cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Richard Maibaum
James Bond -elokuvien käsikirjoittajana
Maibaumista tuli 1958 Metro-Goldwyn-Mayerin tuotannonjohtaja. Hänellä oli läheiset suhteet käsikirjoittajien ammattiliittoon ja käsikirjoitustyöhön, joten Writers Guildin vuoden 1960 lakon yhteydessä hän erosi yhtiön palveluksesta. Broccoli pyysi Maibaumia käsikirjoittamaan Ian Flemingin kirjaan perustuvan James Bond -elokuvan. Salainen agentti 007 ja tohtori No aloitti menestyneen elokuvasarjan, jonka huumoriin Maibaumin sanotaan tuoneen olennaisen lisän. Hän totesikin itse, että elokuvat olivat oikeastaan parodioita Flemingin romaaneista. Hän katsoi, että kirjojen Bondista puuttui huumori. Elokuvien Bond kirjoitettiin sanomaan nokkelia letkautuksia ratkaisevina hetkinä. Maibaum oli käsikirjoittamassa kolmeatoista Bond-elokuvaa, aina elämänsä viimeisiin vuosiin asti. Hänen omat suosikkinsa käsikirjoituksista olivat Salainen agentti 007 Istanbulissa, Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa ja Erittäin salainen. Bond-elokuvien lisäksi Maibaum oli mukana muissakin elokuvahankkeissa: muun muassa elokuvassa Chitty Chitty Bang Bang. Hän myös käsikirjoitti televisioelokuvia.
Maibaum kuoli Santa Monicassa 4. tammikuuta 1991. Hän oli 81-vuotias ja kuoli sydänkohtaukseen. Maibaumin arkisto kuulu nykyään Iowan yliopiston kokoelmiin.
Yksityiselämä
Maibaumilla oli kaksi lasta.
Eino Laakso
Eino Johannes Laakso (30. lokakuuta 1907 Tampere – 1981) oli suomalainen kommunisti, joka jatkosodan aikana oli mukana maanalaisessa vakoilu- ja sabotaasitoiminnassa. Hän oli yksi harvoista Neuvostoliiton lähettämistä desanteista, joka ei sodan aikana jäänyt kiinni. Laakso osallistui myös vuosina 1937–1939 Espanjan sisällissotaan.
Varhaiset vuodet
Pispalan kaupunginosasta kotoisin olleen Laakson isä oli sisällissodan aikana toiminut ajomiehenä punakaartissa ja kuollut Raahen vankileirillä toukokuussa 1918. Hänen pojistaan kaikki viisi olivat mukana SKP:n toiminnassa. Einon lisäksi tunnetuin oli Arvi Laakso, joka sodan jälkeen toimi muun muassa Hämeen Yhteistyön päätoimittajana.
Ammatiltaan Laakso oli jalkinetyöläinen. Hän oli liittynyt nahka- ja kumityöväen ammattiosaston jäseneksi helmikuussa 1924. Etsivän keskuspoliisin arkistoissa Laakso esiintyy ensimmäistä kertaa syyskuussa 1929 työväen opintopiirin jäsenenä. Ensimmäinen raportti hänestä oli laadittu tammikuussa 1932, jolloin Laakson kerrottiin osallistuneen Suomen kommunistisen nuorisoliiton kokoukseen. Vuosina 1934–1935 hän oli vankien hyväksi toimineen Punainen Apu -järjestön puheenjohtajana, minkä jälkeen Laakso matkusti Moskovaan opiskelemaan Lenin-kouluun. Hänet tunnettiin myös innokkaana urheilumiehenä, joka muun muassa pelasi jalkapalloa Tampereen Kisatovereiden joukkueessa.
Espanjan sisällissota
Huhtikuusta 1937 lähtien Laakso osallistui Espanjan sisällissotaan muiden Lenin-koulusta sotaan komennettujen oppilaiden joukossa. Salanimellä "Valter From" tunnettu Laakso sai aluksi luutnantin arvoisena komentoonsa sissiryhmän, joka suoritti tiedustelu- ja tuhoamistehtäviä kenraali Francon johtamien fasistien selustaan tuhoten siltoja, rautateitä ja voimalaitoksia. Laakso oli mukana ryhmässä, joka tuhosi muun muassa Turia-joen ylittävän sillan Albarracínin kaupungin lähistöllä. Sillan räjäyttäneeseen sissiryhmään kuului myös amerikansuomalainen runoilija William Aalto. Espanjassa sotakirjeenvaihtajana toimineen kirjailija Ernest Hemingwayn sanotaan käyttäneen uhkarohkeaa operaatiota esikuvana kuuluisalle romaanilleen Kenelle kellot soivat.
Sissitoiminnan jälkeen Laakso siirtyi Kansainvälisiin prikaateihin kuuluneen 129. prikaatin ilmatorjuntaan, kunnes sairastui malariaan. Myöhemmin hän toimi Espanjan kommunistisen puolueen palveluksessa tarkistaen ulkomaalaisten vapaaehtoisten poliittisia taustoja.
Paluu Suomeen
Laakso palasi Suomeen helmikuussa 1939. Hänet pidätettiin heti saapumistaan seuraavana päivänä "valtiopetoksen valmistelusta epäiltynä" ja toimitettiin Tampereelle kuulusteluihin. Valpo epäili Laakson olleen koulutettavana Moskovassa vuosina 1935–1937, mutta hän väitti kuulustelijoille olleensa tuon ajan maatöissä Ranskassa. Espanjan sisällissotaan osallistumisesta poliisi ei löytänyt aihetta syyttää Laaksoa maanpetoksesta, mutta sen sijaan syytelistaan kerättiin useita kohtia hänen poliittisesta toiminnastaan. Laakson todettiin olleen muun muassa jäsenenä Suomen Sosialistisessa Työväenpuolueessa, työväen opintoyhdistyksessä sekä nahka- ja kumityöväen ammattiosastossa. Lisäksi hän oli ollut mukana kahden viranomaisten lakkauttaman urheiluseuran toiminnassa. Raskaimpana rikkeenä pidettiin kuitenkin sitä, että Laakso oli helmikuussa 1933 järjestänyt hautajaiset Tammisaaren pakkotyölaitoksen nälkälakossa kuolleelle Pauli Tuomirannalle. Lainsäädäntö ei kuitenkaan niiden perusteella mahdollistanut oikeudessa pitäviä syytetoimia.
Jatkosodan aikainen toiminta
Talvisodan sytyttyä Laakso piileskeli maan alla. Jatkosodan liikekannallepanon yhteydessä hänet vangittiin turvasäilöön ja komennettiin vangeista koottuun Osasto Pärmiin, josta hän syyskuussa 1941 loikkasi Neuvostoliiton puolelle. Sorokassa sijainneelta vankileiriltä Laakso siirrettiin desanttikoulutukseen Moskovan seudulle ja pudotettiin 13. kesäkuuta 1942 laskuvarjolla Kuruun yhdessä amerikansuomalaisen Roy Mäkelän kanssa, joka toimi radistina. Laakso majaili aluksi muun muassa Raholassa sijainneessa talossa, jossa asui paikallisten metsäkaartilaisten tukija.
Laakso ja Mäkelä avustivat tamperelaisia kommunistinuoria sabotaaseissa. Valpo arveli Pellervo Takatalon johtaman ryhmittymän toiminnan aktivoitumisen johtuneen juuri Laakson vaikutuksesta. Merkittävimmät iskut he tekivät 29.9.1942, jolloin Tampereella ja ympäristössä kirjattiin yhden yön aikana 11 sabotaasia, muun muassa muuntoaseman ja rautatien räjäytyksiä. Iskuihin arveltiin osallistuneen 14 vastarintaliikkeeseen kuulunutta työläisnuorta. Laakso onnistui välttelemään kiinnijäämistä jatkosodan päättymiseen syyskuuhun 1944 saakka. Hän tuli kuitenkin esille vasta toukokuussa 1945, kun sota Euroopassa oli päättynyt ja natsi-Saksa antautunut.
Lähimpänä paljastumista Laakso oli huhtikuussa 1944, kun poliisi pysäytti hänet Tampereella Viinikan kaupunginosassa yhdessä Roy Mäkelän kanssa. Virkavalta etsi Pirkkalassa surmatun suutarin Anton Wilhelm Lehtisen murhaajaa pysäyttämällä kulkijoita tiesululla. Kun poliisipartio ryhtyi selvittämään Laakson ja Mäkelän henkilöllisyyttä, laittoi Mäkelä käden taskuun ja siellä olleella aseellaan ampui asetta ulos vetämättä taskun läpi konstaapeli Adolf Vaittisen. Poliisin tutkiman suutarin ryöstömurhan kanssa ei Laaksolla ja Mäkelällä kuitenkaan ollut mitään tekemistä. Toisen version mukaan poliisit etsivät tiesululla juuri Mäkelää ja Laaksoa.
Toiminta sodan jälkeen
Välittömästi sodan jälkeen Eino Laakso toimi Punaisen Valpon kuulustelijana ja sotilastoimiston päällikkönä. Poliisiuran jälkeen hän toimi Vapaan Sanan levikkipäällikkönä ja Suomen Toverikuntien Liiton Uudenmaan piirin puheenjohtajana. Laakso oli myös perustamassa Sodan ja Fasisminvastainen Työ -nimistä veteraanijärjestöä. Laakso vaikeni elämänsä loppuun saakka lähes kokonaan sekä Espanjan sisällissodan että jatkosodan aikaisesta toiminnastaan, eikä kertonut niistä esimerkiksi missään haastatteluissa. Hän ei myöskään milloinkaan puhunut ase- tai työtovereistaan nimeltä, vaan salasi heidän henkilöllisyytensä. Laakso ei halunnut edes oikoa muiden aikalaistensa muistelmia, joiden hän koki olleen virheellisiä.
Louisville (täsmennyssivu)
Louisville voi viitata seuraaviin paikkakuntiin eri maissa:
Pierre Alechinsky
thumb|Pierre Alechinsky vuonna 1965. Pierre Alechinsky (s. 19. lokakuuta 1927 Bryssel, Belgia) on belgialainen taiteilija ja graafikko. Hän kuului Cobra-taiteilijaryhmään vuosina 1948–1951.
Alechinsky opiskeli kirjankuvitusta, kirjapainotaitoa, typografiaa ja valokuvausta Brysselissä. Hänen tuotannossaan yhdistyvät kirjallinen ja kuvallinen ilmaisu, kuten myös Henri Michaux'n taiteessa. Grafiikan ja maalausten lisäksi hän on tehnyt keraamisia töitä. Cobra-ryhmän perustivat tanskalainen taidemaalari Asger Jorn, belgialainen kirjailija Christian Dotremont ja hollantilainen taidemaalari Constant Notre Damen kahvilassa Pariisissa 8. marraskuuta 1948. Ryhmän nimi muodostettiin taiteilijoiden kotikaupunkien alkukirjaimista: COpenhagen, BRussels, Amsterdam. Alechinsky liittyi Cobra-ryhmään vuonna 1949, noin vuosi sen perustamisen jälkeen.
Vuonna 1951 hän muutti Pariisiin asumaan, jossa hän asuu edelleen. Siellä hän tutustui japanilaisiin taiteilijoiden. Hän matkusti 1950-luvulla Japaniin, jossa hän teki elokuvan Calligraphie Japonaise.
Kansainvälistä mainetta Alechinsky saavutti 1960-luvulla, jolloin hänellä oli töitä näytteillä muun muassa Lontoossa, Venetsian biennaalissa ja New Yorkissa.
Vuonna 1983 hänestä tuli Pariisissa École des Beaux-Arts -korkeakoulun maalauksen professori. Vuonna 1994 hänet nimitettiin Brysselin vapaan yliopiston (Université Libre de Bruxelles) kunniatohtoriksi.
Tšarodan piiri
Tšarodan piiri sijaitsee Dagestanin länsiosan vuoristoseudulla. Se rajoittuu pohjoisessa Šamilin ja Gunibin, idässä Lakin, etelässä Rutulin ja lännessä Tljaratan piireihin. Seudulta saa alkunsa Karakoisujoki.
Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa: Artšib, Dusrah, Gilib, Gotšada, Gotšob, Irib, Magar, Muguruh, Šalib, Sumeta, Tšaroda ja Tsurib. Hallinnollinen keskus on Tsuribin kylä, josta on 187 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Asutuskeskuksia on yhteensä 53. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 98,4 % on avaareja ja 1,4 % lakeja. Avaareiksi on luettu myös artšit, joita lienee noin tuhat henkeä. Kaupunkiväestöä ei ole.
Seudun pääelinkeino on karjanhoito, joka tuottaa lihaa, maitoa ja villaa. Karjan talvilaitumet sijaitsevat Dagestanin tasankoseudulla. Teollisuutta edustavat pienet leipomot. Piiristä on maantieyhteys Gunibin ja Levašin kautta Buinakskiin.
Piirissä toimii 11 lastentarhaa ja 47 koulua, joiden yhteydessä on 7 asuntolaa. Kulttuurilaitoksia ovat lasten taidekoulu, 28 kerhotaloa, 24 kirjastoa, museo ja kansanteatteri. Nähtävyyksiin kuuluvat Tsuldan ja Gotšobin historialliset rakennukset sekä Tširhaljun vesiputous.
Paikallislehtenä ilmestyy avaarinkielinen Tšarada.
King’s College London
King’s College London (KCL) on vuonna 1829 perustettu yliopisto Lontoossa, Englannissa. Yliopiston perusti kuningas Yrjö IV. Kun Lontoon yliopisto vuonna 1836 perustettiin, King’s College ja vuonna 1826 perustettu University College London (UCL) olivat uuden yliopiston perustajacollegeja.
242px|thumb|left|Guy’s Campus, King’s College London, Lontoo.
Keltakerttuli
Keltakerttuli (Setophaga petechia) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Keltakerttuleita pesii Pohjois-Amerikassa. Talvehtimisalueet sijaitsevat Väli-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Euroopassa laji on harvinainen harhailija, jota tavataan lähinnä syyskuun lopussa ja lokakuussa.
Muuruveden vaakuna
thumb|150px|Muuruveden vaakuna (1963–1970) Muuruveden vaakuna oli Muuruveden kunnan tunnus. Vaakunan aiheen uittohaan terät viittaavat metsätalouden merkitykseen kunnalle.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1971, kun Muuruvesi liittyi Juankosken kuntaan.
Sammalmesikko
Sammalmesikko (Gymnomyza viridis) on kolmella saarella Fidžillä tavattava mesikkoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan sammalmesikko on noin 27 cm. Laji on väritykseltään kauttaaltaan oliivin vihreä. Nuorten yksilöiden vatsa on viiruinen tai täplikäs. Sammalmesikon nokka on kapea ja hieman alaspäin kaartunut. Lajin kaksi alalajia G. v. brunneirostris ja G. v. viridis eroavat toisistaan nokkansa ja jalkojensa värityksen perusteella. G. v. brunneirostris- alalajin nokka on ruskea ja jalat oliivinväriset, kun G. v. viridis-alalajin nokka ja jalat ovat keltaiset.
Levinneisyys ja elinympäristö
Sammalmesikkoa tavataan Fidžistä kolmelta saarelta. G. v. brunneirostris elää Viti Levulla ja G. v. viridis Vanua Levulla sekä Taveunilla. Sammalmesikot elävät saaren alkuperäisten metsien latvuskerroksissa. Laji sietää jonkin verran metsien hakkuita, mutta ei pysty elävään metsissä, joissa hakkuut ovat hyvin laajamittaisia. Sammalmesikkokannan kooksi arvellaan 50 000–200 000 yksilöä.
Elintavat ja ravinto
Sammalmesikko on suhteellisen kovaääninen lintu, joskin lajin äänekkyys riippuu sen asuinpaikasta. Viti Levulla laji esittää kutsuäänensä usein kuorona, jonka yksi lintu aloittaa ja johon muut yhtyvät. Vanua Levulla ja Taveunilla laji on huomattavasti hiljaisempi.
Sammalmesikon lisääntymisaika kestää kesäkuusta lokakuulle. Lajilta on kuvattu vain yksi pesä. Se oli tukevarakenteinen korimainen pesä, jona laji oli todennäköisesti tehnyt päällyskasvien juurista. Se sijaitsi suuren puun latvuston uloimmissa osissa. Vain yksi vanhemmistaan riippuva poikanen on tavattu. Sammalmesikon poikasten uskotaan olevan emoistaan riippuvaisia hyvin pitkän ajan noin kahdesta kolmeen kuukautta.
Sammalmesikot ruokailevat pääosin latvustoissa, mutta saattaa etsiä ravintoaan myös maasta. Sammalmesikon ravinto koostuu pääasiassa medestä, mutta se syö myös hedelmiä sekä hyönteisiä.
Hr. Ms. Johan de Witt (L801)
Hr. Ms. Johan de Witt (runkonumero L801) on Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Rotterdam-luokan maihinnousualus.
Valmistus
Alus tilattiin Damen Scheldeltä Vlissingenistä, missä köli laskettiin 18. kesäkuuta 2003 telakkanumerolla 393. Se laskettiin vesille 13. toukokuuta 2005 ja valmistui 26. lokakuuta 2006.
Palvelus
Alus osallistui Suomen rannikolla järjestettyyn BALTOPS 2016 -harjoitukseen.
Major League Baseball -kausi 1936
Major League Baseball -kauden 1936 päätteeksi pelatussa World Series -ottelusarjassa kohtasivat New York Yankees ja New York Giants. Neljäs MLB:n All-Star -ottelu pelattiin Braves Fieldilla, Bostonissa, Massachusettsissa 7. heinäkuuta 1936. NL voitti juoksuin 4–3. Voitto oli National Leaguelle ensimmäinen.
Lametta
thumb|160px|Lamettaa Lametta eli tinseli on koristemateriaali, jota käytetään erityisesti joulukoristeissa ja vappuhuiskuissa. Lametta on muovista tehtyjä ohuita kiiltäviä suikaleita, jotka perinteisesti ovat olleet hopeanvärisiä.
Lametta on peräisin 1610-luvulta Saksasta. Alkujaan tinseli tehtiin hopeasta, mutta se hapettui nopeasti eikä säilyttänyt kimaltavuutta, joten hopea korvattiin tinan ja lyijyn seoksella. Lametalla koristeltiin erityisesti joulukuusi. Muovin kehittymisen myötä lamettaa alettiin tehdä muovista.
Perhokalastuksessa lamettaa käytetään vieheiden valmistuksessa.
Uppsalan yliopiston päärakennus
thumb|Päärakennuksen julkisivu thumb|upright|Päärakennuksen sisäänkäynti Uppsalan yliopiston päärakennus on vuonna 1887 valmistunut, Herman Holmgrenin suunnittelema rakennus Uppsalassa Ruotsissa. Rakennus on suojeltu ja sijaitsee kaupungin keskustassa yliopistoalueella tuomiokirkon lähistöllä. Rakennuksessa järjestetään Uppsalan yliopiston luentoja, seminaareja, konferensseja sekä akateemisia seremonioita, kuten promootioita.
Kovasikajuttu
thumb|250px|Kovasikajuttu voitti [[Jussi-palkinnot 2013|2013 dokumenttielokuvan Jussin.]] Kovasikajuttu (kansainvälinen englanninkielinen nimi The Punk Syndrome) on Jukka Kärkkäisen ja J-P Passin ohjaama elokuva ”Suomen kovimmasta punk-yhtyeestä”, Pertti Kurikan Nimipäivistä. Elokuva sai ensi-iltansa 4. toukokuuta 2012. Elokuvassa seurataan Pertti Kurikan Nimipäivät -yhtyeen tietä tuntemattomuudesta suuren yleisön suosioon.
Pastellimaalaus
thumb|200px|[[Edgar Degas'n pastellimaalaus Kylpevä nainen 1886, Hill-Stead Museum, Farmington, Connecticut.]] Pastellimaalaus, tavallisesti vain pastelli on pastelliliiduin toteutettu maalaus tai piirustus, taiteilijan tavoitteesta riippuen.
Kovasikajuttu
Elokuvan jatko-osa Tokasikajuttu julkaistiin vuonna 2017.
Pastellimaalaus
Pastellivärit ja muu materiaali
thumb|150px|left|Pastelliliituja. Pastelliliidut sisältävät pigmenttiä sekä kipsiä tai valkoista liitua, joissa käytetään sideaineena arabikumia.
Kovasikajuttu
Palkinnot
Kovasikajuttu sai vuonna 2012 Tampereen elokuvajuhlien yleisöpalkinnon. Kovasikajuttu esitettiin Kotimaisen kilpailun yli 30-minuuttisten elokuvien sarjassa. Elokuva voitti huhtikuussa 2012 Sveitsissä Visions du Reel -dokumenttifestivaalin kansainvälisen kilpailun tuomariston erikoispalkinnon, joka myönnetään innovatiivisimmalle elokuvalle. Heinäkuussa 2012 elokuva voitti Puolassa T-Mobile New Horizons -festivaalin Films on Art -sarjan pääpalkinnon. Kovasikajuttu oli syksyllä 2012 Suomen ehdokkaana Pohjoismaiden elokuvapalkinnon saajaksi. Syksyllä 2012 elokuvan työryhmälle Jahnukainen, Kärkkäinen, Passi ja Poikselkä myönnettiin elokuvataiteen valtionpalkinto. Helmikuun 2013 Jussi-gaalassa Kovasikajuttu palkittiin parhaana dokumenttielokuvana ja sen leikkaaja Riitta Poikselkä parhaasta leikkauksesta. Maaliskuussa 2013 elokuva sai eniten yleisöääniä yhdysvaltalaisen South by Southwest -tapahtuman kansainvälisessä sarjassa. Lokakuussa 2013 Kovasikajuttu palkittiin vuoden parhaana tv-dokumenttina yleisradioyhtiöiden järjestämässä Prix Europa -kilpailussa.
Pastellimaalaus
Pastellivärit ja muu materiaali
Pastellivärejä on neljänlaisia: pehmeitä pastellivärejä, kovia pastellivärejä, pastellikyniä sekä öljypastellivärejä. Pehmeät pastellivärit koostuvat lähes kokonaan pigmentistä. Niiden väri on hohtava, mutta ne ovat hauraita. Pehmeissä pastelliväreissä on pastelliväreistä kaikkein laajin värivalikoima. Kovissa pastelliväreissä on enemmän sideaineita kuin pehmeissä, eivätkä ne siksi murene yhtä helposti. Liidun kova pää voidaan myös teroittaa. Kovat pastellivärit soveltuvat yleensä paremmin pastellipiirustukseen kuin maalaamiseen. Pastellikynät ovat kovuudeltaan kovien ja pehmeiden pastellivärien väliltä. Öljypastellivärien sideaineena on kumin sijaan öljy, joten niitä ei voi käyttää tavallisten pastellivärien kanssa, vaan ne ovat pehmeiden pastellivärien vaihtoehto. Niiden väri voidaan "sulattaa" tärpätillä tai alkoholilla ja levittää paperille siveltimellä.
Kovasikajuttu
Arviot
Varietyn kriitikko antoi elokuvalle kiitosta: ”Poikkeuksellisen mietitty, hauska, kiehtova ja erityisen humaani”.
Pastellimaalaus
Pastellivärit ja muu materiaali
Pastellimaalaus tehdään yleensä värilliselle pohjalle, sillä pastellivärillä ei pintaa voi kokonaan peittää, ja taustalta pilkistävä valkoinen paperi syö usein värien tehoa. Paperin värin valinta riippuu aiheesta. Paperin pinta on karkea, jotta pigmentti pysyisi siinä kiinni. Pastellitöihin käytetään kahta peruspaperia: Ingres ja Mi-Teintes.
Kovasikajuttu
Yhtye
Pertti Kurikan Nimipäivät oli vuonna 2009 perustettu punk-yhtye, joka sai alkunsa Lyhty ry:n järjestämässä kehitysvammaisille suunnatussa kulttuurityöpajassa. Yhtyeen nokkamies Pertti Kurikka kirjoitti sanoitukset yhdessä Kari Aallon (laulu) kanssa, sävelsi kappaleet ja soitti kitaraa. Pertin ja Karin lisäksi yhtyeeseen kuuluivat Sami Helle (basso) ja Toni Välitalo (rummut).
Pastellimaalaus
Tekniikka
Pastelliliituja on saatavilla lukemattomissa eri väreissä. Niitä on kuitenkin usein tarpeen sekoittaa, jotta saadaan haluttu värisävy. Pastellivärejä voidaan sekoittaa hankaamalla työpohjalla, levittämällä toista alemman värin päälle kevyesti, tai viivoittamalla.
Pastellivärejä ei voi pyyhkiä pois helposti, vaan virheet korjataan levittämällä lisää väriä päälle. Pastellityön vaarana onkin värien liiallinen sekoittuminen. Pastelliliidut myös murtuvat helposti, tai tahrivat työtilan ja taiteilijan kädet.
Pastelliväreillä voi saada aikaan monipuolista jälkeä. Kovan pastellin terävällä kärjellä voi piirtää yksityiskohtia, ja liidun sivulla voi peittää laajoja alueita. Erilaisia vaikutelmia voidaan saada aikaan painamalla liitua kevyemmin tai voimakkaammin, tai vaihtelemalla vetojen suuntaa. Vetoja voidaan tehdä myös päällekkäin, myös erivärisillä liiduilla.
Pastellimaalaus voidaan kiinnittää korkealaatuisella fiksatiivilla, mutta pastelliliidun jälki vahingoittuu helposti.
Historia
Leonardo da Vinci mainitsi pastelliliidut ensimmäisenä, vuonna 1495. Punaliitu on lähellä pastelleja. Punaliidulla tai hiilellä ja valkoisella liidulla sävytetylle pohjalle piirtäminen onkin hyvin lähellä pastellimaalausta.
Pastellimaalaus nousi suosioon 1700-luvun kuluessa varsinkin muotokuvamaalauksessa. Usein pastelleja käytettiin guassin kanssa yhdessä. Erityisen tunnettuja pastellimaalauksistaan ovat 1700-luvun taiteilijat Maurice Quentin de La Tour ja Rosalba Carriera. Myös Jean-Baptiste Chardinin pastellimuotokuvat ja asetelmat ovat arvostettuja.
Uudemmista taiteilijoista tuottelias Edgar Degas kehitti tekniikkaa. Myös Marc Chagall teki pastellimaalauksia, ja Edvard Munchin kuuluisasta maalauksesta Huuto on myös pastelliversio.
Mary Cassatt taas tutustui pastelleihin impressionistien välityksellä. Myös Whistler teki paljon pastellimaalauksia vuoden 1880 tienoilla. Hän myös näytti, kuinka vähin vedoin voi saada aikaan sopivan vaikutuksen.
Pastelliliituja käyttäviä nykytaiteilijoita ovat muun muassa Fernando Botero, Francesco Clemente ja Wolf Kahn.
Jaakko Lehtiö
frame|Jaakko Lehtiö
Lehtikirjoituksissaan hän käsittelee yhteiskunnan päivänpolttavia kysymyksiä; kielikysymystä, tyttöjen/naisten kansakouluopetuksen tärkeyttä, Suomen asemaa suuriruhtinaskuntana ja ajan passiivista vastarintaa. Aikakauden kansanliikkeet; raittiusaate ja herännäisliikkeet saavat nekin aktiivin kansanvalistajan liikkeelle.
Jaakko Lehtiön talonpoikaisten juurien varhaisin merkintä isänsä puolelta on Vähänkyrön Heirin talo vuodelta 1544. Äitinsä puolelta Jaakon juuret voi jäljittää Isonkyrön Tuuralan kylän Ala-Tuuran talon Matti Antinpoikaan vuoteen 1546. Isossakyrössä Jaakko hakeutui kirjurin oppiin paikalliselle ruotsinkieliselle nimismiehelle. Tuolloin hän joutui ruotsintamaan nimensä ja Jaakko Jaakonpoika Kaitamäestä tuli Jacob Jacobojan Eklund. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1875. Muutettuaan Punkalaitumelle hän otti nimekseen Jaakko Lehtiön, alkoi käyttää sitä todistettavasti 1876 ja kuulutti siitä näyttävästi Uudessa Suomettaressa 1880. Lehtiö tulee sukunimenä käyttöön tuolloin todennäköisesti ensi kerran.
Lehtiö avioitui punkalaitumelaisen Kristiina Amalia Grönlundin (1858–1930 Punkalaidun) kanssa 10.7.1877. Heidän kymmenestä lapsestaan aikuisikään ehtivät jumaluusopin ylioppilas Ilmari (1880–1905), kansakoulunopettaja Viljo Väinö (1881–1961), panimonomistajan puoliso Aino Amalia Pollach, s. Lehtiö (1885–1923), asemapäällikön puoliso Lyyli Laina Aspegren, myöh. Aspara, s. Lehtiö (1888–1959), kunnankirjuri Otto Lieto (1891–1957), nimismies Toivo (1893–1967), farmaseutti Elli Helmi (1895–1984) ja farmaseutti Voitto Jaakko (1900–1969).
Vuonna 1906 Suomen Senaatti myönsi Lehtiölle 1 000 markan suuruisen vuotuisen eläkkeen.
Amalia ja Jaakko Lehtiön Rahaston hallituksen puheenjohtaja (2007-) ja Akateemisen Karjala-Seuran Perinneyhdistys ry:n puheenjohtaja, PhD h.c. Jukka-Pekka Lehtiö (1965-) on Jaakko Lehtiön jälkeläinen samoin kuin Maavoimien komentajana 2008-2011 toiminut kenraaliluutnantti Ilkka Aspara (1951-), Opetushallituksen ylitarkastajana toiminut, KTM Hannele Louekoski (1947-) sekä professori, KTT, TaiT, DI Jaakko Aspara (1981-), jotka kuuluvat myös Forsman-Koskimies-Yrjö-Koskinen -sukuun. Tämän suvun miehiä oli professori, senaattori ja vapaaherra Yrjö-Sakari Yrjö-Koskinen (1830-1903).
Amalia ja Jaakko Lehtiön Rahasto-niminen yhteisö kokoaa perinne- ja paikallishistoriaa ja mainittuja sanomalehtikirjoituksia. Niistä on julkaissut osia paikallislehti Punkalaitumen Sanomat ja Isonkyrön Kotiseutuyhdistys ry sekä Etelä-Pohjalaiset Juuret ry. Rahasto toimittaa myös omia julkaisuja. Voitto Lehtiön käsikirjoitusaineistoa on talletettuna Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kokoelmissa, ja niiden julkaisusta postuumisti neuvotellaan.
Mainittu yhteisö luovutti Jaakko Lehtiön elämäntyöstä kertovan muistolaatan Punkalaitumen kunnalle ja se kiinnitettiin Sarkkilan maalaiskansakoulun seinään 2010. Englantilaistaustaiselle mutta Jerusalemissa, Israelissa toimivalle Puutarhahaudan Säätiölle (The Garden Tomb Association) luovutettiin suomalaisten pyhiinvaeltajien käyttöön tinaiset ehtoolliskalkki ja -pateeni Jaakko Lehtiön raamatunhistorian opettajuuden muistoksi 2012. Jaakko Lehtiön syntymän 160-vuotisjuhlavuonna 2012 julkaistiin hänen elämäntyöstään ja kirjoituksistaan toimitettu teos Jaakko Lehtiön lehtikirjoituksia 1876–1880 (Jaakko Lehtiön Rahaston kannatusyhdistys, 2012.
Hengellinen laulukirja
Hengellinen laulukirja on Suomessa vapaiden suuntien käyttämä yhteinen laulukirja. Sitä käyttävät kirjan johdannon mukaan Suomen vapaakristilliseen neuvostoon kuuluvat yhteisöt, joita ovat Suomen Helluntaikirkko, Suomen Baptistikirkko, Suomen Metodistikirkko ja Suomen Vapaakirkko. Neuvostoon kuuluvat myös Suomen Adventtikirkko, jolla on oma laulukirja Seurakunta laulaa ja Pelastusarmeija, joka käyttää Pelastusarmeijan laulukirja -nimistä kokoelmaa.
Historia
Hengellisen laulukirjan käytössä oleva laitos on valmistunut 1991 ja siinä on 642 laulua. 2010-luvun alussa ilmestyi Laulun aika -niminen Hengellisen laulukirjan lisäosa ja siinä on 145 laulua.
Hengellinen laulukirja ilmestyi 1976. Sitä ennen kirjaa nyt käyttävät yhteisöt käyttivät kukin omaa laulukirjaansa. Niitä olivat Suomen Vapaakirkon käyttämä kirja Harpunsäveliä, Suomen Metodistikirkon Rauhansäveliä, Suomen Baptistikirkon Kaikuja kotimaasta ja Helluntaiherätyksen Herramme tulee -kokoelma.
Laulut
Hengellisen laulukirjan laulut on ryhmitelty kahdeksaan osastoonː
Yleisesti ottaen hengelliseksi laulukirjaksi voidaan nimittää mitä hyvänsä kristillistä laulukirjaa, esimerkiksi virsikirjaa, tuomaslaulukirjaa tai vastaavaa. Tämäntyyppiset kirjat sisältävät enimmäkseen lauluja, joiden sanoitukset esittävät evankeliumin merkittävimpiä asioita tai osia niistä.
Klingonin kieli
300px|right|thumb|Qapla’ eli ”menestystä!” kirjoitettuna Star Trekissä käytetyillä pIqaD-merkeillä. Klingonin kieli (klingoniksi tlhIngan Hol) on yhdysvaltalaisen kielitieteilijän Marc Okrandin 1980-luvun alussa kehittämä keinotekoinen kieli, joka sai alkunsa Star Trek -tieteissarjassa esiintyvän kuvitteellisen klingon-lajin äidinkielenä.
Näyttelijä James Doohan kehitti kielen perusääntämyksen ensimmäistä Star Trek -elokuvaa Star Trek: Avaruusmatka (1979) varten. Elokuvassa klingonien kuultiin ensimmäisen kerran puhuvan omaa kieltään, sillä alkuperäisessä 1960-luvun Star Trek -televisiosarjassa klingonit puhuivat aina englantia. Doohanin käyttämien äänteiden pohjalta Okrand suunnitteli Star Trek III: Spockin paluu -elokuvaa (1984) varten kokonaisen klingonin kielen.
Klingonin kielessä on paljon erikoisuuksia, kuten epätavallinen äännevalikoima ja objekti–verbi–subjekti- eli OVS-tyyppinen sanajärjestys. Kielellä voi käydä normaalia keskustelua, mutta koska sen viitekehys on hyvin Star Trek -vaikutteinen, siitä puuttuu monia arkikielen käsitteitä. Klingonissa ei esimerkiksi ole sanaa suvaitsevaisuus eikä nimityksiä maapallolla esiintyville todellisille kasveille tai eläimille.
Klingonin kieli on lähes säännöllinen mutta ei epärealistisessa määrin. Sen kieli- ja äänneopissa esiintyy amerikkalaisille intiaanikielille tyypillisiä piirteitä, esimerkiksi kielen nimen alussa esiintyvä konsonantti tlh on melko tavallinen pohjoisamerikkalaisissa alkuperäiskielissä. Intiaanikielille ominaista on myös se, että adjektiivin ja verbin raja ei ole selvä, kuten klingonissa. OVS-sanajärjestys sitä vastoin on erittäin epätavallinen myös Amerikan alkuasukaskielissä. Kielen kehittäjä Okrand on tutkinut erityisesti kadonnutta mutsun-intiaanikieltä.
Klingonin kielen ISO 639 -koodi on <tt>tlh</tt>. Klingon on saavuttanut sellaisen aseman, että esimerkiksi Googlen hakukonetta voi käyttää klingonin kielellä. Klingonin kielestä on sarjoissa ja kirjoissa käytetty englanniksi myös nimitystä Klingonese tai Klingonaase, mutta tämän on selitetty olevan toinen klingonien Qo'noS'- eli Kronos-kotiplaneetalla puhuttu kieli.
Historia
Vaikka klingonin kieli mainittiinkin alkuperäisessä Star Trek -sarjassa, sitä käytettiin ensimmäisen kerran vasta ensimmäisessä Star Trek -elokuvassa (1979) – kolmatta elokuvaa Star Trek III: Spockin paluu (1984) varten Marc Okrand laajensi kieltä ja kehitti sille kieliopin James Doohanin kehittämien äänteiden pohjalta. Kieltä käytettiin myöhemmissäkin elokuvissa sekä televisiosarjoissa.
Vuonna 1987 alkoi uusi Star Trek -televisiosarja, Star Trek – uusi sukupolvi, jossa yksi päähenkilöistä, Worf, oli klingoni. Hän siirtyi myöhemmin Star Trek: Deep Space Nine -sarjaan (1992), jossa vieraili monia muita klingoneja ja klingonin kieltä käytettiin useissa jaksoissa. Star Trek: Voyager -sarjassa (1995) U.S.S. Voyagerin käyttöpäällikkö B'Elanna Torres oli klingonin ja ihmisen hybridi.
Star Trek: Enterprise -sarjan pilottijaksossa (2001) kerrottiin klingonin kielessä olevan ”kahdeksankymmentä monikurkkuäänteistä mukautuvaan kielioppiin pohjautuvaa murretta”.
Kieli
Klingonin kieltä käsitteleviä kirjoja ja julkaisuja on ilmestynyt useita. Kielen perusteos on Pocket Booksin julkaisema Marc Okrandin The Klingon Dictionary (1985). Muita merkittäviä teoksia ovat The Klingon Way (sanontoja ja vertauskuvia klingoniksi) sekä kielikasetit Conversational Klingon ja Power Klingon.
Nadežda Kurtšenko
Kurtšenkolle myönnettiin postuumisti Punaisen lipun kunniamerkki. Hänen mukaansa on nimetty vuori Gissar-vuoristossa, Venäjän kauppalaivaston tankkeri ja asteroidi 2349 Kurchenko.
Klingonin kieli
Kieli
Kielelle on myös käännetty kirjoja: ghIlghameS (Gilgameš), paghmo' tIn mIS (Paljon melua tyhjästä) ja The Klingon Hamlet (Hamlet). Kaksi viimeistä saivat vaikutteita kansleri Gorkonin kommentista ”Shakespearea on parasta lukea alkuperäisenä klingoninkielisenä laitoksena” elokuvassa Star Trek VI – Tuntematon maa.
Klingonin sanavarastosta ei juuri löydy kohteliaisuuksia, joten klingonia osaavien Star Trek -fanien voi kuulla tervehtivän toisiaan sanomalla nuqneH, jonka sanatarkka käännös on ”mitä haluat?” Toinen yleinen tervehdys on Qapla’ eli ”menestystä!”
Nadežda Kurtšenko
Varhaiset vuodet
Kurtšenko syntyi 29. joulukuuta 1950 Novo-Poltavan kylässä Kljutševskin piirissä, Altain aluepiirissä. Hän kävi koulunsa loppuun sisäoppilaitoksessa Poninon kylässä Udmurtiassa, jonne hänen perheensä muutti. Hän suunnitteli aloittavansa lakiopinnot, mutta muuttikin vuonna 1968, 17-vuotiaana, Suhumiin Abhasiassa ja aloitti työt kirjanpitäjänä Aeroflotin Suhumin osastolla. Tultuaan täysi-ikäiseksi hän siirtyi lentoemännäksi. Hän tapasi Suhumissa pojan, pari rakastui ja suunnitteli menevänsä naimisiin alkuvuodesta 1971.
Klingonin kieli
Kieli
Paramount Pictures omistaa tekijänoikeudet kielen viralliseen sanastoon ja muihin kieltä keskeisiin teoksiin. Yritys myös väittää omistavansa oikeudet kieleen itseensä, mutta joidenkuiden mielestä tämä on ristiriidassa Yhdysvaltain korkeimman oikeuden päätöksen kanssa, jonka mukaan kieltä ei voi suojata tekijänoikeudella.
SQLWindows
SQLWindows on sovelluskehitin, jonka ohjelmointikielenä on olio-ohjelmointisuuntautunut SAL (SQLWindows Application Language). Se soveltuu tietokantapohjaisten Client-Server -sovellusten tekemiseen MS-Windows- ja Linux-ympäristöön. Tämä graafisen sovelluskehittimen ja ohjelmointikielen yhdistelmä tunnetaan myös nimillä Centura sekä TD (Team Developer).
Klingonin kieli
Kieli
On yleisesti arveltu, että monet klingonin kielen piirteet ovat peräisin oikeista kielistä, joita Okrand on tutkinut, erityisesti Pohjois-Amerikan intiaanien kielistä. On kuitenkin tiedossa, että kielen suunnittelun lähtökohta Okrandilla oli saada se kuulostamaan erilaiselta kuin olemassa olevat luonnolliset kielet.
Nadežda Kurtšenko
Kuolema
Kurtšenko oli 15. lokakuuta 1970 lentoemäntänä Aeroflotin lennolla 244 Suhumista Batumiin. Kymmenen minuuttia lentoonlähdön jälkeen kaksi matkustajaa kutsui hänet luokseen. He näyttivät hänelle asetta ja käskivät viemään ohjaamoon viestin, jossa he vaativat päästä Turkkiin. Kurtšenko kiirehti kohti ohjaamoa, huusi varoituksen ja yritti saada asetta pois kaapparien käsistä, jolloin hänet ammuttiin.
Klingonin kieli
Hyväksytyt lähteet
Olennaista puhutussa ja kirjoitetussa klingonissa on, että se perustuu Okrandin kehittämiin sääntöihin. Ainoastaan hänen laatimaansa sanastoon ja kielioppiin nojaava kieli on aitoa, virallista klingonia. Kielen harrastajien kesken on jonkin verran erimielisyyttä siitä, minkä verran tästä periaatteesta voidaan poiketa.
SQLWindows
SQLWindows käyttää samantapaisia rakenteita (If, Select Case, While ...) kuin mitä esiintyy esimerkiksi C-kielessä, mutta SQLWindowsin perusajatuksena on toteuttaa ohjelmointi lähettämällä ja vastaanottamalla viestejä graafisten komponenttien välillä. Viestit voivat olla sekä Windows-käyttöjärjestelmän lähettämiä (esimerkiksi WM_LBUTTONDOWN), ohjelmointikielen omia (esimerkiksi SAM_Click), tai ohjelmoijan itse määrittelemiä.
Viestien käsittely tarkoittaa sitä, että sovellusikkuna tai sovellusikkunassa oleva elementti (esimerkiksi painike) saavat monenlaisia viestejä, mutta sovelluksessa erikseen kerrotaan, mihin viesteihin halutaan reagoida ja millä tavalla. Esimerkiksi kun käyttäjä napsauttaa sovellusikkunassa olevaa painiketta, painike saa viestin SAM_Click. Painikkeen alle koodissa voidaan sitten laittaa Message Actions -lohkoon rivin ”On SAM_Click” sekä sen alle tehtävät toimenpiteet.
Klingonin kieli
Kielinäyte
”tlh’a’ HoD, nImbuS wej yIghoS. vubpu’ jonta’ HeSwI’. wa’ vub ghaH tlhIngan gharwI’’e’. wa’ ghaH tera’ngan’e’. mImQo’. DaH Heraj yIchoH. batlh tlhIngan Segh yIHub. Qapla’!”
SQLWindows
Klassikkoesimerkki toteutettuna TD:llä (avataan viesti-ikkuna tervehdyksellä ja OK-painikkeella):
Nadežda Kurtšenko
Kuoleman jälkeen
Aseistamattoman Kurtšenkon rohkeaa taistelua terroristeja vastaan ihailtiin Neuvostoliitossa. Iževskiin avattiin Kurtšenkolle omistettu museo.
SQLWindows
On SAM_Click Call SalMessageBox ( "Hei maailma!", "IkkunaOtsikko", MB_Ok )
Klingonin kieli
Kielinäyte
Tarkoittaa:
”Kapteeni Klaa, menkää Nimbus III:lle. Rikollinen on ottanut panttivankeja. Yksi vangeista on klingon-diplomaatti. Yksi on maapallolainen. Älkää viivytelkö. Muuttakaa kurssianne heti. Puolustakaa klingonien lajia kunnialla. Onnea!”
(Star Trek V: The Final Frontier -elokuvan käsikirjoituksesta)
Aurélien Chedjou
Aurélien Bayard Chedjou Fongang (s. 20. kesäkuuta 1986 Douala, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Amiensia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura
Chedjou siirtyi 25. toukokuuta 2013 turkkilaisseura Galatasarayhin nelivuotisella sopimuksella. Hänestä maksettiin 6,3 miljoonan euron siirtokorvaus. Hän edusti Turkissa myös İstanbul Başakşehiria ja lainasopimuksella Bursasporia kunnes palasi Ranskaan syyskuussa 2019.
Maajoukkueura
Chadjou pelasi Kamerunin maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2009. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2010 joukkueensa viimeisen ottelun alkulohkossa Alankomaita vastaan ja MM-kilpailuissa 2014 kokonaan joukkueensa ensimmäisen ottelun Meksikoa vastaan sekä ensimmäisen puoliajan toisesta ottelusta Kroatiaa vastaan. Hän on pelannut Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2010 ja 2015.
HMS Imperieuse (1852)
Palvelus
Alus myytiin maaliskuussa 1867 Castle & Beechille romutettavaksi Charltonissa.
Sparta Amfi
Sparta Amfi on Norjassa Sarpsborgin kaupungissa sijaitseva Norjan vanhin jäähalli, jossa on 1572 istumapaikkaa ja 2135 seisomapaikkaa. Halli avattiin 18. lokakuuta 1963. GET-ligaen-joukkue Sparta Warriors pelaa kotiottelunsa hallissa.
Sparta Amfin katsojakapasiteetti on vaihdellut vuosien kuluessa. Aikaisemmin halliin mahtui noin 6000 katsojaa, mutta istumapaikkojen lisäämisen takia katsojakapasiteetti pienentyi huomattavasti.
HMS Ajax (1809)
Valmistus
Alus tilattiin 1. heinäkuuta 1807 Perry, Wells & Greeniltä Blackwallista. Sen köli laskettiin elokuussa ja alus laskettiin vesille 2. toukokuuta 1809. Alus valmistui 15. kesäkuuta Woolwichissa. Sen valmistuskustannukset olivat valmistajalle 57 383 puntaa, telakointikustannukset 8 544 puntaa sekä varustaminen 27 400 puntaa.
Palvelus
Napoleonin sotien aikana alus osallistui 11. syyskuuta 1810 Elban edustalla. Ajaxilta, HMS Cambrianilta ja HMS Kentiltä laskettiin 13. joulukuuta maihin 350 merimiestä ja 250 merijalkaväensotilasta Palamóksessa. Osaston tehtävänä oli tuhota Barcelonassa olevien ranskalaisjoukkojen huoltoalukset sluuppien HMS Sparrowhawkin ja HMS Minstrelin suojatessa maihinnousua. Maihinnousseet joukot tuhosivat kuusi kahdeksasta ranskalaisaluksesta sekä niitä suojanneet alukset. Britit menettivät taistelussa 33 mistä kaatuneina ja 89 haavoittuneina, joiden lisäksi 86 jäi vangeiksi.
Alus kohtasi 31. maaliskuuta 1811 HMS Uniten kanssa Ranskan merivoimien laivueen, johon kuuluivat fregatit Adrienne ja Amélie sekä aseistettu kuljetusalus korvetti Dromadaire. Ajax valtasi kuljetusaluksen fregattien yrittäessä paeta Portoferraioon. Kaapatulla kuljetusaluksella oli 15 000 tykinammusta ja 90 tonnia ruutia, jotka oli tarkoitettu lahjaksi Tunisian beylle Hammuda ibn Alille. Välimeren laivaston komentaja amiraali Sir Charles Cotton ilmoitti lunastavansa aluksen lasteineen laivastolle.
Alus valtasi 17. maaliskuuta 1814 lähellä Lizardia Ranskan merivoimien 16-tykkisen prikin Alcyonin. Vallatulla aluksella oli 120 hengen miehistö ja se oli varustettu neljän kuukauden purjehdukseen, mutta se joutui vallatuksi jo vuorokauden St. Malosta lähtönsä jälkeen.
Alus muutettiin vuonna 1846 sulkulaivaksi, jolloin sille asennettiin höyrykone. Samalla alukselta poistettiin kuparointi, painolasti ja osa laipioista sekä runko mataloitettiin. Alus oli 1846–1853 Queenstownissa vartiolaivana. Alus osallistui 1853–1856 Krimin sotaan, jonka aikana se muun muassa osallistui vuonna 1854 Bomarsundin piiritykseen ja valtaukseen. Vuonna 1859 alus palasi vartiolaivaksi Kingstowniin, jossa se oli aina vuoteen 1864.
Alus poistettiin palveluksesta ja se myytiin romutettavaksi 1864.
Turmoil Games
Turmoil Games oli itsenäinen suomalainen pelitalo, joka perustettiin Rovaniemellä vuonna 2008.
Pelistudion ensimmäinen videopeli, Alpha Polaris, julkaistiin Windows-käyttöjärjestelmälle alkuvuodesta 2011. Peli on "osoita ja klikkaa" -tyyliin toteutettu kauhu- ja seikkailupeli, joka sijoittuu Grönlantiin öljyntutkimusasemalle. Pelin maailmanlaajuisesta levityksestä vastaa saksalainen yritys Just A Game.
Peli on julkaistu Steam-palvelussa Turmoil Gamesin itsensä julkaisemana vuonna 2015.
Hr. Ms. Rotterdam (L800)
Hr. Ms. Rotterdam (runkonumero L800) on Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Rotterdam-luokan maihinnousualus.
Valmistus
Alus tilattiin Damen Scheldeltä Vlissingenistä, missä köli laskettiin 25. tammikuuta 1996 telakkanumerolla 377. Se laskettiin vesille 22. helmikuuta 1997 ja valmistui 18. huhtikuuta 1998.
Luettelo kalifeista
Tämä on luettelo kalifeista.
Kalifin arvonimi
Kaikkia varhaisia muslimihallitsijoita kutsutaan tavallisesti kalifeiksi, vaikka arabivaltakunnan hallitsijoista ensimmäinen, jonka tiedetään ottaneen käyttöön kalifin arvonimen, oli Abd al-Malik ibn Marwan (685–705). Nimitys Khalifat Allah tarkoitti "Jumalan puolestapuhujaa". Kunnianimi oli al-Malikin luoma vastine Bysantin keisarin Justinianus II:n (685-695) tittelille "Jumalan palvelija" (lat. servus Christi). Kunnianimellä al-Malik halusi osoittaa, että hänen valtansa tuli yksin Jumalalta. Kunnianimi ei kuitenkaan vakiintunut, ja uudelleen sen otti käyttöön vasta sata vuotta myöhemmin al-Mamun (813–833), joka siten oli vasta toinen kalifi.
Tässä vaiheessa islamissa vakiintui oppi kalifaatista. Sen mukaan kalifi oli profeetta Muhammedin seuraaja ja uskovaisten komentaja, joita oli vain yksi kerrallaan. Jos islamilaisessa maailmassa oli kaksi kalifia, kummankaan kalifaatti ei ollut pätevä. Jo 900-luvulla yhtenäisyys kuitenkin murtui, kun sekä fatimidit Egyptissä että umaijadit Cordobassa ottivat nimen käyttöönsä, vaikka abbasidien kalifaatti edelleen jatkui Bagdadissa.
Islamilainen perimätieto alkoi kertoa, että 600-luvulla Muhammedin seuraajina olisivat vaikuttaneet neljä "oikeaan johdettua kalifia". Tällöin olisi vallinnut eräänlainen islamilainen kulta-aika ennen umaijadidynastian tuomaa rappiota. Muhammedista tai oikeaan johdetuista kalifeista ei kuitenkaan ole säilynyt aikalaistietoja, kuten kolikkolöytöjä. Lähdekriittinen historiantutkimus on varmistanut ensimmäiseksi arabihallitsijaksi Syyriasta käsin toimineen Muawijan (661–680), joka käytti kunnianimenään "emiiriä", mikä tarkoitti "suojelijaa". Nimitys liittyi arabiheimojen tapaan, jossa johtaja saattoi ottaa suojelukseensa oman klaanin ulkopuolisia vieraita. Tätä perinnettä alettiin soveltaa toisuskoisiin dhimmeihin, jotka olivat islamilaisen käsityksen mukaan "suojeltuja".
Oikeaanjohdetut kalifit (632–661)
200px|thumbnail|right|Rashidun-kalifaatti (tummanvihreä) laajimmillaan vuonna 654, sekä sen vasallivaltiot (vaaleanvihreä). Sunna- ja ahmadimuslimit tunnustavat hurskaiksi ja oikein johdetuiksi hallitsijoiksi neljä "oikeaan johdettua" kalifia''. '' Heistä ei ole kuitenkaan historiallista aikalaistietoa, joten heidän historiallisuutensa on jäänyt avoimeksi.
Umaijadikalifit (660–750/1031)
Umaijadit hallitsivat arabien valtakuntaa kalifeina. Damaskuksesta käsin vuosina 661–750. Sen jälkeen kun abbasidien hallitsijasuku oli heidät syrjäyttänyt, suku hallitsi edelleen Cordóban emiirikuntaa Espanjassa ja julistautuivat myöhemmin jälleen kalifeiksi. Sitä ennen oli jo syntynyt fatimidien shiialainen kalifaatti Pohjois-Afrikkaan.
Damaskoksen umaijadikalifit (661–750)
200px|thumbnail|right|Umaijadien kalifaatti (vihreä) laajimmillaan vuonna 750
Córdoban kalifit (929–1031)
200px|thumbnail|right|Cordóban kalifaatti (vihreä) noin vuonna 1000 (Córdoban kalifaatti käsitti Espanjan ja osan Marokkoa. Samaan aikaan Abbasidit hallitisivat suurinta osaa islamilaisista maista. Useimmat muslimit eivät pitäneet Córdoban hallitsijoita laillisina kalifina.)
Bagdadin abbasidikalifit (750–1258)
200px|thumbnail|right|Abbasidien kalifaatti (vihreä) laajimmillaan noin vuonna 850)
(Abbasidien valtakauden loppupuolella muslimihallitsijat alkoivat käyttää muitakin arvonimiä kuten sulttaani.)
Kairon kalifit (1261–1517)
200px|thumbnail|right|Mamelukkien sulttaakikunta Egyptissä vuonna 1279 (vihreä). (Sen jälkeen kun mongolit vuonna 1258 valloittivat Bagdadin, osa abbasideista pakeni Kairoon Siellä heidän jälkeläisensä toimivat pääasiassa seremoniallisina kalifeina Egyptiä hallinneiden mamelukkien alaisuudessa.)
Kalifit Osmanien valtakunnan aikana (1517–1922)
200px|thumbnail|right|Osmanien valtakunta laajimmillaan 1683. Osmanien (nimestä Uthman) hallitsijasuku oli alkujaan maallinen valloittajasuku, joka käytti sulttaanin arvonimeä mutta omaksui pian myös joukon alistamiensa kansojen hallitsijoiden arvonimiä.
Universally Speaking
Universally Speaking on Red Hot Chili Peppersin kappale. Kappale löytyy vuonna 2002 julkaistulta albumilta By the Way. Kappale julkaistiin singlenä maailmanlaajuisesti vuonna 2003, Yhdysvaltoja lukuun ottamatta. Single oli parhaimmillaan 27. Britannian singlelistalla. Kappale löytyy bändin kokoelma-albumilta Greatest Hits ja konserttitallenteelta Live in Hyde Park.
Singlen b-puoli on "Slowly Deeply".
Musiikkivideo
Dave Sheridan esiintyy toista kertaa Red Hot Chili Peppersin musiikkivideolla. Hän oli ensimmäistä kertaa singlen By the Way videossa taksikuskina. Tämän singlen videolla Sheridan esittää samaa henkilöä, joka yrittää epätoivoisesti palauttaa kirjaa, joka jäi edellisessä videossa laulaja Anthony Kiedikseltä taksiin. Videolla hän yrittää kaikin keinoin päästä lavalla Red Hot Chili Peppersin konsertin aikana. Lopulta hän pääsee lavalle ja palauttaa Kiedikseltä taksiin unohtuneen kirjan. Musiikkivideon ohjasi Dick Rude, joka ohjasi myös singlen Catholic School Girls Rule videon.
Singlen kappaleet
CD Single 1
CD Single 2
Johan Olivecreutz
Johan Olivecreutz (vuoteen 1751 Gezelius, 17. lokakuuta 1721 Tukholma – 14. maaliskuuta 1804 Turku) oli suomalainen valtiopäiväedustaja ja varsinaissuomalaisen Karunan kartanonherra.
Olivecreutzin esi-isät työskentelivät piispoina useassa sukupolvessa. Esi-isiensä mallin mukaisesti myös Johan Olivecreutz opiskeli teologiaa, mutta teki elämäntyönsä lähinnä kartanonomistajana ja valtiopäivämiehenä. Valtiopäivillä hän kannatti hattujen puoluetta ja pyrki uudistamaan Ruotsin itäisiä maakuntia, joilla hänen aikanaan tarkoitettiin sittemmin Suomeksi kutsuttua aluetta. Kartanonomistajana Olivecreutz oli vaativa, mutta valistusajan hengen mukaisesti myös oikeudenmukainen. Hän modernisoi paikallista maataloutta ja kehitti Karunasta alueensa säätyläisväen sosiaalisen elämän keskuksen.
Elämä
Johan Olivecreutzin vanhemmat olivat taidemaalari Helena Arnell ja Johannes Gezelius. Hänen isänsä oli määrä olla Viipurin piispa, mutta Viipurin jäädessä Ruotsin valtakunnanrajan itäpuolelle tästä tuli Porvoon ensimmäinen piispa. Johannes Gezelius kuoli heinäkuussa 1733, jonka jälkeen leskirouva Helena Arnell muutti perheineen Porvoosta Kemiön Västakärriin. Siellä sijaitsi Gezeliusten suvulle kuulunut Karunan kartano.
Johan Olivecreutz valmistui ylioppilaaksi Turussa aloitti opintonsa Turun akatemiassa vuonna 1736. Hänen väitöskirjansa edusti niin sanottua luonnollista teologiaa ja toi hänelle dosentuurin. Kuningas Fredrik I antoi Olivecreutzille valtakirjan Turun akatemian sihteerin virkaan 1746. Mies jäi kuitenkin välittömästi virkavapaalle ja matkusteli pitkin Keski-Eurooppaa. Lopulta hän luopui melko vaatimattomaksi jääneestä yliopistourastaan.
Olivecreutz palasi Suomeen Tukholman kautta. Hän saapui valtakunnan pääkaupunkiin keskelle kuningas Aadolf Fredrikin vuoden 1751 kruunajaisjuhlallisuuksia ja hänet aateloitiin niiden yhteydessä. Tuolloin hän vaihtoi sukunimensä Gezeliuksesta Olivecreutziksi. Käytännössä aatelointi oli vahvistus Gezelius-suvun vuonna 1719 tapahtuneelle aateloinnille. Seuraavana vuonna Olivecreutz saapui Suomeen ja keskittyi hoitamaan tilojaan Sauvossa ja Kemiössä.
Olivecreutz oli säntillinen ja ankara kartanonherra. Hän uudenaikaisti maanviljelyä ja karjanhoitoa. Hänen tilustensa koko kasvoi ja hän perusti Sauvoon ja Kemiöön pitäjänmakasiinit. Valtiopäivillä Olivecreutz toimi sukunsa päämiehenä ja esitti toimia Suomen talouselämän kehittämiseksi ja maan väkiluvun kasvattamiseksi. Ruotsin itäisten maakuntien eli nykyisen Suomen väestömäärä joka tapauksessa kaksinkertaistui 1700-luvun jälkipuoliskolla.
Vuonna 1770 Olivecreutz sai Skånen ja Blekingin laamannin viran. Hän muutti Ruotsiin ja palasi Karunaan kolmentoista vuoden kuluttua. Kartanosta kehittyi paikallisten säätyläisten kokoontumispaikka.
Olivecreutzin kielitaito oli laaja: hän osasi muun muassa syyriaa ja arabiaa.
Olivecreutz avioitui Adolphina Johanna Rutenskiöldin (1750 – 20. syyskuuta 1837) kanssa 29. elokuuta 1771. Pariskunnalle syntyi lapset
Valtiopäivämiehenä Olivecreutz toimi vuosina 1755–1756, 1760–1762, 1765–1766, 1769–1770 ja 1771–1772.
Birendranagar
Birendranagar on yliopistokaupunki Nepalin länsiosassa sijaitsevan Bherin vyöhykkeen Surkhetin piirikunnassa. Birendranagar on myös kolmen vyöhykkeen muodostaman Nepalin Keskilännen kehitysalueen (Madhya Pashchimanchal) keskuskaupunki.