cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kapteeni (sotilasarvo)
Suomessa kapteenin arvoon voidaan ylentää vakinaisessa palveluksessa oleva Maanpuolustuskorkeakoulun, Maanpuolustusopiston tai Päällystöopiston käynyt yliluutnantti. Kapteeniksi voidaan ylentää myös reservissä oleva yliluutnantti. Kapteeni on opistoupseerien korkein palvelusarvo. Reservissä opistoupseeri voidaan ylentää sotilasarvoltaan majuriksi.
Källö-Knippla
thumb|right|250px|Källö-Knipplaa ilmasta. Källö-Knippla, arkikielessä usein vain Knippla, on saari ja taajama Göteborgin pohjoisessa saaristossa, Länsi-Götanmaan läänissä, Ruotsissa. Se kuuluu Öckerön kuntaan. Saari syntyi, kun alun perin erilliset saaret Källö ja Knippla rakennettiin toisiinsa kiinni. Källö-Knipplan taajama on pinta-alaltaan 29 hehtaaria ja siellä on 369 asukasta.
Yliluutnantti
Yliluutnantti (lyhenne ylil., sotilaskäytössä ylil tai YLIL) on Suomen puolustusvoimissa ja rajavartiolaitoksessa käytettävä sotilasarvo, joka sijoittuu luutnantin ja kapteenin väliin. Yliluutnantin arvo on tai on ollut käytössä useissa Euroopan maissa: esimerkiksi ruotsalainen vastaavuus oli premiärlöjtnant. Suomen suuriruhtinaskunnan armeijassa oli alikapteenin arvo, joka yliluutnantin tapaan sijoittui luutnantin ja kapteenin väliin. Ratsuväessä on ollut aliratsumestarin arvo.
Upseeri voi toimia yliluutnantin sotilasarvossa perusyksikön varapäällikkönä, joukko-osaston esikunnan osastoupseerina tai sotilasopetuslaitoksen nuorempana opettajana rauhan aikana. Sodan aikaina reserviin kuulunut yliluutnantti voi toimia perusyksikön, komppanian tai patterin päällikkönä niin kuin luutnanttikin.
Yliluutnantiksi voidaan ylentää reserviin tai kantahenkilökuntaan kuuluva luutnantti.
Sotilasarvon vertailua vaikeuttaa termien ja tehtävien vastaamattomuus. Saksalaisessa sotilasperinteessä vänrikki on vastannut upseerikokelasta, kun joissain arvojärjestelmissä vänrikki on ollut alin upseeriarvo. Täten pelkkä nimike ”yliluutnantti” ei kerro ulkomaalaisen arvon vastaavuutta suomalaiseen järjestelmään.
Yliluutnantti Suomessa
Suomen armeijaan yliluutnantin arvo tuli jääkäreiden mukana Saksasta 1918. Kun Suomen armeijaan luotiin huhtikuussa 1918 ensimmäinen virallinen sotilasarvohierarkia, siinä ei ollut mainittuna yliluutnantin arvoa. Siitä huolimatta rintamalla toimineet yliluutnantit jatkoivat palvelustaan tässä sotilasarvossa. Joidenkin yliluutnanttien kohdalla rykmenttikohtaisesti katsottiin heidän saaneen korotuksen kapteeneiksi. Vakituiseen käyttöön yliluutnantin arvo tuli Suomen puolustusvoimissa vasta vuonna 1952. Siitä lähtien se on ollut käytössä kaikissa puolustushaaroissa niin maa-, ilma- kuin merivoimissakin, ja on yksi harvoista sotilasarvoista jotka ovat samat puolustushaarasta riippumatta, ja luutnantin arvon lisäksi ainoa upseerin arvo joka on sama kaikissa puolustushaaroissa.
Ennen syksyä 2006 opintonsa aloittaneet kadetit ylennettiin valmistumisen ja upseerin virkaan nimittämisen yhteydessä yliluutnanteiksi. Perusteluna oli se, että koska perusopinnot olivat pidentyneet vuosien aikana ja koska maavoimien kapteenikurssi sisältyi jo kadettien suorittamaan tutkintoon päinvastoin kuin aikaisemmin, jolloin luutnantit perusopintojensa jälkeen palveltuaan esimerkiksi joukko-osastoissa suorittivat erikseen maavoimien kapteenikurssin. Uuden uudistuksen jälkeen kuitenkin palattiin vanhaan ja valmistuneiden kadettien on jälleen maanpuolustuskorkeakoulun perustutkinto-osaston suorittamisen jälkeen aloitettava palveluksensa virassa luutnantteina.
Vuonna 1918 kenraali Mannerheim piti yliluutnantin arvoa saksalaisena ja kehotti valkoisten itäisen armeijan komentajan, kenraalimajuri Ernst Löfströmin yliluutnanteiksi nimittämiä käyttämään luutnantin arvomerkkejä, koska yliluutnantin arvoa ei ollut vahvistettu Suomen suojeluskuntien sotilasarvoksi.
Suomessa yliluutnantista seuraava ylempi arvo on maa- ja ilmavoimissa kapteeni, merivoimissa kapteeniluutnantti.
Yliluutnantin arvomerkki
Yliluutnantin arvomerkissä kauluslaatassa on kaksi pientä heraldista ruusua, joiden välissä on tanko. Vastaavassa hihamerkissä (ja merivoimien epolettimerkissä) on kaksi ohutta vaakaviivaa yhden paksumman yläpuolella. Arvomerkin yläpuolella oleva keltainen leijona oli aiemmin kadetti- ja insinööriupseerien tunnus, mutta vuoden 2010 muutoksen jälkeen leijona korvasi opistoupseerien erikoismerkit sekä teknikoiden merkin.
Yliluutnantti muissa maissa
Yliluutnantin arvoa vastaa Virossa luutnantti (leitnant), mutta nimike yliluutnantti eli vanemleitnant on kapteeniluutnanttia vastaava arvo Viron merivoimissa.
Itävallassa (Oberleutnant), Venäjällä (старший лейтенант, starshi leitenant), Ukrainassa (старший лейтенант, starshi leitenant), Tšekissä (nadporučík) ja Bulgariassa (старши лейтенант, starshi leitenant). Italiassa ja eräissä Itä-Euroopan maissa (esimerkiksi Serbia ja Jugoslavia) luutnantin ja kapteenin välissä on arvoaste. Tällöin yliluutnanttia vastaava arvo on nimikkeeltään kapteeni ja tämän yläpuolella on 1. luokan kapteenin sotilasarvo.
Kuvitettuja klassikkoja
thumb
Cascade (täsmennyssivu)
Cascade voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Kuvitettuja klassikkoja
Kuvitettuja klassikkoja on sarjakuvalehtisarja, joka ilmestyi Suomessa vuodesta 1957 vuoteen 1966, kustantaja vuodesta 1958 Kuvajulkaisut. Lehdessä julkaistiin värikuvina motolla "Kuuluisien kertojain parhaat kirjat" sekä vauhdikkaita seikkailukertomuksia että kuuluisia maailmankirjallisuuden klassikoita nuorille sovellettuna.
Historia
Sarjakuvat saivat alkunsa Yhdysvalloissa Classics Illustrated -julkaisuna jo vuonna 1941, mutta Suomessa ilmestyi tiettävästi ensimmäinen Kuvitettu klassikko syyskuussa 1956. Tarkkoja julkaisuajankohtia on vaikea tietää, sillä itse lehtiin on harvoin painettu vuosilukua. Ensin lehtiä painoi Tanskassa Kööpenhaminassa Dyva & Jeppesens Boktrykkeri), sitten Ruotsissa ja vielä lopuksi myös Puolassa. Sarja ilmestyi kaiken kaikkiaan yhdellätoista kielellä.
Lehtiä ilmestyi eri muodoissa runsaasti yli sata numeroa. Perussarjan 137 numeron lisäksi ilmestyi erikoisnumeroita ja lopuksi albumimuotoisia Tähtiklassikoita.
Useita Kuvitettuja klassikkoja on esitelty Wikipediassa, esimerkiksi Emile Zolan kertomuksen "Taistelu myllyn luona" KK-version Taistelu myllyllä (Kuvitettuna klassikkona no 118), jonka alkuperäisteos on kokonaisuudessaan Wikiaineistossa (Taistelu myllyn luona).
Lisäksi ilmestyi muutama erikoisnumero:
Lehtiä ilmestyi myös ruotsiksi:
Basenji
thumb|200px|Tricolor basenji
Basenji on vanha koirarotu, joka tunnettiin aiemmin nimellä kongonpystykorva. Suomen Basenjit - Finnish Basenjis ry kuuluu vinttikoiraliittoon.
Ulkonäkö
Basenji on pystykorva. Sen ilme on valpas ja olemus gasellimainen. Silmät ovat tummat, pienet ja mantelin muotoiset. Otsassa basenjilla on selvät rypyt. Basenji on mittasuhteiltaan neliömäinen eli se on pituuteensa nähden korkearaajainen koira. Vaikka basenji ei hauku, se ei ole äänetön koirarotu. Basenji ääntelee muiden koirien tapaan haukkumista lukuun ottamatta.
Väriltään basenji voi olla punavalkoinen, mustavalkoinen, tricolour tai bridle-valkoinen. Myös muita väriyhdistelmiä on olemassa, mutta ne eivät ole näyttelyissä hyväksyttyjä. Tassut, rinta ja hännänpää ovat aina valkoiset. Lisäksi rodulla voi olla valkoinen piirto, kaulus ja raajat. Turkki on sileä, lyhyt ja ihonmyötäinen. Ihannesäkäkorkeus on uroksilla noin 43 cm, nartuilla noin 40 cm. Painon ihanne on väliltä 9,5–11 kg. Basenjin häntä on tiiviisti rullalle kiertynyt ja noin 20 cm pitkä. Hännän tulee tehdä vähintään yksi kierros, mutta siinä voi olla myös kaksi kierrosta.
Luonne ja käyttäytyminen
Basenji on kuuluisa siitä, ettei se hauku vaan päästelee vingahtelevia ääniä eli "jodlaa". Se poikkeaa suurimmasta osasta koirarotuja myös siten, että nartuilla on kiima-aika vain kerran vuodessa kuten susilla ja dingoilla.
Basenji voi olla vieraita kohtaan hieman varautunut, mutta omaa laumaansa se rakastaa suunnattomasti. Rodulla on vahva reviirivietti. Basenji tarvitsee paljon säännöllistä liikuntaa. Sillä on voimakas riistavietti, jonka ansiosta sen kanssa voi harrastaa maasto- ja ratajuoksua. Rodussa ilmenee silloin tällöin kissamaisia piirteitä, kuten sen tapa pestä itsensä käpälällään ja päästää ulvovia ääniä{?}. Basenjit ravaavat myös välillä kuin hevoset. Basenji kiintyy omistajaansa erittäin herkästi. Basenji on myös älykäs, mutta sillä ei yleensä ole juurikaan miellyttämishalua. Basenji on luottavainen ja reipas koirarotu.
Nykyisin basenji on yleensä seurakoira. Suomessa sitä käytetään myös rata- ja maastojuoksukilpailuissa.
Alkuperä
thumb|200px|"Kongonterrieri" eli 1930-luvun basenji Basenji on koiraroduista vanhimpia: rodun kantamuotoja on kuvattu jo egyptiläisissä hautamaalauksissa. 1800-luvun loppupuolella tutkimusmatkailijat löysivät basenjeja Pohjois-Afrikasta Niilin ja Kongo-joen alkulähteiltä, missä paikalliset alkuasukkaat käyttivät niitä metsästyskoirina. Nykyään rodun alkuperämaana pidetään Kongoa.
Basenjit elivät kylissä ihmisten keskellä, mutta eivät olleet varsinaisia lemmikkejä, vaikka olivatkin erittäin arvostettuja metsästyskumppaneina. Koiria käytettiin muun muassa leijonien, rämerottien ja apinoiden metsästyksessä. Suurta saalista basenjit metsästivät laumoina. Basenjit elivät ruokaa rosvoamalla ja se ominaisuus niillä on edelleen voimakkaasti tallella: monet nykyiset lemmikkibasenjit ovat parantumattomia ruokarosvoja.
Eurooppaan ensimmäiset basenjit tuotiin 1900-luvun alkupuolella. Ensimmäinen basenji tuotiin kuuluisaan Cruftin näyttelyyn Englantiin vuonna 1937. Koiran omistaja kutsui koiraansa basenjiksi. Se on afrikkalainen sana, joka tarkoittaa pensaikon asukasta.
Jalostus
Rodun kantakirjat ovat edelleen avoimet eli rotuun voidaan hyväksyä uusia yksilöitä ja näin laajentaa rodun geenipoolia, näitä koiria kutsutaan "avongaroiksi". Avongaraksi voidaan myös rekisteröidä koira, jonka molemmat vanhemmat ovat 100% avongaroja. 2000- luvun alussa suomeen tuotiin ensimmäinen avongara USA:sta (uros, brindle), sittemmin niitä on tuotu kolme lisää, joista kaksi puna-valkoista USA:sta, sisarukset, narttu ja uros sekä trikolori uros tuotiin alkuperämaa Kongosta.
HMS Ambuscade
HMS Ambuscade on ollut kahdeksan Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Uub
Uub voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Esiupseeri
Esiupseerit on upseerien tehtäväluokka, johon Suomen puolustusvoimissa lasketaan kuuluvaksi
Esiupseerit ovat esikuntaupseereita, jotka komentajina, esikuntapäällikköinä tai komentajien apulaisina toimivat esikunnissa. Esiupseerit ovat suorittaneet upseerin tutkinnon ja yleisesikuntaupseerin tutkinnon (YET) Sotakorkeakoulussa tai Maanpuolustuskorkeakoulussa tai upseerin tutkinnon ja esiupseerikurssin (EUK).
Yleisesikuntaupseerien sotilasarvoja ovat majuri, everstiluutnantti, eversti ja kenraalit.
Esiupseerien sotilasarvoja ovat majuri ja everstiluutnantti.
Nykyään sotakorkeakoulua kutsutaan Maanpuolustuskorkeakoulun jatkotutkinto-osastoksi muiden akateemisten oppilaitosten esimerkin mukaan.
Esiupseereita alempia upseereita kutsutaan yliupseereiksi tai käytännöllisemmin komppaniaupseereiksi. Komppaniaupseereita ovat olleet vänrikit, luutnantit, yliluutnantit ja kapteenit. Laivastossa vänrikkiä vastaa aliluutnantti ja kapteenia kapteeniluutnantti.
Esiupseereita ylempiä ovat kenraalit.
Warren Christopher
Warren Minor Christopher (27. lokakuuta 1925 – 18. maaliskuuta 2011) oli yhdysvaltalainen diplomaatti, lakimies ja poliitikko. Hän oli demokraatti ja kotoisin Pohjois-Dakotasta.
Christopher syntyi Scrantonissa, valmistui Hollywood High Schoolista, opiskeli Redlandsin yliopistossa ja täydensi opintojaan Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän kävi vuosina 1946–1949 Stanfordin yliopiston Law Schoolia.
Christopher oli presidentti Bill Clintonin aikainen ulkoministeri vuosina 1993–1997 toimittuaan sitä aiemmin varaulkoministerinä vuodet 1977–1981. Hänelle myönnettiin Presidential Medal of Freedom ja Rough Rider -palkinto.
Christopher sai vaimonsa Marie o.s. Wyllisin kanssa neljä lasta: Lynnin, Scottin, Thomasin ja Kristenin. Häneltä ilmestyivät kirjateokset In the Stream of History: Shaping Foreign Policy for a New Era (1998) ja Chances of a Lifetime (2001).
Linja 11 (Pariisin metro)
Paris Métro Ligne 11 (Linja 11) on yksi Pariisin metron kuudestatoista linjasta. Se liittää Les Lilasin Républiquen kautta Pariisin ytimeen, Châtelet'hen. Se rakennettiin muista linjoista poiketen 1930-luvulla korvaamaan ruuhkautunut kaapelivaunu Républiquelta Bellevilleen.
Linja 11 on Pariisin metron lyhyin itsenäinen linja (ei siis 3bis ja 7bis, linjojen 3 ja 7 haaralinjat) vain 6,3 kilometrin pituudellaan. Asemia linjalla on 13. Keskimääräinen kahden aseman välimatka on 525 m. Linja 11 on metron kolmanneksitoista käytetyin linja noin 46,8 miljoonalla vuotuisella käyttäjällään. Linjan kalustona 24 runkoa 4-vaunuisia MP 59 -vaunuja.
Turismi
Linja 11 kulkee seuraavien nähtävyyksien kautta:
Emporion
Emporion viittaa kreikassa kaupankäyntiin ja voi viitata myös seuraaviin:
Buenos Airesin filharmoninen orkesteri
pienoiskuva|Buenos Airesin filharmoninen orkesteri vuonna 2014. Buenos Airesin filharmoninen orkesteri on Argentiinan pääkaupungissa Buenos Airesissa toimiva sinfoniaorkesteri. Se perustettiin vuonna 1946. Sen nimenä oli alun perin "Orquesta Sinfónica del Teatro Municipal", ja nykyinen nimi on vuodelta 1958.
Buenos Airesin filharmoninen orkesteri piti ensimmäisen konserttinsa kotikaupungissaan 21. toukokuuta 1947. Sen nykyinen musiikillinen johtaja on Arturo Diemecke.
Buenos Airesin yliopisto
Buenos Airesin yliopisto on Argentiinan pääkaupungissa Buenos Airesissa toimiva julkinen yliopisto. Se on perustettu elokuussa 1821 ja on maansa toiseksi vanhin yliopisto. Se on latinalaisen Amerikan toiseksi suurin yliopisto.
Buenos Airesin yliopistossa on noin 350 000 opiskelijaa ja akateemiseen henkilökuntaan kuuluu noin 29 000 ihmistä. Tiedekuntia on kolmetoista. Yliopiston rehtori on Alberto Barbieri. Maailman huippuyliopistojen Shanghai-yliopistovertailussa Buenos Airesin yliopisto on sijoittunut vuosina 2017–2021 sijaluvuille 201–300. Se luokiteltiin parhaaksi argentiinalaiseksi yliopistoksi.
Yliopiston tutkijat ja alumnit ovat saaneet viisi Nobel-palkintoa: Carlos Saavedra Lamas sai rauhanpalkinnon 1936, Bernardo Alberto Houssay lääketieteen palkinnon 1947, Luis Federico Leloir kemianpalkinnon 1970, Adolfo Pérez Esquivel rauhanpalkinnon vuonna 1980 ja César Milstein lääketieteen palkinnon 1984. Muita tunnettuja alumneja on kommunistijohtaja Che Guevara, joka valmistui Buenos Airesin yliopiston lääketieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1953.
Nuorempi konstaapeli
thumb|150px|Nuoremman konstaapelin arvomerkki Nuorempi konstaapeli on Suomen poliisissa alin poliisivirka. Se on varattu poliisin perustutkintoa vielä suorittamattomille harjoittelijoille. Sitä seuraava ylempi virka on vanhempi konstaapeli.
Fantasiataide
thumb|250px|[[George Grien maalaus Mermaid syndrom.]] thumb|250px|Arthur Rackham: Alberich ja Hagen.
Vanhempi konstaapeli
thumb|150px|Vanhemman konstaapelin arvomerkki Vanhempi konstaapeli on Suomen poliisin miehistönvirka. Sitä alempi virka on nuorempi konstaapeli ja seuraava ylempi virka ylikonstaapeli. Rikostutkinnassa toimivan poliisimiehen titteli voi olla myös rinnakkainen vanhempi rikoskonstaapeli.
Suojelupoliisissa vastaava virka on etsivä.
Fantasiataide
Fantasiataide on taiteen suuntaus, joka kuvaa maagisia tai yliluonnollisia teemoja, ideoita, olentoja tai kohtauksia. Vaikka fantasiataide ja science fictionin, kauhun ja muun spekulatiivisen fiktion kuvitukset limittyvät jonkin verran, on fantasiataiteella omia piirteitä. Muinaisten myyttien ja legendojen kuvaukset samoin kuin nykyajan fantasian kuvitukset ja yliluonnollisten voimien interventiot ovat fantasiataiteessa yleisiä, ja ne auttavat erottamaan fantasian muista samansuuntaisista genreistä. Lohikäärmeet, tietäjät, keijukaiset ja muut myyttiset fantasiaolennot ovat myös tavallisia fantasiataiteessa.
Lapin yliopiston taiteiden tiedekunta
Lapin yliopiston taiteiden tiedekunta (lyh. TTK) on elokuussa 1990 perustettu taideteollisen alan tiedekunta. Samalla se on alan ainoa yliopistollinen tiedekunta Suomessa.
Taustaa
Oulun kanssa käyty kilpailu taideopetuksen sijoituspaikasta päättyi loppuvuodesta 1989, jolloin eduskunta hyväksyi Lapin korkeakoululle oman taideosaston. Taiteiden tiedekunnan täyttäessä vuonna 2020 kolmekymmentä vuotta, sen todettiin kasvaneen kiinteäksi osaksi Lapin yliopiston koulutustarjontaa ja brändiä. Kolmessakymmenessä vuodessa TTK:n toiminta on vakiintunut ja painopiste muuttunut entistä kansainvälisemmäksi''.
Opiskelijat, henkilökunta ja toimitilat
Tiedekunnassa on opiskelijoita noin 1 100 ja henkilökuntaa noin 100. Se vastaa taideteollisen alan yliopistokoulutuksesta Taideteollisen korkeakoulun kanssa. Tiedekunnan vanhin linja on kuvataidekasvatuksen koulutusohjelma. Tiedekunnan dekaanina toimi vuosina 2009-2017 kuvataidekasvatuksen professori Timo Jokela. Vuodesta 2018 dekaanina on toiminut professori Satu Miettinen.
Virginia Davis
Virginia Davis (31. joulukuuta 1918 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat – 15. elokuuta 2009 Corona, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi etenkin mykkäelokuvan lapsitähtenä.
Sujalan muinainen asuinpaikka
Sujalan asuinpaikka on vuonna 2002 Utsjoen Vetsijärveltä löydetty Pohjois-Suomen varhaisin pioneeriasuttajien asuinpaikka. Sen käyttäjät on pystytty liittämään idästä tulleeseen muuttoliikkeeseen, sillä kaivausalueelta löydetyt säleet ja säle-esineet on valmistettu Kundan tai Butovon kulttuurin käyttämällä tekniikalla. Leiripaikalta löydetyn orgaanisen materiaalin ajoitukset ovat 8300–8200 eaa. , joten asuinpaikka kuuluu varhaiseen mesoliittiseen kauteen.
Virginia Davis
Hänen tunnetuimmat elokuvansa ovat Walt Disneyn tuottamat Alice-lyhytelokuvat. Elokuvissa Alice-niminen tyttö liikkuu mustavalkoisessa piirrosmaailmassa. Alice-elokuvat olivatkin ensimmäisiä Walt Disneyn tuottamia elokuvia. Virginia Davis valittiin yhdeksi Disney Legends -arvonimen haltijaksi. Aikuisena Davisista tuli tanssija.
Lapin yliopiston taiteiden tiedekunta
Opiskelijat, henkilökunta ja toimitilat
Taiteiden tiedekunta toimi aiemmin pienteollisuustalossa linja-autoaseman lähellä. Vuonna 2006 valmistui arkkitehtitoimisto Juhani Kataisen suunnittelema uudisrakennus yliopiston päärakennuksen yhteyteen.
Ernie Wise
Wisen oikea nimi oli Ernest Wiseman, mutta hän muutti sen lähteäkseen showbisnekseen, johon hän pääsikin nuoressä iässä esiintyessään laulajana musiikkihallissa. Hän syntyi Leedsissä, Yorkshiressa. Hänen isänsä Harry, junarataportieeri, oli myös laulaja ja he esiintyivät yhdessä nimellä Bert Carson and his Little Wonder ("Bert Carson ja hänen pikkuihmeensä"). 1939 hän esiintyi brittikoomikko Arthur Askeyn kanssa tämän Bandwagon-ohjelmassa.
Ernie yhdisti voimansa Eric Morecamben kanssa vuonna 1941, ja heistä tuli yksi suurimmista komediaduoista koskaan. He saivat nimeä radiossa ja siirtyivät televisioon vuonna 1955. Yli kahdenkymmenen vuoden ajan heillä oli säännöllisiä sarjoja ITV:n ja BBC:n kanssa. Heidän tavaramerkkinsä oli tapa jolla he kutsuivat julkimoita ohjelmaansa vain tehdäkseen heistä pilaa.
Seuraten Ericin kuolemaa sydänkohtauksesta 1984, Ernie vietti paljon aikaansa Floridassa ja teki vain satunnaisia esiintymisiä, yleensä muistellen edesmennyttä kumppaniaan, vaikka hän esiintyikin säännöllisesti osanottajana ITV:n versiossa suositusta visailuohjelmasta What's My Line?
Lapin yliopiston taiteiden tiedekunta
Opiskelijat, henkilökunta ja toimitilat
Tiedekuntaan yhdistettiin aikoinaan Rovaniemen taide- ja käsiteollisuusoppilaitos.
Ernie Wise
Ernie Wise kuoli sydänkohtaukseen sairaalassa Buckinghamshiressa 73-vuotiaana, lukuisien terveysongelmien seurauksena. Hän kuoli ennen vaimoaan, jonka oli nainut tammikuussa 1953. He eivät saaneet lapsia.
Lapin yliopiston taiteiden tiedekunta
Opiskelijat, henkilökunta ja toimitilat
Taiteiden tiedekunnan koulutusohjelmien yhteisenä ainejärjestönä toimii TAO ry.
Rita Tainola
Rita Hannele Tainola-Tapiovaara (o.s. Tainola, s. 7. joulukuuta 1954 Helsinki) on suomalainen toimittaja. Tainola aloitti toimittajanuransa Eeva-lehdessä, ja hän on työskennellyt myös Ilta-Sanomissa ja Seurassa. Tainola jäi eläkkeelle Ilta-Sanomista vuonna 2017, mutta työskentelee lehdelle edelleen freelancerina.
Lapin yliopiston taiteiden tiedekunta
Tutkinnot ja koulutusohjelmat
Tiedekunnassa on myös kolme erillisinä toimivaa maisteriohjelmaa, eli Arctic Art and Design, Soveltavan kuvataiteen ja luontokuvauksen, sekä palvelumuotoilun -maisteriohjelma.
Rita Tainola
Perhe
Rita Tainolan isä Boris Tainola oli Suomessa syntynyt venäläisen emigrantin lapsi ja äiti Kaija oli viipurilaisalkuista sukua. Tainola oli vanhempiensa ainoa lapsi. Hän oli 11-vuotias, kun hänen isänsä kuoli. Rita Tainola kääntyi luterilaisesta ortodoksiksi 14-vuotiaana.
Drabos
Drabos oli antiikin aikainen kaupunki Traakian Khersonesoksella nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan noin kolme kilometriä pohjoiseen nykyisestä Çanakkalen maakunnan Beşyolista.
Rita Tainola
Opinnot ja ura
Tainola kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1973 Helsingin suomalais-venäläisestä koulusta, valmistui HSO-sihteeriksi 1976 ja opiskeli lyhyen ajan oppilaitoksessa nimeltään Cambridge School of English 1976. Työuransa hän aloitti 1976 hoitamalla eri yrityksissä tiedotus- ja suhdetoimintaa. Tainolan ura toimittajana sai alkunsa vuonna 1978, kun hän meni töihin Eeva-lehteen. Vuonna 1980 Tainola siirtyi Ilta-Sanomiin, missä hän työskenteli vuoteen 1988. Sen jälkeen hän muutti Beverly Hillsiin ja kirjoitti lehtiin freelancerina. Hän kirjoitti muun muassa Turun Sanomiin vuosina 1989–1991. Tainola palasi Suomeen 1991. Vuosina 1992–1994 hän työskenteli jonkin aikaa freetoimittajana eri aikakauslehdille. Seura palkkasi hänet vuonna 1994. Vuodesta 1997 lähtien Tainola on toiminut Ilta-Sanomien toimittajana. Erikoistoimittaja Tainola kuuluu Suomen tunnetuimpiin seurapiiritoimittajiin. Tainola jäi eläkkeelle Ilta-Sanomista vuonna 2017, mutta hän kirjoittaa lehteen edelleen avustajasopimuksella.
Drabos
Drabos sijaitsi Traakian Khersonesoksen pohjoisrannikolla koilliseen Alopekonnesoksesta ja lounaaseen Kardiasta. Joskus se on nähty samana kaupunkina kuin Araplos.
Rita Tainola
Palkitsemiset
Vuonna 1993 Jordanian kuningas Hussein luovutti Tainolalle kunniamerkin tämän Jordanian hyväksi tekemästä hyväntekeväisyystyöstä. Vuonna 2007 Tainola sai Ilta-Sanomien journalistipalkinnon.
Peter Nygård -kohu
Suomalais-kanadalaista liikemies Peter Nygårdia vastaan jätettiin helmikuussa 2020 ryhmäkanne Yhdysvalloissa. Kanne laajeni myöhemmin huhtikuussa 2020 niin, että kaikkiaan 46 naista syytti Nygårdia muun muassa raiskauksista, sieppauksista ja seksikaupasta. Kanteessa kuvatut tapahtumat ajoittuvat viidelle vuosikymmenelle 1970-luvulta alkaen. . MTV Uutiset julkaisi maaliskuussa 2021 jutun, johon oli haastateltu useita suomalainaisia, joista osa esiintyi nimellään ja osa anonyymeinä. Naiset olivat päätyneet tekemisiin Nygårdin kanssa tai saaneet häneltä yhteydenottoja. MTV Uutiset kirjoitti, että Tainolan nimi nousi esiin useissa jutun kertomuksissa tai juttua varten tehdyssä taustatyössä. Tainola on tuntenut Nygårdin 1980-luvulta saakka, kirjoittanut hänestä juttuja ja vieraillut useasti Nygårdin luona. Yleisradion puhelimitse tehdyssä haastattelussa maaliskuussa 2021 Tainola kertoo oman näkökulmansa. Hän kertoo olleensa Nygårdin ”hyvä kaveri” ja vierailleensa tämän huvilalla Bahamalla ystäväpariskunnan ja aviomiehensä kanssa. Tainola kertoi saaneensa tietää Nygårdiin kohdistuvista syytteistä lukiessaan niistä mediasta, ja hän kertoi reaktiostaan: ”Minua oksetti kun kuulin näistä asioista. Minä en ole tiennyt mitään hänen pimeästä puolestaan. – – Oli täydellinen järkytys, kun nämä tarinat tulivat julki.” Tainola kertoi antaneensa Nygårdin yhteystiedot ihmisille, jotka ovat halunneet olla häneen yhteydessä.
Sujalan muinainen asuinpaikka
Arkeologiset havainnot
Löytöpaikka sijaitsee nykyisen Vetsijärven rannalla, muinaisen Vetsijärven saaressa. Elinkeinona olivat ilmeisesti peuranmetsästys ja vähemmässä määrin linnustaminen; kalastuksesta ei ole mitään näyttöä, vaikka sijainnin perusteella sitäkin voisi olettaa harjoitetun. Asuinpaikalla on ilmeisesti ollut lyhytaikainen metsästysleiri, sillä löytöjen levintä on pieni ja tiivis eikä kiinteistä rakenteista ole merkkejä. Kaivauksissa havaittiin alueella nokista likamaata, jonka joukosta löytyi palaneita luunmurusia. Kivestä iskettyjä, esineiden valmistukseen käytettyjä pitkiä ja ohuita kivisäleitä ja niiden tuottamisen yhteydessä syntynyttä jätettä oli runsaasti, samoin säleistä työstettyjä kiviesineitä. Kivilöytöjen levinnästä ja nokimaan sijainnista päätellen paikalla on sijainnut pyöreäpohjainen asumus, mahdollisesti kartiomainen teltta tai kota, halkaisijaltaan noin 3,5 metriä ). Asumuksen oviaukko osoitti lounaaseen . Kiviesineiden materiaalina oli sertti. Esineiden joukossa oli muun muassa veitsiä, säleitä, kaapimia, uurtimia ja ruodollisia nuolenkärkiä. Tämän aikakauden kohteissa usein esiintyviä poikittaisiskulla teritettyjä kirveenteriä ei löydetty.
Kaivauksen materiaalin ajoittamiseksi tutkittiin puuhiiltä (9265±65 BP (Hela-1102), 9140±60 BP (Hela-1441) ja 9240±60 BP (Hela-1442)) ja palanutta luuta (8940±80 BP (Hela-1103) ja 8930±85 BP (Hela-1104). Ajoitukset on ilmoitettu radiohiilivuosina, ja ne tulee kalibroida kalenteri-iän saamiseksi. Puuhiilet antavat ajoitukseksi 8640-8250 eaa. ja luunpalat 8260-7790 eaa. Asuinpaikan ajoitukseksi on päädytty arvioimaan 8300–8200 eaa., koska koivuksi tunnistettu puu saattoi olla kaadettaessa jo sata vuotta vanhaa, muttei olisi säilynyt havupuun tapaan kelona eikä ole todennäköistä, että puu ja luu olisivat peräisin selektiivisesti kahdesta eri asutusvaiheesta.
Asukkaat ja naapurit
Sujalan ihmiset ovat todennäköisesti tulleet Lappiin idän suunnalta. Heidän kivenkäsittelytekniikkansa on peräisin piitä kiviraaka-aineenaan käyttäviltä ryhmiltä. Se, että tämä niin sanottu painallussäletekniikka oli säilynyt Sujalan asukkailla vaikka heidän matkansa Lappiin kulki tuhat kilometriä leveän Fennoskandian kilven yli viittaisi siihen, että matka tapahtui yhden sukupolven aikana, sillä matkan varrella ei olisi ollut mahdollista siirtää tekniikan vaatimaa tietotaitoa seuraaville sukupolville tarkoitukseen soveltuvan raaka-aineen puuttuessa. Sujala itse ei kuitenkaan välttämättä ollut tämän ryhmän ensimmäisiä asuinpaikkoja Lapissa, sillä sen kiviraaka-aine saattaa olla peräisin Pohjois-Norjasta.
Utsjoen pohjoispuolella Jäämeren rannikolla vaikuttivat Komsan kulttuuriin kuuluneet ihmiset. Näiden esineistö poikkesi löytöpaikan esineistä niin paljon, etteivät ryhmät voineet edustaa samaa teknologista traditiota. Komsan kulttuurin esineissä näkyy edelleen Ahrensburgin kulttuurin kuuluvia työstötekniikan piirteitä. Pohjoisesta Ruotsin Lapista ei ole merkkejä varhaismesoliittisesta asutuksesta, sillä alue oli viimeisenä jääkauden jälkeisen mannerjäätikön peitossa ja sen ihmisasutuksen kannalta välttämättömät luonnon resurssit (kasvillisuus ja eläimistö) kehittyivät vasta myöhemmin. Sujalan esineistön kivimateriaali vaikuttaa olevan peräisin Norjan Varangin niemimaalta, noin 60–100 kilometrin päästä, Jäämeren rannikolta. Tämä viittaa siihen, että vuotuista liikkumista erilaista ravintoa tarjoavien asuinpaikkojen välillä tehtiin ainakin näiden paikkojen välillä. Rannikolla saattoi siten olla Sujalan väestölle tuttua väkeä, jonka kanssa saattoi asioida tai elää.
Sujalan asuinpaikalla Vetsijärven rannalla on kaksi vapaa-ajan käytössä olevaa erämaatukikohtaa ja sinne johtaa maastoliikennetie.
Asuinpaikan muinainen ympäristö
Muinainen Vetsijärvi oli 8300–8200 eaa. muutaman metrin korkeammalla ja nykyinen ranta oli silloin saarena. Se oli asuinpaikkana hyvä, sillä saareen eivät pedot uskaltaneet kovin röyhkeästi tulla. Jääkauden jälkeinen mannerjäätikkö oli sulanut paikalta pois lukuun ottamatta joitakin läheisiä jäätiköitä. Jääkenttien pohjoisreuna sijaitsi kaukana etelässä Ruotsin puolella.
Tundravaiheessa seudulla eli muun muassa pieniä jyrsijöitä, naaleja, kärppiä ja tunturipeuroja. Metsien lisääntyessä mukaan tulivat jänikset, sudet, ketut ja saukot. Linnut mainitaan harvoin näissä yhteyksissä, mutta niiden voi olettaa saapuvan paikalle ensimmäisinä kasvien mukana.
Pitäjänkirjuri
pienoiskuva Pitäjänkirjuri oli Suomessa säätyvallanaikana 1600-, 1700- ja 1800-luvuilla pappissäädynalainen luottamustehtävä, johon valittiin ruotsin ja suomen kielen taitoisia, kirjoitus- ja laskentataitoa oppineita hyvämaineisia henkilöitä, jotka vastasivat kyläyhteisönsä kirjapitäjinä asiakirjojen laatimisesta, säilytyksestä ja arkistoinnista. Lisäksi kirjurin toimenkuvaan kuului kyläyhteisön rahakirstun hoito sekä kylien taloista ja torpista kuninkaalle maksettavien erilaisten verojen, veroparseleiden ja veroina kerättyjen tavaroiden säilytys.
Kuusamon Erä-Veikot
Kuusamon Erä-Veikot on 1930-luvulla perustettu kuusamolainen urheiluseura. Se on tunnettu erityisesti maastohiihtoseurana, mutta sen urheilijat ovat saavuttaneet Suomen mestaruuksia myös yhdistetyssä hiihdossa, alppihiihdossa, painonnostossa ja voimanostossa. Seura on järjestänyt 1960-luvulta alkaen Suomen merkittävimpiin vuosittaisiin hiihtotapahtumiin kuuluvat Rukan Talvikisat.
Maastohiihto
Mahtavimmillaan Kuusamon Erä-Veikkojen maastohiihtäjät olivat 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa. Seuran hiihtäjistä Kalevi Oikarainen voitti 50 kilometrin maailmanmestaruuden Tatrassa 1970. Seuran viestijoukkue voitti vuonna 1967 ensimmäisen nelimiehisillä joukkueilla hiihdetyn viestin SM-kilpailun ja jäi seuraavien 12 vuoden aikana vain kahdesti ilman mestaruutta. Vuonna 1973 seura saavutti viestissä kaksoisvoiton. Seuran menestynein hiihtäjä 2000-luvulla on ollut Keijo Kurttila, joka on voittanut Suomen mestaruuden neljä kertaa henkilökohtaisessa sprintissä ja kerran sprinttiviestissä sekä edustanut Suomea arvokisoissa.
Konstaapeli
Konstaapeli (lyhenne konst. ) on poliisimiehistön jäsenestä käytetty nimitys. Konstaapeli työskentelee Suomen poliisin palveluksessa. Suomen poliisissa on käytössä nuoremman konstaapelin, vanhemman konstaapelin ja ylikonstaapelin virat.
Konstaapelin arvonimi on lähtöisin keskiajalta. Se tulee latinan sanoista comes stabuli, joka tarkoitti keisarillisen hovin tallinhoitajaa. Marsalkka oli hänen alaisensa. 1000-luvun Ranskassa konnetaabelista tuli yksi valtakunnan viidestä mahtimiehestä, jonka vastuulla oli ratsuväki.
Englannissa konstaapeleiksi nimitettiin myös tärkeiden varuskuntien ja linnojen päälliköitä. Joskus nämä avustivat šeriffiä lain ylläpidossa, mistä tulee konstaapelin yhteys lainvalvontaan. Jokaiseen kihlakuntaan (hundred) nimitettiin suurkonstaapeli joka vastasi lainvalvonnasta ja aseisti joukon tähän tarkoitukseen. Hänen alaisuudessan olivat jokaisen ruodun tai kylän (tithing) alikonstaapelit.
Poliisi
Poliisi turvaa oikeus- ja yhteiskuntajärjestystä, ylläpitää yleistä järjestystä ja turvallisuutta sekä estää ennalta rikoksia, selvittää niitä ja saattaa ne syyteharkintaan.
Useimmissa läntisissä oikeusjärjestelmissä poliisin päätehtävä on tutkia rikoksia, etsiä epäillyt, pidättää heidät ja tiedottaa asiaankuuluvia tahoja.
Poliisin työ katsotaan yleensä hätäpalveluksi, mutta poliisi voi myös tarjota järjestyksenvalvontaa suurissa kokoontumisissa. Sitä tarvitaan myös hätätilanteissa, onnettomuuksissa sekä haku- ja pelastusoperaatioissa.
Kvinoa
Kvinoa eli kinua (Chenopodium quinoa) on eteläamerikkalainen hiilihydraattipitoinen ruokakasvi. Se ei ole heinäkasvi kuten viljat, mutta sitä käytetään ruoanvalmistuksessa viljojen tapaan. Sen lehtiä voidaan syödä lehtivihanneksen tapaan. Kvinoan tunnetuimpia sukulaisia ovat jauhosavikka, punajuuri ja pinaatti.
Historia ja käyttö
Kvinoaa on viljelty Andeilla noin viisituhatta vuotta. Se oli inkojen tärkein viljelyskasvi. Ennen maissin yleistymistä sitä viljeltiin myös Pohjois-Amerikan puolella. Nykyään kvinoa kiinnostaa länsimaissa etenkin keliakiaa sairastavia, koska se on luontaisesti gluteeniton.
Kvinoan siemenet kypsyvät noin 15 minuutissa. Sitä käytetään riisin tapaan.
Kasvu ja viljely
Kvinoa on yksivuotinen kasvi, joka saattaa kasvaa 2,5 m korkeaksi. Lehdet ovat pitkulaiset, ja siemenet muodostavat rypäsmäisiä röyhyjä. Se viihtyy aurinkoisella kasvupaikalla, kuivassa maassa. Siemenen pinta on karvaan, lievästi myrkyllisen saponiinin peitossa, minkä takia siemenet on pestävä tai kuorittava ennen ruoaksi valmistamista. Aineen etuna on kuitenkin se, että esimerkiksi linnut jättävät sadon rauhaan. Saponiinipitoisuutta on yritetty jalostamalla alentaa, mutta saponiinittomat lajikkeet tulevat liian helposti lintujen syömiksi. Kvinoan lehdissä on oksaalihappoa.
Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus (MTT) julkisti vuonna 2013, että MTT on 15 vuoden jalostuksella pystynyt tuottamaan vihdoin kvinoalajikkeen, joka kestää myös Suomen pohjoista ilmastoa. Nykyään kotimaista kvinoaa saa tavallisista ruokakaupoista.
Ylikonstaapeli
right|100px|Ylikonstaapelin arvomerkki
Ylikonstaapeli on Suomen poliisin alipäällystönvirka. Sitä alempi virka on vanhempi konstaapeli ja ylempi virka komisario. Ylikonstaapeli on suorittanut poliisialipäällystön tutkinnon, jonka laajuus on 45 opintopistettä.
Ylikonstaapeli toimii yleensä poliisiryhmän johtajana. Virka-asuisten poliisien kentällä toimiva esimies on kenttäjohtajana toimiva poliisimies, useimmiten ylikonstaapeli. Rikostutkinnan toimialalla toimiva ylikonstaapeli voi toimia esimerkiksi tutkintaryhmän johtajana tai joissain erityistapauksissa jopa tutkinnanjohtajana. Tällöin virkanimikkeenä voi olla rinnakkainen rikosylikonstaapeli.
Englanninkielisessä kulttuurissa ylikonstaapelia vastaava arvo on sergeant.
Istuin Piedrajoen rannalla ja itkin
Istuin Piedrajoen rannalla ja itkin (alkuteos Na margem do rio Piedra eu sentei e chorei 1994) on Paulo Coelhon kirjoittama romaani. Kirjan on suomentanut Jarna Piippo, ja sen on julkaistu suomeksi ensimmäisen kerran vuonna 1997. Kirja on julkaistu Suomessa myös nimellä Piedrajoen rannalla istuin ja itkin.
Kirjan päähenkilönä on nuori nainen, Pilar, kirja kertoo siitä, kun hän kohtaa vanhan rakastettunsa. Pilar lähtee rakastettunsa kanssa matkalle Ranskaan. Ranskan Pyreneillä, pienessä kylässä he pohtivat elämän tarkoitusta ja miettivät omaa erikoista suhdettaan. Aluksi täynnä vaikeuksia, kun syytökset ja kauna nousevat vuosien jälkeen pintaan. Mutta Piedrajoen rannalla, Ranskan Pyreneiden pienessä kylässä, he pohtivat elämän suuria kysymyksiä ja tarkastelevat uudelleen omaa erikoista suhdettaan.
Markku Paasonen
thumb|Markku Paasonen vuonna 2007 Markku Paasonen (s. 14. marraskuuta 1967 Oulu) on suomalainen runoilija. Hän on julkaissut kaksi runokokoelmaa, kolme proosarunoteosta, romaanin Pienet kalat syövät suuria kaloja (2014) sekä proosateoksen Suurenmoinen huviretki (2019). Proosarunoteos Voittokulku toi Paasoselle kirjallisuuden valtionpalkinnon vuonna 2002, ja Lauluja mereen uponneista kaupungeista oli vuoden 2007 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon ehdokkaana. Paasosta on luonnehdittu proosarunon mestariksi ja vanhan runomuodon uudistajaksi.
Kirill Martšenko
Kirill Igorevitš Martšenko (s. 21. heinäkuuta 2000 Barnaul, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Columbus Blue Jacketsin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Martšenko laukoo oikealta.
Seuraura
Martšenko vietti viimeisimmät juniorivuotensa Jugra Hanty-Mansijskissa. Hän oli kaudella 2015–2016 seuran U16-junioreiden paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 23+29=52. Kaudella 2016–2017 Martšenko oli seuran U17-junioreiden paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 19+21=40. Samalla kaudella hän debytoi Mamonty Jugryn joukkueessa Venäjän nuorten sarja MHL:ssä. Martšenko pelasi kauden aikana liigan tähdistöottelussa.
Columbus Blue Jackets varasi Martšenkon toisella kierroksella 49. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Ennen tätä, toukokuussa 2018 Jugra Hanty-Mansijsk kauppasi hänen pelaajaoikeutensa SKA Pietariin rahallista korvausta vastaan.
Joulukuussa 2019 Martšenko solmi kaksivuotisen jatkosopimuksen SKA Pietarin kanssa.
Maajoukkueura
Martšenko pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti pronssia. Martšenko pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän oli tehoilla 3+3=6 Venäjän paras pistemies ja jakoi sisäisen maalipörssin voiton Ivan D. Morozovin kanssa. Valmennus valitsi Martšenkon joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Ranskaa vastaan pelatun avausottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Ensimmäiset miesten A-maaottelut Martšenko pelasi kaudella 2019-20.
Lumipallomaa
thumb|350px|Jos sekä meret että maa-alueet olisivat jäässä, voisi lähes koko maapallo olla jään tai lumen peitossa. thumb|right|350px|Lumipallomaan pinta voisi näyttää samalta kuin Antarktiksen pinta.
Lumipallomaahypoteesi tai "valkoinen Maa -hypoteesi" (engl. White Earth hypothesis) on ilmastotutkimuksen hypoteesi, jonka mukaan Maan pinta on ollut kokonaan tai lähes kokonaan jäätyneenä jossain vaiheessa historiaansa. Kun Maan (tai muun sopivan planeetan) lämpötila laskee, sen napa- ja vuoristojäätiköt laajenevat. Suuret jäätiköt heijastavat Auringon lämpöä pois enemmän kuin pienet, mikä alentaa koko Maan pintalämpötilaa. Tämä kehitys jatkuu, kunnes koko Maa on jään peitossa. Merien syvyydet pysyvät lämpiminä, koska Maan sisästä tulee geotermistä lämpöä.
Maan jäätyminen pysäyttää levien ja kasvien hiilidioksidia hapeksi muuttavan yhteyttämisen sekä tulivuorista purkautuvan hiilidioksidin sitoutumisen sään vaikutuksesta karbonaattikiviin, ja ilmakehän hiilidioksidipitoisuus kasvaa ajan mittaan. Tällöin kasvihuoneilmiö voimistuu ja jäät sulavat pois. Maa pysyy tämän jälkeen hetken melko kuumana siihen asti kunnes hiilidioksidi sitoutuu Maan kiviin hiileksi. Maan on väitetty olleen jäässä Huron-jääkaudella ja kryogeenikaudella, jonka jälkeen kerrostui karbonaattikiviä jääkautta seuranneella lämpökaudella.
Lumipallomaa
Venäläinen ilmastotutkija Mihail Budyko loi 1960-luvulla matemaattisen teorian, jossa Maa jäätyy kokonaan, kun jäätiköt kasvavat kriittisen rajan yli. Tämän pohjalta on kehitelty teorioita, että Maa jäätyisi, jos se olisi vaikkapa prosentin tai kaksi kauempana Auringosta kuin nyt.
Maan arvellaan jäätyvän, kun sen keskilämpötila laskee –50 °C:seen, jos kasvihuoneilmiö ei vaikuta.
Tämä olettamus on toinen ratkaisu ns. nollaulotteiseen ilmastomalliin. Tässä mallissa Maan ilmastoon vaikuttavia tekijöitä on laskemisen helpottamiseksi yksinkertaistettu äärimmilleen jättämällä pois monia olennaisiakin tekijöitä. Ilmastomallissa haetaan tasapainotiloja Maan ilmakehän ulkorajalle tulevan Auringon säteilyn määrälle ja maapallon ulospäin säteilemälle lämmölle.
Yksinkertaisimmassa ilmastomallissa on sellainen tasapaino Maahan tulevasta ja siitä poistuvasta säteilystä, joka tuottaa suunnilleen nykyisen lämpötilan. Maahan tuleva säteily ei kokonaan lämmitä maata, koska osa heijastuu takaisin varsinkin valkeista kohteista, kuten pilvistä, jäätiköistä yms. Myös tummista kohteista heijastuu jonkin verran Auringon säteilyä takaisin. Takaisin heijastuvan säteilyn osuus kuvataan luvulla, jota sanotaan albedoksi. Esimerkiksi jään albedo on noin 40–90 prosenttia, eli se heijastaa melko paljon saamastaan säteilystä pois.
Lumipallomaa on eräs ilmastomallin tasapainotila, jossa koko Maa peittyy suurialbedoisella jäällä ja lumella ja maan pintalämpötila on sen takia alhainen. On kehitetty teorioita, joiden mukaan Maan viilennyttyä hetkeksi jostain syystä kyllin, siinä voisi tapahtua katastrofimainen siirtyminen lumipallotilaan. Tässä tapauksessa maapallolla maan albedon ja pintalämpötilan välillä olisi riippuvuus, joka mahdollistaisi Maan jäätymisen lumipalloksi itseään ruokkivassa noidankehässä eikä jäätiköiden kasvua estävää tasapainottavaa tekijää olisi.
Lumipallomaan käynnistyminen
Lumipallomaan saattoi käynnistää lisääntynyt rapautuminen ja tätä seurannut ilmakehän hiilidioksidipitoisuuden aleneminen. Kemialliset reaktiot, jotka siirtävät hiiltä ilmakehästä kiveen, ovat yleensä muotoa "mineraali + CO2 + H2O → kationeja + bikarbonaatti + SiO2". Hapen ilmaantuminen ilmakehään saattoi myös syödä kasvihuonekaasu metaania ja hapettaa sitä hiilidioksidiksi. Metaani oli alkuilmakehässä tärkeä kasvihuonekaasu, ja sen kasvihuonevaikutus on huomattavasti voimakkaampi kuin hiilidioksidilla.
Lumipallomaajakso alkaa, kun jääpeite alkaa kasvaa lämpötilan alennuttua tai kosteuden lisäännyttyä kylmillä, kuivilla alueilla. Jäätikkö kasvaa lähinnä mantereella, ei merellä, jossa päiväntasaajalta tulevat virtaukset tasapainottavat tilaa. Kasvava jäätikkö heijastaa yhä enemmän Auringon lämmittävää säteilyä pois maapallolta, mikä alentaa lämpötilaa ja lisää jäätikköjen kokoa kunnes koko Maa ja meret ovat jäätyneet. Teorian mukaan jäätiköiden itseään ruokkiva kasvu alkaa, kun jää etenee subtrooppisille leveyksille, noin 25–30° leveyksille. Kun koko maapallo olisi peittynyt jäähän, kylmenisi ilmasto edelleen, kunnes saavuttaisi kylmän "lumipallo"-tasapainon.
Tässä tilassa ilmakehän lämpötila olisi kymmeniä asteita pakkasen puolella, ja meretkin jäätyisivät aina satojen metrien syvyyteen saakka. Hurjimpien arvioiden mukaan merten pintakerros jäätyisi peräti kilometrin verran. Geoterminen lämpö olisi pitänyt osaa meristä silti lämpiminä.
Koko Maan jäätyminen heikentäisi myös lämmittävää kasvihuoneilmiötä, sillä lumipallomaa pysäyttäisi hiilidioksidimäärää pienentävän karbonaatti-silikaattikierron, jossa nestemäisen veden avulla hiilidioksidin hiili sitoutuu kiviin ja vajoaa mannerliikuntojen mukana Maan alle. Normaalisti hiilidioksidi kiertää sateen mukana takaisin merenpohjiin karbonaattikerroksiksi.
Kylmyyden vuoksi lumipallomaassa ei ole sateita, joten hiilidioksidi kerääntyy ilmakehään. Tulivuoritoiminta ei pysähdy lumipallomaan aikana, joten ilmakehään kertyy hiilidioksidia, joka on kasvihuonekaasu ja jolla on aikaa myöten lämmittävä vaikutus.
Elämää lumipallomaassa
Maan sisäinen lämpö esti meriä jäätymästä pohjaa myöten, mutta Maan pinnalla lämpötila putosi –50 °C:seen ja Maan peitti yli kilometrin jääkerros. Minkäänlainen Auringon säteilystä energiansa saava elämä ei ollut enää mahdollista. Sen sijaan elämää saattoi esiintyä tropiikissa jään läpi pistävien vuorten, nunatakkien lähellä, varsinkin jos ne olivat lämmittäviä tulivuoria. Joillain alueilla oli tulivuorten luomia sulavesiä. Jään sisässä oli järviä, jotka pysyivät jäättöminä muun muassa suolaisuutensa takia, niin kuin nykyinen Vostok-järvi Antarktiksella.
Hiilen isotooppisuhteet
Merivedessä esiintyy kahta hiilen stabiilia isotooppia: hiili-12:a (12C) ja huomattavasti harvinaisempaa hiili-13:a (13C), jonka osuus hiiliatomeista on noin 1,109 prosenttia. Biokemialliset prosessit, kuten fotosynteesi, keräävät orgaaniseen ainekseen erityisesti kevyempää 12C-isotooppia.
Epäiltyihin lumipallomaajaksoihin liittyy voimakkaita pudotuksia karbonaattien hiili-13-isotooppisuhteissa. Tämä voi johtua meriin liuenneen orgaanisen hiilen uudelleenmineralisoitumisesta kylmien jaksojen aikana, jolloin kerrostuvien karbonaattien hiili-13-isotooppiosuus on laskenut.
Raitaiset rautamuodostumat
Raitaiset rautamuodostumat (engl. banded iron formations, BIF) ovat kivimuodostumia, joita syntyi maapallolla eniten 2,4–1,8 miljardia vuotta sitten. Rautamuodostumien synty liittyy ilmakehän happipitoisuuden nousuun ja sitä seuranneeseen liuenneen raudan hapettumiseen (Fe2+ → Fe3+) ja saostumiseen. Kryogeenikauden (720–635 miljoonaa vuotta sitten) jäätikköaikaisiin kerrostumiin liittyy myös laajoja raitaisia rautamuodostumia. Nämä ovat voineet syntyä tilanteessa, jossa paksu merijää on sulkenut meret kaasujenvaihdolta ilmakehän kanssa, ja veteen on kertynyt paljon liuennutta rautaa, joka on päässyt myöhemmin saostumaan.
Lumipallojakson päättyminen
thumb|Tulivuoritoiminnasta vapautuneen hiilidioksidin on arveltu lopettaneen lumipallomaajaksotLumipallomaa päättyi hiilidioksidin kertymiseen Maan ilmakehään, koska lumipallomaa pysäytti karbonaatti-silikaatti-syklin estämällä hiilidioksidin sitoutumisen vesi-kivi-hiilidioksidi- reaktioissa takaisin kiviin. Myös hiilidioksidia vähentävä levien yhteyttäminen hävisi kokonaan tai osittaisessa lumipallomaassa väheni, ja sekin osaltaan lisäsi hiilidioksidimäärää.
Hiilidioksidin kertyminen ilmakehään aloittaa lopulta voimakkaan kasvihuoneilmiön. Lumipallomaan sulaminen vaatisi ilmakehään 350 kertaa nykyistä enemmän hiilidioksidia CO2 eli 13 % ilmakehästä olisi koostunut hiilidioksidista. Maan jäävaipan uskotaan sulaneen nopeasti, ehkä tuhannessa vuodessa. Yksittäinen lumipallomaa-ajanjakso kestää vähintään 10 miljoonaa vuotta.
Lumipallojakson jälkeen Maa säilyi pitkään kuumana kasvihuoneena, ja pitkän aikaa syntyi karbonaattikiviä, kun rapautumisreaktiot poistivat hiiltä ilmakehästä. Karbonaattikivet jäätikön rakentamien tilliittien päällä kertovat hiilidioksidipitoisesta ilmakehästä: hiilihappoa muodostuu ilmakehässä, kun hiilidioksidi reagoi veden kanssa ja valuu alas. Kun hiilihappo reagoi kivien kanssa, syntyy karbonaattikiviä. Karbonaattikivet kertovat suurista hiilidioksidimääristä, joita tarvitaan jääkauden päättämiseen. Hiilidioksidia kertyy ilmakehään, kun tulivuoret purkautuvat jään läpi ja kasvit eivät yhteytä.
On myös arvioitu jokaisen jäätiköitymisvaiheen jälkeen happipitoisuuden nousseen entistä korkeammalle, joka olisi esimerkiksi voinut olla eräs syy kambrikauden räjähdykselle.
Kritiikkiä
Eräässä ilmastomallissa yritettiin simuloida lumipallomaan kaltaisia olosuhteita tilanteessa, jossa auringon kirkkaus on 7 % nykyistä säteilytehoa pienempi, hiilidioksidin pitoisuus ilmakehässä on 140 ppm, ja trooppisilla leveysasteilla sijaitsee idealisoitu manner. Mallissa havaittiin, että merijään laajeneminen pysähtyy noin 27. leveysasteelle tuulen ajaman meren kiertoliikkeen ja pilvien aiheuttaman säteilypakotteen takia.
Joidenkin tutkijoiden mukaan päiväntasaajan lähellä olisi ollut jäätön tai ohutjäinen vyöhyke ainakin merissä, ja jäätyminen olisi siksi ollut epätäydellistä. Myös veteen kerrostuneiden sedimenttikivien olemassaolo monilla alueilla viittaa siihen, että lumipallon sijaan planeetta olisikin ollut "loskapallo".
Janez Janša
Janez Janša (s. 17. syyskuuta 1958) on slovenialainen poliitikko, joka on toiminut maansa pääministerinä 2020–2022, ja aiemmin vuosina 2004–2008 ja 2012–2013. Janša on johtanut Slovenian demokraattista puoluetta vuodesta 1993. Vuosina 1990–1994 Janša oli puolustusministerinä muun muassa lyhyen Slovenian sodan aikana.
Varhaiset vuodet
Janša, syntyjään Ivan Janša, syntyi katolilaiseen työläisperheeseen Grosupljessa, Ljubljanan eteläpuolella. Janeziksi häntä sanottiin jo nuorella iällä. Hänen isänsä oli entinen Slovensko Domobranstvon (SD) tai Slowenische Landeswehrin mies, mutta häntä ei rangaistu toisen maailmansodan jälkeen hänen nuoren ikänsä vuoksi.