cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elin päivästä päivään
Elokuvan tekeminen
Elokuva kuvattiin Pariisissa ja Nizzassa sekä Boulognen elokuvastudioilla 19. elokuuta – 25. lokakuuta 1957. Sen ensimmäinen ohjaaja oli Max Ophüls, joka kuitenkin sairastui. Ophüls valitsi seuraajakseen ystävänsä ja kollegansa Jacques Beckerin, joka oli tyyliltään erilainen ohjaaja. Monien uuden aallon ohjaajien lailla Becker oli kiinnostunut kuvaamaan tavallisten ihmisten kohtaloita. Becker oli ohjannut jo joitakin värielokuvia, mutta päätti kuvata elokuvan mustavalkoiselle filmille. Valinta oli tyylillinen tehokeino, joka vahvisti elokuvan lohdutonta teemaa.
Henri Jeansonin laatima käsikirjoitus oli kokonaan valmis, mutta Becker kirjoitti joitakin kohtauksia uusiksi. Elokuvasta tuli kahden ohjaajansa tyylien sekoitus. Ophüls ja Jeanson olivat valmistelleet elokuvasta tyylitajuista aikakausidraamaa, kun Becker vei sitä film noirin ja symbolismin suuntaan.
Max Ophüls kuoli keväällä 1957, ja Becker omisti elokuvan hänen muistolleen. Elin päivästä päivään jäi Beckerin toiseksi viimeiseksi ohjaukseksi, sillä Becker kuoli 1960, kaksi vuotta elokuvan valmistumisen jälkeen.
Vastaanotto
Elokuva sai myös hajanaisia kehuja. France-Soirissa sen sanottiin olevan Beckerin toistaiseksi vaikein ja samalla herkin elokuva. Le Monden Jean de Baroncelli sanoi rakastaneensa Beckerin elokuvaa: ”Hän yllätti ja hämmensi minut, sillä elokuvan nimen ja kuulemani perusteella odotin melko erilaista työtä, mutta tämä yllätys ei ollut lainkaan pettymys, ja olen vakuuttunut, että Beckerillä oli täydet perusteet kohdella omalla tavallaan aihetta, joka ei ollut alun perin tarkoitettu hänelle”.
Kuuluisimmaksi jääneen arvostelun antoi Cahiers du cinémaan kirjoittanut Jean-Luc Godard, joka asettui vastavirtaan puolustamalla elokuvaa kiihkeästi: ”Elin päivästä päivään on elokuva pelosta. Tässä mielessä sen voisi alaotsikoida ’elokuvantekijän mysteeriksi’. Sijoittamalla tiedostamattaan Modiglianin tasapainottoman mielen omaan sekasortoonsa, Jacques Becker – kömpelöllä, myönnän, mutta samalla loputtoman liikuttavalla tavalla – sallii meidän tunkeutua osaksi taiteellista luomistyötä tehokkaammin kuin Clouzot teki elokuvallaan Picasso – arvoitus. Loppujen lopuksi, jos nykyajan romaani edustaa pelkoa tyhjästä sivusta, nykyajan maalaus pelkoa tyhjästä kankaasta, ja nykyajan veistos kiven pelkoa, niin nykyajan elokuvalla on oikeus edustaa kameran pelkoa, näyttelijöiden pelkoa, dialogin pelkoa, montaasin pelkoa. Vaihtaisin koko sodanjälkeisen ranskalaisen elokuvan siihen yhteen huonosti näyteltyyn ja sommiteltuun, mutta ylevään kohtaukseen, jossa Gerard Philipen Modigliani pyytää viittä frangia piirustuksistaan La Coupolen terassilla. Sillä silloin, mutta vain silloin kaikki alkaa miellyttämään tässä muuten epämiellyttävässä elokuvassa. Kaikki kuulostaa todelta tässä valheellisessa filmissä. Kaikki valaistuu tässä kummallisessa elokuvassa. Sillä sen, joka astuu tyhjyyteen, ei tarvitse selittää mitään niille, jotka katsovat.”
Teemoja
Elokuva nojaa taiteilijamyyttiin ja tekee Modiglianista ristiriitaisen, vaikean ja alkoholisoituneen taiteilijaluonteen, joka käy kamppailua todellisuuden ja omien epävarmuuksiensa kanssa. Modiglianin nerokkuuden vastapainona ja ongelmien lähteenä ovat alkoholi ja huumeet. Kirjassaan Elämäni elokuvat François Truffaut esittää elokuvaan viitaten kysymyksen ”Joiko alkoholisoitunut nero Modigliani siksi, että hän oli nero vai oliko hän nero siksi, että joi?”
Ihmissuhteissaan Modigliani esitetään yliherkkänä, kiivaana ja tyrannimaisena, samalla kun hänen ympärillään olevat naiset ja muusat, kuten englantilainen kriitikko Beatrice Hastings ja Jeanne Hébuterne esitetään säälittävyyteen asti Modiglianille omistautuneina takertujina ja hoivaajina.
Stonehenge
Ulommat kivet
thumb|350px|Koko alueen pohjapiirros. Kivikehät ovat keskellä: sarseenikivestä tehdyt harmaalla ja sinikivestä tehdyt sinisellä. Kuopat on merkitty pelkin reunaviivoin tai valkoisella. Kehiin pystytettyjen paasien lisäksi Stonehengessä on kuoppakehiä (11, 12 ja 13), kaivanto (7), penkereitä (8 ja 9), sekä erillisiä kiviä kuten Altar Stone (1), Slaughter Stone (4), Heel Stone (5) ja Station Stones (6). Sisemmän penkan vieressä on ollut neljä sarseenikiveä nimeltä Station Stones; näistä yksi on vielä pystyssä ja toinenkin näkyvissä vaikkakin kaatunut.
Kemin teatteri
pienoiskuva|260px|Kemin kulttuurikeskus pienoiskuva|260px|Kaupunginteatteri toimi Kemin Pirtin tiloissa vuodet 1947–1980.
Stonehenge
Ulommat kivet
Slaughter Stone (’Teurastuskivi’) on sisäänkäynnin vieressä oleva kaatunut sarseenipaasi. Kivi on saanut nimensä virheellisestä käsityksestä että ruosteläiskien peittämällä kivellä olisi suoritettu teurastuksia. Teurastuskivi on 6,6 metriä pitkä, 2,1 metriä leveä ja 0,8 metriä paksu ja painaa 28 tonnia. Se kaatui sisäänpäin joskus 1600-luvulla. Kivi kaadettiin ehkä tahallaan, jotta vankkurit pääsivät paikalle hakemaan pienempiä kiviä pois. Paaden pohjoispuolella on kaksi kuoppaa. Toisessa niistä on ollut samanlainen suuri paasi, joka muodosti Teurastuskiven kanssa korkean, 2,6 metriä leveän portaalin.
Kemin teatteri
Kemin teatteri on Kemin kaupungissa toimiva teatteri. Vuoteen 2022 se toimi kunnallisesti Kemin kaupunginteatterina, kunnes siitä tehtiin yhdistyspohjainen. Sen toiminnasta vastaa Meri-Lapin Teatteriyhdistys.
Stonehenge
Ulommat kivet
Heel Stone (’Kantakivi’) on korkea hiomaton sarseenipaasi sisäänkäynnin ulkopuolella autotien varrella. Se on nyt ainoa kaikkien kehien ulkopuolinen kivi, mutta viereisessä kuopassa on saattanut joskus olla toinen samanlainen ja läheltä on löytynyt kaksi muutakin kehien ulkopuolista kuoppaa paasille. Heel Stone on 77 metrin päässä monumentin keskustasta. Se on nykyisin kallellaan lounaaseen 27 asteen kulmassa. Kivi on maanpinnasta 4,7 metriä korkea, 2,4 metriä paksu, ja maan alla siitä on lisäksi 1,2 metriä. Heel Stone on joidenkin tutkijoiden mukaan koko monumentin varhaisin kivi ja pystytetty paikalle, kun siinä oli vasta penkat ja puurakenteita. Sana heel tarkoittaa kengänkorkoa tai kantapäätä. Kiveä on aikojen kuluessa kutsuttu monella muullakin nimellä, jotka ovat viitanneet käsityksiin sen liittymisestä kesäpäivänseisauksen auringonnousuun. Sen monumentin keskustaan yhdistävä linja on kuitenkin pohjoiseen nähden 51°18′ kulmassa. Auringonnousu on puolestaan 49°54′ kulmassa, eli aurinko nousee keskikesällä lähes kaksi metriä sen pohjoispuolelta. Kivi liittyykin sitä tarkemmin kuun nousuun sijaitsemalla sen 18,61-vuotuisen jakson kahden ääriasennon tarkassa keskipisteessä.
Kemin teatteri
Historia
Teatteritoiminta Kemissä alkoi 1800-luvun lopulla työväenliikkeen ja raittiusliikkeen piirissä. Kaupunginteatterin avajaiset pidettiin 5. lokakuuta 1947. Näytelmänä oli Lauri Haarlan Synti.
Stonehenge
Ulommat kivet
Jos Kantakivellä ja Teurastuskivellä on ollut vierellään parit, olisi kesäpäivänseisauksen auringonnousu näkynyt monumentin keskelle Alttarikivelle tarkalleen näiden kahden parin kapeasta välistä.
Kemin teatteri
Historia
Vuoteen 1980 asti teatteri toimi Kemin Pirtissä. Omat tilat teatteri sai Kemin kulttuurikeskuksen valmistuttua vuonna 1980. Teatterisalissa on 329 istumapaikkaa.
Stonehenge
Sisäänkäynnit ja tie
Stonehengelle on ollut kaksi sisäänkäyntiä: nykyinen sisäänkäynti koillisessa ja pienempi etelässä. Alun perin koillisen sisäänkäynnistä tehtiin 10,3 metriä leveä ja se linjattiin pohjoiseen nähden 46°33′ kulmaan keskustasta. Satoja vuosia myöhemmin, kun ensimmäiset sinikivikehät pystytettiin, sisäänkäyntiä levennettiin eteläpuolelta 18,3 metriin, jolloin sen keskuslinja siirtyi 49°54′ kulmaan, eli hyvin lähelle kesäpäivänseisauksen auringonnousua. Näin monumentin tarkoitus mahdollisesti muutettiin kuukalenterista aurinkokalenteriin.
Tyne–Wear derby
Tyne–Wear derby on jalkapallon derby-ottelu, jossa kohtaavat englantilaiset seurat Newcastle United FC ja Sunderland AFC. Se ei ole varsinainen paikalliskamppailu, sillä seurat eivät ole kotoisin samasta kaupungista, mutta Sunderland ja Newcastle sijaitsevat vain noin 15 kilometrin päässä toisistaan. Seurat kuuluvat Englannin menestyneimpiin. Sunderland on voittanut mestaruuden kuudesti ja Newcastle neljästi, mutta viimeisin mestaruus on vuodelta 1936.
Newcastlen ja Sunderlandin välinen kilpailuasetelma on yksi kiihkeimmistä Englannissa. Se juontaa juurensa 1600-luvulle, jolloin kaupungit asettuivat eri puolille Englannin sisällissodassa. Sunderland kannatti sodan voittaneita parlamentaristeja ja Newcastle rojalisteja. Ne olivat myös vastakkain jakobiittien kapinoissa, joissa Newcastle oli Yrjö II:n ja Sunderland Stuartien puolella.
Seurojen ensimmäinen kohtaaminen jalkapallossa tapahtui vuonna 1883 ja liigassa ne olivat vastakkain ensi kerran 1898. Kilpailuasetelma oli jo valmiina kaupunkien historian vuoksi ja se vahvistui entisestään 1900-luvun alussa, kun Newcastle ja Sunderland voittivat mestaruuksia ja olivat Aston Villan ohella Englannin menestyneimmät.
Derbyn nimi tulee kaupunkien läpi virtaavista Tyne- ja Wearjoista.
Tilastot
Newcastle ja Sunderland ovat kohdanneet vuoden 1898 jälkeen virallisissa otteluissa 144 kertaa:
''Päivitetty 5. maaliskuuta 2012''
Stonehenge
Sisäänkäynnit ja tie
Koillisesta sisäänkäynnistä lähtee suoraan poispäin muinainen tie, joka on 12 metriä leveä ja penkkojen ja niiden ulkopuolisten kaivantojen reunustama. Tie kulkee ensin loivaan alamäkeen suoran 530 metrin matkan Stonehenge Bottomiin. Sen jälkeen se kääntyy itään King Barrow Ridgelle ja sieltä kaakkoon Avonjoelle Länsi-Amesburyssa.
Stonehengen ohi aivan Kantakiven viereltä kulki autotie. Se suljettiin ja maisemoitiin vuonna 2013.
Tarkoitus
thumb|Auringonnousu Stonehengen takaa kesäpäivänseisauksen aamuna 2005
Stonehengen merkitystä ei tunneta varmasti, ja siitä on esitetty lukuisia teorioita. Sitä on ehdotettu Auringon tai Kuun temppeliksi, tähtitieteelliseksi kalenteriksi, vainajien kaupungiksi, parantamiskeskukseksi, jumalia esittäväksi kiviteokseksi, statussymboliksi tai voimannäytöksi. Arkeologi Julian Richards on todennut, että Stonehengen raunioista ei voi päätellä monumentin käyttötarkoitusta sen paremmin kuin kirkkojenkaan pohjapiirroksista voi päätellä sen, mitä seremonioita niiden sisällä on harjoitettu.
Stonehenge on saattanut osoittaa keskikesän tai keskitalven hetket. Koilliseen johtava tie ja sisäänkäynti on suunnattu keskikesän auringonnousun suuntaiseksi samoin kuin esimerkiksi Woodhengen ja Coneyburyn monumenttien sisäänkäynnit. Toisaalta talvipäivänseisauksen aikana auringon nähdään laskevan vastakkaisella suunnalla suuren triliitin väliin.
Bostonin yliopiston tähtitieteen professori Gerald Hawkins julkaisi 1966 kirjan Stonehenge Decoded, jossa hän osoitti rakennelman osien yhteydet Auringon ja Kuun asemiin. Kiistelyä on herättänyt hänen väitteensä, että erityisesti varhaisin Stonehenge olisi voinut toimia laskentalaitteena esimerkiksi Kuun pimennysten ennustamiseksi.
Madagaskarilainen arkeologi Ramilisonina uskoo Stonehengen olevan pyhä paikka, johon ihmiset tulivat kohtaamaan luojajumalat ja esi-isiensä henget. Professori Mike Parker Pearsonin vuonna 2013 julkaisemien tutkimusten mukaan monumentti oli varhaisimmassa vaiheessaan eliittisukujen hautausmaa 200 vuoden ajan ja suurten, kaukaakin saapuneiden ihmisjoukkojen kokoontumis- ja juhlapaikka.
Erään teorian mukaan Stonehenge on tarkoituksellisesti rakennettu voimistamaan ääniä. Arkeoakustisten tutkimusten mukaan Stonehengessa oli aikoinaan hyvä akustiikka, joka muistutti nykyajan kirkkojen akustiikkaa.
Rakentajat
Stonehengen seudulla on ollut asutusta 10 000 vuoden ajan. Stonehengestä 200 metrin päästä on löydetty kolme kuoppaa, joissa on ollut paaluja, joiden arvellaan olleen osa taloa tai kulttirakennelmaa. Monumentin rakentaneista muinaisista briteistä ei tiedetä paljoakaan. Stonehengen ympäristöstä on löytynyt paljon pronssikautisia hautoja, jotka osoittavat, että alueella on ollut hierarkkisesti järjestynyt yhteiskunta. University College Londonin tutkijoiden mukaan on mahdollista, että rakentajat olivat muuttaneet paikalle nykyisen Walesin alueelta ja tuoneet mukanaan paasia, joita oli käytetty Walesissa samanlaisessa kivikehässä. Walesin louhosten pohjoispuolelta on löydetty Stonehengeä vanhempia syvennyksiä, jotka vastaavat Stonehengen muotoa.
Rakentaminen
Stonehenge rakennettiin useassa vaiheessa vuosien 3000 eaa. ja 1500 eaa. välillä. Vuoden 3000 eaa. tienoilla paikalle tehtiin halkaisijaltaan 115-metrinen ympyrän muotoinen kaivanto, jonka ympärille rakennettiin penkereet. Penkereiden sisäpuolelle tehtiin kehän muotoon 56 reikää, joissa saattoi olla puiset paalut. Myöhemmin ympyrän keskustaan ja koillisen sisäänkäynnin kohdalle pystytettiin puupaaluja riveihin. Aluetta saatettiin tuolloin käyttää hautausmaana, sillä sieltä on löytynyt ihmisjäännöksiä.
Vuoden 2500 eaa. tienoilla kehän keskustaan pystytettiin neljän tonnin painoisia sinikivestä tehtyjä kivipaasia, jotka oli tuotu 250 kilometrin päästä Walesista. Samoihin aikoihin paikalle tuotiin myös Alttarikivi ja Kantakivi. Näiden jälkeen keskustaan tuotiin kehän muotoon 30 viisimetristä sarseenikivipaatta, joiden ylle nostettiin vaakasuorat paadet. Niiden sisällä oli kymmenen korkeampaa paatta, jotka muodostivat viisi kahden katetun paaden ryhmää hevosenkengän muodossa. Näistä ryhmistä korkein oli 7,6-metrinen. Myöhemmin pieniä sinikivipaasia järjesteltiin vielä uusiin kehiin vanhempien kehien sisäpuolelle ja ulomman kivikehän ulkopuolelle kaivettiin lisää kuoppia kahteen kehään.
Useimmat tutkijat uskovat ihmisten tuoneen kivet Stonehengeen, mutta on myös mahdollista, että ne kulkeutuivat lähistölle jääkauden aikana. Sinikivet tuotiin Preseli Hillsistä Lounais-Walesista. Osa ryoliittipaasista on peräisin Pont Saesonista, joka on Walesissa Preselistä pohjoiseen. Monumentin kolme hiekkakivipaatta ovat luultavasti Brecon Beaconsista, 100 kilometriä Preselistä itään. Kivien tuontitapaa ei tiedetä, mutta ne tuotiin mahdollisesti ensin vesiteitse Bristolin kanaalin yli ja sen jälkeen maata pitkin. Suurista sarseenipaasista useimmat tuotiin luultavimmin 25 kilometrin päästä pohjoisesta West Woodsista, jonka kivityypit ovat koostumukseltaan samankaltaisia kuin Stonehengen paadet. Sarseenipaasista painavimmat ovat 45 tonnia.
Kivipaasien pystyttäminen
thumb|Lähikuva paasista, jotka kasvavat sammalta ja toimivat lintujen pesimäpaikkana Kun kivet oli tuotu perille, ne hakattiin oikeanmuotoisiksi, ja Stonehengestä pohjoiseen onkin löydetty muovaamisessa syntynyttä kivijätettä. Etenkin kivien kaakkois- ja sisäpinnat on huolellisesti hiottu.
Kivet nostettiin pystyyn maahan kaivettuihin kuoppiin asetettujen paalujen sekä köysien avulla. Lopuksi kuoppa täytettiin soralla. Vaakapaadet nostettiin luultavasti tukeista tehtyjen korokkeiden avulla.
Kivipaasien kiinnityksessä on käytetty sekä tappi- että ponttiliitosmenetelmää, jotka molemmat ovat puurakennelmien rakennustekniikoita. Vaakapaadet on kytketty pystypaasiin aikanaan uudenaikaisella liitoksella, joka oli sama kuin puuseppien käyttämä tappiliitos.
Alexander Thom esitti Stonehengen rakentamisessa käytetyksi perusmittayksiköksi muissa megaliittirauniossa tekemiensä havaintojen pohjalta kehittämäänsä megaliittista jaardia, joka olisi 2,72 jalkaa. Hän pystyi osoittamaan tämän teorian soveltuvuuden Stonehengeen, mutta eräät hänen valitsemansa kiintopisteet eivät tutkimuksissa soveltuneet vakiintuneeseen käsitykseen Stonehengen iästä.
Hylkääminen
Vuoden 1500 eaa. jälkeen monumenttia ei enää ylläpidetty. Stonehengen hylkäämisen syyt eivät ole tiedossa. Syyksi on esitetty muun muassa sitä, että taivaankappaleiden seurannasta kivikehien avulla luovuttiin Britanniassa vuoden 1500 eaa. tienoilla. Samoihin aikoihin yhteiskuntarakennekin muuttui ja uudet arvot syrjäyttivät entiset, minkä seurauksena vanhat monumentit menettivät merkityksensä. Joidenkin teorioiden mukaan syynä oli alueen ilmaston kylmeneminen vuodesta 1800 eaa. alkaen, ja joidenkin mukaan metsien hakkaaminen oli heikentänyt alueen viljelymahdollisuuksia, minkä seurauksena uskonnon merkitys väheni. Senkin on arveltu voineen vaikuttaa, että Stonehenge oli pienen kokonsa vuoksi ollut vain pienen eliitin kokoontumispaikka.
Moni Stonehengen alkuperäinen paasi on kaatunut, hajonnut tai viety pois jo roomalaisaikana tai keskiajalla.
Varhaisia käsityksiä rakentajista
Ensimmäiset Stonehengeä koskevat kirjoitukset tunnetaan 1100-luvulta Huntingdonin Henryn ja Geoffrey Monmouthilaisen historiateoksista. Kumpikaan ei tiennyt monumentin tarkoitusta, mutta Geoffreyn mukaan kuningas Arthur ja taikuri Merlin olisivat tuoneet kivet meren yli Irlannista 400-luvulla.
Opettaja ja antiikkikauppias William Camden esitti suositussa historiateoksessaan Britannia (1586), että Stonehenge olisi jättiläisten rakentama. Ensimmäiset kaivaukset Stonehengellä tehtiin 1620-luvulla, kun Buckinghamin herttua suoritti kaivauksia kuningas Jaakko I:n aloitteesta. Myöhemmin Jaakko antoi arkkitehti Inigo Jonesille tehtäväksi monumentin tutkimisen. Jonesin tutkimus julkaistiin postuumisti 1652, ja se oli ensimmäinen kokonaan Stonehengestä kirjoitettu kirja. Myöskään Jones ei uskonut, että monumentti oli tavallisten brittien rakentama, vaan esitti rakentajiksi roomalaisia.
Ensimmäisen varsinaisen tutkimuksen Stonehengestä teki 1600-luvulla John Aubrey kuningas Kaarle II:n aloitteesta. Aubrey totesi, että vastaavia rakenteita oli Irlannissa ja Britteinsaarilla alueilla, joilla roomalaista vaikutusta ei ollut tai vaikutus rajoittui rannikolle. Kirjassaan Monumenta Britannica (noin 1665) hän totesi paikan olleen olemassa jo kauan ennen roomalaisvaltaa ensimmäisellä vuosisadalla. Aubrey ehdotti druidien käyttäneen monumenttia temppelinään. Hän myös löysi monumenttia ympäröivän kaivannon sisäpuolella olevat 56 kuoppaa, jotka myöhemmin nimettiin hänen mukaansa Aubreyn kuopiksi.
Muita varhaisia ehdokkaita Stonehengen rakentajiksi ovat olleet nykyisen Tanskan alueelta tulleet daanit sekä foinikialaiset. Nämä teoriat voitiin varsin luotettavasti osoittaa vääriksi jo 1600-luvulla. Ehdotus daaneista rakentajina hylättiin, koska pidettiin epätodennäköisenä, että tästä ei olisi jäänyt historiallisia merkintöjä, ja myös siksi, että daanien kivirakennelmat poikkesivat liiaksi Stonehengestä, vaikka teorian kannattajat liioittelivat yhtäläisyyksiä. Teoria anglosaksien germaaniheimosta hylättiin niin ikään vastaavan vertailun avulla. Ayles Sammesin puolustamalle Foinikia-teorialle ei ollut mitään todisteita. Teoria syntyi vain siksi, että ajatusta paikallisesta kulttuurista rakentajana oli vaikea hyväksyä.
Kaivaukset
Vuosien 1874–1877 aikana William Flinders Petrie tutki aluetta tarkasti ja otti käyttöön edelleen käytettävän numeroinnin alueen kiville. Vuonna 1901 yhtä suurista kiviryhmistä suoristettiin. William Gowlandin johtamissa tutkimuksissa Stonehengen rakennusajankohta tarkentui myöhäisneoliittiseksi tai varhaiseksi pronssikaudeksi. William Hawleyn tutkimus- ja ennallistusohjelmassa 1919–1926 suurin osa monumentin kaakkoisosasta kaivettiin esiin.
Vuosien 1950–1964 välillä Richard Atkinson, Stuart Piggott ja J. F. S. Stone suorittivat monumentilla uusia kaivauksia ja kunnostuksia. Vuosien 1966–1967 kaivauksissa alueelta löytyi mesoliittisia paalunreikiä. Vuonna 1978 paikalta löytyi ”Stonehengen jousimiehen” luuranko ja uusi kivikuoppa Heel Stonen läheltä.
Elin päivästä päivään
Teemoja
Elokuva käsittelee myös taiteen tekemisen ja myymisen vaikeutta. Modiglianin tyylitellyt ja minimalistiset piirrokset näyttävät oudoilta tavallisen kansan silmissä. Elokuvan alussa työmies tarjoutuu ostamaan häneltä muotokuvapiirroksen itsestään muutamaa drinkkiä vastaan. Piirroksen valmistuttua hän ei ota sitä vastaan, mutta maksaa kuitenkin juomat. Toisessa kohtauksessa Modigliani tekee muotokuvapiirroksen prostituoidusta, mutta joutuu selittämään tälle, että piirros ei edusta sitä miltä tyttö näyttää todellisuudessa, vaan millaisena Modigliani hänet näkee.
Keskiluokkaisten ja rikkaiden ostajien kohdalla Modigliani ei pärjää sen paremmin. Alastonmaalausta paheksuvat pikkuporvarilliset moralistit pilaavat hänen näyttelynsä menestymisen, eikä rikas yhdysvaltalainen ostaja hahmota Hébuternesta tehtyä muotokuvaa sen henkilökuvauksellisen arvon kautta, vaan pelkästään potentiaalisen markkina-arvon kautta. Lisäksi elokuva käsittelee moraalista ongelmaa, jonka kuoleman jälkeinen Modiglianin taiteen arvonnousu synnytti. Todellisuudessakaan hän ei saanut nauttia menestyksestä elämänsä aikana, vaan kuoli köyhänä ja sairaana. Lisäksi Jeanne Hébuterne surmasi itsensä kaksi päivää Modiglianin kuoleman jälkeen. Tapahtumien traagisuus nosti Modiglianin suuren yleisön tietoisuuteen, minkä vuoksi taidekauppiaat kiinnostuivat ostamaan hänen teoksiaan ja ne alkoivat nousta nykyiseen arvoonsa. Elokuvassa taidekauppias Morel esitetään haaskalintuna, joka tietoisesti ja kylmän häikäilemättömästi vaanii heikkenevän Modiglianin ympärillä hyötyäkseen hänen kuolemastaan.
Kemin teatteri
Historia
Teatteri toimi kunnallisesti vuoteen 2022 asti, jonka jälkeen siitä tuli yhdistyspohjainen. Sen toiminnasta vastaa Meri-Lapin Teatteriyhdistys.
Joulukuussa 2022 Kemin kaupunki, Meri-Lapin teatteriyhdistys ja teatterin harjoitustilan omistava RM Confidence oy sopivat uuden kotinäyttämön rakennuttamisesta.
Agamedes
Agamedes oli kreikkalaisessa mytologiassa yleisimmin Orkhomenoksen kuninkaan Erginoksen poika ja Trofonioksen veli. Toisen version mukaan hän oli Stymfaloksen poika, joka meni naimisiin Epikasteen kanssa ollen siten Kerkyonin isä ja Trofonioksen isäpuoli. Kolmannen version mukaan hän olisi ollut joko Apollonin ja Epikasteen, tai Zeuksen ja Iokasteen poika, ja Trofonioksen veli.
Agamedes – kuten Trofonioskin – oli taitava arkkitehti, ja hän rakensi tämän kanssa Apollonin Delfoin temppelin ja kuningas Hyrieuksen aarrekammion; tosin Aristofaneen skoliassa kerrotaan, että veljekset olisivat rakentaneet Augeiaan aarrekammion. Kerrotaan, että Trofonios ja Agamedes tekivät aarrekammioon salaisen sisäänkäynnin, jonka ainoastaan he tunsivat. Kuningas Hyrieus oli ymmällään, kun veljekset tyhjensivät hänen aarteitaan, mutta holvien sinetit pysyivät koskemattomina. Niin kuningas rakensi ansan hopea- ja kulta-astioihinsa, ja seuraavalla ryöstöretkellä Agamedes jäi ansaan tiukasti kiinni. Trofonios katkaisi veljensä pään, jottei häntä voitaisi yhdistää ansaan jääneeseen ruumiiseen, mutta tällöin maa aukeni ja nielaisi Trofonioksen.
Cicero puolestaan kertoo, kuinka veljekset rakennettuaan Apollonin temppelin rukoilivat jumalaa myöntämään heille palkkioksi työstään sen, mikä olisi parasta ihmiselle. Apollon lupasikin tehdä näin kolmen päivän kuluttua, ja päivän saapuessa molemmat veljeksistä löydettiin kuolleina.
Stonehenge
Kaivaukset
Vuosien 2005–2009 Stonehenge Riverside -projektiin kuului kaivauksia Stonehengen lisäksi muillakin alueen kohteilla. Vuonna 2008 Stonehengella tutkittiin varhaisia sinikivien alustoja ja Aubreyn kuoppien ihmisjäänteitä.
Vuonna 2013 Mike Parker Pearsonin johtama arkeologiryhmä tutki 63:a alueelle haudattua vainajaa ja eläinten jäännöksiä selvittäessään alueen käyttöä muinaisena hautausmaana ja kokoontumispaikkana.
Stonehengen tutkimus jatkuu edelleen. Monumenttiin liittyy vielä paljon avoimia kysymyksiä, kuten se, millä perusteella Stonehengen paikka valittiin, ketkä sen rakensivat, missä järjestyksessä osat rakennettiin, tehtiinkö sarseenikehä koskaan valmiiksi, ja mistä kivet tarkalleen tuotiin.
Merkitys nykyisin
thumb|Kesäpäivänseisauksen juhlistajia ja televisiotoimittajia Stonehengellä vuonna 2005 Stonehengella käy vuosittain yli miljoona turistia. Kesäpäivänseisaus on vuoden ainoa päivä, jolloin yleisö pääsee kävelemään Stonehengen kivien keskelle. Silloin paikalla käy tavallisten kävijöiden lisäksi myös runsaasti nykyajan druideja ja muita uuspakanoita. Vuonna 2013 paikalla oli päivän aikana 21 000 ihmistä.
Stonehenge, Avebury ja niihin liittyvät paikat liitettiin vuonna 1986 Unesco maailmanperintöluetteloon.
Stonehengen kopioita
Stonehengesta on rakennettu vaihtelevan tarkkoja kopioita eri puolille maailmaa, erityisesti Yhdysvaltoihin, missä materiaaleina on käytetty kaikkea mahdollista kuten autoja (”Carhenge”) tai puhelinkoppeja (”Phonehenge”). Uuteen-Seelantiin rakennettiin luonnollisen kokoinen ”Stonehenge Aotearoa” opetustarkoituksiin. Missouri University of Science and Technology -yliopiston alueelle on rakennettu ”UMR Stonehenge”, joka on kooltaan puolet Stonehengen koosta. Joensuun Botanialle tehtiin tammikuussa 2022 tarkka 1:1 kopio Stonehengestä ensimmäistä kertaa lumesta.
Samankaltaisia muinaisjäännöksiä
Stonehengea jonkin verran muistuttavia kivikehiä esiintyy muuallakin Englannissa. Vain kahden kilometrin päässä Stonehengesta sijaitsee vuonna 2009 löydetty noin 3000 eaa. rakennettu kiviympyrä, joka on nimetty Bluehengeksi. Siitä on säilynyt vain kivenmuruja ja kivien jättämät painaumat. Ainakin osaa Bluehengen kivistä on käytetty Stonehengen laajentamiseen.
Aiheesta muualla
51.17889°N, -1.82639°W
Linjaloisto
pienoiskuva|Alempi linjajoisto Svartholm [[Korppoon koillispuolella Saaristomerellä.]] pienoiskuva|Linjaloiston toimintaperiaate, alhaalla keskellä olevassa kuvassa ollaan väylällä.
Linjaloisto on valaistu merenkulun turvalaite jossa on kaksi taulua. Linjaloiston muodostaa kaksi suorakaiteen muotoista taulua; nykyisin valtaosa on maalattu puna-kelta -pystyraitaisiksi. Taaempi taulu on aina ylempänä kuin edempi, siksi niistä käytetään termejä alempi ja ylempi. Näin siksi, että kun molempien taulujen raidat jatkavat toisiaan joka kohdassa niin alus on väylällä.
Linjaloistossa on oma automaattinen valonlähteensä jolla on oma valotunnus; kun valot ovat tarkasti päällekkäin, alus on väylällä; jos ylempi valo on kohti ajettaessa vasemmalla, alus on väylän vasemmalla puolella ja jos oikealla niin silloin ollaan väylän oikealla puolella; toiseen suuntaan ajettaessa päinvastoin.
Kaikki linjaloistot ovat viranomaisten hoitamia; joissakin yksityisissä venesatamissa on yksityisesti viranomaisen luvalla asetettuja valottomia linjamerkkejä joiden käyttö on sataman käyttäjien omalla vastuulla.
Timmion Records
Timmion Records Oy on suomalainen levy-yhtiö, joka julkaisee ja tuottaa 7"-singlejä sekä LP-levyjä, CD-levyjen ja muiden digitaalisten formaattien ohella.
Timmion Records Oy omistaa Suomen ainoan vinyylikaiverruslaitteiston. Timmion Records Oy kaivertaa vinyylejä levy-yhtiöille, yhtyeille sekä yksityishenkilöille. Yhtiön omistavat Jukka Sarapää ja Sami Kantelinen. Sen toimitilat sijaitsevat Helsingissä, Kaapelitehtaalla.
Donal McKeown
pienoiskuva Donal McKeown (s. 12. huhtikuuta 1950) on irlantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Down and Connorin hiippakuntaan 3. heinäkuuta 1977 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Cell Ausaillen titulaaripiispaksi 22. helmikuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Patrick Joseph Walsh, jota avustivat Giuseppe Lazzarotto ja Anthony J. Farquhar.
Takaisin Itä-Saksaan
Takaisin Itä-Saksaan on Kari Peitsamon 46. studioalbumi. Albumin nauhoitukset aloitettiin Kari Peitsamon Skootteri -yhtyeen kanssa, mutta yhtyeen hajottua Peitsamo nauhoitti levyn loppuun tuottaja Risto Ylihärsilän kanssa. Skootteri-yhtye soittaa levyn raidoilla 1, 4, 5, 7, 9 ja 14.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Kari Peitsamo.
Mikael Lustig
Carl Mikael Lustig (s. 13. joulukuuta 1986 Uumaja, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija. Hän edustaa kotimaassaan AIK:ta. Hän on Ruotsin lisäksi pelannut Norjassa, Skotlannissa ja Belgiassa. Lustig pelaa oikeana puolustajana.
Ura
Lustig debytoi Allsvenskanissa kaudella 2005 GIF Sundsvallin riveissä ja pelasi kaudella kahdeksan ottelua tehden kaksi maalia. Seura putosi seuraavaksi kahdeksi kaudeksi sarjatasoa alaspäin ja Lustig jatkoi seurassa pelaten 60 ottelua. Kaudeksi 2008 seura nousi takaisin Allsvenskaniin ja Lustig oli joukkueen avainpelaajia.
Lustig teki kesällä 2008 sopimuksen norjalaisen Rosenborgin kanssa. Hän nousi seuran avauskokoonpanoon ja teki kausilla 2009 ja 2010 neljä maalia ja voitti Tippeligaenin mestaruuden. Kaudella 2011 hän teki viisi maalia. Kaikkiaan hän pelasi Norjan pääsarjassa 95 ottelua ja teki niissä 14 maalia. Hän pelasi Eurooppa-liigassa kahdeksan ja sitä edeltäneessä UEFA-cupissa kuusi ottelua. Rosenborg-vuosina Lecce ja West Ham United esittivät kiinnostuksensa Lustigia kohtaan.
Vuonna 2012 Lustig siirtyi skotlantilaisseura Celticiin, jossa hän pelasi 7,5 kautta. Hän pelasi Skotlannin Valioliigassa 160 ottelua ja teki niissä 13 maalia. Hän voitti kahdeksan kertaa liigamestaruuden, neljä kertaa Skotlannin cupin ja neljä kertaa liigacupin. Hän pelasi Celticin joukkueessa 25 Mestarien liigan ja 16 Eurooppa-liigan ottelua. Eurooppa-liigassa hän teki yhden maalin ja Mestarien liigan karsinnoissa kaksi maalia.
Lustig edusti Ruotsia alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2009, jotka olivat Ruotsin kotikisat. Hän debytoi A-maajoukkueessa tammikuun 2008 ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa maaliskuussa 2011 EM-kisojen karsintaottelussa Moldovaa vastaan. Hän on pelannut maajoukkueessa 93 ottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. Hän pelasi kaksi ottelua EM-kilpailuissa 2012, yhden ottelun EM-kilpailuissa 2016 ja neljä ottelua MM-kilpailuissa 2018. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän on pelannut kaikki kolme alkulohko-ottelua avauskokoonpanossa.
Maykon
Maykon Daniel Elias Araújo eli Maykon (s. 20. huhtikuuta 1984 Araranguá, Santa Catarina, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja tai -linkki. Hän edustaa Portugalin Primeira Ligan Paços de Ferreiraa.
Maykon edusti kotimaassaan Série B:n Paulistaa ja Gamaa. Hän muutti Eurooppaan vuonna 2008, missä hänen ensimmäinen seuransa oli Portugalin liigan Belenenses. Kautta myöhemmin hän siirtyi saman sarjan Paços de Ferreiraan.
Alfred Colpaert
Alfred Colpaert (s. 29. lokakuuta 1957 Kruiningen, Alankomaat) on luonnonmaantieteen professori historia- ja maantieteiden laitoksella Itä-Suomen yliopistossa. Hän opiskeli Utrechtin yliopistossa syntymämaassaan Alankomaissa vuosina 1977–1981 ja valmistui filosofian maisteriksi Oulun yliopistosta 1986 ja filosofian tohtoriksi 1998. Hänet nimitettiin geoinformatiikan dosentiksi Oulun yliopistoon vuonna 2000.
Storrs L. Olson
Storrs Lovejoy Olson (3. huhtikuuta 1944 Chicago, Illinois – 20. tammikuuta 2020 Fredericksburg, Virginia ) oli yhdysvaltalainen biologi ja lintutieteilijä.
Alfred Colpaert
Ura
Colpaert on työskennellyt muun muassa Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksella ja Oulun yliopiston maantieteen laitoksella eri tehtävissä 1996–2003. Vuodesta 2004 Colpaert on työskennellyt Joensuun/Itä-Suomen yliopistossa luonnonmaantieteen professorina. Tammikuusta 2011 alkaen Colpaert toimii Itä-Suomen yliopiston historia- ja maantieteiden laitoksen johtajana. Colpaert on tutkinut laitumia ja laiduntamista muun muassa Lapissa, Namibiassa ja Tiibetissä sekä ollut mukana eri projekteissa, kuten ”Porotalouden inventointi Pohjois-Suomessa” -hankkeessa sekä ”Namibian Itä-Caprivin alueen laidunnus ja maankäyttö (LUENA)” -projektissa. Hän on myös ollut vastuuhenkilönä hydrologian mallinnusta ja kaukokartoitusta arvioivassa EU-projekteissa ”Arsgisip” ja jäsenenä Socrates Gis-Cdi opetuksen kehittämistoimikunnassa.
Storrs L. Olson
Olson tapasi Alexander Wetmoren 1967, mikä johti hänen kiinnostuksensa suuntautumisen paleontologiaan ja erityisesti lintujen esihistoriaan. Olson työskenteli 1970-luvulla Ascension Islandilla ja Saint Helenalla, ja löysi muun muassa "jättiläisharjalinnun" (Upupa antaios) ja "sainthelenanhuitin" (Porzana astrictocarpus) luurangot. Vuonna 1976 hän tapasi tulevan vaimonsa Helen F. Jamesin, josta tuli myöhemmin eräs johtavista lintujen esihistorian tutkijoista.
Olson ja James työskentelivät Havaijilla 23 vuotta ja kuvailivat tänä aikana 50 sukupuuttoon hävinnyttä lintulajia. Olson työskenteli myös Smithsonian-instituutin National Museum of Natural Historyssa. Olsonin kunniaksi nimettiin useita esihistoriallisia lintulajeja.
Cymodoceaceae
Cymodoceaeceae on pieni yksisirkkaisheimo, joka kuuluu lahkoon Alismatales. Siinä on viisi sukua ja 16 lajia, jotka kasvavat merissä lämpimillä ja trooppisilla alueilla, erityisesti Australiassa.
Tuntomerkit
Heimon lajit kasvavat yleensä haarajatkoisesti eli sympodiaalisesti, ja niiden juuret ovat tavallisesti haarattomia. Juurakossa on keskuslieriö. Kasveilla on kärjestään sahaiset lehdet, jotka sijaitsevat kahdessa rivissä. Kukat ovat yksineuvoisia ja sijaitsevat joko yksi- tai kaksikotisesti. Kukinto on viuhkomainen ja sijaitsee suojuslehden sisällä tai kukat ovat yksittäin. Kukat ovat kehättömiä. Hedekukassa on kaksi yhteen kasvanutta hedettä, emikukissa kaksi erillistä emiä, joilla on pitkät ja usein haaroittuvat vartalot. Myös luotti on pitkä. Hedelmä on pähkylä tai pieni luumarja, jossa on yksi, harvemmin kaksi siementä. Siementaimen juuressa on juurikarvatupsu.
Suvut
Heimoon kuuluvat suvut:
Lil Twist
Lil Twist (oik. Christopher L. Moore, s. 11. tammikuuta 1993 Oak Cliffey, Texas) on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän on artisti Young Money Entertainmentissa ja hänen debyytti-albuminsa julkaistiin kesällä 2011.
Lapsuus
Mooren vanhemmat ovat Rhona Moore ja Stephen L. Gray, ja hänellä on sisko Crystal McGriff. Kun Moore oli 10-vuotias, hän sai julkisuutta Dallasissa paikallisen biisinsä Texas Twistin avulla.
Ura
Kun Twist oli esiintymässä paikallisessa konsertissa, hän tapasi räppäri Lil Waynen. Konsertti vakuutti hänet niin paljon, että Wayne tarjosi hänelle paikkaa Young Money Entertainmentissa. Liittymisen jälkeen Lil Twist julkaisi kaksi Mixtapea: The Yearbookin, Class Presidentin. Sitten hän alkoi tehdä debyytti-albumiaan, Don't Get It Twistediä, joka oli määrä julkaista myöhään kesällä 2010. Twist julkaisi kesällä 2010 debyytti-singlensä Love Affairin. Lil Twist perusti oman levy-yhtiönsä, Takeover Soldiers LLC:n, johon on ilmoittautunut seuraavia räppäreitä: Dan Dan, Lil Za, Kevlar Rapstar, Lil Chuckee, ja Lil Best On Deck. Twist on myös mukana Young Hot Boyz -yhtyeessä.
Macikai
pienoiskuva|Macikai Macikai on kylä Šilutėn kunnallispiirissä, Klaipėdan läänissä, Lounais-Liettuassa lähellä Itämeren rannikkoa ja Venäjän (Kaliningradin alue) rajaa. Vuonna 2001 kylässä asui 967 asukasta.
Henrik Enckell
Henrik Marcus Oliver Enckell (s. 26. toukokuuta 1960 Helsinki) on suomenruotsalainen psykoanalyytikko ja kirjailija. Enckell valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1986 ja tohtoriksi Kuopion yliopistosta vuonna 2002. Hän toimi The Scandinavian Psychoanalytic Review’n päätoimittajana 1998–2002.
Henrik Enckellin isä on Mikael Enckell. Hän on naimisissa dramaturgi Annina Paasosen kanssa, ja heillä on kolme lasta.
Machine Dreams
Machine Dreams on ruotsalaisen elektronisen musiikin yhtyeen Little Dragonin toinen studioalbumi, joka julkaistiin Peacefrog Records -levy-yhtiöllä 17. elokuuta 2009.
Terhathumin piirikunta
Terhathumin piirikunta (, myös muotoja Terathum ja Tehrathum käytetään; sanoista tehra ’kolmetoista’ ja thum ’linna’ tai ’varustus’) on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Itäisen kehitysalueen Kosin vyöhykkeellä.
Terhathumin piirikuntaa rajautuu lounaassa Dhankutan, pohjoisessa Sankhuwasabhan ja Taplejungin sekä idässä Panchtharin piirikuntaan.
Terhathumin piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 101 577 henkeä (113 111 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 679 neliökilometriä ja väestötiheys 150 as./km2. Vuoden 2011 väestönlaskennan aikaan piirikunnassa ei ollut yhtään kaupunkia. Hallinnollinen keskus oli tuolloin piirikunnan asukasluvultaan suurimman kyläsuunnittelukomitean (VDC) eli Myanglungin keskuskylä (6 725 as., 2011), joka sijaitsee linnuntietä lähes 230 kilometriä Kathmandusta itäkaakkoon. Toukokuussa 2014 Muanglung muutettiin kaupungiksi samalla sen aluetta ja väestöpohjaa laajentaen. Kuusi kuusi VDC:tä yhdistettiin kaupungiksi: Myanglung, Jirikhimti, Tamfula, Piple, Sabla ja Aambung. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukainen laskennallinen väkiluku kaupungille on 19 659 as. (= 6 725+3 257+2 022+1 496+2 546+3 613).
Ekologis-hallinnollisesti piirikunta ryhmitellään osaksi Nepalin Itäistä kumpuvyöhykkettä. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 24,0 % ylempään trooppiseen, 56,4 % subtrooppiseen, 19,5 % lauhkeaan ja hitunen (0,0 %) subalpiiniseen kasvillisuusvyöhykkeeseen sekä 0,2 % vesistöihin kuuluvaksi.
Piirikunnassa toimii ainakin kaksi paikallisradioasemaa ja seutu on tunnettu mustan kardemumman viljelmistään ja alppiruusuistaan. Terhathum kuuluu nepalilaisen teen päätuotantoalueisiin. <gallery widths=170px heights=125px>
Petšoralaiset
Petšoralaiset, yläpetšoralaiset eli Petšoran komit (, ; верхнепечорцы, verhnepetšortsy; печорские коми, petšorskije komi) ovat komisyrjäänien alueellinen kansatieteellinen ryhmä. He asuvat Komin tasavallassa Petšora-joen yläjuoksulla. Pohjoisessa petšoralaiset rajoittuvat Petšoran kaupungin alapuolella ižmalaisiin, lounaassa ylävytšegdalaisiin ja etelässä Mamylin kylän yläpuolella Petšoran yläjuoksun venäläisväestöön.
Vytšegdan yläjuoksulta muuttaneet uudisasukkaat perustivat Petšoran yläjuoksun ensimmäisen komikylän nykyisen Troitsko-Petšorskin tienoille vuonna 1674. Muuttovirta Sysolan varrelta voimistui 1700-luvulla. Seudulle siirtyi komeja myös Vytšegdan keski- ja alajuoksulta, Udorasta ja Luzan varrelta. Tšerdynin seudulta muutti komipermjakkeja ja venäläisiä. Asukkaiden joukossa oli myös hanteja ja manseja.
Sugar (Maroon 5:n kappale)
Sugar on yhdysvaltalaisen popyhtye Maroon 5:n kappale, joka julkaistiin kolmantena singlenä yhtyeen viidenneltä studioalbumilta V tammikuussa 2015.
Kappaleen on kirjoittanut Adam Levine, Mike Posner, Dr. Luke, Joshua Coleman, Lukasz Gottwald, Jacob Kasher Hindlin ja Henry Walter. Kappaleen tuotannosta vastaavat Coleman ja Cirkut. ”Sugar” ylsi kotimaassaan Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan sijalle 2.
Stavrós (Ithaka)
Stavrós on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ithakan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ithakan kuntaan, Ithakan alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Stavrós muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Σταυρού, Topikí Koinótita Stavroú). Kylän väkiluku on 366 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|upright=0.96|Stavróksen kylää. Stavróksen kylä sijaitsee Ithakan pohjoisosassa noin 17 kilometriä pohjoisluoteeseen saaren pääkylästä Vathýsta. Se on rakennettu noin 110 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Stavrós on saaren pohjoisosan keskus. Se on syntynyt 1500-luvulla, kun muiden kylien asukkaat hakivat turvallisempaa paikkaa merirosvojen vuoksi. Kylän nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Vapahtajan kirkastumisen (Metamórfosi tou Sotíra) kirkko, Stavróksen arkeologinen museo sekä Odysseuksen patsas. Kylän vanha rakennuskanta on uusklassisia kartanoita. Stavróksesta pohjoiseen sijaitsee Odysseuksen palatsiksi kutsuttu arkeologinen kohde.
Susanna Heikki
Susanna Heikki (s. 21. toukokuuta 1973 Kolari) on suomalainen iskelmälaulaja ja vuoden 2015 tangokuningatar.
Ura
16-vuotiaana Heikki sai kutsun, jossa häntä pyydettiin solistiksi Vega-nimiseen tanssiyhtyeeseen. Hän keikkaili Vega-yhtyeen kanssa yhteensä neljä vuotta, jonka jälkeen hän aloitti soolouransa. Hän lopetti keikkailun vuonna 2001 jäätyään äitiyslomalle. Vuonna 2007 Heikki palasi esiintymislavoille.
Heikki on toiminut Dannyn kiertueilla ja Taikaa...-levyllä taustalaulajana. Paitsi laulajana, Heikki on työskennellyt myös muun muassa radiojuontajana Radio Nostalgia -kanavalla.
Heikki valittiin tangokuningattareksi vuoden 2015 Seinäjoen Tangomarkkinoilla. Aiemmin hänet oli valittu tangoprinsessaksi vuonna 1997.
Lastentautien tutkimussäätiö
Lastentautien tutkimussäätiö – Stiftelsen för pediatrisk forskning on vuonna 1962 perustettu suomalainen säätiö, jonka tarkoitus on Suomen lasten terveyden ja hyvinvoinnin edistäminen. Tähän se pyrkii rahoittamalla lasten terveyteen ja hyvinvointiin liittyvää lääketieteellistä tutkimusta sekä edistämällä tutkimustulosten julkaisemista. Vuonna 2011 säätiö jakoi apurahoja 1,3 miljoonaa euroa. Säätiön tukemia tutkimusaloja ovat lastentaudit, lasten aivojen ja hermoston taudit, kirurgia ja mielenterveyden ongelmat. Yhdistyksen kotipaikka on Helsinki.
Säätiön ensimmäisen hallituksen muodostivat maisteri Kai Kivijärvi, varatuomari Lauri K. J. Tukiainen, arkkiatri Arvo Ylppö, professori C.-E. Räihä ja professori Niilo Hallman. Nykyiseen hallintoneuvostoon kuuluu vähintään viisitoista ja enintään kaksikymmentäneljä jäsentä. Jäseniksi asemansa perusteella itseoikeutettuja ovat Helsingin, Kuopion, Oulun, Tampereen ja Turun yliopistojen lastentautiopin varsinaiset professorit.
Ruukinranta
thumb|Luontotalo [[Villa Elfvik Espoon Ruukinrannassa.]] Ruukinranta on Espoon Laajalahden kaupunginosan osa-alue Laajalahden rannalla. Ruukinrannassa sijaitsee esimerkiksi Villa Elfvik. Se on enimmäkseen omakotitaloaluetta.
Ruukinranta on rakennettu ruotsalaisen amiraalin Carl Tersmedenin 1750-luvulla perustaman tiiliruukin alueelle.
Ensimmäisen maailmansodan aikainen Ruukinrannan linnoitteen suojahuone löytyi tienrakennustöiden yhteydessä ja on ollut Museoviraston tutkimuskohteena. Tutkimukset päättyivät 2008. Tienrakennusta estävän hankalan sijainnin vuoksi se ei kuitenkaan ole suojelukohde, vaan sen purkamiseksi annettiin lupa.
Lähteet
60.20695°N, 24.82235°W
Jääkiekon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut
Suomi voitti neljä ensimmäistä turnausta ja Ruotsi viidennen.
H2Ö
H2Ö oli suomalainen vaihtoehtomusiikin festivaali, jossa oli esillä myös poikkitaiteellista ohjelmaa. Turun Ruissalon telakka-alueella järjestettävä festivaali debytoi vuonna 2014. Vuonna 2015 festivaalille osallistui yli 9 000 ihmistä.
H2Ö:n epävirallinen edeltäjä oli samojen järjestäjien vuosina 2009–2013 järjestämä Ilmiö-festivaali. Ilmiö järjestettiin taas kesällä 2017 Uittamon paviljongilla.
Todd Holland
Todd Holland (s. 1961 Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen televisio-ohjaaja ja -tuottaja. Hän on voittanut kolmesti Primetime Emmy -palkinnon.
Bison bonasus hungarorum
Bison bonasus hungarorum on sukupuuttoon kuollut visentin alalaji. Se eli Karpaattien, Moldavian ja Transilvanian alueilla, kunnes kuoli sukupuuttoon 1700-luvun lopulla.
pienoiskuva|vasen|Bison bonasus hungarorum ukrainalaisessa kolikossa.
Ron Kovic
thumb|Ron Kovic vuonna 2007. Ron Kovic (s. 4. heinäkuuta 1946 Ladysmith, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Vietnamin sodan veteraani ja sodanvastustaja.
Naji Talib
pienoiskuva|Naji Talib Naji Talib (1917 Nasiriyah, Irak – 23. maaliskuuta 2012) oli Irakin 52. pääministeri 1966–1967  Abd ar-Rahman al-Bazzazin jälkeen.
Ron Kovic
Kovic on kirjoittanut omaelämäkerran Born on the Fourth of July, jonka pohjalta Oliver Stone on ohjannut vuonna 1989 ensi-iltansa saaneen elokuvan Syntynyt 4. heinäkuuta. Elokuvassa Kovicia esittää Tom Cruise. Kovic ja Stone tekivät elokuvan käsikirjoituksen yhdessä. Kovic sai käsikirjoituksesta Golden Globe -palkinnon ja oli ehdokkaana käsikirjoitus-Oscarin saajaksi. Kovicin kirja ilmestyi 1976, ja siitä on julkaistu vuonna 2005 uusi laitos, johon hän on kirjoittanut esipuheen.
Naji Talib
Talib oli syntyisin maata omistavasta luokasta. Hänen isänsä oli parlamentin jäsen. Talib opiskeli 1930-luvulla Britannian sotilasakatemiassa ja oli Britanniassa Irakin sotilasattaseana 1954–1955. Vuodesta 1958 alkaen hän oli eri alojen ministerinä, ja 1966 hän nousi pääministeriksi.
Ron Kovic
Kovic liittyi merijalkaväkeen high schoolin jälkeen 1964. Hänet lähetettiin vuonna 1965 Vietnamiin, josta hän palasi välillä kotimaahan mutta lähti uudestaan vapaaehtoisena. Saatuaan siellä osuman hän halvaantui.
Kovicista on tullut Yhdysvalloissa tunnetuimpia rauhanaktivisteja, ja hänet on pidätetty kaksitoista kertaa.
Anni
Anni on suomalainen naisen etunimi, joka on muunnelma nimestä Anna. Annin nimipäivää vietetään 9. joulukuuta yhdessä Annan, Annen, Anun, Annelin, Annikin, Annikan ja Annukan kanssa. Suomenkieliseen almanakkaan Anni on otettu 1950 ja ruotsinkieliseen 1989. Suomessa Anni-nimisiä on vuoden 2019 loppuun mennessä rekisteröity 29 606.
Espoon keskuspuisto
Espoon keskuspuisto on 880 hehtaarin laajuinen, ekologisesti monipuolinen luontoalue Espoon keskellä. Sen välittömässä läheisyydessä asuu 27 000 espoolaista. Espoon keskuspuisto on Espoon toiseksi suurin yhtenäinen viheralue Nuuksion kansallispuiston jälkeen. Puisto on laajoilta osin luonnontilaisen kaltaista tai muutoin vähäisesti käsiteltyä maastoa.
Sijainti
Pohjoisessa Keskuspuistoa rajaavat Suvelan ja Tuomarilan asuinalueet, idässä ja koillisessa Kuurinniitty, Henttaa ja Suurpelto. Etelässä Keskuspuisto taas rajoittuu Olariin ja Latokaskeen ja lännessä Vanttilaan. Keskuspuistoon kuuluvatkin Vantinkorven, Harmaakallion, Suvimetsän, Kuurinmetsän, Henttaanmetsän sekä Kokinmetsän luontoalueet.
Muodoltaan Keskuspuisto muistuttaa rusettia. Finnoontien tuntumassa olevat Söderskogin pellot edustavat rusetin solmua, ja itäinen ja läntinen puisto sen silmukoita. Vuosien aikana Keskuspuiston ympäristön rakennuspaine on kuitenkin pienentänyt Keskuspuiston pinta-alaa ja muuttanut rusetin repaleiseksi. Tulevaisuudessa tarkoituksena onkin turvata Espoon keskuspuiston asema tärkeänä liikuntapaikkana lähiseudun asukkaille sekä korostaa sen luonto- ja kulttuuriarvoa kehittyvän yhteiskunnan puristuksessa.
Finnoontie halkaisee keskuspuiston kahtia. Keskuspuiston itäpuolella on puiston ahkerimmin käytetyt ulkoilureitit, ne johtavat Suvelasta ja Kuuriinniitystä Puolarmetsään, Olariin sekä Henttaaseen. Finnoontien länsipuolella olevan Keskuspuiston tärkein reitti kulkee Vanttilan ja Latokasken välillä.
Historia
Keskuspuistosta aloitettiin puhumaan yleiskaavoituksen ja seutusuunnittelun yhteydessä 1970-luvulla. Keskuspuiston kaavoitus ei kuitenkaan alkanut kuin vasta vuonna 1982, jolloin alue jaettiin kahteen osaan – Keskuspuisto I:een ja Keskuspuisto II:een. Valtuusto hyväksyi Keskuspuisto I:n osayleiskaavan vuonna 1996, jonka ympäristöministeriö vahvisti pääosin vuonna 1997. Lainvoiman ympäristöministeriön päätös sai vuonna 1999. Keskuspuisto II:n osayleiskaavan kaupunkisuunnittelulautakunta hyväksyi vuonna 1993. Kaupunginhallitus puolestaan hyväksyi osayleiskaavan vuonna 2004, ja hallinto-oikeudelle suunnatun hylätyn valituksen jälkeen Keskuspuisto II:n osayleiskaava astui voimaan vuonna 2006.