cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Islamilainen tiede
Antiikin tieteet (ulum al-awaili)
Abbasidikalifien ja kalifaatin johtavan eliitin kiinnostus tieteisiin johti siihen, että islamilainen maailma siirtyi monilla tieteenaloilla maailman johtopaikoille 800-luvulta alkaen ja säilytti tämän aseman joillakin aloilla 1400-luvulle asti. Tieteen kehitystä auttoivat kaksi muualta saatua keksintöä: Kiinasta 760-luvulla tullut taito valmistaa lumpuista paperia sekä Intiasta jo 600-luvulla välittynyt numeroiden paikkajärjestelmä sekä nollamerkki, joita alettiin käyttää 800-luvulta alkaen.
Islaminusko kääntyi kuitenkin 900-luvulla dogmaattiseen suuntaan, jossa antiikin tieteisiin alettiin suhtautua entistä suuremmalla epäluulolla. Tieteet silti edistyivät, ja näin tapahtui etenkin formaalisten matemaattisten tieteiden parissa, jotka eivät sisältäneet teologian kannalta ongelmia. Trigonometrian alalla saavutettiin ehkä suurimmat edistysaskeleet, mikä oli yhteydessä sen hyödyllisyyteen uskonnon kannalta, koska trigonometriaa tarvittiin Mekan suunnan määrittämisessä.
Kirjallisuuden kääntämistä ja tiedettä, etenkin matematiikkaa, tähtitiedettä, fysiikkaa ("luonnonfilosofiaa") ja lääketiedettä harjoitettiin abbasidikalifaatissa 700-luvun lopulta lähtien. Valtakunnan pirstoutuessa uusia keskuksia olivat myös fatimidien dynastia pääasiassa Egyptissä (900–1100-luvuilla), šiialainen buyidien dynastia Bagdadissa 900–1000-luvuilla sekä turkkilaisten seldzukkien dynastia 1000–1100-luvuilla Keski-Aasiassa. Seldzukit kehittivät uskonnolliset koulut (madrasa), jotka levisivät koko islamilaiseen maailmaan.
Antiikin tieteistä ammentava luonnonfilosofinen traditio oli islamilaisessa maailmassa uusplatonistista aristotelismia, josta käytettiin nimeä falsafa (filosofia). Sen piirissä paljon huomiota sai kysymys siitä, noudattiko luonto muuttumattomia luonnonlakeja vai ei.
Antiikin tieteestä "islamilaiseksi tieteeksi"
Islamin piirissä on viime aikoina alettu liioitellen korostaa keskiajan islamilaisen maailman tieteellisiä saavutuksia (esim. 1001 Inventions). Seldzukkien valtakunnasta lähteneet islamilaiset madrasat on myös usein tulkittu yliopistoiksi ja esikuviksi eurooppalaisille yliopistoille. Esimerkiksi UNESCO pitää Al-Karaouinen yliopistoa Marokossa maailman vanhimpana yliopistona tällä perusteella.
Antiikin tieteiden sijaan on alettu puhumaan "islamilaisesta tieteestä" tai "arabialais-islamilaisesta tieteestä", vaikka tarkkaan ottaen sanalla yhä tarkoitetaan keskiajan islamilaisessa maailmassa harjoitettua tiedettä. Uudet ilmaisut ovat osin harhaanjohtavia, sillä keskiajan islamilaisten valtakuntien tiedemiehet olivat useammin persialaisia kuin arabeja, ja uskonnoltaan he saattoivat olla myös juutalaisia. Kirjojen kieli saattoi arabian asemesta olla myös persiaa tai hepreaa.
Uusi ilmiö on ollut se, että Koraanista on alettu etsiä modernia tieteellistä tietoa. Esimerkiksi ranskalainen lääketieteen professori Maurice Bucaille katsoo, että Koraanin kuvaukset vastaavat tarkalleen modernin tieteen näkemyksiä monesta asiasta. Peruskoulun oppikirjan mukaan islam on tiedemyönteinen uskonto, sillä  "nimenomaan Koraani sai islamilaisen tieteen kukoistamaan." Koraanin kerrotaan sisältävän uutta tietoa luonnosta, jonka vasta nykytiede on saanut selville.  Näihin väitteisiin on usein suhtauduttu pilkallisesti.
Uskonnolliset tieteet (al-ulum al-shariyya)
"Islamilaiset tieteet" varsinaisessa merkityksessä tarkoittavat islamin uskonnollisia tieteitä. Niihin kuuluvat
Uskonnolliset tieteet sitoutuvat islamin pyhiin kirjoituksiin, kuten Koraaniin ja islamilaiseen perimätietoon. Näin ne poikkeavat tavanomaisesta tieteenkäsityksestä, joka ei aseta tiedettä uskonnollisiin rajoihin.
Viestiliput
thumb|Viestiliput näytteillä [[Merikeskus Vellamossa Kotkassa.]] thumb|[[HMS Falken|HMS Falken ja HMS Gladan juhlaliputettuina.]] Viestiliput eli signaaliliput ovat vesiliikenteessä alusten välisessä viestinnässä käytettyjä lippuja. Jokaista latinalaisten aakkosten kirjainta ja numeroita 0–9 vastaa oma lippunsa. Lipuilla tai niiden yhdistelmillä voidaan muodostaa yksi-, kaksi- tai kolmikirjaimisia koodeja, joilla on kansainvälisessä viestikirjassa ilmoitettu tarkoituksensa. Yleinen koodisto käsittelee hätätilanteita, uhreja ja vahinkoja, navigointia ja hydrografisia tietoja, manöövereitä, sekalaisia asioita, säätä, aluksen reittiä, viestintää ja kansainvälisiä terveysmääräyksiä. Lääketieteellisessä osiossa käsitellään sairaustapauksiin liittyvää viestintää.
Viestiliput ovat osa kansainvälisen viestikirjan (International Code of Signals) sisältämää viestintäjärjestelmää, joka perustuu kansainvälisiin sopimuksiin. Viestikirjaa hallinnoi kansainvälinen merenkulkujärjestö, jolle asiasta vastaaminen siirtyi kansainvälisen radiokonferenssin (Atlantic City 1947) ehdotuksesta. Kansainvälinen merenkulkujärjestö otti tehtävän yleiskokouksen päätöksellä vastatakseen vuonna 1959 sen jälkeen, kun järjestöä koskeva sopimus oli rekisteröity Yhdistyneiden Kansakuntien sopimussarjassa 17.3.1958/4214. Suomessa kansainvälistä merenkulujärjestöä koskeva sopimus tuli voimaan 21.4.1959, ja sopimus on julkaistu Suomen säädöskokoelman sopimussarjassa numerolla SopS 20/1959.
Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä viestikirjasta vastaaminen kuuluu meriturvallisuuskomitealle mainitun sopimuksen 29.b artiklan nojalla. Kansainvälisen merenkulkujärjestön yleiskokous vahvisti meriturvallisuuskomitean valmisteleman uuden ajantasaistetun viestikirja 29.7.1965. Mainitun ajankohdan jälkeen tehdyt muutokset on vahvistanut kansainvälisen merenkulkujärjestön meriturvallisuuskomitea. Virallinen kansainvälinen viestikoodisto sisältyy kansainvälisen merenkulkujärjestön viestikirjaan International Code of Signals.
Viestikirja on osa merilain (1994/674) 22a:1 § (2017/482) tarkoittamia Suomen kansainvälisiä velvoitteita, jotka Suomi panee presidentin tai valtioneuvoston asetuksilla osaltaan täytäntöön. Kansainvälisen viestikirjan täytäntöönpanevaa asetusta ei löydy Finlexin valtiosopimustietokannasta.
Lippujen käyttö keskittyy lähinnä meriturvallisuusviestintään, eikä lippuja ole syytä käyttää tuntematta kansainvälistä viestikirjaa. Kansainvälisen viestikirjan tunteminen on osa hyvää merimiestaitoa ja -tapaa. Kansainvälisen viestikirjan sisällyttäminen aluksen merenkulkua käsitelevään käsikirjastoon on osalle aluksia pakollista, ja muille sitä voi suositella.
Mikäli lähettävä alus ei ilmoita, mille alukselle viesti on tarkoitettu, se on kohdistettu kaikille näköpiirissä oleville aluksille. Mikäli viesti alkaa muodossa YP TUNNUS, se on tarkoitettu alukselle TUNNUS. Mikäli halutun vastaanottajan tunnus ei ole tiedossa, lähettävä alus voi kehottaa vastaanottajaa ilmoittamaan tunnuksensa koodilla VF tai kysymällä tunnusta koodilla CS. Samalla lähettävä alus voi ilmoittaa oman tunnuksensa. Viestejä lähetetään koodi kerrallaan, mutta jos samassa nostossa on useampia koodeja, ne erotetaan parimetrisellä narulla. Lähetyksen loppuessa lähettävä alus nostaa vastauslipun ylös, ja vastaanottava alus kuittaa viestin kuten muutkin viestit.
Mikäli vastaanottava alus ei erota viestiä, se ei nosta vastauslippua vaan jättää sen ala-asentoon. Mikäli vastaanottava alus erottaa viestin, mutta ei ymmärrä sitä, se voi vastata ilmoittamalla, että viesti on väärin koodattu nostamalla ylös koodin ZQ. Vastanottava alus voi myös ilmoittaa, ettei ymmärrä viestiä, nostamalla ylös koodin ZL.
Korvausviireillä voi toistaa samoja merkkejä viestissä siten, että 1. korvausviiri toistaa ylimmän lipun, 2. korvausviiri toiseksi ylimmän ja 3. korvausviiri kolmanneksi ylimmän. Jos viesti alkaa kirjaimella ja jatkuu numerosarjalla ja korvausviiri on numeron jälkeen, korvausviirit toistavat 1., 2. tai 3. numeron. Viesti voi sisältää myös selväkielistä tekstiä, jolloin se alkaa koodilla YZ. Selväkielisenä ilmoitetaan alusten ja paikkojen nimet.
Juhlaliputuksessa nostetaan viestiliput keulasta mastonhuipun kautta perään seuraavassa järjestyksessä (keulasta lukien) A, B, C, 1, D, E, F, 2, G, H, I, 3, J, K, L, 4, M, N, O, 5, P, Q, R, 6, S, U, V, 7, W, Y, Z, 8, ensimmäinen korvausviiri, toinen korvausviiri, kolmas korvausviiri. Huomaa, että Suomen lippua muistuttavaa X-lippua ei juhlaliputuksessa käytetä. Vastaavasta syystä joissakin liputusohjeissa suositellaan Ranskan lippua muistuttavan lipun T jättämistä pois. Aikanaan Neuvostoliiton olemassaolon aikana jotkut ohjeistettuna jättivät myös lipun B nostamatta.
Kirjaimet
Lähde
Mabel Taylor
Mabel Caroline Taylor (7. joulukuuta 1879 Cincinnati – 1. heinäkuuta 1967 Chicago) oli yhdysvaltalainen jousiampuja. Hänen seuransa oli Cincinnati Archers. Taylor osallistui St. Louisin olympialaisissa 1904 kaksoiskansallis- ja kaksoiskolumbialaiskierroksille, joilla molemmilla hän sijoittui viidenneksi.
Myös Mabelin sisko Leonie oli jousiampuja.
Never Mind the Bollocks, Here’s the Sex Pistols
Never Mind the Bollocks, Here's the Sex Pistols on punk-yhtye Sex Pistolsin ensimmäinen ja ainoaksi "viralliseksi" jäänyt studioalbumi. Levy sisältää muun muassa klassikot "Anarchy in the U.K..", "God Save the Queen", "Pretty Vacant" ja "Holidays in the Sun". Albumia pidetään yleisesti yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä rock-levyistä. Pure Pop Magazine sijoitti albumin vuonna 2004 ykköseksi listallaan The Most Important Albums of All Time.
Tietoa albumista
Sex Pistols lähetti levymateriaalin ensin EMIlle, joka aikaisemmin julkaisi bändin ensimmäisen singlen "Anarchy in the U.K.", mutta ei suostunut julkaisemaan albumia. A&M Recordsin kanssa sopimus tehtiin, mutta pari viikkoa myöhemmin sekin purki sopimuksen. Virgin Records loppujen lopuksi teki sopimuksen, ja albumi julkaistiin 28. lokakuuta 1977. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin Warner Bros. -levymerkillä 10. marraskuuta samana vuonna.
Lars Løkken Østli
Lars Løkken Østli (s. 21. marraskuuta 1986 Hamar, Norja) on norjalainen jääkiekkoilija, joka edusti kaudella 2010–2011 Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Luleåta.
HMS Frederick William
HMS Frederick William oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1860 vesillelaskettu 86-tykkinen potkurilla varustettu höyrykäyttöinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin 12. syyskuuta 1833 Portsmouthin telakalta Queen-luokan 110-tykkisenä ensimmäisen luokan linjalaivana nimellä HMS Royal Sovereign. Amiraliteetti keskeytti työt aluksella 7. toukokuuta 1834. Alus nimettiin 12. huhtikuuta 1839 uudelleen HMS Royal Frederickiksi ja sen köli laskettiin 1. heinäkuuta 1841, mutta työt etenivät hitaasti. Tilaus uudistettiin 29. kesäkuuta 1848 paranneltuna Queen-luokan aluksena ja uudelleen 28. helmikuuta 1857 höyrykoneen asentamiseksi.
Edelleen rakenteilla olleen Windsor Castle -luokan aluksen suunnitelmat muutettiin 86-tykkiseksi toisen luokan linjalaivaksi 30. huhtikuuta 1859. Muutostyöt alkoivat 28. toukokuuta 1859, ja alus nimettiin HMS Frederick Williamiksi 28. maaliskuuta 1860. Alus laskettiin vesille 24. maaliskuuta 1860 ja se valmistui kesäkuussa. Aluksen voimanlähteenä oli Maudslay, Sons and Fieldin valmistama 500 nhp:n höyrykone (2 276 hv), mikä mahdollisti 11,777 solmun nopeuden koeajoissa. Muutostöiden jälkeen aluksen aseistuksena oli alemmalla tykkikannella kolmekymmentä 8 tuuman 65 cwt:n tykkiä ja ylemmällä tykkikannella kolmekymmentäkaksi 32 naulan 56 cwt:n tykkiä. Lisäksi puolikannella ja keulakannella oli kaksikymmentäkaksi 32 naulan 42 cwt:n ja kaksi 68 naulan 95 cwt:n tykkiä.
Palvelus
Alus otettiin 1. heinäkuuta 1864 palvelukseen päällikkönään Edward Codd Portlandin vartiolaivana, missä tehtävässä se korvasi HMS Colossuksen. Alus siirrettiin 7. maaliskuuta 1865 Queenstownin vartiolaivaksi päällikkönään Edmund Heathcote. John James Kennedy vastaanotti 31. tammikuuta 1866 aluksen päällikkyyden. Alus poistettiin palveluksesta 31. elokuuta 1868.
Alus nimettiin 19. lokakuuta 1876 uudelleen HMS Worcesteriksi, ja se lainattiin Thames Nautical Training Collegelle kauppalaivaston henkilöstön koululaivaksi Greenhitheen. Alus palautettiin vuonna 1945 amiraliteetin hallintaan ja se myytiin heinäkuussa 1948 Frary Industriesille romutettavaksi. Alus haaksirikkoutui hinattaessa Thamesilla 30. elokuuta 1948. Hylky nostettiin toukokuussa 1953, ja se romutettiin Tennant and Hornella Graysissä.
Arto Ruotanen
Arto Sakari Ruotanen (s. 11. huhtikuuta 1961 Pyhäjärvi Ol) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja olympiamitalisti.
Ruotanen oli 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa Suomen jääkiekkomaajoukkueen vakiopuolustajia: hän edusti Suomea kolmissa olympiakisoissa (1984, 1988 ja 1992), kuusissa maailmanmestaruuskisoissa (1985, 1986, 1987, 1990, 1991 ja 1992) sekä Canada Cupissa vuonna 1991. Ruotanen voitti olympiahopeaa Calgaryssa 1988 ja MM-hopeaa 1992.
Jääkiekon SM-liigassa Ruotanen voitti yhden Suomen mestaruuden Oulun Kärpissä sekä neljä pronssia. Ruotanen on valittu jääkiekkoleijonaksi #131.
Ruotanen pelasi Suomessa Kärppien riveissä vuosina 1979 - 1986 kunnes siirtyi Ruotsin liigan HV71:n riveihin. Ruotanen pelasi yhtä Saksassa vietettyä kautta lukuun ottamatta Ruotsin pääsarjassa yhdeksän kautta ja tämän päälle vielä kaksi kautta alasarjoissa kunnes lopetti pelaajauransa kevääseen 1998.
Pelaajauran jälkeen Ruotanen toimi HV71:n apuvalmentajana neljä ja puoli kautta. Helmikuussa 2003 HV71 irtisanoi koko valmennusryhmänsä. Tämän jälkeen Ruotanen jatkoi kolme kautta kolmannella sarjatasolla pelanneen Tranås AIFn päävalmentajana kunnes jätti jääkiekon ainakin toistaiseksi ja siirtyi muiden työtehtävien pariin.
Marguerite Broquedis
Marguerite Marie Broquedis (17. huhtikuuta 1893 Pau – 23. huhtikuuta 1983 Orléans) oli ranskalainen tennispelaaja ja olympiavoittaja.
Broquedis voitti eri alustoilla yhteensä kahdeksan maansa kaksinpelimestaruutta, joista ensimmäisen 1910 ja viimeisen 1927. Vuonna 1912 hän sai myös maailmanmestarin tittelin. Broquedis voitti Tukholman olympialaisissa 1912 kaksinpelin kultaa ja sai pronssia sekanelinpelissä Albert Canet'n parina. Kaksinpelin loppuottelussa hän päihitti Saksan Dora Köringin erin 4–6, 6–3, 6–4. Hän voitti Yvonne Bourgeoisin kanssa Ranskan-mestaruuden 1924 ja 1927 Ranskan avointen sekanelinpelin parinaan Jean Borotra. Broquedis sijoittui Pariisin olympiakisoissa 1924 kaksinpelissä neljänneksi, mutta putosi sekanelinpeliturnauksessa jo ensimmäisellä kierroksella.
Replicant – tappajan kopio
Replicant – tappajan kopio on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintajännäri. Elokuvan on ohjannut Ringo Lam ja käsikirjoittanut Lawrence Riggins yhdessä Les Weldonin kanssa. Pääosissa näyttelivät Jean-Claude Van Damme ja Michael Rooker. Taistelukohtausten koreografiasta vastasi Peter Malota.
Oltenia
thumb|300px|Oltenian sijainti Romaniassa Oltenia eli Vähä-Valakia on maantieteellinen ja historiallinen alue Romanian lounaisosassa. Alue rajoittuu etelässä ja lännessä Tonavaan, pohjoisessa Etelä-Karpaatteihin sekä idässä Oltjokeen, josta se on myös saanut nimensä. Oltenia muodostaa yhdessä Muntenian kanssa historiallisen Valakian alueen.
Martti Servo ja Napander
Martti Servo ja Napander on vuonna 1997 perustettu suomalainen kevyen musiikin yhtye. Tunnetuimpia kappaleita ovat "Maailman sinisin taivas", "Viikonloppu", "Hitti-litti Litmanen" ja "Ufo tarjosi kaakaon". Yhtyeen lauluissa tarkastellaan elämää ja ihmissuhteita näennäisesti perinteisen iskelmän keinoin, mutta länsimaisen populaarimusiikin perintö kuuluu tuotannossa laajasti. Ohjelmistoon kuuluvat esimerkiksi tyylitelty punk, reggae, rock’n roll, progressiivinen rock ja jatsahtavat instrumentaalit. Keskeisiä piirteitä ovat urkusoundi, saksofoni, hyväntahtoinen suhtautuminen elämän tragikoomisiin ilmiöihin sekä tunnistettava lauluääni.
Oltenia
Nykyisessä kehittämisaluejaossa Oltenian alue vastaa karkeasti ottaen kaakkoista kehittämisaluetta.
Martti Servo ja Napander
Ura
Martti Servo ja Napander täytti 20 vuotta 2017. Ensimmäinen levy Jälkijunassa – 13 suurinta ilmestyi 1997 ja se sisältää 14 kappaletta. Sen jälkeen levyjä ja singlejä on julkaistu noin kahden vuoden välein. Juhlavuoden lokakuussa ilmestyi ensilevyn vinyylipainos sekä sadan C-kasetin erä ja työnimellä Paljon onnea Suomi kulkenut yhdeksäs studioalbumi Teräsmylly jauhaa. Yhtyeeltä on ilmestynyt myös yksi live-levy (2002) ja kaksi kokoelmalevyä (2008 ja 2014). Neljä aiemmin julkaisematonta kappaletta sisältänyt instrumentaalikooste Bravo Napander julkaistiin 2006 ja sen pohjalta toteutettiin neljän paikkakunnan InstruIndex-kiertue vuonna 2014. Kiertueella äänitettiin EP, jonka a-puolella on lisäksi vierailevan tähden Maire Kukkosen esittämä kappale "Tänä kesänä mä rakastun". Orkesteri on julkaissut myös DVD-konserttitallenteen Menoa ja meininkiä 2005 ja Showtime -karaoke-DVDn 2013. Menoa ja meininkiä sisältää bonuksena neljä Napander-opetuselokuvaa mm. mökkitien kunnostuksesta ja autohuollosta.
Listamenestys
Suomen viralliselle listalle Martti Servo ja Napanderin tuotannosta ovat nousseet singlet Mikä on kun ei taidot riitä (2002–2003: korkein sija 6.), Samba kuppi kuumaa (2003: 8.), Vahva näyttö (2004: 15.), Sydämen amiraali (2005: 12.), Juhannuksen taika (2005: 8.) ja Boogiewoogiereggaepartyrock’nrollman (2007: 17.) sekä albumit Sydämen amiraali (2005: korkein sija 19.), Täältä pesee (2007: 16.), Kestävällä pohjalla (2010: 17.), Showtime (2013: 25.) ja Hittirähinä (2008–2009: 22.). Menoa ja meininkiä -DVD saavutti korkeimmillaan sijan 2. (2005). Reissuun lähden -single nousi Radio Suomen soitetuimmaksi kappaleeksi kesällä 2013. Orkesteri oli ehdolla vuoden parhaaksi yhtyeeksi Radio Iskelmä n äänestyksessä vuonna 2011. Radio Cityn 100 parasta kotimaista rock-biisiä -listalla kuuntelijat äänestivät "Maailman sinisin taivas" -kappaleen sijalle 58. vuonna 2015.
Oltenia
Nykyiset piirikunnat alueella
Oltenian alueeseen luetaan kuuluvaksi kokonaan seuraavat kaksi piirikuntaa:
Martti Servo ja Napander
Medianäkyvyys
Ensimmäinen julkinen esiintyminen oli vuoden 1997 elokuussa MTV3:n Huomenta Suomi -ohjelmassa. 2000-luvun alussa tunnettuutta lisäsi erityisesti Nelosen Kari Hotakaisen käsikirjoittamaan sarjaan Tummien vesien tulkit (2002) tehty tunnuskappale "Mikä on kun ei taidot riitä". "Maailman sinisin taivas" (1998) oli puolestaan mukana margariinimainoksessa vuonna 2003 ja "Johtotähti"-kappaleen (1997) taustoja käytettiin ”Johan maistuu marinetti” -lihatuotemainoksessa 2005. Vuonna 2013 yhtye teki "Reissuun lähden" -tunnusmusiikin Yleisradion televisiosarjaan Lomamatka 70-luvulle.
Oltenia
Nykyiset piirikunnat alueella
Seuraavat kolme piirikuntaa kuuluvat Olteniaan osittain:
Kurjenherneet
Kurjenherneet (Astragalus) on hernekasvien suku, johon kuuluu noin 3050 lajia. Kurjenherneet ovat kaikkein suurin kasvisuku. Joitakin lajeja käytetään koristekasveina, toisia kiinalaisessa lääketieteessä rohtoina.
Martti Servo ja Napander
Medianäkyvyys
Vuosina 2003–2006 Servo esitti Napanderin musiikkia Hannu Muukkulan säestyksellä juontamassaan chat-ohjelma Yösydämessä Subtv:ssä ja vastaili katselijoiden kysymyksiin. Ohjelmassa vierailivat mm. Napanderin tuoteasiamies Jarmo Perä sekä käsinuket Boogie Rooster, Kitty Kat ja Dirk Solomon. Keväällä 2016 Iltasanomat järjesti nettitelevisiossaan samanhenkisen Huutolaatikko-illan, jossa Servo kommentoi katsojien kysymyksiä ja tuhosi studion television käyttökelvottomaksi hakkaamalla sitä sellofaani-rullalla. Servo on esiintynyt myös MTV3:n Salatuissa elämissä ja Ajoneuvos-ohjelmassa. Servo ja Muukkula vierailivat Kaarle Viikatteen ja Pasi Vanhatalon Rokit Kokit -nettitelevisiosarjassa 2009  .
Oltenia
Kaupunkeja
Oltenian suurin kaupunki on Craiova. Muita huomattavia kaupunkeja alueella ovat:
Kurjenherneet
Lajit Suomessa
Suomessa tavataan kuusi kurjenhernelajia. Niistä tummatunturikurjenherne on yleinen tai melko yleinen alkuperäiskasvi, varsinkin Lapissa. Peuranvirna kasvaa melko harvinaisena Pohjois-Lapissa. Imeläkurjenherne on alkuperäisenä hyvin harvinainen ja uhanalainen, lisäksi joskus uustulokas. Aro-, hieta- ja pulleakurjenherne ovat harvinaisia uustulokkaita, joista pulleakurjenherne on vakiintunut. Hietakurjenherne on havaittu viimeksi 1900-luvun alkupuolella.
Martti Servo ja Napander
Medianäkyvyys
Servo on kirjoittanut ajankohtaisia asioita pohtivia pakinatyylisiä kuukausi- ja osavuosikatsauksia Pirkanmaalla Suur-Tampere -lehteä edeltäneeseen Pirkanmaan Sanomat -lehteen (2006–2011). Hänet on nähty myös teatterilavalla jyväskyläläisen Teatteri Eurooppa Neljän Vadelmavenepakolaisessa (2016).
Kurjenherneet
Muita lajeja
Muita kurjenhernelajeja:
Martti Servo ja Napander
Tyyli
Martti Servo ja Napanderin tuotanto on pääasiassa Martti Servon, Sanna Sucksdorffin, Jokke Pirhosen ja Vladislav Kowalskin käsialaa, mutta muut yhtyeen jäsenet ovat vahvasti musiikinteossa ja sovittamisessa mukana, Hannu Muukkula ja Mauno Tiira erityisesti säveltäjinä. Tuottajina toimivat mm. Jussi Jaakonaho ja Jokke Pirhonen. Yleisiä laulujen aiheita ovat ihmistenväliset suhteet, urheilu, arjesta juhlaan siirtyminen ja mitä erilaisimpien ilmiöiden havainnointi. Teksteissä pohditaan irtisanomisia, lakipykäliä, kansainvälistä kaupankäyntiä, yksinäisyyttä, arjesta selviämistä ja yhteiskunnallisia pulmia. Esimerkiksi "Katse penkkaan päin" -kappaleessa annetaan neuvoja liikenteeseen. Tulkinta on usein kerroksellista ja tekstit metaforisia. Servon mukaan suomalaiset tykkäävät ironiasta ja älykkäästä huumorista, mutta yhtyeeltä löytyy myös ns. halolla päähän -osastoa - itsetutkiskelua, totisia aiheita ja taiteellista kunnianhimoa.
Muut projektit
Martti Servo ja Napander, erityisesti Servo ja Muukkula, ovat tehneet ja esittäneet myös mainosmusiikkia. Esimerkkinä mainittakoot ajoneuvojen myyntiin keskittyneelle sivustolle tehty kappale "Autotie" (2018) (ks. esim. "Takakontti" ), Subtv:ssä James Bond -elokuvasarjaa mainostanut kappale "James Bondi" (2010), Fonectalle räätälöity "Kuka soitti" (2010) ja Fintoton suurmarkkinatapahtumaan tehty "Pelimies" (2008), joka voitti Kaiku-radiomainoskilpailun tammikuussa 2009. Servo ja Muukkula keikkailevat myös nimellä Martti ja Moods Duo. Ohjelmistossa on pääasiassa Napander-musiikkia ja Doors-covereita. Duolta on ilmestynyt Napander-klassikoita ja kaksi omaa kappaletta sisältävä albumi Kanssasi kahden (2015). Lisäksi Martti Servo ja Erkka Alonen ovat esiintyneet Helsingin Juhlaviikoilla Art Goes Kapakka -tapahtumassa solisti-basso -duona (2011). Servo on niin ikään juontanut Martin musiikkipuntari -ohjelmaa Radio Helsingissä ja viikoittaista Jälkijunassa-pakinaa osana Paikka auringossa -sarjaa Radio Suomessa. Kappaleet "Joulu puussa" ja "Pukki palaa loppuun" sisältävä Martti Servo ja Retuperän WBK -joululevy ilmestyi vuonna 2000. Servo esittää myös Ipanapa talvilaulut -albumilta löytyvän "Joulun manteli" -kappaleen (2009) ja Ipanapa liikenteessä -albumilta löytyvän "Hei hei heijastin" -laulun (2011), Lordin tekemän ROPS:in kannatuslaulun "Sinisellä sydämellä" (2013) ja Trio Orien kappaleen "Aamulla karanneiden hellepäivä" (2014).
Albumit
Studiolevyt:
Livet ja kokoelmat:
Jääpallon pohjoismaisen sarjan kausi 1938–1939
Jääpallon pohjoismaisen sarjan kausi 1938–1939 oli vuonna 1938 perustetun Pohjoismaisen sarjan ainoa sarjakausi. Pohjoismaiseen sarjaan osallistui Suomesta neljä ja Ruotsista neljä parasta jääpallojoukkuetta, jotka kaikki pelasivat neljä ottelua toisen maan joukkueita vastaan. Pohjoismaisen sarjan kausi oli kaksitalvinen. Pohjoismaiden sarjaa sanktioivat Suomen Palloliitto ja Ruotsin jääpalloliitto, mutta käytännön järjestelyistä vastasi osallistuvien seurojen asettama toimikunta.
Pohjoismaisen sarjan voitti karlstadilainen IF Göta.
Historia
Pohjoismainen sarja perustettiin ruotsalaisen jääpallovaikuttaja Erik "Pampen" Borgströmin aloitteesta, minkä johdosta sarjaa kutsuttiin myös Pampen Borgströmin sarjaksi. Talvisodan alkamisen vuoksi sarjan pelaamista ei jatkettu seuraavana talvena.
Sarjataulukko
Lähde: Suomen Palloliiton toimintakertomukset 1938 ja 1939
Vuoden 1938 ottelut
Lähde: Suomen Palloliiton toimintakertomus 1938
Vuoden 1939 ottelut
Lähde: Suomen Palloliiton toimintakertomus 1939
Pyratsoliini
Pyratsoliini (C3H6N2) on typpeä sisältävä heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdisteellä on kolme tautomerista muotoa 1-, 2- ja 3-pyratsoliinit, joista 2-pyratsoliini on stabiilein.
Ominaisuudet ja valmistus
Pyratsoliini on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä, jolla on amiinien tai suklaan kaltainen haju. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja polaarisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja hieman dietyylieetteriin. Pyratsoliini hapettuu suhteellisen helposti pyratsoloniksi. Yhdiste on emäksinen.
Pyratsoliinia voidaan valmistaa diatsometaanin ja eteenin välisellä reaktiolla, pelkistämällä pyratsolia natriumetoksidilla tai akroleiinin ja hydratsiinin välisellä kondensaatioreaktiolla.
Suomen kuntauudistukset
Suomen kuntauudistukset tarkoittavat Suomessa 1960-luvulta alkaen esiintyneitä pyrkimyksiä saada aikaan kuntauudistus, jossa kuntien määrää olisi vähennetty kuntaliitoksilla. Suunnitelmista huolimatta laajamittaista kuntauudistusta ei ole toteutettu kerralla, vaan kuntien määrä on pienentynyt vähitellen. Vuonna 1977 toteutettiin kuntamuotoihin liittynyt uudistus: kauppalat muutettiin kaupungeiksi sekä kaupunkien ja (maalais)kuntien väliset erot poistettiin. 2000-luvulla kuntauudistusta on tehty Matti Vanhasen ja Jyrki Kataisen hallitusten johdolla.
Vanhasen I ja II hallitus
Vanhasen I hallituksen aikana aloitettiin Kunta- ja palvelurakenneuudistus, jossa kolme kuntamallia esiteltiin syksyllä 2005 ja itse uudistus käynnistettiin keväällä 2006. Uudistukseen liittyvä laki astui voimaan helmikuussa 2007 ja oli voimassa vuoden 2012 loppuun. Uudistuksen aikana kuntien määrä väheni 336 kuntaan. Uudistuksessa pyrittiin siihen, että kunnat hoitaisivat ainakin perusterveydenhuoltoon kuuluvat terveyskeskuspalvelut vähintään 20 000 asukkaan kokonaisuuksissa. Jos tähän kokoon ei päästäisi kuntaliitoksilla, niin palvelut pitäisi järjestää yhteistoiminta-alueena. Perusterveydenhuollon yhdistäminen sosiaalipalveluihin sosiaali- ja terveyspiirien hoidettavaksi jäi vastustuksen vuoksi avoimeksi.
Kataisen hallitus
Kataisen hallituksen aikana vuodesta 2011 lähtien on hallitusohjelman mukaisesti pyritty muodostamaan jopa työssäkäyntialueen kokoisia peruskuntia. Pääministeri Jyrki Kataisen mukaan Suomessa olisi ollut silloisen hallituksen toimien jälkeen vaalikauden lopussa vuonna 2015 jäljellä noin 100 kuntaa. Vahvoihin peruskuntiin pyrkiminen merkitsee joidenkin näkemysten mukaan sitä, että aluekehityksen painopistettä siirrettäisiin maakuntaliitoista maakuntien keskuskaupunkien dominoimaan suuntaan.
Hallituksen esittämät muutokset nostattivat vastustusta pienissä kunnissa, jotka todennäköisesti yhdistettäisiin suurempiin naapurikuntiin. Sysmän kunnanhallituksen puheenjohtaja Mika Järvinen ja Janakkalan kunnanjohtaja Anna-Mari Ahonen kutsuivat koolle pienten ja keskisuurten kuntien edustajat keskustelemaan kuntauudistuksen suunnasta. Tapahtumaa luonnehdittiin mediassa kuntakapinaksi. Kuntakapina johti siihen, että hallinto- ja kuntaministeri Henna Virkkusen lisäksi arvostelu kohdistui myös Suomen Kuntaliiton hallitukseen, joka ei joidenkin kuntien mielestä ole ajanut pienehköjen kuntien asiaa, vaan on tosiasiallisesti tukenut hallitusta todennäköisesti kuntien pakkoliitoksiin johtavassa kehityksessä. Asikkala, Janakkala, Juva, Rusko ja Sulkava jättivät kuntaliiton jäsenmaksunsa kokonaan maksamatta. Orimattila ja Sysmä maksoivat jäsenmaksuista vain 2/3 todeten, että 1/3 maksusta on Kuntaliiton hoitamatta jätetyn edunvalvontaosuuden arvo.
Kenneth J. Gergen
Kenneth J. Gergen (s. 1935) on sosiaalipsykologian teoreetikko ja Swarthmore Collegen tutkimusprofessori. Gergen on julkaissut lukuisia teoksia sosiaalipsykologian aloilta ja toiminut vierailevana tutkijana ja professorina kymmenissä yliopistoissa Yhdysvalloissa sekä muun muassa Argentiinassa, Japanissa ja Euroopan eri maissa. Hän on tutkinut sosiaalipsykologiatieteen teoreettisia perusteita (erityisesti sosiaalista konstruktionismia, relationaalista tietoa ja tietämistä, dialogisuutta sosiaalisissa käytännöissä (organisaatioissa, terapiassa ja kasvatuksen alueilla).
Kenneth Gergen on toiminut Pennsylvanian osavaltion Swarthmore Collegen psykologian laitoksen professorina 1960-luvun loppupuolelta aina tähän päivään saakka. Hän aloitti uransa kokeellisen sosiaalipsykologian tutkijana, mutta on sittemmin keskittynyt kritisoimaan sosiaalipsykologian tieteen lähtökohtia ja kokeellisen psykologian käytäntöjä. Gergen on uransa aikana kirjoittanut useita teoksia retoriikasta, metaforista, psykologian terapiakäytännöistä, narratiivisesta tutkimuksesta ja organisaatiokulttuurin uusista muodoista. Häntä pidetään yhtenä sosiaalipsykologian kriisikeskustelun keskeisistä nimistä.
Ura
Gergenin opiskeluajat 50‒60-luvulla olivat sosiaalipsykologian kokeellisen tutkimuksen kulta-aikaa. Uransa alussa Gergen keskittyi kokeelliseen sosiaalipsykologiaan, erityisesti minuuden kysymyksiin ja minä-käsityksen tilanteisten ominaisuuksien tarkasteluun. Gergen päätyi kuitenkin kääntämään kelkkansa kokeellisen sosiaalipsykologian suhteen. Jo varhain tutkijanurallaan Gergen alkoi epäillä kokeellisten asetelmien tuottamia tuloksia ja omien koeasetelmiensa mielekkyyttä. Hän kyseenalaisti tiedon kumuloitumista ja yleistettävien lainalaisuuksien etsimistä sekä tutkimustulosten ajattomuutta. Gergen alkoi pohtia ilmiöiden selityksiä historiallisessa ja kulttuurillisessa kontekstissa.
Gergenin pohdinta laajeni pian hänen omien tutkimusten lähtökohdista kognitiivis-kokeellisen sosiaalipsykologian yhä jatkuvaksi kritiikiksi. Vuonna 1973 julkaistun artikkelinsa ”Social Psychology as History” myötä Gergen irtautui selkeästi kokeellisesta valtavirtapsykologiasta, ja artikkelia on pidetty yhtenä sosiaalipsykologian kriisikeskustelun käynnistäjistä. Teoksen pääteesit koskevat sosiaalipsykologian aika- ja arvosidonnaisuutta, tiedon kumuloitumattomuutta sekä tieteellisen tiedon ja arkitiedon välistä suhdetta.
Ajattelun pääkohdat
Gergenin ajattelu on jaettavissa kolmeen pääkohtaan. Ensinnäkin hän arvosteli psykologiaa historiallisesta perspektiivistä. Gergenin mielestä psykologia on valistusajan ajatteluun pohjaava tieteenala, joka nojaa liikaa eksakteihin ja objektiivisiin periaatteisiin. Ainoastaan kokeellisten metodien käyttö tekee tieteenalasta Gergenin mielestä liian kapea-alaisen ja pirstaleisen. Gergen peräänkuuluttaa sosiaalisen otteen omaksumista psykologisen tutkimuksen perustaksi.
Toiseksi Gergen painotti tiedon ja todellisuuden rakentumista sosiaalisesti. Tieto – niin arkitieto kuin tiedekin – on sosiaalista neuvottelua ja sitä luodaan ja välitetään vuorovaikutuksessa. Kieli on keskeisessä roolissa, sillä se ei vain heijasta tai mekaanisesti välitä jotain ulkopuolista ”todellisuutta” vaan kielenkäyttö on aktiivista sosiaalista toimintaa, jonka kautta ilmiöt saavat muotonsa ja tieto rakentuu. Gergenin mukaan tieto on kulttuuriin, aikaan ja paikkaan sidoksissa oleva sosiaalinen konstruktio.
Kolmanneksi Gergen painotti ajattelussaan tiedon sidonnaisuutta niin aikaan ja paikkaan kuin tutkijaan. Gergenin mukaan täysin neutraalia tai objektiivista tutkimusta ei ole mahdollista tehdä. Jokainen tutkija katsoo maailmaa omasta näkökulmastaan ja oman aikansa ja kulttuurinsa kautta ja tämä vaikuttaa heidän tulkintoihinsa. Ei ole siis olemassa yhtä objektiivista totuutta.
Lisäksi Gergen käsitteli tutkimuksissaan postmodernia kulttuuria ja minuutta. Gergen muotoili sosiaalisen saturaation käsitteen, jonka mukaan tekniikan ja erityisesti tiedonvälityksen kehityksen myötä olemme jatkuvan ja lisääntyvän sosiaalisen stimulaation kohteita. Saamme jatkuvasti niin paljon tietoa kaikkialta, ettei sen vaikutuksilta voi välttyä. Postmodernissa kulttuurissa on tarjolla valtavasti faktoja ja tärkeintä onkin pohtia kenen faktat milloinkin hyväksytään ja miksi. Tutkijat kilpailevat keskenään siitä, kenen ”totuutta” uskotaan ja ovat jatkuvan sosiaalisen neuvottelun alaisena. Postmodernissa maailmassa minuus ei myöskään ole selkeä pysyvä kokonaisuus vaan joustava käsite – ihminen on Gergenin mukaan sosiaalinen kameleontti, jolla yhdistää erilaisia identiteettejä ja käyttäytymismalleja kullekin tilanteelle sopivalla tavalla.
Toisin kuin kokeellisessa sosiaalipsykologiassa, Gergen piti tutkimuksen arvioinnin tärkeimpinä kriteereinä käyttökelpoisuutta ja keskustelun herättämistä. Tutkimuksen ei kuuluisi tavoitellakaan objektiivisuutta, sillä se on mahdotonta saavuttaa. Sen sijaan dialogisuus ja generatiivisuus tulisi ottaa hyvän tutkimuksen tavoitteiksi.
Sosiaalipsykologisen tiedon historiallisuus
Gergen kirjoitti itsensä sosiaalipsykologian teoreettiseen keskusteluun vuonna 1973 julkaisemallaan artikkelilla sosiaalipsykologian tiedeluonteesta. Artikkelissaan Social Psychology as History hän väitti sosiaalipsykologisten 'lainalaisuuksien' ja säännönmukaisuuksien olevan historiallisesti muuttuvia ja sosiaalipsykologisen tiedon olevan luonteeltaan aktiivista eli muokkaavan tutkimiaan tutkimuskohteita sekä käsityksiä yhteiskunnasta. .
Sosiaalinen konstruktionismi kasvatuksen ja pedagogiikan käytännöissä
Gergen on esittänyt kasvatuksellisten ja pedagogisten käytäntöjen rikastamiseksi sosiaalisen konstruktionismin teoriaan perustuvia periaatteita Jäljessä olevat periaatteet eivät perustu tajunnan ja todellisuus (tai yksilön ja maailman) väliselle erolle (tai niin sanotulle dualismille, vaan yksilön olemiselle maailmassa erilaisissa vuorovaikutussuhteissa ja -tilanteissa. Sosiaalisen konstruktionismin pedagogisissa sovellutuksissa korostetaan vuorovaikutussuhteita, ajatusten jakamista ja yhdessä tekemistä kuten monissa jaetun asiantuntijuuden malleissa (ks. ,).
Toisin kuin opettajan tai muun asiantuntijan tai auktoriteetin yksinpuheluun perustuvassa pedagogiikassa, sosiaalisen konstruktionismin pohjalta kehitetyssä kasvatuksessa olennaista on kasvatustapahtuman osallisten keskustelu ja vuorovaikutus. Esimerkki tällaisesta lähestymistavasta on Paulo Freiren teoksessaan Sorrettujen pedagogiikka kehittämä dialoginen pedagogiikka.
* Eristetystä relationaaliseen rationaalisuuteen
Yksilölliselle oppimiselle perustuvissa eristävissä (isolated) pedagogisissa malleissa tehdään yleensä ero opettajan ja oppilaan välille siten, että opettaja opettaa ja ohjaa sekä tietää ennalta sen, mitä oppilaan pitäisi oppia. Sosiaaliselle konstruktionismille perustuvissa ajattelutavoissa painotus on yhteistoiminnallisuudessa eli yhteistoiminnallisessa oppimisessa. Yhteinen opiskelu ja oppiminen tapahtuu niin opettajan ja oppilaiden kuin vertaisten välillä sekä erilaisten median välittämänä.
* Opetussuunnitelmista kulttuurisiin kriteereihin
Yksilölliseen oppimiseen ohjaavissa pedagogisissa ajattelu- ja menettelytavoissa oppijan suoritusta arvioidaan ennalta päätetyin kriteerein, jotka on yleensä kirjoitettu opetussuunnitelmiin tai niiden perusteisiin, tai muihin vastaaviin asiakirjoihin. Ongelmana on se, että näiden kriteerien ennaltamääräytyneisyys ja oppijakoisuus muodostaa keinotekoisen kuilun koulutiedon ja sitä ympäröiden kulttuurin välille. Siksi tarvitaan pedagogisia malleja, joissa huomioidaan opiskelun ja oppimisen tilannesidonnaisuus ja 'paikallistuneisuus' sekä yhteisöllisyys ja sitoutuminen (ks. myös julkinen sosiologia, kriittinen pedagogiikka).
Kritiikki
Gergen oli suorasanainen tutkija ja on herättänyt suurta keskustelua sosiaalipsykologian kentällä niin hänen suuresti kritisoiman kokeellisen sosiaalipsykologian edustajien kuin muiden konstruktionistien parissa. Gergen edustaa äärikonstruktionistista linjaa, jonka mukaan yksilötason prosesseja ja kokemuksia ei tulisi huomioida. Gergenin mukaan yksilön kokemusten sijaan tulisi keskittyä kulttuuristen kokemusten ja minuuden tutkimiseen. Gergen haastaa näkemyksillään perinteiset tutkimuskäytänteet ja samalla tieteen ja tiedon. Hänen mielestään vanhoja käytänteitä on muutettava ja valmiit yksiköt ja totuudet on kyseenalaistettava.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1936–1937
Jääkiekon SM-sarja vuonna 1937 pelattiin neljän joukkueen kesken. Helsingistä oli mukana kaksi joukkuetta ja Tampereelta ja Turusta yksi. Myös HSK:n piti osallistua, mutta pelaajavaikeuksien vuoksi se jäi pois sarjasta. Talven tulo viivästyi ja jäätä saatiin vasta tammikuussa. Turun IFK joutui pelaamaan ottelunsa Ilvestä vastaan Helsingissä koska Turussa ei ollut pelikelpoista kenttää. Mestaruuden voitti Tampereen Ilves. Mestaruus oli Ilveksen toinen.
Sarjataulukko
thumb|250px|Ilves–HJK tammikuussa 1937.
Amanda Abbington
Amanda Abbington (28. helmikuuta 1974, Lontoo ), alun perin Amanda Jane Smith on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten televisiorooleistaan Miss Mardlena sarjassa Mr Selfridge ja Mary Morstanina sarjassa Uusi Sherlock. Sherlockissa hän näyttelee Watsonin (Martin Freeman) vaimoa. Amanda ja Martin olivat pari myös oikeassa elämässä. He erosivat vuonna 2016.
1499 Pori
1499 Pori (myös 1938 UF) on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän 16. lokakuuta 1938 löytämä päävyöhykkeen asteroidi. Hän nimesi sen Porin kaupungin mukaan.
Tummalaulumesikko
Tummalaulumesikko (Meliphaga lewinii) on itäisessä Australiassa tavattava mesikkoihin kuuluva varpuslintu. Laji on nimetty australialaisen taidemaalarin John Lewinin mukaan.
Tunnistaminen
Kooltaan tummalaulumesikko on noin 20–22 cm. Yleisväritykseltään lintu on vihertävän harmaa. Nokasta silmäkulmaan ulottuu kapea viiru paljasta vaaleaa nahkaa. Silmän takana on vaaleankeltainen kuunsirppimäinen laikku. Lennossa näkyy tummalaulumesikon siipihöyhenten vaaleat reunat. Molemmat sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Nuoret lajin yksilöt eroavat aikuisista tummalaulumesikoista silmien värin perusteella. Nuorilla silmät ovat rusekat, kun ne aikuisilla ovat siniset. Ulkonäöltään tummalaulumesikoa muistuttavat tarhalaulumesikko (Meliphaga garcilis) ja nokilaulumesikko (Meliphaga notata), mutta ovat molemmat pienempiä. Paras tummalaulumesikon tuntomerkki on sen kauas kuuluva konekiväärin ääntä muistuttava laulu.
Levinneisyys ja elinympäristö
Tummalaulumesikkoa tavataan Australian itärannikolla pohjoisesta Queenslandista Victorian osavaltion keskiosiin. Lajin elinympäristöä ovat sademetsät ja kosteat pensaikkoalueet. Laji vaeltaa usein myös avoimemmillekin seuduille. Lintu on pääosin paikkalintu, mutta muuttaa talveksi korkeilta seuduilta matalammille.
Pesintä ja ravinto
Tummalaulumesikon pesimäkausi kestää syyskuusta tammikuulle. Suuri, kuppimainen pesärakennetaan kasvimateriaalista ja sidotaan yhteen hämähäkinseitin avulla. Naaras munii kahdesta kolmeen munaa, joita haudotaan kaksi viikkoa. Molemmat vanhemmat osallistuvat poikasten hoitoon.
Tummalaulumesikon ravinto koostuu pääsoin hedelmistä ja marjoista, mutta laji syö myös mettä ja hyönteisiä, joita se syö lennosta. Laji elää yleensä yksin, mutta voi myös muodostaa löyhiä noin kymmenen yksilön parvia.
Swinging on a Star
”Swinging on a Star” on Jimmy Van Heusenin säveltämä ja Johnny Burken sanoittama musiikkikappale vuoden 1944 elokuvasta Kulje tietäni.
Van Heusen sai idean kappaleeseen ollessaan illastamassa Bing Crosbyn kotona. Crosby sanoi illallisen aikana lapsilleen ”Jos et käy koulua, saatat tulla isona muuliksi. Haluatko että niin käy?”. Lausahdus päätyi kappaleen sanoitukseen, ja Crosbyn esittämä pappi lauloi sen elokuvassa kurittomille lapsille. Sanat kehottavat kuulijaa pyrkimään aina tekemään parhaansa, jotta tämä ei päätyisi muuliksi, siaksi tai kalaksi.
Crosbyn nauhoitus nousi vuonna 1944 listaykköseksi ja pysyi listoilla neljän kuukauden ajan. Yhteensä sitä myytiin yli miljoona kappaletta. Kappale voitti parhaan laulun Oscar-palkinnon ja Crosbyn single hyväksyttiin historiallisena äänilevynä Grammy Hall of Fameen vuonna 2002.
Kappaleen ovat nauhoittaneet myös muun muassa Oscar Peterson, Julie Andrews ja Tony Bennett. Suomeksi kappaletta on esitetty nimillä ”Kurkota kuuhun” (san. Sauvo Puhtila, 1964) ja ”Pellit auki” (san. Jorma Toiviainen, 1981).
Vampyyripäiväkirjat (4. tuotantokausi)
Amerikkalaisen fantasia-kauhutelevisiosarjan Vampyyripäiväkirjat neljättä kautta alettiin esittää Yhdysvalloissa The CW -kanavalla 11. lokakuuta 2012.
Tuotantokauden kahdeskymmenes jakso ”Klausin juuret vereslihalla” (The Originals) on myös Vampyyripäiväkirjojen spin-off -sarjan Vampyyrien sukua esinäytös.
Näyttelijäkokoonpano
300px|thumb|right|Näyttelijät [[Paul Wesley, Nina Dobrev ja Ian Somerhalder vuoden 2010 Comic-Con -tapahtumassa.]] (Suluissa esiintymismäärä kauden aikana)
Pääroolit
Lähteet
2. http://vampirediaries.wikia.com/wiki/Season_Four
3. http://mysticdiaries.net/
Leonie Taylor
Leonora Josephine "Leonie" Taylor (maaliskuu 1870 Cincinnati – 3. heinäkuuta 1966 Cincinnati) oli yhdysvaltalainen jousiampuja ja olympiavoittaja. Hänen seuransa oli Cincinnati Archers.
Taylor osallistui St. Louisin olympialaisissa 1904 kolmeen lajiin. Hän sijoittui sekä kaksoiskansallis- ja kaksoiskolumbialaiskierroksella kuudenneksi eli viimeiseksi, mutta oli voittamassa kultaa joukkuekilpailusta.
Myös Leonien sisko Mabel oli jousiampuja.
Tiellistenjärvi
Tiellistenjärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Vähä-Röyhiössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Tiellistenjärvi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa
Järvi on 400 metriä pitkä, 300 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,7 hehtaaria. Järven rannat ovat soistunutta metsää ja siihen laskee kolme tulo-ojaa. Suurin tulo-oja tuo vedet pelloilta mutta muut metsistä. Järven luusua sijaitsee sen kaakkoispäässä, josta alkaa kilometrin pituinen laskuoja, joka laskee Kyrösjärven Tyrjälänlahteen. Järven 1,2 kilometriä pitkät rannat ovat rakentamattomat eikä järvelle johda teitä.
Historiaa
Vuoden 1800 isojakokartassa järven nimi kirjoitettiin "Tjelistön järvi". Järven laskuoja halkoi sen ympärille kehittynyttä peltojen ja niittyjen mosaiikkia ja laski Kyrösjärvessä ""Tyrjälänlahteen"". Vuoden 1886 isonjoan täydennyskartassa nimi kirjoitettiin kartassa "Teilistenjärvi". Järvellä on suoritettu järvenlasku, koska Taavetti Miiskola jätti vuonna 1926 vesijättömaan jakamisesta hakemuksen.
Fredrik Warg
Bo John Fredrik Warg (s. 3. toukokuuta 1979 Skellefteå, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Brynäs IF:ssä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Wargin vahvuuksiin kuuluu työteliäisyys, voima, asenne, luistelu ja fyysinen peli. Hän ei varsinainen pelintekijä, vaikka Wargilta löytyy myös hyviä kiekollisia ominaisuuksia. Hän on myös varsin hyvä aloittaja. Warg laukoo oikealta.
Seuraura
Warg on Bolidens FFI:n kasvatti ja pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä jo 15-vuotiaana kaudella 1994–1995, Ruotsin II-divisioonassa. Warg siirtyi seuraavaksi kaudeksi 1995–1996 MODO Hockeyn J20-joukkueeseen, jossa hän pelasi kolme kautta. Warg teki debyyttinsä miesten peleissä kaudella 1998–1999, jolloin hän pelasi Ruotsin I-divisioonaa Örnsköldsviks SK:ssa. Warg teki siellä 31 ottelussa tehot 7+15=22, joilla hän oli joukkueen sisäisen syöttöpörssin voittaja. Warg pelasi seuraavan kauden 1999–2000 suurimmaksi osaksi HockeyAllsvenskanin Sundsvall Hockeyssa, mutta hän teki myös Elitserien-debyyttinsä MODOssa. Warg pelasi siellä 11 runkosarja- ja seitsemän playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Hän voitti keväällä 2000 Elitserien-hopeaa. Sundsvall tuli Wargille tutuksi myös muutaman ottelun verran kausina 2000–2001 ja 2001–2002, jolloin hän pelasi lainalla myös IF Björklövenissä. Wargin ensimmäinen täysi Elitserien-kausi 2000–2001 toi hänelle 47 runkosarjaottelussa tehot 7+1=8. Warg voitti keväällä 2002 Elitserien-hopeaa.
Warg edusti MODOa kevääseen 2005, jolloin hän siirtyi Timrå IK:n riveihin. Warg teki siellä kaudella 2005–2006 49 runkosarjaottelussa tehot 13+9=22, jotka riittivät joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin voittoon. Kaudella 2006–2007 hän teki Elitserien-uransa yhden kauden piste-ennätyksen tehoilla 10+21=31. Warg oli Timrån toiseksi paras pistemies serkkunsa Jonathan Hedströmin jälkeen.
Kaudeksi 2007–2008 Warg palasi MODOon, jonka kanssa hän teki kolmivuotisen sopimuksen huhtikuussa 2007. Warg pelasi kauden joukkueen varakapteenina. Hän teki Elitserien-uransa toiseksi parhaat tehonsa 9+18=27. Warg pelasi kolmesta sopimuskaudestaan kuitenkin vain kaksi ja purki sopimuksensa maaliskuussa 2009. Huhtikuussa hän teki yksivuotisen sopimuksen Skellefteå AIK:n kanssa. Warg teki kaudella 2009–2010 kaksi alivoimamaaliä, joilla hän jakoi runkosarjan alivoimamaalipörssin voiton neljän muun pelaajan kanssa. Toukokuussa 2010 Warg jatkoi sopimustaan vuodella. Kausi 2010–2011 sujui hyvin, ja Warg oli sentterinä Joakim Lindströmin ja Mikko Lehtosen välissä. Seuraavaksi kaudeksi Warg siirtyi ensimmäistä kertaa pois Ruotsista, kun hän teki sopimuksen latvialaisen, KHL:ssä pelaavan Dinamo Riian kanssa.
Riiassa Warg pelasi yhden kauden ja teki 17 pistettä 49 ottelussa. Tehotilastossa hän oli joukkueensa huonoin, saldolla -18. Pudotuspelien ensimmäisessä pelissä Warg loukkaantui eikä pystynyt pelaamaan muita otteluita. Seuraavaksi kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi kahden vuoden sopimuksella Elitserienin nousijajaoukkue Rögle BK:hon. Warg ei kuitenkaan jatkanut seuran pudottua Allsvenskaniin enää toista sopimuskauttaan, vaan hän siirtyi syyskuussa 2013 Saksan DEL-liigan ERC Ingolstadtiin. Joulukuussa Warg palasi kotimaahansa ja siirtyi loppukauden 2013–2014 kattavalla sopimuksella Brynäs IF:n riveihin.
Maajoukkueura
Warg edusti Ruotsia MM-kilpailuissa vuosina 2007 ja 2008. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1997 voittaen hopeaa.
Muuta
Wargin serkku Jonathan Hedström pelasi urallaan NHL:ssä saakka.
Ignatius Menezes
Ignatius Menezes (s. 3. tammikuuta 1936) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1963 ja nimitettiin Ajmerin ja Jaipurin hiippakunnan johtoon 15. marraskuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. helmikuuta 1979. Pääkonsekraattorina toimi Leo D'Mello, jota avustivat Cecil DeSa ja Patrick Paul D'Souza. Menezesin johtaman hiippakunnan jakauduttua 20. heinäkuuta 2005 hän on jatkanut toimintaansa Ajmerin piispana.
Menezes syntyi Mangaloren hiippakunnan alueella.
McKey Sullivan
thumb|McKey Sullivan Brittany "McKey" Sullivan (s. 9. syyskuuta 1988 Lake Forest, Illinois) on yhdysvaltalainen malli. Hän voitti Huippumalli haussa -ohjelman 11. tuotantokauden.