cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jakohihna
Tekniikkaa
Hammashihnan materiaali on kumia, jota on vahvistettu esimerkiksi kevlar- tai lasikuitukuiduilla. Hammashihna tarvitsee akseleille hammaspyörät, jotta akseleiden tahti säilyy. Hammashihna kiristetään tarvittavaan kireyteen hihnan hampaattomalla puolella vaikuttavan rullan avulla. Hammashihnojen ja hihnapyörien valmistus vaatii erikoismenetelmiä. Kun akselien tahdistusta ei tarvita, on edullisempaa käyttää tehonsiirrossa latta- tai kiilahihnaa.
Nelitahtimoottorissa nokka-akselin hammaspyörä on huomattavasti suurempi kuin kampiakselin hammaspyörä, koska nokka-akselin pyörimisnopeuden täytyy olla puolet kampiakselin pyörimisnopeudesta. Nokka-akselin nokkien ohjaamien venttiilien täytyy aueta ja sulkeutua oikea-aikaisesti suhteessa kampiakselia pyörittävien mäntien liikkeeseen. Oikea tahdistus saadaan aikaiseksi, kun moottoria kokoonpantaessa jakohihna asennetaan paikalleen akseleiden hammaspyörien ollessa oikeissa asennoissa. Jakohihna voi myös pyörittää lisäksi moottorin muita laitteita, esimerkiksi öljypumppua.
Joissain moottoreissa voi jakohihnan tilalla olla metallinen jakoketju tai harvemmin metallinen hammaspyörästö. Useimmissa nykyisissä autoissa on jakohihna, mutta jotkin autonvalmistajat ovat pitäytyneet metallisessa jakoketjussa tai ryhtyneet uudelleen sen käyttäjäksi. Jakohihnaan siirtymistä on perusteltu moottorin äänen hiljenemisellä, alemmalla hinnalla ja mekaanisella tehokkuudella. Viime vuosina ovat monet suuret autonvalmistajat, kuten esimerkiksi Volkswagen-yhtymä ja Toyota siirtyneet takaisin ketjuun. Ensin mainittu tosin luopui jakoketjun käyttämisestä pienemmissä TSI-bensiinimoottoreissaan mallivuodesta 2013 alkaen. Syynä olivat sen käyttämissä jakoketjuissa esiin tulleet kestävyysongelmat.
Huolto
Jakohihna on kuluva ja vaihdettavissa oleva osa. Sen vaihtoväli autossa on tavallisesti 50 000–160 000 kilometriä. Vaihtoväli on ilmoitettu auton käyttöohjeessa.
Jakohihnaa ei yleensä voida tarkastaa tai vaihtaa kuin huoltoliikkeissä, koska hihna on yleensä moottorin sisällä. Myös jakohihnan kestävyyteen vaikuttava hihnan kireyden asetus voidaan tehdä yleensä vain huoltoliikkeissä. Jakohihnan vaihtamisen yhteydessä kannattaa vaihdattaa samalla mahdollisia muitakin moottorin laitteita uusiin, vaikka ne olisivat ehjiä mm. kiristinrullat ja mahdollisesti vesipumppu. Jakohihnan ulkonäöstä ei kuitenkaan aina voi päätellä mitään ja ehjännäköinenkin hihna voi rikkoutua, ellei hihnanvaihdosta huolehdita auton huolto-ohjelman mukaisesti.
Jakohihnan rikkoutuminen voi aiheuttaa moottorissa suurehkoa tuhoa ja aiheuttaa kalliin remontin. Yleisin vika hihnassa on hampaiden liiallisesta kulumisesta johtuva hihnan luistaminen, hihnan varsinainen katkeaminen on hyvin epätavallista. Jotkut moottorit on suunniteltu selviämään jakohihnan rikkoutumisesta. Moottori on tällöin vapaasti pyörivä, jolloin venttiilit ja männät eivät pääse kohtaamaan missään tilanteessa jaon seottua.
Aiheesta muualla
Correia (mecânica)
Keramian teollisuusrata
Keramian teollisuusrata oli Kemiössä toimivan Keramian tiili- ja keramiikkatehtaan kuljetuksia varten rakennettu rata. Yhtiöllä jonkin verran 600 mm:n kapearaiteisia raiteita ja mm. Riihimäen–Lopen rautatien vanhin veturi, Tampella 174/1911, 0-6-0st, “Jekke“.
Mihail Naumenkov
Mihail Naumenkov (s. 19. helmikuuta 1993 Moskova, Venäjä) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-joukkue TsSKA Moskovassa. Hän on edustanut KHL:ssa myös Admiralia, jossa aloitti KHL-uransa kaudella 2013–2014, mutta siirtyi jo kesken kauden TsSKA:an. 10.4 2020 mennessä pelaamissaan 302 KHL:n runkosarjaottelussa kerännyt tehopisteet 9+40=49 ja 73 pudotuspeliottelussa tehopisteet 3+7=10.
Keramian teollisuusrata
Veturi ostettiin keväällä 1931 ja palveli sodanjälkeiseen aikaan asti, jolloin se romutettiin. Viimeiset aikansa se oli höyrynkehittäjänä eikä kelvannut sotakorvaukseksi. Yhtiöllä ehti olla lisäksi yksi Deutz MLH 332-moottoriveturi (27211/1939, 0-4-0 dm), joka myytiin Lohikon Tiili Oy:lle Kankaanpäähän ja siirtyi aikoinaan Rosenlew-yhtiön omaisuudeksi muun tiilitehtaan kaluston mukana. Veturiin oli jossain vaiheessa vaihdettu alkuperäisen tilalle 3-sylinterinen Deutz –traktorinmoottori. Muuten se oli raideleveyttä lukuun ottamatta hyvin samanlainen kuin Minkiöllä oleva, toinen poikkeus on kankivoimansiirto. Viimeiset havainnot veturista tehtiin vuonna 1978, jolloin se oli sortuneen tallinsa raunioissa Kankaanpäässä. Vaunuina etupäässä kuuppavaunuja, joista parhaassa kunnossa olleet menivät Kankaanpäähän moottoriveturin mukana. Mikään yhtiön kapearaidekalustosta ei kelvannut sotakorvaukseksi. Keramia-yhtiön kapearaideliikenne loppui jo 60-luvulla, jolloin kalusto romutettiin tai myytiin.
Pieniä kiskotuksen pätkiä ja muutamia jo osittain maatuneita kiskottomia, mutta vielä tunnistettavia ratapölkkyjä oli paikallaan vielä elokuussa 1968, jolloin aivan Keramia Oy:n vieressä olleella partiolippukunta Turun Metsänkävijät ry:n leirialueella (jonne tie kulki tehdasalueen läpi) järjestettiin useampien Metsänkävijä–lippukuntien yhteinen kesäleiri. Nykyään ovat kaikki rippeetkin teollisuusradasta hävinneet, pääasiassa jääneet rakennusten tai maanrakennustöiden alle.
Komun rata
Komun rata oli Pyhäjärvellä Pohjois-Pohjanmaalla sijainnut, suomateriaalista piimaata teollisuuskäyttöön valmistaneen Piimassat Ky:n omistama raideleveydeltään 600 mm:n kapearaiteinen teollisuusrata, jonka liikenne loppui vuonna 1979.
Viimeisinä vuosina ei enää ajettu suolle, vaan ainoastaan tehtiin tarvittaessa vaihtotöitä tehdasalueella. Yksi dieselvetureista, Diema 3049/1969, 0-4-0dm, palveli pitkään työveturina Ähtärin eläinpuiston rautatiellä. Veturi on nykyisin yksityisomistuksessa Robert Sands Järnvägin ykkösveturina (2010).
Kaksi muuta veturia olivat Schienen-Kuli–tyyppisiä. Muutamien vaunujen telit nykyisin Rokuan rautatiellä turistivaunujen teleinä.
Proxion
Proxion on vuonna 2005 perustettu raideliikenteen asiantuntijapalveluita tuottava konserni. Proxion on erikoistunut raideinfrastruktuurin projekteihin. Se toimii rautateiden, infrastruktuurin, rakentamisen, konsultoinnin ja liikenteen alueilla.
Historia
Vuodenvaihteessa 2014–2015 Proxion osti Destia Rail Oy:ltä koulutusta tarjoavan Rataopiston liiketoiminnan. Helmikuussa 2015 uutisoitiin Proxionin ostaneen oululaisen CC-infra Oy:n. Lokakuussa 2014 yksi konsernin yhtiöistä, Proxion Train sai uudet omistajat ja muutti nimensä Fenniarailiksi.
AMD K6-2
right|thumb|AMD K6-2 350 MHz AMD K6-2 on AMD:n valmistama x86-arkkitehtuuriin perustuva suoritin, joka julkaistiin 28. toukokuuta 1998. Se oli saatavilla 266–550 megahertsin kellotaajuuksilla. Siinä oli 64 kibitavua L1-välimuistia, 32 kibitavua datalle ja 32 kibitavua käskyille. K6-2:n käyttöjännite oli 2,2 volttia. Sitä valmistettiin 0,25 mikrometrin prosessilla, ja se sisälsi 9,3 miljoonaa transistoria. Se sopi Socket 7 -suoritinkantaan. K6-2 oli jatkokehitetty aiemmasta K6-suorittimesta.
Markkina-asema
K6-2 oli suunniteltu kilpailemaan Intel Pentium II:n kanssa, joka oli hieman vanhempi ja huomattavasti kalliimpi kuin K6-2. Niiden suorituskyky oli aluksi jotakuinkin samaa tasoa. K6-2 oli kuitenkin aluksi hieman nopeampi yleisissä tehtävissä, kun taas Pentium II:n liukulukusuorituskyky oli huomattavasti edellä K6-2:a. K6-2 menestyi markkinoilla hyvin. Sen ansiosta AMD sai kerättyä AMD Athlonin kehitykseen ja julkaisuun tarvittavan julkisuuden ja pääoman. Kellotaajuuksien kasvaessa Intel alkoi kasvattaa suorituskykyetumatkaa paremman välimuisti- ja väylärakenteensa ansiosta, ja myöhemmin K6-2 kilpaili lähinnä Intel Celeronin kanssa.
AMD:n julkaistua Athlonin K6-2:n valmistusta jatkettiin melko pitkään, koska K6-2 oli jo tuolloin hyvin halpa valmistaa ja markkinoilla oli kysyntää halvemmille suorittimille. Nopein K6-2 toimi 550 megahertsin kellotaajuudella, mikä on erinomainen kellotaajuus 5–6-vaiheisella liukuhihnalla varustetulle 0,25 µm:n valmistustekniikalla valmistetulle suorittimelle, Intelin Pentium III:ssa ja Celeronissa oli kuitenkin kaksi kertaa pidempi liukuhihna. Toisaalta nämä viimeiset K6-2:t kärsivät pahasti sekä kaukana emolevyllä olevasta L2-välimuistista että hitaasta liukulukuyksiköstään, joten suurehkosta kellotaajuudestaan huolimatta ne olivat aikalaisiinsa nähden melko heikkotehoisia.
K6-2+
Vähemmän tunnettu K6-2+ oli K6-2, johon oli lisätty 128 kibitavua integroitua L2-välimuistia ja joka oli valmistettu 0,18 mikrometrin prosessilla. Käytännössä se oli siis pienempi versio K6-III+:sta. K6-2+ oli suunniteltu kannettaviin tietokoneisiin, eikä sitä markkinoitu pöytäkoneisiin, mutta sitä oli kuitenkin harmailta markkinoilta saatavilla myös pöytäkoneisiin. K6-2+ tarjosi selvästi alkuperäistä K6-2-prosessoria paremman suorituskyvyn, mutta jo sitä ennen olivat markkinoille tulleet myös Athlon ja K6-III, jotka molemmat voittivat sen suorituskyvyssä selvästi. K6-2+ saavutti 550 megahertsin kellotaajuuden.
Merkittävä uusi ominaisuus K6-2+:ssa oli PowerNow-nimellä kulkenut ominaisuus, joka tarkoittaa sitä, että suorittimen kellotaajuutta pystyttiin laskemaan silloin, kun täyttä suorituskykyä ei tarvittu. Tämä mahdollisti selvästi pidemmän akunkeston kannettavalle tietokoneelle kevyessä käytössä.
François Couperin
Couperin aloitti musiikin opiskelun isänsä johdolla. Vuonna 1685 hänestä tuli urkuri Pariisissa. Vuonna 1717 Couperinista tuli hoviurkuri ja -säveltäjä. Suuri osa Couperinin teoksista on sävelletty cembalolle. Niistä saivat vaikutteita muiden muassa Johann Sebastian Bach sekä paljon myöhemmin Richard Strauss ja Maurice Ravel. Ravel sävelsi Couperinin muistolle teoksen Le Tombeau de Couperin.
Couperin tyylissä on monesti yhdistelty ranskalaisia ja italialaisia vaikutteita.
Couperinin Cembalokirjat ilmestyivät vuonna 1706, ja ne on myös suomennettu.
Mahler (täsmennyssivu)
Mahler voi tarkoittaa muun muassa seuraavia henkilöitä:
”R” niin kuin Realdoll
"R" niin kuin Realdoll on Katja Niemen käsikirjoittama ja ohjaama lyhytdokumentti, joka valmistui toukokuussa 2009. Elokuvaa on esitetty lukuisilla elokuvafestivaaleilla kotimaassaan Suomessa sekä ulkomailla. Elokuva on voittanut kolme parhaan lyhytdokumentin palkintoa. (Suomi, Portugali, Libanon)
Idea dokumenttiin syntyi, kun elokuvaajaopiskelijana ollessaan Niemi kuuli Turussa olevasta nukkea vuokraavasta yrityksestä. Dokumentissa esitellään itse nukke, sen valmistelu asiakasta varten ja käynnin jälkeiset työt.
1. kaupunginosa (Valkeakoski)
1. kaupunginosa rajoittuu etelässä Vanajaveteen, lännessä Lotilaan ja rautatiehen sekä itärintamaltaan Lempääläntiehen ja Valtakatuun. Kauppakeskus Koskikara kuuluu 1. kaupunginosaan.
Solu
thumb|350px|[[Kantasolujen jakaantumisesta syntyvät kaikki ihmiskehon erilaistuneet solut.]] Solu on kaikkien eliöiden rakenteellinen ja toiminnallinen perusyksikkö. Solut jaetaan prokaryootteihin eli esitumallisiin ja eukaryootteihin eli aitotumallisiin. Esitumallisiin kuuluvat lähinnä bakteerit ja aitotumallisiin eläin-, sieni- ja kasvisolut. Eläinten solut voidaan jakaa edelleen somaattisiin soluihin ja sukusoluihin eli ituradan soluihin.
Kuningas lähtee Ranskaan
Kuningas lähtee Ranskaan, Kronikka musiikkiteatterille tulevan jääkauden ajasta on Aulis Sallisen kolminäytöksinen ooppera, jonka libreton kirjoitti Paavo Haavikko oman näytelmänsä pohjalta. Sallinen sävelsi oopperan vuonna 1983, ja sen kantaesitys oli Savonlinnan oopperajuhlilla 1984. Teos oli yhteistilaus Covent Gardenin kuninkaalliseen oopperan sekä BBC:n kanssa. Oopperaa on esitetty myös Kielissä Saksassa ja Santa Fessä Yhdysvalloissa.
Solu
Yksisoluinen eliö koostuu vain yhdestä solusta, monisoluinen eliö koostuu useasta solusta. Ihmisruumiissa soluja on noin 1014.
Kuningas lähtee Ranskaan
Oopperan tarina sijoittuu keskiajalle. Englantiin tulee jääkausi, ja kuningas, hänen naisensa, pääministerinsä sekä armeijansa pakenevat Ranskaan.
Solu
Ihmisen solut elävät yleensä kuukausia tai vuosia, mutta suolen sisäpinnan solut ja jotkin valkosolut elävät vain vuorokausia. Hermo- ja lihassolut sen sijaan ovat hyvinkin pitkäikäisiä, ja aivosolut saattavat elää yli sata vuotta. Solut voivat lisääntyä eli jakautua joko mitoottisesti tai meioottisesti.
Solut ovat sähköisesti varautuneita siten, että sähkövaraus solun sisäpuolella on noin 70 millivolttia negatiivisempi kuin solun ulkopuolella.
Koko
Solut voivat olla hyvin erikokoisia ja erimuotoisia. Eläin- ja kasvisolut ovat läpimitaltaan tavallisesti 5–200 mikrometriä. Pienimmät yksisoluiset bakteerit ovat läpimitaltaan vain 0,3 mikrometriä. Ihmisen suurimpia soluja ovat munasolut, hermosolut ja lihassolut, ja pienimpiä siittiösolut ja punasolut. Ihosolun koko on noin 11–12 µm.
Koostumus
Solusta noin 80 prosenttia on vettä. Solun kuivapainosta proteiineja on noin 80 prosenttia ja lipidejä noin 10 prosenttia. Hiilihydraatteja ja nukleiinihappoja (DNA ja RNA) on muutama prosentti. Rasvasolut poikkeavat koostumukseltaan keskimääräisestä solusta.
Soluväliaine
Solu tuottaa proteiineista tai hiilihydraateista ympärilleen soluväliainetta. Se muodostaa solulle tuki- ja tarttumispinnan sekä toimii solujen toiminnan keskeisenä säätelijänä. Soluväliaineen molekyylien rakenteen erityispiirteistä riippuvat kudoksille tärkeät ominaisuudet, kuten vetolujuus ja joustavuus.
Solukalvo
Solua rajaa solukalvo: lipidikaksoiskalvo, jonka koostumuksesta suuri osa on fosfolipidejä: glyseroliin on liittynyt kaksi rasvahappoa ja hydrofiilinen (vesihakuinen, vesiliukoinen) fosfaattiryhmä. Rasvahappojen hydrofobiset (vesipakoiset) osat, poolittomat hiiliketjut, ovat suuntautuneet kalvon keskelle (ks. hydrofobinen vuorovaikutus).
Solukalvo ympäröi solulimaa ja rajoittaa aineiden kulkua soluun ja sieltä pois. Rasvaliukoiset aineet voivat diffundoitua solukalvon läpi, mutta hydrofiiliset tarvitsevat läpi päästäkseen solukalvon läpi ulottuvan kuljetusproteiinin, kanavaproteiinin, kantajaproteiinin tai pumppuproteiinin. Solukalvossa on runsaasti muitakin kalvoproteiineja, esimerkiksi reseptoreja ja rakenneproteiineja, joista osa läpäisee solukalvon molemmilta puolilta, osa vain toiselta puolelta. Kalvoproteiineissa on myös kiinni hiilihydraattiosia.
Solun tukiranka
Solun tukiranka palvelee samoja tarkoituksia kuin luuranko. Se koostuu kolmentyyppisistä proteiinien muodostamista säikeistä: mikrotubuluksista, mikrofilamenteista ja välikokoisista säikeistä. Nämä säikeet säätelevät muun muassa solun muotoa, soluelinten paikkoja, solun liikettä ja rakkuloiden kuljetusta solun sisällä.
Golgin laite
Golgin laite sijaitsee tuman läheisyydessä ja muodostuu yhdensuuntaisista kalvopusseista. Sen tehtävä on viimeistellä erittyviä proteiinimolekyylejä. Kulkiessaan Golgin laitteen läpi proteiinimolekyyliin liittyneet hiilihydraattiosat muokkaantuvat eri tavoin, ja niiden perusteella molekyylit esimerkiksi erittyvät ulos solusta tai kulkeutuvat lysosomeihin.
Lysosomit
Lysosomit ovat kalvolehden verhoamia, Golgin laitteessa muodostuneita rakkuloita. Ne toimivat solunsisäisessä ruuansulatuksessa ja osallistuvat solun puolustautumiseen hajottamalla bakteereita. Myös solujen omat kuluneet osat hajoavat lysosomien sisällä.
Tuma
Solun perintötekijät sijaitsevat aitotumallisissa soluissa tumassa, joka on eristetty solulimasta tumakalvolla. Esitumallisten solujen perintöaines on pakkautunut osaan solulimasta. Tätä osaa kutsutaan nimellä alkeistuma eli nukleoidi.
Kasvisolun rakenne
thumb|350px|Kasvisolun rakenne
Kasvi- ja eläinsolut ovat rakenteeltaan hyvin samankaltaisia, mutta kasvisoluilla on soluseinä sekä viherhiukkasia eli kloroplasteja, jotka puuttuvat eläinsoluilta. Kasvisoluissa on myös glyoksysomeja, joissa tapahtuva glyoksylaattikierto mahdollistaa kasveille glukoosin synteesin rasvahapoista. Lisäksi kasvisoluissa lysosomien tehtävää hoitavat solunesterakkulat eli ontelot, joiden tilavuus voi kypsässä kasvisolussa olla jopa 90 % solun tilavuudesta.
Energiantuotanto
Solujen energialähteinä toimivat pääosin hiilihydraatit ja rasvahapot. Aitotumallisissa soluissa rasvahapot pilkotaan pääasiallisesti hapettamalla β-oksidaatiossa mitokondrioissa, jolloin syntyy pelkistyneitä elektroninsiirtäjäkoentsyymejä NADH:ta ja FADH2:ta. Hiilihydraatit pilkotaan ja muokataan ensin glukoosiksi tai sen johdannaisiksi. Solulimassa tapahtuvassa glykolyysissä ne muutetaan pyruvaatiksi, mikä tuottaa NADH:ta ja ATP:tä. Sekä pyruvaatista että rasvahappojen hapetustuotteista muodostetaan asetyyli-koentsyymi A:ta, joka pilkotaan hapettamalla mitokondrion sitruunahappokierrossa, jolloin syntyy hiilidioksidia, NADH:ta ja FADH2:ta. Aerobisten eli happea käyttävien solujen mitokondrion hengitysketjussa eli elektroninsiirtoketjussa aiemmissa reaktioissa tuotetut NADH ja FADH2 luovuttavat elektroninsa eli hapettuvat NAD+:ksi ja FAD:ksi pelkistäen hapen vedeksi ketjureaktion jälkeen. Seurauksena mitokondrion sisemmän kalvon eri puolille syntyy protonikonsentraatiogradientti, jossa matriisi on emäksisempi kuin solulima. Proteiinikanavat eli ATP-syntaasit antavat protonikonsentraation tasoittua tekemällä samalla protonivirrasta saatavalla energialla ADP:sta ja fosfaatista ATP:ta nk. oksidatiivisessa fosforylaatiossa. ATP on solun perusenergiavaluutta, jota entsyymit käyttävät reaktioihinsa. ATP:n huono puoli on se, että sitä ei voida säilöä suuria määriä.
Endo- ja eksosytoosi
Solu ottaa aineita ympäristöstään endosytoosilla, joka voidaan jakaa kahteen: fagosytoosiin (”solusyönti”) ja pinosytoosiin (”solun juominen”). Molemmissa tapahtumissa solun ulkopuolella olevat molekyylit kiinnittyvät solukalvon reseptoreihin ja saavat aikaan solukalvon vetäytymisen kuopalle. Kuoppa syvenee, ja lopulta kuoppa irtoaa solun sisälle endosomina ja solukalvo umpeutuu kiinnittymällä vastakkaiseen reunaan. Endosomi yhdistyy solussa lysosomin kanssa. Lysosomi sisältää entsyymejä, jotka hajottavat endosomin sisällön solun käyttöön. Esimerkkinä fagosytoosista on, kun fagosytoivat solut (makrofagit, neutrofiilit) syövät bakteereja ja tappavat ne sisällään. Jotkin bakteerit esimerkiksi tuberkuloosi ja shigella voivat elää solun sisällä estämällä endosomin ja lysosomin fuusiota. Fagosytoosin jälkeen ns. myöhäinen endosomi yleensä liitetään uudestaan kalvolle eksosytoosilla, jolloin sen sisältämät kuona-aineet vapautuvat soluvälitilaan. Eksosytoosi on käänteinen endosytoosille.
Saturday Night Wrist
Saturday Night Wrist on alternative metal -yhtye Deftonesin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Albumin teko oli erittäin stressaava yhtyeelle, kestäen yli 2 vuotta ja rasittaen yhtyeen sisäisiä suhteita. Albumin tekoon vaikutti myös solisti Chino Morenon ongelmat avioliitossa ja huumeiden kanssa, sekä yhtyeen jäsenten erilaiset sivuprojektit, kuten Morenon Team Sleep, jonka debyyttialbumia hän työsti nauhoitusten välissä, johtaen taukoon muun yhtyeen osalta.
Solu
Kasvu, lisääntyminen, vanheneminen ja kuoleminen
Solu tarvitsee kasvaakseen ja jakautuakseen normaalisti kasvutekijöitä, jotka ovat muiden solujen muodostamia peptidejä. Joskus solu tarvitsee usean eri kasvutekijän vaikutusta, ja jotkin kasvutekijät ovat solulle täysin elintärkeitä.
Saturday Night Wrist
Albumi ei menestynyt kaupallisesti yhtä hyvin kuin yhtyeen kaksi aikaisempaa albumia, mutta sai tästä huolimatta pääosin hyviä arvioita kriitikoilta. Albumi on viimeinen yhtyeen basisti Chi Chengin kanssa julkaistu albumi, ennen kohtalokasta auto-onnettomuutta vuonna 2008. Onnettomuus jätti Chengin koomaan, johtaen lopulta kuolemaan huhtikuussa 2013. Chengin paikkaajaksi otettiin yhtyeen vanha tuttu Sergio Vega.
Solu
Kasvu, lisääntyminen, vanheneminen ja kuoleminen
Solut lisääntyvät jakautumalla joko mitoottisesti tai meioottisesti. Mitoosi on solun jakautuminen kahdeksi identtiseksi kopioksi. Se kestää noin tunnin, ja sitä seuraa välivaihe, joka on mitoosia paljon pitempi. Meioosia esiintyy ainoastaan sukusolujen eli munasolujen ja siittiöiden muodostuessa. Meioosissa on kaksi peräkkäistä solunjakautumista, joista syntyy neljä haploidista sukusolua.
Saturday Night Wrist
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 33.
Kappaleet
Kappaleet Deftonesin säveltämiä ellei toisin huomauteta. "Pink Cellphone" -kappaleen sensuroidun version kesto on 3:54.
Solu
Kasvu, lisääntyminen, vanheneminen ja kuoleminen
Syövässä solu lakkaa olemasta normaalissa määrin riippuvainen ympäristöstään tai muista soluista. Siitä tulee syöpäsolu, joka jakaantuu hallitsemattomasti ja voi muodostaa kasvaimen.
Oksidatiivisen stressi vaurioittaa soluja, mikä johtaa solujen ennenaikaiseen vanhenemiseen tai apoptoosiin eli ohjelmoituneeseen solukuolemaan. Solut kuolevat perintötekijöiden sekä naapurisolujen antamien signaalien vaikutuksesta. Kuollut solu hajoaa ja joutuu fagosytoiduksi. Apoptoosi on erityisen tärkeää aivojen ja sukuelinten kehityksessä. Jos apoptoosia ei tapahdu, vaurioitunut solu jää elimistöön niin sanotussa senesenssissä, jolloin se ei enää jakaudu, mutta erittää terveydelle haitallisia aineita.
Fritz-X
Ruhrstahl FX-1400 Fritz-X oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen liitopommi.
Solu
Solun evoluutio
Esitumalliset eli prokaryootit, tumattomat yksisoluiset eliöt, eriytyivät jo varhain bakteereihin ja arkeoneihin. Aitotumaiset eli eukaryootit ilmaantuivat 1,5–2 miljardia vuotta sitten. Niiden syntytapaa ei vieläkään tiedetä varmasti. Monisoluiset eliöt kehittyivät noin 600 miljoonaa vuotta sitten, ehkä paljon varhaisemminkin.
Fritz-X
Fritz-X painoi 1 400 kg. Se oli panssaria läpäisevä pommi, jota ohjattiin radiokomennoilla. Pommi pudotettiin Dornier Do 217 ja Heinkel He 177 pommikoneista 5–6 km:n korkeudesta kohteen ilmatorjunnan kantaman ulottumattomista. Se oli ensimmäinen ohjattava liitopommi. Se kiihtyi pudotuksen aikana liki äänen nopeuteen. Prototyyppikokeissa pommit osuivat 5 metrin halkaisijan sisään.
Solu
Solun evoluutio
Mitokondrio kehittyi varhaisen esieukaryoottisolun kanssa endosymbioosissa eläneestä aerobisesta bakteerista.
Fritz-X
III/KG 100, joka muodostettiin Lehr und Erprobungskommano 21:stä, oli ensimmäinen Fritz-X:n käyttäjä. Pommittajiksi siis valittiin erityisen kouliintuneita lentäjiä jne., opettajien opettajia. Do 217K-2-koneissa oli kussakin kaksi pommia. Pommeilla upotettiin 9. syyskuuta 1943 italialainen taistelulaiva Roma ja taistelulaiva Italia vaurioitui pahoin. Englantilainen taistelulaiva HMS Warspite vaurioitui ja sen korjaus kesti vuoden. Liittoutuneet alkoivat käyttää radiohäirintää pommien torjuntaan.
Solu
Tutkimuksen historiaa
Solun kuvasi ensimmäisenä englantilainen Robert Hooke vuonna 1665. Tietämys solun toiminnasta ja rakenteesta alkoi lisääntyä 1800-luvulla. Silloin opittiin tuntemaan solujen biokemiallisia reaktioita, tunnistettiin solunsisäisiä rakenteita ja luotiin soluteorioita. 1900-luvulla DNA:n rakenteen ja toiminnan tuntemukseen perustuva molekyylibiologia on suuresti kasvattanut tietämystämme soluista.
Fritz-X
Kaikkiaan 1 386 Fritz--pommia valmistettiin ja 602 käytettiin testaukseen. Sotakäyttöön päätyi vähäinen määrä.
Solu
Keinotekoiset solut
Yhdysvaltalaistutkijoiden ilmoitettiin vuonna 2010 kehittäneen ensimmäisenä maailmassa keinotekoisen solun. Tarkemmin kyseessä oli solu, jolla oli keinotekoinen perimä, eli DNA. Tutkijat kehittivät bakteerin DNA:ta kemiallisesti ja liittivät sen valmiiseen bakteerin soluun alkuperäisen DNA:n tilalle.
Rannikkoukonkorento
Rannikkoukonkorento (Aeshna serrata) on ukonkorentoihin kuuluva Suomessa jokseenkin harvinainen sudenkorento.
Ulkonäkö ja koko
thumb|Koiras Rannikkoukonkorento on hyvin samankaltainen kuin iso-, sini- ja suoukonkorento. Eniten rannikkoukonkorento muistuttaa näistä isoukonkorentoa ja vähiten suoukonkorentoa. Rannikkoukonkorennon koiraan kuviointien pääväri on heleän sininen. Naaraalla on yleensä keltaiset, mutta joskus koirasmaisen sinisetkin kirjailut. Lajilla on keskiruumiissaan jokseenkin niiden väliin jäävän alueen levyiset sivujuovat. Näistä etummainen on joka kohdasta yhtä leveä. Naaraalla taas on keskiruumiissaan selkeästi erottuvat olkajuovat, toisin kuin lähisukuisten lajien naarailla. Korennon otsassa sijaitsevalla T:n muotoisella kuviolla on ohuempi varsi kuin isoukonkorennon vastaavalla. Myös koiraan perälisäkkeet eroavat muista lajeista. Ne kaareutuvat näkyvästi sivulta päin katsottuna, ja alempi perälisäke on ylempiä lyhyempi. Ylempien perälisäkkeiden kärjen yläpuolella on rivi pieniä kyhmyjä.
Lajilla on 53–62 mm pitkä takaruumis ja 46–53 mm pitkä takasiipi. Korento on näin isoukonkorentoa pienikokoisempi mutta sini- ja suoukonkorentoa suurempi.
Elintavat ja ravinto
Rannikkoukonkorennon lentoaika alkaa kesäkuun loppupuoliskolla ja jatkuu syyskuun loppuun. Päälentoaikaa ovat heinäkuu ja elokuu.
Lajilla on tapana laskeutua tavallista useammin maahan, jossa se pysyttelee vaakatasossa.
Rannikkoukonkorento syö usein perhosia ja suuriakin sudenkorentoja.
Levinneisyys ja elinympäristö
Lajin levinneisyysalueeseen kuuluvat Itämeren alue ja Aasia Mongoliaan asti. Tanskasta ja Turkista tunnetaan vain yksi havainto. Itämeren seudun populaatioiden on katsottu muodostavan oman lajinsa Aeshna osiliensis, mutta nykyisin ne lasketaan rannikkoukonkorentoon kuuluviksi. Taksonominen asema ei kuitenkaan ole täysin varma.
Suomessa rannikkoukonkorentoa elää Itämeren rannikkoalueilla, etenkin Lounais-Suomessa. Laji on Suomessa jokseenkin harvinainen. Rannikkoukonkorento elää Suomessa merenlahdilla ja niiden lähiseutujen lammilla, joilla on runsaasti kasvillisuutta. Lajin yksilöitä eksyy toisinaan myös ainakin soiden lammille.
David Crawshay
David William Crawshay (s. 11. elokuuta 1979 Carlton, Victoria) on australialainen soutaja. Hän voitti vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä kultaa pariairokaksikossa. Kesäolympialaisissa 2004 Ateenassa hän sijoittui pariaironelosessa seitsemänneksi ja kesäolympialaisissa 2012 Lontoossa pariairokaksikossa kahdeksanneksi. Myös Crawshayn serkku Sarah Outhwaite-Tait on kilpaillut olympialaisissa.
Tarumovkan piiri
thumb|175px|Tarumovkan piiri Dagestanin kartalla. Tarumovkan piiri on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1946 perustetun piirin pinta-ala on 3 177 neliökilometriä. Asukkaita on 31 300 henkeä (vuonna 2009).
Tarumovkan piiri sijaitsee Dagestanin pohjoisosan puoliaavikkovyöhykkeellä. Pohjoisessa se rajoittuu Kalmukiaan, idässä Kaspianmereen, etelässä Kizljarin piiriin, lounaassa Tšetšeniaan ja lännessä Nogain piiriin.
Piiriin kuuluu 13 maalaiskuntaa: Aleksandro-Nevskoje, Jurkovka, Karabagly, Kalinovka, Koktjubei, Kotšubei, Novodmitrijevka, Novogeorgijevka, Novoromanovka, Razdolje, Talovka, Tarumovka ja Ullubijevski. Hallinnollinen keskus on Tarumovkan kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 25.
Asukkaista 31,1 % on avaareja, 25,1 % venäläisiä, 21,0 % dargeja, 9,6 % nogaita, 4,0 % lezgejä, 2 % armenialaisia ja 2 % lakeja.
Seudun pääelinkeinoja ovat keinokasteluun perustuva maanviljely sekä karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan kalanviljelyä.
Piirin alueella sijaitsee Dagestanski-luonnonpuisto. Paikallislehtenä ilmestyy Rassvet (”Aamunkoitto”).
Veli Leskinen
Veli Leskinen (5. toukokuuta 1907 Pietari, Venäjän keisarikunta – 31. joulukuuta 1989) oli suomalainen jalkapalloilija.
Leskinen pelasi 1932–1940 Helsingin Tovereissa, jossa hän voitti kolme SM-pronssia vuosina 1934, 1935 ja 1939. Helsingin Tovereiden jälkeen hän pelasi Valkeakosken Hakassa. Maajoukkuetta Leskinen edusti 20 maaottelussa vuosina 1932–1943.
Suuri kynttilä
Suuri kynttilä oli niittymarien keskuudessa 1800-luvun loppupuolella toiminut uskonlahko.
Suuren kynttilän perustivat Smirnovin ja Jakmanovin veljekset vuonna 1877. Uskonlahko oli monoteistinen ja sen harjoittamiin tapoihin kuuluivat luonnonläheiset elintavat, itsevalmistetut verettömät uhrit, kuten esimerkiksi viljatuotteet, hunaja tai kukat, ja yllä pidetyt valkoiset vaatteet. Uskonlahkon jäsenet eivät saaneet käyttää ruokanaan sikaa, hevosta, kanaa tai kananmunia. Myös tupakan, alkoholin ja teen nauttiminen oli kielletty.
Suuri kynttilä oli alun perin ortodoksisen valtaväestön antama pilkkanimi, joka yleistyi sittemmin tavallisessa käytössä. Nimi tuli lahkon jäsenien uhrijuhlissa käyttämästä noin 70 senttiä korkeasta ja 45 senttiä leveästä kynttilästä. Lahkon jäsenet karkotettiin 1800-luvun puolella Siperiaan, josta he palasivat vuonna 1906. Lahkoa on sittemmin pidetty kuolleena, vaikkakin joidenkin tietojen mukaan sitä harjoitetaan edelleen.
Mayadin
Mayadin ( tai ) on kaupunki Syyrian Dayr az-Zawrin maakunnan itäosissa, likimain maakuntakeskus Dayr al-Zawrin ja Irakin rajan välissä. Eufratjoen oikealla (lounaisella) rannalla sijaitseva kaupunki on Mayadinin piirikunnan keskus. Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupunkiin kirjattiin 44 028 ja koko piirikuntaan 247 171 asukasta.
Mayadin sijaitsee Syyrian keskeisellä öljyntuotantoalueella (lähistöllä esimerkiksi al-Wardin kaasu- ja öljykenttä), tärkeän Syyriaa ja Irakia yhdistävän maantien varrella, ja aivan kaupungin itäpuolella on Eufratjoen ylittävä maantiesilta. Mayadin on linnuntietä noin 420 kilometriä Syyrian pääkaupunki Damaskoksesta itäkoilliseen, ja 45 kilometriä maakuntakeskus Dayr az-Zawrista kaakkoon. Irakin raja on noin 84 kilometriä kaupungin keskustasta kaakkoon.
Syyrian sisällissodassa kaupunki joutui aluksi usean Syyrian hallintoa vastaan taistelevan kapinallisryhmän hallintaan, sittemmin ääri-islamistinen Isis-järjestö otti kaupungin haltuunsa. Kaupungissa oli huomattavaa vastarintaa järjestön taistelijoita kohtaan, ja tällöin Isisin taistelijoita surmattiin. Isis teloitti joitain henkilöitä, joiden järjestö epäili toimineen sitä vastaan. Isisiä vastaan kohdistettiin myös yksi tai useampia ilmaiskuja.
Älypää
Älypää on tietovisapainotteinen peliyhteisö, joka avattiin vuonna 1998. Älypää kuuluu Sanoman tytäryhtiön Sanoma Media Finland Oy:n Sanoma Games -yksikköön. Sen pääyhteistyökumppanina toimii Ilta-Sanomat. Sivustolla on tietovisojen lisäksi myös verkkopelejä.
Vuonna 2002 perustetun ohjelmistoyrityksen tietokilpailutyyppiset pelit perustuvat oivaltamiseen, tietoon ja onnistumiseen. Yritys toteuttaa asiakkailleen myös koulutuksellisia pelejä. Älypää juhli miljardin pelatun pelin rajan rikkoutumista 2. syyskuuta 2008.
Tactic julkaisi Älypäästä lautapeliversion lokakuussa 2007.
Tietovisat
Älypäässä on neljä niin sanottua perustietovisaa: juniori, klassikko, vaikea ja seniori. Vaikea on haastavampi versio klassikosta; juniori- ja seniori-tasojen kysymykset on suunnattu nimiensä mukaisesti nuoremmille ja vanhemmille käyttäjille. Visoja voi pelata myös moninpelinä. Älypäässä on myös tiettyyn aiheeseen keskittyneitä tietovisoja, joita ovat muun muassa urheilu, musiikki ja historia.
Nelosella, Livillä ja Jimillä lähetettiin Älypään perustietovisoja tv-peleinä vuosina 2008–2014. Ne lopetettiin toukokuun 2014 loppupuolella.
Valikoitua pelitarjonnasta
Alla on lueteltuna joitakin Älypään pelejä:
Tietomurto
Maaliskuussa 2010 Älypää-palvelun 120 000 käyttäjän salasanat ja käyttäjätunnukset varastettiin ja julkaistiin Internetissä. Palvelun salasanat oli tallennettu palvelimelle selväkielisessä muodossa.
Oksitaani
Oksitaani (occitan tai lenga d’òc) on romaaninen kieli, jota puhutaan Etelä-Ranskassa, Piemonten maakunnassa Italiassa ja Val d’Aranissa Espanjassa. Oksitaanin kieli- ja kulttuurialuetta kutsutaan Oksitaniaksi. Oksitaani jakautuu variantteihin, jotka luokitellaan yleensä kuuteen päämurteeseen. Kielen puhujien määrää on vaikea arvioida, ja arviot vaihtelevatkin noin 100 000 ja muutamien miljoonien välillä. Unesco määrittelee kaikki oksitaanin päämurteet uhanalaisiksi. Romaanisista pääkielistä oksitaania lähimpänä on katalaani. Oksitaani oli trubaduurien kieli 1000–1300-luvuilla.
Oksitaanin nimiä
Kielen nimi tulee myöntöilmausta kyllä tarkoittavasta sanasta òc. Oksitaania nimitetään joskus provensaaliksi, joka on yksi oksitaanin murteista. Vuosisatojen kuluessa oksitaanilla on ollut liuta muitakin nimiä, muun muassa lenga romana, roman, limousin, raimondin, gascon ja catalan.
Ranskan kielen termi patois merkitsee vaikeasti ymmärrettävää, suullista, paikallista murretta, jota puhutaan lähinnä maaseudulla. Tätä pejoratiivista termiä on käytetty myös oksitaanista, jonka puhujien on ajateltu puhuvan vain huonoa ranskaa. Oksitaani ei kuitenkaan ole ranskan murre, vaan latinasta kehittynyt romaaninen kieli.
Puhuma-alue
thumb|Oksitania Oksitaanin kieli- ja kulttuurialueesta käytetään nimeä Oksitania, ja se kattaa Etelä-Ranskan, Pohjois-Espanjan ja Luoteis-Italian alueita. Oksitaanilla ei ole virallisen kielen asemaa Ranskassa. Oksitaanin variantti araneesi on virallinen kieli Espanjassa Val d'Aranissa. Italian Piemonten alueella oksitaani on alueellinen suojeltu kieli.
Vokaalit
Alueellisesti esiintyy myös vokaali / ə /.
Konsonantit
Alueellisesti esiintyvät lisäksi konsonantit / h β ʁ /.
Kirjoitusjärjestelmä
Oksitaania kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla. Oksitaanin aakkosissa on 23 kirjainta: a, b, c, d, e, f, g, h, i, j, l, m, n, o, p, q, r, s, t, u, v, x ja z. Kirjaimia k, w ja y voidaan käyttää lainasanoissa.
Sananpaino
Esimerkkejä: La mecanica, destriar, cuélher, cantan, penós, gaton.
Oksitaanin murteet
Omankielisinä niminä oksitaanin päämurteet ovat:
Oksitaanin ja katalaanin suhde toisiinsa
Katalaanin ja oksitaanin on usein katsottu olevan keskenään erittäin läheisiä kieliä ja niiden keskinäistä suhdetta voidaan pitääkin läheisempänä kuin katalaanin ja espanjan. Joskus myös gasconin murteen voidaan katsoa olevan kauempana muista oksitaanin murteista kuin katalaanista. Joskus katalaania ja oksitaania on virheellisesti pidetty yhtenä kielenä, koska Aragonian kuningaskunnan aikana 1000–1400-luvuilla oksitaanilla oli vahva asema ulkopolitiikan ja kulttuurin kielenä. Lisäksi oksitaanin kirjakieli luotiin ennen katalaanin normistoa, mistä johtuen katalaania äidinkielenään puhuvat kirjailijat ja runoilijat kirjoittivat usein oksitaaniksi. Katalaanin (tai valenciaanin) käytön ilmaisuvoimaisen puolesta runoudessa toimi muun muassa Beniarjóssa asunut ja gandialaisenakin tunnettu runoilija Ausiàs March 1400-luvun alussa.
Oksitaani ja katalaani eroavat nykyään muun muassa ortografioidensa osalta. Oksitaania kirjoitetaan tavalla, joka on lähempänä keskiaikaista kirjoitusasua, kun taas katalaanit ovat valinneet lähemmin omaa ääntämystään vastaavan ortografian (esimerkiksi loppu-n:n puuttuminen sanassa català ’katalaani’). Valtaosa oksitaanin puhujista elää Ranskassa, kun taas katalaanin puhujista selvä enemmistö Espanjassa. Myös kielten sanastot ovat vuosien aikana eriytyneet ja molempien kielten sisäiset alueelliset variaatiot ovat eriyttäneet kieliä toisistaan.
Esimerkkejä
Gasconin murretta: ”On ès? On ès adara? On ès? E sabs desempuish quant de temps non m'as pas hèit novèlas?” Vapaa käännös: ”Missä olet? Missä olet nyt? Missä olet? Tiedätkö kuinka kauan siitä on kun viimeksi kerroit minulle, mitä sinulle kuuluu?” – Marilis Orionaan kappaleesta ”Gabriel” (lengadocian murretta: ”Ont ès? Ont ès ara? Ont ès? Sabes dempuèi quant de temps m'as pas donat de novèlas?”)
Muuta
Oksitanialla on oma jalkapallojoukkue, joka ottaa osaa kansainvälisen jalkapalloliiton FIFAn ulkopuolisille joukkueille tarkoitettuihin NF-Boardin kilpailuihin.
Anseong
Anseong (, hanja 安城市) on kaupunki Etelä-Korean Gyeonggin maakunnan eteläosassa. Kaupunki sijaitsee kilometriä 67 kilometriä Soulista eteläkaakkoon. Kaupungin eteläpuolella ovat Cheonan, Jincheon ja Eumseong, länsipuolella on Pyeongtaek, pohjoisessa Yongin ja koillisessa Icheon.
Vuonna 2016 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 182 896.
Kaupungissa on laajat metsä- ja viheralueet.
Anja Rummukainen
Anja Ilmi Päivikki Rummukainen (12. kesäkuuta 1939 Enso – 22. heinäkuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1958–1978 Rummukainen pelasi naisten SM-sarjassa 150 runkosarjaottelua Helsingin Pallo-Tovereiden ja Puna-Mustien joukkueissa. Ulkopelissä Rummukaisen pelipaikka oli polttolinjassa. Rummukainen valittiin 13 kertaa Itä–Länsi-otteluun.
Iranin islamilaisen tasavallan ilmavoimat
thumb|250px|Ilmavoimien tunnus Iranin islamilaisen tasavallan ilmavoimat (persiaksi نیروی هوایی ارتش جمهوری اسلامی ایران) on Iranin ilmapuolustuksesta vastaava aselaji. Arvellaan, että Yhdysvaltain liki 30-vuotisesta kauppasaarrosta huolimatta Iranin ilmavoimien kiinteäsiipisten ilma-alusten määrä on suuri ja sen helikopterilaivasto on arvioitu kolmanneksi suurimmaksi maailmassa.
Historia
Iran alkoi hankkia aseita Brasiliasta, Venäjältä, Ukrainasta ja Kiinasta. Iran on rakentanut - kuten Etelä-Afrikka saartonsa aikana - jo Irakin hyökkäyksestä 1980 lähtien oman ilmailuteollisuuden, joka on vasta 2000-luvulla noteerattu länsimaisessa mediassa Yhdysvaltain kaavailemien miehityssuunnitelmien spekulaatioiden yhteydessä. Etenkin Iranin siviiliavaruusohjelma on esitetty uhkana esimerkiksi EU:lle.
Vuonna 2002 Iran alkoi valmistaa Iran-140-kuljetuskonetta, joka perustuu ukrainalaiseen Antonov An-140 lentokoneeseen. Iran on myös väittänyt kehittäneensä kaksi omaa hävittäjälentokonetta, Azarakhsh ja Shafaq.
Iranin on alkanut valmistaa muun muassa AH-1 Cobra, Bell 212 ja 206 helikoptereita. Iranilaiset tyyppinimet ovat Shabaviz 2-75 ja Shabaviz 206.
Irakin hyökkäys Iraniin
thumb|Iranin ilmavoimien [[Lockheed C-130 Hercules 1988]] 22. syyskuuta 1980 Irak hyökkäsi kuutta iranilaista lentokenttää ja neljää muuta sotilastukikohtaa vastaan. Tuho oli vähäinen. Iran iski 140 McDonnell Douglas F-4 Phantom II-koneen pommi-iskulla Irakin päälentokentille. Iranin ilma-aseen vastaiskut muun muassa Irakin öljysatamiin rauhoittivat Irakin ilmavoimien hyökkäystoiminnan. Iranin ilmavoimat iski irakilaisia maavoimia vastaan Khuzestanissa.
Iran menetti vuoden 1980 lopulla ilmasodassa tusinoittain koneita ja lentäjiä, joka oli kova rasitus muutenkin kutistuneille ilmavoimille. Reaganin hallinto Israelin avustamana toimitti myös ilmasota-aseita Iraniin osana Iran-kontra-toimintoja.
Irak sai lisää aseita muun muassa Italiasta, Ranskasta ja Neuvostoliitosta ja oli Iraniin nähden paremmin varustettu. Irak pyrki iskemään sekä Iranin öljyntuotantoon että asutuskeskuksiin. Iran lensi torjuntalentoja Grumman F-14 Tomcat-koneillaan. Ilmataisteluja oli yli 300 vuosien 1980-1988 aikana.
Vuoden 1987 lopulta alkaen Yhdysvaltojen laivasto aloitti aggressiivisen toiminnan Iranin koneita vastaan Persianlahden alueella. Tässä yhteydessä Yhdysvaltain laivasto muun muassa ampui ohjuksella iranilaisen matkustajakoneen tappaen sen matkustajat ja miehistön.
1990-luku
Iran osti 1980-luvun lopussa MiG-29 ja Su-24koneita Neuvostoliitosta ja F-7M ja FT-7 (koulutusversio) hävittäjiä Kiinasta.
Venäjä oli valmis myymään MiG-27, MiG-31, Tupolev Tu-22M koneita Iranille vuonna 1993, mutta Iran ei ollut valmis ostamaan. Iran on sen sijaan pyrkinyt yhteistyöhön Kiinan ja Ukrainan kanssa.
Irakin koneiden pako Iraniin Persianlahden sodassa
Helmikuussa 1991 Irakin ilmavoimien 36 Su-24MK, 7 SU-25, 24 Mirage F.1EQ/BQ, 40 Su-20/22 ja enemmän kuin 10 MiG-23 konetta lennettiin Iraniin.
"Stealth-hävittäjä"
Iranin ilmavoimat kertoivat vuonna 2013 kehittäneensä tutkassa näkymättömän ns. stealth-hävittäjän. Uutisfilmien perusteella asiantuntijat arvioivat tämän projektin fiktioksi. Staattinen malli oli pelkkä vanerista rakennettu, scifi-elokuvien hävittäjiä muistuttava malli. Lentovideot todettiin rc-lennokkivideoiksi.
Konetilanne
thumb|210px|Iranin ilmavoimien [[F-14 Tomcat.]]
Summan kartano
Summan kartano on Haminan Summassa sijaitseva kartano. Sen päärakennus on 1700-luvulta, ja sitä on laajannettu 1800-luvulta. Sisäosat ovat säilyneet suurelta osin alkuperäisinä.
Historia
Kiinteistön ensimmäisiä omistajia on ollut pommerilaisperäinen aatelismies Niklis Poitz, joka sai maaomistuksia Vehkalahdelta 1400-luvun loppupuolella ja perusti säterikartanonsa kylään jonka nimeksi sitten muodostui Poitsila. Valtionhoitaja Eerik Akselinpoika myönsi rälssioikeudet herra Niklisille vuonna 1463 (lähde: Vähäkangas, T, Uusmaalainen rälssisukusikermä, Genos 1999). Maaomaisuuskokonaisuuteen kuulunut Summan kylässä ollut tila siirtyi perintöosuutena Poitz-suvun tyttären Aune Niilontyttären (synt n 1470) avioliitolla Reitkallin kartanon Junkar-Husgavel-suvulle perinnönjaossa, joka 1520-luvulla toimitettiin Niklis Poizin pesän jakamiseksi (lähde: Hausen, R, Bidrag till Finlands historia V). Summan kartanonkin omistajana oli viimeistään vuodesta 1546 Reitkallin Näkin säterin herra Petteri Niilonpoika, Junkar-sukua (joka kuoli 1590-luvulla).
1700-luvun puolivälissä, pikkuvihan jälkeen, venäläisten hallitsemaan maakuntaan jääneen Summan kartanon osti kihlakunnantuomari Arvid Renner, joka johti suomalaista "autonomiataistelua" - hän ensin oli mukana huolehtimassa että Ruotsi menetti alueen, ja sen jälkeen balttilaisen maaherran von Campenhausenin tuella huolehti, että myöskään venäläiset eivät saaneet sanottavaa otetta alueen rutiininomaisesta vallankäytöstä. Merkittävin asema alueella jäikin sinne asetetuille virkamiehille, jotka olivat osaksi baltteja, osaksi ruotsalaisia ja monet suomalaisia.
Poitsilan kartanon omistajaperheen poika, virkamies Taavetti Bruun osti Summan kartanon Rennerin perillisiltä. Sittemmin hänen perikuntansa myi kartanon hänen sisarentyttärensä (Jaakoppiina 'Bine' Stevenin) aviomiehelle, kauppaneuvos Antton Bruunille, joka itsekin oli Taavetti Bruunin serkun poika.
Anttonin ja Binen poika, ministerivaltiosihteeri Theodor Bruun peri Summan kartanon ja korotettiin vapaaherran arvoon. Tämän pojanpojan tytär, paronitar Christina Bruun kuoli 2010 ilman jälkeläisiä.
Lähteet
60.56703°N, 27.10028°W
Ruotsin ralli 2008
Ruotsin ralli 2008 (virallisesti 57. Uddeholm Swedish Rally 2008) oli Rallin MM-sarjan kauden 2008 toinen osakilpailu, joka ajettiin 7.–10. helmikuuta. Rallin päätukikohta oli Karlstad. Rallin voitti kaikkien aikojen nuorimpana suomalainen Jari-Matti Latvala, toinen oli suomalainen Mikko Hirvonen ja kolmas italialainen Gianluigi Galli. Tuotantoautot voitti suomalainen Juho Hänninen.
Latvala voitti kilpailun 22 vuoden ja 313 päivän ikäisenä. Aikaisempi ennätys oli Henri Toivosella 24 vuoden ja 86 päivän ikäisenä.
Geberit Production
pienoiskuva|Geberit-konsernin puolalaisen tytäryhtiön Kolon valmistamia saniteettikalusteita. Geberit Production Oy on sveitsiläiseen Geberit-konserniin kuuluva suomalainen saniteettikalusteiden valmistaja. Se valmistaa wc-istuimia, pesualtaita ja muita keraamisia kylpyhuonekalusteita. Yrityksen liikevaihto vuonna 2017 oli 36 miljoonaa euroa, ja se työllisti tehtaallaan Tammisaaressa Raaseporissa keskimäärin 161 henkilöä.
Viipurin päävartio
Päävartio sijaitsee Viipurin keskustassa Torkkeli Knuutinpojan torin etelälaidalla. Rakennus valmistui vuonna 1776 Linnansillan kupeeseen keskiaikaisen Viipurin kaupunginmuurin portin tuntumaan. Päävartion suunnittelija on venäläinen arkkitehti Karl Johann Spekle. Nykyään rakennuksessa toimii muun muassa matkamuistomyymälä.
Geberit Production
Geberit Production Oy valmistaa keramiikkaa pääasiassa IDO-tavaramerkillä, jolla on pitkät perinteet. Alkuna on Arabian tehdas ja sen Helsingin keramiikkatehdas, joka perustettiin 1873. Seuraavana vuonna 1874 tehtaalla aloitettiin saniteettikeramiikan valmistus. Tehdas oli pitkään ainoa pohjoismainen saniteettikeramiikan valmistaja. Tuotannon kasvaessa tilat Arabianrannassa kävivät ahtaiksi ja uusi tuotantolaitos rakennettiin vuonna 1969 Tammisaareen. Uudeksi suoraksi omistajaksi tuli Wärtsilä ja tehdas aloitti toimintansa nimellä Oy Wärtsilä Ab, Tammisaaren Posliini.
Viipurin päävartio
Historia
Yksikerroksinen rakennus edusti alun perin uusklassismia, mutta vuonna 1857 se muutettiin ulkoasultaan uusgoottilaiseksi. 1900-luvun alkuvuosikymmeninä Viipuri oli Suomen suurin varuskuntakaupunki ja päävartio palveli alkuperäisessä tarkoituksessaan vielä jatkosodan aikanakin. Vahdinvaihto suoritettiin aina puolenpäivän aikaan sotilaallisin seremonioin. Paraatikentältä lähtenyt sotilasosasto marssi Kauppatorin kautta päävartion eteen, jossa juhlallinen vahdinvaihto tapahtui.
Upseerisurmat
Elokuussa 1917 niin sanotun Kornilovin kapinan aikana vangittiin useita kaupunkiin sijoitetun 42. erillisen armeijakunnan upseereita Hotelli Belvederessä sijainneesta esikunnasta ja heidät kuljetettiin päävartion arestitiloihin. Vielä saman iltapäivän aikana kapinoivista sotamiehistä koostunut joukko tunkeutui päävartioon ja surmasi neljä upseeria, joiden ruumiit heitettiin läheiseltä Linnansillalta mereen. Kuolleiden joukossa oli muun muassa armeijakunnan komentajana toiminut kenraali V. A. Oranovski.
Geberit Production
Arabia lanseerasi 1932 Elo-wc-istuimen, jossa oli ensimmäisenä maailmassa vesisäiliö kiinni istuimessa. Sanitec-konserni perustettiin 1990, ja 1992 otettiin käyttöön IDO-nimi. Vuonna 2015 IDO siirtyi osaksi sveitsiläistä Geberit-konsernia ja nimeksi tuli Geberit Production Oy.
Sanitec syntyi vuonna 1990 Wärtsilän tytäryhtiöksi, kun suomalaista saniteettiposliiniteollisuutta järjesteltiin uudelleen. Perinteinen tuotemerkki Arabia sulautettiin IDOon, ja vuonna 1992 Sanitecin Suomen-liiketoiminta yhtiöitettiin IDO Kylpyhuone Oy:ksi. Sanitec listautui 1999 Helsingin pörssiin. Wärtsilä myi Sanitecin vuonna 2001 saksalaiselle pääomasijoittaja BC Partnersille, joka myi Sanitecin edelleen EQT:lle vuonna 2005. Sanitec-konsernin emoyhtiö Sanitec Abp listautui Tukholman pörssiin 2013.
Decamerone
pienois|pysty|Decameron, 1492. Decamerone on italialaisen kirjailijan Giovanni Boccaccion teos, joka koostuu sadasta novellista. Boccaccio kirjoitti teoksen todennäköisesti vuosina 1350–1353. Decameronea pidetään nykyisen novellin esi-isänä. Teos on merkittävä paitsi kaunokirjallisen arvonsa vuoksi myös siksi, että se on tärkeä historiallinen dokumentti 1300-luvun elämästä. Nimi Decamerone on peräisin kreikan kielen sanoista δέκα (déka) eli kymmenen ja ἡμέρα (hēméra) eli päivä.
Tarina
Decamerone kertoo kolmesta nuoresta miehestä ja seitsemästä nuoresta naisesta, jotka lähtevät Firenzestä maaseudulle Fiesoleen mustaa surmaa pakoon. He viipyvät maalla kaksi viikkoa, ja viihdyttääkseen toisiaan he ryhtyvät kertomaan tarinoita. Jokainen kertoo päivittäin yhden tarinan, jotka on löysästi ryhmitelty teemoittain päivien mukaan. Kaksi päivää kustakin viikosta on varattu muihin tarkoituksiin: yksi työpäivä ja yksi pyhäpäivä. Näin ollen ryhmä kertoo yhteensä sata tarinaa.
Kukin kymmenestä kirjan henkilöhahmosta valitaan vuorollaan päivän kuninkaaksi tai kuningattareksi. Hän saa määrätä tarinoiden aihepiirin. Ainoastaan Dioneo, joka kertoo yleensä päivän viimeisen tarinan, vapautetaan velvoitteesta: hänen tarinoidensa aihe saa olla mikä tahansa. Decamerone sisältää lisäksi päivien tapahtumista lyhyet kuvaukset, jotka toimivat kehyksinä tarinankerronnalle.
Vaikutus kulttuuriin
pienois|pysty=1.2|[[John William Waterhouse, Decameron, 1916.]] Useat taidemaalarit ovat hyödyntäneet Decameronen tarinoita maalauksissaan. Kuuluisimpia Decameronen kuvittajia on italialainen renessanssimaalari Sandro Botticelli. Myös muun muassa brittiläiset John William Waterhouse ja Dante Gabriel Rossetti sekä saksalainen Franz Xaver Winterhalter ovat maalanneet Decameroneen pohjautuvia teoksia.
Ohjaaja Pier Paolo Pasolini teki vuonna 1970 elokuvan Il Decameron, joka perustui joihinkin kirjan tarinoista. Decameronen uusin elokuvaversio on David Lelandin ohjaama Virgin Territory, joka tuli elokuvateattereihin joulukuussa 2007.