Diawara (s. 8. toukokuuta 1970 Bandiagara ) on malilainen liikemies. Hän omistaa IBI Group -yritysryhmän ja toimii sen pääjohtajana.
Suoritettuaan ylioppilastutkinnon Diawara lähti monien soninkenuorten tavoin etsimään onneaan ulkomailta. Hän muutti veljensä luokse Thaimaahan ja siirtyi sitten Indonesiaan, jossa hän perusti pakettiyhtiö Sabikan. Jakartassa vieraillut pääministeri Ibrahim Boubacar Keïta kehotti Diawaraa investoimaan Maliin. Vuonna 1995 hän perusti Bamakoon aurinkopaneeleja myyvän Diawara Solar -yhtiön ja vuonna 1997 tiilitehdas Diawara Concrete Industryn. Palattuaan Maliin pysyvästi vuonna 2000 Diawara perusti lentoyhtiö Malian Aero Companyn, joka aloitti toimintansa sadepilvien kylvämisestä. Vuodesta 2010 lähtien yritys on tehnyt myös sairaskuljetuksia ja tilauslentoja.
Diawara yhdisti yrityksensä IBI Group SA:ksi vuonna 2011. Diawara Concrete Industry sai nimen Stones, ja Diawara Solarista tuli Builders. Vuodesta 2012 lähtien IBI Group on toiminut myös Norsunluurannikolla, Guineassa ja Mauritaniassa. Vuonna 2013 perustettiin uusiutuvaan energiaan erikoistunut yhtiö Belale. Sitä seurasivat kaivosteollisuuden alalla toimiva Bricoco ja kuljetusyritys Diawei. IBI Groupin liikevaihdon arvioitiin nousevan 50 miljoonaan euroon vuonna 2018. Yhtiöllä on yli 500 työntekijää.
Maan vapautusrintama
thumb|ELFin alkuperäinen tunnus.
Maan vapautusrintama (, ELF) on vuonna 1992 Brightonissa Englannissa perustettu ilman varsinaista organisaatiota oleva radikaali "ekoterrorismia" harrastava liike. Liikkeen aatteeseen kuuluu taloudellisen tappion aiheuttaminen niille, jotka hyötyvät ympäristön tuhoamisesta, ja kaiken ihmisiin kohdistuvan vahingoittamisen välttäminen. Aate ja toimintamalli on Eläinten vapautusrintaman kaltainen. Näiden kahden liikkeen nimissä on tehty suurin osa laittomasta ympäristöaktivismiin liittyvästä ilkivallasta ja sabotaaseista.
Maan vapautusrintama ei ole perinteisessä mielessä järjestö vaan yhteinen toimintamalli, jolla ei ole johtoa tai hierarkiaa. Se koostuu itsenäisistä ryhmistä tai yksilöistä, jotka tunnustavat liikkeen aatteen ja toimivat sen mukaisesti.
Aktiivisimmin Maan vapautusrintama toimii Britanniassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa, ja se on aiheuttanut toiminnallaan satojen miljoonien eurojen arvosta tappioita yrityksille. Maan vapautusrintama on Yhdysvalloissa käyttänyt useissa iskuissa palopommeja ja räjähteitä. Maan vapautusrintaman iskuista syytettyjä henkilöitä on vangittu useissa maissa. Kuuluisin vanki lienee Jeffrey "Free" Luers, joka istuu 23 vuoden tuomiota kolmen kaupunkimaasturin polttamisesta Yhdysvalloissa. Suomessa ilkivaltaa on tehty ELF:n nimissä ainakin 90-luvun loppupuolella, mutta ilman suurta kansainvälistä huomiota.
Giaches de Wert
Giaches de Wert (myös Jaches de Vuert; 1535 Gent? – 6. toukokuuta 1596 Mantova) oli Italiassa työskennellyt flanderilainen säveltäjä.
Wert lähti Italiaan todennäköisesti lapsena laulajaksi aristokraattisiin piireihin lähellä Napolia. Vuoden 1550 paikkeilla hänen uskotaan muuttaneen Novellaraan, jossa hän pääsi kosketuksiin Gonzaga-suvun hovin kanssa. 1560-luvun alkupuolella Wert työskenteli maestro di cappellan asemassa kuvernöörin hovissa Milanossa, ja vuonna 1565 hänet nimitettiin maestro di cappellaksi Mantovan herttua Guglielmo Gonzagalle Santa Barbaran kappeliin. Santa Barbaran kappelissa hän työskenteli vuoteen 1592, jolloin kärsi terveysongelmista.
Wert oli tuottelias sekä hengellisten että maallisten teosten säveltäjänä. Suuri osa hänen hengellisestä musiikistaan oli sävelletty vain Santa Barbaran kappelissa käytettäväksi, joten yhtä lukuun ottamatta kaikki hänen seitsemästä messustaan ja hänen yli 125 hymniään julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen. Wertin eläessä häneltä julkaistiin kuitenkin kolme motettien kokoelmaa. Aikalaisilleen hän tuli tunnetuimmaksi madrigaaleistaan ja sai osakseen suurta arvostusta etenkin Giovanni Pierluigi da Palestrinalta, Thomas Morleylta sekä Claudio Monteverdiltä.
Virginiantupakka
Virginiantupakka eli tupakka (Nicotiana tabacum) on Keski-Amerikasta ja pohjoisesta Etelä-Amerikasta kotoisin oleva koisokasvi, jonka kuivattuja lehtiä on eri tavoin valmistaen käytetty vuosituhansien ajan nautintoaineena ja rituaalien elementtinä. Intiaanit viljelivät alun perin ns. palturitupakkaa (Nicotiana rustica) eli kessua (mahorkkaa) Pohjois-Amerikassa ja virginiantupakkaa Keski- ja Etelä-Amerikassa. Virginiaan laji tuli Länsi-Intiasta eurooppalaisten mukana. Kasvi sisältää myrkyllisiä alkaloideja kuten nikotiinia ja sen rakenteellista isomeeria anabasiinia.
Tupakan kasvatus
Virginiantupakka kasvaa 125 cm korkeaksi. Sillä on punaiset, torvimaiset kukat.
Kasvina tupakka pystyy tulemaan toimeen hyvinkin vaihtelevissa ilmasto-olosuhteissa ja suurehko osa sen viljelystä tapahtuukin Yhdysvaltain pohjoisvaltioissa kuten Virginiassa, vaikka aromikkaimpia lajikkeita kasvaakin lämpimimmillä leveysasteilla. Luonnonvaraisena virginiantupakka kasvaa Meksikossa, Pohjois-Amerikassa ja Länsi-Intiassa. Nicotianaksi tupakkaa on alettu kutsua ranskalaisen diplomaatin Jean Nicot'n mukaan. Hän toi tupakan Ranskaan vuonna 1560.
Käyttö
Tupakkaa viljellään nikotiinipitoisten lehtiensä takia pääasiassa tupakkateollisuuden tarpeisiin, joka tuottaa tupakkatuotteita. Alun perin tupakan käyttö on ollut lääkinnällistä, mutta nykyään kaupoissa myytävä tupakka on täynnä erilaisia synteettisiä aineita lisäämään sen tehoa päihteenä. Tupakalla on hoidettu monia vaivoja kuten ihottumaa, munuaissairauksia, kivunhoidossa ja jopa matoihin. Savukkeiden jälkeen suosituimpia tapoja nauttia tupakasta ovat piippu, sikari, bidi ja suunuuska. Harvinaisempia muotoja ovat nenänuuska ja varsinainen purutupakka.
Hanasaaren kulttuurikeskus
pienoiskuva|Hanasaari-Hanaholmen Hanasaari – ruotsalais-suomalainen kulttuurikeskus on Suomen valtion omistama ja Suomalais-ruotsalaisen kulttuurirahaston ylläpitämä kulttuurikeskus Espoon Hanasaaressa. Kulttuurikeskuksen lisäksi Hanasaaressa on hotelli, kokoustiloja ja ravintola. Gunvor Kronman on toiminut kulttuurikeskuksen johtajana vuodesta 2003.
Tehtävä
Hanasaaren tehtävänä on edistää Suomen ja Ruotsin välistä yhteistyötä kulttuurin, koulutuksen, yhteiskunnan ja elinkeinoelämän aloilla. Se toimii yhteiskunnallisen keskustelun herättäjänä ja tarjoaa paikan kansainväliselle yhteistoiminnalle. Siellä käy kymmeniä tuhansia vieraita vuodessa.
Ranskan Grand Prix 1980
Ranskan Grand Prix 1980 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. kesäkuuta 1980 Paul Ricardin radalla Ranskassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Alan Jones.
Hanasaaren kulttuurikeskus
Hanasaari pähkinänkuoressa
Hanasaaren kulttuurikeskus on Suomalais-ruotsalaisen kulttuurirahaston alainen toimija. Kulttuurikeskuksella on kaksi toiminta-aluetta: ohjelmatoiminta ja kokoushotelli. Myös kulttuurirahaston hallinnon toimitilat ovat Hanasaaressa.
Lisäksi Hanasaaressa hallinnoidaan Norjaan, Tanskaan ja Islantiin suuntautuneiden kahdenvälisten kulttuurirahastojen toimintaa opetus- ja kulttuuriministeriön toimeksiannosta.
Toimintaa johtaa kolmivuotiskaudeksi nimetty johtokunta, johon kuuluu viisi jäsentä Ruotsista ja viisi Suomesta. Suomalaisista jäsenistä yksi on johtokunnan puheenjohtaja, jonka nimittää Suomen kulttuuriministeri; muut jäsenet nimittää Suomalais-ruotsalainen kulttuurirahasto. Johtokunnan puheenjohtaja 2013–2015 oli kansanedustaja Kimmo Sasi.
Hanasaaren kulttuurikeskuksen vihkivät käyttöön Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa ja Tasavallan presidentti Urho Kekkonen 1.6.1975. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Veikko Malmio ja alkuperäinen sisustus on professori Yrjö Sotamaan suunnittelema. Kuningas Kaarle Kustaa ja tasavallan presidentti Sauli Niinistö uudelleenvihkivät remontoidun kulttuurikeskuksen 1.6.2017 Tanskan kuningatar Margareeta II:n, Norjan kuningas Harald V:n ja Islannin presidentti Guðni Thorlacius Jóhannesson in läsnä ollessa osana Suomen itsenäisyyden 100-vuotisjuhlallisuuksia.
Hanasaaren johtokunnan puheenjohtajat ja johtajat
Johtokunnan puheenjohtajat:
Johtajat:
Sigurd Frosterus
Sigurd Frosterus (4. kesäkuuta 1876 Asikkala – 2. maaliskuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja taidehistorioitsija. Frosterus valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta vuonna 1902 ja väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1920.
Ura
Vuodesta 1902 vuoteen 1904 Frosteruksella oli Gustaf Strengellin kanssa yhteinen arkkitehtitoimisto, jossa he suunnittelivat muun muassa presidentin virka-asuntona ja sittemmin Urho Kekkosen museona tunnetun huvilan Tamminiemen. Frosterus oli myös monipuolinen kirjoittaja, ja vuosina 1908–1911 hän toimi Arkkitehti-lehden päätoimittajana.
Arkkitehtuurin lisäksi Frosterus opiskeli taidehistoriaa ja nykyiskansain kirjallisuutta Helsingin yliopistossa ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi vuonna 1920 tutkielmalla, joka käsitteli värin ongelmaa maalaustaiteessa. Hän kuului Septem-ryhmän teoreetikkoihin.
Vuosina 1918–1935 Frosteruksella oli yhteinen toimisto arkkitehti Ole Gripenbergin kanssa. Toimiston huomattaviin töihin kuuluivat muun muassa Helsingin Säästöpankin ja Yhdyspankin monumentaaliset liiketalot Helsingin keskustassa. Frosteruksen päätyöksi muodostui vuoden 1916 arkkitehtikilpailussa toiseksi tulleen ehdotuksen pohjalta vuosina 1929–1930 rakennettu Stockmannin tavaratalo. Frosterus on suunnitellut myös useita asuinkerrostaloja Helsinkiin.
thumb|[[Stockmannin Helsingin keskustan tavaratalo|Helsingin keskustan Stockmann-tavaratalo, Frosteruksen päätyö.]] thumb|[[Tamminiemi.]] Frosterus oli aikansa johtavia suomalaisia taiteen kriitikoita sekä myös innokas taiteenkeräilijä. Frosteruksen keräämä kokoelma on talletettu Amos Andersonin taidemuseoon Helsinkiin. Kokoelmassa on lähinnä Alfred William Finchin ja Magnus Enckellin töitä.
Frosterus oli myös innokas kilpapurjehtija, ja hän pyysi arkkitehtikollega ja purjevenesuunnittelija Gustaf Estlanderia suunnittelemaan 8mR-veneen Sphinx vuonna 1929. Frosterus kilpaili ja voitti useita kansainvälisiä palkintoja veneellään muun muassa Sandhamnissa. Vene purjehtii ja kilpailee edelleen aktiivisesti Suomessa.
Radio Saghan
Radio Saghan on radioasema Moptin kaupungissa Malissa.
Huhtikuussa 2004 perustettu yhteisöradio toimii ULA-alueella taajuudella 91,2 MHz. Sen kuuluvuusalueen laajuus on sata kilometriä. Aseman lähetykset on suunnattu lähinnä nuorisolle. Toiminnan tavoitteita ovat ajatustenvaihdon välineenä toimiminen, nuorison yhteenkuuluvuuden vahvistaminen ja kuulijakunnan saaminen mukaan yhteisön kehittämiseen.
Lähetysten kielet ovat bambara, fulani, bozo, songhai, tamašek, bomu, dogon ja ranska. Asemalla on 19 työntekijää, joista 11 on kokopäiväisiä. Oman tuotannon lisäksi välitetään Radio Klédun ja Voice of American ohjelmia.
Aseman lähetyksiä voi kuunnella myös Internetissä.
Danny Granger
Danny Granger Jr. (s. 20. huhtikuuta 1983 New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen koripalloilija ja maailmanmestari, joka on pelannut NBA:ssa vuodesta 2005 lähtien. Kaudella 2014–2015 hän edustaa Miami Heatiä.
Pienenä tai isona laitahyökkääjänä pelaavan Grangerin varasi NBA:han vuoden 2005 varaustilaisuudessa 17. vuorolla Indiana Pacers. Hän pelasi Pacersissä yhdeksänä kautena. Kaudella 2005–2006 Granger valittiin tulokkaiden kakkostähdistöjoukkueeseen. Kaudella 2008–2009 hänet valittiin tähdistöotteluun ja kauden kehittyneimmäksi pelaajaksi.
Granger oli viitenä peräkkäisenä vuonna (2007–2012) Pacersin paras pistemies. Kaudella 2012–2013 hän pystyi pelaamaan polvivamman vuoksi vain viisi ottelua. Helmikuussa 2014, kesken kauden 2013–2014, hän siirtyi ensin Philadelphia 76ersiin osana pelaajakauppaa, jossa Pacers sai vaihdossa Evan Turnerin ja Lavoy Allenin, ja myöhemmin vapaana pelaajana Los Angeles Clippersiin 76ersin ostettua hänen sopimuksensa ulos. Heinäkuussa 2014 Granger siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Miami Heatiin.
Granger saavutti Yhdysvaltain maajoukkueessa maailmanmestaruuden Turkin vuoden 2010 kisoista.
Steve Finnan
right|220px|thumb|Steve Finnan
Steve Finnan (s. 20. huhtikuuta 1976 Limerick, Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija, joka pelasi Englannissa muun muassa Fulhamin ja Liverpoolin joukkueissa sekä Irlannin jalkapallomaajoukkueessa. Finnan pelasi oikeana laitapuolustajana, mutta pystyi pelaamaan myös laiturina.
Finnan pelasi Welling Unitedissa, Birminghamissa, Notts Countyssä ja Fulhamissa ennen siirtymistään Liverpooliin kaudeksi 2003–2004. Finnan jätti Liverpoolin kauden 2007–2008 päätteeksi ja liittyi kaudeksi 2008–2009 espanjalaiseen RCD Espanyoliin. Finnan jätti seuran kauden päätteeksi ja liittyi myöhemmin Portsmouthiin kaudeksi 2009–2010. Finnan jätti seuran kauden päätteeksi.
Finnan pelasi Irlannin maajoukkueessa 53 ottelua ja teki niissä kaksi maalia vuosina 2000–2008.
Tammikuussa 2005 Finnan ajoi autollaan 81-vuotiaan eläkeläisen kuoliaaksi mutta häntä ei asetettu syytteeseen.
Thomas Harris
Thomas Harris (s. 11. huhtikuuta 1940 Jackson, Tennessee) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan parhaiten elokuvaksi sovitetusta romaanistaan Uhrilampaat.
Harris valmistui vuonna 1964 yliopistosta Wacossa, Teksasissa pääaineenaan äidinkieli ja alkoi työskennellä toimittajana vuodesta 1968 New Yorkissa. Thomas Harris välttelee julkisuutta, eikä juuri anna haastatteluja. Hän viimeistelee romaanejaan erittäin pitkään ja onkin sanottu, että Harrisin käsikirjoitukset ovat kustantajalle tullessaan niin valmiita, että tarvitsevat tuskin lainkaan toimittamista.
Yhdentoista israelilaisen urheilijan kuolema Münchenin olympialaisten yhteydessä tapahtuneessa Münchenin verilöylyssä 1972 sai Harrisin kirjoittamaan vuonna 1975 julkaistun romaanin nimeltä Musta sunnuntai (Black Sunday), joka kertoo Super Bowl -otteluun suunnitellusta terrori-iskusta. Romaanista tuli menestys ja siitä tehtiin myös elokuva. Romaania on sanottu ensimmäiseksi amerikkalaiseksi romaaniksi, joka kertoo Yhdysvaltain maaperällä tehtävästä terrori-iskusta.
Vuonna 1981 Harris kirjoitti romaanin Punainen lohikäärme (Red Dragon), jonka sivuhenkilönä esiintyi ensimmäistä kertaa hänen tunnetuin hahmonsa, sarjamurhaaja Hannibal Lecter. Romaanista on tehty kaksi elokuvaversiota, Psykopaatin jäljillä (Manhunter, 1986) ja Punainen lohikäärme (Red Dragon, 2002).
13 vuoden tauon jälkeen, vuonna 2019, Harris julkaisi seuraavan teoksensa Cari Mora. Kriitikko Pertti Avola haukkui sen Helsingin Sanomissa "täydelliseksi mahalaskuksi", "pohjanoteeraukseksi" ja "röpellykseksi, jossa ei ole jälkeäkään hänen aikaisempien kirjojensa huolellisuudesta".
Kesä Kannaksella
Kesä Kannaksella on Kauko Röyhkän 13. kaunokirjallinen teos. Se ilmestyi Liken julkaisemana 2009.
Romaani on kuvaus ihmisistä sodan keskellä. Sen päähenkilönä on tunteeton, tappamaan kouliintunut kaukopartion johtaja, jolle toiset ihmiset ovat vain omien tarpeiden tyydytyksen välineitä. Mutta kun partio vangitsee nuoren venäläisen tytön, mies ei suostu surmaamaan tätä vaikka vanki vaarantaa partion turvallisuuden Karjalankannaksella. Kumpi lopulta voittaa, velvollisuus vai inhimillisyys?
Kesä Kannaksella on saanut kriitikoilta myönteisen vastaanoton. Esimerkiksi Helsingin Sanomat (Antti Majander) totesi :
Rooney Mara
Patricia Rooney Mara (s. 17. huhtikuuta 1985 Bedford, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on ollut kahdesti Oscar- ja Golden Globe-ehdokkaana. Maran varsinainen läpimurto näyttelijänä tapahtui vuoden 2011 elokuvassa The Girl with the Dragon Tattoo. Sitä seurasivat pääroolit kaupallisissa menestyselokuvissa kuten Side Effects (2013), Her (2013) ja Carol (2015).
Tausta
Patricia Rooney Mara syntyi ja varttui New Yorkin Bedfordissa. Hänen vanhempansa ovat NFL:n kykyjenetsijä Timothy Christopher Mara ja Katherine McNulty Rooney. Hän on vanhempiensa kolmas lapsi, ja hänellä on sisarukset Daniel, Kate ja Conor. Rooney Maran äidin suku perusti 1920-luvulla Pittsburgh Steelersin, ja isänpuoleinen suku puolestaan perusti 1930-luvulla New York Giantsin. Maran sukujuuret ovat enimmäkseen Irlannista ja neljännesosaksi Italiasta.
Mara halusi sisarensa tavoin näyttelijäksi ja oli kiinnostunut alasta lapsuudessaan 1940-luvun Hollywood-elokuvien inspiroimana. Kouluaikana oli hänellä oli Julian rooli näytelmässä Romeo ja Julia. Mara ei kuitenkaan halunnut pyrkiä alalle vielä lapsena tai teininä, ja koe-esiintyi ensimmäisen kerran 19-vuotiaana.
Rooney Mara valmistui Fox High Schoolista vuonna 2003, minkä jälkeen hän vietti neljä kuukautta matkustellen Ecuadorissa, Perussa ja Boliviassa. Myöhemmin Mara opiskeli psykologiaa ja kansainvälisiä suhteita New Yorkin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 2010. Vasta sen jälkeen hän alkoi luoda varsinaista näyttelijänuraa.
Ura
Uransa alussa, vielä opiskellessaan yliopistossa Mara sai roolitöitä muutamista televisiosarjoista ja indie-elokuvista, joihin lukeutuu muun muassa vuoden 2009 kasvudraama Tanner Hall. Vuonna 2010 Mara sai enemmän huomiota sivuroolistaan David Fincherin elämäkertaelokuvassa The Social Network.
Mara teki läpimurtonsa vuonna 2011, kun hän esitti Lisbeth Salanderia Fincherin jännityselokuvassa The Girl with the Dragon Tattoo. Hän sai Salanderin roolista parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden. Myöhempinä vuosina hän tähditti muun muassa elokuvia Side Effects (2013), Her (2013) ja Carol (2015). Viimeisimmästä hän sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden sekä Cannesin elokuvajuhlien parhaan naisnäyttelijän palkinnon. Sittemmin hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Lion (2016), A Ghost Story (2017), Song to Song (2017), Maria Magdaleena (2018) ja Nightmare Alley (2021).
Hyväntekeväisyys
Mara tunnetaan myös hyväntekeväisyydestään. Hän on yksi vegaanisen vaatebrändi Hiraeth Collectiven perustajista. Maralla on myös oma hyväntekeväisyysjärjestö Faces of Kibera, joka auttaa orpolapsia Nairobin slummeissa. Mara on kertonut näyttelijäntyön ja hyväntekeväisyystyön tasapainottamisen olevan vaikeaa.
Yksityiselämä
Vuodesta 2016 Mara on ollut parisuhteessa näyttelijä Joaquin Phoenixin kanssa. He menivät kihloihin vuonna 2019. Syyskuussa 2020 he saivat poikalapsen, joka nimettiin Riveriksi Phoenixin edesmenneen isoveljen, River Phoenixin mukaan.
thumb|200px|Rooney Mara [[The Girl with the Dragon Tattoo -elokuvan Ranskan ensi-illassa vuonna 2012.]]
Voihappo
Voihappo on vesiliuokoinenorgaaninen yhdiste, joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä, öljymäistä nestettä, jolla on paha haju ja pistävä maku. Voihappo on kuitekin vaaratonta.
Voihapon moolimassa on 88,1 g/mol, sulamispiste −7,9 °C, kiehumispiste 164 °C, suhteellinen tiheys 0,96 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 72 °C c.c., itsesyttymislämpötila 452 °C ja CAS-numero 107-92-6.
Voihapon kemiallinen kaava on C4H8O2 eli C3H7COOH ja rakennekaava CH3CH2CH2COOH. Voihaposta käytetään myös nimityksiä butyyrihappo, etyylietikkahappo ja 1-propaanikarboksyylihappo.
Voi sisältää 3-4 prosenttia voihaposta muodostuneita glyseridejä. Kun voi eltaantuu eli härskiintyy, sen glyseridit hajoavat glyseroliksi ja vapaiksi rasvahapoiksi. Tällöin vapautuu myös eltaantuneelta haisevaa voihappoa sekä syntyy butyraatteihin kuuluvia voihapon suoloja.
Myös voihapon estereitä kutsutaan butyraateiksi (engl. butyrate (C4H7O2−). Voihapon metyyliesteri on nimeltään metyylibutyraatti.
Voihappoa esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Voihappoa muodostuu myös lehtipuiden kirvojen mesikasteesta, jolloin Suomessa etenkin lehmusten läheisyydessä saattaa keskikesällä haista härskiltä voilta.
Teollinen tuotanto
Voihappoa voidaan tuottaa teollisesti pääasiassa uusiutumattomista raaka-aineista hapettamalla butanaalia, jota saadaan raakaöljyn oksosynteesissä muodostuvasta propeenista. Sitä voidaan tuottaa myös hieman kalliimmalla mikrobiologisesti fermentoimalla uusiutuvia luonnonvaroja. Useat bakteerit tuottavat aineenvaihduntatuotteinaan voihappoa anaerobisissa eli hapettomissa olosuhteissa. Voihappoa voidaan valmistaa käymisteitse esimerkiksi perunan, maissin ja riisin tärkkelyksestä butaanihappobakteerien avulla. Muina hiililähteinä bakteerit voivat käyttää glukoosia, laktoosia, sakkaroosia, vehnää tai selluloosaa. Voihappoa tuottavia bakteerikantoja ovat esimerkiksi Clostridium-, Butyrivibrio-, Butyribacterium-, Sarcina-, Eubacterium-, Fusobacterium- ja Megasphaera -sukuihin kuuluvat anaerobiset mikro-organismit.
Terveysvaikutukset
Suolistossa esiintyvä voihappo näyttää hillitsevän tulehdusta ja syöpäsolujen kasvua sekä vähentävän happiradikaalien syntyä.
ThinkPad
ThinkPad on alun perin IBM:n valmistama ja markkinoima kannettavien tietokoneiden sarja. Vuonna 2005 IBM myi henkilökohtaisten tietokoneiden valmistuksensa kiinalaiselle Lenovolle.
ThinkPadeissä on perinteisesti ollut TrackPoint-tappihiiri. Useimmat mallit ovat mustan värisiä, mutta joitakin malleja on saatavilla muun muassa punaisen ja sinisen värisenä.
ThinkPadin nimi tuli nahkaisista taskumuistikirjoista, joita jaetaan kaikille IBM:n työntekijöille. Niiden kannessa oli yhtiön motto, eli "Think" (ajattele). IBM:n nimitiimi alusta lähtien vastusti nimeä, sillä siihen asti kaikki IBM-tietokoneet oli tunnettu mallinumeroilla nimien sijaan, mutta vaihtoi mielipidettä kun huomattiin miten tunnetuksi ThinkPad tuli mediassa. Suunnittelutyön ensimmäisille ThinkPadeille teki IBM:n japanilainen Yamato-suunnittelukeskus. ThinkPadien puhtaat mustat linjat on ilmeisesti otettu perinteisestä japanilaisesta shoukadou bentou -lounaslaatikosta.
McLaren M9A
McLaren M9A oli McLarenin Formula 1-auto, jota talli käytti kaudella Britannian osakilpailussa. Auto oli nelivetoinen ja sen suunnitteli Jo Marquart. Autoa ajaneen Derek Bellin kilpailu päättyi keskeytykseen.
Eden Hazard
Eden Hazard (s. 7. tammikuuta 1991 La Louvière, Belgia) on belgialainen jalkapalloilija ja hänen pelipaikkansa on vasen laitalinkki. Hazardia pidettiin jo nuorena erittäin suurena lupauksena ja häntä verrattiin muun muassa Lionel Messiin, Cristiano Ronaldoon ja Enzo Scifoon. Myös hänen veljensä Thorgan ja Kylian ovat jalkapalloilijoita.
Lille OSC
Hazard pelasi juniorina Belgiassa, mutta siirtyi jo 2005 ranskalaisen Lillen junioriakatemiaan. Ensimmäisen ottelunsa seuran edustusjoukkueessa Hazard teki marraskuussa 2007. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi lähinnä vaihtopelaajana, mutta jo seuraavalla kaudella hän murtautui Lillen avauskokoonpanoon. Kauden päätteeksi Hazard valittiin Ligue 1:n vuoden nuoreksi pelaajaksi ensimmäisen ulkomaalaisena.
Kaudella 2009–2010 Hazard pelasi taas loistavasti ja useat eurooppalaiset suurseurat kiinnostuivat hänestä. Hazard teki kuitenkin Lillen kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen. Kauden päätteeksi hänet valittiin toistamiseen vuoden nuoreksi pelaajaksi.
Kausi 2010–2011 alkoi Hazardin kannalta heikosti. Maajoukkuevalmentaja Georges Leekens syytti häntä laiskuudesta harjoituksissa ja Lillessä hän oli alkukaudesta lähinnä vaihtopelaaja. Kauden edetessä hän kuitenkin nousi takaisin entiselle tasolleen. Lille voitti liiga- ja cup-mestaruuden, ja Hazard valittiin liigan parhaaksi pelaajaksi.
Kausi 2011–2012 ei sujunut yhtä hyvin kuin edellinen, Lille sijoittui liigassa kolmanneksi, mutta Hazard voitti taas liigan parhaan pelaajan palkinnon. Hänen agenttinsa ilmoitti, että Hazard olisi siirtymässä Real Madridiin, mutta vuoden 2012 alussa Hazard sanoi itse haluavansa siirtyä Englantiin. Hänen perässään olivat ainakin Manchester United, Tottenham, Chelsea, Manchester City ja Arsenal. Toukokuussa 2012 Hazard ilmoitti siirtyvänsä seuraavaksi kaudeksi Chelsean riveihin. Siirtosumma oli arviolta 40 miljoonaa euroa.
Chelsea
Chelseaan saapuessaan Hazard valloitti heti avauskokoonpanopaikan hyökkäävänä keskikenttänä 4-2-3-1-ryhmityksessä. Hänen ensimmäinen pelinsä liigassa oli 19. elokuuta Wigania vastaan, jossa hän syötti Branislav Ivanovicin toisella minuutilla tekemän 1-0-maalin, sekä hankki joukkueelle rangaistuspotkun, jonka laittoi sisään Frank Lampard. Seuraavassa pelissä sarjanousija Reading FC:tä vastaan hän hankki jälleen joukkueelleen rangaistuspotkun, sekä syötti Ivanovicin tekemän maalin. Ottelu päättyi Chelsean 4-2-voittoon. Newcastlea vastaan pelatussa kauden kolmannessa ottelussa Hazard teki uransa ensimmäisen Valioliiga-maalin rangaistuspilkulta ottelun 22. minuutilla sekä syötti Fernando Torresin tekemän 2-0-maalin 45. minuutilla.
12. tammikuuta 2013 Hazard teki Chelsean neljännen maalin 73. minuutilla 0-4-vierasvoitossa. Hazard teki maalin myös seuraavassa ottelussa 16. tammikuuta Southampton FC:tä vastaan ottelun 45. minuutilla ottelun päätyttyä 2-2-tasapeliin. Kaudella hän pelasi yhteensä 34 ottelua joissa teki 9, ja syötti 11 maalia. Hänet valittiin Valioliigan kauden tähdistöjoukkueen. Hän pelasi seitsemän ottelua Chelsean voittaessa Eurooppa-liigan mestaruuden. Loppuottelusta hän oli sivussa hamstring-lihaksen vamman vuoksi.
Kausi 2013–2014
Hazard teki Englannin valioliigan kauden 2013-2014 avausmaalinsa 6. lokakuuta 7. kierroksen ottelussa Norwichia vastaan tehden 3-1-voittoon päättyneen ottelun 2-1-maalin ottelun 85. minuutilla. Seuraavassa ottelussa Cardiffia vastaan 19. lokakuuta hän teki kaksi maalia Chelsean voittaessa 4-1. 4. joulukuuta hän teki jälleen kaksi maalia, sekä myös syötti yhden, 4-3-voitossa Sunderlandista. 26. joulukuuta Hazard teki ottelun ainoan maalin 1-0-voitossa Swanseasta. 29. joulukuuta Hazard tasoitti 2-1-voittoon päättyneen ottelun Liverpoolia vastaan 1-1:een ottelun 17. peliminuutilla. 11. tammikuuta 2014 hän teki Chelsean avausmaalin 2-0-vierasvoitossa Hullista. 8. helmikuuta Hazard teki Chelsean kaikki maalit 3-0-voitossa Newcastlesta. 8. maaliskuuta Tottenhamia vastaan hän vei rangaistuspotkusta Chelsean 2-0-johtoon ottelun päättyessä lopulta 4-0. 22. maaliskuuta pelatussa Lontoon paikallispelissä Arsenalia vastaan Hazard vei joukkueensa 3-0-johtoon jo 17. peliminuutilla onnistuttuaan rangaistuspotkussa. Kaudella 2013–2014 Hazard pelasi 35 liigaottelua, joissa teki 14 ja syötti yhdeksän (9) maalia. Hänet valittiin jälleen Valioliigan tähdistöjoukkueeseen.
Huippukausi 2014–2015 ja seuraavat vuodet
Valioliigakaudesta 2014–2015 tuli Hazardille erittäin menestyksekäs. Hän pelasi Chelsean kaikki 38 sarjaottelua, joissa teki 14 maalia ja syötti kymmenen. Chelsea voitti liigamestaruuden ja Hazard palkittiin niin pelaajien kuin toimittajienkin äänestyksessä kauden parhaana pelaajana. Hänet valittiin myös Valioliigan kauden pelaajaksi. Hän kuului jälleen myös valioliigatähdistöön. Hän voitti samalla kaudella Englannin liigacupin mestaruuden.
Kausi 2015–2016 oli Hazardille ja Chelsealle vaikea. Hazard teki pelaamissaan 31 liigaottelussa vain neljä ja syötti neljä maalia. Chelsean sijoitus oli kymmenes. Kausi 2016–2017 oli jälleen menestyksekäs. Chelsea voitti Valioliigan mestaruuden, ja Hazard teki pelaamissaan 36 sarjaottelussa 16 maalia ja antoi viisi maalisyöttöä. Hänet valittiin jälleen Valioliigan kauden tähdistöjoukkueeseen. Kaudella 2017–2018 Hazard teki pelaamissaan 34 valioliigaottelussa 12 ja syötti neljä maalia. . Chelsean sarjasijoitus oli viides. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Valioliigassa 37 ottelua, joissa teki 16 maalia ja antoi 15 maalisyöttöä. Hän teki kaksi maalia Chelsean voittaessa Arsenalin Eurooppa-liigan loppuottelussa 4−1.
Real Madrid
7. kesäkuuta 2019 ilmoitettiin Hazardin siirtyvän espanjalaisseura Real Madridiin viisivuotisella sopimuksella. Hänestä maksettiin noin 100 miljoonan euron siirtokorvaus, joka voi nousta mikäli menestysehdot täyttyvät. Ensimmäisellä kaudellaan, joka päättyi Realin mestaruuteen, Hazard pelasi La Ligassa 16 ottelua oltuaan loukkaantumisten vuoksi paljon sivussa kentiltä. Kauden ainoan liigamaalinsa hän teki lokakuussa Granadaa vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua. Kaudella 2020–2021 vammat kiusasivat edelleen Hazardia ja hän pelasi 14 La Liga -ottelua ja teki maalin lokakuussa Huescaa, tammikuussa Alavésia ja toukokuussa Sevillaa vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua ja teki maalin alkulohkon vierasottelussa Interiä vastaan.
Maajoukkueura
Juniorina Hazard edusti maataan alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa ja alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2007. Hän pelasi myös alle 15-, 16- ja 19-vuotiaiden maajoukkueissa.
Aikuisten maajoukkueessa Hazard debytoi 17-vuotiaana ystävyysottelussa Luxemburgia vastaan marraskuussa 2008. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi MM-karsintaottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan maaliskuussa 2009. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki EM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan lokakuussa 2011.
Hazard oli mukana jalkapallon MM-kisoissa 2014 Brasiliassa. Hän pelasi puolivälieriin edenneen Belgian kaikissa viidessä ottelussa, näistä neljä avauksessa. Hän syötti turnauksessa kaksi maalia.
Hazard toimi Belgian maajoukkueen kapteenina ensimmäisen kerran ystävyysottelussa Ranskaa vastaan kesäkuussa 2015. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi avauskokoonpanossa Belgian kaikissa viidessä ottelussa. Hän teki maalin ottelussa Unkaria vastaan ja syötti kisoissa kaikkiaan neljä maalia.
Venäjän MM-kilpailuissa 2018 Hazard pelasi kuusi ottelua. Hän teki kaksi maalia ottelussa Tunisiaa vastaan sekä jälkimmäisen maalin 2–0-voittoon päättyneessä pronssiottelussa Englantia vastaan.
Kesän 2021 EM-kilpailuissa Hazard tuli vaihdosta kentälle kahdessa ensimmäisessä ottelussa, pelasi avauskokoonpanossa alkulohko-ottelussa Suomea ja neljännesvälierässä Portugalia vastaan mutta ei pystynyt pelaamaan tappiollisessa puolivälieräottelussa Italiaa vastaan.
Evert Loo
thumb|150px|Evert Arvid Evertsson Loo Evert Arvid Evertsson Loo oli suomalainen jääkärivaravääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Erik Evert Loo ja Ulrika Sofia Klo. Hän kävi kansakoulun ja Närpiön kansanopiston vuosina 1913 – 1914.
Jääkärikausi
Loo työskenteli maanviljelijänä kotitilallaan ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 1. toukokuuta 1916, josta hänet siirrettiin 13. joulukuuta 1916 pataljoonan haupitsipatteriin. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota
Loo astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan Jääkäritykistön 2. patteriin ja otti osaa taisteluihin Länkipohjassa, Pitkäjärvellä, Orivedellä, Kangasalla ja Lempäälässä sekä Tampereella, missä hän kaatui Hatanpään taistelussa 27. maaliskuuta 1918. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Mustasaaressa, minne hänet haudattiin Mustasaaren sankarihautaan.
Tuomarinkartano
Tuomarinkartano on Tuomarinkylän kaupunginosaan kuuluva osa-alue Pohjois-Helsingissä. Tuomarinkartano kuuluu Itä-Pakilan peruspiiriin.
Tuomarinkartano rajoittuu lännessä Tuusulanväylään ja idässä Vantaanjokeen. Kaupunginosan eteläraja kulkee Koivumäentietä pitkin ja jatkuu idempänä Vantaanjokea kohti kutakuinkin samaa itä-länsi -linjaa seuraten. Alueen eteläpuolelle sijoittuu Itä-Pakila siirtolapuutarhoineen.
Tuomarinkartanossa asuu noin 300 henkeä (1.1.2013), työpaikkoja alue tarjosi 186 hengelle (31.12.2003).
Toimintoja Tuomarinkartanossa
Tuomarinkartanon keskellä sijaitsee Tuomarinkylän kartano 1800-luvulta peräisin olevine puistoalueineen. Kaupunki viljelee kartanon laajoja peltoalueita. Komea kustavilaisen tyylin kartano on nykyään Helsingin kaupunginmuseon ylläpitämä ja yhdessä tallien kanssa aktiivisesti ratsastusharrastajien käytössä. Kartanon rakennuksissa toimi vuoteen 2013 asti Tuomarinkylän museo. Hevosharrastajia palvelevat Tuomarinkylän ratsastuskoulu, Tuomarinkartanon ratsastusopisto sekä kolme yksityistallia.
Itä-Pakilan kyljessä sijaitseva, ympäristökasvatusta ja viestintätaitoja painottava Metsolan ala-asteen koulu kuuluu Tuomarinkartanon alueeseen.
Ulkoilureitti kulkee Vantaanjoen vartta pitkin. Kevyen liikenteen silta yhdistää Tuomarinkartanon Tapaninvainioon Vantaanjoen itäpuolella.
Tuomarinkyläntien eteläpuolella sijaitsee myös vinttikoirien juoksurata (Vinttikoirakeskus), jossa järjestetään juoksuharjoitusten ja -kilpailujen lisäksi muun muassa koiranäyttelyitä.
SS Great Eastern
pienoiskuva|Great Eastern käsin väritetyssä litografiassa (1858). SS Great Eastern oli teräsrakenteinen, purjeavusteinen höyrylaiva. Kun se laskettiin vesille vuonna 1857, se oli maailman suurin laiva (mitat 211 × 25 m, uppoama 32 160 tonnia). Siihen mahtui 4 000 matkustajaa ja sen nopeus oli 13 solmua (24 km/h).
Laivan suunnitteli brittiläinen Isambard Kingdom Brunel. Se suunniteltiin kuljettamaan siirtolaisia Britanniasta Australiaan ja se oli kuusi kertaa suurempi kuin yksikään silloinen laiva. Ajateltiin, että näin mittava alus olisi sekä nopea että taloudellinen. Suunnitelman kunnianhimoisuutta osoitti myös se seikka, että alus saattoi purjehtia maailman ympäri ilman polttoainetäydennystä. Great Easternillä oli viisi höyrykonetta, joista neljä pyöritti siipirattaita ja viides potkuria.
Laiva rakennettiin aikana, jota voidaan pitää teknologian murroksena laivanrakennuksen historiassa. Tästä esimerkkinä se oli maailman ainut laiva joka oli varustettu sekä siipirattain että potkurilla. Siinä oli myös purjeet, joita ei voitu tulipalovaaran vuoksi käyttää samaan aikaan kuin höyrykoneita. Rautainen runko oli jaettu laipioin osastoihin ja laidoissa oli kaksinkertainen rautainen levytys. Levyt ja niiden kiinnitys oli standardisoitu. Laidan ulko- ja sisäseinän välissä oli tilaa 0,85 metriä. Teknisesti merkittävä uusi ratkaisu oli tehostettu ohjauslaite, koska peräsin oli liian raskas käsivoimin käännettäväksi. Suuri alus oli taloudellinen katastrofi, sillä sen moottoriteho ei riittänyt takaamaan ohjattavuutta ja sen syväys oli niin suuri, että mahdollisia satamia oli vähän. Vaikka laiva menestyi taloudellisesti huonosti, niin laivanrakennuksen kehityksessä se on hyvin merkittävä alus.
Rakentaminen
Isambard Kingdom Brunel tapasi Lontoon maailmannäyttelyssä vuonna 1851 kokeneen laivojen suunnittelijan John Scott Russellin ja esitteli tälle ideansa suuresta laivasta. Russell innostui ja laskeskeli, että aluksen uppouman tulisi olla noin 20 000 tonnia ja se vaatisi ainakin 850 hevosvoiman (630 kW) koneen, jotta se olisi toimiva. Laivan suunnittelua ja rakentamista pidettiin vaikeana, mutta kuitenkin mahdollisena. Miehet esittelivät ideansa Eastern Steam Navigation Companylle.