cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Härmälän rotko
Härmälän rotko on Varsinais-Suomessa Maskussa oleva luonnonmuodostelma. Se on parhaimmillaan parikymmenmetrinen rotko, jonka lisäksi muodostelmaan kuuluu rako- ja lippaluolat. Muodostelman päältä on näkymä laajasti ympäri lähialuetta mm. merenlahden toiselle puolelle Kultarantaan. Rotko on syntynyt kallioon mahdollisesti maanjäristyksen seurauksena. Vaihtoehtoisen teorian mukaan rotkon on esitetty syntyneen meren laajentaessa kallion luontaisia halkeamia. Rotko on geologisesti nuori, sen arvioidaan syntyneen noin tuhat vuotta sitten.
Maskun kunta on yhdessä paikallisten yhdistysten kanssa järjestänyt rotkolla useiden vuosien ajan muinaistulien yön tapahtuman.
Suur-Saimaan alue
Suur-Saimaan alue (vesistöaluetunnus 04.1) on Vuoksen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 17 925,41 neliökilometriä, ja josta 11 233,49 neliökilometriä kuuluu Suomen puolelle ja 6 691,92 kuuluu Venäjän puolelle. Alueen järvisyys on 32,7 %. Vesistön alueen alarajana on Venäjän raja, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 52 696,63 neliökilometriä ja järvisyys 19,78 %.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta  :
Osa-alueista Ala-Saimaan alue (04.11) laskee Imatrankosken kautta Vuoksen alueeseen kuuluvalle Vuoksen lähialueelle (04.191), joka laskee Laatokkaan Venäjällä. Muualta kuin Imatrankosken kautta Vuokseen laskevista Suomen valuma-alueista Vuoksen itäpuoliset kuuluvat Vuoksen alueeseen (04.19) ja Vuoksen länsipuoliset Saarenojan valuma-alueeseen (04.13).
Venäjän puolelta Vuokseen laskevasta Vuoksen vesistön valuma-alueesta pääosa kuuluu Suomen valuma-aluejaossa Vuoksen alueen (04.19) Venäjän puoleiseen osaan (04.19R) ja pieni osa Suomen rajan lähellä Saarenojan valuma-alueen (04.13) Venäjän puoleiseen osaan (04.13R).
Haukiveden–Kallaveden alue
Haukiveden–Kallaveden alue (vesistöaluetunnus 04.2) on Vuoksen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 9 547,36 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 27,67 %. Vesistön alueen alarajana on Savonlinna, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 50 575,73 neliökilometriä ja järvisyys 17,46 %.
K. K. Downing
K. K. Downing, koko nimeltään Kenneth Keith Downing Jr. (s. 27. lokakuuta 1951 West Bromwich, Englanti) on brittiläinen kitaristi, joka tunnetaan parhaiten Judas Priestin entisenä jäsenenä. Downing muodosti kitaristi Glenn Tiptonin kanssa yhtyeen tärkeän kitara-aisaparin, joka on vaikuttanut Judas Priestin musiikilliseen antiin ratkaisevalla tavalla lähes koko yhtyeen olemassaolon ajan. Downing on myös yhtyeen toinen perustajajäsen, toisen ollessa basisti Ian Hill. Nykyisin hänellä on oma yhtye nimeltä KK´s Priest.
Biografia
K. K. Downing syntyi 27. lokakuuta 1951 West Bromwichissa, Englannissa. Downingin vanhemmat eivät hyväksyneet poikansa uravalintaa rockmusiikin parissa, eivätkä he ole olleet puheväleissä tämän lähdettyä 16-vuotiaana kotoaan. Teini-ikäisenä 1960-luvun lähestyessä loppuaan Downing soitti jo myöhemmin Judas Priest -muotoon muovautuneessa yhtyeessä basisti Ian Hillin kanssa. Laulaja Rob Halfordin sekä kitaristi Glenn Tiptonin liittyminen yhtyeeseen ennen sen esikoisalbumin levytystä muodostikin lopulta yhtyeen ytimen, joka oli kasassa neljä vuosikymmentä.
Downingin suurimpina musiikillisina vaikuttajina jo nuoresta iästä lähtien on mainittu esimerkiksi Jimi Hendrix, John Mayall ja Eric Clapton.
Downing jätti Judas Priestin huhtikuussa 2011 eikä osallistunut yhtyeen Epitaph-kiertueelle. Lähdön syynä olivat erimielisyydet yhtyeen jäsenten ja managerien kanssa. Downingin mukaan yhtye ei toimi enää demokraattisesti ja jäsenten soolourat menevät yhtyeen edelle. . Myöhemmin Downing kommentoi loukkaantuneensa, kun häntä ei pyydetty sairauden vuoksi lopettaneen Glenn Tiptonin korvaajaksi. Hän keskittyy nykyään työskentelemään omistamansa golfkentän parissa.
Downingin omaelämäkerta 40 vuotta Judas Priestiä, Kitarasankarin muistelmat ilmestyi Suomessa lokakuussa 2018.
K.K. Downing palasi tauon jälkeen vuonna 2019, jolloin hän soitti kaksi live-keikkaa Englannissa ja perusti oman bändin KK´s Priest, jonka debyyttialbumi- "Sermons of the Sinner" -ilmestyi lokakuussa 2021. Bändissä soittavat Downingin lisäksi : Tim "Ripper" Owens (laulu), A.J.Mills (kitara), Tony Newton (basso) ja Sean Elg (rummut).
Sorority Row
Sorority Row on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Stewart Hendlerin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva.
Vastaanotto
Elokuva oli ehdolla kahden Teen Choice -palkinnon saajaksi. Kritiikit elokuvaa kohtaan olivat pääasiassa negatiivisia, joskin joitakin näyttelijäsuorituksia kehuttiin. Rotten Tomatoes -sivuston arvio elokuvasta on 22 %.
Elokuva oli myös kaupallinen floppi, sen avausviikonloppu oli lipputuloiltaan kohtuullinen, mutta lopulliset lipputulot eivät yltäneet edes kaksinkertaisiksi ensi-iltaviikonloppuun verrattuna.
Holosijivin piiri
Piiriin sijoitettiin 1930-luvulla Metsätalous- ja metsätekninen instituutti sekä Ukrainan maatalousakatemia. Maatalousakatemian lähellä puistossa sijaitsee Ukrainan kansallinen näyttelykeskus, jota oli aikaisemmin Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan kansantalouden saavutusten näyttely.
Piirin alueella on myös 1834 perustettu Baikoven hautausmaa, jonne on haudattu tunnettuja henkilöitä.
Vauxrenard
thumb|250px|Kirkko Vauxrenardissa Vauxrenard on kunta Rhônen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 275 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Vauxrenardin pinta-ala on 19 neliökilometriä.
Koliman alue
Koliman alue (vesistöaluetunnus 14.47) on Viitasaaren reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 662,87 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 18,76 %. Vesistön alueen alarajana on Kymönkoskella Kymönkoski, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 1 624,52 neliökilometriä ja sen järvisyys on 14,01 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Keiteleen keskiosan alueeseen (14.42).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kahdeksan aluetta tai valuma-aluetta :
Olivier Dall’Oglio
Olivier Dall’Oglio (s. 16. toukokuuta 1964) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Ura pelaajana
Dall’Oglio aloitti pelaajauransa Olympique Alès'n puolustajana vuonna 1982. Hän pääsi toden teolla pelaavaan kokoonpanoon kaudella 1983/84 ja edusti Division 2:ssa pelannutta seuraa kaikkiaan seitsemän kauden ajan. Dall’Oglio kuului seuran avainpelaajiin, kunnes siirtyi vuonna 1989 RC Strasbourgiin. Division 2:ssa uransa luonut Dall’Oglio debytoi pääsarjassa kaudella 1994/95, jonne hänen edustamansa Stade Rennais oli noussut. Liigatasolla vastuu jäi kuitenkin vähäisemmäksi ja Dall’Oglio lopetti uransa vuonna 1996.
Ura valmentajana
Pelaajauransa jälkeen Dall’Oglio valmensi Alès'n, Nîmes Olympiquen ja ESTAC Troyes'n reservijoukkueita, kunnes kesällä 2007 nousu Alès'n edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa yhden kauden ja siirtyi kesällä 2008 Arabiemiirikuntien jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajaksi. Kesällä 2010 Dall’Oglio siirtyi Dijon FCO apuvalmentajaksi. Patrice Carteronin jätettyä päävalmentajan tehtävät kesällä 2012 nousi Dall’Oglion peräsimeen. Kaudella 2015/16 hän luotsasi Dijonin Ligue 2:n kakkoseksi ja seura nousi neljän kauden tauon jälkeen pääsarjatasolle. Kaudella 2016/17 Dijon säilytti sarjapaikkansa ja Dall’Oglio jatkoi päävalmentajana. Kaudella 2017/18 Dijon sijoittui keskikastiin ollen 11:s, mikä oli joukkueen paras sijoitus pääsarjatasolla. Kaudella 2018/19 Dijon juuttui putoamiskamppailuun ja seuraa pitkään valmentanut Dall’Oglio siirrettiin sivuun tehtävistään vuoden 2018 lopussa.
Vernay
Vernay on kunta Rhônen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 127 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Vernayn pinta-ala on kuusi neliökilometriä.
Olivier Dall’Oglio
Ura valmentajana
Toukokuun lopussa 2019 Dall’Oglio allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Ranskan liigaan nousseen Stade Brestois'n kanssa. Dall’Oglio valmensi Brestiä pääsarjassa kaksi kautta, jotka päättyivät sijoille 14 ja 17. Kauden 2020/21 jälkeen hän siirtyi Montpellierin päävalmentajaksi. Seura erotti hänet lokakuussa 2022.
Naamiot
Naamiot on Liisa Tavin albumi vuodelta 1984.
Madagaskarin frangi
Madagaskarin frangi oli Madagaskarin valuutta 1. tammikuuta 2005 asti. Se jaettiin sataan centimeen. Valuutan ISO 4217 -koodi on MGF.
Vuosina 1925–1945 Madagaskarin frangi oli myös Madagaskarin ja alusmaiden siirtomaan valuuttana.
Itsenäisyyden kuusi
right|thumb|200px|Itsenäisyyden kuusi ja muistokivi sen edessä. Itsenäisyyden kuusi on Helsingin Kaivopuistossa kasvava Suomen itsenäisyydelle omistettu kuusi, joka on istutettu paikalle vuonna 1930. Puun on Suomen eduskunnalle lahjoittanut pääkonsuli Rudolf Ray, joka kylvi kuusen siemenen vuonna 1917. Hänen kuolemansa jälkeen se siirrettiin Kaivopuistoon ja luovutettiin eduskunnalle juhlallisin menoin toukokuussa 1931. Puun juurella on samassa yhteydessä paljastettu graniittinen muistokivi. Kuusi sijaitsee Ison Puistotien varrella Kaivohuoneen pohjoispuolella.
Taustaa
Pääkonsuli Ray istutti kuusen siemeniä 6. joulukuuta 1917, jolloin eduskunta hyväksyi Suomen itsenäisyysjulistuksen. Niistä kasvaneet taimet olivat Rayn hoidossa hänen kuolemaansa kesäkuuhun 1930 saakka. Ray suunnitteli lahjoitusta jo elinaikanaan, mutta se toteutui vasta hänen kuoltuaan. Testamentissaan Ray toivoi eduskunnalle lahjoittamaansa kuusta istutettavaksi joko vastavalmistuneen Eduskuntatalon tai Presidentinlinnan edustalle. Kolme hänen kasvattamaansa kuusta siirrettiin Helsingin kaupunginpuutarhaan, jossa parhaalta näyttänyt puu nimettiin Itsenäisyyden kuuseksi ja istutettiin Kaivopuistoon marraskuussa 1930 kaupunginpuutarhuri J. E. Arangon valvonnassa. Se oli alun perin tarkoitus istuttaa eduskuntatalon eteen, mutta kun kuusen ei katsottu menestyvän siellä valittiin paikaksi lopulta Kaivopuisto. Kaksi muuta kuusta jätettiin kasvamaan kaupunginpuutarhaan, mutta ne jouduttiin myöhemmin kaatamaan. Toisten tietojen mukaan kaupunginpuutarha hankki kolme varakuusta, joista yksi kasvoi kituliaasti vielä 1980-luvun lopussa.
Ray lahjoitti myös 200 000 markkaa Itsenäisyyden kuusen rahastoon toivoen lahjakirjassaan, että kuusen siemenistä idätetään taimia, joita myydään yksityisten ja yhteisöjen ”kotikuusiksi” joka puolelle maata. Kertyneet varat hän määräsi käytettäväksi hyväntekeväisyyteen. Ray halusi lahjoituksillaan kunnioittaa eduskunnan työtä Suomen itsenäisyyden saavuttamisessa. Hänen lahjoittamansa varat jäivät kuitenkin eduskunnan avaamalle pankkitilille yli 40 vuoden ajaksi, jolloin inflaatio alensi talletuksen arvon noin 20 000 markaksi.
Luovutustilaisuus
Lenni Linnalan johtama Kaartin soittokunta aloitti tilaisuuden Finlandia-hymnillä, jonka jälkeen puhuivat kenraaliluutnantti Sihvo, puhemies Kallio ja Helsingin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja A. L. Hjelmman. Seuraavaksi Leevi Madetojan johtama Suomen Laulu esitti Rudolf Rayn sanoittaman ja Madetojan säveltämän Isänmaan kuusen hymnin (op. 72). Luovutustilaisuuden päätteeksi rehtori Ernst Lampén luki Rayn koulutoverin ministeri Rudolf Holstin puheen. Hänen muistokseen pidettiin myös minuutin hiljaisuus, jonka jälkeen kuultiin vielä Maamme-laulu.
Muistokivi
Puun juurella olevan muistokiven etusivulla on teksti ”''Itsenäisyyden kuusi * v. 1917. Omistettu Suomen tasavallan eduskunnalle tunnuslauseella: "Sitä kuusta kuuleminen, jonka juurella asunto". Muistoksi päivälle 6/XII 1917 jolloin eduskunta mursi kansaltaan orjan ikeen virittäen sille vapauden soihdun.” Kiven takasivulla on kuuselle omistettu uskonnollis-isänmaallinen runo, sen jatkona Vanhan isänmaan virren toinen säkeistö, ja alimpana lisäys ”Kuusi edustaa myös Suomen kansan aarreaittaa Suomen metsiä''”. Tekstit ovat Rayn testamentissaan määräämiä.
Kiveen kuvattu vaakuna on Rayn suunnittelema vaihtoehtoinen versio Suomen vaakunasta, jossa Suomea symboloiva musta karhu murtaa ”orjuuden ikeen”, ja kruunun tilalla on vapauden soihtu. Hänen mielestään ruotsalaista perua oleva leijonavaakuna ei sopinut itsenäisen Suomen symboliksi. Muistokiven suunnittelijaa ei tiedetä.
Myöhemmät vaiheet
Itsenäisyyden kuusi ei lähtenyt kasvamaan toivotulla tavalla vaan jäi kitukasvuiseksi. Jatkosodan aikana kuusi kärsi pahoja vaurioita helmikuun 1944 suurpommituksissa. Kaivopuistoon pudonneiden pommin sirpaleet vaurioittivat sen kylkiä ja katkoivat latvan, joka lähti kasvamaan uudelleen vasta vuosien kuluttua. Rungossa oleva mutka johtuu juuri latvan katkeamisesta. 1960-luvun alussa kaupungin puutarhurit pelkäsivät puun jopa kuolevan, mutta se kasvoi jälleen hyvin 1970-luvun vaihteesta lähtien. Kuusen alaoksat ovat kuitenkin harventuneet ja neulaset vahingoittuneet ilmansaasteista. Puu oli alun perin ympäröity aidalla, joka poistettiin 1984.
Vuonna 1960 Suomen Kansakoulunopettajain Liitto ehdotti päätoimittaja Antti Henttosen aloitteesta, että kuusen siemenistä idätetty taimi istutettaisiin jokaisen Suomen kansakoulun pihamaalle, jonka taimen puolestaan jokainen koululainen saisi mukaansa koulusta päästyään. Ensimmäiset kuuset oli määrä istuttaa 1966, jolloin Suomen kansakoululaitos täytti 100 vuotta. Kun Suomen itsenäistymisestä tuli kuluneeksi 50 vuotta käynnistettiin Kotikuusi -kampanja, jonka yhteydessä oli myynnissä yli 30 000 Itsenäisyyden kuusen siemenistä idätettyä taimea. Niiden myynnistä vastasi SOK. Taimien mukana tuli kuparinen kyltti, jossa oli teksti ”istutettu vuonna 1967, jolloin Suomi oli ollut 50 vuotta itsenäisenä valtakuntana”. Ylei­sek­si istu­tus­päi­väk­si suositeltiin hel­lun­taita 14. toukokuuta.
Suomen itsenäisyyden 70-vuotisjuhlavuonna 1987 useita itsenäisyyden kuusen jälkeläisiä istutettiin eri puolille maata. Niiden myynnistä vastasi joulukuussa 1986 perustettu Itsenäisyyden juhlavuoden lastensäätiö Itla, joka sai myös taimista kertyneen tuoton. Itla itsenäisyyden kuusi -nimellä myydyt taimet kasvatettiin Keskusmetsälautakunta Tapion taimitarhalla Joutsenossa. 5 000 markan hintaisia taimia oli myynnissä yli 2 000 kappaletta, joiden mukana tuli myös aitoustodistuksena toiminut muistolaatta. Ostajina olivat lähinnä kunnat, seurakunnat ja yritykset. Helsingin kaupunginjohtaja Raimo Ilaskivi istutti taimen myös Kaivopuistoon alkuperäisen kuusen viereen, mutta se revittiin irti juurineen ja varastettiin vappuna 1990.
Kevin Smith
Kevin Smith -nimisiä henkilöitä ovat:
Itsenäisyyden kuusi
Myöhemmät vaiheet
Itsenäisen Suomen täyttäessä 100 vuotta oli Suomi 100 -hankkeen osana Tulevaisuuden Kuusi – Framtidens Gran -kampanja, joka käynnistyi suomalaisuuden päivänä 12. toukokuuta 2016. Kampanjaan liittyi kuusien istuksen lisäksi muun muassa oma juhlalaulu, jota esitettiin kouluissa suomeksi, ruotsiksi ja saameksi.
Yzeron
thumb|Yleisnäkymä Yzeronin kylästä. Yzeron on kunta Rhônen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 769 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Yzeronin pinta-ala on 11 neliökilometriä.
Marco Albarello
pienoiskuva|Marco Albarello vuonna 1992.Marco Albarello (s. 31. toukokuuta 1960 Aosta, Italia) on italialainen maastohiihtäjä, joka saavutti jo päättyneellä urallaan lukuisia arvokisamitaleita.
Toisin kuin muut hänen samoihin aikoihin hiihtäneet maanmiehensä – kuten Maurilio De Zolt ja Silvio Fauner – Albarello erikoistui enemmän perinteiselle hiihtotavalle. Hänen ensimmäinen arvokisojen suursaavutuksensa oli 1987 Oberstdorfin MM-hiihtojen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun voitto. 1992 Albertvillen olympialaisissa hän saavutti kaksi hopeaa: viestistä ja 10 kilometrin perinteisen tyylin kilpailusta. Viestihopeaa hän saavutti myös 1993 Falunin MM-kisoissa. Molemmilla kerroilla kultamitalin vei Norja. 1994 Lillehammerin olympialaisten viestikilpailussa asetelma kääntyi, ja Italia sai kultamitalin, Norja tuli kotikisoissaan toiseksi. Samoissa kisoissa Albarello saavutti pronssia 10 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa. Vielä 1995 Thunder Bayn MM-kisoissa Albarello hiihti Italian pronssia saavuttaneessa viestijoukkueessa ja 1998 Naganon olympialaisissa viestin hopeajoukkueessa.
Albarello on menestynyt myös muiden lajien kuin hiihdon parissa. Vuonna 1996 hän sijoittui duathlonin ikämiesten MM-kisoissa kolmanneksi. Hän harrastaa jalkapalloa ja kiipeilyä. Hänellä on vaimonsa Silvian kanssa kaksi lasta.
Ivan Milat
Ivan Robert Marko Milat (27. joulukuuta 1944 – 27. lokakuuta 2019 ) oli sarjamurhaaja, jonka uhreiksi joutui useita retkeilijöitä Australian Uudessa Etelä-Walesissa.
Murhat
Sarjamurhatapaus tuli julkiseen tietoon 20. syyskuuta 1992, kun metsästä löytyi kahden surmatun ruumiit. Ensimmäisen löysivät sattumalta Ken Seily ja Keith Caldwell 20. syyskuuta. Seuraavana päivänä poliisikonstaapelit Roger Gough ja Suzanne Roberts löysivät kolmenkymmenen metrin päässä ensimmäisestä ruumiista myös toisen. Poliisi tiedotti, että vainajat olivat brittituristit Caroline Clarke ja Joanne Walters. Kumpaakin oli puukotettu ja Clarkea lisäksi ammuttu.
Lokakuussa 1993 löytyivät kuolleina vuodesta 1989 kadoksissa olleet 19-vuotiaat James Gibson ja Deborah Everist. Heidät oli puukotettu kuoliaiksi.
20-vuotias müncheniläinen Simone Schmidl löydettiin surmattuna 1. marraskuuta 1993. Hän oli kadonnut 20. tammikuuta 1991. Läheltä häntä löytyivät 3. marraskuuta saksalaisten Anja Susanne Habschiedin (20) ja Gabor Kurt Neugebauerin (21) ruumiit. Kuten muitakin uhreja, heitä oli puukotettu ja/tai ammuttu ja käytetty seksuaalisesti hyväksi.
Oikeudenkäynti ja tuomio
Läpimurto murhatutkimuksissa saavutettiin vuonna 1994. Todistajiksi tuotu 20-vuotias retkeilijänainen sekä brittituristi Paul Onions. Sarjamurhaaja oli tarjonnut kummallekin kyytiä vuonna 1990. Milat yritti epäonnistuneesti murhata liftarit. Onions tunnisti kuljettajan myöhemmin poliisin valokuvista. Maaliskuussa 1996 alkanut oikeudenkäynti johti Milatin tuomitsemiseen elinkautiseen vankeusrangaistukseen seitsemästä murhasta.
Milat kuoli 74-vuotiaana vankilassa ruokatorven ja vatsan syöpään.
Alvajärven valuma-alue
Alvajärven valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.48) on Viitasaaren reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 548,81 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 13,43 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Alvajärven luusua, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Koliman alueelle (14.47).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Sălaj
Maantiede
Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 3 864 km². Alueella virtaavat Someș-, Crasna-, Almaș-, Agrij- ja Barcăujoet.
Sălajin piirikunta rajautuu lännessä Bihorin piirikuntaan, pohjoisessa Maramureșin ja Satu Maren piirikuntiin sekä etelässä ja idässä Clujin piirikuntaan.
280px|pienoiskuva|Roomalaisen [[Porolissumin kaupungin Porta Praetoria Sălajin piirikunnassa]] 280px|pienoiskuva|Măgura Priei on piirikunnan korkein kohta
Väestö
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 217 895 asukasta ja sen väestötiheys oli 56,39 asukasta neliökilometrillä.
Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 68,9 prosenttia, unkarilaisia 23,24 prosenttia ja romaneja 6,94 prosenttia.
Killer Movie
Killer Movie on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhukomediaelokuva. Siinä parodioidaan naamioitua puukkotappajaa Scream- ja Scary Movie -elokuvien jalanjäljissä. Se osoittautui kaupalliseksi menestykseksi, vaikka arviot olivat pääosin vain kriittisiä.
Juoni
Killer Movie kertoo tositelevisio-ohjelman kuvauksista, jotka menevät karmealla tavalla pieleen, kun tekijät huomaavat jääneensä jumiin kaukaiseen pohjoiseen kaupunkiin, jossa on tappaja vapaalla jalalla. Murhaaja vainoaa ohjelman näyttelijöitä ja tekijöitä yksi kerrallaan. Kun menneisyyden epäilykset, petokset ja salaisuudet tulevat selittämättömästi mukaan peliin, sarjan kuvausten painajaiset tulevat liiankin todellisiksi ohjelman juontajalle ja näyttelijöille sekä eräälle Hollywood-tähdelle.
William C. McCool
William Cameron ”Willie” McCool (23. syyskuuta 1961 – 1. helmikuuta 2003) oli yhdysvaltalainen astronautti. Hän oli avaruussukkula Columbian lennon STS-107:n pilotti. McCool sai muun miehistön tavoin surmansa, kun sukkula tuhoutui palatessaan Maan ilmakehään.
Giuseppe Dessì
Giuseppe Dessì (1909 Cagliari, Sardinia, Italia – 1977 Rooma, Italia) oli italialainen kirjailija, jonka kirjojen tapahtumaympäristö on Sardinia. Hän kuvaa tapahtumia historiallisesta perspektiivistä. Esikoisromaani San Silvano ilmestyi 1939. Sen henkilöhahmoja Dessì käyttää myöhemmissäkin teoksissaan I passieri (1955) ja pääteoksessa Varjojen maa (Paese d'ombre, 1972).
Pajupilli
thumb|170px|Yksinkertainen pajupilli. Soitin on käyttövalmis, kun kuori pujotetaan paikoilleen.
Ammunta kesäolympialaisissa 1984
Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984 ammunnassa kilpailtiin kuudessa miesten lajissa, kolmessa naisten lajissa ja kahdessa yhteisessä lajissa.
Pajupilli
Pajun soveltuvuus pillin tekoon johtuu siitä, että tuoreen pajunoksan kuoren voi irrottaa hieman (esimerkiksi puukalikalla) naputtelemalla, jolloin kuoresta voidaan tehdä ontto putkilo. Kotipihlaja soveltuu myös pillin tekemiseen ja on joissakin paikoissa pajua helpompi löytää.
Yksinkertainen pajupilli valmistetaan muotoilemalla oksanpätkän pää suuhun sopivaksi ja leikkaamalla kuoreen pieni lovi muutaman senttimetrin päähän tästä päästä. Sen jälkeen kuoresta irrotetaan halutun mittainen pätkä tekemällä oksan ympäri viilto ja naputtelemalla kuorta esimerkiksi puukon kahvalla. Kuoren pitäisi tämän jälkeen irrota kevyesti kääntämällä, ja sen voi vetää erilleen. Sitten lovea suurennetaan puukolla ja veistetään oksaa hiukan ohuemmaksi loven ja soittopään välistä. Kun kuori nyt pujotetaan takaisin paikalleen, kuoren ja oksan väliin jää ohut ilmakanava. Ääni syntyy, kun puhalluksen aiheuttama ilmapatsas värähtelee lovessa.
Valmet Vihuri
right|thumb|350 px|Valmet Vihuri VH-18 [[Keski-Suomen ilmailumuseossa.]] Valmet Vihuri oli Suomen ilmavoimien yksimoottorinen kaksipaikkainen harjoitushävittäjä vuosina 1953–1959.
Historia
thumb|right|350px|Vihurin tuulitunnelimalli. Valmet kehitti konetta ankarien taloudellisten rajoitusten puitteissa 1950-luvun alussa VL Pyryn korvaajaksi. Koneen pääsuunnittelijana toimi Martti Vainio. VMT:n lentokoneinsinöörit Lauri Hämäläinen ja T. Mäntysalo tekivät pääosan tämän lentokoneen suunnittelusta vuosina 1948–1949. Siipiprofiili otettiin VL Pyörremyrsky -hävittäjäprototyypistä. Vaihtoehtojen puutteessa moottoriksi valittiin vanha Bristol Mercury, joita oli sodan jäljiltä varastossa Suomessa.
Prototyypin (VH-1) ensilento tapahtui 6. helmikuuta 1951 Tampereen Härmälän kentältä. Ohjaajana oli tehtaan koelentäjä kapteeni Esko Halme. Onnistuneiden koelentojen jälkeen ilmavoimat tilasi 27. huhtikuuta 1951 30 konetta käsittävän II-sarjan. Vuoden 1954 syksyllä ilmavoimat tilasi vielä 20 koneen niin sanotun III-sarjan. Viimeinen sarjan koneista luovutettiin 15. tammikuuta 1957.
Valmetin Lentokonetehdas valmisti 51 Vihuria kolmessa eri sarjassa (I–III) Kuorevedellä ja Tampereella. Koneiden tunnukset ilmavoimissa olivat VH-1–VH-51.
Käyttö
Ennen romuttamista Vihureita yritettiin myydä muun muassa Tunisiaan – tuloksetta. Jälkikäteen arvioiden onnettomuuksia ei käytön määrään nähden ollut paljoa ja useimmat 1950-luvun lopun onnettomuudet johtuivat siitä, että ohjaajat rikkoivat – toisinaan törkeästi – lentosääntöjä. Silloinen media teki kuitenkin koneesta syntipukin tutkimatta juuri lainkaan tosiasiallisia syitä.
Kirjailija ja Mannerheim-ristin ritari Joppe Karhunen puolestaan sanoo eräässä teoksessaan että kone sinänsä oli jopa erinomainen, mutta sen heikko kohta oli moottori: moottorina käytettiin jo sota-aikana kovilla olleita ja varsin loppuun kulutettuja Bristol Mercury -tähtimoottoreita, joiden pettämisistä aiheutui osa onnettomuuksista.
Rakenne
Runko hitsattua teräsputkea ja puolikuorirakennetta päällystettynä duralumiinilevyllä, siipi puolikuorirakennetta päällystettynä duralumiinilevyllä.
Museokoneita Suomessa
Keski-Suomen ilmailumuseossa on VH-18, joka on ainut säilynyt Vihuri. Sillä lennettiin 802 tuntia, jonka jälkeen se toimi opetusvälineenä Ilmasotakoulussa. Suomen ilmailumuseossa Vantaalla on VH-25-yksilön eturunko, muun muassa ohjaamo. Sitä restauroidaan näytteillepantavaksi.
Espoon Kauklahdessa olevan Kuusakoski Oy:n tehdashallin kattoikkunat on tehty romutettujen Vihurien takakuomuista.
Martina Edoff
thumb|Martina Edoff vuonna 2014. Martina Birgitta Jenny Edoff (s 20. huhtikuuta 1968 Motalan kunta, Itä-Götanmaan lääni) on ruotsalainen taiteilija ja laulaja, joka tuli tunnetuksi Fame Factory tosi-tv-ohjelmasta, jota esitettiin Ruotsin TV3-kanavalla neljä kautta Bert Karlssonin isännöimänä vuosina 2002-2005. Edoff kilpaili kaudella 3 vuonna 2003.
Martina Edoffin yhtye on julkaissut glam metal -musiikkia vuodesta 2014 alkaen. Vuonna 2015 julkaistua Unity -albumia seurasi yhtyeen kiertue Pohjois-Amerikkaan syys-lokakuussa.
Eizik Meir Dick
Eizik Meir Dick eli Isaac Mayer Dick (1814 Vilna – 1893 Vilna) oli juutalainen kirjailija. Hän kirjoitti lyhyitä kertomuksia jiddišiksi ja hepreaksi. Suositut moralisoivat kertomukset mukailevat tunnettuja teoksia.
Internet-keskustelupalstaohjelmistojen vertailu (PHP)
Tämä on useiden keskustelupalstapakettien vertailu. Kaikki esitellyt ohjelmistot on ohjelmoitu PHP:llä.
Yleisiä tietoja
Yleisiä tietoja palstoista: tekijä/yritys, lisenssi/hinta jne.
Tietojen säilytystapa
Tietoa siitä, mitä tietojen tallennustapaa voidaan käyttää.
Fela Kuti
Fela Kuti (oik. Olufela Olusegun Oludotun Ransome-Kuti, 15. lokakuuta 1938 Abeokuta, Brittiläinen Nigeria – 2. elokuuta 1997 Lagos, Nigeria) oli nigerialainen muusikko, säveltäjä, ihmisoikeusaktivisti ja poliittinen toisinajattelija. Muusikkona hän käytti myös taiteilijanimiä Fela, Fela Anikulapo Kuti ja Fela Ransome-Kuti. Hän syntyi Abeokutassa Nigeriassa ja muutti vuonna 1958 Lontooseen opiskelemaan. Vuonna 1963 Kuti muutti takaisin Nigeriaan ja perusti yhtyeen Koola Lobitos. Sen tyylissä oli vaikutteita sekä afrikkalaisesta kansanmusiikista että länsimaisesta populaarimusiikista. Tämä tyyli tunnetaan nykyään nimellä afrobeat. Vuonna 1969 Koola Lobitosin nimi vaihdettiin Nigeria ’70:ksi. Yhtye alkoi jo pian saada suosiota Nigeriassa. Vuonna 1977 julkaistu albumi Zombie sai suosiota myös Nigerian ulkopuolella. Nigeria ’70 hajosi pian, mutta vuonna 1979 Fela Kuti perusti uuden yhtyeen nimeltään Egypt ’80. Egypt 80:sta tuli myöhemmin melko suosittu Nigerian ulkopuolellakin. Fela Kuti kuoli AIDSiin.
Fela Kutin pojista ainakin Femi Kuti ja Seun Kuti ovat myös muusikkoja.
Fela Kutin ja Ginger Bakerin albumi Live! (1971) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Saanijärven valuma-alue
Saanijärven valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.49) on Viitasaaren reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 412,84 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 7,17 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Saanijärven luusua, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Koliman alueelle (14.47).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kahdeksan aluetta tai valuma-aluetta :
Oriveden–Pyhäselän alue
Oriveden–Pyhäselän alue (vesistöaluetunnus 04.3) on Vuoksen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 5 951,21 neliökilometriä, ja josta 5 736,52 neliökilometriä kuuluu Suomen puolelle ja 214,69 kuuluu Venäjän puolelle. Alueen järvisyys on 26,3 %. Vesistön alueen alarajana on Orivirta, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 17 345,23 neliökilometriä ja järvisyys 16,55 %.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta  :
Luettelo pikkuplaneetoista: 147001–148000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 147001:stä ja päättyen 148000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Tammelantori
thumb|Tammelantori sateisena päivänä kesällä 2007.
Tammelantori on kauppatori Tammelan kaupunginosassa Tampereella.
Vielä 1800-luvun lopulla torin paikka oli kaupungin vuokrapeltona. Tammelan asemakaava, johon kuuluu nykyinen Tammelantori, laadittiin kuitenkin jo vuonna 1887, ja tori otettiin käyttöön 7. heinäkuuta 1900. Aikanaan myytävänä oli vähän kaikkea: peltiä, puuta, posliinia, lasia, jalkineita, kankaita, vaatteita, eläinten rehuja, heinää ja olkia. Monet tammelalaisperheet ostivat likimain kaiken tarvitsemansa Tammelantorilta.
Vuonna 1899 torialueen länsipuoli päällystettiin mukulakivillä, sen sijaan torialueen itäpuoli pysyi luonnonmaastona aina vuoteen 1932 saakka. Tammelantori päällystettiin asvaltilla 1936–1937. Mustaamakkaraa torilla alettiin myydä ainakin 1920-luvun alusta lähtien ja samoihin aikoihin torille tulivat ensimmäiset kiinteät myyntipöydät.
Pulsa diNura
Pulsa diNura eli Pulsa Denoura on kabbalistinen seremonia, jossa Jumalaa pyydetään kiroamaan henkilö, joka uskotaan syntiseksi. Pulsa diNuran uhrin uskotaan saavan vastaansa kuoleman tai hävityksen enkelit, eikä hän pääse niitä karkuun, vaikka menisi minne. Uhrin uskotaan pian kuolevan. Kiroamiseen tähtäävä rituaali suoritetaan hautausmaalla.
Tammelantori
Nykyään tori on Tampereen ainoa ympärivuotinen tori, ja sillä on joka lauantai laaja kirpputori. Tori on tunnettu kahviloistaan ja mustaamakkaraa myyvistä kojuistaan. Maataloustuotteiden myyjiä tulee säännöllisesti torille ympäri Pirkanmaata, monet Satakunnasta saakka.
Pulsa diNura
Rabbi Ariel Bar Tzadokin mukaan yleinen käsitys siitä, että Pulsa diNura olisi kirous, on väärä. Hänen mukaansa kellään, edes rabbilla, ei ole kykyä kirota ketään kuolemaan. Jos Jumala haluaa vahingoittaa jotakuta, se on eri asia, eikä Jumalan tarvitse kirota, hän vain tekee sen.
Tammelantori
Aiheesta muualla
61.50167°N, 23.77883°W
Pulsa diNura
Äärijuutalaiset rabbit ovat viime aikoina langettaneet Pulsa diNuran joidenkin juutalaisuudelle vahingollisiksi väitettyjen juutalaisten poliitikkojen ja tiedemiesten päälle. Huhujen tai tuntemattomista lähteistä tulleiden tietojen mukaan tunnetut Jitzhak Rabin ja Ariel Sharon on kirottu. Rabin murhattiin pian kirouksen jälkeen, Sharon taas sai hengenvaarallisen aivoverenvuodon, joka muutti hänet pysyvästi tiedottomaksi.
SMS H146
SMS H146 oli Saksan keisarikunnan laivaston G96-luokan torpedovene, joka tilattiin ensimmäisen maailmansodan aikana. Sodan loputtua alus luovutettiin sotakorvauksena Ranskalle.
Valmistus
Alus tilattiin Kielistä Howaldtswerkeltä ja sen köli laskettiin vesille telakkanumerolla 608. Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1918 ja se valmistui reilua puolta vuotta myöhemmin 3. lokakuuta.
Palvelus
Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan Reichsmarinessa, kunnes se luovutettiin Ranskalle 23. toukokuuta 1920 Cherbourgissa. Alus liitettiin Ranskan laivastoon nimellä Rageot de la Touche ja se poistettiin palveluksesta 1935. Alus romutettiin.
Kevätpiippo
Kevätpiippo (Luzula pilosa) on aikaisin keväällä kukkiva vaatimaton, monivuotinen vihviläkasvi.
Ulkonäkö ja koko
thumb|left|Kukkiva kevätpiippomätäs Keravalla.
Kevätpiippo kasvaa löyhinä mättäinä ja kasvaa 15–30 cm korkeaksi. Lehtitupet ovat umpinaisia. Lehdet ovat noin senttimetrin leveitä ja talvivihreitä. Lehtien reunat ovat pitkän, harvan karvan peittämät. Kukinto on sarjamainen, harsu ja harittavahaarainen. Tähtimäiset kukat ovat tavallisesti yksittäin pitkien jäykkien haarojen päissä. Kukan kehälehdet ovat tummanruskeita. Kasvi on tuulipölytteinen. Suomessa kevätpiippo kukkii touko-kesäkuussa.
Kevätpiipon hedelmä on kolmesiemeninen, kartiomainen kota. Siemenet ovat munanmuotoisia ja pari millimetriä pitkiä. Siemenissä on käyrä, valkoinen ja öljypitoinen rasvalisäke. Ne sisältävät rasvaa, joten muurahaiset keräävät niitä ravinnokseen ja levittävät samalla siemeniä laajemmalle.
Levinneisyys
Kevätpiippoa tavataan lähes koko Euroopassa lukuun ottamatta suurinta osa Pyreneiden niemimaata, Etelä-Ranskaa, Italiaa ja Kreikkaa. Venäjällä levinneisyysalue jatkuu Keski-Siperiaan saakka. Lisäksi lajia kasvaa erillisenä esiintymänä Kaukasuksen alueella. Suomessa kevätpiippo on hyvin yleinen laji koko maassa aivan pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta.
A1 Kiinan Grand Prix 2006
A1 Kiinan Grand Prix 2006 oli A1 Grand Prix -kauden 2005–2006 11. ja viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 2. huhtikuuta Shanghain moottoriradalla Kiinassa.
Dikarboksyylihapot
Dikarboksyylihapot ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa funktionaalisena ryhmänä on kaksi karboksyyliryhmää -COOH. Molekyylikaavoissa dikarboksyylihapot voidaan ilmaista yleisessä muodossa ”HOOC-R-COOH”, jossa R kuvaa jotain hiilivetyketjua.
Guy Lombardo
thumb|250px|Guy Lombardo, [[William Paul Gottliebin valokuva, 1947]] Gaetano Alberto ”Guy” Lombardo (19. kesäkuuta 1902 London, Kanada – 5. marraskuuta 1977 Houston, Texas, Yhdysvallat) oli kanadalais-yhdysvaltalainen orkesterinjohtaja ja viulisti. Lombardo perusti vuonna 1924 The Royal Canadians -yhtyeen yhdessä veljiensä Carmenin, Lebertin ja Victorin sekä paikallisten muusikoiden kanssa. Lombardojen uskotaan myyneen 100–300 miljoonaa äänitettä elinaikanaan. Guy oli aluksi tanssiyhtyeen viulisti, mutta pian hänestä tuli sen johtaja ja kapellimestari. Saavutettuaan kohtalaista menestystä Kanadassa, yhtye siirtyi Yhdysvaltoihin Ohion Clevelandiin ja alkoi käyttää itsestään nimeä Guy Lombardo & His Royal Canadians. Clevelandin jälkeen yhtye siirtyi Chicagoon ja sitten New Yorkiin.
Lombardo menestyi myös kilpaveneilijänä. Vuonna 1946 hän voitti APBA Gold Cupin Tempo VI -veneellään. Vuosina 1946–1949 hän oli hallitseva Yhdysvaltain mestari. Vuonna 1959 hän oli yrittämässä absoluuttista vedessä liikkumisen maailmanennätystä suihkumoottorisella Tempo Alcoa -veneellä, kunnes se tuhoutui radio-ohjatussa testissä, jossa se kulki yli 250 mailin tuntivauhtia (400 km/h).
Lombardolla on Hollywoodin Walk of Famella kolme tähteä (Star of Television, Star of Recording ja Star of Radio), jotka kaikki paljastettiin 9. helmikuuta 1960.
Aseeminen kirjoittaminen
Aseeminen kirjoittaminen tuottaa kirjoitusta, joka ei välitä verbaalisia merkityksiä mutta on avoin muille tulkinnoille. Kirjoitusta voidaan tulkita muun muassa kirjoituksen kontekstin, visuaalisten elementtien, materiaalisuuden, kehollisuuden, teoskonseptin, kirjoitustyylin, kirjoittamisen historian ja kirjoitusjärjestelmien tuntemuksen avulla. Aseeminen kirjoittaminen on visuaalisen taiteen yhdistelmätekniikka, joka sulauttaa tekstin ja kuvan ja jättää tuloksen vapaaksi katsojan tulkinnoille.
Aseemisen kirjoittamisen käsite syntyi 1990-luvun lopulla visuaalisten runoilijoiden piirissä. Sitä voidaan kuitenkin sanoa tehdyn jo vuosisatojen ajan, sillä samaan taidelajiin luettavissa olevia teoksia on tavattu muun muassa jo vanhassa kiinalaisesta kalligrafiassa, esimerkiksi villistä ruohokirjoituksesta.
Per Anders Fogelström
Per Anders Fogelström (1917 Tukholma, Ruotsi – 1998 ) oli ruotsalainen kirjailija. Hän kuvasi teoksissaan erityisesti Tukholmaa ja sen asukkaita. Menestysromaani oli Sommaren med Monika, jonka pohjalta Ingmar Bergman on ohjannut samannimisen elokuvan.
Nivelreuma
pienoiskuva|Nivelreuma kädessä Nivelreuma (arthritis rheumatoides) on tulehduksellinen reumasairaus. Sitä sairastaa suomalaisista noin 0,8 %. Reumasairauksia on myös monta muuta, kuten nivelpsoriasis ja systeemiset sidekudossairaudet ja selkärankareuma. Perintötekijä HLA-B27 altistaa selkärankareumalle ja tautia esiintyy tavallista enemmän esimerkiksi Yhdysvaltojen alkuperäisväestöllä.
Nivelreuman tärkeä piirre on niveltulehdus. Sairaus on yleisempi naisilla kuin miehillä. Myös lapset voivat sairastaa nivelreumaa.
Nivelreuman selkeää syytä ei ole vielä saatu selville, mutta yhdeksi taustatekijäksi on esitetty limakalvoilla suolistossa, ikenissä ja keuhkoputkissa, tapahtuvaa arginiinin sitrullinaatiota, mikä johtaa nivelreumalle tyypillisten sitruliinipeptidivasta-aineiden (CCPAb) muodostukseen. MHC:n alleelit HLA-DRB1 ja HLA-DPB1 ovat merkittävimmät geneettiset altistajat nivelreumalle. HLA:han liittymättömiä nivelreumalle altistavia geenejä ovat esimerkiksi sitrullinaatioon liittyvät PTPN22 ja PADI4, interleukiinituotantoon liittyvä ILR-6 ja inflammaatioreaktiota kiihdyttävät STAT4- ja TRAF1/C5-geenit. Ympäristöllisistä altisteista tärkein on tupakointi, mikä käsittää noin 20–30 % ympäristöllisistä riskitekijöistä. Ravinnollisista tekijöistä alhaisen D-vitamiinin saannin on osoitettu olevan yhteydessä lisääntyneeseen riskiin. Omega-3 rasvahappojen on taas osoitettu alentavan nivelreuman vasta-aineiden ilmenemistä ja vähentävän taudin tulehduksellista aktiivisuutta. 2/3 nivelreumasta kärsivistä potilaista on naisia, joten sukupuoli on myös tärkeä riskitekijä, vaikka sen tarkkaa syytä ei ole kyetty osoittamaan. Erillisiksi riskitekijöiksi naisilla on kuitenkin tunnistettu esimerkiksi PCOS, pre-eklampsia ja varhainen menopaussi.
Nivelreuma lukeutuu niin sanottuihin autoimmuunisairauksiin, missä kehon oma immuunijärjestelmä on kääntynyt osittain omaa elimistöä vastaan ja aiheuttaa liiallista tulehdusta ennen kaikkea nivelissä. Niveltulehduksessa tulehdussolujen erittämät aineet vaurioittavat nivelkalvoa. Reaktio aiheuttaa nivelkalvon tulehduksen, jonka seurauksena nivelen synoviakudos lisääntyy. Jos tulehdus jatkuu pitkään hoitamattomana, nivelen rusto rappeutuu ja sen alla olevaan luuhun muodostuu eroosiota. Nivelreuma kehittyy yleensä hitaasti, mutta sairaus voi myös alkaa äkillisesti, jolloin useat nivelet turpoavat yhtäaikaisesti. Verestä mitattaessa tulehdusarvot voivat olla hyvin korkeat tai normaalit. Reuman ensioireina voi olla nivelten, etenkin sormien ja varpaiden aamujäykkyys, arkuus ja turvotus. Nivelreumaan voi liittyä yleiskunnon laskua, väsymystä, ruokahaluttomuutta ja lievää kuumeilua. Kortisonipistoksia annetaan tulehtuneisiin niveliin jokaisen kontrollikäynnin yhteydessä nykyisten nivelreuman hoitopolkujen mukaan. Fysioterapeutin tavoitteena on parantaa ja ylläpitää nivelten liikkuvuutta ja toimintakykyä. Kestävyysliikunta parantaa aineenvaihduntaa ja verenkiertoa.
Hoito
Nivelreuman täydellinen parantuminen on vielä toistaiseksi mahdotonta, mutta taudin etenemistä voidaan hidastaa ja eteneminen voidaan jopa pysäyttää täysin. Lisäksi kipuja voidaan lieventää ja tulehdusta vähentää. Hoitokeinoja nivelreuman hoitoon ovat lääkkeet, fysioterapia, leikkaukset ja nivelten tukeminen. Lääkityksenä ovat käytössä muun muassa tulehduskipulääkkeet, kortisonijohdokset, synteettiset DMARD:t ja biologiset reumalääkkeet. Hoito aloitetaan välittömästi diagnoosin varmistuttua metotreksaatilla, mikä on myös nivelreuman lääkehoidon perusta. Aloitushoitona potilailla käytetään ns. REKO-yhdistelmää, mihin kuuluu metotreksaatti, sulfasalatsiini, hydroksiklorokiini ja pieniannoksinen peroraalinen glukokortikoidi. Suomi on ollut 1960-luvulta alkaen edelläkävijämaa reuman hoidossa.
Biologiset reumalääkkeet
Lääkäriseura Duodecimin laatiman Käypä Hoito -suosituksen mukaan biologisten lääkkeiden aloitus on katsottu aiheelliseksi, jos nivelreuma on edelleen aktiivinen perinteisten reumalääkkeiden yhdistelmähoidosta huolimatta.
Elintapahoito
Tupakointi on reuman pahin hankittu riskitekijä ja se myös pahentaa usein sairautta.
Vuonna 2022 julkaistussa interventiotutkimuksessa havaittiin, että yksilöllinen ruokavalio- ja nautinta-ainerajoitus on tehokas tapa vähentää nivelreuman oireita. Osanottajan poistivat ruokavaliostaan aluksi maitotuotteet, kananmunan, lihan, kalan ja muut merenelävät sekä gluteenia sisältävät viljat, perunan, maissin, soijan, pähkinät, suklaan, banaanin, sitrushedelmät, tomaatin, sipulin, sellerin, kahvin, sokerin, alkoholin ja pippurin. Lisäksi heitä kehotettiin välttämään myös rasvaa ja teollisia valmisruokia sekä nauttimaan runsaasti (muunlaista) kokojyväviljaa ja (muita) palkokasveja ja vihanneksia sekä (muita) hedelmiä. Ravintoon palautettiin kokeen aikana edellä listattuja kasvikunnan tuotteita, mikäli niiden nauttiminen ei lisännyt oireita. Osanottajat laihtuivat keskimäärin runsaat kuusi kiloa ja kuudentoista viikon kuluttua havaittiin, että oireet olivat lievittyneet yli 50 prosenttia.
Tutkimuksissa on havaittu, että niillä reumapotilailla esiintyy enemmän kipua ja nivelmuutoksia, jotka saavat eniten omega-6-rasvahappoja suhteessa omega-3-rasvahappoihin.
Omega 3-rasvahappoja sisältävän kalarasvan säännöllinen nauttiminen lievittää nivelreumakipua, koska ne muuttavat elimistön arakidonihappoineenvaihduntaa samalla tavalla kuin tulehduskipulääkkeet. Tulehduskipulääkkeet ovat tehokkaampia, mutta niiden käyttöön liittyy enemän haittoja.
Joihinkin kalaöljyvalmisteisiin lisätty A-vitamiini on kuitenkin haitallista. Myös inkiväärillä on havaittu olevan vastaavaa vaikutusta, mutta se ei ole ollut yhtä tehokasta kuin kalarasva. Tutkimuksista on saatu viitteitä myös siitä, että kalarasvan ja kasvisten yhdistelmä lievittäisi reuman oireita, mutta pelkällä kasvisruokavaliolla ei ole todettu olevan tällaista vaikutusta. Poikkeuksen tästä muodostaa kuitenkin pelkästään kuumentamattomia kasvikunnan tuotteita sisältävä niin sanottu elävän ravinnon ruokavalio. Myös paasto lievittää niveltulehduksen oireita, mutta oireet palaavat kuitenkin nopeasti paaston loputtua.
On olemassa viitteitä myös siitä, että riittävä C- ja D-vitamiinien saanti vähentää riskiä sairastua nivelrikkoon. Kivennäisaineiden runsaalla nauttimisella ei ole kuitenkaan havaittu olevan reumaoireita vähentävää vaikutusta.
Hoidon historia
Nivelreuman vaarallisuus alkoi vähetä lasten osalta 1980-luvun alun Suomessa yhdistelmälääkityksen ansiosta. Lapset olivat saattaneet aiemmin menettää esimerkiksi liikuntakykynsä reuman vuoksi. Pyrkimykseksi otettiin remissio eli tulehduksen täydellinen sammuttaminen. 1990-luvulla yhdistelmähoitoa alettiin tarjota myös aikuisille. 1990- ja 2000-luvulla markkinoille tulleet biologiset lääkkeet ovat mullistaneet reuman hoidon, ja kolmannes Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin reumapotilaista käytti niitä vuonna 2017.
Mahdolliset suojaavat tekijät
Yhden British Medical Journalissa julkaistun tutkimuksen mukaan säännöllinen alkoholinkäyttö näyttäisi vähentävän nivelreumaan sairastumisen riskiä. Alkoholia juoneilla riski sairastua oli tutkimuksen mukaan jopa 52 % alempi verrattuna täysraittiisiin. Yhdessä tutkimuksessa on havaittu pienentynyt riski sairastua nivelreumaan, jos tutkimuksen nainen on juonut 10 vuoden ajan säännöllisesti kolme tai useamman määrän alkoholijuomia viikossa. Tutkimuksessa tarkoitettu annos alkoholijuomia vastasi noin puolen litran tuoppia olutta, 150 ml viiniä tai 50 ml likööriä. Testeissä testattiin naisia, jotka olivat juoneet alkoholia, sekä vuonna 1987 että vuonna 1997. Naisia seurattiin seitsemän vuotta vuosina 2003–2009, kun he olivat 54–89-vuotiaita. Tällä aikaa 197 heistä sairastui reumaan. Tulokset olivat kuitenkin ristiriidassa toisista tuktimuksista saatujen tulosten kanssa. Tutkimus toteutettiin 34 000:lle vuosina 1914–1948 syntyneille ruotsalaisille naisille.
Liitännäissairaudet
Nivelreumaa sairastavilla esiintyy lähes kaksi kertaa tavanomaista enemmän sydän- ja verisuonisairauksia. Arviolta kymmenellä prosentilla reumaa sairastavista esiintyy myös fibromyalgiaa.
Michael Caine
Varhainen elämä
Michael Caine (alku­peräiseltä nimeltään Maurice Micklewhite) syntyi vuonna 1933 työ­väen­luokkaiseen perheeseen Bermondeyssa Etelä-Lontoossa. Hänen isänsä oli kalan­kantaja ja äitinsä talouden­hoitaja.
Caine palveli Korean sodassa. Hän ryhtyi näyttelijäksi saatuaan työ­paikan Horsham Repertory Company -teatterissa. Hän otti esiintyjä­nimensä suosikki­elo­kuvansa Cainen kapina (1954) mukaan. Caine sai vuosina 1956–1962 pieniä rooleja elo­kuvissa ja televisiossa sekä pää­osia Edgar Wallacen sala­poliisi­romaanien televisio­kuvauksissa.
Ura
Caine teki läpi­murtonsa historiallisessa seikkailu­elo­kuvassa Zulu (1964). Sitä seurasi joukko muita merkittäviä rooleja. Kansain­välisen läpi­murtonsa Caine teki elo­kuvassa Alfie – naisten viettelijä (1966), jossa hän esitti naisiin­menevää cockneya ja sai suorituksestaan Golden Globe -palkinnon ja Oscar-ehdokkuuden.
1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa Caine näytteli monessa toiminta­elo­kuvassa, kuten Riehakas ryöstö (1969), Pirullista peliä (1972, toinen Oscar-ehdokkuus) ja Man Who Would Be King – Seikkailujen sankarit (1976).
1980-luvulla Caine sai Oscar-ehdokkuuden pää­roolistaan elo­kuvassa Tunnit Ritan kanssa (1983) ja Oscar-palkinnon parhaasta mies­sivu­osasta elo­kuvassa Hannah ja sisaret (1986).
Caine palasi televisioon vuoden 1997 mini­sarjassa Mandela and de Klerk. Caine sai Oscarin parhaasta mies­sivu­osasta elo­kuvassa Oman elämänsä sankari (1999). Cainen uusin elo­kuva toiminta­trilleri Tenet sai ensi-iltansa vuonna 2020.
Palkinnot ja ehdokkuudet
Caine on saanut uransa aikana kuusi Oscar-ehdokkuutta, joista hän on voittanut kaksi palkintoa sivu­osa­rooleista: ensimmäisen elo­kuvasta Hannah ja sisaret (1986) ja toisen elo­kuvasta Oman elämänsä sankari (1999). Hän on lisäksi saanut kolme Golden Globe -palkintoa, kaksi Baftaa sekä SAG:n.
Caine aateloitiin vuonna 2000.
Yksityiselämä
Caine muutti vuonna 2016 nimensä virallisesti Michael Caineksi.
Akio Sōda
Akio Sōda (, 10. huhtikuuta 1909 Dairen – ?) oli japanilainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Sōda saavutti olympiahopeaa Los Angelesissa 1932. Olympiaturnaukseen osallistui kolme maata: Japani hävisi Intialle mutta voitti kisaisäntä Yhdysvallat.
Toni Lato
Antonio Latorre Grueso eli Toni Lato (s. 21. marraskuuta 1997 La Pobla de Vallbona, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Mallorcaa ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Seurajoukkueura
Lato on Valencian junioriakatemian kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran reservijoukkueessa 29. maaliskuuta 2014 kotikentällä Elchen reservijoukkuetta vastaan.
Lato teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa lopulta 25. helmikuuta 2016 Eurooppa-liigan ottelussa itävaltalaista Rapid Wienia, kun hänet vaihdettiin kentälle ottelun toiselle puoliajalle. Ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa, hän pelasi 9. tammikuuta 2017 ottelussa Osasunaa vastaan.
Gabriel García Márquez
Gabriel José de la Concordia García Márquez (6. maaliskuuta 1927 Aracataca, Kolumbia – 17. huhtikuuta 2014 México, Meksiko ) oli kolumbialainen kirjailija, toimittaja ja poliittinen aktivisti. Hän asui pääasiassa Meksikossa ja Euroopassa. Latinalaisessa Amerikassa García Márquez tunnettiin lempinimellä ”Gabo”. García Márquez sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1982.
García Márquezin pääteos on 1967 ilmestynyt Sadan vuoden yksinäisyys. Kirja sijoittuu kuvitteelliseen Macondon kylään Kolumbiassa. Romaani on yksi niin sanotun maagisen realismin tunnetuimmista edustajista. Se on käännetty 35 kielelle, ja sitä on myyty yli 30 miljoonaa kappaletta.
Elämä
García Márquez syntyi vuonna 1927 Aracatacan kunnassa Kolumbiassa. Hänen isänsä oli lennättimenhoitaja Gabriel Eligio García ja äitinsä hienostoperheen tytär Luisa Santiaga Márquez Iguaran.
García Márquez vietti lapsuutensa äidin vanhempien kartanossa. Hänen sukulaistensa joukossa oli mielikuvituksellisia tarinankertojia, jotka kertoivat historiasta, ihmeellisistä tapahtumista ja legendoista.