cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Le Nouvel Observateur
Historia
Vuonna 1953 lehden nimeksi vaihdettiin l'Observateur aujourd'hui ja vuonna 1954 France Observateur. Lehden tavoitteena oli tuoda esille sodan jälkeen vasemmistolaisen vastarintaliikkeen ajatuksia ja se oli periaatteiltaan poleeminen lehti ja se ajoi voimakkaasti siirtomaiden itsenäisyyspyrkimyksiä. Lisäksi se julkaisi poliittisia skandaaleja ja kompromisseja sekä toi ilmi Algeriassa harrastettua kidutusta. Vuosikymmenen lopulla lehti saavutti 100 000 kappaleen painoksen.
Vuoden 1964 alkupuolella France Observateeur joutui taloudellisiin vaikeuksiin. Lehden kustantamisesta erinomaisen kiinnostunut liikemies ja tehtailija Claude Perdriel sekä toimittajana ja kirjailijana toiminut Jean Daniel päättivät hankkia omakseen lehden, josta tuli Le Nouvel Observateur ja se ilmestyi uudella nimellään ensimmäisen kerran 19 marraskuuta 1964.
Lehden toimituksellinen linjaus korosti älymystön roolia ja sitä edustivat esimerkiksi Jean Daniel, Maurice Claavel ja Gilles Maartinet. He olivat pitkään olleet oppositiossa Ranskan hallituksen keskusta-oikeistolaista toimintaan kohtaan. Lehti halusi säilyä herkkänä vasemmiston näkemyksille.
Nykyisin lehden avustajiin kuuluvat arvostetut henkilö kuten Jacques Delors, Robert Badinter ja Jean Lacouture.
Lehden levikki
Le Nouvel Observateur -lehden levikki:
Liu Shaoqi
Liu Shaoqi (, 24. marraskuuta 1898 – 12. marraskuuta 1969) oli Kiinan kommunistisen puolueen johtaja ja Kiinan kansantasavallan presidentti.
Liu valmistui vuonna 1921 yliopistosta Moskovassa, Neuvostoliitossa ja hän liittyi kommunistiseen puolueeseen samana vuonna. Hän palasi Kiinaan 1922 ja johti muutamia rautatietyöläislakkoja. Vuosien 1925–1926 aikana hän johti useita anti-imperialistisia liikkeitä ja lakkoja Hubeissa ja Shanghaissa ja joutui tämän takia vangituksi. Vapautumisensa jälkeen vuonna 1932 hänestä tuli kommunistipuolueen Fujianin provinssin pääsihteeri. Kaksi vuotta myöhemmin Liu liittyi Pitkään marssiin ja oli eräs Mao Zedongin kannattajista Zunyin tapaamisessa.
Liu valittiin jo 1927 Kiinan kommunistisen puolueen keskuskomiteaan, poliittiseen toimikuntaan 1931 ja vuonna 1954 yhdeksi sen pysyvän komitean viidestä varapuheenjohtajasta. Vuonna 1936 hän oli Pohjois-Kiinan pääsihteeri ja johti japanilaisvastaisia liikkeitä alueella. Liu valittiin puolueen pääsihteeriksi vuonna 1943. Sisällissodan aikana Liu toimi puolueen varapresidenttinä.
Kiinan kansantasavallan perustamisen jälkeen toinen ja kolmas Kiinan kansankongressi valitsi Liun presidentiksi. Liu edisti manner-Kiinan talouskehitystä 1950-luvulla, ja 1960-luvulla hän myös auttoi maata elpymään Maon Suuren harppauksen aiheuttamasta taloudellisesta katastrofista. Maon kulttuurivallankumouksessa vuodesta 1966 häntä alettiin pitää “revisionistien” ja “valkoisten” johtajana ja liikettä johtanut Neljän kopla nöyryytti häntä. He'nanissa Liuta pidettiin eristyssellissä, ja kammottavat olot aiheuttivat hänen kuolemansa vuonna 1969. Kiinan viranomaiset vahvistivat kuoleman vasta vuonna 1979.
Vuonna 1978 alkaneella Deng Xiaopingin valtakaudella Liu Shaoqin kunnia palautettiin ja hänet haudattiin valtiollisin menoin.
Edgar Cayce
thumb|Edgar Cayce vuonna 1910.
Edgar Cayce (18. maaliskuuta 1877 – 3. tammikuuta 1945) oli yhdysvaltalainen selvänäkijä ja parantaja. Häntä on kutsuttu myös Nukkuvaksi profeetaksi. Caycella oli kyky vaivuttaa itsensä eräänlaiseen transsitilaan, jossa hän vastasi hänelle esitettyihin kysymyksiin.
Caycen lukemukset
Cayce, joka oli syvästi uskova kristitty ja pyhäkoulun opettaja, suhtautui aluksi kykynsä käyttöön epäilevästi. Hänen lähimmät ystävänsä saivat kuitenkin taivuteltua hänet jatkamaan lukemuksia, ja auttamisesta tulikin sittemmin Caycelle elämäntyö. Voidakseen kertoa sairauden syyn, Caycen ei väitetty tarvitsevan tietää sairastuneesta kuin pelkkä nimi ja osoite. Yleensä avun tarvitsijat lähettivätkin Caycelle pelkän kirjeen jossa kertoivat nimen, osoitteen sekä vaivan johon tarvitsivat apua.
Tieto Caycen toiminnasta laajeni ja yhteydenottoja tuli eri puolilta Yhdysvaltoja ja lopulta Euroopasta saakka. Kyseltäessä sairauksien perimmäisiä syitä Caycen puheessa alkoi esiintyä karmaan ja reinkarnaatioihin viittaavia mainintoja. Näissä lukemuksissa Cayce viittasi usein kysyjän edelliseen elämään Atlantiksella tai muinaisissa kulttuureissa. Toisen maailmansodan syttyminen lisäsi yhteydenottojen määrää entisestään.
Association for Research and Enlightenment
Yhdysvalloissa, Virginia Beachissa toimiva "Tutkimus- ja valistusyhdistys" A.R.E. (Association for Research and Enlightenment) on kansainvälisen Cayce-tiedotuksen keskus. Siellä säilytetään alkuperäisiä Caycen antamia lukemuksia, joita on numeroituna ja dokumentoituna yli 14 000 kappaletta. Alkuperäiset dokumentit ovat tutkijoiden käytettävissä. Nykyään Edgar Cayce -tiedotustoimintaa on yli 40 maassa.
Viglain
Viglain on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 42 kilometriä Orléansin kaupungista kaakkoon.
Kunnan keskustassa oleva Saint-Andrén kirkko rakennettiin alun perin vuonna 1154. Kirkko tuhoutui Ranskan uskonsodissa 1500-luvulla, mutta se kuitenkin rakennettiin uudelleen Ranskan kuninkaan Henrik IV:n johdolla. Tyyliltään kirkko on romaaninen. Kirkon entinen vuodelta 1403 peräisin oleva kello on näytteillä kirkossa. Se on Loiret’n departementin vanhin kirkonkello.
Jaakko Nakari
Jaakko Ensio Nakari (30. marraskuuta 1913 Virolahti – 1998) oli suomalainen rovasti ja kirjailija.
Nakari pääsi ylioppilaaksi Viipurin reaalilyseosta 1934 ja suoritti teologisen erotutkinnon (sacri ministerii candidatus) 1942. Hänet vihittiin papiksi 1942 ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1945.
Nakari toimi Mikkelin lääninvankilan pappina.
Vain yksi yö
Vain yksi yö (Indecent Proposal) on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, joka perustuu Jack Engelhardin samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosia esittävät Woody Harrelson, Demi Moore, Robert Redford, Seymour Cassel, Oliver Platt, Billy Bob Thornton, Rip Taylor, Billy Connolly, Sheena Easton ja Herbie Hancock. Elokuvan on ohjannut Adrian Lyne. Elokuva oli taloudellinen menestys kritiikistä huolimatta ja sai kolme Razzie-palkintoa huonoimmasta elokuvasta, huonoimmasta miessivuosasta ja huonoimmasta käsikirjoituksesta.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvaa kieroksi ja tirkistelevästi viihdyttäväksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Dennis Fong
pienoiskuva|Thresh (etualalla) vuonna 1997. Dennis Fong (s. 11. maaliskuuta 1977), joka tunnetaan paremmin nimimerkillään Thresh, on amerikkalainen liikemies ja entinen ensimmäisen persoonan ammuntapelien Quake ja Doom ammattilaispelaaja.
Fong alkoi pelata Doomia 16-vuotiaana vuonna 1993. Hänen nimimerkkinsä oli ”Threshold of Pain”, joka lyhentyi 8 merkin rajan vuoksi muotoon Thresh. Hän kävi community collegea Los Altosissa Kaliforniassa. Thresh voitti Microsoftin sponsoroiman Doom-turnauksen Judgement Day Seattlessa 1995.
Hänen pelaajauransa huippu oli vuonna 1997 Red Annihilation -Quake-turnaus, jossa hän sijoittui ensimmäiseksi ja sai palkinnoksi id Softwaren toimitusjohtajan John Carmackin Ferrari 328:n. Thresh oli luultavasti se henkilö, jonka ansiosta ampumapeleissä käytetään pelihahmon ohjaukseen WASD-näppäimiä. Tämä näppäinyhdistelmä löytyy hänen kirjoittamistaan ohjeista Thresh’s Quake Bible. Fong tunnustetaan Guinnessin maailmanennätysten mukaan ensimmäiseksi ammattimaiseksi pelaajaksi.
Fong opiskeli UC Berkeleyssä, muttei ikinä valmistunut. Jätettyään peliuransa hän ylläpiti portaalia Gamers.com, johon hän keräsi 11,5 miljoonaa dollaria sijoituksia ja sai AltaVistan kumppanikseen.
Myöhemmin Fong oli perustamassa Xfirea, joka on pikaviestin ja sosiaalinen verkosto pelaajille ja jonka Viacom hankki 102 miljoonalla dollarilla huhtikuussa 2006. Hän on myös Lithium Technologiesin perustaja, joka on sosiaalinen asiakassuhdehallintayritys (CRM).
Iitin musiikkijuhlat
pienoiskuva|Piano Hiidenvuorella. Iitin musiikkijuhlat (2003–) on etupäässä kamarimusiikkiin keskittyvä musiikkitapahtuma, jonka taiteellinen johtaja on pianisti Laura Mikkola. Keskeisenä tapahtumapaikkana on idyllinen Iitin kirkonkylä ja Suomen arvokkaimpiin kuuluva yli 300-vuotias puinen ristikirkko. Iitin musiikkijuhlayhdistys on jo vuodesta 2004 lähtien järjestänyt musiikkijuhlien yhteydessä Iitin valtakunnallisen musiikkikurssin Perheniemen opistolla.
Hiidenvuoren laella ensimmäiset juhlat musiikkiesityksineen pidettiin jo vuonna 1914.
Miljöö
Tärkein tapahtumapaikka on Suomen kauneimmaksi kyläksi valittu Iitin kirkonkylä ja sen yli 300-vuotias puinen ristikirkko. Juhlat päättyvät vuosittain yökonserttiin Hiidenvuoren laella, jonne kannetaan piano paikallisen urheiluseuran avustuksella. Konsertteja järjestetään myös ympäryskuntien alueella kuten, Verlan tehdasmuseossa ja Nastolan kirkossa.
Ludhiana
Ludhiana on Punjabin osavaltion suurin kaupunki Intiassa. Kaupungissa asui vuonna 2011 noin 1,4 miljoonaa ihmistä.
Ludhiana sijaitsee Ludhianan piirikunnassa Sutlej-joen entisellä rannalla - joen nykyinen reitti kulkee 13 km päässä kaupungista.
Ludhiana sijaitsee keskeisesti Delhistä Amritsariin johtavan Grand Trunk Road -tien varrella ja liikenneyhteydet Intian pääkaupunkiin New Delhiin ovat hyvät ilma-, rauta- ja maanteitse. Kansainvälinen lentoasema on suunnitteilla.
Kaupunki on suuri teollisuuden ja opetuksen keskus Pohjois-Intiassa, ja on monien kulttuurien kohtaamispaikka.
WHO:n vuonna 2011 tekemän selvityksen mukaan Ludhiana oli Intian saastunein kaupunki. Hengitettäviä pienhiukkasia (PM10) oli 251 mikrogrammaa kuutiometrissä.
Nato-koulu
Nato-koulu on Naton ensisijainen opetus- ja harjoituskeskus operatiivisella tasolla. Keskus sijaitsee Oberammergaun kunnassa Baijerissa Saksassa. Opetus alkoi vuonna 1953 kahdella kurssilla, nykyään jäsenmaille ja muille yhteistyökumppaneille on tarjolla 90 erilaista kurssia, jotka käsittelevät Naton politiikkaa, strategioita, tehtäviä ja operaatioita. Pekka Haavisto on luennoinut keskuksessa.
Major League Baseball -kausi 2001
thumb|[[Anaheim Angels kotiottelussa New York Yankeesiä vastaan elokuussa 2001.]] Major League Baseball -kausi 2001 oli baseballin Major Leaguen kausi, joka alkoi 1. huhtikuuta 2001. Se päättyi Arizona Diamondbacksin voittoon New York Yankeesistä. Kauden All-Star-ottelu pelattiin 10. heinäkuuta Safeco Fieldillä Seattlessa, ja siinä voittajaksi selvisi American League 4–1. Ottelun MVP oli Cal Ripken, Jr.
Eläinten täyttäminen
thumb|Täytettyjä afrikkalaisia eläimiä [[Bourgesin luonnontieteellisessä museossa.]] Eläinten täyttäminen eli taksidermia on taiteenlaji, joka käyttää materiaalina kuollutta eläintä, pyrkii säilyttämään eläimen ulkomuodon ja tekemään eläimestä esineen. Eläimen sisäelimet ja valtaosa luustosta poistetaan. Nahka jätetään, ja sen sisälle laitetaan muita aineita tukemaan ja antamaan muotoa. Täytettyjen eläinten on asennollaan tarkoitus muistuttaa eläviä eläimiä, ja usein eläintentäyttäjän taidon mittana on se, miten elävännäköisiä hän onnistuu eläimistä tekemään. Täytetylle eläimelle tehdään useimmiten alusta tai kiinnike. Silmät poistetaan ja korvataan lasisilmillä.
Historia
Eläimiä on täytetty tuhansia vuosia osana hautajais-, uhraus- ja palvontamenoja. Ranskalainen ornitologi Jean-Baptiste Bécœur kehitti 1700-luvulla niin kutsutun Bécoeurin reseptin, arsenikkipohjaisen säilöntäaineen, jolla saatiin estettyä lihaa syövien bakteerien toiminta. Toinen ranskalainen ornitologi, Louis Dufresne, kehitti eläinten täytön tapoja edelleen ja vuonna 1802 hän saattoi avata Ranskan luonnontieteellisessä museossa maailman suurimman harvinaisten lintujen kokoelman.
Lainsäädäntö Suomessa
Rauhoitetun eläimen luonnosta ottaminen, hallussapito, täyttäminen ja myyminen vaatii Suomessa ELY-keskuksen luvan.
Digitaalinen piirtäminen ja maalaaminen
Digitaalinen kuvan tekeminen ammattitasolla on liittynyt ainakin televisioon ja videoon, elokuvien ja animaatioiden tekemiseen, videopelituotantoihin, valokuvaukseen, konseptikuvaan, typografiaan sekä kalligrafiaan. Digitaalinen piirustus ja maalaus on yleistymässä sekä ammattilaisten että harrastajien keskuudessa.
Tietokoneen avustama kuvan tekeminen voidaan jakaa eri tavoin datan mukaan, geometriaan perustuvaan (kolmiulotteinen mallinnus), pikseleiden käsittelyyn perustuvaan bittikarttagrafiikkaan sekä vektorigrafiikkaan. Myös näiden yhdistäminen on mahdollista.
Digitaalinen piirustus- tai maalausjärjestelmä on laite- ja ohjelmakokonaisuus, esimerkiksi skanneri, digikamera, piirustuslauta, ohjelma, tulostin tai useiden ohjelmien kokonaisuus. Tietokoneilla tapahtuvan kuvan tekemisen historiassa on suunniteltu usein juuri järjestelmiä, joilla tarkoitetaan laitteiden ja ohjelmien yhdistämistä, ei pelkästään ohjelmia.
Historiaa
Tietokoneita on käytetty piirtämisen ja maalaamisen apuvälineinä niin kauan kuin niitä on ollutkin. Yhdysvaltalaisen Ivan Sutherlandin tohtorinväitöstä Sketchpad (1963) pidetään merkittävänä alan varhaisena laitteena ja ohjelmana, jossa havaittiin muun muassa tietokoneen mahdollisuus animaatioiden luomiseen. Sketchpad-ohjelma mainitaan usein ensimmäisenä interaktiivisena graafisena järjestelmänä suunnitteluun ja hahmotteluun. Sketchpad vaikutti myös tietokoneavusteisen suunnittelun (CAD) kehitykseen. Tietokonetaidetta esiteltiin suuressa Lontoossa pidetyssä näyttelyssä, jonka otsikko oli Cybernetic Serendipity (1968). Näyttelyssä oli paljon viivaan ja geometriaan perustuvia teoksia. Seuraavalla vuosikymmenellä kehitettiin kuvan renderöintiin perustuvia järjestelmiä, joista tunnetuin oli Richard G. Shoupin SuperPaint (1972–1973). Digitaalisesti piirretyt kuvat alkoivat olla maalauksellisempia ja värikkäämpiä. Tietokonetaidetta voidaan tehdä myös algoritmien avulla kuten fraktaalitaidetta.
Kuvanteko-ohjelmien kehittäjät olivat alussa tekemisissä myös sellaisten musiikinteko-ohjelmien kanssa, jotka jäljittelivät klassisia instrumentteja. Tekijöitä kiehtoi "ihmisen merkkejä jättävä historia" luolamaalausten piirustushiilestä ruiskumaalaukseen. Niinpä luonnollisen median ohjelmat jäljittelevät tavallisesti klassisia piirustus- ja maalausvälineitä samalla tavalla kuin esimerkiksi Photoshop-ohjelma on ottanut käsitteitä perinteisestä valokuvauksesta. Tyypillistä kehitykselle oli, että ensimmäisenä kirjoitettiin 2b piirustuskynän algoritmi.
Piirustuslauta RAND otettiin käyttöön 1961. Erään japanilaisen sanomalehden kirjainmerkkien hallinnasta sai alkunsa Wacom–yhtiö 1980-luvulla. Läpimurtona voi pitää Wacomin paineentunnistavan ja johdottomalla kynällä varustetun piirustuslaudan ilmestymistä 1990-luvulla.
Ammattilaisten apuvälineitä
Vuonna 1975 digitaalinen kuvantekojärjestelmä saattoi maksaa 140 000 Yhdysvaltain dollaria, kun sellainen 2005 maksoi noin 1 500 dollaria. Digitaalinen piirtäminen ja maalaaminen alkoi yleistyä 1990-luvun lopulta varsinkin kuvittajien, sarjakuvapiirtäjien ja animaatiosuunnittelijoiden keskuudessa. Graafisten alojen opiskelijat opettelevat piirtämään ja maalaamaan perinteisin välinein, mutta saavat koulutusta myös uusiin menetelmiin.
Tyypillistä on perinteisten ja uusien välineiden sekoittaminen. Esimerkiksi graafikko ja kuvittaja Hannu Lukkarinen kuvitti kesällä 2005 Bodominjärven murhien oikeudenkäynnin Helsingin Sanomiin käyttämällä käräjäsalissa tavallista piirustuskynää ja luonnoslehtiötä. Sen jälkeen hän skannasi työhuoneellaan luonnoksen ja työsti sitä lievästi värittäen ja muokaten Corel Painter ja Adobe Photoshop -ohjelmilla sekä käytti Wacom-digitointilevyä.
Luonnollisen median välineillä tehtyjä kuvia on usein vaikea erottaa perinteisistä piirustuksista ja maalauksista. Nähtäväksi jää, kehittyykö tulevaisuudessa omia, enemmän digitaalisia kuvatyyppejä.
Historiaa ja tekniikkaa
<Gallery> Image:Wacom Pen-tablet.jpg|Piirustuslauta, stylus ja hiiri. Image:Druckempfindlich.png|Pikseligrafiikkaan pohjautuvien kuvantekolaitteiden jälkiä. Image:Screendump-JPatch.png|Vektorigrafiikkaan perustuvan 3D kuvanteko-ohjelman käyttöliittymä. </Gallery>
Digitaalisia piirustuksia ja maalauksia
<Gallery> Image:The Woman of Rock.png|Digitaalinen maalaus. Image:Glasses 800 edit.png|Erilaisilla mallinnusohjelmilla tehty asetelma, 2006. Image:D.Halsall.jpg|Daniel Halsallin tekemä kuva. </Gallery>
Lembit Öpik
Lembit Öpik (s. 2. maaliskuuta 1965) on brittiläinen poliitikko, joka toimi kansanedustajana Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneessa liberaalidemokraattien jäsenenä vuosina 1997–2010.
Öpikin vanhemmat olivat virolaisia, jotka muuttivat Virosta Pohjois-Irlantiin vuonna 1944 paetakseen Neuvostoliiton miehitystä. Öpikin isoisä on tähtitieteilijä Ernst Öpik. Öpik syntyi Bangorissa, kävi Royal Belfast Academical Institution -koulua Belfastissa ja suoritti Bristolin yliopistossa filosofian tutkinnon. Hän toimi Bristolin yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtajana vuonna 1985 ja istui Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisen opiskelijaliiton hallituksessa vuosina 1987–1988. Vuodesta 1988 lähtien Öpik työskenteli Procter & Gamblella Newcastle upon Tynessa. Hän aloitti yrityksessä brändiapulaisena ja eteni koulutus- ja organisaatiokehitysjohtajaksi vuonna 1991 sekä henkilöstökoulutusjohtajaksi vuonna 1996.
Vuonna 1991 Öpik valittiin liberaalidemokraattien puoluehallitukseen. Vuonna 1992 hänet valittiin Newcastlen kaupunginvaltuustoon. Vuoden 1992 parlamenttivaaleissa hän pyrki alahuoneeseen Newcastle upon Tyne Centralin vaalipiiristä ja vuoden 1994 europarlamenttivaaleissa Euroopan parlamenttiin Northumbrian vaalipiiristä, muttei tullut kummallakaan kerralla valituksi. Vuoden 1997 parlamenttivaaleissa hänet valittiin alahuoneeseen Montgomeryshiren vaalipiiristä. Vuosina 2001–2007 Öpik toimi Walesin liberaalidemokraattien puheenjohtajana. Vuonna 2004 hän pyrki puolueen puoluehallituksen puheenjohtajaksi, mutta sai vaalissa vain kolmanneksen äänistä eikä tullut valituksi.
Öpik menetti paikkansa alahuoneessa vuoden 2010 parlamenttivaaleissa. Vuonna 2012 hän pyrki puolueen ehdokkaaksi Lontoon pormestarinvaalissa, mutta putosi puolueen paikallisjärjestön sisäisessä vaalissa ensimmäisellä kierroksella. Vuonna 2013 hän aloitti Leadenhall Consulting -konsulttiyrityksessä vakuutusalan konsulttina. Vuonna 2018 hän harkitsi ehdolle asettumista Viron presidentin- tai parlamentinvaaleissa.
Vuonna 2021 Öpik puhui konservatiivipuolueen tapahtumassa siitä, kuinka puolue voisi päihittää liberaalidemokraatit, minkä myötä hänet erotettiin liberaalidemokraateista. Vuonna 2022 hän puhui Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolueen eli UKIPin puoluekokouksessa.
Ihmiselon ihanuus ja kurjuus (elokuva)
Ihmiselon ihanuus ja kurjuus on Matti Kassilan ohjaama elokuva vuodelta 1988. Se pohjautuu F.E. Sillanpään samannimiseen romaaniin vuodelta 1945.
Elokuvan pääosassa on kirjailija Martti Hongisto (Lasse Pöysti) joka lähtee tapaamaan nuoruudenrakastettuaan Annaa (Liisamaija Laaksonen), ja muistelemaan mennyttä nuoruuttaan. Samalla Hongiston vaimo (Tuula Nyman) haeskelee miestään ravintoloista.
Elokuvan muissa rooleissa nähdään Esko Roine, Olavi Ahonen, Rauni Ikäheimo, Pia Hattara ja Leo Lastumäki. Elokuvassa piipahtaa myös lapsena Jasper Pääkkönen. Elokuva palkittiin neljällä Jussi-palkinnolla vuonna 1989.
Vastaanotto
Elokuva sai monenlaisia arvioita. Uuden Suomen Heikki Eteläpään mielestä se oli ”keskitetty, kompakti ja tyylivarma, niin sanoakseni yhtä puuta alusta loppuun”. Helsingin Sanomien Helena Ylänen sanoi myönteisiäkin asioita sisältäneessä ensi-ilta-arvostelussaan ”kiukuttelevansa” elokuvaa vastaan siinä, että kiintoisien aiheiden ja asioiden lisäksi siitä ei löydy yhtenäistä tematiikkaa, ohjaajan näkemystä eikä tyylillistä johtolankaa, joka nivoisi kohtaukset kokonaisuudeksi: ”Kohtausten rakentelun tuoksinassa sisäinen viritys on unohtunut. Huudetaan vuorosanoja, jotka käsikirjoitukseen on kirjattu, muistamatta etteivät sanat ole sielun peili.”
Ihmiselon ihanuus ja kurjuus sai teatterikierroksellaan 39 815 katsojaa, mikä oli viidenneksi eniten vuoden 1988 kotimaisista ensi-illoista.
Kaisu-Leena Piela
Kaisu-Leena Piela, entinen Brunila (27. tammikuuta 1926 Helsinki – 9. heinäkuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen Yleisradion radiotoimittaja. Hän oli aluksi vakuutusyhtiö Louhen palveluksessa mutta siirtyi 1956 Yleisradioon radion teatteriosaston ajanvietetoimittajaksi.
Aleksandr Vinokurov
Aleksandr Nikolajevitš "Vino" Vinokurov (, s. 16. syyskuuta 1973 Petropavl, Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto) on kazakstanilainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1998–2012. Hänet tunnettiin hyökkäävästä, irtiottoihin pyrkivästä ajotyylistään. Hän menestyi sekä yhden päivän klassikoissa että pitkissä etappiajoissa, ja voitti olympiakultaa 2012 ja Espanjan ympäriajon 2006.
Vinokurov jäi kiinni veridopingin käytöstä vuoden 2007 Ranskan ympäriajossa. Hän sai Kazakstanin pyöräilyliitolta heinäkuulle 2008 kestävän kilpailukiellon ja ilmoitti joulukuussa 2007 lopettavansa uransa. Kilpailukielto pidennettiin sittemmin kahden vuoden mittaiseksi, mutta hän ilmoitti vuonna 2009 tekevänsä paluun heti kilpailukiellosta vapauduttuaan.
1997–2002
Vinokurov aloitti ammattilaisuransa Casino-tallissa vuonna 1997 ja voitti Dunkerquen neljän päivän ajon vuonna 1998 sekä Dauphiné Libérén 1999. Hän siirtyi silloiseen Team Telekomiin (nykyinen Team Columbia-HTC) vuonna 2000 ja saavutti hopeaa tallitoverinsa Jan Ullrichin jälkeen Sydneyn olympialaisissa. Samana vuonna Vinokurov voitti Espanjan ympäriajon 18. etapin ja oli toinen Ranskan ympäriajon 18. osuudella.
2003
Vinokurovin lopullinen läpimurto tapahtui vuonna 2003, jolloin hän voitti Pariisi–Nizza-ajon – vain muutama päivä sen jälkeen, kun hänen maanmiehensä ja ystävänsä Andrei Kivilev oli kuollut samassa kilpailussa saamiinsa vammoihin. Tasan 40 päivää myöhemmin, perinteisen kazakstanilaisen suruajan jälkeen, Vinokurov voitti Amstel Gold Racen. Hän omisti molemmat voittonsa Kivileville ja totesi voittaneensa "kahden miehen voimilla". Myöhemmin samana vuonna Vinokurov voitti vielä Sveitsin ympäriajon sekä sijoittui kolmanneksi Ranskan ympäriajossa yhden etappivoiton saavuttaen.
2004
Vinokurov oli suurimpia suosikkeja vuoden 2004 Ranskan ympäriajossa, mutta joutui jäämään kilpailusta pois loukattuaan olkapäänsä Sveitsin ympäriajossa. Kauden päätteeksi hän sai pronssia MM-kilpailujen aika-ajossa.
2005
Vuonna 2005 Vinokurov voitti vanhimman klassikon, Liège-Bastogne-Liègen, sekä vaativaan Mont Ventoux'n nousuun päättyneen etapin Dauphiné Libéréssä. Ranskan ympäriajon ensimmäisessä aika-ajossa hän kukisti tallitoverinsa Jan Ullrichin ja Andreas Klödenin, mutta menetti paljon aikaa ensimmäisillä vuoristoetapeilla. Hän voitti 11. osuuden kukistettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Santiago Boteron. Vinokurov sai Henri Desgrange -palkinnon saavutettuaan ensimmäisenä Tour de Francen korkeimman kohdan Col du Galibier'n (2 645 metriä). Kilpailun päätteeksi hän voitti Champs-Élysées'lle päättyneen viimeisen etapin, jolla perinteisesti ovat juhlineet kirimiehet – samalla hän nousi kilpailussa viidenneksi.
2006
Vinokurov siirtyi vuoden 2006 alussa Liberty Seguros-Würth -joukkueeseen, mutta tallin toiminta päättyi toukokuussa tallipäällikkö Manolo Saizin tultua pidätetyksi niin sanotun Operaatio Puerton yhteydessä, johon liitettiin myös useita Liberty Seguros -joukkueen ajajia – ei kuitenkaan Vinokurovia. Ryhmä kazakstanilaisia yrityksiä perusti Liberty Segurosin raunioille uuden tallin, Astana Teamin. Ranskan ympäriajo jäi uudelta joukkueelta väliin, mutta Espanjan ympäriajoon se pääsi mukaan. Vinokurov jäi kilpailun ensimmäisellä vuorietapilla kärkimiesten vauhdista, mutta 7. osuudella hän oli toinen niukasti Alejandro Valverdelle hävinneenä. Voitettuaan kahdeksannen ja yhdeksännen etapin hän nousi kokonaiskilpailussa viidenneksi. Jatkossa Vinokurov ajoi hyvin sekä vuoristossa että aika-ajoissa, joista viimeisen hän voitti – tuloksena Espanjan ympäriajon voitto ennen Valverdea sekä kolmanneksi sijoittunutta tallitoveria ja maanmiestä Andrei Kašetškinia. Kauden päätteeksi Vinokurov saavutti vielä pronssia MM-kilpailujen aika-ajossa.
2007
Vuoden 2007 Ranskan ympäriajossa Vinokurov kaatui viidennellä etapilla loukaten muun muassa polvensa. Hän ajoi Alppien kolme vuorietappia tärkeimpänä tavoitteenaan hävitä mahdollisimman vähän muille kärkimiehille. Vinokurov lähti kilpailun 13. osuudelle, ensimmäiselle aika-ajoetapille, 19. sijalta. Hän voitti etapin yli minuutin erolla Cadel Evansiin nousten kokonaiskilpailussa yhdeksänneksi. Seuraavana päivänä Vinokurov hävisi Pyreneiden ensimmäisellä vuorietapilla osuuden voittaneelle Alberto Contadorille lähes puoli tuntia. Päivää myöhemmin hän palasi voittajaksi ajettuaan yksinäisessä irtiotossa maaliin kilpailun 15. etapilla. Tiistaina 24. heinäkuuta Vinokurovin Astana-talli kertoi kazakstanilaisen jääneen kiinni veridopingin käytöstä 13. osuuden jälkeen tehdyssä testissä. Samalla talli ilmoitti vetäytyvänsä kilpailusta. Lauantaina 28. heinäkuuta myös Vinokurovin B-näyte osoittautui positiiviseksi. Seuraavan viikon alussa Astana irtisanoi Vinokurovin.
2009
Vinokurov vapautui kilpailukiellosta kesällä 2009. Hän edusti Kazakstanin maajoukkuetta voittaessaan aika-ajoetapin Tour de l'Ain -kilpailussa. 24. elokuuta hän teki vuoden 2010 loppuun kestävän sopimuksen Astana-tallin kanssa. Hänen ensimmäinen kilpailunsa tallissa oli Espanjan ympäriajo 2009.
2010
Vinokurov voitti huhtikuun lopulla Giro del Trentino -etappikilpailun. Vain kaksi päivää myöhemmin hän voitti toisen kerran urallaan Liège–Bastogne–Liège-klassikon kukistettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Aleksandr Kolobnevin. Italian ympäriajon kokonaiskilpailussa hän sijoittui kuudenneksi ja pistekilpailussa toiseksi. Hän johti kokonaiskilpailua kolmannen etapin jälkeen sekä uudelleen, sijoituttuaan seitsemännellä etapilla kolmanneksi, etappien 7–10 jälkeen. Ranskan ympäriajossa hän voitti 13. etapin ja oli kokonaiskilpailussa viidestoista. Viikkoa myöhemmin hän sijoittui toiseksi Clásica de San Sebastián -kilpailussa.
2011
Vinokurov voitti etapin Baskimaan ympäriajossa sekä Tour de Romandiessa, jonka kokonaiskilpailussa hän oli kolmas. Hän sijoittui kolmanneksi myös Critérium du Dauphinéssa. Hän mursi oikean reisiluunsa kolaroituaan Ranskan ympäriajon 9. etapilla. Viikko tämän jälkeen hän ilmoitti lopettavansa uransa, mutta pyörsi päätöksensä syyskuussa.
Niklas Eriksson
Niklas Eriksson (s. 17. helmikuuta 1969 Västervik, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Eriksson pelasi lähes koko uransa Leksands IF:ssä, jota edusti 19 kauden ajan. Elitserienissä hän on pelannut 514 ottelua tehoin 138+200=338 ja on kerännyt niissä 418 rangaistusminuuttia. Allsvenskanistakin hänellä on yli 100 ottelun kokemus.
Ura
Eriksson on kotikaupunkinsa joukkueen Västerviks IK:n kasvatti. Hän siirtyi 16-vuotiaana Leksands IF:ään vuonna 1985 ja pelasi tulokaskautensa kaudella 1987–88. Keväällä 1987 hän voitti EM-kultaa. Kaudella 1988–89 hän voitti Elitserienin hopeaa, joka jäi hänen uransa ainoaksi mitaliksi Elitserienistä. Samana kautena hän voitti myös alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa.
Leksandin lisäksi Eriksson on miesten sarjoissa edustanut vain jääkiekon SM-liigajoukkue HIFK:ta kaudella 1996–97 sekä hänen uransa kaksi viimeistä kautta 2005–06 ja 2006–07 Italian Serie A:n Hockey Club Pustertal-Val Pusteriassa, jossa voitti Serie A:n syöttöpörssin kaudella 2006–07.
Chas & Dave
pienoiskuva|Chas & Dave vuonna 2015. Chas & Dave oli englantilainen poprock- ja pub rock -yhtye, jonka perustivat Charles Hodges (1943–2018) ja David Peacock (s. 1945) vuonna 1974. Heidän esittämänsä musiikkityylin nimitys, rockney, tulee sanoista rock ja cockney, koska Hodges lauloi Lontoon East Endin työväenluokan perinteisellä cockneyn murteella. Chas & Daven läpimurtohitti oli ”Gertcha” vuodelta 1979. Ennen Chas & Daven perustamista Hodges oli sessiomuusikko, joka soitti muun muassa The Outlaws -yhtyeessä Ritchie Blackmoren kanssa. Jerry Lee Lewis opetti Hodgesille pianonsoittoa eräällä risteilyllä Englannin kanaalin yli vuonna 1963.
Niklas Eriksson
Maajoukkueura
Eriksson ei pelannut yksiäkään miesten MM-kilpailuja, mutta hän pelasi Lillehammerin olympiakisoissa vuonna 1994 ja voitti kultaa.
Chas & Dave
Hodges ja Peacock olivat jalkapalloseura Tottenham Hotspur FC:n kannattajia, ja he levyttivät Tottenhamille kannatuslauluja. ”Ossie's Dream… (Spurs Are on Their Way to Wembley)” ja ”Glory, Glory, Tottenham Hotspur” levytettiin vuonna 1981 yhdessä Tottenhamin silloisen edustusjoukkueen kanssa, joka voitti FA Cupin sinä vuonna.
Niklas Eriksson
Muuta
Niklaksen veli Marcus Eriksson pelaa Mora IK:ssa.
Chas & Dave
Chas & Daven rumpali Mick Burt kuoli vuonna 2014.
Chas Hodges kuoli syyskuussa 2018. Hän oli ollut hoidettavana syövän takia.
Rio Brancon ritarikunta
pienoiskuva|Ritarikunnan tunnuksia Rio Brancon ritarikunta on brasilialainen ritarikunta, joka perustettiin 5. helmikuuta 1963 presidentti João Goulartin kaudella. Sitä myönnetään tunnustuksena ansioituneesta palveluksesta kansakunnalle.
Kunniamerkkiä jaetaan viidessä luokassa, minkä lisäksi on myös yksi mitaliluokka:
Justice League: Crisis on Two Earths
Justice League: Crisis on Two Earths on helmikuussa 2010 suoraan DVD:lle julkaistu animaatioelokuva. Se perustuu löyhästi Grant Morrisonin tekemään yksiosaiseen DC Comicsin kustantamaan sarjakuvaan JLA: Earth 2, sekä Dwayne McDuffien julkaisemattomaan Justice League: Worlds Collide elokuvan käsikirjoitukseen, jossa Oikeuden Puolustajat taistelevat rinnakkaisuniversumin omia pahojaversioita vastaan.
Elokuva on seitsemäs peräkkäinen elokuva Warner Premieren ja Warner Bros. Animationin tuottamista DC universumin alkuperäisistä animaatioelokuvista, jonka aloitti Superman: Doomsday vuonna 2007.
Juoni
Hyväntahtoinen Lex Luthor saapuu rinnakkaisuniversumista värväämään Oikeuden Puolustajia taistelemaan rinnallaan hänen universuminsa rikollisia Crime Syndicatea vastaan, jotka ovat lähes kopioita sankareista. Toisin kuin maailmassa jossa Luthor on kaiken paha, rinnakkaisuniversumissa Crime Syndicate uhkaa nousta planeetan valtaan kiristyskeinoin Ultramanin johdolla, mutta sitä vastoin Owlman on laatinut pahamaineisemman suunnitelman, joka uhkaa kaikkia universumeja.
Mikko Hallikainen
Mikko Ilmari Hallikainen (s. 15. kesäkuuta 1973 Kuopio) on suomalainen kuvataiteilija, kuvanveistäjä ja graafikko.
Hallikainen opiskeli Imatran taideopistossa 1991–1994 ja piti debyyttinäyttelynsä Imatran kulttuurikeskuksessa 1994. Sen jälkeen on seurannut lukuisia näyttelyjä Suomessa ja ulkomailla. Suomessa hän on ollut mukana järjestämässä Red Gallery Finland – China International Contemporary Ink Exhibition 2018 -näyttelyä vuodenvaihteessa 2018-2019.
Iranin kansallissosialistinen puolue
Iranin kansallissosialistinen puolue (SUMKA) oli Iranin ulkopuolella muodostettu uusnatsipuolue, joka yritti kumota maan hallituksen ja pystyttämään uuden, ei-islamilaisen järjestelmän.
Puolueen tavoitteena oli palauttaa Iranin valtio nimeä ja kulttuuria myöten takaisin Persiaksi. Hallitusmuoto, jota puolue kutsui Persian demokraattiseksi tasavallaksi, olisi hylännyt länsimaista tulleet kapitalistiset arvot sekä islamilaisen šarialain. Puolue halusi tuoda esille iranilaisten ”todellisen arjalaisen luonnon”, jonka arabien valtaantulon jälkeen ajateltiin hiljalleen hukkuneen islamilaisuuden alle. Puolue tuomitsi jyrkästi Israelin ajaman sortopolitiikan Lähi-idässä, mutta väitteet antisemitismistä se kuitenkin epäsi ilmoittamalla, että se vastustaa ainoastaan juutalaisvaltiota, ei juutalaisia itsessään.
Iranin kansallissosialistinen puolue oli jäsen maailmanlaajuisessa uusnatsien verkostossa, panarjalaisessa kansallisessa rintamassa, joka hyväksyy joukkoihinsa europidejä myös länsimaiden ulkopuolelta.
Jerry Sammalisto
Jerry Sammalisto (s. 14. tammikuuta 1998 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Sammalisto laukoo oikealta.
Portlandin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta
thumb Portlandin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta on roomalaiskatolinen arkkihiippakunta Yhdysvaltain luoteisrannikolla, joka perustettiin 24. heinäkuuta 1846 ja korotettiin arkkihiippakunnaksi 29. heinäkuuta 1850. Vuonna 2010 hiippakuntaan kuului 415 000 henkeä.
Jerry Sammalisto
Ura
Sammalisto on Porin Ässien kasvatti. Hän toimi kaudella 2014–2015 seuran B2-nuorten varakapteenina, kuten myös kaudella 2015–2016 Ässien B-nuorissa. Kauden 2016–2017 päätteeksi Sammalisto voitti A-nuorten SM-hopeaa. Kaudella 2017–2018 hän jakoi tehoilla 16+19=35 Ässien A-nuorten sisäisen pistepörssin toisen sijan Roman Žitnýn kanssa edellään vain Otto Kivenmäki.
Portlandin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta
Nykyinen arkkipiispa on John George Vlazny.
Jerry Sammalisto
Ura
Kaudella 2018–2019 Sammalisto debytoi Ässien SM-liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä 14. joulukuuta 2018 Mikkelin Jukureita vastaan. Sammalisto merkittiin Ässien nelossentteriksi laidoilleen Juho Tommila ja Matias Varttinen. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.02 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Sammalisto teki neljännessä ottelussaan Tapaninpäivänä 26. joulukuuta 2018 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Kaikkiaan hän teki SM-liigassa kauden aikana 19 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4.
Sammalisto siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen. Hänen tulokaskautensa toi siellä 46 runkosarjaottelussa tehot 8+17=25 ja neljässä Suomen Cupin ottelussa tehot 1+1=2. Joulukuussa 2019 Sammalisto kävi yhden ottelun verran lainalla Ässien SM-liigajoukkueessa.
Sammalisto teki kaudeksi 2020–2021 yksivuotisen jatkosopimuksen Hermeksen kanssa.
Jouni Arolainen
Jouni Arolainen (s. 25. elokuuta 1967) on suomalainen entinen ralliautoilija, joka kilpaili rallin SM-sarjassa sekä muutamissa MM-osakilpailuissa vuosina 2006–2010.
Ura
Arolainen ajoi vuosina 2006 ja 2007 SM-sarjaa N-ryhmän Mitsubishi Lancer Evolutionilla vaatimattomalla menestyksellä. Kaudelle 2008 N-ryhmäläinen Mitsubishi vaihtui 2002-malliseen Ford Focukseen, jolla Arolainen voitti kansallisen Riihimäkirallin. Ennen Arolaista autolla oli kilpaillut Jukka Hiltunen ja se oli vanha Carlos Sainzin ja Markko Märtinin MM-sarjassa ajama auto. Kauden aikana Arolainen pääsi viidestä yrityksestä vain kahdesti rallin maaliin parhaana sijoituksena Keski-Uusimaa Rallin 16. sija. Kauden kahteen viimeiseen SM-ralliin auto vaihtui tuoreempaan, 2005-malliseen WRC Fokukseen.
Kaudella 2009 Arolainen ei osallistunut SM-sarjaan mutta ajoi sen sijaan Suomen ja Norjan MM-ralleissa sekä edellisen vuoden tapaan kansainvälisen rallin Thaimaassa, josta kotiintuomisina oli voitto - kuten ensimmäiselläkin kerralla 2008. Thaimaan kansainvälisen rallin ovat aikaisemmin suomalaista voittaneet vain Jussi Välimäki ja Tommi Mäkinen. Kaudella 2010 Arolainen osallistui Suomen ja Ruotsin MM-ralleihin, ajoi kotimaassa kolmanneksi kansallisessa Hankirallissa sekä osallistui N-ryhmän Mitsubishilla Whangarei-ralliin Uudessa Seelannissa.
Arolaisen kartanlukijoina ovat toimineet mm. Tapio Suominen, Risto Pietiläinen, Matti-Jussi Partanen sekä entiset ralliautoilijat Jouko Puhakka ja Toni Gardemaister.
Hovilanhaaran paperitehdas
thumb|250px|Hovilanhaaran paperitehtaan viivausosasto vuonna 1933. thumb|250px|Jämsänkosken Hovilanhaaran paperitehtaan PK I (ex. PK III oikealla) ja PK II (vasemmalla) 1910-luvulla. thumb|250px|Hovilanhaaran paperitehtaan lajittelusali vuonna 1915. Hovilanhaaran paperitehdas oli Jämsänkoskella sijainnut Jämsänkoski Oy:n toinen paperitehdas (toinen oli Patalankosken paperitehdas), joka aloitti toimintansa vuonna 1902. Tehdas kuului vuodesta 1920 aina lakkauttamiseensa saakka Yhtyneet Paperitehtaat -konserniin. Tehdas suljettiin 1970-luvulla, ja tehtaan kaksi paperikonetta myytiin Intiaan.
Tehdas tuotti aluksi sanomalehtipaperia ja hienopaperia. Sanomalehtipaperin valmistus loppui vuonna 1929.
Tehtaan paperikoneet
Lisäksi tehtaassa oli viisi hollanteria ja 35 hv:n höyrykone pumppujen ja kyyppien käyttöä varten. Tuotanto oli yhteensä noin 20 000 tonnia vuodessa.
Kantatie 72
Kantatietä 72 ja valtatietä 9 kulkeva reitti Mikkelistä Kuopioon on 7,2 kilometriä pitempi kuin valtatietä 5 kulkeva. Sitä käytetään kuitenkin vaihtoehtoisena reittinä, sillä sen liikennemäärät ovat huomattavasti viitostietä pienemmät. Savon rata kulkee Mikkelistä Suonenjoelle asti kantatie 72:n lähettyvillä.
Reitti ja tieyhteydet
Tie kulkee seuraavien kuntien ja taajamien/kylien kautta:
Historiaa
1960-luvulla Mikkelin ja Pieksämäen välille alettiin rakentaa kunnollista maantietä. Pieksämäki oli vielä tällöin vailla päätieyhteyttä muualle Suomeen. Vuonna 1971 numeroitiin kantatieksi 72 Mikkelistä Pieksämäelle kulkeva tieosuus. 1980-luvulla Pieksämäen ja Suonenjoen välistä tieosuutta levennettiin ja oikaistiin, ja vuonna 1989 kantatietä 72 jatkettiin Suonenjoelle. Aiemmin tämä tieosuus oli ollut maantie 450.
Vangasjärven liittymä Naarajärvellä parannettiin eritasoliittymäksi kesällä 2009.
Tiehankkeet
Tällä hetkellä kantatien 72 ainut suunnitteilla oleva tiehanke on valtatien 23 liittymän muuttaminen kiertoliittymäksi Pieksämäellä. Hankkeen aikataulusta ei ole vielä tietoa, mutta se valmistunee 2010-luvun aikana.
Oia (Thera)
Oia eli Oie  oli antiikin aikainen kaupunki Theran (nyk. Thíra) saarella Kykladeilla Kreikassa. Se sijoitetaan saaren itärannikolle nykyisen Kamárin kylän paikalle.
Barrington Atlas of the Greek and Roman World -kartastossa antiikin Oia on kuitenkin sijoitettu nimen perusteella saaren luoteiskärkeen nykyisen Oían kylän paikalle.
Vanjoki
Vanjoki on kylä Vihdissä, samannimisen joen varrella. Kylä kuuluu Vihdin Jokikunnan kyläkeskuksen vaikutusalueeseen ja sen naapurikyliä Vihdissä ovat niin ikään Jokikunnan kyläryhmään kuuluvat Härtsilä, Pakasela ja Kaharla. Kylän kautta kulkee Jokikunnalta Pusulan Koisjärvelle johtava yhdystie 1223.
Brasilian Grand Prix 1982
Brasilian Grand Prix 1982 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 21. maaliskuuta 1982 Jacarepaguan radalla Brasiliassa. Kilpailun voitti Renault'lla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden toinen.
Nelson Piquet olisi voittanut kilpailun ja Keke Rosberg ollut toinen, mikäli heitä ei olisi hylätty alipainoisten autojen takia. Tapauksen johdosto FOCA-tallit vetäytyivät San Marinon GP:sta.
Viana do Castelo -luokka
Alukset
Luokan kahdeksasta kymmeneen alusta on erityisesti suunniteltu toimimaan Pohjois-Atlantilla ja ne korvaavat jo palveluksesta poistetut João Coutinho- ja Baptista de Andrade -luokkien korvetit sekä kalastusta valvoneet ja SAR-tehtävissä olleet pienet Cacine-luokan partioveneet. Luokan aluksista kaksi varustetaan saasteidentorjuntakalustolla kuten öljynkeräimin.
Portugali tilasi heinäkuussa 2015 toisen alus parin West Sea Vianan telakalta. Tilauksen arvo on hieman alle 77 miljoonaa euroa.
Einbeck
Einbeck on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa. Kaupungin väkiluku vuonna 2015 oli 31 338.
Yhtenäisen Venäjän Nuori Kaarti
Historia ja toiminta
Yhtenäisen Venäjän Nuori Kaarti on perustettu vuonna 2005. Järjestö esti byrokraattisella tempulla Toinen Venäjä -oppositioryhmän mielenosoitusmarssin Moskovan keskustassa 13. huhtikuuta 2007.
Nuori Kaarti osallistui 27. huhtikuuta – 4. toukokuuta 2007 välisenä aikana Viron Moskovan suurlähetystön saartoon. Mukana olivat myös Rossija Molodaja, Mestnye sekä Naši. Syynä oli Pronssisoturi-patsaskiista. Pronssisoturi-kiistan loppuvaiheessa Nuori Kaarti oli järjestämässä virolaistuotteiden boikottia 7. toukokuuta 2007. Mustalle listalle joutuivat tuolloin myös suomalaisen Valion Virossa valmistamat tuotteet.
Versailles’n palatsin puisto
thumb|Näkymä keskiakselia myöten Versailles’n palatsiin päin noin vuonna 1860. Taiteilija tuntematon.
Versailles’n palatsin puisto on kuuluisa ranskalainen puisto, joka sijaitsee Versailles’ssa Yvelinesin departementissa, noin 15 kilometrin päässä Pariisista. Puisto ja sen laidalla sijaitseva Versailles’n palatsi ovat kuuluneet vuodesta 1979 Unescon maailmanperintöluetteloon. Suojeltu ydinalue oli aluksi 815 hehtaaria, mutta vuoden 2007 laajennuksen jälkeen se käsittää 1 070 hehtaaria.
Puisto tunnetaan arkipuheessa myös Versailles’n puutarhana (le jardin de Versailles), mutta nimitys on liian yksinkertaistava. Kaikilta sivuiltaan suljettuun puistoon kuuluu nimittäin lukuisia rakennuksia ja useita puutarhoja, joiden pinta-ala on yhteensä noin 90 hehtaaria. Puiston rakennuskantaa ovat Versailles’n palatsi, Petit Trianon, Grand Trianon sekä useita rakennuksia sisältävä kuningattaren kylä, Hameau de la Reine. Puutarhoja ovat André Le Nôtren suunnittelema muotopuutarha, molempien Trianonien puutarhat, Marie-Antoinetten kiinalais-englantilainen puutarha ja kuninkaan keittiöpuutarha (potager du roi). Puistoon kuuluu myös kaksi suurta vesialuetta: lähellä keskiakselin länsipäätä sijaitseva Suuri kanava (Grand Canal) ja Sveitsiläiskaartin allas (pièce d'eau des Suisses) melko lähellä palatsin eteläistä siipeä.
Loppuosan puiston alueesta muodostavat metsäiset alueet ja viljelykset, joita lävistävät leveät ja suorat puistokäytävät. Sieltä saa alkunsa Mauldrejoen haara Gally, jonka vesi kulkee Suuren kanavan kautta ja siitä länteen. Puistoa rajaavat idässä Versailles’n ja Le Chesnay’n kaupunkirakenteet, pohjoisessa Chèvreloupin arboretum ja idässä Versailles’n tasanko, joka on luokiteltu maisemakohde. Etelässä rajana on erilaisia istutuksia, Satoryn ja Versailles’n metsä, Ranskan maatalouden tutkimuskeskus sekä merivoimille kuuluva sotilasalue.
Alussa autiota, mutta runsaasti riistaa
Versailles’n palatsin puisto rakennettiin maisemaan, jossa vielä Henrik IV:n aikana oli vain sadan savun asutus nimeltään Versailles, Trianon-kyläpahasen lähellä. Maisema ei ollut ruma, mutta tuolloin se oli melkoisen autio: lammikoita, nummea, suota ja aivan lähellä kauniita pieniä metsiköitä. Riistaa oli runsaasti ja myöhemmin juuri se houkutteli metsästystä rakastavan Ludvig XIII:n viettämään aikaansa siellä. Kun kuningas oli metsästysretkillään saanut tarpeekseen seudun huonoista majoitusvaihtoehdoista, hän rakennutti 1624 ensimmäiset rakennukset Versailles’hin. Vaikka maanomistus kasvoi pian 40 hehtaariin, tilan luonnonkivestä ja tiilestä tehdyt rakennukset olivat vielä 1627 niin vaatimattomia, ettei sellaisten rakennuttamisella yksinkertaisinkaan aatelismies olisi ylpeillyt. Vähitellen Ludvig XIII laajensi omistuksiaan Trianonin kylään asti ja kaivautti ensimmäisen vesiaiheen, josta tuli myöhemmin Apollonin suihkulähde. Hänen puutarhurinsa piirsivät puistokäytäviä, koristeellisia istutusalueita ja loivat perustan puiston keskiakselille. Kun istutusalueelle oli 1631 pystytetty arkkitehti Le Royn suunnittelema kaunis julkisivu kaksine sivurakennuksineen, tilasta alettiin puhua miellyttävänä vierailukohteena. Kahden uuden rakennusmassan väliin, kaarikäytävien muodostaman alakerroksen alapuolelle, syntyi suorakaiteen muotoinen terassi. Puistoon rakennettiin eläintarha, jossa oli eurooppalaisten eläinten lisäksi jopa kameleita ja norsuja.
thumb|left|300px|Versailles 1890 julkaistussa kartassa, Meyers encyclopedia.
Uudistus loisteliaaseen tyyliin
Laajemmat rakennustyöt käynnistyivät, kun Ludvig XIV määräsi Versailles’n tilan hovin vakituiseksi asuinpaikaksi. Rakennuksia laajennettiin vuosina 1661–1688 arkkitehtien Le Vaun ja Mansartin johdolla rakennusryhmäksi, jonka loistelias, barokin lopulle sijoittuva tyyli tuli myöhemmin tunnetuksi tilaajansa nimellä, style Louis XIV. Alkusysäyksenä laajoille muutostöille uskotaan olleen kuninkaan vierailu talousministerinsä Nicolas Fouquet’n vieraana tämän omistamassa Vaux-le-Vicomten linnassa 17. elokuuta 1661. Tässä silloin Ranskan hienoimmaksi sanotussa linnassa järjestettiin illalliset, joiden vertaisia kuningas ei ollut omassa hovissaan saanut nauttia. Myös linnan puutarha oli tunnettu kauneudestaan. Sen oli suunnitellut André Le Nôtre. Le Nôtre työskenteli Versailles’n puutarhojen hyväksi vuosina 1662–1693. Häntä kuvattiin rehelliseksi, tarkkuuteen pyrkiväksi ja suoraksi mieheksi, joka pyrki vain auttamaan luontoa ja tuomaan esille sen todellisen kauneuden pienimmin mahdollisin kuluin.
Tuleva palatsi sijaitsi kukkulaisessa maastossa vetisen maaston ympäröimällä. Töiden jo alettua kriittiset arvostelijat sanoivat rakennuspaikkaa maailman ikävimmäksi ja epäkiitollisimmaksi. Rahainvartija Colbertin mukaan jälkimaailman arvioisi nuorta Ludvig XIV:tä elämän aikana rakennutettujen hienojen talojen mukaan. Siksi hän moitti kuningasta vakavasti Versailles’n hankkeesta koettaen saada hänet luopumaan siitä Louvren, ”maailman varmasti hienoimman” palatsin, hyväksi: ”Voi, mikä sääli, että kuninkaista suurinta ja hyveellisintä mitattaisiin Versailles’n mukaan.”
Kuningas ei suinkaan luovuttanut, vaan antoi siirtää Vaux’n linnasta tuhansia puita, jotka istutettiin Versailles’in toteuttamaan Le Nôtren suunnitelmia pitkistä perspektiivilinjoista. Kun kesällä 1664 järjestettiin juuri puutarhajuhla, palatsin työt olivat kesken ja vierailemaan tullut hovin väki vihainen, mutta kokonaisuus valloitti. Puutarhan symmetria, sen kalusteet, kävelyreittien kauneus, lukemattomat kukat sekä appelsiinipuut loivat ainutlaatuisen kokonaisuuden. Kukkulat oli tasoitettu ja metsään oli sijoitettu bosketteja, patsaita ja suihkulähteitä.
Ensimmäisen laajennuksen jälkeen vanhasta metsästyshuvilasta ja sen lähialueista rakennettiin antiikin taiteiden ja kulttuurin hengessä uusi pääkaupunki kuninkaan hoville ja hallitukselle. Rakennus- ja muutostyöt kestivät vajaat kahdeksan vuotta, majoitettavia oli noin kymmenen tuhatta.
Hovi muuttaessa linnaan 6. toukokuuta 1682 palatsi, kaupunki ja puisto olivat edelleen lähinnä jättimäinen työmaa. Sen laajuutta kuvaavat tiedot työntekijöiden määrästä: 27. elokuuta 1684 kuluneen viikon aikana työssä oli ollut 22 000 miestä ja 6 000 hevosta, toukokuussa 1685 miehiä oli ollut 36 000.
Ilmaa ja aurinkoa kansalle
Kuningas osallistui aktiivisesti palatsin ja sen puutarhan koristamiseen seuraten työmaiden etenemistä myös paikan päällä. Hänen tahdostaan muun muassa tuotettiin Tanskasta joutsenia Suureen kanavaan. Kuninkaalta tuli ehdotuksia erityisesti boskettien sijoitteluun ja koristelun suunnitteluun. Näiden suhteen puutarhaa suunniteltiin vielä myöhemminkin jatkuvasti uudelleen.