cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rantaraitti (Jyväskylä)
Käyttötavat
Väylää käytetään lisäksi erilaisten urheilutapahtumien järjestämiseen kuten vuosittaiseen Finlandia Marathoniin, joka juostaan pääsääntöisesti Rantaraitilla. Vuonna 2002 vietettyjen avajaisten yhteydessä raitti toimi myös Jyväsjärven ympäriajopyöräilyn tapahtumapaikkana.
Kritiikki
Rantaraitti kohtasi alkuvaiheessaan vastustusta, ja sen asemasta riideltiin Jyväskylän kuntapolitiikassa. Siitä valitettiin myös hallinto-oikeuteen, sillä osa päättäjistä katsoi sen olevan haitallinen. Kritiikkiin reagoitiin esimerkiksi rakentamalla Ylistönrinteen väylän ensimmäinen versio hiekkapäällysteisenä, koska ajateltiin, että sen päällystäminen asfaltilla tuhoaisi luontoa.
Raitin rakennusvaiheessa teknisenä johtajana toiminut Osmo Rosti totesi jälkeenpäin eläkkeellä ollessaan, että kritiikin ja vastustuksen takia väylästä tuli alun perin liian kapea, koska sitä jouduttiin rakentamaan pätkissä. Vuonna 2018 alulle laitetun uudistuksen myötä on tutkittu, olisiko reittiä mahdollista leventää tietyistä kohdista ja näin välttää vilkkaimpien päivien ruuhkautumista.
The Journey
The Journey on yhdysvaltalaisen kantrilaulaja Jamie Lynn Spearsin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 2014.
Lähteet
http://rnbxclusive.se/2014/05/jamie-lynn-spears-journey-album/
Etelänkynsisammal
Levinneisyys
Etelänkynsisammalta kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla lauhkealla vyöhykkeellä mereisillä alueilla. Suomessa sitä on tavattu Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa ja Uudellamaalla.
Elinympäristö
Etelänkynsisammal kasvaa vanhoissa metsissä lahopuulla, joskus myös puiden rungoilla tai kallioilla.
Porsassimppu
Porsassimppu (Congiopodus leucopaecilus) on porsassimppujen (Congiopodidae) heimoon kuuluva meri- ja murtovesissä elävä kalalaji.
Porsassimppu on levinnyt lounaisen Tyynenmeren lauhkeille alueille. Sitä voidaan tavata 22–222 metrin syvyydessä vedenpinnasta, vaikka yleensä se elää sadan metrin syvyydessä.
Porsassimppu on paikallaan pysyvä kala, joka ui hitaasti. Suurimman osan ajastaan se viettää lepäämällä pohjassa. Porsassimppu käyttää sen pitkää kuonoa rapujen, matojen ja muiden pohjalla elävien selkärangattomien raoista, merilevän seasta ja hiekasta tunnusteluun.
Interstate 95
Interstate 95 (l-95) on yhdysvaltalainen Interstate Highway Systemin päätie, joka kulkee maan itärannikolla Floridasta Maineen Kanadan rajalle. Tie on 1 919,74 mailia (noin 3 090 kilometriä) pitkä. Se on yksi vuoden 1956 Federal Aid Highway Act -hankkeeseen kuuluneista valtateistä ja sen tarkoitus oli korvata vanhoja U.S. Highway Systemin teitä, pääasiassa US 1 -tietä. Tie valmistui nykyiseen mittaansa vuonna 1969.
Reitti ja alueellinen vaikutus
I-95 alkaa etelästä US 1 -tieltä Miamista, Floridasta, ja päättyy pohjoisessa Mainessa Kanadan rajalla Route 95:een, josta on yhteys Trans-Canada Highwaylle. Tie seuraa suurelta osin Atlantin rannikkoa ja vanhaa US 1 -tietä, mutta joillakin osuuksilla tien keskivaiheilla se seuraa pääasiassa US 17 ja US 301 -teitä.
Interstate 95 toimii läpikulkuliikenteen lisäksi kehätienä useissa eri kaupungeissa, joista osassa se muodostaa kokonaisen ympyrän yhden tai useamman muun tien kanssa. Washingtonissa I-95 muodostaa osan Capital Beltway -nimistä kehätietä yhdessä I-495:n kanssa.
Tien kaksi erillistä osaa
Vaikka nykyistä I-95 valtatietä olikin osittain olemassa jo ennen vuotta 1956, tie ei kokonaisuudessaan ole vieläkän valmis vaan koostuu kahdesta toisistaan erillään olevasta osasta. Osia erottaa New Jerseyssä sijaitseva noin 10 mailia (16 km) pituinen osuus, joka päätösten mukaan saadaan korjatuksi vuoteen 2014 mennessä. Suunnitelman mukaan I-95 ohjataan kulkemaan nykyistä I-276 -tietä New Jersey Turnpike -tielle, jolloin I-95 on koko mitaltaan läpi ajettavissa.
Ennätyksiä
Interstate 95 on pisin pohjois-eteläsuuntainen Interstate-moottoritie, kuudenneksi pisin Interstate-moottoritie sekä kallein Interstate-moottoritie. Siinä on enemmän yhdysteitä (eng. Auxiliary Routes) kuin millään muulla Interstate-moottoritiellä. Interstate 95 kulkee useamman osavaltion läpi kuin mikään muu Interstate-moottoritie. Lisäksi Interstate 95 kulkee Interstate-moottoriteistä Yhdysvaltojen tiheimmin asuttujen alueiden vaikutusalueella: Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan vain viisi kuntaa Interstate 95:n alueella on kokonaisuudessaan maaseutua. Interstate 95 oli vuoteen 2014 asti ainoa alkuperäisessä suunnitelmassa ollut sekä toteutettu Interstate-päätie, joka ei ole kokonaisuudessaan valmis.
EUSTORY
EUSTORY- History Network for Young Europeans - on Euroopan laajuinen verkosto, johon kuuluu järjestöjä 24 maasta. Verkosto on toiminut vuodesta 2001 lähtien. Suomesta verkostossa on mukana Historian ja yhteiskuntaopin opettajien liitto HYOL ry.
EUSTORY -verkoston jäsenet järjestävät kansallisia historia-aiheisia tutkielmakilpailuja. Niihin on osallistunut yli 135 000 nuorta eurooppalaista. Suomessa EUSTORY -historiakilpailuja on järjestetty vuodesta 2008 lähtien.
Verkoston mottona on Dealing with history -understanding differences, overcoming divisions. Verkosto pyrkii edistämään historian moniperspektiivisyyttä sekä yhteisymmärrystä erilaisten ihmisten ja ihmisryhmien välillä. Lisäksi tavoitteisiin kuuluu historian väärinkäytön ehkäiseminen.
Historiakilpailujen lisäksi verkosto järjestää vuosittain kansainvälisiä EUSTORY -seminaareja (Youth Academies). Niissä kansallisissa kilpailuissa hyvin pärjänneet nuoret pääsevät tutkimaan historiaa yhdessä. Suomesta seminaareihin voivat hakea palkintosijoille päässeet lukiolaiset.
Organisaatio
EUSTORY -verkoston jäsenet ovat poliittisesti riippumattomia kansalaisjärjestöjä. Monesta maasta, esim. Suomesta, mukana on pedagoginen opettajajärjestö. Verkostoon kuuluu järjestöjä seuraavista maista: Belgia, Bulgaria, Espanja, Israel, Italia, Latvia, Norja, Puola, Saksa, Serbia, Slovakia, Slovenia, Suomi, Sveitsi, Ranska, Romania, Ruotsi, Tanska, Tšekki, Ukraina, Valko-Venäjä, Venäjä, Viro ja Wales.
Oppiminen
Oppiminen on tietojen, taitojen tai tapojen omaksumista. Oppiminen voi tapahtua joko opiskelemalla, opettelemalla tai harjoittelemalla, tai kokemuksen, esimerkin tai ympäristön vaikutuksen kautta.
Behavioristisesti käsitettynä oppiminen tarkoittaa käyttäytymisessä havaittavia pysyviä muutoksia, jotka syntyvät pääasiassa olion ja ympäristön vuorovaikutuksessa.
Oppimiskäsityksiä on erilaisia. Oppiminen voidaan nähdä ihmisen kehittymisenä ylipäätään. Tällöin oppiminen ei tarkoita pelkästään pysyviä muutoksia käyttäytymisessä, vaan myös pysyvyyttä tai hetkellisiä muutoksia.
Psykologiassa oppiminen tarkoittaa yleensä ihmisen tai eläimen oppimista, didaktiikassa taas oppimista tarkastellaan nimenomaan opetuksen näkökulmasta. Muilla tieteenaloilla puhutaan oppivista dataohjelmista, oppivista organisaatioista ja oppivista alueista.
Perustasollaan yksilön oppiminen edellyttää muistia ja aistitoimintaa. Oppimista tapahtuu lähes aina kun ihminen vertailee tapahtunutta ja aiottua toimintaa (palaute) tai tapahtunutta ja aiempaa toimintaa (oppiminen kokemuksesta).
Oppimistapoja on hyvin erilaisia, koska eri tilanteisiin soveltuvat erilaiset oppimisen menetelmät, ja koska oppijoissa on yksilöllisiä eroja.
Oppimisen edellytykset
Oppimista syntyy motivaation, tarkkaavaisuuden ja muistin yhteistoiminnasta. Oppimista voi myös tehostaa erilaisilla menetelmillä.
Ihminen oppii tietoja ja taitoja säilömällä niitä pitkäkestoiseen muistiinsa, joka sijaitsee hajautettuna koko aivokuoren alueen hermoverkossa. Aistiärsykkeet ja muut asiat tallettuvat aluksi työmuistiin, jolla on hyvin pieni kapasiteetti. Suurin osa etenkin aistimuistien vastaanottamasta tietomäärästä katoaa välittömästi. Oppimisen yhteydessä työmuistin kapasiteettia voidaan jatkaa muistiinpanojen avulla. Opittaviksi tarkoitetut asiat siirtyvät työmuistista pitkäkestoiseen muistiin kertaamisen tai fyysisen harjoittelun avulla. Pitkäkestoisen muistin kapasiteetti on ääretön, minkä ansiosta oppimista voi tapahtua loputtomasti. Kyky painaa mieleen uusia asioita heikkenee kuitenkin lapsuuden jälkeen.
Oppimisen edellytys on se, että ihmisellä on motivaatiota eli pitkäkestoista kiinnostusta, innostusta, itse asetettuja tavoitteita ja suunnitelmia. Oppimisen motivaatio on sitä, että aivojen palkkiojärjestelmä palkitsee hyvällä mielellä ja mukavalla ololla oppijan, joka huomaa oppineensa ponnistelujensa seurauksena. Kun oppijalle kertyy paljon myönteisiä oppimiskokemuksia, hän on valmis tekemään kovaakin työtä oppimisen ja siitä seuraavan sisäisen palkkion eteen. Oppimismotivaatiota voidaan myös yrittää lisätä ulkopuolelta käsin palkkioiden ja rangaistusten avulla. Ulkoisen motivaation avulla voidaan yrittää kasvattaa oppijan sisäistä motivaatiota, mutta ulkoisella motivaatiolla on myös havaittu olevan kielteinen vaikutus sisäiseen motivaatioon.
Oppimisen tehostamiseksi käytettyjä menetelmiä ovat esimerkiksi oppimisen hajauttaminen eri päiville, taukojen pitäminen, testaaminen ja siihen liittyvä opitun kertaaminen, miksi-kysymysten esittäminen sekä eri aistien käyttö kuten näköaistin käyttäminen miellekarttojen ja muiden kuvien piirtämisessä sekä kuuloaistin käyttäminen lorujen ja laulujen kautta.
Oppimisen tapoja
Oppimisen tapoja ovat muun muassa tottuminen, herkistyminen, ehdollistuminen ja leimautuminen. Tottuminen tarkoittaa olion ärsykkeen seurauksena tuottaman vasteen vähenemistä tilanteessa jossa vasteesta ei seuraa palkintoa tai rangaistusta. Herkistyminen tarkoittaa että asia tuottaa vasteen alkuperäistä pienemmän ärsykkeen vuoksi oppimisen seurauksena. Ehdollistumisessa ehdottomat ja ehdolliset ärsykkeet ja reaktiot opitaan yhdistämään toisiinsa oppimisen seurauksena määrätyillä tavoilla.
Ihmisyksilöillä on erilaisia vahvimpia oppimisen kanavia. Visuaalinen oppija oppii parhaiten näkemällä, auditiivinen oppija kuulemalla, kinesteettinen oppija liikkeen ja tekemisen kautta, ja taktiilinen oppija käsin tekemisen ja koskemisen kautta. Analyyttinen oppija oppii yksityiskohdista kokonaisuuksiin, ja holistinen oppija kokonaisuuksista yksityiskohtiin.
Unen vaikutus oppimiseen
Oppimista edeltävä ja seuraava yö vaikuttavat oppimisen onnistumiseen. Riittävän pitkä ja laadukas yöuni ennen oppimista mahdollistaa sellaisen vireystilan ja tunnetilan, jossa oppiminen on mahdollista. Oppimista seuraavan yön aikana aivot konsolidoivat opitun materiaalin eli järjestelevät ja valikoivat sen sekä siirtävät sen pitkäkestoiseen muistiin aivokuorelle aiemmin opitun tiedon joukkoon. Taitojen konsolidaatiota tapahtuu myös lyhyillä päiväunilla. Jos yöunet jäävät huonoiksi, konsolidaatiota siirtyy seuraavalle päivälle ja yölle, mutta osa uudesta opitusta tiedosta silti häviää.
Vauvaiässä
Vastasyntyneen aivoihin syntyy jatkuvasti uusia hermosoluja, solut muodostavat yhteyksiä toisiinsa, ja soluja vaeltaa uusille paikoille. Vauvan aivoja muokkaa paljon se ympäristö, jossa hän kasvaa, mukaan lukien sikiöaikainen ympäristö. Esimerkiksi oman äidinkielensä oppimisen vauva aloittaa jo kohdussa.
Leikki-iässä
Leikki-ikäinen lapsi tutkii kaikkea uteliaana, sillä hänen aivojensa palkkiojärjestelmä antaa lapselle tutkimisesta hyvänolon tunteen ja näin edesauttaa oppimista ja aivojen kehitystä. Lapsen aivojen ja lihasten väliset hermoyhteydet vahvistuvat ahkerassa käytössä. Yhteydet aistikanavista aivoihin vahvistuvat kun lapsi tekee, katselee, kuuntelee, haistelee, maistelee ja tunnustelee.
Leikki-iässä lapsen kyky oppia vieraiden kielten äänteitä alkaa jo heikentyä. Aivotutkimuksen kannalta paras aloitusikä vieraan kielen opettelulle on noin kolme vuotta, sillä siinä iässä lapsen äännekartta ja koko kielen havaitsemisen järjestelmä ovat vielä erittäin muovautuvaisia. Ennen kolmen vuoden ikää opitut kielet aktivoivat aivoissa eri alueita kuin myöhemmällä iällä opitut kielet, ja tällaisten kielten käyttö on sujuvaa ja vaivatonta. Jos lapsi ei ennen kymmenen vuoden ikää edes kuule mitään muuta kieltä kuin äidinkieltään, hänellä voi olla suuria vaikeuksia oppia myöhemmin lausumaan ja ymmärtämään vierasta kieltä. Erityisen tehokas tapa oppia uusi kieli lapsuusiässä on laulamisen kautta.
Lukemaan oppiminen on lapselle pitkä ja vaativa prosessi, sillä lukeminen ei ole aivoille luonnollista. Lukeminen on oppimisen perustaito, joten sen opettamiseen lapselle käytetään paljon aikaa ja vaivaa. Kirjainsymbolit lapsi voi oppia jo parivuotiaana. Esikoulun aloittava lapsi osaa usein tunnistaa oman nimensä kirjoitettuna ja joskus osaa jo kirjoittaakin sen. Tutkimusten mukaan käsin kirjoittaminen tehostaa kirjainten oppimista näppäimistöllä kirjoittamiseen verrattuna. Lapsi oppii lukemisen salaisuuden usein oivalluksena, joka tuo hänelle paljon iloa. Tämän oivalluksen jälkeenkin sujuvan lukutaidon lapsi saavuttaa vasta harjoittelun ja lukemisen kautta, sillä sujuva lukeminen vaatii aivojen rakenteellista uudelleenjärjestäytymistä.
Kouluiässä
Kouluiässä oppiminen muuttaa luonnettaan, sillä lapsen kyky käsitteelliseen ajatteluun kehittyy. Nykyaikana lapset laitetaan kouluun, jossa heille opetetaan heille tarpeellisia asioita. Entisaikoina ja edelleen joissakin kulttuureissa oppiminen on koulun sijaan tapahtunut arkisessa ympäristössä tekemällä. Koulussa oppimisen lisäksi lapsi oppii myös harrastustensa kautta. Oppimisen kannalta hyödyllisiä päiväunia kouluikäiset lapset nukkuvat vielä esimerkiksi Aasian ja Etelä-Euroopan maissa mutta harvemmin esimerkiksi Suomessa. Teknologia, kuten älylaitteet, on noussut nykyaikana entistä merkittävämpään osaan kouluoppimisessa. Älylaitteiden käytöllä on nähty oppimisen kannalta hyötyjen lisäksi myös haittoja, ja joissain maissa, kuten Ranskassa, niiden käyttöä kouluissa on rajoitettu.
Vanhuusiässä
Ihmisen oppimiskyky säilyy vanhuusikään, mutta sen luonne muuttuu. Merkityksettömien sanalistojen tai numerosarjojen opettelu vaikeutuu, mutta sellainen oppiminen, joka liittyy aiempaan tietoon, voi säilyä entisellään. Ikääntynyt ihminen voi pystyä opettelemaan nuorta ihmistä paremmin asioita, joiden ymmärtäminen vaatii yhteyden näkemistä aiemmin opittuihin asioihin.
Bloomin Taksonomia
Bloomin taksonomia on oppimistavoitteiden luokittelu, joka on luotu Yhdysvalloissa 50-luvun puolessa välissä koulutuksen teoreettisen tarkastelun viitekehykseksi. Bloomin taksonomiassa oppiminen jaetaan kognitiiviseen, taidolliseen ja tunneperäiseen alueeseen. Lisäksi on kuusi tiedon tasoa jotka ovat mieleenpalauttaminen, ymmärtäminen, soveltaminen, analysoiminen, syntetisoiminen ja arvioiminen.
Oppimisen uudet tuulet
Viimeaikaisessa oppimistutkimuksessa on korostettu tunteiden ja vaikuttimien vaikutusta oppimiseen, sekä niin sanottua yhteisöllisen oppimista ja yhteistoiminnallista oppimista perinteisen opettajajohtoisen kouluoppimisen rinnalla.
Sulautuva oppiminen viittaa oppimisen ympäristöjen sulautumiseen. Termi on vielä uusi ja sen määrittely on muotoutumassa, joten määritelmät vaihtelevat jonkin verran käyttökontekstista riippuen. Yhteistä kaikille on, että sulautuva oppiminen ottaa oppijalähtöisesti huomioon eri paikoissa, eri aikoina, eri välineillä ja eri tavoin tapahtuvan oppimisen ja antaa näin oppijalle ja opettajalle vapauden mitata osaamista ilman kytköstä siihen tapaan, millä osaaminen on hankittu. Opiskelija voi valita itselleen parhaiten sopivat työkalut. Sulautuva oppiminen eroaa oppimisesta monimuoto-opetuksessa siten, että monimuoto-opetuksessa yhdistyy opetuksen menetelmien monimuotoisuus (luokka-, verkko-, luento-, ryhmä-, lähi-, etäopetus), kun taas sulautuva oppiminen kuvaa oppimisen ympäristöjen sulautumista uudeksi kokonaisuudeksi.
Lateef Crowder
Lateef Crowder Dos Santos (s. 23. marraskuuta 1977 Salvador) brasilialais-yhdysvaltalainen sijaisnäyttelijä, näyttelijä ja capoeiran harjoittaja. Hän on esiintynyt elokuvissa The Protector, Tekken, Undisputed III: Redemption ja Twilight – Aamunkoi, osa 2. Crowder on työskennellyt vuodesta 2000 alkaen ZeroGravity-stuntryhmässä ja on tehnyt stuntteja niin elokuviin kuin televisiosarjoihinkin.
Crowder on harjoitellut capoeiraa kuusivuotiaasta lähtien.
Petuhov
Petuhov on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Maiju Ollilainen
Maiju Ollilaisen vanhemmat olivat rata- ja rakennusmestari Antti Edvard Ollilainen (1870–1923) ja Johanna Tietäväinen. Ollilainen valmistui 1920-luvulla farmaseutiksi. Taideopinnot hän aloitti 1940-luvulla. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1944–1945, Helsingin yliopiston piirustussalissa 1945–1948, Vapaassa Taidekoulussa 1945–1946. Liefwendahlin maalauskoulussa Ruotsissa 1946 ja Académie André Lhotessa Pariisissa 1951. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1946, 1948 ja 1949.
Kirjailija Algot Untola (e. Tietäväinen, kirjailijanimenä mm. Maiju Lassila) oli Maiju Ollilaisen eno. Suvun perimätiedon mukaan Untola otti kirjailijanimimerkkiinsä etunimen sisarentyttärensä mukaan. 1930-luvulta alkaen Maiju Ollilainen osallistui eri tavoin Maiju Lassilan kirjallisen perinnön vaalimiseen.
Samuel Dolin
Dolinin opettajien joukossa olivat Stanley Gardner, Weldon Kilburn, Ernst Krenek ja Reginald Godden. Hän oli koulutukseltaan musiikin tohtori (Toronton yliopisto, 1958). Hänen omien oppilaidensa joukossa ovat Stuart Broomer, Brian Cherney, Steven Gellman, Herbie Helbig, James Hiscott, Paul Hoffert, Lorraine Johnson, Moe Koffman, Gary Kulesha, Larysa Kuzmenko, Michel Longtin, John Mills-Cockell, Allan Rae, Eric Robertson, Clark Ross, Ann Southam, Ben Steinberg, Timothy Sullivan, Roman Toi, Ben Trowell, Ruth Watson Henderson, Wes Wraggett ja Jack Zaza.
Dolin opetti vuoteen 2001 saakka The Royal Conservatory of Musicissa (Toronto).
Resiliini
pienoiskuva pienoiskuva|300px|Kuvassa Kulkusirkka, eläin josta resiliiniä ensimmäisen kerran löydettiin Resiliini on elastomeerinen proteiini, jota löytyy monista hyönteisistä ja muista niveljalkaisista. Se tarjoaa pehmeän kumielastisuuden mekaanisesti aktiivisille elimille ja kudoksille. Esimerkiksi resiliinin ansiosta monien lajien hyönteiset voivat hyppiä tai kääntää siipiään tehokkaasti. Resiliinin löysi ensimmäisen kerran Torkel Weis-Fogh.
Resiliini on tällä hetkellä tehokkain tunnettu elastinen proteiini. Kulkusirkan jänteestä eristetyn resilinin elastisuuden on raportoitu olevan 97 % (vain 3 % varastoidusta energiasta menetetään lämpönä). Resiliiniä onkin tutkittu kumin korvikkeeksi ja myös sen käyttömahdollisuuksia lääketieteessä tutkitaan.
Loistokiipijäkala
Loistokiipijäkala (Microctenopoma ansorgii) on kiipijäkalojen (Anabantidae) heimoon kuuluva pieni makeanveden kalalaji.
Loistokiipijäkala on tavallisesti enintään 5,4 senttimetrin mittainen. Suurin tavattu pituus on 8 senttimetriä. Sen evissä on mustia ja punaisia raitoja. Se syö matoja, hyönteisten toukkia ja muita vedessä eläviä selkärangattomia.
Samuel Rinta-Nikkola
Samuel Rinta-Nikkola (2. joulukuuta 1763 Ilmajoki – 21. maaliskuuta 1818 Ilmajoki) oli suomalainen Ilmajoella asunut räätäli, uskonnollinen mystikko, kansanmusiikin tallentaja ja suomentaja.
Rinta-Nikkolan vanhemmat olivat talollinen Jaakko Esaiaksenpoika ja Kristiina Jaakontytär. Hän kävi vain lukkarinkoulun mutta opiskeli sitten omin päin muun muassa ruotsin kieltä.
Ilmajoella Nikkolan sillan kupeessa sijaitsee Samuel Rinta-Nikkolalle pystytetty luonnonkivipaasi.
Kansanmusiokin tallentaja
Rinta-Nikkola laati 1800-luvun alussa nuottikirjan johon hän kopioi 94 viulupolskasävelmää. Hän suomensi ja kopioi myös kymmeniä ulkomaisia teoksia. Suomennokset jäivät Rinta-Nikkolan elinaikana painamatta mutta vuonna 1999 ilmestyi Rinta-Nikkolan suomentama maantiedon oppikirja Geografia alkavillen. Rinta-Nikkolan nuottikirja on julkaistu muun muassa Ilmari Krohnin kokoelmassa Suomen kansan sävelmiä III.
Uskonollinen mystikko
Pohjanmaalla vaikutti 1800-luvun alussa uskonnollinen liike jonka kannattajia kutsuttiin mystikoiksi. Nämä Pohjanmaan mystikot joihin myös Rinta-Nikkola kuului olivat tavallisia talonpoikia ja käsityöläisiä jotka levittivät keskuudessaan uskonnollista kirjallisuutta käsin kopioimalla. Heidän oppi-isiään olivat saksalainen 1600-luvun alussa elänyt suutari ja itseoppinut filosofimystikko Jakob Böhme ja ruotsalainen Anders Collin (1754-1830). Mystikoiden oppi poikkesi jonkin verran valtiokirkon opeista mutta he eivät asettuneet avoimesti kirkkoa vastaan. Rinta-Nikkola tutustui Jakob Böhmen teoksiin saatuaan käsiinsä niiden käsinkirjoitettuja suomennoksia. Hän sai 1805 varoituksen Ilmajoen kirkkoneuvostolta arvosteltuaan ulkokultaista uskonnollisuutta. Samuel Rinta-Nikkola käytti virallisesta valtiokirkosta sanaa Baabeli, joka ”on pois kasseerannut [hylännyt] ja vääräxi duominnut kaikki ne, joita ei hänen Jaaritustens kansa ole yhteen sopineet”.
Rinta-Nikkola kopioi käsin vuosien 1794-1805 välillä yhteensä 32 kirjaa. Näiden joukossa oli kuusi Jakob Böhmen teosta (Theosophillinen epistola, Tie Christuxen tygö, Uudesta jällen-syndymisestä,.40 kysymystä sielusta, Neljästä complexionista ja Magilliset prophetiat). Muita Rinta-Nikkolan kopioimia kirjoja olivat Geografia alkavillen, Kirja unista ja näyistä, Dusitangin Ristin salaisuus, Cichtelin ja Uberfeldin kreivit, Pordagen Sophia, Joh. Crucen Kahdenkaldaisesta yöstä, Lutheruxen ja Augustinuxen puheita ja Christuksen lapsuuden kirja. Viimeksimainitusta kirjasta Rinta-Nikkola teki 9 kopiota.
Maakimalainen
Maakimalainen (Bombus subterraneus) on keskikokoinen kimalaislaji.
Maakimalaiskuningattaren pituus on 20–25 millimetriä, työläisen 12–16 millimetriä ja koiraan 15–18 millimetriä. Maakimalaisen kieli on suhteellisen pitkä. Tummanruskealla värimuodolla on musta perusväritys ja ruskeaa väriä keskiruumiissa sekä takaruumiin kärjessä. Vaalealla värimuodolla on keltaista keskiruumiissa sekä valkoinen takaruumiin kärki. Tumma läntinen värimuoto on pääosin musta, mutta takaruumiin kärki on vaalean harmahtava.
Maakimalainen elää niityillä ja apilapelloilla. Kuningatar virkoaa talvihorroksesta melko myöhään. Maakimalainen pesii maahan, myyrän pesiin tai käytäviin, joskus kynnöspeltoihin. Yhteiskunnat ovat melko pieniä.
Suomessa maakimalaista esiintyy Etelä-Suomessa, etenkin pääkaupunkiseudulla. Britanniasta maakimalainen julistettiin hävinneeksi vuonna 2000. Sitä yritetään elvyttää luonnonkukkien kasvattamiseen kannustamalla. Lisäksi Ruotsista tuotiin kimalaisia, jotka päästettiin alkukesällä 2012 luontoon Kentin Dungenessissä. Niiden toivotaan leviävän ympäröivään luontoon.
Ferdinando Gentile
Ferdinando "Nando" Gentile (s. 1. tammikuuta 1967, Tuoro) on italialainen entinen koripalloilija. Kaudella 2009–2010 hän toimi Lottomatica Roman päävalmentajana, mutta erosi joulukuussa 2009. Hän siirtyi seuran päävalmentajaksi vuoden 2008 loppupuolella. Lottomatican lisäksi hän on toiminut Andrea Costa Imolan päävalmentajana.
MC (Stepan albumi)
MC on rap-artisti Stepan ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin Joku Roti Recordsin kautta 27. helmikuuta 2008. Vinyyliversio albumista julkaistiin 28. toukokuuta 2008.
Taustaa
Albumi nousi ilmestymisviikollaan (10/2008) sijalle 40. Suomen virallisella albumilistalla. Viikko jäi albumin ainoaksi listalla. Levyn kansi on kunnianosoitus Stepaa inspiroineelle raplegenda Too Shortille. Albumin kansi onkin samankaltainen, kuin Too Shortin Born to Mack -albumin kansi. Kappaleesta "Vapaapäivä" on julkaistu musiikkivideo. Hip hop -sivusto Redrum-187 julkaisi kappaleen "Ongelmii" ilmaisladattavaksi sivustollaan helmikuussa 2008.
Suomalainen musiikkilehti Rumba (lehti) kutsui albumia suomiräpin uudeksi nollapisteeksi, antaen albumille arvosanaksi täydet viisi tähteä. Soundi arvosti levyn rehellistä sanankäyttöä ja tunnelmaa, kehuen Stepan hallitsevan taiteenlajinsa suvereenisti. Soundin mukaan Stepan debyyttialbumi on julkaisuvuotensa merkittävimpiä teoksia ja yksi eheimmistä suomalaisista hiphop-albumeista kautta aikojen.
Vatajanjärvi
Vatajanjärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Vatajankylän ja Luomankylän välissä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Vatajanjärvi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta ja sen alin järvi, josta lyhyt Vatajanjoki saa alkunsa.
Maantietoa
Järven pituus on 1,4 kilometriä, leveys 800 metriä ja sen pinta-ala on 70 hehtaaria. Se sijaitsee Kuivasjärven ja Ylinenjärven välisellä peltoalueella, jossa sijaitsevat Vatajankylä ja Luomankylä. Pääaosa siitä vedestä, joka laskee pois Vatajanjokea myöten, tulee Ylinenjärvestä Isonahonjokea myöten. Järveen laskee lounaasta ja lännestä soilta viisi metsäojaa ja yksi pelto-oja. Pohjoisesta ja idästä siihen laskee kaksi lyhyttä pelto-ojaa ja pitkä metsäoja lähisoilta. Yksi ojista laskee Kakkurilammesta, joka on melkein tyhjiin laskettu lampi järven länsipuolelta. Järvellä on yksi saari, joka sijaitsee ruohottuneen pohjoispään kaislikossa. Rantaviivan pituus on 4,6 kilometriä. Rannoille on jätetty suojavyöhykkeet, mutta suurin osa rannoista ovat peltomaan äärellä. Lounaispuolella metsät reunustavat rantoja. Järven lähiympäristössä sijaitsee kymmenen maatilaa ja yli kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille pääsee valtatieltä 3 lähtevältä yhdystieltä 13327 ja siitä haarautuvilta kyläteiltä.
Historiaa
Vanhassa 1800-luvulla piirretyssä Parkanon pitäjänkartassa Vatajanjärven rantaviiva kulkee paikoin eri lailla kuin nykyään. Järvellä ei tuolloin ollut vielä saaria, jollainen sillä on nykykartoissa. Myös Kakkurinlammen rantaviiva oli silloin monipolvisempi ja se on varmasti kasvamassa umpeen. Vaikka järvenlaskusta ei ole löytynyt dokumenttia, kielivät vuoden 1959 painetussa peruskartassa olevat vesijättömiden tonttirajat sellaisesta. Vuoden 1985 peruskartassa näkyy pohjoispäässä kaksi uutta saarta. Itärantaan on rakennettu pitkä pengertie kaislikon reunaan asti. Vuoden 1992 kartalla tilanne on säilynyt samana. Nykykartan mukaan rantojen ruohottuminen on pakottanut rantojen ruoppauksiin, jotta avovesi uolttuisi rannalle asti. Näin on tehty länsirannalla ja sen lähellä joen suussa, eteläpäässä ja pohjoispäässä.
Reniumdioksidi
Reniumdioksidi eli renium(IV)oksidi (ReO2) on renium- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa reniumdioksidi on sinisenmustaa tai sinisenhohtoista mustanruskeaa kiteistä ainetta ja sen kiderakenne on vääristynyt rutiilirakenne. Yhdiste on veteen liukenematonta. Yhdiste on polymorfista ja sillä on kaksi kidemuotoa α-muoto ja β-muoto. Kuumennettaessa noin 900 °C:n lämpötilaan reniumdioksidi disproportioituu reniumheptoksidiksi ja metalliseksi reniumiksi. Alkalimetallihydroksidien kanssa yhdiste reagoi muodostaen renaatteja (M2ReO3).
Valmistus ja käyttö
Reniumdioksidia valmistetaan kuumentamalla reniumia ja reniumheptoksidia 600 °C:n lämpötilaan. Muita tapoja ovat heksaklororenaattien ([ReCl6]2-) hydrolyysi ja ammoniumperrenaatin pelkistys sinkin avulla. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä pelkistettäessä orgaanisia yhdisteitä vedyttämällä. Muun muassa karboksyylihapot pelkistyvät näin.
Inuvik
Inuvik on 3 484 asukkaan kaupunki Beaufortinmeren rannalla, Luoteisterritorioissa, Kanadassa. Kaupunki on Inuvikin hallinnollisen alueen keskus. Inuvik rakennettiin Kanadan hallituksen toimeksiannosta 1950-luvulla.
Alueen tärkeimpiä työllistäjiä ovat öljy-yhtiöt, jotka poraavat Beaufortinmeren alla sijaitsevia öljy- ja maakaasuesiintymiä. Turismista on myös 2000-luvun alkupuolella muodostunut tärkeä tulonlähde kaupunkilaisille.
Inuvikissä sijaitsi aikaisemmin Kanadan tiedustelupalvelun salainen kuuntelu- ja kaukovaroitusasema. Kaupungissa oli myös pohjoisen Kanadan suurin sotilastukikohta, joka lakkautettiin 1985. Nykyisin Inuvikissä on edelleen Kanadan ilmavoimien CF-18-lentokoneiden tankkaus- ja huoltotukikohta.
Historia
Alueen hallinnollinen keskus sijaitsi vuoteen 1958 saakka Aklavikissä. 1950-luvun alussa Kanadan hallinto teki päätöksen Inuvikin alueen uuden pääkaupungin rakentamisesta, koska Aklavik sijaitsi vaikeakulkuisella ja vuosittain tulvivassa jokisuistossa. Eroosion epäiltiin myös huuhtovan pian Aklavikin kylän mennessään. Vuonna 1954 suoritetuissa selvityksissä nykyinen kaupungin paikka, jota tuolloin kutsuttiin nimellä East Three, todettiin parhaiten soveltuvaksi. Se sijaitsi alueella, jossa ei ollut vaaraa joen tulvimiseen. Lisäksi se oli riittävän suuri jopa lentoaseman rakentamiseen, ja Mackenziejokea pitkin oli mahdollista kuljettaa rakennustarvikkeita. Rakennustyöt kaupungin paikalla aloitettiin vuonna 1955, ja ne oli tarkoitus saada päätökseen vuoteen 1962 mennessä. Kaupungin rakentaminen tyhjästä ikiroudan alueelle oli teknisesti vaativa urakka, eikä sellaista työtä ollut aikaisemmin yritetty. Ikiroudan takia rakennukset ja tiet on rakennettu joko paaluille tai paksun sorakerroksen päälle; jopa lentoaseman ja kiitotien alla on noin kaksi metriä paksu sorakerros tasaamassa epävakaan maan liikkeitä.
Inuvikin väkiluku kasvoi alkuaikoina voimakkaasti lähialueiden asukkaiden muuttaessa kylään. 1. huhtikuuta 1967 Inuvik määriteltiin virallisesti kyläksi. Kylä oli tuolloin Kanadan ainoa virallistettu asuinalue pohjoisen napapiirin pohjoispuolella. Vuonna 1970 Inuvik sai kaupunkioikeudet ja oli jälleen Kanadan ainoa kaupunki pohjoisen napapiirin pohjoispuolella.
Beaufortinmeren alta löydettiin 1970 öljyesiintymiä ja seuraavana vuonna maakaasuesiintymiä. Öljy-yhtiöt aloittivat poraustoiminnan alueella, minkä jälkeen kylään virtasi jälleen uusia asukkaita ja öljyteollisuuden tuomaa vaurautta. 1970 ja 1980-luvuilla öljyteollisuudessa nähtiin monia nousu- ja laskukausia, jotka vaikuttivat myös Inuvikin väkilukuun. Dempsterin valtatie eteläisestä Kanadasta Inuvikiin valmistui 1979, ja ensimmäistä kertaa kylään pääsi maanteitse. Tätä ennen ainoat yhteydet olivat lentokone, laiva tai koiravaljakko.
Cynopterus minutus
Cynopterus minutus on Indonesiassa, Malesiassa ja Bruneissa elävä hedelmälepakkojen heimoon kuuluva lepakkolaji. Sitä on tavattu metsissä ja kylissä. Laji on keskikokoinen, kyynärvarren pituus on 52,7–69,4 mm ja paino 20–56 g.
Hyötöreaktori
400px|thumb|BN350-hyötöreaktori [[Aqtawissa Kaspianmeren rannalla, jossa sitä käytettiin makean veden tuottamiseen merivedestä erittäin kuivalla alueella.]] thumb|400px|Toriumin ja uraanin hyötöreaktioiden vertailua. Hyötöreaktori on ydinreaktorityyppi, joka tuottaa omaa fissiiliä ydinpolttoainettaan toisesta aineesta, kuten toriumista tai U-238:sta. Hyötöreaktorit voidaan jakaa termisiin ja nopeisiin fission aikaansaavien neutronien energian (nopeuden) mukaan. Näistä terminen hyötöreaktori on yksinkertaisempi, ja soveltuu paremmin toriumille, kun taas nopeat soveltuvat paremmin uraanille. Eräs terminen hyötöreaktori on sulasuolareaktori (MSR, ), jossa sekä polttoaineen lähtöaine (232Th) että varsinainen polttoaine (233U) ovat nestemäisessä muodossa sulan suolan joukossa.
Nopean hyötöreaktorin toimintaperiaate
thumb|right|400px|Kaksi nopean reaktorin jäähdytysratkaisua. Oikealla piirityyppinen ja vasemmalla allastyyppi, jossa primäärisen jäähdytteen ja toisiopiirin välinen lämmönvaihdin sekä pumput ovat reaktorialtaassa.
Siinä, missä muissa ydinreaktoreissa fission todennäköisyyttä kasvatetaan hidastamalla fissiossa vapautuvia neutroneja sopivalla väliaineella, kuten vedellä, nopeissa reaktoreissa tarvittavan suuri määrä fissioita varmistetaan käyttämällä väkevämpää polttoainetta, jossa fissiilejä, eli halkeavia ytimiä on riittävän tiheässä ketjureaktion ylläpitämiseksi. Tällä myös yritetään välttää fissiomateriaalin hukkaa, joka syntyy joidenkin ytimien pelkästään absorboidessa hitaat neutronit. Reaktorin nimi tulee nimenomaan nopeista, hidastamattomista neutroneista.
Kinks (EP)
Kinks on The Kinksin huhtikuussa 1968 julkaistu EP-levy. Sen kaikki kappaleet sisältyvät edellisvuonna julkaistulle Something Else by The Kinks -albumille.
Hyötöreaktori
Nopean hyötöreaktorin toimintaperiaate
Hyötöreaktorin suurin etu on sen kyky hyödyntää esimerkiksi uraanin niitä isotooppeja, jotka eivät kykene ylläpitämään fissiota. Tämä perustuu transmutaatioon, eli alkuaineen muuttumiseen toiseksi neutronikaappauksen seurauksena. Uraanin fissiiliä isotooppia U-235 huomattavasti yleisempi on halkeamiskelpoinen eli fissioituva, mutta ei fissiili U-238, joka ei itsessään kykene ylläpitämään ketjureaktiota. Sen sijaan nopeilla neutroneilla säteilytettäessä U-238 muuttuu neptunium-239:ksi, joka muuttuu plutonium-239:ksi beetahajoamisen seurauksena. Plutonium-239 on fissiili ja käy siis ydinpolttoaineeksi tai ydinaseisiin. Prosessi on niin tehokas, että uutta plutoniumia syntyy uraanista enemmän, kuin mitä sitä kuluu neutronien ja energian tuottamiseen(?). Hyötämisestä puhutaan, kun ei fissiilistä, mutta kuitenkin fertiilistä (ydinpoltto-)aineesta (kuten 238U tai 232Th) tehdään fissiiliä polttoainetta esim. neutronikaappauksen eli absorption keinoin ja näin syntynyttä ydinpolttoainetta käytetään osana ketjuprosessia ja energian tuottoon. Hyötöreaktorin käynnistämiseen siis riittää tietty määrä fissiiliä polttoainetta, minkä jälkeen rektoria voidaan "tankata" vain fertiilillä polttoaineella.
U-235:n ohella mahdollisia hyötöreaktorissa käytettäviä ”lähtöaineita” ovat U-238 (→Pu-239), torium-232 (→U-233), ja Pu-240 (→Pu-241). Normaalissa termisessä eli hitaassa kevytvesireaktorissa polttoaineen 95-97 % sisältävästä U-238:sta voidaan hyödyntää vain alle 1 %. Nopeassa reaktorissa jopa 70 %. U-238:n ja Th-232:n ollessa luonnossa huomattavasti yleisempiä, hyöty on ilmeinen.
Kinks (EP)
Kappaleet
B-puoli
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 2008
Vuoden 2008 taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Zagrebissa, Kroatiassa 22. – 27. tammikuuta. Kilpailupaikkana toimi Dom Sportova. Kilpailujen ohjelmassa olivat miesten ja naisten yksinluistelut, pariluistelu ja jäätanssi.
Hyötöreaktori
Nopean hyötöreaktorin toimintaperiaate
Th-232-polttoaineenaan käyttävässä termisessä eli hitaassa ns. sulasuola-hyötöreaktorissa (MSR, ) vastaavia ongelmia ei ole koska polttoaine on valmiiksi nestemäinen, sulanut suolaliuos (esim. LiF-BeF2-ThF4-UF4.), mikä ei myöskään vaadi jäähdytysaineita tai raskasta ja kallista paineastiaa, vaan toimii itsessään lämmönkuljettajan roolissa. Koska suolan kiehumispiste ylittää reaktorin käyttölämpötilan, reaktori toimii ilmakehän paineessa. Laitoksen aktiivisella alueella ei voi tapahtua höyrypaineräjähdyksiä. Suola ei missään olosuhteissa syty palamaan, eikä reaktorin polttoaine voi sulaa koska se on jo sulassa muodossa.
Historiaa
300px|thumb|Yhdysvaltalaisen EBR 1:n reaktorisydämen asennusta 1951.
Ensimmäinen ketjureaktio nopeassa reaktorissa saatiin käynnistymään 1946 Yhdysvalloissa (Clementine-reaktori). Useat muutkin maat olivat jo aloittaneet tutkimustyön tällä saralla, mutta Yhdysvalloissa saavutettiin myös seuraava merkittävä virstanpylväs, kun 1951 EBR 1 -reaktorista tuli ensimmäinen sähköä tuottanut reaktori maailmassa. Kohta kuitenkin Britannia, Saksa, Ranska, Neuvostoliitto ja Japani rakensivat kukin tahollaan omat koereaktorinsa.
Tasaisesti kiihtynyt kehitys saavutti huippunsa 1980-luvun alkuun tultaessa ja useissa maissa oli käynnissä ohjelmia prototyyppireaktoreiden ja kaupallisen koon nopeiden hyötöreaktorien kehittämiseksi. Näistä mainittakoon Ranskan Superphénix, Saksan SNR-300, Monju Japanissa ja BN-600 Neuvostoliitossa.
1990-luvulla kiinnostus teollisuusmaissa laimeni ja vuosikymmenen loppuun mennessä useat maat olivat sulkeneet tärkeimmät hyötöreaktorinsa ja yhä jatkuvistakin ohjelmista useimmat kokivat rahoituksen pienenemisen. Yksi syy oli se, että ei koettu pakottavaa tarvetta panostaa niiden kehitykseen. IAEA:n mukaan 2000-luvulla kiinnostus ydinvoimaa kohtaan on jälleen hieman lisääntynyt ja lisännyt tietoisuutta niistä keskipitkän ja pitkän aikavälin hyödyistä, joita suljetun polttoainekierron nopeat hyötöreaktorit tarjoavat.
Superphénix
Suurin käytössä ollut hyötöreaktori oli ranskalainen Superphénix, jonka sähköteho oli 1 200 MW. Se käynnistyi 1985 ja tavoitteena oli sähkön ja plutoniumin tuotanto. Projektia rasittivat lukuisat tekniset ongelmat ja poliittinen vastustus, eikä se päässyt täyttämään siihen kohdistettuja odotuksia. Ranska sulki laitoksen lopullisesti 1998 ja sitä alettiin purkamaan.
Monju
Protyyppireaktoriksi rakennettu 280 MW Monju Japanin Tsurugaissa käynnistyi 1994, mutta jo 1995 joulukuussa laitoksessa sattui huomiota herättänyt toisiopiirin natriumvuoto. Vuoto ei ollut erityisen vaarallinen, mutta tapahtuman salailu oli osasyynä siihen, että seuraavana vuonna reaktori suljettiin. Uusittu reaktori käynnistettiin uudelleen toukokuussa 2010 ja Japanin atomienergiaviraston tavoitteena oli päästä ajamaan sitä täydellä teholla 2013. Monju on Superphénixin lailla natriumjäähdytteinen nopea reaktori, joka käyttää UO2/PuO2 sekaoksidipolttoainetta MOXia. Mutta toisin kuin allastyyppinen Superphénix, sen primäärinen jäähdytys on piirityyppiä.
Kehitystyön nykytilanne
Energianlähde, joka tuottaa käydessään uutta polttoainetta on luonnollisesti hyvin houkutteleva, joten nopeita reaktoreita on tutkittu laajalti. Tutkimus on edennyt niin pitkälle, että suurimmat hyötöreaktoreiden käytön tekniset esteet on jo ratkaistu ja maailmalla on käytetty useita sähköntuotantoon soveltuvia hyötöreaktoreita, mm. Ranskassa, Isossa-Britanniassa ja Japanissa. Lisäksi koereaktoreita on ollut Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa, Ranskassa, entisessä Neuvostoliitossa sekä Intiassa ja Japanissa. Hyötöreaktoritekniikan polttoainetaloudellisten etujen vuoksi useimmissa suurissa teollisuusmaissa pidettiin selvänä, että ydinvoiman tuotannossa siirrytään ajan oloon hyötöreaktoreiden käyttöön, mutta nyttemmin monissa maissa, kuten Ranskassa, Saksassa ja Britanniassa, ollaan hyötöreaktoreiden voimalaitoskäytöstä luovuttu tai luopumassa poliittisella päätöksellä.
Kuten kaikesta uraanin tai plutoniumin fissiilejä isotooppeja sisältävistä aineista, myös hyötöreaktorin polttoaineesta on teoriassa mahdollista valmistaa ydinaseita. Käytännössä sellaista ei tiettävästi ole tapahtunut tai edes suunniteltu, koska tunnetaan huomattavasti yksinkertaisempiakin tapoja aloittaa ydinaseen rakentaminen. Monet asiantuntijat pitävät kuitenkin hyötöreaktorien tuottamaa plutoniumia sisältävää käytettyä ydinpolttoainetta riskinä ydinaseiden rajoittamiselle.
Venäjällä toimivat Belojarskissa BN-600 ja BN-800, jotka ovat natriumjäähdytettyjä allastyyppisiä reaktoreja, joiden sähkönteho on 600 MW ja 800 MW.
Intia on rakentamassa uudentyyppisen PFBR-nimisen 500 MW:n hyötöreaktorin, joka tulee käyttämään uraania ja toriumia polttoaineena. Intiassa on maailman suurimmat torium-esiintymät ja projekti on elintärkeä maan energiapolitiikassa.
Lähde: IAEA:n Power Reactor Information System -tietokanta
Ihmisoikeudet Pohjois-Koreassa
thumb|240px|Näkymä [[Korean demokraattinen kansantasavalta|Pohjois-Korean pääkaupungista Pjongjangista.]] Pohjois-Korea tunnetaan muissa maissa etenkin huonosta ihmisoikeustilanteestaan. YK:n mukaan ihmisoikeuksiin sisältyy muun muassa puheoikeus, liikkumisoikeus, uskonnonvapaus ja poliittinen vapaus. Pohjois-Korean hallitus ei ole päästänyt ihmisoikeusarvioijia maahan, mikä vaikeuttaa riippumattomien tietojen keruuta ihmisoikeustilanteesta. Nyt tietoja on kerätty muun muassa pakolaisilta. YK:n yleiskokous esitti huolen Pohjois-Korean ihmisoikeusloukkauksista marraskuussa 2008.
Ravinto
Maailman ruokaohjelman (WFP) mukaan miljoonat ihmiset ovat kärsineet nälänhädästä Pohjois-Koreassa 1990-luvun lopulta lähtien. Saatujen tietojen mukaan kaukopuheluja olisi estetty toistuvasti, jotta ruokapulauutiset eivät leviäisi. FAO:n mukaan kolme neljäsosaa pohjoiskorealaisista kotitalouksista oli vähentänyt ravinnon käyttöä vuonna 2008.
Kuolemanrangaistus
Pohjois-Koreassa on käytössä kuolemanrangaistus, ja niitä annetaan usein toisinajattelijoille, ulkomaisille vakoojille ja uskontojen harjoittajille.
Pakolaiset
Tuhansia pohjoiskorealaisia pakenee Kiinaan esimerkiksi nälän tai taloudellisten ja poliittisten syiden vuoksi. Osa kerää ruokaa ja tarvikkeita ennen paluuta Pohjois-Koreaan. Osa naisista avioituu kiinalaisten maanviljelijöiden kanssa ja jää Kiinaan. Pohjois-Korea ei hyväksy luvattomia rajanylityksiä, vaan rankaisee niistä, joskus jopa kuolemantuomiolla. Amnesty Internationalin mukaan lähes kaikki pakolla palautetut joutuvat vankileireille kolmeksi vuodeksi. Vankeja kidutetaan ja heillä teetetään palkatonta pakkotyötä.
Sananvapaus
Internet on kielletty Pohjois-Koreassa. Amnesty Internationalin mukaan pohjoiskorealaisten sananvapaudessa on vakavia rajoituksia. Hallitus valvoo lehdistöä. Raporttien mukaan viranomaiset ovat suorittaneet pidätyksiä eteläkorealaisten videoiden katselun tai luvattomien matkapuhelimien johdosta.
Uskonnollista toimintaa valvotaan erittäin tarkasti. Pohjois-Koreassa on noin 100 000 buddhalaista, 10 000 protestanttia ja 4 000 katolista. Raamattuja ja muuta uskonnollista materiaalia salakuljetetaan Kiinasta ja Etelä-Koreasta.
Helsingin Sanomien toimittaja Petteri Tuominen kuvaa jutussaan Pohjois-Korean sananvapautta 26. syyskuuta 2010: "– – Ulkomaalaisille annettujen kieltojen määrä on loputon. Autosta ei saa kuvata. Ihmisiä ei saa kuvata. Sotilaita ei saa kuvata. Kieltoja valvovat viranomaiset, jotka seuraavat tarkoin ulkomaalaisia. Valvovia silmiä riittää: seitsemää turistia vahtii kolme viranomaista."
Vankileirit
Vankileireille joudutaan usein poliittisten mielipiteiden vuoksi, karkaamisen tai jopa minkä tahansa muun mielivaltaisen syyn takia. Yleensä koko suku viedään vankileireille, eivätkä suvun jäsenet välttämättä näe toisiaan enää koskaan. Yhteydet ulkomaailmaan ovat täysin olemattomat.
Vankileireillä olot ovat äärimmäisen epäinhimilliset. Vankeja kidutetaan mitä julmimmilla tavoilla jopa pienistäkin rikkeistä.
Vankisellit ovat pieniä, ja niissä voi olla useita kymmeniä vankeja. Seisominen ja liikkuminen voi olla kiellettyä. Hygieniaa ja peseytymismahdollisuuksia ei juurikaan ole.
Leireissä on eroja sen mukaan, mistä syystä henkilöt on leireille viety. Karkeasti leirit voidaan jaotella poliittisille vangeille ja normaaleille vangeille tarkoitetuksi.
Liikkumisvapaus
Amnesty Internationalin mukaan Pohjois-Koreassa liikkumisvapaudessa on vakavia rajoituksia.
Ulkomaalaiset
Vuonna 2016 yhdysvaltalainen opiskelija tuomittiin 15 vuodeksi pakkotyöhön yrityksestä varastaa propagandajuliste. Noin vuoden pakkotyössä olon jälkeen hänet vapautettiin, mutta hän kuoli vain viikko sen jälkeen.
Purcell-jousikvartetti
Purcell-jousikvartetti on vuonna 1968 perustettu, vuoteen 1991 saakka aktiivisesti toiminnassa ollut jousikvartetti. Sen perustivat Vancouverin sinfoniaorkesterin jäsenet Norman Nelson, Raymond Ovens, Simon Streatfeild ja Ian Hampton. Myöhemmin jäsenet vaihtelivat useaan otteeseen. Nelsonin jälkeen ensimmäisinä viulisteina toimivat Sydney Humphreys (1979–1987) ja sitten Marc Destrubé. Ovensia seurasi toisena viulistina vuonna 1970 Frederick Nelson, jota puolestaan seurasivat 1970-luvun loppupuolella kronologisessa järjestyksessä Robert Growcott, Joseph Peleg ja Bryan King. Alttoviulisti Streatfeildin korvasi vuonna 1969 Philippe Etter ja sellisti Hamptonin vuonna 1989 Heather Hay.
Purcell-kvartetti piti ensimmäisen julkisen konserttinsa maaliskuussa 1969 Fou Ts'ongin kanssa CBC:lle. Paitsi lukuisissa kanadalaiskaupungissa, kvartetti esiintyi 1980-luvun kuluessa myös Neuvostoliitossa, Kuubassa, Meksikossa, Floridassa, Japanissa, Ranskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Moni kanadalaisteos oli kvartetin kantaesittämä. Näihin teoksiin kuuluu R. Murray Schaferin, Barbara Pentlandin, Harry Freedmanin, Bruce Davisin, Anton Kuertin, André Prévostin, Jean Coulthardin, John Fodin, Eugene Wilsonin ja Elliot Weisgarberin teoksia.
Kerry Weaver
Kerry Weaver on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa sairaalasarjassa Teho-osasto. Hahmo tuli mukaan sarjaan toisella tuotantokaudella ja lähti kolmannentoista kauden aikana. Weaver tuli sarjassa tunnetuksi kunnianhimostaan ja nopeasta uralla etenemisestään. Hänellä on Henry-niminen poika suhteesta palomies Sandy Lopezin kanssa.
Dimítrios Golémis
Dimítrios P. Golémis (15. marraskuuta 1874 Lefkas – 9. tammikuuta 1941) oli kreikkalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili keskimatkojen juoksuissa. Ateenan olympialaisissa 1896 hän voitti pronssia 800 metrin juoksussa ja sijoittui kuudenneksi 1 500 metrillä.
Empatogeenit
Useimmat empatogeenit toimivat vapauttamalla keskushermostossa serotoniinia, dopamiinia ja noradrenaliinia. Empatogeeneille tyypillisen rakastumisen ja yhteenkuuluvuuden tunteen uskotaan liittyvän erityisesti serotoniinin vapautumiseen.
Suurin osa tunnetuista empatogeeneista on amfetamiinijohdannaisia (esimerkiksi ensimmäinen ja tunnetuin empatogeeni, MDMA eli ekstaasi). Myös joillakin fenetyyliamiini- ja tryptamiinijohdannaisilla on empatogeenisia vaikutuksia. Näitä ovat esimerkiksi 2C-B ja 2C-I. pienoiskuva|250x250px|MDMA:ta sisältäviä tabletteja.
Erzgebirge Aue
FC Erzgebirge Aue on jalkapalloseura Aue-Bad Schleman kaupungista Saksin osavaltiosta itäisestä Saksasta, ja pelaa kaudella 2021–2022 Saksan 2. Bundesliigassa.
Historia
Nykyseuran edeltäjä BSG Wismut Aue perustettiin aluksi epämuodollisesti toisen maailmansodan rauhanteon myötä lakkautettujen auelaisten jalkapalloseurojen toiminnan jatkajaksi vuonna 1945 nimellä SG Aue, mutta vuonna 1949 nimeksi vaihdettiin BSG Pneumatik Aue seuran tullessa DDR-urheilun yleisen kehityksen mukaisesti paikallisen pneumatiikka-alan tehtaan adoptoimaksi. Vuoden päästä nimi vaihdettiin uudelleen muotoon BSG Zentra Wismut Aue seuran siirtyessä Neuvostoliiton asevoimille uraania louhineen Wismut-yhtiön haltuun. Vuonna 1951 nimeksi lyhennettiin pysyvämmin vielä BSG Wismut Aue.
Menestyksekkäimpänä aikakautenaan vuodesta 1954 vuoteen 1963 jalkapallojoukkue toimi SC Wismut Karl-Marx-Stadtin jalkapallojaoksena sillä nimellä joskin kuitenkin kotiottelunsa edelleen Auessa pelaten, kunnes palasi jälleen muissa lajeissa olemassaoloaan jatkaneen alkuperäisen emoseuran yhteyteen.
Joukkue pelasi DDR-Oberligaa vuodesta 1951 lähtien yhtäjaksoisesti aina vuoteen 1990 saakka, pidempään kuin yksikään toinen joukkue. Se voitti sarjan kolmesti vuosina 1956, 1957 ja 1959. FDGB-Pokalin joukkue voitti vuonna 1955.
Sosialistisen yhteiskuntajärjestelmän romahtamisen mukanaan tuomien talousvaikeuksien myötä seura perustettiin vuonna 1990 hieman ennen Saksan jälleenyhdistymistä uudelleen nimellä FC Wismut Aue, vuodesta 1993 viimein nykyisessä muodossa FC Erzgebirge Aue alasajetun Wismut-yhtiön jäätyä lopullisesti pois seuran taustalta. Koska nykyinen seura on muodollisesti eri kuin DDR-aikainen, perustettiin vuonna 2019 alkuperäisen toiminnan jatkajaksi vielä uusi BSG Wismut Aue -niminen seura jolla ei ole kuitenkaan yhteyttä FC Erzgebirgeen.
Alkuvaikeudet selätettyään FC Erzgebirge on pelannut vuodesta 2003 alkaen pääosin 2. Bundesliigassa sijoittuen parhaimmillaan viidenneksi vuonna 2011. Seura on voittanut myös Saksin osavaltiocupin Sachsenpokalin vuosina 2000, 2001, 2002 ja 2016.
Aiheesta muualla
700px|thumb|left|Erzgebirgsstadion 250px|thumb|Joukkueen kannattajat
Luettelo pikkuplaneetoista: 227001–228000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 227001:stä ja päättyen 228000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.