cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bob Barr
Barr esitteli vuonna 1996, kun Havaiji oli sallimassa homoavioliittoja, "Defense of Marriage Act" -lakiesityksen, joka määritteli avioliiton miehen ja naisen väliseksi ja kielsi osavaltioita nimittämästä muuta avioliitoksi. Vuonna 2009 Barr kirjoitti katuvansa lakia ja esitti sen kumoamista, koska se rikkoa osavaltioiden päätösvaltaa, eli federalismia.
Zzap!64
Zzap!64 oli brittiläinen tietokonepelilehti, joka käsitteli yksinomaan Commodore-tietokoneiden, pääasiassa Commodore 64:n pelejä. Sitä julkaisi Newsfield Publications Ltd, myöhemmin Europress Impact.
Lehti alkoi ilmestyä huhtikuussa 1985, ZX Spectrumiin keskittyneen CRASH-lehden sisarjulkaisuna. Suurimman osan historiastaan lehti keskittyi Commodore 64:een, mutta myöhemmin julkaisi myös uutisia ja arvosteluja Amigan peleistä. Kuten CRASH Spectrum-piireissä, Zzap!64 saavutti suuren suosion ja kulttiaseman Commodore 64 -piireissä, tullen tunnetuksi omalaatuisesta huumoristaan ja Commodore 64 -scenen laajasta, läpikohtaisesta kattavuudestaan. Lehti keksi uudenlaisen tyylin peliarvosteluilleen, jossa esiintyi sivukommenteissa arvostelevien toimittajien kasvokuvia, jotka olivat piirtäneet kustantamon taiteilijat Oli Frey ja Mark Kendrick. Nämä kasvokuvat kertoivat ilmeillään arvostelijoiden mielipiteitä peleistä. Näistä kehittyi myöhemmin lehteen kokonaisia sarjakuvia lehden etsiessä myös nuorempien lukijoiden suosiota.
Alibori
Alibori on Beninin pohjoisin ja pinta-alaltaan suurin departementti. Sen pinta-ala on 25 683 neliökilometriä. Asukkaita on 655 950 henkeä (vuonna 2009).
Zzap!64
Vuoteen 1992 mennessä lehti oli muuttunut ulkoasultaan ja sisällöltään niin dramaattisesti että senaikainen julkaisja Europress päätti uudistaa lehden kokonaan. Siten Zzap!64 numerosta 91 tuli Commodore Force -lehden numero 1, ja tätä lehteä julkaistiin maaliskuuhun 1994 asti.
Alibori
Aliborin departementti rajoittuu Burkina Fasoon, Nigeriin ja Nigeriaan sekä Beninin Atakoran ja Borgoun departementteihin. Se erotettiin Borgousta vuonna 1999 ja nimettiin Nigerin sivujoen Aliborin mukaan. Departementtiin kuuluu kuusi piirikuntaa: Banikoara, Gogounou, Kandi, Karimama, Malanville ja Ségbana. Pääkaupunkina on toiminut vuodesta 2008 lähtien Kandi.
Zzap!64
Historia
Zzap!64 numero 1, päivätty toukokuulle 1985, julkaistiin 11. huhtikuuta 1985. Sen toimittajina olivat päätoimittaja Chris Anderson, ohjelmistotoimittaja Bob Wade, freelance-toimittaja Steve Cooke (joka oli liittynyt lehteen äskettäin lopetetusta Personal Computer Games -lehdestä), ja arvostelijat Gary Penn ja Julian Rignall, jotka saivat työpaikkansa palkkiona tietokonepelikilpailusta. Toimitus sijaitsi Yeovilissa, yli 200 kilometriä Newsfield-kustantamon päämajasta Ludlowissa; toimitus siirrettiin Ludlowiin kolmen kuukauden kuluttua kustannussyistä, ja Anderson ja Wade lähtivät lehdestä kieltäydyttyään muuttamasta. Anderson perusti myöhemmin Future Publishing -kustantamon.
Alibori
Departementin asukkaat ovat etupäässä barboja, fulbeja ja dendejä. Se on tärkeää puuvillantuotantoaluetta ja Malanville on huomattava markkinapaikka. Matkailijoita houkuttelee W-kansallispuisto.
Zzap!64
Historia
Kun Amiga alkoi saada suosiota Isossa-Britanniassa, Zzap!64 alkoi silloin tällöin julkaista Amiga-pelien arvosteluja. Amiga-peleistä tuli lehden vakiosisältöä numerosta 43 (marraskuu 1988) lähtien, ja lehden nimeksi muutettiin Zzap!64 Amiga.
Lehti koki kiistanalaisuutta vuonna 1989, kun kolme sen neljästä arvostelijasta (Gordon Houghton, Kati Hamza ja Maff Evans) saivat potkut ja heidän tilalleen palkattiin uusia toimittajia numeroa 50 (kesäkuu 1989) varten. Ainoa jäljelle jäänyt arvostelija, Paul Rand, oli ehtinyt olla lehdessä töissä vain kaksi kuukautta. Houghton kirjoitti jäähyväispääkirjoituksen, jota ei koskaan julkaistu - sen sijaan numeron 50 pääkirjoitus ei mainitse koko asiaa sanallakaan, ja numero sisälsi kolmen erotetun toimittajan materiaalia mainitsematta lainkaan heidän potkujaan.
Numerosta 74 (kesäkuu 1991) lähtien kaikki Amiga-sisältö poistettiin lehdestä (lehden nimeksi tuli vuonna 1990 jälleen Zzap!64), ja lehti keskittyi jälleen kerran pelkästään Commodore 64:n peleihin. Neljän kuukauden kuluttua Newsfield-kustantamo teki konkurssin, ja lehti hyllytettiin kuukaudeksi. Europress Impactista (Roger Keanin, Oliver Freyn ja Jonathan Rignallin perustaman Europress-yhtiön satelliittiyhtiöstä) tuli lehden uusi kustantamo numerosta 79 (joulukuu 1991) alkaen.
Numero 90 (marraskuu 1992) oli viimeinen virallinen Zzap!64-lehti. Seuraavasta kuukaudesta alkaen lehdestä tuli Commodore Force.
Italiassa
Vuodesta 1996 vuoteen 1999, Zzap!:sta tuli nettilehti, PC-peleihin keskittynyt verkkosivu jolla oli joka kuukausi eri "kansikuva" ja kirjepalsta, jossa arvosteltiin pelejä samaan tapaan kuin alkuperäisessä lehdessäkin.
Muistelmanumerot
Maaliskuussa 2002, Zzap!64-lehden erikoisnumero "107" julkaistiin digitaalisesti PDF-muodossa, jälkeenpäin myös 200 kappaleen rajoitettuna paperipainoksena. Se oli aluksi toimittaja Cameron Davisin Zzap!64:een liittyvällä keskustelupalstalla esittämästä ideasta lähtenyt faniprojekti, mutta myöhemmin muitakin Newsfieldin entisiä työntekijöitä liittyi projektiin, mukaan lukien entiset toimittajat Gordon Houghton, Robin Hogg ja Paul Glancey.
Erikoisnumero käsitteli Commodore 64:n 2000-luvulle jatkuvaa suosiota retropelaajien ja harrastelijoiden keskuudessa, useimpien arvostelujen keskittyessä juuri julkaistuihin Commodore 64:n peleihin. Lehden ulkoasu pohjautui "klassiseen" Zzap!64 -lehteen, ja lehden kansikuva pohjautui taiteilija Oli Freyn piirrokseen, jota suunnittelija Craig Grannell oli parannellut.
Lehden toinen erikoisnumero julkaistiin heinäkuussa 2005 juhlistaakseen lehden 20-vuotispäivää. Nimeltään The Def Tribute to Zzap!64, se painettiin ammattilaiskustantamossa ja annettiin Retro Gamer -lehden numeron 18 kylkiäisenä. Vaikka numeron sisältö oli enemmän pelkkää vanhan lehden muistelua ja juhlimista kuin numeron 107 sisältö, se silti sisälsi uuttakin sisältöä, kuten Newsfieldin entisen johtajan Roger Keanin alkusanat ja artikkeleja, ja uutta materiaalia entisiltä toimittajilta Gary Penniltä ja Chris Andersonilta. Lehden kansikuva ja keskiaukeama sisälsivät harvinaisia Oli Freyn piirroksia ajalta ennen hänen uraansa Newsfieldissä.
Albrecht Penck
Friedrich Karl Albrecht Penck (25. syyskuuta 1858 Reudnitz, Saksan liitto – 7. maaliskuuta 1945 Praha, Tšekkoslovakia) oli saksalainen maantieteilijä ja geologi. Hänet tunnetaan erityisesti Alppien jäätiköitymistutkimuksista.
Valmistumisensa jälkeen Penck opetti hetken Münchenin yliopistossa, mutta vuonna 1885 hänet nimitettiin Wienin yliopiston fyysisen maantieteen professoriksi. Penck tutki kvärtäärikauden geologiaa ja julkaisi monia jääkausia käsitteleviä tutkimuksia. Hänen julkaisujaan Über die Vergletscherung der deutschen Alpen (1882), Die Eiszeit in den Pyrenäen (1884) ja Eduard Brücknerin kanssa tekemä Die Alpen im Eiszeitalter (1901–1906) pidetään jääkausitutkimuksen klassikkotöinä. Viimeksi mainitussa teoksessa Penck ja Brückner esittelivät neljä pleistoseenikaudella vallinnutta jääkautta, jotka he nimesivät Günz-, Mindel-, Riss- ja Würm-kausiksi niiden jokilaaksojen mukaan, joista he olivat löytäneet todisteet jääkaudesta. Penckin sanotaan myös kehittäneen termin geomorfologia, joka esiintyi hänen teoksessaan Morphologie der Erdoberfläche (1894).
Penck korvasi 1906 Ferdinand von Richthofenin Fredrik Vilhelm -yliopiston maantieteen laitoksen johtajana ja aloitti samalla myös yliopiston uuden Meritieteellisen museon ja instituutin johtajana. Ensimmäisen maailmansodan tuho ja hänen poikansa maantieteilijä Walther Penckin vuonna 1923 tapahtunut traaginen kuolema vaikuttivat suureti Penckiin.
Penck vaikutti meritieteellisen museon johtajana myös meritieteessä. Hän oli mukana Friedrich Schmidt-Ottin ja Alfred Merzin kanssa suunnittelemassa saksalaista Etelä-Atlantin tutkimusmatkaa, joka tehtiin 1925–1927. Penck itse jäi eläkkeelle vuonna 1927.
Persona 4 Arena
Persona 4 Arena, ilmestyi Japanissa nimellä Persona 4: The Ultimate in Mayonaka Arena, on vuonna 2012 julkaistu Arc System Worksin ja Atluksen suunnittelema taistelupeli. Peli julkaistiin aluksi vain kolikkopelinä, mutta ilmestyi myöhemmin myös konsoleille.
Pelin tapahtumat sijoittuvat kaksi kuukautta pelin Shin Megami Tensei: Persona 4 tapahtumien jälkeen ja siinä esiintyy myös hahmoja pelistä Shin Megami Tensei: Persona 3. Juonena on televisiomaailmaan sijoittuva "P-1 Grand Prix" -turnaus, jossa persoonankäyttäjät pakotetaan taisteluun toisiaan vastaan.
Vuonna 2013 pelille julkaistiin kolikkopelinä jatko-osa Persona 4 Arena Ultimax. Vuonna 2014 se ilmestyi myös konsoleille.
Pelaaminen
Taistelussa pelaajat voivat erilaisia toimintoja eri painikkeista. Kukin hahmo pystyy tekemään oman hyökkäyksen ja kutsumaan haluttaessa persoonansa apuun. Persoonan käyttämisen jälkeen pelaajan on tehtävä neljä tavallista hyökkäystä voidakseen kutsua sen uudelleen.
Pelattavia hahmoja ovat Yu Narukami (Persona 4:n protagonisti), Yosuke Hanamura, Chie Satonaka, Yukiko Amagi, Kanji Tatsumi, Teddie, Naoto Shirogane, Aigis, Mitsuru Kirijo, Akihiko Sanada, Elizabeth, Labrys ja Varjo-Labrys (vain pelihallitilassa).
Juoni
Vuoden 2012 Kultaisella viikolla Yu Narukami saapuu muutamaksi viikoksi vierailulle Inabaan. Keskiyöllä ystäviensä Yosuke Hanamuran, Chie Satonakan ja Yukiko Amagin ohella hän huomaa Keskiyön kanavan (Midnight Channel) alkaneen jälleen näkyä televisiossa. Tällä kertaa se mainostaa turnausta nimeltä "P-1 Grand Prix", jonka juontaja näyttää heidän ystävältään, Teddieltä. Lisäksi Kanji Tatsumi ja Rise Kujikawa ovat salaperäisesti kadonneet, joten Yu päättää ystävineen lähteä televisiomaailmaan ottamaan asiasta selvää.
Samaan aikaan Naoto Shirogane tutkii Kirijo Groupin johtajan ja SEESin entinen perustajan, Mitsuru Kirijon, toimia. Mitsuru on perustanut SEESin tilalle uuden ryhmän nimeltä Shadow Operatives, johon kuuluvat myös Akihiko Sanada, varjojen vastainen ase Aigis sekä Fuuka Yamagishi. Heidän lentokoneestaan kaapataan toinen varjojen vastainen ase nimeltä Labrys, joka joutuu televisiomaailmaan. Shadow Operatives lähtee sinne etsimään häntä Naoton seuratessa heitä salaa.
Sekä Tutkintaryhmän (Investigation Team) että Shadow Operativesin jäsenet joutuvat P-1 Grand Prixissä toisiaan vastaan ja he kohtaavat tuntemattoman pahansuovan olennon (Malevolent Entity), joka tekeytyy heidän omiksi varjoikseen. He kohtaavat myös Samettihuoneesta (Velvet Room) tulevan Elizabethin, joka oli jättänyt työnsä löytääkseen keinon vapauttaa Persona 3:n protagonisti Suuresta Sinetistä. Hän päättää taistella Yu:ta ja Aigista vastaan ymmärtääkseen Villikortti-kyvyn todellisen merkityksen ja saa lopulta itse käyttöön Narrin arkanan.
Kun Tutkintaryhmän ja Shadow Operativesin jäsenet kohtaavat P-1 Grand Prixiä juontavan "kenraali Teddien", tämä paljastuu valeasuiseksi Labryksen varjoksi. He kukistavat sen ja Labrys hyväksyy varjonsa saaden käyttöön persoonan nimeltä Ariadne. Mutta sitten Labrykseen hakkeroidutaan ja hänen kauttaan puhuva ihminen paljastuu turnauksen järjestäjäksi, joka paljastaa aikoneensa heikentää persoonankäyttäjien henkistä hyvinvointia muuttaakseen näiden persoonat jälleen varjoiksi. Yhteyden katkettua ja Labryksen vapauduttua Mitsuru vaatii Tutkintaryhmän jäseniä jättämään asian Shadow Operativesin huoleksi. Labrys liittyy heihin löytääkseen kadonneet osat muistoistaan. Yu kuitenkin kertoo muille Tutkintaryhmän jäsenille suunnittelevansa, että hekin tutkisivat asiaa.
Aitohunajakukka
Aitohunajakukka (Phacelia tanacetifolia) on hunajakukkien sukuun kuuluva yksivuotinen ruohokasvi. Hunajakukat sijoittuvat lemmikkikasvien heimoon. Aiemmin aitohunajakukka on luettu sievikkikasvien (Hydrophyllaceae) heimoon, mutta uudemmassa luokittelussa sievikkikasvit on sisällytetty lemmikkikasveihin alaheimoksi.
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|Aitohunajakukan lehdet muistuttavat [[pietaryrttiä.]] thumb|vasen|Aitohunajakukan hedelmiä ja siemeniä. Aitohunajakukka kasvaa 20–60 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pysty ja hapsi- ja nystykarvainen. Kierteisesti sijaitsevat lehdet ovat kahteen kertaan parijakoiset tai pariosaiset, liuskat ovat hammaslaitaisia. Lehden lapa on kooltaan 2–8 cm pitkä. Kukinto on hyvin tiheä, toispuolinen latvakiehkura. Kukat ovat kaksineuvoisia, lyhytperäisiä ja väriltään yleensä sinisiä. Teriö on ratasmainen ja kooltaan 6–9 millimetriä, heteet ovat hyvin pitkäpalhoisia. Aitohunajakukka kukkii Suomessa heinä–syyskuussa. Kasvin hedelmänä on kota.
Lajin lehdet muistuttavat pietaryrtin eli rohtopietaryrtin lehtiä, minkä takia sen on saanut tieteellisen nimensä tanacetifolia, joka viittaa sukuun Tanacetum eli pietaryrtit.
Levinneisyys
Aitohunajakukka on alun perin kotoisin läntisestä Pohjois-Amerikasta. Eurooppaan laji on tuotu viljelykasviksi. Suomessa aitohunajakukkaa tavataan villiintyneenä satunnaisesti Kemin korkeudelle saakka.
Elinympäristö
Suomessa aitohunajakukka tavataan viljelyjäänteenä ja joskus myös tulokkaana kasvimailla ja pelloilla. Villiintyneenä laji viihtyy muun muassa tienpientareilla ja joutomailla.
Käyttö
thumb|vasen|Aitohunajakukkapelto Saksassa. Aitohunajakukka on erittäin hyvä mesikasvi. Sen vuoksi sitä viljellään muun muassa hunajantuotantoa varten.
Live Earth
thumb|280px|Live Earth, [[Wembley Stadium, Lontoo.]] Live Earth oli konserttisarja, joka pidettiin 7. heinäkuuta 2007 kaikissa seitsemässä maanosassa. Asiasta ilmoittivat 15. helmikuuta 2007 Yhdysvaltain entinen varapresidentti Al Gore ja muut aktivistit. Konserttisarja kuuluu kampanjaan Save Our Selves (SOS). Konserteilla oli tarkoitus ottaa kantaa ilmaston lämpenemiseen. Konserttisarjan mallina käytettiin vuoden 1985 Live Aid -konserttia ja vuoden 2005 Live 8 -konserttia, jonka tuotti SOS:n perustaja Kevin Wall.
Live Earth 2008
18. syyskuuta 2008 Al Gore ja Kevin Wall ilmoittivat järjestävänsä jatkokonsertin vuoden 2007 Live Earth-konserttisarjalle. Konsertti pidetään 7. joulukuuta 2008 Intian Mumbaissa. Konsertin esiintyjälista julkistetaan tulevina viikkoina. Konsertilla pyritään keräämään rahaa kotien valaisemiseen aurinkoenergialla niissä paikoissa, joissa ihmisillä ei ole sähköä. Konsertti televisioidaan yli 100 maahan ja MSN lähettää sen internetissä.
Media
Konsertit lähetettiin suorana televisiossa. NBC lähetti konsertin Yhdysvalloissa ja BBC lähetti konsertin ympäri Eurooppaa. Lisäksi jokaisen maanosan valtamediat olivat mukana tapahtuman televisioinnissa. Suomessa konsertin lähetti YLE Extra ja Yle TV2, lisäksi Yle TV1 lähetti koosteen konserteista 8.-9.7. Se lähetettiin suorana myös radiossa ja Internetissä, jossa tapahtuman lähettämisestä huolehti MSN. Järjestäjät toivoivat tavoittavansa kaksi miljardia ihmistä.
2007
Järjestäjien tarkoituksena oli kutsua esiintymään konserteissa yli 150 maailman huippuartistia. {| width=100%
Wembley Stadium (Englanti)
lopullinen kokoonpano:
Oriental Pearl Tower (Kiina)
lopullinen kokoonpano
Sydney Football Stadium (Australia)
lopullinen kokoonpano
Coca Cola Dome (Etelä-Afrikka)
lopullinen kokoonpano
Tō-ji (Japani)
lopullinen kokoonpano
Kaupungit
Konsertit pidettiin jokaisessa maanosassa. Järjestäjät kertoivat, että konsertit aiotaan viedä läpi mahdollisimman vähän ilmastoa kuluttaen.
Miesten Superpesiksen kausi 2011
Miesten SM-kultaa voitti Sotkamon Jymy, jolle mestaruus oli historian 14:s. Mestaruusputki jatkui tästä alkaen katkeamattomana viisi vuotta. Jymy teki samalla historiaa ottamalla 12:nnen perättäisen SM-mitalin. Tiukassa loppuottelusarjassa kaatui edelliskauden mestari Vimpelin Veto voitoin 3–2. Pronssia voitti raahelainen Pattijoen Urheilijat.
Miesten sarjaan osallistui 11 joukkuetta. Alun perin sarja piti pelata 12 joukkueella, mutta Oulun Lippo ajautui kauden 2010 jälkeen konkurssiin ja joutui luopumaan sarjapaikastaan. Kankaanpään Maila palasi kahdeksan vuoden tauon jälkeen korkeimmalle sarjatasolle voitettuaan Ykköspesiksen edelliskaudella. Sarjasta putosi viime kauden päätteeksi Ulvilan Pesä-Veikot.
Itä–Länsi-tapahtuma pelattiin 22.–24. heinäkuuta Kouvolassa. Miesten ottelun voitti Lännen joukkue kotiutuskilpailun jälkeen 2–1 (1–6, 5–2, 1–1, 3–1). Naisten ottelussa Länsi oli parempi suoraan 2–0 (5–1, 4–3). Itä–Lännen lisäksi miesten puolella pelattiin kaksi muutakin arvo-ottelua: Mestarit – Muu Suomi -ottelu avasi kauden toukokuussa Vimpelin Saarikentällä, ja Liitto–Lehdistö-ottelu pelattiin Alajärvellä 17. kesäkuuta. Kyseinen ottelu päättyi Liiton voittoon 2–0 (3–1, 8–4).
Sarjajärjestelmä
Runkosarjassa tasapisteissä olevien joukkueiden keskinäisen paremmuuden ratkaisee kolmen pisteen eli 2–0-voittojen määrä tai niiden ollessa tasan kaikkien voittojen määrä. Jos edelleen ollaan tasatilanteessa, ratkaisee tehtyjen ja annettujen juoksujen ero, sitten keskinäisten ottelujen voitot, keskinäisten ottelujen pisteet tai lopulta keskinäisten ottelujen juoksuero.
Runkosarjassa sijoille 9–11 sijoittuneiden joukkueiden kausi päättyi runkosarjaan. Mikään joukkue ei pudonnut sarjasta; sen sijaan Ykköspesiksen voittaja nousi suoraan Superpesikseen kaudelle 2012.
Victor Wanyama
Wanyaman veli, McDonald Mariga, on myös ammattilaisjalkapalloilija ja on edustanut muun muassa Italian Serie A:n Internazionalea ja Parmaa. Mariga ja Wanyama kuuluvat Kenian jalkapallohistorian parhaimpiin pelaajiin.
Ammattilaisura
Wanyama aloitti ammattilaisuransa Belgian pääsarjan Beerschotissa, jossa hän pelasi kolmen kauden aikana yhteensä 50 ottelua. Heinäkuussa 2011 Skotlannin suurseura Celtic osti hänet riveihinsä 900 000 punnan siirtosummaa vastaan. Wanyama voitti Celticissä Skotlannin liigamestaruuden vuosina 2012 ja 2013 sekä jälkimmäisenä kautena myös cupmestaruuden.
Wanyama siirtyi ilmaissiirrolla Major League Soccerin Montreal Impactiin maaliskuussa 2020.
Kenian maajoukkueessa Wanyama on pelannut 61 ottelua ja tehnyt seitsemän maalia.
BBC Home Service
BBC Home Service oli BBC:n radiokanava, joka toimi vuosina 1939–1967. Se luotiin toisen maailmansodan syttyessä korvaamaan alueelliset radioasemat, jotta saksalaiset lentokoneet eivät pystyisi käyttämään näiden lähettimiä apuna suunnistuksessa. Sodan päätyttyä 1945 kanavan toiminta alueellistettiin uudestaan. Vuonna 1967 Home Servicen korvasi BBC Radio 4.
HMS B.6
HMS B.6 oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Vickers, Sons & Maximilta Barrow-in-Furnessista. Alus laskettiin vesille 30. marraskuuta 1905 ja valmistui 3. maaliskuuta 1906.
Palvelus
Kesällä 1912 B.6 siirrettiin Gibraltarille. Turkin liityttyä keskusvaltoihin ensimmäiseen maailmansotaan alkoivat sotatoimet Välimeren itäosissa. Alus siirrettiin alueelle helmikuussa 1915. Sukellusvene HMS E.15 ajettua karille, jonne sen miehistö joutui sen hylkäämään. Määrättiin B.6:n päällikkö luutnantti R. E. Birch tuhoamaan hylku torpedoimalla, jottei se joutuisi vihollisen käsiin. Alus laukaisi molemmat torpedoputkensa saamatta osumaa hylkyyn.
E-luokan sukellusveneiden saavuttua alueelle alus siirrettiin muiden B-luokan alusten mukana Maltalle, jossa se sai uuden tehtävän toimia partioaluksena Pohjois-Afrikan rannikolla Tunisiasta Egyptiin. Alus vapautui kuitenkin pian tehtävästä sopimattomuutensa vuoksi. Alus myytiin 1921 romutettavaksi.
Benjamin Tudelalainen
Benjamin Tudelalainen oli 1100-luvulla elänyt juutalainen matkailija, joka tunnetaan erityisesti hänen matkojaan kuvailevasta kirjasta Sefer ha-Massaʿot. Kirja on yksi keskiajan historioitsijoiden päälähteistä ja se kuvailee laajasti Benjaminin ajan Välimeren alueen elämää Benjaminin matkojen perusteella. Itse kirjoittajastaan kirja kertoo kuitenkin vain vähän, eikä muita lähteitä Benjaminin elämästä ole.
Matkat
thumb|vasen|Kartta Benjamin Tudelalaisen matkoista. Benjamin Tudelalainen tunnetaan ainoastaan hänen kirjoittamansa tunnetuksi tulleen matkakirjansa (Sefer ha-Massaʿot) kautta, joka sekin mainitsee kirjoittajastaan vain harvoin. Itse kirja perustuu Benjaminin matkoillaan tekemiin muistiinpanoihin. Joissain ulkopuolisissa lähteissä häntä kutsutaan rabbiksi, mutta tälle ei ole matkakirjassa perusteita. Matkakirjan perusteella voidaan laskea Benjaminin viettäneen matkallaan vähintään viisi ja enintään 14 vuotta.
Benjaminin matka alkoi Tudelasta nykyisestä Pohjois-Espanjasta. Hän kulki Zaragozan, Tarragonan ja Barcelonan kautta Gironan ja Provenceen kirjoittaen kulkiessaan kaupungeista ja niiden taloudellisesta elämästä. Marseillesta Benjamin matkusti laivalla Genovaan ja sieltä Pisan kautta Roomaan. Roomassa hän kirjoitti kaupungin muinaisjäänteistä, liittäen ne eri tavoin juutalaisten historiaan. Hän kirjoitti myös kaupungin juutalaisista ja heidän suhteistaan paavi Aleksanteri III:een. Koska paavi valittiin vuonna 1159, on Benjaminkin täytynyt olla Roomassa tämän vuoden jälkeen, mutta ennen paavin pakoa kaupungista, tai kun paavi palasi hetkeksi vuosina 1165–1167.
Roomasta Benjamin kulki etelään kuvaillen esimerkiksi Salernon, Amalfin ja Beneventon kaupunkeja. Otrantosta hän matkasi laivalla Korfuun, sekä sieltä edelleen Ártaan ja lopulta Konstantinopoliin. Benjamin vietti ilmeisen pitkään Konstantinopolissa kuvaillen sitä elävästi. Konstantinopolista matka jatkui Egeanmeren saarten kuten Mytilenen, Chíoksen, Sámoksen ja Ródoksen kautta Kyprokselle, josta hän palasi mantereelle. Tuolloin ristiretkeläisten hallitsemalla alueella hän kulki Antiokiasta, Sidoniin, sekä Tyroksen ja Akkon kautta Pyhään maahan. Palestiinassa hän kuvaili alueen pyhiä paikkoja ja vieraili esimerkiksi Jerusalemissa.
Benjamin lähti Palestiinasta kulkien Tiberiaksen kautta Damaskokseen ja edelleen Aleppon kautta Mosuliin. Tällä matkallaan hän kuvaili myös ensi kertaa arabiankielisten lähteiden ulkopuolella druuseja. Lopulta hän saapui Bagdadiin, jonka kuvailuun hän käytti paljon aikaa kertoen esimerkiksi kalifin hovista. Benjamin kuvaili myös Persiaa perustaen tietonsa ilmeisesti kuitenkin legendoihin. Hän kertoi myös juutalaisesta pseudo-Messias David Alroysta ja hänen kirjansa oli pitkään lähes ainut tästä kertova historiallinen lähde. Benjamin puhuu myös Kiinasta, Intiasta ja Sri Lankasta, jossa hän kuitenkin tuskin kävi henkilökohtaisesti.
Lopulta Benjamin palasi takaisinpäin Egyptiin, jossa hän kuvaili Kairoa ja Aleksandriaa. Egyptistä hän matkusti Sisilian Palermoon ja sieltä todennäköisesti meriteitse edelleen takaisin Espanjaan.
Merkitys
Benjamin Tudelalaisen matkakirja on tärkeä historiallinen lähde Välimeren alueen oloista. Monet Benjaminin huomiot koskivat eri juutalaisia yhteisöjä, mutta hän kuvaili myös laajasti muita aiheita. Hän kuvaili esimerkiksi Genovan ja Pisan välisiä jatkuvia sotia, ristiretkeläisten lähtösatamia Italiassa, kertoi kauppiaista eri puolilla Välimerta ja saattoi olla myös ensimmäinen Kiinan sen nykyisellä nimellä maininnut eurooppalainen. Benjaminin kirja on käännetty lukuisille kielille ja se on yksi keskiajan historioitsijoiden päälähteistä.
Riya Sen
Riya Sen (oik. Riya Dev Varma; s. 24. tammikuuta 1981 Kalkutta, Länsi-Bengali, Intia) on intialainen näyttelijä ja malli. Hän esiintyi lapsinäyttelijänä hindinkielisessä fantasiaelokuvassa Vishkanya vuonna 1991, ja hänen ensimmäinen elokuvansa aikuisena oli tamilinkielinen romanttinen draama Taj Mahal vuonna 1999. Hänen ensimmäinen kaupallinen menestyksensä oli hindikomedia Style vuonna 2001. Hänen muihin merkittäviin elokuviinsa kuuluvat hindikomediat Jhankaar Beats (2003) ja Shaadi No. 1 (2005) sekä malajalaminkielinen kauhuelokuva Anandabhadram (2005).
Seniä pidetään seksisymbolina Intiassa. Vuonna 2007 hän oli yhdeksäntenä Femina-lehden 50 kauneimman naisen listalla.
Sen kuuluu näyttelijäsukuun; hänen isoäitinsä Suchitra Sen, äitinsä Moon Moon Sen ja sisarensa Raima Sen ovat näyttelijöitä. Hänen isänsä Bharat Dev Varma on Tripuran kuningashuoneen jäsen. Sen meni naimisiin pitkäaikaisen poikaystävänsä Shivam Tewarin kanssa Punessa 16. elokuuta 2017.
Jättimerisipuli
Jättimerisipuli eli merisipuli (Urginea maritima, syn. Drimia maritima, Scilla maritima) on parsakasvien (Asparagaceae) heimoon ja Urginea-sukuun kuuluva sipulikasvi. Kasvia tavataan Välimeren alueella. thumb|200px|vasen|Merisipuli purkissa. thumb|200px|vasen|Merisipulin kukkia.
Ulkonäkö
Merisipulista tavataan sekä valkoista, Välimeren itäosissa pääasiassa kasvavaa, että punaista, Välimeren länsiosissa kasvavaa, muotoa.
Merisipuli kukkii elokuusta lokakuuhun.
Sydänglykosidit
thumb|Tyypillisen sydänglykosidin rakenne. Vihreällä [[laktonit|laktonirengas ja steroidi, jotka muodostavat geniiniosan.]] Sydänglykosidit ovat sydämen vajaatoimintaan käytettyjä lääkeaineita, joita saadaan eräistä kasveista. Niitä tunnetaan yli kaksisataa erilaista. Vain pientä osaa käytetään lääkkeinä.
Sydänglykosidit saattavat vähentää tai lisätä sydänlihaksen supistumisen nopeutta, vähentävät lyöntitiheyttä ja lisäävät voimaa.
Jättimerisipuli
Käyttö
Merisipulissa on varsinkin sydämen toimintaan vaikuttavia aineita, tarkemmin sydänaktiivisia glykosideja kuten proskillaridiinia. Esimerkiksi Suomessakin on myyty lääkettä, joka sisälsi merisipulista saatavaa skillaridiiniglykosidia. Se vaikuttaa sydänlihanksen supistumiseen, joten se vähentää sydämen vajaatoimintaa ja siten turvotuksia. Aine on kuitenkin varsin toksista ja saattaa väärin annosteltuna aiheuttaa vakavia sivuvaikutuksia.
Sydänglykosidit
Sydänglykosidien tunnetuin lähde on digoksiinia sisältävä rohtosormustinkukka (Digitalis purpurea). Niden vaikutusta kutsutaankin digitalisvaikutukseksi. Muita sydänglykosideja sisältäviä kasveja ovat esimerkiksi villasormustinkukka, merisipuli ja  Strophanthus gratus.
Sydänglykosidien toksisuus eli yliannostuksen vaara on varsin suuri. On luettava erikseen näiden aineiden sydäntoksiset ja muut sivuvaikutukset kuten värinäön häiriöt. Toisaalta näilä lääkkeillä on sekä nopean eli akuutin että hitaan eli kroonisen myrkytyksen vaikutukset.
Anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa (ATC) sydänglykosidit kuuluvat luokkaan C01A.
EuroFloorball Cup 2007–2008
EuroFloorball Cup 2007–2008 oli järjestyksessään 15. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Ne pelattiin 9.–13. tammikuuta 2008 Vantaalla. Miesten seurajoukkueiden mestaruuden voitti toisen kerran peräkkäin ruotsalainen AIK ja naisten mestaruuden toista kertaa peräkkäin sveitsiläinen UHC Dietlikon.
Tamaryokucha
Tamaryokucha, on japanilainen vihreän teen luokka. Teen nimi johtuu japanin sanoista tama 'rullattu', ryoku ’vihreä’ ja cha ’tee’. Japanilaisen teen tuotannosta noin 4,7 prosenttia on tamaryokuchaa. Toinen lähde arvioi osuuden olevan noin 3 prosenttia.
Käsite tamaryokucha sisältää kaksi toisistaan poikkeavaa teetyyppiä.
Tee haudutetaan senchan tapaan. Joillekin tee-erille on suositeltu esimerkiksi veden lämpötilaa 75–80 °C, haudutusaika noin 1 minuutti. Arvostettu ranskalainen teetalo Mariage Frères suosittelee myymälleen tamaryokuchalle kolmen minuutin haudutusta 70-asteisesta vettä käyttäen.
Hyvälaatuisen tamaryokuchan aromia luonnehditaan esimerkiksi makeahkon kukkaiseksi, ja juomasta saattaa erottaa hennon pähkinäisen sävyn. Halvemmissa tee-erissä maku on kirpeämpi.
Steve Rowe
Steve Rowe (synt. 1965) on australialainen extreme metal -muusikko, joka tunnetaan parhaiten death metal -yhtye Mortificationin basistisolistina ja keulahahmona. Mortificationin menestyksen ja innovatiivisuuden vuoksi Steve Rowea pidetään merkittävänä australialaisena äärimetallimuusikkona. Jotkut pitävät Steve Rowea myös yhtä merkittävänä basistina kuin Thin Lizzyn Phil Lynottia, Motörheadin Lemmy Kilmisteriä ja Kiss:n Gene Simmonsia Rowen omaleimainen ja tunnistettava basson soittotyyli on kuuluvan korkeavireistä ja groovaavaa. Ennen kuin leukemia heikensi hänen terveyttään, pidettiin Rowea myös yhtenä aikansa parhaimmista death metal -vokalisteista. Hänen ikimuistoisimmat ja virtuoosimaisimmat murinavokalisointinsa ovat kuultavissa varsinkin albumilla Scrolls of the Megilloth (1992). Steve Rowe perusti myös levy-yhtiön Rowe Productions.
Tausta
Steve Rowe tutustui kahdeksanvuotiaana hard rock- ja metallimusiikkiin yhtyeiden, kuten Slade, Status Quo ja Deep Purple kautta kun hänen vanhempi veljensä Scott esitteli ne Stevelle. Viisitoistavuotiaana hänen suosikkiyhtyeensä olivat Iron Maiden, Motörhead ja Judas Priest. Steve Rowe oli kasvanut baptistiperheen kodissa, jossa oli vahvat kristilliset arvot. 1980-luvulla hän kuitenkin tunsi ettei sopinut seurakuntaansa ja alkoi viettää aikaansa ystäviensä kanssa, jotka olivat pääasiassa metallimusiikin alakulttuurin edustajia.
Vuonna 1983 Steve Rowe osti ensimmäisen bassokitaransa ja alkoi opetella sen soittoa. Hänen pääasialliset vaikuttajansa olivat erityisesti Motörheadin Lemmy Kilmister sekä myös Manowarin Joey DeMaio ja Iron Maidenin Steve Harris. Kristillisen metallin soiton hän aloitti vuotta myöhemmin. Samana vuonna nuoriso-ohjaaja seurakunnassa, jossa Steve oli joskus käynyt, antoi hänelle Resurrection Bandin kasetin. Se muutti Rowen käsityksensä kristillisestä musiikista ja vaikutti merkittävästi hänen päätökseensä palata seurakuntaansa ja perustaa kristillinen metalliyhtye. Muutamat yhtyeviritelmät ystävien kanssa kuitenkin kariutuivat yksi toisensa jälkeen. Rowe ei ollut tyytyväinen seurakuntaansa ja vaihtoi pian Harvest Christian Centreen, joka oli erityisesti punk- ja metallimusiikin alakulttuurien edustajille suunnattu yhteisö. Siellä Steve sai tukea visioilleen.
Muusikon ura
Muutamien epäonnistuneiden yhtyekokeilujen ja jatkuvien kokoonpanomuutosten jälkeen Steve Rowe perusti Light Forcen vuonna 1985, vaikkakin yhtyeen ensimmäinen kokoonpano hajosi jo ensimmäisen keikan jälkeen. Uudet jäsenet liittyivät kuitenkin pian mukaan ja Light Force voitti jopa erään Melbournessa järjestetyn yhtyekilpailun. Sen johdosta yhtye vastaanotettiin avoimesti Australian metalliskenessä ja äänittivät pian debyyttinsä Battlezone (1987) sekä tekivät kiertueen Australian poikki. Vuonna 1988 he julkaisivat albumin Mystical Thieves, joka myi hyvin ja Light Force keikkaili yhtyeiden, kuten Stryper, Whitecross ja Leviticus kanssa tukeakseen albumin myyntiä.
Mortification julkaisi lukuisia albumeita ja vuosien kuluessa yhtyeestä muodostui Australian kenties menestynein extreme metal -yhtye sekä maailman menestynein kristillinen äärimetalliryhmä. Monet pitävät Mortificationin varhaista tuotantoa death metalin klassikoina. Steve Rowe perusti 1990-luvulla oman levy-yhtiön Rowe Productions, joka teki monia yhtyeitä tunnetuiksi.
Vuonna 1996 Steve sairastui leukemiaan, jonka pahimmassa vaiheessa hänellä arveltiin olleen elinaikaa jäljellä vain muutama tunti. Epäonnistuneesta luuydinsiirrosta huolimatta Steve kuitenkin parantui, mitä kuvailtiin "ihmeeksi". Yhtye jatkoi musiikin tuottamista Rowen saadessa jälkihoitoa sairauteensa.
Mortification on edelleen aktiivinen äärimetalliskenessä. 2000-luvulla se on julkaissut muutaman vuoden välein uutta tuotantoa.
Jaana Karrimaa
Jaana Karrimaa (s. 1958 Hämeenlinna) on suomalainen kunnallispoliitikko, joka toimi Viialan kunnanjohtajana 1995–2006, Harjavallan kaupunginjohtajana 2006–2017 ja Nousiaisten kunnanjohtajana 2017–2018.
Aikaisemmin 1980- ja 1990-luvuilla Karrimaa oli Mäntsälän kunnan palveluksessa ja toimi Suomen Kuntajohtajat ry:n puheenjohtajana 2011–2012. Hän oli yhdityksen ensimmäinen naispuheenjohtaja. Koulutukseltaan Karrimaa on valtiotieteen maisteri ja puoluetaustaltaan sosiaalidemokraatti.
Harjavallan kaupunginjohtajana toimiessaan Karrimaa sai kirjallisen varoituksen epäasiallisesta kohtelusta ja häirinnästä työpaikalla. Hän kiisti työskentelyään koskevat epäilyt ja syytökset. Keväällä 2017 Harjavallan kaupunginhallitus oli aikeissa erottaa Karrimaan, mutta hän pyysi lopulta itse eroa.
Leetspeak
thumb|right|280px|[[Wikipedia leet]] Leetspeak (1337speak tai elite-kirjoitus) on BBS-kulttuurista lähtöisin oleva kirjoitustyyli, jossa yleensä käytetään isoja ja pieniä kirjaimia sekaisin, ja joskus korvataan osa kirjaimista muilla merkeillä, etenkin numeroilla. Tyyliin kuuluu usein myös runsas lyhenteiden ja puhekielenomaisten kirjoitusasujen käyttö (esimerkiksi the=dA).
Elite-tyyliä käytettiin etenkin piraatti- ja demoskeneaiheisten BBS-järjestelmien ASCII- ja ANSI-grafiikkaisissa mainoksissa, valikoissa ja tiedostokuvauksissa estetiikan ja myöhemmin myös huumorin vuoksi. Tyyli yhdistettiin etenkin piraattimaailman niin kutsuttuun eliittiin, joka levitti ”purkkien” kautta korkeintaan muutamaa päivää aikaisemmin julkaistuja pelejä ja ohjelmistoja.
Kirjoitustyylistä tuli suosittu pilkan aihe etenkin 1990-luvun keskivaiheilla, kun hyvin nuoret BBS-käyttäjät halusivat osoittaa etevyyttään jäljittelemällä ”isojen poikien kirjoitustyyliä”. Tästä pilkanteosta syntyi nykyisen kaltainen leetspeak eli ns. peeloihin yhdistetty tyyli, jossa kirjaimet korvataan merkeillä ja merkkiyhdistelmillä. Monet ohjelmointiharrastajat ovat myös kirjoittaneet ”elitemuuntimia”, jotka muuttavat näppäimistöltä kirjoitetut merkit lennossa leetspeakiksi.
Esimerkki ”aidosta” elite-kirjoituksesta "Bumple Bee Land"-piraattipurkin mainoksessa:
Vanki (ooppera)
Vanki on Luigi Dallapiccolan ooppera. Sävellystyö tapahtui vuosina 1944–1948, ja näyttämöllä teos esitettiin ensimmäistä kertaa 20. toukokuuta 1950 Firenzen Teatro Comunalessa. Kantaesityksen johti Hermann Scherchen, ja päärooleissa esiintyivät baritoni Scipio Colombo ja sopraano Magda László. Konserttiversio oli esitetty Italian radiossa jo 1. joulukuuta 1949.
Leetspeak
dIST sITE fOR : rAZOR 1911 - oFFENCE - eSSENCE - tRSI - cADAVER sUSPIRIA - gODS - pARAMOUNT pRODS - cARAMBA - eDGE
Vanki (ooppera)
Oopperassa on prologi ja yksi näytös, jossa on neljä kohtausta. Libreton kirjoitti säveltäjä itse Auguste Villiers de l’Isle-Adamin novellin "Toivonkidutus" ja Charles De Costerin romaanin La Légende d'Ulenspiegel et de Lamme Goedzak pohjalta. Tapahtumapaikkana on Zaragoza ja 1500-luvun loppupuolen kidutusvankila, jossa vankia kidutetaan antamalla hänelle toivo vapautuksesta, ennen kuin hänet viedään roviolle.
Dallapiccola käyttää Vangissa dodekafoniaa, mutta sävelriveissä on diatonisia ja jopa pentatonisia piirteitä.
Vanki on oopperassa baritonirooli, vangin äiti on sopraano ja vanginvartija tenori.
Leetspeak
Esimerkki nykyaikaisemmasta huumorimielessä kirjoitetusta leetspeakista: ”/\/\01 \/ähÄN>< 00/\/ 1HQ |-|4X0R!!!”
Mismatched Couples
Mismatched Couples (, Ching fung dik sau) on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut hongkongilainen romanttinen komedia. Elokuvan on ohjannut Yuen Woo-ping ja käsikirjoittanut Cheng Man Wa yhdessä Chui Ching Hongin kanssa. Pääosissa näyttelivät Donnie Yen, Yuen Woo-ping, Wong Wan Si, May Lo ja Anna Kamiyama.
Kaski (täsmennyssivu)
Kaski voi tarkoittaa seuraavia:
Tube Snake Boogie
Tube Snake Boogie on texasilaisen blues rock -yhtye ZZ Topin kappale vuodelta 1981. ”Tube Snake Boogie” on julkaistu singlenä, ja b-puolena on toiminut mm. kappaleet ”Don't Tease Me”, ja jo vuonna 1973 julkaistu hitti ”La Grange”.
Aarne Nopsanen
Aarne Nopsanen (17. helmikuuta 1907 Lahti – 23. syyskuuta 1990 Lahti) oli suomalainen taidemaalari, taidegraafikko ja kuvittaja.
Ura
Nopsanen hankki toimeentulonsa käyttögraafikkona ja kuvittajana. Hänen tuotantoonsa kuului mainoksia sekä kirjojen kansia ja kuvituksia. Tämän ohella hän oli myös taidemaalari ja maalasi maisemia ja muotokuvia. Tunnetuin Nopsasen maalauksista oli 1950-luvulla maalattu Keskiviikkokerho, joka esitti Suomen sodanjälkeisen ajan politiikan ja talouselämän merkkihenkilöistä koostuneen samannimisen keskustelukerhon jäseniä. Nopsanen piirsi myös Raul Roineen käsikirjoittamaa Antti Puuhaara -sarjakuvaa.
Myös Aarne Nopsasen vaimo Maija ja heidän poikansa Jukka Nopsanen ovat taiteilijoita. Aarne Nopsasen veli oli nuortenkirjailija Aulis Nopsanen.
Pää Kii
Pää Kii on vuonna 2012 perustettu punk-yhtye. Soundi ja Rumba -lehdet valitsivat yhtyeen nimeä kantavan esikoislevyn vuoden 2012 levyksi. Pää Kii on palkittu myös Femma- ja Emma-gaalassa.
Patsas
thumb|240px|[[Walter Runebergin vuonna 1888 valmistunut Pietari Brahen patsas Turussa.]] Patsas on jalustallinen veistos, joka on yleensä suhteellisen suurikokoinen ja näkyvälle julkiselle paikalle sijoitettu. Ne kuvaavat tavallisesti henkilöä tai toimivat muistomerkkinä. Pientä (ihmisaiheista) patsasta sanotaan figuriiniksi. Myös rintakuva on patsas.
Rakennusteknisenä elementtinä patsas tarkoittaa pystysuoraa kannatinrakennelmaa, yleensä pilaria tai pylvästä.
Formula 1 -kausi 1995
Formula 1 -kausi 1995 oli Formula 1 -sarjan 46. maailmanmestaruuskausi.
Kausi päättyi saksalaisen Michael Schumacherin ylivoimaiseen voittoon, hän ajoi Benetton -tallin autoa. Benetton voitti myös valmistajien maailmanmestaruuden. Damon Hill oli kolmannen kerran peräkkäin MM-pisteissä kolmen parhaan joukossa.
Kauden summaus
Kaudeksi 1995 säännöt olivat muuttuneet joiltakin osin ratkaisevasti lähinnä Imolan mustan viikonlopun johdosta.
Benetton -talli sai käyttöönsä Renault’n moottorit. Michael Schumacher voitti yhdeksän 17:stä GP:stä ja saavutti uransa toisen maailmanmestaruuden.
Damon Hill sai vastaansa paljon kritiikkiä kauden 1995 aikana, monesti omien ajovirheidensä seurauksena. Lisäksi kiistanalainen törmäys Schumacherin kanssa Britannian Grand Prix’ssä lisäsi paineita. Britti kärsi myös teknisistä ongelmista Williams-autonsa kanssa, jolloin hän antoi Schumacherille helpohkon mestaruuden.
Mika Häkkinen ajoi hengenvaarallisen ulosajon Australian GP:ssä. Vain lääkäreiden nopea toiminta pelasti hänen henkensä.
Nigel Mansell teki paluun sarjaan McLarenin ratissa. Britti ei kuitenkaan mahtunut tallin autoon ja hän ei pystynyt osallistumaan kauden kahteen ensimmäiseen kilpailuun. Rattiin päästyään tallitoveri Häkkinen kuitenkin voitti hänet, eikä vanhan mestarin vauhti enää tyydyttänytkään McLarenia. Mark Blundell korvasikin Mansellin viidennestä kilpailusta eteenpäin.
Kausi 1995 oli viimeinen Jean Alesille ja Gerhard Bergerille Ferrarilla. Molemmat vaihtoivat Benettonille kaudeksi 1996 ikään kuin korvaukseksi siitä, kun Michael Schumacherin mukana Ferrarille meni myös muuta henkilökuntaa.
Luettelo Valko-Venäjän valtateistä
Valko-Venäjän tieverkkoon kuuluu kaksitoista valtatietä, jotka on numeroitu M-tunnuksella M1-M12. Yhdessä kantateiden (numerointi P1-P149) kanssa, ne muodostavan Valko-Venäjän yleisen maantieverkon perustan, niin sanotut kansalliset maantiet. Tieverkkoa koskevan politiikan toteuttamisesta, tieverkon suunnittelusta ja valtateiden kunnossapidosta vastaa Valko-Venäjän liikenne- ja tietoliikenneministeriön alainen Belavtodor-osasto.
Elokuussa 2013 maassa otettiin käyttöön etäluettaviin, autojen tuulilasin sisäpuolelle sijoitettaviin tunnistinlaitteisiin perustuva BelToll-tietullijärjestelmä. Järjestelmä on huomattavasti laajempi kuin aiempi M1-valtatien maksupisteisiin perustunut tietullijärjestelmä. Vuoden 2014 alussa järjestelmä kattoi M1-, M2- ja M4-valtatiet ja osia useista muista valtateistä. Järjestelmän avulla kerätään tietullia tulliliiton ulkopuolelta tulevilta autoilta ja tulliliittoon kuuluvilta, yli 3,5 tonnia painavilta ajoneuvoilta muutamia poikkeuksia, kuten moottoripyörät, linja-taksit, hälytysajoneuvot ja Valko-Venäjälle rekisteröidyt traktorit, lukuun ottamatta.
HMS B.8
HMS B.8 oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuosien 1904-1905 laivasto-ohjelmaa Vickers, Sons & Maximilta Barrow-in-Furnessista. Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1906 ja valmistui 10. huhtikuuta.
Palvelus
Kesällä 1912 B.8 siirrettiin Gibraltarille sisaralustensa HMS B.6:n ja HMS B.7:n kanssa. Italian liityttyä ympärysvaltoihin piti Ranskan ja Britannian lähettää aluksia Italian tueksi Adrianmerelle sijoitettua Itävalta-Unkarin laivastoa vastaan. Britannia päätti lähettää osastoon Välimerellä olevat B-luokan sukellusveneet ja B.7, B.8 ja HMS B.9, jotka saapuivat Venetsiaan 11. lokakuuta 1915. Osasto viipyi Venetsiassa lokakuuhun 1916, jolloin H-luokan sukellusveneet saapuivat alueelle.
Alus myytiin 31. lokakuuta 1919 romutettavaksi.
GP2 Monacon Grand Prix 2005
GP2 Monacon Grand Prix 2005 oli GP2-kauden 2005 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 21. toukokuuta Monacon katuradalla Monacossa. Muista kauden kilpailuista poiketen Monacon katuradalla ajettiin vain lauantaipäivänä. Osakilpailu toimi oheisluokkana Formula 1:sten Monacon GP:lle.
Kilpailuun paalupaikalta lähti Ardenin Heikki Kovalainen, mutta hän sijoittui lopputuloksissa viidenneksi epäonnistuneen varikkokäynnin vuoksi. Kilpailun voitti kolmannesta lähtöruudusta startannut Super Novan Adam Carroll. Toiseksi sijoittui Gianmaria Bruni ja kolmanneksi Nico Rosberg.
Michael Conrad
Michael Conrad (16. lokakuuta 1925, New York – 22. marraskuuta 1983, Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa 1950-luvulla. Conrad esitti muun muassa Phil Esterhausia televisiosarja Hill Street Bluesissa. Hänen viimeiset Hill Street Blues -kohtauksensa tehtiin sairaalasta käsin. Hänet tuotiin sairaalasta aamulla ambulanssissa studiolle, josta hän palasi kuvausten jälkeen takaisin sairaalaan ambulanssissa. Viimeiset hänen tähdittämänsä kohtaukset tehtiin viikkoa ennen kuin hän kuoli. Hän kuoli virtsaputken syöpään.
Fort Chipewyan
Fort Chipewyan on 1 016 asukkaan (2008) taajama Kanadassa, Albertan provinssissa, Wood Buffalon kunnassa. Fort Chipewyan on Albertan vanhin eurooppalaisten perustama asuinalue. Sen perusti vuonna 1788 Roderick McKenzie, tutkimusmatkailija Alexander Mackenzien serkku. Nimi asemalle annettiin alueella asuneiden chippewa-intiaanien mukaan. Fort Chipeweyan sijaitsee Athabascajärven länsipäässä.
Fort Chipewyan sijaitsee tiettömällä alueella, ja ainoat liikenneyhteydet ovat talvisin Fort McMurraystä rakennettavan 280 kilometrin pituisen talvitien lisäksi lentokoneet. Kylän läheisyydessä sijaitsee Fort Chipewyanin lentoasema.
Historia
Tiettävästi ensimmäisinä eurooppalaisina alueelle saapui tutkimusmatkailija Alexander Mackenzien ryhmä. Alexander Mackenzie ja hänen serkkunsa Roderick perustivat Fort Chipewyanin ja nimesivät sen alueen chippewien mukaan. Tukikohdasta käsin Alexander Mackenzie jatkoi tutkimusmatkojaan kauemmaksi länteen etsiessään reittiä Pohjois-Amerikan länsirannikolle, minkä takia tukikohta hylättiin muutaman vuoden jälkeen. North West Company perusti uuden turkiskauppa-aseman 1808 Athabascajärven vastarannalle. Paikkaan kehittyi nykyinen Fort Chipewyan taajama. Kauppa-asemasta muodostui yksi tärkeimmistä turkiskauppa-asemista alueella, jonka hallinnasta North West Company ja Hudson's Bay Company kilpailivat.
Tervetuloa, tai ulkopuolisilta pääsy kielletty
Tervetuloa, tai ulkopuolisilta pääsy kielletty on neuvostoliittolainen komediaelokuva ja tunnetun Elem Klimovin ensimmäinen pitkän elokuvan ohjaustyö. Pioneerilasten kesäleiristä kertova elokuva kritisoi allegorisesti neuvostoyhteiskuntaa, minkä takia se laitettiin esityskieltoon ja tuotiin yleisön nähtäväksi vasta Neuvostoliiton lakkautuksen jälkeen 1990-luvulla. Elokuvan pääosia näyttelevät Jevgeni Jevstignejev, Arina Aleinikova ja Lidija Smirnova.
HMS B.7
HMS B.7 oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene.
Tervetuloa, tai ulkopuolisilta pääsy kielletty
Juoni
Pioneerileirin johtajamies yrittää suojella leirin lapsia vahingoilta, ettei hän vain joutuisi vastuuseen mistään ikävyyksistä. Muuan poika rikkoo yhtä keskeistä määräystä uimalla läpi uimarantaa rajaavan verkon yksin läheiseen saareen, jossa on yleinen uimaranta. Hänet lähetetään kotiin isoäitinsä luo, mutta poika pelkää tämän kuolevan suruun asian takia ja palaa leiriin. Hän oleskelee siellä salaa muiden lasten avustuksella.
HMS B.7
Valmistus
Alus tilattiin osana vuosien 1904-1905 laivasto-ohjelmaa Vickersiltä Barrow-in-Furnessista. Alus laskettiin vesille 30. marraskuuta 1905 ja valmistui 27. maaliskuuta 1906.
Palvelus
Kesällä 1912 B.7 siirrettiin Gibraltarille sisaralustensa HMS B.6:n ja HMS B.8:n kanssa. Italian liityttyä ympärysvaltoihin piti Ranskan ja Britannian lähettää aluksia Italian tueksi Adrianmerelle sijoitettua Itävalta-Unkarin laivastoa vastaan. Britannia päätti lähettää osastoon Välimerellä olevat B-luokan sukellusveneet ja B.7, B.8 ja HMS B.9, jotka saapuivat Venetsiaan 11. lokakuuta 1915. Osasto viipyi Venetsiassa lokakuuhun 1916, jolloin H-luokan sukellusveneet saapuivat alueelle.
Alus lähti sisaralustensa mukana 30. lokakuuta Maltalle, jossa ne poistettiin palveluksesta odottamaan päätöstä kohtalostaan. Vuonna 1917 alukset muutettiin partioveneiksi aseistamalla ne 12 naulan tykillä ja rakentamalla ohjauskansi. Muutostöiden jälkeen ne palasivat valvomaan Otrantonsalmen sulkua.
Norrbottenin lääni
thumb|right|300px|Norrbottenin läänin nykyiset kunnat.
thumb|right|300px|Norrbottenin läänin kunnat vuonna 1952. Läänin rajat ovat nykyäänkin samat.
300px|thumb|right|Västerbottenin läänin vanhoja rajoja. Arvidsjaur ja Arjeplog (violetilla) kuuluivat [[Västerbottenin lääniin vuoteen 1837 asti, jolloin ne liitettiin Norrbottenin lääniin. Malå (keltaisella) oli aiemmin osa Arvidsjauria ja liitettiin takaisin Västerbottenin lääniin vuonna 1869. Nordmaling ja Bjurholm (vaaleansinisellä) siirrettiin Västernorrlandin läänistä Västerbottenin lääniin vuonna 1810.]]
thumb|right|250px|Maakäräjäkuntavaaleissa käytettävä vaalipiirijako.
Norrbottenin lääni (joskus suom. Pohjoispohjan lääni, ruots. Norrbottens län) on pohjoisimman Ruotsin kattava lääni. Lääniin kuuluu koko Norrbottenin maakunta ja pohjoisosa Ruotsin Lapista. Nykyistä Norrbottenin maakuntaa alettiin kuitenkin pitää Ruotsin maakuntana vasta sen jälkeen kun Norrbottenin lääni oli perustettu vuonna 1810. Aikaisemmin Norrbotten luettiin Västerbottenin (suom. Länsipohja) maakunnan osaksi. Läänin pääkaupunki oli ensin Piitime vuosina 1810–1855 ja vuodesta 1856 lähtien Luulaja. Valtiopäivävaaleissa lääni muodostaa Norrbottenin läänin vaalipiirin.
Vuonna 2007 läänissä oli 359,29 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 0,4 prosenttia läänin maapinta-alasta.
Läänijaon kehitys
Norrbottenin lääni luotiin vuonna 1810 Västerbottenin läänin pohjoisosasta. Piitimen Lappi (Arvidsjaurin ja Arjeplogin kunnat) eivät aluksi kuuluneet lääniin, vaan ne liitettiin siihen vasta vuonna 1837. Malån kunta muodostettiin vuonna 1862 erottamalla se Arvidsjaurista ja Måla liitettiin takaisin Västerbottenin lääniin vuonna 1869. Sen jälkeen läänin rajoja ei ole muutettu. 1990-luvun alusta lähtien läänijaon muuttamisesta on jälleen keskusteltu.
Vaakuna
Vaakunaselitys: Nelijakoinen kilpi: I ja IV kentissä Västerbottenin vaakuna, II ja III kentissä Lapin vaakuna. (Ruotsiksi Kvadrerad sköld: i fält I och IV Västerbottens vapen, i fält II och III Lapplands vapen.)
Maantiedettä
Norrbottenin lääni rajoittuu idässä Tornionjokeen ja pohjoisessa Muonionjokeen, joiden toisella puolella sijaitsee Suomen Lapin maakunta. Lännessä lääni rajoittuu Norjaan ja etelässä Västerbottenin lääniin. Norrbottenin lääni on pinta-alaltaan Ruotsin suurin lääni, ja se kattaa noin neljänneksen koko Ruotsin pinta-alasta. Kiirunan kunta on läänin kunnista pinta-alaltaan suurin ja Haaparannan kunta pienin. Luulajan kunta on väkiluvultaan suurin ja Arjeplogin kunta pienin.