cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paittasjärvi (järvi)
Luontoarvoja
Järven ohi kulkee Kungsleden, joka on pitkä viitoitettu Skandeja seuraava vaellusreitti. Reitiltä haarautuu sivureitti Kebnekaisen kautta Nikkaluotkaan.
Historia
Paittasjärvi mainitaan vanhoissa veroluetteloissa nimillä Paiista Tresk (1559), Paitze (1568), Paithes (1576), Paittes (1594) tai Piinetes träsk (1595). Järveä hyödynsivät Siggevaaran tai Lullebyn lapinkylien saamelaiset, joille kuului koko Jukkasjärven pitäjän itäpuoli.
Nimistö
Järven nimi on suomalainen sovinnaisnimi pohjoissaamelaisesta muodosta Báittasjávri ja sitä käytetään myös ruotsalaisessa viranomaisnimistössä. Otaksutaan, että nimi johtuu sanasta spáittas (nopea, vikkelä), koska lasku-uoma aiheuttaa vedelle järven luusuassa voimakkaan virran.
Alejandra García
Alejandra García Flood (s. 13. kesäkuuta 1973 Buenos Aires) on argentiinalainen yleisurheilija, joka on kilpaillut seiväshypyssä, korkeushypyssä, pituushypyssä ja 100 metrin aitajuoksussa. Hän on voittanut Pan-Amerikan kisoista yhden mitalin ja maanosansa mestaruuskilpailuista yhteensä yhdeksän mitalia, joista neljä on kultaisia, kolme hopeisia ja kaksi pronssisia. García on osallistunut seiväshypyssä olympialaisiin kolmesti vuosina 2000–2008. Hänen paras sijoituksensa olympialaisissa on 13. sija Ateenassa 2004 ja MM-kilpailuissa 11. sija Sevillassa 1999.
Vaikka Garcían päälaji on nykyisin seiväshyppy, hän on menestynyt myös muissa lajeissa. Hän voitti hopeaa korkeushypystä Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuista 1993 ja on voittanut lajissa myös kaksi maansa mestaruutta. Lisäksi García on voittanut maansa mestaruuksia myös 100 metrin aitajuoksussa ja pituushypyssä. Hänellä oli hallussaan seiväshypyn Etelä-Amerikan ennätys vuoteen 2005 saakka ja pitää lajin kotimaansa ennätystä hallussaan edelleen.
Kalle Kettula
Kalle Iivari Kettula (29. syyskuuta 1929 Viipuri – 8. marraskuuta 2014 Tampere) oli suomalainen koripalloilija ja pesäpalloilija voittaen kummassakin lajissa aikuisten SM-mitalin.
Urheilu-ura
Koripalloa Tampereen Pyrinnön kasvatti Kettula pelasi Suomen pääsarjassa Pyrintöä edustaen vuosina 1952–1954 ja yhteensä kolmessa ottelussa vuosina 1957–1958. Hän saavutti SM-hopeaa kaudella 1958.
Suomen maajoukkueen kokoonpanoon Kettula kuului kahdessa vuonna 1953 pelatussa ottelussa Ruotsia ja Tanskaa vastaan. Hän teki kummassakin ottelussa kaksi pistettä.
Pesäpallossa Kettula voitti Pyrinnön joukkueessa SM-pronssia vuonna 1949, ja hän oli varamiehenä vuoden 1948 Itä–Länsi-ottelussa. Kori- ja pesäpallon lisäksi Kettula pelasi 1940–1950-luvuilla käsipalloa ja jääpalloa. Hän työskenteli varastonhoitajana.
HMS Jersey (F72)
HMS Jersey (viirinumerot F72 ja 1940 alkaen G72) oli Britannian kuninkaallisen laivaston J-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 25. maaliskuuta 1937 osana vuoden 1936 laivasto-ohjelmaa J. Samuel White and Companyltä Cowesista, missä köli laskettiin 26. syyskuuta 1937. Alus laskettiin vesille 26. syyskuuta 1948 ja valmistui 28. huhtikuuta 1939.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 7. hävittäjälaivueeseen. Jersey siirrettiin palvelukseen oton jälkeen Portlandiin miehistön koulutukseen, joka alkoi 22. toukokuuta 1939. Koulutuksen päätyttyä se siirtyi 9. heinäkuuta esittelyvierailulle Jerseyyn, jossa seuraavana päivänä alus oli avoinna yleisölle. Se aloitti 15. heinäkuuta paluumatkansa Portsmouthiin. Alus siirrettiin 10. elokuuta Scapa Flow'hun, jossa se liittyi 12. elokuuta laivueeseensa. Se osallistui 15. elokuuta Ranskan merivoimien alusten kanssa sotaharjoitukseen Atlantilla valmistauduttaessa sotaan Saksaa vastaan. Harjoituksen päätyttyä alus palasi Scapa Flow'hun, jossa se sai tiedon sodan ajan sijoituksestaan Humberissa.
Alus suojasi 1. syyskuuta Norjan rannikolla HMS Jerviksen, HMS Javelinin ja HMS Jackalin kanssa risteilijä HMS Glasgowia ja HMS Southamptonia. Osasto pysäytti 4. syyskuuta Orkneyn itäpuolella saksalaisen kauppa-aluksen SS Johannes Molkenburgin, joka upotettiin miehistön ja matkustajien vangitsemisen jälkeen. Saksalaiset laskettiin maihin 6. syyskuuta Kirkwallissa. Seuraavana päivänä Jersey liittyi Humberin osastoon Imminghamissa. Alus siirrettiin 17. syyskuuta Chathamissa telakalle huollettavaksi.
Alus suojasi 21. syyskuuta samoja risteilijöitä partiomatkalla Pohjanmerelle. Seuraavana päivänä se kolaroi Javelinin kanssa, jolloin alus vaurioitui pahoin. Osaston tehtävä keskeytettiin ja vaurioitunut alus saatettiin korjattavaksi Leithiin, missä se siirrettiin 23. syyskuuta telakalle. Alus vapautui 9. lokakuuta telakalta, missä sille asennettiin vielä 14. lokakuuta uusi potkuri. Alus palasi 16. lokakuuta laivueeseensa. Alus suojasi 18. lokakuuta Jerviksen, HMS Cossackin ja HMS Maorin kanssa taisteluristeilijä HMS Repulsea etsittäessä saksalaisia saarronmurtajia luoteisen reitin alueelta. Alus osallistui 23. lokakuuta saksalaisten valtaaman amerikkalaisen kauppa-aluksen SS City of Flintin etsimiseen. Etsinnän aikana yksi mies huuhtoutui alukselta mereen.
Alus palasi 27. lokakuuta Humberin osastoon Imminghamiin vapauduttuaan Kotilaivastosta. Se lähti 29. lokakuuta Grimsbystä Jerviksen, HMS Januksen, HMS Junon, HMS Jupiterin ja Jackalin kanssa etsimään akselivaltojen aluksia Alankomaiden rannikolta operaatio AG:ssa, minkä jälkeen se palasi saman osaston mukana Humberiin.
Jersey, HMS Keith, Jervis, Puolan laivaston ORP Burza, ORP Blyskawica ja ORP Grom määrättiin 8. marraskuuta rannikkosaattue FN33:n suojaksi, kun odotettiin saattueen joutuvan ilmahyökkäykseen. Seuraavana päivänä tehtävästä vapauduttuaan suojanneet alukset palasivat Humberiin. Alus liittyi 14. marraskuuta etelään matkanneeseen rannikkosaattueeseen FS36 HMS Calcuttan ja HMS Jaguarin kanssa. Operaatiosta vapauduttuaan alukset palasivat Humberiin.
Alus liittyi 20. marraskuuta HMS Whitleyn, HMS Wallacen ja sluuppi HMS Storkin kanssa pohjoiseen matkanneeseen rannikkosaattueeseen FN39, josta ne erkanivat sen saavuttua Methiliin. Seuraavana päivänä alus oli Pohjanmerellä partiomatkalla BT2 Junon, Jaguarin ja Januksen kanssa.
Jersey siirrettiin 9. joulukuuta tilapäiskorjauksia varten Imminghamissa Humber Graving Dockille, mistä hinaaja HMS Yorkshireman myöhemmin hinasi aluksen varsinaisesti korjattavaksi telakalle. Alus otettiin 7. tammikuuta 1940 Amos and Smithin telakalle Hullissa, mistä se vapautui 24. syyskuuta aloittaen koeajot. Koeajot päättyivät 10. lokakuuta.
Aluksen ollessa seuraavana päivänä matkalla laivueeseensa Plymouthiin se laukaisi miinan lähellä East Knobin poijua kärsien vaurioita. Alus matkasi 12. lokakuuta korjattavaksi Lontooseen, missä se otettiin telakalle seuraavana päivänä. Aluksen korjaukset valmistuivat 28. lokakuuta, minkä jälkeen se aloitti matkansa laivueeseensa Plymouthiin.
Alus liittyi 29. lokakuuta 5. hävittäjälaivueeseen. Se lähti 1. marraskuuta Plymouthista merelle suojaten risteilijöitä HMS Nigeria ja HMS Newcastle Jerviksen, Januksen, Jaguarin, Jackalin ja HMS Kashmirin kanssa. Osaston tehtävänä oli tuhota Brestistä lähteneet Saksan laivaston hävittäjät, mutta alukset palasivat Plymouthiin seuraavana päivänä saksalaisten palattua satamaan.
Alus suojasi 31. joulukuuta laivueen mukana HMS Adventurea, joka miinoitti kaakkoisen reitin alueella operaatiossa GQ2. Operaation tarkoituksena oli vähentää Brestiin sijoitettujen saksalaisalusten aiheuttamaa uhkaa rannikkosaattueille.
Alus lähti 31. toukokuuta Force H:n mukana operaatio Picketiin, jossa lentotukialus HMS Ark Royalin lentokoneet iskivät Tiron patoon Sardiniassa. Alus palasi 4. helmikuuta Gibraltarille operaation päätyttyä ryhmän 2 mukana. Alus lähti 6. helmikuuta operaatio Grogiin osana ryhmä 2:ta. Operaatiossa ammuttiin mereltä tykein Genovaa ja tukialuslentokoneet iskivät Livornoon ja La Speziaan. Seuraavana päivänä alus oli Genovan edustalla suojaten tykistöaluksia. Alus palasi osaston mukana 11. helmikuuta Gibtaltarille, missä se vapautettiin tehtävistään. Alus lähti vielä samana päivänä Gibraltarilta Britteinsaarille, koska aluksen ohjauksessa oli havaittu ongelmia. Alus siirrettiin 3. maaliskuuta telakalle Portsmouthissa.
Alus vapautui telakalta 6. huhtikuuta, minkä jälkeen se palasi koeajojen päätyttyä laivueeseensa Plymouthiin. Alus määrättiin partioimaan Biskajanlahdella pyrittäessä estämään Saksan laivaston alusten pääsy Brestistä Atlantille.
Alus määrättiin 21. huhtikuuta laivueen mukana palaamaan Välimerelle ja laivue lähti Gibraltarille. Alus lähti 24. huhtikuuta Gibraltarilta operaatio Salientiin suojaten Maltalle matkannutta saattuetta. Alus saapui 28. huhtikuuta Maltalle, missä se liitettiin muodostettavaan Force K:hon. Osaston tehtävänä oli estää Italian ja Pohjois-Afrikan välinen huoltoliikenne.
Osaston mukana alus osallistui 1. toukokuuta Tripoliin ja Italiaan matkanneiden saattueiden tuloksettomaan etsimiseen. Seuraavana päivänä osaston saapuessa Maltalle Jersey laukaisi lentokoneen edellisenä yönä Grand Harbourin suulle pudottaman miinan. Aluksen miehistöstä sai surmansa 35 ja alus upposi estäen pääsyn satamaan. Hylky katkaistiin 5. toukokuuta kahtia. Hylyn takaosa poistettiin sataman suulta vasta 1949.
Vedenmies
Eri kulttuureissa
thumb|left|Merenmies merenneidon seurassa venäläisessä piirroksessa 1860-luvulta. Merenmiehet ovat naispuolisten merenneitojen vastineita ja elävät meressä. Heillä voi olla jalkojen tilalla kalanpyrstö, ja heitä on niin komeita kuin rumiakin.
Ruotsalaiset ja norjalaiset tuntevat virranveikon (ruots. strömkarl), joka istuu koskessa aamusta iltaan ja soittaa taidokkaasti viulua tai harppua. Virranveikko on myös hyvä kauppamies.
thumb|upright|Norjalainen fossegrim [[Nils Bergslienin maalauksessa.]] Fossegrim on norjalaisen perinteen vedenhenki, joka asuu yksikseen putouksissa ja putousten suvannoissa. Fossegrim on hyväntahtoinen, pieni ja kultahiuksinen mies, joka pitää musiikista, laulamisesta ja ihmisten seurasta.
Tanskan vesillä on kerrottu elävän merenherra, havmand. Hän on ystävällinen, kookas ja miellyttäväkasvoinen mies, jolla on parta ja joskus kalanpyrstö. Hänen sukulaisensa on merenmies Dinny Mara. Merenherra soittaa huilullaan mereen kadonneiden ihmisten sieluille.
Drakit ovat Englannissa keskiajalla tunnettuja polvenkorkuisia ja kurttunaamaisia olentoja, jotka voivat vetää ihmisiä veden alle.
Eero Laitala
Eero Laitala on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Laitala pelasi Suomen pääsarjaa neljä kautta vuosina 1956–1959 Tampereen Pyrinnössä, jossa saavutti SM-hopeaa kaudella 1958.
Kauden 1962–1963 Laitala toimi Pyrinnön SM-sarjassa kuudenneksi sijoittuneen naisten edustusjoukkueen valmentajana.
István Vad
István Vad (s. 30. toukokuuta 1979 Budapest, Unkari) on unkarilainen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisenä tuomarina vuodesta 2007 alkaen.
Mercedes-Benz G-sarja
Mercedes-Benz G on Mercedes-Benzin valmistama maastoauto. vasen|pienoiskuva|Mercedes-Benz G-sarjan alkuperäinen malli, W460. G-sarjan suunnittelu alkoi vuonna 1972 Daimler-Benzin ja itävaltalaisen Steyer-Daimler-Puchin yhteistyönä, ja mallin valmistus alkoi vuonna 1979.
Mallin ulkonäkö on pysynyt hyvin samanlaisena verrattuna aikaisempiin malleihin. Uusin malliversio esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2018.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä G-sarja sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Mercedes-Maybach G650 Landaulet
Mercedes-Maybachin ensimmäinen katumaasturi julkistettiin helmikuussa 2017. Se on muunneltu versio G-sarjasta ja siinä on avoin takapenkki, joka tekee siitä landauletin.
Autossa on V12-moottori teholtaan 630 hevosvoimaa.
Koskuenkolu
61.4756°N, 23.812°W
Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto
pienoiskuva|Viraston laboratorio Marylandissa. Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto (, lyh. FDA tai USFDA) on vuonna 1906 perustettu Yhdysvaltain valtiollinen virasto, jonka vastuulla on toimialan säädösten laatiminen Yhdysvaltojen markkinoille. FDA:n säädösten piiriin kuuluvat elintarvikkeet, ravintolisät, lääkkeet, eläinlääkkeet, verta sisältävät tuotteet, lääkintälaitteet, säteilevät laitteet ja kosmetiikka.
FDA syntyi Yhdysvaltain kongressin aloitteesta Federal Food, Drug, and Cosmetic Actin pohjalta, jonka Public Health Service Act -osa vanheni vuonna 1944.
FDA tekee tarkastuksia myös Yhdysvaltain ulkopuolella, jos kyseessä on tehdas, joka valmistaa Yhdysvaltojen markkinoilla myytäviä tuotteita. FDA tekee tarkistuksia esimerkiksi suomalaisissa lääketehtaissa, jotka valmistavat lääkkeitä Yhdysvaltojen markkinoille.
Kritiikkiä
FDA on saanut kielteistä huomiota vaarallisten lääkkeiden tuomisesta markkinoille ja tietojen salaamisesta. Lisäksi yhdeksän FDA:n tutkijaa kirjoitti vuonna 2009 kirjeessä Barack Obaman hallinnolle, että FDA on asettanut Yhdysvaltojen kansalaiset vaaraan suosimalla lääketieteellisiä laitteita, joiden tehoa ei ole asianmukaisesti selvitetty.
Ajojää
thumb|Harvaa ajojäätä thumb|Hyvin tiheää ajojäätä Ajojääksi kutsutaan meren pinnalla kelluvia merijäälauttoja, jotka muodostavat laajoja kenttiä.
Ulapan jääpeitteeseen kohdistuu jatkuvasti kuormituksia johtuen tuulista, meren virtauksista ja vedenkorkeuden vaihteluista, aalloista sekä lämpötilan muutoksista. Ajojää syntyy, kun ulapan jääpeitte rikkoutuu jäälautoiksi. Ajojään muodostuminen riippuu tuulesta, ulapan laajuudesta ja jään paksuudesta. Meren jääkansi voi kovalla tuulella rikkoutua ajojäälautoiksi, kun jää on noin 50 senttimetriä paksua ja ulapan laajuus noin 100 kilometriä.
Ajojäälautat ovat yhdestä metristä sataan kilometriin leveitä. Ajojää voi kerääntyä jopa 50 metriä paksuihin ahtojääröykkiöihin. Lauttojen lomassa voi olla avovesialueita. Tärkeimmät avovesialueet ovat railot ja polinjat, joista jälkimmäinen tarkoittaa melko pysyvää avovesialuetta. Ajojäätä luokitellaan viisiportaisella asteikolla sen peittävyyden (A) mukaan. Hyvin harvaksi ajojää luokitellaan silloin, kun se peittää alle 30 prosenttia merestä. Seuraavat tasot ovat 50, 70, 90, ja 100 prosenttia eli yhtenäinen ajojää. Avoimissa jääkentissä (A < 70 %) jäälautat ajelehtivat vapaasti toisistaan riippumatta, ja kulku on vielä mahdollista jäävahvistetulla laivalla.
Kun tuulee ainakin 5 m/s, jään liike riippuu lähinnä vallitsevasta tuulesta. Silloin jää liikkuu nopeudella, joka on 1–3 prosenttia tuulen nopeudesta. Muita jään liikkeeseen vaikuttavia tekijöitä ovat jään ja veden suhteellisesta liikkeestä aiheutuva kitka, jääkentän sisäinen kitka ja Coriolis-ilmiö. Ajojään suunta poikkeaa 30–40 astetta tuulen suunnasta oikealle pohjoisella pallonpuoliskolla (etelässä vasemmalle) maapallon pyörimisestä johtuen. Kovalla tuulella jään liike on noin 10 kilometriä vuorokaudessa.
Volgan saksalaiset
thumb|250px|Volgan saksalaisen siirtolaisperheen muistomerkki Kansasissa, Yhdysvalloissa Volgan saksalaiset ( tai Russlanddeutsche) ovat Venäjällä alkujaan Volgan alueella asuneita saksalaistaustaisia ihmisiä.
Katariina II kutsui saksalaisia viljelijöitä kehittämään Venäjän perin alkeellista maataloutta. Vuosina 1764–1767 tuhansia maanviljelijöitä muutti eteläisestä ja läntisestä Saksasta hedelmällisille Saratovin ja Kamyšenin alueelle. He olivat luterilaisia ja menestyivät hyvin viljelijöinä, mutta heidän oppinsa eivät levinneet venäläisten talonpoikien keskuuteen.
Vuonna 1964 Volgan saksalaiset vapautettiin Neuvostoliitossa siitä syytteestä, jonka mukaan he olivat toisen maailmansodan aikana syyllistyneet neuvostovallan pettämiseen. Osa heistä vaati 1960-luvun lopulla saada palata kotiseuduilleen Volgan varsille, osa haki muuttolupaa Länsi- tai Itä-Saksaan ja osa muutti Baltian maihin.
Neuvostoliiton kaatumisen jälkeen monet Volgan saksalaiset muuttivat Saksaan, koska siellä oli voimassa paluumuuttolaki, jonka nojalla Volgan saksalaiset saivat suoraan Saksan kansalaisuuden. Tämä johti todelliseen muuttoaaltoon Saksaan ja nykyään pari miljoonaa volgansaksalaista asuu Saksassa – tämä siitäkin huolimatta, että moni ei osaa enää puhua saksaa. 1990-luvun loppupuolella Saksa kiristi paluuehtoja varsinkin kieltä osaamattomien kohdalla.
Historian aikana Volgan saksalaisia on muuttanut siirtolaisiksi huomattavia määriä Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan.
Veikko Tarmio
Veikko Tarmio on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tarmio saavutti Tampereen Pyrinnössä SM-hopeaa kaudella 1958.
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1990–1991
Sarjataulukko
Honka ja FoKoPo säilyivät sarjassa.
Neuvostoliiton kielipolitiikka
thumb|200px|Komipermjakin kieliopin oppikirjan etusivu. Neuvostoliiton kielipolitiikalla viitataan Neuvostoliiton suhtautumiseen eri kansallisuuksien kieliin. Vaikka virallista kieltä ei ollut, Neuvostoliitossa venäjällä oli yleisliittolaisen kielen asema. Venäjän kieltä opiskeltiin kaikissa Neuvostoliiton tasavalloissa ja virastoissa oli osattava venäjää.
Venäjän ohella Neuvostoliitossa oli eri kansallisuuksien pienempiä kieliryhmiä, jotka ajoittain joutuivat syrjittyyn asemaan. Eri tasavalloissa myös kansan oma kieli oli alueesta riippuen merkittävässä asemassa.
Lainsäädäntö
Bolševikkijohtaja Vladimir Lenin vastusti venäjän kielen pakolla opettamista ja venäjän määräämistä valtakunnalliseksi kieleksi, joten Neuvostoliiton perustuslaissa ei kieliasiaa mainittu. Myös neuvostotasavaltojen perustuslaeista kielipykälä puuttui lukuun ottamatta Azerbaidžania, Gruusiaa ja Armeniaa, joiden paikallisilla kielillä oli tasavallan perustuslaissa vahvistettu asema.
Neuvostoliiton perustuslaissa säädettiin kuitenkin kansalaisten oikeudesta äidinkieliseen kouluun (45 §), oikeudesta äidinkieliseen oikeudenkäyntiin (159 §) sekä siitä, että Neuvostoliiton Korkeimman neuvoston päätökset ja muut asiakirjat julkaistiin neuvostotasavaltojen kielillä (116 §).
Venäläistämisohjelma
NKP:n keskuskomitea teki syksyllä 1978 venäjän kielen opetuksen tehostamista koskevan salaisen päätöksen, joka oli otsikoitu Venäjän kielen omaksumisen ja opettamisen edistämisestä kaikissa neuvostotasavalloissa. Tavoitteena Neuvostoliiton kielipolitiikassa oli täydellinen kaksikielisyys ei-venäläisissä neuvostotasavalloissa. Venäjän neuvostotasavaltaa kaksikielisyyden tavoite ei koskenut.
Georges Urbain
Georges Urbain (12. huhtikuuta 1872 – 5. marraskuuta 1938) oli ranskalainen kemisti. Hänet tunnetaan työstään alkuaine luteniumin löytäjänä vuonna 1907 (myös Carl Auer von Welsbach ja Charles James löysivät tämän alkuaineen itsenäisesti, mutta Urbain julkaisi tuloksensa ensimmäisenä). Hän oli eräs 1900-luvun alkupuolen huomattavimmista harvinaisten maametallien ja lantanoidien tutkijoista, joka teki erittäin pitkiä ja perusteellisia kemiallisia kokeita näiden aineiden erottelemiseksi toisistaan. Hän löysi gadoliniumin ferromagneettisuuden. Hänet tunnetaan myös kuvanveistäjänä, säveltäjänä ja taidemaalarina. Urbain opiskeli École supérieure de physique et de chimie industrielles de la ville de Paris yliopistossa (ESPCI Paris) ja hänestä tuli Sorbonnen yliopiston mineralogian professori vuonna 1906, myöhemmin Ranskan tiedeakatemian jäsen sekä Ranskan kemian seuran (Société chimique de France) presidentti.
Mauretania Caesariensis
Maantiede
Mauretania Caesariensiksen provinssi käsitti Mauretanian itäosan. Sen länsipuolella sijaitsi Mauretania Tingitanan provinssi ja itäpuolella alun perin Africa proconsulariksen provinssi. Pohjoisessa provinssia rajasi Välimeri ja etelässä Atlasvuoret. Nykymaantieteessä alue on Algerian pohjoisosaa. Seudun väestö oli maureja, jotka olivat berberikansaa. Rannikolla oli myös vanhaa foinikialais- ja karthagolaisvaikutusta. Provinssin hallinnollinen keskus oli Caesarea (nyk. Cherchel).
pienoiskuva|upright=1.6|none|Rooman Afrikan provinssit vuonna 117: vasemmalla [[Mauretania Tingitana ja Mauretania Caesariensis (reunustettu vihreällä), keskellä Africa proconsularis (violetilla) ja oikealla Creta et Cyrene (oranssilla).]]
Kaupunkeja
Mauretania Caesariensiksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia
Mauretania Caesariensiksen provinssin alue oli vanhaa Mauretanian kuningaskunnan aluetta. Mauretania Caesariensiksen provinssi perustettiin noin vuonna 40–42 samaan aikaan Mauretania Tingitanan provinssin kanssa. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.
Septimius Severus yritti yhdistää Mauretanian provinssit, mutta siitä luovuttiin. Noin vuonna 293 provinssin itäosasta erotettiin Mauretania Sitifensiksen provinssi. Jäljelle jäänyt pienempi Mauretania Caesariensiksen provinssi kuului African diokeesiin. 300-luvulla se kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Italia et African prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin ja edelleen African diokeesiin.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Gruyères (Sveitsi)
Gruyères on kunta ja keskiaikainen kaupunki Keski-Sveitsissä Fribourgin kantonissa. Siellä on runsaat 2 000 asukasta.
Sijainti
Gruyères sijaitsee Sarinejoen laaksossa, Gruyèrejärven ja Bullen eteläpuolella, kumpuilevassa Mittellandissa Fribourgin kaupungista 25 kilometriä etelään.
Muuta
Gruyèrejuusto on saanut nimensä Gruyèresin seudun mukaan.
EP (GoodJobLarry)
EP on GoodJobLarryn julkaisema Tuottaja-EP. Se julkaistiin marraskuussa 2019. Levyllä vierailee useta trap-artisteja. EP:ltä julkaistiin kaksi singleä: ”Karkuun” ja ”Medusa”. Kaikkien kappaleiden tuotannosta vastaa GoodJobLarry.
KIDSing (albumi)
KIDSing on samannimisen KIDSing-televisiosarjan kokoelmalevy, joka julkaistiin 7. kesäkuuta 2013.
Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle 14.
Luettelo Flower-luokan korveteista
Luettelo Flower-luokan korveteista sisältää Britteinsaarilla ja Kanadassa valmistetut Flower-luokan korvetit.
Tilaus 25. heinäkuuta 1939
Ensimmäinen kahdenkymmenenkuuden aluksen tilaus tehtiin 25. heinäkuuta 1939 vuosien 1939–1940 laivasto-ohjelmassa. Tilaus jakaantui yhdelletoista telakalle, joista kukin sai kahdesta kolmeen alusta valmistettavakseen.
Tilaus 31. elokuuta 1939
Toinen kolmenkymmenen aluksen tilaus tehtiin 31. elokuuta eli juuri ennen sodan julistusta Saksalle. Tilaus jaettiin jälleen yhdelletoista telakalle, joista pääosa sai kaksi tai kolme alusta valmistettavakseen. Poikkeuksena oli Smiths Dock Company, joka sai seitsemän aluksen tilaukset.
Tilaus 19. syyskuuta 1939
Kolmas kahdenkymmenen aluksen tilaus tehtiin Harland and Wolffille, mikä oli suurin yksittäinen alusluokan tilaus yhdelle telakalle ja samalla ainoa niin sanotulle merkittävälle telakalle tehty korvettitilaus.
Tilaus 21. syyskuuta 1939
Neljäs kymmenen aluksen tilaus jaettiin kuudelle telakalle.
Tilaus tammikuu 1940
Britannian kuninkaallinen laivasto tilasi tammikuussa 1940 kymmenen alusta Kanadasta. Kaikki alukset luovutettiin valmistuessa Kanadalle.
Tilaus tammi-helmikuu 1940
Kanadan kuninkaallinen laivasto tilasi tammi-helmikuussa 1940 kanadalaisilta telakoilta 54 alusta.
Argentiina
Argentiina osti kaksi alusta laivastolle:
Belgia
Kaksi alusta oli käytössä Belgian pakolaishallituksen johtamassa laivasto-osastossa 1942–1944. Nämä olivat HMS Godetia ja HMS Buttercup.
Egypti
Egyptin hallitus hankki 1948 Britannian laivastolta El Sudanin, joka oli alun perin valmistunut HMS Malloyna vuonna 1940.
Opusnumero
Opusnumero (latinan opus, ’teos’) tarkoittaa klassisessa musiikissa tietyn säveltäjän teoksen järjestysnumeroa. Opusnumerot annetaan yleensä säveltämis- tai ensiesitysajan perusteella. Opusnumero lyhennetään yleensä Op. Lyhenteellä WoO (saksan kielen sanoista Werk ohne Opus) tarkoitetaan teosta ilman opusnumeroa. Op. posth. (opus posthumous) puolestaan tarkoittaa, että teos on julkaistu vasta säveltäjän kuoleman jälkeen.
Jos säveltäjän teoksista julkaisee luettelon joku muu kuin säveltäjä itse, ei numeroista yleensä käytetä nimitystä opusnumero. Esimerkiksi Johann Sebastian Bachin teoksista käytetään Wolfgang Schmiederin julkaisemaa BWV-luetteloa, Wolfgang Amadeus Mozartin teoksista Ludwig von Köchelin tekemää kronologista luetteloa Köchel Verzeichnis (KV) ja Franz Schubertin teoksista D-numeroita, jotka musiikintutkija Otto Erich Deutsch on antanut niille.
Joanna Lumley
Joanna Lamond Lumley (s. 1. toukokuuta 1946 Srinagar, Kashmir, Brittiläinen Intia) on englantilainen näyttelijä ja entinen malli. Hänet tunnetaan muun muassa Patsy Stonen roolista Todella upeeta -televisio­sarjassa. Hänelle myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritari­kunnan upseerin arvo­nimi (OBE) vuonna 1995 ja ritarikomentajan arvonimi (DBE) vuonna 2022.
Ura
Ollessaan 16-vuotias hän yritti päästä sisään Royal Academy of Dramatic Art -teatteri­kouluun. Kun hän ei päässyt sinne hän aloitti mallin työt ja hän näytteli samalla pieniä rooleja televisiossa ja elo­kuvissa. Tunnetuimman roolinsa hän on tehnyt televisio­sarjassa Todella upeeta Patsy Stonena vuosina 1992–2004. Hän on näytellyt lukuisissa elo­kuvissa ja televisio­sarjoissa, kuten sarjassa Safiiri ja Teräs (1979–1982) yhdessä David McCallumin kanssa.
Lumley on palkittu Baftalla vuosina 1993 ja 1995 roolistaan Todella upeeta -sarjassa sekä elämän­työ­palkinnolla vuonna 2017.
Yksityiselämä
Lumley on myös kuuluisa eläinten oikeuksien puolesta­puhuja ja kasvissyöjä. Vuonna 2010 Oldie Magazines palkitsi Lumleyn vuoden vanhus -tittelillä työstään gurkha-sotilaiden aseman parantamiseksi.
Haapaniemi (Hirvensalmi)
Haapaniemi on Hirvensalmen kirkonkylän etelärannassa sijaitseva niemenkärki ja sitä ympäröivät alueet. Haapaniemessä sijaitsee muun muassa Hirvensalmen vanhainkoti ja lasten päivähoitopaikka sekä yksi Hirvensalmen kolmesta hakelämpökeskuksesta. Terveysasema toimi haapaniemellä, mutta muutti kesällä 2020 kunnantalon läheisyyteen. Haapaniemi sijoittuu Haapaniementien, Heikinniementien ja Sysmälänniementien varrelle. Sysmälänniementie rakennettiin vasta 1990-luvun loppupuolella ja sinne on siitä lähtien rakennettu uusia yksikerroksisia omakotitaloja. Sysmälänniementie on saanut nimensä Sysmälän pappilan mukaan, jonka maihin kuului alueita Haapaniemestä. Kartassa näkyvää Puistotietä ei ole vielä rakennettu. Rannassa on monia venevajoja, mutta uimarantaa ei ole. Hiihtoa ja lenkkeilyä voi harrastaa pururadalla, jonka eteläiset osat ulottuvat Haapaniemeen asti.
Võru Juust
AS Võru Juust on Valion virolainen tytäryhtiö Võrussa, eteläisessä Virossa. Yhtiö on maan johtava juuston valmistaja. Henkilökuntaa yhtiössä on 144 ja liikevaihto on 33 miljoonaa euroa. Yhtiön päätuote on Atleet-merkkinen murukolojuusto, joka on juustolan oman tuotekehityksen tulos. Atleet on Võru Juustin tunnetuin tuote Virossa ja Venäjällä. Juustola valmistaa myös italialaisella menetelmällä Forte-merkkistä parmesaanityyppistä juustoa. Võru Juust on yksi 14 600 asukkaan Võrun kaupungin suurimmista työnantajista.
Historia
Võru Juust oli aikanaan Neuvostoliiton suurin juustola. Juustoa valmistui ennätysvuonna yhdeksän miljoonaa kiloa ja henkilökuntaa oli jopa 950. Marraskuussa 2003 Valio hankki osake-enemmistön juustolasta italialaiselta Saviolalta. Norjalainen Synnöve Finden AS jäi merkittäväksi vähemmistösosakkaaksi. Valio osti Synnöve Findenin osuuden syyskuussa 2004.
Papula
Papula oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Alue tunnetaan myös nykyään samalla nimellä. Keskustan pohjoispuolella sijaitsevaa Papulaa rajaa lännessä Suomenvedenpohja ja pohjoisessa Papulanlahti. Suomen rajalle Svetogorskiin johtava maantie A124 kulkee kaupunginosan lävitse. Papula oli alun perin Viipurin maalaiskuntaan kuulunutta esikaupunkialuetta, joka liitettiin Viipurin kaupunkiin vuonna 1928.
Historia
Papulassa toimi tiilitehtaita jo 1400-luvulla, mutta alueen asuttaminen alkoi varsinaisesta vasta 1700-luvun lopussa. Keskiajalla mainitaan ensimmäisen kerran myös Papulan kartano eri Marienhoff. Vuonna 1853 saksalainen Carl Gottlieb Behm perusti kartanoon poikien sisäoppilaitoksen, joka toimi vuoteen 1881 saakka. Papulan kartanon mukaan on saanut nimensä sisäoppilaitoksessa matematiikanopettajana toimineen Ferdinand Zeidlerin jalostama papulanruusu eli Rosa Papula. Asemakaavan kaupunginosa sai vuonna 1861 ja sisäoppilaitoksen lakkauttamisen jälkeen Papulaan ryhdyttiin rakentamaan kasarmialuetta.
Viipurin pataljoonan kasarmirakennukset valmistuivat Papulaan vuosina 1881–1884 ja 1890-luvulla aluetta laajennettiin vielä muun muassa henkilökunnan asuinrakennuksilla. Huhtikuusta 1919 lähtien Papulan kasarmeilla toimi Karjalan kaartin rykmentti aina talvisodan syttymiseen saakka. Papulassa sijaitsivat myös vuonna 1884 valmistunut Viipurin lääninvankila, joka tunnetaan muun muassa sisällissodan loppuvaiheessa tapahtuneesta joukkomurhasta sekä Viipurin kauppaoppilaitos. Kasarmin ja vankilan ohella kaupunginosassa toimi runsaasti teollisuutta, muun muassa Kouvolan lakritsin juuret ovat Papulassa. 1930-luvun puolivälissä valmistui Papulanlahden ylittävä uusi betonirakenteinen silta Imatran, Antrean ja Heinjoen suunnan liikennettä varten. Vuodesta 1912 lähtien Papulassa sijaitsi Viipurin raitiovaunuliikenteen 1. linjan lähtöpysäkki.
Vuoden 1930 väestönlaskennassa Papulassa oli 3 847 asukasta, joista 3 470 oli suomenkielisiä, 242 ruotsinkielisiä ja 135 muunkielisiä.
Nykypäivä
2000-luvulla Papulaan on rakennettu muun muassa uusi 300 asunnon asuinalue, jonka urakoi suomalaisen SRV:n venäläinen tytäryhtiö.
Stigma
Stigma on Jeesuksen ristiinnaulitsemisesta saamia haavoja muistuttava haava tai merkki, aiheutti sen mikä hyvänsä. Stigmoja on viidenlaisia: naulan jäljet kämmenissä tai ranteissa, naulan jäljet jalkaterissä, ruoskan sivalluksia selässä, orjantappurakruunun aiheuttamat haavat päässä ja keihään pisto kyljessä.
Muun muassa jotkut kristityt uskovat stigmojen olevan lahja Jeesukselta. Useimmiten jäljet ilmestyvätkin uskonsa kanssa kamppailevalle tai menettäneelle henkilölle. Uskotaan että näin Jeesus 'osoittaa' olemassaolonsa. Kerrotaan, että Pyhä Franciscus Assisilainen sai elämänsä loppuvaiheessa stigmat. Stigmojen ilmestymistä iholle yliluonnollisesti kutsutaan stigmatisaatioksi.
Stigma on myös polttomerkki. Sanaa käytetään myös kuvaannollisesti tarkoittaen sosiaalista asemaa osoittavaa merkkiä.
Lähteet
Stigmata Estigma (Cristo) Стигма Stigmatisering
Toivo Kalervo
Toivo Kalervo Kalervo, vuoteen 1911 Lindegren (27. kesäkuuta 1898 Särkisalo – 3. heinäkuuta 1971 Salo ) oli puutarhuri, puutarhajärjestön johtaja ja puutarhalehtien päätoimittaja.
Henkilöhistoria
Toivo Kalervon vanhemmat olivat maanviljelijä Frans Saunamäki (Lindegren) ja Lydia Saikku ja puoliso vuodesta 1923 Eva Hertta-Maija Hildén. Kalervo kävi keskikoulun 1916 ja Lepaan puutarhaopiston 1919. Hän toimi Hinnonmäen puutarhakoeaseman assistenttina 1924–1927, Yltöisten koeaseman puutarhurina 1927, Suomen puutarhaviljelijöiden liiton, myöhemmin Puutarhaliitto, konsulenttina 1927–1932 ja toiminnanjohtaja-sihteerinä 1933–1940. Kalervo osallistui aktiivisesti puutarha-alan järjestö- ja yhdistystyöhön, toimien myös Puutarha-lehden toimitussihteerinä 1928–1935 ja vastaavana toimittajana 1933–1940, samoin kuin Puutarhatuotteiden Markkinatiedotus -lehden vastaavana toimittajana 1937–1939 ja Puutarha-Uutisten vuodesta 1949. Hän myös julkaisi ja suomensi useita puutarha-alan teoksia. Puutarhaliiton "Unitis Viribus" -mitalin Kalervo sai 1956.
Pif
Pif tai PIF voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Ck-funktio
Ck-funktio eli tarkemmin Ck(G)-funktio on funktio, joka on k kertaa jatkuvasti derivoituva eli sen kaikki osittaisderivaatat ovat jatkuvia ja kertalukuun k asti olemassa avoimessa joukossa G. Jos funktio on Ck-funktio kaikille luonnollisille luvuille k eli sen kaikkien kertalukujen osittaisderivaatat ovat jatkuvina olemassa, niin funktiota sanotaan C∞-funktioksi.
Julia Ford
Julia Ford (s. 30. maaliskuuta 1990) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä.
Alppihiihdon maailmancupissa Ford kilpaili ensimmäisen kerran Aspenin pujottelussa marraskuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Bad Kleinkirchheimin syöksylaskussa tammikuussa 2012 sijoituttuaan 22:nneksi. Hän on sijoittunut parhaimmillaan 21:nneksi Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2013. Sotšin olympialaisissa 2014 Ford sijoittui pujottelussa 24:nneksi.
Kaatopaikka
Kaatopaikka on maa-alue, joka on varattu jätteen loppusijoittamiseen. Nykyaikaiseen kaatopaikkaan kuuluvat myös tekniset laitteistot kaasupäästöjen ja ympäröivien alueiden pilaantumisen ehkäisemiseen.
Kaatopaikkojen historia Suomessa
Maatalousyhteiskunta ennen 1900-lukua tuotti vähän jätettä ja se oli luonteeltaan biohajoavaa. Varsinaisia kaatopaikkoja ei tarvittu, vaan talojen liepeillä olevat tunkiot riittivät. Teollistumisen alkamisen jälkeen alkoi ilmaantua jätteitä, jotka olivat luonteeltaan erilaisia kuin maatalouden tuottamat jätteet. Kaupungistuminen aiheutti myös tarpeen sijoittaa jätettä tarkoitukseen varatulle alueelle kauemmas kaupungin asutuksesta. Maaseudulla ei vielä ennen toista maailmansotaa ollut merkittävää tarvetta kaatopaikoille. Tavaraa ei myöskään heitetty pois jos sille oli minkäänlaista käyttöä ja tuotteita ei pakattu samalla tavoin kuin nykyään.
1950-luvulla alkoi maan vaurastuminen ja kaatopaikkojen perustaminen kiihtyi myös maalaiskunnissa. Kaupungeissa tarvittiin jo suuria kaatopaikkoja. Jätteiden loppusijoitus oli lain mukaan kunnan vastuulla tähän aikaan ja kaatopaikka yleensä sijoitettiin kunnan rajan lähistölle alueelle, jolla ei ollut muuta hyötykäyttöä. Suot olivat erityisen suosittuja kaatopaikan perustamispaikkoina. Kaatopaikkojen käyttöä ei valvottu mitenkään tuolloin ja niille tuotiin aineita, jotka nykyään ovat ongelmajätteeksi luokiteltuja ja täten kaatopaikalle sijoittamiseen sopimattomia. Tunnetuin seuraus tästä oli Helsingin Myllypuron tapaus, jossa 1970-luvulla oli rakennettu entiselle 1950-luvun kaatopaikalle. Kaatopaikalta löytyi useita vaarallisia aineita, muun muassa PCB:tä ja öljyjä vuonna 1998. Alueen rakennukset määrättiin purettaviksi.
Muutos alkoi 1980-luvulla lähinnä pääkaupunkiseudun jätehuolto-ongelmista. Vuonna 1978 oli säädetty jätehuoltoa koskeva jätehuoltolaki. Kaatopaikat määrättiin valvottavaksi koko maassa ja tuotuja jätekuormia ryhdyttiin valvomaan. Kaatopaikkatoiminta jatkui kuitenkin entiseen malliin kuntakohtaisesti 90-luvun, joskin ongelmajätesäädökset tiukkenivat jatkuvasti, muun muassa jätelain tullessa voimaan 1994. Vuonna 1999 EU sääti kaatopaikkadirektiivin, joka asetti useita tavoitteita ja muutti suuresti jätehuoltoa Suomessa. Pienet kuntakohtaiset kaatopaikat lakkautettiin ja tilalle perustettiin suuria jätelaitosyritysten omistamia usean kunnan jätteet vastaanottavia jäteasemia. Direktiivi oli asettanut määräykset ns. EU-kaatopaikasta. Tällaisen kaatopaikan on täytettävä pohjatiiviysvaatimus ja tämä tekee kaatopaikan perustamisesta verrattain kallista.
Kaatopaikat 2000-luvulla
Vuonna 2005 suurin osa kunnista kuuluu alueellisiin jätelaitoksiin, jotka omistavat EU-kaatopaikan ja muita, lähinnä kierrätystä palvelevia toimintoja. Jätettä voidaan tämän vuoksi joutua kuljettamaan varsinkin harvaanasutuista kunnista pitkiäkin matkoja. Nykyaikaisella kaatopaikalla jäte pyritään peittämään ja murskaamaan kaatopaikkajyrällä mahdollisimman pian sen tuomisen jälkeen, jotta eläimet eivät pääse käsiksi siihen. Tästä huolimatta suuret lokkiparvet ovat vakituisina asukkaina kaatopaikoilla. Moderni kaatopaikka on myös vahvasti aidattu ja vartioitu, jottei (ongelma)jätettä tuoda luvatta aukioloaikojen ulkopuolella. Suljetuille kaatopaikoille johtaville teille on ilmaantunut jätteitä vielä pitkään sulkemisen jälkeen.
Direktiivi velvoittaa vähentämään kaatopaikoille päätyvää biojätettä 75 %:iin vuoteen 2006, 50 %:iin vuoteen 2009 ja 35 %:iin vuoteen 2013 mennessä. Tähän on pyritty kompostoinnin lisäämisellä. Myös ei-biologisen jätteen määrää pyritään vähentämään kierrätyksellä ja energiahyötykäytöllä. Käytössäolevia ja suljettuja kaatopaikkoja valvotaan suotovesien osalta ja vedet pyritään ohjaamaan puhdistamoihin. Suotovesi on jätteiden läpi suodattunutta sadevettä ja lumen sulamisvettä. Metaania sisältävää kaatopaikkakaasua otetaan talteen useilla lakkautetuilla kaatopaikoilla, jotta se voidaan polttaa vähemmän haitalliseksi hiilidioksidiksi.
Useille jätejakeille on määrätty pakollinen kierrätys. Se hoidetaan tuottajavastuun periaatteella, jossa jo tuotteen hankintahinnassa maksetaan kierrätysmaksu. Näin tehdään muun muassa autoille, renkaille ja sähkölaitteille. Rakennusjätteelle myös on rakennettu kierrätysjärjestelmä.
Tulevaisuudessa nähdään vaihtoehtona loppusijoittamiselle kaatopaikalle lähinnä poltto energiantuotannossa. Tällöinkin tuhka täytyy loppusijoittaa kaatopaikalle.
Kaatopaikkakaasu
Kaatopaikkakaasu on orgaanisesta jätteestä hapettomassa tilassa tapahtuvan hajoamisen tuloksena syntyvää kaasua, joka sisältää lähinnä metaania ja hiilidioksidia. Lisäksi se sisältää esimerkiksi vesihöyryä, typpeä, happea ja vetyä. Kaasussa on pieninä pitoisuuksina myös useita kloori- ja fluorihiilivetyjä sekä rikkiyhdisteitä, jotka aiheuttavat biokaasulle ominaisen hajun. Kaatopaikkojen metaanipäästöt muodostavat nykyisten arvioiden mukaan noin 2 % Suomen kasvihuonekaasupäästöistä.
Kaatopaikkakaasu on mahdollista ottaa talteen ja käyttää joko polttoaineena tai Fischer–Tropsch-synteesin lähtöaineena.
Kaatopaikat muualla
EU-maissa on maailman tiukimmasta päästä olevat jätehuoltomääräykset. Muualla maailmassa kaatopaikat ovat vähemmän valvottuja ja hoidettuja pääsääntöisesti.
Varsinkin kehitysmaissa kaatopaikoista aiheutuu merkittäviä terveyshaittoja.
Useissa köyhissä maissa kaatopaikoilla työskentelee myytävää kierrätystavaraa ja ruokaa etsiviä ihmisiä, sekä aikuisia että lapsia. He altistuvat muun muassa kaatopaikkojen saasteille ja savukaasuille. Kaatopaikkojen reunamille on syntynyt slummeja, joissa roskien keräämisestä elantonsa saavat ihmiset asuvat. Myös organisoimattomien kaatopaikkojen jätevyöryt ovat riski kaatopaikoilta elantoaan etsiville.
Kaatopaikat raaka-aineiden lähteinä
Kaatopaikoille kertyneiden materiaalien uudelleenkäyttöönottoa on alettu viime vuosina tutkia ja kartoittaa. Esimerkiksi Englannissa yhdyskuntakaatopaikoille on arvioiden mukaan haudattu kuparia ja alumiinia yli 360 miljoonan euron arvosta.
Auringon säteily
thumb|pysty=1.35|Auringon säteilyn [[intensiteetti|intensiteetin spektri heti Maan ilmakehän ulkopuolella sekä meren pinnan tasolla. Keltainen väri kuvaa säteilyä ilmakehän ulkopuolella ja punainen merenpinnan tasolla. Viiva kuvaa laskennallista 5 523 K mustan kappaleen säteilyä.]]
Auringon säteily on Auringon säteilemää sähkömagneettista säteilyä. Tämän lisäksi Aurinko ”säteilee” hiukkasia muodostaen niin sanottua aurinkotuulta. Sähkömagneettinen säteily vapautuu Auringon ytimessä tapahtuvissa fuusioreaktioissa. Säteilyn spektri on lähellä 5 800 K mustan kappaleen säteilyä. Noin puolet säteilystä on näkyvää valoa ja toinen puoli infrapunasäteilyä. Siinä on myös jonkin verran ultraviolettisäteilyä ja vähäisissä määrin radiosäteilyä sekä röntgensäteilyä.
Auringon säteilyä mitataan pyranometrillä tai pyrheliometrillä.
Auringon säteilyn määrä tiettyyn maantieteelliseen paikkaan riippuu vuodenajasta ja vuorokauden ajasta. Tähän vaikuttaa merkittävästi Maan kallistuskulman asento Aurinkoon nähden ja pyöriminen Auringon ympäri. Alueen ilmakehän sisältämät yhdisteet ja pilvisyys vaikuttavat maahan saapuvaan säteilyn määrään. Auringon säteilyn määrällä on merkittävä vaikutus kasvien ja eläinten elinolosuhteisiin. Auringon säteilyn määrä vaikuttaa myös aurinkoenergian tuotantomääriin.
Säteilyn merkitys maapallolle ja ihmiskunnalle
pienoiskuva|280px|Auringon [[fuusioreaktioiden energia on eri muodoissa ihmiskunnan huomattavin energianlähde. Merkittävistä energianlähteistä ainoastaan ydinvoima, geoterminen energia ja vuorovesivoima eivät ole peräisin Auringosta.]]
Aurinko on maapallon merkittävin energianlähde, joka kasveissa tapahtuvan yhteyttämisen kautta tuottaa melkein kaiken eliökunnan kuluttamasta energiasta. Myös ihmisten fyysinen käyttövoima on Auringosta lähtöisin, sillä kaikki ravinto alkaen kasvikunnasta päättyen ravintoketjun ylimpiin lenkkeihin edustaa varastoitunutta aurinkoenergiaa. Ydinvoimaa sekä geotermistä ja vuorovesienergiaa lukuun ottamatta kaikki ihmiskunnan kuluttama energia on peräisin Auringon fuusioreaktioista eri väylien kautta.
Terveysvaikutukset
Auringonvalo vaikuttaa pimeähormoni melatoniinin eritykseen, joka on suurimmillaan öisin ja talvisin. Melatoniinilla on unettava vaikutus, joten auringonvalon puute päiväsaikaan voi aiheuttaa väsymystä ja häiritä uni-valverytmiä. Luonnollisen valon puute voi myös aiheuttaa kaamosmasennusta.
Auringonvalo voi olla välttämätöntä lapsen silmän kehitykselle. Liian vähäinen auringonvalon saanti voi aiheuttaa likinäköisyyttä vähentämällä dopamiinin eritystä. Australialaisen Sydneyn yliopiston tutkimusryhmän mukaan pienten lasten tulisi viettää vähintään 10 tuntia viikossa kirkkaassa auringonvalossa, jotta heidän silmämunansa kehittyisivät normaalinmuotoisiksi ja lapset välttyisivät erilaisilta näköongelmilta.
Voimakas auringonvalo voi paksuntaa ja ryppyynnyttää ihoa ajan myötä.
Liian voimakkaalle ja pitkäaikaiselle auringonpaisteelle altistuminen voi polttaa ihon, mikä lisää melanooman riskiä. Toisaalta joissain tutkimuksissa on havaittu, että melanoomasta selviävät todennäköisimmin ne potilaat, jotka ovat saaneet elämänsä aikana eniten auringonvaloa. Tämä viittaa siihen, että auringolla on myös syövältä suojaavaa vaikutusta.
Ihon suojaaminen UV-säteilyltä
Auringon voimakkaalle UV-säteilylle pitkäaikaisesti altistunut iho palaa, mikä lisää riskiä sairastua ihosyöpään. Palamisalttiutta kuvaamaan on kehitetty UV-indeksi. Myös ihon palamisherkkyys vaihtelee eri henkilöillä. Auringolta voi suojata ihonsa välttämällä keskipäivän aurinkoa, pukeutumalla peittävästi tai käyttämällä aurinkovoidetta. Vaaleilla henkilöillä ihoa suojaavan pigmentin muodostuminen on tummempia heikompaa, jolloin on käytettävä korkeamman suojakertoimen omaavia aurinkovoiteita tai valoa läpäisemätöntä suojavaatetusta.
François Joseph Pierre Deniau
François Joseph Pierre Deniau (3. lokakuuta 1936 Neuilly-sur-Seine – 12. tammikuuta 2014 ) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1961 ja nimitettiin Neversin hiippakunnan johtoon 26. kesäkuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi François-Marie-Christian Favreau, jota avustivat Georges Edmond Robert Gilson ja Pierre Marie Léon Augustin Plateau.
Deniau jäi eläkkeelle 27. elokuuta 2011.
Fiksaatio
Fiksaatio ( ’kiinnittää’) tarkoittaa yleensä kiinnitystä ja kiinnittymistä. Sitä käytetään tavallisesti psykologiassa ja psykiatriassa lyhennyksenä affektiivisesta fiksaatiosta. Tällä tarkoitetaan kiintymystä tai takertumista sellaiseen kohteeseen, johon aikaisemmassa kehitysvaiheessa oli normaalia tuntea kiintymystä – esimerkiksi äitiin. Fiksaation oletetaan aiheuttavan monia neuroottisia käyttäytymiskuvioita, kuten kiihkeitä ihmis- tai kohdesuhteita ja kyvyttömyyden kypsiin ihmissuhteisiin.
Norwichin tuomiokirkko
Norwichin tuomiokirkko, jonka rakentamistyöt alkoivat vuonna 1096, on Englannin kirkon tuomiokirkko Norwichissa, Norfolkissa.
Historia
Piispa Herbert de Losinga muurasi katedraalin peruskiven vuonna 1096. Seuraavan piispan aikana saatiin valmiiksi kirkkolaiva ja koko rakennus valmistui vuonna 1140.
Yksi syistä miksi katedraali on säilynyt alkuperäisessä muodossaan, on se että munkeilla ei ollut huomattavan pyhimyksen pyhäinjäännöksiä, jotka olisivat tuottaneet pyhiinvaeltajilta tuloja, joita olisi voinut käyttää laajennustöihin kulloistenkin arkkitehtuuristen trendien mukaan. 1150-luvulla kirkolle yritettiin saada oma pyhimys, kun väkivaltaisesti kuollut oppipoika löydettiin kuolleena kaupungin ulkopuolelta. Hänen kuolemastaan syytettiin paikallisia juutalaisia, joiden väitettiin ristiinnaulinneen hänet. Pyhäksi Williamiksi kutsutun pojan ruumis haudattiin katedraaliin 1151. Munkkien yritys perustaa pyhimyskultti unohtui ajan saatossa.
Kirkon ja kaupunkilaisten välit leimahtivat väkivaltaisiksi vuonna 1272 jolloin väkijoukko poltti useita luostarirakennuksia ja surmasi munkkeja. Henrik III määräsi kaupungin maksamaan suuren summan kirkon korjaamisesta. Jälleenrakennus saatiin valmiiksi 1278 ja kuningas Edvard I oli paikalla kun uusi kirkko vihittiin käyttöön. Vuonna 1362 myrsky romahdutti tornin.
Kirjonen
Kirjonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Oriveden keskustan seisake
Oriveden keskustan seisake (vir. Orivesi keskusta, ) on rautatieliikennepaikka Orivedellä kaupungin keskustan itäpuolella Parpolanrinteen kaupunginosassa Tampere–Haapamäki-radan varrella. Seisake avattiin ensimmäisen kerran Parpola-nimisenä (lyh. Prp) toukokuussa 1951, ja se lakkautettiin joulukuussa 1955. Seisake oli seuraavan kerran käytössä vajaan vuoden ajan toukokuusta 1976 maaliskuuhun 1977.
Dm12-kiskobussien käyttöönoton myötä junien parempi kiihtyvyys mahdollisti ylimääräisten seisakkeiden käyttöönoton. Seisake otettiin uudelleen käyttöön Orivesi keskusta -nimisenä kesäkuussa 2007 yhdessä Kolhon kanssa, ja sinne rakennettiin 80 metriä pitkä asfaltoitu, korkea laituri sekä pysäköintialue. Matkustajia varten paikalla on odotuskatos. Seisakkeella pysähtyvät kaikki Tampereen ja Keuruun väliä kulkevat taajamajunat.
Martin Koch (kirjailija)
pienoiskuva|Martin Koch Martin Koch [kok] (1882–1940) oli ruotsalainen kirjailija. Häntä pidetään työväestön ensimmäisenä taiteellisena kuvaajana. Kochin tuotannossa usein yhdistyvät realistinen miljöökuvaus sekä mystiset ja uskonnolliset ainekset. Hänen pääteoksensa on synkästi, intensiivisesti pahuutta ja rappiota kuvaava tutkielmaromaani Guds vackra värld, joka on katsottu Ruotsin ensimmäiseksi proletaarikirjallisuuden ensimmäiseksi täysipainoiseksi romaaniksi.
Chiaki Minamiyama
Chiaki Minamiyama (s. 16. lokakuuta 1985 Chiba) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Minamiyama debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 2010. Hän on pelannut neljä maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Kari-Pekka Friman
Seuraura
Friman oli Turun Palloseuran kasvatti. Hän debytoi seuran SM-liigajoukkueessa kaudella 1984–1985, jolloin Friman teki 33 runkosarjaottelussa tehot 5+3=8 sekä kymmenessä playoff-ottelussa tehot 2+2=4. Hän jakoi lukemalla +18 TPS:n sisäisen tehotilaston voiton Jouko Narvanmaan kanssa ja voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Neljän SM-liigakauden jälkeen Friman siirtyi kaudeksi 1988–1989 I-divisioonajoukkue TuToon, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 17+24=41. Friman sijoittui koko sarjan puolustajien pistepörssissä neljänneksi.