cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Daakian sodat
Trajanuksen salamurhan suunnittelu
Longinus houkuteltiin daakialaisten leiriin lupaamalla rauhanneuvotteluja, mutta hänet otettiinkin vangiksi ja häntä kuulusteltiin turhaan Trajanuksen sotastrategiasta. Decebalus vaati tämän jälkeen Trajanukselle lähettämässään kirjeessä roomalaisia lähtemään Tonavan pohjoispuolelta maksuksi Longinuksesta. Trajanus ilmoitti kuitenkin, että Longinus ei ollut hänelle mitenkään tärkeä, eikä siten hyväksynyt sopimusta. Huomattuaan tilanteensa toivottomuuden Longinus ehdotti Decebalukselle, että hän lähettäisi erään vapautetun orjan kirjeen kanssa Trajanuksen puheille. Decebalus hyväksyi tämän ja lähetti saattueen matkaan. Longinus oli kuitenkin saanut samalta orjalta myrkkyä ja sopinut hänen kanssaan, että hän voisi lähteä roomalaisten luokse. Tämän jälkeen Longinus joi myrkyn ja kuoli. Decebalus suuttui tästä ja lähetti yhden miehensä Longinuksen ruumiin kanssa roomalaisten luokse. Hän vaati Trajanusta luovuttamaan orjan Longinuksen ruumista ja kymmentä roomalaista sotavankia vastaan. Trajanus kuitenkin kieltäytyi ja sanoi, että vangitun orjan henki oli tärkeämpi kuin Longinuksen hautaus. Dion lisäksi myös roomalainen reettori Marcus Cornelius Fronto kertoo tästä tapahtumasta.
Valmistelut
Sillä aikaa Trajanus kokosi armeijaa Drobetassa hyökätäkseen Daakiaan. Armeija oli vieläkin suurempi kuin ensimmäisessä Daakian sodassa, ja sitä varten Trajanus perusti kaksi uutta legioonaa: Legio II Traiana Fortiksen ja Legio XXX Ulpia Victrixin. Hän perusti myös erityisiä numerus-yksiköitä ulkomaalaisista sotilaista. Ne olivat tilapäisiä ja huonompilaatuisia kuin muut Rooman armeijan yksiköt, ja niitä komensivat roomalaiset kenturiot, praepositukset. Numeruksien kokoa ei tiedetä varmasti, mutta niiden koon oletetaan vaihdelleen 130:sta kenties jopa 1000:een mieheen.
Dion mukaan monet daakialaiset jättivät Decebaluksen ja siirtyivät roomalaisten puolelle, mikä sai Decebaluksen tiedustelemaan rauhanehtoja. Trajanus vastasi, että Decebaluksen oli antauduttava ja luovutettava itsensä ja daakialaisten aseet roomalaisille. Nämä olivat mahdottomia ajatuksia Daakian kuninkaalle, joten neuvottelut katkesivat siihen. Decebalus yritti saada naapuriheimoja puolelleen, mutta epäonnistui lopulta.
Kesän 106 sotaretki
thumb|300px|Toisen Daakian sodan kartta Roomalaisten hyökkäys Daakiaan alkoi keväällä 106. Trajanus ylitti Tonavan Drobetassa sijaitsevaa Trajanuksen siltaa pitkin ja eteni sitten armeijoineen 1621 metrin korkeudella olevan Vulcanin solan kautta Sarmizegethusan alueelle, siis eri reittiä kuin ensimmäisessä Daakian sodassa. Trajanuksen pylvään kohokuvat eivät kerro roomalaisten kohdanneen vakavaa vastarintaa, vaan daakialaiset, jotka olivat entistäkin pahemmin alivoimaisia, välttelivät suurta taistelua ja turvautuivat sissi- ja uuvutussotaan. He hyökkäsivät aina pieniä osastoja ja etuvartioasemia vastaan. Roomalaiset joutuivat valtaamaan daakialaisten linnoituksia yksi toisensa jälkeen, ja koko sotaretki kuluikin pääasiassa vihollislinnakkeiden valtaamiseen. Sota oli pitkä ja verinen. Roomalaisten oli muutettava varustustaan, sillä daakialaisten koukkupäiset, pitkää vesuria muistuttavat falx-miekat puhkaisivat vaivatta roomalaisten kypärät. Kypäriin jouduttiin tämän takia lisäämään suojakaari.
Sarmizegethusan piiritys
Lopulta Trajanus pääsi Daakian pääkaupungin Sarmizegethusan porteille. Kaupunki oli suojattu vahvoilla, suorakaiteen muotoisilla muureilla, joissa oli kaksi porttia länsi- ja itäpuolella. Pylvään reliefit antavat vihjeitä siitä, että roomalaisten ylivoima ja väistämättömältä näyttänyt tappio sai kaupungin antautumaan taisteluitta. Tosin joidenkin teorioiden mukaan roomalaiset joutuivat hyökkäämään kaupungin muureja vastaan lännestä ja idästä ja alueella käytiin rajuja taisteluja. Kaupungin kukistuttua Trajanus määräsi sen ryöstettäväksi ja poltettavaksi, minkä jälkeen paikalle rakennettiin roomalainen linnoitus. Heinäkuussa Trajanuksen sotilaat huusivat keisarin imperatoriksi, jo kuudetta kertaa. Decebalus ei kuitenkaan luovuttanut vaan pakeni läheisille kukkuloille, mistä käsin hän jatkoi sissisotaa.
Decebaluksen kuolema ja sodan loppu
left|thumb|300px|Decebalus tekee itsemurhan juuri ennen kuin hänet saadaan kiinni. Syksyllä 106 Decebalus vetäytyi syrjemmälle Karpaateille, mistä hänet löysivät syyskuussa jotkut auxilia-joukkoihin kuuluneet ratsumiehet. Välttääkseen vangitsemisen hän teki itsemurhan falx-miekalla, juuri kun ratsuväkiosaston komentaja oli aikeissa hyökätä hänen kimppuunsa. Komentajan nimi ja vaiheet ovat selvinneet erään hautamuistomerkin perusteella. Hän oli Tiberius Claudius Maximus, joka oli kunnostautunut jo Domitianuksen daakialaissodissa, liittynyt sen jälkeen auxilia-joukkoihin ja taistellut molemmissa Trajanuksen daakialaissodissa. Decebaluksen irti leikattu pää ja hänen kaksi lastaan vietiin ensin Trajanuksen nähtäviksi ja sitten Roomaan. Vaikka sota olikin loppunut, sodankäynti Decebaluksen sarmatialaisia liittolaisia vastaan jatkui vielä ainakin vuoteen 107.
Sodan jälkeen
Trajanus palasi Roomaan vasta kesäkuussa 107. Daakialaisista saadun voiton kunniaksi järjestettiin suuret voitonjuhlat ja keisarille myönnettiin hänen toinen triumfinsa. Kansalle jaettiin runsaasti rahalahjoja ja näytettiin gladiaattoriesityksiä monen päivän ajan. Trajanus määräsi myös uuden muistomerkin, Tropaeum Traianin, rakennettavaksi Moesia Inferiorin provinssiin samalle paikalle kuin edellinen muistomerkki. Se oli pystytetty muistoksi vuonna 90 tai 91 käydylle taistelulle, jossa sarmatialaiset tuhosivat täysin Legio XXI Rapaxin.
right|thumb|400px|Daakian provinssi, taustalla nykyiset valtionrajat. Colonia Ulpia Traiana Augusta Dacia eli Ulpia on provinssin ainut tunnettu kaupunki, jonka Trajanuksen tiedetään perustaneen. Trajanuksen lääkärin T. Statilius Criton mukaan roomalaiset toivat sotasaaliina yhteensä 2 270 tonnia kultaa ja 4 540 tonnia hopeaa sekä lukuisia muita arvoesineitä. Vaikka nykyään ajatellaan, että nämä luvut saattavat olla käännösvirheen takia suuresti yliarvioituja, summa on joka tapauksessa ollut huikea. Pelkästään 227 tonnia kultaa vastaa painossaan mitattuna 31,5 miljoonaa aureusta ja 454 tonnia hopeaa 160:tä miljoonaa denaaria. Crito kertoo myös 500 000 daakialaisen jääneen sotavangiksi. Monet vangit joutuivat taistelemaan gladiaattorinäytöksissä Roomassa osana Trajanuksen triumfia. Sodan aikana ja Rooman miehityksen alla Daakian väestö ja kulttuuri katosivat täysin, ja maa annettiin muista Rooman provinsseista saapuneille siirtolaisille.
Daakiasta tuli Rooman provinssi (Dacia), johon sijoitettiin kaksi roomalaista legioonaa, toinen Berzobikseen ja toinen Apulumiin. Trajanuksen seuraaja Hadrianus säilytti Daakian provinssin mutta luopui sen länsipuolisesta Baanaatista ja itäpuolisesta Moesia Inferiorista, koska niitä oli vaikea puolustaa. Daakiaan sijoitettiin enää vain yksi legioona ja provinssi jaettiin Dacia Superioriin ja Dacia Inferioriin. Marcus Aurelius jakoi Dacian kolmeen osaan (Tres Daciae): Dacia Porolissensikseen, Dacia Apulensikseen ja Dacia Maluensikseen. Roomalaiset luopuivat lopulta Daakiasta vuonna 271 keisari Aurelianuksen aikana.
Antiikin lähteet
thumb|70px|Trajanuksen pylväs. Daakian sodista on säilynyt nykypäivään erittäin vähän antiikin lähteitä. Roomassa sijaitseva Trajanuksen pylväs, jonka Trajanus rakennutti vuonna 113 Daakian sotien muistoksi, on tärkein lähde sodista. 32 metriä korkeassa pylväässä on satoja Daakian sodista kertovia friisejä, jotka luultavasti viittaavat todellisiin tapahtumiin sotien aikana. Pylvään kuvaukset eivät kuitenkaan ole täysin luotettavia, eikä niitä voi lukea tarkasti. Toinen mahdollisesti myös Daakian sodista kertova monumentti on Romanian Adamclisissa sijaitseva Tropaeum Traiani, joka luultavasti rakennettiin daakialaisten hyökkäyksessä talvella 101–102 kuolleiden roomalaisten muistoksi. Joidenkin historioitsijoiden mukaan se saattaa kuitenkin olla myös muistomerkki Domitianuksen Daakian sodissa kaatuneille, mihin viittaa se, että muistomerkki omistettiin Koston Marsille (Mars Ultor). Vuonna 107 tai 108 rakennetussa, halkaisijaltaan 30 metrin levyisessä rummun muotoisessa muistomerkissä on lukuisia kohokuvia, jotka kertovat Daakian sodista. Sen rauniot korvattiin vuonna 1977 modernilla rekonstruktiolla.
Kirjallisia lähteitäkään ei ole säilynyt paljoa. Trajanuksen omasta kuvauksesta, Dacicasta, on säilynyt vain yksi lause. Trajanuksen lääkäri T. Statilius Crito kirjoitti myös sotaa käsitelleen tekstin Getica, mutta sekin on suurimmilta osiltaan hävinnyt. Myöskään Dion Khrysostomoksen Getica tai Appianuksen Dacica eivät ole säilyneet nykypäivään. Parhaiten ovat säilyneet historioitsija Dio Cassiuksen kirjoitukset. Dion tekstit eivät ole kuitenkaan säilyneet kokonaisina, vaan jäljellä on vain muutamia katkelmia, eivätkä nekään kerro paljoa sotien yksityiskohdista. Lisäksi monet sen ajan historioitsijat keskittyivät ainoastaan Rooman menneisyyden kuvaamiseen eivätkä kirjoittaneet oman aikansa asioista. Myös arkeologiset todisteet ovat vähissä, koska suurinta osaa löydöistä ei ole pystytty ajoittamaan tarpeeksi tarkasti.
Kaanaan koulu
Kaanaan koulu on Raisiossa Kaanaan kaupunginosassa. Koulun rehtorina toimii Petri Anttila. Katteluksen asuntomessualueella sijaitseva 1.–6. luokkien peruskoulu, jonka yhteydessä toimii Kaanaan kesäkuussa 2015 valmistunut päiväkoti. Koulussa opiskelee noin 170 oppilasta, päiväkodissa käy noin 90 lasta.
Ajatus koulun rakentamisesta Kaanaaseen syntyi jo kirkonkokouksessa 5.2.1893, jolloin asetettiin toimikunta harkitsemaan Kaanaan kouluolojen järjestämistä. Toimikunta esitteli seuraavassa kokouksessa ajatuksiaan ja laskelman koulun rakentamisen kustannuksista, mutta aloite pysähtyi: "jos ehkä joskus semmoinen tilaisuus mahdollisesti tulisi". Lopulta Kaanaan koulu valmistui vuonna 1928, mitä ennen Kaanaasta käytiin Tahvion koulua. Ensimmäiset viisi vuotta Kaanaan koulu toimi Tahvion koulun alaisuudessa. Vuonna 1955 valtuusto hyväksyi koulurakennusohjelman Kaanaan koulun lisärakennusta varten, joka valmistui vuonna 1957. Väkiluvun voimakkaan kasvun myötä valmistui vuonna 1963 entistä suurempi lisärakennus (kahdeksan luokkahuonetta). Lisärakennusta on vielä myöhemmin laajennettu lisäosin. Koulua korjattiin asuntomessujen yhteydessä.
Oliiviselkämedestäjä
Oliiviselkämedestäjä (Cyanomitra olivacea) on eteläisessä Afrikassa elävä medestäjiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan oliiviselkämedestäjä on noin 11–15 cm. Lintu on väritykseltään lähes kauttaaltaan oliivinvihreä. Lajin selkä on vatsaa tummempi. Lajilla on keltainen laikku siipien kupeessa, joka näkyy lajin lähtiessä lentoon. Molemmat sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Nuorilla oliiviselkämedestäjillä on ruosteen ruskea kurkku. Tulitäplämedestäjä (Cyanomitra veroxii) muistuttaa ulkonäöltään oliiviselkämedestäjää mutta on harmaampi ja siiven kupeessa oleva laikku on punainen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Oliiviselkämedestäjä esiintyy melko laikuttaisesti eteläisen Afrikan itärannikolla alueella, joka ulottuu Etelä-Afrikasta Mosambikin ja Swazimaan kautta Zimbabween. Lajin elinympäristöä ovat kosteat rannikko- ja vuoristometsät usein jokien lähettyvillä, laaksojen pensaikot ja myös puutarhat.
Elintavat
Oliiviselkämedestäjät elävät yksin tai pareittain. Lisääntymisaika linnulla on syyskuusta maaliskuulle. Ravintonaan laji käyttää muun muassa kasvien mettä.
Mike Hedden
Michael Hedden (s. 27. joulukuuta 1984 Dunnville, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan DEL-liigan Straubing Tigersissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Seuraura
Hedden vietti kauden 2004–2005 GHL-juniorisarjan Thorold Blackhawksissa, jonka jälkeen hän kävi vuodet 2005–2009 Neumann Universitya. Hedden ylsi kolmella ensimmäisellä yliopistokaudellaan koko ECAC Westin maalipörssin voittoon. Viimeisellä kaudellaan 2008–2009 hän toimi joukkueensa varakapteenina.
Hedden siirtyi kaudeksi 2014–2015 vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kroatialaisjoukkue Medveščak Zagrebiin. Hän pelasi 12 ottelua ilman tehopisteitä, kunnes varsin pieneen rooliinsa tyytymättömän Heddenin sopimus purettiin hänen omasta aloitteestaan lokakuussa 2014. Viisi päivää myöhemmin hän teki loppukauden kattaneen sopimuksen SM-liigajoukkue Porin Ässien kanssa.
Kaudeksi 2015–2016 Hedden siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Saksan DEL-liigan Straubing Tigersiin. Hän jakoi 17 osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Steven Zalewskin kanssa. Huhtikuussa 2016 Hedden teki Tigersin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Hedden edusti Kanadan A-maajoukkuetta Spengler Cupissa vuonna 2015, jolloin joukkue voitti turnauksen.
Hannu ja Kerttu: Noitajahti
Hannu ja Kerttu: Noitajahti on yhdysvaltalainen mustan huumorin sävyttämä fantasiaelokuva, joka sai ensi-iltansa tammikuussa 2013. Elokuvan ohjasi ja käsikirjoitti norjalainen Tommy Wirkola. Noin puolet elokuvasta kuvattiin 3D-kameroilla, ja muut osuudet muunnettiin kolmiulotteisiksi. Elokuvan teatteriversio on julkaistu 3D:nä, mutta pidennetty ohjaajan versio vain 2D:nä.
Skagafjörður
thumb|Kunnan sijainti Skagafjörður on entinen kunta Norðurland vestran alueella Islannissa. Siellä oli 1. tammikuuta 2018 3 955 asukasta ja sen pinta-ala on 4 180 neliökilometriä. Sen kuntakeskus on Sauðárkrókur. Toukokuussa 2022 kunta yhdistettiin Akrahreppurin kanssa.
Hannu ja Kerttu: Noitajahti
Elokuva on jatkoa Grimmin veljesten sadulle Hannusta ja Kertusta. Lapsena Hannu ja Kerttu pelastuvat piparkakkutalon noidan kynsistä, ja aikuisina heistä tulee kuuluisia noidanmetsästäjiä. Elokuva sijoittuu keskiaikaiseen ympäristöön, jossa on käytössä nykytyylisiä ampuma-aseita.
Suomalaisella näyttelijällä Pihla Viitalalla on elokuvassa merkittävä sivurooli: hän näyttelee Mina-nimistä nuorta hyvää noitaa, jonka Hannu ja Kerttu pelastavat joutumasta šeriffin tuomitsemana roviolle. Mina lupautuu hoitamaan Hannun haavoja taistelujen jälkeen ja rakastuu tähän.
Lämpökaappi
thumb|Lämpökaappi Lämpökaappi on laite, jota käytetään muun muassa kuumailmasterilointiin, tuotteiden kuivaukseen, materiaalin testaukseen ja näytteen käsittelyyn. Moottori kierrättää kaapissa lämmintä ilma, joka vie kosteuden mukanaan. Lämpökaapin avulla voidaan tuottaa hallitut ja halutut lämpöolosuhteet inkubaattoreita korkeammille lämpötila-alueille.
Lämpötilaa kaapissa vahtii termostaatti. Kaapin ulkoseinä on metallinen ja sisäseinä muunlaista materiaalia. Seinien väliin jäävä tila saa aikaan sen, että lämpö ja energia säilyvät kaapin sisällä.
Lämpökaappi ei vaadi toimiakseen vettä, eikä kaappiin keräydy painetta toisin kuin autoklaaviin, minkä takia sen käyttö on turvallista. Tämän johdosta se soveltuu hyvin laboratoriokäyttöön.
Lämpökaappeja käytetään erityisesti sellaisten materiaalien steriloimisessa, jotka kestävät korkeita lämpötiloja, esimerkiksi lasi ja erilaiset jauheet.
Samuel Doe
thumb|Samuel Doe (1982) Samuel Kanyon Doe (6. toukokuuta 1950/1951 – 9. syyskuuta 1990) oli Liberian presidentti vuosina 1980–1990. Hänen hallituskauttaan leimasivat diktatuuri ja poliittiseen oppositioon kohdistettu vaino ja väkivalta.
Doe, joka kuului krahn-heimoon, sai koulutuksensa Yhdysvaltain armeijan erikoisjoukossa, vihreissä bareteissa. 12. huhtikuuta 1980 ylikersantti Doe järjesti sotilasvallankaappauksen ja johti kansanvapautusneuvostona (People's Redemption Council) tunnettua sotilashallitusta. Syrjäytetty presidentti William Tolbert Jr. tapettiin palatsissaan. Doe oli ensimmäinen Liberian johtoon noussut alkuasukasheimosta tullut presidentti, joka ei kuulunut afroamerikkalais-liberialaiseen eliittiin, joka oli ollut vallassa maassa itsenäistymisestä lähtien. Vallankumouksen ensimmäisinä päivinä teloitettiin lukuisia Tolbertin syrjäytetyn hallituksen jäseniä. Doe nimettiin valtionpäämieheksi, kersantti Thomas Weh-Syen varapäämieheksi ja kersantti Thomas Quiwonkpa armeijan johtoon.
Elokuussa 1981 Doen amerikkalaismyönteisyyttä vastustanut Thomas Weh-Syen pidätettiin neljän muun kansanvapautusneuvoston jäsenen kanssa syyttäen heitä aikeista surmata Doe ja teloitettiin muutama päivä myöhemmin. Myös kenraali Quiwonkpa ja hänen liittolaisensa Prince Johnson ja Charles Taylor pakenivat maasta marraskuussa 1983 valtakamppailun jälkeen.
Doe kehitti välejä Yhdysvaltoihin erityisesti Ronald Reaganin kaudella ja tuki avoimesti Yhdysvaltain ulkopolitiikkaa Afrikassa 1980-luvulla ja nautti runsaasta talousavusta.
Poliittiset puolueet olivat kiellettyjä vuoteen 1984, jolloin hyväksyttiin uusi perustuslaki. Doe voitti 15. lokakuuta 1985 presidentinvaalit saaden virallisesti 51 % äänistä. Doen huhutaan muuttaneen syntymävuottaan, jotta hän olisi ylittänyt presidentinvirkaan vaadittavan 35-vuoden iän. Thomas Quiwonkpa yritti kaapata vallan hyökkäämällä maahan Sierra Leonesta 12. marraskuuta 1985, mutta yritys epäonnistui taistelujen jälkeen ja Quiwonkpa teloitettiin Monrovian taistelujen jälkeen. Hänen mestattua ruumistaan esiteltiin eri puolilla kaupunkia. Pian tämän jälkeen aloitettiin gio- ja manokansojen vainot Quiwonkpan kotiseudulla Nimban maakunnassa. Doe vannoi virkavalansa 6. tammikuuta 1986.
Doen aikana Liberian satamat avattiin amerikkalaisille ja eurooppalaisille laivoille, mikä toi maahan runsaasti tuloja sekä veroparatiisin maineen. 1980-luvun lopulla kommunismin uhka alkoi heiketä ja Yhdysvallat suhtautui kriittisemmin Liberian ihmisoikeusloukkauksiin ja leikkasi tärkeää kehitysapua. Tämä ja Doen oman heimonsa jäsenten sijoittaminen hallinnon ja armeijan johtoon heikensi hänen suosiotaan.
Doen entinen liittolainen ja Quiwonkpan sukulainen avioliiton kautta, Charles Taylor ylitti rajan Norsunluurannikolta jouluaattona 1989 ja aloitti sissisodan Doea vastaan. Vuoden 1990 puolivälissä suurin osa maasta oli kapinallisten vallassa. Ecowas tuli väliin ja esti Charles Taylorin joukkoja valtaamasta Monroviaa. Taylorin joukoista eronneen National Patriotic Front of Liberian (INPFL) päällikkö Prince Johnson sai Doen kiinni 9. syyskuuta 1990 ja surmasi hänet pian tämän jälkeen; Doen brutaali teloitus kuvattiin videolle ja nauhaa levitettiin laajalti. Ulkomaille, kuten Sierra Leoneen paenneet maan armeijan sotilaat muodostivat uuden United Liberation Movement of Liberia for Democracyn (ULIMO), joka taisteli Taylorin NPFL:ää vastaan. Vuosina 1989–1996 käytiin yksi Afrikan verisimmistä sisällissodista, jossa kuoli yli 200 000 ja miljoona liberialaista ajettiin pakolaisleireille naapurimaihin.
Caravan-lehti
Lehden päätoimittajana on ollut marraskuusta 2016 lähtien Pauli Salokangas. Häntä ennen päätoimittajana toimi vuosina 1996–2016 Pekka Heinonen.
Valtaosa lukijoista on SF-Caravan ry:n eli karavaanareiden keskusjärjestön jäseniä, jotka saavat lehden jäsenetuna. Caravan-lehden voi myös tilata tai ostaa Lehtipisteestä.
Caravan-lehti ilmestyy kuusi kertaa vuodessa ja sen liitteenä postitetaan vuosittain Leirintäopas.
Levikki
Viimeisen levikintarkastuksen (MediaAuditFinland Oy 5.12.2019) mukaan Caravan-lehden virallinen levikki on 56 592 kappaletta.
Koiranpäivä
Koiranpäivä on Suomen Kennelliiton järjestämä valtakunnallinen teemapäivä, jota vietetään 24. huhtikuuta. Ensimmäisen kerran päivää juhlittiin vuonna 2007. Koiranpäivän viettämistä ehdotti Suomen Kennelliiton kunniajäsen Pertti Kuopila ja minkä johdosta päivää alettiin viettämään Pertin päivänä 24. huhtikuuta. Koiranpäivänä eri kennelpiirit järjestävät koiriin liittyviä tapahtumia.
Koiranpäivän teemoja
Lähde:
Polatskin ruhtinaskunta
Polatskin ruhtinaskunta oli keskiaikainen valtio nykyisen Valko-Venäjän alueella, Pihkovasta kaakkoon.
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2004
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2004 olivat järjestyksessään 14:nnet alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut. Lopputurnaus pelattiin Saksassa 27. toukokuuta – 8. kesäkuuta 2004. Kisapaikkakuntina olivat Bochum, Mainz, Mannheim ja Oberhausen. Loppuottelu pelattiin Bochumissa.
Polatskin ruhtinaskunta
Venäläisen Nestorin kronikan mukaan varjagi Ragnvald Olafsson perusti valtion 900-luvun puolivälissä. Se oli Kiovan Rusin vaikutuspiirissä, ja vuonna 1071 siitä tuli Kiovan vasalli valtio.
1200-luvun puolivälissä Polotsk siirtyi vasalliksi nopeasti voimistuvaan Liettuan suuriruhtinaskuntaan. Vuodesta 1397 alkaen se oli enää Polotskin voivodikunta, Liettuan hallinnollinen osa. Muun Liettuan suuriruhtinaskunnan tavoin se liitettiin myöhemmin Puolaan.
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2004
Lopputurnauksessa pelasivat A-lohkossa Italian sekä Serbia ja Montenegron lisäksi Valko-Venäjä ja Kroatia sekä B-lohkossa Ruotsin ja Portugalin lisäksi Saksa ja Sveitsi. Parhaat maalintekijät olivat neljällä maalillaan Ruotsin Johan Elmander ja Italian Alberto Gilardino.
Vapaa Ajatus
Vapaa ajatus: Kirkollisten ja valtiollisten valheiden paljastaja oli 1909–1917 ilmestynyt aikakauskirja. Lehteä julkaisi Vihtori Kosonen ja sen vastaava toimittaja oli Sven Elof Kristiansson. Lehden toimitukseen kuuluivat tai lehteä avustivat myös muun muassa asianajaja Otto Orasmaa, kirjailija Alfred Bernhard Sarlin, asemapäällikkö Emil Rautell (Rautela) ja kansanedustaja J. F. Kivikoski.
Vapaa Ajatus julkaisi myös kirjallisuutta, muun muassa Johan Kockin kirjasen Avoin kirje herra Arvid Järnefeltille.
Gambia International Airlines
Gambia International Airlines oli gambialainen lentoyhtiö. Sen osakkeista 99 % omisti Gambian hallitus ja loput Gambia Telecommunications Company.
Gambia International Airlines perustettiin 23. tammikuuta 1996. Se lopetti toimittansa vuonna 2007.
Laivasto
Tammikuussa 2005:
Ángelos Basinás
thumb|Ángelos Basinás. Ángelos Basinás (, s. 3. tammikuuta 1976 Chalkída, Kreikka) on kreikkalainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Basinás pelaa Englannin Valioliigassa Portsmouthissa.
Pensiri Saelaw
Pensiri Saelaw (s. 17. tammikuuta 1984) on thaimaalainen painonnostaja. Hän saavutti Dohan MM-kilpailuissa 2005 hopeaa alle 48-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 198 kg. Hänen tuloksensa tempauksessa oli 88 kg ja työnnössä 110 kg.
Antti Leppänen
pienoiskuva|Antti Leppänen estää Ilveksen [[Pekka Leimu|Pekka Leimun maalintekoaikeet. (1967).]] Antti Kalervo Leppänen (23. marraskuuta 1947 Tampere – 5. elokuuta 2015 ) oli suomalainen jääkiekkomaalivahti.
Leppänen pelasi koko uransa Tapparassa ja voitti kaksi Suomen mestaruutta ja yhteensä kuusi mitalia. Hän pelasi SM-sarjassa ja -liigassa 328 ottelua. Kausina 1964–1978 Leppänen torjui Tapparan jokaisessa pelissä.
Maajoukkueessa Leppänen pelasi 98 A-maaottelua. MM-kisoissa hän pelasi kolmesti vuosina 1973, 1974 ja 1975. Tämän lisäksi hän pelasi vuonna 1976 Innsbruckin talviolympialaisissa sekä Kanada-cupissa.
Leppänen on aateloitu Tappara Hall of Fame -kunniagalleriaan numerolla 20. Leppänen on jääkiekkoleijona.
AT-AP
AT-AP (All Terrain Attack Pod eli jokamaaston hyökkäyskulkuneuvo.) on fiktiivinen Vanhan tasavallan käyttämä taistelukone George Lucasin luomassa Star Wars -universumissa. sen vaihtoehtoisia nimiä ovat kävelijä ja talsija. AT-AP -taistelukoneita nähdään elokuvassa Tähtien sota: Episodi III – Sithin kosto. AT-AP:n valmistajana oli Kuatin konetelakat, ja koneen hinnaksi mainitaan 150 000 krediittiä. Sen aseistus koostui yhdestä raskaasta projektiili-laukaisimesta, yhdestä raskaasta ionikanuunasta sekä yhdestä laserkanuunasta. Laitteella ei ollut suojakenttää. Miehistöön kuului yksi pilotti sekä kaksi tykkimiestä. AT-AP:en korkeus oli 11 metriä ja huippunopeus 60 km/h.
Uusi antiikin historia
Uusi antiikin historia on Paavo Castrénin kirjoittama antiikin aikakautta käsittelevä tietokirja vuodelta 2011. Kirjoittaja on alan asiantuntija, klassisen filologian emeritusprofessori ja kansainvälisestikin merkittävä Pompejin tuntija. Kyseessä on ensimmäinen suomeksi kirjoitettu kreikkalais-roomalaisen antiikin historian kokonaisesitys. Castrénin vuonna 2000 Leena Pietilä-Castrénin kanssa julkaisema Antiikin käsikirja on hakuteos, kun taas Uusi antiikin historia on monografinen esitys.
Teos esittelee antiikin yhteiskunnat monipuolisesti. Teoksen rakenteessa on otettu huomioon, että Kreikka ja Rooma olivat samanaikaisesti kehittyviä ja toisiinsa vaikuttavia kulttuureja. Niinpä ne esitetään limittäin, mutta kumpikin omina lukuinaan: Italian rautakaudesta (1000–725 eaa.) siirrytään Kreikan geometriseen aikaan (900–725 eaa.) ja edelleen Rooman varhaishistoriaan (753–730 eaa.). Castrén perustelee teoksen nimessä olevaa uusi-sanaa kolmella seikalla: se on ensimmäinen suomenkielinen alan teos, siinä on poliittis-taloudellisen historian lisäksi kuvattu kunkin ajan ajatusmaailmaa ja asiat on esitetty kronologisesti oikeassa yhteydessään erottamatta toisistaan etruskikulttuuria, kreikkalaisuutta ja roomalaisuutta.
Kriitikot ovat arvioineet, että Castrénin kirja on hyvää historian popularisointia tieteellisyyden siitä kärsimättä. Kansanomaista otetta kuvaa esimerkiksi se, että teos esittelee monia antiikin tapoja ja sanontoja, jotka ovat edelleenkin käytössä. Useista teemoista on erillisiä tietolaatikoita, esimerkiksi Rooman jumalista (s. 105–108), etruskin kielestä (s. 125–126), Ateenan agorasta (s. 174), Kahdentoista taulun laeista (s. 214–216) ja suomalaisten papyrus-tutkimuksesta (s. 248–249).
Parhaat (Jukka Kuoppamäki)
Parhaat on Jukka Kuoppamäen vuonna 2001 julkaistu kokoelma-albumi, jonka julkaisun myötä alkoi hänen yhteistyönsä Poptori-yhtiön kanssa. Albumi sisältää Satsanga Records- ja Base-Beat-yhtiölle tehtyjä levytyksiä.
Möykynmäen rautatietunneli
thumb|Möykynmäen tunnelin länsipää. Möykynmäen tunneli on Jyväskylän Vesangassa sijaitseva rautatietunneli. Se sijaitsee keskeisellä paikalla, puolitoista kilometriä Vesangan asemalta itään, ja sen pituus on 350 metriä. Tunneli valmistui vuonna 1926 osana Haapamäki–Jyväskylä-rataosan perusparantamista. Se on rataosan ainoa tunneli.
Euroopan unionin taistelujoukot
Euroopan unionin nopean toiminnan joukkoihin osallistuvat eräät Euroopan unionin jäsenvaltiot ja Norja. Tarkoituksena on koota lopuksi kaiken kaikkiaan 50 000–60 000 nopeasti liikekannalle pantavaa sotilasta, jotka voisivat olla tehtävässä kuukausista vuoteen.
Euroopan unionin nopean toiminnan joukot ja niihin osallistuvat maat (joukkoa johtava maa tummennettu):
Vuosina 2005–2006 Euroopan unionin nopean toiminnan joukot ovat rajoitetun kapasiteetin tilassa, jolloin joukoista vastaavat Britannia, Italia, Ranska ja Saksa. Lopullisena tavoitteena on Eurooppa -neuvoston kesäkuussa 2004 hyväksymä Headline Goal 2010, jolloin järjestelmä on laajimmillaan.
Italian Grand Prix 2002
Italian Grand Prix 2002 oli Formula 1 -sarjan kauden 15. osakilpailu. Se pidettiin Italian Autodromo Nazionale Monzassa 15. syyskuuta 2002. Kilpailun voitti Ferrarin Rubens Barrichello ennen tallikaveriaan Michael Schumacheria.
Euroopan unionin taistelujoukot
Saksan, Alankomaiden ja Suomen nopean toiminnan joukot 2007
Suomi osallistuu 2007 alkaen Saksan johtamaan taisteluosastoon yhdessä Alankomaiden kanssa sekä Ruotsin johtamaan pohjoismaiseen taisteluosastoon 2008 alkaen. Suomen lisäksi pohjoismaisessa joukossa on Viro sekä Euroopan unioniin kuulumaton Norja.
Saksan johtamaan taisteluosastoon Suomi voi antaa joukon omasuojaan tarvittavan komppanian suuruisen yksikön, missä on myös elektronisen tiedustelun yksikkö.
Ruotsin, Suomen, Norjan ja Viron nopean toiminnan joukot 2008
Ruotsin johtamaan taisteluosastoon Suomi voi asettaa käyttöön raskaan kranaatinheittimistön ruotsalaisen jalkaväkipataljoonan tueksi sekä tiedustelu- ja valvontakomppanian. Norjan mukana olo Ruotsin johtamissa taisteluosastossa takaa tiedustelutiedon saamisen Natolta. Kranaatinheitinosastoa opetetaan Säkylässä, suojeluosastoa Keuruulla ja topografiryhmää Espoossa. Sotilaspoliisiosasto osallistuu Ruotsin Kungsängenissä kolmen viikon kurssille yhdenmukaistamaan toimintaansa muiden maiden sotilaspoliisien kanssa.
Värväys vuoden 2007 joukkoon
Puolustusvoimien henkilökuntaan jo kuuluvien (40 % joukosta) ja reserviläisten värväys (60 % joukosta) Saksan ja Hollannin sekä Suomen yhteiseen taisteluosastoon vuodeksi 2007-2008 alkoi joulukuussa 2005. Joukon taistelukoulutus alkoi keväällä 2006. Suojauskomppanian perustaa, varustaa ja kouluttaa Porin prikaati. Koulutusta annetaan myös Tikkakoskella, Utissa ja Upinniemessä. Haku joukkoihin päättyi 27. tammikuuta 2006. Myöhemmin taisteluosastoon hakuaikaa jatkettiin 10. helmikuuta 2006.
Toisen haun tuloksena oli joukkoon hakenut kaiken kaikkiaan 761 henkilöä, joista reserviläisiä oli 654 ja puolustusvoimien palveluksessa olevia 107.
Värväys vuoden 2008 joukkoon
Puolustusvoimat aloitti marraskuun 2006 alussa pohjoismaisen taisteluosaston henkilöstön haun. Suomi asettaa tähän osastoon noin 80-henkisen kranaatinheitinosaston sekä joukon pienempiä osastoja, joihin kuuluu huolto-, suojelu-, elso- sekä sotilaspoliisihenkilöstöä. Haku kestää helmikuuhun 2007. Joukon koulutus käynnistyy kesällä 2007 ja taisteluosasto on valmiudessa vuonna 2008.
Euroopan unioni Nato Response Forcessa
Nato Response Force on Naton kokoama nopean toiminnan joukko, mihin voi sisältyä Euroopan unionin taisteluosastoja myös niistä Euroopan unionin maista, jotka eivät ole Naton jäseniä.
Lainsäädännöllinen pohja
Suomessa taisteluosastotoimintaan osallistuminen edellytti rauhanturvalain muuttamista kriisinhallintalaiksi, mikä mahdollisti suomalaisten joukkojen sotilaallisen käytön maan ulkopuolella.
Lakia koskevan hallituksen esityksen hylkäsi perustuslakivaliokunnan enemmistö, jonka mukaan päätöksen suomalaisjoukkojen lähettämisestä osana taisteluosastoa tekisi tasavallan presidentti ylipäällikkönä, joka perustuslain mukaan vastaa ulkopolitiikasta yhdessä eduskunnan kanssa. Perustuslakivaliokunnan kannan vuoksi hallitus veti takaisin hallituksen esityksen kriisinhallintalaiksi. Hallituksen esitykselle kriittistä kantaa edustivat muun enemmistön ohessa puheenjohtaja Kimmo Sasi ja varapuheenjohtaja Arja Alho. Pääministeri Matti Vanhasen mielestä perustuslakivaliokunnan kanta merkitsisi käytännössä tasavallan presidentin alentamista ylipäälliköstä adjuntantiksi tai sotilaalliseksi neuvonantajaksi eikä ole loogista, että eräiden Suomen armeijan osastojen lähettämisestä päättäisi pääministeri ja muiden osastojen lähettämisestä tasavallan presidentti ylipäällikkönä.
Voimaan astuneen kriisinhallintalain mukaan päätöksen taisteluosaston lähettämiseen varautumisesta ja osaston lähettämisestä tekee tasavallan presidentti valtioneuvoston ratkaisuehdotuksesta. Tätä ennen eduskuntaa kuullaan antamalla asiasta sille selonteko. Koska taisteluosaston on tarkoitus kyetä nopeaan reagointiin, varsinaisesta osaston lähettämisestä kuullaan ainoastaan eduskunnan ulkoasiainvaliokuntaa. Tämä poikkeaa muiden kriisinhallintajoukkojen lähettämisestä. Niiden lähettämisestä kuullaan aina koko eduskuntaa.
Kriisinhallintalaissa säädetään yksityiskohtaisesti EU:n taisteluosaston henkilöstön palvelussuhteesta ja sosiaaliturvasta. Kriisinhallintajoukon jäsenet ovat sotilaita ja sotilasrangaistussäännösten alaisia. Toimivaltaisena tuomioistuimena kriisinhallintajoukon jäsenten rikosasioissa toimii Helsingin käräjäoikeus. Toisin kuin muissa kriisinhallintajoukoissa, joissa koulutukseen kutsuttu voi koska tahansa perua lähtönsä, valmiusosastossa palvelevilla on velvollisuus lähteä toimialueelle. Koulutuksen käynyt valmiusosaston jäsen on velvollinen maksamaan saamansa varallaolokorvaukset ja puolet koulutuskuluistaan, mikäli hän luopuu sitoumuksestaan.
Päällystöliiton hakusaarto
Hakuaikaa jatkettiin 10.2.2006 saakka. Päällystöliitto pani joukot hakusaartoon 23.1.2006 Satakunnan Kansan mukaan ennen kuin palvelussuhteen ehdoista on sovittu siksi, koska operaatioissa voi tulla haavoittumisia, vammautumisia ja kuolemantapauksia.
Saarto keskeytettiin, kun lopullinen sitoutuminen joukkoon selviää palvelusehtojen tultua selviksi.
Palkkausehdot
16. helmikuuta ilmoitettiin, että Euroopan unionin suomalaisissa joukoissa palkkaus on 7,5%:ia korkeampi kuin suomalaisessa YK-rauhanturvajoukossa tai niitä vastaavissa Nato-operaatioissa. Neuvotteluihin osallistuivat puolustusministeriö, Pääesikunta, Päällystöliitto ry, Sotilasammattiliitto SoAL ry ja Upseeriliitto.
Kriisinhallintalain tultua hyväksytyksi vahvistaa puolustusministeriö ehdot asetuksella. Jatkossa palkkausta tarkastellaan saatujen kokemusten perusteella.
Toiminta
Euroopan unionin saksalais-hollantilais-suomalaisella joukolla ei ole ollut tehtäviä, he harjoittelevat.
Digitaalinen kulttuuri
Digitaalinen kulttuuri koostuu joukosta tapoja ja tottumuksia viestiä, pitää yhteyttä sekä tulkita ja rakentaa merkityksiä tietokoneiden ja -verkkojen äärellä. Digitaalisessa kulttuurissa on sekä oppialana, toimintana että ilmiönä kyse laaja-alaisesta eri kestoisten aikatasojen ja asioiden yhteisvaikutuksesta, joka näkyy muun muassa taiteen, viestinnän, viihteen ja opetuksen kentillä.
Digitaalinen kulttuuri tutkimusalana keskittyy käsittelemään monitieteellisesti, sekä kulttuurin käynnissä olevia muutoksia, että uusia digitaalisen viestinnän, taiteen, viihteen ja opetuksen muotoja. Opiskelijoille tarjotaan käsitteellistä valmiutta ymmärtää digitaalistuvan kulttuurin ilmiöitä, mutta myös käytännön tietoja ja taitoja, joita toiminta digitaalisessa ympäristössä vaatii. Digitaalinen kulttuuri on tieteenalana lähtöisin taiteen-, kulttuurintutkimuksen ja kulttuurihistorian piiristä. Digitaalista kulttuuria voi opiskella Suomessa esimerkiksi Turun yliopiston humanistisen tiedekunnan Kulttuurituotannon ja maisemantutkimuksen koulutusohjelman kulttuurin oppiaineessa Porin yliopistokeskuksessa tai Jyväskylän yliopiston digitaalisen kulttuurin maisteriohjelmassa.
Kirjallisuutta
Digital culture
Pontiacin kapinassa vallatut linnakkeet
thumb|right|300px|Linnakkeet Ohion maaseudulla ja Suurten Järvien alueella 1763. Pontiacin kapinassa vallatut linnakkeet, jotka joutuivat Suurten Järvien ja Ohion rajaseutujen intiaanien haltuun kesällä 1763, olivat valtaamisjärjestyksessä:
Pontiacin kapinalliset piirittivät myös Fort Detroitia, Fort Pittiä ja Fort Niagaraa, mutta eivät onnistuneet näiden valtauksessa.
Yhdystie 7060
Yhdystie 7060 on Etelä-Pohjanmaalla sijaitseva yhdystie Alavudella ja Alajärvellä. Sen reitti kulkee valtatieltä 18 Alavuden Töysästä Alajärvelle Lehtimäen kirkonkylälle päättyen seututien 697 ja kantatien 68 liittymään. Tie on noin 20,5 kilometriä pitkä ja se on koko matkaltaan melko mutkainen.
Alavuden puolella tien osoitenimi on Lehtimäentie, Alajärvellä tien nimeksi vaihtuu Töysäntie.
Ennen vuotta 1996 tie oli seututie 706 yhdessä yhdystien 7069 kanssa. Seututien reitti oli Töysä–Lehtimäki–Laasala.
Teatteri Nirvana
Teatteri Nirvanan perustivat vuonna 2008 Teatterikorkeakoulun ja Taideteollisen korkeakoulun opiskelijat. Ryhmän jäseniä ovat muun muassa näyttelijät Ulla Raitio, Annika Poijärvi, Joonas Saartamo, Olavi Uusivirta, Riku Nieminen, Ágnes Kaszás, Minka Kuustonen, Saara Kotkaniemi, Ylermi Rajamaa, Wintom Ghebreselassie, Kaisa Leppänen ja Kai Vaine, suunnittelijat Pauli Riikonen, Henna-Riikka Taskinen ja Laura Dammert sekä koreografi Sonya Lindfors.
Kuningasboa
Kuningasboa (Boa constrictor) kuuluu jättiläiskäärmeiden heimoon. Lajia pidetään myös lemmikkinä. Luonnossa kuningasboaa tavataan Väli- ja Etelä-Amerikassa.
Ravinto ja käyttäytyminen
Kuningasboa on aktiivinen lähinnä öiseen aikaan.
Kuristajakäärmeenä kuningasboa kuristaa saaliinsa. Ravinnokseen se syö luonnossa jyrsijöitä ja muita pieniä nisäkkäitä, lintuja ja sammakoita sekä lepakoita. Boan päässä on lämpöä aistivia suomuja, joiden avulla se löytää saaliinsa pimeässäkin.
Hoito lemmikkinä
Nuoria boia ruokitaan 5–7 päivän välein, ja aikuisille sopiva ruokintaväli on kahdesta viikosta aina kuukauteen asti. Boat voivat paastota pitkiä aikoja.
Käyttäytyminen
Lemmikkinä kuningasboa on yleensä hyvin säyseä ja toimiva kaikin puolin. Rauhallisena käärmeenä sitä on melko helppo käsitellä, mikäli se on tottunut siihen. Kun käärmettä otetaan ulos terraariosta, on aina varmistettava, että se näkee lähestyvän käden, muuten se saattaa puraista.
Myöskään lepotiloissa olevaa käärmettä ei saa mennä koskemaan tai häiritsemään.
Lisääntyminen
Kuningasboa on melko helppo lisääntymään ja Suomessa on melko usein tarjolla kotimaisia kuningasboia. Kun lähdetään lisäännyttämään boia, niiden pitää olla hyvässä kunnossa ja hyvin ruokittuja, sillä naaraat paastoavat koko tiineyden ajan. Paritteluaikaa lukuun ottamatta koiras on suositeltavaa pitää erillään naaraasta. Terraarion lämpötiloja pitää hieman laskea, jotta käärmeet saavat paritteluvietin. Kuningasboa kantaa poikasiaan noin 160 päivää, jonka jälkeen naaras synnyttää elävät poikasensa. Poikasia saattaa tulla useita kymmeniä. Poikaset ovat yleensä syntyessään alle puolen metrin mittaisia. Poikasia aletaan ruokkia viimeistään ensimmäisen nahanluonnin jälkeen.
Ghana International Airlines
thumb|Ghana International Airlinesin [[Boeing 757|Boeing 757-200]] Ghana International Airlines oli ghanalainen lentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 2005 korvaamaan toimintansa lopettanut Ghana Airways. Ghana International Airlines käytti lennoillaan Boeing 757- ja 767-koneita.
Yhtiö lopetti toimintansa vuonna 2010.
Laivasto
Ghana International Airlines käytti toimintansa aikana seuraavia konetyyppejä:
Tervetuloa Suomen Floridaan!
Tervetuloa Suomen Floridaan! on The Gambitin kolmas pitkäsoitto, joka julkaistiin 24. toukokuuta 2013. Levy on artistin toinen suomenkielinen levy ja sen ensimmäiset radiossa soitetut singlet olivat Señorita ja Soturin laulu.
Mallas
Nykyisin mallas-sanaa käytetään myös kielikuvassa ”maksaa maltaita”. Sillä viitataan tällöin tavaran, tuotteen tai palvelun korkeaan hintaan. Se on jäänne ajalta, jolloin veroja maksettiin maltailla.
Asterix seikkailee
Asterix seikkailee (ranskaksi Astérix) on ranskalaisten käsikirjoittaja René Goscinnyn (1926–1977) ja piirtäjä-käsikirjoittaja Albert Uderzon (1927–2020) luomien Asterix-aiheisten sarjakuva-albumien nimi. Sarja sijoittuu noin vuoteen 50 eaa., jolloin Julius Caesarin johtamat roomalaiset olivat valloittaneet koko Gallian yhtä gallialaiskylää lukuun ottamatta. Tarinat kertovat tässä kylässä asuvista kumppanuksista Asterixista ja Obelixista. Roomalaiset eivät ole saaneet vallatuksi kylää, sillä tietäjä Akvavitix valmistaa yli-inhimilliset voimat antavaa taikajuomaa. Kylää ympäröi metsän lisäksi neljä roomalaisleiriä, joiden elämää kyläläiset säännöllisesti häiritsevät. Sarja on tunnettu lukuisista viittauksistaan ja sanaleikeistään.
Sarjaa työstivät vuodesta 1959 vuoteen 1977 asti Goscinny ja Uderzo yhdessä. Tämän jälkeen Uderzo jatkoi sarjan tekemistä yksin, kunnes vuonna 2012 julkistettiin sarjan uudet tekijät, käsikirjoittaja Jean-Yves Ferri ja kuvittaja Didier Conrad.
Historia
Goscinny halusi päähenkilön olevan pieni kooltaan, kun taas Uderzo olisi halunnut Asterixin olevan suuri ja vahva soturi. Tämän ristiriidan takia syntyi Asterixin aisapari, Obelix, vaikka alkujaan sarjassa piti olla vain yksi päähahmo. Kumppaneiden kanssa seikkaileva koira Idefix esiintyi ensimmäisen kerran albumissa Asterix lyö vetoa vuonna 1964. Hahmo syntyi Uderzon ”pakkomielteestä” lisätä seikkailuihin sankareita seuraava koira. Goscinny ei aluksi innostunut ajatuksesta, mutta Idefixistä tuli kuitenkin ensiesiintymisensä jälkeen sarjan vakiohahmo.
Goscinny ja Uderzo keksivät ix-loppuiset nimet historiallisen gallialaispäällikkö Vercingetorixin mukaan. Heidän tietämättään jo aiemmin oli ollut eräitä samalla tavalla nimettyjä fiktiohahmoja, kuten kirjailija Jean Nohainin vuonna 1952 keksimä Tortorix.
Asterix ilmestyi ensimmäisen kerran ranskalaisessa Pilote-lehdessä 29. lokakuuta 1959. Se sai ristiriitaisen vastaanoton. Kielteinen arvostelu syytti sarjaa sovinismista ja rasismista. Kun kustannusyhtiö Dargaud osti Piloten 1961, se julkaisi ensimmäisen Asterix-seikkailun albumina. Ensimmäinen painos oli vaatimattomat 6 000 kappaletta.
Goscinny kuoli 1977, ja tämän jälkeen Uderzo otti vastuun myös sarjan käsikirjoittamisesta, työstäen yksin kaikkiaan yhdeksän albumia vuosina 1980–2009. 84-vuotiaana vuonna 2011 Uderzo ilmoitti jäävänsä eläkkeelle. Sarjan uusiksi tekijöiksi valittiin käsikirjoittaja Jean-Yves Ferri ja kuvittaja Didier Conrad. Ferrin ja Conradin ensimmäinen albumi Asterix ja piktit ilmestyi 2013. Eläköitymisestään huolimatta Uderzo jatkoi Asterixin kuvittamista satunnaisesti kuvittaen uusia kansikuvia vanhojen albumeiden uusiin painoksiin. Hän myös valvoi Ferrin ja Conradin työtä uusien albumien parissa. Uderzo menehtyi 92-vuotiaana vuonna 2020.
Menestys
Sarjasta tuli nopeasti maailmanmenestys, ja Asterix-albumeja on vuoteen 2012 mennessä myyty yli 350 miljoonaa kappaletta. Niitä on julkaistu 107 eri kieli- ja murreversiona. Albumien suomentajina ovat toimineet Jorma Kapari ja Outi Walli. Walli on suomentanut 22 albumia ja Kapari 13. Eija Pokkinen suomensi yhden albumin, Asterixin harharetket.
Kymmenien sarjakuva-albumien lisäksi Asterixista on julkaistu muun muassa lukuisia animoituja ja näyteltyjä elokuvia, lauta- ja videopelejä sekä kuva-, peli- ja tietokirjoja.
Hahmoja
Sarjakuvan gallialaisten mieshenkilöiden nimien sananloppu -ix on saatu muun muassa Caesarin teoksessa Gallian sota esiintyvistä gallialaisnimistä, joista kuuluisin on Vercingetorix. Sarjassa muille kansallisuuksille on vastaavasti omat nimipäätteensä. Esimerkiksi roomalaisten mieshenkilöiden nimet päättyvät -us, kreikkalaisten -os ja egyptiläisten -is. Gallialaisten naisten nimet päättyvät -ine.
Asterix
Obelix
Akvavitix
Aladobix
Smirgeline
Amaryllix
Caravellix
Senilix
Idefix
Julius Caesar
Merirosvot
Nimien sanaleikkejä
Asterix-albumeissa nimet ovat sanaleikkejä, ja niiden käännöstapa vaihtelee kielen mukaan. Päähenkilöistä yleensä Asterix ja Obelix ovat tämän nimisiä myös käännöksissä (kirjoitusasu on joissakin kielissä -iks), mutta muut nimet on usein korvattu käännöskielen omilla sanaleikeillä.
Asterixin kylä
Asterixin kotikylä sijaitsee roomalaisessa Armorikan provinssissa nykyisen Bretagnen pohjoisrannikolla. Jokaisen albumin ensimmäisellä sivulla on Gallian kartta, jonka perusteella kylä olisi ilmeisesti jossain nykyisen Finistèren departementin alueella. Useampaakin seudulla sijaitsevaa muinaislöytöä on väitetty ”todelliseksi Asterixin kyläksi”.
Gallialainen kylä on itsenäinen: vaikka Rooma miehittääkin koko Galliaa, itse Julius Caesar on useasti todennut, että Asterixin kylää se ei hallitse. Kylä on hyvin vakaa, eivätkä ulkopuoliset vaikutteet aiheuta sen elämään koskaan pysyvää muutosta. Kylässä on tiivis yhteishenki, jota lujittavat yhteinen taistelu roomalaisia vastaan sekä kylätappelut ja kyläjuhlat. Asterixin kotikylässä on ehkä joitain kymmeniä asukkaita.
Kylän erottaa muista, roomalaisten vallan alaisista gallialaiskylistä sen hallussa oleva taikajuoma, jonka avulla se pystyy puolustautumaan roomalaisia valloittajia vastaan. Juoman salaisuuden tuntee vain tietäjä Akvavitix. Rooman valtakunnan kukistamista kylä ei tavoittele, mutta se antaa taikajuomaa joskus myös muiden hädänalaisten käyttöön.
Kylän johdossa ovat päällikkö sekä poikkeustilanteissa kyläneuvosto, johon kuuluvat päällikkö Aladobixin lisäksi yleensä tietäjä Akvavitix, soturit Asterix ja Obelix, sekä bardi Trubadurix. Vallankäyttäjiin kuuluu ainoastaan miehiä; naisten tehtävä kylässä on kotitöiden tekeminen, joskin muutama vahvaluonteinen nainen käyttää kylässä jonkin verran epämuodollista valtaa. Naisilta on myös normaalisti kielletty taikajuoman käyttö ja tappeleminen. Avioliitto on kylässä tärkeä instituutio. Esimerkiksi Asterixin naimattomuutta ihmetellään ja naisen asumista naimattoman miehen talossa paheksutaan.
Kylän ruoka hankitaan villisikoja metsästämällä ja pienimuotoisella maanviljelyksellä. Vaurauden keräämistä ei normaalisti arvosteta. Obelixin valmistamien hiidenkivien tarkoitus ei ole selvä. Niillä on ehkä keräilyarvoa, mutta harva hankkii niitä kotiinsa yhtä enempää. Hiidenkiviä on joskus käytetty kylän puolustamisessa.
Kyläläiset uskovat gallialaisiin jumaliin, joita Asterix ja ennustaja -albumin mukaan on yli neljäsataa. Puheessaan he viittaavat useimmin heimon jumalaan Teutatekseen, jota pidetään kaikkitietävänä. Kyläläisten suurin pelko on se, että taivas putoaisi heidän niskaansa. Kylän arkipäivässä uskonnolla on kuitenkin vain vähäinen merkitys, lukuun ottamatta Asterix ja ennustaja -albumia, jossa kylä joutuu taikauskoisen hysterian valtaan.
Roomalaisten uhka
Asterix-albumien tapahtumat sijoittuvat Gallian sodan päättymisen jälkeisiin vuosiin, jolloin koko muu Gallia on liitetty Rooman valtakuntaan. Ensimmäisen albumin Asterix gallialainen alussa on kuvattu Vercingetorixin antautuminen Alesian taistelun jälkeen.
Kylää ympäröi neljä roomalaista sotilasleiriä, Akvarium, Ciderium, Laudanum ja Periferium. Roomalaisten tavoite on valloittaa tämä viimeinenkin itsenäinen gallialaiskylä. Kyläläisten ja roomalaisten välillä onkin jatkuvia aseellisia yhteenottoja, vaikka varsinaista sotatilaa kylässä ei olekaan. Roomalaissotilaiden kimppuun käyminen on kyläläisille usein vain tapa huvitella ja ylläpitää yhteishenkeä. Joskus he tekevät roomalaisleireihin kostoiskuja. Asterix ja Obelix käyvät roomalaisten kimppuun myös usein retkillään kaukana kotikylästään. Roomalaisten lisäksi kyläläiset ovat kahakoineet esimerkiksi normanneja ja gootteja vastaan.
Historiallinen tausta
Caesar kuvaa Gallian tapahtumia pääteoksessaan Gallian sota. Asterixin tapahtumat sijoittuvat likimain kirjoja seuraavaan aikaan. Sarja lainaa monin paikoin Caesarin teoksia ja monet tarinat pohjautuvat teoksissa kerrottuihin tapauksiin.
Historiallisin osin Asterixin kuvaus ei ole aivan tarkka. Roomalaisten ote Galliasta ei ollut niin tiukka kuin Asterixissa annetaan ymmärtää; edes Caesar ei propagandistisessa kirjoituksessaan väitä näin, vaan gallit kapinoivat usein. Caesarin asema Roomassa ei ollut aivan vakiintunut. Asterixissa kuvataan monin paikoin roomalaisten välisiä erimielisyyksiä ja sisällissotia, mutta ilmeisesti kahtiajako Roomassa oli tätäkin syvempi. Suuri osa Asterix-albumeista sijoittuu vuosiin, jolloin Caesar todellisuudessa ei ollut vielä kaapannut valtaa tai jolloin hän kävi sisällissotaa kilpailijoitaan vastaan eri puolilla valtakuntaa, eikä hallinnut yksinvaltiaana Roomassa.
Useassa Asterix-albumissa nähtiin Rooman kaupungissa sijaitseva taisteluareena, joka oli kuitenkin vanhempi areena Circus Maximus eikä Colosseum, joka rakennettiin vasta noin sata vuotta myöhemmin. Itse Rooma oli vaatimattomampi kuin sarjakuvissa esitetty.