cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kolmoskanava
Vuosien 1986–1990 tunnukset
Vuosina 1987–1990 mainoskatkotunnuksessa oli vaaleansininen tausta, jonka oikeassa alareunassa oli pyörivä kolmio. Vasemmalta reunalta kolmion viereen ilmestyi kolme pitkää raitaa: ylin raita oli punainen, keskimmäinen vihreä ja alin sininen. Tunnuksen aikana soi musiikki. Mainoskatkotunnuksen musiikki oli täysin erilainen kuin alku- ja lopputunnusten musiikki.
Vuosien 1986–1990 tunnuksissa kolmio pyöri vastapäivään ylhäältä katsottuna.
Vuosien 1990–1992 tunnukset
Lokakuun 1990 lopulta vuoden 1992 loppuun asti oli käytössä uudempi tunnus, joka toimi sekä alku- että lopputunnuksena. Tunnuksessa oli musta tausta ja sen alussa ilmestyi punaisia, vihreitä ja sinisiä viivoja, joista muodostui metallinharmaa luku 3. Tunnuksen lopussa punaisista, vihreistä ja sinisistä viivoista muodostui metallinharmaa kolmio. Samanväriset viivat olivat rinnakkain keskenään. Sekä luku 3 että kolmio pyörivät myötäpäivään ylhäältä katsottuna.
Vuosina 1990–1992 käytössä ollut mainoskatkotunnus muistutti päätunnuksen loppuosaa. Mainoskatkotunnuksen musiikkina oli pätkä päätunnuksen musiikkia.
Aksentti
Aksentti voi tarkoittaa seuraavia:
Kolmoskanava
Vuosien 1990–1992 tunnukset
MTV:n tuottamilla ohjelmilla oli omat mainoskatkotunnuksensa.
Kuulutukset ja ohjelmalistaukset
Varsinaisia kuuluttajia Kolmoskanavalla oli syksystä 1988 vuoden 1992 loppuun. He esiintyivät vain puheäänellään eikä heidän oikeita nimiään paljastettu, vaan käytettiin pseudonyymejä eli salanimiä. Tunnetuin kuuluttaja oli Ripa Ruutu (Tomi Suni, 31.12.1992 saakka). Muita kuuluttajia olivat mm. Elisa Eetteri, Ilta Ilona (30.4.1992 saakka), Kaisa Kanava (31.12.1992 saakka), Kikka Kolmonen (12.1992 saakka), Kullervo Kanava ja Veera Visio. Näiden joukossa vuonna 1992 kuultiin myös MTV:n kuuluttajaa Arja Tuomarilaa.
thumb|Kolmoskanavan ohjelmalistaus vuodelta 1990.|294x294px
Vuosina 1988–1992 kuulutusten aikana näytettiin päivittäin vaihtuvaa (vaaleahkoa) taustaväriä ja taustaäänenä soitettiin syntikkapoppia, jonka päälle kuuluttaja puhui.
Syksystä 1989 ohjelmalistauksen yhteydessä kuulutuksen taustakuva esitettiin toisinaan animoituna, keväästä 1992 (kun lähetykset alettiin tehdä MTV:n toimitiloista ja Optima-kirjasinlaji otettiin käyttöön) lähtien aina animoituna. Animoidussa taustakuvassa kolmiologon muunnos pyöri pyramidin muotoisena, myös isokokoinen viikonpäivän nimen alkukirjain pyöri, sateenkaarenvärisen raidan värit liukuivat ja taustan pohjalla saattoi huomata erittäin pieniä, vilkkuvia valkoisia kolmioita.
Kuulutusten taustalla soinut syntikkapoppi vaihtui alkuvuodesta 1991. Käyttöön otettiin (joidenkin juhlapyhien poikkeusmusiikkia lukuun ottamatta) L.T.I. Music Bank Oy:n Alan Steiner Jr.:n säveltämä albumi L.T.I. Music Bank Collection 101.
Kolmoskanavan loppuaikoina vuonna 1992 illan ohjelmien kuulutukset olivat suoria lähetyksiä klo 18.30 alkaen ja illan juontaja spiikkasi nauhalle myös seuraavan aamun ja alkuillan kuulutukset.
Ennakkomainokset
thumb|Kolmoskanavan Hetkinen-ruutu.|297x297px Ohjelmien ennakkomainoksissa oli alkuvuosina tummansininen tausta, joka oli samaa sävyä kuin alkutunnuksessa. Ennakkomainoksessa oli pikkuruutu, josta näkyi pätkä mainostettavaa ohjelmaa. Kuvan vasemmassa alanurkassa pyöri kolmio. Joskus ennakkomainoksissa oli kolmion sijasta pystysuuntaan isoilla kirjaimilla kirjoitettu sana ”kolmonen”. Pikkuruudun alla luki ohjelman nimi, esityspäivä ja alkamisaika.
Vuonna 1990, kun MTV oli ostanut enemmistön yhtiöstä, Kolmoskanavan uudet tunnukset otettiin käyttöön, ennakkomainoksissa oli musta tausta, jonka vasemmassa laidassa oli RGB-pystyraidat ja metallinen luku 3. Ennakkomainokset alettiin myös tuottaa MTV:llä, YLE:n lähetyskeskuksen sijasta
1980-luvun lopussa Kolmoskanava ja MTV alkoivat mainostaa myös toistensa ohjelmia. Aikaisemmin ne olivat mainostaneet vain omia ohjelmiaan.
Muuta
Alkuvuosina Kolmoskanavalla näytettiin toisinaan myös animaatiota, jossa oli lopputunnuksesta otettu still-kuva. Alareunassa vierittyi teksti KOLMONEN kuvan poikki. Taustaäänenä oli laulu "Kolmonen – koko illan ilo!".
Aleksei Krutšonyh
Aleksei Jelisejevitš Krutšonyh ; (1886 Olevka, Hersonin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1968 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäjänkielinen ukrainalainen runoilija.
Koulutus ja taiteellinen ura
Krutšonyh valmistui vuonna 1906 Odessan taideopistosta.
Krutšonyh oli venäläisen futurismin teoreetikkojen kärkinimiä. Hän kehitti asemanttisen runokielen ja antoi sille nimen "zaumnyi jazyk" ('järjentakainen kieli'). Nimityksen ottivat käyttöön formalistit. Vallankumouksen jälkeen Krutšonyh osallistui futurustien toimintaan ja vei kubofuturismia kohti absurdia. Krutšonyhin tuotantoa ei julkaistu Neuvostoliitossa vuoden 1930 jälkeen.
Krutšonyh teki yhdessä säveltäjä Mihail Matjušinin ja taidemaalari Kasimir Malevitšin kanssa oopperan Pobeda nad Solntsem (ven. Победа над Cолнцем, 'Voitto auringosta'). Sen ajatuksena on, että aurinkoa katsovat ihmiset kääntävät sen nurin, jolloin siitä tulee musta aurinko. Malevitšin lavastus oli lähtökohtana hänen maalaukselleen Musta neliö.
Timo Ihamuotila
Timo Jaakko Pietari Ihamuotila (s. 21. huhtikuuta 1966 Helsinki) on ABB:n talous- ja rahoitusjohtaja. Ihamuotila toimi Nokian talous- ja rahoitusjohtajana vuosina 2009–2016. Ihamuotila on koulutukseltaan kauppatieteiden lisensiaatti. Hänen lisensiaatintyönsä Interest rate risk management of a financial institution in a multicurrency environment valmistui vuonna 1997 Helsingin kauppakorkeakoulusta. Ihamuotila toimi Nokian väliaikaisena toimitusjohtajana vuosina 2013–2014.
Ihamuotila on työskennellyt rahoitusalalla koko työuransa. Hän toimi Kansallis-Osake-Pankissa vuosina 1990–1993 rahoituksen varainhallinnon analyytikkona ja aloitti Nokialla riskienhallinnan johtajana vuonna 1993. Ihamuotila työskenteli Citibankissa 4 vuotta, vuosina 1996–1999, mutta palasi Nokian palvelukseen rahoituspuolen johtotehtäviin vuonna 1999. Ihamuotila siirtyi USA:han vuonna 2004 aloittaen Mobile Phonesin CDMA-liiketoimintayksikön johtajana New Yorkissa, josta hänet valittiin nykyiseen toimeensa keväällä 2007.
Ihamuotila on työskennellyt Nokia-urallaan myös Nokia Oyj:n Eläkesäätiön puheenjohtajana Timo Korvenpään väistyttyä talousjohtajan tehtävistä vuonna 2002.
Timo Ihamuotila on naimisissa Riikka Ihamuotilan kanssa, ja heillä on yksi tytär ja kaksi poikaa. Ihamuotila harrastaa tennistä ja laskettelua.
Timo Ihamuotila on Nesteen entisen toimitusjohtajan, vuorineuvos Jaakko Ihamuotilan poika ja Sampo Pankin ja Marimekon entisen toimitusjohtajan Mika Ihamuotilan serkku.
Solor
Solor on tuliperäinen saari Pieniin Sundasaariin kuuluvulla Solorsaarilla, Indonesiassa. Saarella on ainakin viisi tulivuorta. Solorilla sijaitsevia kyliä ovat muun muassa Aplame, Balawelin, Kukuwerang, Lamakera, Lamawolo ja Liko.
Saaren asukkaat puhuvat adonaran ja lamaholotin kieliä.
Pesäpallon vuoden tulokas
Pesäpallon vuoden tulokas valittiin miesten Superpesiksessä ensimmäisen kerran vuonna 1993 ja naisten Superpesiksessä 1998.
Hans Zimmer
Hans Florian Zimmer  (s. 12. syyskuuta 1957 Frankfurt am Main, Saksa) on saksalainen säveltäjä, joka on tullut tunnetuksi sävellyksistään Hollywood-elokuvissa. Hänen läpimurtonsa oli Sademiehen tunnussävelmä, joka oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Zimmer on ollut myöhemmin usein ehdolla Oscar-gaalassa, ja vuonna 1994 hän voitti sävellyksellään elokuvaan Leijonakuningas.
Elämäkerta
Hans Zimmer syntyi juutalaiseen perheeseen Frankfurt am Mainissa. Zimmer aloitti pianonsoiton kolmevuotiaana ja tiesi jo kuusivuotiaana haluavansa säveltäjäksi. Hän kierteli perheensä kanssa eri puolilla Eurooppaa, kunnes perhe asettui Lontooseen pojan ollessa 14-vuotias. Hän aloitti teini-iässä mainosmusiikin teon, siirtyi sitten popmusiikkiin ja työskenteli mm. Tangerine Dreamin ja Ultravoxin kanssa ennen kuin omistautui elokuvamusiikille.
1990-luvulta lähtien Zimmer on säveltänyt lukuisiin suuren budjetin elokuviin, kuten The Rock – paluu helvettiin, Gladiator, Pearl Harbor, Isku Mogadishuun ja viimeisimpinä Da Vinci -koodi sekä Pirates of the Caribbean: Kuolleen miehen kirstu, Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla ja Batman Begins sekä Yön ritari yhdessä James Newton Howardin kanssa. Yhteisenä nimittäjänä on usein ollut Jerry Bruckheimer, Hollywoodin suurimpia tuottajanimiä, jonka projektit ovat yleensä menestyviä toimintaelokuvia. Zimmer on myös toiminut usein Ridley Scottin säveltäjänä muun muassa Michael Douglasin tähdittämässä Musta sade -elokuvassa sekä edellä mainitussa Gladiaattorissa. Zimmer on myös säveltänyt useita Christopher Nolanin elokuvia.
Hans Zimmerin tyyli on yleensä hyvin tunnistettavissa. Hänen musiikkinsa sisältää kuitenkin hyvin monipuolisia vaikutteita, aina kansanmusiikista rockiin asti. Hän on myös sovittajana hyvin kokeellinen: Yön ritarin soundtrackin kappaleella ”Why So Serious” (Jokerin tunnuskappale) hän käytti partaveitsen teriä jousisoittimissa saadakseen aikaan kidutetun ja kieroutuneen tunnelman. Kuolleen miehen kirstussa hän äänitti orkesteritaustat kitaran vahvistimen kautta saadakseen aikaan voimakkaamman soundin.
Vaikka Zimmerin musiikkia on kuultu eniten valtavirran toimintaelokuvissa, hän on osoittautunut varsin monipuoliseksi säveltäjäksi. Niinpä hänen musiikkiaan on niinkin erilaisissa elokuvissa kuin Ring, Pelimiehet, Madagascar ja The Simpsons Movie. Hän on myös säveltänyt videopelien Call of Duty: Modern Warfare 2 ja Crysis 2 ääniraidat.
KLS
KLS tai Kls voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Paulina Gerzon
Paulina Gerzon (s. 27. tammikuuta 1995 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti näyttelemisen televisiossa 5-vuotiaana.
Klassinen japani
Klassinen japani oli japanin kielen Heian-kaudella vuosina 794–1185 käytetty muoto. Se oli vanhan japanin kielen seuraaja.
Vanha japani lainasi ja mukautti kiinan kirjoitusjärjestelmän kielen kirjoittamiseen, mutta klassisen japanin kaudella kehitettiin kaksi uutta japanin tarpeisiin sopivampaa tavuaakkostoa, hiragana ja katakana. Tämä yksinkertaisti kirjoittamista ja sai aikaan uuden aikakauden kirjallisuudessa: syntyivät klassikot Genjin tarina, Taketori monogatari, Ise monogatari ja useita muita.
Foneemit
Huomattavin ero on "jōdai tokushu kanazukain", kahdentyyppisten i-, e- ja o-kirjaimiin loppuvien tavujen erotteluun käytetyn ortografian katoaminen. 900-luvulla äänteet /e/ ja /ye/ yhdistyivät äänteeksi /e/, kun taas /o/ ja /wo/ yhdistyivät äänteeksi /o/ 1000-lukuun mennessä.
Katri Helenan kauneimmat
Katri Helenan kauneimmat on Katri Helenan kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1977.
Broke with Expensive Taste
Broke with Expensive Taste on Azealia Banksin esikoisalbumi, joka julkaistiin 7. marraskuuta 2014. Banks oli alkanut työstää albumia 2011 ilman levy-yhtiötä. Albumista ilmoitettiin Banksin Twitter-tilillä kesällä 2013. Vuonna 2014 hän allekirjoitti sopimuksen Interscopen ja Polydorin kanssa. Sen jälkeen albumi julkaistiin Apple Music -palvelussa ja ladattavaksi mp3-muodossa ilman minkäänlaisia aikarajoja. Business and Pleasure on jatkoa albumille.
Aina matkalla jonnekin
Aina matkalla jonnekin  on suomalaisen Egotrippi-yhtyeen studioalbumi, joka julkaistiin 9. lokakuuta 2020. Albumi on tehty yhdessä Turun filharmonisen orkesterin kanssa. Sisäkannen kuva on otettu Hotel St. Georgen talvipuutarhassa.
Turo Kartto
Turo Kartto (alk. Tord Hjalmar Karlstedt; ) oli suomalainen näyttelijä, elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja. Hän oli lyhyeksi jääneestä urastaan huolimatta yksi Suomen elokuva-alan monitoimisimpia tekijöitä. Kartto teki käsikirjoituksen muun muassa elokuviin Onnellinen ministeri ja Avioliittoyhtiö sekä moniin sodanaikaisiin Puolustusvoimain katsauksiin. Hän näytteli muun muassa elokuvissa Vihtori ja Klaara, Aktivistit ja Rikas tyttö (1939).
Ura
Kartto opiskeli Helsingin yliopistossa vuosina 1932–33 taidefilosofiaa, finanssioppia, kansantaloustiedettä, tilastotiedettä ja valtio-oppia. Hän suoritti saksan ja latinan kielikokeet, muttei mitään kokonaista yliopistotutkintoa. Kartto oli Turun Teatterin näyttelijä vuosina 1936–38. 1930-luvun puolivälissä hän esiintyi Suomalaisen Oopperan opereteissa Giuditta ja Ruhtinatar Jadja. Elokuva kuitenkin veti häntä puoleensa ja hän sai kiinnityksen Suomi-Filmin lyhytelokuva- ja käsikirjoitusosastolle. Suomi-Filmissä Kartto selosti sotapropagandaa sekä suunnitteli, ohjasi ja leikkasi Puolustusvoimain katsauksia. Hän teki lisäksi muutamia vapaa-aiheisia lyhytelokuvia.
1940-luvun alussa Kartto siirtyi skenaristiksi Suomen Filmiteollisuuteen. Hän haavoittui vakavasti rintamapalveluksessa Kannaksella.
Ensimmäiset elokuvaroolinsa Kartto teki vuonna 1936. Hänen muistettavimpia elokuvaosiaan ovat muun muassa nuoren aktivistin rooli Risto Orkon aatedraamassa Aktivistit (1939) ja paroni Ahlfeldtin rooli Valentin Vaalan komediassa Rikas tyttö (1939). Hän näytteli myös tohvelisankari Vihtori Vuorenkaiun poikaa Teuvo Tulion tuottamassa ja ohjaamassa elokuvassa Vihtori ja Klaara (1939).
Kartto laati käsikirjoituksia moniin elokuviin, kuten Vaalan ohjaamiin draamoihin Jumalan myrsky (1940) ja Antreas ja syntinen Jolanda (1941) sekä Hannu Lemisen komedioihin Täysosuma (1941), jossa Kartto myös näytteli sivuosassa, ja Avioliittoyhtiö (1942). Vihtorin ja Klaaran hän käsikirjoitti yhdessä Teuvo Tulion kanssa. Lisäksi Kartto sanoitti ainakin 15 iskelmää, joista tunnetuin on ”Katupoikien laulu”.
Kuolema
Turo Karton puoliso oli vuodesta 1938 hänen kuolemaansa saakka näyttelijä Liisa Pakarinen. Kartto kuoli tapaturmaisesti 32-vuotiaana Espoossa 19. heinäkuuta 1942. Hän oli ollut kyläilemässä näyttelijäystävänsä huvilalla ja lähtenyt veneellä Siikajärvelle puolenyön jälkeen. Kun Karttoa ei kuulunut takaisin järveltä, häntä alettiin etsiä. Vene löytyi veden täyttämänä, mutta Karton ruumis löytyi vasta lähes kuukausi myöhemmin, 18. elokuuta. Hänen siunaustilaisuutensa pidettiin 22. elokuuta Hietaniemen kappelissa.
Verkostovaikutus
Verkostovaikutus tarkoittaa taloustieteessä tilannetta, jossa hyödykkeen kulutuksesta saatava hyöty riippuu sitä käyttävien kuluttajien lukumäärästä. Positiivisen vaikutuksen tapauksessa, jokainen uusi kuluttaja lisää nykyisten kuluttajien saamaa hyötyä. Klassinen esimerkki on puhelin, jonka hyödyllisyys riippuu siitä, kuinka monelle ihmiselle voi soittaa. Tämäntyyppisiä vaikutuksia kutsutaan yleisemmin ulkoisvaikutukseksi, joten tässä tapauksessa kyseessä on verkostoulkoisvaikutus.
Finnish Relief Fund
thumb|[[Herbert Hoover, Hendrik Willem van Loon ja Fiorello H. La Guardia Madison Square Gardenissa 20. joulukuuta 1939.]]
Suurin osa lahjoituksista järjestölle tuli yksityishenkilöiltä (1,9 miljoonaa dollaria), lehti-ilmoituksista (652 869 dollaria), yrityksiltä (318 188 dollaria) ja ammattiyhdistyksiltä (27 294 dollaria).
Franklin Graham
William Franklin Graham III (s. 14. heinäkuuta 1952 Asheville, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen kristillinen saarnaaja ja lähetystyöntekijä. Graham toimii Billy Graham Evangelistic Association- ja Samaritan's Purse-järjestöjen johtajana.
Varhainen elämä
Franklin Graham syntyi vuonna 1952 evankelista Billy Grahamin ja Ruth Bell Grahamin neljäntenä lapsena. Graham kasvoi hirsitalossa Appalakkien vuoristossa Ashevillen läheisyydessä. Omaelämäkerrassaan Graham on kertonut "tietävänsä, ettei pelkkä Billy Grahamin lapsena oleminen vie häntä taivaaseen." Graham teki kapinavaiheen jälkeen oman henkilökohtaisen uskonratkaisunsa 22-vuotiaana yksin hotellihuoneessaan Jerusalemissa. Franklin Graham meni naimisiin Jane Austin Cunninghamin kanssa vuonna 1974.
Samoihin aikoihin Samaritan's Purse-järjestön perustaja Bob Pierce kutsui Franklinin mukaansa kuuden viikon lähetystyöhön Aasiaan. Matkallaan Franklin tunsi kutsun työskennellä hädänalaisten ihmisen parissa. Vuonna 1978 Franklin Graham valittiin järjestön hallitukseen. Vuotta myöhemmin, Piercen kuoleman jälkeen, Graham valittiin järjestön johtajaksi.
Pastorin ura
Vuonna 2016 Franklin Graham järjesti Decision America-kiertueen, jossa ihmisiä kutsuttiin rukoilemaan ja osallistumaan kansalaistoimintaan 50 Yhdysvaltain osavaltiossa.
Lammasjärvi (Raasepori)
Lammasjärvi on metsäjärvi Raaseporin pohjoisosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 76 hehtaaria. Etäisyys Tammisaaresta on 16 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede
Lammasjärven pituus on 2,2 kilometriä, järven eteläosan leveys on noin 600 metriä. Järvi kapenee pohjoista kohden. Saaria on yksi, noin puolen hehtaarin laajuinen Fårsjöholmen järven eteläisimmässä osassa. Lammasjärven eteläpuoliskolla on laaja alue, jonka syvyys on 10–12 metriä. Kolmen metrin syvyyskäyrä on lähellä rantaa koko järven alueella, lukuun ottamatta järven eteläisimmän osan pientä lahtea.
Lammasjärveen virtaa vettä pohjoisesta, Lammasjärven eteläkolkasta lähtee laskuoja 400 metrin päähän lounaaseen Torrsjöhön. Pohjanpitäjänlahden pohjukka sijaitsee nelisen kilometriä Lammasjärvestä kaakkoon. Välissä on laajahko peltoalue, joka ei kuitenkaan ulotu aivan Lammasjärven rannalle. Rantarata Helsingistä Turkuun kulkee Lammasjärven eteläpuolitse.
Lammasjärven ekologinen tila on erinomainen, vesitilavuus on 5 273 000 kuutiometriä.
Shin Lim
Shin Lim (s. 25. syyskuuta 1991 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalais-yhdysvaltalainen taikuri, joka on tunnettu erityisesti korttitempuista. Lim voitti America’s Got Talentin 13. tuotantokauden vuonna 2018.
Bernard Lietaer
thumb|Bernard Lietaer vuonna 2011. Bernard Lietaer (7. helmikuuta 1942 Lauwe, Belgia – 4. helmikuuta 2019 ) oli belgialainen ekonomisti, diplomi-insinööri, kirjailija ja professori. Hän tutki rahajärjestelmiä ja kannusti yhteisöjä luomaan omia paikallis- tai rinnakkaisvaluuttojansa, joita käytetään yhdessä kansallisten valuuttojen, kuten eurojen ja dollarien, kanssa.
Kirjoissaan Lietaer käsitteli muun muassa saksalaisen Silvio Gesellin "vapaan talouden" (freiwirtschaft) ideaa ja omaksui siitä vaikutteita. Freiwirtschaftista on saanut alkunsa muun muassa WIR-pankki. Hän loi eräänlaiseen resurssikoriin perustuvan täydentävän valuutan nimeltään terra.
Little Longnose
Little Longnose (, Karlik Nos) on venäläinen "Melnitsa animation" -studion tekemä animaatioelokuva. Kyseinen elokuva perustuu Wilhelm Hauffin satuun - "Little Long-nose" (1826). Elokuvan ensi-ilta oli 20. maaliskuuta vuonna 2003 Venäjällä ja Latviassa. Yhdysvaltain ensi-ilta oli 21. maaliskuuta vuonna 2004.
Juoni
Jotta noita pystyisi hallitsemaan maailmaa, hän tarvitsee lapsen, jolla on erittäin kiltti ja ystävällinen sydän. Paha noita saa apulaisen ansiosta selville kiltistä pojasta, jonka nimi on Jaakob. Jaakobin isä on suutari Heinz ja äiti Ganna myy yrttejä.
Palattuaan kotikaupunkiin Jaakob huomaa, että isä Heinz on kuollut ja että äiti Ganna ei tunnista omaa poikaansa kääpiömäisyyden takia. Kaupunkilaiset nauravat Jaakobille ja kiusaavat häntä. Jaakob joutuu epätoivon käsiin, mutta eräänä päivänä hän pelastaa hanhen elämän. Pojalle selviää, että hanhi on kidnapattu sekä lumottu prinsessa Greta. Seitsemän vuotta sitten prinsessa tapasi vahingossa noidan isänsä kirjastossa, joka oli lukemassa taikaopin salaisuuden. Lopulta Jaakob ja Greta rakastuvat toisiinsa. Yhdessä he joutuvat taistelemaan noidan pahoja aikomuksia vastaan. Juonipaljastukset päättyvät tähän.
John R. Mott
Elämä
Mott syntyi Livingston Manorissa Sullivan Countyssa, New Yorkissa, hän muutti perheensä mukana jo syntymävuotensa syyskuussa Postvilleen, joka sijaitsee Iowassa. Hän opiskeli Upper Iowa Universityssa historia pääaineenaan. Hän voitti myös yliopistonsa väittelykilpailun. Suoritettuaan perustutkinnon hän jatkoi 1888 opiskelua Cornellin yliopistossa. Vuonna 1891 hän avioitui Leila Ada Whiten kanssa, ja heille syntyi kaksi tytärtä ja kaksi poikaa.
Vuodet 1895–1920 Mott työskenteli WSCF:n pääsihteerinä. Mott, joka oli myös amerikkalainen metodistikirkon maallikkosaarnaaja, johti vuonna 1910 puhetta Maailman lähetystyökonferenssissa, joka oli uudenaikaisen protestanttisen lähetystyön ja uudenaikaisen protestanttisen ekumeenisen liikkeen alkupiste.
Mott toimi WSCF:n puheenjohtaja 1920–1928. Tässä tehtävässä hänen toimintakenttinään olivat lähetystyö, ekumenia sekä rauhatyö. WSCF:n suomalainen jäsenjärjestö on Suomen Kristillinen Ylioppilasliitto, SKY. Jotkut historioitsijat ovat pitäneet häntä omana aikanaan eniten matkustaneena ja yleismaailmallisesti hyväksytyimpänä kristittynä.
Eurocopter EC135
thumb|Etsintälaittein varustettu EC135 P2i/T2i. thumb|EC135 T2+ -lääkärihelikopterin ohjaamo. Eurocopter (nykyään Airbus Helicopters) EC135 on Airbus Helicoptersin kaksimoottorinen siviilihelikopteri. Useimmat EC135-helikopterit ovat poliisi- tai pelastuslaitoksien käytössä. Helikopterissa on täydet mittarilento-ominaisuudet.
Helikopterin kehittämiseen palattiin 1990-luvun puolivälissä, Fenestron-peräroottorin kehittämisen jälkeen. Tarkoituksena oli kehittää täysin sertifioitu tuotantohelikopterimalli. Helikopteria kehitettiin nimellä EC135 vasta muodostuneen Eurocopterin mukaan. Ensimmäisen kerran helikopteri esiteltiin julkisesti Las Vegasin Heli-Expossa vuonna 1995.
Vuonna 2011 Eurocopter ilmoitti, että 1 000 EC135:a oli toimitettu asiakkaille.
EC135:sta on kehitetty etenkin asevoimien käyttöön EC635 versio, joka voidaan aseistaa raketein ja ohjuksin. EC635-helikopteria käytetään tiedusteluun, evakuointiin, koulutukseen ja kevyenä kuljetushelikopterina.
Frank Frederickson
Sigurdur Franklin "Frank" Frederickson (11. kesäkuuta 1885 Winnipeg – 28. toukokuuta 1979) oli kanadanislantilainen jääkiekkoilija. Hänet tunnetaan myös sukunimellä Fredrickson, mutta Kansainvälinen olympiakomitean tietokannassa käytetään nimeä Frederickson.
Frederickson oli Winnipeg Falconsin kapteeni, kun se osallistui Antwerpenin olympialaisiin 1920 Kanadan joukkueena. Kanada voitti turnauksessa olympiakultaa, ja Frederickson siirtyi samana vuonna PHCL-liigaan Victoria Aristocrats -joukkueeseen. Vuonna 1925 Victoria voitti Stanley Cupin. Vuonna 1926 Fredericksonin joukkue Detroit Cougars liittyi NHL-liigaan. Frederickson pelasi NHL:ssä vuoteen 1931 saakka. Hän toimi kauden 1929–1930 myös Pittsburgh Piratesin valmentajana. Vuonna 1958 Frederickson nimettiin Hockey Hall of Fameen.
Erkki West
Ernst Robert Magnus Winter, kirjailijanimi Erkki West (28. joulukuuta 1857 Hartola – 17. elokuuta 1934 Helsinki), oli suomalainen merikapteeni, joka julkaisi kaksi kirjaa. Winterin vanhemmat olivat Hartolan kappalainen, myöhemmin kirkkoherra Adolf Magnus Winter (1828–1880) ja Julia Malvina Bonsdorf (1836–1926). Perheessä oli yhdeksän lasta.
Domus de Maria
Domus de Maria on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 656 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 97,14 neliökilometriä. Se sijaitsee 66 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Rafael Herlin
Uno Rafael Herlin (27. lokakuuta 1865 Helsinki – 29. kesäkuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja filosofian tohtori.
Herlinin vanhemmat olivat kauppias Gustaf Albert Herlin ja Johanna Wecksell. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1884 ja suoritti metsänhoitajatutkinnon Evon metsäopistossa 1888. Herlin valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1887, maisteriksi 1890 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi vuonna 1900.
Herlin toimi kirkollisvirkatalojen metsänhoitajana 1895–1901 ja Aureen alueen aluemetsänhoitajana 1901–1905 eroten sitten virasta sairauden vuoksi. Hän julkaisi tutkimuksia kasvitieteen ja metsänhoidon aloilta.
Garden Cityn rautatieasema (Kansas)
Garden Cityn rautatieasema (lyh. GCK) on rautatieasema Garden Cityn kaupungissa Kansasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rautatieasema sijaitsee BNSF Railwayn omistamalla Newtonin ja La Juntan välisellä rataosuudella. Siellä risteävät Atchison, Topeka & Santa Fe Railwayn alkuperäinen Chicagon ja Los Angelesin välinen mantereen poikki kulkeva rautatie sekä paikallista tavaraliikennettä hoitava Garden City Western Railway.
Kansallisen matkustajajunayhtiö Amtrakin Southwest Chief -henkilöjunat pysähtyvät asemalla päivittäin. Asemalla on Amtrakin lipputoimisto ja odotushuoneet, jotka ovat avoinna henkilöjunien kulkuaikoina. Vuonna 2006 Garden Cityn asemaa käytti 6 271 junamatkustajaa.
Liikennepaikalla on pääraiteen lisäksi yksi yli kahden kilometrin mittainen sivuraide junien kohtaamisia varten, sekä useita pistoraiteita. Asemarakennuksen länsipuolella sijaitsee sokeritehtaan ratapiha, jonka vaihtotyöt hoitaa Garden City Western Railway.
Liikenteenohjaus Garden Cityn liikennepaikalla perustuu radiopuhelimella annettaviin liikkumislupiin sekä automaattiseen linjasuojastukseen. Liikennepaikalla ei ole erillistä liikenteenhoitotehtäviin asetettua henkilökuntaa, vaan junamiehistö on vastuussa vaihteiden kääntämisestä ja liikkumislupien hankkimisesta.
Liekkipensasvaltikka
Liekkipensasvaltikka (Isoplexis canariensis) on ratamokasvien (Plantaginaceae) heimoon kuuluvan pensasvaltikoiden (Isoplexis) kasvisuvun monivuotinen ikivihreä pensas. Se kasvaa Kanariansaarilla La Palmalla, Teneriffalla ja La Gomeralla kotoperäisenä eli endeemisenä.
Varsi ja lehdet
Liekkipensasvaltikka kasvaa noin 150 senttimetriä korkeaksi pensaaksi. Se on monivuotinen ja sen varret puutuvat vanhemmiten puumaisiksi. Lehdet ovat suikeat tai kielimäiset ja pinnaltaan kiiltävät. Lehtilaita on sahalaitainen ja lehtien kärjet ovat terävät.
Kukat ja hedelmät
Liekkipensasvaltikka kukkii touko-elokuussa. Kukat ovat ruskehtavanoransseja, aprikoosin värisiä. Sen kukkia pölyttävät linnut ja liskot. Ainakin viiden lintulajin: kanariantiltaltin (Phylloscopus canariensis), sinitiaisen (Cyanistes caeruleus), samettipääkertun (Curruca melanocephala), kanarianhempon (Serinus canaria) ja peipon (Fringilla coelebs) on nähty vierailevan kukissa, myös gallotinliskon (Gallotia galloti) on nähty käyvän sen kukissa.
Kasvupaikat ja levinneisyys
Liekkipensasvaltikka kasvaa luonnollisilla elinalueillaan Kanariansaarilla La Palmalla, Teneriffalla ja La Gomeralla endeemisenä laurisilva- ja fayal-brezal -metsissä.
Liekkipensasvaltikkaa on kasvatettu Kanariansaarten ulkopuolella puutarhoissa koristekasvina. Se lisääntyy siementen lisäksi versoista otetuista pistokkaista.
Gen Digital
Gen Digital (aiemmin Symantec Corporation ja NortonLifeLock) on tietokoneohjelmia, erityisesti tietoturvaan ja tiedonhallintaan käytettäviä ohjelmia, myyvä kansainvälinen yritys. Yritys perustettiin huhtikuussa 1982 ja sen päämaja sijaitsee Tempessä, Arizonassa.
Vuonna 1990 yhtiö osti Peter Norton Computing -yrityksen 70 miljoonalla dollarilla. Peter Nortonin perustama yritys oli tunnettu PC:n alkuaikojen Norton Utilities -ohjelmapaketista. Vuonna 1994 Symantec osti Central Point Softwaren, joka joka tuotti työkaluohjelmia DOSille ja Windowsille. CPS:n tuotteisiin kuuluvat Nortonin ohjelmien kanssa kilpaillut PC Tools ja Central Point Anti-Virus.
1990-luvulla Symantec oli tunnettu kehitystyökaluistaan Motorola 68000 -sarjaa käyttäville Macintosheille ja Windowsia käyttäville IBM PC -yhteensopiville: THINK Pascal, THINK C, Enterprise Developer ja Visual Café for Java. Osa näistä oli Symantecin ostaman Think Technologiesin kehittämiä. THINK C oli lähes standardin asemassa Motorola 68000 -sarjan suorittimia ja klassista Mac OSia käyttäville alustoille. Kääntäjä sai nimen Symantec C++ versiossa 7, jossa se sai täyden C++-tuen. Versio 8 tuki myös PowerPC-pohjaisia Macejä, tuolloin kuitenkin Metrowerksin CodeWarrior vei sen markkinat. Visual Café myytiin BEA Systemsille (-> Oracle Corporationille 2008).
Syksyllä 2014 Symantec ilmoitti että yritys jaetaan kahteen eri aloille suuntautuvaan yritykseen. Symantec myi tiedonhallintaa kehittävän tytäryhtiönsä Veritas Technologiesin (jonka se oli hankkinut 2004) Carlyle Groupille tammikuussa 2016.
Thompsonin jälkeen yhtiöllä oli lyhyaikaisia toimitusjohtajia. Verisign-kaupan teki toimitusjohtajaksi noussut entinen operatiivinen johtaja Enrique Salem, joka erotettiin 2012. Häntä seurasi Steve Bennett, joka aloitti mittavat uudelleenjärjestelyt. Bennettin toimia moitittiin tuote- eikä asiakaslähtöisiksi ja lyhytnäköisiksi sekä heikentävän yhtiön pitkän ajan näkymiä. Maaliskuussa 2014 toimitusjohtajaksi nimettiin Michael Brown. Elokuussa 2016 toimitusjohtajaksi tuli Greg Clark, toukokuussa 2019 Rick Hill.
Elokuussa 2017 Symantec myi internet-varmennusliiketoimintansa Thoma Bravolle.
Värityskirja
thumb|Värityskirjan väritystä. Värityskirja on värittämistä varten tehty kirja, joka sisältää viivakuvia esimerkiksi esineistä, eläimistä tai abstrakteista asioista; tehtävänä on täydentää kuvat värittämällä ne värikynin, -liiduin tai vesi- tai öljyvärien avulla.
Todennäköisesti ensimmäinen varsinainen värityskirja oli vuonna 1879 julkaistu The Little Folks' Paint Book. Värityskirjojen kulta-aikana voidaan pitää 1960-lukua.
Otakilokit
Otakilokit (Salsola, syn. Kali) on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 175 lajia, joiden lisäksi monien muiden sukuun lajeiksi kuvattujen taksonien taksonominen status on nykyisin epäselvä.
Otakilokit ovat yksivuotisia kasveja, joiden varret ovat haaroittuneet runsaasti. Otakilokkien lehdet ovat möyheitä sekä pyöreitä ja niiden kärjissä on selkeä ota. Kukat sijaitsevat lehtihangoissa yksittäin tai muutaman kukan rykelminä. Kukkien kehä on viisilukuinen ja emit ovat kaksi- tai kolmeluottisia. Otakilokit ovat tyypillisiä arokierijöitä.
Suomessa on tavattu meriotakilokkia (Salsola kali, syn. Kali turgidum), tähkäotakilokkia (Salsola collina, syn. Kali collinum) sekä idänotakilokkia (Salsola tragus, syn. Kali tragus).
Limmat
Limmat on Aarejoen sivujoki Sveitsissä. Joki on pituudeltaan 36,4 km. Limmat on viimeinen osa noin 140 kilometrin pituista Linth-Limmatin vesistöaluetta. Limmat saa alkunsa Zürichjärvestä 406 metrin korkeudessa ja laskee Aareen. Sihl on Limmatin pisin sivujoki.
Asukasluvultaan suurin kaupunki Limmatin varrella on Zürich, jonka keskustan läpi se virtaa.
Aiheesta muualla
thumb|400px|left|Joen kulku kartalla esitettynä.
Enoni on toista maata
Enoni on toista maata on ranskalainen komediaelokuva vuodelta 1958. Sen on ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut Jacques Tati, joka myös näyttelee pääosaa. Se on Tatin ensimmäinen varsinainen värielokuva. Elokuva muistuttaa mykkäfilmiä, ja siitä tehtiin kaksi versiota. Ranskankielisen version rinnalla kuvattiin toista, englanninkielistä versiota, jossa kyltit oli vaihdettu englanniksi ja vuorosanat jälkiäänitetty.
Elokuvan keskeinen hahmo on Tatin edellisestä filmistä tuttu Monsieur Hulot, joka nähdään nyt yhdeksänvuotiaan sisarenpojan Gérardin silmin. Elokuva piikittelee teknologiaa ja modernismia Hulot’n yrittäessä sopeutua sisaren moderniin asuntoon. Musiikkina on kepeä jazz.
Elokuva sai parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon ja Cannesin elokuvajuhlien tuomariston palkinnon.
Gen Digital
8. elokuuta 2019 Broadcom ilmoitti ostavansa Symantecin Enterprise Security -divisioonan 10,7 miljardin dollarin käteiskaupalla. Tässä kaupassa Symantecille jäivät sen virustentorjuntatuotteet Norton-tuotemerkillä. Symantecin nimeksi muutettiin NortonLifeLock ja sen pääkonttori siirrettiin Mountain View’stä Kaliforniasta Arizonan Tempeen.
Enoni on toista maata
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Enoni on toista maata oli mukana kymmenen listalla. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa kriitikkoa valitsi elokuvan kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Roolit
thumb|left|Villa Arpel
Gen Digital
Tammikuussa 2022 paljastui että Norton 360 -ohjelmisto sisälsi kryptominerin. Oletusarvoisesti ohjelma loi käyttäjille kryptolompakon ja kuormitti tietokoneita Ethereum-kryptovaluutan louhinnalla, josta Norton otti 15 % itselleen.
NortonLifeLock ilmoitti elokuussa 2021 aikovansa ostaa tšekkiläisen Avast Softwaren. Yhtiöt yhdistyivät syyskuussa 2022 8,1 miljardin kaupalla ja NortonLifeLock vaihtoi nimekseen Gen Digital.
Tuotteet
Yhtiön tuotteita ovat muun muassa Norton AntiVirus, joka on osa Norton Security -pakettia.
Yhtiö on yritysostoista saanut mm. tuotteet Avast Antivirus, LifeLock, Avira Antivirus, AVG AntiVirus, CCleaner ja ReputationDefender.
Värityskirja
Aikuisten värityskirjat
2010-luvulla aikuisille suunnatut värityskirjat ovat nousseet muotiin. Niiden aiheita ovat muun muassa itämaiset mandalat, puutarhat ja kukat sekä 1900-luvun alun vintagemuoti.
Keväällä 2015 Amazon-verkkokaupan myydyimpien kirjojen listalla oli kaksi Johanna Basfordin piirtämää värityskirjaa, joista vuonna 2013 ilmestynyttä Secret Gardenia on myyty 1,4 miljoonaa kappaletta. Suomessa aikuisten värityskirjat tulivat myyntiin kesällä 2015. Värityskirjojen suuri myynti maailmalla on aiheuttanut paikoin jopa pulaa puuvärikynistä.
Aivotutkija Minna Huotilaisen mukaan värityskirjan värittäminen voi auttaa stressin lievittämisessä.
Pelagiset saaret
Pelagiset saaret ovat Italialle kuuluva tuliperäinen saariryhmä Välimeressä Maltan saariston ja Tunisian rannikon välissä. Saariryhmä koostuu kolmesta saaresta: Lampedusasta, Linosasta ja Lampionesta. Hallinnollisesti saaret muodostavat Lampedusa e Linosan kunnan, joka kuuluu sisilialaiseen Agrigenton maakuntaan. Pelagiset saaret ovat Italian eteläisin osa. Metsien hävittämisen vuoksi saaret ovat hyvin karuja. Nykyään tärkeimmät elinkeinot ovat kalastus ja matkailu.
Lampedusan saarelle kulkee lautta Sisilian saarelta. Lampedusalla on lisäksi kansallinen lentoasema. Lampedusa on tärkeä etappi laittomille siirtolaisille.
Aiheesta muualla
35.67611°N, 12.61639°W
Andrei Terešin
Andrei Terešin (s. 15. joulukuuta 1982) on venäläinen korkeushyppääjä.
Terešin sijoittui vuonna 2003 alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa toiseksi tuloksella 227 ja Universiadeissa kuudenneksi tuloksella 220. Kaksi vuotta myöhemmin hän hyppäsi Madridin sisäratojen EM-kisoissa kahdeksanneksi tuloksella 224, mutta karsiutui myöhemmin samana vuonna Helsingin MM-kisoissa. Vuonna 2006 hän voitti Venäjän sisäratojen mestaruuden ja MM-hopeaa Moskovan sisäratojen MM-kisoissa tuloksella 235. Seuraavana vuonna hän oli seitsemäs Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa ja karsiutui Osakan MM-kisoissa. Valencian MM-hallikilpailuissa 2008 Terešin karsiutui loppukilpailusta. Kesällä 2008 hän sijoittui toiseksi Venäjän-mestaruuskilpailuissa ja valittiin Pekingin olympialaisiin. Myöhemmin hänet kuitenkin korvattiin neljänneksi Venäjän-mestaruuskilpailuissa sijoittuneella Andrei Silnovilla, joka sittemmin voitti olympiakultaa Pekingissä. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui tuloksella 224 cm.
Dunsu
Keisarillinen jalosukuinen puoliso Dunsu (1. tammikuuta 1690 − 27. joulukuuta 1725), Han-kiinalaisesta reunustetun keltaisen lippukunnan Nian-klaanista oli Yongzheng-keisarin puoliso.
Perhetausta
Keisarillisen jalosukuisen puoliso Dunsun henkilökohtaista nimeä ei ole kirjattu historiaan.
Jaska Jokusen joulu
thumb|pysty|Jäljitelmä animaatiossa nähtävästä Jaska Jokusen joulukuusesta. Jaska Jokusen joulu on vuonna 1965 valmistunut, Charles M. Schulzin luomaan Tenavat-sarjakuvaan perustuva yhdysvaltalainen jouluaiheinen televisioanimaatio. Jaska Jokusen joulu oli ensimmäinen Tenavista tehty pidempi animaatio, ja kaikkien myöhempien tavoin siinä on käytetty oikeita lapsia ääninäyttelijöinä. Sen ohjasi Bill Meléndez, joka teki sittemmin kymmeniä Tenavat-animaatioita. Yhdysvalloissa Jaska Jokusen joulusta tuli yli 50 vuoden ajaksi televisiossa vuodesta toiseen uusittu klassikko-ohjelma. Sen jatkoksi tehtiin myöhemmin joukko eri juhlapäiviin liittyviä Tenavat-animaatioita.
Tyros 2
Tyros 2 on japanilaisen yrityksen, Yamaha Corporationin valmistama digitaalinen työasema/kosketinsoitin, jonka suunnittelivat ja rakensivat Kazuhisa Ueki ja Soichiro Tanaka vuonna 2005.
Jaska Jokusen joulu
Tarinassa apea Jaska Jokunen pohtii joulun todellista merkitystä ja arvostelee joulun kaupallistumista sekä sen synnyttämää ahneutta. Tellun ehdotuksesta hän yrittää ensin ohjata koulun joulunäytelmää ja lähtee sen jälkeen hankkimaan näytelmään joulukuusta. Muut nauravat Jaska Jokusen hankkimalle säälittävälle kuuselle. Lopussa kaikki kuitenkin tavoittavat oikean joulutunnelman. Juonessa on käytetty kaikkia Tenavissa tuolloin esiintyneitä hahmoja.
Ohjelma kestää 25 minuuttia.
Historia
Jaska Jokusen joulu sai alkunsa tuottaja Lee Mendelsonin aloitteesta. Hän oli kaksi vuotta aiemmin tehnyt Schulzista kertovan dokumentin A Boy Named Charlie Brown, johon oli liitetty pätkä animaatiota, mutta jota televisiokanavat eivät olleet kiinnostuneet ostamaan. Vuonna 1965 hänelle tarjottiin sen sijaan tilaisuutta tuottaa CBS-televisiokanavalle Coca-Cola Companyn sponsoroima Tenavat-aiheinen jouluohjelma, ja hän sai Schulzin innostumaan ajatuksesta. Ohjaaja Bill Meléndez ja säveltäjä Vince Guaraldi olivat olleet mukana jo A Boy Named Charlie Brownin animaatio-osuuden tekemisessä, ja tulivat mukaan uuteen hankkeeseen.
Schulz, Mendelson ja Meléndez hahmottelivat Jaska Jokusen joulun käsikirjoituksen yhdessä, kertomansa mukaan muutamassa päivässä. Myös animaatio tehtiin kiireellä. Tuon ajan tavoista poiketen ääninäyttelijöinä päätettiin käyttää pelkästään lapsia, pääosin kokemattomia. Schulzin tahdosta animaatiossa ei käytetty taustanaurua, Ressulle ei äänitetty lainkaan repliikkejä ja tarinaan liitettiin uskonnollinen kohtaus, jossa Eppu selittää joulun merkityksen lainaamalla sanantarkasti Luukkaan evankeliumin kertomusta Jeesuksen syntymästä Kuningas Jaakon Raamatun vanhahtavalla englannilla.
CBS:n johto ei ollut Jaska Jokusen jouluun lainkaan tyytyväinen sen teknisen kömpelyyden, eräiden epätavanomaisten piirteiden ja arveluttavana pidetyn uskonnollisen painotuksen vuoksi, mutta päätti kaikesta huolimatta esittää ohjelman. Ensiesitys oli 9. joulukuuta 1965, ja sitä katsoi lähes puolet yhdysvaltalaisista tv-katsojista. Jaska Jokusen joulu sai Yhdysvalloissa hyvin myönteisen vastaanoton ja se palkittiin Peabody-palkinnolla ja parhaan lastenohjelman Primetime Emmyllä.
Koska Coca-Colan sponsorisopimus päättyi muutaman vuoden kuluttua, Jaska Jokusen joulun myöhemmistä tv-esityksistä leikattiin alusta ja lopusta pois Coca-Cola-mainoksia sisältäneitä kohtia.
Ohjelmaa esitettiin pitkään Yhdysvaltain televisiossa joka joulu, vuoteen 2000 saakka CBS:llä ja sen jälkeen ABC:llä, kunnes vuonna 2020 sen ja kahden muun suositun Tenavat-piirretyn, Se on suuri kurpitsa, Jaska Jokusen (1966) ja Jaska Jokusen kiitospäivän (1973) esitysoikeudet siirtyivät Apple TV+ -suoratoistopalvelulle. Jaska Jokusen joulu oli tuohon saakka Yhdysvaltain pitkäikäisin vuosittain uusittu piirrosohjelma (Petteri punakuono -niminen ohjelma on vuoden vanhempi, mutta se on nukkeanimaatio ).
Musiikki
Vince Guaraldin Jaska Jokusen jouluun säveltämä pääosin jazz-tyylinen taustamusiikki on muodostunut hyvin suosituksi. Guaraldi käytti siinä uudelleen joitain A Boy Named Charlie Brown -dokumenttiin säveltämiään kappaleita, joista varsinkin pianokappale ”Linus and Lucy” sai Jaska Jokusen joulussa aseman Tenavien tunnusmusiikkina. Myös avauskohtauksessa kuultava Lee Mendelsonin itsensä sanoittama laulu ”Christmas Time Is Here” on muodostunut Yhdysvalloissa klassikoksi, jonka lukuisat artistit ovat levyttäneet joulumusiikkia sisältäville levyilleen. Jaska Jokusen joulun musiikista koottu soundtrack-albumi liitettiin vuonna 2012 Yhdysvaltain kongressin kirjaston ylläpitämään kansalliseen ääniterekisteriin sillä perusteella, että se ”esitteli jazzin miljoonille kuulijoille”.
Serge Garant
pienoiskuva|Serge Garant vuonna 1946. Albert Antonio Serge Garant (22. syyskuuta 1929 Québec City – 1. marraskuuta 1986 Sherbrooke) oli kanadalainen säveltäjä, kapellimestari, pianisti, musiikkipedagogi ja kriitikko.
Clemente Gaddi
Clemente Gaddi (23. joulukuuta 1901 – 7. marraskuuta 1993) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Comon hiippakuntaan 18. syyskuuta 1926 ja nimitettiin Nicosian hiippakunnan piispaksi 24. kesäkuuta 1953. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Felice Bonomini, jota avustivat Guglielmo Bosetti ja Giacomo Zaffrani.
21. heinäkuuta 1962 Gaddi sai nimityksen Siracusan koadjuuttoriarkkipiispaksi ja Darnisin titulaariarkkipiispaksi. 25. syyskuuta 1963 hänet siirrettiin Bergamon hiippakunnan arkkipiispaksi. Arkkipiispa oli vain Gaddin henkilökohtainen titteli, ja Bergamo on tavallinen hiippakunta.
Gaddi osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja johti hiippakuntaansa, kunnes jäi eläkkeelle 20. toukokuuta 1977.
Serge Garant
Garant teki kanadalaisessa musiikissa tunnetuiksi nauhoitetun materiaalin käytön (mm. Nucléogame, 1955) ja aleatorisuuden (mm. Trois pièces pour quatuor à cordes, 1958). Erityistä mainetta hän niitti lauluteoksellaan Anerca (1961). Hän toimi Montrealin yliopiston professorina vuosina 1967–1986, ja hän johti Québecin nykymusiikkiseuraa vuodesta 1966 kuolemaansa saakka. Hän sai monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Kanadan musiikkineuvoston mitalin, Prix de musique Calixa-Lavalléen ja Jules Léger -kamarimusiikkipalkinnon. Hän oli Kanadan ritarikunnan upseeri vuodesta 1979.
Garantin opettajia olivat Sylvio Lacharité, Paul-Marcel Robidoux, Yvonne Hubert ja Claude Champagne.
Aku Rautala
August Ripatti, käytti kirjailijanimeä Aku Rautala oli suomalainen työläiskirjailija.
Rautala oli naimisissa kirjailija Iris Uurron kanssa, heidän poikansa oli kirjailija Aku-Kimmo Ripatti. Rautala kuoli jäätyään raitiovaunun alle Helsingissä. Rautala oli yrittänyt hypätä Hakaniementorilla Hämeentie 2:n kohdalla liikkeellä olleen raitiovaunun perävaunun etusillalle mutta epäonnistui ja joutui perävaunun alle, jolloin häneltä katkesi toinen jalka, kylkiluita ja lonkkaluu. Rautala kuoli tunnin kuluttua tajuihinsa tulematta sairaalassa.
Suomalaisten Kemistien Seura
Suomalaisten Kemistien Seura (SKS) on yksi kolmesta Suomen Kemian Seuran (SKKS) jäsenyhdistyksestä. Vuonna 1919 perustettu seura pyrkii edistämään kemiaa ja sen sovellutuksia, erityisesti kemian tutkimusta ja -teollisuutta. Seuran jäseneksi otetaan kemistin pätevyyden osoittaneita hakijoita. Seura harjoittaa kokous-, julkaisu- ja esitelmätoimintaa. SKS antaa nuorille kemisteille ja lahjakkaille kemian opiskelijoille stipendejä ja palkintoja.
Gadolin-mitali
Seura on myöntänyt vuodesta 1937 erittäin ansioituneille kemisteille Johan Gadolinin muistoksi lyödyn Gadolin-mitalin, johon on kullan lisäksi sekoitettu hieman gadoliniumia. Mitali on myönnetty vuoteen 2000 mennessä yhteensä kymmenelle henkilölle. Mitalilla on palkittu seuraavat henkilöt:
Domusnovas
Domusnovas on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 6 213 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 80,59 neliökilometriä. Se sijaitsee 52 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Eknomoksen taistelu
Eknomoksen taistelu käytiin Rooman valtakunnan ja Karthagon laivastojen välillä 256 eaa. Taistelupaikka oli Libyanmerellä Sisilian etelä-rannikolla lähellä Eknomos-vuorta. Karthagolaiset eivät pystyneet päihittämään alkumenestyksestään huolimatta roomalaisten corvuksia - entraussiltoja, jotka olivat jokaisen roomalaislaivan keulassa. Karthago hävisi taistelun ja sen laivasto oli poissa pelistä. Näin Rooman hyökkäysjoukot purjehtivat Välimeren yli Afrikkaan ilman vastarintaa.
Tausta
Roomalaiset lähettivät Sisiliaan v. 264 eaa. joukkojaan auttamaan mamertiinejä, jotka olivat vallanneet Messanan kaupungin, mutta kärsivät sitten tappion Syrakusan johtajalle Hieronille. Myös Karthago oli lähettänyt kenraali Hannon johtamia joukkoja Sisiliaan, jossa ne taistelivat roomalaisia vastaan. Roomalaiset alkoivat rakentaa laivastoa tajutessaan, että Sisilian maasto oli erittäin vaikeakulkuista ja heidän tarvitsisi saada meren herruus päästäkseen nousemaan maihin Afrikkaan. He keksivät myös corvuksen - järeän entraussillan, jonka avulla pystyttiin sitomaan oma ja vihollisen laiva yhteen. Siinä olleen sillan kautta jalkaväki pystyi sitten etenemään vihollislaivaan.
200px|thumb|Corvus
Taistelijat
Karthagolaisilla oli hieman enemmän eli 350 kaleeria, jotka olivat myös suurimmaksi osaksi viisisoutuja. Miehiä oli 150 000. Hamilkar järjesti laivansa leveään rivistöön, joka kääntyi rannikon puolella roomalaisten sivustaa kohti.
Taistelu
Taistelu alkoi, kun kaksi ensimmäistä roomalaisosastoa hyökkäsi Karthagon rivistöä vastaan ja perääntyi heti vetäen vihollisen laivat mukanaan. Roomalaisten kolmas ja neljäs osasto joutuivat sitten äkkiä ankaran hyökkäyksen kohteeksi ja ne saarrettiin. Karthagolaiset eivät kuitenkaan olleet keksineet mitään tapaa vastata roomalaisten corvukseen, eivätkä näin pystyneet estämään niitä. Hamilkarin vetäydyttyä Regulus ja Vulso palasivat auttamaan piiritettyä kolmatta ja neljättä osastoa. Taistelu jatkui sekavien yhteenottojen sarjana ja niissä jokaisessa roomalaiset osoittautuivat paremmiksi. Konsulit onnistuivat johtamaan laivojaan paremmin. Lopulta Hanno vetäytyi kärsittyään raskaita tappioita.
300px|thumb|Eknomoksen taistelu
Aiheesta muualla
Battle of Ecnomus (256 BC) – Largest Naval Battle in History weaponsandwarfare.com
Erytropoietiini
thumb|Erytropoietiini Erytropoietiini (EPO ) on ihmisen oma hormoni, jota muodostuu munuaisissa ja joka edistää punasolutuotantoa. Sitä käytetään hoitona anemiaan. Erytropoietiinia käytetään myös doping-aineena urheilussa.
Nimen erytropoietiinille antoivat suomalaiset Eva Bonsdorff ja Eeva Jalavisto.
Tuotto ja vaikutukset elimistössä
Luuytimen ohella EPO:lla on vaikutuksia myös useissa muissa kudoksissa. Nämä vaikutukset tunnetaan kuitenkin melko huonosti, ja niiden merkitys EPO:n biologisen roolin ja sen lääkkeellisen käytön kannalta on toistaiseksi epäselvä.
Käyttö doping-aineena
Epo parantaa suorituskykyä kohottamalla kudosten hapensaantia, kun veressä happea kuljettavan hemoglobiinin määrä kasvaa. Tämän vuoksi EPOa on käytetty doping-aineena etenkin kestävyyslajeissa ja pitkäkestoisia aerobisia suoritteita sisältävissä lajeissa. EPO on luokiteltu kiellettyjen aineiden listalle suoritusta parantavana aineena, mutta sen testaukseen liittyy edelleen haasteita. Koska kysymyksessä on elimistön oma hormoni, testissä pitää pystyä erottamaan elimistön oma ja elimistöön keinotekoisesti tuotu hormoni. Pitkäaikaiseen EPO:n käyttöön liittyy kuitenkin terveysriskejä, joista parhaiten tunnetaan verenpaineen nousu ja verisuonitukosten riskin kasvaminen.
Varsinaisen EPO:n käytön sijasta urheilija voi toiminnallaan pyrkiä stimuloimaan oman elimistönsä EPO-tuotantoa oleskelemalla olosuhteissa, joissa happea on ilmassa tavallista vähemmän (”korkean paikan leiri” tai alppimaja). Tällöin ilman alhainen happiosapaine saa aikaan EPO:n tuotannon kiihtymisen munuaisissa.