cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Luna 13
Luna 13 oli Neuvostoliiton 21. joulukuuta 1966 Baikonurin avaruuskeskuksesta lähettämä kuuluotain. Se laskeutui pehmeästi Kuun Myrskyjen valtameren pinnalle 24. joulukuuta 1966. Suojakuorien avautumisen ja antennien nostamisen jälkeen luotain aloitti radiolähetykset neljä minuuttia laskeutumisensa jälkeen. Luotaimen lähetysten uskotaan päättyneet joulukuussa 1966 kuluessa, erään lähteen mukaan 28. joulukuuta 1966.
Mike Conway
Karting ja pienet Formula-sarjat
Mike Conway aloitti uransa kartingissa. Hän ajoi kartingia vuosina 1996–2000. Vuonna 2001 Conway ajoi Britannian Formula Ford Zeter Junior -sarjassa, jossa hän sijoittui pisteissä kuudenneksi. Vuonna 2002 Conway ajoi Britannian Formula Ford -sarjassa, tuloksena sarjan neljäs sija loppupisteissä.
Luna 13
Laskeutumispaikka oli Myrskyjen valtameressä Krafft- ja Seleucus-kraatterien välissä. Sen koordinaatit ovat 18°52° pohjoista leveyttä, 62°03' läntistä pituutta (latitudi= 18,87°, longitudi 297,95° ).
Mike Conway
Formula Renault ja F3-luokat
Vuonna 2003 Conway ajoi Britannian Formula Renault 2000 -sarjassa ja Britannian Formula Renault 2000 -talvisarjassa. Sijoitukset sarjoissa olivat neljäs ja toinen sija. Vuonna 2004 Conway ajoi Britannian Formula Renault 2.0 -sarjassa ja voitti samalla kaudella sarjan mestaruuden. Vuonna 2005 Conway ajoi Britannian F3-sarjassa, jossa hän sijoittui loppupisteissä kolmanneksi. Hän ajoi myös arvostetussa Macaon F3-kisassa, jossa hän sijoittui neljänneksitoista. Hän ajoi myös mestareiden F3-kisassa, jossa hän sijoittui kolmanneksitoista. Kaudella 2006 Conway voitti Britannian F3-sarjan mestaruuden ja myös Macaon F3-kisan.
Luna 13
Luotaimessa oli Kuun pintaan tunkeutuvia mittareita, dynamograafi ja säteilyntiheysmittari. Työntämällä laskeutuessaan puikkoja Kuun pintaan se tutki kiihtyvyysmittareilla Kuun pinnan lujuutta. Tutkimusten mukaan lujuus muistuttaa keskitiheää Maan kamaraa, kuten märkää rantahiekkaa. Radiometri mittasi Kuun pinnan lämpötilaksi keskipäivällä 117 °C. Luotain otti myös kuvia.
Mike Conway
GP2
Conway ajoi vuonna 2006 F3-sarjan ohella myös pari kilpailua GP2-sarjassa DPR-tallissa. Kaudeksi 2007 Conway siirtyi vakituiseksi kilpailukuljettajaksi Super Novalle. Sarjan loppupisteissä hän sijoittui neljänneksitoista saavuttaen yhden kakkossijan. Conway jatkoi uraansa kaudella 2008 Tridentillä voittaen Monacon sprinttikilpailun ja sijoittuen loppupisteissä 12:nneksi.
Luna 13
Yhden panoraamakuvan lähettäminen Maan pinnalle kesti noin sata minuuttia. Maahan lähetettiin yhteensä viisi laajaa panoraamakuvaa Auringon eri korkeuskulmilla (6, 19 ja 32 astetta). Toinen luotaimen kameroista ei toiminut, mutta toisen kuvat olivat hyvälaatuisia.
Luna 13 kuului E-6M-sarjaan; se oli hieman paranneltu versio Luna 9:stä. Luotaimen massaksi ilmoitetaan 1 620 tai 1 700 kilogrammaa. Venäläislähteen mukaan Kuuhun laskeutuneen luotaimen massa oli vain 112 kilogrammaa (110–116 kg).
Mike Conway
IndyCar
Kaudeksi 2009 hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan IndyCar-sarjaan. Indy 500 -kilpailussa 31. toukokuuta 2010 Conway törmäsi kilpailun viimeisellä kierroksella Ryan Hunter-Reayn autoon. Conwayn auto hajosi kahteen osaan, kun se törmäyksestä lensi ilmaan ja osui aitaan. Hän sai onnettomuudessa murtumia sääreensä ja selkäänsä. Conway toipui kuitenkin nopeasti ja jatkoi IndyCar-sarjassa vuonna 2011 voittaen Long Beachin kilpailun.
Formula E ja WEC-sarja
Vuodesta 2012 lähtien Conway on ajanut Le Mans, IndyCar ja WEC-sarjoissa. Conwayn oli tarkoitus ajaa vuonna 2014 Formula E-sarjan debyyttikaudella Dragon Racingin kuljettajana, mutta hän päätti keskittyä Toyotan LMP1-projektiin FIA World Endurance Championshipissä ja Dragon valitsi hänen tilalleen Oriol Servian. Vuonna 2016 Conway sai paikan Venturi Grand Prix -tallista korvaten Jacques Villeneuven.
Conway, Kamui Kobayashi ja José María López voittivat Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 2021 Toyotalla.
Supertietokone
pienoiskuva|[[Cray-1-supertietokone 1970-luvulta.]] Supertietokone on erään määritelmän mukaan tietokone, joka valmistuessaan on tehokkaimpien tietokoneiden joukossa.
Supertietokoneiden käyttökohde on suurteholaskennassa.
Supertietokoneen laskentateho ilmoitetaan flopseina, joka kertoo kuinka monta liukulukuoperaatiota tietokone suorittaa sekunnissa. Yleensä supertietokoneelle ilmoitetaan teoreettinen laskentateho (Rpeak) ja korkein testiohjelmistolla käytännössä saavutettu laskentateho (Rmax). Esimerkiksi Suomessa CSC:n supertietokoneen teoreettinen laskentateho on noin 2,2 teraflopsia ja korkein käytännössä saatu laskentateho noin 1,2 teraflopsia.
Suuren laskentatehon saavuttamiseksi ei välttämättä tarvita kallista erikoisvalmisteista supertietokonetta, vaan useista tavallisista kuluttajien saatavilla olevista tietokoneista voidaan koota klusteri. Esimerkiksi marraskuussa 2004 maailman seitsemänneksi tehokkain supertietokone oli 1 100:sta Applen Xserve-palvelimesta koottu System X -klusteri. Tarkoitukseen kehitetty supertietokone kuten Earth Simulator voi olla moninkertaisesti nopeampi kuin klusterointitekniikka käyttävä.
Supertietokoneen nopeus ei riipu pelkästään suoritintehosta tai suoritinytimien määrästä. Koska supertietokoneessa on yleensä satoja tai tuhansia suorittimia, niiden keskinäisen kommunikaation nopeus (kytkentäverkon nopeus) muodostuu helposti pullonkaulaksi. Kommunikaatioväylätekniikkaa on useita, joista yleensä käytetään yhteistä nimitystä Remote DMA.
Historia
Monet tunnetuista supertietokoneista 1960-luvulla olivat Seymour Crayn Control Data Corporation (CDC) -yrityksessä suunnittelemia. CDC johti supertietokonemarkkinoita aina 1970-luvulle, kunnes Cray lähti yrityksestä ja perusti oman yrityksensä, Cray Researchin. Cray valtasi supertietokonemarkkinat uudenlaisilla ratkaisuillaan pitäen kärkisijaa hallussaan 25 vuotta (1965–1990).
1980-luvulla ilmaantui suuri määrä pienempiä kilpailijoita, kuten minitietokoneidenkin kohdalla vuosikymmentä aikaisemmin, mutta monet näistä katosivat 1990-luvun puolivälin ”supertietokoneiden markkinaromahduksessa”. 2010-luvulla supertietokoneet ovat tyypillisesti yksilöllisiä tilaustöitä, jotka ovat perinteisten tietotekniikkayritysten valmistamia, kuten esimerkiksi IBM:n ja HP:n. Kyseiset yritykset ostivat useita 1980-luvun yrityksiä hankkiakseen itselleen kokemusta supertietokoneista. Cray Inc. on edelleen erikoistunut supertietokoneiden valmistukseen.
Vuonna 2004 maailman tehokkain supertietokone oli yhdysvaltalainen IBM Blue Gene/L, joka ohitti Earth Simulatorin noin 70 teraflopsin suorituskyvyllä. BlueGene piti superkoneiden ykkössijaa kunnes vuonna 2008 IBM Roadrunner -supertietokone ohitti sen laskentanopeudessa ensimmäisenä petaflopsin suorituskykyyn yltäneenä. Marraskuussa 2010 kiinalainen supertietokone Tianhe-1 oli maailman tehokkain noin 2,5 petaflopsin tehollaan. Ennätyksen rikkoi kesäkuussa 2011 japanilainen K computer 10,51 petaflopsilla ja kesäkuussa 2012 IBM Sequoia 16,32 petaflopsilla.
Vuonna 2016 TOP500-listan ykkössijalla oli kiinalainen Sunway TaihuLight (93 PFLOPS). Marraskuussa 2018 ykkössijalla oli Summit (200 PFLOPS). Kesäkuussa 2020 ykköspaikan otti Fugaku (415,5 PFLOPS). Toukokuussa 2022 nopeimmaksi nousi ensimmäinen eksaluokan supertietokone Frontier.
Suomessa vuonna 2021 Kajaaniin nousee LUMI-tietokone EU:n ja kymmenen EU-maan yhteisprojektina. Sen lasketatehoksi on ilmoitettu 552 petaflopsia. Tietokone nousi TOP500-listan kolmanneksi ja Euroopan nopeimmaksi toukokuussa 2022.
Eräät supertietokoneet käyttävät GPGPU-teknologiaa laskentakapasiteetin lisäämiseen. Esimerkiksi Oak Ridgen Titan.
Perinteisen simulaatiokäytön ja tieteellisen laskennan lisäksi supertietokoneita käytetään syväoppimisessa ja neuroverkkojen koulutuksessa. Cerebrasin Andromeda sisältää suuren määrän suoritinytimiä, mutta siinä käytetyt ytimet eivät pysty suurteholaskennassa vaadittuun kaksoistarkkuuteen liukulukulaskennassa.
Supertietokoneiden merkityksestä
Supertietokoneet mahdollistavat uusia asioita. Aikaisemmin liian pitkän aikaa vieneet ongelmat voidaan ratkaista kohtuullisessa ajassa.
Supertietokoneet ovat olleet vientikieltojen merkittäviä kohteita, sillä niissä on uuteen teknologiaan, valtaan ja voimaan, kuten sodankäyntiin liittyviä ominaisuuksia.
Valtioiden supertietokonekeskukset ovat edellä mainituista syistä olleet vuoden 1991 Persianlahden sodasta lähtien informaatiosodankäynnin maaleja. Suomessakin merkittävä supertietokoneiden käyttö, sään laskeminen lienee selvimpiä sotilaallisesti merkittäviä asioita.
Supertietokoneita käytetään muun muassa
Supertietokoneet ovat myös yleisesti yhä tärkeämmän asian, kompleksisuuden hallinnan välineitä.
Laitevalmistajat ja mallit
Tunnettuja valmistajia ovat mm. Cray, Fujitsu, IBM.
Toisinaan supertietokoneet voivat olla yksittäistapauksia tietyn tilaajan tai käyttötarkoituksen mukaan.
Käyttöjärjestelmät
Vuonna 2013 Linux dominoi supertietokoneissa yli 95% osuudella.
Syksyn 2017 supertietokoneiden TOP500-listalla jokainen kone käytti Linuxia. Tätä aiemmalla listalla oli vielä mukana kaksi IBM AIXia käyttävää konetta.
Suomalaissosialistinen Työväen Puolue
Suomalaissosialistinen Työväen Puolue (SSTP) oli 1930-luvulla toiminut suomalainen kansallissosialistinen puolue, jota johti insinööri Ensio Uoti.
Puolueohjelma
Ohjelmassaan puolue ilmoitti ydinpäämääräkseen rakentaa Suomi uudelleen ”suomalaisessa hengessä todella vapaaksi kansanvaltioksi”. Suomalaissosialismin keskeinen ajatus oli, että valtion tuli ottaa vahva rooli pankkitoiminnassa ja luotonannossa, mutta muuten sen ei pitänyt liiemmin puuttua talouteen.
Puolue otti tiukan rotupoliittisen kannan vaatimalla kaikkien ei-suomalaisten poistamista vastuullisista tehtävistä. Kansalaisoikeudet tuli puolueen mielestä varata vain suomalaisille. Erityisesti SSTP vastusti juutalaisia, mutta myös suomenruotsalaisia. Uoti vertasi suomenruotsalaisia Saksan juutalaisiin esimerkiksi vaalipuheessaan 1933 (SKSL:n ehdokkaana). Vihamielisyys ruotsinkielisiä kohtaan erotti SSTP:n kaksikielisestä SKJ:stä.
Lisäksi SSTP vaati muun muassa Suomen kansan arvoja loukkaavien julkaisujen sensurointia sekä valtionhallinnon keskittämistä ylimpään johtoon. Ohjelma otti vaikutteita Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen ohjelmasta. Uotilla oli yhteyksiä saksalaisiin ja hän teki matkoja Saksaan tavaten natsijohtoa. Saksalaisille hän esitti itsensä uskollisimpana suomalaisena kansallissosialistina. SSTP:n logossa oli sininen hakaristi ja teksti S-S.T.P.
Puolue julkaisi Uodin teokset Kansan Työ (Suomalaissosialistisia julkaisuja 1) ja Kansan Valta (2) vuonna 1935.
Vaalit
SSTP osallistui vuoden 1936 eduskuntavaaleihin Uudenmaan vaalipiirissä. Puolueen listan otsikossa oli iskulause "parempi palkka työstä". Vaalikampanjassa hyökättiin niin marxilaisia kuin IKL:ää vastaan. Helsingissä kiersi puolueen vaalimainoksilla varustettu auto, joka herätti huomiota suuren hakaristilippunsa ansiosta. Puolueen lista sai korkeintaan muutamia satoja ääniä.
Nimen yksikäsitteisyys
Puoluetta ei pidä sekoittaa Yrjö Ruudun johtamiin suomalaissosialisteihin. Ruudun Suomalaissosialistinen puolue (aiemmin Suomen Kansallissosialistinen Liitto) ei saanut uutta nimeään rekisteröityä, koska SSTP oli ehtinyt yhdistysrekisteriin ennen SKSL:n ilmoitusta. SKSL:n paikallisjärjestöjä oli tosin nimetty suomalaissosialistisiksi jo keväällä 1934. SKSL vaati SSTP:n rekisteröinnin kumoamista oikeusteitse, mutta Helsingin raastuvanoikeus ratkaisi asian SSTP:n eduksi keväällä 1935.
Lakkautus
SSTP lakkautettiin jatkosodan jälkeen (23. syyskuuta 1944 voimaan tulleen) välirauhansopimuksen 21. artiklan nojalla 12. lokakuuta 1944.
Viiveri
Viiveri on Kanta-Hämeessä Lopella oleva järvi, joka näyttää korkeuskäyrien mukaan kuuluvan Ilmetynjoen valuma-alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. Se mainitaan kuitenkin myös Vanajan reitin valuma-alueeseen kuuluvana Hyvikkälänjoen valuma-alueen järvenä, joten se saattaa tämän vuoksi olla bifurkaatiojärvi.
Maantiede
Järven pinta-ala on 4,7 hehtaaria ja sen pituus on 380 metriä ja leveys 200 metriä. Siihen on johdettu muutama suo-oja Viiverinsuolta ja kaksi niistä toimivat laskuojina Tervalammiin. Kuitenkin Viiverinsuon ojat laskevat myös etelääb Pohjattomaan, Pikku Särkijärveen ja Särkijärveen. Järven rantaviiva on 990 metriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa, joskin pohjoisranta rajautuu hiekkamaahan. Järven rannat ovat Viiverinsuon puolelta soistuneita. Rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johda teitä.
Luonnonhistoria
Jääkauden loppuvaiheessa noin 11 400−11 300 vuotta sitten mannerjäätikön reuna päättyi näillä seuduilla suoraan mereen. Pääjärven muodostumisessa vaikuttaneet jäätiköiden maata kasaavat tapahtumat muodostivat Kolmannen Salpausselän juuri Tervalammin kohdalle. Kun Salapausselän reunamoreenit patosivat taakseen jäätikköjärven, laskivat jäätikköjokivirtaukset jääjärven vedet Yoldiamereen ja kasasivat suuren sandurin tälle alueelle. Järvi on syntynyt sandurin keskellä olleeseen virtausuomaan, josta vesi puhdisti hiekat pois matkallaan Kaartjärven suuntaan.
Historia
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Wiverilampi". Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järvi nimenä luki "Wiiverilampi".
Uusi Suomalainen Puolue
Uusi Suomalainen Puolue oli 1930- ja 1940-luvuilla toiminut suomalainen äärioikeistolainen puolue, jota johti insinööri Niilo Rauvala. Puolueen motto oli: ”Suomi suureksi ja rikkaaksi kansallisvaltioksi”. Vuosina 1933–1939 järjestö tunnettiin nimellä Suomalaisen Työn Puolue. Puolue lakkautettiin jatkosodan jälkeen voimaan tulleen välirauhansopimuksen 21. artiklan nojalla 18. tammikuuta 1945.
Puolue sai alkunsa, kun joukko Vapaaseen Työväenliittoon tyytymättömiä helsinkiläisiä irtautui järjestöstä ja päätti perustaa kilpailevan yhdistyksen. Lokakuussa 1931 järjestäytyi Helsingin Oikeisto-Työväenyhdistys, ja elokuussa 1932 samat henkilöt päättivät muodostaa Oikeisto-Työväen ja Talonpoikain Puolueen. Puoluetta johti Vapaan Työväenliiton entinen varapuheenjohtaja Niilo Rauvala. Ensimmäinen varapuheenjohtaja Yrjö Säde erosi järjestöstä jo marraskuussa 1932 ja siirtyi Suomen Kansan Järjestöön.
Rauvala toimi myös järjestön julkaiseman Vapaa Suomi -lehden päätoimittajana. Syyskuun 1932 alusta kesään 1933 ilmestyneessä lehdessä ajettiin muun muassa Suur-Suomi-aatetta ja protektionistista taloudenhoitoa. Lehti hyökkäsi etenkin Yrjö Ruudun Suomen Kansallissosialistista Liittoa vastaan syyttäen puoluetta ”kryptomarxilaisuudesta”. Puolueohjelman keskeisimmät kohdat liittyivät työolosuhteisiin. Puolue halusi myös esimerkiksi antaa yli 40-vuotiaille kaksi ääntä valtiollisissa vaaleissa.
Suomalaisen Työn Puolue osallistui eduskuntavaaleihin 1933 Uudenmaan, Turun läänin pohjoisessa ja Vaasan läänin itäisessä vaalipiirissä. Puolue sai 226 ääntä Uudellamaalla ja noin 40 Vaasan itäisessä. Turun pohjoisessa STP:n ja Kansanpuolueen vaaliliitto sai yhteensä 311 ääntä.
Puolueella oli sympatioita kansallissosialistien suuntaan. Rauvala teki yhteistyötä SKJ:n kanssa, mutta hänen puolueensa ei tunnustautunut aatteen kannattajaksi. Ennen eduskuntavaaleja 1933 STP ja SKJ tekivät sopimuksen (SKSL:ää vastaan suunnatusta ”kansantaloudellisesta”) vaaliliitosta, mutta SKJ vetäytyi hankkeesta kuukausi ennen vaaleja. Lisäksi puolue julkaisi puoluesihteeri Taavi Vanhasen käännöksen Siionin viisaiden pöytäkirjoista nimellä Kansojen ruoska.
Theater of Salvation
Theater of Salvation on saksalaisen power metal -yhtye Edguyn neljäs studioalbumi. Vuonna 1999 julkaistu levy on ensimmäinen, jonka tekemisessä mukana olivat rumpali Felix Bohnke ja basisti Tobias Exxel. Siihen asti bassoa soittanut Tobias Sammet keskittyi kosketinsoittimiin ja laulamiseen.
Alluusio
Alluusio tarkoittaa viittausta johonkin asiayhteyden ulkopuoliseen, tunnettuun asiaan. Alluusioita esiintyy puhekielessä, kaunokirjallisuudessa, musiikissa ja kuvataiteessa. Alluusioilla voidaan myös rajoittaa asian ymmärtävien joukkoa, kuten tapauksissa jossa on pyritty välttämään sensuuria ja tekstin todellinen merkitys on luettava "rivien välistä". Alluusioita käytetään myös komiikassa ja sarjakuvissa, joissa kuva ja teksti muodostavat alluusion.
T. S. Eliotin runojen on usein kuvattu sisältävän alluusioita johtuen hänelle tyypillisestä tavasta viitata nimiin, paikkoihin tai kuviin joiden merkitys saattaa kirkastua ainoastaan aikaisempaa tietämystä omaaville. Tämä kirjoitustekniikka saattaa tarjota mielenkiintoisia ja monitasoisia lukuelämyksiä valveutuneille, mutta näihin syvempiin asiayhteyksiin vihkiytymättömille sen sijaan T.S. Eliotin teksti saattaa näyttäytyä liian raskaana tai vaikeaselkoisena.
Seututie 132
Seututie 132 on valtatien 3 risteyksestä Nurmijärven ja Vantaan rajalta Lopen kirkonkylälle johtava seututie. Tie on päällystetty, kaksikaistainen ja noin 47 kilometriä pitkä. Ennen nykyisten valtateiden rakentamista tie oli valtatien 3 osa.
Yle Lahti
Yle Lahti (aiemmin Lahden Radio ) on yksi Yle Radio Suomen maakuntaradioista. Sen kuuluvuusalueena on Päijät-Häme toimituksen sijaitessa Lahdessa. Toimitus on kaupungin keskustassa torin laidalla, Aleksanterinkadun varrella. Lähetin sijaitsee Tiirismaan radio- ja tv-mastossa. Yle Radio Suomi Lahden taajuus on 97,9 MHz.
Seututie 132
Tie alkaa valtatien 3 eritasoliittymästä Lamminsuolta Nurmijärven ja Vantaan rajalta. Tie kulkee Klaukkalan, Perttulan, Röykän, Vihtijärven ja Läyliäisten kautta Lopen kirkonkylälle. Lopella tie päättyy kantatien 54 risteykseen.
Marraskuussa 2020 avattiin Klaukkalan kehätie, jolloin tien alkuosa siirtyi uudelle osuudelle Klaukkalan pohjoispuolelle. Sitä ennen tie alkoi Vantaan Luhtaanmäestä ja kulki Klaukkalan taajaman läpi.
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 1978
Vuoden 1978 koripallon maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Filippiineillä 1.-14. lokakuuta. Kisojen lopputurnaukseen selviytyi 14 maata. Mestaruuden voitti toisen kerran historiassaan Jugoslavia, hopeaa saavutti Neuvostoliitto ja pronssia Brasilia. Turnauksen korikuningas oli Tšekkoslovakian Kamil Brabenec ja arvokkain pelaaja Jugoslavian Dražen Dalipagić.
Sijoitukset
thumb|right|250px|MM-turnauksen ratkaisuottelut pelattiin [[Araneta Coliseumilla.]]
Orkhomenos (Boiotia)
Orkhomenos oli mykeneläisaikainen ja antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Boiotiassa Kreikassa. Sitä kutsuttiin myös Minyalaisten Orkhomenokseksi erotukseksi Arkadian Orkhomenoksesta. Kaupungin arkeologiset kohteet sijaitsevat siitä nimensä saaneen nykyisen Orchomenóksen kaupungin ympäristössä.
Historia
Orkhomenos oli asuttu viimeistään neoliittisella kaudella. Tuolloin asutukset olivat pyöreitä, noin 2–6 metriä halkaisijaltaan olleita majoja. Mykeneläisellä pronssikaudella Orkhomenoksesta tuli yksi Kreikan merkittävimpiä keskuksia. Se oli niin kutsuttujen minyalaisten pääkaupunki.
thumb|left|200px|Orkhomenoksen mykeneläisaikaisia seinämaalauksia. Mykeneläinen Orkhomenos kukoisti 1400-luvulta 1100-luvulle eaa. Se oli pohjoisimpia mykeneläisiä linnoitettuja kaupunkeja ja hallitsi suurta osaa Boiotiasta. Se taisteli alueen hallinnasta Theban kanssa. Orkhomenos oli mukana kuivattamassa Kopaisjärveä viljelytasangoksi sekä perustamassa Glan linnoitusta. Kaupungissa tuotettiin omintakeista harmaata ja keltaista niin kutsuttua minyalaista keramiikkaa.
Arkaaisella kaudella 600-luvulla eaa. Orkhomenos liittyi Boiotian kaupunkien liittoon. Lopulta se menetti kuitenkin alueen johtajan asemansa Theballe. 500-luvulla eaa. Orkhomenos oli ensimmäisiä boiotialaisia kaupunkeja, joka löi rahaa. 400-luvulla eaa. kaupunki toimi Ateenaa vastustaneiden oligarkkisten piirien maanpakopaikkana. 300-luvulla eaa. kaupunki oli jälleen useaan otteeseen sodassa Theban kanssa. Se liittoutui Spartan kanssa Thebaa vastaan Koroneian taistelussa vuonna 395 eaa. sekä Haliartoksen taistelussa vuonna 394 eaa. Lopulta thebalaiset tuhosivat kaupungin vuonna 364 eaa. Kaupunki rakennettiin uudelleen vuonna 353 eaa., mutta thebalaiset tuhosivat sen uudelleen vuonna 349 eaa. Tämän jälkeen se rakennettiin uudestaan Makedonian Filippos II:n ja Aleksanteri Suuren tuella, ja siitä tuli Boiotian liiton johtava kaupunki vuodesta 338 eaa. eteenpäin.
Khariittien eli sulotarten kultti oli merkittävä paikallinen kultti Orkhomenoksessa. Siksi kaupunki tunnettiin myös ”khariittien kaupunkina”. Näiden kunniaksi järjestettiin säännöllisesti Kharetesia-nimiset musiikki- ja runouskilpailut.
Sulla soti Orkhomenoksen alueella Arkhelaoksen ja Mithridates VI:n armeijaa vastaan vuonna 86 eaa. Roomalaisella ajalla kaupunki taantui.
Sonam Gyatso
150px|pienoiskuva|Sonam Gyatso kolmas dalai-lama, [[guassimaalaus.]] Sonam Gyatso (1543 Kyishon alue, Tiibet – 1588 Mongolia) oli kolmas dalai-lama.
Orkhomenos (Boiotia)
Historia
Arkeologiset kaivaukset alueella alkoivat Heinrich Schliemannin johdolla vuosina 1880–1886. Hän kaivoi esiin Orkhomenoksen suuren tholos-haudan. André de Ridder jatkoi kaivauksia vuonna 1893 ja kaivoi muun muassa Asklepioksen temppelin. 1900-luvun alussa kaivaukset jatkuivat Adolf Furtwänglerin ja Heinrich Bullen johdolla. Kreikkalaiset ovat jatkaneet kaivauksia vuodesta 1970 alkaen. Tämän jälkeen on löydetty muun muassa mykeneläisaikaisen palatsin ja antiikin aikaisen teatterin jäänteet.
Sonam Gyatso
Sonam Gyatso syntyi Kyishon alueella vuonna 1543 ja hänet tunnistettiin Gendun Gyatson reinkarnaatioksi. Hän sai vuonna 1578 mongolihallitsija Altan-kaanilta arvonimen dalai-lama, ja oli ensimmäinen, jolle tuo arvo annettiin. Kahdelle häntä edeltäneelle lamalle se annettiin vasta postuumisti.
Orkhomenos (Boiotia)
Rakennukset ja löydökset
thumb|right|220px|Orkhomenoksen [[akropolis eli linnavuori.]] thumb|right|220px|Khariittien pyhäkköalueen jäänteitä Koimíseos Theotókou -kirkon lähellä. thumb|right|220px|Niin kutsuttu Minyaan [[tholos-hauta.]] thumb|right|220px|Orkhomenoksen teatteri.
Orkhomenos sijaitsi jo muinoin kuivatun Kopaisjärven (Kopaḯda) tasangon pohjoislaidalla. Sen eri vaiheet oli rakennettu Akontion-vuoren itäpäähän, vuoren itä- ja koillisrinteelle sekä tasangolle vuoren itäpuolelle. Mykeneläisaikainen kaupunki sijaitsi pääasiassa tasangolla sekä alarinteellä. Myöhemmän ajan kaupunki levittäytyi yhä ylemmäs vuorenrinteelle.
Mykeneläinen palatsi
Alakaupungin keskus oli mykeneläisellä ajalla palatsi. Se koostui kolmesta siivestä ja siinä oli todennäköisesti mykeneläisille palatseille tyypillinen megaron. Palatsi oli koristeltu seinämaalauksin. Rakennus tuhoutui 1200-luvulla eaa. Se on paikannettu tholos-haudan itäpuolelle. Sen alueella on suoritettu kuitenkin vain vähän kaivauksia.
Akropolis ja muurit
Harry Gallatin
Harry Junior Gallatin (26. huhtikuuta 1927 Roxana, Illinois – 7. lokakuuta 2015 Edwardsville, Illinois) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hänet on nimetty Basketball Hall of Fameen.
Orkhomenos (Boiotia)
Rakennukset ja löydökset
Orkhomenoksen akropolis eli yläkaupungin linnoitus sijaitsi Akontion-vuoren itäpäässä noin 230 metrin korkeudessa ympäröivään tasankoon nähden. Sen linnoitusmuurit rakennettiin hellenistisellä ajalla noin vuonna 335 eaa. Linnoitus koostuu lähinnä suuresta neliskulmaisesta tornista.
Varhaisimmat muurit rakennettiin 600-luvulla eaa. rinteen alaosaan. Niistä on säilynyt vain vähän. Laajemmat muurit rakennettiin 300-luvulla eaa. Ne ympäröivät suuremman osan tuon aikaisesta kaupungista ja yhdistivät sen akropoliin linnoituksiin. Muurien paksuus oli noin kaksi metriä ja niissä oli kolme porttia.
Harry Gallatin
Ura
High school- ja yliopisto-opintojensa jälkeen Gallatin varattiin NBA:han. Gallatinin ammattilaisjoukkueena oli enimmän aikaa New York Knicks, jossa hän pelasi vuosina 1948–1957. Sen jälkeen hän vietti yhden kauden Detroit Pistonsissa. Gallatin pelasi vuosina 1951–1957 eli seitsemän kertaa peräkkäin NBA:n tähdistöottelussa. Kaudella 1953–1954 Gallatin voitti NBA:n levypallokuninkuuden, ja hänet nimettiin sarjan ykköstähdistöön. Seuraavalla kaudella hänet nimettiin kakkostähdistöön.
Maggiorejärvi
Maggiorejärvi ( tai Lago Verbano, piemontiksi Lagh Magior, lombardiksi Lagh Magiô,, kirjaimellisesti ) on suuri ja syvä järvi Alppien eteläpuolella, Italian ja Sveitsin rajalla. Järven pinta-ala on 212 km², josta 167 km² on Italian puolella ja 45 km² Sveitsissä. Järven läpi virtaa Pon sivujoki Ticino. Muita järveen laskevia jokia ovat muun muassa Maggia, Tresa ja Toce.
Orkhomenos (Boiotia)
Rakennukset ja löydökset
Temppelit
Harry Gallatin
Ura
NBA-pelaajauransa lopettamisen jälkeen Gallatin siirtyi valmennustöihin; hän oli muun muassa St. Louis Hawksin päävalmentajana vuosina 1962–1964 ja tuli ensimmäisen kautensa jälkeen valituksi NBA:n vuoden valmentajaksi. Hänet nimettiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1991.
Orkhomenos (Boiotia)
Rakennukset ja löydökset
Asklepieion eli Asklepioksen temppeli sijaitsi akropoliin itärinteessä. Se oli rakennettu hellenistisellä kaudella. Temppeli edusti doorilaista tyyliä ja siinä oli 6 x 11 pylvästä. Temppelin koko oli noin 11,5 x 22 metriä.
Khariittien pyhäkköalue sijaitsi todennäköisesti teatterin koillispuolella nykyisen Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkon (Koimíseos Theotókou) alueella. Paikalla sijaitsi Akidalia eli Khariittien lähde. Kirkko on rakennettu vuonna 874 aivan Khariittien temppelin paikalle. Kirkon alueelle on koottu useita kaupungista löydettyjä piirtokirjoituksia.
Minyaan tholos-hauta
Orkhomenoksen merkittävimpiin löytöihin kuuluu suuri tholos-hauta eli pyöröhauta, jota kutsutaan Minyaan haudaksi kaupungin myyttisen kuninkaan mukaan. Se sijaitsee lähellä asutusta ja teatteria. Hauta oli rakennettu noin 1250 eaa. ja todennäköisesti tarkoitettu kaupungin kuninkaallisen suvun käyttöön. Hauta on yksi suurimpia ja tärkeimpiä mykeneläiseltä ajalta tunnettuja hautoja, ja sitä voidaan verrata Atreuksen aarrekammiona tunnettuun hautaan Mykenessä.
Haudalle johtaa noin 30 metriä pitkä käytävä eli dromos. Sen oviaukko on 5,46 metriä korkea ja 2,43–2,7 metriä leveä. Pyöreän hautakammion halkaisija on noin 14 metriä. Pääkammion pohjoispuolella on pienempi sivukammio. Hauta oli koristeltu muun muassa spiraalein ja kukkakuvioin.
Hauta ryöstettiin jo antiikin ajalla. Hautapaikkaa käytettiin myös hellenistisellä ajalla noin 323–300 eaa., jolloin tholoksen keskelle rakennettiin jonkinlainen pyhäkkö. Siitä on merkkinä noin 5,7 metriä pitkä jalusta, jonka päällä on ollut jumalten patsaita. Tholos oli näkyvissä hyvin pitkään, sillä paikalla 100-luvulla jaa. vieraillut Pausanias kuvaa sen. Tholos on kunnostettu kaivausten jälkeen, alun perin vuonna 1914.
Muut löydöt
Orkhomenoksen teatteri rakennettiin 300-luvun eaa. lopulla. Se sijaitsi heti tholos-haudan koillispuolella. Teatterista on säilynyt näyttämörakennuksen (skene) jäänteitä sekä katsomosta 12 penkkiriviä. Teatteri oli käytössä roomalaisen ajan lopulle 400-luvulle jaa. saakka.
Alueelta tehdyt esinelöydöt ovat Chairóneian arkeologisessa museossa, Thívan arkeologisessa museossa sekä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa.
CSC – Tieteen tietotekniikan keskus
CSC – Tieteen tietotekniikan keskus Oy on Espoon Keilaniemessä sijaitseva Suomen valtion ja korkeakoulujen omistama, opetus- ja kulttuuriministeriön hallinnoima voittoa tavoittelematon osakeyhtiö.
Historiaa
CSC on tarjonnut historiansa ajan korkeakouluille huippuluokkaa olevaa tieteen tietotekniikkaa. Yliopistojen ja tutkimuksen tietoverkon Funetin (Finnish University and Education Network) rakentamisen laskentapalvelujen jakamiseksi CSC aloitti yhdessä yliopistojen kanssa vuonna 1983. Vuonna 1988 yliopistot yhdistettiin ensimmäisinä Suomessa maailmanlaajuiseen Internet-verkkoon. Vuonna 1989 CSC hankki Suomen ensimmäisen supertietokoneen yliopistoille (Cray X-MP).
Vuodesta 2005 alkaen CSC on operoinut korkeakoulujen Haka-luottamusverkostoa, jonka avulla korkeakoulujen opiskelijat ja henkilökunta voivat käyttää muiden organisaatioiden palveluita oman kotiorganisaationsa käyttäjätunnuksilla.
Loppuvuodesta 2012 CSC avasi uuden datakeskuksen Kajaanissa. Entisen paperitehtaan infrastruktuuria hyödyntävään keskukseen sijoitettiin 2012–2014 CSC:n uusimmat supertietokoneet Sisu ja Taito.
Supertietokoneet
CSC:n palvelinympäristö käsittää useita eri supertietokoneita, tietokantapalvelimia ja informaatiopalvelimia, jotka on kytketty toisiinsa nopeilla tietoliikenneyhteyksillä. Tulosten tallennukseen on tarjolla mittavat tiedosto- ja arkistopalvelimet. CSC:n koneisiin saa yhteyden Funet-verkon kautta.
Siperian valloitus
thumb|350px|Venäjän laajentuminen vuosina 1500–1900.
CSC – Tieteen tietotekniikan keskus
Sisu ja Taito
2013 Kajaanin uuteen datakeskukseen asennettiin CSC:n uudet supertietokoneet: Cray XC30 "Cascade" -perustainen Sisu, sekä HP ProLiant SL230s -palvelimista koostuva superklusteri Taito. Aluksi järjestelmien suorituskyky oli molemmilla noin kolminkertainen edellisen sukupolven Superkoneeseen (Louhi) verrattuna (Taito 190 Tflop/s). Sisu avattiin käyttäjille maaliskuussa 2013 ja Taito avattiin myöhemmin samana keväänä.
Sisu sai lopullisen kokoonpanonsa, kun koneen prosessorit vaihdettiin syyskuussa 2014 uusiin Intelin Xeon E5 Haswell -palvelinprosessoreihin. Teoreettinen huipputeho on 1,7 petaflopsia eli 1,7 · 1015 liukulukulaskutoimitusta sekunnissa, mikä teki siitä tuolloin Pohjoismaiden nopeimman supertietokoneen.
Siperian valloitus
Stroganovin kauppiassuku ja tsaari Iivana Julma aloittivat 1580-luvulla hankkeen, jossa Stroganovit kävivät turkiskauppaa Siperiassa ja Venäjän valtio tuki toimintaa. Tsaari halusi saada osuuden turkiskaupasta, jota käytiin englantilaisten kanssa Arkangelin satamakaupungissa. Stroganovit värväsivät kasakoita, jotka lähtivät valloittamaan Siperiaa vuonna 1582. Vuoteen 1640 mennessä kasakat olivat saavuttaneet Tyynenmeren rannikon ja saaneet hallintaansa Siperian joet ja maareitit. Tsaarin palveluksessa olleet joukot kävivät Amurjoen laaksossa yhteenottoja Kiinan armeijan kanssa, mutta nämä loppuivat kun vuonna 1689 solmittiin Nertšinskin rauhansopimus, jossa määriteltiin Kiinan ja Venäjän rajat. Nämä rajat olivat voimassa 1800-luvun puoleenväliin asti, jolloin raja siirrettiin nykyiselle paikalleen, huomattavasti entistä etelämmäksi. 1730-luvulla Venäjän siirtokuntia oli Alaskassa asti ja vuoteen 1810 mennessä niitä oli Pohjois-Kaliforniassa asti. Venäjä hallitsi imperiumia kymmenien kauppa-asemien ja varustuksien avulla.
CSC – Tieteen tietotekniikan keskus
Sisu ja Taito
Suomalaisille ja eurooppalaisille tutkijoille Sisusta on monialaista hyötyä. Sitä käyttävät esimerkiksi ilmaston, astrofysiikan ja nanotekniikoiden tutkijat, samoin materiaali- ja biotieteilijät sekä fuusioenergian ja uusiutuvien energiamuotojen tutkijat.
Siperian valloitus
Venäläisillä ja kasakoilla oli ylivoima Siperian alkuperäisasukkaita vastaan: heillä oli tuliaseita ja jokiveneisiin kiinnitettyjä tykkejä, Venäjän armeija auttoi heitä silloin, kun eivät olleet sodassa Osmanien valtakunnan, Puolan tai Ruotsin kanssa, he pystyivät viestimään pitkien matkojen päähän ja heillä oli vastustuskykyä monille sellaisille taudeille, joita vastaan siperialaisilla ei ollut lainkaan tai oli vain vähän vastustuskykyä. Esimerkiksi jukagiirien väkiluku romahti kahden kolmasosan verran pääasiassa isorokon takia.
Vuonna 1621 Siperiasta muodostettiin oma arkkihiippakuntansa Venäjän ortodoksisen kirkon alaisuuteen. 1700-luvulla lähetyssaarnaajat käännyttivät suurimman osan alkuperäisasukkaista kristityiksi. Siperialaiset oppivat venäjää ja moni alueen alkuperäiskielistä sammui. Venäläiset määräsivät siperialaiset kymmenysjärjestelmän piiriin ja vaativat, että kaikkien työkykyisten aikuisten miesten tuli toimittaa heille turkiksia. Jotkin Etelä-Siperian asukkaat olivat jo aiemmin olleet kymmenysjärjestelmän alaisuudessa, verojen kerääjä vain ennen oli ollut jokin arokansoista. Venäläiset myös ostivat turkiksia siperialaisilta vaihtokaupoilla: venäläiset tarjosivat alkoholia, jauhoja, tupakkaa ja työkaluja. Suurimman osan 1600-luvusta Siperiasta saatiin noin 200 000–300 000 turkista, joiden kauppa tuotti 7–10 prosenttia Venäjän valtion tuloista. Suurin osa turkiksista päätyi Kiinaan. Niitä myytiin myös Eurooppaan.
CSC – Tieteen tietotekniikan keskus
Louhi ja Murska
CSC:n edelliset tehokkaimmat supertietokoneet olivat Cray XT4/XT5 (Louhi) ja HP CP4000 BL Proliant (Murska).
Cray XT4/XT5:n huipputeho oli 10,5 Tflop/s (10,5 biljoonaa liukulukuoperaatiota sekunnissa) ja sen lopullisessa kokoonpanossa vuoden 2008 lopussa huipputeho oli 70 Tflop/s. HP CP4000 BL Proliant -superklusterin huipputeho oli 10,6 Tflop/s.
Vuoden 2008 jälkimmäisellä supertietokoneiden TOP500 -listalla CSC:n Louhi sijoittui sijalle 32 mitatulla 76,5 Tflop/s:n huipputeholla.
Mahti
CSC:n Mahti nousi TOP500-listan sijalle 47 kesäkuun 2020 listalla. Eurooppalaisittain tietokone on 17. sijalla 5,39 petaflopsin suorituskyvyllä. Mahti käyttää Mellanoxin kytkentäverkkoa ja AMD Epyc (Rome) -suorittimia. Laskentaytimiä on noin ja tallennustilaa 9 petatavua.
LUMI
Vuonna 2020 Kajaaniin sijoitetaan uusi supertietokone LUMI, josta tulee yksi maailman tehokkaimmista supertietokoneista. Lokakuussa 2020 kerrottiin eurooppalaisen EuroHPC-hankkeen rahoittaman tietokoneen hankinnan myöntämisestä Hewlett Packard Enterprise:lle (HPE).
Tietokoneen kerrottiin aloittavan toimintansa vuoden 2021 aikana ja saavuttavan täyden kapasiteettinsa vuoden 2022 aikana.
Ympäristö
CSC:n kaksi palvelinkeskusta kuluttivat 2009 kahdeksan gigawattituntia sähköä vuodessa. Sähkö ostetaan Ekoenergia-merkittynä. Maailman ekotehokkaimpien tietokoneiden Green 500 -listalla Cray XT4/XT5 sijoittui sijalle 128 vuonna 2010.
Érika Abril
thumb|right|Érika Abril
Érika Abril Suárez (s. 29. maaliskuuta 1978 San José de Pare, Boyacá) on kolumbialainen kestävyysjuoksija. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja jäi naisten maratonissa 51. sijalle. Hän teki ajalla 2.33.33 uuden kansallisen ennätyksen.
Jan Schmid
Jan Schmid (s. 24. marraskuuta 1983 Trondheim, Norja) on norjalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä, joukkuekilpailun maailmanmestari ja olympiamitalisti, joka edusti vuoteen 2006 saakka Sveitsiä.
Schmid on asunut koko ikänsä Trondheimissa, mutta vuoteen 2006 saakka hänellä oli ainoastaan Sveitsin passi, koska hänen vanhempansa ovat Sveitsin kansalaisia. Sveitsin hiihtoliitto vaati Schmidiä maksamaan 120 000 Norjan kruunun korvauksen Norjan edustajaksi siirtymisestä. Hänen nuorempi veljensä Tommy Schmid kilpaili uransa loppuun saakka Sveitsin yhdistetyn joukkueessa.
Schmid sijoittui Sveitsin joukkueen jäsenenä joukkuekilpailussa seitsemänneksi Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002, kahdeksanneksi Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2003, kuudenneksi Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2005 ja neljänneksi Torinon olympialaisissa 2006.
Schmid saavutti Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Todd Lodwickin jälkeen hopeaa normaalimäen Gundersen-kilpailussa. Joukkuekilpailussa Schmid oli mukana Norjan pronssijoukkueessa. Suurmäen Gundersen-kilpailussa hän oli kahdestoista ja yhteislähtökilpailuissa kolmastoista. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli mukana pronssia voittaneessa Norjan normaalimäen sekä suurmäen joukkueessa ja sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa 14:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailussa yhdestoista ja voitti hopeaa Norjan joukkueessa. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Schmid voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä hopeaa suurmäen Gundersen-kilpailussa ja parisprintissä.
Joan Oriol
Joan Oriol i Gràcia (s. 5. marraskuuta 1986 Cambrils, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Osasunaa ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Jan Schmid
Schmid saavutti ensimmäisen palkintosijansa maailmancupissa oltuaan kolmas Ramsaun normaalikilpailussa 20. joulukuuta 2008. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti Ramsaussa 10. joulukuuta 2011. Tämän jälkeen hän on voittanut osakilpailun Lahdessa maaliskuussa 2012, Chaux-Neuvessa ja Val di Fiemmessä tammikuussa 2018 sekä Hakubassa helmikuussa 2018. Yhteensä hän on sijoittunut palkintokorokkeelle 23 kertaa. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 2017–2018, seitsemänneksi kausina 2008–2009 ja 2014–2015, kahdeksanneksi kausina 2010–2011 ja 2015–2016 sekä yhdeksänneksi kaudella 2001–2012.
Joan Oriol
Hän nousi kaudeksi 2010–2011 Villarrealin edustusjoukkueeseen pelattuaan aiemmat kaksi kautta seuran reservijoukkueessa.
Jan Schmid
Schmid lopetti uransa keväällä 2019.
Altai (kirja)
Altai – vaellusvuosina nähtyä ja elettyä on maantieteilijä J. G. Granön kirjoittama matkakirja, jonka WSOY julkaisi kahdessa osassa vuosina 1919 ja 1921. Granö kuvaa kirjassaan tutkimusmatkojaan Altaivuoristossa. Se sai aikalaisiltaan ylistävän vastaanoton, mutta kirja jäi lopulta pitkäksi ajaksi unholaan. Se julkaistiin uudelleen 1993, jolloin teos herätti erityisesti kiinnostusta Granön valokuviin.
Kirjoittaminen ja julkaiseminen
Granö julkaisi jo varhain monia yleistajuisia artikkeleita aikakausjulkaisuissa ja sanomalehdissä. Lisäksi hän perehtyi tieto- ja matkakirjallisuuteen ja arvosti erityisesti maantieteellisen aluekuvausperinteen kehittäjää Alexander von Humboldtia. Granö kuvasi vuosien 1906–1909 matkojaan muun muassa Luonnon Ystävä -lehdessä.
Granö keskittyi vuosina 1913–1916 täysin tieteelliseen tutkimukseen eikä kirjoittanut tuona aikana yleistajuisia tekstejä. Palattuaan Suomeen lehdet ja kustantajat olivat kiinnostuneita Granön teksteistä, sillä hän oli aiemmilla teksteillään vakuuttanut olevansa taitava kirjoittaja. Uudessa Suomessa julkaistiinkin 1917 viisiosainen Altain matkojen kuvaus. WSOY:n johtoon kuuluneet Jalmari Jäntti ja Kaale Krohn kiinnostuivat tekstistä ja kehottivat Granöä julkaisemaan matkakertomuksensa ja tutkimustuloksensa kansanomaisesti. Mesenaattina toiminut Aleko Lilius tarjosi Granölle mahdollisuuden keskittyä kolmeksi vuodeksi vain matkojaan kuvaavan käsikirjoituksen laatimiseen. WSOY lupautui ottamaan kirjan ohjelmaansa, ja Granö aloitti kirjoitustöiden valmistelun alkukesällä 1917. Projekti meinasi kaatua heti alkuhetkillä, sillä Lilius ajautui muutaman kuukauden päästä konkurssiin. WSOY lupasi kuitenkin rahoittaa kirjoitustyön, tosin huonommin ehdoin. Tämän takia Granö joutui tekemään samalla myös muita töitä.
Granö ei halunnut kirjoittaa perinteistä kronologista matkakertomusta, vaan hänen tavoitteensa oli luona jotain omaperäisempää. Granö halusi, että maantieteellinen kuvaus muodostaisi rungon Altain alueen kaunokirjalliselle kuvaukselle. Granö suunnitteli pitkään teoksen rakennetta ja päätti kirjoittaa kirjan, joka etenisi alueittain.
Kirjoitustyö eteni alkuun hyvin, ja Granö toivoi kirjan olevan valmis keväällä 1918. Aikataulu oli kuitenkin liian tiukka tavoitteisiin nähden, kun lisäksi Granö joutui kirjoittamaan kaiken kolmesti ennen kuin lopputulos oli tyydyttävä. Tekstiä syntyi lisäksi niin paljon, että teos päätettiin julkaista kahdessa osassa. Altai I julkaistiin syksyllä 1919. Toisen osan piti ilmestyä seuraavana keväänä, mutta julkaisuaikataulu muuttui, kun Granö siirtyi Tarton yliopistoon. Granö kirjoitti teoksensa loppuun kesällä 1920 lukuvuoden jälkeen. Altai II:n piti ilmestyä joulumarkkinoita 1920 varten, mutta Tarton ja Helsingin välinen postiliikenne oli hidasta ja painoarkkien tarkistamisessa meni niin kauan, että se julkaistiin vasta vuoden 1921 puolella.
Aikalaisten vastaanotto ja vaikutus
Altai sai ilmestyessään loistavan vastaanoton. T. J. Hintikka kehui Iltalehdessä ja Viljo Tolvanen Uudessa Suomessa teosta Suomen maantieteellisen kirjallisuuden parhaimmistoon. Yrjö A. Jäntti nosti teoksen saavutukset vieläkin korkeammalle ja kirjoitti, että ”sen viehättävämpää maantieteellistä teosta eikä ruonollisen lennokkaampaa kuvausta ole mistään maailman kolkasta kirjoitettu”. Monissa arvioissa kehuttiin Granön taitoa yhdistää tieteellinen kuvaus yleistajuiseen kaunokirjalliseen ja runolliseen tyyliin.
Altai jäi lopulta kansainvälisesti kuitenkin tuntemattomaksi. J. E. Rosberg käänsi sen suoraan käsikirjoituksesta ruotsiksi, mutta venäläisen painoksen kirjoittaminen hylättiin lopulta vallankumouksen takia. Samalla ensimmäisen maailmansodan jälkeinen heikko taloustilanne pakotti luopumaan suunnitelmista kirjan kääntämiseksi jollekin suurelle eurooppalaiselle kielelle.
Vaikka Altai sai aikalaisiltaan ylistävän arvioinnin, teos käytännössä unohdettiin, vaikkakin alan harrastajat tunsivatkin sen. Lisäksi esimerkiksi Aaro Hellaakoski ja Reino Kalliola ovat omien sanojensa mukaan saaneet inspiraatioita teoksesta. Kerttu-Kaarina Suosalmi nimesi jopa romaaninsa Ihana on Altyn-köl Granön vaikuttavasti kuvaamaan Kultajärven (Altyn-Köl) mukaan.
Uusi huomio 1990- ja 2000-luvuilla
Altai koki 1900-luvun lopulla uuden tulemisen, jonka Yleisradio laittoi käyntiin, kun se valitsi teoksen vuoden 1991 kesäkirjaksi. Tuomas Anhavan lukemana kirja sai suuren suosion, ja kirja loppuikin nopeasti monista antikvariaateista. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura (SKS) harkitsi tämän jälkeen Altain painamista uudelleen. Repola auttoi rahallisesti, ja yksiosainen uusintapainos julkaistiinkin 1993. Sekin sai erinomaisen vastaanoton.
Uusintapainos lisäsi myös kiinnostusta Granön valokuviin. Sen ansiosta valokuvaaja Taneli Eskola tutustui niihin. Hän otti vuonna 1997 yhteyttä Granön poikaan Olavi Granöön, joka kertoi, että valokuvat ovat säilytetty huolella ja ne ovat suvun hallussa. Eskolan ansiosta kuvat järjestettiin, konservointiin ja dokumentointiin. Eskola kokosi kuvien pohjalta Helsingin taidemuseoon Sininen Altai -näyttelyn Granön syntymän 120-vuotiasmuiston kunniaksi.
Skýros (kunta)
Skýros ( eli Δήμος Σκύρου, Dímos Skýrou) on kunta, joka sijaitsee Euboian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kunnan pinta-ala on 223 neliökilometriä ja väkiluku 2 994. Varsinaisen Skýroksen kylän väkiluku on 1 657 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Skýros eli Chóra.
Skýroksen kunta käsittää koko Skýroksen saaren. Sen lisäksi siihen kuuluvat pienemmät saaret Éxo Podiés, Koúlouri, Mésa Pódia, Platý, Ríneia, Sarakinó, Skyropoúla ja Válaxa. Saaret sijaitsevat Egeanmeressä Euboian saaren itäpuolella, Pohjoisista Sporadeista kaakkoon.
Kunnan osat
Skýroksen kunta muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Lucinda Williams
thumb|Lucinda Williams Lucinda Williams (s. 26. tammikuuta 1953 Lake Charles, Louisiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rock-, folk- ja countrylaulaja ja -lauluntekijä. Hän on voittanut Grammyn kolmesti, ja Time nimesi hänet vuonna 2002 "Amerikan parhaaksi lauluntekijäksi".
Williams muutti vuonna 1978 Jacksoniin Mississippiin levyttämään ensimmäistä albumiaan ja 1980-luvulla Los Angelesiin. Williams on esiintynyt omien albumiensa lisäksi vierailevana artistina Flogging Mollyn, Elvis Costellon, Michael Monroen ja Steve Earlen levyillä.
Lucinda Williamsin isä on runoilija ja kirjallisuuden professori Miller Williams.
Gerald Stano
Gerald Eugene Stano, alkuperäinen nimi Paul Zeininger, (12. syyskuuta 1951 – 23. maaliskuuta 1998) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja, joka murhasi vähintään 22 naista. Hän itse tunnusti murhanneensa 41.
Lapsuus
Stano syntyi Schenectadyssa New Yorkissa. Hänen äitinsä ei pitänyt huolta hänestä vaan antoi hänet puolivuotiaana adoptoitavaksi. Stano oli kuitenkin joutunut olemaan paljon yksin äitinsä lähes hylättyä hänet. Hänen kerrottiin olevan siinä kunnossa, ettei adoptio tule kysymykseen, sillä lääkärit totesivat hänen olevan lähes "eläimellisellä tasolla" psyykkisesti. Hänen äitinsä piti hänestä niin huonosti huolta, että hän joutui jopa syömään omaa ulostettaan selviytyäkseen.
Stanon adoptoi lopulta Norma Stano -niminen nainen, joka oli ammatiltaan sairaanhoitaja, ja nimesi pojan Gerald Eugene Stanoksi. Stanot olivat rakastavia vanhempia, mutta kurinpidolliset ongelmat vaivasivat Stanoa koko hänen elämänsä ajan, mikä aiheutti ongelmia perhe-elämässä.
Gerald Stano menestyi koulussa koulussa muissa aineissa paitsi musiikissa, jossa hänen kerrottiin olevan erityisen lahjakas.
Stano oli yökastelija 10-vuotiaaksi asti. Hän valehteli pakonomaisesti ja oli vakavasti koulukiusattu eikä juurikaan tullut toimeen toisten samanikäisten lasten kanssa.
14&–15-vuotiaana hänet pidätettiin hänen kutsuttuaan palokunnan paikalle ilman varsinaista syytä tai tulipaloa ja myöhemmin uudestaan hänen heiteltyään kivillä ohiajavia autoja sillalta.
Hän suoritti high schoolin 21-vuotiaana, eikä pyrkinyt tämän jälkeen collegeen, mutta kuitenkin valmistuttuaan ilmoittautui ATK-kouluun, josta valmistuttuaan pääsi töihin paikalliseen sairaalaan. Työ ei ollut pitkäaikainen, sillä hänet erotettiin varastettuaan rahaa kollegoiltaan.
Hän muutti myöhemmin adoptiovanhempiensa kanssa Ormondo Beachille Floridaan. Hän vaihtoi usein työpaikkaa, yleensä tulleensa erotetuksi varastettuaan rahaa kollegoiltaan tai olemalla myöhässä töistä.
Murhat
Virallisesti Stano myönsi aloittaneensa murhasarjan 1970-luvun alussa, mutta myös kertoi aloittaneensa jo 18-vuotiaana 1960-luvun lopulla. Useita nuoria naisia ja tyttöjä oli kadonnut Stanon asuinalueelta ja sen läheisyydestä tuona aikana, mutta todisteiden puuttuessa Stanoa ei tuomittu.
Stano murhasi pääasiassa Floridassa ja New Jerseyssä. Hänet pidätettiin Donna Hensley -nimisen prostituoidun tultua verta valuvana poliisiasemalle: Hensley kertoi Stanon viillelleen häntä.
Liisan seikkailut peilimaailmassa
Liisan seikkailut peilimaailmassa on Lewis Carrollin kirjoittama lasten fantasiaromaani vuodelta 1871. Kirja on suomennettu myös nimellä Alice Peilintakamaassa, ja se on jatkoa romaanille Liisan seikkailut ihmemaassa (1865).
Gerald Stano
Murhat
Stano myönsi ensimmäisen murhansa tapahtuneen New Jerseyssä vuonna 1969. Hän myös myönsi murhanneensa kuusi muuta naista Pennsylvaniassa. Hänen Floridaan muuttonsa jälkeen hänen arvellaan murhanneen kolmekymmentä naista tai enemmän. Hän sai lopulta kuolemantuomion vuonna 1973 tapahtuneesta 17-vuotiaan liftarin kuoliaaksi puukottamisesta.