cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pocahontas II – matka uuteen maailmaan
Juoni
Rolfen epäilyksistä huolimatta Pocahontas uskoo vankkumattomasti tekevänsä hyvän vaikutuksen kuningas Jamesiin. Hän sonnustautuu vannehameeseen, korkeisiin korkohin sekä keltaiseen tanssipukuun ja puuteroi kasvonsa valkeiksi. Sen lisäksi Rolfe opettaa häntä tanssimaan ja hallitsemaan paikallisen etiketin. Rolfe lahjoittaa Pocahontasille myös kaulakorun, jonka tämä vaihtaa äitinsä vanhan korun tilalle. Tanssiaisissa Pocahontas imartelee kuningasta tämän suureksi mielihyväksi ja miellyttää myös kuningatarta. Kun Ratcliffen varta vasten järjestämät karhunkiusajaiset alkavat, Pocahontas ei kuitenkaan kestä katsella olentoparan kidutusta, vaan syyttää kuningasta ja nauravia aristokraatteja barbaareiksi. James puolestaan syyttää Pocahontasta villiksi tämän puolustaessa karhua. Ratcliffen yllytyksestä hän määrää vihaisena Pocahontasin ja Uttamatomakkinin vangittaviksi voidakseen teloittaa heidät myöhemmin. Epätoivoinen Rolfe tapaa huputetun muukalaisen, joka auttaa häntä vapauttamaan Pocahontasin ja Uttamattomakinin vankilasta. Huputettu mies paljastuu ennen pitkää John Smithiksi. Myöhemmin eräässä metsämökissä John paljastaa rakastavansa yhä Pocahontasia. Hän yrittää taivutella Pocahontasin menemään piiloon sen sijaan, että tämä yrittäisi pysäyttää armadan. Rolfe puolestaan tahtoo Pocahontasin kuuntelevan sydäntään. Smith käsittää, että Rolfe on rakastunut Pocahontasiin.
Francis Greenway
Hän kuoli lavantautiin vuonna 1837 59-vuotiaana. Tarkkaa päivää ei tiedetä.
Pocahontas II – matka uuteen maailmaan
Juoni
Pocahontas muistaa jo naimisiin menneen ystävänsä Nakoman (Mari Vainio) sanat. Valmiina vaarantamaan henkensä kansansa vuoksi Pocahontas pesee puuterin kasvoiltaan ja palaa takaisin kuninkaan eteen. Hän onnistuu vakuuttamaan kuningattaren hyvästä tahdostaan. Kun John Smith vielä saapuu paikalle, kuningas käsittää viimein Ratcliffen valehdelleen hänelle Smithin kuolemasta ja Virginian olemattomasta kullasta. Pocahontas, Uttamatomakkin, Smith ja Rolfe lähtevät pysäyttämään armadaa. He onnistuvat pudottamaan lähestulkoon kaikki merimiehet laidan yli mereen ja saamaan laivat törmäämään toisiinsa. Smith haastaa Ratcliffen miekkataisteluun. Ratcliffe vetää esiin pistoolin, mutta Rolfe ja Pocahontas pysäyttävät hänet. Lopulta Ratcliffe putoaa mereen. Kun hän onnistuu viimein ryömimään rannalle, hän kohtaa kuninkaan, joka määrää hänet pidätettäväksi.
Francis Greenway
Francis Greenway oli kuvattuna Australian 10 dollarin seteliin vuosina 1966–1993, mikä tehnee hänestä maailman ainoan tuomitun väärentäjän, jonka kuva on esitetty setelissä. Hänen mukaansa on nimetty Uuden Etelä-Walesin lounaiskulman vaalialue, yksi Canberran ja yksi Newcastlen esikaupunki ja Francis Greenway High School Beresfieldissä, Maitlandin esikaupungissa.
Pocahontas II – matka uuteen maailmaan
Ääninäyttelijät
Suomenkielisen version ohjaaja: Pekka Lehtosaari
Liechtensteinin kansalliskirjasto
Liechtensteinin kansalliskirjasto on Liechtensteinin ruhtinaskunnan pääkaupungissa Vaduzissa toimiva maansa kansalliskirjasto.
Rated R
Taustaa
Albumi sijoittui neljännelle sijalle Billboard 200 -listalla myyden ensimmäisellä viikolla 181 000 kappaletta. Albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli kolme miljoonaa kappaletta. Yhdysvalloissa albumi on myynyt platinaa.
Nokia Comes With Music -bonuskappaleet
<li> "Russian Roulette" (Donni Hotwheel Remix)" (tuottanut Donni Hotwheel) - 3:02 <li> "Hole in My Head" (mukana Justin Timberlake) (tuottanut The Y's) - 4:06 </ol>
William King (lääkäri)
William King (1786 Ipswich, Ison-Britannian kuningaskunta – 1865 Brighton Yhdistynyt kuningaskunta) oli englantilainen lääkäri, joka tunnetaan osuustoiminnan varhaisena kannattajana.
William King syntyi Ipswichissä 1786. Hänen isänsä oli pastori. William King valmistui 1819 lääketieteen tohtoriksi. Lääkärin työnsä hän aloitti Brightonissa.
King alkoi lääkärinä kiinnostua Brightonin työläisväestön hyvinvoinnin kehittämisestä. Hän oli mukana perustamassa lastenkoulua, mekaniikan instituuttia ja kirjastoa. Hän myös kustansi vuosina 1828–1830 The Co-Operator -nimistä lehteä, joka levisi ympäri Englantia. Lehdessä käsiteltiin osuustoimintaa. King oli hieman eri mieltä osuuskuntatoiminnan filosofiasta kuin Robert Owen. Kingin mukaan osuuskuntien pitäisi aloittaa pienimuotoisella toiminnalla, johon rahat saataisiin osakkailta. Hänen ajatuksiaan ohjasi myös vakaumuksellinen kristinusko, ja hän uskoi, että osuuskuntatoiminnan tulisi perustua raamatulliseen etiikkaan.
King toimi myös hetken aikaa Ada Lovelacen opettajana. Lady Byron oli palkannut Kingin erityisesti Adan moraalioppaaksi, mutta hänen piti opettaa myös matematiikkaa.
Schwellbrunn
Schwellbrunn on kunta Koillis-Sveitsissä, Appenzell Ausserrhodenin kantonissa. Kunnassa on noin 1 500 asukasta. Kunta on kantoninsa korkeimmalla (972 metriä) sijaitseva asutus, ja sieltä on näkymä Bodenjärvelle.
Luettelo televisiosarjan Lost hahmoista
Hahmot televisiosarjaan Lost on luonut Damon Lindelof, J. J. Abrams ja Jeffrey Lieber. Amerikkalainen draama- ja seikkailusarja seuraa lentokoneturmasta selviytyneiden elämää mysteerisella trooppisella saarella. Jokainen jakso sisältää tavallisesti pääosaisen tarinan saarelta ja toissijaisen tarinan jonkin hahmon aikaisemmasta elämästä.
Oceanic Airlinesin lento 815:n 324 matkustajasta selvisi 72 (71 ihmistä ja yksi koira), jotka erosivat kolmeen osaan: lentokoneen etuosaan, keskiosaan ja takaosaan. Aloituskausi sisälsi 14 puheroolia tehden sarjan näyttelijäryhmästä Yhdysvaltain primetime-katseluajan toiseksi suurimman heti Täydellisten naisten jälkeen.
Näyttelijöiden valinta
Koska tuottajat pitivät useista näyttelijöistä, he loivat ensimmäiselle kaudelle useita hahmoja näyttelijöiden pohjalta. Päähenkilö Jackin piti aluksi kuolla pilottijaksossa, ja häntä toivottiin esittämään Michael Keaton, mutta ABC:n tuottajat vaativat Jackin saada jäädä eloon. Ennen kuin päätettiin jättää Jack eloon, Katesta suunniteltiin ryhmän johtajaa; hänen piti olla aluksi Rosen kaltainen. Dominic Monaghan koe-esiintyi Sawyerin rooliin, jonka piti tuolloin olla pukuun pukeutuva kaupunkilaishuijari. Tuottajat kuitenkin nauttivat Monaghanin esiintymistä ja muuttivat Charlien hahmon Monaghaniin sopivaksi. Myös Jorge Garcia koe-esiintyi Sawyerin rooliin, jolloin Hurleyn osa kirjoitettiin hänelle. Lopulta Sawyerin roolin sai Josh Holloway, jonka eteläisestä aksentista ja tämän hahmoon tuomasta säväyksestä tuottajat pitivät. Yunjin Kim koe-esiintyi Katen rooliin, mutta tuottajat kirjoittivat hänelle Sunin roolin ja tämän mieheksi Jinin, jota näyttelee Daniel Dae Kim. Sayid, jota näyttelee Naveen Andrews, ei ollut myöskään alkuperäisessä käsikirjoituksessa. Locke ja Michael kirjoitettiin myös heitä näytteleville. Clairea näyttelevä Emilie de Ravin palkattiin alun perin vain sivuosaan. Toisella tuotantokaudella Michael Emersonin sovittiin näyttelevän Beniä (”Henry Gale”) kolmen jakson ajan. Hänen rooliaan kuitenkin pidennettiin kahdeksaan jaksoon Emersonin näyttelijän taitojen takia, ja lopulta roolista tulikin pysyvä sekä kolmannelle että neljännellekin kaudelle. Rebecca Maderin rooli Charlottena piti kestää vain kahdeksan jakson ajan neljännellä kaudella, mutta hänen roolinsa kestikin lopulta koko kauden ja osan viidettä kautta. Vaikka suuri näyttelijäkokoonpano tekeekin sarjasta kalliimman tuotettavan, suuresta näyttellijäkokoonpanosta on kuitenkin myös hyötyä: sarjan vastaavantuottajan, Bryan Burkin mukaan saa muun muassa ”enemmän vuorovaikutuksia hahmojen välille ja voi luoda erilaisempia hahmoja, enemmän taustatarinoita, enemmän kolmiodraamoja.”
Osa sarjan hahmoista on nimetty kuuluisan poliittisen filsofin mukaan, kuten Mikhail Bakunin, Edmund Burke ja John Locke.
Päähenkilöt
Hahmot ovat listattu aakkosjärjestyksessä.
Lähteet
Lost
Osmoseeni
Osmoseeni eli bis(syklopentadieeni)osmium (C10H10Os) on metalloseeneihin kuuluva osmiumin organometalliyhdiste.
Ominaisuudet ja valmistus
Osmoseeni on huoneenlämpötilassa valkoista tai väritöntä kiteistä ainetta, joka on suhteellisen stabiili ilman vaikutuksille. Se liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin, mutta vain happamiin vesiliuoksiin. Happamissa olosuhteissa osmiumioni voi ottaa vastaan protonin ja hapettuu samalla hapetusluvulle +IV. Rakeneteeltaan ja reaktiivisuudeltaan yhdiste muistuttaa ferroseenia, mutta poikkeaa siitä muutamin osin. Osmoseeni on niin kutsuttu sandwich-yhdiste ja osmiumioni on kahden syklopentadienyyliligandin välissä. Toisin kuin ferroseenilla, syklopentadieenin konformaatiot ovat kohdakkaiset. Toinen selvä poikkeavuus on käyttäytyminen hapettuessa. Osmoseeni ei myödösta monokationia kuten ferroseeni, vaan rutenoseenin tavoin modostuu dimeerinen dikationi. Ferroseenin tavoin osmoseeni voi reagoida elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla. Sen reaktiivisuus on kuitenkin heikompi. Osmium on fotoaktiivinen yhdiste ja tätä ominaisuutta on tutkittu runsaasti. Fotolyysi hajottaa yhdisteen osmiumiksi bentseeniksi ja syklobutadieeniksi ja osmoseenin on todettu myös katalysoivan veden hajoamista fotolyyttisesti vedyksi ja hapeksi.
Valmistus
Osmoseenia voidaan valmistaa osmium(IV)kloridin ja syklopentadienyylinatriumin välisellä reaktiolla tai käsittelemällä osmiumtetroksidia vetybromidilla ja tämän jälkeen syklopentadieenillä sinkin läsnä ollessa.
Badrinath (elokuva)
Badrinath on vuonna 2011 ilmestynyt, V. V. Vinayakin ohjaama telugunkielinen elokuva. Elokuvan on tuottanut Allu Aravind, jonka poika Allu Arjun esittää pääosaroolia. Muissa keskeisissä rooleissa ovat Tamanna Bhatia ja Prakash Raj. Elokuva on dubattu tamiliksi ja malajalamiksi.
Juoni
Badrinathin temppelin henkinen johtaja, guru Bhisma Narayan (Prakash Raj), antaa uskollisimmalle palvelijalleen Badrille (Allu Arjun) tehtäväksi suojella Taksilassa sijaitsevaa temppeliä. Temppeliin saapuu Alakananda-niminen nuori nainen (Tamanna Bhatia), joka on menettänyt uskonsa jumaliin. Badri käännyttää hänet takaisin uskoon, mutta joutuu siinä sivussa osalliseksi eeppiseen rakkaustarinaan. Guru Bhisma Narayan aikoo tehdä Badrista seuraajansa, ja Badri joutuu tekemään valinnan uskonnon ja rakkauden välillä.
Musiikki
Elokuvan soundtrackin on säveltänyt M. M. Keeravani.
Kaisa Ranta
Kaisa Ranta (s. 1980 Rovaniemi) on suomalainen sopraano. Hän on opiskellut musiikkia Oulun seudun ammattikorkeakoulussa ja Turun ammattikorkeakoulussa, josta valmistui laulunopettajaksi vuonna 2004. Hän opiskeli Sibelius-Akatemian solistisella osastolla Marjut Hannulan johdolla vuosina 2005–2008. Kaisa Ranta suoritti laulun A-tutkinnon erinomaisin arvosanoin keväällä 2008 ja valmistui musiikin maisteriksi samana keväänä.
Kaisa Ranta valmistelee taiteellista tohtoritutkintoaan Sibelius Akatemiassa.
Kaisa Rannan ensiesiintyminen oopperalavalla oli vuonna 2002 Ilkka Kuusiston lapsille suunnatussa Muumioopperassa. Vuoden 2004 Lappeenrannan laulukilpailuissa Ranta sai nuoren lupaavan laulajan erikoispalkinnon ja vuonna 2006 hän voitti naisten sarjan. Hän oli kansainvälisen Mirjam Helin -laulukilpailun semifinalisti kesällä 2009.
Vesijäähdytys
Vesijäähdytys voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Kaisa Ranta
Ranta teki debyyttinsä Kansallisoopperassa syksyllä 2006 Mozartin Zaiden nimiroolissa ja on sen jälkeen vieraillut säännöllisesti Kansallisoopperan tuotannoissa. Hän on vieraillut Turun kaupunginteatterissa, Opera Cava -festivaaleilla, Turun musiikkijuhlilla, Sibelius-Akatemian oopperassa sekä Svenska Teaternissa ja Lilla Teaternissa.
Kaisa Ranta on ansioitunut myös kevyen musiikin säveltäjänä ja sanoittajana. Rannan sävellyksiä ovat esimerkiksi Jari Sillanpään levyttämä kappale ”Taivas tietää” ja Finlandersin levyttämä kappale ”Oikeesti”, joka valittiin vuoden iskelmäksi 2006.
Ranta on Muhoksen Musiikkipäivien perustajia sekä tapahtuman taiteellinen johtaja.
Kaisa Ranta on naimisissa Suomen Musiikintekijät ry:n toiminnanjohtajan ja Finlanders-orkesterissa pitkään vaikuttaneen Aku Toivosen kanssa.
Jacques Plante
thumb|right|Jacques Plante junioriseuransa Citadelles de Québecin paidassa vuonna 1948
Joseph Jacques Omer "Jake the Snake" Plante (17. tammikuuta 1929 Notre-Dame-du-Mont-Carmel, Québec, Kanada – 27. helmikuuta 1986 Sierre, Sveitsi) oli kanadanranskalainen jääkiekkomaalivahti.
Pelaajaura
Plante pelasi ammattilaisena NHL-seura Montreal Canadiensissa vuosina 1952–1963 ja voitti Stanley Cupin mestaruuden kuudesti. Plante palkittiin myös kauden parhaana maalivahtina kuusi kertaa, ja hänet valittiin kertaalleen myös arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Menestyksestä huolimatta Plante tuli huonosti toimeen päävalmentaja Toe Blaken kanssa, ja Blake ilmoitti vuonna 1963 oman jatkamisensa ehdoksi, että seura hankkiutuisi eroon Plantesta. Plante siirtyi New York Rangersiin, jossa hän pelasi kaksi kautta, kunnes lopetti pelaajauransa polvivamman myötä. Canadiensin junioriseuran valmentaja Scotty Bowman suostutteli Planten kuitenkin vielä yhteen näytösotteluun kiertueella ollutta Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkuetta vastaan. Neuvostoliitto oli ollut aiemmissa otteluissaan voittamaton, ja myös Kanadan maajoukkue oli hävinnyt sille jo kahdesti. Junior Canadiensin 36-vuotias Plante auttoi joukkuettaan voittamaan Neuvostoliiton maalein 2–1.
NHL:n laajentuessa vuonna 1967 uuden Oakland Seals -seuran valmentajaksi nimitetty Planten entinen joukkuetoveri Bert Olmstead suostutteli tämän avukseen joukkueen ensimmäisen harjoitusleirin ajaksi. Plante päätyi myös pelaamaan yhdessä harjoitusottelussa, mikä käynnisti huhut hänen paluustaan. Seuraavan kesän Intraleague Draft -varaustilaisuudessa laajennusjoukkue St. Louis Blues hankkikin 39-vuotiaan Planten pelaajaoikeudet ja tarjosi tälle sopimusta. Plante hyväksyi tarjouksen ja jakoi torjuntavastuun vain hieman nuoremman maalivahtilegenda Glenn Hallin kanssa. Veteraanit veivät Bluesin aina Stanley Cupin loppuotteluihin asti, joissa Canadiens oli kuitenkin vahvempi. He jakoivat keskenään myös sarjaan parhaan maalivahdin palkinnon Vezina Trophyn. Plante palkittiin täten ennätyksellisesti jo seitsemännen kerran. Kahden St. Louisissa vietetyn kauden jälkeen Plante jatkoi NHL-uraansa Toronto Maple Leafsin joukkueessa parantaen myös kauden torjuntaprosentillaan (94,4 %) jo ennestään omissa nimissään ollutta sarjan ennätystä. Torontossa Plante jatkoi vuoteen 1973 asti kunnes hänet kaupattiin Boston Bruinsiin, jossa hän pelasi NHL-uransa viimeiset ottelut.
Selkä (vesistö)
Selkä on järvellä tai meressä avonainen ja pääosin saareton vesialue, jota reunustaa saaret tai saaristot taikka kiinteän maa-alueen tai mantereen rannikko. Sanotaan, että järvissä on järvenselkä ja merellä merenselkä.
Jacques Plante
Pelaajaura
Menestyksensä ja pitkän uransa lisäksi Plante muistetaan erityisesti siitä, että hän oli ensimmäinen maalivahti NHL:ssä, joka käytti säännöllisesti maskia saatuaan kasvovamman vuonna 1959. Jo ennen vammaa Plante oli pitkään pyytänyt lupaa maskin käyttämiseen, mutta Canadiensin valmentaja Toe Blake ei tähän aluksi halunnut suostua peläten maskin peittävän maalivahdin näkökenttää. Canadiens voitti 18 ottelua peräkkäin Planten palattua maalinsuulle aiemmin vain harjoituksissa käyttämänsä maski päässään. Voittoputki sai valmentaja Blaken heltymään, tosin vasta voittoputken katkettua heti ensimmäisessä maskittomassa ottelussa vamman parannuttua kylliksi. Nykyään pakollisen kasvosuojuksen kehittämisen lisäksi Plante oli myös ensimmäinen NHL-maalivahti joka otti tavakseen osallistua aktiivisesti peliin myös maalinedustan ulkopuolella.
Selkä (vesistö)
Järvenselkä
Suomen järville suuret selät eivät ole kovin ominaisia, vaan Suomen järvet ovat tyypillisesti rikkonaisen niemisiä ja saarisia. Kuitenkin esimerkiksi Oulujärvessä on kaksi todella suurta selkää, Ärjänselkä ja Niskanselkä. Suomen suurimpiin selkiin kuuluvat myös Saimaan Pyhäselkä, Päijänteen Tehinselkä, Inarijärven Kasariselkä ja Säkylän Pyhäjärvi. Suurella järvellä, jolla on paljon niemiä, lahtia ja saaria, voi olla nimistössään paljon selkiä. Esimerkiksi Tampereen Pyhäjärven keskiosassa on Saviselkä, Huhtaanselkä, Sorvanselkä, Maivaselkä, Anianselkä, Palhonselkä ja Säijänselkä.
Merenselkä
Lounais-Suomen saaristossa paikannimistö on kaksikielinen. Monia merenselkiä kutsutaan siellä ruotsin kielellä nimellä fjärden. Tällainen on esimerkiksi Paraisten Kirkkoselkä eli Kyrkfjärden. Nauvon pohjoispuolella sijaitsee ruotsinlaivojen käyttämä Omenaistenaukko eli Ominaisfjärden. Täällä käytetään suurista merenselistä murteellista nimitystä aukko. Osassa lounaissaaristoa käytetään sisäjärvien tapaan myös nimitystä vesi, kuten tehdään kustavilaisten selillä Kivivesi ja Tuulvesi tai Pakinaisten Lokvesi eli Lockvattnet. Harvinaisempaa nimitystä gloppet käytetään Suomen puolella eniten Merenkurkun ympäristössä. Ahvenanmaan luoteissaaristossa on joitakin selkiä stråket-nimellä. Ruotsinkielisellä rannikolla voi järvillä olla nimenä fjärden-loppusia järvennimiä. Nämä ovat muistoina niistä ajoista, kun järvi oli vielä merenlahtena. Maankohoamisen seurauksena lahti on kuroutunut järveksi, mutta nimi on säilynyt samana.
Jacques Plante
Valmentajana
Vuonna 1973 kilpailevan WHA-liigan Quebec Nordiques tarjosi Plantelle paikkaa joukkueen päävalmentajana ja seuran toimitusjohtajana. Plante oli kuitenkin tyytymätön menestykseensä ja erosi tehtävistään kauden päätteeksi. Saman liigan Edmonton Oilers tarjosi Plantelle kuitenkin pelaajasopimusta ja niinpä hän teki vielä kerran paluun maalille. Paluu jäi kuitenkin yhteen kauteen, sillä kesken Oilersin kesän 1975 harjoitusleirin Plante sai tiedon nuorimman poikansa menehtymisestä. Niinpä perhetragedian myötä Plante lopetti pelaajauransa viimein 46 vuoden iässä ja muutti vaimonsa kotimaahan Sveitsiin toimien jääkiekon parissa vielä paikallisessa HC Sierre -seurassa. Plante valittiin arvostettuun Hockey Hall of Fame -kunniagalleriaan vuonna 1978.
Myöhemmät vaiheet
Plantella todettiin vatsasyöpä syksyllä 1985 ja hän menehtyi vain muutamaa kuukautta myöhemmin helmikuussa 1986 geneveläisessä sairaalassa 57 vuoden iässä. Planten menestysvuosien seura Montreal Canadiens poisti käytöstä eli jäädytti pelinumeron #1 Planten kunniaksi vuonna 1995. Québecin junioriliiga QMJHL ja Sveitsin jääkiekkoliiga ovat nimenneet vuoden parhaan maalivahtinsa palkinnot Planten mukaan.
Mauno Jussila
Mauno Nikolai Jussila (15. elokuuta 1908 Vahto – 3. marraskuuta 1988 Turku) oli suomalainen agrologi ja maanviljelijä sekä Maalaisliiton–Keskustapuolueen kansanedustaja ja ministeri.
Jussilan vanhemmat olivat maanviljelijä Albert Nikolai Jussila ja Lovisa Aleksandra Koivisto. Hän kävi kansakoulun ja suoritti maamieskoulun 1930 ja pienviljelysneuvojaopiston 1933. Jussila oli Liedon maamiesseuran maatalousneuvojana 1934–1935, Pienviljelijäin keskusliiton pienviljelysneuvojana ja piirikonsulenttina Turun piirissä 1935–1950 sekä Oy Turunmaan toimitusjohtajana 1950–1951. Hän toimi maanviljelijänä Maariassa vuodesta 1940 lähtien.
Jussila oli maalaisliiton kansanedustajana 1951–1965 ja keskustapuolueen kansanedustajana 1965–1970 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Jussila toimi II valtiovarainministerinä Fagerholmin II hallituksessa 1956–1957 ja Fagerholmin III hallituksessa 1958–1959. Miettusen I hallituksessa 1961–1962 hän oli II sosiaaliministerinä ja Karjalaisen I hallituksessa 1963 Jussila oli ensin II valtiovarainministerinä ja joulukuussa 1963 kuuden päivän ajan valtiovarainministerinä. Viimeksi Jussila oli maatalousministerinä Virolaisen hallituksessa 1964–1966.
Jussila toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950, 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Maarian kunnanvaltuuston ja Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä. Jussila oli myös Maalaisliiton puoluevaltuuskunnan ja keskushallituksen jäsen ja jäsenenä muun muassa Saaristoasiain neuvottelukunnassa ja MTK:n valtuuskunnassa.
Jaakko Laitinen (lääkäri)
Jaakko Laitinen (s. 10. helmikuuta 1938 Varkaus) on suomalainen Turussa asuva lääketieteen lisensiaatti ja kirjailija.
Laitinen valmistui Turun yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi 1965 ja kirurgian erikoislääkäriksi 1972 sekä fysiatrian erikoislääkäriksi 1973. Hän toimi ennen eläkkeelle jäämistään kuntoutusylilääkärinä. Laitinen oli kaupunginvaltuutettuna ja osallistui Lääkärit ydinsotaa vastaan-järjestön toimintaan. Hän teki usean kuukauden pituiset tutkimusmatkat Kiinaan, Intiaan ja Mongoliaan tutustuen buddhalaisuuteen ja vaihtoehtoiseen lääketieteeseen.
Alida Valli
Alida Valli (alk. Alida Maria Laura Altenburger von Marcken­stein-Frauen­berg ; ) oli italialainen näyttelijä. Hän saavutti menestystä myös kotimaansa ulkopuolella muun muassa rooleistaan Alfred Hitchcockin elo­kuvassa 2 pisaraa viiniä (1948) ja Carol Reedin elo­kuvassa Kolmas mies (1949).
Ura
Valli näytteli myös muun muassa elo­kuvissa Old Fashioned World (1941) ja Eugenia Grandet (1947).
Palkinnot
Vallin tärkeimpiä palkintoja ovat kaksi David di Donatelloa. Vuoden 1982 palkinnon hän sai elo­kuvasta La Caduta degli angeli ribelli (1981), toinen palkinto tuli elämän­työstä vuonna 1991. Vallille myönnettiin vuonna 1997 Venetsian elo­kuva­juhlilla Kultainen leijona elämän­työstä, ja hän oli vuonna 1964 ehdolla Golden Globen saajaksi elo­kuvasta The Paper Man (1963).
Yksityiselämä
Alida Valli oli itä­valtalaiseen aatelissukuun kuulunut paronitar Valli oli kaksi kertaa naimisissa, hänellä on kaksi poikaa Carlo ja Lorenzo, jotka ovat näyttelijöitä.
Bayreuth
Bayreuth on kaupunki Saksassa Baijerin osavaltion pohjoisosassa. Kaupunki sijaitsee Mainin Roter Main -sivujoen varrella. Vuoden 2020 lopussa kaupungin väkiluku oli 74 048.
pienoiskuva|vasen|Richard Wagner Festspielhaus, Grünen Hügel, Bayreuth. Bayreuthin musiikkijuhlat järjestetään vuosittain Bayreuthin oopperatalossa, joka toimii erityisesti Richard Wagnerin oopperoiden esityspaikkana. Wagner asui Bayreuthissa vuodesta 1872 kuolemaansa saakka vuoteen 1883.
Ystävyyskaupungit
Lähde:
Live Extermination
Albumi julkaistiin ilman yhtyeen tietämystä asiasta.
Mina Mojtahedi
Mina Mojtahedi (s. 21. maaliskuuta 1973 Teheran) on helsinkiläinen aktiiviuransa päättänyt vammaisurheilija  ja Suomen Paralympiakomitean puheenjohtaja kaudella 2016–2020. Hänellä on ollut paraplegia 13-vuotiaasta saakka. Hänen isänsä on iranilainen ja äitinsä suomalainen.
Mojtahedin ensimmäinen urheilulaji oli pyörätuolikelaus, jossa hän kilpaili luokassa T53. Kelauksessa hän on voittanut useita SM-mitaleja ja tehnyt lukuisia Suomen ennätyksiä. Hän osallistui vuonna 1996 järjestettyihin Atlantan kesäparalympialaisiin kelaten 100:lla, 200:lla ja 800 metrillä sekä maratonilla. Radalla hän jäi joka matkalla eränsä viimeiseksi ja maratonilla hän saapui maaliin toiseksi viimeisenä ajalla 2:31:43. Sittemmin hänen lajikseen vakiintui pyörätuolikoripallo. Suomessa pelatessaan hän edusti Tapiolan Honkaa, kunnes alkoi pelata entistä ammattimaisemmin Yhdysvalloissa, jonne hän muutti vuonna 2003. Hän voitti yliopistojoukkueessa kolme USA:n mestaruutta. Myöhemmin hän siirtyi koripalloammattilaiseksi RSV Lahn-Dill -joukkueeseen Saksassa. Hän pelasi ammattilaisena vuodet 2010–2012, joista kumpanakin hän voitti Saksan mestaruuden. Hän on lisäksi voittanut Saksan Cupin ja Euroopan seurajoukkueiden mestaruuden. Hän on edustanut Suomea myös pyörätuolicurlingissa MM- ja paralympiatasolla osallistuen muun muassa Sotšin talviparalympialaisiin vuonna 2014. Hänen paras saavutuksensa curlingissa oli MM-pronssi vuodelta 2015.
Koulutukseltaan Mojtahedi on ravitsemustieteen tohtori, joksi hän valmistui Illinoisin yliopistosta vuonna 2010. Hänen väitöskirjansa oli aiheeltaan ”Ravinnon proteiinin vaikutus kehon koostumukseen ikääntyneiden naisten laihdutuksessa”. Hänellä on myös ravitsemusterapeutin pätevyys. Vuonna 2003 hän suoritti kandidaatin tutkinnon englantilaisesta filologiasta. Suomen Punaisessa Ristissä hän koordinoi vammaisten osallistamista. Hän vastaa Kynnys ry:n kehitysyhteistyöstä. Muun työnsä ohessa hän työskentelee valtion liikuntaneuvoston yhdenvertaisuus- ja tasa-arvojaostossa ja toimii pyörätuolikoripallovalmentajana.
Salamasota
thumb|340px|[[Stuka-syöksypommittajilla oli ratkaiseva rooli, kun Saksa kokeili salamasotaa Puolan offensiivissa 1939.]] Salamasota tarkoittaa nopeaa puolustuslinjojen läpi suunnattavaa hyökkäystä vihollisen taistelevien yksikköjen lamauttamiseksi. Hyökkäystä kuvaa sen raivokkuus, yllätyksellisyys ja aselajien saumaton yhteistyö. Salamasodan periaatteen esitti ensimmäisenä englantilainen kenraali J.F.C. Fuller, ja sitä sovellettiin ensimmäisen kerran Amiensin taistelussa 1918. Salamasodan teorian kehittivät lopulliseen muotoonsa saksalaiset sotateoreetikot ja sodanjohtajat ensimmäisen maailmansodan jälkeen 1900-luvun alkupuolella. Teoria pohjautui kuuluisan sotateoreetikon Carl von Clausewitzin teoksessaan Sodankäynnistä (Vom Kriege) 1800-luvun puolivälissä esittämiin ”vallankumouksellisiin” käsityksiin esimerkiksi ratsuväen käytöstä. Panssarivaunuja voidaan pitää 1900-luvun vastineena ratsuväelle niin käyttötarkoitukseltaan kuin toimenkuvaltaankin. Myöhemmin osan nopean iskukyvyn voimasta ovat korvanneet toisessa maailmansodassa maataistelukoneet ja toisen maailmansodan jälkeen lisäksi myös taisteluhelikopterit.
Salamasota teoriana
Salamahyökkäyksen perusajatuksena on luoda hyökkäykselle selkeä painopiste eli murskata vihollislinjat muutamista kohdin yhtäaikaisella tykistökeskityksellä ja ilmaiskuilla. Tuliylläkön alettua panssarikiilat tunkeutuvat vihollisen puolustuslinjoihin tuhoten ja raivaten aukon puolustukseen. Samanaikaisesti tykistöllä aletaan suluttaa (ns. sulkutuli) murtokohtien takaisia alueita, ja ilmavoimilla tehdään raivokkaita iskuja vihollisen syvyydessä saattueita, tykistöasemia, joukkojen kokoontumisalueita ja huoltoa vastaan. Näillä toimenpiteillä aiheutetaan vihollispuolustuksessa paniikkia ja ns. domino-ilmiö, jolloin puolustus romahtaa. Tällöin alivoimainenkin hyökkääjä voi tuhota ja lamauttaa vihollisen armeijoita. Amiensissa 1918 brittijoukot pääsivät nopeasti ratkaisevaan läpimurtoon ilman vuoden 1916 Sommen offensiivin kaltaisia massiivisia tappioita. Kuitenkin salamasodan idea jäi synnyinmaassaan Britanniassa vähälle huomiolle ensimmäisen maailmansodan jälkeen, ja salamasodan doktriinin kehittivätkin nykymuotoonsa saksalaiset, joilta oli Versailles’n rauhansopimuksella kielletty muun muassa panssariaselaji, mutta jotka kehittivät taktiikkaansa Rapallon sopimuksesta alkaneen neuvosto-Venäjän, sittemmin myös Neuvostoliiton ja Saksan avulla. Panssarijoukot harjoittelivat Neuvostoliiton alueella Kazanissa.
Salamasota käytännössä
Salamasotaa nähtiin ensimmäisen kerran ensimmäisessä maailmansodassa, mutta varsinaisesti vasta toisessa maailmansodassa. Maailmansotia kuvastivat silloiset massa-armeijat, josta seurasi kulutussota, jossa kansakunnan voimavarat suunnattiin täysin sotateollisuuden palvelukseen, sekä säälimättömät iskut koko viholliskansaa kohtaan (ideologiat). Niinpä salamahyökkäyksiin osallistui useita miljoonia miehiä, sekä lukematon määrä muuta kalustoa kuten tykkejä, panssarivaunuja ja lentokoneita. Silloisella teknologialla se oli melkoinen haaste logistiikalle.
Tuomas Katajala
Tuomas Alvar Katajala (s. 2. kesäkuuta 1975 Kalajoki) on suomalainen freelance-oopperalaulaja. Hän kuuluu aikamme merkittävimpiin oopperalaulajiin ja on tällä kansainvälisesti menestyneimpiä tenorejamme. Hän on kysytty laulaja niin oopperan, liedin kuin oratorion parissa.
Salamasota
Salamasota käytännössä
Nykyaikana on ollut muutama konflikti, joissa on joko esiintynyt salamasotamaisia piirteitä tai jotka ovat olleet täysin käsitteeseen yhdistettävissä (Irakin sota).
Toinen maailmansota
Saksan menestys toisessa maailmansodassa perustui osaksi sen ylivoimaiseen sodanjohtoon. Länsi-Euroopan maat saivat huomata Saksan muuttaneen koko sodankäyntiä yhtä paljon kuin tuliaseet aikanaan. Euroopan läntiset osat taipuivat nopeasti perättäin Saksan panssareiden edessä. 1. syyskuuta 1939 puolalaiset joutuivat ensimmäisinä kohtaamaan silloisen maailman tehokkaimman sotakoneen ja Puolan armeijan vastarinta taittui muutamassa viikossa.
Saksa hyökkäsi kesällä 1940 Ranskaan Belgian ja Alankomaiden kautta vallaten laskuvarjojoukoilla strategiset pisteet, joiden kautta panssarijoukot pystyivät kiertämään ranskalaisten vahvat puolustuslinjat. Ranskan ja Ison-Britannian siirtoarmeijoilla oli panssareita, mutta niitä ei keskitetty niin kuin Saksassa, vaan ne sijoitettiin jalkaväkidivisiooniin. Hyökkäyksen arkkitehteina toimineet Ewald von Kleist ja Heinz Guderian saivat huomata olevansa lähes huviajelulla Ranskan maaseudulla. Jalkaväki seurasi jopa viikon jäljessä miehittämään vallattuja alueita. Ranska antautui 22. kesäkuuta.
Tuomas Katajala
Opinnot
Katajala opiskeli Sibelius-Akatemiassa Peter Lindroosin ja Seppo Ruohosen johdolla. Lisäksi hän on opiskellut muun muassa Udo Reinemannin Lied-mestariluokalla Amsterdamissa, sekä Maestro Alberto Zeddan Accademia Rossiniana -mestariluokalla Rossinin festivaalilla Pesarossa, missä hän lauloi myös kreivi Libenskofin roolin oopperassa Matka Reimsiin.
Esiintymisiä
Kaudella 2017–2018 hän teki loistavat arviot saaneet debyytit Lontoon Royal Opera House Covent Gardenissa, Mozartin Taikahuilun Taminon roolissa, sekä Seattlen oopperassa Yhdysvalloissa, Mozartin Cosi fan tutten Ferrandon roolissa.
Salamasota
Toinen maailmansota
Euroopan läntisten osien jäätyä Saksan alaisuuteen ja Englannin miehittämisen epäonnistuttua Adolf Hitler käänsi katseensa itään; alkoi operaatio Barbarossan valmistelu. Tällä kertaa vastassa oli Neuvostoliitto, maailman suurimpia teollisuusmahteja, maa mittaamattomine luonnonvaroineen ja ihmisreserveineen. Tämä kertoo uhkapelistä, jota Hitler ja Saksan sodanjohto kävi, mutta se myös kertoo saaduista kokemuksista ja siitä mahdollisuudesta, että alivoimainenkin armeija voi taidolla murtaa ylivoimaisen vastustajan taistelutahdon. Itärintamalta historiaan jäivät maailmanhistorian suurimmat voitot (ja tappiot) sekä mottitaistelut. Pian sodan alettua Neuvostoliitossa kesällä 1941, salamasodankäynnin ekspertit Kleist ja Guderian motittivat nopeilla panssariarmeijoillaan miltei koko Ukrainan ja siellä olleet venäläiset armeijat. Lopputuloksena satojatuhansia miehiä kuoli ja noin miljoona miestä jäi vangiksi. Taistelukentälle jäi mittaamattomat määrät materiaalia, Neuvostoliitto oli polvillaan, ja maailma haukkoi henkeä tämän käsittämättömän voiton edessä.
Toimintaa itärintamalla kuvasi hyvin se, että saksalaiset Guderian etunenässä vaatimalla vaativat, ettei panssarijoukkoja hajoteta pienemmiksi yksiköiksi, ja että niillä on liikuttava niin pitkään kuin polttoainetta ja ammuksia riittää. Puna-armeija puolestaan hajotti määrältään ja laadultaan ylivoimaiset panssarinsa pienempiin ja tehottomampiin osastoihin jalkaväen rinnalle. Tällainen taktiikka tietysti vaatii suunnatonta organisointikykyä ja huollolta uskomatonta suoritusta. Saksa epäonnistui huollossa tunnetuin seurauksin.
Tuomas Katajala
Esiintymisiä
Katajala on vieraillut menneillä kausilla myös Hampurin Valtionoopperassa, Deutsche Oper am Rheinissa, Glyndebournen Festivaalilla, Pesaron Rossini -Festivaalilla, Oslon oopperassa, National Reisoperissa, Opera Limogesissa, Lissabonissa ja Göteborgissa.
Salamasota
Toinen maailmansota
Myös länsiliittoutuneet oppivat salamasodan doktriinin. Ylivoimaisen logistiikkansa ansiosta länsiliittoutuneet kykenivät valtaamaan Ranskan hyvin nopeasti 1944.
Salamasodan onnistumisen ehdoton edellytys on ilmaherruus. Mikäli vihollisella on ilmaherruus, se kykenee maataistelulennoilla tuhoamaan hyökkääjän etenevät panssarikiilat ilmasta ja katkaisemaan hyökkääjän huoltoreitit. Tällöin hyökkäys tyrehtyy nopeasti ja on lyötävissä takaisin.
Tuomas Katajala
Esiintymisiä
Konsertti-, oratorio- ja liedlaulajana hän on esiintynyt lukuisilla festivaaleilla Euroopassa ja Japanissa, mm. Tokiossa La folle Journée au Japan, Annecy Classic, Aix en Provence ja Pariisissa Festival d'Auvers-Sur-Oise. Hänellä on ohjelmistossa yli 90 oratorio- ja konserttiteosta. Viimeaikaisista konserttiesiintymisistä mainittakoon Beethovenin 9. Sinfonia Hampurin Laeszhallessa Hamburg Sinfoniaorkesterin kanssa, kapellimestarina Eivind Gullberg Jensen, Beethoven 9. Sinfonia Oslon Filharmonisen orkesterin kanssa, kapellimestarina Klaus Mäkelä, Mahlerin 8. Sinfonia Radion Sinfoniaorkesterin kanssa, kapellimestarina Hannu Lintu, sekä Verdin Requiem Puolan Radion Sinfoniaorkesterin kanssa, kapellimestarina Krzysztof Penderecki.
Salamasota
Nykyaikainen versio
Nykyaikana salamahyökkäyksen suunnittelu ja toteutus on teknologian myötä käynyt huomattavasti monimutkaisemmaksi. Perusidea pysyy kuitenkin samana, vain tehokkuus, tarkkuus ja nopeus ovat entisestään parantuneet. Yhdysvaltain armeijan ”shock and awe” -doktriini on salamasodan sovellus.
Israelin armeijassa käytetään sanontaa ”Speed is life”. Eräs puoli salamasodasta on se, että etulinjan sotilaista kaatuu tai vammautuu liki joka kolmas. Tätä osuutta Yhdysvallat on pystynyt alentamaan teknologialla sekä tykistö- ja pommitusvalmisteluilla, mikä kuitenkin voi erityisesti kaupunkialueilla johtaa suuriin siviilitappioihin. Ilmasodassa kalusto kuluu suuren käytön takia hyvin nopeasti ilman varsinaisia vihollisen aiheuttamia vaurioita, tämä havaittiin muun muassa Israelin nk. kuuden päivän sodassa. Sittemmin lentokoneiden laitteiden rakenteen kautta on huoltoa on pyritty modularisoimaan, suihkumoottoreiden jälkipolttimista on pyritty eroon jne. Näin kaluston poistuma saadaan pidettyä kohtuullisena.
Tunnettu esimerkki nykyaikaisesta salamasodasta on Irakin sota, jossa liittouma aloitti massiivisen ilmakampanjan Irakia vastaan, päämääränään tuhota armeijan johto, viestintä -ja huoltoyhteydet. Siinä onnistuttiin erinomaisesti.
Tuomas Katajala
Esiintymisiä
Hän on tehnyt yhteistyötä myös muun muassa Matthias Pintscherin, Paul Danielin, Vladimir Ashkenazyn, Kent Naganon, Christoph Roussetin, Mikko Franckin, Sakari Oramon, Esa-Pekka Salosen, David Choen, Alberto Zeddan sekä Sir. David Wilcocksin kanssa. Myös Savonlinnan oopperajuhlilla Katajala on vieraillut säännöllisesti, vuosina 2015–2017 hän lauloi Mozartin Taikahuilu- oopperassa Taminon roolin, Don Giovanni- oopperassa Don Ottavion roolin ja Ryöstö Seraljista -oopperassa Belmonten roolin.
Katajala on esiintynyt säännöllisesti Suomen Kansallisoopperassa vuodesta 2006 lähtien. Suomen Rooleina ovat olleet Jevgeni Onegin: Lenski (Tsaikovski) Taikahuilu: Tamino (Mozart), Così fan tutte: Ferrando (Mozart), Don Giovanni: Don Ottavio (Mozart), Jevgeni Onegin: Lenski (Tšaikovski), Nürnbergin mestarilaulajat: David (Wagner), Lemmenjuoma: Nemorino (Donizetti), Don Pasquale: Ernersto (Donizetti), The Rake ́s Progress: Tom Rakewell (Stravinsky), Matka Reimsiin: Libenskofin kreivi (Rossini), La Cenerentola: Don Ramiro (Rossini), Sevillan parturi: Kreivi Almaviva (Rossini), Falstaff: Fenton (Verdi), Lentävä hollantilainen: Perämies (Wagner), Gianni Schicchi: Rinuccio (Puccini), Albert Herring: nimirooli (Britten), Iloinen leski: Camille de Rosillon (Lehár), Adriana Mater: Yonas (Saariaho), Puhdistus: Hans (Reinvere, kantaesitys), Robin Hood: Puna-Will (Linkola, kantaesitys).
Salamasota
Nykyaikainen versio
Joustavuusajattelu on integroitu nykyiseen länsimaiseen teknologiasodankäyntiin niin pitkälle kuin mahdollista. Tieto kulkee liikkuvista maayksiköistä keskusjohdon kautta erittäin nopeasti ilmavoimille, joka voi tulla tukemaan maajoukkoja muutamissa minuuteissa. Hyökkäykset kolmessa ulottuvuudessa eri puolilla maata voidaan ajoittaa sekuntien tarkkuudella. Vihollisen liikkeisiin voidaan reagoida hetkessä ja toimittaa vastaiskut nopeasti ja tarkasti perille. Tietoverkkojen välityksellä nykyaikaista sotaa voidaan johtaa vaikka maapallon toiselta puolelta.
Gibadulla Murtasin
Gibadulla Murtasin (25. lokakuuta 1895 – 28. heinäkuuta 1968) oli Suomen tataariyhteisön piireissä toiminut opettaja, joka otti myös osaa yhteisön kulttuuritoimintaan. Murtasin muutti 1920-luvun alussa Tampereelle ja vaikutti myöhemmin Helsingissä. Murtasin oli kotoisin Keski-Aasian Turkestanin alueelta.
Ennen Suomea
Gibadulla Murtasin syntyi vuonna 1895 Keski-Aasian Turkestanin alueella. Nuoruusvuosinaan hän opiskeli Sarapulin madrasassa. Murtasin jatkoi opiskelujaan Kazanissa, josta hän valmistui opettajaksi.
Murtasin palveli ensimmäisen maailmansodan aikaan Venäjän armeijassa. Hän joutui Baltian rintamalla ollessaan vangituksi, jolloin hänet kuljetettiin Tanskaan. Häntä auttoi teologi Alimcan Idris, joka toimi Berliinissä muslimisotilaiden opettajana ja hengellisenä johtajana. Idris siirrätti sotilaita Tanskasta Berliiniin, jossa hän auttoi heitä eri keinoin. Murtasin pääsi Berliinissä muun muassa työskentelemään arabiankielisiä Koraaneja painavan kirjapainon latomoon.
Suomessa
vasen|pienoiskuva|200x200px|"Tampereen turkkilaisen äidinkielenkoulun" oppilaat opettajansa kanssa 1930-luvun alussa. Kuvassa Halide Ibrahim, Alime Kaader, Zekiye Muhammedshan, Aliye Hakimcan, Mönire Ibrahim, Gibadulla Murtasin, Halide Wafin, Naile Wafin, Halide Baibulat, Kadriye Wafin, Halime Neuman, Alime Ibrahim. Gibadulla Murtasin saapui vuonna 1923 Tampereelle. Hän hoiti kaupungissa "maallikkoimaamin" tehtäviä vuosina 1923-1941. Häntä aikaisemmin auttanut Alimcan Idris ehdotti hänelle vakinaista imaamin virkaa, mutta Murtasin kieltäytyi, todeten olevansa enemmänkin opettaja eikä imaami.
Murtasin kirjoitti yhteisönsä elämästä tataariaktivisti Ayaz İshakin toimittamaan lehteen Yaña Milli Yul nimikkeellä haberçı (tiedottaja). Alkuaikoina hän toi niissä esiin muun muassa sen, kuinka tataarinuoret eivät saaneet hänen mielestään riittävästi oman kansansa kulttuuri- ja uskontovalistusta. Murtasin painotti oman yhdityksen perustamisen tärkeyttä. Vuonna 1935, Tampereen Turkkilainen Yhdistys rekisteröitiin oikeusministeriössä. Murtasin toimi yhdistyksen puheenjohtajana useita vuosia. Hän oli merkittävä henkilö sen kautta yhteisölle järjestetyissä kulttuuritapahtumissa, kuten teatteriesityksissä, joita Murtasin itse myös välillä ohjasi. Hän lisäksi hoiti muun muassa näytelmien kutsukorttien ja ohjelmalehtisten laatimisen. pienoiskuva|Turkkilaisen kansakoulun ensimmäinen luokka vuonna 1954. Seisomassa oikealta opettajat Gibadulla Murtasin ja Kristiina Kandelin, sekä johtokunnan puheenjohtaja [[Ymär Daher ja lasten vanhempia.|200x200px]] Murtasin toimi Suomessa tataariyhteisön opettajana. Hänen on sanottu olleen sotilaskoulutuksensa takia vaativa työssään. Murtasin toimi 1930-luvulla Tampereen turkkilaisen äidinkielenkoulun opettajana ja vuonna 1941 hän siirtyi Helsinkiin lasten äidinkielen ja islaminuskon opettajaksi, ja 1949 juuri perustetun turkkilaisen kansakoulun johtajaopettajaksi. Hän oli avioitunut vuonna 1947 Halime Abdrahimin kanssa.
Murtasin kirjoitti "Tel sabaqlarï I" (Kielen oppijaksoja 1) -nimisen kirjan, jonka julkaisi Turkkilaisen kansakoulun kannatusyhdistys vuonna 1950 Helsingissä. Hän oli myös "Maḥallä ḫabärläre" (Seurakunnan uutisia) -lehden yksi toimittaja.
Hän oli taitava viulunsoittaja sekä puhuja, jolla oli tapana sanoa asiansa lyhyesti ja terävästi.
Murtasin oli yksi seitsemästä Suomen tataariyhteisön jäsenestä joka otti osaa vuonna 1938 Varsovassa järjestettyihin Idel-Uralin 20-vuotismuistojuhliin.
Gibadulla Murtasin kuoli 28. heinäkuuta 1968. Hänet ja puolisonsa on haudattu Helsingin islamilaiselle hautausmaalle.
Nimi
Gibadulla Murtasin, myös muotoon Gubaidullah Murtazin, on tataarin kirjakielellä Гобәйдулла Мортазин; Ğobäydulla / Ğobəydulla Mortazin. (Mortaza / Мортаза ilman venäläistä päätettä).
Etunimi tarkoittaa ”Allahin pieni palvelija”.
Orionin sumu
Orionin (suuri) sumu eli Messier 42 on tähtitaivaan kirkkain kaasusumu ja helposti havaittavissa myös paljain silmin pimeällä taivaalla. Tosin se näyttää paljain silmin tähtimäiseltä. Sen löysi Nicolas-Claude Fabri de Peiresc kaukoputkella vasta vuonna 1610 – tosin jo Ptolemaios merkitsi sumun sisällä olevat kirkkaimmat tähdet yhtenä tähtenä luetteloonsa. Johann Cysatus löysi kohteen itsenäisesti vuonna 1611, mutta tämän jälkeen löydöt unohdettiin aina vuoteen 1656 saakka, jolloin Christiaan Huygens löysi sen jälleen. Huygensiä pidettiin pitkään kohteen alkuperäisenä löytäjänä, kuten teki myös Charles Messier, joka lisäsi kohteen luetteloonsa 4. maaliskuuta 1769. Henry Draper valokuvasi sumun ensimmäisenä syvän taivaan kohteena vuonna 1880. Sumu sijaitsee keskellä Orionin "miekkaa" θ Orioniksen kohdalla.
thumb|225px|left|45 kuvasta koottu mosaiikki Orionin sumun keskuksesta, jossa näkyy Trapetsi lähes kuvan keskellä ja lisäksi kymmeniä protoplanetaarisia kiekkoja. Kuva: [[Hubble-avaruusteleskooppi|HST, NASA.]] Kaasusumu on merkittävin osa paljon suurempaa kokonaisuutta, johon kuuluvat lisäksi muun muassa Barnardin kaari, Hevosenpääsumun alue, heijastussumu M78 sekä M43, joka on suuren kaasusumun koillisosassa. Yhdessä ne ovat taivaalla yli kymmenen asteen ja todellisuudessa satojen valovuosien laajuisia. Lisäksi 1970-luvulla havaittiin, että näkyvä osa M42:sta on vain paljon suuremman ja tiheämmän ainekasautuman, Orionin molekyylipilven (OMC 1), kirkas pinta, joka näkyy kohtisuoraan Maahan. Orionin suuri kaasusumu on suurimmaksi osaksi itsevalaiseva emissiosumu, ja se saa energiansa sen keskellä olevasta tähtirykelmästä, jota kutsutaan Trapetsiksi. Trapetsista on pienellä kaukoputkella havaittavissa neljä lähekkäistä tähteä, joita usein kutsutaan kirjaimilla A, B, C ja D. Vuosina 1826–1888 löydettiin vielä tähdet E, F, G ja H, joista viimeksi mainittu on kaksoistähti. A ja B ovat Algol-tyyppisiä pimennysmuuttujia. Sumussa on kaikkiaan noin 700 nuorta tähteä.
Orionin sumu on meitä lähinnä oleva uusien tähtien syntyalue. Eräät tähdistä ovat vain 300 000 vuotta vanhoja. Vuonna 1992 Hubble-avaruusteleskooppi löysi sumusta useita nuoria tähtiä, joiden ympärillä on kaasusta ja pölystä koostuvia protoplanetaarisia kiekkoja. Niistä muodostuu mahdollisesti tulevaisuudessa uusia planeettoja tähtien ympärille. Sumun monimuotoinen, aaltoileva ja repaleinen ulkonäkö on seurausta Trapetsin tähtien ja muiden sumun nuorten tähtien voimakkaan säteilyn aiheuttamasta paineesta. Sama ilmiö on synnyttänyt myös eräänlaisia "häntiä", kun vastasyntyneet tähdet ovat säteilyllään työntäneet niitä ympäröivien kiekkojen materiaalia kauemmas.
Tuomas Katajala
Esiintymisiä
Katajala on esiintynyt lukuisilla kansainvälisillä festivaaleilla Euroopassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa, sekä esiintynyt kaikilla merkittävimmillä festivaaleilla Suomessa, muun muassa Kuhmon Kamarimusiikki, Helsingin Juhlaviikot, Lahden Urkuviikot, Urkuyö ja aaria -festivaali ja Turun musiikkijuhlat. Katajalan oratoriorepertuaariin kuuluu lähes 100 teosta, sisältäen muun muassa kaikki Bachin, Beethovenin, Haydnin, Mozartin, Mendelssohnin sekä Verdin suuret sakraaliteokset, sekä lisäksi myös useat Schubertin ja Schumannin klassiset laulusarjat. Esiintymisistä ja festivaaleista mainittakoon Verdin Requiem Lontoon Royal Albert Hallissa ja Oxfordissa sekä Dvořákin Stabat mater Tokion La Folle Journee -festivaalilla, Aix-en-Provencessa ja Noirlac - festivaalilla Ranskassa. Lisäksi hän on konsertoinut Musik på Slottet -festivaalilla Tukholmassa Pietarin filharmonikkojen kanssa, esiintynyt solistina Avery Fisher Hallissa New Yorkissa sekä Pariisin d ́Auvers sur Oise -festivaalilla ja Annecy Classic festivaalilla. Hän on laulanut muun muassa Ranskan kansallisorkesterin solistina Pariisissa sekä eripuolella Ranskaa Beethovenin 9. sinfoniassa. Muita orkestereita ovat olleet muun muassa Oslon, Rooman ja Baselin oopperaorkesteri, Oxford Filharmonia, Lontoon Festival orkesteri, Batzdorfer Hofkapelle ja Stockholm Barockensemble. Katajala on laulanut myös kaikkien merkittävimpien Suomalaisten sinfoniaorkesterien solistina.
Tulevia vierailuja ovat muun muassa F. Halévyn La Juiven Prinssi Leopold Göteborgin Oopperassa, Rossinin Sevillan parturin Kreivi Almaviva Oslon Oopperassa, Wagnerin Nürnbergin mestarilaulajien David Suomen kansallisoopperassa, Mozartin Taikahuilun Tamino Savonlinnan Oopperajuhlilla ja Donizettin Don Pasqualen Ernesto Glyndebournen Touring Oopperassa sekä Iisakki Frimanin rooli Tampereen oopperan Veljeni vartija -kantaesityksessä.
Kaudella 2018-2019 Katajala tekee debyytin mm. Maxin roolissa Weberin Der Freischützin produktiossa (Paholaisen palkka-ampuja), josta esityksiä on muun muassa Theatre an der Wienissä, Aix en Provencessa, Brysselissä, Luxemburgissa ja Ludwigsburgin Festivaalilla. Katajalan tulee tulevaisuudessa vierailemaan uudelleen myös Lontoon Royal Opera House Covent Gardenissa Lontoossa.
Kilpailusaavutuksia
Katajala on voittanut 1. palkinnon kansainvälisessä Musica Sacra -laulukilpailussa Roomassa ja Jyväskylän kansainvälisessä tenorikilpailussa, lisäksi hän on voittanut 2. palkinnon Gösta Winbergh -tenorikilpailussa Tukholmassa.
Huomionosoituksia
Katajalalle on myönnetty Martti Talvela -säätiön stipendi vuonna 2005, Karita Mattila -stipendi vuonna 2009 sekä Sibelius-syntymäkotimitali vuonna 2011.
Salamasota
Nykyaikainen versio
Nykyaikaista salamasotaa kuvaa sodan lyhytkestoisuus, vihollisarmeijan taistelutahdon täydellinen lamaannuttaminen, omien joukkojen ja siviilien minimaaliset tappiot sekä taisteluiden lyhytkestoisuus ja paikallisuus.
Puolustautuminen salamasotaa vastaan
Salamasotaa vastaan puolustautuminen on hyvin vaikeaa, sillä hyökkäys etenee nopeasti ja raivokkaasti, ja mikäli hyökkääjällä on tehokas logistiikka, hyökkäyskärjet voivat edetä kymmeniä tai satoja kilometrejä ennen hyökkäyksen kulminoitumista. Koska tulentiheys on valtava, mikään staattinen rakenne ei voi kestää eikä estää hyökkäystä. Vanha periaate tilan vaihtamisesta aikaan ja väistyminen hyökkäyksen kulminoitumisen edeltä muuttuu ongelmalliseksi, varsinkin mikäli hyökkääjä käyttää laskuvarjojoukkoja iskuihin puolustajan selustaan, siksi että ”vaihdettavan” tilan määrittely on vaikeaa. Yksi tapa puolustautumiseen on ilmaherruus – joka hallitsee taivasta, voi hallita myös maata ja hyökkäyskiilat voidaan tuhota ilmaiskuin.
Koska salamasota-armeijat ovat voimakkaasti mekanisoituja ja ne nojaavat voimakkaasti moottoroituun huoltoon, ne ovat sidottuja teihin ja huoltouriin. Hyökkäysreitit ovat siksi valmiiksi ennakoitavissa: ne noudattavat pääteiden ja rautateiden linjoja. Puolustuksessa pioneeritoiminta on erittäin tärkeää: suluttaminen, liikkeen estäminen, linnoittaminen ja oman liikkeen edistäminen. Taistelutoimet tapahtuvat liikennereittien varressa ja läheisyydessä, siksi puolustusjoukot tulee ryhmittää mahdollisimman joustavasti niin, että niillä on mahdollisimman esteettömät toimintareitit sekä viivytystä silmällä pitäen omaan selustaan että vastahyökkäystä silmällä pitäen liikennereitteihin. Etulinjan tulee olla mahdollisimman joustava ja varustettu viivytystä, ei puolustusta, ajatellen. Taistelutoiminnassa pääpainon tulee aktiivisen vastarinnan sijaan olla viivytyksellä ja hyökkäyksen kulminoitumisen edistämisellä. Taistelutoimien tulee kohdistua ensisijaisesti hyökkäyskiilojen kärkien sijaan niiden sivustoja vastaan ja näin muuttaa etenevät panssarikiilat moteiksi. Tällöin on vaara, että hyökkääjä menettää panssarivaununsa polttoaineen loputtua. Toisessa maailmansodassa saksalaiset menettivät enemmän panssarivaunuja polttoaineen loppumisen vuoksi kuin minkään muun syyn takia.
Hyökkäyksen selustassa toimivien erikoisjoukkojen ja sissitoiminnan merkitys korostuu. Sissien tehtävä on katkaista ja tuhota vihollisen logistiikkaa: huoltosaattueita ja varikoita, viestikeskuksia sekä hyökätä vihollisen komentokeskuksia vastaan. Kun liike on pysähtynyt, se voidaan tuhota. Kulminoitunutta panssarikiilaa vastaan suoritettu vastahyökkäys yleensä muuttaa hyökkäyksen sekasortoiseksi paoksi.
Kuusihaarakas
Ulkonäkö
Kuusihaarakas on väriltään kellertävä. Sen haarat ovat pystyjä ja ohuita.