cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Taidegrafiikka
Puupiirros
Puupiirroksia tehneitä taiteilijoita ovat muun muassa: Albrecht Dürer, Hiroshige, Hokusai, Edvard Munch ja Akseli Gallen-Kallela. Puupiirros tunnettiin jo 800-luvulla Kiinassa ja sitä pidetään vanhimpana grafiikan menetelmänä. Siinä taiteilija kaivertaa puulevyyn kuopalle kaikki kohdat joista haluaa valkoisia, hankaa pintaan mustetta ja painaa sen paperille. Tätä sanotaan kohopainomenetelmäksi, koska muste on laatan koholla olevissa osissa. Puupiirroksessa voidaan käyttää myös itse tehtyjä pigmenttivärejä. Pigmenttivärien valmistuksessa ainesosana on pigmenttijauhe.
Linoleikkaus
Linoleikkauksia tehneitä tunnettuja taiteilijoita ovat muun muassa: Maurice de Vlaminck, Henri Matisse, Pablo Picasso sekä Ina Colliander ja Akseli Gallen-Kallela.
Puulevyn sijasta linoleikkauksessa käytetään linoleumia. Linoleumia on helpompi työstää, mutta siinä ei ole puulle ominaista pintarakennetta. Linoleikkauksessa tarvittavia välineitä ovat linoleumlevyn lisäksi linokaiverrin, grafiikkatela, lasilevy ja linopainantaväri.
Metalligrafiikka ja syväpainomenetelmät
Metalligrafiikka on yleisnimitys kaikille syväpainomenetelmille. Sana tulee laattamateriaalista, jona käytetään jotain metallia, tavallisesti kuparia.
Kuivaneula
Kuivaneula on yksinkertaisin syväpainomenetelmä. Siinä kuparilevyyn raaputetaan haluttu piirros teräsneulalla. Tahnamaista painoväriä hangataan levyyn ja levyn pinta pyyhitään puhtaaksi. Väri jää piirroksen uriin, ja se voidaan painaa siitä kostutettuun paperiin prässin avulla. Outi Heiskanen on tunnettu kuivaneulagrafiikan tekijä.
Etsaus tai viivasyövytys
Etsauksia ovat tehneet muun muassa: Albrecht Dürer, Rembrandt, Francisco Goya, Whistler, Otto Dix, James Ensor, Edward Hopper, Käthe Kollwitz, Pablo Picasso sekä Albert Edelfelt ja Simo Hannula.
Etsaus eli viivasyövytys on syväpainomenetelmistä tunnetuin. Siinä urat tehdään hapolla syövyttämällä. Kuparilevyn pinta suojataan ensin vahalla (pehmeäpohja tai kovapohja; suojamassasta riippuen), vaha raaputetaan pois viivakohdista (esim. pyöreäkärkisellä kynällä, virkkuukoukulla tai vaikka ompeluun tarkoitetulla parsinneulalla), ja levyä syövytetään happoliuoksessa niin, että metalliin jää urat.
Akvatinta
Akvatintassa painolaatan pinta peitetään ensin hienojakeisella hartsipölyllä (hyvin myrkyllistä, oltava suojanaamari, -käsineet ja -vaatteet; työ on tehtävä eristetyssä huoneessa, jossa on hyvä tuuletus). Laatan voi käsitellä myös vähemmän myrkyllisillä aineilla. Laatan voi suihkuttaa nestemäisellä, mustemaisella Akvatinta-seoksella esim. suihkepullolla tai retussiruiskulla ja kompressorilla tuuletuskaapissa. Pintaan on tarkoitus joka tapauksessa jäädä lumisademainen pisarapilvi. Levitetyn aineen annetaan kuivua hyvin. Sen jälkeen peitetään laatan eri osia suojalakalla, ja syövytetään vaiheittain niin, että ne piirroksen kohdat joihin halutaan tummimmat sävyt, ovat pisimpään ilman lakkaa. Hartsijyvästen/akvatintan kohdalle jäävät pisteet jäävät koholleen, pitävät painopaperin sileänä ja antavat akvatintayölle sen ominaisen rakeisen ulkonäön. Väinö Rouvinen on tunnettu akvatintaa käyttävä graafikko.
Mezzotinto
Mezzotintossa metallilevyn pinta rouhitaan työkalulla karheaksi, jolloin muste tarttuu siihen. Tavallisesti mezzotinto tehdään "tummasta vaaleaan", eli koko levy naarmutetaan ensin tasaisen karheaksi ja vaaleammat alueet siloitetaan viilaamalla. Työskentely on mahdollista myös toiseen suuntaan eli "vaaleasta tummaan", jolloin kuva naarmutetaan sileään metallilevyyn. Jälki muistuttaa pastelliliitujen jälkeä. Mezzotintotöissä on kuvataiteen samettisin musta sävy. Frans Toikkanen oli tunnettu Mezzotinton tekijä.
Carborundum
Carborundum on syväpainomenetelmä, jossa laattaa ei syövytetä tai kaiverreta, vaan kuva-aihe maalataan laatalle liiman ja carborundum-hiekan sekoituksella. Tekniikka keksittiin Yhdysvalloissa 1937 ja sitä kehitettiin Ranskassa 1960-luvulla. Suomessa se on yleistynyt taidegrafiikkaan 1980-luvun lopulla. Tuloksena saadaan usein uhkean maalauksellista jälkeä.
Litografia
Litografioita ovat tehneet muun muassa: Honoré Daumier, George Bellows, Pierre Bonnard, Edvard Munch, Emil Nolde, Pablo Picasso, Odilon Redon, Henri de Toulouse-Lautrec, Salvador Dalí, M. C. Escher, Willem de Kooning, Joan Miró ja Akseli Gallen-Kallela.
Litografia perustuu veden ja öljyn hylkimisreaktioon. Vahaliidulla piirretään kivilaatalle, jota sitten käsitellään niin että muste tarttuu vain piirustuksen kohdalle.
Serigrafia
Serigrafioita ovat tehneet muun muassa: Josef Albers, Chuck Close, Robert Indiana, Roy Lichtenstein, Julian Opie, Robert Rauschenberg, Bridget Riley, Edward Ruscha ja Andy Warhol. Serigrafiassa käytetään painopintana pingotettua seulakangasta, joka nykyään valmistetaan yleensä polyesteristä. Painoväri painetaan seulakankaan avoimien kohtien läpi painettavalle materiaalille kumisella tai muovisella raakelilla. Andy Warhol ja useat muut 1960-luvun pop-taiteilijat käyttivät töissään serigrafiaa.
Taidegrafiikan vedosmerkinnät
Jokainen vedos numeroidaan. Vedoksen numeron lisäksi sarjan koko vedosmäärä merkitään yleensä vasempaan alareunaan muodossa 5/20.
Taiteilija signeeraa nimensä jokaisen kappaleen oikeaan alareunaan.
James Blunt
thumb|250px|Blunt esiintymässä v.[[2006]] James Blunt (s. 22. helmikuuta 1974 Tidworth, Wiltshire), oikealta nimeltään James Hillier Blount, on brittiläinen muusikko. Hän opiskeli armeijan rahoittamassa Bristolin yliopistossa lentokoneinsinööriksi toisena pääaineenaan sosiologia ja päätti opiskelunsa Royal Military Academy Sandhurstissa. Blountien suku on ollut armeijan palveluksessa yli tuhat vuotta, 900-luvulta saakka. Blunt itse toimi ammattisotilaana maansa armeijassa ja Naton rauhanturvaajana Kosovossa, jonka aikana Blunt myös kirjoitti laulunsa No Bravery. Myöhemmin hän toimi kuningatar Elisabet II:n henkivartiokaartin sotilaana ja oli mukana hautaamassa kuningataräitiä.
Taidegrafiikka
Taidegrafiikan vedosmerkinnät
Vedosmerkintöjä voivat olla seuraavat.
James Blunt
Bluntin musiikkiura lähti nopeasti liikkeelle. Hänen taustavoimiaan olivat mm. Deacon Blue-yhtyeen James Prime, Madonnan entinen pr-guru ja Elton Johnin manageritoimisto. Tuottajina toimivat Tim Rothrock, Jimmy Hogarth ja Linda Perry. Blunt on laulaja-lauluntekijä. Hänen musiikissaan on vaikutteita jazzista, rockista ja soulista. Laulamisen lisäksi Blunt soittaa pianoa, urkuja ja kitaraa.
Taidegrafiikka
Tpl'a
Tpl'a tarkoittaa, että grafiikanlehti on taiteilijan itsensä vedostama. Se kirjoitetaan yleensä vasempaan alareunaan vedosnumeron jommallekummalle puolelle.
James Blunt
Bluntin debyyttisingle oli High, joka pääsi nopeasti Englannin singlejen Top-100 listalle ja Italiassa Top-10 listalle. Läpimurroksi muodostui single You’re Beautiful, joka kertoo itsetuhoon johtavasta rakastumisesta. Laulu pääsi heti Englannin top-listan sijalle 12 ja oli yksi kesän suurimmista hiteistä ympäri Eurooppaa, ja se nousi radioiden Hot 100-listan kärkeen.
Taidegrafiikka
E.v.
E.v. tarkoittaa, että vedossarja on vaihteleva. Tällaisen sarjan vedokset poikkeavat toisistaan esimerkiksi väreiltään, tai niissä on käytetty yksilöllisiä työvaiheita variaatioiden aikaansaamiseksi.
James Blunt
Blunt on seurustellut malli Petra Němcován kanssa.
James Blunt esiintyi [Ystävänpäivänä 14. helmikuuta 2009 Hartwall Areenalla ja KaisaFestissä Helsingissä 19. kesäkuuta 2011 sekä Pori Jazz -festivaaleilla 19. heinäkuuta 2014. Blunt vieraili Porissa myös kesällä 2018.
Digoksiini
Digoksiini eli "digitalis" on sormustinkukista saatava lääke, jota käytetään sydämen rytmihäiriöihin ja vajaatoimintaan. Se lisää sydänlihaksen pumppaustehoa ilman että sydänlihaksen hapenkulutus lisääntyy ja hidastaa sykettä. Digoksiini kuuluu sydänglykosideihin. Digoksiinilla on sekä positiivinen inotrooppinen vaikutus eli sydänlihaksen pumppaustehoa voimistava vaikutus että negatiivinen kronotrooppinen vaikutus eli sydämen johtoratajärjestelmän johtumisnopeutta hidastava vaikutus. Digoksiinin vaikutukset tunnettiin jo ainakin 1700-luvulla ja William Withering kuvasi ne tieteelle vuonna 1785. Sydämen vajaatoiminta oli ilmeisen ylidiagnostisoitu sairaus 1900-luvun lopulla, ja siksi myös ylilääkitty. Se saatettiin todeta pelkän sydämen koon suurenemisen perusteella, vaikka muitakin mahdollisia tekijöitä on. Digitaliksen tilalle on tullut monia muita hoitotapoja ja turvallisempia lääkkeitä. Digoksiinin terapeuttinen leveys on kapea eli sivuvaikutuksia saadaan pienelläkin hoitoannoksen ylityksellä, minkä vuoksi käyttäjiltä pitää säännöllisesti mitata seerumin digoksiinipitoisuus. Yliannostus voi aiheuttaa näköhäiriöitä, pahoinvointia, rytmihäiriöitä, sekavuutta ja kuoleman.
Yhteisvaikutukset
Samanaikaisessa käytössä digoksiinilla on yhteisvaikutuksia monien lääkeaineiden kanssa. Digoksiini ei sovi samanaikaisesti käytettäväksi ainakaan hydroklooritiatsidin, furosemidin, spironolaktonin, verapamiilin, amiodaronin, propafenonin ja kalsiumin kanssa.
Seuraavat lääkkeet suurentavat digoksiinipitoisuutta veressä, mikä voi suurentaa digoksiinimyrkytyksen riskiä: flekainidi, pratsosiini, kinidiini, erytromysiini, klaritromysiini, tetrasykliini, gentamysiini, trimetopriimi, itrakonatsoli, alpratsolaami, indometasiini, kiniini, propanteliini, nefatsodoni, atorvastatiini, siklosporiini, epoprostenoli, tolvaptaani, karvediloli. Eräät sydänlääkkeet kuten felodipiini ja tiapamiili saattavat suurentaa digoksiinipitoisuutta veressä. Joillakin potilailla saattavat nifedipiini, diltiatseemi ja ACE:n estäjät suurentaa veren digoksiinipitoisuutta.
Seuraavat lääkkeet pienentävät digoksiinipitoisuutta veressä: antasidit, kaoliini-pektiini, akarboosi, neomysiini, penisillamiini, rifampisiini, metoklopramidi, sulfasalatsiini, adrenaliini, salbutamoli, kolestyramiini, fenytoiini ja mäkikuisma (Hypericum perforatum) valmisteet.
Digoksiinin lähteitä
Villasormustinkukka (Digitalis lanata) ja rohtosormustinkukka (Digitalis purpurea) ovat kasveja, jotka sisältävät digoksiinia.
Aku Ankan juhlasarjat 6
Aku Ankan juhlasarjat 6 on Aku Ankan juhlasarjat -kirjasarjan kuudes osa. Kirja sisältää Carl Barksin tarinoita 1940-, 50- ja 60-luvuilta. Joukossa on Suomessa aikaisemmin julkaisematon tarina Kukkia ja mehiläisiä (Donald's Posy Patch), muut tarinat on julkaistu aiemmin joko sellaisenaan tai lyhennettyinä versioina.
Kirjan kansikuvana on Barksin öljyvärityö Vacation Panel vuodelta 1972. Esipuheena on Markku Kivekkään kirjoittama Carl Suuren synttärit, jossa kerrotaan Carl Barksin 95-vuotispäivästä.
Kristian Elster (nuorempi)
Elsterin isä oli Kristian Elster vanhempi, joka kuoli vain pari vuotta pojan syntymän jälkeen. Perhe muutti isän kuoleman jälkeen Førde i Sunnfjordiin, jossa äidinisä toimi pappina ja isänisä tuomarina (sorenskriver). Se oli Elsterin lapsuuden onnellisinta aikaa, ja sinne hän palasi usein lomillaan. Seitsemän vuoden kuluttua perhe muutti Kristianiaan. Elster suoritti examen artiumin 1900 ja oikeudellisen virkatutkinnon 1905.
Elsterin kirjailijanlaatua kuvataan uusrealismiksi, jonka termi hän itse loi 1918.
Jean Alix Verrier
Jean Alix Verrier (s. 9. maaliskuuta 1931) on haitilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 13. heinäkuuta 1958 ja nimitettiin Les Cayesin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 21. joulukuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. maaliskuuta 1986. Pääkonsekraattorina toimi Paolo Romeo, jota avustivat Joseph Willy Romélus ja Jean-Jacques Claudius Angénor.
Kristian Elster (nuorempi)
Elsterin esikoisteos oli Fortællinger (1907), mutta hänen taiteellinen läpimurtonsa oli romaanitrilogia I lære (1911), Landeveien (1912) ja Mester (1913), jonka ihmiskuvaus on hyvin monipuolista ja elävää ja siinä on syvää myötätuntoa heikkoja ja alistettuja kohtaan. Hänen merkittävin romaaninsa on Av skyggernes slegt (1919). Kultainen nuoruus on yksilön ja yhteiskunnan välisen suhteen kuvaus. Näytelmä Min høire hånd (1919) on esitetty Helsingissä Suomen kansallisteatterissa.
Jean Alix Verrier
Verrierista tuli 9. huhtikuuta 1988 Les Cayesin piispa. Hän jäi eläkkeelle 78-vuotispäivänään 9. maaliskuuta 2009.
Kristian Elster (nuorempi)
Eslter oli 1911–1918 Norske Intelligenz-Seddelerin teatterikriitikko ja vuodesta 1919 Aftenpostenin kirjallisuuskriitikko ja Nationenin kirjallisuuskriitikko. Vuosina 1923–1924 ilmestyi kaksiosainen teos Norsk litteraturhistorie, josta otettiin uusi painos 1934–1935. Se on hänen merkittävin työnsä kriitikkona.
Cristóbal Balenciaga
Cristóbal Balenciaga Eizaguirre (21. tammikuuta 1895 Getaria, Baskimaa, Espanja – 23. maaliskuuta 1972 Xàbia, Valencia, Espanja) oli espanjalais-baskilainen muotisuunnittelija.
Muotitalo kuitenkin avattiin 1986 uudelleen, ja sen nykyinen pääsuunnittelija on Demna Gvasalia. Ennen Gvasaliaa taiteellisena johtajana toimi Alexander Wang. Nykyisin Louis Vuittonin pääsuunnittelijana toimiva Nicolas Ghesquière toimi ennen Wangia Balenciagan muotitalon taiteellisena johtajana.
The Golden Greats
The Golden Greats on Sweetin kokoelma-albumi vuodelta 1977. Sen julkaisi lokakuussa 1977 levy-yhtiö RCA.
Levyn kappaleet ovat singlejulkaisuja, jotka ilmestyivät vuosina 1973–1977. Levyn A-puoli sisältää säveltäjäparin Nicky Chinnin ja Mike Chapmanin sävellyksiä ja B-puoli yhtyeen itse kirjoittamia kappaleita.
Kappaleet
A-puoli Kirjoittaneet Nicky Chinn/Mike Chapman. Kappaleet 1–4 tuottanut Phil Wainman. Kappaleet 5 & 6 tuottanut Nicky Chinn/Mike Chapman.
B-puoli
Kirjoittanut ja tuottanut Sweet
Pepperoni
thumb|Pepperonia pizzan täytteenä. Pepperoni tarkoittaa italialais-yhdysvaltalaista mausteista salamimakkaraa. Siihen käytetään naudan- ja vasikanlihaa sekä porsaanlihaa. Pepperoni on eteläitalialaisten salamimakkaroiden myöhempi kehitelmä. Sitä käytetään usein pizzan täytteenä.
Skeleton talviolympialaisissa 2018 – naisten kilpailu
Skeletonin naisten kilpailu talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 16. ja 17. helmikuuta 2018 Olympic Sliding Centressä Pyeongchangissa, Etelä-Koreassa. Kilpailun voitti Ison-Britannian Lizzy Yarnold, toiseksi tuli Saksan Jacqueline Lölling ja kolmanneksi Ison-Britannian Laura Deas.
Tulokset
Kierroksen paras aika on lihavoitu. Uudet rataennätykset on merkitty tekstillä ”RE”.
Alphaeus Philemon Cole
thumb|right|Alphaeus Philemon Cole vuonna 1920
Alphaeus Philemon Cole (12. heinäkuuta 1876 – 25. marraskuuta 1988) oli yhdysvaltalainen kuvataiteilija. Hän syntyi New Jerseyssä ja tuli uransa aikana tunnetuksi varsinkin muotokuvillaan.
Cole opiskeli Pariisissa. Hänen teoksiaan on nähtävillä julkisesti muun muassa Lontoon National Portrait Galleryssä ja Brooklyn Museumissa. Hänet valittiin National Academy of Designiin vuonna 1930.
Colesta tuli 5. tammikuuta 1987 maailman vanhin tunnettu elossa oleva mies; hän saavutti todistettavasti huiman 112 vuoden iän. Yli 110-vuotiaiksi eläneitä henkilöitä, jotka tunnetaan myös muista ansioistaan kuin korkeasta iästään, on äärimmäisen vähän. Muita ovat matemaatikko Leopold Vietoris, maastohiihtäjä Herman Smith-Johannsen ja kielitieteilijä Zhou Youguang.
Sähkö Recordings
Sähkö Recordings on Tommi Grönlundin ja Mika Vainion perustama levy-yhtiö, joka on tunnettu minimalistisista elektronisen musiikin julkaisuistaan. Levy-yhtiö perustettiin Turussa 1993, ja sillä on nykyään kansainvälinen kulttiasema minimalistisen teknon harrastajapiireissä.
Sähköllä on myös alamerkit Puu, Keys of Life ja Jazzpuu, jotka keskittyvät orgaanisemman materiaalin julkaisuun. Sähkö Recordingsilla julkaisuja tehneitä artisteja ja yhtyeitä ovat muun muassa Ø (Mika Vainio), Pan sonic, Jimi Tenor, Freestyle Man (Sasse Lindblad) ja Nicole Willis.
Joseph Willy Romélus
Joseph Willy Romélus (s. 17. tammikuuta 1931) on haitilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Les Cayesin hiippakuntaan 13. heinäkuuta 1958 ja nimitettiin Jérémien hiippakunnan piispaksi 26. huhtikuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi François-Wolff Ligondé, jota avustivat Luigi Conti ja Jean-Jacques Claudius Angénor.
Basilica of the National Shrine of the Immaculate Conception
Basilica of the National Shrine of the Immaculate Conception on Yhdysvaltain pääkaupungissa Washingtonissa sijaitseva katolinen kirkkorakennus. Kirkko on Yhdysvaltojen ja samalla koko Amerikan suurin katolinen kirkkorakennus. Kirkko on samalla Washingtonin korkein asumiskelpoinen rakennus.
Arkkitehtuuriltaan kirkko edustaa bysanttilaista ja romaanista arkkitehtuuria. Kirkko otettiin alun perin käyttöön vuonna 1959, mutta kirkon kupolin rakennustyöt valmistuivat vasta vuonna 2017. Kupoli vihittiin käyttöön 8. joulukuuta.
Marja Matinmikko-Blue
Marja Anneli Matinmikko-Blue (o.s. Matinmikko, s. 19. tammikuuta 1979 Rovaniemen maalaiskunta) on suomalainen diplomi-insinööri, tutkija, ja Oulun yliopiston dosentti. Hän tekee monitieteellistä tutkimusta tekniikan, liiketoiminnan ja sääntelyn näkökulmien yhdistämisestä uusien matkaviestinjärjestelmien kehityksessä. Tutkimus tähtää taajuuksien riittävyyteen matkapuhelinjärjestelmissä datamäärien kasvaessa. Hän on toiminut Oulun yliopistossa 6G Lippulaiva -tutkimusohjelman kehityksen ja sääntelyn johtajana, ja oli aiemmin myös 6G Lippulaivan tutkimuskoordinaattori.
Matinmikko-Blue valmistui Oulun yliopistosta tuotantotalouden diplomi-insinööriksi vuonna 2001, tekniikan lisensiaatiksi tietoliikennetekniikasta 2007, tekniikan tohtoriksi tietoliikennetekniikasta vuonna 2012 ja filosofian tohtoriksi tuotantotaloudesta 2018. Hänellä on Oulun yliopistosta dosentuuri aiheena radiotaajuuksien hallinta.
Matinmikko-Blue opiskeli tuotantotaloutta Oulun yliopistossa ja päätti ensimmäisen vuoden jälkeen keskittyä ICT-alaan koska Oulussa on paljon yrityksiä alalta. Hän oli Nokialla työharjoittelussa opiskeluaikanaan, ja hakeutui opiskeluiden loppuvaiheessa VTT:lle harjoitteluun. Hän ajautui tutkijaksi opiskeluaikojen työkokemusten kautta, ja hän oli VTT:llä erikoistutkijana ja projektipäällikkönä vuosina 2001–2016. Hän pääsi uransa alkuvaiheessa Kansainvälisen televiestintäliiton ITU:n kautta mukaan 4G-järjestelmien taajuustarpeiden arviointiin. Oulun yliopiston Centre for Wireless Communication CWC:n palvelukseen hän siirtyi vuonna 2016. Hänen nykyinen tutkimuksensa on poikkitieteellistä yhdistäen tekniikan, liiketoiminnan ja sääntelyn näkökulmia ICT-ratkaisujen kehittämisessä. Sittemmin Matinmikko-Bluen keskeisiä tutkimusaiheita ovat olleet radiotaajuuksien sääntelyyn, tulevaisuuden 6G-järjestelmiin ja kestävään kehitykseen liittyvät teemat.
Tekniikan edistämissäätiö TES antoi vuonna 2013 Matinmikko-Bluelle Nuoren tutkijan palkinnon.
Ramses IV
pienoiskuva|pysty|Taiteilijan luonnos [[Ostrakon|ostrakonissa esittää luultavasti Ramses IV:tä. Se on löydetty hänen hautansa ulkopuolelta, ja on nykyisin Metropolitan Museum of Artissa. ]] Ramses IV oli muinaisen Egyptin uuden valtakunnan kahdennenkymmenennen dynastian toinen faarao. Hän oli Ramses III:n viides poika, mutta isoveljet kuolivat ennen isäänsä. Ramses III hallitsi kolmen vuosikymmenen ajan. Ramses IV:n arvioidaan olleen valtaan noustessaan noin neljäkymmenvuotias. Hän hallitsi joko 1152–1146 eaa. tai kaksi vuotta myöhemmin.
Ramses IV pani alulle suuria rakennushankkeita ja määräsi suuria työläisjoukkoja kivilouhoksille. Hän teetti luettelon isänsä saavutuksista, Harrisin papyruksen, joka on tärkeä Egyptin historian dokumentti. Valta oli jo alkanut siirtyä keskushallinnolta lääninherroille. Ramses III:ta sanotaankin Egyptin viimeiseksi kaikkivaltiaaksi faaraoksi.
Ramses IV kuoli hallittuaan vain kuusi vuotta ja haudattiin kuninkaiden laaksoon KV2een. Hautakammio on säästynyt tulvavahingoilta ja sen seinämaalaukset ovat erinomaisessa kunnossa.
Eurovision laulukilpailu 1963
Eurovision laulukilpailu 1963 järjestettiin 23. maaliskuuta Isossa-Britanniassa. Edellisvuoden voiton perusteella kilpailun isäntämaana olisi pitänyt toimia Ranska, mutta maalla ei ollut rahaa eikä halua järjestää kilpailuja enää kolmatta kertaa. Vuoden 1963 laulukilpailujen toteutus poikkesi perinteisestä Euroviisujen televisiolähetyksestä. Yleensä Euroviisut ovat olleet televisioitava konserttitilaisuus, mutta vuonna 1963 BBC nauhoitti ohjelman kokonaan omilta studioiltaan BBC Television Centrestä. Kilpailuun osallistuivat samat 16 maata kuten edellisenäkin vuonna.
Yleisö ja juontaja Katie Boyle (myös 1960, 1968 ja 1974) olivat yhdessä studiossa kun taas laulut esitettiin toisissa studioissa, joissa lauluista esitettiin ikään kuin musiikkivideoita. Vaikka jokainen maa oli lähettänyt paikan päälle tuttuun tapaan kapellimestarin, orkesteria ei näkynyt koko lähetyksen aikana. Kaikki laulut kuulostivat myös kovin samanlaisilta kuin levyversiot, joten yleisesti ollaan sitä mieltä, että laulut esitettiin playbackina. Väitteeseen ei ole kuitenkaan saatu vahvistusta BBC:ltä eikä EBU:lta. Todennäköisenä pidetään lisäksi, että myös lauluesitykset oli nauhoitettu etukäteen, eli ainoastaan pisteidenlasku ja voittokappaleen uusinta tulivat varmasti suorana lähetyksenä. Äänestyssysteemiä oli muutettu edellisvuodesta siten, että tuomarit antoivat kolmen parhaan laulun sijaan pisteitä viidelle parhaaksi katsomilleen sävelmille.
Esiintyjäkaarti vuoden 1963 Euroviisuissa oli poikkeuksellisen nimekäs, sillä kilpailussa nähtiin monta artistia, joiden ura lähti myöhemmin huimaan nousuun. Nana Mouskouri ja Françoise Hardy olivat sangen suosittuja ranskankielisissä maissa, joissa heidän levyjään myytiin miljoonia äänitteitä. Peräti kahden maan edustussävelmän esitti israelilainen laulaja. Itävaltaa edusti Carmela Corren ja Sveitsiä Esther Ofarim, josta tuli myöhemmin erittäin suosittu esiintyjä miehensä Abin kanssa. Myös Ruotsin edustajasta Monica Zetterlundista tuli varsin suosittu jazzlaulajatar.
Laulukilpailun voitti Tanskan edustussävelmä Dansevise, jonka esittivät Grethe & Jørgen Ingmann. Tanskan voittoa pidettiin Euroviisujen maineen kannalta varsin positiivisena merkkinä, sillä aiemmin laulukilpailun oli aina voittanut ranskan- tai hollanninkielinen viisu.
Suomen edustaja
Suomen kolmas euroviisuedustus toi maalle sen ensimmäisen jumbosijan. Laila Halmeen esittämä ja Börje Sundgrenin säveltämä Muistojeni laulu jäi pisteittä yhdessä Ruotsin, Norjan ja Alankomaiden esitysten kanssa. Viimeinen sija ei kuitenkaan hätkähdyttänyt kotimaassa, sillä monet eivät uskoneet laulun menestykseen muutenkaan. Keväällä Suomen euro­viisu­karsinnassa kansan keskuudessa ylivoimaiseksi suosiksi nousi Tamara Lundin esitys Olen mikä olen, mutta valinnan tehnyt tuomaristo ei kehdannut sijoittaa laulua kolmatta sijaa korkeammalle laulun eroottisen sanoituksen takia. Lisää hämmennystä herätti artistipolitiikka, sillä voittosävellyksen olivat Suomen karsinnassa esittäneet pienemmän bändin kanssa Marjatta Leppänen ja ison orkesterin kanssa Irmeli Mäkelä, mutta kansainvälinen edustustehtävä annettiin Laila Halmeelle.
Kapellimestarit
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa esitys, paitsi Alankomaat ja Sveitsi, joiden delegaatioita johti isäntämaan ylikapellimestari Eric Robinson.
Nanase Aikawa
Nanase Aikawa ( Aikawa Nanase, s. 16. helmikuuta 1975 Osaka, Japani ) on japanilainen rockmuusikko.
Aikawa syntyi Osakan kaupungissa. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan nuori, ja tämä vaikutti huomattavan paljon siihen, että hänestä tuli koulussa eräänlainen ongelmien aiheuttaja. Hänen on huhuttu olleen teinivuosinaan jopa tyttöjengin johtaja. 15-vuotiaana hän päätti jättää menneet taakseen, lopetti koulun ja tuli myöhemmin tunnetun tuottaja Tetsurō Odan huomaamaksi. Oda koulutti Aikawaa viisi vuotta, ennen kuin tämä pääsi julkaisemaan ensimmäisen singlensä.
Aikawa on tarkka yksityisyydestään. Hänen yksityiselämästään tiedetään vain muutamia hänen itsensä julkistamia asioita. Aikawa meni naimisiin vuonna 2001 ja synnytti samana vuonna lapsen.
Joe Satriani
Joseph "Joe" Satriani (s. 15. heinäkuuta 1956) on yhdysvaltalainen rock-kitaristi. Satriani on saanut 15 Grammy-ehdokkuutta ja myynyt yli 10 miljoonaa levyä. Satriania pidetään eräänä rockin teknisesti taitavimmista kitaristeista. Hän hallitsee lähes kaikki instrumenttinsa tekniikat. Hän on myös maineikas kitaransoiton opettaja, oppilaita ovat olleet esimerkiksi Steve Vai, David Bryson (Counting Crows), Kirk Hammett (Metallica), Larry LaLonde (Primus), Charlie Hunter, Alex Skolnick (Testament), Tom Morello (Rage Against the Machine) ja John Petrucci (Dream Theater).
Ura
Jimi Hendrixin kuolemasta kuultuaan Joe Satriani vaihtoi jalkapallon vakavaan kitaransoiton harrastukseen. 1970-luvulla Satriani muutti Kalifornian Berkeleyyn, jossa toimi muusikkona. Vuonna 1986 hänen ystävänsä ja entinen oppilaansa Steve Vai ylisti Satriania useissa kitaralehtien haastatteluissa.
Vuonna 1989 Satrianin levytys "One Big Rush" (alkujaan Flying in a Blue Dreamin kappale) oli elokuvan Loistokaveri (Say Anything, 1989) soundtrackilla. Vuonna 1994 Satriani liittyi Deep Purpleen korvatakseen Ritchie Blackmoren yhtyeen kiertueella. Vuonna 1996 Satriani perusti G3:n, kolmen rock-kitaristin konserttikiertueen, alkuperäisinä esiintyjinä Satriani, Steve Vai ja Eric Johnson.
Vuonna 2008 Satriani liittyi samalla perustettuun Chickenfoot-superyhtyeeseen, jossa hänen lisäkseen toimivat Van Halenin Sammy Hagar (laulu) ja Michael Anthony (basso) sekä Red Hot Chili Peppersin Chad Smith (rummut).
Satriani on mainostanut Ibanezin JS Series -kitaroita ja Peaveyn JSX-vahvistimia. Molemmat tuotesarjat on suunniteltu erityisesti Satrianin nimikkotuotteiksi.
Charity Dingle
Charity Dingle (ent. Tate, Sharma, Macey) on kuvitteellinen hahmo englantilaisessa saippuasarja Emmerdalessa. Häntä esittää Emma Atkins. Mica Proctor esitti nuorta Charitya 29.toukokuuta 2018 nähdyssä takaumassa.
Yleistä
Charity on Zak Dinglen Obediah-serkun tytär. Vaalea Charity on älykäs katujen kasvatti, joka osaa pitää itsestään huolta ja pitää myös yksityisasiansa ominaan. Hän on kaunis, itsenäinen, päättäväinen ja ahkera nainen. Charityllä on kolme lasta: aikuinen tytär Debbie entisen miesystävänsä Cain Dinglen kanssa, Noah-poika ex-aviomiehensä Chris Taten kanssa sekä pieni Moses poika Ross Barton kanssa. Hänellä on myös ollut lyhyt bi-suhde kuolleen miehensä sisareen Zoe Tateen. Charity oli vain 13-vuotias synnyttäessään Debbien ja antaessaan lapsen pois. Myöhemmin paljastui Debbien olleen Paddyn ja Emilyn sijaislapsi. Debbie halusi tutustua äitiinsä ja Charity puolestaan halusi päästä hänestä eroon ja vastusti pitkään tyttärensä lähestymisyrityksiä. Lopulta hän antoi kuitenkin periksi heränneille äidintunteilleen. Hän tahtoi kuitenkin salata Debbien isän henkilöllisyyden, josta oli kertonut vain Zoelle. Shadrach Dingle kuitenkin paljasti asian, ja Charity joutui selvittelemään vanhoja sotkuja Cainin kanssa. Charity puolestaan halusi pysyä kaukana Cainista, mutta Debbien takia joutui olemaan hänen kanssaan tekemisissä. Suhde Chrisiin alkoi kärsiä tästä, ja Charity aloittikin seksisuhteen Cainin kanssa ja vieteltyään humalassa myös Marlonin, hänellä ei ollut varmuutta siitä, kenen lasta hän odotti raskauden paljastuttua.
Vankila
Charity on ollut vankilassa miehensä Chris Taten murhasta, mutta hänet vapautettiin syytteistä. Todellisuudessa Chris tappoi itsensä ja lavasti Charityn syylliseksi. Raskaudestaan Charity sai tietää oikeudenkäynnissä. Pian Noahin syntymän jälkeen hän meni Kingeille töihin, vikitteli itselleen johtajan, rikkaan perheenpään Tomin ja sai tämän rakastumaan itseensä ja kosimaan siinä samassa. Lapsensa Charity luovutti Zoelle rahallisen sopimuksen ehdoilla. Aluksi Charity halusi Tomin vain rahojen takia, mutta sittemmin rakastui häneen todella. Jimmy Kingin vaimo Sadie ei alusta saakka hyväksynyt Charityn ja Tomin suhdetta ja yritti sabotoida sitä kaikin tavoin. Lopulta hän lavasti Charityn syylliseksi sulhasen pettämisestään Cainin kanssa eräillä valokuvilla, jotka sulhanen Tom King sai hääpäivän aamuna. Tom jätti Charityn alttarille. Pian Charity kuitenkin tajusi, kuka oli metkujen takana ja päätti kostaa Sadielle. Hän pelehti Sadien miehen Jimmyn kanssa ja kiristi tältä huomattavan summan rahaa. Saatuaan rahansa Jimmyltä Charity näytti Jimmyn syntymäpäivillä videonauhan, jossa he olivat sängyssä. Nauhalla Jimmy todisti, että Sadie oli valehdellut Charityn ja Cainin suhteesta. Charity tajusi, ettei enää voinut jäädä kylään, ja Tomin vetoomuksista huolimatta tämä ei voinut antaa anteeksi epäluottamusta. Charityn voittoa laimensi hieman, että Debbie päätti jäädä kotiin isänsä Cainin kanssa. Charity otti Noahin mukaansa ja lähti kylästä pää pystyssä.
Palaaminen
Maaliskuussa 2012 Charity paljastui häissään Debbien poikaystävän Michaelin morsiameksi ja tämän jätettyä hänet ilmaantui Noahin kanssa Emmerdaleen. Hän halusi säilyttää välit tyttäreensä ja tutustua lapsenlapseensa. Cainin kanssa välit olivat sangen kalseat. Charity otti Cainilta rahaa ja lähti kylästä, mutta palasi takaisin ja liittoutui Carl Kingin kanssa päästäkseen jälleen käsiksi Cainin rahoihin. Jonkin aikaa kestänyt viha-rakkaus -suhde päättyi Charityn saatua tarpeekseen Cainin valheista ja likaisista puuhista, tosin Charity on syyllistynyt moiseen itsekin. (UK marraskuu 2009) Charity oli naimisissa makeistehtaan omistajan Jai Sharman kanssa. Nykyään hän on kihloissa Vanessa Woodfield in kanssa
Poistuminen sarjasta, paluu sarjaan
Charity poistui sarjasta vuonna 2014 jouduttuaan vankilaan 2 vuoden ehdottomaan vankeuteen, liian isoista rikoksista. Kuitenkin Charity järjesti kaikille yllätyksen. Charity odotti lasta. Lapsen isäksi paljastui Ross Barton. Ross ei halunnut lasta, joten lapsi annettiin Debbien hoidettavaksi. Vuonna 2016 Charity palasi kylään vapauduttuaan vankilasta. Charity sai Mosesin takaisin.
Charity alkoi kiinnostua Vanessa Woodfieldistä. Heidän välilleen kehittyi rakkaussuhde. Pari oli monesti törmäyskurssilla, mutta suhde kesti. Lopullinen niitti Vanessalle oli, kun Charity osti salaa rahoillaan Meganin ja Vanessan ja Tracyn isän Frankin talon. Tästä Vanessa suuttui.
Suomen Elävät Vedet
Suomen Elävät Vedet ry (aikaisemmin Aslan ry) on suomalainen herätyskristillistaustainen järjestö, joka pyrkii edistämään tunne-elämän ja seksuaalisuuden eheyttä. Aslan perustettiin vuonna 1991. Nimensä yhdistys sai C. S. Lewisin kirjoittamista Narnian tarinat -kirjoista, joissa Aslan-leijona kuvaa Jeesusta. Aslan ry ilmoittaakin sitoutuvansa Raamattuun uskon ja elämän ylimpänä ohjeena.
Aslanilla on yhteyksiä maailmanlaajuisen kristilliseen ex-gay-liikkeeseen. Järjestön takana toimivat ihmiset uskovat, että homoseksuaalisuudesta voi kääntyä heteroksi. Aslanin kotisivuilla viitataan esimerkiksi ex-gay-järjestöjen kattojärjestö Exodus Internationaliin ja homoseksuaalien eheyttämiseen keskittyvään psykiatrijärjestö NARTH:iin (National Association for Research & Therapy of Homosexuality) sekä tämän johtajan, psykiatri Joseph Nicolosin kokemuksiin homoseksuaalien muutosterapian antamisesta. Yhteydet painottuvat Aslanin oman ilmoituksen mukaan yhdysvaltalaiseen järjestöön nimeltä Desert Stream Ministries, jonka Vineyard-seurakunnassa toimiva Andrew Comiskey perusti vuonna 1980. Aslanin keskeisin taustateoreetikko on 1980-luvulta lähtien vaikuttanut brittiläinen tutkija-psykologi-teologi Elizabeth R. Moberly.
Suhtautuminen homoseksuaalisuuteen
Nicolosin teokseen Reparative Therapy of Male Homosexuality: A New Clinical Approach (1991) vedoten Aslan ilmoittaa suhtautuvansa klassiseen (freudilaiseen) psykoanalyysiin erittäin kriittisesti. Aslan suhtautuu muun ex-gay-liikkeen tavoin kriittisesti Freudin jälkeen tulleeseen psykoanalyytikkopolveen (Sandor Rado, Edmund Bergler, Irving Bieber, Charles Socarides), jotka näkivät homoseksuaalisuuden sairautena. Myös psykoanalyysi, psykiatria ja psykologian valtavirta ovat irtisanoutuneet heidän teorioistaan vuoden 1973 jälkeen, jolloin Yhdysvaltain psykiatriyhdistys APA poisti homoseksuaalisuuden sairausluokituksesta ja jonka päätöstä Yhdysvaltain psykologiyhdistys APA seurasi pian.
Ex-gay-liikkeen merkittävin teoreetikko Elizabeth Moberly esittää kirjassaan Psychogenesis (1983), että saman sukupuolen rakkauden tarve on normaali tarve, joka ei ole perverssiä tai epänormaalia. Homoseksuaalisuus aiheutuu ensisijaisesti siitä, että tuo tarve ei täyty lapsuudessa riittävästi suhteessa omaa sukupuolta olevaan vanhempaan.
Tavoitteet ja periaatteet
Aslan pyrkii tukemaan kaikkia, jotka haluavat kasvaa miehisyyden, naiseuden, seksuaalisuuden tai ihmissuhteiden alueilla. Erityisryhmistä huomioidaan seksiriippuvaiset, hyväksikäytön uhrit ja homoseksuaalit, jotka haluavat muuttua heteroseksuaaliseen suuntaan. Aslan määrittelee termin ex-gay homoseksuaaliksi, joka ei vakaumuksensa vuoksi halua toteuttaa homoseksuaalisuuttaan, kun taas täyden muutoksen homoseksuaalista heteroseksuaaliksi kokenut henkilö on ex-homoseksuaali.
Aslan ilmoittaa noudattavansa periaatetta, jonka mukaan "jokaisella homolla tulee olla oikeus päättää itse haluaako hän homouteen sopeuttavaa vai muutosterapiaa. Mikäli asiakkaan päätös sotii terapeutin arvomaailmaa vastaan, hänen tulee ohjata asiakas toisenlaiseen terapiaan." Aslan perustelee kantaansa sillä, että vaikka homoseksuaalisuus on poistettu psykiatrisesta sairausluokituksesta (ICD-10), jäljellä on diagnoosi "itseä häiritsevä seksuaalinen suuntautuminen", jonka perusteella muutosta haluava homoseksuaali on oikeutettu saamaan muutokseen tähtäävää terapiaa.
Työmuodot
Aslan järjestää Adrew Comiskeyn kehittämää, ympäri maailman levinnyttä Living Waters -eheytymiskurssia Suomessa nimellä Elävät vedet. 30 tapaamiskertaa sisältävä kurssi on tarkoitettu "kaikille mieheydessä, naiseudessa ja seksuaalisuudessa rikkinäisille".
Aslanin tärkeimpinä työmuotoina ovat erilaiset seminaarit sekä tukiryhmät, joita ovat Elävien vesien lisäksi muutosta aloittaville suunnattu Kutsu kasvuun ja kristinuskon avulla ongelmista ja sairauksista selviämiseen pyrkivä Elämän puolelle.
Setan syytökset epäeettisistä uskomushoidoista
Syyskuussa 2008 Seta antoi Sosiaali- ja terveysministeriön vaihtoehtohoitoja koskevan lainsäädännön tarpeita selvittävälle työryhmälle lausunnon, jonka mukaan Aslan tarjoaa homo- ja biseksuaaleille pseudotieteellisiä eheytymishoitoja. Nämä muodostavat riskin, sillä Yhdysvaltain psykiatriyhdistyksen (APA) mukaan seksuaalisen suuntautumisen muutosterapiat ovat epäeettistä terveysalan ammattilaisten käytöstä, sillä ne onnistuvat harvoin ja epäonnistuessaan aiheuttavat potilaalle itsemurhariskin. Tästä riskistä ei yleensä anneta tietoa ennen terapian aloittamista. Setan tietojen mukaan tiettyihin uskonnollisiin ryhmiin kuuluvat vanhemmat ohjaavat myös alaikäisiä lapsiaan Aslanin eheytystoimintaan. Seta vaatikin terapian käsitteen määrittelyä lääketietellisin kriteerein, mielenterveyteen liittyvien uskomushoitojen valvonnan tiukentamista, sellaisten alaikäisille tarjoamisen rajoittamista ja potilasta vahingoittavan hoidon korvausvastuun velvoittamista.
Erottaminen TEK:stä
Aslan erotettiin Terveyden edistämisen keskuksesta (TEK) vuonna 2001, koska TEK sai yhteydenottoja, joiden mukaan Aslanin toiminta oli haitallista ja lainvastaista. Aslanin näkemyksen mukaan taustalla oli "homoaktivistien kampanja", jolla haluttiin sulkea pois eheytymiseen liittyvä keskustelu mielenterveysalalta. Terveyden edistämisen keskuksen toiminnanjohtajan mukaan taas erottamisen perusteena oli se, että Aslanin toiminnasta käyty keskustelu oli haitallista TEK:lle.
Erottamisen taustalla oli se, että vuoden 1999 alussa Aslan väitti TEK:n serverillä, että Yhdysvaltain psykiatriyhdistys (APA) oli vuonna 1973 poistanut homoseksuaalisuuden diagnoosin sairausluokituksestaan "homoaktivistien painostuksesta". APA:n ulkomaanosaston johtaja lähetti huhtikuussa 1999 Terveyden edistämisen keskuksen toiminnanjohtajalle kirjeen, jossa hän selosti APA:n päätökseen johtanutta tieteellistä prosessia ja piti aiheettomina Terveyden edistämisen keskuksen verkkosivuilla esitettyjä syytöksiä alistumisesta ulkopuolisen painostuksen alla. TEK:n hallitus perusteli yksimielistä päätöstään sillä, että Aslanin toiminnasta käyty keskustelu oli vahingoittanut järjestöä huomattavasti.
Liikkeestä eronneiden negatiiviset kokemukset
Eräs ex-gay-liikkeestä eronnut, homoseksuaalisen identiteettinsä hyväksynyt ihminen eli ex-ex-gay on 1990-luvulla Aslanin toimintaan useamman vuoden ajan osallistunut, peitenimellä esiintyvä "Marko". Aslanin teologia perustuu "Markon" mukaan fundamentalistiseen raamatuntulkintaan, ja yhdistyksen tapahtumat muistuttavat amerikkalaisperäistä, uuskarismaattista kristillisyyttä. Niinpä Aslan onkin löytänyt yhteistyökumppaneita vapaiden suuntien seurakunnista, kun taas yhdistyksen suhde evankelis-luterilaiseen kirkkoon on ongelmallinen.
"Marko" kritisoi Aslanin tapaa suhtautua homoseksuaalisuuteen sielullisen rikkinäisyyden seurauksena. "Vastoin omaa selkeää ja syvää kokemustaan homoseksuaalin pitäisi ajatella tulevansa eheäksi ainoastaan heteroseksuaalisessa suhteessa. Ellei hän ajattele näin, hän on tietämätön tai syntinen. Spontaanisti syntynyttä, toimivaa ja valmiiksi olemassa olevaa homoseksuaalista identiteettiä pidetään epäterveenä ja valheellisena. Määrittelemättömässä tulevaisuudessa odottavaa, epäkiinnostavaa ja ehkä lopulta täysin tavoittamatonta heteroseksuaalista identiteettiä puolestaan pidetään terveenä ja aitona." Järjestön tapahtumissa homoseksuaalit muun muassa julistavat kollektiivisesti tekevänsä parannusta Baalin palvontana pidetyistä "luomistarkoituksen vastaisista synnillisistä yllykkeistään". Eräässä tällaisessa tapahtumassa osallistujat tekivät parannusta suomalaisten oletetusta venäläisvihasta.
Jean-Jacques Claudius Angénor
Jean-Jacques Claudius Angénor (27. huhtikuuta 1916 Cap-Haïtien – 25. marraskuuta 1990) oli haitilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 11. heinäkuuta 1943 ja nimitettiin Les Cayesin hiippakunnan piispaksi 20. elokuuta 1966. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Samorè, jota avustivat Albert François Cousineau ja Rémy Augustin.
Kolmimuotoinen Protennoia
Kolmimuotoinen Protennoia (”Kolmimuotoinen alkuajatus”) on setiläinen gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan pelkästään Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi XIII, kirja 1).
Jean-Jacques Claudius Angénor
Angénor erosi tehtävistään 9. huhtikuuta 1988.
Kolmimuotoinen Protennoia
Historia
Vaikuttaa siltä, että kirjoitukseen on jossain vaiheessa liitetty setiläisiä ajatuksia, vaikka se on alun perin ollut jonkun toisen gnostilaisen lahkon kirjoittama. Kirjoitus muistuttaa Johanneksen salaista kirjaa. Sen uskotaan olevan samoin peräisin toisen vuosisadan puolesta välistä, noin vuosilta 120–180. Kirjoitus muistuttaa myös Johanneksen evankeliumia, erityisesti kirjoitusten alkuosilta, vaikkakin Johanneksen evankeliumi suuntautuu gnostilaisuutta vastaan, hyödyntäen gnostilaisten omaa kieltä näitä vastaan.
Valerija Zabruskova
Zabruskova sijoittui Pariisin maailmanmestaruuskilpailuissa 2003 yhdeksänneksi. Ateenan olympialaisissa 2004 hän ei päässyt loppukilpailuun sijoituttuaan karsinnassa 15:nneksi. Berliinin maailmanmestaruuskisoissa 2009 Zabruskova oli karsinnan 27:s.
Kolmimuotoinen Protennoia
Sisältö
Kirjoitus esitetään niin kuin Jumala, ”kolmimuotoinen jumalallinen alkuajatus”, olisi itse kirjoittanut sen. Luoja kuvaa ensimmäisessä persoonassa kosmologiaa, luomista ja doketistista Jeesus-näkemystä. Useimpien gnostilaisten kirjoitusten tavoin se on äärimmäisen mystillinen, ja kuvaus ensimmäisessä persoonassa vain lisää sen mystisyyttä.
Valerija Zabruskova
Venäjän mestaruuden Zabruskova on voittanut vuosina 2004 ja 2009.
Kolmimuotoinen Protennoia
Sisältö
Mysteeriuskontojen tapaan gnostilaisuus sisälsi salaisia opetuksia, ja kaikkia kirjoituksia ei ollut tarkoitettu niiden luettaviksi, jotka eivät olleet suorittaneet initiaatioriittejä. Kolmimuotoinen Protennoia vaikuttaa olevan kirjoitettu korkeamman tason initioiduille. Yhdessä osassa kirjoitusta Jumala sanoo: ”Katso! Paljastan sinulle salaisuuteni, koska olet toverini ja veljeni, ja tulet tietämään ne kaikki”. Seuraavat viisi riviä kirjoituksesta puuttuvat, ja tunnettu teksti jatkuu: ”Kerroin kaiken salaisuuksistani”. On mahdollista, että kyseiset viisi riviä ovat puuttuneet aina, eli niitä ei ole koskaan kirjoitettukaan, jolloin niiden puuttuminen on ollut osa kirjoituksen opetusta.
Valerija Zabruskova
Zabruskovan ennätys on ulkoradoilla 64,49 metriä, jolla hän sijoittui vuoden 2003 maailmantilastossa neljänneksi, ja hallissa 59,55 metriä.
Kirsti Simonsuuri
Kirsti Katariina Simonsuuri (26. joulukuuta 1945 Helsinki – 29. kesäkuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja antiikin kirjallisuuden tutkija.
Elämä ja ura
Simonsuuri valmistui ylioppilaaksi Tyttönormaalilyseosta vuonna 1965, suoritti Postgraduate Diploman Edinburghin yliopistossa 1969 ja valmistui filosofian kandidaatiksi englantilaisesta filologiasta Helsingin yliopistosta vuonna 1971. Hän väitteli filosofian tohtoriksi (PhD) Cambridgen yliopiston Newnham Collegessa vuonna 1977. Vuonna 1980 Simonsuuri sai J. H. Erkon palkinnon esikoisrunokokoelmastaan Murattikaide.
Hän toimi myös Suomen Ateenan-instituutin johtajana (1995–1997) ja Suomen Akatemian akatemiatutkijana (2000–2006). Vuodesta 1981 hän oli yleisen kirjallisuuden dosentti Turun yliopistossa ja vuodesta 1984 kirjallisuuden historian (antiikin tradition) dosentti Helsingin yliopistossa.
Simonsuuren isä oli kansanrunouden tutkija ja SKS:n kansanrunousarkiston johtaja Lauri Simonsuuri ja sisar geneetikko Marja Simonsuuri-Sorsa. Simonsuuren puoliso vuodesta 2008 oli näyttelijä Pirkko Hämäläinen.
Kun joulu on (albumi)
Kun joulu on on suomalaisen laulaja Pepe Willbergin joululevy vuodelta 1986. Järjestyksessään se on Willbergin neljäs studioalbumi.
Albumi julkaistiin alun perin vain C-kasettina, mutta vuonna 2004 Poptori julkaisi sen CD-formaatissa.
B-puoli
Kaikki sovitukset Pepe Willberg.
Yesterdays
”Yesterdays” on yhdysvaltalaisen rockyhtye Guns N’ Rosesin kappale ja singlejulkaisu. ”Yesterdays” on kolmas kappale yhtyeen neljännellä studioalbumilla Use Your Illusion II, ja kappale julkaistiin albumin kolmantena singlenä vuonna 1992. Kappaleen ovat kirjoittaneet yhtyeen laulaja Axl Rose sekä West Arkeen, Del James ja Billy McCloud.
Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -singlelistalla ”Yesterdaysin” paras sijoitus oli 72 ja Hot Mainstream Rock Tracks -listalla 13. Britannian singlelistalla kappale nousi kahdeksanneksi. Kappale on myös mukana yhtyeen vuonna 2004 julkaisemalla kokoelma-albumilla Greatest Hits.
Vince Mendoza
Vince Mendoza (s. 1961 Norwalk, Connecticut) on yhdysvaltalainen sovittaja ja säveltäjä.
Mendoza aloitti klassisen kitaran sekä pianon soiton opiskelun jo nuorena. Hänen musikaaliset vaikutteensa ulottuivat alussa Bachista Aretha Frankliniin ja Henry Manciniin. Myöhemmin hänen musiikilliset vaikutteet siirtyivät jazzin puolelle, josta hän sai vaikutteita myös sellaisilta jazzin suuruuksilta kuten Miles Davis ja Gil Evans. Mendoza opiskeli sävellystä Ohion yliopistossa ennen muuttoaan Los Angelesiin. Hänen big-band sävellyksissään on paljon vaikutteita Joe Zawinulin ja Wayne Shorterin musiikista. Mendoza alkoi työskennellä studioissa ja säveltää musiikkia televisioon, mm. 1990-luvun alun suosittuun tv-sarja Falcon Crestiin. Hän valmistui Kaliforian yliopistosta pääaineenaan sävellys ja sovittaminen. Mendozan sävellystyyliä luokitellaan erittäin monipuoliseksi. Hänen jousisovituksiaan on muun muassa Björkin levyillä.
Pavilijonki
Pavilijonki [sic] (The Pavilion) on C. Grant Mitchellin ohjaama western-elokuva, joka julkaistiin suoraan videolle vuonna 2004. Elokuvan pääosissa näyttelevät Craig Sheffer, Patsy Kensit, Richard Chamberlain ja Daniel Riordan.
Vince Mendoza
Sovittajana ja kapellimestarina
Metropole Orchestran kanssa
WDR Big Bandin kanssa
Muilla levyillä
Beothukit
thumb|right|Beothuk-intiaaneista on jäljellä enää mallinuket museoissa. thumb|Newfoundland, beothukien kotimaa.
Beothukit (beothukin kielellä "ihmiset", "hyvät ihmiset" tai "suku" ) olivat intiaaneja, jotka asuivat Newfoundlandin saarella Pohjois-Amerikan koillisen metsäalueenssa. Beothukit asuivat alkujaan tuohesta tehdyissä kodissa ja kiertelivät vuodenaikojen mukaan ravinnon saannin kannalta sopiville seuduille muun muassa kalastaen ja karibua metsästäen.
Eurooppalaisten tunkeuduttua heimon alueille beothukit välttelivät parhaan kykynsä mukaan eurooppalaisia. Silti he varastelivat muun muassa eurooppalaisten metalliesineitä tehden näistä työkaluja. Kun englantilaiset tunkeutuivat 1720-luvulla beothukien lohestus- ja riistamaille beothukit alkoivat surmata tunkeilijoita. Englantilaiset kostivat tämän tappamalla jokaisen näkemänsä beothukin. Beothukeilla oli vihollisinaan myös valkoisten kanssa paremmin toimeentulevat mi’kmaqit. Eurooppalaiset toivat mukanaan tappavia tauteja. Ajan myötä mi'kmaqit ja englantilaiset ajoivat beothukit sisämaahan, missä ravinnoksi kelpaavaa kalaa ja riistaa oli niukasti. Niinpä beothukeja kuoli joukoittain nälkään ja beothukien heimo hävisi 1820-luvulla.
Asuinalueen luonto
Entisellä beothukien asuinalueella Newfoundlandissa kasvaa subarktista, kuusivaltaista havu- ja sekametsää. Saaren eteläosissa on avointa ruohikkoista tundramaastoa metsän seassa. Ilmastossa tuntuu meren vaikutus. Talvi on suhteellisen leuto ja kesä melko lämmin Kanadan subarktisen alueen mittojen mukaan. Ilmasto on liian kylmä maissin viljelyyn ja siksi beothukit eivät viljelleet maata. Metsämaan karibu viihtyy saarella. Ikiroutaa saarella on vain paikoin saaren pohjoiskärjessä.
Elintavat
Beothukit elivät pääosin karibun metsästyksellä, hylkeenpyynnillä ja lohen kalastuksella. He liikkuivat pieninä sukuryhminä vuotuiskierron mukaan ollen kesällä sisämaassa ja talvella rannikolla. Tällöin beothukit olivat puolinomadeja metsästäjä-keräilijöitä. Beothukien kannatti liikkua muiden subarktisten intiaanien tapaan vuodenajan mukaan riistan ja kalan saannin kannalta edullisimmasta paikasta toiseen. Syksyllä karibuja pyydettiin ajamalla niitä kaadetuista puista tehtyihin aitauksiin. Lihaa säilöttiin talveksi. Kesällä asuttiin veden äärellä kalastaen.
Beothukien talvielämä muistutti muiden subarktisten intiaanien, mm. algonkinien elämää, mutta kesäinen meripyynti eskimoiden elämää. Luultavasti meripyynnin takia väestö oli paljolti keskittynyt rannikolle, jolloin he välttivät myös sisämaan ankaran ilmaston.
Jotkut ryhmät elivät vuoden ympäri rannikolla, josta talvella lähti pieniä metsästysseurueita vähän matkan päähän sisämaahan.
Karibu oli lähes ainoa suuri riistaksi kelpaava maaeläin Newfoundlandissa, toisin kuin Pohjois-Amerikan mantereella Labradorissa, jossa eli monia suuria maaeläimiä. Luultavasti riistalajien harvinaisuuden takia meripyynnillä oli suuri merkitys. Karibujen vaikeasti ennustettava liikehdintä vaikeutti riistan saantia. Karibuja pyrittiin ajamaan aitauksiin ansoihin. Rannikolla oli saatavilla runsaasti kalaa, simpukoita ja hylkeitä. Merilohen pyynti oli tärkeää. Merinisäkkäitä pyydystettiin harppuunoin.