cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nuorallatanssija (Yön albumi)
Taustaa
Timanttia myyneen Varietee-albumin menestyksen myötä Yöstä oli tullut Suomen suosituin rockyhtye. Nuorallatanssijan äänitykset aloitettiin Lempäälän MSL-studiolla kiireisen keikkakesän jälkeen elokuussa 1984. Ahkeran kiertämisen johdosta yhtye ei ollut päässyt harjoittelemaan tulevan levyn kappaleita juuri lainkaan, eikä materiaalia myöskään ollut Varieteen tapaan yhtään ylimääräistä. Tämän vuoksi mukaan päätyi myös "Joutsenlaulu", joka todennäköisesti olisi muutoin jäänyt pois levyltä.
Kolme viikkoa kestäneiden äänitysten aikana yhtyeen rivit alkoivat jo rakoilemaan, Jussi Hakulisen asuttua muusta yhtyeestä erillään tyttöystävänsä luona Tampereella. Levyn tuottajana aloitti Costello Hautamäki, mutta hänen lähdettyään kiertueelle Popedan kanssa, jatkoi työtä studion omistaja Mika Sundqvist. Alun perin levy-yhtiö oli kaavaillut tuottajaksi brittiläistä Alan Shacklockia, joka oli tehnyt hyvää jälkeä muun muassa The Alarmin kanssa. Neuvotteluista ja Shacklockin alustavasta kiinnostuksesta huolimatta häntä ei kuitenkaan saatu Yön tuottajaksi. Aikalaisarvioissa levy ei saanut paljoakaan arvostusta, esimerkiksi Rumban päätoimittaja Rami Kuusinen antoi sille arvosanaksi vain 4/10. Myöhemmin albumia on kuitenkin kutsuttu yhtyeen eheimmäiksi ja laadukkaimmaksi.
Levyn kansikuvia varten yhtyeen jäsenet meikattiin ja he pukeutuivat Yleisradion puvustosta löytämiinsä pitsi- ja röyhelövaatteisiin ajan uusromanttisen tyylin mukaisesti. Yön laulaja Olli Lindholm on kuitenkin kiistänyt, että tyylillä olisi yritetty matkia samaan aikaan suosioon noussutta Dingoa. Asusteissa kuvattiin myös musiikkivideo kappaleesta Napoli Yleisradion "Hittimittari"-ohjelmaan. Yhtye jatkoi vastaavaa linjaa vielä toukokuussa 1985 julkaistulla singlellä Kuorotyttö.
Listamenestys
Nuorallatanssija nousi listoille heti lokakuussa 1984. Korkeimmillaan se oli Mitä Suomi soittaa -listan kahdeksas, Seura-lehden albumilistalla sijalla 12 ja Suosikin listalla yhdeksäs. Menestys ei siis ollut yhtä hyvä kuin Varieteella, joka parhaimmillaan oli kaikkien kolmen listan kärkisijalla.
Singlet
Nuorallatanssijalta julkaistiin yhteensä kolme singleä. Ensimmäinen oli jo toukokuussa ilmestynyt "Laulu meille kahdelle", joka oli äänitetty levyn muista kappaleista poiketen saman vuoden maaliskuussa. Albumilla siitä kuullaan uudelleenmiksattu versio. Myös toinen single "Häät" julkaistiin ennen albumin ilmestymistä lokakuussa 1984. Kolmantena singlenä julkaistiin marraskuun lopussa "Joutsenlaulu". Sen B-puolella oli myös Nuorallatanssijalta löytyvä "Painajaisten jälkeen" sekä studioalbumeilla julkaisematon "Skitsofreenikon päiväkirja". Lisäksi syyskuussa julkaistiin promolevy, joka sisältää kappaleet "Häät" ja "Joutsenlaulu".
Kappaleet
Kaikkien kappaleiden sävel ja sanat Jussi Hakulinen.
Kylmäveriset tappajat
Kylmäveriset tappajat on tanskalainen rikossarja, jonka tapahtuvat sijoittuvat Kööpenhaminaan. Sarjan päähenkilöitä ovat sarjamurhaajia jäljittävät Katrine Ries (Laura Bach) ja Thomas Schaeffer (Jakob Cedergren).
Dorothea Binz
pienoiskuva|Dorothea BinzDorothea ”Thea” Binz (16. maaliskuuta 1920 – 2. toukokuuta 1947) oli SS-naisvartija Ravensbrückin keskitysleirillä toisen maailmansodan aikana. Hänet tunnetaan yhtenä natsi-Saksan keskitysleirien sadistisimmista vartijoista.
Binz syntyi keskiluokkaiseen saksalaisperheeseen Dusterlakessa, Saksassa (lähellä Fürstenbergia ja Ravensbrückia). Binz jätti koulun 15-vuotiaana. Vuonna 1939 hän tarjoutui vapaaehtoiseksi Ravensbrückin keskitysleirille. Binz oli opiskellut keittiöharjoittelijana ja hän pyrki aluksi kokiksi, mutta koska keittiötehtäviä ei ollut tarjolla, hänet lähetettiin Ravensbrückiin 1. syyskuuta 1939 vartijakoulutukseen.
Binz tunnettiin raakalaismaisena naisvartijana (SS-Aufseherin). Hän työskenteli leirin useissa osissa, muun muassa keittiössä ja pyykkituvalla. Myöhemmin hänen on kerrottu olleen esimiehenä bunkkerissa, jossa naisvankeja kidutettiin ja tapettiin.
Suolahden Wanha Asema
thumb|Rautatieasema ja käytöstä poistunutta ratapihaa. thumb|[[Tve3-veturi Suolahden Wanhalla Asemalla.]] Suolahden Wanha Asema on rautatiehistoriallinen, aktiivikäytöstä vuonna 1951 pois jäänyt Suolahden asema-alue Äänekosken Suolahden keskustaajamassa. Asema yhdisti vuosina 1898–1951 leveäraiteisen rautatien Jyväskylään, kapearaiteisen Äänekosken–Suolahden rautatien ja Keiteleen sisävesisataman. Asemarakennus valmistui vuonna 1898, ja sen suunnitteli muiden rataosan asemien tapaan arkkitehti Bruno Granholm. Rakennusta laajennettiin vuonna 1904. Wanhaan Asemaan kuuluu myös veturitalli, rautatieläisten asuinalue ja satama. Se kuuluu historiallisten asema-alueiden suojelusopimukseen.
Dorothea Binz
Elokuussa 1943 Binz ylennettiin naisvartijoiden varapäälliköksi. Esikunnan jäsenenä vuosina 1943 ja 1945 hän johti yli sadan naisvartijan koulutusta ja palvelusta. Binz harjoitti raaimpia naisvartijoita, kuten Ruth Closiusta. Ravensbrückissä koulutetut SS-naiset palvelivat yli 200:lla naisten leirillä ympäri Puolaa, Saksaa, Itävaltaa ja Itä-Ranskaa. Binz oli vastuussa yli 50 000 nais- ja alaikäisestä vangista. Hänen esimiehiään olivat Lagerleiterin Erna Rose, Oberaufseherin Johanna Langefeld ja komendantti Max Koegel.
Suolahden Wanha Asema
Alueella toimii rautatiehistoriaa ylläpitävä Keitele-Museo, jolla on käytössään esimerkiksi ajokuntoisia Tk3-vetureita ja Dm7–dieselmoottorivaunuja.
Aiheesta muualla
62.56967°N, 25.85233°W
Dorothea Binz
Vuonna 1944 Ravensbrückiin saapui suuria määriä naisia ja lapsia Auschwitzin keskitysleiriltä, Majdanekista, Płaszówista, Stutthofista ja useilta muilta orjaleireiltä Puolasta. Binz johti joukkoteloituksia ja lähetyksiä kaasukammioihin ja myös vankien näännyttämistä nälkään, vakavaa pahoinpitelyä ja palelluttamista kuoliaaksi. On väitetty, että Binz hakkasi puolalaisen vangin hengiltä kirveellä pakkotyökomennuksen aikana.
R
R (r) on latinalaisten ja myös suomen aakkosten 18. kirjain. R-kirjaimen nimi on suomen kielessä är (aiemmin myös er) ja äännearvo alveolaarinen tremulantti.
Dorothea Binz
Vankien muistelmateoksissa on lukuisia kuvauksia Binzin väkivaltaisuudesta ja julmuudesta. Ravensbrückissa nuoren Binzin on sanottu hakanneen, läimineen, potkineen, ampuneen, piiskanneen ja pahoinpidelleen naisvankeja jatkuvasti. Hänen on kerrottu kulkeneen leirillä piiskan ja koiran kanssa ja voineen valita kenet tahansa naisen tapettavaksi tai hakanneen tämän kuoliaaksi. Ranskalaiset vangit kutsuivat häntä nimellä "La Binz".
R
Kreikkalaisessa kirjaimistossa latinalaista R-kirjainta vastaa rhoo (Ρ, ρ), kyrillisessä kirjaimistossa lähes samannäköinen Р|kyrillinen Р (р).
Dorothea Binz
Binzillä oli leirillä miesystävä, SS-upseeri Edmund Bräuning. Heidän kerrotaan tehneen leirillä romanttisia kävelyretkiä katsellen vankeja hakattavan, minkä jälkeen he kävelivät nauraen pois. He asuivat leirin muurien ulkopuolella sijainneessa talossaan loppuvuoteen 1944, jolloin Bräuning siirrettiin Buchenwaldin keskitysleiriin.
R
Historiaa
R-kirjain on kehittynyt seemiläisestä reš-kirjaimesta kreikan rhoon (Ρ, ρ) välityksellä.
Dorothea Binz
thumb|Dorothea Binz oikeudenkäynnissä 1947.Binz pakeni Ravensbrückista kuolemanmarssin aikana. Binz joutui brittiläiseen sotaoikeuteen ja tuomittiin kuolemaan sotarikoksista. Hänet hirtettiin Hamelnissa Saksassa 2. toukokuuta 1947. Hän oli kuollessaan 27-vuotias.
R
R suomen kielessä
Suomen kielessä r-kirjainta vastaa äänne nimeltä alveolaarinen tremulantti, jonka foneettinen merkki on. Siinä äänihuulet värähtelevät ja kielen kärki värähtelee alveoleja eli hammasvallia vasten. Suomen r ääntyy samassa paikassa kuin d, l ja n. Tavallisesti sanotaan, että lyhyessä ärrässä on noin kolme täryä, pitkässä ärrässä noin seitsemän.
Suomen kielessä on joitain r-kirjaimeen päättyviä sanoja.
R muissa kielissä
R lausutaan eri kielissä eri tavoin. Monissa kielissä ääntämys vaihtelee murteesta toiseen.
William Lipscomb
William Nunn Lipscomb, Jr. (9. joulukuuta 1919 Cleveland, Ohio – 14. huhtikuuta 2011 Cambridge, Massachusetts ) oli yhdysvaltalainen kemisti, joka tuli tunnetuksi varsinkin epäorgaanisen kemian tutkijana.
Lipscomb syntyi Clevelandissa, Ohiossa, mutta muutti jo vuonna 1920 Lexingtoniin, Kentuckyyn. Hän valmistui Kentuckyn yliopistosta ja California Institute of Technologysta. Hän opetti vuosina 1946–1959 Minnesotan yliopistossa ja toimi vuodesta 1959 kemian professorina Harvardissa.
Lipscomb oli Kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1961. Hänen uransa huipentui Nobelin kemianpalkintoon 1976, joka hänelle myönnettiin boraanien rakenteen tutkimisesta. Hän ilmoitti harrastuksikseen tenniksen ja klarinetinsoiton.
Marie Brémont
Marie Marthe Augustine Mesange Lemaitre Brémont (25. huhtikuuta 1886 Noëllet, Maine-et-Loire, Ranska – 6. kesäkuuta 2001 Candé, Maine-et-Loire, Ranska) oli maailman vanhin elossa oleva ihminen marraskuusta 2000 kuolemaansa asti. Brémont oli ranskalainen, kuten vuonna 1997 122-vuotiaana kuollut Jeanne Calment.
Brémontin ensimmäinen aviomies Constant Lemaitre sai surmansa ensimmäisessä maailmansodassa. Hän meni uusiin naimisiin Florentin Brémontin kanssa, joka kuoli vuonna 1967. Brémont työskenteli elämänsä aikana lääketehtaalla, lastenhoitajana ja ompelijattarena. Hän loukkasi kätensä onnettomuudessa 103-vuotiaana ja kuoli Maine-et-Loiren departementissa 115-vuotiaana.
Brémontin edeltäjä maailman vanhimman tittelin haltijana oli Eva Morris ja seuraaja Maude Farris-Luse.
Karolingien keisarikunta
Karolingien keisarikunta (800–888) oli suuri pääasiassa frankeista koostunut keisarikunta Keski- ja Länsi-Euroopassa keskiajan alussa. Sitä hallitsi Karolingien dynastia, joka oli ollut Frankkien valtakunnan kuninkaita vuodesta 751 ja Lombardian kuninkaita vuodesta 774.
Karolingien valtakunnasta tuli keisarikunta, kun joulupäivänä 800 paavi Leo III kruunasi Kaarle Suuren keisariksi. Tavoitteena oli palauttaa Länsi-Rooman valtakunnan loisto. Karolingien keisarikuntaa voidaan pitää Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan alkuvaiheena.
Ludvig Hurskaan kuoltua hänen poikiensa välillä käytiin veljessota, joka päättyi vuonna 843 tehtyyn Verdunin sopimukseen, jossa päätettiin valtakunnan jaosta kolmeen kuningaskuntaan. Jako oli Karolingien keisarikunnan murenemisen alku, mutta toisaalta siitä alkoi myös nykyisten Länsi-Euroopan suurten valtioiden kehitys. Yhden osan hallitsijalla oli edelleen keisarin arvo, mutta ei juuri valtaa muiden kuninkaiden yläpuolella.
Kaarle Paksu kokosi veljiensä perinnön ja paavi Johannes VIII kruunasi hänet keisariksi vuonna 881. Kaarlen lukuisat epäonnistumiset, kyvyttömyys ja suoranaiset virheet, joita hän teki hallitessaan, saivat aikaan kapinointia kansoissa, jotka hän oli valtaansa saanut. Kaarlen viimeisenä vuonna Karolingien valtakunta hajosi lopullisesti. Arnulf sai Saksan ja Lotharingian, kun taas Eudes eli Odo Ranskan, Berengar Italian, Rudolf Burgundin ja Ludvig Sokea Provencen.
Poppy Z. Brite
thumb|Poppy Z. Brite
Bertil’s health
Valioravinto on vuonna 1960 perustettu luontaistuotealan yritys Pietarsaaresta. Valioravinto harjoittaa tuotanto-, tuotekehitys- ja tukkukauppatoiminnan lisäksi maahantuontia ja vientiä sekä sopimusvalmistusta. Yritys on osakkaana useissa tuotekehitykseen ja tutkimukseen keskittyvissä yrityksissä. Maaliskuussa 2020 Valioravinto vaihtoi nimekseen Bertil’s health oy.
Poppy Z. Brite
Poppy Z. Brite (s. 25. toukokuuta 1967) on yhdysvaltalainen kirjailija. Brite aloitti uransa yhtenä 90-luvun amerikkalaisen kauhukirjallisuuden nousevista kyvyistä käyttäen teostensa taustana asuinkaupunkinsa New Orleansin gootti- ja homokulttuuria. Hän käsitteli muun muassa vampyrismia, aaveita ja sarjamurhaajia modernilla ja kauhukirjallisuuden perinteitä rikkovalla tavalla. 2000-luvun tuotannossaan Brite on keskittynyt ravintolamaailmaan sijoitettuun mustaan huumoriin.
Briten tuotannosta on suomennettu ja julkaistu Suomessa ainoastaan yksittäisiä novelleja (mm. Tähtivaeltaja-lehdessä).
Jakomäki
Jakomäki on 1960-luvun lopulla valmistunut noin 5 600 asukkaan kerrostalolähiö Koillis-Helsingissä. Kerrostalojen lisäksi Jakomäessä on myös rivitaloja, omakotitaloja ja paritaloja. Helsingin kaupunginosajaossa Jakomäki on Suurmetsän kaupunginosan osa-alue, ja peruspiirijaossa se muodostaa oman Jakomäen peruspiirin. Jakomäki sijaitsee Vantaan rajan tuntumassa, Lahdenväylän ja Porvoonväylän välissä lähellä niiden yhtymäkohtaa. Porvoonväylältä on liittymä Jakomäkeen, samoin Jakomäestä Porvoonväylälle. Naapurialueita ovat lännessä Lahdenväylän toisella puolella Alppikylä ja Heikinlaakso, etelässä Porvoonväylän toisella puolella Kivikko ja Vantaan Rajakylä sekä idässä Vantaan Vaarala.
Kaupungin koillisrajalla moottoriteiden kainalossa olevaan alueeseen liitetään yleisesti paljon ikäviä mielleyhtymiä. Jakomäen huonomaineisuus periytyy levottomilta 1960-, 1970- ja 1980-luvuilta, jolloin alue oli lähiöongelmien symboli työttömineen ja alkoholisteineen.
Jakomäen asukkaista 36,0 prosenttia oli ulkomaalaistaustaisia vuoden 2019 lopussa.
Luonnehdinta alueesta
pienoiskuva|Pihanäkymää Jakomäentiellä Lähiö rakennettiin parissa vuodessa 1960-luvun lopulla. Kunnostaminen alkoi vuoden 1996 jälkeen. Elementtitaloja on verhottu tiilijulkisivuilla, joten eteläisen Jakomäen ulkoinen ilme ei enää ole täysin alkuperäinen. Mäen päällä olevat talot ovat kolmikerroksisia, koska korkeampia ei voitu rakentaa läheisen Malmin lentokentän takia. Yleisesti Jakomäen kerrostalot ovat 3–6-kerroksisia.
Jakomäen pienessä lähiökirkossa on Göran Augustsonin seinämaalaus, joka peittää koko alttariseinän. Ostoskeskus, kirjasto, päiväkoti Naava ja terveyskeskus ovat kirkon lähellä.
Kerrostalojen keskellä oleva puuton Jakomäenkallion huippu nousee 60 metrin korkeuteen merenpinnasta. Jääkauden jälkeen merenpinta oli huomattavasti korkeammalla: kalliolla on pirunpelto, entinen rantakivikko. Huomattavasti avoimemmat näköalat löytyvät Jakomäentien lounaiskaarteen Kaivantopuistosta. Mäenrinteet ovat täynnä linnoitusvallituksia, joita venäläiset rakensivat ensimmäisen maailmansodan varalle. Ida Aalbergin tien tornitalot Pohjois-Haagassa ja kolmentoista kilometrin päässä sijaitseva Malminkartanonhuippu erottuvat hyvin.
Jakomäen rakentaminen
Maanmittaushallituksen arkistossa on merkintä alueesta nimeltä 'Jacobacka' vuodelta 1692. Ensimmäinen karttamerkintä nimeltä mainiten on Ruotsi-Suomen isojaon ajalta 1775.
Jakomäen asemakaava laadittiin 1960-luvulla. Alueella joka tunnettiin nimellä Alppikalliot, oli ollut sitä ennen rintamamiestaloja.
Jakomäen talot rakennettiin pikavauhtia korkealle mäelle vuosina 1967–1969. Talot on asemakaavallisesti sijoitettu väljästi kallioiseen maastoon, jossa luonto on voimakkaasti läsnä. Helsingin kaupungille Jakomäki oli suurhanke. Asuntopula oli suuri ja vuokra-asunnot tulivat tarpeeseen. Alueelle tuli alussa pelkkiä kaupungin vuokra-asuntoja, mutta myöhemmin rakennettiin myös omistusasuntoja. Rakentamisaikaan ajateltiin, että asuntopula olisi hetkellinen, ohimenevä ilmiö ja 30 vuoden päästä mietittäisiin, mitä taloille tehtäisiin. Purkaminen oli esillä tulevana vaihtoehtona.
Jakomäki oli sekä asemakaavana että rakennusten osalta aikansa suunnittelutavoitteiden tyypillinen toteutus. Siellä oli nähtävissä teollisen rakentamisen pääpyrkimys päästä mahdollisimman suuriin valmistussarjoihin. Näillä periaatteilla toteutettujen kerrostalojen ehkä silmiinpistävin ominaisuus oli samankaltaisuus ja yksitoikkoisuus. Nopeasti rakennetulle alueelle, jota siihen aikaan pidettiin aika syrjäisenä, muutti liki 7 000 uutta, pääosin Kallion, Alppilan ja Vallilan pienasunnoista muuttaneita työväenluokan perheitä niin, että Jakomäessä asui 1990-luvun puolivälissä enemmän syntyperäisiä helsinkiläisiä kuin millään muulla kaupungin alueella. Palvelut olivat aluksi huonot. Helsingin keskustaan pääsi silti sujuvasti moottoritien linja-autolla. Linja 77 on kulkenut Jakomäkeen 1. toukokuuta 1973 lähtien.
Uusi lähiö joutui 1970-luvun alussa median huomion kohteeksi ja nousi valtakunnalliseen tietoisuuteen Suomen pahimpana slummina, jonka arkkitehtuuria ja asujaimistoa moitittiin. Viikkosanomat otsikoi ”Kuka muuttaa Jakomäkeen? Se jonka on pakko”, ja muun muassa Hufvudstadsbladet ja television Kansalaisen tietolaari jatkoivat samoilla linjoilla. Jakomäen asukkaat saivat kärsiä syrjinnästä muun muassa koulussa ja harrastusryhmissä.
Jakomäki 1980-luvulla
1980-luvun Jakomäki oli varsinkin Malmin poliisille työlästä aikaa. Pimeän viinan myyminen oli yleistä, kun lähimmät Alkon myymälät olivat Malmilla ja Kontulassa. Nuorison keskuudessa vaikutti 1980-luvun vaihteessa rock- ja rockabilly-musiikki jakomäkeläisen Danny and The Thundersin voitettua Suosikki-lehden Rock-kuninkuuskilpailun 1980. Yhteenotot viereisen Kontulan lähiön kanssa näkyivät sanomalehtien otsikoissa, mutta nuoremmat lapset viihtyivät kun kavereita, metsämaastoja ja leikkipaikkoja riitti.
Jakomäkeläisten kuolleisuus oli 40 prosenttia Helsingin keskiarvoa suurempi, ja yleisin kuolinsyy vuonna 1984 oli itsemurha. Vielä 1980-luvun lopulla Jakomäessä oli asukkaita noin 7 000.
Vuonna 1987 käynnistettiin asuinalueen parantamiseen ja vuokra-asumisen ongelmien lieventämiseen tähdännyt Jakomäki 2000 -hanke. Sen loppuraportissa vuonna 1991 todettiin etenkin asukkaiden yhteishengen parantuneen, mutta suurimpia ongelmia, kuten asujaimiston sosiaalisia ja taloudellisia ongelmia, ei ollut saatu ratkaistua.
Nykytila
pienoiskuva|Kerrostalon peruskorjausta kesällä 2022 Jakomäki ei enää 1990-luvun loppupuolella ollut kovinkaan ongelmainen paikka väestön ikäännyttyä. Jakomäen ostoskeskuskin oli rauhoittunut pahimpien vuosien jälkeen. Tilastojen valossa Jakomäen työttömyysaste on kuitenkin edelleen kaupungin peruspiireistä suurin (31.12.2010: 15,1 %) ja korkeakoulututkinnon suorittaneiden asukkaiden määrä alhaisin (1.1.2012: 9,6 %). Osaksi näistä syistä jakomäkeläisten keskimääräinen tulotaso on pienin kaikista kaupungin peruspiireistä. Korkea työttömyysaste on osaksi seurausta Jakomäen suuresta ulkomaalaistaustaisten asukkaiden määrästä (31.12.2019: 36,0 %);, Helsingin Uutisten mukaan 34% vuonna 2019 ja 37,1 prosenttia vuotta myöhemmin.
Vuokra-asuntojen osuus asuntokannasta on erittäin suuri: 67,9 % (2014), mikä on korkein luku Helsingin peruspiireistä (koko kaupungissa vuokra-asuntoja 44,7 %). Asuntojen hinnan osalta Jakomäki on Helsingin edullisimpia. Vaaleissa alueen äänestysprosentti on usein ollut kaupungin alhaisin. Tony Halmeen kannatus vuoden 2003 eduskuntavaaleissa oli suurimmillaan juuri Jakomäessä, minkä lehdistö tulkitsi vastalauseeksi nykypolitiikkaa vastaan.
Musliminaisten oma uimavuoro Jakomäen uimahallissa herätti huomiota mediassa vuoden 2008 kunnallisvaalien aikaan, koska uimavuoroa väitettiin syrjinnäksi. Sittemmin selvisi, että kiistelty musliminaisten uintivuoro onkin kaikkien naisten uintivuoro.
Kaupungin organisoima alueen uudistaminen on onnistunut. Rakennuskantaa on saatu saneerattua siistiksi niiltä osin kuin tällaisia korjauksia on tehty. Esimerkiksi monessa vanhassa Etelä-Jakomäen elementtikerrostalossa huoneistot on kunnostettu perusteellisesti viimeisten kymmenen vuoden aikana (1996–) ja talot ovat saaneet uuden tiilisen julkisivun. Myös uusia taloja on rakennettu. Jakomäen yläasteen viereen on suunniteltu monitoimista palvelutaloa. Suurmetsän eteläpuolelle on valmisteilla täydennysrakentamista ja pohjoisemmaksi on kaavoitettu pientaloja.
Palvelut
Jakomäessä on useita päiväkoteja, Jakomäen peruskoulu, nuorisotalo, terveysasema, Jakomäen kirkko, palvelutalo, apteekki, kirjasto sekä uimahalli, jossa kuntosali. Jehovan todistajilla on valtakunnansali Jakomäessä.
Joukkoliikenneyhteydet
Jakomäkeen pääsee busseilla
Jakomäen terveysasemalta on yhteys linjalla 702 Puistolaan, Fallkullaan ja Malmille.
Jakomäen luonnonnähtävyyksiä
pienoiskuva|Pitkospuut Slåttmossenilla pienoiskuva|Jakomäki on Helsingin korkein asuttu alue Jakomäen vaikuttavimpia luonnonnähtävyyksiä on aivan Vantaan rajan tuntumassa Jakomäen ja Rajakylän välissä sijaitseva Slåttmossen, Helsingin laajin ja paksuturpeisin suo. Alue jatkuu Vantaan puolelle, missä on noin puolet suosta. Kokoa suolla on noin 30 hehtaaria, josta Jakomäessä on noin 15 hehtaaria. Polkua ja pitkospuita seuraten voi kokea hyvin erilaisia luonnonalueita kuivasta korvesta hyvinkin märkään suohon. Paikallisen koulun, Kuninkaantien koulun oppilaat ovat opettajan johdolla yhdessä ympäristökeskuksen kanssa laatineet Slåttmossen-luontopolun. Suo rajoittuu Helsingin puolella Somerikkotiehen ja Porvoonväylään. Suon kasvillisuudessa on varvustoa, jota muualla Helsingin suojelusoilla ei ole, nimittäin suokukkaa (Andromeda polifolia). Muutkin suokasvit viihtyvät siellä, muun muassa lakka eli hilla. Slåttmossen on myös Helsingin ainoa tyypillinen keidassuo, jonka keskiosa on reuna-alueita korkeammalla. Suo on rauhoitettu ja on Suomenlahden rannikolla arvokas luontokohde. Slåttmossen on suona saavuttanut lopullisen kehitysasteensa. Vaikka se sijaitsee Porvoon moottoritien tuntumassa, kävijä voi siellä kuitenkin kokea illuusion hiljaisen erämaan keskellä olemisesta. Siellä on nähty myös hirviä. Sienestäjä voi sieltä saada runsaan sienisadon.
Jakomäki fiktiossa
Ennen kuin Porvoonväylän liittymä valmistui 1970-luvun lopussa, Jakomäkeen ajaminen oli kovin monimutkaista. Tähän viittaa Spede Shown kuuluisa sketsi, jossa henkilöt eksyivät Espanjaan yrittäessään matkata taksilla Jakomäkeen. Myös elokuvassa Rautakauppias Uuno Turhapuro – presidentin vävy (1978) Härski Hartikainen eksyy Barcelonaan, vaikka oli pyytänyt taksikuskia viemään hänet Jakomäkeen.
Vuonna 2003 ensi-iltansa saanut elokuva Nousukausi sijoittuu pääosin Jakomäkeen. Siinä nuori, hyvin menestyvä espoolaispariskunta lähtee ”extreme-lomalle työttömäksi Jakomäkeen”.
Eva Morris
Eva Sharpe Morris (8. marraskuuta 1885 – 2. marraskuuta 2000) oli vanhin tunnettu ihminen maailmassa joulukuusta 1999 kuolemaansa 114-vuotiaana.
Morris oli britti ja kotoisin Staffordshiresta. Hänestä tuli maansa vanhin Annie Jenningsin kuoltua 20. marraskuuta 1999. Sarah Knauss kuoli samana vuonna 30. joulukuuta, ja tällöin Morris sai virallisesti maailman vanhimman ihmisen tittelin.
Morris kuoli muutama päivä ennen 115-vuotispäiväänsä. Hänen jälkeensä maailman vanhin tuli ranskalaisesta Marie Brémontista.
Hämeen ryhmä
thumb|150px|Martin Wetzer 400px|thumb|Valkoisen armeijan rintamalinja ja ryhmäjako maaliskuun alussa vuonna 1918. thumb|400px|Hämeen- ja Satakunnan ryhmän Tamperetta vastaan suunnatun hyökkäyksen yleiskartta. Hämeen ryhmä oli valkoisen armeijan ryhmittymä Suomen sisällissodassa. Ryhmän päällikkönä toimi eversti Martin Wetzer. Hämeen ryhmä perustettiin, kun eversti Wetzer sai kaikkien valkoisten joukkojen päällikkyyden akselilla Ruovesi - Vilppula - Mänttä 5. helmikuuta 1918. Hämeen ryhmän ensimmäinen esikunta oli Haapamäellä, josta se siirrettiin Vilppulaan 17. helmikuuta 1918. Ryhmän vastuulla oli rintamaosuus Näsijärvestä Päijänteeseen.
Esikunta
''Kokoonpano 17. helmikuuta 1918.''
''Kokoonpano henkilövaihdosten jälkeen 14. maaliskuuta 1918.''
II Mannisen pataljoona
Akselilla Isoniemi - Välikoski - Manninen
IV Vilppulan pataljoona
thumb|400px|Komppanianpäälliköt ratsailla Vilppulan rintamalla, vasemmalta 2. komppanian päällikkö [[Ville Nenonen|Otto Vilhelm Nenonen ja 3. komppanian päällikkö Yrjö Johannes Könni.]]
Reservi
Komentaja eversti V.J.Forsell.
Ford Explorer
Ford Explorer on Fordin valmistama maastoauto. Maaliskuussa 1990 esitelty malli kuuluu autoihin, joita etenkin Yhdysvalloissa kutsutaan SUV:eiksi (Sport Utility Vehicle).
Jeesuksen kirkastuminen
thumb|[[Rafael, Jeesuksen kirkastuminen, 1519-1520]]
Jeesuksen kirkastuminen tai kirkastaminen on Jeesuksen elämän tapahtuma, joka mainitaan kaikissa synoptisissa evankeliumeissa ja johon mahdollisesti viitataan toisessa Pietarin kirjeessä.
Jeesus vie Pietarin, Jaakobin ja Johanneksen vuorelle, jossa opetuslapset todistavat Jeesuksen kirkastuvan. Kreikankielinen verbi viittaa sananmukaisesti metamorfoosiin. Jeesuksen kasvot “loistivat kuin aurinko ja hänen vaatteensa tulivat valkeiksi kuin valo”. Opetuslapset näkevät kuinka Elia ja Mooses ilmestyvät ja keskustelevat Jeesuksen kanssa, ja taivaalle ilmestyy pilvi, josta kuuluva ääni sanoo: “Tämä on minun rakas Poikani, kuulkaa häntä!".
Ortodoksinen kirkko viettää yhtenä kirkkovuoden suurista juhlapäivistä Kristuksen kirkastumisen juhlaa ja katolinen kirkko Herran kirkastumisen juhlaa 6. elokuuta. Suomen evankelisluterilainen kirkko viettää vastaavasti kirkastussunnuntaita aina kahdeksantena sunnuntaina helluntaista. Katolisessa kirkossa kirkastuminen kuuluu ruusukko-rukouksen valoisiin salaisuuksiin.
Teologisia tulkintoja
Kertomuksessa on selkeitä viittauksia Vanhan Testamentin kertomukseen, jossa Mooses nousee vuorelle ja Mooseksen kasvot säteilivät sen jälkeen kun hän oli puhunut Jumalan kanssa. Taivaasta kuuluva ääni, kuten Jeesuksen kasteessakin, tuovat mieleen Psalmin 2 ja viidennessä Mooseksen kirjassa (5.Moos 18:15) luvatun Mooseksen kaltaisen profeetan. Myös Elia sai Jumalalta näyn vuorella ja sekä Mooses että Elia välttivät luonnollisen kuoleman. Joidenkin perinteiden mukaan molempien odotettiin vielä palaavan Maan päälle.
Eräs teologinen tulkinta on, että kertomus on alun perin ollut ylösnousseen Jeesuksen ilmestymiskertomus eli Jeesuksen kuoleman jälkeinen tapahtuma, joka kuitenkin on myöhemmin siirretty Jeesuksen elinajalle. Toisen tulkinnan mukaan kertomuksen on tarkoitus todistaa Jeesuksen jumaluutta. Joidenkin tulkintojen mukaan kertomus on vain kreikkalaisperäinen myytti tai vuorella tapahtuneen rukoushetken päälle maalattu yliluonnollinen tapahtuma. Kertomus voi kuitenkin myös kuvastaa sitä mitä opetuslapset todella kokivat vuorella.
Tapahtumapaikka
thumb|Jeesuksen kirkastaminen 1300-luvun georgialaisessa käsikirjoituksessa
Evankelistat eivät kerro tarkalleen mikä vuori on kyseinen Kirkastusvuori. Myöhempi kristillinen perinne kertoo tapahtumapaikkana olleen Taaborin vuori. Joidenkin mukaan tämä on kuitenkin epätodennäköistä, koska jos synoptisten evankeliumien tapahtumajärjestykseen on uskominen, Jeesus ja opetuslapset olivat vain 6-8 päivää aikaisemmin olleet Caesarea Filippissä 72 kilometrin päässä. Toisena mahdollisena tapahtumapaikkana pidetäänkin lähempänä sijaitsevaa Hermonvuorta.
Kuvausten tekstityyli
Evankelistojen omat kirjoitustyylit näkyvät selvästi alkuperäistekstissä. Markus tapansa mukaan yhdistää lauseita käyttämällä sanaa kai ja aloittaa selityksiä sanalla gar. Yksi Matteuksen suosikki-ilmauksista kai-idou esiintyy kerran Matteuksen versiossa kirkastamiskertomuksesta ja lisäksi sana idou vielä toiseenkin kertaan. Luukas puolestaan käyttää kertomuksessaan tunnetusti laajaa kreikan kielen sanastoaan. Hän käyttää muutamia harvinaisia kreikan sanoja kuten esimerkiksi sanaa diagregoreo, joka tarkoittaa hereillä pysymistä ja tämä maininta Luukkaan evankeliumissa on vanhin tunnettu sanan esiintyminen säilyneessä kreikankielisessä kirjallisuudessa. Kirkastuskertomusten pienistä eroista voidaan havaita kirjoittajille tyypillisiä taipumuksia eli Markuksen kiinnostus tiedon salassapitoon, Matteuksen näkemys Jeesuksesta uutena Mooseksena ja Luukkaan kiinnostus rukoukseen.
Incognito Entertainment
Incognito Entertainment (alun perin nimellä Incog Inc.) oli videopeliyhtiö, jonka muodostivat alun perin SingleTrac-videopeliyhtiön jäsenet.
Incognito suljettiin vuonna 2009.
Anghiari
Anghiari on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Arezzon maakunnassa. Sen keskiaikainen keskusta on listattu yhdeksi Italian kauneimmista kylistä, I Borghi più Belli d’Italia. Kunnalla on sotaisa historia, koska se sijaitsee Toscanan rajaseudulla. 29. kesäkuuta 1440 alueella käytiin Anghiarin taistelu (Battaglia di Anghiari), jossa firenzeläiset löivät milanolaisten joukot. Kuuluisan taistelusta tekee siitä Leonardo da Vincin tekemä fresko Palazzo Vecchiossa. Fresko on tuhoutunut, mutta siitä on Peter Paul Rubensin tekemä jäljennös Louvressa.
Chang'e
thumbnail|right|250px|Chang'e lentää kuuhun.
Chang'e, Ch'ang-O tai Chang-Ngo, tunnetaan myös Heng-E tai Heng-O (姮娥; Héng'é), on kiinalainen Kuun jumalatar. Toisin kuin monet kuuta henkilöittävät kuuhahmot muissa kulttuureissa, Chang'e vain asuu kuussa.
Äänet
Äänet on vuonna 1986 ilmestynyt Yön neljäs studioalbumi. Singleinä siltä julkaistiin kappaleet Lasisilmä ja Viisi kaunista yötä. Musiikillisesti albumilta erottuvat mahtipontiset soundit, jotka sisältävät jopa kuusi päällekkäin äänitettyä kitararaitaa. Niiden esikuvana oli brittiläinen Big Country, jonka konsertissa yhtyeen jäsenet olivat käyneet juuri ennen studiosessioiden alkua. Olli Lindholmin mukaan lopputulos kuulostaa levyllä komealta, mutta kappaleita oli mahdotonta soittaa samalla tavalla livenä vain kahden kitaran voimin. Levyn kannen on suunnitellut Kari Riipinen.
Lauluista Lindholm kirjoitti yhden (Ääni) yhdessä Pelle Miljoonan kanssa ja kahden (Lasisilmä ja Et ole liian villi oppimaan) sanat puolestaan ovat Juice Leskisen käsialaa, vaikka ne hänen toivomuksestaan onkin merkitty Lindholmille. Sävellykset on Yön edellisen albumin tavoin merkitty koko yhtyeen nimiin. Todellisuudessa ne ovat kuitenkin yksittäisten jäsenten tekemiä, esimerkiksi On kaikki kaunista nyt -kappale on kitaristi Markku Petanderin sävellys. Poko Rekordsin toimitusjohtajan Epe Heleniuksen määräyksestä yhtye luopui tavasta seuraavalla studioalbumillaan. Levyn kappaleista Et ole liian villi oppimaan on tehty tilautyönä Työvoimaministeriön samannimiselle opetusvideolle, jolla markkinoitiin nuorille elintarviketeollisuutta ja sen tarjoamia ammatteja. Yön osuus videolle kuvattiin Paasivaara-yhtymän margariinitehtaalla.
Äänet ei ollut suuri myyntimenestys. Suomen albumilistalla se nousi parhaimmillaan sijalle 28 joulukuussa 1986.
Kappaleet
Kaikki sävellykset Yö ja sanoitukset Olli Lindholm, paitsi B1 Olli Lindholm / Pelle Miljoona.
Nikolo Kotzev
pienoiskuva|Nikolo Kotzev vuonna 2016. Nikolo Kotzev (, s. 1961 Pazardjik, Bulgaria) on bulgarialainen kitaristi, joka on soittanut Björn Lodinin Baltimooressa sekä Brazen Abbotissa. Kotzev on myös tuottanut ja miksannut muiden artistien, kuten Saxonin, Molly Hatchetin, Rose Tattoon sekä Messiah's Kissin albumeja.
Viiden vanhana Kotzev aloitti viulun soittamisen, mutta kiinnostui teini-iässä rockmusiikista ja aloitti kitaran soittamisen.
L-dopa
L-dopan ongelmana on sen nopea hajoaminen elimistössä metaboliiteiksi hajottajaentsyymien vaikutuksesta. Tärkeimmät L-dopaa hajottavat entsyymit ovat dopadekarboksylaasi (DDC) ja katekoli-O-metyylitransferaasi (COMT), jotka vaikuttavat sekä keskushermostossa että sen ulkopuolella. Pelkästään keskushermostossa toimiva hajottajaentsyymi on monoamiinioksidaasi (MAO). Hajottajaentsyymien toimintaa pyritään torjumaan niin sanotuilla estolääkkeillä, jotka estävät tai hidastavat entsyymien vaikutusta. Lääkettä annetaan yleensä sen tuhoutumista estävän aineen (karbidopa, benseratsidi) kanssa. Nämä aineet eivät läpäise veri-aivoestettä. Ne hidastavat levodopan hajoamista aivojen ulkopuolella, ja siksi levodopan annos voidaan pitää pienempänä ja sivuvaikutukset jäävät pienemmiksi.
DDC:n estolääkkeitä ovat benseratsidi ja karbidopa. COMT:n vaikutusta estäviä lääkkeitä ovat tolkaponi ja entakaponi. MAO-entsyymin estolääkkeenä käytetään selegiliiniä. Niiden käytöllä on sivuvaikutuksina käytös- ja hillitsemishäiriöitä ja pakonomaista käyttäytymistä, jotka ilmenevät esimerkiksi ahmimisena, hallitsemattomana rahankäyttönä ja ostohaluna.
Carrie C. White
Carrie C. White (18. marraskuuta 1874? – 14. helmikuuta 1991) oli oletetusti maailman vanhin elävä ihminen tammikuusta 1988 kuolemaansa.
White asui Floridassa. Hän joutui laitoshoitoon vuonna 1909, jolloin traumaattinen avioero oli järkyttänyt hänen mielenterveyttään. Uudempien dokumenttien perusteella hän saattoikin olla vasta 102-vuotias kuollessaan. Tällöin Jeanne Calmentista olisi tullut maailman vanhin ihminen jo Florence Knappin kuoltua 1988 eikä suinkaan Whiten kuoltua helmikuussa 1991.
Carrie C. Whiten tapaus on yhä kiistelty. Jos syntymäpäivä 18.11.1874 pitää paikkansa, hän oli kuollessaan 116 vuoden ikäinen.
List of supercentenarians from the United States pt:Anexo:Lista de supercentenários norte-americanos
The Doors
The Doors oli yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin Los Angelesissa vuonna 1965. Yhtyeen jäsenet olivat Jim Morrison (laulu), Robby Krieger (kitara), Ray Manzarek (kosketinsoittimet) ja John Densmore (rummut). The Doors on henkilöitynyt laulajaansa, joka on 1960-luvun populaarikulttuurin mytologisoiduimpia hahmoja. The Doors julkaisi Morrisonin eläessä kuusi albumia ja hänen kuoltuaan vuonna 1971 vielä kolme albumia.
The Doors soitti bluesvaikutteista psykedeelistä rockia, mutta yhtyeen musiikissa oli runsaasti vaikutteita myös muista musiikkityyleistä. Musiikki oli tummasävyistä, mihin vaikuttivat etenkin Jim Morrisonin sanoitukset. The Doors on ollut usean musiikkityylin ja merkittävän rockartistin tärkeä vaikuttaja. Yhtyeen levyjä on myyty yli sata miljoonaa kappaletta.
Alkuvaiheet
Elokuvaopintonsa Los Angelesissa keskeyttänyt runoilija Jim Morrison piti opiskelutoverinsa, kosketinsoittaja Ray Manzarekin musiikista ja kävi tämän yhtyeen konserteissa. Morrison oli kesäkuussa 1965 yhtyeen keikalla kitaristin sijaisena. Soittotaidoton Morrison vain seisoi lavalla kitara kädessään, jotta yhtye olisi täysimiehinen ja saisi esiintymispalkkionsa. Kun Morrison ja Manzarek tapasivat sattumalta elokuussa Venicen hiekkarannalla, Morrison lausui Manzarekille runojaan. Morrisonin runous teki vaikutuksen Manzarekiin, ja he perustivat The Doorsin. Yhtyeen nimi oli Morrisonin idea, jonka hän sai William Blaken runosta ja siitä nimensä ottaneesta Aldous Huxleyn teoksesta Tajunnan ovet (The Doors of Perception). Morrison muutti Manzarekin luokse, ja he alkoivat tehdä lauluja kaksistaan.
Morrisonin ja Manzarekin lisäksi yhtyeessä oli alkuvaiheissa Manzarekin kaksi veljeä, rumpali John Densmore sekä tuntemattomaksi jäänyt naisbasisti. Yhtye sai lokakuussa 1965 Columbialta viiden ja puolen vuoden levytyssopimuksen. Kitaristi Robby Krieger liittyi yhtyeeseen marraskuussa. Koska sopivaa basistia ei löytynyt, Manzarek päätti soittaa bassoa itse Fenderin bassopianolla. Ensimmäiset vakituiset keikkansa Doors sai tammikuussa 1966 London Fog -nimisestä klubista Sunset Stripiltä. Keväällä Columbia lakkautti yhtyeen levytyssopimuksen. Myös London Fog erotti heidät, mutta yhtye sai sopimuksen Whisky a Go Go -klubilta.
Ensimmäisillä keikoilla Manzarek lauloi useimmat kappaleet, kunnes Morrisonista tuli yhtyeen ainoa laulusolisti. Alkuaikoina Morrison ei ottanut kontaktia yleisöönsä, mutta ajan myötä hänen esiintymisensä muuttuivat näyttäviksi, seksuaalissävytteisiksi ja provosoiviksi.
Doorsin maine alkoi kasvaa kesällä 1966, sillä sen esitykset olivat villejä ja arvaamattomia, ja kesäkuussa yhtye sai levytyssopimuksen Elektralta.
Levytysura
thumb|The Doors esiintymässä [[Kööpenhaminassa vuonna 1968.]] The Doorsin esikoisalbumi The Doors ilmestyi vuonna 1967. Yhtye yhdisteli albumilla latinomusiikin rytmejä, rock- ja bluesvaikutteita, psykedeliaa ja kabareemusiikkia. Albumi nousi Yhdysvaltojen albumilistan kakkoseksi, ja sen toinen single ”Light My Fire” singlelistan ykköseksi. Oidipaalinen ”The End” sai myös huomiota. Esikoisalbumin menestystä pitivät yllä seuraavat albumit Strange Days (1967) ja Waiting for the Sun (1968).
The Soft Parade (1969) ei saanut ”Touch Me” -hitistä huolimatta yhtä myönteistä vastaanottoa kuin edelliset albumit. Myöhemmillä levyillä Morrison Hotel (1970) ja L.A. Woman (1971) juurevat bluesvaikutteet voimistuivat. Jälkimmäinen albumi sisältää kuuluisan kappaleen ”Riders on the Storm”.
Yhtyeen viimeinen esiintyminen alkuperäiskokoonpanossaan oli New Orleansissa Louisianassa 12. joulukuuta 1970.
Morrisonin kuolema ja yhtyeen loppuvaiheet
Morrisonia oli ahdistanut Los Angelesissa se, ettei hän siellä saanut itse määrätä omasta elämästään. Hän muuttikin keväällä 1971 Pariisiin naisystävänsä Pamela Coursonin kanssa. Levättyään siellä jonkin aikaa Morrison alkoi soitella yhtyetovereilleen Yhdysvaltoihin. Hän kertoi musiikin alkaneen taas soineen päässään ja että hänellä oli jo ideoita seuraavaa albumia varten. Morrison kuitenkin kuoli Pariisissa vuoden 1971 heinäkuussa.
thumb|The Doors vuonna 1971 Jim Morrisonin kuoltua. The Doors yritti aluksi jatkaa toimintaansa ilman Morrisonia ja teki kaksi vaatimattomasti menestynyttä levyä. Kolmikko matkusti alkuvuonna 1973 Englantiin etsimään uutta laulusolistia, jotta yhtye saisi uutta puhtia. He päättivät kuitenkin siellä lopettaa yhtyeen toiminnan.
Manzarek, Krieger ja Densmore palasivat vuonna 1977 vielä kerran yhdessä studioon soittamaan taustat Morrisonin aikoinaan nauhalle puhumistaan runoistaan kootulle albumille An American Prayer (1978).
Jäsenten myöhempiä projekteja
Vuonna 2011 Manzarek, Krieger ja Densmore soittivat dubstep-artisti Skrillexin kappaleella ”Breakn’ a Sweat” ja myöhemmin Tech N9nen hip-hop-levytyksellä The Doors -kappaleesta ”Strange Days”. Manzarek kuoli vuonna 2013.
Musiikki, sanoitukset ja esiintymiset
pienoiskuva|The Doors vuonna 1969 Jim Morrison teki aluksi lähes kaikki The Doorsin sävellykset, mutta tulot sovittiin jaettavan tasan jäsenten kesken. Robby Kriegerkin sävelsi yhtyeelle useita kappaleita ja kirjoitti joihinkin myös sanat. Krieger sävelsi esimerkiksi yhtyeen esikoisalbumilla julkaistun "Light My Firen" ja kirjoitti suurimman osan sen sanoista. Ennen The Soft Paradea yhtyeen kappaleet oli laitettu koko yhtyeen nimiin, mutta siitä alkaen tekijäksi merkittiin Morrison, Krieger tai molemmat. Morrison vastasi aluksi sanoituksista, mutta Kriegerin osuus kasvoi, kun Morrison ajan myötä menetti vähitellen kiinnostustaan sanoitusten kirjoittamiseen.
The Doorsin musiikille ominaista olivat Ray Manzarekin sähköurut, Jim Morrisonin syvä lauluääni, sekä varsinaisen bassokitaristin puuttuminen. Yhtyeen esikoisalbumissa yhdistyivät ennen kuulumattomalla tavalla blues, klassinen musiikki, itämainen musiikki ja popmusiikki. Neljännellä albumillaan yhtye kokeili puhallinsoitintaustoja kunnes palasi takaisin bluesiin viimeisille Morrisonin kanssa levytetyille albumeilleen.
The Doorsia pidettiin oman aikansa mittapuulla tummasävyisenä ja jopa ”goottilaisena” rockyhtyeenä. Jim Morrisonin sanoitukset olivat usein tummasävyisiä kuvauksia psykedeelisestä kokemuksesta. Morrison oli kiinnostunut shamanismista, mikä näkyi niin hänen lavaesiintymisessään The Doorsissa kuin hänen laululyriikassaankin. Morrisoniin vaikuttivat myös esimerkiksi englantilaiset romantikot sekä ranskalaiset symbolistit ja surrealistit.
Kun Doorsin esiintymislavat vaihtuivat suurempiin yhtyeen suosion kasvaessa, Morrison alkoi tehdä lavaesiintymisistään rockteatteria. Morrisonin lavaesiintyminen perustui paljolti muutaman toistuvan liikkeen ja eleen käyttämiseen, ja niihin liittyi toisinaan myös spontaaneja akteja ja teksti-improvisaatioita. Morrison paitsi lauloi, myös resitoi lyriikkaansa ja välillä suorastaan huusi. Hän tukeutui laulaessaan voimakkaasti mikrofoniin ja mikrofonitelineeseen, pitäen siitä yleensä kiinni kaksin käsin. Hänen liikkeensä olivat hitaita, ja välillä hän jähmettyi paikalleen tuijottamaan yleisöä tai siirtyi kokonaan lavan sivuun. Toisinaan hän saattoi improvisoida intiaanitansseja tai heittäytyä makaamaan esiintymislavalle. Hänelle oli myös tyypillistä härnätä tai solvata yleisöä.
Kitaristi Robby Kriegerin mukaan The Doors ei koskaan oikeastaan kannattanut kukkaisliikettä, joka puhui rauhasta ja rakkaudesta. The Doors oli sen vastakohta ja lauloi vallankumouksesta. Tom Morellon ja Joe Perryn mukaan Doors oli vallankumouksellinen yhtye, jonka musiikki ja esiintymiset olivat poliittisia kannanottoja. Morellon mukaan ainutlaatuista The Doorsissa oli yhtyeen syvyys ja taiteellinen kunnianhimo, mutta samalla se osasi kirjoittaa myös hittejä.
Merkitys
thumb|The Doorsin tähti [[Hollywood Walk of Famella.]] The Doors on ollut usean sitä seuranneen rockartistin tärkeä vaikuttaja. System of a Downin kitaristi ja johtaja Daron Malakian on sanonut, että ilman The Doorsia ei Systemiäkään olisi ehkä ollut. Myös esimerkiksi Stone Temple Pilotsin Scott Weiland, Aerosmithin Tom Hamilton ja Red Hot Chili Peppersin Dave Navarro ovat sanoneet The Doorsilla olleen heihin suuri vaikutus.
The Doorsia on kutsuttu punkrockin eetoksen tienraivaajaksi yhdessä The Rolling Stonesin kanssa. Matchbox 20:n Rob Thomasin mukaan The Doorsin merkitys tulee siitä, kuinka moneen eri musiikkityyliin yhtye vaikutti: se oli esimerkiksi vaihtoehto- ja goottirockin synnyn takana ja vaikutti myös hippien jammailuyhtyeisiin, popmusiikkiin ja osin myös metallimusiikkiin.
The Doors on säilynyt inspiraationa myös kirjailijoille, aktivisteille ja kuvataiteilijoille. Yhtyeen kappaleita esiintyy elokuvissa, televisio-ohjelmissa, videopeleissä ja remixeissä.
The Doors valittiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1993.
Kaupallinen menestys
The Doors sai 16 kappalettaan Billboard Hot 100 -singlelistalle. Listaykkösiksi nousivat kappaleet ”Light My Fire” (1967) ja ”Hello, I Love You” (1968). The Doorsin kolmas albumi Waiting for the Sun (1968) oli heidän ainoa listaykkösalbuminsa Yhdysvalloissa. Esikoisalbumi The Doors (1967) nousi listakakkoseksi.
The Doorsin albumeita on myyty Yhdysvalloissa 32 miljoonaa kappaletta ja maailmanlaajuisesti yli 100 miljoonaa.
Diskografia
Lähteet:
Carl Gustav (sinko)
thumb|250px|Granatgevär m/48 Carl Gustav
Granatgevär m/48 Carl Gustav on ruotsalainen panssarintorjuntaan tarkoitettu sinko. Panssaritorjunnan lisäksi sillä voi ampua myös sirpale-, savu- ja valokranaatteja. Asetta on Ruotsissa valmistanut Saab Bofors Dynamics, aikaisemmin nimellä Bofors Anti-Armour AB. Aseen ensimmäinen prototyyppi valmistui vuonna 1946. Sen kehittivät Hugo Abramson ja Harald Jentzen Ruotsin kuninkaalliselta puolustushallinnon varusteluosastolta. Aseen nimi on peräisin sitä alkuun valmistaneesta Carl Gustafs Stads Gevärsfaktori-tehtaasta, joka oli osa Boforsia. Käyttöön se otettiin vuonna 1948 josta tyyppimerkintä 8,4 cm Granatgevär m/48. Muiden vastaavien kevyiden sinkotyyppien väistyttyä kehittyneempien mallien tieltä, on Carl Gustav yhä laajasti käytössä ympäri maailman. Muista saman aikakauden sinkoaseista, kuten yhdysvaltalainen Bazooka tai brittiläinen PIAT, poiketen Carl Gustavin putki on rihlattu.
Ase käsittää putken, kartiomaisen peräosan ja kaksi kahvaa. Aseessa on tavanomaiset tähtäimet, mutta normaalisti aseella tähdätään optisella tähtäinkiikarilla jossa on kolminkertainen suurennus ja 17 asteen näkymä. Aseen etu- ja takatähtäimissä on itsevalaisevat täplät yökäyttöön, mutta ase on mahdollista varustaa myös valonvahvistimella. Etäisyyden saa mitattua laserilla.
Carl Gustavilla voi ampua seisaaltaan, polviasennosta, istuen ja makuulta. Aseella on normaalisti kahden hengen miehitys, toisen kantaessa ammuksia ja ladatessa.
Paul Berg
Paul Berg (30. kesäkuuta 1926 New York – 15. helmikuuta 2023 Stanford, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen biokemisti.
Berg syntyi aškenasijuutalaisille siirtolaisille Brooklynissä New Yorkissa. Hän valmistui Abraham Lincoln High Schoolista vuonna 1943 ja myöhemmin Pennsylvania State Universitystä sekä Case Western Reserve Universitystä. Hän toimi Stanfordin yliopiston professorina.
Durandal-luokka
Durandal-luokka oli Ranskan laivaston neljän hävittäjän muodostama alusluokka.
Paul Berg
Yhdysvaltain presidentti Ronald Reagan palkitsi Bergin National Medal of Sciencella vuonna 1983. Berg oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1966 sekä lisäksi Royal Societyn ja Ranskan tiedeakatemian ulkomaalaisjäsen.
Orgaaninen kemia
Orgaanisen kemian kehitys
Orgaanisen kemian juuret ovat noin 1700-luvun puolessavälissä, jolloin kemia alkoi muovautua alkemiasta oikeaksi luonnontieteeksi. Tuolloin eliöissä esiintyvien aineiden tiedettiin poikkeavan merkittävästi niistä, joita oli eristetty mineraaleista. Orgaaniset aineet olivat vaikeasti eristettäviä ja puhdistettavia. Ruotsalainen kemisti Torbern Bergman oli ensimmäinen, joka jaotteli yhdisteitä orgaanisiin ja epäorgaanisiin. Hän käytti jaottelua tutkimuksissaan 1770-luvulla. Orgaanisen kemian käsite yleistyi 1800-luvun alussa tarkoittamaan eliöissä olevien aineiden kemiaa.
Kemian kehitys mahdollisti myöhemmin orgaanisten yhdisteiden valmistamisen synteettisesti laboratoriossa. Muovien ja muiden luonnossa esiintymättömien, mutta orgaanisten yhdisteiden valmistus tuli mahdolliseksi. Lisäksi monien luonnossa esiintyvien orgaanisten yhdisteiden valmistus laboratoriossa kävi halvemmaksi kuin yhdisteiden hankkiminen luonnosta. Esimerkiksi kipulääkkeisiin pajunkuoresta saatu aspiriini on jo yli sadan vuoden ajan korvattu synteettisellä aspiriinilla.
Orgaaninen kemia nykyisin
Kemiallisia yhdisteitä tunnetaan jo yli 50 miljoonaa ja orgaanisten yhdisteiden osuus kaikista tunnetuista kemiallisista yhdisteistä on yli 95 %. Orgaanisen kemian hiilirakenteilla on keskeinen merkitys nanotieteisiin.
Orgaanisen kemian moderni tutkimus voidaan jakaa karkeasti orgaanisten yhdisteiden valmistamisen tutkimukseen eli syntetiikkaan ja orgaanisten yhdisteiden ominaisuuksien ja pitoisuuksien tutkimukseen eli analytiikkaan. Synteettinen orgaaninen kemia tuottaa uusia orgaanisia yhdisteitä, esimerkiksi lääkkeiden aktiivisia komponentteja, lääkeaineita. Uusien synteesimenetelmien kehittäminen on tärkeä orgaanisen kemian tutkimusalue. Analytiikka keskittyy synteettisten tai luonnossa esiintyvien aineiden rakenteiden, ominaisuuksien ja pitoisuuksien tutkimiseen. Orgaanisten yhdisteiden rakenteita määritetään spektrometrisillä menetelmillä (UV, IR, NMR ja massaspektrit). Orgaanisia yhdisteitä voidaan erottaa toisistaan ja niiden pitoisuuksia voidaan määrittää kromatografisilla menetelmillä. Orgaaninen kemia tutkii ja vertailee hiiliyhdisteiden rakenteita ja ominaisuuksia.
Nykyisin pelkästään elollisen luontoon keskittyvää kemianalaa kutsutaan biokemiaksi.
Hiili
Jokainen hiiliatomi muodostaa aina joko
Hiiliatomien väliset sidokset ovat lujia. Sen vuoksi hiiliyhdisteet eivät ole kovin reaktiivisia.
Hiilivedyt
Hiili muodostaa helposti kovalenttisen sidoksen vedyn kanssa. Hiilivedyt ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa on vain hiiltä ja vetyä. Yksinkertaisin hiilivety on metaani. Siinä yhteen hiiliatomiin on kovalenttisesti sitoutunut neljä vetyatomia.
Erilaisia hiilivetyjä
Alifaattiset eli avoketjuiset hiilivedyt: Sykliset hiilivedyt:
Hiilen sidos vedyn kanssa on heikosti poolinen, sillä hiilen ja vedyn elektronegatiivisuusero on 0,4. Hiilivedyt ovat kuitenkin usein poolittomia, sillä poolisuus kumoutuu yhdisteen muodon vuoksi. Hiilivetyjen välille muodostuu tällöin vain dispersiovoimia, jotka ovat luonteeltaan heikkoja.