cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frontotemporaalinen dementia
Diagnoosi
Rakenteellinen MRI-skannaus paljastaa usein otsalohkon ja/tai etuosan ohimolohkon atrofiaa eli surkastumista, mutta alkavissa tapauksissa skannaustulos voi näyttää normaalilta. Surkastuminen voi olla joko bilateraalista tai epäsymmetristä. Kuvien tallentaminen eri ajankohtina (esim. vuoden välein) voi osoittaa todisteita surkastumisesta, joka muutoin (yksittäisissä aikapisteissä) saatetaan raportoida normaalina. Monet tutkimusryhmät ovat alkaneet käyttää tekniikoita, kuten magneettikuvausspektroskopiaa, toiminnallista kuvantamista ja aivokuoren paksuuden mittauksia tavoitteenaan saada diagnoosi aikaisemmin FTD-potilaalle. Fluori-18-fluorodeoksiglukoosi positroniemissiotomografialla (FDG-PET) kuvantaminen näyttää klassisesti tietyn tyyppistä hypometaboliaa, joka auttaa erottamaan taudin Alzheimerin taudista. PET-kuvantaminen näyttää Alzheimerin taudissa klassisesti biparietaalista hypometaboliaa. Meta-analyysit, jotka perustuvat kuvantamismenetelmiin, ovat osoittaneet, että frontotemporaalidementia vaikuttaa pääasiassa frontomediaaliseen verkkoon, jota käsitellään sosiaalisen kognition tai ”mielen teorian” yhteydessä. Tämä on täysin sopusoinnussa sen käsityksen kanssa, että kognitiivinen neuropsykologian perusteella on näyttöä, että ventromediaalinen etuaivokuori on jo varhain merkittävä toimintahäiriöiden keskus frontotemporaalisen dementian käyttäytymis-varianttimuodossa. Kielialatyypin frontotemporaalisen dementian (semanttinen dementia ja etenevä ei-sujuva afasia) voidaan erottaa alueellisesti kuvantamisen lähestymistavoissa in vivo.
Sekaannus Alzheimerin ja FTD:n välillä on perusteltua ensimmäisten oireiden samankaltaisuuden takia. Potilailla ei ole vaikeuksia liikkumisessa ja muissa motorisissa tehtävissä. Kun FTD-oireet ilmaantuvat, on vaikea erottaa toisistaan Alzheimerin taudin ja FTD:n diagnoosi. Näiden kahden dementian välillä on kuitenkin selviä eroja käyttäytymiseen liittyvissä ja emotionaalisissa oireissa. Esimerkkinä on erityisesti tunteiden tylsistyminen, jota havaitaan FTD-potilailla. FTD:n alkuvaiheessa ahdistus ja masennus ovat yleisiä, mikä voi johtaa epäselvään diagnoosiin. Ajan myötä nämä epäselvyydet kuitenkin haihtuvat pois, kun FTD etenee ja apatian oireet, jotka ovat FTD:lle ominaisia, alkavat ilmaantua.
Viimeaikaiset tutkimukset usean vuoden aikana ovat kehittäneet uudet diagnoosikriteerit frontotemporaalidementian käyttäytymisvarianttimuodolle (bvFTD). Kuusi erillistä kliinistä ominaisuutta on tunnistettu bvFTD:n oireiksi. Näistä kuudesta ominaisuudesta tarvitaan kolme, jotta potilaalla voidaan diagnosoida mahdollinen bvFTD. Samoin kuin tavallisessa FTD:ssä, primääridiagnoosi johdetaan kliinisistä kokeista, jotka tunnistavat oireet kuvantamistutkimusten sijasta. Yllä olevia kriteereitä käytetään erottamaan bvFTP muista sairauksista, kuten Alzheimerin taudista ja muista dementian aiheuttajista. Lisäksi uudet kriteerit sallivat diagnostisen hierarkian, jossa erotellaan mahdollinen, todennäköinen ja varma bvFTD perustuen esiintyvien oireiden lukumäärään.
Neuropsykologiset testit
Neuropsykologiassa on kasvavaa kiinnostusta käyttää neuropsykologisia testejä, kuten Iowan uhkapelitehtävää tai faux pas -tunnistamistestiä vaihtoehtona kuvantamiselle bvFTD:n diagnosoinnissa. Sekä Iowan uhkapelitehtävä että faux pas -testi ovat tunnetusti herkkiä orbitofrontaalisen aivokuoren toimintahäiriöille.
Toinen testi, Iowan uhkapelitesti, on psykologinen testi, jonka tarkoituksena on simuloida tosielämän päätöksentekoa. Taustalla oleva käsite tässä testissä on somaattinen merkkihypoteesi. Tämä hypoteesi väittää, että kun ihmiset joutuvat tekemään monimutkaisia, epävarmoja päätöksiä, he käyttävät sekä kognitiivisia ja emotionaalisia prosesseja arvioidakseen saatavilla olevien valintojen arvoja. Aina kun ihminen tekee päätöksen, sekä fysiologiset signaalit että heränneet tunteet (somaattinen markkeri) liittyvät päätöksen lopputulemaan, mikä kertyy kokemukseksi. Ihmisillä on tapana valita vaihtoehto, joka saattaa tuottaa positiivisia ärsykkeitä vahvistavan tuloksen. Tämä puolestaan ohjaa päätöksentekoa kohti tietynlaista käyttäytymistä ja välttämään samalla muunlaista käyttäytymistä. On arvioitu, että somaattinen markkerin käsittelystä vastaa orbitofrontaalinen aivokuori.
Oireet, joita havaitaan bvFTD:ssä, johtuvat toimintahäiriöstä orbitofrontaalisessa aivokuoressa. Näin ollen nämä kaksi neuropsykologista testiä saattavat olla hyödyllisiä varhaisessa vaiheessa olevan bvFTD:n havaitsemisessa. Koska omavalvonta ja somaattisen merkin prosessit ovat kuitenkin erittäin monimutkaisia, asiaan todennäköisesti liittyy muitakin aivojen alueita. Neuropsykologiset testit ovat siis herkkiä toimintahäiriölle orbitofrontaalisessa aivokuoressa, mutta niitä ei ole varta vasten suunniteltu havaitsemaan näitä toimintahäiriöitä. Näiden testien heikkous onkin, että ne eivät välttämättä osoita orbitofrontaalisen aivokuoren toimintahäiriötä.
Tämän ongelman ratkaisemiseksi eräät tutkijat yhdistivät toimintahäiriöitä orbitofrontaalisessa aivokuoressa tunnistavia neuropsykologia testejä niin, että otsalohkorappeuma on testauksen keskiössä, jotta varhaisessa vaiheessa oleva bvFTD voidaan havaita. He keksivät Executive and Social Cognition Battery -testipatterin, joka sisältää viisi neuropsykologista testiä. Tulos on osoittanut, että tämä yhdistetty testi on herkempi havaitsemaan puutteet varhaisessa bvFTD:ssä.
Hoito
Tällä hetkellä FTD:hen ei ole parannuskeinoa. Hoitoja on käytettävissä käyttäytymisen oireiden hallintaan. Disinhibitiota ja pakonomaista käyttäytymistä voidaan ohjata selektiivisillä serotoniinin takaisinoton estäjillä (SSRI). Vaikka Alzheimerissa ja FTD:ssä on tiettyjä samoja oireita, niitä ei voida hoitaa samoilla farmakologisilla aineilla, koska FTD ei vaikuta kolinergisiin järjestelmiin.
Koska FTD usein esiintyy nuoremmilla ihmisillä (eli 40–50-vuotiailla), se voi vaikuttaa vakavasti perheisiin. Potilailla on usein vielä lapsia, jotka asuvat kotona. Taloudellisesti se voi olla tuhoisaa, koska tauti iskee elämänvaiheessa, jossa usein tulot ovat huipussaan.
Persoonallisuuden muutokset FTD-potilailla eivät ole vapaaehtoisia, joten heitä ei tulisi syyttää niistä. Sairauden hallinta on yksilöllistä jokaisen sairastuneen kohdalla, koska eri potilaiden FTD aiheuttaa erilaisia oireita, jotka ovat joskus luonteeltaan kapinoivia.
Ennuste
Frontotemporaalisen dementian oireet edistyvät nopeasti ja tasaisesti. Potilaat, jotka kärsivät sairaudesta, voivat elää 2–15 vuotta. Lopulta potilaat tarvitsevat hoitoa 24 tuntia vuorokaudessa päivittäisistä tarpeista huolehtimiseen.
CSF-vuotojen tiedetään aiheuttavan ohimenevää frontotemporaalidementiaa.
Qatarin lippu
thumb|250px|Lipun suhteet: 11:28. Qatarin lipun suhteet ovat 11:28. Lipussa on viininpunainen tausta ja vasemmalla puolella on valkoinen sahalaitainen osa. Valkoinen väri symboloi rauhaa ja viininpunainen verenvuodatusta useissa sodissa. Nykyinen lippu on otettu käyttöön 9. heinäkuuta 1971.
Qatarin lippu muistuttaa Bahrainin lippua, mutta se eroaa siitä mittasuhteilla, hampaiden määrällä ja viininpunaisella värillään.
Vuoden kaupunginosa
thumb|Ensimmäisenä Vuoden kaupunginosana palkittiin Turun [[VIII kaupunginosa (Turku)|Port Arthur, puutalovaltainen työläiskaupunginosa 1900-luvun alulta.]] Vuoden kaupunginosa on Suomen Kotiseutuliiton vuosittain myöntämä tunnustus, joka jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2001. Vuonna 2014 linjattiin, että tunnustus myönnetään vain kaupunkimaisille alueille.
Palkinto julkistetaan Flooran päivänä 13. toukokuuta. Valinnassa painotetaan kaupunginosan aktiivisuutta ja kansalaistoimintaa.
Konserttimestari
pienoiskuva|Konserttimestari istuu kapellimestarin vasemmalla puolella. Kuvassa [[Israelin filharmoninen orkesterin konserttimestari Lazar Shuster.]]
Konserttimestari on sinfoniaorkesterissa ensimmäisten viulujen äänenjohtaja, jonka tehtäviin kuuluu vastata koko jousiston jousituksista, soittaa orkesterikirjallisuuteen sisältyvät viulusoolot sekä toimia soittajien ja kapellimestarin välisenä yhdyssiteenä. Konserttimestari on osaltaan vastuussa esityksistä, ei vain omassa ryhmässään, vaan käytännössä koko jousiston osalta mm soittotapansa, valitsemiensa jousitusten sekä olemalla aloitteellinen kaikissa sisääntuloissa. Osoittamansa musiikillisen aloitekykynsä johdosta konserttimestaria voidaan pitää tavallaan koko orkesterin äänenjohtajana.
Alun perin konserttimestari johti konsertteja yhdessä cembalistin kanssa, mutta kapellimestarin osuus konsertin johtajana kävi välttämättömäksi Ranskan suuren vallankumouksen jälkeisinä vuosina musiikin monimutkaistumisen ja orkestereiden suurentumisen vuoksi: orkesterin johtaminen siirtyi kokonaan konserttimestarilta varsinaiselle orkesterinjohtajalle. Tämä entisajan johtava asema heijastuu vieläkin Isossa-Britanniassa, missä konserttimestarilla on tärkeä asema ja hänen nimensä painetaan ohjelmaan erikseen orkesterin kapellimestarin jälkeen.
Joissakin pienemmissä kokoonpanoissa konserttimestari johtaa edelleen esityksiä. Tällaisia ovat esimerkiksi kamariorkesteri Europa Galante, johtajana viulutaiteilija Fabio Biondi ja Akademie für Alte Musik Berlin.
Munkkivuori
Munkkivuori on noin 5 000 asukkaan osa-alue Munkkiniemen kaupunginosassa Länsi-Helsingissä.
Luonnehdinta alueesta
thumb|left|upright|Ulvilantie 19:n tornitaloja Munkkivuori on Herttoniemen ohella hyvä esimerkki 1950-luvun lähiöstä. Rakennukset on sijoiteltu ympäristöön maaston muotoja mukaillen. Autoliikenne on järjestetty ulkosyötteisesti Ulvilantieltä, joka kiertää koko alueen. Lamellitalojen seassa on paljon 8-kerroksisia pistetaloja, Ulvilantie 19:ssä kolme kymmenkerroksista tornia. Jokaisen talon vieressä on metsäistä puistoa.
Munkkivuori sijaitsee kantakaupungin välittömässä läheisyydessä. Talin golfkenttä, Pajamäki, Niemenmäki ja Munkkiniemi ovat lähellä. Ostoskeskus oli Suomen ensimmäinen lajissaan vuonna 1959. Suunnittelussa otettiin huomioon mahdollinen metroasema. Ostoskeskus on edelleen elinvoimainen: palveluita on tarjolla paljon ja laajennusta suunnitellaan.
Talin urheilupuistossa sijaitsevat golfkentän lisäksi jalkapallohalli, tennishallit sekä keilahalli. Alue soveltuu monipuoliseen urheiluun ja liikuntaan.
Historia
Munkkivuori on saanut nimensä Munkkiniemen mukaan. Nimi otettiin käyttöön vasta, kun Munkkivuoren lähiötä 1950-luvulla alettiin rakentaa. Munkkiniemen nimi periytyy sitä vastoin satojen vuosien takaa ja viitannee seudun useiden muiden munkkiaiheisten paikannimien tavoin virolaiseen Padisen luostariin. Nimen alkuperästä kerrotaan tarkemmin artikkelissa Munkkiniemi.
Munkkivuori rakennettiin metsälähiön periaatteilla. Munkkivuoreen avattiin 1959 Suomen ensimmäinen ostoskeskus. Olavi Kanteleen suunnittelema Munkkivuoren kirkko valmistui vuonna 1963. Munkkivuoren yhteiskoulu toimi vuosina 1959–1979.
Munkkivuoren kadut on nimetty länsisuomalaisten kaupunkien mukaan. Ulvila menetti kaupunkioikeudet Porille vuonna 1558 ja muuttui kaupungiksi uudelleen vuoden 2000 alussa. Keskiaikainen Teljän kauppapaikka sijaitsi Kokemäellä keskustaajaman Tulkkilan liepeillä.
Yleistietoa
Alueella toimii kaksi koulua, Helsingin ranskalais-suomalainen koulu lukioineen sekä Munkkivuoren ala-aste.
Liikenne
Munkkivuori sijaitsee hyvien liikenneyhteyksien varrella: Turun moottoritien päässä ja sen sekä Vihdintien liikenneympyrän välillä. Keskustaan pääsee bussilinjoilla 20, 25 ja 30, Pasilaan ja Itäkeskukseen runkolinjalla 500 sekä Viikkiin ja Kontulaan linjalla 57. Lisäksi alueelle pääsee Jouko-linjoilla, linjalla 52 sekä runsaan kilometrin kävelyn päästä runkolinjalta 550.
Melkein julkkis
Vuonna 2016 Melkein julkkis äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Soundtrack
Elokuvan soundtrack sisältää muun muassa seuraavat kappaleet:
Samuel George Pearse
thumb|Samuel Pearse Samuel George Pearse (16. heinäkuuta 1897 – 29. elokuuta 1919) oli australialainen jalkaväen vänrikki, jolle on myönnetty Viktorian risti.
Hän kuului australialaiseen jalkaväkeen, joka ensimmäisen maailmansodan jälkeen Euroopassa kotiutumistaan odotellessa liittyi brittiläiseen prikaatikenraali LW de V. Sadlier-Jacksonin johtamaan joukkoon, joka 5. kesäkuuta 1919 saapui Venäjälle Arkangelin alueelle.
Kersantti Pearse murtautui lankapihdeillä piikkilangan läpi konekivääritulen alla 24. elokuuta 1919 Emtsasta pohjoiseen ja raivasi kranaatein tien joukkojen etenemistä haitanneen tykistöpatterin tuliasemiin aiheuttaen tappioita viholliselle. Hän kuoli yrityksessään, mutta toiminnallaan raivasi tien joukolle pienin tappioin.
Samuel Pearselle myönnettiin teostaan Australian Viktorian risti ja hänet ylennettiin vänrikiksi.
Australialaiset Arkangelin alueella
Noin 200–300 australialaista liittyi brittiarmeijaan Venäjän interventiota varten. Heidät ohjattiin 45. pataljoonaan, Lontoon kaupungin rykmenttiin (The Royal Fusiliers), 201. pataljoonaan tai konekiväärijoukkoihin. 45. pataljoonasta kaksi komppaniaa oli australialaisia.
Australialaisten ensimmäinen merkittävä taistelu käytiin 23. heinäkuuta 1919, kun 150 heistä oli mennyt kenraali Ironsiden joukossa Obožerskajaan Venäjän valkoisten joukkojen tueksi. Australialaiset yllättivät vihollisen levossa ja surmasivat pistimin heistä 30 haavoittaen lisäksi monia. He polttivat rakennukset ennen vetäytymistään.
Prikaatikenraali LW de V. Sadlier-Jackson hyökkäsi 10. elokuuta Dvina-joella ottaen yli 3 000 sotavankia sekä aiheuttaen suuria tappioita. 29. elokuuta prikaati hyökkäsi uudelleen Seleskojen rautatieaseman lähellä.
10. syyskuuta 1919 kenraali Rawlison tuli johtamaan joukkojen vetäytymistä Arkangelista, mikä oli suoritettu loppuun 23. syyskuuta mennessä.
Workingman’s Dead
Workingman's Dead on vuonna 1970 julkaistu Grateful Deadin albumi. Albumi oli radikaali tyylinmuutos verrattuna yhtyeen edellisiin, psykedeelistä rockia edustaneisiin albumeihin. Kappaleet ovat kantri-, blues- ja folk-vaikutteisia. Sovitukset ovat selkeitä ja esitykset sointuvia ja hienovaraisia.
Kappaleet
Vuoden 2003 uudelleenjulkaisu sisältää seitsemän lisäraitaa: vaihtoehtoisen miksauksen kappaleesta "New Speedway Boogie" sekä konserttiesitykset kappaleista "Dire Wolf", "Black Peter", "Easy Wind", "Cumberland Blues", "Mason's Children", ja "Uncle John's Band." Albumin radiomainos on piilotettuna raitana.
Arvo Ylppö
Arvo Henrik Ylppö (27. lokakuuta 1887 Akaa – 28. tammikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, lastentautiopin professori, arkkiatri ja suomalaisen neuvolajärjestelmän isä. Kansainvälisesti Ylppö tunnettiin keskostutkimuksistaan.
Ura
Ylppö valmistui ylioppilaaksi Tampereen Reaalilyseosta vuonna 1906 ja aloitti lääketieteen opinnot Helsingin yliopistossa. Hän loi tutkijan- ja lääkärinuraansa aluksi Saksassa maineikkaassa lastenhoito- ja tutkimuskeskus "Kaiserin Auguste Victoria Hausissa", jossa hän teki väitöskirjaansa. Ylppö väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta 26-vuotiaana vuonna 1913.
Erityisesti ensimmäisen maailmansodan aikaan Ylppö joutui Berliinissä tekemään yhä enemmän lääkärin töitä. Hän jopa opetteli Berliinin murteen voittaakseen potilaiden luottamuksen. Pian pienten lasten äidit vaativatkin, että juuri "pikku berliiniläisen" pitäisi hoitaa heidän lapsensa.
Ylppö palasi Suomeen 1920-luvulla, ja toimi Helsingin yliopistossa ensin lastentautiopin dosenttina ja professorina vuosina 1925–1957. Yliopistoviran ohella hän oli Helsingin yleisen sairaalan lastenosaston ylilääkäri ja Lastenlinnan ylilääkäri.
Ylppö julkaisi useita tutkimuksia lastenlääketieteen alalta. Hän sai tutkimuksissaan selville, että keskosten menehtyminen johtui yleensä jostakin hoidettavissa olevasta sairaudesta, ei epäkypsyydestä, kuten tuolloin yleisesti ajateltiin. Havainto johti keskostutkimusten ja hoidon kehittämiseen. Ylppö laati myös keskosen määritelmän: alle 2 500 grammaa painavina syntyneet lapset tarvitsivat erityistä hoitoa.
Ylpöllä oli suuri rooli myös suomalaisen lääketeollisuuden kehityksessä. Hän kuului lääketehdas Orionin perustajaosakkaisiin ja toimi sen hallintoelimissä 46 vuotta. Hän toi käytännön kokemuksensa kentältä Orionin lääkekehitykseen. Hän piti kotimaista lääketeollisuutta kansakunnalle merkittävänä. Ylpön suku on myöhemminkin kuulunut Orionin suurimpiin omistajiin.
Tutkimusten lisäksi Ylppö julkaisi kansantajuiset teokset Äiti pikkulapsensa hoitajana vuonna 1919 ja Auringonpojan terveysaapinen vuonna 1925. Hänen muistelmateoksensa Elämäni pienten ja suurten parissa ilmestyi vuonna 1964 ja mielipidekirja Ihmisen ääni -sarjassa vuonna 1979.
Vuosina 1920–1960 Ylppö oli Mannerheimin Lastensuojeluliiton puheenjohtaja ja kunniapuheenjohtajana siitä eteenpäin. Ylppö toimi vuonna 1917 perustetun Lastenlinnan sairaalan ylilääkärinä vuosina 1920–1963.
Kunnianosoitukset
thumb|Jukka Tuominen: Hopeinen puu (2010). Arvo Ylpön muistomerkki. Ylppö sai arkkiatrin arvon vuonna 1952. Arkkiatri, joka tarkoittaa lääkärikunnan vanhinta, on korkein Suomessa lääkärille myönnettävä kunnianosoitus. Arkkiatreja voi kerrallaan olla vain yksi. Ylppö kantoi tätä arvonimeä 40 vuotta eli toistaiseksi (v. 2021) pidempään kuin yksikään toinen suomalainen lääkäri.
Ylpön nimeä kantava mitali Ylppö-mitali, joka myönnetään erityisen ansioituneille lastenlääkäreille, jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1957. Mitalin ensimmäiset kappaleet saivat Ylppö itse ja yhdysvaltalainen lastenlääkäri Clement Smith. Ylpön 100-vuotispäivän kunniaksi julkaistiin lokakuussa 1987 postimerkki.
Helmikuussa 2010 paljastettiin Helsingissä Jukka Tuomisen tekemä Arvo Ylpön muistomerkki Hopeinen puu.
Ylpön kunniaksi on nimetty Arvo Ylpön koulu Akaan Toijalassa ja 1987 Arvo Ylpön puisto Helsingissä sekä Arvo Ylpön katu ja Arvo-rakennus Tampereella. Ylppö sijoittui kuudenneksi Yleisradion Suuret suomalaiset -kilpailussa.
Vuonna 1942 löydetty pikkuplaneetta 2846 Ylppö on nimetty Arvo Ylpön mukaan.
Kunniamerkkejä
Lähde:
Yksityiselämä
thumb|Arvo Ylppö vuonna 1987 julkaistussa 100-vuotis­juhla­posti­merkissä. Ylpön vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Ylppö (1843–1909) ja emäntä Henriikka Maunu (1860–1934). Hän oli viides perheen kahdestatoista lapsesta. Ylpön sisar oli hammaslääketieteen tohtori, professori Aune Ylppö (1900–1980). Hänen toinen sisarensa, opettaja ja koulunjohtaja Ilta Ojansuu (o.s. Ylppö, 1882–1972) oli naimisissa suomen kielen professorin Heikki Ojansuun kanssa. Ojansuu oli Ylpön sisarusten serkku.
Eläkevuosinaan Ylpöstä tuli pitkäikäisyyden ja terveiden elämäntapojen kansallinen symboli. Hän söi kaikenlaista ruokaa monipuolisesti, ja nimesi lempiruuikseen voin ja sokerin. Hän piti säännöllisiä elämäntapoja jopa vaarallisina, ja nukkui vain viisi tuntia yössä. Ylppö kuoli 28. tammikuuta 1992 104-vuotiaana. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemeen.
Ylppö harrasti liikuntaa ja kuvataidetta, ja hänen tuttavapiiriinsä kuului useita suomalaisia kuvataiteilijoita. Ylppö tunnettiin myös kovana korttipelimiehenä, hänen mielipelinsä oli skruuvi.
Arvo Ylppö oli 154 senttiä pitkä.
Munkers
Oy Munkers Ab oli Pietarsaaressa vuosina 1945–1961 toiminut kitaratehdas. Sen pohjana oli Ernst ja Emuanuel Mattsonin Veljekset Mattsson Oy joka toi Suomeen polkupyörätarvikkeita sekä Levin-kitaroita vuodesta 1942. Nimi tuli väännöksenä Pietarsaaren "Muntersgatanista". Virallinen perustamispäivä oli 17. marraskuuta 1945. Ensimmäisen kitaran Munkers tuotti 28. helmikuuta 1946.
Tehdas valmisti muun muassa veneenosia, metrimittoja, ovisaranoita ja kitaroita. Työkoneet ja valmistuslaitteistot olivat pitkälti omistajien itse kehittämiä. Esimerkiksi Rafael Stranden loi tehtaalle oman pylväsporakoneen, jonka luova käyttö loi tehtaalle koko joukon erilaisia tuotteita.
Munkers lanseerasi 1940-luvulla Landola-tuotenimen, josta kehittyi myöhemmin tunnetuin suomalainen kitaramerkki. Munkersin soittimien tuotenimi oli siis alusta alkaen Landola. Nimi keksittiin pitkän pähkäilyn jälkeen "ilmasta". Kymmenestuhannes Landola-kitara ilmestyi vuonna 1952, ja muiden alojen tuotteet jäivät Munkersilla pian soitintuotannon syrjäyttämiksi. Vuoden 1952 katalogissa oli jo 16 erilaista kitaramallia. 1950-luvulla tuotannossa oli myös erilaisia mandoliineja, Munkers-luuttu sekä ukulele. Kontrabassoja tehtiin erillistilauksena. Kitaramallit nimettiin sarjanumeroiden mukaan, ensimmäinen tuotantomalli oli nimeltään 462.
Munkers-kitarat kilpailivat Jaakko Noson kitaroiden kanssa Suomen markkinoista. Jälleenmyyjiä olivat Westerlund ja Fazer. Osassa kitaroista on lavassa jälleenmyyjien tunnus tehtaan logon sijaan. Myös kristillisten herätysliikkeiden kitarakuorot ostivat Munkers-kitaroita suoraan isoina erinä.
Akustisten ohella Munkers teki myös orkesterikitaroita, esimerkiksi kokopuisen Landola 1-kitaran 1950-luvulla. Muita malleja olivat esim. Klangola, Zandelin, Torren Solisti ja Special-Solist. Mallien suunnittelussa tehdasta avusti ruotsalainen kitaranrakentaja-soittaja Egon Zandelin. Yhteys Zandeliniin syntyi herätyskristillisistä piireistä, joihin osa Munkersin omistajista kuului.
Kitarat valmistettiin pääosin kotimaisista puista, pyökki- ja ruusupuuotelautoja lukuun ottamatta. Virityskoneet tulivat Ruotsista. Munkers sai myös patentin kaulan tukiraudasta vuonna 1951. Gibson oli julkaissut oman tukirautapatenttinsa jo vuonna 1923, mistä Munkersissa oltiin ilmeisen epätietoisia.
1950-luvulla Munkers-kitaroita vietiin myös ulkomaille, ja uusia vientimaita lisättiin vuosittain. Suurin vientimaa oli Norja.
Yhtiöstä tuli vuonna 1961 Oy Landola Ab. Tähän johti toimitusjohtaja S. Höglundin kuolema lento-onnettomuudessa.
Munkers-kitaroiden ajoittaminen sarjanumeron perusteella
Yksittäisten Munkers-kitaroiden valmistusvuosi voidaan päätellä kitaran valmistussarjanumeron avulla vuosilta 1946–1952. Kitaran iän voi tarkistaa Landolan sivulla olevasta taulukosta.
Karen Pence
Karen Sue Pence (o.s. Batten, aiemmin Whitaker, s. 1. tammikuuta 1957 Kansas) on Yhdysvaltain varapresidenttinä vuosina 2017–2021 toimineen Mike Pencen puoliso.
Cool jazz
Cool jazz on jazzia, joka on hillittyä ja ottaa vaikutteita klassisesta musiikista. Cool jazz kehittyi suoraan 1940-luvun lopun ja 1950-luvun alun bebopista. Se yhdisti bebopia tiettyjen swingmusiikin aspektien kanssa, joita ei ollut aiemmin huomioitu. Koska eräät merkittävimmät tyylilajin kehittäjistä olivat Los Angelesista, tyylilaji sai lempinimekseen ”West Coast -jazz”.
1950-luvun loppuun mennessä Yhdysvaltain itärannikon hard bop oli tullut cool jazzia suositummaksi, mutta cool jazzin suurimmilla artisteilla oli silti pitkät ja tuotteliaat urat. Cool jazzin suurimpia artisteja olivat Lester Young, Miles Davis, Gerry Mulligan, Stan Getz, Shorty Rogers sekä Howard Rumsey, Lighthouse All-Stars -yhtyeen johtaja.
Cool jazzista kehittyneitä tyylilajeja ovat muun muassa modaalinen jazz sekä bossa nova.
Moottoritorpedovene Taisto 7
Taisto 7 (T 7) oli Suomen merivoimien Taisto-luokan moottoritorpedovene.
Valmistus
Alus tilattiin 1947 Turun Veneveistämöltä. Sen suunnitteli italialaisten esikuvien mukaan insinööri Jarl Lindblom, joka suunnitteli alustyypin pohjarakenteen osin uudelleen merikelpoisuuden parantamiseksi nopeuden kärsimättä. Tulos ylittikin odotukset.
Palvelus
Alus poistettiin käytöstä 27. tammikuuta 1965.
Trinidad ja Tobago olympialaisissa
Trinidad ja Tobago osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Lontoon 1948 kesäolympialaisissa, ja maa on ollut sen jälkeen mukana kaikissa kesäolympialaisissa – tosin Rooman 1960 kisoissa sen urheilijat kilpailivat Länsi-Intian liittovaltion joukkueessa. Talviolympialaisiin maa osallistui ensimmäisen kerran Lillehammerissa 1994, mutta talvilajeissa se ei ole menestynyt.
Trinidad ja Tobagon menestyksekkäin laji olympialaisissa on yleisurheilu, mistä se on saanut suurimman osan mitaleistaan ja kaikki olympiavoittonsa.
Brand Blanshard
Percy Brand Blanshard (27. elokuuta 1892 – 19. marraskuuta 1987) oli yhdysvaltalainen rationalisteihin lukeutuva filosofi, joka tunnetaan ennen kaikkea järjen puolustajana ja innokkaana filosofisena polemisoijana.
Töyrynummi
Töyrynummi on Suutarilan peruspiiriin ja samannimisen kaupunginosaan kuuluva osa-alue Koillis-Helsingissä. Siellä asuu noin 3 500 henkeä.
Alueen naapurustossa sijaitsevat lisäksi Vantaan Tammiston kaupunginosa lännessä Keravanjoen länsipuolella, Tapaninvainio etelässä Tapaninkyläntien toisella puolella ja Tapulikaupunki idässä. thumb|left|250px|Olkitie Töyrynummella Töyrynummi oli ennen nimeltään Pohjankylä, ruotsiksi Norrby; vielä 1950-luvulla nimi oli käytössä. Tähän kylään oli tullut asutusta jo 1400-luvun loppupuolella. Pohjankylä kuului ennen Tapaninkylän kaupunginosaan ja Tapanilaan.
Töyrynummen osa-alue muodostettiin 1984 liittämällä yhteen Tapaninvainion, Siltamäen ja Ala-Tikkurilan osia. Vuonna 1986 Töyrynummi sai nykyisen nimensä, jolloin paikka nimettiin Lida Malmin mukaan.
Töyrynummella sijaitsee mm. kolme päiväkotia, Töyrynummen ala-asteen koulu ja Suutarilan yläasteen koulu.
Töyrynummea palvelevat mm. bussit 61, 79, 562, 611.
Timo (sarjakuva)
Timo on Kivi Larmolan sarjakuva-albumi, jonka on julkaissut Kumiorava vuonna 2013. Albumin tarina on 1980-luvun Helsinkiin sijoittuva mukaelma Georg Büchnerin näytelmästä Woyzeck (1837).
The Shadow of Your Smile (albumi)
The Shadow of Your Smile on brasilialaisen bossa nova -laulajan Astrud Gilberton albumi, jonka Verve Records -levy-yhtiö julkaisi vuonna 1965. Albumi sijoittui Billboard 200 -musiikkilistan sijalle 66.
Koloratuuri
Koloratuuri on erityisesti italialaisessa bel canto -laulutyylissä tyypillistä melodisen linjan runsasta koristelua. Termiä käytetään kaikista äänialoista, mutta erityisesti sillä voidaan tarkoittaa notkeaa ja korkeaa äänialaa (kts. koloratuurisopraano). Koloratuurisopraanon lisäksi on olemassa matalampi ja tummasävyinen koloratuurimezzosopraano.
Miklós Geregye
Miklós Geregye oli unkarilainen aatelinen, joka toimi vuosien 1265–1270 aikana Transilvanian voivodina. Hän oli viimeinen voivodi, jonka Unkarin kuningas Béla IV nimitti. Miklós tuki kuningas Béla IV:tä hänen käydessään valtataistelua poikaansa Tapani V:sta vastaan. Tapani V:den tullessa kuninkaaksi 3. toukokuuta vuonna 1270 Miklós pakeni maasta ja pääsi Böömin kuningas Ottokar II Přemyslin suojelukseen. Miklós osallistui seuraavan vuonna sotaretkeen Unkaria vastaan Ottokar II:n joukoissa. Ottokarin ja Tapani V:n välisen rauhansopimuksen jälkeen loppuvuodesta 1271 Miklós palasi Unkariin, mutta sai takaisin vanhan aatelisasemansa vasta Tapani V:n kuoltua 6. elokuuta 1272. Hän toimi uudelleen Transilvanian voivodina 1272–1273.
Myös Miklósin isoisä Eth Geregye toimi Transilvanian voivodina vuosina 1200–1202.
Kambodžan vaakuna
Kambodžan vaakunassa on gajasingha (leijona norsun kärsällä) vasemmalla ja kuninkaallinen leijona oikealla, jotka pitelevät sateenvarjoja. Nämä symboloivat kuningasta ja kuningatarta. Nykyinen vaakuna otettiin käyttöön vuonna 1993.
Wiurilan kartano
thumb|Wiurilan kartano 1911. Kuva [[Signe Brander.]] thumb|Wiurilan kartanon hauta-alue [[Halikon kirkko|Halikon kirkon hautausmaalla.]] Wiurilan kartano on Salon kaupungin Halikossa sijaitseva kartano.
Historia
Vanhimmat maininnat Wiurilan kartanosta ovat 1400-luvulta, jolloin sen omistajaksi mainitaan Magnus Johansson till Wiorela 1400-luvulla. Kartanon peri hänen tyttärensä Elseby, ja kartano periytyi äidiltä tyttärelle vuoteen 1787 saakka. Tuolloin kartanon osti vapaaherra, kenraalimajuri Magnus Wilhelm Armfelt. Hänen nuorempi poikansa August Filip Armfelt peri Wiurilan ja Vuorentaan kartanot ja rakennutti Wiurilaan uuden päärakennuksen. Seuraava kartanonherra oli August Philipin poika Magnus Reinhold Armfelt, joka rakennutti kartanon talouskeskuksen. Wiurilassa on ollut 1800-luvulla oma saha ja tiilitehdas ja kartanossa on toiminut 1800-luvun loppupuolelle saakka olutpanimo sekä viinatehdas. Kartano oli lähes täysin omavarainen. Magnus Reinholdin pojan August Magnus Gustaf Armfeltin aikana Wiurilan kartanoon kuului noin 48 000 hehtaaria maata, tosin osa siitä Karjalassa Hiitolan pitäjässä.
Wiurilan kartanon viimeinen kreivi oli Carl August Reinhold Lars Armfelt. Hänen tyttärentyttärestään Anna Louise Standertskjöld-Brüninghausista tuli kartanon omistaja vuonna 1951. Myöhemmin kartano siirtyi hänen tyttärelleen Anne Marie Aminoffille. Nykyisin kartanon yhteydessä toimii museo, ravintola sekä hostelli. Alueella on myös golfkenttä sekä ratsastuskoulu. Kartanoalueen pinta-ala on nykyisin noin 150 hehtaaria.
Rakennushistoria
Wiurilan päärakennus oli pitkään puinen. Uusklassista tyylisuuntaa edustavan kivisen päärakennuksen on suunnitellut August Philip Armfeltin tilauksesta italialainen Carlos Bassi, ja se valmistui 1810-luvulla. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1806 turkulaisen muurarimestari Johan Sundstenin johdolla, ja rakennus valmistui 1811. Kartanon talouskeskuksen suunnitteli C. L. Engel, ja se valmistui vuosina 1835–1845. Museovirasto on määritellyt Wiurilan kartanon yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
60.37694°N, 23.05611°W
Ernst Ludwig Kirchner
Ernst Ludwig Kirchner (6. toukokuuta 1880 Aschaffenburg Baijeri – 15. kesäkuuta 1938 Davos, Sveitsi) oli saksalainen taidemaalari. Hän kuului vuonna 1905 perustetun ekspressionistisen Die Brücke -liikkeen alkuperäisiin jäseniin. Hänet julistettiin vuonna 1938 Saksassa rappiotaiteilijaksi, mutta häntä on sittemmin pidetty yhtenä Saksan suurimmista moderneista taiteilijoista.
Nuoruus ja Die Brücken -ryhmä
Kirchner syntyi Aschaffenburgissa, Baijerissa, ja opiskeli arkkitehtuuria ja maalausta Münchenissä ja omaksui siellä Jugend-tyylin ja tapasi Fritz Bleylin. Jälki-impressionismin vaikutuksesta hänen töihinsä tuli voimakkaampia piirteitä vuoden 1905 jälkeen, jolloin hän perusti yhdessä Fritz Bleylin ja muiden arkkitehtiopiskelijoiden kanssa Die Brücke -ryhmän. Kirchner ja Die Brücke järjestivät vuonna 1906 ensimmäisen näyttelynsä. Ryhmä muutti vuonna 1911 Berliiniin. Die Brücken katsotaan hajonneen vuonna 1913. Ryhmän hajoamisen jälkeen hän teki muun muassa Strassenbilder -sarjan vuonna 1915 jossa hän kuvasi sodan aikaista Berliiniä ja väkijoukkoja. Sarjan teoksien perspektiivi oli usein vääristynyt, värit kirkkaita ja räikeitä.
Armeija ja sen jälkeinen ura
Kirchner liittyi vuonna 1915 vapaaehtoisena armeijan palvelukseen ensimmäisessä maailmansodassa. Hän koki hermoromahduksen siellä ja hänet vapautettiin palveluksesta. Armeijan jälkeen hän tuli riippuvaiseksi morfiinista ja alkoholista joista oli riippuvainen koko lopun elämänsä. Hän vietti sen vuoksi pitkiä jaksoja parantoloissa Davosissa Sveitsissä. Kirchner muutti sinne asumaan pysyvästi vuonna 1918. Hänen maineensa kasvoi huomattavasti 1920-luvulla ja hän piti näyttelyitä Sveitsissä ja Saksassa. Häneltä tilattiin useita seinämaalauksia Folkwang museoon vuonna 1927, ja seuraavana vuonna hän sai kutsun Venetsian biennaaliin. Hänestä tuli vuonna 1931 Preussin taideakatemian jäsen.
Kirchnerin työt julistettiin rappiotaiteeksi 1930-luvulla kun natsit nousivat valtaan ja hänet pakotettiin eroamaan Berliinin taideakatemiasta. Sen seurauksena yli 600 hänen työtään takavarikoitiin julkisista museoista, ja ne joko tuhottiin tai myytiin. Kun natsit vuonna 1938 mieheittivät itävallan, hän ahdistui ajatuksesta että natsit jotka olivat tuhonneet hänen taidettaan Saksassa olivat nyt vajaan 20 kilometrin päässä Davosista. Hän yritti suostutella pitkäaikaisen naisystävänsä Ernan tekemään itsemurhan hänen kanssaan, mutta tämä kieltäytyi. Sen jälkeen Kirchner meni ulos ja ampui kaksi laukausta rintaansa riistäen henkensä itseltään 58-vuotiaana.
Hän sai kansainvälistä tunnustusta jo vuodesta 1913 lähtien ja vaikka osa hänen teoksistaan tuhoutui Saksassa vuoden 1938 jälkeen, niitä jäi jäljelle koska lukuisia hänen taideteoksiaan oli ostettu Yhdysvaltoihin tunnettuihin museoihin muun muassa: Museum of Modern Artiin New Yorkiin, Art Institute of Chicagoon, Dallas Museum of Artiin, Solomon R. Guggenheim -museoon New Yorkissa, Metropolitan Museum of Artiin New Yorkissa ja lukuisiin muihin. Nykyisin häntä pidetään Saksassa yhtenä Saksan suurimmista moderneista taiteilijoista. Vuonna 2006 hänen maalauksensa Berliner Straßenszene (1913-1914) myytiin Christie’s huutokauppakamarilla 38 miljoonan dollarin hintaan.
David Geringas
David Geringas (s. 1946, Vilna) on liettualainen sellisti ja kapellimestari. Hän opiskeli Mstislav Rostropovitšin johdolla ja on soittanut muiden muassa Lontoon filharmonikkojen, Chicagon sinfoniaorkesterin, NHK Symphony Tokyon ja Israelin filharmonikkojen kanssa.
Geringas pääsi Moskovan konservatorioon vuonna 1963. Hän voitti vuonna 1970 Moskovassa järjestetyn Kansainvälisen Tšaikovski-kilpailun. Vuonna 1975 hän muutti Saksaan. Hän toimii nykyään professorina Lyypekin musiikkikorkeakoulussa.
Geringas soittaa 1700-luvun guadagninillä. Hän on tehnyt yli 30 levytystä.
Torbjørn Løkken
Torbjørn Løkken (s. 28. kesäkuuta 1963) on entinen norjalainen yhdistetyn urheilija.
1987 Oberstdorfin MM-kisoissa Løkken voitti yhdistetyn henkilökohtaisesta kilpailusta kultaa ja joukkuekilpailusta hopeaa. Samaisella maailmancupin kaudella 1986–87 hän voitti cupin kokonaiskilpailun sekä Norjan mestaruuden. Seuraavana talvena hän sijoittui Calgaryn olympialaisissa henkilökohtaisessa kilpailussa kuudenneksi ja joukkuekilpailussa neljänneksi. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli toinen.
Kaikkiaan Løkken saavutti urallaan viisi maailmancupin osakilpailuvoittoa. Seuratasolla hän kilpaili Biri IL:n riveissä.
Maailmancupin osakilpailuvoitot
Jarayan al-Batina
right|thumb|200px Jarayan al-Batina (arab. جريان الباطنة) on yksi Qatarin entisistä 10 kunnasta. Se katosi vuoden 2004 kuntaliitoksissa.
Se sijaitsi Persianlahden rannalla, ja sillä on Saudi-Arabian kanssa maarajaa. Jarayan al-Batinan naapurikuntia olivat al-Šarqiyya (Saudi-Arabiassa), al-Jumaliyya (pohjoisessa), al-Rayyan (luoteessa) ja al-Wakra (idässä). Alueen pinta-ala on 3906 km² ja (vuonna 2004) siellä asui 6308 asukasta.
Cable
Cable (Nathan Summers) on Rob Liefeldin luoma Marvel Comicsin sarjakuvahahmo. Nathan Summersin ensiesiintyminen omana itsenään oli Uncanny X-Men -lehden numerossa 201 vuonna 1986 ja Cablena hahmo nähtiin ensimmäisen kerran The New Mutants -lehden numerossa 87 vuonna 1990.
Hahmon fiktiivinen historia
Cable on Ryhmä-X:n Kykloopin ja Madeline Pryorin poika, johon Tuho tartutti tekno-orgaanisen viruksen. Kykloopin oli annettava poika tulevaisuudesta tulleen Askaniksi itseään kutsuvan naisen mukaan, joka sanoi voivansa pysäyttää viruksen tulevaisuudessa. Cable varttui tulevaisuudessa ja oppi pitämään tekno-orgaanisen viruksen aloillaan telekineettisillä voimillaan. Cable oli myös telepaatikko, mutta tekno-orgaanisen viruksen hallitseminen vei suuren osan hänen voimistaan. Tämän takia hän ei voinut käyttää täyttä potentiaaliaan.
Aikuisiässä Cable matkusti takaisin tähän aikaan aluksensa Graymalkinin avulla pysäyttääkseen Tuhon ja estääkseen oman tulevaisuutensa, jossa Tuho hallitsisi maailmaa. Graymalkin tuhoutui myöhemmin osittain, ja osan otti haltuunsa Magneto luodessaan Avalonin. Graymalkinin "tekoäly" oli mystinen olento, jota Cable kutsui Professoriksi. Tämä loi myöhemmin itselleen ruumiin Graymalkinin osista, kun selvisi, että Professori aiheutti Cablen tekno-orgaanisen viruksen villiintymisen. Viimeksi mainitun vuoksi X-Voima auttoi Professoria luomaan itselleen aluksen Graymalkinin jäänteistä, ja Professori lähti Maasta.
Myöhemmässä vaiheessa Cable onnistui poistamaan tekno-orgaanisen viruksen itsestään, ja hänestä tuli erittäin voimakas telekineetikko ja telepaatikko. Voimiensa kasvettua hänestä tuli äärettömän voimakas, ja hän rakensi oman keinotekoisen leijuvan saaren Graymalkinin osista. Tästä syntyi maailmanlaajuinen konflikti hallitusten huolestuessa Cablen puuhista.
Lopulta Hopeasurffari poisti Cablelta voimat kokonaan. Cable olisi kuollut, ellei häneen olisi istutettu uudestaan tekno-orgaanista olentoa, jonka avulla palannut virus saatiin hallintaan. Hän kuitenkin menetti lähes kaikki voimansa. Cable on sittemmin korvannut voimansa teknologialla, joka simuloi telekinesiaa, sekä hankkinut saarelleen laitteiston, jolla voi seurata kaikkea maailman datavirtaa Black Box -nimisen mutantin avulla.
Televisio
Cable esiintyi X-Men -animaatiosarjan jakoissa "Slave Island", "The Cure", "Time Fugitives" osat 1 ja 2, sekä "Beyond Good and Evil" osat 1–4. Cablen ääninäyttelijänä sarjassa oli Lawrence Bayne. Tällä versiolla Cablessa on tuttu mekaaninen käsivarsi, mutta sen sanotaankin olevan bioninen rakennelma possessed, eikä tekno-orgaaninen virus kuten sarjakuvissa. Hänellä ei näytetä lainkaan telepaattisi kykyjä, vaikka hän käyttää telekinesiaa yhdessä jaksossa. Hänen kuvaillaan myös tulevan vuodesta 3999, missä hän johtaa armeijaa epätoivoisessa taistelussa Tuhoa vastaan.
Elokuvat
Josh Brolin valittiin alun perin näyttelemään Nathan Summersia / Cablea neljässä X-Men -elokuvasarjan elokuvassa. Hahmon ainoksi esiintymiseksi jäi lopulta vuoden 2018 elokuva Deadpool 2.
Cañar
thumb|300px|Cañarin provinssin sijainti Ecuadorin kartalla Cañar on yksi Ecuadorin maakunnista. Sen pinta-ala on noin 3 910 neliökilometriä ja asukkaita siellä on noin 225 000 (2010). Maakunta on nimetty alueella asustavan alkuperäisväestön mukaan ja sen pääkaupunki on nimeltään Azogues.
Maantiede ja sijainti
Cañar sijaitsee Andeilla Ecuadorin keskiosassa. Sen naapuriprovinssit ovat pohjoisessa Chimborazo, idässä Morona Santiago, etelässä Azuay ja lännessä Guayas.
Provinssin tärkein nähtävyys on Ingapircan rauniokaupunki, joka on Ecuadorin merkittävin arkeologinen esikolumbiaaninen löytö.
Kantonit
thumb|250px|Ingapircan rauniot Provinssi jakautuu seitsemään kantoniin (pääkaupungit ovat kaikki samannimisiä):
Pyhät nuket
Pyhät Nuket on vuonna 1983 perustettu tamperelainen rockyhtye, joka syntyi Riistetyt-yhtyeen ollessa tauolla kitaristi Perryn (Kari Vilenius) ollessa armeijassa. Yhtyeen säveltäjäksi ja sanoittajaksi tuli seuraavan vuoden alussa Risto ”Rike” Jokela. Yhtye on myös tunnettu alkuperäisellä nimellään Holy Dolls.
Askisto
thumb|270px|Askiston koulua. Askisto on noin 1 800 asukkaan pientalovaltainen kaupunginosa Vantaan länsiosassa. Se sijaitsee Kehä III:n pohjoispuolella ja Vihdintien länsipuolella ja rajautuu lännessä Espooseen. Askisto kuuluu Hämeenkylän maarekisterikylään ja Myyrmäen suuralueeseen.
Pyhät nuket
Yhtyeen muodostuminen ja levytykset
Vuonna 1983 yhtyeen muodostivat Lazze (Lasse Aaltonen) ja Nappi (Juha Nabb) Riistetyt-yhtyeestä. Lazze ja Nappi kehittelivät tuolloin sivuprojektia nimeltä Holy Dolls tarkoituksenaan nauhoittaa erilaista, synkkää musiikkia, Killing Joken, Joy Divisionin ja Lords Of The New Churchin tapaan.
Askisto
Nimen alkuperä
Kaupunginosan ruotsalainen nimi johtuu Hämeenkylän Övre Labbaksen torpan nimestä Askis. Askiksen tilan palstoitus alkoi vuonna 1952. Alueen suomalainen nimi on ollut 1960-luvulla Askela, mutta se sekaantui postissa (aikaa ennen postinumeroita) Askolaan ja piti muuttaa. Askiston kadunnimien aihepiiri liittyy tukkitöihin ja rakentamiseen. Tämä taas johtuu Nedre Labbaksen torpan nimestä Timmermalm (1824 Timmermans torp). (Kallaluoto 2011.)
Pyhät nuket
Yhtyeen muodostuminen ja levytykset
Holy Dolls -yhtye aloitti suoraan studioalbumin teolla syksyllä 1983. Nappi ja Lazze tekivät biisit studiolla. Nappi soitti nauhoille sekä bassot että kitarat. Lazze lauloi ja rummuissa oli entinen Riistetyt-yhtyeen rumpali Stydy. Koskettimissa oli Hippi Vihinen. Projektin oli tarkoitus jäädä tähän. Kun nauhoja oltiin miksaamassa, studiolle sattui samaan aikaan myös Rike Jokela miksaamaan omia Bastards-yhtyeen nauhoja. Rike ehdotti perustettavaksi yhtyettä, tai lähinnä rakentaa Dollseista kokonainen ja toimiva yhtye kaikilla soittajilla. Holy Dolls aloitti aktiivisen toimintansa sivuprojektina Riistettyjen ja Bastardsin rinnalla. Rike Jokelan Pyhät Nuket -sävellyksissä kuuluivat alusta loppuun myös hard core punkin pioneerin Dischargen vaikutteet.
Riistetyt nauhoitti Raiskattu tulevaisuus -levyn ja Holy Dolls Kuoleman sotatanssin. Holy Dollsin levyn piti tulla ulos Poko Rekordsin kautta, mutta jostakin syystä Propaganda kauppasi sen Finn-Levylle, missä yhteydessä suomen kielellä laulavan bändin nimi suomennettiin loogisesti Pyhiksi Nukeiksi. Levyllä yhtyeen "viides jäsen" on Popedasta tuttu Costello Hautamäki, joka tuottamisen ohella soitti sekä kosketinsoittimet että myös osan kitarasooloista. Costello myös lauloi taustoja molemmilla yhtyeen albumeilla.
Loppukesällä 1984 yhtye teki vielä Riistetyt -nimellä (englanninkielisessä lyriikkaa sisältävässä monisteessa nimi oli käännettynä muotoon Holy Dolls) kuukauden kestäneen kiertueen Yhdysvalloissa. Kiertue ulottui itärannikolta länsirannikolle asti. Noin 30 keikasta yksi oli muun muassa Los Angelesin olympialaisten nyrkkeilyhallissa Dead Kennedys -yhtyeen kanssa. Kiertue huomioitiin laajasti mediassa ja kiertueen jälkeen Pyhät nuket solmi sopimuksen Roxy-Viihteen kanssa. Kiertueesta ilmestyi bootleg-CD Live in U.S.A. 1984, ,jossa ei kuitenkaan ole kansitekstissä mainittua niinikään taltioitua hyvää keikkaa, vaan esitys on kiertueen loppupäästä, kun basisti Miki oli hetkellisesti kadonnut ja yhtye soitti kokoonpanolla, jossa rummuissa oli amerikkalainen kiertueroudari Bill Hopkins. Mies ei kuitenkaan hallinnut hc-komppia, minkä vuoksi bändi yritti soittaa viimeisillä keikoilla hitaampaa Pyhät Nuket -materiaalia ja sopivia covereita.
Toiselle, vuonna 1985 ilmestyneelle Enkelit sulkivat silmänsä -levylle bändi oli kasvanut jo viisijäseniseksi Make Saaren tultua koskettimiin. Pyhät Nuket teki vielä samana vuonna ”Tuhlaajapoika”-maxisinglen, josta löytyy "Tuhlaajapojan" ohessa myös yhtyeen yksi suosituimmista biiseistä "Syyskuu". Lukuisat keikat olivat koulineet soiton tiukaksi, mutta yhtyeen sisäiset riidat kasvoivat kuitenkin sen verran suuriksi, että sen seurauksena lopulta yhtyeen laulaja vaihtui. Uudeksi solistiksi liittyi Calle Hyötynen, joka oli soittanut mm. Kaaoksessa samaan aikaan rumpali Jaskan kanssa. Samalla bändin nimi lyhennettiin muotoon Nuket, millä nimellä se jatkoi toimintaansa muutaman vuoden ja teki kaksi varsinaista albumia "Kolmas näytös" ja "On maantiellä mittaa".
Vivian Bardot puolestaan kasasi uuden ryhmän ja jatkoi hetken vuonna 1986 Holy Dolls -nimisellä englanninkielisellä yhtyeellä, jolta ilmestyi myös yksi levy.
Uudestaan kasattu Pyhät Nuket esiintyi ensimmäisen kerran 31.12.2017 Tampereen Vastavirtaklubilla. Solistina oli edelleen alkuperäinen laulaja Vivian alias Lazze ja hänen seuranaan nyt tuttuja kasvoja Tampereen punk- ja rock -scenestä.
Frederick Abel
Frederick Abel syntyi Lontoossa. Hän opiskeli kuuden vuoden ajan Royal College of Chemistry -oppilaitoksessa August Wilhelm von Hofmannin alaisuudessa. Myöhemmin Abelista tuli professori ja vielä myöhemmin myös Britannian sisäministeriön pääkemisti.
Frederick Abelin onnistui saada patentti keksimälleen puuvillaruudille, jolle oli kysyntää räjähdeainemarkkinoilla. Ruotsalaisen Alfred Nobelin keksimä ja patentoima dynamiitti oli kuitenkin kilpailija Abelin omalle puuvillaruudille. Tämän vuoksi Abel myötävaikutti Britannian parlamentissa lakia, joka määräsi varustamaan kaikki nitroglyseriiniä sisältävät räjähdeainelähetykset merkinnällä "Erittäin vaarallista". Alfred Nobel kuitenkin kirjoitti parlamentille kirjeen, jossa hän puolusti dynamiittia turvallisena räjähteenä. Kirje vakuutti parlamentin ja dynamiitille myönnettiin erityisvapautus kyseisestä laista.
Abel joutui kuitenkin myös myöhemmässä elämässään Alfred Nobelin kanssa riitoihin. 1889 Abelille myönnettiin patentti aineesta, jota Nobel piti täysin identtisenä oman ballistiittinsa kanssa. Ainoa ero ballistiitin ja Abelin nitroglyseriiniruudiksi kutsutun aineen välillä oli se, että Nobel oli patenttia hakiessaan käyttänyt ilmaisua "nitroselluloosa hyvin tunnetussa liukoisessa muodossa", kun taas Abel oli kirjoittanut hakemukseensa nitroselluloosan olevan liukenematonta. Nobel yritti aluksi neuvotella Abelin kanssa, mutta saatuaan tietää, että kyseiselle aineelle oli myönnetty patentti myös muissa maissa, hänen suhtautumistapansa muuttui kovemmaksi ja välit Abeliin viilenivät.
Lintu sininen
Lintu sininen (televisioesityksessä käytetty myös nimekettä Sininen lintu; ; ; ven. Sinjaja ptitsa) on vuonna 1976 ensi-iltansa saanut George Cukorin ohjaama yhdysvaltalais-neuvostoliittolainen fantasiaelokuva, jonka pääosissa ovat Elizabeth Taylor, Jane Fonda ja Cicely Tyson. Elokuva oli ensimmäinen virallinen Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välinen tekemä elokuva.
Frederick Abel
Abel myi patenttinsa Britannian kruunulle, jota ei valtion lain mukaan voinut haastaa oikeuteen. Siksi Nobelin oli odotettava, että ensimmäinen ainetta valmistava tehdas rakennettiin. Tehtaan johtaja haastettiin 1890 oikeuteen. Nobel hävisi oikeusjuttunsa, mutta vei asian ylempään oikeusasteeseen. Pitkän oikeudenkäynnin jälkeen hän hävisi 1895 tämänkin oikeusjuttunsa ja joutui maksamaan oikeudenkäyntikuluja 22 000 puntaa.
Lintu sininen
Lintu sininen perustuu Maurice Maeterlinckin näytelmään Sininen lintu (L’oiseau bleu, 1908), jonka pohjalta Hugh Whitemore, Alfred Hayes ja Aleksei Kapler laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuva on viides valkokangassovitus näytelmästä. Näytelmästä on tehty kaksi mykkäelokuvaa vuosina 1910 ja 1918, äänielokuva vuonna 1940 ja animaatioelokuva vuonna 1970. Toisin kuin edeltäjänsä, Lintu sininen sai heikon vastaanoton kriitikoilta ja yleisöltä.
Juoni
Maalta kotoisin olevat sisarukset Mytyl ja hänen veljensä Tyltyl pääsevät fantasiamaailmaan, ja matkansa varrella he tapaavat monien asioiden kuten Kissan, Koiran, Valon, Yön, Tulen, Sokerin, Maidon ja Leivän ihmismuotoja.
George Sheldon
George Herbert Sheldon (17. toukokuuta 1874 – 25. marraskuuta 1907) oli yhdysvaltalainen uimahyppääjä ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Saint Louisin olympialaisissa 1904 kerroshyppykilpailussa.
Lintu sininen
Juoni
Köyhän halonhakkaajan lapset heräävät kesken uniensa ja huoneeseen astuu haltijatar, joka muistuttaa naapurin vaimoa. Hän tarvitsee Sinisen Linnun, jotta hänen sairas tyttärensä paranisi. Lapset lähtevät etsimään lintua mukanaan seurue, jossa ovat rohkea ja uskollinen Koira, viekas ja makeileva Kissa, pelokas Leipä, sekä Sokeri, Maito, Vesi ja Tuli. Valo ohjaa joukkoa. Etsintämatkalla lapset joutuvat moneen pelottavaan paikkaan, mutta he pääsevät myös Onnen puutarhoihin.
Tuotanto
Alun perin elokuvan pääosiin oli palkattu Katharine Hepburn ja Shirley MacLaine, mutta he molemmat vetäytyivät projektista ennen kuvausten alkua. Lintu sinisen budjettina oli 12 miljoonaa dollaria, ja elokuva kuvattiin Moskovassa ja Leningradissa Neuvostoliitossa. Elokuvan kuvaukset alkoivat 20. tammikuuta 1975.