cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valtakunnanoikeus
Tuomion täytäntöönpano ja muutoksenhaku
Valtakunnanoikeuden tuomio pannaan täytäntöön tavanomaista lainsäädäntöä noudattaen. Päätöksestä ei voi valittaa, mutta valtakunnanoikeus voi päättää poistaa tuomionsa tai purkaa sen asianomaisen hakemuksesta tuomiovirheen perusteella oikeudenkäymiskaaren 31 luvun mukaisin perustein.
Muualla maailmassa
Suomen valtakunnanoikeuden käsittelemien syytteiden kaltaisia tapauksia ajetaan ulkomaisissa oikeusjärjestelmissä melko vaihtelevin tavoin.
On myös ollut valtakunnanoikeudeksi nimitettyjä säännöllisesti kokoontuneita tavallisia oikeusistuimia, jotka eivät siis olleet erikoistuomioistuimia. Sellainen oli Saksan Leipzigissa 1879–1945 kokoontunut maan korkein oikeus, jonka toimintaa ohjasi 1877 säädetty laki. Tämä tuomioistuin käsitteli sekä riita-asioita että rikosjuttuja.
Koskimäki (Kyyjärvi)
Koskimäki on kylä Kyyjärvellä, Keski-Suomessa. Kylä sijaitsee valtatie 16:n tuntumassa. Koskimäen lähistöllä sijaitsee lintujen pesimispaikkana tunnettu Alisen lampi.
Choleskyn hajotelma
Choleskyn hajotelma on matriisihajotelma, joka määritellään seuraavasti: Olkoon A mikähyvänsä symmetrinen positiivisesti definiitti n\times n-matriisi. Tällöin on olemassa yksikäsitteinen yläkolmiomatriisi U, jossa on positiivisia alkioita diagonaalilla siten, että A=L^{T}L, missä L^{T} on matriisin L transpoosi. Toinen tapa esittää asia on valita yksikäsitteinen yläkolmiomatriisi U ja diagonaalimatriisi D=d_{i}, jolloin Choleskyn hajotelma voidaan kirjoittaa muotoon A=U^{T}DU. Tällöin siis.
Esimerkki Choleskyn hajotelmasta symmetrisillä reaaliarvoisilla matriiseilla (tyhjät kohdat ovat nollia):
ja sama muodossa U^{T}DU:
Kuchit
250px|thumb|Kuchi-paimentolaisia Panjshir-laaksossa 2006. Kuchit eli kuchi-paimentolaiset ovat afganistanilainen pataaniheimo. Heimon pääelinkeino on ollut karjankasvatus. He ovat kasvattaneet aaseja, lampaita, vuohia, hevosia ja kameleita, joista saatavilla tuotteilla he ovat vaihtaneet tarvitsemiaan tavaroita. Kuchit tarjosivat kuljetuspalveluja ja kauppasivat muun muassa teetä. Elämäntapa on vähitellen väistynyt tieverkoston kehittyessä, kun rekat ovat vieneet työt kameleilta. Monet ryhtyivät maanviljelijöiksi. Heidän määräänsä ovat vähentäneet myös viime vuosikymmenien sodat sekä vuosien 1971–1972 ja 1998–2002 kaksi kuivuusjaksoa, jotka verottivat karjaa.
Kuchit ovat Afganistanin suurin maan sisäinen pakolaisryhmä. FAO pyrkii kuitenkin tukemaan perinteistä elämäntapaa tarjoamalla eläinlääkäripalveluja ja talviruokinta-apua.
Pormestari (arvonimi)
Pormestarin nimi ja arvo on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1937. Vuosien 1918–2013 aikana pormestarin arvonimi on myönnetty kahdeksalle henkilölle.
Bad Boys (Inner Circlen kappale)
Bad Boys on Inner Circlen alun perin vuonna 1987 tekemä kappale, josta tuli menestyssingle vasta myöhemmin vuonna 1993. Se tuli tunnetuksi esimerkiksi, kun sitä käytettiin Lain nimessä -sarjassa, jossa tunnusmusiikkina oli kappaleen normaali versio ja ohjelman lopussa käytettiin instrumentaaliversiota.
Historia
Laulu julkaistiin alun perin vuonna 1987 One Way-albumille, mutta vuonna 1993 se julkaistiin singlenä sen nykyisellä nimellä. Se ylsi kappalelistoilla sijalle 53 Isossa-Britanniassa ja sijalle 8 Yhdysvalloissa, saavuttaen lopulta kultarajan. Bad Boys julkaistiin myös Inner Circlen Sweat (A La La La La Long)-singlen B-puoleisena singlenä.
"Bad Boys" valittiin tunnusmusiikiksi Lain nimessä -sarjaan, koska sen eräs tuottaja sattui olemaan Inner Circle-fani.
1990-luvulla suosiossa ollutta kappaletta käytettiin myös Will Smithin ja Martin Lawrencen toiminta/komediaelokuvassa Bad Boys sekä sen seuraajaelokuvassa Bad Boys 2 (jotkut kappaleen sanoista laulaa molemmissa elokuvissa Smith ja Lawrence).
Kappaleessa viitataan "Sheriff John Browniin", joka oli Bob Marleyn I Shot the Sheriff-laulussa tapettu sheriffi.
Kappaleen instrumentaalinen versio soi "In Drag Net"-bonustasossa pelissä Gex: Enter the Gecko.
Luke Glendening
Luke Glendening (s. 28. huhtikuuta 1989) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Dallas Starsissa.
Amatööriura
Glendening aloitti jääkiekon pelaamisen kotikaupunkinsa joukkueessa East Grand Rapidsissa. Hän pelasi East Grand Rapidsin lukiossa neljä vuotta ollen kaksi kertaa joukkueen paras pistemies. Sen jälkeen hän siirtyi Michiganin yliopistoon, jossa pelasi neljän kauden ajan vuosina 2008–2012 NCAA -kiekkoa Michigan Wolverinesissa.
Glendening oli yhdessä Carl Hagelinin kanssa Michiganin kapteeni. Hän pelasi joukkueen kaikissa 44 pelissä, joissa teki kahdeksan maalia ja syötti kymmenen.
Viimeisenä vuotenaan Glendening oli edelleen joukkueen kapteeni ja teki uransa parhaat pisteet 10+11 41 pelissä.
Ammattilaisura
19. kesäkuuta 2012 AHL:ssä pelaava Grand Rapids Griffins poimi Glendeningin vapaiden pelaajien markkinoilta vuoden mittaisella sopimuksella. Kaudella 2012–2013 Glendening pelais 51 pelissä Griffinsissä. Lisäksi hän pelasi yhtä sarjatasoa alempana ECHL:ssä Griffinsin yhteistyöseura Toledo Walleyessa, jossa hänet valittiin ECHL:n vuoden 2013 tähdistöotteluun, johon hän ei kuitenkaan voinut osallistui AHL:ään nostamisensa takia. Glendening pelasi 24 pudotuspeliottelua Grand Rapidsissa ja teki 16 pistettä, kun joukkue voitti Calder Cup -mestaruuden.
5. heinäkuuta 2013 Detroit Red Wings teki Glendeningin kanssa yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen. 12. lokakuuta 2013 Glendening teki NHL-debyyttinsä Philadelphia Flyersia vastaan. 5. huhtikuuta 2014 Red Wings kiinnitti hänet kolme vuotta kestävällä jatkosopimuksella. Uransa ensimmäisen NHL-maalin hän teki laukoessaan kiekon ohi Montreal Canadiensin maalivahti Carey Pricen. Glendeningista tuli eniten otteluita ilman maalia pelannut tulokas hänen onnistuessaan maalinteossa ensimmäisen kerran vasta 52. ottelussaan. Edellinen ennätyksen haltija oli Cummy Burton, joka pelasi Detroitissa 43 ottelua ennen ensimmäistä maaliaan.
Birger Jarls torg
right|thumb|250px|Birger Jarls torgia, keskellä [[Stenbockin palatsi.]] Birger Jarls torg on Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa, Riddarholmenin kaupunginosassa, lähellä Tukholman vanhaakaupunkia sijaitseva aukio.
Aukio on yksi Tukholman vanhimpia. Se tunnettiin ennen nimellä Riddarholmstorget, mutta 1800-luvun keskivaiheilla aukiolle annettiin nimi Birger Jarls torg, kaupungin perustajan Birger Jaarlin mukaan. Aukiolla sijaitseva Birger Jaarlin muistopatsas pystytettiin sinne vuonna 1854.
Keskellä aukiota sijaitsee Riddarholmskyrkan, joka toimi vuosisatojen ajan Ruotsin kuninkaallisten hautakirkkona. Aukiota reunustavat historialliset arvorakennukset, myötäpäivään seuraavasti: Tukholman kamarioikeuden käytössä nykyisin olevat Hebben talo, Vanha valtiopäivätalo ja Östra Gymnasiehuset (entinen Banérin palatsi), markkinaoikeuden käytössä oleva Västra Gymnasiehuset, Ruotsin korkeimman hallinto-oikeuden käytössä olevat Sparren palatsi ja kamarioikeuden vanha talo sekä Svean hovioikeuden käytössä olevat Wrangelin palatsi, Stenbockin palatsi ja Hessensteinin palatsi.
left|thumb|500px|Panoraama Birger Jarls torgista.
Carnival Pilgrims
Carnival Pilgrims on Mika Mattilan ohjaama suomalainen dokumenttielokuva, jonka ensi-ilta oli vuoden 2020 docpoint-elokuvafestivaaleilla. Elokuva koostuu kolmesta episodista ja se käsittelee globaalia turismia ja ihmisen ikiaikaista tarvetta olla jossain toisaalla.
Lars Lennart Forsberg
Lars Lennart Forsberg, myös Lasse Forsberg (31. heinäkuuta 1933 Tukholma, Ruotsi – 3. tammikuuta 2012 Ystad, Ruotsi oli ruotsalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, säveltäjä ja elokuvatuottaja. Hänen uransa kesti yli 50 vuotta, ja hän ohjasi sekä näytelmäelokuva että dokumentteja. Viime vuotensa hän asui Löderupissa Österlenissä.
Forsberg lisäsi itselleen toisen etunimen, jotta häntä ei sekoitettaisi elokuva-alalla työskentelevään kaimaansa.
Elämä ja ura
Forsbergille myönnettiin ruotsalainen elokuvapalkinto Guldbagge vuonna 1969 parhaan ohjauksen sarjassa esikoiselokuvasta Misshandlingen. Hän sai Guldbaggen myös 2000 dokumenttielokuvasta Min mamma hade fjorton barn, joka perustuu hänen oman perheensä historiaan 1920-1940-luvulta ja käsittelee äitiä Märta Doroteaa, joka oli raskaana yhteensä 23 vuotta. Puhutuin hänen tuotannostaan on ollut Stig "Slas" Claessonsin Vem älskar Yngve Frej? pohjalta tehty elokuva, jonka pääosassa näyttelee Janne "Loffe" Carlsson. Forsberg ohjasi ruotsin televisiolle joulukalenterin vuonna 1971, Broster, Broster!, jonka pääosissa olivat Claire Wikholm ja Carl-Gustaf Lindstedt. Sitä arvosteltiin liian vasemmistolaiseksi ja liian vähän jouluiseksi.
Forsbergilla todettiin syksyllä 2011 syöpä. Hän teki vimeiseen asti Ruotsin televisiolle dokumenttia Pensionärerna, jonka esitys on suunniteltu vuodelle 2012.
Forsbergin tytär on Ebba Forsberg ja sisar Hertha Hillfon.
Frisbeegolf
thumb|upright|Frisbeegolf-kori. Frisbeegolf (tunnettu myös nimillä kiekkogolf ja liitokiekkogolf, englanniksi disc golf) on urheilulaji, jonka perusperiaate on sama kuin perinteisessä golfissa: tavoitteena on päästä peliradan alusta loppuun mahdollisimman vähin heitoin. Pienimmän tuloksen saanut voittaa.
Frisbeegolfrata koostuu väylistä, joiden pelaaminen aloitetaan avauspaikalta eli tiiltä, ja ne päättyvät maalikoriin. Kiekkogolfradat ovat tyypillisesti 9- tai 18-väyläisiä. (Kokonaismittainen rata on 18 väylää) Radat ovat tyypillisesti puustoisilla alueilla, joissa on vaihteleva maasto, joka tarjoaa luonnollisia esteitä kiekon lentoradalle. Nämä esteet ovat olennainen osa peliä, joten pelaajien ei tule muuttaa näitä esteitä vähentääkseen väylän haastavuutta. Pelaaminen lähes kaikilla radoilla on ilmaista.
Käytettävät kiekot ovat pienempiä kuin ultimate-kiekot tai rantafrisbeet. Tyypillisesti kiekon halkaisija on 21–22 senttimetriä ja paino 150–180 grammaa. Frisbeegolfkiekot voidaan jakaa karkeasti kolmeen eri ryhmään: draiverit eli oikein heitettynä pitkälle lentävät kiekot, lähestymiskiekot sekä lyhyihin heittoihin ja lähipeliin käytettävät putterit.
Selvästi suurin osa lajin huippupelaajista tulee Yhdysvalloista. Euroopan maista lajin kehitys on pisimmällä Suomessa ja Ruotsissa. Näiden jälkeen tulevat muut Pohjoismaat, Iso-Britannia ja läntisen Keski-Euroopan maat. Lajin kansainvälinen kattojärjestö on Professional Disc Golf Association (PDGA).
Pelitapa
Pelin tarkoituksena on heittää kiekko mahdollisimman vähillä heitoilla ilman virheitä kohteena toimivaan koriin. Väylän pelaaminen aloitetaan tiiltä. Heitettäessä vähintään yhden tukipisteen on kosketettava maata ja kaikkien tukipisteiden täytyy olla tiillä, kun kiekko irtoaa kädestä. Kiekon irrottamisen jälkeen heiton saa astua yli.
Aloitusheiton jälkeen peliä jatketaan sieltä, mihin edellinen heitto jäi, jos kiekko jäi pelialueelle (in-bounds). Seuraavan heiton paikka merkitään yleensä merkkauskiekolla, joka asetetaan kiekon eteen kiekon ja korin väliin siten, että merkkauskiekko koskettaa heittokiekkoa. Seuraavassa heitossa yhden tukipisteistä on oltava linjalla, joka jatkuu merkkauskiekosta 30 senttimetriä taaksepäin. Jatkoheiton saa astua yli samaan tapaan kuin aloitusheiton, jos koriin on matkaa yli kymmenen metriä. Merkkauskiekon sijasta pelaaja voi käyttää edellisen heiton kiekkoa heittopaikan merkkinä. Jos korille on matkaa alle kymmenen metriä, (heittopaikka on 10 metrin ringissä) pelaaja ei saa astua puttiansa yli. Sääntöjen mukaan tässä tilanteessa "pelaajan tulee osoittaa pysyvänsä tasapainossa", jonka voi osoittaa esimerkiksi selkeällä pysähtymisellä ja tasapainon osoituksella, takana olevan jalan palauttamisella maahan merkkauskiekon takana tai merkkauskiekon nostamisella maasta.
Jos heitto menee pelialueen ulkopuolelle (OB-alue), pelaaja voi jatkaa peliä joko edellisestä heittopaikasta, paikasta, josta kiekko ylitti pelialueen rajan, tai väylälle merkityltä rangaistusalueelta (drop zone), jos väylällä sellainen on. Pelialueen ulkopuolelle menneestä heitosta lisätään tulokseen yksi rangaistusheitto. OB-alueiden lisäksi väylillä voi olla pakollisia reittejä, joissa tietty kiertopiste eli mando (yleensä puu), on kierrettävä merkitystä suunnasta. Jos kiertopisteen ohittaa väärästä suunnasta, tulokseen lisätään yksi rangaistusheitto. Peli jatkuu joko rangaistusalueelta tai kiertopisteen sijainnin määräämältä linjalta.
Väylällä heittovuoro määräytyy siten, että kauimpana korista oleva pelaaja heittää ennen muita. Väylä on pelattu loppuun, kun kiekko on heitetty koriin. Kiekon katsotaan olevan korissa, kun se lepää korin pohjalla tai ketjujen varassa. Pelin voittaja on se, jolla on vähiten heittoja rangaistusheitot mukaan luettuna.
Heittäminen
thumb|right|Oikeakätinen pelaaja on heittänyt kämmenheiton. thumb|upright|left|Oikeakätinen pelaaja on heittänyt rystyheiton. Vartalonkierto jatkuu vielä kiekon irrottua. Frisbeegolfin tavallisimmat heitot ovat rysty- ja kämmenheitto. Rystyheitossa heittokäsi lähtee takaa, heittokäden kylki osoittaa heittosuuntaan ja heittokäsi tuodaan eteen läheltä kehoa ja koko vartaloa kiertäen. Heiton voimanlähteenä on jalat sekä lantio. Kämmenheitto muistuttaa hieman tenniksen kämmenlyöntiä, mutta kyynärpää ei ole suorana. Voima kämmenheittoon tulee ranteesta ja sormista.
Rysty- ja kämmenheitto kulkevat ilmassa toistensa peilikuvina, mikä vaikuttaa valittavaan heittotapaan. Heiton lentorataan vaikuttavat myös kiekon ominaisuudet sekä kiekon lähtökulma. Kun lähtökulma on kiekon loppukaarron suuntainen, kyseessä on hyzer-heitto. Kiekon lentorata on tällöin )-merkin tai loivan J-kirjaimen muotoinen. Oikeakätisen heittäjän rystyheitossa hyzer-heitto suuntautuu siis oikealta vasemmalle . Vastakkaisessa tapauksessa puhutaan anhyzer-heitosta. Kiekosta ja heittokulmasta riippuen lentorata on joko )-merkin tai loivan S:n muotoinen. Oikeakätisen rystyheitossa anhyzer-heitto suuntautuu vasemmalta oikealle. thumb|right|Pelaaja valmistautuu puttaamaan. Rysty- ja kämmenheitot lähtevät vartalon sivulta, mutta putit heitetään yleensä vartalon edestä. Yleensä puttausasennossa heittokäden jalka on edessä ja toinen jalka takana. Esteen kiertämiseksi tai tasapainon takia käytetään toisinaan haaraputtia, jossa jalat ovat vierekkäin haara-asennossa.
Upsi eli upside-down-heitto heitetään samalla tavalla kuin pallonheitossa. Tarkoituksena on yleensä jonkin korkean esteen kuten pensaikon ylittäminen. Kiekko heitetään yläkautta pystyasennossa tai jonkin verran kallellaan. Näin heitetty kiekko kääntyy ilmassa ylösalaisin ja lentää siinä asennossa suurimman osan matkasta. Kun etusormi on kiekon alapuolella, heittoa kutsutaan tomahawkiksi. Thumberissa peukalo on kiekon alapuolella ja lentorata kaartaa päinvastoin kuin tomahawkissa. Jos estettä on vaikeaa tai mahdotonta ylittää tai kiertää, pelaaja voi turvautua rolleriin, jossa kiekkoa vieritetään maata pitkin.
Kiekon lento ja ”lentonumerot”
Osa kiekkovalmistajista (esim. Innova, Discmania, Dynamic Discs…) painattaa kiekkoonsa niin kutsutut lentonumerot. Nämä eivät useinkaan ole suoraan verrattavissa merkkien välillä, mutta perusidea on sama. thumb|Wham-O -yhtiön valmistama [[liitokiekko eli frisbee.]]
Glide eli liito
thumb|upright|left|Dynamic Discs Defender on esimerkki vakaasta pituusdriveristä. Toinen luku kiekossa kertoo kiekon liidosta. Sitä mitataan yleensä välillä 1–7, jossa 7 on kaikista liidokkain. Puttereilla liito on usein välillä 1–4, midareilla 4–5 ja drivereillä 4–7. Liidon perusidea on helposti ymmärrettävissä: mitä enemmän kiekolla on liitoa, sitä pidemmälle se lentää verrattuna vastaavantyyppiseen kiekkoon vähemmällä liidolla.
Turn eli vakaus
Kiekossa oleva kolmas luku kertoo kiekon vakaudesta. Vakaus vaihtelee välillä -5–1. Mitä pienempi luku, sitä alivakaampi kiekko. Kiekon vakaus kertoo sen käyttäytymisestä lennon melko alkuvaiheesta melko loppuun. Jos lentomatka on jaettu kymmeneen osaan, näkyy vakauden vaikutukset osissa 3–7. Jos kiekon vakaus on 0, tarkoittaa se sitä, että se ei juurikaan käännä oikeakätisen rystyheitossa oikealle kesken lennon vaan pysyy kutakuinkin suorassa. Jos vakaus on tätä suurempi, pyrkii kiekko kääntämään vasemmalle jo heiton alusta lähtien (Huomattavaa on kuitenkin, että monien kiekkomerkkien vakaimpienkin kiekkojen vakaus on 0). Negatiivinen vakaus kertoo siitä, että kiekko pyrkii kääntymään oikealle heiton aikana ennen lopun käännöstä vasemmalle. Vakauden ilmeneminen edellyttää kiekon heittämistä sen käyttötarkoitukseen suunnitellulla voimalla. Esimerkiksi pituus driver ei käännä välttämättä yli, ellei ole voimaa heittää sitä yli 90 metriä. Jonkin suuntaisena hihavakiona voi pitää, että kiekkoa pitää pystyä heittämään vähinttään 10*nopeus metriä, jotta se alkaa toimia suunnitellusti.
Fade
Viimeinen numero kertoo kiekon lennon viimeisten vaiheiden tapahtumista. Jokainen oikeakätisen rystyheitto (ja vasenkätisen kämmenheitto) kaartaa periaatteessa aina vasemmalle ja oikeakätisen kämmenheitto (ja vasurin rysty) oikealle lennon loppupuolella. Tämä johtuu kiekon pyörimisestä ja siihen liittyvästä fysiikasta, eikä sitä voi ohittaa. Jos kiekko ei kaarra heiton lopuksi faden suuntaan, on se vielä turn-vaiheessa. Mitä suurempi on faden arvo, sitä rajummin kiekko kääntää lopussa. Fadea mitataan useimmiten välillä 0–4 (normaalit putterit 0–2, midarit 0–3 ja driverit 1–4)
Lennon kokonaiskuva
Kiekon lennosta ei voi saada yksiselitteistä kuvaa katsomalla pelkästään yhtä numeroa. Tarkastellaan muita arvoja kuin liitoa. Nopeus on suurin kiekon ominaisuuksiin vaikuttava yksittäinen tekijä. Se vaikuttaa niin vakauteen kuin fadenkin määrään. Yleiseksi ohjeeksi voi ottaa, mitä nopeampi kiekko, sitä vakaampi se on. Driveri, jolla on vakaus 0 ja loppufade 2 voi olla hyvinkin vaikea saada lentämään suoraan pitkiä matkoja siinä missä putteri samoilla lentoarvoilla saattaa jopa kääntää yli (oikeakätisen rystyheitossa oikealle). Myös pituus driveri, joka lentonumeroidensa perusteella pitäisi olla alivakaa eli ylikääntävä, saattaa olla alle 120 metriä heittävälle suora tai jopa ylivakaa. Nopeat kiekot myös feidaavat todella voimakkaasti varsinkin hitailla nopeuksilla tehden niistä erityisen hankalia aloittelijoiden käyttöön.
Kiekon fade ja turn liittyvät loppujen lopuksi hyvin läheisesti yhteen. Jos kiekon turn on 0, mutta fade 4, ei se luultavasti lennä suoraan, vaan kaartaa jo kauan ennen loppua vasemmalle. Vastaavasti kiekko, joka on reilusti alivakaa ja vähäfeidinen, tuskin kaartaa ainakaan kovemmalla voimalla heitettäessä enää lopussa vasemmalle, vaan kaartaan koko lentonsa ajan oikealle.
Myös painolla on merkitystä. Muiden kuin midareiden maksimipaino on yleensä 175 grammaa (paino vaihtelee yleensä 167–175). Jotkin midarit voivat painaa 180 grammaa johtuen suuremmasta halkaisijastaan. Mitä painavampi kiekko, sitä vakaampi se on verrattuna saman kiekon kevyempään versioon.
Muovit
Kiekkoja valmistetaan erilaisista eri muoveista. Suurimmat erot muovien väliltä löytyvät pidosta eli gripistä ja kulutuksenkestosta. Halvimmat kiekot on tehty muoveista, jotka kuluvat nopeasti ja aiheuttavat kiekon muuttumisen alivakaammaksi. Kalliimmat muovit kestävät kulutusta huomattavasti paremmin. Muovit vaikuttavaat myös vakauteen.
Kilpailuissa hyväksyttävät kiekot
Kilpailukiekot ovat PDGA:n hyväksymiä ja niiden täytyy noudattaa PDGA:n teknisiä standardeja. Standardit koskevat muun muassa kiekkojen kokoa, muotoa, painoa ja materiaalia. Kiekon läpimitan pitää olla 21–30 senttimetriä, ja enimmäispaino on kiekon koosta riippuen 174,3–200 grammaa.
Kilpailut
Avoin sarja (MPO, Mixed Professional Open) on kaikille avoin sarja iästä ja sukupuolesta riippumatta. Avoimen sarjan kilpailijat ovat lähes poikkeuksetta miehiä. Avoimen sarjan rinnalla kilpaillaan sukupuolen perusteella rajatussa naisten avoimessa sarjassa (FPO, Female Professional Open). Näiden lisäksi on ikärajattuja sarjoja alle 19-vuotiaille (MJ18, FJ18) sekä yli 40-vuotiaille (MP40, FP40) ja joskus jopa vanhemmille.
Useat frisbeegolfseurat ympäri Suomea järjestävät viikoittaisia vapaamuotoisempia kisoja virallisten Suomen frisbeegolfliiton kilpailujen lisäksi.
Frisbeegolf-turnausten rahapalkinnot ovat olleet kasvusuunnassa. Vuonna 2011 maailmanmestaruuskisojen avoimen sarjan pääpalkinto oli 7 000 dollaria. Yhdysvaltain kansallisessa sarjassa kilpailujen pääpalkinnot ovat 1 660–3 700 dollaria ja esimerkiksi vuoden 2013 European Openissa 3 900 dollaria. Parhaat pelaajat tienaavat noin 1 000 000 dollaria vuodessa palkintorahoista, sekä erilaisista sponsorisopimuksista.
Ammattilaispelaajien merkittävimpiä turnauksia ovat maailmanmestaruuskilpailut, USDGC eli Yhdysvaltain-mestaruuskilpailut sekä Suomen Nokialla järjestettävä European Open.
Suomi voitti frisbeegolfin joukkueiden maailmanmestaruuskilpailuissa Virossa vuonna 2019 kultaa kukistamalla Saksan loppuottelussa 6–0.
Lajin kehitys ja levinneisyys
Idea jonkin kiekon heittämisestä koriin on syntynyt ja unohtunut useita kertoja, mutta nykyään frisbeegolfina tunnetun lajin kehitys lajina kytkeytyy frisbeen kehitykseen. Tärkeä taustahenkilö on ollut Ed Headrick, joka vuonna 1964 kehitti frisbeestä tarkemmin heitettävän version. Tämä loi edellytyksen frisbeen ja sitä kautta frisbeegolfin suosiolle. Headrick kehitti ja patentoi myös ensimmäiset metalliketjuilla varustetut korit. Hän on ollut mukana perustamassa sekä Professional Disc Golf Associationia että International Frisbee Associationia. Toinen lajin kehitykseen vaikuttanut on George Sappenfield. Hän alkoi 1960-luvun lopulla järjestää frisbeegolfkilpailuja yhteistyössä frisbeen tavaramerkin haltijan Wham-On kanssa. Vuoteen 1983 lajia pelattiin samoilla frisbeellä, joita käytetään kopitteluun. Nykyisiin kiekkoihin verrattuna ne olivat epätarkkoja ja tuulelle alttiita. Jan Sobel ja Dave Dunipace keksivät pienentää kiekkojen läpimittaa, madaltaa niitä ja leventää niiden reunusta, jolloin syntyi nykyisin tunnettu frisbeegolfkiekko.
Vuonna 2018 frisbeegolfratoja oli PDGA:n tilastojen mukaan noin 7500. Vuodesta 2000 ratojen määrä on kasvanut kolminkertaiseksi. Radoista lähes 5600 sijaitsee Yhdysvalloissa. Suomessa ratoja vuonna 2018 on n. 650 ja Ruotsissa n. 200, muualla Euroopassa ja Kanadassa noin 100 kummassakin. Joulukuussa 2014 Suomessa oli 427 rataa ja vuoden 2015 lopussa jo 500 rataa. PDGA:n lisenssijäseniä on 18 000, mutta lajia säännöllisesti harrastavien määräksi arvioidaan 500 000. Yhdysvallat on lajin suurvalta muutenkin kuin ratojen määrissä. Pelaajia, joiden rating on 1 000 tai yli, oli 18.12.2012 päivitetyn listan mukaan 230. Näistä 188 oli Yhdysvalloista. Ruotsista oli 15 ja Suomesta 14, muista Euroopan maista (Saksa, Tanska, Norja, Sveitsi, Ranska, Belgia) yhteensä 6. Lisäksi samaan kategoriaan kuului 4 pelaajaa Japanista, 2 Kanadasta ja 1 Australiasta.
Miehet
Päivitetty heinäkuussa 2022
Naiset
Päivitetty heinäkuussa 2022
Frisbeegolf Suomessa
Suomessa on useita satoja liitokiekkogolfratoja. Radat voidaan ryhmitellä vaikeuden (kirjainlyhenteet) ja varustelun (numerot 1–3) mukaan. Vaikeimpia ovat vähintään 18 maalikorin kilpa-radat (A-luokka: AAA1, AA1, AA2, AA3, A1, A2 ja A3; väylien pituus 50–300 metriä). Niitä helpompia ovat eritasoiset 9–17 maalikorin harrastajaradat (B-luokka: BB1-B3; väyläpituus 50–150 m). Näille molemmille pääluokille on määritelty radan läpikäyntiin vaadittava ihanneheittomäärä eli par-arvo. Lisäksi väyliä voidaan luokitella vähintään 7 korin aloittelijaratoihin (C-luokka; väylät pääsääntöisesti alle 75 m) ja 3–6 korin koululaisratoihin (D-luokka). A-luokan ratoja oli kesän 2016 alkaessa Suomessa yli 120 kappaletta, B-luokan ratoja yli 130, C-luokan ratoja yli 140 ja D-luokan ratojakin kymmeniä. ''Vuonna 2021 Suomesta löytyi ainoastaan 3 kuntaa, joiden rajojen sisäpuolelta ei löydy frisbeegolfrataa. Frisbeegolfopas.fi -sivuston mukaan vuonna 2022 ratoja oli Suomessa yli 800, pelattuja kierroksia n. 5 miljoonaa, sekä rekisteröityjä seuran jäseniä 10 188.''
Ei se ole koalan syy
Ei se ole koalan syy (Don’t Blame Me, Yhdistyneessä kuningaskunnassa Don’t Blame the Koalas) on australialainen televisiosarja, joka sijoittuu australialaiseen Waratah Parkin luonnonpuistoon. Sarjaa esitti Suomessa Yle TV2.
Sarjassa seurataan Kingin perhettä, joka muuttaa Englannista Australiaan perittyään konkurssiin menneen eläinpuiston. Huomatessaan, että eläinpuisto on vanha rempallaan oleva villieläinpuisto he pettyvät, koska luulivat perineensä suuren karjatilan. He joutuvat asumaan australialaisten sukulaistensa Kate, Mark, ja Chris Kingin kanssa tehden puistossa töitä, rähjäistä eläinpuiston aluetta kunnostaen.
New Balance
New Balance Athletic Shoe Inc. eli New Balance on yhdysvaltalainen vuonna 1906 perustettu, nykyisin yksityisomistuksessa oleva yritys, joka keskittyy pääosin jalkineiden valmistukseen. Yhtiön päämaja sijaitsee nykyisin Bostonissa, Massachusettsissa. Vuonna 2009 yhtiöllä oli 3 908 työntekijää ympäri maailman.
Historiaa
William J. Riley, brittiläinen maahanmuuttaja, perusti New Balancen vuonna 1906 nimellä New Balance Arch Support Company. Vuodesta 1991 lähtien New Balance on tuottanut suurin piirtein 40 miljardia dollaria. Pelkästään vuonna 2012 yhtiön tuotto oli 2,29 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Vuonna 2004 New Balance osti vuonna 1992 perustetun urheiluvälinevalmistaja Warrior Sportsin, joka on toiminut myös vuodesta 2012 perinteikkään englantilaisen jalkapalloseuran Liverpool FC:n paitojen valmistajana. Helmikuussa 2015 New Balance kuitenkin solmi vuodessa Liverpoolille 25 miljoonaa puntaa tuottavan sopimuksen, jolla yhtiö itse valmistaa Liverpoolin pelipaidat kaudesta 2015-2016 lähtien. Paitasopimus Liverpoolin kanssa on yhtiön ensimmäinen välinevalmistussopimus jalkapallojoukkueen kanssa, ellei Warrior Sportsia lasketa.
New Balance valmistaa pelivarusteet myös Australian Football Leaguessa pelaavalle aussifutisseura Melbourne Football Clubille. Lisäksi yhtiöllä on sopimus myös pyöräilytalli Cannondale-Garminin kanssa.
Nykyisin New Balance valmistaa pääosin jalkineita moneen eri urheilulajiin. Lisäksi yhtiöllä on myös työ- ja vapaa-ajankenkiä sekä erilaisia vaatteita, kuten paitoja ja housuja, eri tarkoituksiin.
Raimo Stenberg
Raimo Erkki Olavi Stenberg (3. syyskuuta 1938 – 18. heinäkuuta 2017) oli markkinointijohtaja ja kirjailija. Stenberg on julkaissut useita teoksia, jotka käsittelevät ihmisen olemassaoloon liittyviä kysymyksiä.
Stenberg on toiminut pitkään muun muassa rotaryjärjestössä. Vapaamuurarifilosofia on tärkeä Raimo Stenbergin työskentelyn kohde. Joidenkin Suomen Suurloosia edustavien vapaamuurarien kanssa hän on kohdannut voimakkaita eriäviä mielipiteitä.
Tempera-kvartetti
Tempera-kvartetti on vuonna 1997 perustettu suomalainen jousikvartetti. Siinä soittavat Laura Vikman ja Silva Koskela viulua, Tiila Kangas alttoviulua sekä Ulla Lampela selloa. Kvartetti on esiintynyt monilla suomalaisilla musiikkijuhlilla sekä eri puolilla maailmaa, ja se on levyttänyt ja kantaesittänyt monia teoksia.
Vuonna 2001 kvartetti valittiin Finland Festivals-ketjun "Vuoden nuoreksi taiteilijaksi". Vuosina 2004–2007 Tempera-kvartetti toimi Riihimäen kesäkonserttien taiteellisena johtajana.
Czech Hockey Games
thumb|200px|Tipsport Arena, jolla Česká Pojišťovna Cup järjestetään. Czech Hockey Games on Tšekissä vuosittain järjestettävä jääkiekkoturnaus, joka kuuluu jääkiekon Euro Hockey Tour -turnaussarjaan. Turnausta alettiin järjestää vuodesta 1994 lähtien nimellä Pragobanka Cup, mutta se muutettiin Česká Pojišťovna Cupiksi vuonna 1998. Vuonna 2009 turnauksen nimeksi vaihtui Czech Hockey Games. Vuonna 2012 se pelattiin nimellä KAJOTbet Hockey Games, palasi seuraavana vuonna nykyiseen Czech Hockey Games -nimeensä. Kaudella 1997–1998 turnaus liittyi Euro Hockey Touriin ja silloin Slovakian korvasi Suomi.
Ottelut pelaatan Zlínissä jääkiekkojoukkueen HC RI OKNA Zlínin kotiareenalla AC ZPS Zlín vuoteen 2003 asti. Sen jälkeen Česká Pojišťovna Cup järjestettiin Duhová Aréna -hallissa Pardubicessa. Tämän jälkeen se muutti Tipsport Arenalle Libereciin. Turnaus on aina järjestetty elokuun ja syyskuun välillä, mutta vuosina 2008 ja 2009 se järjestettiin huhtikuussa. Ajankohta kuitenkin muutettiin elokuuksi ja syyskuuksi vuonna 2009.
Vuonna 2022 turnaukseen osallistuivat vakiojoukkueiden Tšekin, Ruotsin ja Suomen lisäksi Itävalta, joka korvasi Venäjän. Venäjä ei saanut osallistua turnaukseen vuonna 2022 hyökkättyään Ukrainaan.
Pariisin rauha (1898)
Pariisin rauha, joka allekirjoitettiin 10. joulukuuta 1898, päätti Espanjan ja Yhdysvaltojen sodan. Rauhansopimus takasi Kuuballe itsenäisyyden ja että Espanja luovuttaa Yhdysvalloille Puerto Ricon ja Guamin. Lisäksi Yhdysvallat sai Filippiinit hallintaansa Espanjalta 20 miljoonan Yhdysvaltain dollarin korvausta vastaan. Rauhansopimuksen ratifiointi aiheutti keskustelua Yhdysvaltain senaatissa, sillä osa senaattoreista katsoi merentakaisten alueiden hankkimisen olevan ristiriidassa perustuslain kanssa. Senaatti hyväksyi sopimuksen 6. helmikuuta 1899 57–27, yhden äänen ollessa ratkaiseva, koska senaatin täytyy hyväksyä sopimukset kahden kolmasosan enemmistöllä. Espanjalle rauhansopimus merkitsi vaikutusvallan päättymistä Amerikassa ja suuressa osaa Tyynenvaltameren aluetta. Yhdysvalloista tuli sopimuksen myötä siirtomaavalta.
William H. Seward
William Henry Seward (16. toukokuuta 1801 – 10. lokakuuta 1872) oli yhdysvaltalainen poliitikko, joka toimi maansa ulkoministerinä vuosina 1861–1869 ja New Yorkin kuvernöörinä 1839–1843. Hänet muistetaan erityisen hyvin Alaskan ostamisesta Yhdysvalloille vuonna 1867.
Ura
Seward valittiin Yhdysvaltain senaattiin vuonna 1849. Hän kuului Whig-puolueeseen ja tuli tunnetuksi orjuuden vastustajana. Whig-puolueen romahdettua vuonna 1855 hän siirtyi republikaaniseen puolueeseen. Hän yritti päästä puolueensa presidenttiehdokkaaksi vuosina 1856 ja 1860, mutta epäonnistui molemmilla kerroilla.
Presidentti Abraham Lincoln nimitti Sewardin ulkoministeriksi maaliskuussa 1861, hieman ennen Yhdysvaltain sisällissodan syttymistä. Hän oli sodan aikana yksi Lincolnin tärkeimmistä neuvonantajista. Hän myös onnistui taitavalla diplomatialla estämään ulkomaiden tunnustuksen etelävaltioille.
Seward johti sodan aikana salaista poliisia, jonka tehtävänä oli pidättää etelävaltioiden laskuun toimivia vakoilijoita, sabotöörejä ja kansankiihottajia. Tämä teki hänestä erittäin vihatun miehen etelävaltioissa.
Presidentti Lincoln murhattiin 14. huhtikuuta 1865. Myös Seward yritettiin murhata samana päivänä, mutta hän jäi henkiin – murhaa yrittäneen Lewis Powellin puukoniskut osuivat enimmäkseen Sewardin jäykkään kaulatukeen, jota tämä piti jouduttuaan hieman aiemmin liikenneonnettomuuteen.
Alaskan hankinta
Sewardin suurin saavutus ulkoministerinä oli Alaskan hankkiminen Yhdysvalloille. Venäjä ei keksinyt tuottavaa käyttöä omistamalleen Alaskalle, joten se laittoi tuon valtavan maa-alueen myyntiin vuonna 1867. Seward tarttui tilaisuuteen ja neuvotteli kauppasopimuksen, jossa Alaskan hinnaksi tuli 7 200 000 dollaria, eli noin viisi dollaria neliökilometriä kohti. Sewardin kunniaksi eräs suuri niemimaa Alaskassa on nimetty Sewardin niemimaaksi.
Vladimir Kirpitšnikov
Vladimir Vasiljevitš Kirpitšnikov (, 7. heinäkuuta 1903, Simbirsk – 28. elokuuta 1950, Moskova) oli neuvostoliittolainen divisioonan komentaja toisen maailmansodan aikana. Hän oli arvoltaan kenraalimajuri ja toimi sekä talvisodassa että jatkosodassa Neuvostoliiton 43. jalkaväkidivisioonan komentajana. Kirpitšnikov oli ainoa kenraalin arvoinen suomalaisten saama sotavanki talvi- ja jatkosotien aikana.
Varhaiset vuodet
Kirpitšnikov valmistui kadettina Uljanovskin jalkaväkikoulusta vuonna 1925. Hän palveli Leningradin 11. jalkaväkidivisioonan ensin joukkueenjohtajana tämän jälkeen komppanianpäällikkönä sekä lopulta pataljoonankomentajana vuoteen 1937 asti. Kirpitšnikov osallistui Espanjan sisällissotaan rykmentin esikunnan komentajana, jossa tehtävässä hänet palkittiin punaisella tähdellä. Kirpitšnikov nimitettiin 43. jalkaväkidivisioonan komentajaksi 23. elokuuta 1939.
Talvisota
Talvisodan loppuvaiheella maaliskuussa Kirpitšnikov komensi 43. jalkaväkidivisioonaa Viipurinlahden taistelussa. Hyökkäysjoukot saivat haltuunsa pääosan Uuraan saarista 9. maaliskuuta ja etenivät seuraavana päivänä Viipurinlahden länsipuolelle. Sodan loppuun mennessä joukot eivät kuitenkaan päässeet tavoitteisiinsa verisissä saaristotaisteluissa. Neuvostoliittolaisia divisioonia (42.D, 43.D, 113.D.) oli vastassa Johan Arajuuren johtama suomalaisten 4. divisioona. Kirpitšnikov palkittiin komentajuudestaan punaisella lipulla.
Vangitseminen Viipurin suurmotissa
thumb|Sotavangiksi jäänyt divisioonan komentaja Kirpitšnikov sytyttää savukkeen suomalaiselle kenraaliluutnantti [[Lennart Oeschille.]] Ennen jatkosotaa Kirpitšnikov suoritti opintoja Frunzen sotilasakatemiassa, jossa valmentauduttiin korkeimpaan toimituspäällystöön. Jatkosodassa 43. jalkaväkidivisioona kuului osana Neuvostoliiton 50. armeijakuntaa, ja se sai tehtäväkseen Viipurin seudun puolustamisen. 50. armeijakuntaa vastassa oli rajan takana suoraan Suomen IV armeijakuntaa sekä pohjoisemmassa Suomen V armeijakunta. Suomalaiset ylittivät rajan Karjalankannaksen kohdalla 31. heinäkuuta. Kirpitšnikov otti vastuulleen Viipurin puolustuksen, ja 43. divisioona vetäytyi käsketylle puolustustasalle länteen päin. Hän hallinnoi oman divisioonansa lisäksi 23. armeijan kahta jalkaväkidivisioonaa (115.D ja 123.D).
Suomalaiset joukot lähestyivät puolustuksesta huolimatta Viipuria lännestä ja pohjoisesta. Rintaman komentaja Markian Popov kritisoi 25. elokuuta Kirpitšnikovin toimintaa ja uhkaili häntä ja komissaaria kenttäoikeudella. Neuvostoliiton Luoteisen Suunnan ylipäällikön Kliment Vorošilovin tahdon mukaisesti Viipuri haluttiin pitää viimeiseen saakka. Tämä aiheutti koko talvi- ja jatkosodan suurimman motin Por­lammen alueelle. Neuvostoliittolaiset onnistuivat evakuoimaan vain osan miehistä Koivistoon ja edelleen Leningradiin. Raskas kalusto jäi kokonaan suomalaisille. Sotavankeja oli noin 9 000. Kirpitšnikov sai lievän ruhjevamman ja joutui suomalaisten sotavangiksi 1. syyskuuta. Hän oli ainoa kenraalin arvoinen vanki talvi- ja jatkosotien aikana.
Kuulustelut
Kirpitšnikovin kuulustelut suoritettiin kenttäteltassa heti vangitsemisen jälkeen ja suomalaiset onnistuivat vahvistamaan aiemmat tiedustelutiedot sekä saamaan tietoja puna-armeijan joukoista kannaksella. Kolmen päivän kuluttua hänet siirrettiin jatkokuulusteluihin armeijakunnan esikuntaan Karisalmessa. 12. syyskuuta hänet kuljetettiin armeijan päämajaan Mikkeliin, missä kuulustelut jatkuivat lokakuun loppuun asti. Suomalaiskuulustelijat arvioivat Kirpitšnikovin suhtautuvan kriittisesti neuvostojärjestelmään, joten hänet siirrettiin Helsinkiin Päämajan propagandaosaston käyttöön. Kirpitšnikov ei painostuksista huolimatta suostunut johtamaan neuvostovastaista liikettä, mutta hän sen sijaan kirjoitti joitakin kriittisiä artikkeleita.
Vankeusaika
Joulukuun alussa Kirpitšnikov siirrettiin neuvostoupseereita varten perustettuun Sotavankileiri 1:een, joka toimi Köyliön varavankilan yhteydessä. Paikka oli toiminut jo talvisodan aikana 300 sotavangin sotavankileirinä. Kirpitšnikovin lisäksi leirille oli sijoitettu alemman tason upseereita ja sotilasvirkamiehiä. Yhteensä Suomi sai jatkosodan aikana vangiksi 1 877 neuvostoupseeria.
Vuoden 1942 alussa Kirpitšnikov ja 120 muuta neuvostoupseeria joutuivat eristykseen kieltäydyttään työnteosta. Seuraavasta 12 kuukaudesta hän vietti 11 kuukautta yksinnäissellissä. Kesästä 1942 lähtien vankeja luovutettiin maanviljelijöille maataloustöihin ja talveksi metsätöihin. Vuodesta 1943 sotavankiupseerit saivat käyttöönsä päivärahaa, jota saattoi käyttää leirin kanttiinissa mikäli osallistui töihin. Toukokuun 1944 tilaston mukaan 1,8 prosenttia sotavankiupseereista ei osallistunut töihin vaan kulutti aikansa mieluummin lukemalla.
Sodan jälkeen sotavangit kertoivat, että leirijohto oli tarjonnut Kirpitšnikoville päällikkyyttä Neuvostoliittoa vastaan taistelevassa Venäjän vapautusarmeijassa. Hänen kerrotaan kirjoittaneen asiasta kirjeen kesällä 1943 saksalaisten puolelle siirtyneelle kenraaliluutnantti Andrei Vlasoville. Tieto on epävarma, sillä asiaa ei voida vahvistaa muusta lähteestä.
Oikeudenkäynti Neuvostoliitossa ja teloitus
Jatkosota päättyi Moskovan välirauhaan syyskuussa ja Sotavankileiri 1:n vangit pääsivät junavaunuissa Neuvostoliittoon lokakuun puolivälissä. Heti rajalla entiset vangit kuljetettiin puna-armeijan tarkastuspisteisiin kuulusteltaviksi, minkä jälkeen he joutuivat Smeršin karanteenileireille. Siellä kuulustelijat syyttivät Kirpitšnikovia maanpetoksesta. Täältä hänet siirrettiin Podolskin leirille, missä Kirpitšnikov vietti aikansa toukokuuhun 1945 asti. Lopulta hänet siirrettiin Moskovan Lefortovon vankilaan tuomittavaksi. Kirpitšnikovin juttu käsiteltiin 28. elokuuta 1950 Neuvostoliiton korkeimman oikeuden sotakollegion suljetussa oikeudenkäynnissä. Hänet tuomittiin teloitettavaksi ampumalla, minkä lisäksi omaisuus määrättiin takavarikoitavaksi. Tuomio pantiin täytäntöön heti samana päivänä.
Tšornoje (Belaja Struga)
Tšornoje, tai joskus se kirjoitetaan myös Tšernoje (Чeрное), on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Palkinon piirissä.
Maantietoa
Järvi on 1,1 kilometriä pitkä, 0,84 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 80 hehtaaria. Se sijaitsee aivan Belaja Strugan eteläpään lahden länsipuolella. Saarettoman järven ympärillä on joitakin peltopalstoja ja entisiä peltoja niittyinä, mutta metsämaata on vähemmistönä. Järven kaakkoisrannassa on kaksi pientä kylää Ahlupy (Ахлупы) ja Naumki (Намки). Järvi laskee Belaja Strugaan.
Luontoarvoja
Järviryhmän järvet jakavat samanlaisen metsämaiden lähiympäristön, mutta tällä järvellä peltomaat ulottuvat kaikille rannoille asti. Ilmakuvissa näkyy rannoilla hyllyviä hetteikköjä.
Vesistösuhteita
Tšornoje sijaitsee Belaja Strugan laskuojan Struglitsan valuma-alueella. Struglitsa on Velikajan sivujoki ja kuuluu siten Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Tšornojeen laskuoja laskee suoraan Belaja Strugan eteläpään lahteen.
Sheridan Le Fanu
Joseph Thomas Sheridan Le Fanu ['lɛfən.juː] (28. elokuuta 1814 Dublin – 7. helmikuuta 1873 Dublin ) oli irlantilainen kirjailija, joka vaikutti goottilaisen kirjallisuuden kehitykseen 1800-luvulla.
Joseph Sheridan Le Fanu syntyi Dublinissa Emma Lucretia Dobbin ja Thomas Philip Le Fanun perheeseen. Hänen isänsä oli pappi ja näytelmäkirjailija Richard Brinsley Sheridanin veljenpoika. Perhe muutti vuonna 1826 Abingtoniin Limerickin kreivikuntaan. Sheridan Le Fanu sai opetusta kotona, ja vuonna 1833 hänet hyväksyttiin Dublinin Trinity Collegeen, josta hän valmistui vuonna 1839. Opiskeluaikana hän kiinnostui journalismista ja kirjoitti Dublin University Magazine -lehteen, jossa hänen ensimmäinen kertomuksensa The Ghost and the Bonesetter ilmestyi vuonna 1838. Monista hänen kirjoittamistaan novelleista tuli myöhemmin hänen romaaniensa pohjia. The Ghost and the Bonesetter kertoi irlantilaisesta kansanuskomuksesta, jonka mukaan vastakuolleet kuljettavat vettä kiirastulessa oleville. Novelli esitteli ensimmäisen kerran pappi Purcellin, joka esiintyy Le Fanun myöhemmässäkin tuotannossa.
Le Fanu meni joulukuussa 1843 naimisiin asianajajan tyttären Susanna Bennettin kanssa, ja he saivat neljä lasta. Le Fanu julkaisi ensimmäisen romaaninsa The Cock and Anchor vuonna 1844 ja toisen The Fortunes of Colonel Torlogh O'Brien 1847. Hän ei julkaissut kaunokirjallisia teoksia vuosina 1853–1861, sillä vuodet olivat Le Fanun perheessä epävakaata aikaa. Le Fanun vaimo kuoli 1858, ja sen jälkeen kirjailija eristäytyi ja keskittyi työhönsä. Uran viimeiset vuodet olivatkin Le Fanun tuotteliampia.
Kirjoitustauon jälkeen Le Fanu julkaisi teokset The House by the Churchyard (1863) ja Wylder's Hand sekä Uncle Silas (1864) ja 1860-luvun lopulla useita romaaneja. Le Fanun tunnetuimpia tuotoksia on novellikokoelmassa In a Glass Darkly, jonka tarinoiden on väitetty olevan lähtöisin yliluonnollisia ilmiöitä tutkineelta saksalaiselta tohtorilta Martin Hesseliukselta. Le Fanun novelleihin kuuluvat muun muassa "Green Tea" ja "Carmilla" (1872, suom.) joka on brittiläisen kirjallisuuden tunnetuimpia vampyyritarinoita.
Le Fanu kuoli 7. helmikuuta 1873 Dublinissa.
Häät (Yön kappale)
Häät on vuonna 1984 ilmestynyt Yön toinen singlejulkaisu yhtyeen albumilta Nuorallatanssija. Sen B-puolella on Jussi Hakulisen laulama kappale ”Antakaa heidän juosta”, joka on myöhemmin julkaistu kokoelmalla Yön pimeä puoli (1998). Single nousi listoille heti ilmestyttyään lokakuussa 1984 ja oli korkeimmillaan Mitä Suomi soittaa -listalla sijalla 7, Seura-lehden kokoamalla singlelistalla sijalla 11 ja Suosikin listalla sijalla 9.
Cercopithecus lomamiensis
Cercopithecus lomamiensis on vanhan maailman häntäapinoihin kuuluva kädellislaji, joka löydettiin Kongon demokraattisesta tasavallasta Lomamin jokialueelta. Paikalliset asukkaat käyttävät lajista nimitystä lesula. Tutkijat löysivät lajin vuonna 2007 ja sen olemassaolo vahvistettiin Plos One -nimisessä tieteellisessä julkaisussa vuonna 2012. Laji on toinen vuoden 1984 jälkeen löydetty uusi afrikkalainen apinalaji.
Cercopithecus lomamiensis -marakattilaji elää Kongon demokraattisen tasavallan sademetsissä. Vuonna 2007 löytyi kuitenkin vankeudessa elävä yksilö Opalan kylästä. Sittemmin lajia on nähty myös luonnossa. Lajin elinalue sijaitsee Lomami- ja Tshuapa-jokien välissä maan keskiosissa.
Cercopithecus lomamiensis on vaarantunut metsästyksen vuoksi. Sen suojeleminen voi olla hankalaa, sillä suppealla alueella elävä laji voi muuttua vaarantuneesta uhanalaiseksi muutamassa vuodessa. Antropologi Kate Detweilerin mukaan oli onni, että apina löydettiin kun se vielä voidaan pelastaa. Lajin suojelemiseksi on ehdotettu perustettavaksi uusi Lomanin kansallispuisto.
Humbaba
pienoiskuva|Humbaba, [[Libanoninsetri|setrimetsän demonivartija. Terrakottaveistos, Louvre.]] Humbaba tai Huwawa on setrivuoren maan (Libanon) demoninen vartija, jonka on asettanut tehtäväänsä jumala Enlil. Humbaba esiintyy mesopotamialaisessa Gilgamesh-eepoksessa. Eepoksessa Gilgamesh ja hänen toverinsa Enkidu matkaavat kaukaiseen setrimetsään. Metsän vartija Humbaba solvaa heitä, ja he taistelevat. Lopulta Gilgamesh tappaa Humbaba-hirviön ja leikkaa tämän pään irti.
Sheriffin tytär
Sheriffin tytär on Richard Salen ohjaama yhdysvaltalainen komediallinen lännenelokuva vuodelta 1950. Sen pääosia esittävät Dan Dailey, Anne Baxter, Rory Calhoun ja Walter Brennan. Sivuosissa ovat muiden muassa Charles Kemper ja Connie Gilchrist sekä hiukan myöhemmin kuuluisuuteen noussut Marilyn Monroe. Käsikirjoituksen laativat Richard Sale ja Mary Loos.
Sheriffin tytär on värillinen Technicolor-elokuvausmenetelmällä tehty elokuva ja pituudeltaan 90 minuuttia. Sen tuotti 20th Century Fox. Yhdysvalloissa Sheriffin tytär sai ensi-iltansa Denverissä 18. huhtikuuta 1950 ja New Yorkissa 19. toukokuuta 1950. Suomessa elokuva ilmestyi teattereihin 10. elokuuta 1951.
Sheriffin tytär oli ehdokkaana yhden WGA-palkinnon saajaksi vuonna 1951.
Juoni
Sheriffin tytär sijoittuu 1800-luvun villiin länteen. Vuonna 1876 Dawson haluaa estää junaa pääsemästä ajoissa Coloradon Tomahawkiin, jotta se ei voisi kilpailla hänen postivaunulinjansa kanssa. Kit Dodge nuorempi (Anne Baxter), jonka täytyy saada juna sen päämäärään, pakottaa Johnnyn (Dan Dailey) mukaan. Junassa matkustavat myös Madame Adelaiden (Connie Gilchrist) revyytytöt, mukaan lukien Marilyn Monroe Clarana.
Oma planeetta
Oma planeetta on laulaja Janitan ensimmäinen albumi vuodelta 1993. Se on ilmestynyt Reel Art -levymerkillä ja sen ovat tuottaneet ja sovittaneet Tomi Ervi ja Mitro. Levy on äänitetty ja miksattu Reel Artin studiossa 1992–1993. Valmistusmaa on Ruotsi.
Albumin nimikappaleella toisena laulusolistina on Samuli Edelmann.
Levykannen suunnittelija on Ilkka Kärkkäinen ja valokuvaaja Riitta Sourander. Meikkaaja on Anne Nurmiranta ja stylisti Eva Oja.
Kappaleet
Kappaleiden säveltäjä ja sanoittaja on Tomi Ervi lukuun ottamatta kappaleita "Sateenkaaren aarre" ja "Oma planeetta", joilla toisena säveltäjänä on Joie. Kappaleiden sanat on painettu kansipaperiin.
Muusikot
Kosketinsoittimet, rumpu- ja muu ohjelmointi: Tomi Ervi ja Mitro.
Lähteet
Janita CD Oma planeetta (Reel Art ARTCD 5, 1993)
Professori Uuno D. G. Turhapuro
Professori Uuno D. G. Turhapuro on vuonna 1975 valmistunut Uuno Turhapuro -elokuvasarjan toinen elokuva. Elokuvan kävi katsomassa noin 455 000 henkilöä, ja se oli vuoden katsotuin kotimainen ja toiseksi katsotuin elokuva Tappajahain jälkeen. Se on ainoa Uuno-elokuva, jossa Simo Salminen ei ole mukana. Salminen näytteli samaan aikaan Mikkelin kesäteatterissa, eikä kiireidensä vuoksi päässyt osallistumaan kuvauksiin.
Elokuvassa nähdään Uunon appivanhempien esihahmot, joita esittäneet Pehr-Olof Siren ja Anja Pohjola olivat aviopari myös tosielämässä. Tapio Hämäläisen ja Marita Nordbergin esittämät appivanhemmat tekivät ensiesiintymisensä vasta seuraavassa elokuvassa Lottovoittaja UKK Turhapurossa.
Juoni
Uuno välttelee töitä mallikkaasti ja kekseliäästi ystävänsä Härski Hartikaisen (Spede Pasanen) johdolla. Mutta töitä on saatava, sillä Uunon vaimon Elisabethin isä täyttää 60 vuotta, ja kaikki lehdistöt ovat hänen kimpussaan, ja jutun tynkää pitäisi saada myös Uunosta. Uuno ryhtyy elokuvanäyttelijäksi, mutta appiukko tekee tästä kasvitieteen professorin.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano näkee tässä Turhapuro-sarjan toisessa elokuvassa olevan jäljellä vielä jonkin verran tuoreutta ja kekseliäisyyttä. Hän antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Plasma
thumb|[[Plasmapallo]] Plasma on aineen olomuoto, jossa atomit ovat menettäneet elektroneja eli ionisoituneet. Plasma koostuu siis sähköisesti varatuista hiukkasista: elektroneista ja positiivisista ioneista. Plasma reagoi herkästi sähkö- ja magneettikenttiin ja plasman oma liike myös luo sähkömagneettisia kenttiä (ks. sähkömagnetismi).
Plasmaa kutsutaan aineen neljänneksi olomuodoksi. Plasman määritteleminen aineen olomuodoksi on kuitenkin kiistanalaista. Se ei nimittäin täytä yhtä olomuodoille asetettua ehtoa: "aineen pitää muuttua sulavasti olomuodosta toiseen tietyssä lämpötilassa". Plasma ei tätä tee, sillä ionisoituneet hiukkaset eivät välttämättä muutu takaisin neutraaliksi kaasuksi, kun lämpötilaa lasketaan plasmautumis- tai ionisoitumislämpötilan alapuolelle. Tämä johtuu siitä, että ionisoituminen ei ole niin selvästi lämpötilasta riippuvainen prosessi kuin esimerkiksi sulaminen tai höyrystyminen, vaan on itse asiassa aineen rakenteenkin eikä vain olomuodon muuttamista.