cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Siina Urpilainen
Urpilaisen mies Ilmari Urpilainen (1896–1938) vangittiin syytettynä vakoilusta ja teloitettiin ampumalla 22. syyskuuta 1938 Petroskoin lähellä. Myös heidän poikansa mekaanikko Taisto Urpilainen (1919–1938) teloitettiin 25. syyskuuta 1938. Sekä isän että pojan maine palautettiin 1955. Perheen kaksi muuta poikaa säilyi hengissä, toinen oli jäänyt Suomeen ja toinen pääsi palaamaan sinne.
Tunnin Kuva
Tunnin Kuva on vuonna 1988 perustettu suomalainen valokuvaliikeketju. Marraskuussa 2022 sillä oli 28 myymälää 23 eri paikkakunnalla. Vuoden 2013 tilikaudella yrityksen liikevoitto oli 4,10 prosenttia ja liikevaihto puolestaan 723 000 euroa.
Hellenika Oksyrhynkhia
Myös Ksenofon ja Diodoros Sisilialainen käsittelevät kyseistä ajanjaksoa teoksissaan. Ennen ensimmäisen papyruskappaleen löytämistä vuonna 1906 historioitsija Ksenofonin Hellenikaa pidettiin parempana kun Diodoroksen maailmanhistoriaa. Hellenika Oksyrhynkhian kirjoittajan, jota yleensä kutsutaan nimellä P (papyruksesta), tekstiä on kuitenkin pidetty selkeänä ja pragmaattisena. Hellenika Oksyrhynkhian kuvaukset eräistä tapahtumista sopivat myös paremmin yhteen Diodoroksen kuvausten kanssa kun Ksenofonin. Tämän takia nykyään suositaankin yleensä Diodoroksen versiota eräistä tapahtumista Ksenofonin kustannuksella.
Ei tarkalleen tiedetä kuka Hellenika Oksyrhynkhian kirjoittaja P oli. On esitetty, että kyseessä olisi ollut joko Eforos tai Theopompos. Nykyään kuitenkin yleinen käsitys on, että kirjoittaja oli 300-luvulla eaa. Ateenassa elänyt Kratippos.
Kuurilan metsärata
thumb|220px|Topparoikka Niemen radalla vuonna 1934. Oikealla työnjohtaja Juho Virtanen. Kuurilan metsärata oli Kalvolassa, Kuurilan aseman lähellä sijainneelta Kuurilan kartanon sahalta länteen Pirttikoskelle kulkenut, puutavaran kuljetukseen tarkoitettu kapearaiteinen metsärautatie. Radan raideleveys oli 750 mm ja rataverkon pituus kaikkiaan 22 kilometriä.
Metsärautatien rakennutti vuonna 1927 Niemen kartanon omistaja Bertil Lönnholtz. Alkuvaiheessa vain Kuurilasta Ohtisille johtanutta rataa jatkettiin seuraavina vuosina Pirttikoskelle. Ohtisilla oli sivuraide sorakuopalle ja Pirttikoskella turvepehkutehtaalle. Kuurilan päässä rata ulotettiin kartanon sahalle. Metsäradalla oli myös läheltä Kuurilan asemaa erkaantunut sivurata Niemen kartanoon.
Rata purettiin vuonna 1943 ja kiskot vietiin Högforsin tehtaalle Karkkilaan. Pirttikoskella on kuitenkin vielä jäljellä kivireunainen puutavaravaunujen lastauslaituri, ja radan linjaus on hahmotettavissa kartalta. Osa ratapohjasta on autotienä.
Radan liikkuva kalusto ostettiin Karl Fazerin omistamasta Taubilanhovista läheltä Käkisalmea. Radalla oli vain yksi höyryveturi, tyypiltään 0-8-2T. Veturi oli alun perin Neumeyerin numerolla 36/1924 rakentama, mutta Lokomo oli rakentanut sen pahojen vaurioiden jälkeen uudelleen numeroksi 96/1929. Veturi jäi tarpeettomaksi radan liikenteen loppuessa, mutta se ei kelvannut sotakorvaukseksi, joten se myytiin Hyvinkään–Karkkilan rautatielle korvaamaan Neuvostoliittoon palautettua sotasaalisveturia. Veturin erikoisuutena oli kaksi hiekkakupua, joista toinen asennettiin vasta Karkkilassa. Veturi romutettiin vuonna 1960.
Alan Menken
Alan Menken (s. 22. heinäkuuta 1949 New Rochelle, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän on säveltänyt musiikkia varsinkin The Walt Disney Companyn piirroselokuviin.
Menken on saanut kahdeksan Oscar-palkintoa, muun muassa Pienen merenneidon, Aladdinin ja Kaunottaren ja hirviön elokuvamusiikista ja laulusävellyksestä. Hänellä on lisäksi muun muassa yksitoista Grammyä, seitsemän Golden Globe -palkintoa, yksi Tony-palkinto ja yksi Daytime Emmy -palkinto.
Arthur Usénius
Arthur Fredrik Usénius (7. syyskuuta 1888 Helsinki – 27. marraskuuta 1937 Leningrad, Neuvostoliitto) oli suomenruotsalainen sähköasentaja, toimitsija ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Uséniuksen vanhemmat olivat tynnyrintekijä Adolf Fredrik Usénius ja Maria Emilia Strandberg. Suoritettuaan valmistavan poikain ammattikoulun ja teknisen koulun Usénius työskenteli asentajana Helsingin kaupungin sähkövoimalassa vuoteen 1910 saakka. Vuosina 1910–1912 hän asui ja työskenteli Yhdysvalloissa ja palasi sitten Suomeen ollen vielä kolme vuotta Helsingin kaupungin sähkövoimalan palveluksessa mekaanikkona.
Uséniusoli SDP:n jäsen ja hän kuului myös jäsenenä Ruotsalaisen nuorisoliiton keskuskomiteaan ja Ruotsalaisen työväenliiton toimeenpanevaan komiteaan. Usénius oli vuodesta 1915 Metalliliiton keskuskomitean jäsen ja vuonna 1917 hän oli SDP:n kansanedustajana edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Vuonna 1917 Vladimir Lenin käytti Kustaa Rovion suosituksesta Uséniusten asuntoa Fredrikinkatu 64:ssä piilopaikkanaan oleskellessaan Helsingissä. Lenin kirjoitti silloin teostaan Valtio ja vallankumous ja lahjoitti myöhemmin tästä teoksesta nimikirjoituksella varustetun kappaleen Uséniukselle.
Paul Johnstone
Paul Neil Milne Johnstone (1952 – huhtikuu 2004) oli Essexistä, Englannista kotoisin oleva runoilija ja toimittaja. Johnstone mainitaan Douglas Adamsin alkuperäisessä sci-fi-kuunnelmassa Linnunradan käsikirja liftareille (1978), jossa hänen sanotaan kirjoittaneen maailmankaikkeuden kaikkien aikojen kammottavinta runoutta. Kuunnelmassa myös viitattiin Johnstonen runoon kuolleista joutsenista maailmankaikkeuden huonoimpana runona.
Arthur Usénius
Suomen sisällissodan alettua Usénius lähetettiin tammikuussa 1918 Tukholmaan, jossa hän oli sodan ajan Suomen kansanvaltuuskunnan edustajana. Sodan päätyttyä Usénius jäi Ruotsiin maanpakolaiseksi vuoteen 1920 saakka. Hän liittyi Ruotsissa SKP:n jäseneksi ja kuului SKP:n Ruotsin toimiston johtoon. Joulukuussa 1920 Usénius lähti Moskovaan Kominternin palvelukseen. Edvard Gyllingin pyynnöstä hän siirtyi huhtikuussa 1921 Neuvosto-Karjalaan, jossa hän toimi aluksi tilastoviraston toimitsijana ja myöhemmin Ulkomaankauppalaitoksen tarkastajana. Usénius oli 1923 Karjalan Toimeenpanevan komitean valtuutettuna rajavyöhykkeen kehittämisasioissa, vuodesta 1924 alkaen Petroskoin maatalouspankin johtajana sekä vuosina 1929–1930 Karjalan sähkölaitoksen palveluksessa. 1930-luvulla Usénius toimi 1933 kevyen teollisuuden ministerinä ja 1934 Petroskoin kansankomissariaatin talouskomissaarina ja Karjalan paikallisen teollisuuden viraston tarkastajana. Hän oli SKP:n edustajana Kominternin 7. kongressissa Moskovassa 1934–1935 ja kirjoitti artikkeleita Vapaus-lehteen 1935.
Paul Johnstone
Paul Johnstone ilmeisesti esitti tyytymättömyytensä nimensä mainitsemisesta Adamsin teoksessa. Tämän vuoksi kuunnelman myöhemmissä sovituksissa runoilijan nimeksi vaihdettiin Paula Nancy Millstone Jennings. Tätä nimeä käytetään myös kuunnelmasta tehdyissä kirjoissa. Kuitenkin esimerkiksi Yleisradion 1984 tekemässä suomenkielisessä Linnunradan käsikirja liftareille -kuunnelmasarjassa todetaan edelleen, että maailmankaikkeuden huonoin runoilija on "Greenbridgestä Essexistä kotoisin oleva Paul Neil Milne Johnstone".
Arthur Usénius
Usénius vangittiin 18. lokakuuta 1935 vakoilijana ja syytettynä vastavallankumouksellisesta kansalliskiihkoisesta toiminnasta. Hänet tuomittiin kuolemaan 31. lokakuuta 1937 ja teloitettiin ampumalla Leningradissa 27. marraskuuta 1937. Uséniuksen maine palautettiin 1957.
Paul Johnstone
Douglas Adamsin elämäkerran kirjoittajan, M. J. Simpsonin mukaan Johnstone oli paitsi loukkaantunut myös huvittunut saamastaan huomionosoituksesta. Johnstone ja Adams olivat ystäviä ja vanhoja koulutovereita. Ilmeisesti Johnstonea ärsytti eniten se, että alkuperäisessä kuunnelmassa mainittiin hänen nimensä lisäksi myös hänen osoitteensa.
Arthur Usénius
Usénius oli naimisissa sairaanhoitaja Maria (Maija) Vilhelmina Karpin (s.1884) kanssa vuodesta 1915 ja heillä oli yksi poika. Maija Usénius oli vuonna 1936 Petroskoin vankilassa 11 kuukautta syytettynä siitä, ettei ollut ilmiantanut miestään. Hän palasi Suomeen Neuvostoliitosta 1957 asuttuaan viimeksi Suojun kylässä Karjalassa. Arthur Uséniuksen veli oli amerikansuomalainen toimittaja Adolf Usénius.
Paul Johnstone
Lähteet
List of minor The Hitchhiker's Guide to the Galaxy characters
Belgianpaimenkoira groenendael
Belgianpaimenkoira groenendael (ransk. berger belge groenendael, hol. Groenendaler) on koirarotu. Se on belgianpaimenkoiran neljästä muunnoksesta maailmalla toiseksi suosituin heti tervuerenin jälkeen. Groenendal eroaa muista belgianpaimenkoiran muunnoksista siinä, että sillä on pitkä musta turkki.
Ulkonäkö
thumb|upright|left|Uros pentunäyttelyssä. Belgianpaimenkoira on keskikokoinen, neliömäinen sekä pystyryhtinen koira. Sen toivottu säkäkorkeus on uroksella 62 cm, nartulla 58 cm, mistä sallitut poikkeamat ovat alle 2 cm ja yli 4 cm ihanne koon. Kallo on pitkä ja kapea, kuono saattaa olla pidempi kuin kallo. Silmät ovat muodoltaan hieman mantelinmuotoiset ja mahdollisimman tummat. Häntä ylettyy vähintään kintereisiin, mieluiten alemmaksi. Levossa häntä riippuu ja liikkeessä häntä nousee, ylittämättä suinkaan vaakatasoa. Hännänpää on lievästi taaksepäin kaartunut levossa ja kaartuu voimakkaammin liikkeessä. Groenendaelin erityispiirre on pitkä täysin musta turkki.
Luonne ja käyttäytyminen
Belgianpaimenkoirat ovat valppaita ja aktiivisia. Ne ovat erittäin energisiä ja aina valmiita toimintaan. Niillä on kaikki paimen-, suojelu-, vahti- ja palveluskoiran ominaisuudet. Ne ovat eloisia, tarkkaavaisia ja varmaluonteisia, ilman pienintäkään aggressiivisuutta tai pelkoa. Koirissa tosin esiintyy myös vähän hermoston heikkoutta. Jotkut ovat myös siinä mielessä pehmeitä, että muistavat kärsimänsä vääryydet pitkään. Koiran oppivaisuus on kuitenkin huippuluokkaa.
Rotu tarvitsee paljon liikuntaa, sekä aktiviteetteja, mikä omistajan on syytä ottaa huomioon. Groenendael sopii mainiosti agilityyn ja tokoon, mutta niiden vilkkaan luonteen takia omistajan tulee olla kärsivällinen. Se on aktiivisuudestaan huolimatta nykyisin suositumpi näyttely- kuin käyttökoirana, ja runsaan, kauniin karvapeitteensä ansiosta pärjääkin usein paimenkoirien ryhmäkehässä hyvin tervuerenin ohella.
Alkuperä
thumb|Picard d'Uccle ja sen urosjälkeläinen Duc de Groenendael (e: Petite). Belgianpaimenkoirat ovat alkujaan lammaskoiria, jotka polveutuvat 1600-luvulla eläneestä mustasta leveunaari-paimenkoirasta. Groenendael on nykyisistä muunnoksista ainoa, joka on säilyttänyt alkuperäisen värityksen.
Muunnoksen nimen alkuperästä on olemassa kaksi eri teoriaa. Suositumman mukaan se on saanut nimensä Flanderin Brabantiin kuuluvassa Hoeilaartissa Brysselin lähellä sijaitsevan Château de Groenendael -hotellin mukaan. Hotellin omisti mustien belgianpaimenkoirien kasvattaja herra Nicolas Rose (k. 1898). Groenendael-muunnoksen kantakoiria ovat narttu Petite ja uros Picard d'Uccle, jonka Rose osti eräältä lammaspaimenelta. Näissä kahdessa yksilössä oli vielä selvästi nähtävissa maatiaismaiset leveunaarin piirteet, minkä vuoksi ne muistuttivat myös melko paljon schipperkeä. Toisen teorian mukaan groenendael on saanut nimensä Groenendaelin linnasta, mutta koska Château de Groenendael tarkoittaa sananmukaisesti "Groenendaelin linnaa", kyseessä saattaa olla vain hotellin nimeen pohjautuva väärinkäsitys. Molemmat teoriat ovat kuitenkin yhtä mieltä siitä, että groenendael on kotoisin Brysselin naapurikunnasta Hoeilaartista.
Terveystilanne
Rodulla on havaittu perinnöllisiä silmäsairauksia, kaihia ja verkkokalvon rappeumaa. Silmäsairausprosentti oli 1994–2003 tutkituissa koirissa 2,2 ). Epilepsiaa esiintyy jonkin verran, mutta ei keskimäärin enempää kuin muillakaan roduilla. Lonkkanivel- ja kyynärniveldysplasiaa rodussa on suhteellisen vähän; vuosina 1994–2003 tutkituista koirista vain 8,1 prosenttia oli lonkkavikaisia ja 11,4 prosentilla todettiin kyynärniveldysplasia, tosin 2–3 asteen muutoksia kyynärpäissä oli vain 1,1 prosentilla tutkituista koirista..
Aino Forsten
Aina ”Aino” Aleksandra Forsten (o.s. Rainio, 2. huhtikuuta 1885 Maaria – 27. marraskuuta 1937 Petroskoi ) oli suomalainen kansanvalistaja ja opettaja, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1917–1918. Suomen sisällissodan jälkeen hän pakeni Neuvosto-Venäjälle, jossa hänet teloitettiin Stalinin vainojen yhteydessä vuonna 1937. Suomessa hänet tunnettiin erityisesti toiminnastaan vähävaraisten naisten ja lasten hyväksi.
Varhaiset vuodet
Maariassa syntyneen Forstenin vanhemmat olivat itsellinen Reinhold Rainio ja Augusta Serafia Liisantytär. Kansakoulun käytyään hän liittyi sosialidemokraattiseen puolueeseen Turussa vuonna 1904 ja muutti pari vuotta myöhemmin Poriin, missä Forstenin veli Jussi Rainio oli Sosialidemokraatti-lehden toimittajana. Hän työskenteli kaupungissa aluksi myyjänä ja myöhemmin SDP:n puhujana sekä vuodesta 1909 lähtien puolueen nuorisojärjestön sihteerinä. Lisäksi hän oli Porin sosialidemokraattisen paikallisyhdistyksen johtokunnan jäsen 1907–1918. Porissa Aino myös tutustui puoluetoiminnassa mukana olleeseen postinkantajaan Kaarlo Verner Forsteniin, ja pariskunta solmi avioliiton vuonna 1909.
Sisällissota ja aika Neuvostoliitossa
Aino ja Verner Forsten vangittiin heinäkuussa 1937 syytettynä vastavallankumouksellisesta kansalliskiihkoisesta toiminnasta. Verner tuomittiin kahdeksaksi vuodeksi työleirille Siperiaan, mutta Aino sai marraskuun lopulla kuolemantuomion ja hänet teloitettiin välittömästi. Pariskunta rehabilitoitiin Stalinin kuoleman jälkeen heinäkuussa 1955.
Kissat (alaheimo)
Kissat (Felinae) on kissaeläinten (Felidae) heimon alaheimo. Useimmat alaheimoon kuuluvista lajeista ovat pieniä tai keskikokoisia kissaeläimiä, mutta lajeissa on myös suurempia kuten puuma ja gepardi.
Joensuun Pyhän Johannes Teologin kirkko
Joensuun Pyhän Johannes Teologin ja Karjalan valistajien kirkko on Joensuussa sijaitseva ortodoksinen kirkkorakennus. Kirkko on osa Joensuun pappisseminaaria. Kirkko valmistui vuonna 1995 ja sen suunnittelijana toimi helsinkiläinen arkkitehti Ilkka Valkama suurlähettiläs Anastasios Sideriksen ehdotuksen pohjalta. Hänen työtään jatkoi arkkitehti Antero Turkki. Kirkossa on jäljitelty bysanttilaista tyyliä. Kirkko on pyhitetty evankelista Johannekselle. Kirkon freskot suunnitteli ja toteutti kreikkalainen ikonimaalari Konstantinos Ksenopoulos oppilaineen.
Mark Gallagher
Mark Henry Gallagher (s. 9. maaliskuuta 1962) on irlantilais-brittiläinen kirjailija, puhuja, mediakommentaattori ja johtaja. Gallagher on Performance Insights Ltd:n toimitusjohtaja. Hän oli perustaja ja osaomistaja Status Grand Prix'ssä, joka voitti A1GP:n  vuonna 2009 ja osallistui GP3:een ja GP2:een. Hän aloitti työt F1-journalistina vuonna 1986. Gallagher liittyi Eddie Jordanin F1-joukkueeseen vuonna 1991 ja palasi siihen vuonna 1995, jolloin hänestä tuli markkinointipäällikkö. Vuonna 2004 hän liittyi Jaguar Racingiin, ja kun tiimi muuttui Redbull racingiksi, hänestä tuli Cosworth F1 Enginesin johtaja. Nykyään hän on BBC 5 -kanavan F1-kommentaattori sekä suosittu puhuja seminaareissa. Hänet on käynyt myös Suomessa Contribyten järjestämässä Tulevaisuuden Tuotekehitys -seminaarissa.
Thor Björgólfsson
pienoiskuva|Thor Björgólfsson vuonna 2011.Björgólfur Thor Björgólfsson (s. 1967) on islantilainen yrittäjä ja sijoittajamiljardööri, joka on hankkinut huomattavia omistuksia lento- ja puhelinyhtiöissä sekä lääketeollisuudesta. Hänellä on ollut sijoitusyhtiönsä kautta merkittäviä sijoituksia myös Suomessa, muuan muassa Elisa Oyj:n ja Amer Sports Oyj:n osakkeissa.
Thor valmistui New Yorkin yliopistosta pääaineenaan rahoitus vuonna 1991. Forbesin mukaan Thorin omaisuus oli vuoden 2005 heinäkuussa 1,3 miljardia Yhdysvaltain dollaria ja vuoden 2007 maaliskuussa 3,5 miljardia dollaria.
Olut
Vuodesta 1992 Thor oli markkinointipäällikkö Viking-panimossa. Thorin isä osti Viking-panimon 1993. Se nimettiin Hansaksi. Kahden islantilaisen yhtiö BGL-yhtiö perusti Venäjälle Baltic Bottling Plant-panimon (BBP) vuonna 1993. Thor nimitettiin sen toimitusjohtajaksi vuonna 1994. Emoyhtiö BGL joutui riitaan Thorin kanssa. Vuonna 1995 BBP sai luvan valmistaa ja pullottaa Pepsi Colaa Venäjällä. BBP:n yhtiökokous myi 32,5 % osakkeista Thorin isälle ja 32,5 % Vikingille. Myyjä BGL sai 500 000 dollaria. Aseistetut vartijat estivät entisten yhtiökumppaneiden BGL-yhtiöstä pääsyn panimorakennukseen. BGL kävi oikeustaisteluja Islannissa ja Venäjällä BBP:n osakekaupan peruuttamiseksi. Se voitti useimmat riidat vuonna 1996. Thor perusti vuonna 1997 uuden yrityksen, jolla oli sama nimi kuin BBP:n valmistamalla limuviinalla: Bravo. Vuonna 1999 käräjäoikeuden mukaan vuoden 1995 osakekauppa oli pätemätön, mutta vahingonkorvaukset siitä jäivät saamatta. Thorin johtama Bravo International sai ison osan Pietarin ja Moskovan virvoitusjuoma- ja olutmarkkinoista. Heineken osti sen vuoden 2002 helmikuussa 400 miljoonalla dollarilla.
Sijoitustoiminta
Lokakuussa 2002 Thorin ja hänen isänsä sijoitusyhtiö Samson Holding sai 45,8 prosenttia Landsbanki Islandsista. Tammikuussa 2004 Thor perusti investointiyhtiö Novatorin, ja perheen yritys Burdaras osti ruotsalaisen investointipankin Carnegien. Burdaras osti suuren erän Finnairin osakkeita helmikuussa 2005. Elokuussa 2005 syntyi Straumur-Burdaras, josta sen hallituksen puheenjohtajana toiminut Thor omisti 11 prosenttia. Helmikuussa 2007 Straumur-Burdaras osti enemmistön eQ-pankista. Landsbanki aloitti Helsingissä elokuussa 2007.
Tor Skjønsberg
Tor Skjønsberg (27. huhtikuuta 1903 Oslo – 8. syyskuuta 1993 Oslo) oli norjalainen juristi ja liikemies. Toisen maailmansodan saksalaismiehityksen aikana hän osallistui vastarintaliikkeen toimintaan. Vuonna 1945 hän toimi Norjan merenkulkuministerinä.
Karkaistu lasi
Karkaisussa lasi kuumennetaan lähelle sulamispistettä ja jäähdytetään nopeasti. Tavallisen lasin vetolujuus on 40 Mpa ja termisesti karkaistun lasin 120–200 Mpa. Karkaistu lasi hajoaa rikkoutuessaan pieniksi muruiksi, ei suuriksi sirpaleiksi. Muruissa ei ole terävää reunaa. Käyttökohteita karkaistulle lasille ovat esimerkiksi parvekelasitukset, lasikatteet, näyteikkunat, tilanjakajat, bussipysäkkien lasitukset, kaidelasitukset, julkisivulasitukset, suihkuseinät, saunan lasiseinät ja viherhuoneiden lasitukset.
Forbes 500
Forbes 500 oli yhdysvaltalaisen Forbes-talouslehden julkaisema luettelo Yhdysvaltain suurimmista yrityksistä. Luettelon on korvannut vuodesta 2004 alkaen Forbes Global 2000 -lista, joka käsittää maailman 2000 suurinta yritystä.
Jensenin epäyhtälö
Matematiikassa Jensenin epäyhtälöllä, nimetty tanskalaisen matemaatikko Johan Jensenin mukaan, voidaan arvioida konveksin funktion integraaleja.
Äärellinen muoto
Reaaliselle jatkuvalle konveksille funktiolle φ ja positiivisille painokertoimille ai on voimassa
Epäyhtälö on käännettävä jos φ on konkaavi.
Jos ai=1, on
Funktio log(x) on konkaavi, joten sijoittamalla φ(x) = log(x) saadaan aritmeettis-geometrinen epäyhtälö:
Yleinen väittämä
Epäyhtälö voidaan kirjoittaa myös yleisemmässä muodossa mittateorian avulla. Se voidaan ilmaista myös todennäköisyysteorian avulla. Nämä väittämät ovat yhtäpitäviä.
Mittateoreettinen muotoilu
Olkoon (Ω,A,μ) mitta-avaruus siten, että μ(Ω) = 1. Jos g on reaaliarvoinen μ-integroituva ja jos φ on konveksi joukossa g, on voimassa
Todennäköisyysteoreettinen muotoilu
Todennäköisyysteorian terminologialla μ on todennäköisyysmitta. Funktio g korvataan reaaliarvoisella satunnaismuuttujalla X. Tällöin jokainen integraali Ω:ssa todennäköisyysmitan μ suhteen voidaan tulkita odotusarvoksi. Tällöin, jos φ on konveksi funktio, on
Todistus
Olkoon g μ-integroituva funktio mitta-avaruudessa Ω ja olkoon φ konveksi funktio g:n määrittelyjoukossa. Määritellään φ:n oikeanpuoleinen derivaatta x:ssä asettamalla
Guilherme (jalkapalloilija, 1974)
Guilherme de Cássio Alves eli Guilherme (s. 8. toukokuuta 1974 São Paulo, Brasilia) on brasilialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Peliuransa jälkeen hän on toiminut valmentajana.
Jensenin epäyhtälö
Todistus
Koska φ on konveksi, oikean puolen osamäärä on vähenevä kun t lähestyy nollaa oikealta. Osamäärä on myös alhaalta rajoitettu: sitä rajoittavat termit muotoa
Guilherme (jalkapalloilija, 1974)
Guilherme pelasi urallaan pääsarjatasolla Brasilian Campeonato Brasileiro Série A:n São Paulossa, Grêmiossa, Vasco da Gamassa, Atlético Mineirossa, Corinthiansissa, Cruzeirossa ja Botafogossa, Espanjan Primera Divisiónin Rayo Vallecanossa sekä Saudi-Arabian Valioliigan Ittihadissa. Hän voitti Copa do Brasilin Grêmiossa 1997 ja Corinthiansissa 2002 sekä Saudi-Arabian cupin kaudella 2003–2004.
Jensenin epäyhtälö
Todistus
missä t < 0. Siten raja-arvo on aina olemassa.
Guilherme (jalkapalloilija, 1974)
Brasilian maajoukkueessa Guilherme pelasi vuosina 2000–2001 kuusi ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän oli mukana Copa Américassa 2001.
Jensenin epäyhtälö
Todistus
Asetetaan nyt seuraavat merkinnät:
Guilherme (jalkapalloilija, 1974)
Saavutukset
São Paulo:
Grêmio:
Jensenin epäyhtälö
Todistus
Siten
kuten vaadittiin. Tapaus x < x0 todistetaan vastaavasti, kuten myös tapaus.
Guilherme (jalkapalloilija, 1974)
Saavutukset
Atlético Mineiro:
Jensenin epäyhtälö
Todistus
φ(x0) voidaan siten kirjoittaa muodossa
Guilherme (jalkapalloilija, 1974)
Saavutukset
Corinthians:
Jensenin epäyhtälö
Todistus
Mutta koska μ(Ω) = 1, on kaikilla reaaliluvuilla k voimassa
Guilherme (jalkapalloilija, 1974)
Saavutukset
Ittihad:
Cruzeiro:
Jensenin epäyhtälö
Todistus
Erityisesti
Q.E.D.
Asil Nadir
Asil Nadir (s. 1941) on kyproksenturkkilainen liikemies ja talousrikollinen, joka tuli tunnetuksi 1980-luvulla brittiläisen kohuyhtiön Polly Peck plc:n johtajana. Vuonna 2012 hänet tuomittiin kymmenen vuoden vankeusrangaistukseen yli 28 miljoonan punnan kavaltamisesta Polly Peckistä ja sen sisaryhtiöistä.
1980-luvun alussa perheyrityksen johtoon astunut Asil Nadir palasi Lontooseen ja osti sieltä pienen ja huonosti kannattaneen Polly Peck -nimisen tekstiiliyhtiön. Hän teki siitä miljardiluokan yrityksen ja listautti sen Lontoon pörssiin. Yritys oli Britanniassa yksi sikäläisen kasinotalouden symboleista: tuhannen punnan sijoitus yhtiön osakkeisiin vuonna 1981 nousi parhaimmillaan yli miljoonan punnan arvoiseksi. Polly Peck oli yksi FTSE 100 -indeksin yhtiöistä. Se oli myös pohjois-Kyproksen merkittävin työnantaja, jonka hotellien ja mediayhtiöiden palveluksessa oli 10 prosenttia alueen työvoimasta. Alueen kansantuotteesta Polly Peck tuotti parhaimmillaan viidenneksen. Vähitellen Asil Nadir omisti myös kartonkitehtaan Kyproksella, televisiotehtaan Turkissa, Pizza Hut -ketjun Britanniassa, Del Monten tuoretuoteyrityksen ja japanilaisen Sansui-äänentoistomerkin.
Polly Peck ajautui selvitystilaan vuonna 1990 yhteensä 550 miljoonan punnan veloista. Asil Nadirin oli määrä astua oikeuden eteen vuonna 1993, mutta hän pakeni kotiseudulleen Kyprokselle ja piileskeli siellä 17 vuotta. Hän palasi Britanniaan vuonna 2010 vakuuttuneena siitä, ettei häntä enää syytettäisi. Hänet kuitenkin pidätettiin ja tuomittiin kymmenen vuoden vankeuteen vajaan 30 miljoonan punnan kavaltamisesta Polly Peckin konkurssin yhteydessä.
Birori
Birori on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 531 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 17,33 neliökilometriä. Se sijaitsee 450 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Let It Be (Laibachin albumi)
Let It Be on Laibach-yhtyeen pitkäsoitto. Levyllä on Laibachin versiot The Beatles -yhtyeen viimeisen albumin Let It Be kappaleista nimikappaletta lukuun ottamatta. For You Blue ja Maggie Mae eivät ole versioita Beatlesin levyllä olevista kappaleista; For You Blue on todellisuudessa versio Moondogin kappaleesta Crescent Moon March ja Maggie Mae on versio saksalaisesta kansanlaulusta Auf der Lüneburger Heide.
Kappaleet
Kappaleet John Lennon ja Paul McCartney, paitsi I Me Mine George Harrison, Dig It Harrison, Lennon, McCartney ja Ringo Starr sekä For You Blue Moondog (joskin kannessa merkitty Harrisonin tekemäksi). Maggie Mae on kansanlaulu, jonka sanoituksen on kirjoittanut Hermann Löns. Kaikki kappaleet sovittanut Laibach. Levyn nauhoittanut ja miksannut Iztok Turk ja Janez Krizaj studio Tivolissa Ljubljanassa 1988. Vieraililemassa Across the Universe -kappaleella Germania sekä Opus Dein kuoro Trbovljesta.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Harri Uusitorpan mielestä Laibachin Let It Be on mahtipontinen, metallinen ja moderni kopion kopio, josta on vaikea erottaa alkuperäistä kuvaa. ”Se on tietysti epäoleellista, sillä Beatles [--] on Laibachille vain väline, jonka kautta se alleviivaa omaa historialle ja tahallisille äärimmäisyyksille (nihilismi, totalitarismi, militarismi) rakentuvaa ’krittistä’ ideologiaansa.”
Rockyn uusintaottelu
Rockyn uusintaottelu on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen nyrkkeilyelokuva. Se on jatkoa vuonna 1976 ilmestyneelle elokuvalle Rocky, ja Rocky-elokuvasarjan toinen osa. Elokuva on Sylvester Stallonen ohjaama, pääosanäyttelemä ja käsikirjoittama.
Rocky Balboan esikuvana toimineen raskaansarjan nyrkkeilijä Chuck Wepnerin piti esittää elokuvassa Ching Wepner-nimistä hahmoa, jolla oli 32 vuorosanaa. Rooli kuitenkin leikattiin pois käsikirjoituksesta 19 päivää ennen kuvausten alkua.
Juoni
Uudenvuodenpäivänä vuonna 1976 raskaansarjan nyrkkeilyn maailmanmestari Apollo Creed on onnistuneesti puolustanut titteliään jaetulla päätöksellä haastaja Rocky Balboaa vastaan. Hän ja Rocky viedään samaan sairaalaan. Huolimatta heidän yhteisestä sopimuksestaan ​​olla etsimättä uusintaottelua, Apollo haastaa Rockyn uudelleen todistamaan, että taistelu ei ollut sattumaa, mutta Rocky kieltäytyy ja lopettaa ammattinyrkkeilyn. Balboan tyttöystävä Adrian tukee hänen valintaansa samoin kuin hänen lääkärinsä, jotka paljastavat, että Rocky tarvitsee leikkausta irronneen verkkokalvon vuoksi, mikä voi johtaa pysyvään sokeuteen. Yksityisellä hetkellä Rocky menee katsomaan toipuvaa Apolloa ja haluaa totuudenmukaisen vastauksen kysymykseensä, antoiko Apollo kaikkensa taistelussa; Creed vahvistaa tehneensä. Kun Rocky on päästetty sairaalasta, hän nauttii uuden julkkisstatuksensa eduista. Agentti näkee Rockyn mahdollisena kannatus- ja sponsorointikultakaivoksena, ja hänen äkillinen rikkautensa rohkaisee häntä kosimaan Adriania. Hän hyväksyy onnellisesti ja he menevät naimisiin pienessä seremoniassa. Pian sen jälkeen Adrian paljastaa olevansa raskaana.
Samaan aikaan vihapostin ruokkimana väittäen, että hän korjasi taistelun suojellakseen valtakuntaansa mestarina, Apollosta tulee pakkomielle ajatus siitä, että uusintaottelu on ainoa tapa todistaa, että Rockyn esiintyminen oli vain sattumaa. Päättänyt korjata nyrkkeilyuransa ainoan vian Apollo vaatii joukkuettaan tekemään kaikkensa saadakseen Rockyn pois eläkkeelle huolimatta hänen ystäviensä ja perheensä vetoomuksista, että Rockyn kyky sietää rangaistusta on liian vaarallista hänen mahdollisuuksilleen puolustaa mestaruutta toisen kerran. .
Aluksi Apollon mustamaalauskampanja ei vaikuta Rockyyn vaikuttavan, mutta hänen kokemattomuutensa rahasta saa hänet joutumaan taloudellisiin ongelmiin. Useiden epäonnistuneiden työllistymisyritysten jälkeen Rocky vierailee valmentajansa ja managerinsa Mickey Goldmillin kanssa hänen kuntosalillaan puhumassa mahdollisuudesta otella uudelleen. Mickey kieltäytyy huolistaan ​​Rockyn terveydestä, mutta hän muuttaa mielensä sen jälkeen, kun Apollo loukkasi Rockya julkisesti. Adrian kohtaa Rockyn nyrkkeilyn pariin palaamisen vaaran ja muistuttaa häntä näkökyvyn vaarasta. Rocky väittää, ettei hän tiedä mitään muuta, joten tämä on ainoa tapa, jolla hän voi huolehtia heistä. Adrian, pettynyt siihen, että Rocky rikkoi lupauksensa, kieltäytyy tukemasta häntä.
Rocky ja Mickey aloittavat harjoittelun, mutta Rocky on keskittymätön Adrianin paheksunnan vuoksi. Adrianin veli Paulie kohtaa sisarensa, koska hän ei tue miestään. Adrian pyörtyy yhteenotossa ja hänet kuljetetaan sairaalaan, jossa hän alkaa synnyttää. Ennenaikaisesta syntymisestä huolimatta vauva on terve, mutta Adrian vaipuu koomaan. Rocky syyttää itseään tapahtuneesta ja kieltäytyy jättämästä häntä sängyn viereen, kunnes tämä herää, eikä mene katsomaan uutta vauvaansa ennen kuin vauva voi olla yhdessä äitinsä kanssa. Kun Adrian tulee ulos koomasta, hän löytää Rockyn sängyn viereen, ja pariskunnalle näytetään pian heidän uusi vauvansa, poika, jolle he antavat nimekseen Robert "Rocky Jr". Adrian antaa siunauksensa uusintaottelulle ja Rocky pääsee nopeasti kuntoon taistelua varten.
Kiitospäivänä, ottelun iltana, Apollo tekee julkisen maalin voittaa Rockyn korkeintaan kahdessa erässä todistaakseen, että ensimmäinen ottelu oli sattuma. Suojellakseen haavoittuvaa silmäänsä Rocky päättää taistella oikeakätisesti eikä luonnollissa otteluasennossaan. Muutos jättää hänet huomattavaan epäedulliseen asemaan, ja sen seurauksena Creed kaataa hänet kahdesti ja ylittää suuren osan taistelusta. Viidennelletoista ja viimeiselle kierrokselle siirtyminen Creed on pisteydessä selvästi edellä, ja hänen on pysyttävä kaukana Balboasta voittaakseen ottelun päätöksellä. Creed haluaa kuitenkin voittaa tyrmäyksellä poistaakseen kaikki epäilykset paremmuudestaan ​​ja jättää huomiotta valmentajansa pyynnöt pysyä takaisin. Viimeisellä kierroksella Rocky siirtyy takaisin luonnolliseen asentoonsa ja vapauttaa dramaattisella tavalla sarjan vastaiskuja Creedille ja alkaa kääntää vuorovettä. Molemmat uupuneena miehet vaihtavat lyöntejä, kunnes Rocky saa yliotteen ja kaataa Creedin. Isku saa myös Rockyn menettämään tasapainonsa ja kaatumaan samaan aikaan. Kun molemmat miehet kamppailevat saadakseen jaloinsa takaisin, Rocky pystyy selviytymään 9:stä, kun Apollo romahtaa uupumuksesta, mikä antaa Rockylle voiton tyrmäyksellä ja tekee hänestä uuden raskaansarjan mestarin. Sitten Rocky pitää kiihkeän puheen yleisölle ja pitää vyötä päänsä päällä viestillä vaimolleen, joka seuraa taistelua televisiosta: "Joo, Adrian, tein sen!"
.
Herman Hurmevaara
Herman Hurmevaara (vuoteen 1906 Pietikäinen; 19. helmikuuta 1886 Kiuruvesi – 16. helmikuuta 1938 Petroskoi, Neuvostoliitto) oli suomalainen muurari ja sosialidemokraattien piirisihteeri ja kansanedustaja.
Hurmevaaran vanhemmat olivat tilallinen Abram Vilhelm Pietikäinen ja Saara Kokkonen. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli muurarina Oulussa ja Helsingissä. Vuosina 1910–1918 Hurmevaara oli Helsingin sos.dem. kunnallisjärjestön sihteerinä sekä Uudenmaan läänin vaalipiirin sos.dem. piirisihteerinä ja rahastonhoitajana. Hän oli SDP:n kansanedustajana vuonna 1917 edustaen edellä mainittua vaalipiiriä.
Suomen sisällissodan aikana Hurmevaara toimi Uudenmaan lääninhallituksen ja telefoonilaitoksen komissaarina ja Suomen kansanvaltuuskunnan raha-asiainosaston kamreerina. Sodan jälkeen hän siirtyi Venäjälle ja sieltä edelleen Ruotsiin lokakuussa 1918. Hurmevaara oli Ruotsissa Suomi-komitean sihteerinä ja Viesti-lehden toimittajana. Vuonna 1921 hän toimi Suomen punaisen kaartin Ruotsin pataljoonan esikunnan taloudenhoitajana, vuosina 1923–1924 Karjalan Sosialistisen Neuvostotasavallan kauppavaltuutettuna Ruotsissa, vuonna 1926 tehtailija Oscar Larssonin kirjanpitäjänä, ja viimeksi Hurmevaara oli Politiken-lehden arkistonhoitajana 1929–1930.
Hurmevaara karkotettiin Ruotsista 1930, ja hän siirtyi perheineen Neuvostoliittoon. Hurmevaara toimi 1930–1932 Moskovassa MOPR:n komiteassa esittelijänä, ja vuonna 1933 hän oli Kominternin suomalaisjaoston kassanhoitajana. Hän siirtyi Edvard Gyllingin suosituksella Petroskoihin 1933 ja työskenteli siellä ensin tilastovirastossa ja vuodesta 1936 Kirja-kustantamon oikolukijana.
Hurmevaara vangittiin 23. joulukuuta 1937 syytettynä vastavallankumouksellisesta vakoilutoiminnasta. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin ampumalla 16. helmikuuta 1938 Petroskoin lähistöllä. Hänen maineensa palautettiin 1956.
Hurmevaara oli naimisissa vuodesta 1914 Anna Sigrid Paunulan kanssa. Heillä oli kaksi tytärtä.
Wang Liping
Wang Liping (, s. 8. heinäkuuta 1976 Fengcheng, Liaoning, Kiina) on kiinalainen kävelijä.
Wang sijoittui 1997 kävelyn maailmancupissa silloisella naisten virallisella arvokisamatkalla 10 kilometriä kymmenenneksi. Hän voitti olympiakultaa vuoden 2000 Sydneyn olympialaisten 20 kilometriltä. Vuonna 2004 kävelyn maailmancupissa hänen sijoituksensa oli kymmenes 20 kilometrillä ja samana vuonna Ateenan olympialaisissa hän sijoittui vastaavalla matkalla kahdeksanneksi.
Wang Liping painaa 46 kilogrammaa ja on 164 senttimetriä pitkä.
Carl August Wilhelm Cederholm
Carl (Karl) August Wilhelm Cederholm (Sederholm) (29. tammikuuta 1864 Helsinki – 20. maaliskuuta 1905 Helsinki) oli suomalainen upseeri ja virka- ja valtiopäivämies.
Cederholmin vanhemmat olivat Carl Adolf Teodor Gustafsson Cederholm ja Elisiff Wilhelmina Carolina Nymander. Cederholm oli aliluutnatti, joka työskenteli Suomen Pankissa. Syksyllä 1898 hänet nimitettiin vanhemmasta kirjanpitäjästä pankin toiseksi kamreeriksi.
Cederholm oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1899, 1900 ja 1904–1905. Hän menehtyi viimeksi mainittujen valtiopäivien aikana.
Martti Turtola
Martti Olavi Turtola (s. 16. marraskuuta 1947 Tampere) on valtiotieteiden tohtori, Maanpuolustuskorkeakoulun sotahistorian dosentti ja Helsingin sekä Turun yliopistojen dosentti. Vuosina 2001–2005 hän oli Suomen Viron-instituutin johtaja Tallinnassa ja sitä ennen muun muassa Helsingin yliopiston viestintäpäällikkö ja Kouvolan Sanomien päätoimittaja.
Dyynisara
Dyynisara (Carex trinervis) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, sarojen (Carex) sukuun kuuluva kasvilaji. Se muistuttaa muun muassa jokapaikansaraa (Carex nigra) ja voi risteytyä sen kanssa.
Martti Turtola
Hän on kirjoittanut Viron historiaan liittyviä tutkimuksia ja luonut yleiseen tietoisuuteen väitteitä, joiden mukaan Viron valtionjohto muun muassa täysin päämäärätietoisesti hakeutui liittosuhteeseen Neuvostoliiton kanssa syksyllä 1939 ennen Toisen maailmansodan syttymistä.
Turtolan setä oli eversti Jussi Turtola, jonka kohtaloa Kiestingin motissa hän on käsitellyt kirjassaan Kyllä täällä kaatuakin voidaan: Suomalainen upseerikohtalo 1941.
Dyynisara
Dyynisara on voi kasvaa noin 10–60 cm korkeaksi; tavallisimmin se kasvaa kuitenkin 20–40 cm korkeaksi. Dyynisara on jokseenkin mätästävä ja muodostaa maarönsyjä, jotka ovat halkaisijaltaan 2,5–4 mm. Varret ovat kolmisärmäisiä. Lehdet ovat 1,5–3 mm leveitä, harmaanvihreitä sekä suunnilleen yhtä pitkiä tai pidempiä kuin varret. Lehtien molemmilla pinnoilla on runsaasti ilmarakoja. Dyynisara on erilaistähkäinen saralaji, ja sen kukinto koostuu erillisistä hede- ja emitähkistä. Hedetähkiä voi olla yhdestä neljään kappaletta, tavallisesti kuitenkin kaksi tai kolme. Hedetähkät ovat kapeansuikeita, 20–50 mm pitkiä ja 2–3,5 mm leveitä. Emitähkiä on kahdesta neljään kappaletta ja ne ovat liereitä, 20–40 mm pitkiä ja 5–8 mm leveitä. Joskus emitähkien yläosissa on jonkin verran hedekukkia. Tähkäsuomut ovat hieman pullakoita lyhyempiä sekä ruskeita, mutta niissä on vihertävä keskisuoni. Pullakot ovat harmaanvihreitä, 3–5 mm pitkiä, leveänsoikeita sekä yleensä kolmisuonisia. Emikukat ovat kaksiluottisia.
Dyynisaraa kasvaa Euroopassa Portugalista Tanskaan rannikoiden dyyneillä sekä kosteilla hiekkaisilla kasvupaikoilla. Sisämaassa dyynisaraa tavataan myös hiekkaisilta nummilta. Dyynisaraa kasvaa ainakin Portugalissa, Espanjassa, Ranskassa, Saksassa, Alankomaissa, Belgiassa ja Tanskassa sekä mahdollisesti myös Norjassa ja Britteinsaarilla. Dyynisara on endeeminen saralaji Länsi-Euroopassa.
Parélioi
Parélioi (myös Parélii; virallisesti Δημοτική Ενότητα Παρελίων, Dimotikí Enótita Parelíon) on yksi Keski-Korfun ja Diapontisten saarten kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Korfun alueyksikössä Jooniansaarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 6 403 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|Sinarádesin kylää. Parélioi käsittää alueen Korfun saaren länsirannikolla. Sen suurin asutus on Sinarádesin kylä. Pélekaksen kylä tunnetaan näköalapaikastaan, josta on hyvä näkymä koko saarelle. Parélioi oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Korfun kunnaksi yhdessä Achílleion, Ágios Geórgioksen, Ereikoússan, Esperíeen, Faíakeen, Kassopaían, Korfun kaupungin, Korissían, Lefkímmin, Mathrákin, Meliteieíin, Othonoín, Palaiokastrítsan ja Thinálin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi. Vuonna 2019 se tuli Kleisthenes I -suunnitelman myötä osaksi Keski-Korfun ja Diapontisten saarten kuntaa.
Kunnallisyksikön osat
Parélioin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Ville Vahalahti
Ville Erkki Vahalahti (s. 7. marraskuuta 1977 Parainen) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Vahalahti pelasi urallaan SM-liigaa Turun Palloseurassa ja Rauman Lukossa yhteensä 977 runkosarjaottelua tehopistein 260+427=687 ja keräten 300 jäähyminuuttia sekä 107 pudotuspeliottelua tehopistein 27+34=61 ja keräten 42 jäähyminuuttia. Hän on SM-liigan kaikkien aikojen pistepörssissä kolmantena edellään vain Janne Ojanen ja Arto Javanainen. Vahalahti on myös liigan historian neljänneksi eniten runkosarjaotteluita pelannut pelaaja. Hän toimi kasvattajaseuransa TPS:n kapteenina vuosina 2010–2013. Vahalahti voitti seurassa neljä Suomen mestaruutta. Hän pelasi urallaan myös yhden kauden Ruotsissa sekä kuului Suomen vuoden 2009 MM-kisajoukkueeseen.
Ammattilaisuran alku
Vahalahti aloitti jääkiekkoilun ParSportissa, mutta hän on varsinaisesti kuitenkin Turun Palloseuran kasvatti. Vahalahti pelasi juniorina myös Kiekko-67:ssä, josta hän palasi 18-vuotiaana TPS:ään kaudeksi 1995–1996. Pääosin joukkueen A-nuorissa pelannut Vahalahti pelasi kuitenkin muutamia otteluita lainalla Kiekko-67:n miesten I-divisioonajoukkueessa, kuten myös kaudella 1996–1997. Kaudella 1997–1998 hän oli 18 osumallaan TPS:n A-nuorten paras maalintekijä. Vahalahti voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomen-mestaruuden.
Kaudeksi 1998–1999 Vahalahti siirtyi I-divisioonajoukkue TuToon, jossa tulokaskausi toi 21 runkosarjaottelussa tehot 15+18=33, kunnes hän siirtyi kesken kauden TPS:n SM-liigajoukkueeseen tehden loppukaudella 31 runkosarjaottelussa tehot 8+5=13 sekä kymmenessä pudotuspeliottelussa tehot 2+2=4. Vahalahti voitti kauden päätteeksi Suomen-mestaruuden. Hänet palkittiin myös siirrostaan huolimatta I-divisioonan parhaana tulokkaana. Vahalahden ensimmäinen kokonainen SM-liigakausi 1999–2000 toi hänelle 53 runkosarjaottelussa tehot 15+15=30 sekä kymmenessä pudotuspeliottelussa tehot 3+1=4. Vahalahden kausi päättyi taas Suomen-mestaruuteen, kuten myös seuraava kausi 2000–2001.
Läpimurto ja vuosi Ruotsissa
Kaudella 2001–2002 Vahalahti oli TPS:n kolmanneksi paras pistemies tehoilla 11+24=35, kuten myös kaudella 2002–2003 tehoilla 15+24=39. Kesken kauden 2003–2004, helmikuussa 2004 hän joutui sivuun nilkkamurtuman vuoksi. Vahalahti kuntoutui neljään viimeiseen pudotuspeliotteluun ja voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Hän voitti myös liigan voittomaalipörssin kahdeksalla osumallaan. Maaliskuussa 2004 Vahalahti teki peräti nelivuotisen jatkosopimuksen TPS:n kanssa. Kaudella 2004–2005 häneltä odotettiin nousua kansalliselle huipulle, mutta Vahalahden nivusvaivat ja koko joukkueen kakkosketjun heikompi vire kuitenkin haittasivat hänen kauttaan. Vahalahti jakoi tehoilla 11+19=30 TPS:n sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Jari Kauppilan kanssa. Kaudella 2005–2006 hän oli tehoilla 15+10=25 TPS:n paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies.
Vahalahti aloitti kauden 2006–2007 hieman nihkeästi, mutta hän kuului kuitenkin heikon kauden pelanneen TPS:n harvoihin valopilkkuihin ja vastasi kauden mittaan myös osittain häneen kohdistuneisiin odotuksiin nostaa tasoaan. Vahalahti oli tehoilla 21+23=44 TPS:n paras maalintekijä sekä toiseksi paras pistemies Kent McDonellin kanssa. Hän jakoi koko SM-liigan maalipörssin yhdeksännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Vahalahti ei jatkanut TPS:ssä kuitenkaan viimeistä sopimuskauttaan, vaan siirtyi kaudeksi 2007–2008 Ruotsin Elitserienissä pelaavan Linköping HC:n riveihin. Hän ei kuitenkaan vastannut siellä odotuksiin ja jäi varsin vähälle peliajalle. Vahalahti voitti kauden päätteeksi Elitserien-hopeaa, mutta kauden jälkeen hän ja Linköping purkivat yhteisymmärryksessä sopimuksensa. Vahalahti palasi kaksivuotisella sopimuksella TPS:ään kaudeksi 2008–2009. Hän oli joukkueen paras pistemies sekä runkosarjassa tehoilla 15+19=34 että pudotuspeleissä tehoilla 3+3=6.
Kaudella 2009–2010 Vahalahti oli tehoilla 21+26=47 TPS:n paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Ilari Filppulan jälkeen. Hän sijoittui koko SM-liigan pistepörssissä kymmenenneksi ja jakoi maalipörssin kymmenennen sijan Bluesin Toni Kähkösen ja Pelicansin Vili Sopasen kanssa. Vahalahti nousi maaliskuussa 2010 TPS:n kapteeniksi, kun Aki Bergin kausi päättyi polvivammaan. Hän johdatti joukkueen kauden päätteeksi Suomen-mestaruuteen. Maaliskuussa 2010 Vahalahti teki kaksivuotisen jatkosopimuksen TPS:n kanssa. Kaudella 2010–2011 hallitseva mestarijoukkue joutui kuitenkin pudotuspelien ulkopuolelle. TPS:n kapteenina jatkanut Vahalahti kuului joukkueen harvoihin valopilkkuihin, mutta hänen kautensa päättyi reisivammaan jo joulukuussa 2010, kun Vahalahti johti TPS:n sisäistä pistepörssiä tehtyään 27 runkosarjaottelussa tehot 5+19=24. Kaudella 2011–2012 hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 21+29=50, joilla Vahalahti sijoittui SM-liigan pistepörssissä kahdeksanneksi ja jakoi maalipörssin seitsemännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Hänet palkittiin kauden päätteeksi SM-liigan herrasmiespelaajana Raimo Kilpiö -palkinnolla. Helmikuussa 2012 Vahalahti teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen TPS:n kanssa.
Siirtyminen Lukkoon ja piste-ennätys
Vahalahti jatkoi kaudella 2013–2014 uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Rauman Lukossa. Hän teki 36-vuotiaana SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 20+32=52, joilla Vahalahti jakoi koko liigan pistepörssin voiton Tampereen Ilveksen Michael Keräsen kanssa. Vahalahti vei kuitenkin Veli-Pekka Ketola -palkinnon suuremman maalimääränsä turvin. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia ja valittiin myös SM-liigan tähdistökentälliseen. Vahalahti valittiin myös liigan marraskuun 2013 kuukauden pelaajaksi. Hän teki marraskuussa myös kaksivuotisen jatkosopimuksen Lukon kanssa. Kaudella 2014–2015 Vahalahti oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 10+38=48, joilla hän sijoittui koko SM-liigan pistepörssissä kuudenneksi. Vahalahden kausi päättyi kuitenkin kolmannessa puolivälieräottelussa Kalevan Palloa vastaan alavartalovamman vuoksi. Hän teki ottelussa ennen loukkaantumistaan kaksi maalia. Vahalahti teki Lukon kanssa kolmen vuoden jatkosopimuksen 5. lokakuuta 2015.
Kaudella 2015–2016 Vahalahti teki liigauransa 600. tehopisteen 29. tammikuuta 2016 pelatussa ottelussa Lukko – TPS. Vahalahdesta tuli kautta aikojen kahdeksas pelaaja, joka on ylittänyt 600 pisteen rajan. Hän teki kauden aikana kaikkiaan tehot 14+33=47, joilla Vahalahti oli Lukon paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Aaron Gagnonin jälkeen. Hän sijoittui SM-liigan pistepörssissä kuudenneksi. Kaudella 2016–2017 Vahalahti oli joukkueensa paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 14+33=47, joilla hän sijoittui SM-liigan pistepörssissä viidenneksi. Kaudella 2017–2018 Vahalahti pelasi loukkaantumisten vuoksi vain 40 runkosarjaottelua. Marraskuussa 2017 hän joutui leikkaushoitoa vaatineen vamman vuoksi vajaaksi kahdeksi kuukaudeksi sivuun. Vahalahti loukkaantui kuitenkin uudelleen aivan runkosarjan lopulla ja hänen kautensa päättyi tähän.
Alkukauden 2018–2019 Vahalahti yritti kuntoutua käsivammastaan, mutta lopulta kuitenkin 41-vuotissyntymäpäivänään 7. marraskuuta 2018 hän ilmoitti lopettaneensa pelaajauransa. Lukko järjesti Vahalahden kunniaksi juhlaottelun 16. helmikuuta 2019 hänen kasvattajaseuraansa Turun Palloseuraa vastaan. Turun Palloseura sen sijaan järjesti juhlaottelun 31. tammikuuta 2020 Lukkoa vastaan.
Maajoukkueura
Vahalahti edusti Suomea MM-kilpailuissa vuonna 2009. Yhteensä hän pelasi 22 A-maaottelua tehopistein 3+2=5. Ensimmäisen A-maaottelunsa Vahalahti pelasi 12. huhtikuuta 2002 Genevessä Sveitsiä vastaan.
Vasyl Sedljar
Vasyl Sedljar (12. huhtikuuta 1899 Žorživka, Pultavan kuvernementti – 13. heinäkuuta 1937 Kiova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen taidemaalari ja graafikko.
Sedljar opiskeli Kiovan taidekoulussa 1915–1919 ja Ukrainan valtion taideakatemiassa Myh’ailo Boitšukin oppilaana 1919–1922. Hän maalasi suuria muraaleja, teki kirjankuvituksia, suunnitteli pakkauksia ja teki keramiikkaa. Hän kuului ryhmään, joka teki vuonna 1919 Boitšukin johdolla koristeluja Kiovaan Lutskin rykmentin kasarmeihin (tuhottiin 1924). Hän ja Oksana Pavlenko kuuluivat ryhmään, joka teki muraalit Kiovan plastisen taiteen instituutin seinille (1924, tuhottiin 1934) ja Mežyhirjan teknikumiin (1924). Hän oli vuosina 1923–1930 Mežyhirjan teknikumin johtaja ja opetti Kiovan valtion taideinstituutissa 1930–1936. Hän oli Ukrainan vallankumoustaiteen liiton perustajia ja sen keskeisiä johtajia. Boitšukin kanssa hän teki Saksassa ja Ranskassa 1926–1927 maalaussarjan Europe, jota puolueen kriitikot arvostelivat ankarasti. Boitšukin, Ivan Padalkan ja muiden kanssa hän teki sittemmin tuhotut freskot Harkovan Tšervonozavodskyin ukrainalaiseen teatteriin. Kriitikkona hän torjui virallisen neuvostoteorian, jonka mukaan Ukrainan taiteen kehitykseen olisivat vaikuttaneet Vaeltajien koulukunta ja venäläinen realistinen maalaus yleisemminkin.
Kuten Boitšuk myös Sedljar yhdisti perinteisten bysanttilaisten ja ukrainalaisten ikonien tekniikkaa ja yksinkertaistettua muotoa, italialaisen quattrocento-kauden maalausten ja ukrainalaisen kansantaiteen tyyliä formalistiseen teoriaan ja aikalaisaiheisiin. Hän käytti freskotekniikkaa muraaleissa ja munatemperaa esimerkiksi Oksana Pavlenkon muotokuvassa (1927) sekä maalauksissa Liknep-koulussa (1924–1925) ja Mežyhirijan teloitus (1927). Hän teki 75 kuvaa Taras Ševtšenkon kirjan Kobzar vuonna 1931 ilmestyneeseen erikoispainokseen. Puolueen painostuksen voimistuessa 1930-luvun keskivaiheilla Sedljar lisäsi maalauksiinsa sosialistisen realismin piirteitä, mikä näkyi muun muassa Tšervonozavodskyin ukrainalaisen teatterin freskoissa. Se ei kuitenkaan suojannut häntä Stalinin vainoilta, vaan hänet pidätettiin 26. marraskuuta 1936 syytettynä terroristisesta toiminnasta. Hänet teloitettiin samaan aikaan kuin Boitšuk ja Padalka. NKVD tuhosi suurimman osan hänen tuotannostaan, muun muassa tuhansia maalauksia. Hänen kuvittamansa Kobzarin painos kiellettiin ja tuhottiin. Suojasään aikana 1958 hänen "maineensa puhdistettiin".
Bitti (Italia)
Bitti on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 845 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 215,37 neliökilometriä. Se sijaitsee 549 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Luettelo pikkuplaneetoista: 376001–377000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 376001:stä ja päättyen 377000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Heikki Vilja
Heikki Vilja (s. 6. marraskuuta 1978 Helsinki) on suomalainen stand up -koomikko, teatteriopettaja ja näyttelijä. Hän on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri. Vilja on keskittynyt muun muassa lastenteatteriin ja soveltavaan teatteriin, jossa yleisö otetaan mukaan. Näyttelijänä hänet on nähty esimerkiksi Kokkolan kaupunginteatterissa, elokuvien sivurooleissa, televisiossa ja harrastajien ohjaajana muun muassa Tikkurilan Teatterissa.