cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wasonin korttitehtävä
Wasonin korttitehtävä on tehtävän kehittäjän, Peter Wasonin, mukaan nimetty psykologinen päättelymekanismeja testaava testi.
Tutkimuksissaan Wason sai tulokseksi, että normaali ihminen osaa ratkaista ilman neuvoa tehtävän hieman koulutettuja loogikkoja paremmin. Loogikkojen ratkaisutaito ylitti normaaleiden ihmisten tason, jos tehtävän mukana annettiin vihjeitä sen ratkaisuun. Wasonin korttitehtävän sovellukset osataan yleensä ratkaista huomattavasti paremmin, jos ne ovat reaalisia eivätkä symbolisia tehtäviä.
Ratkaisu
Oikea ratkaisu on, että tarkistetaan A ja 7. A:n toisella puolella on tällöin oltava parillinen numero. Tämän kortin käännön osasi suorittaa valtaosa testiin osallistujista. 7 kääntämällä tarkistetaan, että sen takana ei ole vokaalia kuten tehtävässä oletettiin. Tätä valtaosa koehenkilöistä ei osannut valita. Sen sijaan he keskimäärin turvautuivat niin sanottuun "tuplavarmistukseen", jossa he kääntävät kortin 4. Kuitenkaan tehtävässä ei ole sääntöä, että jokaisen parillisen numeron omaavassa kortissa olisi vokaali toisella puolella.
Luettelo Liechtensteinin ruhtinaista
Tämä on luettelo Liechtensteinin ruhtinaista.
Halton Arp
thumb|Halton Arp lastenlapsiensa kanssa. Halton Christian Arp (21. maaliskuuta 1927 New York – 28. joulukuuta 2013 München, Saksa ) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä ja astrofyysikko. Hän valmistui Harvardin yliopistosta ja California Institute of Technologysta.
Arpille myönnettiin Helen B. Warnerin tähtitieteen palkinto vuonna 1960.
Maserati
Maserati on italialainen henkilöautojen valmistaja, jonka perustivat Maseratin veljekset Alfieri, Bindo, Ettore ja Ernesto 1. joulukuuta vuonna 1914 Bolognassa. Nykyään yhtiön pääkonttori sijaitsee Modenassa, ja sen omistaa Stellantis. Maseratin tunnus pohjautuu Bolognassa sijaitsevan Neptunuksen suihkulähteen atraimen kolmikärkeen.
Maseratin edustajana Suomessa toimi helsinkiläinen Auto-Trident Oy jonkin aikaa 1980- ja 1990-luvuilla. Suomen ajoneuvorekisterissä oli vuoden 1999 lopussa 29 Maserati-autoa vuosimallista 1961 lähtien.
Alex (papukaija)
Alex (1976 − 7. syyskuuta 2007) oli harmaapapukaija, jonka kielenkäyttöä eläinpsykologi Irene Pepperberg tutki kolmenkymmenen vuoden ajan Arizonan yliopistossa ja myöhemmin Brandeisin yliopistossa.
Alexin sanavarasto käsitti noin sata sanaa, mutta vaikuttaa siltä, että yleisesti papukaijoista poiketen se myös ymmärtäisi puhumaansa. Alex pystyi kuvailemaan sille näytetyn esineen muotoa, väriä tai materiaalia. Se pystyi myös mainitsemaan kahden erillisen esineen eroja. Kun Alex oli väsynyt, se sanoi "I'm gonna go away" ("Menen pois."), ja kun tutkija esitti olevansa pahoittanut mielensä, Alex totesi "I'm sorry" ("Olen pahoillani.") Alex pystyi myös kysymään esimerkiksi banaania, ja mikäli sille tarjosi banaanin sijasta pähkinää, se saattoi pysytellä hiljaa, kysyä banaania uudelleen tai heittää pähkinän pois.
Alex-papukaija kuoli syyskuussa 2007. Lintu oli kuollessaan 31 vuoden ikäinen.
Consolidated PBY Catalina
Consolidated PBY Catalina oli Consolidated Aircraftin valmistama lentovene, jota käytettiin toisessa maailmansodassa. Sitä käytettiin meritiedustelukoneena, pelastustoiminnassa, kuljetuskoneena ja pommikoneena, joka pudotti tavallisia pommeja, syvyyspommeja, miinoja ja torpedoja. PB on lyhenne sanoista Patrol Bomber (Tiedustelupommittaja) ja Y on Consolidated-lentokonetehtaan tunnus.
Prototyypin XP3Y-1 ensilento oli 15. maaliskuuta 1935. Kone teki ensilentonsa 28. maaliskuuta 1935, jolloin sen hyvät ominaisuudet varmistuivat ja Yhdysvaltain laivasto tilasi ensimmäisessä erässä 166 konetta. Nimi "Catalina" keksittiin vasta kun kone oli Royal Air Forcen käytössä. Catalina palveli kaikilla sotanäyttämöillä toisessa maailmansodassa.
Konetta valmistettiin Yhdysvalloissa ja Kanadassa sekä lisenssillä Neuvostoliitossa nimellä GST, MP-7 tai KM-2 (riippuen moottoreista. Kone oli toisen maailmansodan eniten valmistettu lentovene: 3281 kpl valmistettiin USAssa ja Kanadassa sekä useita satoja Neuvostoliitossa.
Ominaisuudet
PBY oli monipuolinen lentovene. Sillä esimerkiksi löydettiin saksalainen taistelulaiva Bismarck, seurattiin sitä ja estettiin sen pakoonpääsemisen Saksan miehittämiin satamiin Ranskassa sekä löydettiin japanilaiset lentotukialukset Midwayn taistelussa.
Konetyyppiä käytettiin myös liittoutuneiden laivojen turvana Saksan sukellusveneitä vastaan Atlantilla. Tämä oli ensimmäinen kokeilu myöhemmin mustan taivaan sukellusveneentorjunta -nimellä kutsutusta puolustustaktiikasta, jossa mahdollisimman runsaalla ilma-aseen läsnäololla pyritään ehkäisemään vastapuolen sukellusveneiden toimintaa.
PBY pystyi lentämään yhtäjaksoisesti 18 tuntia tai lisäpolttoainesäiliöillä jopa 24 tuntia, joten se soveltui erinomaisesti tällaiseen työhön.
Historiaa
Yhdysvaltain laivasto tilasi koneen prototyypin, Consolidated Malli 28 Catalinan, ensimmäisen kerran vuonna 1933 ja prototyyppi lensi kaksi vuotta myöhemmin maaliskuussa 1935. Malli oli hyvin lupaava ja suoritettuaan koelentonsa se vakiinnutti yhtämittaiseksi lentomatkaennätykseksi 5508 km. Massavalmistus alkoi välittömästi, ja toimitus Yhdysvaltain laivastolle alkoi lokakuussa 1936. Progressiivinen parantelu antoi tulokseksi uusia versioita ja tärkeä tuotantotyyppi, PBY-5-lentovene, toimitettiin vuonna 1940.
Vuonna 1939 Ison-Britannian ilmailuministeriö hankki yhden malli 28:n ja sodan puhjetessa tilasi 50 lisää, ensimmäiset n. 500 koneesta, joita kuninkaalliset ilmavoimat tulivat käyttämään. Rannikko-osaston Catalinat tulivat palvelukseen vuonna 1941. Yksi niiden ensimmäisistä tehtävistä oli saman vuoden toukokuussa, kun joukko-osasto 1209:n Catalina havaitsi saksalaisen taistelulaiva Bismarckin.
Vuoden 1939 loppupuolella alettiin suunnitella maihinnousuversiota, PBY-6A, joka ilmestyi käyttöön vuonna 1944, ja kun tämän mallin valmistus päättyi vuotta myöhemmin, oli Catalinaa valmistettu yli 3300 kappaletta.
Catalinalla on vaikuttava sota-ansiorekisteri kaikilla rintamilla Tyynellä valtamereltä aina Venäjälle saakka: uransa aikana konetyyppi tuhosi yhteensä 196 U-venettä, sen lisäksi pelasti satoja liittoutuneiden lentokoneiden miehistöjä.
Kokonaan mustiksi maalatut Yhdysvaltain laivaston PBY-5A:t, jotka tunnettiin nimellä "Black Cats" (Mustat Kissat), olivat käytössä Tyynellä valtamerellä häiritsemässä japanilaisia laivoja yöllä.
Erich Mächler
Mächler voitti vuonna 1987 Milano – San Remo -monumentin kuusi sekuntia ennen Eric Vanderaerdeniä. Seuraavana vuonna hän voitti Tirreno–Adriaticon kokonaiskilpailun sekunnin erolla Tony Romingeriin. Hän voitti maantieajon Sveitsin-mestaruuden 1984 sekä etapin Ranskan ympäriajossa 1986.
Saavutuksia
Lähteet: Pro Cycling Stats. Cycling Archives
Vitalogy
Vitalogy on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen Pearl Jamin kolmas studioalbumi, se julkaistiin vuoden 1994 lopulla. Albumia monesti pidetään yhtyeen viimeisimpänä mestariteoksena, vaikka tästäkin asiasta on oltu monta eri mieltä. Albumi on viimeinen, jossa rumpuja soittaa Dave Abbruzzese, hänen tilalleen tuli mm. ennen Red Hot Chili Peppersissä soittanut Jack Irons, joka ehti soittaa rumpuja albumin kappaleessa "Hey Foxymophandlemama, That's Me".
Albumi on löysästi konseptimainen, monet kappaleet käsittelevät terveyttä ja yleistä hyvinvointia. Tunnetuimmat kappaleet lienevät "Better Man", "Corduroy" ja "Spin the Black Circle", josta jälkimmäinen kertoo laulaja Eddie Vedderin vinyylilevyjen ihailusta, "Better Man" on alun perin Eddie Vedderin aiemman yhtyeen Bad Radion kappale.
Kappalelista
Kaikki kappaleet kirjoittanut Pearl Jam, ellei toisin mainittu
Muusikot
Muut:
Yura (1922)
Yura oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1923 palvelukseenotettu Nagara-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Sasebon laivastoarsenaalilta, ja sen köli laskettiin 21. toukokuuta 1921. Alus laskettiin vesille 15. helmikuuta 1922 ja otettiin palvelukseen 20. maaliskuuta 1923.
Akseli Salokannel
Juho Akseli Salokannel (sukunimi vuoteen 1898 Sirenius; 4. helmikuuta 1876 Hämeenlinna – 20. marraskuuta 1969 Hämeenlinna) oli suomalainen kouluneuvos ja kirjailija.
Salokanteleen vanhemmat olivat mylläri Johan Sirenius-Siirainen ja Matilda Karolina Nyberg. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Rauman opettajaseminaarista vuonna 1900 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1917.
NBA-kausi 1969–1970
NBA-kausi 1969–1970 oli NBA-liigan 24. kausi. Runkosarja alkoi 14. toukokuuta 1969 ja loppui 22. maaliskuuta 1970. New York Knicks voitti mestaruuden kolmen vuoden tauon jälkeen kukistettuaan 8. toukokuuta päättyneessä finaalisarjassa Los Angeles Lakersin otteluvoitoin 4–3.
Runkosarja
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti
Suomen Euroviisuklubi OGAE Finland
Euroviisuklubi OGAE Finland ry (lyhyesti OGAE Finland tai Euroviisuklubi) on suomalainen euroviisufanien yhdistys. Yhdistyksen tarkoituksena on edistää Eurovision laulukilpailua Suomessa ja järjestää aiheeseen liittyviä tapahtumia. Joulukuussa 2004 OGAE Finland rekisteröityi yhdistykseksi. Vuosina 2005–2008 Suomessa toimi toinenkin faniyhdistys, Viisufanit ry. Se yhdistettiin OGAE Finlandiin vuonna 2008.
OGAE:n kansainvälinen pääjärjestö OGAE International perustettiin Savonlinnassa vuonna 1984. Se oli maailman ensimmäinen järjestäytynyt euroviisufanien yhdistys. Järjestön perustaja ja ensimmäinen toiminnanjohtaja 1984–2001 oli Jaripekka Koikkalainen.
Vanadiini(II)kloridi
Vanadiini(II)kloridi eli vanadiinidikloridi (VCl2) on vanadiini- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää pelkistimenä ja reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa vanadiini(II)kloridi on omenanvihreitä kiteitä, joiden alkeiskoppi on heksagonaalinen. Yhdiste liukenee veteen, mutta myös reagoi veden kanssa. Vanadiini(II)kloridi liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, tetrahydrofuraaniin ja dimetyyliformamidiin. Aine on voimakas pelkistin.
Klientelismi
Klientelismi tarkoittaa kahden taloudelliselta ja yhteiskunnalliselta asemaltaan erilaisen osapuolen (varakkaan ja vaikutusvaltaisen "suojelijan" tai "isännän" sekä heikomman ja köyhemmän "asiakkaan" eli "klientin") välistä vastavuoroista ja hyväksikäyttävää asiakkuussuhdetta, jossa vaihdetaan hyödykkeitä ja palveluksia.
200 metrin juoksu
200 metrin juoksu on yleisurheilun juoksumatka, joka kilpaillaan kaikissa tärkeimmissä arvokisoissa. Se lasketaan kuuluvaksi pikajuoksumatkoihin.
Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 1926 yleislakko
pienoiskuva|Lakossa olevia kaivosmiehiä vuonna 1926. Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 1926 yleislakko oli toukokuussa 1926 järjestetty yleislakko Isossa-Britanniassa. Se kesti yhdeksän päivää 3.–12. toukokuuta, ja siihen osallistui noin 1,7 miljoonaa työläistä. Alkamisajankohta oli maanantaina 3. toukokuuta minuuttia vaille puolenyön. Lakko päättyi ammattiliittojen tappioon, sillä Britannian hallitus ei suostunut lakkolaisten vaatimuksiin, mutta vuoden 1929 parlamenttivaaleissa Työväenpuolueesta tuli maan suurin puolue historiansa ensimmäisen kerran.
Klientelismi
Politiikassa klientelismiä on se, kun poliitikko tarjoaa omille äänestäjilleen julkisia hyödykkeitä vastineeksi äänistä ja niiden kautta saavuttamastaan toimivallasta. Jos palvelujen piiriin pääseminen riippuu vaaleissa annetusta kannatuksesta, osa palveluja tarvitsevista kansalaisista – ne, jotka äänestivät "väärin" – rajataan palvelujen ulkopuolelle. Joskus ääniä voidaan ostaa suoraan rahalla. Pitkäaikaisempaa klientelismiä on nimittää virkoihin omia kannattajia. Klientelismi voi johtaa yleisen edun vaarantumiseen, kun pätevyys ei ole virkoihin valinnan peruste. Laittomissa muodoissaan klientelismi on eräs korruption muoto.
200 metrin juoksu
Ulkoradoilla, kun käytetään normaalia 400 metrin pituista rataa, 200 metrin juoksu alkaa kaarteesta ja päättyy etusuoralle. Tehokkaaseen kaarrejuoksuun tarvitaan toisen tyyppistä juoksutekniikkaa kuin pelkkään suorajuoksuun.
Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 1926 yleislakko
Kaivosteollisuuden ongelmat olivat suurin syy lakkoon. Hiilen tuotanto ja hinta olivat laskeneet, ja omistajat halusivat leikata kaivostyöläisten palkkoja. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen muiden maiden hiilentuotanto oli kasvanut, ja kultakanta Britanniassa rajoitti vientiä. Maaliskuussa 1926 julkaistu Samuelin komission raportti suositteli palkkojen alentamista.
200 metrin juoksu
Antiikin ajan Olympian kisoissa yhtenä lajina oli stadion, jossa juostiin yksi stade (192 metriä tai vaihtoehtoisesti mikä urheiluareenan pituus kulloinkin oli). Yhdysvalloissa 200 metriä juostiin suoralla aina vuoteen 1960 saakka.
Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 1926 yleislakko
Britannian hallitus oli varautunut lakkoon värväämällä vapaaehtoisia ylläpitämään järjestystä ja hoitamaan tärkeimpiä työtehtäviä. Alahuoneessa hyväksyttiin hallituksen päätös kansallisen hätätilan julistamisesta. Toukokuun 12. päivänä ammattiliittojen keskusjärjestö Trades Union Congress ilmoitti lakon päättymisestä ilman ehtoja, koska oli käynyt selväksi, että hallitus pystyy murtamaan lakkoa vastatoimillaan riittävästi viedäkseen siltä tehon. Kaivostyöläiset jatkoivat lakkoa ilman muiden liittojen tukea, mutta syksyn aikana viimeisetkin lakkolaiset palasivat töihin, jos heidät otettiin takaisin. Palkat leikattiin ja työaikaa pidennettiin.
200 metrin juoksu
200 metrin juoksu arvokilpailuissa
200 metrin juoksu on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1900. Naisten 200 metrin juoksu tuli mukaan vuonna 1948. Yleisurheilun MM-kilpailuissa 200 metrin juoksu on ollut kisahistorian alusta alkaen, vuodesta 1983. Juoksumatkan menestyneimmät maat ovat Yhdysvallat ja Jamaika.
Miehet (maailma)
Lähde
Naiset (maailma)
Lähde
Naiset (Suomi)
Lähde
Miehet
Lähde
Naiset
Lähde
Roller-PePe
Pepe Roller on somerolainen rullakiekon erikoisseura. Vuonna 2006 joukkue pääsi karsintojen kautta SM-liigaan. Samalla siitä tuli Someron ensimmäinen miesten palloilulajien SM-sarjajoukkue.
Oben am jungen Rhein
thumb|right|250px|[[Reinjoki Liechtensteinista nähtynä]] Oben am jungen Rhein on Liechtensteinin kansallislaulu. Sen sanat on kirjoittanut vanhan perinteisen runon pohjalta saksalainen pappi Jakob Jauch, joka piti Balzersissa aamumessuja 1852–1856. Melodiana käytetään H. Careyn sävelmää, joka on käytössä myös Ison-Britannian kansallislaulun God Save the Kingin melodiana.
Vanhastaan on ollut tapana, että viimeisen säkeistön sanojen ”Hoch leb' der Fürst vom Land” kohdalla oikea käsi kohotetaan tervehdykseksi ruhtinaalle. Koska tämä ele muistuttaa monien mielestä liikaa Hitler-tervehdystä, noudatetaan tapaa nykyään enää harvoin.
Kuuntele!
Oben am jungen Rhein
1. Oben am jungen Rhein
lehnet sich Liechtenstein
an Alpen höh'n.
Dies liebe Heimatland,
das teure Vaterland
hat Gottes weise Hand
für uns erseh'n.
2. Hoch lebe Liechtenstein
blühend am jungen Rhein
glücklich und treu.
Risuke Ōtake
Risuke Ōtake (10. maaliskuuta 1926 – 6. kesäkuuta 2021 ) oli japanilainen taistelutaitojen opettaja. Hän on Tenshin shōden Katori shintō-ryū bujutsu koulukunnan shihan eli pääopettaja.
Oben am jungen Rhein
Hoch leb der Fürst vom Land
Risuke Ōtake
Risuke Ōtake otettiin vuonna 1942 Tenshin shōden Katori shintō-ryūn edellisen pääopettajan Hayashi Yazaemonin (1892–1964) oppilaaksi. 1967 Ōtakelle myönnettiin gokui kaiden, perinteen korkein oppiarvo ja samalla hänestä tuli koulukunnan pääopettaja.
Oben am jungen Rhein
hoch unser Vaterland
Risuke Ōtake
Ōtake asui ja opetti maaseudulla, Chiban prefektuurissa. Hän on kirjoittanut laajan teoksen The Deity and the Sword Tenshin shōden Katori shintō-ryūsta, joka on julkaistu japanin lisäksi myös englannin ja ranskan kielellä.
Oben am jungen Rhein
durch Bruderliebe Band
vereint und frei.
Epävirallinen suomennos:
Ylhäällä nuorella Reinillä
1. Ylhäällä nuorella Reinillä
nojaa Liechtenstein
korkeisiin Alppeihin.
Tämän rakkaan kotimaan,
on Jumalan viisas käsi
meille valinnut.
kalliin isänmaan
Kiskotien seisake
Kiskotien seisake oli rautatien seisake Oulussa Nokelan kaupunginosassa. Seisake sijaitsi Valtionrautateiden Nokelan veturivarikolle johtavan Kiskotien tasoristeyksessä noin kahden kilometrin päässä Oulun rautatieasemalta etelään. Seisake palveli pääasiassa lähialueen asukkaita sekä varikon henkilökuntaa. Matkustajaliikenne lakkautettiin 3. kesäkuuta 1984 ja koko liikennepaikka lakkautettiin 2. kesäkuuta 1985.
Oben am jungen Rhein
2. Korkealla elää Liechtenstein
kukoistavana nuorella Reinillä
onnellisena ja vilpittömänä.
Kauan eläköön maan ruhtinas,
kauan eläköön isänmaamme,
yhtenäisenä ja vapaana.
läpi veljesrakkauden
Vuoteen 1963 laulu kuului seuraavasti
Valko-Venäjä Eurovision laulukilpailussa
Valko-Venäjä on osallistunut Eurovision laulukilpailuun joka vuosi vuodesta 2004 lähtien. Sen paras sijoitus on vuodelta 2007, jolloin Dmitri Koldun sijoittui kappaleellaan Work Your Magic kuudenneksi 145 pisteellä. Maan kaikki edustuskappaleet ovat olleet vuoden 2017 valkovenäjänkielistä kappaletta lukuun ottamatta englanninkielisiä.
Kaksivaiheinen loppukilpailu
Vuonna 2003 EBU:ssa päätettiin muuttaa laulukilpailun rakennetta. Semifinaali ja finaali käytiin kahtena eri päivänä ja laulukilpailuun voi osallistua korkeintaan 40 valtiota. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on edellisenä vuonna 10 parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Ne valtiot, jotka eivät päässeet suoraan finaaliin, kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa. 10 parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin.
Kaksi semifinaalia
Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.
Uusi pisteidenlaskujärjestelmä
Vuonna 2016 otettiin käyttöön uusi pisteidenlaskujärjestelmä, jolla halutaan pitää jännitys loppuun asti. Ennen vuotta 2016 voittaja saattoi selvitä jo hyvin varhaisessa vaiheessa pisteidenlaskua. Tämän ja usein moititun pisteiden vääristymisen takia haluttiin antaa molemmille äänestysryhmille täysin oma valta, joten pisteet jaettiin. Uudessa systeemissä jokaisen osallistujamaan raadit antavat pisteet 1-8, 10 ja 12. Sen jälkeen puhelinäänet julistetaan könttäsummina. Näin ollen voittaja selviää vasta kun eniten puhelinääniä saanut maa saa pisteet.
Valko-Venäjän antamat pisteet
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Vuosina 2004–2006, 2008, 2009, 2011, 2012, 2015 ja 2016 Valko-Venäjä ei selviytynyt finaaleihin, mutta äänesti niissä.
Valko-Venäjän saamat pisteet
Valko-Venäjä ei selviytynyt finaaleihin vuosina 2004–2006, 2008, 2009, 2011, 2012, 2015 ja 2016.
Kilpailusta sulkeminen
Valko-Venäjän oli alun perin tarkoitus osallistua vuoden 2021 kilpailuun Galasy ZMesta-yhtyeen kappaleella Ya nauchi tebya (I'll teach you) (suom: Opetan sinua), mutta se oli kilpailun järjestäjien mielestä lian poliittinen sanomaltaan. Yhtye yritti vielä vaihtaa kappalettaan mutta sekin oli sääntöjen vastainen, jonka seurauksena maa diskattiin vuoden 2021 kilpailusta pois.
Heinäkuussa 2021 EBU päätti erottaa Valko-Venäjän yleisradioyhtiön BCTR:n jäsenyydestään maan epävakaan poliittisen tilanteen ja muiden levottomuuksien vuoksi. Tämän seurauksena Valko-Venäjää ei enää nähdä kilpailussa ainakaan vähään aikaan.
Galaliitti
thumb|300px Galaliitti eli kaseiinimuovi eli sarviliitti on selluloidin jälkeen varhaisin muovilaji. Sitä tehtiin maidon kaseiinista, ja se muistuttaa norsunluuta. Sitä on käytetty aluksi koruissa, koriste-esineissä sekä muun muassa pianon koskettimien ja lautapelinappuloiden valmistamiseen. Ensimmäinen galaliittitehdas perustettiin Saksan Hampuriin vuonna 1904.
Suomessa galaliittia valmisti sarviliitin nimellä Sarvis Oy Tampereella. Yhtiö ja materiaalin kauppanimi saivat nimensä siitä, että aine muistutti värjäämättömänä aitoa sarveisainetta. Se oli helposti värjättävää ja kiillotettavaa ja pinnaltaan usein marmorikuvioisia. Päinvastoin kuin räjähdysherkkä selluloidimuovi, kaseiinimuovi paloi huonosti. Kosteutta se ei kuitenkaan kestänyt, joten se soveltui ennen kaikkea koriste-esineiden raaka-aineeksi.
Bandhagen
Bandhagen on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella, ja kuuluu Enskede-Årsta-Vantörin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Högdalenin, Sturebyn ja Örbyn kaupunginosat. Se muodostettiin vuonna 1952, ja siellä asuu nykyisin noin 5 200 ihmistä. Maa-alaltaan kaupunginosa on 0,82 neliökilometrin suuruinen.
Kaupunginosassa sijaitsee Bandhagenin metroasema.
Lyijyhohde
Lyijyhohde eli galeniitti on yleinen lyijysulfidimineraali (kemiallinen kaava: PbS, lyijysulfidi). Se on jo antiikin roomalaisten ajoista lähtien ollut tärkeimpiä lyijymalmeja sen suuren lyijypitoisuuden, helpon jalostettavuuden ja esiintyvyyden ansiosta. Lyijyhohdetta löytyy kaikkialta maailmasta.
Lyijyhohde on muodostunut magmalähteiden liuoksista niiden jäähtyessä.
Lyijyhohde ja muut lyijymalmit ovat tärkeitä hopean lähteitä, koska ne sisältävät hivenaineena paljon hopeaa. Lyijyhohde saattaa myös sisältää sinkkiä, rautaa, kuparia, antimonia, vismuttia ja jopa kultaa hivenaineena. Seleeni voi korvata rikin. Satunnaisesti lyijyhohde esiintyy sinkkivälkkeen kanssa.
Esiintyminen
Lyijyhohde esiintyy aggregaatteina (geol. termi) kalsiitin ja kvartsin kanssa, usein myös sinkkivälkkeen sekä kupari- ja rikkikiisun kanssa. Kupari kuitenkin helppo rikastaa louheesta.
Vihannin sinkkikaivos oli yksi Suomen lyijyhohdelouhoksista.
Ominaisuudet
Lyijyhohteen tunnistaa siitä, että se lohkeaa kuutiopintoja myöten. Lyijyhohde ei ole magneettinen.
Lyijyhohteen ensimmäisiä käyttökohteita oli kosmetiikka, jo muinaiset egyptiläiset käyttivät sitä kajaalina silmien rajaukseen. Sitä on käytetty väriaineissa myöhemminkin, mutta lyijyn myrkyllisyys on rajoittanut sen käyttöä kosmetiikassa.
Lyijyhohdetta käytettiin myös kidekoneiden kiteen eli diodin osana, jossa lyijyhohteen ja ohuen metallikärjen rajapinta toimi schottky-diodin tapaan.
Maxim m/1910
Maxim m/1910 (, Pulemjot Maksima obraztsa 1910 goda) oli Venäjän keisarillisen armeijan parannettu versio Maxim m/1905 -konekivääristä. Sen kehitys alkoi Venäjän–Japanin sodan tappion jälkeen Venäjällä.
Historia
Hiram Maxim kävi esittelemässä keksintöään Venäjällä vuonna 1887, mutta laihoin tuloksin, kun keisarilliselle laivastolle tilattiin ainoastaan 12 konekivääriä. Vasta vuosia myöhemmin (lähteestä riippuen 1895, 1899 tai 1901) Venäjän keisarillinen armeija tilasi ensimmäiset konekiväärit brittiläiseltä Maxim-Nordenfelt- ja saksalaiselta DWM-asetehtaalta (Deutsche Waffen- und Munitionsfabrik). Aseita käytettiin Venäjän–Japanin sodassa vuosina 1904–1905. Tulan asetehdas aloitti tämän jälkeen Maximien valmistuksen Venäjällä vuonna 1905.
Maxim m/1905 oli yleensä asennettu suuripyöräiselle, useimmiten suurella teräskilvellä varustetulle jalustalle. Osa aseen osista oli pronssisia, suurimpana ja painavimpana piipun jäähdytysvaippa. Suuripyöräinen jalusta osoittautui käytössä hankalaksi, ja itse konekivääri tarpeettoman painavaksi, mikä johti Maxim m/1910 -malliin. Maxim m/1910:ssä miltei kaikki m/1905:n pronssiosat vaihdettiin teräksisiin ja aseen massa keveni yli neljä kilogrammaa. Valmistuksessa siirtyminen vanhasta mallista uuteen tapahtui kuitenkin vähitellen – m/1910:n ratkaisevina tuntomerkkeinä pidetään uusittua lukkomekanismia ja piippuun lisättyä suujarrua. Maxim m/1910 on yleensä varustettu venäläisen eversti Aleksandr A. Sokolovin suunnittelemalla, Vickers-Maximin prototyyppiin perustuvalla pienipyöräisellä jalustalla. Vuonna 1915 käyttöön otettiin myös Sokolov-jalustaa muistuttava, kevyempi Koleshnikov-jalusta, mutta sitä valmistettiin vain pieni erä. Vuodesta 1931 käyttöön otettiin M/31 (Vladimirov) -yleisjalusta, jota voitiin käyttää myös ilmatorjuntajalustana, mutta sitäkin valmistettiin suhteellisen vähän.
Venäjän sisällissodan aikana vuosina 1917–1922 Maxim m/1910 -konekivääreitä asennettiin usein hevoskärryihin. Yhdistelmä tuli tunnetuksi nimellä tatšanka.
Käyttö Suomessa
Suomen sisällissodan seurauksena Suomen perustettavalle armeijalle oli jäänyt yhteensä noin 600 m/1905:tä ja m/1910:tä venäläisiltä joukoilta ja kansanvaltuuskunnalta. Suomen armeijan niille antama nimike oli m/09, myös Sokolov-jalustalle annettiin sama nimike, joten m/1905 tai m/1910 Sokolov-jalustalla oli nimikkeeltään konekivääri M/09-09.
Eero A. Pulli
Eero Anton Pulli (1. tammikuuta 1902 Viipuri – 22. helmikuuta 1973 Kalifornia, Yhdysvallat) oli suomalainen urheilutoimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä Swing, Eetu Kivelä ja Lööppari.
Pulli oli 1920- ja 1930-luvuilla Suomen Sosialidemokraatti -lehden urheilutoimittajana. Myöhemmin hän muutti pysyvästi asumaan Yhdysvaltoihin.
Teoksia
Nimellä Eero A. Pulli: Nimimerkillä Eetu Kivelä: Nimimerkillä Swing:
Mega Man X4
Mega Man X4 on Capcomin kehittämä ja julkaisema tasohyppely, joka on julkaistu vuonna  PlayStationille ja Sega Saturnille. Peli oli toinen Mega Man -peli, joka julkaistiin Sonyn PlayStationille (Mega Man X3 vuonna 1996 oli ensimmäinen) ja Sega Saturnille. Pelistä on julkaistu myös käännös Windowsille. Pelin julkaisua seurasi Mega Man 8:n julkaisu PlayStationille ja Saturnille. Mega Man X4 hyödynsi FMV-teknologiaa, jonka ansiosta sen välianimaatioina voitiin käyttää animea. Se oli myös ensimmäinen ääninäyttelyä sisältänyt Mega Man -peli, ja antoi pelaajan ensimmäistä kertaa valita koko pelin ajaksi hahmokseen Mega Man X:n tai Zero n (Zeroa oli saanut ohjata jo edellisessä pelissä, mutta hyvin rajoitetusti).
Zero
Zeron tarina alkaa, kun Zero näkee painajaisen, jossa hän näkee Dr.Wilyn. Wily käskee Zeron tuhota tämän pahin vihollisensa, eli Mega Manin. Zero herää hälytykseen ja lähtee Sky Lagooniin, minne Repliforce on hyökännyt. Zero kohtaa Magma Dragoonin, joka paljastuu hyökkäyksen aloittajaksi, sekä Iriksen ja tämän veljensä Eversti. Zero syyttää Everestiä hyökkäyksestä, johon Eversti kiistää. Kenraali päättää julistaa sodan Reploidien ja Repliforcen välillä. Zero ja Eversti ajautuvat kaksintaisteluun joka päättyy Iriksen väliintuloon. Hetkeä myöhemmin Repliforce aloittaa käyttämään salaista asetta. Zero tuhoaa Everstin lopullisesti toisessa taistelussa. Everstin kuoleman myötä, Iris hyökkää Zeron kimppuun. Zero onnistuu tuhoamaan Iriksin taistelu haarniskan, mutta Iris saa kuolettavia vammoja ja menehtyy Zeron käsivarrelle. Zerolle kohtaa Kenraalin ja voittaa tämän. Heti taistelun jälkeen, joku ottaa kontrollin aseesta ja Zerolle paljastuu tämän olevan Sigma. Signma kertoo että Zero tappoi Iriksen omasta tahdostaan. Tämän jälkeen pelaajalle näytetään animaatio, missä Sigma oli vielä Maverick Huntereiden johtaja ja löytää Zeron hylätystä laboratoriosta. Zero oli tuolloin paljon aggressiivisempi, joka nautti tappamisesta. Zero oli vähällä tappaa Sigmanin, mutta tämä saa jonkun kohtauksen. Sigma iskee Zeroa suoraan kypärässä olevaan jalokiveen ja todennäköisesti tämä altisti Sigmanin virukselle. Zero voittaa Sigmanin kaksin taistelussaan ja Kenraali uhraa itsensä pysäyttämällä aseen. Lopussa Zero tuumailee että hän ei voi pelastaa ketään.
Anne Briand
Anne Briand (s. 2. kesäkuuta 1968, Mulhouse, Ranska) on entinen ranskalainen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Scotty Nguyen
Thuan "Scotty" Nguyen (s. 28. lokakuuta 1962, Nha Trang, Vietnam) on vietnamilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Nguyen muutti Vietnamista Yhdysvaltoihin vuonna 1978. Nguyenin lempinimi on "The Prince of Poker" (Pokerin prinssi). Vuosien 2000–2004 välillä Nguyen oli rahasijoilla yli sadassa pokeriturnauksessa.
Anne Briand
Naisten ampumahiihto oli ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmassa Albertvillen 1992 kisoissa. Anne Briand voitti siellä kultaa 3 x 7,5 kilometrin viestissä. Hän hiihti Ranskan joukkueen ankkurina ja lähti omalle osuudelleen kolmantena 29,9 sekuntia IVY:n ja 22,8 sekuntia Saksan jälkeen. Briand ja Saksan Petra Schaaf olivat yhtä aikaa viimeisellä ampumapaikalla ja molemmat ampuivat kaksi ohilaukausta. Briand sai pidettyä saksalaisen takanaan ja oli maalissa 22,8 sekuntia ennen kilpailijaansa.
Scotty Nguyen
Scotty Nguyen voitti World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksen ja miljoonan dollarin ykköspalkinnon vuonna 1998. Kaikkiaan hänellä on viisi WSOP:n voittoranneketta. Vuonna 2008 hän voitti WSOP:n arvostetun 50 000 dollarin H.O.R.S.E.-turnauksen. Hän sijoittui vuoden 2007 WSOP:n pääturnauksessa sijalle 11 jääden finaalipöydän ulkopuolelle.
Anne Briand
Vuoden 1993 MM-kisoissa Briand voitti kultamitalin joukkuekilpailussa. Lillehammerin 1994 olympialaisissa Briand sai henkilökohtaisen hopeamitalin 15 kilometrillä ja pronssia viestissä, jossa hän jälleen hiihti ankkurina.
Scotty Nguyen
Päästyään sitä ennen useasti World Poker Tourilla finaalipöytään, Nguyen otti viimein WPT-voiton tammikuussa 2006 Gold Strike World Poker Open -turnauksessa.
Anne Briand
Vuoden 1995 MM-kisoissa ranskalaiset voittivat ensimmäiset henkilökohtaiset ampumahiihdon maailmanmestaruutensa. Briand oli yksi maansa kolmesta mestarista voitettuaan 7,5 kilometrin kilpailun.
Maailmancupin kokonaiskilpailun Briand voitti kaudella 1994/95.
Kirkkonummen Thunder
Kirkkonummen Thunder pelasi rullakiekon SM-liigaa vuosina 2005–2006. Vuosi 2006 huipentui Suomen mestaruuteen.
Lindjärvi
Lindjärvi eli Lintujärvi on kylä Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Hirvaksen kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Suunujoen muodostaman samannimisen järven rannalla 42 kilometriä Hirvaksesta länteen. Kylässä on yhdeksän asukasta (vuonna 2013).
Caesarin salakirjoitus
pienoiskuva|Havainnekuva Caesarin salakirjoituksesta. Tässä kuvassa siirrytään kolme askelta oikealle, jolloin kirjaimesta B tulee kirjain E.
Lindjärvi
Lindjärven pogosta mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvun lopulla. Se oli eteläisin Novgorodin Lapin pogostoista. 1900-luvun alussa Lindjärvi kuului Poventsan kihlakunnan Mäntyselän volostiin, jossa se lähikylineen muodosti Lindjärven kyläkunnan. Pogostan eli Ylävaaran (ven. Verhnjaja Gora) lisäksi kyläkuntaan kuuluivat Alangon (Ponizovje), Hokanmäen (Fokina Gora), Koikarin, Korpijärven (Korbozero), Lindjärven Sununsuun (Ussuna Lindozera) ja Uloisen eli Melaselän (Meloselga) kylät. Lindjärven kyläryhmän muodostaneissa Ylävaaran eli Ylikylän, Alangon ja Sununsuun kylissä oli vuonna 1905 59 taloa, 370 asukasta ja koulu.
Caesarin salakirjoitus
Salakirjoitus on nimetty Julius Caesarin mukaan, sillä Suetonius kertoo Caesarin käyttäneen kirjeenvaihdossaan kuvatunkaltaista salakirjoitusta, jossa siirryttiin kolmen kirjaimen verran eteenpäin.
Lindjärvi
Lindjärven pogostalla kohosivat vuonna 1634 rakennettu Pyhän Nikolaoksen ja vuonna 1881 pystytetty Neitsyt Marian syntymän kirkot. Lähistöllä asuneiden rajavartijoiden kerrotaan käyttäneen ne polttopuiksi toiseen maailmansotaan mennessä. Sodan alussa kylät evakuoitiin ja poltettiin.
Nykyään Lindjärvi on lähinnä kesäasutus. Sinne johtaa paikallistie Jyrkänmäestä. Kylään ei ole linja-autoyhteyttä. Lähistöltä on löydetty useita kivikautisia asuinpaikkoja. Suunujoelle suunnitellaan kahden vesivoimalaitoksen rakentamista.
Caesarin salakirjoitus
Caesarin salakirjoitus on helposti murrettavissa esimerkiksi frekvenssianalyysillä.
Yksinkertainen esimerkki
Salataan määritelmän mukaan esimerkiksi suomenkielinen sana ”esimerkki” Caesar-koodilla, jossa siirrytään kolmen kirjainmerkin verran oikealle:
Selväkielinen teksti: esimerkki Salattu teksti:      HVLPHUNNL
Mikäli salausavain eli siirrettyjen kirjainten määrä tiedetään, näin salattu teksti voidaan vastaavasti purkaa tekemällä sama operaatio käänteisesti: tässä esimerkissä valittaisiin siis aakkostosta kirjain, joka on kunkin salakielisen tekstin kirjainmerkistä kolmen askeleen päässä vasemmalla. Samalla avaimella koodattu viesti voidaan nykyaikaista latinalaista kirjaimistoa käytettäessä purkaa seuraavasti:
Salattu teksti:      DOHD LDFWD HVW Selväkielinen teksti: alea iacta est
Rot13
Eräs Caesar-tyyppinen salaus on internetissä yleinen Rot13, jossa kirjaimet korvataan tarkalleen 13 kirjaimen päässä olevalla kirjaimella. Koska englanninkielisessä kirjaimistossa on 26 merkkiä, viesti salataan ja puretaan samalla algoritmilla.
Suo, kuokka & Jussi -kollektiivi
Suo, Kuokka & Jussi on Sami Pitkämön johtama muusikoiden muodostama kollektiivi, joka on toteuttanut toistaiseksi kaksi produktiota: Suo, Kuokka & Jussi plays Earth, Wind and Fire (2002-2003) ja Suokka & Jussi plays The Beach Boys (2005-2006).
Produktioissa on nähty monia suomalaisia huippumuusikoita, kuten Sami Saari, Jukka Perko, Osmo Ikonen, Antti Kleemola, Severi Pyysalo, Jarmo Saari, Arttu Takalo, Esko Heikkinen ja Varre Vartiainen. Suo, Kuokka & Jussi on esiintynyt mm. Ruisrock:ssa, Pori Jazz- festivaalilla sekä pienimuotoisesti ulkomailla, kuten Amsterdam:ssa. Ryhmän toiminnan ideana on juhlistaa rytmimusiikin merkittäviä artisteja ja merkkipaaluja. Muusikko/ Tuottaja Lassi Ikäheimo vastaa kollektiivin tuotannoista.
Tulvat Suomessa
Tämä artikkeli käsittelee Suomessa tapahtuvia tulvia.
Historiaa
thumb|Lumen sulamisen aikaista kevättulvaa eteläisessä Suomessa huhtikuussa 2011. Suomessa tulvat ovat tyypillisesti olleet vähäisiä verrattuna Keski-Eurooppaan, jossa sateiden rankkuus, järvien vähäisyys ja maaston suuremmat korkeuserot lisäävät alttiutta tulville. Suomen maa- ja metsätalousministeriön tekemän selvityksen mukaan erittäin harvinaisen (keskimäärin kerran 250 vuodessa toistuvan) tulvan aiheuttamat vahingot olisivat Suomessa rahallisesti noin 550 miljoonaa euroa.
Suomessa on tehty järjestelmällisiä vedenkorkeushavaintoja 1840-luvulta alkaen. Tällä havaintojaksolla korkein laajoja alueita Suomessa koskenut kesätulva esiintyi vuonna 1899 ja toinen laaja-alainen, lähes yhtä korkea kesätulva vuonna 1924. Suomessa suuria kevättulvia on ollut vuosina 1953, 1966, 1984 ja 2000. Näiden tulvien toistuvuus on ollut keskimäärin noin kerran 50 vuodessa.
Suurimmista jokitulvista olevien tietojen mukaan esimerkiksi vuonna 1807 vesi oli Rovaniemellä kevättulvan aikaan yhdeksän metriä normaalin kesävedenkorkeuden yläpuolella, ja vuonna 1859 vesi nousi Kemijoessa ja Ounasjoessa seitsemän metriä yli kesäkorkeuden.
Valapaton tulva
Todella harvinainen ja vaikutuksiltaan laajalle ulottuva tulva on sattunut Suomessa viimeksi vuonna 1899. Tuolloin muun muassa Vuoksen, Kymijoen ja Kokemäenjoen vesistöissä esiintyneen tulvan toistumisajaksi on arvioitu vähintään 250 vuotta (eli vuotuinen todennäköisyys alle 0,4 %). Tulvavedenkorkeudet olivat keskivedenkorkeuksien yläpuolella Päijänteessä 193 cm, Kallavedessä 155 cm, Vanajavedessä 224 cm, Tampereen Pyhäjärvessä 253 cm ja Saimaalla 202 cm. Kokonaisvahinkojen määrä arvioitiin silloisen rahan arvon mukaan 7,4 miljoonaksi markaksi. Tulvan poikkeuksellisuus ymmärrettiin jo aikanaan, minkä seurauksena rantakallioihin kaiverrettiin korkeimman vedenkorkeuden osoittavia merkkejä. Saman vuoden helmikuun manifestin seurauksena nämä merkit vuosilukuineen tunnetaan laajalti valapaton viivoina. Vuoden 1899 jälkeen rantojen läheisyyteen on rakennettu huomattavia määriä asuinrakennuksia, kesämökkejä, teollisuuslaitoksia, teitä, siltoja ja niin edelleen, joten vahinkopotentiaali on nykyisin aivan eri luokkaa kuin runsaat sata vuotta sitten.
Vuoden 1966 tulvat
Vuonna 1966 Etelä-Suomessa satoi poikkeuksellisen paljon lunta ja kylmä huhtikuu viivytti lumien sulamista. Lopulta sään lämmettyä vapun tienoilla lumet sulivat nopeasti. Lumen vesiarvo oli poikkeuksellisen suuri, jopa 260 millimetriä, ja tästä seurasi ennätystulvat. Kokemäen-Huittisten alueella tulva aiheutti lähinnä maatalousvahinkoja. Halisissa, Aurajoen vesistössä, lumen vesiarvoksi mitattiin 211 mm. Halisissa tulvahuippu saavutettiin 2. toukokuuta, jolloin Aurajoessa mitattiin 286 m³/s virtaama. Paikoin ihmisiä jouduttiin evakuoimaan tulvan tieltä ja joista piti räjäyttää jääpatoja.
Talvitulva 1974–1975
Talvitulva 1974–1975 Kokemäenjoella aiheutui loppuvuoden 1974 runsaista sateista. Lauha sää ja suuri virtaama estivät jääkannen muodostumisen Kokemäenjokeen. Suuri virtaama, avovesi ja pakkasjakso mahdollistivat hyyteen ja hyydepatojen muodostumisen. Samaan aikaan merivesi nousi korkealle. Kokemäenjoen suistossa Pihlavassa hyydettä oli jokiuomassa pohjaan asti. Lisäksi Porin alueella esiintyi vuodenaikaan nähden harvinainen jäiden lähtö, jonka seurauksena Kirjurinluodon kärkeen muodostui jääpato.
Kevättulva 1984
Keväällä 1984 Pohjanmaalla sattunut tulva oli toistuvuudeltaan keskimäärin kerran 30–40 vuodessa sattuva tulva ja se aiheutti asuinrakennuksien kastumista ja lisäksi peltoalueita oli veden peitossa. Lisäksi joen alaosalla tulvavesi katkaisi maantien 715 sekä Vaasan lentoasemalle johtavan tien ja purkautui mereen osittain Vanhan Vaasan kanaalin kautta. Tämä oli seurausta jääpadon muodostumisesta maantien 715 sillalla. Suurilla tulvilla Laihianjoen tulva-alue yhtyy Karkkimalan alueella Kyrönjoen tulva-alueeseen, kuten havaittiin vuoden 1984 tulvalla.
Tulvat 2000-luvulla
Suomessa on koettu 2000-luvulla useita erityyppisiä tulvia. Kesällä 2004 kasvoivat virtaamat esimerkiksi Vantaajoen vesistöalueen uomissa jatkuvien rankkasateiden seurauksena ajankohtaan nähden ennätyksellisen suuriksi. Tulvavahinkoja korvattiin valtion varoista noin 900 000 euroa. Loppiaisena 2005 puolestaan merivesi nousi Suomenlahdella ennätyslukemiin ja silloinen merentutkimuslaitos (nykyinen Ilmatieteenlaitos) antoi historiansa ensimmäisen tulvavaroituksen. Tulvantorjunta onnistui Helsingissä varsin hyvin, muun muassa paperipaaleista rakennettiin tulvaseinämä Kauppatorille. Saman vuoden toukokuun lopussa lumen sulamisesta aiheutuneet Lapin tulvat olivat poikkeuksellisen rajuja. Tulvavahingot olivat Kittilän keskustan ja Ylä-Ounasjoen alueella 4,7 miljoonaa euroa. Porissa puolestaan paikallinen rankkasade aiheutti 12. elokuuta 2007 noin 20 miljoonan euron vahingot. Kolmen tunnin aikana satoi pahimmillaan 20 prosenttia vuotuisesta sadannasta. 6. lokakuuta 2012 Etelä-Pohjanmaalla ja Satakunnan pohjoisosissa koettiin raju tulva, joka johtui 5.–6. lokakuuta välisenä aikana Länsi-Suomen yllä pyörineen laajan matalapaineen aiheuttamasta lähes jatkuvasta rankkasateesta. Myös tulva-alueen ulkopuolella, esimerkiksi Kokemäellä ja Porissa, mitattiin yli 30 millimetrin vuorokausisademääriä. Huhtikuussa 2013 myöhään, mutta yllättävän voimakkaasti ja laaja-alaisesti alkanut terminen kevät aiheutti lähes kaikkialla Suomessa vakavaa tulvimista. Pahimmin tulvat koettelivat Pyhäjokea Pohjois-Pohjanmaalla.
Tulvariskialueet
thumb|Tulvan saartama talo [[Ilmajoki|Ilmajoella Etelä-Pohjanmaalla lokakuussa 2012.]] Suomeen on nimetty 22 merkittävää tulvariskialuetta vuosiksi 2018–2024. Nimeämisessä otettiin huomioon tulvan todennäköisyys ja tulvasta aiheutuvat vahingolliset seuraukset. Seurausten merkittävyyttä arvioitiin yleiseltä kannalta. Merkittäville tulvariskialueille on laadittu tai laaditaan tulvavaara- ja tulvariskikartat sekä tulvariskien hallintasuunnitelmat, joissa esitetään tavoitteet sekä toimenpiteet tulvariskien estämiseksi ja vähentämiseksi sekä toimenpiteiden muut vaikutukset. Arvioiden mukaan vesistön tulvimisesta aiheutuu suurimmat riskit Rovaniemellä ja Porissa. Meriveden noususta taas aiheutuu merkittäviä riskejä esimerkiksi Helsingin seudulla.
Tulvia voi aiheutua muuallakin kuin nimetyillä riskialueilla, mutta näillä nimetyillä alueilla tulvariskin on katsottu olevan merkittävin. Erityisesti rankkasateiden aiheuttamien vahingollisten ja äkillisten hulevesitulvien syntyminen riippuu pitkälti siitä mihin rankkasadealue osuu. Näiden rankkasadetulvien ennustaminen on erittäin vaikeaa.
Erityisesti Pohjanmaan jokivesistöt ovat tulvaherkkiä, koska ne virtaavat laakeilla alueilla eikä vesistöissä ole paljon virtaamaa tasaavia järviä. Lumien sulaminen keväällä tapahtuu yleensä koko jokien pituudelta samaan aikaan, koska joet virtaavat idästä länteen ja vettä tulee lyhyessä ajassa paljon.
Ilmastonmuutos muuttaa arvioiden mukaan merkittävästi jokien virtaamien ja järvien vedenkorkeuksien vuodenaikaista vaihtelua. Lämpötilan nousun johdosta talven virtaamat ja vedenkorkeudet kasvavat, kun taas kevään lumen sulamisesta aiheutuvat virtaamat pienenevät etenkin Etelä- ja Keski-Suomessa. Kesän aikana vedenkorkeudet taas saattavat laskea entistä alemmas. Tulvat pienenevät osassa Suomea lumen määrän vähetessä, mutta erityisesti suurten vesistöjen keskusjärvissä ja laskujoissa sadannan lisääntyminen kasvattaa tulvia suurimmalla osalla ilmastoskenaarioita. Tulvariskin arvioidaan kaksin- tai kolminkertaistuvan vuoteen 2100 mennessä, jos mitään lisävarautumistoimenpiteitä ei toteuteta
Kymenlaaksossa sijaitseva kuivattu Elimäenjärvi tulvii monina keväinä voimakkaasti viivyttäen peltotöitä.
Tulvariskien hallinta
Tulvariskien hallinnalla tarkoitetaan sellaisten toimenpiteiden kokonaisuutta, joiden tavoitteena on arvioida ja vähentää tulvien esiintymisen todennäköisyyttä ja/tai tulvien vahingollisia seurauksia.
Tulvariskien hallinta on Suomessa perinteisesti keskittynyt vesistöjen säännöstelyyn sekä muihin tulvasuojelun keinoihin, kuten uomien perkauksiin ja rantojen pengerryksiin. Tulvavahinkoja pystytään kuitenkin vähentämään merkittävästi myös suunnittelemalla maankäyttöä järkevästi ja ohjaamalla rakentamista tulva-alueiden ulkopuolelle. Suomessa on tehty tätä tukevaa järjestelmällistä tulvakartoitustyötä, jonka avulla lisätään viranomaisten ja kansalaisten tietoisuutta tulva-alueista.
Merkittäville tulvariskialueille tehdään tulvakartat, joista selviää minne tulva voi levitä ja millaista vahinkoa se voi aiheuttaa. Tulvakarttoja voidaan käyttää apuna tulvariskien hallinnan suunnittelussa. Niiden avulla voidaan esimerkiksi toiminta tulvatilanteessa, kuten teiden sulkemiset ja evakuoinnit, suunnitella mahdollisimman tehokkaasti. Vesistöille, joissa on merkittävä tulvariskialue, laaditaan lisäksi tulvariskien hallintasuunnitelmat joiden tarkoituksena on estää ja vähentää tulvariskiä alueella. Tulvariskien hallinnan suunnittelusta vesistö- ja meren rannikon alueilla vastaa paikallinen ELY-keskus. Hulevesitulvariskien hallinta on kuntien vastuulla.
Yo-Yo Ma
Yo-Yo Ma (s. 7. lokakuuta 1955 Pariisi, Ranska) on yhdysvaltalainen sellisti.
Tulvat Suomessa
Toiminta tulvan uhatessa ja tulvan aikana
Jokaisen henkilön vastuulla on suojella itseään ja omaisuuttaan omilla toimillaan. Pelastusviranomaisen vastuulla on toiminnan suunnittelu ja johtaminen tulvatilanteessa sekä pelastustoiminta. ELY-keskuksen vastuulla on tiedottaminen tulvavaarasta, tulviin varautuminen ennen tulvia sekä vesistön käytön valvonta. Kunnan vastuulla on suojella omia rakenteita ja toimintaa sekä tukea pelastusviranomaisia tulvasuojelussa. Suomen ympäristökeskus vastaa vesistöennusteiden, varoitusten ja tulvakarttojen laatimisesta.
Yo-Yo Ma
Ma syntyi Pariisissa 1955. Hänen kiinalaiset vanhempansa olivat musiikin ammattilaisia, äiti Marina Lu oli laulaja ja isä Hiao-Tsiun Ma (馬孝駿) oli säveltäjä ja kapellimestari. Ma opiskeli viulun ja alttoviulun soittamista ennen kuin valitsi lopulliseksi soittimekseen sellon. Perhe muutti New Yorkiin, kun Ma oli seitsemän. Myöhemmin hän opiskeli Juilliard Schoolissa ja Harvardin yliopistossa.
Vuonna 1978 Ma sai Avery Fisher -palkinnon. Sen jälkeen hän on esiintynyt useimpien maailman merkittävien orkesterien ja kapellimestarien kanssa. Hän on soittanut myös kamarimusiikkia. Hän on levyttänyt monia musiikinlajeja kuten bossa novaa, argentiinalaista tangoa ja amerikkalaista bluegrassia sekä elokuvan Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme musiikkia.
Yo-Yo Ma on voittanut vuoteen 2013 mennessä 16 Grammy-palkintoa, joista viimeisimmän vuonna 2009. Vuonna 1999 hän sai Glenn Gould -palkinnon. Hänet on myös nimittetty kunniatohtoriksi Princetonin yliopistoon. Vuonna 2012 hänet palkittiin Paul Simonin kanssa Polar Music Prize -palkinnolla.
Heikki Ylikangas
Heikki Ylikangas (s. 6. marraskuuta 1937 Ylihärmä) on suomalainen historiantutkija ja emeritusprofessori.
Elämä ja ura
Ylikangas väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1967. Hän oli oikeushistorian ja roomalaisen oikeuden professori Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa 1978–1992, Suomen ja Skandinavian historian professori Helsingin yliopiston humanistisessa tiedekunnassa 1992–2000 ja akatemiaprofessori 1996–2001.
Historiantutkijoiden ja -opiskelijoiden ohella myös laaja yleisö on löytänyt Ylikankaan tuotannon. Hänen teoksistaan etenkin Puukkojunkkareitten esiinmarssi (1976), Nuijasota (1977), Tie Tampereelle (1993) ja Tulkintani talvisodasta (2001) ovat herättäneet voimakasta keskustelua. Tie Tampereelle sai vuonna 1994 Tieto-Finlandia-palkinnon. Myös vuonna 2007 ilmestynyt teos Romahtaako rintama? herätti keskustelua ja vastaväitteitä.
Ylikangas on kritisoinut suomalaisen historiankirjoituksen kansallis-idealistista koulukuntaa ja historiankirjoituksen myyttejä. Tietokirjojen lisäksi hän on kirjoittanut näytelmiä ja kaksi romaania.
Kritiikkiä
Kriitikot ovat arvostelleet Ylikankaan julkaisemia sotahistoriaan liittyviä asiatietoja osin vajavaisiksi ja virheellisiksi. Esimerkiksi Suomen sotahistoriaan ja erityisesti kesän 1944 tapahtumiin perehtynyt tietokirjailija ja yleisesikuntaeversti evp. Ilmo Kekkosen väitteiden mukaan Ylikankaalla on "heikot tiedot sotahistoriasta". Hän on tuonut esille väitteitä merkittävistä asiavirheistä Ylikankaan teoksessa ''Romahtaako rintama? Suomi puna-armeijan puristuksessa kesällä 1944'' (2007). Ylikangas arvioi teoksessa jatkosodan kesänä 1944 teloitetun noin 250 suomalaissotilasta, mikä herätti voimakasta keskustelua jo kirjan julkistustilaisuudessa, koska virallisesti on arvioitu kenttäoikeuksissa tai esimiehen aseenkäyttöoikeudella teloitetun 57 sotilasta.