cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vapaamielisten Liitto
Jälkimaine
Vapaamielisten Liiton arkiston nykyinen sijainti ei ole tiedossa. Esimerkiksi Erkki Tuomioja on Sakari Tuomioja -teostaan kirjoittaessaan julkisesti kaivannut kyseistä, mahdollisesti kadonnutta, arkistoa. Arkisto on todennäköisesti luovutettu Liberaaliselle Kansanpuolueelle, mutta ei välttämättä. 1990-luvun lopulla Liberaalisen Kansanpuolueen arkistoihinsa käyttämissä kellaritiloissa tapahtui mittava vesivahinko, jonka jäljiltäkään ei kuitenkaan ole löytynyt merkkejä VL:n arkistosta, ja ainakin suurin osa LKP:n omasta aineistosta saatiin kuivatettua. On mahdollista että arkisto on ollut varhain menehtyneen pääsihteeri Jaakko Tuomisen tai jonkun muun VL:n johtohenkilön hallussa.
Vapaamielisten Liiton yhdistyksistä toimii edelleen aktiivisesti Akateemiset Liberaalit ry, jolla on hallussaan myös joukko Vapaamielisten Liiton aikaista aineistoa.
Sunday Songs
Sunday Songs on Paradise Oskarin esikoisalbumi, joka julkaistiin 4. toukokuuta 2011. Albumi sisältää Suomen vuoden 2011 Euroviisujen edustuskappaleen ”Da Da Dam”, joka julkaistiin myös albumin ensimmäisenä singlenä.
Albumin tuottajana toimi Leri Leskinen.
Albumi sijoittui Suomen albumilistalla julkaisuviikollaan sijalle 28. Parhaimmillaan se on sijoittunut neljänneksi.
Gubbängenin metroasema
Vuonna 2013 asemaa käytti arkisin 7 700 matkustajaa päivässä.
Palawan (saari)
Palawan on Filippiinien Palawanin provinssin suurin saari. Se sijaitsee Sulunmeren ja Etelä-Kiinan meren välissä. Se on Filippiinien suurista saarista lounaisin. Saari on 39 kilometriä leveä ja 434 kilometriä pitkä. Saarta pitkin kulkee vuorijono, jonka korkein huippu on Mantalingajan (2 085 m). Saaren länsirannikolla, vajaat 80 kilometriä Puerto Princesan kaupungista luoteeseen, on Puerto Princesan kansallispuisto. Sen karstimaahan on muodostunut luolia, joissa virtaa ainutlaatuinen maanalainen joki, joka laskee suoraan mereen. Joen alajuoksulla on murtovettä, ja siellä tuntuu vuorovesien vaikutus. Kansallispuisto on Unescon maailmanperintökohde.
Palawan voitti vuonna 2014 Condé Nast Traveler -matkailulehden äänestyksen ”maailman parhaasta saaresta”. Matkailijoita houkuttelevat saaren viidakon peittämät vuoret, kauniit rannat ja hyvät sukellusmahdollisuudet.
Arthur Knautz
Arthur Knautz (20. maaliskuuta 1911 Daaden – 4. toukokuuta 1943) oli saksalainen käsipalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Saksan kultaa voittaneessa joukkueessa Berliinin olympialaisissa 1936. Knautz pelasi turnauksessa kaksi ottelua.
Megumi Sakata
Megumi Sakata (s. 18. lokakuuta 1971 Kumamoto) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Sakata debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 1989. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991 ja 1995. Hän on pelannut 10 maaottelua.
Pierre-Charles Villeneuve
thumb| Pierre-Charles Villeneuve
Villeneuve syntyi aristokraattiseen perheeseen Ranskassa Valensolensissa, Provencessa, lähellä Alppeja. Hän liittyi viisitoistavuotiaana vuonna 1778 Ranskan laivastoon, ja palveli laivastossa läntisen Intian valtamerellä 1783–1784. Villeneuve ei kehotuksista huolimatta noudattanut komentoja ja hänet erotettiin laivastosta. Villeneuve kannatti Ranskan vallankumousta ja hänet pudotettiin aristokraattien joukosta tämän vuoksi.
Niilin taistelu (Abukirin taistelu)
thumb| Niilin taistelu 1798
Vuonna 1793 Villeneuve tapasi ensimmäisen kerran Napoleonin, ja hänet nimitettiin uudestaan laivaston palvelukseen. Hänet korotettiin amiraalistoon nuoremmaksi komentajaksi. Hänen laivastonsa purjehti Irlannin aluevesien tuntumassa odottaen invaasiokäskyä laivastoineen. Käskyä ei kuitenkaan koskaan tullut ja hänet siirrettiin Ranskan aluevesirajojen tuntumasta Egyptiin, jossa hän sai komennettavakseen 80-kanuunaisen ”Le Guillaume Tellin” lähellä Ranskan silloista rajaa. Brittiläisen laivaston hyökätessä Niilille ranskalaiset kärsivät Niilillä tappion brittiläisiä vastaan, mutta Villeneuven onnistui paeta laivansa kanssa vahingoittumattomana.
Ranskalaiset tappiot olivat suuret, 1 700 kuollutta, 3 000 vangittiin. Englantilaisten tappiot olivat ainoastaan 218 kuollutta.
Napoleon totesi Villeneuven olleen onnekas sillä kertaa, mutta Villeneuve kritisoi itseään koska tunsi pettäneensä Ranskan selviytymisellään pakoon. Villeneuve pyrki täydellisyyteen, ja pakeneminen aiheutti hänessä syvän masennuksen. Niilillä kärsityllä murskatappiolla sekä siitä seuranneella masennuksella oli merkittävä vaikutus tulevaisuudessa. thumb|Niilin taistelu
Ranskan laivastoa johti tuolloin amiraali Latoche-Treville, joka kuoli yllättäen kesken operaation 14. elokuuta 1804 Bolougnessa johtaessaan Toulonin laivaston siirtoa. Vara-amiraali Ganteaume valittiin edesmenneen Latouche-Trevillen seuraajaksi komentamaan Brestin laivastoa kesällä 1804. Villeneuven ystävä amiraali Decres oli vaikuttamassa siihen, että Villeneuve kohosi vara-amiraaliksi samana kesänä saaden Toulonin laivaston komennettavakseen.
thumb| Brittiläisen laivaston hyökkäys ranskalaista laivastoa vastaan (Abougir Bayn taistelu 1798)
Trafalgarin taistelu
Kun Villeneuve lähti tammikuun 18. päivänä satamasta, hän pelkäsi kohtaavansa amiraali Nelsonin, jolle oli kärsinyt musertavan tappion Niilin taistelussa koska ei ollut tuolloin kyennyt ennakoimaan Nelsonin taktiikkaa. Siksi Villeneuve ei koskaan antanut lausuntoja lehdistölle peläten, että joku saattaisi huomata hänen neuroottiseksi käyneen pelkonsa Nelsonia kohtaan.
Villeneuve kohosi Ranskan laivaston vara-amiraaliksi vuonna 1804 saaden käskyn murtautua ulos brittiläisen laivaston piirityksestä. Hän onnistui siinä palaten laivastoineen Cadiziin. Tämän jälkeen Villeneuve sai Napoleonilta käskyn siirtää Ranskan laivaston Välimerelle Italiaan. Villeneuve pahin pelko toteutui hänen kohdatessaan Espanjan edustalla brittiläisen laivaston sekä amiraali Nelsonin. Villeneuve ei enää päässyt pakoon, vaan hänen oli taisteltava laivastoineen brittiläistä laivastoa sekä amiraali Nelsonia vastaan, mistä syntyi eräs maailman suurimmista meritaisteluista, Trafalgarin taistelu, joka käytiin Espanjan edustalla 1805.
Ranskan laivasto antautui lopulta viiden tunnin taistelun jälkeen. Villeneuve sekä hänen aluksensa miehistö vangittiin, ja hänet vietiin Englantiin vankeuteen. Villeneuve vapautui pian matkustaen takaisin kotimaahansa Ranskaan, jossa hän tappoi itsensä iskemällä veitsen vatsaansa 1806.
Villeneuven Nelsonia kohtaan tuntema pelko saattoi olla ratkaiseva ranskalaisten tappioon johtanut tekijä Trafalgarin taistelussa.
Citroën XM
Citroën XM oli ranskalaisen autonvalmistaja Citroënin lippulaivamalli. Autoa valmistettiin vuosina 1989–2000 kaikkiaan 333 755 kappaletta. Auto valittiin vuonna 1990 Vuoden autoksi Euroopassa. Monien Citroën-harrastajien mukaan XM oli ”viimeinen oikea Citroën”.
Bertonen muotoilema kiilamainen kori oli jatkokehitelmä Marcello Gandinin muotoilemasta keskiluokan Citroën BX:stä. XM:n suunnittelussa otettiin selvästi huomioon ne epäkohdat, joita edeltäjän Citroën CX:n kohdalla oli kritisoitu. CX kallisteli kurveissa, joten XM:ään tuli aktiivijousitus, CX oli herkkä ruostumaan, joten XM:aan tuli osittain galvanoitu kori. CX oli painoonsa nähden alitehoinen, joten XM:ää valmistettiin myös kolmilitraisella V6-moottorilla. XM oli ensimmäinen Citroën sitten 1970-luvun Maserati-koneisen Citroën SM:n, jossa oli V6-moottori. pienoiskuva|Citroën XM Break Myös XM:n ilmanvaihtoa oli merkittävästi parannettu verrattuna edeltäjäänsä. Takamatkustajien tiloja oli kasvatettu niin pituus-, leveys- kuin korkeussuuntaankin. Citroën XM perustui samalle pohjalevylle kuin sisarmallinsa Peugeot 605, vaikka Citroën XM oli viistoperäinen, 605 taas Peugeot’n perinteen mukaan sedan-korinen.
Anna-Liisa Kurki
Kurki juoksi 800 metrin Suomen ennätyksen 2.24,8 30. heinäkuuta 1950 Mäntässä, mutta Anita Aittala juoksi vielä samana päivänä Mynämäessä 2.23,0. Kurki paransi ennätykseksi 2.19,8 Valkeakosken SM-kisoissa 13. elokuuta 1950. Hän juoksi vielä 10. syyskuuta 1950 Romanian Bukarestissa SE:n 2.17,2, joka säilyi voimassa elokuuhun 1954. Lempimatkallaan hän voitti myös TUL:n mestaruuden vuosina 1949–1951.
Kurki kuului kahdeksan vuotta Lahden Kalevan johtokuntaan ja toimi neljä vuotta seuran sihteerinä. Kurki harrasti kuntourheilua ja kalastusta.
4 × 100 m viestijuoksu olympialaisissa
4 × 100 metrin viestijuoksu eli pikaviesti, on kuulunut olympialaisten lajivalikoimaan miehillä vuodesta 1912 ja naisilla vuodesta 1928. Menestynein pikaviestin olympiakilpailuissa on Yhdysvallat. Sillä on eniten sekä miesten että naisten kilpailujen olympiavoittoja.
Nahkiainen
Nahkiainen (Lampetra fluviatilis) on ympyräsuisiin kuuluva leuaton kala, joka nousee loppukesällä tai syksyllä merestä jokiin kutemaan.
Ulkonäkö ja koko
Nahkiainen kasvaa 25–35 cm pitkäksi. Se on soikeanliereä, matomainen ja suomuton kala. Sillä on pyöreä imukuppisuu ja kymmeniä pieniä hampaita. Hampaat ovat teräviä ja muodostavat yhtenäisen kehän. Selkäpuolelta nahkiainen on tasavärisen tumman harmaa, vatsa on vaalea, ja siinä on tummaa epäsäännöllistä pilkutusta. Silmän takana on seitsemän pientä kidusaukkoa. Parilliset evät puuttuvat, selkäpuolella on litteä evä lähellä pyrstöä.
Elintavat
Elämänsä ensimmäiset 4–5 vuotta nahkiainen viettää joessa toukkana. Sen jälkeen aikuinen nahkiainen elää 1–3 vuotta meressä ennen paluutaan kutemaan jokeen. Nahkiainen ei ole jokiuskollinen, toisin kuin lohikaloihin kuuluvat vaelluskalat. Kutu tapahtuu keväällä ja sen jälkeen kuteneet nahkiaiset kuolevat.
Nahkiainen imeytyy saaliskalan kylkeen ja pureskelee siitä saaliin ihoa ja lihaksia.
Levinneisyys
Nahkiaisia tavataan Euroopassa Alppien pohjoispuolella.
Nahkiaisia esiintyy yli 30:ssä Itämereen laskevassa joessa. Nahkiaisista on olemassa myös pelkästään sisävesissä eläviä kantoja. Ne nousevat järvistä pieniin virtaaviin vesiin. Näitä järvinahkiaisiksi kutsuttuja nahkiaisia esiintyy Vuoksen, Kymijoen ja Kokemäenjoen vesistöissä.
Elintarvikkeena
pienoiskuva|vasen|[[Nakkila|Nakkilan nahkiaispaistamon valmistamia nahkiaisia.]] Nahkiainen on melko rasvainen ja ruodoton. Sitä myydään usein paistettuna tai savustettuna. Se sopii mainiosti myös grillattavaksi ja erilaisiin muhennoksiin. Nahkiaisen maku jakaa mielipiteitä.
Suomessa nahkiainen valmistetaan yleensä niin, että se sotketaan voimakkaassa suolavedessä. Sekoittamisen aikana nahkiainen kuolee ja veri nousee vaahtona astian pintaan. Kuolleet nahkiaiset huuhdellaan runsaalla kylmällä vedellä, jotta kaikki veri valuu pois. Veren pois saaminen suojaa nahkiaisia pilaantumiselta. Sen jälkeen nahkiainen paistetaan leppähaloilla ritilän päällä uunissa tai halstaroidaan avotulella. Porin kaupungineläinlääkärinä toimineen Lauri Merivirran vuonna 2007 hyväksytyn väitöskirjan mukaan paistettu nahkiainen säilyy huoneenlämmössä kaksi vuorokautta, mutta +3°C jopa 24 vuorokautta.
Nahkiaisen pyynti
Aikaisemmin nahkiaisia pyydettiin kokonaan puusta valmistetuilla varpumerroilla. Ne tehtiin noin puolen senttimetrin vahvuisista, sileiksi veistellyistä katajan varvuista. Ne sidottiin pehmeäksi vaivatuilla kuusen juurilla. Yhteen mertaan meni noin 300 varpua. Sisäpuolelle asennettiin 5 lujaa puuvyötä, jotka pitivät merran lujasti siinä kuuluvassa muodossa. Mertaan kuului vielä nielulaite ja kaksi pitkää keppiä eli korvaa, joiden avulla merta laskettiin koskeen tokeita vasten ja koettaessa taas nostettiin ylös. Pyyntikausi alkoi elokuun 15. päivän jälkeen. Merrat painettiin veteen illalla ja käytiin kokemassa seuraavana aamuna ennen auringon nousua.
Katajan lisäksi mertoja on tehty pajusta, ja nyttemmin muovitetusta metalliverkosta. Rysät ovat yleistyneet 1970-luvulta alkaen.
Nimityksiä
Suomessa nahkiaisella on useita paikallisia tai murteellisia nimityksiä. Sen tunnetaan myös nimellä silmu, toukka likomato, laiskamato, nahkapää ja ammokeetti.
Old Town Shamrocks
Old Town Shamrocks Rugby Club (OTS) on porvoolainen rugbyjoukkue, joka perustettiin vuonna 2011. Joukkue pelaa Suomen mestaruussarjassa. Shamrocks osallistui ensimmäistä kertaa Suomen Mestaruussarjaan kaudella 2014. Kaudella 2017 Old Town Shamrocks ylsi semifinaaliin, jossa joukkue hävisi suomenmestaruuden voittaneelle Jyväskylä Rugby Clubille. Vuonna 2018 joukkue sijoittui viidenneksi eikä yltänyt pudotuspeleihin. Old Town Shamrocks pelaa kotiottelunsa Hamarin kentällä Porvoossa.
Réthymno (alueyksikkö)
Réthymnon alueyksikkö on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Kreetan alueella ja sen hallinnollinen keskus on Réthymno. Alueyksikön pinta-ala on 1 496 neliökilometriä ja asukasluku 85 609 (vuonna 2011).
Alueyksikkö sijaitsee Kreetan saaren keskiosissa. Se perustettiin vuoden 2011 alusta Kallikrates-suunnitelman myötä ja se korvasi tuolloin lakkautetun Réthymnon prefektuurin (Νομός Ρεθύμνου, Nomós Rethímnou).
Maantiede
thumb|left|200px|Réthymnon alueyksikön hallintorakennus [[Réthymnossa.]]
Réthymnon alueyksikkö rajautuu etelässä Välimereen kuuluvaan Libyanmereen ja pohjoisessa vastaavasti Egeanmereen, joka myös on osa Välimerta. Lännessä alue rajautuu Chanián alueyksikköön ja idässä Iraklionin alueyksikköön.
Alue on Kreetan vuoristoisinta. Lännessä sijaitsee Lefká Óri -vuoristo ja idässä puolestaan Kreetan korkein vuoristo, Psiloreítis-vuoristo. Jälkimmäisen kuuluu myös saaren korkein vuori, 2 456 metriä korkea Ídavuori.
Alueen pääkaupunki Réthymno on Kreetan kolmanneksi suurin kaupunki. Alueen pohjoisrannikolla on pitkiä hiekkarantoja ja hotelleja. Agía Galíni on etelärannikon suosituin rantalomakohde. Alueella sijaitsevia nähtävyyksiä ja käyntikohteita ovat esimerkiksi Arkádin ja Prévelin luostarit, Réthymnon historiallinen satama ja keskusta sekä Ídan luola.
Kunnat
Alueyksikkö jakaantuu viiteen kuntaan seuraavasti:
Entisen prefektuurin kunnat
thumb|200px|right|Entisen Réthymnon prefektuurin kunnat.
Ennen vuoden 2011 aluehallintouudistusta alue jakaantui 11 kuntaan ja yhteen itsenäiseen kyläkuntaan seuraavasti:
E. H. New
Edmund Hort (E. H.) New (1871–1931) oli brittiläinen taiteilija, kuvittaja ja Birmingham Group -taiteilijaryhmän jäsen. Hän teki kuvituksia muun muassa kirjoihin ja lehtiin.
Newin tunnettuihin oppilaisiin kuului muun muassa Arabian Lawrencena tunnettu T. E. Lawrence.
Karl Kreutzberg
Karl Kreutzberg (15. helmikuuta 1912 – 13. elokuuta 1977) oli saksalainen käsipalloilija ja olympiavoittaja, joka pelasi maalivahtina. Hän oli mukana Saksan kultaa voittaneessa joukkueessa Berliinin olympialaisissa 1936. Kreutzberg pelasi turnauksessa kaksi ottelua.
Vuoden lehtikuvat
Vuonna 2015 kilpailu järjestettiin ensimmäistä kertaa Kuvajournalismikilpailu-nimellä. Vuonna 2014 kilpailua ei resurssipulan vuoksi järjestetty ollenkaan. Kilpailun voittajille maksetaan verovapaat rahapalkinnot Journalistisen kulttuurin edistämissäätiön Lehtikuvaajarahastosta. Lisäksi Vuoden lehtikuva -palkinnon voittaja saa vuoden ajaksi haltuunsa Tapio Wirkkalan suunnitteleman kiertopalkinnon. Palkinto on valettu lehtikuvaaja Räshid Nasretdinin pimiöstä kerätystä hopeasta. Palkintoon on kaiverrettu Vuoden lehtikuva -palkinnon voittajien nimet vuodesta 1966 alkaen.
Kuvajournalismikilpailuun osallistuvien valokuvien tulee olla manipuloimattomia ja journalistisesti eettisiä. Kilpailussa noudatetaan World Press Photo -järjestön järjestämän World Press Photo -kuvakilpailun eettisiä ohjeita. Kilpailuun osallistuvat kuvajournalistit kirjoittavat itse kuviinsa kuvatekstit eli metadatan, joka selittää kuvan taustaa.
1990-luvun puolivälissä Vuoden lehtikuva -kilpailua käytiin ensin alueellisesti, erikseen pääkaupunkiseudulla sekä Länsi-, Itä- ja Pohjois-Suomessa.
Kuvajournalismi-kilpailu 2015–
* Vuonna 2015 sarja nimellä "Video/multimedia". Ohjaus ja käsikirjoitus Ville-Petteri Määttä, kuvaus Elias Markkula, foley-äänet ja äänen miksaus Joonatan Hietanen, käännös Kaisa Hartikainen.
** Vuonna 2015 sarja nimellä "Haastaja".
Elämää suurempaa
Elämää suurempaa on Matti Kinnusen ohjaama ja käsikirjoittama kuusiosainen suomalainen draamasarja, jonka pääosissa näyttelevät Jussi Nikkilä, Misa Lommi, Matti Mäntylä, Mikko Virtanen sekä Vilma Melasniemi. Sarja esitettiin Yle TV1:llä marras–joulukuussa 2012.
Sarja kertoo pankkialalla työskentelevästä Anssista (es. Jussi Nikkilä), joka joutuu syrjäytetyksi työpaikallaan. Islantilaispankin kaatumisen myötä hän onnistuu sijoittajan turvin voittamaan suuren summan rahaa, mutta pankkikriisin myötä hänen perheensä asiat vaarantuvat.
Friedrich Kutter
Friedrich Kutter oli saksalainen lintutieteilijä.
Kutter promovoitiin filosofian tohtoriksi Berliinin yliopistossa vuonna 1856. Hän tutki lintujen munia ja väitöskirja oli nimeltään Oologia ad systematologiam ornithologicam necessaria. Hän toimi Saksan Lintutieteellisen Yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1890–1891.
König Palast
thumb|König Palast.
König Palast on areena saksalaisessa Krefeldin kaupungissa, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa. Areenaa käytetään pääasiassa jääkiekkoon, ja se onkin jääkiekkoseura Krefeld Pinguinen kotiareena. Pinguine pelaa Saksan korkeimmalla sarjatasolla DEL-liigassa. König Palastia alettiin rakentaa vuonna 2003 ja se valmistui joulukuussa 2004. König Palastin kapasiteetti jääkiekko-ottelussa on 8 109 henkilöä.
Pedestrian’s Motor
Pedestrian's Motor on Lapkon laulaja-kitaristi Ville Maljan, Saran laulaja-kitaristi Joa Korhosen ja niin ikään Saran kitaristi Antti Tuomivirran sivuprojekti.
Pedestrian's Motorilta on ilmestynyt kolme EP:tä, kaikki Fullsteam Recordsin kautta. Levyistä ensimmäinen, "I", ilmestyi vuoden 2005 huhtikuussa ja "II" huhtikuussa 2006. EP-trilogian päättävä "III" julkaistiin 28. marraskuuta vuonna 2007.
Diskografia
EP:t:
Oreksiinit
thumb|right|230px|[[Oreksiini A on toinen oreksiinien lajeista.]] Oreksiinit ovat hypotalamuksen tuottamia neuropeptidihormoneja. Oreksiineja on kahta eri lajia eli oreksiini A (OXA) ja oreksiini B (OXB), joista käytetään myös nimityksiä hypokretiinit 1 ja 2. Oreksiini A:ssa on 33 ja oreksiini B:ssä 28 aminohappoa. Oreksiinien nimet johtuvat kreikan sanasta orexis = ruokahalu, johon niiden vaikutus ensimmäisenä liitettiin. Ne kiihdyttävät myös muita elintoimintoja ja ovat yhteydessä muun muassa narkolepsiaan ja ne vaikuttavat myös ruokahaluun.
Tutkijat ovat selvittäneet, olisiko oreksiiniin vaikuttavalla lääkkeellä hyviä ominaisuuksia unilääkkeenä. Lääkkeeltä toivotaan puuttuvan perinteisten unilääkkeiden haittavaikutuksia, kuten tokkuraisuutta ja huonomuistisuutta. Myös laihdutuslääkkeenä sillä on toivottu olevan tehoa.
Hermosoluista tihkuva adenosiini on sen vastavaikuttaja.
Oreksiini-A:n CAS-numero on 205599-75-3 ja oreksiini-B:n CAS-numero 205599-76-4.
Vireysjärjestelmä
Uni-valve-rytmiä säätelee joukko hermoverkkojen muodostamia säätelyjärjestelmiä. Tällaisia järjestelmiä muodostavat valvetilassa pysymistä edistävät neuronit, kuten lateraalisen hypotalamuksen oreksiinineuronit, ja unta edistävät neuronit, kuten ventro-lateraalisen preoptisen tumakkeen neuronit. Koska järjestelmät estävät toisiensa toimintaa, niiden yhteisvaikutusta on ehdotettu kuvattavaksi kiikkumallilla. Tällaisessa mallissa unta ja vireyttä säätelevät järjestelmät muodostavat yhdessä uni- ja valvetilojen välisen säätelyjärjestelmän, jonka tilaa säädetään normaalin vuorokausirytmin ja homeostaasin ohjaamana. Kun kiikun toinen puoli muuttuu hallitsevaksi, sen lisääntynyt aktiivisuus pyrkii automaattisesti tukahduttamaan kiikun toista puolta vakauttaen samalla omaa toimintaansa. Tämän seurauksena siirtymä unen ja valveen välillä on nopeaa ja täydellistä.
Rupert Keegan
Rupert Keegan (s. 26. helmikuuta 1955 Essex, Yhdistynyt kuningaskunta) on entinen brittiläinen Formula 1 -kuljettaja.
Oreksiinit
Vireysjärjestelmä
Oreksiinien merkitys vireysjärjestelmän toiminnassa on stimuloida useita eri kraniaalisen aivosillan valveilla pysymistä edistäviä aivotumakkeita, jotka edelleen säätelevät aivokuoren vireyttä. Oreksiinien ohjaamia vireystilaa ylläpitäviä neuroneja on noradrenergisessa sinertävässä aivotäplässä, glutamatergisissa parabrachiaalisessa tumakkeessa ja precaeruleuksisella alueella, serotoninergisessä dorsaalisessa raphen tumakkeessa, dopaminergisessa periakveduktaalisessa harmaassa aineessa ja histaminergisessa tuberomamillaarisessa tumakkeessa, jotka muodostavat toisen tärkeimmistä vireysjärjestelmää ylläpitävistä nousevista radoista. Kaikkien näiden nousevat aksonit kulkevat lateraalisen hypotalamuksen läpi, jossa niiden toimintaan myötävaikuttavat oreksinergiset neuronit. Hermoradat jatkavat edelleen aivokuoreen sekä suoraan että etuaivojen pohjaosan kautta, jossa niiden toimintaa aktivoivat lisäksi koli- ja GABAergiset neuronit. Toinen nouseva rata kulkee kolinergisten pedunkulopontisen tegmentaalitumakkeen ja laterodorsaalisen tegmentaalitumakkeen kautta, jotka oreksiinien myötävaikutuksella stimuloivat talamusta edistäen sensorisen tiedon välit-ymistä aivokuorelle. Oreksiinit stimuloivat myös REM-off neuroneja ventrolateraalisessa periakveduktaalisessa harmaassa aineessa ja lateraalissa aivosillan tegmentumissa, joiden tehtävä on estää REM-unta. Yhdessä REM-unta aktivoivien kolienergisten neuronien kanssa niistä uskotaan muodostuvan toisen rinnakkaisen kiikkusysteemin, joka säätelee siirtymistä REM- ja NREM-unen välillä. Vaikka oreksiinineuroneja esiintyykin ainoastaan pienessä osassa hypotalamusta, niiden toimintaan heijastuvat signaalit eri puolilta aivoja sekä muiden neuronien että humoraalisen viestinnän välityksellä. On arvioitu, että tämä mahdollistaa järjestelmän reagoimisen sekä sisäisiin että ulkoisiin tiloihin mahdollistaen sopivan vasteen syntymisen kulloisessakin tilanteessa. Suurin osa näistä signaaleista saadaan limbisestä järjestelmästä, jonka lisäksi humoraalinen säätely ja yhteydet hypotalamuksen muihin osiin mahdollistavat reagoinnin elimistön homeostaattiseen tilaan, vuorokausirytmiin ja ympäristön vaikutukseen. Oreksiinijärjestelmä toimiikin useiden fysiologisten toimintojen integraattorina yhdistellen tietoa muun muassa vireystilasta, energiatasapainosta, aistihavainnoista ja endokriinisesta toiminnoista sopivan vasteen tuottamiseksi. Eläinkokeissa on todettu neuronien aktivaation olevan jaksoittaista ja yhtenevää monoaminergisten neuronien kanssa siten, että aktiivisen hereillä olon aikana niiden toiminta on vilkkaimmillaan, lyhytaaltounen aikana vähäistä mutta REM-unen aikana kokonaan sammutettua, mikä viittaa oreksiinien vakauttavan valvetilaa ohjaamalla vireysjärjestelmän toimintaa.
Lincolnin piirikunta (Oregon)
Lincolnin piirikunta on Yhdysvaltojen Oregonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 49 962 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Newportin kaupunki. Piirikunta on perustettu 20. helmikuuta 1893.
Oreksiinit
Oreksiinijärjestelmän häiriöiden vaikutus unen ja valveen säätelyyn
Normaalisti oreksiinien eritys on kiivaimmillaan valvetilassa aktiivisen toiminnan aikana. Henkilöt, joiden oreksiinineuronit ovat tuhoutuneet, voivat helposti vaipua uneen päiväsaikaan jopa kesken aktiviteetin uni-valve-tilan stabiloinnin puuttuessa. Koska REM-off järjestelmä ei aktivoidu normaalisti oreksiinien puutteen vuoksi, tällaisen henkilön nukahtaessa NREM-vaihe jää hyvin lyhyeksi tai se puuttuu kokonaan. Mahdolliseen oirekirjoon kuuluu jopa vaipuminen osittaiseen REM-tilaan myös valveilla ollessa.
Rupert Keegan
Keegan ajoi ensimmäisen kilpailunsa pienemmissä formulasarjoissa vuonna 1973. Hänen varakas lentoyhtiöpioneeri-isänsä osti vuonna 1974 Hawken kilpa-autoyhtiön, jolloin epäilyksen alaisena oli huhu siitä, että hän rahoittaisi BAF-Cosworth auton pojalleen. Keegan tuli tunnetuksi voitettuaan Britannian Formula 3 -sarjan mestaruuden vuonna 1976.
Oreksiinit
Oreksiinijärjestelmän häiriöiden vaikutus unen ja valveen säätelyyn
Tavallinen oreksiinineuronien tuhoutumisen aiheuttama sairaus on narkolepsia, jossa henkilö vaipuu uneen epäsopivalla hetkellä. Tyypillisesti uni siirtyy REM-vaiheeseen heti nukahtamisen alussa, minkä lisäksi potilailla esiintyy usein REM-off järjestelmän toimimattomuuden vuoksi hallusinaatioita sekä nukahtamisen että heräämisen aikana, todentuntuisia unia ja unihalvauksia hereillä ollessa ilman, että henkilö kärsisi erityisesti univajeesta. Yllättävästi narkolepsia ei ilmene pelkästään nukahteluna päiväsaikaan vaan myös yöunen katkonaisuutena, minkä uskotaan johtuvan uni-valve-tilaa säätelevän kiikkusysteemin epävakaudesta. Tautiin liittyy hyvin usein myös katapleksisia kohtauksia, jossa henkilön lihasjänteys katoaa äkillisesti joko kokonaan tai osittain. Tällainen lihasten atonia ilmenee varsinkin voimakkaan tunnereaktion yhteydessä.
Rupert Keegan
Formula 1:iin Keegan osallistui kesken Formula 2-kauden, kun hän sai ajosuoritustensa ansiosta paikan Heskethtiltä, mutta tallin auto osoittautui kuitenkin kilpailukyvyltään heikoksi. Myös vuosi 1978 Surtees -tallissa oli vaikea ja hän siirtyi seuraavana vuonna ajamaan Britannian Formula 1 -mestaruussarjaan. Jo 1980 hän palasi sarjaan Britannian Formula 1 -mestarina RAM Racingille, mutta sai jälleen kilpailukyvyttömän auton. Keegan sai vielä viimeisen mahdollisuuden vuonna 1982, kun Marchin kilpakuljettaja Jochen Mass loukkaantui ja talli tarvitsi korvaajan. Tulokset jäivät edellisten yritysten tavoin heikoiksi (parhaimmillaan hän oli urallaan seitsemäs). Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa.
F1-uran jälkeen Keegan siirtyi kilpailemaan Pohjois-Amerikkan CART-sarjaan, joissa myös menestys jäi vähäiseksi. Le Mansin 24 tunnin ajoissa hän ajoi entisen Formula 1 -kuljettajan Guy Edwardsin kanssa Porsche 956:lla ja he olivat viidensiä vuoden 1983 kilpailussa.
Oreksiinit
Oreksiinijärjestelmän häiriöiden vaikutus unen ja valveen säätelyyn
Oreksiinipoistogeenisillä hiirillä tehdyissä eläinkokeissa havaittiin samantyyppisiä lihastonuksen häviämisestä johtuneita eläinten kaatumisia, kuin mitä ihmisillä ilmenee katapleksisessa kohtauksessa. Vastaavasti koirilla, joilta puuttui OX2R:ää koodaava geeni, todettiin narkolepsiaa vastaavia oireita. Sakurain ym. suorittamassa eläinkokeissa OX2R-poistogeeniset hiiret osoittivat narkoleptisia piirteitä, jotka eivät kuitenkaan olleet niin vakavia kuin mitä oreksiinipoistogeenisillä hiirillä havaittiin. OX1R- poistogeenisillä hiirillä narkoleptiset oireet eivät olleet nähtävissä, mutta OX1R- + OX2R-poistogeenisillä hiirillä narkolepsia esiintyi yhtä voimakkaana kuin oreksiinipoistogeenisillä hiirilläkin. Tämä viittaa siihen, että vaikka pelkkä OX1R:en puuttuminen ei aiheuta narkoleptisia oireita, molempien reseptorien signalointireittien täytyy olla häiriintyneitä, jotta narkolepsian fenotyyppi olisi täydellinen. Ihmisillä narkolepsiaa sairastavien henkilöiden selkäydinnesteestä löytyneen oreksiini A:n määrä on tutkittaessa ollut hyvin vähäistä tai jopa puuttunut kokonaan, ja post mortem -tutkimuksissa oreksiinipeptidejä ei ole pystytty löytämään havaittavia määriä aivosillasta tai selkäytimestä. Kun narkoleptikoilla myös muiden oreksiineihin liittyvien merkkiaineiden määrät ovat alentuneet, tämä viittaisi tilan johtuvan ennemmin oreksiinineuroneiden taantumisesta kuin oreksiinigeenin luennan vähenemisestä. Kaikki nämä tulokset vahvistavat osaltaan oletusta yhteydestä narkolepsian ja oreksiinijärjestelmän häiriöiden välillä.
Päinvastaisessa tapauksessa unettomuudesta kärsivät kokevat, etteivät he saa tarpeeksi unta, vaikka tutkittaessa heidän yöuniensa voidaan usein todeta olleen lähes normaalin pituista. Aivosähkökäyrätutkimuksissa on todettu, että näillä henkilöillä esiintyy normaalisti vain hereillä ollessa havaittavaa gamma-aktiivisuutta (> 30 Hz) myös unen aikana. Aivoissa tapahtuvan yhtäaikaisten valve- ja unitila-aktiivisuuden vuoksi ylivireydestä kärsivät tuntevat itsensä unen jälkeen edelleen väsyneiksi ja kokevat enimmäkseen valvoneensa unen aikana. Kliinisen lääketutkimuksen toiseen vaiheeseen edenneet ensimmäiset oreksiini-reseptoriantagonistit ovat tuottaneet lupaavia tuloksia ylivireydestä johtuvan unettomuuden hoidossa
Irma Telkki
Irma Mirjam Telkki (13. huhtikuuta 1916 Chisholm, Minnesota – 30. elokuuta 1981 Lahti) oli suomalainen musiikin opettaja ja runoilija.
Telkki pääsi ylioppilaaksi 1936 Lahden tyttölyseosta. Hän toimi musiikin opettajana Sibelius-akatemiassa 1939, Lievestuoreen yhteiskoulussa 1948–1957 ja Viitasaaren yhteiskoulussa 1958–1964 sekä pianonsoiton tuntiopettajana Lahden musiikkiopistossa (nykyinen Lahden konservatorio) 1964–1967 ja uskonnonopettajana Kannaksen yhteislyseossa 1966.
Roland Prinzinger
Roland Prinzinger (6. elokuuta 1948 Kirchheim unter Teck) on saksalainen biologi, joka on erikoistunut lintutieteeseen ja fysiologiaan.
Prinzinger opiskeli kemiaa ja biologiaa Tübingenin yliopistossa 1969–1974. Vuonna 1984 hän muutti Frankfurt am Mainiin, jossa hänellä on oppituoli Johann Wolfgang Goethe-Universität Frankfurt am Mainin yliopiston eläintieteen laitoksella. Prinzinger toimi Saksan Lintutieteellisen Yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1998–2001, ja on yhdistyksen kunniajäsen. Hän on Kansainvälisen lintutieteen kongressin pysyväiskomitean saksalaisedustaja.
Prinzingerin päätutkimuskohteita ovat eläinten lämmönsäätely ja energian käyttö, sekä ikääntyminen. Hän on kirjoittanut yli 210 tieteellistä artikkelia, ja on ollut kirjoittamassa useita teoksia. Hän on naimisissa ja yhden tyttären isä.
Tarzan 2
Tarzan 2 on Disneyn vuonna 2005 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen animaatioelokuva, joka on jatkoa aiemmalle, vuoden 1999 elokuvalle Tarzan. Elokuva sijoittuu aikaan, ennen kun Tarzanista tuli aikuinen, ennen kun Tarzan tapasi aikuisena Janen ja ennen Tarzan ja Jane-elokuvaa. Tarzan 2 on Tarzan-elokuvasarjan kolmas ja viimeinen osa.
Juoni
Pettynyt Tarzan lähtee vaaralliseen viidakkoon ja joutuu Synkvuorelle. Se on paikka, jossa asuu pelätty hirviö Zugor, jota kukaan ei ole nähnyt. Mutta kun Tarzan seisoo silmätysten Zugorin kanssa, hän tajuaa heti, että heillä on jotain opittavaa toisiltaan…
Pelle Miljoona & N.U.S.
Pelle Miljoona & N.U.S. oli suomalainen vuosina 1977–1978 toiminut punk-yhtye ja johtohahmonsa Pelle Miljoonan ensimmäinen levyttänyt kokoonpano. Yhtye perustettiin kesällä 1977 Pelle Miljoonan opiskelupaikkakunnalla Savonlinnassa. N.U.S.:ää edelsi Jasmine-niminen kokoonpano.
Yhtye antoi musiikkiaan sisältäneen nauhan Dave Lindholmille tämän ollessa keikalla Savonlinnassa. Lindholm toimitti nauhan Love Recordsin johtajalle Atte Blomille. Blom kävi kuuntelemassa N.U.S.:ää ensimmäisellä keikalla, ja sen jälkeen yhtye pääsi levyttämään Love Recordsille.
Alfa Romeo 145 ja 146
Alfa Romeo 145 ja 146 ovat Alfa Romeon vuosina 1994–2000 valmistamia alemman keskiluokan automalleja, jotka korvasivat Alfa Romeo 33:n. Niiden seuraajaksi tuli Alfa Romeo 147.
Pelle Miljoona & N.U.S.
Ensimmäinen julkaistu levy oli single "Olen työtön", B-puolella "Mä vain pogoon", ja sitä seurasi vuodenvaihteessa 1977/1978 Pekka Nurmikallion Microvox-studiossa Lahdessa äänitetty albumi Pelle Miljoona & N.U.S.. Albumin tunnetuin laulu lienee "Olen työtön".
Alfa Romeo 145 ja 146
Ensimmäisenä esiteltiin Torinon autonäyttelyssä keväällä 1994 kolmiovinen 145-malli. Viisiovisen 146:n vuoro oli vuoden lopulla Bologan autonäyttelyssä. Autot pohjautuvat Fiat Tipon perusrakenteeseen. Bensiinimoottoreina olivat aluksi edeltäjästä periytyvät 1,6- (103 hv) ja 1,7-litraiset (129 hv) bokserimoottorit. Lisäksi oli dieselmoottori 1,9 TD (89 hv). vasen|pienoiskuva|Alfa Romeo 146 vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Alfa Romeo 145. Vuonna 1996 bokserien korvaajiksi esiteltiin uudet DOHC-tyyppiset 1,4- (103 hv), 1,6- (120 hv), 1,8- (144 hv) ja 2,0-litraiset (155 hv) bensiinimoottorit, joissa oli kaksoissytytys. Uusi dieselmoottori oli 1,9 JTD (105 hv).
Pelle Miljoona & N.U.S.
1978 julkaistiin kokoelmalevy Pohjalla, jossa N.U.S.:ltä ovat kappaleet "Rocktähti", "Häpeän olla valkoinen", "Mä en jumaloi Amerikkaa" sekä "Väkivalta ja päihdeongelma", jota pidetään yhtenä 1970-luvun lopun Suomi-punkin suurista klassikoista. Samoihin aikoihin ilmestyi single "Lähdetään kiitämään" (B-puolella "Meidän on tulevaisuus", joka oli tehty jo nimellä Pelle Miljoona). Pohjalla-levyn jälkeen tehdyllä Pohjalla-kiertueella Pelle Miljoonan bändinä ei ollut enää N.U.S. vaan 1978, joka myöhemmin oli nimeltään Pelle Miljoona & 1980.
Kappaleet
Vuonna 2005 julkaistulla remasteroidulla CD-versiolla ovat bonuskappaleet:
Kokoonpano levyllä
Albumin jälkeen yhtyeen basistiksi tuli Jussi Paasikallio.
Pusulan vaakuna
thumb|150px|right|Pusulan vaakuna (1963–1980) Pusulan vaakuna on saanut aiheensa pitäjän historiasta. Alueen viljelysmaat on aikanaan saatu kaskenraivauksella, johon vaakunan vesuri ja oksakoro viittaavat.
Vaakunan selitys on ”vihreässä kentässä oksakoroinen oikea pieli ja vesuri; molemmat hopeaa”. Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 19. syyskuuta 1963. Vaakuna muuttui epäviralliseksi 1981 Pusulan ja Nummen kuntien yhdistyttyä Nummi-Pusulan kunnaksi.
Wilhelm Müller (käsipalloilija)
Wilhelm Müller (5. joulukuuta 1909 – 22. helmikuuta 1984) oli saksalainen käsipalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Saksan kultaa voittaneessa joukkueessa Berliinin olympialaisissa 1936.
Hilma af Klint
thumb|Hilma af Klint vuonna 1901. Hilma af Klint (26. lokakuuta 1862 Karlbergin linna, Solna – 21. lokakuuta 1944 Danderyd) oli ruotsalainen taiteilija, antroposofi ja abstraktin taiteen edelläkävijä, joka tunnetaan okkultistisesta ja mystisestä taiteestaan. Af Klintin taide on saanut voimakkaita vaikutteita 1800-luvun lopun aatteista, kuten teosofiasta ja antroposofiasta. Af Klint harjoitti myös spiritismiä.
Hilma af Klint oli ensimmäisiä, jotka tekivät abstrakteja maalauksia. Af Klint kuului ryhmään, jota kutsuttiin nimellä De Fem. Hänen maalauksensa ja diagramminsa olivat monimutkaisten filosofisten ajatusten visuaalisia esityksiä. Af Klint suojasi testamentissaan abstraktin taiteensa 20 vuodeksi, ja se löydettiin varsin myöhään. Hänen teoksiaan oli ensimmäistä kertaa esillä vasta vuonna 1986, yli 40 vuotta hänen kuolemansa jälkeen.
Samaan aikaan kun af Klint sai elantonsa maisema- ja muotokuvamaalauksista, geometriset ja antroposofiset abstraktiot olivat oma, erillinen osa hänen elämäänsä. Af Klintin tuotanto ylsi lähes 20 000 teokseen.
Elämänvaiheet
Jo vuoden 1879 tienoilla af Klint oli ottanut osaa spiritistisiin istuntoihin De Fem -nimellä (ruots. Ne Viisi) itseään kutsuneen naisryhmän kanssa. Hilma af Klintin sisar kuoli samoihin aikoihin, kun hän kiinnostui spiritistisistä asioista. Taideopinnoissa hän tutustui Anna Casseliin, josta tuli yksi ryhmän viidestä naisesta. Ryhmää yhdisti kiinnostus okkultismiin, ja ryhmän jäsenet järjestivät säännöllisesti istuntoja, joissa pidettiin kirjaa saaduista viesteistä. Eräässä istunnossa af Klint sai viestin, että hän tulisi luomaan 'mediumistisia maalauksia', ja hän maalasikin viestin innoittamana ensimmäisen 26 abstraktin maalauksen sarjansa. Af Klint jatkoi uudentyyppisten maalaustensa parissa loppuelämänsä ajan lukuun ottamatta lyhyttä taukoa vuosien 1908 ja 1912 välillä, jolloin hän hoiti sokeaa äitiään.
Hilma af Klint aloitti uudessa ateljeessa Munsöllä vuonna 1917 ja muutti seuraavana vuonna saarelle äitinsä kanssa. Hän asui myöhemmin myös Helsingborgissa äitinsä ja antroposofiasta kiinnostuneen sairaanhoitaja Thomasine Anderssonin kanssa. Tästä tuli myöhemmin af Klintin elämänkumppani. He oleskelivat 1920-luvulla usein Dornachissa Sveitsissä, missä antroposofian perustaja Rudolf Steiner perehdytti af Klintin näkemyksiinsä. Af Klint oli tavannut Steinerin ensimmäisen kerran Tukholmassa jo vuonna 1908. Hilma af Klint muutti vuonna 1935 Lundiin, ja viisi vuotta myöhemmin hänen elämänkumppaninsa Andersson kuoli. Af Klint palasi Tukholman seudulle, missä hän asui serkkunsa kanssa Djursholmissa. Hilma af Klint kuoli 82-vuotiaana liikenneonnettomuuden seurauksena.
Algerian sota
Algerian sota (, ’algerialainen vallankumous’; ) oli vuosina 1954–1962 käyty Ranskan siirtomaavallan hajoamiseen liittyvä siirtomaasota, jota Ranska kävi hallitsemassaan Algeriassa sikäläistä itsenäisyysliikettä vastaan. Sodan seurauksena Algeria itsenäistyi. Algerian sota oli siirtomaasodista verisimpiä. Sotatoimissa, terrorissa ja vainoissa kuolleiden lukumäärä on arvioitu jopa puoleksi miljoonaksi.
Hilma af Klint
Taiteellinen tuotanto
Työskenneltyään kaksikymmentä vuotta melko perinteisenä taidemaalarina af Klint alkoi vuonna 1906 maalata myös abstrakteja ja symbolistisia maalauksia, joiden innoittajina olivat olleet H.P. Blavatskyn teosofia ja ruusuristiläisyys, myöhemmin myös antroposofia. Vaikka hän oli eräiden muiden samaan aikaan vaikuttaneiden abstraktia taidetta maalanneiden, kuten Wassily Kandinskyn, Paul Kleen ja Piet Mondrianin, tavoin saanut vahvoja vaikutteita hengellisistä liikkeistä, hänen taiteellinen muuntautumisensa alkoi ilman, että hän olisi ollut tekemisissä näiden tunnustettujen abstraktien modernistien kanssa.
Algerian sota
Tausta
Ranska oli tehnyt Algeriasta siirtomaansa 1830-luvulla, mutta 1920- ja 1930-luvuilla maassa oli alkanut muodostua itsenäisyyttä tavoitteleva kansallismielinen liike. Maan suuren enemmistön eli islamilaisen arabi- ja berberiväestön keskuudessa Ranskan siirtomaavallalla oli sekä kannattajia että vastustajia. Maassa asui kantaväestön ohella yli miljoona eurooppalaisperäistä ihmistä, joista käytettiin yleisesti nimitystä pied-noirs ’mustajalat’. He olivat taustaltaan etupäässä ranskalaisia, espanjalaisia, italialaisia, maltalaisia ja muita eteläeurooppalaisia. He muodostivat Algerian etuoikeutetun eliitin, ja heidän keskuudessaan Ranskan siirtomaavallan kannatus oli vahva. Muslimeista noin 75 prosenttia oli luku- ja kirjoitustaidottomia, ja vain pienellä osalla heistä oli Ranskan kansalaisuus. Ranskan tappio Saksalle vuonna 1940 riisui ranskalaisilta voittamattomuuden sädekehän monien algerialaisten silmissä.
Hilma af Klint
Taiteellinen tuotanto
Af Klint loi kokeellisia automaattipiirustuksia jo vuonna 1896, mikä johdatteli häntä geometrisen ilmaisun suuntaan sekä sisäisen ja ulkoisen todellisuuden käsitteellistämiseen. Monissa maalauksissa on eri tavoin jaoteltuja ympyröitä ja värispektrejä.
Algerian sota
Tausta
Ensimmäinen raju selkkaus Ranskan ja algerialaisten muslimien välillä oli toukokuussa 1945 tapahtunut Sétifin verilöyly, jossa arviolta 6 000 muslimia sai surmansa armeijan tukahduttaessa ranskalaisvastaisia mellakoita. Pied-noir-kuolonuhreja oli toista sataa.
Hilma af Klint
Taiteellinen tuotanto
thumb|[[Rudolf Steinerin Goetheanum I, Dornach, Sveitsi.]] Af Klint koki saaneensa tehtävän maalata mediumistisia maalauksia spiritistisessä istunnossa. Viestin mukaan rakenteilla oli esoteerinen temppeli ja af Klintin tehtävänä oli varustaa temppeli maalauksillaan. Esoteerinen temppeli toimi teosofiassa symbolina opille maailmanlaajuisesta veljeskunnasta, jonka yhteyttä sukupuoli, rotu, yhteiskuntaluokka tai uskonto ei horjuttanut. Hilma af Klintin esoteerista temppeliä ei ole toteutettu. Samansuuntaista ajatusta toteutti Rudolf Steiner rakennuttaessaan Dornachiin Goetheanumin, jonka lasimaalaukset kuvaavat ihmisen kehitystä.
Algerian sota
Sodan syyt
Ranska oli toisessa maailmansodassa joutunut Saksan miehittämäksi. Miehityksestä vapautumiseen se oli tarvinnut vahvaa liittoutuneiden apua, mutta myös sen omien siirtomaiden asukkailla oli ollut roolinsa niin suorassa taistelussa Saksaa ja sen liittolaisia vastaan kuin myös aineellisen ja muun avun antamisessa. On arvioitu, että Ranskan vapauttamiseen osallistui taistelijoina lähes 70 000 algerialaista.
Hilma af Klint
Taiteellinen tuotanto
Af Klintiin vaikuttaneen Rudolf Steinerin mukaan ihmisen kehitys tapahtui seitsemän vuoden jaksoina, joista jokaisella oli oma värinsä. Samoin ihmiskunnan historia jakautui Steinerin mukaan seitsemään vaiheeseen. H.P. Blavatskyn mukaan taas seitsemän väriä vastaavat evoluution seitsemää vaihetta. Neljän ensimmäisen vaiheen symboliset värit ovat aineellisessa maailmassa sijaitsevat punainen, oranssi, keltainen ja vihreä. Kolme viimeistä väriä sininen, indigo ja violetti sijaitsevat aineettomassa maailmassa asiaan vihkiytyneille. Näiden seitsemän värin yläpuolella on loputon valkoinen, joka on nirvanan ja ehdottoman totuuden pyhä väri. Af Klint sovelsi sarjassaan Kymmenen suurinta (1907–1910) Steinerin käsitystä ihmisen elinvaiheista ja niiden värisymboliikasta. Ensimmäinen osa maalauksista oli sinitaustaisia, ja ne kuvasivat lapsuuden aikaa, kun toisen nuoruutta kuvaavan osan tausta oli oranssi. Keski-iän taustavärinä oli sinivioletti ja viimeisten vanhuutta kuvaavien maalausten vaaleanpunainen.
Algerian sota
Sodan syyt
Siirtomaiden valistuneimmat asukkaat olivat saaneet vaikutteita yleisestä kansainvälisestä poliittisesta tilanteesta, jossa vähitellen pääsivät esiin kansojen vapautta korostavat periaatteet. Lisäksi kotiin palanneet sotaan Euroopassa osallistuneet sotilaat olivat päteviä organisoimaan taisteluita ja tiukkaa sotilaallista vastarintaa.
Hilma af Klint
Taiteellinen tuotanto
Hilma af Klintin keskeisiä teoksia ovat Temppelimaalausten sarja, jonka hän maalasi vuosina 1906–1915. Sarjaan kuuluu noin 182 maalausta. Af Klintin laajaan tuotantoon kuuluu yli 18 000 teosta. Nykyisin af Klintin teokset ovat hänen nimeään kantavan säätiön omistuksessa.
Algerian sota
Sodan syyt
Ensimmäiset vaikeutensa Ranska kohtasikin Indokiinassa, jossa sen siirtomaat olivat sodan aikana olleet japanilaisten miehittämiä. Sikäläisten liikkeiden esikuva kiihdytti vastaavaa kehitystä myös muualla.
Ranska oli menettänyt Indokiinan siirtomaansa hävittyään sodan sikäläistä itsenäisyysliikettä vastaan vuonna 1954. Tämä rohkaisi siirtomaaherruuden vastustajia Algeriassa, jossa Ranskan keskeisin vastustaja oli Kansallinen vapautusrintama (FLN). Vapautusrintaman sotilaallinen siipi ALN (Kansallinen vapautusarmeija) käynnisti sissisodan marraskuussa 1954. Ranska vastasi iskuihin laajoilla sotilastoimilla. Samoihin aikoihin ranskalaisvastainen toiminta käynnistyi myös Ranskan Marokossa ja Tunisiassa. Ne eivät olleet siirtomaita vaan Ranskan protektoraatteja, joiden asema oli kansainvälisten sopimusten säätelemä. Ranska ei pitänyt näitä alueita kovin tärkeinä, ja ne saivat täyden itsenäisyytensä jo vuonna 1956. Algerianranskalaisten suuren lukumäärän ja Algerian kansantaloudellisen merkityksen takia Ranskan hallitus ei kuitenkaan katsonut Algerian itsenäisyyttä mahdolliseksi.
Osapuolten vahvuudet
Sodan alkaessa Ranskan armeijan algerialaisissa varuskunnissa oli 60 000 miestä. Kapinaa kukistamaan lähetettiin emämaasta sekä ammattisotilaita, mukaan lukien Muukalaislegioonan joukkoja, että varusmiehiä ja reserviläisiä. Vuonna 1956 ranskalaisjoukkojen vahvuus Algeriassa kasvoi 400 000 mieheen, millä tasolla se pysyi sodan loppuun asti. Varuskuntapalvelusta ja vartiointitehtäviä suorittavien asevelvollisjoukkojen varustus ja moraali olivat usein puutteellisia. ”Etsi ja tuhoa” -tehtäviin käytetyt liikkuvat valiojoukot olivat laskuvarjojääkäreitä, jotka usein siirrettiin taistelupaikalle helikoptereilla.
Myös algerialaisilla oli pitkät sotilasperinteet Ranskan armeijassa palvelemisessa, ja Algerian sodan aikana yhteensä jopa 130 000 muslimia palveli erilaisissa ranskalaisissa joukko-osastoissa (kevyessä tirailleurs-jalkaväessä, motorisoidussa spahi-ratsuväessä tai harki-apujoukoissa). Myös monet ALN:n komentajat olivat sotakokemusta omaavia Ranskan armeijan veteraaneja.
Yuriko Mizuma
Yuriko Mizuma (s. 22. heinäkuuta 1970 Yamagata) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Hilma af Klint
Näyttelyitä
Af Klintin yksityisnäyttelyitä on järjestetty Suomessa Nordiskt Konstcentrumissa Helsingissä 1988–1989 ja Wäinö Aaltosen museossa Turussa otsikolla Temppelikuvia 1999–2000.
Yuriko Mizuma
Jalkapallomaajoukkue
Mizuma debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 1990. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991. Hän on pelannut 22 maaottelua ja tehnyt niissä 10 maalia.
Hilma af Klint
Näyttelyitä
Keväällä 2013 järjestettiin Hilma af Klintin retrospektiivinen näyttely Moderna Museetissa. Syksyllä 2014 sama kokonaisuus nähtiin Suomessa Helsingin Taidehallissa.
Elokuva
Hilma, ruotsalaisen ohjaajan Lasse Hallströmin ohjaama draamaelokuva af Klintistä vuodelta 2022.
Algerian sota
Osapuolten vahvuudet
Sodan alkaessa ALN:n riveissä oli vain muutamia satoja aktiivisia taistelijoita. Raskaista miestappioistaan huolimatta ALN onnistui sodan loppuun mennessä kasvattamaan miesvahvuutensa 35 000 vakinaiseen taistelijaan ja moninkertaiseen määrään ”osa-aikasissejä” ja avustajia.
Sodan tuhot
Sodasta tuli erittäin verinen, ja molemmat osapuolet syyllistyivät toistuvasti hirmutekoihin. Taisteluissa kaatui tai tapaturmaisesti kuoli 25 000 ranskalaista sotilasta ja 3 000 Ranskan armeijan algerialaissotilasta. Terrori-iskuissa sai surmansa tai katosi 3 600 eurooppalaisperäistä henkilöä. Ranskan armeijan arvellaan surmanneen vähintään 155 000 ALN:n sissiä, mutta haavoihinsa kuolleet mukaan lukien määrä saattaa olla moninkertainen. Muslimisiviilejä kuoli sotaan liittyvistä syistä vähintään 50 000. Siviiliuhreista monet saivat surmansa FLN:n vainotessa Ranskan yhteistoimintahenkilöiksi epäilemiään algerialaisia. Kuolonuhreja vaativat myös FLN:n sisäiset vainot ja valtataistelut, FLN:n ja sen kanssa kilpailleiden algerialaisjärjestöjen (kuten MNA:n) kamppailut, ranskalaisen OAS-järjestön terroritoiminta sekä Ranskan toimeenpanemat kuolemanrangaistukset.
Värjärinuolimyrkkysammakko
Värjärinuolimyrkkysammakko (Dendrobates tinctorius) kuuluu nuolimyrkkysammakkojen (Dendrobatidae) heimoon. Laji on elinvoimainen.
Algerian sota
Sotatapahtumat
Sota alkoi 1. marraskuuta 1954 FLN:n käynnistämillä iskuilla Algerian sotilas- ja siviilikohteita vastaan. Ranskan pääministeri Pierre Mendès France totesi kansalliskokouksessa 12. marraskuuta pitämässään puheessa ”ranskalaisten pysyvän vielä pitkään Algeriassa”. Elokuussa 1955 tapahtui Philippevillen verilöyly, jossa FLN ja sen kannattajat tappoivat 123 ihmistä, joukossa 71 ranskalaista, joista osa oli vanhoja naisia ja lapsia.
Värjärinuolimyrkkysammakko
Ulkonäkö ja koko
Värjärinuolimyrkkysammakko kasvaa noin 3,5 – 6 cm:n pituiseksi. Sammakon pohjaväri vaihtelee keltaisesta siniseen, mutta kaikissa on mustia laikkuja. Värjäri-nimi tulee siitä, että tarinoiden mukaan alueen asukkaat hierovat sammakon ihoa eräisiin papukaijoihin, joille kasvaa tästä eri värisiä höyheniä.
Levinneisyys
Lajia esiintyy Keski-Amerikassa Guyanan, Surinamen ja Brasilian alueella. Sen elinalue muodostuu eristäytyneistä laikuista. Värjärinuolimyrkkysammakoita pidetään myös lemmikkeinä terraarioissa.
Algerian sota
Ranskan sisäiset levottomuudet
Sota oli Ranskalle vaikea, koska sen voimat eivät riittäneet sodan voittamiseen. Samasta syystä sen oli pitänyt vuonna 1954 vetäytyä Indokiinan sodasta ja vuoden 1956 Suezin kriisi päättyi Ranskan ja Britannian tappioon. Ranskan hallitukset olivat heikkoja monipuoluehallituksia. Algerian sota kiihtyi algerianranskalaisten hyökätessä 13. toukokuuta 1958 Algiersissa Ranskan valtion rakennuksiin. Samalla perustettiin järjestö, jonka johdossa toimi Jacques Massu. Ranskan joukkojen komentaja Raul Salan ilmoitti armeijan ottaneen vastuun Algerian tulevaisuudesta.