cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pythagoralaisuus
Sielu
Pythagoralaiset harjoittivat puhdistautumismenoja sekä kehittivät ja noudattivat erilaisia elämää ohjaavia sääntöjä, joiden he uskoivat mahdollistavat sielulleen paremman aseman. Suurta osaa pythagoralaisesta sieluun liittyvästä mystiikasta ei kuitenkaan voida erottaa orfilaisesta perinteestä, johon kuului myös erilaisia riittejä puhdistautumiseksi ja alamaailmaan laskeutumiseksi. Tämän lisäksi pythagoralaiset liitetään usein Ferekydeehen, joka useiden antiikin ajan kommentaattorien mukaan opetti ensimmäisenä sielunvaellusoppia ja oli Pythagoraan läheisin opettaja.
Ferekydes käytti sielua koskevassa opissaan käsitettä pentemykhos (”viisi kammiota”). Tämä saattaa olla pythagoralaisen pentagrammi-symbolin käytön alkuperä. Pythagoralaiset piirsivät pentagrammin niin, että kaksi kärjistä osoitti ylöspäin, ja käyttivät sitä muun muassa sisäisen terveyden (eugieia) symbolina.
Kasvissyönti
Pythagoralaiset tunnettiin antiikin aikana kasvissyöjinä. He harjoittivat kasvissyöntiä sekä uskonnollisista, eettisistä että askeettisista syistä, ennen kaikkea liittyen ajatukseen sielunvaelluksesta eli siitä, että ihmisten sielut voivat siirtyä muihin eläimiin. ”Pythagoralainen ruokavalio” oli yleinen nimitys ruokavaliolle, josta puuttuivat liha ja kala, ennen kuin termi ”vegetarianismi” kehitettiin 1800-luvulla.
Filosofit
Pythagoralaisia filosofeja olivat:
Exit Wounds
Exit Wounds on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Andrzej Bartkowiak ja pääosassa ovat Steven Seagal ja DMX.
Juoni
Elokuva kertoo kovaotteisesta poliisista Orin Boydista ja salaperäisestä kulmien kundista Latrell Walkerista, jotka joutuvat keskelle huumekaupan ja laajalle levinneen korruption ahneita lonkeroita. Keneenkään ei voi luottaa, mutta yksi asia on varma: Detroitilaisen poliisiasemaniturvasäilöön lukittu 50 kilon heroiinilasti ei lähtenyt kävelemään itsestään. Huumerahoista tulisi hyvä lisä jonkun työhönsä leipääntyneen poliisin eläkerahastoon...
KTV
Lyhenne KTV tai Ktv voi tarkoittaa seuraavia:
Radiantti
thumb|Havainnekuva meteoriparvesta ilmakehässä, radiantti merkitty ympyrällä. Radiantti eli meteoriparven säteilypiste on se piste taivaalla, josta meteorit näyttävät tulevan. Esimerkiksi Perseidit on meteoriparvi, jonka radiantti sijaitsee Perseuksen tähdistössä.
Luis Felipe Sánchez Aponte
pienoiskuva|Luis Felipe Sánchez Aponte vuonna 2017. Luis Felipe Sánchez Aponte (s. 11. toukokuuta 1947) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. syyskuuta 1973 ja nimitettiin Chiquinquirán hiippakunnan piispaksi 11. helmikuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Beniamino Stella, jota avustivat Luis Augusto Castro Quiroga ja José Vicente Huertas Vargas.
Roman Horák
Roman Horák voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Elokuvavuosi 1965
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1965 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Doris Maletzki
Doris Maletzki (o.s. Romanowsky, s. 11. kesäkuuta 1952 Salzwedel, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen entinen pikajuoksija, joka aktiiviurallaan edusti DDR:ää ja seuratasolla SC Dynamo Berliniä.
Elokuvavuosi 1965
Elokuvavuosi 1965 Suomessa
Suomalaisten elokuvatuottajien ja ammattinäyttelijöiden palkkiokiistasta keväällä 1963 alkanut näyttelijälakko loppui kesällä 1965 kestettyään kaksi ja puoli vuotta. Tänä aikana Suomessa tuotettiin elokuvia aiempaa vähemmän ja ilman ammattinäyttelijöitä.
Doris Maletzki
Maletzki sijoittui 1973 Rotterdamin sisäratojen EM-kilpailuissa 60 metrin juoksussa kuudenneksi. Saman vuoden Moskovan universiadeissa hän oli 200 metrillä neljäs ja saavutti 4 × 100 metrin viestissä pronssia. Hän juoksi Rooman EM-kilpailuissa 1974 avausosuuden DDR:n 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka voitti kultaa maailmanennätysajalla 42,51. Samojen kisojen 200 metrillä hän karsiutui välierissä. Montrealin olympialaisissa 1976 hän juoksi avausosuuden Itä-Saksan voittaessa kultaa 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.19,23.
Maletzki juoksi sisäratojen maailmanennätyksen 200 ja 400 metrillä sekä kolme ulkoratojen viestimaailmanennätystä. Hän voitti DDR:n sisäratojen mestaruuden 400 metrillä 1976 sekä maan viestimestaruuden ulkoradoilla 1975 ja 1976 ja sisäradoilla 1973.
Maletzki valmistui talousekonomiksi ja toimi johtotehtävissä Berliinin alueen jalkapallo-organisaatiossa. Saksojen yhdistyttyä hän työskenteli Saksan olympiainstituutissa.
Salibandyn Champions Cup 2011
Champions Cup 2011 oli järjestyksessään 19. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Se pelattiin lokakuussa 2011 Tšekin Mladá Boleslavissa. Champions Cupin voitti 2011 miehissä suomalainen SSV, jolle mestaruus oli toinen sen voitettua edellisen kerran 2009. Naisissa mestaruutta juhli ruotsalainen Djurgårdens IF.
Vuonna 2011 Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnaus pelattiin ensi kertaa uudella nimellä ja järjestelmällä. Vielä edellisenä vuonna turnaus kantoi nimeä EuroFloorball Cup ja siihen osallistui miehissä, sekä naisissa 8 joukkuetta. Vuodesta 2011 lähtien Euroopan parhaat seurajoukkueet pelaavat Champions Cupissa ja 5. ja huonommin sijoitettujen maiden joukkueet EuroFloorball Cupissa.
Joukkueet
Miehet
Naiset
Tornio
Tornio on Suomen kaupunki Lapin maakunnassa Perämeren rannalla Tornionjoen suulla Ruotsin rajalla. Tornio on Tornionjokilaakson keskus ja tärkein Suomen ja Ruotsin välinen rajanylityspaikka.
Tornion väkiluku on 0 ja pinta-ala 0 km², josta 0 km² maata, 0 km² sisävesiä ja loput 0 km² merta.
Sijainti
pienoiskuva|250px|Tornionjoen ylittävä Hannulan silta. Tornio sijaitsee Perämeren pohjoisrannikolla Suomen ja Ruotsin rajalla. Tornion keskusta on Suensaaressa, joka on maankohoamisen myötä ja keinotekoisen maantäytön vuoksi laajentunut Ruotsin rajalle asti. Ruotsin ja Suomen välinen rajanvedon periaate, jonka mukaan valtakunnanraja kulkee Muonion- ja Tornionjokien syvimmässä uomassa, tekee Tornion keskustan kohdalla poikkeuksen.
Alue
Kaupungin keskusta on vain osa Tornion alueesta, joka saavuttaa Tornionjoen. Kaupungin suurin pituus on 83 kilometriä ja suurin leveys 44 kilometriä. Merialueita lukuun ottamatta alueen pinta-ala on 1 228,38 neliökilometriä (41,37 neliökilometriä sisävesiä). Tätä myötä kaupungissa on pieni väestötiheys: 18,9 asukasta neliökilometriä kohden. Suurin osa maa-alueesta on rakennettua aluetta.
Tornion maisemat ovat vaikuttavia Tornionjoen myötä. Yli 500 kilometriä pitkänä se on Euroopan suurin vapaana virtaava joki. Vaihteluista huolimatta virtaama on Suomen oloissa suuri: Karungin kohdalla vettä virtaa 367 kuutiometriä sekunnissa, enimmillään 3 180 kuutiometriä sekunnissa. Tornio kuuluu boreaaliseen vyöhykkeeseen. Vallitsevat puulajit ovat kuusi ja mänty, yleisin lehtipuu on koivu. Noin puolet koko alueesta sisältää suota. Korkein Tornion kohta on 189 metriä korkea Kaakamavaara. Rannikkoalueet nousevat merenpintaan nähden 6–8 millimetriä vuosittain maankohoamisen myötä. Rannikko on karikkoista ja sen ulkoisin alue kuuluu Perämeren kansallispuistoon.
Alueen kaavoitus
pienoiskuva|Hallituskatu Suensaaressa, Tornion keskustassa. pienoiskuva|Vanhoja puurakennuksia Kukkolankoskella. pienoiskuva|Näkymä [[Suensaaren vesitornista.]] Tornion kaupunki on jaoteltu kaupunkialueeseen ja muihin alueisiin. Keskusta on osa Suensaarta, joka oli ennen joen ympäröimä, mutta nykyään osin maankohoamisen ja osin keinotekoisen rakentamisen vuoksi yhdistyneenä Ruotsin rannikkoon. Suensaari on historiallinen kaupunki, jossa sijaitsevat vanha puukirkko sekä päätie Hallituskatu. Pohjoinen osa saarta kuuluu Juhannussaareen. Itäisellä Tornionjoen rannalla sijaitsevat kaupunginosat Särkinärä, Kiviranta, Torppi, Pudas, Miukki, Palosaari ja Luotomäki. Joki erottaa Kirkkoputaan kohdalta saaren, jossa sijaitsevat Pirkkiö, Kirkonmäki, Kokkokangas, Näätsaari, Puuluoto ja Röyttä.
Tornion keskeinen kaupunkialue koostuu seuraavista kaupunginosista (suluissa vuoden 2005 asukastiedot):
Kaupungin muut alueet koostuvat seuraavista kylistä:
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Torniossa oli 21 928 asukasta, joista 19 218 asui taajamissa, 2 500 haja-asutusalueilla ja 210:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Tornion taajama-aste on 88,5 %. Tornion taajamaväestö jakautuu seitsemän eri taajaman kesken:
Ilmasto
Ilmasto Torniossa on lauhkea ja siinä on myös piirteitä meri-ilmastosta.
Vuosittainen keskilämpötila Torniossa on 0–2 °C. Lämpimin kuukausi on heinäkuu keskilämpötilalla 16 °C, kylmin on helmikuu −11 °C:lla. Terminen kasvukausi on 135–145 päivän pituinen. Vuosittainen sademäärä on 500–550 millimetriä. Pysyvä lumipeite on yleensä keskimarraskuusta toukokuun alkupäiviin asti.
Tornion keskusta sijaitsee noin 80 kilometriä napapiiristä etelään. Kesäpäivänseisauksen aikoihin aurinko ei laske ollenkaan horisontin taakse. Talvella alueella on hyvinkin pitkään pimeää, kun päivän pituus on vain kolme tuntia.
Historia
400px|pienoiskuva|Ruotsin vallan ajan kuva Torniosta.
Tornionlaakson kivikausi
Tornionjoen suisto on ollut asutettu viimeisestä jääkaudesta lähtien. Vuoteen 1995 mennessä alueelta on löydetty 16 muinaista asumusta. Ne ovat samankaltaisia kuin Vuollerimista noin 6000–5000 eaa. löydetyt. Suurin osa nykyisestä kaupunkialueesta on kuitenkin noussut merestä vasta viimeisen vuosituhannen aikana jääkauden jälkeisen maankohoamisen vuoksi. Vuoden 1000 tienoilla Tornionjoen suu sijaitsi Kukkolankosken kohdalla, 14 kilometriä nykyisestä kaupungin keskustasta pohjoiseen.
Kaupungin perustaminen
Ennen perustamistaan Tornio tunnettiin kauppateiden kohtaamispaikkana, josta Pohjolan tuotteet, lohi ja Lapin turkikset, lähtivät maailman markkinoille.
Tornio on saanut nimensä Suomen länsirajaa pitkin laskevan Tornionjoen mukaan. Tornionjoen nimen alkuperästä on kiistelty, mutta nykykäsityksen mukaan se sisältää vanhan hämäläisen sotakeihästä tarkoittavan sanan ’tornio’. Ruotsin sanaan ’torne’ (torni) perustuvaa selitystä ei pidetä enää uskottavana. Torniojärvi (pohjoissaameksi Duortnosjávri) lienee saanut nimensä joen mukaan, sillä vanhimmissa tunnetuissa asiakirjoissa järven nimeksi mainitaan Iretresk.
Tornio sai kaupunkioikeutensa Ruotsin kuninkaan Kustaa II Aadolfin määräyksestä 12. toukokuuta 1621 ja on virallisesti perustettu Suensaareen (sudensaari). Nimi on mahdollisesti tullut erään alueen maanomistajan mukaan, tai sitten sanasta Swensarö, ruotsalaisten saari.
Tornio oli perustamisensa aikaan silloisen maailman pohjoisin kaupunki.
Kaupunki perustettiin tunnustukseksi Tornion saavuttamasta asemasta kaupankäynnin keskuspaikkana 1500-luvun kuluessa. Tornio kasvoi pohjoisen suurimmaksi kauppakaupungiksi ja oli muutamia vuosia Ruotsin kuningaskunnan varakkain kaupunki. Huolimatta vilkkaasta kaupankäynnistään Lapin ja merentakaisten alueiden kanssa kaupungin väkiluku pysytteli runsaan 500 ihmisen tasolla satojen vuosien ajan.
1700-luvulla Torniossa vieraili muutamia keskieurooppalaisia tutkimusmatkailijoita, jotka tulivat tutkimaan arktisia alueita. Merkittävin tutkimusmatka tapahtui vuosina 1736–1737, kun Pierre Louis Moreau de Maupertuis tutkimusryhmineen Ranskan akatemiasta saapui tekemään mittauksia Tornionjoen varrelle. Muun muassa Aavasaksan laelta tehtyjen kolmiomittauksien avulla onnistuttiin todistamaan, että Maa on navoiltaan litistynyt pallo, geoidi.
Tornio Venäjän vallan aikana
250px|pienoiskuva|Venäjän vallan ajan kuva Torniosta vuodelta 1908. Kuva Raatihuoneen tornista Kauppakadun suuntaan. Edessä silloinen Westerlundin, myöhemmin Avelan kirjakauppa. Lapin kaupankäynti, josta Tornio oli riippuvainen, alkoi hiipua 1800-luvun aikana. Maannousun vuoksi joki oli tullut liian kapeaksi vesiliikennöintiin ja Tornion satama jouduttiin siirtämään alajuoksua kohti. Merkittävin isku varakkaalle kaupungille tapahtui kuitenkin Suomen sodassa vuonna 1808, jonka päätteeksi Suomi liitettiin osaksi Venäjän keisarikuntaa. Raja vedettiin Muonionjoen syvintä väylää pitkin jatkuen Tornionjoen suistoon asti. Linjaus jakoi Lapin kahteen osaan, mikä oli kohtalokasta kaupankäynnille. Muusta rajalinjauksesta poiketen Venäjän keisari vaati Tornionjoen syvimmän väylän länsipuolella sijaitsevaa Suensaarta ja sen mukana Tornion keskustaa liitettäväksi Venäjään. Ruotsalaiset perustivat Haaparannan kylän (nykyään kaupunki) rajan länsipuolelle tasapainottamaan Tornion menetystä.
Venäjän vallan aikana Tornio oli pieni varuskuntakaupunki. Kaupankäynti vilkastui vain Krimin sodan ja ensimmäisen maailmansodan aikoihin. Tällöin Torniosta muodostui tärkeä rajanylityspaikka. Ensimmäisen maailmansodan aikana Torniolla ja Haaparannalla oli ainoa yhteys Venäjän ja heidän läntisien liittolaistensa välillä.
Tornio Suomen itsenäisyyden ajalla
pienoiskuva|Vuoden 1944 [[Tornion maihinnousun joukkoja nousemassa maihin Röytän satamassa.]] pienoiskuva|Suomen ja Ruotsin raja Torniossa 1950-luvulla. Tuolloin Ruotsissa oli vielä vasemmanpuoleinen liikenne. Suomen itsenäistyttyä vuonna 1917 käytiin helmikuussa 1918 sisällissodan ensimmäisiä taisteluja Tornion rautatieaseman alueella. Taistelujen tuloksena Torniossa olleet venäläissotilaat vangittiin.
Lapin sodassa, toisen maailmansodan loppupuolella, Suomen piti rauhansopimuksen ehtona poistaa Saksan sotilaat maasta. Tornion kaupungin keskustan tuntumassa käytiin Lapin sodan merkittävin taistelu, kun Oulusta meriteitse saapuneet suomalaissotilaat tekivät maihinnousun saksalaisten valtaamaan kaupunkiin. Nopeasti onnistunut takaisinvaltaus ilmeisesti pelasti kaupungin polttamiselta.
Nykyisen alueensa Tornio saavutti vuonna 1973, jolloin naapurikunnat Alatornio ja Karunki liitettiin Tornion kaupunkiin.
Toisen maailmansodan jälkeen kaupungissa on työllistänyt etenkin Hartwallin omistuksessa oleva panimo, joka tunnetaan Lapin Kulta -oluestaan. Outokumpu Oyj rakensi Röytän kaupunginosaan 1960-luvulla ruostumattoman teräksen raaka-ainetta valmistavan ferrokromitehtaan ja vuonna 1976 siellä käynnistyi yhtiön ruostumatonta terästä tuottava tehdas. Menneinä sodanjälkeisinä vuosikymmeninä myös suurtekstiiliteollisuuslaitokset ovat olleet merkittäviä työllistäjiä Torniossa, esimerkiksi Kerilonin nailonlankatehdas ja Norlynin sukkatehdas. Tekstiiliteollisuus on nyttemmin kuihtunut olemattomiin. Tornionjokilaakson matkailu on kasvanut viime vuosina.
Torniossa siirryttiin kaupunginjohtajajärjestelmään vuonna 1929. Sitä ennen kaupunkia johtivat pormestarit, jotka valittiin lakitieteen tutkinnon ja perehtyneisyyden perusteella.
Väestönkehitys
pienoiskuva|Kuvaaja Tornion väestön kehityksestä Myöhään 1800-luvulle asti Torniossa oli alle 700 asukasta. 1800-luvun lopulla Tornio kasvoi merkittävästi: vuonna 1880 asukasmäärä ylitti tuhannen asukkaan rajan. 1920-luvulla asukasmäärä kaksinkertaistui 2 000:een asukkaaseen. 1970-luvun alussa Torniossa oli 8 000 asukasta. Vuonna 1973 Alatornion (8 900 asukasta) ja Karungin kunta (2 200 asukasta) liitettiin Tornioon, jolloin asukasmäärä kasvoi liki 19 000:een. 1970- ja 1980-luvulla Tornio koki positiivista väestönkasvua. Vuonna 1993 oli Tornion väestöhuippu 23 300 asukkaalla. Muuttoliike Etelä-Suomeen 1990-luvun alun laman jälkeen teki muuttotappiota Torniolle, mutta silti vähemmän kuin muille Lapin kunnille. Vuodesta 2002 lähtien Tornion väkimäärä on hiukan lisääntynyt.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen. pienoiskuva|250px|Tornion keskustaa vuonna 2014.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Torniossa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Torniossa toimii Tornion helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Tornion alueella toimii Oulun ortodoksinen seurakunta.
Entiset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Tornion kaupungin nykyisellä alueella.
Politiikka
pienoiskuva|oikea|[[Tornion kaupungintalo.]] pienoiskuva|Vuonna 1904 valmistunut Niilontalo, yksi [[Peräpohjolan Opiston rakennuksista Tornion Kivirannalla.]]
Päätöksenteko
Torniossa vahvin poliittinen toimija on Suomen Keskusta. Kaudella 2021–2025 sillä on 20 paikkaa Tornion kaupunginvaltuuston 43 valtuustopaikasta. Perussuomalaisilla on kahdeksan paikkaa, SDP:llä viisi paikkaa, vasemmistoliitolla viisi paikkaa, kokoomuksella neljä paikkaa ja kristillisdemokraateilla yksi paikka.
Tornion kaupunginjohtajana on toiminut Jukka Kujala elokuusta 2021 lähtien. Hänet valittiin kuuden vuoden määräajaksi tammikuussa 2021. Kujalan edeltäjä oli Timo Nousiainen, joka hävisi Kujalalle kaupunginvaltuuston äänestyksessä äänin 20–23.
Yhteistyö Haaparannan kanssa
Lisäyksenä kaupungit aloittivat yhteistyön myös koulutuksessa: Opiskelijat voivat vapaasti valita kummalla puolella rajaa opiskelevat. Vuodesta 1989 lähtien Haaparannalla on toiminut Kielikoulu, jossa opiskelee suomalaisia ja ruotsalaisia opiskelijoita.
Tornion ja Haaparannan suurin yhteinen hanke, Rajalla – På Gränsen, on aloitettu vuonna 2003. Rajalla-hanke sisältää yhdistetyn keskustan Tornion ja Haaparannan keskustojen välille. Vuonna 2006 rajan läheisyyteen rakennettiin Ikean tavaratalo. Vuonna 2008 rajalle rakennettiin muun muassa kauppakeskus.
Tornionlaakson museo - Tornedalens museum on Tornion ja Haaparannan yhteinen museo.
Talous ja infrastruktuuri
pienoiskuva|oikea|Lapin Kullan tehdas Tornio on teollisuuskaupunki. Tornion merkittävin työnantaja on Outokumpu, jonka ruostumatonta terästä valmistava Tornion terästehdas työllistää yli 2 000 henkeä. Outokummun ansiosta Torpin teollisuusalueelle on noussut vahva metalli- ja konepajakeskittymä. Outokumpu on viime aikoina suunnitellut laajentavansa ferrokromitehdasta Torniossa jolloin syntyisi 100 uutta työpaikkaa.
Tornion Suensaarella toimi elokuuhun 2010 asti Hartwallin (aiemmin Lapin Kulta) kansainvälisestikin tunnettua Lapin Kulta -olutta valmistanut yli 130-vuotias olut- ja virvoitusjuomatehdas. Panimossa työskenteli parhaimmillaan 200–300 työntekijää ja viime vaiheessa noin 100. Vuonna 2016 tehdaskiinteistöön perustettiin Elämystehdas Lappari, jossa toimii useita eri toimijoita kuten Club Teatria ja Tornion Panimo.
Liikenne
pienoiskuva|VR:n tavararatapiha Miukin kaupunginosassa. Tornio on kahden valtatien alkupää. Vain 16 kilometrin pituinen valtatie 29 Keminmaahan tarjoaa nopeat kulkuyhteydet Kemiin. Valtatie on pohjoisin moottoritie maailmassa ja suurin osa siitä on nimellä Perämerentie. Valtatie 21 myötäilee Ruotsin rajaa Kilpisjärvelle asti. Eurooppatie 8 myötäilee valtateitä 21 ja 29. Eurooppatie 4 alkaa Torniosta; tie on vain muutamia satoja metrejä Suomen puolella ja se jatkuu koko Ruotsin läpi Helsingborgiin etelässä. Tornion ja Haaparannan rajan yli kulkee 18 000 ajoneuvoa päivittäin, mikä tekee rajasta pohjoismaiden vilkkaimman. Tornio saa keväällä 2019 ensimmäinen kadun naisen mukaan, kun syntyy Irma Stormbomin nimikkokatu.
Haaparannalla ja Torniolla on yhteinen linja-autoasema, Haaparanta–Tornio-matkakeskus. Se sijaitsee Haaparannan puolella, sadan metrin päästä rajasta.
Rautatiet Torniosta johtavat kolmeen eri suuntaan: Oulu–Tornio-rata kulkee perämeren rantaa myötäillen Ouluun, Kolarin rata Tornionjokea myötäillen Kolariin ja Tornio–Haaparanta-rata rajan yli Haaparannalle. Lisäksi Röytän satamarata yhdistää Tornion ratapihan Röytän sataman ratapihaan. Tornion ja Haaparannan rautatieasemat yhdistävä neljä kilometriä pitkä neliraiderata mahdollistaa asemien välisen liikennöinnin sekä ruotsalaisella että suomalaisella kalustolla (Suomessa on käytössä suurempi raideleveys kuin Ruotsissa). Henkilöliikenne Torniossa keskeytyi Tornio-Pohjoisen seisakkeen huonon kunnon ja sijainnin vuoksi vuonna 2004. Turvallisemmalle paikalle rakennettiin Tornio-Itäisen seisake vuonna 2008. Nykyään osataan valmistaa junakalustoa, joka pystyy ilman telinvaihtoa vaihtamaan nopeasti raideleveyttään, kun kalusto ajetaan säältä suojatun raideleveysmuuntohallin läpi raideleveydeltä toiselle. Tällaista tekniikkaa Suomen, Ruotsin ja Norjan välisessä junaliikenteessä ei toistaiseksi (2015) ole vielä kokeiltu.
Donna Paukku
Donna Paukku on vuosina 2006–2007 valmistunut ja MTV3-kanavalla esitetty satiirisarja. Sarjan olivat käsikirjoittaneet salanimen takana olevat Rauha Relander, Peter Ståhlberg ja Sulo Kallio. Sarjan oli ohjannut Seija-Liisa Eskola ja tuotannosta vastasi Nordisk Film & TV. Sarja oli jatkoa vuosina 1990–1996 ja 1999 esitetyille sarjoille Hyvät herrat sekä Herrat nauraa.
Tornio
Liikenne
Tornion satama sijaitsee Röytän saarella, kaupungin eteläosassa. Talvisin jäänmurtaja mahdollistaa vapaat meriyhteydet ja satamaa voidaan käyttää ympärivuotisesti. Sataman liikenne koostuu pääosin Outokumpu Oyj:n ruostumattoman teräksen viennistä. Satamassa ei ole matkustajaliikennettä. Vuonna 2007 satamassa vieraili 345 laivaa ja sataman tavaraliikenne oli 1,6 miljoonaa tonnia.
Kemi–Tornion lentoasema sijaitsee Keminmaassa, noin 18 kilometriä Torniosta. Lentoyhtiö Finncomm Airlines tarjoaa suorat lennot Helsinki-Vantaan lentoasemalle. Lentoaseman läpi kulki 95 887 matkustajaa vuonna 2008.
Kulttuuri
pienoiskuva|[[Tornion kirkko rakennettiin 1684–1686.]] pienoiskuva|Kauppakeskus Rajalla - På Gränsen sijaitsee Ruotsin rajan välittömässä läheisyydessä.
Tapahtumat
Torniossa on järjestetty useita suuria kristillisiä kesätapahtumia. Vanhoillislestadiolaisten suviseurat on järjestetty Torniossa viisi kertaa, vuosina 1909, 1929, 1952, 1994 sekä 2016.
Kieli
Torniossa puhuttu murre ei juuri poikkea muiden länsirajan kuntien asukkaiden murteesta. Sen sijaan Ruotsin puolella asuvat tornionlaaksolaiset puhuvat ruotsin kielen ohella yleisesti meänkieltä eli tornionlaaksonsuomea, joka poikkeaa selvästi Suomen puolen peräpohjalaismurteista etenkin ruotsin kielen huomattavan sanastovaikutuksen vuoksi.
Urheilu
pienoiskuva|[[Pohjan stadion.]] Tornion urheiluelämä on viimeisen sadan vuoden aikana ollut vilkasta. Tornionseudun ensimmäiset urheilukilpailut olivat hiihtokilpailut Tornionjoen jäällä 1894.
Vuosisadan alussa urheilutoiminta käynnistettiin Tornion Pyryn puitteissa, joka perustettiin marraskuussa 1905 suurlakon jälkitunnelmissa jatkamaan kansalliskaartin toimintaa. Palloilulajeille perustettiin vuonna 1935 oma seura, Tornion Palloveikot (ToPV), jonka lajeina olivat kesäisin jalkapallo ja talvisin jääpallo ja futsal. Itsenäisyyden kahtena ensimmäisenä vuosikymmenenä suojelukuntajärjestö oli keskeinen urheilutoiminnan järjestäjä. Erityisesti ammunta ja pesäpallo kesäisin sekä hiihto ja ampumahiihto talvisin olivat suojeluskuntaurheilun päälajeja. Ammunnan, hiihdon ja ampumahiihdon kilpailupaikoiksi muodostui Kokkokankaan maasto. Torikenttä toimi jalka- ja pesäpalloilun pelipaikkana ja Tornionjoen jäällä jääpalloiltiin.
1970-luvulta lähtien urheilupuolella erikoistuminen tiettyyn lajiin on ollut tyypillistä myös Torniossa. Tornion Palloveikot on erityisesti jääpalloseura ja Tornion Pallo –47 jalkapalloseura. Muita palloilupuolen erikoisseuroja ovat jääkiekossa Tornion IHC, lentopallossa Tornion Lentis-88 ja kaukalopallossa Tornion Palloketut. Tornion Palloveikot on myös kaupungin salibandyn ykkösseura. Hiihdon ja yleisurheilun ykkösseura on Alatornion Pirkat.
Palloilulajeja on 1950-luvulta lähtien pelattu Pohjan Stadionilla, joka 1980-luvulta lähtien on ollut yksinomaan yleisurheilijoiden ja jalkapalloilijoiden käytössä. Jääpalloilijoiden pelipaikkana toimi 1980- ja 90-luvuilla Näränperän luonnonjääkenttä ja 1990-luvulta lähtien peliareenana on ollut Haaparannan Gränsvallenin tekojää. Jääkiekkoa, kaukalopalloa ja lentopalloa harrastetaan Putaan urheilukeskuksessa. Hiihtourheilun pääpaikaksi on muodostunut Puuluodon hiihtokeskus.
Muiden urheilulajien suorituspaikkoja ovat Putaan uimahalli uimareille, Laivakangas raviurheilulle ja haulikkoampujille, Näränperä jousiampujille ja golfaajille sekä Röyttä purjehtijoille.
Tunnettuja Torniossa kasvaneita urheilijoita vuosikymmenien varrelta ovat olleet muun muassa yleisurheilija, olympiavoittaja Ville Pörhölä, yleisurheilijat Erik Åström ja Tauno Kontio, hiihtäjä Jari Isometsä, ammattijalkapalloilija Teemu Tainio, pujottelun maailmanmestari Kalle Palander sekä jääkiekkoilijat Ville Pokka ja Jesse Puljujärvi.
Donna Paukku
Sarjan päähahmo oli kauppaneuvos Johannes Paukun avioton tytär, joka saapuu Italiasta Suomeen. Alkuperäisen Raimo "Tollo" Koskivuon näyttelijän, Eero Melasniemen, korvasi sarjassa Markku Toikka.
Juoni
Johannes Paukun pesää jaetaan ja SDP:n europarlamentaarikko Tollon hallussa on merkittävä osa Paukun makkarakonsernin osakekannasta. Kun Tollo on turvaamassa vaalirahoituksensa ja hallituspaikan yhtiössä, neuvottelupöytään saapuu yllättävä vieras, Donna Paukku.
Donna asettuu asumaan laadukkaaseen hotelliin ja ryhtyy Tollon sekä Tyynen avustamana saunottamaan vieraita. Donnalla on Suomessa usea salainen tehtävä ja biologinen kellokin tikittää. Suomi on mahdollisuuksien ihmemaa, kunhan verkostoituu oikein ja on alasti oikeassa paikassa – saunassa.
Kreikkalaisen kirjaimiston historia
Kreikkalaisen kirjaimiston historia ulottuu 700-luvulta eaa. eli foinikialaisen kirjaimiston sovittamisesta kreikan kieleen aina nykyaikaan saakka. Kirjaimisto vakiintui nykyiseen muotoonsa 300-luvulla eaa.
Varhaisemmat kirjoitusjärjestelmät
Kreikkalainen kirjaimisto ei ollut ensimmäinen kreikkalaisten käyttämä ja kreikan kielen kirjoittamiseen käytetty kirjoitusjärjestelmä. Sitä edelsi mykeneläisellä kaudella eli Kreikan myöhäisellä pronssikaudella noin 1400-luvulta 1100-luvulle eaa. mykeneläisen kreikan kirjoittamiseen käytetty niin kutsuttu lineaari-B-kirjoitus. Se ei ollut aakkoskirjoitusta vaan tavuihin perustunutta lineaarikirjoitusta, joka ei sopinut erityisen hyvin kreikan kirjoittamiseen. Kyseisen kirjoituksen kirjoitus- ja lukutaito hävisi mykeneläisten palatsikeskusten tuhouduttua noin 1100–1050 eaa., sillä sen kirjoitus- ja lukutaito oli ilmeisesti vain pienen kirjuriluokan hallussa, eikä siitä ole historiallista jatkumoa myöhempään kreikkalaiseen kirjaimistoon.
Kyproksella kehittyi 1000-luvulla eaa. kyproslainen kirjoitus, joka perustui saaren varhaisempaan kypro-minolaiseen kirjoitukseen, ja vaikuttaa saaneen vaikutteita myös lineaari-B:stä. Sitä käytettiin myös kreikan kielen kirjoittamiseen jo ennen kreikkalaisen kirjaimiston kehittämistä.
Alkuperä
Herodotos katsoi kirjaimiston olleen alun perin joonialaisten kehittämä, näiden opittua kirjoituksen foinikialaisilta. On pidetty todennäköisenä, että kirjaimiston kehittäneen tai kehittäneiden on täytynyt osata sekä kreikkaa että foinikiaa, jotta sovittaminen kielestä ja niiden äänteistä toiseen oli mahdollista. Siksi on ehdotettu, että tämä olisi voinut tapahtua Syyrian tai Foinikian rannikolla, jossa oli kreikkalaisia asutuksia 800-luvulta eaa. lähtien. Toisaalta tämä olisi voinut tapahtua yhtä hyvin Egeanmeren alueella, missä foinikialaiset toimivat ja mistä on löydetty semiittisiä piirtokirjoituksia. Erääksi paikaksi on ehdotettu Euboiaa, josta tehdyt arkeologiset löydöt (Lefkantí, Eretria, Khalkis) 900–700-luvuilta eaa. kertovat varhaisista kauppayhteyksistä Foinikiaan.
Kirjaimiston perustuminen foinikialaiseen esikuvaan on ilmeistä kirjainten muodoista sekä järjestyksestä, joka vastaa suoraan foinikialaista. Vielä Herodotos kutsui 400-luvulla eaa. kirjaimia nimellä ”foinikialaiset kirjaimet”. Joonian Teoksesta tunnetaan samalta vuosisadalta piirtokirjoitus, jossa kirjaimiin viitataan nimellä, ja niillä kirjoittamisesta käytetään sanaa , ”kirjoittaa foinikialaisittain”. Kreetalla kirjureista käytettiin samaan alkuperään palautuvaa nimitystä.
Kreikkalaisessa mytologiassa kirjaimiston tulo kytkettiin yleensä foinikialaisen Kadmoksen tuloon Kreikkaan. Joissakin myyttiversioissa kirjainten keksijöiksi esitettiin kuitenkin Prometheus tai Palamedes.
Kirjaimiston sovittaminen kreikan kieleen
pienoiskuva|240px|[[Dipylon-piirtokirjoitus|Dipylon-piirtokirjoituksen sisältävä oinokhoe, n. 740 eaa.]] pienoiskuva|240px|Niin kutsutun [[Nestorin malja|Pithekussain Nestorin maljan piirtokirjoitus, n. 750–700 eaa.]] Foinikian kieltä kirjoitettiin seemiläisenä kielenä pelkillä konsonanteilla, joita oli 22. Osa konsonanteista oli kuitenkin vokaalinkaltaisessa käytössä olleita puolivokaaleja (mater lectionis). Koska kreikka kielenä oli erilainen eikä näin montaa konsonanttia tarvittu, kreikassa tarpeettomat konsonantit ja puolivokaalit otettiin vastaamaan kreikan vokaaleita. Nämä viisi alkuperäistä vokaalia olivat alfa (< alef), eeta (< he), ioota (< jod), omikron (< ajin) ja ypsilon (< vav). Osa kirjaimista, kuten fii, khii, psii ja oomega, olivat ilmeisesti kreikkalaisten omaa keksintöä, eikä niillä ollut foinikialaista esikuvaa. Kaikki kirjaimet saivat akrofoniset nimet.
Näin syntyi ensimmäinen varsinainen aakkoskirjoitus, jossa on merkit sekä konsonanteille että vokaaleille. Se oli hyvin sovitettu kreikan kielen äänteisiin. Kreikkalaiset olivat ensimmäisiä Euroopassa, jotka käyttivät aakkoskirjoitusta, ja aakkoskirjoituksen käyttöönottoa voidaan pitää eräänä koko antiikin kreikkalaisen kulttuurin merkittävimmistä keksinnöistä.
Foinikialaiseen tapaan kreikkaa kirjoitettiin alun perin oikealta vasemmalle tai joskus niin kutsuttuna bustrofedonina, jossa joka toinen rivi oli kirjoitettu oikealta vasemmalle ja joka toinen vasemmalta oikealle. Vähitellen kirjoitussuunnaksi vakiintui nykyinen vasemmalta oikealle. Kirjaimistossa oli paljon alueellista vaihtelua kreikan lukuisten murteiden erojen vuoksi, ja siihen kuului myöhemmin käytöstä poistuneita kirjaimia, kuten wau eli digamma sekä koppa ja san.
Kirjoitus vaikuttaa levinneen nopeasti eri puolille kreikkalaista maailmaa, ja siitä syntyi useita paikallisia variaatioita. Varhaisimmat tunnetut esimerkit kreikkalaisen kirjaimiston käytöstä ovat Ateenasta löydetty Dipylon-piirtokirjoitus noin vuodelta 740 eaa. sekä Pithekussaista löydetty niin kutsutun Nestorin maljan piirtokirjoitus noin vuodelta 750–700 eaa. Kummatkin ovat runomuotoisia ja liittyvät symposion-kulttuuriin. Niissä esiintyvissä kirjaimistoissa on jo havaittavissa itsenäistä kehitystä, mistä voidaan päätellä, etteivät ne edusta kreikkalaisen kirjaimiston kaikkein varhaisinta vaihetta, vaan kirjaimisto on syntynyt jo jonkin verran aiemmin. Kreikkalaista kirjaimistoa sovellettiin ilmeisesti varsin pian sen keksimisen jälkeen muun muassa homeerisen runouden muistiinmerkitsemiseen.
Foinikialaisesta kirjaimistosta kehittyi kreikkalaisen lisäksi myös muun muassa heprealainen kirjaimisto.
Kirjaimistojen vertailu
Seuraavassa taulukossa on esitettu foinikialaiset kirjaimet ja niiden perusteella luodut kreikkalaiset kirjaimet, sekä vertailun vuoksi myös heprealaiset kirjaimet. Kreikkalaisista kirjaimista on esitetty varhaista, arkaaista muotoa edustava variantti (yhdistelmä eri alueiden arkaaisesta kirjaimistosta), joka havainnoillistaa kirjaimiston vaiheittaista kehitystä, sekä klassisen joonialaisen aakkoston mukainen eli nykyinen muoto.
pienoiskuva|240px|Varhainen [[kreikkalainen kirjaimisto maalattuna kyliksiin, arkaainen kausi.]] pienoiskuva|240px|[[Bustrofedonilla kirjoitettua Gortynin lakitekstiä, n. 480–450 eaa.]]
Päätyypit
pienoiskuva|300px|”Vihreän”, ”punaisen” ja ”sinisen” tyypin kirjaimistojen levinneisyysalueet kartalla, perustuen Kirchhoffin (1867) karttaan.
Arkaaisella kaudella oli käytössä useita erilaisia, paikallisia kreikkalaisia kirjaimistoja, ennen kuin klassinen kreikkalainen kirjaimisto vakiintui. Kirjaimistot jaotellaan tutkimuksessa usein neljään päätyyppin. Jaottelu perustuu ennen kaikkea siihen, miten kirjaimistoissa esitetään aspiroidut konsonantit (/kh/, /ph/) sekä konsonanttiklusterit (/ks/, /ps/). Tyyppeihin viitataan tutkimuksessa nimillä ”vihreä”, ”punainen”, ”vaaleansininen” ja ”tummansininen”, mikä perustuu Adolf Kirchhoffin (1877) alun perin julkaisemaan värikoodattuun karttaan.
Vihreä
Vihreään (tai eteläiseen) tyyppiin kuuluivat muun muassa Kreetan sekä eteläisten Kykladien polisten, kuten Theran ja Meloksen, kirjaimistot. Tyyppi on kaikkein arkaaisin ja lähimpänä alkuperäistä foinikialaista esikuvaa. Tyypin kirjaimistoissa ei ole ei-foinikialaista alkuperää olevia kirjaimia fii, khii, psii ja oomega.
Punainen
Punaiseen (tai läntiseen) tyyppiin kuuluivat muun muassa Euboian, Boiotian ja Thessalian polisten, Peloponnesoksen polisten pääosan sekä näiden Suur-Kreikassa sijainneiden siirtokuntien kirjaimistot. Punainen on se tyyppi, joka kopioitiin myöhemmin länteen ja toimi esikuvana latinalaiselle kirjaimistolle, ja siinä on havaittavissa tähän liittyvää kehitystä. Tyypin kirjaimistoissa Χ ei merkitse äännettä /kh/ kuten khii vaan äännettä /ks/ kuten latinalainen X. Äännettä /kh/ esitti puolestaan psiin näköinen Ψ.
Sininen
Sininen tyyppi on se tyyppi, johon myöhempi kreikkalaisen kirjaimiston standardi perustui. Se jaetaan kahteen alatyyppiin, itäiseen vaaleansiniseen ja joonialaiseen tummansiniseen tyyppin. Tyyppejä yhdistää se, että niissä Χ merkitsee äännettä /kh/.
Vaaleansiniseen tyyppiin kuuluivat muun muassa Ateenan, Aiginan sekä pohjoisten Kykladien polisten kirjaimistot. Tyypissä ei ole kirjaimia ksii ja psii, vaan /ks/ on esitetty ΧΣ ja /ps/ ΠΣ tai ΦΣ. Paroksen ja Thasoksen kirjaimistoissa lyhyt [o] merkittiin kirjaimella Ω ja pitkä [o:] kirjaimella Ο, toisin sanoen toisin päin kuin klassisessa kirjaimistossa.
Tummansiniseen tyyppiin kuuluivat muun muassa Megaran, Argoksen ja Korintin sekä Joonian ja Lesboksen polisten kirjaimistot. Tyypissä on sekä ksii että psii. Myös klassinen oomega tuli tästä tyypistä.
Kirjaimistojen vertailu
Seuraavassa taulukossa on kreikkalaisen kirjaimiston tärkeimpiä paikallisia variaatioita arkaaisella kaudella. Kirjaimistoissa olevat merkittävimmät erot on merkitty värein, jotka havainnoillistavat niiden kuulumista Kirchhoffin tyyppeihin. Erityisen poikkeavat muodot on merkitty tummanharmaalla.
Myöhempi historia
pienoiskuva|200px|Omistuskirjoitus boiotialaisella kirjaimistolla [[kantharos|kantharoksessa, n. 450–425 eaa.]]
Kreikkalainen kirjaimisto vakiintui klassiseen muotoonsa 300-luvulle eaa. tultaessa. Merkittävää kehityksessä oli attikalaisen kirjaimiston kehitys. Attikassa, johon myös Ateena kuuluu, käytettiin omaa kirjaimistoa 400-luvun eaa. lopulle saakka. Attikalainen kirjaimisto perustui alun perin ilmeisesti aiginalaiseen ja euboialaiseen kirjaimistoon, ja edusti Kirchhoffin terminologialla (katso yllä) ”itäistä vaaleansinistä” tyyppiä.
Vuonna 403/402 eaa. Ateenan kansankokous päätti hylätä vanhan kirjaimiston ja ottaa käyttöön joonialaisen kirjaimiston muodon, Kirchhoffin terminologialla ”joonialaisen tummansinisen” tyypin kirjaimiston. Se standardisoitiin kirjaimistoksi, joka käsitti 24 kirjainta. 300-luvun eaa. alkupuolella sama kirjaimisto otettiin käyttöön muun muassa Makedoniassa ja Boiotiassa. Vuosisadan kuluessa se syrjäytti Ateenan suuren kulttuurisen vaikutuksen ansiosta muut paikalliset kirjaimistot, ja vakiintui myös nykyisin käytössä olevaksi klassiseksi kreikkalaiseksi kirjaimistoksi. Ainoastaan joidenkin kirjainten äännearvo on muuttunut antiikin ajoista.
Hellenistisellä kaudella kehittyneessä koinee-kreikassa tapahtui äännemuutoksia, joiden seurauksena käsitys klassisesta lausumisesta alkoi vähitellen hämärtyä. Tämän seurauksena kehitettiin niin kutsuttu polytoninen ortografia, jota käyttämällä klassinen ääntämys voitiin merkitä ylös kirjoitukseen lukuisin diakriittisin merkein. Se on ollut tästä lähtien oleellinen osa muinaiskreikan kirjoittamista. Polytoninen ortografia säilyi käytössä myös nykykreikan kirjoittamisessa virallisesti aina vuoteen 1982 saakka.
Vaikutus
pienoiskuva|200px|[[Venn-diagrammi, joka havainnoillistaa kreikkalaisen (vasen), latinalaisen (oikea) ja kyrillisen kirjaimiston (alin) yhtäläisyyksiä ja eroja.]]
Kreikkalainen kirjaimisto toimi pohjana Euroopan muille aakkoskirjoituksille sekä myös useille muille kirjaimistoille. Fryygiassa se kopioitiin fryygialaiseksi kirjaimistoksi. Italiassa etruskit ottivat kreikkalaisen kirjaimiston käyttöön etruskilaisena kirjaimistona. Roomalaiset kehittivät etruskien kirjaimiston pohjalta latinalaisen kirjaimiston.
Bysanttilaisella keskiajalla kreikkalaisen kirjaimiston perusteella kehitettiin kyrillinen kirjaimisto slaavien parissa suoritettavan lähetystyön käyttöön.
Carlos Germán Mesa Ruiz
Carlos Germán Mesa Ruiz (s. 4. syyskuuta 1943 Duitama) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Tunjan arkkihiippakuntaan 11. marraskuuta 1967 ja nimitettiin Araucan hiippakunnan piispaksi 20. maaliskuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Beniamino Stella, jota avustivat Luis Augusto Castro Quiroga ja Alvaro Raúl Jarro Tobos. Mesa Ruiz asetettiin virkaansa 3. toukokuuta.
Mesa Ruiz nimitettiin 2. helmikuuta ja asetettiin 17. huhtikuuta 2010 Socorro y San Gilin hiippakunnan piispaksi.
Sosioniikka
Sosioniikka on liettualaisen sosiologin Aušra Augustinavičiūtėn (1927–2005) kehittämä psykologinen teoria persoonallisuudesta sekä ihmisten välisestä yhteensopivuudesta. Sen mukaan kaikki ihmisten erilaisuus voidaan luokitella 16 eri tyyppiin.
Kubotan
thumb|200.00px|The Authentic Kubotan Keychain thumb|Koko verrattuna tulitikkuun
Sosioniikka
Tarkemmin
Sosioniikka on johdettu sanasta yhteiskunta, koska Augustinavičiūtė katsoi jokaisella persoonallisuustyypillä olevan oma tehtävänsä yhteiskunnassa. Sosioniikka ei luonut omaa psykologisten tyyppien järjestelmäänsä, vaan se perustuu Carl Jungin, Sigmund Freudin ja Antoni Kępińskin persoonallisuusteorioihin.
Kubotan
Kubotan on kooltaan noin 14 cm pitkä kynämäinen itsepuolustusväline, joka on valmistettu alumiinista, puusta tai muovista. Kubotanista on kehitetty erilaisia muunnoksia, mutta kaikissa malleissa toimintaperiaate on sama. Kubotanin avulla hyökkääjän voi pienelläkin voimalla lamauttaa tai saada hallintaan. Kubotanin ja sen perustekniikat kehitti alun perin suurmestari Soke Kubota Takayuki, jonka mukaan myös itse väline on nimetty.
Sosioniikka
Tarkemmin
Osa sosionisteista katsoo psyykkisten ilmiöiden ilmenevän fyysisissä piirteissämme. Muun muassa frenologiassa tutkittiin vastaavia yhteyksiä, ja se sai osakseen raskasta kritiikkiä ja osoittautui käyttökelvottomaksi teoriaksi.
Kubotan
Käyttö
Kubotanin tehokkuus perustuu sen yksinkertaisuuteen ja käyttötekniikoiden tehokkuuteen. Kubotania on mahdollista käyttää lyömäaseena, hermopisteaseena, sekä erilaisten lukkojen ja vääntöjen tehostamiseen. Lisäksi on saatavilla erityyppisiä erikoismalleja, joihin on yhdistetty muun muassa erityyppisiä veitsiä ja kaasusumuttimia. Kubotania tavataan yleensä niin kutsuttuna avaimenperämallina, jolloin se muistuttaa lähinnä suurta avaimenperää ja on aina saatavilla. Kubotania voi kuljettaa mukanaan iästä ja sukupuolesta riippumatta melkein missä tahansa maassa laillisesti, eikä tavallisen kubotanin hallussapitoon yleensä vaadita lupaa. Suomessa kuitenkin kubotanin hallussapito yleisellä paikalla on järjestyslain mukaan kielletty.
Hurraa! Me teemme laivoja
'''Hurraa! Me teemme laivoja''' on Irwin Goodmanin vuonna 1990 julkaistu studioalbumi. Albumi oli Goodmanin toiseksi viimeinen.
Taisto Tikkanen
Taisto Tikkanen (s. 8. toukokuuta 1940 Nurmo) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Tikkanen pelasi vuosina 1955–1967 pesäpallon mestaruussarjassa ja suomensarjassa Seinäjoen Maila-Jussien, Helsingin Pallo-Tovereiden ja Nurmon Jymyn joukkueissa. Tikkanen valittiin kolmesti Itä–Länsi-otteluun vuosina 1958, 1964 ja 1966. Pelipaikaltaan Tikkanen toimi kopparina.
Tikkanen sai kaudella 1959 pelikieltoa, kun hänen pelaajasiirtoaan puitiin Pesäpalloliitossa Puna-Mustien toimesta, kun Tikkanen liittyi naapuriseura Pallo-Toverieden joukkueeseen. Jupakan taustalla oli mahdolliset rahapalkkiot siirron taustalla.
Hiilivoima Suomessa
pienoiskuva|280x280px|Hiilen osuus energiankulutuksesta Suomessa (TJ) 1970–2021Hiilivoima Suomessa kattaa yli 10 prosenttia primäärienergiasta. Kivihiilen osuus sähköntuotannosta on vaihdellut 9 ja 21 prosentin välillä. Kaukolämmöstä ja siihen liittyvästä sähköstä tuotetaan kivihiilellä 26–27 prosenttia. Kivihiilen käyttö on keskittynyt suuriin voimalaitoksiin. Suuret lauhdevoimalaitokset sijaitsevat rannikolla, Etelä-Suomen suurissa kaupungeissa on vastapainevoimalaitoksia. Kivihiiltä tuodaan Suomeen ulkomailta, eniten Venäjältä.
Vuonna 2017 Suomessa oli seitsemän suurta kivihiilivoimalaa, joista vain yksi tuotti sähköä pelkällä kivihiilellä. Vuonna 2014 suljettiin Inkoon voimalaitos, joka oli Suomen suurin kivihiilivoimala. Meri-Porin voimalaitos on Suomen suurin hiilivoimala. Se käyttää polttoaineena yksinomaan kivihiiltä ja tuottaa yksinomaan sähköä. Kaikki muut hiilivoimalat ovat sähkön ja lämmön yhteistuotantolaitoksia. Tämä tarkoittaa, että ne eivät ole optimoituja sähkön tuotantoon, vaan niillä pyritään tuottamaan kaukolämpöä, mikä nostaa voimalaitoksen hyötysuhteen korkeaksi.
Energia- ja ilmastostrategian mukaan hiilen energiakäytöstä luovutaan Suomessa vuoteen 2030 mennessä.
Historia
Ruotsin rakentama tuulivoima laski pohjoismaisen Nord Pool -sähköpörssin sähkönhintaa ja hiilivoimasta tuli kannattamatonta. Vuoden 2017 toukokuusta lähtien päästökauppaan liittyvän päästöoikeuden hinta on noussut moninkertaiseksi noin 5 euron tasolta noin 20 euron tasolle (elokuu 2018).
Entiset voimalat
Suomen kivihiilivoimalaitokset ovat kokeneet sulkemisia: Mussalon voimalaitos suljettiin vuonna 2011 ja purettiin 2015. Inkoon voimalaitos ajettiin alas vuonna 2013 ja purettiin 2020. Kristiinan voimalaitos ja Tahkoluodon voimalaitos suljettiin vuonna 2015. Kymijärven voimalaitos Lahdessa suljettiin keväällä 2019. Hanasaaren voimalaitos Helsingissä suljettiin 1. huhtikuuta 2023.
Nykytilanne
Suomessa on vuonna 2023 toiminnassa kuusi suurta voimalaitosta, jotka käyttävät polttoaineenaan hiiltä.
Martinlaakson voimalaitoksen hiilikattila jätettiin huoltovarmuuskäyttöön, mutta energiakriisin uhatessa se otettiin uudelleen käyttöön 2022.
Meri-Porin voimalaitos oli tehoreservissä vuodesta 2017, kunnes se palautettiin päivittäiseen käyttöön 2022.
Hiilen tuonti
Suomessa ei ole omaa hiilen tuotantoa, joten kaikki poltettu hiili tuodaan ulkomailta. Tuontimäärä on riippuvainen Pohjoismaiden ilmaston sateisuudesta – sateisina vuosina tuonti on vähäisempää. Kivihiilen tuonti on ollut keskimäärin noin neljä miljoonaa tonnia vuodessa. Tuonnin arvo on ollut 230:stä 520:n miljoonaan euroon. Suurin osa hiilestä tulee Venäjältä, muita tärkeitä tuojia ovat Kazakstan, Puola ja Yhdysvallat.
Vuonna 2014 Suomeen tuotiin kivihiiltä yhteensä 4 121 000 tonnia, josta Venäjältä 3 739 000 tonnia, Kazakstanista 183 000 tonnia ja Puolasta 176 000 tonnia. Lisäksi pieniä määriä tuotiin muun muassa Norjasta ja Saksasta.
Tulevaisuus
Suomi on sitoutunut kansainvälisillä ilmastosopimuksilla vähentämään kasvihuonekaasupäästöjään, mikä tarkoittaa fossiilisten polttoaineiden käytön vähentämistä. Vuoden 2013 kansallisessa energia- ja ilmastostrategiassa linjattiin, että kivihiilen käyttöä vähennetään merkittävästi siirtymällä voimalaitoksissa biomassan käyttöön. Juha Sipilän hallituksen hallitusohjelmassa linjattiin keväällä 2015, että Suomi luopuu hiilen käytöstä energiantuotannossa 2020-luvun aikana. Kivihiili olisi tarkoitus korvata muun muassa biopolttoaineilla voimalaitoskäytössä. Tämä kuitenkin vaatii voimalaitosinvestointeja. Sipilän hallitus on suunnitellut kieltävänsä kivihiilen käytön energiantuotannossa vuoden 2030 jälkeen.
Monilla energiayhtiöillä on suunnitelmissa korvata kivihiilikäyttöisiä voimalaitoksia uusiutuvia energianlähteitä käyttävillä voimalaitoksilla. Helen on suunnitellut yhtenä vaihtoehtona korvata 40 % kivihiilen käytöstä biomassalla. Turun Seudun Energiantuotanto on aloittanut monipolttoainevoimalaitoksen rakentamisen, joka korvaa osittain Naantalin voimalaitoksen.
Jo rakennettu Naantalin monipolttoainevoimalaitos tulee korvaamaan Naantalin voimalaitoksen, kun se tulee käyttöikänsä päähän.
Salmisaaren voimala Helsingissä suljetaan 2025.
Jos Suomessa luovuttaisiin kivihiilen käytöstä vuonna 2025, kaukolämmön hinta nousisi. Kaukolämmön hinta nousisi Helsingissä 5-10 prosenttia ja Vaasassa jopa 20 prosenttia. Myös Vantaalla ja Turun seudulla kaukolämmön hinnat nousisivat. Energia- ja ilmastostrategian mukaan hiilen energiakäytöstä luovutaan Suomessa vuoteen 2030 mennessä. Vuoden 2030 aikataululla energiayhtiöille aiheutuu vain pieniä vaikutuksia.
Vuodesta 2025 alkaen kivihiilestä luopuville on valtio tarjonnut 90 miljoonan euron tukipaketin. Monissa voimalaitoksissa ollaan korvaamassa kivihiiltä uusiutuvilla energianlähteillä. Esimerkiksi Helen-energia-alan konserni on ottanut käyttöön voimalaitoksissaan energialähteeksi kivihiilen rinnalle puupellettien polttamisen. Kivihiiltä saatetaan korvata maakaasulla vuoteen 2025 mennessä ja biomassalla vuoteen 2030 mennessä. Wärtsilän mukaan tuulivoimaa voidaan käyttää tulevaisuudessa kaukolämmön tuotantoon lämpöpumpputeknologialla. Konsulttiyhtiö Pöyry on esittänyt samaa ajatusta.
Ylämaan kisat
pienoiskuva|Tukinheittoa [[New Hampshiren Ylämaan kisoissa]] Ylämaan kisat on Skotlannin ylämailla järjestettävä perinteinen kansallisurheilutapahtuma.
Ensimmäisen kerran kisat järjestettiin tiettävästi 1000-luvulla, mutta sittemmin on ollut pitkiä kausia, jolloin kisoja ei ole käyty. Yli 200 vuotta sitten perinnettä alettiin elvyttää ja nykyään kisat ovat Skotlannissa suosittuja, ja niitä järjestetään useissa kaupungeissa, merkittävimpinä Braemar, Inverness, Cowal, Lonach, Ballater ja Aboyne. Aboynen kisat on pidetty joka vuosi vuodesta 1867 lähtien lukuun ottamatta maailmansotien vuosia. Lisäksi skotlantilaiset siirtolaiset järjestävät vastaavia kisoja myös eri puolilla maapalloa.
Commandment
Commandment on death metal -yhtye Six Feet Underin seitsemäs albumi. Sen julkaisi Metal Blade Records 17. huhtikuuta 2007.