cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Haifa
Historia
Haifan sataman kehittyessä kaupunki herätti myös sionistien kiinnostuksen. Kaupunki keräsi juutalaisia sijoituksia, jollainen oli esimerkiksi Karmelin viinitila, jolla työskentelivät nuoruudessaan Levi Eshkol ja David Ben Gurion. Sionistit ostivat myös maata Haifanlahden ympäristöstä, mikä herätti vastustusta paikallisissa arabeissa. Tänä johti liikehdintään, joka osaltaan johti puolestaan arabikapinaan vuosina 1936–1939. Monet kapinallisista olivat haifalaisen Iss ad-Din Qassamin seuraajia. Levottomuudet erityisesti Haifan alueella jatkuivat mandaattialueen päättymiseen saakka vuoteen 1948. Vuonna 1948 noin 54 % Haifan asukkaista oli juutalaisia ja 46 % arabeja. Yhdistyneiden kansakuntien Palestiinan jakosuunnitelman antaessa Haifan Israelille marraskuussa 1947 alkoivat terrori-iskut ja huhtikuussa 1948 sionistiset asejoukot valtasivat arabikaupunginosat. Suuri osa heistä pakeni meriteitse Libanoniin. Arabien määrä väheni 30 000:ta noin 4 000:n. Hylättyihin arabitaloihin muutti pian juutalaisia siirtolaisia.
Väestö
Vuoden 2018 lopussa Haifan asukasluku oli 283 640. Vuonna 2011 heistä juutalaisia ja muita oli 242 500 (90%) ja arabeja 27 800 (10%). Yli 20 % kaupungin juutalaisista on peräisin entisen Neuvostoliiton alueelta. Kaupungin arabiväestöstä noin puolet on muslimeja ja puolet kristittyjä. Kristittyjen arabien valtaosa on maroniitteja. Muita Haifan vähemmistöjä ovat bahai-uskoiset ja druusit.
HERMES
HERMES on ohjelmistokehitysmenetelmistö joka alkujaan pohjautuu V-malliin. HERMES on vaihepohjainen menetelmä jossa osa vaiheista voidaan toistaa. Sitä voi muokata tarpeiden mukaan PowerUser-työkalulla. Osa-mallit kuvaavat toimintojen päällekkäiset vaiheet. HERMES on tulos-suuntautunut ja tarjoaa näkymiä rooleista ja proseduureista.
Haifa
Kaupunkikuva ja nähtävyydet
thumb|vasen|[[Babin hautapyhättö ja näkymä Haifan satamaan.]] Nykyinen Haifa jakautuu pinnanmuodostuksen mukaan kolmeen osaan. Alakaupunki sijaitsee sataman luona ja se sisältää Haifan liikekeskustan ja teollisuusalueen. Keskitason muodostaa Hadar HaCarmel, johon lukeutuu myös köyhemmät pääasiassa palestiinalaisten ja mizrahijuutalaisten asuttamat alueet. Korkeimmat kohdat sijaitsevat Karmelin vuorella, jonne on rakennettu nykyaikaisia kortteleita ja joitakin pilvenpiirtäjiä. Jokaiselle osalle on myös muodostunut omanlaisensa kaupunkikuva. Kaupunki on viime vuosien aikana levinnyt pääasiassa kohti etelää pitkin Karmelin vuoren juurta ja kaupungin rannikkoa pitkin. Kaupunki onkin nykyisin rakentunut kiinni naapurikaupunki Akkoon.
HERMES
Esittely
HERMES on Sveitsin hallituksen kehittämä ohjelmistokehitysmenetelmistö. Se kehitettiin Englannin ja Saksan hallitusten esimerkkien rohkaisemana. HERMES on ollut käytössä yli 30 vuotta ja pohjautuu saksalaiseen V-malliin. "HERMES, projektien johtaminen IT-alalla" on Sveitsin liittoneuvoston hallinnon avoin standardi. RUP:n integroiminen HERMES:iin on työn alla. Täydellinen dokumentaatio on saatavilla Internetistä ja se löytyy myös HERMES PowerUser-työkalusta.
Haifa
Kulttuuri
thumb|Haifan taidemuseo. Haifassa sijaitsee useita teattereita, museoita ja taidegallerioita. Haifan taidemuseo on yksi Israelin kolmesta suuresta taidemuseosta, Israelin kansallisessa merimuseossa on Välimereen, Niiliin ja Punaiseenmereen liittyviä näyttelyitä. Muita museoita ovat Haifan kaupunginmuseo, Mahne Katzin museo, Herman Struckin museo ja japanilaisen taiteen museo. Haifan teatteri on avattu vuonna 1961 ja muita teattereita ovat Pohjoisen teatteri ja Beit HaGefenin teatteri.
Dorothy Shirley
Dorothy Shirley (s. 15. toukokuuta 1939) on entinen brittiläinen korkeushyppääjä.
Tukholman EM-kilpailuissa 1958 Shirley saavutti pronssia tuloksella 167 cm. Myöhemmissä EM-kilpailuissa hän sijoittui Belgradissa 1962 neljänneksi (tulos 167 cm), Budapestissa 1966 kahdeksanneksi (165 cm) ja Ateenassa 1969 11:nneksi (tulos 174 cm).
Zibo
Zibo (, pinyin: Zībó) on prefektuuritason kaupunki Kiinassa Shandongin maakunnassa Keltaisenjoen varrella. Zibon pinta-ala on 5 938 neliökilometriä, jossa sijaitsee useita muita asutuskeskuksia. Väkiluku on 4,53 miljoonaa (2010).
140px|thumb|left|Zibon piirikuntatason aluejako. Vaalealla on merkitty kaupunkipiirien alueet. Piirikuntatasolla Zibo jakautuu viiteen kaupunkipiiriin (Boshan, Linzi, Zhangdian, Zhoucun, Zichuan) ja kolmeen piirikuntaan (Gaoqin, Huantai, Yiyuan). Kaupungin hallinto sijaitsee Zhangdianin piirissä. Zibon kaupunkitaajamaksi eräs lähde tulkitseekin 2 484 neliökilometriä laajan alueen (kaupunkipiirit), jolla asuu 3,13 miljoonaa ihmistä (2010).
Zibo muodostui vuonna 1949, kun kaupungit Zichuan ja Boshan, joiden etukirjaimista tulee myös nimi Zibo, liitettiin yhteen. Zibo oli muinaisen Qi-valtion pääkaupunki 2000 vuotta sitten. Valtio oli kevättä ja syksyä - ja taistelevat läänitysvaltiot -kausien rikkain.
Zibossa heinäkuu on vuoden lämpimin ja sateisin kuukausi: keskilämpötila on lähes 27 astetta ja keskimääräinen sademäärä 173 mm. Kylmin ja vähäsateisin kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on -2,3 astetta ja keskimääräinen sademäärä 7,2 mm.
Willem-Alexander
Willem-Alexander Claus George Ferdinand (s. 27. huhtikuuta 1967) on Alankomaiden kuningas. Hän on Alankomaiden hallitsijana äitinsä, kuningatar Beatrixin seuraaja. Willem-Alexanderilla on kaksi veljeä, prinssi Johan Friso ja prinssi Constantijn.
Willem-Alexander avioitui Máxima Zorreguieta Cerrutin (sittemmin kuningatar Máxima) kanssa 2. helmikuuta 2002. Heillä on kolme lasta: kruununprinsessa Catharina-Amalia (s. 7. joulukuuta 2003), prinsessa Alexia (s. 26. kesäkuuta 2005) ja prinsessa Ariane (s. 10. huhtikuuta 2007). Willem-Alexander oli Alankomaiden ensimmäinen miespuolinen kruununperillinen sitten Vilhelm III:n pojan Aleksanterin, joka kuoli 1884. Valtaan noustuaan hänestä tuli maan ensimmäinen miespuolinen hallitsija yli sataan vuoteen. Kuninkaaksi noustessaan hän päätti käyttää kaksoisnimeä Willem-Alexander eikä isoisoisänsä tavoin pelkkää ensimmäistä etunimeään, jolloin hänestä olisi tullut Vilhelm IV.
Willem-Alexanderilla on suomalaisia sukujuuria. Hänen edesmennyt isänsä, prinssipuoliso Claus van Amsberg, polveutui pommerilaisista Schlippenbachin kreiveistä, jotka olivat sotamarsalkka Nils Bielken ja tämän vaimon, Porin kreivittären Eeva Kustaantytär Hornin nuoremman tyttären jälkeläisiä. Eeva Hornin isänisänisä oli Kankaisten ritari Henrik Klaunpoika Horn, joka oli Vehkalahden Salmenkylän Kirstin poika.
Vuonna 2017 Willem-Alexander paljasti että hän on toiminut epäsäännöllisesti perämiehenä KLM Cityhopperille 21 vuotta lentäen Fokker 70 -konetta. Nykyään hän lentää Boeing 737 -koneita KLM:lle. Ennen paljastusta hänen tiedettiin myös lennättäneen kuningasperhettä edustusmatkoilla.
Vuonna 2023 kuningas pyysi maansa puolesta anteeksi Alankomaiden roolia orjuuden osalta.
Alankomaalaiset
Lähde:
Ulkomaalaiset
Lähde:
Tero Lehterä
Tero Juhani Lehterä (s. 21. huhtikuuta 1972 Espoo) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä, maailmanmestari, olympiamitalisti ja Suomen mestari.
Lehterä oli mukana voittamassa MM-kultaa vuonna 1995 ja olympiapronssia Lillehammerissa 1994. Hän pelasi 56 A-maaottelua, 19 B-maaottelua, 30 nuorten maaottelua ja 22 poikien maaottelua. Hän on Lappeenrannan SaiPan päävalmentajana kausilla 2017–2018, 2018–2019 ja 2019–2020.
Elämäkerta
Lehterä on Kiekko-Espoon kasvatti ja hän oli avainasemassa Kiekko-Espoon noustessa SM-liigaan kauden 1991–1992 päätteeksi. Hän teki voittomaalin ratkaisevassa finaalissa Joensuun Jokipoikia vastaan Jere Lehtisen syötöstä. Lehterä saavutti Jokereiden mukana Suomen mestaruuden vuosina 1996 ja 1997. Sen lisäksi hän voitti SM-hopeaa vuosina 2000 ja 2001, SM-pronssia vuonna 2003 ja Euroopan Cupin vuonna 1996. Lehterä pelasi SM-liigaa myös Tapparassa, Espoo Bluesissa sekä Hämeenlinnan Pallokerhossa.
Florida Panthers varasi Lehterän NHL:ään vuoden 1994 varaustilaisuuden 10. kierroksella numerolla 235. Hän pelasi kaudella 1998–1999 Florida Panthersin organisaatiossa, mutta näyttöpaikkaa NHL:stä hän ei koskaan saanut.
Biratnagar
Biratnagarista pääsee Kathmanduun sekä lentäen että maanteitse. Kaupungin lentokenttä palvelee koko Itä-Nepalin vuoristoseutua.
Tero Lehterä
Elämäkerta
Lehterästä tuli kautta aikojen ensimmäinen suomalainen jääkiekkoilija Venäjän liigassa, kun hän pelasi kaudella 2003–2004 Neftehimik Nižnekamskissa.
Biratnagar
Biratnagarin ilmasto on mantereinen; lämpötila vaihtelee viiden ja 40 asteen välillä. Kuuminta on touko-kesäkuussa. Kovimmat sateet ajoittuvat kesämonsuunin aikaan heinä-elokuuhun. Kylmintä on tammi-helmikuussa.
Tero Lehterä
Elämäkerta
Lehterä pelasi ulkomailla Yhdysvaltojen ja Venäjän lisäksi Ruotsissa, Sveitsissä, Saksassa ja Tanskassa. Hän lopetti uransa keväällä 2007. Jääkiekkoleijonaksi numerolla 195 Lehterä korotettiin 2009. Uransa jälkeen hän toimi usean kauden ajan Espoo Bluesin valmennusryhmässä. SaiPa ilmoitti kiinnittäneensä Lehterän päävalmentajaksi kaudelle 2017–2018.
Philadelphia Flyersissa pelannut hyökkääjä Jori Lehterä on hänen veljenpoikansa. Lehterän tytär Nea Lehterä oli mukana voittamassa cheerleadingin maailmanmestaruutta Orlandossa vuonna 2022.
Henkitorvi
thumb|Henkitorvi kuljettaa hengitysilman [[Kurkunpää|kurkunpäästä pääkeuhkoputkille]] Henkitorvi eli trakea on noin 10 cm pitkä ja 2,5 cm leveä ruston päällystämä putki, joka kuuluu alahengitysteihin. Henkitorvi jaetaan kaulanpuoleiseen osaan ja rinta-ontelon puoleiseen osaan. Henkitorvi jakautuu kumpaankin keuhkoon johtavaksi pääkeuhkoputkeksi, joista haarautuvat edelleen pienemmät keuhkoputket keuhkokudokseen. Naudalla ja sialla henkitorvesta haarautuu ennen pääkeuhkoputkia haara oikean keuhkon kraniaaliseen lohkoon.
Frank Thornton
Frank Thornton (Ball) (15. tammikuuta 1921 Dulwich, Lontoo – 16. maaliskuuta 2013 Barnes, Lontoo ) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleista televisiosarjoissa Are You Being Served?, Grace & Favour ja Vielä virtaa.
Nuoruus ja ura
Thornton syntyi Dulwichissä, Lontoossa vuonna 1921. Hän työskenteli ensin vakuutusasiamiehenä, mutta opiskeli samaan aikaan näyttelemistä London School of Dramatic Artissa. Hän teki ensimmäisen roolinsa ammattinäyttelijänä Terence Rattiganin näytelmässä French Without Tears. Sen jälkeen hän siirtyi työskentelemään Donald Wolfitin johtamissa teattereissa, jossa hän tapasi tulevan vaimonsa. Toisen maailmansodan aikana Thornton palveli neljä vuotta Britannian kuninkaallisissa ilmavoimissa.
Sodan jälkeen Thornton näytteli repertoaari- ja West End-teattereissa, kunnes vuonna 1960 hän aloitti televisiouransa komediasarjassa It's a Square World. 1960-luvulla hän esiintyi televisiossa Tony Hancockin ja Eric Sykesin kaltaisten komedianäyttelijöiden kanssa. Thornton jatkoi työskentelyä myös teatterissa, esiintyen muun muassa Ihaan roolissa Phoenix-teatterin Nalle Puh-näytelmässä.
Vuosina 1972–1985 Thornton esiintyi Captain Peacockin roolissa komediasarjassa Are You Being Served?. Roolista tuli Thorntonin tunnetuin ja hän esiintyi sarjan kaikilla tuotantokausilla. 1990-luvulla hän palasi Peacockin rooliin sarjan spin-offissa Grace & Favour.
Vuonna 1997 Thornton aloitti Herbert "Truly" Trueloven roolissa komediasarjassa Vielä virtaa, korvaten sarjassa Brian Wilden näyttelemän Foggyn. Thornton näytteli sarjassa sen loppuun saakka. Vuonna 2012 hän esiintyi vielä elokuvassa Run for Your Wife, minkä jälkeen hän jäi eläkkeelle.
Yksityiselämä
Thornton meni 5. kesäkuuta 1945 naimisiin Beryl Jane Margaret Evansin kanssa ja he saivat yhden tyttären.
Thornton kuoli 92-vuotiaana nukkuessaan kotonaan Barnesissa 16. maaliskuuta 2013.
Silmäkuoppa
Silmäkuoppa on kallossa oleva pyramidin muotoinen kuoppa, jossa sijaitsevat silmä, näköhermon alkuosa, kyynelrauhanen, ganglion ciliare -hermosolmu, silmänliikuttajalihasten alkupiste (anulus tendineus communis) ja silmänliikuttajalihakset sekä niiden hermot.
Silmäkuopassa on viisi reikää (foramen orbitale proprium, canalis opticus, canalis infraorbitalis, foramen orbitale superius ja foramen orbitale inferius).
Nuon Chea
thumb|Nuon Chea Nuon Chea (, 7. heinäkuuta 1926 Voat Kor, Băt Dâmbângin maakunta – 4. elokuuta 2019 ) oli korkea-arvoinen johtaja punakhmerien hallinnoimassa demokraattisessa Kamputseassa. Pol Potin luottomiehenä hän oli puolueen sisärenkaan Angkarin hierarkiassa "veli nro 2". Hän toimi myös kommunistipuolueen pitkäaikaisena varapääsihteerinä, kansankokouksen puhemiehenä, väliaikaisena pääministerinä 1976–1977 ja itäisen alueen puoluesihteerinä So Phimin kuoleman jälkeen 1978.
Nuon Chea on yksi seitsemästä Stephen Hederin ja Brian Tittemoren asiakirjassa mainitusta punakhmerijohtajasta, jotka ovat vastuussa kansanmurhasta ja sotarikoksista punaisten khmerien hallinnon aikana 1975–1979.
Elämä ja ura
Nuon Chea syntyi vuonna 1926 Battambangin maakunnassa Ranskan Indokiinassa kiinalais-kambodžalaiseen kauppiasperheeseen. Japanin miehitettyä Kaakkois-Aasian maat toisessa maailmansodassa Battambang ja Siam Riap liitettiin Thaimaahan ja Nuon Cheasta tuli maan kansalainen. Vuonna 1942 hän muutti Bangkokiin, jossa kirjoittautui (nimellä Runglert Laodi) opiskelemaan lakia Thammasatin yliopistoon. 1950-luvulla Nuon Chea työskenteli jonkin aikaa ulkoministeriössä Indokiinan osastolla (Phanaek Indochin). 1950 hän liittyi Thaimaan kommunistiseen puolueeseen, jolla oli yhteyksiä Khmer Issarak -liikkeeseen ja Việt Minhiin. Siirryttyään Indokiinan kommunistipuolueen riveihin hänet lähetettiin kotimaahansa Kambodžaan, Ranskan protektoraattiin, jossa valmistauduttiin irrottautumaan entisestä emämaasta. 1953 Nuon Chea siirtyi Laosin kautta Vietnamiin, jossa tutustui Laosin vapautusliikkeen Lao Issaran johtajiin Kaysone Phomvihaneen ja prinssi Souphanouvongiin. Kansallismielisille voittoisan Điện Biên Phủn taistelun jälkeen Nuon Chea siirtyi Phnom Penhiin 1955, jossa tapasi Pol Potin. 1960 hänet nimitettiin Kambodžan kommunistisen puolueen varapääsihteeriksi.
Presidentti Nixonin valtuuttamat Kambodžan pommitukset 1969–1970 ja kenraali Lon Nolin sotilasvallankaappaus johtivat sekasortoon, joka auttoi punaiset khmerit valtaan. Vallankaappauksessa syrjäytetty prinssi Sihanouk ja viidakosta käsin sissisotaa käyvät punaiset khmerit liittoutuivat. Koalitio marssi Phnom Penhiin huhtikuussa 1975. Puolueen pääideologina Nuon Chea oli vastuussa turvallisuuskysymyksistä ja kansalaisten pidätyksistä.
Yhdistyneen Vietnamin hyökättyä maahan joulukuussa 1978 ja vallattua Phnom Penhin tammikuussa 1979 Nuon Chea pakeni kotiseudulleen maan läntiseen osaan, jossa keskushallinnosta riippumattomat punaiset khmerit käyttivät valtaa vielä kaksi vuosikymmentä. Pol Potin kuoltua 1998 Nuon Chea ja Khieu Samphan tekivät sopimuksen pääministeri Hun Senin kanssa "rauhan nimissä ja kansallisen sovinnon lujittamiseksi" luopuen aseellisesta taistelusta ja ilmaisten halunsa kuulua yhteiskuntaan "tavallisina kansalaisina". Kansainvälisen painostuksen jälkeen Nuon Chea pidätettiin kotonaan Pailĭnissa syyskuussa 2007 ja vietiin pääkaupunkiin toimitettavaksi YK:n perustaman kansanmurhatuomioistuimen eteen vastaamaan osuudestaan punakhmerien rikoksiin.
Yhdistyneiden kansakuntien tukema Kambodžan erityistuomioistuin tuomitsi Chean ja Samphanin elinkautiseen vankeuteen monenlaisista rikoksista ihmisyyttä vastaan elokuussa 2014 sekä niin ikään elinkautiseen vankeuteen kansanmurhasta marraskuussa 2018.
Ibrahim Afellay
Afellay pelasi nuoresta asti PSV:ssä. Debyyttinsä edustusjoukkueessa hän teki helmikuussa 2004 Alankomaiden cupin ottelussa NAC Bredaa vastaan. Kaudella 2005–2006 Afellay murtautui lopullisesti PSV:n kokoonpanoon monen runkopelaajan (mm. keskikenttäpelaajat Johann Vogel ja Mark van Bommel) lähdettyä joukkueesta. Afellay pelasi kauden aikana 23 liigaottelua ja teki kaksi maalia.
Afellay siirtyi tammikuussa 2011 Espanjan liigaan FC Barcelonan riveihin. Sittemmin hän on pelannut saksalaisseura Schalke 04:ssä, kreikkalaisessa Olympiakosissa ja englantilaisseura Stoke Cityssä, jossa hän kärsi useista loukkaantumisista. Kesällä 2019 hän palasi PSV Eindhoveniin.
Afellay pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2007 EM-karsintaottelussa Sloveniaa vastaan. Hän pelasi kolme ottelua EM-kilpailuissa 2008, kolme ottelua MM-kilpailuissa 2010 ja kolme ottelua EM-kilpailuissa 2012. Kaikkiaan hän pelasi 53 maaottelua ja teki niissä seitsemän maalia, joista neljä EM-karsinnoissa ja kolme ystävyysotteluissa.
Aku Räty
August "Aku" Räty (19. kesäkuuta 1897 Kiuruvesi – 1. joulukuuta 1965 Kuopio) oli heränneisiin eli körttiläisiin kuulunut merkittävä maallikkosaarnaaja. Ammatiltaan hän oli maanviljelijä, kiertokoulun opettaja ja matkapuhuja.
Lapsuus
Aku Räty syntyi seitsemäntenä lapsena Kiuruveden Heinäkylän Yläpihan tilalla. Hänen isänsä oli Matti Juhonpoika Räty ja äitinsä Anna Liisa Pennanen. Vuokraviljelijöinä aloittaneet vanhemmat olivat tarmokkaita ja vuoteen 1930 mennessä heidän omalla tilallaan oli 21 lehmää ja neljä hevosta, peltohehtaareja oli 47, muuta maata ja metsää yhteensä 276 hehtaaria. Kymmenen lasta synnyttänyt äiti Anna-Liisa kuoli 46-vuotiaana. Vuoden kuluttua isä meni naimisiin Anna-Liisan nuoremman sisaren Batseba Pennasen kanssa. Aku sisaruksineen sai Batseba-tädistä hyvän ja lempeän äitipuolen.
Kris Allen (albumi)
Kris Allen on yhdysvaltalaisen laulajan, Kris Allenin debyyttialbumi. Kris Allen voitti American Idolin 8. kauden vuonna 2009. Albumi julkaistiin ensimmäisenä Britanniassa 16. marraskuuta 2009 ja 17. marraskuuta 2009 Amerikassa. Kris Allen on osallistunut suurimpaan osaan laulujen sanoituksissa ja sanoittanut kokonaan itse kappaleen "Red Guitar". Allen esitti albumiltaan kolme laulua, "Written All Over My Face", "Can't Stay Away," ja "Before We Come Undone" Miami Dolphins-juhlissa, ennen kuin hän suuntasi New Orleans Saintsiin 25. lokakuuta 2009.
Aku Räty
Lapsuus
Rädyn vanhemmat eivät olleet kovin uskonnollisia, vaikka hänen äidillään olikin herännäisyyttä kotitaustallaan. Sen sijaan hänen äidinäitinsä Saara Kärkkäisen ja enonsa Robert Pennasen  esimerkki sekä pyhäkoulussa saatu opetus olivat luomassa pohjaa Aku Rädyn vakaumukselle, kiitos vakaitten pyhäkoulunopettajien Olli Hyvösen ja Antti Kärkkäisen. Vanhemman veljen äkillinen kuolema sai tuolloin seitsemänvuotiaan Akun pohtimaan uskonkysymyksiä. Helluntain jumalanpalvelus Kiuruveden kirkossa vuonna 1907 kuuluu myös hänen varhaisiin peruskokemuksiinsa. Jo ennen rippikouluikää aktiivisen Raamatun tutkiskelun aloittaneesta pojasta tuli 16-vuotiaana pyhäkoulunopettaja. Pian hän tutustui myöhemmin keskeisen aseman elämässään saaneeseen Väinö Malmivaaraan.
Lakkadiivit
Lakkadiivit on Intialle kuuluva saariryhmä Intian valtameressä 300 kilometriä Intian rannikosta. Lakkadiiveihin kuuluu 36 saarta ja 12 atollia. Saaristo kuuluu Lakshadweepin liittoterritorioon. Saaristoa ympäröi Lakkadiivienmeri. 1500-luvulla portugalilaiset veivät saarilta kookosta. left|thumb|Lakkadiivit kartalla Suurimpia saaria ovat:
Aku Räty
Opinnot
Väinö Malmivaara johti Lapualla toimivaa Karhunmäen kristillistä kansanopistoa ja Aku Räty halusi palavasti päästä opiskelemaan sinne. Opiston juuri käynyt Olli Lämsä kannusti Akua lähtemään Lapualle. Sekä isä-Matti että Akun vanhempi veli Jafet vastustivat herännäisopistoon menoa.
Kris Allen (albumi)
Albumi sijoittui Billboard 200 -listalla parhaimmillaan sijalle 11.
Cumulopuntia
Cumulopuntia on opuntioille (Opuntia) läheinen kaktuskasvisuku, jossa on 20 opuntioista kasvutavaltaan ja hedelmän ja siemenen rakenteelta eroavaa lajia. Lähin sukulainen onkin suku Maihueniopsis. Nimen Cumulopuntia taustalla on latinankielinen sana cumulus ’kasa’, jolla viitataan mätästävään kasvutapaan.
Aku Räty
Opinnot
Lukuvuoden 1921–22 Aku Räty opiskeli kansanopistossa. Paljon hänelle merkitsi, että hänet oli hyväksytty lähes perheenjäseneksi Väinö Malmivaaran perheeseen. Rädystä tuli puhujamatkoja tekevän Malmivaaran kyytipoika. Kansanopistossa oppilaat harjoittelivat myös puheiden pitämistä. Syksyllä 1922 Räty pukeutui körttipukuun näin tehden uskostaan myös ulkoisesti näkyvän.
Kris Allen (albumi)
Ensimmäinen single "Live Like We're Dying" esitettiin radiossa ensimmäisen kerran 21. syyskuuta 2009. Single julkaistiin digitaalisesti iTunesissa 25. syyskuuta 2009. Musiikkivideo kappaleesta julkaistiin 6. marraskuuta 2009. Albumin toinen single, "The Truth", julkaistiin 11. toukokuuta 2010. Kolmas single, "Alright with Me", julkaistiin 13. lokakuuta 2010.
Cumulopuntia
Tuntomerkit
Suvun lajit ovat matalakasvuisia ja muodostavat harvaan tai tiheästi kasvavia mättäitä. Ne haaroittuvat sivultaan tai toisinaan tyvestä, ja varret ovat selvästi nivelikkäitä. Nivelet vaihtelevat muodoltaan pallomaisista soikeisiin ja ovat noin kymmensenttisiä. Lehdet ovat vähäpätöiset, enimmäkseen lieriömäiset ja karisevat varhain. Kääpiöversoissa eli areoleissa on karvoja ja glokidioita (väkäskarvoja), muttei aina varsinaisia piikkejä. Kasvien juuret ovat mukulamaisia tai ohuita.
Aku Räty
Opettajana ja matkapuhujana
Opistosta tultuaan Aku Rätyä ilahdutti, että kotikylällä seuroihin alkoi tulla uutta väkeä. Akun pyhäkoulussa kävi myös varttuneempaa väkeä. Nuoresta iästään huolimatta Akusta tuli seudun heränneiden keskeinen hahmo. Aku vaikutti siihen, että kesäkuussa 1923 Väinö Malmivaara saapui Rädyn lapsuuskotiin pitämään Karhunmäen kansanopiston kursseja ja seuroja. Kursseille tuli runsaasti osanottajia. Rovasti Niilo Iisak Simelius pyysi Akua Kiuruveden pohjoispiirin kiertokoulun opettajaksi. Opettajavuosina 1924-1928 hänellä oli pitkälti toistatuhatta oppilasta. Opetusvälineinä oli virsikirja, raamattu ja rihvelitaulu.
Cumulopuntia
Tuntomerkit
Keltaiset tai punaiset kukat ovat avoinna päivisin. Niistä kehittyy soikeita tai pallomaisia meheviä hedelmiä, joissa on paksu kuori. Siemenet sijaitsevat hedelmän sisäosan kuivassa onkalossa ja ovat pallomaisia tai päärynän muotoisia, väriltään ruskeita. Niiden pinta on toisinaan ryppyinen.
Levinneisyys
Cumulopuntia-kaktukset ovat eteläamerikkalaisia ja niitä tavataan alueella, joka ulottuu Etelä-Peruun, Chileen, Boliviaan ja Pohjois-Argentiinaan.
Aku Räty
Opettajana ja matkapuhujana
Loppiaisena 1928 hänet asetettiin vastustelustaan huolimatta Herättäjä-Yhdistyksen erityisesti Savon alueella toimivaksi matkapuhujaksi. Aku Räty avioitui opettaja Helmi Vilhelmiina, "Miina", Väisäsen kanssa 30. syyskuuta 1928. Heidät vihki Väinö Malmivaara. Nuoripari asettui Kiuruvedelle, Miinan kotitilalle. Perheeseen syntyi kolme tyttöä; vuonna 1930 Anna-Liisa, 1933 Kaisa Lyydia ja 1935 Tyyne Vilhelmiina.
Sinfonia nro 13 (Šostakovitš)
Dmitri Šostakovitšin sinfonia nro 13 b-molli op. 113, alaotsikoltaan Babi Jar, kantaesitettiin Moskovassa 18. joulukuuta 1962. Teoksen esittivät Moskovan filharmoninen orkesteri ja valtiollisen mieskuoron ja Gnesin-instituutin kuoron bassolaulajat Kirill Kondrašinin johdolla; bassosolistina lauloi Vitali Gromadski.
Teoksen synty
Nikita Hruštšovin tuomittua Josif Stalinin julmuudet kuuluisassa puheessaan NKP:n keskuskomitealle vuonna 1956 alkoi Neuvostoliitossa lyhyt "suojasääksi" kutsuttu jakso, jolloin vallitsi vapaampi ilmapiiri. Vuonna 1961 Jevgeni Jevtušenko kirjoitti runoelman Babi Jar (Бабий Яр), jossa tuomitaan antisemitismi. Runoelma kertoo juutalaisten joukkomurhasta, jonka kansallissosialistit panivat toimeen Babyn Jarissa Kiovassa toisen maailmansodan aikaan vuonna 1941. Šostakovitš aloitti sinfoniansa säveltämisen tästä tekstistä mutta otti mukaan runoilijan ehdotuksesta neljä muuta, joista yksi (Pelot) on kirjoitettu varta vasten sinfoniaan.
Aku Räty
Opettajana ja matkapuhujana
Aku Räty oli jo saavuttanut laajan maineen puhujana. Hän kulki matkoillaan körttipuvussa, jalassaan lapikkaat ja mukanaan tuohesta punottu tuohikontti.
Sinfonia nro 13 (Šostakovitš)
Teoksen synty
Sinfonian kantaesityksen järjestäminen oli vaikeaa, sillä sekä säveltäjä ja runoilija että heidän teoksensa saivat osakseen viranomaisten kritiikkiä. Jevtušenkon runo tuomittiin epäisänmaalliseksi. Bassosolisteja painostettiin vetäytymään, ja kapellimestari Jevgeni Mravinski vaihtui Kirill Kondrašiniin. Esityksen täydellinen kieltäminen olisi ilmeisesti ollut poliittisesti epäviisasta sekä Šostakovitšin että Jevtušenkon nauttiman laajan kansainvälisen suosion takia. Sinfoniaa esitettiin kaksi kertaa, ennen kuin sensuuri kielsi sen.
Aku Räty
Opettajana ja matkapuhujana
Rädyllä saattoi olla 3–4 puhetilaisuutta päivässä. Vuoden 1936 aikana hän oli puhujana 305 seuratilaisuudessa, piti lisäksi 11 saarnaa ja osallistui 35 muuhun tilaisuuteen. Vierailupaikkakuntia oli tuona vuonna 64, lähes koko Suomi. Myös ulkomaille Rädyn puhujamatkat ylsivät. Vuonna 1930 hän suuntasi Viroon, 1932 Inkeriin, 1937 Unkariin suomalais-ugrilaiseen pappeinkokoukseen sekä 1953 Yhdysvaltoihin Tatu Malmivaaran kanssa. Vuosina 1955 ja 1956 Räty kävi tapaamassa Ruotsissa suomalaisia ja inkeriläisiä. - Almanakkaansa hän saattoi kirjoittaa kuvaavan kommentin: Kävin kotona.
Sotien aika
Sotien aikana Räty suoritti useita "kotiseutuvierailuja" (oikeastaan siis kotiseutulaisten vierailuja) rintamalle pitäen hartauksia ja seuroja korsuissa ja teltoissa sekä tavaten sotilaita jopa juoksuhaudoissa. Kotirintamalla puolestaan pidettiin muistoseuroja kaatuneiden kodeissa. Saarnamies ja muusikko löysivät toisensa, kun Räty rintamalla tapasi Joonas Kokkosen ja he alkoivat esiintyä yhdessä, Aku puhuen ja Joonas soittaen.
Sotien jälkeen
Rädyn aktiivinen toiminta seurapuhujana kesti 1950-luvun lopulle. Vuonna 1955 hän oli saanut sydäninfarktin. Syksyllä 1959 hän jäi sairauslomalle ja vuoden 1960 alusta eläkkeelle, mutta jatkoi puhujamatkojaan voimiensa mukaan. "Terveyteni on lakastuneen kukan kaltaista, liikun kun jaksan, soperran sen verran kuin voin", Räty kirjoitti vuoden 1960 lopulla. Rädyn viimeisen julkisen puheen paikkana oli Kiuruveden kirkko pyhäinpäivänä 1965. Hänen elämänsä päättyi 1. joulukuuta samana vuonna.
Puhujan roolissa ja ystävien apu
Martti Talvela ja Aku Räty tapasivat ensi kerran Savonlinnan asemalla 1950-luvulla. Palavasieluiset kohtasivat. Talvela kuuli hankkeesta, että Akun puheita julkaistaisiin kirjana. Syksyllä 1960 Talvela puhui kirja-aikeesta WSOY:n pääjohtaja Jäntille. Talvela halusi avustaa puhtaaksikirjoittamisessa. Kuitenkin nuoren laulajan kiireet rajoittivat kirjoittamisen kymmenkuntaan puheeseen. Vuonna 1971 Martti Talvela lauloi levylle kymmenen Aku Rädyn rakkainta virttä, joukossa oli Akun saarnavirsi Käy köyhään sydämeeni.
Aku Rädyn ystävien Olavi ja Inga Kaukolan sekä Jussi Kuoppalan toimesta nyt jälkeenpäinkin on luettavissa Aku Rädyn puheita, saarnoja ja raamattutunteja, kirjeitä sekä sattuvia sanoja.
Keskusteleva ja kirjoittava sielunhoitaja sekä lasten ystävä
Kaikenlaisten ihmisten oli helppo lähestyä Aku Rätyä. Seurojen ja tilaisuuksien pitopaikoissa monet tulivat häntä tapaamaan, keskustelemaan pidempäänkin. Lukemattomat olivat Rädyn käymät seurojen jälkeiset kamarikeskustelut ja yöpaikkojen juttelut.
Aku Rädyn kirjeiden ja muiden asiakirjojen jäämistö on runsas. Tämä aineisto lahjoitettiin Suomen Kirkkohistorialliselle Seuralle ja sitä säilytetään Helsingissä Kansallisarkistossa. Järjestettynä materiaali käsittää kuusitoista suurta pahvikansiota ja vie tilaa toista hyllymetriä. Kirjeitä on noin 2700 eri henkilöltä. Kirjeiden lukeminen ja niihin vataaminen vei suuren osan hänen ajastaan. Kansanmieheen oli monien helpompaa ottaa yhteyttä kuin pappeihin. Kirjeistä pursui hengellisen hädän lisäksi perheiden sisäiset ongelmat, ihmissuhteet, terveydellinen, taloudellinen ja sosiaalinen hätä. Ihmiset luottivat Rätyyn.
Aku Rädyn aikana oli tavallista, että aikuiset eivät erityisesti huomioineet lapsia. Aku oli poikkeus. Hän huomasi lapset, kujeili ja leikki heidän kanssaan ja puhutteli heitä. Lasten kirkkaita silmiä hän vertasi taivaan tähtiin.
Vuosisadan kiuruvetinen
Kiuruvesi-lehden yleisöäänestyksessä Aku Räty valittiin vuonna 1999 vuosisadan kiuruvetiseksi.
Mikäli suinkin ennätti, hän osallistui seuratoimintaan ja perhejuhliin Kiuruvedellä. Kiuruveden kirkkovaltuuston jäsenenä hän toimi 1930-luvun alusta kuolemaansa saakka, vaikka matkojensa takia kovin usein ei ollut sen kokouksissa läsnä. Vuosina 1954–1965 hän kirjoitti hartauskirjoituksia Kiuruvesi-lehteen.
Räty osallistui myös kotipitäjänsä kansanperinteen tallentamiseen. Vuonna 1962 hän lähetti kiuruvetisiä sananparsia Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran perinnearkistoon.
Kenneth N. Stevens
Kenneth Noble Stevens (maaliskuussa 1924 – 19. elokuuta 2013 ) oli puheteknologian uranuurtaja ja johti puhekommunikaatioryhmää elektroniikan tutkimuslaboratoriossa Massachusetts Institute of Technologyssä (MIT). Hän väitteli 1952. Sai apulaisprofessuurin 1954, professuurin 1963 ja Clarence J. Lebel Chaired professuurin 1977.
Fläppitaulu
thumb|Fläppitaulu.
Fläppitaulu, myös lehtiötaulu tai selailutaulu, on valkotaulun tapainen toimistotarvike, joka yleensä seisoo kolmella jalalla tai rullajalustalla. Siihen on yläreunasta kiinnitetty paperilehtiö, jonka alla on teline tusseja varten. Fläppitauluja käytetään usein kokoustiloissa, kun halutaan kirjoittaa käsiteltävät asiat ylös kaikkien osallistujien nähtäville ja myöhemmin esimerkiksi muistiin.
Fläppitaululehtiössä on yleensä noin 50 sivua ja sitä on saatavana ruudutettua ja valkoista. Monissa selailutauluissa on lisäksi tussitauluista tuttu kirjoituspinta, jolloin lehtiötä ei tarvitse käyttää. Sekä taulupintaan, että lehtiöihin käytetään useimmiten tussitauluissa käytettäviä taulukyniä, lehtiöihin siitä syystä, ettei tussiväri imeydy näistä kynistä yleensä useaan paperiin, vaan jää ainoastaan päällimmäiseen.
Center for Security Policy
Center for Security Policy (CSP) on Washington, D.C.:ssä toimiva ajatushautomo, joka keskittyy kansallisiin turvallisuusasioihin. Hautomon perusti vuonna 1988 Frank Gaffney Jr., Reaganin kauden puolustusministeriön virkamies ja senaattori Henry "Scoop" Jacksonin entinen avustaja. CSP:n politiikkaa on kuvailtu lauseella "Peace through Strength". CSP:n mukaan tämä usko ilmenee heidän väitteessään, jonka mukaan "kansainvälinen rauha ja Yhdysvaltain turvallisuus saavutetaan todennäköisimmin, kun valtio on voimakas ja sitoutunut liittolaistensa kanssa varmistamaan vapauden ja demokratian ympäri maailman."
CSP on voittoa tuottamaton järjestö ja kuvaa itsensä puolueettomaksi. Kuitenkin useita sen huomattavimmista jäsenistä on luonnehdittu uuskonservatiiveiksi. Vuonna 2012 CSP:n raportissa syytettiin Hillary Clintonin avustajaa Huma Abedinia yhteyksistä Muslimiveljeskuntaan. CSP:n johtaja on myös pitänyt Missile Defense Agencyn logoa liiaksi islamilaiseen puolikuuhun viittaavana.
Charles Rader
Charles Michael Rader (20. toukokuuta 1939 New York ) on digitaalisen signaalinkäsittelyn (DSP) uranuurtaja Lincolnin laboratoriossa Massachusetts Institute of Technologyssä (MIT) 1960-luvulta saakka.
Defenders of the Faith
Kappaleiden taustoja
Rob Halford ei ollut levyn ilmestymisen aikoihin paljastanut muulle yhtyeelle homoseksuaalisuuttaan, mutta se purkautui välillä esiin miehen sanoituksissa. Omien sanojensa mukaan Halford "ujutti" albumille "homosanoituksia". Defenders...-levyllä se näkyy muun muassa kappaleessa ”Jawbreaker”. Hän ei kuitenkaan tohtinut sanoi bändikavereilleen, että "Täähän kertoo, jätkät, tosi isosta kyrvästä!" Vuonna 2020 ilmestyneessä kirjassaan Halford toteaa, että kertoi vasta "aivan äskettäin" muille yhtyeen jäsenille mistä kappaleessa on kyse. He totesivat naureskellen, että "Ai jaa, nyt kun kerroit, niin selvä juttuhan tuo!"
Virpi Butt
Lucrezia Francesca Pandora Butt (alk. Virpi Sanna Sinikka Butt; 9. elokuuta 1972 – 22. marraskuuta 2021 ) oli suomalainen televisioesiintyjä ja tunnettu murhaaja. Hän tuli tunnetuksi Pirkkalan paloittelusurmasta sekä roolistaan Renny Harlinin ohjaamassa Gladiaattorit-televisio-ohjelmassa nimellä Timantti vuosina 1993–1994.
Defenders of the Faith
Kappaleiden taustoja
”Eat Me Alive” -kappaleen fellaatio-aihe sen sijaan ei jäänyt ollenkaan epäselväksi. Halford kertoo, että hän suhtautuu sanoituksiinsa suurella vakavuudella, kirjoittaa tekstit selvin päin, koettaa pitää ajatukset kirkkaina ja keskittyy työhön. Poikkeuksen sääntöön tekee ”Eat Me Alive”. Yhtyeen jäsenet olivat juopotelleet baarissa, ja sen jälkeen piti mennä vielä studioon viimeistelemään kappale, josta oli olemassa vain runko. Sanoitukset puuttuivat. "Pää täynnä olutta ja viiniä päätin, että kappale kertoo siitä, kuinka nautinnollista on saada hyvää suuseksiä." Myöhemmin sekä kännisanoittelu että eräs sen yksityiskohta harmittivat Halfordia: Kappaleen sisältöön kuuluu, että fellaation vastaanottaja osoittaa sen antajaa aseella päähän. Tämä liittyy surullisenkuuluisaan ampumistapaukseen, joka vei Judas Priestin oikeuteen Yhdysvalloissa.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut kolmikko Glenn Tipton, Rob Halford ja K. K. Downing.
Vuoden 2001 version bonuskappaleet
Virpi Butt
Kari Anttosen surma ja kannibalismi
Anttonen oli viettänyt iltaa Buttin ja Hyvösen kanssa ravintola Sputnikissa ja päätynyt Buttin asunnolle illan päätteeksi. Varhain aamulla Hyvönen puukotti Anttosta selkään ja sahasi Anttosen pään irti. Butt otti Anttosen pään talteen. Butt ja Hyvönen raahasivat Anttosen ruumiin kylpyhuoneeseen ja siivosivat asunnon. Rikos tapahtui Buttin kotona, ja paikalla oli kaksi Buttin alaikäistä lasta. Kaksivuotias poika nukkui samassa huoneessa, jossa Anttonen surmattiin. 16-vuotias poika nukkui vaatehuoneessa, mutta kävi välillä katsomassa, mitä huoneessa tapahtuu, ja näki myös ruumiin.
Hyvönen kertoi oikeudessa leikanneensa Anttosen jalat irti ja laittaneensa ne uuniin mausteiden ja suolan kanssa. Hyvönen kertoi oikeudessa syöneensä Anttosen lihaa, mutta Butt ei osallistunut kannibalismiin. Butt oli kuitenkin yrittänyt tarjota Anttosen lihaa tuttavalleen käyttäen niistä ilmaisua kyljys. Loput paloitellusta ruumiista oli pakattu pahvilaatikoihin ja laitettu parvekkeelle, koska ne alkoivat haista.
Aamulla Hyvösen ystävä oli siirtänyt autolla pahvilaatikot roskakoreihin eri puolille Tamperetta. Butt ja Hyvönen olivat halunneet viedä ruumiin osan Nokialle, mutta kuljettaja ei ollut suostunut tähän.
Surman jälkeen Butt oli esitellyt Anttosen päätä muille ihmisille. Motiiviksi irtileikatun pään esittelyyn Butt kertoi oikeudessa esitelleensä päätä, koska halusi rikoksen paljastuvan poliisille. Hyvönen oli lopuksi laittanut Anttosen pään kattilaan paistumaan ja katsonut, kuinka kasvojen ilme vääristyi.
Oikeudessa Hyvönen kuvaili tekoaan: "Katselin vain, kun se vaihtoi ilmettä. Se alkoi hymyillä se pää. Istuin itse keittiössä, join viinaa ja nauroin." Buttin mukaan Hyvönen oli irrottanut Anttosen hampaat hakkaamalla niitä puukolla, minkä Hyvönen kiisti oikeudessa.
Arto Malisen surma ja paloittelu
Janne Hyvönen jäi hoitamaan Buttin kolmevuotiasta lasta sillä aikaa, kun Buttin tavoitteena oli hankkia alkoholijuomia juhannukseksi. Matkallaan Butt oli törmännyt Maliseen, joka oli Buttin aikaisempi juhannusheila. He olivat juoneet baarissa valomerkkiin asti ja siirtyivät taksilla Malisen asunnolle.
Seuraavana päivänä Malinen ja Butt jatkoivat juomista baarissa. Heidät kuitenkin heitettiin pihalle kyseisestä ravintolasta. Kadulla heiltä yritettiin ostaa huumeita ja Butt ehdotti siirtymistä Pirkkalaan Malisen luokse, jonne he siirtyivät. Huumeita ostamaan tullut nuori mies menetti malttinsa, kun Malisen asunnolla ei ollut luvattuja huumeita, mikä johti riitaan.
Riita päättyi siihen, että Butt puukotti kymmenen kertaa Malista selkään keittiöveitsellä. Butt soitti Hyvöselle, ja he paloittelivat Malisen ruumiin ja ryöstivät uhrin. Seurueessa ollut nainen kertoi oikeudessa, että Butt oli uhannut tappaa myös hänet, minkä Butt kiisti.
Butt kertoi oikeudessa ensin riisuneensa Malisen alasti. Tämän jälkeen he sahasivat Malisen pään irti. He kertovat laittaneensa Malisen sisäelimet pussiin ja pienet sisäelimet vessanpönttöön ja ämpäriin. Perusteluksi tälle hän kertoi sen, etteivät sisäelimet ala haista. Hyvönen oli leikannut uhrin sormenpäät irti peläten, että uhri tunnistettaisiin sormenjäljistä. Tekijät yrittivät ajaa Malisen pään yli pihalla autolla, mutta teko epäonnistui, sillä pää luiskahti aina sivuun.
Rikosten tutkinta ja oikeudenkäynti
Tutkinnan alettua Anttosen ruumista etsittiin Nokian Koukkujärven kaatopaikalta, mutta sitä ei löydetty. Malisen ruumis löydettiin Nokialta.
Mielentilatutkimuksissa Buttissa todettiin epävakaa persoonallisuushäiriö, jossa on paranoidisia ja asosiaalisia piirteitä. Hän on ollut väkivaltainen nuoresta lähtien ja hänen on vaikea hallita vihantunteitaan.
Oikeuskäsittelyissä Butt yritti keventää tuomiotaan vetoamalla epävakaaseen mielentilaansa. Hän käytti yli kymmenen vuotta aiemmin kahden vuoden ajan testosteronia ja anabolisia steroideja.
Raisa Räisäsen katoaminen ja mahdollinen murha
Virpi Buttia epäillään yhä myös Raisa Räisäsen murhasta. Tapahtumaa tutkittiin alkujaan tappona, mutta kun rikos vanheni, alettiin sitä tutkia murhana.
Räisänen katosi Tampereella lokakuussa 1999. Hänet oli nähty itseään lyhyemmän 30-50-vuotiaan naisen kanssa, jonka kanssa hän oli viettänyt aikaa baarissa. Eräs silminnäkijä tunnisti tämän Buttiksi. Naisilla oli ollut sanaharkkaa ja Räisänen oli halunnut poistua Buttin seurasta mutta tämä ei päästänyt häntä. Yksi todistaja oli kuullut kirkaisun. Eräs katusoittaja kertoi Buttin esitelleen hänelle repussa olevaa päätä, jonka hän kertoi näyttävän Räisäsen päältä.
Räisäsen ruumista on etsitty muun useista Tampereen lähellä olevista vesistöistä. Häntä ei kuitenkaan ole löydetty. Poliisi on tutkinut veden pohjaa muun muassa kameroilla ja naaraamalla. Hervantajärvestä on myös etsitty luita, kenkiä ja vaatteita. Räisästä on aiemmin etsitty myös Tammerkoskesta, Näsijärvestä, Pyhäjärvestä sekä näihin johtavista joista.
Butt oli joulukuussa 2022 ainoa Räisäsen murhasta epäilty, sillä hänen osallisuuttaan ei ollut saatu vahvistettua tai suljettua pois. Poliisilla on nyt ainakin 7 mahdollista todistajaa tapaukseen liittyen. Tutkintaan tuli tuli 20 uutta vihjettä tapaukseen liittyen vuonna 2022. Tutkinta on vaikeutunut merkittävästi, kun murhaan liittyviä tietoja on tullut vasta noin 20 vuotta tapauksen jälkeen. Buttin salitutut ilmoittivat havainnoistaan 17 vuotta tapahtuneen jälkeen.
Elämä vankeuden jälkeen
Helsingin hovioikeus hyväksyi Buttin ehdonalaisanomuksen elokuussa 2017 ja määräsi tämän vapautuspäiväksi 31. joulukuuta 2018, jolloin Butt on kärsinyt tuomiotaan noin 15,5 vuotta.
Oikeuspsykiatrisen kokonaisarvion mukaan Buttilla on korkea riski syyllistyä uudelleen väkivaltarikokseen, joten Rikosseuraamuslaitos ja Psykiatrinen vankisairaala olivat hänen vapauttamistaan vastaan. Hovioikeus katsoi kuitenkin, että muun muassa Buttin läheiset suhteet perheeseensä ja asunto helpottavat Buttin paluuta siviiliin. Hovioikeus katsoi Buttin tilanteessa tapahtuneen myönteistä kehitystä. Samainen hovioikeus hyväksyi Hyvösen ehdonalaisanomuksen elokuussa 2018 ja määräsi vapautuspäiväksi 1. maaliskuuta 2019.
Butt vaihtoi nimensä Lucrezia Francesca Pandora Buttiksi. Hän muutti vapautumisensa jälkeen länsisuomalaiselle pikkupaikkakunnalle. Butt aloitti vapautumisensa jälkeen työt valtakunnallisesti toimivassa yrityksessä.
Hän solmi avioliiton viimeisinä elinvuosinaan. Buttin puoliso haki avioeroa kesäkuussa 2021. Avioero ei ehtinyt tulla voimaan, sillä Butt kuoli noin puoli vuotta myöhemmin marraskuussa 2021. Hän oleskeli ulkomailla ennen kuolemaansa.
Ennen kuolemaansa häntä epäiltiin ja epäillään edelleen koripalloilija Raisa Räisäsen katoamisesta ja kuolemasta Tampereella vuonna 1999.
Hailey Duke
Hailey Duke (s. 17. syyskuuta 1985 Sun Valley, Idaho ) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä. Hän on erikoistunut pujotteluun ja suurpujotteluun.
Alppihiihdon maailmancupissa Duke kilpaili ensimmäisen kerran 25. marraskuuta 2007. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Aspenin pujottelussa marraskuussa 2008 oltuaan 21:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa kahdeksanneksi Semmeringin pujottelussa 29. joulukuuta 2008.
Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 Duke oli pujottelussa 41:s. Seuraavana vuonna hän sijoittui Vancouverin olympialaisten pujottelussa 30:nneksi.
Ann-Britt Leyman
Ann-Britt Leyman (10. kesäkuuta 1922 Stenungsund, Ruotsi – 5. tammikuuta 2013 Göteborg, Ruotsi ) oli ruotsalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä.
Leyman saavutti olympiapronssia Lontoon 1948 olympialaisten pituushyppykilpailussa tuloksella 557,5 cm. Hän pudotti Alankomaiden Gerda van der Kade-Koudijsin mitaleilta vain puolen senttimetrin erolla.
Oslon EM-kilpailuissa 1946 Leyman kilpaili pikajuoksijana. Hän sijoittui 100 metrin juoksussa neljänneksi ajalla 12,2 s ja 200 metrin juoksussa kuudenneksi ajalla 26,2 s. Hän kuului myös Ruotsin viestijoukkueeseen, joka sijoittui 4 × 100 metrin viestijuoksussa viidenneksi ajalla 49,3 s.
Helena (mytologia)
pienoiskuva|upright|Troijan Helena. [[Evelyn de Morganin maalaus vuodelta 1898.]] Helena, joka tunnettiin myös Troijan Helenana, oli kreikkalaisessa mytologiassa Zeuksen ja Ledan tytär, ja Menelaoksen, Spartan kuninkaan puoliso. Hän oli Kastorin, Polydeukeen ja Klytaimestran sisar. Troijan sota alkoi, kun Paris sieppasi hänet.
Syntymä
Useimmissa kertomuksissa, mukaan lukien Ilias ja Odysseia, Helena on Zeuksen ja Ledan tytär. Euripideen näytelmä Helena, joka on myöhäiseltä viidenneltä vuosisadalta eaa., on varhaisin lähde kertomaan tunnetuimman version Helenan syntymästä, jossa Zeus joutsenen hahmon ottaneena ja kotkan takaa-ajamana etsi turvaa Ledan sylistä. Leda kiintyi joutseneen ja nämä kaksi makasivat yhdessä. Aikanaan Leda sai munan, josta Helena kuoriutui. Toisessa versiossa tosin kerrotaan, että Helena olisikin ollut Nemesiksen, koston jumalan, tytär.
Theseuksen sieppaus
Useimmissa lähteissä mainitaan, että Helena oli tapahtumien aikaan melkoisen nuori. Lesboksen Hellanikos kertoo hänen olleen seitsenvuotias, kun taas Diodoros Sisilialainen väittää häntä kymmenvuotiaaksi. Toisaalta Stesikhoros kertoo Ifigeneian olleen Theseuksen ja Helenan tytär, jolloin olisi ilmeistä, että Helena olisi ollut lapsensynnytysiässä. Useimmiten Ifigeneian sanotaan kuitenkin olleen Agamemnonin ja Klytaimestran tytär, mutta Duris Samoslainen ja muut myöhemmät kirjoittajat seurasivat Stesikhoroksen selostusta tapahtuneesta.
Avioliitto Menelaoksen kanssa
Kun Helenan tuli aika astua avioon, monet kuninkaat ja prinssit ympäri maailmaa saapuivat pyytämään hänen kättään tai laittoivat lähettiläänsä tekemään sen puolestaan. Kilpakosijoiden joukossa olivat Odysseus, Menestheus, Aias, Diomedes, Patroklos sekä Idomeneus, mutta suosikki oli Thyestestä maanpakoon veljensä kanssa lähtenyt Menelaos, joka joidenkin lähteiden mukaan ei itse saapunut paikalle, vaan häntä edusti hänen veljensä Agamemnon. Kaikki paitsi Odysseus toivat mukanaan paljon myötäjäislahjoja.
Helenan kilpakosijat
Helenan kosijoista on olemassa useampiakin eri luetteloita, koska he olivat myöhemmin myös Troijan sodan sankareita. Apollodoros listaa heistä nämä: Odysseus, Laerteen poika; Diomedes, Tydeuksen poika; Antilokhos, Nestorin poika; Agapenor, Ankaioksen poika; Sthenelos, Kapaneuksen poika; Amfimakhos, Kteatoksen poika; Thalpios, Eurytoksen poika; Meges, Fyleuksen poika; Amfilokhos, Amfiaraoksen poika; Menestheus, Peteoksen poika; Skhedios ja Epistrofos, Ifitoksen pojat; Polyksenos, Agastheneen poika; Peneleos, Hippalkimoksen poika; Leitos, Alektorin poika; Aias, Oileuksen poika; Askalafos ja Ialmenos, Areen pojat; Elefenor, Khalkodonin poika; Eumelos, Admetoksen poika; Polypoites, Peirithooksen poika; Leonteus, Koronoksen poika; Podaleirios ja Makhaon, Asklepioksen pojat; Filoktetes, Poiaan poika; Eurypylos, Euaimonin poika; Protesilaos, Ifikloksen poika; Menelaos, Atreuksen poika; Aias ja Teukros, Telamonin pojat; Patroklos, Menoitioksen poika.
Tämä luettelo ei ole täydellinen; Apollodoros mainitsee aikaisemmin Kinyraksen, Kyproksen kuninkaan, ja myöhemmin Idomeneuksen, Kreetan kuninkaan. Muita luetteloita ovat laatineet Hesiodos ja myöhemmin myös Hyginus.
Pariksen viettelemä
pienoiskuva|upright|Helena ja Paris. [[Jacques-Louis Davidin maalaus vuodelta 1788.]]
Joitakin vuosia myöhemmin, Paris, Troijan prinssi, saapui Spartaan naidakseen Helenan, jonka Afrodite oli hänelle luvannut Pariksen valittua tämän kauneimmaksi jumalattareksi, tosin samalla saaden Athenen ja Heran vihat niskoillensa. Afroditen lupauksen mukaisesti Helena rakastuikin häneen, halukkaana jättämään taaksensa Menelaoksen ja Hermionen, heidän yhdeksänvuotiaan tyttärensä, voidakseen olla uuden rakkaansa kanssa.
Helenan suhde Parikseen vaihtelee tarinan alkuperästä riippuen. Toisissa hän rakastaa tätä syvästi (kenties Afroditen vaikutuksesta, joka alun perin lupasi hänet Parikselle), kun taas toisissa hänen kuvataan olevan Troijassa kaapattuna vastoin tahtoaan tai jopa uutta miestänsä vihaavana julmana, itsekkäänä naisena, joka toi onnettomuutta kaikille hänen ympärillään. Euripideen näytelmässä Helena Hermes loi Zeuksen pyynnöstä Helenan kopion pilvistä, eikä Helena itse olisi ikinä edes mennyt Troijaan, vaan olisi viettänyt koko sodan Egyptissä. Kaiken kaikkiaan häntä luonnehdittiin tavattoman kauniiksi.
Troijan tuho
Kun Menelaos huomasi puolisonsa hävinneen, hän kutsui kaikki aiemmat kosijat paikalle täyttämään valansa. Tästä alkoi Troijan sota, johon lähes koko Kreikka osallistui joko Troijaan hyökäten tai sitä puolustaen.
Herodotos
Herodotoksen mukaan Helena ei koskaan mennyt Troijaan. Pariksen täytyi pysähtyä Egyptissä matkallaan kotiin, jossa hänen palvelijansa kertoivat egyptiläisille Pariksen siepanneen Menelaoksen vaimon, vaikka tämä oli osoittanut hänelle vieraanvaraisuuttaan. Egyptiläiset nuhtelivat Parista ja ilmoittivät pidättävänsä tämän varastamat aarteet – Helena mukaan luettuna, kunnes Menelaos tulisi ne noutamaan takaisin. Paris saisi kolme päivää aikaa poistua heidän rannoiltaan.
Herodotos jatkaa tästä vielä pidemmälle väittäen Homeroksen olleen tietoinen tästä jättäen sen huomioimatta ainoastaan poeettisista syistä. Herodotos myös kertoo, että heti sodan aluksi troijalaiset ilmoittivat kreikkalaisille, ettei heillä ole sen paremmin aarretta kuin Helenaakaan. Kreikkalaiset eivät tätä kuitenkaan uskoneet ennen kuin Troija oli hävitetty. Tämän jälkeen he lähettivät Menelaoksen Egyptiin noutamaan takaisin omansa.
Kohtalo
Helena palasi Spartaan ja eli aikansa Menelaoksen puolisona kohdaten tuolloin Odysseian mukaan myös Telemakhoksen. Menelaoksen kuoleman jälkeen hänet karkotti maasta tämän poika, Megapenthes. Euripideen Orestes-näytelmässä Helena oli jo kauan sitten jättänyt maanpäällisen elämän taakseen ollen nostettuna Olympokselle melkein välittömästi Menelaoksen paluun jälkeen.
Myöhemmät traditiot
Gorgias kirjoitti Helenan puolustukseksi kirjoituksen nimeltä Helenan ylistys (Helenēs enkōmion). Siinä hän pyrki puhdistamaan Helenan maineen avionrikkojana ja Troijan sodan aiheuttajana.