cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maailmankaikkeus
Yleinen suhteellisuusteoria ja aika-avaruus
thumb|left|250px|Massa aiheuttaa [[Aika-avaruus|aika-avaruuden kaareutumisen.]] Parhaiten gravitaatiota ja sen vaikutusta maailmankaikkeudessa kuvaa Albert Einsteinin vuonna 1915 esittämä (julkaistu 1916 ) yleinen suhteellisuusteoria, joka on erityisen suhteellisuusteorian laajennus. Teoria selittää gravitaation kappaleiden massan aiheuttamana aika-avaruuden kaareutumisena ja on edelleen yksi modernin fysiikan keskeisimmistä kulmakivistä. Newtonin mekaniikan tavoin myös yleisessä suhteellisuusteoriassa kappaleet pyrkivät ”luonnostaan” kulkemaan suoraa rataa. Yleisessä suhteellisuusteoriassa aika-avaruuden kaareutumista kuvaavat yhtälöt voidaan yksinkertaisimmillaan esittää muodossa
G=8\pi\ T
jossa G on aika-avaruuden kaareutuminen pisteessä ja T pisteessä sijaitseva massa ja sen ominaisuudet. Tällainen määritelmä on kuitenkin lähes hyödytön käytännön laskuissa, joten yhtälö jaetaankin usein kymmeneen monimutkaiseen Einsteinin kenttäyhtälöön, joista jokainen sisältää useita muuttujia.
Suhteellisuusteoria kumosi 1800-luvulla yleisen teorian avaruuden täyttävästä eetteristä. Eetteriteoria selitti valon ja muun sähkömagneettisen säteilyn niin, että ne etenisivät eetterissä samaan tapaan kuin ääni ilmassa. Suhteellisuusteorian mukaan fysiikan lait, kuten valonnopeuden arvo, ilmenevät samanlaisina kaikille havaitsijoille heidän liiketilastaan riippumatta.
Suhteellisuusteorian mukaan massa ja energia kaareuttavat neliulotteista aika-avaruutta, minkä me havaitsemme gravitaationa. Tämä todistettiin vuonna 1919 tarkkailemalla auringonpimennyksen aikana aivan lähellä Auringon kiekon reunaa näkyvien kaukaisten kohteiden havaittua siirtymistä: Auringon massa oli kaareuttanut aika-avaruutta, joten myös valonsäteiden kulkusuunta taittui hieman.
Koska Einstein ei saanut yhtälöitään käymään yksiin muuttumattoman maailmankaikkeuden (ns. jatkuva luominen) kanssa, hän lisäsi niihin kosmologisen vakion, eräänlaisen vastagravitaation, joka venytti aika-avaruutta päinvastaiseen suuntaan. Vaikka Einstein itse myöhemmin pitikin kosmologista vakiota pahana virheenä, se sopii silti nykyfysiikkaan, sillä maailmankaikkeuden kiihtyvän laajenemisen aiheuttavan voiman, pimeän energian, olemassaoloa pidetään nykyään lähes varmana.
Alkuräjähdysteoria ja laajeneva maailmankaikkeus
Alkuräjähdysteoria on kosmologiassa yleisesti hyväksytty malli, jonka mukaan maailmankaikkeus syntyi äärimmäisen kuumasta ja tiheästä alkutilasta, Planckin epookista, noin 13,82 miljardia vuotta sitten. Tämän jälkeen maailmankaikkeus on laajentunut nykytilaansa. Laajenemisen alkuvaiheissa on mahdollisesti tapahtunut kosminen inflaatio, hyvin pienen ajanjakson kestänyt äärimmäisen nopea laajeneminen. Inflaatio selittäisi kosmisen taustasäteilyn lämpötilaerot. Nopean laajenemisen vaiheen takia ne eivät olisi ehtineet tasoittua. Mahdollisen inflaation jälkeen laajeneminen oli ensimmäisten muutamien miljardien vuosien ajan hidastuvaa. Nykyisin maailmankaikkeus vaikuttaisi laajenevan kiihtyvällä vauhdilla pimeän energian vaikutuksesta. Suurimman osan maailmankaikkeuden massaenergiasta uskotaan olevan juuri pimeää energiaa.
thumb|350px|Nykyinen näkemys maailmankaikkeuden alkuperästä ja laajenemisesta. Ennen alkuräjähdysteorian syntyä maailmankaikkeuden oletettiin olevan vakaa ja muuttumaton. Einstein lisäsi suhteellisuusteoriaansa kosmologisen vakion, joka piti kaikkeuden vakaana. Muutoin laskelmat ennustivat kaikkeuden romahtavan kasaan painovoiman vaikutuksesta. Merkittävä askel alkuräjähdysteorian synnyssä tapahtui, kun Edwin Hubble havaitsi 1900-luvun alkupuolella galaksien lähettämän valon punasiirtymän, jonka perusteella kaikkeuden pääteltiin laajenevan. Käytännössä siis Maasta poispäin liikkuvien galaksien valo on siirtynyt hieman kohti sähkömagneettisen spektrin ”punaista” päätä, ja Maata lähestyvien galaksien valo taas kohti ”sinistä” päätä: valtaosa kaikista galakseista oli punasiirtyneitä. Hubblen lain mukaan galaksien havaittu etääntymisnopeus on suoraan verrannollinen niiden etäisyyteen. Painovoiman johdosta laajenemisen saattoi kuitenkin olettaa hidastuvan. Vakaa, laajeneva tai romahtava maailmankaikkeus riippui kaikkeuden massasta ja kriittisestä tiheydestä.
1990-luvun lopulla tehtiin mittauksia hyvin kaukaisten supernovien etenemisnopeudesta poispäin Maasta. Tulokset viittasivat yllättäen siihen, että maailmankaikkeuden laajeneminen ei hidastuisikaan vaan kiihtyisi. Läpimurto oli merkittävä, ja viittasi myös siihen, että maailmankaikkeuden lopullisena kohtalona olisi lämpökuolema. Aivan viime vuosina uudemmat luotaimet, kuten WMAP ja Planck, ovat kartoittaneet kosmista taustasäteilyä ja vahvistaneet nämä havainnot. Maailmankaikkeus lienee vielä alkuvaiheissaan laajentunut Hubblen lain mukaisesti, ja kiihtyvä laajeneminen olisi alkanut noin viisi miljardia vuotta sitten. Maailmankaikkeutta koskeviin malleihin on sittemmin lisätty pimeän energian, maailmankaikkeuden laajenemista kiihdyttävän voiman, käsite. Uusimpien havaintojen mukaan pimeää energiaa olisi noin 68,3 % maailmankaikkeuden massaenergiasta.
Maailmankaikkeuden laajeneminen tapahtuu valonnopeutta nopeammin, mikä on täysin mahdollista yleisen suhteellisuusteorian mukaan. Tästä seuraa myös, että Maasta kaukaisimmat galaksit etääntyvät siitä valonnopeutta nopeammalla vauhdilla.
Useat kaikkeudet
On olemassa myös useita teorioita multiversumista, jonka mukaan maailmankaikkeutemme olisi vain osa suurempaa kaikkeuksien kokonaisuutta. Suosituimpiin teorioihin kuuluu malli ikuisesta inflaatiosta, jossa uusia maailmankaikkeuksia syntyisi, yhdistyisi ja kuolisi kaiken aikaa. Samalla kuitenkin niiden välissä oleva tila laajenisi kaiken aikaa, jolloin useimmat niistä olisivat ikuisesti toistensa saavuttamattomissa. Vaikkakin joitain epäsuoria viitteitä muista maailmankaikkeuksista on löydetty kosmisesta mikroaaltotaustasta, niiden varmaa olemassaoloa ei ole vielä kokeellisin menetelmin pystytty todentamaan. Lisäksi, vaikka muiden maailmankaikkeuksien olemassaolo pystyttäisiinkin varmistamaan, niiden ominaisuuksien tarkempi tutkimus olisi mahdotonta.
Vuonna 2008 löydetty pimeäksi virtaukseksi kutsuttu ilmiö herätti toivoa muiden maailmankaikkeuksien olemassaolosta. Tällöin WMAP-luotain havaitsi, että suuri määrä galaksijoukkoja olisi selittämättömästi kulkemassa samaan suuntaan, Kentaurin ja Vesikäärmeen tähdistöjä kohti (aivan kuin jokin suuri rakenne havaittavan maailmankaikkeuden ulkopuolella vetäisi niitä puoleensa). Tuoreemmissa Planck-luotaimen mittauksissa minkäänlaisia todisteita tällaisesta liikkeestä ei kuitenkaan havaittu.
Ikä, koko ja muoto
Kosminen taustasäteily on havaittavan maailmankaikkeuden täyttävää mikroaaltosäteilyä, joka on alkuräjähdyksen ”jälkihehkua”. Se syntyi noin 380 000 vuotta alkuräjähdyksen jälkeen, kun lämpötila oli laskenut tarpeeksi, että protonit, neutronit ja elektronit kykenivät muodostamaan vety- ja heliumatomeja. Tällöin sähkömagneettinen säteily vapautui, ja syntyi maailmankaikkeuden vanhin valo. Kosmisen taustasäteilyn aallonpituusjakaumasta voidaan laskea, että sen lämpötila on noin 2,7 astetta absoluuttisen nollapisteen yläpuolella (2,7 K). Maailmankaikkeuden ikä on mahdollista arvioida tutkimalla juuri tätä säteilyä. Tarkoilla mittauksilla voidaan kartoittaa kosmisen säteilyn epätasaisuuksia (alueiden lämpötilaeroja), joista voidaan päätellä aineen ja energian tiheys maailmankaikkeudessa ja sen laajenemisen nopeus. Jos kaksi edellistä tietoa tunnetaan, laajenemisen alkamisaika on mahdollista arvioida. Arvion tarkkuus riippuu siis siitä, miten tarkasti kosmisen taustasäteilyn epätasaisuutta on kartoitettu. Nykyään paras arvio maailmankaikkeuden iästä on 13,82 miljardia vuotta, ja se perustuu Planck-luotaimen tekemään tutkimukseen.
Maailmankaikkeuden koko on tuntematon, ja se voi olla ääretön. Kokoa arvioidessa on tärkeää erottaa toisistaan havaittava maailmankaikkeus ja koko maailmankaikkeus. Havaittava maailmankaikkeus tarkoittaa sitä aluetta, joista saapuva valo on ehtinyt saavuttaa Maan: kaikki tietomme maailmankaikkeudesta perustuu tästä alueesta tehtyihin havaintoihin. On yleinen harhaluulo, että havaittavan maailmankaikkeuden säde olisi siis 13,82 miljardia valovuotta. Näin ei kuitenkaan todellisuudessa ole, vaan säde on noin 46,5 miljardia valovuotta. Tämä johtuu siitä, että maailmankaikkeuden laajenemisen johdosta ne kohteet, joiden havaitsemme olevan 13,82 miljardin valovuoden päässä, ovat ehtineet liikkua kauemmaksi sinä aikana, kun valo saavuttaa Maan. Valon saavutettua maan, kohteet ovat siis todellisuudessa 46,5 miljardin valovuoden päässä, mikä on havaittavan maailmankaikkeuden säde. Koska maailmankaikkeus laajenee valoa nopeammin, myös havaittavan maailmankaikkeuden raja loittonee meistä valoa nopeammin, tarkalleen sanottuna 6,5-kertaista valonnopeutta. thumb|left|250px|Maailmankaikkeuden muoto on sidoksissa sen tiheyden ja kriittisen tiheyden suhteeseen, jota merkitään kirjaimella Ω. Ylhäältä alas: suljettu, avoin ja laakea maailmankaikkeus. On kuitenkin tärkeää huomata, että vaikka havaittava maailmankaikkeutemme kasvaa, maailmankaikkeuden laajenemisen takia sen sisälle jäävien kohteiden määrä vähenee. Yli 16 miljardin valovuoden päässä olevista kohteista saapuva valo ei koskaan saavuta meitä, sillä Maan etäisyys kohteisiin kasvaa liian nopeasti. Tätä voidaan verrata mustan aukon tapahtumahorisonttiin: myös havaittavalla maailmankaikkeudella on tietynlainen tapahtumahorisontti, jonka läpi tietoa ei pääse. Tästä johtuu myös, että kahden biljoonan vuoden kuluttua ei kyetä enää havaitsemaan galakseja Neitsyen superjoukon ulkopuolella, mikä tekisi tutkimuksen maailmankaikkeuden suuren mittakaavan rakenteesta mahdottomaksi.
Maailmankaikkeuden muodolla viitataan usein havaittavan maailmankaikkeuden muotoon eli paikalliseen geometriaan, sillä kaikkeuden globaalin geometrian tutkiminen voi olla meille mahdotonta. Maailmankaikkeuden muoto on selkeässä yhteydessä sen tiheyden ja kriittisen tiheyden suhteeseen, ja näin ollen myös laajenemiseen ja lopulliseen kohtaloon. Mikäli maailmankaikkeuden tiheys on yli kriittisen tiheyden (Ω0>1), maailmankaikkeus on suljettu ja positiivisesti kaareutunut, kuten pallo. Jos tiheys taas on alle kriittisen tiheyden (Ω0<1), maailmankaikkeus on avoin ja negatiivisesti kaareutunut, kuten satula. Mikäli tiheys on tismalleen sama kuin kriittinen tiheys (Ω0=1), maailmankaikkeus on laakea ja muistuttaa muodoltaan paperia. Kosmisessa taustasäteilyssä maailmankaikkeuden muoto ilmenee suurimpien epätasaisuuksien koolla: suljetussa maailmankaikkeudessa niiden läpimitta olisi yli 1°, avoimessa alle 1° ja laakeassa noin 1°.
Sekä Planck että aiemmat luotaimet ovat vahvistaneet epätasaisuuksien läpimitaksi noin 1°. Tuoreimpien mittausten virhemarginaali on 0,4 %. Maailmankaikkeus vaikuttaisi siis olevan paperimaisen laakea. Tällöin sen kokokin on hyvin suuri, huomattavasti havaittavaa maailmankaikkeutta suurempi, mahdollisesti jopa ääretön.
Avranches
Avranches on kunta Ranskassa Manchen departementissa Normandian alueella. Se oli yksi toisen maailmansodan näyttämöistä. Kenraali Patton johti hyökkäystä heinäkuussa 1944, joka vapautti kaupungin.
Maailmankaikkeus
Väri
Nasan tiedemiehet määrittelivät maailmankaikkeuden hallitsevan päävärin vuonna 2009. He mittasivat 200 000 galaksin lähettämän keskimääräisen valon määrän ja saivat tulokseksi keskiarvovalon. Universumin väriksi paljastui vaaleahko beige, vaikka sitä oli aiemmin luultu mustaksi tai tumman siniseksi. Yhdysvaltalaisen Johns Hopkinsin yliopiston tutkijat Karl Glazebrook ja Ivan Baldry selvittivät tutkielmassaan myös, että syntyessään universumi oli sinertävä, mutta tähtien vanhetessa siihen sekoittui punaista.
Avranches
Nähtävyyksiä
Kaupungin nähtävyyksiä ovat sen linna, kirkko Notre-Dame-des-Champs, piispan palatsi sekä kasvitieteellinen puutarha. Puutarha innoitti 1800-luvulla useita kirjailijoita, kuten Guy de Maupassantia, Victor Hugoa ja Stendhalia. Puutarha kunnostettiin vuonna 2007.
Lesbos
Lesbos on Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saarten saariryhmään ja sijaitsee Egeanmeren itäosassa lähellä Turkin rannikkoa. Saaren pinta-ala on 1 630 km² ja asukasluku 86 436 (vuonna 2011). Hallinnollisesti saari kuuluu Lesboksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkaupunki on Mytilíni.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Lesboksen halkaiseva [[Kallonínlahti ilmasta.]] pienoiskuva|vasen|Lesboksen [[Ólympos (Lesbos)|Ólympos-vuori.]]
Maailmankaikkeus
Väri
Maailmankaikkeuden pääsävy sai virallisesti nimen "cosmic latte".
Koostumus
thumb|250px|Nykyinen käsitys maailmankaikkeuden koostumuksesta. Vain 4,9 % maailmankaikkeuden massaenergiasta otaksutaan koostuvan tavallisesta aineesta, kuten [[tähti|tähdistä ja tähtienvälisestä kaasusta.]] Myös maailmankaikkeuden koostumuksen mittaaminen riippuu kosmisen taustasäteilyn epätasaisuuksista. Maailmankaikkeuden tiheydeksi on arvioitu 9,9 x 10−30 g/cm3, mikä vastaa 5,9 protonia kuutiosenttimetrillä. Nykykäsityksen mukaan maailmankaikkeuden massaenergiasta vain 4,9 % koostuu tavallisesta aineesta, 26,8 % pimeästä aineesta ja 68,3 % pimeästä energiasta. Pimeän aineen ja pimeän energian tarkempi luonne on edelleen tuntematon. Pimeä aine on gravitaation vaikutuksen alaista, joten se hidastaa maailmankaikkeuden laajenemista. Pimeä energia puolestaan kiihdyttää sitä. Jos kaikkeuden aineen keskimääräinen tiheys ylittää niin sanotun kriittisen tiheyden, noin 1,1 x 10−29 g/cm3, avaruus on äärellinen ja ennen pitkää sen laajeneminen pysähtyy.
Lesbos
Maantiede
Lesbos sijaitsee Egeanmeren itäosassa Edremitinlahden eli Adramyttioninlahden suulla lähellä Vähä-Aasian, nykyisen Turkin rannikkoa. Se on Kreikan kolmanneksi suurin saari Kreetan ja Euboian jälkeen, ja sen pinta-ala on 1 630 km². Lesboksen lähimmät Kreikan saaret ovat Chíos ja Psará etelässä sekä Ágios Efstrátios ja Límnos luoteessa.
Maailmankaikkeus
Koostumus
Maailmankaikkeuden tavallisesta aineesta noin 75 % arvioidaan olevan vedyn isotooppeja, 25 % heliumin isotooppeja ja alle 1 % muita alkuaineita. Vety ja helium muodostuivat jo maailmankaikkeuden varhaisimpien vaiheiden korkeissa lämpötiloissa, alkuräjähdyksen nukleosynteesissä. Raskaammat alkuaineet rautaan saakka syntyvät tähtien sisäosien ydinreaktioissa, tähden nukleosynteesissä, ja rautaa raskaammat alkuaineet supernovaräjähdyksissä. Suurin osa näkyvän maailmankaikkeuden tavallisesta aineesta on tähdissä, joita uusimpien arvioiden mukaan näkyvässä maailmankaikkeudessa saattaa olla jopa 300 000 triljoonaa (3 × 1023). Arvio on noin kolminkertainen aiempiin verrattuna ja perustuu uusiin tutkimuksiin punaisten kääpiöiden yleisyydestä.
Tähtien nukleosynteesissä vedyn muuttuminen heliumiksi vaatii 10 miljoonan kelvinin lämpötilan. Vähiten massiivisten tähtien elämänkaari loppuu polttoainevedyn loppuessa, ja niiden hiljainen jäähtyminen alkaa. Massiivisempien tähtien lämpötila nousee kuitenkin vedyn loputtua korkeammaksi, noin 100 miljoonaan kelviniin. Ne myös laajenevat. Tällöin ne pystyvät jatkamaan energiantuotantoaan muuttamalla nukleosynteesissä heliumia edelleen hiileksi. Syntyy punainen jättiläinen, jonka energiantuotanto loppuu vasta, kun hiili täyttää tähden keskiosat. Jos tähti on noin Auringon kokoluokkaa, sen energiantuotanto päättyy painovoiman luhistaessa sen erittäin tiiviiksi valkoiseksi kääpiöksi. Aurinkoa massiivisemmissa tähdissä reaktiot voivat kuitenkin jatkua edelleen massiivisempiin alkuaineisiin aina rautaan asti. Tähden elämänkaaren lopussa noin 1,4 kertaa Aurinkoa massiivisemmat tähdet (Chandrasekharin raja) räjähtävät supernovana muuttumatta valkoisiksi kääpiöiksi. Näin ne rikastuttavat edelleen tähtienvälistä ainetta metallisemmaksi, minkä takia uusien tähtienvälisestä aineesta tiivistyvien tähtisukupolvien metallipitoisuus on vanhoja korkeampi. Jäljelle jää vielä valkoisia kääpiöitäkin tiiviimpi neutronitähti. Kaikista massiivisimpien tähtien massa on liian suuri jopa neutronitähden syntymiseen, ja sen sijaan kokoonluhistumisessa syntyy äärettömän tiheä musta aukko.
Lesbos
Maantiede
Lesboksen saari on suurin piirtein kolmion muotoinen. Kolmion eteläosan halkaisee kaksi syvää lahtea, joista suurempi on lännempänä sijaitseva Kallonínlahti ja pienempi idempänä sijaitseva Géranlahti. Saaren korkeimmat vuoret ovat käytännössä yhtä korkeat Lepétymnos (968 m), joka sijaitsee saaren pohjoisosassa, ja Ólympos (968 m), joka sijaitsee saaren eteläosassa Kallonín- ja Géranlahtien välissä. Myös saaren länsiosassa sijaitsee korkeampia vuoria, joista korkein kohoaa noin 800 metrin korkeuteen.
Maailmankaikkeus
Koostumus
Maailmankaikkeudessa on selvästi enemmän tavallista ainetta kuin antiainetta. Tämän syytä ei täysin tunneta ja oletetaan että alkuräjähdyksessä materiaa ja antiainetta olisi syntynyt sama määrä. Aine ja antiaine eivät kuitenkaan täysin annihiloineet toisiaan, vaan ainetta, mistä nyt havaitut maailmankaikkeuden rakenteet koostuvat, jäi yli. Tätä aineen suurempaa määrää on yritetty selittää niin sanotulla CP-rikolla, jonka mukaan aine ja antiaine eivät aina käyttäydy tismalleen samojen luonnonlakien mukaan, eivätkä siten välttämättä tuhoa toisiaan. CP-symmetriassa C viittaa siihen, että hiukkasella ja antihiukkasella on päinvastaiset ominaisuudet (kuten sähkövaraus), ja P taas siihen, että niillä on päinvastainen pariteetti. CP-rikossa tämä symmetria ei päde. Ensimmäisenä CP-rikko havaittiin vuonna 1956, kun kaonit hajosivat pioneiksi, mikä rikkoi CP-symmetrian.
Perusvuorovaikutukset ja luonnonlait
Maailmankaikkeudessa vaikuttaa neljä tunnettua perusvuorovaikutusta: vahva vuorovaikutus, heikko vuorovaikutus, sähkömagneettinen vuorovaikutus ja gravitaatio. Näistä voimista heikon ja vahvan vuorovaikutuksen kantama on hyvin rajallinen, ja ne rajautuvat atomiytimen sisäpuolelle: vahva vuorovaikutus sitoo atomin ytimen kvarkit toisiinsa ja heikko vuorovaikutus puolestaan aiheuttaa radioaktiivisuuden. Gravitaation ja sähkömagneettisen vuorovaikutuksen kantama puolestaan on ääretön, vaikka ne pitkillä etäisyyksillä heikkenevätkin. Suuressa mittakaavassa kaikkeuden sähkömagneettiset vuorovaikutukset kuitenkin usein kumoavat toisensa, joten suuren mittakaavan rakennetta hallitsee voimista ylivoimaisesti heikoin, gravitaatio.
Lesbos
Hallinto, kaupungit ja kylät
Lesbos kuuluu hallinnollisesti Lesboksen alueyksikköön. Se jakaantuu vuodesta 2019 lähtien kahteen kuntaan, jotka ovat Mytilínin kunta ja Länsi-Lesboksen kunta. Vuoteen 2011 saakka saari jakaantui 13 kuntaan, kun taas vuosina 2011–2019 se muodosti vain yhden kunnan, Lesboksen kunnan.
Maailmankaikkeus
Perusvuorovaikutukset ja luonnonlait
Alkuräjähdysteorian mukaan maailmankaikkeuden ensimmäisinä olemassaolon hetkinä olosuhteet olivat lämpötilan ja energiatiheyden kannalta sellaiset, että kaikki perusvoimat gravitaatiota lukuun ottamatta olivat sulautuneet yhdeksi, samaksi voimaksi. Noin 10−35 sekunnin kuluttua alkuräjähdyksestä vahva ydinvoima irtautui omaksi voimakseen ja noin 10−10 sekunnin kuluttua loput kaksi voimaa. Näin maailmankaikkeuden suuri yhtenäisepookki oli päättynyt. Viime aikoina on pyritty kehittämään niin sanottua suurta yhtenäisteoriaa, joka selittäisi nämä kolme vuorovaikutusta yhtenä ja samana voimana. Tästä puolestaan voitaisiin edetä kohti niin sanottua kaiken teoriaan, joka yhdistäisi tähän samaan teoriaan muiden perusvuorovaikutusten lisäksi myös gravitaation. Toistaiseksi vuorovaikutusten yhdistämisessä yhden teorian alle ei ole onnistuttu, vaikka lukuisia ehdokasteorioita onkin runsaasti. thumb|300px|Metastabiilin tilan (1 ja 2) siirtyminen alemmille energiatasoille, stabiiliin tilaan (3). Hiukkasfysiikan standardimallissa perusvuorovaikutusten välittymistä voidaan kuvata vuorovaikutuksia välittävien hiukkasten mittabosonien, vaihdolla. Vahvan vuorovaikutuksen välittäjähiukkanen on gluoni, sähkömagneettisen fotoni ja heikon W- ja Z-bosonit. On esitetty, että myös gravitaatiolla olisi oma välittäjähiukkasensa, gravitoni. Hiukkasta ei kuitenkaan ole koskaan havaittu johtuen gravitaatiovoiman heikkoudesta suhteessa muihin voimiin. Näiden lisäksi standardimalli ennustaa viidennen bosonin, Higgsin bosonin, olemassaoloa. Hiukkanen selittäisi alkeishiukkasten massan niin sanotun Higgsin mekanismin kautta: Higgsin hiukkanen toimii välittäjähiukkasena Higgsin kentälle, jonka kanssa vuorovaikuttamalla alkeishiukkaset saavat massan. Se ei kuitenkaan selitä esimerkiksi sitä, miksi eri alkeishiukkaset ovat erimassaisia, eikä myöskään massaa koko maailmankaikkeudessa, sillä vain 4,9 % sen massaenergiasta koostuu tavallisista hiukkasista. Higgsin bosonin kaltainen hiukkanen havaittiin CERNissä 4. heinäkuuta 2012. Löydön todenperäisyyttä tutkitaan edelleen, mutta se toistaiseksi vaikuttaa todelliselta. Bosonin olemassaolo varmistettiin alustavasti 14. maaliskuuta 2013. Bosonin ominaisuuksien tutkimuksen edetessä voidaan myös tutkia sen vaikutusta maailmankaikkeuden lopulliseen kohtaloon. Tämänhetkiset tulokset viittaavat, että bosoni saattaisi kaukaisessa tulevaisuudessa mahdollistaa syklisen maailmankaikkeuden, jos nykyinen maailmankaikkeus on vain metastabiili ”kupla”. Tällöin jonkinlainen kvanttifluktuaatio saattaisi synnyttää maailmankaikkeuden sisälle alemmalla energiatasolla olevan ”kuplan”, joka jatkaisi laajenemistaan valonnopeudella korvaten lopulta nykyisen maailmankaikkeuden.
Lesbos
Historia
Lesbos oli asuttu viimeistään 3300 eaa. Antiikin aikana Lesbos tunnettiin myös nimillä Issa, Himerte, Lasia, Pelasgia, Aigira, Aithiope ja Makaria. Kreikkalaisen perinteen mukaan saaren ensimmäiset asukkaat olivat pelasgeja, joiden myyttinen johtaja oli Ksanthos. Näiden jälkeen saarelle tulivat joonialaiset, joita johti Makareos. Lopulta saaren asuttivat aiolialaiset, joiden johtajaksi mainitaan Lesbos. Lesboksen kerrotaan naineen Makareoksen tyttären, jonka nimi oli Methymna. Vanhemman tyttären nimi myytissä oli Mytilene.
pienoiskuva|vasen|[[Mórian akvedukti.]] Homeros mainitsee Lesboksen tavalla, joka antaa ymmärtää, että se oli kukoistava ja siellä oli paljon asukkaita jo varhain. Antiikin Lesbos ei ollut monien muiden Kreikan saarten tavoin yhden kaupunkivaltion (polis) alaisuudessa, vaan siellä merkittäviä kaupunkeja oli useita. Lesboslainen pentapolis muodostui sen viidestä suurimmasta kaupungista Mytilene, Methymna, Antissa, Eresos ja Pyrrha. Saaren muita antiikin aikaisia asutuksia olivat Arisba, Hiera, Agamede, Nape, Aigiros ja Polion. Ajan kuluessa Mytilene ja Methymna muodostuivat saaren kaupungeista merkittävimmiksi ja ne kilpailivat jatkuvasti johtoasemasta. Kaupunkien hallussa oli suuria alueita myös vastapäisellä Vähä-Aasian rannikolla.
600-luvulla eaa. Lesboksella vaikuttivat runoilijat Terpandros ja Arion. Antiikin Kreikan tunnetuin naisrunoilija Sapfo asui saarella 600- ja 500-lukujen taitteessa eaa. Hän oli kotoisin saaren lounaisosan Eresoksesta. Osa hänen rakkausrunoistaan on omistettu naisille, ja tätä perua sana ”lesbo” juontaa saaren nimestä. Saman ajan toinen kuuluisa runoilija oli Alkaios.
Sapfon ja Alkaioksen aikana, 500-luvun eaa. alussa saaren tyrannina toimi Pittakos, joka luetaan Kreikan seitsemän viisaan joukkoon. Hänen aikansa oli monella tavalla saaren kukoistuskautta. Kroisos ei koskaan vallannut Lesbosta, mutta saari hävisi Polykrateen johtamalle Samokselle ja antautui myöhemmin Harpagokselle ja persialaisille vuonna 527 eaa. Saari osallistui Joonian kapinaan ja joutui kostotoimien kohteeksi. Persialaissotien jälkeen saari liittyi ensin Spartan puolelle, sitten vuonna 479 eaa. Ateenan puolelle osaksi Deloksen meriliittoa. Liiton jäsenenä sillä oli monia muita saaria vapaampi asema. Saari kuitenkin kapinoi Ateenaa vastaan spartalaisten avustuksella vuonna 428 eaa. Sen seurauksena ateenalaiset määräsivät koko saaren väestön surmattavaksi. Thukydides kertoo, kuinka ateenalaiset lähettivät kolmisoudun määräämään surman suoritettavaksi, mutta tulivat pian tämän jälkeen katumapäälle, ja lähettivät toisen laivan perään kumoamaan viestin. Vain toisen laivan ennätysnopea purjehdus Lesbokselle pelasti saarelaiset.
pienoiskuva|upright=1.6|[[Míthymnan eli Mólyvoksen kylä ja sen linna.]] Peloponnesolaissodan viimeinen ateenalaisille voitokas meritaistelu, Arginusain taistelu, käytiin aivan Lesboksen edustalla. Aigospotamoin taistelun tappion seurauksena saari joutui Spartan alaisuuteen, mutta saavutti myöhemmin itsenäisyyden Antalkidaan rauhassa. Myöhemmin saari päätyi muun Kreikan tavoin Makedonian vallan alle. Hellenistisenä aikana saaren omistajuus vaihtui usein. Lopulta se päätyi Rooman vallan alle vuonna 79 eaa. Nuori Julius Caesar osallistui valtaukseen. Rooman valtakunnassa saari oli osa Asian provinssia ja sai nauttia monista vapauksista.
Lesbokselta olivat kotoisin myös historioitsijat Hellanikos ja Theofanes sekä filosofi Theofrastos. Näistä Theofrastos oli kotoisin Eresoksesta, muut Mytilenestä. Myös filosofi Kratippos tunnetaan usein mytileneläisenä, koska toimi siellä. Aristoteles teki saarella eläinopillisia, erityisesti mereneläviä koskevia tutkimuksia.
Antiikin ajan jäännöksiä saarella on säilynyt suhteellisen vähän. Näihin lukeutuvat mm. Mórian akvedukti ja Mésan temppelialue. Bysanttilaiselta ajalta on enemmän historiallisia monumentteja, kuten Kremastín silta. Keskiajalla saarta alettiin kutsua nimellä Mytilene (Mitylene, Mytilíni) saaren pääkaupungin mukaan. Saarelle karkotettu Bysantin keisarinna Irene kuoli siellä vuonna 802. 1300-luvulla saari siirtyi genovalaisten haltuun. Osmanien vallattua saaren sen koko ortodoksinen väestö laivattiin pois ja myytiin orjiksi. Saari elpyi 1700-luvulle tultaessa ja vaurastui. Lesboksesta tuli osa Kreikkaa vuonna 1912.
Vuonna 2015 Lesboksesta tuli yksi Välimeren pakolaisongelman näyttämöistä.
Talous ja liikenne
Lesboksen merkittävimpiä tulonlähteitä ovat karjankasvatus, maanviljely (mm. oliivinviljely), turismi sekä ouzonvalmistus.
Saaren pääsatama on Mytilíni. Mytilínin kansainvälinen lentoasema sijaitsee hieman kaupungista etelään.
Jesse Jackson
Jesse Louis Jackson (synt. Jesse Louis Burns, s. 8. lokakuuta 1941 Greenville, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen kansalaisoikeusaktivisti, baptistipastori ja poliitikko. 1960-luvulla hän kuului Martin Luther Kingin sisäpiiriin. Jackson oli ehdolla demokraattisen puolueen presidenttiehdokkaaksi vuosien 1984 ja 1988 vaaleissa. Hänen poikansa Jesse Jackson Jr. oli Yhdysvaltain kongressin jäsen vuosina 1995–2012.
Lapsuus ja opiskelu
Jesse Louis Burns syntyi 8. lokakuuta 1941 Greenvillessä, Etelä-Carolinassa. Hänen isänsä Noah Lewis Robinson oli naimisissa ja äiti Helen Burns tämän 16-vuotias naapuri. Helen Burns meni pian poikansa syntymän jälkeen naimisiin Charles Jacksonin kanssa, ja tämä adoptoi Jessen, joka piti myöhemmin molempia miehiä isinään.
Jackson eli nuoruuttaan rotuerottelun aikana, jolloin afroamerikkalaiset eivät muun muassa saaneet bussissa istua samoilla penkeillä valkoisten kanssa, ja mustille ja valkoisille oli eri koulut. Rosa Parksin aloittama Montgomeryn bussiboikotti 1950-luvulla antoi Jacksonille kipinän siitä, että asiat voisivat olla toisin. Hän opiskeli vuoden urheilustipendillä Illinois’n yliopistossa ja vaihtoi sitten Pohjois-Carolinan Greensborossa sijaitsevaan North Carolina A&T State Universityyn, jossa hän tapasi tulevan vaimonsa, Jacqueline Brownin. Greenborossa Jackson lähti mukaan mielenosoituksiin kansalaisoikeuksien puolesta.
Aktivismi
Vuonna 1965 Jackson tapasi Martin Luther Kingin, joka palkkasi hänet Southern Christian Leadership Conferenceen (SCLC). Kun King ammuttiin 4. huhtikuuta 1968, Jackson oli samassa motellissa kerrosta alempana. Jackson kertoi toimittajille Kingin kuolleen käsivarsilleen, mutta Kingin avustajat kiistivät tämän.
Vuonna 1971 Jackson erosi SCLC:stä ja perusti oman järjestönsä, Operation PUSH - People United to Save Humanity, jonka nimeksi myöhemmin vaihdettiin People United to Serve Humanity. PUSH muun muassa järjesti boikotteja yrityksiä vastaan, jotta nämä palkkaisivat tummaihoisia työntekijöitä.
1980-luvulta lähtien Jackson on neuvotellut kansainvälisten vankien ja panttivankien vapauttamisesta, kuten kolmen yhdysvaltalaisen sotilaan vapauttamisen Jugoslaviassa vuoden 1999 keväällä ja kahden yhdysvaltalaisen vapauttamisen gambialaisesta vankilasta syyskuussa 2012.
Presidentinvaaliehdokkuudet
Jackson oli ehdokkaana vuoden 1984 presidentinvaalien demokraattipuolueen esivaaleissa. Hän oli Shirley Chisholmin jälkeen toinen afroamerikkalainen, joka oli ehdolla ison puolueen presidenttiehdokkaaksi. Jackson sai yli kolme miljoonaa ääntä eli 18,2 prosenttia, ja arviolta 80 prosenttia mustien äänistä. Demokraattien ehdokkaaksi valittiin Walter Mondale, joka hävisi republikaanien ehdokkaalle Ronald Reaganille.
Myös seuraavissa vaaleissa vuonna 1988 Jackson lähti demokraattien esivaaliehdokkaaksi. Liberaaleista mielipiteistään huolimatta Jackson oli vastustanut jyrkästi aborttia, mutta vuoden 1988 vaaleihin tultaessa hän oli muuttanut kantaansa ja kannatti aborteille liittovaltion rahoitusta. Hän sai seitsemän miljoonaa ääntä ja äänienemmistön 13 osavaltiossa, mutta hävisi puolueen ehdokkuuden Michael Dukakisille, joka hävisi varsinaiset vaalit republikaanien George H. W. Bushille.
Vuoden 2008 vaaleissa Jackson kannatti Barack Obamaa.
Perhe
Jesse ja Jacqueline Jackson (o.s. Brown) ovat olleet naimisissa vuodesta 1962 lähtien, ja heillä on viisi lasta. 1990-luvun lopulla Jesse Jacksonilla oli suhde, josta syntyi tytär.
Vuonna 1968 Jackson vihittiin baptistipastoriksi.
Soul Calibur IV
Soul Calibur IV on neljäs teos Namcon Soul Calibur -tappelupelisarjaan. Namco on ilmoittanut, että peli julkaistiin PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle 30.7.2008. Peli ei ilmestynyt Wiille, vaan sille ilmestyi vuonna 2008 erillinen peli, Soul Calibur Legends.
Ensimmäistä kertaa sarjan historiassa tässä pelissä tulee olemaan oikea kilpailukykyinen Online-moninpeli. Pelin kolikkopeliversiota ei ole vielä julkistettu.
Hahmot
SoulCalibur IV:n virallisella sivustolla esitellään useita palaavia hahmoja, sekä uusi hahmo nimeltään Hilde, joka on täyteen haarniskaan sonnustautunut prinsessa aseenaan keihäs ja miekka. Muista taistelupelien naishahmoista poiketen Hildestä ei näy kasvojen lisäksi muuta paljasta ihoa.
Yhteensä vahvistettuja pelattavia hahmoja on 36, jonka lisäksi pelaaja voi tallentaa jopa 50 Hahmonluontiohjelmalla tekemäänsä omaa hahmoa.
Pelimoodit
Soul Calibur IV:ssa voi pelata tutuissa Tarina-, Arcade- ja Harjoitus-moodeissa, joiden lisäksi siitä löytyy Museo ja Hahmonluontiohjelma. Uutena pelimoodina pelissä on Tower of Lost Souls ("Kadonneiden sielujen torni"), jossa pelaaja voi taistella erityisissä taisteluissa palkkiota vastaan. Ensimmäistä kertaa sarjan historiassa peliä voi pelata myös online-palvelun välityksellä muita verkkopelaajia vastaan.
Soul Gauge ja Critical Finish
Soulcalibur IV:ssä tulee olemaan aivan uudenlainen Critical Finish -järjestelmä. Nyt hahmojen terveysmittarin alla on myös toinen mittari nimeltään Soul Gauge. Tämä mittari täyttyy hahmojen hyökätessä ja vähenee torjumisesta. Kun mittari on tyhjä vihollinen voi tehdä iskun, joka hajottaa osan pelaajan vaatteista ja panssarista, tehden pelaajasta heikomman. Jos pelaaja, joka on rikkonut toisen hahmon haarniskan, tyhjentää uudelleen vastustajansa Soul Gaugen, hän saa lyhyen tilaisuuden tehdä saman viholliselleen hän tekeekin Critical Finish iskun, joka tappaa toisen pelaajan hahmon välittömästi. Kaikilla hahmoilla on oma persoonallinen lopetusiskunsa. Namco sanoo, että he kehittivät Soul Gaugen, koska halusivat vähentää pelaajien jatkuvaa suojassa kykintää, tehden pelistä nopeatempoisemman ja aggressiivisemman.
Teenage Mutant Ninja Turtles 3: Mutant Nightmare
Teenage Mutant Ninja Turtles 3: Mutant Nightmare on Konamin kehittämä ja marraskuussa 2005 julkaisema tappelupeli. Peli perustuu animaatiosarjaan Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat. Pelin tapahtumat keskittyvät animaatiosarjan kolmanteen tuotantokauteen.
Kentät
Pelissä on yhteensä neljä eri tasoa, joita kutsutaan pelissä ”Episodes”. Jokaisella tasolla on oma juoni, joka ei liity mitenkään seuraavaan tasoon.
Episode 1: Trouble With Triceratons
Triceratonit ovat saapuneet maaplaneetalle yrittääkseen löytää Fugitoidin. Turtlesit suojelevat Fugitoidia ja seuraavat Triceratoneja avaruuteen, kun April ja Casey joutuvat vangituksi.
Episode 2: Bishop's Gambit
Agentti Bishopin johtaman maansuojeluyksikön agentit ovat siepanneet Mestari Tikun. Tämän vuoksi Turtlesien täytyy pelastaa mestarinsa hallituksen virkavallan miehiltä.
Episode 3: Exodus
Oroku Saki teeskentelee olevansa huolissaan oleva liikemies, joka New Yorkin siivoamisen ohella onkin alkanut keräämään Tricerationien teknologiaa New Yorkin kunnostuksen keskeltä. Oroku Sakin tarkoituksena on käyttää kerättyä teknologiaa päästäkseen avaruuteen jahtaakseen Utromeita.
Merivoimat
pienoiskuva|270px|Ajanmukainen sota-alus pienoiskuva|360px|Merisodankäyntiä 1800-luvun maalauksessa
Teenage Mutant Ninja Turtles 3: Mutant Nightmare
Nightmare
Neljäs taso on bonustaso, jonne pääsee suorittamalla kolmannen tason Exodusin. Bonustasolla Ylivertaiseksi Drakoksi muodostuneet Drako ja Ylivertainen ninja ovat varastaneet lordi Samanaikaisen aikavaltikkaan ja lähettävät Turtlesit, sekä Tikun neljään eri ulottuvuuteen. Taso perustuu löyhästi televisiosarjan jaksoihin 71-75, joissa jokainen Turtles joutuu omanlaiseensa painajaiseen. Pelissä painajaiset poikkeavat sarjasta muun muassa kaikkien unet liittyvät nykyhetkeen, eikä tulevaisuuteen.
Merivoimat
Merivoimat ovat valtion ase- tai puolustusvoimien osa, joka huolehtii meri- ja rannikkoalueiden ulkoisesta turvallisuudesta. Merivoimiin voi laivaston lisäksi kuulua muun muassa merijalkaväki, meri-ilmavoimat ja rannikkotykistö. Suomessa merivoimiin kuuluvat myös rannikkojoukot eli rannikkotykistö- ja rannikkojalkaväkijoukot, ja tästä syystä merivoimat saattaa puolustushaaran nimenä hämätä asiaan perehtymätöntä henkilöä, koska nimenä merivoimat viittaa ensisijaisesti laivastoon.
Puolustushaaranimenä laivasto on yleensä suurvaltojen merivoimien nimitys, koska niiden keskeinen toiminta-alue voi liittyä kaukaisiin kohteisiin, ei vain pääasiassa valtioalueen rannikkopuolustukseen, missä ovat mukana myös rannikkopuolustusta suorittavat aselajit. Esimerkiksi Yhdysvalloilla on laivasto puolustushaaranaan samoin kuin Venäjän federaatiolla, mutta Ukrainalla on Mustallamerellä merivoimat.
Bruno Ruffo
Ruffon ammattilaisura alkoi vuonna 1946. Vuonna 1949 hän ajoi ensimmäisen MM-osakilpailunsa 250-kuutioisissa ja voitti sen. Hän voitti myös 125-kuutioisissa ensimmäisen ajamansa osakilpailun. Ruffo mursi uransa aikana molemmat jalkansa kahdesti, vuonna 1952 Saksan osakilpailussa ja vuonna 1953 Mansaaren osakilpailun harjoituksissa. Jälkimmäisen loukkaantumisen jälkeen Ruffo lopetti uransa.
Kilpauran jälkeen Ruffo piti Veronassa autonvuokraamoa. Presidentti Carlo Azeglio Ciampi myönsi vuonna 2003 hänelle Italian korkeimman kunniamerkin Commendatore dell'Ordine al Meriton.
Claire Martin
thumb|Claire Martin, 1945. Claire Montreuil, taiteilijanimeltään Claire Martin CC, (8. huhtikuuta 1914 Québec – 18. kesäkuuta 2014 Québec ) oli kanadalainen kirjailija. Hänestä tuli vuonna 1984 Kanadan ritarikunnan Officer, ja vuonna 2001 hänet ylennettiin Companion-arvoon.
Martin muutti vuonna 1972 Ranskaan, jossa kymmenen vuotta asuttuaan palasi synnyinsijoilleen Kanadaan Québeciin.
Apotropaainen taikuus
Apotropaainen taikuus (myös apotropainen taikuus ) on monissa uskonnoissa ja perinteissä esiintyvää suojelevaa sekä pahuutta tai onnettomuuksia torjuvaa taikuutta. Apotropaaisen taikuuden uskomus ilmenee usein käytännössä apotropaaisten merkkien käyttönä. Merkkien lisäksi apotropaaista taikuutta on voitu harjoittaa esimerkiksi soittamalla tietyntyyppisiä soittimia tai asettelemalla kiviä hautojen päälle. Joissakin kulttuureissa on annettu apotropaaisia nimiä, joiden on uskottu suojelevan kantajaansa.
Tunnettu nykyisinkin käytetty apotropaainen merkki on erityisesti Turkissa yleinen silmänmuotoinen Nazar-amuletti, jonka on uskottu suojaavan pahalta katseelta. Silmää symboloivat merkit ovat olleet yleinen apotropaaisen taikuuden muoto tuhansien vuosien ajan; niitä tunnetaan muinaisesta Egyptistä ja antiikin Kreikan arkaaiselta kaudelta lähtien. Myöhemmässä antiikin maailmassa yleinen suojeleva merkki oli Gorgoneion eli Medusan pää. Myös fallossymboleja on usein käytetty suojelevina merkkeinä. Suomessakin käytettyjä suojelevia taikamerkkejä ovat risti ja pentagrammi.
Markku Aro
Markku Aro (oik. Markku Tuomas Puputti ; s. 3. helmikuuta 1950 Mouhijärvi) on suomalainen iskelmälaulaja Nokialta. Hän oli Suomen suosituimpia iskelmälaulajia 1970-luvulla ja edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa vuonna 1971.
Ura
Aro soitti kouluaikoina ystäviensä kanssa bändissä ja osallistui kotikaupungissaan iskelmälaulukilpailuihin, joista manageri Tauno "Tappi” Suojanen keksi hänet. Aro pääsi mukaan Kristina Hautalan kesäkiertueelle vuonna 1968 ja samana vuonna ilmestyi ensisingle ”Käyn uudelleen eiliseen”.
Aro oli Suomen suosituimpia iskelmälaulajia 1970-luvulla. Hänen hittejään tuolloin olivat muun muassa ”Hyvännäköinen”, ”Moskiitto”, ”Jestas sentään”, ”Oma kultasein”, ”Anna kaikkien kukkien kukkia”, ”Etsin kunnes löydän sun”, ”Pois sun vien”, ”Kun sä vierelläin sateessa oot” ja ”Loit elämälle pohjaa”. Vuosikymmenen loppupuolella Aron yhteistyökumppaniksi tuli tuottaja ja sovittaja Veikko Samuli, jonka kanssa syntyivät muiden muassa hitit ”Keskiyön aikaan” sekä ”Ollaan lähekkäin”.
1970- ja 1980-lukujen taitteessa alkoi Aron yhteistyö brittiläis-singaporelaisen Nisa Sorayan kanssa. Sittemmin suomalaistuneen Sorayan kanssa Aro esitti vuoden 1981 euroviisukarsinnoissa dueton ”Mun suothan tulla vierees sun”. Tämän jälkeen tuottajaksi vaihtui Kassu Halonen, jonka kanssa syntyivät muun muassa levytykset ”Kaksi rakkainta” ja ”Kyyneleet sielun puhdistaa”, joka sijoittui kolmanneksi Syksyn Sävel -kilpailussa 1989.
Syksyn Säveleen Aro osallistui ensimmäistä kertaa jo vuonna 1969 kappaleella ”Kertoisin sanoin suoraan sen”. ”Vain eteenpäin” sijoittui toiseksi 1971, ”Oo mikä nainen” kolmanneksi 1972. 1980-luvulla Aro oli kilpailussa mukana vuoden 1989 lisäksi vuonna 1981 kappaleella ”Aamulla”, vuonna 1985 kappaleella ”Ikuisuus aamuun” ja 1986 kappaleella ”Tänään tulen kotiin”.
Markku Aro on säilyttänyt tasaisen suosionsa esiintyjänä ja levyttänyt säännöllisesti, vaikka hittejä ei välillä ole syntynytkään. 2000-luvun levytyksistä soitetuimpia on ”Jotain taikaa sinussa on”, joka oli mukana vuonna 2001 ilmestyneellä pitkäsoitolla Sinetti. Samana vuonna Aro oli yksi Iskelmä-Finlandia -ehdokkaista. Vuonna 2002 Aro oli mukana Dannyn ja Tapani Kansan muodostamassa Pojat-kokoonpanossa, joka esitti laulajien hittejä 1960-luvulta. thumb|Aro vuonna 2009 Aron myydyin albumi on kultalevyn saavuttanut, vuonna 1976 julkaistu Etsin kunnes löydän sun, jota on myyty yli 31 000 kpl.
Vuonna 2015 Aro osallistui Tähdet, tähdet -ohjelman toiselle tuotantokaudelle. Aro putosi kilpailusta kolmantena.
Markku Aron elämäntarina, Tomi Lindblomin kirjoittama Markku Aro - Käyn uudelleen eiliseen, julkaistiin elokuussa 2023.
Yksityiselämä
Aro on ollut naimisissa aikaisemmin kolmesti. Avioliitoista on seuraavat lapset: (Tuomas ja Miika (1.), Teemu (2.) ja Senja (3.). Hän on ollut naimisissa Satu-nimisen (s. 1975) naisen kanssa vuodesta 2010 lähtien.
Ridön (Södertälje)
Ridön on Mälarenin saari Ruotsissa Södertäljen kunnassa, joka sijaitsee Tukholman läänissä.
Maantietoa
Ridön sijaitsee Mälarenin itäosassa Prästfjärdenin ja Södra Björkfjärdenin välissä, mutta Gripsholmsvikenin lahdensuun vieressä. Saaren länsipään lähelle työntyy etelästä Södertäljestä alkava niemimaa Enhörnalandet, jonka ranta tulee puolen kilometrin päähän saaresta. Niemen ja saaren väliin jää Ridösundetin salmi. Saaren ympäristössä on monia saaria. Sen itäpuolelle jää Kurön, jonka Kurönsundetin salmessa kulkee Ekerön puoleinen kuntaraja. Ridönin ja mantereen välissä sijaitsee kolme suurempaa saarta Jurstaholm, Karlholmen ja Hamnskär, jotka ovat lähempänä mantereen rannikkoa. Saarten edessä sijaitsee Ridösundet. Ridönin pohjoispuolella on paljon luotoja kahden pitkän niemen Långörenin ja Bergskärin ympärillä. Bergskärin edustalla sijaitsee näitä suurempi Köttholmen. Puolentoista kilometrin päässä pohjoisessa sijaitsee Götönin saari, jonka ympärille on perustettu luonnonsuojelualue. Kolmen ja puolen kilometrin päässä ovat Tofta holmer ja tätä idempänä suursaari Adelsön.
Historiaa
Vuonna 1604 perusti Kaarle IX saarelle erään Ruotsin ensimmäisistä lasiruukeista. Saarella sijaitsee vielä vanha ruutivarasto.
Al-Mahwit
Al-Mahwit on kaupunki Jemenissä. Se on al-Mahwitin maakunnan hallinnollinen keskus.
Maantiede
thumb|vasen|Paikallista arkkitehtuuria. Al-Mahwit sijaitsee Jemenin al-Mahwitin maakunnassa. Kaupunki on maakunnan hallinnollinen keskus. Pääkaupunki Sanaahan idässä on matkaa noin 120 kilometriä. Kaupungin lähiseutu on hyvin vuoristoista.
Historia
Al-Mawhitin kaupungilla on pitkä historia. Sen vanhakaupunki tunnetaan esimerkiksi omalaatuisesta arkkitehtuuristaan. Paikallisia taloja rakennettiin lähiympäristössä saatavilla rakennusmateriaaleilla.
Al-Mahwitin alue ja myös kaupunki itsessään olivat pitkään hyvin syrjäisiä. Kaupungin asukasluku oli vielä 1980-luvun alussa alle 10 000. Syrjäseudulla muun Jemenin kehittyminen ei pitkään juuri tuntunut al-Mahwitissa. Tilanne alkoi kuitenkin viimein muuttua 1980-luvun aikana, jolloin kaupunki sai ensimmäistä kertaa esimerkiksi päällystettyjä teitä, sähköä ja viemärijärjestelmän. Al-Mahwitissa kehittyi myös 1970-luvulla perustetun al-Mahwitissain maakunnan hallinnollinen keskuksena, jonne sijoitettiin hallinnollisia virastoja.
Väestö
Kaupungin asukkaat ovat pääasiassa zaidilaisia muslimeja.
Tapio M. Köykkä
Tapio Matti Köykkä (22. huhtikuuta 1911 Jalasjärvi – 12. lokakuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen äänentoistoalan keksijä. Hän kehitti 1960-luvulla Ortoperspekta-stereojärjestelmän ja havaitsi ensimmäisenä TIM-särönä tunnetun ilmiön.
Köykkä pääsi ylioppilaaksi 1931 Vaasan Suomalaisesta Lyseosta. Seuraavana vuonna hän perusti Vaasan Radiokonepaja Oy nimisen yrityksen joka myi radioita ja valmisti äänentoistolaitteita, kaiuttimia ja ääniprojektoreita. Köykkä aikoi aloittaa myös radioiden valmistuksen ja sitä varten hän rakensi jo muutamia prototyyppejä.
Jatkosodan päätyttyä Köykkä toimi vuonna 1943 perustetun Oy Radioputki Ab:n teknisenä johtajana. Tämä yritys valmisti kotimaisia radioputkia ja sen osakkaina olivat Oy Airam Ab, Suomen Kaapelitehdas Oy, Oy Strömberg Ab sekä suomalaiset radiotehtaat. Kotimaiset radioputket jäivät kuitenkin lopulta hintakilpailussa häviölle ulkomaisten vastaavien tuotteiden kanssa.
Vuonna 1962 Köykkä jätti patenttihakemuksen kehittämälleen Ortoperspekta-stereojärjestelmälle. Hän kävi oikeutta tanskalaista Bang & Olufsenia vastaan koska tämä valmisti Köykän patenttia loukkaavia laitteita. Oikeusjuttu päättyi Köykän voittoon ja Voimaradio Oy sai korvauksia Bang & Olufsenilta ja Oy Lohja Ab:ltä. ASA Radio ja Salora sen sijaan sopivat aikanaan patentin käytöstä Köykän kanssa.
Vuonna 1969 ilmestyi ERT (Elektroniikka-Radio-TV)-lehdessä Köykän artikkeli Katkoäänien rikkoutuminen äänentoistossa jossa hän osoitti omien havaintojensa pohjalta että transistorivahvistimia käyttäneiden äänentoistolaitteiden huono äänenlaatu johtui katkoäänien eli transienttien särkymisestä. Myöhemmin vuonna 1974 Matti Otala osoitti TIM-särötutkimuksissaan Köykän havainnot paikkansapitäviksi. Otala kehitti myös teorian siitä miten transistorivahvistimien äänenlaatua voitiin parantaa.
Ron Berteling
Ron Berteling (s. 6. syyskuuta 1957, Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi Alankomaiden jääkiekkomaajoukkueessa Lake Placidin talviolympialaisissa 1980. Hän pelasi kotimaansa pääsarjassa 615 ottelua ja teki niissä 455 maalia sekä 1060 pistettä.
Majalli Wahabi
pienoiskuva|Majalli Wahabi vuonna 2012.Majalli Wahabi (, s. 12. helmikuuta 1954) on israelilainen druusipoliitikko ja Kadima-puolueen edustaja knessetissä. Hän on knessetin varapuhemies ja oli helmikuussa 2007 lyhyen aikaa Israelin virkaatekevä presidentti, Moshe Katsavin pyydettyä eroa. Hän on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Winamp
Winamp on Nullsoftin (nykyään osa Time Warneria) kehittämä mediasoitin Windows-käyttöjärjestelmille. Ensimmäisen version ohjelmasta julkaisi Justin Frankel vuonna 1997. Ohjelman kehitys loppui 20. joulukuuta 2013, mutta uusi omistaja, Radionomy, ilmoitti jatkavansa kehitystä ja poistavansa sovelluksesta AOL:ille kuuluneet lisenssit.
Majalli Wahabi
Hänet valittiin knessetiin 2003 Likudin edustajana ja 2005 hän liittyi Kadimaan.
Winamp
Ohjelman suosion vuoksi siitä on kehitetty myös lukuisia klooneja Linux-ympäristöön, kuten X Multimedia System (XMMS), Beep Media Player (BMP) ja Audacious.
Ominaisuuksia
Tuettuja ovat myös monet yleiset videoformaatit ja nettiradiot.
Winamp tukee myös vaihdettavia ulkoasuja eli skinejä. Lisäksi siihen voi ladata erillisiä lisäohjelmia (esimerkiksi tiedostoformaatti- ja visualisointi-plugineja). Nämäkin ovat ladattavissa ohjelman kotisivuilta. Winamp tukee myös globaaleja pikanäppäimiä, joilla soitinta voi ohjata vaikka sen ikkuna ei olisikaan esillä.
Winamp on ilmaisohjelma, mutta tarjolla on myös maksullinen Pro-versio. Tämä sisältää normaalien toimintojen lisäksi rippaus-, poltto- ja purkuominaisuudet. Rippausominaisuus on toteutettu LGPL-lisenssin alaisen LAME:n avulla.
Alku
Winampin loi Utahin yliopiston opiskelija Justin Frankel huhtikuussa 1997. Hänen opiskelukaverinsa Dimitry Boldyrev oli luonut vapaasti saatavaa amp-mp3-dekooderia käyttävän soitto-ohjelma Macintoshille nimeltä MacAMP. Frankel halusi opetella Windows-ohjelmointia ja päätti, että samanlaisen ohjelman tuottaminen Windows 95 -käyttöjärjestelmälle olisi siihen hyvä tapa. Hän sai Winampin ensimmäisen version 0.2.0 valmiiksi viikossa. Winamp oli ensimmäisten MP1-, MP2- ja MP3-formaatteja toistavien ohjelmien joukossa. Muita olivat mm. Winplay3 ja MuseArc.
Winamp 1 ja Winamp 2
Winamp 1:n kehityksen aikana Frankel loittoni kauemmas vanhasta koodistaan. Hän lisäsi ohjelmaansa erilaisia uusia ominaisuuksia kuten "skinit" sen kasvavan käyttäjäkannan pyyntöjen mukaisesti. Lisäksi Frankel otti käyttöön nimellisen käyttöoikeusmaksun, joka perustui shareware-lisenssiin. Winampista tuli suosittu vasta toisen version myötä. Winamp 2 oli yksi ladatuimpia ohjelmia Windows-käyttöjärjestelmälle.
Winamp 3
Seuraava suuri julkaisu, Winamp3 julkaistiin 9. elokuuta 2002. Winamp3:a kehitettiin rinnakkain Winamp 2:n kanssa. Monien käyttäjien mielestä tämä versio käytti kuitenkin liikaa järjestelmäresursseja ja oli epävakaa (ja siitä jopa puuttui joitain arvostettuja ominaisuuksia, kuten mahdollisuus etsiä numeerisesti ja kronologisesti kaikkien soittolistalla olevien raitojen summa). Lisäksi Winamp3:n uusi ohjelmistorunko ei sisältänyt taaksepäin yhteensopivuutta Winamp 2 skineille ja plugineille. Suuri puute oli se, että SHOUTcast pluginia ei tuettu, eikä Winamp3-versiota SHOUTcastista ikinä julkaistu. Tämän seurauksena Winamp-käyttäjät vaihtoivat takaisin Winamp 2:een. Nullsoft kuunteli käyttäjiään ja keskittyi vanhempaan ja vakaampaan ohjelmaan.