cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Iso-Salmus
Luontoarvoja
Järvi sisältyy Lempäälän ja Kangasalan rajalla sijaitsevaan Salmuksen alueeseen, joka on pienjärvien Natura 2000-suojelualue. Alue on suosittu retkeilyalue.
Historiaa
Alueelle rakennettiin metsäautotiet vasta 1975 jälkeen.
Mount Hood
Mount Hood on kerrostulivuori Kaskadien vuoristossa Pohjois-Oregonissa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee noin 80 kilometriä Portlandin kaupungista kaakkoon Clackamasin ja Hood Riverin piirikunnan rajalla.
Hisamuddin Alam Shah
Sultan Hisamuddin Alam Shah, oli Malaijan toinen kuningas ja Selangorin sulttaani. Hänet valittiin maan ensimmäisen kuninkaan Tuanku Abdul Rahmanin varamieheksi maan itsenäistyttyä vuonna 1957. Hisamuddin nousi valtaan huhtikuussa 1960 Abdul Rahmanin kuoltua. Sultan Hisamuddin on ollut maan historian lyhytaikaisin kuningas, sillä hän kuoli syyskuussa 1960, oltuaan vallassa viisi kuukautta.
Selangorin sulttaaniksi Hisamuddin nousi isänsä Sulaimanin jälkeen vuonna 1938. Toisessa maailmansodassa japanilaiset miehittivät Malaijan ja Hisamuddin jäi sotavangiksi vuonna 1942. Japanin antauduttua hän palasi sulttaaniksi vuonna 1945.
Heikki Lampela
thumb|Heikki Lampela joulukuussa 2010. Heikki David Lampela (s. 12. huhtikuuta 1961 Helsinki) on suomalainen varatuomari ja luvan saanut oikeudenkäyntiavustaja, joka on tullut tunnetuksi suomalaisissa tiedotusvälineissä suurta julkisuutta saaneista oikeudenkäynneistä.
Ura
Lampela on edustanut oikeudessa muun muassa Tony Halmetta, Ilja Janitskinia , professori Kari S. Tikan tappajaa , moottoripyöräkerho Bandidos MC:n johtajaa, suojelupoliisin päällikkö Seppo Nevalaa ja Bodominjärven murhien uhrien omaisia. Lampela on hoitanut myös talousrikosjuttuja sekä yrittäjien lainopillisia asioita. Lampela on ennen nykyistä asianajajan ammattiaan toiminut muun muassa nimismiehenä, syyttäjänä ja käräjätuomarina.
Lampela on osallistunut myös politiikkaan. Hän oli SDP:n ehdokkaana vuoden 1991 eduskuntavaaleissa. Vuosina 2005–2008 hän toimi kokoomuksen Helsingin kaupunginvaltuutettuna. Lampela on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti (vuotta 2005 edeltävä nimitys nykyistä maisterintutkintoa vastaavalle tutkinnolle). Lampela on suorittanut oikeustieteen opintojen lisäksi merkonomin tutkinnon.
Lampela erotettiin Asianajajaliitosta tammikuussa 2018. Lampela valitti hovioikeuteen, joten päätös ei ollut lainvoimainen ja hän sai jatkaa työtään asianajajana. Syyskuussa 2018 asia käsiteltiin hovioikeudessa, ja se ei muuttanut Asianajajaliiton valvontalautakunnan päätöstä Lampelan erottamisesta. Lampela olisi valittanut hovioikeuden tuomiosta, mutta korkein oikeus ei myöntänyt tammikuussa 2019 valituslupaa ja erottaminen jäi näin voimaan. Vuonna 2022 Lampela suoritti asianajajatutkinnon toistamiseen ja toimii nykyisin luvan saaneena oikeudenkäyntiavustajana.
Yksityiselämä
Heikki Lampelan äiti Pirkko oli koulutukseltaan sairaanhoitaja, joka teki ravintolapäällikön töitä ja pyöritti Mekka-nimistä matkustajakotia Kluuvissa. Lampelan isä Guido oli yrittäjä, joka kuoli pojan ollessa viisivuotias. Lampelalla on kaksi veljeä. Hän on etniseltä taustaltaan neljäsosaksi romani.
Lampelan avioliitto päättyi eroon syyskuussa 2013. Lampela ehti olla yhdessä lastentarhanopettajana työskennelleen vaimonsa kanssa 22 vuotta, joista 12 avioliitossa. Heillä on kaksi lasta. Image-lehden henkilökuvan mukaan eron jälkeen "Heikki Lampelan maine muuttui nopeasti". Lehden mukaan hänet tunnettiin julkisuudessa asiakeskeisenä, mutta eron jälkeen Lampela alkoi puhua lehtihaastatteluissa henkilökohtaisista asioistaan ja esiintyi TV5:n realityohjelmassa Tavallista elämää, jonka kuvauksissa hänellä oli lööppihuomiota herättänyt suhde kiinteistönvälittäjä Danita Westphaliin.
Andrew Newberg
Andrew Newberg on yksi neuroteologian uranuurtajista. Andrew Newberg toimii avustavana professorina radiologian osastolla Pennsylvanian yliopiston sairaalassa ja lisäksi hän työskentelee psykiatrian ja uskontotieteen laitoksella. Hän valmistui Pennsylvanian yliopiston lääketieteen laitokselta lääketieteen tohtoriksi vuonna 1993.
Neuroteologia
Newberg tutki fransiskaaninunnien ja buddhalaisten aivojen toimintaa syvän rukouksen tai meditaation aikana PET-laitteella. Tutkimuksissa kävi ilmi, että fransiskaaninunnien otsalohkot aktivoituivat rukouksen aikana, mutta päälakilohkon toiminta vaimeni, mikä Newbergin mukaan liittyy uskonnolliseen ajasta ja paikasta irrottautumisen tunteeseen ja Jumalan läsnäolon kokemuksiin. Samanlaisia aivotoiminnan muutoksia oli havaittavissa myös buddhalaisilla meditoijilla. Erona oli kuitenkin se, että nunnilla aktivoitui kielellinen alue aivoista, kun taas buddhalaisilla aktivoitui visuaalinen alue, mikä liittyy erilaisiin meditaatio- ja rukoilutapoihin.
Newbergin mukaan hänen tutkimuksensa perusteella ei voi kuitenkaan arvioida uskonnollisten kokemusten ”objektiivista totuudenmukaisuutta”. Tutkimus ei hänen mukaansa pysty myöskään antamaan vastausta kysymykseen, onko ihmisellä kuolematon sielu tai onko Jumala olemassa. Se voidaan kuitenkin hänen mukaansa sanoa, että mikäli Jumala on olemassa, se pitää kokea aivojen välityksellä. Selvää on myös, että hengellinen elämä saa aivoissa aikaan biologisia muutoksia.
Lennart Torstensson
200px|thumb|Lennart Torstensson, Ortalan kreivi. (David Beck) Lennart Torstensson (17. elokuuta 1603 Forstena – 7. huhtikuuta 1651 Tukholma) oli ruotsalainen tykistöön erikoistunut kenraali ja marsalkka, joka kehitti erityisesti kenttätykistön käyttöä taistelukentällä. Hän johti Kustaa II Aadolfin armeijan tykistön uudistamista ja kehitti erityisesti sen liikkuvuutta. Torstensson toimi Ruotsin armeijan ylikomentajana vuosina 1642–45 kolmikymmenvuotisessa sodassa. Torstensson kirjoitti oman nimensä aina muodossa Linnardt Torstenson.
Uran alku
Torstensson aloitti sotilasuransa Kustaa II Aadolfin armeijan palveluksessa Puolan sodassa ensin Liivinmaalla 1621–23 ja myöhemmin Preussissa 1626–29. Välillä hän oli Hollannin armeijan palveluksessa (vuosina 1624–25). Hänet nimitettiin ensimmäisen ruotsalaisen tykistörykmentin everstiksi 1629, koko Ruotsin tykistön komentajaksi Saksassa vuonna 1630, ja kenraalin arvon hän sai vuonna 1631. Hän johti tykistöä Breitenfeldin ja Rainin taisteluissa 1631. Torstensson jäi Alte Vesten taistelussa 1632 katolisten vangiksi, ja vaihdettiin vapaaksi vasta vuotta myöhemmin. Ollessaan Ingolstadtissa vankina hän sai pysyväksi vaivakseen reumatismin. Hän toimi Ruotsin armeijan toisena komentajana Johan Banérin alaisuudessa vuosina 1635–42 ja oli mukana muun muassa Wittstockin (1636) ja Chemnitzin (1639) taisteluissa.
Ruotsin armeijan ylipäällikkönä
Banérin kuoltua yllättäen toukokuussa 1641 Torstenssonista tehtiin ensin Ruotsin Pommerin kenraalikuvernööri, jota virkaa hän hoiti vuoteen 1648 saakka, sekä myöhemmin vuonna 1642 marsalkka ja Ruotsin armeijan komentaja.
SMS Kronprinz Erzherzog Rudolf
SMS Kronprinz Erzherzog Rudolf oli Itävalta-Unkarin laivaston vuonna 1887 vesillelaskettu rannikkotaistelulaiva.
Lennart Torstensson
Ruotsin armeijan ylipäällikkönä
Torstensson johti Ruotsin armeijan Pommerista Böömiin, Määriin ja Sleesiaan keväällä 1642. Hän löi Saksin Juhana Yrjön armeijan Schweidnitzin taistelussa ja valtasi Olmützin kesäkuussa 1642. Tämän jälkeen Torstensson siirtyi piirittämään Leipzigia. Keisarillisten tullessa auttamaan kaupunkia hän voitti heidät Breitenfeldin toisessa taistelussa. Leipzig vallattiin tämän jälkeen joulukuussa 1642 ja se pysyikin ruotsalaisten miehittämänä aina vuoteen 1650 asti. Vuonna 1643 Torstensson palasi operoimaan Määriin.
Ruotsin valtaneuvosto päätti alkuvuodesta 1643 ryhtyä sotaan Tanskaa vastaan tavoitteenaan vallata Blekinge, Skåne ja Halland. Torstensson sai uudet käskyt syyskuussa, ja joulukuussa 1643 hän johti armeijansa Holsteiniin. Alkuvuonna 1644 hän valtasi Jyllannin vain kahdessa kuukaudessa.
SMS Kronprinz Erzherzog Rudolf
Valmistus
Alus tilattiin laivastontelakalta Polasta (nyk. Pula), missä köli laskettiin 25. tammikuuta 1884. Alus laskettiin vesille 6. heinäkuuta 1887 ja valmistui syyskuussa 1889.
Lennart Torstensson
Ruotsin armeijan ylipäällikkönä
Matthias Gallasin johtaman keisarillisten armeijan seurattua Torstenssonia Jyllannin eteläosaan joutui hän vetäytymään takaisin Saksaan huolto-ongelmien vuoksi. Hän pakotti keisarilliset vetäytymään etelään läpi hävitettyjen alueiden keväällä 1644. Tämä onnistunut poltetun maan taktiikka tuhosi Gallasin johtaman keisarillisen armeijan, vahvuuden romahtaessa 18 000:sta vain tuhanteen. Gallasin kokoaman uuden armeijan Torstensson löi Jüterbogin taistelussa marraskuussa 1644. Ruotsin menestys Tanskaa vastaan Skånessa ja merellä sekä Carl Gustaf Wrangelin Jyllannin takaisin valtaus pakotti Tanskan kuninkaan Kristian IV:n Brömsebron rauhaan elokuussa 1645.
SMS Kronprinz Erzherzog Rudolf
Palvelus
Kronprinz Erzherzog Rudolf kuului 1890 kontra-amiraali Johann von Hinken laivasto-osastoon, joka teki Vilhelm II:n kutsusta vierailun Saksaan. Matkan aikana osasto vieraili Gibraltarilla ja Britteinsaarilla, jossa alus osallistui Cowesin regattaan, missä kuningatar Viktoria, Walesin prinssi ja amiraali prinssi Louis tarkastivat sen. Matkan jatkuessa osasto vieraili vielä Kööpenhaminassa ja Karlskronassa. Paluumatkalla alukset vierailivat Cherbourgissa Ranskassa ja Palermossa Italiassa. Matkan aikana aluksella havaittiin konevikoja, mutta se oli silti menestys.
Lennart Torstensson
Ruotsin armeijan ylipäällikkönä
Keväällä 1645 Torstensson johti 15 000 miestä ja 60 tykkiä Böömiin. Hän voitti keisarilliset Jankovin taistelussa 1645, jossa hän käytti erityisesti tykistön nopeaa ja jatkuvaa uudelleen sijoittumista, saavuttaen parhaan mahdollisen tulivoiman. Melchior von Hatzfeldtin johtamat keisarilliset menettivät taistelussa koko tykistönsä ja puolet armeijastaan. Tämän jälkeen ruotsalaiset valtasivat Böömin ja etenivät aina tykin kantaman päähän Wienistä uhaten kaupunkia piirityksellä.
SMS Kronprinz Erzherzog Rudolf
Palvelus
Alus luokiteltiin 1898 toisen luokan alukseksi. Sotalaivojen nopea kehitys ja dreadnoughtien käyttöönotto luokitteli aluksen 1906 rannikon puolustusalukseksi. Vuonna 1908 laivasto yritti myydä aluksen SMS Kronprinzessin Stephanien ja SMS Tegetthoffin kanssa tuloksetta Uruguaylle.
Lennart Torstensson
Ruotsin armeijan ylipäällikkönä
Syksyllä 1645 Torstensson luovutti Ruotsin armeijan ylipäällikkyyden Wrangelille pahentuneen reumatismin takia. Lopullisesti Torstensson vetäytyi eläkkeelle 1646. Vuonna 1647 hänet aateloitiin Ortalan kreiviksi.
SMS Kronprinz Erzherzog Rudolf
Palvelus
Itävalta-Unkarin julistaessa heinäkuussa 1914 sodan Serbialle, aloittaen siten ensimmäisen maailmansodan, alus oli Cattaronlahdella päällikönään miinoitusosasto II:n komentaja Richard Florio. Osaston muut alukset olivat hävittäjä, neljä torpedovenettä, miinalaiva ja kaksi miinanraivaajaa sekä pienempiä aluksia. Alus oli Cattarossa koko sodan ajan. Aluksen miehistö liittyi 1. helmikuuta 1918 Cattaron kapinaan. Seuraavana päivänä aluksen siirtyessä Teodonlahdelle rannikkopatterit avasivat tulen. Yksi kranaatti osui alukseen surmaten kaksi miestä. Aamulla 3. helmikuuta Cattaroon saapui taistelulaivoja pakottaen kapinalliset antautumaan. Kapinallisten johtajien oikeudenkäynti järjestettiin nopeasti ja neljä teloitettiin.
Marraskuussa 1918 sotatoimet päättyivät ja Itävalta-Unkari hajosi, jolloin alus luovutettiin Jugoslavian kuningaskunnalle. Alus otettiin palvelukseen nimellä Kumbor. Alus oli palveluksessa vain hetken ennen kuin se poistettiin palveluksesta ja romutettiin 1922.
Ruutananjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,2 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Ruutananvuoristossa Koukkurahkan itäpuolella erämaassa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,9 metriä mpy. Järveen on johdettu yksi metsäoja Houkanvuoren suunnalta, mutta sen laskuoja virtaa länteen päin. Se laskee Roineen pohjoisrantaan.
Leander Norrback
Leander Norrback (27. helmikuuta 1904 Myrkky, Lapväärtti, Suomen suuriruhtinaskunta – 15. tammikuuta 1968 Seinäjoki, Suomi) oli suomalainen harmonikansoittaja.
Harmonikansoittaja
Nuotinlukutaidon opittuaan 1916 Norrback alkoi soittaa harmonikkaa, soitinta, joka tuohon aikaan herätti lukuisia ennakkoluuloja. Norrback osallistui useisiin kansallisiin ja eurooppalaisiin musiikkikilpailuihin ja kävi kiertueilla kotimaassa, Ruotsissa ja Saksassa. Hän voitti ensimmäisen palkinnon Pietarsaaressa pidetyissä kilpailuissa vuonna 1923. Vuonna 1929 Norrback kutsuttiin yhdessä Jussi Homanin, August Kaipiaisen ja Gösta Östmanin kanssa koko maan kattavalle kiertueelle kaupunkeihin ja markkinapaikoille. Tuolla kiertueella oli suuri merkitys konserttiharmonikkamusiikin myöhemmälle hyväksynnälle. Vuodesta 1929 hänet kutsuttiin myös säännöllisesti vuosittain Yleisradioon soittamaan kaksi-kolme teosta ja vuonna 1930 kutsu kävi Berliiniin levyttämään useita gramofonille tarkoitettuja savikiekkolevyjä Columbia-yhtiölle, jotka tekivät hänestä tunnetun myös Suomen rajojen ulkopuolella.
Tukholman euroopanmestaruuskilpailuissa hän sai viidennen sijan 1937 ja Helsingin suomenmestaruuskilpailuissa kolmannen sijan 1940-luvulla. Hänet kutsuttiin Lontoon maailmanmestaruuskilpailujen tuomaristoon 1946, mutta hän ei voinut matkustaa tapahtumaan.
Norrback piti myös omaa yksityistä harmonikkakouluaan, jossa hänen opissaan kävi noin 500 pelimannia eri puolilta Suomea. Monet heistä tulivat tunnetuiksi sekä kotimaassa että ulkomailla. Hän teki myös soitinkauppaa.
Porirock
Porirock on yleisnimitys porilaisten rockmuusikoiden tekemälle musiikille. Käsite yhdistetään varsinkin 1980-lukuun, jolloin porirock oli suosionsa huipulla. Silloisen porirockin menestykseen viitataan myös käsitteillä Pori-ilmiö ja porimania. Tunnetuimpia porirockin esittäjiä 1980-luvulla olivat Dingo, Mamba ja Yö, joiden toiminta on jatkunut myöhemminkin.
Halifax (Kanada)
Halifax on Kanadan Nova Scotian provinssin pääkaupunki ja suurin asutuskeskus (440 000 asukasta). Vuonna 1996 Halifaxin pääkaupunkiseudun yhteistyövaltuuskunta yhdisti Dartmouthin, Bedfordin ja Halifaxin kaupungit sekä muutamia muita lähistön kuntia hallintoalueeksi, jonka virallinen nimi on Halifax Regional Municipality eli HRM. Sen alueella asuu 40 % Nova Scotian väestöstä.
Porirock
1990-luvulla uudet porirockyhtyeet eivät enää saaneet yhtä suurta mainetta. Tämän vaiheen yhtyeitä olivat esimerkiksi Kersantti Wessman, Merkattu Maa ja Nuoret Vihaiset Miehet.
Halifax (Kanada)
Britit perustivat Halifaxin vuonna 1749 linnoitukseksi ja laivastotukikohdaksi ranskalaisia vastaan. Satama ja Kanadan puolustusvoimat sekä muu valtionhallinto ovat edelleen alueen suurimmat työllistäjät. Vientituotteisiin kuuluvat olut ja suklaa.
Porirock
Porirockin uusi aalto 2000-luvulla on musiikillisesti täysin erilaista kuin aikaisempi. 2000-luvun tunnetuimmat porilaisyhtyeet ovat keskittyneet kokeellisen ja usein instrumentaalisen musiikin esittämiseen. Tämän suuntauksen tunnetuimpia nimiä ovat Circle (aloittanut jo 1990-luvulla), Kuusumun Profeetta ja Magyar Posse.
Halifax (Kanada)
Maantiede ja ilmasto
Halifax sijaitsee Nova Scotian niemimaalla Atlantin rannikolla Itä-Kanadassa. Kaupungissa vallitsee meri-ilmasto, ja sen keskimääräinen lämpötila on −4 °C talvella ja +19 °C kesällä.
Historia
thumb|200px|Halifaxin satama (Tuntematon taidemaalari 1830–1840) Mi’kmaqit olivat eläneet Halifaxin alueella jo tuhansia vuosia ennen eurooppalaisten uudisasukkaiden saapumista Pohjois-Amerikkaan. He nimittivät kaupungin nykyisen sataman ympäristöä Jipugtugksi eli ’Suureksi satamaksi’. Mi’kmaqit eivät kuitenkaan perustaneet alueelle pysyviä asutuskeskuksia.
Halifaxista alkoi 1700-luvun lopulla kehittyä varteenotettava sotilastukikohta. Amerikan vallankumouksen seurauksena britit vahvistivat kylää sotilaallisesti, ja sinne alkoi tulla paljon pakenevialojalisteja. Napoleonin sotien aikana 1793–1815 Halifaxin kautta lastattiin paljon Britannian merivoimien tarvitsevaa puumateriaalia. Talous kehittyi tänä aikana, ja Halifaxista kehittyi kansainvälisen kaupan keskus. Kaupunki kukoisti 1800-luvun puolivälin tienoilla, ja esimerkiksi Enos Collins perusti siellä Halifax Banking Companyn ja Samuel Cunard oli aloittamassa uraansa. Halifax sai kaupunginoikeudet 1841.
Kanadan dominio otti käyttöön 1800-luvun lopulla käyttöön protektionistista talouspolitiikkaa taistellakseen niin sanottua pitkää lamaa vastaan. Halifax kärsi toimista, sillä sille tärkeä kansainvälinen kauppa kurjistui. Samaan aikaan kaupunki menetti Montrealiin ja Torontoon monia merkittäviä yrityksiään.
Halifaxin satamassa tapahtui ensimmäisen maailmansodan aikana 6. joulukuuta 1917 suuri räjähdysonnettomuus, jossa menehtyi noin 2 000 ihmistä. Ranskalainen ammuslaiva SS Mont Blanc ja norjalainen SS Imo kolaroivat satamassa, SS Mont Blanc syttyi tuleen ja räjähti. Räjähdys oli suurin ihmisen siihen mennessä aikaansaama räjähdys. Se tuhosi ison osan Halifaxin pohjoisosasta. Kaupunki oli tästä huolimatta maailmansotien aikana Kanadan suurin ja merkittävin laivastotukikohta.
Satama oli pitkään Halifaxin talouden keskipiste, mutta 1950-luvula alkaen kaupungissa ovat alkaneet kukoistaa myös monet muut alat. Sinne on kehittynyt muun muassa tukkukauppaa, liikennealaa, julkisia virastoja, koulutuslaitoksia ja erityisiä tutkimuslaitoksia.
Halifaxin pinta-ala on ja asukasluku on 1900-luvun jälkipuoliskolla kasvanut merkittävästi. Kaupungin rajoja laajennettin vuonna 1969, ja vuonna 1996 siihen liitettiin useita ympäröiviä kuntia. Uuteen aluekuntaan liittyivät entinen Halifaxin kaupunki ja Dartmouthin ja Bedfordin kaupungit sekä loput Halifaxin piirikunnasta.
Hallinto
Halifaxin aluekunta perustettiin 1. huhtikuuta 1996 kustannusten pienentämiseksi ja tehokkuuden kasvattamiseksi. Sitä ennen Halifaxin kaupunkia olivat johtaneet pormestari ja kaupunginvaltuusto. Aluekunnan johtava elin on puolestaan aluevaltuusto, johon kuuluu pormestari ja 16 valtuutettua. Jokaisesta 16 vaalipiiristä valitaan yksi valtuutettu. Pormestarina toimii Mike Savage, joka valittiin kolmannelle kaudelleen lokakuussa 2020.
Netti-Nysse
right|thumb|Netti-Nysse [[Tampereen keskustorilla Raatihuoneen edessä]] thumb|Netti-Nysse Netti-Nysse oli linja-auton alustalle rakennettu Tampereen kaupunginkirjaston tarjoama tieto- ja viestintäteknologian koulutustila, joka käsitti auditorion ja tietokoneluokan, jossa oli 10 tietokonetta nopein Internet-yhteyksin. Nimitys tulee Internetin lyhyestä nimestä netti ja tamperelaisesta tai sellaiseksi väitetystä lausahduksesta "nysse tulee", jonka alkuperäinen merkitys on nyt se (bussi) tulee. Vanha, ensimmäinen Netti-Nysse sijaitsee nykyään Mobilian varastossa.
Halifax (Kanada)
Talous
thumb|200px|Öinen Halifax Halifax on Kanadan rannikkoprovinssien merkittävin taloudellinen ja kulttuurinen keskus, jossa toimii monia julkisia palveluita ja yksityisiä yrityksiä. Kaupungin suurimmat työllistäjät ovat Kanadan puolustusvoimat ja Halifaxin satama, jonka ympäristöön on syntynyt myös tehdasteollisuutta. Viime vuosina Halifaxista on kehittynyt merkittävä liikenteen solmukohta laajennetun sataman, Halifaxin lentoaseman sekä entistä parempien rautatie- ja maantieyhteyksien ansiosta. 2000-luvun alun asuntojen hintakuplan myötä kaupungissa aloitettiin useita suuria rakennushankkeita ja vanhojen asuinalueiden kunnostamisprojekteja.
Netti-Nysse
right|thumb|Netti-Nysse sisältä pienoiskuva|Netti-Nysse uudessa ulkoasussaan Tampereen aikuiskoulutuskeskuksen omistuksessa 2017. Netti-Nysse aloitti toimintansa 6. kesäkuuta 2001 Tampereen kaupungin liikennelaitoksen vanhassa haitari- eli nivelbussissa, joka muokattiin tarkoitukseen sopivaksi. Alkuperäinen, ensimmäinen Netti-Nysse ei ole enää käytössä, vaan se on museoitu. Järjestyksessä toinen, erityisesti tätä tarkoitusta varten rakennettu Lahden Autokorin valmistama Lahti Eagle -mallinen linja-auto otettiin käyttöön 3. lokakuuta 2005.
Netti-Nyssen rekisterinumero TRE-101 viittaa kaupungin nimeen sekä binäärilukuihin tietotekniikan symbolina. Sivistys- ja elämänlaatupalvelujen lautakunta päätti vuoden 2014 alussa Netti-Nyssen toiminnan luopumisesta.
Halifax (Kanada)
Talous
Kaupunkialueen ulkopuolella tärkeimpiä elinkeinoja ovat kalastus, maatalous, metsätalous sekä maakaasu- ja kaivosteollisuus. Suurin maatalousalue on Musquodoboit Valleyssa, ja HRM:n alueella on yhteensä 150 maatilaa, joista 110 on perheen omistamia. Halifaxin rannikolla on monia kalasatamia ja Sablen saaren lähistöllä on maakaasukenttä. Sisämaasta louhitaan erilaisia mineraaleja, kuten savea, savikiveä, kultaa, kalkkikiveä ja kipsiä.
Petri Partanen
Petri Partanen (s. 26. helmikuuta 1986 Kuopio ) on suomalainen jää- ja rullakiekkoilija.
Halifax (Kanada)
Väestö
Halifax on Kanadan Atlantin rannikkoprovinssien suurin kaupunki. Vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan Halifaxissa on 439 819 asukasta. Viisi vuotta aikaisemmin asukkaita oli ollut 403 131. Halifaxin asukkaista vuonna 2021 puhui 84 prosenttia äidinkielenään englantia. Ranskan osuus oli 2,3 prosenttia. Halifaxin suurkaupunkialueella oli vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan 465 703 asukasta.
Petri Partanen
Jääkiekko
Kaudella 2006–2007 Partanen pelasi kolmessa SM-liigaottelussa edustaen kasvattajaseuraansa Kalevan Palloa. Mestistä hän pelasi kaudella 2007–2008 KooKoossa ja kaudella 2008–2009 D Teamissa.
Halifax (Kanada)
Urheilu
Alueella on järjestetty monia suuria urheilutapahtumia, kuten vuoden 2003 jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut, vuoden 2004 jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut ja vuoden 2008 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut, jotka pidettiin Halifax Metro Centre -stadionilla. Kuuluisia jääkiekkoilijoita Halifaxista ovat Sidney Crosby, Nathan MacKinnon ja Brad Marchand.
Petri Partanen
Rullakiekko
Partanen edustaa Vuorelan Veikkoja SM-liigassa. Hän edusti Suomea vuoden 2009 MM-kilpailuissa. Samana vuonna Partanen voitti Suomen-mestaruuden Vuorelan Veikkojen joukkueessa.
Netti-Nysse
Nykyisin Netti-Nysse toimii uudessa ulkoasussaan Tampereen aikuiskoulutuskeskuksessa ajo-opetusautona uusille linja-autonkuljettajille. Netti-Nysse oli myös 2 vuotta Tampereen kaupungilla mainoskäytössä Tampereen raitiotietä mainostaen nimellä Ratikka-Nysse. Sen omistus ja käyttö säilyi Tampereen aikuiskoulutuskeskuksella ja ajo-opetustoiminnan lisäksi Netti-Nysse / Ratikka-Nysse toimi raitiotien mainosautona erilaisissa tapahtumissa.
Netti-Nyssen tietoliikenneyhteydet
Netti-Nysse toimi pääasiallisesti Tampereen kaupungin alueella käyttäen kiinteitä tukiasemia WLAN-yhteydellä. Yhteys voitiin muodostaa myös suunnattavalla siirrettävällä lähettimellä, joka voitiin kytkeä mihin tahansa tietoverkkoon. Lisäksi Netti-Nyssessä oli @450- ja 3G-yhteydet.
Lähteet
pienoiskuva|Entinen Netti-Nysse Ratikka-Nyssenä Tampereen Aikuiskoulutuskeskuksen opetusajossa syksyllä 2018.pienoiskuva|Ensinen Netti-Nysse Ratikka-Nyssenä opetusajossa Vesilahdella elokuussa 2019 pienoiskuva|Entinen netti-Nysse / Ratikka-Nysse viimeisimmässä ulkoasussaan Tampereen Aikuiskoulutuskeskuksen pihassa lähdössä opetusajoon jouluna 2019.
Hilton
Hilton voi viitata seuraaviin:
Kanadalainen kulttuuri
Kanadalaiseen kulttuuriin ovat paljon vaikuttaneet Kanadan siirtomaahistorian takia englantilainen, ranskalainen, irlantilainen ja skotlantilainen kulttuuri sekä niiden perinteet. Oma lukunsa ovat alkuperäiskansat, jotka asuttivat nykyisen Kanadan aluetta jo ennen eurooppalaisten tuloa. Erityisen vahvasti erottuvat englannin- ja ranskankielinen kulttuuri. Kanadaa on kutsuttu monien kulttuurien ”mosaiikiksi”. Kanada on yksi maailman monikulttuurisimmista maista, ja monikulttuurisuus on myös valtion virallinen politiikka.
Yhdysvaltalaisella kulttuurilla on ollut suuri vaikutus maan läheisyyden ja muuttoliikkeen vuoksi, ja välillä maassa on pelätty jopa kanadalaisen kulttuurin sulautumista yhdysvaltalaiseen kulttuuriin. Tämä on näkynyt myös esimerkiksi elokuvassa ja musiikissa, jossa kanadalaiset harvemmin tunnetaan kotimaansa edustajina. Monet kanadalaiset muusikot tekevätkin uransa ulkomailla ja näyttelijät Hollywoodissa. Kuvataiteissa ensimmäisenä ominaisena kanadalaisena tyylinä kehittyi 1920-luvulla Seitsemän ryhmän maisemamaalaukset.
Kanadan kansallisurheilulajit ovat jääkiekko ja haavipallo. Jääkiekko on maan selvästi suosituin urheilulaji, ja Kanada on myös lajin menestyneimpiä maita. Muita suosittuja lajeja ovat muun muassa curling, kanadalainen jalkapallo, baseball ja koripallo.
Yleispiirteet
Kanada on monikulttuurinen valtio, ja monikulttuurisuudesta tuli jopa virallinen politiikka vuonna 1971. Kanadalainen kulttuuri on käytännössä brittiläisen, ranskalaisen ja yhdysvaltalaisen kulttuurin sekoitus. Lisäksi siihen on antanut omat vivahteensa myös monet muut ulkomaalaissyntyiset ja Kanadan alkuperäisasukkaat. Siinä missä Yhdysvaltoja kutsutaan usein kansojen ”sulatusuuniksi”, Kanadaa on kutsuttu kansojen ”mosaiikiksi”, jossa kaikki kansanryhmät muodostavat oman värikkään mosaiikkipalan.
Monikulttuurisen mosaiikin takia Kanadan yhtenäisyyden puolesta on oltu jopa huolissaan, ja varsinkin liiallisen yhdysvaltalaisvaikutuksen on pelätty hävittävän kokonaan kanadalaisen kulttuurin. Kuninkaallinen komissio totesi 1951, että kanadalainen kulttuuri oli jo lähes sulautunut etelänaapurinsa kulttuuriin yhdysvaltalaisten elokuvien, radion ja aikakauslehtien vaikutuksesta. Hallitus onkin julistanut, että median pitäisi edistää kanadalaisten kulttuurituotteiden leviämistä. Hallitus on perustanutkin muun muassa kansallisen televisio- ja radioyhtiö CBC:n ja Kanadan kansallisen elokuvalautakunnan edistämään kanadalaista kulttuuria ja perinteitä.
Lappeenrannan museot
Lappeenrannan museot on yhteisnimitys Lappeenrannan kaupungin museoille, joita ovat Etelä-Karjalan museo, Lappeenrannan taidemuseo, Ratsuväkimuseo ja Wolkoffin talomuseo. Kolme ensimmäistä toimivat Kristiinankadulla Lappeenrannan linnoituksen vanhoissa rakennuksissa. Talomuseo on linnoituksen ulkopuolella, Kauppakadun varrella.
Kanadalainen kulttuuri
Kuvataide
Kanadan alkuperäisasukkaat ovat tehneet veistoksia ja käsitöitä jo pitkään, mutta vasta 1900-luvulla niitä on alettu pitemään taiteena. Inuititaiteilijoiden norsunluu- ja vuolukiviveistokset ovat tunnetuimpia esimerkkejä kanadalaisesta veistostaiteesta. Veistokset esittävät inuitien päivittäisen elämän esineitä ja toimia.
Lappeenrannan museot
Lappeenrannan museot on toiminut Etelä-Karjalan alueellisena vastuumuseona vuoden 2020 alusta lähtien pohjautuen vuonna 2019 säädettyyn uuteen museolakiin. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että Lappeenrannan museoiden henkilöstö vastaa Etelä-Karjalan alueella kulttuurihistoriallisten museoiden toiminnan edistämisestä, kulttuuriympäristön vaalimisesta ja alueellisesta taidemuseotyöstä. Sen lisäksi Lappeenrannan museot hoitaa alueellista taidemuseotehtävää myös Kymenlaakson maakunnan alueella.
Lappeenrannan museot oli yksi Vuoden museo -kilpailun finalisteista keväällä 2015.
Kanadalainen kulttuuri
Kuvataide
1930-luvulta lähtien kanadalaiset taidemaalarit ovat kehittäneet useita erilaisia tyylilajeja. Emily Carr tuli kuuluisaksi Brittiläisen Kolumbian toteemipaaluja kuvaavista teoksistaan. Surrealistivaikutteinen Les Automatistes -ryhmä, johon kuuluivat muun muassa Jean-Paul Riopelle ja Fernand Leduc, hallitsi kanadalaista taidetta 1940-luvulla. Vastauksena 1940-luvun suuntaukselle 1950-luvulla abstrakti taide alkoi kukoistaa. Muita merkittäviä taidemaalareita ovat olleet muun muassa maisemamaalari David Milne, sekä abstraktisen tyylilajin taidemaalari Harold Town.
Kanadan kansallisgalleria avattiin 1880, ja nykyiseen rakennukseensa se muutti 1988. Museon kokoelmiin kuuluu runsaasti kanadalaisten taiteilijoiden ja kanadalaiseen identiteettiin ja historiaan liittyivä teoksia. Lisäksi siellä on monia teoksia eurooppalaisilta taiteilijoilta. Toinen merkittävä taidemuseo on McMichaelin taidekokoelma. Siellä on esillä monia Seitsemän ryhmän töitä, Tom Thomsonin maalauksia ja alkuperäiskansojen taidetta.
Arkkitehtuuri
thumb|Kanadan parlamenttitalo [[Ottawassa.]] Kanadalainen arkkitehtuuri pohjautui aluksi eurooppalaiseen ja yhdysvaltalaiseen arkkitehtuuriin, mutta lisäsi siihen joitakin omia piirteitään. Arkkitehtuuri on noudatellut erityisesti englantilaisen ja ranskalaisen arkkitehtuurin suuntauksia. Uuden Ranskan asuttamisen jälkeen rakennetut kirkot ja talot tehtiin useammin kivestä kuin puusta. Erityisesti Ranskan keskiajan ja barokin arkkitehtuuri vaikutti suoraan myös Kanadan arkkitehtuuriin.
Taiteellisesti merkittäviä rakennuksia Kanadassa ovat muun muassa parlamenttitalo Ottawassa sekä Toronton yliopiston päärakennus. Toronton keskustassa sijaitseva 553,3 metriä korkea CN Tower on Burj Khalifan jälkeen maailman toiseksi korkein vapaasti seisova rakennelma.
Musiikki
thumb|Laulaja [[Avril Lavigne]] Kanadalainen musiikki on pääasiallisesti syntynyt maahan muuttaneiden kansojen perinnemusiikista, mutta se on kehittynyt omaan suuntaansa. Kanadalainen musiikki yhdisteleekin usein elementtejä eri kulttuurien perinnemusiikista. Oma lukunsa on maan alkuperäiskansojen musiikki. Tärkeimmät vaikutteet ovat tulleet englantilaisesta, ranskalaisesta (erityisesti Québecissä), irlantilaisesta ja skotlantilaisesta musiikista, sekä intialaisten ja inuitikansojen musiikista.
Kanadan monikulttuurisesta väestöstä suurin osa on eurooppalaista sukua, joten maalla on vahvat perinteet taidemusiikissa. Ensimmäinen sinfoniaorkesteri perustettiin Montrealiin vuonna 1894, mutta se ei toiminut kuin kahden vuoden ajan. Toronton sinfoniaorkesteri perustettiin 1902 ja Vancouverin sinfoniaorkesteri 1930. Nykyisin lähes jokaisessa suuressa kaupungissa on oma orkesterinsa. Tunnetuin kanadalainen klassinen muusikko on Glenn Gould, josta tuli kuuluisa levytettyään Johann Sebastian Bachin Goldberg-muunnelmat. Muita tunnettuja kanadalaisia klassisia muusikoita ovat oopperalaulajat Maureen Forrester ja Lois Marshall, itävaltalaissyntyinen pianisti Anton Kuerti ja kitaristi Liona Boyd. Vuonna 1970 perustettu vaskikvintetti Canadian Brass on suosittu sekä kotimaassaan että Yhdysvalloissa. Se soittaa perinteisen eurooppalaisen taidemusiikin lisäksi myös jazzia ja jopa popmusiikkia.
Ensimmäiseksi maailmankuuluksi kanadalaiseksi kevyen musiikin edustajaksi nousi Paul Anka. Kotimaassaan todella suosittuja Ankan aikalaisia olivat Stompin’ Tom Connors ja Anne Murray. Maailmanlaajuisesti tunnettuja kanadalaismuusikoita ovat myös countrymuusikot Shania Twain ja k.d. lang, Leonard Cohen ja Céline Dion, joka on yksi maailman myydyimmistä artisteista, Alanis Morissette, Avril Lavigne, Justin Bieber, Rush, Triumph, Bryan Adams, Billy Talent, Simple Plan, Nelly Furtado, Rufus Wainwright ja Neil Young. Kuuluisia kanadalaisia metalliyhtyeitä ovat mm. Annihilator, Strapping Young Lad, Voivod ja Exciter.
Kirjallisuus
Kanadan kirjallisuusperinne on monimuotoinen, mutta nuori. Se syntyi 1700-luvun loppupuolella, kun pääasiassa ranskalaiset ja englantilaiset tutkimusmatkailijat ja myöhemmin siirtolaiset saapuivat alueelle ja kuvasivat kirjallisesti uutta siirtokuntaa eurooppalaisille lukijoille. Kanadalainen kirjallisuus on pitkään noudattanut vahvasti eurooppalaista kirjallisuusperinnettä, mutta se on alkanut myös kehittyä omaan suuntaansa, jonka tarkoituksena on ollut luoda aidosti kanadalainen kirjallisuusperinne ja ilmaisutyyli.
Kanadalainen kirjallisuus käsittelee usein kansallista ja alueellista identiteettiä. Yleisiä aiheita ovat muun muassa maan eri osien välinen vieraantuminen ja väärinkäsitykset. Esimerkiksi preeria-aluiden kirjallisuus kuvailee usein etäisyyttä Itä-Kanadaan, tai yksinäisyyttä, joka johtuu toisistaan vieraantuneista ja eristäytyneistä alueista. Monet kirjailijat, varsinkin maahanmuuttajataustaiset, ovat kirjoittaneet etnisistä ryhmistä ja monikulttuurisuudesta. Muita ominaispiirteitä kanadalaiselle kirjallisuudelle ovat muun muassa epäonnistuminen teoksen teemana, huumori, lievä amerikkalaisvastaisuus, ihmisen ja luonnon välinen suhde, satiiri ja ironia, itsepaheksunta, sekä maaseudun ja kaupunkielämän välinen suhde.
Ensimmäiset kanadalaiset kirjat olivat ranskalaisten tutkimusmatkailijoiden, lähetyssaarnajien ja uudisasukkaiden tekemiä. Merkittäviin teoksiin kuuluu muun muassa Marc Lescarbotin Histoire de la Nouvelle France (1609). Ensimmäinen merkittävä englanninkielinen kirjailija oli 1800-luvulla novascotialainen Thomas Haliburton. Häntä seurasivat William Kirby, Robert W. Service ja Sara Jeannette Duncan, joiden teoksista on tullut klassikoita.
Kanadalainen romaanikirjallisuus alkoi kukoistaa 1940-luvulla, kun Hugh MacLennan, Thomas Raddall, W. O. Mitchell ja kanadanranskalainen Gabrielle Roy saivat kansainvälistä mainetta. Heitä seurasivat Robertson Davies, Mordecai Richler, Marie-Claire Blais ja Jacques Godbout. Seuraavien vuosikymmenien aikana pinnalle nousivat Margaret Laurence, Alice Munro, Margaret Atwood ja Michael Ondaatje.
Elokuva ja televisio
Ensimmäiset Kanadan hallituksen tukemat elokuvat olivat Canadian Pacific Railwayn mainoselokuvia, jotka yrittivät houkutella ihmisiä CPR:n juniin. Brittiläistä dokumenttiohjaajaa John Griersonia pyydettiin 1938 selvittämään kanadalaisen elokuvateollisuuden tulevaisuudennäkymiä. Grierson arvioi ne synkiksi, ja raportin perusteella perustettiin National Film Board of Canada (NFB), jonka ensimmäiseksi johtajaksi valittiin Grierson. Kanadan televisiotoiminta alkoi 1952, ja televisiosta tuli pian NFB:n elokuvien suosituin esityspaikka. Kanadan elokuvakehityksen yhtiö, nykyinen Telefilm Canada, perustettiin 1983. Sen tarkoituksena oli jakaa tuotantotukia ja tuottaa elokuvia ja televisiosarjoja.
Suurin osa Kanadassa tuotetusta televisio- ja elokuvaviihteestä tuotetaan lähinnä pohjoisamerikkalaiselle valtavirtayleisölle. Suurimmat tuotantokeskukset ovat Toronto ja Vancouver, joka on koko Pohjois-Amerikan toiseksi suurin viihteen tuotantokeskus Los Angelesin jälkeen. Monet yhdysvaltalaiset elokuvat kuvataan Kanadassa pienempien kustannusten vuoksi. Torontossa järjestettäviä Toronton elokuvajuhlia pidetään yhtenä tärkeimpänä pohjoisamerikkalaisten elokuvien näyttämönä.
Kanadan elokuvatuotanto kukoistaakin periaatteessa, mutta kanadalaisella elokuvalla on vaikeuksia päästä kotimaassaan levitykseen, sillä yhdysvaltalaiset hallitsevat Kanadan markkinoita. Vain noin kaksi prosenttia Kanadan elokuvateattereissa esitetyistä elokuvista on kotimaisia. Kanadalaiset elokuvat eivät kuitenkaan saa läheskään yhtä usein sellaista taloudellista menestystä ja laajaa yleisöä kotimaassaan kuin yhdysvaltalaiset elokuvat Kanadassa saavat, sillä yhdysvaltalaisten hallitsema elokuvien levitys ja pienemmät budjetit vaikeuttavat kanadalaisen elokuvan läpimurtoa huomattavasti. Kanadalaista elokuvaa pidetäänkin menestyksenä jo siinä tapauksessa, jos se tuottaa miljoona dollaria, joka on verrattain vähän 32 miljoonan asukkaan maassa.
Tunnetuimmat kanadalaiset näyttelijät ovat suuria elokuvatähtiä, joita saatetaan pitää maailmalla kuitenkin yhdysvaltalaisina. Tunnettuja kanadalaisia näyttelijöitä ovat muun muassa Keanu Reeves, Jim Carrey, Leslie Nielsen, Donald ja Kiefer Sutherland, Michael J. Fox, William Shatner ja Carrie-Anne Moss. Elokuvaohjaajista tunnetuimpia ovat puolestaan David Cronenberg, James Cameron, Denys Arcand ja armenialais-egyptiläis-kanadalainen Atom Egoyan.
Ruokakulttuuri
Kanadalainen keittiö vaihtelee paljon alueittain. Yleisesti ottaen englanninkielisen Kanadan perinteinen keittiö on hyvin samanlainen kuin brittiläinen ja yhdysvaltalainen keittiö, kun taas ranskankielisen Kanadan keittiö pohjautuu ranskalaiseen keittiöön ja ranskalaisten turkiskauppiaiden talvimuonaan.
Molempien pohja on perinteisesti vuodenajan mukaisissa, tuoreissa ainesosissa ja säilykkeissä. Keittiöön kuuluu paljon kypsiä ja poimittuja elintarvikkeita, sekä villieläinten lihaa. Valmiit elintarvikkeet olivat vielä viime maalaissukupolville uutuus, joten jotkut niistä ovat hyvin suosittuja ja yleisiä esikaupungeissa asuvien ruokavalioissa. Kuitenkin kotitekoinen, lämmittävä ja terveellinen ruoka on tyypillistä kanadalaiselle keittiölle.
Nykyään monet kanadalaiset pitävät joitakin ruokia yksinomaan ”kanadalaisina”, mikäli ne ovat epätavallisia Yhdysvalloissa. Molemmissa maissa yleistä ruokakulttuuria, kuten pikaruokaa ja suosittujen ravintoloiden tarjontaa, pidetään usein ”pohjoisamerikkalaisena”.
Perinteisiä kanadalaisia ruoan ainesosia ovat muun muassa mustikka, marjatuomipihlajan marja, karibu, lohi, vaahterasiirappi, sekä paikalliset viinit, oluet ja juustot.
Sanomalehdet
Lähes kaikissa Kanadan suurissa tai keskikokoisissa kaupungeissa ilmestyy päivittäin vähintään yksi sanomalehti, sekä paikallisia, viikoittaisia lehtiä. Suurkaupungeissa ilmestyvistä useista sanomalehdistä yleensä vähintään yksi ilmestyy tabloid-koossa. Kaksikielisissä kaupungeissa, kuten Montrealissa ja Ottawassa, ilmestyy sekä ranskan- että englanninkielisiä sanomalehtiä. Kanadalaiset sanomalehdet ovat useimmiten suurten ketjujen omistuksessa.
Kanadassa ilmestyy kaksi suurta ”kansallista” sanomalehteä, jotka ovat molemmat englanninkielisiä: The Globe and Mail sekä National Post. Niiden levikki Kanadan ranskankielisimmässä provinssissa Quebecissa onkin verrattain vähäistä. Suurin viikkolevikki on joka päivä ilmestyvällä Toronto Starilla, jolla se on noin 2,0 miljoonaa. The Globe and Mailin päivälevikki on suurempi, mutta se ilmestyy vain kuusi kertaa viikossa. Sen viikkolevikki on noin 1,9 miljoonaa. Ranskankielisistä sanomalehdistä suurin levikiltään on montrealilainen Le Journal de Montréal, jonka viikkolevikki on noin 1,5 miljoonaa.
Sähköiset tiedotusvälineet
Kanadassa toimii 685 (2007) televisiokanavaa, joista 456 on englanninkielisiä, 103 ranskankielisiä ja 126 muilla kielillä. Maassa toimii myös 1 222 radiokanavaa, joista 912 on englanninkielisiä, 274 ranskankielisiä ja 36 lähettää ohjelmaa muilla kielillä. Yleisradioyhtiönä toimii CBC, Canadian Broadcasting Corporation, jolla on sekä englannin- että ranskankielisiä televisio- ja radiokanavia. Lisäksi Kanadassa on kolme suurta yksityisesti omistettua televisiokanavaa: ympäri maata näkyvät, englanninkieliset CTV, Global ja Citytv, sekä vain Quebecissä ja sen lähialueilla näkyvät, ranskankieliset TVA ja V.
Tammikuussa 2006 julkaistun tutkimuksen mukaan noin 21,9 miljoonaa kanadalaista eli noin 66 prosenttia maan väestöstä käyttää Internetiä. Internetin käyttäjien määrässä Kanada sijoittuu maailman maista 12. sijalle. . Laajakaistayhteyksien käyttäjiä maassa on noin 6,7 miljoonaa, mikä on 8. eniten maailmassa. Vuoteen 2009 mennessä koti-internet liittymiä oli 10,1 miljoonaa, joka on noin 75 prosenttia maan kaikista talouksista. Nopeiden liittymien käyttäjämäärät ovat myös lisääntyneet viime vuosina. Vuonna 2009 1,5 Mbps tai nopeampien liittymien määrä nousi 62 prosenttiin, edellisen vuoden 52 prosentista.
Urheilu
thumb|left|upright|[[Haavipallo eli lacrosse on toinen Kanadan kansallisurheilulajeista.]] thumb|[[Jääkiekko on Kanadan suosituin urheilulaji ja toinen kansallisurheilulajeista.]] thumb|[[Curling]] Kanadan laissa määritellään maan kansallisurheilulajit, jotka ovat jääkiekko (talvilaji) ja haavipallo eli lacrosse (kesälaji). Jääkiekko on kuitenkin selvästi seuratuin laji Kanadassa, jossa nykyaikainen jääkiekko onkin syntynyt. National Hockey League (NHL) perustettiin 1917, ja sen joukkueet olivat alkujaan kaikki kanadalaisia. Sarjan voittajalle jaetaan Kanadan kenraalikuvernöörinä toimineen Frederick Stanleyn lahjoittamaa Stanley Cupia. Nykyään NHL-liigan 30 joukkueesta 7 on kanadalaisia. Liigassa pelaa kuitenkin enemmän pelaajia Kanadasta kuin kaikista muista maista yhteensä. Kansainvälisissä turnauksissa Kanada on ollut yksi menestyneimmistä joukkueista niin miesten kuin naistenkin puolella. Monet kautta aikojen parhaimmista jääkiekkoilijoista, kuten Wayne Gretzky ja Gordie Howe ovat kanadalaisia. Toinen todella suosittu talvilaji on curling, joka on suosittua erityisesti preeriaprovinsseissa. Kansainvälisellä tasolla Kanada on ollut menestynein maa sekä miesten että naisten puolella.
Kanadalainen jalkapallo, kuten amerikkalainen jalkapallokin, on rugbysta syntynyt joukkuepeli. Kansallisen kanadalaisen jalkapallon liigan, jossa pelaa yhdeksän joukkuetta, loppuottelu on hyvin suosittu televisiotapahtuma. Eurooppalainen jalkapallo on melko suosittua esimerkiksi nuorten, vanhusten ja koulujen välisissä liigoissa, mutta lajia ei pelata ammattitasolla kuten Euroopassa ja Latinalaisessa Amerikassa. Se on kuitenkin Kanadan harrastetuin urheilulaji, ja sen rekisteröityneitä harrastajia on yhteensä 867 869.
Torontosta on joukkue sekä baseballin MLB:ssä että koripallon NBA:ssa. Kummankin lajin juuret ovat lisäksi osittain kanadalaiset. Yhtä baseballin versiota pelattiin jo 1830-luvulla Londonin alueella, ja koripallon kehittäjä oli kanadalaissyntyinen James Naismith. Koska suuri osa kanadalaisista asuu hyvin lähellä Yhdysvaltoja, voivat monet kanadalaiset katsoa myös Yhdysvaltojen ammattilaisliigojen, kuten NASCARin ja NFL:n, tapahtumia. Muita suosittuja kanadalaisten harrastamia urheilulajeja ovat esimerkiksi luistelu, hiihto, golf, uinti, baseball ja softball.
Kanada on osallistunut Moskovan 1980 kisoja lukuun ottamatta jokaisiin olympialaisiin kesäolympialaisista 1904 lähtien. Montrealissa oli kesäolympialaiset 1976, Calgaryssä talviolympialaiset 1988 ja Vancouverissa talviolympialaiset 2010. Kanadan menestyneimmät olympiaurheilijat ovat pyöräilijä ja pikaluistelija Clara Hughes ja pikaluistelija Cindy Klassen, jotka ovat molemmat voittaneet kuusi olympiamitalia.
Kansallissymbolit
thumb|upright|[[Vaahterat|Vaahteran lehti on tunnettu kanadalainen symboli.]] Vaahteran lehden käyttö Kanadan symbolina on peräisin 1800-luvun alusta, ja se esiintyy muun muassa Kanadan lipussa, pennin kolikossa ja vaakunassa. Kanadan monarkiaa symboloiva kruunu esiintyy vaakunassa, kenraalikuvernöörin lipussa, monien provinssien ja Nunavutin vaakunoissa, armeijan, ratsupoliisin, monien rykmenttien ja poliisivoimien arvomerkeissä, sekä joissain tiekylteissä. Kuningattaren kuva esiintyy hallintorakennuksissa, kouluissa, postimerkeissä, 20 dollarin seteleissä ja kaikissa kolikoissa.
Kanada tunnetaan metsistään ja vuorijonoistaan, ja niissä asustelevista eläimistään, kuten hirvestä, karibusta, majavasta, jääkarhusta, harmaakarhusta ja kanadanhanhesta. Majavan vertauskuvallinen asema on peräisin siitä, että Kanadan varhainen talous oli sidottu turkiskauppaan. Muita tunnettuja symboleja ovat esimerkiksi Kanadan ratsupoliisi ja maan luonnonvaroista tehdyt tuotteet, kuten vaahterasiirappi.
Juhlapäivät
thumb|Kanadan kansallispäivän, Kanada-päivän, juhlintaa [[Ottawassa.]]
Nyby
Ruotsissa
Nyby on myös usean kylän nimi.
Karatšai-Tšerkessia Turkvision laulukilpailussa
Karatšai-Tšerkessia on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kahdesti, vuosina 2013 ja 2014
2013
Karatšai-Tšerkessia osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Edustajaksi valittiin laulaja Eldar Žanikajev kappaleella "Adamdı bizni atıbız" (Адамды бизни атыбыз). Turkvision laulukilpailun semifinaalissa Žanikajev ei päässyt jatkoon.
2014
Vuonna 2014 Karatšai-Tšerkessia osallistui uudestaan Turkvision laulukilpailuun, joka järjestettiin Kazanissa, Tatarstanissa. Edustajaksi valittiin jälleen laulaja Eldar Žanikajev kappaleella "Barama" (Барама). Kilpailun semifinaalissa Žanikajev sai 148 pistettä, jäi sijalle 24., eikä päässyt finaaliin.
Kilpailijat
{{legend|gold|Voitto}} {{legend|silver|Toinen}} {{legend|#cc9966|Kolmas}} {{legend|#FE8080|Viimeinen}}
Hietakenguru
Hietakenguru (Notamacropus agilis) on Notamacropus-sukuun kuuluva kengurulaji, joka elää Pohjois-Australiassa ja Uudessa-Guineassa. Se on yleisin Pohjois-Australiassa vallabeiksi kutsuttavista kenguruista. Sen turkki on hiekan värinen ja muuttuu tummemmaksi alavartalolla. Hietakenguru on sosiaalinen eläin, ja sen ravintona ovat ruohokasvit.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajille uutta suomenkielistä nimeä nopsakenguru.
Leijuva poika
Leijuva poika on irlantilaiskirjailija John Boynen kirjoittama, elokuussa 2012 ilmestynyt lasten ja nuorten kirja. Kirjan on kuvittanut Oliver Jeffers ja alun perin kustantanut Doubleday. Suomenkielinen versio kirjasta ilmestyi Bazarin kustantamana huhtikuussa 2014. Suomennoksen on tehnyt Laura Beck.
Juoni
Billy Brocket, kirjan päähenkilö, on normaaliutta tavoittelevien sydneyläisten asianajajien Alistair ja Eleanor Brocketin kolmas lapsi. Brocketeilla on kaksi lasta, Henry ja Melanie, jotka ovat täysin normaaleja. Heillä on myös normaali koira nimeltään Kapteeni Nemo. Billykin on normaali, paitsi että hän ei tottele painovoimaa. Hän lähtee leijumaan, mikäli hänellä ei ole mukana painavia esineitä. Eräänä päivänä lapsensa epänormaaliuteen kyllästynyt Eleanor päästää Billyn leijumaan taivaalle. Hänet pelastaa kaksi naista, Ethel ja Marjorie, jotka ovat kuumailmapallolla matkalla Brasiliaan. Pitkällä matkallaan Billy tapaa taiteilijaksi tahtovan nuoren ikkunanpesijän New Yorkissa, arpinaamaisen taidekriitikon Torontossa ja erikoisia, sirkuksessa esiintyviä ihmisiä, jotka ovat matkalla Atlantin yli Irlantiin esiintymään. Billy otetaan joukkoon mukaan hänen leijumistaitonsa vuoksi. Iäkäs kuolemansairas mies kuitenkin pelastaa Billyn ja muut ja Billy ja vanha mies lentävät Afrikkaan, jossa nukkuessaan Billy lähtee leijumaan ylös ja päätyy väliavaruuteen. Lopulta Billy päätyy takaisin kotikaupunkiinsa, mutta päättää lähteä takaisin kohti uusia seikkailuita koiransa kanssa, sillä hän ei tahdo leikkaukseen, joka veisi häneltä leijumiskyvyn.
Tarinan opetus on, että jokainen on erilainen ja häntä täytyy silti kunnioittaa.
Länsimaiden tuho
Länsimaiden tuho on Timo Vihavaisen vuonna 2009 ilmestynyt teos, joka perustuu Kanava-lehdessä julkaistuihin artikkeleihin. Vihavaisen mielestä länsimainen kulttuuri on rappeutumistilassa kadotettuaan perustavat arvonsa: totuuden, hyvyyden ja kauneuden tavoittelun. Niiden tilalle on tullut itsekeskeisyys ja kyltymätön mielihyvän tavoittelu kuluttamalla. Yhteiskunnan arvot ovat muuttuneet, mutta siihen ei kiinnitetä huomiota.
Postmodernismia kannattava älymystö on Vihavaisen mielestä jälleen rähmällään, kuten se oli ennen Neuvostoliiton ja stalinismin edessä. Poliittisen korrektiuden ja kaiken pitämisen yhtä arvokkaana nimissä keskustelua esimerkiksi feminismistä ja maahanmuutosta pyritään vaientamaan. Kaikki julistavat olevansa feminismin puolella, kuten aikaisemmin kaikkea mahdollista hyvää tarkoittaneen sosialismin. Feminismi ja naistutkimus ovat Vihavaisen mielestä tehneet itsensä kohdistuvan arvostelun mahdottomaksi vaatimalla, että arvostelijan on oltava itse feministi. Vastaavalla tavalla kommunismi oli Vihavaisen mukaan itse itsensä todistava.