cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Michelangelo Antonioni
Läpimurto
Vaikka Antonionin aikaisimmassakin elokuvassa oli jo nähtävissä hänen omanlainen tyylinsä, vuonna 1957 ensi-iltansa saanutta Huutoa pidetään uuden vaiheen alkuna. Sen jälkeen Antonioni keskittyi erityisesti muodollisiin ja tyylillisiin kokeiluhin sekä vieraantumisen teemaan. Huuto oli myös ensimmäinen elokuva, jossa näytteli Antonionin 1960-luvun luottokasvo Monica Vitti.
Huutoa seuranneita kolmea elokuvaa, Seikkailua (1960), Yötä (1961) ja Kuumetta, pidetään eräänlaisena trilogiana, koska niiden tyyli, yhteiskunnallinen asetelma, teema, juoni ja erityisesti Monica Vittin esittämä hahmo ovat yhtenäiset. Kaikki kolme elokuvaa käsittelevät modernissa maailmassa tapahtuvaa vieraantumista ja yksinäisyyttä; niiden keskeisimpinä aiheina ovat kommunikaation kuilu sekä miehen ja naisen vaikeus kohdata toisiaan. Monet yhdistävät trilogian tetralogiaksi ja liittävät jatkoksi Antonionin ensimmäisen värielokuvan, Punaisen erämaan (1964). Näiden elokuvien myötä Antonioni sai maailmanlaajuista mainetta arvostettuna ja suosittuna elokuvaohjaana.
Antonioni oli 1960-luvun puolivälissä maailman tunnetuimpia ja ristiriitaisimpia elokuvaohjaajia. Hänen elokuviansa esitettiin säännöllisesti elokuvajuhlilla, ja hän oli lukuisien esseiden ja lehtijuttujen aiheena. Hollywoodissakin kiinnostuttiin Antonionista, joka teki Metro-Goldwyn-Mayerin kanssa sopimuksen kolmesta elokuvasta. Hänen ensimmäinen elokuvansa MGM:lle oli Englannissa kuvattu Blow-Up – erään suudelman jälkeen, jonka pääosissa oli brittinäyttelijät David Hemmings ja Vanessa Redgrave. Elokuva oli tyylillisesti perinteisempi ja nopeatempoisempi kuin Antonionin aiemmat elokuvat, ja se oli myös hänen uransa taloudellisesti menestynein. Elokuva oli satiirinen kuvaus Lontoosta, ja se vaikutti merkittävästi myös niin kutsuttuun ”uuteen Hollywoodiin”. Blow-Up voitti Cannesin elokuvajuhlien Kultaisen palmun ja oli ehdolla kolmeen Bafta-palkintoon, kahteen Oscar-palkintoon ja Golden Globeen. Lisäksi se voitti Italiassa parhaan vieraskielisen elokuvan Nastro d’argenton.
Blow-Upin jälkeen Antonioni teki ensimmäisen elokuvansa Yhdysvalloissa. Opiskelijaprotestiliikkeestä kertonut Zabriskie Point oli taloudellinen katastrofi. Se myös merkitsi Antonionin aktiivisimman vaiheen loppua. Sen jälkeen Antonioni palasi dokumenttielokuvan pariin ja teki elokuvan Chung Kuo – Kiina (1973). Flopanneen Zabriskie Pointin jälkeen Antonioni onnistui palaamaan jälleen huipulle elokuvalla Ammatti: reportteri (1975), jonka pääosaa näytteli Jack Nicholson. Muun muassa elokuvakriitikko David Thompson on kutsunut sitä 1970-luvun parhaimpiin kuuluvaksi elokuvaksi. Siinä Antonioni palasi tuttuihin teemoihinsa: Nicholsinin roolihahmo tunsi syvää vierautta ja hänen oli identiteettikriisinsä takia vaikea luoda syvällistä suhdetta Maria Schneiderin esittämään naiseen.
Väliaikainen vetäytyminen ja viimeiset elokuvat
Elokuvan Ammatti: reportteri jälkeen Antonioni vetäytyi hetkeksi elokuvanteosta. Syyksi hän kertoi halunsa opiskella uusia tekniikoita. Hän käytti ennen vuoden 1979 paluutaan aikaansa myös varhaisempiin intohimoihinsa, kuten maalaamiseen ja kirjoittamiseen. Monica Vitti suostutteli Antonionin ohjaamaan Jean Cocteaun näytelmän L’aigle a deux têtes (”Kaksipäinen kotka”) pohjalta televisioelokuvan Il Mistero di Oberwald, joka oli paljon kevyempi kuin monet Antonionin aiemmista elokuvista. Laimean vastaanoton saanutta elokuvaa seurasi vuonna 1982 Identificazione di una donna, joka sai huomattavasti paremman vastaanoton.
Antonionin useat tuotannot keskeytyivät taloudellisen tilanteen takia, joten hän palasi jälleen maalaustaiteen ja kirjallisuuden pariin. Hän julkaisi muun muassa Gulio Einaudin kanssa novellikokoelman Quel bowling sul Tevere, piti taidenäyttelyn Venetsiassa ja ohjasi 1984 Gianna Nanninin musiikkivideon ”Fotoromanza”. Antonioni oli tekemässä vuonna 1985 elokuvasovitusta omasta novellistaan, kun hän sai aivoverenkiertohäiriön, joka keskeytti projektin. Vaikka se vammautti hänet pahasti eikä hän pystynyt sanomaan kerrallaan kuin muutaman sanan, hän jatkoi silti vielä uraansa.
Yksityiselämä
Antonioni oli kahdesti naimisissa, mutta hänellä ei ollut lapsia. Hänen 12 vuotta kestänyt liittonsa Letizia Balbonin kanssa päättyi vuonna 1954, mikä aiheutti hänelle masennusta ja pahensi hänen unettomuuttaan. Antonioni meni naimisiin toisen vaimonsa Enrica Ficon kanssa vuonna 1985.
Antonioni kuoli Roomassa 94-vuotiaana vuonna 2007. Aiemmin samana päivänä oli kuollut myös toinen 1900-luvun merkittävimmistä elokuvaohjaajista, Ingmar Bergman. Antonioni haudattiin kotikaupunkiinsa Ferraraan.
Tyyli ja teemat
Antonioni pyrki irtautumaan monissa teoksissaan juonivetoisesta elokuvasta ja kuvaamaan ihmisen mielenliikkeitä ja tajunnansisältöä. Ympäristöllä on usein tätä päämäärää kuvastava merkitys, ja esimerkiksi Peter von Bagh vertasi päähenkilöiden vaeltelua vastineena kirjallisuuden sisäiselle monologille. Arkkitehtuuri onkin Antonionin elokuvissa tyylillinen elementti, ja kriitikko Seymour Chatmanin mukaan esimerkiksi elokuvissa Yö ja Kuumetta kaupunkinäkymät ovat elokuvan päähenkilöitä. Antonioni on tästä syystä yhdistetty usein kaupunkiympäristöjen kuvaajaksi, vaikka elokuvien roolihahmot eivät pystykään nauttimaan kaupunkilaiselämästään.
Antonioni hylkäsi elokuvissaan juonikuvioiden lisäksi rytmiin ja selkeyteen liittyneet tavat ja keskittyi epämääräisiin henkilöhahmoihin. Hän nosti elokuvissaan useita kysymyksiä, muttei usein antanut niihin mitään vastausta: elokuvien hahmot saattoivat esimerkiksi toimia ilman selitystä itsetuhoisesti. Antonionin elokuvat olivatkin enemmän tarkkailevia, ja niiden päähenkilöiden päämäärät vain etäisesti määriteltyjä. Ihmiset esitettiin näin eräänlaisessa vieraantuneisuuden tilassa. Antonioni on luonnehtinut hahmojensa tilaa termillä ”la malattia dei sentimenti”, jolla hän tarkoitti tunne-elämän sairautta, johon kuuluvat tunteiden epävarmuus, seksuaalisten kokemusten tavoittelu ahdistuksen torjumiseen, kommunikoinnin vaikeus ja todellisuuspakoisuus.
Antonioni käsitteli useissa elokuvissaan varakasta porvaristoa tai yläluokkaa. Hän kuvasi yhteiskunnan aineellisessa perustassa, moraalissa ja tapakulttuurissa tapahtuneita muutoksia. Vaikka hänen Italian ulkopuolella tekemänsä elokuvat olivat pinnallisempia, ne sisälsivät satiirisia piikkejä ja kärjistyksiä.
Pavel Filip
Pavel Filip (s. 10. huhtikuuta 1966 Panašešty, Moldavian SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Pănășești, Moldova) on moldovalainen insinööri ja demokraattisen puolueen (PDM) poliitikko.
Pirjo Laitila
Pirjo Laitila on vuoden 1971 Miss Suomi. Miss Universum -kilpailussa hän oli 2. perintöprinsessa, Miss Eurooppa -kilpailussa kuudes ja Miss Skandinavia -kilpailussa 4. perintöprinsessa. Hän on esiintynyt televisiossa ja radiossa, ja pian missivoittonsa jälkeen hän levytti muun muassa kappaleen "Kaikki toisin on".
Pavel Filip
Filip valittiin Moldovan nykyiseksi pääministeriksi 20. tammikuuta 2016 ja hän toimi virassa 8. kesäkuuta 2019 saakka. .
Pirjo Laitila
Pirjo Laitilan veli Juha Laitila on tunnettu viihdetaiteilija ja tytär Emma-Lotta Laine kaksinkertainen maailmanmestari ringetessä. Kaikkiaan hänellä on neljä lasta vuodet 1976–1992 kestäneestä avioliitostaan.
Ennen missiuraansa Pirjo Laitila tunnettiin pikaluistelijana, jonka aika 500 metrillä oli 53,9 ja 1 500 metrillä 1.56,7. Helsingin Sanomien urheiluosastossa kirjoitettiin Suomen saaneen Laitilasta ”ensimmäisen urheilumissin”. Missivuotensa aikanakin hän osallistui mahdollisuuksiensa mukaan Tapion Hongan naisten jalkapallojoukkueen harjoituksiin.
Monien aikansa missien tavoin Laitila sai roolin Spede Pasasen elokuvassa. Hänen missivuoteensa osui lännenparodia Hirttämättömät (1971), jossa hänen roolihahmonsa on Margareta Smith.
Galapagosinalbatrossi
Galapagosinalbatrossi (Phoebastria irrorata) on ainoa tropiikissa pesivä albatrossilaji. Lajin kuvaili ja nimesi Osbert Salvin vuonna 1883.
Koko ja ulkonäkö
Linnun vartalon pituus on 84–94 cm, siipien kärkiväli keskimäärin 2,27 m ja paino keskimäärin 3,4 kg. Lajin päälaki ja niska ovat kermanvaaleat, kaula ja naama valkoiset sekä muu vartalo ruskea. Nokka on kirkkaankeltainen ja suurikokoinen. Koivet ovat vaaleansinertävät.
Esiintyminen
Laji pesii vain Españolan saarella Galápagossaarilla sekä mahdollisesti Isla de la Platalla Ecuadorin rannikolla. Españolan populaatio on kasvanut 1970-luvun alun 12 000 parista 15 600–18 200 pariin 1994. Vuonna 2001 laskettiin saarelta vähintään 34 694 yksilöä. Isla de la Platalla pesii korkeintaan 10–20 paria. Pesimäajan ulkopuolella laji vaeltelee Perun ja Ecuadorin rannikolla Perunvirran tuottaman runsaan ruokapöydän ääressä. Laji on äärimmäisen uhanlainen.
Elinympäristö
Kivikkoinen ja pensaikkoinen Españolan saari.
Lisääntyminen
Muninta tapahtuu huhti-toukokuussa ja keskimääräinen hautomisaika on 65 päivää. Molemmat emot hautovat vuorotellen. Emoilla on erikoinen tapa siirtää munaa runsaan viikon välein niin, että haudonnan lopulla muna sijaitsee keskimäärin 3–4 metrin päässä alkuperäisestä pesästä. Käyttäymisen syytä ei varmuudella tunneta. Munien siirtely aiheuttaa pesätappioita, sillä usein muna vierähtää kiven koloon tai halkeamaan, josta emo ei saa sitä poistettua.
Ravinto
Galapagosinalbatrossi syö pääasiassa kalaa, kalmareita ja äyriäisiä.
Elinsiirto
Elinsiirto tarkoittaa lääketieteellistä toimenpidettä, jossa potilaan kehoon siirretään kokonainen tai osittainen elin, joka on saatu joko luovuttajalta tai potilaan omasta kehosta. Elinsiirtoja suoritetaan vaikeimpien munuais-, maksa-, sydän- ja keuhkosairauksien hoidossa. Lisäksi niitä voidaan käyttää esimerkiksi palovammoissa (ihonsiirto), verisyövissä (luuytimensiirto) ja sarveiskalvon vioissa (sarveiskalvonsiirto). Elinsiirron jälkeen potilas joutuu käyttämään hylkimisenestolääkitystä, jotta potilaan immuunipuolustus ei hyökkäisi siirteen soluja vastaan.
Luovuttaja
Elinsiirtojen määrää rajoittava tekijä on yleensä pula luovuttajista. Luovuttajana toimii lähes aina aivokuollut henkilö. Poikkeuksen tähän muodostaa munuaisensiirto, jolloin luovuttajana voi toimia myös elossa oleva potilaan läheinen sekä erikoistapauksissa maksansiirto, jossa regeneraatiokykyinen maksa voidaan pilkkoa osiin ja siirtää toinen puolikas takaisin luovuttajalle ja toinen siirtoa tarvitsevalle. Myös luuydintä ja verta voi luovuttaa elävä henkilö. Suomessa SPR:n Veripalvelu ylläpitää veripankkia ja luuydinluovutusrekisteriä.
Luovuttajalla on yleensä oltava sama veriryhmä kuin saajalla, mutta aivan pienillä lapsilla edellytys ei ole enää ehdoton vaan veriryhmärajat ylittävä siirto voidaan tehdä pienille lapsille, joilla elistön vasta-ainetuotanto ei ole vielä kovin kehittynyt. Tästä hyötyvät erityisesti siirtosydäntä tarvitsevat pienet lapset, mutta siirto on onnistunut jopa viisivuotiaalle. Siirron saajalta poistetaan veriplasman vaihdolla vasta-aineita ja uusien vasta-aineiden muodostuminen estetään lääkkeillä. Lääkkeiden anto voidaan lopettaa muutaman kuukauden kuluttua.
Hyljintä
Kun vierasta kudosta oleva elin siirretään ihmiselimistöön, immuunipuolustusjärjestelmä hyökkää sen kimppuun. Hyljintäreaktioita on olemassa kolmentyyppisiä.
Hyljinnänestolääkitys
Kiinteiden elinten siirrot edellyttävät yleensä elinikäistä hylkimisenesto- eli immunosuppressiolääkitystä. Lääkitys perustuu yleensä 2–3 lääkkeen samanaikaiseen käyttöön; yleisin yhdistelmä on kalsineuriinin estäjä (syklosporiini tai takrolimuusi), nukleotidisynteesin estäjä (atsatiopriini tai mykofenolaattimofetiili) ja glukokortikoidi (metyyliprednisoloni tai prednisoloni). Luun-, luuytimen- ja sarveiskalvonsiirroissa pysyvä immunosuppressiivinen lääkitys ei yleensä ole tarpeen.
Elinsiirrot Suomessa
Suomessa tehtävät isot elinsiirrot on keskitetty Helsinkiin HUS-alueen kahteen sairaalaan: aikuisten elinsiirrot Meilahden tornisairaalaan ja lapsipotilaat Uuteen lastensairaalaan.
Vuonna 2021 Suomessa tehtiin 420 isoa elinsiirtoa, joista 24 tehtiin lapsipotilaille. Elinluovuttajista 119 henkilöä oli aivokuolleita, ja kaikista elinluovuttajista 72 prosentilta saatiin useampi elin. Elinsiirroista munuaissiirtoja oli 268 kappaletta, niistä lapsipotilaille 11 ja eläviltä luovuttajilta saatiin 46 munuaista. Tilastojen mukaan munuaissiirrännäisistä 93 % toimi viiden vuoden kuluttua ja 86 % kymmenen vuoden kuluttua. Maksansiirtoja tehtiin 75, haimansiirtoja 31, keuhkonsiirtoja 24 ja sydänsiirtoja 22 kappaletta, vaikka sydänsiirtoihin soveltuvia luovuttajia oli vuoden aikana ennätyksellisen vähän.
Elinsiirtotoiminnassa Suomessa noudatetaan Lakia ihmisen elimien ja kudoksien lääketieteellisestä käytöstä (101/2001). Lain mukaan kuolleelta ihmiseltä voidaan irrottaa elimiä ja kudoksia, jollei ole syytä olettaa, että vainaja eläessään olisi vastustanut sitä tai että hänen lähiomaisensa tai muu läheinen vastustaisivat sitä. Jos ihminen eläessään on antanut suostumuksensa elimien ja kudoksien irrottamiseen, toimenpide voidaan lain mukaan suorittaa lähiomaisen tai muun läheisen kiellosta huolimatta. Kuitenkin käytännössä lääkintähenkilöstö noudattaa usein lähiomaisten tahtoa ja jättää läheisten vastustuksesta elinsiirron suorittamatta, vaikka luovuttaja olisi siihen eläessään suostunut.
Jos henkilö toivoo, että hänen elimiään käytettäisiin siirteinä hänen kuolemansa jälkeen, hän voi esimerkiksi täyttää elinluovutuskortin.
Mehikääpä
Mehikääpä (Pappia fissilis, syn. Aurantiporus fissilis) on Suomessa hyvin harvinainen ja eteläinen kääpälaji, joka suosii kulttuuriympäristöä. Sen isäntäpuita ovat jalavat, haapa, koivut ja muut lehtipuut, ainakin muista Pohjoismaissa ja Virossa sitä on tavattu myös maatiaisomena- ja -päärynäpuilta. Mehikäävän löytää yleensä vielä elävän mutta ontoksi lahonneen puun onkalosta, jossa se jatkaa kasvuaan myös puun kaaduttua. Mehikäävän tekemä valkolaho on vetistä.
pienoiskuva|left|Hieman kuivahtanut itiöemä muuttuu yläpinnaltaan likaisen ruskeaksi. pienoiskuva|left|Mehikäävän lohkopinta. pienoiskuva|left|Mehikäävän kulmikkaita pillejä.
Käävän yksivuotinen itiöemä on pileaattinen tai puoliresupinaattinen. Lakki on kiilamainen ja paksu. Tuore vetisen pehmeä itiöemä on väriltään valkoinen tai kermankellertävä ja yläpinnassa voi olla karvoja. Kuivuessaan itiöemä rasvoittuu, kovettuu, kutistuu ja yläpinta muuttuu likaisen ruskeaksi. Vanhan itiöemän yläpinta on harmaa päällä kasvavien homeiden vuoksi. Kulmikkaita pillejä mahtuu 1-3 millimetrille. Lohkopinnassa näkyvät 1-3 cm paksu malto ja 1-2 cm pitkät pillit. Nuorella itiöemällä pillit ja malto ovat valkoiset, vanhemmiten maltoon ja pillien tyveen tulee liilanpunertavaa sävyä. Kuivana pillit ovat likaisen ruskeat ja maltoa tummemmat. Mehikäävässä on kuivana härskiintyneen rasvan tuoksu.
FNFL Somali
FNFL Somali (runkonumero DE-111, T53, F703 ja A607) oli Vapaan Ranskan laivaston Algérien-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Alus palautettiin sodan jälkeen Yhdysvaltain laivastolle, joka siirsi sen pysyvästi Ranskalle MDAP-ohjelmassa 21. huhtikuuta 1952.
Alus luokiteltiin 1952 fregatiksi, jolloin se sai Naton mukaisen runkonumeron F703. Aluksen aseistus poistettiin 1956, kun siitä tehtiin koealus runkonumerolla A607. Vuonna 1968 alus nimettiin uudelleen Aragoksi.
Aaltoluku
Aaltoliikkeiden fysiikassa käytetyssä merkityksessä aaltoluku määritellään suureena. Se ilmaisee aallon vaiheen muutoksen pituusyksikköä kohti. Näin määritellyn aaltoluvun SI järjestelmän mukainen mittayksikkö on radiaania metrillä (rad/m).
Spektroskopiassa käytetyssä merkityksessä aaltoluku määritellään tyhjiössä kulkevalle aallolle kaavalla, missä \tilde{\nu} on spektroskooppisen aaltoluvun tunnus. (Jos aalto etenee väliaineessa, suureelle käytetään tavallisesti tunnusta \sigma.) Spektroskooppisen aaltoluvun SI järjestelmän mukainen yksikkö on m−1, mutta yleisesti käytetään sen sijaan yksikköä cm−1, joka perusyksiköissä esitettynä vastaa arvoa 100 m−1.
Kun aallon kulmataajuus on ω, niin aaltoliikkeen vaihenopeus on ω/k ja ryhmänopeus on dω/dk. Edellinen kuvaa aallon nollakohdan liikkumisnopeutta ja jälkimmäinen energian tai signaalin siirtymisnopeutta. Jos aaltoliikkeessä ei ole dispersiota, niin nämä ovat yhtä suuria. Vaihenopeudella ei ole ylärajaa mutta ryhmänopeudelle suhteellisuusteoria asettaa ylärajaksi valon nopeuden tyhjössä. Häviöllisessä väliaineessa etenevän tai muuten vaimenevan aallon aaltoluku on kompleksinen suure.
Sähkömagneettinen säteily koostuu fotoneista ja sen energiaa määrittää yhtä hyvin aaltoluku, aallonpituus tai taajuus. Spektroskooppiselle aaltoluvulle voidaan siksi kirjoittaa seuraavat yhtä pitävät lausekkeet: missä λ on fotonin aallonpituus tyhjiössä, ν fotonin taajuus, c valonnopeus, E fotonin energia ja h Planckin vakio. Fotonin aaltoluku ja taajuus ovat siis suoraan verrannollisia fotonin energiaan.
Infrapunasäteilyn aaltolukualue on noin 10–10 000 cm−1 ja infrapunaspektroskopiassa spektrit piirretään useimmiten aaltolukuyksiköissä. Esimerkiksi karbonyyliryhmä >C=O absorboi yleensä voimakkaasti säteilyä, jonka aaltoluku on 1 700 cm−1:n lähettyvillä. Vastaava taajuus on noin 5,1 · 1013 Hz.
Jos tiedetään fotonin energia, fotonin aaltoluku voidaan selvittää edellä esitetyn yhtälön avulla. Oheisen taulukon mukaan esimerkiksi 1 elektronivoltin verran energiaa sisältävän fotonin aaltoluku on noin 8 066 cm−1. Joskus sanotaan epätäsmällisesti, että ”energia on 100 aaltolukua”, kun tarkoitetaan, että ”energia vastaa aaltolukua 100 senttimetriä miinus yhteen”.
Lae
Lae on Papua-Uuden-Guinean toiseksi suurin kaupunki, joka sijaitsee maan pohjoisrannikolla Huoninlahden pohjukassa lähellä Markham-joen suuta. Kaupungin asukasluku on vajaat 150 000. Se on Moroben maakunnan pääkaupunki ja maan teollinen keskus, jossa on muun muassa lasi- ja paperiteollisuutta. Kaupungin lähistöllä sijaitsee Nadzapin kansainvälinen lentoasema.
Laessa on myös maan suurin satama, josta viedään maan keskiosan ylänköalueilla tuotettua kahvia ja mineraaleja sekä puutavaraa. Maan merkittävimmän valtatien Highlands Highwayn päätepiste on Laessa. Kaupungissa on teknillinen korkeakoulu (Papua New Guinea University of Technology). Lae kehittyi voimakkaasti toisen maailmansodan jälkeen samassa tahdissa keskusylängön kanssa.
Konnekoski
Konnekoski on vuolas koski Rautalammilla ja Rautalammin reitillä. Sen kautta Hankaveden vesi laskee Konneveteen. Kosken pituus on 600 m, leveys 20 m ja virtaama keskimäärin 48 m³/s. Koskea on kunnostettu 1980-luvulla kalatalouden tarpeisiin. Istukaslajeina ovat taimen ja harjus. Luontaisia saalislajeja ovat taimen, siika, ahven ja hauki. Sallittuja kalastusmenetelmiä koskessa ovat heittokalastus, perhokalastus ja uistelu. Palveluvarustukseen kuuluu heittolaituri. Taimen on tärkein saaliskala ja rauhoitusaika on 11. syyskuuta –15. marraskuuta. Konnekoski on tärkeä siian ja taimenen kutualue. Konnekoski kuuluu reittiveden muiden koskien tapaan koskiensuojelulain piiriin.
thumb|270px|Rautalammin hautausmaalla sijaitsevan Konnekoskeen 1860 hukkuneiden muistomerkin muistolaatta. Konnekosken historiaan kuuluu 17. kesäkuuta 1860 tapahtunut kirkkoveneturma, jossa Varismäen kylän kirkkovene törmäsi kariin. Yli 30 henkilöä joutui tällöin veden varaan ja heistä 17 hukkui. Rautalammin hautausmaalla on muistomerkki Konnekoskeen hukkuneiden muistolle.
Lieke
Lieke on alankomaalainen naisen etunimi. Alkuperältään nimi on diminutiivimuoto nimestä Angelique tai nimistä, jotka päättyät -lia.
Arrow’n paradoksi
Arrow’n paradoksi tai Arrow’n mahdottomuusteoreema on vaalitapoihin liittyvä teoreema, jonka mukaan mikään sellainen vaalitapa, jossa äänestäjät laittavat osan tai kaikki ehdokkaista suosituimmuusjärjestykseen, ei voi täyttää Arrow’n määrittämiä viittä maalaisjärjen mukaista kriteeriä. Teoreeman kehittäjä Kenneth Arrow voitti tutkimuksiaan esittävällä kirjalla Social choice and individual values Nobelin taloustieteiden palkinnon 1972.
Yksinkertaistettuna teoreeman mukaan yhteisön tulee päästä sopuun yhteisistä preferensseistä ja panna tietyt vaihtoehdot järjestykseen. Jokaisella yksilöllä on omat preferenssinsä ja pitäisi löytää jonkinlainen sosiaalisten preferenssien funktio, joka yhdistää kaikkien yksilöiden preferenssit yhteisiksi. Tällaisella funktiolla eli vaalitavalla tulisi olla kourallinen uskottavia ominaisuuksia :
Arrow’n teoreema sanoo, että jos äänestäjiä on enemmän kuin kaksi ja valintavaihtoehtoja enemmän kuin kolme, ei mikään ehdokkaiden järjestykseen asettamiseen perustuva vaalitapa voi täyttää kaikkia viittä ehtoa.
On korostettava, että Arrow’n mahdottomuusteoreema koskee vain sellaisia vaalitapoja, joissa äänestäjät asettavat ehdokkaita suosituimmuusjärjestykseen. Jotkut vaalitavat, joissa äänestäjät pisteyttävät ehdokkaat, täyttävät kaikki Arrow'n kriteerit.
Löysentämällä epärelevanttien vaihtoehtojen ehtoa poistamalla Smith-joukon kandidaatit, eräät Condorcet’n vaalitavat täyttävät ehdot.
Ralf Friberg
Ralf Hjalmar Mikael Friberg (s. 17. huhtikuuta 1936 Helsinki) on suomenruotsalainen toimittaja, suurlähettiläs ja entinen sosialidemokraattinen kansanedustaja.
Ura
Fribergin vanhemmat olivat vääpeli Rudolf Mikael Friberg ja libristi Astrid Ingeborg Tuominen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1955 ja suoritti Helsingin yliopistossa valtiotieteen kandidaatin tutkinnon 1964. Friberg oli 1950-luvun lopulla toimittajana Västra Nyland-, Östra Nyland- ja Vasabladet-lehdissä. Östra Nylandissa hän toimi kaikkien aikojen nuorimpana suomalaisen sanomalehden päätoimittajana.
Friberg toimi Hufvudstadsbladetin eduskunta- ja työmarkkinatoimittajana 1959–1963, ulkoasiainministeriön sanomalehtiasiaintoimiston tiedotussihteerinä 1963–1965 ja Yleisradion uutispäällikkönä 1965–1970. 1970-luvulla hän oli Svenska social- och kommunalhögskolanin lehtorina 1972–1979 ja puolustusministeriön maanpuolustustiedotuksen suunnittelukunnan pääsihteerinä 1979–1980.
1980-luvulla Friberg toimi Pohjoismaiden ministerineuvoston tiedotuspäällikkönä Oslossa 1980–1982, lehdistöneuvoksena Suomen Tukholman-suurlähetystössä 1982–1984 sekä ulkoministeriön lehdistö- ja kulttuuriosaston neuvottelevana virkamiehenä ja osastopäällikkönä 1988–1992. Hän oli myös välillä päätoimittajana Iltalehdessä 1984–1987 ja Finnish Business Report -lehdessä 1987–1988. 1990-luvulla Friberg toimi Suomen suurlähettiläänä Ateenassa 1992–1995 ja Kööpenhaminassa 1995–2001.
Friberg oli SDP:n kansanedustajana 1970–1979 Helsingin kaupungin vaalipiiristä. Hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1968 ja 1978 presidentinvaaleissa sekä jäsenenä Helsingin kaupunginvaltuustossa 1965 ja Suomen ruotsalaisten kansankäräjillä 1964–1975. Friberg oli mukana parlamentaarisessa puolustuskomiteassa 1971 ja 1975 sekä Maanpuolustustiedotuksen suunnittelukunnassa 1972–1979.
Yksityiselämä
Friberg on ollut naimisissa vuodesta 1956 Senny Britt-Marie Liewendahlin kanssa. Heillä on kaksi lasta, poika ja tytär.
Rainbow
Rainbow voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Infarkti
Infarkti on kudoksen kuolio, joka aiheutuu paikallisesta verenkierron häiriöstä. Tällainen häiriö voi olla esimerkiksi valtimon tukkeutuminen.
Åvikinjärvi
Åvikinjärvi on Paimionjoen vesistöön kuuluva järvi Somerolla. Järven korkeus merenpinnasta on 81,2 metriä, pinta-ala on 7,9 hehtaaria ja rantaviiva 1,3 km.
Järvi on osa Paimionjoen yläjuoksun järviketjua, jossa lähin yläpuolinen järvi on vajaan kolmen kilometrin jokiosuuden päässä sijaitseva Pusulanjärvi ja lähin alapuolinen järvi parin sadan metrin jokiosuuden päässä sijaitseva Pitkäjärvi.
Järven pohjoisrannalla Someron Sillanpään kylässä sijaitsee Åvikin kartano, jossa vuosina 1748–1833 toimi Åvikin lasitehdas, ja järven etelärannalla on sijainnut Someron Jurvalan kylän historiallinen kylätontti. Åvikin kartanon sivuitse järven pohjoispuolelta kulkee valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi määritelty Hämeen Härkätie (yhdystie 2810).
Amerikanhumalapyökki
thumb|200px|left| Amerikanhumalapyökki (Ostrya virginiana) on humalapyökkien (Ostrya) sukuun kuuluva puu, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan itäosissa. Sitä esiintyy Nova Scotiasta länteen Manitoban eteläosiin ja etelässä Floridan pohjoisosiin ja Teksasin itäosiin saakka.
Amerikanhumalapyökki on kesävihanta puu, jota kasvaa metsissä alikasvoksena. Yleensä se kasvaa enintään 12 metriä pitkäksi ja 30 cm paksuksi, mutta Teksasin itäosissa ja Arkansasin eteläosissa se voi saavuttaa 15–18 metrin pituuden. Kaarna on väriltään ruskeasta harmaanruskeaan. Koristeelliset hedelmänorkot muistuttavat humalan hedelmystöjä. Lehtien syysväri on keltainen.
Amerikanhumalapyökkiä käytetään koristekasvina ja joskus katupuuna.
Thomas Müntzer
pienoiskuva|upright|Thomas Müntzerin muotokuva 1500-1600-luvulta. Thomas Müntzer (n. 1490 – 27. toukokuuta 1525) oli saksalainen radikaali teologi uskonpuhdistuksen alkaessa. Nykyään hänet muistetaan toimistaan Saksalais-roomalaisen keisarikunnan talonpoikaissodan aikana.
Müntzer syntyi noin vuonna 1490. Koulutukseltaan hän oli pappi. Vuonna 1519 hän tapasi uskonpuhdistaja Martti Lutherin Leipzigin kaupungissa. Myöhemmin hän pääsi Lutherin suosituksella papiksi Zwickaun kaupunkiin. Zwickaussa toimiessaan häneen tarttui aatteita radikaaleilta Zwickaun profeetoilta. Näiden ajatuksiin kuului muun muassa jumalattomien ja turmeltuneen papiston nopea syrjäyttäminen. Myös Müntzer alkoi saarnata radikaalimmin ja joutui siksi pakenemaan Böömiin. Prahan manifestissa Müntzer esitteli periaatteensa: "kirjoitusten kuolleet kirjaimet" tuli korvata "elävän Hengen lahjoilla", ja lisäksi "Pappien ja apinoiden kirkon" tilalle tulisi "Jumalan valittujen ystävien seurakunta".
Leviävä uskonpuhdistusliike herätti laajaa levottomuutta Saksalais-roomalaisen keisarikunnan alueen talonpoikien keskuudessa. Talonpoikaissotana tunnetun protestiliikkeen taustalla piili useita uskonpuhdistukseen liittyviä ajatuksia. Uskonpuhdistaja ja radikaali teologi Müntzer vaikutti paljolti siihen, että talonpojat uskoivat taistelevansa tasa-arvoisen "Jumalan valtakunnan" puolesta. Ruhtinaat ja maanomistajat kävivät talonpoikia vastaan omilla joukoillaan, joiden varustelu ja organisointi oli huomattavasti kapinaliikettä korkeammalla tasolla. Kapina tukahdutettiin, ja arviolta 100 000 kapinaan osallistunutta talonpoikaa teloitettiin. Myös Müntzer vangittiin, ja hänet teloitettiin 27. toukokuuta 1525 miekalla kidutuksen jälkeen.
Olli Tukiainen
thumb|Olli Tukiainen Olli Tukiainen on Poets of the Fall -yhtyeen kitaristi. Ennen yhtyeeseen liittymistä Tukiainen teki kappaleita yhtyeen vokalisti Marko Saareston kanssa tämän silloiselle yhtyeelle Playgroundille.
Lisäksi Tukiainen on toiminut säveltäjänä myös muutamille artisteille kuten Martti Saariselle.
Kronos Quartet Performs Philip Glass
Kronos Quartet Performs Philip Glass on yhdysvaltalaisen jousikvartetti Kronos Quartetin albumi, joka julkaistiin vuonna 1995 levymerkillä Nonesuch Records. Levyllä on Philip Glassin sävellyksiä.
Kappaleet
Kappaleet säveltänyt Philip Glass.
Koulukuvaus
Koulukuvaus on perinteinen tapa, jossa koululle kutsutaan valokuvaaja ottamaan muoto- ja ryhmäkuvia. Myös kaveriporukat otattavat usein ns. kaverikuvia. Koulukuvaaminen on kouluissa, oppilaitoksissa, päiväkodeissa, urheiluseuroissa ja rippikouluissa vuosittainen ja tärkeä traditio. Valmiista koulukuvista jää pysyvä muisto.
Huoltajat ilmoittavat ennen kuvausta huollettavansa tai täysi-ikäinen itsensä koulukuvaukseen. Valokuvaaja saapuu studiokaluston kanssa sopimuksen mukaisesti kuvauspaikkaan suorittamaan ryhmä-, muoto-, kaveri- ja sisaruskuvaukset. Kuvauksien jälkeen kuvaaja toimittaa otokset ja kuvattavien tiedot koulukuvauspalveluja tarjoavalle yritykselle. Yritys viimeistelee kuvat sekä tarkistaa kuvattavien ja ryhmien tiedot. Tämän jälkeen kuvat julkaistaan nähtäväksi ja tilattavaksi yrityksen verkkopalvelun kautta, ja sitä varten kuvaukseen ilmoittaneelle toimitetaan kutsuviesti sähköpostilla.
Koulukuvien kustannukset muodostuvat lähes kokonaan edellä mainituista työvaiheista. Kuvaustuotteiden hintoihin sisältyy kuvaus studiolaitteistolla sekä kuvien viimeistely. Lopullisiin hintoihin vaikuttaa kuvausajankohta, kuvauksen monimuotoisuus, kuvattavien määrä, sopimuksen kesto sekä mahdolliset koulun, päiväkodin tai yhdistyksen haluamat järjestely- ja keräysmaksut. Järjestelymaksu on korvaus kuvauksen tila-, siivous- ja järjestelykuluista. Keräysmaksulla kerätään varoja kuvattavien lasten ja nuorten hyväksi esim. stipendeihin ja luokkaretkiin.
Opetushallituksen linjauksen mukaan oppilaiden ja opiskelijoiden valokuvaaminen kouluissa ja oppilaitoksissa sekä kuvien myyminen on vakiintunutta ja laajalle levinnyttä toimintaa. Toiminta on kouluille vapaaehtoista, mutta koulukuvauksiin voidaan käyttää koulun työaikaa. Koulukuvausta edustaa Suomessa Suomen koulukuvausliitto, jonka jäsenet kuvaavat yli 98 % kaikista Suomen päiväkoti- ja kouluikäisistä.
Agía Galíni
Agía Galíni on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ágios Vasíleioksen kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Lámpin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ágios Vasíleioksen kunnan Lámpin kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 604 (vuonna 2011).
Agía Galíni sijaitsee Kreetan etelärannikolla Platýs-joen suussa noin 61 kilometriä kaakkoon Réthymnosta ja noin 68 kilometriä lounaaseen Iraklionista. Lähin kaupunki on Tympáki. Antiikin aikana samalla paikalla sijaitsi Sulian kaupunki. Agía Galínissa on satama ja uimarantoja, ja se on yksi etelärannikon suosituimpia turistikohteita. Kylän nähtävyyksiin kuuluu muun muassa bysanttilaisaikainen kirkko, joka on omistettu Neitsyt Marialle (Panagía). Kylän nimi ei ilmeisesti viittaa Pyhään Galeneen (Agía Galíni), vaan perustuu jotakin muuta kautta tyyneyttä tarkoittavaan sanaan galíni (γαλήνη).
thumb|none|360px|Agía Galínin kylä ja satama.
Kannusruohot
Kannusruohot (Linaria) on kasvisuku ratamokasvien heimossa. Kannusruohoja on noin 150 alkuperäisesti Euraasiassa kasvavaa lajia, joista puolet tavataan Euroopassa, erityisesti Välimeren seudulla. Suvussa on myös koristekasveina käytettyjä lajeja.
Kannusruohot ovat monivuotisia ruohoja. Niiden varret ovat kasvutavaltaan pystyjä ja lehdet ovat kapeita tai puikeita. Lehtiasento vaihtelee. Kukat sijaitsevat varren päässä olevassa latvatertussa, jossa kukilla on pienet tukilehdet. Kukkien väri vaihtelee. Kukissa on neljä hedettä, joista kaksi on muita pidempiä. Emiö on yksivartaloinen. Hedelmänä on kota.
Kannusruohojen tieteellinen nimi (Linaria) tulee pellavien (Linum) suvun tieteellisestä nimestä, sillä kannusruohojen lehdet muistuttavat kuitupellavan (Linum usitatissimum) lehtiä.
Lajeja
Koristekasveina viljeltyjä kannusruohoja:
Kannusruohot Suomessa
Suomessa kasvaa neljä luonnonvaraista kannusruoholajia. Yleisin on keltakannusruoho, joka kasvaa yleisenä koko maassa paitsi Pohjois-Lapissa. Sitä pidetään alkuperäiskasvina merenrannoilla ja uustulokkaana sisämaassa. Keltakannusruohoa käytetään myös koristekasvina. Juovakannusruohoa, jonka kanssa keltakannusruoho risteytyy, tavataan harvinaisena vakiintuneena tulokkaana rannikoilla. Se kasvaa esimerkiksi painolastimaa-alueilla ja ratapihoilla. Kaksi muuta lajia ovat tarhakannusruoho ja härmäkannusruoho.
Rietavasin kunta
Rietavasin kunta on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnasta, joka sijaitsee Telšiain läänissä. Vuonna 2008 kunnan väkiluku oli 10 085 asukasta. Hallinnollisena keskuksena toimii Rietavas.
Alkoholi ja syöpä
pienoiskuva|Alkoholi aiheuttaa seitsemää erilaista syöpää. Alkoholijuomien sisältämä etanoli on tunnettu karsinogeeni, ja se on luokiteltu ihmisillä syöpää aiheuttavaksi. WHO:n asiantuntijoiden mukaan nämä syöpäriskit on liitetty etanoliin, eivätkä ne riipu alkoholijuomatyypistä. 3,6 % syöpätapauksista ja 3,5 % syöpäkuolemista on maailmanlaajuisesti alkoholinkäytöstä johtuvia.
WHO:n luokittelu
pienoiskuva|Puhtaan alkoholin kulutus yli 15-vuotiailta litroina henkeä kohtia. WHO:n Kansainvälisen Syöpäjärjestön mukaan etanoli kuuluu luokkaan I: Tunnettu Karsinogeeni ja USA:n kansallisen toksikologiaohjelman mukaan luokkaan "Tiedetään karsinogeeniseksi". Etanoli on aikaisemmin liitetty moninkertaiseen riskiin sairastua suun, nielun, kurkunpään, ruokatorven tai maksan syöpiin. Vuonna 2007 julkaistun WHO:n Kansainvälinen Syöpätutkimusjärjestön tiedotteen mukaan etanoli on liitetty myös kohonneeseen rinta- ja suolistosyöpäriskiin. WHO:n asiantuntijat luokittelivat etanoli-alkoholin kymmenen pahimman maailmanlaajuisen terveysriskin joukkoon. Tupakointi moninkertaistaa alkoholin aiheuttamat syöpäriskin.
WHO:n Kansainvälisen Syöpäjärjestön mukaan 50 gramman alkoholiannos, eli noin neljä annosta alkoholia päivässä aiheuttaa 2-3 kertaisen riskin sairastua suun, nielun, kurkunpään tai ruokatorven syöpiin, ja noin puolitoistakertaisen riskin sairastua suoliston- tai rinta-syöpiin.
Maailmalla
Alkoholi vaikuttaa useiden syöpien vaaraan. 3,6 % syöpätapauksista ja 3,5 % syöpäkuolemista on maailmanlaajuisesti alkoholinkäytöstä johtuvia. Oxford Textbook of Medicinen arvion mukaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa 6 % syöpäkuolemista on alkoholin aiheuttamia. Elimistössä syntyvän etanolin hajoamistuotteen asetaldehydin tiedetään aiheuttavan syöpiä.
Suuri riski
Tupakoinnin lisäksi alkoholinkäyttö on suu- ja ruokatorvisyöpien tärkein aiheuttaja. International Agency for Cancer Researchin mukaan alkoholin suurkulutus nostaa kyseisten tautien vaaran 5–10-kertaiseksi. Myös vähäinen juominen voi nostaa suusyöpävaaraa. Yksikin päivittäinen ravintola-annosta riittää nostamaan rintasyövän riskiä. Jos alkoholijuomia nauttiva henkilö myös tupakoi, on hänellä 15-kertainen vaara sairastua suusyöpään. Runsaasti juovilla, mutta tupakoimattomilla henkilöillä suusyöpäriski on kolminkertainen. Kurkunpään syövän keskeisimmät riskitekijät ovat tupakointi ja alkoholin runsas kulutus.
Maksakirroosi ja syöpä
Alkoholin pitkäaikainen suurkulutus johtaa maksakirroosiin 10–20 %:lla suurkuluttajista tavallisesti vähintään kymmenen vuoden juomisen jälkeen. Maksakirroosi on maksasyövän tärkein riskitekijä. Noin 90 %:lla maksasyöpään sairastuneista on kirroosi. Kirrootikoista 10–20 %:lle kehittyy hepatosellulaarinen karsinooma.
Rintasyöpä
Alkoholi on rintasyövän riskitekijä. Liiallisesti käytettynä se nostaa myös miehen rintasyöpävaaraa. Paksusuolen syövän tai sen esiasteen vaara on 2,5-kertainen niillä, jotka juovat viikossa yli kahdeksan annosta olutta tai väkeviä. Viini kuitenkin näyttää suojaavan paksusuolen syövältä. Alkoholi aiheuttaa kroonista haimatulehdusta, josta kärsivän elinaikainen vaara sairastua haimasyöpään on 4 %. Kova humalajuominen lisää tupakoitsijan vaaraa saada keuhkosyöpä.
Teratogeeni
Yhdysvaltalaisen tutkimuksen mukaan naisten raskaudenaikainen alkoholinkäyttö nostaa lasten leukemian riskiä.
Riski munuaisille
Juomattomiin verrattuna kohtuukäyttäjien vaara sairastua munuaissyöpään on alentunut 30 %. Alkoholin käyttö alentaa myös non-Hodgkinin lymfooman riskiä. Runsaasti alkoholia kuluttavilla munuaissyövän ilmaantuvuus on kuitenkin tavallista korkeampi.
Kellonlasikynnet
Kellonlasikynnet ovat sormien tai varpaiden kynsissä esiintyvä epätavallinen pyöristymä. Tämän epämuodostuman syynä voi olla usea eri sairaus. Useimmiten ne liittyvät sydämeen tai keuhkoihin liittyviin sairauksiin. Tavallisesti kaareutumat johtuvat hapen puutteesta, joka voi liittyä huonoon ääreisverenkiertoon. Kynsien kaareutumista ilman ilmeistä syytä voi myös ilmetä, mutta tämä on harvinaista. pienoiskuva|Lievää kaareutumista.
Utopia (kirja)
Utopia on englantilaisen lakimiehen, katolisen kirkon pyhimyksen Thomas Moren kirjoittama kirja. Sitä kutsutaan joskus myös nimillä Thomas Moren utopia tai Moren utopia. Se on kuvaus ihanneyhteiskunnasta ja Moren vastalause aikansa vallitseville yhteiskunnallisille oloille. Kirjassa More käsittelee monia häntä itseään askarruttaneita kysymyksiä. Fiktiivisen teoksensa hän kirjoitti ja sai valmiiksi vuonna 1516. Toinen renessanssifilosofi, hänen hyvä ystävänsä Erasmus Rotterdamilainen valmisteli samoihin aikoihin omaa merkittävintä teostaan Tyhmyyden ylistys. He tukivat toistensa työn edistymistä. Erasmuksen lisäksi More sai kirjalleen paljon vaikutteita Platonin Valtiosta ja Uudesta testamentista. Lisäksi teoksen on arveltu saaneen vaikutteita tutkimusmatkailijoiden kertomuksista. Esimerkiksi inkavaltakunta oli olemassa vielä kirjaa kirjoitettaessa, ja sen on katsottu eräissä suhteissa muistuttavan Moren Utopiaa.
Utopian perusjuonen muodostavat portugalilaisen löytöretkeilijän Raphael Hythlodaeuksen kertomukset seikkailuistaan. Hän muun muassa mainitsee matkustelleensa Amerigo Vespuccin kanssa, käyneensä Englannissa tapaamassa Canterburyn arkkipiispaa John Mortonia, jonka hovipoikana More oli ollut, ja tutustuneensa outoon saareen nimeltään Utopia. Teoksesta syntyi myös itse käsite utopia, joka tulee kreikan kielestä (u = ei ja topos = paikka) ja tarkoittaa ’olematonta paikkaa’. thumb|Utopian saari. Kuvitusta kirjan vuoden 1518 laitokseen.
Juoni
Teos sisältää kaksi kirjaa, joista ensimmäisessä tapahtumat alkavat Antwerpenissa Brabantissa Pyhän Marian kirkossa. Siellä messussa käytyään More tapaa ystävänsä Pieter Gillesin, joka esittelee hänet Raphaelille. Löytöretkeilijä kertoo miehille matkoistaan, mutta hän ei kerro uuden ajan alun tyyliin tarinoita hurjista merihirviöistä ja hydroista vaan toteaa merimiesten nähneen niitä jo tarpeeksi. Sen sijaan kukaan ei ole koskaan aiemmin löytänyt täydellistä yhteiskuntaa. Siispä Raphael ryhtyy vastaamaan molempien kuuntelijoiden esittämiin kysymyksiin Utopian saaresta. More ehdottaa Raphaelille, että tuollaisen miehen täytyisi olla hallitsijan apulaisena, koska hänellä on kyseisestä asiasta niin kattavat tiedot. Raphael tyrmää ehdotuksen mielettömänä, sillä umpikuurot ja omahyväiset päättäjät eivät kuitenkaan ottaisi hänen opeistaan vaarin. Kun he ovat nauttineet aterian Moren kotona, tarina siirtyy toiseen kirjaan. Ensimmäinen kirja sisältää dialogia, jossa käsitellään monia asioita. Toinen osa on puolestaan omistettu lähes kokonaan kirjan tarinankertojan Hythlodaeuksen monologille, jossa kuvataan Utopian yhteiskuntaa kokonaisuutena.
Saari
Utopian saari (alun perin Abraxa) on kuunsirpin muotoinen ja leveimmillään keskikohdastaan kaksisataa mailia, josta se sitten kapenee kumpaankin suuntaan. Se on muinaisen utopialaisten kuninkaan ja saaren valloittajan Utopuksen muusta rannasta eristämä tekosaari. Saaren luonnonolot ovat sen puolustuksen kannalta suosiolliset. Saarella on 54 kaupunkivaltiota, joiden pääkaupunki on Amaurotum. Kieli, lait ja hallintolaitokset ovat niissä kaikissa samat. Valtion asioista päättävät kerran vuodessa kustakin kaupungista saapuvat kolme kaupunginvanhinta. Perinteestä voidaan kuitenkin poiketa, mikäli vanhin ei ikänsä vuoksi kykene osallistumaan päätöksentekoon. Tällöin hänen paikkansa ottaa seuraavaksi vanhin. Kaupunkielämän vastapainona Utopiassa eletään myös maaseudulla, ja jokainen utopialainen elää vuoroin kaupungissa ja maaseudulla parin vuoden jaksoissa. Maaseudun maatalouksien (=perhekuntien) kokonaisuuden muodostavat vähintään 40 miestä ja naista sekä kaksi orjaa, ja näiden johdossa toimii viisas ja kunnioitusta nauttiva pariskunta. 30 talouden johdossa toimii aina fylarkki, jonka alamaiset valitsevat. Kustakin taloudesta siirtyy vuosittain takaisin kaupunkiin noin 20 henkeä, ja heidän tilalleen tulee teollisuusmaailmasta sama määrä uusia asukkaita. Saarella on kaksi jokea, joista tunnetumpi ja suurempi on Anydrus. Tavaroita kuljetetaan jokien sijasta kuitenkin yleisemmin joko merellä tai maalla. Saaren sijainnista ei kirjassa ole tietoa, koska Hythlodaeus ei sitä maininnut, eivätkä More tai Gilles asiasta kysyneet.
Valtion kansalaisina utopialaiset pitävät yllä yhteisomistusta, ja vanhimpien kunnioitus on hyve. Heillä ei ole tarvetta varastaa, koska omasta mielestään heillä on kaikkea riittävästi. Niinpä lainsäädäntö on yksinkertainen. Utopialaiset vievät ulkomaille ainoastaan tuotteita, joista heillä itsellään ei ole pulaa. Tällöin mahdollisten ulkomailla tapahtuvien menetysten aiheuttama vahinko on pieni, joten tarvetta kostaa ei synny. Varsinaista sotavoimaa utopialaisilla ei ole muuhun kuin oman valtionsa puolustamiseen. Auttaessaan liittolaisiaan tai ystäviään heillä on tapana tilata palkkasotureita erään lähialueella sijaitsevan valtion barbaarijoukoilta. Tällöin utopialaiset puolustavat sekä liittolaisiaan että vähentävät aggressiivisten barbaarien määrää.
Saaren kansalaiset käyttävät yksinkertaista vaatetusta ja keskittyvät maanviljelyn lisäksi yleensä yhdelle alalle. He eivät olleet alun perin kovinkaan teknisesti kehittyneitä, mutta löytöretkeilijöiden käytyä saarella he alkoivat innokkaasti omaksua eurooppalaista osaamista. Verrattuna länsimaihin heillä on lisäksi joitakin varsin outoja perinteitä. Esimerkiksi avioliittoa solmittaessa pariskunnan tulee olla alaston.
Sanoma
More ei voinut henkilökohtaisista syistä kirjoittaa minä-muodossa, ja siksi hän keksi kertojaksi Hythlodaeuksen. More arvosteli 1500-luvun alun Englannissa käytössä olleita rangaistustapoja ja halusi lieventää niitä. Hän pohtii teoksessaan, miksi yhteiskunnassa vilisee varkaita, vaikka rangaistuksena ryöstöstä on kuolemantuomio. Hänen mielestään kaikki pahuus aiheutuu työttömyydestä, jolloin ankarat olot eivät suo muuta mahdollisuutta kuin varastaa leipänsä. Kuolemantuomion pelko taas synnyttää rikosten raaistumista: on paljon kannattavampaa ryöstön päätteeksi murhata mahdolliset todistajat, sillä kiinnijäämisen todennäköisyys on siten pienempi. Hän myös painottaa humanistina ihmisoikeuksien merkitystä. Orjuudelle täytyy olla painavat perustelut ja orjan tulee olla syyllistynyt johonkin vakavaan rikokseen. Vieraiden maiden orjia on kohdeltava paremmin, koska he ovat ilmeisimminkin joutuneet asemaansa huonojen yhteiskunnallisten olojen vuoksi.
Omistusoikeuden yhteisöllinen luonne poistaa eriarvoisuuden ihmisten väliltä. Tosin Utopia on muutenkin rikas valtakunta ja jopa pienet lapset voivat leikkiä kullalla ja jalokivillä. More hyväksyy katolilaisen uskonsa pohjalta saaren kristillisten pappien oikeuden avioliittoon ja täydellisen uskonnonvapauden, kunhan kaikenlainen fanaattisuus ja ateismi pyritään pitämään mahdollisimman vähäisenä. Avioliittoa koskeva Moren näkemys on kuitenkin luonteeltaan ristiriitainen. Martti Lutherin mentyä avioliittoon More kritisoi hänen toimintaansa jyrkästi kristinuskon vastaisena tekona. Hän myös korostaa hyödyllisen vapaa-ajan vieton merkitystä kuuden tunnin työpäivän jälkeen, kuten esim. lukeminen ja jumalanpalvelukset.
Vaikutus
Nykyaikana Moren Utopia on ollut jo pitkään valtio-opin tutkijoiden keskeisimpiä kirjoja Machiavellin Ruhtinaan rinnalla. Teoksen ilmestyttyä monet katoliset kristityt tulkitsivat kirjan kuvaavan keskiaikaisen munkkiyhteisön ja sen toiminnan ihannetta. Myöhemmin 1800-luvun puolivälissä syntynyt Karl Kautsky sanoi Moren ennustaneen nykykapitalistisen pääomakeskeisen länsimaisen kulttuurin synnyn ja sen vastapainon sosialismin, joista jälkimmäistä kirja edustaa. Utopia-teoksen merkitys on paljolti perustunut sen asemaan ajatuskokeena, jossa More hahmotteli mahdollisuuksia rakentaa vakaa, tasa-arvoinen ja hyvin järjestynyt valtio. Tavoitteena hänellä on ollut yhteiskunta, jossa hallitsijoiden ja hallittavien välinen kuilu olisi mahdollisimman kapea. Utopia ei tullut tunnetuksi Moren elinaikana.
Bräcken rautatieasema
Bräcken rautatieasema on rautatieliikennepaikka Bräcken kunnan keskustaajamassa Bräckessä, Ruotsissa. Liikennepaikka on risteysasema, siellä risteävät päärataosat sekä.
Asemalla on matkustajakäyttöön tarkoitettu välilaituri pääraiteiden 2 ja 3 välissä. Lisäksi asemalla on kaksi muuta raidetta junien kohtaamisia varten.
Saïd Aouita
Saïd Aouita (‏, Sa’id Awita, s. 2. marraskuuta 1959 Kenitra, Marokko) on entinen marokkolainen juoksija.
Aouita juoksi ensi kertaa arvokisoissa 1983 Helsingin MM-kisoissa, missä hän sijoittui 1 500 metrillä pronssille. 1984 olympialaisissa hän voitti 5 000 metrin juoksun kultamitalin. Hän oli 1980-luvulla kärjessä useilla eri keskipitkillä juoksumatkoilla: Hän on ainoa urheilija, joka on alittanut haamurajat kaikilla keskipitkillä ja pitkillä matkoilla ja juossut 800 metriä alle 1.44:n, 1 500 metriä alle kolmen ja puolen minuutin, 3 000 m alle seitsemän ja puolen minuutin ja 5 000 metriä alle 13 minuutin. Syyskuun 1983 ja syyskuun 1990 välisenä aikana hän voitti 119 juoksemastaan kilpailusta 115. 1987 Rooman MM-kisoissa hän ilmoittautui kaikille juoksumatkoille 800 ja 10 000 metrin väliltä, mutta juoksi vain 5 000 metrin kilpailussa, missä hän voitti kultamitalin. Vuotta myöhemmin Soulin olympialaisissa hän saavutti 800 metrillä pronssia. 1989 Budapestin MM-hallikisoissa hän voitti kultamitalin 3 000 metrillä.
Aouita voitti universiadeissa kultaa 1 500 metrillä ajalla 3.38,43 Bukarestissa 1981.
Agía Marína
Agía Marína (, ”Pyhä Marina”) voi viitata seuraaviin Kreikan paikkoihin:
Jyllinjoki
Jyllinjoki on 15 kilometriä pitkä joki Satakunnan Jämijärvellä ja Pirkanmaan Ikaalisissa. Se kuuluu Kokemäenjoen vesistön Ikaalisten reitin valuma-alueeseen, missä se on Jämijärven valuma-alueen keskusjärven, Jämijärven, ja Kyrösjärven yhdistävä laskujoki. Jyllinjoen luusuan kautta virtaa pinta-alaltaan 350 km² suuruisen valuma-alueen sadevedet ja joen suussa valuma-alue on kasvanut noin 390 km² suuruiseksi. Joki virtaa mutkitellen ja se laskee monien koskien läpi. Matkalla se ohittaa Jyllin kylän ja se laskee Kyrösjärveen Vatulan kylässä.
Melontareitti
Joki on melottavissa lähes koko matkaltansa lukuun ottamatta Jyllinkoskea, jossa kulkuväline on kannettava kosken ohitse. Sen sijaan Kalliokoski, Nurmikoski, Lanttukoski, Sunikoski ja Särkikoski ovat kokeneiden melojien laskettavissa, kunhan he noudattavat suurta varovaisuutta. Sunikosken niskalla olevan padon voi taitava meloja laskea, vaikka pudotusta on metrin verran.
Vuonna 2005 haettiin lupa rakentaa joen luusuan läheisyyteen pohjapato, jolla nostettaisiin Jämijärven alivedenkorkeuksia. Alivedenkorkeuden nostaminen lisää järven vesimäärää etenkin kesäkuukausina, jolloin järven happi- ja raninnetilanne kohentuisi ja asukkaiden virkistysmahdollisuudet paranisivat. Pohjapato vaikeuttaa veneilyä mutta ei melontaa.
Jyllinjoen alue
Joen alue käsittää ne maa- ja vesialueet, jossa sadevesi virtaa maanpinnalla ja ojissa niin, että se päätyy lopulta joen uomaan. Tähän alueeseen ei lasketa Jämijärven ja sen yläpuolisten vesistöjen alueita. Jyllinjoen alueen pinta-ala on tämän mukaan 41 km².
Joen kulkua ohjaa lounainen harjujakso, jota kutsutaan Hämeenkankaaksi. Sen rinteet viettävät koilliseen ja työntävät juoksevan veden kauaksi itsestään. Jyllin kylän kohdalla harjusta työntyy harjukieleke Koivistonharju, jonka kärkeä joki on päässyt hieman kuluttamaan. Joen alajuoksulla kohoaa Tampinkangas ja Vatulanharju, joka kääntää joen suunnan itään. Sama harjujakso reunustaa Kelminselkää, johon Jyllinjoki laskee.
Harju tekee joen alueesta hieman pienemmän ja ainakin eteläiset ojat ovat lyhyitä. Pohjoisesta siihen yhtyvät suo-oja, joiden lähteet sijaitsevat hieman kauempana soiden reunoilla. Poikkeus säännöstä on Salavanjärvi, joka laskee Jyllinjokeen pari kilometriä Jyllin kylää ylempänä. Joessa on muutama pieni suvanto joen koskissa, mutta vasta Yläinenlammi ja Alainenlammi muodostavat järvimäisiä laajennuksia.