cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pia Sundstedt
Maastopyöräilyura
Kaudella 2006 Sundstedt voitti maastopyöräilyn maratonmatkojen maailmancupin ja MM-kilpailuissa hän sijoittui edelliskauden tapaan viidenneksi. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui hopealle. Kauden 2006 aikana hän kilpaili maratonmatkojen (XCM) ohella myös maastopyöräilyn olympiamatkalla (XCO). Maaliskuussa 2006 hän ilmoitti tavoittelevansa paikkaa Pekingin olympialaisiin 2008 mutta kesällä 2007 hän kertoi maapaikan saamisen olympialaisiin olevan erittäin vaikeaa karsintatavasta johtuen. Käytännössä ainoa mahdollisuus olisi ollut Kansainvälisen pyöräilyliiton myöntämä villi kortti. Olympiamatka ja maraton-matka eroavat toisistaan kestoltaan, olympiamatka on noin kahden tunnin pituinen kun maraton-matkat ovat jopa yli 100 kilometriä pitkiä ja kestävät jopa kuusi tuntia.
Kaudella 2005 ja 2006 Sundstedt ajoi yhdysvaltalaisessa Rocky Mountain -tallissa. Kauden 2006 päätteeksi hän vaihtoi italialaiseen Team MTB Bianchi -talliin. Kaudeksi 2008 hän vaihtoi takaisin Rocky Mountain -talliin.
Kesällä 2009 Sundstedt kärsi välilevyn pullistumasta niskassa, joka aiheutti niska- ja hartiakipuja ja hän joutui pitämään usean kuukauden tauon pyöräilyharjoittelusta. Elokuussa 2009 hän sijoittui MM-kilpailuissa kuudenneksi. Kesäkuussa 2010 Sundstedt sijoittui EM-kilpailuissa maratonmatkalla kolmanneksi.
Paluu maantiepyöräilyyn
Helmikuussa 2011 Sundstedt ilmoitti tekevänsä paluun maantiepyöräilyyn ja tavoittelevansa paikkaa vuoden 2012 Lontoon kesäolympialaisiin, jonne Suomen on helpompi saada maapaikka maantiepyöräilyssä kuin maastopyöräilyssä. Olympiapaikan saadakseen Sundstedtin oli oltava 31. toukokuuta 2012 UCI:n henkilökohtaisessa rankingissa 100 parhaan joukossa. Hän oli tuolloin rankingissa sijalla 72 ja varmisti maapaikan olympialaisiin.
12. kesäkuuta 2011 Sundstedt voitti maastopyöräilyn maratonmatkan Euroopan-mestaruuden ja kaksi viikkoa myöhemmin sijoittui MM-kilpailuissa neljänneksi. Maastopyöräilyn MM-kilpailuiden jälkeen hän kilpaili maantiepyöräilyssä saksalaisessa Rothaus Vita Classica -amatöörijoukkueessa. Vuoden 2011 maantiepyöräilyn MM-kilpailuissa Sundstedt sijoittui aika-ajossa 20:nneksi ja maantieajossa hän sijoittui 35:nneksi samalla ajalla voittajan kanssa.
Kesäkuussa 2012 Sundstedt voitti maastopyöräilyn maratonmatkan Euroopan-mestaruuden. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui maantieajossa 20:nneksi. Hän saapui maaliin pääjoukossa 27 sekuntia voittajalle Marianne Vossille hävinneenä. Aika-ajossa hän sijoittui 11:nneksi jääden noin kaksi ja puoli minuuttia Kristin Armstrongille.
Ilona Ahlgren
Ilona Ahlgren on kuvitteellinen henkilö Hella Wuolijoen kirjoittamassa Niskavuori-näytelmäsarjassa. Hän on yksi sarjan keskushenkilön Loviisan miniöistä.
Kuvitteellinen henkilöhistoria
Opettajana työskentelevän Ilona Ahlgrenin isä oli professori. Ilonalla on hämäläisiä juuria, sillä hänen isänisänsä oli kotoisin Sääksmäeltä. Kauniiksi kuvattu, emansipoitunut Ilona on asunut koko ikänsä rannikolla ja viettänyt kesiä saaristossa. Hänet pestataan kansakoulun opettajaksi hämäläiseen kirkonkylään. Näin hän tulee muuttaneeksi ensimmäisen kerran elämässään sisä-Suomeen. Pitäjän naisväki on Ilonan opettajaksi valintaa vastaan, miehet taas sen puolesta. Hänet esitellään pitäjän kermalle Niskavuoren naisten prologissa. Niskavuorelaisista hän tuntee ennestään yliopistotoverinsa Anna-Liisan, joka on Loviisa ja Juhani Niskavuoren kuopus. Ilona pitää pateettisen puheen vanhan maalaistalon uljuudesta ja hämäläisistä rotuvaistoista. Mielipiteiltään Ilona on liberaali. Hän aiheuttaa lievähköä närää rovastissa ja muissa konservatiiveissa suoruudellaan. Opettajan ammatissaan Ilona onnistuu erinomaisesti. Hän asustelee yksin kansakoulun yläkerrassa olevassa opettajan huoneistossa ja kävelee kylänraittia housupuvussa.
Niskavuoren perijän Aarnen tapaaminen muuttaa Ilonan elämän. Heidän seurustelunsa pysyy kovin huonosti salassa pitäjän naisväeltä. Erityisesti telefuuni-Santra pitää Aarnen vaimon Martan ajan tasalla. Loviisa, Niskavuoren vanha emäntä, kutsuu Ilonan kahville ja antaa kautta rantain ymmärtää, että Ilonan on lopetettava seurustelunsa Aarnen kanssa. Ilona alkaa odottaa Aarnen lasta. Eräänä yönä Aarnen ollessa hänen luonaan kansakoululla Martta, Sandra ja kansakoulun miesopettaja ryntäävät hänen asuntoonsa. Vaikka Aarne ehtii karata ikkunasta, skandaali on valmis. Martta järjestää kuulustelun, jossa Ilonan on kerrottava totuus. Ilona on valmis lähtemään pitäjästä ja huolehtimaan vielä syntymättömästä lapsestaan yksin. Aarne tekee ratkaisunsa ja lähtee Ilonan mukaan. Pariskunta avioituu ja asettuu Helsingin Töölöön. Heille syntyy kaksi lasta, Paavo ja Lilli. Ilonan äiti Lisbeth Ahlgren asuu samassa taloudessa. Lisäksi Ilonalla on veli Kaarlo, joka mainitaan vain dialogissa. Ohimennen mainitaan myös Ilonan Dagmar-täti, jolla "oli Turun lähellä vanha kartano", jonka torpissa lapsia kuoli keuhkotautiin aliravitsemuksen takia.
Kun Martta avioituu tohtori Vareliuksen kanssa ja myy osuutensa Niskavuoresta Loviisalle, Ilona palaa Aarnen mukana Niskavuorelle, tosin vastentahtoisesti.
Toisessa maailmansodassa Aarne kaatuu. Leskeksi jäänyt Ilona emännöi Niskavuorta yhdessä Loviisan kanssa. Heidän välinsä ovat huomattavasti paremmat kuin Martan ja Loviisan. Ilona rakastuu Aarnen velipuoleen Juhani Multiaan tämän saavuttua Niskavuorelle. Ilona jää hoitamaan Niskavuorta Loviisan kuoleman jälkeen.
Terryton
Terryton (joissain yhteyksissä Terrytown tai pelkästään Terry) oli kaupunki Finneyn piirikunnassa Kansasin osavaltion länsiosassa Yhdysvalloissa. Kaupunki sijaitsi noin 25 kilometriä (16 mailia) pohjoiseen Garden Citystä, nykyisen valtatie US-83:n varrella.
Terrytonin perusti newyorkilainen kiinteistökeinottelija Porter D. Terry vuosien 1885–1886 maaryntäyksen aikana. Terry valitsi kaupungin paikaksi sijainnin usean suunnitellun rautatien varrelta, joten kaupungin tulevaisuus näytti valoisalta. Kaupunki oli myös postivaunujen puolimatkan asema, jossa Garden Cityn ja Scott Cityn välillä liikennöineiden postivaunujen hevoset vaihdettiin levänneisiin. Kaupungin kehittyessä sinne perustettiin useita kauppaliikkeitä ja siellä toimi myös suuri sahatavaraliike. Kaupungissa ilmestyi vuosina 1886–1889 sanomalehti The Enterprise, vuosina 1888–1889 sen nimi oli The Eye. Terrytoniin perustettiin postitoimisto vuonna 1886, ja muutamia taukoja lukuun ottamatta se toimi vuoteen 1923 saakka.
Terrytonissa oli sen kukoistuksen aikana aktiivinen baseballjoukkue, jota sanottiin seudun parhaaksi. Joukkueen pelit lauantaisin keräsivät katsojia ja kauppiaita laajalta alueelta.
Terryton kukoisti kolmen tai neljän vuoden ajan, mutta alueen maanviljelijöitä koetelleet kuivuudet ja poismuutto koituivat pikkukaupungin kohtaloksi. Kaupungista ei ole jäljellä yhtään rakennusta, eikä sitä mainita enää vuoden 1910 palstakartoissa.
Johan Broända
Johan Jakob Broända oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.
Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä edustanut Broända toimi kansanedustajana viiden vuoden ajan, huhtikuusta 1919 huhtikuuhun 1924. Hänet valittiin eduskuntaan kaksissa vaaleissa, eduskuntavaaleissa 1919 ja eduskuntavaaleissa 1922. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti laki- ja talousvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja talousvaliokunnassa. Hän oli myös niin kutsutun Tulenheimon komitean jäsen. Broända toimi poliittisella urallaan myös Kruunupyyn kunnallislautakunnan ja kunnanvaltuuston jäsenenä, molempien puheenjohtajana sekä Ruotsalaisen kansanpuolueen lisätyn keskushallituksen jäsenenä.
Broända oli ammatiltaan maanviljelijä. Hän viljeli maata kotitilallaan Kruunupyyssä. Nuorena hän työskenteli merillä ja Yhdysvalloissa. Hän toimi myös maallikkotuomarina, lautamiehenä, ja sai herastuomarin arvonimen.
Luke Skywalker
Luke Skywalker on yhdysvaltalaisen elokuvaohjaaja George Lucasin luoma kuvitteellinen hahmo Tähtien sota -elokuvissa. Hahmo esiintyi alkuperäisen Tähtien sota -trilogian päähenkilönä, hyvin lyhyesti esiosatrilogiassa sekä tärkeänä sivuhenkilönä jatko-osatrilogiassa, ja häntä esittää Mark Hamill. Luke Skywalker on tärkeä henkilö Kapinaliiton taistelussa Galaktista Imperiumia vastaan. Hän on Alderaanin prinsessa Leia Organan kaksoisveli, salakuljettaja Han Solon ystävä, jedimestareiden Obi-Wan ”Ben” Kenobin ja Yodan oppipoika, langenneen jedin Anakin Skywalkerin (Darth Vader) ja Naboon kuningatar/senaattori Padmé Amidalan poika sekä Ben Solon (Kylo Ren) eno. Star Wars Legends -jatkumo kuvailee hänet voimakkaana jedimestarina sekä myöhemmin uuden jediritarikunnan suurmestarina, Ben Skywalkerin isänä, Jacen Solon enona ja Cade Skywalkerin esi-isänä.
Vuonna 2008 Empire-lehti valitsi Luke Skywalkerin 54. suurimmaksi elokuvahahmoksi koskaan. Fandomania.comin listalla 100 suurinta fiktiivistä hahmoa Luke oli sijalla 14.
Hahmon suunnittelu
Luke Skywalkerin alkuperäinen nimi oli "Anakin Starkiller", ja hahmon ulkonäköä muutettiin useita kertoja. Yhdessä vaiheessa hahmon suunniteltiin olevan 60-vuotias harmaantunut sotasankari, myöhemmin jedimestari, ja naispuolinen.
Alkuperäinen trilogia
Esiintyessään ensi kerran vuoden 1977 elokuvassa Tähtien sota, Luke on 19-vuotias poika, joka on tyytymätön yksitoikkoiseen elämäänsä kasteviljelmillä Owen-sedän ja Beru-tädin luona. Luke haluaisi matkustaa ympäri galaksia ja tulla pilotiksi, mutta hänen setänsä väittää tarvitsevansa yhä hänen apuaan viljelmillä. Myöhemmin he ostavat kaksi droidia: C-3PO:n ja R2-D2:n. Vietyään R2-D2:lta löytyneen viestin erakko Ben Kenobille, joka paljastaa oikeaksi nimekseen Obi-Wan, Luke saa tietää isänsä olleen jedi. Obi-Wan antaa Lukelle tämän isän vanhan valosapelin ja kertoo Darth Vaderin murhanneen Anakinin. Imperiumin iskujoukkojen surmattua hänen setänsä ja tätinsä, Luke lähtee Obi-Wanin mukaan Alderaaniin sekä oppimaan Voiman käyttöä.
thumb|250px|Vasemmalta: Luke Skywalker, Leia Organa ja Han Solo Kuolemantähdellä.
Kansallistyöhuoneet
Kansallistyöhuoneet (ransk. Ateliers nationaux) oli Pariisissa Ranskan toisen tasavallan alkuaikoina keväällä 1848 tehty yritys voittaa työttömyys valtiollisten tukitoimenpiteiden avulla. Epäonnistunut kokeilu johti Pariisissa nk. heinäkuun levottomuuksiin heinäkuussa 1848.
Luke Skywalker
Alkuperäinen trilogia
Obi-Wan ja Luke värväävät salakuljettaja Han Solon ja Chewbaccan antamaan heille Millennium Falconilla kyydin Alderaaniin, mutta Imperiumin uusi superase, Kuolemantähti, on kuitenkin ehtinyt tuhota planeetan. Luke, Han, Obi-Wan, Chewbacca ja droidit pelastavat prinsessa Leia Organan, mutta Obi-Wan uhraa itsensä auttaakseen muita pääsemään pakoon. Kapinaliiton tehdessä hyökätessä Kuolemantähdelle Luke osallistuu taisteluun X-siipihävittäjällä muiden kapinallispilottien kanssa hyökkäämällä Imperiumin TIE-hävittäjiä vastaan. Obi-Wanin hengen opastamana Luke käyttää Voimaa hävittäjän tähtäysjärjestelmän sijaan ja laukaisee protonitorpedot Kuolemantähden ilmastointikuiluun tuhoten avaruusaseman.
Kansallistyöhuoneet
Tyytymättömyys Ranskaa hallinneeseen kuningas Ludvig Filip I:een johti helmikuun vallankumoukseen helmikuussa 1848. Kuningas syrjäytettiin ja Ranska julistettiin tasavallaksi. Uuden tasavallan väliaikainen hallitus julisti 25. helmikuuta 1848 jokaisella ranskalaisella olevan oikeuden työhön. Jotta tämä oikeus voitaisiin toteuttaa joukkotyöttömyyden piinaamassa maassa, väliaikainen hallitus päätti 27. helmikuuta perustaa Pariisiin ja sen ympäristöön kansallistyöhuoneita, joissa työttömille tarjottaisiin työtä valtion palkkalaisina. Työhuonekokeilu päätettiin aloittaa Pariisista, jossa oli huomattavan paljon työttömiä, mutta sen laajentamista muuallekin Ranskaan suunniteltiin.
Luke Skywalker
Alkuperäinen trilogia
Imperiumin vastaiskussa on kulunut kolme vuotta Yavinin taistelusta. Luke on nyt Kapinaliiton luutnanttikomentaja ja johtaa omaa lentuettaan. Jääplaneetta Hothilla Luke joutuu wampa-lumihirviön hyökkäyksen kohteeksi, mutta pakenee sen luolasta Voiman ja valosapelinsa avulla. Obi-Wan Kenobin henki käskee häntä menemään Dagobah-planeetalle karkoitetun jedimestari Yodan oppiin. Han Solo pelastaa Luken ja vie hänet kapinallisten tukikohtaan. Imperiumi saa selville tukikohdan sijainnin ja Luke johtaa kapinallisten lumikiitureita taistelussa Imperiumin AT-AT-sotakoneita vastaan. Hän jopa tuhoaa yksin yhden AT-AT:n, mutta Kapinaliitto häviää taistelun ja Luke erkanee R2-D2:n kanssa joukosta suunnatakseen Dagobahiin. Siellä hän tapaa Yodan ja joutuu rankkaan koulutukseen, minkä kautta hänen kykynsä käyttää Voimaa kasvavat. Yoda kuitenkin varoittaa Voiman pimeästä puolesta, joka on houkutteleva ja voi tehdä Lukesta pahan, jos tämä antaa periksi vihalle.
Kansallistyöhuoneet
Kansallistyöhuoneiden työläisten oli tarkoitus tehdä yhteiskunnallisesti merkittäviä rakennus- ja muita töitä. Julkisten töiden ministeriö päättikin rakennuttaa työhuoneiden henkilökunnan avulla esimerkiksi Montparnassen ja St. Lazaren rautatieasemat. Ongelmalliseksi osoittautui pian, että kansallistyöhuoneisiin pestautui työhön huomattavasti oletettua enemmän työntekijöitä. Työläisille maksettiin heidän koulutuksestaan, ammattitaidostaan ja työkokemuksestaan riippumatta kaikille samaa 2 frangin päiväpalkkaa (työttömät saivat samaan aikaan 1,50 frangin päivittäisen työttömyyskorvauksen), joka oli sangen kilpailukykyinen palkka. Tämän takia monet jättivät aikaisemmat työpaikkansa ja ilmoittautuivat työttömiksi päästäkseen kansallistyöhuoneen palvelukseen. Maaliskuussa 1848 työhuoneissa työskenteli noin 21 000 henkilöä, huhtikuussa 94 000 ja toukokuussa jo 115 000.
Luke Skywalker
Alkuperäinen trilogia
Nähtyään näyn ystävistään vaarassa, hän keskeyttää koulutuksensa. Obi-Wanin hengen ja Yodan neuvojen vastaisesti hän matkustaa Pilvikaupunkiin pelastamaan heidät. Hän kuitenkin joutui valosapelitaisteluun Darth Vaderia vastaan. Vader leikkaa irti Luken oikean käden, saaden tämän menettämään valosapelinsa. Hän paljastaa olevansa tämän isä ja yritti käännyttää kauhistunutta Lukea Voiman pimeälle puolelle, mutta Luke päättää mieluummin kuolla ja heittäytyy reaktorikuiluun. Hän päätyy kuitenkin kaupungin alapuolelle ja Voiman kautta pyytää telepaattisesti Leiaa pelastamaan hänet. Leia pelastaa Luken Millennium Falconin avulla ja vie hänet Kapinaliiton laivaston sairaala-alukselle, jossa hänen menettämänsä käden tilalle asennetaan keinotekoinen käsi.
Jedin paluussa, vuosi Pilvikaupungin tapahtumien jälkeen, Luke on rakentanut uuden valosapelin. Hän auttaa Leiaa, droideja ja Lando Calrissiania pelastamaan Hanin gangsteri Jabba the Huttilta. Hän yrittää neuvotella Jabban kanssa, mutta Jabba pudottaa hänet luolaan rancor-hirviön ruuaksi. Luke kuitenkin tappaa rancorin, minkä johdosta Jabba päättää heittää Luken, karboniitista vapautetun Hanin ja Chewbaccan sarlacc-hirviölle. R2-D2:n avulla Luke vapauttaa itsensä, pelastaa ystävänsä ja tuhoaa Jabban huvipurren.
Hän palaa Dagobahiin, missä kuolemaa tekevä Yoda vahvistaa Darth Vaderin Luken isäksi ja Obi-Wanin henki paljastaa Lukella olevan kaksoissisaren, jonka Luke itse tajuaa olevan Leia. Yoda sanoo ennen kuolemaansa, ettei Luke tarvitse enää koulutusta, mutta ei ole todellinen jedi, ellei kohtaa isäänsä. Obi-Wan uskoo, että Vader oli tuhottava Imperiumin mukana, mutta Luke uskoo isässään olevan vielä hyvää ja aikoo käännyttää hänet takaisin valoisalle puolelle.
Kansallistyöhuoneet
Työntekijöiden määrän nopea nousu johti kansallistyöhuoneiden kustannusten räjähdysmäiseen nousuun. Samalla kävi ilmi, ettei näin suurelle työttömien joukolle enää voitu järjestää järkeviä tehtäviä. Yleishyödyllisten rakennushankkeiden sijasta työhuoneiden työntekijät saatettiin määrätä kaivamaan kaivantoja puistoihin ja sitten täyttämään ne. Tämä johti työhuonekokeilun kasvavaan kritiikkiin veronmaksajien keskuudessa. Porvarillisesti ajattelevat kansalaiset pelkäsivät lisäksi, että kansallistyöhuoneet muodostuisivat marxilaisen kiihotuksen pesäpaikoiksi.
Kesäkuussa kokoontunut uuden tasavallan perustuslakia säätävä kansalliskokous päätti lakkauttaa työhuoneet 21. kesäkuuta 1848. Naimattomat 17–25-vuotiaat miehet määrättiin siirtymään armeijan palvelukseen, muut taas määrättiin hätäaputöihin Ranskan kaukaisempiin osiin, kauaksi Pariisista. Päätös johti Pariisissa verisiin nk. heinäkuun mellakoihin, joissa kenraali Louis-Eugène Cavaignac löi kansanjoukkojen vastarinnan.
Luke Skywalker
Alkuperäinen trilogia
Luke palaa Endorissa sijaitsevan Kapinaliiton laivaston luokse ja ilmoittautuu kommandoryhmään, jonka tarkoitus on tuhota toisen Kuolemantähden suojakilpigeneraattori. Hän kuitenkin antautuu Vaderille, joka vie Luken Kuolemantähdelle keisari Palpatinen luokse. Palpatine yrittää ensin käännyttää Luken Voiman pimeälle puolelle ja sitten yritti houkutella tätä tappamaan hänet. Luke tarttuu valosapeliinsa, mutta Vader estää Palpatinen tappamisen, ja he joutuvat taisteluun. Luke yrittää pitää tunteensa hallinnassa, mutta Vader saa selville, että Leia on hänen tyttärensä, joten hän uhkaa käännyttää Leian pimeälle puolelle. Raivoissaan Luke käy Vaderin kimppuun ja katkaisee tämän käden. Keisari käskee Lukea tappamaan Vaderin, mutta Luke tulee järkiinsä ja kieltäytyy, julistaen olevansa jedi.
Keisari raivostuu ja päätti tappaa Luken voimasalamoilla. Kun Luke yrittää pyytää isänsä apua, Vader kääntyy takaisin Anakin Skywalkeriksi ja paiskaa entisen mestarinsa reaktorikuiluun, mutta haavoittuu kuolettavasti keisarin salamoiden vaikutuksesta. Kapinaliiton suunnatessa Kuolemantähden pääreaktoriin, Luke poistaa Anakinin kypärän, jotta hänen isänsä voisi nähdä hänet omilla silmillään. Ennen kuolemaansa Anakin myöntää Luken olleen oikeassa, kun näki hänessä hyvyyttä. Endorissa Luke polttaa jedien perinteiden mukaisesti isänsä ruumiin ja haarniskan. Kapinallisten juhliessa voittoaan Endorissa Luke näkee Obi-Wanin, Yodan ja Anakinin hymyilevät henget.
Esiosatrilogia
Tähtien sota: Episodi III – Sithin kostossa, Padmé Amidala odottaa Anakin Skywalkerin lapsia Kloonisotien lopussa. Elokuvan lopussa Padmé synnyttää Polis Massan sairaalassa kaksoset Luken ja Leian. Padmé kuolee synnytyksen jälkeen, ja Luke viedään aavikkoplaneetta Tatooinelle Owen ja Beru Larsin luokse, piiloon keisari Palpatinelta. Obi-Wan Kenobi pitää Lukea silmällä tämän varhaisina vuosina.
Jatko-osatrilogia
Elokuvassa Star Wars: The Last Jedi Luke kieltäytyy kouluttamasta Reytä jediksi, väittäen jedien epäonnistuneen niin usein, että näiden on tullut aika kadota galaksista, ja sanoi itse tulleensa Ahch-Tolle kuolemaan. Luke ei muuta mieltään, vaikka kuuleekin Hanin kuolemasta. Mutta sitten R2-D2 näyttää hänelle saman hologrammiviestin, jonka Leia aikoinaan lähetti Obi-Wanille. Luke suostuu tämän jälkeen antamaan Reylle kolme oppituntia, aikomuksenaan saada tämä ymmärtämään miksi jedien ajan on loputtava. Lopulta Luke myös paljastaa miksi Ben Solo kääntyi Kylo Reniksi: kun Luke Benin vuoteen vierellä oli huomannut kuinka yksinvaltias Snoken vaikutukset olivat korruptoineet Beniä yhä enemmän ja aistinut mitä pahaa tulee tapahtumaan, hän oli nostanut valosapelin esiin ja harkinnut olisiko ainut keino niiden pysäyttämiseksi tappaa Ben. Luke katui ajatusta oitis, mutta Ben heräsi ja valosapelin nähdessään hylkäsi Voiman valoisen puolen. Rey uskoo, että Kylo voidaan vielä tuoda takaisin, mutta Luke ei usko tähän. Reyn lähdettyä Ahch-Tolta, Yodan henki ilmestyy ja sytyttää salamalla palamaan uneti-puun, jonka sisällä Luken keräämiä kirjoja täynnä jedien pyhiä kirjoituksia (jotka Rey oli Luken tietämättä vienyt mukanaan) säilytettiin, ennen kuin Luke ehti itse tehdä sen. Yoda vakuuttaa Lukelle, että jedit tietävät kirjoitusten opetukset ilmankin ja neuvoo Lukea pääsemään yli epäonnistumisen pelostaan.
Lopulta Luke ilmestyy Vastarinnan avuksi mineraaliplaneetta Craitille ja pyytää anteeksi Leialta, joka alkaa melkein uskoa, ettei Ben ehkä koskaan palaa valoisalle puolelle, vaikka Luke sanoi, ”ettei kukaan ole koskaan oikeasti poissa”. Nähdessään Luken, Snoken surmannut ja Ensimmäisen ritarikunnan uudeksi yksinvaltiaaksi julistautunut Kylo Ren määrää kaikkia tulittamaan häntä. Luke selviää, joten Kylo kohtaa hänet itse. Kun Kylo osuu Lukeen, paljastuu, että oikea Luke oli yhä Ahch-Tolla ja lähettänyt pelkän kuvajaisen itsestään pitämään Kylon kiireisenä, kunnes Vastarinta voisi paeta. Luke sanoi vielä, ettei tule olemaan viimeinen jedi ja että Vastarinnan ja Ensimmäisen ritarikunnan sota olisi vasta alkamassa, ennen kuin kuvajainen katoaa. Ahch-Tolla, energiansa kuluttanut, mutta sisäisen rauhan saavuttanut Luke katsoo vielä kaksoisauringonlaskua ennen kuin hänen kehonsa katoaa, jolloin hän kuolee ja liittyy Voimaan, kuten Obi-Wan, Yoda ja Anakin ennen häntä.
Elokuvassa Star Wars: The Rise of Skywalker haavoitettuaan Kef Birillä Leian kuoleman aistinutta Kylo Reniä valosapelitaistelussa, Rey aikoo jäädä maanpakoon Ahch-Tolle järkyttyneenä siitä, että oli saanut aiemmin selville olevansa Palpatinen pojantytär. Hän aikoi heittää Luken valosapelin pois, mutta Luken henki estää sen, sanoen, että jedien asetta oli kohdeltava kunnioittavasti. Luke myöntää olleensa väärässä siinä, että eli aikoinaan itse maanpaossa ja paljastaa tienneensä Leian kanssa totuuden Reyn perimästä, vakuuttaen Reylle, että ”jotkin asiat ovat verta vahvempia”. Hän myös kertoi, että Leia itse oli väliaikaisesti opetellut valosapelin käyttöä ja paljasti Leialle kuuluneen sapelin kätköpaikan ja nosti Voiman avulla X-siipihävittäjänsä jäänteet merestä, jotta Rey voisi korjata sen ja lentää sillä Exegoliin kohtaamaan Palpatinen. Exegolin taistelun aikana, kun Rey kuulee menneisyyden jedien äänet, Luken ääni kuului viimeisenä, sanoen ”Rey, Voima on kanssasi...aina.” Kun taistelu oli voitettu, Rey matkusti Tatooinelle Larsin maatilan, Luken lapsuudenkodin, jäänteille ja hautasi Luken ja Leian valosapelit sinne, koska oli rakentanut itselleen oman. Kun paikallinen kysyi Reyn nimeä, Rey näki Luken ja Leian henget hymyilemässä hänelle ja vastasi ”Rey Skywalker”.
The Rise of Skywalkerin takaumakohtauksessa nuorta Lukea näytteli Lukaz Leong (joka näytteli myös Ap’lekiä, Renin ritareiden jäsentä) ja hänen kasvonsa muokattiin digitaalisesti nuoren Hamillin näköisiksi.
Televisio
Animaatiosarjan Star Wars Rebels kolmannen tuotantokauden jaksossa ”Twin Suns” Luke nähtiin etäältä, kun Obi-Wan tarkkaili häntä.
Disney+-sarjan The Book of Boba Fett kuudennessa jaksossa, ”Osa 6: Autiomaasta tulee muukalainen”, Luke oli kouluttamassa Grogua planeetta Ossuksella, jonne hän rakennutti uutta jeditemppeliä muita tulevia oppilaitaan varten. Ahsoka Tano oli vierailemassa hänen luonaan, kun Djarin oli tuomassa Grogulle beskar-metallista taottua panssaripaitaa. Jotta Djarinin läsnäolo ei häiritsisi Grogun koulutusta, Ahsoka toimitti paidan Lukelle ja Grogulle hänen sijastaan. Luke antoi Grogulle kaksi vaihtoehtoa: joko ottaa Yodalle aikoinaan kuulunut valosapeli ja jatkaa jedikoulutusta, tai ottaa Djarinin lahjoittama panssaripaita ja keskeyttää jedikoulutus. Grogu valitsi lopulta panssaripaidan ja Djarinin luokse palaamisen.
Romaanit
Vuosina 1991–1993 julkaistussa Thrawn-trilogiassa (Imperiumin perillinen, Hämärän laivue ja Keisarin käsky) Luke tapaa Mara Jaden, joka tunnettiin ennen Keisarin kätenä ja työskentelee nyt salakuljettaja Talon Karrdelle. Maraa vaivasi kirous, jossa Palpatinen ääni käskee häntä jatkuvasti tappamaan Luken. Vaikka Mara on valmis toteuttamaan käskyn päästäkseen äänestä eroon, hän ajautuu tilanteisiin, jotka pakottavat hänet pitämään Luken elossa. Luke vannoo vapauttavansa Maran kirouksesta, samalla kun Uusi tasavalta taisteli suuramiraali Thrawnia vastaan. Luke itse yritti päästä Thrawnin lähelle löytäkseen Joruus C'baothin, jedimestari Jorus C'baothin pahan kloonin. Lopulta he kohtaavat Luuke Skywalkerin, Luken pahan kloonin. Mara surmaa lopulta molemmat kloonit, pääsee eroon kirouksestaan ja liittyy jedeihin.
Vuonna 1994 julkaistussa Jediakatemia-trilogiassa Luke perustaa kaksi vuotta Thrawn-trilogian tapahtumien jälkeen uuden jeditemppelin Yavin 4 -kuussa sijaitsevaan Massassi-temppeliin, mutta jedien vastaiset poliitikot alkavat käyttää tätä päätöstä häntä vastaan. Luken oppilaisiin kuuluvat Gantoris, Kam Solusar, Tionne, Streen, Cilghal, Kirana Ti ja monia muita.
Sarjakuvat
Sarjakuvasarja Legacy sijoittuu 133 vuotta Jedin paluun jälkeen. Luke näyttäytyi siinä Voiman kautta henkenä jälkeläiselleen Cade Skywalkerille, joka on hylännyt Voiman käyttämisen. Luken henki suostuttelee Caden hyväksymään perintönsä ja palaamaan jälleen jedien tielle tuhotakseen sithit, jotka ovat jälleen saaneet galaksin hallintaansa.
Yrjö Lautela
Yrjö Lautela (s. 1939) on suomalainen toimittaja, joka työskenteli Yleisradion uutistoimituksessa vuosina 1967–2002.
Ura
Lautela tunnetaan myös erityisesti jalkapalloon perehtyneenä urheilutoimittajana. Lisäksi hän oli mukana neljissä olympialaisissa 1970–1980-luvuilla. Lautela raportoi muun muassa vuoden 1972 kisoissa tapahtuneesta niin sanotusta Münchenin verilöylystä. Jalkapallon MM-kisoissa Lautela oli toimittajana viidesti. Hän on myös suomentanut jalkapalloaiheisia kirjoja kuten Pelén elämäkerran sekä toimittanut suomeksi englantilaisen Eric Battyn kirjoittaman valmennusoppaan. Vuonna 2007 Lautela toimitti yhdessä Göran Wallénin kanssa Suomen Palloliiton 100-vuotisjuhlavuoden kunniaksi julkaistun teoksen Rakas jalkapallo. Se valittiin Vuoden urheilukirjaksi 2007.
Vuonna 2003 Lautelalle myönnettiin Valtion journalistipalkinto.
Säyhtee (Artjärvi)
Säyhtee on Suomenlahteen laskevaan Koskenkylänjoen vesistön Artjärven lähialueeseen (16.003) kuuluva, 206,85 hehtaarin laajuinen, verraten matala (keskisyvyys 3,5 metriä) järvi Orimattilan kaupungin Artjärven pitäjän Suurkylän pohjoispuolella. Sen pohjoisosaan laskee Ratulansalmen kautta likimain samalla tasolla (39,8 mpy.) oleva luoteenpuoleinen Villikkalanjärvi. Säyhtee laskee puolestaan lounaisosastaan laskujoen kautta etelään Pyhäjärveen.
Säyhteen lounaisrannalla, aikaisin keväällä jäästä avautuvan laskujoen suun lähistöllä sijaitsee lintutorni. Järvellä tavataan usein esimerkiksi suuria joutsenparvia, sotkia ja koskeloita.
Uskonnollinen sota
Uskonnollinen sota eli uskonsota, joskus pyhä sota, on sota, jonka syyt ovat merkittäviltä osin uskonnollisia. Syitä voivat olla uskonnon puolustaminen tai levittäminen, jumalan kunnia tai uskontoa vastaan rikkoneiden rankaiseminen. Suurista sodista selkeimmin uskonnollisia ovat olleet Euroopan uskonsodat 1500- ja 1600-luvuilla, ristiretket toisen vuosituhannen alussa sekä arabien valloitusretket 600- ja 700-luvuilla.
Piirteet
Pyhässä sodassa on yleensä kolme yhteistä piirrettä:
Perusteet
Maailmanuskontojen teksteissä ja pakanauskontojen perinteissä esiintyy usein kostonhaluinen ja väkivaltainen jumala, joka tuhoaa seuraajiensa viholliset ja rankaisee omiaan näiden harha-askelista. Vaikka opeissa on myös rauhanomainen puolensa, niistä on helppo löytää sodalle uskonnollinen oikeutus samoin kuin oikeutus rauhanaatteellekin. Merkittävimpiä uskontoja, joista sodan oikeutus tai usko sodan väistämättömyyteen kokonaan puuttuvat, ovat buddhalaisuus, bahai-usko ja kveekarilaisuus.
Uskonnollisista teksteistä on haettu perusteita sodille ja joukkosurmille neljältä kannalta:
Filosofi Francis Bacon näki kristittyjen pyhissä sodissa viisi perustetta:
Sodissa on kuitenkin hyvin harvoin kyse pelkästään uskonnosta. Silloinkin kun kiistat näyttävät uskonnollisilta, niihin liittyy myös paikallisia ja kansallisia kiistoja vallasta, maasta, köyhyydestä ja työpaikoista.
Tunnetuimpia uskonnollisia sotia
Vuonna 2004 julkaistu Encyclopedia of Wars ("Sotien ensyklopedia") luettelee vuosien 8000 eaa. ja 2003 jaa. väliltä 123 uskonnollista sotaa kaiken kaikkiaan 1 763 sodan joukosta.
Sodan uskonnollisuuden voi määritellä viidellä kriteerillä (Austin, Kranock ja Oommen 2003): uskonto liikekannallepanijana, poliittisten johtajien uskonnollinen motivaatio ja puhe, hyökkäykset uskonnollisiin kohteisiin, käännytystavoitteet, sekä vahva uskonnollisten johtajien tuki. Selkeimmin uskonnollisia sotia näiden kriteerien mukaan vuoteen 2003 mennessä ovat olleet:
Jonkin verran uskonnollisia sotia ovat lisäksi olleet etenkin:
Toisessa maailmansodassa uskonnolla oli jonkin verran merkitystä, toisin kuin ensimmäisessä maailmansodassa. Israelin ja arabien konfliktissa on ollut kyse nationalismista ja alueista, ei uskonnosta. Suuri osa islamistien käymistä sodista on liittynyt arabimaiden poliittiseen tilanteeseen ja Yhdysvaltain läsnäoloon Saudi-Arabiassa.
Heprealaiset
Pyhän sodan käsite esiintyy länsimaisessa sivilisaatiossa jo varhaisista mytologioista lähtien. Monoteististen uskontojen harjoittajista heprealaiset ottivat sen ensimmäisinä osaksi ideologiaansa. Jahve julisti heprealaisten pyhän sodan, varmisti sen menestyksen ja sääti sen ehdot. Tämän ansiosta heprealaiset saattoivat marssia sotiinsa ilman pelkoa. Juutalaisten käsitys valloitussodasta, Jahvesta pyhän sodan johtajana sekä vääräuskoisiin kohdistuneesta koston sodasta vaihtui kuitenkin ajan myötä jumalan väistymiseen sodan johdosta ja käsitykseen sodan haitallisuudesta.
Historioitsija Jacques Ruellandin mukaan heprealaisten alkuperäinen pyhä sota, valloitussota, oli muslimien jihadin ja siitä seuranneiden Espanjan takaisinvaltauksen ja ristiretkien alkuperänä. Nykyajan uskonnollisten sotien alkuperä valitettavana mutta oikeutettuna puolustussotana löytyy sen sijaan myöhemmästä heprealaisesta pyhän sodan käsitteestä, joka syntyi Babylonian vankeuden aikana.
Eurooppa
Euroopan historiassa uskonsodilla tarkoitetaan yleensä uskonpuhdistuksen jälkeen, vuosien 1546 ja 1648 välisenä aikana käytyjä sotia, jotka ainakin alkuvaiheessa käytiin katolisten ja protestanttien välillä. Niissäkin sotilaalliset ja poliittiset syyt johtivat kuitenkin usein siihen, että molemmilla puolilla oli sekä katolisia että protestanttisia valtioita. Aikakauden uskonsodista viimeinen ja tuhoisin oli kolmikymmenvuotinen sota.
Islam ja jihad
Islamin historian aikana islaminuskoa on levitetty aseellisen jihadin avulla. Varhaiskeskiajalla pidettiin velvollisuutena tehdä kerran vuodessa sotaretki "vääräuskoisia", käytännössä Bysantin valtakuntaa, vastaan. Arabien valloitusretket tapahtuivat vuoden 632 ja 700-luvun alun välillä, kun Arabian niemimaalta lähteneet arabit valloittivat Lounais-Aasian ja Pohjois-Afrikan, ulottaen valtansa Espanjasta Intiaan.
Jihadistit ovat aseellista jihadia hyökkäyssotana käyviä nykyajan islamisteja. He pyrkivät pyhän sodan kautta palauttamaan yhtenäisen, islamilaista lakia noudattavan islamilaisen kalifaatin alueille, jotka ovat joskus olleet islamin alaisia mutta nyt uskottomien hallussa. Tunnetuimpia jihadistisia järjestöjä ovat Irakin ja Levantin islamilainen valtio Irakissa ja Syyriassa, Al-Qaida Arabiassa ja Pohjois-Afrikassa, Boko Haram Nigeriassa ja Taliban Afganistanissa ja Pakistanissa.
Ante Tomić (koripalloilija)
Ante Tomić (s. 17. helmikuuta 1987 Dubrovnik) on kroatialainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin FC Barcelonaa.
Ura
Tomić aloitti koripallon KK Dubrovnikin ja KK Zagrebin juniorijoukkueissa. Hän pelasi alun perin takamiehenä, mutta siirtyi kasvuspurtin myötä korin alle. Kaudeksi 2004–2005 Tomić nousi KK Zagrebin edustusjoukkueeseen. Hän osallistui NBA:n vuoden 2008 varaustilaisuuteen, jossa Utah Jazz varasi hänet 44. pelaajana. Tomic ei kuitenkaan siirtynyt NBA:han, vaan jatkoi pelaamista Zagrebissa. Tammikuussa 2010 Tomić siirtyi Real Madridiin kolmevuotisella sopimuksella. Hän edusti seuraa ainoastaan kaksi kautta ja siirtyi kesällä 2012 FC Barcelonaan.
Jebediah Springfield
Jebediah Springfield on kuvitteellinen historiallinen henkilö animaatiosarjassa Simpsonit. Hän on kuvitteellisen Springfieldin kaupungin perustanut uudisraivaaja, joka ilmeisesti eli 1700-luvun lopussa tai 1800-luvun alussa. Eräs Springfieldin tunnetuimmista maamerkeistä on kaupungin keskusaukiolla sijaitseva Jebediah Springfieldin patsas, jonka jalustaan on ikuistettu hänen kömpelö elämänviisautensa "A noble spirit embiggens the smallest man" (”Jalo luonne isontaa pienimmänkin miehen”). Jebediah Springfield on nähty sarjassa muutamassa takaumassa ja uninäyssä, jolloin hahmon ääninäyttelijänä on ollut Harry Shearer.
Jebediah Springfield on Springfieldissä hyvin kunnioitettu hahmo, jonka kunniaksi vietetään useita paikallisia juhlapäiviä ja johon liittyy samankaltaista henkilönpalvontaa kuin Yhdysvaltain perustajaisiin. Hänen voimistaan ja kyvyistään kerrotut tarinat ja hänen kuvaamisensa aina pesukarhulakissa muistuttaa myös kansansankari Davy Crockettia. Sarjan aikana useimpien ellei kaikkien Jebediah Springfieldiin liitettyjen sankaritarinoiden on vihjailtu olevan vähintäänkin epäluotettavia tai luultavasti kokonaan sepitettä, mutta kotiseutuylpeyden vuoksi springfieldiläiset puolustavat hanakasti hänen mainettaan.
Jebediah Springfield mainittiin ensi kerran 1. tuotantokauden jaksossa ”Sankarin pää”, jossa hänet myös nähtiin ensi kerran takaumassa. Tässä jaksossa Bart Simpson sahasi hänen patsaaltaan pään irti ja sai kaupunkilaisten vihat päälleen.
Jebediah Springfieldiin ja hänen patsaaseensa liitetty keinotekoinen uudissana "embiggen" (’isontaa’) tuli Simpsonien suosion ansiosta niin tunnetuksi, että se hyväksyttiin vuonna 2018 oikeana englannin kielen sanana arvostettuun Merriam-Webster-sanakirjaan. Todellisuudessa sanan keksi Simpsonien käsikirjoittaja Dan Greaney.
Tiedot Jebediah Springfieldistä
Pääosa Jebediah Springfieldiin liittyvistä tiedoista on kerrottu 1. kauden jaksossa ”Sankarin pää” ja 7. kauden jaksossa ”Lisa, kuvainraastaja”, ja eräitä lisätietoja on ilmennyt muun muassa 4. kauden jaksosta ”Pieksäjäispäivä” ja 6. kauden jaksosta ”Vanha sitruunapuu”.
Jakson ”Sankarin pää” mukaan Jebediah Springfield tunnetaan parhaiten siitä, että hän tappoi karhun paljain käsin, mutta samassa jaksossa uutisoidaan uudemmasta teoriasta, jonka mukaan karhu mahdollisesti tappoikin hänet. Jaksossa ”Lisa, kuvainraastaja” Lisa Simpson löytää kätketyn kirjallisen tunnustuksen, jonka mukaan Jebediah Springfield oli alkuaan Hans Sprungfeld -niminen pelätty lainsuojaton. Lisa salasi tiedon springfieldiläisiltä, koska arveli valheellisenkin myytin palvelevan kaupunkilaisten yhteishenkeä myönteisellä tavalla.
1968
Vuosi 1968 oli karkausvuosi, joka alkoi maanantaista.
Ferrari F310
Ferrari F310 ja sen kehitetty versio F310B olivat John Barnardin suunnittelemat autot, joilla Ferrari-talli kilpaili Formula 1 -kaudella 1996 ja 1997. Sitä ajoivat molempina vuosina Michael Schumacher ja Eddie Irvine.
1968
huhtikuu
thumb|right|150px|[[Martin Luther King vuonna 1964]]
Ferrari F310
Schumacher onnistui voittamaan autolla kaudella 1996 kolme kertaa, mutta auton heikkous näkyi Irvinen kahdeksasta keskeytyksestä. Auton kehittäminen osoittautui ongelmalliseksi, koska siinä käytettiin kauden 1995 auton osia kauden alussa joidenkin ongelmien ratkaisemiseksi.
1968
toukokuu
pienoiskuva|[[Barrikadi|Barrikadeja hallitusvastaista mielenosoitusta vastaan Bordeauxissa.]]
Ferrari F310
F310B oli F310:n kehitetty versio, ja se oli edeltäjäänsä parempi. Tämä mahdollisti taistelemisen mestaruudesta. Schumacher onnistui voittamaan viisi kilpailua, mutta myös Irvine onnistui silloin tällöin yltämään palkintosijoille. Sekä valmistajien että kuljettajien mestaruudet jäivät tallilta kuitenkin saavuttamatta.
1968
elokuu
thumb|Miehitystä vastustavat tšekit kantavat Tšekkoslovakian lippua palavan panssarivaunun vieressä [[Praha|Prahassa.]]
Ferrari F310
Auto oli viimeinen John Barnardin suunnittelema Ferrarin F1-auto, sillä hän erosi tallista. Hänen tilalleen tuli Rory Byrne. Sekä kaudella 1996 että 1997 Ferrari sijoittui valmistajien sarjassa toiseksi.
1968
marraskuu
pienoiskuva|Richard Nixon voitti [[Yhdysvaltain presidentinvaali|Yhdysvaltain presidentinvaalit.]]
Ferrari F310
Formula 1 -tulokset
(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa)
1968
Tuntematon päivämäärä
Tyypin H3N2 influenssa levisi pandemiaksi, joka tunnetaan nimellä hongkongilainen.
Inga Mylläri
Inga Annikki Mylläri (3. toukokuuta 1927 Muolaa – 30. joulukuuta 1957 Leppävaara, Espoo) oli suomalainen Helsingissä asunut tarjoilija, joka joutui joukkoraiskauksen uhriksi ja paleltui sitten heitteille jätettynä kuoliaaksi. Tapaus ja sen oikeuskäsittely herättivät aikanaan suurta huomiota tiedotusvälineissä.
Kohtalokas ilta
30-vuotias Mylläri lähti 29. joulukuuta 1957 yhdessä ystävättärensä kanssa viettämään iltaa Helsingin Punavuoressa sijainneeseen ravintola Polarikseen. Ravintolassa he tapasivat kaksi linja-autonkuljettajaa, Esko Evald Klamin (s. 1930) ja Esa Antero Aholan (s. 1926). Yöllä puoli yhden aikoihin Mylläri halusi lähteä kotiin ja seurue tilasi hänelle taksin. Myllärin ystävätär ja linja-autokuljettajat tulivat myös taksiin, joka ei kuitenkaan ajanut Myllärin kotiin Eerikinkadulle vaan suuntasi ensin Vallilaan, josta ostettiin pullo spriitä, ja sitten linja-autoasemalle Kamppiin. Nykyisen Kampin keskuksen ja Narinkkatorin paikalla sijaitsi tuolloin Kampin kenttä, jota käytettiin muun muassa linja-autojen pysäköintialueena.
Kampissa seurue meni erääseen pysäköityyn linja-autoon ja alkoi siellä nauttia sokerivedellä laimennettua spriitä. Kello kahden aikaan aamuyöllä Myllärin ystävätär lähti kotiinsa ja toinen linja-autonkuljettajista lähti saattelemaan häntä. Puolta tuntia myöhemmin humaltunut Mylläri sammui linja-auton penkille. Hänellä oli huono alkoholin sietokyky, ja hän saattoi sammua varsin pienistäkin alkoholimääristä. Myllärin maatessa sammuneena hänen kanssaan autoon jäänyt kuljettaja raiskasi hänet. Noin kello kolmen aikaan Myllärin ystävättären mukaan lähtenyt kuljettaja palasi takaisin linja-autoasemalle. Kuultuaan Myllärin makaavan sammuneena autossa myös hän meni raiskaamaan tämän.
Vähän myöhemmin linja-autoasemalle saapui kaksi muuta kuljettajaa, Leevi Tuomas Dufva (s. 1920) ja Teuvo Ensio Kinnunen (s. 1928), jotka siirsivät Myllärin toiseen linja-autoon ja käyttivät tätä myös seksuaalisesti hyväkseen. Neljän aikaan aamulla paikalle saapui viides autonkuljettaja, Bror Åke Forsström (s. 1933). Forsströmin tarkoitus oli lähteä tyhjällä linja-autolla Lohjalle, josta aamun ensimmäinen linja-autovuoro lähtisi Helsinkiin kello 5.15. Hän otti sammuneen Myllärin autoonsa, mutta naisen päällysvaatteet jäivät linja-autoasemalle, jonka löytötavaratoimistoon kuljettajat ne aamulla toimittivat.
Palattuaan Lohjalta Forsström kertoi muille jättäneensä Myllärin Helsingin Munkkiniemessä rekkakuskeille.
Ruumis löytyy
Myllärin ruumis löytyi alusvaatteisillaan 9. tammikuuta 1958. Myllärin yllä ollut repeytynyt sininen mekko ja rintaliivit löytyivät pellolta jonkin matkan päässä ruumiin löytöpaikasta. Paikalla, jossa Mylläri oli poistunut autosta, oli tuohon aikaan vanha lato ja peltoaukeaa lähimpien talojen sijaitessa muutamien satojen metrien päässä Helsingin suuntaan. Se miten Mylläri oli herännyt ja poistunut bussista ei koskaan tarkemmin selvinnyt, sillä autossa ei ollut muita kuin hän ja kuljettaja Forsström. Forsström väitti Myllärin heränneen Leppävaaran kohdalla ja halunneen itse poistua autosta. Forsström kertoi jääneensä siihen käsitykseen, että Mylläri asui jossain lähistöllä.
Toisen teorian mukaan Mylläri olisi herännyt kesken raiskausyrityksen, ja juossut ulos ja paleltunut kuoliaaksi.
Kolmannen teorian mukaan Mylläri olisi vain yksinkertaisesti jätetty löytöpaikalleen, johon hän olisi tajuttomana paleltunut.
Inga Myllärin hautajaiset pidettiin Krematorion kappelissa 22. tammikuuta 1958, jolloin paikalle oli kokoontunut noin 3 000 ihmistä.
Oikeudenkäynti
Viisi linja-autonkuljettajaa joutui syytteeseen väkisinmakaamisesta ja heitteillejätöstä. Oikeus käsitteli juttua neljä kertaa: 10. helmikuuta, 11. maaliskuuta, 10. huhtikuuta ja 5. toukokuuta 1958. Neljännessä oikeuskäsittelyssä Espoon kihlakunnanoikeus tuomitsi Klamin kolmeksi vuodeksi, Kinnusen kahdeksi vuodeksi, Dufvan yhdeksäksi kuukaudeksi ja Aholan vuodeksi ja yhdeksäksi kuukaudeksi kuritushuoneeseen. Forsström sai yhdeksän kuukautta vankeutta kuolemantuottamuksesta.
Helsingin hovioikeus muutti Klamin ja Forsströmin tuomioita: Klamin tuomio lieveni 1,5 vuoden kuritushuonerangaistukseksi, Forsströmin tuomio puolestaan koveni 1,5 vuoden vankeusrangaistukseksi.
28. lokakuuta 1959 korkein oikeus lievensi kaikkien syytettyjen tuomioita. Klami sai kuusi kuukautta vankeutta, Ahola ja Kinnunen vuoden vankeutta, Dufva kuusi kuukautta ja Forsström yhdeksän kuukautta vankeutta. Korkein oikeus myös määräsi, että Klamin, Dufvan ja Forsströmin "rangaistusten täytäntöönpano on lykättävä kolmen vuoden koetusajan ja raukeava, jollei tuomittu koetusaikana tekemällä uuden rikoksen tai antautumalla juoppouteen tai epäsiveelliseen elämään menetä oikeuttaan rangaistuksen täytäntöönpanon lykkäytymiseen".
Kaikki kuljettajat ovat kuolleet, viimeinen elossa ollut kuoli 2014.
NS Sevmorput
thumb|250px|NS Sevmorput NS Sevmorput (Севморпуть) on ydinkäyttöinen arktisiin oloihon suunniteltu kauppalaiva, jota operoi valtiollinen Rosatom, aiemmin kaupallisesti toimiva Murmansk Shipping Company. Alus luovutettiin palvelukseen vuonna 1988. Sevmorputin ydinreaktori ladattiin uudelleen vuoden 2003 telakoinnissa.
Alus on vahvistettu kulkemaan jäässä, ja se selviää ilman jäänmurtajan apua 1,2 m:n paksuisesta kiintojäästä.
Elokuussa 2007 Sevmorput vedettiin telakalle, jossa siitä on tarkoitus muokata maailman ensimmäinen ydinkäyttöinen öljynporausalus. Muutostöiden odotettiin kestävän 18 kuukautta. Työ on kuitenkin viivästynyt rahoitusongelmien johdosta.
Aiheesta muualla
Kuvia aluksesta:
The Unforgettable Fire
The Unforgettable Fire on irlantilaisen rock-yhtye U2:n neljäs studioalbumi. Se on yhtyeen uran ensimmäinen albumi, jonka tuottivat suuresti yhtyeen musiikilliseen tyyliin vaikuttaneet Brian Eno ja Daniel Lanois. Albumin julkaisi Island Records 1. lokakuuta 1984. Albumi erosi edeltäjistään merkittävästi kokeellisen tyylinsä vuoksi, ja sitä onkin luonnehdittu albumiksi, jonka myötä ”U2 syntyi uudelleen.”
Albumin nimi on viittaus samannimiseen Hiroshiman ja Nagasakin pommituksista kertoneeseen taidenäyttelyyn, jossa yhtye oli vieraillut vuonna 1983 ollessaan War-albuminsa kiertueella Japanissa. The Unforgettable Firen levyttäminen aloitettiin vuoden 1984 toukokuussa Meathin kreivikunnassa sijaitsevassa Slane Castle -linnassa, jonne yhtye oli muuttanut kirjoittamaan uusia kappaleita albumia varten. Albumin äänittäminen viimeisteltiin Dublinissa yhtyeelle jo tutussa Windmill Lane -studiossa.
The Unforgettable Fire sai positiivisen vastaanoton ja menestyi kansainvälisesti. Albumin singlejulkaisusta ”Pride (In the Name of Love)” muodostui yhtyeen siihenastisen uran suurin hitti, jonka turvin albumi nousi listaykköseksi Britannian ja Australian albumilistoilla. Yhdysvalloissa sen korkein sijoitus Billboard 200 -listalla oli 12. Vuonna 2009 albumista julkaistiin 25-vuotisjuhlapainos.
Kappaleet
Musiikki: U2, sanoitukset: Bono.
"Pride (In the Name of Love)" ja nimikappale julkaistiin singleinä.
Vuonna 1995, Mobile Fidelity Sound Lab remasteroi albumin ja julkaisi sen erikoisversiona. Tässä versiossa on levy on hieman pidempi, se sisältää 2:39 kestävän instrumentaalikappaleen "4th of July".
Anna Westerlund
Anna Westerlund (s. 9. huhtikuuta 1989 Parainen) on suomalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kansallisessa liigassa Åland Unitedia. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa eniten maaotteluita, joita hänellä on lokakuun 2022 puolivälissä 147. Hän ohitti Jari Litmasen eniten aikuisten jalkapallomaaotteluita pelanneiden suomalaisten listan kärjessä.
Keskikentällä ja keskuspuolustajana pelaava Westerlund on aiemmin edustanut Piteå IF:ää, Umeå IK:ta, FC Honkaa, SC Raisiota, Pargas IF:ää ja Lillestrøm SK:ta. Hän on voittanut Hongassa Suomen mestaruuden kolmesti vuosina 2006–2008 sekä Liigacupin 2007 ja 2008. Åland Unitedissa hän voitti Suomen mestaruuden ja Suomen Cupin vuonna 2020 sekä Suomen Cupin vuonna 2021. Hänet valittiin vuoden lupaavaksi tyttöpelaajaksi Suomessa vuonna 2007. Lisäksi Palloliitto valitsi Westerlundin vuoden naispelaajaksi vuonna 2018.
Naisten maajoukkueeseen Westerlund nousi ensi kerran vuonna 2008. Hän pelasi 130. maaottelunsa helmikuussa 2021 ja nousi sillä Laura Österberg Kalmarin rinnalle eniten naisten maaotteluja pelanneeksi suomalaisjalkapalloilijaksi. Huhtikuussa 2021 Westerlund nousi 131. maaottelullaan yksin tilaston kärkeen. Maaotteluissaan Westerlund on tehnyt neljä maalia. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Unkaria vastaan huhtikuussa 2014 Győrissa ja toisen Espanjassa pelatussa harjoitusmaaottelussa Slovakiaa vastaan tammikuussa 2017. Hän pelasi vuoden 2009 EM-kilpailuissa kolmessa Suomen neljästä ottelusta sekä vuoden 2013 EM-kilpailuissa täyden ajan jokaisessa Suomen kolmessa ottelussa. Vuoden 2022 EM-kilpailuissa hän pelasi kaksi ottelua mutta oli poissa Suomen viimeisestä ottelusta koronavirustartunnan vuoksi. Westerlund pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2006.
Westerlundin äidinkieli on ruotsi.
Irma Grese
thumb|Grese elokuussa 1945 oikeudenkäyntinsä odottamisen aikoihin. Irma Grese (7. lokakuuta 1923 Wrechen, Weimarin tasavalta – 13. joulukuuta 1945 Hameln, Saksan miehitysvyöhyke) toimi keskitysleirivartijana Ravensbrückissä, Auschwitzissa ja Bergen-Belsenissä toisen maailmansodan aikana, vuosina 1942–1945.
Grese tunnettiin poikkeuksellisen julmasta ja perverssistä käytöksestään, minkä takia hän on jäänyt historiaan natsi-Saksan pahamaineisimpiin kuuluvana naispuolisena sotarikollisena. Kerrotaan, että Grese ei ollut juurikaan kiinnostunut miehistä, mutta hän pakotti vankileirillä naispuoliset vangit tekemään toisilleen sadomasokistisia rituaaleja, joita hän itse katsoi vierestä.
Grese teloitettiin hirttämällä Hamelnissa yhdessä Bergen-Belsenin komendantin Josef Kramerin kanssa. Hänen pyövelinään toimi Albert Pierrepoint. Hänen viimeinen sanansa oli Schnell! (”Vauhtia!”) Grese oli kuollessaan 22-vuotias ja koko 1900-luvun nuorin Ison-Britannian lakien mukaan teloitettu nainen.
Tausta
Gresen sisko, Helene Grese, kertoi siskonsa oikeudenkäynnissä, että Irma ei koskaan koulussa uskaltanut liittyä tyttöjen välisiin tappeluihin vaan sen sijaan karkasi. Grese keskeytti koulun vuonna 1938 ollessaan 14-vuotias. Päätökseen vaikutti luultavasti tytön sopimattomuus kouluun, kiusaaminen ja Gresen fanaattinen kiinnostus Saksan tyttöliittoon, jota hänen isänsä ei kuitenkaan hyväksynyt. Grese työskenteli muiden töiden ohella kaksi vuotta apulaissairaanhoitajana SS:n parantolassa ja etsi sairaanhoitajan harjoittelupaikkaa siinä kuitenkaan onnistumatta.
Mongkut
Mongkut ( Rama IV; 18. lokakuuta 1804 Bangkok, Siam – 1. lokakuuta 1868 Bangkok, Siam) oli Thaimaan neljäs ja merkittävin Chakri-dynastian kuningas vuosina 1851–1868. Nimellä Rama IV tunnettu kuningas oli aiemmin elänyt luostarissa ja kuninkaaksi tultuaan hän ryhtyi uudistamaan maataan eurooppalaisen esimerkin mukaisesti.
Ura luostarissa
Mongkut oli mennyt luostariin hieman ennen isänsä kuolemaa ja veljensä kruunaamista kuninkaaksi. Hän vietti luostarissa 26 vuotta ja loi merkittävän uran luostarilaitoksen uudistajana. Hänen munkkiaikanaan kuninkaan oma buddhalainen lahko Thammyutikanika sai luostarilaitoksessa johtavan roolin.