cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rikosoikeus
Rikosoikeustiede
Oikeustieteen osana rikosoikeus selvittää alan käsitteitä, rikostyyppejä ja niiden seurauksia sekä tulkitsee lakien sisältöä. Sillä on myös siteitä yhteiskunnallisiin tieteisiin kuten kriminologiaan, koska se selvittää rikollisuuden yhteiskunnallisia vaikutuksia ja keinoja rikollisuuden torjuntaan. Muita tieteenaloja jotka liittyvät rikosoikeustieteeseen ovat filosofia ja kriminaalipolitiikka. Rangaistusten täytäntöönpanoa, rikosten esitutkintaa ja rikosoikeudenkäyntiä koskevat oikeussäännökset kuuluvat rikosprosessioikeuteen. Näistä rangaistusten täytäntöönpano luetaan yleensä kuuluvaksi myös rikosoikeuteen. Edellä kuvatun positiivisen rikosoikeuden lisäksi käytetään nimityksiä vertaileva rikosoikeus, jonka alaan kuuluvat eri maiden rikosoikeusjärjestelmät, ja rikosoikeuden historia, joka tutkii alan kehitystä. Pohjoismaissa käytetään nimitystä kriminaalitieteet yhteisenä nimityksenä kaikille rikollisuutta tutkiville tieteille.
Rikoslainoppi
Rikoslainoppi on perinteisin rikosoikeudellisen tutkimuksen laji ja kuten oikeustieteessä yleensä, se pyrkii tulkitsemaan ja systematisoimaan rikosoikeudellisia sääntöjä ja käsitteitä. Siinä keskitytään lainsäädäntöön ja sen esitöihin ja pyritään tarjoamaan soveltajille perusteltuja tulkitsemissuosituksia rikoslainsäädännön sisällöstä. Merkittäviä tutkimuskohteita ovat rikosoikeudellisen kausaliteetin teoriat ja opit, tuottamusta ja tahallisuutta koskevat opit, rikosoikeudellinen osallisuus, yritysoppi sekä rikosoikeuden erityiseen osaan liittyvät ongelmat. Teoreettisessa rikoslainopissa pyritään esimerkiksi kriminalisointiperiaatteiden tai tahallisuusoppien rikosoikeudelliseen teorianmuodostukseen.
Rikosoikeusfilosofia
Rikosoikeusfilosofia on oikeusfilosofian osa-alue josta keskeinen esimerkki ovat rangaistuksen oikeutusta käsittelevät rangaistusteoriat. Tunnetuista filosofeista Jeremy Bentham, Immanuel Kant ja Georg Wilhelm Friedrich Hegel ovat esittäneet edelleen merkittäviä teorioita rangaistuksen oikeutuksesta ja tarkoituksesta. Rikosoikeusfilosofian alaan kuuluviksi voidaan lukea myös muita rikosoikeudellisia ongelmia kuten syy-yhteys, kausaliteetti, syyllisyysperiaate ja syyksiluettavuus. Rikosoikeusfilosofialla on yhteys myös moraalifilosofiaan, sillä molemmissa tutkitaan oikean ja väärän käsitteitä sekä eettisen toiminnan periaatteita. Siinä missä rikoslaissa määritellään yhteiskunnan näkökulmasta väärät ja rangaistavat teot, moraalifilosofiassa pyritään rakentamaan teorioita, jotka määrittelevät oikean ja väärän. Rikosoikeusfilosofialle tärkeä kysymys, jolle ei moraalifilosofiassa ole vastinetta, on kuitenkin itse rikosoikeusjärjestelmän eettinen oikeutus. Rikosoikeudellisen järjestelmän katsotaan täytyä täyttää tietyt eettiset vähimmäisvaatimukset esimerkiksi rangaistusten ja tekojen joille niitä on säädetty osalta, jotta sitä voidaan pitää hyväksyttävänä. Esimerkiksi ruumiinrangaistuksia ja kuolemanrangaistusta ei nykyään hyväksytä useimmissa länsimaissa.
Rikoksentorjunta
Rikollisuutta ja sen torjuntaa koskeva päätöksenteko voidaan sekin lukea osaksi rikosoikeutta, tosin myös muilla yhteiskuntatieteillä on siinä merkittävä rooli. Rikoksentorjunnan tavoitteena on rikosten ehkäiseminen tai rikollisuuden vähentäminen ja näiden keinojen kautta turvallisuuden lisääminen. Tässä voidaan korostaa tilannetorjuntaa tai rikollisuuden sosiaalista ehkäisemistä joka tarkoittaa henkilökohtaisella tasolla tapahtuvaa rikoksien tekemisen ehkäisemistä tai niiden tekemisen jatkamisen ehkäisemistä. Keskittyä voidaan myös esimerkiksi rakennetun ympäristön suunnitteluun sellaiseksi, että se tuottaa mahdollisimman vähän rikollisuutta. Rikoksentorjunta voidaan kohdistaa tarkemmin vain jollekin tietylle alueelle, elämänalalle tai rikoslajiin tai se voi olla kokonaisvaltaista.
Kriminaalipolitiikka
Kriminaalipolitiikka on merkittävä rikosoikeuden osa-alue, jolla on vaikutusta sekä rikosoikeudellisiin käytäntöihin, että tutkimukseen. Yleisesti sillä ymmärretään tarkoitettavan rikollisuutta koskevaa yhteiskunnallista päätöksentekoa. Kriminaalipolitiikka voidaan jakaa käytännölliseen kriminaalipolitiikkaan ja tieteelliseen kriminaalipolitiikkaan jolloin käytännöllisellä kriminaalipolitiikalla tarkoitetaan yleistä yhteiskunnallista päätöksentekoa, sen tavoitteenasetteluja ja toteuttamistapoja. Tieteellisellä kriminaalipolitiikalla puolestaan tarkoitetaan tutkimusta, jonka tavoitteena on käytännön kriminaalipolitiikkaan vaikuttaminen tai joka tutkii käytännön kriminaalipolitiikkaa. Koska monen muunkinlaisella kuin vain oikeustieteellisellä tutkimuksella voidaan pyrkiä vaikuttamaan käytännön kriminaalipolitiikkaan, luontevampi nimitys tieteelliselle kriminaalipolitiikalle voisi olla kriminaalipoliittisesti orientoitunut tutkimus. Tällaisella tutkimuksella on perinteisesti ollut Suomessa tärkeä sija koska käytännön kriminaalipolitiikassa asiantuntijanäkemyksille on annettu painoarvoa ja useat rikosoikeustutkijat ovatkin luokitelleet tutkimuksensa kriminaalipoliittisesti orientoituneeksi. Asiantuntijoiden vaikutusvalta saattaa kuitenkin olla heikkenemässä erityisesti rikosoikeuden eurooppalaistumisen vuoksi.
Rangaistusteoriat
Rangaistusteorioiden tavoitteena on perustella, miksi yhteiskunta on oikeutettu rankaisemaan ja tätä kautta aiheuttamaan kärsimystä sen näkökulmasta väärin tehneelle yksilölle. Rangaistusteoriat antavat koko rikosoikeudelliselle järjestelmälle perustan. Tarkemmin sen tehtävät rikosoikeudessa voidaan jakaa neljään eri kategoriaan. Rangaistusteorian kontrolloiva vaikutus tarkoittaa sitä, että sen perusteella voidaan jatkuvasti arvioida rikosoikeudellisen järjestelmän hyväksyttävyyttä. Justifioivalla merkityksellä taas tarkoitetaan sitä, että kun teorian asettamat edellytykset toteutuvat, rangaistuksille saadaan oikeutus. Rangaistusteorian kolmas merkitys on systematisoiva, sen perusteella voidaan arvioida rikosoikeudellisia periaatteita, niiden välisiä suhteita ja ratkaista ongelmatilanteita. Viimeiseksi sillä on sisällöllinen merkitys, rangaistusteoriaa voidaan pitää eräänlaisena aineellisen oikeudenmukaisuuden toteuttajana, koska se voi antaa vastauksia rangaistuksen oikeasta suhteesta tekoon.
Rangaistusteoriat on perinteisesti jaoteltu retributiivisiin eli sovitusteorioihin ja preventiivisiin teorioihin. Uudempi teorialinja ovat ekspressiiviset ja kommunikatiiviset teoriat. Tämän lisäksi jotkut teoriat ovat yhdistelmäteorioita, jotka eivät kuulu mihinkään jaottelun luokkaan puhtaasti. Sovitusteoriat jakautuvat puolestaan positiivisiin ja negatiivisiin sovitusteorioihin. Positiivisissa eli absoluuttisissa sovitusteorioissa rangaistuksen oikeutus saadaan suoraan tehdystä teosta.
Preventiivinen rangaistusteoria
Positiivinen preventioteoria eli integraatiopreventio on Suomessa 60- ja 70-lukujen taitteesta lähtien vallalla ollut ajatusmalli, jossa otetaan huomioon rangaistuksen laajemmat, välillisemmät ja vaikeammin mitattavat, yleiset yhteiskunnalliset vaikutukset. Rangaistuksen tarkoitukseksi nähdään esimerkiksi moraalin ylläpito, sen sisäistämisen tukeminen ja joissain tapauksissa jopa moraalia luova vaikutus. Teoria perustuu neljään hypoteesiin. Ensinnäkin, Ihmiset voivat hyväksyä ja omaksua laissa määritellyt normit omaksi käyttäytymismallikseen. Tämä hyväksyntä voi syntyä esimerkiksi oikeusjärjestelmän koetun legitimiteetin kautta. Tämä legitimiteetti voidaan saada esimerkiksi siitä, että lait ovat demokraattisen lainsäädäntöprosessin tuloksena säädetty ja kansalaiset kokevat tuon järjestelmän legitiimiksi. Toinen syy lailla ilmaistujen normien omaksumiseen voi olla lain kunnioitus auktoriteettina. Lisäksi lakien noudattamisesta voi muodostua yksinkertaisesti vakiintunut tapa.
Kommunikatiiviset rangaistusteoriat
Kommunikatiivisessa rangaistusteoriassa pyritään välittämään tekijälle moitearvostelua ja vastavuoroiseen keskusteluun teosta tekijän ja muun yhteiskunnan kanssa. Sekä lainsäädäntö että prosessi tukevat tätä tavoitetta. Teoria pohjautuu ajatukseen kansalaisesta rationaalisena moraalisena toimijana, jolle voidaan antaa käskyjä ja kieltoja tämä muistaen. Se ei pyri pelottelemaan kansalaista kuuliaiseksi tai saamaan tätä sokeasti noudattamaan vaan kansalaisten kunnioittamiseen perustuvaan sääntöjen ymmärtämiseen ja tästä syystä tapahtuvaan noudattamiseen. Rikosoikeus välittää kansalaisille tietyn poliittisen yhteisön arvoja, jotka ovat tai joiden pitäisi olla yhteisiä. Lainsäätäjä pyrkii vakuuttamaan kansalaiset rikolliseksi määrittelemänsä teon moitittavuudesta ja nämä vastaavat toiminnallaan. Oikeudenkäynnillä on erityisesti tekijän osalta suuri merkitys: siinä hänen kanssaan voidaan kommunikoida teosta, kun hänet kutsutaan vastaamaan teostaan ja ottamaan osaa prosessiin, jossa syyte julkisesti käsitellään. Samalla rikosprosessilla vaikutetaan kommunikatiivisesti myös toistaiseksi tekoa tekemättömiin mahdollisiin tekijöihin. Teorialla on välillisesti yleispreventiivisen teorian kanssa yhteneväisyyksiä. Ne eroavat ekspressiivisistä rangaistusteorioista siinä, että niissä pyritään tähän vastavuoroisuuteen eikä vain moitteen välittämiseen.
Rangaistusteoria EU-rikosoikeudessa
EU-rikosoikeudessa on omaksuttu tehokkuuden, oikeasuhtaisuuden ja varoittavuuden periaate. Lähestymistapa on pikemminkin pragmaattinen kuin rangaistusteoreettinen. Oikeasuhtaisuus tässä viittaa sovitusteorioihin, rangaistuksen on oltava tekoon nähden kohtuullinen ja rikosoikeudellisen järjestelmän tasolla eri teoista annettavien rangaistusten tulee olla oikeassa suhteessa toisiinsa. Varoittavuus on peräisin peloteteoriaan liittyvästä "deterrence" -käsitteestä. Tehokkuusajatus rikollisuuden poistamiseen tähtäävän rikollisuuden vastaisen taistelun kaltainen. Oikeasuhtaisuuden osalta Suomen ja Euroopan unionin rangaistusteoreettinen ideologia on yhtenevä. Varoittavuus ja tehokkuus ovat puolestaan ongelmallisempia, koska peloteteorian lähtökohdat eroavat huomattavasti Suomessa vallalla olevasta välillisen yleisprevention ajatuksesta ja tehokkuuden vaatimukseen liittyvästä ajatuksesta Suomessa on luovuttu jo 60- ja 70-lukujen taitteessa. Lähtökohtien eroavuudesta voi syntyä ongelmia, kun EU-tason rangaistusteoreettinen ja kriminaalipoliittinen ideologia vaikuttaa kansalliseen lainsäädäntöön tiettyjen tekojen rangaistustasoja vahvistamalla ja esimerkiksi rangaistusten keskinäinen oikeasuhtaisuus vääristyy. Toinen ongelmallinen piirre on, että tehokkuuden, oikeasuhtaisuuden ja varoittavuuden periaate ei ole EU:ssa vain rikosoikeudellinen vaan yleinen EU-oikeudessa. Esimerkiksi sukupuolisyrjintää koskevassa korvauslainsäädännössäkin sitä käytetään, ja voidaankin kysyä, miten hyvin se sopii rikosoikeudellisen lainsäädännön lähtökohdaksi.
Rangaistusteoria kansainvälisessä rikosoikeudessa
Kansainvälisessä rikosoikeudessa rangaistusteorialla on sovitusteoreettiset lähtökohdat ja sillä on myös erityispreventiivisiä tavoitteita. Tämä ilmenee hyvin Rooman perussäännön johdantokappaleista, jossa asiaa painotetaan. Kansainvälisen rikosoikeudessa keskeisiä ovat tietyt ydinrikokset ("core crimes"), joiden rangaistus oikeutetaan sillä, että niiden tekijät eivät saa välttyä rangaistukselta, vaikka kansallinen lainsäädäntö ei niitä rangaistavaksi olisikaan määrännyt. Tämän katsotaan johtuvan näiden ydinrikosten, kuten esimerkiksi etnisten puhdistusten, erikoisluonteesta. Katsotaan, että loukkaisi koko kansainvälistä yhteisöä, jos tämän tyyppisiä rikoksia voisi rangaistuksetta tapahtua. Toisaalta tämä merkitsee poikkeamista rikos­oikeudessa yleensä sovelletusta territoriaali­periaatteesta, jonka mukaan teon rangaistavuus määräytyy tekopaikan kansallisen lain mukaisesti.
Kansainvälisessä rikosoikeudessa rangaistavaksi säädetyt teot eroavat huomattavasti vakavastakin niin sanotusti tavallisesta rikollisuudesta, eikä esimerkiksi pelotevaikutuksen tai välillisen yleisprevention voi olettaa juuri vaikuttavan mahdollisiin tekijöihin. Tästä syystä kansainvälisessä rikosoikeudessa taustalla oleva rangaistusteoria eroaa huomattavasti Suomen kansallisen rikosoikeuden taustalla olevasta, ja tällä on vaikutusta rikosoikeuden käytön tasollakin. Niinpä myös Rooman perussäännön tarkoituksella on tulkinnallista merkitystä.
Kriminalisointiteoria
Kriminalisointiteoria pyrkii määrittelemään oikeudellisia reunaehtoja joiden puitteissa teon kriminalisointi voidaan katsoa oikeutetuksi. Perinteisesti ongelma on mielletty kriminaalipoliittiseen tavoitteenasetteluun kuuluvaksi tai se on oikeudellisessa kirjallisuudessa sivuutettu vain ylimalkaisilla viittauksilla kriminalisointiperiaatteisiin. 2000-luvulla Suomessa kehitelty kriminalisointiteoria pyrkii kokoamaan kriminalisointiperiaatteet kokonaisuudeksi ja antamaan niille myös käytännön sisältöä. Jokainen kriminalisointiperiaate on teoriassa suhteutettu perusoikeusjärjestelmään ja EU-rikosoikeuteen. Näistä perusoikeuksilla on erityisesti merkitystä, koska eduskunta on vahvistanut perusoikeuksien rajoittamisedellytykset rikosoikeudellisen lainsäädännön rajoittamisperusteiksi.
Kriminalisointiperiaatteet
Kriminalisointiperiaatteita ovat ultima ratio -periaate, rikosoikeudellinen laillisuusperiaate, hyöty-haitta-punninnan periaate, oikeus­hyvien suojelun periaate ja ihmisarvon loukkaamattomuuden periaate.
Peppermint Twist
Peppermint Twist on Joey Deen ja Henry Gloverin kirjoittama ja alun perin yhdysvaltalaisen Joey Dee and the Starlitersin vuonna 1961 levyttämä musiikkikappale. Se nousi seuraavan vuoden tammikuussa Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen. Britanniassa kappale ylsi sijalle 33.
Wärtsilä-Sulzer RTA96-C
Wärtsilä-Sulzer RTA96-C on turboahdettu kaksitahtidieselmoottori ja se on suurin rakennettu polttomoottori maailmassa. Japan Diesel United, Ltd valmisti Aioin tehtailla ensimmäiset Wärtsilä-Sulzer RTA96-C moottorit. Moottori on suunniteltu konttialuksiin, joissa käytetään polttoaineena raskasta polttoöljyä sen halpuuden vuoksi. Konttialus M/S Emma Mærskiin on asennettu moottorisarjan suurin 14-sylinterinen moottori ensimmäisenä.
Rakenne
Moottorissa on ristikappaleet (crosshead), eli männänvarsi pysyy aina suorana, eikä männästä kohdistu sylinteriin sivuttaisvoimaa. Yksi syy käyttää tätä ratkaisua on erottaa kampikoneiston voitelu sylinterissä syntyvistä palamisjätteistä. Kampikammion voiteluöljy pysyy puhtaana palamistuotteista. Sylinterin yläosan voitelu tapahtuu erityisten injektoreiden avulla. Sylinterien poltettavaa erikoisvoitelyöljyä käytetään myös neutraloimaan runsasrikkisen polttoaineen palamisessa syntyvät hapot.
Yhteispaineruiskutus -teknologian (common-rail system) avulla on saatu entistä suurempi teho pienemmillä moottorin kierrosnopeuksilla, alhaisempi polttoaineen kulutus ja pienemmät tehohäviöt.
Moottorin pakokaasujen energiaa käytetään turboahtimissa, sekä tuottamaan höyryä sähköä tuottavalle turbiinille.
Peppermint Twist
Brittiläinen Sweet-yhtye julkaisi vuonna 1974 ilmestyneellä Sweet Fanny Adams -albumillaan oman versionsa kappaleesta. Se julkaistiin joissakin maissa singlenä ja nousi listaykköseksi Australiassa.
Wärtsilä-Sulzer RTA96-C
Hyötysuhde
Moottorin ominaiskulutus on alhaisin polttomoottoreista. Pienin ominaiskulutus muunnettuna mekaaniseksi energiaksi polttoaineen massayksikköä kohden on. Kun polttoaineen alempi palamislämpö on, saadaan akselihyötysuhteeksi.
Peppermint Twist
Joey Dee and the Starlitersin versio
Joey Dee ja Henry Glover sävelsivät ”Peppermint Twistin” klubinsa tunnusmusiikiksi. Kappaleesta tuli twist-kuumeen valtaamassa Yhdysvalloissa miljoonamenestys ja 27. tammikuuta 1962 se nousi Billboardin kärkeen kolmen viikon ajaksi. Britanniassa se ylsi sijalle 33.
Sweetin versio
Brittiläisen Sweet-yhtyeen cover-versio julkaistiin vuonna 1974 sen albumilla Sweet Fanny Adams. Singlenä se ilmestyi muun muassa Australiassa, missä se nousi listaykköseksi. Australian lisäksi single julkaistiin esimerkiksi Uudessa-Seelannissa, Japanissa ja Venezuelassa. Singlen b-puolena on ”Rebel Rouser”, poikkeuksena Venezuelan-painos, jossa se on ”Set Me Free”. Molemmat b-puolet ovat peräisin Sweet Fanny Adamsilta.
”Peppermint Twist” on perusrock, joka keventää muuten melko raskasta Sweet Fanny Adams -albumia. Sweet oli esittänyt kappaletta konserteissaan jo vuosia ennen sen levyttämistä.
Muita versioita
Anja Piipponen ja Tikanpojat levyttivät kappaleen suomeksi helmikuussa 1962 alkuperäisellä nimellä ”Peppermint Twist”. Sanoituksen teki Reino Helismaa salanimellä Rauni Kouta.
RN Baionetta
RN Baionetta oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Gabbiano-luokan korvetti.
Rikosoikeus
Ultima ratio
Ultima ratio -periaatteen mukaan kriminalisointi on perusoikeuksiin puuttuvan luonteensa vuoksi keino, jota tulisi käyttää vasta viimeisenä mahdollisena vaihtoehtona. Ennen sitä täytyisi siis harkita seuraamuksia, jotka eivät ole rikosoikeudellisia. Periaatteeseen liittyvänä ongelmana Suomessa voidaan nähdä se, että erilaisten oikeudellisten seuraamusten keskinäistä suhdetta tai itse- ja yhteissääntelyn vaihtoehtoja ei ole juuri pohdittu. Perustuslakivaliokunnan käytännöstä löytyisi jo esimerkiksi kannanottoja toimiluvan peruuttamisen suhteesta perusoikeuksien rajoittamiseen. Esimerkiksi sakkorangaistuksen suhteuttaminen rikosoikeudellisena rangaistuksena muihin seuraamuksiin saattaisi muuttaa itse periaatettakin.
Oikeushyvien suojelu
Oikeushyvät ovat rikosoikeudella suojeltavia etuja, jotka on perinteisesti käsitetty läheisesti henkilöön liittyviksi - esimerkiksi henkilökohtainen vapaus, mutta nykyään sellaisiksi käsitetään laajemmin myös esimerkiksi yleinen turvallisuus ja markkinoiden häiriintymätön toiminta. Oikeushyvien suojelun periaatteen mukaan kriminalisoinnin tulee suojella jotain tarkasti määriteltävissä olevaa ja suojelemisen arvoista oikeushyvää. Periaatteen edustama näkemys on ollut vallalla 1800-luvulta asti, vaikka rikosoikeudellisessa lainsäädäntökäytännössä on ollut nähtävissä muunkinlaisia suuntauksia. Perusoikeuksiin suhteutettuna periaatteen sisältö on hieman muuttunut, mutta säilynyt ytimeltään alkuperäisenä. Perusoikeudet tarjoavat vähintäänkin esimerkinomaisen luettelon joistain oikeushyvinä mahdollisesti suojeltavista asioista, ja niitä on pyritty suhteuttamaan oikeushyviin. Suhteuttamisen tarve johtuu siitä, että perustuslakivaliokunnankin muotoilun mukaan rikosoikeudellista järjestelmää on käytettävä vain silloin, kun sille on painava yhteiskunnallinen syy ja perusoikeusjärjestelmän kannalta hyväksyttävä peruste. Tällainen peruste voi olla esimerkiksi tietyn perusoikeuden suojaaminen.
Ihmisarvon loukkaamattomuus
Ihmisarvon loukkaamattomuuden periaate on ehkä vaikeimmin käsitettäviä kriminalisointiperiaatteista. Sillä on kuitenkin vahva perusta kansainvälisissä sopimuksissa, ja se on Suomessa perustuslain perusoikeuksien taustalla vaikuttava arvo. Rikosoikeuteen nähden ihmisarvon loukkaamattomuuden periaate edellyttää sitoutumista syyllisyysperiaatteeseen, jonka keskeisen sisällön mukaan ketään ei saa rangaista teosta, jos tällä ei ollut kykyä tai mahdollisuutta toimia toisin. Lisäksi periaate edellyttää, että rangaistavan teon täytyy olla tahallinen tai tuottamuksellinen. Laajemmalla tasolla ihmisarvon loukkaamattomuus vahvistaa pohjoismaista ajatusta, että oikeusjärjestelmän toiminnan tulisi olla rationaalista ja humaania. Erityisesti humaanius viittaa jokaisen ihmisen kunnioittamiseen autonomisena toimijana, ja tämä ajatus liittyy läheisesti myös ihmisarvon käsitteeseen.
Rikosoikeudellinen laillisuusperiaate
Rikosoikeudellinen laillisuusperiaate on eräs rikosoikeuden perusperiaatteista. Joitain sen edellyttämiä periaatteita on, että kriminalisointi edellyttää lain säätämistä eduskuntatasolla ja sen täytyy olla riittävän täsmällisesti laadittu. Lisäksi se asettaa tiettyjä rajoituksia niin kutsutuille blankorikossäännöksille eli sellaisille laissa oleville säännöksille, joissa ei ole määritelty rikoksen tunnus­merkkejä vaan on säädetty yleisesti rangaistavaksi lain nojalla annetun asetuksen tai viran­omais­päätöksen rikkominen.
Hyöty-haitta punninnan periaate
Hyöty-haitta punninnan periaatteen mukaan kriminalisoinnista täytyy olla enemmän hyötyä kuin haittaa. Tästä seurauseettisestä näkökulmasta voidaan pohtia kriminalisoinnin kaikenlaisia kokonaisyhteiskunnallisia vaikutuksia ja se on pragmaattinen työkalu kriminalisoinnin arvioinnissa etukäteen. Se on ollut ratkaisevassa asemassa suomalaisessakin lainsäädäntötyössä ongelmallisiksi koettujen lakien käsittelyssä. Esimerkiksi prostituutioon liittyviä kriminalisointeja on pohdittu hyöty-haitta punninnan periaatteen lähtökohdista.
Viitteet
<references group="Melander"/>
John Gourlay
John Bell Gourlay (26. heinäkuuta 1872 – 7. huhtikuuta 1949) oli kanadalainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana vuoden 1904 kesäolympialaisissa St Louisissa kultaa voittaneessa kanadalaisessa Galt FC:ssä.
Unkarin Grand Prix 1988
Unkarin Grand Prix 1988 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. elokuuta 1988 Hungaroringin radalla Budapestissa. Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt Ayrton Senna. Voitto oli hänelle kaiken kaikkiaan kauden kuudes ja viides paalupaikalta saavutettu.
Marcus Claudius Marcellus
pienoiskuva|pysty=0.8|Marcus Claudius Marcellus Marcus Claudius Marcellus (n. 268–208 eaa. lähellä Venusiaa) oli roomalainen sotapäällikkö ja Hannibalin tärkeä vastustaja. Marcellus valtasi toisessa puunilaissodassa (218–201 eaa.) Syrakusan. Hän toimi konsulina viidesti. Marcellus muistutti monessa suhteessa Rooman varhaisia sankareita, koska hän oli luonteeltaan hurjapäinen, aggressiivinen ja nautti kaksintaisteluista.
Ensimmäisen konsulikautensa aikana 222 eaa. Marcellus taisteli insubreja vastaan Gallia cisalpinassa ja saavutti spolia opiman kolmatta ja viimeistä kertaa Rooman historiassa. Hän vapautti roomalaisten kanssa liitoutuneen Clastidiumin kylän insubrien piirityksestä ja valtasi myöhemmin Mediolanumin. Clastidiumin taistelussa Marcellus surmasi gallien kuninkaan Britomaruksen saadakseen tämän käyttämän rintahaarniskan itselleen. Vuonna 216 eaa. Rooman hävittyä Cannaessa hän komensi armeijan jäännöksiä Canusiumissa ja pelasti Nolan ja eteläisen Campanian Hannibalilta. Marcellus valittiin konsuliksi Lucius Postumius Albinuksen tilalle, mutta, kun hän otti tehtävänsä vastaan maaliskuun 15. päivänä 215 eaa., valinta julistettiin pätemättömäksi huonojen enteiden perusteella. Seuraavana vuonna Marcellus kuitenkin valittiin uudelleen. Hän oli tuolloin 57-vuotias. Vuosina 214–211 eaa. Marcellus oli konsulina kolmatta kertaa palvellen Sisiliassa. Hän hyökkäsi Leontinoihin ja valtasi Syrakusan kahden vuoden piirityksen jälkeen. Hänen joukkonsa surmasivat tiedemies Arkhimedeen kaupungin valtauksen yhteydessä. Marcellius ryösti kaupungin ja toi sen aarteet Roomaan. Palkinnoksi Syrakusan valtauksesta hänelle suotiin ovatio, jossa juhlan kohde ratsasti hevosella kulkueen kärjessä. Marcellus oli konsulina jälleen 210 eaa. vallaten Salapian Apuliassa, joka oli kapinoinut liittyen Hannibaliin. Vuonna 209 eaa. hän taisteli ratkaisemattomaan päättyneen taistelun Hannibalia vastaan Venusiassa. Hän sai surmansa väijytyksessä viidennellä konsulikaudellaan 208 eaa. ollessaan 220 ratsumiehen kokoisen osaston kanssa tiedustelemassa Hannibalin armeijan asemia leirien välisessä maastossa. Osasto ratsasti ansaan, jonka Hannibal oli asettanut kukkulalle arvellen, että roomalaiset saattaisivat yrittää vallata sen. Marcellus kuoli väijytyksestä seuranneessa kaksintaistelussa.
Alexander Hall (jalkapalloilija)
Alexander Noble "Alex" Hall (3. joulukuuta 1880 – 25. syyskuuta 1943) oli kanadalainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana vuoden 1904 kesäolympialaisissa St Louisissa kultaa voittaneessa kanadalaisessa Galt FC:ssä.
Pyhä Miltiades
Pyhä Miltiades (k. 10. tammikuuta 314) oli berberi taustainen africalaissyntyinen katolisen kirkon paavi ja toimi paavina 2. heinäkuuta 311 – 10. tammikuuta 314. Kirkkoisä Augustinus mainitsi hänet usein kirjoituksissaan.
Hadrianuksen akvedukti
Historia
Akvedukti rakennettiin roomalaisella kaudella. Sen rakentamisen laittoi alulle keisari Hadrianus vuonna 125 omalla kustannuksellaan ja se valmistui Antoninus Piuksen aikana vuonna 140. Hadrianus suosi Ateenaa ja Kreikka, ja akvedukti oli yksi hänen lukuisista rakennushankkeistaan kaupungissa. Osa akveduktiin liittyneistä vesijohdoista säilyi käytössä aina 1900-luvun puolelle saakka. Eräs osuus löydettiin vuonna 1870, ja sitä käytettiin Kuninkaallisen puutarhan eli nykyisen Kansallispuutarhan kasteluun.
Rakennelmat
Akveduktin pituus oli noin 19,7 kilometriä. Se kulki pääosin maanalaisessa tunnelissa osin aivan maanpinnassa, mutta siihen kuului myös akveduktisiltaosuuksia. Tunneliosuuksissa kaivannon leveys oli noin 0,7–0,8 metriä ja korkeus noin 1,1–1,6 metriä, ja se oli katettu holvauksella. Akvedukti sai alkunsa Parnes-vuorelta (nyk. Párnitha) Ateenan pohjoispuolelta nykyisen Tatóin alueelta, ja se keräsi sivujohtojen kautta vettä päälähteen lisäksi myös muista lähteistä matkan varrella. Näihin kuului muun muassa Kefissos-joki (nyk. Kifisós).
Varsinainen akvedukti päättyi suureen vesisäiliöön Lykabettos-kukkulan rinteessä (37.97917°N, 23.74167°W). Sen koko oli noin 26,1 × 9,1 metriä ja syvyys noin kaksi metriä. Vesisäiliössä oli joonialaista tyyliä edustanut propylon, joka oli pystyssä vielä vuonna 1788. Nykyisin julkisivusta on jäljellä vain perustaa ja kahden pylvään jalustat. Propylonin yläpalkissa oli piirtokirjoitus, jonka vasen osa on säilynyt ja esillä Kansallispuutarhassa. Koko teksti kuului:
Lykabettokselta vesi johdettiin eri puolille kaupunkia. Akveduktin tarkoituksena oli tarjota vesihuolto ennen kaikkea Hadrianuksen uudelle kaupunginosalle Hadrianopoliille, joka käsitti kaupungin kaakkoisosan Olympoksen Zeuksen temppelin ympärillä. Siellä vettä saivat muun muassa Záppeion roomalaisena kylpylänä nykyisin tunnetut termit sekä muut kylpylät. Lisäksi vettä johdettiin muun muassa Agoralle ja sen Nymfaioniin. Vesijohdon kapasiteetiksi on arvioitu noin kuutiometriä vettä päivässä.
Maanalaista akveduktia on näkyvillä Ateenan Olympiakylän alueella (38.11306°N, 23.76833°W) sekä myös muun muassa Agoran arkeologisella alueella. Akveduktin parhaiten säilynyt siltaosuus on Néa Ioníassa Kapodistríou-valtakadun kummallakin puolella lähellä Plateía Adrianeíou -aukiota (38.03361°N, 23.77333°W), vaikkakin tätä osuutta on arveltu myös myöhäisroomalaisen, 400-luvulla rakennetun akveduktin osaksi.
Albert Henderson
Albert Percy "Red" Henderson (29. elokuuta 1881 – 20. elokuuta 1947) oli kanadalainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana vuoden 1904 kesäolympialaisissa St Louisissa kultaa voittaneessa kanadalaisessa Galt FC:ssä.
Venäjän duuman vaalien jälkeiset mielenosoitukset 2011
thumb|Reiluja vaaleja vaatinut ja virallisia äänestystuloksia vastustanut mielenosoitus [[Nižni Novgorod|Nižni Novgorodissa 10. joulukuuta 2011]] Venäjän duuman vaalien jälkeinen mielenosoitusliike alkoi vastalauseena 4. joulukuuta 2011 järjestetyille parlamenttivaaleille, joissa vaalitarkkailijat havaitsivat äänestyksen aikana vaalivilppiä. Mielenosoittajat vaativat väärinkäytösten julkista tunnustamista ja vaalien uusimista. Mielenosoitukset jatkuivat vuonna 2012 ja laajenivat 4. maaliskuuta pidettyjen presidentinvaalien jälkeen vastustamaan myös pääministeri Vladimir Putinin asettumista uudelleen presidentiksi.
Mielenosoitukset 10. joulukuuta 2011
thumb|Mielenosoitus Bolotnaja-aukiolla [[Moskova|Moskovassa 10. joulukuuta 2011]]10. joulukuuta, viikko pienempien mielenosoitusten jälkeen, Venäjällä nähtiin paikoin suurin mielenosoitus Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen, kun väkeä oli osoittamassa tyytymättömyyttään vilppiin 70 kaupungissa.
Moskovassa mielenosoitus pidettiin Bolotnaja-aukiolla, jonne viranomaiset olivat siirtäneet mielenosoituksen ydinkeskustan Vallankumousaukiolta. Venäläisen uutistoimisto RIA Novostin mielenosoittajia oli ainakin 20 000, viranomaisten mukaan 25 000 ja mielenosoitukseen osallistuneen opposition eri arvioiden mukaan 50 000−150 000 ihmistä. Pietarissa osoitti mieltään poliisin mukaan noin 10 000 ihmistä.
Moskovassa mielenosoittajat hyväksyivät julkilausuman, jossa vaadittiin duuman vaalien tulosten mitätöimistä, uusia vaaleja, keskusvaalilautakunnan puheenjohtajan Vladimir Tšurovin eroa ja hänen toimiensa tutkimista, pidätettyjen mielenosoittajien vapauttamista sekä kaikkien poliittisten puolueiden rekisteröimistä ja asiaa koskevan lainsäädännön demokratisoimista. thumb|left|Mielenosoitus Pionerskaja plošad -torilla [[Pietari (kaupunki)|Pietarissa 10. joulukuuta 2011]]
Poliisin mukaan mielenosoitukset olivat rauhallisia eikä vakavia välikohtauksia tullut tietoon. Kaduilla ilmoitettiin etukäteen partioivan jopa kymmeniä tuhansia poliiseja. Sisäministeriön mukaan poliisi käski useilla paikkakunnilla järjestettyihin luvattomiin mielenosoituksiin osallistuneita hajaantumaan, ja suurin osa luvattomista mielenosoituksista purkautui käskettäessä. Ulkomaisten toimittajien mukaan mielenosoittajat kahakoivat poliisin kanssa Pietarissa ja joitakin mielenosoittajia raahattiin pois melko rajuin ottein. Habarovskissa poliisi pidätti paikallisen kommunistijohtajan mukaan noin 50 ihmistä. Opposition mukaan Kazanissa pidätettiin noin 20 mielenosoittajaa.
Mielenosoittajat käyttivät vastustuksensa symbolina valkoista nauhaa, joka kehotettiin ripustamaan esimerkiksi vaatteisiin, autoon tai ikkunaan.
Hallitsevan Yhtenäinen Venäjä -puolueen kannattajat ilmoittivat järjestävänsä vastamielenosoituksen Punaiselle torille 12. joulukuuta.
Muita isoja mielenosoituksia talvella 2011−2012
Seuraava iso vaalivilpin vastainen mielenosoitus oli 24. joulukuuta. Moskovassa se pidettiin Prospekt (Akademika) Saharova -valtakadulla. Osallistujamäärän arviot vaihtelevat paljon, sillä poliisi arvioi väkimääräksi 29 000 henkeä, RIA-Novosti 45 000, The Moscow Times 60 000−80 000, Novaja Gazetan vapaaehtoislaskijat noin 102 000 ja järjestäjät 120 000 henkeä.
Puhujat / esiintyjät 4. helmikuuta 2012 pidettiin mielenosoitus jälleen Bolotnajalla.
26. helmikuuta
26. helmikuuta rehellisiä vaaleja vaatineet ja Putinia vastustaneet mielenosoittajat muodostivat 15 kilometriä pitkän ihmisketjun Moskovan ydinkeskustaa kiertävälle Sadovoje koltso ("Puutarhakehä") -valtakadulle. Järjestäjien mukaan paikalla oli noin 40 000 osanottajaa ja poliisin mukaan 11 000. Ylen tietojen mukaan mielenosoittajia oli lähemmäs 30 000.
Bolotnajan mielenosoitus 6. toukokuuta 2012
Mielenilmauksen järjestäjät olivat sopineet poliisin kanssa käytännön järjestelyistä. Poliisi kuitenkin sulki Bolotnaja-aukion kolmesta sisäänkäynnistä kaksi kokonaan ja kavensi ainoaa auki jäänyttä. Väentungoksen aiheuttaman paineen ja mielenosoittajien väkivallan seurauksena poliisin pitämä linja murtui. Poliisi alkoi hajottaa mielenilmausta voimakeinon, mikä kesti tuntien ajan. Ihmisoikeusjärjestö Amnestyn mukaan mielenosoittajien väkivalta oli yksittäisiä tekoja ja väkijoukko oli suurelta osin rauhallista. Järjestön mukaan poliisi käytti mielivaltaisia ja liiallisia voimakeinoja. Poliisi aiheutti lukuisia vammoja ja paikalta pidätettiin satoja osallistujia, joista suurin osa vapautettiin pian ilman syytteitä.
Mielenosoituksen jälkipyykki
Poliisin toiminnasta laadittiin lukuisia valituksia. Amnestyn mukaan sekä väkivaltaisesti toimineista mielenosoittajista että poliiseista on tarkkaa dokumentaatiota, joista voi tunnistaa esimerkiksi yksittäisiä poliiseja, mutta syyttäjä ei ole ollut siitä kiinnostunut. Venäjän oppositio näkee viranomaisten toimet yrityksenä tukahduttaa kansalaisyhteiskunta.
Tuomiot
Poliisit eivät saaneet syytteitä. Huhtikuussa 2016 rikostutkinta oli yhä käynnissä ja uusia pidätyksiä tehtiin. Tapauksessa epäiltiin rikoksesta 35 mielenosoittajaa. Epäiltyjä syytettiin osallistumisesta joukkomellakkaan, sen järjestämisestä tai mellakkaan kiihottamisesta. Osaa syytettiin myös poliisin väkivaltaisesta vastustamisesta. Tuomittujen vankeustuomioiden pituudet vaihtelevat 2,5 vuodesta 4,5 vuoteen. Yksitoista syytetyistä armahdettiin joulukuussa 2013, yli vuoden vankeuden jälkeen. Amnesty pitää oikeudenkäyntejä epäoikeudenmukaisina ja syyttää pidätyksiä, oikeudenkäyntejä sekä tuomioita poliittisiksi. Epäiltyjen mielenosoittajien mukaan poliisi provosoi tapahtumia ja oikeudenkäynneissä on liioiteltu poliisien kokemia kärsimyksiä.
Oikeus tuomitsi mielenosoituksessa olleen Mihail Kosenkon väkivallasta virkavaltaa vastaan. Kosenko kiisti rikkoneensa lakia. Syksyllä 2013 hänet määrättiin pakkohoitoon mielisairaalaan. 11. kesäkuuta 2014 Moskovan alueen alioikeus muutti aiempaa päätöstä siten, että Kosenkon on edelleen käytävä säännöllisesti psykiatrisessa hoidossa, mutta hän voi hoitoajan ulkopuolella asua kotonaan. Ihmisoikeus järjestöt ovat vastustaneet Kosenkon tuomiota ja pakkohoitoa perusteettomana.
Oppositiojohtaja Sergei Udaltsov määrättiin helmikuussa 2013 kotiarestiin. Heinäkuussa 2014 moskovalainen tuomioistuin tuomitsi hänet ja toisen oppositiojohtajan Leonid Razvozžajevin mellakoiden järjestämisestä 4,5 vuodeksi työleirille. Usaltsov aloitti asianajajansa mukaan syömälakon vastalauseena poliittisena pitämälleen tuomiolle.
26. huhtikuuta 2016 moskovalainen valitustuomioistuin piti voimassa Ivan Nepomnjaštšin 2,5 vuoden työleirituomion. Nepomnjaštši kiisti syyllistyneensä mihinkään ja kertoi poliisien käyneen hänen kimppuunsa sen jälkeen, kun hän oli protestoinut ääneen toisen mielenosoittajan hakkaamista. Kaksi poliisia puolestaan kertoivat hänen lyöneen heitä nyrkillä ja sateenvarjolla. Poliisit muistivat rikokset vasta kaksi vuotta tapahtuneen jälkeen, kun syyttäjä näytti heille videon mielenosoituksesta.
Kultalehtikuusi
Kultalehtikuusi (Pseudolarix amabilis) on mäntykasvien heimoon kuuluva havupuulaji. Se on kultalehtikuusten (Pseudolarix) suvun ainoa laji. Lehtikuusten (Larix) tavoin kultalehtikuusi on kesävihanta ja pudottaa neulasensa talveksi. Tästä ja nimestään huolimatta kultalehtikuusi ei kuitenkaan nykyisen käsityksen mukaan ole kovin läheistä sukua lehtikuusille. Monissa kielissä lajin nimeen liitetään kulta, mikä viittaa puun kullankeltaiseen syysväriin. Kasvi on luonnonvarainen Kiinassa, mutta uhanalainen.
Kuvaus
Kultalehtikuusi on keskikokoinen, yleensä yksirunkoinen puu. Se kasvaa tavallisesti 30–40 metriä korkeaksi ja rungon rinnankorkeusläpimitaltaan 1,5 metriä leveäksi, mutta joskus jopa kolmimetriseksi. Suuremmat oksat ovat vaakasuuntaisia tai hieman kohenevia. Pienimmät oksat ovat usein riippuvia. Latvus on leveän kartiomainen ja erityisesti vanhemmiten epäsäännöllinen ja avoin. Kaarna on harmahtavanruskeaa ja halkeilee suomumaisina, usein nelikulmaisina levyinä.
Oksanhaarat ovat kaljuja, aluksi kellertäviä tai punertavia, ohuita ja taipuisia, toisena vuonnaan selvästi paksumpia ja jäykempiä, myöhemmin yleensä harmahtavia. Versot ovat eriytyneet pitkäversoihin ja lateraalisiin vain 5–35 millimetriä pitkiin lyhytversoihin. Silmut ovat keltavihreitä. Talvehtivat pitkäversojen silmut ovat pitkänpyöreähköjä ja lyhytversojen hankasilmut pallomaisia.
Lehdet eli neulaset ovat tasasoukkia, litteitä, tavallisesti 3–6 senttimetriä pitkiä ja 2–3 millimetriä leveitä. Neulasten kärki voi olla tylppä tai hieman terävä. Ilmaraot sijaitsevat neulasten alapinnalla kahtena juovana koholla olevan keskisuonen kummallakin puolella. Kultalehtikuusi on kesävihanta ja varistaa neulasensa talveksi. Neulasten ruskaväritys on aluksi kirkkaankeltainen ja muuttuu myöhemmin oranssinruskehtavaksi.
Kultalehtikuusi on yksikotinen. Kukinnot kehittyvät lyhytversojen kärkiin. Keltaiset, riippuvat hedekukinnot eli hedekävyt kasvavat 10–25 sarjoina. Pölytys tapahtuu yleensä huhtikuussa. Emikukinnot eli kävyt kasvavat yksittäin lyhytlehtisen 5–15 millimetriä pitkän rangan kärjessä ja aukeavat siementen kypsyttyä. Kävyt ovat hieman munanmuotoisia tai lähes pallomaisia, 5–7,5 senttimetriä pitkiä ja 4–5 senttimetriä leveitä. Ne ovat aluksi vihertäviä ja kypsyessään muuttuvat kelta- tai punaruskeiksi. Käpysuomuja on 18–30 ja ne ovat kapean kolmiomaisia ja ehytlaitaisia. Käpyjen suojussuomut ovat suikeita ja käpysuomuihin kiinnikasvaneita.
Siemenet ovat valkoisia, kiilatyvisen munanmuotoisia, noin 6–7 millimetriä pitkiä ja lenninsiivellisiä. Siemenen lenninsiipi on keltainen tai keltaruskea, 23–30 millimetriä pitkä ja 8–13 millimetriä leveä. Siemenet kypsyvät tavallisesti lokakuussa.
Luokittelu
Kultalehtikuusta pidettiin pitkään lehtikuusten ja setrien (Cedrus) lähisukulaisena, koska näillä suvuilla on samanlaiset muista mäntykasveista poikkeavat lyhytversot ja koska lehtikuuset ja kultalehtikuuset ovat kesävihantia kaikkien muiden heimon jäsenten ollessa ainavihantia. Molekyylibiologinen tutkimus on kuitenkin osoittanut kultalehtikuusen olevan lähempää sukua hemlokeille (Tsuga) ja suvuille Nothotsuga ja Keteleeria kuin muille mäntykasveille, ja täten yhteiset piirteet edustavat konvergenttia evoluutiota.
Levinneisyys
Kultalehtikuusi kasvaa luonnonvaraisena Kiinassa Jangtsejoen laakson alueella Anhuin, Hunanin, Jiangxin, Jiangsun ja Zhejiangin maakunnissa. Sitä esiintyy 180 metristä 1 000 metriin merenpinnan yläpuolella. Lajin tarkan levinneisyysalueen rajat ovat olleet kiistanalaisia ja vaihdelleet suuresti julkaisusta toiseen.
Elinympäristö ja ekologia
Kultalehtikuusi kasvaa luontaisella esiintymisalueellaan vuoristoalueiden alankojen kosteissa lämpimänlauhkeissa metsissä. Metsät ovat yleensä hyvin monilajisia sekametsiä, joissa on sekä ainavihantia että kesävihantia puulajeja. Kultalehtikuusi tarvitsee paljon valoa ja sitä pidetään ekologisessa sukkessiossa jossakin määrin pioneeripuuna. Kultalehtikuusta kasvavia luonnontilaisia metsiä on jäljellä hyvin vähän, ja suurin osa puista kasvaa hakkuiden jälkeisessä sekundäärisessä metsässä tai viljelyssä.
Laji kasvaa yleensä yhdessä vaahteroiden (Acer), valkopyökkien (Carpinus), keltisten (Celtis), tammien (Quercus), sumakkien (Rhus), mäntyjen (Pinus), jalavien (Ulmus), keltatrumpettipuun (Catalpa ovata) ja kiinantupelon (Nyssa sinensis) kanssa.
Suojelu
Kultalehtikuusi on nykyään harvinainen luonnossa, ja IUCN on määritellyt lajin vaarantuneeksi. Lajia uskotaan esiintyvän luonnossa alle 2 000 neliökilometrin alueella, ja todellinen alue saattaa olla vielä huomattavasti tätäkin pienempi. Lajin kanta on lisäksi nykyään erittäin hajanainen, ja koska suurinta osaa lajin jäljellä olevista esiintymistä ei ole suojeltu, nekin ovat vaarassa tulla kaadetuiksi ja raivatuksi maatalouskäyttöön.
Käyttö
Kultalehtikuusen puuta on käytetty jonkin verran siltojen ja veneiden rakentamiseen sekä huonekalujen valmistukseen. Lähinnä sitä käytetään koristekasvina ympäri maailmaa, ja siitä on jalostettu muutamia lajikkeita. Puun kullankeltaista syysväriä, josta se on saanut nimensä monessa kielessä, arvostetaan koristekäytössä. Kultalehtikuusta on kasvatettu Euroopassa jo ainakin 1860-luvulta lähtien. Sitä käytetään erityisesti lämpimän, kostean ilmaston alueilla, missä pitkälti samannäköiset lehtikuuset eivät menesty. Kultalehtikuusen ulkokäyttöä rajoittaa lisäämistapojen vaikeus ja hidas kasvu, mutta bonsaina se on suosittu.
Venäjän duuman vaalien jälkeiset mielenosoitukset 2011
"Miljoonien marssi" 12. kesäkuuta 2012
12. kesäkuuta 2012 järjestettiin Miljoonien marssiksi nimetty Putinin vastainen mielenosoitus. Viikkoa ennen mielenosoitusta Putin allekirjoitti Duuman hyväksymän lain, joka enimmillään yli satakertaisti mielenosoittajille määrätyt sakot. Sakot voivat olla jopa yli 7 000 euroa, mikä vastaa keskimääräistä vuosipalkkaa Venäjällä.
Varhain mielenosoitusaamuna rynnäkkökiväärein varustautuneet poliisit tutkivat mielenosoituksen johtohenkilöiden, kuten tv-juontaja Ksenija Sobtšakin, koteja ja takavarikoivat muun muassa tietokoneita. Johtohenkilöt määrättiin mielenosoituspäiväksi kuulusteluihin. Putinin ihmisoikeusneuvonantaja Mihail Fedotovin mukaan poliisin toimet vaaransivat pahoin Venäjän poliittiset uudistukset ja yhteiskunnan tasapainon. Oppositio vertasi poliisin toimia Stalinin ajan vainoihin.
Viranomaiset antoivat luvan enintään 50 000 mielenosoittajalle. Heidän mukaansa Moskovan katuja valvoisi 12 000 mellakkapoliisia ja sisäministeriön joukkojen sotilasta. Poliisin mukaan paikalla oli 10 000 ihmistä, järjestäjien mukaan taas selvästi enemmän. Ranskalaisen uutistoimisto AFP:n mukaan netin tärkeimmät venäläiset uutissivustot eivät toimineet mielenosoituksen alkamisaikaan, toisin kuin valtiollisten tv-asemien ja Kremliä tukevien lehtien sivut.
Mielenosoitukset 15. syyskuuta 2012
15. syyskuuta järjestettiin Putinin vastainen mielenosoitus, johon osallistui AFP:n mukaan Moskovassa noin 40 000 ihmistä. Reitin varrella oli noin 7 000 poliisia. Pietarissa mielenosoitukseen osallistui noin 2500 ihmistä ja Jekaterinburgissa 800.
Robert Lane
Robert George "Bobby" Lane (15. tammikuuta 1882 – 20. marraskuuta 1940) oli kanadalainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana vuoden 1904 kesäolympialaisissa St Louisissa kultaa voittaneessa kanadalaisessa Galt FC:ssä.
Kokkisota
Kokkisota on suomalainen ruoka-aiheinen televisio-ohjelma, jota esitetään MTV3-kanavalla.
Kussakin jaksossa kilpailee kaksi joukkuetta, joiden tehtävänä on valmistaa erilaisia ruokalajeja 20 minuutissa. Kaksihenkisten joukkueiden toinen jäsen on ammattikokki, toinen joku muu julkisuuden henkilö. Ruokalajien valmistamisessa joukkueiden tulee käyttää julkkiksen valitsemia raaka-aineita. Jakson lopuksi studioyleisö äänestää voittavan joukkueen.
Vuonna 2017 ohjelmaan lisättiin osio, jossa ammattikokit valmistavat annoksia 10 minuutissa. Juontajan valitsema voittaja saa vaihtaa yhden päätehtävän raaka-aineen toisen joukkueen kanssa.
Kokkisotaa esitettiin aluksi vuosina 1999–2004. Tuolloin ohjelman juontajana toimi Sikke Sumari ja kokkeina olivat Markus Maulavirta, Helena Puolakka, Jyrki Sukula, Harri Syrjänen, Antti Vahtera, Hans Välimäki ja Aki Wahlman. Uusimmissa versioissa kokit ovat vaihtuneet (kts. Kokit).
Ohjelma perustuu britannialaiseen tv-formaattiin Ready Steady Cook.
Ohjelman viidennellä kaudella, joka esitetään 2021, nähdään Vappu Pimiä vierailevana juontajana muutamassa jaksossa, sillä Sumari joutui koronatesteihin kuvausten aikana. Sumari palasi kuitenkin juontamaan kauden loppua negatiivisen testituloksen ansiosta.
Toinen tuotantokausi
MTV tiedotti elokuussa 2017, että Kokkisota tulee jatkumaan toiselle tuotantokaudelleen syksyllä 2017. Alkuperäisessä Kokkisodassa mukana ollut Harri Syrjänen palasi ohjelmaan.
Viides tuotantokausi
Version viides tuotantokausi alkoi keväällä 2021. Uusi MasterChefistä tuttu kokki Sirly Ylläsjärvi liittyi kokkeihin. pienoiskuva|Ohjelman tunnus vuosina 1999-2004.
Aika (albumi)
Aika on Aki Sirkesalon toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1996 levymerkillä Epic Records.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 3.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Aki Sirkesalo, ellei toisin mainittu.
Juuso Pulli
Juuso Eemeli Pulli (s. 30. elokuuta 1991 Kouvola) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi viimeksi SM-liigajoukkue Vaasan Sportissa.
Ura
Pulli on Valkealan Kiekon kasvatti. Hän siirtyi B-juniori-ikäisenä KooKoohon ja Pulli siirtyi samanikäisenä myös hyökkääjän pelipaikalta puolustajan tontille. Hän voitti KooKoossa A-nuorten I-divisioonan hopeaa vuonna 2010 ja eteni joukkueen kanssa A-nuorten SM-liigan karsintoihin jääden kuitenkin ilman sarjanousua. Kaudella 2010–2011 Pulli oli KooKoon kolmanneksi paras pistemies ja koko A-nuorten I-divisioonan tehokkain puolustaja tehoilla 8+15=23.
Kaudeksi 2011–2012 Pulli muutti opintojen perässä Jyväskylään ja siirtyi samalla pelaamaan JYPin A-nuoriin. Siirtotakarajalla, helmikuussa 2012 hän siirtyi loppukaudeksi Mestis-joukkue JYP-Akatemiaan. Kaudeksi 2012–2013 Pulli haki joukkueeseen pelipaikkansa tryoutin kautta. Kausi oli hänelle varsinainen tulokaskausi Mestiksessä ja se toi 32 runkosarjaottelussa tehot 4+7=11. Pulli kärsi kauden aikana loukkaantumisista, mutta hän kuului kuitenkin JYP-Akatemian puolustuksen valopilkkuihin. Pulli voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +12.
Pulli debytoi kaudella 2013–2014 JYPin SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 27. joulukuuta 2013 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Pulli pelasi kauden aikana kaikkiaan kolme SM-liigaottelua. Kaudella 2014–2015 hän vakiinnutti paikkansa JYPin liigamiehistössä, jossa varsinainen tulokaskausi toi 47 runkosarjaottelussa tehot 6+11=17 sekä 12 playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Pulli teki liigauransa avausmaalin 17. lokakuuta 2014 Helsingin IFK:ta vastaan uransa kahdeksannessa SM-liigaottelussa. Sinuhe Wallinheimo valitsi hänet ottelun legendojen tähtien ykköstähdeksi. Pullin liigauran ensimmäinen playoff-maali syntyi varsin hyvään saumaan 8. huhtikuuta 2015 neljännessä välieräottelussa Oulun Kärppiä vastaan, kun hänen osumansa ratkaisi JYPille 2–1-voiton jatkoerässä ajassa 73.23. Pulli palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Kärpät vei ottelusarjan kuitenkin lopulta 4–3. Pulli voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Tammikuussa 2015 hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen, mutta jo saman vuoden huhtikuussa sitä jatkettiin kahdella vuodella kevääseen 2018.
Kaudella 2015–2016 Pulli pelasi lokakuussa 2015 harjoituksissa tulleen nilkkamurtuman vuoksi JYPissä vain 25 ja JYP-Akatemiassa seitsemän runkosarjaottelua. Kaudella 2016–2017 hän jäi JYPissä hieman pieneen rooliin. Tammikuussa 2017 seura lainasi Pullin ottelukohtaisella sopimuksella Tapparaan hakemaan sekä pelituntumaa SM-liigasta että paikkaamaan Valtteri Kemiläisen, Aleksi Salosen ja Tapio Sammalkankaan loukkaantumisia. Hän pelasi siellä kuusi ottelua. Pulli voitti JYPissä kauden päätteeksi SM-pronssia.
Pulli siirtyi kaudeksi 2017–2018 vuoden mittaisella sopimuksella Tampereen Ilvekseen. Elokuussa 2018 hän siirtyi tryoutille monikansallisen Erste Bank Eishockey Ligan itävaltalaisjoukkue Dornbirner EC:hen. Pulli sai koejaksonsa päätteeksi joukkueeseen jatkosopimuksen kaudeksi 2018–2019. Elokuussa 2018 hän harjoitteli viikon kotiseudullaan KooKoon SM-liigajoukkueen vahvuudessa ja Pulli vahvisti joukkuetta myös Pitsiturnauksessa. Syyskuussa hän siirtyi alustavasti kuuden viikon mittaisella sopimuksella Tanskan Metal Ligaenin Rungsted Seier Capitaliin. Marraskuussa Pullin sopimusta jatkettiin kauden 2019–2020 loppuun.
Tammikuussa 2021 Pulli siirtyi loppukauden 2020–2021 kattavalla sopimuksella monikansallisen Alps Hockey Leaguen slovenialaisjoukkue HK Olimpija Ljubljanaan oltuaan alkukauden ilman sopimusta. Joukkuetta siirtyi samassa kuussa myöhemmin valmentamaan suomalainen Raimo Summanen. Pulli voitti kauden päätteeksi liigan mestaruuden.