cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aripipratsoli
Haittavaikutukset
15–18-vuotiaista useammalla kuin joka kymmenennellä käyttäjällä ilmenee nykiviä tai nytkähteleviä liikkeitä, levottomuutta, väsymystä ja uneliaisuutta.
Kaikista käyttäjistä yhdellä 10–100:sta ilmenee ekstrapyramidaalioireita (vapinaa, nykiviä tai nytkähteleviä liikkeitä), päänsärkyä, väsymystä, pahoinvointia, oksentelua, epämiellyttävää tunnetta vatsassa, ummetusta, lisääntynyttä syljeneritystä, huimausta, unihäiriöitä, levottomuutta, ahdistuneisuutta, uneliaisuutta ja näön hämärtymistä.
Yhdellä 100–1 000 potilaasta esiintyy seksuaalisen mielenkiinnon lisääntymistä tai muita muutoksia, masennusta, huimausta tai nopeaa sydämensykettä (etenkin ylös noustessa) ja kahtena näkemistä.
Yleisyydeltään tuntemattomia haittavaikutuksia ovat äkkikuolema, sydänkohtaus, epänormaali sydämen syke, itsemurha, itsemurhayritykset, itsemurha-ajatukset, happomyrkytys (ketonien esiintyminen veressä ja virtsassa) tai tajuttomuus, serotoniinimyrkytys (oireina suuri onnen tunne, juopumuksen tunne, uneliaisuus, kömpelyys, levottomuus, kuume, hikoilu ja lihasjäykkyys), oireyhtymä (jota pakkausselosteet eivät nimeä; oireina kuume, lihasjäykkyys, hengityksen nopeutuminen, tajunnantason lasku ja äkilliset verenpaineen ja sydämen syketiheyden muutokset), haimatulehdus, maksatulehdus, maksan vajaatoiminta, ihon ja silmänvalkuaisen keltaisuus, poikkeavat maksa-arvot, diabeteksen puhkeaminen tai olemassa olevan paheneminen, korkea verensokeri, veren matala natrium arvo, puheen häiriöt, kouristus kohtaukset, muut kouristukset tai jäykkyys, lihaskipu, heikkous, kouristukset äänihuulten alueella, nielemisvaikeudet, ruoan joutuminen henkitorveen ja siitä seuraava keuhkokuume riski, muutokset joidenkin verisolujen määrässä, pyörtyminen, korkea verenpaine, laskimoverihyytymä etenkin alaraajoissa (oireita ovat raajan turpoaminen, kipu ja punoitus, jos kulkeutuvat keuhkoihin, myös rintakipu ja hengitysvaikeuksia), vatsa- ja mahavaivat, ripuli, ihottuma ja ihon valoherkkyys, epänormaali hiustenlähtö tai hiusten oheneminen, runsas hikoilu, virtsankarkailu, virtsaamisvaikeudet, pitkittynyt ja/tai kivulias erektio, ruumiinlämmön säätelyhäiriöt tai kohonnut ruumiinlämpö, rintakipu, käsien, nilkkojen tai jalkojen turvotus, allerginen reaktio (esim. suun, kielen, kasvojen tai kurkun turpoaminen, kutina, ihottuma), lihominen, laihtuminen, ruokahaluttomuus, hermostuneisuus, aggressiivisuus, kiihtyneisyys, ahdistuneisuus, liiallinen pelaaminen ja hikoilu.
Aripipratsolin haittavaikutukset ovat samantyyppiset kuin muillakin toisen polven psykoosilääkkeillä, joskin niitä on kuvailtu jonkin verran lievemmiksi ja mahdollisesti paremmin siedetyiksi. Haittavaikutuksista antikolinergisiksi luokitellaan suun kuivuminen, ummetus, näön hämärtyminen ja virtsaamiskyvyttömyys. Pahanlaatuisen neuroleptioireyhtymän vaara on yhdistetty myös aripipratsolin käyttöön.
Lihominen on haittavaikutuksena harvinaisempi kuin muiden toisen polven psykoosilääkkeiden kohdalla. Lieviä ekstrapyramidaalioireita saattaa ilmetä.
Aripipratsolin käyttäjiä kehotetaan välttämään vaarallisten koneiden ja moottoriajoneuvojen käyttöä, kunnes he ovat varmistuneet, ettei aripipratsolilla ole heihin haitallista vaikutusta.
Kemia
Aripipratsoli on 2,3-dikloorifenyylipiperatsiini luokan psyykenlääke. Samankaltaisia, joskin uudempia psyykenlääkkeitä ovat esimerkiksi karipratsiini.
Cathy Kelly
Kelly on yksi Irlannin suosituimmista kirjailijoista yhdessä Marian Keyesin ja Cecelia Ahernin kanssa. Vuonna 2004 hänen kirjojaan myytiin 1 433 032 kappaletta Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja 118 000 kappaletta Irlannissa. Kellyn viimeisin kirja, Homecoming julkaistaan syksyllä.
Nuoruus ja ura
Kelly syntyi Belfastissa, mutta kasvoi Dublinissa ja opiskeli luostarikoulussa. Kelly työskenteli 13 vuotta Sunday World -lehden toimittajana ja toimi myös elokuvakriitikkona. Myöhemmin Kelly kertoi, ettei pitänyt "siitä kynnysten ja skandaalien maailmasta, stressasin yrittäessäni olla tiukka."
Vuonna 1997 Kellyn esikoisteos Naiselta naiselle julkaistiin. Maaliskuussa 2008 hän sai ensimmäisen tekijänpalkkiošekkinsä, mutta hänestä ei tullut kokopäiväistä kirjailijaa ennen kuin hän oli kirjoittanut kolme kirjaa. Kelly lopetti toimittajan työnsä vuoteen 2001 mennessä.
Kellyn Näytönpaikka -kirjaa myytiin lähes 300 000 kappaletta. Nyt ja ikuisesti oli Yhdistyneen kuningaskunnan bestseller-listalla lokakuussa 2005 syrjäyttäen Dan Brownin ja J. K. Rowlingin, jotka olivat olleet kärjessä viikkoja.
Kellyn seitsemän ensimmäistä kirjaa olivat The Sunday Timesin bestseller-listalla ja hänen kahdeksan kirjansa myyntitulot olivat £8 miljoonaa puntaa.
Kelly on saanut vaikutteita Jilly Cooperin, Maeve Binchyn ja Joanna Trollopen kirjoituksista.
Yksityiselämä
Kelly asuu tällä hetkellä aviomiehensä John Sheehan ja kaksospoikiensa Murrayn ja Dylanin kanssa Enniskerryssä.
Lappeenrannan Isku
Lappeenrannan Isku -81 on lappeenrantalainen lentopalloiluun erikoistunut urheiluseura. Se on aloittanut toimintansa vuonna 1981 nimellä Skinnarilan Urheilijat -81. Alun perin se toimi yleisseurana lajivalikoimassaan lentopallo, jalkapallo, naisvoimistelu, jääkiekko, kaukalopallo sekä kuntoliikunta. Vuodesta 1986 lähtien seura on panostanut lähinnä lentopalloon. Nykyinen nimi, Lappeenrannan Isku -81, otettiin käyttöön vuonna 2011, koska sen koettiin kuvaavaan paremmin seuran nykyistä toimintaa. Iskulla on edustusjoukkueet sekä miehissä että naisissa ja molemmat seurat pelaavat 2-sarjassa.
Leknesin lentoasema
Leknesin lentoasema on Leknesissä Vestvågøyn kunnassa, Lofooteilla Pohjois-Norjassa sijaitseva lentokenttä. Lentoasemalta on Widerøen tekemiä lentoja Bodøn, Røstiin ja Svolværiin sekä Bodøn kautta Osloon.
Lappeenrannan Isku
Aiheesta muualla
Seuran kotisivut
Antti Vihinen
Antti Vihinen (s. 11. toukokuuta 1961 Tampere ) on Hämeessä vaikuttava kulttuurialan hallintomies. Koulutukseltaan Vihinen on valtiotieteiden maisteri Hampurin yliopistosta. Myöhemmin hän väitteli Helsingissä tohtoriksi musiikkitieteen alalta. Hänen väitöskirjansa vuodelta 2000 käsitteli Theodor Adornon Sibelius-kritiikin poliittisia motiiveja. Väitöskirjan hyväksymisprosessi herätti Suomessa laajaa keskustelua, kun vastaväittäjä Tomi Mäkelä ei puoltanut sen hyväksymistä, vaikka antoi ymmärtää toisin väitöstilaisuudessa. Lopulta väitöskirja päästettiin läpi alimmalla mahdollisella arvosanalla. Vihinen on julkaissut myös musiikin historiaa ja politiikkaa sivuavia essee- ja pakinakokoelmia.
Vihinen työskenteli Lahden Sibeliustalon toimitusjohtajana 1999–2010. Hän erosi Sibeliustalon johdosta ja ilmoitti syyksi kaupungin johdon kanssa syntyneet linjaerimielisyydet. Hänen mukaansa kaupungin linja on ”akselilla Hollola–Nastola, minä haluaisin, että suunta olisi Eurooppa ja enemmänkin akselilla Pariisi–Frankfurt–Moskova”.
Vuosina 2010–2013 hän työskenteli professorina Saksassa Karlsruhen kansainvälisessä ammattikorkeakoulussa Karlshochschulessa opetusalanaan kansainvälinen matkailuala, tapahtumatuottaminen, kulttuurihallinto ja kaupunkien vetovoimatekijät.
Vuosina 1981-1983 sekä vuodesta 2012 Vihinen on toiminut myös Sidi & Hermottomat manserock-yhtyeessä kosketinsoittajana.
Sidi & Hermottomat on julkaissut kolme levyä; 1981 Vieraana älyn valtakunnassa, 1982 Runoja rauniolille ja 2015 Näkyviin. Vihinen on toiminut yhtyeen säveltäjänä ja sanoittajana lähes kaikissa kappaleissa.
Vihinen oli Hämeenlinnan kaupungin juhlavuosien 2015-2017 koordinaattori syyskuusta 2014 alkaen. Tätä ennen hän toimi kaupungilla Hämeen linnan alueen kehittämishankkeen projektipäällikkönä.
Hämeenlinnan vuosien jälkeen hän on keskittynyt tietokirjojen kirjoittamiseen. Vuonna 2021 hän julkaisi ensimmäisen romaaninsa.
Rosario Saro Vella
pienoiskuva|Rosario Saro Vella vuonna 2008. Rosario Saro Vella (s. 8. toukokuuta 1952 Canicattì) on Madagaskarilla toimiva italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu salesiaaneihin. Hänet vihittiin papiksi 27. toukokuuta 1979 ja nimitettiin Ambanjan hiippakunnan johtoon 7. marraskuuta 2007, ja piispaksi vihkiminen seurasi 16. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Odon Marie Arsène Razanakolona, jota avustivat Calogero La Piana ja Augustine Kasujja.
Akira Nishino
Akira Nishino (s. 7. huhtikuuta 1955 Saitama, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Nishino edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1977–1978.
Alikovon piiri
thumb|200px|Alikovon piiri Tšuvassian kartalla. Alikovon piiri (, tšuvassiksi Элĕк районӗ, Elĕk raionĕ) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 554 neliökilometriä ja asukkaita on 22 100 henkeä (vuonna 2009).
Seutu kuuluu Tšuvassian tasankoon. Sen kautta virtaa Suran sivujoki Vyla sekä Bolšoi Tsivilin sivujoet Hirlep, Abasirma ja Sorma. Pinta-alasta suurin osa on maatalousmaata. Metsiä on vähän.
Piirin keskiosan kautta kulkee Jadrinin ja Kalininon välinen maantie, johon paikallistiet liittyvät.
Väestöstä 98 % on tšuvasseja.
Tärkein elinkeino on maatalous, joka on keskittynyt viljan ja perunan viljelyyn, lihan ja maidon tuotantoon sekä mehiläistenhoitoon. Teollisuus tuottaa leipomotuotteita, hedelmä- ja vihannessäilykkeitä sekä virvoitusjuomia.
Alikovossa toimii tšuvassinkielinen kansanteatteri ja julkaistaan tšuvassin- ja venäjänkielistä piirilehteä Purnaç çulĕpe.
Gerard Clifford
Gerard Clifford (24. kesäkuuta 1941 Lordship – 12. joulukuuta 2016) oli irlantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Armaghin arkkihiippakuntaan 18. kesäkuuta 1967 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Hieronin titulaaripiispaksi 25. maaliskuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Cahal Brendan Daly, jota avustivat Emanuele Gerada ja Francis Joseph MacKiernan.
Robinho (futsalpelaaja)
Edelson Robson dos Santos (taiteilijanimeltään Robinho, s. 28. tammikuuta 1983) on brasilialaissyntyinen venäläistynyt futsalpelaaja, joka edustaa Venäjän Superliigassa pelaavaa Gazprom-Jugraa ja Venäjän futsalmaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 167 senttimetriä pitkä ja 73 kilogrammaa painava Robinho on laitapelaaja eli ala.
Robinho on saavuttanut Venäjän maajoukkueen kanssa kaksi EM-hopeaa vuosilta 2014 ja 2016. Hän oli mukana joukkueessa myös vuoden 2012 MM-kilpailuissa Thaimaassa.
Robinho on edustanut vuodesta 2006 alkaen venäläistä Gazprom-Jugraa. Hän on voittanut seuran kanssa Venäjän mestaruuden kaudella 2014–2015. Edellisen seuransa, belgialaisen Charleroin, kanssa Robinho voitti UEFA Futsal Cupin kaudella 2004–2005.
Saavutukset
Seurajoukkuetasolla
Joseph Dixon
Joseph Dixon (1. helmikuuta 1806 – 29. huhtikuuta 1866) oli irlantilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1829 ja nimitettiin Armaghin arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 4. lokakuuta 1852. Piispaksi konsekroinnin suoritti 21. marraskuuta Paul Cullen.
Dixon kuoli 60-vuotiaana virassa.
Heikinmessu
Heikinmessut olivat Suomen suojeluspyhimyksen Pyhän Henrikin kunniaksi pidettyjä kirkkojuhlia, joiden vietto alkoi 1200- ja 1300-luvun vaihteessa. Juhlia oli vuosittain kaksi. Pyhimyksen kuolinpäivänä 20. tammikuuta vietettiin "talvi-Heikkiä". Skandinaviassa juhlapäivä oli 19. tammikuuta, johon Suomessakin myöhemmin siirryttiin ja joka nykyäänkin on Heikin ja Henrikin nimipäivä. "Kesä-Heikki" oli Pyhän Henrikin luiden Turkuun siirtämisen eli translaation muistopäivä 18. kesäkuuta.
Suurimmat juhlat vietettiin Turussa ja pienempiä kautta maan. Pyhiinvaelluskohteina olivat kuolinpaikka Köyliönjärven Kirkkosaari ja aiempi hautapaikka eli Nousiaisten kirkko. Heikinmessuja on vietetty myös Pohjoismaissa, Saksassa ja Englannissa, joka oli Pyhän Henrikin synnyinmaa.
Jo varhain järjestettiin Turussa juhlapäivinä markkinat. Talvella niihin liittyi heikinmarkkinat (pidettiinhän ne Heikin päivänä) ja kesällä tuohimarkkinat. Tuohimarkkinoita pidettiin vielä 1900-luvun alussa. Turun, Nousiaisen ja Köyliön yhdisti aikoinaan kesällä käytössä ollut kesätie, jota pyhiinvaeltajat ja kauppamiehet käyttivät. Tähän niin kutsuttuun Sant Henrikin tiehen liittyi ympäröiviltä seuduilta tulevia muita teitä.
Turun lisäksi toinen merkittävä Heikinmessujen aikainen kokoontumispaikka oli Kokemäen Ylistaron kylässä sijaitseva Pyhän Henrikin saarnahuone ympäristöineen. Perimätiedon mukaan piispa vietti rakennuksessa viimeisen yönsä ennen Köyliönjärven jäällä tapahtunutta surmaansa. Saarnahuoneesta tuli myöhemmin merkittävä pyhiinvaelluspaikka, jossa Heikinmessujen aikaan järjestettiin lisäksi kärjäjiä ja markkinoita.
Pyhän Henrikin muistopäivä on yhä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon 19. tammikuuta viettämä erityispyhä.
Jyväslentis
JyväsLentis on jyväskyläläinen lentopalloon ja beach volley hyn erikoistunut urheiluseura. Se on perustettu vuonna 2006 tavoitteenaan laaja ja monipuolinen junioritoiminta lentopallon saralla. Kaudella 2019-2020 JyväsLentiksellä oli joukkue kaikissa poikien ja tyttöjen juniorisarjoissa sekä naisten 1- ja 2-sarjassa sekä miesten 2-sarjassa.
Linnunpönttö
thumb|250px|Harjakattoinen, isokokoinen linnunpönttö sopii esimerkiksi [[leppälintu|leppälinnulle.]] thumb|250px|[[Sinitiainen ruokkimassa poikastaan pöntön suulla.]] thumb|250px|[[Pihapeukaloinen vie pönttöönsä ruokaa poikasilleen.]] thumb|250px|Linnunpöntön voi myös kiinnittää ulkorakennukseen, josta se saa lisää suojaa. Linnunpönttö on keinotekoinen, tyypillisesti lautarakenteinen pesimäsuoja kolopesiville linnuille. Linnut käyttävät pönttöjä pesimiseen keväällä ja kesällä sekä yöpymiseen syksyllä ja talvella. Pönttö suojaa linnun pesää ja poikasia sateelta, tuulelta ja pedoilta. Linnunpöntöistä hyötyvät myös ihmiset, sillä niissä pesivät pikkulinnut syövät tuhohyönteisiä.
Linnunpönttöjen merkitys on kasvanut sitä mukaa, kun luonnon pesäkolot ovat vähentyneet metsistä. Jotkin kolopesijät pesivät lahopuissa tikkojen tekemissä koloissa ja toiset lahopuusta revenneiden oksien jättämissä onkaloissa. Metsissä ei kuitenkaan enää ole paljonkaan lahopuita, sillä ne eivät säästy, kun talousmetsät korjataan suuria koneita käyttäen.
Materiaalit
Linnunpöntöt valmistetaan yleensä puusta. Puinen linnunpönttö on tasalämpöisempi kuin muovinen tai peltinen, sillä se ei kuumene kesällä ja jäähdy talvella yhtä nopeasti. Puu myös hengittää, jolloin pöntön sisään ei tiivisty haitallista kosteutta. Puuna voi käyttää höyläämätöntä lautaa tai puupölkkyä.
Keski-Euroopassa käytetään myös betonisia linnunpönttöjä, sillä ne ovat helteillä viileämpiä kuin puiset.
Rakenne
Linnunpönttöön tehdään yleensä viisto katto, joka ohjaa sadeveden pois lahottamasta pönttöä. Lentoaukon halkaisija ja pöntön mittasuhteet riippuvat kunkin lajin vaatimuksista. Pohjassa voi olla reikiä kosteuden poistamiseksi, mutta nämä reiät tukitaan talveksi. Pöntön sisäosasta poistetaan kaikki terävät tikut ja piikit. Joskus pöntön aukon eteen on laitettu istuinorsi, mutta orsi auttaa myös pesiä ryöstäviä lajeja, kuten oravaa, kissaa, kärppää ja varislintuja.
Joissain linnunpöntöissä on metallinen vahvistus aukon ympärillä, jotta pesänryöstäjät eivät pääsisi pesään sisälle.
Pöntön katon, etulaudan tai pohjan voi tehdä eri tavoin avattavaksi puhdistusta varten.
Pönttöjen mallit ja mitat
Linnunpöntön leveys ja korkeus sekä lentoaukon halkaisija määräävät sen, minkä lajinen lintu pönttöön tulee pesimään. Liian suuresta aukosta sisään pääsee kutsumattomia vieraita ja liian ahtaassa pöntössä poikaset voivat vahingoittaa toisiaan. Joillakin lajeilla voi olla myös muita erikoisvaatimuksia, kuten valmiit pesäainekset tai erityisen paksu etuseinä.
Pienimmät pöntöt on tarkoitettu pienille tiaisille, kuten sinitiainen ja kuusitiainen, joiden lentoaukon halkaisija saa olla enintään 28 millimetriä. Kirjosiepolle, talitiaiselle ja pikkuvarpuselle sopiva aukko on 32 mm. Varpunen haluaa hieman isomman aukon, 35 mm. Pikkuvarpunen ja varpunen viihtyvät myös vaaka-asentoisessa pöntössä.
Kottarainen, käenpiika, tervapääsky ja varpuspöllö suosivat lentoaukoltaan 46 mm olevaa pönttöä, jollaiseen asettuu mielellään myös liito-orava.
Helmipöllö, uuttukyyhky ja naakka pesivät lentoaukoltaan 85 mm pöntössä, telkkä 115 mm ja isokoskelo 130 mm pöntössä. Lehtopöllö haluaa 130 mm pöntön ja viirupöllö 180 mm pöntön.
Avomallisessa pöntössä viihtyvät harmaasieppo, västäräkki, koskikara, tuulihaukka ja hiiripöllö. Puukiipijän pöntön takaseinänä on puun runko. Tukkakoskelon pesälaatikossa ei ole pohjaa, ja se sijoitetaan maahan.
Varpuspöllö haluaa ryömiä pönttöönsä, joten sen pöntön etuseinän on oltava vähintään 50 millimetriä paksu.
Pienimpien lintujen pöntöt ovat leveydeltään 10 senttimetriä ja suurimpien lintujen kuten viirupöllön pöntöt yli 30 senttimetriä. Pystymallisen pöntön korkeus on lajista riippuen 25 senttimetristä 70 senttimetriin.
Moni laji haluaa pesänsä pohjalla olevan valmiina pesäaineksia, kuten sahanpurua, lahopuuta tai turvetta.
Linnunpöntöissä voi pesiä lintujen ja liito-oravien lisäksi myös muun muassa lepakoita.
Ripustus
Linnunpönttö ripustetaan tukevasti puun oksaan tai runkoon. Oksaan pönttö voidaan naulata, mutta runkoon pönttö mieluummin sidotaan puuta vahingoittamatta tai kiilataan kahden oksan väliin.
Huolto ja pesinnän tarkkailu
Pesintää on turvallisinta seurata vain etäältä. Jotkin linnut hylkäävät munansa ja poikasensa, jos ne säikäytetään avaamalla pöntön kansi. Myös poikaset saattavat pelästyä ja yrittävät paeta pesästä. Paenneet poikaset voidaan nostaa takaisin pesään, eikä emo normaalisti hylkää niitä, vaikka niissä olisi ihmisen haju.
Historiaa
Ennen kuin linnunpönttöjä alettiin tehdä Euroopassa 1700-luvulla, Intiassa niitä jo oli tehty kaarnasta ja sidottu pitkien seipäiden päähän kylien laitamille. Pohjois-Euroopassa linnunpönttöjä tehtiin aluksi lähinnä telkälle ja isokoskelolle niiden munien keruun helpottamiseksi. Linnunpönttöjä käytettiin Pohjolassa ja Suomessa lisäravinnon hankkimiseen 1900-luvun alkupuolelle asti. Vesilintujen munia kerättiin linnunpöntöistä paljon etenkin maailmansotien aikana 1900-luvulla, jolloin ruoasta oli pulaa. Pönttöjen rakentaminen pikkulintujen suojelemiseksi alkoi ilmeisesti 1800-luvun lopulla ja yleistyi nopeasti.
Ylen luonto-ohjelmat suositti suomalaisia Miljoona linnunpönttöä -kampanjaan alkaen maaliskuulta 2016, koska luontaiset kolopuut ovat vähentyneet. Kampanja kesti seuraavaan kevääseen, ja kansalaiset innostuivat rakentamaan sen aikana 1 312 541 linnunpönttöä ympäri maata.
Rikoksen johdosta tapahtuva luovuttaminen
pienoiskuva|[[St. Louisin poliisin vuonna 1865 laatima asiakirja, jolla pyydetään Aucklandiin paenneen murhasta epäillyn henkilön luovuttamista.]] Rikoksen johdosta tapahtuva luovuttaminen on valtioiden välinen menettely, jolla luovutetaan vieraan maan pyynnöstä henkilö, jota epäillään tai syytetään rikoksesta tai joka on tuomittu rangaistukseen. Luovuttaminen voi tapahtua ilman ennalta tehtyä valtioiden välistä sopimusta, mutta yleensä luovutukset perustuvat tehtyyn kahdenväliseen tai laajempaan sopimukseen.
Suomi on osallisena useissa eri luovutussopimuksissa. Euroopan unionin jäsenmaiden kesken luovutusasiat hoidetaan Eurooppalaisen pidätysmääräyksen avulla. Vastaava yksinkertaistettu järjestely on myös Pohjoismaiden välillä.
Kansallisesti luovuttamista Suomesta säädellään rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta annetussa laissa. Laki sisältää sekä luovuttamista Suomeen että Suomesta tapahtuvaa luovuttamista koskevia säännöksiä. Vieraan valtion velvollisuus luovuttaa ja siellä noudatettavat muodot ja menettelyt määräytyvät kansainvälisten sopimusten ja vieraan valtion lain mukaisesti.
Suomi voi luovuttaa rikoksesta epäillyn tai siitä tuomitun henkilön vieraaseen valtioon kansallisen lakinsa nojalla ilman kansainvälisoikeudellisen velvoitteen olemassaoloa. Tällöin luovuttaminen on kuitenkin harkinnanvaraista.
Raymond Emil Goedert
Raymond Emil Goedert (s. 15. lokakuuta 1927 Oak Park) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Chicagon arkkihiippakuntaan Samuel Alphonsus Stritch 1. toukokuuta 1952. Hänet nimitettiin Chicagon vihkipiispaksi sekä Tamazenin titulaaripiispaksi 8. heinäkuuta 1991, ja piispaksi vihkiminen seurasi 29. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Louis Bernardin, jota avustivat Alfred Leo Abramowicz ja John Robert Gorman.
Rikoksen johdosta tapahtuva luovuttaminen
Luovuttaminen edellyttää tiettyjen vähimmäisedellytysten täyttymistä. Tällaisia ovat esimerkiksi epäillyn rikoksen vakavuusasteeseen tai tuomitun rangaistuksen pituuteen ja kaksoisrangaistavuuteen liittyvät seikat.
Raymond Emil Goedert
Goedert jäi eläkkeelle 24. tammikuuta 2003.
Rikoksen johdosta tapahtuva luovuttaminen
Kaksoisrangaistavuutta koskeva vaatimus edellyttää teon olevan säädetty rangaistavaksi kummassakin valtiossa. Yleensä edellytetään lisäksi, että teosta tuomittava enimmäisrangaistus on kummassakin valtiossa vähintään yksi vuosi vankeutta. Pyydettäessä luovuttamista vankeusrangaistuksen täytäntöönpanoa varten tuomitun rangaistuksen tulee olla vähintään neljä kuukautta vankeutta teosta, joka olisi rangaistava myös sen valtion lain mukaan, jolta luovuttamista pyydetään.
Luovuttamisen esteet liittyvät muun muassa omien kansalaisten luovuttamiseen, poliittisiin rikoksiin, sekä inhimillisiin olosuhteisiin. Suomi ei luovuta omia kansalaisiaan kuin tietyin ehdoin Euroopan unionin jäsenvaltioon sekä rajoitetusti pohjoismaihin.
Ihmisoikeudet Ranskassa
Ihmisoikeudet Ranskassa kertoo Ranskan ihmisoikeuksista. Yhdistyneiden kansakuntien mukaan ihmisoikeuksiin sisältyy muun muassa sananvapaus, liikkumisvapaus, uskonnonvapaus ja poliittiset oikeudet.
200px|thumb|right|Ihmisoikeuksien julistus vuonna 1789
Perustuslaki
Uusi perustuslaki tuli voimaan 21.7.2008. Laki sisälsi uuden kansallisen instituution ihmisoikeuksien valvontaan: “Defender of rights”. Lainvalvontaa hoiti ainakin siihen asti riippumaton the National Commission on Ethics in Security (CNDS).
Oikeusjärjestelmä
7.2.2008 säädetty laki sallii tiettyjen rikosten vankien pidätyksen jatkamisen säädetyn vankeuden jälkeen vuoden ajaksi. Amnestyn mukaan laki itse asiassa sallii vankeusrangaistusten jatkamisen epämääräiseksi ajaksi vapauden riistäen, mielivaltaisiin vankeustuomioiden ehkäisyn vastaisesti ja syyttömyyden oletuksen vastaisesti. YK:n ihmisoikeuskomitea on pyytänyt lain tarkistusta.
YK:n ihmisoikeuskomitea puuttui heinäkuussa 2008 Ranskan vuonna 2006 voimaan tulleeseen antiterroristilakiin. Komitea kehotti Ranskaa varmistamaan, että pidätetyt saavat viipymättä juristin ja nopean oikeuskäsittelyn.
Kuolemanrangaistus
Virallisesti Ranska vastustaa kuolemantuomioita ja kannatti joulukuussa 2008 YK:n kuolemanrangaistusten lakkauttamissopimusta.
Toukokuun 2017 lopussa sanomalehti The Wall Street Journal kertoi ranskalaisiin viranomaislähteisiin ja irakilaisiin sotilaslähteisiin vedoten, että Ranska etsii ja murhauttaa kansalaisiaan Irakissa ilman oikeudenkäyntiä. Ranskan erikoisjoukot ovat alkuvuonna 2017 värvänneet irakilaisia sotilaita murhaamaan Isis-järjestön johtoon kuuluvia ranskalaisia, jotta he eivät palaisi takaisin Ranskaan ja mahdollisesti toteuttaisi terroritekoja. Ranska on toimittanut irakilaisille uhreistaan tiedustelutietoja, kuten heidän valokuviaan, alibejaan ja sijaintitietojaan. Lähteet eivät vahvista, kuinka monta ihmistä Ranska on palkkamurhannut, mutta noin 30 henkilön on kerrottu olevan erityisen tärkeitä kohteita.
Pakolaiset
Ranskan ratifioimiin sopimuksiin joulukuuhun 2008 mennessä sisältyi: Ranskan allekirjoittamiin sopimuksiin joulukuuhun 2008 mennessä sisältyi:
Pariisin Roissy Charles de Gaulle -lentokentälle saapuu vuosittain noin 1 000 yksinään matkustavaa pakolaislasta. Lentokentän kauttakulkualueella heitä kohdellaan, kuten he eivät olisi vielä Ranskassa ja Ranskan lain alaisia. Lapset palautetaan nopeutetusti saapumismaahan. YK:n ihmisoikeuskomitean arvioinnissa kesäkuussa 2008 komitea oli syvästi huolissaan lentokenttäalueen yksinään matkustavien lasten oikeuksista.
Ihmiskauppa
Ranska allekirjoitti vuonna 2008 Euroopan ihmiskaupan vastaisen sopimuksen: ”Council of Europe Convention on Action against Trafficking in Human Beings”.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 2016 – naisten turnaus – Lohko F
Lohko F kesäolympialaisten 2016 jalkapallon naisten turnauksessa pelattiin 3.–9. elokuuta 2016. Lohkossa pelasivat Australia, Kanada, Saksa ja Zimbabwe.
Sijoitukset
<section begin=LohkoF/> <section end=LohkoF/>
Kanada vs. Australia
<section begin=CANvAUS/> <section end=CANvAUS/>
Zimbabwe vs. Saksa
<section begin=ZIMvGER/> <section end=ZIMvGER/>
Saksa vs. Australia
<section begin=GERvAUS/> <section end=GERvAUS/>
Saksa vs. Kanada
<section begin=GERvCAN/> <section end=GERvCAN/>
Australia vs. Zimbabwe
<section begin=AUSvZIM/> <section end=AUSvZIM/>
MBLAQ
MBLAQ on korealainen poikayhtye, jonka perusti korealainen r'n'b-laulaja Rain edustamalleen J.Tune Entertainment -levymerkille. Yhtye esiintyi ensimmäistä kertaa 9. lokakuuta 2009 Rainin "Legend of Rainism" -konsertissa. Yhtye julkaisi 14. lokakuuta ensimmäisen singlensä; "Just BLAQ":n, josta tulikin listahitti Etelä-Koreassa. Sana MBLAQ on akronyymi, ja se tarkoittaa sanoja "Music Boys Live in Absolute Quality". Yhtye tunnetaan etenkin "Oh Yeah" -hitistään.
Lee Joon (이준)
Joon näytteli Hollywood-elokuvassa Ninja Assassin, esittäen nuorempaa Rainin hahmoa Raizoa.
Cheondoong / Thunder (천둥)
Cheon Doong (korealainen termi ukkoselle) on 2NE1 vokalistin Sandara Parkin nuorempi veli. Cheon Doong oli treenattavana Loen Entertainmentilla, mutta vaihtoi Rainin J.Tune:siin ja korvasi Sang Baen (상배) MBLAQ:n jäsenenä kun tämä lähti ennen yhtyeen debyyttiä.
Mir (미르)
Mir on eteläkorealaisen näyttelijän Go Eun Ahin nuorempi veli. Hiljattain Mir liittyi Makbanshiin (, kirjaimellisesti Nuorimpien idoleiden kapina) yhdessä muiden idoliryhmien nuorimpien kanssa, kuten 2AM, FT Island, U-kiss, T-Max, sekä Mighty Mouth.
Finlandia
Finlandia voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Pesäkoisa
Pesäkoisa (Aphomia sociella) on koisaperhosiin kuuluva pienehkö, ja yleinen perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö
Pesäkoisa on olemukseltaan pitkänomainen, sukupuolidimorfinen perhoslaji. Koiraan etusiivet ovat pohjaväriltään kellertävänvalkoiset, ja niiden kärkiosa on siiven puolenvälin tienoolta lähtien ruskea. Ruskean värin sävy ja määrä vaihtelevat yksilöittäin, ja joillakin yksilöillä siivessä voi näkyä myös kaksi terävästi mutkittelevaa, ruskeaa poikkiviirua. Siiven etureunassa voi olla mustaa väriä. Naaraan etusiivet ovat kauttaaltaan tuhkanharmaat, mutta niidenkin sävy vaihtelee. Siiven keskiosassa on selvästi erottuva, pyöreä, musta laikku, ja joskus myös naaraan siivissä erottuu kaksi tummempaa poikkijuovaa. Molemmilla sukupuolilla etusiiven ulkoreunassa on rivi pieniä mustia täpliä ja takasiivet ovat vaaleat, kärkeä kohti tummuvat. Siipiväli 23–38 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
Pesäkoisa on alkujaan eurooppalainen laji, joka on levinnyt ihmisen mukana vieraslajiksi muillekin mantereille. Suomessa sitä tavataan yleisenä maan etelä- ja keskiosissa. Aikuiset perhoset lentävät kesäkuusta elokuuhun.
Elinympäristö ja elintavat
Pesäkoisa on yöllä ja hämärässä lentävä perhonen, jota usein tapaa päivällä lepäämässä seinillä ulkovalojen luona. Toukka elää erityisesti eri ampiaislajien, mutta myös mehiläisten ja kimalaisten pesissä. Se on pesäloinen, joka käyttää ravinnokseen pesään kertynyttä orgaanista jätettä, mehiläisvahaa, isäntälajin ravintovarastoja ja jopa isäntäpistiäisen toukkia. Toukat elävät pesässä kehräämänsä lujan silkin suojassa ja voivat runsaina esiintyessään tuhota suuren osan pesän kennostoista.
Tupakkatakki
thumb|Burgundinpunainen, [[Agraffi (vaatetus)|agraffilla suljettava tupakkatakki vuoden 1944 elokuvasta Kaasuvalo.]] Tupakkatakki on miesten pikkutakkia muistuttava takki, jota käytetään rentona kotiasuna aamutakin tavoin. Se valmistetaan perinteisesti sametista, silkistä tai molemmista. Muita materiaalivaihtoehtoja ovat kašmir- tai merinovilla tai flanelli. Koristeluun käytetään usein brokadia, kirjontaa, nyörejä tai silkkipunoksia. Tupakkatakissa on yleensä šaalikaulus ja käännetyt hihansuut, jotka on tehty muuta takkia kiiltävämmästä kankaasta. Tupakkatakki voidaan sulkea suurin napein, agraffein tai puikoin ja lenkein kuten duffelitakki, tai pelkästään solmittavalla vyöllä kuten kylpytakki.
Historiaa
Tupakkatakki sai alkunsa 1600-luvun Euroopassa, kun tupakkaa, teetä, kahvia, silkkiä ja muita siirtomaatavaroita alettiin tuoda Aasiasta ja Amerikasta. Silkkinen robe de chambre eli koti- tai aamutakki tuli muotiin, ja tupakointi yleistyi erityisesti Krimin sodan jälkeen 1800-luvun puolivälissä, kun turkkilaista tupakkaa alettiin tuoda Eurooppaan. Illallisen jälkeen herrasmies saattoi pukeutua mukavammin ja vetäytyä nojatuoliin polttamaan tupakkaa. Tähän tarpeeseen pitkästä silkkitakista kehittyi puolipitkä tupakkatakki. Käytännön syynä tupakkatakin käyttöön oli myös se, että se estää tuhkatahrojen ja tupakanhajun tarttumista alla käytettyihin vaatteisiin. Tupakkatakin kanssa käytettiin joskus hiuksia tupakanhajulta suojaavaa tupakkalakkia (engl. smoking cap).
Tupakkatakin suosio säilyi 1950-luvulle saakka. The Washington Post -sanomalehden pääkirjoitus vuodelta 1902 luonnehtii tupakkatakkia ”mukavuuden synonyymiksi”.
Tupakkatakissa usein kuvattuihin julkisuuden henkilöihin kuuluivat Cary Grant, Fred Astaire, Frank Sinatra, Dean Martin ja Hugh Hefner.
Monissa eurooppalaisissa kielissä, kuten suomessa, sanasta smoking jacket on johdettu myös smokkia tarkoittava sana, koska nämä takkityypit muistuttivat alun perin toisiaan. Brittienglanniksi smokki on kuitenkin dinner jacket ja amerikanenglanniksi tuxedo.
Mattebox
Mattebox on valo- ja videokuvaukseen (yleisimmin videokuvaukseen) tarkoitettu kameran eteen kiinnitettävä vastavalosuoja, joka estää auringon tai muiden epämääräisten valonlähteiden heijastumat ja häikäisyt. Se on haitarimallinen vastavalosuoja, jota myös Compendiksi kutsutaan. Matteboxiin saa erilaisia suotimia kiinni, joita pystyy käsittelemään. Yksinkertaisimmillaan näitä on alkanut olla myös muovista prässättynä ilman haitarimekanismin tuomaa pituuden säätöä. Sen avulla varjostus voidaan säätää eri kuvakulmille objektiivin pituuden mukaan. Myös ylhäällä oleva kääntyvä lippa,"French flag" kuuluu usein Matteboxin varusteisiin.
Gauselin kuningattaren hautaus
Gauselin kuningattaren hautaus sijaitsi Gauselin kaupunginosassa Stavangerissa, Rogalandissa Norjassa. Se löytyi 1883 ja tuli Norjassa tunnetuksi rikkaan hautamateriaalinsa ja naispuolisen vainajansa korkean yhteiskunnallisen statuksen vuoksi. Haudan viimeiset rippeet tutkittiin vuonna 1997, kun alueelle kaavoitettiin asuinalue. Naisen hautaus on osa suurempaa Gauselin suurtilan löytökompleksia ja haudan löytöihin voi tutustua Bergenin museon näyttelyssä. Hautaus on arvioitu tapahtuneen noin 850 jaa. .
Löytö- ja tutkimushistoria
Syksyllä 1883 löysi Samuel Gausel hautakummusta viikinkiaikaisen haudan. Poistaessaan kiviä ja maata kummusta paljastui kivinen kehys, joka oli peitetty kolmella kivilaatalla. Tonkiessaan hautaa, hän löysi monia esineitä. Hän vei ne paikalliselle sepälle, joka myi ne Bergenin museolle 70 kruunusta. Museon henkilökunta lähettivät Gauselille kirjeen, jossa he pyysivät hänen kaivamaan esille loputkin hautaan jääneet esineet ja niin hän lähetti museolle muutaman esineen lisää. Myöhemmin osattiin arvioida löydön merkittävyys: hautaus oli eräs hienoimpia viikinkiaikaisia naistenhautoja, mitä on löydetty. Vain Oseberglaivassa olleiden naisten hauta-antimet olivat tyylikkäämpiä ja rikkaampia kuin tämän haudan löydöt. Puhumattakaan Osebergan laivasta, joka on suuri ja hienosti koristeltu.
Hautapaikka paikallistettiin vuoden 1997 inventoinnissa ja kaivaus suoritettiin loppuun. Hautausmateriaalia ei ollut enää jäljellä lukuun ottamatta eräitä lasinpaloja ja pieniä nauloja. Hautaa ympäröinyt kivetys oli jätetty paikalleen ja se otettiin nyt talteen.
Hautalöydöt
Esineitä on saatu talteen lähes 40. Naisen luurankoa ei ole säilynyt, mutta esineistön perusteella on päätelty vainajan olleen nainen. Tulkintaan on päädytty erityisesti kalliiden ja koristeellisten korujen vuoksi sekä aseiden totaalisen puuttumisen takia.
Korut
Haudasta löydettiin kaksi suurta, ovaalin muotoista, niin sanotut kupusolkea, joilla kiinnitettiin vaatteiden olkaimet tai viitta muuhun vaatetukseen. Solkien alla olivat neulat, jotka työnnettiin molempien kankaisen syiden välistä ja ne lukittiin soljen lukolla. Solkien valmistuksessa oli käytetty hopeaa ja pronssia. Soljen kupu oli kaksikerroksinen, sillä päällimmäisen ja reiällisen pronssisen kuvun alla kimalteli hopeinen kuvun koristeet. Soljet lienevät norjalaista perua. Kaula-aukkoa sitoi suuri vaakasuoran kiinnitetty rintasolki. Käsissä olevien hopeisten rannerenkaiden valmistus oli ollut taitavaa ja niitä pidetään aikakautensa hienoimpina. Ne kiersivät ranteet kaksi ja puoli kierrosta. Korut vaikuttavat olevan norjaisten omaa tuotantoa. Sormus oli valmistettu pohjoisenglantilaisesta mustasta gagaatista pyöreän toruksen muotoiseksi. Haudasta löytyi vielä viisi helmeä, jotka oli valmistettu mosaiikkimenetelmällä, yksi lasihelmi ja yksi kivihelmi.
Muuta esineistöä
Naisen viereen oli laskettu kolme irlantilaista juomasarvea, joista oli juotu aterioilla olutta ja simaa. Hautaan oli ilmeisesti laskettu puukirstu, johon oli kerätty orgaanisesta materiaalista valmistettua esineistöä. Kirstun puuosat ja sisältö olivat lahonneet olemattomiin, mutta kirstun naulat ja vahvistuspannat olivat jäljellä. Niistä pääteltiin kirstun olleen ryöstösaalista jostakin irlantilaisesta luostarista tai kirkosta. Hautaan oli pantu irlantilainen pronssinen ripustettava pata, jolla ilmeisesti lämmitettiin keittoa. Toisen tulkinnan mukaan pataa käytettiin lamppuna hautausrituaalin aikana. Samaan aihepiiriin liittyivät paistinpannu, paistivarras ja kaksi puukkoa. Kirstun sisältä löytyi kaksi D-kirjaimen muotoista koristelevyä, joissa oli käärmekoristeluja ja spiraaliympyröitä. Ranskasta Pariisista Saint-Germainin arkeologisesta museossa on näytteillä kaksi näiden kanssa identtistä koristelevyä ja arvellaankin, että ne on revitty irti samasta reliikkikirstusta. Osaset ovat sitten kulkeutuneet eri osiin Eurooppaa, josta ne ovat sittemmin huomattu.
Kupusolkiin nähden toisessa päässä hautaa, eli vainajan jalkopäässä, olivat suitsien kuolaimet ja nahkaremmien koristeet. Nahkaiset hihnat puuttuivat, mutta hevosen pääkallon jäänteet löytyivät vielä hautaa tongittaessa. Suitset olivat irlantilaista käsityötä ja metalliset koristeet oli valmistettu pronssista. Hevosen pään joutuminen hautaan naisen jalkojen päälle liittynee uhraukseen tai hautavarustukseen, jolla haluttiin antaa naiselle tuonelaan mukaan ratsastuskuntoinen hevonen. Haudan pienen koon vuoksi hevonen tapettiin ja vain pää laskettiin hautaan mukaan.
Zezenia Online
Zezenia Online on Saucer Softwaren kehittämä keskiaikaan sijoittuva verkkopeli, MMORPG, joka kohdistuu pelaajille kaikilta puolin maailmaa. Peli julkaistiin vuonna 2008.
Gauselin kuningattaren hautaus
Muuta esineistöä
Haudasta löytyi myös metalliesineitä, joiden pinnassa oli polttamisesta syntynyttä patinaa. Naisen hauta oli ruumishauta, joten palaneiden esineiden on täytynyt kuulua aiemmalle samalla paikalla toimitetulle polttohautaukselle.
Zezenia Online
Pelaaja saa luoda oman pelihahmonsa virtuaalimaailmaan, jossa hän tutkii kehittäjien fantasiaan perustuvaa sisältöä. Peli on tavanomainen hack-and-slash moninpeli, jossa lahdataan vihollisia ja kerätään tavaroita, kuten miekkoja ja kilpiä, ympäri vapaasti tutkittavissa olevaa karttaa.
Historia
Pelin ensimmäinen versio julkaistiin syksyllä 2008. Aluksi peli oli hyvin yksinkertainen, sisältäen vain yhden pienen saaren parilla rakennuksellaan, sekä muutaman luolaston metsästämistä varten. Verkkotunnus www.zezeniaonline.com pelille rekisteröitiin samana vuonna, 14. syyskuuta.
Gauselin kuningattaren hautaus
Haudan rakenne
Hautapaikka vaikuttaa ollen aikaisempi rautasepän paja, jonka kohdalle kaivettiin noin 35 senttimetriä syvä ja tasapohjainen kuoppa. Kuopan ympärille aseteltiin suuria pyöreitä kiviä niin, että haudan ulkomitaksi tulivat 2,30 × 1,10 metriä ja sisämitaksi 1,80 × 0,60 metriä. Hautaus oli suunnattu pohjois-etelä-suuntaiseksi. Hauta peitettiin sitten kolmella suurella kivilaatalla, jonka päälle kasattiin maata ja pieniä kiviä pieneksi hautakummuksi. Kummun mitat ovat jääneet dokumentoimatta.
Zezenia Online
Historia
Toukokuussa 2010 pelissä oli rekisteröityneenä noin 40 000 pelaajaa. Viralliselle sivustolle kertyi lähes 300 000 näyttökertaa.
Jousimiehet
Jousimiehelle (Ranger) soveltuu etäisyydestä jatkuva ampuminen. He ovat kestävyydeltään heikompia kuin sotilaat, mutta voimakkaampia kuin velhot. Jousimiehet pystyvät perustaikoihin, mutteivät samalla tasolla kuin velhot. Jousimiehet joutuvat hankkimaan aseellensa soveltuvat ammukset, yleensä nuolia.
Velhot
Velhot (Mage) ovat kovimpia taikureita ja tappavat vihollisensa helposti eri taioillansa. Heillä on käytössään aseena taikasauva ja hahmoluokista suurin määrä eri loitsuja. Vastapuolena he eivät ole kovin kestäviä, joten heidän täytyy pyrkiä, kuten jousimiesten, pysymään sopivalla etäisyydellä vihollisistaan välttääkseen vahingoittumisen.
Aliluokkajärjestelmä
Tammikuussa 2009 julkaistu päivitys versioon 4.0.0 toi mukanaan uuden subclass-järjestelmän, joka mahdollistaa aliluokan hankkimisen yli 30-tasoisille hahmoille. Esimerkiksi Sotilas-hahmoluokkaan kuuluvat pelaajat voivat valita aliluokaksi Paladinin tai Barbaarin.
Alueet
Zezenia Onlinen maailmaan kuuluu viisi kaupunkia neljällä eri mantereella. Pelaaja voi itse päättää pelin edetessä kotikaupunkinsa, jonka temppeliin palautuu hahmon kuoltua.
Suurin kaupunki ja kauppakeskus on Culthan, joka on myös aloituskaupunki uusille pelaajille, jotka ovat läpäisseet "aloittelijan ohjeen" (Beginner Tutorial). Ympäristö on hyvin tavanomainen, mutta sisältää eniten tehtäviä ja tapahtumia.
Etelästä löytyy hiekkasaari Ben Qarassih, joka on hiekkaan peittynyt aavikkosaari. Vain Premium-pelaajat voivat matkustaa saarelle laivatse. Saarelta löytyy maksaville pelaajille suunnattuja erikoisuuksia, kuten tavaraa ostava NPC sekä korkeampitasoisia vihollishirviöitä. Muita paikkoja ovat muun muassa Suomi-teemalla tehty Karkkila sekä lumikaupunki Bersund.
Idästä löytyy myös vuoristokaupunki Caerfa.
Ägläjärvi (kylä)
thumb|200px|Ägläjärven kirkko. Ägläjärvi oli kylä Korpiselän kunnan itäosassa Raja-Karjalassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Ägläjärven alue rajoittui lähes joka suunnalta naapurikuntaan Suojärveen ja muuhun Korpiselkään Ägläjärvi yhdistyi vain kapealta alueelta lännessä. Ägläjärven kyläkeskus sijaitsi Ägläjärven itärannalla Korpiselän kirkonkylästä Suojärvelle johtavan maantien varrella, josta Ägläjärven kohdalla erkani pohjoiseen Yläjärvelle vievä kylätie. Matkaa Korpiselän kirkonkylään oli linnuntietä noin 45 kilometriä ja Suojärven ortodoksiseen kirkonkylään noin 30 kilometriä.
Ägläjärvellä sijaitsi Korpiselän ortodoksisen seurakunnan toinen kirkko ja tsasouna. Ägläjärven kirkko oli puurakenteinen ja pyhitetty apostolien Pietarin ja Paavalin muistolle. Kirkko oli rakennettu alun perin vuonna 1789 Korpiselän kirkonkylään, mutta siirrettiin Ägläjärvelle vuonna 1903, kun kirkonkylään valmistui uusi kirkko. Ägläjärvellä oli myös hautausmaa. Ägläjärven kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1898.
Ägläjärven maamiesseura perustettiin vuonna 1922. Seurojentalo valmistui vuonna 1927 talkootyön, lahjoitusten ja lainan turvin. Ägläjärvi evakuoitiin heti talvisodan alussa 1939 ja kun kyläläiset pääsivät palaamaan koteihinsa jatkosodan takaisinvaltauksen jälkeen 1941, todettiin seurantalon tuhoutuneen. Ägläjärvellä toimivat myös urheiluseura Ägläjärven Jehu ja vuonna 1918 perustettu Korpiselän suojeluskunnan kyläosasto, joka vuosina 1924–1937 oli liittyneenä Suojärven suojeluskuntaan.
Historia
Vanhin kirjallinen tieto Ägläjärvestä on vuodelta 1500 olevasta Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa, jolloin Ägläjärven kylässä mainitaan olleen kolme taloa. Kylä kasvoi 1500-luvun aikana ja 1580-luvulla Ruotsin miehitysvallan aikaisessa verokirjassa mainitaan Ägläjärven taloluvuksi 12. Stolbovan rauhassa vuonna 1617 Ägläjärvi siirtyi Käkisalmen läänin mukana Ruotsille, jonka harjoittama verotus ja luterilaistaminen aiheuttivat Käkisalmen läänin alueelta pakolaisvirran Venäjän puolelle asuttamaan siellä sodan aikana autioituneita kyliä. Ägläjärveltä tähän pakolaisjoukkoon mainitaan liittyneen 26 asukasta. Poismuuton myötä Ägläjärven taloluku kääntyi laskuun, ollen vuosien 1618 ja 1631 maakirjoissa kahdeksan. Vuoden 1651 tietojen mukaan kylän taloluku oli kasvanut yhdellä. Vuonna 1657 alkoi Ruptuurisota, jossa Venäjä yritti vallata Käkisalmen läänin takaisin, mutta epäonnistui ja lisää asukkaita pakeni Venäjälle. Vuoteen 1581 mennessä Ägläjärveltä oli hävinnyt kolme taloa. Suuressa Pohjan sodassa Venäjä valloitti alueen ja Uudenkaupungin rauhassa vuonna 1721 Korpiselän alue siirtyi Venäjälle. Venäjän vuoden 1764 tiedoissa mainitaan Ägläjärveltä seitsemän numeroitua kantataloa, mutta viljelmiä oli kuitenkin yksi enemmän. Uudisasutus lisääntyi siten että vuonna 1764 mainitaan kylässä olleen edelleen seitsemän kantatilaa, mutta ruokakuntia oli 14. Uudisasutus levisi kyläkeskustan ulkopuolelle Konnunselkään, Pojasvaaraan, Yläjärvelle ja Kitilänselkään.
Venäjän vallan aikana ägläjärveläisistäkin tuli lahjoitus­maa­talon­poikia, kun koko laaja Suojärvi, johon Korpiselän aluekin kuului, lahjoitettiin venäläiselle aatelissuvulle. Vuonna 1812 Vanha-Suomi ja Korpiselkä sen mukana liitettiin Suomen suuriruhtinaskuntaan. Suomen valtio lunasti korpiselkäläisten tilat vuonna 1880, jonka jälkeen heistä tuli kruunun vuokralaisia eli lampuoteja ja vasta vuonna 1922 lampuodit saivat tilansa omikseen. Isojako Ägläjärvellä suoritettiin vuoden 1890 tienoilla ja osakkaita jakokunnassa oli 35. Isojaossa tilat saivat verolukunsa mukaisen määrän metsää ja loput jäivät valtionmetsäksi. Isojaon myötä Ägläjärvelle muodostettiin 38 kantatilaa. Kyläkeskustasta siirrettiin taloja Väistönselkään, Ojaselkään, Korkeaanselkään, Latšuperkinselkään, Konnunselkään ja Jurvanniemeen. Konnunselän jo aiemmin asutetulta alueelta siirryttiin Kuusselkään ja Suureenselkään sekä Yläjärveltä Hamanvaaraan ja Tuomivaaraan. Siirtyjät raivasivat uudet pellot ja heidän vanhat peltonsa siirtyivät paikalleen jääneille taloille, jonka vuoksi kylän pieni peltoala kasvoi.
Talvisodassa Ägläjärven siviilit evakuoitiin vasta sodan sytyttyä osin sekasortoisessa tilassa. Suomalaiset joukot onnistuivat kuitenkin pysäyttämään neuvostoliittolaisten etenemisen Tolvajärven–Ägläjärven taisteluissa Tolvajärvelle, jonka jälkeen neuvostojoukot joutuivat perääntymään. Suomalaiset valtasivat Ägläjärven kylän takaisin 22. joulukuuta 1939, jonka jälkeen neuvostojoukot työnnettiin edelleen itään päin Aittojoelle. Rauhanteossa Ägläjärvi oli kuitenkin luovutettava. Jatkosodassa Ägläjärvi vallattiin takaisin 1941 ja asukkaat pääsivät jälleenrakentamaan kotejaan, mutta uusi evakuointi oli edessä vuonna 1944, kun Suomi vetäytyi alueelta.
Arne Sucksdorff
pienoiskuva|Arne Sucksdorff ennen vuotta 1966. Arne Sucksdorff (3. helmikuuta 1917 – 4. toukokuuta 2001 Tukholma) oli ruotsalainen elokuvaohjaaja, jota pidetään yhtenä elokuvahistorian parhaista dokumenttielokuvan tekijöistä. Hänet tunnetaan erityisesti visuaalisesti runollisisista ja upeaa maisemakuvausta sisältävistä luontodokumenteistaan. Hänen elokuviaan ovat muun muassa Metsien hurjat (Pojken i trädet, 1961) ja Oscarilla palkittu lyhytelokuva Ihmisiä kaupungissa (Människor i stad, 1946).
Sucksdorff sai kansainvälistä mainetta erityisesti vuoden 1953 elokuvallaan Suuri seikkailu (Det stora äventyret), jossa luonnon vuodenaikoja seurataan muun muassa kettupoikueen, maalaistalon ja sen kahden pikkupojan näkökulmasta. Sucksdorff esittää itse tilan isäntää ja hänen oma poikansa toista pojista. Elokuva palkittiin Cannesin ja Berliinin elokuvajuhlilla.
1960-luvun alussa Sucksdorff muutti Rio de Janeiroon, jossa hän opetti elokuvakoulussa ja jatkoi dokumenttien tekoa. Tältä ajalta on peräisin muun muassa elokuva Kotini on Copacabana (Mitt hem är Copacabana, 1965). Sucksdorffista tuli vanhemmalla iällä kiivas sademetsien tuhoamisen vastustaja.
Rinna
Rinna on naisen etunimi. Vuoden 2012 loppuun mennessä Rinna-nimisiä henkilöitä oli Suomen väestötietojärjestelmään merkitty noin 120. Rinna on myös sukunimi.
Gravenous Hour
Gravenous Hour on venäläisen brutaalin death metalin yhtyeen Katalepsyn kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 27. toukokuuta 2016 levymerkillä Unique Leader.
Albumilta julkaistiin single ”Critical Black Mass”.
Póroksen arkeologinen museo
Póroksen arkeologinen museo on arkeologinen museo Póroksen kaupungissa Póroksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta ja sen lähiympäristöstä löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Museo on perustettu vuonna 1960 ja sen museorakennus rakennettiin vuosina 1967–1968. Museo on kaksikerroksinen ja siinä kaksi salia, toinen alakerrassa ja toinen yläkerrassa.
Kokoelmat
Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä sekä Póroksen saarelta että Peloponnesoksen puolelta Troizínan ja Argoliin alueelta, kuten löytöjä Kalaureian Poseidonin temppelin ja Troizenin Afrodite Akraian pyhäkön arkeologisista kaivauksista sekä antiikin Methanan ja Hermionen kaupunkeihin liittyviä löytöjä.
Museoesineisiin lukeutuu muun muassa mykeneläisen kauden löytöjä, pääasiassa keramiikkaa, mykeneläisestä pyhäköstä Ágios Konstantínoksessa, Galatáksen Magoúlan haudoista sekä Módin saarelta; keramiikkaa ja figuriineja protogeometriselta roomalaiselle kaudelle saakka; sekä rakennusten koristeosia, piirtokirjoituksia ja hautalöytöjä arkaaiselta kaudelta aina varhaiselle kristilliselle kaudelle saakka.
Karl Grahn
Karl Väinö Grahn (8. lokakuuta 1891 Pohja – 23. joulukuuta 1963 Kuusankoski) oli suomalainen puunjalostusalalla toiminut teollisuusmies joka perusti Etelä-Savossa toimineen Grahn-konsernin. Grahn-konserniin kuuluivat Oy Grahn Ltd, Kalso Oy, Oy Siikakoski Ab, Lastubetoni Oy ja Mikkeli Oy sekä loppuvuosina huonekaluvalmistajat Jouko Mäkinen Oy ja Lepokalusto Oy.