cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sheryl Swoopes
right|thumb|Sheryl Swoopes vierailulla [[Valkoinen talo|Valkoisessa talossa mestarijoukkueensa Houston Cometsin kanssa vuonna 2001.]] Sheryl Denise Swoopes (s. 25. maaliskuuta 1971) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelaa ammattilaisena Seattle Stormissa WNBA-liigassa. Swoopes on kolminkertainen olympiavoittaja ja hänet on kolme kertaa valittu WNBA:n arvokkaimmaksi pelaajaksi (MVP). Häntä pidetään kaikkien aikojen parhaana naiskoripalloilijana, naiskoripalloilun Michael Jordanina.
Swoopes solmi sopimuksen WNBA-joukkue Houston Cometsin kanssa sarjan perustamisvuonna 1997. Hän synnytti lapsensa samana vuonna ja pelasi Cometsissa kauden viimeisen kolmanneksen, jolloin hän johdatti joukkueen sarjan mestaruuteen. Hän pelasi joukkueessa yksitoista kautta (1997–2007), voitti WNBA:n mestaruuden neljä kertaa (1997–2000) ja valittiin sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi kolme kertaa (2000, 2002, 2005) sekä arvokkaimmaksi puolustuspelaajaksi kolme kertaa (2000, 2002, 2003). Kaudeksi 2008 Swoopes siirtyi Seattle Stormiin.
Yhdysvaltain naisten koripallomaajoukkueessa Swoopes on voittanut kolme olympiakultaa 1996, 2000 ja 2004.
Donald Pretty
Donald Wayne Pretty (s. 11. kesäkuuta 1936) on kanadalainen entinen soutaja ja olympiamitalisti. Hän oli mukana saamassa hopeaa miesten kahdeksikossa vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa. Hän kilpaili myös kesäolympialaisissa 1964 Tokiossa ja jäi kahdeksikossa yhdeksännelle sijalle.
Radetzky-marssi
Radetzky-marssi on Johann Strauss vanhemman vuonna 1848 säveltämä sotilaallinen marssi. Kappaleen nimi viittaa marsalkka Joseph Radetzkyyn, joka saavutti samana vuonna voiton Custozan taistelussa. Kappale on erittäin tunnettu ja käytetty juhlamarssina myös ei-sotilaallisissa yhteyksissä. Se on aina Wienin filharmonikkojen uudenvuodenkonsertin päätöskappaleena. Radetzky-marssin kohdalla poikkeuksellisesti pidetään hyväksyttävänä, että yleisö lyö tahtia musiikin mukana.
Varjoluste
Varjoluste eli varjolehtoluste (Brachypodium sylvaticum) on monivuotinen heinäkasvi, joka kasvaa Euroopassa ja Aasiassa.
Ulkonäkö ja koko
Varjoluste kasvaa 60–100 senttimetriä korkeaksi ja mätästäväksi. Sen lehtilavat ovat 4–12 millimetriä leveät, pitkäsuippuiset ja karvaiset. Varjolusteen kukinto on 6–15 cm pitkä tähkä, joka muuttuu yläosastaan nuokkuvaksi. Tähkässä on yleensä 5–10 tähkylää. Vihneet ovat yli senttimetrin pituiset.
Varjoluste Suomessa
Suomessa varjoluste kasvaa ainoastaan Ahvenanmaalla, missä se on yleinen. Heinän kasvupaikkoja ovat rantalehdot ja -pensaikot. Se vaatii kalkkipitoisen kasvupaikan. Suomessa tavattavia varjolustetta muistuttavia heiniä ovat mäkiluste ja lehtokattara.
Mistreat
Mistreat on vuonna 1988 perustettu kouvolalainen RAC-yhtye. Mistreatin esiasteita olivat muun muassa yhtyeet nimeltä Synthetical bastards, Sorbus sound ja Technodeath.
Andrei Sinjavski
Sinjavski oli julkaissut salanimellä Abram Terts satiirisia proosakirjoituksia, joissa arvosteltiin neuvostojärjestelmää. Kirjoitukset oli julkaistu ulkomailla. Kun KGB sai tietää, että Sinjavski oli salanimen takana, hänet pidätettiin ja tuomittiin näytösoikeudenkäynnissä vuonna 1966 seitsemäksi vuodeksi pakkotyöhön. Hänet vapautettiin kuitenkin jo 8. kesäkuuta 1971.
Mistreat
Musiikissaan yhtye on yhdistänyt punkia ja paikoin myös metallivaikutteita perinteiseen rock-musiikkiin. Sanoituksiltaan musiikki on kansallismielistä, ja erityisesti muukalaisvastaisuus sekä antisemitismi on jatkuvasti esillä. Yhtye ottaa kappaleissaan kantaa esimerkiksi kommunismia vastaan. Eräs toistuvasti esiintyvä teema kappaleissa on myös toinen maailmansota Suomen näkökulmasta.
Mistreatin kappaleita ovat muun muassa "Finland skinheads", "We're ready", "Hang the scum", "Skinhead girl", "To die for!" ja "On its knees". Yhtye on tehnyt runsaasti versioita vanhoista suomalaisista kappaleista, kuten esimerkiksi "Kymenlaakson laulu", "Njet Molotov", "Sillanpään marssilaulu", "Röhöranta", "Oi Molotohvi", sekä Irwin Goodmanin "Mutakuono ja lakupelle" -kappaleesta. Mistreat on tehnyt myös HIFK:lle omistetun kappaleen "Stadin numero 1".
Andrei Sinjavski
Ryhmä merkittäviä ulkomaalaisia ja neuvostoliittolaisia allekirjoittajia lähetti Leonid Brežneville kirjeen, jossa he vetosivat, että hän ei palaisi stalinismin aikaan. Allekirjoittajien joukossa oli akateemikkoja, muun muassa Andrei Saharov, Igor Tamm ja Maja Plisetskaja. Kirjettä pidetään neuvostoliittolaisen toisinajattelijaliikkeen alkuna.
Kärsittyään rangaistuksen Sinjavski sai vuonna 1973 luvan muuttaa perheineen Ranskaan, ja hänestä tuli Sorbonnen yliopiston dosentti oppiaineenaan venäläinen kirjallisuus. Sinjavski kirjoitti aktiivisesti Radio Free Europeen. Hänen vankeusajan kirjeenvaihtonsa vaimonsa kanssa julkaistiin Lontoossa kirjana (1973, Golos iz khora, "A Voice from the Choir"), ja se julkaistiin myöhemmin useissa länsimaissa. Hänen vuosina 1975 ja 1976 julkaistut teoksensa Progulki's Pushkinym ("Walking with Pushkin", 1975) ja V Teni Gogolja ("In the Shadow of Gogol", 1976) saivat kuitenkin ristiriitaisen, jopa vihamielisen, vastaanoton Venäjän ulkopuolella asuvilta venäläisiltä lukijoilta.
Sinjavski palasi hetkeksi Moskovaan perestroikan vallitessa vuonna 1988, kun hänen ystävänsä Juli Daniel kuoli. Hän kuoli itse syöpään 71-vuotiaana vuonna 1997.
Bron piiri
Bron piiri voi tarkoittaa seuraavia Ruotsin piirejä:
Murha, murha, päästäkää etsivät irti!
Murha, murha, päästäkää etsivät irti! on vuonna 1976 julkaistu Robert Mooren ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Truman Capote, Alec Guinness, Nancy Walker, Peter Sellers, Richard Narita, David Niven, Maggie Smith, James Coco, James Cromwell, Peter Falk, Eileen Brennan, Elsa Lanchester ja Estelle Winwood. Murha, murha, päästäkää etsivät irti! parodioi salapoliisielokuvia. Murha, murha, päästäkää etsivät irti! kertoo salaperäisestä miljonääri Lionel Twainista, joka kutsuu viisi maailman kuuluisinta etsivää syrjäiseen kartanoonsa ratkomaan murhamysteeriä. Tätä mestarietsivää odottaa miljoona dollaria.
Tuotanto
Murha, murha, päästäkää etsivät irti! -elokuvan käsikirjoitti Neil Simon ja tuotti Ray Stark. Elokuvaan musiikin sävelsi Dave Grusin.
Orson Wellesiä alun perin harkittiin komisario Wangin rooliin, mutta ei voinut ottaa roolia vastaan, koska oli Italiassa esiintymässä näytelmässä.
Myrna Loylle tarjottiin aluksi Dora Charlestonin roolia (Dora Charleston on parodia Nora Charles -nimisestä naisetsivästä, jota Loy näytteli Pettävä varjo -elokuvasarjassa 1930–1940-luvuilla). Loy kieltäytyi roolista ja myöhemmin hän totesi: "se olisi ollut naurettavaa Myrna Loyn näyttelevän Myrna Loyta". Hän oli myös todennut, ettei halunnut tulla David Nivenin kähmimäksi. Myös alun perin Katharine Hepburnin oli tarkoitus näytellä Dame Abigail Christian -nimistä hahmoa, mutta jätti projektin kesken kuultuaan, ettei Myrna Loy tulisikaan näyttelemään elokuvassa.
Bromman piiri
Bromman piiri voi tarkoittaa seuraavia Ruotsin piirejä:
Murha, murha, päästäkää etsivät irti!
Julkaisu ja vastaanotto
Murha, murha, päästäkää etsivät irti! sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 23. kesäkuuta vuonna 1976. Suomessa elokuva julkaistiin 17. joulukuuta vuonna 1976. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 32 511 047 dollaria vuonna 1976. Columbia Pictures toimi elokuvan levittäjänä.
Truman Capote oli ehdokkaana vuonna 1977 Golden Globen kategoriassa "paras debyyttinäytteleminen elokuvassa" ja Neil Simon oli samana vuonna ehdokkaana Writers Guild of America -palkintoon parhaasta komediakäsikirjoituksesta.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 69 prosentin "tuore"-arvosana, joka perustuu kuuteentoista arvosteluun. Internet Movie Databasessa elokuvalla on 7,4 tähteä kymmenestä.
Columbia Tristar julkaisi elokuvan DVD:lle 18. joulukuuta vuonna 2001.
Pekka Hämäläinen
Pekka Hämäläinen voi tarkoittaa useaa eri henkilöä:
Juhani Toro
Juhani Toro oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä joukkueenjohtajana ja reserviupseerikoulun päällikkönä.
Perhe ja opinot
Toron vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Toro ja Riitta Puputti. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Fanny Rebekka Saarisen kanssa. Toro kävi kuusi luokkaa Sortavalan reaalilyseota.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania. Toro liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 13. tammikuuta 1916, josta hänet siirrettiin joulukuussa vuonna 1917 pataljoonan tiedonanto-osastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Sisällissodan jälkeinen aika
Toro palveli sisällissodan jälkeen edelleen 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Savon jääkärirykmentti 3. Hänet siirrettiin 4. lokakuuta 1918 alkaen Kuopion jalkaväkirykmentti 4:ään, joka taasen muuttui myöhemmin Tampereen rykmentiksi, jossa hänet määrättiin aluksi nuoremmaksi upseeriksi 5. komppaniaan ja 16. joulukuuta 1918 alkaen saman komppanian päälliköksi sekä 12. kesäkuuta 1919 jälleen nuoremmaksi upseeriksi. Nuoremman upseerin tehtävistä hän siirtyi 4. lokakuuta 1919 alkaen I pataljoonan rahastonhoitajaksi, josta tehtävästä hän siirtyi 22. joulukuuta 1919 alkaen nuoremmaksi upseeriksi 3. komppaniaan. Ensimmäisen pataljoonan adjutanttina hän toimi 13. helmikuuta 1920 – 9. huhtikuuta 1920 välisen ajan, jona aikana hän osallistui heimosodissa Porajärven puolustukseen 6. – 29. maaliskuuta 1920. Tampereen rykmentistä Toro siirrettiin 25. helmikuuta 1921 alkaen Savon jääkärirykmentin 7:nteen ja 12. elokuuta 1921 alkaen 6. komppaniaan. Armeijasta hän erosi 11. lokakuuta 1922 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön. Suojeluskunnissa hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Sotkamon suojeluskuntaan, jossa hän palveli 1. marraskuuta 1922 – 15. maaliskuuta 1924 välisen ajan. Takaisin armeijan palvelukseen Toro astui 30. huhtikuuta 1924 ja hänet määrättiin nuoremmaksi upseeriksi Viipurin rykmentin 4. komppaniaan, josta hänet siirrettiin edelleen 27. lokakuuta 1924 alkaen 1. konekiväärikomppaniaan ja 3. elokuuta 1928 alkaen 1. komppaniaan. Viipurin rykmentistä hänet siirrettiin 30. marraskuuta 1932 Tampereen rykmenttiin, jossa hänet sijoitettiin komppanian varapäälliköksi 1. konekiväärikomppaniaan. Toistamiseen hän erosi armeijan palveluksesta 9. helmikuuta 1937. Myöhemmin hän hoiti Sortavalan suojeluskuntapiirin V alueen päällikön tehtäviä 2. maaliskuuta 1938 alkaen, jonka jälkeen hänet määrättiin 1. huhtikuuta 1938 alkaen Sortavalan suojeluskunnan paikallispäälliköksi.
Talvi- ja jatkosota
Toro osallistui talvisotaan komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 34:ssä ja osallistui sen mukana taisteluihin Suvilahdella, Ulismaistessa ja Kollaalla. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin pataljoonan komentajan apulaiseksi Jalkaväkirykmentti 35:n I pataljoonaan ja osallistui tässä joukossa taisteluihin Vieljärvellä, Kirvesjärvellä ja Hiisjärvellä. Hänet siirrettiin myöhemmin pois rintamajoukoista komppanianpäälliköksi ja Aliupseerikoulun johtajaksi Panssarintorjuntakoulutuskomppaniaan Hämeenlinnaan. Vuonna 1942 hänet vapautettiin palveluksesta ja hän toimi sen jälkeen Hurtti Ukon, Arpajaisyhdistyksen, Asevelilehden ja Suurarpa ry:n tarkastaja vuoteen 1948 saakka. Vuoden 1948 jälkeen hän toimi Muusikkojen liitto ry:n järjestösihteerinä ja toimistonhoitajana. Välirauhan aikana hän toimi myös aikakauslehti Asemiehen toimitussihteerinä vuosina 1940–1941. Sotien aikana hän toimi myös Sisäasiainministeriön Väestönsiirto-osaston tehtävissä Virossa ja Inkerinmaalla vuonna 1943 ja väestönsiirtoleirin päällikkönä Jokioisissa kesällä vuonna 1943. Hänet haudattiin Pieksämäelle.
Sixten Boström
Sixten Boström (s. 15. syyskuuta 1963 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Ura pelaajana
Boström aloitti uransa vuonna 1981 Helsingin Jalkapalloklubissa, missä pelasi kolme kautta ja siirtyi sen jälkeen BK Häckeniin Ruotsin Allsvenskaniin. Häckenissä Boström pelasi kaksi kautta. Hän palasi HJK:iin kaudeksi 1986 ja pelasi joukkueessa kaksi kautta. Urallaan Boström ehti pelata vielä lahtelaisessa FC Kuusysissä, singaporelaisissa Geylang Internationalissa ja Jurong Townissa sekä Finnairin Palloilijoissa, jossa hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 1993.
Ura valmentajana
Boström suoritti jalkapallovalmentajatutkinnon vuonna 1997. Hän työskenteli Mäkelänrinteen urheilulukiossa vuosina 1995–2001 sekä Suomen Palloliiton Uudenmaan piirin koulutuspäällikkönä 1994–2001. Pietarsaarelaisen FF Jaron päävalmentajana Boström toimi kaudesta 2002 kesään 2004, jolloin hän sai potkut. Jaro-pestinsä jälkeen Boström toimi Suomen Palloliiton alaisuudessa jalkapallomaajoukkueen kansainvälisissä tarkkailutehtävissä sekä Palloliiton koulutuspäällikkönä.
Marraskuussa 2007 Boströmin valittiin Örebro SK:n päävalmentajaksi Ruotsin Allsvenskaniin. Boströmin apuvalmentajaksi valittiin ruotsalainen Alexander Axén. Boströmin johdolla ÖSK sijoittui kaudella 2008 jo seitsemänneksi ja seuraavana syksynä sijoitus oli pykälää parempi europaikan jäädessä vain viiden pisteen päähän. Kaudella 2010 ÖSK voitti Allsvenskanissa pikkuhopeaa kolmannen tilan myötä.
Örebron menestyskauden 2010 jälkeen monet Boströmin avainpelaajat siirtyivät suurempiin seuroihin ja kaudella 2011 uudistunut ÖSK jäi Allsvenskanissa vasta sijalle 12. Valmennusjohto luotti huonosta kaudesta huolimatta edelleen suomalaisvalmentajaan, mutta lopulta kauden 2012 surkea voitoton alkukausi johti potkuihin kesäkuun alkupuolella.
Boström aloitti tammikuussa 2013 Boström HJK:n päävalmentajana. Boströmin johdolla HJK voitti ylivoimaisesti viidennen perättäisen Suomen mestaruuden. Boström sai osakseen kritiikkiä, kun HJK putosi jo Mestarien liigan toisella karsintakierroksella virolaiselle JK Nõmme Kaljulle. Boström erotettiin tehtävästä huonon alkukauden jälkeen huhtikuussa 2014.
Urn
Urn on suomalainen black metal -yhtye, joka on kotoisin Tampereelta.
Sixten Boström
Ura valmentajana
Helmikuussa 2015 Boström jatkoi valmennusuraansa Major League Soccerissa pelaavan Columbus Crew’n apuvalmentajana. Kaudella 2015 Columbus pelasi Gregg Berhalterin ja Boströmin johdolla hienon MLS-kauden. Seura oli Itäisen divisioonan runkosarjan kakkonen ja voitti konferenssifinaalissa New York Red Bullsin. Kauden huipentanut MLS Cupin finaali päättyi kuitenkin 2–1 tappioon Portland Timbersille.
Urn
Historia
Sulphur ja Pimeä perustivat Urnin kesällä 1994.
Sixten Boström
Ura valmentajana
Boströmin pesti Columbuksessa päättyi 17. helmikuuta 2017, kun Seinäjoen Jalkapallokerho palkanneensa Boströmin uudeksi päävalmentajakseen Veikkausliigan kaudelle 2017. 2. kesäkuuta 2017 SJK ilmoitti, ettei Boström enää jatka tehtävässään.
Urn
Diskografia
EP:t
Sixten Boström
Ura valmentajana
Vuoden 2019 alussa Sixten Boström aloitti PK-35:n valmennuspäällikkönä.
Kivääri
thumb|350px|[[Sotilaskivääri m/39]] Kivääri on pitkäpiippuinen, olkatuella varustettu käsituliase, jossa on rihlattu piippu.
Käsitteen alkuperä
Sana on tullut suomeen ruotsin sanan gevär kautta saksasta, jossa se esiintyy muodossa Gewehr. Keskiyläsaksassa sana oli gewer ja sitä edeltäneessä vanhayläsaksassa giwer. Saksaa osaavat tunnistavat helposti sanan kannan Wehr, nykysaksassa jo vanhentunut yksinään käytettynä merkityksessä ’puolustautuminen, puolustus, puolustuskeino, taistelujoukko’, mutta edelleen käytetty merkityksessä ’suojapato, säännöstelypato, ohjauspato’ (Stauwehr). Vanha- ja keskiyläsaksan sanoilla giwer ja gewer on miltei samat merkitykset ’vastarinta, torjunta, puolustus, suoja, suoja-ase’. Niillä oli myös yhteismerkitys kaikelle sille, minkä sanan Wehr (← wer) merkityssisällöt käsittivät.
Yhteismerkityksen avulla on helppo ymmärtää, miten gewer ← gewir on alkanut tarkoittaa suojavarustusta ja yleensä koko asevarustusta. ”Kivääriin” kuului germaanisoturin koko varustus: miekka, keihäs, sotakirves, kilpi, kypärä jne. Näin kivääri käsitettiin aina tuliaseiden yleistymiseen asti. Se siis oli tarkoittanut yleisnimityksenä kaikenlaisia aseita ja suojavarusteita.
Tuliaseet aiheuttivat tarpeen jakaa kivääri kahteen pääryhmään: Obergewehr ”ylikivääri”, kaikki varsiaseet (keihäät), kuten piikki ja hilpari, ja kaikki tuliaseet, ja Untergewehr ”alikivääri”, kaikki lyhyemmät teräaseet, kuten erilaiset miekat ja tikarit. Vielä myöhemmin ryhdyttiin käyttämään nimitystä Feuergewehr ”tulikivääri” tai kleines Gewehr ”pieni kivääri” jalkaväkiaseista erotuksena tykeistä. Miekkojen ja muiden teräaseiden nimitykseksi tuli nyt Seitengewehr ”sivukivääri”. Sivukivääriksi nimitettiin 17. vuosisadalta alkaen myös pistintä. Kivääri aseen yleisnimityksenä oli niin yleinen, että saksalaisessa ratsuväessä vielä 19. vuosisadalla komennettiin miekat ulos käskyllä Gewehr auf! Tätä on vaikea kääntää sanatarkasti, mutta ajatus on se, että miekat otetaan ulos jotakuta kohti, ”päälle” (vrt. hakkaa päälle).
Takaaladattavien rihlakiväärien syrjäytettyä pii- ja nallilukkoiset sileäpiippuiset kiväärin merkityssisältö supistui entisestään. Nykysaksa ei tunne kiväärille enää juuri muita merkityksiä kuin ”pitkäpiippuinen ampuma-ase, jota käytetään kahdella kädellä ja joka tähdättäessä viedään olkapäätä vasten” (esimerkiksi Duden, Das groβe Wörterbuch der deutschen Sprache [1993, 3. osa]). Saksalaismetsästäjille se merkitsee myös ’metsästyspuukkoa’. Goethen ja Schillerin kirjoituksissa säilyy kuitenkin edelleen laajempi merkitys ’aseet’.
Marssilaulussa Suomalaisten tarkk’ampujat lauletaan: ”Vaikkei meitä varustettu rautahaarniskall´, niin kivääri on turvamme ja luontomm´ leijonan.” Kivääri onkin sananmukaisesti turva.
Viroksi kivääri on vintpüss, kierrepyssy (rihla on viroksi rihvel, vint on tässä merkityksessä kierre, keere). Kirjoitetussa suomessa kivääri ilmestyy ensimmäisen kerran vuonna 1679 eräässä Turun maaherralle osoitetussa asiakirjassa muodossa "gewäri".
Pääosat
Kiväärin pääosat ovat piippu, tukki, lukkolaite, laukaisukoneisto, tähtäinlaitteet sekä kiintomakasiini tai lipas patruunoiden lataamiseksi ja syöttämiseksi.
Kiväärin tukkia voidaan kutsua myös peräksi, esimerkiksi ”taittoperä”. Tavallisimmin tukki on piippua lyhyempi, mutta voi olla lähelle piipunsuuta yltävä kokotukki. Piipun alla olevaa osaa kutsutaan etutukiksi.
Tavallisin tukkimateriaali on puu. Suosituin on pähkinäpuu, sillä se ei kerran kuivuttuaan muuta muotoaan lämpötilan tai kosteuden vaihdellessa ja se on helppoa työstää. Muoviraaka-aineet ovat yleistymässä. Tukin muotoiluun vaikuttavat aseen käyttötarkoitus sekä perinteet. Tukkimalleja ovat esimerkiksi ns. sianselkätukki ja Mannlicher- tukki.
Lunttulukkoiset, rataslukkoiset, piilukkoiset ja nallilukkoiset aseet ovat yleensä suustaladattavia. Nallilukkoista lukuun ottamatta ne ovat jääneet aseharrastajien käyttöön. Nallilukkoisia suustaladattavia kivääreitä valmistetaan yhä satoja malleja ja niillä metsästetään eräissä Yhdysvaltain osavaltioissa hyvin yleisesti muun muassa asetyypille sallitun pitkän metsästysajan vuoksi.
Tähtäinlaitteena kiväärissä on vakiona tavallisesti avotähtäimet eli tähtäinjyvä ja hahlo asettimineen. Vaihtoehtoina voi olla rata-aseissa yleinen diopteritähtäin, kiikaritähtäin, lasertähtäin ja nk. punapistetähtäin. Valonvahvistimeen yhdistetyt tähtäinlaitteet ovat yleistyneet sotilaskäytössä. Länsimaissa metsästyskäytössä kiikaritähtäin on nykyään yleisin tähtäintyyppi.
Kivääri voi olla varustettu irtolippaalla tai makasiinilla. Makasiini on aseeseen kiinteästi rakennettu ja se voi sijaita tukissa (muun muassa Remington Nylon) tai piipun alla putkimakasiinina, jolloin patruunat ovat peräkkäin. Putkimakasiini on tavallinen vipulukkokivääreissä. Jos makasiini on lukkolaitteen alla, mikä on tavallisin rakenne metsästys- ja sotilaskiväärieissä, patruunat ovat päällekkäin. Tällaisen makasiinin täyttämistä on voitu nopeuttaa nk. patruunakamman avulla, josta on hyötyä erityisesti sotilaskäytössä haluttaessa nopeuttaa lataamista. Kampa koostuu teräksisestä patruunasiteestä sekä siihen kiinnitetyistä patruunoista.
Patruunakäyttöisissä kivääreissä ja muissa aseissa piipun takaosaan on kalvettu patruunapesä. Rihlatussa piipussa on sisäpinnassa vähintään kaksi, tavallisimmin neljä uraa eli rihlaa, jotka saavat laukaistessa luodin pyörimään pituusakselinsa ympäri. Tämä pyörimisliike, rotaatiovakavointi vakauttaa luodin lentämistä. Gyroskooppinen tasapaino parantaa aseen ampumatarkkuutta sekä kantomatkaa verrattuna rihlattomaan piippuun, jollainen on esimerkiksi haulikossa ja musketissa.
Patruuna
Kiväärin ampumatarvike, patruuna koostuu yleensä messinkiseoksesta (tavallisimmin Ms90) syvävedetystä hylsystä, hylsyn kantaan kiinnitetystä nallista ja hylsyn suuhun painetusta, yleensä puristamalla eli niippaamalla kiinnitetystä luodista sekä hylsyn sisällä olevasta ruudista.
Pienoiskiväärin, samoin kuin muutaman suhteellisen harvinaisen kaliiperin (esimerkiksi 17 HMR), patruunoissa nallimassa on valettu hylsyn pohjalle hylsyn kaksinkertaisen reunan sisään, eli ne ovat ns. reunasytytteisiä. 1800-luvulla valmistettiin myös suurikaliiperisia, muun muassa .44 kaliiperisia reunasytytyspatruunoita, joita käytettiin esimerkiksi Henry- ja Winchester vipulukkokivääreissä.
Historia
thumb|300px|[[Berdan n:o II sylinteri(kampi)-lukkoinen kivääri]] Kiväärin alkumuotona voidaan pitää suusta ladattavaa kahden miehen hakapyssyä. Ammuttaessa piipun alla oleva haka tuettiin rintavarustukseen rekyylin lieventämiseksi. Hakapyssy laukaistiin sytyttämällä ruuti sankkireiästä hehkuvalla taulalla tai metallipiikillä.
1520-luvulla tuli käyttöön kevyempi musketti, jonka piippu tuettiin ammuttaessa mukana kuljetettavaan haarukkaan. 1600-luvun alussa musketin kaliiperi pieneni 15–20 millimetriä ja paino keveni edelleen 3–4 kiloon. Samoihin aikoihin keksittiin piipun rihlaus ja sieppolukko, josta edelleen kehitettiin piilukko.
Seuraava suuri muutos tuli räjähdyselohopean (1779) ja nallin (1818) keksimisen myötä. Nallilukko syrjäytti piilukon 1800-luvulla ja helpon muutostyön takia suuret määrät piilukkoisia sotilaskivääreitä muutettiin nallilukkoisiksi.
Takaalataus alkoi yleistyä, kun 1841 Preussin armeijassa otettiin käyttöön Nicholas von Dreysen (1787–1867) keksimä neulakivääri, jossa käytettiin paperihylsyistä patruunaa. 1850-luvulla keksittiin metallihylsyinen patruuna ja kivääri sai nykyisen muotonsa.
Krimin sodassa (1854–1856) brittien ja Ranskan armeijat oli jo aseistettu kiväärein, kun Venäjä ja osmanit käyttivät vielä musketteja. Kiväärin pidempää kantomatkaa ei kuitenkaan osattu täysin hyödyntää.
Preussin-Itävallan sodassa 1866 Preussin armeija oli aseistettu uusilla takaaladattavilla sytytysneulakivääreillä (das Zündnadelgewehr), joilla se saavutti taktisen edun Itävaltaan nähden.
Rihlatun kiväärin käyttäjät laskettiin alkuaikoina usein automaattisesti tarkka-ampujiksi ja heidät teloitettiin herkästi vangiksi joutuessaan.
Toisen maailmansodan aikana saksalaiset kehittivät rynnäkkökiväärin, jossa yhdistettiin konepistoolin ja sotilaskiväärin ominaisuuksia. Lopputuloksena oli entisiä sotilaskivääreitä pienempikaliiperisia sarjatuliaseita, joissa oli kuitenkin useimpiin taistelutehtäviin riittävä teho ja kantama. Lisäksi niissä on valitsin kerta- tai sarjatulelle. Nykyään useimmat uudenaikaiset armeijat käyttävät sotilaiden pääaseena rynnäkkökivääriä. Yksittäislaukauksia ampuvia kivääreitä käytetään erityistehtävissä. Ne on tällöin varustettu joko kiikaritähtäimellä tai muulla erikoistähtäimellä. Sarjatulta ampumaan pystyviä kivääreitä on edelleen armeijoiden pääaseena. Erotuksena rynnäkkökivääriin näistä käytetään nimitystä taistelukivääri ja ne käyttävät usein samaa standardia, täysitehoista patruunaa kuin ko. armeijan yksittäislaukauksia ampuvat kiväärit.
Tunnettuja sotilaskiväärimalleja
thumb|300px|[[Lee-Enfield|Lee-Enfield № 4 Mk I Esimerkki kokotukista]] thumb|300px|[[Mauser Karabiner 98k]]
Saksalainen Mauser G98 on muunnoksineen maailman yleisin pulttilukkotyyppi, ja luotettavaksi osoittautuneita mauser-lukkoja valmistetaan edelleen vain vähän alkuperäisestä esikuvastaan muutettuina. Merkkejä ovat esimerkiksi Tšekkiläiset CZ ja Brno. Mauser-lukon etuna on lähes häiriötön nk. pakkosyöttö, jossa patruuna tarttuu lippaasta pulttiin ulosvetokynnen alle.
Suomalaiset pulttilukkoiset sotilaskiväärit ovat kaikki Mosin-Nagant- perustaisia. Ne ovat kaliiperiltaan ja lipaskapasiteetiltaan esikuvansa mukaisia ja alkuperäisen Mosin-Nagant-kiväärin osiin perustuvia. Muutoksia on tehty tähtäimiin ja tukkiin.
Suomalaisia Mosin-Nagant-malleja on useita. ”Lottakiväärit” olivat keräysvaroin suojeluskunnan käyttöön kunnostettuja ja joissa oli Sveitsissä valmistettu piippu. "Pystykorva" kutsumanimi oli kolmella asetyypillä. Jalkaväenkivääri M/27 oli armeijan perusase kunnes M/39 tuli käyttöön. M/28 - aseen kehitti ja sitä käytti Suojeluskunta, mistä tuli kutsumanimi "Suojeluskuntain Pystykorva." Pidempi M/28-30 malli oli armeijan kehittämä ja käyttämä.
M/39 ”Ukko-Pekka” oli Suomen armeijan käytössä jalkaväen kiväärinä 1970-luvulle asti, jolloin se korvattiin rynnäkkökiväärillä. Mosin-Nagant- perustainen M/85 tarkkuuskivääri on edelleen Suomen puolustusvoimien käytössä.
Kivääri metsästysaseena
Kivääriä käytetään kaikenlaisen riistan sekä petoeläinten metsästyksessä. Suosituin tyyppi on lippaalla varustettu pulttilukkoinen kivääri. Suomessa laki asettaa yleisen minimitehon, joka metsästykseen käytettävän kiväärin luodin tulee saavuttaa. Useille riistalajeille on lisäksi kohdennettuja tehovaatimuksia. Laki määrittää aseen pienimmän kokonaispituuden sekä piipun vähimmäispituuden. Edelleen laki määrittää lippaan patruunamäärän sekä käytettäviä tähtäimiä.
Käytännössä metsästyskiväärit jakautuvat karkeasti kahteen ryhmään teholtaan mielekkään ja toisaalta lain kannalta teholtaan riittävän käytön mukaisesti. Pienikaliiperisilla aseilla kuten .222 Remington metsästetään tyypillisesti pienriistaksi luettavia lintuja. .308 on suosittu hirvikiväärin kaliiperi. Pisteellä alkavat merkinnät ovat desimaalilukuja, joiden kokonaisosa nolla on jätetty alusta pois englanninkielisen käytännön mukaisesti. Esimerkiksi .308 on 0,308 tuumaa · 25,4 mm/tuuma = 7,8232 mm. Usealla kaliiperilla on saatavana erilaisia patruunatyyppejä, joka mahdollistaa aseen mielekkään käytön monelle riistaeläimelle, jonka metsästämiseksi aseen on täytettävä riistalle määritetty tehovaatimus.
Aseet varustetaan lähes aina optisella tai optis- sähköisellä tähtäimellä, joka kiinnitetään aseen lukonkehyksessä oleviin uriin kiinnitettyyn jalustaan. Avotähtäimiä ei usein ole lainkaan. Kiväärin perä ja tukki voivat olla puuta tai keinoainetta. Materiaalit, muotoilu ja väritys voivat noudattaa alueellisia perinteitä, toisaalta muoti-ilmiöitä. Perän säätömahdollisuudet ovat harvinaisia.
Latausmekanismissa suoravetolukko on tullut perinteisen pulttilukon rinnalle. Suoravetolukossa lukon vipua ei nosteta ja käännetä ennen latausliikettä, vaan vipu vedetään suoraan taakse. Mekanismi on kehitetty alun perin ampumahiihtoon latausliikkeen nopeuttamiseksi.
Harraste- ja urheiluaseena
Erilaisia kivääreitä käytetään paljon harraste- ja urheiluammunnassa. Tarkkuusammuntalajeissa käytetään useimmiten pulttilukkoisia tai suoravetolukkoisia kivääreitä. Itselataavia kivääreitä puolestaan käytetään toiminnallisissa ampumaurheilulajeissa, kuten Practical-ammunnassa sekä Sovelletussa reserviläisammunnassa.
Lisäksi on olemassa myös ilmakivääri ja pienoiskivääri, joista tunnettuja merkkejä ovat Feinwerkbau, Walther, Anschütz, Stoeger ja Gamo. Huipputasolla kiväärit valmistetaan usein mittatilaustyönä. Yleisesti urheilukivääreissä on monipuoliset säätömahdollisuudet, joilla ase saadaan mahdollisimman hyvin vastaamaan urheilijan fyysisiä piirteitä ja tottumuksia. Eri kiväärilajien aseet voivat olla sekä toiminnaltaan että muotoilultaan radikaaleja lajin kehityksen ja sääntöjen erityispiirteiden hyödyntämiseksi.
Lähteet
osa 1, Espoo 1979
Pleven
Pleven (, aiemmin Plevna) on kaupunki Bulgariassa ja samannimisen alueen pääkaupunki. Asukasluku on 131 152 (2011). Pleven sijaitsee Pohjois-Bulgariassa Tonavan tasangon maatalousalueen keskellä muinaisessa Moesiassa, 170 kilometriä Sofiasta ja 50 kilometriä Tonavasta.
Pleven tunnetaan osana Turkin sotaa vuonna 1877 käydystä Plevnan piirityksestä.
Taitouinti Euroopan kisoissa 2015
Euroopan kisojen 2015 taitouinti pidettiin Bakussa Aquatics Centressä 12. - 16. kesäkuuta 2015. Osallistujia oli 150. Sarjoja oli neljä. Menestynein maa oli Venäjä, joka voitti jokaisen kultamitalin.
Soho (täsmennyssivu)
Soho voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Hälleforsinkoira
Hälleforsinkoira (hälleforshund) on hirvenmetsästyksessä käytettävä koira, joka kuuluu pystykorvien ja alkukantaisten koirien ryhmään (nro 5). Vaikka rotu ei ole FCI:n hyväksymä, Suomen Kennelliitto on tunnustanut sen. Rodusta huolehtii Ruotsissa Hälleforshundklubben ja Suomessa Suomen Harmaahirvikoirajärjestö.
Ulkonäkö
Hälleforsinkoira on selvästi metsästyskoiratyyppinen pystykorva, jonka koko vaihtelee keskikokoisesta suureen. Se on suorakaiteen muotoinen eli rungon pituus on jonkin verran säkäkorkeutta suurempi. Se on voimakas ja ryhdikäs. Selkä on suora ja voimakaslihaksinen. Sen pää on pitkänomainen ja kiilanmuotoinen.
Hälleforsinkoiran peitinkarva on karkeaa, aluskarvaa pitempää. Aluskarva on pehmeää, tiivistä ja runsasta kellanvalkeaa. Turkki on kellanpunainen, kuono tumma.
Luonne ja käyttäytyminen
Hälleforsinkoira on luonteeltaan itsevarma, sosiaalinen ja ihmisystävällinen. Se kaipaa runsaasti liikuntaa, eikä siten sovellu omistajalle, jolla ei ole aikaa koiralle myös metsästyskauden ulkopuolella. Se ei sovellu usean henkilön hallittavaksi.
Ennen vanhaan rodun luonne oli aggressiiviinen, ja sitä pidettiin uhkana vieraille ihmisille. Tämä johtui sen "ostjakkipystykorvan" (ostjakkilaika) perimästä. Nykyisellä jalostuksella on kuitenkin saatu karsittua tämä ominaisuus pois. Vaikka hälleforsinkoiran pääasiallinen riista onkin hirvi, sitä voidaan käyttää myös karhuja ja ilveksiä vastaan. Se ei ole yhtä haukkuherkkä kuin moni muu metsästyspystykorva.
Alkuperä
Rotu on saanut alkunsa Keski-Ruotsissa 1930-luvulla. Tuolloin hälleforsilainen teräs- ja metsäteollisuuskonserni Hellefors Bruks AB halusi ostaa hirvikoiran ja paikallinen metsätoimikunta ilmoitti siitä lehdessä. Ilmoitukseen vastasi pohjoishälsinglandilainen Petrus Hasselblad, joka tarjosi Per Fermin omistamaa vuonna 1930 syntynyttä punaruskeaa koiraa nimeltä Pajo. Sen isä oli gråhundin ja ajokoiran risteytys Ture ja emä valkoinen sekarotuistaustainen pystykorva. Pajosta oli määrä tulla jäniskoira, mutta se olikin kiinnostunut lähinnä hirvistä, joita ei ollut Hälsinglandin metsissä kovin suurta määrää. Niinpä vuonna 1936 se myytiin Hellefors Bruks'lle 800 Ruotsin kruunulla, jolloin se päätyi metsänhoitaja Edvard Rådbergin hallintaan. Se kuoli 11-vuotiaana vuonna 1941, ja siihen mennessä sillä oli ammuttu 156 hirveä. Suomenpystykorvanarttu Akka astutettiin Pajolla - tarkoituksena oli säilyttää punainen väritys, koska se oli helppo havaita metsässä. Tästä yhdistelmästä syntyi Puck-niminen uros, joka puolestaan astui oman emänsä Akan. Viimeksi mainitusta yhdistelmästä oli peräisin Karr I.
Vuonna 1994 perustettiin Hälleforshundklubben, ja samana vuonna järjestettiin arviointitilaisuus, johon osallistui yli 40 koiraa - tarkoituksena oli selvittää, olivatko ne oikeantyyppisiä. Seuraavien vuosien aikana arvioitiin vielä 300 yksilöä. Huhtikuussa 2000 hälleforsinkoira saavutti Ruotsin Kennelliitossa virallisen rodun aseman, ja se sisällytettiin aluksi lisärekisteriin (10 vuoden "kokeiluajaksi"). Vielä nykyisinkin rodun keskeisin esiintymisalue on Norlanti.
Adramelech (yhtye)
Adramelech on suomalainen, vuonna 1991 perustettu death metal -yhtye Loimaalta. Yhtyettä on kutsuttu Demigodin pikkuveljeksi, koska yhtye on kotoisin samasta kaupungista ja on myös Demigodia tuntemattomampi. Yhtye on nimetty assyrialaisen auringonjumalan mukaan. Yhtye on ollut tauolla vuonna 2005 ilmestyneen Terror of Thousand Facesin jälkeen. Marko Silvennoinen laulaa nykyään loimaalaisessa Curimus-yhtyeessä.
Diskografia
EP:t
Saku Koivu -palkinto
Saku Koivu -palkinto on jääkiekon U20 SM-sarjassa vuosittain jaettava palkinto. Palkinto annetaan liigan vuoden parhaalle hyökkääjälle. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2011, jolloin sen sai Hämeenlinnan Pallokerhon Teemu Rautiainen. Jääkiekkoliitto julkisti 62 uutta pelaajapalkintoa marraskuussa 2010.
Red Rose Speedway
Red Rose Speedway on Wingsin albumi vuodelta 1973. Sillä on 9 kappaletta.
Kappalelista
Kaikki kappaleet Linda tai/ja Paul McCartney
Tiina Elovaara
Tiina Karoliina Elovaara (s. 11. joulukuuta 1986 Tampere) on suomalainen poliitikko, entinen Tampereen kaupunginvaltuutettu ja entinen kansanedustaja. Hänet valittiin Sinisen tulevaisuuden toiseksi varapuheenjohtajaksi joulukuussa 2017.
Elovaara on valmistunut eduskuntauransa jälkeen aikuiskasvatuksen kandidaatiksi ja opiskellut liiketaloutta Pirkanmaan ammattikorkeakoulussa. Ylen vaalikoneessa ennen vuoden 2019 eduskuntavaaleja hän ilmoitti, että hänellä on korkeakoulututkinto. Hänellä oli kertomansa mukaan ”tavallaan yhden tutkinnon verran opintoja”. Yle korjasi tiedon, kun asia tuli esille.
Poliittinen toiminta
Elovaara lähti mukaan politiikkaan vuonna 2007. Hän valitsi puolueeksi perussuomalaiset, koska hän piti perussuomalaisia tavallisten ihmisten puolueena ja vaihtoehtona vanhoille valtapuolueille. Hän on työskennellyt kansanedustaja Anne Louhelaisen eduskunta-avustajana ja Euroopan parlamentissa Timo Soinin harjoittelijana. Kesäkuussa 2017 Elovaara ja parikymmentä muuta perussuomalaista kansanedustajaa erosi Perussuomalaisten eduskuntaryhmästä ja perusti Uusi vaihtoehto -eduskuntaryhmän, jonka yhteyteen sittemmin muodostettiin Sininen tulevaisuus -puolue.
Kunnallispolitiikka
Elovaara oli ehdolla ensi kertaa Tampereen kaupunginvaltuustoon kunnallisvaaleissa 2008. Hän sai vaaleissa 216 ääntä ja tuli valituksi. Hänet valittiin valtuustoon uudelleen 1 043 äänellä vaaleissa 2012. Valtuustokaudella hän toimi myös Tampereen kaupunginhallituksen jäsenenä, mutta luopui jäsenyydestä syksyllä 2016 vedoten eduskuntakiireisiinsä. Kevään 2017 kuntavaaleissa Elovaara valittiin kolmannelle valtuustokaudelle Tampereella perussuomalaisten toiseksi suurimmalla äänimäärällä, 701 äänellä.
Eduskunta
Elovaara oli ensimmäisen kerran ehdolla eduskuntaan Pirkanmaan vaalipiiristä vuoden 2007 vaaleissa ja sai 448 ääntä. Vuonna 2011 hän sai 3 699 ääntä. Kevään 2015 eduskuntavaaleissa Elovaara sai 4 107 ääntä ja tuli 28-vuotiaana valituksi eduskuntaan. Kansanedustajana hän oli ulkoasianvaliokunnan, ympäristövaliokunnan ja lakivaliokunnan jäsen. Tiina Elovaara teki kansanedustajana toimiessaan mm. lakiesityksen koulukiusaamisen ja häirinnän lopettamiseksi. Helmikuussa 2017 eduskunnasta äänestettiin Aito avioliitto -kansalaisaloitteesta, jolla pyrittiin palauttamaan avioliitto miehen ja naisen väliseksi liitoksi. Elovaara oli yksi kolmesta perussuomalaisesta kansanedustajasta, jotka äänestivät kansalaisaloitetta vastaan ja saivat ryhmäpäätöksen vastaisesta toiminnastaan huomautuksen puolueen eduskuntaryhmältä.
Kesäkuussa 2017 parikymmentä perussuomalaista kansanedustajaa erosi puolueen eduskuntaryhmästä ja perusti Uusi vaihtoehto -eduskuntaryhmän. Elovaara oli vuonna 2017 perustetun eduskuntaryhmän ensimmäinen varapuheenjohtaja. Hänet valittiin Uuden vaihtoehdon kansanedustajien perustaman Sininen tulevaisuus -puolueen toiseksi varapuheenjohtajaksi sen ensimmäisessä puoluekokouksessa Tampereella 16. joulukuuta 2017.
Elovaara oli ehdolla vuoden 2019 eduskuntavaaleissa mutta ei tullut valituksi.
Elovaara on vuodesta 2020 työskennellyt viestintäyritys Kreabissa yhteiskuntasuhteiden neuvonantajana.
Yksityiselämä
Elovaaran isä on kirjailija Klaus Elovaara. Elovaara oli yhdeksänvuotias, kun hänen äitinsä kuoli syöpään.
Björn Blomqvist
Björn Blomqvist (s. Nauvo) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso. Hän asuu Tukholmassa, mutta työskentelee myös Ahvenanmaalla ja manner-Suomessa.
Blomqvist on opiskellut Sibelius-Akatemiassa ja Suomen Kansallisoopperan oopperastudiossa. Hän sai 1996 kiinnityksen Tukholman kuninkaalliseen oopperaan. Sen ohella hän on laulanut muun muassa Suomen Kansallisoopperassa ja Savonlinnan oopperajuhlilla ja konsertoinut Pohjoismaissa, Saksassa ja Ranskassa. Hän on myös laulunopettajana Tukholmassa Operahögskolanissa ja toimii nuoruuden kotiseutunsa Ahvenanmaan musiikkielämän kehittämiseksi. Hän opettaa myös Pietarsaaressa.
Helmikuussa 2008 Blomqvist oli julkisuudessa laihdutettuaan mahalaukun ohitusleikkauksen ansiosta 104 kg, kun hän vuotta aiemmin oli painanut 212 kg.
Sabu
thumb|Sabu Terry Michael Brunk (s. 12. joulukuuta 1964) on yhdysvaltalainen showpainija, joka on nykyisin independent circuitin painija. Hän esiintyi World Wrestling Entertainmentin ECW-brändissä. Parhaiten hänet muistetaan esiintymisistään ECW-painipromootiossa 1990-luvulla.
Sabua mainostetaan "eläimellisimpänä ottelijana lajin historiassa", eikä Sabun painityyli ole kovin perinteistä, sillä hänen liikesettinsä koostuu lähinnä hypyistä, jotka tehdään pöytien tai tuolien avustuksella - tai niiden päälle. Sabu on ollut otteluissaan hyvin itsetuhoinen kuten WWE:n Mick Foley (Mankind). Hän on saavuttanut paljon urallaan, sillä hän on ollut muun muassa ECW:n ja NWA:n maailmanmestari, ECW:n joukkuemestari ja XPW:n maailmanmestari. Nimensä Sabu on mukaillut vanhasta intialaisesta kenraalista, jonka nimi oli Sabu.
Sabu on tunnettu myös siitä, että hän on jatkanut otteluitaan kärsittyään vakavia loukkaantumisia, jotka olisivat tarvinneet välitöntä hoitoa. Esimerkiksi ottelussa Sandmania vastaan Sabu mursi leukansa osuessaan kaiteeseen, mutta ottelun lopettamisen sijaan Sabu teippasi leukansa ja jatkoi ottelua ennaltasovittuun lopetukseen asti. Piikkilankaottelussa Terry Funkia vastaan Sabu aukaisi hauiksensa piikkilankaan, ja jatkaakseen ottelua hän teippasi haavan umpeen. Lopulta sairaalassa haavan sulkemiseen meni yli 100 tikkiä. Myös TNA:ssa paininut Sabu on ollut 1990-luvulla suuri osa ECW:tä.
Hänen opettajansa oli The Original Sheik, joka oli hänen setänsä.
Roberto Assagioli
Roberto Assagioli (27. helmikuuta 1888 – 23. elokuuta 1974) oli italialainen lääkäri ja psykiatri ja humanistisen ja transpersonaalisen psykologian pioneeri. Assagioli perusti psykologisen liikkeen, psykosynteesin.
Psykosynteesin perustaja
Assagioli oli psykoanalyytikkona tyytymätön psykoanalyysin riittämättömyyteen ja katsoi, että rakkaus, viisaus, luovuus ja tahto olivat osa-alueita, jotka tulisi sisällyttää psykoanalyysiin. Psykosynteesin kehittämisen Assagioli aloitti 1911, jolloin hän aloitti psykologian opintonsa. Hän jatkoi työtään psykosynteesin parissa kuolemaansa saakka. Freudin ja Assagiolin tiedetään olleen kirjeyhteydessä keskenään, vaikka he eivät milloinkaan tavanneet. Assagioli sanoi: "Psykosynteesi edellyttää psykoanalyysiä, tai pikemminkin, sisältää sen ensimmäisena ja välttämättömänä vaiheena."
Assagiolin tarkoituksena oli luoda lähestymistapa, joka käsittää koko ihmisen, sisältäen luovuuden, viisauden, ilon ja myöskin vietit ja yllykkeet. Kun Freud kutsui työskentelymetodiaan psykoanalyysiksi (analysis = eritellä, hajottaa osiin), Assagioli päätti kutsua omaansa psykosynteesiksi (synthesis = liittää yhteen, sulauttaa).
Vuonna 1926 Assagioli perusti Psykosynteesi Instituutin (Instituto di Psicosintesi) Roomaan ja muutamaa vuotta myöhemmin Firenzeen.
Admiral Kuznetsov
Admiral Flota Sovetskogo Sojuza Kuznetsov (alun perin Tbilisi) eli projekti 1143.5 on Venäjän laivaston ainoa lentotukialus ja laivaston nykyinen lippulaiva. Aluksen tilasi punalaivasto, mutta alus ei ehtinyt käyttöön ennen Neuvostoliiton hajoamista. Alus on nimetty Neuvostoliiton laivastoamiraali Nikolai Gerasimovitš Kuznetsovin mukaan.
Kupittaa
Kupittaa sijaitsee Suomen vanhimman ja laajimman kaupunkipuiston Kupittaanpuiston ympärillä. Kupittaanpuistossa ja sen liepeillä sijaitsevat Seikkailupuisto (lasten ilmainen puuhamaa), Kupittaan maauimala, Kupittaan paviljonkiravintola ja lintupuisto. Kupittaanpuiston välittömässä läheisyydessä on Kupittaan siirtolapuutarha, Kupittaan liikunta- ja keilailuhalli, jalkapallostadion (Veritas Stadion), Turun velodromi, useita jalkapallo- ja pesäpallokenttiä sekä rullalautailualue ja BMX-rata.
Admiral Kuznetsov
Virallisesti alus ei ole lentotukialus vaan "raskas ilma-aluksia kantava risteilijä". Tämä luokitus johtuu siitä että se kantaa ilma-alusten lisäksi P-700 Granit-meritorjuntaohjuksia. Tämä on ensisijaisesti sen vuoksi että Bosporinsalmi on ainoa reitti Mustaltamereltä Välimerelle ja salmea hallitseva Turkki ei päästä lentotukialuksia kulkemaan sen läpi.
Kupittaa
Kupittaan aluetta kehitetään edelleen monipuolisemmaksi urheilukeskukseksi. Kupittaan vanha jäähalli, oikeammin ulkojääradan kate, purettiin syksyllä 2005. Sen tilalle valmistui uusi jäähalli (monitoimihalli) vuoden 2006 marraskuussa. Vuoden 2017 loppupuolella alueelle valmistui palloiluhalli.
Admiral Kuznetsov
Rakentaminen
Alus tilattiin Nikolajevin eteläiseltä telakalta Nikolajevista, missä köli laskettiin 1982. Se laskettiin vesille 1985 ja otettiin palvelukseen 1995. Eri vaiheissa aluksesta käytettiin nimiä Riga, Leonid Brežnev ja Tbilisi. Nykyisen nimensä alus sai 4. lokakuuta 1990.
Kupittaa
Kupittaalle on kaavoitettu uudisrakennuksia entisen HKScanin makkaratehtaan alueelle noin 750 asukkaalle.
Admiral Kuznetsov
Palveluskäyttö
thumb|Kuznetsov ja Yhdysvaltain laivaston hävittäjä [[USS Deyo Välimerellä 1991]] Joulukuussa 1991 alus siirrettiin Mustaltamereltä asemapaikalleen Pohjoisen laivaston tukikohtaan, jossa se oli pitkiä aikoja laiturissa. 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa ehdotettiin useita kertoja aluksen romuttamista. Se kuitenkin säästettiin lentotukialuslentäjien kouluttamista varten.
Kupittaa
Kupittaalla sijaitsi vuosina 1902–1973 Turun Hippodromin nimellä tunnettu kaupungin ensimmäinen ravirata. Hippodromista on jäljellä vielä ns. totokioski, joka on vuonna 1948 rakennettu arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema suojeltu puurakennus.
Admiral Kuznetsov
Palveluskäyttö
Vuodesta 2012 aluksella aloitettiin laajamittainen modernisointi, jossa muun muassa ohjusaseistus poistetaan ja ilmatorjunta-aseistus uusitaan, kuten myös elektroniikka ja taistelunjohtojärjestelmä. Samalla alukselle tulee lisää hangaaritilaa lentokoneille. Myös katapulttien asentamista on harkittu. Muutostyöt kestävät ainakin viisi vuotta, vuoteen 2017. Samalla aluksen lentokalusto joudutaan uusimaan Su-33-koneiden käyttöiän tullessa täyteen. Ehdolla ovat ainakin MiG-29K ja kehitteillä olevan Suhoi PAK FA -hävittäjän meriversio.
Kupittaa
Liikenneyhteydet
Alueelta on hyvät liikenneyhteydet. Turun ja Helsingin välinen valtatie 1 kulkee Kupittaan vierestä, ja siltä on yhteys myös valtateille 8, 9 ja 10.
Admiral Kuznetsov
Palveluskäyttö
Joulukuussa 2019 Kuznetsovin ollessa meriteollisuuskonserni OSK:n Zvjozdotška-tytäryhtiön Murmanskin korjaustelakalla hitsauskipinästä alkanut tulipalo aiheutti suurta tuhoa. Tulipalossa sai surmansa kaksi henkeä ja sen oletetaan siirtävän aluksen palvelukseen paluun vuoteen 2023 eli aiheuttavan vuoden viiveen. Myös joulukuussa 2022 raportoitiin tulipalosta aluksella sen ollessa uusittavana kuivatelakalla Murmanskissa.
Kupittaa
Tiede ja teknologia
Kupittaan rautatieaseman ympärille on viime vuosina perustettu tiede- ja teknologiakeskus Turku Science Park. Alueelle on rakennettu jo useita toimistorakennuksia, kuten BioCity, DataCity, ElectroCity ja PharmaCity. Rakenteilla ovat myös suuret toimistotilat ElectroCityn toiselle puolelle, Kupittaan aseman yhteyteen, sekä läheisen ammattikorkeakoulun suuri rakennus ElectroCityn viereen. Uusin tulokas Kupittaan rakennuskantaan on ICT-talo, jossa opiskelevat kaikki alueen korkeakoulujen ICT-opiskelijat.
Admiral Kuznetsov
Palveluskäyttö
Kuznetsov on käytössä arvioiden mukaan vuoteen 2030 asti.
Pär Landor
Pär Landor (s. 1963 Nauvo) on suomalainen toimittaja. Landor aloitti maaliskuun alusta 2014 turkulaisen Åbo Underrättelserin päätoimittajana, kun Torbjörn Kevin jäi eläkkeelle.
Landor oli vuosina 1990–1996 Åbo Underrättelserin kakkostoimittaja. Vuodesta 2011 hän on toiminut multimediajournalismin lehtorina Turun ammattikorkeakoulussa ja sitä ennen Diakonia-ammattikorkeakoulun journalismin koulutusohjelman lehtorina. Vuosina 2001–2006 hän oli vapaa toimittaja ja mediayrittäjä. Hän oli paikallislehti Turkulaisen päätoimittaja 1996–2001.
Eeno Pusa
Enok (Eeno) Pusa (1. tammikuuta 1888 Pyhäjärvi Vpl – 9. huhtikuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana kolmeen otteeseen, ensin valittuna kahdesti Suomen Sosialidemokraattisesta Puolueesta ja myöhemmin Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattisesta Liitosta.
Pusa kävi kansakoulun ja sen jälkeen käsityöläis- ja ammattikoulun iltakurssin. Hän oli maanviljelijänä Viipurin maalaiskunnassa ennen sotia 1910–1939 ja uudestaan 1941–1944. Hän oli naimisissa kahdesti, ensimmäinen puoliso kuoli 1947, ja hän solmi toisen avioliiton 1974.
Pusa kuului Sosialidemokraattisen eduskuntaryhmään 1945–1951 ja 1955–1958, ja Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattinen Liittoon 1961–1962. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1956 presidentinvaalissa. Hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi 1950.
Pusa oli perustamassa Kannakselle maatalouskerhotoimintaa 1920-luvulla ja oli aktiivinen vielä 1950-luvulla, jolloin hän vei päätökseen 4H-säätiön perustamisen ja lahjoitti sille peruspääomaksi miljoona markkaa.
Kupittaa
Historia
pienoiskuva|vasen|Piispa Henrik kastaa ensimmäisiä suomalaisia Kupittaan lähteellä. [[Robert Wilhelm Ekmanin maalaus 1850-luvulta pohjautuu perimätietoon.]]
Nimen etymologia
Kaupunginosan nimelle on kaksi vaihtoehtoista selitystä. Toisen mukaan taustalla on venäjän kielen kauppiasta tarkoittava sana kupets. Toisen selityksen mukaan nimi liittyy johonkin vanhaan rajaan, sillä kupitsa on rajamerkin nimitys.
Niin sanottu ensimmäinen ristiretki
Perimätiedon mukaan piispa Henrik kastoi ensimmäiset pakanalliset suomalaiset kristinuskoon Kupittaanpuiston lähteellä. Kupittaan lähteellä on uhrattu vanhoille jumalille vielä 1600-luvulla. 1700-luvun alkupuolella Kupittaan lähdettä ryhdyttiin käyttämään terveyslähteenä, ja Kupittaalla oli jo 1700-luvulla kylpylaitosrakennelmia.
Jouhipurppuramedestäjä
Jouhipurppuramedestäjä (Nectarinia purpureiventris) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Jouhipurppuramedestäjää tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ruandassa ja Ugandassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mikko Hult
Mikko Olavi Hult (22. maaliskuuta 1915 Rautalampi – 6. toukokuuta 1993 Hankasalmi) oli suomalainen kansanedustaja ja pienviljelijä.