cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krakova
Nähtävyydet
Keskiaikaisen keskustan lisäksi Krakovaan kuuluvat muun muassa entinen juutalaiskortteli Kazimierz, Kleparz sekä sosialistisen rakennuskauden metalliteollisuuskeskittymä ja suurlähiö Nowa Huta. Elokuvassa Schindlerin lista esiintynyt Płaszówin keskitysleiri sijaitsi Krakovan eteläosassa. Toisen maailmansodan aikana saksalaismiehittäjät sulkivat kaupungin suuren juutalaisvähemmistön ghettoon, jonka asukkaista valtaosa vietiin edelleen surmattaviksi keskitys- ja tuhoamisleireille, kuten Auschwitz-Birkenauhun ja Płaszówiin.
Liikenne
Krakovasta on junayhteydet useimpiin Puolan kaupunkeihin sekä ulkomaille, kuten Berliiniin, Budapestiin, Prahaan, Hampuriin, Lviviin ja Wieniin.
Kaupunkia palvelee kansainvälinen lentoasema, joka on nimetty paavi Johannes Paavali II:n mukaan. Se sijaitsee 11 kilometriä kaupungista länteen.
Sisäistä liikennettä hoitavat bussit ja raitiovaunut, jotka kulkevat aamuviidestä iltayhteentoista, jotkut yöbussit pidempäänkin. Liput ostetaan kioskista ja leimataan heti kyytiin noustessa. Vanha kaupunki on autoilta suljettua kävelyaluetta, ja tyypilliset nähtävyydet ovatkin kävelymatkan päässä toisistaan.
Urheilu
Puolan vanhin urheiluseura on Polska Hokej Ligassa pelaava jääkiekkojoukkue Comarch Cracovia. Se on perustettu vuonna 1906. Ensimmäinen jääkiekon tapaisen ottelunsa seura pelasi vuonna 1909, ja ensimmäisen pohjoisamerikkalaisen tyylin jääkiekko-ottelun seura pelasi vuonna 1912. Seuran erillinen jääkiekkojaos perustettiin vuonna 1923.
Myssyfarmi
Myssyfarmi on vuonna 2017 perustettu suomalainen vaatetusalan yritys, joka myy neulevaatteita ja neulontapaketteja. Yritys on tullut tunnetuksi etenkin pipoistaan ja eläkeikäisistä työntekijöistään: vuonna 2023 yritys työllisti Varsinais-Suomen ja Satakunnan alueella 95 eläkeläistä, jotka neuloivat myytävät tuotteet. Syksyllä 2023 yritys julkaisee uuden malliston, jossa on myös virkattuja tuotteita.
Johnny Gustafsson
Johnny Otto Kristian Gustafsson (27. toukokuuta 1948 Taalintehdas – 9. lokakuuta 2021 Turku) oli suomalainen rumpali ja muusikko. Hän soitti 1970-luvulla progeyhtye Kaamoksessa ja tuli 1980-luvulla suuren yleisön tietoisuuteen Bogart Co. -yhtyeen rumpalina. Gustafsson soitti myös Boulevard-yhtyeessä.
Myssyfarmi
Yritys sai alkunsa Rauhansuun ja tämän puolison neulomisharrastuksen kautta. Vuonna 2015 he päättivät perustaa yrityksen ja palkata neulomisavuksi eläkeläisiä.
Johnny Gustafsson
Gustafsson ehti työskentelemään elämänsä aikana myös soitinmyyjänä, täysihoitolayrittäjänä ja merimiehenä.
Myssyfarmi
Myssyfarmin työntekijät ja pipot ovat saaneet kansainvälistäkin huomiota, ja yritys onkin esiintynyt useassa kansainvälisessä muotijulkaisussa. Vuonna 2023 yritys myi tuotteitaan verkkokaupan lisäksi noin 200 kivijalkaliikkeessä 16 eri maassa. Vuonna 2022 yritys palkittiin Fennia Prize -muotoilukilpailun Winner-palkinnolla.
Vuonna 2023 Myssyfarmi kertoi joutuneensa talousvaikeuksiin edeltävinä vuosina alkaneiden koronapandemian, Ukrainan sodan ja Suomen kuluttajakaupan hiljenemisen vuoksi.
Olli Jokinen
Olli Veli Pekka Jokinen (s. 5. joulukuuta 1978 Kuopio) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija sekä olympia- ja MM-mitalisti. Jokinen on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi Pohjois-Amerikan NHL-liigassa 1231 runkosarjaottelua ja teki niissä 321 maalia ja sai 429 syöttöpistettä. Mittavan NHL-uransa ohella Jokinen pelasi myös Ruotsin Elitserienin Södertälje SK:ssa ja Sveitsin Nationalliga A:n EHC Klotenissa. Jokinen aloitti Mikkelin Jukurien päävalmentajana 1. toukokuuta 2021.
Jokisen ammattilaisura käynnistyi Kalevan Pallossa, jossa hän pelasi 15 runkosarjaottelua kaudella 1995–1996. Hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Helsingin IFK:hon, jossa hänet palkittiin kauden 1996–1997 päätteeksi Jääkiekon SM-liigan parhaalle tulokkaalle jaettavalla Jarmo Wasaman muistopalkinnolla. Los Angeles Kings varasi Jokisen NHL:ään vuoden 1997 varaustilaisuudessa kolmannella varausvuorolla, ja Jokinen siirtyi NHL:ään jo seuraavaksi kaudeksi. Hän pelasi Los Angelesissa kahdeksan ottelua ilman tehopisteitä, jonka jälkeen hän palasi takaisin Suomeen pelaten kauden lopun IFK:ssa. Vuodenvaihteessa Jokinen oli joukkueensa paras pistemies Suomen voittaessa jääkiekon nuorten maailmanmestaruuden, ja hän oli myös IFK:n tärkeimpiä pelaajia seuran voittaessa Suomen mestaruuden.
NHL:ään Jokinen palasi kaudeksi 1998–1999, jolloin hän pelasi yhdeksän ottelua AHL:ssa ja 66 ottelua NHL:ssa. Kauden jälkeen Los Angeles vaihtoi hänet New York Islandersiin suuressa kaupassa, jossa Jokisen lisäksi Islanders sai Josh Greenin, maalivahti Mathieu Bironin ja Kingsien 1. varausvuoron. Vastavuoroisesti Kings sai maalivahti Marcel Cousineaun, Bryan Smolinskin, Zigmund Palffyn ja Islandersin neljännen kierroksen varausvuoron. Kesällä 2000 Jokinen vaihtoi jälleen maisemaa. Hän teki vapaana pelaajana sopimuksen Florida Panthersiin. Floridassa hän pelasi vuoteen 2008, ja hän oli neljän kauden ajan seuransa kapteeni. Floridassa 567 ottelua pelannut Jokinen on seuran historian toiseksi paras pistemies ja paras maalintekijä 419 tehopisteellään ja 188 maalillaan. Floridasta Jokinen myytiin kesällä 2008 Arizonan Phoenix Coyotesiin vastineeksi Nick Boyntonista, Keith Ballardista ja Phoenixin 2. kierroksen varausvuorosta. Arizonassa Jokinen viihtyi vain 57 ottelun verran ennen kuin Coyotes maaliskuussa treidasi hänet Calgary Flamesiin vuoden 2009 kolmannen kierroksen varausvuoron kera vastineeksi Matthew Lombardista, Brandon Prustista ja seuraavan vuoden 1. kierroksen varausoikeudesta. Helmikuussa 2010 Flames treidasi Jokisen ja Prustin New York Rangersiin saaden vastineeksi Ales Kotalikin ja Chris Higginsin.
Kaudet 2010–2012 hän edusti jälleen Flamesia ja kaudet 2012–2014 Winnipeg Jetsiä. Heinäkuussa 2014 Jokinen teki vapaana pelaajana sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Jokisen peli Nashvillessä sujui heikosti hänen tehdessä 48 ottelussa tehot 3+3. Hänet vaihdettiin Toronto Maple Leafsiin 15. helmikuuta 2015. Pelaajasiirtojen takarajalla Jokinen myytiin vielä St. Louis Bluesiin.
Suomen jääkiekkomaajoukkueessa Jokinen on saavuttanut kaksi olympiapronssia ja yhden olympiahopean, toisen sijan vuoden 2004 maailmancupissa sekä kolme MM-pronssia ja -hopeaa. Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuden Jokinen voitti vuonna 1998. Torinon talviolympialaisissa vuonna 2006 Jokinen oli Teemu Selänteen kanssa Suomen joukkueen paras maalintekijä kuudella maalillaan, ja vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli Suomen joukkueen kapteeni.
Kiekkouran alkuvaihe
Debyyttinsä miesten tasolla Olli Jokinen teki vain 16-vuotiaana KalPan paidassa kaudella 1995–1996. Samalla kaudella hän voitti A-nuorten SM-hopeaa ja oli joukkueen parhaimpia pelaajia. Kaudeksi 1996–1997 hän siirtyi Helsingin IFK:hon yhdessä veljensä Ville Jokisen kanssa. Olli Jokinen teki tuolla kaudella läpimurtonsa kansalliseen eliittiin, ja Curt Lindström valitsi hänet Suomessa keväällä 1997 pelattuihin jääkiekon MM-kilpailuihin. Olli Jokinen teki Helsingin IFK:lle jääkiekon Suomen mestaruuden kaudella 1997–1998 ratkaisseen voittomaalin rannelaukauksellaan ratkaisevan loppuottelun jatkoajalla.
Los Angeles Kings ja New York Islanders (1997–2000)
Los Angeles Kings varasi Jokisen kolmantena vuoden 1997 NHL:n varaustilaisuudessa. Hän pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa jo samana vuonna, kaudella 1997–1998, mutta palasi kahdeksan pelatun ottelun jälkeen SM-liigan HIFK:hon, jossa teki 30 ottelussa 39 pistettä. Kausi oli hänen ensimmäinen täysi kautensa Pohjois-Amerikassa. Jokinen pelasi yhdeksän ottelua AHL-seura Springfield Falconsissa, mutta muuten pääasiassa Kingsin riveissä. 5. marraskuuta 1998 Jokinen saalisti uransa ensimmäisen pisteen, kun hän sai syöttömerkinnän ottelussa St. Louis Bluesia vastaan. Ensimmäisen maalinsa Jokinen teki viisi päivää myöhemmin Calgary Flamesia vastaan. Jokinen nimettiin marraskuun parhaaksi tulokkaaksi, kun hän teki kahdeksan pistettä 11 ottelussa. Kaikkiaan Jokinen pelasi 66 ottelua, joissa teki 21 pistettä.
Kauden jälkeen Los Angeles myi Jokisen Josh Greenin, Mathieu Bironin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron kanssa New York Islandersiin vaihdossa Žigmund Pálffyyn ja Bryan Smolinskiin.
Florida Panthers (2000–2008)
Kausi 2002–2003 oli kuitenkin Jokisen läpimurtokausi. Panthersin päävalmentajaksi tuli Mike Keenan, joka lisäsi Jokisen roolia joukkueessa huomattavasti. Jokinen teki kauden aikana 36 maalia ja 65 pistettä ja pelasi uransa ensimmäisessä NHL:n tähdistöottelussa. Jokinen nimettiin Panthersin kapteeniksi ennen tulevaa kautta 2003–2004. Jokinen oli jälleen joukkueensa tehokkain hyökkääjä tehden 26 maalia ja 58 pistettä. Jokinen sai kaikista NHL:n hyökkääjistä toiseksi eniten jääaikaa kahdella kaudella ennen työsulkua.
NHL:n työsulkukaudella Jokinen pelasi monissa eurooppalaisissa seuroissa kuten EHC Klotenissa, Södertälje SK:ssa ja myös HIFK:ssa.
NHL-kaudella 2005–2006 Jokinen jatkoi Panthersin kapteenina ja pelasi erinomaisen kauden tehden 38 maalia ja syöttäen 51. Hän pelasi 500. pelinsä 19. marraskuuta 2005 ja teki ensimmäisen hattutemppunsa 25. marraskuuta Pittsburgh Penguinsia vastaan.
Kausi 2006–2007 lienee Jokisen uran parhaita. Hän teki 39 maalia, syötti 52 ja teki näin 91 pistettä. Tehotilasto on Jokisen tähän astisen uran paras +18. Seuraavalla kaudella hän putosi 34 maalin ja 71 pisteeseen. 10. helmikuuta 2008 Jokinen oli mukana onnettomuudessa, kun kesken ottelun Jokinen horjahti ja hänen luistimensa osui joukkuetoveri Richard Zedníkia kaulaan. Lääkäreiden nopea toiminta pelasti Zedníkin hengen. Kauden jälkeen Jokinen myytiin Phoenix Coyotesiin.
Jokisen jättäessä Panthersin hän oli seuran historian eniten maaleja, syöttöjä ja pisteitä tehnyt pelaaja.
Phoenix Coyotes, Calgary Flames ja New York Rangers (2008–2012)
thumb|220px|Jokinen [[Calgary Flamesin riveissä.]]
Jokinen aloitti kauden 2008–2009 Phoenix Coyotesissa, päävalmentajanaan Wayne Gretzky. Marraskuussa 2008 loukkaantuminen jätti Jokisen ulos pelistä ensimmäistä kertaa sitten kauden 2002–2003, mikä katkaisi hänen 397 ottelun putkensa. Coyotes myi Jokisen Calgary Flamesiin maaliskuussa 2009. Calgaryssa Jokinen pääsi sentteriksi maalinsylkijä Jarome Iginlan rinnalle. Jokinen teki ensimmäisissä kuudessa ottelussa kahdeksan maalia. Jokinen kärsi kauden aikana loukkaantumisista, mutta oli silti yksi parhaimpia suomalaispelaajia pisteiden valossa. Ensimmäistä kertaa 10-vuotisella NHL-urallaan ja 799 runkosarjaottelun jälkeen Jokinen pääsi pudotuspeleihin keväällä 2009. Pudotuspeleissä Jokinen pääsi melko hyvään vauhtiin, mutta Calgary putosi ensimmäisellä kierroksella. Kaiken kaikkiaan kausi tuotti 29 maalia ja 57 pistettä.
Kevät Rangersissa ei tuonut paljon ilonaiheita. Jokinen sai kritiikkiä, kun hän epäonnistui Rangersin viimeisen pelin rangaistuslaukauskisan viimeisenä yrittäjänä, ja Rangers jäi niukasti pudotuspelien ulkopuolelle. Jokinen teki kauden aikana 50 pistettä.
Monien yllätykseksi vapaana pelaajana ollut Jokinen teki sopimuksen paluusta Calgary Flamesiin kaudeksi 2010–2011. Kaksivuotisen sopimuksen arvo oli kuusi miljoonaa dollaria. Jokinen sai joukkueesta puolustavamman roolin ja teki kauden aikana 54 pistettä. Hän sai kehut joukkueen valmentajalta Brent Sutterilta.
Edellisellä kaudella mainettaan eliittihyökkääjänä palautellut Jokinen pelasi henkilökohtaisesti melko menestyksekkään kauden 2011–2012. Jokinen aloitti kauden puolustavassa roolissa, mutta oli silti joukkueensa parhaita pistemiehiä läpi kauden. Hän pelasi NHL-uransa tuhannennen runkosarjaottelun 1. tammikuuta 2012. Kauden lopulla Jokinen palasi joukkueen ykkössentteriksi Iginlan ja Alex Tanguayn keskelle, mutta Flames ei edennyt pudotuspeleihin. Jokinen teki kauden aikana 23 maalia ja 61 pistettä.
Winnipeg Jets (2012–2014)
Kauden 2012–2013 alkua viivästytti työsulku, minkä vuoksi NHL:n runkosarja käynnistyi vasta 19. tammikuuta 2013. Runkosarja lyheni työsulun vuoksi 48 otteluun, joista Jokinen pelasi 45. Kausi oli hänelle tehopisteiden valossa vaisu, sillä hän teki 45 ottelussaan seitsemän maalia ja yhteensä 14 tehopistettä. Winnipeg oli yksi liigan heikoimmista seuroista, eikä se yltänyt pudotuspeleihin.
Nashville Predators, Toronto Maple Leafs, St. Louis Blues sekä Florida Panthers (2014–2017)
Kauden 2013–2014 jälkeen Jokisen sopimus Winnipegin kanssa päättyi. Heinäkuussa Jokisesta tuli vapaa pelaaja, ja hän päätyi tekemään sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa kaudeksi 2014–2015. Nashville tiedotti Jokisen sopimuksen olevan yksivuotinen ja yhteensä 2,5 miljoonan dollarin arvoinen. Koska Nashvillesta tuli Jokisen NHL-uran kahdeksas seura, hänestä tuli sopimuksen myötä suomalaisennätyksen hallussapitäjä eniten eri NHL-seuroja edustaneena suomalaisena jääkiekkoilijana. Sopimuksen varmistuttua Nashvillen toimitusjohtaja David Poile kehui Jokisen omistautumista jääkiekolle ja sanoi, että hänen kokemuksensa on tärkeää seuran nuorille pelaajille. Kausi Predatorsissa ei sujunut Jokisen osalta odotetusti. Hän teki 48 ottelussa tehot 3+3 ja joutui useissa helmikuun peleissä vilttiketjuun. 15. helmikuuta 2015 Jokinen vaihdettiin Toronto Maple Leafsiin osana neljän pelaajan kauppaa.
Syksyllä 2015 Jokisen olkapää leikattiin, eikä hän pelannut kaudella 2015–2016 missään. Sen sijaan hän toimi juniorivalmentajana Floridassa. Joukkue oli NJPHL:n (National Junior Prospects Hockey League) North Broward Prep Eagles, jonka alle 16-vuotiaita pelaajia Jokinen valmensi apuvalmentajana.
Florida Panthers solmi Jokisen kanssa päivän mittaisen pelaajasopimuksen maaliskuussa 2017, jolloin Jokinen päätti virallisesti uransa ja Florida Panthers järjesti hänelle jäähyväisseremonian. .
Maajoukkueura
Kaudella 1997–1998 Jokinen oli nuorten maajoukkueen runkopelaaja sen voitettua maailmanmestaruuden kotikisoissa. Jokinen syötti finaalissa Niklas Hagmanin tekemän ratkaisumaalin.
Aikuisten tasolla Jokinen on edustanut Suomen jääkiekkomaajoukkuetta 11 kertaa MM-kisoissa, neljästi olympialaisissa ja kerran jääkiekon maailmancupissa. Jokinen oli suuressa roolissa vuoden 2004 maailmancupin hopeaa saavuttaneessa Leijona-joukkueessa. Vuonna 2006 hän oli voittamassa sekä olympiahopeaa että MM-pronssia.
Vancouverin talviolympialaisissa 2010 Jokinen teki Suomen joukkueen ensimmäisen maalin Leijonien ensimmäisessä ottelussa Valko-Venäjää vastaan, kun Suomi voitti ottelun 5–1. Jokinen aloitti olympiaturnauksen Suomen kakkosketjussa, mutta myöhemmin päävalmentaja Jukka Jalonen siirsi hänet kolmosketjuun. Suomen selvitettyä tiensä turnauksen pronssiotteluun Jokinen pelasi nelosketjussa. Jokinen ei täysin sopeutunut Jalosen pelityyliin ja tympääntyi kohtelustaan, ja on myöhemmin kertonut päättäneensä tuolloin maajoukkueuran päätöksestä. Pronssiottelussa Slovakiaa vastaan Suomi oli 3–2-tappiolla ennen viimeistä erää, mutta kolmannessa erässä Jokinen ratkaisi ottelun Suomelle. Hän viimeisteli ketjukavereidensa Jarkko Ruudun ja Ville Peltosen esityöstä 3–3-maalin ja iski onnistuneen yksilösuorituksen päätteeksi kiekon Jaroslav Halakin jalkojen välistä 4–3-voittomaalin. Näin Suomi juhli olympiapronssia ja kokenut Jokinen toista olympiamitaliaan. Ottelun jälkeen Jokinen ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa.
Jalosen luovuttua Suomen maajoukkueen päävalmentajan tehtävästä keväällä 2013 Jokinen ilmoitti uudelle päävalmentajalle Erkka Westerlundille olevansa maajoukkueen käytettävissä vuoden 2014 olympiakisoissa ja hänet valittiinkin Sotšin olympiajoukkueeseen. Jokisen edustama Suomi saavutti turnauksessa pronssia.
Muuta
Vielä kaudella 2008–2009 Jokinen oli 799 ottelullaan aktiivipelaajista eniten runkosarjaotteluita pelannut pelaaja, joka ei ollut koskaan pelannut NHL:n playoff-peleissä. Keväällä 2009 hän pelasi Calgary Flamesin joukkueessa kuusi NHL:n playoff-ottelua.
Helmikuussa 2008 kaatuvan Jokisen luistimen terä osui joukkuetoveri Richard Zednikin kaulaan. Zednikin kaulavaltimo viiltyi auki, mutta huoltajat saivat nopealla toiminnallaan pelastettua hänen henkensä.
Jokiselle myönnettiin kesällä 2007 vapautus asevelvollisuudesta terveydellisistä syistä, kuten hän itse ilmoitti.
Jokinen aloitti C More -kanavan tv-kommentaattorina vuoden 2018 jääkiekon MM-kisoissa.
Pelaajauran jälkeen
Jokinen aloitti toukokuussa 2021 SM-liigassa pelaavan Mikkelin Jukureiden päävalmentajana 2+1 -vuotisella sopimuksella. Lokakuussa 2022 Jukurit käytti Jokisen sopimuksessa olleen yhden kauden option, minkä johdosta hän jatkaa seuran päävalmentajana myös kaudella 2023-24.
Päävalmentajan tehtävä Jukureissa on Jokiselle ensimmäinen valmentajan tehtävä pääsarjatasolla. Vuonna 2021 viisi eri liigaseuraa oli kiinnostunut palkkaamaan hänet päävalmentajakseen, mutta valinta kohdistui lopulta Jukureihin. SM-liigan lisäksi Jokiselle oli tarjolla myös valmentajan tehtäviä NHL- ja KHL-sarjoissa, mutta nuo vaihtoehdot kariutuivat.
Yksityiselämä
Jokinen avioitui Katerina Jokisen (o.s. Hatzivasiliou) kanssa vuonna 2001 ja heillä on kolme tytärtä, josta vanhin Alexandra (s. 2000) on syntynyt Suomessa ja kaksi nuorempaa (s. 2004 ja 2011) Floridassa. Vaimo Katerinan isä on kreikkalainen. Jokisen veli Ville Jokinen on entinen jääkiekkoilija, joka edusti SM-liigassa HIFK:ta ja KalPaa. Myös veljesten isä Matti Jokinen pelasi jääkiekkoa I-divisioonan Jukureissa kaudella 1975–1976.
BMW Sauber
BMW Sauber oli saksalainen Formula 1 -talli, joka kilpaili Formula 1 -sarjassa kausien – välisenä aikana. Tallin edeltäjä, Sauber, toimi kaudesta kauteen, jolloin tallin entinen omistaja ja tallipäällikkönä tunnettu Peter Sauber myi tallistaan enemmistön BMW:lle. Sauberin jätti-investoinnit muun muassa erittäin nykyaikaisiin tuulitunneleihin saivat BMW:n ostamaan tallin enemmistö-osakkeet. Ennen oman tallin ostamista BMW oli toimittanut moottoreita Formula 1 -talleille, viimeisimpänä Williamsille.
Tallilla oli yksi päämaja, Hinwilissä, Sveitsissä. Hinwilin osasto vastasi rungosta ja moottorista. Hinwilin tehtaan rakennutti alun perin saksalainen autojätti Mercedes-Benz Sauberille, mutta Sauberin vaihdettua omistajaa, päämaja siirtyi BMW:n haltuun.
BMW moottorintoimittajana
BMW toimitti monen vuoden ajan moottoreita eri F1-talleille ennen omaa tallia. Merkittävimpiin talleihin kuuluvat muun muassa Brabham ja Williams. Brabhamin ja BMW:n yhteistyö kesti vuodesta 1982 vuoteen 1987. Parhaana saavutuksena oli Nelson Piquet'n voittama maailmanmestaruus kaudella 1983. Lisäksi talli saavutti useita voittoja ja paalupaikkoja.
BMW toimitti moottoreita Williams-tallille kausina 2000–2005. Talli saavutti BMW:n moottoreilla 10 voittoa, monta paalupaikkaa ja kilpailun nopeinta kierrosta, mutta ei yhtään mestaruutta. BMW olisi halunnut ostaa osan tallista, mutta tallin pääomistaja ja perustaja Sir Frank Williams ei suostunut BMW tarjouksista huolimatta myymään tallistaan osaa BMW:lle, mikä viilensi välejä. Lopulta BMW vei tukensa Williamsilta Sauberille, vaikka BMW:llä olisi ollut sopimus asiakasmoottoreista Williamsin kanssa vuoteen 2009. Williams joutui turvautumaan seuraavaksi kaudeksi Cosworthin moottoreihin. Muita BMW:n moottoreita käyttäneitä talleja olivat AFM, Klenk, Lola, ATS, Arrows ja Benetton.
Sauber
Peter Sauberin perustama sveitsiläistalli liittyi F1-sarjaan 1993. Talli toimi ensin Mercedeksen avustuksella ja myöhemmin Ferrarin avustuksella. Talli ajatti muun muassa Kimi Räikköstä, JJ Lehtoa, Heinz-Harald Frentzeniä ja Nick Heidfeldiä. Maineikas talli ei ikinä kyennyt voittoon tai toiselle sijalle, mutta talli onnistui keräämään kuusi kolmatta sijaa. Yhdysvaltain GP:n 2005 alla Peter Sauber ilmoitti myyneensä enemmistön tallista BMW:lle. Kaupan ilmoitettiin astuvan voimaan vuoden 2006 alussa. Epävirallisten tietojen mukaan kauppasumma olisi ollut 270 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. BMW ilmoitti että se kilpailisi loppukauden Sauber-nimellä, ennen kuin se siirrettäisiin BMW Sauber -nimelle. Peter Sauber piti viidesosan tallistaan.
Sauberin parhaimmaksi sijoitukseksi valmistajien MM-sarjassa jäi neljäs sija, joka saavutettiin kaudella.
2006
right|250px|thumb|"Thanks Michael". Brasilian GP:ssä autojen takasiivekkeissä luki kiitosviesti Michael Schumacherille. Ensimmäiseen kauteensa BMW Sauber lähti F1.06 -autolla, jonka talli julkisti 17.01.2006. Autossa oli Michelinin valmistamat renkaat ja BMW:n moottori. Autoa ajoivat saksalainen Nick Heidfeld sekä kanadalainen vuoden 1997 maailmanmestari Jacques Villeneuve. Saksan GP:stä lähtien hänen tilallaan ajoi puolalainen Robert Kubica. Ensimmäisenä kautenaan talli käytti noin 298 miljoonaa euroa.
BMW Sauber saavutti ensimmäiset MM-pisteensä toisessa kilpailussaan, kauden 2006 Malesian GP:ssä, jossa Villeneuve ajoi seitsemänneksi. Seuraavassa kilpailussa, Australian GP:ssä, molemmat kuljettajat ylsivät pisteille Heidfeldin ajaessa neljänneksi ja Villeneuven kuudenneksi. Kauden puoliväliin mennessä Villeneuve ja Heidfeld saavuttivat useita seitsemänsiä ja kahdeksansia sijoja.
Saksan GP:n jälkeen Villeneuven kerrottiin loukkaantuneen ja hänet korvattiin Kubicalla. Tallin historian ensimmäinen palkintokorokesijoitus saavutettiin sateisessa Unkarin GP:ssä, jossa Heidfeld sijoittui kolmanneksi. Kisa oli samalla Kubican uran ensimmäinen ja hän sijoittui seitsemänneksi, mutta hylättiin myöhemmin alipainoisen auton vuoksi. Samassa kilpailussa tiedotettiin, että aikaisemmin Saksan GP:ssä loukkaantunut Villeneuve oli erotettu kilpakuljettajan roolistaan, ja hänet korvasi loppukauden kilpailuissa Kubica. Kubica osoitti olevansa kilpakuljettajan paikan arvoinen ajettuaan kolmanneksi uransa kolmannessa kilpailussa, Italian GP:ssä. Samassa kilpailussa Heidfeld ylsi kahdeksanneksi. Heidfeld oli vielä pisteillä Kiinan ja Japanin GP:ssä, joista ensimmäisenä mainitussa seitsemäs ja jälkimmäisessä kahdeksas.
Kauden viimeiseen kilpailuun, Brasilian GP:hen talli maalautti autoihinsa tekstit 'Thanks Michael' ja 'Danke Michael' muistoksi Michael Schumacherille, koska tämä oli hänen senhetkisen uransa viimeinen kilpailu (Schumacherin oikea viimeinen kilpailu oli kauden Brasilian GP). ''- Kaikkien aikojen menestyksekkäin kuljettaja on lopettamassa. Hän teki paljon lajille ja hänen ansiostaan F1 on erittäin suosittua, etenkin Saksassa. Kiitokseksi Michael Schumacherille meillä on 'Thanks Michael' ja 'Danke Michael' -tekstit autojemme takasiivekkeessä'', tallipäällikkö Mario Theissen kertoi. Tallin testikuljettaja Sebastian Vettel pääsi myös ajamaan, kun talli ajatti häntä harjoituksissa kolmantena kuljettajana. Kilpailussa Heidfeld keskeytti ja Kubica ajoi yhdeksänneksi.
BMW Sauberin ensimmäinen kausi sujui yli odotusten - talli keräsi 36 pistettä ja oli viides valmistajien MM-sarjassa. Lisäksi talli saavutti sen historian ensimmäiset palkintosijoitukset. Tallipäällikkö Mario Theissen ilmoitti olevansa hyvin tyytyväinen kuljettajiinsa ja että talli oli uusinut heidän sopimukset. ''- Olemme hyvin tyytyväisiä kuljettajiimme ja uskomme, että meillä on hyvä kokoonpano tulevaisuutta varten. Nick (Heidfeld) on kokenut kuljettaja, ja Robert (Kubica) on näyttänyt, että hänen siirtämisensä kilpakuljettajaksi oli oikea päätös'', Theissen totesi MTV3:n mukaan.
2007
right|250px|thumb|Heidfeld ajamassa uutta F1.07-autoa. Auto osoittautui erinomaiseksi ja sillä saavutettiin 101 pistettä ja toinen sija valmistajien MM-sarjassa. right|250px|thumb|Vettel ajamassa F1-debyytissään. Saksalainen ajoi uransa ensimmäisessä kilpailussa kahdeksanneksi ja sai näin yhden MM-pisteen. Kaudella BMW Sauberin kuljettajina jatkoivat Heidfeld ja Kubica, jotka ajoivat F1.07 nimiseksi nimitetyllä autolla. Ossi Oikarinen ilmoitti siirtyvänsä talliin päätesti-insinööriksi huhtikuussa 2007. Tallin saksalainen testikuljettaja Vettel teki F1-debyyttinsä Yhdysvaltain GP:ssa, kun hän tuurasi Kanadassa loukkaantunutta Kubicaa. Testeissä BMW Sauber osoittautui kolmanneksi nopeimmaksi talliksi heti Ferrarin ja McLarenin jälkeen. Jopa talli itse yllättyi nopeudestaan. Ennen kauden alkua talli järjesti muun muassa näytösajon Sankt Moritz -järven jäällä Sveitsissä. Rahaa talli käytti kaudella 298,77 miljoonaa euroa. Tästä summasta Petronas maksoi tallille 32,31 miljoonaa euroa ja BMW 169,23 miljoonaa euroa.
Nopeus säilyi myös kauden alkuun – Heidfeld ajoi kaikissa kauden kolmessa ensimmäisessä kilpailussa neljänneksi. Kubica pääsi pisteille kauden kolmannessa GP:ssä, Bahrainin GP:ssä. Espanjan GP:ssä Kubica oli puolestaan neljäs. Monacon katuradalla molemmat kuljettajat pääsivät pisteille, kun Kubica oli viides ja Heidfeld kuudes. Kanadan GP:ssä Heidfeld ajoi tallin kauden parhaaksi tulokseksi jääneen toisen sijan. Kanadassa koettiin myös dramaattinen hetki. Kubica menetti autonsa hallinnan sen etusiiven osuttua Toyotalla ajaneen Jarno Trullin autoon, ja törmäsi reunavalliin noin 230 km/h nopeudella. Auto tuhoutui lähes täysin, mutta Kubica säästyi vakavilta vammoilta. Onnettomuudessa osallisena ollut Trulli kertoi, että hän ei ollut syyllinen tapahtuneeseen. ''- Robert Kubica osui minuun takaapäin ja rysäytti ulos. Minä en ollut vaihtanut ajolinjaani, mutta nähtyäni auton pyörivän ympäri, olin erittäin huolissani. Kun näkee kollegan joutuvan isoon onnettomuuteen ja on saanut osuman peräänsä, ei se ole kiva tunne. Siinä vaiheessa mielessäni pyöri monia asioita, mutta olen sittemmin kuullut, että hän on kunnossa, joten toivon hänen palaavan pian'', Trulli kertoi tapahtumasta MTV3:n mukaan. Kubican mukaan Trullia ei voitu pitää syyllisenä tapahtuneeseen. ''-Yritin kaarteessa ohittaa Jarno Trullia jolloin osuin häneen ja etusiipeni irtosi. Menetin autoni kontrollin ja yhtäkkiä olinkin ilmassa. Tapahtumasta ei voi syyttää ketään'', Kubica sanoi. FIA:n lääkäreiden päätöksellä hänen täytyi jättää seuraava kilpailu väliin, joten häntä tuurasi Vettel. Yhdysvaltain GP:ssä Heidfeld keskeytti, mutta debyyttinsä tehnyt Vettel ajoi kahdeksanneksi saavuttaen näin uransa ensimmäisen MM-pisteen.
Ranskan GP:ssä Kubica palasi takaisin autonsa rattiin ja ajoi heti neljänneksi. Heidfeld oli puolestaan viides. Britannian GP:ssä Kubica uusi sijoituksensa ja Heidfeld puolestaan ajoi kuudenneksi. Euroopan GP:ssä Heidfeld puolestaan uusi sijoituksensa ja Kubica ylsi seitsemänneksi. BMW Sauberin kauden paras pistesaldo, kymmenen pistettä, saavutettiin Unkarista, jossa Heidfeld ajoi maaliin kolmantena ja Kubica oli viides. Heidfeld ajoi neljänneksi kahdessa seuraavassa kilpailussa, Turkin ja Italian GP:ssä. Kubica oli ensin mainitussa kilpailussa kahdeksas ja jälkimmäisessä viides. Belgian GP:ssä Heidfeld ylsi viidenneksi ja Japanin GP:ssä Kubica oli vuorostaan seitsemäs. Kauden viimeistä edeltävässä kilpailussa, Kiinan GP:ssä Heidfeld oli seitsemäs ja viimeisessä kilpailussa, Brasilian GP:ssä, molemmat kuljettajat olivat pisteillä, kun Kubica ajoi viidenneksi ja Heidfeld kuudenneksi.
Kauden päätteeksi talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa toiseksi 101 pisteellä. Ilman McLarenin hylkäystä vakoilujupakassa olisi tallin sijoitus ollut kolmas.
2008
right|250px|thumb|Heidfeld ajoi toiseksi kauden avanneessa Australian GP:ssä. right|250px|thumb|Kubica kaasutteli voittoon Kanadan GP:ssä ennen toiseksi sijoittunutta tallikaveriaan, Heidfeldiä. Kolmannelle F1-kaudelleen BMW Sauber lähti kuljettajinaan Heidfeld ja Kubica. Talli käytti autonaan F1.08 -nimistä autoa. Testikuljettajikseen talli nimesi itävaltalaisen Christian Klienin ja virolaisen Marko Asmerin. Talli julkisti autonsa 14. tammikuuta 2008 ja ilmoitti budjetikseen 225 miljoonaa euroa. Viime kauden vahvan auton suunnitellut Jörg Zander vaihtoi Hondalle tammikuussa. Mario Theissen paikkasi hänet kokeneella Christoph Zimmermannilla. Uusi auto osoittautui pettymykseksi talvitesteissä erityisesti kuljettajien mielestä. Tallipäällikkö Mario Theissen ei kuitenkaan luopunut voittohaaveista. "Kaudelle 2008 olemme asettaneet tavoitteeksemme kuroa kiinni kärkitallien eroa. Lisäksi aiomme saavuttaa ensimmäisen Grand Prix -voittomme", Theissen kertoi MTV3:n mukaan.
Kausi alkoikin BMW Sauberin kannalta myönteisesti, kun Heidfeld ajoi heti toiseksi kauden ensimmäisessä kilpailussa, Australian GP:ssä. Kubica ylsi aika-ajoissa toiseksi, mutta kilpailu päättyi kolariin, kun Williamsia ajanut japanilainen Kazuki Nakajima kolaroi hänen kanssaan. Malesian GP:ssä, Kubica oli puolestaan toinen ja Heidfeld kuudes. "On hienoa päästä palkintopallille ensi kertaa sitten Monzan 2006 kisan. Olen ollut tänä viikonloppuna huonovointinen ja kisa oli fyysisesti rankka. Startti oli kuitenkin hyvä ja nousin kakkoseksi, kun Heidfeld ja Trulli osuivat toisiinsa. Pystyin ajamaan tasaisia kierrosaikoja, ja kun olin noussut toiseksi, kierroksia vähennettiin, jotta auto kestäisi", Kubica kertoi. Lisäksi Heidfeld ajoi oman uransa ja tallin historian ensimmäisen nopeimman kierroksen toiseksi viimeisellä kierroksella. ''- Olen iloinen ajettuani kaikkien aikojen ensimmäisen nopeimman kierrokseni. Auton nopeus oli todella hyvää, suurin piirtein McLarenin tasolla. Se on erittäin myönteistä ja saa kuudennen sijan maistumaan hieman pettymykseltä'', Heidfeld kommentoi MTV3:n mukaan.
Bahrainin GP:ssä talli saavutti historiansa ensimmäisen paalupaikan, kun Kubica ajoi paalulle ennen Ferrarin Felipe Massaa. Aika-ajon jälkeen mediaan levisi nopeasti lausahdus "Pole on pole" (suom. Puolalainen paalupaikalla). Useat lehdet käyttivät lausahdusta otsikkonaan. ITV:n mukaan otsikko oli käytössä 76 sanomalehdessä ja 432 nettisivulla. Kubica itse kertoi paalupaikan mahdollistuneen laihdutuskuurilla, jolle talli oli hänet asettanut. "Todettiin auton olevan nopeampi, kun kuski olisi kevyempi ja siksi otettiin kuljettajasta pois kaikki mikä otettavissa oli", kuusi kiloa laihduttanut Kubica totesi. Kilpailussa Kubica sijoittui kolmanneksi ennen tallikaveriaan Heidfeldia. Lisäksi talli nousi valmistajien mestaruussarjassa johtopaikalle. Espanjan GP:hen talli toi uusia aerodynaamisia osia. Kilpailussa Kubica sijoittui neljänneksi ja Heidfeld yhdeksänneksi, joskin Heidfeld sai kymmenen sekunnin Stop and Go -rangaistuksen hänen tultua varikkopysähdykselle sääntöjenvastaisesti turva-auton ollessa radalla. ”''Olin kisassa viidentenä, kun koin huonoa onnea turva-auton ja ensimmäisen varikkokäyntini kanssa. Olin juuri ohittanut varikon sisääntulon, kun sain kutsun varikolle. Yritin sitten säästää polttoainetta ja lykätä varikkokäyntiäni, mutta lopulta minun täytyi valita polttoaineen loppumisen tai pysähtymisrangaistuksen väliltä''”, Heidfeld kertoi MTV3:n mukaan.
Turkin GP:ssä tallilla oli suuria vaikeuksia renkaiden lämmittämisen kanssa. Kilpailussa Kubica nousi viidennestä lähtöruudusta neljänneksi ja Heidfeld yhdeksännestä lähtöruudusta viidenneksi. Turkin GP:n jälkeen BMW Sauber käytti optionsa Kubican sopimuksesta. Alkuperäisen sopimuksen mukaan Kubican piti ajaa BMW Sauberilla kauteen asti, mutta uuden sopimuksen mukaan Kubica olisi ajanut BMW Sauberilla kauteen  asti. Muun muassa Ferrari oli kiinnostunut Kubican palkkaamisesta. Monacon GP:ssä Kubica oli jälleen palkintokorokkeella, tällä kertaa hän sijoittui toiseksi. Kanadan GP:ssä talli saavutti historiansa ensímmäisen voiton kaksoisvoitolla järjestyksessä Kubica-Heidfeld. Voitto oli samalla Kubican ja Puolan historian ensimmäinen. Ranskan osakilpailussa Kubica oli viides ja Heidfeld jäi ilman pisteitä. Britanniassa Heidfeld oli sateisissa olosuhteissa ajetun kilpailun toinen. Saksan, Unkarin ja Euroopan tulokset olivat vuorostaan tallille heikompia. Kauden viimeisellä kolmanneksella talli saavutti vain kolme palkintosijaa – Belgian, Italian ja Japanin GP:stä. Kauden viimeisissä osakilpailuissa talli keräsi 18 pistettä. Kubica jäi neljänneksi ja Heidfeld kuudenneksi kuljettajien MM-pisteissä. BMW Sauber puolestaan oli kolmas valmistajien MM-sarjassa.
2009
Talli lähti uuteen kauteen F1.09-autolla, joka julkistettiin 20. tammikuuta Espanjan Valenciassa. Auto varustettiin uusien sääntöjen myötä KERS-jarrujärjestelmällä. Kauden avauskilpailussa Kubica oli taistelemassa jopa voitosta, kunnes kolaroi kilpailun loppuvaiheessa Sebastian Vettelin kanssa. Malesiassa Heidfeld ajoi toiseksi, mutta sai vain puolet pisteistä koska kilpailu keskeytettiin 31 kierroksella sateen takia. Brasilian GP:ssä Kubica ajoi toiseksi. Talli sijoittui kuudenneksi 36 pisteellä. Kesällä 2009 BMW Sauber ilmoitti vetäytyvänsä F1 sarjasta kauden jälkeen. Alun perin talli myytiin sveitsiläiselle sijoitusyhtiölle Qadbackille, mutta yrityksen paljastuttua huijaukseksi Peter Sauber osti tallin itselleen. Talli sai paikan MM-sarjaan Toyotan vetäydyttyä sarjasta.
2010
Vaikka BMW Sauber vetäytyi kauden 2009 jälkeen, talli kilpaili kauden BMW Sauber nimellä. Tallin kuljettajina toimivat Kamui Kobayashi ja Pedro de la Rosa ja myöhemmin Nick Heidfeld. Kausi alkoi tallilla heikosti, kun kauden ensimmäinen pistesijoitus tuli Kobayashin ajamana vasta toukokuun lopussa ajetussa seitsemännessä osakilpailussa Turkissa. Britanniassa Kobayashi ajoi tallin kauden parhaimman tuloksen sijoittumalla kuudenneksi. De la Rosa sen sijaan ajoi kauden aikana vain kerran pisteille Unkarissa. Kesken kauden de la Rosan tilalle valittu Heidfeld puolestan ajoi parhaimman tuloksensa Japanissa, missä hän oli kahdeksas. Talli saavutti yhteensä 44 pistettä ja kahdeksannen sijan viimeisellä BMW Sauber nimellä ajetulla kaudellaan.
Sponsorit
Tallin tärkein yhteistyökumppani oli malesialainen öljy-yhtiö Petronas. Toinen tärkeä yhteistyökumppani oli osaomistaja ja sponsorina toiminut sveitsiläinen pankki Credit Suisse. Myös joulukuussa 2005 tallin sponsoriksi liittynyt yhdysvaltalainen Intel oli tallin yksi tärkeimmistä sponsoreista. Intel osallistui myös tallin saamien datatietojen käsittelyyn. Lisäksi tallia sponsoroi saksalainen telekommunikaatioalan yritys, T-Systems sekä sveitsiläinen kellovalmistaja, CERTINA. Muita pienempiä sponsoreita olivat muun muassa Puma ja Dell. Petronas ja Credit Suisse tulivat tunnetuiksi jo tallin aikaisemmassa elämässä Sauberina. Peter Sauber hoiti tallin aikaisempia sponsorisuhteita konsulttitoimensa ohella.
Hinwil, Sveitsi
BMW Sauberin päämaja sijaitsi Hinwilissä, Sveitsissä. Hinwilissä valmistettiin BMW Sauberin F1-autojen rungot. Hinwilin tehtaan rakennutti alun perin saksalainen autojätti Mercedes-Benz Sauberille, mutta Sauberin vaihdettua omistajaa, päämaja siirtyi BMW:n haltuun. BMW:llä oli Hinwilin tehtaalla töissä noin 260 henkilöä kauden 2009 jälkeen, jotka työskentelivät myös kaudella 2010.
Formula 1 -tulokset
1 Kisa keskeytettiin ennen kuin 75 prosenttia oli ajettu, jolloin kuljettajille annettiin vain puolikkaat pisteet, eli Heidfeld sai vain neljä pistettä.
BMW:n moottorit
right|250px|thumb|[[BMW P86-moottori]]
* = Myöhempi kehitysversio M13 nimettiin Megatron M13 -nimiseksi.
Metal: A Headbanger’s Journey
Metal: A Headbanger’s Journey on vuonna 2005 valmistunut dokumenttielokuva. Elokuvan on ohjannut antropologi Sam Dunn, joka on omien sanojensa mukaan kuunnellut metallimusiikkia 12-vuotiaasta asti. Elokuvassa käsitellään metallimusiikin ja -kulttuurin kehitystä ja sille ominaisia asioita. Elokuvan ensi-ilta oli 14. syyskuuta 2005 Toronton elokuvajuhlilla. Kahden levyn erikoisjulkaisu-DVD ilmestyi Yhdysvalloissa 19. syyskuuta 2006.
Amenemhet I
pienoiskuva|pysty|Amenemhet I:n veistos [[Müncheniläisessä museossa.]] Amenemhet I oli muinaista Egyptiä 12. dynastian aikaan vuosina 1985–1956 eaa. tai 1991–1962 eaa. hallinnut faarao. Amenemhetin isä oli Senusret -niminen pappi ja Nefret -niminen nainen oli hänen äitinsä. Amenemhet ei ollut siis ollenkaan kuninkaallista sukua. Hänen nimensä on ensimmäinen, jossa on Amon-jumalan nimi. Amon oli aikaisemmin melko tuntematon jumala, joka sai alkunsa ilmeisesti Theban seudulla 11. dynastian aikaan.
Amenemhetin edeltäjän, Mentuhotep IV:n, visiirin nimi oli myös Amenemhet. Nämä saattoivat olla yksi ja sama henkilö, mikä selittäisi Amenemhetin valtaan nousun ja uuden dynastian perustamisen kuninkaallisen perheen ulkopuolelta.
Amenemhetin valtaannoususta ei ole tarkempia tietoja, mutta el-Lishtistä löytyneeseen kivilaattaan on kaiverrettu Mentuhotep IV:n ja Amenemhetin nimet vierekkäin, joka mahdollisesti osoittaa Amenemhetin toimineen Mentuhotepin kanssa sijaishallitsijana. Tässä tapauksessa olisi mahdollista, että Mentuhotep oli valinnut Amenemhetin seuraajakseen. Kirjallisista dokumenteista on löydetty "Neferetin ennustuksena" tunnettu kirjoitelma, jonka väitetään olevan vanhan valtakunnan ajalta. Siinä ennustetaan Amenemhetin valtaannousua, mutta on mahdollista, että se oli hänen hallituskautenaan laatimaa propagandaa, jolla hän pyrki oikeuttamaan hallintoaan.
Amenemhetin ulkopolitiikka keskittyi pääasiassa Lähi-idän suuntaan, jossa hän karkotti karavaaneja ryösteleviä beduiiniheimoja ja rakennutti sinne linnakkeen nimeltään "kuninkaan muurit". Myöhemmällä ajalla tätä linnaketta lienee ilmeisesti pidetyn Amenemhetin hallituskauden merkittävimpänä rakennusprojektina, sillä se mainitaan Nefertin ennustuksessa sekä Sinuhen tarinassa. Amenemhet järjesti myös sotaretken libyalaisia vastaan, jota johti hänen poikansa ja seuraajansa Senusret I.
Amenemhetin harjoittama sisäpolitiikka pyrki pääasiassa siirtämään valtaa lääninherroilta, jotka sen olivat ensimmäisen välikauden aikana saavuttaneet, takaisin keskushallinnolle. Tehostaakseen tätä muutosta (ja myös ollakseen lähempänä lädi-idän rajaa) Amenemhet siirsi pääkaupungin Thebasta uuteen perustamaansa kaupunkiin nimeltä Amenemhet-Itj-Tawy (Amenemhet on ottanut kaksi maata haltuunsa), joka sijaitsi Faijumin lähistöllä. Vaikka kaupungin tarkkaa sijaintia ei tiedetä, oletetaan sen olleen lähellä el-Lishtiä, johon Amenemhet rakennutti hautansa. Amenemhet rakennutti pääkaupunkinsa uuteen paikkaan todennäköisesti erottaakseen itsensä perinteisitä valtakeskuksista näin pakottaen hallintoeliitin muuttamaan uuteen pääkaupunkiin ja hylkäämään omistamansa valtavat maa-alueet. Osaltaan tästä vanhojen hallintokeskusten hylkäämisestä kertoo myös se, ettei Amenemhet rakennuttanut Amonin kulttikeskukseen Thebaan juurikaan monumentteja, vaikka Amon on mainittu hänen nimessäänkin. Amenemhet näyttää myös ajaneen politiikkaa, jossa virkailijoiden virat eivät enää periytyneet isältä pojalle, vaan niihin päästiin ansioiden kautta.
Amenemhetin ei ilmeisesti rakennuttanut juurikaan monumenttejä hallituskaudellaan, lukuun ottamatta Ptahin temppeliä Memfiksessä.
Amenemhet joutui salamurhan uhriksi kolmantenakymmenentenä hallitusvuonnaan. Tähän viitataan mm. Sinuhen tarinassa. Myös Amenemhetin seuraajan, Senusret I:n, hallituskaudelta peräisin olevissa teksteissä kerrotaan kuinka Amenemhetin kimppuun hyökättiin tämän ollessa nukkumassa, kuinka hän puolustautui ja kuinka viimein hänen henkivartijansa murhasivat hänet. Tekstissä mainitaan myös Senusretin olleen sotaretkellä Egyptin rajojen ulkopuolella, joka saattaa osoittaa murhan olleen yritys kaapata valta ja tuhota Amenemhetin perustama dynastia. Senusret kuitenkin ehti takaisin Egyptiin ennen kuin tämä ehti tapahtua ja teloitutti kaikki murhasta vastuussa olevat.
Amenemhet rakennutti "Amenemhet on mahtava ja miellyttävä" -nimisen pyramidinsa el-Lishtiin, lähelle Faijumia. Pyramidin tavoitteena oli osoittaa Amenemhetin dynastian olevan yhtä mahtava kuin vanhan valtakunnan suurten pyramidinrakentajien dynastioiden. Egypti ei kuitenkaan ollut vielä yhtä vauras toipuessaan yhä ensimmäisestä välikaudesta, joten Amenemhetin pyramidi jäi huomattavasti vanhan valtakunnan pyramideja pienemmäksi.
Etelä-Libanonin armeija
Etelä-Libanonin armeija eli Vapaan Libanonin armeija oli Israelin rahoittama palkka-armeija tai kodinturvajoukko, jonka tehtävänä on ollut toisaalta estää shiiamuslimien Amal-taistelujärjestöä ja palestiinalaisia hyökkäämästä Israeliin ja toisaalta puolustaa paikallisia kyliä. SLA:ta ei ole koskaan tunnustettu kansainvälisesti viralliseksi armeijaksi, minkä vuoksi Yhdistyneet kansakunnatkin on käyttänyt siitä nimitystä ”de facto forces” eli tosiasiassa olevat joukot. Niiden pääpaikkana oli Marjayoun.
Amenemhet I
Pyramidin runko on rakennettu kalliosta louhitusta kivestä sekä mutatiilistä ja se on katettu tasaiseksi hakatulla kalkkikivellä, joka tosin on nykyään sortunut, paljastaen pyramidin ytimen. Pyramidin rakennuksessa on käytetty monista muista monumenteista irti hakattuja kiviä. Ainakin Khufun, Khafren, Unaksen ja Pepin nimet on löydetty Amenemhetin pyramidissaan käyttämistä kivistä. Vanhojen hautojen materiaalin uudelleenkäyttö oli hyvin tavallista tuona aikana, sillä niistä oli helppo louhia jo valmiiksi muotoon hakattuja kiviä.
Etelä-Libanonin armeija
Etelä-Libanonin armeija nousi Suomessa uutisotsikoihin kesäkuussa 1985 sen kaapattua 25 UNIFIL-rauhanturvaoperaatioon osallistunutta suomalaissotilasta. Vangittujen joukossa oli suomalaispataljoonan komentaja eversti Venni Hakala. Kaappaus sai alkunsa suomalaisten suorittamasta valehyökkäyksestä ja vangitsemiseksi naamioidusta operaatiosta, jolla he yrittivät pelastaa 11 SLA:sta Amal-järjestön riveihin loikannutta taistelijaa. SLA vaati loikkareiden palauttamista uhaten muussa tapauksessa ampua suomalaiset panttivankinsa, joista pääosa siirrettiin SLA:n päämajaan Marjayouniin. Israel syytti suomalaisia puolueellisuudesta, mutta YK:n tutkimuskomission mukaan suomalaiset olivat toimineet täysin oikein. Suomalaiset vapautettiin lopulta tiiviiden neuvottelujen tuloksena viikon kestäneen vankeuden jälkeen. Neuvotteluihin osallistuivat Israelin pää- ja ulkoministerit sekä YK:n silloinen apulaispääsihteeri Brian Urquhart.
Amenemhet I
Gaston Maspero suoritti kaivauksia pyramidissa vuonna 1882.
Kerässieppi
Kerässieppi on noin 50 asukkaan kylä Muonion kunnassa. Kylä sijaitsee Pallastunturien länsipuolella, aivan kansallispuiston rajalla, noin 21 kilometrin päässä Muonion kirkonkylältä koilliseen.
Kerässieppi valittiin vuoden lappilaiseksi kyläksi vuonna 2015.
Jääpallon SM-sarjakausi 1970–1971
Jääpallon SM-sarjakausi 1970-1971 ratkaistiin kaksinkertaisessa sarjassa. Osallistuvia joukkueita oli kahdeksan, sillä ennen kauden alkua sarjasta luopuivat suomensarjasta edellisenä kautena noussut Imatran Pallo-Salamat, sekä kaksi edellistä kautta SM-sarjassa pelannut Vaasa-67. Mestaruuden voitti WP-35 ennen Vastusta ja OLS:aa. LaPa jäi sarjan viimeiseksi ja putosi sarjata.
WP-35:n Seppo Laakkonen voitti maalikuninkuuden 45 osumalla.
Ottelut
LaPa putosi sarjasta. Tilalle nousi Warkauden Pallo-Pojat.
Suomenmestarit
WP-35:n joukkue: Veli Pohjolainen, Olavi Toivonen, Pertti Koponen, Seppo Immonen, Martti Bräyschy, Kalevi Asp, Eino Hahkala, Leo Partanen, Seppo Laakkonen, Jaakko Lätti, Hannu Ojala, Esko Holopainen, Pauli Auvinen, Harri Laakkonen, Kari Tuovinen, Pauli Massinen, Eero Hautala, Raimo Tirkkonen, Seppo Koskinen. Valmentaja: Leo Partanen
Härmäläinen perusjuntti (kappale)
Härmäläinen perusjuntti on Irwin Goodmanin kappale, joka julkaistiin samannimisellä albumilla vuonna 1984. Singlenä kappale julkaistiin vuosina 1984 ja 1985. Kappaleen sävelsivät Irwin Goodman, Ari Lahti sekä Kassu Halonen ja sen sanoitti Vexi Salmi nimimerkillä Emil von Retee. Kappale on useiden muiden Goodmanin esittämien ja Vexi Salmen sanoittamien kappaleiden tapaan sanoitukseltaan satiirista kritiikkiä suomalaisen kulttuurin junttimaisuutta kohtaan.
Heian-kyō
pienoiskuva|Heian-kyōn pienoismalli, keskellä [[Heian-palatsi|keisarillinen palatsi]]
Heian-kyō (, kirjaimellisesti ’rauhan ja turvallisuuden pääkaupunki’) on Japanin Kioton kaupungin alkuperäinen nimi. Heian-kyō perustettiin vuonna 794, kun keisari Kanmu siirtyi sinne aiemmasta pääkaupungista Nagaoka-kyōsta. Muodollisesti se pysyi Japanin pääkaupunkina yli tuhannen vuoden ajan vuoteen 1869 saakka, kunnes keisari siirtyi Tokioon – lukuun ottamatta lyhyttä ajanjaksoa vuonna 1180, kun pääkaupunki oli Fukuhara-kyōssa. Kirjaimellisesti pääkaupunkia merkitsevää nimeä ”Kioto” (Kyōto) kaupungista alettiin käyttää vasta 1000-luvun loppupuolella.
Pääkaupungin siirtoa ehdotti Wake no Kiyomaro. Maan pääkaupunki oli aiemmin vaihtunut usein, ja Heian-kyōta edeltänyt pääkaupunki Nagaoka-kyō kärsi epävakaasta poliittisesta tilanteesta. Uuden pääkaupungin suunnittelu aloitettiin vuoden 793 alussa, ja keisari muutti sinne jo seuraavan vuoden syksyllä. Heian-kyō rakennettiin Kiinan Tang-dynastian pääkaupungin Chang’anin mallin mukaan ruutukaavaan, joka oli pohjois–eteläsuunnassa 5,32 kilometrin pituinen ja itä–länsisuunnassa 4,57 kilometrin levyinen. Vuoret ympäröivät Katsura- ja Kamojokien väliin rakennettua kaupunkia kolmelta suunnalta. Kaupungin pohjoisosan keskelle rakennettiin keisarillinen palatsi (Daidairi), ja sille johtava pohjois–eteläsuuntainen suurkatu Suzaku-ōji jakoi kaupungin palatsista katsottuna oikeaan eli läntiseen (ukyō) ja vasempaan eli itäiseen (sakyō) osaan. Kaupungin eteläporteille rakennettiin kaksi buddhalaista temppeliä sen suojelemiseksi, läntinen Sai-ji ja itäinen Tō-ji.
Kaupunki kehittyi lähinnä idässä Kamojoen varrella, ja ukyōn alue jäi pitkään rakentamatta. Kaupunkia tuhosivat myös lukuisat tulipalot ja erityisen pahasti 1400-luvun Ōnin-sota. Myöhemmin sen suunnitteluun vaikuttivat merkittävissä määrin vasta Toyotomi Hideyoshin toteuttamat uudelleenrakennustyöt.
700px|pienoiskuva|keski|Heian-kyōn kartta. [[Mori Kōanin teos vuodelta 1750.]]
Abdülhak Hâmid Tarhan
Abdülhak Hâmid Tarhan (1852 Konstantinopoli, Turkki – 1937 Istanbul, Turkki) oli turkkilainen kirjailija. Hän kävi sekä ranskalaista että amerikkalaista koulua ja toimi diplomaattina ensin Pariisissa vuodesta 1876, sitten muualla Euroopassa ja Intiassa. Hän puolusti Tanzimat-kaudella mielipiteenvapautta. Tuotannossaan hän oli uskonnollinen mystikko. Hän julkaisi 31 näytelmää ja yli kymmenen runokokoelmaa. Läpimurtoteos oli runoelma Sahra (1879).
Topi Riutta
Topi Riutta (s. 8. toukokuuta 1980 Heinola) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa keskushyökkääjänä.
Ura
Riutta on Lahden Pelicansin tai Heinolan kiekkokoulun kasvatti HeKistä. Hän aloitti uransa aikuisten sarjoissa kaudella 1998–1999, Jypissä pelaamalla 8 ottelua SM-liigaa. Seuraavalla kaudella 1999–2000 Riutta solmi Jypin kanssa vuoden sopimuksen pelaten koko kaudella 40 ottelua. Samana vuonna hän pelasi nuorten MM-kisat.
Kauden 2000–2001 Riutta pelasi vuoden sopimuksella Jyväskylän Diskoksessa. Ensimmäisen Mestis-kauden aikana hän suoritti varusmiespalveluksen Tikkakoskella. Kaudella 2001–2002 Riutta pelasi ensimmäiset 22 ottelua Kokkolan Hermeksessä. Riutta siirtyi kesken kauden Uudenkaupungin Jää-Kotkiin. Riutta jatkoi seuraavan kauden Uudessakaupungissa. Jääkotkien pudottua Mestiksestä Riutta vaihtoi jälleen seuraa. Kauden 2003–2004 hän pelasi TuTossa ja voitti joukkueen sisäisen pistepörssin tehopisteillä 13+19.
Kaudet 2004–2006 Riutta pelasi Mestistä Joensuun Jokipojissa. Ensimmäisellä kaudella hän teki 41 pelissä tehopisteet 13+20. Toisella kaudella joukkueen kapteenina hän teki 25 pistettä. Kausi 2006–2007 alkoi Riutan osalta vasta lokakuun lopussa sopimusneuvotteluiden ollessa jäissä. Uusi seura löytyi Norjan pääsarjan Lillehammer IHK:sta. Hän pelasi seurassa 32 ottelua tehopistein 10+17=27.
Tero Järvenpää
Tero Mikael Järvenpää (s. 2. lokakuuta 1984 Tampere) on suomalainen kilpauransa päättänyt keihäänheittäjä. Järvenpään ennätys on 86,68 metriä heinäkuulta 2008. Seuratasolla Järvenpää edusti Tampereen Pyrintöä, aiemmin Parkanon Urheilijoita. Häntä valmensi isä Pentti Järvenpää.