cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ahlaisten taistelut
Valkoisten vastahyökkäys
Pohjansahan ja Pirttijärven yhteenottojen jälkeen punaiset eivät enää yrittäneet hyökätä Merikarvialle, eikä kunnan alueella nähty uusia taisteluja. Valkoisten ryhmitettyä joukkonsa uudelleen rintama muodostettiin Sandöstä Fiskön, Giselön ja Eteläjoen Sahakosken kautta Lamppiin ulottuvalle linjalle. Samalla valkoiset luopuivat suunnittelemastaan Porin valtauksesta, kun Vakka-Suomen suojeluskuntalaiset olivat vetäytyneet Ahvenanmaalle. Satakunnan rintaman itäisellä lohkolla suunniteltiin nyt Tampereen valtausta, eikä rannikolle haluttu sitoa liikaa miehiä. Tämän vuoksi Ahlaisten suunnalla olleet joukot saivat jatkossa toimia suhteellisen itsenäisesti.
Punaisten toinen hyökkäys
Punaisten toinen hyökkäys käynnistyi 1. maaliskuuta. Helsinkiin palanneiden punakaartin osastojen tilalle lähetettiin Porista pieni joukko vapaaehtoisia venäläisiä sotilaita, joilla oli aseistuksenaan myös kuusi kenttätykkiä. Piiriesikuntaan kuuluneen toimittaja Frans Koskisen laatiman suunnitelman mukaan Noormarkusta hyökättäisiin nyt kahdella osastolla Pomarkkuun ja samanaikaisesti yhdellä osastolla Ahlaisten kautta Merikarvialle. Suunnitelmaan kuului myös, että Pomarkun valtauksen jälkeen lähetetään osasto Lampin kylässä olleiden valkoisten selustaan. Ahlaisten suuntaan hyökännyt osasto koostui Euran, Eurajoen ja Kokemäen punakaarteista sekä venäläisestä tykkipatterista. Ahlaisten rintamapäällikön tehtävästä erotetun Oskar Haimilan tilalle oli 28. helmikuuta nimitetty virolainen Venäjän armeijan merisotilas Gustav Geldman.
Ahlaisiin suunnannut 600 miehen osasto lähti liikkeelle kello 7 aamulla. Eteneminen kuitenkin pysähtyi, kun se joutui Lampin sahan luona valkoisten konekiväärien ristituleen. Iltaan asti jatkuneen taistelun aikana punaisilta kaatui viisi miestä, joiden joukossa oli muun muassa helsinkiläinen komppanianpäällikkö Leander Särkkä. Lopulta Geldman päätti komentaa miehensä takaisin Noormarkkuun, eikä myöskään Pomarkkuun tehty hyökkäys onnistunut. Seuraavat puolitoista viikkoa Ahlaisten suunnalla nähtiin lähinnä tiedustelupartioiden välisiä pieniä kahakoita. Ainoa suurempi yhteenotto käytiin 6. maaliskuuta, jolloin valkoiset hyökkäsivät Porin edustalla sijaitseville Anttooran, Pastuskerin ja Lampaluodon saarille yli yhdeksän kilometrin levyisellä rintamalla. Paikallisten lisäksi Lampaluotoa oli puolustamassa Ahlaisten ja Rauman punakaartilaisia sekä Antooraa ja Pastuskeria Reposaaren punakaartin I komppania.
Punaisten viimeiset hyökkäykset
thumb|Kuvanveistäjä [[Ville Vallgrenin suunnittelema valkoisten muistomerkki Merikarvialla.]] Punaisten läntisen rintaman komentajaksi tuli 6. maaliskuuta helsinkiläinen maalari Kustaa Salminen, joka oli saanut uuden hyökkäyskäskyn Tampereen esikuntapäälliköltä Hugo Salmelalta. Hän keskitti Anttooran ja Noormarkun väliselle 25 kilometrin linjalle noin 1 700 miestä, joista noin 600–700 oli Porin edustan saarilla ja Ahlaisten saaristossa, noin 500 mantereella Ahlaisten kirkonkylän eteläpuolella ja loput sisämaassa. Rintamapäällikkönä toimi nyt H. J. Eloranta. Hyökkäys käynnistyi 9. maaliskuuta, jolloin punaiset miehittivät Ahlaisten edustalla olevia pikkusaaria ja yrittivät Lampaluodosta ampuneen 3 tuuman tykin tukemana myös maihinnousua useassa eri paikassa. Ensimmäinen yritys tehtiin Sandön kohdalla, mutta jääkäriluutnantti Karl Soveliuksen johtamat valkoiset torjuivat hyökkäyksen. Tämän jälkeen punaiset kiersivät Fiskön, Giselön ja Ämttöön rannoilla, mutta eivät onnistuneet tekemään läpimurtoa, jollaista yritettiin myös Porin maalaiskunnan alueella Kellahdessa ja Lyttylässä.
Kun Pohjois-Pohjanmaan suojeluskuntalaiset saivat 13. maaliskuuta käskyn siirtyä Hämeen rintamalle Tampereen valtausta varten, jäi Ahlaisiin enää 500 valkoista. Heistä noin 300 oli rannikolla Sandössä ja parisataa kirkonkylässä sekä Lampissa. Sandön joukkoja komensi Karl Sovelius, kirkonkylän joukkoja Paavo Talvela ja Lampin joukkoja entinen Venäjän armeijan luutnantti Severi Kanerva. Punaiset yritettiin saada vetäytymään puolustusasemiin tekemällä iskut Anttooran ja Pastuskerin saariin. Jääkäriyliluutnantti Gunnar von Hertzen johti Pastuskeriin hyökännyttä hiihto-osastoa, joka onnistui yllättämään punaisten huonosti vartioidun majapaikan. Lopulta valkoiset lyötiin takaisin ja yhteenotossa kaatui hänen lääkärinä toiminut veljensä Karl von Hertzen.
Seuraavana päivänä punaiset hyökkäsivät Ahlaisten kirkonkylään ja Lamppiin yhteensä 900 miehen voimin. Kirkonkylässä kranaatit viuhuivat tuntikausia talojen yli aiheuttamatta kuitenkaan vahinkoja. Yksi ammus osui kirkkoon, mutta jäi suutariksi ja päätyi räjähtämättä kattopurujen sekaan. Läpimurto oli lähellä onnistua kirkonkylän tuntumassa Navettoviikissä, mutta Paavo Talvelan johdolla tehty vastaisku pysäytti lopulta punaisten etenemisen ja hyökkäys päättyi pimeän tullen. Lampissa oli tuolloin vain 40 valkoista, joiden kiertäminen olisi onnistunut punaisilta helposti. He eivät kuitenkaan olleet tietoisia vihollisen todellisesta vahvuudesta ja valkoiset ehtivät lähettää paikalle jääkärivänrikki Aarne Peltosen komentaman Turun komppanian, joka oli aikaisemmin osallistunut Pomarkun taisteluihin. Taistelut Lampissa jatkuivat 16. maaliskuuta saakka, kunnes punaiset perääntyivät Noormarkkuun. Tämän jälkeen tilanne Ahlaisten rintamalla muuttui asemasodaksi, jonka aikana tapahtui vain joitakin tiedustelupartioiden välisiä kahakoita. Molemmat osapuolet ampuivat myös tykistötulta toistensa asemiin. 23. maaliskuuta punaiset suunnittelivat vielä yhtä hyökkäystä Lampaluodosta käsin, mutta kelirikon vuoksi sitä oli enää mahdotonta toteuttaa. Jäätilanteen johdosta punaisten oli myös pakko aloittaa joukkojensa evakuointi Ahlaisten saaristosta Porin edustan suurempiin saariin.
Taistelujen loppuvaiheet
30. maaliskuuta valkoiset hyökkäsivät Noormarkkuun ja Harjakankaalle tarkoituksenaan sitoa punaisten joukkoja rannikkolohkolle, jottei niitä pystyttäisi lähettämään apuvoimiksi Tampereen valtaukseen liittyviin taisteluihin Karkkuun. Luutnantti Severi Kanervan johtama komppania iski yöllä Ahlaisten kirkonkylän eteläpuolella Kellahdessa olleita neljää punakaartin komppaniaa vastaan. Tämän hyökkäyksen tarkoituksena oli estää punaisia lähettämästä lisävoimia Noormarkkuun, jonne Paavo Talvelan johtama varsinainen hyökkäys alkoi aamulla. Ahlaisissa ollut Talvelan osasto eteni Noormarkkuun Poikeljärven kylän kautta, jossa oli Noormarkun läntisin puolustusasema. Valkoiset palasivat Ahlaisiin iltapäivän kestäneen taistelun jälkeen.
Sotatilanteen muututtua tappiolliseksi punaisten pääesikunnassa laadittiin jo 31. maaliskuuta suunnitelma joukkojen vetämisestä rannikolta osaksi Tampereen puolustusta Karkun ja Lempäälän rintamille. Tuolloin uskottiin vielä olevan mahdollista murtaa Tampereen piiritys, mutta kaupungin menettämisen jälkeen Porin seudun joukot määrättiin lopulta 13. huhtikuuta vetäytymään kohti Itä-Suomea. Viimeiset punaiset poistuivat Kellahdelta samana päivänä, jonka jälkeen Ahlaisten taistelut olivat ohitse. Valkoiset saivat Porin haltuunsa vielä samana päivänä ilman taisteluita. Ainoa vakava yhteenotto oli Ahlaisista perääntyviä punaisia vastaan Porin maalaiskunnassa käyty Ruosniemen taistelu. Seudulla olleet punakaartilaiset vetäytyivät lopulta Lahteen, jossa he huhtikuun lopussa jäivät saksalaisten vangeiksi.
Terrori
thumb|Punaisten muistomerkki Merikarvialla. Sotatapahtumien aikainen terrori vaati Merikarvialla ja Ahlaisissa ainakin kymmenkunta uhria. Tunnetuimmat tapaukset ovat 17. helmikuuta Lankoskella sattunut tapaus, jolloin viisi valkoista surmasi työmies Frans Viktor Klasson Österlundin hänen torpallaan Viisarinmäessä. Punaiset puolestaan surmasivat 22. helmikuuta Pirttijärvellä kolme maanviljelijää. Lisäksi punaiset teloittivat kaksi omaa miestään Reposaaressa 13. maaliskuuta kurinpidollisista syistä. Merikarvialla ammuttiin myös ainakin viisi punaista taistelujen ulkopuolella.
Punaisiksi epäiltyjen kuulustelut aloitettiin välittömästi punakaartin perääntymisen jälkeen. Aluksi vangittiin noin 30 henkeä, jotka kuljetettiin vankileirille Merikarvialle. He pääsivät palaamaan koteihinsa, kun rintama oli siirtynyt Tampereen ympäristöstä kauemmaksi. Järjetyksenpidosta vastasi Ahlaisten suojeluskunta, jonka päälliköksi nimitettiin Kalle Lindholm. Jälkiselvittelyjen aikana Ahlaisissa teloitettiin kirkkoherra Frans Artur Fröbergin merkintöjen mukaan kahdeksan punaista, mutta SDP:n laatima terroritilasto mainitsee 21 teloitettua. Punaiset surmasivat taistelujen aikana kolme paikallista maanviljelijää. Ahlaisten punakaartilaisten sijasta vastuussa olivat kuitenkin helsinkiläiset. Ahlaisten punakaartiin kuului kaikkiaan 240 miestä, joista 72 kuoli myöhemmin vankileireillä. Merikarvialla teloitettiin jälkiselvittelyjen aikana ainakin kaksi punaista.
Muistomerkit
Merikarvialla paljastettiin Ville Vallgrenin suunnittelema valkoisten muistomerkki huhtikuussa 1919. Taisteluissa kaatuneiden merikarvialaisten nimien lisäksi siihen on kaiverrettu kolmen punaisten surmaaman talollisen nimet. Myös heidän surmapaikallaan Pirttijärvellä on muistomerkki. Huhtikuussa 2015 paljastettiin Turun komppanian Lampin taistelun muistolaatta, joka sijaitsee Lampin Isoahteentiellä.
25. helmikuuta Pirttijärvellä kaatuneet punaiset haudattiin aluksi papin siunaamana läheiselle Kortesnevan suolle. Hauta-alueella oli puinen ristin ja se oli ympäröity puuaidalla. Merikarvian kirkkomaalle pystytettiin punaisten muistomerkki vuonna 1946, jolloin myös Kortesnevalle haudatut vainajat siirrettiin yhteiseen joukkohautaan. Lisäksi Mankanevan suolla on hautapaikka, jossa on mahdollisesti myös teloitettu punaisia. Paikalla on punainen graniittipaasi, johon on kaiverrettu vuosiluku 1918. Ahlaisten kirkkomaalla on vuonna 1942 paljastettu punaisten muistomerkki ja toverihauta, jonne siirrettiin aikaisemmin kahdessa eri paikassa haudattuna olleita vainajia.
Vydeniai
Vydeniai on kylä eteläisessä Liettuassa, Varėnan kunnallispiirissa, Alytusin läänissä. Vuonna 2001 kylässä asui 413 asukasta.
Lähteet
54.18889°N, 24.73111°W
Jaakko Surakka
Jaakko Surakka (s. 18. heinäkuuta 1934 Nivala) on suomalainen Kouvolassa asuva kirjailija.
Surakka suoritti ylioppilastutkinnon ja opiskeli tietotekniikkaa Jyväskylän yliopistossa. Hän on toiminut työnjohtajana puuyrityksessä 1955–1961, toimistotyönjohtajana Juvalla 1961–1968 sekä vuosina 1968–1975 Kouvolassa atk-operaattorina, atk-yhdysmiehenä, ohjelmoijana ja suunnittelijana.
Surakka aloitti kirjoittamalla pakinoita ja novelleja lehtiin sekä osallistumalla runoantologioihin. Hänen esikoisteoksensa runokokoelma Ollako toisin ilmestyi 1992. Surakan romaanit Kämppien kasvatti ja Rautaköysi sijoittuvat Pohjois-Suomen metsätyömaille ja rakennustyömaille ja häntä onkin pidetty Kalle Päätalon perinteiden jatkajana. Hän on kirjoittanut myös fantasiaromaanin Aikamoduli ja yhteiskunnallisen romaanin Silmäänkusijat.
Breno (Italia)
Breno on kunta Brescian maakunnassa Pohjois-Italiassa. Kunnassa on vajaat 5 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 60 neliökilometriä.
Breno on Bagolinon, Biennon, Braonen, Ceton, Cividate Camunon, Losinen, Malegnon, Niadron, Prestinen sekä Trenton maakunnassa sijaitsevien Condinon ja Daonen naapurikunta. Breno sijaitsee solassa, jossa aiemmin saattoi kulkea Pon sivujoki Oglio. Toisen vuoren huipulla on Brenon linna, josta vartioitiin Val Camonicaa 1600-luvulle saakka. Samalla vuorella on ollut asutusta jo esihistoriallisista ajoista saakka.
Operaatio Orient
Operaatio Orient oli toisessa maailmansodassa saksalaisten suunnitelma Lähi-idän öljykenttien miehittämiseksi. Operaation suorittajaksi valittiin Erwin Rommel ja hänen johtamansa Afrika Korpsin joukot. Operaation tarkoituksena oli yhdistyä Wilhelm Listin johtaman armeijaryhmä A:n joukkojen kanssa, jotka etenivät Kaukasuksen eteläosissa.
Boutsen Energy Racing
Boutsen Energy Racing on belgialainen pikkuformulatalli. Tallin perusti entinen F1-kuljettaja Thierry Boutsen. Talli kilpaili Eurocup Formula Renault-sarjassa vuosina 2007-08. Nykyään talli kilpailee Le Mans Series ja Eurocup Mégane Trophy-sarjoissa.
Hasael
Hasael oli Aram-Damaskoksen kuningas vuosina 842–798 ennen ajanlaskun alkua. Hasael mainitaan esimerkiksi Assyrialaisissa kaiverruksissa, sekä Vanhassa testamentissa. Hallitsijana Hasael laajensi Damaskoksen ympärille muodostunutta kuningaskuntaansa esimerkiksi Israeliin ja Filisteaan kasvattaen Aram-Damaskoksen suurimmilleen ja halliten alueen tärkeitä kauppareittejä.
Hallitsijana
pienoiskuva|vasen|Mahdollisesti Hasaeliin viittaava maininta aramealaisesta kuninkaasta [[Tel Danin piirtokirjoitus|Tel Danin piirtokirjoituksessa.]] Assyrian kuningas Salmanassar III:n valtakaudelta säilyneessä kaiverroksessa Hasaelia kuvaillaan ”ei kenenkään pojaksi”, joka nousi valtaistuimelleen hänen edeltäjänsä Hadad-ezerin eli Ben-Hadad I:n saatua surmansa taistelussa Salmanassarin joukkoja vastaan. Ei kenenkään poika on mahdollisesti Hasaelin vihollisten assyrialaisten tarkoituksellisen alentava luonnehdinta. Hasaelin on joskus esitetty olleen mahdollisesti arabitaustainen. Hänen hallitsemansa Damaskoksen ympärille kasvanut valtakunta oli aramealainen.
Vanhan testamentin 1. kuninkaiden kirjan mukaan Elian oli määrä voidella Hasael kuninkaaksi Damaskoksessa. Toinen kuninkaiden kirja mainitsee puolestaan Hasaelin edeltäjän Ben-Hadad sairastuneen. Sairaus ei Elian mukaan ollut kuolettava, mutta hän sanoo Hasaelille, että Ben-Hadadin ”on silti kuoltava”. Hieman epäselvän kohdan on joskus tulkittu tarkoittaneen Hasaelin surmanneen edeltäjänsä valtaan noustakseen. Hasael aloittaa itse valtaan noustuaan Elian ennustamat sotaretket Israeliin ja haavoittaa Juudan kuningas Joramia taistelussa.
Toisaalla Hasael ajautui sotaan Assyrian Salmanassar III:n kanssa vuonna 841. Hänen edeltäjänsä Ben-Hadad oli johtanut laajempaa aramealaisten kuningaskuntien liittoumaa Assyriaa vastaan, mutta Hasael jäi yksin. Assyrialaisten ei onnistunut vallata Hasaelin hallitsemaa Damaskosta. Sen sijaan Sidonista, Tyroksesta ja Israelista tuli Assyrian vasalleja. Assyrialaiset yrittivät uudelleen edelleen Etelä-Syyriaa hallinneen Hasaelin kukistamista vuonna 838, mutta tämäkin sotaretki päättyi epäonnistumiseen. Assyrialaisten vetäydyttyä Hasael aloitti omat sotaretkensä Israeliin. Jehun valtakauden loppupuolella Hasael oli vallannut Galilean ja Israelin kaikki alueet Jordanin itäpuolella. Koko Israel vallattiin aina Juudan rajalle saakka Joahasin valtakaudella. Juudan hallitsija Joas joutui maksamaan tribuuttia Hasaelin uhattua Jerusalemia ja on todennäköistä, että Hasael alisti myös koko Filistean. Hasaelin muodostamaa uhkaa kuvaa esimerkiksi tapa, jolla 2. Kuninkaiden kirja kuvailee Damaskosta vastaan vuonna 805 sotaretken tehnyttä Assyrian Adad-nirari III:ta vapauttajaksi. Hasaelin seuraaja oli Ben-Hadad II, joka jatkoi sotia Israelissa ja Assyriassa.
Merkitys
pienoiskuva|[[Arslan Tašin kaiverrus.]] Aram-Damaskos oli kasvanut Hasaelin sotaretkillä suurimmilleen. Omalla valtakaudellaan hän yhallitsi tärkeitä karavaanireittejä Arabian niemimaalta Filistean rannikolle. Hasaelin nimi tunnetaan muutamassa mielenkiintoisissa arkeologisista kaivauksissa löydetyissä esineissä. Kreikan Sámokselta löydettiin suitsimien osa, johon kaiverretussa aramealaisessa tekstissä mainitaan Hasaelin ”ylittäneen joen”. Arslan Tašista Syyriasta löydetty norsunluinen laatta mainitsee puolestaan laatan kuuluneen ”kuninkaallemme Hasaelille” (Imr'n hz'l). Tel Danin piirtokirjoituksessa esiintyvä aramealainen kuningas on myös todennäköisesti Hasael.
Tina!: Her Greatest Hits
Tina!: Her Greatest Hits on Tina Turnerin kokoelmalevy vuodelta 2008.
Ivan Drago
Ivan Drago on Sylvester Stallonen luoma ja Dolph Lundgrenin esittämä elokuvahahmo, joka esiintyy elokuvissa Rocky IV ja Creed II. Rocky IV oli vasta Lundgrenin toinen elokuvarooli ja kenties tunnetuin. Se on myös hänen uransa tuottoisin elokuva ja samalla kaupallisesti menestynein urheiluaiheinen elokuva.
Rocky IV:n tekeminen
Sylvester Stallone kävi lähellä kuolemaa Rocky IV:n kuvauksissa. Hän on kertonut Lundgrenista seuraavaa: "Käskin häntä tyrmäämään minut, kun kamerat kuvasivat. Eräässä kohdassa hän löi minua niin lujaa päälaelle, että tunsin selkärankani puristuvan. Seuraavaksi hän löi kaikkivaltiaan kohokoukun. Sinä iltana minun rintani ja sydämeni alkoivat turvota, ja minut piti kuljettaa helikopteriambulanssilla hotelliltani läheiselle ensiapuasemalle. Minulle kerrottiin, että Dolph iski kylkiluuni rintani sisään, jolloin sydämeni jäi puristuksiin. Jos se olisi paisunut yhtään enempää, olisin kuollut." Tämän jälkeen oli hänelle erityisesti Stallonen huomautettava, että kyseessä on vain pelkkä elokuva.
Lundgren oli käyttäytynyt aggressiivisesti myös Apollo Creed -ottelun kuvauksissa. Käsikirjoituksen mukaisesti hän viskoi Apolloa esittäneen Carl Weathersin kehän kulmaan, mutta heitto oli sen verran raju, että Weathers suuttui ja oli lähellä jättää kuvaukset kesken. Neljän päivän päästä Stallone sai Weathersin palaamaan ja ohjasi Lundgrenia olemaan rauhallisempi.
Hahmon taustaa
Ivan Drago on massiivinen, olympiakultaa voittanut amatöörinyrkkeilijä 196 cm pituudellaan ja 116 kg painollaan. Hän on treenannut itsensä huippukuntoon moderneilla elektronisilla harjoitteluvälineillä ja myös anabolisilla steroideilla. Hänen keskimääräinen iskuvoimansa on huimat 2000 Psi:tä, kun tavallisella raskassarjalaisella keskiarvo on noin 700.
Drago on naimisissa toisen huippu-urheilijan kanssa, niin ikään olympiakultaa voittaneen uimari Ludmilla Dragon kanssa.
Hän on myös kapteeni puna-armeijassa, ja hänellä on Neuvostoliiton sankarin mitali.
Luonteenpiirteet
Toisin kuin Rockyn aiemmat vastustajat Clubber Lang ja Apollo Creed, Drago on vähäpuheinen ja hänen vaimonsa hoitaa puhumisen hänen sijastaan haastatteluissa. Drago vaikuttaa kylmäsydämiseltä ihmiseltä hänen kommenttinsa perusteella piestyään Apollon: "Jos hän kuolee, hän kuolee." Hän myös sanoi Rockylle ennen heidän ottelunsa alkua: "Minun täytyy murtaa sinut."
Rocky IV
Ivan Drago matkustaa Yhdysvaltoihin vaimonsa ja valmentajiensa kanssa, jotka uskovat hänen voivan voittaa Rocky Balboan ja kenen tahansa. Itsevarma Apollo Creed, Rockyn entinen vastustaja, valmentaja ja nykyinen hyvä ystävä haastaa Dragon ja pilkkaa tätä lehdistötilaisuudessa. Ottelu käydään vain muutaman viikon päästä, ja jo ennen ottelun alkua Rocky on huolestunut Apollon lyhyestä harjoitusajasta. Apollon kehäänsaapuminen on näyttävä Amerikkaa ylistävä show. Kun hän ja Drago kättelevät, Apollo lyö täydellä voimallaan Dragon hanskoihin jonka kädet eivät hievahtaneetkaan ja Drago sanoo Apollon häviävän. Kellon soidessa Apollo ottelee vanhaan tuttuun tyyliin tanssahdellen ja lyöden nopeita jabeja. Jo Dragon ensimmäinen isku saa Apollon horjumaan, eikä hän pääse ottamaan etäisyyttä. Yrittäessään sidontaa Drago viskaa Apollon kehän halki ja jatkaa räjähtävien iskujen tulittamista vielä kellon lyötyäkin. Erätauolla Rocky anelee Apolloa lopettamaan mutta tämä ei anna Rockylle lupaa keskeyttää ottelua. Toisen erän alkaessa Drago jatkaa tykitystään ja lyö lopulta viimeisen iskun, joka kaataa Apollon. Drago voittaa tyrmäyksellä ja Apollo kuolee.
Rocky päättää haastaa Dragon ottelussa joka käydään Neuvostoliitossa joulupäivänä. Hän lentää sinne Paulien ja Tony Duken kanssa ja treenaa syrjäisessä mökissä kaupungin ulkopuolella ilman kunnon välineitä. Hän esimerkiksi hakkaa puita ja juoksee syvässä hangessa Dragon valmentautuessa huipputeknisillä laitteilla. Ottelupäivästä tulee suuri tapahtuma Neuvostoliitolle, ja koko maan johto on katsomassa sitä heidän joukossaan Mihail Gorbatšov. Jääkylmä yleisö buuaa Rockylle ja ylistää Dragoa. Kuten aiemmassa ottelussa, myös tässä ei ole kyse pelkästään urheilijoiden kohtaamisesta, vaan kahden kokonaisen valtion välisestä sodasta. Ottelun alkaessa altavastaaja Rocky on selvässä alakynnessä, eikä saa juurikaan osumia huomattavasti pidempään Dragoon. Toisessa erässä Rocky saa kuitenkin lyötyä kovan tällin, joka aiheuttaa verisen haavan Dragon vasempaan silmään. Tämän jälkeen ottelu käy tasaiseksi, joskin Drago saa lyötyä Rockyn lukuisia kertoja kanveesille. Toisella erätauolla Drago sanoo Rockyn olevan kuin rautakappale. Toiseksi viimeisen erän aikana yleisö alkaa kannustaa Rockya. Dragon manageri suuttuu ja käskee Dragon voittaa, jolloin Drago nostaa hänet yhdellä kädellä ilmaan ja huutaa ottelevansa vain oman voittonsa vuoksi. Viimeisessä erässä Rocky saa viimein tyrmättyä Dragon. Ottelun jälkeen Rocky pitää yleisölle puheen siitä, kuinka ihminen voi muuttua.
Creed II
Rocky-elokuvien spin-off-elokuvassa Creed II, joka on jatkoa elokuvalle Creed: The Legacy of Rocky, Ivan Drago pyrkii samaan takaisin menettämänsä kunnian usuttamalla poikansa, Viktor Dragon, ottelemaan Apollo Creedin poikaa, Adonis Creediä, vastaan. Viktoria esittää Florian Munteanu ja Dolph Lundgren nähdään yhä Ivanin roolissa.
Muuta
Ivan Dragosta on tehty nettipeli Ivan Drago: Justice Enforcer. Siinä hahmoa ohjataan kaduilla Yhdysvalloissa vastaantulijoita hakaten.
Morfinaani
Opiaatit eli oopiumiunikkoalkaloidit ovat suurimmilta osin morfinaaneja. Kaikki opioidit, eli opioidireseptoreihin sitoutuvat kemikaalit eivät kuitenkaan ole morfinaaneja: esimerkiksi fentanyyli (perusopioidi) ja Salvia divinorumin salvinoriini A (dissosiatiivinen kappa-opioidi-agonisti) eivät ole morfinaaneja. Dekstrometorfaani ja sen alalajit (dekstrorfaani, metorfaani) ovat morfinaaneja, joissa on erilaisia funktionaalisia ryhmiä.
Bolšoje Ignatovon piiri
Bolšoje Ignatovon piiri sijaitsee Mordvan tasavallan koillisosassa. Se rajoittuu kaakossa Ardatovin ja etelässä Itšalkin piireihin sekä muualla Nižni Novgorodin alueeseen.
Piiri sijaitsee metsäarovyöhykkeellä. Tärkeimmät joet ovat Pjana, Barahmanka, Menja ja Salja. Hyötykaivannaisiin kuuluu savi.
Hallinnollinen keskus on Bolšoje Ignatovon kylä. Piiriin kuuluu 13 maalaiskuntaa: Andrejevka, Atjaševo, Bolšoje Ignatovo, Gorki, Kiržemany, Kutškajevo, Novoje Bajevo, Novoje Katšajevo, Protasovo, Spasskoje, Staroje Tšamzino, Tšukaly ja Varmazeika. Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä ja ersäläisiä.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, lihan ja maidon tuotantoon. Bolšoje Ignatovon kylässä on teollisuutta. Paikallislehtenä ilmestyy Voshod.
Joseph Greenberg
Joseph Harold Greenberg (28. toukokuuta 1915 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 7. maaliskuuta 2001 Stanford, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen antropologi ja kielitieteilijä. Hän tuli tunnetuksi 1950- ja 1960-luvuilla luomastaan afrikkalaisten kielten luokituksesta neljään kieliperheeseen sekä yleisesti ottaen kielen rakenteita ja eri kielten samankaltaisuuksia koskeneesta tutkimuksestaan.
Greenberg kehitteli teoriaa kielten yhteisestä alkuperästä ja alkoi tutkimuksensa antropologina jo tutuksi tulleelta Afrikan mantereelta. Hän julkaisi teoksen Languages of Africa vuonna 1963 ja lukuisat tieteilijät hyväksyivät teoksessa esitetyn jaottelun afrikkalaisten kielten neljästä kieliperheestä. Myöhemmin Greenberg teki samankaltaisen tutkimuksen Amerikassa, johon useat aikalaistieteilijät suhtautuivat puolestaan hyvinkin kriittisesti teoksen Language in the Americas ilmestyttyä. Myöhemmin esimerkiksi Stanfordin yliopiston geneetikko Luigi Cavalli-Sforza löysi Greenbergin teoriaa kolmesta amerikkalaisten alkuperäiskansojen kieliryhmästä tukevia todisteita. Hänen tutkimusryhmänsä totesi, että tiettyjen geenien samankaltaisuus heijasti myös kansanryhmien yhtenäisyyttä. Myöhemmin Greenberg työskenteli edelleen todistaakseen että kielet, joita hän kutsui euraasialaisiksi kieliksi englannista korean kieleen sisälsivät samankaltaisia juonteita.
Greenberg opiskeli antropologiaa Northwestern Universityssa, missä hän suoritti tohtoritutkinnon 1940. Sotien jälkeen hän opetti lyhyen aikaa Minnesotan yliopistossa, kunnes hänet nimitettiin professoriksi Columbian yliopiston. Stanfordin yliopisto palkkasi Greenbergin professoriksi vuonna 1962 ja hän toimi antropologian laitoksen johtajana 1971–1974. Greenberg nimitettiin Linguistic Society of American johtajaksi 1976. Hän sai useita tieteellisiä palkintoja ja tunnustuksia.
Yksityiselämä
Etniseltä taustaltaan Greenberg oli juutalainen.
Lammin biologinen asema
pienoiskuva|Lammin biologisen aseman päärakennus elokuussa 2015. pienoiskuva|Lammin biologisen aseman tutkimushalli elokuussa 2012. Lammin biologinen asema on Lammilla Hämeenlinnassa sijaitseva Helsingin yliopiston luonnontieteellinen asema, joka samalla on myös kokous- ja seminaarikeskus majoitus- ja keittiölaitoksineen. Se on myös Suomen suurin biologinen asema. Yhdessä Kilpisjärven biologisen aseman ja Tvärminnen eläintieteellisen aseman kanssa Lammin biologinen asema toimii Helsingin yliopiston luonnontieteiden opetus- ja tutkimustukikohtana.
Finspångs AIK Bandy
Finspångs AIK Bandy Finspångin kunnasta Itä-Göötanmaalta. Seura aloitti jääpalloilun jo 1919 edeltäjäseuran Finspångs Idrottsföreningin nimissä. AIK pohjainen seura syntyi fuusiona Finspångs Idrottsförening- ja Finspångs Arbetares Idrottsförening-seuroista. Jääpallo oli yksi jaosto lukuisista muista jaostoista, kuten yleisurheilu, jalkapallo, hiihto. Jääpallojaosto itsenäistyi emäseura Finspångs AIK:sta 2013, jolloin jääpallo muodosti oman seuransa.
Lammin biologinen asema
Asemalla on käynnissä yli 20 luonto- ja ilmastotutkimusta. Aseman tutkimukset rahoitetaan yleensä ulkopuolisella rahoituksella. Merkittävin rahoittaja lienee Suomen akatemia, ja myös EU on ryhtynyt aktiiviseksi rahoittajaksi.
Finspångs AIK Bandy
Finspång AIK nousi kaudeksi 2001-2002 toiseksi korkeimmalle sarjatasolle eli silloiseen 1. Divisioonaan. Myöhemmin tähän asti parhaimmaksi kaudeksi on muodostunut kausi 2004-2005, jolloin seura pelasi silloisen ylimmän sarjatason eli Allsvenskanin karsintoja. Seura on pelannut 2010-luvulla toiseksi korkeimmalla sarjatasolla eli Allsvenskanissa niin Pohjois- kuin Etelälohkossa.
Lammin biologinen asema
Vuonna 2008 paikallinen liike-elämä perusti Lammin biologisen aseman Ympäristötutkimuksen Säätiön tukemaan asemalla tehtävää ympäristötutkimusta. Muihin rahoittajiin lukeutuu Hämeenlinnan kaupunki, joka kehitysyhtiönsä kautta sponsoroi biologiselle asemalle sijoitettua ympäristötutkimuksen professuuria.
Aseman nykyinen päärakennus rakennettiin vuonna 1970, ja se on 2000 neliömetrin laajuinen. Oppilasasuntolan takaa olevalta niityltä lähtee luontopolku, joka kulkee Linnamäen huipun (168 metriä merenpinnan yläpuolella) ja lehtometsän läpi Pää­järven rannalle, ja takaisin asemalle. Asemalla on päärakennuksen lisäksi oppilasasuntola, tutkija- ja henkilökunta-asuntolat sekä tutkimushalli. Aseman alueella on verstas, rantasauna ja muita huoltorakennuksia. Melkein koko biologisen aseman alue on suojeltu.
Tutkimus
Lammilla tehtävä tutkimus on luonteeltaan perustutkimusta. Asema toimii muualta tulevien tutkimusryhmien tukikohtana tarjoten tiloja, laitteita ja avustavaa henkilökuntaa. Tutkimusaiheet ovat usein monitieteisiä ja projektit yhteistyöprojekteja, joissa on mukana muita yliopistoja, korkeakouluja ja tutkimuslaitoksia. Asemalla tehdään myös omaa vesi- ja maaekosysteemeihin liittyvää tutkimusta. Keskeinen teema aseman tutkimuksessa on ympäristömuutosten vaikutukset boreaalisissa ekosysteemeissä.
Asemalla on tehty ekologista pitkäaikaisseurantaa jo 1960-luvulta lähtien. Lammin alue kuuluu kansalliseen pitkäaikaisen ympäristötutkimuksen verkostoon (FinLTSER). Erityisen arvokkaaksi tällainen seuranta-aineisto on osoittautunut ympäristömuutoksen havainnoinnissa ja vaikutusten arvioinnissa.
Maaekosysteemejä tutkivissa hankkeissa selvitellään esimerkiksi lajien selviämistä pirstoutuneissa ympäristössä sekä lajirunsauden, harvinaisuuden ja sukupuuttojen syitä. Asemalla tutkitaan myös metsiä, kuten sammalten ja kääpien evoluutiota ja ekologiaa. Lammin ja lähialueiden linnuston sekä kasvillisuuden tutkimusta on tehty yhtäjaksoisesti jo yli 50 vuoden ajan.
Vuonna 2007 valmistunut tutkimushalli (550 m2) on luonut puitteet kokeellisille tutkimuksille. Tutkimushallin lämpötilaa, valaistusta ja kosteutta voidaan säädellä tutkimuksen mukaan. Tutkimusta palvelee myös muovikasvihuone, joka on kooltaan 512 m2.
Historia
Asema aloitti toimintansa vuonna 1953 ns. "vanhan pappilan" tiloissa entisessä Lammin pappilan päärakennuksessa. Ison pappilan tilojen puutteet tiedettiin alusta asti, ja yksi ensimmäisistä projekteista oli uudisrakennusohjelman käynnistys. Rakennusohjelma siirtyi yliopistolta rakennushallitukselle. Päätös ison pappilan purkamisesta tehtiin viime tingassa taloudellisessa ja byrokratisessa puristuksessa.
Uudisrakennuksen käyttöönotto merkitsisi käytännössä koko aseman perustamista uudelleen. Majoituskapasiteetti moninkertaistui, tutkijoiden ja kurssiopettajien käyttöön otettiin modernit tutkimus- ja laboratoriotilat ja työskentely laajeni ympärivuotiseksi. Alkuvuosista lähtien biologinen asema on luonut vahvan perinteen juuri vesiekologiaa tutkimalla. Tutkimuskohteita ovat olleet vesistöjen happamuus, metsätalouden vesistökuormitus sekä ilmastonmuutosten vaikutukset.
Eduardo Dualde
Eduardo Dualde Santos de Lamadrid (1. joulukuuta 1933 Barcelona – 12. kesäkuuta 1989 Tortosa) oli espanjalainen maahockeypelaaja. Hän kuului pronssia saaneeseen joukkueeseen vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa. Lisäksi hän kilpaili vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa ja sijoittui siellä joukkueineen neljänneksi. Hän kuoli 55-vuotiaana liikenneonnettomuudessa. Myös Eduardon veli Joaquín Dualde oli maahockeypelaaja.
Musta valo
Musta valo on suomalainen rockyhtye. Yhtyeen debyyttialbumin Uusi aika on täällä julkaisi Kaakao Records syyskuussa 2013, ja sen on tuottanut ja äänittänyt yhtye itse. Mustan valon jäsenet muodostivat aiemmin myös Itkevä tyttö -taiderockyhtyeen, joka lopetti toimintansa vuoden 2013 alussa.
Laulaja-kitaristi Lauri-Matti Parppei on ohjannut palkittuja lyhytelokuvia ja myös Mustan valon musiikkia sisältävä Labyrintti sai ensi-iltansa Varsovan elokuvajuhlilla 2013. Yhtye julkaisi lokakuussa 2014 toisen, yhtyeen mukaan nimetyn, pitkäsoittonsa Musta valo.
Olli-Pekka Silfverhuth
Olli-Pekka "Olsa" Silfverhuth (s. 1970) on Pirkkalan kirkkoherra ja vammaishuippu-urheilun kisapappi. Silfverhuth on oppiarvoltaan teologian maisteri.
Silfverhuth vihittiin papiksi 1998. Hän on ollut uskonnonopettajana Espoossa, pappina Vantaankosken seurakunnassa, Kirkon ulkomaanavun palveluksessa sekä vuodesta 2004 vuoteen 2009 Hampurin suomalaisen merimieskirkon pappina ja johtajana. Pirkkalassa hän aloitti 1.9.2009. Kirkolliskokouksessa hän on ollut vuodesta 2012 alkaen.
Silfverhuth hoitaa osatoimisesti vammaisurheilun kisapapin tehtäviä ensimmäisen vammaisurheilijoiden kisapapin Mauri Vihkon jälkeen. Silfverhuth oli kisapappina paralympialaisissa Ateenassa 2004, Torinossa 2006, Pekingissä 2008, Lontoossa 2012 ja Sotšissa 2014.
Silfverhuthilla on vaimonsa Outi Lehtipuun kanssa kolme lasta.
Francisco Cavaller
Francisco Cavaller Soteras (14. lokakuuta 1932 Barcelona – 5. syyskuuta 2011) oli espanjalainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa ja kuului siellä pronssia saaneeseen Espanjan miesten joukkueeseen. Nämä olivat hänen ainoat olympialaisensa.
Laiskotellen
”Laiskotellen” on Lasse Mårtensonin esittämä musiikkikappale, joka edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa 1964. Kappale on Mårtensonin säveltämä ja Sauvo Puhtilan sanoittama.
Vuoden 1964 Suomen karsinnassa oli ensin postikorttiäänestys, jossa oli kymmenen sävelmää mukana. Alueraadit ja Pohjola-raati valitsivat kuudesta laulusta voittajan.
Kappale sijoittui Kööpenhaminassa järjestetyssä loppukilpailussa seitsemänneksi ja keräsi yhdeksän pistettä. Suomi sai Tanskalta, Norjalta ja Isolta-Britannialta jokaiselta kolme pistettä. Kappaleesta tuli näin Marion Rungin ”Tipi-tiin” ohella siihen asti parhaiten menestynyt Suomen euroviisu.
Ratsastus kesäolympialaisissa 1956
85px|right|Ratsastus
Vuoden 1956 kesäolympialaisten ratsastus järjestettiin 11. – 17. kesäkuuta 1956 Tukholmassa, Ruotsissa. Vaikka isäntäkaupunkina oli Melbourne Australiassa, ei ratsastusta kuitenkaan järjestetty siellä Australian karanteenimääräysten takia. Tämä oli kymmenes kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 159 osanottajaa 67 eri maasta. Tapahtumia oli kuusi.
Disciples of Christ
thumb|150px|Disciples of Christin tunnus. Disciples of Christ, lyhyesti Disciples (Opetuslapset), on protestanttinen liike Pohjois-Amerikassa. Se edustaa perinteiltään protestanttisuuden yleistä traditiota ja restorationismia. Liikkeellä on 382 248 jäsentä (2018). Jäsenmäärä on ollut selvässä laskussa koko 2000-luvun. Kuuluisia jäseniä ovat olleet Yhdysvaltain presidentit James Garfield, Lyndon Johnson ja nuoruudessaan myös Ronald Reagan.
Liike muodostui irlantilaissyntyisen Alexander Campbellin johdossa toisen suuren herätyksen aikana.
Javier Marías
Javier Marías (20. syyskuuta 1951 Madrid – 11. syyskuuta 2022 Madrid ) oli espanjalainen kirjailija, kääntäjä ja sanomalehti El Paísin kolumnisti. Hän oli Espanjan kuninkaallisen akatemian jäsen. Hän kirjoitti useita romaaneja, joista kaksi on suomennettu.
Marías kirjoitti ensimmäisen romaaninsa Los dominios del lobo 17-vuotiaana, ja se julkaistiin hänen ollessaan 20-vuotias. Maríasin kirjoja on käännetty yli 40 kielelle. Vuonna 2012 Espanjan kulttuuriministeriö myönsi hänelle 20 000 euron arvoisen kirjallisuuspalkinnon romaanista Rakastumisia. Marías kuitenkin kieltäytyi palkinnosta, koska ei halua ottaa vastaan julkista rahaa. Hän totesi, ettei halua, että häntä pidetään hallituksen suosimana kirjailijana.
Marías käänsi englannista espanjaksi teoksia muiden muassa Thomas Hardylta, Joseph Conradilta, Vladimir Nabokovilta ja William Faulknerilta. Vuonna 1979 hän sai kansallisen käännöspalkinnon Laurence Sternen Tristram Shandy -romaanin käännöksestä.
Marías oli asumattoman Redondan mikrovaltion viides kuningas Xavier I.
Saraváli
Saraváli on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Patraksen kuntaan, Akhaian alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen. Kylän väkiluku on 735 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|upright=0.96|Saraválin kylää ja linna. Saraválin kylä sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan luoteisosassa noin seitsemän kilometriä eteläkaakkoon Patraksen keskustasta. Se on saanut nimensä Reginaldo de Saravalesta (Serravalle), joka hallitsi aluetta keskiajalla. Kylässä on vanhan linnan jäänteet.
Saraváli muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Σαραβαλίου, Dimotikí Koinótita Saravalíou), johon kuuluvat varsinaisen Saraválin kylän lisäksi Deménikan pieni kaupunki sekä kylät Ágios Stéfanos, Bákari ja Kefalóvryso. Koko yhdyskunnan väkiluku on 4 202.
Aiemmin kylä kuului Messátidan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Patraksen kunnan Messátidan kunnallisyksikköön.
Ilmo Massa
Ilmo Kullervo Massa (s. 30. heinäkuuta 1948 Alatornio) on suomalainen ympäristötutkija ja Helsingin yliopiston ympäristöpolitiikan emeritusprofessori. Massa on ollut mukana humanistis-yhteiskuntatieteellisen ympäristötutkimuksen kehittämisessä 1970-luvulta saakka.
Massa kirjoitti ylioppilaaksi Tornion yhteislyseosta vuonna 1968. Hän valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen kandidaatiksi (1975), lisensiaatiksi (1980) ja edelleen vatiotieteen tohtoriksi (1994). Jatko-opintovaiheessa hän oli vierailevana tutkijana McGill-yliopistossa Kanadan Montrealissa vuosina 1982–1983.
Ilmo Massa oli kutsumassa koolle yhteiskuntatieteellisen ympäristötutkimuksen seminaaria vuonna 1990 yhdessä Rauno Sairisen, Jari Paldaniuksen ja Ilkka Haapolan kanssa. Seminaarin esitysten pohjalta Ilmo Massa ja Rauno Sairinen toimittivat teoksen ''Ympäristökysymys. Ympäristöuhkien haaste yhteiskunnalle'' (1991), josta tuli yhteiskuntatieteellisen ympäristötutkimuksen avainteos.
Komedia meistä ihmisistä
Komedia meistä ihmisistä (You Can’t Take It With You) on Frank Capran ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen screwball-komediaelokuva vuodelta 1938. Elokuva perustuu Moss Hartin ja George Kaufmanin Pulitzer-palkinnon voittaneeseen näytelmään.
Frank Capra sai elokuvasta Oscar-palkinnot parhaasta elokuvasta (tuottajana) ja ohjauksesta.
Tarina
Alice Sycamore ja Tony Kirby ovat rakastuneet toisiinsa. Sycamoren perhe on vapaamielinen ja hieman omituinen, Kirbyt taas hyvin vakavia ja aristokraattisia. Perheiden yhteinen illallinen muodostuu katastrofiksi.
Palkinnot
Voitetut Oscar-palkinnot:
Glarus Süd
Glarus Süd on kunta Sveitsissä Glarusin kantonissa. Siellä on asukkaita vajaat 10 000.
Glarus Südin kunta perustettiin vuonna 2011, jolloin 13 kuntaa, Betschwanden, Braunwald, Elm, Engi, Haslen, Linthal, Luchsingen, Matt, Mitlödi, Rüti, Schwanden, Schwändi ja Sool, yhdistettiin.
Sijainti
Glarus Süd sijaitsee Linthjoen laaksossa. Suurin osa kunnan alueesta on vuoristoa: kunnan itä- ja eteläosassa nousevat Glarusin Alpit ja länsiosassa Schwyzin Alpit. Glarusin Alppien korkein huippu Tödi (3 613 m mpy.) sijaitsee Glarus Südin ja graubündeniläisen Disentis/Mustérin rajalla.
Liikenne
Linthiä seuraileva valtatie 17 pohjoisesta kulkee Glarus Südin kautta ja Klausenpass-solan yli Urin Altdorfiin. Linthalin kylästä on SBB:n rautatieyhteys pohjoiseen, Ziegelbrückeen.
Pedro Murúa
Pedro Murúa Leguizamon (25. joulukuuta 1930 San Sebastián – 4. marraskuuta 2019 San Sebastián) oli espanjalainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa ja kuului siellä pronssia saaneeseen joukkueeseen. Rooman kisat olivat ainoat olympialaiset, joihin Murúa osallistui.
Kirintövaara
pienoiskuva|Kirintövaara ja [[Kirintöjärvi]] Kirintövaara (390 m), on talviurheilukeskus laskettelurinteineen Posiolla, eteläisessä Lapissa. Se sijaitsee noin 10 kilometriä Posion keskustaajamasta itään eli Kuusamoon päin. Pohjoiseen päin viettäviä laskettelurinteitä on kolme sekä lastenrinne varustettuna omalla lasten mattohissillä. Lisäksi on pieni hyppyrimäki hissineen, jotka eivät liene käytössä. Korkeuseroa on 110 metriä, yläasema on 387 metrin korkeudella.
Kirintövaara on osa Yli-Kitkan länsipuolista Riisitunturin vaara- ja tunturijonoa, jonka voi nähdä vaaran ylärinteiltä. Vaaran huipulle johtaa tie, jolta avautuu näköala etelään Yli-Kitkalle. Lisäksi vaarassa mutkittelee valaistu leveä hiihtolatu.
Aiheesta muualla
66.102°N, 28.3°W
Lego Ninjago (animaatiosarja)
Lego Ninjago (Lego Ninjago: Masters of Spinjitzu kausilla 1-10) on tanskalais-kanadalais-yhdysvaltalainen tietokoneanimaatiosarja, joka perustuu Legon samannimiseen lelusarjaan.
Heinäkuussa 2017 Lego julkaisi Ninjagosta minisarjan nimeltä "Wun salateet".
Ninjagosta kertova vuoden 2014 Lego Elokuvan maailman sijoittuva elokuva, Lego Ninjago Elokuva, ilmestyi syyskuussa 2017.
Ninjagon kahdeksas kausi ja yhdeksäs kausi julkaistiin vuonna 2018 ja animaatiotyyliä muutettiin entistä realistisemmaksi. Ninjagon "Masters of Spinjitzu" -sarjan kymmenes ja viimeinen kausi ilmestyi tammikuussa 2019.
Kesäkuussa 2019 alkoi vanhan sarjan tarinaa jatkava uusi sarja, joka tunnettiin yksinkertaisemmin nimellä "Ninjago". Sarjan jaksojen pituus puolitettiin 22 minuutista 11 minuuttiin sekä animaatiostudio ja enemmistö sarjan kirjoittajista vaihdettiin. Tämä sarja käsitti Ninjagon kaudet 11-15 ja huipentui kesällä 2022 päättäen Ninjagon alkuperäisen tarinan.
Kesäkuussa 2023 alkaa uusi Ninjago-sarja Lohikäärmeiden nousu.
Katso myös
Ninjago: Lohikäärmeiden nousu
Juoni
Sensei Wu, Ninjagon ensimmäisen Spinjitzu-mestarin poika, on etsinyt käsiinsä neljä nuorta poikaa: Kai, Jay, Cole ja Zane. Hän tekee heistä ninjoja, joiden tehtävänä on suojella Spinjitzun neljää kultaista asetta Samukailta, joka pyrkii toimittamaan ne Manalassa vankina olevalle Wun pahalle veljelle, Lordi Garmadonille. Heidän on myös pelastettava Nya, Kain sisko, Samukain hyppysistä. Ninjat voittavat sodan, Nya vapautetaan, Samukai haihtuu kultaisten aseiden voimasta ilmaan ja Garmadon pakenee.
Jonkin ajan kuluttua Garmadonin poika Lloyd aiheuttaa ongelmia Ninjagossa. Hän vapauttaa muinaiset kärmeisheimot, jotka hallitsivat Ninjagoa tuhansia vuosia aiemmin, mutta heidät kukistettiin ja vangittiin maanalaisiin holveihin. Ne pyrkivät vapauttamaan Great Devourerin, valtavan käärmeen, joka pyrkii nielemään kaiken tiellään olevan. Ninjat kuulevat ennustuksen Vihreästä Ninjasta, jonka pitää kukistaa Lordi Garmadon. Lloyd paljastuu henkilöksi, josta on määrä tulla tämä ninja.
Great Devourerin tuhouduttua Garmadon yhdistää kultaiset aseet yhdeksi mega-aseeksi ja aiheuttaa ongelmia ympäri Ninjagoa. Ase saadaan tuhottua ja lopulta paljastuu että Garmadonin toimien vuoksi Ninjagon äärimmäinen pahuus, Overlord ja hänen Kiviarmeijansa, tekee paluuta. Lloyd nousee äärimmäiseksi spinjitzu-mestariksi ja voittaa Overlordin. Garmadon muuttuu hyväksi.
Kolmannella kaudella on kulunut jonkin aikaa Overlordin kukistumisesta sekä Garmadonin hyväksi muuttumisesta. Kyborgi ja keksijä Cyrus Borg rakennutti taistelun raunioille Uuden Ninjago Cityn, josta tuli teknologian keskus. Kostoa suunnitteleva Overlord kuitenkin valtaa Borgin tehtaan, rakentaa armeijan pahoja nindroideja, ja yrittää siepata Lloydin voimat. Lopulta Overlord onnistuu ja voi taas ruumiillistua. Zane uhrautuu ja tuhoaa Overlordin, tuhoutuen samalla itsekin.
Viidennellä kaudella Ninjat saavat vastaansa Morron, Wun entisen oppilaan, joka on muuttunut kummituksesi ja riivannut Lloydin kehon. Morro etsii ensimmäisen Spinjitzu-mestarin hautaa ja sinne kätkettyä Maailmankristallia vapauttaakseen Kirotun maailman olemuksensa esiintyvän hirviön nimeltä Ylhäisin. Morron pysäyttämiseksi Ninjat oppivat unohdetun voiman nimeltä Airjitzu.
"Pyhäinpäivä"-televisiospesiaalissa Mestari Yang huijaa Colen auttamaan juonessa tuoda kuunpimennyksen avulla takaisin Ninjojen vanhat viholliset herättämällä museon roistonäyttelyn nuket eloon: Samukai, Krazi ja Frakjaw, Kozu ja kivisoturit, Cryptor ja nindroidit, Chen, Eyezor ja Zugu sekä Morro. Jos viholliset onnistuvat tuhoamaan Ninjat, he voivat jäädä pysyvästi eloon. Ninjat kuitenkin estävät heidän juonensa ja Cole solmii rauhan Yangin kanssa.
Seitsemännellä kaudella ninjat saavat vastaansa uuden vihollisen: Ajan vartijat Acronixin ja Kruxin, joiden tavoitteena on löytää neljä aikamiekkaa ja saavuttaa ajan herruus. Ninjat kuitenkin voittavat heidät, mutta Sensei Wu, Krux ja Acronix katoavat aikaan.
Heinäkuussa 2017 Lego julkaisi Ninjagosta sarjan "Wun salateet" johon kuuluu 20 lyhyttä minuutin pituista jaksoa. Sarja kertoo Sensei Wun ja ninjojen Ninjago Cityyn avaamasta teekaupasta.
Kahdeksannella kaudella ninjat saavat vastaansa moottoripyöräjengin nimeltä Garmadonin pojat. He palvovat Lloydin isän Garmadonin ilkeää puolta, ja haluavat herättää hänet kuolleista. Siihen he tarvitsevat kolme Oni-naamiota. Garmadonin pojat onnistuvat kutsumaan pahan Garmadonin edesmenneiden maailmasta, ja kauden lopussa taistelussa häntä vastaan Kai, Jay, Cole, Zane ja vauvaksi nuorentunut Wu joutuvat matkateellä Onien ja lohikäärmeiden maailmaan.
Kymmenennellä kaudella ninjat saavat vastaansa onit, jotka pyrkivät peittämään kaikki luomisen maat pimeydellä. Ninjat kuitenkin onnistuvat tuhoamaan heidät yhteisvoimin Wun ja Garmadonin kanssa luomisen tornadon voimaa hyödyntäen.
Kahdennellatoista kaudella ninjat matkaavat Yli-imperiumi -videopelin sisään pelastamaan peliä hallitsevan tekoälyn, Unagamin, kaappaamia pelaajia. Unagamin paettua pelissä kuolleiden pelaajien vapauttaman energian avulla Ninjagoon ninjat onnistuvat järjestämään hänelle tapaamisen luojansa, pelisuunnittelija Milton Dyerin kanssa. Unagami ja Dyer tekevät sovinnon, ja Unagami vapauttaa Ninjagoon sekä vangitut pelaajat että pelin hahmot.
Kolmannellatoista kaudella ninjat matkaavat Shintaron valtakuntaan osallistuakseen sen prinsessan, Vanian, syntymäpäiville. Valtakunnan alaisista luolastoista kuitenkin paljastuu kaivos, jonne julma Kallovelho on pakottanut kaksi kansaa, Munssit ja Gecklet, orjatyöhön. Cole löytää luolastoista uutta tietoa äidistään ja päihittää lopulta Kallovelhon hänen voimiaan hyödyntäen. Munssit ja Gecklet vapautetaan ja Vania kruunataan Shintaron uudeksi kuningattareksi.
Neljännentoista kauden ensimmäisellä puoliskolla ninjat matkustavat kartoittamattomalle saarelle yhdessä uuden liittolaisensa Sätky-Timin kanssa pelastakseen Mestari Wun, Misakon, Clutch Powersin ja hänen retkikuntansa. Pelastustehtävänsä aikana joukkio saa kuulla saarella asustavien alkuasukkaiden palvovan muinaista myrskynhenkeä nimeltä Wojira. Kauden toisella puoliskolla Nyan elementaalivoimat sekoavat ja ninjojen on pyydettävä apua Nyan äidiltä Mayalta. Ninjat matkustavat meren alle tutkimaan ongelman syytä ja kohtaavat Merlopian valtakuntaa hallitsevan prinssi Kalmaarin, jonka juoni on herättää Wojira henkiin ja hukuttaa koko Ninjago veden alle. Kauden Nya uhraa itsensä ja tulee yhdeksi meren kanssa päihittääkseen Kalmaarin ja Wojiran.
Koko Ninjagon alkuperäisen tarinan päättävällä viidennellä kaudella on kulunut vuosi Nyan katoamisesta ja ninjat ovat jälleen ajautuneet erilleen. He päättävät kuitenkin palata yhteen löytäessään keinon palauttaa Nya taas ihmiseksi. Sillä välin ninjoille tuntematon Kristallikuningas on kerännyt vuosien ajan kaunankiveä ja kokoaa joukon ninjojen aiempia vihollisia yhteen. Overlordiksi paljastunut kristallikuningas valtaa Ninjago Cityn onnistuneesti ninjojen, Garmadonin ja kaikkien heidän liittolaistensa vastustuksesta huolimatta. Ninjat kuitenkin yhdistävät kultaiset aseensa niiden alkuperäiseen muotoon uudeksi kultaiseksi lohikäärmeksi, joka antaa Lloydille mahdollisuuden päihittää Overlord jälleen.
Luurangot
Manalan asukkaita. Heitä johti olento nimeltä Samukai, jonka Wu ja Garmadon karkottivat sinne kauan sitten. Kun Garmadon joutui vangiksi Manalaan, Samukai yritti kostaa. Mutta Garmadon voitti kaksintaistelussa itselleen Samukain aseman Manalan kuninkaana ja luurangot palvelivat häntä. Garmadon hylkäsi luurangot vapauduttuaan Manalasta.
Kärmeiset
Muinainen Ensimmäisen Spinjitzu-mestarin luoma käärmeihmisten rotu. He tunsivat ennustuksen maailmaa uhkaavasta Kultaisesta mestarista ja yrittivät varoittaa Ninjagon ihmisiä. Mutta Mestari Chen onnistui uskottelemaan molemmat osapuolet toistensa vihollisiksi ja elementaalimestarit vangitsivat kärmeiset Wun ja Garmadonin johdolla maanalaisiin holveihin. Lloyd sai haltuunsa kartan heidän holviensa sijainnista ja vapautti Hypnobrait, Fangpyret sekä Pythorin, viimeisen Anacondrain, yrittäen orjuuttaa ne. Mutta he kaikki pettivät hänet. Lopulta Pythor vapautti myös Constrictait ja Venomarit ja yhdisti kärmeisten heimot voidakseen vapauttaa Great Devourerin.