cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kosin stadion
Stadion löytyi Rudolf Herzogin ja Luciano Laurenzin kaivauksissa 1900-luvun alkupuolella. Kaivauksia alueella suoritti myös Luigi Morricone vuosina 1939–1940. Stadionin arkeologisella alueella on nähtävissä vain joitakin stadionin rakenneosia. Alueen eteläpuolella sijaitsee niin kutsuttu Läntinen arkeologinen alue.
3’s & 7’s
3’s & 7’s on yhdysvaltalaisen rockyhtye Queens of the Stone Agen kappale, joka julkaistiin toisena singlenä yhtyeen viidenneltä albumilta Era Vulgaris 4. kesäkuuta 2007. Kappaleen on kirjoittanut Josh Homme, Troy Van Leeuwen ja Joey Castillo. Sille kuvattiin aiempien singlejen tapaan musiikkivideo.
”3’s & 7’s” ylsi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 19. Singlen B-puolena julkaistiin cover Elliott Smithin kappaleesta ”Christian Brothers”.
Rodeo (Travis Scottin albumi)
Rodeo on räppäri Travis Scottin debyyttialbumi. Sen julkaisivat levy-yhtiöt Grand Hustle Records ja Epic Records 4. syyskuuta vuonna 2015. Albumilla esiintyy Scottin lisäksi muita tunnettuja artisteja, kuten 2 Chainz, The Weeknd, Justin Bieber, Kanye West, Kacy Hill, Juicy J, Schoolboy Q, Chief Keef, Swae Lee, Toro y Moi ja Young Thug.
Ammunta Kansainyhteisön kisoissa 2010
Kansainyhteisön kisojen 2010 ammunta järjestettiin 5.–13. lokakuuta 2010. Kilpailupaikkoina olivat Dr. Karni Singh Shooting Range ja CRPF Campus (Kadarpur). Ohjelmassa oli 22 lajia miehille ja 12 naisille sekä kaksi avointa lajia.
Mitalistit
Lähde: cwgdelhi2010.org
Philipp Petzschner
Philipp Petzschner (s. 24. maaliskuuta 1984 Bayreuth) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 35 syyskuussa 2009 ja nelinpelissä yhdeksäntenä huhtikuussa 2011. Hän on voittanut urallaan yhden ATP-turnauksen kaksinpelissä ja viisi turnausta nelinpelissä, joista kaksi on Grand Slam -turnauksia.
Grand Slam -turnauksissa Petzschner on päässyt kaksinpelissä parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle Wimbledonissa vuosina 2009 ja 2010. Ranskan avoimissa sekä Yhdysvaltain avoimissa hän on päässyt toiselle kierrokselle.
Ensimmäisen turnausvoittonsa kaksinpelissä Petzschner saavutti Wienin ATP-turnauksessa vuonna 2008, jossa hän voitti loppuottelussa Gaël Monfilsin luvuin 6–4, 6–4. Nelinpelissä hän on voittanut viisi turnausta Jürgen Melzerin kanssa. Ensimmäinen tuli Zagrebissa 2010, toinen Wimbledonissa 2010, kolmas Rotterdamissa 2011, neljäs Stuttgartissa 2011 ja viides Yhdysvaltain avoimissa 2011.
Theofanes Continuatus
Theofanes Continuatus (myös Scriptores post Theophanem, "Theofaneen jälkeen tulleet kirjoittajat") oli latinankielinen nimi Bysantin keisarikunnan historiaa käsittelevälle kirjakokoelmalle, joka on säilynyt 1000-luvulta (Vat. gr. 167 manuscript). Kokoelma käsittää Bysantin keisarien elämäkerrat vuosilta 813–961. Nimi ”Theofaneen seuraajat” viittaa siihen, että nämä tuntemattomien henkilöiden laatimat teokset jatkavat pyhän Theofaneen kirjoittamaa kronikkaa, joka kattoi vuodet 285–813. Kokoelma käsittää neljä kirjaa, joiden tyyli poikkeaa Theofaneen teksteistä.
Diolkos
Diolkos oli antiikin ajalla rakennettu kivetty tie, jota pitkin rahti ja kevyemmät alukset pystyttiin kuljettamaan Korintin kannaksen halki. Sen arkeologinen kohde sijaitsee lähellä nykyistä Kórinthoksen kaupunkia Kreikassa.
Historia
thumb|left|150px|Diolkoksen länsipään kiveystä.
Diolkos rakennettiin 500-luvulla eaa. mahdollisesti Korintin tyranni Periandroksen aikana. Sen tehtävänä oli mahdollistaa ainakin kevyemmille aluksille ja sotalaivoille nopea yhteys Saroninlahden ja Korintinlahden välillä. Tutkijat ovat kuitenkin erimielisiä siitä, missä määrin tietä todella käytettiin tavallisten laivojen siirtämiseen: Perinteisen tulkinnan mukaan tietä olisi käytetty jatkuvasti kaikkien kaupunkivaltioiden kauppalaivojen ja niiden rahdin kuljettamiseen, ja sillä olisi näin ollut suuri merkitys Korintin taloudelle. Joidenkin tutkijoiden mukaan tie olisi ollut antiikin aikana kuitenkin lähinnä Korintin ja sen liittolaisten käytössä.
Nimi Diolkos tulee sanoista dia- (, ”läpi”) ja holkos (, ”laivojen vetolaite”). Nimitys tunnetaan Strabonilta, joka käytti sitä Korintin kannaksen kapeimmasta kohdasta, sekä Strabonia lainanneelta grammaatikko Hesykhiokselta. Kumpikaan ei käytä sitä nykyisessä merkityksessä kuvaamaan varsinaista tietä; käyttö tässä tarkoituksessa on nykyaikaista alkuperää.
Tien länsipää uusittiin 300-luvulla eaa. Osa Diolkoksesta tuhoutui keisari Neron aloittamissa kanavan rakennustöissä vuonna 67 jaa. Diolkos oli kuitenkin käytössä 800-luvulle saakka, tosin loppuaikoinaan mahdollisesti lähinnä sotilaskäytössä. Korintin kannaksen halkaiseva Korintin kanava valmistui vasta vuonna 1893. Diolkoksen arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1956–1959 Nikólaos Verdelíksen johdolla.
Rakennelma
thumb|right|150px|Diolkoksen länsipää.
Diolkoksen pituus oli noin seitsemän kilometriä ja leveys noin 3,4–6,0 metriä. Se oli rakennettu kannaksen poikki loivimpaan mahdolliseen kohtaan. Tie oli kivetty suorakulmaisin kalkkikivilohkarein ja sen keskellä kulki kaksi uraa noin 1,5 metrin etäisyydellä toisistaan. Uria pitkin vedettiin todennäköisesti jonkinlaista pyörillä varustettua laivojen vetolaitetta. Laivojen lasti on todennäköisesti purettu laivojen keventämiseksi ja kuljetettu erikseen tavallista tietä pitkin. Ainakin tien länsipäässä on ollut kivetty satamalaituri.
We Are One (Ole Ola)
We Are One (Ole Ola) on yhdysvaltalaisräppäri Pitbullin kappale One Love, One Rhythm – The 2014 FIFA World Cup Official Album-albumilta. Kappale sisältää myös yhdysvaltalaisartisti Jennifer Lopezin ja brasilialaislaulaja Claudia Leitten esittämiä sanoja. Kappaleen sanoittivat Pitbull, Thomas Troelsen, Lopez, Leitte, Daniel Murcia, Sia Furler, Lukasz "Dr. Luke" Gottwald, Henry "Cirkut" Walter sekä Nadir Khayat, kun taas tuotannosta vastasivat Gottwald, Walter ja Troelsen. pienoiskuva|vasen|Pitbull, Jennifer Lopez ja Claudia Leitte esittämässä kappaletta [[Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2014|Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen avajaisissa vuonna 2014]] Helmikuussa 2014 Pitbull, Leitte ja Lopez kuvasivat kappaleen musiikkivideon Fort Lauderdalessä, Floridassa. Video julkaistiin 16. toukokuuta.
Kappalelista
Digitaalinen lataus
Digitaalinen lataus — remix
Surutangara
Surutangara (Schistochlamys melanopis) on Etelä-Amerikassa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan surutangara on 18–19 cm. Lajin pää ja rinta ovat väritykseltään mustat tai tummanruskeat. Selkä, siivet ja pyrstö ovat harmaat. Surutangaran niska ja vatsa ovat niin ikään harmaat, mutta selkää vaaleammat. Harmaa nokka on lyhyt ja paksu. Koiras- ja naarassurutangarat muistuttavat ulkonäöltään toisiaan. Poikanen selästään väriltään oliivinvihreä ja vatsassa on keltaista. Silmien ympärillä on keltaiset renkaat. Hieman vanhemmilla linnuilla on musta pää ja rinta, mutta selkä on edelleen oliivinvihreä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Surutangaraa tavataan Kolumbian ja Venezuelan alangoilta, Guyanasta, Surinamesta, Ranskan Guayanasta sekä Brasiliasta itärannikolta ja Amazonasin alueen eteläosista sekä Perusta ja Ecuadorin eteläosasta. Laji puuttuu paikoin Brasilian itäosasta ja Amazonasin alueen keskiosista. Linnun elinympäristöä ovat puita ja pensaita kasvavat ruohomaat sekä ruohikkoiset ja pensaikkoiset metsien reunat. Surutangaran elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 700 metrin korkeudella merenpinnasta.
Elintavat
Surutangarat liikkuvat yleensä pareittain ruohikossa ja voivat liittyä myös sekaparviin. Lajin pesimäkausi kestää alueesta riippuen tammikuulta toukokuulle. Kuppimainen heinistä rakennettu pesä sijaitsee pensaan suojissa. Naaras munii kaksi harmahtavaa munaa, joissa on ruskeita pilkkuja ja viiruja.
Surutangaran ravinto koostuu hedelmistä, marjoista ja siemenistä. Lisäksi laji voi syödä myös hyönteisiä kuten muurahaisia.
Njomda
thumb|225px|Njomdajokea Nežitinon kylän lähellä. Njomda (, myös Nemda, Не́мда) on Volgan sivujoki Kostroman ja Ivanovon alueilla Venäjällä. Sen pituus on 146 kilometriä, valuma-alueen laajuus 4 750 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 48 kilometrin päässä joen suusta 28,9 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Galitšin ylängön kaakkoisreunalta ja laskee Volgan muodostamaan Gorkin tekojärveen. Se jäätyy marraskuussa ja vapautuu jäistä huhtikuun puolessavälissä. Laivaliikenne on mahdollista Žukovon laituriin saakka. Suurimmat sivujoet ovat Šatša, Kus ja Šuja.
Koto-maamme
Koto-maamme on J. F. Granlundin kirjoittama suomenkielinen runo, joka ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1863. Se on tullut tunnetuksi myös hengellisenä lauluna nimillä Kotomaamme ja Täällä pohjantähden alla. Laulua on laulettu sekä perinteisellä sävelmällä että Ilmari Hannikaisen sävellyksenä. Parhaiten se tunnetaan alkusäkeistään "Täällä, pohjantähden alla, on nyt kotomaamme". Tästä laulun alkusäkeestä myös kirjailija Väinö Linna sai aiheen romaanitrilogiansa Täällä Pohjantähden alla (1959–1962) nimeen.
Roman de Renart
Roman de Renart, Ketturomaani, on muinaisranskalainen kokoelma runomuotoisia faabeleita eli eläintarinoita. Se syntyi 1100- ja 1200-luvun taitteessa. Suositun kokoelman pohjana on latinankielisiä esikuvia, joista tuli keskiajan yhteiskunnan satiiria.
FC Carl Zeiss Jena
FC Carl Zeiss Jena on saksalainen jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on Jena. Nykyinen nimi FC Carl Zeiss Jena on ollut käytössä vuodesta 1966 lähtien.
Historia
Seura on voittanut DDR:n mestaruuden kolmesti vuosina 1963, 1968 ja 1970. Seuran historian paras saavutus on pääsy Cup-voittajien cupin finaaliin vuonna 1981. Joukkue pääsi 2. Bundesliigan ensimmäisen kerran kaudeksi 1991–1992. Joukkue pelasi kaudella 2006–2007 2. Bundesliigassa, mutta putosi heti. Kaudella 2008–2009 se pääsi Saksan cupin puolivälieriin, jossa sen kaatoi FC Schalke 04.
Käkikyyhkyt
Käkikyyhkyt (Macropygia) on kyyhkyjen heimoon kuuluva lintusuku.
Vinyl
Vinyl on yhdysvaltalainen draamasarja, jonka ovat luoneet Mick Jagger, Martin Scorsese, Rich Cohen ja Terence Winter. Sarja seuraa kuvitteellista levy-yhtiön pomoa Richie Finestraa (Bobby Cannavale), joka pyörittää yhtiötään 1970-luvun rock-skenessä. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin HBO-kanavalla 14. helmikuuta 2016.
Marina Devjatova
thumb|200px Marina Devjatova (ven. Мари́на Влади́мировна Девя́това, s. 13. joulukuuta 1983 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen laulaja. Hän esittää perinteisiä venäläisiä kansanlauluja ja esiintyy myös harmonikkaduetto Bayan Mixin kanssa.
Me and Michael
Me and Michael on yhdysvaltalaisen rockyhtye MGMT:n kappale, joka julkaistiin neljäntenä singlenä yhtyeen neljänneltä studioalbumilta Little Dark Age 7. helmikuuta 2018. Kappale on yhtyeen jäsenten Andrew VanWyngardenin ja Ben Goldwasserin kirjoittama ja sille kuvattiin edellisten singlejen tapaan musiikkivideo.
Kappale julkaistiin digitaalisena latauksena ja se tuli myös saataville suoratoistopalvelu Spotifyhyn.
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1998
Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin 24. kerran vuonna 1998. Mestaruuden voitti britti Dougie Lampkin, jolle mestaruus oli toinen perättäinen. Lampkin voitti kauden 18 osakilpailusta 15 ja sijoittui kolme kertaa toiseksi.
Kertokaa se hänelle...
Kertokaa se hänelle on vuonna 1961 valmistunut Åke Lindmanin ohjaama elokuva, joka on saanut nimensä Suomen äänilevyhistorian toisen kultalevyn saaneesta Mauno Kuusiston levytyksestä laulusta ”Kertokaa se hänelle”.
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1998
MM-sarjan parhaat
Lähde:
Kertokaa se hänelle...
Elokuva oli Lindmanin esikoisohjaus ja vuoden katsotuin elokuva. Mauno Kuusisto esitti pääosaa, jonka roolinimi on Mauno Kataja. Naispääosissa olivat viulisti Helena Lehtelä ja Siiri Angerkoski. Mustavalkoisen elokuvan juoni perustuu Kuusiston elämäntarinaan.
Arviot
Kriitikot eivät juuri kiinnittäneet Lindmanin esikoisohjaukseen huomiota, ja sekin vähä oli pääosin vähättelyä: ”kovin heppoiselta ja paikoitellen naiviltakin vaikuttaa juonen kehittely” (Mauri Nordberg, Etelä-Suomen Sanomat) ja ohjaaja ”on jättänyt elokuvansa kokonaan ohjaamatta” (Tapani Maskula, Uusi Päivä).
Erään kriitikon arvion mukaan elokuva on ”tolkuttoman imelä”, ja juonenkäänteet on arvattavissa ennalta. Käsikirjoitus saa moitteita löysäilystä, joka haittaa ohjaajan työtä.
Nina Stemme
thumb|right|Nina Stemme
Nina Stemme (s. 11. toukokuuta 1963 Tukholma) on ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
HTC
HTC voi viitata seuraaviin asioihin:
Nina Stemme
Stemme teki oopperadebyyttinsä Cortonassa vuonna 1989. Hän aloitti laulamisen mezzosopraanona, mutta kouluttautui sitten sopraanoksi ja valmistui Operahögskolanista Tukholmassa vuonna 1994. Vuonna 1993 hän voitti Operalia-kilpailun ja pääsi finalistiksi BBC Cardiff Singer of the World -kilpailussa. Vuosina 1993 ja 1994 hän piti Plácido Domingon kanssa konsertit Bastiljissa.
Varhaisella urallaan Stemme esiintyi muiden muassa Cherubinon (Figaron häät), Mimìn (La bohème), Eurydiken (Orfeus ja Eurydike) ja Rosalinden (Lepakko) rooleissa. Tristanin ja Isolden naispääroolin hän on tulkinnut muun muassa Glyndebournen festivaalilla, Covent Gardenissa ja Bayreuthin musiikkijuhlilla. Hän on tehnyt siitä myös kaksi levytystä. Hän on esiintynyt monissa muissakin Richard Wagnerin teosten rooleissa. Stemme debytoi Metropolitan-oopperassa vuonna 2000 Sentan roolilla Lentävässä hollantilaisessa ja Covent Gardenissa vuonna 2005 Amelian roolilla Un ballo in mascherassa.
Stemmen saamien palkintojen ja tunnustusten joukossa ovat Ruotsin hovilaulajan sekä Itävallan Kammersängerinin arvot, Laurence Olivier -palkinto (2010), International Opera Award (2013), Litteris et Artibus -mitali (2008) ja Birgit Nilsson -palkinto (2018).
Ruotsin kirkon virsikirja
Ruotsin kirkon virsikirja on Ruotsin kirkon virallinen suomenkielinen käännös ruotsinkielisestä virsikirjasta Den svenska psalmboken 1986. Virsikirjassa on 749 virttä.
Aikaisemmat virsikirjat
Ruotsissa on ollut uskonpuhdistuksesta lähtien suomenkielisiä virsikirjoja. Suomen ja Ruotsin kirkkojen erottua toisistaan 1800-luvun alussa, jatkettiin silti Ruotsissa myös vuoden 1701 suomenkielisen virsikirjan käyttämistä. Vuonna 1701 hyväksytty virsikirja Uusi suomenkielinen Wirsikir­ja, niin sanottu ”Vanha virsikirja”, oli Ruots­issa käytössä aina 1890-luvulle saakka. Vuonna 1898 ilmestyi Ruotsin kirkon suomenki­elinen Wirsikirja. Tämä kirja oli sisällöltään Suomen kirkon vuoden 1886 virsikirja pienin muutoksin. Siihen liittyvät Evankeliumikirja ja jumalanpalvelusten järjestykset olivat Ruotsin kirkon silloin voimassa olleen Käsi- ja Evankeliumi­kirjan mukaisia.
Vuonna 1949 julkaistiin uusi suomenkielinen virsikirja, Ruotsin suomenkielinen virsikirja. Kirja perustui Ruotsin kirkon vuoden 1937 ruotsinkieliseen virsikirjaan ja siinä oli pyritty kääntämään ja sovittamaan virret, säkeistöt ja sävelmät ruotsista suomeksi. Kaikkia virsiä ei kuitenkaan oltu käännetty. Käännöstyö oli pitkälti Övertorneån lääninrovastin Per Boremanin ja Luulajan piispan Bengt Jonzonin käsialaa ja kirjaa oli työstetty Luulajan alueen suomalaistyön tarpeisiin. Kirja saikin lempinimen "Boremanin virsikirja" toimittajansa mukaan.
pienoiskuva|upright|Niin sanotun ”Luulajan virsikirjan nimisivu”. Boremanin virsikirjaa pidettiin monin paikoin puutteellisena, minkä vuoksi vuonna 1972 julkaistiin uusi suomenkielinen virsikirja Ruotsin kirkon virsikirja. Tätä kirjaa kutsuttiin "Luulajan virsikirjaksi". Se pohjautui myös Ruotsin kirkon virsikirjaan, mutta monet virret, jotka olivat myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa, oli otettu sellaisenaan sieltä. Luulajan virsikirja sisälsi 626 virttä ja hengellistä laulua. Virsien lisäksi kirjassa oli myös liite "Hengellisiä lauluja", jossa oli 26 laulua, pääasiassa Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjasta, Hengellisiä lauluja ja virsiä - kokoelmasta sekä lestadiolaisen herätysliikkeen käyttämiä lauluja.
Luulajan virsikirjaa valmisteli työryhmä, jossa oli jäseninä koulutoimen tarkastaja William Snell, kirkkoherrat Oskar Haapaniemi ja Hannes Huhtasaari sekä kirjailija Anna-Maija Raittila. Kirjan toimitti painatuskuntoon silloinen Luulajan tuomiorovasti Olaus Brännström. Koska joissakin Ruotsin kirkon vuoden 1937 virsikirjan virsissä oli enemmän säkeistöjä kuin Suomen kirkon virsikirjassa, puuttuvat säkeistöt oli käännetty. Näiden säkeistöjen kääntäjinä olivat useimmiten Per Boreman ja William Snell.
Vuoden 1986 virsikirja
Ruotsin kirkko julkaisi uuden virsikirjan vuonna 1986 ja vuoden 1992 kirkolliskokouksessa päätettiin virsikirjan kääntämisestä suomeksi. Käännöstyö julkaistiin vuonna 2002, jolloin Kirkolliskokous hyväksyi sen ja se otettiin käyttöön ensimmäisenä adventtina vuonna 2003.
Virsikirjan kääntämistä ja valmistelua varten Ruotsin kirkon Seurakuntatyön toimikunta (Församlingsnämnden) asetti työryhmän, jonka puheenjohtajaksi kutsuttiin Luulajan hiippakunnan emerituspiispa Olaus Brännström ja varapuheenjohtajaksi kirkkoherra Pekka Turunen. Runoilijajäseniksi kutsuttiin runoilija Anna-Maija Raittila, rovasti Niilo Rauhala, runoilija Anna-Mari Kaskinen ja lehtori Pekka Kivekäs sekä muusikkojäseniksi kirkkomuusikot Katarina Engström ja Jarmo Kainulainen sekä Sirpa Lampinen. Työryhmän sihteerinä toimi työalasihteeri Tomi Valjus. Virsikirjan nimeksi tuli Ruotsin kirkon virsikirja samalla tapaa kuin eräät aikaisemmat Ruotsin kirkon suomenkieliset virsikirjat.
Käännöstyön periaatteisiin kuului muun muassa, että Ruotsin kirkon virsikirja Den svenska psalmboken käännetään kokonaan normaalille suomen kielelle. Käännöksen tuli olla yhtenevä ruotsinkielisen virsikirjan kanssa säkeistömäärän, sävelmien ja runomitan osalta. Siten suomennosten pohjana oli ruotsinkielinen teksti, jotka muiden kuin ruotsalaisten virsien osalta olivat jo käännöksiä, vain muutaman virren kohdalla käännös noudattaa virren alkukielistä tekstiä. Valmista suomenkielistä materiaalia, joka on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vuoden 1986 virsikirjassa, tuli käyttää mahdollisuuksien mukaan. Lisäksi tehtävään kuului koota liite sellaisista suomenkielisten rakastamista ja paljon käyttämistä virsistä, joita ei ole Ruotsin kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa.
Virsikirjan kolme osaa
Ruotsin kirkon ruotsinkielinen virsikirja, Den svenska psalmboken, jakautuu kahteen osaan. Ensimmäinen osa, virret 1–325 on ekumeeninen osa, jota kirjan valmistumisen jälkeen 1986 käytti 16 kirkkoa ja uskonnollista yhdyskuntaa, muun muassa Katolinen kirkko, Pelastusarmeija ja useimmat niin sanotut vapaakirkot. Nämä yhteiset virret ovat ennen muuta ”perusvirsiä”, kuten kirkkovuosivirsiä, ehtoollisvirret, aamu- ja iltavirret. Lisäksi mukana on uudempaa ekumeenista aineistoa ja niin sanottujen vapaitten suuntien aineistoa sekä anglosaksista ja anglikaanista aineistoa.
Näiden yhteisten virsien jatkoksi useimmat kirkot valmistelivat oman osan. Ruotsin kirkon osassa ovat virret 326–700. Siellä ovat ”luterilaiset perusvirret”, kuten kastevirret, uudempia 1900-luvun ja oman aikamme virsiä ja ”viisuja”, raamattuhymnit, kaanonit ja kertosäkeiset psalmivirret. Kokonaisuudessaan virret 1–700 ovat Ruotsin kirkon kirkolliskokouksen 1986 hyväksymä virsikirja.
Suomenkielisessä virsikirjassa on myös kolmas osa (virret 71:2, 701–745), jossa on 49 virttä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjasta, ja jotka ovat perinteisesti keskeisiä suomalaiselle hengellisyydelle ja hurskaudelle. Kussakin osassa on virret ryhmitelty samanlaisiin osastoihin, joten esimerkiksi ylistysvirret löytyvät Virsikirjassa kahdesta eri kohdasta.
Virsikirjassa on virsien lisäksi otteita Ruotsin kirkon käsikirjasta, Ruotsin kirkon evankeliumikirja, Rukouskirja, otteita Vähästä katekismuksesta sekä laajat hakemistot.
Sävelmät
Virsien sävelmät ovat samat kuin ruotsinkielisessä kirjassa. Muutamaan virteen on lisätty suomenkielisille laulajille tuttu, yleensä Suomessa käytetty vaihtoehtoinen sävelmä. Virsikirjaan on tehty myös koraalikirja: Ruotsin kirkon koraalikirja I–III. . Virsikirjan kertosäkeisten psalmivirsien musiikki on julkaistu omana kirjanaan ''Laulakaa ja soittakaa. Ruotsin kirkon psalmimusiikkia'' vuonna 2009.
Yhteiset virret Suomen virsikirjan kanssa
Myös muissa hengellisissä laulukirjoissa on suomeksi virsiä, jotka ovat Ruotsin kirkon virsikirjassa, mutta ne on poikkeuksetta käännetty uudelleen. Näitä virsiä on noin sata. Niiden suomennokset saattavat olla suomalaisissa laulukirjoissa eri runomittaa kuin Ruotsin kirkon virsikirjan tekstit, ja niitä on muokattu siten, että ne poikkeavat merkittävästi Ruotsin kirkon virsikirjan teksteistä. Joidenkin virsien melodiat edellyttivät uutta suomenkielistä tekstiä.
Ruotsin kirkon Virsikirjan virsiä on julkaistu myös Suomessa ilmestyneissä virsi- ja laulukokoelmissa, muun muassa Suomen Adventtikirkon virsikirjassa Seurakunta laulaa (2001), viidennen herätysliikkeen laulukirjassa Viisikielinen (2014), vanhoillislestadiolaisen herätyliikkeen Siionin laulut -kokoelmassa (2016) ja 2016 ilmestyneessä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan lisävihkossa.
Äänitteet
Virsikirjan virsistä on tehty muun muassa seuraavia äänitteitä:
Vuoden 1986 virsikirjan jälkeen ilmestyneet ruotsinkieliset lisäykset
Sen jälkeen kun Den svenska psalmboken valmistui vuonna 1986, on Ruotsissa ilmestynyt kolme virsikokoelmaa täydentämään virsikirjaa, mutta niillä ei ole virallista, Ruotsin kirkon hyväksymää asemaa. Näitä kokoelmia ovat Psalmer i 90-talet vuodelta 1994, Psalmer i 2000-talet vuodelta 2006 sekä Verbum-kustantamon julkaisema lisäys vuodelta 2003 Den svenska psalmboken med Verbums psalmbokstillägg. Tämän lisäysosan hyväksyi Evankelisen isänmaasäätiön (Evangeliska fosterlandstiftelen) herätysliikkeen hallitus. Ruotsin kirkon silloinen musiikkineuvosto oli osallinen lisäyksen valmisteluihin, mutta se ei ole Kirkolliskokouksen käsittelemä tai hyväksymä kirja, joskin sitä käytetään laajasti Ruotsin kirkon seurakunnissa. Monia näiden kokoelmien virsiä on myös käännetty suomeksi ja niitä on ilmestynyt eri laulukirjoissa.
Lindlar-katalyytti
Lindlar-katalyytti on katalyytti, jota käytetään vedytysreaktioissa. Katalyytti koostuu kalsiumkarbonaattiin absorboidusta palladiumista, lyijysuolasta ja kinoliinista. Katalyytin kehitti Herbert Lindlar ja se on nimetty hänen mukaansa.
Lindlar-katalyytti koostuu kalsiumkarbonaattiin absorboituneesta palladiumista. Palladiumia katalyytissä on noin 5 massaprosenttia. Alkyynien pelkistäminen vedyttämällä metallikatalyyttien läsnä ollessa johtaa yleensä täysin tyydyttyneiden alkaanien muodostumiseen. Tämän vuoksi Lindlar-katalyytin tehoa heikennetään lyijyoksidilla tai lyijyasetaatilla, jotka ovat niin sanottuja katalyyttimyrkkyjä. Lisäksi voidaan käyttää myös kinoliinia. Niiden tehtävänä on hidastaa alkeenin pelkistymistä alkaaniksi, jolloin alkeeni on reaktion päätuote. Käytettäessä Lindlar-katalyyttiä muodostuu vedytyksissä pääasiassa alkeenin cis-isomeeria. Tämä on merkittävää, sillä useimmat alkeeneja muodostavat reaktiot tuottavat pääasiassa trans-alkeenin. Lindlar-katalyytin käyttö onkin yksi tärkeimmistä tavasta syntetisoida cis-alkeeneja. Alkyynien pelkistyksen lisäksi Lindlar-katalyyttiä voidaan käyttää myös nitroyhdisteiden pelkistämiseen amiineiksi.
Laululintunen
Laululintunen on suomalaisen pop-laulaja Einin studioalbumi vuodelta 1979. Sen tuotti Esa Nieminen. Albumi on esittäjänsä toinen. Laululintusen sävelteoksista "Vetonaula" on päätynyt useimmin Einin suosituinta tuotantoa kokoaville albumeille. Albumilla on myös Toivo Kärjen myöhäistuotantoa edustava "Hyvä sydän".
Yleistä
Laululintusen sävellyksistä singleinä julkaistiin "Kuinka rakastan Travoltaa" b-puolenaan "Superman" ja "Vetonaula" b-puolenaan nimikappale "Laululintunen". Alankomaalaista alkuperää olevassa kappaleessa "Kuinka rakastan Travoltaa" laulun teini-ikäinen kertojaminä vannoo rakkauttaan John Travoltalle, joka oli 1970-luvun lopun elokuvataivaan kirkkaimpia tähtiä. Albumin julkaisuvuonna ajankohtainen kipale ei ole jäänyt elämään, eikä sitä ole valikoitu Einin kokoelma-albumeille.
"En ole enää liian nuori" -kappaleessa laulun kertojaminä lienee esittäjäänsä vanhempi. Eini täytti vuonna 1979 vasta 19 vuotta - kappaleessa sen sijaan lauletaan jo aikuiseksi kasvaneesta naisesta. Niemisen ja Reimanin luoma iskelmä ei ole kohtalaisen iskevästä kertosäkeestään huolimatta päätynyt Einin kokoelmalevyille. Albumi päättyy Vainion sanoittamaan balladiin "Minä haluan laulaa".
Golden Globe 2003
<div style="float: right; font-size: smaller; background-color:#E6E6FA; padding: 12px; margin-left: 5em; margin-bottom: 2em; width: 180px" align="center">
Golden Globe 2003 19. tammikuuta 2003
Paras draamaelokuva: Tunnit
Paras musikaali- tai komediaelokuva: Chicago
Paras draamasarja: Shield – lain varjolla
Paras musikaali- tai komediasarja: Jäitä hattuun
Golden Globe 2003 oli järjestyksessään 60. Golden Globe -palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2002 elokuville ja televisiosarjoille. Gaala järjestettiin Beverly Hilton -hotellissa Los Angelesissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa 19. tammikuuta 2003.
Voittajat ja ehdokkaat
thumb|150px|[[Martin Scorsese palkittiin parhaan ohjauksen palkinnolla elokuvasta Gangs of New York.]] thumb|150px|[[Jack Nicholson palkittiin parhaan draamaelokuvan miespääosan palkinnolla elokuvasta About Schmidt.]] thumb|150px|[[Nicole Kidman palkittiin parhaan draamaelokuvan naispääosan palkinnolla elokuvasta Tunnit.]]
Elokuvat
Voittajat on listattu ensimmäisenä ja lihavoitu.
Let's Get Loud (Suntriben kappale)
Let's Get Loud on Suntriben esittämä kappale, jolla se edusti Viroa vuoden 2005 Eurovision laulukilpailussa Ukrainan Kiovassa.
Kappale kilpaili Euroviisujen semifinaalissa, jossa se sijoittui 25 maan joukosta sijalle 20. ja täten karsiutui finaalista.
Tumbesinsirkku
Tumbesinsirkku (Rhynchospiza stolzmanni) on sirkkuleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Levinneisyys ja elinympäristö
Tumbesinsirkun levinneisyysalue ulottuu Ecuadorista Perun länsiosiin. Lajin elinympäristöä ovat kuivat pensaikkoa ja kaktuksia kasvavat alueet. Se liikkuu tyypillisimmin yksin tai pareittain.
Luca Dallago
Luca Dallago (s. 3. marraskuuta 1991) on itävaltalainen alamäkiluistelija. Dallago on sijoittunut lajin MM-sarjassa parhaimmillaan neljänneksi vuonna 2014.
Hän aloitti lajin vuonna 2012. Nuorempana Dallago on pelannut jääkiekkoa kotikaupunkinsa Grazin joukkueessa. Hän rakensi isoveljensä ja ystävänsä kanssa Grazin läheiseen metsään kesällä 2013 puusta tehdyn harjoitteluradan, josta kuvattu video on noussut YouTube-hitiksi. Hänen isoveljensä Marco on myös alamäkiluistelija ja lajin vuoden 2014 maailmanmestari. Marco Dallago houkutteli Lucan mukaan alamäkiluistelun pariin.
Pituutta Luca Dallagolla on 173 senttimetriä ja painoa 68 kiloa. Joulukuussa 2015 hän voitti Riders Cupin kilpailun kotimaassaan. Hän on parhaimmillaan sijoittunut Red Bull Crashed Ice-kilpailussa ensimmäiseksi Jyväskylässä 2018.
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1999
Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin 25. kerran vuonna 1999. Mestaruuden voitti britti Dougie Lampkin, jolle mestaruus oli kolmas perättäinen. Lampkin voitti kauden kymmenenä viikonloppuna ajetuista 20 osakilpailusta 18.
MM-sarjan parhaat
Lähde:
Itäkeskuksen kirjasto
Itäkeskuksen kirjasto on Helsingin kaupunginkirjaston toimipiste Helsingin Itäkeskuksessa, Stoan kulttuurikeskuksessa. Lähellä sijaitsevat kauppakeskus Itis, ostoskeskus Puhos, Matteuksenkirkko ja Itäkeskuksen uimahalli. Helsingin kaupunginkirjasto on osa pääkaupunkiseudun kirjastokimppaa, Helmet-kirjastoa.
Palvelut
Itäkeskuksen kirjasto tarjoaa asiakkaiden käyttöön noin 120 000 nidettä kirjoja, musiikkia, elokuvia, kielikursseja sekä muun muassa kuusi ukuleleä ja rytmikassin. Asiakkaiden käytössä on tietokoneita nettiasiointiin tai tekstinmuokkaukseen, printteri-skanneri ja tulostin. Kirjastossa on panostettu maahanmuuttajille kohdennettuihin palveluihin. Kirjastossa on järjestetty Helmet-verkkokirjaston opastuksia esimerkiksi venäjän- ja somalinkielellä.
Rakennus
Kulttuurikeskus Stoan ovat suunnitellut Arkitektbyrån Björn Krogius Oy eli arkkitehdit Björn Krogius ja Veli-Pekka Tuominen, joiden ehdotus voitti Itäkeskuksen monitoimitalon suunnittelusta järjestetyn arkkitehtikilpailun vuonna 1977. Stoan peruskivi muurattiin laskiaistiistaina 1983. Monitoimitalo valmistui lokakuussa 1984. Pääsisäänkäynnin edustalla aukiolla on vuonna 1981 järjestetyn veistoskilpailun voittaneen Hannu Sirénin sähkönsininen betoniveistos.
Stoa on Helsingin kaupungin ensimmäinen alueellinen kulttuurikeskus - muut ovat Malmitalo, Kanneltalo ja Vuotalo.
Historia
Itäkeskuksen krijasto on perustettu vuonna 1984. Kirjasto käsitti Stoan kulttuurikeskuksesta aluksi vain yhden kerroksen ja tilaa oli 1 100 m². Vuonna 1998 suoritettiin perusparannus- ja laajennustyöt, jolloin kirjasto muuttui kaksikerroksiseksi. Nykyinen kirjaston pinta-ala 2 143 m². Vuoden 2005 alussa Itäkeskuksen kirjasto uudistui ja automatisoitui radikaalisti, jonka jälkeen itsepalveluna tapahtuu noin 90 % aineiston palautuksista ja noin 75 % lainauksista.
Hazarat
Hazarat on hazaragia ja dari-persiaa äidinkielenään puhuva etninen ryhmä alun perin Keski-Afganistanin Hazaradžatista.
Hazarat ovat Afganistanin kolmanneksi suurin väestöryhmä, ja heitä on noin kymmenesosa koko Afganistanin väestöstä.
Asuinalue ja lukumäärä
thumb|vasen|Afganistanin etniset ryhmät kartalla, hazarat vihreällä.
Hazarojen perinteisestä asuinalueesta käytetään nimitystä Hazaradžat. Afganistanin sisäministeriö ja maatalousministeriö julkaisevat molemmat tilastoja maan etnisestä koostumuksesta, mutta tiedot ovat usein ristiriidassa toistensa kanssa ja niitä on myös vääristelty valtaväestön pataanien hyväksi vähemmistöjen kustannuksella. Neuvostoliittolaiset lähteet vuodelta 1964 arvioivat hazarojen muodostavan 8,6 % maan väestöstä ja L. Dupree arvioi määrän olevan vuonna 1973 6,2 %. Nykyisin he muodostavat noin kymmenesosan maan väestöstä. Hazaroja asuu myös Pakistanissa ja Iranissa, jonne he ovat päätyneet pääosin pakolaisina. Pakistanissa hazaroja asuu etenkin Quettassa Mari Abadin ja Hazara Townin alueilla.
Historia
Kabulia pääkaupunkinaan pitäneet pataanit valloittivat lopulta Afganistanin ja vuosina 1888–90, 1892 ja 1893 hazarat kapinoivat pataaneja vastaan. Afgaanihallitsija 'Abd al-Rahman Khan kukisti kapinat ja vastasi niihin hazarojen sorrolla. Šiialaiset hazarat leimattiin vääräuskoisiksi ja heidän perinteisille asuinalueilleen siirrettiin pataaneja. Tuhannet hazarat pakenivat Persiaan ja brittiläiseen Intiaan. 1900-luvun aikana heitä muutti myös maan suurimpiin kaupunkeihin kuten Kabuliin, jossa he muodostivat työväenluokan. Kommunistien kaapattua vallan Afganistanissa vuonna 1978 hazarojen perustama aseellinen järjestö Shura-e Ittifaq valtasi suurimman osan Hazarajatia lukuun ottamatta Bamiyanin kaupunkia. Afganistanin sodan aikana järjestöllä oli sopimus neuvostojoukkojen kanssa, jonka mukaan molemmat osapuolet eivät puuttuneet toistensa toimintaan. Alueella alkoivat vaikuttaa myös Iranista tulleet uskonoppineet ja tilanne kärjistyi taisteluiksi paikallisten ja iranilaisten johtamien joukkojen välillä hazarojen keskuudessa. Tilanne raukesi vuonna 1987, jolloin perustettiin Hizb-e Wahdat-e Islami-kattojärjestö. Hizb-e Wahdat-e Islami osallistui hallitukseen vastarintataistelijoiden kukistettua Kabulin kommunistisen hallituksen, mutta hazarojen surmat muiden aseellisten joukkojen käsissä vuonna 1993 hajotti tämän liittouman. Vuonna 1998 Taliban miehitti Bamiyanin ja julisti jälleen hazarat vääräuskoisiksi, mikä johti useisiin verilöylyihin heitä vastaan. Suurin yksittäinen verilöyly hazaroja vastaan toteutettiin Mazar-e Šarifissa, jossa kuoli 2 000 siviiliä. Marraskuussa 2001 hazarat valtasivat taas Hazarajatin alueen osana Pohjoisen liiton offensiivia Talibania vastaan toisen Afganistanin sodan alettua.
Syyrian sisällissodan aikana Iran on värvännyt šiialaisia hazaroja taistelemaan hallituksen puolella Syyrian kapinallisia vastaan. Hazaroita on värvätty asejoukkoihin esimerkiksi lupauksilla Iranin kansalaisuudesta.
Kulttuuri
thumb|Hazaroja Daykundin maakunnassa. Kielenään hazarat puhuvat persiaa, joskin heidän murteessaan (hazaragi) on säilynyt joitakin sanoja mongolin kielestä. Mongolitaustaiset sanat hazarojen murteessa liittyvät enimmäkseen ruumiin osiin, eläinten ja kasvien nimiin, sekä maantieteellisiin piirteisiin. Monet hazarat muistuttavat myös kasvonpiirteiltään mongoleja, vaikkakaan alueelle tavallisemmat kasvotkaan eivät ole harvinaisia. Hazaragin ohella hazarat puhuvat daria, joka on toinen persian kielen murre.
Uskontonaan hazarat harjoittavat pääosin persialaisilta omaksuttua kaksitoistašiialaisuutta. Viimeistään 1800-luvulle mennessä lähes kaikki hazarat olivat siirtyneet maatalouden harjoittamiseen paimentolaisuuden sijaan. Terminä hazarat käsittää myös joitakin huonommin tunnettuja ryhmiä, kuten Šeikki-Alin hazarat, jotka asuttavat alueita Bamiyanista Pol-e Khomriin. He harjoittavat puolipaimentolaisuutta ja asuvat kesäisin jurtissa. Uskontonaan he harjoittavat hazarojen valtavirrasta poiketen sunnalaisuutta ja heihin kuuluu myös ismailiittinen vähemmistö.
Uptown Records
Uptown Records oli yhdysvaltalainen levy-yhtiö, jonka Andre Harrell perusti vuonna 1986. Uptown Recordsille levyttäneitä artisteja ja yhtyeitä olivat muun muassa Guy, Heavy D & the Boyz, Jodeci, Mary J. Blige, Al B. Sure! ja Soul for Real.
Dar um Jeito (We Will Find a Way)
Dar um Jeito (We Will Find a Way) on Carlos Santanan ja Wyclef Jeanin kappale, jolla vierailee myös ruotsalaistuottaja/muusikko Avicii sekä brasilialaislaulaja Alexandre Pires. Kappale on osa FIFA World Cup 2014-kilpailun One Love, One Rhythm-albumia ja sen julkaisi Sony Music Entertainment Brasil digitaalisesti ladattavana 29. huhtikuuta 2014. Sitä tullaan käyttämään kilpailun anthem-kappaleena. Kappaleen nimi "Dar um Jeito" on portugalin kieltä ja se tarkoittaa keinoa välttää esteitä ja mahdottomuuksia. Kappale on saavuttanut tähän mennessä Belgian Flanderin singlelistan 16.- ja Wallonian 17. sijan sekä Espanjan singlelistan 49. sijan.
Adrian Grenier
Adrian Grenier (10. heinäkuuta 1976 Albuquerque, New Mexico) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
New Mexicossa syntynyt Grenier vietti lapsuutensa Brooklynissa New Yorkissa. Ensimmäinen elokuva, jossa hän näytteli, valmistui 1997. Hän on näytellyt Vincent Chasen roolissa tv-sarjassa Entourage, jota on esitetty vuodesta 2004 aina vuoteen 2011 asti. Sen lisäksi hän on näytellyt elokuvissa, kuten Paholainen pukeutuu Pradaan (The Devil Wears Prada, 2006). Hän on myös ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut.
Tuuli Mattila
Tuuli Mattila (s. 1985 tai 1986 ) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Presidentti, Koskinen, Harjunpää, Kentän laidalla ja Salatut elämät, jossa hänen esittämänsä hahmo lääkäri Susu Honkanen esiintyi toukokuusta 2020 alkaen elokuuhun 2022 saakka. Vuosina 2016–2017 hän juonsi Radio Helsinki -radiokanavalla Onnellinen loppu -nimistä ohjelmaa.
Fatao
Fatao on kaupunkikunta ja sen keskustaajama Kayesin alueen Diéman piirissä Malissa. Se sijaitsee Kaartan alueella 60 kilometriä Diémasta maanteitse lounaaseen. Kunnassa on 8 300 ja keskustaajamassa 5 600 asukasta (vuonna 2009).
Tuuli Mattila
Mattila on opiskellut East 15 Acting Schoolissa vuosina 2016–2019. Hän valmistui sieltä näyttelijäksi (BA Acting) vuonna 2019. Vuosina 2014–2016 hän opiskeli näyttelemistä myös Laajasalon opistossa ja Työväen Akatemiassa. Aiemmin hän on opiskellut myös oikeustieteitä Helsingin yliopistossa, mutta jätti opintonsa kesken opiskellakseen luovaa alaa.
Fatao
Maantiede ja ilmasto
Fataon kunnan pinta-ala on arviolta 400 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa, idässä ja lännessä Diéman piirin Lambidoun ja etelässä Kitan piirin Guémoukouraban kuntiin. Kunnan itäosa on pinnanmuodostukseltaan hyvin epätasaista. Ylänköjä ovat Fataoguidé, Koussourouguidé, Bambéguidé, Bembaguidé, Togoniguidé ja Founouguidé. Tärkeimmät vesistöt ovat Fatao Wassa ja Bambé, jotka sadekaudella täyttävät Fataon patoaltaan.
Tuuli Mattila
Mattila on avoliitossa ohjaaja-näyttelijä Lauri Nurksen kanssa. Parin esikoislapsi syntyi kesäkuussa 2022.
Fatao
Maantiede ja ilmasto
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 400–800 millimetriä. Lämpötila vaihtelee 15 ja 45 asteen välillä. Sadekausi kestää heinäkuusta lokakuuhun. Kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia.
Asutus
Aiemmin Diangounté Camaran arrondissementtiin kuulunut Fataon kunta on perustettu Malin desentralisaatiouudistuksen yhteydessä vuonna 1996. Sen syntyvaiheisiin liittyy konflikti muutaman kilometrin päässä sijaitsevan Lambidoun asukkaiden kanssa.
Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan liikenneyhteydet ovat huonot varsinkin sadeaikaan. Yleisimpiä liikennevälineitä ovat moottoripyörät, hevoskärryt ja polkupyörät. Kunnassa on Orangen ja Malitelin matkapuhelinverkot.
Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maissi, riisi, maapähkinä ja pavut. Myytäväksi kasvatetaan tupakkaa ja väri-indigoa. Karjanhoidon merkitys ei Fataossa ole kovin suuri. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Kaupankäynti keskittyy elintarvikkeisiin, karjaan ja tupakkaan. Ulkomailla työskentelevät fataolaiset lähettävät rahaa perheilleen ja rahoittavat yhteisiä hankkeita. Heidän varoillaan on rakennettu suuri osa kunnan palveluista.
Fataon alakoulu on perustettu vuonna 1998 ja yläkoulu 2008. Kylässä on myös kaksi yksityistä koraanikoulua, joilla ei ole omia tilojaan. Fataon vuonna 1992 avattu sairastupa muutettiin vuonna 2007 kunnalliseksi terveyskeskukseksi. Sen henkilökuntaan kuuluvat koulutettu lääkäri, sairaanhoitaja, kaksi kätilöä ja farmaseutti. Taajamassa on myös apteekki ja ambulanssi potilaiden siirtämiseksi Diéman poliklinikalle. Muita julkisia rakennuksia ovat kunnantalo, kaksi moskeijaa, vierastalo, hallintorakennus, opettajien asuntola ja rakenteilla oleva torialue. Vesihuoltoon liittyneet ongelmat ratkaistiin vuonna 2007 rakennetun vesitornin ja kymmenen vesipostin avulla. Muissa taajamissa ja kylissä on alakoulut ja eräitä terveyspalveluja.
Belgian Grand Prix 2015
Belgian Grand Prix 2015 oli Formula 1 -kauden 2015 11. osakilpailu, joka ajettiin 23. elokuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n moottoriradalla Belgiassa. Kilpailun voittoon ajoi Mercedeksen Lewis Hamilton.
Aika-ajot
Paalupaikalle kauden yhdenteentoista osakilpailuun ajoi Lewis Hamilton. Toiseen ruutuun ajoi Nico Rosberg. Kolmanteen ruutuun aika-ajoissa ylsi Williamsin Valtteri Bottas ja neljänneksi Lotuksen Romain Grosjean, mutta hän sai ennenaikaisesta vaihdelaatikon uusimisesta viiden lähtöruudun rangaistuksen. Näin ollen Force Indian Sergio Pérez nousi neljänteen ruutuun. Ferrarin Kimi Räikkönen kärsi Q2:ssa ongelmista, ja jäi ruutuun 14, mutta putosi vaihdelaatikon vaihdon seurauksena 16:nneksi. McLarenin kuljettajat saivat GP-viikonloppuna yhteensä ennätykselliset 105 lähtöruutua rangaistusta, ja kuljettajat Jenson Button ja Fernando Alonso lähtivät kilpailuun takarivistä. Aika-ajoissa myös ongelmista kärsinyt Max Verstappen sai rangaistukseksi kymmenen lähtöruutua ja putosi 18:nneksi.
Kilpailu
pienoiskuva|oikea|Hamilton, Rosberg ja Grosjean palkintokorokkeella
Nico Hülkenberg kärsi ongelmista jo lähtöruutuunajokierroksella. Hülkenbergia kehotettiin ajamaan varikolle, mutta myöhemmin tämä viesti kumottiin, ja saksalainen ajoi lähtöruutuunsa (11). Hülkenbergin auto kuitenkin sammui ja muut kuljettajat ajoivat yhden ylimääräisen lämmittelykierroksen. Hülkenberg joutui keskeyttämään kilpailun. Myös Carlos Sainz kärsi ongelmista, ja joutui starttaamaan kilpailuun varikkosuoralta.
Kilpailun startissa Lewis Hamilton piti kärkipaikkansa. Toisesta ruudusta lähtenyt Nico Rosberg epäonnistui ja putosi viidenneksi. Sergio Pérez nousi lähdössä toiseksi, Daniel Ricciardo kolmanneksi, lähdettyään viidennestä ruudusta, ja Valtteri Bottas putosi neljänneksi. Ensimmäisen kierroksen lopussa Rosberg onnistui kuittaamaan Bottaksen. Seuraavassa mutkassa Ferrarin Sebastian Vettel ohitti Bottaksen myös. Lotuksen Pastor Maldonado joutui keskeyttämään kilpailun toisella kierroksella moottorivikaan. Ensimmäisillä varikkopysähdyksillä Nico Rosberg onnistui nousemaan toiseksi ohi Pérezin ja Ricciardon. Valtteri Bottaksen kilpailu koki kovan kolauksen, kun oikeanpuoleinen takarengas vaihdettiin varikkopysähdyksellä kovempaan seokseen, kun muut renkaat pidettiin pehmeinä. Bottas sai varikonläpiajorangaistuksen. Kierroksella 20 Daniel Ricciardo joutui keskeyttämään kilpailun. Ferrarin Sebastian Vettel yritti selvitä yhden pysähdyksen taktiikalla, mutta kilpailun viimeistä edellisellä kierroksella Vettelin oikea takarengas räjähti, ja Vettel menetti palkintokorokesijansa. Vettel joutui keskeyttämään kilpailun vain kierrosta ennen maalia. Keskeytys oli Vettelille kauden ensimmäinen. Viimeisellä kierroksella Kimi Räikkönen joutui taistelemaan sijoituksestaan Max Verstappenin kanssa. Verstappen oli jo ohittanut suomalaisen, mutta ajoi Les Combes -mutkan pitkäksi, jolloin Räikkönen onnistui kuittaamaan Verstappenin takaisin.
Kilpailun voittoon ajoi Lewis Hamilton. Toiseksi Nico Rosberg ja kolmanneksi Romain Grosjean, jolle palkintopallisija oli ensimmäinen sitten Yhdysvaltain Grand Prix'n 2013. Neljänneksi ajoi Red Bullin Daniil Kvjat. Viidenneksi Sergio Pérez, kuudenneksi Felipe Massa, seitsemänneksi Kimi Räikkönen, kahdeksanneksi Max Verstappen, yhdeksänneksi Valtteri Bottas ja kymmenenneksi Marcus Ericsson.
Alphege (täsmennyssivu)
Alphege voi tarkoittaa seuraavia keskiajalla eläneitä henkilöitä:
Takuujärjestelmä
Takuujärjestelmä tai vakuusjärjestelmä tarkoittaa oikeuskäytäntöä, jonka mukaan rikoksesta epäillyllä on esitutkinnan aikana laissa tarkemmin säädetyin ehdoin mahdollisuus välttää tutkintavankeus takuiden avulla. Takuilla tarkoitetaan tuomioistuimen määräämää rahasummaa, muuta vakuutta tai sitoumusta, jonka epäilty määrätään antamaan välttääkseen vapaudenriiston tutkinnan aikana. Epäillyn vapauttamiseen takuita vastaan voi liittyä ehtoja, ja oikeus voi päättää vapautuksesta vain, mikäli laissa määritellyt olosuhteet eivät toisin edellytä.
Yleisimmin takuina käytetyt vakuudet voidaan jakaa käteisvakuuksiin, omaisuusvakuuksiin ja kolmannen osapuolen asettamiin vakuuksiin. Kolmannen osapuolen asettama vakuus tarkoittaa jonkin oikeudenkäynnin ulkopuolisen tahon menemistä takuuseen siitä, että epäilty täyttää tutkintaan ja oikeudenkäyntiin liittyvät velvollisuutensa. Takuujärjestelmiin luetaan lisäksi muitakin edellytyksiä vankeuden välttämiseksi, kuten epäillyn antama vakuutus. Kun takuiksi on asetettu oikeuden määräämä rahasumma, se palautetaan aikanaan takaisin maksajalle, jos epäilty saapuu varsinaiseen oikeudenkäyntiin sovitusti. Takuusumma menetetään valtiolle, jos epäilty pakenee oikeudenkäyntiä tai rangaistuksen täytäntöönpanoa.
Takuujärjestelmä on käytössä monissa maissa tutkintavankeuden vaihtoehtona. Euroopan maista takuujärjestelmä on käytössä vaihtelevassa laajuudessa ainakin Alankomaissa, Belgiassa, Luxemburgissa, Britanniassa (Englanti, Skotlanti, Wales), Irlannissa, Itävallassa, Portugalissa, Romaniassa, Saksassa, Sloveniassa, Tšekissä ja Virossa. Takuujärjestelmää sovelletaan tuomioistuinten käytännössä erityisesti anglosaksisissa maissa, kuten Britanniassa ja Yhdysvalloissa.
Suomessa
Suomen lainsäädännössä jo kumotun Tullilain (1466/1994) 44 §:ssä säädetään mahdollisuudesta asettaa pidätetyn tai vangitun vapaaksi päästäminen ehdoksi, että hän asettaa vakuuden, jonka harkitaan takaavan hänen saapumisensa oikeudenkäyntiin ja ehkä tuomittavien seuraamusten suorittamisen. Takuujärjestely ei ole kuitenkaan Suomessa yleisesti tutkintavankeuden vaihtoehtona eikä sen käyttömahdollisuuksia ollut ennen vuonna 2014 asetettua tutkintavankeuden vaihtoehtoja ja järjestämistä selvittänyttä työryhmää laajemmin tutkittu. Työryhmä ei vuonna 2016 julkaistussa mietinnössään ehdottanut takuujärjestelmän suoraa käyttöönottoa vaan katsoi, että takuiden asettamista voidaan harkita uudelleen, kun on saatu riittävästi kokemuksia tehostetusta matkustuskiellosta ja tutkinta-arestista, joita se ensisijaisesti ehdotti otettavaksi käyttöön tutkintavankeuden vaihtoehtoina.
Saara Retulainen
Saara Retulainen (ent. Leskinen, s. 30. toukokuuta 1993) on suomalainen painonnostaja. Retulainen on kilpaillut painonnostossa vuodesta 2013 lähtien. Hän on saavuttanut urallaan kaksi naisten Suomen-mestaruutta ja rikkonut useita nuorten Suomen ennätyksiä. Vuonna 2018 hän rikkoi naisten tempauksen Suomen ennätyksen sarjaan 63 kg 91 kilolla.
Reetulaisen sijoitus vuoden 2023 Euroopan mestaruuskilpailuissa Armeniassa oli viides yhteistuloksella 200 kg.
Lämpövoimakone
Lämpövoimakone on kone, jossa lämpöä muutetaan mekaaniseksi energiaksi. Lämpö tuotetaan useimmiten palamisen tuloksena, kuten polttomoottoreissa. Lämpö voidaan kuitenkin tuottaa muutenkin, esimerkiksi auringon avulla tai ydinenergialla. Yleinen periaate lämpövoimakoneissa on, että lämmöllä saadaan aikaan kaasun laajeneminen, joka sitten muutetaan mäntien tai turbiinien avulla mekaaniseksi liikkeeksi. Lämpövoimakoneiden työkiertoja on kuvattu useita, joista osa on vain teoreettisia.
Termodynaamisesti lämpövoimakone on termodynaaminen systeemi, joka muuttaa lämpöä mekaaniseksi työksi hyödyntäen lämpölähteen ja ympäristön lämpötilaeroa. Lämpö siirtyy lämmönsiirtimen ja moottorin työtilan kautta ympäristöön, jolloin osa lämmöstä saadaan muutettua mekaaniseksi työksi väliaineen, yleensä kaasun tai nesteen avulla. Lämpövoimakoneelle määritetään terminen hyötysuhde.
Yleistä
Termodynamiikassa lämpövoimakoneet usein kuvataan vakioituneina malleina, kuten otto-työkiertona. Teoreettista mallia voidaan tarkentaa ja todentaa toimivasta moottorista saadulla mittaustiedolla. Koska harvat toteutetut lämpövoimakoneet vastaavat täysin termodynaamisia mallejaan, voidaan sanoa termodynaamisen mallin olevan ideaalisen koneen työkierto. Joka tapauksessa lämpövoimakoneiden ymmärtäminen edellyttää teoreettisen (mahdollisesti yksinkertaistetun tai idealisoidun) mallin, käytännön mekaanisen toteutuksen erityispiirteiden ja näiden erojen ymmärtämistä.
Yleisesti voidaan todeta, että mitä suurempi lämpötilaero on lämpölähteen ja ympäristön välillä, sitä suurempi terminen hyötysuhde on saavutettavissa. Maapallolla ympäröivä lämpötila rajoittuu ympäristön lämpötilaan 300 K, joten termisen hyötysuhteen parantaminen keskittyy lämpölähteen lämpötilan nostamiseen rakennemateriaalien rajoissa. Lämpövoimakoneen maksimaalinen terminen hyötysuhde on verrannollinen maksimilämpötilalla jaettuun maksimilämpötilan ja loppulämpötilan erotukseen, kun kaikki lämpötilat on ilmaistu absoluuttisina asteina eli Kelvineinä.
Erilaisten esitettyjen tai olemassa olevien lämpövoimakoneiden hyötysuhde vaihtelee välillä 3 % (Merilämpövoimala, jossa siis 97 % hukkaa) bensiinikäyttöisten autojen 25 %, hiilivoimalaitosten 45 % ja kombivoimalaitosten 60 %. Kaikkien näiden prosessien tehokkuus perustuu niissä saavutettuun lämpötilan laskuun.