cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Boxed
Tietokonetarvikekaupassa käytetään myös termin boxed vastakohtia bulk (alun perin engl. "myydään tukuittain") ja OEM (engl. original equipment manufacturer) jotka tarkoittavat, että myytävässä pakkauksessa ei ole tuotteeseen läheisesti liittyviä tarvikkeita. Joissakin tapauksissa nämä tarvikkeet on hankittava erikseen, jotta tuotetta voi käyttää. Myös komponentin tai ohjelmiston takuu sekä tukipalvelut voivat olla erilaiset kuin boxed-mallissa. Mikäli tietokoneen kiintolevy myydään bulk-pakkauksessa, sen mukana ei tule kiintolevyn käyttämiseen tarvittavia kaapeleita.
Box set
David Dunn
David Dunn (tunnetaan myös nimellä Vartija, ) on M. Night Shyamalanin luoma kuvitteellinen hahmo, joka esiteltiin vuoden 2000 elokuvassa Unbreakable – särkymätön. Hahmolla on myös pieni cameo-roolissa elokuvassa Split (2016) sekä pääosa elokuvassa Glass (2019). Hahmoa esittää Bruce Willis.
Dunn on eräänlainen supersankari, jonka kykyihin kuuluvat muun muassa erityinen vahvuus, haavoittumattomuus, immuunius sairauksille sekä ESP, kyky aistia kosketuksen myötä ihmisten tekemät rikokset. Hänen heikkoutensa on vesi, joka heikentää hänen voimansa.
Taustaa
Lapsena David oli koulukiusattu ja hänen kiusaajansa melkein hukuttivat hänet uima-altaaseen. Hän selviytyi kuin ihmeen kaupalla, mutta hänelle syntyi tapahtumasta vesikammo. Lukiovuosinaan David oli erinomainen jalkapallonpelaaja, mutta joutui jättämään uransa kohtalokkaan auto-onnettomuuden jälkeen – hän pelasti tyttöystävänsä (ja tulevan vaimonsa) Audreyn repimällä paljain käsin auton oven irti silkalla vahvuudellaan ja on siitä lähtien lupautunut omistautua Audreylle ja viettää enemmän aikaa tämän kanssa. Myöhemmin David ryhtyi vartijaksi ja sai Auderyn kanssa yhteisen lapsen Josephin.
Särkymätön
Elokuvassa Unbreakable – särkymätön David selviytyy suuresta juna-onnettomuudesta täysin naarmuitta, mitä hän ei voi käsittää. Pian hän saa kirjeen, jossa kysytään, milloin hän on ollut viimeksi sairaana. Hän tapaa kirjeen lähettäjän, sarjakuva-analyytikko Elijah Pricen, jonka mielestä sarjakuvat ovat ikään kuin ”historiankirjoja”: niihin on kirjattu tavanomaisista poikkeavista tapahtumia, joita joku on todistanut elämässään. Elijah uskoo juna-onnettomuuden todistavan, että Davidin kohtalo on olla supersankari. David kertoo Elijahille kyvystään aistia asioita ja erityisesti ihmisten pahoja tekoja kosketuksen kautta. Hän myös myöntää, ettei ole koskaan sairastunut tai loukkaantunut. Elijahin tukemana David tajuaa, että kyky aistia asioita muista ihmisistä ei ole pelkkä tavallista tarkempi vaisto vaan yliaistillinen havaintokyky: kosketuksen myötä hän saa näyn ihmisen tekemiin rikoksiin.
Paikallisella juna-asemalla David törmää ohikulkeviin ihmisiin ja saa useita näkyjä esimerkiksi varkauksista, väkivaltaisuuksista ja raiskauksista. Hän päättää seurata miestä, joka näyn perusteella on tunkeutunut vieraan perheen kotiin, tappanut isän ja ottanut vaimon sekä kaksi lasta vangeiksi. Talon luona David vapauttaa vangitut lapset, mutta kaappaaja tajuaa tulleensa seuratuksi ja työntää Davidin uima-altaaseen. David, jolle vesi on niin kutsuttua ”kryptoniittia” eli kohtalokas heikkous, on hukkumaisillaan, kunnes lapset pelastavat hänet. Hän tappaa kaappaajan, mutta surukseen huomaa tämän ehtineen murhata perheen äidin.
Sanomalehdet uutisoivat salaperäisestä sankarista, joka pelasti lapset. David ja Elijah kättelevät tehdystä yhteistyöstä ja aikovat jatkaa omia polkujaan, mutta kädenpuristuksen myötä David saa näyn ja tajuaa Elijahin olevan vastuussa juna-onnettomuudesta ja muistakin katastrofeista, kuten hotellipalosta ja lento-onnettomuudesta. Elijah selittää, että luutautinsa takia häntä kutsuttiin lapsuudessaan nimellä ”herra Lasi”, minkä jälkeen hän on tahtonut löytää itselleen vastakohdan, ”särkymättömän”, tai muuten hän kokisi itsensä virheelliseksi. David ilmoittaa asiasta viranomaisille ja Elijah viedään vankimielisairaalaan.
Split
David esiintyy Split-elokuvan lopussa kuppilassa juomassa kahvia samalla kuunnellen uutiset monipersoonahäiriöstä kärsivästä miehestä, Kevin Wendell Crumbista, jolle on annettu liikanimeksi ”Lauma”. Nainen hänen vierellään muistelee samankaltaista tapausta pyörätuolissa istuvasta miehesta, joka vangittiin 15 vuotta aiemmin. David tokaisee miehen nimen olevan herra Glass.
Mike Smith (yleisurheilija)
Michael Cameron ”Mike” Smith (s. 16. syyskuuta 1967 Kenora, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa jo päättänyt kymmenottelija. Hänellä on kaksi MM-mitalia, hopeinen vuoden 1991 MM-kisoista ja pronssinen vuoden 1995 kisoista. Smith oli erityisen vahva heittolajeissa, mistä kertoo se, että hänellä on vieläkin epävirallinen maailmanennätys kymmenottelun heittolajien yhteispisteissä. Smithillä on myös kaksi kultaa ja yksi pronssi Kansainyhteisön kisoista ja yksi sisäratojen MM-pronssi. Hänen ennätyksensä 8626 pistettä säilyi Kanadan ennätyksenä vuoteen 2015, jolloin Damian Warner rikkoi sen. Smith voitti myös kultaa Frankofonisissa kisoissa vuonna 1989.
David Dunn
Glass
Glass-elokuvassa Davidilla on oma turvallisuusyritys, ja hän tekee yhteistyötä aikuisen poikansa Josephin kanssa yrittäen torjua rikoksia. Hänet tunnetaan salaperäisena sankarina nimeltään ”Vartija”. Davidin vaimo Audrey on kuollut leukemiaan viisi vuotta aiemmin. David kohtaa Split-elokuvasta tutun Kevin Wendell Crumbin ja saa näyn, jossa tämä on vanginnut neljä nuorta naista. David pelastaa vangitut tytöt ja kamppailee Kevinin pahimman persoonan ”Pedon” kanssa kunnes poliisit kukistavat heidät molemmat ja vievät psykologiseen laitokseen. Laitoksessa on myös Elijah, joka on ollut vangittuna 19 vuotta.
Tohtori Ellie Staple yrittää tuloksetta vakuuttaa Davidin siitä, että tämän kyvyille on olemassa luonnollinen selitys ja että tämä on alusta saakka kuvitellut kaiken. Elijah liittoutuu Kevinin kanssa paetakseen laitoksesta ja paljastaa Davidille aikeensa paljastaa maailmalle totuus ”supersankareista ja pahiksista”. David onnistuu pakenemaan sellistään ja yrittää estää Elijahin suunnitelman. Joseph paljastaa Kevinille Elijahin aiheuttaneen junaonnettomuuden, jossa Kevinin isä kuoli, mikä johti Kevinin eri persoonien ja samalla myös Davidin syntymiseen. Kevin muuttuu ”Peto”-muotoonsa, tappaa Elijahin ja yrittää paeta, mutta tarkka-ampuja ampuu hänet. Staple paljastaa Davidille kuuluvansa järjestöön, jonka tarkoitus on piilottaa maailmalta totuus supersankareista, jotta ihmiset voisivat elää rauhassa. Hän toteaa, että jos David olisi uskonut häntä aiemmin, hän olisi antanut tämän elää. Kaksi vartijaa raahaavat Davidin vedellä täyttyneeseen viemäriin ja hukuttavat tämän. Elijah on kuitenkin lähettänyt Davidin ja Kevinin kykyjä todistavista tapahtumista livekuvaa verkkoon, ja video julkaistaan maailmanlaajuiseen levitykseen.
MayBee
MayBee oli turkulainen pop-duo, johon kuului kaksi näyttelijätaustaista naista. Duon levy-yhtiö oli Poko Rekords.
MayBeen ensilevylle, Ainoa unelma -albumille, kappaleita sävelsivät muun muassa Ressu Redford ja Toni Nuotio. Duon laulajat osallistuivat niiden tekoon kirjoittamalla sanoituksia.
Pling-albumin tuotti Firevision-kaksikko. Levyllä on kaksi coveria, toinen single "Kuumatkalla" (jonka on säveltänyt ja sanoittanut kemiläinen Heli Luokkala-Nevalainen sekä sovittanut Nicepappi-yhtye alun perin. Se julkaistiin Finnlevyllä 1989 Nicepapin toisella LP-levyllä "Maallinen onni".) ja "Jäänmurtaja". MayBeelle kappaleita ovat tehneet myös Kaksion Jonna Kärkkäinen, Mikko Tamminen ja Jukka Takalo.
Taustayhtyeessä rumpuja soitti Ari Toikka, kitaraa Erik Valkama, koskettimia Pekka Siistonen ja bassoa Ville Mäkinen.
Bill Frist
thumb|Bill Frist William Harrison ”Bill” Frist, Sr. (s. 22. helmikuuta 1952) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Nashvillessä, Tennesseessä, ja toimi Yhdysvaltain senaatissa vuosina 1995–2007.
Frist päätti jättää senaatin kahden kauden jälkeen; häntä seurasi Bob Corker. Frist ilmoitti marraskuussa 2006 myös päätöksestään olla osallistumatta vuoden 2008 presidentinvaaleihin.
Tribonion
Tribonion eli tribon (kreik.) oli antiikin Kreikassa karkeasta kankaasta valmistettu viitta, jota käytettiin välittömästi ihoa vasten ilman erillistä alusvaatetta. Tällaista vaatetta käyttivät köyhät asukkaat, palaestralla (nuorukaisten urheilu- ja taisteluharjoituskenttä) vierailijat ja myös filosofit Aristoteleesta lähtien.
Erkki Kauppinen
Erkki Tapio Kauppinen (28. lokakuuta 1948 Laukaa – 12. joulukuuta 2017 Laukaa) oli suomalainen näyttelijä. Kauppinen näytteli Asseri Kantosta televisiosarjasta Pirunpelto. Kauppinen oli myös matkailu- sekä maansiirtoalan yrittäjä. Hän kuoli 69-vuotiaana vaikeaan sairauteen.
Jussi Vesterinen
Jussi Tapio Vesterinen (s. 9. toukokuuta 1949 Viitasaari) on suomalainen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka ylsi parhaimmillaan EM-mitalille ja olympiakisojen pistesijalle.
Jussi Vesterinen koki painiuransa huippuhetken jo alle 20-vuotiaana, kun hän sijoittui 52 kilon sarjassa EM-pronssille 1968. Samana vuonna hän paini olympiakisoissa kuudenneksi. Suomen mestaruuden tämä Viitasaaren Viestiä ja Viipurin Voimailijoita edustanut painija voitti kahdesti.
Salomon Kalou
Salomon Armand Magloire Kalou (s. 5. elokuuta 1985 Oumé, Norsunluurannikko) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaista Hertha BSCtä. Kaloun pelipaikka on hyökkääjä.
Kalou on edustanut ammattilaisuransa aikana myös Excelsior Rotterdamia ja Feyenoordia. Kalou kutsuttiin useita kertoja Norsunluurannikon maajoukkueeseen, mutta hän kieltäytyi edustamasta kotimaataan ja haki Alankomaiden kansallisuutta. Hakemus kuitenkin hylättiin eikä Kalou saanut edustaa Alankomaiden joukkuetta 2006 MM-kisoissa. Entinen huippupelaaja Johan Cruijff piti Kaloun hakemuksen hylkäystä yhtenä syynä maan heikkoon menestykseen kyseisessä turnauksessa ja syytti asiasta julkisesti hylkäyksen suorittanutta ministeriä, Rita Verdonkia. Kalou siirtyi kansalaisuushakemuksen hylkäyksen jälkeen Englantiin Chelseaan. Hän myös lopulta suostui pelaamaan Norsunluurannikon maajoukkueessa ja teki debyyttinsä helmikuussa 2007 Guineaa vastaan.
Cagliari
Cagliari (sardiksi Casteddu, kirjaimellisesti "linna") on Sardinian hallinnollisen alueen ja Cagliarin metropolikaupungin pääkaupunki Sardinian saarella Italiassa. Kaupungissa on runsaat 150 000 asukasta.
Historia
1000-luvulla Pisan tasavalta valloitti alueen ja jälleenrakensi kaupungin. Pisalaiset rakensivat suureksi osaksi Castellon (sardiksi Casteddu 'e susu) aluetta nykyisinkin ympäröivät linnoitukset; erityisesti jäljellä olevat kaksi Giovanni Capulan suunnittelemaa kalkkikivitornia ovat huomionarvoisia. Aragon valloitti alueen vuonna 1326 ja 1600-luvulla kaupunki sai espanjalaisen barokki-ilmeen. 1700-luvulla Piemonten hallussa Cagliari menetti asemansa linnoituksena.
Anortosiitti
upright|pienoiskuva|[[Kuuperäistä anortosiittia Apollo 16:n laskeutumisalueelta]] upright|pienoiskuva|Anortosiitti Suomesta, Ylämaalta (Spectrolite) Anortosiitti on leukokraattinen eli vaalea syväkivilaji, joka on koostumukseltaan lähes puhdasta plagioklaasimaasälpää (90–100 %) ja jonka kvartsipitoisuus on hyvin alhainen. Anortosiitti eroaa gabrosta sekä dioriitista siten, että siinä saa olla enintään 10 prosenttia tummia mineraaleja. Syväkivilajien luokittelussa käytettävässä QAP-kolmiossa anortosiitti sijoittuu aivan plagioklaasia edustavaan P-nurkkaukseen. Rapakivikomplekseihin liittyviä anortosiitteja myydään kauppanimellä spektroliitti plagioklaasin iridisoivan eli eri väreillä välkehtivän olemuksen vuoksi.
Totuus Harry Quebertin tapauksesta
pienoiskuva|[[Patrick Dempsey esittää sarjan pääosaa.]] Totuus Harry Quebertin tapauksesta (The Truth About the Harry Quebert Affair) on yhdysvaltalainen draamasarja, joka perustuu sveitsiläisen Joël Dicker in samannimiseen menestysromaaniin. Sarja kertoo kuuluisasta kirjailijasta Harry Quebertistä, jonka puutarhasta löytyy 33 vuotta sitten kadonnut 15-vuotias Nola Kellergan.
Anortosiitti
Kuun anortosiitti
Kuun vaaleiden ylänköalueiden on havaittu koostuvan enimmäkseen anortosiitista, joka voi olla yli 4 miljardia vuotta vanhaa. Koska europium-alkuaine hakeutuu plagioklaasimaasälpien rakenteeseen, ilmenee ylänköalueilla positiivinen europiumanomalia Kuun meriin nähden.
Naton lippu
pienoiskuva|Naton lippu pienoiskuva|Naton lippu Helsingissä [[Suomen Nato-jäsenyys|Suomen liityttyä Natoon 4. huhtikuuta 2023.]] Naton lippu koostuu valkoisesta kompassiruususta, josta leviää neljä valkoista viivaa sivuille tummansinisellä taustalla. Naton neuvosto hyväksyi lipun viralliseksi lipukseen 14. lokakuuta 1953. Sininen väri kuvaa Atlanttia, kompassineulat jäsenvaltioiden yhteistä pyrkimystä rauhaan ja ympyrä yhtenäisyyttä. Tähdestä tulevat viivat tulee sisällyttää lippuun, mutta niiden pituus voi vaihdella lipun koon mukaan.
Anja Lamminpää
Anja Marjatta Hastell (o.s. Lamminpää; s. 18. kesäkuuta 1931 Ulvila) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Anja Hastell kuului Suomen naisten koripallomaajoukkueeseen, kun se osallistui ensimmäisen kerran EM-kilpailuihin Moskovassa 1952. Suomi voitti kisoissa ainoastaan Itä-Saksan, ja tuossa ottelussa Hastell teki eniten pisteitä (12). Hän pelasi yhteensä 5 maaottelua, joissa teki 42 pistettä.
Kotimaassaan Hastell edusti Porin Vetoa. Hän voitti seurassa yhden Suomen mestaruuden (1951) ja kolme hopeaa. lisäksi hän voitti TUL:n mestaruuden vuonna 1951 ja kymmenen piirinmestaruutta, joista neljä TUL:n sarjoista.
Hastell oli ammatiltaan kampaaja ja hänen kotikuntansa on Pori.
Corradino D’Ascanio
Corradino D'Ascanio (1. helmikuuta 1891 Popoli – 6. elokuuta 1981 Pisa) oli italialainen lentokoneinsinööri, joka tunnetaan parhaiten Vespa-skootterin suunnittelijana. Hänen suurin mielenkiintonsa kohde oli kuitenkin helikopterit.
Elämä
Corradino D'Ascanio syntyi Italiassa Popolin kaupungissa 1891. Hyvin nuorena hän kiinnostui lentämisestä ja lentokoneista. Hän valmistui insinööriksi Torinon teknillisestä opistosta vuonna 1914. Hän liittyi vapaaehtoisena Arma del Genion lentopataljoonaan. Ensimmäisessä maailmansodassa hän huolsi Italian armeijan lentokoneita. Sodan jälkeen hän sai töitä Pomilion lentokonetehtaasta, jonka palveluksessa hänet lähetettiin vuodeksi Yhdysvaltoihin Indianapolisiin 1918.
Hän kiinnostui helikoptereista, ja häntä pidetäänkin yhtenä lentokonetyypin kehittäjistä. D'Ascanio suunnitteli useita prototyyppejä ( D'AT1, D'AT2 ja D'ATM3), mutta yhteistyö yhtiökumppani paroni Pietro Trojanin kanssa ei toiminut, Italian armeijan tilaukset jäivät tulematta ja patenttikiistat estivät keksinnön myymisen ulkomaille, joten D'Ascanio siirtyi Piaggion lentokonetehtaan palvelukseen vuonna 1933. Piaggiolle D'Ascanio suunnitteli pommikoneen ennen toista maailmansotaa.
Sodan jälkeen vuonna 1946 Enrico Piaggio kutsui jo luottomiehekseen kohonneen D'Ascanion Biellaan ja antoi tälle tehtäväksi suunnitella aivan uudenlaisen kaksipyöräisen kulkuvälineen, josta tuli maailmankuulu Vespa-skootteri. D'Ascanio ei erityisesti pitänyt moottoripyöristä, joiden puutteet hän pyrki eliminoimaan skootterissaan. Hän suunnitteli useita Vespa-malleja, joista viimeinen hänen kynästään lähtenyt Vespa 50 esiteltiin 1963.
Vuonna 1964 D'Ascanio siirtyi eläkkeelle Piaggion leivistä, mutta palasi nuoruutensa intohimon, lentokoneiden, pariin. Hän suunnitteli Agustalle koulutushelikopterin. Myöhäisinä vuosinaan hän opetti Pisan yliopistossa ja sai useita tunnustuksia työstään ilmailun parissa. D'Ascanio kuoli Pisassa vuonna 1981.
Vitali Fedortšuk
Vitali Vasilijevitš Fedortšuk (, 27. joulukuuta 1918 – 29. helmikuuta 2008) oli Neuvostoliiton KGB:n johtaja 1982 ja sisäministeri 1982–1986.
Fedortšuk syntyi talonpoikaisperheeseen Ognjovkan kylässä Ružynissa Žytomyrissa Ukrainassa. Hän liittyi salaiseen poliisiin 1939 ja palveli sodan aikana SMERŠssa. Edettyään urallaan hän kohosi Ukrainan KGB:n johtoon 1970. Hän seurasi tukijaansa Juri Andropovia Neuvostoliiton KGB:n johdossa 26. toukokuuta 1982.
Kun Andropovista tuli pääsihteeri Brežnevin kuoltua, hän nimesi Fedortšukin saman vuoden joulukuussa maan sisäministeriksi, missä asemassa hän toimi joulukuuhun 1986 asti, jolloin menetti asemansa Gorbatšovin uudistuksissa. Hän toimi vielä tämän jälkeen puolustusministeriön tarkastajana.
Litosfääri
300px|thumb|11 Litosfääri 1 [[Maan kuori|Mantereinen kuori 2 Valtameren keskiselänne 3 Subduktiovyöhyke 4 Ylempi vaippa, 5 Tulivuori 6 Alempi vaippa 7 Pluumi 8 Ulkoinen ydin 9 Sisempi ydin 10 Konvektiosolu 12 Astenosfääri 13 Gutenberg-pinta 14 Moho-pinta ]]
Litosfääri eli kivikehä koostuu Maan kuoresta ja vaipan ylimmästä osasta. Litosfäärin paksuus on noin 100 kilometriä, josta kuoren osuus on mantereiden kohdalla 30–70 kilometriä ja merenpohjan alla keskimäärin vain kahdeksan kilometriä. Kiinteän kuoren ja vaipan ylimmän osan välissä on maanjäristysaaltoja heijastava niin sanottu Moho-pinta.
Litosfäärin alapuolella on astenosfääri, joka käsittää osia ylävaipasta ja vaipan vaihettumiskerroksesta. Eri laskutapojen mukaan astenosfääri ulottuu 400–650 kilometrin syvyyteen.
Mannerlaatan kuorikerros on kevyempää graniitin tyyppistä kiveä, kun taas merilaatan kuorikerros on raskaampaa basaltin tyyppistä kiveä. Kiinteän kuoren alainen litosfääri on jäykkää ja lohkeilevaa kiveä.
Maapallon litosfääri on jakautunut noin kahteenkymmeneen litosfäärilaattaan. Suurimmat niistä ovat: Euraasian laatta, Afrikan laatta, Pohjois-Amerikan laatta, Etelä-Amerikan laatta, Tyynenmeren laatta, Antarktiksen laatta ja Intian laatta. Muita laattoja ovat: Kookossaarten laatta, Karibian laatta, Arabian laatta, Nazcan laatta ja Filippiinien laatta.
Laattojen liike aiheutuu osaksi astenosfäärissä tapahtuvista konvektiovirtauksista, joissa kuumaa sulaa kiviainesta nousee ylös litosfääriä kohti. Litosfäärin saavutettuaan virtaus kääntyy sen suuntaiseksi ja jäähdyttyään virtauksen suunta kääntyy kohti vaipan alakerroksia jossa se kuumenee jälleen ja nousee uudelleen kohti litosfääriä. Konvektiovirtaukset eivät kuitenkaan selitä täydellisesti mannerlaattojen liikkeitä. Nykyisin on vallalla käsitys, että merelliset litosfäärilaatat liikkuvat pääasiassa kahden voiman vaikutuksesta: keskiselänteillä tapahtuvan työnnön ja subduktiovyöhykkeillä tapahtuvan vedon vaikutuksesta. Subduktoituva kiviaines sulaa ja nousee kohti litosfääriä aiheuttaen intrusiivista ja ekstrusiivista magmatismia.
Luettelo Länsi-Uudenmaan pelastuslaitoksen paloasemista
Länsi-Uudenmaan pelastuslaitos on yksi Suomen 22:sta alueellisesta pelastuslaitoksesta. Hallinnollisesti Länsi-Uudenmaan pelastuslaitos on Espoon kaupungin alainen kunnallinen liikelaitos.
Sopimus- ja sivutoimiset palokunnat
Länsi-Uudenmaan pelastuslaitoksen apuna alueella toimii yli 40 sopimuspalokuntaa. Näistä 2 on tehdaspalokuntia (TPK: Sappi Kirkniemi Tehdaspalokunta, ja Suomen Sokerin TPK). Sopimuspalokunnat tukevat pelastuslaitoksen toimintaa tulipalo- ja onnettomuustilanteissa henkilöstöllään ja kalustollaan.
Beck
Beck Hansen (syntyjään Bek David Campbell, s. 8. heinäkuuta 1970 Los Angeles, Kalifornia), taiteilijanimeltään Beck, on yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä ja multi-instrumentalisti. Beckin musiikkia kuvaillaan jälkimodernistiseksi, hän yhdistelee aineksia populaarimusiikin eri tyyleistä kuten folkista, hip hopista, countrysta, popista, electronicasta, funkista, psykedeelisestä musiikista ja vaihtoehtorockista. Beck soittaa lähes poikkeuksetta kaikki albumiensa soittimet. Hän soittaa muun muassa kitaraa, rumpuja, bassoa, huuliharppua, koskettimia sekä sitaria.
Ura
Beck tuli tutuksi vuonna 1994 läpimurtosinglellään Loser, joka on kenties hänen tunnetuin kappaleensa. Se julkaistiin hänen varsinaisella esikoisellaan Mellow Gold, joka sisälsi paljon akustisvoittoista musiikkia sekä rockia. Loser-kappaleen ohella muita albumin tärkeitä raitoja ovat muun muassa "Pay No Mind (Snoozer)" ja "Beercan". Monet kriitikot pitivät häntä Loserin vuoksi vain yhden hitin ihmeenä, mutta se muuttui seuraavan Odelay-albumin myötä, joka sisälsi muun muassa hitit "Where's It at", "The New Pollution" ja "Devil's Haircut". Albumilta myös kappaleet "Jack-Ass" ja "Sissyneck" saivat jonkin verran suosiota. Kyseinen julkaisu on Beckin kenties arvostetuin albumi Sea Changen ohella sen monipuolisuuden vuoksi. Julkaisulla oli aiemmalta albumilta tuttua akustista folk/rock-vaikutteista musiikkia, mutta nyt mukana oli myös elektroninen musiikki tietokone-sampleineen. Albumi on Beckin myydyin hänen kotimaassaan (2x platinaa).
Kolmas pitkäsoitto Mutations jatkoi toisen albumin samaa linjaa ottaen kuitenkin vaikutteita tropical-genrestä. Vaikka albumi ei ollut niin suuri kaupallinen menestys kuin esimerkiksi Odelay on, Mutations erittäin arvostettu faniensa keskuudessa. Aikaisempien julkaisujen tavoin vuonna 1999 julkaistu Midnite Vultures sai fanien ja kriitikoiden arvostuksen puolelleen, mutta vastaanotto myyntilistoilla ei ollut samankaltainen. Vuonna 2002 julkaistiin albumi Sea Change, joka sisälsi erittäin paljon folk-vaikutteita. Albumia pidetään yhtenä Beckin musikaalisista kohokohdista. Vuoden 2005 Guero nousi Yhdysvaltojen levylistalle sijalle 15, joka on korkein Beckin albumin listasijoitus kotimaassaan. Guero sisälsi yhden hänen suurimmista hiteistään "E-Pro", jonka musiikkivideo sai paljon aikaa musiikkikanavilla. Siitä nousi myös suuri radiohitti. Samana vuonna Guerosta julkaistiin remixalbumi Guerolito.
2006 Beck julkaisi albumin The Information, jonka kansitaide oli kuuntelijan päätettävissä. Albumin kannessa oli vain Beck-logo valkoisella pohjalla. Sisällä oli tarroja, joilla Beck halusi että albumin ostaja voi koristella CD:t täysin itse. Vuonna 2008 julkaistiin erikoisversio Beckin albumista Odelay. Siihen kuului entisten laulujen lisäksi muun muassa remixversioita ja b-puolia.
Beck Suomessa
Beck on esiintynyt Suomessa Flow festivaaleilla.
Palkintoja
Beck on voittanut Brit Awardsin International Male Solo Artist- eli Kansainvälinen miesartisti -palkinnon vuosina 1997, 1999 ja 2000.
Vuonna 2015 Beck voitti Grammy-palkinnon Vuoden paras albumi- ja Paras rock-albumi -sarjoissa, sekä oli ehdolla Paras rock-kappale- ja Paras rock-esitys -sarjoissa.
Taiteentekijänä
Vuonna 1998 Beckillä oli yhteinen taidenäyttely isoisänsä Al Hansenin kanssa.
Yksityiselämä
Beck Hansenilla on norjalaisia sukujuuria. Hänen äitinsä on Bibbe Hansen. Bibbe Hansen oli yksi Andy Warholin newyorkilaiseen taideyhteisö Factoryyn kuuluneista taiteilijoista. Beck Hansenin isoisä Al Hansen tuli tunnetuksi fluxustaiteilijana. Beckin vaimo oli näyttelijätär Marissa Ribisi, jonka hänellä on kaksi lasta. Marissa Ribisin veli on näyttelijä Giovanni Ribisi. Beckillä on kaksi sisarusta, Channing Hansen ja Rain Whittaker.
Vuonna 2005 The New York Times -lehdelle annetussa haastattelussa Beck kertoi olevansa skientologian kannattaja.
Marcos Curiel
Marcos Curiel (s. 1974) on yhdysvaltalaisen P.O.D. yhtyeen kitaristi. Hän on myös toiminut itse perustamassaan bändissä nimeltään The Accident Experiment.
Säiläkirjoitus
thumb|Ulfberht-miekan säiläkirjoitus. Säiläkirjoitukset ovat kirjoitusta miekkojen lappeessa. Säiläkirjoituksia oli suhteellisen usein keskiaikaisissa eurooppalaisissa miekoissa.
Marcos Curiel
Curiel on toinen P.O.D.:n alkuperäisistä perustajista. Hän lopetti opintonsa kesken soittaakseen bändissä, joten hän uhrasi koko tulevaisuutensa aloittaessaan P.O.D.:n kitaristina.
Säiläkirjoitus
Yleisin säiläkirjoitus lienee ULFBERTH muunnoksineen. Se oli keskieurooppalaisen Ulfberht-miekkojen valmistajan käyttämä säiläkirjoitus, jota voitaisiin jopa verrata nykyaikaiseen tuotemerkkiin. Toinen yleinen säiläkirjoitus on IN NOMINE DOMINI, usein lyhennettynä. Se on latinaa ja tarkoittaa 'Jumalan nimessä'. Nekin sepät, jotka eivät osanneet kirjoittaa, saattoivat jäljitellä tekemiinsä miekkoihin säiläkirjoituksia. He ovat voineet kuvitella kirjaimet onnea tuoviksi taikamerkeiksi. Tämä voi selittää sen, ettei kaikkia säiläkirjoituksia ole voitu tulkita. Myös miekan huono kunto vaikeuttaa merkkien tunnistamista.
Marcos Curiel
2003 Curiel erotettiin yhtyeestä, ja hänet korvattiin Jason Trubylla. Curiel perusti uuden bändin Pete Stewartin kanssa, ja kaksikko alkoi työstää materiaalia basisti Tony Delochtin ja rumpali Ernie Longorian kanssa. Vuonna 2006 bändi julkaisi ensimmäisen albuminsa, United We Fearin. Vuonna 2006 yhtye kuitenkin hajosi, sillä Curiel liittyi uudelleen P.O.D.:hin.
Säiläkirjoitus
Kirjoitus upotettiin lappeeseen joko raudasta tai hopeasta tehdyillä juovilla. Näitä sanotaan säilämerkeiksi tai säiläkirjoituksiksi. Ensimmäisiä rautaisia säilämerkkejä alkoi ilmaantua jo Suomessa merovingiajan lopulla ja ne yleistyivät 900-luvulla. Viikinkiajalla miekoissa oli monenlaisia kirjoituksia, kuten seppien nimiä, geometrisia tai symbolisia kuvioita ja epäsäännöllisiä merkkiyhdistelmiä. Rautaiset säilämerkit alkoivat 1000-luvulla olla epäsuosittuja ja tilalle tulivat kupariset, hopeaiset ja jopa kultaiset merkit.
Muslimeilla on ollut samalla tekniikalla tehtyjä Koraanin säkeitä sapeleissaan. Nykyaikaisissa puukoissa voi olla lappeessa tekijän tunnus.
Annukka
Annukka on suomalainen naisen nimi. Se on hellittelymuoto nimestä Anna, joka pohjautuu heprean armoa tarkoittavaan Hannah-nimeen. Annukka viettää nimipäivää 9. joulukuuta, jolloin juhlivat myös Anna, Anne, Anni, Anu, Anneli, Annikki ja Annika. Almanakkaan se on otettu 1973. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu noin 6630 henkilölle.
Dagmar Overbye
Dagmar Johanne Amilie Overbye (23. huhtikuuta 1883 – 6. toukokuuta 1929) oli tanskalainen sarjamurhaaja, joka surmasi vuosina 1913–1920 useita lapsia. 3. maaliskuuta 1921 hän sai kuolemantuomion yhdeksästä murhasta, mutta tuomio muutettiin elinkautiseksi vankeudeksi. Uhreja on väitetty olleen vielä enemmän, yhdeksän ja kahdenkymmenenviiden väliltä. Yksi Overbyen surmaamista lapsista oli hänen omansa.
Overbye työskenteli lastenkasvatuksen parissa. Uhrinsa hän kuristi, hukutti tai poltti kaakeliuunissa. Hän tuhkasi, hautasi ja kätki ruumiita ullakolle. Hän kuoli vankeudessa 46-vuotiaana.
Viimeinen sammuttaa valot
Viimeinen sammuttaa valot on suomalaisen popyhtye Teleksin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 2004 Warner Music Finland -levy-yhtiön kautta. Albumin tuottivat Sampo Haapaniemi ja Markus Koskinen.
Albumin suurimpia hittejä olivat paljon radiosoittoa saaneet levyn avausraidat Tuhannen ja yhden yksiön tarinaa ja Kaunis maailma. Albumilla soittivat ja lauloivat yhtyeen vakiojäsenten lisäksi Sampo Haapaniemi, Niko Kokko, Kristian Wahlström, Anssi Wäxby ja Knipi.
Murrostorstai
Murrostorstai oli Eduskuntatalon edustalla 4. marraskuuta 1993 järjestetty työttömien suurmielenosoitus. Mielenosoitukseen osallistui pitkälti yli 10 000 ihmistä. Vaikka mielenosoitukseen oli saapunut Suomen oloissa poikkeuksellisen paljon väkeä, oli tilaisuuden järjestänyt työttömien valtakunnallinen yhteistyöjärjestö odottanut paikalle vieläkin enemmän. Mielenosoituksen henki oli aggressiivinen.
Vuonna 1996 järjestettiin kakkosmurrostorstai, mutta siihen aikaan työttömyys alkoi Suomessa jo hellittää, eikä mielenosoitus kerännyt yhtä suuria ihmisjoukkoja kuin ensimmäinen murrostorstai.
Kaksi ensimmäistä murrostorstaita olivat työttömien mielenosoituksia. Osallistujat olivat ympäri Suomea saapuneita ihmisiä, jotka olivat laman seurauksena jääneet työttömäksi.
Kolmas murrostorstai järjestettiin Helsingissä 30. huhtikuuta 2009. Kuten edeltäjänsä, sekin pyrki politisoimaan lamasta selviämistä ja sen vaikutusta yksilöön. Järjestäjinä toimi laaja yhteenliittymä opiskelijoita, talonvaltaajia, vasemmistonuoria ja muita yhteiskunnallisia liikkeitä. Murrostorstain 2009 viestinä oli, että kapitalistit pitää saada taantuman maksajiksi. Mielenosoituksen järjestäjät julistivat muun muassa, että heidän elvytyspakettinsa on hyvin yksinkertainen: rahat pois rikkailta, rahat pois pörsseiltä, rahat pois pankeilta. Murrostorstai 2009 kulkueen aikana tapahtui yksittäisiä järjestyshäiriöitä kuten pulloja heittelyä ja töhrimistä. Murrostorstain mielenosoituksen 2009 osallistui noin tuhat henkeä.
Thorstein Bergman
Thorstein Bergman (23. elokuuta 1942 Härnösand, Ruotsi – 26. toukokuuta 2022) oli ruotsalainen laulaja ja säveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten Dan Anderssonin ja Nils Ferlinin runojen tulkitsijana, joihin hän on usein tehnyt melodian. Hän on levyttänyt omia tulkintojaan myös Emil Hagströmin, Helmer Grundströmin och Birger Normanin lauluista.
Bergman levytti ruotsinnoksia amerikkalaisista kantrisävelmistä sekä omia tekstejään ja sävellyksiään. Eräs hänen ensimmäisistä levytyksistään oli ruotsinkielinen versio Buffy Sainte-Marien kappaleesta Universal Soldier. Tunnetuin Bergmanin omista lauluista on Om du nånsin kommer fram till Samarkand, jonka Cumulus on levyttänyt suomeksi.
Janko Prunk
thumb|200px|right|Janko Prunk vuonna 2015
Janko Prunk (s. 30. joulukuuta 1942 Loka pri Zidanem Mostu, Slovenia) on slovenialainen historioitsija.
Prunk valmistui Ljubljanan yliopistosta vuonna 1966 ja hankki maisterintutkintonsa samasta yliopistosta vuonna 1972. Hän valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1976 väittelemällä slovenialaisen kristillissosialistisen liikkeen ja Slovenian kommunistiliiton suhteesta, joka oli kiistelty aihe.
Vuosina 1984 ja 1988 hänet palkittiin Alexander von Humboldt -säätiön stipendillä, joka mahdollisti hänen jatko-opiskelunsa Kölnissä ja Freiburgissa. Myöhemmin hän työskenteli tutkijana Freiburgin yliopistossa. Vuosina 1966–1995 hän teki yhteistyötä laitoksen kanssa modernille historialle Ljubljanassa. Nykyään hän työskentelee professorina yhteiskuntatieteen tiedekunnassa Ljubljanan yliopistossa.
Metropolien divisioona (NHL)
thumb|250px|Metropolien divisioonan tunnus Metropolien divisioona (suomeksi myös Metropolitan-divisioona) on yksi pohjoisamerikkalaisen jääkiekkoliiga NHL:n divisioonista, ja se kuuluu Itäiseen konferenssiin. Divisioonaan kuuluu kahdeksan joukkuetta, joiden kotikaupungit sijaitsevat pääasiassa suurten metropolikaupunkien alueella Yhdysvaltain itärannikolla.
Janko Prunk
Julkaisut
Janko Prunk on kirjoittanut yli 350 erikoisartikkelia ja useita kirjoja.
Metropolien divisioona (NHL)
Divisioona perustettiin vuonna 2013 seuraamaan vanhaa Atlantin divisioonaa NHL:n joukkueiden uudelleenjärjestelyssä. Se on NHL:n ainoa divisioona, jossa ei pelaa yhtään kanadalaista joukkuetta, sillä sen joukkueista viisi sijaitsee joko New Yorkin metropolialueella tai Pennsylvanian osavaltiossa, ja kolme muuta Ohiossa, Pohjois-Carolinassa ja Washington DC:ssä.
Godsend (albumi)
Godsend on Bloodred Hourglassin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 28. kesäkuuta 2019.
Metropolien divisioona (NHL)
Metropolien divisioonan viimeisin mestari on Washington Capitals kaudelta 2019–2020. Capitalsilla on myös eniten divisioonan mestaruuksia, yhteensä viisi.
Kaudella 2020–2021 Metropolien divisioonaa ei käytetty, kun liiga järjestettiin tilapäisesti uudelleen COVID-19-pandemian vuoksi.
Megalochelys
Megalochelys on sukupuuttoon kuollut maakilpikonnien heimoon kuuluva kilpikonnasuku. Suku ilmestyi myöhäisellä plioseenilla, mahdollisesti jo myöhäisellä mioseenilla, ja se eli myöhäiselle pleistoseenille. Viimeiset yksilöt hävisivät noin 120 000 vuotta sitten. Megalochelyksen fossiileja on löydetty Intiasta, Myanmarista, Thaimaasta, Filippiineiltä ja Indonesiasta (Sulawesi, Timor, Jaava ja Flores). Suvusta on kuvattu neljä lajia, minkä lisäksi siihen luetaan useita nimeämättömiä lajeja. Suvun suurin laji, Megalochelys atlas, on suurin tunnettu koskaan elänyt maakilpikonna. Sen kilven pituus oli noin 180–210 senttiä ja eläin painoi arviolta 800–1000 kiloa. Pienin laji puolestaan oli Megalochelys sondaari, jonka kilven pituus oli noin 70–90 senttiä.
pienoiskuva|vasen|Kaksi Megalochelys atlaksen mallia
Joto Jotov
Joto Vasilev Jotov (, s. 22. toukokuuta 1969 Pernik) on bulgarialainen painonnostaja ja olympiamitalisti. Jotov on kaksinkertainen olympiamitalisti. Ensimmäisen olympiahopean Jotov saavutti Barcelonassa 1992 67,5 kg sarjassa. Toisen hopean Jotov saavutti neljä vuotta myöhemmin Atlantassa 1996 76 kg sarjassa.
Olavi Ahonen (koripalloilija)
Olavi Antero Ahonen (31. tammikuuta 1941 Tampere – 16. huhtikuuta 1995 Tampere) oli suomalainen koripalloilija. Sympaattiseksi, monipuoliseksi ja kovakuntoiseksi pelaajaksi kuvailtu Ahonen pelasi miesten SM-sarjassa vuosien 1960–1977 välillä 14 kautta. Hän aloitti SM-sarjauransa kasvattajaseurassaan Tampereen Pyrinnössä ja siirtyi joukkueen pudottua pääsarjasta Pispalan Tarmoon, jossa hän pelasi pääsarjauransa loppuun. Kumpikin Ahosen joukkeista sijoittui SM-sarjassa parhaimmillaan kuudenneksi, mutta Pyrinnössä hän voitti Suomen cupin vuonna 1969. Pyrintö on nostanut Ahosen pelipaidan kattoon tämän pelinumerolla 7.
Suomen maajoukkueessa Ahonen pelasi vuosien 1963–1967 välillä 51 maaottelua 2,4 pisteen keskiarvolla. Hän voitti maajoukkueessa Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1966 ja pelasi kuudenneksi sijoittuneessa joukkueessa vuoden 1967 EM-kotikisoissa, missä suomalaisyleisö protestoi hänen ulosajoaan ottelussa Jugoslaviaa vastaan poikkeuksellisen voimakkaasti. Hän pelasi myös olympiakarsintaotteluita Tokion 1964 lopputurnaukseen mutta karsiutui lopullisesta kisaryhmästä.
Tampereen Pyrintö
Ahonen saavutti kasvattajaseurassaan Tampereen Pyrinnössä A-poikien SM-hopeaa vuonna 1960. Koripallon lisäksi Ahonen, lempinimeltään ”Olli”, harrasti nuorena muun muassa jalkapalloa (TaPa) ja yleisurheilua. Hän teki kaudella 1960 ensiesiintymisensä koripallon miesten SM-sarjassa, kun hän pelasi Pyrinnön edustusjoukkueessa yhden ottelun, jossa hän teki neljä pistettä. Pyrintö sijoittui SM-sarjassa kuudenneksi, mikä jäi joukkueen parhaaksi sijoitukseksi Ahosen aikana. Seuraavalla kaudella Pyrintö oli SM-sarjassa ensimmäinen putoamisen välttänyt joukkue, eli yhdeksäs, ja Ahoselle kirjattiin 22 ottelua 0,4 pisteen keskiarvolla. Pääsarjakausien muututtua talven yli kestäviksi Pyrintö sijoittui syksyllä pelatun kauden 1962 kymmenenneksi ja syyskauden tuloksien jäätyä voimaan kaudella 1962–1963 yhdeksänneksi. Kausi 1962–1963 oli Ahosen läpimurtokausi: hän pelasi 33 ottelussa 11,3 pisteen keskiarvolla ja oli joukkueensa kolmanneksi paras pisteidentekijä Teppo Kaivolan ja Arvo Jantusen jälkeen ja pelasi myös ensimmäiset ottelunsa maajoukkueessa.
Kausi 1963–1964 oli Ahoselta vakuuttava: hän pelasi joukkueensa kauden ja oman koko uransa korkeimmalla 17,6 pisteen keskiarvolla. Myös kaksi seuraavaa kautta Ahonen oli Pyrinnön paras pisteidentekijä lähes samansuuruisella pistekeskiarvolla. Pyrintö vältti putoamisen, kunnes se jäi kaudella 1965–1966 sarjan viimeiseksi ja putosi Suomensarjaan. Ahonen jatkoi Pyrinnössä, joka nousi jo seuraavalla kaudella takaisin SM-sarjaan, jossa Ahonen pelasi 13,8 pisteen keskiarvolla, joukkueen toiseksi korkeimmalla Kari Sieversin jälkeen. Edestakainen liike sarjatasojen välillä kuitenkin jatkui: Pyrintö jäi sarjan viimeiseksi, putosi Suomensarjaan ja nousi seuraavaksi kaudeksi jälleen takaisin SM-sarjaan. Seura ylsi kuitenkin yllätykseen Suomen cupissa lokakuussa 1969, kun se kaatoi loppuottelussa Helsingin NMKY:n 60–58. Ahonen oli loppuottelussa Pyrinnön neljänneksi paras pisteidentekijä seitsemällä pisteellään. SM-sarjakauden 1969–1970 Ahonen pelasi 13,2 pisteen keskiarvolla ja vastasi lähinnä Sieversin ja Reijo Rautajoen kanssa joukkueen korinteosta. Pyrintö sijoittui yhdeksänneksi, ja seuraavalla kaudella se putosi jälleen toiseksi korkeimmalle sarjatasolle usean kauden ajaksi.
Pispalan Tarmo
Kaudella 1970–1971 miesten SM-sarjassa ei pelannut tamperelaisjoukkueita. Kyseisellä kaudella Ahonen siirtyi Pispalan Tarmoon. Siirtyminen TUL:n joukkueeseen oli yllätys ainakin Arvo Jantuselle, ja pyrintöläiset olivat hänen mukaansa hieman pettyneitä. Siirtoon ei kuitenkaan Jantusen mukaan liittynyt minkäänlaista ”skismaa”. Tarmo nousi 15 vuoden tauon jälkeen SM-sarjaan kaudeksi 1971–1972 ja saavutti seurahistoriansa parhaan sijoituksen oltuaan kuudes. Ahonen oli kyseisellä kaudella Tarmon kolmanneksi paras pisteidentekijä Heinon veljesten Matin ja Mikon jälkeen.
Kaudella 1972–1973 miesten SM-sarjassa sallittiin ulkomaalaispelaajat, jotka alkoivat olla kaudesta 1974–1975 lähtien Tarmossakin joukkueen tärkeimpiä korintekijöitä ikääntyvän Ahosen korintekovastuun jakaantuessa laajemmin. Tarmo sijoittui kaudella 1972–1973 seitsemänneksi ja Ahosen pistekeskiarvoksi muodostui 7,9, tämän alhaisin pääsarjassa vuosikymmeneen. Seuraavalla kaudella ulkomaalaispelaajitta pelannut Tarmo sijoittui kahdeksanneksi ja Ahosen pistekeskiarvo 12,2 oli joukkueen toiseksi korkein Matti Heinon jälkeen. Seuraavalla kaudella yhdysvaltalaisen Anthony Brooksin vahvistama Tarmo oli jälleen kahdeksas Ahosen tehtyä 9,3 pistettä ottelua kohden. Kaudella 1975–1976 Tarmo sijoittui yhdeksänneksi eli toiseksi viimeiseksi muttei pudonnut SM-sarjasta. Ahosen pistekeskiarvo 11,1 oli Tarmon neljänneksi korkein. Kausi 1976–1977 jäi Ahosen pääsarjauran viimeiseksi. Kauden aikana 36 vuotta täyttäneen Ahosen pistekeskiarvoksi jäi 5,3. Tarmo voitti vain yhden 18 ottelustaan jääden sarjan viimeiseksi ja pudoten pääsarjasta.
Antonella Confortola-Wyatt
Antonella Confortola (s. 16. lokakuuta 1975 Cavalese, Italia) on italialainen uransa lopettanut hiihtäjä.
Olavi Ahonen (koripalloilija)
Maajoukkue
Ahosen nousu helsinkiläiskeskeiseen miesten maajoukkueeseen oli hänen aikanaan jo itsessään erityinen tapaus. Tamperelainen debytoi miesten maajoukkueessa 27. tammikuuta 1963 valmistavassa maaottelussa Ruotsia vastaan. Seuraavana vuonna hän pelasi useiden valmistavien maaottelujen lisäksi kesäkuussa Geneven olympiakarsintaturnauksessa, missä Suomi lunasti paikkansa Tokion kesäolympialaisiin. Karsintaotteluissa melko vähän pelannut Ahonen ei lopulta mahtunut Suomen olympiaryhmään. Seuraavan kerran Ahonen edusti Suomea vuoden 1966 keväällä Pohjoismaiden-mestaruusturnauksessa. Hän kohensi maajoukkueen piste-ennätystään kymmeneen Islantia vastaan. Suomi voitti kaikki ottelunsa selvin lukemin ja voitti Pohjoismaiden mestaruuden. Toukokuussa Ahonen teki maajoukkueuransa piste-ennätyksen heitettyään 15 pistettä sekä Italiaa että Viroa vastaan.
Antonella Confortola-Wyatt
Confortola on saavuttanut Italian viestijoukkueessa hopeaa Ramsaun 1999 ja pronssia Oberstdorfin 2005 MM-kisoissa sekä pronssia 2006 Torinon olympialaisissa. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa maailmancupissa on kuudes sija 15 kilometrin vapaan tyylin kilpailusta maaliskuulta 2004 Pragelaton olympialaduilta. Arvokisoissa hänen paras henkilökohtaisten matkojen sijoituksensa on yhdeksäs Oslon MM-kisojen 2011 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. Sapporon MM-kisoissa 2007 hän oli neljästoista 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailusta.
Confortola asuu Ziano di Fiemmessä. Hän edustaa C.S. Forestale -seuraa. Siviiliammatiltaan hän on metsänvartija. Toukokuussa 2009 hän avioitui uusiseelantilaisen moninkertaisen vuoristojuoksun maailmanmestarin Jonathan Wyattin kanssa.
Olavi Ahonen (koripalloilija)
Maajoukkue
Ahonen pelasi 1967 valmistavissa maaotteluissa, ja hänet nimettiin Suomen joukkueeseen syksyn koti-EM-kilpailuihin. EM-kilpailujen alkusarjassa hän teki pisteitä vain Jugoslaviaa (2) vastaan. Ahonen teki samassa ottelussa Suomen päävalmentaja Kalevi Tuomisen käskystä tahallisen virheen, ja unkarilainen erotuomari ajoi hänet ulos pelistä. 8 000 katsojan suomalaisyleisö protestoi herrasmiespelaajana pidetyn Ahosen tuomiota voimakkaasti ja alkoi heitellä kentälle käsiohjelmia, rahaa ja muita tavaroita pari minuuttia ennen ottelun loppua, minkä vuoksi ottelu keskeytettiin noin 15 minuutiksi. Ottelua raportoineen toimittaja Raimo ”Höyry” Häyrisen mielestä Ahosen ulosajo oli oikeutettu. Yleisö rauhoittui vasta, kun Suomea uhattiin jatko-otteluista sulkemisella. Myös sijoitusotteluissa Ahonen jäi pisteittä. Suomi ylsi kotiturnauksessaan siihenastiseen parhaaseen arvokisasijoitukseensa, kuudenneksi. Ahosen maajoukkueura päättyi EM-turnaukseen. Yhteensä hän pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1963–1967 51 maaottelua ja teki niissä 121 pistettä eli 2,4 ottelua kohden.
Pelityyli ja ominaisuudet
Nuorena pelaajana keholtaan hento Ahonen vahvistui kasvaessaan, ja aikuisena hänestä tuli ulottuva, hyvä korintekijä ja levypallojen ottaja. Ahonen harjoitteli valmentajiensa mukaan kovaa ja oli luonteeltaan hiljainen ja sympaattinen, erään luonnehdinnan mukaan ”hienoluonteinen herrasmiespelaaja”. Toisessa luonnehdinnassa Ahosta kuvailtiin hyväluonteiseksi ”heittolingoksi” ja ”syöttökoneeksi”, jolla oli erinomainen pelinlukutaito. Ahosella oli ahkerana kuntoilijana myös hyvä kestävyys, ja hän osallistui muun muassa Sulkavan soutuihin sekä Pirkan pyöräilyyn.
Kilpauran jälkeen ja vaikutus
Ahonen toimi Pyrinnön edustusjoukkueen ja piirin juniorivalmentajana, ja hänellä oli koripallotuomarikortti. Suunnittelijana työskennellyt Ahonen toimi Pispalan Tarmon koripallojaoston johtokunnassa. Hän harrasti muun muassa tennistä ja keilailua. Ahonen jatkoi koripallouraansa ikämiessarjoissa. Eräässä ikämiesottelussa Ahosen heitoista katosi kontrolli, jolloin hänen alkanut sairautensa selvisi myös järkyttyneille pelikavereille. Ahonen kuoli Tampereella vain 54-vuotiaana 16. huhtikuuta 1995.
Ahonen pelasi Tampereen Pyrinnössä 147 ottelua ja teki niissä 1 832 pistettä. Hän on yhä seuran historian 20 eniten pääsarjapisteitä tehneen pelaajan joukossa. Hän teki yli tuhat pääsarjapistettä myös Tarmossa, seuran historian kolmanneksi eniten. Helmikuussa 2014 Pyrintö nosti Ahosen pelipaidan Pyynikin palloiluhallin kattoon. Hänen lapsensa olivat paikalla kunnioittamassa tilaisuutta. Ahosen pelinumero 7 pysyy käytössä.
Brendan Fraser
Brendan James Fraser (s. 3. joulukuuta 1968 Indianapolis, Indiana, Yhdysvallat) on kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli uransa alussa tunnetuksi farssimaisista komedioista ja komediallisista seikkailuelokuvista, kuten Viidakon Ykästä sekä Muumiosta ja sen jatko-osista. Fraser kärsi 2010-luvun henkilökohtaisista ongelmista, eikä hän saanut moneen vuoteen kunnollisia rooleja. Hän palasi pääosaan elokuvassa The Whale (2022), josta Fraser palkittiin parhaan miespääosan Oscarilla.
Nuoruus ja opiskelu
Brendan Fraser syntyi Yhdysvaltain Indianapolisissa kanadalaisille vanhemmille, ja hänellä on kaksoiskansalaisuus. Brendanin isä oli Kanadan matkailuviranomainen, ja perhe joutui muuttamaan useasti työn takia. Perheessä oli yhteensä neljä lasta, joista Brendan on nuorin.
Hammer Film Productions
Hammer Film Productions on brittiläinen elokuvatuotantoyhtiö, joka perustettiin alun perin 1934, mutta keskeytyksettä se toimi vuosina 1948-1979. Hammer tuli kuuluisaksi kauhuelokuvistaan, joita se tuotti 1955-1976. Hammer onkin Universalin ohella yksi merkittävimmistä kauhuelokuvien tuotantoyhtiöistä. Kauhuelokuvien lisäksi se tuotti myös trilleri- ja tieteiselokuvia ja alkuvuosinaan myös komedioita.
Brendan Fraser
Nuoruus ja opiskelu
Fraser alkoi näytellä teatterissa varhaisteini-iässä, jolloin hän asui Seattlessa, mihin hän muutti myöhemmin takaisin käydäkseen collegea. Hän valmistui 1990 Cornish College of the Artsista ja muutti pian sen jälkeen Los Angelesiin.
Hammer Film Productions
Alkuvuodet 1935-1937
Enrique Carreras ja James Hinds perustivat Hammer Filmsin 1934. Carreras oli syntynyt Espanjassa ja muuttanut Englantiin, jossa hän perusti elokuvateatteriketjun ja elokuvien levitysyhtiön Exclusive Filmsin. Hinds puolestaan oli vaudeville-esiintyjä, jonka Hammer and Smith -esityksestä uusi tuotantoyhtiö sai nimensä. Hammerin ensimmäinen elokuva The Public Life of Henry the 9th valmistui seuraavana vuonna. Hammer ehti tuottaa vain kuusi elokuvaa ennen kuin se ajautui konkurssiin 1937. Tunnetuimpia Hammerin tämän kauden elokuvista lienevät The Mystery of the Marie Celeste (1936), jonka pääosaa esitti Bela Lugosi, ja Vapauden laulu (1936), jonka pääosaa näytteli Paul Robeson.
Brendan Fraser
Ensimmäisistä elokuvista menestyksiin
Fraserin ensimmäinen elokuva oli Mimmikisa (1991). Seuraavana vuonna hän sai roolin elokuvasta California Man – svengaava fossiili, jossa hän näytteli sulatettua luolamiestä. Elokuva menestyi taloudellisesti, ja Fraser sai kehuja suorituksestaan. Fraserin seuraava elokuva School Ties (1992) oli draama, mutta hänet tunnettiin seuraavien vuosien ajan erityisesti hassuista komediarooleista.
Hammer Film Productions
Uusi alku 1939-1955
Carrerasin ja Hindsin Exclusive-levitysyhtiö jatkoi edelleen toimintaansa. Heidän poikansa James Carreras ja Anthony Hinds tulivat mukaan yhtiön toimintaan 1939 ja Jamesin poika Michael Carreras 1943. He joutuivat kuitenkin kaikki suorittamaan sotapalveluksensa ja Exclusive aloitti elokuvien tuotannon vasta sodan jälkeen ja ensimmäinen teattereihin saapunut elokuva oli River Patrol 1948. Exclusive rekisteröi Hammer Film Productionsin uudelleen helmikuussa 1949.
Brendan Fraser
Ensimmäisistä elokuvista menestyksiin
School Tiesin jälkeen Fraser teki screwballkomediat Kaikella kunnialla (1994) ja Sekopäät (1994). Fraserin varsinainen läpimurto oli komediaelokuva Viidakon Ykä (1997), joka perustuu vanhaan animaatiosarjaan. Hän sai kehuja myös romanttisesta elokuvasta Rakkauden happea (1997) ja elämäkerrasta Gods and Monsters, jossa hän näytteli homoseksuaalin James Whalen nuorempaa puutarhuria, jonka kanssa tämä ystävystyy.
Hammer Film Productions
Uusi alku 1939-1955
Hammerin ja Exclusiven merkittäviä hankintoja 1950-luvulla olivat yhteistyösopimus Robert Lippert Productionsin kanssa, jonka ansiosta Hammer pystyi palkkaamaan hiipuvia yhdysvaltalaisia tähtiä elokuviensa pääosiin. Se helpotti pääsyä Yhdysvaltojen elokuvamarkkinoille. Toinen merkittävä aluevaltaus olivat oikeudet BBC:n kuunnelmiin, joista se teki monia elokuvasovituksia.
Brendan Fraser
Ensimmäisistä elokuvista menestyksiin
Fraser esitti arkeologi-seikkailija Rick O’Connellia elokuvassa Muumio, joka oli vanhojen klassikkokauhuelokuvien eräänlainen kunnianosoitus. Muumio oli vuoden 1999 toiseksi katsotuin elokuva maailmassa, ja sille tehtiin kaksi jatko-osaakin. Fraser palasi O’Connelliksi jo vuonna 2001 elokuvassa Muumion paluu.
Hammer Film Productions
Hammer-kauhun synty 1955-1959
Hammer oli jo sovittanut elokuviksi erinäisiä BBC:n kuunnelmia, kunnes he saivat oikeudet The Quatermass Experiment -kuunnelmaan, johon perustuva Quatermass (1955) menestyi yllättäen erittäin hyvin. Tuottajat etsivät sen jälkeen muuta hirviöaiheista materiaalia ja päätyivät Mary Shelleyn Frankensteiniin, jonka tekijänoikeudet olivat jo rauenneet. Universal, joka oli tuottanut alkuperäisen Frankenstein-elokuvan uhkasi oikeustoimilla, jos elokuva millään tavalla käyttäisi hyväksi Universalin Frankensteinia (mukaan lukien naamiointi). Frankensteinin kirouksesta (1957) tuli jättimenestys.
Frankensteinin kirouksen pääosan esittäjät Peter Cushing ja Christopher Lee nousivat elokuvan myötä tähdiksi ja olivat Hammerin luottonäyttelijöitä vuosien ajan. Niin ikään ohjaaja Terence Fisher ja käsikirjoittaja Jimmy Sangster kuuluivat tämän jälkeen Hammerin vakiotekijöihin.
Brendan Fraser
Henkilökohtaiset vaikeudet ja paluu
Fraser alkoi 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä kärsiä henkilökohtaisista ongelmista, ja hänen 2010-luvun ensimmäiset elokuvat eivät saaneet menestystä. Sairaaladraama Extraordinary Measures (2010) ja Karvaturrit vastakarvaan (2010) olivat molemmat floppeja. Jälkimmäinen oli samantyylinen farssi kuin monet Fraserin varhaisuran elokuvat. Hän näytteli vuonna 2010 myös Broadway-näytelmässä Elling, jota kuitenkin esitettiin vain viikon.
Hammer Film Productions
Hammer-kauhun synty 1955-1959
Seuraavana vuonna sama kokoonpano teki Hammerin seuraavan suuren menestyselokuvan Dracula. Christopher Lee oli tullut jo kuuluisaksi Frankensteinina, mutta Draculana hän jäi elokuvahistoriaan sinä ainoana oikeana Draculana. Hammerin Draculaa pidetäänkin yhtenä parhaimmista vampyyrielokuvista. Elokuvasta tuli vielä suurempi menestys kuin Frankensteinin kirouksesta.