cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Waitangin sopimus
Vaikutukset
Maorien mielestä uudisasutus loukkasi heille sopimuksessa myönnettyjä oikeuksia, mutta koska sopimuksesta oli olemassa kaksi versiota, jatkoivat eurooppalaiset maorien maiden haltuunottoa, monet mielestään laillisesti. Kauna maorien keskuudessa lisääntyi, ja maakiistat etenkin Pohjoissaarella puhkesivat maorisodiksi 1840-luvulla. Väkivaltaisuudet päättyivät vuonna 1872, mutta taistelujen tuloksena maanomistajuus oli siirtynyt kokonaan siirtolaisille. 2000-luvulla maorien korvausvaatimuksista on tullut huomattava poliittinen kysymys Uudessa-Seelannissa.
Uuden-Seelannin kansallispäivää vietetään 6. helmikuuta Waitangin sopimuksen solmimisen johdosta.
Juhani Wahlsten
Juhani Jorma Kalevi Wahlsten (13. tammikuuta 1938 Helsinki – 9. kesäkuuta 2019 Turku)  oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä ja -valmentaja, koulutukseltaan liikunnanopettaja. "Juuso" Wahlsten on aateloitu jääkiekkoleijonaksi sekä IIHF:n Hall of Fame -kunniagalleriaan ja TPS on jäädytänyt hänen pelinumeronsa. Jääkiekkoilun parissa tehdyn työn lisäksi Wahlsten toi ringeten Suomeen vuonna 1979.
Pelaajaura
vasen|pienoiskuva|Wahlsten TPS:n paidassa vuonna 1965. Wahlsten aloitti uransa Kuopiossa KuPS:ssa vuonna 1957, josta hän siirtyi KalPaan. Wahlsten oli nostamassa joukkuetta ensimmäistä kertaa pääsarjatasolle. Pelatessaan hän muodosti yhdessä Ossi Hyppösen ja Mauno Revon kanssa "Pyörremyrskyketjun". Myöhemmin Revon tilalle ketjuun tuli kakkosketjun keskushyökkääjä Lauri Helen, ja vastaavasti Repo siirtyi Helenin paikalle kakkosketjuun. Wahlstenin ketjukaveri Hyppönen voitti myös noina vuosina SM-sarjan maalikuninkuuden. KalPasta Wahlsten siirtyi vuonna 1959 Tampereen Ilvekseen, jonka mukana hän oli voittamassa Suomen mestaruutta. Kahden Ilves-vuoden jälkeen Wahlsten siirtyi yhdeksi kaudeksi HJK:hon, ja tämän jälkeen Turun Palloseuraan. Turussa Wahlstenista tuli yksi Suomen ensimmäisistä tähtipelaajista.
Seitsemän TPS-kauden jälkeen Wahlsten seurasi Reijo Hakasen jalanjälkiä Itävaltaan AC Klagenfurtiin, jossa voitti maan mestaruuden. Wahlsten palasi kauden jälkeen takaisin Ilvekseen, jossa hän pelasi vielä viimeisen vuoden ennen lopettamistaan. SM-sarjassa Wahlstenin saldoksi muodostui 200 ottelussa tehopisteet 137+82.
Maajoukkueessa Wahlsten pelasi 115 ottelua tehden tehopisteet 33+29. Maailmanmestaruustasolla hän pelasi viidet kisat ja olympialaisissa kolme kertaa. Wahlsten oli Suomen jääkiekkomaajoukkueen kapteenina ja teki kaksi maalia vuonna 1967, kun Suomi ensimmäistä kertaa kaatoi Tšekkoslovakian.
Valmentajaura
Pelaajauransa jälkeen Wahlsten jatkoi valmentajana. Suomessa hänen seuransa oli TPS ensin SM-sarjassa 1971–1972 ja sitten Jääkiekon SM-liigassa 1980–1983. 1980-luvun alussa TPS:llä oli vahva joukkue, joka ei kuitenkaan yltänyt kultaan; välierissä se oli kuitenkin kolmena Wahlsten-kautenaan.
Hän oli myös levittämässä jääkiekkotietoutta FC Barcelonassa joukkueen valmentajana. Lisäksi Wahlsten toimi saksalaisen EV Füssenin junioripäällikkönä.
Yksityiselämä
Wahlsten työskenteli liikunnan ja voimistelun opettajana Aurajoen Yhteiskoulussa, jossa hänen vaimonsa Leena opetti voimistelua tytöille. Wahlstenin pojat Jali ja Sami ovat myös olleet edustustason kiekkoilijoita.
Osmo Anttila
Osmo Antti Olavi Anttila (10. maaliskuuta 1926 Pori – 4. kesäkuuta 1992 Hattula ) oli suomalainen kaupunkineuvos, joka toimi Hyvinkään kaupunginjohtajana.
Osmo Anttilan vanhemmat olivat varatuomari Frans Walter Anttila ja Elsa Sofia Niemi ja puoliso vuodesta 1947 lähtien Henny Inkeri Lilja. Anttila tuli ylioppilaaksi 1945 ja valmistui valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta 1948. Hän oli Porin kaupungin työnvälitystoimiston osastonhoitaja 1948–1952 ja rakennuslautakunnan sihteeri 1952–1956 ja Lauritsalan kauppalanjohtaja 1956–1962. Hyvinkään kaupunginjohtajana Anttila toimi 1962–1989. Porin kaupunginvaltuuston jäsen Anttila oli 1954–1956. Kaupunkineuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1983. Anttila oli HYKS:in liittovaltuuston jäsen noin 25 vuotta ja sen puheenjohtaja 1981–1988. Hän oli curlingin innokas harrastaja ja toimi muun muassa Suomen Curlingliiton puheenjohtajana.
Sähköinen hallinto
Sähköinen hallinto (e-government) on julkisen hallinnon Internet-käyttöliittymiä. Keskustelu sähköisestä hallinnosta on käyty noin vuodesta 1994. Vuosina 2010–2013 Euroopan komissio on lanseerannut New Digital Agenda for Europe- ja eGovernment Action Plan -suunnitelmat. Sähköisellä hallinnolla tavoitellaan tuottavuutta ja tehokkuutta. Sähköisen hallinnon rakentamisen alkuaikoina esiintyi ongelmia Internet-tiedonsiirron kapasiteetissa, poliittisessa sitoutumisessa siihen sekä poliittis-hallinnollisessa koordinaatiossa. Suurin ongelma viime vuosina on ollut tietotaito ja valmiudet käyttää palveluja ja järjestelmiä.
Loppiainen
thumb|[[Bartolomé Esteban Murillo, Kuninkaiden kumarrus, 1655–1660.]] Loppiainen (myös teofania tai epifania ) on kristillinen juhlapäivä, joka päättää joulun pyhäpäivät. Sitä nimitetään myös Jumalan ilmestymisen juhlaksi, ja se on todennäköisesti joulua vanhempi kristillinen juhla. Loppiaista vietetään 6. tammikuuta ja se on yleinen vapaapäivä Suomessa. Suomessa loppiainen oli vuosina 1973–1991 työmarkkinajärjestöjen toivomuksesta aina lauantaina, aikaisintaan 6. ja viimeistään 12. tammikuuta. Joissakin maissa loppiaista on vietetty 1970-luvulta alkaen tammikuun ensimmäistä päivää seuraavana sunnuntaina. Juhlan merkitys vaihtelee eri kirkkokunnissa.
Loppiainen läntisissä kirkkokunnissa
Luterilaisessa, katolisessa ja anglikaanisissa kirkoissa sekä muissa länsimaisissa kirkoissa, jotka noudattavat kirkkovuoden kalenteria, loppiaista vietetään varhaisella keskiajalla muodostuneen perinteen mukaisesti itämaan tietäjien Betlehemiin saapumisen muistopäivänä. Monissa maissa sitä nimitetäänkin kolmen kuninkaan juhlaksi. Se on omistettu myös lähetystyölle.
Aikaisemmin Suomessa joulunajan katsottiin jatkuvan loppiaisen jälkeenkin Nuutin päivään (13.1.) saakka. Kansanperinteessä tapa säilyi etenkin Satakunnassa jossa vielä nykypäivänäkin nuutipukki kierroksia tekevät lapset keräävät joulun pois. ja Hämeessä ja Varsinais-Suomessa.
Loppiainen ortodoksisessa kirkossa
pienoiskuva|Jeesuksen Kristuksen kaste kuvattuna freskossa. pienoiskuva|Kastautuminen avannossa [[Kazanissa Venäjällä.]]
Ortodoksisessa kirkossa loppiainen, teofania, on Vapahtajan kasteen juhla. Venäjällä sitä vietetään nykyään 19. tammikuuta (Venäjän ortodoksisen kirkon yhä käyttämän juliaanisen kalenterin mukaan 6. tammikuuta). Raamatun mukaan Jumala ilmestyi kolmiyhteisenä Jeesuksen kasteen yhteydessä, jossa Jeesusta (Poika) kastettaessa taivaasta kuului ääni (Isä) ”Tämä on minun rakas poikani, johon minä olen mielistynyt” ja Pyhä Henki ilmestyi kyyhkysen muodossa. Nimi epifania tarkoittaa valon juhlaa eli oikean uskon ja tiedon valkeuden antamista ihmisille.
Teofanian karjalankielinen nimitys on vieristä, sanasta risti, koska silloin ortodoksisessa kirkossa toimitetaan suuri vedenpyhitys upottamalla risti kolme kertaa veteen ja rukoilemalla, että Pyhä henki pyhittäisi veden. Tämä vihkiminen tapahtuu yleensä joen tai järven rannalla, jos siihen on mahdollisuus. Vedenpyhitys on muistutus Jeesuksen kasteesta. Teofania on yksi ortodoksisen kirkon 12 suuresta juhlasta.
Ortodoksinen kirkko järjestää Venäjällä loppiaisena perinteisen kastautumisseremonian, johon osallistuu vuosittain miljoonia venäläisiä. Jäähän tehdään ristin muotoinen avanto nimeltään ”Jordan” (ven. Иордань), johon ihmiset kastautuvat päätä myöten kolme kertaa keskiyön aikaan. Tämä tehdään Isän, Pojan ja Pyhän hengen nimeen ja se muistuttaa Jeesuksen kastautumisesta Jordanjokeen. Avantoon laskeudutaan useimmiten rappusia pitkin, mutta lapsia kastettaessa vanhemmat voivat kastaa lapset käsistä kiinni pitäen. Useilla venäläisillä on vahvoja uskomuksia pyhän veden vaikutuksista. Veden uskotaan parantavan ja ehkäisevän sairauksia koko vuoden.
Tunturikatkero
Ulkonäkö ja koko
Tunturikatkero on pienehkö laji. Koko vaihtelee yksilöittäin muutamasta sentistä 15 cm korkeaan. Kirkkaansinisissä kukissa on viisi terälehteä. Kukat ovat tummemmat kuin hentokatkeron kukat, joissa on puolestaan vain neljä terälehteä.
Shūkan Shōnen Jump
Shūkan Shōnen Jump on japanilainen Shūeishan julkaisema shōnen-mangalehti.
Tunturikatkero
Levinneisyys
Kasvin esiintymisaluetta ovat Euroopassa Alpit, Pohjois-Apenniinit, Pyreneet, Karpaatit ja Balkanin vuoristot sekä Kaukasus. Skandinaviassa tunturikatkeroa esiintyy Islannissa ja Skandien tunturiseuduilla, Norrbottenissa myös alempana havumetsäalueella. Suomessa Enontekiön ja Inarin Lapissa sekä Muonionjokivarressa. Tunturikatkeroa kasvaa myös Grönlannissa ja Koillis-Labradorissa.
Ethel Barrymore
thumb|210px|Ethel Barrymore vuonna [[1901.]] Ethel Barrymore (oik. Ethel Mae Blythe 15. elokuuta 1879 Philadelphia, Pennsylvania Yhdysvallat – 18. kesäkuuta 1959 Hollywood, Kalifornia) oli Oscar-palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän kuului tunnettuun Barrymoren sukuun, ja näyttelijät John Barrymore ja Lionel Barrymore olivat hänen veljiään.
Shūkan Shōnen Jump
Lehti on parhaiten myyvä mangalehti (levikki 2 422 500 vuonna 2015).
Trave
Trave on joki Saksan pohjoisimmassa osavaltiossa Schleswig-Holsteinissa. Sen pituus on noin 124 kilometriä, ja se virtaa Gießelrade-nimisestä kylästä Travemünden kaupunkiin, josta se laskee lopulta Itämereen. Matkallaan se virtaa myös läpi Lyypekin kaupungin, jossa se on yhdistetty Elbe–Lyypekki-kanavaan. Jokea pitkin valtamerialuksetkin pystyvät purjehtimaan Lyypekin satamiin.
53.9011°N, 10.84351°W
Ethel Barrymore
Ethel Barrymore tuli kuuluisaksi etenkin teatterinäyttelijänä. Hänen Broadway-debyyttinsä tapahtui vuonna 1901. Hänen ensimmäinen elokuvansa sai ensi-iltansa vuonna 1914. Hän sai parhaan naissivuosa-Oscarin elokuvasta Yksinäinen sydän (None but the Lonely Heart, 1944).
Herättäjä
Herättäjä on taruolento, joka herättää ihmisen vaaran uhatessa esimerkiksi huutamalla tämän nimeä tämän korvaan tai jopa tempaisemalla tätä voimakkaasti. Jotkut väittävät omistavansa oman herättäjän, joka valvoo heidän untaan. Kalevalassa kerrotaan valvovasta vaatteesta: Siinä mies makaelevi, uros unta ottelevi: mies makasi, vaate valvoi.
Ethel Barrymore
Ethel Barrymore meni naimisiin Russell Griswold Coltin kanssa vuonna 1909, ja pari erosi vuonna 1923. Heillä oli kolme yhteistä lasta.
Honeymoon (Lana Del Reyn albumi)
Honeymoon on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Lana Del Reyn neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 18. syyskuuta 2015 UMG Recordingsin kautta. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 12. Se pysyi listalla yhteensä 5 viikkoa.
Anarkia
Anarkia (< kreikk. arkhos, ’johtaja’ + an, kieltosana) on yhteiskunta muoto, jossa hallintoa ei ole. Kansankielessä anarkialla voidaan tarkoittaa myös yleisesti laittomuustilaa ja sekasortoa. Sanaa käytetään yleensä kielteisessä merkityksessä viittaamaan mellakoihin, kaaokseen tai sisällissotaan, mutta 1800-luvun puolivälin ranskalaiset anarkistit kuten Pierre-Joseph Proudhon ja Anselme Bellegarrigue käsittivät termin positiivisesti "hallituksettomuutena" sekä lopulta "yhteiskuntajärjestyksen todellisena ilmentymänä".
Babar ja Badun seikkailut
Babar ja Badun seikkailut (engl. Babar and the Adventures of Badou) on vuonna 2010 valmistunut ranskalais-kanadalainen 3D-animaatiosarja.
Suomessa sitä esitettiin Pikku Kakkonen lokakuusta 2010 huhtikuuhun 2011.
Suomalaiset ääninäyttelijät
Listassa on vain osa hahmoista.
Daniel Dunglas Home
pienoiskuva|Daniel Dunglas Home Daniel Dunglas Home (20. maaliskuuta 1833 Edinburgh, Skotlanti – 21. kesäkuuta 1886 Ranska) oli 1800–luvun tunnetuimpia meedioita. Yli 25 vuoden aikana Home järjesti satoja meedioistuntoja. Home tuli tunnetuksi erityisesti levitaatioesityksistään. Monien istuntoihin osallistuneiden todistajien mukaan Home kykeni myös lisäämään omaa pituuttaan jopa 15 senttiä.
Home poikkesi monista muista meedioista siinä suhteessa, että hänen istuntojaan ei yleensä järjestetty pimeissä kabineteissa, vaan kirkkaassa valaistuksessa. Poikkeuksellista oli sekin, ettei hän ottanut maksua istuntoihin osallistuneilta. Home esitteli kykyjään myös Ranskan keisarin Napoleon III:n ja Venäjän keisarin Aleksanteri II:n hoveissa pidetyissä meedioistunnoissa.
Home vietiin yhdeksänvuotiaana Yhdysvaltoihin tätinsä Mary Cookin ja setänsä kasvatettavaksi. Homen äiti kuoli, kun poika oli 17-vuotias. Pian äidin kuoleman jälkeen Homen tädin talossa alkoi kuulua outoa koputusta ja jyskettä, joille ei löytynyt luonnollista selitystä. Täti väitti, että outojen äänien aiheuttaja oli Homen taloon kutsuma paholainen, ja poika ajettiin ulos talosta.
Vuonna 1855 Home muutti Yhdysvalloista Lontooseen, missä hän saavutti seurapiireissä pian lahjakkaan meedion maineen. Hänen maineensa levisi 1850-luvun Euroopassa niin laajalle, että paavi kutsui hänet tapaamiseen Roomaan. Pian katolinen kirkko alkoi kuitenkin syyttää Homea velhoksi ja paholaisen palvojaksi, ja hänet karkotettiin kaupungista.
Vuonna 1858 Home avioitui yläluokkaan kuuluneen 17-vuotiaan venäläisen tytön kanssa. Pariskunnalle syntyi poika, mutta vaimo sairastui tuberkuloosiin ja kuoli 1862. Lokakuussa 1871 Home avioitui uudelleen rikkaan venäläisen Julie de Gloumelinen kanssa.
Alankomaalaisen vapaa-ajattelijain yhdistyksen De Dageraadin jäsenet testasivat Homea vuonna 1858. He suhtautuivat erittäin skeptisesti Homen väitettyihin paranormaaleihin kykyihin, mutta myönsivät havainneensa testi-istunnoissa outoja fysikaalisia ilmiöitä, joille ei löytynyt luonnollista selitystä.
Lago Nero
Lago Nero on suomalaisen laulajan Pate Mustajärven toinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1988. Albumi jatkaa samalla linjalla, kuin sitä edeltänyt Nyt! -levy (1984). Mustajärvi tulkitsee nuoruutensa suosikkikappaleitaan, mm. Stingiltä, Elton Johnilta ja Dr. Feelgoodilta. Käännöksiä tekivät mm. Juice Leskinen ja Mustajärvi itse.
Albumi äänitettiin Studio JJ:ssä tammi–helmikuussa 1988, ja se miksattiin helmikuussa Finnvoxilla.
Hugo E. Saurén
Hugo Emil Saurén (3. kesäkuuta 1860 Helsinki – 24. syyskuuta 1927) oli suomalainen arkkitehti.
Saurénin vanhemmat olivat senaatinkamreeri, valtioneuvos Karl Emil Konstantin Saurén (1817–1892) ja Emelie Sofia Natalia Brummer (1833–1890). Hän suoritti arkkitehtitutkinnon 1881 ja oli sitten arkkitehtinä yleisten rakennusten ylihallituksessa 1881–1887. Hän oli naimisissa 1885–1910 Elin Sigrid Klärichin (1865-1910) kanssa jonka isä Frans Andreas Henrik Klärich (1816–1884) johti helsinkiläistä Tollander & Klärichin tupakkatehdasta. Saurén siirtyi tehtaan johtoon 1889 ja tehtaasta muodostettiin osakeyhtiö 1897. Tehtaan toiminta päättyi vuonna 1926.
Saurén on haudattu Hietaniemen vanhalle hautausmaalle Helsingissä.
Suunnittelutöitä
thumb|[[Keisarinmaja, 1882.]]
Tankōbon
Tankōbon on japaninkielinen termi kirjalle, jossa kerrotaan tarina alusta loppuun asti. Esimerkki on aiemmin sarjamuodossa julkaistun mangan julkaiseminen yhtenä niteenä. Vastakohta on lehti, jossa voi olla useita sarjoja. Niteen kappaleet voivat olla 14 sivua pitkiä, ja yhdessä tankōbon-niteessä voi olla 12 kappaletta. Usein käytettyjä sivukokoja ovat B6 ja A5 (ks. ISO 216).
Erikoisformaatteja:
Štěpán Rak
thumb|Štěpán Rak Štěpán Rak (s. Ukraina, mahdollisesti Chustin kylässä 8. elokuuta 1945 – ) on tšekkiläinen kitaristi ja säveltäjä. Rak on esiintynyt ja opettanut mestarikursseilla yli 70:ssä maassa ja säveltänyt lukuisia teoksia eri soittimille ja kokoonpanoille, vaikkakin suurin osa hänen tuotannostaan on sävelletty soolokitaralle. Vuonna 1981 Rak perusti klassisen kitaramusiikin opetusohjelman Prahan musiikkiakatemiaan, jossa hän edelleenkin toimii professorina.
Rak on löytölapsi Ukrainasta toisen maailmansodan loppuvaiheessa. Hänet löysi joukko neuvostoliittolaisia sotilaita, jotka toivat hänet Prahaan. Lapsi adoptoitiin myöhemmin tšekkiläiseen perheeseen. Hänen taiteelliset lahjansa tulivat esiin varhain. Hän opiskeli ensin graafista suunnittelua ja maalausta Prahan kuvataideakatemiassa, mutta kahdeksantoistavuotiaana hän ryhtyi soittamaan kitaraa ja kontrabassoa jazz- ja rock-orkestereissa. Hän kehittyi nopeasti muusikkona ja kiinnostui pian myös taidemusiikista. Tämä vei hänet kitaransoiton ja sävellyksen opiskelijaksi Prahan konservatorioon, mistä valmistuttuaan muutti viideksi vuodeksi Suomeen.
McDonnell Douglas
McDonnell Douglas oli yhdysvaltalainen lentokonevalmistaja, joka syntyi vuonna 1967 McDonnell-yhtiön ostaessa Douglasin.
Yhtiö harjoitti lentokoneiden rakentamista Kaliforniassa ja Missourissa. Uusien konemallien tunnus vaihtui DC:stä (Douglas Commercial) MD-alkuisiksi. McDonnell-Douglasin siviilikoneet (MD-80, MD-90, MD-11) olivat modifikaatioita DC-9- ja DC-10-koneista. Tämä hidas kehitys ja uusi kilpailija, Airbus, söivät yhtiön markkinaosuutta.
Boeing osti vuonna 1997 matkustajakoneiden myyntikilvassa tappion kärsineen McDonnell Douglasin. Kaupassa pommikoneisiin keskittynyt Boeingin sotilaslentokonetuotanto täydentyi hävittäjälentokoneilla, kun McDonnell-Douglas oli esimerkiksi F/A-18 Hornet toimittaja. Lisäksi tuolloin elettiin kylmän sodan lopun jälkeistä asetuotannon matalasuhdannetta, jolloin Pentagonin tilauksia ei riittänyt enää useille suuryrityksille. Myös NASAn avaruusasematilaus siirtyi kaupassa Boeingille.
Kuuluisia konetyyppejä
pienoiskuva|McDonnell Douglas MD-11 pienoiskuva|McDonnell Douglas F/A-18 Hornet
Hughes Aircraft
Hughes Aircraft oli Howard Hughesin perustama aluksi lentokoneita suunnitellut ja valmistanut yritys. Hughes Aircraft suunnitteli aluksi lentokoneita Hughesin omaan käyttöön ja Yhdysvaltain ilmavoimille. Toisen maailmansodan jälkeen supistuvilla markkinoilla Hughes Aircraft jäi sivuun lentokoneiden tuotannosta ja siirtyi tutkiin, muuhun elektroniikkaan ja avaruusajan alettua tietoliikennesatelliitteihin.
Vuonna 1985 Howard Hughesin lääketieteellisen instituutin johto päätti myydä omistamansa yrityksen, joka oli instituutin ainoa varallisuuserä. Ostaja oli autonvalmistaja General Motors.
Yritysjärjestelyjä
Howard Hughes perusti yrityksen vuonna 1932 Hughes Tool Company -yhtiön divisioonaksi.
Hughes OH-6 Cayuse
Hughes OH-6 Cayuse on yhdysvaltalaisvalmisteinen helikopteri. Sitä valmisti aluksi Hughes Helicopters, kunnes McDonnell-Douglas-lentokonetehdas osti sen vuonna 1984. Erityisesti Yhdysvaltojen maavoimien käyttämä Hughes OH-6 Cayuse-helikopteri oli yhtiön pitkäikäisin tuote. Sitä valmistettiin Vietnamin sodan aikana 1970-luvun alussa jopa sata kappaletta kuukaudessa.
Kone saavutti 23 maailmanennätystä. Sen ensilento tehtiin 27. helmikuuta 1963.
OH-6 Cayuseen perustuva siviiliversio on MD Helicopters MD 500.
Eero Rahola
Eero Rahola (vuoteen 1906 Helenius, 15. tammikuuta 1897 Mänttä – 22. toukokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen kontra-amiraali, Suomen laivaston komentaja sotavuosina ja sen jälkeen pitkäaikainen Merenkulkuhallituksen pääjohtaja.
Mänttäläisen kauppiaan poika Eero Rahola kirjoitti ylioppilaaksi Tampereelta vuonna 1915 ja opiskeli alkuun Teknillisessä korkeakoulussa, mutta vapaaehtoinen osallistuminen Suomen sisällissotaan valkoisten puolella veti hänet sotilasuralle laivastoon. Hän opiskeli 1920-luvulla Italiassa Kuninkaallisessa Meriakatemiassa. Rahola nimitettiin 1936 rannikkolaivaston päälliköksi, missä tehtävässä hän palveli myös Talvisodan ajan. Vuodet 1940–1945 hän oli koko laivaston komentajana. Jatkosodankin aikana Suomen laivasto keskittyi etupäässä kauppamerenkulun turvaamiseen, eikä suuria meritaisteluita käyty. Rahola oli mukana panssarilaiva Ilmarisella, kun se upposi miinaan ajettuaan syyskuussa 1941. Suomen historian tuhoisimmassa merionnettomuudessa hukkui 271 ihmistä, mutta Rahola pelastui.
Rahola jätti armeijan vuonna 1945, kun hänet nimitettiin Merenkulkuhallituksen pääjohtajaksi. Hän jäi virasta eläkkeelle 1964.
Eero Raholan veljiä olivat laivanrakennusopin professori ja kauppa- ja teollisuusministeriön kansliapäällikkö Jaakko Rahola sekä osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, opetusneuvos Ilmari Rahola.
Malediivit
Historia
Arkeologiset löydöt viittaavat siihen, että jo 2000-luvulla eaa. saaret olivat varhaisten Egyptin, Mesopotamian ja Intian kulttuurien merenkulkijoiden reitillä. Ensimmäiset Malediiveille asettuneet ihmiset olivat kotoisin Intiasta ja Sri Lankalta. Malediivien nykyinen kieli divehi on sukua Sri Lankalla puhutulle singaleesille. 1100-luvulla tuli merenkulkijoita Itä-Afrikasta ja arabimaista.
Vuonna 1153 Malediivien kuningas määräsi alaisensa vaihtamaan uskonnon buddhalaisuudesta islamiin. Samalla kuningas otti islamilaisen nimen ja tittelin, joten häntä alettiin kutsua sulttaaniksi. Seuraavat 800 vuotta saarta hallitsivat muslimisulttaanit. Ensimmäiset eurooppalaiset saarille saapuneet olivat portugalilaisia 1500-luvulla. Portugali valtasi pääsaaren Malen vuonna 1558 ja hallitsi aluetta Goasta. Heidät karkotettiin kuitenkin 1573 ja saaresta tuli itsenäinen sulttaanikunta. Sittemmin hollantilaiset hallitsivat saarta 1645–1795. Britit otti vuonna 1887 saaret haltuunsa suojelualueena.
Iso-Britannia otti hoidettavakseen Malediivien ulkopolitiikan ja lupasi sotilaallista suojelua. Maan sisäisiin asioihin britit lupasivat olla sekaantumatta. Malediiveista yritettiin tehdä tasavalta jo vuonna 1953, jolloin se oli vielä Iso-Britannian suojelualue. 1950- luvun poliittinen levottomuus sai jatkoa vuonna 1959. Tuolloin kolmen eteläisimmän atollin asukkaat nousivat kapinaan vastustamaan Malén keskusvallan tiukkenevaa otetta. He julistivat alueelleen oman tasavallan ja nimittivät oman presidentin, Abdullah Afeefin.
Ibrahim Nasir tuli vuonna 1957 Malediivien pääministeriksi. Malediivit oli tuolloin brittiläinen protektoraatti eli suojelusalue, jossa sisäistä valtaa käytti sulttaani. Malediivien itsenäistyttyä sulttaanikuntana vuonna 1965 Nasir jatkoi pääministerinä. Hän järjesti maassa kansanäänestyksen, jonka tuloksena maa muutettiin tasavallaksi ja Ibrahim Nasir syrjäytti sulttaani Muhammad Fareed Didin vuonna 1968. Tuolloin Nasirista tuli Malediivien tasavallan ensimmäinen presidentti. Myöhemmin hän sai tunnustusta maan modernisoinnista ja koulutusmahdollisuuksien kehittämisestä, mutta toisaalta häntä syytettiin itsevaltaisuudesta ja korruptiosta. Nasir jätti virkansa ja lähti maanpakoon vuonna 1978.
Ibrahim Nasirin seuraaja Malediivien presidenttinä oli Maumoon Abdul Gayoom, joka hallitsi maata autoritaarisesti ja kovalla otteella vuodesta 1978 lähtien. Vuonna 2008 maassa kuitenkin siirryttiin monipuoluedemokratiaan ja uusi perustuslaki astui voimaan. Presidentinvaaleissa vuonna 2008 Gayoon häviää toimittuaan yhtäjaksoisesti 30 vuotta Malediivien presidenttinä.
Vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristyksen aiheuttama tsunami tappoi ainakin 83 henkeä Malediiveilla. Kolmannes väestöstä koki vakavia vaikutuksia. 198 asutusta saaresta 53 kärsi pahasti ja 10 prosenttia saarista tuhoutui kokonaan.
Islamismi on ottanut nopeasti jalansijaa Malediiveilla. Joulukuussa 2011 järjestettiin 100 000 hengen mielenosoitus, jossa vaadittiin kaiken islamin vastaisen toiminnan kieltämistä. Pääosin turismista elävillä saarilla suljettiin vuoden 2012 alussa hotellien kylpyläosastot ja kauneushoitolat, koska islamistinen oppositiopuolue Adhaalath väitti niissä harjoitettavan prostituutiota. Alkoholin nauttiminen julkisilla paikoilla on kielletty, mutta hotelleista sitä saa.
Lokakuussa 2008 virkaansa Gayoonin seuraajana ja Malediivien historian ensimmäisenä demokraattisilla vaaleilla valittuna presidenttinä vaalivoittonsa jälkeen astunut presidentti Mohamed Nasheed eroaa virastaan vuonna 2012 viikkoja kestäneiden mielenosoitusten ja levottomuuksien jälkeen ja hänen tilalleen presidentiksi tuli varapresidentti Mohammed Waheed Hassan. Marraskuussa 2013 aloitti Malediivien presidenttinä niukasti presidentinvaalit voittanut Abdulla Yameen.
Marraskuussa 2018 Ibrahim Mohamed Solih vannoi virkavalansa Malediivien uutena presidenttinä. Hän oli voittanut presidentinvaalit syyskuussa 2018 ja oikeus oli hylännyt väistyvän presidentin Abdulla Yameenin valitukset vaalituloksesta. Uusi presidentti Salih lupasi puuttua maassa rehottavaan korruptioon sekä selvittää edeltäjänsä valtakaudella tapahtuneita ihmisoikeusloukkauksia. Yameenin valtakaudella vuosina 2013–2018 opposition edustajia oli vangittu ja ajettu maanpakoon. Yameen ei ollut paikalla Solihin virkaanastujaisissa, joissa sen sijaan olivat paikalla Yameenin aikana vankilaan tekaistujen ja poliittisesti motivoituneiden syytteiden takia joutuneet entiset presidentit Maumoon Abdul Gayoom ja Mohamed Nasheed. Paikalla oli myös Intian pääministeri Narendra Modi. Malediivien ja Intian välit olivat viilentyneet presidentti Abdulla Yameenin valtakaudella, sillä Malediivit lähentyi Kiinaa, joka investoi maahan runsaasti. Presidentti Solih sanoi jatkossa Intian olevan taas Malediivien tärkein kumppani.
Marraskuussa 2019 entinen presidentti Abdulla Yameen tuomittiin rahanpesusta viideksi vuodeksi vankeuteen. Syyttäjän mukaan yksityisen yrityksen maksama huomattava summa, joka oli tarkoitettu maan turismielinkeinoon, meni Yameenin omalle pankkitilille. Yameen itse kiisti syytteet.
Politiikka
Malediivit on presidentillinen tasavalta, jossa ei ole pääministerin virkaa. Presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla viisivuotiskaudelle, ja sama ehdokas voidaan valita toiselle kaudelle. Yksikamarisessa eduskunnassa on 77 kansanedustajaa, ja heidätkin valitaan suoralla kansanvaalilla viisivuotiskaudelle.
Vuosina 1978–2008 presidenttinä toimi varakas liikemies Maumoon Abdul Gayoom.
Vuonna 2005 Malediivit päätti laillistaa poliittiset puolueet. Marraskuussa 2008 astui virkaan uusi presidentti Mohamed Nasheed. Nasheed joutui kuitenkin eroamaan helmikuussa 2012. Hän kertoi, että hänet painostettiin eroamaan aseella uhaten. Hänen tilalleen nousi varapresidentti Mohamed Waheed, jonka sanottiin ottaneen vallan vallankaappauksella. Maassa puhkesi mielenosoituksia.
Syksyllä 2013 monien ongelmien jälkeen järjestetyn presidentinvaalin voitti niukasti Abdulla Yameen, joka on aiemman presidentti Maumoon Abdul Gayoomin velipuoli. Hän hallitsi itsevaltaisesti ja vangitutti tai karkotti maanpakoon vastustajansa. Hänen seuraajakseen valittiin syyskuussa 2018 opposition ehdokas Ibrahim Mohamed Solih 58 prosentin ääniosuudella.
Huhtikuussa 2019 Malediivien parlamenttivaaleissa presidentti Ibrahin Mohamed Solihin puolue MDP (Maldives Democratic Party, Malediivien demokraattinen puolue) sai suurvoiton ja noin 60 paikkaa maan parlamentin 87 paikasta. Puoluetta johti entinen presidentti Mohammed Nasheed, joka teki näin samalla paluun maan politiikan huipulle. Vaaleihin osallistui myös entisen presidentin Abdulla Yameen puolue PPM (Progressive Party of Maldives, Malediivien edistyksellinen puolue), mutta Yameen itse ei osallistunut vaaleihin. pienoiskuva|Intian pääministeri [[Narendra Modi ja Malediivien presidentti Ibrahim Mohamed Solih presidentin virkaanastujaisissa marraskuussa 2018]]
Maantiede
pienoiskuva|CIA:n kartta Malediiveista. pienoiskuva|Pääkaupunki Malé.
Malediivit on maailman matalin valtio. Sen korkein kohta on vain 2,4 metriä merenpinnan yläpuolella, ja 80 prosenttia maasta on alle metrin korkeudella. Ilmaston lämpenemisen aiheuttama mahdollinen merenpinnan nousu on vakava uhka Malediivien olemassaololle. Maan presidentti Mohamed Nasheed on ilmoittanut, että maan turismituloista aletaan säästää varoja uuden kotimaan ostoa varten.
Koralliriuttoja on louhittu korukiveksi ja rakennusmateriaaliksi. Atolleita suojaavat riutat ovat vahingoittuneet, ja jättäneet saaret alttiiksi eroosiolle ja hyökyaalloille. Meriveden lämpötilan nousun aiheuttama korallien vaaleneminen tuhosi suuria osia riutoista vuonna 1998. Vuosina 1987 ja 1991 hyökyaallot tulvivat Malen saarelle ja kaivoihin päässyt suolavesi pilasi pohjavesivarat. Pääsaaren rantoja suojaamaan rakennettiin betoniporsaista keinotekoinen aallonmurtaja. Muille saarille on tällaisia tekoriuttoja tai aallonmurtajia on kasattu kuolleesta korallista, paikoin rautatankojen tukemana. Ne hajoavat eroosion takia muutamassa vuodessa ja pitää rakentaa aina uudelleen. 2000-luvulta alkaen on kokeiltu elävien koralliriuttojen kasvattamista keinotekoisen rungon päälle.
Päivälämpötilat ovat ympäri vuoden 24 °C ja 33 °C välillä. Kosteus on korkea, mutta merituuli vähentää ilmaston tukaluutta. Monsuunit ohjaavat sateiden ajoittumista: talvella vallitsee koillistuuli ja kuivuus, kesällä lounaistuuli ja sadekausi. Vuotuinen sademäärä on pohjoisessa keskimäärin 2540 mm, etelässä 3810 mm.
Malediivien näkyvin puulaji on kansallispuu kookospalmu. Palmumetsien lisäksi saarilla on viisi kasvillisuustyyppiä. Lähimpänä rantaa kasvaa ruohostoa, joka muodostuu 20 kasvilajista. Sen sisämaan puolella on pensaikkoa, jossa on pieniä kairapalmuja ja Pemphis acidulaja sekä Scaevola serica -kasveja määräävinä lajeina. Alueilla, joilla maa ei pidätä vettä, esiintyvät kiinanruusun sukulainen Hibiscus tiliaceus sekä viisimetriseksi kasvava rantakarhepuu (Cordia subcordata). Suurimpien saarten sisäosissa kasvaa tiheitä metsiä, joissa Hernandia nymphaeifolia ja Terminalia catappa ovat yleisiä. Saarten suurin puu on banian.
Talous
Matkailu on Malediivien tärkein tulonlähde, ja se tuo 28 prosenttia kansantuotteesta sekä 60 prosenttia valuuttatuloista. Merkittävin luonnonvara on kala. Merkittävä vientituote kalan lisäksi on kopra. Maatalous työllistää 11 prosenttia työvoimasta ja tuottaa kookospähkinöitä, maissia ja bataatteja.
Malediiveilla ei ole lainkaan perinteisiä energianlähteitä kuten öljyä, kaasua tai vesivoimaa. Ulkomailta tuotuja fossiilisia polttoaineita, lähinnä dieselöljyä, käytetään sähköntuotantoon ja juomaveden puhdistamiseen merivedestä. Ulommilla saarilla poltetaan myös polttopuuta, risuja ja kookospähkinän jätteitä, mutta sielläkin siirrytään yhä enemmän kerosiinin ja nestekaasun käyttöön. Uusiutuvia energian lähteitä, lähinnä aurinkopaneeleita, käytetään tietoliikennelinkkien ja meriliikenteen merkkiloistojen sekä vastaavien etäisten kohteiden energianlähteinä, mutta niitä ei ole liitetty kansalliseen sähköverkkoon.
Väestö
Vuonna 2006 aikuisista asukkaista 93,8 prosenttia oli lukutaitoisia.
Uskonto
Malediivien pääuskonto on islam. Asukkaat ovat pääasiassa sunnimuslimeja. 1990-luvun puolivälissä maassa oli yli 700 moskeijaa. Open Doors -järjestön World Watch-listauksen mukaan kristityt kokevat Malediiveilla hyvin korkeaa vainoa. Malediivien tiiviit ja homogeeniset yhteisöt tarkkailevat yhteisöä myös uskonnollisten poikkeamien varalta. Järjestön mukaan kristityksi kääntyminen voi helposti johtaa raportointiin muslimiviranomaisille.
Kulttuuri
Malediivien kulttuuri on saanut vaikutteita saarilla käyneiltä merenkulkijakansoilta Intian valtameren eri rannoilta Itä-Afrikasta Intiaan, Arabiaan, Malesiaan ja Indonesiaan asti.
Perinteisen koulutusjärjestelmän tuloksena maassa on korkea lukutaito, 93 prosenttia. Perinteisissä makthab-kouluissa lapset oppivat lukemaan ja kirjoittamaan divehiä ja arabiaa sekä laskennon perusteet. Vuonna 1984 otettiin käyttöön uusi opetusohjelma perus- ja keskikouluille. Siihen kuuluu myös luonnontieteitä, ympäristöoppia ja englantia.
Valtio ylläpitää radio- ja televisiokanavaa. Ensimmäinen yksityinen radioasema aloitti toimintansa vuonna 2007, ja muutama yksityinen televisioasema on saanut toimiluvan.
Urheilu
Malediivien suosituin urheilulaji on jalkapallo. Malediivien jalkapallomaajoukkueen parhaat saavutukset ovat Etelä-Aasian mestaruuskisojen 2. sijat vuosina 1997 ja 2003 sekä South Asian Gamesin 2. sija vuonna 1991. Marraskuussa 2020 se oli FIFAn rankingissa sijalla 155. Malediivit on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1988 alkaen, mutta ei ole voittanut yhtään mitalia.
Jouko Kiiski
Jouko Kiiski (s. 1955) on suomalainen pappi sekä teologian ja filosofian tohtori, joka toimii Itä-Suomen yliopiston käytännöllisen teologian yliopistonlehtorina. Hän on tehnyt väitöskirjansa käytännöllisestä teologiasta ja psykologiasta. Kiiski on tutkinut muun muassa parisuhdeongelmia, sielunhoitoa ja diakoniaa. Hän on sekä Helsingin että Itä-Suomen yliopistojen dosentti.
Mymensinghin alue
Mymensinghin alue on yksi Bangladeshin kahdeksasta hallinnollisesta alueesta. Alueen pinta-ala on 10 569 neliökilometriä ja siellä oli vuoden 2011 laskennassa 10 990 913 asukasta. Vuonna 2016 asukasluvun arvioitiin kasvaneen yli 12 miljoonaan.
Hadž
Hadž tai hajj (, 'pyhiinvaellus') on Mekkaan suoritettava pyhiinvaellus ja yksi islamin viidestä peruspilarista. Jokaisen kykenevän muslimin, jolla on siihen varaa, tulee suorittaa pyhiinvaellus Mekkaan vähintään kerran elämänsä aikana islamilaisen ajanlaskun 12. kuukauden, eli Dhu-l-Hijjah'n, toisella viikolla (8.–12. päivänä). Pyhiinvaelluskauteen liittyy myös muslimien samaan aikaan, Dhu-l-Hijjah'n 10.–12. päivinä viettämä Eid al-Adha -juhla. Varsinaisen pyhiinvaelluskuukauden ulkopuolella suoritettua pyhiinvaellusta kutsutaan pieneksi pyhiinvaellukseksi (umra).
Sunzi
Elämä
Sima Qianin 100-luvulla eaa. kirjoittama elämäkerta Shiji kertoo, että Sunzi oli nimeltään Sun Wu ja hän syntyi Qi-valtiossa ja oli Wun kuninkaan Helün sankarillinen kenraali 510-luvulla eaa. Kaksi muuta tunnettua historiikkia, Wu ja Yüe, kertovat Sunzin kuitenkin tulleen Wu-valtiosta. Shijin kertomus Sun Wun palkkaamisesta Wu-valtion palvelukseen on Kiinassa hyvin tunnettu:
Hadž
Vuosittain noin 2,5 miljoonaa muslimia suorittaa hadžin. Monille muslimeille pyhiinvaellus on elämän hartain kokemus, ja sen suorittaneita kutsutaan arvonimellä hadži (mies) ja hadža (nainen). Kuitenkin 1,7 miljardista muslimista vain harvat toteuttavat pyhiinvaelluksen Mekkaan. Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan maista 17 % muslimeista kertoo tehneensä pyhiinvaelluksen, mutta Kaakkois-Aasian muslimeista vain kahdeksan prosenttia ja Keski-Aasian muslimeista pari prosenttia.
Sunzi
Elämä
Sima Qianin elämäkerrassa väitetään, että Sunzi todisti taisteluissa teorioidensa pätevyyden, että hän oli menestyksekäs sotilasurallaan ja että hän kirjoitti Sodankäynnin taidon oman, koetellun kokemuksensa pohjalta. Sunzin jälkeläisestä Sun Binistä tuli myös kuuluisa oppi-isä sotatieteissä.
Hadž
Pyhiinvaelluksen vaiheet
thumb|Pyhiinvaelluksen vaiheet Mekassa Pyhiinvaeltajat pukeutuvat ennen kaupunkiin tuloa valkeaan pyhiinvaellusvaatteeseen (ihra'm), puhdistautuvat ja pysyvät tässä sakraalissa tilassa koko rituaalin ajan. Pyhiinvaellus alkaa Jumalan tervehtimisellä. Rituaali toistuu päivittäin useita kertoja. Seuraavat vaiheet on havainnollistettu alla olevassa kuvassa pyhiinvaelluksen vaiheista.
Sunzi
Historiallisuus
Historioitsijat ovat kyseenalaistaneet Sunzin olemassaolon todellisena historiallisena hahmona. Perinteisesti hänen on väitetty eläneen Kevään ja syksyn aikakaudella (770–476 eaa.) Kiinassa ja olleen kenraali, joka palveli vuosina 544–496 eaa. elänyttä kuningasta. Ne tutkijat, jotka uskovat Sunzin todella olleen olemassa, sijoittavat Sodankäynnin taidon syntyvuodet Taistelevien läänitysvaltioiden -aikakaudelle (476–221 eaa.) vedoten tekstin kuvauksiin sodankäynnistä.
Hadž
Pyhiinvaelluksen vaiheet
1) Aluksi Kaaban temppeli, joka sijaitsee Al-Haram -moskeijan sisällä, kierretään vastapäivään seitsemän kertaa. Kun musta kivi ohitetaan, sitä suudellaan tai kosketaan, jos tungokselta pystyy.
Sunzi
Historiallisuus
Epäilyä ovat herättäneet niin historialliset epätarkkuudet ja anakronismit kuin sekin, että kuningas muka salli teloittaa kaksi mieluisinta jalkavaimoaan. Tutkijoiden käsitykset siitä, kenelle kunnia Sodankäynnin taidosta kuuluu, vaihtelevat Sunzista chulaiseen Wu Zixuun, tuntemattomaan kirjoittajaan, koulukuntaan Qi- tai Wu-valtiossa, Sun Biniin ja muihin.
Hadž
Pyhiinvaelluksen vaiheet
2) Kiertämisen jälkeen pyhiinvaeltajat juovat temppelin pihalla olevan Zamzam-kaivon vettä.
HMS Psilander (1899)
Valmistus
Alus tilattiin Finnbodan telakalta. Se laskettiin vesille 25. marraskuuta 1899 ja otettiin palvelukseen vajaata vuotta myöhemmin 6. elokuuta 1900.
Palvelus
Alus siirrettiin koululaivaksi 1927 ja se poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1937.
Hadž
Pyhiinvaelluksen vaiheet
3) Seuraava tehtävä on rituaalinen juoksu seitsemän kertaa Safa ja Marwa-vuorten välillä. Juoksu suoritetaan ensimmäisen viikon kuluessa.
4) Kun rituaalijuoksu on suoritettu, pyhiinvaeltajat siirtyvät kahdeksantena päivänä Minan kylään, jossa yövytään teltoissa.
5) Sieltä jatketaan Arafat-vuorelle (eli "Armonvuorelle"), jonka alla tasangolla odotetaan, että aurinko laskee. Tällöin muistellaan Muhammedin jäähyväissaarnaa samassa paikassa.
6) Sieltä siirrytään Muzdalifaan, missä yövytään.
7) Pyhiinvaeltaja kerää Muzdalifassa 70 tai 49 pikkukiveä. Vaeltajat palaavat Minaan ja kivittävät (rajm) siellä Saatanaa eli kahta kivipylvästä.
8) Minassa pyhiinvaellus päättyy. Kun on sen 10. päivä, useimmat vielä osallistuvat teurastamaan uhrieläimen, joiden liha jaetaan köyhille.
Buddhalaiset vaikutteet
Pyhäkön kiertäminen tunnetaan kaikissa maailmanuskonnoissa, myös kristinuskossa. Erikoisin yhdenkaltaisuus on se, että Intian Bodhgayan Mahabodji – temppelissä eli paikassa missä Buddha valaistui, on pitkänomainen rata, jota pyhiinvaeltajat kävelevät edestakaisin. Se vastaa tarkasti Safa- ja Marwa-vuorten välistä pyhiinvaeltajien juoksureittiä Mekassa (katso kuva) ja sijaitsee jopa samassa kohtaa suhteessa itse pääpyhäkköön.
Islamilainen vaikutus on voinut syntyä sitä kautta, että abbasidien hovissa mahtiasemaan oli 700-luvun luvun lopussa noussut Barmakidien suku. Se oli peräisin Afganistanista, ja suvun jäsenet olivat olleet korkea-arvoisia buddhalaisia munkkeja. Toisaalta Koraanin varhaistekstien on oletettu syntyneen Iranin Khorasanissa, joka oli siihen aikaan buddahalaisen Afganistanin naapuri. Myös esimerkiksi Koraanin suuran 109 (Al-Kafirun) on tulkittu olevan buddhalaisen runon suora käännös.
Mekka pyhiinvaelluskohteena
Ei ole tiedossa, milloin Mekasta tuli muslimien pyhiinvaelluskohde, vaikka 800-luvun islamilainen hadith -perinne ja ennen muuta Ibn Hisham kertookin jo Muhammedin aloittaneen sen vuonna 629. Perimätiedon kanssa on kuitenkin ristiriidassa se, mitä muut lähteet kertovat. Patricia Crone on todennut, että Quraish-heimoa tai Mekkaa ei mainita missään historiallisessa lähteessä vielä 600-luvulla. On myös pidetty mahdottomana perimätietoa, että yhden heimon hallitsema kaupunki olisi toiminut eri heimojen puolueettomana kokoontumispaikkana pyhien kuukausien aikana. Esi-islamilaiset lähteet luettelevat 16 pyhiinvaelluskohdetta Arabian niemimaalla, mutta eivät tunne Mekkaa.
Mekka tunnetaan pyhiinvaelluskohteena kalifi Harun ar-Rashidin aikana. Hänen tiedetään tehneen useita pyhiinvaelluksia Mekkaan, ja hänen puolisonsa Zubayda (k. 832) antoi nimensä sinne johtavalle pyhiinvaellusreitille Darb Zubayda.
On esitetty teoria, että Safa-kukkula ehkä viittaa Jerusalemiin ja Temppelivuoreen (safa on arameaksi "kallio") ja Marwa tarkoittaisi Merviä, joka oli tärkeä miljoonakaupunki itäisessä Iranissa. Kyseessä olisi silloin eräänlainen pyhiinvaeltajien teemapuisto samaan tapaan kuin Euroopassa keskiajalla rakennettiin pienoismalleja korvaamaan liian kaukana olevia pyhiinvaelluskohteita. Esimerkiksi Italian Verona tunnettiin keskiaikana nimellä minor Hierusalem, ja sieltä löytyivät Jerusalemin pyhäkköjä vastaavien kirkkojen ohella myös Golgata ja Öljymäki.
Sunzi
Historiallisuus
Perinteisten lähteiden mukaan myös Sunzin jälkeläinen, Sun Bin, kirjoitti sotatieteellisen tutkielman nimeltä Sun Binin Sodankäynnin taito. Sekä Sun Wuhun että Sun Biniin viitataan klassisissa kiinalaisissa teksteissä nimellä ”Sunzi”, joten historioitsijat luulivat Sun Wun olleen itse asiassa Sun Bin aina siihen saakka, kunnes jälkimmäisen teos löytyi vuonna 1972.
Traditionalistien mukaan Sodankäynnin taidon on kirjoittanut nimenomaan Sun Wu, josta kerrotaan Shijissä sekä Kevättä ja syksyä -vuosikirjoissa ja joka vaikutti Kiinassa myöhäisellä 500-luvulla eaa. alkaen vuodesta 512 eaa. Sodankäynnin taidon esiintymistä muissa historiallisissa teksteissä pidetään todisteena Sun Wun historiallisuudesta ja siitä, että teos on hänen kynänjälkeään. Eräät strategiset käsitteet, kuten maaston kartoitus, yhdistetään Sunziin. Sitä, että ne esiintyvät myös muissa töissä, esimerkiksi Sima Rangjun Sotaministerin keinoissa, pidetään niin ikään todisteena Sunzin historiallisuudesta.
Hämmennystä lisää myös nimellä Sunzi suanjing tunnettu matemaattinen teos, jonka tekijän uskottiin 1600-luvulla olevan sama kuin Sodankäynnin taidon kirjoittaja. Nykyisin matemaattisen tekstin arvellaan olevan paljon uudempi kuin sodankäyntitekstin, eli alle 2100 vuotta vanha.
Sodankäynnin taito
pienoiskuva|vasen|upright|[[Bambut|Bambupuinen versio Sodankäynnin taidosta.]]
Sodankäynnin taito on totuttu yhdistämään Sunziin. Sitä kutsuttiin alun perin nimellä Sunzi Bingfa tai yksinkertaisesti Sunzi, ja se kertoo sodan filosofiasta; konfliktien hallinnasta ja taistelujen voittamisesta. Teos sisältää myös kommentaarin ja selvennyksiä myöhemmiltä sotateoreetikoilta, kuten Li Quanilta ja Du Multa.
Sunzin teoksessa käyttämää kieltä voidaan lähestyä taolaisesta näkökulmasta. Sunzi esittää ihanteellisen kenraalinsa valaistuneena taolaisena mestarina. Esimerkiksi luvussa 11 todetaan, että johtajan on oltava ”tyyni ja salaperäinen” sekä kyettävä ymmärtämään ”käsittämättömiä juonia”.
Sunzin teoksen ovat löytäneet myös poliitikot ja liikemiehet. Sodankäynnin taito nimittäin käsittelee strategiaa sodankäyntiä laajemmalla tasolla. Tekstissä todetaan myös diplomatian ja kansainvälisten suhteiden olevan tärkeitä valtiolle.
Populaarikulttuurissa
Vuonna 1996 tuotettiin 13 jakson mittainen televisiosarja nimeltä Sun Wu, jossa Sun Yanjun näytteli Sunzia.
Vuonna 2008 tuottaja Zhang Jizhongin johdolla tehtiin 40-osainen historiallinen draamasarja, Bing Sheng, jossa Zhu Yawen esiintyi Sunzina.
Oliver Stonen ohjaamassa elokuvassa Wall Street – rahan ja vallan katu (1987) lainataan toistuvasti Sodankäynnin taitoa.
Team Fortress 2 -pelissä Soldierin hahmo ylistää Sunzin sotilaallisia taitoja ja strategioita.
Entablementti
Entablementti (< ), joskus entablatuuri (< ), on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa nimitys palkistolle. Siihen kuuluvat ylhäältä alaspäin korniisi, friisi ja arkkitraavi (epistyyli).
Entablementtiin kuuluivat käytännössä lähes kaikki pylväiden päällä ja katon alapuolella olleet osat lukuun ottamatta rakennuksen päätyjen päätykolmioita. Jokaisessa pylväsjärjestelmässä oli omanlaisensa entablementti, jossa sen osien mittasuhteet olivat suhteessa pylväiden mittasuhteisiin kyseisessä pylväsjärjestelmässä.
Osat
Entablementin osat ovat:
Bathin ritarikunta
pienoiskuva|483x483px|Ritarikunnan tunnuksia Bathin ritarikunta (Order of the Bath, ennen Most Honourable Military Order of the Bath) on brittiläinen kunniaritarikunta, jonka perusti kuningas Yrjö I vuonna 1725. Bathin ritarikunta on brittiläisistä ritarikunnista neljänneksi korkein. Jäsenyyden myöntää Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsija. Vuoden 1971 jälkeen se on voitu myöntää myös naisille.
Vuoteen 1815 saakka ritarikunnalla oli ainoastaan yksi jäsenluokka: Knight Companion (KB). Nykypäivänä ritarikuntaan sisältyy kolme jäsenluokkaa:
John William Waterhouse
thumb|200px|John William Waterhouse John William Waterhouse (6. toukokuuta 1849 – 10. helmikuuta 1917) oli brittiläinen prerafaeliittiseen suuntaukseen kuulunut taidemaalari. Hän on kuuluisa kirjallisuuden ja mytologian naishahmoja kuvaavista maalauksistaan.
Peksalan kansakoulu
Koulupiiriasetuksen myötä Angelniemen kunnalle tuli paineita muodostaa koulupiiri Kemiönsaaren puoleiseen kunnanosaan. Aluksi koulun perustamista vastustettiin, eikä koulun sijoituspaikasta päästy yhteisymmärrykseen. Luodon koulupiiri perustettiin 1901 ja uuden koulun sijoituspaikaksi päätyi Peksala, sillä Peksalan tilan isäntä suostui lahjoittamaan koululle tontin. Peksalan isäntä myös aloitti yksityisen kansakoulun pitämisen omissa tiloissaan kunnes koulu valmistuisi. Peksalan koulu aloitti toimintansa vuonna 1904.
John William Waterhouse
Elämä
John William Waterhouse syntyi vuonna 1849 Roomassa, Italiassa, maalaripariskunta William ja Isabela Waterhousen lapsena. Perhe muutti Lontooseen Waterhousen ollessa viisivuotias. Nuori Waterhouse opiskeli maalaamista isänsä alaisuudessa, ja aloitti vuonna 1870 opinnot Lontoon Royal Academy of Arts -koulussa. Hän meni naimisiin vuonna 1883 Esther Kenworthyn kanssa; he saivat kaksi lasta, joista molemmat kuolivat nuorina. Waterhouse sai akateemikon arvon vuonna 1895, ja alkoi opettaa St. John's Wood Art Schoolissa. Waterhousella todettiin syöpä vuonna 1915, ja hän kuoli kaksi vuotta myöhemmin. Hänen hautansa on Lontoon Kensal Green Cemetery -hautausmaalla. thumb|left|220px|Ophelia (1889).
Teutates
pienoiskuva|Rosmertaa ja Teutatesta esittävä reliefi. Teutates oli kelttien sodan, heimoyhteyden ja vaurauden jumala. Nimi lienee merkinnyt suunnilleen "heimon jumala", sillä Gallian kelttien kielessä touta tarkoitti kansaa. Teutates tunnettiin myös nimillä Albiorix ("maailman kuningas") ja Caturix ("taistelun kuningas"). Teutatekselle uhrattiin myös ihmisiä. Roomalaisen runoilija Lucanuksen mukaan Teutatesta lepyteltiin hukuttamalla ihmisiä. Gundestrupin kattilan erään kuvalevyn oletetaan esittävän Teutatesta. Siinä jumala hukuttaa uhrattavaa sammioon. Jumalan rinnalle on kuvattu ratsuväkeä ja sotureita, mikä korostaisi Teutateksen roolia sodanjumalana.
Peksalan kansakoulu
Kansakoulu toimi Peksalassa vuoteen 1957 asti. Vähäisen oppilasmäärän takia koulu lakkautettiin ja alueen oppilaat kulkivat jatkossa Sapalahden kansakouluun.
John William Waterhouse
Teokset
Waterhouse sai varhaisiin teoksiinsa vaikutteita viktoriaanisen aikakauden neoklassisismista, jota edustivat muun muassa Lawrence Alma-Tadema, Frederic Leighton ja Edward Poynter. Myöhemmin hän liittyi prerafaeliittiseen suuntaukseen. Waterhouse oli omana aikanaan suosittu ja arvostettu taiteilija, jonka tauluja ostettiin brittiläisiin museoihin ja yksityiskokoelmiin. Hän maalasi pääosin öljyväreillä, vaikka käyttikin toisinaan myös vesivärejä.
Waterhouse maalasi runsaasti kirjallisuuden ja mytologian naishahmoja kuvaavia teoksia. Eräs hänen suosikkihahmoistaan oli Ofelia, josta hän maalasi ainakin kolme teosta vuosina 1888, 1894 ja 1909. Kuningas Arthurin tarussa esiintyvä Astolatin Elaine oli myös aiheena maalauksissa vuosilta 1888, 1896 ja 1916; näistä kuuluisin lienee The Lady of Shallot (1888). Elaine kuolee suruun, koska ritari Lancelot ei rakasta häntä. Muita Waterhousen teoksissa esiintyviä naishahmoja ovat esimerkiksi Medeia, Lamia, Psykhe ja Kirke.
Teutates
Teutatesta palvottiin erityisesti Gallian ja Britannian alueilla. Britanniassa hänet tunnettiin nimellä Toutates.
John William Waterhouse
Tapaus Hylas ja nymfit
thumb|400px|Waterhousen taideteos Hylas ja nymfit Tammikuussa 2018 brittiläinen Manchester Art Gallery aiheutti kiivaan keskustelun, kun se poisti seinältään Waterhousen vuonna 1896 maalaaman teoksen Hylas ja nymfit. Gallerian kuraattorit sanoivat, että he halusivat tuoda keskusteluun sen, kuinka taiteessa kuvataan alastomia nuoria naisia. Kreikkalaiseen mytologiaan kuuluvassa tarussa Hylas-niminen nuorukainen noutaa lähteeltä vettä, ja lähteen nymfi ihastuu Hylaaseen. Tätä tapausta oli edeltänyt syksyllä 2017 käynnistynyt vilkas keskustelu ja kampanjointi seksuaalista häirintää vastaan.