cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tarko-Sale
Talous ja liikenne
Kaupungissa sijaitsee Novatekin pääkonttori, joka yritys on valtiollisen Gazpromin jälkeen koko Venäjän toiseksi suurin maakaasun tuottaja. Kaupunkiin on maantieyhteys ja siellä on lentokenttä (Tarko-Salen lentoasema). Lähin rautatieasema sijaitsee 9 kilometriä kaupungin itäpuolella (Purovsk).
Tarko-Salen alueella harjoittavat nenetsit myös perinteistä poronhoitoa. Vuoden 2016 laajassa maaperästä lähteneessä pernaruttoepidemiassa on kuollut toista tuhatta poroa, yksi lapsi on kuollut, ja nenetsiperheitä on evakuoitu alueelta.
Sigmasidos
thumb|250px|Kahden atomin välinen sigmasidos Sigmasidos (σ-sidos) on kovalenttinen sidos, joka yhdistää molekyylien atomit toisiinsa. Sigmasidokset ovat tärkeitä kemiallisia sidoksia, joita esiintyy monissa yhdisteissä. Sigmasidoksen avulla kaksi atomia jakaa yhteisiä elektroneja saavuttaakseen oktetin. Kahden atomin välistä sigmasidosta havainnollistetaan kuvassa oikealla. Sigmasidos on yleisesti ottaen vahva ja kestävä sidos. Vahvuus määritellään sidospituuden ja –energian perusteella. Sidosenergia on yleensä välillä 150-1000 kJ/mol. Sigmasidoksessa atomit jakavat orbitaalinsa symmetrisessä suhteessa molekyylin akseliin tai tasoon. Symmetria takaa sen, että atomien välinen sähköinen voima jakautuu tasaisesti molemmille atomeille. Myös kvanttimekaniikka tukee tätä väitettä, sillä se kuvaa elektronien käyttäytymistä molekyyleissä ja atomiorbitaaleissa. Sen avulla voidaan selittää sidoselektronien jakautuminen ja sen aiheuttama sidosten vahvuus.
Sigmasidoksen kvanttimekaaninen kuvaus
Atomiorbitaali on kvanttimekaanisessa atomimallissa ratkaisu elektronin aaltoyhtälölle. Se selittää atomin ydintä kiertävien elektronien todennäköiset radat. Atomiorbitaali siis kuvaa sitä avaruuden osaa atomiytimen ympärillä, josta elektroni todennäköisimmin löytyy tietyllä ajanhetkellä. Jokaisella atomilla on niille ominainen joukko atomiorbitaaleja, jotka määritellään kvanttiluvuilla. Pääkvanttiluku (n) ilmaisee pääkuoren, missä elektroni sijaitsee ja sitä merkitään luonnollisilla luvuilla. Sivukvanttiluku (l) kertoo puolestaan atomiorbitaalin alakuoren, jolle atomin järjestysluvun kasvaessa jaksollisessa järjestelmässä elektroni pääasiallisesti asettuu. Alakuoria merkitään kirjaimin s,p,d,f.
Molekyyliorbitaali on aaltoyhtälön ratkaisu molekyyliyhdisteelle ja kuvaa elektronin esiintymistodennäköisyyttä moniatomisessa molekyylissä. Vain sellaiset atomiorbitaalit, joiden energiat ovat samaa suuruusluokkaa, ja joilla on sama symmetria ydintenvälisen akselin suhteen, voivat yhdistyä molekyyliorbitaaleiksi. Kun kaksi tai useampi atomi yhdistyy muodostaen molekyylin, niiden atomiorbitaalit yhdistyvät ja uudelleenjärjestyvät, jolloin muodostuu uusia avaruudellisesti eri tavoin suuntautuneita molekyyliorbitaaleja (ks. ylempi kuva oikealla). Tätä saman atomin orbitaalien sekoittumista keskenään sidoksen syntyessä kutsutaan hybridisaatioksi ja muodostuneita orbitaaleja puolestaan hybridiorbitaaleiksi ​ ​.
Alemmassa kuvassa oikealla havainnollistetaan kuinka orbitaalit limittyvät sidoksessa muodostaen sigmasidoksen. Kuvan yläreunassa on vasemmalta oikealle kuvattuna 1s, 2p, 3d ja 4f atomiorbitaalit. Kuvan alareunassa on kuvattuna symmetriset (s-s ja p-p) sigmasidokset atomiorbitaalien välillä sekä vertailukohtana piisidos (p-p).
Esimerkiksi eteenissä (C2H4) hiiliatomien välillä on kovalenttinen kaksoissidos ja yksinkertainen sidos hiili- ja vetyatomien välillä. Alemmassa kuvassa oikealla havainnollistetaan eteenin sigma- ja piisidosten muodostumista. Eteenissä hiiliatomien elektronit asettuvat atomien ympärille kolmiomaisesti tasomaiseen muotoon, mikä vastaa sp2-hybridisaatiota. Eteenissä hiilille muodostuukin kolme sp2-hybridiorbitaalia ja yksi hybridisoitumaton 2pz-orbitaali. Yksi kolmesta sp2-hybridiorbitaalista muodostaa sidoksen sen päistä limittäin toisen hiiliatomin identtisen hybridiorbitaalin kanssa. Kaksi muuta hybridiorbitaalia muodostavat sidoksen päistä limittäin vedyn 1s-orbitaalin kanssa. Molempien hiiliatomien 2pz-orbitaalit muodostavat vielä keskenään sidoksen sivuttaissuunnassa limittäin.
Eteenissä on kahta erityyppistä kovalenttista sidosta: sigmasidos sekä piisidos. Sigmasidos muodostuu orbitaaleille limittäin niiden päihin elektronitiheyden keskittyessä sidoksen atomien ytimien väliin. Piisidos taas on sidos, jossa orbitaalit ovat limittäin sivuttaissuunnassa ja jossa elektronitiheys on sidoksen atomien ytimien ylä- ja alapuolella. ​
Orgaaniset yhdisteet
Orgaaniset yhdisteet ovat hiilien tai hiilen ja joidenkin muiden alkuaineiden, kuten vedyn, hapen, typen tai rikin välisiä yhdisteitä. Hiilen neljä valenssielektronia tekevät siitä tärkeän orgaanisille yhdisteille. Hiiliatomit muodostavatkin orgaanisissa yhdisteissä pitkiä ketjuja tai renkaita, joissa ne jakavat elektroneja muiden atomien kanssa muodostamalla kovalenttisia sidoksia. ​ ​ Sigmasidokset ovat tärkeitä orgaanisissa yhdisteissä, sillä ne määrittävät molekyylin kolmiulotteisen rakenteen ja sen kemialliset ominaisuudet.
Sigmasidosten lukumäärä molekyylissä voidaan päätellä sigmasidossäännöllä, jonka mukaan sigmasidosten lukumäärä saadaan vähentämällä atomien ja renkaiden yhteenlasketusta lukumäärästä yksi:
Nσ = Natomit + Nrenkaat − 1. ​ ​​
Muiden kuin rengasrakenteisten molekyylien sidosten lukumäärä saadaan vähentämällä atomien lukumäärästä yksi:
Nσ = Natomit − 1.
Esimerkkejä tällaisista molekyyleistä on vetykaasu H2, jossa on vain yksi sigmasidos tai ammoniakki NH3, jossa on kolme sigmasidosta. Molekyyleissä voi olla useita sigmasidoksia, mutta kahden atomin välillä niitä ei voi olla enempää kuin yksi ​​.
Rengasrakenteisilla molekyyleillä kuten bentseenillä on useita sigmasidoksia. Bentseeni on kuuden hiiliatomin muodostama rengas. Näiden hiiliatomien välisistä sidoksista joka toinen on yksin- ja joka toinen kaksinkertainen. Kaksoissidoksissa p-orbitaaleilla olevat elektronit jakautuvat tasaisesti sidosten kesken, eli delokalisoituvat. Tämän seurauksena muodostuvat ympyrän muotoiset elektronipilvet hiiliatomien muodostaman renkaan molemmin puolin. ​ ​​ ​
Lähteet
[2] [Online]. Available: https://www.vlebooks.com/Product/Index/2258837?page=0.
[3] [Online]. Available: https://chem.libretexts.org/Bookshelves/Introductory_Chemistry/Introductory_Chemistry_(CK-12)/09%3A_Covalent_Bonding/9.24%3A_Sigma_and_Pi_Bonds.
[4] G. Kubas, tekijä: Metal Dihydrogen and σ-Bond Complexes: Structure, Theory, and Reactivity, 2002.
[5] [Online]. Available: https://matematiikkalehtisolmu.fi/2002/3/kauko/.
[6] M. Pentti, tekijä: Orgaaninen kemia, 1979.
[8] [Online]. Available: https://pubchem.ncbi.nlm.nih.gov/compound/Anthracene.
[9] [Online]. Available: https://www.britannica.com/science/chemical-bonding/Formation-of-s-and-p-bonds.
Viialan lasitehdas
Viialan lasitehtaan 70 metriä pitkä ja 36 leveä lautarakenteinen hyttirakennus paloi 12. marraskuuta 1921 koneineen ja sulatusuuneineen. Tehtaan konttorirakennus ja varasto- ja raaka-ainemakasiinit saatiin suojeltua. Hyttirakennus oli palannut aiemmin joulukuussa 1916 mutta se oli rakennettu uudelleen.
Tadžikistan talviolympialaisissa 2014
Tadžikistan osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014. Joukkue koostui yhdestä urheilijasta, joka kilpaili alppihiihdossa.
Terrorin ja kauhun syksy
Terrorin ja kauhun syksy on saksalainen elokuva vuodelta 1978. Se on episodielokuva, joka yhdistää dokumenttiaineistoa perinteiseen elokuvalliseen kerrontaan, ja kuvaa syksyä 1977, jolloin Länsi-Saksa oli terroristien kynsissä. Eri episodeilla on eri ohjaajat. Tekijöiden joukossa on saksalaisen elokuvan kärkinimiä kuten Rainer Werner Fassbinder.
Apian urheilutalo
Apian urheilutalo on Valkeakoskella sijaitseva liikuntapaikka. Urheilutaloon kuuluu liikuntasali, uimahalli, soutuallastila, judotila, kuntosali, painisali, voimailusali ja solarium. Uimahalli rakennettiin 1980 ja liikuntahalli valmistui sen yhteyteen 1986.
Valkeakosken Isku-Veikot ja Futsal Mad Max pelaavat kotiottelunsa urheilutalon liikuntasalissa. Saliin mahtuu 990 katsojaa.
Urheilutalolla on järjestetty lukuisia Aerobicin arvokisoja. Sekä Rock'n'Swing- tanssien Sm- ja Gp-kisoja sekä Acrobatic Rock'n'Rollin Europe Cup ja Boogie woogien World Cup vuonna 2008.
New Rising Suns
New Rising Suns on oululainen Antti Annusen johtama yhtye. Annunen mainitsee tuolloin vielä nimettömän yhtyeen jo keväällä 2006 ilmestyneessä Radiopuhelimet-kirjassa jatkona Luxury Spit -yhtyeelle. Yhtyeen esikoisalbumi Psychedelic Sound Romance julkaistiin syyskuussa 2017.
Suomen Kongressitekniikka
Suomen Kongressitekniikka Oy on vuonna 1989 perustettu suomalainen tapahtumatekniikan palveluyritys, joka on erikoistunut tilaisuuksien tulkkaustekniikan järjestämiseen.
Historia
Suomen Kongressitekniikka Oy perustettiin Dipolin Kongressitekniikan jäljille, joka toimi nykyisen Teknillisen korkeakoulun (TKK) koulutuskeskus Dipolissa ensimmäisistä valmistelevista ETYK-kokouksista 1970-luvun alusta lähtien. Ulkoisen vuokraustoiminnan kasvaessa koulutuskeskus päätti myydä Dipolin Kongressitekniikan. Tilaisuuteen tarttui Suomen Kongressitekniikka Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja Esa Hemmilä, joka oli työskennellyt Dipolin Kongressitekniikan johdossa vuosista 1977–1978 saakka.
Luettelo kuninkaallisen laivaston panssarilaivoista
Luettelo kuninkaallisen laivaston panssarilaivoista sisältää höyrykäyttöiset  1860-1889 valmistetut joko raudalla tai teräksellä panssaroidut alukset.
Yūki Itō
Yūki Itō (, s. 10. toukokuuta 1994 Shimokawa, Japani) on japanilainen mäkihyppääjä.
Luettelo kuninkaallisen laivaston panssarilaivoista
Englannin laivaston alukset ennen vuotta 1660
Britannian kuninkaallinen laivasto muodostettiin virallisesti vasta Kaarle II:n palattua valtaan vuonna 1660. Ennen tuota vuotta sotalaivat olivat ensin hallitsijan omaisuutta ja Kaarle I:n mestauksen jälkeen vuonna 1648 alukset siirtyivät valtion omaisuudeksi.
Yūki Itō
Itō on ollut MM-kilpailuissa seitsemän kertaa. Liberecissä 2009 hän oli 17:s, Oslossa 2011 15:s sekä Val di Fiemmessä 2013 20:s. Val di Fiemmen MM-kilpailuiden sekajoukkuemäestä Itō voitti kultaa yhdessä Japanin joukkueen kanssa. Falunissa 2015 hän saavutti normaalimäessä hopeaa ja sekajoukkuekisasta pronssia. Lahdessa 2017 hän saavutti samoin normaalimäessä hopeaa ja sekajoukkuekisassa pronssia. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli normaalimäessä 15:s ja naisten joukkuemäessä kuudes. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli normaalimäessä yhdestoista ja suurmäessä kolmastoista. Planican MM-kilpailuissa 2023 Itō sijoittui normaalimäessä kuudenneksi ja suurmäessä 11:nneksi. Olympialaisissa hän on ollut seitsemäs Sotšissa 2014, yhdeksäs Pyeongchangissa 2018 ja kolmastoista Pekingissä 2022.
Luettelo kuninkaallisen laivaston panssarilaivoista
Kuninkaallisen laivaston linjalaivat (1660-1880)
Linjalaiva oli termi, jolla kuninkaallinen laivasto määritteli sotalaivan, joka kykeni toimimaan taistelulinjassa. Alukset olivat puurunkoisia vuodesta 1660 alkaen 1800-luvun taistelulaivojen kehittymisen alkuun. Vuodesta 1840 höyryvoimaa käyttävät potkurialukset otettiin käyttöön ja 1860 ensimmäinen panssaroitu puurunkoinen sotalaiva laskettiin vesille. Varsinaisten taistelulaivojen valmistus alkoi 1880-luvulla.
Yūki Itō
Itōn ensimmäinen kilpailu Continental Cupissa oli 5. maaliskuuta 2007 Japanin Zaōssa, jossa hän oli 17:s. Itō on voittanut yhden Continental Cupin osakilpailun, myös Zaōssa 9. maaliskuuta 2011. Hänen ensimmäinen Maailmancup-kilpailunsa oli Hinzenbachissa 4. helmikuuta 2012, jossa hän sijoittui 19:nneksi. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Zaōssa 18. tammikuuta 2014. Hän sijoittui samalla kaudella lisäksi kaksi kertaa sekä toiseksi että kolmanneksi ja maailmancupin kokonaispisteissä kolmanneksi. Seuraavalla kaudella hän oli maailmancupin kokonaiskilpailussa viides. Kaudella 2015–2016 hän oli kerran toinen ja kolmas sekä maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksas. Kaudella 2016–2017 hän saavutti Sapporossa 14. tammikuuta ensimmäisen osakilpailuvoittonsa. Lisäksi hän voitti kahdesti Zaōssa, kerran Pyeongchangissa ja Oslon päätösosakilpailun sekä sijoittui neljästi toiseksi ja kahdesti kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli toinen. Kaudella 2017–2018 hän oli toinen Zaōssa sekä kolmas Lillehammerissa ja Oslossa. Maailmancupin kokonaispisteissä hän sijoittui neljänneksi. Kaudella 2021–2022 hän oli Oslossa kolmas ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksas. Kaudella 2022–2023 hän voitti Willingenissä ja Lahdessa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui jälleen kahdeksanneksi.
Luettelo kuninkaallisen laivaston panssarilaivoista
Kuninkaallisen laivaston ironcladtaistelulaivat (1860–1882)
Amiraliteetti otti käyttöön nimikkeen taistelulaiva vasta 1880-luvun alussa, jolloin Colossus-luokan alukset valmistuivat. Vuodesta 1860 alkaen valmistuneita aluksia voidaan siten pitää kehityspolkuna varsinaisiin taistelulaivoihin.
Edvard Reinhold von Ammondt
pienoiskuva|Edvard Reinhold von Ammondt Edvard Reinhold von Ammondt (12. joulukuuta 1832 Pietari – 28. lokakuuta 1887 Hämeenlinna) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri, joka toimi Mikkelin ja Hämeen läänien kuvernöörinä.
Von Ammondtin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Otto Wilhelm von Ammondt ja Anna Carolina Sofia Cygnaeus ja puoliso vuodesta 1856 vapaaherratar Olga Vivika Ramsay, jalkaväenkenraali Anders Edvard Ramsayn tytär. Von Ammondt tuli Pietarin merikadettikoulusta oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1864 ja määrättiin valmistuttuaan vänrikkinä henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonan 1. komppaniaan 1853. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1854 ja luutnantiksi 1855. Von Ammondtista tuli henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonan esikuntaan adjutantti 1855 ja hänet vakinaistettiin tehtävään seuraavana vuonna. Alikapteeniksi hän et ylennettiin 1859 ja kapteeniksi 1863, jolloin hänestä tuli keisarin sivusadjutantti. Pataljoonankomentaja henkivartioväen jalkaväkirykmenttiin Liettuassa hänestä tuli 1866, seuraavana vuonna hänet ylennettiin everstiksi, ja 1869 hänet siirrettiin henkivartioväen Tsarskoje Selon tarkk’ampujapataljoonan komentajaksi. Tammikuussa 1874 von Ammondt nimitettiin Mikkelin läänin vt. kuvernööriksi, samalla kun hän toimi keisarin sivusadjutanttina. Kenraalimajuri ja Mikkelin läänin vakinainen kuvernööri hänestä tuli 1875. Saman vuoden lopussa hänet kuitenkin nimitettiin Hämeen läänin kuvernööriksi, mitä tehtävää hän hoiti kuolemaansa asti. Von Ammondt osallistui valtiopäiville aatelissäädyssä 1863–1864, 1867 ja 1877–1878.
Canon EF
pienoiskuva|EF-objektiivin kiinnitysosa eli bajonetti. Canon EF ("Electro-Focus") on objektiivibajonetti, joka mahdollistaa Canonin EF-objektiivien käytön kaikissa Canon EOS -järjestelmäkameroissa. Järjestelmä julkaistiin vuonna 1987 Canon FD -bajonetin seuraajaksi. Canonilla on suuri valikoima EF-kiinnityksellä varustettuja objektiiveja polttoväliltään 8 millimetristä aina 1 200 millimetriin asti. Canonin lisäksi esimerkiksi Sigma, Tamron ja Tokina valmistavat objektiiveja EF-kiinnityksellä. Toukokuussa 2013 oli EF-objektiiveja valmistettu 90 miljoonaa kappaletta.
Canon EF-S
Osassa Canonin digitaalisista järjestelmäkameroista käytetään myös EF-S-kiinnitystä, jossa erona Canon EF:ään verrattuna on se, että objektiivista menee sitä sisempään kohouma, mikä estää EF-S-objektiivien käytön Canon EOS -filmikameroissa. Sen sijaan Canon EF-objektiivit sopivat myös EF-S:ää käyttäviin Canonin EOS-digitaalikameroihin. Syyksi on arveltu sitä, että uusia EF-S-objektiiveja on myyty suhteellisesti halvemmalla kuin EF-objektiiveja. Jotkut harrastajat ovat omalla vastuullaan sahanneet EF-S:n kohouman pois tehdäkseen objektiivin EF-kameroihin sopivaksi.
Fed Cup 2012
Fed Cup 2012 oli 50. naisten maajoukkueiden välinen tennisturnaus. Fed Cupin maailmanlohkossa pelasi kahdeksan joukkuetta. Loppuottelu pelattiin 3.–4. marraskuuta Serbian ja Tšekin kesken.
Voiton otti toisen kerran perätysten Tšekki, joka voitti loppuottelun 3–1.
Mustalaisten aika
Mustalaisten aika on Emir Kusturican ohjaama jugoslavialainen elokuva vuodelta 1989. Kusturica sai elokuvasta Cannesin elokuvajuhlilla parhaan ohjaajan palkinnon.
Ladislav Mňačko
pienoiskuva|upright|Ladislav Mňačko vuonna 1968. Ladislav Mňačko (1919 Valašské Klobouky, Tšekkoslovakia – 24. helmikuuta 1994 Bratislava, Slovakia) oli slovakialainen kirjailija, joka toimi myös teatterialalla. Mňačko kirjoitti muun muassa Tšekkoslovakian kriisiä kuvaavan teoksen Seitsemäs yö.
Tšekkoslovakian miehityksen aikana 1968 Mňačko lähti maanpakoon länteen.
Poimuvuoristo
Poimuvuoristo on vuoristo, joka on syntynyt mannerlaattojen törmäysvyöhykkeellä. Mannerten törmätessä toisiinsa maan kuori molempien laattojen reunalla murtuu ja joutuu puristusvoiman vaikuttamaksi. Poimuvuorten sedimenttikerroksia tarkastellessa joskus voidaan havaita merkkejä vaakapuristuksesta, joka saattaa aiheuttaa jonkun alueen joihinkin sedimenttikerroksiin vaakakerroksia tai jyrkkiä kallistumia. Vaakakerroksia on muun muassa Yhdysvalloissa Coloradon Grand Canyonissa. Jyrkkiä kallistumia on Andeilla ja Alpeilla.
Mannerlaattojen törmäys ja työntyminen toisiaan vasten kestää monesti kymmeniä miljoonia vuosia. Alpit ja Himalaja poimuttuvat edelleen. Jotkut erittäin vanhat poimuvuoristot puolestaan ovat erittäin rapautuneita, kuten Yhdysvalloissa sijaitsevat Appalakit. Maailman pisin poimuvuoristoista koostuva vuorijono on Pohjois-Amerikasta Etelä-Amerkkaan ulottuva Kordillieerit, johon kuuluvia vuoristoja ovat Kalliovuoret ja Andit. Poimuvuoriston ollessa korkeintaan muutaman kymmenen miljoonan vuoden vanha, se määritellään nuoreksi poimuvuoristoksi. Nuoret poimuvuristot ovat jyrkkärinteisempiä ja terävämpi huippuisia kuin vanhat poimuvuoristot. Näitä ovat Alpit, Pyreneet, Apenniinit, Balkanvuoret ja Karpaatit. Useiden satojen vuosien vanha poimuvuoristo määritellään vanhaksi poimuvuoristoksi, millaisesta on esimerkki Uralin vuoristo. Koska vanha poimuvuoristo on ollut kauan esimerkiksi jään ja veden kulutukselle alttiina, rapautunut tai ollut muun eroosion vaikutuksen alaisena, sen rinteet ja huiput ovat madaltuneet huomattavasti.
Ruokokynä
Ruokokynä on vanha kirjoitusvälinetyyppi. Ruokokynät leikataan ruo'on korresta tai bambun pätkästä. Muinaisesta Egyptistä on löytynyt ruokokyniä, joissa usein on halkaistu kärki. Vanhimmat ovat neljänneltä vuosisadalta eaa. Niitä käytettiin papyrukselle kirjoittamiseen ja ne olivat yleisimpiä kirjoitusvälineitä Uuden Testamentin kirjoittamisen aikoihin.
Ruokokynät ovat jäykempiä kuin sulkakynät eikä niiden kärki ole yhtä kestävä. Tästä syystä ne korvautuivat myöhemmin sulkakynillä. Ruokokynillä saadaan kuitenkin aikaan voimakkaita viivoja ja siksi niitä käytetään vielä kalligrafiassa.
Terence Rattigan
thumb|Rattigan vuonna 1973. Terence Mervyn Rattigan (10. kesäkuuta 1911 – 30. marraskuuta 1977) oli brittiläinen näytelmäkirjailija. Hän oli yksi suosituimmista 1900-luvun puolivälin brittiläisistä näytelmäkirjailijoista. Hänen näytelmänsä käsittelevät usein ylemmän keskiluokan elämää. Hänen tunnettuihin näytelmiinsä kuuluvat muun muassa The Winslow Boy (1946, elokuvana Tapaus Winslow 1948), The Browning Version (1948, elokuvana Miehen varjo 1951), The Deep Blue Sea (1952, elokuvana Syvänsininen meri 2011) ja Separate Tables (1954, elokuvana Eri pöydissä 1958).
Rattigan oli homoseksuaali. Hän sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenyyden 1958 huolimatta hänen seksuaalisuutensa herättämistä huolenaiheista, mutta hänet lyötiin ritariksi vasta 1971.
Suorituskykypyramidi
Suorituskykypyramidi eli Performance Pyramid System (PPS) on tavoitejohtamisen periaatteille kehitetty toiminnan ohjauksen suorituskykymittaristo. Samaa tarkoitusta palvelevia mittaristoja ovat tulosmatriisi (1984), Balanced Scorecard (1992) ja suorituskykyprisma (2002). Suorituskykymittariston tärkeitä ominaisuuksia ovat kyky kuvata suunnitelma tavoitemitoin ja kannustavasti, sillä mittariston avulla on tarkoitus saada suunnitellut asiat tehdyksi. Kaikille mittaristoille on yhteistä, että niitä käytetään tavoitejohtamisen yleisissä puitteissa. Erot koskevat mittariston rakentamista eli miten tavoitteet luodaan ja esitetään.
Mallin synty
Malli syntyi Wang Inc:n elektroniikkateollisuuden laboratorioyksikössä toteutetun tuotantoprosessin parantamisprojektin tuloksena (Lynch ja Cross 1991). Tekijät törmäsivät projektin kuluessa mittausongelmaan. Yhtiössä oli käytössä laaja standardikustannusjärjestelmä, jossa keskityttiin analysoimaan toteutuneen ja standardin välisen tuloksen eroja tavoitteena saada sisäisen laskennan tulos vertailukelpoiseksi kirjanpidon kanssa. Ohjaavaksi kriteeriksi alkoi kasvaa kirjanpidon mukaisuus toiminnassa. Kehitetyn mallin lähtökohtana on siis yrityskohtainen ongelma.
Tavoitteiden määrittelyprosessi
300px|thumb|Suorituskykypyramidi. Lynch etc. 1991, Saari 2004 Mallin idea on yhdistää strategia ja toimenpiteet määrittämällä tavoitteet hierarkkisesti visiosta alaspäin ja niihin liittyvät mittarit alhaalta ylös. Lähtökohtana on siis visio, josta tavoitteet johdetaan hierarkkisesti eri organisaatiotasoille. Menettely on tyypillinen tavoitejohtamisessa käytetty tavoitteiden ja keinojen hierarkia.
Mallille tunnusomaista on nimensä mukaisesti pyramidi (kolmio), jossa menestystekijöiden hierarkia esitetään. Malli on pelkistetysti menestystekijöiden hierarkia, jossa tavoitteet vyörytetään menestystekijöille ylhäältä alas ja mittarit rakennetaan alhaalta ylös. Hierarkiatasoja on neljä. Ylimpänä oleva visio on tarkoitus toteuttaa liiketoimintayksiköiden markkinoita ja taloutta koskevin tavoittein. Liiketoimintayksiköiden tavoitteet on määrä saavuttaa ydinprosessien tavoitteiden kautta, joita ovat asiakastyytyväisyys, joustavuus ja tuottavuus. Alimman tason tavoitteita, joilla varmistetaan ydinprosessien tavoitteiden saavuttaminen, ovat laatu, toimituskyky, läpimenoaika ja hukka.
Ohjausprosessi
Mallissa ei esitetä eikä pohdita miten toimitaan sen jälkeen, kun tavoitteet on asetettu. Toisin sanoen ei anneta vastausta ohjauksen kysymykseen, miten halutut asiat saadaan tehdyksi organisaatiossa. Mallissa kuvataan ja näytetään vain, miten nämä halutut asiat pitäisi määritellä.
HMS Cyclops (1871)
HMS Cyclops oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1871 vesillelaskettu Cyclops-luokan monitori.
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen tammikuussa 1872 ja se myytiin romutettavaksi vuonna 1903.
Ghost in the Shell
Ghost in the Shell on Masamune Shirow'n luoma manga. Se ilmestyi vuosina 1989–1991 ja sai jatko-osan Man/Machine Interface vuodesta 1997 alkaen.
Sarjakuvan pohjalta on tehty myös elokuvia ja televisiosarjoja:
Vuonna 2017 sai ensi-iltansa näytelty elokuva, jonka pääosaa esittää Scarlett Johansson.
Mangan pohjalta on myös tehty useita videopelejä.
Clémentine Branchard
Clémentine Branchard on entinen ranskalainen yleisurheilija.
Branchard juoksi 800 metrillä Ranskan ennätyksen 2.20,4 elokuussa 1947. Hän voitti Ranskan mestaruuden maastojuoksussa vuonna 1949. Seuratasolla hän edusti FC Grenoblea.
Kostlova
Kostlova (myös Koslova, ) on entinen kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Kaprion kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Länsi-Inkerin ylängön pohjoisreunalla viitisen kilometriä Kapriosta koilliseen.
Kaprion ujestin Kargalin pogostaan kuulunut Kostlovan kylä mainitaan Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Sen nimitys perustuu muinaisvenäläiseen henkilönimeen Gostilo.
Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 kylässä asui 293 vatjalaista ja 46 äyrämöistä. Kostlova oli itäisin tunnettu vatjalaiskylä. Myöhemmin se mainitaan suomalais-venäläisenä sekakylänä. Luterilaiset kuuluivat Kaprion ja ortodoksit Klopitsan seurakuntaan.
Kylän talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Vuonna 1862 Kostlovassa oli 45 taloa ja 253 asukasta. Kylässä oli tsasouna ja Pietarin löytölastenhuoneen ylläpitämä koulu.
Neuvostoaikana Kostlova kuului aluksi kyläneuvostona Kaprion volostiin. Vuonna 1928 se liitettiin Kaprion kyläneuvostoon.
Dmitri Afanasenkov
Dmitri Anatolijevitš Afanasenkov (s. 12. toukokuuta 1980 Arkangeli, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi NHL:ssä yhteensä 227 runkosarjaottelua tehopistein 27+27=54 ja keräten 52 jäähyminuuttia sekä 28 playoff-ottelua tehopistein 1+3=4 ja keräten kahdeksan jäähyminuuttia. Afanasenkov voitti keväällä 2004 Tampa Bay Lightningissä Stanley Cup -mestaruuden. Lightningin lisäksi hän edusti NHL:ssä Philadelphia Flyersia. NHL-uransa jälkeen hän palasi Venäjälle ja pelasi viidessä eri joukkueessa Venäjän pääsarjassa. Lisäksi hän pelasi Sveitsissä ja Valko-Venäjällä. Afanasenkov edusti Venäjän maajoukkuetta maailmancupissa 2004.
Ensimmäiset miesten pelit ja vuodet Kanadan junioriliigoissa
Afanasenkov oli HK Spartak Arkangelin kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Torpedo Jaroslavlin kakkosjoukkueessa Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa kaudella 1995–1996. Kaksi seuraavaa kautta Afanasenkov pelasi joukkueessa sarjatasoa ylempänä Vysšaja Ligassa. Tampa Bay Lightning varasi hänet kolmannella kierroksella 72. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1998. Samana kesänä myös QMJHL-joukkue Moncton Wildcats varasi Afanasenkovin kuudentena pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 1998.
Laurell
Laurell tai Laurel on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Dmitri Afanasenkov
Ensimmäiset miesten pelit ja vuodet Kanadan junioriliigoissa
Afanasenkov siirtyi kaudeksi 1998–1999 Monctoniin, mutta Moncton myi hänet kesken kauden lokakuussa 1998 QMJHL:n Sherbrooke Castorsiin. Moncton sai vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoron QMJHL:n varaustilaisuuteen 1999 sekä ensimmäisen kierroksen varausvuoron CHL:n varaustilaisuuteen 1999. Afanasenkov teki 23 maalia ja oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä Yannick Landryn kanssa. Hän oli kevään 1999 pudotuspeleissä Sherbrooken paras maalintekijä kymmenellä maalilla. Kaudella 1999–2000 Afanasenkov voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehopisteillä 56+43=99. Hän sijoittui koko QMJHL:n maalipörssissä kahdeksanneksi. Afanasenkov oli Sherbrooken paras maalintekijä myös kevään 2000 pudotuspeleissä kolmella maalilla Maksim Potapovin kanssa.
Ammattilaisura
Afanasenkov siirtyi Tampa Bay Lightningin organisaatioon kaudeksi 2000–2001. Hän pelasi kautensa suurimmaksi osaksi IHL-joukkue Detroit Vipersissa, jonka toiseksi paras pistemies Afanasenkov oli Martin Cibákin jälkeen tehopisteillä 15+22=37. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa myös Lightningin NHL-joukkueessa, jossa Afanasenkov teki yhdeksässä runkosarjaottelussa tehopisteet 1+1=2. Kauden 2001–2002 hän pelasi pääasiassa AHL:ssä Springfield Falconsin ja Grand Rapids Griffinsin joukkueissa. Afanasenkov pelasi kauden aikana viisi NHL-ottelua. Kaudella 2002–2003 Afanasenkov pelasi vain Springfieldissa, kunnes hän siirtyi helmikuussa 2003 loppukaudeksi Sveitsin Nationalliga A:n Kloten Flyersiin. Saman vuoden elokuussa Afanasenkov teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Lightningin kanssa.
Esa Seppänen
thumb|Esa Seppänen Tampereen kirjamessuilla 2009. Esa Ilkka Seppänen (2. maaliskuuta 1933 Helsinki – 12. toukokuuta 2022 Espoo ) oli suomalainen tietokirjailija ja everstiluutnantti, koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Sotilasuransa aikana hän toimi muun muassa presidentti Urho Kekkosen adjutanttina.
Dmitri Afanasenkov
Ammattilaisura
Afanasenkov nousi kaudella 2003–2004 harjoitusleirin päätteeksi Lightningin NHL-kokoonpanoon, eikä hän palannut enää farmijoukkueeseen. Afanasenkov teki ensimmäisellä kokonaisella NHL-kaudella 71 runkosarjaottelussa pisteet 6+10=16 sekä 23 pudotuspeliottelussa pisteet 1+2=3. Tampa Bay voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin. Elokuussa 2004 Afanasenkov teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Lightningin kanssa. Kauden 2004–2005 hän pelasi kotimaassaan Superliigan Lada Toljatissa NHL:n työsulun vuoksi. Elokuussa 2005 Afanasenkov teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Lightningin kanssa. Kaudella 2005–2006 hän teki pudotuspelit mukaan lukien 16 tehopistettä. Heinäkuussa 2006 Afanasenkov teki jälleen vuoden mittaisen jatkosopimuksen Tampa Bayn kanssa. Hänen sopimuksensa arvo oli 738 045 dollaria.
Esa Seppänen
Vuonna 1980 Seppänen siirtyi liike-elämän palvelukseen ja toimi Wärtsilässä ja Rauma-Repolassa. Noina aikoina hän hoiti suhteita neuvostoliittolaisiin kauppakumppaneihin. Tämän jälkeen hän siirtyi Finnstroin Moskovan edustuston johtoon. Hän asui Moskovassa kaikkiaan 11 vuotta.
Hawker Siddeley HS125
pienoiskuva|HS.125 [[Farnborough'n ilmailunäyttelyssä vuonna 1962. Tuolloin DH125-tunnuksin, sillä koneen suunnitteli De Havilland -yhtiö.]] Hawker Siddeley HS.125 Dominie on suihkumoottorein varustettu brittiläinen matkustajalentokone. Koneen kaksi Rolls-Royce Viper -suihkuturbiinia sijaitsevat koneen rungossa takana. Lentokoneen konstruktio on nuolimuotoinen alataso, jossa korkeusperäsimet sijaitsevat korkealla ylhäällä pyrstössä. Peräsin ei kuitenkaan ole T-kirjainta täysin muistuttava. Koneen suunnittelussa on pyritty välttämään tasojen, peräsinten ja moottorien välistä turbulenssia.
Esa Seppänen
Myöhemmin Seppänen toimi tietokirjailijana. Hänen teoksiaan ovat muun muassa Sissisota – aikamme sota (1971), Adjutanttina Kekkosen linjalla (1980) ja Venäjää käsittelevät Kuuma elokuu 1991, musta lokakuu 1993 Moskovassa (2000) ja Avaran sielun anarkia (2002). Vuonna 2004 julkaistiin Seppäsen Miekkailija vastaan tulivuori, joka käsittelee Urho Kekkosen ja Nikita Hruštšovin suhdetta. Kevättalvella 2009 Seppänen julkaisi kirjan UKK:n syvä jälki: perintö vai painolasti?.
Hawker Siddeley HS125
Konetyypin ensilento tapahtui 13. elokuuta 1962. Tuotanto kattoi enemmän kuin 1 000 koneyksilöä, ja se päättyi niinkin myöhällä kuin vuonna 2013.
Dmitri Afanasenkov
Ammattilaisura
Afanasenkovia kaavailtiin kaudella 2006–2007 Lightningin ykkösketjuun, jossa hän pelasi koko harjoituskauden Brad Richardsin ja Martin St. Louis’n kanssa. Afanasenkov pelasi kauden aikana kuitenkin vain 33 ottelua pistein 3+3=6. Joukkue asetti hänet lopulta waiver-listalle, josta Philadelphia Flyers otti hänet vuodenvaihteessa. Afanasenkov teki NHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä: 74 runkosarjaottelussa tehopisteet 11+10=21.
Hawker Siddeley HS125
Koneessa on kahden hengen miehistö. Konetta käytettiin muiden tehtävien ohella henkilökuljetukseen, kuten VIP-koneena. Se saattoi ottaa tähän tarkoitukseen kahdeksan matkustajaa. Muussa henkilökuljetuksessa koneeseen mahtui 14 henkilöä. pienoiskuva|Kuvassa BAe 125: Britannian ilmavoimien, RAF:n 32. lentolaivueen kone.
Dmitri Afanasenkov
Ammattilaisura
Afanasenkov palasi kaudeksi 2007–2008 Venäjälle ja siirtyi Dinamo Moskovaan. Hän oli 13 maalillaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Aleksei Badjukovin jälkeen. Kaudeksi 2008–2009 Superliigan tilalle perustettiin KHL, jossa Afanasenkov teki ensimmäisellä kaudellaan Venäjän pääsarjan yhden kauden piste-ennätyksensä tehopisteillä 19+16=35, joilla hän oli Dinamon paras pistemies ja maalintekijä. Afanasenkov edusti Dinamoa kauden aikana myös Spengler Cupissa, joka päättyi joukkueen voittoon. Afanasenkov oli Dinamon paras pistemies ja maalintekijä. Hän jakoi koko turnauksen pistepörssin voiton HC Davosin Andres Ambühlin ja Kanadan Serge Aubinin ja Domenic Pittisin kanssa. Afanasenkov valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Kesken kauden 2009–2010, syyskuussa 2009 hän palasi Jaroslavliin Lokomotiviin (ent. Torpedo Jaroslavl).
Esa Seppänen
Seppänen valmistui Helsingin yliopistosta pääaineenaan venäjän kieli ja kirjallisuus ja poliittinen historia. Vuonna 2007 Seppänen väitteli tohtoriksi aiheenaan Urho Kekkosen, Leonid Brežnevin ja Aleksei Kosyginin suhteet. Saman vuoden syksyllä väitöskirjasta ilmestyi popularisoitu versio otsikolla Itäsuhteiden kolmiodraama: Kekkonen – Brežnev – Kosygin 1960–1980.
Esa Seppäsen isä oli kirjailija Unto Seppänen.
Dmitri Afanasenkov
Ammattilaisura
Kaudella 2010–2011 Afanasenkov jatkoi KHL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Traktor Tšeljabinskissa, jonne hän siirtyi jo kauden alettua lokakuussa 2010. Kauden 2011–2012 Afanasenkov pelasi Sveitsin NLA-liigaa Fribourg-Gottéronissa. Kauden 2012–2013 hän aloitti KHL-joukkue Avtomobilist Jekaterinburgissa, mutta Afanasenkov kuitenkin loukkaantui ja jätti joukkueen vain kolmen ottelun jälkeen lokakuussa 2012. Tammikuun 2013 lopulla Afanasenkov siirtyi loppukaudeksi Valko-Venäjän Ekstraligaan H’K Homelin joukkueeseen. Hän lopetti pelaajauransa kevääseen 2013.
Maajoukkueura
Afanasenkov pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1998, jolloin Venäjä voitti pronssia. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2000, jolloin Venäjä voitti hopeaa. Afanasenkov edusti Venäjää maailmancupissa vuonna 2004.
HMS Gorgon (1871)
HMS Gorgon oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1871 vesillelaskettu Cyclops-luokan monitori.
Paatene
thumb|220px|Paatenen kunta Karhumäen piirin kartalla. Paatene on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Seesjärven länsirannalla 95 kilometriä Karhumäestä luoteeseen. Kylässä on 1 200 ja kunnassa 2 300 asukasta (vuonna 2012).
HMS Gorgon (1871)
Valmistus
Alus tilattiin Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä ja sen köli laskettiin 5. syyskuuta 1870. Alus laskettiin vesille 14. lokakuuta 1871 ja se valmistui 19. maaliskuuta 1877.
Paatene
Maantiede ja asutus
Paatenen kunnan pinta-ala on 4 187,24 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Mujejärven piirin Mujejärven ja Rukajärven sekä Segežan piirin Mustakosken, idässä Segežan piirin Papinkosken, etelässä Karhumäen piirin Tšopinan ja Suojärven piirin Porajärven sekä lännessä Mujejärven piirin Sukkajärven, Pieningän ja Voloman kuntiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää ja vesistöjä.
HMS Gorgon (1871)
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen huhtikuussa 1872 ja se myytiin romutettavaksi 12. toukokuuta 1903.
Paatene
Maantiede ja asutus
Kunnan alueella virtaa Volomajoki. Suurimmat järvet ovat Seesjärvi, Voijärvi, Sellinjärvi ja Jolmajärvi. Luonnosuojelualueita ovat Djulmek-saaren ja Severinsaaren luonnomuistomerkit. Suunnitteilla on Voijärven, Kužarven ja Volomajoen suun rauhoitusalueiden perustaminen.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Ahvenlammen, Jouhivaaran ja Salkovaaran taajamat sekä Jukkolahden, Pogostan, Salkovaaran, Sellin, Särkijärven, Termaan, Venginvaaran ja Voijärven kylät. Paatenen jälkeen suurimpia keskuksia ovat yli kolmensadan asukkaan Salkovaaran taajama ja Voijärvi sekä yli kahdensadan asukkaan Ahvenlampi. Jukkolahdessa ei ole lainkaan vakituista asutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 44 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 36 % karjalaisia, 12 % valkovenäläisiä ja 3 % ukrainalaisia.
Historia
Seudun kanta-asukkaita ovat Laatokan rannoilta 1300–1600-luvuilla muuttaneet karjalaiset. Sitä ennen alueella on asunut saamelaisia. Paatenen murre kuluu varsinaiskarjalan etelämurteisiin.
Novgorodin Lappiin kuulunut Paatenen pogosta mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvun lopulla. Vuonna 1707 siellä oli 21 kylää, 313 asuttua ja 146 autiota taloa. Pogostan suurimmat kylät olivat Maaselkä, Ontajärvi, Suondale (ven. Sondaly), Kuusiniemi (Kuznavolok), Paatene ja Lissepohja (Listeguba). Selgi ja sen länsipuoliset alueet muodostivat oman pogostansa. Seudun pääelinkeino oli maanviljely. Sen ohella harjoitettiin metsästystä, kalastusta, karjanhoitoa, tervanpolttoa ja keräilyä sekä valmistettiin saviastioita ja tuotettiin rautaa suo- ja järvimalmista. 1800-luvun loppupuolella tärkeiksi tulonlähteiksi muodostuivat metsätyöt ja puutavaran uitto.
Katariina II:n hallintouudistusten yhteydessä vuonna 1777 perustettiin Aunuksen provinssiin kuulunut Paatenen kaupunki (ven. Padansk), jonka oli määrä toimia Novgorodin Lapin keskuksena. Hankalan sijaintinsa takia kaupunki lakkautettiin vuonna 1782 ja kihlakunnan keskus siirrettiin Poventsaan.
Vuonna 1923 perustettiin Karjalan ASNT:aan kuulunut Paatenen kihlakunta, jonka muodostivat Kiimasjärven, Paatenen, Porajärven, Repolan ja Rukajärven volostit. Vuonna 1927 muodostettiin Seesjärven piiri, johon kuuluivat Karjalan Maaselän, Laazarin, Paatenen, Sellin ja Särkijärven kyläneuvostot. Paatenen kyläneuvostossa oli vuonna 1933 1 900 asukasta, joista 83,2 % oli karjalaisia, 8,6 % suomalaisia ja 6,6 % venäläisiä.
Jatkosodan aikana vuosina 1941–1944 Paatene oli suomalaisten miehittämä. Sodan jälkeen seudun tärkeimmäksi elinkeinoksi muodostui metsäteollisuus. Seesjärven piiri lakkautettiin vuonna 1956 ja sen alue liitettiin Karhumäen piirin. Seesjärven säännöstelypadon rakentamisen yhteydessä vuonna 1957 järven pintaa nostettiin 6,3 metriä ja osa Paatenen kylän taloista jouduttiin siirtämään ylemmäksi.
Liikenne, talous ja palvelut
Paatenen kautta kulkee Tšopinan, Salkovaaran ja Voijärven välinen maantie. Salkovaarassa toimii metsäteollisuusyritys Investlesprom. Keskuskylän palveluihin kuuluvat keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja pieni poliklinikka.
Nähtävyydet ja matkailu
Kunnan alueelta on löytynyt lukuisia kivikautisia asuinpaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Jukkolahden, Laazarin ja Termaan tsasounat, Paatenen kirkko sekä vanhat asuin- ja talousrakennukset. Seudulla on myös useita toisen maailmansodan muistomerkkejä. Jouhivaaralla, Jukkolahdella, Paatenen Pogostalla, Sellillä sekä autioksi jääneellä Laazarilla on historiallisen asutuksen status. Seesjärven rannalla sijaitsee pieni lomakylä.
Renault RE40
Renault RE40 on Formula 1 -auto, jota Renault-talli käytti kaudella. Auton voimanlähteenä oli Renault'n oma 1,5-litrainen V6-turbomoottori. Autolla kilpailuissa ajoivat ranskalainen Alain Prost ja yhdysvaltalainen Eddie Cheever.
Prost voitti autolla neljä kilpailua ja saavutti kolme paalupaikkaa sekä kolme kilpailun nopeinta kierrosta. Lisäksi hän oli kahdesti toinen ja kerran kolmas. Cheever ylsi kerran toiseksi ja oli kolmesti kolmas.
Valmistajien MM-sarjassa Renault sijoittui toiseksi 79 pisteellä.
Formula 1 -tulokset
(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta.)
Norio Yamanaka
Norio Yamanaka (s. 1928) on japanilainen kitsuken ("pukeutumisen taidon") opettaja, kimonon arkikäytön puolestapuhuja sekä Sōdō-akatemian perustaja. Hän on kirjoittanut useita kimonoaiheisia kirjoja ja matkustanut kymmeniin eri maihin johtaen aihetta käsittelevää delegaatiota.
Otto Wilhelm von Ammondt
Otto Wilhelm von Ammondt (20. joulukuuta 1795 Hauho – 29. toukokuuta 1861 Porvoon maalaiskunta) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.
Von Ammondtin vanhemmat olivat luutnantti Otto Detlof Ammondt ja Ulrika Albertina Borgenström ja puoliso vuodesta 1822 Anna Carolina Sofia Cygnaeus, piispa Zacharias Cygnaeuksen tytär. Kenraalimajuri, kuvernööri Edvard Reinhold von Ammondt oli heidän poikansa.
Ammondt tuli vuonna 1812 vääpeliksi 1. Suomen jääkärirykmentin Hämeenlinnan pataljoonaan, josta hänet siirrettiin vuoden 1815 lopussa 3. Suomen jääkärirykmentin palvelusta suorittavan pataljoonaan. Aliluutnantiksi ylennettynä hän tuli tämän rykmentin Viipurin pataljoonaan 1816, siirrettiin 3. Suomen jääkärirykmentin Vaasan pataljoonaan 1817 ja ylennettiin luutnantiksi seuraavana vuonna. Savonlinnan venäläiseen jalkaväkirykmenttiin Ammondt määrättiin 1819, missä hänet ylennettiin alikapteeniksi 1821 ja kapteeniksi 1822. Henkivartioväen suomenmaalaiseen rykmenttiin Ammondt siirtyi luutnanttina ja siellä hänet ylennettiin 1825 alikapteeniksi ja 1829 kapteeniksi. Everstiksi ylennettynä Ammondt määrättiin 1832 henkivartioväen Liettuan rykmenttiin, missä hän vastaanotti pataljoonan komentaja tehtävät 1834.
Ammondt aateloitiin 1837, von Ammondt -suku merkittiin seuraavana vuonna Suomen ritarihuoneeseen aatelissukuna numero 204. Von Ammondt ylennettiin kenraalimajuriksi ja siirrettiin henkivartioväen 3. jalkaväkidivisioonaan 1841, jossa hän oli rykmentin komentajana. Vuodesta 1842 hän oli henkivartioväen 5. jalkaväkiprikaatin komentaja, joskin hän oli välillä rykmentin komentajana Liettuassa. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1849 ja määrättiin Venäjän 6. jalkaväkidivisioonan komentajaksi. Eron sotapalveluksesta hän sai tammikuussa 1852. Von Ammondt omisti sekä Kallolan tilan Porvoon pitäjässä että Virkkalan tilan Lohjalla.
Elisa Juholin
Elisa Juholin (ent. Ikävalko, s. 3. huhtikuuta 1950 Tampere) on suomalainen valtiotieteiden tohtori, tietokirjailija, Helsingin yliopiston viestinnän dosentti ja Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulun viestinnän johtamisen dosentti.
Raymond Sargent
Raymond Sargent (2. lokakuuta 1952 – 9. maaliskuuta 2008) oli brittiläinen näyttelijä, muusikko ja näytelmäkirjailija. Hänet tunnetaan muun muassa yhden miehen näytelmistään, kuten T. E. Lawrencen elämästä kertovasta näytelmästä The Warrior and the Poet. Hän oli säännöllinen radiovieras BBC:n radio-ohjelmassa Poetry Please ja oli esiintyi tuotannoissa kuten Doctor Who, Blake's 7 ja The Two Ronnies, sekä useissa mainoksissa. Raymond Sargent kuoli vatsasyöpään maaliskuussa 2008.
Turun kaasukello
thumb|Näkymä Aurajokisuun telakka-alueelle ja kaasukellolle noin vuodelta 1910. Turun kaasukello on alun perin kaupunkikaasun varastointiin ja kulutuksen huippujen tasaukseen rakennettu laitos, joka sijaitsee Turun V kaupunginosassa Aurajoen itärannalla. Kaasukello suojarakennuksineen valmistui vuonna 1912. Tiilirakenteisen suojarakennuksen suunnitteli Turun silloinen kaupunginarkkitehti Johan Eskil Hindersson. Turun kaupungin kaasulaitos lopetti toimintansa vuonna 1973 ja kaasukello jäi vaille käyttöä. Kaasukellon suojarakennus kunnostettiin ja sen sisuksissa on nykyään Turku Energian lämpöakku, joka tasaa kaukolämmön kulutushuippuja.
Turun kaasukellon kaasutilavuus oli 10 000 kuutiometriä. Suojarakennuksen halkaisija on 35 metriä ja korkeus noin 29 metriä.
Turun kaasulaitos
Turun kaasulaitos aloitti toimintansa vuonna 1862 Eerikinkadun ja Ursininkadun kulmaan rakennetussa kaasutehtaassa joen länsipuolella. Helsingin ja Viipurin kaasulaitokset oli perustettu jo 1860. Turun katuja valaissut ensimmäinen kaasuvalolyhty syttyi 21. marraskuuta 1862. Barkerin tehtaalla Aurajoen rannalla oli ollut jo 10 vuotta kaasuvalaistus – tehtaan pihalla oli oma kaasukone ja kaasukello. Kaasua käytettiin aluksi vain valaistukseen, mutta 1800-luvun lopulla myös lämmitykseen. Seuraavan vuosisadan alussa kodeissa alettiin jo keittääkin kaasulla. Kaasulaitoksen kaksi pientä kaasukelloa eivät riittäneet lisääntyneen kulutuksen tarpeisiin pimeänä vuodenaikana. Kaupunki päätti vuonna 1911 rakentaa kokonaan uuden kaasulaitoksen. Eerikinkadun tontilla ei ollut laajennusvaraa, joten uuden laitoksen sijoituspaikaksi valittiin V kaupunginosa.
Rakentaminen
Perustusten tekeminen oli ennakkoarvioita hankalampaa, ja ne valmistuivat joulukuussa 1911. Suojarakennuksen rakentaminen alkoi keväällä 1912. Aikataulussa kuitenkin pysyttiin ja säiliötä päästiin täyttämään lokakuussa 1912. Eerikinkadun kaasutehtaasta oli vedetty joen alitse uudet putket uuteen kaasukelloon, josta edelleen putket kaupungille. Maailmansota siirsi uuden kaasutehtaan rakentamista, ja se valmistui vasta 1929.
Suojarakennus
thumb|225px|Eteisrakennus ja kaasumittari. Kaasukellovalmistaja Wilkeltä oli pyydetty suunnitelmia myös suojarakennuksesta ja niitä oli toimitettukin kahdet. Suojarakennuksen ulkonäkö muistuttaa toista näistä suunnitelmista, mutta kaupunki päätyi hiukan toisenlaiseen julkisivun jäsentämiseen. Suojarakennuksen suunnittelija oli kaupunginarkkitehti J. Eskil Hindersson.
Suojarakennus on muurattu tiilestä ja ulkopinnaltaan rapattu. Jalustaosan harmaaksi maalatun rappauksen on tarkoitus muistuttaa luonnonkiveä. Muutoin suojarakennus on sileäksi rapattu ja maalattu kalkkimaalilla punertavaksi. Muun muassa ulkopinnan 16 pilasteria, kerroslistat ja muut korostusosat ovat vaaleat. Pilastereiden kohdilla rakennuksen ulkoseinän sisäpuolella on myös jäykistävät tiilipilasterit. Näihin pilastereihin on kiinnitetty kaasukellon nousu- ja laskumekanismia tukevat kiskot. Kaasusäiliön ja suojarakennuksen välissä oli tila, jota pitkin pääsi kulkemaan kaasusäiliön ympäri. Tilassa ylempänä on ulkoseiniin ja tiilipilasterihin tuetut betoniset kehämäiset tasot, jotka jäykistävät rakennetta ja joita pitkin on ollut mahdollista tarkastaa kaasusäiliötä ylhäältä päin. Betonitasoille kuljettiin tikkaita pitkin.
Suojarakennuksen katon tukirakenteet ovat terästä ja alapinta lautaa. Teräsrakenne tukiristikkoineen muodostaa kauniin tähtikuvion. Vesikatteena on kermikate. Kupumaisen katon huipulla on pyöreä lanterniini eli kattolyhty.
Kaasukellon jalustassa ja seinän yläosassa kerroslistan yläpuolella on pienet ikkunat. Julkisivun muut valoaukot ovat kapeat ja korkeat lasitiili-ikkunat. Kaasukellossa on eteisrakennus, josta kuljetaan rakennukseen. Eteisrakennuksen yläpuolella ulkoseinässä on suurikokoinen pyöreä mittari, joka näytti kellossa olevan kaasun määrän.
Uusi kaasulaitos
Eerikinkadun kaasulaitoksen kapasiteetti alkoi käydä vähiin 1920-luvun loppupuolella. Vuonna 1928 kaupunginvaltuusto päätti, että uusi kaasutehdas rakennetaan V kaupunginosaan uuden kaasukellon viereen, kuten oli 1910-luvulla suunniteltukin. Uunit ja laitteet tilattiin Saksasta helmikuussa 1929. Tehtaan rakentaminen aloitettiin ja saatiin päätökseen vielä samana vuonna. Uudisrakennuksia tuli viisi: kojeistorakennus, ammoniakkirakennus, kattila- ja pajarakennus, konttori sekä asuinrakennus kaasumestareille. Rakennukset suunnitteli arkkitehti Albert Richardtson. Tehdasalueelle kohosi myös 66 metriä korkea tiilinen savupiippu.
Kaasupallo
thumb|225px|Kaasupallo vuodelta 1937. Kaasulaitos esitti vuonna 1930, että sen tulisi saada ”edes pienikin” lisäsäiliö kaasun varastointiin, sillä ainahan saattoi tulla joitain vikoja tuotantoon. Lisäksi esimerkiksi joulun aikaan kaasun menekki oli niin suurta, että 10 000 m3:n kaasukello ei riittänyt. Vuonna 1936 päätettiin rakentaa korkeapainesäiliö, jonne mahtui 3 500 m3 kaasua. Sitä käytettiin vain kaasun varastointiin. Pallossa korkeapaineisena varastoitu kaasu oli ensin johdettava isoon kaasukelloon, jossa kaasu oli matalapaineisena, ja vasta sieltä se meni kulutukseen. Kompressorilaite tilattiin sveitsiläiseltä yhtiöltä. Kaasupallo valmistettiin Crichton-Vulcanin telakalla, joka sijaitsi kaasutehtaan vieressä. Kaasupallon teknisen suunnittelun teki telakan palveluksessa ollut teknikko Onni Puro. Pallon halkaisija on noin 11 metriä. Niittaamalla kootun pallon vaipan teräslevyosat ovat kaikki saman muotoisia. Kaasupallo sijoitettiin kaasukellon vierelle betonijalkojen varaan. Kaasupallo on säilytetty ja odottaa tulevaa käyttöä, nyt teräsjalkoihin tukeutuen.
Toinen kaasukello
Kaasun menekki kasvoi ja sen myötä tehtaan tuotanto. Kolmas kaasusäiliö tilattiin vuonna 1951 Saksasta. Perustusten rakentaminen alkoi 1952 ja kaasukello rakennettiin paikoilleen 1953–1954 ja otettiin käyttöön heinäkuussa 1954. Tilavuudeltaan se oli 10 000 m3. Siihen ei rakennettu suojarakennusta. Suojarakennuksen puute hankaloitti kaasukellon toimintaa talvella, koska kaasukellon teleskooppirakenteissa käytettiin vettä tiivistystarkoituksiin. Höyryllä toimiva sulatus ei aina toiminut tarkoitetulla tavalla.