cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lullinjärvi
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 155,2 metriä mpy. Järveen on johdettu neljä lyhyttä metsäojaa, joista eteläpäähän laskee Pyykkilammin laskuoja. Järven laskuoja lähtee pohjoispään länsirannasta ja se laskee 900 metrin päässä Lankajärveen, jonka vesireitin vedet laskevat Eväjärveen.
Historiaa
Vuoden 1965 peruskartassa läheisen maatilan niittyjä ulottuivat rantaan asti. Saman kartan mukaan Pyykkijärven nimi oli Iso-Lumpunen, mutta silloin siitä ei tullut ojaa Lullinjärveen. Se on kaivettu jälkeenpäin.
Kriminaalipsykologia
Kriminaalipsykologia on sovelletun psykologian osa-alue, jossa tutkitaan erityyppisissä rikoksissa, kuten väkivaltarikoksissa ilmenevää rikospaikkakäyttäytymistä ja sen yhteyksiä rikoksen tekijän piirteisiin. Tutkimuskohteita ovat esimerkiksi rikosten uusimisen ennustaminen ja väkivaltaisen käyttäytymisen eskaloituminen mm. lähestymiskielto- ja pommiuhkaustapauksissa sekä rikoksentekijöiden persoonallisuuden piirteet ja elämänkaari.
Sud Aviation
thumb|250px|Sud Aviation [[Caravelle Sabenan väreissä]] Sud Aviation oli ranskalainen valtionyhtiö, joka valmisti lentokoneita. Se syntyi, kun SNCASE (Société nationale des constructions aéronautiques du sud-est, "Kaakon ilmailu") ja SNCASO (Société nationale des constructions aéronautiques du sud-ouest, "Lounaan ilmailu") yhdistettiin 1. maaliskuuta 1957. Ne puolestaan oli muodostettu yhdistämällä pienempiä vaikeuksissa olevia yksityisiä lentokonetehtaita kuudeksi suuremmaksi tehtaaksi juuri ennen toisen maailmansodan alkua. Fuusioitumisen seurauksena yhtiöiden lukumäärä Ranskassa putosi siihen määrään, ettei niiden kuvaamisessa tarvittu väli-ilmansuuntia.
Caravellen tullessa markkinoille SNCASO oli kypsä fuusioitumaan ja Sud Aviation syntyi. Yhtiö alkoi suunnitella ylisoonista versiota Caravellesta, joka tunnetaan nimellä Sud Aviation Super-Caravelle. Sitä siitä ei tullut, vaan marraskuussa 1962 Ranskan ja Englannin hallitusten päätöksellä Sud Aviation rakensi British Aircraft Corporationin kanssa yhteisyrityksen, joka kehitti ylisoonisen matkustajakoneen, Concorden.
Sud Aviation fuusioitui Nord Aviationin ("Pohjoisen ilmailu") ja Société pour l’Étude et la Réalisation d’Engins Balistiquesin (SÉREB) kanssa vuonna 1970, jolloin syntyi Aérospatiale. Aérospatiale lähti mukaan moniin eurooppalaisiin konsortioihin: esimerkiksi British Aerospaceen ja Messerschmitt-Bölkow-Blohmin kanssa se rakensi Airbus-yhtiön. Lopulta, vuonna 2000, siitä tuli EADSin ("Euroopan ilmailu jne.") osa. Suurten siviililentokoneiden konsolidaatio EU:ssa saavutti päätöksen.
Helikopterit
thumb|right|250px|Super Frelon
Gertrude Ederle
Gertrude Caroline Ederle (23. lokakuuta 1905 – 30. marraskuuta 2003) oli yhdysvaltalainen uimari. Hänestä tuli vuonna 1926 ensimmäinen Englannin kanaalin yli uinut nainen.
Ederle teki urallaan useiden vapaauintimatkojen maailmanennätyksen. Hänen ensimmäinen maailmanennätyksensä oli vuonna 1919 uitu 880 jaardin vapaauinnin 13.19,0. Tämä aika säilyi maailmanennätyksenä vuoteen 1925 saakka. Vuonna 1922 Ederle rikkoi Hilda Jamesin maailmanennätykset 400 metrin sekä 440 jaardin vapaauinneissa. Jamesin edeltävä ennätys oli ollut 6.16,6 molemmilla matkoilla. Ederle ui 400 metriä aikaan 5.53,2 ja 440 jaardia loppuajalla 5.54,6. Martha Norelius rikkoi 440 jaardin ennätyksen vuonna 1926 ja 400 metrin ennätyksen vuonna 1927. Vuonna 1923 Ederle teki vielä kaksi maailmanennätystä. Hän ui 220 jaardia aikaan 2.46,8, joka paransi edellistä maailmanennätystä 0,8 sekunnilla. James rikkoi ennätyksen vielä samana vuonna. Ederle paransi myös 200 metrin vapaauinnin maailmanennätystä aikaan 2.45,2, joka oli 2,4 sekuntia nopeampi kuin edellinen ennätys. Tämä maailmanennätys säilyi voimassa kolme vuotta, kunnes Norelius rikkoi sen.
Ederle oli lapsuuden tuhkarokon sekä myöhemmin tärykalvoihin kohdistuneen vaurion johdosta 1940-luvulta lähtien täysin kuuro. Hänet otettiin International Swimming Hall of Fameen vuonna 1965.
Edvardsberg
Edvardsberg on Siuntiossa, Uudellamaalla sijaitse nuorisoseurantalo, jonka omistaa vuonna 1994 perustettu ruotsinkielinen nuorisoseura Friska Viljor. Edvardsbergin rakennus on valmistunut vuonna 1930 ja sitä käytetään muun muassa yhdistyksen omiin kokoontumisiin. Friska Viljor järjestää Edvardsbergissä myös ruotsinkielistä iltapäiväkerhotoimintaa, jota Siuntion kunta tukee.
Friska Viljor vuokraa Edvardsbergiä myös erilaisiin juhlatilaisuuksiin. Rakennuksessa on myös pidetty kesäkahvilaa.
Teräase
thumb|Nykyaikainen tikari Teräaseet ovat terällä varustettuja metsästys- tai lähitaisteluaseita, joilla voidaan tuottaa lävistäviä tai leikkaavia vammoja. Teräaseita on käytetty metsästykseen ja sodankäyntiin jo kivikaudella. Metallien keksimisen jälkeen teräaseita alettiin valmistaa pronssista, raudasta ja teräksestä. Perinteisiä teräaseita olivat muun muassa tikari, miekka ja keihäs.
Nykyisin teräaseiden merkitys sodankäynnissä ja metsästyksessä on vähäinen, ja teräaseiden käyttö liittyy toisinaan katuväkivaltaan tai muuhun rikollisuuteen. Historialliset tai epätavalliset teräaseet tai sellaisten jäljitelmät voivat olla myös keräilyesineitä.
Puukon, keittiöveitsien tai saksien kaltaisia terällisiä työ- ja tarvekaluja voidaan joskus käyttää teräaseina.
Teräaseet ja lainsäädäntö
Suomessa teräaseisiin liittyviä säädöksiä on järjestyslaissa. Teräaseiden hallussapito julkisella paikalla on kielletty. Stileteistä puhuttaessa myös maahantuonti ja myynti on kielletty, poikkeuksena historiallisesti tai taiteellisesti arvokkaat esineet.
Blue
Blue voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Ted Danson
Ted Danson (oik. Edward Bridge Danson III, s. 29. joulukuuta 1947 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Näyttelijänura
Danson tunnetaan parhaiten roolistaan baarimikko Sam Malonena vuosina 1982–1993 esitetyssä tilannekomediasarjassa Terveydeksi (Cheers). Rooli toi hänelle useita palkintoehdokkuuksia. Hän oli yksitoista kertaa Emmy-ehdokkaana sarjassa paras miespääosa komediasarjassa ja voitti palkinnon kahdesti, vuosina 1990 ja 1993. Danson sai roolistaan myös kahdeksan Golden Globe -ehdokkuutta (sarjassa paras miespääosa televisiosarjassa, komedia tai musikaali) ja voitti palkinnon niin ikään kaksi kertaa, vuosina 1990 ja 1991. Sam Malonen roolin lisäksi hän sai tunnustusta myös työstään televisioelokuvassa Something About Amelia, josta sai vuonna 1985 Golden Globen sarjassa paras miespääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa, ja myös Emmy-ehdokkuuden.
Danson esiintyi Terveydeksi-sarjan esittämisen aikaan myös useissa elokuvissa, tunnetuimpina Kolme miestä ja baby (3 Men and a Baby) vuodelta 1987, jossa hän esiintyi Tom Selleckin ja Steve Guttenbergin kanssa, ja elokuvan jatko-osa Kolme miestä ja pikkuneiti (3 Men and a Little Lady) vuodelta 1990. Ensimmäinen elokuva, jossa Danson näytteli, on Poliisiauto 6-Z-4 ei vastaa (The Onion Field) vuodelta 1979. Aiemmin 1970-luvulla hän teki ensimmäisen vakituisen televisioroolinsa saippuasarjassa Somerset, jonka lopettamisen jälkeen hän esiintyi vierailevissa rooleissa monissa muissa sarjoissa.
Terveydeksi-sarjan päättymisen jälkeen Danson esiintyi lyhytikäiseksi jääneessä tilannekomediasarjassa Ink, joka alkoi vuonna 1996 ja kesti vain yhden tuotantokauden. Danson esitti lehtimaailmaan sijoittuvassa Inkissä Mike Loganin roolia ja toisessa pääosassa, Kate Montgomerynä, oli Dansonin vaimo Mary Steenburgen. Danson ja Steenburgen esiintyivät samana vuonna myös Jonathan Swiftin romaaniin perustuvassa minisarjassa Gulliverin matkat. Inkin loputtua Danson sai vuonna 1998 pääosaroolin sarjasta Tohtori Becker (Becker), jota esitettiin kuusi kautta CBS-kanavalla vuosina 1998–2004. Hän sai tohtori John Beckerin roolista Golden Globe -ehdokkuuden vuonna 2001 (sarjassa paras miespääosa televisiosarjassa, komedia tai musikaali). Syksyllä 2006 esitettiin lyhyeksi jäänyttä tilannekomediasarjaa Ryhmä rämä (Help Me Help You), jossa Danson esitti ryhmäterapeutti Bill Hoffmania. Vuosina 2007–2010 hän esitti korruptoitunutta miljardööriä Arthur Frobisheria draamasarjassa Damages, josta hän sai yhden Golden Globe -ehdokkuuden, vuonna 2008 sarjassa paras miessivuosa televisiosarjassa, minisarjassa tai televisioelokuvassa, ja kolme Emmy-ehdokkuutta, vuonna 2008 sarjassa paras miessivuosa draamasarjassa ja vuosina 2009 ja 2010 sarjassa paras vieraileva miesnäyttelijä draamasarjassa. Vuosina 2009–2011 hän esitti päähenkilön pomoa George Christopheria HBO:n komediasarjassa Bored to Death ja vuosina 2011–2015 D. B. Russellia rikossarjassa C.S.I. (CSI: Crime Scene Investigation ). C.S.I:n päätyttyä syksyllä 2015 hän siirtyi esittämään samaa hahmoa sarjaan C.S.I. Cyber (CSI: Cyber).
Televisiosarjojen ohella Danson on jatkanut myös elokuvanäyttelemistä. Hän on esittänyt muun muassa pientä roolia sotaelokuvassa Pelastakaa sotamies Ryan (Saving Private Ryan) vuodelta 1998 ja pääosarooleja televisioelokuvissa It Must Be Love (2004), Knights of the South Bronx (2005), josta oli ehdolla SAG-palkinnon saajaksi, ja Our Fathers (2005).
Vuonna 1999 Danson sai tähden Hollywood Walk of Famelle.
Ympäristöaktivismi
Danson on näyttelijänuransa ohella vaikuttanut aktiivisesti ympäristönsuojeluasioissa. Hän perusti vuonna 1987 Bob Sulnickin kanssa valtamerien suojelun puolesta puhuneen järjestön American Oceans Campaign (AOC), joka yhdistyi 2000-luvulla ympäristöjärjestö Oceanan kanssa. Danson on toiminut Oceanan johtokunnan jäsenenä. Hän on tehnyt valtamerien suojelusta myös kirjan Oceana: Our Endangered Oceans and What We Can Do to Save Them yhdessä toimittaja Mike D'Orson kanssa. Kirja julkaistiin vuonna 2011.
Yksityiselämä
thumb|Ted Danson ja vaimonsa Mary Steenburgen vuonna 2009. Danson on ollut kolmesti naimisissa. Ensimmäinen, näyttelijä Randall ”Randy” Dansonin (o.s. Gosch) kanssa solmittu liitto alkoi vuonna 1970 ja päättyi eroon vuonna 1977. Vuonna 1977 hän meni naimisiin Casey Coatesin kanssa ja heillä on kaksi tytärtä. Liitto päättyi eroon vuonna 1993. Nykyinen avioliitto Mary Steenburgenin kanssa alkoi vuonna 1995.
B-15
thumb|300px|right|B-15A viime vuosina, päivitetty maaliskuussa 2006. B-15 oli maailman suurin rekisteröity jäävuori. Jäävuoren havainnoinnin aikaan sen pinta-ala oli noin 11 000 km² eli se oli Jamaikan saaren kokoinen. Jäävuoren pituus oli noin 295 km ja leveys 37 km. B-15 irtautui Rossin jäähyllystä maaliskuussa 2000 ja rikkoutui useisiin osiin vuosina 2002 ja 2003. Suurin näistä, B-15A, oli maailman suurin vapaasti kelluva kappale; se oli 122 kilometriä pitkä, 27 km leveä ja 3 100 km² laajuinen. Marraskuussa 2003 B-15A irtautui jäävuoresta B-15J ja ajautui Rossinsaaren luota Rossinmerelle.
B-15:n hajottua osiin, on samalta alueelta irronnut C-19A nykyään maailman suurin kelluva kappale.
Indonesian energiapolitiikka
Indonesian energiapolitiikka Indonesian energiapolitiikasta mukaan lukien energiantuotanto ja maan hallituksen, eduskunnan ja muiden sidosryhmien tapa energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot. Indonesia tuottaa öljyä, kivihiiltä ja maakaasua. Indonesialla on suuri uusiutuvan energian potentiaali, sillä saarilla on tuulta, aurinkoa, vettä ja geotermistä energiaa on runsaasti. Sademetsät ja turvekerrokset ovat huomattava hiilivarasto. Indonesia on geologisesti epävakaa.
IEA:n mukaan vuonna 2008 Indonesia oli ''9. suurin maakaasuntuottaja'': 77 mrd. kuutiota vastaten 2,4 % maailmantuotannosta. Tuotannosta 34 mrd. kuutiota myytiin ulkomaille. IEA:n mukaan vuonna 2008 Indonesia oli ''6. suurin kivihiilentuottaja'' tuottaen kivihiiltä ja ruskohiiltä yhteensä 284 milj. tonnia. Kivihiilestä 83 % (204 Mt) meni vientiin.
Öljy
Indonesiassa on merkittävä Aasian öljyntuottaja ja viejä. Öljy on merkittävä vientituote. Öljyä on Sumatralla, Borneolla ja Jaavalla. Lisäksi Indonesia tuottaa maakaasua ja kivihiiltä. Kesäkuussa 1994 säädettiin laki, joka antoi ulkomaisille yrityksille ainakin väliaikaisesti oikeuden toimia itsenäisinä Indonesiassa.
Indonesiassa oli OPEC jäsen vuosina 1962-2008.
Hiili
Indonesia on maailman toiseksi suurin hiilen viejämaa. Vientimaihin sisältyy Japani ja Italia. Kalimantan (Borneo) saarella on 21 mrd. tn hiilivarat. Vuonna 2000 Indonesia tuotti 76 milj. tn hiiltä, josta 85% Borneolta. Japanin Institute of Energy Economics arvion mukaan Borneon hiilituotanto voisi kolminkertaistua vuoteen 2020 mennessä. Silloin hiiliteollisuus olisi johtava syy metsäkatoon Borneolla.
Cilacapin kaksi 600MW:n hiilivoimalaa käynnistyi toukokuussa 2006. Se on kylien läheisyydessä, joiden väestöstä 80 % on kalastajia. Kalasaaliiden on raportoitu heikentyneen 50 % hiilivoimalan käynnistyttyä ja hengitystiesairauksien määrä on lisääntynyt. Näkyvä hiilipöly leijuu tehtaan ympäristöön. Monet ovat muuttaneet alueelta pois hiilipölyn ja tehtaan metelin vuoksi. Asukkaiden vedenkulutus on kaksinkertaistunut puhdistuksen vuoksi. 12 ha riisipelto tuhoutui tehtaan aiheuttaman merivesitulvan vuoksi.
Geoterminen energia
Indonesia on maailmanlaajuisesti merkittävä geotermisen energian hyödyntäjä. Indonesiassa olisi riittävästi geotermistä potentiaalia koko väestön sähkön ja lämpimän veden turvaamiseen.
Syöttötariffi
Uusiutuvan energian syöttötariffi säädettiin vuonna 2002 kattaen alle 10 MW tuotannon. Indonesia varasi 75 milj. $ kylien sähköistämiseen uusiutuvalla energialla kahdeksi vuodeksi 2006-2007.
Pirttijärvi (Jämsä, Eväjärvi)
Pirttijärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Eväjärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 5,1 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Pirttivuoren ja Vekurin välisessä painaumassa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata paitsi järven päissä, missä on suota. Järven pohjoispuolelta kulkee ohi metsäautotie.
Historiaa
Vuoden 1965 peruskartassa luontaisena mutkittelevaan läpivirtausojaan oli johdettu vain Isosuon ainoa kuivatusoja. Vuoden 1981 kartassa metsäalueen soita oli ojitettu enemmän ja niiden vedet oli johdettu läpivirtausojaan.
Pombal
Pombal on kaupunki Leirian piirissä Portugalissa. Siitä tuli kaupunki vuonna 1991. Kaupungin asukasluku on noin 55 200 (2011).
Notion (Joonia)
Notion, myöhemmin myös Nea Kolofon (, ”Uusi Kolofon”; , myös Colophon ad Mare, ”Kolofon meren rannalla”), oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä İzmirin maakunnan Ahmetbeylin kylää.
Maantiede
Notion sijaitsi Joonian rannikolla noin 15 kilometriä etelään sisämaassa sijainneesta Kolofonin kaupungista, jonka satamana se toimi, ja noin 55 kilometriä etelään Smyrnasta. Kaupunki sijaitsi aivan merenrannassa olevilla kukkuloilla pienen Halesos-joen (myös Hales, Ales) suussa. Kolofon sijaitsi saman joen yläjuoksulla.
Notionin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Historia
Notionin historia liittyi aina läheisesti Kolofonin historiaan. Se luetaan itsenäiseksi tai itsehallinnolliseksi polikseksi, joka oli kuitenkin osan historiaansa Kolofonin alaisuudessa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Notieus. Joonian Notion yhdistetään joskus Herodotoksen mainitsemaan Aioliin Notioniin, josta ei tiedetä juuri mitään, ei edes sen sijaintia.
Notion ei vaikuta olleen koskaan erityisen vauras omillaan, eikä se lyönyt omaa rahaa. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. kaupunki kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 454/453–416/415 eaa. erillisenä Kolofonista. Thukydides kutsui kaupunkia ”kolofonilaisten Notioniksi”.
Persialaisten saatua Kolofonin valtaansa peloponnesolaissodan alkupuolella vuonna 430 eaa., kaupungin persialaisvastaiset asukkaat pakenivat Notioniin. Kuitenkin myös siellä syntyi jako persialaisvastaisiin ja persialaismielisiin. Persialaisvastaiset kutsuivat vuonna 427 eaa. apuun Pakheen johtaman ateenalaisen armeijan. Nämä ajoivat persialaismieliset pois Notionista ja antoivat sen persialaisvastaisille konofonilaisille. Myöhemmin ateenalaiset lähettivät Notioniin uusia asuttajia sekä keräsivät sinne muualle paenneita kolofonilaisia. Näin syntyi käytännössä toinen, ”Uusi Kolofon”. On kuitenkin epäselvää, sijaitsiko se Notionin paikalla vai muualla Kolofonin läheisellä rannikolla. Ateenalaiset tekivät kaupungista valtiomuodoltaan demokratian.
Lysimakhoksen tuhottua Kolofonin 300-luvulla eaa. se menetti entisen asemansa, joka siirtyi Notionille. Tämän jälkeen Notion ja Kolofon muodostivat ilmeisesti yhden poliksen, ja hellenistisellä ja roomalaisella kaudella kaupunki tunnettiin siksi paitsi ”Uutena Kolofonina” myös nimityksellä ”Kolofon meren rannalla”. Myöhemmissä lähteissä, kuten Liviuksella ja Polybioksella, kolofonilaisten kaupunkina esiintyy useammin Notion. Myös Cicero, Strabon ja Pomponius Mela puhuvat Kolofonista, mutta vaikuttavat kaikki tarkoittavan todellisuudessa Notionia.
Rakennukset ja löydökset
Notionin kaupungissa oli kaksi toisiinsa harjanteen välityksellä kytkeytynyttä yläkaupunkikukkulaa, läntinen ja itäinen kukkula. Ne oli ympäröity noin kolme kilometriä pitkällä kaupunginmuurilla, joka on ajoitettu hellenistiselle kaudelle tai jonkin verran varhaisempaan aikaan. Muureissa oli ainakin neljä porttia, ja niitä on säilynyt suhteellisen hyvin.
Läntiseltä kukkulalta on löydetty Athenelle omistetun temppelin rauniot sekä sen itäpuolelta temppelin alttari. Idempänä oli kaupungin agora eli kokoontumis- ja kauppapaikka, ja sen itäpuolelta on löydetty buleuterioniksi oletetut rauniot. Itäkukkulalla oli toinen agora. Kaupungista on löydetty myös kreikkalainen teatteri, joka sijaitsi itäkukkulan länsirinteessä idemmän agoran alapuolella. Se oli rakennettu hellenistisellä kaudella ja uusittu roomalaisella kaudella. Teatterissa oli 27 penkkiriviä.
Kaupungin hautausmaita on löydetty sen pohjoispuoliselta kukkulalta. Osa haudoista oli kaiverrettu kallioon.
Marian, Again
Marian, Again on vuonna 2005 valmistunut, brittiläinen kaksiosainen TV-elokuva, jonka on ohjannut David Drury. Elokuvan perustuu Colleen Stanin todellisuudessa tapahtuneeseen kidnappaukseen jonka yhteydessä häntä kidutettiin ja lukittiin laatikkoon 23 tunniksi päivässä.
Rooleissa
Lähde:
Rooman maakunta
Rooman maakunta oli yksi Italian maakunnista. Vuoden 2015 alussa sen korvasi Rooman metropolikaupunki. Maakunta sijaitsi Latiumin alueella Italian keskiosissa. Maakunta sisälsi Rooman metropolialueen, mutta myös maaseutua, etenkin maakunnan pohjoisosissa.
Rooman maakunnan pinta-ala oli 5 352 neliökilometriä ja asukasluku toiminnan päättyessä 4 321 244. Maakunta muodostui 121 kunnasta, pääkaupunki oli Rooma.
Maakunnan suurimmat kunnat väkiluvultaan olivat :
Voimamiesten Saarijärvi Open
Voimamiesten Saarijärvi Open -kilpailut ovat Keski-Suomen Voimailijoiden järjestämiä voimamieskilpailuita, joihin osallistui Suomen vahvimpia miehiä. Kilpailu järjestettiin 12 kertaa vuosina 2002-2013. Vuonna 2008 kilpailuun osallistui Espanjan vahvin mies Juan Carlos Heredia Cortés. Ainoa moninkertainen Saarijärvi Open voittaja on ollut Juha-Matti Järvi, joka ylsi kolmeen peräkkäiseen voittoon vuosina 2007, 2008 ja 2009.
Voimamiesten Saarijärvi Open -kilpailuiden mitalistit
2002
1. Juha-Matti Räsänen
2. Jarmo Hirvi
3. Jari Mäkinen
2003
1. Tomi Lotta
2. Hannu Vilkko
3. Juha Heikkilä
Urho Hietanen
thumb|[[Ilkka Heiskanen (edessä) Hietasena Pyynikin kesäteatterin Tuntemattoman sotilaan dramatisoinnissa vuonna 1997.]] Kersantti Urho Hietanen on kuvitteellinen hahmo Väinö Linnan romaanissa Tuntematon sotilas.
Voimamiesten Saarijärvi Open
Voimamiesten Saarijärvi Open -kilpailuiden mitalistit
2004
Urho Hietanen
Hietanen romaanissa
Hietanen on varsinaissuomalainen optimisti ja aliupseeri. Hän on varsinainen hupiveikko ja suhtautuu kaikkeen hyväntahtoisesti. Alun perin Hietanen oli alikersantti, mutta hänet ylennetään kersantiksi, kun hän onnistuu tuhoamaan taistelussa vihollisten panssarivaunun miinalla. Hän auttaa nälkää näkeviä lapsia vallatussa Petroskoissa. Kun alikersantti Lehto ampuu antautunutta venäläissotilasta selkään, tulee Hietasen inhimillisyys hyvin esille. Hänen mielestään teko oli tarpeeton ja se painaa hänen mieltään. Lehto ei koe minkäänlaisia omantunnon tuskia, vaan toteaa olevan parempi tulla ammutuksi takaapäin kuin edestä, kun taas alikersantti Lahtisen mielestä on samantekevää, kuoleeko vihollinen kranaattitulessa vai ampumalla.
Voimamiesten Saarijärvi Open
Voimamiesten Saarijärvi Open -kilpailuiden mitalistit
1. Hannu Vilkko
Urho Hietanen
Hietanen romaanissa
Hietanen haavoittuu kranaatin sirpaleesta rynnätessään auttamaan nuorta täydennysmiestä, jolloin hän menettää molemmat silmänsä. Hän kaatuu lopulta vihollistulessa astuessaan ulos palavasta ambulanssista yrittäessään auttaa muita ambulanssiin jääneitä pelastumaan (heidän joukossaan muun muassa molemmat jalkansa menettänyt sotamies, joka menehtyy liekkeihin ambulanssin palaessa).
Voimamiesten Saarijärvi Open
Voimamiesten Saarijärvi Open -kilpailuiden mitalistit
2. Juha-Matti Järvi
Urho Hietanen
Analyysia hahmosta
Käsikirjoittaja Tove Idström pitää Hietasta naisiin vaikutuksen tekevänä miehenä ja konekiväärikomppanian ”hehkuvana kamiinana”. Hietanen on luonteeltaan tunteellinen ja herkkä eikä häpeä sitä. Hän pelkää, mutta pystyy voittamaan pelkonsa vaikeissa paikoissa. Kapteeni Kaarna kuuntelee mielellään Hietasen vilkkaasti säksättävää varsinaissuomalaispuhetta ja huomaa sen pitävän yllä koko joukkueen mielialaa.
Voimamiesten Saarijärvi Open
Voimamiesten Saarijärvi Open -kilpailuiden mitalistit
3. Mika Mattila
Urho Hietanen
Analyysia hahmosta
Pohjoiskarjalaisen Rahikaisen kanssa Hietanen on romaanin alusta saakka huonoissa väleissä, koska heidän suhtautumisensa lähimmäisiin ovat täysin päinvastaiset. Hietanen ei etsi koko ajan omaansa. Sotavangin ampumisesta hän kiivastuu kaikkein eniten, koska hän näkee pelokkaassa vangissa ihmisen, samanlaisen kuin hän itse. Vaikka Hietanen tuhoaa raskaan neuvostoliittolaisen panssarivaunun miinalla, häntä ei missään vaiheessa kuvata tappamassa. Suhteessaan naisiin Hietanen on Rahikaisen täydellinen vastakohta sikäli, että hän ei lähde mukaan rivoihin juttuihin. Hietasen Petroskoissa tapaama itäkarjalainen opettaja Vera, joka on palavasieluinen kommunisti, saa hänet punastelemaan ja tuntemaan itsensä kömpelöksi ja alempiarvoiseksi.
Voimamiesten Saarijärvi Open
Voimamiesten Saarijärvi Open -kilpailuiden mitalistit
2005
Urho Hietanen
Analyysia hahmosta
Hietasella on huono lauluääni, mikä käy romaanissa selväksi useaan kertaan. Romaanin hahmoista Hietanen on melkeinpä ainoa, joka kehittyy ja muuttuu: puheliaasta ja lapsellisesta nuorukaisesta on keväällä 1944 tullut hiljainen ja usein jonnekin kaukaisuuteen tuijottava aikuinen mies. ”Mekotuksen” tilalle ei kuitenkaan ole tullut masennus, vaan vakavuus ja vastuuntunto. Joukkueenjohtajaksi kohonneen Hietasen erityisen huolenpidon kohteena ovat nuoret ja kokemattomat alokkaat. Hietasen haavoittumisessa ja kuolemassa romaanin kertoja näyttää koko sodan julmuuden. Kertoja on tarkoin harkinnut, kenet hän on valinnut kauheimman kohtalon uhriksi. Hietasen, Sarastien ja Kariluodon kuolinpaikaksi on paikannettavissa Pultsoila Laatokan Karjalassa hieman Tarton rauhan rajan itäpuolella.
Voimamiesten Saarijärvi Open
Voimamiesten Saarijärvi Open -kilpailuiden mitalistit
1. Jani Kolehmainen
Urho Hietanen
Hahmon esikuvat
Hietasen esikuvana pidetään Väinö Linnan asetoveria, vehmaalaista kersantti Pauli Santasta (1919–1982). Toisin kuin Hietanen hän ei kuollut sodassa, vaan Linna oli tältä osin yhdistellyt ja muutellut tapahtumia vapaasti, ja joitakin piirteitä on saatettu ottaa myös parista muusta henkilöstä.
Voimamiesten Saarijärvi Open
Voimamiesten Saarijärvi Open -kilpailuiden mitalistit
2. Mika Mattila
Urho Hietanen
Hahmon esikuvat
Hietasen sankariteoksi kuvatun Klim Vorošilov -panssarivaunun tuhoamisen miinalla teki todellisuudessa eräs Jalkaväkirykmentti 8:n 1. komppanian pioneerikersantti Prääsän ja Pyhäjärven välisellä tiellä Neuvosto-Karjalassa 10. syyskuuta 1941. Väinö Linna kertoi itse myöhemmin saaneensa eräiltä kriitikoilta arvostelua siitä, että hän olisi liioitellut Tuntemattoman sotilaan henkilöhahmojen urotekoja, mutta ”''minkä minä sille voin, kun minä omin silmin näin tämänkin tapauksen. Tämäntapaisen sankariteon luo usein itse tilanne enemmän kuin mies, mutta tarvitaan siinä luonnettakin ja neuvokkuutta.''” Hietasen tavoin myös panssarivaunun tuhonnut kersantti sai teostaan Vapaudenristin. Vuoden 1955 Tuntematon sotilas -elokuvassa käytettiin KV-1 -panssarivaunun asemesta – mahdollisesti poliittisista tai saatavuussyystä (armeijalla oli kaksi tällaista panssarivaunua) syistä – saksalaista Panzerkampfwagen IV -tyypin vaunua, joka ei todellisuudessa ehtinyt olla käytössä Suomen armeijalla jatkosodassa.
Voimamiesten Saarijärvi Open
Voimamiesten Saarijärvi Open -kilpailuiden mitalistit
3. Juhani Pakkala
Urho Hietanen
Hietanen dramatisoinneissa
Pyynikin kesäteatterin Tuntemattomassa Hietasen roolissa nähtiin muiden muassa Matti Varjo. Edvin Laineen vuonna 1955 valmistuneessa elokuvasovituksessa Hietasen roolissa oli Heikki Savolainen, vuonna 1985 Rauni Mollbergin ohjaamassa elokuvassa Hietasen roolin tulkitsi Pirkka-Pekka Petelius sekä vuonna 2017 julkaistussa Aku Louhimiehen ohjaamassa elokuvassa Hietasta näytteli Aku Hirviniemi.
Voimamiesten Saarijärvi Open
Voimamiesten Saarijärvi Open -kilpailuiden mitalistit
2006
Urho Hietanen
Kulttuurisia viittauksia
Myöhemmin Hietasen hahmo on esiintynyt runoilija Heli Laaksosen kokoelmaan Pulu uis sisältyneessä pitkässä runossa. Runossa Hietanen ja runoilija kulkevat junarataa pitkin Helsingistä kohti Turkua ja asettuvat asumaan kaksioon Aurajoen varteen lähelle Kakolaa.
Voimamiesten Saarijärvi Open
Voimamiesten Saarijärvi Open -kilpailuiden mitalistit
1. Mika Mattila
3. Marko Laitinen
2007
1. Juha-Matti Järvi
2. Ville Vihola
3. Harri Peltomaa
2008
2. Kai Pasanen
2009
2. Juha Harrivaara
3. Jarmo Hirvi
2010
1. Janne Rahikainen
2. Veli-Pekka Kauhanen
3. Jarno Leppämäki
2011 1. Veli-Pekka Kauhanen
2. Henri Peiponen
3. Jyrki Rantanen
2012 1. Jarno Jokinen
2. Martti Harjapää
3. Veli-Pekka Kauhanen
2013
1. Jyrki Rantanen
2. Kirmo Varvikko
3. Martti Harjapää
Aleksei Guryšev
Aleksei Mihailovitš Guryšev (14. maaliskuuta 1925 Moskova, Neuvostoliitto – 16. joulukuuta 1983) oli venäläinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Nelinkertainen Neuvostoliiton all-stars joukkueen jäsen. Neuvostoliiton paras maalintekijä 1949, 1953, 1955, 1957 ja 1958. Hän teki 379 maalia 300 liigaottelussa. Hän on kolmanneksi paras maalintekijä Neuvostoliiton liigahistoriassa. Guryshev pelasi Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1954-1959. Hän oli voittamassa molemmat kultamitalit Neuvostoliitolle jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa 1954 ja talviolympialaisissa 1956.
The Dance of Eternity
The Dance of Eternity on progressiivista metallia soittavan Dream Theaterin viidennen studioalbumin Metropolis Pt. 2: Scenes from a Memoryn yhdeksäs kappale.
The Dance of Eternity on instrumentaali ja se on yksi Dream Theaterin monimutkaisimmista: kappaleen on laskettu sisältävän yli 100 tahtilajin vaihdosta.
Kappale muistetaan erityisesti Jordan Rudessin pianosoolosta, joka kuulostaa 1920 -luvun mykkäelokuvien musiikilta.
Aintree Racecourse
Aintree Racecourse on laukka- ja moottoriurheilurata Liverpoolissa Englannissa. Moottorirata sijaitsee 1800-luvun alkupuoliskolla rakennetun laukkaradan sisäpuolella, katsomorakennukset ovat yhteiset. Alueella on lisäksi 9-reikäinen golfkenttä sekä esteratsastuskeskus.
Laukkarata
Aintreen tunnetuin kilpailu on vuosittain huhtikuussa järjestettävä Grand National-estelaukkakilpailu, joka on yksi Ison-Britannian suurimmista urheilutapahtumista. Se kerää paikalle jopa 100 000 katsojaa ja television välityksellä sitä seuraa yli 500 miljoonaa ihmistä eri puolilla maailmaa. Grand National järjestettiin ensimmäisen kerran virallisesti vuonna 1839. Radan tarkkaa rakentamisajankohtaa ei tiedetä, mutta siellä on ilmeisesti kilpailtu jo muutamia vuosia aiemmin.
Laukkarata on poikkeuksellisti kolmion muotoinen ja se on noin 3 600 metriä (2 mailia ja 2 furlongia) pitkä. Radalla on yhteensä 16 kiinteää pensasestettä, joista yhdessä on lisäksi vesihauta. Sitä pidetään yhtenä maailman vaikeimmista ja myös vaarallisimmista estelaukkaradoista.
53.47694°N, -2.94167°W
Moottorirata
Aintreen moottorirata valmistui laukkaradan yhteyteen vuonna 1954. Radalla ajettiin Britannian Grand Prix viisi kertaa, vuosina 1955, 1957, 1959, 1961 ja 1962. Vuonna 1955 Stirling Moss voitti ensimmäisen Britannian Grand Prix'nsä kyseisellä radalla. Kaksi vuotta myöhemmin hänestä tuli ensimmäinen brittiläinen kuljettaja, joka voitti Britannian Grand Prix'n brittiläisellä autolla, Vanwallilla. Viimeisen kerran radalla ajettiin Formula 1 –kilpailu vuonna 1962. Muissa moottoriurheilukilpailuissa sitä käytettiin 1980-luvun alkuun asti. Osa radasta on edelleen auki ja sillä järjestetään erilaisia moottoriurheilutapahtumia muutamia kertoja vuodessa.
Don Tomassino
Kuvitteellinen henkilö Don Tomassino on italialaisamerikkalaisen rikollisperheen johtajan Vito Corleonen liittolainen Mario Puzo'n menestysromaanissa Kummisetä ja Francis Ford Coppolan ohjaamassa Kummisetä -elokuvatrilogiassa. Elokuvissa Don Tomassinon osassa esiintyy kolme näyttelijää, Kummisetässa osaa näyttelee Mario Cotone, Kummisetä II -elokuvassa Corrado Gaipa ja Kummisetä III -elokuvassa Vittorio Duse.
Vito Corleonen lähdettyä vuosisadan vaihteessa verikostoa pakoon hänen poikansa Michael saapuu 1946 Sisiliaan ja tutustuu isänsä lapsuusmaisemiin Corleonen kaupunkiin. Heillä ei ole siellä enää sukulaisia, mutta paikallinen Kummisetä Don Tomassino majoittaa Michaelin lääkärinä toimivan enonsa luo. Don myös auttaa Michaelia hänen kosiessaan Apollonia Vitelliä.
Kummisetä -elokuvan jatko-osissa Don Tomassino auttaa 1920-luvulla Vito Corleonea kostamaan perheensä puolesta ja 1970-luvulla tämän poikaa Michael Corleonea ja Vinnie Corleonea taistelussa Corleonen perheen vihollisia vastaan.
Paul Felix Schmidt
Paul Felix Schmidt (20. elokuuta 1916 Narva, Viro – 11. elokuuta 1984 Allentown, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli virolais-saksalais-yhdysvaltalainen shakinpelaaja, shakkikirjailija ja kemisti.
Schmidt sai kansainvälisen mestarin arvonimen vuonna 1950.
Elämä ja shakkiura
Paul Schmidt oli jo 20-vuotiaana pelaajana tasoltaan mestariluokkaa. Vuonna 1936 hän pelasi Pärnussa ottelun Paul Keresiä vastaan tasatuloksin 3,5-3,5. Samana vuonna hän voitti Viron mestaruuden.
Viron ensimmäinen kansainvälinen šakkiturnaus järjestettiin 1937 Ranna-Hotelissa Pärnussa. Ulkomaalaisista pelaajista kisaan osallistuivat suurmestarit Salo Flohr, Savielly Tartakower, Gideon Ståhlberg ja kansainvälinen mestari Karel Opočenský. Heitä haastamaan lähti Tukholman šakkiolympialaisia varten harjoitellut Viron joukkue: Paul Keres, Paul Schmidt, Ilmar Raud ja Feliks Villard. Kisan ennakkosuosikit olivat Keres ja Flohr, jotka olivat saavuttaneet hyviä tuloksia kansainvälisissä kisoissa. Huippupelaajat pelasivat kuitenkin keskenään tasan, joten kilpailun voitti yllättäen Schmidt.
Pärnun turnauksen tulokset: 1. Paul Schmidt 5,5/7, 2.-4. Ståhlberg, Keres ja Flohr 4,5, 5. Tartakower 4, 6. Opočenský 3,5; 7. Raud 1,5 ja 8. Villard 0.
Schmidt osallistui Viron maajoukkueessa kaksiin šakkiolympialaisiin: Tukholmassa 1937 ja Buenos Airesissa 1939. Buenos Airesin kisoissa Viro sai pronssia. Schmidtin tulos kisoissa oli keskinkertainen. Hän pelasi näissä kaksissa olympialaisissa yhteensä 29 peliä, joista voitti kuusi ja hävisi 9. Hän hävisi mm. lyhyen pelin Eero Böökille Tukholman kisoissa.
Paul Schmidt saavutti parhaat tuloksensa 1940-luvulla. Hän voitti 1941 Saksan avoimen mestaruusturnauksen. Kisassa hänen taakseen jäi mm. lupaava nuori pelaaja Klaus Junge. Krakovan-Varsovan turnauksessa 1941 Schmidt jakoi kärkisijan Aleksandr Aljechinin kanssa.
II maailmansodan jälkeen Schmidt asui Länsi-Saksassa. Hän väitteli kemian tohtoriksi Heidelbergin yliopistosta 1950-luvun alussa. Hän muutti sittemmin Yhdysvaltoihin ja asettui sinne lopulta pysyvästi.
Dirikkidekafluoridi
Dirikkidekafluoridi (S2F10) eli rikkipentafluoridi on rikin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste.
Ominaisuudet ja valmistus
Huoneenlämpötilassa dirikkidekafluoridi on väritöntä nestettä, joka haihtuu helposti. Yhdiste ei liukene veteen, mutta reagoi kuumennettaessa veden kanssa ja myös useiden muiden aineiden kanssa. Kuumennettaessa yhdistettä yli 150 °C:n lämpötilaan se disproportioituu rikkitetrafluoridiksi ja rikkiheksafluoridiksi. Dirikkidekafluoridi on hyvin myrkyllistä.
Dirikkidekafluoridia muodostuu rikin ja fluorin reagoidessa keskenään. Se on rikkiheksafluoridin valmistuksen sivutuote ja sitä muodostuu myös eristekaasuna käytetyn rikkiheksafluoridin hajotessa. Laboratorioissa dirikkidekafluoridia tuotetaan rikkikloridipentafluoridin fotolyysillä.
Leväsukarapu
Ulkonäkö ja koko
Leväsukarapu kasvaa korkeintaan viisi senttimetriä pitkäksi. Se on läpikuultavan vihreä, ja vartaloa peittävät pilkkuviivoiksi järjestyneet pienet punaiset täplät.
Levinneisyys
Leväsukarapu elää luonnossa Japanin Yamato-joessa sekä osissa Koreaa ja Taiwania. Rapu suosii hapan- ja pehmeävetisiä vesistöjä, joiden lämpötila pysyy noin 25 celsiusasteessa.
Ravinto
Leväsukarapu syö nimensä mukaisesti levää. Niille kelpaa myös akvaariokaloille tarkoitettu kuivaruoka.
Lisääntyminen
Naaras kantaa vihertäviä mätimunia takaruumiinsa alla kolmesta neljään viikkoa, minkä jälkeen toukat kuoriutuvat ja lähtevät uimaan. Leväsukaravun toukat vaativat kuoriuduttuaan murtovettä, ja ne kasvavat ensimmäiset elinviikkonsa murtovesialueilla, kuten jokien suistoissa. Kasvettuaan aikuiseksi leväsukaravut siirtyvät makeanveden alueille.
Aikuiset yksilöt eivät pärjää elossa murtovedessä eivätkä toukat makeassa vedessä, minkä vuoksi leväsukarapuja on hyvin vaikea saada lisääntymään vankeudessa.
Nimistö
Leväsukaravun vanhoja suomenkielisiä nimiä ovat olleet amanorapu ja leväkatkarapu. Tieteellinen nimi muuttui vuonna 2006.
Roger Waters
Elämä
Waters vietti nuoruutensa Cambridgessa. Watersin isä Eric Fletcher Waters oli kommunisti. Hän osallistui toiseen maailmansotaan ja kuoli Anzion maihinnousussa vuonna 1944 Rogerin ollessa vasta vuoden ikäinen. Rogerin isän kuolema vaikutti lopulta erittäin vahvasti koko Pink Floydin tuotantoon, varsinkin The Wall ja The Final Cut -albumeilla. Vaikutuksen voidaan kuitenkin katsoa alkaneen jo Pink Floydin toisella albumilla, jonka kappale "Corporal Clegg" kertoo korpraalista, joka "voitti" itselleen puujalan vuonna 1944. upright|thumb|left|Waters vuonna 2006. Watersin muutettua Lontooseen arkkitehtuuria opiskelemaan hän tapasi Nick Masonin ja Richard Wrightin. Watersin lapsuudenystävä Syd Barrett oli myös Lontoossa. Neljä kaverusta päättivät perustaa bändin. Nimeksi tuli monen mutkan kautta lopulta The Pink Floyd Sound, joka muuttui myöhemmin lopulliseen muotoon "Pink Floyd". Aluksi Syd Barrett teki suurimman osan sävellys- ja sanoitustyöstä, mutta Waters teki jo yhtyeen ensimmäiselle levylle yhden täysin oman kappaleen, "Take Up Thy Stethoscope And Walk". Myöhemmin Syd Barrettin mielenterveyden heikennettyä Waters otti suuremman kontrollin yhtyeestä. Lopulta Barrettin korvasi David Gilmour. Pink Floydin tunnetuin kokoonpano oli näin saanut muotonsa.
Vaikka alkuperäiskokoonpanokin oli saanut suosiota etenkin Lontoon Undergroundliikkeen keskuudessa, keräsi uusi kokoonpano vieläkin laajempaa mainetta rikkoen platinarajan useita kertoja 1970-luvulla The Dark Side of the Moon, Wish You Were Here, Animals ja The Wall -levyillään. 1970-luvun lopulla Gilmourin ja Watersin välit viilenivät jäätymispisteeseen, ja kun vuoden 1985 tienoilla yhtyeen manageri Steve O'Rourke kysyi Watersilta uudesta levystä ja maailmankiertueesta, vastasi Waters yhtyeen hajonneen olettaen, että Gilmour, Mason ja Wright lähtisivät suosiolla soolourilleen. Tämän suhteen Waters oli kuitenkin väärässä, sillä Gilmour, Mason ja Wright päättivät jäädä yhtyeeseen. Ratkaisu sai Watersin raivostumaan, ja tästä seurasikin useita oikeudenkäyntejä pitkin 1980-lukua. Kolmihenkinen Pink Floyd levytti vielä kaksi levyä ilman Watersia. Waters aloitti varsinaisen soolouransa levyttämällä The Pros and Cons of Hitch Hiking -levynsä vuonna 1984. Watersin toiseksi uusin sooloalbumi on vuonna 2005 valmistunut ooppera Ça Ira, joka kertoo Ranskan vallankumouksesta. Watersin viimeisin sooloalbumi on vuonna 2017 ilmestynyt Is This the Life We Really Want?
Waters esiintyi ensimmäisen kerran Suomessa vuonna 2002, kun hänen In The Flesh -maailmankiertueensa poikkesi Hartwall Areenalla.
Huhtikuussa 2010 Waters ilmoitti tekevänsä The Wall Live -kiertueen, jonka settilista kattaa The Wall -levyn kokonaisuudessaan. Kiertue alkoi Pohjois-Amerikasta syyskuussa 2010. Waters esiintyi kiertueellaan myös Suomessa, Hartwall Areenalla 27. huhtikuuta ja 28. huhtikuuta 2011.
Roger Waters esiintyi Us+Them-kiertueella myös Suomessa Hartwall Areenalla 21. elokuuta 2018.
Poliittiset kannanotot
Waters on ollut myös poliittisesti aktiivinen ja kritisoinut voimakkaasti Israelin rakentamaa turva-aitaa, jonka hän katsoo olevan palestiinalaisia sortava rasistinen muuri. Waters on myös tukenut Gazan tueksi järjestettävää väkivallatonta marssia.
Elokuussa 2022 Waters puolusti Kiinan Taiwan-politiikkaa ja syytti presidentti Joe Bidenia sotarikolliseksi. Hän ihmetteli, miksei Yhdysvallat kannusta Ukrainan presidenttiä kyseenalaistamaan sodan tarpeellisuutta. Watersin mielestä oli "paskapuhetta", kun toimittaja ilmeisesti uiguureihin viitaten sanoi Kiinan polkeneen ihmisoikeuksia ja lahdanneen omiaan.
Viikkoa ennen Venäjän hyökkäystä Waters oli sanonut Russia Todayn haastattelijalle hyökkäyspuheiden olevan "hevonpaskaa" ja Venäjää demonisoivaa propagandaa. Muut Pink Floydin jäsenet palasivat yhteen konsertoidakseen Ukrainan puolesta, ja David Gilmour kertoi pettymyksestä Watersiin.
Heetin kieli
Heetin kieli on kuollut indoeurooppalainen kieli, mutta sen arkaaisten piirteiden vuoksi jotkut ovat pitäneet sitä ja muita anatolialaisia kieliä pikemminkin perinnäisesti rekonstruoidun indoeurooppalaisen kantakielen sisarkielenä. Se oli heettiläisvaltakunnassa käytetty kieli. Kieltä puhuttiin Anatoliassa nykyisen Turkin alueella noin vuodesta 1600 eaa. (ja ehkä jo aiemminkin) vuoteen 1100 eaa. Sen sukulaiskieli on luuvin kieli, josta on kehittynyt lyykian kieli. Sukua heetille on myös lyydian kieli, jota on myös löydetty piirtokirjoituksista. .
Konsonantit
Kaksoiskonsonantteja on todennäköisesti käytetty ennemminkin erottamaan soinnilliset ja soinnittomat äänteet toisistaan kuin kuvaamaan konsonantin pituutta. Lähde:
Vokaalit
Vokaalien [u] ja [o] sekä [e] ja [i] välinen ero vielä toistaiseksi epäselvä. Mahdollisia diftongeja ovat [ai] ja [ue]. . Lähde:
Kirjoitusjärjestelmä
pienoiskuva|Heetinkielinen savitaulu, oletettavasti lakiteksti, [[1200-luku eaa.|1200-luvulta eaa.]] Heetin kieltä on löydetty babylonialaisella nuolenpääkirjoituksella savitauluihin kirjoitettuna. Yhteensä savitauluja tai niiden palasia on löytynyt noin 30 000. Ensimmäiset heetinkieliset savitaulut löydettiin Boğazköyn kylästä, Turkista vuonna 1906.
Heetinkielisen nuolenpääkirjoituksen ratkaisi ensimmäisenä Bedřich Hrozný yhdessä Jørgen Alexander Knudtzonin ja Hugo Wincklerin kanssa. Hrozný myös päätteli vuonna 1915, että heetti on indoeurooppalainen kieli. .
Kirjoitusmerkit jaetaan perinteisesti kolmeen ryhmään: vokaalit (V) konsonantti-vokaali (CV) ja vokaali-konsonantti (VC).
Vokaali-konsonantti (VC)
Lähde:
Konsonantti-vokaali (CV)
Lähde:
Vokaali (V)
Lähde:
Lauma (täsmennyssivu)
Lauma voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Pekka Rytkönen
Pekka Rytkönen, taiteilijanimeltään Beat-Pete (4. lokakuuta 1948 – 29. lokakuuta 2016) oli suomalainen Laajavuoren koulun opettaja ja laulaja. Hän oli Agents-yhtyeen alkuperäinen laulusolisti ja kuului Agentseihin vuosina 1979–1981. Agentsien ajoilta jäi elämään kappale "Se jokin sinulla on".
”Bamba” (myöh. Beat-Pete) oli Mikkelin lyseon kasvatti ja aloitti solistiuransa 1960-luvun puolessavälissä. Ensimmäinen yhtye oli mikkeliläinen Misery, jossa soittivat Pekka "Bamba" "Rymppäne" Rytkönen (laulu), Juha "Pörre" Puranen (basso), Kari "Kapa" Kiili (soolokitara), Pekka "Mylvi" Piskonen (komppikitara) ja Martti "Mortti" Vuorinen (rummut). Misery-yhtye oli Stump-lehden suosikkilistan kärjen tuntumassa. Tyylilajina olivat rhytmblues, blues, beat, soul sekä myös iskelmä (esimerkiksi Paul Anka -covereita). Ennen Agentseja yhtye oli United Beaworkers, jossa soittivat muun muassa Pulliaisen veljekset Esa ja Kai sekä "Jogi" Ollila ja Hans Etholen.
Rytkönen työskenteli kuvataiteen parissa vuodesta 1970. Tähän kuului osallistuminen satojen näyttelyiden suunnitteluun ja ripustukseen sekä hyvin monimuotoisia taideprojekteja, kuten suomalaisten taiteilijoiden vieminen ulkomaille ja ulkomaisten taiteilijoiden tuominen Suomeen. Hän on toimittanut taidekirjan edesmenneestä taiteilijasta Georges von Swetlikistä yhdessä Solveig Lindqvistin ja Riggert Munsterhjelmin kanssa. Hän on suunnitellut ja vetänyt Galleristit ry:n järjestämiä opastettuja galleriakierroksia siitä lähtien, kun ne aloitettiin (vuoden 2000 alusta) sekä opastanut Helsingin Juhlaviikkojen "Lumotun tien" galleriakierroksia useana vuotena.
Rytkönen oli Suomen leijaseuran perustajajäsen, toimi vuosikausia hallituksen jäsenenä ja kaksi vuotta seuran puheenjohtajana.
Ænima
Ænima on yhdysvaltalaisen Tool-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1996. Albumi on kotimaassaan yhtyeen myydyin. Yhtye löi albumilla itsensä läpi metallin saralla ja monesti albumia pidetäänkin kyseisen aikakauden yhtenä merkittävimmistä julkaisuista sen monipuolisen äänimaailman takia. Albumi oli ensimmäinen, jossa oli mukana basisti Justin Chancellor sillä aikaisempi basisti Paul d'Amour oli lähtenyt yhtyeestä 1995. Vaikka Chancellor olikin koko albumin teon ajan yhtyeessä oli d'Amour ollut mukana kappaleiden "Stinkfist", "Eulogy", "Pushit" ja "Ænema" mukana sillä ne olivat käytännössä olleet valmiita jo kauan ennen albumin nauhoituksia.
Albumin nimi Ænima on yhdistelmä sanoista 'anima' ja 'enema'. Se voidaan siis tulkita synonyymiksi katharsikselle, sielun puhdistumiselle.
Tyyliltään yhtye meni albumilla paljon raskaampaan ja monimutkaisempaan tulkintaan. Albumin kappaleista tunnetuimmat ovat "Stinkfist" ja "Ænema", joista jälkimmäinen voitti Grammyn vuonna 1998. Edellä mainituista kappaleista tehtiin myös musiikkivideot ja kappaleista "H.", "Eulogy" ja "Forty Six & 2" julkaistiin promosinglet.
Levy sisältää monia raitoja, jotka eivät ole varsinaisia kappaleita vaan eräänlaisia introja tai siirtymiä varsinaisiin kappaleisiin. Näitä ovat "Useful Idiot", "Message to Harry Manback", "Intermission", "Die Eier Von Satan", "Cesaro Summability" ja "(-) Ions".
Kappale Die Eier von Satan on ääeen luettu kannabisleivonnaisresepti.
Harolanjärvi
Harolanjärvi on kuivatettu järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Tattaranjoen valuma-alueeseen. Järven sijainti oli keskiajalla Kiukaisten ja Kokemäen rajalla paikalla, joka kuuluu nykyään Satakunnassa Euraan. Kuivatuksen seurauksena saatiin lisää heinäniittyä laiduntamiseen ja karjan rehuksi. Nykyään niityt on otettu viljelyyn, mutta entisen järven keskikohta on edelleen kosteikkoa.
Historiallinen maantieto
Ennen vuotta 1688, ehkä jo Hiirjärven kylän asuttamisen aikoihin 1400-luvulla, Olaf Mört piirsi järven länsipuoliskolle heinäniittyjä. Tuolloin seutu oli muuten metsää, ja ihmisen raivaustoiminta vasta alkoi. Varmasti myös järven itäpuolella, joka kuului Harolan kylän puolelle, oli toimittu vastaavalla tavalla, vaikka sitä ei Mörtin säilyneessä kartassa esitetäkään. Jos hän oli mitannut soikean Harolanjärven halkaisijan ja merkinnyt sen karttaan oikein, sen mitta voitaisiin selvittää mittakaavasta. Sen mukaan järven halkaisija oli 580 al (aln eli kyynärää) eli 350 metriä. Nykykartassa koskeikko on 450 metriä pitkä ja 280 metriä leveä. Järven laskuojaa ei piirretty näkyviin, mutta sen on kuljettava sitä niittyjen vyöhykettä pitkin, joka yhdistää Hiirijärven ja Harolanjärven. Kalmbergin kartastossa vuonna 1856 laskuoja laskee Hiirijärveen, joka taas laksee länteen Tattaranjokeen.