cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grisaille
Historiaa
Alusmaalauksena käytettäessä grisaillessa maalataan ensin vaaleusasteet ja muodot. Kerrosmaalauksen toisessa vaiheessa lisätään kullekin alueelle halutut pintavärit. Värit ovat tavallisesti läpikuultavia lasuureja.
Grisaillen uusi tuleminen ja manga
Grisaille on tullut uudelleen muotiin nykyaikana. Grisaille-tekniikka helpottaa vaaleiden ja tummien alueiden suhteiden kuvaamista. Materiaalien vaikutus näkyy helpommin, samoin se, että hyvinkin vaaleassa pinnassa saattaa olla melko tummia kohtia ja tummissa pinnoissa hyvinkin vaaleita kohtia.
Muun muassa manga-sarjakuvissa sovelletaan grisaillen tyyppistä työskentelyä kerrosmaalauksena. Aiheesta maalataan ensin valöörihahmotelma, jonka päälle lisätään lopulliset värit. Esimerkiksi Hiroki Mafuy käyttää tätä maalaustapaa.
Gremlin
Gremlin voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Verhokäyrä
Verhokäyrä (myös vaippakäyrä, engl. envelope) on akustiikan käsite, joka tarkoittaa soivan sävelen äänenvoimakkuuden muutosta ajassa. Verhokäyrän voi esittää kuvaajana, jossa pystyakseli kuvaa äänenvoimakkuutta ja vaaka-akseli ajan kulua. Verhokäyrä jakautuu neljään toisiaan ajassa seuraavaan osaan:
Toisinaan verhokäyrässä ei ole kaikkia edellä mainittuja osia. Ääni voi esimerkiksi syttyä välittömästi soimaan, tai sammua heti kun soitto loppuu.
Exidy
Exidy oli yhdysvaltalainen kolikkopelien kehittäjä, joka perustettiin vuonna. Yrityksen perusti Pete Kauffman Palo Altossa lähdettyään Ramtek-yrityksestä.
Yritys teki myös kokeiluita kotitietokoneiden valmistukseen Exidy Sorcerer -malleilla.
Olympique de Marseille
Olympique de Marseille on vuonna 1899 perustettu ranskalainen jalkapalloseura. Se pelaa Ranskan Ligue 1:ssä, jossa se on voittanut kymmenen mestaruutta. Menestyksekkäintä aikaa oli 1990-luvun taite, jolloin se voitti neljä mestaruutta putkeen. Viides perättäinen mestaruus siltä vietiin, kun seuran puheenjohtaja Bernard Tapie oli sotkeutunut sopupeliskandaaliin. Samalla kaudella seura voitti myös Mestarien liigan. Vuotta myöhemmin seura pudotettiin alemmalle sarjaportaalle talousvaikeuksien vuoksi. Sieltä se nousi kuitenkin nopeasti takaisin pääsarjaan. Kaudella 2009–2010 Marseille voitti Ranskan liigacupin lyöden finaalissa Girondins de Bordeaux’n maalein 3–1. Mestaruus liigacupissa oli seuran ensimmäinen.
Kynsikkäät
Kynsikäs voi olla
Seija Sivertsen
Seija Sivertsen (o.s. Feodoroff, 10. joulukuuta 1955 Sevettijärvi, Inari – 22. helmikuuta 2022 ) oli Norjan Etelä-Varangin Näätämössä asunut, koltansaamen opettajana esimerkiksi Inarin Sevettijärven koulussa työskentellyt koltta, joka toimi myös kolttien kulttuurin ja tapojen säilyttämiseksi. Hän toi esille esimerkiksi koltasaamen kielen katoamisen Norjan koltta-alueelta, mikä myötävaikutti osaltaan kolttasaamelaisen museon (Äʹvv) perustamiseen Norjan Näätämöön sekä kolttien kielen ja kulttuurin elvytystyön edistämiseen niin Norjassa kuin yleisemminkin. thumb|Oikeusministeri [[Anna-Maja Henriksson ja vuoden 2014 Gollegiella-palkitut: koltansaamen opettaja Seija Sivertsen, kirjailija Kerttu Vuolab ja saamen kielen tutkija, professori Mikael Svonni.]] Sivertsen toimi muun muassa koltansaamenkielisen, vuosina 1978–1986 julkaistun Sääʹmođđâz-lehden toimituskunnassa.
Palkintoja
Sivertsen palkittiin saamelaisella Gollegiella-kielipalkinnolla vuonna 2014 elämäntyöstään koltansaamen kielen ja kolttasaamelaisen kulttuurin sekä kolttayhteisön hyväksi. Samalla kertaa palkittiin myös kirjailija Kerttu Vuolab ja saamen kielen tutkija, professori Mikael Svonni.
Virtuaalivalo
Virtuaalivalo on William Gibsonin tieteisromaani vuodelta 1993. Vuoteen 2006 sijoittuva teos on ensimmäinen osa Bridge-trilogiaa, joka oli Gibsonin toinen teossarja Sprawl-trilogian jälkeen. Teoksen on suomentanut Arto Häilä ja julkaissut suomeksi WSOY 1997.
Vastaanotto
Tähtivaeltaja- ja Portti-lehtien arvostelijoiden mukaan romaani jää sisällöltään kevyeksi. Kirjan henkilöt ovat kliseisiä ja juoni on ohut ja ennalta-arvattava.
Teos oli ehdolla Hugo- ja Locus-palkinnoille sekä voitti Prix Aurora-palkinnon.
Rasvainen tiistai
Rasvainen tiistai on vuonna 2014 julkaistu lyhytelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Rauli Ylitalo. Elokuvan tekijät kutsuvat elokuvaa ”vahvasti Quentin Tarantinon sekä Guy Ritchien alkupääntuotannolle kumartavaksi rikoselokuvaksi”.
Robonaut
Robonaut-sarjan ydinajatus on astronauttien kanssa yhdessä työskentelevä ihmisenkaltainen kone. Sen ulkomuoto ja esineiden liikuttelukyky on suunniteltu niin, että Robonaut voi käyttää avaruudessa käytettäviä työkaluja ja työskennellä samassa ympäristössä missä astronautitkin.
Viimeisin Robonautin versio R2 matkasi avaruussukkula Discoveryn lennolla STS-133 (laukaistiin 24. helmikuuta 2011) kansainväliselle avaruusasemalle testattavaksi.
Alkuperäinen suunnitelma
Alkuperäinen Robonautin suunnitelma oli käyttää sitä ISS-avaruusaseman Canadarm2-robottikäsivarren jatkeena, missä tehtävissä sitä voitaisiin käyttää astronautin suorittaman avaruuskävelyn sijasta avaruusaseman ulkopuolisissa huoltotehtävissä. Robonauttien ensimmäisessä sarjassa (R1A ja R1B) oli useita yhteistyökumppaneita kuten DARPA. Toinen Robonauttisarja (R2A ja R2B) on NASAn ja General Motorsin yhteistyöprojekti.
Muita Robonautille esitettyjä mahdollisia käyttötapoja on kauko-ohjattava versio, missä Robonautti voisi tutkia planeetan pintaa ja vastaanottaa käskyjä kiertoradalla olevilta astronauteilta. R1:llä oli useita erilaisia alavartaloita, kuten Segwayn kahta pyörää käyttävä. ja pyöriä käyttävä. Robonaut B esiteltiin vuonna 2002.
Robonautin samankaltaisuus Tähtien sodan palkkionmetsästäjä Boba Fettin kanssa on NASAn mielestä vain sattumaa.
Viimeisin versio (R2)
Viimeisin Robonautin versio on R2. Se kykenee liikuttamaan käsivarsiaan 2 m/s ja sillä on 40 paunan (18 kg) kuljetuskapasiteetti. Sen käsien puristusvoima on noin 5 paunaa (n. 2,3 kg) kutakin sormea kohti. Robotissa on yli 350 anturia ja 38 PowerPC prosessoria.
Robonautti käyttää telemaattista läsnäoloa ja on kykenevä eriasteiseen itsenäiseen työskentelyyn. Vaikka ihmisen liikkeen koko skaalaa ja herkkyttä ei ole toteutettu, robotin kädellä on 12 vapausastetta ja ranteella kaksi. R2:lla on myös kosketusanturit sormenpäissään.
Project M
thumb|Robonaut B joulukuussa 2003 Loppuvuonna 2009–vuoden 2010 alussa Johnsonin avaruuskeskus esitti Project M:n, minkä tavoitteena oli lähettää R2 robotti Kuuhun tuhannen päivän kuluessa.
Dokumenttielokuvissa
Vuonna 2007 Robonaut esiintyi dokumenttielokuvissa Base Camp: Moon ja Mars Rising.
Lähteet
Teknisiä dokumentteja
La Güaira
La Guaira on Venezuelan osavaltion Vargasin pääkaupunki ja maan tärkein satama. Se perustettiin 1577 Caracasin satelliitiksi 30 kilometriä kaakkoon. Kaupunki ja satama vaurioituivat pahoin vuoden 1999 tulvissa ja mutavyöryissä, jotka aiheuttivat tuhoja alueella.
La Guairan vientituotteita ovat kaakao, kahvi, tupakka ja kaakaopavut.
Perry Main
Perry Main oli brittiläinen meriupseeri 1700-luvulla.
Joulun alla 1735 kapteeni Main sai komentoonsa 60-tykkisen linjalaivan HMS Worcester. Laiva oli vasta valmistunut Portsmouthin telakalta. Syksyllä 1739 Main johti Worcesteria osana Edward Vernonin laivasto-osastoa, jonka tehtävä oli häiritä Espanjan siirtokuntia ja meriliikennöintiä Karibianmerellä, vaikka varsinaista sotaa ei ollut vielä julistettu. Hän osallistui sodan Jenkinsin korvasta ensimmäiseen taisteluun 1. joulukuuta 1739. Portobellon taistelu päättyi brittien voittoon.
Ranskan liityttyä sotaan Main sai vuonna 1741 komentoonsa kolmannen luokan linjalaivan HMS Orfordin. Hän kaappasi ranskalaisen laivan, josta tuli mukavasti palkintorahoja. 14. helmikuuta 1745 hänen laivansa haaksirikkoutui myrskyssä Kuuban ja Hispaniolan välisessä Windward Passagessa. Main ja hänen miehistönsä pelastuivat ja palasivat Englantiin HMS Ripponin kyydissä saman vuoden kesäkuussa.
Tarhamehiläinen
Tarhamehiläinen eli kesymehiläinen (Apis mellifera) on mesipistiäisiin lukeutuva hyönteislaji. Se elää pesissään yhdyskunnissa, joihin kuuluu kuningatar sekä kuhnureita ja kymmeniä tuhansia työmehiläisiä.
Työmehiläinen on 9−10 millimetriä pitkä. Kuningatar on pesän suurin mehiläinen ja elää useita vuosia. Se munii munia, joista kehittyviä toukkia työmehiläiset ruokkivat kukista keräämällään siitepölyllä sekä medestä valmistamallaan hunajalla ja ruokamehulla.
Mehiläispesistä kerätään erilaisia mehiläistuotteita kuten hunajaa ja mehiläisvahaa. Mehiläiset ovat myös hyvin tärkeitä pölyttäjiä.
Tarhamehiläisen luontainen levinneisyysalue ulottuu Skandinavian eteläosiin. Suomessa tarhamehiläinen esiintyy käytännössä ainoastaan tarhattuna. Lajissa on 24 nimettyä alalajia, jotka eroavat toisistaan luontaisen sopeutumisen sekä jalostuksen seurauksena.
Maailman mehiläiskannat ovat kärsineet 1990-luvun puolivälistä alkaneesta mehiläiskadosta, jonka syyksi on epäilty viruksia, sieniä ja torjunta-aineita.
Levinneisyys
pienoiskuva|Tarhamehiläisen esiintymisalue Tarhamehiläinen eli kesymehiläinen (Apis mellifera) lukeutuu mesipistiäisten Apis-sukuun. Sen luontainen levinneisyysalue ulottui alun perin Etelä-Afrikan kärjestä Skandinavian eteläosiin. Euroopasta laji levisi uudisasukkaiden mukana Amerikkaan 1500-luvulla. Nykyisin lajia tavataan napapiirillä asti. Suomessa tarhamehiläinen ei esiinny luonnonvaraisena.
Alalajit
Tarhamehiläisellä on 24 nimettyä alalajia. Luokittelun kehittänyt Carl von Linné nimesi ensimmäisenä tumman mehiläisen, joka se sai nimekseen Apis mellifera mellifera. Sana mellifera tarkoittaa hunajankantajaa. Tarhamehiläisen alalajeja ovat:
Yleisesti tarhattuja alalajeja ovat italialainen, krainilainen, risteymäkanta buckfast ja tumma mehiläinen. Tumma eli musta mehiläinen oli aiemmin maailman yleisin mehiläisen alalaji, mutta se oli kadonnut lähes kokonaan 1960-luvulle tultaessa. Hybridiksi muuttuneessa alalajissa voimistuneet aggressiiviset käyttäytymispiirteet tekivät sen kanssa työskentelyn vaikeaksi, mikä johti alalajin vaihtamiseen lempeämpiin alalajeihin ja sen nopeaan harvinaistumiseen 1960-lukuun mennessä. Kyseistä alalajia on alettu elvyttää 2000-luvulla.
Yleisimmät Suomessa tarhatut alalajit ovat Euroopan yleisin italialainen alalaji sekä krainilainen. Lisäksi tarhataan muun muassa buckfastia, joka on usean alalajin risteytyksellä luotu mehiläiskanta.
Afrikkalainen tarhamehiläinen on aggressiivinen alalaji, ja se tunnetaan ”tappajamehiläisenä”. Se on levinnyt risteymineen suureen osaan Amerikkaa Brasilian kautta.
Lähisukulaiset
Aasiassa elävä intianmehiläinen on tarhamehiläisen lähisukulainen. Se on tarhamehiläistä pienempi ja tuottaa vähemmän hunajaa, mutta se on vastustuskykyisempi ja kestää kylmää paremmin.
Anatomia
pienoiskuva|Tarhamehiläisen kolmiosainen ruumiinrakenne Tarhamehiläisen työläinen on 9−10 millimetriä pitkä.
Tarhamehiläisen ruumiissa on mustia raitoja valkoisella, oranssilla ja ruskealla pohjalla. Mehiläisen ihossa on karvoitus, joka kuluu sen vanhetessa. Mehiläinen käyttää karvojaan tuntoelimenä. Niihin tarttuu myös siitepölyä, mikä tekee mehiläisestä hyvän pölyttäjän.
Tarhamehiläisellä on ulkoinen tukiranka, johon lihakset kiinnittyvät, sekä kolme ruumiinosaa: pää, keskiruumis ja takaruumis.
Pää
Mehiläisen päässä on purevia ja nuolevia suuosia, joilla mehiläinen voi muokata siitepölyä pienemmiksi kappaleiksi ja puristella vahaa. Kuhnurit ja emot pystyvät myös leikkaamaan leuoillaan. Mehiläisen kieli on imutorven sisällä. Se liikkuu torvessa edestakaisin ja pumppaa mettä kukasta suuhun. Kielen kärjessä olevalla lusikalla mehiläinen levittää sylkeä kiinteää ravintoa liuottaessaan. Mehiläisellä on isot verkkosilmät ja lisäksi kolme pistesilmää päälaellaan. Kahdella tuntosarvellaan mehiläinen aistii tuoksuja, joilla se erottelee kukat, veden ja yhteiskunnat.
Ruumis
Siipiä mehiläisellä on kaksi paria. Siivet värähtelevät noin 200 kertaa sekunnissa. Mehiläinen pystyy lentämään paikallaan, eteen, taakse ja sivulle.
Mehiläisen takaruumiissa sijaitsevat ruuansulatuselimet, lisääntymiselimet, vaha- ja feromonirauhaset sekä pistin ja myrkkyrauhanen, joka erittää mehiläismyrkkyä. Pistin on vain työmehiläisillä ja emolla. Mehiläinen pistää suojellakseen itseään tai yhdyskuntaansa pesässä. Kun mehiläinen pistää ihmistä tai eläintä, pistin jää väkäsistä kiinni ihoon ja irtoaa mehiläisen ruumiista sitä liikuttavan lihaksiston ja myrkkyrakon kanssa. Mehiläinen kuolee itse piston jälkeen. Toista hyönteistä pistävä mehiläinen ei menetä pistintään eikä kuole. Vaharauhasissaan mehiläinen tuottaa mehiläisvahaa, jonka se siirtää jaloillaan suuhun ja pehmittää tasaiseksi massaksi. Ruuansulatuskanava laajenee takaruumiissa mesikuvuksi, johon mehiläinen varastoi kukista imetyn meden sekä oman ravintonsa. Feromonirauhasillaan mehiläinen erittää erilaisia feromoneja, jotka auttavat esimerkiksi parveilussa, ravintolähteille suunnistamisessa, pesän lentoaukon merkitsemisessä ja hälyttämisessä.
Kehittyminen
Kuningatar kehittyy munasta aikuiseksi keskimäärin 16 päivässä, työmehiläinen 21 päivässä ja kuhnuri 24 päivässä.
Mehiläisyhdyskunta
Mehiläisyhdyskunta asuu omassa mehiläispesässään. Pesässä on kuusikulmaisia kennoja, joita työmehiläiset rakentavat vaharauhasissaan valmistamastaan mehiläisvahasta. Kennot muodostavat 2,5 senttimetriä paksuja seinämiä eli kakkuja. Mehiläiset säilövät kennoihinsa hunajaa ja siitepölyä ravinnokseen, ja kennoissa munista kehittyy aikuisia mehiläisiä. Luonnonvaraiset mehiläiset rakentavat vahakakustonsa puunkoloon tai onkaloon. Tarhattujen mehiläisten pesiin laitetaan valmiita puukehyksisiä vahapohjukkeita, joihin mehiläiset rakentavat kakkunsa.
Mehiläisyksilöillä on pesässä erikoistunut työnjako. Jokainen on toisistaan riippuvainen, ja pesän etu ja selviytyminen on yksilön etua tärkeämpi. Mehiläispesässä on kuningatar, kuhnureita ja työmehiläisiä. Kuningatar tuottaa jälkeläisiä, ja jokainen saman yhdyskunnan työläinen ja kuhnuri on kuningattaren jälkeläinen. Kuhnureiden tehtävä on parittelu toisen yhdyskunnan kuningattarien kanssa, jolloin syntyy uusi yhdyskunta. Työläiset tekevät pesän työt kuten kennojen rakentamisen ja meden keräämisen. Päätöksenteko on hajautettu koko yhdyskunnalle. Eri yhdyskunnilla on omat persoonallisuuspiirteensä, mikä voi johtua geeniperimästä tai ympäristön vaikutuksesta.
Kuningatar
Syntymänsä jälkeen, säästä riippuen yleensä 5–15 päivän ikäisenä, kuningatar tekee parittelulennon. Se lentää toisen yhdyskunnan kuhnurien kokoontumispaikalle kilometrin tai parin päähän ja parittelee ilmassa niiden kanssa. Kuningatar säilyttää saamansa siemennesteen siittiörakossaan niin kauan kuin se munii.
Kuningatar säätelee yhdyskuntaansa erittämällä leukarauhasestaan feromoneja, joiden vaikutuksesta työmehiläiset keskittyvät munien hoivaamiseen eivätkä rakenna emokennoja.
Kuningatar voi elää useita vuosia. Kun se kuolee tai alkaa tuottaa liian vähän munia, työmehiläiset alkavat ruokkia työmehiläiskennoja kuningatarmehulla, jotta niistä kasvaisi uusi emo yhteiskunnalle. Jos vanha emo on elossa uuden synnyttyä, parittelunsa jälkeen uusi kuningatar tai työmehiläiset surmaavat vanhan. Jos useita kuningattaria kuoriutuu yhtä aikaa, ne tappelevat, kunnes jäljellä on yksi.
Mehiläisyhdyskunnan parveillessa vanha kuningatar lähtee ja ottaa osan yhdyskunnasta mukaansa uuteen pesäpaikkaan. Vanhaan pesään syntyy sen jälkeen emokennoista uusi kuningatar.
Kuhnurit
pienoiskuva|290px|Kuhnureita ja työmehiläiläisiä mehiläiskennolla. Kuvassa kuhnurit tunnistaa suuremmasta koostaan ja tylpemmästä, (tällä rodulla) karvaisesta peräpäästä. Hieman pienemmillä työmehiläisillä on terävämpi, pistimellä varustettu perä. Kuhnurit ovat mehiläispesän ainoita koiraita. Ne ovat lyhyempiä ja leveämpiä kuin kuningatar mutta suurempia kuin työmehiläiset. Pistintä kuhnureilla ei ole. Kuhnurit syntyvät hedelmöittymättömistä munista toukokuun alusta lähtien. Niitä kasvatetaan muutamia satoja pesää kohti. Kuhnurien elämän ainoa tarkoitus on kilpailla parittelumahdollisuudesta, eivätkä ne osallistu pesän töihin tai edes syö omin avuin. Kuhnurit lentävät isoissa ryhmissä kokoontumispaikoille, joissa ne parittelevat paikalle tulevien emojen kanssa. Kuhnurit voivat elää kuudesta kahdeksaan viikkoa, mutta yleensä ne häädetään pesästä ennen sitä, sillä ne ovat parittelulentonsa jälkeen vain rasite yhdyskunnalle.
Työmehiläiset
Suurin osa yhdyskunnan mehiläisistä on naaraspuolisia työmehiläisiä. Talvella niitä on pesässä vähintään 10 000 ja kesällä jopa yli 50 000. Työmehiläiset ovat pesän pienimpiä mehiläisiä. Niillä on siitepölyvasut, ja ne käyttävät pistintään ja leukojaan pesän puolustamiseen. Munasta kehittyy aikuinen työmehiläinen 21 päivässä. Työmehiläinen elää viidestä kuuteen viikkoa, mutta heinäkuun lopulla syntyneet talvimehiläiset voivat elää yhdeksänkin kuukautta.
Työmehiläiset vastaavat yhdyskunnan kaikista ylläpito-, ilmastointi-, siivous- ja ravinnonhankintatehtävistä. Elämänsä alkupäivinä ne poistavat kennoista kuolleet sikiöt ja ruokkivat toukkia siitepölyllä, hunajalla ja ruokamehulla. Kymmenpäiväisinä ne alkavat rakentaa kennoja ja peittää sikiökakkuja sekä vastaanottaa kentältä saapuvia mesilasteja, kypsyttää mettä hunajaksi ja kuivattaa hunajaa. Ne myös puhdistavat pesää kuolleista mehiläisistä. Alle 20-päiväiset työmehiläiset vartioivat pesää sen lentoaukolla. Yli 20-päiväiset työmehiläiset keräävät pesän ulkopuolelta mettä, siitepölyä, vettä ja kittivahan raaka-aineita. Työmehiläiset osallistuvat koko elämänsä aikana myös pesän lämmittämiseen syömällä hunajaa ja polttamalla sitä lihaksissaan. Ne myös viilentävät pesää tarvittaessa heiluttamalla siipiään lentoaukolla.
Mehiläisen vuosi
Kesän lopulla elokuussa mehiläisyhdyskunta alkaa valmistautua talvehtimiseen. Kuhnurit häädetään pois tarpeettomina, ja emon muninta vähenee ja loppuu kokonaan päivien lyhennyttyä tarpeeksi. Pesään jäävät talvehtimaan emo ja kesällä viimeisinä syntyneet työläiset. Mehiläishoitaja poistaa elokuussa pesästä hunajakennot ja linkoaa niistä hunajan. Hän antaa mehiläisille sokeriliuosta, jonka mehiläiset varastoivat talviruoakseen. Sokeri on mehiläisille talvella parempaa ravintoa kuin hunaja, sillä siitä ei jää kuona-aineita.
Syksyllä kun lämpötila laskee 19–14 asteen vaiheille, mehiläiset muodostavat pesässään talvipallon. Talvipallonsa sisällä ne pystyvät normaalisti pitämään yllä tasaista ja riittävää lämpötilaa jopa silloin, kun pesässä ei ole lämpöeristystä. Mehiläiset lisäävät lämpöä tiivistämällä palloa ja viilentävät sitä väljentämällä. Pallon lämpötilan on pysyttävä yli 18 asteessa, jotta mehiläiset kykenevät säätelemään sen lämpötilaa. Alle kymmenessä asteessa mehiläiset kuolevat kahden vuorokauden sisällä. Mehiläiset tuottavat pallossa lämpöenergiaa supistelemalla lentolihaksiaan. Ravinnon ne saavat talvivarastoistaan.
Kun päivä keväällä pidentyy, emo alkaa munia. Talvehtineet työmehiläiset alkavat ruokkia syntyneitä toukkia edellisenä kesänä kerätyllä siitepölyllä. Kesäkuussa mehiläisten määrä lisääntyy voimakkaasti. Nuoret mehiläiset rakentavat kakustoa ja aloittavat meden keruun. Pesän mehiläismäärä on suurimmillaan heinäkuussa, jos pesä ei ole parveillut.
Ravinnonkeruu ja hunajantuotanto
pienoiskuva|Tarhamehiläisten surinaa Työmehiläiset keräävät lennoillaan kukkien mettä sekä kasvien tuottamia ja kasveja syövien eläinten eritteitä. Mehiläiset sekoittavat niihin ruokamehurauhastensa eritteitä ja tuottavat näin hunajaa ravinnokseen. Mehiläiset varastoivat hunajan pesänsä vahakennoihin ja tarkkailevat sen kosteutta. Hunaja koostuu pääosin erilaisista sokereista. Mehiläiset keräävät myös siitepölyä, jota ne antavat sikiöidensä ravinnoksi siitepölyn korkean proteiini- ja vitamiinipitoisuuden vuoksi.
Yhdyskunta voi kerätä mettä päivässä 7 kilogrammaa. Suomen kesän aikana mehiläiset keräävät hunajaa omaan kulutukseensa 50–60 kilogrammaa ja varastoonsa 40–100 kilogrammaa sekä siitepölyä 30–50 kilogrammaa. Vettä ne voivat kerätä kuumana päivänä kaksi litraa. Kun pääsatokausi on ohi, yhdyskunta voi lähteä ryöstöretkelle toisiin pesiin.
Alberta Odell Jones
Alberta Odell Jones (12. marraskuuta 1930 Louisville, Kentucky – 5. elokuuta 1965 Louisville, Kentucky) oli yhdysvaltalainen asianajaja ja kansalaisoikeusaktivisti. Hän oli ensimmäisiä afroamerikkalaisia naisia asianajajana Kentuckyssä. Jones oli poliittisesti aktiivinen ja koulutti lakitoimistossaan afroamerikkalaisia äänestämän ja osallistui itse NAACP:n toimintaan. Jones nousi vuonna 1965 Louisvillen perhetuomioistuimen syyttäjäksi. Myöhemmin samana vuonna hänet murhattiin. Murhaa ei ole selvitetty.
Tarhamehiläinen
Viestintä
pienoiskuva|Pesään palanneen mehiläisen tanssi kertoo ravinnonlähteen etäisyyden sekä sen suunnan aurinkoon nähden. Mehiläiset viestivät monella tavalla, sillä tehokas viestintä on tärkeää mehiläisen kaltaisen yhdyskuntahyönteisen menestymisessä. Mehiläiset välittävät toisilleen viestejä kemiallisesti tuoksuvien hormonien, tanssin ja värähtelyn, ääntelyn, ja mahdollisesti myös sähkön avulla.
Alberta Odell Jones
Nuoruus ja opiskelu
Alberta Jones syntyi Louisvillessä marraskuussa 1930. Hänen vanhempansa olivat Sarah Frances Crawford ja Odell Jones, ja hän oli perheen kolmas lapsi. Hän kävi koulunsa Louisvillessä ja opiskeli Lousivillen mustille tarkoitetussa kunnallisessa collegessa, joka yhdistettiin vuonna 1951 Louisvillen yliopistoon.
Tarhamehiläinen
Viestintä
Hyvän ruokapaikan löytänyt mehiläinen kertoo pesään palattuaan muille mehiläisille mehiläistanssilla, mistä lasti on peräisin. Se juoksee kennojen päällä suoraan eteenpäin ja ravistaa ruumistaan. Sen jälkeen se kiertää takaisin lähtöpisteeseen puoliympyrän muotoisessa kaaressa. Tämän jälkeen se kävelee uudelleen suoraan ja tekee sen jälkeen uuden puoliympyrän toiselle puolelle. Mehiläinen välittää väristykset toisten mehiläisten tuntosarviin synnyttämällä ääntä siivillään ja heiluttamalla takaruumistaan. Tanssin nopeus kertoo ravinnonlähteen etäisyyden pesään ja sen suunta ruokalähteen sijainnin suhteessa aurinkoon. Mehiläinen tanssii sitä enemmän ravistuksia sekunnissa, mitä lähempänä kohde on. Mehiläinen myös tarjoaa tanssin seuraajille näytteitä löytämästään ravinnonlähteestä. Kun muut mehiläiset lähtevät lentoon ravinnonlähdettä kohti, ne löytävät sen tarkan sijainnin tuoksusta. Jos ravinnonlähde on vain 50–100 metrin etäisyydellä, mehiläiset tanssivat pyörötanssi, jossa keräysalueen suuntaa ei tarkemmin kerrota. Mehiläisten tanssin salat selvitti Karl von Frisch, joka sai työstään Nobelin palkinnon vuonna 1973.
Alberta Odell Jones
Nuoruus ja opiskelu
Jones oli ensimmäinen afroamerikkalainen, joka kävi Louisvillen yliopiston oikeustieteellistä. Hän opiskeli siellä ensimmäisen vuoden, mutta hänet siirrettiin vuonna 1957 Howardin yliopistoon. Hän valmistui vuonna 1958 luokkansa neljänneksi parhaana. Jones sai seuraavana vuonna oikeuden harjoittaa lakia Kentuckyssä. Hän oli ensimmäisiä afroamerikkalaisia naisia, jotka saivat luvan.
Tarhamehiläinen
Viestintä
Mehiläiset viestivät toisilleen hyvin ahkerasti myös kemiallisten signaalien kautta. Feromonit vaikuttavat mehiläisten kasvuun, paritteluun, meden keräämiseen, puolustamiseen ja suunnistamiseen. Kuningattaren erittämät feromonit ovat kaikkein tärkeimpiä. Niillä kuningatar kertoo olevansa kunnossa. Kun työläiset aistivat emon feromonit, ne jatkavat meden keräämistä ja pesän rakentamista. Kun feromonit vähenevät pesän laajetessa ja yksilömäärän kasvaessa, mehiläiset alkavat rakentaa emokennoja ja valmistelemaan parveilua. Hälytysferomonit saavat pesän mehiläiset hyökkäämään tunkeutujia vastaan. Mehiläiset merkitsevät feromoneilla myös reitit mesi- ja vesilähteille sekä uuteen pesään.
Alberta Odell Jones
Asianajajana ja kansalaisoikeusliikkeen aktivistina
Jones avasi vuonna 1959 lakitoimiston Louisvilleen. Hän oli muun muassa nuoren nyrkkeilijän Cassius Clayn ensimmäinen asianajaja. Hän neuvotteli vuonna 1960 Clayn ensimmäisen ammattilaissopimuksen.
Tarhamehiläinen
Suunnistaminen
Mehiläinen suunnistaa näköaistinsa ja hajuaistinsa avulla. Nuori mehiläinen opettelee suunnistamaan pesänsä ympärillä vähitellen pitenevillä suunnistuslennoilla. Vanhatkaan mehiläiset eivät kuitenkaan osaa palata pesään enää kolmen kilometrin päästä. Mehiläinen käyttää näöllä suunnistamiseen maamerkkejä ja aurinkoa. Värinäköään se käyttää löytämään kukat ja palaamaan pesään. Mehiläinen ei erota kaikkia sateenkaaren värejä, kuten punaista, mutta toisaalta se erottaa ultravioletin. Hajuaistiaan mehiläinen käyttää pesän lentoaukon löytämiseen ja mesilähteiden löytämiseen.
Alberta Odell Jones
Asianajajana ja kansalaisoikeusliikkeen aktivistina
Jones kiinnostui 1960-luvulla afroamerikkalaisten poliittisesta osallistumisesta. Hän perusti itsenäisten äänestäjien järjestön, joka rekiströi noin 6 000 afroamerikkalaista äänestäjiksi. Hän myös koulutti ihmisiä äänestämään. Jones vuokrasi äänestyslaitteita ja piti toimistossaan kursseja, joilla kerrottiin, miten voi äänestää. Jonesin työn seurauksena afroamerikkalaisten äänillä Louisvillen pormestari ja monet valtuustonjäsenistä menettivät paikkansa vuonna 1961. Jones oli aktiivinen myös kansalaisoikeusliikkeessä ja kuului Urban Leagueen ja NAACP:hen. Jones osallistui myös Louisvillen ja Washingtonin marsseille.
Tarhamehiläinen
Parveilu
pienoiskuva|Parveilevia mehiläisiä asettuneena kaatuneelle puulle Mehiläisten parveilu tarkoittaa sitä, että kuningatar lähtee pesästä kymmenien tuhansien työmehiläisten kanssa ja perustaa uuden yhdyskunnan jonnekin muualle. Parveilemalla mehiläisyhdyskunnat lisääntyvät luontaisesti. Mehiläiset torjuvat parveilun avulla myös ulkoisia uhkia kuten tauteja, loisia ja saalistajia.
Parveilu ajoittuu alkukesään, kun nopeasti kasvanut yhdyskunta on täyttänyt koko pesän. Ahtauden seurauksena kuningattaren feromonien leviäminen estyy, ja työläiset alkavat varautua parveiluun rakentamalla emokennoja uuden kuningattaren syntymää varten. Emo lopettaa muninnan keventyäkseen lentomatkaa varten. Tiedustelijamehiläiset tarkkailevat kuningatarkennojen tilaa ja säätä, ja oikealla hetkellä ne kiihottavat parven lähtöön tanssimalla ja värisyttämällä takaruumistaan. Noin kaksi kolmasosaa pesän mehiläisistä syö vatsansa täyteen hunajaa ja lentää ulos. Kuningatar ja muu parvi odottavat ulkona pesän läheisyydessä, ja tiedustelijat alkavat antaa niille ehdotuksia uudesta pesäpaikasta. Kun parvi päättää uuden pesän sijainnista muutaman tunnin tai päivän kuluessa, se lentää uuteen pesäpaikkaan. Joskus parvi ei onnistu valitsemaan uutta pespäaikkaa ja jää aloilleen tai saattaa palata vanhaan pesään. Joskus sama pesä parveilee monta kertaa muutaman päivän välein.
Alberta Odell Jones
Asianajajana ja kansalaisoikeusliikkeen aktivistina
Jonesin poliittinen vaikutusvalta toi hänelle vastuuta myös kaupungin virkatehtävissä. Hänestä tuli vuonna 1964 ensimmäinen nainen Louisvillen kaupunginasianajajana. Seuraavana vuonna hänet valittiin perhetuomioistuimen syyttäjäksi. Jones oli tehtävässä ensimmäinen nainen ja ensimmäinen ei-valkoihoinen.
Tarhamehiläinen
Viholliset, taudit ja myrkyt
pienoiskuva|vasen|150px|[[Varroapunkki mehiläistoukan kimpussa.]] Tarhamehiläisiä syövät etenkin päästäiset, hiiret, rotat, karhut ja linnut. Mehiläispesä on talvella lämmin, joten hiiri saattaa tehdä siihen pesän, mikä häiritsee mehiläisiä. Mehiläispesissä esiintyy myös bakteereita, homeita, hyönteisiä ja hämähäkkejä. Kekomuurahaiset ja mauriaiset käyvät mielellään ruokailemassa mehiläisten varastoissa.
Alberta Odell Jones
Murha
Jones murhattiin elokuussa 1965. Hänet heitettiin tajuttomana louisvilleläiseltä sillalta Ohiojokeen. Ruumiinavauksen mukaan Jonesia oli löytyä useita kertoja päähän, ja hän oli hukkunut tajuttomana jokeen. Silminnäkijät kertoivat nähneensä, että kolme tuntematonta miestä oli heittämässä Jonesia sillalta. FBI tunnisti vuonna 2008 yhden Jonesin vuokra-autosta löytyneen sormenjäljen mieheen, joka oli murhan aikana 17-vuotias. Syyttäjä hylkäsi jutun kaksi vuotta myöhemmin, sillä hänen mukaansa todistusaineistoa oli kadonnut sekä monet juttua aikoinaan tutkineet ja jutun silminnäkijöinä toimineet olivat jo kuolleet. Politiikan tutkimuksen apulaisprofessori Lee Remington kiinnostui tapauksesta ja löysi helposti muun muassa murhaa tutkineita poliiseja.
Tarhamehiläinen
Viholliset, taudit ja myrkyt
Tarhamehiläisen haitallisin loinen on verta imevä ja viruksia levittävä varroapunkki. Se pienentää merkittävästi hunajasatoa ja tappaa hoitamattoman pesän 1–3 vuodessa. Varroan jatkuva torjunta onkin tärkeää mehiläisenhoidossa. Muita loisia ovat sisuspunkki, mehiläistäi ja pieni pesäkuoriainen.
Alberta Odell Jones
Murha
Emmett Till Unsolved Civil Rights Crime Act -lain nojalla Jonesin murhatutkinta avattiin uudelleen vuonna 2017. Laki takaa vuosittain 13 miljoonaa dollaria oikeusministeriölle, FBI:lle sekä osavaltion ja paikallistason viranomaisille ennen vuotta 1970 tehtyjen murhien selvittämiseen. Jonesin murha on kuitenkin edelleen ratkaisematta.
Havisevanjärvi
Havisevanjärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Havisevan ja Havialan kylissä sijaitseva järvi.
Tarhamehiläinen
Viholliset, taudit ja myrkyt
Tarttuvat taudit voivat tarttua mehiläispesästä ja -tarhasta toiseen mehiläishoidon yhteydessä tai mehiläisten omilla ryöstöretkillä toisiin pesiin. Vanhin mehiläistauti on nosema.
Havisevanjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 37 hehtaaria ja se on 2,5 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Vaikka järven yli on rakennettu korkeajännitelinja, ei valtatietä 9 haluttu viedä järven yli. Valtatie kiertää järven sen itäpään ohi 150 metrin etäisyydeltä. Järvellä on kartan mukaan kolme pientä ja luotomaista saarta. Sen rantaviivan pituus on 5,8 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata ja sen länsipäässä asuinaluetta. Länsipään ja Särkijärven väliin on rakennettu Havialan asuinalue, jonne tulee tie Onkijärven läheltä valtatieltä 9. Etenkin järven etelärannalla on runsaasti vapaa-ajan asuntoja, mutta pohjoisrannalla ja itäpäässä niitä on kymmenisen lisää. Järven itäpään lähellä Haukkavuorella on kalliolouhos.
Tarhamehiläinen
Viholliset, taudit ja myrkyt
Hyönteismyrkyt ovat mehiläisille haitallisia, joten mehiläispesät sijoitetaan riittävän kauas myrkytettävistä aloista. Kasvien geenimuuntelun seurauksena erittämät aineet eivät tutkimusten mukaan ole mehiläisille kovin vaarallisia, mutta ne näyttävät aiheuttavan joidenkin mehiläistautien kanssa kohonnutta kuolleisuutta. Joidenkin geenimuunneltujen kasvien steriiliksi tehty siitepöly on mehiläisille haitallista.
Havisevanjärvi
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Havisevanjärven-Myllyojan valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,7 metriä mpy. Siihen on johdettu vain muutama ja lyhyt metsäoja. Pohjoisrantaan laskee Personoja, joka tuo Havisevanvuoren länsipuolelta Personlammin, Alisen Salmijärven, Haukijärven ja Ylisen Salmijärven laskuvesiä ja Havisevanvuoren luoteispuolella sijaitsevien Personsoiden kuivatusvesiä. Järven länsipäähän laskee viereisen Särkijärven laskuoja. Havisevanjärven laskuoja Myllyoja mutkittelee ensin lounaaseen päin ja sitten se kääntyy Suinulan asuinalueen läpi itään, missä se virtaa Havisevan peltoalueen läpi. Myllyoja laskee 1,6 kilometrin päässä Vesijärven Havisevanlahteen. Myllyojalle kertyy pudotusta 30,8 metriä.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli merkitty karttaan samannimisenä kuin nykyään. Sille oli merkitty laskuoja, joka kulki niittymailla ja metsässä samaa reittiä kuin tänään. Se laski Vesijärveen Havisevan kylässä, jossa oli laaja peltoalue. Järvi oli tuolloin autio, mutta sen takana ja eteläpuolella oleville metsiin raivatuille niityille tuli kylästä metsäpolkuja.
Vuoden 1954 peruskartassa näkyy miten Särkijärven peltopalstojen ja Havisevanjärven väliin oli rakennettu Tampellan kaksiosaista omakotialuetta. Toinen osa siitä sijaitsi Onkijärven pohjoisrannalla. Alueelle tuli tie Suinulasta.
Tarhamehiläinen
Mehiläistuotteet ja muu käyttö
Mehiläisiä hyödynnetään eri tavoin. Pesistä saatavalla hunajalla on monia käyttöjä, kuten makeuttajana, ravintona ja ihonhoidossa. Mehiläispesästä saadaan myös mehiläisvahaa, kittivahaa eli propolista, kuningatarhyytelöä, mehiläismyrkkyä, siitepölyä sekä proteiinipitoisia toukkia. Mehiläisten ja mehiläispesän tuotteiden lääkinnällinen käyttö on nimeltään apiterapia.
Mehiläisten suurin taloudellinen merkitys on marja- ja hedelmäkasvustojen pölyttäjinä. Mehiläispölytys lisää satoa keskimäärin 20 prosenttia. Joskus mehiläispesiä kuljetetaan peltojen viereen varta vasten pölytystä varten. Yksittäinen mehiläinen vierailee vain yhden lajin kasveissa niin kauan kuin pystyy, joten se siirtää karvoituksessaan juuri oikean lajin siitepölyä kukasta kukkaan. Koko yhdyskunta vierailee jokaisessa pesästä 200 metrin säteellä olevassa kukassa, joka erittää mettä ja siitepölyä, ja joskus jopa kilometrin päässä. Alkukesällä tehokkaimpia pölyttäjiä ovat krainilaiset ja pohjoismaiset tummat mehiläiset, koska ne lentävät melko viileälläkin. Italialaiset mehiläiset runsaslukuistuvat myöhemmin kesällä.
Lisäksi mehiläisten surina pitää toukkia loitolla kasvista, jonka toukat muuten söisivät.
Tarhatut kesymehiläiset saattavat kuitenkin paikoitellen olla vieraslajina uhkatekijä alueen luonnonvaraisille mesipistiäislajeille, sillä runsaina esiintyvät kesymehiläiset kilpailevat alkuperäisten lajien kanssa ravinnosta ja saattavat levittää niihin sairauksia ja loisia.
Mehiläishoito
pienoiskuva|Suojavarusteisiin pukeutunut mehiläishoitaja tarkastelemassa mehiläispesästä nostettua irtokehää. Mehiläishoito tarkoittaa tarhamehiläisten kasvatusta ja hoitoa. Mehiläisille rakennetaan irtokehäisiä pesiä, joissa vahakakut riippuvat irrallaan tukien varassa. Mehiläispesät koostuvat osastoista, jotka on asetettu päällekkäin torniksi. Hunajasato korjataan heinä-elokuussa.
Mehiläiskadot
Mehiläisten massakuolemat ovat mehiläistarhauksen historiassa melko yleinen ilmiö. Massakuolemia on tapahtunut yli kaksikymmentä. Uusin mehiläisten massakuolema alkoi 1990-luvun puolivälissä Ranskassa, ja yleiseen tietoisuuteen se nousi 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä levittyään Yhdysvaltoihin. Mehiläiskadosta epäiltiin torjunta-aine neonikotinoideja, joista kolmen käyttöä rajoitettiinkin Euroopan unionissa joulukuussa 2013. Neonikotinoidien osuudesta mehiläiskatoon ei kuitenkaan ole vielä saatu aukotonta näyttöä. Mehiläiskadon syyksi on esitetty myös muita kemikaaleja tai varroapunkkia, joka levittää mehiläispesiin viruksia.
Vuonna 2017 julkaistussa kahdessa tutkimuksessa havaittiin neonikotinoidilla olleen vahingollinen vaikutus mehiläisyhdyskuntiin Kanadassa, Isossa-Britanniassa ja Unkarissa mutta ei Saksassa. Vuonna 2010 valmistuneen tutkimuksen mukaan mehiläiskatoa on aiheuttanut virus- ja sieni-infektion yhtäaikainen esiintyminen.
Mehiläisten ravinnonhaku pitenee niiden elinalueiden katoamisen seurauksena. Mehiläisten elinikä voidaan laskea lentokilometreissä, ja noin 800 kilometrin lentämisen jälkeen mehiläisen siivet alkavat olla niin rispaantuneita, ettei se jaksa kuljettaa mesikuomaansa pesään asti.
Mehiläiset mytologiassa ja symbolina
Kalevalan Lemminkäisen tarinassa mehiläinen tuo taivaasta lääkkeitä, joilla poika hoidetaan terveeksi. Kalevalassa sana ’mehiläinen’ ei kuitenkaan välttämättä tarkoita hunajamehiläistä, eikä ’mesi’ mettä.
Pakkalanjärvi
Pakkalanjärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Pakkalan ja Tursolan kylissä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 100 hehtaaria eli 1,0 neliökilometriä ja se on 2,6 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Se sijaitsee Pakkalan ja Tursolan kylien yhteisen peltoaukean keskellä. Järvellä on kartan mukaan kaksi luotomaista saarta, jotka ovat Puurosaari ja Papinkallio. Ne ovat autiot. Sen rantaviivan pituus on 6,3 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa peltomaata. Järven etelärannat ovat kahden mäen metsäisiä pinteitä, jotka kallistuvat suoraan veteen. Osa Tursolan taajamasta sijaitsee 20 metriä korkealla Luukinmäellä ja sen kaakkoispuolella kohoaa 40 metriä korkea Korpoonojanmäki. Järven lounaisrantaa seuraa kylät yhdistävä yhdystie 3230, josta haarautuu pohjoispäässä yhdystie 14010. Rannoilla on sekä taajama-asutusta että haja-asutusta ja näiden joukossa vapaa-ajan asutusta. Järven länsirannassa on uimaranta.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Myllyojan valuma-alueeseen (35.729) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 91,4 metriä mpy. Neljä suurinta tulo-ojaa ovat järven pohjoispäähän laskeva pelto-oja, eteläpään kaksi pelto-ojaa, ja järven keskikohdalle kaakosta laskeva Kaivannonkorven laskuoja. Järven laskuoja lähtee Pakkalan taajamasta liikkeelle ja se laskee 2,3 kilometrin päähän Kirkkojärveen. Kirkkojärvi laskee Myllyojaa myöten Längelmäveteen.
Luontoarvoja
Järvi on luokiteltu matalaksi humusjärveksi (Mh). Järven valuma-alueesta noin puolet on peltomaata, josta on huuhtoutunut veteen paljon ravinteita. Ravinteita käyttävät kasvit, levät ja bakteerit, jota kasvaa järvellä paljon ja järvi on siten rehevöitynyt. Kesällä järvi ei mataluutensa vuoksi lämpötilakerrostu ja ravinteet pysyvät koko ajan eliöiden käytettävinä. Tämä voi aiheuttaa leväkukintoja, jotka laskevat järven virkistysarvoa. Talvella jääkansi estää ilman hapen liukenemisen veteen ja kun ravinteet ja humus kuluttavat matalan järven vedestä happea, voi veden happipitoisuus laskea hyvin alhaiseksi. On varsin tavallista, että happipitoisuus laskee lähelle nollaa koko vesipatsaassa. Järven a-klorofyllipitoisuus on mitattu ainakin vuosina 2000, 2001 ja 2010, jolloin pitoisuudet olivat 120, 12 ja 140 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l). Fosforipitoisuudet on mitattu seitsemän kertaa ja ne vaihtelivat välillä 42–200 μg/l. Arvojen keskiarvoksi tuli 122 μg/l. Jotta järvi ei olisi enää rehevöitynyt, tulisi fosforipitoisuudet alittaa 35 μg/l. Järven virkistystila on siten huono tai tyydyttävä, mutta järven asukkaat ovat perustaneet järvensuojeluyhdistyksen sen tilan kohentamiseksi. Se on järjestänyt vesiheinän niittoa ja järven rantojen ruoppausta.
Järvi on syys- ja kevätmuuton yhteydessä lintujen levähdysjärvi. Sen rannoilla esiintyy luhtia, jonka linnusto on runsasta. Siellä pesivät ruskosuohaukka, heinätavi ja härkälintu. Runsaimmat yksilömäärät saavuttavat telkkä ja tukkasotka.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Tursoilanjärvi”. Pakkalan kylässä sijaitsi postin toimipiste ja silloin oli käytössä nykyisten paikalla kulkevat maantiet. Peltomaat sijaitsivat järven länsipuolella ja itä- ja kaakkoispuolilla oli laajoja niittyjä. Vuoden 1957 peruskartassa järven nimi oli jo Pakkalanjärvi ja sen itäpuolen alueet olivat kokonaan peltomaata. Pohjoisempi saari oli nimeltään Purosaari, mutta seuraavassa vuoden 1977 kartassa sen nimi kirjoitettiin Puurosaari.
Jimmy Stevens
Jimmy Stevens (1910- tai 1920-luku – helmikuu 1994), joka tunnettiin myös nimellä Moses oli vanuatulainen nationalisti ja poliitikko.
Stevens oli konservatiivisen Nagriamel-liikkeen johtaja. Hän julisti vuonna 1980 Espiritu Santon saaren itsenäiseksi nimellä "Vemeranan valtio". Vanuatu itsenäistyi saman vuoden heinäkuussa ja maan pääministeri Walter Lini valloitti Espiritu Santon Papua-Uuden-Guinean avulla elokuussa. Stevens vangittiin ja kookospähkinäsotana tunnettu kapina päättyi.
Stevensin oikeudenkäynnissä saatin selville, että Stevens ja Nagriamel olivat saaneet 250 000 dollaria rahoitusta yhdysvaltalaiselta Phoenix-säätiöltä. Phoenix-säätiö oli jo aiemmin yrittänyt luoda itsenäistä veroparatiisia Abacon saarelle Bahamassa. Stevens tuomittiin 14 vuodeksi vankeuteen. Hänen onnistui paeta vankilasta vuonna 1982, mutta hänet saatiin kiinni kaksi päivää myöhemmin. Stevens armahdettiin elokuussa 1991.
Stevensillä oli eurooppalaisia, malesilaisia, ja polynesialaisia juuria. Hän väitti isänsä olleen skotti ja äitinsä tongalainen. Hänellä väitettiin olleen 23 vaimoa ja nelisen tusinaa lapsia. Stevens kuoli vatsasyöpään Espiritu Santolla.
The Wrestler – painija
The Wrestler – painija on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Darren Aronofskyn ohjaama urheilu- ja ihmissuhdedraamaelokuva. Se kertoo 1980-luvulla parhaat päivänsä viettäneestä showpainijasta Randy ”The Ram” Robinsonista (Mickey Rourke), jonka sydän kuitenkin pettää erään ottelun aikana. Hän on pakotettu lopettamaan uransa, minkä jälkeen hän alkaa korjata välejä aikuisen tyttärensä kanssa. Halu palata kehään kuitenkin kasvaa, kun normaalin elämän viettäminen osoittautuu liian vaikeaksi.
Elokuvaa on luonnehdittu Mickey Rourken paluuelokuvaksi ja sai lukuisia palkintoja ja ehdokkuuksia.
Taakkapyörä
thumb|Tanskan postin käyttämä taakkapyörä thumb|Alankomaalainen taakkapyörä Taakka- eli rahtipyörä on tukevarakenteinen polkupyörä, joka on tehty muutamien kymmenten kilojen painoisten kuormien kuljettamiseen. Taakkapyöriä käytetään nykyään pääasiassa teollisuudessa tavaran saasteettomaan, hiljaiseen ja turvalliseen liikutteluun tehdashalleissa ja niiden ulkopuolella.
Nykyään tavarankuljetuspyöriä on ryhdytty suunnittelemaan myös lapsiperheiden arkikäyttöön. Etenkin Tanskassa ja Hollannissa useiden lapsien kuljetukseen tarkoitetut perhepyörät ovat yleistyneet.
Tavarapyöriä on muutamaa perustyyppiä. On kaksi- ja kolmipyöräisiä laatikko- eli lavapyöriä sekä pitkäperäpyöriä, joissa rahti kulkee pidennetyllä tarakalla.
Taakkapyöriä voi myös lainata.
Cheikh Touré
Cheikh Tidiane Touré (s. 25. tammikuuta 1970 Dakar, Senegal) on ranskalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pituushypyssä. Hän edusti Senegalia vuoden 2000 elokuuhun saakka. Touré voitti kultaa Afrikan kisoista 1995 ja hopeaa Afrikan-mestaruuskilpailuista 1996. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1996 ja 2000. Touré sijoittui kahdeksanneksitoista Atlantan kisoissa 1996 ja oli 20. Sydneyssä 2000.
Touré voitti yhteensä viisi Ranskan-mestaruutta, joista neljä edustaessaan vielä Senegalia. Hän pitää hallussaan Senegalin ennätystä hypättyään 846 senttimetriä kesäkuussa 1997. Tulos oli myös Afrikan ennätys ja kesti siihen asti kunnes Etelä-Afrikan Mokoena hyppäsi 850 heinäkuussa 2009.
Ennätykset
Lähde: IAAF
Lauri Apala
Lauri Kustaa Sulo Apala (11. heinäkuuta 1891 Kalvola – 24. tammikuuta 1944 Hämeenlinna ) oli suomalainen toimittaja.
Lauri Apala pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan klassillisesta lyseosta vuonna 1910 ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1914. Hän oli harjoittelijana ja kesätoimittajana Uudessa Suomettaressa ja Suomen Tietotoimistossa ja Heinolan Lehden toimittajana ja samalla Pohjoismaiden Yhdyspankin virkailijana vuosina 1916–1918. Apala työskenteli Hämeen toimitussihteerinä vuosina 1920–1923 ja sen jälkeen lehden päätoimittajana aina kuolemaansa saakka.
Edistyspuoluelainen kuului Kalvolan kunnanvaltuustoon ja toimi Hämeenlinnan Kansallisen Edistysseuran puheenjohtajana. Hän oli neljästi presidentin valitsijamiehenä ja on julkaissut tilastollisia, taloudellisia ja filosofisia tutkielmia.
Jani Viljanen
Hänen pelipaikkansa oli lukkari. Hän on lukkaroinut Nurmon Jymyn superpesisedustusjoukkueessa vuodesta 2010 eteenpäin.
Lucien Martin
Lucien Martin (30. toukokuuta 1908 Montreal – 29. lokakuuta 1950 Montreal) oli kanadalainen viulisti, säveltäjä ja kapellimestari. Hän sai varhaisimman viulunsoitonopetuksensa isältään Cyriceltä, joka oli viulisti ja jousisoitinrakentaja. Seitsemänvuotiaana hänet hyväksyttiin Claude Champagnen suosittelemana opiskelemaan Montrealin konservatorioon, jossa hänen nopea distymisensä johti kultamitalin saamiseen.
Martin opiskeli sittemmin Albert Chamberlandin, Alfred De Sèven ja Camille Couturen johdolla. Vuonna 1931 hän voitti Prix d'Europen ja vietti kaksi vuotta Ranskassa opiskellen Maurice Hayotin johdolla.
Palattuaan Kanadaan heinäkuussa 1933 Martin piti resitaaleja Montrealissa ja Québecissä. Hän asettui Montrealiin ja toimi muun muassa solistina Montrealin orkesterin toisessa konsertissa (4.2.1935), jossa esitettiin Max Bruchin 1. viulukonsertto. Martin vietti toisenkin jakson Pariisissa ja työskenteli Georges Enescun kanssa, mutta palasi Montrealiin ja toimi vuosina 1937–1938 Dubois-jousikvartetin toisena viulistina. Hän osallistui moniin radio-ohjelmiin ja johti julkisia konsertteja. Häneltä on säilynyt yksi julkaistu sävellys, laulu "La Chanson des belles", jonka sanat ovat Tristan Klingsorin käsialaa ja jonka kantaesitti Jeanne Desjardins CBC:n ohjelmassa Sérénade pour cordes.
Pentti Raitanen
Pentti Tapani Raitanen (5. elokuuta 1956 Kylmäkoski – 23. kesäkuuta 2017) oli suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti Urjalan Urheilijoita, Forssan Salamaa ja Jokioisten Jännettä.
Kalevan kisoista Raitanen saavutti neljä hopeaa vuosina 1977, 1978, 1980 ja 1984 sekä pronssia vuonna 1979. Sisäratojen SM-kilpailuista Raitanen saavutti kaksi kultaa vuosina 1978 ja 1981, kaksi hopeaa vuosina 1983 ja 1984 sekä kaksi pronssia vuosina 1979 ja 1980.
Virallisissa kilpailuissa Raitanen ei esiintynyt vuoden 1992 jälkeen.
Gerhard Pehr Alopaeus
Gerhard Pehr Alopaeus (24. syyskuuta 1849 Juva – 2. tammikuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies, joka toimi Mikkelin pormestarina.
Alopaeuksen vanhemmat olivat rovasti Magnus Erik Alopaeus ja Margareta Wilhelmina Solitander ja puoliso vuodesta 1878 Fanny Ulrika Karolina Fabritius (k. 1916). Alopaeus tuli ylioppilaaksi 1868 ja suoritti tuomarintutkinnon 1873, työskenteli tuomarina useissa eri tuomiokunnissa ja sai varatuomarin arvon 1875. Hän toimi Mikkelin pormestarina 1881–1914. Alopaeus oli Mikkelistä porvariston edustaja valtiopäivillä 1885, 1888, 1891 ja 1894. Hän sai kollegiasessorin arvon 1896.
NHL 10
Kansikuva
Pohjois-Amerikan version kansikuvapelaajana on Chicago Blackhawksin Patrick Kane. Suomessa kansikuvapelaajana on Minnesota Wildin Mikko Koivu, Ruotsissa Washington Capitalsin Nicklas Bäckström, Sveitsissä New York Islandersin Mark Streit ja Tanskan versiossa Phoenix Coyotesin Mikkel Bødker.
Ylöjärven kirkko
thumb|Ylöjärven kirkko, sankarihaudat 1939–1940 Uskonnon kodin ja Isänmaan puolesta kaatuneille sankareille 1941–1944 Ylöjärven kirkko valmistui vuonna 1850 intendenttikonttorin laatimien piirustusten pohjalta vanhan 1842 palaneen puukirkon tilalle. Nykyinen empiretyylinen kirkko on muodoltaan länsitornillinen tasavartinen ristikirkko, jonka sisäkulmat on viistetty. Tornia vastapäätä itäisessä eli alttaripäädyssä on muuta runkohuonetta matalampi sakaristo. Kirkkoa on korjattu tai uudistettu vuosina 1904, 1907, 1927, 1928 ja 1966. Kellotornissa on kaksi kelloa, joiden valuvuodet ovat 1843 sekä 1860.
Kirkon alkuperäiset 10-äänikertaiset urut oli rakentanut B. A. Thule vuonna 1886, ja Kangasalan Urkutehdas uudisti ne perusteellisesti vuoden 1927 korjaustöiden yhteydessä. Myös nykyiset 14-äänikertaiset urut ovat Kangasalan Urkutehtaan käsialaa, ja ne rakennettiin vuonna 1957.
Radioaktiiviset hajoamissarjat
Radioaktiiviset hajoamissarjat ovat radioaktiivisten isotooppien muodostamia sarjoja, joissa yhden nuklidin hajotessa syntyy toinen ydin, joka edelleen on radioaktiivinen, kunnes lopulta päädytään vakaaseen ytimeen.
Luonnossa esiintyy myös useita näihin ketjuihin kuulumattomia, kevyempien alkuaineiden radioaktiivisia isotooppeja. Niistä jotkin syntyvät kosmisen säteilyn vaikutuksesta, kuten hiili-14 eli ns. radiohiili, toiset taas kuten kaliumisotooppi kalium-40 ovat niin pitkäikäisiä, että siitä määrästä, mikä niitä oli Maan muodostuessa, on vielä merkittävä osa jäljellä.