cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
TuTo Hockey
Kaudet 1983–1994
1991–1992 joukkueen sijoitus oli seitsemäs. Joukkueesta oli vaihtunut yli puolet. Uusi maalivahti Jari Paavola oli hyvä, mutta kovan tason ratkaisijoita ei ollut kuin ykköskentässä. Markku Kallio oli joukkueen paras pistemies, perässä tulivat Jouni Tuominen (10+32=42 pistettä, 44 ottelua) sekä Petri Niukkanen (7+33=40, 44 ottelua). Paras puolustaja oli Kai Ortio (14+12=26 pistettä, 44 ottelua). Ulkomaanvahvistuksina olivat tällä kertaa hyökkääjät Sergei Odintsov ja Igor Evdokimov sekä puolustaja Andrei Basalgin. Kauden yleisökeskiarvo oli 778, ja TuTo oli 7. seuratuin divarijoukkue.
Joukkueessa pelasivat edellä mainittujen lisäksi muun muassa maalivahdit Jukka Mäkitalo ja Arto Peltola, puolustajat Jukka-Pekka Annala, Janne Karelius, Tommi Pihlava, Juha Vuorisalo, ja Roni Mesikämmen sekä hyökkääjät Markku Kallio, Jouni Kantola, Raimo Ruusunen, Toni Hedman,Jukka Piirinen, Timo Mäkinen, Keijo Tutti, Kari Numminen, Ari Kylmänen, Mertsi Raitanen ja Samu Lindström. Lisäksi joukkueessa pelasivat Sami Jokinen, Keijo Wikman, Esa Tutti ja Teemu Vaarakallio.
Joukkueessa pelasivat edellä mainittujen lisäksi muun muassa maalivahdit Jukka Mäkitalo, Mikko Laiho ja Toni Kärkkäinen, puolustajat Janne Karelius, Kai Ortio, Veli-Pekka Pekkarinen, Mika Yli-Mäenpää, Jukka-Pekka Annala, Juha Kuusisaari ja Jonni Talas sekä hyökkääjät Tero Toivola, Jouni Tuominen (17+40=57),Harri Niukkanen, Petri Niukkanen, Tuomo Räty, Markku Kallio, Jouni Kantola, Mika Johansson, Ari Kylmänen, Tommi Nurmi ja Eero Brander.
Kaudella 1993–1994 TuTo oli viimein valmis nousemaan liigaan valmentaja Tammisen ja kapteeni Siltasen (12+23=35 pistettä) johdolla. TuTo voitti runkosarjan ja hallitsi suvereenisti myös liigakarsintoja (joissa se tosin hävisi viimeisen, merkityksettömän pelin Jokipojille 13-0). Lahden Reipas putosi samalla liigasta. Uusina miehinä joukkueessa olivat muun muassa Tommi Pullola (13+29=42), Tommi Kiiski (11+10=21), paluumuuttaja Roni Mesikämmen (4+5=9), järkälemäinen hyökkääjä Jukka Suomalainen (5+5=10), Esa Tommila (6+5=11) ja Vesa Karjalainen (4+5=9). Maalille palasi jo iäkkäämpi Jim Bedard, joka pelasi samalla viimeisen kautensa divisioonatasolla, Jukka Mäkitalon peesatessa 12 ottelun verran. Kauden yleisökeskiarvo oli 1181, ja TuTo oli sarjan seuratuin joukkue.
Pekka Virta voitti sekä maali- että pistepörssin, tehden 46 ottelussa käsittämättömät 44+47=91 pistettä, ja Timo Nykopp teki puolustajista eniten maaleja ja pisteitä, tehden 45 ottelussa 19+23=42 pistettä. Kumpikin päätyi kauden päätteeksi All-Stars-viisikkoon yhdessä Juha Virtasen (23+27=50 pistettä 45 ottelussa) kanssa. Juhani Tamminen valittiin vuoden valmentajaksi.
Joukkueessa pelasivat edellä mainittujen lisäksi muun muassa puolustajat Sami Leinonen (5+22=27), Kai Ortio (5+8=13), Kristian Taubert (3+5=8), Juha Kuusisaari (3+5=8), Tommy Grönlund (1+0=1) ja Pasi Huura (1+0=1) sekä hyökkääjät Ilkka Kares (11+32=43), Markku Kallio (15+21=36), Jouni Tuominen (12+24=36), Jouko Myrrä (23+12=35),Jouni Kantola (7+21=28), Tommi Kiiski (11+10=21), Petri Niukkanen 10+10=20), Ari Kylmänen (0+2=2), Sakari Palsola (0+1=1) ja Samu Lindström (0+0=0).
Paluu liigaan 1994–1995
Tuton ensimmäinen kausi SM-liigassa sujui hieman alavireisesti, mutta karsintoihin ei jouduttu ja sarjapaikka säilyi - pääasiassa ykkösketju Jukka Sepon (18+33=51 pistettä, 46 ottelua), Jari Hirsimäen (19+28=47 pistettä, 47 ottelua) ja Vesa Karjalaisen (16+23=39 pistettä, 47 ottelua) ansiosta. Ketju voitti TuTon sisäisen pistepörssin samassa järjestyksessä. Oman lisänsä toi myös NHL-työsulku, joka toi joukkueeseen sekä Ted Donaton (joka teki 14 ottelussa 5+5=10 pistettä ja tappeli paikallispelissä voitokkaasti Saku Koivun kanssa) ja puolustajalegenda Teppo Nummisen (12 ottelussa 3+8=11 pistettä). Ulkomaalaisvahvistus, puolustaja Brad Turner ei tehnyt 43 ottelussa paljoakaan pisteitä (3+9=12), mutta otti eniten jäähyjä (114 jäähyminuuttia) ja päätyi tehotilastossa eniten miinukselle (–30). Turner oli kuitenkin omalla tontillaan pätevä vahvistus, toisin kuin surullisenkuuluisan huono kanadalaisvahvistus Craig Woodcroft, joka ei tehnyt 12 ottelussa pistettäkään. Sen sijaan yhden ottelun tällä kaudella pelannut B-juniori Timo Pärssinen teki saman tien ensimmäisen SM-liigamaalinsa.
Kautta leimasivat valmentajaongelmat sekä ykkösmaalivahti Timo Lehkosen (Ismo Lehkosen veli) äkillinen lähtö: huonon pelin jälkeen haukut saanut Lehkonen otti ja lopetti koko peliuransa, jonka jälkeen loppukauden maalia vartioi nuori Markus Korhonen, Jukka Mäkitalon tukiessa. Kausi pelattiin pääosin Kupittaalla, mutta muutama ottelu – kuten 10 304 katsojaa tuonut Jokerit-ottelu muun muassa Teemu Selännettä vastaan pelattiin Turkuhallissa. Kyseinen ottelu on samalla voimassa oleva seuran yleisöennätys. Kauden yleisökeskiarvo oli 4 034, ja TuTo oli sarjan 11. seuratuin joukkue.
Joukkueen valmentajana aloitti Seppo Suoraniemi. Suoraniemi korvattiin vuoden 1995 tammikuun lopussa Kari Yli-Mäenpäällä, jonka pikkuveli Mika Yli-Mäenpää edusti TuToa kaudella 1992–1993. Kapteenina jatkoi kolmatta vuottaan Risto Siltanen.
Joukkueessa pelasivat edellä mainittujen lisäksi muun muassa puolustajat Sami Leinonen, Timo Kulonen, Petri Kalteva, Jukka Suomalainen, Sebastian Sulku, Kimmo Paakki ja Kristian Taubert sekä hyökkääjät Juha Virtanen, Pekka Virta, Jouni Tuominen, Esa Tommila, Jouko Myrrä, Risto Kurkinen, Markku Kallio, Tommi Pullola, Teemu Numminen ja Tommi Kiiski.
1995–1996
Joukkuetta valmensivat Harri Jalava ja Hannu Palmu. Kapteenina jatkoi neljättä ja viimeistä vuotta Risto Siltanen. Parhaat pistemiehet olivat tismalleen samat ja samassa järjestyksessä olevat ykköskentän miehet kuin edelliskaudellakin: Jukka Seppo (15+21=36 pistettä, 49 ottelua), Jari Hirsimäki (12+24=36 pistettä, 50 ottelua) ja Vesa Karjalainen (19+11=30 pistettä, 45 ottelua). Muista pelaajista ainoastaan Juha Virtanen sai 30 pistettä rikki, tehden samat tehot kuin Karjalainenkin.
Joukkueessa pelasivat edellä mainittujen lisäksi muun muassa maalivahti Markus Korhonen, puolustajat Sami Leinonen, Veli-Pekka Hård, Jukka Suomalainen, Sebastian Sulku, Kari-Pekka Friman, Juha Kuusisaari, Pasi Huura, Jonni Talas ja Antti Tirkkonen sekä hyökkääjät Tuomas Kalliomäki, Jouni Tuominen, Tommi Pullola, Jouko Myrrä, Tuomas Jalava ja Mikko Laaksonen. .
Kausi 1996–1997
Kauteen 1996–1997 valmistautuminen näytti liigasta putoamisen jälkeen hankalalta, sillä ainoastaan kolme pelaajaa – Jouko Myrrä, Juha Kuusisaari ja Jouni Tuominen – jäivät joukkueeseen. Tuominen tosin lähti kesken kauden pois, mutta tilalle tuli toinen Tuominen, Jani Tuominen. Valmentajaksi tullut ukrainalainen Anatoli Bogdanov sai kauden aikana hyvään vireeseen junioreista koostuvan ketjun Timo Pärssinen-Aki Uusikartano-Antti Virtanen, joista jälkimmäinen voitti Vuoden tulokas -palkinnon. Myös myöhempien vuosien TuTon kulmakiviin kuuluvat Tero Forsell, Markku Vuorisalo ja Jonni Kiiski tekivät debyyttinsä ja pelasipa myös Mikko Rautee vajaat parikymmentä ottelua.
Valmentajana toimi ensimmäistä kauttaan Anatoli Bogdanov, kapteenina Kai Ortio. Paras pistemies oli Antti Virtanen, joka teki 39 ottelussa 35+21=56 pistettä. Koko joukkue valittiin kauden Fair Play -joukkueeksi.
Kausi 1997–1998
Kaudella 1997–1998 TuTo oli runkosarjan viides, vaikka viimeisetkin liigapelaajat Myrrä ja Kuusisaari lähtivätkin (vaikka Myrrä vielä palasikin loppukaudesta). Pelaajat olivat pitkälti omia junioreita ja Turun seudun pelureita. Parhaiten onnistuivat Ville Mikkonen ja Kari Syväsalmi, jotka kumpikin tekivät yli 20 maalia. Kauden päätteeksi Kari Syväsalmi palkittiin vuoden Fair Play -pelaajaksi. Nousukarsintojen pudotuspeleissä Hermes voitti joukkueen suoraan kolmessa ottelussa. Kauden yleisökeskiarvo oli 676, ja joukkue oli divarin 5. seuratuin joukkue.
Valmentajana toista kauttaan Anatoli Bogdanov, kapteenina jatkoi Kai Ortio. Paras pistemies oli Ville Mikkonen, joka teki 42 ottelussa 21+29=50 pistettä.
Kausi 1998–1999
Kaudella 1998–1999 TuTo oli runkosarjan kuudes ja pääsi nipin napin pudotuspeleihin maalieron turvin. Joukkueen paras pelaaja oli Tero Forsell. Uusista pelaajista TPS anasti Ville Vahalahden, jota ei tämän jälkeen enää alemmilla sarjatasoilla nähtykään. Vaikka Vahalahti pelasi vain osan kaudesta, hänet valittiin vuoden tulokkaaksi. Muita tulokkaita olivat Sami Terho, Hannes Kymäläinen ja TPS-juniori Tommi Hannus. Kauden yleisökeskiarvo oli 795, ja TuTo oli divarin 6. seuratuin joukkue.
Pudotuspelien alkaessa Kärppien liiganousun piti olla sinettiä vaille ja joukkue oli runkosarjassa ollutkin ylivoimainen. Vieraspelissä Oulussa TuTo tuli takaa-ajoasemasta tasoihin ja voitti jatkoajalla, 2–1-hyökkäyksen päätteeksi Jani Tuominen tarjoili ja Kari Syväsalmi teki voittomaalilla. Kärpät voitti Turussa 5–1, mutta Oulussa TuTo yllätti taas: voitto tuli 3–1. Turussa Kärpät käänsi jo tappiollisen pelin edukseen voittamalla 5–3, ja ratkaisu siirtyi Ouluun. TuTo johti ottelua kahteen otteeseen, mutta Kärpät tuli tasoihin ja peli meni jatkoajalle. Mika Karapuun maali ratkaisi pelin. Kuitenkin Pelicans nousi yllättäen liigaan jatkokarsinnassa.
Valmentajana kolmatta kauttaan Anatoli Bogdanov, kapteenina ensimmäistä kertaa Tero Forsell. Paras pistemies oli Forsell, joka teki 48 ottelussa 22+35=57 pistettä.
Kausi 1999–2000
Kausi 1999–2000 oli viimeinen I-divisioonakausi ennen SM-liigan sulkemista ja divisioonan muuttumista Mestikseksi. TuTo oli runkosarjan neljäs, ja joukkue pudotti nousukarsinnan ensimmäisessä vaiheessa Hermeksen otteluin 2–1. Toisessa vaiheessa Diskos kuitenkin pudotti joukkueen. Jotta viime kauden Kärppä-tilanne ei toistuisi, oli sääntöjä muutettu: runkosarjan voittaja Kärpät pääsi suoraan liigakarsinnan loppuvaiheeseen, jossa se ja Pelicans kohtasivat Diskoksen ja Sportin. Sekä Kärpät että putoamassa ollut Pelicans saatiin kummatkin mukaan ennen liigaporttien sulkemista. Kauden yleisökeskiarvo oli 1 040.
Valmentajana neljättä kauttaan Anatoli Bogdanov, kapteeneina Juha Kuusisaari ja Mertsi Raitanen. Paras pistemies oli Mertsi Raitanen, joka teki 47 ottelussa 6+32=38 pistettä. Pudotuspelien paras pistemies oli Markku Vuorisalo, joka teki 6 ottelussa 3+1=4 pistettä.
Kausi 2000–2001
I-divisioonan muuttuessa Mestikseksi TuTo aloitti kauden 2000–2001 jälleen Bogdanovin johdolla. Kausi oli jo viides ”Toljan” valmennuksessa. TuTo sai täksi kaudeksi taas takaisin Tero Forsellin, ja lisäksi kokeneen Vesa Lehtosen. Muita tulokkaita olivat Mikko Markkanen, Jarkko Immonen ja puolustaja Petri Tähtisalo. Liittyipä mukaan myös Italian maajoukkueessakin pelannut Ruggero Rossi De Mio. Kokenut ja tehokas TuTo voitti runkosarjan. Kauden yleisökeskiarvo oli 1 017.
Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella kaatui Hyvinkään Ahmat otteluin 3–0, ja toisella kierroksella kukistui Sport myös suoraan kolmessa ottelussa. Finaaleissa vastaan asettui tulokaskauttaan pelaava Jukurit. Ottelusarja oli erittäin tasainen, ja kolme ensimmäistä kamppailua ratkesivat jatkoajalla. Jukurit oli kuitenkin parempi voittaen viidennen ottelun Kupittaalla luvuin 4–3. TuTo sai ensimmäisen Mestis-hopeamitalin ja Jukurit kultaa.
Valmentajana viidettä kauttaan Anatoli Bogdanov, kapteenina Vesa Lehtonen. Paras pistemies oli Tuomas Jalava, joka teki 42 ottelussa 25+21=46 pistettä. Jalava voitti myös vuoden Fair Play -palkinnon. Pudotuspelien paras pistemies oli Jarkko Immonen, joka teki 11 ottelussa 5+7=12 pistettä.
Kausi 2001–2002
Kaudella 2001–2002 TuTo heikkeni pelaajamenetysten myötä ja sijoittui runkosarjassa viidenneksi. Joukkueen parhaat pistemiehet olivat Tero Forsell ja Markku Vuorisalo, jonka lisäksi Atte Saunamäki, Mikko Niinikoski sekä Viron maajoukkuepuolustaja Lauri Lahesalu pelasivat hyvän kauden. Joukkue hävisi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Sportille. Kauden yleisökeskiarvo oli 966.
Valmentajana oli kuudetta kauttaan Anatoli Bogdanov, kapteenina tällä kaudella oli toista kertaa Tero Forsell. Paras pistemies oli Forsell, joka teki 38 ottelussa 20+42=62, joka oli Mestiksen uuden piste-ennätys ja jonka rikkoi vasta kaudella 2006–2007 Forsell itse. Pudotuspelien paras pistemies oli Sami Terho, joka teki 4 ottelussa 2+2=4 pistettä. Forsell voitti myös tehotilaston ja oli kauden paras tehopelaaja.
Kausi 2002–2003
Kaudella 2002–2003 joukkue jäi ensimmäistä kertaa pitkiin aikoihin pudotuspelien ulkopuolelle, ja sijoitus oli yhdeksäs; huonoin vuosikausiin. Monet pelaajat olivat tyytymättömiä valmennukseen, ja muutama pelaaja kuten Jussi Rantala lopetti uransakin (tosin Rantala palasi välivuoden jälkeen taas takaisin). Kauden yleisökeskiarvo oli 981.
Valmentajana seitsemättä kauttaan Anatoli Bogdanov, kapteenina kolmatta kertaa Tero Forsell. Paras pistemies oli Tuomas Jalava, joka teki 42 ottelussa 25+21=46 pistettä.
Kausi 2003–2004
Kaudella 2003–2004 joukkue aloitti jo kahdeksannen kautensa Toljan johdolla. Monet runkopelaajat olivat lähteneet tai lopettaneet, ja TuTo vajosi pelilliseen kriisiin. Joukkue päästi tällä kaudella yhtä monta maalia kuin viime kaudellakin (162), mutta hyökkäystehoissa oli noin 40 maalin vajaus viime kauteen verrattuna. Pitkäaikainen valmentaja Anatoli Bogdanov sai lopulta lähteä kesken kauden, ja itsenäisyyspäivänä 6.12.2003 vastuuvalmentajan pestin otti vanha TuTo-konkari Pekka Virta. Virta sai joukkueeseen uuden, taistelevan ilmeen, joka miltei riitti nostamaan TuTon pois karsintakurimuksesta. Aika loppui kuitenkin kesken: joukkue jäi runkosarjan toiseksi viimeiselle tilalle, ja edessä olivat karsinnat Mestis-paikasta. Virran johdolla karsinnat sujuivat kuitenkin ryhdikkäästi, ja TuTo säilytti sarjapaikkansa häviämättä ainuttakaan karsintaottelua. Kauden yleisökeskiarvo oli 952.
Kapteenina toimi Santeri Kilkki. Paras pistemies oli Topi Riutta, joka teki 44 ottelussa 13+19=32 pistettä. Mestis-karsinnoissa paras pistemies oli Mikko Peltonen, joka teki 6 ottelussa 5+0=5 pistettä.
Kausi 2004–2005
Kauteen 2004–2005 TuTo lähti uuden valmentajan Ismo Lehkosen johdolla. Lehkosen myötä kokeneet pelaajat Forsell, Vuorisalo, Rantala, Saunamäki, Juha Peltonen sekä Saariset Jesse ja Jouni palasivat joukkueen riveihin. Alku- ja keskikausi epäonnistuivat, mutta loppukaudesta TuTo piristyi selvästi, kuten valmentaja oli luvannutkin: joukkue varmisti loppuvaiheessa pudotuspelipaikan, ja aivan viime kierroksilla KalPaa jo odotellut joukkue ylitti itsensä nousten runkosarjan kuudenneksi. Kauden yleisökeskiarvo kotipeleissä oli 1 183, ja TuTo oli sarjan viidenneksi seuratuin joukkue.
Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella TuTo pudotti ennakkosuosikkina olleen Kajaanin Hokin, ja vasta seuraavalla kierroksella asettui vastaan pelätty KalPa. TuTo hävisi kuopiolaisille ja pääsi pronssipeliin, jossa vastassa oli ensimmäistä kertaa Mestis-finaalien ulkopuolella oleva Jukurit. Joukkue voitti vastustajansa jatkoajalla 2-1 ja varmisti itselleen pitkästä aikaa mitalit. Voittomaalin teki Markku Vuorisalo.
Valmentajana toimi ensimmäistä kauttaan Ismo Lehkonen. Kapteenina aloitti neljättä kertaa Tero Forsell, joka kuitenkin luopui kapteeniudesta ja luovutti kapteenin aseman sekä Tomi Laurilalle että Tuomas Jalavalle. Paras pistemies sekä runkosarjassa että pudotuspeleissä oli Forsell, joka teki runkosarjassa 36 ottelussa 10+23=33 pistettä, ja pudotuspeleissä 8 ottelussa 1+5=6 pistettä. Nuori Timo Salo valittiin Mestiksen vuoden tulokkaaksi.
Kausi oli samalla TuTon viimeinen Kupittaan jäähallissa, sillä halli määrättiin purettavaksi uuden monitoimihallin tieltä.
Kausi 2005–2006
Kaudella 2005–2006 TuTo pelasi ottelunsa Elysee Areenalla, TPS:n kotihallissa. Kauden aikana joukkue onnistui pitämään aiemmat katsojalukunsa lähes viime vuoden tasolla. 1 137 katsojan keskiarvollaan Mestiksen neljänneksi seuratuin kotijoukkue. TuTo kiinnosti yleisöä myös virtuaalisesti, sillä TuTon internet-sivustot tekivät uuden ennätyksen, kasvaen keväällä 36 prosenttia edellisvuoden lukemista.
Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella TuTo pudotti nousukuntoisen K-Vantaan suoraan otteluvoitoin 3–0. Välierät Sportia vastaan päättyivät kuitenkin tappioon Sportin voittaessa sarjan 3–0. Pronssipeli pelattiin Hokkia vastaan kotona. TuTo voitti ottelun jatkoajalla 4–3 ja sai jälleen pronssimitalit. Ottelun ratkaisi viime vuoden tapaan Markku Vuorisalo jatkoajalla.
Mestiksen palkintogaalassa runkosarjan pistepörssin voittanut Tero Forsell palkittiin Mestiksen parhaana pelaajana, parhaana pistemiehenä, parhaana hyökkääjänä ja All Stars-joukkueen sentterin paikalla. Markku Vuorisalo palkittiin runkosarjan parhaana maalintekijänä ja tehopelaajana ja valittiin myös All Stars-joukkueeseen. Samalla TuTo palkittiin vuoden Mestis-seurana.
Valmentajana jatkoi toista kauttaan Ismo Lehkonen, kapteenina toimi Vikki Tammelin, joka lopetti uransa tähän kauteen. Paras pistemies sekä runkosarjassa että pudotuspeleissä oli edelliskauden tapaan Tero Forsell, joka teki runkosarjassa 45 ottelussa 20+41=61 pistettä, ja pudotuspeleissä 7 ottelussa 1+5=6 pistettä.
Uusi Kupittaa, uusi aika. Kausi 2006–2007
Valmentajana jatkoi kolmannen kauden Ismo Lehkonen, joka solmi jatkosopimuksen myös kahdesta seuraavasta kaudesta. Kakkosvalmentajana aloitti Petri Niukkanen. Kapteenina toimi nuori Tapio Laakso, joka aisaparinsa Timo Salon kanssa nousi muutamassa vuodesta a-juniorista joukkueen runkopelaajaksi. Sekä Laakso että Salo siirtyivät kauden päätyttyä SM-liigaan KalPan riveihin.
Kauden 2006–2007 TuTo aloitti evakossa Turkuhallissa pelaten kauden kuudestatoista ensimmäisestä ottelustaan neljä ”kotona” ja loput vieraissa. 16. marraskuuta koitti uuden Kupittaan monitoimihallin loppuunmyyty (3 000 paikkaa) avausottelu Heinolan Kiekkoa vastaan. Pelit Turkuhallissa keräsivät vähemmän yleisöä, mutta siirto Kupittaalle piristi katsojalukuja tuntuvasti, ja TuTo pääsi hyvin lähelle tavoitekatsojamääräänsä, joka oli 1 500 per kotiottelu. Kauden yleisökeskiarvo runkosarjan jälkeen oli 1 461, ja pudotuspeleissä yleisökeskiarvo oli 1 741.
TuTon alkukausi meni vieraspeleistä ja Kupittaan hallin valmistumista odotellessa hieman ailahtelevasti, ja varsinkin ajanjakso 31.10.–7.12.2006 oli TuTon kannalta erityisen musta: kahdestatoista ottelusta tuli vain neljä voittoa, ja näistäkin kaksi otettiin sarjajumbo FPS:aa ja nuorten maajoukkuetta vastaan. 9.12.2006 kuitenkin alkoi TuTon ennätyksellisen pitkä ja runkosarjan loppuun asti jatkunut voittoputki. TuTo voitti loput jäljellä olevat runkosarjapelinsä ja pidensi peräkkäisten runkosarjavoittojen putken 19 voittoon.
Runkosarjassa TuTo sijoittui toiseksi 67 pisteellä, rikkoen oman Mestiksen piste-ennätyksensä ja jääden Sportista pisteellä. Joukkueena TuTo oli Mestiksen paras alivoimajoukkue ja neljänneksi paras ylivoimajoukkue, jonka lisäksi TuTo oli Mestiksen fair play -joukkue, ottaen vähiten jäähyjä. TuTo teki runkosarjassa 171 maalia ja päästi 93, ollen ainoa Mestisjoukkue jolle tehtiin alle sata maalia. Maalisuhde oli +78. Kotona TuTo oli sarjan ylivoimaisesti paras joukkue, häviten ainoastaan yhden pelin varsinaisella peliajalla ja kaksi jatkoajalla. Kerran pelattiin tasan ja voitto tuli 19 ottelussa. Ainoa tappio tuli kauden alussa Turkuhallissa, joten Kupittaan uudessa hallissa TuTo ei hävinnyt varsinaisella peliajalla kertaakaan. Vieraissa TuTo oli sarjan viidenneksi paras.
Tero Forsell voitti Mestiksen runkosarjan pistepörssin ja paransi 9 pisteellä omissa nimissään ollutta vanhaa ennätystä. Forsellin kokonaissaldo 45 ottelussa oli 24+47. Toiseksi paras tutolainen oli pistepörssissä seitsemänneksi sijoittunut Jouni Virpiö, joka teki 45 ottelussa tehot 20+25=45. Puolustajat Pasi Järvinen (33 ottelussa 9+29=38) ja Kai Syväsalmi (38 ottelussa 16+21=37) sijoittuivat puolustajien pistepörssillä ensimmäiselle ja toiselle sijalle, jälkimmäisen rikottua Mestiksen puolustajien maaliennätyksen. Maalivahti Juha Kuokkasella oli runkosarjan paras torjuntaprosentti (92,84 %), vähiten päästettyjä maaleja per ottelu (1,76) ja eniten nollapelejä (7). Forsell, Syväsalmi, Järvinen ja Kuokkanen valittiin myös Jatkoaika-verkkolehden valitsemaan All Stars -kentälliseen, ja Jatkoaika palkitsi Ismo Lehkosen kauden parhaana valmentajana. Forsellille valinta ykköstähdistön sentteriksi oli toinen putkeen ja kolmas uralla.
TuTo aloitti puolivälierät seitsemänneksi sijoittunutta Heinolan Kiekkoa vastaan. TuTo voitti puolivälieräsarjan 3–0 ja pidensi peräkkäisten voittojen määränsä 22 otteluun. Puolivälierävaiheessa TuTon paras pistenikkari oli Syväsalmi, joka kohosi tässä vaiheessa pudotuspelipörssin kärkeen tehden kolmessa ottelussa tehot 4+2.
Välierävastustajaksi TuTolle tuli Mikkelin Jukurit. 23.2.2007 pelatussa ensimmäisessä välieräottelussa Kupittaalla Jukurit otti voiton lukemin 5–1, katkaisten TuTon 22 voiton putken, joka kesti 77 päivää. Ottelu oli myös ensimmäinen peli, jonka TuTo hävisi varsinaisella peliajalla uudessa hallissaan. TuTo hävisi seuraavan ottelun Mikkelissä luvuin 3–0, ja vaikka joukkue kykeni vielä voittamaan kerran Jukurit kotihallissaan luvuin 3–1, mikkeliläiset osoittautuivat kotonaan vahvemmiksi samoin luvuin. Jukurit voitti TuTon runkopelaajien loukkaantumisten sävyttämän ottelusarjan luvuin 3–1 ja eteni Mestiksen finaaleihin. TuTon kohtaloksi tuli kolmantena vuotena peräkkäin Mestiksen pronssiottelu, jossa TuTo kohtasi vieraskentällä toisen jatkosta pudonneen ennakkosuosikin, Vaasan Sportin. Kolmatta peräkkäistä pronssia ei tullut, sillä Sport voitti TuTon 2–0, ja TuTo jäi Mestiksessä neljänneksi. Pudotuspeleissä paras pistemies oli kahdeksassa ottelussa tehot 4+3=7 tehnyt Atte Saunamäki, ja maalivahti Juha Kuokkasen torjuntaprosentiksi jäi pudotuspeleissä 91,93 %.
225px|left|thumb|Kupittaan jäähalli vuonna 2007Kauden päätyttyä TuTo sai Fair play -palkinnon joukkueena. Tero Forsell sai pelaajien valitseman parhaan pelaajan Kultainen kiekko -palkinnon, valmentajien valitseman parhaan hyökkääjän palkinnon sekä yleisön valitseman all stars -ykkössentterin tittelin, jonka lisäksi Forsell sai palkinnon pistepörssin voitosta. Forsell teki myös yhtä monta maalia (24) kuin K-Vantaan Jussi-Mikko Makkonen, jolle myönnettiin maalitykki-palkinto. Juha Kuokkanen valittiin kauden parhaaksi maalivahdiksi ja All Stars -ykkösmaalivahdiksi, ja Pasi Järvinen palkittiin kauden parhaana puolustajana ja paikalla All Stars -kakkosmiehistöön. Lisäksi puolustaja Kai Syväsalmi valittiin all stars -ykköstähdistöön. Kakkostähdistöön valittiin myös oikea laitahyökkääjä Jouni Virpiö.
Mestaruuskausi 2007–2008
TuTo aloittaa neljännen kautensa valmentaja Ismo Lehkosen johdolla. Kaudelle 2007–2008 Mestiksen pistejärjestelmään tehdään muutoksia, ja se yhdenmukaistetaan SM-liigan kanssa. Jatkossa suorasta voitosta saa kolme pistettä, jatkoajalla tai rangaistuslaukauskilpailussa saavutetusta voitosta kaksi pistettä sekä jatkoaika/rangaistuslaukauskilpailun häviöstä yhden pisteen. Tällä kaudella ei järjestetä tasonmittauksia SM-liigaseurojen kanssa, vaan liigakarsinnat palaavat keväällä 2009.
TuTo valmistautui kauteen tekemällä hyvissä ajoin sekä jatkosopimuksia että uusia sopimuksia, ja 13. huhtikuuta 2007 julkistettujen uusien pelaajasopimuksien myötä joukkueella oli jo 20 sopimuspelaajaa. Vaikka joukkueen ydinrunko säilyi melko ehjänä, vaihtuvuus oli aiempien vuosien tapaan suuri. Uusina tulokkaina olivat mestaruusjoukkue Hokista tullut maalivahti Petri Koivisto, Jokereista tulleet isokokoinen puolustaja Ville Peltosuo ja hyökkääjä Tuomas Muhonen sekä SapKosta tullut NHL-varaus Joni Lindlöf. Paluumuuttajana joukkueeseen saapui Markku Vuorisalo. Lisäksi Hokista saapui vielä turkulaislähtöinen keskushyökkääjä Aleksi Sillanpää. Maalivahtiringin täydennykseksi TuTo hankki puolustajaveteraani Kai Ortion 16-vuotiaan pojan Joni Ortion, joka valittiin myös 17-vuotiaiden maajoukkueleirille. Edustusjoukkueessa Ortiolle jäänee kolmosmaalivahdin paikka, päähuomion keskittyessä B-juniorien liigapeleihin.
Joukkueen kapteenina toimii Pasi Järvinen, varakapteeneina toimivat Tero Forsell ja Jouni Virpiö.
Joukkue valmistautui kauteen pelaamalla harjoituspelejä SM-liigajoukkueita vastaan ja muun muassa voitti ensimmäistä kertaa kolmeen vuoteen pelatussa paikallisottelussa Turun Palloseuran rangaistuslaukauskisan jälkeen 4–3. TuTo jatkoi edelliskaudelta ”kesken jäänyttä” runkosarjan voittoputkeaan vielä yhden ottelun, voittamalla avauspelissään HeKin 4–0. 20 peräkkäisen runkosarjavoiton putki kuitenkin katkesi seuraavassa ottelussa Vaasan Sportia vastaan.
2. marraskuuta pelatussa ottelussa TuTo–LeKi koettiin uuden Kupittaan hallin historiaa. Miltei vuoden uudessa hallissaan pelannut kotijoukkue ei ollut ennen tätä iltaa hävinnyt ainuttakaan runkosarjaottelua varsinaisella peliajalla. 25 kotiottelun putki katkesi LeKin voittaessa ottelun 3–4.
TuTossa koetut muutokset toivat kaudella 2007–2008 esiin ristiriitoja seuran hallituksessa. Seuran pääomistaja Reijo Paksal ilmoitti 7.11.2007 halustaan siirtää seuran omistus säätiöpohjalle. Ismo Lehkonen ilmaisi päivää myöhemmin odottavansa seuralta linjanvetoa seuraavan kauden ja SM-karsintaan valmistautumisen suhteen. 14. marraskuuta 2007 TuTon hallituksen puheenjohtaja Esko Heinonen erosi tehtävistään. Heinonen kertoi eronsa perustuvan ”jatkuvaan epäluottamukseen ja erimielisyyteen TuTo Hockey Oy:n pääomistajan Reijo Paksalin kanssa”. Heinosen mukaan ”hänellä ja Paksalilla on selvät näkemyserot yhtiön kehittämisestä, osakepääoman kasvattamisesta ja omistajapohjan laajentamisesta sekä seuran tulevaisuuden strategioista”. Alle viikon kuluttua Ville Heinosen eroilmoituksesta myös päävalmentaja Lehkonen ilmoitti jättävänsä seuran kauden päätyttyä.
Muutokset seurajohdossa eivät ole kuitenkaan vaikuttaneet edustusjoukkueen toimintaan. Ennen joulutaukoa TuTo solmi jatkosopimuksen senhetkisen parhaan Mestis-maalintekijän Markku Vuorisalon kanssa, ja solmi loppukauden kestävät sopimukset Pelicans-liigapuolustaja Mikko Heiskasen sekä Tšekin sarjoista siirtyvän maalivahti Timo Lindströmin kanssa.
15. joulukuuta 2008 pelattu ottelu Jokipojat–TuTo oli seuran tuhannes ottelu ykkösdivisioona/Mestistasolla. Viidessadas voitto ykkösdivisioona/Mestistasolla tuli samassa pelissä.
TuTo voitti suoraan jokaisen tammikuun aikana pelaamastaan kahdeksasta ottelusta maalierolla 51–13. Helmikuun alussa joukkue koki odottamattomasti kaksi peräkkäistä tappiota Sportille ja Hokille, kummatkin kotipeleissä joissa TuTo ei ollut hävinnyt koko kauden aikana kertaakaan. Tappioiden herättämänä TuTo pelasi loput seitsemän otteluaan suoraan, varmistaen runkosarjan voiton jo neljä kierrosta ennen sen päätöstä. . Joukkue voitti runkosarjan uudella Mestiksen piste-ennätyksellä, 21 pistettä kakkoseksi tullutta Hokkia enemmän keränneenä.
TuTo aloitti pudotuspelit puolivälieräsarjalla SapKoa vastaan. TuTo voitti savonlinnalaiset suoraan kolmessa ottelussa (9–0, 2–6, 7–0) eikä SapKo kyennyt tekemään Kupittaalla ainuttakaan maalia. Välierissä TuToa vastaan asettui KooKoo. TuTo voitti ensimmäisen kotiottelun 7–2, mutta koki Kouvolassa jatkoaikatappion 4–3. Seuraavan kotipelinsä TuTo voitti 2–1, ja Rebels-faniryhmän kannustamana TuTo voitti myös ratkaisevan vieraspelinsä 1–6, edeten Mestiksen finaaleihin.
Finaaleissa TuTo kohtasi runkosarjan kakkosen ja edellisen kauden mestarin Hokin. TuTo voitti Hokin ensin kotonaan 4–1 ja sitten vieraissa 2–3, ollen voiton päässä mestaruudesta ennen toista kotipeliään. Loppuunmyydyn kotipelin TuTo hävisi maalein 1–3. Vieraspelissä Kajaanissa TuTo kukisti Hokin 6–2, voittaen ensimmäisen Mestis-mestaruutensa. Sentteri Aleksi Sillanpää valittiin Mestis-pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Kaikki finaaliottelut televisioitiin myös Urheilukanavalle. Ratkaisevaa finaaliottelua seurasi Mestiksen tv-lähetysten ennätysyleisö, yli 92 000 ihmistä. TuTo juhli ensimmäistä Mestis-mestaruuttaan Turussa sekä yleisötilaisuuksien että joukkueen kannattajille tarkoitettujen tilaisuuksien myötä. samalla joukkue ilmoitti, että uudeksi päävalmentajaksi nousee kakkosvalmentaja Petri Niukkanen
Kausi 2008–2009
Mestaruuden ratkettua TuTo ilmoitti, että uudeksi päävalmentajaksi nousee kakkosvalmentajana toiminut Petri Niukkanen. . TuTo ilmoitti liiganousun olevan pitkän aikavälin tavoite, mutta SM-liigakarsintapaikasta ”taisteltaisiin tosissaan” kauden 2008–2009 päätteeksi. Joukkueen aiempi valmentaja Ismo Lehkonen siirtyi liigaseura Jokerien toiseksi valmentajaksi kaudeksi 2008-2009.
TuTon pelaajarunko koki mestaruuskauden jälkeen paljon muutoksia, SM-liigaan siirtyneiden ja uransa lopettaneiden avainpelaajien lisäksi useita pelaajia lähti ulkomaille ja muihin Mestis-seuroihin. Joukkueesta lähti edellisen mestaruuskauden päätyttyä SM-liigaan muun muassa Kai Syväsalmi, Tuomas Muhonen, Jouni Virpiö, Petri Koivisto, Aki Keinänen ja Joni Lindlöf. Puolustaja Mikko Heiskanen siirtyi Kookoon riveihin & Andreas Pietilä Ruotsiin. Osa pelaajista myös lopetti uransa.
TuTo hankki tulevalle kaudelle uusia vahvistuksia. Kokenut kärkipuolustaja Markus Laine siirtyi Turkuun Ranskan pääsarjasta, jossa Laine pelasi Avalanches du Mont-Blancin joukkueessa. Puolustukseen hankittiin myös Juhani Uusitalo Jokipojista sekä Ruotsista siirtyvä Christopher Dahla. Uudeksi ykkösmaalivahdikseen TuTo sai LeKistä siirtyvän turkulaislähtöisen ex-liigavahdin Juho Santasen, Kim Törnströmin jatkaessa kakkosena. Hyökkääjät Jussi Tapio, Ville-Matti Koponen, Ilkka Saarela sekä Petteri Tasku liittyivät joukkueeseen.
Osa vahvistuksista kuten Tasku jättivät joukkueen nopeasti, mutta vastaavasti puoli vuotta poissa ollut Tero Forsell palasi joukkueen riveihin loppukaudeksi. Forsell rikkoi kaudella myös 500 tehopisteen rajan ja vahvisti asemiaan TuTon kaikkien aikojen parhaana pistemiehenä.
Kauis 2008-2009 ausi alkoi lukuisilla voitoilla, jotka veivät seuran sarjakärkeen. Tämän jälkeen koitti kahdeksan peräkkäisen tappion putki, joka tiputti joukkueen lähelle pohjaa. Tämän jälkeen joukkue pelasi tasaisesti, kunnes otti loppukirin runkosarjan viimeisellä neljänneksellä ja nousi lopulta viidenneksi. TuTon Jarmo Jokila voitti Mestiksen runkosarjan pistepörssin. Myös Tuukka Pulliainen ja Markku Vuorisalo olivat pistepörssin parhaimmiston joukossa.
Loukkaantumisten vaivaama joukkue pelasi pudotuspelit vain kolmella kentällä, mutta puolivälierissä TuTo kuitenkin kukisti neljänneksi sijoittuneen KooKoon otteluvoitoin 3–2 ja eteni välieriin. Välierissä vastaan tullut runkosarjan voittaja Jokipojat oli vahvempi ja vei sarjan 3–1. TuTo päätyi pronssiotteluun, jonka se hävisi Kajaanin Hokille.
TuTo Hockey 2010-luvulla
TuTo voitti pronssia Mestiksessä, kausilla 2012-2013 sekä 2013-2014. Tuolla jälkimmäisellä kaudella (2013-2014) se voitti myös runkosarjan mestaruuden.
Kiekkokauden keväällä 2016-2017 saapui Leijonien legenda Petteri Nummelin Norjan Storhamar Dragonsista ja GET-ligaenista. Nummelinin tuoma lisäpanostus riitti siivittämään TuTo:n playoff-peleihin, muttei mitalisijoille. Nummelin pelasi hyökkääjäpelaajana pelipaidan numerolla #33. Nummelin tehtaili useita tehopisteitä.
Kaudeksi 2017-2018 TuTo Hockeyn A-nuoret nousivat liigatasolle ASML: aan. Siitä vastaavasti Mestikseen putosi Kiekko-Vantaa. Kauden päätteeksi Tuto sijoittui toiseksi häviten Keupalle 4-2.
Kaudeksi 2019-2020 TuTon päävalmentaksi siirtyi Antti Virtanen.
Peliasu
thumb|TuTon aiempi peliasu.
Palkitut
Fair Play -valmentaja
Herrasmiespelaaja
Maalitykki
Paras pistemies
Paras hyökkääjä
Paras maalivahti
Paras puolustaja
Pudotuspelien arvokkain pelaaja
Vuoden tulokas
Vuoden valmentaja
Pelaajia
Urpo Ylönen aloitti uransa TuTon paidassa kaudella 1962–1963, ja edusti joukkuetta aina kauden 1975 loppuun saakka.
TuTo SM-sarjassa 1965–1975
Seppo Lindström toimi 1960–1970-luvuilla useita kausia TuTon kapteenina.
Merkittäviä mestaruussarjan tutolaispelaajia
Mestaruussarjassa pelanneita merkittäviä tutolaispelaajia olivat muun muassa Urpo ”Upi” Ylönen, Seppo Lindström, Hannu Luojola, Pentti ”Petu” Vihanto, Voitto Soini, Kari Torkkel, Reijo Leppänen, Hannu Niittoaho, Seppo Parikka, Jarmo Rantanen, Reijo Paksal, Risto Vainio, Kari Johansson ja Hannu Aravirta.
Pelaajalistoja kausittain (epätäydelliset paitsi 1972–1973 täydellinen kokoonpano ):
Seurassa pelanneet NHL-pelaajat
200px|thumb|right|[[Teppo Numminen pelasi TuTon SM-liigajoukkueessa NHL:n työsulkukaudella 1994–1995. Hänen odotettiin tuolloin kuitenkin vahvistavan kasvattajaseuraansa Tapparaa, joten Nummisen pelaaminen TuTossa herätti ihmetystä.]]
Teemalaulu ”Lättyä pussiin”
Hannu Takalan säveltämä Lättyä pussiin -kappale on ollut joukkueen teemana jo 1980-luvulta lähtien. Nykyisin kappaletta soitetaan aina, kun kotijoukkue TUTO Hockey tekee maalin.
Via Veneto
thumb|300px|right|Via Veneto Via Veneto, koko nimeltään Via Vittorio Veneto, on Roomassa, Italiassa sijaitseva katu. Se on kaupungin keskuskatu. 1960-luvulla Via Veneto oli ilta-elämän keskuspaikka Roomassa. Kadun varrella on useita kahviloita ja muotiliikkeitä. Katu kulkee etelän Piazza Barberinista pohjoiseen Villa Borghesen puistoon saakka.
Via Veneton alueella kuvattiin vuonna 1960 ensi-iltansa saanut Federico Fellinin ohjaama Ihana elämä -elokuva.
Hyvänheikinsavikka
Hyvänheikinsavikka (Blitum bonus-henricus, syn. Chenopodium bonus-henricus) on revonhäntäkasvien heimoon kuuluva monivuotinen ruoho.
Lajin suomenkielinen nimi on käännetty suoraan sen tieteellisestä nimestä bonus-henricus ("hyvä [kuningas] Henrik"). Nimi tulee saksankielisestä hyvää maatilantonttia tarkoittavasta sanonnasta, joka viittaa kasvin käyttöön eläinten lääkitsemisessä.
Ulkonäkö ja koko
thumb|Hyvänheikinsavikan lehtiä ja kukinnon kukkasykeröitä. thumb|Hyvänheikinsavikkakasvusto. Hyvänheikinsavikka kasvaa 15–70 senttimetrin korkuiseksi. Kasvi on tahmea, väritykseltään vihreänruskeahko ja sen rakkokarvat ovat pitkäperäisiä. Varsi on pysty tai koheneva ja niukkahaarainen. Lehdet ovat varressa kierteisesti. Aluslehdet ovat pitkäruotisia mutta varsilehdet lyhyempiruotisia. Kasvin keskiosissa lehtien lapa on 3–10 cm pitkä, leveän kolmiomainen, usein keihästyvinen, teräväkärkinen ja ehytlaitainen. Tähkämäinen kukinto on pitkälti lehdetön. Kukinnon sykerön kärkikukka on kaksineuvoinen, sen kehä on viisilehtinen ja heteitä on viisi. Muut kukat ovat kaksineuvoisia tai emikukkia, niiden kehä on kolmilehtinen ja heteitä on 2–4 kappaletta. Emikukan luotti on 0,8–1,5 mm pitkä. Suomessa hyvänheikinsavikka kukkii kesä-elokuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Siemen on pystyasennossa lukuun ottamatta kärkikukintoja, joissa se on joskus myös vaaka-asennossa. Kooltaan siemen on 1,5–2,2 mm pitkä, ympärykseltään soikeahko ja pyöreäreunainen.
Levinneisyys
Hyvänheikinsavikka on kotoisin Keski- ja Etelä-Euroopasta. Sen päälevinneisyysalue ulottuu Pohjois-Espanjasta, Ranskasta ja Britteinsaarilta läpi Etelä- ja Keski-Euroopan Kreikkaan, Bulgariaan, Länsi-Romaniaan ja Länsi-Ukrainaan saakka. Pohjoisessa levinneisyysalueen raja kulkee Etelä-Norjassa ja -Ruotsissa sekä Pohjois-Saksassa ja -Puolassa. Satunnaisemmin lajia kasvaa myös paikoin Baltian maissa, Länsi-Venäjällä sekä Keski-Norjassa, -Ruotsissa ja -Suomessa. Ihmisen mukana laji on levinnyt myös Pohjois-Amerikan itäosiin sekä paikoin Etelä-Amerikkaan.
Suomessa hyvänheikinsavikka on uustulokas, joka on vakiintunut lajistoon Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa ja Uudellamaalla. Suomessa lajia on tavattu Oulua ja Kainuuta myöten. Voimakkain kanta lajilla on Ahvenanmaalla.
Elinympäristö
Hyvänheikinsavikka on kulttuurin seuralaislaji, jota tavataan muun muassa puutarhoissa, raunioilla, pihoissa ja laitumilla, sekä toisinaan satunnaisena esimerkiksi satamissa ja myllyillä. Laji on Suomessa harvinaistunut. Ahvenanmaalla se on rauhoitettu.
Käyttö
Monien muiden savikkakasvien tapaan myös hyvänheikinsavikka kelpaa ihmisravinnoksi. Se on vanha viljelykasvi, jonka lehtiä on käytetty pinaatin tapaan ja nuoria versoja parsan tapaan. Hyvänheikinsavikkaa on käytetty myös lääkekasvina yskään, haavojen hoitoon ja tulehduksiin. Lajia viljeltiin myös eläinlääkintää varten, ja sitä käytettiin esimerkiksi Ruotsissa lampaiden yskän hoitamiseen. Laitumilla naudat kuitenkin jättävät kasvin syömättä. Hyvänheikinsavikan siemeniä voi käyttää pesupähkinän tavoin.
Audioslave
Audioslave oli vuonna 2001 perustettu yhdysvaltalainen vaihtoehtorockia soittava superyhtye.
Audioslave syntyi entisen Rage Against the Machinen raunioille. Kun Rage Against the Machinen vokalisti Zack De La Rocha lähti yhtyeestä äkillisesti jäsenten välisten näkemyserojen takia, yhtyeen toiminta lakkasi joksikin aikaa. Jäljelle jääneet soittajat saivat lopulta riveihinsä ex-Soundgarden-solistin Chris Cornellin ja uuden yhtyeen nimeksi valittiin Audioslave. Tuore yhtye julkaisi ensimmäisen, nimeään kantavan albuminsa vuonna 2002. Seuraava albumi Out of Exile toi yhtyeen takaisin julkisuuteen vuonna 2005. Helmikuussa 2007 laulaja Chris Cornell ilmoitti jättävänsä yhtyeen.
Ennen yhtyettä
Rage Against the Machinen vielä ollessa radikaalinen yhteiskunta-aktivistiyhtye Soundgardenissa olleen Chris Cornellin ei uskottu haluavan edetä samaan suuntaan. Audioslavea perustettaessa Cornellin huhutaan vaatineen, että hän ei liittyisi yhtyeeseen jos siitä olisi tulossa yhteiskunta-aktivismin väline, vaan hän halusi keskittyä vain musiikin tekemiseen. Pian perustamisensa jälkeen yhtye kuitenkin liittyi Tom Morellon ja System of a Downin Serj Tankianin aloittamaan organisaatioon nimeltä Axis of Justice, jolla pyritään jatkamaan Rage Against the Machinen poliittista taustaa.
2001–2004
Yhtyeen huhuttiin riidelleen paljon yhtyeen ensimmäisen albumin teon aikana, eivätkä huhut ole täysin tuulesta temmattuja, sillä yhtye hajosi huhtikuussa 2002 ennen saamatta yhtään levyä ulos, mutta jatkoi kuitenkin yhteistyötä kesällä ja julkaisi ensimmäisen levynsä marraskuussa 2002. Myöhemmissä haastatteluissa yhtyeen jäsenet ovat kertoneet, että alkuaikojen ongelmat eivät johtuneet heistä itsestään, ja että ne saatiin ratkaistua managerin vaihdolla.
2005–2007
Audioslavesta tuli 6. toukokuuta 2005 ensimmäinen amerikkalainen rock-yhtye, joka on järjestänyt ilmaisen ulkoilmakonsertin Kuubassa. Lupa konserttiin saatiin Kuuban kauppasaartoa ylläpitävältä Yhdysvaltain valtiovarainministeriöltä. Tämä konsertti taltioitiin ja julkaistiin DVD:llä lokakuussa 2005.
Yhtyeen toinen albumi, Out of Exile, julkaistiin 24. toukokuuta 2005, ja se nousi heti Yhdysvaltain albumilistan ykköseksi, mutta myyntiluvuista huolimatta monet yhtyeen fanit pitivät albumia aiempaa albumia huonompana sen kevyemmän linjan takia. Levyllä ovat paljon radioaikaa saaneet kappaleet "Be Yourself", "Your Time Has Come" ja "Doesn't Remind Me".
Audioslave soitti 2. heinäkuuta 2005 Berliinin Live 8-konsertissa.
Kesän 2006 aikana julkaistiin kolmannen albumin ensimmäinen single "Original Fire". Audioslave julkaisi syyskuussa 2006 tuoreimman albuminsa Revelations, jolla yhtye meni takaisin ensimmäisen albumin raskaan rockin puolelle, jolloin yhtye sai monia vanhoja fanejansa puolelleen. Albumi sisältää myös soul- ja rhythm & blues -vaikutteita muun muassa kappaleessa "Sound of a Gun" ja edellä mainitussa singlejulkaisussa "Original Fire". Albumi on myynyt Yhdysvalloissa kultaa.
Hannah Montana 2: Meet Miley Cyrus
Hannah Montana 2/Meet Miley Cyrus on toinen soundtrack-levy Disney Channelilla esitetystä televisiosarjasta Hannah Montana ja Miley Cyrusin ensialbumi. Cyrus näyttelee televisiosarjan pääosaa Miley Stewartia ja Hannah Montanaa. Albumi sisältää kaksi levyä: ensimmäisellä levyllä on Montanan kappaleita, toisella on Cyrusin kappaleita. Albumin julkaisivat 26. kesäkuuta 2007 levy-yhtiöt Walt Disney Records ja Hollywood Records.
Singlet
"Nobody's Perfect" oli ensimmäinen levyltä julkaistu single. Se julkaistiin 15. toukokuuta 2007. Single sijoittui sijalle 27 Billboard Hot 100 -listalla sekä sijalle 25 Billboard Pop 100 -listalla.
"Make Some Noise" oli toinen levyltä julkaistu single. Se julkaistiin 5. kesäkuuta 2007. Se sijoittui sijalle 92 Billboard Hot 100 -listalla.
"Life's What You Make It" oli kolmas levyltä julkaistu single. Se julkaistiin 9. kesäkuuta 2007. Se sijoittui sijalle 25 Billboard Hot 100 -listalla.
"True Friend" sijoittui sijalle 99 Billboard Hot 100 -listalla.
"One In A Million" sijoittui sijalle 112 Billboard Hot 100 -listalla. Billboard Pop 100 -listalla se sijoittui sijalle 96.
"We Got the Party" sijoittui sijalle 98 Kanadan Hot 100 -listalla, muttei päässyt listoille Yhdysvalloissa.
"Bigger Than Us" on seitsemäs ja viimeinen single levyltä. Se julkaistiin singlenä ja kappaleesta tehty "Chris Cox Remix" menestyi ainoastaan joillakin listoilla Yhdysvalloissa.
Amiensin taistelu
Tausta
Ennen Amiensin taistelua 8. elokuuta 1918 Saksa oli edennyt melko lähelle Pariisia ns. Kevätoffensiivissa, mutta joutunut taas vetäytymään Marnen toisessa taistelussa.
Hannah Montana 2: Meet Miley Cyrus
Singlet
"G.N.O. (Girl's Night Out)" julkaistiin kesällä 2007 levyn ensimmäisenä singlenä. Kappale menestyi sijalle 91 Billboard Hot 100 -listalla. Itse Miley Cyrus esitti singlen vuoden 2007 Disney Channel Games -tilaisuudessa. Hän esitti sen myös vuoden 2009 Wonder World Tour -kiertueella ja sitä ennen hänen Best of Both Worlds -kiertueellaan. thumb|180px|Cyrus esittämässä kappaleen "G.N.O. (Girl's Night Out)" [[Wonder World Tour 2009 -kiertueella.]]
Amiensin taistelu
Tausta
Hyökkäyksessä käytettiin taktiikkaa, joka oli tullut tutuksi Hamelin taistelussa. Laskuvarjoilla pudotettiin huoltotarvikkeita eteneville joukoille, panssarit tukivat hyökkääviä joukkoja, jotka etenivät siirtyvän tulipeitteen suojassa. Panssarit suojasivat joukkoja, ja myös kuljettivat tarvikkeita. Britit onnistuivat hyvin salaamaan hyökkäyksen, ja hyökkäsivät ilman edeltävää tulivalmistelua. Tulitus aloitettiin vasta sitten, kun jalkaväki alkoi hyökätä.
Hannah Montana 2: Meet Miley Cyrus
Singlet
"See you again" julkaistiin levyn toiseksi singleksi. Se julkaistiin 15. syyskuuta 2007. Singlestä tuli Cyrusin ensimmäinen, joka on päässyt Top kymmenen hitin joukkoon: se sijoittui sijalle 10 Billboard Hot 100 -listalla, josta tuli suurin hitti hänen debyyttialbumillaan Meet Miley Cyrus. "See You Again" sijoittui myös kymmenen parhaan joukkoon Australiassa ja ansaitsi platinaa. Singlestä on tehty myös remix-versioita, kuten "Rock Mafia Remix", joka julkaistiin singlenä Isossa-Britanniassa. Kyseisellä alueella Cyrusin single menestyi kahdenkymmenen parhaan joukkoon.
Amiensin taistelu
Taistelu
Hyökkäys alkoi 8. elokuuta 1918 kello 4.20 sumua hyväksi käyttäen. Brittiläiset, kanadalaiset ja australialaiset joukot valtasivat pian Saksan etulinjan, ja etenivät puoli kahdeksaan mennessä noin 4 km. Noin 8:30 sumu alkoi hälvetä ja paljasti kaikkien nähtäväksi panssareita, ratsuväkeä ja eteneviä jalkaväkirivejä. Monet Saksan tykistöasemat oli vallattu, mutta jäljelle jääneet tuhosivat monia ympärysvaltain tankkeja. Ympärysvaltain ratsuväki pääsi linjojen läpi, RAF:n koneet ahdistelivat saksalaisia ja tulittavat panssariautot pitivät vetäytyvät saksalaiset liikkeessä. Melkein 25 kilometriä leveä aukko oli murrettu Saksan linjaan. Hyökkäystä edisti se, että Saksan viestiyhteydet olivat katkenneet.
Hannah Montana 2: Meet Miley Cyrus
Singlet
"Start All Over" julkaistiin kolmantena singlenä levyltä. Se julkaistiin 12. elokuuta 2007. Kappaleen kirjoitti ja levytti kanadalainen pop rock -artisti Fefe Dobson alun perin albumilleen Sunday Love, jota ei sitten koskaan ilmestynytkään, jolloin kappale luovutettiin Cyrusille. Australian singlelistalla se sijoittui sijalle 41, Kanadan Hot 100 -listalla se sijoittui sijalle	91, Billboard Hot 100 -listalla sijalle 68 ja Billboard Pop 100 -listalla sijalle 57.
"I Miss You" julkaistiin levyn neljäntenä singlenä. Se sijoittui Billboard Hot 100 -listalla sijalle 109 ja Billboard Pop 100 -listalla sijalle 92. Cyrus on esittänyt sen livenä esimerkiksi Oprah Show'ssa ja Best of Both Worlds -kiertueellaan. Kappale esiintyi yhdessä Hannah Montanan jaksossa, jossa se oli omistettu Cyrusin roolin äidille. Tosielämässä Cyrus kirjoitti kappaleen isoisälleen.
Amiensin taistelu
Taistelu
Ensimmäisenä hyökkäyspäivänä ympärysvallat etenivät yli 13 kilometriä, mikä oli eräs sodan suurimmista etenemisistä. Saksalaisia antautui runsaasti, kun heidän taistelumoraalinsa huononi. Saksalaisten komentaja Ludendorff kutsuikin ensimmäistä hyökkäyspäivää Saksan armeijan mustaksi päiväksi. Hyökkäys jatkui 11. päivään, muttei niin mahtavasti edeten, koska mm. tykistön ammukset vähenivät.
Hannah Montana 2: Meet Miley Cyrus
Singlet
"Good and Broken" julkaistiin levyn viidentenä ja viimeisenä singlenä. Cyrus esitti sen livenä vuoden 2008 Idol Gives Back -konsertissa. Esityksen jälkeen kappale sijoittui sijalle 100 Pop 100 -listalla.
Kiertue
Best of Both Worlds Tour oli vuonna 2007–2008 järjestetty, Pohjois-Amerikkaa kiertänyt konserttikiertue, mitä tähditti Miley Cyrus/Hannah Montana. Konsertti on saanut nimensä, sillä Best Of Both Worlds (suomeksi Parasta molemmissa maailmoissa) kuvaa sarjan pääjuonta, ja konsertti sisälsikin Hannah Montana -sarjasta tuttuja lauluja. Konsertin liput olivat eniten haluttuja lippuja vuonna 2007. Konsertin koreografiasta vastasi Kenny Ortega, joka myös suunnitteli/loi ja ohjasi koko konsertin. Ortega on tehnyt muitakin tunnettuja elokuvia, kuten ohjannut ja luonut koreografian musikaalielokuviin High School Musical, High School Musical 2 ja The Cheetah Girls 2. Konsertti nauhoitettiin livealbumiksi huhtikuussa 2008. Konsertissa lämmittelijäyhtyeinä toimivat Jonas Brothers, Aly & AJ sekä Everlife.
Amiensin taistelu
Lopputulos
Hyökkäyksessä oli mukana 534 panssaria. Koko hyökkäys tuotti 22 000 haavoittunutta ja kuollutta brittien, Kanadan, Australian ja Ranskan joukoille, mutta Saksan joukoille 74 000. Amiensin taistelu oli ympärysvaltain kauan havittelema läpimurto, joka ajoi länsirintaman liikkumaan kohti Saksaa. Taistelu aloitti satapäiväisenä hyökkäyksenä tunnetun jakson, joka johti saksalaisten joukkojen vetäytymiseen ja lopulta ensimmäisen maailmansodan päättymiseen 11. marraskuuta 1918 solmittuun aselepoon. thumb|350px|left|Will Longstaffin maalaus 8. elokuuta 1918. Näkymä Amiensin taisteluun. Saksalaisia antautuneita johdetaan vankeuteen.
HK Sarov
HK Sarov on venäläinen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Sarovista, Nižni Novgorodin alueelta, Keski-Venäjältä. Seura pelaa Venäjän toisella sarjatasolla Vysšaja Ligassa.