cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Power Macintosh
thumb|right|[[Power Mac G5 jäi viimeiseksi Power Macintosh -sarjan tietokoneeksi.]] Power Macintosh (myöhemmin Power Mac) on joukko Applen suunnittelemia ja markkinoimia, PowerPC-suorittimella varustettuja, työpöytäkäyttöön tarkoitettuja tietokoneita. Tuotesarjaa myytiin maaliskuusta 1994 elokuuhun 2006. Power Macintoshit syrjäyttivät Applen aiemman Quadra-malliston. Ensimmäiset Power Macintoshit olivat Power Macintosh 6100, 7100 ja 8100, jotka käyttivät 60–110 MHz:n PowerPC 601 -suorittimia. 12 vuoden aikana Apple kehitti Power Macintosheja varten useita koteloita ja laitteissa käytettiin viiden sukupolven (603, 604, G3, G4 ja G5) PowerPC-suorittimia. Elokuussa 2006 Steve Jobs ilmoitti Power Macintosh -sarjan lakkauttamisesta Intel-pohjaisten Mac Pro -tietokoneiden tieltä. Viimeiseksi Power Macintosh -sarjan malliksi jäi lokakuussa 2005 julkaistu, kahdella tuplaytimisellä 2.5 GHz:n PowerPC G5 -suorittimella varustettu Power Macintosh G5.
Peter Hyams
Ohjaaja
Helmikuussa 2012 Hyams ilmoitettiin palaavan tekemään yhteistyötä Jean-Claude Van Dammen kanssa, kun VVS Films ilmoitti toimivansa Enemies Closer -elokuvan levittäjänä.
Kuvaaja
Normaalisti ohjaajalla on kädet täynnä töitä ohjaamisen kanssa, ja kuvauksen hoitaa joku muu ammattitaitoinen henkilö. Hyams on kuitenkin itse kuvannut (director of photography) peräti 11 ohjaustaan, joista mainittakoon Avaruusseikkailu 2010, Kaupungin nopeimmat kytät, Rikospaikkana Presidio, Lähellä kuolemaa ja A Sound of Thunder.
Power Macintosh
Ensimmäisten mallien käyttöjärjestelmänä oli System 7.5.3.
New World ROM -sarjan koneet G3-mallista eteenpäin toimitettiin Mac OS 8 -käyttöjärjestelmällä. G3-mallille on Mac OS X 10.2 "Jaguar" on uusin virallisesti tuettu. Epävirallisesti on mahdollista asentaa Mac OS X 10.4.11 "Tiger" ja jopa Mac OS X 10.5.8 "Leopard" G4-prosessorin sisältäviin laitteisiin.
Mallit
Power Macintosh -mallit voidaan jakaa kahteen joukkoon niiden käyttämän, ROM-muistille tallennetun käyttöjärjestelmän osan (kts. Macintosh Toolbox) mukaisesti.
Old World ROM
thumb|[[Power Macintosh 6100 käytti vanhaa, Centris 610-tietokoneelle suunniteltua koteloa.]]
New World ROM
G3, G4 ja G5 -sarjan tietokoneita ei numeroitu yksilöllisesti vanhempien mallien tapaan, vaan saman suoritintyypin sisältävät koneet pysyivät saman nimisinä, kellotaajuuden, keskusmuistin ja muiden komponenttien päivityksistä huolimatta. Eri suoritintyypin mallit on helppo erottaa toisistaan kotelosta, joka pysyy samana kullekin suorittimelle.
Juhana
Juhana on suomalainen miehen etunimi, yksi Johannes-nimen monista suomalaisista mukaelmista. Se on syntynyt nimen ruotsalaisesta muunnelmasta Johan. Juhanan nimipäivä on vanha juhannuspäivä 24. kesäkuuta.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on 1800-luvun lopulta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu nimi Juhana 12 908 miespuoliselle henkilölle.
Nimeä Juhana käytetään suomen kielessä vakiintuneesti historiallisissa yhteyksissä myös useimmista monarkeista, joiden nimenä on ollut jokin Johannes-nimen muunnelma. Johannes-nimisistä paaveista käytetään kuitenkin Raamatun mukaista nimimuotoa Johannes. Samoin Espanjan entisestä kuninkaasta käytetään suomeksikin nimeä Juan Carlos.
Nykyajan henkilöitä
Virallisena etunimenä nimi Juhana esiintyy muiden muassa seuraavilla tunnetuilla nykyajan henkilöillä:
Historian henkilöitä
Vain osalla seuraavista henkilöistä on Juhana ollut virallisena etunimenä. Nimeä Juhana käytetään kuitenkin varsinkin vanhemmassa kirjallisuudessa myös monista Suomen historian henkilöistä, joista aikalaislähteissä tai asiakirjoissa on käytetty ruotsinkielistä nimeä Johan, samoin kuin myös muiden maiden historian henkilöistä, joiden nimenä on ollut jokin Johannes-nimen muunnelmista.
Frank Lucas
thumb|Frank Lucas Frank Lucas (9. syyskuuta 1930 La Grange, Pohjois-Carolina – 30. toukokuuta 2019 ) oli heroiinin jälleenmyyjä ja järjestäytyneen rikollisuuden pomo, joka toimi Harlemissa New Yorkissa 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa.
Lucas oli tunnettu välikäsien välttäjä jonka avulla hän sai ostettua huumeensa Kultaisesta kolmiosta. Lucas kehuskeli, että hän salakuljetti heroiinia kuolleiden Yhdysvaltain sotilaiden arkuissa, mutta tämän väitteen on kiistänyt hänen Kaakkois-Aasiassa toiminut salakuljettaja, Leslie ”Ike” Atkinson.
Kun Frank Lucas jäi kiinni heroiinin tuomisesta Aasiasta ja myymisestä Yhdysvalloissa hän vei mukanaan tuomiolle jopa 75 % koko New Yorkin huumepoliiseista. Oikeuden eteen joutui myös joukko muita arvostettuja henkilöitä, jopa poliitikkoja.
Katja Syvärinen
Katja Maarika Syvärinen (s. 25. maaliskuuta 1971 Eura) on suomalainen ammattiyhdistysjohtaja, viestinnän asiantuntija ja entinen poliitikko, joka toimi vasemmistoliiton kansanedustajana 1999–2003. Hän toimii SAK:n varapuheenjohtajana. Ennen valintaansa SAK:hon elokuussa 2020 Syvärinen työskenteli vuorovaikutusasiantuntijana viestintätoimisto Kaskas Mediassa.
Syvärinen oli aktiivisesti mukana vasemmistoliiton toiminnassa parinkymmenen vuoden ajan puolueen perustamisesta 1990 lähtien. Hän oli vasemmistoliiton varapuheenjohtaja 1992–1995, Vasemmistonaisten puheenjohtaja 1997–2007 ja vasemmistoliiton puoluevaltuuston puheenjohtaja 1998–2010. Lisäksi Syvärinen oli muun muassa Euran kunnanvaltuuston jäsen 1992–2006.
Ura
Syvärinen kirjoitti ylioppilaaksi Euran lukiosta vuonna 1990 ja opiskeli puheviestintää Jyväskylän yliopistossa. SDPL:ssä toiminut Syvärinen osallistui jo vasemmistoliiton perustavaan kokoukseen keväällä 1990, jolloin hänet valittiin puoluehallitukseen. Vuonna 1992 Syvärinen valittiin Euran kunnavaltuustoon.
Syvärinen oli ehdokkaana vuosien 1991 ja 1995 eduskuntavaaleissa, kunnes nousi kansanedustajaksi 1999 saatuaan Satakunnan vaalipiirissä 4 423 ääntä. Neljä vuotta myöhemmin hän sai kampanjaansa vetoapua puoluejohdolta ollessaan Suvi-Anne Siimeksen ohella toinen vasemmistoliiton edustaja Yleisradion puoluetentissä. Syvärinen nosti äänimääräänsä yli 400:lla mutta putosi silti eduskunnasta. Vasemmistoliitto menetti toisen paikkansa Satakunnassa, koska ei tällä kertaa ollut vaaliliitossa vihreiden kanssa.
Vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa Syvärinen sai 5 618 ääntä ja oli vasemmistoliiton viidenneksi paras ehdokas. Siimeksen erottua vasemmistoliiton puheenjohtajan tehtävästä keväällä 2006, Syvärinen lähti mukaan puheenjohtajakilpaan, mutta toukokuun ylimääräisessä puoluekokouksessa uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Martti Korhonen. Vuonna 2007 Syvärinen asettui ehdolle Uudellamaalla paikkaamaan Siimeksen jättämää aukkoa. Paluu eduskuntaan ei onnistunut, sillä hän sai vain 677 ääntä. Eduskuntavaaleissa 2011 Syvärinen oli jälleen ehdolla Satakunnassa, mutta jäi varasijalle.
Eduskunnasta putoamisensa jälkeen Syvärinen on työskennellyt Suomen YK-liitossa, ulkoministeriön kehitysyhteistyötiedottajana sekä Vantaan kaupungilla muun muassa asukasdemokratian ja osallisuuden parissa. Vuonna 2020 hän siirtyi Kaskas Median palvelukseen.
Veronika päättää kuolla
Veronika päättää kuolla on Paulo Coelhon romaani vuodelta 1998. Kirjasta on tehty samanniminen elokuva ja siitä on myös tehty lukuisia teatterisovituksia.
Tarina
Veronika on kaunis nuori nainen Slovenian Ljubljanasta, jonka elämä vaikuttaa täydelliseltä. Veronika päättää kuitenkin tappaa itsensä, koska hän kokee saavuttaneensa elämänsä lakipisteen. Hän yrittää itsemurhaa ottamalla yliannoksen unilääkkeitä. Veronikan suunnitelma kuitenkin epäonnistuu ja hän päätyy Villetteen, mielisairaalaan. Mielisairaalassa hänelle kerrotaan, että hänen sydämensä on pahasti vaurioitunut ja että hänellä on vain viikko elinaikaa.
Mielisairaalassa Veronikan läsnäolo vaikuttaa muihin potilaisiin, etenkin masennuksesta kärsivään Zeljkaan ja skitsofreeniseen Edvardiin. Veronikan ollessa mielisairaalassa hän ymmärtää, ettei hänellä ole enää mitään hävittävää ja päättää karata mielisairaalasta. Matkallaan Veronika kuitenkin rakastuu.
Kirjan lopussa selviää, ettei Veronikalle ole oltu täysin rehellisiä.
Hiidentorni / Perimä vihassa ja verikostossa
Hiidentorni / Perimä vihassa ja verikostossa on suomalaisen black metal -yhtye Hornan kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2000 levymerkillä Woodcut Records.
Tijani Babangida
Tijani Babangida (s. 25. syyskuuta 1973 Kaduna) on nigerialainen entinen jalkapalloilija. Ammattiurallaan Babangida pelasi oikeana laitahyökkääjänä. Babangidan mukaan hän innostui jalkapalloilusta katseltuaan brasilialaislegenda Pelen pelaamista. Tijani Babamgidan veli Haruna Babangida on myös jalkapalloilija.
Hiidentorni / Perimä vihassa ja verikostossa
Kappaleet
Kokonaiskesto: 01:12:30
CD 2
Kokonaiskesto: 52:34
Tijani Babangida
Seurajoukkueura
Babangida pelasi urallaan useissa seurajoukkueissa. Hänen ensimmäinen seuransa oli nigerialainen Niger Tornadoes. 17-vuotiaana Babangida teki ammattilaissopimuksen Hollannin pääsarjassa pelanneen Roda JC:hen kanssa, josta hän siirtyi puolen kauden mittaisella vuokrasopimuksella VVV-Venloon. Palattuaan Roda JC:hen Babangidasta tuli yksi joukkueen tärkeimmistä pelaajista. Roda JC:stä Babangida siirtyi amsterdamilaiseen suurseuraan AFC Ajaxiin. Suurimman osan urastaan Babangida pelasi hollantilaisjoukkueissa; VVV:ssa, Roda JC:ssa, AFC Ajaxissa ja Vitesse Arnhemissa. Hollantilaisseurojen lisäksi hän edusti turkkilaista Gençlerbirliği S.K.:ta, saudiarabialaista Al-Ittihadia, sekä kiinalaisia Tianjin Taidaa ja Changchun Jinlaita.
Maajoukkueura
Babangida pelasi ensimmäisen maajoukkueottelunsa Romaniaa vastaan vuonna 1994. Hän pelasi Nigerian maajoukkueessa 37 virallista maaottelua, joissa teki viisi maalia. Babangida osallistui maajoukkueurallaan vuoden 1998 maailmanmestaruuskilpailuihin, joissa hän teki yhden maalin, sekä vuoden 1996 olympialaisiin, joissa Nigeria voitti kultaa.
Etelä-Keljo
pienoiskuva|oikea|Moventas Etelä-KeljossaEtelä-Keljo on kaupunginosa Jyväskylässä noin kuusi kilometriä keskustasta. Etelä-Keljo sijaitsee valtatien 9 varressa moottoritien kohdalla. Moventas Gears Oy:llä on toimitiloja Etelä-Keljossa.
Mikko Matilainen
Jatkosodassa Matilainen kuului ns. tuntemattoman sotilaan rykmenttiin JR 8:aan, joka oli varusmiehistä koottu rykmentti. Sitä käytettiin panssarivaunujen puuttuessa jopa hyökkäyksen keihäänkärkenä. Pätevä johto eli rykmentin komentaja Pietari Autti ammattiupseereineen teki rykmentistä erään Suomen parhaista, ja Matilainen oli rykmentin parhaita taistelijoita.
Matilainen oli konekiväärikomppanian konekivääriryhmän jäsen, sittemmin ryhmänjohtaja ja lopulta vajaan joukkueen johtaja.
Matilainen kertoo, että ensimmäisissä taisteluissa hän tunsi suunnatonta pelkoa, joka kuitenkin muuttui nopeasti eräänlaiseksi huumaksi. Erinomaisena ampujana sekä pelkäämättömänä ja nopeaälyisenä miehenä hän saavutti koko esimiehistönsä vankkumattoman luottamuksen. Matilaisen sankaritekojen esimerkkinä kerrotaan, että kun pataljoonan piti hyökätä yöllä yllätyshyökkäyksellä, lähetettiin sotamies Matilainen yksin vaientamaan vihollisen etuvartiomiehet. Kun tulta ei saanut avata, tappoi Matilainen vastustajan lyömällä häntä käsikranaatilla päähän. Erään kerran kun hyökkäys oli jumissa eikä panssarintorjuntaryhmä uskaltanut toimia, tempaisi sotamies Matilainen panssarintorjuntakiväärin eli Norsupyssyn itselleen ja ampui avoimelta kalliolta vihollisen panssarivaunun tuleen. Matilainen jatkoi ampumista huolimatta siitä, että mainittu tankki ehti ampua neljä kertaa Matilaista kohti.
Rohkeus, ampumataito, kunto, toveripiirin ihailu sekä aloitekyky olivat Matilaisen parhaita ominaisuuksia. Hän oli myös aina ritarillinen vastustajia kohtaan. Kunnostauduttuaan 1944 mm. Loimolan taistelussa joukkueen johtajana, joutui alikersantti Matilainen vielä Lapin sotaan. Siellä hän toimi pataljoonansa luottomiehenä tehden partioita myös yksinään. Jotain kertoo Matilaisesta se, että ennen lähtöään sodasta hän oli riitaantunut nuoren luutnantin kanssa lähinnä ylimääräisestä kp-tarkastuksesta, ja hänestä oli tehty käytöstä koskevat kantelut oikeuteen. Alaistensa ihailemaa Matilaista ei kyvykkyydestään huolimatta siksi ylennetty korpraalia korkeampaan sotilasarvoon, joka hänen ansioidensa perusteella olisi todennäköisesti hänelle kuulunut. Mikon perheeseen kuuluu myös Eino Armas Matilainen (1923, 94v) ,joka oli myös sotimassa. Mikon syntymäkodin seinässä on laatta, jossa kerrotaan: "Tässä sijaitsee Ristinritari Mikko Matilaisen synnyinkoti."
Matilainen kirjoitti JR 8:n sotilaiden vaiheita jatkosodan aikana kuvailleen muistelmateoksen Korpisoturit : muistelmia JR 8:n sotilaitten vaiheista sodassa 1941-44 (WSOY 1960).
Os
Os tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt
Os on seuraavan henkilön nimi:
Katso myös
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Sauli
Sauli on suomalainen miehen etunimi. Nimi on annettu vuoden 2021 loppuun mennessä 6 285 henkilölle. Nimi tulee Raamatun Saul-kuninkaasta, joka oli Israelin ensimmäinen kuningas noin 1025–1005 eaa.
Pb
Pb tarkoittaa seuraavia:
Mongoli
Mongoli tarkoittaa seuraavia asioita:
Pt
Pt tarkoittaa seuraavia:
Kotijärvi (Juva)
Kotijärvi on Etelä-Savossa Juvalla sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järvellä on ilmoitettu olevan yksi saari Kurvinkivi, joka on kallioinen saari. Se sijaitsee järven koillisrannan tuntumassa. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 17 miljoonaa kuutiometriä eli 0,017 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 3,3 metriä ja suurin syvyys on 10,1 metriä. Syvin kohta sijaitsee Kiiskilänniemen länsipuolella.
Järven rantaviivan pituus on 20 kilometriä. Sen rannat ovat alavaa metsämaata, jonka yhtenäisyyttä rikkovat kulmakuntien peltoalueet. Summalanlahdella sijaitsee Summalan kulmakunta ja Pirttilahden ympärillä Kiiskilänniemen kulmakunta. Rannoille on rakennettu yli 40 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet järven itäpuolen seututieltä 434, yhdysteiltä 15164 ja 15166, jotka kiertävät järven toista kautta.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Suur-Saimaan alueen (04.1) Ala-Saimaan alueella (04.11), jonka Huosiosjoen–Tylhyjoen valuma-alueeseen (04.116) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,6 metriä mpy.
Kotijärven laskujoki on 700 metriä pitkä Salmenjoki ja se laskee Pyhäjärveen (799 ha), jonka vedenpinta on yli metrin alempana. Vesireitti jatkuu ensin Herajärven (33 ha) ja Ruokojärven (162 ha) kautta, josta saa alkunsa Tylttyjoki, ja joka sitten virtaa Ohmolammen (4 ha) läpi ja jatkaa Huosiosjokea myöten laskien lopuksi Luonterin Saviveteen.
Pu
Pu tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt
Pu on seuraavien henkilöiden nimi:
Richard Arnell
Richard Arnell (15. syyskuuta 1917 – 10. huhtikuuta 2009) oli brittiläinen säveltäjä. Hän aloitti säveltämisen 1930-luvulla, jolloin hän sävelsi muun muassa viulukonserton (1938). Vuonna 1945 Arnell sävelsi teoksen The War God sopraanolle, kuorolle ja orkesterille. Hän sovitti sen 1980-luvun puolivälissä kertojalle, sopraanolle, vaskipuhaltimille, lyömäsoittimille, syntetisaattoreille, kuorolle ja nauhalle. Sovitus ensiesitettiin vuonna 1987. Arnellin muita teoksia ovat muun muassa kuusi sinfoniaa.
Progressiivinen multifokaalinen leukoenkefalopatia
Progressiivinen multifokaalinen leukoenkefalopatia (PML) on harvinainen aivojen valkean aineen sairaus. Useimmat ihmiset kantavat JC-virusta, joka ei aiheuta sairautta muilla kuin niillä, joiden immuunijärjestelmä on heikentynyt. Yleisintä PML on HIV-positiivisilla, joilla se kertoo AIDSin puhkeamisesta. Myös esimerkiksi elinsiirron saaneet ovat immunosuppressiivisen lääkityksen johdosta sairastumisvaarassa. Muita tiloja, joihin liittyy PML-alttius, on esimerkiksi lymfooma.
PML:n oireet vaihtelevat. Niihin lukeutuvat etenevä heikkous sekä näön, puheen ja joskus persoonallisuuden muutokset.
Ensikuukausina diagnoosin jälkeen PML-potilaista 30–50 prosenttia menehtyy. Taudin kanssa selviävätkin potilaat voivat jäädä vakavasti vammautuneiksi.
Avalanche (videopeli)
Avalanche on Atarin kehittämä toimintapeli, joka on julkaistu vuonna kolikkopelinä ja myöhemmin Atarin 8-bittisille mikrotietokoneille.
Peli on inspiroinut useita jäljittelijöitä kuten Kaboom! Atari 2600:lle.
Pelaaminen
Peliä pelataan kierrettävällä nupilla, jolla ruudulla näkyviä "sankoja" liikutetaan vasemmalle ja oikealle. Putovia kiviä on tarkoitus kerätä sankoihin, josta saa pisteitä. Kolmesta ohimenevästä kivestä peli loppuu.
Icebreaker
Icebreaker voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Re
Re tarkoittaa seuraavia:
Pale Folklore
Pale Folklore on yhdysvaltalaisen metalliyhtyeen Agallochin ensialbumi, joka julkaistiin The End Recordsin kautta. Toisin kuin parin vuoden takainen demo, sisältää Pale Folklore enemmän folk-vaikutteista materiaalia. Siitä huolimatta levy on metallipainotteinen viittauksilla muun muassa black metalliin ja doom metalliin. Levystä julkaistiin vuonna 2005 rajoitettu vinyylipainos.
Admiralty Island
Admiralty Island on saari Alexandersaaristossa Kaakkois-Alaskassa, Juneaun kaupungin eteläpuolella. Saaresta käytetään myös nimeä Kootznoowoo. Sen pinta-ala on 4 310 km². Saari on 145 km pitkä ja 56 km leveä. Admiralty on yksi ABC-saarista.
Saaren asutus on Angoonin kaupungissa.
Suomen Joutsen
Valmistus
Nantesilainen Société Anonyme des Armanteurs Nantais tilasi aluksen Chantiers et Ateliers de Penhoëtin telakalta Saint-Nazairesta. Se laskettiin vesille 7. elokuuta 1902 nimellä Laënnec.
Palvelus
Aluksen ensimmäisenä päällikkönä oli merikapteeni Turbé, jonka alaisuudessa alus teki kolme ensimmäistä matkaansa. Merikapteeni Achilles Guriec vastaanotti päällikkyydeen 1906 Turbén jäädessä eläkkeelle. Guriec sai sairaskohtauksen laivallaan 1916, jolloin päälliköksi nimitettiin kapteeni d' Emile Delanoë. Aluksella tehtiin kaikkiaan 15 matkaa, joista pisimmät Australiaan ja Etelä-Amerikkaan. Alus myytiin 1. joulukuuta 1920 Compagnie Plissonille, minkä jälkeen se oli kaksi vuotta ankkurissa St. Nazairessa. Alus myytiin marraskuun lopulla 1922 edelleen hampurilaiselle Hans Hinrich Schmidt & Co varustamolle, joka nimesi aluksen Oldenburgiksi.
Koulu-rahtilaivana ollut alus sai 1928 uuden omistajan, Seefart Segelschiffs-Reederei G.m.b.H. Saksalaisomistuksessa alus teki kahdeksan matkaa, joista viimeinen päättyi 14. maaliskuuta 1930. Matkan jälkeen alus ankkuroitiin Bremerhaveniin.
Suomen valtio osti 1930 aluksen laivaston koululaivaksi. Merkittävin Suomen Joutseneen tehty muunnos oli moottoreiden asentaminen. Aluksen pääkoneiksi asennettiin kaksi 200 hevosvoiman Skandia-kuulamoottoria ja apumoottoreiksi kaksi pientä 8-15 hevosvoiman Skandia-kuulamoottoria. Pääkoneet osoittautuivat pian alimitoitetuiksi, ja alus liikkui niillä lähinnä satamaan mennessään ja lähtiessään. Pisin ajomatka omilla koneilla oli matka Panaman kanavan läpi. Ennen toista maailmansotaa alus ehti tehdä kahdeksan pitkää koulutuspurjehdusta, joiden aikana julkaistiin laivalla Joutsen-nimistä lehteä.
Talvi- ja jatkosodan alus oli sukellusveneiden ja moottoritorpedoveneiden emälaivana ja osallistui sotien jälkeen miinanraivaukseen tukialuksena. Aluksen mastot oli poistettu sotavuosina, ja sitä liikuteltiin hinaajalla.
Vuosina 1949–1955 Suomen Joutsenella tehtiin Itämerellä pienehköjä edustus- ja koulutuspurjehduksia. Alus oli menossa käyttönsä jälkeen romuttamolle, mutta Niilo Wälläri vaati valtiolta loppusijoituspaikkaa, ja laiva sijoitettiin Turkuun.
thumb|Suomen Joutsen museoituna vuonna 2021. Vuodesta 1960–1988 Suomen Joutsen toimi merimiesammattikouluna Turussa kiinnitettynä Aurajoen rantaan Martinsillan viereen. Vuonna 1991 alus siirtyi valtiolta Turun kaupungin omistukseen museolaivaksi, ja se siirrettiin vuonna 2002 nykyiselle paikalleen Forum Marinum -museon yhteyteen lähemmäksi Aurajoen suuta. Suomen Joutsen on olennainen osa Aurajoen maisemaa.
Valtameripurjehdukset
22.12.1931–22.5.1932. Matkareitti: Helsinki – Porkkalan majakka ( lähtö 28.12.) - Kööpenhamina (Tanska) – Trongisvágur (Färsaaret) – Hull (Englanti) – Las Palmas (Kanariansaaret, Espanja) – 5,5 astetta pohjoista leveyttä – Ponta Delgada (Azorit) – Vigo (Espanja) – Helsinki.
16.10.1932–3.6.1933. Matkareitti: Helsinki – Las Palmas (Kanariansaaret, Espanja) – Rio de Janeiro (Brasilia) – Montevideo (Uruguay) – Buenos Aires (Argentiina) – Saint Lucia (Pienet Antillit) – Saint Thomas (Neitsytsaaret) – Ponta Delgada (Azorit, Portugali) – Helsinki.
1.11.1933–15.5.1934. Matkareitti: Helsinki – Marseille (Ranska) – Aleksandria (Egypti) – Napoli (Italia) – Santa Cruz (Kanariansaaret) – Port-au-Prince (Haiti) – Lissabon (Portugali) – Helsinki.
31.10.1934–3.5.1935. Matkareitti: Helsinki – Cartagena (Espanja) – Pireus (Kreikka) – Saloniki (Kreikka) – Beirut (Libanon) – Haifa (Englannin Palestiina) – Aleksandria (Egypti) – Casablanca (Marokko) – Ponta Delgada (Azorit, Portugali) – Gravesend (Englanti) – Helsinki. Matkalla oli mukana Suomen Vientiyhdistyksen teollisuustuotteiden vientinäyttely.
9.10.1935–2.7.1936. Matkareitti: Helsinki – Lissabon (Portugali) – La Guaira (Venezuela) – Cartagena (Kolumbia) – Colón (Panama) – Panaman kanava – Balboa (Panama) – Callao (Peru) – Valparaíso (Chile) – Kap Horn – Buenos Aires (Argentiina) – Rio de Janeiro (Brasilia) – Ponta Delgada (Azorit, Portugali) – Helsinki. Matkalla oli mukana Suomen Vientiyhdistyksen teollisuustuotteiden vientinäyttely.
2.11.1936–1.5.1937. Matkareitti: Helsinki – Oporto (nykyinen Porto, Portugal) – Dakar (Senegal) – Ciudad Trujillo (nyk. Santo Domingo, Dominikaaninen tasavalta) – Vera Cruz (Meksiko) – Havanna (Kuuba) – New York (Yhdysvallat) – Oslo (Norja) – Helsinki. Matkalla oli mukana Suomen Vientiyhdistyksen teollisuustuotteiden vientinäyttely.
20.10.1937–12.5.1938. Matkareitti: Helsinki – Funchal (Madeira) – Montevideo (Uruguay) – Tristan da Cunha (Isolle-Britannialle kuuluva saariryhmä eteläisellä Atlantilla) – Kapkaupunki (Etelä-Afrikka) – Calais (Ranska) – Helsinki.
27.10.1938–23.4.1939. Matkareitti: Helsinki – Bordeaux (Ranska) – Casablanca (Marokko) – Pernambuco (nyk. Recife, Brasilia) – San Juan (Puerto Rico) – Ponta Delgada (Azorit, Portugali) – Rotterdam (Hollanti) – Helsinki.
Laivan päällikkönä toimi ensimmäisen matkan puoliväliin komentajakapteeni Arvo Alfred Lieto. Ensimmäisen matkan puolivälistä kahdeksannen matkan puoliväliin päällikkönä toimi komentajakapteeni John William Konkola ja viimeisen, kahdeksannen matkan puolivälistä kapteeniluutnantti Unto Voionmaa.
Komentajakapteeni Konkola oli jo ottaessaan tehtävän vastaan "albatrossi" eli kiertänyt Kap Hornin lastipurjelaivan päällikkönä, koska hän oli myös merikapteeni, toisin kuin useimmat meriupseereista. Hän jäikin viimeiseksi tämän oppiarvon suorittaneista Suomen Joutsenen päälliköistä.
Päälliköt
Päälliköt aluksen ollessa Suomen valtion omistuksessa:
Homeomorfismi
thumb|Kahvimukin ja donitsin homeomorfisuutta kuvaava animaatio. Homeomorfismi (kreikan sanoista homeos ’identtinen’ ja morphe ’muoto’) on topologiassa tietyt ehdot täyttävä kuvaus kahden topologisen avaruuden välillä. Kahta avaruutta kutsutaan homeomorfisiksi, jos niiden välillä on homeomorfismi.
Intuitiotasolla homeomorfismi on kuvaus, jolla voi rutistaa ja venyttää kappaleita kuitenkaan täyttämättä kappaleen reikiä tai repimällä uusia. Esimerkiksi neliö ja ympyrä ovat homeomorfisia. Vitsin mukaan topologi ei osaa erottaa kahvikuppia donitsistaan, sillä nämä kappaleet ovat keskenään homeomorfisia.
Määritelmä
Olkoon f kuvaus X:ltä Y:lle. f:ää sanotaan homeomorfismiksi, jos on voimassa
Viimeksi mainitun ehdon voi korvata jommallakummalla seuraavista ehdoista:
Homeomorfismit jakavat topologiset avaruudet ekvivalenssiluokkiin. Saatua ositusta kutsutaan homeomorfismiluokiksi.
Keskenään homeomorfisten topologisten avaruuksien avoimet joukot ovat täydellisessä vastaavuussuhteessa. Koska topologia voidaan pohjimmiltaan palauttaa avoimien joukkojen tutkimiseksi (ks. topologian tekninen määritelmä), mikä tahansa tietylle topologiselle avaruudelle pätevä topologian tulos pätee myös sen kanssa homeomorfisille topologisille avaruuksille.
Sudentaival
Sudentaival on suomalaisen black metal -yhtye Hornan kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 15. maaliskuuta 2001 levymerkillä Woodcut Records.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sanoittanut Shatraug.
TWA:n lento 800
Trans World Airlinesin lento 800 oli TWA:n kansainvälinen reittilento New Yorkista Pariisin kautta Roomaan 17. heinäkuuta 1996. Kun kone oli noussut Atlantin valtameren yläpuolelle, se räjähti ja putosi mereen. Kaikki koneessa olleet 230 ihmistä saivat surmansa.
Kone
Kone oli Boeing 747, rekisteriltään N93119. Koneessa 212 matkustajaa ja 18 miehistön jäsentä, joista kaksi oli pilotteja, kaksi lentomekaanikkoa ja 14 lentoemäntää. Yksi matkustajista oli ranskalainen jääkiekkoilija Michel Breistroff.
Kone tuli TWA:n laivastoon 27. lokakuuta 1971, ja sillä oli takanaan 93 303 lentotuntia ennen onnettomuutta.
Lento
Lento 800 lähti portilta kello 20.02. Kello 20.05–20.07,46 miehistö kävi läpi käynnistyksen jälkeisen tarkistuslistan.
Kello 20.17 lennonjohto varoitti lentäjiä edellä olevasta Boeing 757:stä lähtevästä turbulenssista, koneen rullatessa kiitotielle 22R. Tuuli tuli länsilounaasta (240°) kahdeksan solmun nopeudella. Kone lähti kello 20.19.
Onnettomuus
Kone ehti lentää 12 minuuttia, ennen kuin koneen keskimmäinen polttoainetankki siiven kohdalla räjähti ja kone hajosi kahteen osaan. Useat silminnäkijät kertoivat koneen hajonneen useaan osaan sen pudotessa mereen. Kone upposi 36 metrin syvyyteen.
Maltan yliopisto
Maltan yliopisto on Msidan kaupungissa Maltalla toimiva yliopisto.
Akripos
Myöskään Akripoksen historiasta ei tiedetä mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Kaupunki tunnetaan vain yhdestä polisten välisiä suhteita koskevasta, noin vuodelta 355 eaa. peräisin olevasta piirtokirjoituksesta, jossa se esiintyy yhdessä muiden Aitolian ja Akarnanian rajamailla sijainneiden kaupunkien joukossa.
Maltan yliopisto
Maltan yliopiston historia juontaa juurensa vuoteen 1592, jolloin piispa Garagallo perusti Collegium Melitensen. Alun perin collegeumia ylläpitivät jesuiitat. Varsinainen yliopisto perustettiin 22. marraskuuta 1769 paavilta saadun valtuutuskirjeen jälkeen. 25. toukokuuta 1771 lääketieteellinen kollegio kokoontui ja muodosti yliopiston ensimmäisen tiedekunnan.
TWA:n lento 800
Onnettomuuden syyt
Onnettomuuden syyksi epäiltiin terroristien asettamaa pommia.
Svetlana Kapanina
Svetlana Kapanina (s. 28. joulukuuta 1968 Štšutšinsk, Kazakstan) on venäläinen taitolentäjä ja taitolennon seitsenkertainen maailmanmestari.
TWA:n lento 800
Onnettomuuden syyt
Onnettomuuden syyksi todettiin lopulta oikosulku koneen johdoissa, joka kipinöi ja räjäytti polttoainesäiliön. Polttoainesäiliö oli lähes tyhjä, mutta sen alapuolella oleva ilmastointijärjestelmä kävi kuumana, mikä kuumensi vielä tankissa olevaa polttoainetta, jolloin se höyrystyi. Nestemäinen lentokonepolttoaine ei syty helposti, mutta höyrystyneenä ja ilmaan sekoittuneena se on erittäin helposti syttyvää. Höyryn määrä oli riittävä aiheuttamaan onnettomuuden.
Svetlana Kapanina
Vuonna 1987 lääketieteellisestä koulusta erikoisalanaan farmasia valmistunut Kapanina aloitti lentämisen vuonna 1988 harratuksena. Hän valmistui Kalugan ilmailuteknisestä koulusta lentäjäksi 1995. Kapanina asuu Moskovassa, on naimisissa ja kahden lapsen äiti.
Maltan yliopisto
Yliopisto jouduttiin lakkauttamaan vuonna 1798, jolloin Napoléon Bonaparte valloitti saaret. Vuonna 1800 Malta siirtyi Yhdistyneen kuningaskunnan hallintaan ja sir Alexander Ball perusti yliopiston uudelleen. Vuonna 1938 yliopiston nimeksi tuli Maltan kuninkaallinen yliopisto, mutta sana ”kuninkaallinen” poistettiin, kun Maltasta tuli tasavalta vuonna 1974.
Yliopistossa opiskelee noin 11 500 opiskelijaa.
Verkkonäkyvyyttä korostavassa espanjalaisessa Webometrics-yliopistorankingissa yliopisto ylsi vuonna 2018 Maltan parhaaksi yliopistoksi ja maailmanlistan sijalle 1099.
Tiedekunnat
Maltan yliopistossa on kymmenen tiedekuntaa:
Rf
Rf tarkoittaa seuraavia:
Aigospotamoi
Aigospotamoi (, myös Aigospotamos,, Aigos Potamoi, ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Traakian Khersonesoksella nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Çanakkalen maakunnan Sütlücen kylää.
Maantiede
Aigospotamoi sijaitsi Traakian Khersonesoksen itärannikolla eli Hellespontoksen länsirannalla lähellä kaupungille nimensä antanutta Aigos-jokea (Aigos Potamos, lat. Aegos flumen) eli ”Vuohijokea”. Kaupunki sijaitsi lähellä Kressan kaupunkia, vastapäätä salmen itärannan Lampsakosta ja koilliseen Sestoksesta.
Aigospotamoin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä tai korkeintaan 25–100 neliökilometriä.
Historia
Aigospotamoin nimi muistetaan erityisesti peloponnesolaissodan viimeisestä suuresta taistelusta, vuoden 405 eaa. Aigospotamoin taistelusta, jossa Sparta voitti Ateenan. Ilmeisesti Aigospotamoin kaupunkia ei kuitenkaan ollut olemassa tuohon aikaan, sillä ateenalaisten sotapäälliköiden virheeksi taistelussa mainitaan se, että he pysyivät paikassa, jossa heillä ei ollut tukenaan kaupunkia, joka olisi voinut järjestää muonitusta. Kaupunki vaikuttaa kuitenkin olleen olemassa aikaisemmin 400-luvulla eaa., koska se löi tuolloin omaa hopearahaa.
Myöhemmin noin vuodesta 350 eaa. lähtien paikalla oli jälleen kaupunki, koska antiikin aikaiset maantieteilijät mainitsevat sen, ja sen tiedetään lyöneen tuolloin omaa pronssirahaa. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti, ja luettelointi perustuu lähinnä rahan lyömiseen. Strabon sanoo kaupungin olleen hänen aikanaan autiona.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Aigospotamitēs.
Björkö (Öckerö)
Björkö on saari ja taajama Göteborgin pohjoisessa saaristossa, Länsi-Götanmaan läänissä, Ruotsissa. Se kuuluu Öckerön kuntaan. Vuonna 2005 taajamassa asui 1 409 ihmistä, ja pinta-alaltaan se on 0,90 neliökilometrin suuruinen. Itse saari on pinta-alaltaan 5,5 neliökilometriä. Suurin osa Björkön asukkaista pendelöi Göteborgin kuntaan ja takaisin.
Rahikainen (Tuntematon sotilas)
Luonnehdinta hahmosta
Rahikainen ilmaisee itsensä ensimmäisen kerran romaanin ensimmäisessä luvussa paloaukealla purnaten harjoituksen mielekkyydestä: ''”Tämä se on. Kiäntyä sitä pittää soassa osata. Myö senkun vinkkeliä tehhään, niin sillä selevä. Sota käyp.”''
Rahikaisen seuraavan repliikin yhteydessä kirjailija esittää yleisluonnehdintansa hänestä. Hän on pohjoiskarjalainen lunki ja pinnari. Rahikaisen kanssa samaa heimoa, jopa samaa kylää, edustaa hänen täydellinen vastakohtansa Sihvonen, joka on tohottaja siinä missä Rahikainen on lunki.
Luettelo lentokoneista valmistusvuosien ja käyttötarkoituksen mukaan
Tämä on luettelo lentokoneista valmistusvuosien ja käyttötarkoituksen mukaan.
Rahikainen (Tuntematon sotilas)
Luonnehdinta hahmosta
Rahikaisen rooli sekä kaupantekijänä että naistenmiehenä pohjustetaan kanttiinikohtauksessa: kuullessaan, että kanttiini myydään tyhjäksi Rahikainen ostaa tupakkaa ja rinkilöitä tulevaa kaupantekoa varten ja yrittää samalla voittaa myyjälotan suosiota. Kirjailija kommentoi Rahikaisen persoonaa toisaalta toteamalla, että tärkeilevä joukkueenjohtaja Lammio pitää häntä kilpailijana, toisena kukkona tunkiolla toisaalta kuvaamalla Rahikaisen ulkoisia edellytyksiä: Kohtalaisen salskea poika, kihara tukka, kaunis laulunääni ja loputtomasti tyhjää mälväävät leuat.
Tulikasteen jälkeen Rahikainen kyselee kuolleen venäläisen kuulumisia ja ryöstää tämän arvomerkit. Sotasaalis pysyy Rahikaisen lompakossa: Sanokeehan kenen paukusta kupsahti, niin sille annan.
Kylän valtauksessa Rahikainen joutuu jakamaan ”evakuoidut” sokerit koko joukkueen kesken.
Viidennessä luvussa kuvataan marssia ”vanhan rajan” yli. Muiden edetessä jalan Lehto, Määttä ja Rahikainen matkaavat luvattomasti kolonnien mukana. Heidän jäätyään kiinni marssirivistöstä poistumisesta ja muonavarkaudesta Rahikainen kertoo: ”Mie niien [muonien] takia kyttäsin henki kurkussa puol tuntia, ja vartiomies oli vähällä ampua.” Tätä on pidetty osoituksena Rahikaisen manipulointikyvystä, sillä hän saa Koskelan suostumaan siihen, ettei kaikkia varastettuja muonia palauteta.
Vallatussa Petroskoissa koittavat Rahikaisen sodan huippuhetket: kaupunki oli kuin häntä varten tehty --- hän pelasi kuin suurliikemies. Tilaisuus tekee hänestä elintarvikkeiden, taide-esineiden ja prostituoitujen välittäjän.
Sodan päättyessä Linna antaa Rahikaisen tehdä yhteenvedon: ''Heijän perkeleijen puhheista. Puhheilla ei asiat parane. Kun kerran loppu ruuti, niin on parempi pittee kita kiinni. Poasaa nyt siellä pienten kansojen oikeuksista. Niijen peälle nostaa koira jalan.''
Linnan romaanin henkilöhahmoja kirjassaan Tuntemattomat sotilaat kuvannut Ilkka Malmberg on luonnehtinut Rahikaista "lupsakaksi pohjoiskarjalaiseksi supliikkimieheksi", kansanrunoudentutkija Matti Kuusi taas Rahikaista yhdessä Hietasen kanssa "veijariksi". Romaanin henkilöhahmoista Rokka sanoo, että Rahikainen on niin kiero mies, etteivät häneen luoditkaan osu.
Esikuvat
Kirjailija Väinö Linnan mukaan Rahikaisen hahmossa on paljon piirteitä Jalkaväkirykmentti 8:ssa palvelleesta liperiläisestä sotamies Kauko Rummukaisesta, joka oli ennen sotia työskennellyt osuuskaupan myyjänä. Kuten Rahikainen, myös Rummukainen lähti naisiin Kuuttilahteen Mannerheimin syntymäpäivänä 4. kesäkuuta 1942. Rummukainen haavoittui Uuksunjoella jatkosodan loppuvaiheissa kesällä 1944 menettäen toisen kätensä.
Elokuvasovitukset
Rahikaisen esittäjä Edvin Laineen versiossa vuonna 1955 Kaarlo Halttunen ja Rauni Mollbergin versiossa vuonna 1985 amatöörinäyttelijä Mika Mäkelä. Pyynikin kesäteatterissa Rahikaista esitti ainakin Eero V. Kosteikko. Vuoden 2017 versiossa vuonna Rahikaista esitti Andrei Alén.
Linnan romaania ja sen kahta elokuvasovitusta, Evdin Laineen Tuntematonta sotilasta (1955) ja Mollbergin samannimistä elokuvaa (1985) tutkineen Jukka Sihvosen mukaan sekä Laineen että Mollbergin sovituksissa elokuvan sotilasjoukon ydinryhmä muodostuu noin seitsemästä sotilaasta, joihin Sihvonen lukee Hietasen, Koskelan, Lahtisen, Lehdon, Määtän, Rahikaisen, Rokan ja Vanhalan. Sihvosen mukaan ei myöskään ole sattumaa, että Linna oli kertonut työtovereilleen olevansa kirjoittamassa "Seitsemästä veljeksestä sodassa" viitaten näin Aleksis Kiven romaaniin Seitsemän veljestä. Tästä ryhmästä kuolevat tarinan kestäessä muut paitsi Rokka, Rahikainen, Vanhala ja Määttä, jotka haavoittuvat eri vaiheissa.
Rn
Rn tarkoittaa seuraavia:
Armottomat
Armottomat (The Chase) on Arthur Pennin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1966 (monessa lähteessä 1965). Vankilapaosta käynnistyvän tarinan pääosia näyttelevät Marlon Brando, Jane Fonda ja Robert Redford. Elokuvan käsikirjoituksen teki Horton Footen näytelmän (1952) ja romaanin (1956) pohjalta alun perin Lilian Hellman, mutta tuottaja Sam Spiegel kirjoitutti sen uudelleen.
Juoni
Helteisessä Texasin pikkukaupungissa odotellaan vankilasta karanneen Bubber Reevesin (Redford) saapumista. Jäyhä sheriffi (Brando) yrittää hillitä vanhojen kaunojen räjähtämistä väkivallaksi.
Vastaanotto
Aikalaiskriitikot ottivat Armottomat hyvin vastaan lukuun ottamatta Life-lehden Richard Schickeliä, joka piti elokuvan pohjana olevaa näytelmää pettymyksenä ja elokuvaa katastrofaalisen huonona. Myöskään ohjaaja Arthur Penn ei ollut tyytyväinen mihinkään lopputuloksessa. Vuoden 1994 Video-oppaassa Asko Alanen antaa elokuvalle viisi tähteä viidestä ja sanoo sen ”kiehuttavan tehokkaasti katsojan sappea” ruotiessaan vanhakantaisen yhteisön rasismia ja intohimoja.
Rally Príncipe de Asturias
Rally Príncipe de Asturias on Espanjassa, Asturian provinssissa järjestettävä rallikilpailu. Kilpailun järjestämisestä vastaa Automóvil Club Principado de Asturias (ACPA). Kilpailun alkuvuosina se tunnettiin myös nimellä Rally de la Ciudad de Oviedo, provinssin pääkaupunki Oviedon mukaan.
Vuonna 2012 kilpailun yhteydessä sattui onnettomuus, jossa tšekkiläisen Antonin Tlustakin ohjaama ralliauto osui katsojaan EK8:lla sillä seurauksella että kyseinen katsoja menehtyi. Kilpailu keskeytettiin ja suurimmalle osalle autokunnista annettiin kyseiseltä erikoiskokeelta laskennallinen aika.
Kilpailun menestynein kuljettaja on viidellä voitollaan espanjalainen Jesús Puras. Paras ulkomaalainen on kilpailun kahdesti voittanut ranskalainen Bernard Tramont
Vytautas Barkauskas
Vytautas Pranas Marius Barkauskas (25. maaliskuuta 1931 Kaunas – 25. huhtikuuta 2020 Vilna) oli liettualainen säveltäjä. Barkauskas opiskeli nuorena sävellystä ja matematiikkaa. Barkauskasin tuotanto on pääasiassa avantgardemusiikkia. Uransa alkuvaiheessa hän sai vaikutteita Krzysztof Pendereckiltä, Witold Lutosławskilta ja György Ligetiltä. Barkauskas sävelsi yli sata teosta, joihin kuuluu muun muassa sinfonioita ja konserttoja.
Frantsišak Bahuševitš
Frantsišak Bahuševitš (, 21. maaliskuuta 1840 Vilnan kihlakunta, Vilnan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 28. huhtikuuta 1900) oli merkittävä valkovenäjänkielisen kirjallisuuden nousukauden runoilija ja esseisti 1800-luvun lopulla.
Bahuševitš on kotoisin vähävaraisesta aatelisperheestä Vilnan seudulta. Hän valmistui Vilnan kymnaasista hyvin arvosanoin vuonna 1861. Hän aloitti opiskelun Pietarin yliopiston fysiikan ja matematiikan tiedekunnassa, mutta hänet erotettiin jo ensimmäisenä vuonna opiskelijalevottomuuksiin osallistumisen johdosta ja koska hän ei sitoutunut näiden jälkeen annettuihin uusiin sääntöihin. Toimi opettajana. Bahuševitš osallistui vuoden 1863 kansannousuun ja haavoittui. Vuosina 1865–1868 judiikan opintoja, työskenteli sitten oikeusistuimissa kuolisyyntutkijana Sumyn, Brjanskin ja Tšernigovin kuvernementeissä. Vuonna 1884 Bahuševitš muutti Vilnaan ja toimi asianajajana tuomioistuimessa. thumb|180px|left|Krakovassa salanimellä vuonna 1891 julkaistu Dudka Bielaruskaja -runoteos. thumb|250px|Smorgonin piirin Kušljanyn kylässä sijaitseva kirjailijan loppuvuosien kotitalo. Vuonna 1891 Frantsišak Bahuševitš julkaisi Krakovassa salanimen Macieja Buraska turvin runokokoelman Dudka Bielaruskaja. Vuonna 1894 hän julkaisi toisella salanimellä runokokoelman Poznańissa. Osa kirjailijan julkaisuista jäi kuitenkin painamatta sensuurin takia hänen elinaikanaan; mutta monet runoilijan teokset levisivät käsikirjoituksina tai suullisesti. Bahuševitš oli runoissaan valkovenäjänkielisen, realismiin nojautuvan ja tsaarinajan yhteiskuntakriittisen kirjallisuuden edustaja. Hän toi esiin tavallisen kansan luovuutta. Kirjoituksissa nostetaan esiin kansallisen vapauden vaatimuksia ja puolustetaan suurten kansanjoukkojen oikeuksia.
Vuodesta 1898 alkaen Bahuševitš asui Kušljanyn kylässä Smorgonin piirin länsiosissa. Hän kuoli huhtikuun 28. päivänä 1900. Bahuševitšin hauta on Ašmjanyn piirissä.
thumb|F. Bahuševitšin kirjasto ja kulttuurikeskus, Savičiūnai thumb| Bahuševitšin muistolaatta kirjaston seinässä. thumb|Kirjailijan syntymän muistolaatta, Svironys, Liettua
Lila-amatsoni
Lila-amatsoni (Amazona finschi) on amerikkalainen papukaijalaji. Philip Lutley Sclater nimesi sen vuonna 1864 Otto Finschin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 30,5–34,5 senttimetriä ja paino 250–350 grammaa. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, päälaki ja niska ovat violetit ja otsa punainen. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Lajista tunnetaan kaksi alalajia, A. f. finschi ja A. f. woodi.
Esiintyminen
Lila-amatsoni on kotoperäinen Meksikon Tyynenmeren puoleisella rannikolla noin 111 000 neliökilometrin suuruisella alueella. Lajin kanta on pieni, 7 000–10 000 yksilöä, ja se on vaarantunut. Laji on osittaismuuttaja, joka siirtyilee vuodenaikojen mukaan vuoriston ala- ja ylärinteille.
Lila-amatsoni on suosittu lemmikkieläin ja lemmikkilintu, mikä on pääasiallisin syy sen uhanalaisuudelle. Laiton pyynti on suurisuuntaista. Aikuisia pyydystetään verkoilla ja poikasia otetaan pesistä. Vuonna 2004 myyntihinta oli Suomessa noin 1 600 euroa. Lila-amatsoni on Suomessa kuitenkin yksi harvinaisimmista lemmikkiamatsoneista.
Elinympäristö
Lila-amatsonin elinympäristöä ovat lehti- ja sekametsät sekä vuoriston mäntymetsät 2 000 metrin korkeuteen saakka.
Lisääntyminen
Lajin keskimääräinen munaluku on 2,6. Naaras hautoo 26–28 päivää. Keskimäärin vain yksi poikanen selviytyy lentokykyiseksi noin kahdeksan viikon ikäisenä.
Ravinto
Lila-amatsoni käyttää ravinnokseen hedelmiä, erityisesti viikunoita, marjoja, pähkinöitä, kukkia ja siemeniä.
Hastings
Hastings on noin asukkaan kaupunki ja hallintopiiri (borough) East Sussexin kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Hallintopiirin alueella ei ole yhtään kuntaa (unparished area). Se sijaitsee Englannin kanaalin rannalla, noin tunnin ajomatkan päästä Lontoosta. Kaupunki tunnetaan parhaiten Hastingsin taistelusta, joka käytiin kaupungin luoteispuolella vuonna 1066.
left|thumb|200px|Kävelylaituri ennen paloa, laskuveden aikaan.
Hastings oli tärkein keskiajalla Cinque Ports -nimellä tunnetusta viidestä satamakaupungista. Viktoriaanisella aikakaudella siitä kehittyi rantalomakohde.
Hastingsillä on noin kahdeksan kilometriä pitkä ranta, monia ostoskeskuksia, vanhakaupunki Old Town ja East Hill -näköalapaikka, jonka huipulle kulkee köysirata. Kaupungin historiallinen kävelylaituri tuhoutui lokakuussa 2010, syynä oli todennäköisesti tuhopoltto.
Hastingsissä on 32 piirivaltuutettua: 23 työväenpuolueen, kahdeksan konservatiivien ja yksi sitoutumaton valtuutettu.
Taidekauppa
thumb|350px|David Teniers nuorempi, Arkkiherttua Leopold Wilhelm galleriassaan Brysselissä, 1651. thumb|350px|David Teniers nuorempi, Arkkiherttua Leopold Wilhelm galleriassaan Brysselissä, noin 1651. Maalauksessa on tunnistettavia teoksia, esimerkiksi Tizianin [[Danae oikeassa yläkulmassa.]] Taidekauppa on taiteen ostamista ja myymistä. Taidekaupan asema on ollut keskeinen 1800-luvulta alkaen. Se toimii lenkkinä yleisön ja anonyymeille vapaille markkinoille teoksia luovien kuvataiteilijoiden välillä. Sanalla taidekauppa voidaan tarkoittaa myös yksittäistä liikeyritystä, joka myy taidetta.
Yksittäisiä taidekeräilijöitä ja vaihtokauppaa
Taidekauppa oli aluksi oli vaihtokauppaa. Rooman keisariajan lopulla taiteen kauppa laajeni, ja muiden maiden ja aikakausien taideteoksilla oli vastaava asema kuin uskonnollisilla kulttiesineillä aiemmin. Roomassa pidettiin taidehuutokauppoja ja kaupungissa oli taidekauppaan keskittynyt kortteli. Taiteen keräilijöistä ja ostajista on myös kuvauksia. Esimerkiksi Petronius kuvaa Satyriconissa nousukasta, joka kirkastaa julkikuvaansa taiteen keräämisellä.
Keskiajalla kaupan kohteena olivat kuvitetut käsikirjoitukset, alabasteripatsaat, taidekäsityö ja ylelliset esineet. Varsinaisia taidekauppiaita ei ollut ja ammattikillat rajoittivat vapaata yritteliäisyyttä taiteessa. Useimmissa kaupungeissa keskiajan lopulla vain Pyhän Luukkaan killan jäsenillä oli lupa pitää työpajaa ja myydä teoksia. Kiltojen ote alkoi höltyä renessanssin Italiassa, jolloin hallitsijat sekä kirkon johtajat alkoivat kerätä taidetta. Taiteilijat saivat toimia taideasiantuntijoina ja kokoelmien hankkijoina mesenaateilleen.
Taiteen ostaminen ja myyminen lisääntyy
Nykyaikainen taidekauppa alkoi syntyä 1500-luvun alussa. Taideagentteja, kuten Tiziania välittänyt Jacobo Stradon, alkoi ilmaantua. Myös taidematkailu ja myös taiteen kerääminen lisääntyi. Roomassa taidekauppiaat alkoivat tilata taiteilijoilta teoksia, joita esiteltiin liikkeiden edustalla. Espanjassa taas tilattiin uskonnollista taidetta Etelä-Amerikan siirtomaiden tarpeisiin.
Suurimman merkityksen taidekauppa sai Alankomaissa, missä taidekauppiaiden asema oli vahva. Kauppiaat saattoivat tehdä sopimuksia taiteilijan koko tuotannosta. Huutokauppoja ja näyttelyitä pidettiin säännöllisesti, ja taidetta välitettiin paitsi omasta maasta myös koko Euroopan alueelta. Taidekauppa lisääntyi 1700-luvulla muuallakin. Esimerkiksi Ranskassa Ludvig XIV:n jälkeen myös hovin ulkopuoliset saattoivat tilata taidetta.
Taidegalleriat ja taiteen myyminen saivat kuitenkin hallitsevamman aseman vasta 1800-luvun puolimaissa. Tuolloin taidekauppiaat toimivat väylänä etenkin uudelle ja aiemmasta poikkeavalle taiteelle taideakatemioiden pitäytyessä perinteisiin. Impressionistien taidekauppiaana toimi Charles Durand-Ruel, Ambroise Vollard taas tuki Paul Cézannea. Myös kubisteilla oli omat tukijansa. Toisinaan taidekauppiaat toimivat suorastaan mesenaatteina elättäen talliinsa kuuluvia taiteilijoita, kuten Gösta Stenman Tyko Sallista.
Taidekauppa 1900-luvulla
Taidekauppa toimi väärinymmärrettyjen tai muissa instituutioissa sivuutettujen taiteilijoiden tukijana 1920-luvulle asti. Myöhemmin 1900-luvulla taidekauppaa on sävyttänyt muun muassa vanhojen mestarien ja modernismin suurten nimien teosten hintojen kova nousu. Korkeita hintoja maksetaan maailmanmainetta nauttivien ja yleensä niiden taiteilijoiden teoksista, joiden asema on vakiintunut taiteen suurimmissa keskuksissa tiettyjen gallerioiden avulla.
Kansainvälinen taidekauppa vuonna 2010
Vuonna 2010 maailman taiteen ja antiikkiesineiden markkina, joka sisältää kuva- ja käyttötaiteen, oli suuruudeltaan 43 miljardia euroa. Se palasi vuoden 2008 tasoon vuoden 2009 jälkeen, jolloin myynti supistui 28 miljardiin. Euroopan unionin osuus maailman markkinasta oli 37 prosenttia. Seuraavana oli Yhdysvallat (34 prosenttia) ja sitten Kiina (23 prosenttia). Markkinan näkyvin suuntaus vuoden 2011 jälkipuoliskolla oli Kiinan markkinaosuuden kasvu viidestä prosentista vuonna 2006 samalla, kun Yhdysvaltojen ja Euroopan markkinaosuudet laskivat. Myyntitapahtumat lisääntyivät 13 prosentilla 35 miljoonaan.
Myynti jakautuu huutokauppaliikkeiden myynteihin (49 prosenttia koko maailman myynnistä vuonna 2010) ja välittäjien myynteihin (51 prosenttia). Vuonna 2010 huutokauppamyynnin arvo oli kokonaisuudessaan 21 miljardia euroa, josta kuvataiteen huutokauppamyynti oli 7 miljardia. Vuonna 2010 arvioitiin alalla olevan maailmassa noin 400 000 pörssinoteerattua yritystä (huutokauppaliikkeitä tai välittäjiä), joista EU:ssa oli yli 59 000 yritystä. Näistä 4 000 oli huutokauppaliikkeitä ja 55 000 välittäjäyrityksiä, jotka työllistivät lähes 270 000 henkeä ja auttoivat ylläpitämään varovasti arvioituna yli 110 000 työpaikkaa, jotka liittyvät suoraan taidekaupassa käytettäviin liitännäis- ja tukipalveluihin.