cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yleinen sauna
Yleisten saunojen historiaa Euroopassa
Keskiajalla kirkko suosi kylpemistä: esimerkiksi sikstiiniläis- ja benedektiinimunkit peseytyivät kerran kuussa. Luostareiden muu väestö peseytyi yleensä pari kertaa vuodessa, mutta tavallinen rahvas harvemmin tai ei koskaan. Tapa peseytyä yleistyi kuitenkin keskiajalla, ensin aateliston keskuudessa ja myöhemmin laajemmaltikin.
Yleiset saunat olivat keskiajalla tavanomaisia useissa kaupungeissa eri puolilla Eurooppaa. Saunomiseen liittyi jo tuolloin vihtominen, kuppaus, suoneniskentä, saunottaja, morsiussaunaperinne ja ilmeisesti varsin yleisesti myös sukupuolten välinen yhteissaunominen. Saunominen oli kuitenkin lähinnä yläluokan harrastus. Saunomisen yleistymiseen vaikutti myös ristiretkiltä omaksuttu turkkilainen saunakulttuuri. Yleisistä saunoista kehittyi 1500-luvulla kaupunkilaisten kokoontumispaikkoja, joissa saatettiin pelata, soittaa musiikkia ja pitää puheita.
Keskiajan lopulla Keski-Euroopan yleiset kaupunkisaunat taantuivat yläluokan nautiskelupaikoiksi, joissa juopoteltiin, mässäiltiin ja harjoitettiin varsin yleisesti myös prostituutiota. Saunat levittivät omalta osaltaan uutta 1500-luvulla ilmaantunutta kansantautia, syfilistä. Kirkon ryhtyessä vastustamaan saunatoimintaa saunat harvinaistuivat pikkuhiljaa ja hävisivät Keski-Euroopan kaupungeista 1600-luvulla. Tukholman viimeinen yleinen sauna suljettiin vuonna 1725, seuraava avattiin vasta parisataa vuotta myöhemmin. Tapa kylpeä saunassa hävisi kokonaan Keski-Euroopasta ja säilyi ainoastaan Suomessa, Pohjois-Ruotsissa ja Venäjällä.
Yleinen sauna Suomessa
Suomessa yleisiä saunoja perustettiin kaupunkeihin lähinnä 1800-luvulta lähtien. Tätä aikaisemmin tonttikohtaisia saunoja oli lähes jokaisen kaupunkitalonkin pihapiirissä. 1800-luvulla tapahtuneiden kaupunkien suurpalojen jälkeen uudet asemakaava-ajatukset kuitenkin korostivat paloturvallisuutta. Paloturvallisuusyistä kaupunkien rakennussäännöt saattoivat kieltää tonttikohtaiset saunat kokonaan, tai asettaa niiden rakentamiselle tiukkoja ehtoja, esimerkiksi minimietäisyyden päärakennuksesta tai vaatimuksen kivirakenteisuudesta. Tällöin saunojen rakentaminen ahtaille kaupunkitonteille kävi usein kannattamattomaksi. Ratkaisuna olivat maksulliset yleiset saunat, joiden kulta-aika sijoittui 1800-luvun lopusta 1930-luvulle. Yleiset saunat liittyivät teollistumiseen ja kaupungistumiseen: maaseudulta kaupunkeihin muuttanut työväestö tarvitsi myös hygieniatiloja. Juuri yleisten saunojen kukoistusaikana kaupungeissa asuttiin hyvin ahtaasti ja asuntopula oli kova. Yleensä tontin kaikki piharakennuksetkin tarvittiin asuinkäyttöön.
Yleisiä saunoja löytyi kaupungeista tavallisesti eri tasoisia ja hintaisia, yleisten saunojen käyttäjäkunta oli kuitenkin lähinnä työväestöä ja alempaa keskiluokkaa. Ylempi keskiluokka ja yläluokka suosi kylpyläkulttuuria ja arkisemmin peseytyi omissa kylpyammeissaan. Saunojen taso vaihteli suuresti: ne saattoivat olla vaatimattomia yksikamarisia mökkejä, joiden vakituiset asukkaat lämmittivät pihasaunan, vuokrasivat kylpyjä määräpäivinä ja poistuivat tuvasta siksi aikaa kun asiakkaat vaihtoivat vaatteensa. Toisaalta paremmalle väelle rakennettiin kivirakenteisia saunalaitoksia, joissa saattoi jo 1800-luvun puolella olla esimerkiksi uima-altaita. Asiakkaat olivat usein vakiokävijöitä, saunojat vierailivat samassa saunassa viikosta toiseen. Saunoissa saatettiin tarjota myös esimerkiksi kuppausta ja yleensä alkoholittomia juomia. Kuppauksen merkiksi salkoon vedettiin punainen lippu. Jotkut yleiset saunat poikkesivat kylpytavaltaan perinteisestä suomalaisesta saunasta, esimerkiksi Oulussa toimi jo 1860-luvulla höyrysauna.
Sukupuolten välinen yhteissaunominen oli 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa yleistä erityisesti työväestön suosimissa saunoissa. Keskiluokka suosi saunoja, joista pystyi varaamaan perhevuoron tai joissa miesten ja naisten vuorot olivat erikseen. Erillisvuorot yleistyivät 1910-luvulta lähtien, jolloin saunoihin ryhdyttiin säännönmukaisesti rakentamaan erilliset pukutilat miehille ja naisile. Kaupunkien järjestyssääntöjen kielloista huolimatta yhteissaunominen jatkui varsin yleisenä vielä 1920-luvulla.
Yleiset saunat harvinaistuivat 1950-luvulta lähtien: uudet kerrostalot vetivät väestön kauemmaksi lähiöihin, ja kerrostaloihin rakennettiin usein asukkaiden yhteinen talosauna. 1970-luvulta lähtien asuntoihin ryhdyttiin rakentamaan huoneistokohtaisia saunoja, joiden yleistyminen syrjäytti muutamassa vuosikymmenessä sekä yleiset että talosaunat.
Suomessa
Suomessa yleisiä saunoja toimii nykyään esim. Helsingissä, Jyväskylässä, Vantaalla, Tampereella, Turussa, Lappeenrannassa, Kotkassa ja Kuopiossa.
Helsingissä
Helsingin yleisiä saunoja ovat:
Vantaalla
Vantaalla Ulkoilukeskus Kuusijärven neljä sähkösaunaa ja kaksi savusaunaa.
Pirkanmaalla
pienoiskuva|Rajaportin saunan kyltti Tampereen seudulla toimii 21 yleistä saunaa:
Kotkassa
Saunaseura Kipakan Hovinsaaren sauna.
Kuopio
Oulussa
Muissa maissa
Virossa Tallinnassa, Kalamajan kaupunginosassa toimii vuonna 1928 perustettu yleinen sauna nimeltään Kalma.
Keski-Euroopassa yleisiä saunoja on runsaasti, esim. Saksassa on yli 2 300 yleistä saunaa. Myös Alankomaissa ja Venäjällä niitä on runsaasti.
Punakampela
Punakampela (Pleuronectes platessa) on merkittävä ruokana käytettävä kala. Kampela on merkittävä ruokakala Saksassa ja Tanskassa. Toisinaan Britteinsaarilla kampelaa käytetään fish and chips -annoksen raaka-aineena. Suomessa sitä myydään etenkin pakastettuna.
Levinneisyys ja elinympäristö
Punakampelaa tavataan Euroopan lähivesillä Barentsinmereltä Välimerelle aina 200 metrin syvyyteen asti. Suomessa se on harvinainen satunnaisvieras.
Nertšinskin rauha
right|thumb|300px|Amurin laakso. Nertšinsk sijaitsee Shilka-joen varrella. Stanovoi-vuoret rajoittavat Amurin laaksoa pohjoisessa. Nertšinskin rauhansopimus (,, Níbùchǔ Tiáoyuē) oli vuonna 1689 allekirjoitettu ensimmäinen Venäjän ja Kiinan välinen rauhansopimus. Venäläiset luopuivat Amur-joen pohjois­puolisista alueista Stanovoivuoristoon saakka ja pitivät Argun-joen ja Baikal­järven välisen alueen. Rauhan­sopimuksella vahvistettu, Argun-jokea ja Stanovoi­vuoria pitkin kulkeva raja pysyi paikoillaan vuoteen 1858 saakka.
Punakampela
Ulkonäkö
Punakampelalla on ruskehtava ja sileä iho, jossa on punaisia pilkkuja. Punaista pilkutusta on usein myös tavallisella kampelalla.
Nertšinskin rauha
Rauhansopimus allekirjoitettiin Nertšinskissä 27. elokuuta 1689. Sen allekirjoittivat Kiinan keisari Kangxin edustajana Songgotu ja sekä Venäjän tsaarien Pietari I:n ja Iivana V:n edustajana Fjodor Aleksejevitš Golovin.
Rauhansopimuksen virallinen alkuperäisversio oli latinankielinen, ja se käännettiin venäjäksi ja mantšuksi, mutta nämä versiot poikkeavat merkittävästi toisistaan. Vielä kaksi­sataa vuotta myöhemminkään sopimuksesta ei ollut olemassa virallista kiinan­kielistä tekstiä, mutta maastossa rajamerkkeihin tehtiin kiinan-, mantšun-, venäjän- ja latinankieliset merkinnät.
Punakampela
Elintavat
Punakampela makaa veden pohjassa kyljellään koko naama ylöspäin.
Risakääpä
Risakääpä (Chaetoporellus latitans) on vanhoissa metsissä viihtyvä, Suomessa etelä-itäpainotteisesti esiintyvä uhanalainen kääpälaji. Risakäävän päälevinneisyysalue on Keski-Eurooppa, jossa se on myös erittäin harvinainen. Risakääpä on loppulahottaja eikä kovinkaan tarkka isäntäpuunsa suhteen. Sukunsa ainoa laji on aiemmin luettu Hyphodontia-sukuun otaraspikoihin, joille risakääpä onkin läheistä sukua.
Itiöemä on yksivuotinen ja alustanmyötäisesti kasvava. Käävän kokonaispaksuus on vain 0,5–1,5 mm ja kasvuala pieni. Tuoreena itiöemä on pehmeä ja hauras. Nuori kääpä on väriltään valkoinen, vanhetessaan ja kuivuessaan se tummuu oljenkellertäväksi. Kulmikkaita tai sokkeloisia, vaihtelevankokoisia väljiä pillejä on itiöemän reunaan asti ja pillikoko on 1–3 millimetrillä, vanhojen pillien suut repeilevät hampaisiksi. Lohkopinta on kokonaan pillipinnan värinen. Risakääpää on vaikea tunnistaa ulkonäön perusteella muista vaaleista resupinaattisista käävistä.
Nertšinskin rauha
Myöhemmin, vuonna 1727, Kjahtan sopimuksella vahvistettiin silloinen Kiinan ja Venäjän, nykyinen Mongolian ja Venäjän raja Argunin länsipuolella sekä avattiin karavaani­kauppa.
Nertšinskin rauhassa sovittu raja pysyi voimassa, kunnes Kiina vuonna 1858 joutui Aigunin sopimuksella luovuttamaan Amurin pohjoispuoliset alueensa Venäjälle. Vuonna 1860 Venäjään liitettiin Pekingin rauhan­sopimuksella vielä Ussurin itäpuoliset alueet ja niiden mukana rannikko Vladivostokiin saakka. Nykyinen raja kulkee Argun-, Amur- ja Ussuri-jokia pitkin.
Historia
thumb|right|"Kiinalaisen Tartarian" pohjoisraja, sellaisena kuin se on esitetty tässä kartasta vuodelta 1734, on suunnilleen Nertšinskissä sovittu Kiinan ja Venäjän raja. Karttaan on merkitty myös Nertšinsk, Venäjän puolelle rajaa.
Suunnilleen vuodesta 1640 lähtien venäläisiä oli saapunut pohjoisesta Amurin laaksoon, alueelle, jota mantšut vaativat itselleen samaan aikaan kun he olivat vasta aloittamassa Kiinan valloitustaan. Vuoteen 1685 mennessä useimmat venäläiset olivat vetäytyneet alueelta. Lisäksi mantšut olivat 1680-luvulla saaneet Kiinan valloituksensa loppuun suoritetuksi, mukaan luettuna viimeiset Ming-dynastian perillisten hallitsemat alueet etelä-Kiinassa. Kun mantšujen Qing-dynastian valta oli nyt etelässäkin vakaa, sillä oli tilaisuus puuttua siihen, mitä he pitivät venäläisten tunkeutumisena Mantšuriaan, dynastian vanhaan kotimaahan.
Käytetty kieli oli latina. Venäläisten puolella kääntäjänä toimi puolalainen Andrei Bielobocki, kiinalaisten puolella Kiinassa lähetys­saarnaajina toimineet jesuiitat Jean-François Gerbillon ja Thomas Pereira. Jottei arvo­sijoista syntyisi kiistoja, teltat pystytettiin vieri viereen siten, ettei kummankaan osa­puolen olisi voitu tulkita olleen toisensa vieraana. G. P. March on kiinnittänyt huomiota siihen, ettei läsnä ollut yhtään mandariinia, sillä matka oli tehtävä ratsain ja harvat ylä­luokkaiset kiinalaiset olivat harjoitelleet heille sopimattomana pidettyä ratsastusta. Kiinalaisia mandariineja ei olisi tosin tarvittukaan, kuten ei sopimus­tekstin välitöntä kiinan­kielistä käännöstäkään. Siihen aikaan Qing-dynastian hovin kielenä oli vielä mantšu, joka pysyi tässä asemassa 1700-luvulle saakka. Merkittävämpää mahdollisesti on, että venäläiset suostuivat hyväksymään rauhan­sopimuksen vain sillä ehdolla, että kiinalaiset luopuivat Kiinan diplomatiassa edellisen, Ming-dynastian aikana poikkeuksetta noudatetusta käytännöstä, jonka mukaan ei-kiinalaisen osapuolen oli suostuttava kielellisiin ilmaisuihin, jossa ulko­maalaisia pidettiin alempi­arvoisina tai alamaisina. Tällaisten kielellisten ilmaisujen silmiin­pistävä puuttuminen Nertšinskin rauhan­sopimuksesta samoin kuin se, ettei läsnä ollut kiinan­kielisiä henkilöitä eikä kiinan kieltä käytetty, viittaa siihen, että keisari Kangxi halusi käyttää mantšun ja latinan kieliä nimenomaan vähentääkseen konserva­tiivisemman han-kiinalaisen byrokratian vaikutus­valtaa. Tämä oli taktiikka, jota varhaiset Qing-keisarit säännöllisesti käyttivät asioissa, joita pidettiin erityisen arka­luontoisina tai luottamuksellisina.
Venäläiset toisaalta ymmärsivät, ettei Amur ollut puolustettavissa ja heille oli tärkempää käydä kannattavaa kauppaa, jonka keisari Kangxi oli uhannut kieltää, ellei raja­kiistaa saatu ratkaistuksi. Golovin hyväksyi Amurin menetyksen vastikkeeksi siitä, että Trans-Baikalian kuuluminen Venäjään voitiin vahvistaa ja että venäläisillä kauppiailla oli pääsy Kiinan markkinoille. Venäläisiä huolestutti myös mantšujen sotilaallinen voima, joka oli ilmennyt siinä, kun he vuosina 1685 ja 1686 olivat kahdesti vallanneet venäläisten etu­vartio­aseman Albazinissa.
Raja
Rajaksi sovittiin Argun-joki siihen kohtaan saakka, jossa se yhtyy Shilka-jokeen, mistä se jatkui Shilka-jokea pitkin Gorbitsa-jokeen, edelleen sitä pitkin ylös sen lähteille saakka ja siitä edelleen Stanovoivuoriston vedenjakajaa pitkin ja lopulta Uda-jokea Ohotan­meren lounais­kulmaan.
Argunin länsipuolella rajaa ei määritelty. Aluetta hallitsivat silloin oiraatit. Kumpikaan osapuoli ei kovin tarkoin tiennyt, missä Uda-joki kulki. Gorbitsaa ei tällä nimellä yleensä esiinny nykyisissä kartoissa. Ravenstein otaksui vuonna 1861, että oli ollut kaksi Gorbitsa-nimistä jokea. Hänen käsityksensä mukaan alempi Gorbitsa oli nykyinen Almazar, joka laskee Amuriin noin 40 kilometriä Argunin ja Shilkan yhtymäkohdasta alavirtaan, kun taas ylempi Gorbitsa oli nykyinen Tšernaja, joka laskee Shilkaan noin 160 kilometriä yhtymäkohdasta ylävirtaan. Hänen mukaansa Almazar oli jokseenkin varmasti oikea Gorbitsa. Hän kertoi myös tarinan, jonka mukaan noin vuonna 1710 muuan tunguusi karkasi Venäjän puolelle rajaa. Hänet palautettiin väittämällä, että ylempi Gorbitsa oli oikea raja. Kiinalaiset olivat iloissaan ja siirsivät rajakiven.
Rauhansopimuksen sisältö
Rauhansopimuksessa oli kuusi kohtaa.
Pilot
Arto Sotavalta teki Januarysta suomenkielisen version nimellä Kalenteri vuonna 1976.
Aleksei Hozjainov
Aleksei Aleksandrovitš Hozjainov (, suomalaisissa lähteissä usein Hosiainov; 25. maaliskuuta (J: 13. maaliskuuta) 1861 Helsinki – 1. toukokuuta (J: 18. huhtikuuta) 1913 Helsinki) oli suomenvenäläinen juristi ja virkamies, joka toimi toisen sortokauden aikana Suomen senaatin jäsenenä 1910–1911 ja Suomen prokuraattorina 1911–1913.
Hozjainov oli syntyjään Suomen suuriruhtinaskunnan kansalainen. Hän kävi Helsingissä Aleksanterin kimnaasia ja opiskeli lakimieheksi Pietarin yliopistossa, minkä jälkeen hän työskenteli virkamiehenä muun muassa Stavropolin kuvernementissa. Hänet nimitettiin vuonna 1903 Turun ja Porin läänin lääninsihteeriksi, mutta hän joutui eroamaan vuoden 1905 suurlakon jälkeen. Hozjainov työskenteli sen jälkeen Vladivostokissa ja Pietarin valitusoikeuden prokuraattorina, kunnes hänet vuonna 1910 nimitettiin Suomen senaatin talousosaston jäseneksi ja kamaritoimituskunnan päälliköksi niin sanotun amiraalisenaatin aikana. Vuoden 1911 alussa hänet nimitettiin Suomen vt. prokuraattoriksi, missä tehtävässä hän oli kaksi vuotta myöhemmin tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Venäläistä yhdenmukaistamispolitiikkaa noudattanut Hozjainov kieltäytyi muun muassa vannomasta suomalaista virkavalaa senaattoriksi tullessaan. Suomalaisten keskuudessa hän oli hyvin epäsuosittu. Kuoltuaan 52-vuotiaana hänet haudattiin Helsingin ortodoksiselle hautausmaalle.
DNA (psytrance-artisti)
DNA on israelilainen, Full On-psytrancea esittävä kaksikko. Heidän nimensä ovat Eitan Tanami ja Zeev Kardonsky. DNA:lta on ilmestynyt 5 kokopitkää albumia ja 5 EP:tä eli Extended Play albumeita. 2010 Eitan Tanami perusti oman levytysyhtiönsä: DNA Records:n, jolla on tällä hetkellä 10 julkaisua.
Albumit
Kick Me Up (2006)
Craig Foster
Craig Jeffery Foster (s. 7. syyskuuta 1991) on jamaikalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Jamaikan pääsarjassa pelaavaa Renoa.
Foster teki kaudella 2011–2012 Jamaikan pääsarjassa 15 maalia edustaen Renoa. Vuosina 2011 ja 2012 hän pelasi lainassa Ruotsin 1. divisioonassa Motalassa ja vuonna 2013 Suomessa ensin IFK Mariehamnissa ja sitten KooTeePeessä.
Motalassa Foster teki kolme maalia kuudessa ottelussa. IFK Mariehamnissa hän pelasi ainoaksi jääneen Veikkausliigan ottelunsa 11. elokuuta IFK Mariehamnin voittaessa RoPS:n vieraissa 2–0. KooTeePeessä Foster pelasi viisi Ykkösen ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Palattuaan Renoon Foster teki 20 maalia Jamaikan pääsarjassa kaudella 2014–2015. Kesällä 2015 Foster siirtyi lainalle Yhdysvaltoihin USL:ssä pelaavaan Harrisburg City Islandersiin. Hän teki USL-kaudella 2015 yhdeksän maalia 13 ottelussa.
Udomljan piiri
thumb|250px|Udomljan piiri Tverin alueen kartalla. Udomljan piiri on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen pohjoisosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 476 neliökilometriä. Asukkaita on 40 900 henkeä (vuonna 2009).
Craig Foster
Foster oli mukana Jamaikan joukkueessa CONCACAF-maiden alle 20-vuotiaiden mestaruuskilpailuissa Guadeloupessa 2011 pelaten turnauksessa viisi ottelua.
Udomljan piiri
Piirin hallinnollinen keskus on Udomljan kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 12 maalaiskuntaa:
Suurimmat joet ovat Msta ja Sježa. Piirin kautta kulkee Bologojen ja Sonkovon välinen rautatie. Tärkein tuotantolaitos on Udomlja-järven rannalla sijaitseva Kalininin ydinvoimala.
Disjunktio
220px|thumb|Lausetta vastaava [[Venn-diagrammi]] 220px|thumb|Lausetta vastaava Venn-diagrammi
Disjunktio on propositiologiikassa kaksipaikkainen looginen konnektiivi, joka vastaa yleiskielen sanaa tai. Sillä muodostettu yhdistetty lause on tosi, jos ainakin yksi sen yhdistämistä lauseista on tosi, muussa tapauksessa epätosi. Lauseiden A ja B disjunktiolle käytetään merkintää A \lor B.
Näin määritellystä disjunktiosta käytetään myös nimitystä inklusiivinen tai eli inklusiivinen disjunktio erotukseksi eksklusiivisesta disjunktiosta ("joko A tai B, mutta ei molemmat"), joka on tosi vain silloin, jos vain toinen sen yhdistämistä lauseista on tosi. Koska sanaa tai käytetään tavallisessa kielessä eri yhteyksissä kummassakin merkityksessä, inklusiivista disjunktiota tarkoitettaessa käytetään mahdollisen väärin­käsityksen välttämiseksi nykyisin joskus ilmaisua ja/tai.
Disjunktioon läheisesti liittyviä käsitteitä muissa yhteyksissä ovat:
Merkinnät
Loogiselle disjunktiolle käytetään kirjallisuudessa useita eri symboleja. Sanan "tai" ohella sille käytetään yleisesti symbolia "\lor", joka on muodostettu latinan sanan vel ("tai") alkukirjaimesta. Esi­merkiksi "A \lor B " luetaan "A tai B". Tällainen disjunktio on epä­tosi vain jos sekä A että B ovat epä­tosia lauseita, muussa tapauksessa se on tosi.
Kaikki seuraavat ovat disjunktiota:
Boolen algebrassa disjunktiolle käytetään merkintää A + B. Jan Lukasiewiczin prefiksinotaatiossa disjunktion merkkinä käytetään A-kirjainta, joka on lyhenne puolan kielen sanasta alternatywa. Tällöin lauseiden p ja q disjunktio merkitään Apq.
Eri ohjelmointikielissä disjunktiota vastaava operaattori merkitään tavallisimmin joko sanalla  tai kahdella pystyviivalla.
Totuustaulu
thumb|Vasemmalla olevien argumenttien disjunktiot: arvon epätosi saavat [[bitti|bitit muodostavat Sierpinskin kolmion.]]
Operaation ~A \lor B totuustaulu on seuraava:
Ominaisuudet
Looginen disjunktio noudattaa lasku­lakeja, jotka pitkälti ovat analogisia esi­merkiksi reaalilukujen lasku­säännöille. Se on vaihdannainen ja liitännäinen, ja sille pätee myös osittelulaki, kun toisena lasku­toimituksena on looginen konjunktio. Disjunktio on lisäksi idem­potentti eli minkä tahansa lauseen disjunktiolla itsensä kanssa on sama totuus­arvo kuin alku­peräisellä lauseella. Tätä havainnollistavat seuraavat kaaviot:
Kun kaikki disjunktiolla yhdistettävät lauseet ovat tosia, disjunktio on tosi.
Kun kaikki disjunktiolla yhdistettävät lauseet ovat epätosia, disjunktio on epätosi.
Jos totuusarvoille käytetään binäärilukumerkintöjä tosi (1) ja epätosi (0), looginen disjunktio toimii lähes samoin kuin binäärinen yhteen­lasku. Erona on vain se, että 1\lor 1=1, kun taas binääri­järjestelmässä 1+1=10.
Sovellukset tietotekniikassa
thumb|right|150px|[[OR-portti]] Useimmissa ohjelmointikielissä on disjunktiota vastaava operaattori. Se merkitään monissa ohjelmointikielissä varatulla sanalla, mutta esimerkiksi C:ssä ja siihen pohjautuvissa ohjelmointikielissä kahdella pystyviivalla.
Looginen disjunktio suoritetaan yleensä minimaalisella evaluaatiolla. Tämä merkitsee, että jos sen ensimmäinen (vasemmanpuoleinen) operandi on arvoltaan tosi, ohjelma ei edes tarkista, mikä sen jälkimmäisen operandin arvo on.
Useimmissa ohjelmointi­kielissä looginen disjunktio antaa tulokseksi aina boolean-tyyppisen muuttujan, jolla on vain kaksi mahdollista arvoa: tosi (1) tai epätosi (0). Monissa vahvasti tyypitetyissä kielissä disjunktio voidaan sitä paitsi suorittaa vain, jos molemmat sillä yhdistettävät operanditkin ovat boolean-tyyppisiä. Joissakin heikosti tyypitetyissä kielissä, esimerkiksi C:ssä, disjunktio voidaan kuitenkin suorittaa silloinkin, kun operandit ovat esimerkiksi kokonais- tai reaaliluku­tyyppisiä; tällöin tuloksena on 0 (epätosi) vain, jos molemmat operandit ovat nollia, mulloin tuloksena on 1 (tosi). Tällöin siis operandien kaikkien muiden arvon kuin nollan katsotaan vastaavan totuus­arvoa tosi.
Muutamissa ohjelmointikielissä kuten Pythonissa ja JavaScriptissä disjunktio-operaattori voi kuitenkin palauttaa muitakin arvoja kuin 1 tai 0. Tällöin se saa arvokseen operaattorin ensimmäisen operandin arvon, jos se on "tosi" eli ei ole nolla, muussa tapauksessa jälkimmäisen operandin arvon.
Disjunktiota vastaava looginen portti on OR-portti.
Biteittäinen operaatio
Joissakin ohjelmointikielissä on määritelty myös biteittäinen disjunktio'. Tällöin operandit, jotka voivat olla esimerkiksi binäärisiä kokonaislukuja, käydään läpi bitti bitiltä ja suoritetaan disjunktio-operaatiot kummankin operandin vastaavien bittien välillä. Tuloksena saadaan muuttuja, jossa kunkin bitin arvo riippuu operandien bittien arvoista seuraavasti:
Käymällä bitit läpi esimerkiksi binääriluvuista 11001010 ja 10100011 saadaan tulokseksi 11101011.
Biteittäinen disjunktio on käytettävissä muun muassa C-kielessä, jossa se merkitään yhdellä pystyviivalla.
Trajanuksen pylväs
thumb|100px|Trajanuksen pylväs
Trajanuksen pylväs on keisari Trajanukselle (keisarina 98–117) vuonna 113 pystytetty voitonpylväs Roomassa lähellä Quirinalis-kukkulaa. Pylväs on jalustoineen noin 38 metriä korkea, ja se on veistetty Paroksen marmorista. Pylvästä kiertää spiraalimaisesti nouseva reliefien sarja, joka kertoo Trajanuksen Daakian valloitussodista vuosina 101–106. Pylvään sisällä on kierreportaat huipulle.
Pylväs oli osa Trajanuksen forumin kokonaisuutta, johon kuuluivat Basilica Ulpia, kreikkalainen ja roomalainen kirjasto, sekä Hadrianuksen pystyttämä keisarin kuolintemppeli. Pylväs ja läheiset Trajanuksen kauppahallit ovat ainoat säilyneet rakennelmat keisariforumista.
Trajanuksen ja hänen puolisonsa tuhkauurnat sijoitettiin heidän kuolemansa jälkeen pylvään jalustaan, mutta uurnat on sittemmin poistettu. Pylvään huipulla oli alun perin Trajanuksen patsas, mutta paavi Sixtus V vaihtoi tilalle Pyhän Pietarin patsaan vuonna 1588.
Piirtokirjoitus
thumb|left|120px|Trajanuksen pylvään yksityiskohta
Trajanuksen pylvään jalustaan kaiverrettuja kirjaimia pidetään yhtenä edustavimpana esimerkkinä roomalaisesta meisselikirjoituksesta (Capitalis Monumentalis). Nykyiset latinalaiset suuraakkoset pohjautuvat näille kirjainmuodoille.
Carol Twombly suunnitteli vuonna 1989 Trajan -kirjasintyypin, joka perustuu Trajanuksen pylvään kirjaimiin.
SENATVS·POPVLVSQVE·ROMANVS
TRAIANO·AVG·GERM·DACICO·PONTIF
MAXIMO·TRIB·POT·XVII·IMP·VI·COS·VI·P·P
AD·DECLARANDVM·QVANTAE·ALTITVDINIS
MONS·ET·LOCVS·TAN<TIS·OPER>IBVS·SIT·EGESTVS
"Rooman kansa ja senaatti lahjoittanut isänmaan isälle ja pontifex maximukselle keisari Nerva Traianus Augustus Germanicus Dacicukselle, edesmenneen Nervan pojalle, hänen 17. vuotenaan tribuunina, kuudesti imperaattorina, kuudesti konsulina, havainnollistamaan suurenmoisten rakennusten tieltä paikalta poistetun kukkulan korkeutta."
Viitteet
41.89583°N, 12.48417°W
Disjunktio
Biteittäinen operaatio
Biteittäisellä disjunktiolla voidaan muun muassa asettaa halutulle bitille arvo 1 muiden bittien pysyessä ennallaan. Esimerkiksi lauseella  saadaan muuttujan x viimeinen bitti ykköseksi.
Unioni
Disjunktiota vastaava operaatio joukko-opissa on unioni. Kahden joukon unioni määritelläänkin disjunktion avulla:, jos ja vain jos. Toisin sanoen alkio a kuuluu joukkojen A ja B unioniin, jos ja vain jos se kuuluu näistä joukoista ainakin toiseen. Tämän vuoksi joukko-opillinen unioni noudattaa pitkälti samoja sääntöjä kuin disjunktiokin: sillekin pätevät vaihdanta-, liitäntä-, osittelu- ja de Morganin lait.
Luonnolliset kielet
Matemaattisessa logiikassa määritellyt käsitteet ovat merkitykseltään erilaisia kuin luonnollisen kielen sanat yleensä ovat. Suomen kielessä disjunktiota vastaa lähinnä sana tai, jota käytetään kuitenkin ainakin kahdessa toisistaan poikkeavassa merkityksessä, kuten sen vastineita useissa muissakin kielissä. Jos joku esimerkiksi pyytää: "Soita minulle tai lähetä sähköpostia", tällöin tarkoitetaan toden­näköisesti: "tee toinen, mutta älä molempia." Jos taas josta­kusta sanotaan: "Kun hän sai niin korkea arvo­sanat, hän selvästikin on hyvin lahjakas tai opiskelee ahkerasti"; tällöin ei suljeta pois sitä mahdollista, että molemmat vaihto­ehdot ovat tosia. Toisin sanoen sana "tai" voi tarkoittaa sekä inklu­siivista että eksklu­siivista disjunktiota. Silloin kun kyseessä on inklu­siivinen disjunktio, käytetään nykyisin toisinaan asian selventämiseksi ilmaisua "ja/tai".
Luka Dončić
Luka Dončić (s. 28. helmikuuta 1999 Ljubljana ) on slovenialainen koripalloilija, pelipaikaltaan pääasiassa pelintekijä. Hän edusti vuosina 2014–2018 Espanjan Liga ACB:ssä pelaavaa Real Madridia ja siirtyi vuonna 2018 NBA-seura Dallas Mavericksiin.
Ammattilaisura
Dončić aloitti uransa KK Union Olimpijan junioreissa. Hän teki 13-vuotiaana viisivuotisen sopimuksen espanjalaisen suurseuran Real Madridin kanssa.
Dončićista tuli huhtikuussa 2015 nuorin Real Madridin edustusjoukkueessa pelannut pelaaja, sekä Espanjan pääsarjan kolmanneksi nuorin debytantti. Kaudella 2015–2016 hän kuului jo joukkueen vakiomiehistöön. Hän kuului vuoden 2018 Euroliigan voittaneeseen joukkueeseen ja hänet valittiin Euroliiga-kauden 2017–2018 kuten myös Euroliigan lopputurnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Atlanta Hawks varasi Dončićin vuoden 2018 NBA:n varaustilaisuudessa numerolla 3 mutta myi hänet saman tien Dallas Mavericksiin. Hän pelasi NBA-kaudella 2018–2019 runkosarjassa 72 ottelua, kaikki avauskentällisessä. Peliaikaa hänelle kertyi 32,2 minuuttia ottelua kohden ja hän teki keskimäärin 21,2 pistettä, otti 7,8 levypalloa ja antoi 6,0 syöttöä. Hänet valittiin NBA:n vuoden tulokkaaksi.
Maajoukkue
Dončić on edustanut myös Slovenian miesten maajoukkuetta, jossa hän voitti Euroopan mestaruuden vuonna 2017. Loppuottelun kolmannella neljänneksellä loukkaantunut Dončić valittiin EM-turnauksen tähdistöviisikkoon.
Zoltán Hetényi
Zoltán Hetényi (s. 18. helmikuuta 1988 Budapest) on unkarilainen jääkiekkomaalivahti. Hän siirtyi joulukuussa 2013 Itävallan pääsarjassa pelaavaan unkarilaiseen Alba Volán Székesfehérváriin.
Seuraura
Hetényi saapui kahden viikon try-outille Suomeen ja SM-liigajoukkue Pelicansiin toukokuussa 2010. Pelicansin pelaajakoordinaattori Pasi Nurmisen mukaan hän antoi näyttöjä myös Mestis-joukkue Heinolan Kiekolle. Hetényitä Nurmiselle suositteli entinen Pelicans-maalivahti Tommi Satosaari, joka pelasi kaudella 2009–2010 Hetényin joukkuetoverina. Hetényille tarjottiin jo kahden vuoden sopimusta Pelicansiin, mutta hän ei kuitenkaan joukkueeseen päässyt eikä myöskään HeKiin. Syynä oli se, että testien jälkeen huomattiin Hetényillä olevan vielä yksi vuosi sopimusta jäljellä edellisen seuransa kanssa. Pelicansin olisi pitänyt täten maksaa Alba Volánille siirtokorvauksia, mutta siihen Pelicans ei loppujen lopuksi ryhtynyt.
Toukokuussa 2011 Hetényi liittyi try-out-sopimuksella Jokereihin. Hetényi pääsi pelaamaan harjoituskaudella kaksi ottelua European Trophy -turnauksessa ja aloitti kauden 2011–2012 joukkueen kakkosmaalivahtina. Ensimmäisten liigakierrosten jälkeen Jokerit lainasi hänet sarjatasoa alemmas Kiekko-Vantaaseen, josta Jokereiden kakkosmaalivahdin paikalle nousi Frans Tuohimaa.
Lokakuussa 2011 Jokerit solmivat Hetényin kanssa loppukauden kattavan jatkosopimuksen. Hän debytoi SM-liigamaalilla 7. joulukuuta 2011 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hetényi torjui Jokereille 3-1-voiton, keräsi 13 torjuntaa ja sai syöttöpisteen Janne Lahden tekemään Jokereiden avausmaaliin. Hänet palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kahden tähden tähtipelaajana. Hetényistä tuli samalla kaikkien aikojen ensimmäinen SM-liigassa pelannut unkarilaispelaaja. Koko liigakierroksella joukkueiden kokoonpanoissa esiintyi pelaajia peräti 14 eri kansallisuudesta.
Hetényi siirtyi Jokereista AHL-seura Milwaukee Admiralsin organisaatioon elokuussa 2012. Hän ei pelannut kuitenkaan kauden 2012–2013 aikana otteluakaan AHL:ssa, vaan hän edusti ECHL:n Cincinnati Cyclonesia ja Orlando Solar Bearsia. Solar Bearsiin hän siirtyi, kun Milwaukee Admirals myi hänet AHL-seura Peoria Rivermenille, joka puolestaan lähetti hänet farmijoukkueeseensa Orlandoon. SM-liigakaudelle Hetényi teki sopimuksen Tapparan kanssa mutta siirtyi lainalle Mestikseen pelaamatta yhtään liigaottelua. Tapparassa Hetényi jäi lopulta kokonaan ilman peliaikaa, ja hän siirtyi yhdeksän Mestis-ottelun jälkeen joulukuussa 2013 Itävallan pääsarjan
Maajoukkueura
Hetényi on torjunut neljät miesten MM-kilpailut, joista vuosien 2008 (B-lohkon kultaa), 2010 (B-lohkon hopeaa) ja 2011 (A-lohkon hopeaa) turnaukset olivat I-divisioonassa ja vuoden 2009 turnaus oli MM-tasolla. Vuoden 2010 I-divisioonan MM-kilpailuissa Hetényillä oli kisojen paras torjuntaprosentti (95.4) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1.29). Hetényi on hiljattain saanut Unkarin maajoukkueen ykkösmaalivahdin paikan Levente Szuperin jäädessä kakkosmaalivahdiksi. Levente Szuper pelasi kuitenkin vielä vuoden 2009 MM-kilpailuissa Unkarin ykkösmaalivahtina.
Muuta
Hetényin pikkuveli Péter pelaa puolustajana Alba Volánin kakkosjoukkueessa Interligassa.
Tom Evans
Thomas "Tom" Evans (5. kesäkuuta 1947 – 19. marraskuuta 1983) oli brittiläinen muusikko ja laulaja-lauluntekijä. Hän toimi myös pop/rock-yhtye Badfingerin basistina 1960-luvun lopusta vuoteen 1975, jolloin Badfinger hajosi Peter Hamin itsemurhan takia.
Kahdeksan vuotta Hamin kuolemasta ja Badfingerin hajoamisesta Evans teki itsemurhan marraskuussa 1983.
Evans ja Ham ovat sanoittaneet yhdessä kappaleen "Without You" (suom. ilman sinua).
Tom Evans ei ollut naimisissa, eikä hänellä ollut tiedettävästi lapsia.
Petri Karonen
Petri Kalevi Karonen (s. 26. elokuuta 1966 Janakkala) on suomalainen historiantutkija, joka on Jyväskylän yliopiston Suomen historian professori. Karonen on muun muassa Ruotsin ajan historian asiantuntija. Karonen toimi humanistisen tiedekunnan dekaanina vuosina 2008–2013.
Elvitegraviiri
Elvitegraviiri on integraasin estäjiin kuuluva HIV lääke. Elvitegraviiriä saa yhdistelmävalmisteena lääkkeessä, joka sisältää myös kobisistaattia emtrisitabiinia ja tenofoviiria. Kobisistaatti pidentää elvitegraviirin puoliintumisaikaa, jotta lääke voidaan ottaa kerran päivässä.
Lysenkolaisuus
thumb|Lysenko pitämässä puhetta [[Kremlissä vuonna 1935. Taustalla vasemmalta oikealle Stanislav Kosior, Anastas Mikojan, Andrei Andrejev ja Josif Stalin.]] Lysenkolaisuus tarkoittaa Trofim Denisovitš Lysenkon johtamaa näennäistieteellistä liikettä, joka vastusti Gregor Mendelin kehittämää perinnöllisyystiedettä. Lysenkolaisuus sai Neuvostoliitossa virallisen aseman, ja sitä harjoitettiin maassa 1930-luvulta vuoteen 1965 asti. Lysenkolaisuuden mukaan hankitut ominaisuudet periytyvät, mikä on pääosin vastoin nykyaikaisen perinnöllisyystieteen käsityksiä. Lysenkolaisuus muistuttaa siten lamarckilaista ajattelua.
Lysenkolaisuus Suomessa
Suomalaisissa kansandemokraattisissa lehdissä Työkansan Sanomat ja Vapaa Sana julkaistiin 1940–1950-luvuilla Erkki Rauteen ja kemisti Heikki Kuusisen kirjoittamia lysenkolaisuutta ylistäneitä artikkeleita.
Vuonna 1949 kansanedustaja ja agronomi Johannes Virolainen esitteli Suomi–Neuvostoliitto-Seuran maatalousjaoston kokouksessa Neuvostoliiton maidontuotannon lysenkolaisia ”huippusaavutuksia”.
Macram Ben Romdhane
Macram Ben Romdhane (, s. 27. maaliskuuta 1989 Sousse) on tunisialainen koripalloilija. Isona laitahyökkääjänä ja sentterinä pelaava Ben Romdhane edustaa Tunisian koripalloliigassa pelaavaa ES Sahelia.
Ura
Ben Romdhane pelasi ES Sahelin edustusjoukkueessa jo 15-vuotiaana ja nousi joukkueen avausmiehistöön 17-vuotiaana. Hän on sittemmin saavuttanut joukkueen mukana kaksi Tunisian mestaruutta vuosina 2007 ja 2009.
Maajoukkueura
Ben Romdhane on edustanut Tunisian maajoukkuetta vuodesta 2009 lähtien. Hän oli voittamassa Tunisialle Afrikan mestaruus pronssia vuoden 2009 Afrikan kisoissa. Hänet valittiin myös Tunisian joukkueeseen Turkissa pidettyihin vuoden 2010 MM-kisoihin.
Derbyn kaupunginmuseo
Derbyn kaupunginmuseo on englantilaisen Derbyn kaupungin historiaa esittelevä museo. Sen kokoelmiin kuuluu niin posliinia, maalauksia ja arkeologisia löytöjä kuin myös paikallisiin varuskuntiin, geologiaan ja luontoon liittyviä näyttelyesineitä. Museolla on myös huomattava kokoelma kaupungissa 1700-luvulla vaikuttaneen taiteilija Joseph Wrightin maalauksia.
Kokoelmat
Posliinikokoelmat liittyvät siihen, että kaupungissa on tuotettu posliinia noin vuodesta 1750 alkaen. Vanhimpiin esineisiin kuuluu kiinalaista esittävä pieni posliininukke vuodelta 1752. Kokoelmissa on myös taidokkaiden posliininmaalareiden töitä.
Arkeologisia kohteita on kivikaudelta keskiajalle, ja paikallisten kohteiden lisäksi museossa on kaksi egyptiläistä muumiota. Muumiot on ostettu museon kokoelmiin jo 1800-luvun alkupuolella. Toinen niistä on osittain avattu kääreistään.
Derbyn merkittävä rooli vuoden 1745 jakobiittikapinassa on tuotu esille vallantavoittelija Charles Edward Stuartille omistetun huoneen avulla.
Geologiaa ja luonnontieteitä esittelevässä osassa on esillä Derbystä löytynyt virtahevon fossiili, kuuluisa kirjekyyhky King of Rome, ichthyosauruksen fossiili ja kivettynyt linnunpesä. Geologisissa kokoelmissa on kaikkiaan 1 200 mineraalia, 1 500 fossiilia ja 200 kiveä.
Sotamuseo-osassa esitellään paikallisten varuskuntien, 9th/12th Royal Lancers, historiaa. Joukko-osastot muodostettiin taltuttamaan vuoden 1715 jakobiittikapinaa, ja ne ovat toimineet aktiivisesti useissa sodissa siitä alkaen, esimerkiksi Krimin sodassa, molemmissa maailmansodissa ja Persianlahden sodassa. Museossa on esillä niiden käyttämiä aseita, mitaleita, univormuja, viestintävälineitä ja ruokatarvikkeita. Esillä on Viktorian risti sekä luonnollisen kokoinen malli ensimmäisen maailmansodan aikaisesta ratsuväen sotilaasta täysine varusteineen. Kokoelmissa on runsaasti aineistoa buurisodan ja ensimmäisen maailmansodan ajoilta.
thumb|left|Joseph Wright, Alkemisti, 1771 Taidekokoelmiin kuuluu valistuksen ajan merkittävimmän englantilaismaalarin Joseph Wrightin mestariteoksia, kuten fosforin keksimistä kuvaava Alkemisti ja Intiaanin leski, josta nähdään, että päähinettä varten Wrightillä on ollut malli, mutta intiaanin käyttämien vaatteiden tilalle hän on kuvitellut uusklassismille tyypillisen viitan. Teoksen Filosofi luennoi telluurion äärellä mukaan rakennettu telluurio on myös esillä museossa. Wrightin muotokuvat, maisemat ja laatukuvat kertovat tuon ajan uusista keksinnöistä ja löydöistä. Wrightin aikana Midlands oli yksi teollistumisen keskeisiä alueita, ja hänen tuttavapiiriinsä kuului teollistumisen edelläkävijöitä kuten Richard Arkwright sekä ajan merkittäviä intellektuelleja kuten Darwinin isoisät keramiikanvalmistusta kehittänyt Josiah Wedgwood ja luonnontutkija-runoilija Erasmus Darwin. Wrightin muotokuvat heistä ovat museossa.
Wrightillä oli paljon yhteyksiä Derbyn seudulle, eikä hän koskaan viettänyt pitkiä aikoja Lontoossa, joten on luonnollista, että paras Wright-kokoelma on juuri Derbyssä.
Historia
Museon historia alkaa 10. helmikuuta 1836, jolloin kaupunkiin perustettiin museo ja luonnontieteellinen seura. Niiden toimintaa rahoitettiin lahjoituksin ja jäsenmaksuin. Kahden ensimmäisen vuoden aikana museo sai paljon lahjoituksia, etenkin Dr. Richard Foresterin mineraalikokoelmista ja kummallisten esineiden kokoelmista. Vuonna 1840 museo muutti omiin tiloihin Ateneumiin. 1840-luvun loppupuolella tiedeseuran ja museon toiminta kuitenkin hiipui.
1850-luvulla museota tarjottiin kaupungin omistukseen mutta valtuusto hylkäsi tarjouksen. Vuonna 1858 museo ja tiedeseura yhdistyivät Derbyn filosofiseen seuraan ja yhdistynyt seura sai käyttöönsä museon suurlahjoittajan tohtori Foresterin kartanon. Vuonna 1879 museo muutti suurempiin tiloihin, se sai lasivitriineitä ja vuonna 1883 sähkövalot.
Vuonna 1936 Alfred E. Goodey lahjoitti museolle maalauskokoelmansa. Goodeyn kuoltua vuonna 1945 museo sai hänen jäämistöstään lisää teoksia sekä rahaa galleriarakennuksen laajennusta varten.
Rakennus
Museon kanssa samassa talossa toimii myös Derbyn pääkirjasto. Rakennus on goottilaista tyyliä, ja se rakennettiin vuonna 1879 Richard Knill Freemanin suunnitelmien mukaan. Rakennuksen rahoitti Bassin panimon omistaja, kansanedustaja Michael Thomas Bass. Sitä on laajennettu sen jälkeen useita kertoja. Rakennuksessa on arts and crafts -tyylinen torni, takorautainen portaikko ja freskojen koristama galleria. Vuonna 1932 tulva tuhosi rakennuksen kellarikerroksessa säilytettyjä kokoelmia, osa kadonneiksi luulluista geologian näytteistä löytyi myöhemmin vintiltä, mutta ilman nimilappuja. Vuonna 2010 rakennuksen kattoa korjattiin, ja 2011 sinne lisättiin uusi hissi ja wi-fi ja valaistusta parannettiin. .
Vuonna 2011 museo liitti kokoelmiinsa QRpedia-koodit, joiden avulla vieraat voivat lukea näyttelyesineisiin liittyviä wikipedia-artikkeleita mobiililaitteillaan. Museo osallistui koodien kehitystyöhön niiden testauspaikkana.
Pierre Nicole
pienoiskuva|Pierre Nicole Pierre Nicole (1625 Chartres, Ranska - 16. marraskuuta 1695) oli ranskalainen teologi ja filosofi, joka oli merkittävimpiä jansenisteja.
Elämä ja teokset
Nicole opiskeli teologiaa Pariisissa vuodesta 1642, ja tutustui pian Port-Royalin luostarin jansenistiyhdyskuntaan. Nicole ei koskaan ryhtynyt papiksi, vaan pysyi teologisena oppineena. Hän toimi muun muassa janisenistisen kirjallisuuden toimittajana Antoine Arnauldin kanssa sekä opettajana. Eräs hänen oppilaistaan oli myöhempi runoilija Jean Racine.
Nicolella oli suuri merkitys Blaise Pascalin Lettres provinciales -kirjeiden (1656) kokoamisessa. Vuonna 1658 hän käänsi ne latinaksi pseudonyymillä Nicholas Wendrock. Vuonna 1662 Nicole kirjoitti yhdessä Arnauldin kanssa vaikutusvaltaisen Port-Royalin logiikan, joka perustui aristoteelisen logiikan kartesiolaiseen tulkintaan. Vuonna 1664 Nicole alkoi itse kirjoittaa sarjaa kirjeitä, Les Imaginaires, tarkoituksenaan osoittaa, että jansenisteihin liitetyt harhaoppisiksi tuomitut mielipiteet olivat todellisuudessa olemassa vain jesuiittojen mielikuvituksessa. Desmaretz de Saint-Sorlin hyökkäsi voimakkaasti näitä kirjeitä vastaan. Nicole vastasi uudella sarjalla kirjeitä, Les Visionnaires (1666).
Suunnilleen samaan aikaan Nicole päätyi kiistelemään Jean Clauden kanssa ehtoollisen transsubstantiaatio-opista. Tätä kautta syntyi yhdessä Arnauldin kanssa kirjoitettu laaja teos La Perpétuité de la foi de l'église catholique touchant l'eucharistie (1669). Nicolen suosituin teos oli kuitenkin Essais de morale, joka käsitteli käytännöllistä kristillisyyttä. Ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1671, ja tätä seurasi uusia osia epäsäännöllisin välein; yhteensä sarjassa oli 14 osaa. Näissä sarjoissa olevat pohdinnat amour-propre -käsitteestä vaikuttivat muun muassa Bernard Mandevillen ja Jean-Jacques Rousseaun ajatteluun.
Vuonna 1679 Nicole ja Arnauld joutuivat pakenemaan Belgiaan jansenistien vainojen alettua uudelleen. Heidän tiensä kuitenkin erosivat sittemmin. Vuonna 1683 Nicolen sallittiin palata Pariisiin. Hän jatkoi siellä kirjallista työtään loppuun asti. Kuollessaan hän kirjoitti kirjaa kvietistejä vastaan.
Radioactive (Imagine Dragonsin kappale)
Vuoden 2014 Grammy-gaalassa Radioactive oli ehdolla kahteen palkintoon, vuoden levytykseen ja vuoden rock-esitykseen, joista jälkimmäisen se voitti. Listakärkeen kappale ylsi kolmella listalla, mukaan lukien Ruotsin Sverigetopplistanilla.
Luettelo Aku Ankan taskukirjoista (126–150)
Tämä on luettelo Aku Ankan taskukirjojen numeroista 126–150. Ne ilmestyivät alun perin vuosina 1990–1992.
Keuruun Kisailijat
Keuruun Kisailijat on keuruulainen urheiluseura, joka on perustettu 13. syyskuuta 1914. Seurassa on monta jaostoa: ampumahiihto, hiihto, koripallo, suunnistus ja yleisurheilu. Kisailijoiden pesäpallojoukkue on pelannut jopa ylimmällä sarjatasolla vuonna 1958.
Seura järjesti muun muassa vuonna 2007 hiihdon SM-kilpailut. Vuonna 2009 seura järjestää suunnistuksen SM-erikoispitkän matkan kilpailut. Vuonna 2017 Keuruulla järjestettiin hiihdon SM-kisat.
Hameln
Historia
Varhaisin maininta Hamelnista kaupunkina on peräisin vuoden 1200 tienoilta. Vuodesta 1426 vuoteen 1572 kaupunki oli Hansaliiton jäsen. Uskonpuhdistus saapui kaupunkiin vuonna 1540. Kolmikymmenvuotisessa sodassa kaupungin lähistöllä käytiin taisteluita. Vuonna 1664 alkoi Hamelnin vaurauden kausi, kun siitä muodostui Braunschweig-Calenbergin herttuakunnan linnoitettu rajakaupunki. Vuonna 1867 kaupungista tuli osa Preussia.
Toisen maailmansodan jälkeen Hamelnissa sijaitsi brittiläisten miehitysjoukkojen hallinnoima vankila. Vankilassa hirtettiin yli 200 ihmistä, muun muassa Irma Grese ja Josef Kramer.
Ystävyyskaupungit
thumb|left|300px|Stiftsherrenhaus Hamelnissa.
Marguerite Nicolas
Marguerite Crépin (o.s. Nicolas, 19. huhtikuuta 1916 Perros-Guirrec, Côtes-d’Armor – 27. marraskuuta 2001 Clichy, Hauts-de-Seine) oli ranskalainen korkeushyppääjä.
Marguerite Nicolas sijoittui Berliinin 1936 olympialaisissa korkeushypyssä neljänneksi tuloksella 158 cm. Tuo tulos säilyi Ranskan ennätyksenä kymmenen vuotta kunnes Anne-Marie Colchen hyppäsi kaksi senttimetriä korkeammalle. Ranskan mestaruuden Nicolas voitti vuosina 1935–1938. Hän edusti Paris UC -seuraa.
Mantere (sukunimi)
Mantere on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Enea Bastianini
thumb|Bastianini vuonna 2022 Enea Bastianini (s. 30. joulukuuta 1997 Rimini ) on italialainen ratamoottoripyöräilijä.
Bastianini debytoi MM-sarjassa Moto3-luokassa kaudella 2014. Kaudella 2015 hän sijoittui yhteispisteissä kolmanneksi Gresini-tallin Hondalla. Hän jatkoi samassa tallissa kaudella 2016.
Carlos Eduardo (jalkapalloilija, 1987)
Carlos Eduardo Marques (s. 18. heinäkuuta 1987 Ajuricaba, Rio Grande do Sul, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttä. Hän edustaa Venäjän Valioliiga-joukkue Rubin Kazania. Eduardon pelinumero on 11.
Carlos Eduardo tunnetaan erittäin teknisenä pelaajana, joka kykenee huikeisiin suorituksiin yksi vastaan yksi -tilanteissa. Hän on myös todella liikkuva, jonka ansiosta pelikaverit löytävät hänet helposti ja peli kulkee paljon hänen kauttaan.
Vuorisaarna
thumb|[[Carl Heinrich Bloch: Vuorisaarna]]
Vuorisaarnan tunnetuimmat osat ovat "Isä meidän" -rukous (Matt. 6:9–13), opetukset "kaikki, minkä tahdotte ihmisten tekevän teille, tehkää te heille" (Matt. 7:12), "älkää tehkö pahalle vastarintaa – jos joku lyö sinua oikealle poskelle, käännä hänelle vasenkin" (Matt 5:39) ja "älkää tuomitko, ettei teitä tuomittaisi" (Matt. 7:1), sekä saarnan alkuosassa olevat lauseet, jotka alkavat sanoilla "Autuaita ovat...". Muita tunnettuja sitaatteja ovat muun muassa sellaiset vertaukset kuin "maan suola", "maailman valo", "helmiä sioille" ja "kaita tie". Vuorisaarnan mukaan Jeesusta voi tulkita juutalaisuuden uudistajaksi. Jokaisen opetuksensa säkeensä hän aloitti aina saarnan joka alkoi sanomalla: "Teille on opetettu..." jonka jälkeen hän jatkoi lauseella joka alkoi: "Mutta minä sanon teille...".
Saarnan konteksti on myös herättänyt keskustelua. Useat kristityt ajattelevat, että vuorisaarna on Jeesuksen kommentaario (midrash) kymmeneen käskyyn. Joukko teologeja, kuten Albert Schweitzer, ovat korostaneet Jeesusta pikaisen maailmanlopun saarnaajana, ja selittäneet tällä seikalla monien Jeesuksen opetusten ehdottomuutta. Joidenkin mielestä vuorisaarna on kirjaimellisesti otettava ohje kristityille ja sen mukaan tulisi elää, kun taas joidenkin mielestä vuorisaarnan avulla Jeesus osoittaa kuinka syntisiä ihmiset ovat. Ohjeiden mukaan on käytännössä niin vaikea elää, että ihmiset ovat syntisiä ja pitäisi pyytää syntejään anteeksi.
Vuorisaarnan tulkintatavat
1500-luvulla uskonpuhdistuksen aikaan Martin Luther tulkitsi vuorisaarnaa sellaisena sääntökokoelmana, joka ei sopinut yleiseksi säännöstöksi. Lutherin mukaan vuorisaarna ei kuitenkaan ollut yhteiskunnallisesti merkityksetön. Erityisesti kultainen sääntö on Lutherin tulkinnan mukaan tärkeä yhteiskunnallinen periaate. Lutherin mielestä vuorisaarnan opetukset koskettavat kaikkia ihmisiä ja sen säännöt ajavat ihmistä lähemmäksi Jumalaa.
Esimerkiksi baptisteilla on varsin konservatiivinen tulkinta vuorisaarnan opetuksista. Niitä tulisi noudattaa mahdollisimman kirjaimellisesti ja konkreettisella tavalla. 1960-luvulla Martin Luther King edusti tämänkaltaista tulkintaa. Useat väkivallattoman vastarinnan edustajat, kuten Leo Tolstoi ja Mahatma Gandhi kannattavat vuorisaarnan vaativaa ja ehdotonta etiikkaa.
Vuorisaarnaa on tulkittu ja tulkitaan edelleen monilla muillakin tavoilla. Joidenkin mielestä vuorisaarnan ohjeet ja säännöt on suunnattu vain pienelle kokonaan Jumalan palvelemiselle omistautuneelle joukolle, eli ohjeet ja säännöt eivät koske niin sanottuja tavallisia ihmisiä. Jotkut ajattelevat vuorisaarnan tarkoituksen olevan paljastaa ihmisten synnit, toiset taas pitävät vuorisaarnaa kutsuna uudenlaiseen mielialaan ja toisenlaiseen asenteeseen. Toisaalta voidaan ajatella vuorisaarnan kertovan ilosanomaa Jeesuksen armosta.
One-Two-Go Airlines
One-Two-Go on thaimaalainen halpalentoyhtiö, jonka omistaa Orient Thai Airlines. Yhtiön pääkonttori on Bangkokissa ja kotikenttänä toimii Don Muangin kansainvälinen lentoasema. Yhtiö aloitti toimintansa 3. joulukuuta 2003 ja lopetti heinäkuussa 2010.
Laivasto
Lento 269:n onnettomuuden jälkeen One-Two-Golla on kalustossaan kahdeksan lentokonetta.
Onnettomuus 16. syyskuuta 2007
One-Two-Gon lentoa 269 kohtasi vakava onnettomuus 16. syyskuuta 2007 Phuketin kansainvälisellä lentoasemalla, kun yhtiön MD-82-tyyppinen kone epäonnistui laskussaan huonon sään vallitessa. Turmakone ajautui sivuun kiitotieltä, syttyi tuleen ja katkesi kahteen osaan. Koneessa oli 130 ihmistä, josta miehistöä seitsemän henkeä. Kuolleita oli 88 ja loukkaantuneita 42.
Aiheesta muualla
ワン・トゥー・ゴー航空
Pichilemun maanjäristys 2010
Pichilemun maanjäristys tapahtui 11. maaliskuuta 2010 aamuyöllä kello 11.39 (14:39 UTC) Chilen Región de O'Higginsella. Se oli voimakkuudeltaan 6,9 momenttimagnitudia.
Lähteet
Terremoto de Chile de 2010