cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lahja Aalto
Jääkärikausi
thumb|left|Jääkäripataljoonan 2. komppania. Aalto liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan jouluaattona vuonna 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet siirrettiin pataljoonan rintamalta paluun jälkeen pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan 10. heinäkuuta 1917, josta käsin hän suoritti samana vuonna Libaussa järjestetyn sotakoulun A-kurssin. Hän osallistui koulutusaikanaan myös Suomalaisen sotilaskäsikirjan laatimiseen Saksassa.
Suomen sisällissodassa
Aalto astui Suomen armeijan palvelukseen Saksassa 11. helmikuuta 1918 vannottuaan ensin sotilasvalan ja allekirjoitettuaan palvelusitoumuksen. Tässä tilaisuudessa hänet ylennettiin luutnantiksi. Hän saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin Valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Raudussa ja myöhemmin rajaseudulla.
Palvelu Suomen puolustusvoimissa
Aalto palveli 4. jääkärirykmentin adjutanttina vuoden 1918, jonka jälkeen hän toimi Jääkäripataljoona 3:n konekiväärikomppanian päällikkönä vuodet 1818–1921 (myöhemmin Pohjanmaan jääkäripataljoona) jona aikana hän suoritti kadettikoulun vuosina 1919–1920 ja palveli. Yleisesikunnan henkilöasiaintoimiston päällikkönä hän toimi vuosina 1917–1918. Aalto ylennettiin kapteeniksi vuonna 1919 ja majuriksi vuonna 1924. Karjalan kutsuntapiirin päällikkönä hän toimi vuodet 1930–1932, sekä sotilaspiirin päällikkönä Joensuussa 1932–1933 ja Savonlinnassa 1933–1934.
Talvi- ja jatkosota
Sukunimensä Aallosta Valakiveksi vaihtanut Lahja Johannes toimi talvisodassa everstiluutnanttina Jalkaväkirykmentti 68:n II pataljoonan komentajana. Välirauhan aikana hän oli Helsingin suojeluskuntapiirin esikunnan tehtävissä. Jatkosodan aikana hän toimi jalkaväen koulutuskeskuksissa, muun muassa Jalkaväenkoulutuskeskus 5:ssä.
Kaijanlampi (Soini)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 8,6 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Lammen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Sen suurin syvyys on 0,5 metriä. Kaijanlampi on viimeisten vuosikymmenten aikana vahvasti soistunut, koska lammen ympäröivää maastoa on ojitettu. Aiemmin Kaijanlammella ovat viihtyneet muun muassa kurjet.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Niemisjoen valuma-alueella (35.47), jonka Tyystänjoen valuma-alueeseen (35.475) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 204,2 metriä mpy.
Popeda
Popeda on suomalainen rockyhtye, joka perustettiin Tampereella vuonna 1977. Se on Suomen pitkäikäisimpiä aktiivisesti keikkailevia rockyhtyeitä.
Popeda on julkaissut mittavan uransa aikana 20 studioalbumia, ja yhtyeen äänitteitä oli vuoteen 2017 mennessä myyty yli 720 000 kappaletta. Yhtye palkittiin Suomi-palkinnolla vuonna 2014, ja Vuoden tamperelainen 2015 -äänestyksessä se sijoittui toiseksi.
Popedan alkuperäisen kokoonpanon muodostivat laulaja Pate Mustajärvi, kitaristit Ari Puukka ja Arwo Mikkonen, basisti Ilari Ainiala ja rumpali Kai Holm. Uransa aikana Popeda on kokenut lukuisia kokoonpanovaihdoksia, ja yhtyeen nykyisessä kokoonpanossa alkuperäisistä muusikoista on jäljellä vain Mustajärvi, joka perusti yhtyeen Ainialan kanssa. Mustajärven lisäksi nykyisessä kokoonpanossa vaikuttavat kitaristi Costello Hautamäki, basisti Alex Hautamäki, kosketinsoittaja Pate Kivinen ja rumpali Lacu Lahtinen.
Alkuvuodet: 1977–1982
thumb|left|Solisti [[Pate Mustajärvi on Popedan ainoa jäsen, joka on kuulunut yhtyeeseen sen perustamisesta saakka.]] Laulaja Pauli ”Pate” Mustajärvi ja bassokitaristi Ilari “Ilpo” Ainiala perustivat uuden yhtyeen marraskuussa 1977, ja ensimmäinen julkinen esiintyminen tapahtui helmikuussa 1978 Tampereen Gorilla-klubilla. Epe Helenius kiinnitti sen uudelle levy-yhtiölleen Poko Rekordsille, ja yhtye nimettiin Popedaksi pian sen jälkeen. Mustajärven mukaan nimi keksittiin, kun Ainiala oli lukenut Suosikki-lehdestä artikkelia jyväskyläläisestä Rock Cadillac -yhtyeestä ja pitänyt sen nimeä todella typeränä. Rock Cadillacin esimerkin mukaisesti hän halusi nimetä heidän yhtyeensä Punk Rock Popedaksi. Ainialan itsensä mukaan hän ehdotti Popeda-nimeä yhtyeen harjoituksissa. Pobeda on neuvostoliittolainen auto, ja sana itsessään tarkoittaa venäjäksi voittoa. Nimi kirjoitettiin tarkoituksella väärin Hurriganes-yhtyeen mallia seuraten.
Alkuperäiseen kokoonpanoon lukeutuivat Mustajärven ja Ainialan lisäksi rumpali Kai Holm sekä kitaristit Ari “Jatsi” Puukka ja Tapani ”Arwo” Mikkonen, ja tällä kokoonpanolla julkaistiin myös yhtyeen debyyttisingle ”Hei mies” / ”Mönkiäislaulu”, joka nauhoitettiin Lahdessa Microvox-studiolla. Singlen saama palaute ei ollut kovinkaan positiivista, vaikkakin Tampereen suunnalla sitä myös kehuttiin. ”Hei mies” jäi vähälle huomiolle, mutta ”Mönkiäislaulu” sai kohtuullisesti radiosoittoa.
Yhtyeen esikoisalbumi Popeda nauhoitettiin elokuussa 1978 neljässä päivässä yhteistyössä tuottaja Timo Huovisen kanssa. Popeda ilmestyi lokakuussa ja sai ristiriitaisen vastaanoton. Albumia myytiin vain noin tuhat kappaletta. Kappaleista radiossa soi selvästi eniten ”Mauno soittaa stereoo”. Levyn teemat käsittelivät työttömyyttä, nuorisoryhmien ristiriitoja, turhautumista sekä muita uuden aallon yhtyeille tyypillisiä aiheita. Myös musiikki oli uudelle aallolle tyypillisesti suoraviivaista. Samana syksynä Popeda esiintyi ensimmäistä kertaa televisiossa, kun se oli mukana Särkänniemen huvipuistossa järjestetyssä Kemut-78-tapahtumassa. TV2 taltioi Popedan esityksen 14. elokuuta ja esitti siitä syksymmällä kolme kappaletta Iltatähti-ohjelmassaan.
Yhtyeen tuottajaksi tuli Eppu Normaalin kitaristi Pantse Syrjä. Popeda sai vuoden 1979 alussa pienen hitin lainakappaleella ”Suuret setelit”, joka nousi listojen tuntumaan, soi radiossa enemmän kuin yhtyeen aiemmat kappaleet ja toi lisää keikkoja. Kesällä Popeda esiintyi ensimmäistä kertaa festivaaleilla, kuten Provinssirockissa, Punkarockissa ja Saapasjalkarockissa. Basisti Ilpo Ainiala lähti yhtyeestä heinäkuussa, ja hänet korvasi Risto “Eebo” Lehtinen, joka oli toiminut yhtyeen roudarina sen alkuvuosina. Samalla yhtyeen yleissointi muuttui hieman, koska Lehtisen soittotyyli oli erilainen kuin Ainialan. Uudella kokoonpanolla Popeda levytti heti heinäkuussa singlen ”Huummetta”, joka vei yhtyeen musiikkia raskaampaan suuntaan. Singlestä ei kuitenkaan tullut suurempaa menestystä, eikä se soinut radiossakaan, koska sen luultiin ihannoivan huumausaineita.
Popedan toinen albumi Raswaa koneeseen! äänitettiin jälleen neljässä päivässä joulukuussa 1979 ja julkaistiin helmikuussa 1980. Albumille haettiin raskaampia, jopa hevivaikutteisia soundeja. Yhtye oli albumiin tyytyväinen, se sai hyvät arvostelut ja myös myi huomattavasti paremmin kuin esikoisalbumi Popeda ja nousi listoille. Levyn tunnetuin kappale on avausraita ”Da Da”, jota on esitetty yhtyeen keikoilla usealla vuosikymmenellä. Yhtyettä pidettiin silti ennen kaikkea livebändinä, ja yleisömäärät jatkoivat hidasta kasvuaan. Myös lehdistö alkoi kiinnostua yhtyeestä. Popedan ensimmäinen iso hitti oli elokuussa 1980 julkaistu single ”Mörri Möykky”, versio vanhasta lastenlaulusta, joka oli saavuttanut suosiota keikoilla. Singlen menestyksen myötä Popeda pääsi esittämään kappaleen playbackinä television Toivotaan, toivotaan -ohjelmaan keväällä 1981.
Hullut koirat -albumista (1981) odotettiin Popedan todellista läpimurtoa, mutta lopputulokseen oltiin tyytymättömiä niin yhtyeessä kuin levy-yhtiössäkin. Ongelmana pidettiin tunkkaista äänimaailmaa, eikä yhtye ottanut levyn tekemistä riittävän tosissaan vaan juhli studiossa. Poko Rekordsin johtaja Epe Helenius veti albumille lupaamansa merkittävän mainosbudjetin pois, koska pelkäsi huonon albumin mainostamisen isolla rahalla tuhoavan yhtyeen uran. Albumi nousi kuitenkin listasijalle 15, mikä oli Popedan siihen asti paras sijoitus albumilistalla. Kappale ”Ellu” soi paljon Nuorten sävellahjassa, ja ”Blues” ja ”Vankilalaulu” jäivät keikkaohjelmistoon pitkäksi aikaa. Albumi oli Popedan viimeinen, jonka tuotti Pantse Syrjä.
Pian Hullut koirat -albumin julkaisemisen jälkeen yhtyeen basisti vaihtui jälleen, kun aiemmin Kontra-yhtyeessä vaikuttanut Jyrki Melartin korvasi yhtyeestä eronneen Eebo Lehtisen.
Syksyllä 1981 äänitettiin Popedan kotiseudulla Ikurin Virelässä livealbumi Raakaa voimaa, jonka tarkoitus oli taltioida yhtyeen kehuttu lavaenergia, ja samalla levy-yhtiö halusi, että uusi levy korjaisi Hullujen koirien aiheuttaman pienen takapakin. Vuoden 1981 lopulla ilmestynyttä Raakaa voimaa -albumia pidettiin julkisuudessa onnistuneena. Suomalaiset livelevyt eivät kuitenkaan tuolloin olleet suuria myyntivaltteja, eikä Raakaa voimaakaan noussut sijaa 26 korkeammalle.
Kitaristi Ari Puukka jätti yhtyeen pian livealbumin ilmestymisen jälkeen joulukuussa 1981. Talvella 1982 Popeda jatkoi hetken aikaa nelimiehisenä, mutta uutta kitarisia etsittiin koko ajan. Lopulta mukaan tuli nuori Costello Hautamäki, joka oli aiemmin soittanut Sensuuri-yhtyeessä.
pienois|Popeda konsertissa 1980-luvulla. Uudella kokoonpanolla Popeda äänitti neljännen studioalbuminsa Mustat enkelit. Yhtyeellä oli vaikeuksia kappaleiden tekemisessä, minkä vuoksi albumista tuli musiikillisesti hajanainen. Mustat enkelit julkaistiin elokuussa 1982 Popedan historian suurimman mainoskampanjan siivittämänä, mutta albumi ei tuonut yhtyeelle lopullista läpimurtoa. Levyllä on kappale ”Yö”, joka oli samalla yhtyeen ensimmäinen albumilta irrotettu single. Siitä on tullut ajan myötä Popedan tunnettu kappale, mutta ilmestyessään se ei menestynyt. Mustien enkelien ilmestymisen jälkeen Hautamäki liittyi Sleepy Sleepersiin, mutta palasi pian takaisin Popedaan. Hautamäen lyhyen poissaolon aikana Popedaan tuli mukaan kosketinsoittaja Eero ”Safka” Pekkonen, joka oli vieraillut parissa Mustat enkelit -albumin kappaleessa.
Läpimurto: 1983–1990
Kuusihenkisellä kokoonpanolla levytetty Popedan viides studioalbumi Kaasua... (1983) muodostui yhtyeen läpimurtolevyksi. Levyn tekemiseen paneuduttiin aiempaa intensiivisemmin, minkä vuoksi levystä tuli nyt yhtenäinen. Albumi nousi listalla kuudenneksi, ja menestys toi lisää keikkoja ja paljon yleisöä. Myös kriitikoiden palaute oli hyvää. Radiossa soivat runsaasti levyn kappaleet ”Kaasua, komisaario Peppone” ja ”Silirimpsis hei”. Soundi-lehden vuosiäänestyksessä Popeda saavutti voitot neljässä eri sarjassa: vuoden yhtye, vuoden LP, vuoden biisi ja vuoden laulaja.
Kaasua...-albumi jäi rumpali Kai Holmin viimeiseksi levytykseksi Popedassa. Varusmiespalvelusta suorittamaan lähteneen Holmin tuuraajaksi hankittiin hänen isoveljensä Kari Holm, mutta uusi kokoonpano hitsaantui vuoden aikana niin vahvasti yhteen, että Kari jäi yhtyeeseen pysyvästi. Pate Mustajärvi julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Nyt! huhtikuussa 1984.
Popedan seuraavasta studioalbumista Harasoo (1984) tuli yhtyeen siihen asti suurin kaupallinen menestys ja ensimmäinen kultalevy. Suosiota saavuttivat myös sen singlet ”Matkalla Alabamaan” ja ”Sukset (vaikeata tämä hiihtäminen)”. Harasoo-albumin jälkeen alkoikin yhtyeen historian ensimmäinen suosion huippukausi, ja Popedan keikkasuosio vakiintui järkkymättömäksi. Yhtyeelle perustettiin oma ihailijakerho, ja samalla alettiin julkaista Ikurin Posti -nimistä fanilehteä. Toiminnan pyörittäminen osoittautui kuitenkin liian työlääksi, ja se hiipui nopeasti pois.
Popeda sai kesällä 1985 ison hitin singlellään ”Kuuma kesä”, josta tuli yhtyeen kaikkien aikojen tunnetuin kappale. Se oli mukana lokakuussa 1985 julkaistulla studioalbumilla Pohjantähden alla, joka oli yhtyeelle musiikillisesti hieman synkkä, ja myös äänimaailma erosi esimerkiksi kahdesta aiemmasta levystä. Sävellyksistä vastasi ensimmäistä kertaa ensisijaisesti Costello Hautamäki, aiemmin työteliäs Arwo Mikkonen teki vain yhden sävellyksen. Albumin julkaisun aikaan Popeda oli suosionsa huipulla, ja Pohjantähden alla nousi listoilla korkealle ja myi toisena Popeda-albumina kultaa. ”Kuuman kesän” lisäksi albumin suosittuja kappaleita ja keikkasuosikkeja olivat ”John Holmes” ja ”Tää on se yö”. Albumin jälkeen kosketinsoittaja Eero “Safka” Pekkonen kuitenkin jätti yhtyeen. Vuonna 1985 Popeda teki eniten keikkoja koko uransa aikana, yhteensä 146.
thumb|Popedaan vuonna 1982 liittynyt kitaristi [[Costello Hautamäki on ollut pitkään yhtyeen musiikillinen johtaja. Kuvassa Hautamäki esiintymässä vuonna 2006 Seinäjoella.]] Popedan toinen kitaristi, alkuperäisjäsen ja merkittävä lauluntekijä Arwo Mikkonen kuoli 24. helmikuuta 1986 soundcheckin jälkeen keikkapaikalla Tampereen Cabaret Oscarissa. Yhtye kävi lähellä hajoamista, mutta levy-yhtiö Poko Rekordsin Epe Helenius ja keikkamyyjä Jouko Karppanen kannustivat jatkamaan. Eniten jatkopäätökseen vaikutti kuitenkin Mikkosen lesken jatkamista kannattava mielipide. Yhtyeeseen liittyivät kitaristi Timo “Törrö” Tapaninen ja kosketinsoittaja Jukka “Jukkis” Järvinen. Samalla Costello Hautamäen musiikillinen vastuu kasvoi entisestään. Pate Mustajärvi oli jo tässä vaiheessa ainoana jäljellä alkuperäisestä kokoonpanosta.
Uuden kokoonpanon ensimmäinen keikka oli jo 14. maaliskuuta, ja viides esiintyminen tapahtui maaliskuussa Helsingin kulttuuritalolla järjestetyssä Amnesty-konsertissa, joka näytettiin televisiossa toukokuussa. Kesäkuussa ilmestyi single ”Eläinten vallankumous” ja vuoden lopulla single ”Kellot lyö”. Molemmat kappaleet olivat mukana marraskuussa julkaistulla yhtyeen ensimmäisellä kokoelma-albumilla 15 GT Golden Turpo, jonka kylkiäisenä tuli Husulan Kasinolla äänitetty livealbumi Huilut suorina. 15 GT Golden Turpo nousi listalla viidenneksi ja myi kultaa. Syksyllä 1986 Popeda teki Suomessa 11 keikkaa kattaneen kiertueen neuvostoliittolaisen Autograph-yhtyeen kanssa. Kiertue toteutettiin Suomi–Neuvostoliitto-Seuran aloitteesta.
Popedan kahdeksas studioalbumi Ei oo valoo ilmestyi kesäkuussa 1987. Albumi äänitettiin Ruoveden Muroleessa sijaitsevan koulun tiloissa. Yhtye kärsi kappaleiden puutteesta, ja albumi jäi aluksi kestoltaan liian lyhyeksi, jolloin levylle tehtiin nopeasti vielä kaksi kappaletta lisää. Ei oo valoo -albumista tuli suoraviivainen rocklevy, mutta sen materiaalia pidettiin epätasaisena. Levy nousi kuitenkin listalla kolmanneksi ja myi ajan saatossa kultaa. Myös keikkasuosio jatkui suurena, ja kesän aikana Popeda esiintyi noin kymmenellä festivaalilla. Yhtyeen esiintyminen Saapasjalkarockissa televisioitiin. Heinä-elokuun vaihteessa Popeda esiintyi jälleen Autographin kanssa, tällä kertaa Moskovassa Gorkin puistossa ja kahdella klubikeikalla. Loppuvuodesta 1987 Popeda teki Eppu Normaalin kanssa EppuPopedaNormaali-nimisen yhteisprojektin, jossa juhlistettiin molempien yhtyeiden kymmenenvuotista uraa. Projekti sisälsi kymmenen esiintymisen mittaisen kiertueen sekä singlen ”20 vuotta sikana” / ”Hyvä kankkunen”.
Albumi Hallelujaa ilmestyi vuonna 1988. Costello Hautamäki oli pettynyt sooloalbuminsa A Little Bit Crazy vastaanottoon, ja hän lisäsi Hallelujaalle vaikutteita progressiivisesta rockista. Kappaleet olivat tällä kertaa valmiina, ja levytettävää materiaalia harjoiteltiin useita viikkoja ennen äänityksiä. Albumilta puuttui kuitenkin iso hitti, ja samalla Popedan suosion ensimmäinen huippu oli ohi, vaikka Hallelujaa myikin ajan kanssa kultalevyyn oikeuttavan määrän. Vuonna 1988 Popeda perusti myös osakeyhtiön hoitamaan asioitaan. Popeda Oy oli toiminnassa noin kymmenen vuotta, kunnes se päätettiin lopettaa.
Popeda jatkoi ahkeraa keikkailua, vaikka yleisömäärät laskivatkin. Kulttuuri oli muutenkin 1980-luvun lopulla muuttumassa. Tanssipaikkoja alkoi kadota, ja suomalaisten rockyhtyeiden esiintymiset siirtyivät pikku hiljaa ravintoloihin. Maaliskuussa 1990 ilmestyi albumi Kans’an Popeda, jota tehtiin Hautamäen kotistudiolla yhtyeen silloisella mittapuulla varsin pitkään, useita kuukausia. Guns N’ Roses -yhtyeen nimestä väännetty Kans’an Popeda menestyi kohtuullisesti ja nousi listalla kolmanneksi. Tältäkin levyltä puuttuivat kuitenkin hitit, eivätkä sen singletkään saavuttaneet listasijoituksia. Popedan kolmen viimeisimmän studioalbumin kokonaismyyntiluvut olivat jääneet selvästi Harasoo- ja Pohjantähden alla -albumien vastaavista. Yhtyeen keikkasuosioon levyjen myynti ei kuitenkaan enää vaikuttanut.
Costello Hautamäen ja Timo Tapanisen välit kiristyivät 1990-luvun taitteessa. Tapaninen oli tyytymätön statistin rooliinsa Popedassa ja olisi halunnut vaikuttaa yhtyeeseen enemmän. Lopulta hän lähti yhtyeestä toukokuussa 1990. Kesän keikkoja Popeda teki viisihenkisellä kokoonpanolla, mutta myös basisti Jyrki Melartin oli alkanut kyllästyä ja lopulta erosi yhtyeestä saman vuoden lokakuussa.
1990-luku
Markku Petander liittyi Popedan uudeksi basistiksi syksyllä 1990. Petander tunnettiin entuudestaan ennen kaikkea kitaristina, ja hän oli soittanut muun muassa Yö-yhtyeessä. Varsinaista toista kitaristia yhtyeeseen ei kuitenkaan enää haluttu, vaikka Petander soittikin Popedan levyillä myös kitaraa. Petanderista Popeda sai myös merkittävän lauluntekijän. Arwo Mikkosen kuoleman jälkeen säveltämisestä oli vastannut pääasiassa Costello Hautamäki, mutta Petanderin myötä hänen taakkansa helpottui. Heti keväällä 1991 Popeda sai pitkästä aikaa ison menestyskappaleen, kun Petanderin säveltämä ”Punaista ja makeaa” nousi listaykköseksi.
Uusi studioalbumi, vuonna 1992 julkaistu Svoboda, oli pitkälti Hautamäen ja Petanderin tekemä levy, ja sen tuotantoon panostettiin poikkeuksellisen paljon. Albumi sisälsi hittisinglet ”Punaista ja makeaa”, ”Repe ja Lissu”, ”Kirje” sekä ”Kersantti Karoliina”, jonka B-puolella oli niin ikään menestyskappaleeksi noussut ”Mää ja Tapparan mies”. Albumi myi platinaa, ja se on Popedan myydyin studioalbumi. Vuonna 1993 yhtyeeltä julkaistiin singlejen B-puolista ja muista harvinaisuuksista koottu kokoelma Peetlehemin pesäveikot (nopein saa).
Svobodan seuraaja oli vuonna 1994 ilmestynyt H.Ö.N.Ö. Albumilla käytettiin paljon ulkopuolista kirjoitusapua, ja peräti 17 kappaletta sisältäneellä albumilla oli vain viisi Mustajärven sanoitusta. Albumin työstäminen oli hyvin hajanaista, eivätkä yhtyeen jäsenet tiettävästi olleet kertaakaan studiossa samanaikaisesti. Lisäksi tuottaja Mika Sundqvist ei ollut levyllä mukana, minkä vuoksi H.Ö.N.Ö. oli Svobodaakin enemmän Hautamäen ja Petanderin kaksin työstämä albumi. Hajanaisuutensa vuoksi albumi oli kuitenkin Popedan musiikillisesti monipuolisin. H.Ö.N.Ö. myi kultaa, mitä edesauttoi mukana ollut hittisingle ”Tahdotko mut tosiaan”. Myös kappaleesta ”Erotomania” tuli suosittu.
Popeda matkusti keväällä 1995 Lontooseen äänittämään ajan muodin mukaisen unplugged-albumin. Kyseinen Live at the BBC sisälsi pääasiassa yhtyeen vanhoja kappaleita, jotka oli sovitettu akustisiksi versioiksi. Basistina toimi Eppu Normaalin Sami Ruusukallio, koska Markku Petander soitti toista kitaraa. Albumi ilmestyi elokuussa, mutta se ei noussut listalla sijaa 14 korkeammalle. Myös suurin osa Popedan jäsenistä oli tyytymättömiä levyyn. Julkaisun aikoihin Popeda teki myös muutamia akustisia keikkoja esimerkiksi televisiossa.
thumb|upright|[[Jyrki Melartin oli Popedan basisti kahteen otteeseen: 1981–1990 ja 1996–2021.]] Basisti Markku Petander mursi kätensä Popedan talvitauolla ja joutui yhtyeestä sivuun. Petander oli jo pitkään tiedustellut kitaristin paikkaa Popedasta ja asetti paluunsa ehdoksi sen, että hän pääsisi kitaristiksi. Toista kitaristia ei kuitenkaan Popedaan tarvittu, ja Petander jatkoi uraansa kitaristina Yö-yhtyeessä. Popedan uudeksi basistiksi tuli pienen harkinnan jälkeen uudelleen Jyrki Melartin. Hänen oli alun perin tarkoitus toimia ainoastaan väliaikaisena tuuraajana, mutta hän huomasi viihtyvänsä yhtyeessä ja jäi siihen pysyvästi.
Syksyllä 1996 yhtye ryhtyi työstämään seuraavaa albumiaan 500 cc. Petanderin lähdön jälkeen sävellyksistä vastasi jälleen lähes yksinomaan Hautamäki. Musiikillisesti 500 cc oli totuttua poptyylisempi. Albumilla on muun muassa kappale ”Mannaa mammonaa”, jolla yhtye voitti vuonna 1997 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen tunnusmusiikin sävellyskilpailun, sekä ”Minä, sinä ja Mannerheim”, jossa laulaa myös sen säveltänyt Klamydia-yhtyeen Vesku Jokinen. Albumin pikkuhitti oli sen sijaan ”Mustameri ja mies”. 500 cc ilmestyi huhtikuussa 1997, eikä se myynyt kultalevyyn oikeuttavaa määrää.
Syksyllä 1997 yhtye julkaisi vielä kokoelma-albumin Hittejä, kersantti Karoliina!. Se myi tuoreeltaan kultaa ja pari vuotta myöhemmin platinaa.
Popeda teki elokuussa 1998 noin viikon mittaisen keikka- ja lomamatkan Libanoniin, jossa se esiintyi YK-joukoille. Vuoden viimeinen esiintyminen oli 7. marraskuuta Tampereen Pakkahuoneella järjestetty 20-vuotisjuhlakonsertti.
Seuraavana vuonna 1999 yhtye julkaisi coveralbumin Vieraissa. Albumi ei menestynyt toivotusti ja oli listoilla vain neljä viikkoa ja korkeimmillaan seitsemännellä sijalla. Popeda jäi tauolle marraskuussa.
2000-luku
Vuosituhannen vaihtuessa Popedaa leimasivat ristiriidat ja välirikot. Costello Hautamäki ja Jyrki Melartin halusivat vaihtaa kosketinsoittajan ja rumpalin, mitä Pate Mustajärvi vastusti. Kosketinsoittaja Jukkis Järvisen ja rumpali Kari Holmin pitkä ura Popedassa tuli kuitenkin lopulta päätökseen. Pattitilanteessa yhtyeen tauko venyi, jolloin Hautamäki ja Melartin aktivoivat The Neropats -yhtyeen, joka keikkaili ja teki albumin. Neropatsin kolmas jäsen oli rumpali Arto ”Arska” Rautajoki, ja kun Mustajärvi kuuli kokoonpanon tekemiä demoja, hän lopulta suostui jatkamaan Popedassa. Rautajoki liittyi virallisesti Popedaan, ja uudeksi kosketinsoittajaksi tuli Jani Kemppinen.
Hautamäen, Mustajärven ja levy-yhtiön Epe Heleniuksen keskinäisen palaverin pohjalta alettiin työstää uutta albumia Just!. Levyn työstäminen käynnistyi vaikeuksilla, kun äänityssessioiden alussa Mustajärvi ei osallistunut harjoituksiin tai äänityksiin, ja albumin valmistuminen alkoi näyttää epävarmalta. Lopulta Mustajärvi ryhdistäytyi ja kirjoitti sanoitukset kymmeneen kappaleeseen. Huhtikuussa 2001 julkaistu Just! palautti yhtyettä musiikillisesti 1980-luvun suuntaan. Levy oli korkeimmillaan listasijalla 12 eikä sillä ollut isoja hittejä, mutta haasteelliset lähtökohdat huomioiden sitä pidettiin työvoittona. Täydellisen välivuoden 2000 jälkeen yhtye palasi myös keikkailemaan. Lokakuussa Popeda esiintyi jälleen rauhanturvaajille, tällä kertaa Bosniassa.
Popedan alkuperäinen basisti ja perustajajäsen Ilpo Ainiala kuoli helmikuussa 2002. Costello Hautamäki oli vuosina 2002–2004 mukana myös Hanoi Rocks -yhtyeessä. Popedan muut jäsenet vaativat häntä lopulta valitsemaan yhtyeistä toisen, jolloin hän erosi Hanoi Rocksista.
Olli Lindholmin säveltämä ja Pauli Hanhiniemen sanoittama ”Kakskytä centtiä” toi Popedalle vuonna 2002 pitkästä aikaa ison menestyskappaleen. Syksyllä ilmestyi kokoelma ja tupla-CD Pelkkää juhlaa, joka sisälsi yhtyeen tunnetuimpien kappaleiden lisäksi myös Pate Mustajärven soololevytyksiä. Albumi myi heti platinaa ja vuoteen 2006 mennessä tuplaplatinaa. Albumin tarkoituksena oli Popedan 25-vuotisen uran juhlistamisen lisäksi tukea samana syksynä järjestettävää konserttikiertuetta. Kyseinen 13 esiintymisen mittainen 25-vuotisjuhlakiertue käynnistyi lokakuussa, ja yhtye esiintyi sille poikkeuksellisesti myös suurissa konserttitaloissa ja -saleissa. Joitakin keikkoja haittasi merkittävästi Mustajärven alkoholinkäyttö. Esiintymisestä Tampereen Pakkahuoneella koostettiin yhtyeen ensimmäinen DVD-julkaisu, ''Hyvää iltaa, Tampere!.
Popedalta ei ilmestynyt vuonna 2003 albumeja tai singlejä, vaan yhtye keskittyi keikkailuun. Levy-yhtiö Poko Rekords yritti vuonna 2004 luoda yhtyeen uralle nostetta tilaamalla ”Ei lasten käsiin” -nimisen kappaleen lauluntekijäkaksikolta Risto Asikainen – Ilkka Vainio. Yhtye suhtautui kappaleeseen vastahakoisesti, eikä siitä tullut isompaa menestystä. Loppuvuodesta keikoilla alkoi olla ongelmia ja niiden taso vaihdella Mustajärven runsaan alkoholinkäytön takia, ja hänen pahenevan alkoholisminsa myötä vaikeudet lisääntyivät vuosi vuodelta. Popedan keikkamyyjä Jouko Karppasen mukaan yhtyeen keskeyttämistä pohdittiin vakavasti useita kertoja.
Seuraavaa Häkää!-studioalbumia alettiin työstää vuonna 2005. Edellisen Just!-albumin tavoin Mustajärvi oli studiolta poissa, minkä vuoksi albumin soitinosuudet ja jopa miksaus tehtiin ennen lauluraitoja. Levy-yhtiö oli huolissaan levyn valmistumisesta, koska se halusi sen ilmestyvän joulumarkkinoille. Häkää! ilmestyi lopulta marraskuun lopulla, mikä oli Poko Rekordsin Epe Heleniuksen mukaan aivan liian myöhään. Albumi nousi listalla sijalle 17. Basisti Jyrki Melartinin mukaan Häkää! oli tarpeellinen välityö. Sillä on muun muassa Ismo Alangon, Samuli Laihon ja Jukka Kiviniemen Popedalle tekemä kappale ”Ikurin mimmi”, joka julkaistiin myös singlenä ja oli pieni menestys.
Solisti Pate Mustajärveä ei saatu lähtemään vuoden 2006 ensimmäisille keikoille, joten häntä tuurasi hänen sukulaisensa ja Mustat Enkelit -yhtyeen laulaja Jussi Aaltonen. Mustajärvi palasi esiintymisiin helmikuun lopulla. Popeda teki myös muutamia yhteiskeikkoja Bloodpit-yhtyeen kanssa. Kokonaisuudessaan vuosi 2006 oli Popedalle sekava, vaikea ja enimmäkseen henkisesti hyvin raskasta aikaa.
Keikkavuosi 2007 alkoi hyvin, mutta Mustajärven juominen paheni kesällä, ja osa esiintymisistä jouduttiin keskeyttämään. Heinäkuussa yhtye teki kireissä tunnelmissa sujuneen 30-vuotisjuhlaristeilyn ja minikeikan Pyhäjärvellä. Vain pari päivää myöhemmin Mustajärvi sai sairauskohtauksen Muuramen Riihivuorirockiin saavuttaessa ja joutui sairaalaan. Kesän lopuilla keikoilla Mustajärveä tuurasi jälleen Jussi Aaltonen. Mustajärvi lopetti alkoholinkäytön syyskuussa ja lähti Minnesota-hoitoon Lapualle. Suunnitellun studioalbumin julkaisu siirtyi seuraavaan vuoteen, mutta sen tilalla ilmestyi kultalevyyn yltänyt kokoelma 30-vuotinen sota 1977–2007.
Mustajärven raitistuttua yhtye jätti jäähyväiset kosketinsoittaja Jani Kemppiselle ja rumpali Arska Rautajoelle. Alkusyksy 2007 vietettiin epävarmuudessa, eikä jatkosta ollut tietoa. Lopulta seuraavan talven aikana yhtyeeseen liittyivät kosketinsoittaja Iso-Pate Kivinen ja rumpali Lacu Lahtinen. Molemmat olivat soittaneet aiemmin Hanoi Rocks -yhtyeessä, jonka kautta he tunsivat Costello Hautamäen entuudestaan. Muutokset kokoonpanossa toivat yhtyeeseen uutta positiivista henkeä. Kesän 2008 merkittävimpiä konsertteja oli esiintyminen Suomi-ilmiö-tapahtumassa Tampereen stadionilla.
2020-luku
thumb|left|Popeda esiintymässä [[Tammerfestissä heinäkuussa 2022.]] Jyrki Melartin jätti Popedan marraskuussa 2021. Melartinin päätöksen jälkeen uudeksi basistiksi tuli Costello Hautamäen poika Alex Hautamäki.
Pate Mustajärvi ilmoitti marraskuussa 2022 lähtevänsä Popedasta ja esiintyvänsä yhtyeessä viimeisen kerran Tampereen stadionilla syyskuussa 2023.
KDM Lindormen (1868)
KDM Lindormen oli Tanskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu tykkitornilla varustettu ironclad, joka luokitellaan usein monitoriksi.
Valmistus
Alus tilattiin Kööpenhaminen laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 20. heinäkuuta 1866. Alus laskettiin vesille 8. elokuuta 1868 ja se valmistui 15. elokuuta 1869.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 29. kesäkuuta 1907 ja se romutettiin vielä samana vuonna.
Popeda
Musiikki
Popedan henkiset juuret ovat boogierockissa. Alkuaikoina yhtyeen musiikissa ja sanoituksissa oli vaikutteita uudesta aallosta, mutta 1980-luvun alussa musiikkityyli muuttui hard rock -tyylisemmäksi ja melodisemmaksi suomirockiksi. Yhtyeen linjaa on joskus luonnehdittu myös äijä-rockiksi. Epe Helenius, joka kiinnitti yhtyeen Poko Rekordsiin vuonna 1977, kutsui yhtyettä ”Suomen Rolling Stonesiksi”. Rolling Stones on antanut Popedalle musiikillisia vaikutteita ja esimerkiksi vuonna 1999 levytetty "Mustaa" on suomennos Rolling Stonesin kappaleesta "Paint It, Black".
Yhtye oli suosionsa huipulla 1980-luvulta 1990-luvun alkuun. Vielä 1970-luvulla levytetyt albumit eivät tuoneet menestystä, mutta 1980-luvulta lähtien yhtyeen suosio nousi. Vuonna 1985 levytetty "Kuuma kesä" on yksi Popedan tunnetuimpia kappaleita. Vuonna 2005 kappale valittiin myös kaikkien aikojen kesähitiksi.
Suurimman osan Popedan kappaleista on säveltänyt kitaristi Costello Hautamäki ja sanoittanut yhtyeen solisti Pate Mustajärvi. Tekstejä ovat tehneet myös muun muassa Pauli Hanhiniemi ("Tahdotko mut tosiaan", "Kakskytä centtiä") ja Juice Leskinen ("Mää ja Tapparan mies"). Ennen Costelloa yhtyeen alkuperäinen kitaristi Tapani Mikkonen toimi yhtyeen pääasiallisena säveltäjänä. Negative-yhtyeen solisti Jonne Aaron on tehnyt Popedalle kappaleen "Elän itselleni".
Yhtyeen albumille Voitto on tehnyt sanoituksia Pate Mustajärven lisäksi muiden muassa Vexi Salmi, Jouni Hynynen sekä Jukka Takalo.
Hyvä tilintarkastustapa
Hyvä tilintarkastustapa on tapanormisto, jota noudatetaan tilintarkastajien keskuudessa. Se on virkamiesten hallintotapaa vastaava normisto. Tilintarkastustavan avulla tilintarkastuspalvelujen käyttäjät ja sivulliset voivat arvioida, mitä tilintarkastajan velvollisuuksiin kuuluu ja onko tilintarkastaja toiminut jossain tilanteessa asian mukaisesti. Tilintarkastusta koskeva lainsäädäntö on valtio- /(osavaltio-) kohtaista. Tämän perusteella voidaan eritellä valtiokohtaisia normituksia. Suomen lainsäädännön mukaan tilintarkastuksessa tulee noudattaa hyvää tilintarkastustapaa. Tällaista normitusta nimitetään viitteessä mainitussa tutkimuksessa (Satopää 2003) suomalaiseksi hyväksi tilintarkastustavaksi.
Hyvä tilintarkastustapa kuvaa sitä, miten tilintarkastus on tehtävä asianmukaisesti. Se on elävä – hieman amebamainenkin – käsite. Mautz – Sharaf käyttävät ”asianmukaisesta tilintarkastustavasta” ilmausta ”due audit care”. Se saa sisältönsä heidän mukaansa kolmesta elementistä: Juridisesti ajateltuna hyvän tilintarkastustavan noudattaminen on pakollista silloin, kun tilintarkastaja suorittaa tilintarkastuslaissa säädettyjä tehtäviä. Lainsäätäjän mukaan tilinpäätöksen laadinnassa noudatettava hyvä kirjanpitotapa ja tilintarkastajien soveltama hyvä tilintarkastustapa ovat tapaoikeutta (Satopää 2003).
Suomessa toimii tilintarkastajien ohessa toiminnantarkastajien instituutio. Maallikkotilintarkastuskäytännön korvaava toiminnantarkastus vastaa sisällöltään hyvää maallikkotilintarkastustapaa, jota alettaneen nimittää hyväksi toiminnantarkastustavaksi.
Tilintarkastajatavalla tarkoitetaan sitä, miten tilintarkastuksen ammattihenkilöt toimivat eettisessä mielessä. Tilintarkastajatavalla viitataan tavallisesti eettisiin sääntöihin. Ne liittyvät tilintarkastajan henkilökohtaiseen käyttäytymiseen hänen harjoittaessaan tilintarkastajan ammattia.
Käsitteen sisältö
Hyvä tapa on yläkäsite. Hyvä tilintarkastustapa ja hyvä tilintarkastajatapa on sen alakäsitteitä, jolloin ne ovat keskenään rinnasteisia. Hyvä tilintarkastustapa kuvaa sitä normistoa, jonka noudattamista voidaan jokaiselta tilintarkastajalta kohtuudella odottaa. On mahdollista määritellä myös, että hyvä tilintarkastustapa on sitä mikä on hyvä käytäntö tilintarkastajien keskuudessa. Käsitettä ei ole ainakaan suomalaisessa lainsäädännössä täsmennetty, vaan sen täsmentäminen on jätetty tilintarkastajien ammatillisten yhteenliittymien tehtäväksi. Hyvä tilintarkastustapa kuvaa asianmukaisesti ja yleisesti hyväksyttävällä tasolla suoritetun tilintarkastuksen laajuutta ja toteutustapaa. Noudattamalla hyvää tilintarkastustapaa tilintarkastaja välttää työnsä moitittavuuden ja siitä mahdollisesti johtuvan vahingonkorvausvelvollisuuden. Tapaa voidaan pitää velvoittavana yleissääntönä. Hyvä tilintarkastustapa on siinä mielessä kytketty lainsäädäntöön, että toisen valtion lainsäädännön piirissä se voi olla jotain muuta kuin Suomessa.
Tilintarkastaja ja hyvä tilintarkastustapa
Tilintarkastajan edellytetään toimivan huolellisesti. Tilintarkastajalta voitaneen odottaa, että hän toimisi niin kuin tilintarkastaja keskimäärin alalla toimii. Tarkennettuna ilmaistuna tilintarkastajalta ei voida edellyttää aina alan taitavimman henkilön työsuoritusta. Hyvä tilintarkastustapa kuvaa sitä, miten tilintarkastajan tulisi tarkastus suorittaa, jotta huolellisuusvelvoite tulisi täytetyksi. Hyvän tilintarkastustavan noudattaminen velvoittaa kaikkia tilintarkastajia.
Hyvän tilintarkastustavan osa-alueita
Sisältönsä hyvä tilintarkastustapa saa ainakin seuraavista tavoista (Satopää, 2019):
Tilintarkastuksen tavoite
Tilintarkastuksen tavoite on Suomessa määritelty hyvän kirjanpitotavan avulla: "Tilintarkastajan tulee tarkastuksensa avulla muodostaa perusteltu käsitys siitä, onko tilinpäätös laadittu voimassa olevien säännösten mukaisesti.” Tarkastuksessa pyritään - lain säännökset ja hyvä kirjanpitotapa huomioon ottaen - toteamaan, että
Hyvän tilintarkastustavan sisältö keskittyy varmistamaan tilinpäätösinformaation oikeellisuuden. Oikeellisuudella tarkoitetaan ensisijaisesti sisältöä ja vasta toissijaisesti muotoa. Mikäli tarkastettavassa asiassa on ongelmia, panostus tulee kohdistaa ongelman selvittelyyn. Kuitenkin tilintarkastuskäytäntö näyttää Suomessa olevan sellainen, ettei kaikkia asioita tarkasteta tasapanoksella joka tilikaudella. Riittävää on, että kohde käydään läpi 3-5 vuoden välein. Hyvän tilintarkastustavan kriteerit näyttävät siis toteutuvan tilintarkastuskohteiden vuosivuorotteluakin käytettäessä. Kaikkia tilintarkastuksen osa-alueita ei ole mahdollista tarkastaa syvällisesti ensimmäisenä tarkastuskautena, vaan tämä on tehtävä useamman vuoden kuluessa. Kaikkien osa-alueiden syvällinen tarkastaminen vaatii edellä mainitut 3-5 vuotta.
Tilintarkastuksen ja kirjanpidon välinen suhde
Monet pyrkivät ajattelemaan, että tilintarkastus olisi kirjanpidon (informointilaskelmien) alaryhmittely. Itse asiassa sellaisena sitä ei kuitenkaan ole aiheellista tarkastella. Tilintarkastus on tekemisissä kirjanpidon kanssa eli tilintarkastajien tulee opetella ensin kirjanpito, mutta tämä ei tarkoita sitä, että tilintarkastus olisi kirjanpidon osa. Kirjanpidon tehtävänä on vähentää suuresta massasta informaatiota olennainen hallittavissa olevaan ja ymmärrettävissä olevaan annokseen. Tämä ei ole tilintarkastuksen tehtävä. Tilintarkastuksen juuret eivät ole laskentatoimessa, jota se tarkastelee, vaan logiikassa, mihin se nojaa menetelmissään.
Hyvän tilintarkastustavan kehitys
Hyvä tilintarkastustapa on elävä käsite. Hyvä tilintarkastustapa muotoutuu tilintarkastajan toimintaa määrittelevän lainsäädännön pohjalta pääasiassa käytännön tilintarkastustyössä. Tapa kehittyy ajan kuluessa taloudellisten ja yhteiskunnallisten käsitysten muuttuessa. Käsitteen nykyisessä merkityksessä sitä ei itsenäisen Suomen syntyhetkinä ollut - toisaalta voidaan kokemusperäisesti väittää, että eettistä säännöstöä ei ole mahdollista laatia milloinkaan täydelliseksi ja kaikkia käytännön tilanteita kattaviksi. Suomessa tilintarkastuksen tarkoitus oli alun perin toisaalta ehkäistä väärinkäytösten ja huolimattomuuden esiintymistä johdon ja henkilökunnan toiminnassa ja toisaalta mahdollisten väärinkäytösten ja huolimattomuuksien paljastaminen. Vain tilintarkastuksella voitiin antaa omistajille riittävä turva johdon väärinkäytösten varalta.
Oswald Achenbach
thumb|Oswald Achenbach, Näkymä Firenzeen, 1898. Oswald Achenbach (2. helmikuuta 1827 Düsseldorf – 1. helmikuuta 1905 Düsseldorf) oli saksalainen taidemaalari. Andreas Achenbach oli hänen vanhempi veljensä.
Achenbach opetti Düsseldorfin akatemiassa ja tuli itse tunnetuksi varsinkin maisemamaalauksillaan. Vuodesta 1863 alkaen hän toimi akatemian maisemaalauksen professorina.
Achenbach meni 3. toukokuuta 1851 naimisiin Julie Arnzin kanssa. Pariskunnalle syntyi vuosina 1852–1857 neljä tytärtä ja vuonna 1861 yksi poika.
Achenbach kuoli Düsseldorfissa 78-vuotispäivänsä aattona.
Hikueru
Hikueru on Tuamotun ryhmään kuuluva atolli Ranskan Polynesiassa. Louis Antoine de Bougainville löysi sen vuonna 1768.
Vuonna 1903 sattunut sykloni aiheutti Hikuerun atollilla huomattavaa tuhoa ja vaati 377 ihmisen hengen. Atollilla oli 179 asukasta vuoden 2017 väestönlaskennassa. Sen pinta-ala on 107 km².
Hikueru sijaitsee hieman Tuamotun maantieteellisestä keskikohdasta kaakkoon. Sieltä on 53 kilometrin matka Marutea Nordille, 48 kilometrin matka Marokaulle, 50 kilometrin matka Reitorulle sekä 22 kilometrin matka Tekokotalle.
Soluhengitys
Soluhengitys on aerobisissa oloissa elävien solujen aineenvaihdunnallinen reaktio, jonka avulla solut vapauttavat ravinnon sisältämää energiaa käyttöönsä. Soluhengityksen keskeisimmät vaiheet ovat glykolyysi, sitruunahappokierto ja elektroninsiirtoketju.
Glykolyysi
Glykolyysi tapahtuu solulimassa. Glykolyysivaiheessa glukoosimolekyyli pilkotaan kahdeksi pyruvaattimolekyyliksi, minkä seurauksena vapautuu pieni määrä energiaa (2 ATP). Koska glykolyysi ei vaadi happea, se voi tapahtua myös anaerobisissa oloissa.
Pyruvaatin oksidatiivinen dekarboksylaatio
Pyruvaattimolekyylit hapetetaan pyruvaattidehydrogenaasikompleksin avulla, jolloin syntyvät yhdisteet ovat asetyylikoentsyymi-A ja hiilidioksidi. Reaktiot voivat tapahtua vain aerobisissa oloissa. Pyruvaatin dekarboksylaatio tapahtuu eukaryooteilla mitokondrion matriksissa. Pyruvaatin dekarboksylaatiossa ei synny ATP:tä.
Sitruunahappokierto
Pyruvaattimolekyylien hapettamisen seurauksena syntynyt asetyylikoentsyymi-A siirtyy kahdeksanvaiheiseen reaktiosarjaan, sitruunahappokiertoon (myös Krebsin sykli tai trikarboksyylihappokierto), joka pyruvaatin dekarboksylaation tavoin on aerobisia oloja vaativa reaktiosarja ja tapahtuu myös mitokondrion matriksissa. Reaktiosarjan seurauksena syntyy vetyioneja ja elektroneja, jotka kuljetetaan vedynsiirtäjien avulla mitokondrion sisäkalvolle soluhengityksen seuraavaa vaihetta varten. Sitruunahappokierrossa vapautuu jälleen pieni määrä energiaa (2 ATP). Sivutuotteena syntyy hiilidioksidia.
Käyminen
Anaerobisissa olosuhteissa soluhengitys ei pääse etenemään glykolyysivaihetta pidemmälle, jolloin tapahtuu käymistä. Käyminen voi olla joko maitohappo- tai alkoholikäymistä. Käymisessä saatavan ATP:n määrä on hyvin pieni (2 ATP) verrattuna aerobisissa oloissa tapahtuvaan soluhengitykseen.
Venäjän sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta
Venäjän sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta eli Venäjän SFNT oli sekä pinta-alaltaan että väkiluvultaan suurin Neuvostoliiton neuvostotasavalloista.
Täysivaltainen valtio 1917–1922
Valta Venäjällä oli siirtynyt lokakuun vallankaappauksessa väliaikaiselta hallitukselta bolševikkien johtamille työläis- ja sotilasedustajien neuvostoille. Neuvostojen muodostaman toisen yleisvenäläisen kongressin päätöslauselmassa marraskuussa (J: lokakuussa) 1917 julistettiin Venäjän neuvostotasavalta. Siitä käytettiin myös lyhyempää nimitystä Neuvosto-Venäjä erotukseksi sitä edeltäneistä keisarillisesta ja tasavaltaisesta Venäjästä.
Heinäkuussa 1918 hyväksytyn perustuslain mukaan neuvostotasavallan viralliseksi nimeksi tuli Venäjän sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta. Neuvosto-Venäjä muodosti yhdessä bolševikkien haltuun ottamien ja hallitsemien Ukrainan, Valko-Venäjän ja Transkaukasian neuvostotasavaltojen kanssa Neuvostoliiton, jonka johtavana osana Venäjä oli.
Neuvostoliiton jäsenvaltio
Vaikka Venäjä oli johtava neuvostotasavalta, sillä ei ollut alueensa mukaan nimettyä kommunistista puoluetta, koska Neuvostoliiton kommunistinen puolue oli alkujaan yleisvenäläinen kommunistinen puolue. Venäjän SFNT:n oma kommunistinen puolue perustettiin vasta vuonna 1990. Vuoden 1936 Neuvostoliiton ja vuoden 1937 Venäjän perustuslain mukaan Venäjä sai oman korkeimman neuvostonsa, joka valitsi hallituksen eli kansankomissaarien neuvoston. Samalla neuvostotasavallan viralliseksi nimeksi muuttui.
Krim kuului Neuvostoliitossa Venäjän SFNT:aan vuoteen 1954 asti, jolloin se Venäjällä nykyisin vallitsevan tulkinnan mukaan liitettiin Venäjän ja Ukrainan kansojen 300-vuotisen liiton kunniaksi Ukrainan SNT:aan. Krim oli kuitenkin tuolloin kurjassa kunnossa ja rasite. Väestömäärä oli romahtanut pakkosiirtojen vuoksi, ja maatalous tuotti huonosti. Vuosipäivä vain sattui osumaan samaan aikaan. Idean esitti Nikita Hruštšov, mutta päätöksen takana oli koko poliittinen johto aikana, jolloin maan sisäisten rajojen siirto oli helppoa ja arkipäivää. Neuvostoliiton Korkeimman neuvoston puhemiehistön asetuksen allekirjoittivat puheenjohtaja Kliment Vorošilov ja sihteeri Nikolai Pegov.
Kesäkuussa 1990 neuvostotasavallan korkein neuvosto antoi julistuksen valtiollisesta suvereeniudesta ja vuoden 1991 alussa luotiin Venäjän presidentin toimi, jolle siirrettiin korkeimman neuvoston toimeenpanovalta. Ensimmäisen presidentinvaalin voitti korkeimman neuvoston puhemiehenä toiminut Boris Jeltsin kesäkuussa 1991. Korkein neuvosto hyväksyi Neuvostoliiton lakkauttaneen Belavežan sopimuksen Itsenäisten valtioiden yhteisöstä joulukuussa 1991 ja myöhemmin viralliseksi nimeksi tuli Venäjän federaatio.
Autonomiset sosialistiset neuvostotasavallat
Venäjän autonomiset sosialistiset neuvostotasavallat (ASNT) vuonna 1991:
Luoma-ahon nuorisoseura
Luoma-ahon Nuorisoseura r.y. Alajärvellä Luoma-ahon kylässä toimiva nuorisoseura. Yhdistys kuuluu jäsenenä Etelä-Pohjanmaan Nuorisoseuraan. Yhdistyksen puheenjohtajana on Merja Hannulabacka-Mäki ja sihteerinä Mika Korkea-aho.
Historiaa
Yhdistys oli valtakunnallisesti esillä julkisuudessa 1983, koska maatalousministeriö otti kielteisen kannan Luoma-ahon nuorisoseuran ja Luoma-ahon maamiesseuran yhteisesti järjestämien kesäjuhlien sianjuoksukilpailu-tapahtumaan sioille aiheutuvan kohtuuttoman rasituksen vuoksi. Vastaava kilpailu oli järjestetty jo edellisenä vuonna, ja se oli ollut jo silloin yleisömenestys. Sianjuoksukilpailu kuitenkin pidettiin, eikä siitä jälkikäteen aiheutunut järjestäjille oikeudellisia seuraamuksia. Tapahtumaan osallistui lähes 5000 katsojaa ja järjestäjät saivat näin tapahtumasta tuloja toiminnalleen muutamien seuraavien vuosien aikana.
Tanssijat
Tanssijat (Pipridae) on heimo pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Niitä löytyy luonnonvaraisina trooppisilta ja subtrooppisilta alueilta Keski- ja Etelä-Amerikasta sekä Trinidadista ja Tobagosta. Tanssijat ovat pieniä lintuja, jotka viihtyvät metsissä. Koirastanssijat ovat yleensä värikkäitä ja naarastanssijat ovat yksivärisempiä, yleensä vihertäviä lintuja. Tanssijat syövät hedelmiä, marjoja ja myös hyönteisiä. Naaraat hoitavat poikasia yksin, ja normaalissa pesässä on kaksi munaa.
Heimoon kuuluu 53 lajia ja 17 sukua. Suvuista suurimpaan, lakkitanssijoihin kuuluu 8 lajia.
Leader of the Pack (albumi)
Leader of the Pack on yhdysvaltalaisen popyhtyeen The Shangri-Lasin esikoisalbumi vuodelta 1965. Albumi julkaistiin Red Bird Records -levy-yhtiöllä.
25-manna
25-manna on lokakuussa Tukholman lähistöllä järjestettävä viestisuunnistustapahtuma. 25-manna järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1974. Viestissä on 25 osuutta. Ensimmäisinä vuosina viesti juostiin 25 peräkkäisenä osuutena. 1980-luvulta alkaen osuuksilla 3–7 neljä suunnistajaa on suunnistanut samanaikaisesti. Viestissä on kokoonpanorajoitteita.
Viestin kulku
Viestin joukkue koostuu 25 juoksijasta, joista osa on naisia (D) ja osa miehiä (H). Joukkueen kokoonpanoa rajoittamalla pyritään siihen, että joukkueessa on paljolti veteraaneja ja junioreita. Yksittäisillä osuuksilla on omat rajoituksensa.
Osuuksilla 1–2 vain yksi juoksija juoksee kerrallaan. Toiselta osuudelta palaava juoksija lähettää kolmannelle osuudelle yhteensä neljä juoksijaa. Viimeinen seitsemännen osuuden juoksija lähettää 23. osuuden juoksijan.
Osuuksilla 3–7 (juoksijat 3–22, yhteensä 20 juoksijaa) viestiä juostaan neljässä säikeessä. Ensimmäisenä osuudelta 3 palannut juoksija lähettää heti ensimmäisen (yleensä hitaimmaksi ennakoidun) 4. osuuden juoksijan odottamatta muita. Ennakkoon ei ole kiinnitetty sitä, kuka lähettää kenetkin, vaan se, ketkä juoksevat mitäkin osuutta. Tavoitteena osuuksilla 3–7 on se, että kaikki 7. osuuden juoksijat palaavat maaliin mahdollisimman nopeasti, eli käytännössä myös yhtäaikaisesti, jolloin osuuden 23 juoksija pääsee lähtemään.
Osuudet 23–25 juostaan tavanomaisena viestinä ja viestin voittaja on ensimmäisenä osuudelta 25 palaava joukkue.
Joukkueessa saa olla enintään 9 miestä ikäluokissa H21–39. Naisia pitää olla vähintään 7 joista yksi on –D14/D45– ja toinen –D18/D35–. Lisäksi joukkueessa täytyy olla vähintään yksi H/D16 tai nuorempi juniori.
Osuuspituudet ja osuuksien osallistumisrajoitukset olivat vuonna 2012 seuraavat:
21st Century
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Dieter Bohlen.
Frej Stenbäck
Frej Gustav Stenbäck (11. huhtikuuta 1941 Vöyri – 30. tammikuuta 2018 Turku) oli suomalainen patologian erikoislääkäri, joka toimi Oulun yliopiston patologian apulaisprofessorina (1974-) ja professorina (1995-).
Stenbäck kirjoitti ylioppilaaksi Gamlakarleby Svenska Samlyceumista 1959. Hän opiskeli lääketiedettä Oulun yliopiston Lääketieteellisen tiedekunnan ensimmäisellä vuosikurssilla, ja myös patologian tutkimukseen professori Kai Dammertin ohjauksessa. Stenbäck valmistui lääkäriksi 1966, lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1970 ja patologian erikoislääkäriksi 1974. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1969) tutki kokeellisesti ihosyöpää hiirellä oli otsikoitu Promotion in the morphogenesis of chemically inducible skin tumours : A histological and histochemical study. Hän oli Helsingin yliopiston dosentti 1976–2009 ja dosentti myös toisaalla (TY, 1997–2009).
Hän työskenteli Oulun yliopiston assistenttina 1966–1970, yhdysvaltalaisen Nebraskan yliopiston apulaisprofessorina 1970–1974. Erityisesti Yhdysvalloissa hän sai mainetta ihosyövän sekä toksisen patologian tuntijana. Hänet nimitettiin Oulun yliopiston patologina laitoksen apulaisprofessoriksi 1974, ja hän toimi myös Oulun yliopistollisen sairaalan apulaisylilääkärinä (1974–2009). Hän hoiti Kuopion yliopiston määräaikaista professuuria 1978-1979. Nimitys Trondheimin yliopiston patologian professoriksi 1986, jossa tehtävässä 1987 saakka. Oulun yliopiston patologian professoriksi hänet valittiin 1995. Hän on ollut vierailevana professorina useissa arvostetuissa yliopistoissa ja tutkimuslaitoksissa, esimerkiksi Oxfordin yliopistossa (1976–1980), NIH:ssa New Yorkissa (New York Medical College 1982–1995), Glasgow’ssa ja Heidelbergissä Saksan syöpätutkimuskeskuksessa DKFZ:ssa (1996–1998).
Hän on toiminut monissa luottamustehtävissä, esimerkiksi Pohjoismaiden neuvoston arktisen lääketieteen sihteeristön pääsihteerinä 1986–1987, Maailman terveysjärjestön asiantuntijana 1977–1984; sekä hallituksen jäsenenä, varapuheenjohtajan tai puheenjohtajana Suomen lääkäriyhdistyksen koulutusjaoksessa 1975–1988, Suomen patologiyhdistyksessä 1979–1998, Pohjoismaisessa toksikologisen patologian yhdistyksessä 1991–1997 ja Interntional Federation of Toxicolocical Pathology Societies -järjestössä 1991–1996.
Hän on julkaissut noin 200 tieteellistä artikkelia patologian, syövän ja toksikologian aihepiireistä.