cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sydney International
Kilpailupaikan vaihto
NSW Open pelattiin aiemmin White City -kompleksissa lähellä Sydneyn liikekeskustaa, mutta vuodesta 2000 lähtien se on pelattu Länsi-Sydneyssä Homebushin lähiössä sijaitsevassa Sydney International Tennis Centressä, joka rakennettiin vuoden 2000 kesäolympialaisten tennisturnausta varten. Tenniskeskus koostuu 15 ulkokentästä ja keskuskentästä sekä Tennis NSW:n hallintorakennuksesta
Keijo Koivumäki
Keijo Olavi Koivumäki (4. marraskuuta 1926 Helsinki – 5. joulukuuta 2017 ) oli suomalainen kilpasoutaja.
Bushel
Bushel (busheli, vakka, lyhennettynä bsh. tai bu.) on SI-järjestelmään kuulumaton tilavuusmitta, jota on käytetty sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa, mutta on monien muiden tilavuus­yksiköiden tavoin näissä maissa eri suuruinen.
Keijo Koivumäki
Seuratasolla Koivumäki edusti helsinkiläistä Soutumiehiä ja Helsingin Soutuklubia. Hän voitti Suomen-mestaruuden perämiehettömässä kaksikossa vuonna 1950 (Eero Koivumäen kanssa), pariairokaksikossa 1951–1954 (ensimmäinen Harri Granqvistin, muut Eero Koivumäen kanssa) sekä kahdeksikossa 1947–1948.
Kilpauransa jälkeen Koivumäki toimi muun muassa Suomen Soutuliiton tiedotussihteerinä, Soutumiesten rahastonhoitajana, puheenjohtajana ja valmentajana, Airo-lehden päätoimittajana sekä radion, television ja eri lehtien avustajana.
Bushel
Yhdysvalloissa bushel on määritelmän mukaan 2 150,42 kuutiotuumaa. Koska tuuma on määritelmän mukaan 2,54 senttimetriä, voidaan laskea, että yksi yhdysvaltalainen bushel on tarkalleen 35,23907016688 litraa. Yhdys­valloissakin yksi gallona on kiinteitä aineita mitattaessa kahdeksas­osa bushelia (pintti on bushelia).
Bushelia käytetään Yhdysvalloissa varsinkin maataloustuotteiden mittayksikkönä. Nykyään sitä kuitenkin käytetään lähinnä painomittana, ja eri maataloustuotteille on sovittu eri painomäärät.
Esimerkkejä:
Johan Gabriel Gädda
Johan Gabriel Gädda (3. marraskuuta 1825 Mustasaari – 1. toukokuuta 1891 Mustasaari) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
P. J. O’Rourke
thumb|P. J. O’Rourke Patrick Jake O’Rourke (14. marraskuuta 1947, Toledo, Ohio – 15. helmikuuta 2022 ) oli yhdysvaltalainen poliittinen satiirikko, journalisti ja kirjoittaja. Hän työskenteli Cato-instituutissa.
Zeiss-Groß-planetaario
thumb|Zeiss-Groß-planetaario ja sen [[halkaisijaltaan 30-metrinen kupoli ]] thumb|Planetaarion pienempi esityssali
Zeiss-Groß-planetaario on Saksan pääkaupungissa Berliinissä, Prenzlauer Bergin kaupunginosassa, sijaitseva planetaario. Se avattiin vuonna 1987, ja nykyisin se on osa Die Stiftung Planetarium Berlin -säätiötä. Planetaarion kahdessa esityssalissa on yhteensä 467 paikkaa. Rakennuksen uudistustyö valmistui vuonna 2016.
Julkista liikennettä käyttäen Zeiss-Groß-planetaarioon voi saapua S-Bahn-junalla, raitiovaunulla tai linja-autolla. Vuonna 2021 planetaarioesityksen lipun perushinta on 9 euroa. Planetaarion esityssalit ovat esteettömiä.
Tähtitiede-esitysten lisäksi planetaariossa on esillä vaihtuvia näyttelyjä.
Mattijuhani Koponen
pienoiskuva|Sperm-yhtyeen Mattijuhani Koponen lukee omaa runoaan YK:n juhlapäivänä torstaina 24. lokakuuta 1968 Natsalla ([[Nylands Nationin juhlasalissa).]] Mattijuhani Ilmari Koponen (s. 10. lokakuuta 1941 Lappeenranta) on suomalainen performanssitaiteilija, runoilija, muusikko, säveltäjä, taidemaalari, valokuvaaja ja eläkkeellä oleva toimittaja, joka asuu Helsingissä. Hänet tunnetaan erityisesti 1960-luvun lopun underground-ryhmä Spermin johtohahmona. Koposen isä oli sähköasentaja ja äiti sairaala-apulainen. Perheessä oli neljä lasta.
Ura
Mattijuhani näytteli Lappeenrannan kaupunginteatterissa 1950-luvulla lapsi- ja nuorisoavustajana. Varusmiespalvelunsa aikana hän toimi varusmieskuorossa aluksi laulajana ja sittemmin kapellimestarina. Koponen opiskeli varusmiespalvelun jälkeen Tampereen Draamastudiossa, näytteli Tampereen Ylioppilasteatterissa sekä Tampereen Työväen Teatterissa. Ansioistaan näyttelijänä Koponen kutsuttiin vierailevaksi näyttelijäksi Helsinkiin Ylioppilasteatteriin, jossa hän oli vuodet 1963–1964. Tämän jälkeen hän muutti Pariisiin, jossa tutustui suomalaiskirjailijoihin Pentti Holappaan ja Olli-Matti Ronimukseen, ja pestautui perheeseen au-pairiksi.
Vuonna 1965 Koponen palasi Suomeen. Tuolloin käynnistyi hänen avantgarde-kautensa ja syntyi The Sperm (solujen yhteisö, jonka tehtävänä oli luoda ja tuottaa inhimillistä elämää). Koposen tunnetuin performanssi Kain ja Abel oli 2. joulukuuta 1968 Helsingin Vanhalla Ylioppilastalolla, jossa hän pimeässä salissa suoritti flyygelin päällä yhdyntää imitoivan performanssin vastanäyttelijänsä kanssa. Koponen sanoi: ”Tarkoitus oli kyllä naida, tehdä ihan todellinen akti, mutta esityspäivän aamuna tälle partnerilleni tuli voimakkaat kuukautiset ja hän joutui teippaamaan itsensä; hän oli ihonvärisessä trikoossa. Ja kun sali oli täynnä ihmisiä, muakin siinä tilanteessa jännitti – ja olisi jännittänyt vaikka hän ei olisikaan ollut teipattu - niin ettei mulla ottanut eteen.” Tämä ja runonlausunta alasti 24. lokakuuta samana vuonna toivat Koposelle ensikertalaisena kuuden kuukauden vankilatuomion. Vuonna 2007 valmistui Koposen performanssista ja sen seurauksista kertova dokumenttielokuva Mies ja tuomio (ohjaaja Timo Peltonen).
1960-luvulla Koponen toimitti myös International Organ -sanomalehteä. Underground-kauden jälkeen Koponen toimi runsaat parikymmentä vuotta toimittajana eri medioissa. Työskennellessään 1970-luvun alkuvuosina Joensuussa toimittajana Koponen perusti yhdessä nuorten joensuulaismuusikoiden kanssa Joensuun Popmuusikot ry:n, joka järjestää vuosittain tunnettua Ilosaarirock-festivaalia.
Koponen oli perustamassa MUU ry:tä 1987–1988, ja hänet valittiin sen kunniapuheenjohtajaksi 1992. Koponen on Suomen taiteilijaseuran, Lappeenrannan Kilta ry:n sekä Kiila ry:n jäsen.
10. lokakuuta 1991 Moskovan TV2 tallensi ja esitti Koposen 50-vuotisjuhlaperformanssin Moskovan Nykytaiteen keskuksen ja MUU ry:n festivaaleilla Moskovan Nykytaiteen Keskuksessa.
Koposella on ollut kotimaan lisäksi näyttelyitä muun muassa Islannin kulttuuritalossa, Kööpenhaminassa, Tallinnassa ja Venäläis-suomalaisen taiteiden välisillä festivaaleilla Terijoella. Lisäksi Elonkorjaajien -ryhmään kuulunut edesmennyt kuvataiteilija Olli Lyytikäinen on ikuistanut hänet nerojen joukkoon. Muita Lyytikäisen uskonnollisissa kulttikuvissa esiintyviä neroja ja tähtiä olivat Andre Breton, Antoine de Saint-Exupéry ja Greta Garbo.
Koposella on kolme lasta ja viisi lapsenlasta.
Koposelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2014.
Mikko Virto
Mikko Virto (s. 17. tammikuuta 1953 Helsinki) on suomalainen muusikko. Mikko Virto syntyi 1953 Helsingissä. Virton isä on Alpo Virto (1918–2000), joka oli tuuban- ja kontrabassonsoittaja. Virton isä Alpo oli Helsingin poliisisoittokunnan perustajajäseniä. Mikko Virton vanhempi veli Ilkka (1946-2023) oli pasunisti.
Mikko Virto toimi vuosia rummunsoiton sekä musiikkiteknologian opettajana. Virto jäi eläkkeelle Pohjois-Helsingin musiikkiopistosta (PHMO), jossa toimi rumpujensoiton opettajana sekä intendenttinä, mutta jatkaa PHMO:ssa yhä lyömäsoitinten tuntiopettajana. Virto on aloittanut uransa 1970-luvun alussa pasunistina, jolloin hän oli muun muassa Tapiolan Yhteiskoulun Big Bandissa sekä Tapani Kansan ja Katri-Helenan taustabändeissä. Myöhemmin pasuunansoiton jättänyt Virto on tehnyt tuhansia keikkoja rumpalina pääasiassa erilaisissa tanssi- ja klassisen jazzin orkestereissa. Mikko Virto on ollut Polaris Celebration Bandin (PCB) rumpali yhtyeen perustamisesta lähtien. pienoiskuva|Mikko Virto ravintola Storyville lavalla Helsingissä 2018. Virto aloitti rummunsoiton opiskelun 10-vuotiaana Suomipojat ry:n poikasoittokunnassa. 1968 syksyllä hän meni soitto-oppilaaksi Tammisaareen Dragsvikin varuskuntasoittokuntaan, jossa soittimeksi tuli vetopasuuna. Syksyllä 1969 hän aloitti opinnot Puolustusvoimain Soittajakoulussa Helsingissä, joka oli myös Sibelius-Akatemian sotilasmusiikkiosasto. 1970 Virto siirtyi Sibelius-Akatemian yleiselle osastolle, mutta jatkoi 1971 musiikinteorian ja pasuunansoiton opiskelua Helsingin konservatoriossa. Virto kirjoitti ylioppilaaksi vasta myöhään aikuisiällä (2018) Eiran aikuislukiosta.
Mikko Virto oli vuosia ravintola- ja laivamuusikkona ja toimi 1970-luvulla aktiivisesti myös muusikkojen ammattiyhdistystoiminnassa. Ravintola- ja tanssimusiikin lisäksi Virto on soittanut myös rock- ja jazz-yhtyeissä, esimerkiksi Pearly Cat yhtyeessä, jossa soitti bassoa ja lauloi Kati Virto.
Muusikon työn lisäksi Mikko Virto on ollut 1990-luvulla Atari-tietokone käyttäjien ST-Klubin hallituksessa sekä toimitusjohtajana MidiMusic oy:ssa. 1990 luvulla hän toimi mm ATK-suunnittelijana Helsingin kaupungin rakennusvirastossa erityisesti multimediaan erikoistuneena.
Karkkiautomaatti
Karkkiautomaatti oli vuonna 1993 perustettu indie-yhtye. Se lopetti toimintansa vuonna 1998 julkaistuaan yhteensä 58 kappaletta.
Historia
Karkkiautomaatti ehti viisi vuotta kestäneen uransa aikana tehdä yhteensä kolme albumia, neljä EP:tä ja kaksi singleä. Se ehti soittaa vuosina 1993–1998 lähes kaksi sataa keikkaa.
Karkkiautomaatti aloitti uransa punk/pop-triona, mutta kehitti musiikkiaan myöhemmin psykedeelisemmäksi ja kokeellisemmaksi.
Yhtye lopetti toimintansa vuonna 1998. Karkkiautomaatin viimeinen albumi Suudelmilla valittiin 2005 Soundi-lehdessä 90-luvun parhaaksi kotimaiseksi albumiksi. Vuonna 2006 Stupido Records julkaisi kokoelmalevyn Kaikilla, joka sisältää yhtyeen koko tuotannon julkaisujärjestyksessä.
Yhtyeen laulaja ja säveltäjä Jansku on jatkanut uraansa pari vuotta Karkkiautomaatin lopettamisesta uuden yhtyeensä Liekin parissa.
Kustaa Haali
Kustaa Haali (18. huhtikuuta 1817 Pertteli – 1890) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Haalin vanhemmat olivat Henrik Jäppilä ja Eva Kierikka ja puoliso Brita Stina Jaakontytär. Haali oli talonpoikaissäädyssä Piikkiön ja ylisen Halikon tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867. Hän teki valtiopäivillä anomuksen jauhomyllyjä koskevien säännösten muuttamisesta, mutta ei esiintynyt muuten säädyssä.
Magnus Erik Alopaeus
Magnus Erik Alopaeus (15. elokuuta 1806 Porvoo – 16. toukokuuta 1874) oli suomalainen lääninrovasti, teologian kunniatohtori ja valtiopäivämies
Alopaeus opiskeli Turussa ja valmistui Turun palon jälkeen 1830 filosofian kandidaatiksi Helsingissä. Pappisvihkimyksen 1840 jälkeen hän toimi Juvan kirkkoherrana vuodesta 1846 ja lääninrovastina vuodesta 1869. . Hän sai teologian kunniatohtorin arvon 1864. Alopaeus oli Tammikuun valiokunnan jäsen vuonna 1862 ja pappisäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867 ja 1872.
Magnus Erik Alopaeuksen poika oli pormestari, valtiopäivämies Gerhard Pehr Alopaeus.
Narkolepsia
Narkolepsia (kreikan sanoista narkē ’lamaantuminen’ ja lepsis ’taudinkohtaus’) eli nukahtelusairaus on hypokretiinien vajauksesta johtuva aivosairaus. Narkoleptikko nukahtaa suoraan REM-uneen, jonka aikana lihasten perusjänteys eli lihastonus on täysin poissa. Narkolepsian esiintyvyys on noin 26 tapausta 100 000 suomalaista kohden. Narkolepsian oletetaan olevan perinnöllinen, mutta sitä ei ole todistettu. Narkolepsia on eri asia kuin unitauti, joka joskus on mainittu mediassa tässä yhteydessä. Sairauden kuvasi ensimmäisenä ranskalainen lääkäri Jean-Baptiste-Édouard Gélineau (1828–1906) vuonna 1880.
Oireet
Uni voi tulla yllättäen ja vastustamattoman voimakkaana, ja nukahtaminen voi tapahtua yllättävissäkin tilanteissa, kuten kesken puheen, syödessä tai kävellessä. Narkoleptikon nukahtamisalttiutta on verrattu tilaan, jollaisessa terve ihminen on valvottuaan yhteen menoon 2–3 vuorokautta. Narkoleptikko tuntee olonsa virkeäksi lyhyenkin unen jälkeen seuraavaan nukahtamiseen asti. Narkoleptikko nukahtelee useasti jännityksen noustessa.
Lähes kahdella kolmesta narkoleptikosta oireet alkavat 15–30-vuotiaana, ja on mahdollista, että taudilla olisi yhteyttä aikuisiän alkuvaiheen stressin kanssa. Jatkuva väsymys vaikuttaa usein koulumenestykseen ja opiskeluun sekä myöhemmin pärjäämiseen työelämässä. Muutamien tutkimusten mukaan narkolepsia on hieman yleisempi miehillä kuin naisilla. Eliniän ennuste on normaali. Tarkkaa syytä narkolepsian syntyyn ei tiedetä. Nykykäsityksen mukaan oireet selittyvät merkittäviltä osin aivojen yhden välittäjäaineen (oreksiini- tai hypokretiinijärjestelmän) toiminnan heikkenemisellä.
Narkolepsiaan liittyy myös usein katapleksia, joka on tunnetilojen laukaisema äkillinen, ohimenevä lihasjänteyden menetys. On arvioitu, että kaikista narkolepsiatapauksista noin neljä viidestä olisi klassista muotoa (narkolepsia–katapleksia) ja ehkä kymmenesosa ilman katapleksiaa. Katapleksiakohtauksen laukaisee yleisemmin nauru; se alkaa yleensä asteittain ja on lyhytkestoinen (alle 2 min). Tavallisia ilmenemismuotoja ovat polvien notkahtaminen, yläraajojen voimattomuus, pään heilahtaminen niskalihasten voiman alentuessa, puheen muuttuminen epäselväksi, tunne silmien hallinnan heikentymisestä ja poskilihasten nykiminen. Katapleksiakohtauksen aikana tajunta säilyy, mutta kohtaus voi joskus johtaa nukahtamiseen. Kohtauksien esiintymistiheys on myös hyvin vaihteleva: joillakin narkoleptikoilla se voi ilmetä vain kerran koko elämän aikana, joillakin kohtauksia voi olla jopa kymmeniä päivässä. Katapleksian hoito voi edellyttää erillistä lääkitystä, ja samat lääkkeet tehoavat myös unihalvauksiin ja hallusinaatioihin.
Edellä mainittujen pääoireiden lisäksi voi esiintyä myös seuraavia:
Syyt
Narkolepsia–katapleksia-oireiston välitön syy on hypokretiinin puute. Hypokretiini on aivoissa sijaitsevan hypotalamuksen tuottama välittäjäaine, joka auttaa vireystilan ylläpidossa sekä estää REM-unen esiintymistä väärään aikaan. Eräiden HLA-antigeenien, erityisesti T-lymfosyytteihin vaikuttavien HLA DQ -varianttien, mutaatiot ovat yliedustettuina taudinkuvassa. Myös streptokokkibakteerien antigeenien vasta-aineita on tavattu narkolepsiaan sairastuneiden seerumista. Ruumiinavausten yhteydessä tehdyt tutkimukset ovat osoittaneet, että aivojen hypotalamus on lievästi vaurioitunut narkolepsian yhteydessä.
Narkolepsiaoireiden kehittymisen syynä on aivojen tulehdus, jonka taustasyynä on sille altistavat geenit ja joskus myös ympäristötekijät yhdistettynä altistaviin geeneihin. Esimerkiksi Pandemrix-rokotteen tehosteaine aiheutti narkolepsiaa tietyn geenivariantin omaaville henkilöille.
Muun muassa perinnöllisillä HLA-antigeenit näyttävät lisäävän riskiä sairastua narkolepsiaan. HLA DQ -molekyylit ovat markkereita vieraita soluja tuhoaville T-lymfosyyteille, jotka ovat elimistön valkosoluja. HLA DQ B1*0603 -alleeli näyttää suojaavan narkolepsialta.
H1N1-pandemia ja Pandemrix-rokote
Vuosina 2009–2010 käynnissä olleeseen sikainfluenssapandemiaan liittyi eräissä maissa lapsilla ja nuorilla tavallista suurempi narkolepsian ilmaantuvuus, jolla oli yhteys tietynlaisen influenssarokotteen ottamiseen sekä perinnölliseen alttiuteen. Pandemrix-rokotteen skvaleenipitoinen tehosteaine AS03 aiheutti vasta-ainemuodostusta ainoastaan henkilöille, joilla on perinnöllisesti HLA DQ B1*0602 -variantti.
Tästä syystä Pandemrixia ei enää suositella alle 20-vuotiaille, jos kausi-influenssarokotetta on saatavilla, mutta Pandemrix-rokotekampanjan hyödyt olivat silti huomattavasti haittoja suurempia sekä THL:n että Euroopan lääkeviraston mukaan.
Hoito
Keskeistä narkolepsian hoidossa ovat säännölliset elämäntavat ja säännöllisen univalverytmin noudattaminen. Sairastuneen tulee välttää tekijöitä, jotka vaikuttavat päivävireyttä heikentävästi, kuten raskaita ja hiilihydraattipitoisia aterioita, liiallista kahvin käyttöä tai ylipainoa. On suositeltavaa ottaa yhdet tai kahdet 10–30 minuutin päiväunet. Torkahteluun ja katapleksiaan liittyvä tapaturmariski tulee huomioida ammatinvalinnassa. Henkilö voi saada yksityisajokortin, jos hänellä ei ilmene odottamatonta ja pakonomaista torkahtelua.
Väsymyksen ja nukahtelun lievittämiseen voidaan käyttää erilaisia piristeitä, muun muassa metyylifenidaattia (mm. Concerta ja Ritalin) tai amfetamiinia (Dexamfetamine Sulphate). Niiden vaikutus perustuu siihen, että ne pidentävät elimistön tuottaman noradrenaliinin vaikutusaikaa. Noradrenaliini toimii valveen ylläpitäjänä ylläpitämällä aivokuoren reaktiokykyä. Pakonomaista torkahtelua voidaan lievittää myös valvelääkkeillä (modafiniili, selegiliini).
David Afkham
pienoiskuva|David Afkham ja Freiburg filharmonikot David Afkham (s. 1983 Freiburg) on saksalainen kapellimestari. Hän alkoi käydä piano- ja viulutunneilla 6-vuotiaana. 15-vuotiaana hän pääsi Freiburgin musiikkikorkeakouluun, jossa hän opiskeli pianonsoittoa, musiikin teoriaa ja orkesterinjohtoa. Hän voitti soolopianistina ensipalkinnon Saksan kansallisessa Jugend musiziert -pianokilpailussa vuonna 2002. Afkham saattoi orkesterinjohdon opintonsa päätökseen Weimarin Liszt-musiikkikoulussa.
Vuonna 2008 Afkham voitti kapellimestarien Donatella Flick -kilpailun Lontoossa. Tämän ansiosta hän pääsi Lontoon sinfoniaorkesterin avustavaksi kapellimestariksi kahden vuoden ajaksi. Toukokuussa 2013 hän sai nimityksen Espanjan kansallisorkesterin pääkapellimestariksi alkaen kaudesta 2014/15. Afkham on johtanut myös lukuisia muita orkestereita, joiden joukossa ovat olleet Concertgebouw-orkesteri, Ruotsin radion sinfoniaorkesteri, Philharmonia-orkesteri, Münchenin filharmonikot, Wienin sinfonikot, Clevelandin orkesteri ja Seattlen sinfoniaorkesteri.
S/2003 J 2
S/2003 J 2 on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen kuu. Kuun löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2003. Kuu on uloin Jupiterin tunnetuista kuista.
S/2003 J 2 on läpimitaltaan noin kaksi kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 29 540 000 km:n etäisyydellä kiertoajan ollessa 980 päivää. Radan inklinaatio on 154° ja eksentrisyys 0,2255.
Kuu ei kuulu mihinkään tunnettuun ryhmään. Vaikka kuu on nykyään uloin Jupiterin kuu, saattaa vielä löytyä kuita, jotka kiertävät vielä S/2003 J 2:in etäämmällä. Jupiterin painovoima on vallitsevin painovoima vielä 52 000 000 km etäisyydellä planeetasta.
Ğälimcan Barudi
Ğälimcan Möxämmätcan ulı Barudi (oik. Ğäliyev, ; 1857−1921) oli tataarilainen islamin uskon teologi, imaami, mufti, opettaja ja julkaisija.
Elämäkerta
vasen|pienoiskuva|Barudin vuoden 1908 julkaisu. Barudi (oik. Galijev) syntyi vuonna 1857 Kazanin kuvernementissä. Hän aloitti opintonsa lapsena paikallisessa madrasassa ja jatkoi kouluttautumista Buharassa. Barudin palattua Kazaniin hän aloitti imaamin tehtävät moskeijassa, joka nykyään tunnetaan nimellä ''Galejevskaija. (Галеевская мечеть). Hänen alaisenaan oppilaiden määrä kasvoi, minkä seurauksena Barudi sai lopulta perustettua oman madrasan Muhammadiya'' vuonna 1882. Oppilaitoksessaan hän otti käyttöön "uuden menetelmän" (oṣul-e jadid = jadidismi). Kyseistä uudistusmenetelmää vastustaneet yrittivät lakkauttaa Barudin madrasan, mutta siitä tuli lopulta Kazanin suosituimpia ja suurimpia oppilaitoksia. Barudi koki suufilaisuuden tärkeänä "totuuden löytämiselle".
Barudi alkoi vuonna 1906 julkaista uskonnollista lehteä "Din ve Edeb" (uskonto ja moraali). Lehdessä hän toi esiin uskonnon ja tieteen välistä suhdetta. Barudin mukaan niiden pitäisi olla harmoniassa toistensa kanssa. Barudi myös kirjoitti oppikirjoja, joita jaettiin Venäjän islamilaisissa oppilaitoksissa.
Palattuaan Mekkan pyhiinvaellukseltaan vuonna 1910 Barudi joutui Venäjällä poliisin tarkkailun kohteeksi panislamilaisten yhteyksien epäilysten seurauksena.
Barudi otti osaa 1900-luvun alussa ensimmäiseen ja toiseen Venäjän muslimikongressiin. Barudi valittiin Sisä-Venäjän- ja Siperian muslimien henkisen keskushallinnon muftiksi. (Ufa). Barudilla oli šeikin arvonimi.
Barudi kuoli vuonna 1921 Moskovassa.
Klaipėdan yliopisto
Nuoreen yliopistoon kuuluu seitsemän tiedekuntaa ja viisi erillislaitosta, joista kaksi on opintoihin ja kolme tutkimukseen suuntautunutta. Yliopistossa opiskelee noin 6 500 opiskelijaa (liettuankielisen sivun mukaan 7 000). Henkilökuntaa on noin 1 300 henkeä.
Azay-sur-Thouet
Azay-sur-Thouet on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Uuden-Akvitanian hallintoalueella. Se sijaitsee 9 kilometriä Parthenayn kaupungista lounaaseen. Kunnan pinta-ala on 20,2 neliökilometriä ja siellä on arviolta 1 155 asukasta (vuonna 2016).
Fiat CR.1
Fiat CR.1 oli italialainen, kaksitasoinen, yksimoottorinen ja yksipaikkainen hävittäjälentokone, jota käytettiin 1920- ja 30-luvuilla. Kone oli puu- ja kangasrakenteinen. Puu- ja kangasrakenteisen hävittäjän suunnitteli Celestino Rosatelli, jonka nimestä on peräisin lyhenne CR. Koneen erikoisin ominaisuus oli sen alasiivet; ne olivat yläsiipiä pidemmät. Konetta käyttivät Italian ilmavoimat Regia Aeronautica sekä Latvian ilmavoimat.
George Ryan
George Homer Ryan, Sr. (s. 24. helmikuuta 1934 Maquoketa, Iowa, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko, joka toimi Illinois’n 39. kuvernöörinä vuosina 1999–2003.
Varhainen elämä ja ura
Iowan Maquoketassa syntynyt Ryan kasvoi Kankakeen piirikunnassa Illinoisissa. Hän palveli Korean sodassa ja työskenteli farmaseuttina sekä liikemiehenä. Hän on naimisissa Lura Lynn Ryanin kanssa, ja parilla on kuusi lasta.
Ron Klain
Ron Klain (s. 8. elokuuta 1961) on yhdysvaltalainen juristi ja demokraattipuolueen poliitikko. Joe Biden nimitti hänet Valkoisen talon kansliapäälliköksi presidenttikautensa alusta vuonna 2021.
Klain oli Bidenin kansliapäällikkö myös tämän varapresidenttikaudella. Silloin Klain edusti Barack Obaman hallintoa ebolaa käsittelevässä ryhmässä Afrikassa. Kokemuksesta arvellaan olevan hyötyä, kun Biden alkaa ratkoa koronavirukseen liittyvää kriisiä Yhdysvalloissa.
George Ryan
Varhainen elämä ja ura
Vuonna 1999 Ryan tapasi Fidel Castron.
Korruptiotuomio
Kuvernöörikautensa jälkeen Ryan sai tuomion laajamittaisesta korruptiosta. Hänelle langetettiin ehdotonta vankeutta, jonka istumisen hän aloitti vuonna 2007. Vankeutensa alkaessa Ryan ilmoitti omantuntonsa olevan puhdas.
Samassa jutussa Ryanin kanssa tuomittiin Lawrence Warner.
Illinois’n senaattori Dick Durbin esitti George W. Bushille vuonna 2008 Ryanin saaman kuuden ja puolen vuoden rangaistuksen muuttamista. Hän vetosi muun muassa siihen, että Ryan oli jo saanut maksaa rikoksistaan huomattavan hinnan. Hän mainitsi myös entisen kuvernöörin vaimon heikon terveyden. Tuomio kuitenkin pysyi, joten Ryan vapautui vasta vuonna 2013.
Meagen Fay
Meagen Fay on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on vieraillut muun muassa televisiosarjoissa Hulluna sinuun, Seinfeld, Gilmoren tytöt, Hei, olen Susan, Siskoni on noita, Bernie Mac Show, Mullan alla, Muodon vuoksi ja Täydelliset naiset.
Fay on kotoisin Jolietista, Illinois’n osavaltiosta. Hän harrasti näyttelemistä jo lapsena ja aloitti uransa teatterissa. 1980-luvun alkuvuosina hän kuului chicagolaiseen The Second City -ryhmään. Televisiossa Fay debytoi vuosikymmenen loppupuolella sivuroolissa Oharassa, jonka nimiroolia näytteli Pat Morita. Valkokankaalla hänen ensimmäinen roolinsa oli elokuvassa Herrasmieshuijarit (1988).
Maalaukseen kadonnut nainen
Maalaukseen kadonnut nainen on Laurent de Bartillatin 2007 ohjaama taidehistoriasta ammentava elokuva. Ranskalaistuotanto kertoo Antoine Watteaun maalausten maailmaan uppoavasta opiskelijasta, joka uskoo mestarin töistä löytyvän viitteitä taiteilijan salattuun rakkaustarinaan.
Arvioita
Turun Sanomien Tapani Maskulan mielestä elokuvan tarina on mitätön juonentynkä ja de Bartillat henkilöohjaajana täysi nolla. ”Dramaturgisesti avuton tekele koettaa taidetta mystifioimalla peittää vain oman teennäisen tyhjyytensä.”
Tommi A. Ahonen
pienoiskuva|Tommi A. Ahonen Tommi Arimo Ahonen (s. 1973) on jyväskyläläinen musiikkiyrittäjä. Hän omistaa yrityksen Poprock Musiikkitalo ky, joka on toiminut Jyväskylässä vuodesta 2002 lähtien.
Ahonen on toiminut taiteellisena tuottajana sekä aputuottajana useiden yhtyeiden ja artistien äänitteillä. Hän on myös pitkän linjan muusikko. Hänen pääsoittimensa ovat kitara, basso, laulu ja sivusoittimina muut bändisoittimet sekä klassinen viulu. Bändejä ja levytyksiä on kertynyt vuosien aikana lukuisia mm. rock-, proge-, pop-, gospel-, country-, folk-, iskelmä- ja heavy-genren parissa. Ahonen on säveltänyt paljon ja julkaissut omalla soolourallaan (1998–2007) kolme levyä.
Ahonen on myös opiskellut Jyväskylässä rock- ja jazzlinjalla aikuisosastolla ja suorittanut tutkintoja. Opetustyötä hän on tehnyt useissa Keski-Suomen alueen työväen- ja kansanopistoissa, vetänyt kursseja äänitys- ja studiotyöstä, musiikkituotannosta ja luennoinut musiikkiyrittäjyydestä. Bändiforum-bändikoulussa Ahonen opetti kymmenen vuotta bändisoittoa nuorille ja aikuisille. Ennen musiikkiyrittäjyyttä hän toimi kuusi vuotta nuorisotyössä ja nuorisomuusikkona.
Australian avoin tennisturnaus 2018
Australian avoin tennisturnaus 2018 pelattiin 15.–28. tammikuuta 2018 Melbournessa. Se oli kaikkiaan 106:s Australian avoin tennisturnaus ja vuoden 2018 ensimmäinen Grand Slam -turnaus.
433 Eros
433 Eros on melko lähelle Maata tuleva pitkulainen asteroidi, joka kuuluu Amoreihin. Se on toiseksi suurin ajoittain Maan lähelle saapuva pikkuplaneetta (suurin on 1036 Ganymed). Eroksen löysi G. Witt vuonna 1898. Nimensä asteroidi sai kreikkalaisen mytologian Eros-jumalan mukaan. Ennen nimeämistään kohde tunnettiin tunnuksella 1898 DQ. Tätä Amor-asteroidia ei pidä sekoittaa Marsin ja Jupiterin välisen päävyöhykkeen kohteeseen 221 Eos.
Australian avoin tennisturnaus 2018
Miesten kaksinpelin voitti Roger Federer, jolle Grand Slam -mestaruus oli jo uran 20:s ja Australian avoimissa kuudes. Naisten kaksinpelin voitti ensimmäisen Grand Slam -voittonsa saavuttanut Caroline Wozniacki.
433 Eros
Eros on kooltaan 34 x 11 x 11 km. Asteroidi leikkaa Marsin radan. Eroksen lähin etäisyys Auringosta on vain 1,133 AU ja Maasta noin 10 miljoonaa kilometriä. Eroksen rata ei ole pysyvä, vaan se saattaa muuttua Maan radan leikkaavaksi asteroidiksi Marsin aiheuttamien painovoimahäiriöiden vuoksi noin miljoonan vuoden päästä.
Katso myös
pienoiskuva|232px|NEAR Shoemaker -luotaimen kuvaa pikkuplaneetta Eroksen pyörimisestä sen kiertoradalta 200 kilometrin etäisyydeltä kohteen keskipisteestä. pienoiskuva|Eroksen pintaa kuvattuna 250 metriä pinnan yläpuolelta, kuvan alueen leveys on noin 12 metriä. pienoiskuva|241px|Eroksen pohjoinen napaseutu NEAR Shoemaker -luotaimen kuvaamana.
Romanov
Romanov (venäjäksi Рома́нов), naisilla Romanova (Рома́нова) on yleinen venäläinen sukunimi. Se perustuu ristimänimeen Roman (ven. Рома́н, latinan Romanus), jonka alkuperäinen merkitys on ’roomalainen’.
Muita Romanov- ja Romanova -nimisiä henkilöitä
Nimen muita merkityksiä
Van Johnson
Charles ”Van” Johnson (25. elokuuta 1916 Newport – 12. joulukuuta 2008 Nyack) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Niitettyään mainetta Broadwayssa 1930-luvun lopussa Van Johnson siirtyi elokuvien pariin. Matkalla kuvauksiin vuonna 1942 hän joutui auto-onnettomuuteen, josta hänelle jäi pysyvä arpi. Hän oli suosionsa huipulla juuri 1940-luvulla; hän siirtyi 1950-luvulla Metro-Goldwyn-Mayerilta Columbia Picturesille.
Van Johnsonin tunnetuimpia elokuvia ovat A Guy Named Joe (1944), 30 sekuntia Tokion yllä (1944), Ihmisiä hotellissa (1945), Cainen kapina (1954) ja myöhemmältä uralta Kairon purppuraruusu (1985). Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Van Johnson toipui 1960-luvulla ihosyövästä. Hän ennätti vierailla kolmeen otteeseen televisiosarjassa Murhasta tuli totta ennen vetäytymistään 1990-luvun alussa. Hän kuoli 92-vuotiaana tuetun asumisen keskuksessa Nyackissa.
Mark Hofmann
Mark William Hofmann (s. 7. joulukuuta 1954) on amerikkalainen väärentäjä ja murhaaja. Hän on erityisen tunnettu myöhempien aikojen pyhien liikkeen varhaiseen historiaan liittyvistä väärennöksistään. Kun Hofmannin väärennökset alkoivat paljastua, hän yritti harhauttaa tutkimuksia rakentamalla pommeja, jotka surmasivat kaksi ihmistä Salt Lake Cityssä, Utahissa. Parhaillaan Hofmann kärsii elinkautista vankeusrangaistusta Utahin valtion vankilassa Draperissa, Utahissa.
Tiffany (nimi)
Tiffany on englantilainen naisen etunimi. Se on keskiajalla käyttöön otettu muunnelma kreikankielisestä nimestä Theophania, jonka merkitys on ’Jumalan soihtu’ tai ’Jumalan ilmestyminen’. Loppiaista tarkoittava sana teofania on samaa alkuperää.
Mark Hofmann
Varhainen elämä
Hofmann, joka on kuudennen polven mormoni, syntyi 7. joulukuuta 1954 syvästi uskonnolliseen perheeseen, jonka jäsenet kuuluivat Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkkoon, suurimpaan mormonistisista yhteisöistä. Hofmannin on kerrottu olleen jo nuorukaisena kiinnostunut väärennöksistä.
Tiffany (nimi)
Tiffany on aikoinaan ollut tapana antaa etunimeksi tytöille, jotka ovat syntyneet teofaniajuhlan aikaan eli 6. tammikuuta. Nykyään Tiffany-nimi yhdistetään loppiaisen ohella myös kuuluisaan newyorkilaiseen koruliikkeeseen Tiffany & Co. Nimen tunnettuutta on lisännyt Audrey Hepburnin tähdittämä elokuva Aamiainen Tiffanylla (1961), joka perustuu Truman Capoten vuonna 1958 ilmestyneeseen samannimiseen pienoisromaaniin.
Mark Hofmann
Varhainen elämä
Hofmann ilmoittautui nuorena miehenä lähetystyöhön, kuten jokaiselta uskolliselta mormoninuorukaiselta odotetaankin. Vuonna 1973 hänet lähetettiin Bristoliin, Isoon-Britanniaan. Kotiin palattuaan Hofmann kertoi olleensa lähetystyössä menestyksekäs ja kastaneensa useita käännynnäisiä. Sen sijaan hän jätti kertomatta, että hän oli käyttänyt lähetystyöaikaansa myös perehtymällä MAP-kirkkoa kritisoiviin kirjoituksiin. Eräs Hofmannin tyttöystävistä arvelikin myöhemmin, että hänestä oli käytännössä tullut "kaappiluopio" jo ennen lähetystyöhön lähtöään, ja että vain perheen ja ympäristön sosiaalinen paine oli saanut hänet ilmoittautumaan lähetyssaarnaajaksi.
Tiffany (nimi)
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on lokakuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 100–110 Tiffany-nimistä naista.
Apollo (vakuutusyhtiö)
Henkivakuutusyhtiö Apollo oli suomalainen vakuutusyhtiö. Yhtiö perustettiin vuonna 1988, ja se ajautui konkurssiin vuonna 1993. Yhtiön pääkonttori sijaitsi Turussa.
Mark Hofmann
Varhainen elämä
Palattuaan kotiin lähetystyöstä Hofmann ryhtyi opiskelemaan Utahin osavaltion yliopistossa. Vuonna 1979 hän meni naimisiin Doralee Oldsin kanssa, pariskunta sai myöhemmin neljä lasta. Dorie Olds Hoffman otti miehestään avioeron 1987. Hän on toistuvasti kieltänyt tienneensä mitään miehensä väärennöksistä, väite, jota kaikki asiaan perehtyneet eivät ole pitäneet uskottavana.
Apollo (vakuutusyhtiö)
Apollon perustivat Sammon vakuutusjohtajat Rauno Nurmi ja Tarkko Jousi. Yhtiön vähemmistöosakkaana toimi aluksi osuuspankkiryhmä. Jousi ja osuuspankit jättivät yhtiön pian perustamisen jälkeen, ja se jäi pääosin Nurmen omistukseen. Todellista päätösvaltaa yrityksessä käytti turkulaisen liikemiehen Matti Koivurinnan omistama yritys.
Mark Hofmann
Anthonin käsikirjoitus
Vuonna 1980 Hofmann kertoi löytäneensä 1800-luvulla painetun Kuningas Jaakon käännöksen välistä taitellut paperin, joka sisälsi "reformoidulla egyptillä" kirjoitettua tekstiä. Kyseessä on kieli, jolla Mormonin kirja alun alkaen oli kirjoitettu MAP-kirkon perustajan Joseph Smithin mukaan. Hofmann arveli käsikirjoituksen olevan saman, jonka Martin Harris, eräs Mormonin kirjan kolmesta todistajasta, vei Columbian yliopiston professorin Charles Anthonin tutkittavaksi. MAP-kirkon käsityksen mukaan professori Anthon vahvisti kirjainmerkkien autenttisuuden, mutta peruutti todistuksensa kuultuaan tarinan enkeli Moronista ja kultalevyistä.
Hofmannin sensaatiomainen "löytö" teki hänestä kuuluisan. Dean Jessee, jota pidettiin tärkeimpänä Joseph Smithin käsikirjoitusten tutkijoista, totesi Hofmannin löydön aidoksi, hän jopa vakuutti, että kyseessä oli Smithin omin käsin laatima asiakirja. MAP-kirkko julkistikin Anthonin käsikirjoituksen löytämisen huhtikuussa 1980. Käsikirjoituksen arvo oli kirkon arvion mukaan 25 000 dollaria. Kirkko hankki käsikirjoituksen Hofmannilta antamalla hänelle noin 20 000 dollarin arvosta harvinaisia keräilyesineitä kirkon alkuajoilta, esimerkiksi Mormonin kirjan erittäin harvinaisen ensipainoksen.
Apollo (vakuutusyhtiö)
Apollon hallitukseen kuuluivat Arvopaperivälittäjien Yhdistyksen toimitusjohtaja Markku Savikko, kansanedustaja Ben Zyskowicz sekä Turun hovioikeuden silloinen hovioikeudenneuvos Antero Palaja.
Amber Hay
Amber Hay (s. 27. heinäkuuta 1987 Oahu, Havaiji, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan enimmäkseen elokuvista, mutta hän on myös esiintynyt joissakin sarjoissa. Vuodesta 2003 alkaen hän on näytellyt televisiossa. Hän oli näyttelijäuransa alkaessa 16-vuotias.
Apollo (vakuutusyhtiö)
Yritys joutui vaikeuksiin tappiollisten kiinteistökauppojensa vuoksi. Kauppoihin liittyi poikkeuksellista luotonantoa. Rauno Nurmi tuomittiin vuonna 1996 näihin kauppoihin liittyneestä luottamusaseman väärinkäytöstä ehdolliseen vankeusrangaistukseen ja vahingonkorvauksiin.
Mark Hofmann
Anthonin käsikirjoitus
Kirkon johto, mukaan luettuna ensimmäinen presidenttikunta ja kirkon tosiasiallinen johtaja, myöhempi Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon presidentti Gordon B. Hinckley, olivat vakuuttuneita Hofmannin löydön aitoudesta. Dokumentin arveltiin osoittautuvan vahvasti todisteeksi siitä, että Smith oli todellakin löytänyt reformoidulla egyptillä kirjoitetut kultalevyt ja että Mormonin kirja näin ollen oli aito historiallinen teos.
Apollo (vakuutusyhtiö)
Vakuutusyhtiöitä valvonut sosiaali- ja terveysministeriö käynnisti loppuvuonna 1993 yhtiötä vastaan toimet, joiden seurauksena yhtiötä kiellettiin uusien vakuutusten myynti ja asetettiin yhtiön kiinteä omaisuus luovutuskieltoon. Valtioneuvosto peruutti yhtiön toimiluvan 22. joulukuuta 1993.
Mark Hofmann
Anthonin käsikirjoitus
Tekemänsä "löydön" jälkeen Hofmann keskeytti opintonsa ja ryhtyi vanhojen kirjojen keräilijäksi ja kauppiaaksi. Tulevina vuosina hän teki yhä uusia "löytöjä", jotka liittyivät myöhempien aikojen pyhien liikkeen historiaan. Hofmann halusi epäilemättä ansaita väärennöksillään rahaa, ja MAP-kirkko oli halukas ja vakavarainen maksaja. Toisaalta hänellä oli selkeästi myös uskonnollisia intressejä. Hofmann, joka toistuvasti korosti olevansa MAP-kirkon uskollinen poika, väärensi dokumentteja, jotka saattoivat MAP-kirkon kyseenalaiseen tai epäilyttävään valoon. Hän lienee myös saanut tyydytystä siitä, että pystyi vuosikausia huijaamaan ja manipuloimaan MAP-kirkon johtoa, joka selitti saavansa neuvoa ja ohjausta suoraan Jeesukselta Kristukselta ja Jumalalta.
Apollo (vakuutusyhtiö)
Apollo asetettiin konkurssiin tammikuussa 1994. STM:n esityksestä muut henkivakuutusyhtiöt päätyivät sopimukseen, jossa muut yhtiöt vastasivat Apollon vakuutuksista tiettyyn, ei kuitenkaan täyteen määrään asti. Alle 100 000 markan säästöistä korvattiin 90 prosenttia, suuremmista vähemmän. Ratkaisun kustannukset muille vakuutusyhtiöille olivat noin 70 miljoonaa markkaa.
Mark Hofmann
Joseph Smith III:n siunaus
Syyskuussa 1981 Hofmann esitti MAP-kirkon korkeimmalle johdolle dokumentin, jonka mukaan profeetta Joseph Smith oli nimittänyt poikansa Joseph Smith III:n kirkon johtajaksi. Tämänkaltainen asiakirja oli enemmän kuin kiusallinen MAP-kirkolle, jonka tulkinnan mukaan kirkon johto oli Smithin kuoleman jälkeen siirtynyt kollektiivisesti kahdentoista apostolin koorumille ja hänen jälkeensä Brigham Youngille, koorumin virkaiältään vanhimmalle. Asiakirjan mukana oli myös saatekirjelmä, jonka Thomas Bullock -niminen mormoni oli kirjoittanut Brigham Youngille 1865. Kirjeessään Bullock - joka korostaa pitävänsä Youngia MAP-kirkon laillisena johtajana - syyttää häntä Joseph Smith III:n siunauksen kaikkien kopioiden tuhoamisesta, ja kertoo säilyttävänsä omansa. Nämä MAP-kirkolle tuhoisat asiakirjat olivat Hofmannin väärentämiä.
Hofmann tarjosi asiakirjoja MAP-kirkon johdolle, korostaen olevansa kirkon uskollinen poika. Kun kirkon johto ei suostunut maksamaan Hofmannille hänen haluamaansa summaa, hän tarjosi asiakirjoja kuitenkin myös Reorganisoidun Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkon johdolle. Tämä Missourissa toimiva kirkko pitää Joseph Smith III:ta Joseph Smithin laillisena seuraajana, jonka Smith itse määräsi tehtävään. Kirkolla ei kuitenkaan ollut hallussaan kirjallisia dokumentteja, jotka olisivat vahvistaneet tämän, joten Hofmannin tarjous oli sille hyvin mielenkiintoinen.
Utahin MAP-kirkko osti lopulta asiakirjat Hofmannilta yli 20 000 dollarilla. Vaikka Hofmann oli luvannut pitää dokumenttien olemassaolon ehdottoman salassa, hän vuosi tiedon niistä New York Timesille, joka julkaisi asiaa koskevan uutisen. Sekä dokumentin olemassaolo että yritys sen pimittämiseksi olivat MAP-kirkolle hyvin kiusallisia.
Salamanterikirje
Ehkä merkittävin Hofmannin myöhempien aikojen pyhien historiaa koskevista väärennöksistä on nk. salamanterikirje, jonka hän "löysi" 1984. Kyseessä oli Martin Harrisin eräälle varhaiskauden merkittävälle mormonille, William Wines Phelpsille muka kirjoittama kirje, jossa hän kertoi Joseph Smithin nuoruudesta ja Mormonin kirjan löytämisestä. Salamanterikirjeen tiedot erosivat useissa kohden MAP-kirkon virallisesta historiankirjoituksesta, sitä paitsi sen sisältämät tiedot olivat kutakuinkin tuhoisia profeetta Smithin maineelle. Kirjeen mukaan Smith oli harjoittanut nuoruudessaan aarteenetsintää erilaisten maagisten keinojen avulla. Kun kirkon virallisen historian mukaan Mormonin kirjan olemassaolon oli kertonut Smithille enkeli Moroni, näki Smith kirjeen mukaan valossa salamanterin, joka muuttui vanhan hengen hahmoksi. MAP-kirkko hankki kirjeen omistukseensa ilmeisesti toivoen voivansa pitää sen salassa. Toivo raukesi piankin tyhjiin, koska Hofmann itse vuoti kirjeen sisällön julkisuuteen.
Kirjeen sisällön tultua julkiseksi apostoli Dallin Oaks vakuutti julkisuudessa, että salamanterikirje ei kyseenalaista Smithin virallista kertomusta Mormonin kirjan löydöstä. Koska salamanteri on mytologiassa eläin, joka elää tulessa, olisi hyvin mahdollista, että Smith olisi kutsunut tulenkaltaisessa valossa ilmestynyttä enkeliä salamanteriksi. Apostoli Oaksin selitys ei ollut kovinkaan vakuuttava, ja se itse asiassa saattoi kirkon entistä enemmän naurunalaiseksi.
Jerald ja Sandra Tanner, jotka ovat profiloituneet MAP-kirkon vannoutuneina vastustajina, olivat ensimmäiset, jotka julkisesti tuomitsivat salamanterikirjeen väärennökseksi vuonna 1984.
Muut mormoniväärennökset
Ei ole selvää, paljonko mormonismin varhaishistoriaan liittyviä asiakirjoja Hofmann väärensi 1980-luvun kuluessa. Tiedetään kuitenkin, että hän väärensi ainakin kahden Mormonin kirjan todistajan, Martin Harrisin ja David Whitmerin, kertomuksen heidän näystään Mormonin kirjan aitoudesta, sekä Joseph Smithin äidin Lucy Mack Smithin kertomuksen Mormonin kirjan löytämisestä. Hän väärensi myös Joseph Smithin omakätisesti kirjoittaman kertomuksen, jossa hän kertoo aarteenetsinnästään ja magian harjoittamisestaan ensimmäistä näkyä seuranneina vuosina. MAP-kirkon asiantuntijoiden lisäksi myös kirkkoon kuulumattoman asiantuntijat vahvistivat kyseiset asiakirjat aidoiksi.
Hofmannia vastaan käydyn murhaoikeudenkäynnin aikana syyttäjä arveli Hofmannin tavoitteena olleen väärentää myös kadonneet 116 sivua. Kyseessä ovat ensimmäiset 116 sivua Joseph Smithin sanelemaa Mormonin kirjaa, jotka hänen kirjurinsa Martin Harris kirjoitti muistiin. Martin Harrisin vaimo Lucy Harris suhtautui hyvin varauksellisesti nuoren Smithin kertomukseen enkeli Moronista ja kultalevyistä, ja hän vaati toistuvasti nähdäkseen Smithin sanelemia sivuja. Smith vastusteli asiaa pitkän aikaa, mutta antoi lopulta periksi Martin Harrisin painostukselle. Smithin vastahankaisuus osoittautuikin perustelluksi, koska Lucy Smith kieltäytyi antamasta sivuja takaisin. Hänen mukaansa Smith olisi voinut helposti kääntää kultalevyillä olevan tekstin uudestaan, mikäli käännös ja levyt olisivat aitoja, muussa tapauksessa hän olisi huijari. Smith kertoi kuitenkin Jumalan kieltäneen häntä kääntämästä kadonneita sivuja uudelleen, koska hänen vastustajansa olisivat voineet väärentää alkuperäisen tekstin ja käyttää sitä todisteena häntä vastaan (Oppi ja liitot 10).
Lucy Harrisin kätkemiä sivuja ei koskaan löydetty, ja mormonitutkimuksessa niitä kutsutaan nimellä 116 kadonnutta sivua. Hofmannin syyttäjän mukaan Hofmann olisi suunnitellut "löytävänsä" kyseiset 116 sivua, ja samalla pitävänsä huolta siitä, että ne sisältävät runsaasti virheitä ja ristiriitoja olemassa olevaan Mormonin kirjaan verrattuna. Väitettä ei ole voitu aukottomasti todistaa, mutta se on täysin uskottava Hofmannin muiden väärennösten valossa.
Hofmannin lukuisat "löydöt" myöhempien aikojen pyhien liikkeen varhaisilta vuosilta herättivät huomiota ja kummastusta; miten yksi henkilö saattoi löytää niin paljon aikaisemmin kateissa olleita dokumentteja. Hofmann selitti asiaa siten, että hän vanhojen kirjojen kauppiaana sai käsiinsä runsaasti kirjeitä ja muita materiaaleja 1800-luvulta, samoin kuin hänen alihankkijansakin. Hofmann kertoi myös etsineensä käsiinsä varhaiskauden mormonien nykyaikoina eläviä jälkeläisiä ja tarjoutuneensa ostamaan heidän hallussaan olleet kirjalliset jäämistöt. Lisäksi Hofmann kertoi kontakteistaan filatelisteihin, jotka hankkivat käsiinsä vanhoja kirjeitä niissä olevien harvinaisten postimerkkien takia.
Oath of a Freeman
Mormonismin varhaisvaiheisiin liittyvien asiakirjojen lisäksi Hofmann väärensi myös useiden Yhdysvaltain historian merkkihenkilöiden allekirjoituksia. Heitä olivat esimerkiksi George Washington, John Adams, John Quincy Adams, Daniel Boone, John Brown, Andrew Jackson, Mark Twain, Nathan Hale, John Hancock, Francis Scott Key, Abraham Lincoln, John Milton, Paul Revere, Myles Standish ja Button Gwinnett, jonka allekirjoitus on harvinaisin Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajista. Hän väärensi myös erään Emily Dickinsonin kirjoittamaksi väittämänsä runon.
Ehkä Hofmannin väärennöksistä kunnianhimoisin oli Oath of a Freeman, eräs kuuluisimmista Yhdysvaltain siirtomaakauden historian asiakirjoista. Kyseessä oli Uuden-Englannin varhaisten siirtolaisten, nk. pyhiinvaeltajaisien (engl. Pilgrim Fathers) vannoma uskollisuudenvala Ison-Britannian kruunulle. Tämä yhden sivun pituinen valateksti oli painettu 1639, ja se oli ensimmäinen Ison-Britannian Pohjois-Amerikan siirtokunnissa painettu asiakirja. Valaa oli painettu viitisenkymmentä kappaletta, joista yksikään ei ollut säilynyt; ainut olemassa oleva kappale oli käsinkirjoitettu kopio. Hofmann väärensi peräti kaksi valatekstiä, joita hän tarjosi Yhdysvaltain kongressin kirjastolle. Aidon valatekstin arvo olisi vuonna 1985 ollut luultavasti toista miljoonaa dollaria. Hofmann, joka tähän saakka oli väärentänyt vain käsinkirjoitettuja tekstejä, ei kuitenkaan osannut väärentää painotuotetta uskottavasti. Kongressin kirjaston asiantuntijat alkoivat epäillä petosta, ja verkko Hofmannin ympärillä alkoi kovaa vauhtia kiristyä.
Murhat
Vaikka Hofmann oli ansainnut väärennöksillään suuria summia, hän oli silti tuntuvissa veloissa. Tämä johtui osittain hänen ylellisestä ja tuhlailevasta elämäntavastaan, osin taas siitä, että hän hankki haltuunsa yhä suurempia määriä vanhoja teoksia ja käsikirjoituksia. Ansaitakseen rahaa Hofmann alkoi tarjota kaupaksi käsikirjoituksia, joita hän ei vielä ollut edes ehtinyt väärentää. Halukkaat ostajat alkoivat painostaa Hofmannia, samoin kuin hänen velkojansa. Samaan aikaan myös liittovaltion edustajat, joille Hofmann oli kaupannut Oath of a Freeman -dokumenttia, alkoivat esittää yhä tiukempia kysymyksiä dokumentin aitoudesta.
Yrittäessään epätoivoisesti ostaa itselleen aikaa Hofmann ryhtyi valmistamaan pommeja. Ensimmäinen pommi surmasi 15. lokakuuta 1985 keräilijä Steven Christensenin. Myöhemmin samana päivänä toinen pommi surmasi Kathy Sheetsin, Christensenin entisen työnantajan vaimon. Kuten Hofmann oli arvellutkin, poliisin tutkimukset lähtivät aluksi siitä, että pommi-iskut olisivat yhteydessä Kathy Sheetsin aviomiehen J. Gary Sheetsin johtaman investointiyhtiön konkurssiin; Christensen oli ollut hänen läheinen alaisensa. Seuraavana päivänä Hofmann itse haavoittui vakavasti, kun hänen virittelemänsä pommi räjähti hänen autossaan. Tämä sai poliisin epäilemään Hofmannia pommi-iskujen tekijäksi. Kotietsinnöissä Hofmannin kotoa löydettiin, paitsi pommintekotarvikkeita, myös runsaasti todisteita hänen tekemistään väärennöksistä. Talon kellarista löytyi esimerkiksi painokone, jolla hän oli yrittänyt väärentää Oath of a Freeman -dokumentin.
Oikeudenkäynti ja tuomio
Hofmann pidätettiin helmikuussa 1986 epäiltynä murhasta ja väärennöksistä. Tammikuussa 1987 hän tunnusti syyllistyneensä toisen asteen murhaan ja hankkineensa oikeudetonta taloudellista hyötyä väärennöksillään. Tunnustuksellaan Hofmann halusi välttää Utahissa käytössä olevan kuolemantuomion. Tammikuussa 1988 hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Koska Hofmann oli oikeuden mielestä osoittanut harvinaista piittaamattomuutta ihmishengestä, hänet tuomittiin elinkautiseen ilman mahdollisuutta päästä ehdonalaiseen.
Nykyään Hofmann istuu elinkautista vankeustuomiotaan Utahin osavaltion vankilassa Draperissa, Utahissa.
Wendigo (sarjakuvahahmo)
Suomessa Wendigo esiintyi ensimmäisen kerran Hulk-albumin toisessa numerossa (1983).
Historia
Wendigo on mystinen kirous, joka lankeaa kaikkien Kanadan erämaissa kannibalismia harrastaneiden niskaan. Ihmisen lihan syönti johtaa kannibaalin muutokseen valtavaksi valkeakarvaiseksi hirviöksi, joka on valtavan voimakas ja kestävä.
Wendigon kirous on kuolematon. Marvel-universumin historian aikana lukuisat eri miehet ovat joutuneet kantamaan kirousta yllään, Paul Cartier, Georges Baptiste, Francois Lartigue, Lorenzo ja äskettäin velho nimeltään Mauvais. Huolimatta siitä, että tähän mennessä kaikki tunnetut Wendigot ovat olleet miehiä, on luonnollista olettaa, että myös nainen voisi joutua kantamaan kirousta.
Voimat ja varusteet
Wendigo omaa mystisen kirouksen vuoksi monenlaisia mystisiä ominaisuuksia. Wendigolla on valtavat fyysiset voimat, joiden yläraja on tuntematon. Wendigo on kuitenkin taistellut yhdessä Hulkin kanssa vailla sen suurempaa näkyvää rasitusta. Wendigo on myös yliluonnollisen kestävä ja omaa yliluonnollisen kestävyyden. Olento kykenee regeneroimaan itseään, vaikka joskus henkinen rasitus ja kiväärinluoti mahassa voi olla liian paljon jopa Wendigolle.
Huolimatta suuresta koostaan Wendigo on hyvin nopea ja voi pelkällä nopeudellaan juosta kiinni huippuunsa asti treenatun atleetin.
Wendigon voi voittaa vain iskemällä taisteluun kaikin voimin; äärimmäinen, pitelemätön voimankäyttö on ainoa tapa tyrmätä hänet. Ensimmäisenä tähän pystyi Hulk; seuraavassa yhteenotossa Wolverine ja Lumilintu onnistuivat tainnuttamaan pedon ja Shamaani palautti hänet ihmiseksi (Georges Baptiste) tämän jälkeen. Alfa-lentueen johtaja Vartija pidätti ihmisyyteen palanneen ja tämä joutui oikeuteen murhista jotka oli tehnyt Wendigona. Kolmannen kerran Hulk ja Sasquatch tyrmäsivät uuden Wendigon (Francois Lartique) yhteisvoimin; Sasquatch kutsui paikalle taas Shamaanin palauttamaan olion ihmiseksi.
Veijo Votkin
Veijo Juhani Votkin (2. tammikuuta 1948 Iisalmen maalaiskunta – 19. lokakuuta 2021 Espoo ) oli suomalainen lihatukkuyrittäjä. Votkin perusti Lihatalo Votkinin vuonna 1978. Hän toimi yrityksessä aktiivisesti alusta asti vuoden 2021 alkuun asti ja viimeiset kuukaudet kotoaan käsin. Votkin oli syntyperältään Suistamon karjalaisia.