cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kajaanin linna
Arkkitehtuuri
Vuonna 1619 valmistuneessa ensimmäisessä rakennusvaiheessa linnaan kuului kaksi pyöreää tykkitornia ja niiden välissä ollut yksikerroksinen ympärysmuuri. Linnassa oli lisäksi kaksi nelikulmaista patteria ja porttitorni pohjoisella portilla. Muurien sisäpuolella olleet rakennukset olivat puisia. Kehämuurin pituus oli noin 39 metriä, korkeus 9,6 metriä ja paksuus 3,6 metriä. Saarelle johti silta sekä pohjoisesta että etelästä. Pohjoinen silta oli 50 metriä ja eteläinen 91 metriä pitkä. Portit olivat puolustuksen heikko kohta, ja niille oli suunnattu ampuma-aukkoja. Porttien edessä oli nostosillat, joiden rakenteesta ei ole juurikaan jäänyt tietoja.
Puiset asuintilat korvattiin myöhemmin kivitaloilla. Koska niihin haluttiin holvatut katot, taloihin muurattiin neljä seinää, vaikka ne olivatkin kiinni kehämuurissa. Kivitalot noudattivat parituvan mallia: niiden keskellä oli porstua, josta oli käynti kahteen tupaan. Kansliarakennus oli kaksikerroksinen, ja sen välipohja oli puurakenteinen. Ylempiin kerroksiin kuljettiin ulkoportaita pitkin. Huoneiden kiviseinät olivat valkoiseksi kalkitut. Komendantin tuvassa oli tiililattia, ja muissa huoneissa todennäköisesti lautalattia. Linnan pohjoismuuria vasten oli neljä huonetta, ruutikamari, tupa, porstua ja keittiö, jonka alla oli lisäksi kellari. Itäisen tornin toisessa kerroksessa oli vuodesta 1669 niin sanottu suuri sali.
Maatutkaluotaukset ja koekaivaukset
Ior Bock on kertonut Bockin perheen saagassa, että paikalla olisi aiemmin ollut toinen linna, jonka kaivossa olisi ristiretkiaikainen aarre. Tarina johti yksityisen yrityksen suorittamiin maatutkaluotauksiin, joissa havaitun heijastuman tulkittiin viittaavan suurehkoon noin 2,5 metrin syvyydessä olevaan metalliesineeseen. Museoviraston ylijohtaja Henrik Lilius esitti, että yksi mahdollinen selitys tutkakuvassa ilmenneelle heijastumalle voisi olla vanha tykki, joka olisi jäänyt maan alle. Myöhemmin Oulun yliopiston tutkijat tekivät samanlaisia havaintoja. Arkeologi Kari Uotila teki maatutkan osoittamaan paikkaan kaivauksia kesäkuussa 2006 ja löysi 40 senttimetrin syvyydestä sähkökaapelin, joka todennäköisesti oli tutkassa näkynyt esine. Kaivauksen mukaan paikalla ei sijaitse Bockin perheen saagan mainitsemaa kaivoa. Väitetyn syvällä maan alla sijaitsevan metalliesineen kohdalla oleva maakerros on muutenkin koskematon, joten siihen ei ole voitu kätkeä mitään. Joulukuussa 2006 Oulun yliopiston tutkijat eivät uusissa maatutkaluotauksissaan enää löytäneet näyttöä suuresta metalliesineestä.
Crash Bandicoot
Crash Bandicoot tarkoittaa seuraavia asioita:
Kajaanin linna
Kajaanin linna kaunokirjallisissa kuvauksissa
Linnan piiritystä ja sinne paenneiden naisten ja lasten hätää kuvasi nuori Eino Leino ensimmäisessä painetussa runossaan Kajaanin linna (Hämeen Sanomat 26.9.1890). Runossa sääli ja sotilaan velvollisuuden tunnot kamppailevat linnan ankaran päällikön Fieandtin mielessä. Myös Ilmari Calamniuksen runossa Mennyttä muistellessa, tulevaa toivoessa Kajaanin linnan rauniot herättelevät ensin mieleen sotaisia kuvia menneisyydestä, mutta runoilija julistaa uudenlaisen linnan rakentamista, missä lippuna liehuu ”valon aate” ja linnan haltijana hallitsee ”hengen voima”. Kajaanissa järjestetyissä kansanopistoarpajaisissa 1896 lausuttu runo ilmestyi myös painettuna Pohjalaisen osakunnan Joukahainen-albumissa (nro 11, 1897).
Kajaanilaisen toimittaja-kirjailija Jussi Kukkosen eräissä historiallisissa romaaneissa Kajaanin linna näytteli niin ikään tärkeää osaa. Kainuu palaa -romaani (1942) liittyy ns. sarkasodan nimellä tunnettuun venäläisten hävitysretkeen Kajaanin seudulle vuonna 1712. Romaanissa linna toimii tukikohtana paikallisten talonpoikien sissitoiminnalle, jolla yritettiin vastustaa maahantunkeutujaa. Henkilögalleriaan kuului myös huonomaineinen majuri Simo Affleck ("Hurtta"). Vangittu karoliini (1946), joka kertoo Kajaanin linnan päällikön Johan Henrik Fieandtin ja hänen perheensä tarinan, alkaa linnan puolustustaistelusta ylivoimaista vihollista vastaan. Myös Kukkosen kirjassa Daniel Cajanus on romaanihenkilönä mukana seuraten Fieandtin perhettä vankeuteen ja heidän pakomatkallaan takaisin vapauteen.
Vuonna 2010 ilmestyneessä runoelmassaan Kajaneborg 1636 suomenruotsalainen runoilija Lars Huldén on kuvannut linnan kuuluisien vankien, historioitsija Johannes Messeniuksen sekä runoilija ja seikkailija Lars Wivalliuksen elämää ja mietteitä heidän pitkien ja raskaiden vankilavuosiensa aikana 1600-luvulla. Messeniuksen kohtaloa linnan vankina on käsitellyt myös Juha Seppälä näytelmässään Kajaanin linnan vanki, joka sai kantaesityksensä Kajaanin kaupunginteatterissa vuonna 2001.
thumb|150px|Kajaanin 300-vuotispostimerkki.
Postimerkkejä
7. heinäkuuta 1951 Suomessa julkaistiin ruskea 20 markan arvoinen postimerkki Kajaanin kaupungin 300-vuotisjuhlien kunniaksi. Postimerkissä näkyy Kajaanin linnan raunioiden lisäksi Koivukosken voimalaitos sekä Jac Ahrenbergin piirtämän Kajaanin kirkon (1896) ja Carl Ludvig Engelin suunnitteleman Kajaanin raatihuoneen (1831) tornit.
Mousa Dembélé
Moussa Sidi Yaya Dembélé (s. 16. heinäkuuta 1987 Wilrijk, Belgia) on belgialainen jalkapalloilija, joka on edustanut kiinalaista Guangzhou R&F:ää tammikuusta 2019 alkaen. Hän pelasi pitkään Englannin Valioliigassa Fulhamin ja Tottenhamin joukkueissa. Hänen pelipaikkansa on keskikenttä. Dembélén isä on malilainen ja äiti belgialainen. Hän edustaa maajoukkuetasolla Belgiaa, jossa hän debytoi vuonna 2006. Dembélén pelinumero Tottenhamissa on 19.
Ura
Dembélé pelasi juniorina K. Berchem Sport -joukkueessa. Hän aloitti seurajoukkueuransa Germinal Beerschotissa, joka pelasi Belgian pääsarjassa. Hän debytoi pääsarjassa jo 16-vuotiaana. Vuonna 2005 hän siirtyi Willem II -joukkueeseen saatuaan myös kiinnostusta Ajaxilta.
Dembélé pelasi Eredivisiessä kauden 2005–2006 ja teki kauden aikana yhdeksän maalia. Tämän jälkeen suuremmat seurat kiinnostuivat hänestä, ja lopulta AZ pestasi hänet vuonna 2006. Dembélé oli kaudella valmentaja Louis van Gaalin avainpelaajia tehden kuusi maalia. Joukkue oli lähellä jopa mestaruutta. Seuraava kausi oli pettymys sekä Dembélén että AZ:n osalta; AZ sijoittui sijalle kaksitoista ja Dembélé teki vain neljä maalia. Kaudella 2008–2009 AZ voitti lopulta mestaruuden ja supercupin. Dembélé oli kauden aikana sivussa lokakuusta joulukuuhun. Hänestä tuli yksi sarjan arvostetuimmista pelaajista. Hän teki 23 pelaamassaan Eredivisien ottelussa kymmenen maalia. Seuraavalla kaudella hän teki neljä maalia Eredivisiessä ja pelasi kuusi ottelua Mestarien liigassa.
Elokuussa 2010 englantilainen Fulham ilmoitti pestanneensa Dembélén kolmivuotisella ja viiden miljoonan punnan arvoisella sopimuksella. Hän teki vuosien 2010–2012 aikana pelaamissaan 62 valioliigaottelussa kaikkiaan viisi maalia. Eurooppa-liigassa 2011–2012 hän pelasi karsintapelit mukaan lukien seitsemän ottelua.
Dembélé siirtyi Valioliigan Tottenhamiin kesällä 2012. Hän on pelannut seurassa jouluun 2018 mennessä yhteensä 181 valioliigaottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia. Hän pelasi Eurooppa-liigassa kausilla 2012–2016 kaikkiaan 30 ottelua, joissa teki kolme maalia. Kaudesta 2016–2017 alkaen hän on pelannut Mestarien liigassa 11 ottelua ilman maaleja.
Maajoukkue
Dembélé debytoi maajoukkueessa toukokuussa 2006 Turkkia vastaan. Ensimmäisen A-maaottelumaalinsa hän teki Azerbaidžania vastaan saman vuoden lokakuussa. Hän edusti Belgiaa vuoden 2008 kesäolympialaisissa kaikissa otteluissa. Hän teki puolivälierissä Italiaa vastaan kaksi maalia. Hän pelasi kaksi ottelua MM-kilpailuissa 2014 ja yhden ottelun EM-kilpailuissa 2016. Hän kuului MM-kisajoukkueeseen myös vuonna 2018, jolloin Belgia saavutti pronssia. Hän pelasi kisoissa neljässä ottelussa. Kaikkiaan hän on jouluun 2018 mennessä pelannut 82 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia.
Levoniemenjärvi
Levoniemenjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva järvi, joka kuuluu Liesjärven alueeseen. Liesjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 16 hehtaaria ja sen pituus on 800 metriä ja leveys 350 metriä. Siihen laskee kaksi ojaa. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 600 metriä pitkä laskuoja Lintumaanjärveen.
Järven rantaviiva on 2,2 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven etelärannat ovat soistuneita. Rannoille on rakennettu 15 loma-asuntoa, joille johtaa tiet yhdystieltä 13607.
Luonnontila
Järvi on kirkasvetinen ja karu. Järvi on matala minkä vuoksi siitä vähenee talvisin happi, mutta sen yleisluokitus on hyvä.
Historia
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Poikipolianen järvet", jolla viitattiin myös Lintumaanjärveen. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimenä luki "Poikkipuolijärvi". Lähes koko järvi oli peitetty ruohikkomerkeillä.
Rumjantsevon metroasema
Rumjantsevo on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 18. tammikuuta 2016.
Deliverers of Faith
Deliverers of Faith on Clandestine Blazen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Northern Heritage.
Lisätty todellisuus
Lisätty todellisuus viittaa näkymään, johon on lisätty tietokonegrafiikalla tuotettuja elementtejä ja jota käyttäjä tarkastelee läpikatseltavien (see-through) näyttöjen kautta. Se on siis järjestelmä, jossa keinotekoista, tietokoneella tuotettua tietoa (kuva, ääni, video, teksti, GPS-informaatio) on lisätty näkymään todellisesta ympäristöstä.
Tunnettu esimerkki lisätystä todellisuudesta on Pokémon GO -peli, joka luo pääasiassa lisättyä todellisuutta oikean maailman kartalle , mutta tarjoaa pelaajille myös mahdollisuuden nähdä virtuaalista sisältöä mobiililaitteen kamerakuvan kautta.
Laajennettu todellisuus on kattotermi, joka sisältää lisätyn todellisuuden.
Määritelmä
thumb|500px|Schnabelin jatkumo thumb|500px|Milgramin jatkumo
Yhdysvalloissa asuva Ronald Azuma määritteli vuonna 1997 lisätyn todellisuuden seuraavasti:
Lisätty todellisuus liittyy jatkumoon, jossa on liukuva jatkumo kevyesti lisätystä todellisuudesta kohti täydellisempää immersiota virtuaalitodellisuuteen. Tehostettu todellisuus (mixed reality) on jatkumolla yhdistelmä lisättyä todellisuutta ja virtuaalitodellisuutta.
Näytöt
Lisätyn todellisuuden näyttöteknologiat voidaan jakaa kolmeen kategoriaan:
Päässä pidettävät näytöt
Päässä pidettävät näytöt voidaan jakaa kahteen luokkaan, optisiin näyttöihin ja videonäyttöihin. Optisissa näytöissä käyttäjä näkee todellisuuden läpinäkyvän pinnan läpi ja virtuaalinen informaatio liitetään tähän pintaan. Videonäytöissä todellisuus kuvataan päässä pidettävän kameran läpi ja tämä informaatio liitetään virtuaaliseen informaatioon ennen sen esittämistä käyttäjälle näytön kautta.
Molemmilla näyttötekniikoilla on omat hyvät ja huonot puolensa. Optinen näyttö on selkeästi parempi esittämään kuvaa reaalimaailmasta, koska tätä kuvaa ei ole tarpeen käsitellä mitenkään tai esittää näytöstä, jonka erottelukyky ei vastaa silmän erottelukykyä. Optinen näyttö myös säilyttää silmien syvyysvaikutelman muuttumattomana, kun taas videonäytöissä syvyysvaikutelma on toteutettava stereonäyttöjen avulla. Stereonäytöissä molemmille silmille on oma näyttö sekä oma kamera, jotka kuvaavat todellisuutta samoilta paikoilta kuin silmät luoden syvyysvaikutelman.
Optinen näyttö on huonompi todellisuuden ja virtuaalisen informaation yhdistämisessä uskottavasti, koska virtuaalista informaatiota ei saada esitettyä niin, että se peittäisi kokonaan todellisen näkymän. Tällöin seurauksena voi olla haamukuvamainen vaikutelma, joka voi haitata informaation havaittavuutta.
Optisten näyttöjen toinen ongelma on niiden jokaiselle käyttäjälle erikseen tehtävä aikaa vievä kalibrointi. Kalibrointia tarvitaan, jotta virtuaalinen informaatio saadaan kohdistettua tarkasti todelliseen näkymään. Käytännössä optiset näytöt täytyy kalibroida joka kerta, kun ne otetaan pois ja laitetaan takaisin päähän tai kun näytön etäisyys käyttäjän silmistä muuttuu.
Optisten ja virtuaalisten näyttöjen lisäksi eräs kehitysasteella oleva teknologia on virtuaalinen verkkokalvonäyttö (virtual retinal display). Tekniikka perustuu matalatehoiseen laseriin, jolla piirretään kuva suoraan käyttäjän verkkokalvolle. Tulevaisuudessa saattaa myös olla mahdollista hankkia silmään verkkokalvolle asennettava implantti, johon virtuaalinen informaatio voidaan välittää suoraan.
Kädessä pidettävät näytöt
Kädessä pidettävä näyttö voi olla esimerkiksi kannettava tietokone tai matkapuhelin varustettuna kameralla, jolloin laitteen näytöllä esitetään kameran kautta kuvattu ympäristö täydennettynä lisätyn todellisuuden informaatiolla. Kannettavien tietokoneiden heikkoutena on niiden kalleus, melko suuri koko ja lyhyt käyttöaika suuren virrankulutuksen vuoksi, matkapuhelimissa puolestaan pienet näytöt sekä tehoiltaan vaatimattomat prosessorit. Matkapuhelinten ja kämmentietokoneiden ominaisuuksien kehittyessä ja hintojen laskiessa nopeasti niistä on tullut houkuttelevia vaihtoehtoja lisätyn todellisuuden näyttölaitteiksi. Lähes kaikissa matkapuhelimissa on kamera sekä muita lisätyn todellisuuden mahdollistavia teknologioita, kuten kompassi ja GPS.
Vaikka vaikuttaisikin siltä, että matkapuhelinten pienet näytöt olisivat huonoja lisätyn todellisuuden informaation esittämiseen, Hwangin ja kumppaneiden 2006 tekemässä tutkimuksessa todetaan, että käyttäjän saadessa liikuttaa ruutua vapaasti luo se uppoutumisen elämyksen, joka on verrattavissa näkymään suuremmalla näytöllä.
Projektionäytöt
Nykyisin videoprojektori ei ole enää keskikokoista matkapuhelinta suurempi, ja tämän vuoksi kiinnostus kannettavia videoprojektoreja kohtaan lisätyn todellisuuden näyttölaitteina on lisääntynyt. Massachusetts Institute on Technologyssa (MIT) on kehitetty SixthSense- järjestelmä, joka hyödyntää kannettavaa projektoria virtuaalisen informaation heijastamiseen mille pinnalle tahansa, esimerkiksi sanomalehden pinnalle. .
Projektoreita on aiemmin tutkittu käytettäväksi mm. lääketieteellisissä sovelluksissa, koska leikaussalissa lisätty todellisuus olisi helpompaa toteuttaa paikallaan olevalla projektorilla kuin tarkkaa kalibrointia ja reaaliaikaista seurantaa vaativalla päässä pidettävällä näytöllä. .
Seuranta (tracking)
Yksi lisätyn todellisuuden yleistymistä rajoittava ongelma on todellisuuden ja virtuaalisen informaation kohdistaminen. Todellisen ja virtuaalisen informaation täytyy olla tarkasti toisiinsa kohdistettua, jotta informaation yhtenäisyyden illuusio ei hajoaisi. Kohdistusongelman ratkaisuun voidaan käyttää useita seurantamenetelmiä. Useita menetelmiä vaaditaan, koska yksi menetelmä voi toimia hyvin jossain tilanteessa, mutta pettää täysin toisessa tilanteessa. Esimerkiksi GPS voi toimia hyvin ulkotiloissa mutta menettää sisätiloissa välttämättömän yhteyden GPS- satelliitteihin. Usein käytetäänkin usean eri menetelmän yhdistelmää, jotta varmistetaan luotettavin ja tarkin seuranta sekä kohdistus. Näitä menetelmiä ovat mm. kiihtyvyysanturit, gyroskoopit, ultraääni, magneettikentät, GPS- seuranta sekä optinen seuranta.
Vuorovaikutus
Jotta käyttöliittymät olisivat intuitiivisia ja helppokäyttöisiä, tulee myös käyttäjän vuorovaikutukseen eli interaktioon virtuaalisen tiedon kanssa kehittää mahdollistavaa teknologiaa. Yksinkertaisimmillaan vuorovaikutus toteutetaan tietokoneen näppäimistön ja hiiren avulla, mutta tämä ei ole helppokäyttöisin vuorovaikutusmalli käytettäessä järjestelmää, jota ei välttämättä käytetä pöydän ääressä. Käytettäessä kämmenessä pidettävää näyttöä voidaan hyödyntää esimerkiksi kosketusnäyttöä.
MIT:n SixthSense- järjestelmässä interaktio on toteutettu erivärisillä sormiin asetettavilla seurantamerkeillä. Näiden avulla järjestelmä tunnistaa kameran kuvasta, missä mikäkin merkitsevä sormi sijaitsee, ja tekee päätökset interaktiosta sen perusteella.
Tinmith- järjestelmässä interaktioon käytetään käsineitä, joihin on yhdistetty seurantamerkit sekä käyttäjän sormien painallukset tunnistava laitteisto.
Tietokone
Tietokone analysoi visuaalisen datan ja paikkatiedot ja käyttää näitä tietoja reaalisen näkymän ja lisätyn todellisuuden elementtien mahdollisimman täsmälliseen yhdistämiseen.
Sovellusalueet
Lisätyn todellisuuden sovellukset voidaan jaotella useaan eri luokkaan Ronald T. Azuman ja kumppaneiden kirjoittamien artikkeleiden mukaan. Vuonna 1997 Azuma lajitteli artikkelissaan sovellukset kuuteen eri luokkaan käyttötarkoituksen mukaan. Myöhemmässä artikkelissa vuonna 2001 Azuma ja kumppanit lajittelivat lisätyn todellisuuden sovellukset hieman yleisempiin kategorioihin:
On huomioitava myös muita sovellusryhmiä, joista osa on myös mainittu Azuman aiemmassa artikkelissa ja joiden sovittaminen edellä mainittuihin kategorioihin on hankalaa, mutta kyse on kuitenkin hyvin tärkeistä sovellusalueista:
Kannettavat laitteet
Kannettavien laitteiden käyttöä on tutkittu pitkään etukäteen valmistelluissa sisätiloissa. Yhtenä esimerkkinä on NaviCam, joka perustuu kannettavan videokameran kuvaan. Liikuttavalle alueelle on asetettu laitteiston tunnistamia kuvia (fiducials), joiden perusteella ympäristöön voidaan asettaa lisätyn todellisuuden objekteja, kuten tietoa uusista julkaisuista, jotka löytyvät kirjahyllystä.
Ensimmäinen ulkoilmaan suunniteltu sovellus oli Touring Machine, joka kehitettiin Kolumbian yliopistossa. Sovellus näyttää käyttäjälle tietoja ympäristöstä, esimerkiksi talojen nimiä ja niihin liittyviä tietoja. Sovellusta on kehitetty niin, että nykyään on mahdollista näyttää vanhoja jo purettuja rakennuksia ympäri yliopiston aluetta ja osoittaa reittejä, joita pitkin käyttäjä pääsee haluamaansa kohteeseen. Toisen samankaltaisen järjestelmän (Battlefield Augmented Reality System) on kehittänyt The Naval Research Lab. Järjestelmän avulla voidaan ympäristöön lisätä 3D-objekteja, kuten vaarallisia alueita ja sotilasoperaatioiden kohteita. Samankaltaista alustaa hyödyntää myös ARQuake, jossa käyttäjä näkee todellisessa maailmassa virtuaaliobjekteja eli vihollisia ja pyrkii tuhoamaan ne. Nähtävyyksiä pyritään elävöittämään kannettavien laitteiden avulla, mistä hyvänä esimerkkinä on Archeoguide-projekti.
Yhteistyö
Useat lisätyn todellisuuden sovelluksista hyötyvät mahdollisuudesta, että useampi ihminen voi samaan aikaan katsella, keskustella ja olla vuorovaikutuksessa kolmiulotteisten mallien kanssa. Voidaan erotella kaksi toisistaan poikkeavaa tapaa, joiden avulla voidaan toteuttaa yhteistyön mahdollistava vuorovaikutus.
Mille tahansa tasaiselle pinnalle heijastetaan projektorin avulla lisätyn todellisuuden objekteja, jotka on mahdollista kaikkien nähdä ja olla vuorovaikutuksessa, mutta samalla mahdollisuudet ovat hyvin rajatut ja sidotut kyseiseen pintaan. Esimerkkinä voidaan pitää J.Rekimoton esittelemää lisätyn todellisuuden tasoa, jolle voidaan asettaa virtuaalisia objekteja kaikkien tarkasteltavaksi. Toisena vaihtoehtona on toistensa kanssa synkronisoidut lasit, joiden läpi käyttäjät katsovat. Tämä mahdollistaa kolmiulotteisten objektien asettamisen mihin tahansa ympäristöön. Esimerkkinä järjestelmästä on Studierstube, joka käyttää apuna laseja, joiden avulla käyttäjät voivat olla vuorovaikutuksessa kolmiulotteisten objektien kanssa.
On myös esitetty useita vaihtoehtoisia järjestelmiä, jotka mahdollistaisivat käyttäjäkohtaisesti muokattavan käyttöliittymän. Tämä lisäisi mahdollisuuksia lisätä yksityistä tietoa, jota muut eivät voi nähdä, mutta samalla antaa eritasoisille käyttäjille mahdollisuuden lisätä enemmän tietoa omaan näkymään, mikä helpottaa heidän työskentelyään.
Kaupallinen
Lisättyä todellisuutta on hyödynnetty useaan otteeseen kaupallisiin tarkoituksiin. Erityisesti urheilussa on voitu hyödyntää lisättyä todellisuutta tuomalla tv-lähetykseen lisäsisältöä, joka helpottaa lähetyksen seuraamista, kuten FoxTrax -järjestelmä, jota on hyödynnetty jääkiekossa helpottamaan kiekon huomaamista.
Asennus ja kunnossapito
Asennusta ja kunnossapitoa pyritään helpottamaan luomalla kolmiulotteinen näkymä henkilön silmien eteen ja näyttämällä vaihe kerrallaan miten asennus tai korjaus pitää tehdä. Samalla järjestelmällä voidaan lähettää kuva eri asiantuntijoille, jotka voivat neuvoa korjaajaa.
Erityisesti digitaaliseen ympäristöön siirretty ohjeistus helpottaa monimutkaisten järjestelmien korjaamista, kuten lentokoneiden sähköjärjestelmiä.
Sotilasilma-alukset
Sotilaslentokoneissa ja -helikoptereissa on käytössä heijastusnäyttö ja kypärään asennettu näyttö, jotka auttavat lentäjää näyttämällä esimerkiksi navigointia helpottavaa tietoa. Laitteistolla voidaan osoittaa kohteita maassa ja ilmassa, jotka ovat oleellisia sotilasoperaatioiden kannalta. On myös mahdollista ohjata esimerkiksi helikopterin tykkiä pelkän katseen avulla, joka helpottaa tähtäämistä.
Rakentaminen
Ennen rakentamisen aloittamista lisätyn todellisuuden avulla voidaan luoda tulevalle ostajalle realistinen kuva rakennettavasta talosta vaikka suoraan tontilla. Suunnitteluvaiheessa on mahdollista tulevaisuudessa sovittaa esimerkiksi ovet ja ikkunat paikoilleen, mikä antaa suunnittelijalle paremman kuvan suunniteltavasta rakennuksesta. Varsinaisessa rakennusvaiheessa voidaan osoittaa mistä esimerkiksi viemäriputket menevät, joka auttaa maansiirtokoneiden kuljettajia muokkaamaan maata oikealla tavalla. Toisin sanoen erityisesti rakentamisessa on useita osa-alueita, joissa voidaan hyödyntää lisättyä todellisuutta ja samalla helpottaa tulevaisuuden rakentamista.
Logistiikka
Logistiikassa AR-teknologiaa käytetään tiedon rikastamiseen. AR-lasien avulla voi varaston työntekijä nähdä, mitä varaston hyllyssä on, mihin osoitteeseen tavara on menossa, mitä merikonttiin tulee lastata tai mitä tavararyhmää lentokoneesta on purettava. Virtuaalitodellisuus vähentää virheiden määrää ja toiminnasta tulee nopeampaa sekä turvallisempaa.
Koulutus
Lisättyä todellisuutta käytetään laajasti koulutuksessa mm. varhaiskasvatuksessa, suomalaisessa esi- ja perusopetuksessa ja lukio-opetuksessa. Pientenkin lasten kanssa lisättyä todellisuutta voidaan käyttää mm. lasten osallistamiseen oman ympäristön suunnitteluun. Valmiita ja ilmaisia tuntisuunnitelmia lisätyn todellisuuden käytöstä esi- ja perusopetuksessa löytyy mm. suomalaisen koulutusteknologiayrityksen 3DBear sivuilta sekä ilmaisesta 3DBear AR appista. Koulutuksessa käytetyin lisätyn todellisuuden laite on tabletti tai älypuhelin, mutta myös vaativampia sovelluksia käytetään kuten Microsoft Hololensia.
Uusi jääkausi uhkaa
Uusi jääkausi uhkaa on suomalaisen Virtanen -yhtyeen toinen ja viimeinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1975.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Veltto Virtanen, ellei toisin mainittu.
CD:n bonuskappaleet
Joonas Juutilainen
Joonas Juutilainen (s. 1976 Helsinki) on suomalainen Taideteollisesta korkeakoulusta valmistunut graafinen suunnittelija, joka toimi medialaboratorion tutkijana 2007–2008. Tämän jälkeen Juutilainen on työskennellyt Tiedekeskus Heurekan graafisena pääsuunnittelijana vuodesta 2008, ja suunnitellut Heurekan tunnuksen 2010 ja tunnuksenomaisen opastakin 2012. Juutilainen on valokuvaaja Leena Neuvosen ja juoksija Pekka Juutilaisen poika ja komentajakapteeni Martti Juutilaisen pojanpoika.
Polemon Ateenalainen
Polemon (, n. 350–270 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi ja koulun johtaja Ksenokrateen jälkeen. Hän oli kotoisin Ateenasta.
Polemon oli nuorena kuriton ja huonoilla teillä. Ksenokrates sai hänet kuitenkin tekemään parannuksen. Diogenes Laertios kertoo, että kerran Polemon tuli tämän kohtuullisuutta käsittelevälle luennolle juovuksissa. Ksenokrates ei välittänyt tästä, ja vähitellen Polemon alkoi kiinnostua filosofiasta enemmän. Lopulta hänestä tuli Ksenokrateen etevin oppilas ja Akatemian johtaja tämän kuoltua vuonna 314 eaa.
Keijo Paananen (jalkapallovalmentaja)
Keijo Paananen (s. 11. elokuuta 1961 Pietarsaari) on suomalainen jalkapallovalmentaja. Veikkausliigassa hän on valmentanut FF Jaroa (loppuvuosi 1997, 2006) sekä Vaasan Palloseuraa (2002). Hän oli myös Jaron päävalmentaja vuosina 1999–2001, jolloin seura pelasi Ykkösessä. Sittemmin hän valmensi FC Unitedia naisten SM-sarjassa. Koulutukseltaan hän on opettaja. Hän työskentelee Pietarsaaressa Länsinummen koulun ala-asteella rehtorina.
Jaakobin liturgia
Jaakobin liturgia on ortodoksinen ja orientaaliortodoksinen liturgiapalvelus. Jaakobin liturgia on vanhin edelleen käytössä oleva ehtoollisjumalanpalvelus. Se noudattaa mahdollisimman tarkasti Jerusalemin alkuseurakunnan tapoja ja jättää pois kaiken Bysantin ja Venäjän hoveista peräisin olevan käytännön.
Jaakobin liturgia on tärkein liturgiapalvelus syyrialais-ortodoksisessa kirkossa, syyrialais-malankarilaisessa ortodoksisessa kirkossa, Malankaran jakobiittissa syyrialais-ortodoksisessa kirkossa, Tuomaskristittyjen kirkkokunnissa, syyrian katolisessa kirkossa, syyrialais-malankarilaisessa katolisessa kirkossa ja maroniittikirkossa. Liturgia toimitetaan myös ortodoksisessa kirkossa ja bysanttilaista riitusta noudattavissa katolisissa kirkoissa.
Jaakobin liturgian sanotaan olevan Jeesuksen veljen Jaakobin kirjoittama.
Näkyvin ero muihin liturgiapalveluksiin on, että piispalla on yllään sakkoksen sijasta alkuperäisen kaltainen neliristinen feloni, jonka päällä on suuri omofori, jota ei oteta välillä pois. Samoin piispansauva kuuluu asiaan – mitra, kotkamatto, ripidit ja siunauskynttilät sen sijaan bysanttilaisina eivät. Saatot ovat juhlavampia kuin myöhemmissä kaavoissa eli kiertävät koko kirkon, ja itse piispa kantaa evankeliumia ja ehtoollislautasta. Samoin pienessä saatossa kannetaan mukana evankeliumin lisäksi myös profeettojen kirjaa ja epistolakirjaa.
Suurimpia eroja muihin liturgioihin nähden ovat muun muassa ne että proskomidi toimitetaan lyhennettynä ja ehtoollisen valmistelussa käytetään vain yhtä leipää eikä viittä kuten muissa liturgioissa ja anafora toimitetaan huomattavasti pitemmällä kaavalla. Sen yhteydessä luetaan myös rukoukset elävien, sairastavien sekä edesmenneiden puolesta, jotka muissa liturgioissa kuuluvat proskomidin yhteyteen.
Ekteniat luetaan kansaan päin kääntyneenä, ja väliajat papisto istuu ikonostaasin edessä olevilla tuoleilla. Ehtoollinen jaetaan erillisenä: pappi tai piispa jakaa leivän suoraan ehtoollislautaselta, ja diakoni ojentaa maljan juotavaksi.
Nykyinen Jaakobin liturgian kaava perustuu Jerusalemin patriarkaatin käyttämään kaavaan. Nykyisin liturgia toimitetaan vuosittain 23. lokakuuta eli apostoli Jaakobin muistopäivänä.
Koska perinne on selvimmin apostolinen, liturgian toimittaa alkuperäisessä jerusalemilaisessa kaavassa aina piispa, joskin Suomessa arkkipiispa Paavali kehitti tarkasti perinnettä noudattavan kaavan, jossa tämän palveluksen toimittaa pappi.
Presnel Kimpembe
pienoiskuva|Presnel Kimpembe vuonna 2018. Presnel Kimpembe (s. 13. elokuuta 1995 Beaumont-sur-Oise, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Paris Saint-Germainia ja on pelannut myös Ranskan maajoukkueessa vuodesta 2018.
Kimpembe pelasi Paris Saint-Germainin junioreissa ja pääsi ensimmäisen kerran edustusjoukkueessa kentälle lokakuussa 2014 liigaottelussa Lensiä vastaan. Hän pelasi kuusi liigaottelua seuraavalla kaudella, 19 liigaottelua kaudella 2016–2017 ja seuraavina kausina 28, 24, 16 ja 28 liigaottelua. Hän ei ole tehnyt yhtään maalia Ranskan liigassa eikä cupissa. Hän on voittanut Ranskan-mestaruuden 2015, 2016, 2018–2020, Ranskan cupin 2016–2018 ja 2020–2021, Ranskan liigacupin 2016–2018 ja 2020 sekä supercupin 2016–2020. Mestarien liigassa hän pelasi ensimmäisen kerran helmikuussa 2017 PSG:n maalein 4–0 voittamassa neljännesvälieräottelussa FC Barcelonaa vastaan. Hän teki Mestarien liigassa maalin helmikuussa 2019 neljännesvälieräottelussa Manchester Unitedia vastaan. Hän pelasi täyden ajan tappiollisessa loppuottelussa Bayern Müncheniä vastaan kaudella 2019–2020.
Kimpembe pelasi vuonna 2014 junioritasolla yhden maaottelun Kongon demokraattisen tasavallan joukkueessa mutta siirtyi sitten Ranskan maajoukkueisiin. Ranskan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2018 Venäjää vastaan. Ranskan maailmanmestaruuteen päättyneissä vuoden 2018 MM-kilpailuissa hän pelasi täyden ajan Ranskan viimeisessä alkulohko-ottelussa Tanskaa vastaan. Hän on 3. kesäkuuta 2021 mennessä pelannut 16 maaottelua.
Krates Ateenalainen
Krates (, k. 268/265 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hänestä tuli koulun johtaja ystävänsä Polemonin jälkeen.
Krateen ajattelusta ei tiedetä paljoakaan. Diogenes Laertios kertoo, että hän kirjoitti filosofiasta ja komediasta, sekä merkitsi ylös kansankokouksissa ja lähettiläänä pidettyjä puheita. Hänen oppilaitaan olivat Zenon Kitionilainen, Arkesilaos ja Bion.
Lintumaanjärvi (Tammela)
Maantiede
Järven pinta-ala on 23 hehtaaria ja sen pituus on 750 metriä ja leveys 600 metriä. Siihen laskee viisi ojaa, joista yksi on Levoniemenjärven laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 2,3 kilometriä pitkä Syrjälänpuro, joka laskee Herttuanjärveen.
Järven rantaviiva on 2,1 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat soistuneita lounais- ja pohjoispäässä. Rannoille on rakennettu vain muutama loma-asunto, joille johtaa tiet Liesjärveltä.
Rybinsk
Rybinsk on runsaan 200 000 asukkaan kaupunki Jaroslavlin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan ja Šeksnan yhtymäkohdassa.
Lintumaanjärvi (Tammela)
Historia
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Poikipolianen järvet", jolla viitattiin myös Levonniemenjärveen. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järvi nimenä luki "Lintumaajärvi".
Rybinsk
Varhaiset vaiheet
Rybinsk on yksi slaavien vanhimpia kaupunkeja Volgan varrella. Ensimmäisen kerran paikka mainitaan vuonna 1071 nimellä Ust-Šeksna eli ”Šeksnan suu”. Seuraavan neljän vuosisadan ajan kaupunkia kutsuttiin vaihtelevasti Ust-Šeksnaksi ja Rybinskiksi. Vuodesta 1504 se mainitaan nimellä Rybnaja Sloboda (”kalastuskylä”). Nimi johtunee siitä, että kaupungista vietiin paljon sampia muualle.
1600-luvulla sloboda vaurastui kaupalla Länsi-Euroopan kanssa. Silloin rakennettiin useita kivikirkkoja, joista vain yksi on säilynyt nykypäivään. Vanhempaa arkkitehtuuria voi löytää kaupungin ulkopuolelta.
Kultakausi
1700-luvulla kylän kaupan määrä kasvoi. Katariina II myösi Rybnaja Slobodalle kaupunginoikeudet 1777 ja nimesi sen Rybinskiksi. Kylän satamassa suuret Volgan alukset purettiin pienempiin veneisiin, jotka jatkoivat matkaa matalaan Mariinskin kanavaan, joka yhdistää Keski-Venäjän Itämereen. Kaupungissa oli 7 000 asukasta, mutta siellä saattoi kerrallaan majoittua 170 000 merimiestä ja 2 000 alusta. Vähitellen pieni satama tuli tunnetuksi ”proomujen pääkaupunkina”.
Kaupungin tunnetui maamerkki, uusklassinen Kristuksen kirkastumisen katedraali, rakennettiin Volgan rannalle vuosina 1838–1851.
Ylisen Volgan kauppakeskuksena Rybinsk houkutteli ulkomaalaisia Länsi-Euroopasta. Tämän myötä Rybinskiin rakennettiin sekä luterilainen että roomalais-katolinen katedraali.
1900-luku
Neuvostovuosina Rybinskin nimi vaihtui neljä kertaa: Štšerbakov (1946), jälleen Rybinsk (1957), Andropov (1984) ja jälleen Rybinsk (1989).
Tärkeimmät teollisuudenalat nyky-Rybinskissä ovat lentokoneiden moottorien valmistus ja vesivoimalaitos. Kuten asiantuntijat varoittivat, Rybinskin jättiläispato, joka pitää takanaan Rybinskin tekojärveä (aikoinaan oli maailman suurin tekojärvi), asettaa kaupungin suureen vaaraan, jos pato murtuu.
Jakkula
Jakkula voi tarkoittaa seuraavia:
Deutscher Turn- und Sportbund
200px|thumb|[[SV Dynamon urheilijoita. Taustalla DTSB:n logo.]] Deutscher Turn- und Sportbund (DTSB) oli Itä-Saksan voimistelu- ja urheiluliitto. Sen alaisuudessa toimivat kaikki maan urheiluseurat ja - järjestöt.
Nankiini
pienoiskuva|200px|Nankiinista tehdyt housut. Nankiini on tiivis ja melko vahva, yleensä palttinasidoksinen puuvillakangas. Sitä käytetään esimerkiksi tyynyihin. Nankiinin valmistus on peräisin Nanjingistä jossa valmistettiin kellertävää puuvillaa. Myöhemmin se on ollut tavallista puuvillaa joka on värjätty.
Oulun Wiikko-Sanomissa kerrottiin:
Luettelo kaupungeista
Wikipediassa on useita luetteloja kaupungeista. Ne ovat luetteloituna tällä sivulla valtioiden/alueiden mukaan.
Instrumentti
Instrumentti tarkoittaa välinettä, esimerkiksi seuraavia:
1. divisioona (talvisota)
thumb|350px|Divisioonan, pääosin varusmiehistä koottujen, 1. ja 2. prikaatin joukot kohtasivat tulikasteessaan runsaasti [[puna-armeijan panssarivaunuja. Kuvan T-26 on 17. joulukuuta 1939 Kollaanjoella.]] 1. divisioona perustettiin ylimääräisten harjoitusten päätyttyä (kenttäarmeijan keskitysten jo tapahduttua) Kannaksen armeijan esikunnan määräyksestä 25. lokakuuta 1939 suojajoukkoihin kuuluneista yksiköistä.
Perustaminen
Karjalan armeijan esikunta perusti 1. divisioonan 25. lokakuuta 1939 yhdistämällä suojajoukkoihin kuuluneet pääosin varusmiehistä muodostetut 1. ja 2. prikaatin. Divisioonalle alistettiin myös suojajoukkojen L- ja M-ryhmät. Divisioonan esikunta perustettiin 1. prikaatin esikunnan henkilöstöstä.
Divisioonan alaiset yksiköt:
Keskittäminen
Divisioona perustettiin suojajoukkoihin kuuluneista yksiköistä, joiden keskittäminen (ja osin niiden perustaminen) Karjalankannakselle oli käytännössä tapahtunut 5.–6. lokakuuta 1939 annetuilla käskyillä. Ne olivat suojajoukkokokoonpanossa alueella valmiina perustamiskäskyn aikana. Divisioona liitettiin II armeijakuntaan.
Puna-armeijan tavoitteet ja joukot Karjalan kannaksella talvisodassa
thumb|left|300px|Neuvostoliiton 7. armeijan joukkoja etenemässä Karjalan Kannaksella joulukuun 1939 alussa Puna-armeijan Karjalan kannaksella toimineiden joukkojen tavoitteena oli talvisodan aikana lyödä Suomen puolustusvoimat taistelualueellaan. Hyökkäyksen painopisteeksi oli määrätty Viipurin ja Leningradin välisen rautatien suunta.
Talvisodan alkaessa Karjalan kannaksella hyökkäsi Suomen alueelle Neuvostoliiton 7. armeija, jota komensi sodan alussa 2. luokan armeijankomentaja Vsevolod Fjodorovitš Jakovlev, joka joutui väistymään kumminkin jo 9. joulukuuta, jolloin armeijan komentajuuden sai 2. luokan armeijan komentaja Kirill Afanasjevitš Meretskov. 7. armeijaan kuului sodan alkaessa yhteensä yhdeksän divisioonaa ja panssariarmeijakunta. Alueelle oli siis ilmeisesti keskitetty lähes 200 000 sotilasta, noin 1 500 panssaroitua ajoneuvoa sekä noin 900 tykkiä ja kranaatinheitintä.
Joulukuun 1939 aikana Neuvostoliiton pääsotaneuvosto totesi Puna-armeijan kärsineen merkittäviä tappiota ja epäonnistuneen Suomen valtaamisessa lyhyessä ajassa (kuten ennakkoon oli arveltu). Pääsotaneuvosto arvioi tehdyiltä suunnitelmilta puuttuneen todellisuuspohjan ja totesi suomalaisten puolustuskykyä aliarvioidun merkittävästi. Tästä syystä pääsotaneuvosto päätti perustaa Suomea vastaan uuden, Luoteisen rintaman, jolle annettiin käytettäväksi merkittävä määrä uusia joukkoja. Helmikuussa 1940 Kannaksella hyökkäsi lisäkeskitysten jälkeen noin 600 000 miestä, 1 200–1 400 panssaroitua ajoneuvoa, joita tuki lähes 4 000 tykkiä ja kranaatinheitintä. Kaikkiaan alueella laskettiin toimivan noin 25 divisioonaa.
Puna-armeijan joukkojen johtoa vaihdettiin Luoteisen Rintaman perustamisen yhteydessä. Rintaman komentajaksi nimitettiin 1. luokan armeijakomentaja Semjon Timošenko. Samassa yhteydessä Karjalan kannaksella toimivat neuvostojoukot jaettiin kahteen armeijaan joukkojen suuren määrän vuoksi. 7. armeija jatkoi länsi-Kannaksen alueella uuden komentajansa (2. luokan armeijakomentaja) Kirill Meretskovin johtamana ja itä-Kannaksen alueelle perustettiin uusi 7. armeijan Oikea Ryhmä, jonka komentajaksi tuli suomalaissyntyinen armeijakunnankomentaja Vladimir D. Grendahl (aik. Wladimir Gröndahl). Uuteen Ryhmään kuuluivat 49. ja 150. jalkaväkidivisioona. Myöhemmin 26. joulukuuta 1939 Ryhmästä muodostettiin Stavkan (Pääsotaneuvosto) antamalla käskyllä numero 0691 uusi Neuvostoliiton 13. armeija, jonka komennossa oli nyt 2. luokan armeijakomentajan arvoon ylennetty Grendahl. 13. armeija käsitti 4., 49., 150. ja 142. jalkaväkidivisioonan, 116. haupitsirykmentin, 311. kanuunarykmentin, 39. erillisen panssariprikaatin ja 204. panssaripataljoonan.
Divisioonan tehtävä ja ryhmitys sodan alkaessa
Divisioonan tehtävä muuttui juuri ennen sotatoimien alkua sen luovuttaessa 11. divisioonalle Muolaanjärven ja Vuoksen väliset asemansa ja siirtyessä taemmaksi Kannaksen armeijan reserviyhtymäksi. Samassa yhteydessä (27. marraskuuta annetulla käskyllä) pääasemaksi määrättiin linja jolta divisioona siirtyi pois.
Sodan alkaessa käytännössä vain 1. ja 2. prikaatin sisältänyt divisioona oli Karjalan kannaksella suoraan Kannaksen armeijan alaisena reservidivisioonana. Sen tehtävänä oli valmistautua suorittamaan vastahyökkäys II armeijakunnan alueella taistelevien 5. tai 11. divisioonien alueille.
Korvajärvi
Korvajärvi tarkoittaa seuraavia asioita:
1. divisioona (talvisota)
Divisioonan tehtävä ja ryhmitys sodan alkaessa
Divisioona oli muodostettu rauhanaikaisen armeijan yksiköistä ja sen numerointi poikkesi muista divisioonista, joiden jalkaväkirykmentit oli divisioonassa nimetty poikkeuksellisesti prikaateiksi. Divisioonan ensimmäinen prikaati (joka olisi normaalisti numeroituna ollut siis Jalkaväkirykmentti 1) oli sijoitettuna Pölläkkälän-Mälkölän alueelle, joka oli noin 15 kilometriä pääaseman takana. Toinen prikaati oli ryhmittyneenä Kopralan-Hotakan alueella. Molempien prikaatien tuli käskyn mukaan jatkaa taemman aseman linnoittamista.
Joulukuun 1939 taistelut
9. joulukuuta divisioona sai tehtäväkseen ottaa rintamavastuu aiemmin 5. divisioonalle kuuluneen puolustuslohkon itäosassa noin 12 kilometrin matkalta. Kyseessä oli pääsemaan kuulunut puolustusalue. Samassa yhteydessä divisioonalle alistettiin muun muassa Raskas patteristo 3 ja jo aiemmin mainitusta divisioonasta siihen kuulunut Jalkaväkirykmentti 14 ja muut alueella olleet mainitun divisioonan joukot (muun muassa Kevyt Osasto 5). Divisioonan pääosien tuli kuitenkin jäädä senhetkisille sijoitusalueilleen Kannaksen armeijan reserviksi (mahdollisesti toteutettavan laajemman vastahyökkäyksen vuoksi). Siirtomarssit aloitettiin seuraavana yönä.
11. joulukuuta menetettyä etuasemaa yritettiin vallata takaisin. Vastahyökkäys onnistuikin pääosin, mutta puna-armeijan onnistui pitämään edelleen asemansa rautatien lounaispuolella. Seuraavana aamuna suomalaisjoukot yrittivät vielä kertaalleen vallata menetettyä etuasemaa takaisin. Hyökkäystä pystyttiin tukemaan vain kymmenellä tykistön kranaatilla ja avoimessa maastossa tehty hyökkäys johti lähes katastrofiin. Puna-armeijan joukot malttoivat odotella suomalaisia ja neuvostojoukkojen suorittamassa tuliylläkössä kaatui tai haavoittui noin 120 suomalaista. Tämän jälkeen suomalaiset luopuivat nopeasti etuvartioasemistaan.
Anne Judson-Yager
Anne Judson-Yager (s. 7. tammikuuta 1980) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
1. divisioona (talvisota)
Joulukuun 1939 taistelut
Puna-armeijan joukot yrittivät murtaa suomalaisten pääaseman ns. suoraan liikkeestä 17. joulukuuta alkaen muun muassa Summankylän alueella, mutta 1. divisioonan lohkolla taistelutoiminta jäi huomattavan vähäiseksi. Neuvostojoukot keskittyivät lähinnä tulittamaan suomalaisasemia tykistöllään ja ne tekivät pienehköjä hyökkäyksiä divisioonan asemia vastaan. Kiivain taistelu käytiin 19. joulukuuta Suursuon itäpuolella, jossa noin komppanian vahvuinen neuvostojoukkojen osasto teki hyökkäyksen. Hyökkäys saatiin kuitenkin torjuttua. Muolaanjärven jäädyttyä divisioonien piti lisätä järvellä sijainneen Suursaaren miehitystä sekä tehostaa yhteydenpitoa vasempaan naapuriinsa (11. divisioona). Summankylän horjuvan puolustuksen vuoksi 3. Pr siirrettiin 5. divisioonan takamaastoon seuraavan yön aikana, mutta tarvetta sen käyttöön taistelutoimiin ei sittemmin ollutkaan.
Anne Judson-Yager
Judson-Yager tunnetaan parhaiten rooleistaan elokuvissa Anna palaa 2 ja Believe In Me sekä lukuisista televisiorooleista. Hän on esiintynyt esimerkiksi NCIS Rikostutkijat -sarjan 37. jaksossa.
1. divisioona (talvisota)
Joulukuun 1939 taistelut
Puna-armeijan ensimmäisen suurhyökkäyksen Mannerheim-linjaa vastaan alkaessa hiipua 19. joulukuuta kuluessa (ja pääaseman pysyttyä jopa melko helpostikin suomalaisjoukkojen hallinnassa), ryhtyi II AK:n esikunta suunnittelemaan laajaa vastahyökkäystä Summan alueella. II armeijakunnan esikunnassa laadittu ja Kannaksen Armeijan komentajan Hugo Östermanin hyväksymä vastahyökkäyssuunnitelma perustui yritykseen saartaa pääaseman eteen edenneet kolme neuvostodivisioonaa ja kaksi panssariprikaatia kaksipuolisella hyökkäyksellä. Suunnitelmassa 1. divisioonan tehtävänä oli hyökätä Muolaanjärven länsipuolella ensin kaakkoon ja siitä edelleen etelään. Divisioonan piti olla siis ”pihtien” vasen reuna.
21. joulukuuta aamulla divisioonan esikunta sai armeijakunnan esikunnalta kirjallisen hyökkäyskäskynsä. Suullisen käskyn divisioonan komentaja oli saanut jo edellisenä iltana. Divisioonan joukoista oli tuolloin 1. Pr sekä sille alistetut JR 14 III/JR 13 kiinni etulinjassa torjuntataisteluissa. Divisioonan 2. Pr ja 3. Pr sekä divisioonalle alistettu Osasto Vuori (Kenttätäydennysprikaatin VI ja X pataljoonat) olivat noin 15–20 kilometrin päässä etulinjasta. Saman päivän iltapäivällä divisioonan esikunta antoi oman käskynsä hyökkäyksestä. Hyökkäykseen osallistuneiden, reservissä olleiden, joukkojen osalta siirtyminen tulevalle hyökkäysalueelle käskettiin suoritettavaksi hyökkäystä edeltävänä yönä. Armeijakunnan käskyssä hyökkäyshetkeksi määrättiin 23. joulukuuta kello 6.30.
22. joulukuuta iltayöstä divisioonan taaempana olleet joukot aloittivat jo aiemminmainitun pituisen, raskaan marssinsa kohti hyökkäykseenlähtöaluettaan. Marssin suoritus kuitenkin epäonnistui muun muassa puutteellisten valmisteluiden ja tiedustelun sekä virheellisten aikalaskelmien vuoksi. Joukkoja harhautui myös pimeyden vuoksi.
thumb|300px|II armeijakunnan suuri vastahyökkäys toteutettiin joulukuun puolenvälin sankan lumipyryn jälkeen, joten kuvassa olevan kaltaista pikakiväärin tukemisratkaisua on todennäköisesti käytetty myös divisioonan alueella. Hyökkäykseenlähtöhetkellä 23. joulukuuta kello 6.30 suuri osa joukoista oli vielä saapumatta toiminta-alueelleen ja puutteellisista valmisteluista johtuen osalla joukoista kesti jopa toista tuntia omien estelinjojen läpäisyyn. Divisioonan joukot oli jaettu kolmeen hyökkäysryhmään, joista painopistesuunnassa Taasionlammen itäpuolelta hyökkäsi Osasto S (2. Pr ja osia 3. Pr:stä). Vasemmalla, Muolaanjärven rannan tuntumassa hyökkäsi JR 14 ja Lampeistenojan lohkolla Osasto V (VI ja X/KT-Pr sekä III/JR 13). Tavoitteena oli toisaalta saartaa rautatien suunnassa olevat puna-armeijan yksiköt ja tuhota ne, mutta tärkeimpänä tavoitteena oli edetä Perkjärven alueelle ja kääntyä siltä etelään ja jopa länteen kohti lännestä eteneviä (6. divisioonan joukkoja ja saada Summan alueelle edenneet kolme neuvostodivisioonaa ja kaksi panssariprikaatia mottiin (joka sanana ei vielä tuolloin ollut sotilaskäytössä).
Painopistesuunnan joukot kärsivät eniten aikataulujen pettämisestä ja Osasto S:n joukot pääsivät aloittamaan etenemisensä vasta kello 8.30 eli noin kaksi tuntia myöhästyneenä. Suoraan etelään hyökänneet 3. prikaatin joukot (III/3. Pr)pääsivät etenemään lähes häiriöttä aina puoleen päivään asti, jolloin hyökkäys oli edennyt jo noin neljän kilometrin matkan. Täällä hyökkäys kuitenkin pysähtyi puna-armeijan joukkojen tukikohdan eteen eikä hyökkäys enää lähtenyt etenemään osin siksi, että takana seurannut pataljoona (II/3. Pr) ei yhtynyt hyökkäykseen. Rautatietä kohti edenneet 2. prikaatin joukot saavuttivat hieman hitaammin (eli noin klo 13) Perojoen, mutta joen lounaisrannan oltua vahvasti neuvostojoukkojen miehittämä pysähtyi myös näiden suomalaisjoukkojen eteneminen. Suomalaisjoukot olivat nyt sitoutumassa taisteluun etenkin hyökkäyskiilansa oikealla sivustalla ja hyökkäyksen jatkamisen edellytyksien todettiin huvenneen. Divisioonan komentaja antoi kello 15 käskyn hyökkäyksen keskeyttämisestä ja joukkojen vetämisestä takaisin pääasemaan. Joukot palasivat käsketylle alueelle illan ja yön aikana.
JR 14 oli hyökkäykseenlähtöalueellaan määrättynä aikana (koska oli rintamavastuussa), mutta todettuaan Ryhmä S:n joukkojen olevan myöhässä viivästytti hyökkäykseen lähtöään. Hyökkäys alkoi ilman tulivalmistelua kello 8.30. Rykmentin lohkon vasemmassa osassa hyökännyt II/JR 14 törmäsi puolustaviin neuvostojoukkoihin lähes heti, mutta pääsi etenemään vajaan kahden kilometrin matkan, jonne hyökkäys sitten pysähtyikin. Oikealla edennyt III/JR 14 pääsi etenemään, aluksi jopa vihollista kohtaamatta, noin viiden kilometrin matkan. Perkjärven koillispuolella pataljoona kuitenkin törmäsi puna-armeijan vahvaan tukikohtaan (jossa todettiin muun muassa kokonainen tykistöpatteristo). Rykmentin komentaja alisti III pataljoonalleen myös osia I pataljoonasta, mutta yhteisvoiminkaan tehty hyökkäys ei johtanut tulokseen. Yhteyttä divisioonan esikuntaan ei ollut ja hieman ennen klo 16:ta rykmentin komentaja päätti keskeyttää hyökkäyksen. Tuntia myöhemmin, joukkojen jo ollessa vetäytymässä, saatiin divisioonan esikunnan käsky hyökkäyksen keskeyttämisestä ja vetäytymisestä takaisin pääasemaan. Puoleen yöhön mennessä rykmentin joukot olivat vetäytyneet määrätylle alueelle.
Divisioonan ainoa yksikkö, joka kykeni aloittamaan hyökkäyksensä määrättynä aikana eli kello 6.30 oli Osasto Vuoreen kuulunut III/JR 13. Pataljoona törmäsi puna-armeijan hyökkäysvaunuihin jo alle kilometrin etenemisen jälkeen. Hyökkäyksessä ei ollut mukana panssarintorjunta-aseistusta, joten pataljoonan komentaja suuntasi hyökkäyksen jatkumaan hieman vasempaan käsketystä suunnasta. Tässäkin suunnassa oli vastassa noin kilometrin päässä uusi vastustajan hyökkäysvaunuosasto. Koska muut osastoon kuuluneet yksiköt olivat päässeet aloittamaan hyökkäyksensä noin tunnin myöhässä ja niiden eteneminen kohti rautatietä oli pysähtynyt jo aiemmin neuvostojoukkojen kiivaaseen vastarintaan antoi ryhmän komentaja joukoilleen kello 13.30 käskyn palata takaisin pääasemaan. Vetäytyminen tapahtui pääosin kello 15:een mennessä.
Metsälitukka
Metsälitukka (Cardamine flexuosa syn. Cardamine sylvatica) on Euroopassa kasvava kaksi- tai monivuotinen ristikukkaiskasvi. Suomessa laji on uhanalainen ja se on rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella.