cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juvan lukio
Historiaa
Juvan yhteiskoulu perustettiin 1946 ja ensimmäiset ylioppilaat sieltä valmistuivat 1962. Juvan kunnan siirryttyä peruskoulujärjestelmään yhteiskoulu muuttui yläasteeksi ja lukioksi vuonna 1974. Juvan lukio sijaitsee edelleenkin samassa rakkennuksessa yläasteen kanssa. Vuodesta 1992 lähtien toiminut lukioteatteri on mahdollistanut opiskelijoiden soveltavan ilmaisun myös taiteellisella saralla.
Etajima
Etajiman saari kuuluu Hiroshiman prefektuurin Etajiman kaupunkiin. Ennen vuotta 2004 se muodosti oman Etajiman maaseutukaupunkinsa. Asutus on keskitynyt rannikon pienikokoisille alaville alueille. Saarella viljellään esimerkiksi mikan-mandariinejä ja ostereita.
Kevin Doell
Kevin Doell (s. 15. heinäkuuta 1979 Saskatoon, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura
Doell aloitti uransa Denverin yliopistojoukkueessa, jossa hän pelasi neljä kautta. Kerran hän oli mukana voittamassa sarjan mestaruutta. Syyskuussa 2003 Doell siirtyi Atlanta Thrashersin harjoitusleirille, mutta ei saanut paikkaa NHL-joukkueessa. Hän pelasi kauden pääosin EHCL:ssä Gwinnett Gladiatorsissa, jossa hänet valittiin vuoden tulokkaaksi ja tulokkaiden tähdistökentälliseen. Seuraavalla kaudella Doell sai jo enemmän vastuuta AHL:ssä Chicago Wolvesissa, jossa hän pelasi 45 ottelua.
Kauden 2005–2006 hän vietti kokonaan Wolvesissa ja teki 51 tehopistettä. Seuraava kausi sujui vaisummin Doellin tehtyä vain 33 tehopistettä. Kesäkuussa 2007 Doell siirtyi Bluesiin yksivuotisella sopimuksella. Sopimus ei kuitenkaan toteutunut ja hän jatkoi NHL-pykälän voimin Atlantan organisaatiossa.
Kaudella 2007–2008 Doell pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa Atlanta Thrashersissa, jossa hän pelasi kahdeksan ottelua runkosarjassa. AHL:n pudotuspeleissä hän teki 24 ottelussa tehot 4+5 ja voitti sarjan mestaruuden, Calder Cupin. Seuraavaksi kaudeksi Doell siirtyi Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskanissa pelaavaan Leksandiniin. Hän teki kaudella 49 tehopistettä 37 ottelussa. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Chicago Wolvesiin, jossa hän teki 79 ottelussa 37 tehopistettä.
Syyskuussa 2010 Doell siirtyi yksivuotisella kauden 2010–2011 kattavalla sopimuksella SM-liigassa pelaavaan Tapparaan. Doell debytoi Tapparassa samassa kuussa KalPaa vastaan. Hän teki Tapparassa 58 runkosarjaottelussa tehot 18+20=38, joilla hän oli seuran paras pistemies. Kauden jälkeen Doell siirtyi takaisin AHL:n Chicago Wolvesiin. Chicagossa Doell ei kuitenkaan pelannut kuin 17 ottelua, joissa merkkautti tehot 1+6=7. Kaudeksi 2012–2013 Doell siirtyi Itävaltaan ja Klagenfurter AC:hen. Itävallassa Doell pystyi pelaamaan ehjemmän kauden ja pelasi runkosarjassa 32 ottelua tehoin 9+6=15. Doell ei jatkanut seurassa kaudella 2013–2014.
Pelityyli
Doell on peliä rakentava keskushyökkääjä, joka osaa myös fyysisen pelin. Hänellä on myös erinomainen pelisilmä. Doell näytti Tapparassa ollessaan olevansa todella taitava rangaistuslaukauksien ampuja. Doellin ehkä suurin heikkous on hänen niin sanotut turhat jäähyt sekä ylilyönnit.
Ranskan taide
Ranskan taide, sekä kuvataide että arkkitehtuuri, on ollut eri aikoina länsimaisen taiteen keskiössä. Etenkin 1800-luvulla Ranskasta tuli paljon merkittäviä kuvataiteilijoita, kuten impressionismin perustaja Claude Monet, Paul Cézanne, Paul Gauguin, realistisen maalaustaiteen pioneeri Gustave Courbet ja Edgar Degas. 1900-luvun Ranskaan muutti paljon modernisteja, kuten Wassily Kandinsky ja Marc Chagall sekä Pablo Picasso Espanjasta. Maan oma tärkeä modernisti oli Georges Braque.
Ranskalaisista kuvanveistäjistä tärkeimpiä lienee Euroopan kuvanveistoon pitkään vaikuttanut Auguste Rodin ja valokuvataiteilijoista Henri Cartier-Bresson.
Muinaisaika
Ranskan taidehistoria alkaa Dordognessa sijaitsevista Lascaux’n luolamaalauksista. Ne ovat peräisin vanhemmalta kivikaudelta noin 15 000 vuotta sitten. Maalauksilla oli todennäköisesti maagisia tehtäviä. Hyvin luonnonmukaiset maalaukset esittivät eläimiä, kuten hevosia ja visenttejä, ja niitä voidaan edelleen pitää ylittämättöminä liiketutkielmina.
Antiikki
Kun roomalaiset valloittivat Gallian valtakuntansa alaisuuteen 57–52 eaa., se oli kehittymätön maa, joka omaksui nopeasti roomalaisen taiteen ja muovautui nopeasti valloittajan ihanteiden mukaisesti. Monet roomalaisen arkkitehtuurin parhaiten säilyneistä muistomerkeistä sijaitsevat Provencessa, Etelä-Ranskassa:
Reliefit Orangen voitonkaaressa ovat esimerkki gallialais-roomalaisesta taiteesta, jossa kelttiläiset kiemurtelevat koristeet ja klassinen rakenne sijaitsevat samassa teoksessa varsinaisesti kohtaamatta.
Roomalaisesta taiteesta tuli Ranskassa hyvin tärkeä maan tulevalle taide-elämälle. Klassinen perusta näkyy Italiaa lukuun ottamatta Ranskassa selvemmin kuin missään toisessa maassa. Rooman valtakunnan hajoamisen jälkeen roomalaiset esikuvat muodostivat luonnollisen lähtökohdan ensimmäiselle varsinaisesti ranskalaiselle taiteelle.
Merovingit
pienoiskuva|[[Unsiaalikirjoitusta noin vuodelta 600. Sanavälejä ei ole merkitty. Ainoana koristeluna koristeelliset alkukirjaimet punaisella, vihreällä ja keltaisella. Regulae, Bibliotheque Municipale, Troyes.]] Gallialais-roomalainen taide kärsi, kun visigootit, burgundit ja frankit alkoivat virrata maahan. Tilanne vakautui hiukan, kun ensimmäinen kristitty frankkikuningas Klodvig valtasi noin vuonna 500 osan siitä, mikä nyt on Ranska. Seuranneita 250 vuotta leimasivat kuitenkin ennen kaikkea hallitsevan merovingisuvun sisäiset ristiriidat.
Kaudelta ei ole jäljellä juuri mitään taidetta. Poikkeuksen muodostaa Poitiers’n Johannes Kastajan kastekappeli. Kiinnostavinta ovatkin käsikirjoitusten maalauskoristelut miniatyyrein. Niitä voidaan sanoa tyypilliseksi kelttitaiteeksi. Kaikki muodot ovat tiukasti tyyliteltyjä ja kirkkain värein maalattuja. Aiheet ovat usein kristillisiä ja perustuvat roomalaisiin tai itämaisiin esikuviin. Monet eläinten muodoista kehitetyt kirjaimet ovat kuitenkin erityisiä. Niitä voidaan pitää ensimmäisenä todella ranskalaisena taiteena.
Karolingit
Hänen pyrkimystään koota ympärilleen oppineita ja kohottaa Euroopan yleistä kulttuuritasoa voidaan pitää Euroopan ensimmäisenä renessanssina. Juuri tämän niin kutsutun ”karonlingisen renessanssin” ansiosta on olemassa kopioita Vitruviusksen teoksesta De architectura libri decem. Monet hänen rakennuttamistaan palatseista ja luostareista tuli tärkeitä perustuksia renessanssille, joka pian alkaisi.
Kaarle Suuri vaihtoi myös vaikeasti luettavan merovingien unsiaali-kirjoituksen minuskeliin, josta kehittyi myöhemmin antiikvana tunnettu kirjaintyyli.
Arkkitehtuuri
Nykyisin Saksaan kuuluva Kaarlen palatsikappeli Aachenissa on parhaiten säilynyttä arkkitehtuuria karolingiajalta.
Ranskalaisella maaperällä sijaitsee vuodelta 806 peräisin oleva Orléansin Teodulfin yksityinen palatsikappeli Germigny-des-Prés'ssä, joka on säilynyt 1800-luvulla jälleenrakennetussa muodossa. Se muodostuu neljän pylvään varassa lepäävästä kupolista ja siihen kuului apsis sekä suuri torni.
Suurempi merkitys seuraaville tyylikausille oli luultavasti Abbevillen lähelle vuonna 799 rakennetulla Saint-Riquier’n luostarikirkolla, josta tuli romaanisen tyylin edelläkävijä. Saint-Riquier on rakennettu uudelleen käytettävissä olleiden tietojen mukaisesti.
Kuvataide
Karolingisten kirkkojen sisäpuoli oli koristeltu mosaiikeilla ja freskoilla. Koristelulla oli ennen kaikkea kasvatustehtävä: opettaa lukutaidotonta kansaa. Teokset ovat hävinneet lähes täysin, poikkeuksena mosaiikit Auxerressa sijaitsevassa Saint-Germain d’Auxerren luostarissa, joka rakennettiin 850. Kun freskojen tekeminen ei maksanut paljon, vanhemmat kuvat peitettiin uusilla.
Kirjat
Karolingisen kauden kirjojen maalauskoristelu ylitti kaiken muun aikansa taiteen. Vain harvoilla suurmiehillä oli varaa tilata näitä mahtiteoksia, joita koristivat kallisarvoiset värit, jalokivet ja kulta. Melkoinen osa tästä taiteen lajista on säilynyt ja joitakin teoksia voidaan jäljittää valmistuspaikkakuntiin, kuten Reims ja Tours. Raamatuista tunnetaan esimerkiksi Reimsissä valmistettu Ebbon Evangeliarium noin vuodelta 823 ja Tours’n Pyhän Martin luostarin (Monastère Saint Martin de Tours) koulukunnan kuvitetut Raamatut.
Romaaninen tyyli
Frankkien valtakunta jaettiin vuonna 843. Varsinaisen Ranskan voidaan sanoa syntyneen Kaarle Kaljupään valtakunnasta, joka sijaitsi nykyisen Ranskan länsiosassa. Erityisesti viikinkien muodostama uhka sai kuitenkin aikaan, ettei vakiintuneita oloja voitu saavuttaa seuraavien 150 vuoden aikana, jolloin feodalismi esti kaikki edistyspyrkimykset. Tätä aikaa kutsutaan ”pimeäksi ajaksi”, eikä sen taiteesta ole paljon sanottavaa.
Näkymät alkoivat valjeta kapetingien noustua valtaistuimelle 987 ja seuraavien vuosisatojen ajan alkoi useammasta esteettisestä ja rakenteellisesta uutuudesta kehittyä erilaisia koulukuntia ja työpajoja. Toisin kuin Saksan keisarikunnassa, jossa tänä aikana rakennettiin yhteneväisellä tyylillä, Ranskaan nousi hyvin erilaisia kirkkorakennuksia eri puolille maata. Yhdessä ne vaikuttivat kukin omalla tavallaan siihen, josta tulisi gotiikka.
Arkkitehtuuri
pienoiskuva|vasen|Saint Étienne -luostarikirkon kuori, [[Caen]] Romaaniset kirkot merkitsivät kirkkojen kapasiteetin merkittävää kasvua. Tilaa tarvittiin, sillä Santiago de Compostelaan johtavat pyhiinvaellusreitit kulkivat halki läntisen Ranskan. Pyhiinvaellukset alkoivat katolisen uskon keskuspaikoista, kuten Chartres, Pariisi, Vézelay ja Arles. Näiden ja pyhiinvaelluksen espanjalaisen kohteen välille pystytettiin kirkkoja, joiden tilat riittivät reitin kulkijoiden vastaanottamiseen. Uusilla kirkoilla oli monia yhteisiä piirteitä. Tästä seurasi, että niiden uudet rakenneratkaisut ja taiteelliset pyrkimykset levisivät nopeasti halki maan.
Normandiassa pystytettiin 1050-luvulla useita kolmilaivaisia kirkkoja, joissa oli monia niistä romaanisen arkkitehtuurin piirteitä, joista tulisi tyylin tuntomerkkejä. Aikaisemmin käytetyt paksut muurit korvattiin keskilaivalla, joka varustettiin klestoriumilla eli ikkunakerroksella ja kaarikäytävillä. Tämä loi sisätilaan pystysuoria linjoja ja päästi kirkkohuoneeseen valoa. Toinen uutuus oli läntinen kahdella tornilla varustettu fasadi. Pitkiä tiloja ja niiden holveja tuettiin eri korkeuksilta joko vapaasti seisovien pylväiden, pilastereiden, holvikantojen ja ruoteiden järjestelmillä.
Tulokseksi tuli rakenne, jossa yhtä keskilaivan jänneväliä vastasi kaksi sivulaivaa. Tämä, lukuisat ikkunat ja niiden yläpuolella olevat lehterit osoittavat kohti gotiikan läpinäkyvyyttä.
thumb|250px|Notre-Dame-la-Grande, [[Poitiers. Länsifasadissa runsas veistoskoristelu.]] Nykypäivien Poitiers’n lähellä sijainneessa Poitoussa luotiin toisenlainen kirkkotila. Keskilaiva kruunattiin tynnyriholvilla ja sivulaivat ristiholvilla. Vaikutelma korosti vaakasuoria linjoja. Länsijulkisivun sijaan tornilla korostettiin rakennuksen keskikohtaa. Länsipuoli koristettiin runsain veistoksin, jotka sijoitettiin holvisyvennyksiin. Tämä jälkimmäinen muodostui gotiikan tunnusmerkiksi.
Akvitaniassa kirkot pystytettiin italialais-bysanttilaiseen tyyliin, jonka perustana oli kreikkalainen risti. Kaikki neljä jänneväliä katettiin kupuholvein. Tämä tyyli sai vain vähän seuraajia. pienoiskuva|Ambulatorium kiertää kuoria
Benediktiinit, joiden pääluostari sijaitsi Burgundissa, pystyttivät kirkkoja, joissa yhdistyivät saatujen vaikutteiden parhaat piirteet. Clunyn luostarikirkko rakennettiin useassa vaiheessa kahdensadan vuoden aikana, kunnes se kehittyi 1109 kuolleen apotti Hugon aikana viisilaivaiseksi basilikaksi, jossa oli pylväskäytäviä, suippokaaria, triforium, klerestorio ja kaksi poikkilaivaa sekä suunnaton kuori ja ambulatorium, jota kaikkea ympäröivät tusina apsista ja useita torneja. Burgundilainen tyyli sai paljon seuraajia koko Ranskassa ja siitä tuli tärkeä piirre goottilaisiin katedraaleihin.
Kuvataide
Kun kirkkojen rakentaminen sai vauhtia 1000-luvulla, klassinen taideperinne oli täysin unohtunut: romaanisen tyylin kaudella ei syntynyt kuvanveistoa itsenäisenä taiteenalana ja suurempikokoisia veistoksia tehtiin oikeastaan vain Ranskan eteläosissa. Suurin osa tämän kauden teoksista oli alisteisessa asemassa tai vahvasti sidoksissa arkkitehtuuriin. Lähtökohtina omille teoksilleen kauden kuvataiteilijoilla oli käytettävissään maalauksin koristettuja kirjoja, korkokuvia ja taoksia, ja niinpä he loivat itsekin lähes yksinomaan matalia korkokuvia, jotka muistuttivat pitkälle vietyjä kaiverruksia. Kuva-aiheet sovitettiin lisäksi arkkitehtoniseen yhteyteen ja sijaitsivat tietyissä kirkkotilan osissa, kuten tympanon, friisi, koristeellinen seinäpeili (trymoo) tai kapiteeli.
Kuvien hahmot olivat ennen kaikkea pyhimyksiä ja enemmän tai vähemmän mielikuvituksellisia eläimiä. Ne voidaan ymmärtää eräänlaisiksi piktogrammeiksi: niissä ei esitetty kuvien kohteita, vaan sisältö sijaitsi kuvatason ulkopuolella ja se piti saada esiin ”lukemalla”. Niiden tehtävä oli ennen kaikkea opettaa – ne toimivat kirkon kristillisen sanoman kuvituksena – mutta ne välittivät viestiä epäsuorasti allegorioiden ja symbolien kautta. Sanoma oli usein monikerroksinen ja sen ymmärtämiseen tarvittiin tulkintaa. Suoremmin kertovia olivat kuvat, jotka selittivät Uuden testamentin sanomaa. Niissä esiintyi tyylitellyssä muodossa kappaleita, kuten laivoja, aseita ja rakennuksia, jotka voitiin tunnistaa Raamatun kertomuksista.
pienoiskuva|vasen|Romaanista tyyliä edustavan luostarikirkon keskilaivan holvi on koristettu vain muutamalla maavärillä tehdyin maalauksin. Abbaye de Saint-Savin-sur-Gartempe, [[Vienne.]] Kuten kirkkojen seinät, kaikki romaanisen kauden patsaat olivat maalattuja, mutta väriloistosta on nykyisin jäljellä vain vähäpätöisiä palasia. Poikkeuksen muodostaa Viennen departementissa sijaitsevaa Saint-Savin-sur-Gartempen luostarikirkkoa (Abbaye de Saint-Savin-sur-Gartempe), jota pidetään romaanisen arkkitehtuurin kypsimmän kauden tuotteena. Sen hyvin säilyneitä freskoja tynnyriholvin laella, asehuoneessa ja kuorissa on kutsuttu romaanisen taiteen vastineeksi renessanssimaalauksille Sikstuksen kappelissa. Niissä ei ole yritystä tilavaikutelman luomiseen vai luonnonmukaisuuteen, vaan niissä on esitetty vain muutamaa maaväriä käyttäen eeppisiä kohtauksia niin, että ne näyttävät tosilta todellisuuden tuolla puolen.
Romaanisen kauden kuvanveistäjät työskentelivät kirkkojen rakennustyömaiden yhteydessä toimivissa kouluissa tai työpajoissa, mutta arkkitehtuuriin verrattuna paikallisten kuvataiteilijoiden töiden eroja on vaikeampaa erottaa toisistaan. Joidenkin mestareiden nimet ovat säilyneet jälkipolville, mutta yksilöllisten erityispiirteiden erottaminen heidän teoksistaan on tuskin mahdollista.
”Saint-Serinin”-basilika Toulousessa muodosti tärkeän kuvanveistokeskuksen Languedocissa ja paljon tämän koulun töistä on jäljellä. Mestari Bernardus Gelduinus työsti muun muassa yllä kuvattua matalaa reliefityyliä. Vanhimmat teokset ovat vuodelta 1096.
pienoiskuva|Luostarikirkon eteläinen sisäänkäynti on koristettu erityisen eloisilla korkokuvilla, Saint Pierre, [[Moissac.]]
Moissacin Pyhän Pietarin luostarikirkossa (Abbaye de Saint-Pierre) sijaitsee teos, jota kutsutaan usein romaanisen taiteen mestariteokseksi: ekspressionistiseen tyyliin toteutettu Pantokrator, eli Kristus maailman luojana, jota ympäröivät symboliset hahmot ja leijonat, kaikki järjestettynä niin eloisiin kohokuviin, että ne näyttävät haluavan irtautua kivistä.
Clunyn luostariin keskittyneenä oli Burgundissa toinen koulu, joka työskenteli veistoksellisemmalla ja eläväisemmällä tyylillä. Vain hyvin harva näistä töistä on jäljellä, mutta Autunin Saint-Lazare -kirkossa on joukko kapiteeleja, jotka on valmistettu mestari Gisabertuksen työpajalla. Niissä on dramaattisia ja kertovia Raamatun kohtauksia, joissa tiukkaan ahtautuneet ihmishahmot viittovat tanssivin ja keinahtelevin liikkein.
pienoiskuva|[[Tympanon on romaanisen taiteen mestariteos, Basilique Sainte-Marie-Madeleine, Vézelay.]] Vézelayssa sijaitseva Sainte-Marie-Madeleine luostarikirkon tympanon on yksi romaanisen taiteen mestariteoksista. Siinä hahmot on vapautettu taustasta ja ne muodostavat mielikuvituksellisen ja elämää täynnä olevan ihmisjoukon ilman, että rikkoisivat arkkitehtonisia kehyksiään.
Provencessa tehtiin veistoksia, jotka poikkesivat muiden tyylistä kookkaine klassistisine hahmoinen. Luultavimmin monet seudulla säilyneet roomalaiset muistomerkit inspiroivat veistäjiä 1100-luvun puolivälissä teoksiin, joita on muun muassa Arlesissa sijaitsevissa kirkoissa Saint-Gilles-du-Gard ja Saint-Trophîme.
Romaanista taidetta voidaan pitää maailman ensimmäisenä aidosti kristillisenä ja länsimaisena taiteena.
Goottilainen tyyli
1100-luvun ensimmäisellä puoliskolla valta keskittyi Ranskassa île-de-Francen seudulle, jossa kuningas Ludvig Pyhä ja hänen kanslerinsa apotti Suger toimivat. Heidän hyvin dokumentoitu toiveensa oli korvata feodaalinen yhteiskunta valistuneemmilla tavoilla. Se johti Pariisin yliopiston suosimiseen ja samalla vahvistui Ranskan asema yhtenäisenä ja johtavana eurooppalaisena kansakuntana. pienoiskuva|vasen|[[Notre-Damen katedraali (Reims)|Reimsin katedraali on goottilaisen arkkitehtuurin keskeinen luomus Ranskassa.]] Skolastikot Albertus Magnus ja Tuomas Akvinolainen opettivat Pariisissa ja seuraavan vuosisadan ajan vallitsi uudelleenarviointi Aristoteleen hengessä, jota he opettivat. Luontoa ei pidetty enää likaisena, vaan tiedon tärkeimpänä lähteenä. Uskonto säilyi tärkeimpänä syynä luoda taidetta ja kirkko oli edelleenkin tärkein taiteen tilaaja. Luonto tulkittiin kuitenkin nyt Jumalan luomistyön symbolisena esityksenä ja luonnon tutkiminen joutui uudelleen keskipisteeseen.
Aina satavuotiseen sotaan asti Ranska oli älyllisen, teknisen ja taiteellisen kehityksen keskus. Sodan vuoksi taiteen johtoasema joutui Ranskan ulkopuolelle. Myöhäisgotiikka onkin suuressa määrin saksalaista, englantilaista ja espanjalaista taidetta.
Taiteen suhteen tämä merkitsi, että suurisuuntaisten katedraalien työmaille pysytetyt kojut vetivät puoleensa arkkitehteja ja muita taiteilijoita, jotka työskentelivät saman työnjohdon alla. Kun eri katedraalien työmaiden välillä vaihdettiin ajatuksia, taiteellisista ja rakenteellisista pyrkimyksistä tuli yhteisiä kaikkialla Rankassa. Taide ei ollut olemassa itseään varten, vaan se oli pikemminkin kirkon palveluksessa. Gotiikkaa voidaan yhtä hyvin kuvata visuaalisten elementtien kautta kuin ymmärtää se pyrkimyksenä päästää valoa Jumalan huoneeseen. Kaikki goottilaisten rakennusten rakenteisiin liittyvät elementit olivat olemassa ennen kuin apotti Suger antoi vuonna 1144 pystyttää Saint-Denis’n luostarikirkkoon kuoria kiertävän ambulatoriumin, mutta gotiikan luonne löytyi vasta hänen pyrkimyksestään antaa kirkon täyttyä maalattujen lasien kautta virtaavasta valosta.
Katedraalit
Saint-Denisin katedraalin ambulatoriumissa käytettiin ensimmäistä kertaa suippokaarisia ristiruodeholveja tietoisella tavalla. Se vihittiin käyttöön apotti Sugerin ja kuningas Ludvigin läsnä ollessa. Voidaan sanoa, että tämä tilaisuus aloitti gotiikan kauden Ranskassa. Pylväät ja holvit muodostavat ilman painavia muureja kehyksen maalattujen ikkunoiden symboliikalle. ”Koko pyhäkön läpi virtaa käsittämätön ja jatkuva valo, joka tunkeutuu sisään kaikkein pyhimmistä ikkunoista” kuten apotti Suger sen ilmaisi.
Saint-Denis’in rakennetta jäljiteltiin useissa kirkkohankkeissa, joissa tavoiteltiin yhtenäisempää tyyliä ja pystylinjojen korostumista. Sensin katedraalia rakennettaessa säilytettiin yläkerros ja tuensiirto, samoin siinä on vielä klassiset, rauhalliset mittasuhteet. Pariisin Notre-Dame -katedraalissa rakennettiin yläkerrokset, mutta luovuttiin tuensiirrosta, joka antoi enemmän yhtenäisyyttä.
Noin vuonna 1200 löytyi ensimmäisen kerran täysgotiikalle ominainen tasapaino yksityiskohtien ja kokonaisuuden välille. Chartresin katedraalissa yläkerros korvattiin trifoliumilla ja kaarista tehtiin korkeampia samalla kun klerestoriumista tuli selvästi aikaisempaa kookkaampi. Tämän seurauksena keskilaivan yläosa tulvi nyt valoa ja väriä. Kaikkea sitoivat yhteen holvituet ja ruoteet, jotka muodostivat järjestelmällisen kokonaisuuden lattiasta lakikiviin ja muodosti tukipilarien kanssa kevyen vaikutelman. Kuorista tehtiin melkein yhtä suuri kuin keskilaivasta ja se ympäröitiin ambulatoriumilla, joka päästi tilaan vielä enemmän valoa.
pienoiskuva|vasen|[[Sainte-Chapelle -kappelin kuori on rakenteiltaan hyvin kevyt.]] Reimsin katedraali rakennettiin vielä valoisammaksi niin, että yläkerros tehtiin lähes pelkästään suurista koristeikkunoista ja ruusuikkunat tehtiin hyvin suuriksi. Yhtenäinen järjestelmä sitoo Reimsissä kuoria ja poikkilaivaa ja sisäänkäyntisyvennysten mitat on suhteutettu keskilaivan sisätilaan.
Vuonna 1220 aloitetussa Amiensin katedraalissa saavutettiin gotiikan kauden suurimmat mitat: sisäpuolelta mitattu kattokorkeus on 42 metriä, eikä keskilaivan seiniä voida oikeastaan enää kutsua seiniksi, sillä kaaret vievät enemmän kuin puolet korkeudesta ja kuori muodostuu hienostuneesta järjestelmästä, jossa yhdistyy 7 sisempää ja 12 ulompaa tukipistettä.
Viimeinen täysgotiikan katedraalihanke oli 1225 aloitettu Beauvais’n katedraalin kuori. Sen romahtamista 1280-luvulla voidaan pitää päätepisteenä täysgotiikan pyrkimykselle tasapainoilla rakenteellisten osien välillä ja siirtymisenä kohti myöhäisgotiikan koristeellisempaa vaikutelmaa, jota hallitsi tankotyöskentely, jonka kehitys saavutti huippunsa Pariisin Sainte-Chapelle-kappelissa, josta lähdettiin tekemään kokonaan lasitettua lipasta siellä reliikkinä säilytetylle Kristuksen piikkikruunulle (Euphorbia milii). Rakennuksen kuori muodostuu lähes täysin lasista ja sen tukijärjestelmä on minimoitu pilareihin, jotka on sijoitettu lähelle korkeaa julkisivua.
pienoiskuva|"Helmikuu" [[Limbourgin veljekset|Paul, Jean ja Hermann de Limbourgin kuvittamassa kalenterissa Les Très Riches Heures du Duc de Berry.]]
Kuvataide
Katedraalien lasimaalauksista tuli tärkeä osa gotiikan kuvailmaisua ja ne vaikuttivat voimakkaasti miniatyyrimaalaukseen, jonka keskus syntyi Pariisin yliopistoon Latinalaiskortteli. Kun munkit olivat aikaisemmin varustaneet kirjoja kokosivun kuvilla, sovelsivat nyt maallikot medaljonkeja niin, että kuvitus ja teksti muodostivat yhtenäisen sommitelman. Usein sommitelma ympäröitiin erilaisilla ornamenteilla ja kiekurakuvioilla. Toisin sanoen vaikutelma oli sama kuin rikkaasti koristelluissa katedraaleissa. Tunnettuja teoksia ovat esimerkiksi Jean Pucellen Brévière de Belleville, noin 1320 ja Limbourg-veljesten tuntien kirja Les Très Riches Heures du Duc de Berry 1300-luvun lopulta. Vuosisadan vaihteen seudulla keskiajalle tyypilliset tyylitellyt kuvat muuttuivat vähitellen merkittävästi realistisempaan suuntaan. Paul, Jean ja Hermann de Limbourgin kuvausta ranskalaisesta helmikuusta on kutsuttu taidehistorian ensimmäiseksi talvikuvaksi.
Ranskalainen maalaustaide sai vahvoja italialaisia vaikutteita, kun renessanssitaiteilija Simone Martini työskenteli paavin hovissa Avignonissa 1300-luvun puolivälissä. Hänen seuraajiaan on tapana kutsua Avignonin koulukunnaksi, École d’Avignon. Burgundissa taas vaikutti flaamilainen maalaustaide realistisempaan suuntaan, ”École fanco-flamande”, esimerkkinä Jean Malouel. Erilaisten erityisiä ranskalaisia piirteitä osoittaneiden sekatyylien esikulkijoina voidaan mainita esimerkiksi Moulinsin mestari ja Jean Fouquet. Heidän yhdistelmänsä realistisesta ja psykologisesta kuvauksesta muodosti pohjan selkeästi ranskalaiselle taiteelle seuraavina vuosisatoina.
pienoiskuva|vasen|Nicolas Bataillen kutomon valmistamia seinätekstiilejä on säilynyt [[Angers’n linnassa. Alun perin 90-osaisen sarjan aiheena on Apokalypsi, josta nimi Tapisserie de l’apocalypse]].
Pariisissa työskenteli myös seinätekstiilien tekijöitä, kuten Nicolas Bataille. He tuottivat mahdollisesti edelleen ylittämättömiä huonetiloihin sovitettuja tekstiilisarjoja, joiden pituus saattoi olla 150 metriä.
Manierismi
Tähän kauteen viitataan Ranskassa nimityksellä Fontainebleau-koulukunta. Sillä tarkoitetaan kahta myöhäisrenessanssin maalaustaiteen kautta. Niistä ensimmäinen ja merkittävämpi oli 1530–1560 ja jälkimmäinen noin 1590–1610. Manierismin tunnusmerkkejä ovat korostettu tyylittely ja taiteilijan omaa taituruuden ja sivistyksen esilletuominen.
Stiletto Heels
Stiletto Heels on suomalaismuusikko Matthau Mikojanin kappale ja debyyttisingle sooloartistina. Se julkaistiin 6. helmikuuta 2008. Singlellä on myös "Print Lies" -kappale, joka ei ole Mikojanin Matthau Mikojan -albumilla. Nimikappale sen sijaan on.
Ranskan taide
Barokki
pienoiskuva|Nicolas Poussin, Et in Arkadia Ego
Stiletto Heels
Single julkaistiin Poko Rekordsin Gaga Goodies Oy -levymerkin kautta.
Kappaleet
Kappaleet kirjoittanut Matthau Mikojan sekä sovittanut Mikojan, Antti Suomalainen ja Simo Stenman.
Musta jumala, valkea paholainen
Musta jumala, valkea paholainen on brasilialainen elokuva vuodelta 1964. Se käsittelee Brasilian sosiaalipoliittisia ongelmia. Elokuva oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi Cannesin elokuvajuhlilla. Siellä Georges Sadoul arvioi sen edustavan vallankumouksellista tyyliä ja Cinema Novoa parhaimmillaan.
Näyttelijät
Lähde:
Hinkkala
Hinkkalan naapurikylät ovat Ylönkylä, Hirvilahti ja Heikberg. Kylä sijaitsee Makarlanjärven laskujoen Krapuojan yläjuoksun varrella. Hinkkala on Perniön uusimpia kyliä. Ei ole tietoa milloin Hinkkala on asutettu, mutta 1700-luvulta löytyy mainintoja Hirvilahteen kuuluneesta Hinkkabölen torpasta. Hinkkalasta on tullut 1900-luvun alussa oma kylänsä, jonka kantatila jaettiin kolmeen osaan vuonna 1927.
FS Agosta (S620)
Agosta (runkonumero S620) oli Ranskan laivaston Agosta-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. marraskuuta 1972. Se laskettiin vesille 19. lokakuuta 1974 ja valmistui 28. heinäkuuta 1977.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1997.
Haapaniemi
Haapaniemi voi tarkoittaa ainakin seuraavia
Teichmann
Teichmann on saksalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Väinölänniemi
Väinölänniemi, lempinimeltään Vänäri, on Kallaveden ympäröimä niemi ja perinteikäs kaupunkipuisto uimarantoineen ja urheilukenttineen Kuopion keskustan Väinölänniemen kaupunginosassa.
Niemi
Niemi kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin Suomessa. Siellä sijaitsee Väinölänniemen stadion, jossa Kuopion Palloseura pelasi kotiottelunsa 1930-luvulta vuoteen 2005, ja jossa on järjestetty lukuisia merkittäviä yleisurheilutapahtumia kuten Kalevan kisat 1987 ja 2014. Myös kaikki Kuopiossa pelatut neljä jalkapallomaaottelua on järjestetty Väinölänniemellä.
Alueella on myös laajoja puistoja, lentopallo-, koripallo- ja tenniskenttiä, kaksi uimarantaa sekä perinteikäs Peräniemen kasino.
Väinölänniemen keskeinen puistoalue noudattaa silloisen Kuopion läänin maaviljelysseuran ryytimaa-mestarin, saksalaisen W. A. Drewniokin 1860-luvun suunnitelmaa, jota paikallinen Mårten Gabriel Stenius täydensi vuonna 1886.
Historiaa
Väinölänniemi on saanut nimensä niemessä sijäinneesta vuonna 1861 avatusta Väinölä-nimisestä ravintolasta. Tämä aiemmin Pappilan- ja Kinnulanniemenä tunnettu alue tuli kaupungin haltuun seurakunnan kanssa 1858 tehtyjen maanvaihtojen kautta. Niemeä alettiin kunnostaa heti puistoksi, ja sen tuloksen niemestä syntyi yksi maamme vanhimmista kaupunkipuistoista. Pian niemestä tulikin suosittu virkistys- ja huvialue.
Kulttuuri
Väinölänniemelle rakennettiin suuri teatteritalo 1882 joka paloi vuonna 1967. Rakennus tunnettiin nimellä Lottahovi ja Väinölänniemen Hovi. Teatteri- ja ravintolatoiminnan lisäksi rakennuksessa harrastettiin urheilua, muun muassa painia. Alueella on sijainnut myös kesäteatteri, pieni eläintarha sekä uimalaitos, jossa miehet ja naiset saattoivat uida lauta-aidan suojassa. Vuonna 1886 rakennettu uimala purettiin 1928 toiminnan loputtua.
Kansanvalistusseura järjesti Suomessa 1884–1926 laulu- ja soittojuhlia Virosta saadun mallin pohjalta. Kesäkuussa 1891 juhlat järjestettiin Kuopiossa, ja Minna Canth kirjoitti Elli-tyttärelleen, että juhlissa Väinölänniemellä ja sen laululavoilla kävi 16 000 vierasta. Myös novellissaan Agnes Canth kuvailee juhlia.
Urheilu
thumb|Nelinkertaisen olympiavoittajan [[Hannes Kolehmainen|Hannes Kolehmaisen patsas (Heikki Konttinen, 1953).]] Paavo Nurmi on juossut Väinölänniemen yleisurheilukentällä kaksi maailmanennätystä, 2 000 m ME:n vuonna 1927 ja 10 000 m ME:n syksyllä 1924. Kaupungin oman juoksijalahjakkuuden, Hannes Kolehmaisen patsas sijaitsee Väinölänniemellä tenniskenttien länsipuolella.
Väinölänniemellä vuonna 1955 järjestettyjä naisten pikaluistelun MM-kisoja seurasi 12 000 katsojaa.
1960- ja 1970 -luvuilla Väinölänniemen rantatiellä järjestettiin TT-ajoja, jossa kilpailivat muun muassa Jarno Saarinen ja Teuvo Länsivuori.
Nykyisin
Nykyisin Väinölänniemen urheilukenttää käytetään pääasiassa yleisurheilun harjoitus- ja kilpailukenttänä. Kentällä järjestetään vuosittain heinäkuussa yksi Suomen suurimmista nuorisoyhleisurheilun kilpailutapahtumista, Hannes Junior Games. Kuopiolaisen suurjuoksija Hannes Kolehmaisen nimeä kantava tapahtuma kuuluu myös Suomen Urheiluliiton Nuorten Eliittikisasarjaan.
Vuonna 2007 kentällä järjestettiin nuorten yleisurheilun Suomen mestaruuskilpailut ja vuonna 2014 Väinölänniemellä järjestettiin yleisurheilun Suomen mestaruuskilpailut, Kalevan kisat. Harjoituskäytössä kenttää käyttävät paikalliset yleisurheiluseurat Sisu-Veikot ja Kuopion NMKY:n urheilijat, joiden riveissä harjoittelee ja kilpailee useita nuorten ja aikuisten yleisurheilumaajoukkueeseen kuuluvia urheilijoita.
Kesästä 2004 alkaen on Väinölänniemellä järjestetty myös heinä-elokuun vaihteessa rock-tapahtuma, Kuopiorock (aik. Kuopio Rockcock). Koko niemi aidataan tapahtuman ajaksi.
Terfenol-D
Terfenol-D on metalliseos, joka koostuu raudasta johon on seostettu harvinaisia alkuaineita terbiumia ja dysprosiumia. Se ei ole koostumukseltaan stoikiometrinen aine vaan sen rakenne on muotoa TexDy1-xFey (ainesosien suhteet x=0,3; y=1,9–1,195). Se on magnetostriktiivinen materiaali, joka muuttaa muotoaan ulkoisen magneettikentän vaikutuksesta. Se kehitettiin alkujaan 1970-luvulla Yhdysvaltojen laivaston Naval Ordnance Laboratory tutkimuskeskuksessa. Nimi tulee sanoista terbium, rauta (Fe), Naval Ordnance Laboratory (NOL), ja dysprosium.
Tällä seoksella on suurin tunnettu magnetostriktiivinen siirtymä (venymä tai kutistuma). Terfenol-D:stä valmistetun kappaleen pituus muuttuu jopa 2 000 µm/m kun magneettikentän voimakkuus muuttuu nollasta saturaatioarvoonsa 159,155 kA/m (2 kOe) tai toisin päin, huoneenlämpötilassa. Tämä myötymä on noin sata kertaa suurempi kuin nikkelillä. Terfenol-D:tä käytetään laivojen kaikuluotaimissa ja magnetomekaanisissa sensoreissa ja toimilaitteissa kuten mikrokokoisissa pumpuissa ja venttiileissä.
Louhikala
Louhikala (Trachinus draco) on Euroopassa esiintyvä ja pohjoisella Atlantilla elävä petokalalaji. Sen esiintymisaluetta ovat muun muassa Mustameri, Välimeri ja Pohjanmeri, ja sitä on tavattu myös satunnaisesti Itämeren eteläosissa. Louhikalojen heimossa on kymmenkunta lajia kahdessa suvussa.
Kala kasvaa noin 30 – 40 senttimetrin mittaiseksi. Se ei ole runsaslukuinen parvikala, muttei harvinaisuuskaan. Kala vaatii suolaisen veden kuteakseen. Mätimunat ja pienet poikaset ovat pelagista eläinplanktonia. Louhikala on kellertävä ja pitkänomainen. Sillä on suhteellisen hyvä suojaväri pohjakalana. Kalan vatsaevä ja takimmainen selkäevä ovat pitkät, etummainen selkäevä lyhyt ja teräväpiikkinen. Piikit ovat myrkyllisiä. Myrkky on proteiini, joka aiheuttaa kouristuksia ja saattaa olla jopa hengenvaarallinen. Kuuma yli 40-asteinen vesi tekee myrkyn tehottomaksi.
Louhikala on syötävä, muttei sillä katsota olevan juuri taloudellista arvoa. Virkistyskalastajat onkivat sitä jonkin verran.
Aidenbach
Aidenbach on kunta Passaun piirikunnassa Ala-Baijerin hallintoalueella Baijerin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee 12 kilometrin päässä Vilshofenista ja 30 kilometrin päässä Passausta. Kunnan pinta-ala on 17,11 neliökilometriä, asukasluku vuoden 2020 lopussa oli 3 028 ja väestötiheys siten 177 asukasta/km2. Aidenbach muodostaa Beutelsbachin kanssa eräänlaisen kuntayhtymän (Verwaltungsgemeinschaft), jonka isäntäkunta se on. Kunnan pormestarina on toiminut vuodesta 2008 lähtien Karl Obermeier.
Aidenbachin asukasluku on kehittynyt viime vuosikymmeninä seuraavasti:
Aiheesta muualla
pienoiskuva|vasen|Aidenbachin sijainti Passaun piirikunnassa.
Focus Bikes
Focus Bikes on saksalainen polkupyörävalmistaja. Yhtiön pääkonttori ja tehdas sijaitsevat Cloppenburgissa.
Historia
Cyclocrossin maailmanmestari Mike Kluge perusti yrityksen vuonna 1992 ja seuraavana vuonna yritys ryhtyi yhteistyöhön Derby Cycle Werken kanssa ja polkupyörien valmistus käynnistyi.
Vuonna 1994 esiteltyyn ensimmäiseen mallistoon kuuluu 6 erilaista maastopyörää. Seuraavana vuonna mallistoon lisättiin retkipyöriä ja vuonna maantiepyöriä. Vuonna 2006 yritys valmisti ensimmäiset hiilikuiturunkoiset pyöränsä.
Sponsorointi ja saavutukset
Vuonna 1993 Mike Kluge voitti Saksan mestaruuden ja sijoittui toiseksi maailmanmestaruuskilpailuissa käyttäen Focus-merkkistä pyörää.
Vuonna 1998 Jörg Arenz ajoi Focuksella ja voitti saksan cyclocrossmestaruuden.
Vuonna 2005 Hanka Kupfernagel voitti cyclorossin maailmanmestaruuden Focus-pyörällä.
Vuonna 2008 neljä Focuksen sponsoroimaa pyöräilijää voitti Saksan mestaruudet cyclorossissa, junioreissa, naisissa, alle 23-vuotiassa ja elite-sarjassa.
Vuonna 2009 Focus oli Team Milramin sponsori ja vuosina 2010–2011 se s Katjušaa sekä pienempiä pyöräilyjoukkueita, kuten Team Jelly Bean ja Team NetApp. Focus oli myös vuoden 2010 Sveitsin ympäriajon virallinen sponsori.
Kaudella 2012 Focus toimi Acqua & Saponen sponsorina ja vuodesta 2013 eteenpäin se on sponsoroinut Ag2r-La Mondialea.
Joseph Maher
Joseph Maher (29. joulukuuta 1933 – 17. heinäkuuta 1998) oli irlantilainen 43 elokuvassa esiintynyt näyttelijä.
Biografia
Maher syntyi Westportissa Mayon kreivikunnassa Irlannissa. Hänen vanhempansa olivat Delia A. (o.s. O'Malley) ja luokanopettaja Joseph Maher. Maherin perheessä oli kymmenen lasta.
Maherin Broadway-näytelmiin kuuluvat The Prime of Miss Jean Brodie, King Henry V, The Royal Family, Night and Day ja Loot.
Maher kuoli kotonaan Los Angelesissa 17. heinäkuuta 1998 aivokasvaimeen.
Catherine Chikwakwa
Agnes Catherine Chikwakwa (s. 24. kesäkuuta 1985 Blantyre) on malawilainen yleisurheilija, joka kilpailee kestävyys- ja maastojuoksussa.
Chikwakwa osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Sydneyssä 2000, joissa hän juoksi 5 000 metrin matkan vain 15-vuotiaana. Hän jäi kisoissa ensimmäiselle kierrokselle sijoituttuaan erässään viidenneksitoista. Chikwakwa putosi samalla matkalla alkuerissä myös Edmontonin MM-kisoissa 2001, mutta oli kolmastoista Kansainyhteisön kisoissa 2002. Hän osallistui maastojuoksun MM-kisoihin vuonna 2003, jolloin hän oli lyhyellä matkalla 50. ja pitkällä matkalla 32. Chikwakwa voitti vuonna 2004 hopeaa 5 000 metriltä alle 20-vuotiaiden MM-kisoista, joissa hän juoksi matkan ennätysajassaan 15.36,22. Hän ei kuitenkaan päässyt jatkoon saman vuoden olympialaisissa, joissa hän oli jälleen eränsä viidestoista. Chikwakwa putosi alkuerissä Helsingin MM-kisoissa 2005 ja sijoittui 75:nneksi maastojuoksun MM-kilpailuissa 2008.
Luigi Taramazzo
Luigi Taramazzo (5. toukokuuta 1932 – 15. helmikuuta 2004) oli italialainen F1-kuljettaja.
Formula 1
Taramazzo osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1958, Monacon GP:hen. Hän kuitenkin karsiutui aika-ajoissa eikä päässyt starttaamaan kilpailuun. Hän jakoi autonsa Ken Kavanaghin kanssa.
Ympäristöestetiikka
Ympäristöestetiikka on filosofisen estetiikan ja ympäristöfilosofian osa-alue, joka tutkii erityisesti luonnon esteettistä arvottamista. Kuten muutenkin estetiikassa, kyse on jonkin kohteen arvottamisesta kauniina. Tässä tapauksessa kohteena voi olla jokin kohde, joka on luonnossa, esimerkiksi maisema. Kuitenkin myös jotakin yksittäistä luonnossa olevaa yksikköä, kuten kasvia tai eläintä voidaan arvottaa kauniina.
Ympäristöestetiikan tutkimuksen historiaa
Luontoa on tutkittu filosofian historian aikana jo kaukaisista ajoista lähtien. Jo Platon tutki luontoa erityisesti dialogissaan Timaios. Luonnon kauneutta on tutkittu myös jo hyvin kauan. Kuitenkin nykyistä keskustelua silmällä pitäen tärkeimmät luonnon esteettistä arvottamista kehitelleet filosofit ovat olleet 1700-luvulla Immanuel Kant (1724–1804) sekä skotlantilainen filosofi David Hume (1711–1776) ja englantilainen poliitikko, esteetikko ja filosofi Lordi Shaftesbury (1671–1713).
Luonnon esteettisen arvottamisen kannalta tärkeitä käsitteitä ovat olleet ylevän käsite ja pyyteetön arvostelma. Pyyteettömyydellä tarkoitetaan yleisesti sitä, että esteettiseen arvostelmaan ei saisi liittyä minkäänlaista intressiä kyseistä kohdetta kohtaan, vaan arvostelman tulisi olla jollakin tavoin välitön. Tämä ajatus, joka on tuttu varsinkin Immanuel Kantilta on kuitenkin ongelmallinen. Ylevän käsite taas liittyy maisemantutkimukseen esimerkiksi vuoristoissa, aiheuttaen kunnioitusta.
Jan Kaila
Jan Martti Kaila (s. 1. heinäkuuta 1957 Kirkkonummi) on suomalainen valokuvaaja, installaatiotaiteilija, professori ja Taideyliopiston Kuvataideakatemian dekaani. Hän on väitellyt ensimmäisenä Suomessa kuvataiteen tohtoriksi valokuvataiteesta 2002 ja toiminut Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa jatkotutkinto-osaston professorina vuosina 2004–2015.
Kaila työskenteli ensin valokuvaajana, mutta palasi sitten jatkamaan opintojaan. 2000-luvulla hän on yhdistellyt eri medioita installaatioiksi. Kailalle myönnettiin Viron taideakatemian kunniatohtorin arvonimi vuonna 2014.
Kaila teki yhteistyötä taiteilija Elis Sinistön kanssa.
Kaila sai Pro Finlandia -mitalin 2008.
Phaeton (korimalli)
250 px|thumb|Mercedes kaksois-phaeton vuodelta [[1905.]] 250 px|thumb|Packard 645 Dual Cowl Phaeton vuodelta [[1929.]] Phaeton on varhaisista avomallisista henkilöautonkoreista käytetty nimitys.
Kaksois-phaetonilla tarkoitettiin kahdella penkkirivillä varustettua, yleensä neli- tai viisipaikkaista mallia. Kolmois-phaetonissa oli vastaavasti kolme penkkiriviä.
Nimitys otettiin uudelleen käyttöön 1920- ja 1930-luvuilla, kun eräät amerikkalaiset autonvalmistajat alkoivat käyttää termiä touring- ja convertible-malleistaan. Dual cowl phaeton oli erikoismalli, jossa oli virtaviivainen kori ja takamatkustajia varten oma erillinen tuulilasi.
DAMS (Formula E)
DAMS oli vuonna 2013 perustettu ranskalainen Formula E -talli, joka osallistui sähköformulasarjaan vuosina 2014–2022. Tallin perustivat nelinkertainen Formula 1 -sarjan maailmanmestari Alain Prost ja DAMS:n perustaja Jean-Paul Driot.
Vuodet 2014–2018 se toimi yhteistyössä Renaultin kanssa nimillä e.dams-Renault ja Renault e.dams. Vuodesta 2018 alkaen DAMS:n yhteistyökumppani oli Nissan ja tallin nimi oli Nissan e.dams. Vuonna 2022 Nissan osti DAMS:n ulos tallista ja siirtäen koko toiminnan Nissan Formula E Teamille.
DAMS voitti kolme ensimmäistä tallien Formula E -mestaruutta.
e.dams-Renault 2014–2015
right|pienoiskuva|e.dams-Renaultin varikkopilttuu [[Punta del Esten ePrix 2014|Punta del Estessä vuonna 2014.]] right|pienoiskuva|Nicolas Prost [[Lontoon ePrix 2015|Lontoon kilpailun harjoituksissa vuonna 2015.]]
Historian ensimmäinen Formula E -kilpailu oli Pekingin ePrix 2014 syyskuussa 2014. Sarjan historian ensimmäisen paalupaikan ajoi Prost. Buemi oli alun perin aiko-ajon yhdeksäs, mutta sai kymmenen lähtöruudun rangaistuksen. Prost hallitsi myös itse kilpailua, mutta kilpailun viimeissä mutkassa Nick Heidfeld osui häneen yrittäessään ohitusta. Buemi keskeytti avauskilpailun 14. kierroksella. Huolimatta kahdesta keskeytyksestä, e.dams-Renault sai ensimmäiset pisteensä Prostin paalupaikasta.
Prost oli nopein myös kauden toisessa aika-ajossa Putrayassa, mutta 10 lähtöruudun rangaistus pudotti hänet pois paalupaikalta. Kilpailussa e.dams-Renault nappasi historiansa ensimmäisen palkintokoresijoituksen, kun Buemi tuli maaliin kolmantena. Prost oli kilpailun neljäs. Tallin menestys jatkui Uruguayssa ajetussa kilpailussa, jossa Buemi saavutti tallille sen historian ensimmäisen voiton. Voitto ei tullut helpolla, sillä Jean-Éric Vergne painosti kilpailun lopussa voimakkaasti Buemia. Lopulta Vergnen autoon tullut ongelma varmisti voiton Buemille. Kolmen ajetun kilpailun jälkeen e.dams oli noussut tallien sarjan johtoon kahden pisteen erolla Audi Sport ABT:iin. Talli oli kerännyt eniten pisteitä sekä Malesian että Uruguayn kilpailuista. Kuljettajien pisteissä Buemi oli toinen ja Prost neljäs.
Buenos Airesissa e.dams jatkoi vahvasti. Buemi otti uransa ensimmäisen paalupaikan, mutta kolaroi kilpailuissa johtopaikalta ja keskeytti. Prost pystyi kilpailussa nousemaan seitsemännestä lähtöruudusta toiseksi, jatkaen tallin putkea palkintokorokkeella. Prostin menestys jatkui seuraavassa kilpailussa Miamissa, kun hän voitti kilpailun. Prostista tuli viides voittaja viiteen Formula E -kilpailuun. Prost oli kuitenkin lähellä menettää voittonsa, sillä hän osui seinään viimeisen kierroksen alussa. Auto kuitenkin kesti osuman ja hän onnistui puolustautumaan Scott Speedin ohitusyrityksiltä. Long Beachin kilpailussa sekä Buemi että Prost jäivät kolmen parhaan ulkopuolella. Buemi ajoi alun perin paalupaikalle, mutta hänen kierrosaikansa hylättiin hänen käytettyään liikaa energiaa. Kilpailu merkitsi kauden puolivälin ylittämistä ja e.dams johti edelleen sarjaa, nyt 27 pisteen erolla ennen Audi Sportia. Kuljettajien pisteissä Prost oli neljäs ja Buemi viides.
Monacon ePrix 2015 päättyi e.damsin juhliin, kun Buemi ajoi paalupaikalta kilpailun voittoon. Buemista tuli samalla historian ensimmäinen kaksi voittoa Formula E:ssä ajanut kuljettaja sekä ensimmäinen paalulta voittoon ajanut kuljettaja. Prost ajoi myös pisteille oltuaan kuudes. Berliinissä e.dams oli jälleen palkintokorokkeella, kun Buemi tuli maaliin kolmantena. Kilpailun jälkeen Lucas di Grassi hylättiin, mikä nostin Buemin lopputuloksissa toiseksi. Moskovassa Buemi ajoi jälleen podiumille, vaikka tallin virheestä hänen varikkopysähdys kesti yhdeksän sekuntia liian kauan. Kilpailun jälkeen Buemi sai kuitenkin 29:n sekunin aikarangaistuksen, kun hänen päästettiin vaarallisesti pois varikolta. Prost oli kilpailun kahdeksas ja Buemi lopulta yhdeksäs, mutta hän sai lisäpisteitä ajettuaan kilpailun nopeimman kierroksen. Moskovan kilpailun jälkeen e.damsin johto sarjassa oli 44 pistettä.
Formula E -kausi 2014–2015 päättyi Lontooseen, missä ajettiin kauden kaksi viimeistä osakilpailua. Ensimmäisessä kilpailuissa Buemi ajoi paalulta voittoon. Prost oli seitsemäs, mikä riitti e.dams Renaultille varmistamaan Formula E:n ensimmäisen tallien mestaruuden. Buemi nousi samalla vain viiden pisteen päähän sarjaa johtaneesta Nelson Piquetista. Viimeisessä kilpailussa Buemi oli viides ja Prost kymmenes. Buemi hävisi mestaruuden Piquetille vain yhdellä pisteellä. Buemilla oli mahdollisuus voittaa mestaruus, mutta hän ei onnistunut ohittamaan Bruno Sennaa kilpailun lopussa. Viimeistä osakilpailua oli seuraamassa tallin kanssa myös Renault-konsernin toimitusjohtaja Carlos Ghosn.
Buemi oli kuljettajien pisteissä toinen 143:lla pisteellään. Prost oli kuudes, kerättyään 88 pistettä. e.dams-Renault voitti tallien mestaruuden 61:n pisteen erolla ennen Dragon Racingia. Buemi voitti kauden aikana kolme kilpailua ja otti kolme paalupaikkaa, enemmän kuin kukaan muu sarjassa. Prost voitti kerran ja lähti kerran paalulta. Nopeimpia kierroksia talli ajoi kauden aikana kahdesti, Prost Long Beachilla ja Buemi Moskovassa.
Renault e.dams
Kaudeksi 2015–2016 talli vaihtoi nimekseen Renault e.dams. Sarjan toiselle kaudelle autojen voimansiirron kehitys vapautettiin ja Renaultista tuli yksi sarjan kahdeksasta valmistajasta. Tallin voimansiirron, nimeltään Z.E.15, oli kehittänyt ja valmistanut Renault Sport F1 tehtaallaan Viry-Châtillonissa. Renaultin yhteistyökumppanina voimansiirron kehittämisesä toimi Zytek Automotive, joka oli aiemmin tehnyt yhteistyö Renaultin kanssa siviiliautojen ja Formula Renault 3.5 auton kanssa. Auto oli yksimoottorinen ja siinä oli uusi hiilikuituinen vaihdelaatikko.
2015–2016
Buemi ja Prost jatkoivat tallin kuljettajina. Kautta edeltäneet testit ajettiin elokuussa 2015 Donington Parkissa. Testipäiviä oli yhteensä kuusi ja niiden jälkeen kauteen ennakkosuosikkeina lähtivät ABT ja Renault e.dams. Buemi ajoi testien kolmanneksi nopeimman ajan, Prost viidenneksi.
Kauden avauskilpailu Pekingissä oli Renaultin dominanssia. Buemi ajoi kilpailun voittoon paalupaikalta johduttuaan yhtä lukuun ottamatta kaikki kierrokset. Hän ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen. Prost joutui keskeyttämään, kun hänen takasiipensä petti yllättäen. Ongelma ei vaikuttanut Prostin vauhtiin, mutta hänelle näytettiin mustaa lippua oranssilla ympyrällä ja hän keskeytti varikolle. Putrajayassa Buemi ajoi jälleen paalulle, mutta kilpailusta tuli tallille vaikea teknisten ongelmien vuoksi. Buemi joutui tulemaan varikolle teknisen ongelman vuoksi ja Prostin auto ylikuumeni, pakottaen molemmat auton pysähtymään kaksi kierrosta suunniteltua aikaisemmin. Prost onnistui lopulta ajamaan kymmenneksi ja tuomaan tallille kilpailusta yhden pisteen. Punta del Estessä Buemi onnistui jälleen voittamaan, noustuaan viidennestä lähtöruudusta kilpailun johtoon kahdeksan kierroksen jälkeen. Prost oli kilpailussa viides. Buemi nousi voitolla ja kilpailun nopeimmalla kierroksella myös takaisin kuljettajien sarjan johtoon. Buenos Airesissa Buemi jatkoi hyviä otteitaan tultuaan kilpailussa toiseksi. Prost oli jälleen viides. Buemi kasvatti johtoaan kuljettajien pisteissä, kuten myös Renault valmistajien pisteissä. Neljän kilpailun jälkeen Renault e.dams oli kerännyt 101 pistettä, 15 enemmän kuin toisena ollut ABT Schaeffler Audi Sport. Neljästä ensimmäisestä kilpailuista Renault e.dams oli voittanut kaksi ja johtanut noin puolia kaikista ajetuista kilpailukierroksista. Alkukauden menestys johti kiinnostukseen Renaultin voimansiirtoa kohtaan ja tallipäällikkö Jean-Paul Driot ennakoi maaliskuussa 2016, että Renault voisi toimittaa voimansiirron myös toisella tallille.