cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mr. Tambourine Man
Taustaa ja äänitys
Yhtye oli julkaissut The Beefeaters -nimellä yhden singlen, ”Please Let Me Love You”, mutta kappale ei ollut saavuttanut menestystä. ”Mr. Tambourine Manin” julkaisi folk- ja folk rock -levyjen erikoisyhtiöksi muodostunut Columbia Records, jonka kautta ilmestyi myös Dylanin ja Simon & Garfunkelin albumeja. Yhtyeen levytyssopimus Columbian kanssa koski vain ”Mr. Tambourine Man” -singleä, ja mikäli se ei saavuttaisi menestystä, yhtiö ei antaisi uutta mahdollisuutta. Aikaa laulun äänittämiseen Byrdsillä oli kolme tuntia, mikä oli tuolloin yhdysvaltalaisessa ääniteollisuudessa normaali mitta. The Byrdsin kitaristi-laulaja Roger McGuinn oli tehnyt kappaleeseen omia muutoksia, kuten lyhentänyt sen pituutta, jotta se sopisi paremmin pop-singleksi sekä muuttanut tahtilajin 2/4-osasta 4/4-osaan.
Ainoa The Byrds -jäsen, joka kappaleella soitti, oli laulaja-kitaristi McGuinn. Aloittelevien yhtyeiden kohdalla kokemattomat soittajat oli tapana korvata äänityksissä rutinoituneilla ammattimuusikoilla. Syynä tähän oli juuri soittosuorituksen onnistumisen varmistaminen varatulla studioajalla. Tästä syystä kappaleessa soittivat kuuluisan äänilevytuottaja Phil Spectorin sessioiden luottomiehet; Leon Russell (piano), Larry Knechtel (basso), Hal Blaine (rummut) sekä Jerry Cole (kitara) ja lisäksi jotkin lähteet kertovat kitaristi Bill Pitmanin olleen mukana äänityksessä. Taustalaulusta vastasivat Byrdsin jäsenet David Crosby ja Gene Clark, mutta Chris Hillmania ja Michael Clarkea ei levytykseen huolittu. Tämä ensimmäinen single teki kuitenkin tunnetuksi The Byrdsin tavaramerkin; Roger McGuinnin 12-kielisen Rickenbacker-kitaran helisevän äänen Bach-vaikutteisine introineen sekä stemmalaulun. Columbia Records oli vakuuttunut tuloksesta, mutta joutui viivyttämään julkaisukiireidensä takia singlen markkinoilletuontia.
Julkaisu ja menestys
”Mr. Tambourine Man” julkaistiin lopulta 5. kesäkuuta 1965, yli neljä kuukautta sen äänityksen jälkeen, ja saman kuukauden 26. päivä siitä oli tullut ykköshitti Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla. Myös Britanniassa se nousi singlelistan kärkeen, kahden viikon ajaksi. Kappaleen suuri menestys teki folk rockista muoti-ilmiön, ja sen siivittämänä useat yhtyeet kiinnostuivat sovittamaan etenkin Bob Dylanin lauluja sähköisiksi versioiksi. Tämä oli onnenpotku myös Dylanille, sillä etenkin The Byrdsin ”Mr. Tambourine Man” teki hänen laulujaan tunnetummaksi suuren yleisön keskuudessa kuin hänen omat versionsa.
Kappaleet singlellä
A-puoli B-puoli
Muita versioita
Vuonna 1965 Judy Collins otti kappaleen mukaan albumilleen Judy Collins’ Fifth Album. Kolme vuotta myöhemmin 1968 William Shatner julkaisi oman versionsa kappaleesta albumilla The Transformed Man.
Vuonna 1990 Freud Marx Engels & Jung levytti kappaleesta suomenkielisen version nimellä ”Hra Tampuurimies”.
DragonFly BSD
Dillon aloitti DragonFly BSD -projektin, koska hän koki, että FreeBSD 5 -version kehittäjien valitsema tapa kehittää rinnakkaislaskentaa, kuten monen prosessorin ja säkeistyksen tuki, huonontaisi järjestelmän suorituskykyä. Dillon yritti vaikuttaa FreeBSD-projektin eteemiseen, mutta ajatui riitaan FreeBSDn kehittäjien kanssa, ja hänen oikeudensa suorien lähdekoodimuokkauksien tekemiseen evättiin. Tästä huolimatta, DragonFly BSD ja FreeBSD-projektit tekevät vieläkin yhteistyötä joidenkin bugien korjaamisessa ja ajureiden päivittämisessä.
DrogonFly BSDn takoituksena oli jatkaa FreeBSD 4 -version aloittamaa tietä, ja DragonFlyn kehitys on poikennut merkittävästi FreeBSDn pohjasta useassa merkityksessä, mukaan lukien Light Weight Kernel Threads -säkeistystoteutusta ja monipuolista HAMMER-tiedostojärjestelmää. Monet konseptit joita suunniteltiin käytettäväksi DragonFly BSD:n toteutuksessa lainaavat ratkaisuja AmigaOS -käyttöjärjestelmästä.
Parco Sempione
oikea|pienoiskuva|185x185px|Näkymä Parco Sempionesta, [[Castello Sforzesco|Castello Sforzescon näkyessä taustalla.]] Parco Sempione on suuri kaupunkipuisto Milanossa, Italiassa. Se on perustettu vuonna 1888, ja sen kokonaisala on 386 000 m². Puisto sijaitsee kaupungin historiallisessa keskustassa.
Puisto sijaitsee Milanon kahden tärkeän maamerkin, Castello Sforzescon ja Porta Sempionen vieressä.
Puistossa sijaitsee muun muassa Arena Civica, julkinen akvaario, Torre Branca -torni sekä julkinen kirjasto.
Veistokset
Puistossa sijaitsee pysyvät veistokset Armanilta, Francesco Barzaghilta, Giorgio de Chiricolta ja Antonio Paradisolta.
Mesodermi
Muodostus
Mesodermi syntyy varhaisesta ektodermista endodermin indusoimana. Parhaiten mesodermin induktio tunnetaan kynsisammakolla (Xenopus), jonka yksilönkehitystä on tutkittu runsaasti. Xenopus-varhaisalkio on jakautunut kahteen erinäköiseen puoliskoon: vaaleampaan ruskuaisen täyttämään vegetaaliseen puoleen ja pigmentoituneeseen tummaan animaaliseen puoleen. Vegetaalisesta puolesta kehittyy endodermi ja animaalisesta puolesta pääsääntöisesti ektodermi. Vegetaalinen puoli sisältää erityisiä munasolusta perittyjä proteiineja (mm. Vg-1 ja VegT), jotka viestittävät osaa animaalisesta puolesta kehittymään mesodermiksi.
Erilaiset monimutkaiset viestireitit vaikuttavat mesodermin erilaistumiseen moniksi mesodermityypeiksi.
Mesodermityypit
Alla on lueteltuna alkion mesodermityypit, sekä niistä kehittyvät yksilön osat.
Maunu Ladonlukko
thumb|right|Maunu Ladonlukon sinetti Maunu Ladonlukko tai Maunu Birgerinpoika (Magnus Birgersson, Magnus Ladulås) (noin 1240 – 18. joulukuuta 1290) oli Ruotsin kuningas vuosina 1275–1290. Hän oli Birger-jaarlin poika. Isän kuoltua hänestä tuli herttua.
Vuonna 1275 Maunu katkaisi välit veljiinsä, kuningas Valdemariin ja Eerikiin, ja pakeni Tanskan kuninkaan Eerik Klippingin luo Tanskaan. Hän palasi sadan tanskalaisen sotilaan ja 700 saksalaisen palkkasotilaan kanssa ja kukisti Valdemarin Hovan taistelussa. Heinäkuussa samana vuonna hänet valittiin Ruotsin kuninkaaksi Moran kivillä.
Vuonna 1276 Maunu meni naimisiin Sverkerien sukuun kuuluneen Holsteinin Helvigin kanssa.
Maunu antoi vuonna 1280 Alsnön säädöksessä kaikille, jotka varustivat ratsumiehen, verovapauden (ruotsiksi frälse eli rälssi). Näistä kehittyi vähitellen Ruotsin aateli. Myös kirkko sai vapautuksen veroista.
Risto Jalonen
Risto Jalonen (28. lokakuuta 1957 Vaasa – 22. elokuuta 2013) oli suomalainen kuva- ja sanataiteilija. Jalonen toimi muun muassa taidemaalarina ja valokuvaajana. Jalosen retrospektiivinen näyttely Virran varrelta oli esillä galleria Art Alexissa vuonna 2008. Samaan aikaan ilmestyi Rajatapaus, 50-vuotisjuhlajulkaisu.
Jalonen toimitti kokoomateoksia pohjalaisesta taiteesta, kuten Vaasa – kaupunki keskellä luontoa (2002) ja Avain – Risto Jalonen ja muita pohjalaisia elämän tulkkeja (2005). Yksin -runokirjan ruotsinkielinen käännös oli mukana Yleisradion Tanssiva karhu -kisassa 2005. Jalosen esikoisteos oli omakustanne Tuulee vuonna 1986.
Play-Yan Micro
right
Play-Yan Micro on Nintendon julkaisema mediasoitinmoduuli Game Boy Advance, Game Boy Advance SP, Game Boy Micro ja Nintendo DS -pelikonsoleille. Mediasoitin toistaa MP3-tiedostoja ja ASF/MPEG-4-videotiedostoja SD-muistikorteilta.
Play-Yan Micro suunniteltiin alun perin eritoten Game Boy Micro -pelikonsolille, mutta se on yhteensopiva myös Game Boy Advance, Game Boy Advance SP ja Nintendo DS -pelikonsoleiden kanssa.
Äänen toisto
Äänen pakkaus: MP3 (MPEG1 Layer-3)
Videon toisto
Videon pakkaus: MP4 (H.264, MPEG-4 video)
Tulevaisuus
Play-Yan Micro -mediasoittimesta on tällä hetkellä olemassa vain Japaninkielinen versio, mutta myöhemmin vuoden 2006 kuluessa on tulossa erillinen versio Euroopan markkinoille.
Nintendo julkaisee tulevaisuudessa tuen myös DivX -tiedostojen toistoon. Tuki toteutetaan firmware (ohjelmisto) -päivityksenä, jonka voi ladata yrityksen kotisivulta.
Greg Pankewicz
Greg Pankewicz (s., Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi Pohjois-Amerikassa ammattilaisena 18 kautta vuosina 1991–2009, mutta vain 21 ottelua NHL:ssä.
Ura
Pankewicz siirtyi kaudeksi 1999–2000 IHL:n Houston Aerosiin. Hän pelasi seurassa kaksi kautta, jonka jälkeen teki sopimuksen ECHL:n Pensacola Ice Pilotsin kanssa elokuussa 2001. Vuonna 2002 hänet valittiin kauden päätteeksi ECHL:n toiseen tähdistökentälliseen. Pensacolassa Pankewicz pelasi vuoteen 2003 asti, jonka jälkeen hän siirtyi pelaamaan CHL:n Colorado Eaglesiin. Pankewicz oli seuran kapteeni vuosina 2004–2009. Hän oli vuosina 2004, 2005, 2006 ja 2009 joukkueen eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Hänet valittiin CHL:n parhaaksi pelaajaksi vuonna 2005. Colorado voitti CHL:n mestaruuden vuosina 2005 ja 2007. Kaudella 2006–2007 Pankewicz pelasi olkapäävamman vuoksi vain 18 ottelua runkosarjassa. Hän pelasi pudotuspeleissä samalla kaudella 25 ottelua ja hänet valittiin pudotuspelien parhaaksi pelaajaksi. Pankewicz lopetti jääkiekkouransa kauden 2008–2009 jälkeen. Colorado Eagles nimitti hänet seuran apulaisvalmentajaksi elokuussa 2009. Lopettaessaan uransa Pankewicz oli tehnyt toiseksi eniten tehopisteitä Coloradon historiassa (304 ottelussa 207+257=464). Pankewicz on myös seuran historian jäähytilaston toinen, edellä on vain tappelija Fraser Filipic.
Risto Tuorila
Risto Kalevi Tuorila (s. 19. helmikuuta 1947 Oulu) on suomalainen näyttelijä, joka työskenteli pitkään Oulun kaupunginteatterissa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2010.
Ura
Tuorila kävi Suomen Teatterikoulun 1974–1978. Hän on aikaisemmin ollut näyttelijänä Lappeenrannan kaupunginteatterissa (1969–74), Ryhmäteatterissa (1978–1980) ja Kemin kaupunginteatterissa (1980–1981).
Risto Tuorila on naimisissa Oulun kaupunginteatterin lavastajan Maija Tuorilan kanssa. Hän harrastaa vapaa-ajallaan purjehdusta.
Tuorila on näytellyt monissa teatteri- ja elokuvaproduktioissa. Hän näytteli Vilho Koskelaa Rauni Mollbergin elokuvassa Tuntematon sotilas (1985) ja voitti siitä Parhaan miespääosan Jussi-palkinnon. Tuorila näytteli Jussi Koskelaa Timo Koivusalon ohjaamissa Täällä Pohjantähden alla ja Täällä Pohjantähden alla II -elokuvissa. Hän sai Oulun kaupungin kulttuuritunnustuspalkinnon vuonna 2004, perusteena pitkäaikainen ja ansiokas työ Oulun kaupunginteatterissa.
Kara Koyunlu
Kara Koyunlu tai Qara Qoyunlu oli keskiaikainen valtio, joka hallitsi nykyisen Azerbaidžanin, Armenian, Iranin, Turkin sekä Irakin käsittänyttä aluetta vuodesta 1375 vuoteen 1468.
Melville Y. Stewart
Melville Y. Stewart (19. kesäkuuta 1935 – 19. kesäkuuta 2020 ) oli yhdysvaltalainen uskonnonfilosofi ja Bethel Universityn filosofian emeritus- ja apulaisprofessori. Stewart käsitteli myös tietoteoriaa ja metafysiikkaa.
Stewart opetti Bethel Universityn lisäksi useissa yliopistoissa ympäri maailmaa. Hän toimi vierailevana professorina muun muassa Pietarin valtionyliopistossa sekä useissa kiinalaisissa yliopistoissa.
Montreuil-Bellay
Montreuil-Bellay on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen sivujoen Thouetjoen varrella.
Sähköpaimen
Sähköpaimen on laite, joka antaa laitumen ympäri viritetylle metallijohdolle, sähköaidalle sähköimpulsseja. Sähköpaimenen tarkoitus on pitää eläimet aidatulla alueella. Sähköpaimenien tehoalue on 1,6–9 joulea.
Isabella Ochichi
Isabella Bosibori Ochichi (s. 28. lokakuuta 1979) on kenialainen kestävyys- ja maastojuoksija.
Sähköpaimen
Suomen pitkäikaisin ja tunnetuin sähköpaimen vuodesta 1938 on Olli-merkkinen. Vuonna 2002 Olli-paimenten yhteenlaskettu myynti saavutti 350 000 kappaleen rajan.
Isabella Ochichi
Ochichin ensimmäiset kansainväliset kilpailut olivat puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailut 2001 Bristolissa, joissa hän sijoittui kahdeksanneksi. Seuraavana vuonna hän voitti MM-pronssia maastojuoksun MM-kisoissa Dublinissa lyhyellä matkalla ja juoksi kymmenenneksi IAAF:n GP-finaalissa 3 000 metrin juoksussa. Vuonna 2003 hän sijoittui maastojuoksun MM-kisoissa Lausannessa lyhyellä matkalla neljänneksi. Pariisin MM-kisoissa hän oli 5 000 metrin juoksussa kuudes ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa samalla matkalla viides. Samana vuonna hän voitti Keniassa poliisien mestaruuden 1 500 metrin juoksussa.
Vuonna 2004 Ochichi juoksi Brysselissä maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla viidenneksi. 28. maaliskuuta 2004 hän juoksi 5 kilometrin maantiejuoksun maailmanennätyksen ajalla 14.53. Hän saavutti uransa suurimman saavutuksen Ateenan kesäolympialaisissa voittamalla olympiahopeaa 5 000 metrillä ajalla 14.48.19. Myöhemmin samana vuonna hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa samalla matkalla toinen. Kauden kärkiaika 3 000 metrillä jäi hänen nimiinsä, kun hän juoksi Pariisin Kultainen liiga -osakilpailussa ajan 8.31,32. Ochichi avasi vuoden 2005 kilpailukauden juoksemalla maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kolmanneksi ja pitkällä matkalla viidenneksi. Hän sai lisäksi molemmilla matkoilla joukkuekilpailun MM-hopeaa. Helsingin MM-kisoissa hän oli 5 000 metrillä kahdeksas ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa 3 000 metrillä neljäs. Vuonna 2006 Ochichi voitti Kansainyhteisön kisoissa 5 000 metrin kilpailun. Maastojuoksun MM-kisoissa Fukuokassa hän oli lyhyellä matkalla kymmenes ja samalla voittamassa MM-hopeaa joukkuekilpailussa.
Bolzano
Bolzano on autonomisen Etelä-Tirolin alueen pääkaupunki Italian pohjoisosassa. Kaupungissa oli vuoden 2021 alussa 107 467 asukasta. Vuonna 2011 kaupungin väestöstä noin 73,8 % puhui äidinkielenään italiaa, 25,5 % saksaa ja 0,7 % ladinia. Kaupunkia ympäröivällä Etelä-Tirolin alueella saksa on enemmistökielenä.
pienoiskuva|vasen|Bolzanon katedraali Yksi Bolzanon tunnetuimmista nähtävyyksistä on Etelä-Tirolin arkeologinen museo, jossa on säilytetty Ötzi-muumiota vuodesta 1998 lähtien.
Ilmasto
Bolzanossa vallitsee lauhkea ilmasto. Vuorokauden keskimääräinen ylin lämpötila vaihtelee 6–29 °C:n välillä ja alin lämpötila −5–16 °C:n välillä. Lämpimintä on heinäkuussa ja kylmintä tammikuussa. Vuosittainen sadanta on noin 710 millimetriä.
Sulamispiste
Sulamispiste (lyhenne sp. ) on jokaiselle aineelle ominainen lämpötila, jossa kyseinen aine muuttuu kiinteästä olomuodosta nestemäiseen olomuotoon. Käänteinen reaktio, muutos nestemäisestä olomuodosta kiinteään tapahtuu jähmettymispisteessä. Jään sulamispiste on noin 0 °C paineesta riippuen.
Korkein tunnettu sulamispiste normaalipaineessa on grafiitilla, noin 3 675 °C.
Oulun uimahalli
pienoiskuva|Oulun uimahallin pohjakuva Oulun uimahalli on Oulussa, Raksilan kaupunginosassa. Oulun uimahalli on Suomen suurimpia ja suosituimpia uimahalleja. Vesipinta-alaa on 1 853 m² ja käyntikertoja vuosittain noin 600 000, joka on Suomen uimahalleista toiseksi eniten Helsingin Mäkelänrinteen jälkeen. Uimahalli avattiin syksyllä 1974 ja se oli Suomen ensimmäinen täysimittainen (8-ratainen) 50 metrin uimahalli. Hallia on laajennettu 1980-luvulla kuntoaltaalla. Mittava peruskorjaus ja laajennus tehtiin 2000-luvun alussa, jolloin uimahalliin tuli liukumäki ja monitoimiallas, ja aulatilat järjesteltiin uudelleen. Halliin on tulossa mittava peruskorjaus kolmen-viiden vuoden kuluttua, tätä ennen on suunnitteilla uusi uimahalli Linnanmaalle.
Oulun uimahallin palveluihin kuuluvat allasosaston lisäksi kunto- ja liikuntasali, sekä judo- ja nyrkkeilysalit. Toisessa kerroksessa toimii kahvio, kokoustilat sekä liikuntaneuvontapiste. Allasosastossa on kahdeksanratainen 50 metrin allas, jonka voi jakaa välisillalla, jolloin saadaan kuusitoista 25 metrin rataa, kuusiratainen 25 metrin kuntoallas, lasten opetusaltaat, 35 metriä pitkä liukumäki altaineen, sekä monitoimiallas, jossa on erilaisia vesihierontapisteitä. Hallista löytyy myös kaksi kappaletta yhden ja kolmen metrin ponnahduslautoja, sekä kolmen, viiden, seitsemän ja kymmenen metrin hyppytasot.
Sulamispiste
Alkuaineiden sulamispisteitä
Sulamispiste voidaan määrittää tarkasti vain puhtaille aineille. Metalliseokset jähmettyvät lämpötila-alueessa. Jähmettyminen alkaa likviduslämpötilan alapuolella ja on täydellinen soliduslämpötilasta. Nopean jäähtymisen aikana jähmettyminen alkaa likviduksen alapuolelta. Sula on tällöin alijäähtynyt. Likviduksen ja soliduksen välissä esiintyvää sulan ja kiinteän olomuodon sekoitusta kutsutaan faasitasapainopiirrosten puuroalueeksi.
Oulun uimahalli
Liikuntarajoitteisetkin pääsevät uimaan Oulun uimahalliin, esimerkiksi monitoimiallas on varustettu henkilönostimella ja kuntoallas veteen laskeutuvalla pyörätuoliluiskalla.
Aiheesta muualla
65.00917°N, 25.49806°W
Giuseppe Giacosa
thumb|right|Giuseppe Giacosa Giuseppe Giacosa (21. lokakuuta 1847 – 1. syyskuuta 1906) oli italialainen runoilija, näytelmäkirjailija ja libretisti. Hän on tunnettu yhdessä Luigi Illican kanssa laatimistaan libretoista Giacomo Puccinin oopperoihin La bohème, Tosca ja Madama Butterfly.
Bart Starr
thumb|Bart Starr Bryan Bartlett "Bart" Starr (9. tammikuuta 1934 – 26. toukokuuta 2019 ) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja valmentaja. Hän syntyi Montgomeryssa, Alabamassa, ja aloitti NFL-tason uransa vuonna 1956.
Starr pelasi pelinrakentajana vuoteen 1971 saakka Green Bay Packersissa, jota hän myöhemmin valmensi vuosina 1975–1983. Hän on viisinkertainen NFL:n mestari (kausina 1961, 1962, 1965, 1966 ja 1967) ja kuului 1960-luvulla neljästi Pro Bowl -joukkueeseen. Starrin NFL-mestaruuksista kaksi viimeistä olivat Super Bowl -voittoja. Starr valittiin sekä historian ensimmäisen että toisen Super Bowlin parhaaksi pelaajaksi.
Bart Starr valittiin Pro Football Hall of Famen jäseneksi vuonna 1977.
Jim Davis (näyttelijä)
Marlin "Jim" Davis (26. elokuuta 1909 – 26. huhtikuuta 1981) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten Jock Ewingin roolista televisiosarjassa Dallas.
Hän syntyi Missourissa ja menetti ainoan lapsensa Tara Dianen (s. 1953) auto-onnettomuudessa vuonna 1970.
Hän esiintyi Dallasissa vuodesta 1978 kuolemaansa asti. Sitä ennen hän oli tehnyt useita rooleja 1950-luvun lännenelokuvissa, ollut päähenkilönä kahdessa televisiosarjassa ja esiintynyt noin 200 kertaa muissa televisiosarjoissa. . Davis kuoli syöpään 71-vuotiaana. Hänet haudattiin Forest Lawn Memorial Parkiin, Glendale. Hänellä on tähti Hollywoodin Walk of Famella.
Harri Ylönen
Harri Ylönen (s. 21. joulukuuta 1971 Kuopio) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitapuolustaja, mutta kykeni pelaamaan myös keskellä. Hän toimi viimeksi kasvattajaseuransa Kuopion Palloseuran apuvalmentajana.
Ylönen edusti Veikkausliigassa Kuopion Palloseuraa kausina 1991–92, 2007–09 sekä Hakaa kausina 1993–98, 2002–04 ja 2006. Hän saavutti Hakan riveissä kolme Suomen mestaruutta ja kaksi Suomen Cupin voittoa. Veikkausliigassa Ylönen pelasi yhteensä 278 ottelua, joissa maaleja kertyi 18. Mitaleita Ylöselle kertyi kaikkiaan kuusi. Suomen maajoukkueessa hän esiintyi 45 kertaa.
Ulkomailla Ylönen edusti norjalaista SK Brannia vuosina 1999–2001 ja saksalaista Sportfreunde Siegeniä vuosina 2005–2006. Norjassa Ylönen voitti pronssia ja hopeaa, Saksassa hän puolestaan saavutti nousun 2. Bundesliigaan.
Ylönen valittiin lokakuussa 2009 Veikkausliigan 20-vuotistähdistöjoukkueeseen.
Kansainvälinen filosofian päivä
Kansainvälinen filosofian päivä on Yhdistyneiden kansakuntien kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestö Unescon filosofialle omistama vuosipäivä, jota vietetään aina marraskuun kolmantena torstaina. Unesco aloitti perinteen 21. marraskuuta 2002, jolloin päivää vietettiin ensimmäisen kerran.
Filosofian päivää on vietetty sekä Unescon päämajassa Pariisissa että eri jäsenmaissa. Suomessa Unesco-kouluverkko, Filosofian ja elämänkatsomustiedon opettajat ry (FETO) ja Suomen filosofinen yhdistys (SFY) ovat järjestäneet filosofian päivänä esseekilpailun.
Paimen (täsmennyssivu)
Paimen voi viitata seuraaviin:
Rantahernesara
Rantahernesara (Carex viridula var. viridula) on sarojen (Carex) sukuun kuuluvan hernesaran (Carex viridula) nimimuunnos. Rantahernesara kuuluu muiden hernesaran muunnosten tavoin keltasararyhmään, jonka lajien, alalajien, muunnosten ja risteymien erottaminen toisistaan on vaikeaa.
Rantahernesara on erilaistähkäinen sara, jonka kukinto koostuu yhdestä hedetähkästä sekä 2–4 emitähkästä. Emitähkät ovat kellertäviä ja tiiviisti lähellä toisiaan. Emikukat ovat kolmeluottisia. Pullakot ovat lyhyitä ja hyvin lyhyen suuodan omaavia.
Rantahernesara kasvaa monenlaisilla kosteilla kasvupaikoilla. Tavallisimmin sitä kasvaa suhteellisen avoimilla paikoilla, joilla muu kasvillisuus on matalaa, kuten rantaniityillä, ojissa sekä turvemailla. Suomessa rantahernesaraa kasvaa etenkin Ahvenanmaalla, mutta myös muualla Etelä- ja Keski-Suomessa suunnilleen Oulun korkeudelle asti.
Ferrari GT4
Dino 308 GT4 ja 208 GT4 (myöhemmin Ferrari 308 GT4 ja 208 GT4) on Ferrarin vuosina 1973–1980 valmistama keskimoottorinen V8 urheiluauto. Dino 308 GT4 esiteltiin vuonna 1973 Pariisin autonäyttelyssä ja sitä täydennettiin 208 GT4:llä vuonna 1975. Autoja myytiin Dino-merkeillä toukokuuhun 1976 asti, jolloin ne saivat Ferrari-merkin. GT4 korvattiin Mondial 8:lla vuonna 1980. Autoja valmistetiin yhteensä 2 826 kpl, joista 840 olivat 208 GT4 mallia.
308 GT4
Dino/Ferrari 308 GT4 esiteltiin 1973 täydentämään Dino 246 GT/GTS mallistoa. Se oli saatavilla sekä vasemman että oikean puolen ohjauksella. Auton rakentamisen aikana Euroopan malleihin tehtiin vain yksi kasvojenkohotus, jossa muutettiin jäähdyttimen säleikkö sekä ajovalojen sijainti. Yhdysvaltojen markkinoille suunnatut mallit erosivat Eurooppalaisista malleista isommilla puskureilla sekä sivuvaloilla edessä sekä takana.
208 GT4
thumb|left|Ferrari-Dino 208 GT4 Dino/Ferrari 208 GT4 julkaistiin 1975 Geneven autonäyttelyssä. Se suunniteltiin Italian markkinoille, joissa yli kahden litran moottorilla varustetut autot olivat yli kaksinkertaisen arvonlisäveron alaisia. Ero 308 GT4 malliin oli pienempi, 2.0L V8 moottori.
Wojciech Krzemiński
Wojciech Krzemiński (20. toukokuuta 1933 Varsova – 5. elokuuta 2017) oli puolalainen tähtitieteilijä ja Puolan tiedeakatemiaan (PAN) Nikolaus Kopernikuksen yliopiston astronomian keskuksen professori. Hän toimi pitkään Carnegie Institution for Science tiedejärjestössä.
Alpha Blondy
Alpha Blondy (oik. Seydou Koné; s. 1. tammikuuta 1953 Dimbokoro, Norsunluurannikko) on norsunluurannikkolainen reggaemuusikko. Hän laulaa enimmäkseen dioulaksi, ranskaksi ja englanniksi, joskus myös arabiaksi ja hepreaksi.
Wojciech Krzemiński
Krzemiński oli eräs varhaisia kataklysmisten muuttujien tutkijoita yhdessä Bohdan Paczyńskin ja Józef Smakin kanssa. Hän teki vuonna 1961 tarkkoja havaintoja U Geminorum kaksoistähtijärjestelmästä ja muista kääpiönovista. Hän havaitsi U Geminorumin kirkkauden muuttuvan voimakkaasti neljän tunnin, 14 minuutin ja 15 sekunnin jaksossa. Krzemińskin alkuperäinen malli selitti kirkkauden muutosten pitkin havaittua valokäyrää valkoisen kääpiön epätasaisesti hehkuvalla pinnalla, joka johtuisi kumppanista virtaavasta materiaalivirrasta. Tämä malli ei kuitenkaan sopinut myöhempiin havaintoihin. Järjestelmän oikean mallin antoi Józef Smak, joka selitti kaksoistähtijärjestelmän äkillisten kirkkauden muutosten johtuvan valkoisen kääpiön ympärille muodostuvan kertymäkiekon epävakauksista.
Krzemiński löysi röntgenpulsari Centaurus X-3:n näkyvän seuralaisen, joka tunnetaan nykyisin hänen mukaansa nimettynä Krzemiński'n tähtenä.
Hän oli myös eräs ensimmäisistä astronomeista, joka tulkitsi oikein AM Herculis -tähtien luonteen.
Siion
thumb|right|Taiteilija [[Ephraim Moses Lilienin Siion (1903).]] Siion on heprealaisessa Raamatussa käytetty sana, jolla viitataan usein Israelin maahan sekä sen pääkaupunkiin. Sana esiintyi jo kolmetuhatta vuotta vanhoissa teksteissä. Alkuperäiseltä merkitykseltään sana tarkoittaa Siionin vuorta, joka sijaitsee Jerusalemin lähellä. Vuorella seisoi Raamatun mukaan samanniminen linnake, jonka kuningas Daavid Raamatussa valloitti.
Maltanrausku
Maltanrausku (Leucoraja melitensis) on rauskujen Leucoraja-sukuun kuuluva kalalaji. Se elää kotoperäisenä Maltan ja Tunisian rannikoilla. Lisäksi sitä on harvemmin tavattu Algerian edustalta ja yksittäishavaintona Italian vesiltä. Lajin kuvaili Robert Clark vuonna 1926. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) on Punaisessa kirjassa luokitellut maltanrauskun äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.
Siion
Raamatussa tytär Siion tarkoittaa Jerusalemia tai sen asukkaita, toisinaan koko Israelia. Kristillisessä kielenkäytössä Siionilla tarkoitetaan usein kristillistä seurakuntaa. Nimi esiintyy muun muassa useissa virsissä sekä eräiden hengellisten laulukokoelmien nimissä kuten Siionin virret ja Siionin kannel.
Siionin mukaan on saanut nimensä myös sionismi, alun perin maalliseksi tarkoitettu poliittinen liike, jossa juutalaiset pyrkivät saamaan itselleen oman valtion.
Uzbekistan
Uzbekistan (, kyrillinen Ўзбекистон), virallisesti Uzbekistanin tasavalta (, kyrillinen Ўзбекистон Республикаси) on Itsenäisten valtioiden yhteisöön kuuluva sisämaavaltio ja entinen neuvostotasavalta Keski-Aasiassa.
Uzbekistan on enimmäkseen aavikkoa, itäosassa on yli neljä kilometriä korkeita vuoria. Maa sijaitsee silkkitien varrella, ja sitä ovat hallinneet mongolit, persialaiset ja venäläiset, Aleksanteri Suuri ja Timur Lenk. Suurin osa väestöstä on keskittynyt maan etelä- ja itäosiin. Runsaasta 30 miljoonasta asukkaasta 90 prosenttia on muslimeja ja 80 prosenttia kuuluu uzbekkien etniseen ryhmään.
Maantiede
thumb|Uzbekistanin kartta thumb|Uzbekistan varjostetussa satelliittikuvassa
Uzbekistanin rajanaapurit ovat Afganistan, Kazakstan, Kirgisia, Tadžikistan ja Turkmenistan.
Uzbekistan on enimmäkseen aavikkoa, joka kattaa 80 prosenttia sen pinta-alasta. Itäosassa on vuoria, joiden korkeimmat huiput kohoavat 4 500 metriin. Kyzylkumin autiomaa kattaa pääosan maan pohjoisosasta. Sen itäpuolella on Ferganan laakso, joka on Uzbekistanin hedelmällisin osa. Sen alueella sataa vain 100–300 mm vuodessa. Maahan virtaa kaksi suurta jokea Amudarja Tadžikistanista ja Syrdarja Kazakstanista. Niiden vettä käytetään kasteluun.
Araljärven eteläosat ovat Uzbekistanin puolella. Järvi on kutistunut 1960-luvulta asti jokien vesien mennessä peltojen kasteluun. Järven pinta-ala on kutistunut 60 prosenttia ja vesimäärä 80 prosenttia. Veden suolaisuus on samalla lisääntynyt 45 grammaan litrassa entisestä 10 grammasta litrassa. Tämä on luonut valtavan ympäristöongelman. Järvi on katkennut kahtia, ja Kazakstanin puolella Pohjois-Aral on pelastettu padon avulla. Uzbekistanin puoli eli Etelä-Aral jatkaa kutistumistaan.
Maassa esiintyy maanjäristyksiä, joista vakavin tuhosi Taškentia vuonna 1966.
Arojen kasvillisuus on lähinnä ruohoa, purojen varsilla kasvaa myös pensaita. Vuoristossa tavataan myös harvinaisia kasvilajeja. Katajalaji Zarafshani archa kasvaa vuorten alarinteillä, samoin monet lehtipuut. Yläosissa kasvaa enimmäkseen vain heinää jos sitäkään. Uzbekistanin monipuoliseen eläimistöön kuuluvat sudet, karhut ja lumileopardit.
Uzbekistan on toinen niistä maailman sisämaavaltioista, joiden kaikki rajanaapurit ovat myös sisämaavaltioita. Toinen on Liechtenstein.
Historia
Noin 2000 eaa. alkaen Anaun kulttuuriin kuuluva keidasviljelykulttuuri levisi Uzbekistaniin.
Uzbekistan sijaitsee silkkitien varrella. Valloittajat ovat kulkeneet lukuisia kertoja maan halki. Aleksanteri Suuri pysähtyi Samarkandissa 327 eaa. ja otti vaimon paikallisesta heimosta. Samanidien dynastia hallitsi aluetta, kunnes arabimuslimit valloittivat sen 800-luvulla. Mongolien Tšingis-kaani valloitti alueen 1220.
1300-luvulla Timur Lenk voitti mongolit ja perusti oman valtakuntansa. Hänen valloitusretkensä ulottuivat Lähi-itään saakka. Hän voitti osmanien keisari Bayezidin 1402 ja otti tämän vangiksi. Myöhemmin muodostui kaupunkivaltioita, joilla on läheiset suhteet Persiaan.
Venäjän keisarikunta valloitti Taškentin vuonna 1865 ja löi Kokandin kaanikunnan 1876. Venäjän sisällissodan jälkeen hajanainen separatistien vastarinta bolševikkeja vastaan jatkui vuoristoissa vielä 1930-luvulle. Venäjän vasallivaltioiden Buharan ja Hivan kaanikuntien emiirit syöstiin vallasta 1919 ja seuraavana vuonna niistä muodostettiin nimellisesti itsenäiset Buharan kansantasavalta ja Horezmin kansantasavalta. 1924 muodostettiin Uzbekistanin sosialistinen neuvostotasavalta osista Buharan ja Horezmin kansantasavaltoja sekä osasta entistä Kokandia. Neuvostoliitto teki Uzbekistanista puuvillanviljelyaluetta, ja tämän maatalouden rakennemuutoksen vaikutukset näkyvät maassa edelleen.
Vuonna 1993 huoli kasvavasta islamilaisesta fundamentalismista sai Uzbekistanin osallistumaan IVYn rauhanturvaamistehtävään Tadžikistanissa. Samaan aikaan hallitus sai moitteita ihmisoikeusjärjestöiltä. Maaliskuussa 1995 Karimov sai 99 prosentin kannatuksen kansanäänestyksessä, joka jatkoi hänen hallintokauttaan vuodesta 1997 vuoteen 2000. Oppositiopuolueet sallittiin jälleen 1995.
Helmikuussa 1999 presidentti Karimov selviytyi autopommista, josta syytettiin Uzbekistanin islamilaista liikettä. Elokuussa 2000 aseistetut ryhmät pyrkivät maahan Kirgisiasta ja maan eteläosissa käytiin taisteluja. Maaliskuussa 2004 koettiin uusi terrorismin aalto ja pommi-iskut Buharassa ja Taškentissa, mukaan lukien maan ensimmäiset itsemurhapommi-iskut. Karimov syytti teoista kiellettyä Hizb ut-Tahrir -ryhmää (vapautuspuolue), joka ei ole myöntänyt syyllisyyttä.
Taškentissa räjäytettiin 30. heinäkuuta 2004 Israelin ja Yhdysvaltain lähetystöt kahdeksan henkeä vaatineessa iskussa. Islamilaisen liikkeen johtajat Tohir Juldashev ja Juma Khodjiev on tuomittu kuolemaan poissa olleina ja heitä kuulematta.
Toukokuussa 2005 maassa puhkesi levottomuuksia Andijonin kaupungissa. 12. toukokuuta 2005 alkaneissa mellakoissa opposition edustajat valtasivat hallintorakennuksen Andijonissa. Taškentin kansainvälisen radion mukaan opposition edustajat tunkeutuivat sotilasalueelle hankkien kymmenittäin käsiaseita ja hyökkäsivät työleirille ja vapauttivat vankeja, mukaan lukien islamistisen Akromiya-liikkeen jäseniä ja yrittivät ottaa haltuunsa kansallisen turvallisuuspalvelun rakennuksen sekä alueneuvoston, hakimiyatin, rakennuksen. Lainvalvontaelimien vastaiskussa aiheutuneessa ammuskelussa kuoli hallituksen lähteiden mukaan 187, useimmat sotilaita. Opposition mukaan kuolleita oli ainakin 700 sotilaiden tulitettua väkijoukkoon. Uzbekistanin hallituksen mukaan kyseessä oli ulkomaalaisten tukema islamistien vallankaappausyritys.
Tapahtuneen jälkeen Uzbekistanin suhteet länteen heikkenivät, ja maa määräsi alueellaan olleet Afganistanin operaatioon ja rauhanturvaajien huoltoon osallistuneet Naton joukot lähtemään maasta vuoden 2005 loppuun mennessä. Euroopan unioni vastasi asevientikiellolla ja asetti 12 maan hallituksen jäsentä viisumikieltoon. EU lievitti rajoituksia vuonna 2007 mutta ilmaisi huolensa maan ihmisoikeustilanteesta. Asevientikielto purettiin kokonaan vuonna 2009.
Vuonna 2012 Uzbekistan salli Naton viedä kalustoaan sen alueiden poikki tämän vetäytyessä Afganistanista.
Vuosina 2013–2014 presidentin tytärtä Gulnara Karimovaa syytettiin rahanpesusta. Syytteessä oli kyse myös valtataistelusta, sillä korruptiosyytösten aikana tytär katosi julkisuudesta. Presidentinvaalien 2016 aikana hänen arveltiin olevan kotiarestissa Taškentissa. Tyttären Lontoossa asuva poika on vaatinut Uzbekistanin viranomaisilta tietoja äitinsä voinnista ja olinpaikasta.
Karimov kuoli aivoverenvuotoon elo-syyskuun vaihteessa 2016. Uusiin vaaleihin asti presidentin tehtäviä hoiti senaatin puhemies, oikeusministeri Nigmatilla Yuldashev. Presidentinvaalit 4. joulukuuta 2016 voitti Shavkat Mirziyoyev. Presidentti Islam Karimovin autoritaarinen hallinto oli kestänyt vuodesta 1989 vuoteen 2016. Karimov oli ensin vuosina 1989–1991 Neuvosto-Uzbekistanin puoluejohtaja ja vuosina 1991–2016 itsenäisen Uzbekistaninin ensimmäinen presidentti. Karimovin seuraaja Shavkat Mirziyoyev oli vuosina 2003–2016 Karimovin lojaali pääministeri, mutta noustuaan presidentiksi hän onnistui siirtämään syrjään Karimovin ajan poliittisia vaikuttajia, joista merkittävin oli vaikutusvaltainen turvallisuuspäällikkö Rustam Inoyatov.
Maaliskuussa 2019 entisen hallitsijan tytär Gulnara Karimova vangittiin, koska hän ei ollut noudattanut määräyksiä kotiarestista. Karimova oli tuomittu vankeuteen rahanpesusta vuonna 2017, mutta hän pääsi tuolloin kotiarestiin. Karimova oli aiemmin diplomaatti ja pop-laulaja, josta oli kaavailtu jopa isänsä seuraajaa. Maaliskuussa 2020 aiemmin Uzbekistanin vaikutusvaltaisimmaksi naiseksi kutsuttu Karimova tuomittiin 13 vuodeksi vankeuteen.
Politiikka
Uzbekistan on presidentiaalinen tasavalta, jossa on myös pääministerin virka. Maassa on useita puolueita, mutta ne tukevat kaikki istuvaa presidenttiä. Presidentti valitaan suoralla, tarvittaessa kaksivaiheisella vaalilla. Presidentti nimittää hallituksen, senaatti vahvistaa useimpien ministerien nimitykset.
Uzbekistanissa on kaksikamarinen parlamentti. Ylähuoneen 100 paikasta aluehallinnot valitsevat 84 ja presidentti nimittää 16. Alahuoneen edustajat valitaan yhden edustajan vaalipiireistä enemmistövaalilla. Kriitikot pitävät parlamenttia presidentin kumileimasimena, se kokoontuu muutamia kertoja vuodessa hyväksymään hallituksen esittämät lait. Maassa ei toimi laillista oppositiota.
Vuonna 2020 järjestetyissä alahuoneen vaaleissa liberaalidemokraattinen puolue sai 53 paikkaa, kansandemokraattinen puolue eli entinen kommunistipuolue 22, kansallinen uudistuspuolue Milly Tiklanish 36 ja sosiaalidemokraattinen puolue Adolat 24 paikkaa. Lisäksi ekologisella liikkeellä on 15 paikan kiintiö. Vaaleja valvonut ETYJ moitti niitä todellisen vaihtoehdon puutteesta: kaikki puolueet tukevat istuvaa hallitusta ja presidenttiä.
Uzbekistan on Yhdistyneiden kansakuntien, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön, Itsenäisten valtioiden yhteisön, Shanghain yhteistyöjärjestön, Islamilaisen yhteistyöjärjestön ja Turkkilaisten maiden neuvoston jäsen.
Talous
Merkittävimmät luonnonvarat ovat maakaasu (tuotanto vuonna 2009 oli 61,5 miljardia kuutiometriä), öljy, kivihiili, kulta, uraani, hopea ja kupari.
Itsenäistymisestä alkaen maa on siirtynyt hitaasti kohti vapaata markkinataloutta, mutta suuret yritykset ovat edelleen valtion omistuksessa. Valtio kontrolloi tiukasti ulkomaankauppaa vaatien vastaostoja, jotta pääomat eivät virtaisi ulkomaille.
Väestö
Merkittävimmät etniset ryhmät ovat uzbekit 83,8 prosenttia, venäläiset 2,3 prosenttia, tadžikit 4,8 prosenttia, kazakit 2,5 prosenttia, karakalpakit 2,2 prosenttia, tataarit 1,5 prosenttia ja muut 2,9 prosenttia (2017 arvio). Karakalpakeilla on omalla alueellaan erioikeuksia, ja yritys niiden poistamiseksi laukaisi väkivaltaisia protesteja kesällä 2022.
Yleisimmät kielet ovat uzbekki 74,3 prosenttia, venäjä 14,2 prosenttia ja tadžikki 4,4 prosenttia, muiden kielten puhujia on 7,1 prosenttia.
Uskonto
Uskonnoista suurimmat ovat islam 90 prosenttia (enimmäkseen sunneja) ja ortodokseja 5 prosenttia, muita uskontoja harjoittaa 5 prosenttia. Ajatuksen-, omantunnon ja uskonnonvapautta seuraavien raporttien mukaan Uzbekistanissa rajoitetaan merkittävästi monien uskonnon harjoittajien ihmisoikeuksia, kuten sanan- ja kokoontumisenvapautta. Toistuvasti esiin nousevat syytöksen viranomaisten käyttämästä kidutuksesta ja pidätettyihin kohdistetusta ahdisteluista eivät ole johtaneet syytetoimiin, vaikka Uzbekistan on sitoutunut Yhdistyneiden kansakuntien kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen vastaiseen yleissopimukseen.
Open Doors -järjestön World Watch -listauksen mukaan kristityt kokevat Uzbekistanissa hyvin korkeaa vainoa. Järjestön mukaan entisen neuvostotasavallan hallitus näkee rekisteröimättömien kirkkojen kristityt uhkana vallalleen. Uzbekistanin hallitus sallii ainoastaan valtion ylläpitämien ja valvomien instituutioiden harjoittaman uskonnollisen toiminnan. Toimintaan osallistuneita saatetaan pidättää tai antaa sakkoja laittomaan uskonnolliseen toimintaan osallistumisesta. Erityisesti kirkkojen johtajat ovat tarkastusten kohteena.
Kulttuuri
Neuvostoliiton aikana valtio pyrki muokkaamaan uzbekkien kulttuuria valtion ideologian mukaiseksi. Islamin merkitystä pienennettiin, naisilta kiellettiin hunnun käyttö, pukuja, kansantaidetta ja perinneruokia mukautettiin palvelemaan kommunismia. Samalla alueellisia eroja tasoitettiin ja pienempiä kulttuureja pyrittiin sulauttamaan uzbekkikulttuuriin.
Uzbekistanilaisena kansallisruokana pidetään plovia (ploff, pilahvi), joka on lampaanrasvassa paistettu riisiä, sipulia, porkkanaa ja lampaanlihaa sisältävä karkeaa risottoa muistuttava ruoka.
Perinteiseen uzbekistanilaiseen kansallispukuun kuuluu nelikulmainen, pehmustettu päähine tubeteika. Sen koristeleminen kirjailuilla on kehittynyt kansantaiteeksi.
Urheilu
Uzbekistan on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1994. Se on saanut yhteensä 22 mitalia nyrkkeilystä, painista, judosta, voimistelusta, freestyle-hiihdosta ja taekwondosta.
Uzbekistanin jalkapallomaajoukkue on osallistunut itsenäistymisensä jälkeen viidesti Aasian mestaruuskilpailuihin. Paras sijoitus on vuodelta 2011, kun joukkue sijoittui neljänneksi. FIFAn rankingissa helmikuussa 2011 se oli sijalla 77.
Kansallisurheilulaji on nimeltään kupkari. Siinä hevosilla ratsastavat joukkueet koettavat saada vuohen ruhon vastustajan maalilinjan yli. Toinen perinnelaji on kurash, eräänlainen pystypaini. Jalkapallo on maan suosituin urheilulaji. Myös kamppailulajeilla on paljon harrastajia.
Ramsay MacDonald
James Ramsay MacDonald (12. lokakuuta 1866 – 9. marraskuuta 1937) oli kahteen otteeseen Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri 1924 ja 1929–1935. Sosialisti MacDonald nousi vaatimattomista oloista ensimmäiseksi työväenpuolueesta  valituksi pääministeriksi 1924. MacDonaldin toisen hallituksen aikana Britannia ajautui lamaan, jolloin MacDonald muodosti "kansallisen hallituksen" konservatiivien kanssa. Tämä päätös riitaannutti MacDonaldin puolueensa kanssa, ja hänet erotettiin työväenpuolueesta.
MacDonald syntyi Lossiemouthissa, Morayssa Pohjois-Skotlannissa renki John MacDonaldin ja piika Anne Ramsayn aviottomana poikana. Hän sai aluksi nimen James Ramsay, mutta otti myöhemmin käyttöön isänsä sukunimen. Aviottomuus oli häpeä 1800-luvun presbyteeri-Skotlannissa, ja leima seurasi MacDonaldia koko hänen elämänsä. Hän kävi koulua Drainien kaupungissa ja työskenteli siellä apuopettajana 18-vuotiaaksi, jolloin hän lähti Lontooseen eikä pitänyt koskaan skotlantilaisuutta arvossa.
Lontoossa työskennellessään MacDonald opiskeli iltakoulussa ja omatoimisesti luonnontieteitä, taloutta ja sosiaalisia asioita. Vuonna 1894 hän liittyi Independent Labour Partyyn, joka oli yksi ensimmäisistä Britannian sosialistipuolueista. Hän asettui ehdokkaaksi parlamenttiin 1895 ja 1900. Samana vuonna hänestä tuli työväenpuolueen edeltäjän Labour Representation Committeen sihteeri. ILP ei ollut marxistinen puolue, mutta se oli sosialistisempi kuin työväenpuolue, ja sen jäsenet muodostivat monia vuosia oman ryhmänsä työväenpuolueen sisällä.
Puoluesihteerinä MacDonald neuvotteli sopimuksen liberaalipoliitikko Herbert Gladstonen (entisen pääministeri William Ewart Gladstonen poika) kanssa, jonka ansiosta työväenpuolue saattoi haastaa useat työväenalueiden parlamenttipaikat ilman liberaalien vastustusta, mikä takasi Työväenpuolueelle sen läpimurron alahuoneeseen. MacDonald avioitui 1896 Margaret Gladstonen kanssa, joka oli Herbertin kaukainen serkku. MacDonald myös matkusteli laajasti, Kanadaan ja Yhdysvaltoihin 1897, Etelä-Afrikkaan 1902, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin 1906 ja useita kertoja Intiaan.
Vuonna 1906 MacDonald valittiin parlamenttiin Leicesterista, ja hänestä tuli yksi parlamentin Työväenpuolueen johtajista. Vähemmistöpuolue tuki liberaalien Henry Campbell-Bannermanin ja Henry Asquithin hallituksia. MacDonaldista tuli yksi työväenpuolueen vasemmiston johtajista, ja hän vaati, että työväenpuolueen on syrjäytettävä liberaalit suurimpana edistyksellisenä puolueena.
Puoluejohtajana
Vuonna 1911 MacDonaldista tuli puolueen puheenjohtaja ("Chairman of the Parliamentary Labour Party"), mutta 1914 hän siirtyi oppositioon vastustamaan Britannian liittymistä ensimmäiseen maailmansotaan. Puolueen enemmistö Arthur Hendersonin johdolla oli eri mieltä, ja MacDonald erosi puheenjohtajan paikalta. Sodan alussa häntä syytettiin maanpetturuudesta ja pelkuruudesta, mutta sodan pitkittyessä hänen maineensa parani. MacDonald menetti kuitenkin paikkansa vuoden 1918 "khaki-vaaleissa", joissa David Lloyd Georgen koalitiohallitus voitti suuren enemmistön.
MacDonald palasi parlamenttiin 1922 Aberavonin piiristä Walesista. Nyt puolue oli jälleen yhtenäinen, ja hänet valittiin uudelleen johtajaksi. Liberaalien alamäki oli selvä, ja 1922 vaaleissa työväenpuolueesta tuli suurin oppositiopuolue Stanley Baldwinin konservatiivihallitukselle. Tähän mennessä MacDonald oli luopunut jyrkän sosialistisesta linjastaan ja vastusti työväenliikkeessä Venäjän vallankumouksen jälkeen pyyhkinyttä radikalismin aaltoa. MacDonaldista tuli kommunismin vannoutunut vastustaja. Päinvastoin kuin Ranskan sosialistipuolue ja Saksan SPD, työväenpuolue ei hajonnut sosiaalidemokraatteihin ja kommunisteihin, vaan Communist Party of Great Britain pysyi pienenä ja eristyneenä.
Ensimmäinen hallitus
MacDonald otti pääministerin tehtävän lisäksi ulkoministerin tehtävän ja teki selväksi, että hänen tavoitteensa oli kumota Versaillesin 1919 rauhan hänen mielestään aiheuttamat vahingot, ratkaista sotakorvauskysymys ja korjata välit Saksaan. Sisäpolitiikan hän jätti ministereilleen. Koska hallituksella ei ollut enemmistöä ala- eikä ylähuoneessa, radikaalia lainsäädäntöä se ei saanut läpi.
Kesäkuussa MacDonald järjesti Lontoossa konferenssin sodanajan liittolaisten kesken ja pääsi sopimukseen uudesta sotakorvaussuunnitelmasta ja Ranskan Ruhrin alueen miehityksestä. Saksan edustajat liittyivät kokoukseen. Tätä seurasi Saksan ja Britannian kauppasopimus. Nämä olivat merkittäviä saavutuksia kokemattomalle vähemmistöpääministerille, ja MacDonald sai kiitosta. Syyskuussa hän ehdotti Euroopan yleistä aseistariisuntaa Genevessä Kansainliiton kokouksessa.
MacDonaldin hallitus kaatui, kun hän ehdotti Neuvostoliiton diplomaattista tunnustamista. Konservatiivit ja heidän tukijansa järjestivät kommunismin vastaisen kampanjan, ja liberaalit vetivät tukensa. MacDonald pyysi hallituksen hajottamista. Hän tiesi Työväenpuolueen häviävän vaalit, mutta oli saavuttanut tavoitteensa, jossa äänestäjät valitsivat vain konservatiivien tai Työväenpuolueen väliltä. Muutama päivä ennen vaaleja tuli julki hallituksen kannalta kiusallinen niin sanottu Zinovjev-kirje, joka sai Neuvostoliiton tunnustamisen näyttämään entistä kyseenalaisemmalta. Lokakuun 1924 vaaleissa Työväenpuolueen paikkamäärä putosi 191 paikasta 151:een, mutta liberaalien 158:sta 40:een.
Toinen hallitus
Baldwin muodosti vahvan konservatiivihallituksen, jota vaivasivat sen koko kauden kriisit, erityisesti vuoden 1926 yleislakko ja nopeasti heikkenevä taloustilanne ja paheneva työttömyys. Toukokuussa 1929 Työväenpuolue sai 288 paikkaa, konservatiivit 260 ja liberaalit 59. Baldwin erosi, ja MacDonald muodosti vähemmistöhallituksen Lloyd Georgen tuella. Tällä kertaa MacDonaldin piti keskittyä kotimaan asioihin. Henderson nimitettiin ulkoministeriksi, Snowden valtiovarainministeriksi. J. H. Thomasista tuli salkuton ministeri (Lord Privy Seal) vastuullaan työllisyysasia, ja hänellä oli apunaan nuori radikaali Oswald Mosley.
MacDonaldin toisella hallituksella oli vahvempi asema kuin ensimmäisellä, ja 1930 se sai läpi uuden eläkelain, työttömyysvakuutuslain ja paransi hiilikaivosteollisuuden palkkoja ja työoloja, jotka olivat olleet yleislakon aihe. Hän järjesti konferenssin Lontoossa Intian kansalliskongressin edustajien kanssa ja lupasi Intialle parlamentaarisen hallituksen mutta ei itsenäisyyttä. Huhtikuussa 1930 hän neuvotteli tonnistoja rajoittavan Lontoon laivastosopimuksen Yhdysvaltojen ja Japanin kanssa.
MacDonaldilla ei ollut, kuten ei kellään muullakaan, tehokasta vastalääkettä 1929 pörssiromahdusta seuranneeseen talouskriisiin. Snowden tuki perinteistä taloutta eikä antanut tuhlata varoja talouden elvyttämiseen huolimatta Mosleyn, Lloyd Georgen ja taloustieteilijä John Maynard Keynesin kehotuksista. Vaikka hallitus olisi ehdottanutkin tätä, konservatiivit ja konservatiivisemmat liberaalit tai ylähuone eivät olisi sitä hyväksyneet.
Vuoden 1931 aikana taloustilanne jatkoi pahenemistaan, ja vaatimukset leikkauksista hallituksen menoihin, mukaan lukien eläkkeet ja työttömyysavustukset, kasvoivat. MacDonald, Snowden ja Thomas tukivat näitä keinoja säilyttääkseen budjettitasapainon, mutta kanta leikkauksiin jakoi hallituksen, ja työväenliike vastusti niitä jyrkästi. Vaikka hallituksen enemmistö olisi kannattanut leikkauksia, vähemmistöön kuuluivat muun muassa vanhemmat ministerit, kuten Henderson, jotka ilmoittivat mieluummin eroavansa kuin hyväksyvänsä leikkauksia. MacDonald jätti eronpyyntönsä 24. elokuuta 1931 ja suostui muodostamaan kansallisen hätätilahallituksen, johon kuuluivat konservatiivit ja liberaalit. MacDonald, Snowden ja Thomas erotettiin Työväenpuolueesta, minkä jälkeen he perustivat oman National Labour Partyn, joka ei kuitenkaan saanut juurikaan pysyvää kannatusta.
Kansallinen hätätilahallitus
MacDonald ei halunnut uusia vaaleja, mutta konservatiivit pakottivat hänet niihin lokakuussa 1931. Kansallishallitus sai 554 paikka, joista 470 oli konservatiiveilla, 35 "kansallisella Työväenpuolueella" ja 34 liberaaleilla ja monilla muilla ryhmittymillä. Työväenpuolue sai vain 52 paikkaa ja Lloyd Georgen liberaalit neljä. Hallituksen enemmistö oli suurin, jonka Britannian pääministeri on koskaan saanut demokraattisissa vaaleissa, mutta MacDonaldista tuli "konservatiivien vanki", minkä osoitti Neville Chamberlainin nimitys lordikansleriksi (oikeusministeri ja ylähuoneen puheenjohtaja) ja Baldwinin lordipresidentiksi valtakunnanneuvoston johtoon, joilla oli todellinen hallituksen valta-asema. MacDonald katkeroitui Työväenpuolue-hallituksen menettämisestä, sillä hän piti itseään oikeana sosialistina ja Työväenpuolueen miehenä, mutta asema hallituksessa katkaisi hänen vanhat suhteensa ja eristi hänet.
Vuosina 1933 ja 1934 MacDonaldin terveys heikkeni, ja eikä hän enää kyennyt hoitamaan asioita entiseen tapaan talous- ja kansainvälisen tilanteen muodostuessa yhä uhkaavammaksi. MacDonaldin pasifismia oli ihailtu 1920-luvulla, mutta nyt Winston Churchill ja muut arvostelivat häntä pehmeästä suhtautumisesta Adolf Hitleriin. MacDonald luopui toukokuussa 1935 pääministerin tehtävästä ja otti lähinnä nimellisen aseman lordipresidenttinä Baldwiniltä, joka palasi johtoon. Loppuvuoden vaalissa MacDonald hävisi Emanuel Shinwellille Seahamissa. Myöhemmin hänet valittiin Skotlannin yliopistojen edustajan paikalle, mutta hänen fyysinen ja henkinen terveytensä romahtivat 1936. MacDonaldille suositeltiin merimatkaa terveytensä parantamiseksi, mutta hän kuoli merellä marraskuussa 1937.
MacDonaldin maine oli pitkään huono. Vasta vuonna 1977 professori David Marquandin teos antoi hänelle asiaan kuuluvan arvon yhtenä Työväenpuolueen perustajista ja yrityksistä säilyttää rauha maailmansotien välisenä aikana. Marquand yritti myös analysoida MacDonaldin vuoden 1931 päätöstä suhteutettuna ajan kriisitilaan ja hänellä jäljellä olleisiin vaihtoehtoihin nähden.