cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Spiro Agnew
Poliittinen ura
Jo presidentinvaalikampanjan aikana syksyllä 1968 oli selvinnyt, mikä tulisi olemaan Agnew'n rooli vaalien jälkeen. Agnew edusti republikaanipuolueen oikeaa laitaa, ja huolimatta omasta siirtolaistaustastaan hän muun muassa haukkui puolalaisia "polakeiksi", pilkkasi japanilaistaustaisia amerikkalaisia ja halveksi juutalaisia. Agnew otti hyökkäystensä kohteeksi myös median ja syytti toimittajia "vasemmistolaisiksi". Kaksikosta liberaalimpi oli Nixon, joka ajoi kautensa aikana läpi Yhdysvaltain ensimmäisen ympäristönsuojelulain ja lämmitti Yhdysvaltain ja Kiinan suhteita. Syksyllä 1972 Nixon ja Agnew valittiin toiselle kaudelle Yhdysvaltain johdossa.
Nixonin ja Agnew'n vannoessa virkavalansa toistamiseen tammikuussa 1973 Watergate-skandaali oli jo räjähtänyt käsiin. Saman vuoden keväällä kolme Marylandin osavaltion syyttäjää ryhtyi tutkimaan osavaltiossa esiintynyttä korruptiota. Tutkinta oli perustunut aluksi pelkkiin huhuihin ja tutkijat odottivat joutuvansa selvittämään vain paikallistason poliitikkojen toimintaa. Tutkimuksissa ilmeni kuitenkin, että vastineena hankinta- ja rakennussopimuksista Spiro Agnew oli ottanut lahjuksia toimiessaan sekä piirikunnan johtajana, osavaltion kuvernöörinä että lopulta Yhdysvaltain varapresidenttinä. Agnew'ta koskeneet rikosepäilyt tulivat julkisuuteen elokuussa 1973.
Agnew'lla oli suuri määrä tukijoita – muiden muassa laulaja Frank Sinatra oli hänen hyvä ystävänsä –, ja kaikki republikaanipoliitikot kiirehtivät hänen tuekseen. Varapresidentti puolustautui kiihkeästi syytöksiä vastaan, syytti oikeusministeriötä puolueellisuudesta ja julisti tutkintaa johtaneiden syyttäjien olevan demokraatteja. Agnew'n omat asianajajat pyrkivät vetoamaan siihen, ettei istuvaa varapresidenttiä vastaan voi nostaa syytteitä, ja myös he hyökkäsivät mediaa vastaan.
Syksyllä 1973 alkoi näyttää varmalta, että Yhdysvaltain kongressi aloittaisi Watergate-skandaalin vuoksi virkarikostutkinnan presidentti Richard Nixonin toiminnasta ja että Nixon joutuisi eroamaan. Tämä taas olisi merkinnyt Agnew'n nousua uudeksi presidentiksi. Pian myös Nixon alkoi kääntyä varapresidenttiään vastaan, ja miehet riitaantuivat niin pahoin, että Agnew uhkasi siirtää toimistonsa senaatin tiloihin. Nixonin hallituksen oikeusministeri Elliott Richardson pelkäsi perustuslaillista kriisiä siinä tapauksessa, että Nixon joutuisi eroamaan ja hänen tilalleen tulisi Agnew, joka Richardsonin näkemyksen mukaan oli rikollinen.
Richardson aloitti neuvottelut Agnew'n asianajajien kanssa. Agnew itse kieltäytyi eroamasta, mikäli oikeusministeriö ei lupaisi, ettei hän joutuisi vankilaan. Oikeusministeriö puolestaan uhkasi vankilalla, ellei Agnew eroaisi. Lopulta osapuolet pääsivät ratkaisuun, Agnew taipui ja hänen eroilmoituksensa toimitettiin ulkoministeri Henry Kissingerille. Agnew tuomittiin liittovaltion oikeudessa 10 000 dollarin sakkoihin veropetoksesta. Oikeusministeri Elliott Richardson puolestaan sai potkut vain yhdeksän päivää Agnew'n eron jälkeen, koska hän kieltäytyi erottamasta Watergate-jutun erikoissyyttäjää Nixonin vaatimuksesta huolimatta.
Agnew'sta tuli Yhdysvaltain historian toinen varapresidentti John C. Calhounin jälkeen joka oli joutunut eroamaan kesken virkakautensa. Myöhemmin hän julkaisi muistelmateoksen ja romaanin, jonka päähenkilönä oli presidentin kanssa riitautunut varapresidentti. Vuonna 1981 Marylandin osavaltion johtava tuomari ilmoitti, että Agnew'n oli maksettava piirikunnan johtajana ja kuvernöörinä saamansa lahjusrahat takaisin, ja Agnew'n maksettavaksi tuli 147 000 dollaria sekä lisäksi korkoja 101 000 dollaria.
Richard Nixon kertoi myöhemmin, ettei hän uskonut Agnew'n rikkoneen lakia tahallaan. Agnew itse puolestaan väitti muistelmissaan, että Nixon olisi hyväksynyt hänen salamurhansa, ellei hän olisi eronnut.
Vilhelm Buhl
Vilhelm Buhl (16. lokakuuta 1881 Fredericia – 18. joulukuuta 1954 Kööpenhamina) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi Tanskan pääministerinä kahdesti, ensimmäisen kerran miehitysaikana vuonna 1942 ja uudelleen toisen maailmansodan päätyttyä vuonna 1945.
Buhl oli koulutukseltaan lakimies. Ennen poliittista uraansa hän toimi Kööpenhaminassa verovirkailijana, vuodesta 1924 kaupungin verojohtajana. Hän liittyi jo opiskeluaikanaan Sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Buhl valittiin maapäiville ensi kerran vuonna 1932 ja hän oli edustajana kansankäräjillä vuosina 1939–1953. Vuonna 1937 Thorvald Stauning muodosti Tanskan ensimmäisen sosiaalidemokraattisen hallituksen, johon Buhl nimitettiin valtiovarainministeriksi. Stauningin hallitus jatkoi virassaan myös sen jälkeen, kun natsi-Saksa miehitti Tanskan toisessa maailmansodassa.
Stauningin kuoltua toukokuussa 1942 Buhl tuli hänen tilalleen pääministeriksi. Buhl oli kuitenkin haluton yhteistyöhön miehittäjän kanssa. Saksalaiset painostivat hänet eroamaan marraskuussa 1942 niin sanotun sähkekriisin seurauksena. Kun saksalaiset hajottivat myös seuraavan, Erik Scaveniuksen johtaman hallituksen elokuussa 1943, Tanskalle ei jäänyt virallisesti lainkaan omaa hallitusta. Tanskalaiset kuitenkin kohtelivat Buhlia epävirallisena hallituksen johtajana sodan loppuun asti. Hän teki myös yhteistyötä vastarintaliikkeen keskusorganisaationa toimineen Tanskan vapausneuvoston kanssa.
Buhl palasi pääministeriksi ensimmäiseen sodan jälkeen muodostettuun hallitukseen toukokuussa 1945. Hän jätti paikkansa vaalien jälkeen saman vuoden lokakuun lopussa. Vuosina 1947–1950 hän oli Hans Hedtoftin sosiaalidemokraattisessa vähemmistöhallituksessa talousasioista vastanneena salkuttomana ministerinä ja viimeisen puolen vuoden ajan oikeusministerinä.
Buhl meni 20. marraskuuta 1908 naimisiin Thyra Schmidtin kanssa. Heillä oli neljä lasta.
Älä katso taaksesi (vuoden 1980 elokuva)
Älä katso taaksesi (Delusion tai The House Where Death Lives) on Alan Beattien ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 1980. Siinä kodinhoitajatar (Patricia Pearcy) saapuu hoitamaan ikääntynyttä miljonääriä (Joseph Cotten). Pian mystisessä onnettomuudessa orpoutunut 16-vuotias pojanpoika tulee asumaan isoisän luo, ja palveluskuntaa alkaa yksi toisensa jälkeen joutua pöydänjalalla tapetuksi.
István Kausz
István Kausz (18. elokuuta 1932 Budapest – 3. kesäkuuta 2020) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli kalpa.
Saavutukset urheilun saralla
Kausz osallistui olympialaisten kalpamiekkailuun kaksissa kisoissa. Roomassa 1960 ei vielä menestystä tullut, mutta Tokiossa 1964 hän oli mukana ensimmäisessä unkarilaisjoukkueessa, joka voitti olympiakultaa kalpamiekkailussa – perinteisesti maan vahvin miekkailulaji on ollut säilä.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Kausz voitti Buenos Airesissa vuonna 1962 ja joukkuekilpailun maailmanmestaruuden kotikaupungissaan Budapestissa 1959.
Atte Jussila
thumb|Atte Jussila Atte Jussila (s. 24. kesäkuuta 1991 Tampere) on suomalainen jalkapallotuomari. Jussila opiskelee Tampereen yliopistossa. Hän on toiminut valioerotuomarina säännöllisesti kaudesta 2013 alkaen ja Veikkausliigan tuomarina kaudesta 2017 alkaen.
István Kausz
Aktiiviurheilun jälkeen
Kausz toimi urheiluvuosiensa jälkeen ja jopa niiden aikana myös kirurgina. Hän jatkoi tätä työtänsä pitkälle eläkeikäänsä saakka. Kausz toimi Unkarin uintimaajoukkueen johtavana lääkärinä.
Kausz kuoli 87-vuotiaana 3. kesäkuuta 2020.
Atte Jussila
Jussila on toiminut myös jääkiekkotuomarina.
Anna Ottosson
Anna Ottosson (s. 18. toukokuuta 1976 Östersund) on ruotsalainen entinen alppihiihtäjä ja kaksinkertainen arvokisamitalisti, joka keskittyi pääasiassa suurpujotteluun.
Ottosson voitti olympialaisissa 2006 pronssia suurpujottelussa, mikä oli hänen siihen asti ainoa arvokisamitalinsa, kunnes hän voitti Åren MM-kotikisoista hopeaa joukkuekilpailusta. Ottosson voitti urallaan yhden maailmancupin osakilpailun: 23. tammikuuta 2000 Italian Cortina d'Ampezzossa. Hänellä on myös kuusi muuta palkintopallisijoitusta. Ottosson on 166 cm pitkä ja painaa 64 kg.
Hän ilmoitti lopettavansa uransa kauden 2006-2007 jälkeen.
Kreminnan piiri
Kreminnan piiri oli yksi Ukrainan Luhanskin alueen hallinnollisista piireistä. Piirin hallinnollinen keskus oli Kreminnan kaupunki (19 482 as., 2017 ). Ukrainan heinäkuun 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa Kreminnan piiri lakkautettiin; piirin eteläosat liitettiin uuteen Sjevjerodonetskin piiriin ja pohjoisosat laajennettuun Svatoven piiriin.
Ukrainan tilastokeskus arvioi piirin väkiluvuksi 39 790 ihmistä (1.1.2017). Kaupunkilaisiksi tilastoitiin Kreminnan kaupungin ja Krasnoritšenken kaupunkityyppisen taajaman (Красноріченське, 4 167 as.) väestö.
Funktion differentiaali
pienoiskuva|400px|Differentiaalin ja differenssin geometrista tulkinta. Kun siirrytään välin \Delta x verran (kuvassa PR), kasvaa funktion arvo (kuvassa RQ) eli differenssin \Delta y verran. Punaisen tangenttisuoran alle jäävä osa (kuvassa RS) on differentiaali dy ja tangentilta funktion kuvaajalle (kuvassa SQ) on virhe \epsilon. Differentiaali on matematiikassa reaaliarvoisen funktion eräs sen muutosnopeutta määrittelevän lausekkeen tai mitan nimitys. Differenssi, joka tarkoittaa funktion todellista muutosta, jaetaan muutoksen lineaariseen osaan, eli differentiaaliin, ja korjaustermiin. Differentiaalin käsite on keskeisessä osassa differentiaalilaskennassa ja esimerkiksi derivaatan määritelmässä.
Historia
Differentiaalit esitteli ensimmäisenä Gottfried Wilhelm Leibniz, jonka heuristinen ja intuitiivinen ajatus oli esittää dy äärimmäisen pienenä suureen y muutoksena. Muutos dy oli pienempi kuin mikään reaaliluku, mutta ei kuitenkaan aivan nolla. Tällaisia lukuja on kutsuttu infinitesimaaleiksi ja niiden käytön perinne juontaa Euroopassa Kreikan antiikkiin. Yhdessä muuttujan x muutoksen dx kanssa voitiin nyt esitellä muutosnopeus dy/dx, joka kutsutaan Leibnizin merkinnäksi derivaatalle. Vaikka luvut dy ja dx olisivatkin äärimmäisen pieniä lukuja, ei osamäärä dy/dx sitä välttämättä ole.
Infinitesimaaleista ei kuitenkaan päästy eroon. Monilla fysiikan ja tekniikan aloilla sitä käytetään rinnakkain raja-arvoon perustuvan matematiikan rinnalla. Haluttomuus luopua infinitesimaaleista johtunee niillä laskemisen vaivattomuudesta.
Differenssi
Funktion muuttumista voidaan tutkia laskemalla sen arvoja eri muuttujan x arvoilla. Kun funktion f(x) arvo lasketaan arvolla a, saadaan f(a). Siirrytään sopivan matkan etäisyydelle ja lasketaan uusi funktion arvo f(a+h). Funktion arvojen differenssi \Delta f ( eli erotus) pisteessä a on Usein tämä merkitään myös
Differentiaali ja korjaustermi
Kertomalla edellinen yhtälö luvulla h, saadaan Sama yhtälö voidaan merkitä myös eli Yhtälön vasenta puolta kutsutaan differenssiksi \Delta f(x) ja oikealla puolella ovat differentiaali f'(x)h, joka merkitään joskus df, ja korjaustermi Merkinnällä df viitataan funktion arvojen (vanhanaikaiseen) infinitesimaaliseen muutokseen.
Merkintöjä
Kun käytetään suureita x ja y ja suure y riippuu suureesta x, voidaan differentiaali merkitä tai kun ollaan hyvin lähellä tarkastelupistettä eli
Jos tunnetaan y:n lauseke y = f(x), voidaan merkitä myös
Yleisesti voidaan myös merkitä funktiolle f sen differentiaalia
Likiarvoista
Funktion lisäys eli differenssi on määritelty joka voidaan esittää myös differentiaalin avulla missä kun Funktion lisäystä voidaan siksi approksimoida differentiaalin avulla hyvinkin tarkasti, kun h on riittävän pieni. Silloin on rajallemenon loppuvaiheessa jo
Usean muuttujan funktiot
Usean muuttujan funktio, joka saa reaalilukuarvoja, on skalaarikenttä. Funktio f on differentioituva tarkastelupisteessä, jos sillä on olemassa siinä pisteessä, ja pisteen lähiympäristössä, kaikkien muuttujiensa osittaisderivaatat. Silloin funktiolla on olemassa myös gradientti ja funktiolle voidaan kirjoittaa differentiaalikehitelmä missä ja kertolasku on vektorien pistetulo. Kehitelmässä lauseke on funktion differentiaali df. Merkintä (lue "nabla f") tarkoittaa funktion gradienttia pisteessä. Gradientti ilmaisee funktion suunnatun derivaatan suurimman arvon ja suunnan. Kun gradientti kerrotaan suunnalla \mathbf{h}, saadaan tarkastelupisteen suunnatun derivaatan arvo suunnassa \mathbf{h}.
Ruotsin jalkapallo
pienoiskuva|Ruotsin jalkapallomaajoukkue vuonna 1908. Ruotsissa jalkapallo on maan suosituin urheilulaji. Maassa on yhteensä 240 000 lisensoitua pelaajaa. Ruotsin jalkapalloliitto on perustettu vuonna 1904. Maajoukkue taas pelasi ensimmäisen ottelunsa vuonna 1908.
Liigasysteemi
vasen|pienoiskuva|228x228px|Allsvenskanin mestaruuspalkinto.|alt= Ruotsissa jalkapallon korkein sarjataso on nimeltään Allsvenskan. Ensimmäinen kausi pelattiin vuosina 1924-1925. Sarjassa pelaa 16 seuraa, jotka pelaavat kaikki 30 ottelua. Allsvenskanissa on ollut vuodesta 2008 lähtien kaksinkertainen sarja. Allsvenskanissa jaetaan mitalit neljälle parhaalle seuralle. Sarjan hallitsevalla mestarilla Malmö FF:lla on myös eniten mestaruuksia kautta aikain, yhteensä 20. Toiseksi korkein sarjataso on Superettan, jonne kaksi Allsvenskanin huonoimmaksi sijoittunutta seuraa putoavat. Superettanin kaksi parhaiten sijoittunutta seuraa nousevat tilalle. Superettan perustettiin vuonna 2000. Jalkapalloseuroja toimii enimmäkseen Etelä- ja Keski-Ruotsissa. Vuoteen 1974 asti ulkomaalaispelaajat olivat Allsvenskanissa kiellettyjä.
Cupsysteemi
Jalkapallon Ruotsin cupissa pelaa 16 joukkuetta Allsvenskanista, 16 joukkuetta Superettanista sekä 68 joukkuetta alemmilta sarjatasoilta. Turnauksen voittaja selviytyy Eurooppa-liigan karsintoihin, ja kohtaa Ruotsin supercup-ottelussa Allsvenskanin voittajan. Ruotsin cupin voittajajoukkue palkitaan Gustaf VI Adolfs-pokaalilla. Jalkapallon Ruotsin cup pidettiin ensimmäisen kerran vuonna 1941. Nykyinen hallitseva mestari on Djurgårdens IF FF, joka voitti vuoden 2018 turnauksen finaalissa Malmö FF:n. Malmö on voittanut turnauksen 14 kertaa, ja on näin jalkapallon Ruotsin cupin historian menestynein joukkue. Jalkapallon Ruotsin cupia televisioi C More. Ruotsissa järjestetään myös jalkapallon naisten Ruotsin cupia, jossa hallitseva mestari on turnauksen kolmesti perättäin voittanut FC Rosengård.
Maaottelumenestys
pienoiskuva|[[Henrik Larsson EM-kilpailuissa 2004.]] Ruotsin jalkapallomaajoukkue pelasi ensimmäisen kansainvälisen ottelunsa 12. heinäkuuta 1908, jolloin se voitti Norjan lukemin 11-3. Vuoden 1958 maailmanmestaruuskilpailut pidettiin Ruotsissa. Isäntäjoukkue eteni aina finaaliin saakka, jossa se kuitenkin hävisi Brasilialle lukemin 2-5. Ruotsin maajoukkue on voittanut myös MM-pronssia vuosina 1950 ja 1994. Venäjällä pidetyissä maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 Ruotsi voitti viidestä ottelustaan kolme ja hävisi kaksi. Joukkue hävisi kilpailun puolivälierissä Englannin joukkueelle 0-2. Eniten maaotteluita Ruotsin paidassa on Anders Svenssonilla, joka pelasi 148 peliä. Eniten maaottelumaaleja ruotsalaisista on Zlatan Ibrahimovicilla.
Naisten jalkapallo
Ruotsin naisten jalkapallomaajoukkue on saavuttanut maailmanmestaruushopeaa vuoden 2003 kilpailuissa. Se on myös voittanut EM-kultaa vuonna 1984. Ruotsin naisjoukkue pelasi ensimmäisen kansainvälisen ottelunsa vuonna 1973 Suomea vastaan. Ottelu päättyi 0-0. Ruotsissa naisten korkein sarjataso on Damallsvenskan, jossa pelaa 12 joukkuetta. Hallitseva mestari on Piteå IF. Maratontaulukon paras joukkue on Rosengård. Parhaalle naisjalkapalloilijalle on jaettu vuodesta 1990 lähtien Diamantbollen-palkintoa. Lotta Schelin on voittanut palkinnon viisi kertaa.
Fanikulttuuri
Suurin yleisökapasiteetti (50 000 ) on Ruotsissa Friends Arenalla, jossa AIK pelaa kotiottelunsa. Allsvenskan-kaudella 2018 suurin yleisökeskiarvo kotiotteluissa seuroista oli Hammarbyn 23 679 katsojaa, pienin taas Dalkurdin 1 058. Ruotsissa kuten monessa muussakin maassa esiintyy katsomoväkivaltaa. Väkivaltaisille katsojille voidaan Ruotsissa antaa porttikielto otteluihin. Otteluissa rähinöinnin vähentämiseksi Ruotsissa on myös ehdotettu pitää lippuja hankkivista katsojista rekisteriä. Otteluja televisioi sveitsiläinen Kentaro-yhtiö. Vuonna 2007 Tukholman poliisi pidätti 110 jalkapallofania ennen ottelua estääkseen tappelun. Samana vuonna Ruotsin poliisi pidätti Åstorpissa 85 jalkapallohuligaania mellakoinnista.
Peter Stadius
Peter Stadius (s. 1970) on Pohjoismaiden tutkimuksen professori Helsingin yliopistossa. Stadius on tutkinut pääasiassa Pohjoismaista muodostunutta kuvaa. Hän on kiinnostunut etenkin ”pohjoisen” ja ”etelän” teemoista Euroopassa ja on tutkinut, kuinka tämä jaottelu on muuttunut ajan myötä.
Stadius väitteli tohtoriksi historiasta Helsingin yliopistossa vuonna 2005. Hänen väitöskirjansa Resan till norr – Spanska Nordenbilder kring sekelskiftet 1900 käsittelee, kuinka Pohjoismaihin matkustavat espanjalaiset kuvasivat aluetta ja olivat mukana rakentamassa kuvaa Pohjoismaista. Stadius oli vuosina 2006–2013 Pohjoismaiden tutkimuksen yliopistonlehtori.
Neuka (voivodi)
Neuka (voivodi) oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuosina 1219 - 1221 kuningas Andreas II:n nimittämänä. Neuka toimi myös muissa edustustehtävissä ennen Transilvanian voivodin tehtävää.
Liisa Kulhia
Aune-Liisa Kulhia (o.s. Hällfors, 1. lokakuuta 1925 Helsinki – 13. syyskuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja, kunnallispoliitikko ja kansalaisaktivisti.
Eduskunta
Kun eduskunta käsitteli joulukuussa 1985 Suomen liittymistä Euroopan vapaakauppajärjestön (EFTA) täysjäseneksi, Kulhia äänesti yhdessä SKDL:n eduskuntaryhmän sekä vihreiden kansanedustajien Ville Komsin ja Kalle Könkkölän kanssa täysjäsenyyttä vastaan.
Metrojupakka
Liisa Kulhia tuli kuuluisaksi 1970-luvulla armottomana ”rötösherrojen” vihollisena. Hän taisteli muun muassa Helsingin metron rakentamista vastaan ja toi julkisuuteen metroon liittyneet taloussotkut. Tilintarkastajan ominaisuudessa Kulhia katsoi vuonna 1982, että metron laitteiden tilauslaskelmista paljastuneet miljoonien markkojen virheet tehtiin tahallaan, yhden laitetoimittajan suosimiseksi.
Helsingin kunnallispoliitikkona
Hän pyrki lisäämään yksityisen henkilön vaikutusmahdollisuuksia kunnallisessa byrokratiassa ja päätöksenteossa. Hänet nimettiin Helsingin kaupungin tilintarkastajaksi 1981. Vuosina 1975–1979 hänellä oli oma tilitoimisto.
Geafar
Geafar on Haikara-yhtyeen vuonna 1974 ilmestynyt toinen studioalbumi.
Liisa Kulhia
Helsingin kunnallispoliitikkona
Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen Kulhia oli vuodesta 1985 kuolemaansa saakka. Hänellä oli oma ”Helsinki 2000” -valtuustoryhmä, johon kuului parhaimmillaan neljä valtuutettua. Vuoden 1992 kunnallisvaaleissa Kulhia oli valtakunnan äänikuningatar noin 11 000 äänellä.
Huomionosoitukset
Toiminnastaan Liisa Kulhia sai Naistoimittajien yhdistyksen Vuoden kellokas -palkinnon 1978 ja Aleksis Kiven Seuran myöntämän Eskon puumerkin 1979.
Hän julkaisi vuonna 1984 muistelmateoksen Itse teossa.
Liisa Kulhia kuoli vaikeaan sairauteen 67 vuoden iässä.
How I Got Over
How I Got Over on hiphop-bändi The Rootsin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 22. kesäkuuta 2010. Albumi debytoi kuudennella sijalla Billboard 200-listalla, myyden 51 000 kopiota ensimmäisellä viikolla.
Hedy Lamarr
pienoiskuva|Lamarr elokuvassa [[Häväisty nainen (vuoden 1947 elokuva)|Häväisty nainen (1947)]] Hedy Lamarr (oik. Hedwig Eva Maria Kiesler; ) oli itävaltalaissyntyinen näyttelijä. Hänen lempinimenään on ollut The Most Beautiful Woman in Films (Elokuvien kaunein nainen). Lamarr kehitti myös säveltäjä George Antheilin kanssa taajuushyppelyyn perustuvan hajaspektritekniikan, joka on perusta nykyisille mobiiliradiotekniikoille kuten CDMA:lle ja WLANille. Vuonna 1942 patentoidusta keksinnöstä Lamarr sai odottaa kunniaa vuoteen 1997 saakka, kunnes Electronic Frontier Foundation jakoi hänelle tunnustuksen nykyisin käytettävien laajakaistatekniikoiden hyväksi tehdystä uraauurtavasta pohjatyöstä.
Varhainen elämä
Lamarr syntyi juutalaiseen perheeseen Wienissä. Perheen isä oli pankinjohtaja, äiti konserttipianisti.
Ura
Lamarr aloitti uransa saksankielisissä elokuvissa 1930-luvun alussa, joissa hän esiintyi omalla nimellään Hedy Kiesler. Hänet löysi itävaltalainen ohjaaja Max Reinhardt. Tšekkoslovakialainen elokuva Hurmio sisälsi kohtauksia, joissa hän ui ja rakasteli alasti, ja Yhdysvalloissa tämä Ecstasy-nimellä esitetty elokuva kiellettiin, mikä ei kuitenkaan estänyt sen nousua kuuluisaksi.
Paettuaan avioliittoaan 1937 Pariisin kautta Lontooseen hän tapasi siellä Louis B. Mayerin. Mayer nimesi hänet uudestaan Hedy Lamarriksi. Hänen ensimmäinen Hollywood-elokuvansa valmistui vuonna 1938. Hänestä tuli eksoottisen ulkonäkönsä vuoksi suosittu näyttelijätär 1940-luvulla, ja hänen suurimmaksi menestyksekseen nousi elokuva Simson ja Delila (Samson and Delilah, 1949). Hän ei kuitenkaan tehnyt 1940-luvun jälkeen kuin muutamia elokuvia, vaan keskittyi tieteellisiin keksintöihin, erityisesti taajuuksia vaihtavan radioteknologian (katso hajaspektri) kehittelyyn. Tätä keksintöä käytetään nykyisin niin kännyköissä kuin kaukosäätimissäkin. Viimeisen kerran hän esiintyi elokuvissa vuonna 1958. Hän on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle (6247 Hollywood Blvd.).
Yksityiselämä
Hedy Lamarr sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 1953. Hän oli elämänsä aikana naimisissa kuusi kertaa. Avioliitoista hänellä oli kolme lasta. Hän kuoli sokeana 85-vuotiaana tammikuussa 2000.
Sammalkukkametsän sota
Sammalkukkametsän sota (alkuteos Mossflower) on brittiläisen fantasiakirjailija Brian Jacquesin Redwallin taru -kirjasarjan toinen osa. Se julkaistiin suomeksi vuonna 1999.
Juoni
Ennen Redwallin luostarin rakentamista sammalkukkametsässä oli Kotirin linnoitus. Linnoitusta ja koko metsää hallitsi Villikissa Verdauga Vihersilmä. Vihersilmän sotilaat keräsivät metsän asukkailta ruokaa verona. Soturi Martin puolusti siiliperhettä ja joutui vangiksi Kotiriin. Vihersilmän tytär Tsarmina ja kettu Fortunata myrkyttivät valtiaan ja syyttivät teosta Tsarminan veljeä Gingivereä.
Hiirivaras Gonff jäi vangiksi oltuaan varastamassa ruokaa Kotirista ja hänet heitettiin samaan tyrmään Martinin kanssa. He onnistuivat karkaamaan Savanen (Sammalkukkametsän VastarintaNeuvosto) avustuksella. Savanen salaisena päämajana toimi Puuhun rakennettu Mäyrämaja, joka on Mäyrämajan Bellan asunto.
Gonff, Martin ja nuori Dinny-myyrä lähtivät kohti Salamandastronia tarkoituksenaan löytää Mäyrävaltias Boar Taistelija(joka oli Bellan isä) auttamaan Sammalkukkametsän vapauttamisessa Tsarminan orjuuden alta. Samaan aikaan sillinuorukaiset Veerti ja Kalle jäivät vangeiksi Kotiriin. Savane yhdessä ketuksi naamioituneen saukko Naamion kanssa vapauttivat heidät ja villikissa Gingiveren. Vapauttaessaan vankeja, Naamio kuitenkin kuolee Tsarminan ampumaan nuoleen, joka oli tarkoitettu Gingiverelle. Myöhemmin Mäyrämajassa pidetään juhlat vankien vapautumisen ja Naamion kunniaksi. Seuraavana päivänä Gingivere lähti vaeltamaan kohti itää.
Martin ystävineen tapasivat Log-a-login, joka oli ainoana heimostaan pelastunut merirosvojen hyökkäyksestä. He saapuivat Salamandastroniin, jossa Soturi Martinin miekka, jonka Tsarmina oli katkaissut, taottiin uudestaan. Merirosvo Veitsihampaan johtama tuholaisjoukkio hyökkäsi Salamandastroniin. Boar tappoi Veitsihampaan, mutta kuoli itse. Gonff, Dinny, Martin, Log-a-log ja kuusi jänistä karkasivat Veitsihampaan laivalla Verivanalla, vapauttivat orjat joiden joukossa oli Martinin ystävä Timballisto ja Log-a-login päästäisheimo. Verivana nimettiin uudelleen Puupatiksi.
Saavuttuaan Sammalkukkametsän seudulle saukot upottivat Puupaatin ja patosivat sillä Sammalkukkajoen. Vesi tulvi myyrien kaivamia tulvatunneleita pitkin suoraan Kotirin kellariin ja Kotir jäi tulvan alle. Kotirin sotilaat vangittiin ja heidät päästettiin lähtemään. Martin ja Tsarmina kävivät kaksintaistelun ja Tsarmina hukkui. Martin selvisi vammoistaan huolimatta hengissä. Lähistölle rakennettiin Abbedissa Germainen johdolla punaisesta hiekka kivestä Redwallin luostari. Gonff nai hiirineito Columbinen ja he muuttivat asumaan lähistölle Pyhän Ninianin kirkkoon.
Amenhotep I
Amenhotep I hallitsi Egyptiä Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaan vuosina 1525–1504 eaa. Ensimmäiset vuotensa hän hallitsi todennäköisesti äitinsä rinnalla. Amenhotepin viimeisinä vuosina hänen kenraalinsa Thutmosis I toimi hänen kanssahallitsijanaan.
Amenhotepin isä oli hänen edeltäjänsä faarao Ahmose ja hänen äitinsä oli kuningatar Ahmose-Nefertari. Hänen vaimojaan olivat mm. Aahotep II sekä Ahmose-Merytamon. Hänen ainoa poikansa Amenemhat kuoli nuorena, joten hänellä ei ollut perillisiä.
Amenhotep joutui heti hallituskautensa alussa koetukselle, kun libyalaiset valtasivat Ala-Egyptin. Hän onnistui kuitenkin ajamaan libyalaiset pois Egyptistä. Hänen tiedetään johtaneen myös sotaretken Nubiaan, jossa hän onnistui lyömään nubialaiset joukot. Lisäksi hän laajennutti Karnakin temppeliä arkkitehtinsa Ienin avustuksella.
Amenhotep haudattiin Dra Abu el-Nagan alueelle Thebassa. Hänen muumionsa oli vuonna 1880 löydetyssä muumiokätkössä, yhä kuolinnaamio kasvoillaan. Muumio on nykyään Kairon museossa ja on ainoa kuninkaallinen muumio jota ei ole avattu. thumb|left|Amenhotep I:n muumio.
Klemetti Eerikinpoika
Klemetti Eerikinpoika oli 1500–1600 lukujen vaihteessa vaikuttanut kainuulainen talonpoika ja sotapäällikkö sekä myöhemmin Kajaanin linnan profossi. Klemetin tiedetään asuneen Kuluntalahdessa keskivarakkaana talonpoikana, jolla oli lypsykarjaakin. Hän osallistui Pekka Vesaisen ryöstöretkille Vienaan ja oli Vesaisen kuoltua jopa karjalaisia vastaan tehtyjen kostoretkien johtajana rappasodissa. Hän oli myös kainuulaisten edusmiehenä esivaltaan päin. Myöhemmin hänen tiedetään asuneen Sotkamossa. Klemetti Eerikinpojan merkitystä korostaa, että hän kävi Tukholmassa Ruotsin kuninkaan Kaarle IX:n luona kertomassa Kainuun rauhattomista oloista ja oli osaltaan vaikuttamassa siihen, että kuningas määräsi Kajaanin linnan rakennettavaksi asukkaiden eli Ruotsin verotettavien turvaksi Venäjän verottamia karjalaisia vastaan. Hän sai linnan profossin arvonimen ja valtuudet ja toimi myös väliaikaisena voutina.
Luettelo Suomen rautatietunneleista
Tämä on luettelo Suomen rautatietunneleista.
Liegnitzin taistelu
Liegnitzin taistelu käytiin mongolien ja liittoutuneiden eurooppalaisten välillä 9. huhtikuuta 1241. Taistelu oli osa mongolien harhautusliikettä, jonka tehtävänä oli viedä huomio sotaretken pääkohteesta Unkarista. Taistelussa Sleesian herttuan Henrik II:n johtamat liittoutuneet eurooppalaiset joukot kärsivät tappion mongolien sivujoukolle. Taistelua seurasi muutamaa päivää myöhemmin Muhin taistelu mongolien pääjoukon hyökätessä Unkariin.
Voittamistaan taisteluista huolimatta mongolit eivät kuitenkaan jääneet Eurooppaan vaan vetäytyivät takaisin Mongoliaan sisäisistä valtataisteluista johtuen sekä Ögödei-kaanin kuoleman vuoksi. Mongolit eivät enää myöhemmin edenneet pidemmälle Eurooppaan.
Tausta
Eurooppalaiset saivat tietää mongoleista komentaja Sübedein johtaessa sotaretkeä Venäjälle. Kiovan Rus tuhoutui mongolien käsissä vuonna 1240. Vuonna 1241 mongolit ottivat hyökkäyksensä kohteeksi Unkarin, jonka kuningas Bela IV oli antanut turvapaikan mongolien tieltä paenneille kumaaneille. Mongolivaltakunnalla oli tehokas vakoilijaverkosto ja he olivat todennäköisesti perillä Euroopan hajaannuksesta, jonka aiheutti keisari Fredrik II:n ja paavin välinen selkkaus. Kuitenkin tästä selkkauksesta huolimatta Euroopan hallitsijat olivat osanneet odottaa mongolien hyökkäystä ja olivat varautuneet siihen. Bela IV, Böömin kuningas Venceslaus I, Sleesian Henrik II Hurskas ja kolme muuta Puolassa sen hajoamisen jälkeen valtaan noussutta ruhtinasta sekä joukko vähäisempiä vaikuttajia olivat muodostaneet keskenään mongolien vastaisen liittokunnan.
Taistelu
thumb|vasen|Liegnitzin taistelu [[Matthäus Merianin maalauksessa vuodelta 1630.]] Baidar tuhosi Krakovan varuskunnan, eteni tämän jälkeen kohti Breslauta ja yhdistyi Kadanin johtaman osaston kanssa. Mongolien saapuessa Liegnitziin Venceslaus oli vain päivämatkan päässä, jolloin Sleesian Henrik II:n joukkojen määrä olisi noussut noin viiteen tuhanteen. Henrik ei kuitenkaan ollut tästä tietoinen ja päätti ryhtyä taisteluun ennen vahvistusten saapumista. Henrik jakoi armeijansa ilmeisesti neljään osastoon, joista ensimmäisessä olivat baijerilaiset kullankaivajat ja muut talonpojat, toisessa Suur-Puolan joukot, kolmannessa Oppelnin ja Saksalaisen ritarikunnan joukot ja neljännessä Henrikin omat sleesialaiset joukot ja palkkasoturit. pienoiskuva|Mongolit kantavat keihäänkärjessä Sleesian Henrik II Hurskaan irtileikattua päätä Liegnitzin kaupungin muurien edessä, Hedwig Codex, n. vuodelta 1353|300x300px
Kuvaukset itse taistelusta 9. huhtikuuta 1241 ovat sekavia. Mongolit tekivät ilmeisesti yllätyshyökkäyksen vetäen vastustajansa väijytykseen. Mongolien suosima taktiikka oli teeskennellä pakoa, jota seuraava vihollinen piiritettiin. Henrik lähettikin mongolien perään ratsuväkensä luulleen ilmeisesti vastassaan olevan suhteellisen pienen armeijan. Tällöin esiin tulivat kuitenkin mongolien sivustat, jotka eristivät ratsuväen Henrikin muista joukoista. Taistelukuvausten mukaan mongolit käyttivät vihollistensa hämäämiseen myös savua, joka saattaa viitata mongoleille tutun ruudin käyttöön. Suurin osa mongolien vastaisen liittouman armeijasta sai surmansa.
Surmansa sai myös Henrik II Hurskas ja Määrin Bolesław Dypoldowic. Kuolleet laskeakseen mongolit leikkasivat ruumiilta korvat ja Liegnitzin taistelun jälkeen heidän sanotaan vieneen mukanaan yhdeksän säkillistä irtokorvia.
Douglas Wilmer
Douglas Wilmer (8. tammikuuta 1920 Lontoo – 31. maaliskuuta 2016 Ipswich, Suffolk ) oli brittiläinen näyttelijä.
Wilmer opiskeli Stonyhurst Collegessa ja Royal Academy of Dramatic Artsissa. Hän teki lavadebyyttinsä vuonna 1945. Varhaisten elokuvien joukkoon lukeutui Rikhard III (1955).
Wilmerin elokuvia myöhemmiltä vuosilta olivat Tohtori Fu Manchu – paholaisen palvelija (1966), Sinbad, merten sankari (1973) ja Sherlock Holmesin välkky veli (1975).
Tollundin mies
270px|thumb|oikea|Tollundin mies näytteillä Silkeborgin museossa. Tollundin mies on luonnollisesti muumioitunut suoruumis, joka löydettiin Tollundin kylästä Silkeborgin läheltä Tanskan Jyllannista vuonna 1950. Suosta löytynyt mies eli esiroomalaisella rautakaudella 200–400-luvulla eaa. Miehellä oli köysi kaulan ympärillä, joten hänet oli ilmeisesti hirtetty. Ruumis oli säilynyt happamassa suossa etenkin kasvojen osalta erittäin hyvin. Ruumis on nykyisin Silkeborgin museossa.
Löytyminen
Tollundin miehen ruumiin löysivät tollundilaiset Højgaardin veljekset Viggo ja Emil sekä Viggon vaimo Grethe Højgaard 6. toukokuuta 1950. Löytäjät olivat paikallisella Bjældskovdalin suolla keräämässä turvetta polttoaineeksi. Poliisille löydöstä ilmoitettiin 8. toukokuuta. Poliisi huolestui löydöstä, sillä aiemmin kööpenhaminalainen koulupoika oli kadonnut Keski-Juutinmaalla. Yhteys poikaan suljettiin kuitenkin pois, kun poliisi sai tietää ruumiin olleen kahden ja puolen metrin syvyydessä turpeessa, eikä paikalla ollut kaivuujälkiä ennen Højgaardeja. Poliisi tuli kuitenkin paikan päälle Silkeborgin museon henkilökunnan kanssa, ja paikalle kutsuttiin myös professori Peter Glob Aarhusista. Ruumiin ympäriltä kaivettiin maata siten, että sen ympärille jäi neliönmuotoinen maakerros. Sen jälkeen se ympäröitiin puulaatikolla, joka kuljetettiin hevoskärryillä juna-asemalle, josta se jatkoi Tanskan kansallismuseoon Kööpenhaminaan. Lehdistö kiinnostui löydöstä, ja lehtikirjoituksissa ruumista kutsuttiin vaihtelevasti naiseksi ja mieheksi. Nimen Tollundin mies keksi luultavasti Peter Glob, kun häneltä kysyttiin asiasta.
Älkää syökö päivänkakkaroita
Älkää syökö päivänkakkaroita (Please Don’t Eat the Daisies) on Charles Waltersin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1960. Jean Kerrin romaaniin Please Don’t Eat the Daisies pohjautuvan elokuvan on käsikirjoittanut Isobel Lennart. Elokuva on komedia New Yorkin ahtaasta asunnosta maaseudulle muuttavasta neljän lapsen perheestä, ja sen pääosia näyttelevät Doris Day ja David Niven.
Tollundin mies
Tutkimukset
18. toukokuuta Tanskan kansallismuseoon lähetettyä ruumista alkoivat tutkia Knud Thorvildsen ja Brorson Christensen, jotka poistivat ruumista vielä ympäröineen turpeen. Ruumiin pää otettiin esiin ensimmäisenä ja sitten loppuruumis. Koko prosessin ajan ruumiiseen ruiskutettiin bakteereja ja sieniä tuhoavaa nestettä. Ruumiin puhdistus valmistui 31. toukokuuta, ja sen jälkeen se vietiin Bispebjergin sairaalaan ruumiinavausta varten. Sairaalan kuolinsyytutkija piti hirttämistä todennäköisenä kuolemansyynä. Sairaalassa ruumiin pää irrotettiin, sillä alkuperäinen tarkoitus ei ollut säilöä muuta ruumista ollenkaan. Jalat ja kädet laitettiin kuitenkin säilövään nesteeseen muita tutkimuksia varten, ja sormenjälkiasiantuntijat tutkivatkin niitä vuonna 1976.
Älkää syökö päivänkakkaroita
Suomessa Yle TV1 on esittänyt elokuvan 1971 ja 1999.
Tollundin mies
Tutkimukset
Ydinfysiikkaa alettiin hyödyntää ajoittamisessa muutama vuosi Tollundin miehen löytymisen jälkeen. Tollundin miehen radiohiiliajoitus tehtiin Tanskan kansallismuseossa. Tulosten mukaan mies kuoli 300- tai 400-luvulla eaa., eli Tanskan rautakaudella. Radiohiiliajoituksessa saatiin selville myös, että Tollundin miehen ruokavalioon ei kuulunut juurikaan kalaa tai muita merieläimiä. Mikäli mies olisi syönyt merieläimiä merkittävissä määrin, ruumiin hiili-13-arvot olisivat olleet korkeammat. Groningenin yliopiston myöhemmin suorittamassa radiohiiliajoituksessa ruumis ajoitettiin vuosivälille 375–210 eaa.
Vuonna 2002 ruumis kuvattiin tietokonekerroskuvauksella, jolloin siitä otettiin noin 16 000 kuvaa. Ruumista tutkittiin myös ensi kertaa infrapuna- ja ultraviolettivalolla. Tutkimuksissa ruumiin sisäelinten kuten aivojen ja kielen todettiin olevan epätavallisen hyvässä kunnossa.
Vatsasta ja suolistosta tehtyjen jäänteiden perusteella voitiin päätellä, että Tollundin mies oli syönyt 12-24 tuntia ennen kuolemaansa rasvaista kalaa sekä ohrapuuroa, joka sisälsi runsaasti rikkaruohojen siemeniä ja muutakin jätettä.
Tollundin mies
thumb|oikea|220px|Tollundin suoruumiin kasvot ovat säilyneet melkein täydellisinä. Tanskan kansallismuseossa tehdyssä ruumiin lopullisessa puhdistuksessa huomattiin, että ruumis oli täysin alaston lukuun ottamatta sen vyötäröllä ollutta naudannahkaista vyötä. Lisäksi ruumiin päässä oli lampaannahasta tehty hattu, jonka karvapuoli oli käännetty sisäänpäin. Suurimmalla osalla rautakautisista suoruumiista on joko vaatteet päällään, tai ne on aseteltu ruumiin viereen. Ruumiin vaatteiden kohtaloa ei tiedetä, mutta on mahdollista, että ne mätänivät, varastettiin tai sitten ruumis asetettiin suohon alastomana. Tollundin miehen kaulan ympärillä oli myös silmukka, mistä on päätelty että mies hirtettiin.
Tollundin miehen hampaistosta on päätelty miehen olleen noin 30-vuotias, mikä on rautakaudella nopeamman biologisen vanhenemisen takia vastannut noin 40-vuotiasta. Ruumiin alaspäin käännetty osa oli säilynyt paremmin kuin taivasta kohti ollut osa, joka oli osittain mädäntynyt. Pituudeltaan ruumis on 161 senttiä, mutta se on todennäköisesti kutistunut suossa ollessaan. Käsistä on jäljellä vain luut, ja ne olivat vahingoittuneet turpeen nostossa. Jalat olivat koskemattomat. Ruumiin pää on erityisen hyvin säilynyt. Miehellä oli noin 1 tai 2 senttiä pitkät hiukset, joiden väriä ei tiedetä. Alkuperäinen väri on muuttunut punaiseksi.
Tollundin mies hirtettiin luultavasti ihmisuhrina. Suohon hautaaminen ei ollut yleinen hautaamistapa, vaan tavallisesti ruumiit poltettiin. Tollundin miehen elinaikana Tanskassa ei tuotettu kirjoitettua historiaa, mutta roomalainen Tacitus kirjoitti pohjoisessa eläneistä heimoista. Tacituksen mukaan esimerkiksi sotakarkureita saatettiin hirttää. Lisäksi epätavallisen moraalittomina pidetyt saatettiin vielä upottaa suohon. Tacitus kirjoitti kuitenkin lähes 400 vuotta Tollundin miehen kuoleman jälkeen. Nykytutkijat eivät pidä todennäköisenä, että Tollundin miehen surmaajat olisivat olleet erityisen vihamielisiä häntä kohtaan, koska ruumis oli kuljetettu suolle ja asetettu huolellisesti makaavaan asentoon. Lisäksi hänen silmänsä ja suunsa on todennäköisesti suljettu kuoleman jälkeen.
Tubarão
Tubarão on satamakaupunki Brasilian Santa Catarinan osavaltiossa. Tubaraon väkiluku on 104 457.
Aivopuolisko
Aivopuoliskoiksi eli hemisfääreiksi kutsutaan kehon keskilinjan mukaan jakautuvia aivojen vasenta ja oikeaa puoliskoa. Kummallakin aivopuoliskolla on ulompi harmaa kerros, aivokuori, sekä sisempi valkoinen kerros. Puoliskojen rakenne ja solutyypit jakautuvat epäsymmetrisesti. Osa aivopuoliskojen rakenne-eroista on yhteneväistä eri ihmisten välillä, kun taas osa vaihtelee huomattavasti yksilöiden välillä. Aivopuoliskoja yhdistää niiden välissä oleva aivokurkiainen, jota pitkin ne voivat vaihtaa tietoa keskenään.
Kihti
thumb|220px|right|Tyypillisiä uraattikiteitä mikroskoopissa Kihti on sairaus, jossa virtsahappoa kertyy liikaa elimistöön. Sairauden syynä voi olla virtsahapon aineenvaihdunnan häiriö tai munuaisten toiminnan heikentyminen, jolloin uraatit eli virtsahapon suolat eivät pääse virtsaan vaan kertyvät elimistöön.
Tubarão
Kaupunki perustettiin vuonna 1773. 1800-luvulla alueelta löydettiin kivihiiltä. Eräs Brasilian pahimmista luonnononnettomuuksista tapahtui vuonna 1974, kun Tubaraojoki tulvi jättäen jälkeensä 2 000 vakavasti loukkaantunutta ihmistä ja 100 000 ihmistä kodittomiksi.
Aivopuolisko
Aivopuoliskojen toiminnalliset erot
Vasen aivopuolisko ohjaa kehon oikeaa puolta ja oikea aivopuolisko kehon vasenta puolta. Sama ristikkäisyys koskee myös aistihavaintojen välittymistä kehon eri puolilta aivopuoliskoihin. Aivopuoliskot ovat lisäksi erikoistuneet osittain erityyppiseen tiedonkäsittelyyn. Tätä työnjakoa kutsutaan lateralisaatioksi. Aivovauriopotilailla tehdyissä tutkimuksissa on havaittu, että useimmat kielelliset kyvyt sijaitsevat vasemmassa aivopuoliskossa. Oikeallakin aivopuoliskolla tiedetään olevan oma tehtävänsä puheen ymmärtämisessä, sillä sen vaurioiden on havaittu haittaavan puheeseen sisältyvien tunnevihjeiden ymmärtämistä. Nykyajan aivonkuvausmenetelmillä on pystytty tutkimaan myös normaalien aivojen toimintaeroja ihmisten suorittaessa erityyppisiä tehtäviä. Aivopuoliskot kykenevät toimimaan myös itsenäisesti.
Kihti
Puriinia sisältävät ruuat kiteyttävät virtsahappoa ja lisäävät tulehdusriskiä. Tutkimusten mukaan erityisesti eläinperäinen, puriinia sisältävä ravinto on haitallista. Erityisen runsaina puriinilähteinä mainitaan mm. anjovis, sardiini, silli, tietyt sisäelimet, riistaliha ja äyriäiset.
Kihdin ensioireena on yleensä yöllä alkava nivelkipu isovarpaan tyvessä. Sen aikana koko varvas muuttuu punoittavaksi, kuumaksi ja aristavaksi. Oireen yleensä laukaisee tietty ruoka-aine, alkoholin käyttö, runsas ateriointi tai vamma.
Aivopuolisko
Aivopuoliskojen toiminnalliset erot
Taulukko: aivopuoliskojen työnjako.
Kihti
Tulehdus häviää runsaassa viikossa, mutta se uusiutuu ja leviää alaraajojen muihin niveliin, jos sairautta ei huomata ja hoitoa aloiteta. Pitkäaikainen kihti muodostaa ihonalaisia virtsahappokertymiä jänteisiin ja rustoihin.
Aivopuolisko
Sperryn aivotutkimukset
Tutkimuksestaan Nobel-palkittu psykologi Roger Sperry alkoi 1960-luvulla tutkia ns. aivohalkiohenkilöitä, joiden aivokurkiainen oli jouduttu katkaisemaan lääketieteellisistä syistä. Toimenpiteellä ei ollut vaikutusta henkilöiden arkielämään, mutta Sperry löysi tutkimuksissaan erikoisolosuhteita, joissa aivohalkiohenkilöt käyttäytyivät normaalista poikkeavalla tavalla. Sperry kokeili esimerkiksi kuvan esittämistä ainoastaan oikean aivopuoliskon näkökenttään, jolloin se välittyi vasempaan aivopuoliskoon ilman, että se olisi sieltä voinut kulkeutua oikeaan aivopuoliskoon. Tällöin aivohalkiohenkilöt eivät kyenneet nimeämään näytettyjä esineitä. Sperry pystyi päättelemään nimeämiskyvyn sijaitsevan vasemmassa aivopuoliskossa, sillä se suoriutui vastaavasta tehtävästä. Sperry havaitsi kokeissaan oikean aivopuoliskon olevan myös avaruudellisten suhteiden hahmottamisessa vasempaa parempi, sillä aivohalkiopotilaat osasivat koota palapelin vasemmalla mutta eivät oikealla kädellä.
Aivopuoliskot populaaripsykologiassa
Laajalti levinneen uskomuksen mukaan vasen aivopuolisko olisi erittelevä, asioita yksityiskohtaisesti tarkasteleva, ja oikea aivopuolisko kokonaisvaltainen, suuria kokonaisuuksia käsittelevä. Asiantuntijoiden mukaan aivopuoliskojen toiminnallisia eroja on kuitenkin tulkittava varovasti. Tiedotusvälineissä on tehty liian pitkälle meneviä päätelmiä, joiden mukaan ihmisiä on muun muassa luokiteltu oikean tai vasemman aivopuoliskon tyypeiksi. Markkinoilla on myös menetelmiä, joiden tarkoituksena on oikean tai vasemman aivopuoliskon kehittäminen. Toisinaan kulttuuria ja uskontoa on pyritty sijoittamaan eri aivopuoliskoihin. Tällainen ”aivopuoliskomystiikka” on saanut alkunsa modernin aivotutkimuksen tulkitsemisesta, mutta neuropsykologian näkökulmasta sille ei ole tieteellisiä perusteita: aivopuoliskot toimivat normaaleilla ihmisillä yhtenä kokonaisuutena toisiaan täydentäen.
Kihti
Vuonna 2015 julkaistun tutkimuksen mukaan kihdillä tai lähinnä elimistöön kertyvällä, sitä aiheuttavalla virtsahapolla saattaa olla dementiaa ehkäisevä vaikutus. Britanniassa vuosina 1995–2013 tehdyssä tutkimuksissa ilmeni, että kihtipotilaiden riski sairastua Alzheimerin tautiin oli 24 prosenttia pienempi kuin vertailuryhmällä. Tutkimuksesta kertoi brittiläinen reumatautien tieteellinen julkaisu Annals of the Rheumatic Diseases.
Kihti todetaan tutkimalla nivelnestettä, ja sitä hoidetaan lääkkeillä ja ruokavaliomuutoksilla.
Anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa (ATC) kihtilääkkeinä käytetään seuraavia eri tavoin vaikuttavia lääkeaineita:
Kiviniemen veneilysatama
Kiviniemen veneilysatama sijaitsee Oulussa Kellon kaupunginosassa. Satamaa ylläpitää Kiviniemen Laituriyhdistys ry. Satama-alue on vuokrattu Oulun kaupungilta, joka myös osallistuu sataman ylläpitoon.
Satamassa on 136 vuokrattua laituripaikkaa ja 20 maksullista vierasvenepaikkaa, joiden maksu suoritetaan satamavartijalle. Satamassa on myös polttoaineen myyntiasema ja halli veneiden talvisäilytystä varten. Sataman vieressä on Kiviniemen kalasatama.
Saksojen välinen raja
Saksojen välinen raja oli Saksan liittotasavallan (Länsi-Saksan) ja Saksan demokraattisen tasavallan (Itä-Saksan) välinen raja vuosina 1949–1990. Rajan pituus oli 1 381 kilometriä ja varsinkin vuodesta 1961 lähtien se oli raskaasti vartioitu ja varustettu.
Länsi-Saksassa rajasta käytettiin usein termiä vyöhykeraja, kun taas Itä-Saksassa virallinen nimitys oli DDR:n ja Saksan liittotasavallan valtioraja.
Yhdysvaltain ja Ison-Britannian sekä Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeiden välinen raja määriteltiin toisen maailmansodan jälkeen ja se pysyi muuttumattomana, kun Länsi-Saksasta tuli liittotasavalta ja Itä-Saksan valtio perustettiin 1949.
Operaatio Gomorrah
thumb|250px|Hampuria pommitetaan tammikuun 30.:n ja 31.:n välisenä yönä vuonna 1943. Kuvan lentokone on tyypiltään [[Avro Lancaster.]] thumb|250px|Hampuri vuoden 1943 pommitusten jälkeen. Kuva vuodelta 1944 tai 1945. Operaatio Gomorrah oli koodinimi sarjalle brittiläisten ja yhdysvaltalaisten toisen maailmansodan aikaisia ilmahyökkäyksiä Hampuriin 24. heinäkuuta – 2. elokuuta 1943. Se oli aikanaan ilmasodankäynnin historian raskain hyökkäys.
Operaation muotoili alun perin brittiläinen ilmamarsalkka Arthur Harris. Se toteutettiin Kuninkaallisten ilmavoimien ja Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien (erityisesti 8th Air Force Bomber Command) yhteisoperaationa, jossa nämä suorittivat kolme päivää ja kaksi yötä kellon ympäri kestävän pommitustehtävän: päivällä hyökkäsivät yhdysvaltalaiset, pimeän aikaan britit.
28. heinäkuuta vastaisena yönä pommitukset huipentuivat tulimyrskyyn. Ensin talojen rakenteita rikottiin (eli ”avattiin”, kuten asia operaation suunnitelmissa ilmaistiin) räjähdyspommeilla ja sitten niihin pudotettiin palopommeja. Tulimyrskyn syntyyn vaikuttivat epätavallisen lämmin sää sekä hyökkäysten suunnittelu niin, että kaupungin palokunnat jäivät loukkuun kaupungin keskustaan kun pommituksia jatkettiin palopommeilla keskustan ympärillä. Valtava pintapalo (kaikkiaan noin 20 km² syttyi) aikaansai jopa 65 m/s tuulia sekä jopa 800 °C:n lämpötiloja. Myrskytuuli tempasi mukaansa puita, kattoja ja ulkona olevia ihmisiä. Katujen päällyste syttyi kuumuudesta ilmiliekkiin. Kuumuus ja hapen puute surmasivat paljon myös pommisuojiin hakeutuneita.
Operaatio Gomorrah johti noin 35 000–45 000 kuolemaan ja muihin henkilövahinkoihin 125 000:lle sekä jätti yli miljoona siviiliä asunnottomiksi. Pommeja pudotettiin yhteensä lähes 10 000. Liittoutuneiden tappiot olivat vähäiset.
Libuše
thumb|300px|Přemysl ja Libuše, [[Josef Václav Myslbekin patsas Vyšehradissa Prahassa]]
Libuše ( tai Libuscha) oli Přemyslidien hallitsijasuvun perustaja ja tšekkiläisten myyttinen esiäiti. Legendan mukaan Libuše perusti Prahan 700-luvulla.
Libušen sanotaan olleen tšekkien myyttisen Krok-hallitsijan nuorin tytär. Tarinan mukaan Krok rakensi linnan Vltava-joen varrelle Vyšehradiin. Isä valitsi kolmesta tyttärestä seuraajakseen Libušen, joka osoittautui viisaaksi hallitsijaksi. Heimon miehet häpesivät kuitenkin naisvallan alla oloa, mistä suuttuneena Libuše lupasi osoittaa kansalle uuden miespuolisen hallitsijan, josta tulisi hänen aviomiehensä. Valinta osui Přemysliin, joka aurasi peltoja Stadicen kylästä. Přemyslistä ja Libušesta polveutui Přemyslidien hallitsijasuku.
Bedřich Smetana on säveltänyt Libušen tarinasta oopperan Libuše.
Pennsylvania Hospital
Pennsylvania Hospital on sairaala Philadelphian kaupungissa Pennsylvaniassa. Se on Yhdysvaltain vanhin sairaala. Sairaalan perustamislupa myönnettiin Benjamin Franklinille ja Thomas Bondille 11. toukokuuta vuonna 1751. Sen ensimmäinen sairaalarakennus valmistui vuonna 1752. vasen|pienoiskuva|Sairaalan päärakennus. Sairaalan kirjasto sai alkunsa vuonna 1762, kun englantilainen lääkäri John Fothergill lahjoitti sille sen ensimmäisen kirjan. Kirjasto kasvoi nopeasti, ja vuonna 1847 se oli American Medical Associationin mukaan Yhdysvaltain suurin ja tärkein lääketieteellinen kirjasto. Kirjasto toimii nykyisin lähinnä historiallisten kirjojen säilytyspaikkana. Sillä on teoksia 1400-luvulta 1900-luvulle.
Heidemarie Ecker
Heidemarie Ecker (o.s. Rosendahl, s. 14. helmikuuta 1947 Hückeswagen) on entinen saksalainen yleisurheilija ja olympiavoittaja. Hänen päälajinsa olivat viisiottelu ja pituushyppy.
Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (lyhyemmin sosiaalidemokraatit, ruots. Finlands Socialdemokratiska Parti, lyhenne SDP, puhekielessä monesti demarit; jäsenlyhenne sd. ) on suomalainen puolue, joka perustettiin vuonna 1899 nimellä Suomen Työväenpuolue. Puolueen tarkoituksena on koota kansalaiset yhteiseen toimintaan sosiaalidemokratian aatteellisten tavoitteiden toteuttamiseksi: ihanteena ja päämääränä vapauden, tasa-arvon ja solidaarisuuden yhteiskunta, yhteistyön ja rauhan maailma sekä puhdas ja turmeltumaton ympäristö.