cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blaeu
thumb|upright|Blaeun kartaston nimiösivu, 1645. thumb|upright|[[Atlas Maior (Blaeu)|Atlas Maior, 1662, The Phoebus Foundationin kokoelmasta.]] Blaeu oli hollantilainen kirjanpainajasuku. Monet suvun jäsenistä olivat samalla oppineita, kuten Willem Blaeu (1571–1638) ja hänen poikansa Joan Blaeu (1600–1673), jotka molemmat ovat laatineet huomattavia karttateoksia.
Alberto Tanasini
pienoiskuva Alberto Tanasini (s. 6. elokuuta 1945 Ravenna) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Genovan arkkihiippakuntaan Giuseppe Siri 1. maaliskuuta 1969, ja hänet nimitettiin sen vihkipiispaksi ja Suellin titulaaripiispaksi 6. heinäkuuta 1996. Piispaksi konsekroinnin suoritti 14. syyskuuta Dionigi Tettamanzi, jota avustivat Giacomo Barabino ja Martino Canessa.
Tanasini sai 20. maaliskuuta 2004 nimityksen Chiavarin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 16. toukokuuta.
Vihersiipiara
Vihersiipiara (Ara chloropterus), on arojen sukuun kuuluva papukaija.
Koko ja ulkonäkö
Vihersiipiaran kokonaispituus päästä pyrstön päähän on suurimmillaan noin 100 cm, ja siipien kärkiväli on suurimmillaan 125 cm luokkaa. Aikuinen painaa 1 250–1 700 grammaa. Höyhenpeitteensä vuoksi vihersiipiara sekoitetaan usein puna-araan, mutta niiden höyhenpeitteissä on eroja. Pää, niska, hartiat, rinta ja vatsa ovat punaisia, joskin silmiä ympäröivä lähes höyhenetön alue on pääasiassa valkoinen. Siivissä on vihreää, sinistä ja hiukan keltaista. Pyrstö on sininen ja punainen. Nokan ylempi osa on valkoinen ja alempi musta. Erään vihersiipiaran nokan puristusvoimaksi mitattiin 2000 psitä. Se voi katkaista nokallaan jopa normaalin puisen luudan kahtia. Nokan voimakkuus on kehittynyt vihersiipiaroille, jotta ne voivat avata jopa kaikkein kovimmatkin siementen kuoret.
Right Said Fred
pienoiskuva|Right Said Fred vuonna 2008. Right Said Fred on lontoolainen, pop-yhtye. Heidän ensimmäinen singlensä oli listaykkönen monessa maassa, mutta myöhemmät julkaisut eivät ole saaneet yhtä suurta menestystä. Yhtyeen perustivat veljekset Richard (s. 1953) ja Fred (s. 1956) Fairbrass vuonna 1989. Heidän kanssaan yhtyeen perustivat kitaristi Dan Kruse ja rumpali Ray Weston, mutta he molemmat jättivät yhtyeen ennen ensilevyn julkaisua. Yhtyeeseen liittyi vuonna 1991 kitaristi Rob Manzoli.
Vihersiipiara
Elinalueet
Vihersiipiarat elävät Etelä-Amerikan pohjoisosissa ja Väli-Amerikan keski- ja eteläosissa.
Lisääntyminen
pienoiskuva|vasen|muni Ara chloropterus Naaraspuoliset vihersiipiarat munivat yleensä 2–3 munaa puunkoloon tehtyyn pesään. Munia haudotaan noin 28 päivää ja poikaset tulevat lentokykyisiksi noin 90 päivän kuluttua kuoriutumisesta.
Lemmikkinä
Vihersiipiarat ovat suosittuja lemmikkejä, mutta ne ovat kalliita ostaa ja ylläpitää, vaativia ja erittäin kuuluvia ja meluisia. Ne ovat arvostettuja kauniin höyhenpeitteensä ja ystävällisyytensä omistajiaan kohtaan takia. Vihersiipiarat tarvitsevat suurehkon häkin.
Manoel dos Reis de Farias
Manoel dos Reis de Farias (s. 23. huhtikuuta 1946 Orobó) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Nazarén hiippakuntaan 6. tammikuuta 1983 ja nimitettiin Patosin hiippakunnan johtoon 8. elokuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seuerasi 10. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Tobias de Freitas, jota avustivat Gerardo de Andrade Ponte ja Jaime Mota de Farias. Dos Reis de Farias asetettiin virkaansa 1. joulukuuta.
Dos Reis de Farias sai 27. heinäkuuta 2011 nimityksen Petrolinan piispaksi.
Pohjanmaan Kansa
thumb|200px|Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu. Pohjanmaan Kansa oli Vaasassa vuosina 1931–1991 ilmestynyt sosiaalidemokraattinen sanomalehti.
1980-luvun lopulla lehden levikki alkoi laskea ja sen toiminta muuttui tappiolliseksi. Kesäkuussa 1990 sovittiin fuusiosta Demari-lehteä julkaisseen Kustannus Oy Kansanvallan kanssa. Pohjanmaan Kansan muuttui Demarin osana julkaistuksi Pohjanmaan Demariksi, jota painettiin aluksi Vaasassa. Pohjanmaan alueelliset vaihtosivut poistuivat Demarista vuonna 2001, jolloin lehti muuttui Uutispäivä Demariksi.
Pohjanmaan Kansa ilmestyi aluksi kolmesti, vuosina 1945–1945 kuudesti, vuosina 1950–1967 jälleen kolmesti ja vuodesta 1968 lähtien neljästi viikossa. Sen levikki oli 1940-luvulla 3 000–5 000 kappaletta ja kohosi 1970-luvun lopussa yli kymmeneen tuhanteen. Päätoimittajina työskentelivät Isak Penttala (1931), Olavi Eronen (1931–1934), Frans Färm (Värtelä, 1935–1937), Eikka Mäkinen (1937–1939), Akseli Rodén (1939, 1941 ja 1947), Viljo Kosonen (1939–1940), Paavo A. Vuori (1941–1946), Viljo Hyvönen (1946–1947), Eero Oksanen (1947–1950), Viljo Kallio (1951–1952), Iivari Lumikero (1952–1954), Pentti Ketola (1954–1966), Arvo Pohjanhovi (1966–1975), Alpo Tiitinen (1975–1979), Vesa Karvinen (1979–1984) ja Iisakki Manninen (1984–).
Alessandro Piazza
Alessandro Piazza (20. heinäkuuta 1915 Genova – 10. syyskuuta 1995) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 11. kesäkuuta 1938 ja nimitettiin Albengan hiippakunnan johtoon 18. toukokuuta 1965. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giuseppe Siri, jota avustivat Pietro Zuccarino ja Franco Costa.
Filippiinienpikkutikka
Filippiinienpikkutikka (Dendrocopos maculatus) on Filippiineillä kotoperäisenä esiintyvä tikkalaji. Siitä tunnetaan neljä eri saariryhmissä elävää alalajia. Sen holotyypin kuvaili Giovanni Antonio Scopoli Filippiinien Antiguan Panaylta vuonna 1786.
Alessandro Piazza
Piazza osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hänen kaudellaan hänen johtamansa hiippakunnan nimeksi vaihdettiin Albenga-Imperia, ja hän toimi sen piispana, kunnes jäi eläkkeelle 6. lokakuuta 1990.
HMS Courageous
HMS Courageous tai  on ollut viiden Britannian kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
UKF
UKF (United Kingdom Frome) on brittiläinen levy-yhtiö, jonka omistaa Luke Hood ja AEI Media. UKF:än perustaja oli Luke Hood, joka aloitti laittamaan elektronista musiikkia hänen kahteen alkuperäiseen Youtube-kanavaansa, jotka olivat UKF Drum & Bass ja UKF Dubstep vuonna 2009. Tällä hetkellä UKF:llä on viisi Youtube-kanavaa: UKF Music, UKF Dubstep, UKF Drum & Bass, UKF Mixes ja UKF Live. UKF on laajentunut Youtube-kanavista tekemään podcasteja, tapahtumia ja kaikkea muuta.
Louis Kuehn (piispa)
Louis Kuehn (23. maaliskuuta 1922 – 25. kesäkuuta 2008) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. heinäkuuta 1947 ja nimitettiin Meaux'n hiippakunnan piispaksi 13. toukokuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jean-Félix-Albert-Marie Vilnet, jota avustivat Jacques-Eugène-Louis Ménager ja André-Georges Bontems.
Kuehn erosi tehtävistään piispana 27. elokuuta 1986.
Sulo Salmi (kuvataiteilija)
Sulo Sakari Salmi (9. helmikuuta 1912 Ulvila – 6. kesäkuuta 1986) oli suomalainen taiteilija, joka käytti töissään muun muassa abstraktia maalaustekniikkaa. Salmi kävi Taideteollinen keskuskoulun vuosina 1945–1948.
Ura
Salmen töitä oli ensi kertaa näyttelyssä Porissa vuonna 1949. Lisäksi hän osallistui useisiin kotimaisiin yhteisnäyttelyihin vuosina 1951–1965. Yksityisnäyttelyitä Salmella oli Porissa vuosina 1957–1959 sekä 1965, 1966 ja 1972, Eurajoella 1961, Harjavallassa 1969 ja Ulvilassa 1975. Kansainvälisissä näyttelyissä Salmi oli mukana Porin Taiteilijaseuran näyttelyissä Bremerhavenissa ja Bremenissä 1971 sekä Latviassa 1972 ja 1977. Lisäksi hänen oli Pohjanlahden biennaalissa Raumalla vuonna 1977.
Salmen teoksia on Porin, Kankaanpään, Harjavallan ja Kokemäen kaupungien sekä Rauman taidemuseo ja Maire Gullichsenin kokoelmissa.
Yksityiselämä
Salmen vanhemmat olivat laitosmies Werner Bernhard Salmi ja Jenny Palola. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Elli Elisabet Taimi ja toinen Eila Kyllikki Isokorpi. Salmella on kaksi tytärtä: Aila Kyllikki (s. 1959) ja Lea Tuulikki (s. 1962).
Marie Hammarström
Marie Hammarström (s. 29. maaliskuuta 1982 Glanshammar) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on heinäkuun 2013 loppuun mennessä pelannut Ruotsin naisten maajoukkueessa 40 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Hammarström esiintyi ensimmäisen kerran Ruotsin maajoukkueessa lokakuussa 2010. Hän saavutti MM-pronssia 2011 tehtyään pronssiottelussa Ruotsin voittomaalin. Myös vuoden 2012 olympialaisissa ja vuoden 2013 EM-kilpailuissa hän teki yhden maalin.
Hammarström edustaa kotimaassaan Kopparbergs/Göteborg FC:tä. Hänen kasvattajaseuransa on Glanshammars IF, ja hän on pelannut myös KIF Örebro DFF:ssä 1999–2012.
Helmiselkätikka
Helmiselkätikka (Dendrocopos mahrattensis) on eteläaasialainen tikkalaji. Sen esiintymisalue käsittää Pakistanin itäosan, Intian, Sri Lankan, Myanmarin, itäisen Kambodžan ja Laosin eteläosan. Thaimaasta laji on hävinnyt. Siitä tunnetaan kaksi alalajia, ja sen holotyypin kuvaili John Latham Mahrattasta Lounais-Intiasta vuonna 1801.
Pelin henki
Pelin henki voi viitata ainakin seuraaviin asioihin:
Tony Turunen
Tony Turunen (s. 9. elokuuta 1982 Kitee) on Celestyn laulaja vuodesta 2010. Hän on Tarja Turusen pikkuveli.
Tony osallistui vuonna 2009 Suomen euroviisukarsintaan yhdessä Passionworksin kanssa. Superfinaalissa kappale sijoittui kolmanneksi.
Nick Laird
Nicholas ”Nick” Laird (s. 1975 Cookstown, Tyrone, Pohjois-Irlanti) on kirjailija, prosaisti ja runoilija. Hän on opiskellut Cambridgen yliopistossa Sidney Sussex Collegessa. Hän työskenteli kuusi vuotta asianajotoimisto Allen & Overyssa Lontoossa, mutta irtisanoutui keskittyäkseen kirjoittamiseen. Hän on ollut vuodesta 2004 naimisissa kirjailija Zadie Smithin kanssa.
Hän on kirjoittanut kaksi palkittua runokokoelmaa To a Fault ja On Purpose sekä yhden proosateoksen Utterly Monkey.
Emilio Patriarca
Emilio Patriarca (s. 10. heinäkuuta 1937 Varese) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Milanon arkkihiippakuntaan tuleva paavi Paavali VI 28. kesäkuuta 1962. Hänet nimitettiin Monzen hiippakunnan piispaksi Sambiaan 22. kesäkuuta 1999, ja hänet konsekroi 19. syyskuuta Carlo Maria Martini, jota avustivat Medardo Joseph Mazombwe ja Raymond Mpezele.
Ultratop 50 Singles (Vallonia)
Ultratop 50 Singles on lista parhaiten myyvistä singleistä Valloniassa, Belgiassa. Sen Flanderin vastine on Ultratop 50. Kuten Britannian singlelista, Ultratop luo listan myyntilukujen perusteella.
Louis Kuehn (uimahyppääjä)
Louis Edward ("Lou") Kuehn (2. huhtikuuta 1901 Portland, Oregon – 30. maaliskuuta 1981 West Linn, Oregon) oli yhdysvaltalainen uimahyppääjä. Hän voitti kultaa ponnahduslaudalla vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä. Hän toimi sittemmin lakimiehenä ja osa-aikaisena valmentajana Oregonissa. Hänet otettiin International Swimming Hall of Fameen vuonna 1988.
Gastone Simoni
thumb|right|Gastone Simoni pienoiskuva Gastone Simoni (9. huhtikuuta 1937 Castelfranco di Sopra – 28. elokuuta 2022 ) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 1. tammikuuta 1960 ja nimitettiin Praton hiippakunnan johtoon 7. joulukuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1992. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Giuseppe Uhac. Simoni asetettiin virkaansa 23. helmikuuta 1992.
Ultratop 50 Singles (Flanderi)
Ultratop 50 Singles on lista parhaiten myyvistä singleistä Flanderissa, Belgiassa. Sitä on pidetty 31. maaliskuuta 1995 alkaen. Ultratop 50 -listan vastine Valloniassa on Ultratop 50 Singles.
Kehräsaaren silta
pienoiskuva|Kehräsaaren silta vuonna 2021. Kehräsaaren silta on Tammerkosken ylittävä kävelysilta Tampereen ydinkeskustassa, Kehräsaaren ja Vuolteentorin välissä. Se on vuonna 1986 valmistunut puukantinen terässilta, joka kulkee Alavoimalan eteläseinustan vierestä. Sen pituus on noin 50 metriä.
Silta on osa Tammerkosken kansallismaisemaa ja valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.
Maika Monroe
Maika Monroe (s. 29. toukokuuta 1993) on yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä. Hänet tunnetaan psykologisesta jännityselokuvasta The Guest ja kauhuelokuvasta It Follows.
Ennen elokuvauraansa Monroe tunnettiin ammattimaisena leijalautailijana. Vuonna 2013 hänet rankattiin maailman 32. parhaaksi freestyle-leijalautailijaksi.
Keimolan Kaiku
Keimolan Kaiku on vantaalainen urheiluseura. Se on perustettu vuonna 1954 ja sen riveissä voi harrastaa hiihtoa, suunnistusta, jalkapalloa, lentopalloa ja salibandya. Lentopallossa seuralla on juniorijoukkueiden lisäksi kaksi joukkuetta miehissä ja yksi naisissa. Miesten 1-joukkue pelaa 3-sarjassa ja 2-joukkue 4-sarjassa. Naisten edustusjoukkue pelaa 3-sarjassa. Salibandyssa seuran miesten edustusjoukkue pelaa V-divisioonassa.
Aiheesta muualla
Seuran kotisivut
Seuran lentopallojaoston sivut
Seuran salibandyjaoston sivut
Carlo Ellena
Carlo Ellena (s. 28. maaliskuuta 1938 Valperga) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Torinon arkkihiippakuntaan 29. kesäkuuta 1962 ja nimitettiin brasilialaisen Zé-Docan hiippakunnan johtoon 18. helmikuuta 2004. Piispaksi konsekroinnin suoritti 12. kesäkuuta Severino Poletto, jota avustivat Paulo Eduardo Andrade Ponte, Affonso Felippe Gregory, Walmir Alberto Valle ja Luís d'Andrea.
Gao
Gao voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Juomuhilsa
Juomuhilsa (Hilsa kelee) on Intopasifista merialutta asuttava kupusillien heimon kalalaji.
Juomuhilsa on suhteellisen pieni, tyypillisesti noin 16-senttinen rannikkovesien kala, jonka levinneisyys ulottuu eteläisestä Afrikasta ainakin Indonesiaan ja Hongkongiin idässä. Se on paikoin tärkeä kalastuskohde ja ruokakala.
Wolfgang Weider
pienoiskuva|Wolfgang Weider vuonna 2007. Wolfgang Weider (s. 29. lokakuuta 1932 Berliini) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1957 ja nimitettiin Berliinin vihkipiispaksi sekä Uzitan titulaaripiispaksi 10. helmikuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joachim Meisner, jota avustivat Heinrich Theissing ja Theodor Hubrich.
Ensio Lamberg
Ensio Lamberg (6. syyskuuta 1922 Sortavalan maalaiskunta – 1986) oli suomalainen Sortavalan maalaiskunnassa syntynyt taiteilija, joka vaikutti erityisesti Porin ja Kankaanpään alueella. Hän työskenteli ensisijaisesti Valtionrautateiden palveluksessa ja harjoitti taidettaan vapaa-ajallaan kunnes jäi eläkkeelle virastaan 1977. Taiteilijana sivutoimisesti työskentely tarkoitti Ensio Lambergille vapautta, sillä turvatun toimeentulon myötä hän ei ollut taloudellisesti riippuvainen yleisön mieltymyksistä tai mielipiteistä. Taiteen sivuroolista huolimatta Lamberg kartutti laajan kokoelman, johon kuului tuhansia maalauksia, yli kaksisataa puupiirroksia ja yli sata sekatekniikkatyötä.
Lamberg oli erityisen mieltynyt puupiirrostekniikkaan, mutta teki lisäksi merkittävissä määrin taidetta sekä maalaten, että sekatekniikkaa käyttäen. Aiheet ja inspiraation puupiiroksiinsa Lambergin tiedetään ammentaneen luonnosta, etenkin kotiseuduiltaan Kankaanpäästä. Muuten hänen taiteensa voidaan sanoa sisältävän kubistisia ja informalistisia elementtejä. Työt ovat usein puoliabstraktisia fantasiakuvia, joissa on yhdistetty kollaasitekniikkaa, tussi- ja lyijykynäpiirustusta ja öljymaalausta. Häntä voidaan pitää itseoppineena taiteilijana, sillä ohjattu kouluttautuminen taiteen saralla jäi varsin suppeaksi. Merkittävää Lambergin elämässä on taiteen tuottamisen lisäksi kuvataidekulttuuria edistävä työskentely Kankaanpäässä ja kuvataidekulttuurin juurruttaminen Kankaanpään kaupungissa.
Ura
Ensio Lamberg kiinnostui maalaamisesta jo kouluvuosinaan. Sota ja isän sairastuminen katkaisi alkaneet taideopinnot, mutta Lamberg jatkoi maalaamista itsepintaisesti opiskellen itsenäisesti. Myöhemmin nuori Lamberg pääsi apurahan turvin kouluttautumaan Vapaassa taidekoulussa ja hetkellisesti Unto Pusan ateljeessa yksityisoppilaana. 1950-luvulla hän kartutti oppejaan vielä Porin taideseuran järjestämällä viiden päivän mittaisella puupiirroskurssilla, jossa opettajana toimi graafikko Heikki Nieminen. Kouluvuosina Lamberg maalasi akvarelleja käyttäen. Tämän jälkeen hän siirtyi öljyväreihin ja lopulta vakavemman taiteen tekemisen kautta graafinen taide tuli hänelle tutuksi. Merkittävänä taiteen innoittajana Lambergin elämässä toimi vuonna 1955 VR:n taideliiton järjestämä matka Ranskaan, Espanjaan ja Marokkoon. Reissu kesti yhteensä 1,5 kuukautta.
Ensio Lambergin kotikaupungissa Kankaanpäässä elettiin 1950–1960-lukujen taiteessa kulttuurielämän saralla kasvukautta. Lamberg ei suinkaan ollut Kankaanpään ainoa taiteilija, vaan siellä asuivat myös muun muassa Kauko ja Sinikka Räike, Pauli Vuorisalo sekä Juhani Tarna. Kankaanpään taiteilijaporukasta syntyi aikansa taiteilijasiirtokunta, josta puhuttiin nimellä Kankaanpään kolonia. Kankaanpään kolonian ja muiden Kankaanpään taideystävien toimesta paikkakunnalle perustettiin vuonna 1965 Kankaanpään taideyhdistys, jonka tarkoituksena oli hoitaa ja kehittää paikkakunnan taide-elämää. Lisäksi sen toivottiin lisäävän paikkakunnan arvovaltaa ja julkisia varoja, sekä parantavan taiteilijoiden asemaa. Kankaanpäässä pidetyn kuvataidepedagogisen kurssin jälkeen syntyi ajatus ympärivuotisesta taideopetuksessa. Kankaanpään taideyhdistys ottikin päämääräkseen taideyhdistyksen hankkimisen paikkakunnalle. Uusi taidekoulu Kankaanpäässä avasikin ovensa 1965. Uransa aikana Lamberg ehti toimia myös itse opettajana Kankaanpään taidekoulussa.
Näyttelyt ja julkiset teokset
Lamberg ehti urallaan osallistua lukuisiin Suomen taiteilijain, STA:n, STG:n, SKJL:n ja Satakunnan kuvataiteilijain yhteisnäyttelyihin. Lamberg on teoksillaan ottanut osaa yhteisnäyttelyihin myös Suomen ulkopuolella, Wienissä (1958), Riiassa (1968), Belgradissa (1969), Bremenissä (1971), Bremenhavenissa (1971), Fribourgissa (1971), Morsissa (1972), Sønderborgissa (1980), Stralsundissa (1980), Porsgrunnissa (1982), Aalborgissa (1982) ja Banská Bystricassa (1982). Ensio Lambergin teoksia löytyy lukuisista kokoelmista, kuten Suomen valition, Wäinö Aaltosen museon ja Porin taidemuseon taidekokoelmista.
Merkittäviä yksityisnäyttelyitä ovat olleet muun muassa Helsingin Pinxissä järjestetty (1962) järjestetty puupiirrosnäyttely, Porissa vuonna 1975 järjestetty maalaus- ja puupiirrosnäyttely, Tampereella pidetty puupiirrosnäyttely vuonna 1978 sekä vuonna 1983 järjestetty laaja puupiirros- ja maalausnättely Porin taidemuseossa. Lisäksi Lamberg on luonut kaksi julkista taideteosta. Nousu-niminen teos, joka sijaitsee Kankaanpään kaupungintalolla ja Metallityöaiheinen maalaus, joka sijaitsee Kankaanpäässä Pohjois-Satakunnan ammattikoululla.
Palkinnot ja apurahat
Ensio Lamberg osallistui urallaan useisiin kilpailuihin menestykkäästi. Hän voitti Porin Taiteilijaseuran maalauskilpailussa 3. palkinnon vuonna 1953, 2. palkkinnon vuonna 1955 ja 1. palkinnon vuosina 1956 sekä 1958. Pronssimitalin maalauksessa Lamberg ansaitsi Wienissä vuonna 1957 FISAICin kansainvälisessä näyttelyssä. Hopeamitali myönnettiin grafiikassa vuoden 1969 Belgradissa ja vuoden 1971 Fribourgissa. Kankaanpään kaupunki myönsi Lambergille taidepalkinnon vuonna 1975.
Taide
Ensio Lamberg tuli tunnetuksi erilaisita tekniikoistaan, joissa ilmaisu oli vahvaa ja persoonallista. Hän oli innostunut sekä puupiirtämisestä, että sekatekniikasta, jotka molemmat vuorottelivat hänen tuotannossaan aktiivisesti. Nämä kaksi eri tekniikkaa olivatkin taiteilijalle voimavara. Kun toisen saralla inspiraatio ehtyi, siirtyi hän toisen tekniikan pariin ja näin usein masentavina koettuja hiljaisia kausia hänen urallaan ei juuri ollut.
Tyyli
1950-luvulla Ensio Lamberg keskittyi samanaikaisesti sekä grafiikkaan että maalaukseen. Puupiirroksissa Lambergia kiehtoi paitsi mahdollisuus värien käyttöön, myös tekniikaan yhdistyvä käsityöluonne. 1960-luvulla alkoi huomio keskittyä yhä enemmän puupiirroksiin ja luonnonaiheisiin. Puupiirroksissa Lambergin tuotanto oli perusilmeeltään samanilmeistä läpi uran. Erityispiirteitä ovat erityisesti värien harmonia, vankka kompositio sekä puun syiden piilokuvamainen hyväksikäyttö. Etenkin luonnonaiheisissa teoksissa on havaittavissa realismiin viittaavia piirteitä, mutta niissä kuitenkin yhdistyy pääsääntöisesti piirteistä monista erilaisista tyylisuuntauksista, eivätkä ne siksi edusta puhtaasti mitään tiettyä tyylisuuntaa. Lambergin kubistinen ote pehmeni vuosien myötä, mutta töissä yhdistyi loppun asti vankka rakenteellisuus ja sommittelu.
Etenkin uransa loppupuoliskolla Ensio Lamberg pyrki teoksissaan eräänlaiseen luonnonnaturalismiin ja rehellisyyteen. Hän työskenteli valitsemalla tietyn hetken, tilanteen tai vuodenajan, josta hän teki luonnoksen lyijykynällä. Erityistä kunniaa Lambergin teokset, niin grafiikka kuin maalaukset, saivat värien käytöstä. Tosin vielä uran alkupuoliskolla taiteilijan tyyli oli tummanpuhuva, mutta ulkomaanmatkan jälkeen taide muuttui kohti kirkaampaa, vaaleampaa ja valoisampaa, värimaailmaa. Lamberg itse uskoi kiinnostuksen väriin ja harmoniaan kummuneen lapsuuden musiikkikasvatuksesta.
Taiteilijan uralla vahvasti inspiroinut luonnonrakkaus oli perua jo Lambergin lapsuudesta. Hän oli erityisen viehttänyt luonnon vaihtelevuudesta, rytmeistä ja väreistä. Lambergilla oli kyky tarkastella tuttujakin maisemia yhä uudelleen uusista näkökulmista. Luonnonaiheet löytyivätkin usein alle kilometrin säteellä taiteilijan omasta kotipihasta Kankaanpäästä. Hän koki myös vanhan rakennuskannan esteettisesti miellyttäväksi, joten vanhat rakennukset toistuvat Lambergin tuotannossa. Henkilöhahmoja ei Lambergin teoksissa näy, mutta siitä huolimatta ihmisen läsnäolon voi tuntea välittyvän teosten tunnelmasta.
Tekniikka
Puupiirrostekniikkansa Lamberg aloitti muutamalla mustavalkovedoksella, mutta päätyi pian jatkamaan taidettaan värejä käytten. Lambergin puupiirroksissa sää on lähes poikkeuksetta pilvinen. Syy löytyy taiteilijan nuoruudessa opituista vesiväritekniikoista, sillä piirustuksenopettaja Bruno Pakarinen oli opettanut hänelle harmaan perustoonin takaavan työlle harmonisen perusrakenteen. Harmaan päälle Lamberg keskitti kirkkaammat sävyt. Lamberg tekniikkansa avulla jakoi värisävyt neljälle painolaatalle, ja auringonvalo olisi näin ollen aiheuttanut liian kirjavan väriasteikon.
Lambergin sekatekniikkateoksissa oli usein lähtömateriaaleina monissa vedostamisissa tahraantunut vedospohja, jonka sattumanvaraisia kuvioita taiteilija lähti kasvattamaan tussiviivoilla. Aikaansaannokset olivat usein mystisiä surrealistisia sielunmaisemia. Lamberg kertomansa mukaan aloitti sekatekniikkatyönsä usein sokkona. Hän haudutti ajatuksia töistään mielessään jopa useita kuukausia, kunnes mielikuva työstä tuntui oikealta. Jos oikeaa tunnetta ei tullut, hän uhrasi ajatuksen pois mielestään ja alkoi kehitellä uusia ideoita. Sekatekniikkatöissä yhdistäviä elementtäjä on muun muassa torsot, maljakot, pullot ja hillityt eroottiset naisfiguurit.
Teoksissa on kyse tunnelmasta, jonka taiteilija on kokenut tietyssä paikassa tiettynä hetkenä. Koettu aistielämys luonnossa säilyi taiteilijan mielessä pitkäänkin, eikä lopullisen vedoksen valmistumisella näin ollen ollut kiirettä. Luonnoksen hän siirsi leikattavalle levylle, jolloin tunnelma säilyi tuoreimmin valmiiseen vedokseen. Värit eivät taiteilijan mukaan kaivanneet luonnostelua, sillä ne syntyivät hänen mieleensä jo lyijykynällä piirtäessä ja säilyivät sellaisenaan valmiiseen teokseen asti. Luonnos ei siitä huolimatta pyrkinyt olemaan suora kopio luonnosta. Lamberg ei käyttänyt apuvälineenään kameraa taidetta luodessaan. Kaivertamiseen taiteilija käytti erilaisia, terältään erikokoisia veitsiä. Peruslaatan tekoon saattoi kulua 3–5 arkipäivää ja jokaiselle värille tuli kaivertaa oma laattansa.
Teodoro de Faria
Teodoro de Faria (s. 24. elokuuta 1930) on portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Funchalin hiippakuntaan 22. syyskuuta 1956 ja nimitettiin sen piispaksi 10. maaliskuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maximilien de Fürstenberg, jota avustivat Aurelio Sabattani ja Maurílio Jorge Quintal de Gouveia.
Salvatore Di Cristina
pienoiskuva Salvatore Di Cristina (s. 16. maaliskuuta 1937 Palermo) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Palermon arkkihiippakuntaan 2. heinäkuuta 1960 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Biltan titulaaripiispaksi 23. joulukuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. tammikuuta 2001. Pääkonsekraattorina toimi Salvatore De Giorgi, jota avustivat Salvatore Pappalardo ja Vincenzo Cirrincione.
Teodoro de Faria
De Faria jäi eläkkeelle 8. maaliskuuta 2007.
Salvatore Di Cristina
Di Cristina sai 2. joulukuuta 2006 nimityksen Monrealen arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 23. joulukuuta. Hän jäi eläkkeelle 8. helmikuuta 2013.
Raymond Mpezele
Raymond Mpezele (s. 7. toukokuuta 1939) on sambialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 7. syyskuuta 1969 ja nimitettiin Livingstonen hiippakunnan johtoon 3. toukokuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi James Corboy, jota avustivat Adrian Mung'andu ja Elias White Mutale.
John Joseph Leibrecht
John Joseph Leibrecht (s. 8. elokuuta 1930) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Saint Louisin arkkihiippakuntaan Joseph Elmer Ritter 17. maaliskuuta 1956. Hänet nimitettiin Springfield-Cape Girardeaun hiippakunnan piispaksi 20. lokakuuta 1984, ja piispaksi vihkiminen seurasi 12. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Lawrence May, jota avustivat Bernard Francis Law ja Glennon Patrick Flavin.
Brock Hooton
Brock Hooton (s. 20. maaliskuuta 1983 Nanaimo, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä DEL-liigan Fischtown Pinguinsissa. Hooton on pelannut DEL-liigaa kaudesta 2016–2017 lähtien.
Filosofisten tieteiden ensyklopedia
Filosofisten tieteiden ensyklopedia on Georg Wilhelm Friedrich Hegelin kirjoittama teos, joka kertoo hänen filosofisesta järjestelmästään kokonaisuudessaan. Se julkaistiin alun perin vuonna 1816 ja uusittuina painoksina vuosina 1827 ja 1830. Teos on yksi neljästä Hegelin itse elinaikanaan julkaisemasta teoksesta.
Anna Alapuro
Anna Alapuro (s. 1953 Valkeala) on suomalainen taidegraafikko.
Anna Alapuro syntyi Valkealassa ja kasvoi Helsingissä. Hän opiskeli 1976–1979 Lahden taidekoulussa ja 1980–1981 Unkarin kuvataideyliopistossa sekä vielä vuonna 1997 Lahden taideinstituutissa.
Alapuron töitä oli esillä jo vuonna 1979 Helsingin taidehallin nuorten näyttelyssä. Sen jälkeen hänen töitään on ollut kymmenissä ryhmä- ja yksityisnäyttelyissä. Alapurolla on ollut yksityisnäyttelyitä muun muassa Lönnströmin taidemuseossa (2006), Hiekan taidemuseossa (2008), Imatran taidemuseossa (2010) ja Tampereen taidemuseossa (2020).
Alapuro käyttää teoksissaan erityisti työlästä carborundum-tekniikkaa, mutta hän on käyttänyt myös litografiaa, serigrafiaa ja monotypiaa. Alapuron teoksissa tunnusomaista on sarjallisuus. Koski-sarjassa (2015) hän kuvaa kotikaupunkinsa Tampereen Tammerkoskea ympäristöineen ja yksityiskohtineen, ja Virtauksia-sarja puolestaan on saanut innoituksensa Pietarin koristeellisista viemärinkansista. Pietarin lisäksi Alapuro on saanut inspiraatoita muiltakin ulkomaanmatkoiltaan ja muista kulttuureista.
Alapuron teokset sijoittuvat usein abstraktin ja esittävän taiteen välimaastoon. Teoksissa lähtökohtina ovat usein arkipäiväiset esineet, rakennukset ja maisemat, jotka on abstrahoitu graafiisiksi aiheiksi ja kuvioiksi. Alapuro käyttää taiteessaan varsin hehkuvia ja intensiivisiä värejä.
Alapurolle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2017.
Jan Blahoslav
Jan Blahoslav (1523−1571) oli tšekkiläinen oppinut ja kirjailija. Matkusteltuaan ja opiskeltuaan useita vuosia Saksassa, muun muassa Lutheria kuunnellen, hän astui Böömiläisen veljeskunnan palvelukseen. Blahoslav on sekä veljeskunnan että yleensä vanhemman tšekkiläisen kirjallisuuden nerokkaimpia ja oppineimpia kirjailijoita. Hän on kirjoittanut veljeskunnan laajan historian, kääntänyt uudestaan tšekin kielelle Uuden testamentin, toimittanut tšekin kielen kieliopin. Hän kokosi virsiä ja kirjoitti musiikista ja runoustaiteesta. Blahoslav oli mestarillinen ja hieno kielenkäyttäjä, jonka tyyli oli pitkät ajat tšekkiläisille kirjailijoille mallina.
Fortuna (täsmennyssivu)
Fortuna tarkoittaa seuraavia:
Judo kesäolympialaisissa 2004
2004 kesäolympialaisissa kilpailtiin yhteensä 14 eri painoluokassa, joita miehillä ja naisilla oli kummallakin seitsemän. Judokoita oli yhteensä 368 ja kilpailuareenana toimi Ano Liossia Olympic Hall. Eniten mitaleita keräsi ylivoimaisesti Japani, jonka ottelijat saavuttivat kahdeksan kulta- ja kaksi hopeamitalia.
Rusopirkko
Rusopirkko (Coccidula rufa) on kovakuoriaisten (Coleoptera) lahkoon kuuluva leppäkerttulaji. Rusopirkko on kooltaan 2,5–3,5 mm ja ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen. Pohjaväriltään se on punertava. Nuoret yksilöt ovat pohjaväriltään vaaleampia kuin aikuiset. Rusopirkon peitinsiipien etuosan tumman laikun laajuus ja tummuus vaihtelevat. Laji elää aluskasvillisuudessa rantaniityillä, kesantopelloilla, joutomailla ja tienpientareilla. Rusopirkko talvehtii karikkeessa. Rusopirkko muistuttaa ulkonäöltään hieman kookkaampaa sukulaistaan rytipirkkoa (Coccidula scutellata). Toisena erottavana tekijänä on rytipirkon peitinsiipien keskikohdassa olevat tummat laikut, jotka puuttuvat rusopirkolta.
Rusopirkko on Suomessa vakiintunut ja yleinen laji koko maassa. Suomessa se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia esiintyy pääasiassa Euroopan alueella.
vasen|pienoiskuva|Rusopirkon toukka.
Kuningvere järv
Kuningvere järv on Virossa Tartumaalla Peipsiäären kunnan Kuningveren kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järvi on 760 metriä pitkä, 470 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 25 hehtaaria. Se sijaitsee metsäisen laakson pohjalla ja se on soikean muotoinen järvi. Kokoraan vievä tie kulkee järven lounaispuolelta ohi pitkin harjumaista mäkeä ja muualla on järven ympärillä mäkialueen yhtenäisiä rinteitä. Järvi on 7,4 metriä syvä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 4,8 metriä. Sen syvänne sijaitsee järven keskustan luoteispuolella. Vaikka järvi on matala, ovat sen rannat paikoitellen jyrkät. Järvi on saareton. Pohjoispuolella on Kuningveren kylän asutus rakennettu mäen rinteiden yläpäähän. Sieltä tulee järvelle polkuja ja yksi oja. Lounaispuolella kulkevalta tieltä tulee yksinäinen tie suoraan rantaan. Rannat ovat suurimmaksi osaksi autiot.
Historiaa
Järvi sijaitsee viime jääkauden loppuvaiheessa syntyneessä jäätikköjoen jokilaaksossa. Järven erottaa Mustjärvestä niiden välissä sijaitseva harjujakso Tagamägi. Suulisen perinteen mukaan järven nimi johtuu kuninkaasta, joka asui järvellä tai hukkui siihen. Järveltä tunnetaan arkeologine kohde ensimmäiseltä esikristilliseltä vuosituhannelta.
Luontoarvoja ja luokittelu
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu. Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Järven veden kalkkipitoisuus on siten keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Järven rannat ovat pääasiassa hiekkaa, joka jatkuu rantaveden pohjassakin. Keskellä järveä hiekkapohja vaihtuu metrin paksuiseen mutapohjaan. Vedenväri on vihertävän keltaista ja näkösyvyys on 0,9–1,3 metriä. Vesi vaihtuu järvessä keskimäärin kerran vuodessa eli sen laskennallinen viipymä on noin 12 kuukautta. Vuonna 1957 kartoitettiin vesikasvillisuus, jolloin löytyi 18 eri kasvilajia. Järven pohjaeliöstön määrä on niukka, mutta järvessä elää jokirapua. Järvessä elää ainakin ahven, hauki, kiiski, kuha, ruutana, särki, lahna, salakka ja pasuri.
Vesistösuhteita
Kuningvere järv kuuluu Alatskivi jõen valuma-alueeseen ja sen laskuoja yhtyy jokeen pari sataa metriä Savastvere järven alapuolella. Kuningvereen tule vain muutama erittäin lyhyt oja, mutta järven pohjassa olevat lähteet tuovat järveen niin paljon vettä, että laskuoja on 1,5 metriä leveä. Järven valuma-alueen pinta-ala on 3,1 neliökilometriä, josta järven osuus on 8 %. Alatskivi jõgi laskee Peipsijärven pohjoisosaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Tomas Falk
Tomas Falk (s. 1975) on liiketaloustieteilijä ja markkinoinnin tutkija, jolla on sekä Saksan että Suomen kansalaisuudet. Hän toimii professorina Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun markkinoinnin laitoksella sekä saksalaisessa EBS Business Schoolissa. Falk on myös Aalto-yliopiston markkinoinnin laitoksen johtaja.
Falk valmistui tohtoriksi Mannheimin yliopistosta vuonna 2006, jossa hän jatkoi professorina vuoteen 2010 asti. Falk on myös toiminut vierailevana tutkijana Maastrichtin yliopistossa Alankomaissa sekä Pennsylvanian osavaltionyliopistossa Yhdysvalloissa.
Norjan ja Yhdysvaltain suhteet
pienoiskuva|350px|Norjan ja Yhdysvaltain sijainti. Norjan ja Yhdysvaltain suhteilla tarkoitetaan Amerikan yhdysvaltojen ja Norjan kuningaskunnan kahdenvälisiä suhteita. Yhdysvalloilla on suurlähetystö Oslossa ja Norjalla on Washington DC:ssä. Molemmat valtiot kuuluvat Natoon ja Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestöön. Maat solmivat diplomaatiset suhteet vuonna 1905, jolloin Norja irtautui Ruotsin ja Norjan yhdistyneistä kuningaskunnista.
Tomas Falk
Falkin työn erikoisalueina ovat muun muassa asiakkaiden suhtautuminen itsepalveluteknologioiden käyttöön, palveluiden laadun johtaminen sekä palveluvirheisiin reagointi. Hänen tutkimuksiaan on julkaistu useissa johtavissa markkinoinnin alan julkaisuissa, ja vuonna 2010 hän vastaanotti American Marketing Associationin myöntämän parhaan tutkimusraportin palkinnon työstään brändien produktiivisuuteen liittyen.
Norjan ja Yhdysvaltain suhteet
Vuonna 2015 tehdyn U.S. Global Leadership -raportin mukaan 53 prosenttia norjalaisista hyväksyi Yhdysvaltain globaalin johtajuuden. 35 prosenttia olivat sitä vastaan ja 12 prosenttia eivät osanneet sanoa.
Appelsiini (hedelmä)
thumb|Kokonaisia ja halkaistuja appelsiineja. thumb|Appelsiineja ja [[appelsiinimehua.]] Appelsiini (< ruots. Apelsin < saks. Apfelsine, ’kiinanomena’ ) on appelsiinin (Citrus sinensis) hedelmä. Kasvitieteessä appelsiinin hedelmä määritellään marjaksi, koska se on pehmeäkuorinen, mehevä hedelmä.
Appelsiini on pyöreä, ja muiden sitrushedelmien tavoin se on jakautunut useampaan lohkoon. Kypsät appelsiinit ovat hyviä C-vitamiinin lähteitä.
Appelsiinit ovat yleensä oransseja. Appelsiini onkin joissain kielissä antanut nimensä oranssille värille. Värin nimi tulee alun perin ranskan sanasta orange, joka merkitsee sekä appelsiinia että sen oranssia väriä. Muutamat lajikkeet ovat kuitenkin sisältä punaisia, ja niitä sanotaan veriappelsiineiksi.
Käyttö
Yleensä appelsiinin paksu kuori poistetaan ennen syömistä ja hedelmästä syödään vain hedelmäliha, mutta kuorta voidaan prosessoinnin jälkeen käyttää esimerkiksi eläinten ruokana. Appelsiinista voidaan myös puristaa mehua.
Hedelmän kuoren ohutta oranssista pintaa käytetään mausteena ruoanlaitossa.
Historia
Appelsiini on kotoisin Kiinasta ja Intiasta, joissa sitä kasvatettiin jo 2 500 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Eurooppaan appelsiini tuli 1400-luvulla portugalilaisten merenkävijöiden mukana. Appelsiinit yleistyivät Euroopassa nopeasti, ja jo sadan vuoden kuluessa ne olivat Euroopassa hyvin suosittuja.
Tuotanto
Appelsiineja vietiin vuonna 2005 eri maista yhteensä 5,55 miljoonaa tonnia. Suurimmat viejät olivat Etelä-Afrikka ja Espanja. Muita merkittäviä appelsiiniviejiä ovat Yhdysvallat, Egypti, Marokko, Kreikka, Turkki ja Israel. pienoiskuva|Appelsiinien lajittelua. Appelsiininvientimaat eroavat kuitenkin appelsiinintuotantomaista:
Cystoseira
Cystoseira on ruskolevien suku. Ne ovat kestäviä ruskeita makroleviä, jotka kestävät veden mylläystä varsin hyvin.
Sukuun on luokiteltu kaikkiaan 239 lajia ja alalajia, mutta niistä vain 39 on taksonomisesti hyväksyttäviä.
Suku on levinnyt kaikkialle maailmaan, mutta 80 % sen lajeista tavataan Välimerellä ja Atlantilla Välimeren läheisyydessä. Cystoseirat ovat yleisimpiä lajeja Välimeren rantavesissä 0-1 metrin syvyydessä, jos pohja-aines on kovaa ja vesi on puhdasta. Näitä leviä voidaan käyttää rantojen puhtauden indikaattoreina.
Seidel
Seidel on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Tingsrydin kunta
thumb|262px|Tingsrydin kunnan alueella sijainneet pitäjät.
Tingsrydin kunta on Kronobergin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Smålandiin. Kunnan keskustaajama on Tingsryd.
Kunnan maapinta-ala on 1 044,76 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 12 319 henkeä (31.12.2021).
Vuonna 2007 kunnassa oli 47,50 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 4,5 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Tingsrydin suomalainen ystävyyskaupunki on Keuruu.
Kuntajaon kehitys
Lisäksi Tingsås liitettiin Tingsrydin kauppalaan. Almundsryd muutettiin vuonna 1958 kauppalaksi, mikä oli yksi viimeisiä kauppalanperustamisia Ruotsissa. Myöhemmin se vaihtoi nimekseen Rydin kauppala aiemman Rydin taajaväkisen yhdyskunnan (1905–1957) mukaan.
Leonid Grin
Leonid Grin (19. kesäkuuta 1944) on ukrainalainen kapellimestari.
Tingsrydin kunta
Kuntajaon kehitys
Vuonna 1971 Linneryd, Väckelsång ja Älmeboda jaettiin, jolloin samannimiset seurakunnat (Linneryd, Väckelsång ja Älmeboda) liitettiin osaksi nykyistä Tingsrydin kuntaa, johon tulivat kuulumaan myös Tingsrydin kauppala, Almundsrydin seurakunta Rydin kauppalasta sekä Södra Sandsjö ja Urshult. Muut osat Linnerydistä ja Väckelsångista liitettiin Växjön kuntaan ja Älmebodan muut osat Emmabodan kuntaan Kalmarin läänissä.
Leonid Grin
Leonid Grin piti ensimmäisen pianoesityksensä 7-vuotiaana, ja 11-vuotiaana hän voitti nuorten säveltäjien kilpailun. Musiikkia hän opiskeli Dnipron musiikkikorkeakoulussa sekä Moskovan konservatoriossa, missä hän opiskeli sävellystä ja orkesterin johtamista Leo Ginsburgin ja Kirill Kondrašinin johdolla. Valmistuttuaan konservatoriosta vuonna 1977 hänet nimitettiin Moskovan filharmonisen orkesterin apulaisjohtajaksi. Hän oli säännöllinen vieraileva kapellimestari useassa neuvostoliittolaisessa orkesterissa, kuten Leningradin filharmoninen orkesteri, Moskovan valtiollinen radio-orkesteri, Viron kansallinen sinfoniaorkesteri, Georgian valtion sinfoniaorkesteri ja Moskovan kamariorkesteri.
Spirit in the Room
Spirit in the Room on järjestyksessään 40. Tom Jonesin studialbumi. Se julkaistiin 18. toukokuuta 2012.
Leonid Grin
Grin muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1981. Leonard Bernstein valitsi hänet Los Angelesin filharmonikkojen instituuttiin, ja hän sai johtaa kolme Hollywood Bowl -konserttia. Lisäksi hän sai professorin viran Houstonin yliopiston musiikkikoulusta. Vuonna 1983 hän vieraili Isossa-Britanniassa Skotlannin kuninkaallisessa kansallisorkesterissa ja Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterissa. Hän vieraili muualla Euroopassa muun muassa Göteborgin sinfoniaorkesterissa, Berliinin radion sinfoniaorkesterissa ja Frankfurtin radion sinfoniaorkesterissa. Suomessa hän esiintyi Helsingin kaupunginorkesterissa ja Tampereen kaupunginorkesterin ylikapellimestarina hän toimi vuosina 1990–1994. Grin on jatkanut vierailevana kapellimestarina Euroopassa ja ympäri maailmaa.
Levytykset
Grin on levyttänyt Berliinin radion sinfoniaorkesterin ja Tampere Filharmonian kanssa Sergei Prokofjevin, Pjotr Tšaikovskin, Dmitri Šostakovitšin ja Erkki Melartinin musiikkia. Hänen levytyksensä suomalaisen säveltäjän Erkki Melartinin täydellisistä sinfonioista Tampere Filharmonian kanssa ovat saaneet laajaa tunnustusta. BBC Music Magazine antoi viiden tähden arvosanan sinfonioiden nro 2 ja 4 levytykselle. Sinfonioista nro 1 ja 3 koostuvan levy oli Yleisradion vuoden levy vuonna 1995.
Spirit in the Room
Helmikuussa uutisoitua Tom Jonesin ja Jack Whiten yhteistyösingleä seuraa kokonainen albumillinen Jonesin musiikkia. Albumi sisältää covereita muiden muassa Tom Waitsilta, Leonard Cohenilta, Paul McCartneylta ja Paul Simonilta.
Albumin on tuottanut Ethan Jones, ja yhtyeessä kuullaan muiden muassa Warpaintin Stella Mozgawaa rummuissa ja Ryan Adams-, Kings Of Leon- ja Rufus Wainwright -yhteyksistä tuttua Richard Causonia koskettimissa ja kitarassa. Tulevan albumin deluxe-versio sisältää lisäksi kappaleet "Just Dropped In", "Lone Pilgrim" ja "When the Deal Goes Down".
Tingsrydin kunta
Vaakuna
Tingsrydin kauppalan entinen vaakuna poikkeaa jonkin verran nykyisestä kuntavaakunasta.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 67 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,5 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 3,0 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 74 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,5 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 171 615 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 131 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 8 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 62,4 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 4 601 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Mirko Valdifiori
Mirko Valdifiori (s. 21. huhtikuuta 1986 Russi) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa SSC Napolia. Oikeajalkainen Valdifiori on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Italian jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura
Valdifiorin kasvattajaseura on AC Cesena, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi vuosina 2005–2008. Otteluita Serie B:ssä kertyi kolme. Vuosina 2006–2007 ja 2007–2008 Valdifiori oli lainalla kolmanneksi korkeimman sarjatason Lega Pron Paviassa ja Legnanossa. Heinäkuussa 2008 Valdifiori siirtyi Serie B:n Empoli FC:hen. Hän pelasi Serie B:ssä kuuden kauden aikana 198 ottelua tehden niissä neljä maalia. Kaudeksi 2014–2015 Valdifiori ja Empoli nousivat Serie A:han, jossa Valdifiori teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2014 Udinesea vastaan. Valdifiori pelasi vahvan kauden esiintyen 36 Serie A-ottelussa.
Kesällä 2015 Valdifiori siirtyi Serie A:n SSC Napoliin.
Maajoukkueura
Vahvojen Serie A-esitystensä ansiosta Valdifiori valittiin Italian jalkapallomaajoukkueen mukaan maaliskuussa 2015. Hän teki maajoukkuedebyyttinsä tuon kuun lopulla ystävyysottelussa Englantia vastaan.
Tingsrydin kunta
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Tingsrydin kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Lufkin
Lufkin on kaupunki Texasissa, Yhdysvalloissa. Kaupunki on 185 km päässä Houstonista. Lufkinin väkiluku on 36 112 ja mediaani-ikä 34,7. Lufkinin pinta-ala on 89 km², joten sen väestötiheys on 405,89 asukasta neliökilometrillä. Kaupunki perustettiin 1884.
LeBlanc
LeBlanc ja Leblanc on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Yyteri
Yyteri on Porin 60. kaupunginosa. Se sijaitsee Meri-Porin alueella Yyterinniemen länsiosassa. Yyteri tunnetaan myös Yyterin hiekkarannasta, joka on yksi Suomen pisimpiä.
Kaupunginosa
Yyteri kuuluu Meri-Porin alueeseen ja sen viereisiä kaupunginosia ovat Kaanaa (61. kaupunginosa) ja Herrainpäivät (64). Kaanaan ja Yyterin välinen raja seuraa Kangastietä ja Herrainpäivillä on rajana Kesätielle ulottuva kapea metsäpalsta. Fatijärven ympäristössä on asuinalue, jonne tulee tie Levon kautta Kirrinsannalta. Toinen asuinalue sijaitsee Ruutujärven kaakkoispuolella Santalassa ja sinne tulee tie Kaanaan suunnalta. Yyterissä on runsaasti vapaa-ajan asuntoja, jotka sijaitsevat pääosin asuinalueiden välisellä alueella Fatijärvenmaalla. Yyterin kylpylähotelli ja muiden yrittäjien kiinteistöt sijaitsevat pääasiassa hiekkarannikon äärellä. Kaupunginosan koko ranta on avointa hiekkarantaa, jota on yli kaksi kilometriä ja joka on luonnonsuojelualuetta.
Hiekkarannat
Koko niemimaa Kyläsaaresta Mäntyluotoon koostuu hiekasta ja sorasta. Niemellä on hiekkarantaa avomeren suunnalla noin kuusi kilometriä ja lisää rantaa löytyy Preiviikinlahden puolella ja Herrainpäivillä. Avointa hiekka-aluetta on puolet noin 15 neliökilometrisestä hiekka-alueesta. Ranta tunnetaan laajasta dyynialueesta. Vanhin ja kaikkein korkein dyynivalli Keisarinpankki on heti sannoille tultaessa. Yyterissä voi harrastaa monenlaista liikuntaa, muun muassa golfia, ratsastusta, rantalentopalloa ja surffausta. Yyterissä on yli 30 kilometriä retkeilyreittejä, luontopolkuja ja yli kymmenen lintutornia. Yyterin hiekkarantojen omaleimaiseen luontoon voi tutustua esimerkiksi paikoitusalueelta alkavalla 1,8 kilometrin pituisella luontopolkulenkillä. Yyteriin rakennettiin 1970-luvulla Yyterin kylpylähotelli, joka on edelleen toiminnassa.
Yyterin mäntyjen hyvinvointia uhkaa tähtikudospistiäinen, jonka torjunnassa kokeillaan sukkulamatoja.
Historiaa
Alue on nousuut maankohoamisen seurauksena merestä noin 200–300 vuotta sitten. Rock-yhtye The Rolling Stones esiintyi Yyterissä vuonna 1965, jolloin alue oli vielä osa Porin maalaiskuntaa.
Aiheesta muualla
Ytterö
Blanc
Blanc tai le Blanc on alkuperältään ranskalainen sukunimi, suomeksi 'valkoinen'. Nimi on muun muassa seuraavilla merkittävillä henkilöillä: