cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Louis L’Amour
Tuotanto
Suomessa on ilmestynyt kolme Louis L’Amourin nimeä kantavaa kioskilänkkärisarjaa. Otava julkaisi L’Amourin suosituimpia tarinoita sarjoissa Maailman luetuin lännensarja (11 pokkaria) ja Original Western Stories (18 pokkaria). Tämän jälkeen ilmestyi vielä yksi L’Amourin nimeä kantava sarja Wintherin julkaisemana (12 pokkaria).
Kaikkiaan L’Amourin teoksia on suomennettu yli 70, joista osa eri nimillä. L’Amourin tarinoista ja kirjoista on tehty yli 60 elokuvaa, joista tunnetuin on John Waynen tähdittämä Hondo, yksinäinen vaeltaja (1953).
Amensalismi
Amensalismi on eliöiden välinen suhde, jossa toiselle osapuolelle on haittaa, mutta toinen ei hyödy, eikä menetä mitään. Esimerkiksi ihminen saattaa astua kastemadon päälle. Tilanteesta on haittaa madolle, mutta ihmiselle tilanne on neutraali. Amensalismi on −0-suhde.
Lähteet
Biological interaction Relação ecológica
Agostinho da Silva
George Agostinho Baptista da Silva (13. helmikuuta 1906 Porto – 3. huhtikuuta 1994 Lissabon) oli portugalilainen filosofi ja kirjailija. Hän käsitteli kirjoituksissaan muun muassa panteismia, millenarianismia ja ihmisen vapautta.
Elämä
Agostinho da Silva syntyi Portossa, Portugalissa, vuonna 1906. Hän opiskeli Porton yliopistossa klassillista filologiaa vuosina 1924–1928, ja ryhtyi valmistuttuaan kirjoittamaan Seara Nova -aikakauslehteen. Silva eli Brasiliassa 1947–1969, koska hän vastusti Portugalin pääministerin António de Oliveira Salazarin fasistista Estado Novo -diktatuuria. Palattuaan Portugaliin hän jatkoi kirjoittamista ja toimi portugalilaisissa yliopistoissa opettajana.
Teokset
Agostinho da Silva julkaisi teoksia useilta eri aloilta. Klassillisiin opintoihin liittyen hän kirjoitti muun muassa teokset Breve ensaio sobre Pérsio, Sentido histórico das civilizações clássicas ja A religião grega, ja käänsi tekstejä klassisilta ja moderneilta kirjoittajilta, kuten Sofokleelta, Platonilta, Aristofaneelta, Lucretiukselta, Plautukselta, Terentiukselta, Theokritokselta, Catullukselta, Sallustiukselta, Suetoniukselta, Tacitukselta ja Michel de Montaignelta. Silva kirjoitti elämäkertoja lukuisista historiallisista henkilöistä, joihin kuuluivat ainakin Pestalozzi, Franciscus Assisilainen, Lamennais, Michelangelo, Louis Pasteur, Abraham Lincoln ja Robert Owen. Hänen pegagogisia tekstejään olivat muun muassa Sanderson e a Escola de Oundle ja 0 Método Montessori. Silvan esseisiin lukeutuvat tekstit Glossas, Conversa com Diotima, Parábola da mulher de Loth, Considerações, Sete Cartas a um Jovem Filósofo, Reflexão à margem da literatura portuguesa, Um Fernando Pessoa ja As Aproximações.
The Secret of the Storm Country
The Secret of the Storm Country on vuonna 1917 ensi-iltansa saanut Charles Millerin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosassa on Norma Talmadge.
The Secret of the Storm Country on jatko-osa vuonna 1914 ilmestyneelle Tess of the Storm Country -elokuvalle, jonka pääosassa on Mary Pickford. The Secret of the Storm Countrya pidetään nykyään kadonneena elokuvana, koska elokuvan keloja ei tiedetä säilyneen nykypäivään asti.
Tuotanto
The Secret of the Storm Country perustuu Grace Miller Whiten vuonna 1909 ilmestyneeseen romaaniin, jonka pohjalta Mary Murillo laati elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana toimi Joseph M. Schenck, ja sen tuotantoyhtiönä oli Norma Talmadge Film Corporation. The Secret of the Storm Country kuvattiin New Yorkin Ithacan kaupungissa.
Julkaisu ja vastaanotto
The Secret of the Storm Country sai Yhdysvaltain ensi-iltansa marraskuussa vuonna 1917. Elokuvan levitti Select Pictures Corporation. Ilmestyessään elokuvasta tuli suuri arvostelu- ja yleisömenestys. The New York Timesin ja Varietyn elokuvakriitikot ylistivät Talmadgen roolisuoritusta.
Douglas Reed
Douglas Reed (1895–1976) oli brittiläinen journalisti ja kirjailija. Hän kirjoitti runsaasti aikalaishistoriaa käsitteleviä sekä poliittis-analyyttisiä teoksia. Hän oli Lontoon The Times -lehden palveluksessa journalistiuransa ajan, jonka lopuksi Keski-Euroopan pääkirjeenvaihtajan toimessa. Omien sanojensa mukaan hän lopetti journalistin työn siinä vaiheessa, kun huomasi kontrollin, sensuroinnin ja suoranaisen valehtelemisen johdosta työn olevan täysin merkityksetöntä. Reedin merkittävyydestä kertoo jotakin se, että hän oli julkaisijoiden ja kirjakauppiaiden pannassa pitkän aikaa sanomansa takia.
Reedin vuonna 1938 ilmestynyt ensiteos Insanity Fair, suomeksi Hulluusgaala, käsitteli Euroopan tilaa ja Hitlerin hulluutta juuri ennen toista maailman­sotaa. Viimeisin kirjansa The Controversy of Zion, suomeksi Siionin Ristiriita, käsittelee juutalaisuuden historiaa, salaseuroja ja maailman johtavien vaikuttajien korruptiota, nivoen näitä asioita yhteen. Reed esittelee siinä maailmanvaltaan tähtäävän salaliittoteorian perusteluja aihepiirille epätyypillisen asiallisella ja johdonmukaisella tavalla. Tämän teoksen alkuperäiskappale joutui odottamaan vuosikymmeniä parempia aikoja ja Reedin kuolemaa, ennen kuin se julkaistiin vuonna 1978. Ainoatakaan Reedin teosta ei ole käännetty suomeksi.
Reed leimattiin antisemitistiksi, koska hänen mukaansa juutalaisella uskonnolla oli keskeinen rooli monien maailmaa kohdanneiden murheiden aiheuttajana. Hänen näkemyksensä mukaan koko juutalainen uskonto oli vain sairas herrarotuideologia, jonka Israelin alkukansoista eli heimoista nimenomaan juudealaiset ja leeviläispapisto väärensivät varsinaisesta Jehovan palvonnasta omia tarkoitusperiään palvelemaan. Reed teki itse selväksi, ettei hänellä ole mitään juutalaista kansaa vastaan sinänsä, vaan ettei hyväksy juutalaisen uskonnon inspiroimaa poliittista juutalaisuutta eli sionismia, joka hänen mukaansa ei vain tähtää maailmanvaltaan, vaan ajatus on tuon uskonnon varsinainen perusta. Perusteluina Reed lainaa useita lähteitä aina Raamatusta aikalaisvaikuttajien lausuntoihin.
Klaus Kultti
Klaus Kultti on suomalainen taloustieteilijä. Hän on työskennellyt taloustieteen professorina Helsingin yliopistossa vuodesta 2000. Kultin tutkimukset keskittyvät etsintämalleihin, immateriaalioikeuksiin ja peliteoriaan.
Kultti on koulutukseltaan valtiotieteen tohtori. Hän väitteli vuonna 1995 Helsingin yliopistosta otsikolla "Money and Credit in Exchange, a theoretical study".
Iranin vallankumous
thumb|250px|Khomeini palaa Iraniin 14 maanpakolaisvuoden jälkeen 1. helmikuuta 1979. Iranin vallankumous tapahtui vuonna 1979. Sen seurauksena Iran muuttui itsevaltaisesta, länteen myötämielisesti suhtautuvasta, šaahi Mohammad Reza Pahlavin hallitsemasta monarkiasta islamilaiseksi teokratiaksi, jota hallitsi ajatollah Ruhollah Khomeini. Iranin vallankumous on jaettu kahteen vaiheeseen: ensimmäisessä vaiheessa perustuslailliset, vasemmistolaiset ja uskonnolliset ryhmät syrjäyttivät šaahin vallasta; toisessa vaiheessa, jota usein kutsutaan islamilaiseksi vallankumoukseksi, ajatollah nousi valtaan.
Tausta
Pahlavi oli 1975 perustanut yksipuoluejärjestelmän Rastakhiz-puolueensa pohjalle, johon kaikkien iranilaisten piti kuulua, ja kovista otteistaan tunnetun tiedustelupalvelu SAVAK:n. Šaahin hovia pidettiin korruptoituneena ja elitistisenä, ja lisäksi hän käytti valtavia summia muun muassa asevarusteluun nostaakseen maansa johtavaan asemaan Persianlahdella.
Islamilaisen vallankumouksen johtoon oli noussut ajatollah Khomeini, joka oli karkotettu Persiasta 1964 hänen vastustettuaan šaahin valtaa. Šaahinvastaisia ryhmiä toimi maanpaossa Lontoossa, Pariisissa, Irakissa ja Turkissa. Näiden johtajien puheita salakuljetettiin maahan muun muassa C-kaseteilla.
Tapahtumien kulku
Liikehdintä šaahinvaltaa vastaan alkoi tammikuun 1978 ensimmäisillä suurilla mielenosoituksilla Qomissa. Opiskelijat ja uskonnolliset johtajat protestoivat virallisen median ajatollah Khomeinia herjaavaa kirjoitusta vastaan. Armeija lähetettiin paikalle kukistamaan mielenosoitus, jossa virallisten tietojen mukaan kuoli kaksi, opposition mukaan 70. Šiiatavan mukaan kuolleille järjestettiin muistotilaisuuksia ympäri maata neljänkymmenen päivän kuluttua, 18. helmikuuta, jolloin seurasi seuraava mellakka-aalto. Esimerkiksi Tabrizissa ammuttiin yli sata ihmistä. Seuraava sykli alkoi 29. maaliskuuta, jolloin hyökättiin pankkeja, hallituksen virastoja, luksushotelleja ja elokuvateattereita vastaan. Toukokuussa kommandot ratsasivat ajatollah Kazem Shariatmadarin kodin ja ampuivat yhden hänen tukijoistaan hänen silmiensä edessä. Tämän jälkeen ajatollah siirtyi mielenosoittajien puolelle.
Iranin hallitus yritti saada poliittisesta toiminnasta syytettyä ajatollah Khomeinia luovutetuksi Irakista, josta hän siirtyikin lokakuussa Pariisiin, jossa pääsi kansainvälisen median huomion kohteeksi.
Šaahi yritti hillitä levottomuuksia erottamalla SAVAK:in johtajan ja lupaamalla vapaat vaalit vuoden kuluttua. Taloudessa yritettiin hillitä inflaatiota vähentämällä valtion menoja, ja työläisiä erotettiin tuhatmäärin. He liittyivät mielenosoittajiin. Abadanissa poltettiin elokuussa elokuvateatteri, jonka palossa kuoli yli 400. Elokuvissa kävijät olivat islamistien vihollisia, mutta julkisesti uskottiin että SAVAK sytytti palon lavastaakseen opposition. Syyskuussa maa julistettiin sotatilaan. Ns. mustana perjantaina 8. syyskuuta 1978 sotilaiden kerrotaan käyttäneen helikoptereita ja panssarivaunuja hajottaakseen mielenosoituksen Zhalehin torilla Teheranissa. Levisi huhuja että ”sionistijoukot olivat surmanneet tuhansia”, vaikka sotilaat olivat luultavasti kurdeja ja kuolleita oli muutamia satoja.
Pahlavi kääntyi Yhdysvaltain puoleen. Presidentti Jimmy Carter lupasi tukensa ja turvallisuusneuvonantaja Zbigniew Brzezinski ajoi sotilaallista interventiota, jos šaahin asema kävisi sietämättömäksi.
Šaahi Mohammad Reza Pahlavi pakeni maasta tammikuussa 1979 ja ajatollah Khomeini palasi maahan 1. helmikuuta 1979. 11. helmikuuta maan asevoimat julistautui ”neutraaliksi” ja kapinoitsijat kukistivat šaahinvallan kannattajat. 1. huhtikuuta järjestettiin kansanäänestys maan valtiomuodosta (Islamilainen tasavalta hyväksyttiin monarkian korvaajaksi) ja vallankumous vakiintui joulukuussa 1979 säädetyllä teokraattisella perustuslailla, jolla ajatollah Khomeini nostettiin maan korkeimmaksi johtajaksi.
Khomeinista tuli faqih tai Korkein johtaja ja hän käytti valtaansa eliminoidakseen vastustajansa, ensiksi liberaalit ja vasemmistolaiset, kuten presidentti Abolhassan Bani-Sadrin, joka pakeni maasta helmikuussa 1981 ja myöhemmin uskonnolliset vastustajansa. Vuoteen 1981 Khomeinin aikana ehdittiin teloittaa noin 1 600.
Lukemistolehti
pienois|pysty|[[Seikkailujen maailma oli vuosina 1937–1963 ilmestynyt suomalainen jännityslukemisto.]] Lukemistolehti on huokea, sarjoina ilmestyvä julkaisu, jota levitetään pääasiallisesti kioskien tai muiden lehtipisteiden kautta.
Iranin vallankumous
Tapahtumien kulku
Kun šaahi päästettiin marraskuussa 1979 Yhdysvaltoihin lääkärihoitoon, mielenosoittajat valtasivat Teheranissa Yhdysvaltain lähetystön ja ottivat sen henkilökunnan panttivangeiksi vaatiessaan šaahin luovuttamista tuomittavaksi. Khomeini vaati myös Yhdysvalloilta anteeksipyyntöä šaahin tukemisesta. Yhdysvallat teki epätoivoisen erikoisjoukkojen iskun Iraniin, mutta kuljetuskone törmäsi helikopteriin jo aavikkotukikohdassa ja ruumiit sekä hylyt jäivät iranilaisille. Panttivangit vapautettiin vasta tammikuussa 1981 kun Ronald Reagan korvasi Jimmy Carterin presidenttinä.
Lukemistolehti
Suomalaisten kaunokirjallisten lukemistojen historia ulottuu 1800-luvulle, jolloin monet sanomalehdet julkaisivat kertomuksia ja runoja. Yksi ensimmäisiä kaunokirjallistakin tekstiä sisältänyt aikakauslehti oli Kirjallinen Kuukausilehti, joka alkoi ilmestyä vuonna 1865. Samaan aikaan sanomalehdissä ilmestyi paljon myös kaunokirjallista materiaalia. Vuosisadan loppupuolella uutiset alkoivat saada sanomalehdistä yhä suuremman osan ja kaunokirjallisuus siirtyi omiin lehtiinsä. 1900-luvun alussa monet suomenkieliset kirjankustantamot perustivat lukemistolehtiä.
Toista maailmansotaa edeltävää aikaa on pidetty suomalaisten lukemistolehtien kulta-aikana. 1930-luvun aikana syntyivät ensimmäiset varsinaiset jännärilehdet, kuten Seikkailujen maailma. 1950–1990-luvuilla Suomessa ilmestyi lukuisia lännenlukemistoja, kuten Colt, Lännensarja ja Colorado. Nyyrikki ja Perjantai ovat vanhimpia Suomessa ilmestyneitä lukemistolehtiä. Pitkäikäisin on Nyyrikki, joka alkoi ilmestyä jo vuonna 1905. 1980-luvulla lukemistolehdet alkoivat hiljalleen kuolla kokonaan pois.
Iranin vallankumous
Vallankumouksen leviäminen
Khomeini kannatti militanttia uskonnollista järjestystä, joka hylkäsi Lähi-idän vallitsevat poliittiset järjestelmät ja pyrki vapauttamaan muslimit suurvaltojen kontrollista. Hän halusi islamilaista maailmanjärjestystä, jossa kansallisvaltiot korvattaisiin uskovien yhteisöllä, ummalla. Koska Iran oli ainoa maa, jossa ”Jumalan hallitus” oli perustettu, sen pyhä velvollisuus oli toimia umman ytimenä ja pyhän viestin välittäjänä.
Khomeinin ajatukset saivat kannatusta Persianlahden maissa. Marraskuussa 1979 ja helmikuussa 1980 Saudi-Arabian rikkaan öljymaakunnan Hasan šiiat kapinoivat, minkä turvallisuusjoukot kukistivat kymmenien kuolonuhrien hinnalla. Samanlaisia kapinoita tapahtui Bahrainissa 1979–1980 ja Kuwaitissa aloitettiin terrori- ja kiihotuskampanja. Vallankumouksen ensisijainen tavoite oli kuitenkin Irak, jossa väestöstä noin 60 % edustavat šiiat elivät lähinnä sunneja edustavan maallisen arabisosialistisen Baath-puolueen alaisuudessa. Koska Irak on Persianlahden suurin ja voimakkain arabivaltio, juuri sen saaminen vallankumouksen puolelle olisi ratkaiseva edistysaskel.
Heinäkuussa 1979 Iranin vallankumoushallinto alkoi kampanjan Irakin väestön nostamiseksi kapinaan ja Baath-hallinnon syrjäyttämiseksi. Muutaman kuukauden päästä Iran aloitti Pohjois-Irakin kurdien tukemisen hallituksen vastaisessa taistelussa. Irakissa syntyi kriisi, jonka vuoksi presidentiksi nostettiin 17. heinäkuuta 1979 Saddam Hussein. Saddam pelkäsi Iranin vallankumouksen leviävän maahansa. Toisaalta Saddam päätteli Iranin olevan vallankumouksen heikentämä ja aloitti Irakin–Iranin sodan 22. syyskuuta 1980.
Damien Rice
Damien Rice (s. 7. joulukuuta 1973 Kildare, Irlanti) on irlantilainen muusikko. Hänet tunnetaan intiimeistä folkhenkisistä sävellyksistään.
Tyyli
Rice yhdistelee musiikissaan folk- ja rock-elementtejä. Intensiivisestä esiintymisestään tunnettu Rice on saanut maineen vaikeana esiintyjänä, joka vaatii yleisöltään ehdotonta hiljaisuutta ja saattaa pyytää kovaäänisimpiä kuulijoitaan jopa poistumaan konsertista kesken kappaleensa.
Ricen yhtyeen nykyiseen kokoonpanoon kuuluvat Ricen lisäksi Vyvienne Long (sello), Tom Osander (rummut) ja Shane Fitzsimons (basso). Aiemmin mukana oli myös laulaja Lisa Hannigan, joka kuitenkin jätti Ricen yhtyeen ja luo nykyään uraa sooloartistina.
Musiikkiura
Rice oli rockyhtye Juniperin solisti vuosina 1991–1998. Yhtye julkaisi kaksi EP:tä, The J Plane vuonna 1994 ja Manna vuonna 1995 sekä kokoelma-albumin Natural Born Elvis vuonna 1998. Rice kyllästyi kuitenkin Polygram-yhtiön kaupalliseen painostukseen ja lähti yhtyeestä omille teilleen.
Rice muutti Italiaan, kierteli Eurooppaa katusoittajana ja palasi Dubliniin vuotta myöhemmin. Hän otti yhteyttä musiikkibisneksessä työskentelevään serkkuunsa David Arnoldiin ja äänitti tämän avulla menestyksekkään debyyttilevynsä O:n, joka julkaistiin vuonna 2002. Toista levyään 9 hän työsti kolme vuotta.
Ricen musiikkia on käytetty myös lukuisissa televisiosarjoissa, kuten Lost, House ja Alias, sekä Mike Nicholsin elokuvassa Iholla (2004).
Dennis Mims
Dennis Mims (s. 15. lokakuuta 1980) on yhdysvaltalais-turkkilainen koripalloilija.
Fintraffic Lennonvarmistus
pienoiskuva|Air Navigation Services Finland -logo. Fintraffic Lennonvarmistus Oy (vuosina 2017–2020 Air Navigation Services Finland Oy; ANS Finland) vastaa Suomen ilmatilan käytön hallinnasta sekä lentoreitti- ja lennonvarmistuspalveluista 22 lentoasemalla Suomessa. Se julkaisee myös Suomen ilmailukäsikirjaa. Fintraffic Lennonvarmistus on valtion kokonaan omistama erityistehtäväyhtiö. Omistajaohjaajana toimii Liikenne- ja viestintäministeriö.
Fintraffic Lennonvarmistuksen vastuulla on myös lennonvarmistuksen tarvitseman infrastruktuurin sekä järjestelmien suunnittelu ja ylläpitäminen kansainväliset vaatimukset täyttäen. Yhtiön asiakkaita ovat lentoasemat, kaupallinen ilmailu, Suomen valtion ilmailu ja sotilasilmailu, yleisilmailu sekä lentokoulut.
Vuoden 2019 alussa yhtiöstä tuli valtionyhtiö Traffic Management Finlandin, nykyisen Fintrafficin tytäryhtiö.
Prikaatin kosto
Prikaatin kosto on Jarkko Sipilän Takamäki-dekkari, joka on ilmestynyt vuonna 2009. Kirja kertoo poliisin ja Pääkalloprikaati-rikollisjengin väliseestä taistelusta.
FTSE 100
FTSE 100 -indeksi (lausutaan 'footsie' /ˈfʊtsiː/) on Lontoon pörssin käytetyin osakeindeksi. Indeksi koostuu sadasta markkina-arvoltaan suurimmasta Lontoon pörssissä listatusta yhtiöstä.
Luettelo indeksin yhtiöistä
22. kesäkuuta 2015 tehtyjen muutosten jälkeen indeksi koostuu seuraavista yrityksistä:
Hans Haußmann
Hans Heinrich Haußmann (30. maaliskuuta 1900 – 1. syyskuuta 1972) oli saksalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Jelena Vladimirovna Romanova
thumb
Suuriruhtinatar Jelena (Elena) Vladimirovna Romanova, myös Helen, Helena, Helene, Ellen, Yelena, Hélène, tai Eleni (17. tammikuuta [ juliaanisen kalenterin mukaan] 1882 Pietari, Venäjän keisarikunta – 13. maaliskuuta 1957 Ateena, Kreikka) oli suuriruhtinas Vladimir Aleksandrovitš Romanovin (1847–1909) ja suuriruhtinatar Maria Pavlovnan tytär. Hänen isoisänsä oli keisari Aleksanteri II.
Hänellä oli kolme veljeä:
Kuilun partaalla (EP)
Kuilun partaalla on Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen EP-levy, joka on julkaistu vuonna 2001. Levyltä löytyvä Tuomari Nurmio -cover ”On aika soittaa sinfonia” on alun perin julkaistu vuonna 2000 ilmestyneellä Tuomari Nurmio-tribuuttilevyllä Tuomarin todistajat.
Jelena Vladimirovna Romanova
Lapsuus
Jelenalla ja hänen veljillään oli englantilainen lastenhoitaja, ja he puhuivat englantia äidinkielenään. Pikku-Jelena oli luonteeltaan äkkipikainen ja hänen käytöksensä oli hillitöntä. Nelivuotiaana hän seisoi mallina taiteilija Henry Jones Thaddeukselle. Tyttö tarttui paperiveitseen ja uhkasi sillä lapsenhoitajaansa, joka piiloutui Thaddeuksen taakse. "Pikku-neiti kiinnitti sitten huomionsa minuun, hänen mustat silmänsä loistivat raivosta", muisteli Thaddeus.
Kuilun partaalla (EP)
EP nousi Suomen virallisen singlelistan toiselle sijalle, ja se pysyi listalla yhteensä 18 viikkoa.
Jelena Vladimirovna Romanova
Lapsuus
Jelenan oli kasvattanut hänen äitinsä suuriruhtinatar Maria Pavlovna, joka oli erittäin tietoinen sosiaalisesta asemastaan, ja tytärtä pidettiin myös hienostelijana. "Pikku-raukka, olen pahoillani hänen puolestaan", kirjoitti hänen äitinsä kilpailija seurapiireissä, keisarinna Maria Fjodorovna, "sillä hän on todella suloinen, mutta turhamainen ja melko mahtipontinen."
Kuilun partaalla (EP)
Kappaleet
Sovitukset Petosalmi, Pohjolainen, Rautiainen, Rämö ja Ursin.
Jelena Vladimirovna Romanova
Nuoruus
Jelena Vlamirovna oli kihloissa Badenin prinssi Maxin kanssa, mutta Max perääntyi kihlauksesta. Jelenan äiti oli raivoissaan ja seurapiirit juoruilivat Jelenan vaikeuksista löytää aviomiestä. Jossain vaiheessa vuonna 1899 17-vuotias Jelena oli nähtävästi kihloissa Itävallan arkkiherttua Frans Ferdinandin kanssa, mutta liitosta ei tullut mitään, kun Frans Ferdinand rakastuikin kreivitär Sophie Chotekiin.
Kreikan ja Tanskan prinssi Nikolaos, Kreikan Yrjö I:n kolmas poika, kosi ensimmäisen kerran vuonna 1900, mutta Jelenan äiti ei halunnut antaa tyttärensä mennä naimisiin hallitsijan nuoremman pojan kanssa, jolla ei ollut todellista omaisuutta tai mahdollisuuksia periä valtaistuinta. Hän suostui lopulta vuonna 1902 antamaan Jelenan naimisiin Nikolaoksen kanssa, joka oli Jelenan pikkuserkku venäläisen äitinsä Olga Konstantinovnan ja venäläisen isänsä Vladimir Aleksandrovitšin kautta, kun kävi selväksi, ettei muita tarjouksia ollut näköpiirissä.
Avioliitto
Jelena Vladimirovna Romanovasta tuli Kreikan prinsessa hänen avioiduttuaan 29. elokuuta 1902 Tsarskoje Selossa Yrjö I:n pojan Kreikan prinssi Nikolaoksen kanssa, jonka äiti oli myösRomanov-sukuun kuuluva suuriruhtinatar Olga Konstantinovna Romanova, suuriruhtinas Konstantin Nikolajevitš Romanovin tytär. Kuten monet keisarilliset häät, se oli suuri tapahtuma, johon osallistuivat Venäjän keisari ja keisarinna, Helleenien kuningas ja kuningatar sekä Venäjän keisarillinen suku ja ylhäisaatelisto.
Hemiini
Hemiini (C34H32N4O4FeCl) on porfyriineihin kuuluva raudan kompleksiyhdiste. Hemiini esiintyy prosteettisena ryhmänä eräissä hapettavissa entsyymeissä kuten eräissä sytokromeissa, katalaasissa ja peroksidaaseissa.
Jelena Vladimirovna Romanova
Avioliitto
Jelenan "ylhäinen käytös" ärsytti joitakin ihmisiä hovissa. Brittidiplomaatti Francis Elliotin mukaan Jelenan ja hänen kälynsä prinsessa Marie Bonaparten välillä tapahtui välikohtaus: Jelena kieltäytyi tervehtimästä Marieta ja "veti hameitaan itseensä päin, jotta ei koskettaisi häntä." Jelena mielestä Marie oli hänen alapuolellaan, koska tämän kiinteistösijoittaja isoisä oli ollut töissä Monte Carlon kasinolla. Jelena kohteli halveksuen toistakin kälyään, Battenbergin prinsessa Alicea (Englannin prinssi Philipin äiti) tämän morganaattisen verenperinnön (isoäiti oli saanut kreivittären arvon vasta avioiduttuaan) takia. Leskikeisarinna Maria Fjodorovna kirjoitti, että Jelenalla on "erittäin röyhkeä ja ylimielinen käytös, joka voi järkyttää ihmisiä".
Hemiini
Rakenne ja ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa hemiini on hyvin tummansinistä metallinkiiltoista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin. Hemiinin rakenteessa rauta on sitoutunut protoporfyriini IX:n pyrrolirenkaiden typpiatomeihin koordinaatiosidoksilla. Näin sen rakenne muistuttaa hemin rakennetta, mutta hemistä poiketen hemiinissä rauta on hapetusluvulla +III. Tämän lisäksi rauta on myös koordinoituneena kloridiligandiin. Tämä ligandi voi korvautua hydroksidiryhmällä emästen vaikutuksesta, jolloin hemiinistä muodostuu hematiinia (C34H34FeN4O5). Hemiinin rakenteen selvitti saksalainen kemisti Hans Fischer. Hemiinillä on tärkeä merkitys eliöissä liiallisen porfyriinisynteesin estäjänä, koska se inhiboi hyvin tehokkaasti porfyriinien biosynteesissä tarvittavaa aminolevulinaattisyntaasia.
Jelena Vladimirovna Romanova
Lapset
Jelenalle ja Nikolaokselle syntyi kolme tytärtä:
Hemiini
Valmistus ja käyttö
Hemiiniä eristetään nautojen tai sikojen veren hemoglobiinista. Hemoglobiinia käsitellään kuumentamalla hemoglobiinia etikkahapon ja natriumkloridin läsnä ollessa.
Koska hemiini estää aminolevulinaattisyntaasia, voidaan sitä käyttää vakavien porfyrioiden hoitoon. Eräät bakteerit kuten Haemophilus-suvun bakteerit vaativat kasvaakseen hemiiniä (X-tekijä). Tämän vuoksi näiden bakteerien kasvatusalustoihin lisätään verta tai hemiiniä.
Right Action
Right Action on skotlantilaisen indie rock -yhtye Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen neljänneltä albumilta Right Thoughts, Right Words, Right Action 27. kesäkuuta 2013.
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Jonas Odell ja se julkaistiin videopalvelu YouTubessa 7. heinäkuuta 2013.
Gloria Leonard
thumb|Gloria Leonard elokuvan All About Gloria Leonard julisteessa
Leonard työskenteli 1960-luvulla Schweickart and Companyn kirjattuna edustajana Wall Streetilla ja loi sitten uraa tiedotus- ja suhdetoiminnassa (PR). Hän työskenteli myös Elektra Recordsin palveluksessa ja kirjoitti sen levyihin kansivihkoja. Leonard sai tyttären, mutta jäi yksinhuoltajaksi erottuaan miehestään. Myöhemmin hän oli naimisissa ohjaaja Bobby Hollanderin kanssa. Hänen uransa pornoelokuvissa käynnistyi hänen esiintymisestään vuoden 1976 julkaisussa The Opening of Misty Beethoven. Muita elokuvia, joissa Leonard esiintyi, olivat muiden muassa Fiona On Fire, All About Gloria Leonard, Legend of Lady Blue, October Silk ja Three Daughters. Kaikkiaan Leonard esiintyi noin kuudessakymmenessä pornoelokuvassa. Hänen myöhemmällä urallaan monet esiintymiset olivat naisten välisiä tai seksiä sisältämättömiä rooleja. Leonardia on luonnehdittu yhdeksi pornoteollisuuden ensimmäisistä MILF-esiintyjistä. Hän sai vuonna 1986 parhaan näyttelijättären AVN-palkinnon vuoden 1985 elokuvasta Taboo American Style. Leonard oli vuonna 1984 mukana perustamassa ensimmäistä aikuisviihteen näyttelijättärien tukiryhmää. Siitä käytettiin nimeä Club 90, ja siinä toimivat myös Veronica Vera, Veronica Hart, Annie Sprinkle, Candida Royalle, Kelly Nichols ja Susan Nero.
Leonard perusti vuonna 1977 miestenlehden High Society. Lehden parissa työskentelynsä aikana ja sen jälkeen hän myös ohjasi lukuisia elokuvia muun muassa Vivid Videolle. Leonard oli 1980-luvulla Adult Film Association of American ja vuosina 1998–2001 Free Speech Coalitionin puheenjohtaja. Häntä on pidetty Yhdysvaltain puhelinseksiteollisuuden luojana. Hän myös puolusti alaa Yhdysvaltain korkeimman oikeuden edessä 1980-luvun lopussa. Leonard jatkoi yliopistojen luentosalien ja julkisen keskustelun sananvapauden puolesta puhumista vielä vetäydyttyään aikuisviihdeteollisuudesta 2000-luvun alussa. Hän osallistui useisiin väittelyihin muun muassa feministisen Women Against Pornographyn jäsenten vastaväittelijänä. Leonard piti myös itseään feministinä. Hän ystävystyi joidenkin pornografian vastustajien kanssa mielipide-eroista huolimatta.
Pornon parissa luomansa uran jälkeen Leonard asettui Havaijille ja avusti tytärtään Robinia taidegallerian pyörittämisessä.
Prince (automerkki)
Yhtiön alkuperäinen nimi oli Tachikawa Aircraft Company ja se valmisti kuuluisia Zero-hävittäjäkoneita. Sodan jälkeen tehdas aloitti autojen valmistuksen. Prince-merkki saatettiin lyhentää PMC:ksi, joka tulee tehtaan englanninkielisestä nimestä Prince Motor Company.
Nissan osti Prince Motor Companyn vuonna 1966. Prince-autojen valmistus jatkui vuoteen 1967, jonka jälkeen entisten Prince-autojen merkki muuttui Nissaniksi.
Suomessa nimellä PMC
Isoa Prince Gloria -automallia tuotiin Suomeen huhtikuusta 1965 alkaen nimellä PMC Gloria 6. Auto oli rekisteröity kuudelle. Siinä oli 1 988 cm³ kuusisylinterinen rivimoottori. Gloria 6:n numero 6 tarkoittaa sylinterien määrää. Toinen Suomeen samoihin aikoihin tuotu Prince-automalli oli viidelle hengelle rekisteröity PMC Skyline 1500.
Phak Phalang Prachachon
Phak Phalang Prachachon (PPP) (, "kansan valtapuolue") oli thaimaalainen puolue, joka perustettiin syyskuussa 2007 sotilasvallankaappauksessa syrjäytetyn Thaksin Shinawatran Thai Rak Thai -puolueen jatkajaksi. Puolueen johti joulukuun 2007 vaaleihin Samak Sundaravej.
Ferdinand I (Aragonia)
Ferdinand I oli Aragonian kuningas vuosina 1412–1416 lankonsa Martin I:n kuoltua ilman laillista perillistä. Hän oli Kastilian kuninkaan Henrik III:n (1390–1410) veli ja tämän kuoltua alaikäisen Juhana II:n sijaishallitsija yhdessä pojan äidin Lancasterin Catalinan kanssa.
Phak Phalang Prachachon
Thaimaan perustuslakituomioistuin lakkautti puolueen 2. joulukuuta 2008, kuten myös sen hallituskumppanit Chart Thain ja Matchiman vaalivilpistä annetun tuomion jälkeen. Puolueen johdolta kiellettiin osallistuminen politiikkaan viideksi vuodeksi.
Veikko Artman
Veikko Artman (22. toukokuuta 1930 Helsinki – 26. tammikuuta 2012) oli suomalainen yleisurheilukilpailujen lähettäjä. Hänen uransa alkoi vuonna 1948, ja hän toimi tehtävässään vielä Helsingin MM-kilpailuissa 1983 ja EM-kilpailuissa 1994. Hän toimi lähettäjänä kansainvälisissä kilpailuissa myös Suomen ulkopuolella. Artman loi Suomessa nykyisen yleisurheilun lähettäjäkoulutuksen ja oli Suomen Urheiluliiton valtakunnallinen lähettäjäkouluttaja 1960-luvun puolivälistä vuoden 2000 loppuun saakka. Artmanin poika Vesa Artman on myös lähettäjä.
Ferdinand I (Aragonia)
Ferdinandin tie kuninkaaksi ei ollut yksiselitteinen, sillä vuonna 1410 kuollut Martin I ei ollut nimennyt seuraajaansa. Tämä aiheutti riitelyä ja sotimista kahden vuoden ajan, kunnes vallanperimystä pohtinut komitea asettui vuonna 1412 Ferdinandin kannalle. Urgelin kreivi Jaume ei kuitenkaan hyväksynyt päätöstä, vaan nousi kapinaan keväällä 1413. Saamatta tukea liittolaisiltaan hän joutui vetäytymään Balaguerin linnaan ja antautumaan muutaman kuukauden piirityksen jälkeen. Ferdinand kohteli kapinallista hyväntahtoisesti, eikä riistänyt hänen henkeään, vaan vangitsi kreivin ja takavarikoi tämän omaisuuden.
Alesia
Alesia oli kaupunki vanhassa Galliassa. Siellä Caesar voitti Vercingetorixin johtamat gallialaiset Alesian piirityksessä vuonna 52 eaa. Nykyisin paikalla sijaitsee Alise-Sainte-Reinen kylä Côte-d'Orin departementissa, Itä-Ranskassa.
Veikko Artman
Artman oli espoolaisseura Viherlaakson Veikkojen perustajajäsen ja toimi myöhemmin pitkään Helsingin Kisa-Veikoissa.
Artmanin lempinimi oli ”Startman”.
James Bond (ornitologi)
James Bond (4. tammikuuta 1900 Philadelphia – 14. helmikuuta 1989 Philadelphia) oli johtava yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Bond opiskeli Cambridgen Trinity Collegessa. Hän työskenteli Philadelphian luonnontieteiden akatemiassa (Academy of Natural Sciences), kohoten lopulta lintuosaston intendentiksi. Hän erikoistui Karibian alueen linnustoon ja kirjoitti aiheesta kirjan Birds of the West Indies (1936). Hän tutki usein yhdessä ystävänsä Rodolphe Meyer de Schauenseen kanssa.
Bondin vaimo oli Mary Fanning Wickham. James Bond kuoli Chestnut Hillin sairaalassa Philadelphiassa 89-vuotiaana.
Bond kuvaili ja nimesi muun muassa perunkypärähokon (Pauxi unicornis) yhdessä de Schauenseen kanssa.
Kirjailija Ian Fleming, joka oli innokas lintuharrastaja ja asui Jamaikalla, antoi kirjansa Casino Royale (1953) sankarille lintutieteilijän nimen ”James Bond”, sillä se oli hänen kaipaamansa ”yksinkertainen, tylsä ja tavanomainen” nimi. Bond-elokuvassa Kuolema saa odottaa nähdään alluusio tosielämän Bondiin, kun James Bondin hahmo (Pierce Brosnan) selaa tämän Birds of the West Indies -kirjaa.
Ferdinand I (Aragonia)
Paavin ja vastapaavin taistelussa Ferdinand asettui lopulta Benediktus XIII:ta vastaan tammikuussa 1416. Hän oli Benediktuksen viimeinen merkittävä tukija, mutta kuningas ei ennättänyt nähdä kirkollisen hajaannuksen ratkaisua, sillä hän kuoli 2. huhtikuuta 1416 vain neljä vuotta hallittuaan.
Ferdinand I:n kuoltua tuli Aragonian kuninkaaksi hänen poikansa Alfonso V (1416–1458), jonka aikana hallitusvastuu siirtyi vastapaavi Benediktus XIII:n veljenpojanpojan Alvaro de Lunan käsiin.
Bullet (kappale)
Bullet on skotlantilaisen indie rock-yhtye Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin neljäntenä singlenä yhtyeen neljänneltä albumilta Right Thoughts, Right Words, Right Action 17. tammikuuta 2014.
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Andy Knowles ja se julkaistiin videopalvelu YouTubessa 18. marraskuuta 2013.
Coco (vuoden 2017 elokuva)
Coco on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut Pixarin tuottama animaatioelokuva. Elokuva kertoo 12-vuotiaasta meksikolaisesta Miguel-pojasta, joka rakastaa musiikkia toisin kuin muu sukunsa ja joutuu odottamatta suvun kitaran taikavoiman viemänä kuolleiden valtakuntaan, jossa kukaan elävä ei ole käynyt. Elokuvan on ohjannut Lee Unkrich ja se perustuu hänen kehittämäänsä, meksikolaisen vainajien muistojuhlan (Día de los Muertos, kuolleiden päivä) inspiroimaan tarinaan. Elokuvan henkilögalleriaan kuuluu myös kuvataiteilija Frida Kahlo (ääniroolissa Natalia Cordova-Buckley).
Vuonna 2013 nousi jonkinasteinen kohu, kun Pixarin emoyhtiö Disney yritti saada tavaramerkin espanjankieliselle käsitteelle Día de los Muertos. Aikomusta kritisoitiin kovin sanoin ja Disneytä syytettiin kulttuurisesta omimisesta, joten Disney peruutti tavaramerkkihakemuksen vaihdettuaan elokuvan nimen. Yksi kritiikkiä eniten esittäneistä, meksikolaisamerikkalainen pilapiirtäjä Lalo Alcaraz palkattiin elokuvan tuotantotiimiin.
Ääninäyttelijät
Suomenkielisen version on kääntänyt Tuija Korhonen ja sen on ohjannut Petri Hanttu.
Julkaisu
Elokuva sai ensi-iltansa elokuvateattereissa Meksikossa 20. lokakuuta 2017 ja Yhdysvalloissa 21. marraskuuta 2017. Sen alkukuvana esitettiin lyhytelokuva Olafin jouluinen seikkailu, jossa seikkailevat Frozen-elokuvan hahmot. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 16. helmikuuta 2018. Elokuva julkaistiin myös 3D-versiona.
29. maaliskuuta 2017 internetissä julkaistiin lyhytelokuva Danten lounas (Dante's Lunch). Kahden minuutin pätkässä esiteltiin Coco-elokuvan päähenkilön Miguelin uskollinen kumppani Dante, joka on Meksikon kansalliskoira xolo eli meksikonkarvatonkoira.
Podenco
Podenco on ikivanha espanjalainen alkukantainen koiratyyppi, jota käytetään jäniksenmetsästykseen.
Rodut
Omiksi roduikseen Real Sociedad Canina de Españan mukaan luokitellaan andalusianpodenco, ibizanpodenco, kanarianpodenco, maneto ja valencianpodenco. Espanjassa epävirallisia rotuja ovat lisäksi galicianpodenco, hierronpodenco, mallorcanpodenco, menorcanpodenco eli ca coniller, palmanpodenco ja podenco orito. Portugalinpodengo on sukua podencoille, mutta podengoja ei ole virallisesti kuin yksi. On kuitenkin olemassa myös brasilianpodengo eli perro criollo, mutta yksikään suurempi kenneljärjestö Brasilian kennelliitto mukaan luekien ei ole hyväksynyt sitä.
Oikeastaan podenco ja podengo ovat molemmat samaa rotutyyppiä, mutta Portugalissa nimitys eroaa espanjalaisesta yhdellä kirjaimella. Myös galicianpodencon paikallinen nimitys galegon kielellä on podengo galego, sillä Galiciassa puhuttava galego ja portugali ovat toistensa lähimmät sukukielet.
Mario Canton nimeää tämän rotutyypin, joka sisältää kaikki edellä mainitut rodut sekä kreetankoiran, "Välimeren alkukantaisiksi tai vinttikoiramaisiksi ajokoiriksi". Hän jakaa ne edelleen kolmeen ryhmään: podencot eli läntisen Välimeren alkukantaiset ajokoirat, cirnecot eli keskisen Välimeren alkukantaiset ajokoirat ja ichnilatis (aiemmin kreetankoiran nimi oli kritikos ichnilatis, nyttemmin kritikos lagonikos) eli itäisen Välimeren alkukantaiset ajokoirat. Cirnecoihin hän lukee myös faaraokoiran (cirneco di Malta).
Ominaisuudet
Espanjalaisten oma määritelmä podencolle on seuraava: Hieman pienikokoisempi, mutta vankkarakenteisempi kuin vinttikoira. Pyöreä pää, pystyt korvat, suora selkä, keskipitkä karvapeite, kaartuva häntä, pienet, mutta erittäin voimakkaat käpälät. Se on jonkin verran haukkuherkkä ja erittäin viisas. Metsästyskoirana se on ketterä ja sitkeä, ja sillä on hyvä näkö- ja hajuaisti.
Alkuperä
Kaikki tämän tyypin koirat polveutuvat egyptinmetsästyskoirasta, jonka foinikialaiset toivat eri puolille Välimerta ensimmäisellä vuosituhannella eaa. Foinikialaisten muinaisilla kauppapaikoilla ja nykyisten rotujen esiintymisalueilla onkin selvät yhtäläisyydet. Alueesta ja paikallisesta kielestä riippuen rodut saivat hieman toisistaan poikkeavia nimiä: Espanjassa, Portugalissa, Baleaareilla, Kanarialla ja Azoreilla tunnetaan podencot/podengot; Sisiliassa ja Maltalla cirnecot; sekä Kreikassa ja Kreetalla ichnilatis. Robert Leighton mainitsi teoksessaan The New Book of the Dog vuonna 1912 että podencojen ja podengojen mahdollinen esi-isä olisi sakaali.
Podencojen alkuperästä on olemassa kuitenkin myös hieman toisistaan poikkeavia teorioita:
Ricardo de La Rosan mukaan vahvimmat teoriat ovat seuraavat:
Vaikka yleisesti egyptinmetsästyskoira-teoria on kaikkein suosituin, La Rosa pitää basenji- ja azawakh- teoriaa kaikkein todennäköisimpänä. Hänen mukaansa nämä kaksi rotua olisivat sekoittuneet myös pohjoisafrikkalaisten koirien kanssa ja levinneet sen jälkeen alueille, joissa ne jalostuivat lopulliseen muotoonsa. Vitor Veiga on kuitenkin eri mieltä: hän uskoo, että joko egyptinmetsästykoira- tai aasialainen alkuperä -teoria on todennäköisin. Vähä- ja Keski-Aasian alkuperää tukee fakta, että kyseisten alueiden puolivilleillä koirilla on samoja piirteitä Välimeren alueelta löytyvien rotujen kanssa: ne muistuttavat hyvin paljon kaanaankoiraa, ja sentyyppisen koiran risteyttämisestä egyptinmetsästyskoiran kanssa olisi tuloksena faaraokoiran kaltainen hoikkarakenteinen rotu.
Foinikialaisten alkuperäinen asuinalue oli nykyisen Libanonin rannikolla, lähellä kaanaankoiran synnyinseutua. Sieltä he levittäytyivät muualle Välimeren alueelle ja perustivat kauppasatamia noin 700 eaa., kuten Egyptin Alexandria, nykyisen Libyan alueella sijainnut Kyrene, nykyisen Tunisian alueella sijainnut Karthago, Marokon Tanger, Kreeta, Kypros, Malta, Sisilian Palermo (senaikainen Panormus), Sardinian Cagliari (senaikainen Caralis), Korsika, Marseille (senaikainen Massilia), Baleaarien Ibiza (senaikainen Ebusus), Espanjan Cartagena ja Cadiz (senaikainen Gades). Myöhemmin kreikkalaiset valtasivat suuren osan Välimeren rannikosta ja perustivat siirtokuntia, joiden sijainti vastasi suunnilleen foinikialaisten entisiä kauppasatamia - tämän lisäksi he saapuivat Portugaliin. Kreikassa on nykyisinkin koiria, jotka muistuttavat paljon sileäkarvaista portugalinpodengoa – mitä vahvistaa fakta, että kreikkalaiset hallitsivat myös Kyreneä 750–550 eaa.
Podenco-tyypin synnyinalue on Iberian niemimaa, jossa on omat alueelliset rotunsa. Siellä kehittyi kaksi päälinjaa: portugalinpodengo ja andalusianpodenco. "Saaristopodencoja" puolestaan ovat ibizanpodenco, kanarianpodenco sekä azorienpodengo. Alun perin näillä saarilla ei ollut ihmisiä eikä myöskään koiria, ja myöhemmin niiden saavuttua saarille eristyneisyys muusta maailmasta ja valikoiva jalostus vaikuttivat niiden kehittymiseen omiksi roduikseen.
Portugalinpodengo
100 eaa. Välimerellä alkoi roomalaisten miehityskausi, joka saattoi edesauttaa faaraoiden aikaisten koirien tuontia Egyptistä ja Sisiliasta erityisesti Portugalin suurille joille ja rannikkoalueille. Koska portugalinpodengoa esiintyy kaikissa Portugalin osissa, on hyvin mahdollista, että sillä on kaksi eri alkuperää. Pohjoisen yksilöt ovat lyhytkarvaisia ja hoikkarakenteisempia, eivätkä ne todennäköisesti ole sukua etelän yksilöille, sillä maan keskiosissa podengojen esiintyvyys on erittäin matala.
Pohjoisessa Duero-joen alueella podengoja on paljon, minkä vuoksi pohjoisen populaation uskotaan saapuneen alueelle joenvartta pitkin – foinikialaisten ja kreikkalaisten tiedetäänkin matkanneen suurten jokien suistoissa. Näin ollen foinikialainen alkuperä on pohjoisen populaatiolle todennäköisempi. Samaten myös Estremaduran länsipuolen populaatiolla saattaa olla juuret foinikialaisissa tai kreikkalaisissa koirissa, jotka olisivat kulkeutuneet alueelle Tajo-joen kautta.
Etelän podengot kulkeutuivat alun perin alueelle todennäköisesti muslimien mukana. Etelän populaatio muistuttaakin enemmän Iberian niemimaan eteläosan, nykyisen Andalusian (esimerkiksi Cordoban kalifaatin sekä Almoravidan ja Almoadan dynastioiden), koiria. Muslimiteoriaa vastaan sotii kuitenkin fakta, että muslimien mielestä koirat ovat arvottomia ja kirottuja – ainoastaan pyhänä vinttikoirana pidetty saluki on tästä poikkeus. Täten on uskottavaa, että muslimien mukana Iberian niemimaalle kulkeutui koiria vain, jos ne olivat vinttikoiratyyppisiä. Itse asiassa muslimien tiedetäänkin tuoneen alueelle ensimmäiset vinttikoirat, joista kehittyi sittemmin nyt jo sukupuuttoon kuollut lusitanianvinttikoira. Myöhemmin vinttikoirien lisäksi Iberian niemimaalle saattoi saapua myös hieman samanlaisia, joskin pystykorvaisia, koiria, jotka risteytyivät edellä mainittujen vinttikoirien ja paikallisten koirien kanssa. Etelässä tunnettiinkin vielä 1900-luvulla podengo galguenho, joka oli selkeästi vinttikoiramaisempi ja kookkaampi kuin pohjoisen podengot.
Etnankoira
Etnankoiran toivat Sisiliaan melko varmasti foinikialaiset ja kreikkalaiset. Sen alkuperäinen nimitys cirneco viitannee Kyrenen kaupunkiin, josta sittemmin johdettiin kreikkalainen sana kyrenaikos ja siitä puolestaan latinaksi käännetty sana cyrenaecus. Lopulta kyseinen sana kääntyi sisilian kieleen cirnecu.
Muut rodut
Faaraoiden alkuperäiset metsästyskoirat saattoivat hyvinkin risteytyä azawakhin ja sloughin tyyppisten koirien kanssa, mikä olisi voinut johtaa ibizanpodencon ja hieman myöhemmin myös kanarianpodencon syntyyn. Kreetankoira puolestaan kehittyi foinikialaisten koirien ja mannermaisten vinttikoirien välisistä risteytyksistä.
Ľudovít Ódor
Ľudovít Ódor (6. lokakuuta 1975 Komárno, Tšekkoslovakia) on slovakialainen ekonomisti ja Slovakian pääministeri toukokuusta 2023. Presidentti Zuzana Čaputová nimesi parlamentin ulkopuolisen Ódorin johtamaan asiantuntijahallitusta Eduard Hegerin jätettyä eronpyyntönsä toukokuussa 2023.
Ura
Ódor toimi 2000-luvun alussa Mikuláš Dzurinda n hallituksen valtiovarainministerin neuvonantajana ja johti Slovakian finanssipolitiikan instituuttia. Tänä aikana hän oli merkittävässä roolissa tasaveron ja euron käyttöönotossa Slovakiassa. Hän palasi Iveta Radičován neuvonantajaksi tämän hallituskaudella 2010–2012.
Britannian Grand Prix 2001
Britannian Grand Prix 2001 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. heinäkuuta 2001 Silverstonen radalla Britanniassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Mika Häkkinen, jolle voitto oli kauden ensimmäinen. Häkkinen ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1.23,405 (kierroksella 34) sekä ylitti urallaan yli 400 pisteen rajan.
Francisco de Peñalosa
Francisco de Peñalosa (n. 1470 – 1. huhtikuuta 1528) oli espanjalainen säveltäjä ja laulaja. Hän toimi vuodesta 1517 lähtien laulajana Roomassa. Peñalosan arvellaan opettaneen musiikkia säveltäjä Cristóbal de Moralesille. Hän sävelsi muun muassa motetteja, messuja ja hymnejä.
Punaiset (elokuva)
Punaiset (Reds) on vuoden 1981 yhdysvaltalainen historiallinen draamaelokuva. Sen on tuottanut, ohjannut ja osittain käsikirjoittanut Warren Beatty, joka myös näyttelee pääosan. Naispääosassa esiintyy Diane Keaton. Elokuva keskittyy kirjailija John Reediin, joka kirjoitti kirjan vuoden 1917 Venäjän vallankumouksesta Kymmenen päivää, jotka järisyttivät maailmaa. Muissa keskeisissä rooleissa ovat lisäksi Edward Herrmann, Jerzy Kosinski, Jack Nicholson, Paul Sorvino, Maureen Stapleton, Ramon Bieri, Nicolas Coster ja M. Emmet Walsh.
Elokuvassa esiintyy lisäksi useita silminnäkijöitä. Toiset heistä ovat kuuluisia henkilöitä. Silminnäkijöinä esiintyvät muun muassa radikaalikasvattaja ja rauhanaktivisti Scott Nearing, kirjailija Dorothy Frooks, toimittaja ja kirjailija George Seldes ja kirjailija Henry Miller.
Punaiset oli ehdolla 12 Oscarin, kuuden Bafta-palkinnon ja seitsemän Golden Globen saajaksi. Maureen Stapleton voitti roolisuorituksestaan parhaan naissivuosan Oscarin ja Baftan, Warren Beatty ohjauksesta Oscarin ja Golden Globen. Lisäksi Parhaan kuvauksen Oscar-palkinto ja Jack Nicholsonin sivuosa-Bafta menivät elokuvalle.
Elokuvan lokakuun vallankumous -jakso on kuvattu Helsingin Senaatintorilla ja sen lähiympäristössä. Elokuvan tarina sijoittuu myös osittain Suomeen. Matkatessaan Suomen halki Neuvostoliittoon Jack Reed jää kiinni ja hänet passitetaan vankilaan Suomenlinnaan. Joitakin kohtauksia kuvattiin Rovaniemellä, Kokkolassa ja Kemijärvellä. Elokuvassa esiintyi pienissä rooleissa myös joitakin suomalaisia näyttelijöitä, kuten Åke Lindman ja Pertti Weckström. Elokuvaa kuvattiin myös Vihdin Otalammen rautatieasemalla.
Oscarit
Ehdokkaana:
BAFTAt
Ehdokkaana:
Golden Globet
Ehdokkaana:
Myöhempi arvostus
The New York Timesin kriitikot valitsivat Punaiset vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen pitää sitä ylipitkänä, jaarittelevana ja pinnallisena ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Bolaget för Österbottniska Kustfarten
Yhtiö perustettiin vuonna 1825 tapahtuneella osakeannilla. Yhtiön purjelaiva oli nimeltään Alkaja. Laivan päävarustaja ja asiamies oli Erik Julin.
Yhtiön tulot olivat pienet eikä toiminta jatkunut pitkään. Navigointi länsirannikon kaupunkeihin oli vaikeaa, koska monien satamien sisääntulot olivat kapeita. Yhtiö purettiin vuonna 1830 myymällä alus pois.
Unelmien poikamies
Unelmien poikamies on yhdysvaltalainen tosi-tv/treffi-ohjelma, jonka ensiesitys tapahtui vuonna 2002 ABC:lla. Ohjelman juontaa entinen pelikisajuontaja Chris Harrison.
Unelmien poikamiehen 14. tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 4. tammikuuta 2010.
Taustaa
Sarja keskittyy poikamieheen, joka valitsee mahdollisen vaimonsa 25:stä naisesta. Viime kausilla poikamies on ollut muun muassa lääkäri, prinssi, NFL-pelaaja, miljonääri. Sarjassa poikamies käy naisten kanssa treffeillä, joista osa on ryhmätreffejä, osa yksilötreffejä ja osa treffejä joihin osallistuu poikamiehen lisäksi kaksi naista. Jokaisessa jaksossa nainen/naisia karsitaan pois kisasta, tavallisesti ruususeremonian aikana jakson lopussa, mutta joskus myös treffien aikana (joita kutsutaan pudotustreffeiksi). Kauden loppu kulminoituu neljän viimeisen naisen kotikaupunki vierailuihin heidän perheidensä luo. Lopuksi kolme parasta pääsevät yön ylki kestäville treffeille eksoottiseen paikkaan ja joista kaksi pääsee tapaamaan poikamiehen perhettä. Sarjan lopuksi poikamies valitsee naisen, jonka kanssa jatkaa suhdetta. Joskus poikamies kosii valitsemaansa naista. Sarjassa on myös ollut poikkeuksia; 11. kaudella Brad Womick ei valinnut naisista kumpaakaan ja 13. kaudella Jason Mesnick muutti mieltään "After the Final Rose" -jaksossa.
Sarjan kausilla toiseksi tulleita naisia on otettu mukaan Unelmien poikamiehen sisarsarjaan Unelmien poikamiestyttö.
Pudotusprosessi
ABC.comin koosteen mukaan jokainen Unelmien poikamiehen jakso sisältää ruususeremonian, jonka aikana yksi tai useampi kilpailija pudotetaan. Pudotukset perustuvat pääosin treffeihin, joilla poikamiehelle selviää, millaisia naiset ovat. Poikamies antaa vuoroin ruusun kaikille jatkoon valitsemilleen naisille.
Egils Levits
Egils Levits (30. kesäkuuta 1955 Riika, Latvian SNT ) on entinen Latvian presidentti. Hänet valittiin presidentiksi toukokuussa 2019. Aiemmin hän on ollut Unionin tuomioistuimen tuomari. Hän sai presidentinvaalisssa 61 ääntä satapaikkaisen parlamentin äänistä. Hän aloitti nelivuotisen toimikautensa 8. heinäkuuta 2019, ja kausi päättyi 8. heinäkuuta 2023.
Unelmien poikamies
Pudotusprosessi
Jos joku kilpailijoista päättää, ettei ole kiinnostunut poikamiehestä, hän saa jättää kilpailun niin tahtoessaan. Sarjan aikana on tapahtunut vain muutama kyseinen tapaus.
Sarjan lopussa poikamies valitsee yhden naisen ja antaa tälle viimeisen ruusun. Poikamiehen ei ole kuitenkaan pakko kosia valitsemaansa naista.
14. kauden loppuun mennessä yksikään poikamiehistä ei ole mennyt naimisiin viimeisessä ruususeremoniassa valitsemansa naisen kanssa (ja yksi ei antanut ruusua kummallekaan naisista). 13. kauden poikamies Jason Mesnick päätyi naimisiin kaudella toiseksi tulleen kanssa helmikuussa 2010, ja tähän mennessä pari on ainoa Unelmien poikamies -sarjasta suoraan muodostunut.
Egils Levits
Levits kävi elokuussa 2019 työvierailulla Suomessa.
Unelmien poikamies
Suomalaiset tuotantokaudet
Myös Suomessa toteutettiin keväällä 2008 Unelmien poikamies -ohjelma, jossa unelmien miehenä oli Antti Peltonen. Ohjelman ensimmäinen jakso kuvattiin Vanajanlinnassa, ja jatkoon päässeet tytöt pääsivät Antin kanssa Espanjan lämpöön. Sieltä voittajana selvityi Bettina, mutta parin suhde kesti vain vajaan viikon verran erillisistä syistä tietämättä. Suomen unelmien poikamies -ohjelman juonsi Sami Kuronen.