cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maarit Valo
Koulutus
Valo valmistui ylioppilaaksi Lahden Tiirismaan lukiosta vuonna 1973. Hän opiskeli aluksi puolisen vuotta Helsingin yliopistossa mutta siirtyi vuoden 1974 alussa opiskelijaksi Jyväskylän yliopistoon, jossa hän suoritti sekä perus- että jatko-opintonsa. Hän valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1978 pääaineenaan suomen kieli, mutta jo opintojensa aikana hän siirtyi puheviestintä-oppiaineen pariin sitä mukaa kun puheviestinnän opinnot tulivat mahdollisiksi. Sekä lisensiaatin että tohtorin tutkinnon hän suoritti puheviestinnän alalta: lisensiaatiksi hän valmistui vuonna 1988 ja tohtoriksi 1994. Väitöskirjan otsikko oli "Käsitykset ja vaikutelmat äänestä".
Työura
Maarit Valon työura on vahvasti akateeminen. Hän aloitti Jyväskylän yliopistossa puheviestinnän assistenttina vuonna 1977 ja toimi virassa vuoteen 1982 saakka. Vuodesta 1982 vuoteen 1995 hän työskenteli puheviestinnän päätoimisena tuntiopettajana, lehtorina ja yliassistenttina; vuonna 1992 hän hoiti professuuria. Vuodesta 1995 alkaen hän on toiminut puheviestinnän professorina. Nimityksen hän sai vuonna 1998, ja tässä tehtävässä hän toimi kunnes jäi eläkkeelle 2019. Vuodesta 1999 Valo on ollut puheviestinnän dosentti Helsingin yliopiston käyttäytymistieteellisessä (aiemmin humanistisessa) tiedekunnassa.
Valo on julkaissut artikkeleita ja pitänyt kongressiesitelmiä viestintätaidoista ja vuorovaikutusosaamisesta, viestinnän opiskelun työelämäyhteyksistä sekä teknologiavälitteisestä vuorovaikutuksesta ja virtuaalitiimeistä työelämässä. Hän on toimittanut kokoomateoksia ja ollut päätoimittajana ja jäsenenä tieteellisten kirjojen ja aikakauslehtien toimituskunnissa. Lisäksi hän on laatinut puheviestinnän oppimateriaalia lukio- ja yliopisto-opetukseen.
Professori Valo toimi Jyväskylän yliopiston humanistisen tiedekunnan dekaanina vuosina 2002–2008. Viestintätieteiden laitoksen johtajana hän oli vuosina 2000–2003. Humanistisen (1.1.2017 alkaen humanistis-yhteiskuntatieteellisen) tiedekunnan tiedekuntaneuvoston jäsenenä hän on toiminut vuosina 1999–2008 ja 2015–2017. Valo on ollut jäsenenä Jyväskylän yliopiston yliopistokollegiossa (2010–2013) sekä monissa muissa johto- ja toimikunnissa.
Luottamustoimet
Professori Valo toimi puheviestinnän tieteellisen yhdistyksen Prologos ry:n johtokunnan jäsenenä vuosina 1989–1991 ja puheenjohtajana 1993–1997.
Valo perusti puheviestinnän sektion eurooppalaiseen viestinnän tutkijoiden järjestöön ECREAan (European Communication Research and Education Association). Sektion nimi on Section for Interpersonal Communication and Social Interaction. Valo toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 2007–2008. Seuraavan kaksivuotiskauden 2009–2010 hän toimi sen varapuheenjohtajana, joksi hänet valittiin edelleen vuosiksi 2010–2012.
Professori Valo on toiminut aktiivisesti Professoriliitossa. Hänet valittiin vuonna 2000 Jyväskylän paikallisosaston hallitukseen, jossa hän toimi yhteyspäällikkönä vuodet 2000–2002 ja varapuheenjohtajana 2002–2005. Professoriliiton valtuustossa hän toimi vuodet 2001–2006, ja vuosina 2003–2006 hän oli jäsenenä Professoriliiton hallituksessa. Vuosina 2007–2010 Valo toimi Professoriliiton varapuheenjohtajana ja vuosina 2011–2014 puheenjohtajana. Hän oli ensimmäinen nainen, joka valittiin liiton puheenjohtajaksi. Vuodet 2015–2018 hän toimi liiton valtuuston puheenjohtajana.
Tunnustukset
Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkki (2018), Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkki (2006), Valtion virka-ansiomerkki (XXX)
APT (albumi)
APT on chileläisen laulajan Nicolen viides studioalbumi, joka julkaistiin 16. heinäkuuta 2006.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Nicole ja Jimmy Frazier, ellei toisin mainittu.
Siquijor
thumb|200px|Siquijorin sijainti Siquijor on Filippiinien Keski-Visayasin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Siquijor. Se muodostuu Siquijorin saaresta ja on Filippiinien kolmanneksi pienin provinssi pinta-alalla ja väkiluvulla mitattuna. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 91 066.
Aiheesta muualla
9.18333°N, 123.56667°W
A-duuriasteikko
A-duuriasteikko on A:sta alkava sävelasteikko, johon kuuluvat lähtökohtaisesti sävelet A, H, Cis, D, E, Fis, Gis ja A. Sen rinnakkaismolli on fis-molli ja sen muunnosmolli on a-molli. A-duurin subdominanttisointu on D-duurisointu ja dominanttisointu on E-duuri.
thumb|351px|A-duurin etumerkintä, 3 ylennystä
A-duurissa on kolme ylennystä: Fis, Cis ja Gis.
Teivo Stayers
Teivo Stayers (lyh. TeSt) on vuonna 1987 perustettu tamperelainen kestävyysjuoksuun erikoistunut juoksuseura.
Teivo Stayers järjestää joka talvi Teivocupin, johon kuuluu kuusi osakilpailua. Muita seuran järjestämiä kilpailuja ovat Teivocooper, johon kuuluu viisi osakilpailua ja se juostaan Teivon Raviradalla sekä polkujuoksu Teivo Trails, johon kuuluu kolme osakilpailua ja se juostaan syyskesäisin Teivaalanharjun maastossa.
Seuran jäsenmäärä oli parhaimmillaan n. 200, mistä sittemmin vähentynyt kymmeniin.
Menestyneimpiä Teivo Stayersia edustaneita juoksijoita ovat muun muassa Santtu Mäkinen ja Teppo Syrjälä, joka voitti 3 000 metrin estejuoksussa SM-pronssia vuonna 2006 ja on osallistunut Kalevan kisoihin useita kertoja.
Hans Berglund
Hans Gustaf Bo Berglund (24. helmikuuta 1918 Tukholma – 17. syyskuuta 2006 Tukholma) oli ruotsalainen ratameloja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän edusti Ruotsia Lontoon kesäolympialaisissa 1948 saavuttaen kultaa miesten 1 000 metrin kajakkikaksikossa parinaan Lennart Klingström. Berglund voitti myös maailmanmestaruuden 1 000 metrin kajakkinelosessa Lontoon MM-kilpailuissa 1948. Vaxholmin MM-kilpailuissa 1938 hän saavutti hopeaa 1 000 metrin kajakkikaksikossa.
Berglundin poika Bo on myös ratameloja. Hän edusti Ruotsia Münchenin kesäolympialaisissa 1972.
Sorsogon
thumb|200px|Sorsogonin sijainti Sorsogon on Filippiinien Bicolin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Sorsogon. Sen ainoa rajanaapuri on Albayn provinssi, joka sijaitsee sen pohjoispuolella. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 740 743.
Aiheesta muualla
12.83333°N, 123.91667°W
Carl Gustaf von Brinkman
Carl (Karl) Gustaf von Brinkman, myös: Brinckman, kirjailijanimi Selmar (1764−1847) oli ruotsalainen diplomaatti ja runoilija. Hän kirjoitti myös saksan kielellä. Oleskeltuaan nuoruutensa ajan Saksassa hän esiintyi ensiksi saksalaisena runoilijana ja kirjoitti muun muassa kokoelmat Elegien, Gedichte. Vasta 1821 hän julkaisi ensimmäisen ruotsinkielisen runoelmansa Snillets värld. Ruotsinkieliset runoelmansa hän julkaisi kokoelmanimellä Vitterhetsförsök (1842), joiden painokkain osa on Tankebilder. Runoilijana Brinkman on huomattavampi muototaiteilijana, tarkkana runoseppänä kuin varsinaisena runoilijana. Hänen taiteellisena esikuvanaan oli antiikkinen runous. Diplomaattina Brinkman toimi Berliinissä ja Lontoossa. Hänellä oli suuri kirjasto, jonka hän lahjoitti Uppsalan yliopistolle, sekä laaja käsikirjoituskokoelma, jota säilytetään nimellä Brinkmanin arkisto Trolle-Ljungbyn linnassa Ruotsissa.
Károlin Raamattu
Károlin Raamattu on ensimmäinen unkarinkielinen Raamattu. Sen on kääntänyt pappi Gáspár Károli. Se on painettu vuonna 1590 kirjapainossa Vizsolyn vuoristokylässä, joka sijaitsee noin 60 kilometriä Miskolc-Tapolcasta koilliseen.
Francesco Allegrini da Gubbio
Francesco Allegrini da Gubbio (s. 1587, Gubbio – k. 1663, Rooma) oli barokkiajan italialainen taidemaalari. Hän oli Giuseppe Cesarin (joka on tunnettu myös nimellä Cavaliere D'Arpino) oppilas. Allegrini maalasi muun muassa Gubbion Madonna de' Bianchin kirkon ja katedraalin freskot. Hänen freskojaan on myös Savonassa. Rooman Palazzo Colonnassa hän maalasi Clauden maisemakuvien ihmishahmot. Francesco Allegrini da Gubbion poika Flaminio oli myös taidemaalari.
Kaitalampi (Heinola, Vahteristo)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,6 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 118 metriä mpy.
Saija Siekkinen
thumb|250px|Saija Siekkinen [[Jussi-palkinnot 2011|Jussi-gaalassa 2011.]] Saija Siekkinen on suomalainen puvustaja. Hän on voittanut parhaan puvustuksen Jussin (2011) elokuvasta Rare Exports. Siekkinen työskentelee puvustajana Suomen Kansallisteatterissa.
Georg Fredrik Hultman
Georg Fredrik Hultman (18. tammikuuta 1836 Hämeenkylä – 28. maaliskuuta 1912 Hämeenlinna) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Hultmanin vanhemmat olivat alikapteeni, tilanomistaja Anton Georg Hultman ja Wilhelmina Henrietta Gustava Adolfina Fredrika von Zansen ja puoliso vuodesta 1863 Olga Antoinette Ruuth. Hultman tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1849 ja määrättiin sieltä 1855 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 3. krenatööritykistöprikaatiin. Hän osallistui Krimin sodan aikana Tammisaaren rannikkoalueen puolustukseen 1855–1856. Aliluutnantiksi ylennettynä hänet siirrettiin palvelukseen 22. tykistöprikaatiin Hämeenlinnaan 1857. Luutnantiksi hän yleni 1859. Hultman oli komennettu prikaatinsa harjoituspatteriin Tsarskoje Seloon 1860–1861. Tykistöprikaatin siirryttyä Viipuriin Hultman toimi prikaatinsa kasöörinä vuodesta 1864. Hänet ylennettiin alikapteeniksi 1867 ja kapteeniksi 1868 ja siirrettiin 27. tykistöprikaatin 3. patterin päälliköksi Vilnaan 1873. Everstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1874 ja everstiksi 1880, eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina maaliskuussa 1890.
Lles de Cerdanya
Lles de Cerdanya on kunta Baixa Cerdanyan comarcassa, Lleidan maakunnassa, Katalonian itsehallintoalueella, Espanjassa. Kunnan pinta-ala on 102,8 neliökilometriä ja asukkaita siellä on 247 (2016). Väestötiheys on noin 2,4 as./km².
Lles de Cerdanyan Baixa Cerdanyaan kuuluvat naapurikunnat ovat Meranges koillisessa, Bellver de Cerdanya ja Prullans lännessä ja Montellà i Martinet etelässä. Lännessä kunta rajautuu espanjalaiseen Alt Urgellin comarcaan, pohjoisessa Andorraan ja koillisessa Ranskaan.
Nykyinen Lles de Cerdanyan kunta muodostui vuonna 1966, kun Músser i Arànserin kunta liitettiin siihen. Lles de Cerdanyan nähtävyyksiä ovat muun muassa Sant Pere de Lles -kirkko sekä Llesin linnan rauniot.
Aransa on Arànserin kylässä sijaitseva murtomaahiihtokeskus. Toinen kunnan murtomaahiihtokeskuksista on nimeltään Lles (Lles Estació d'Esquí i Muntanya)
Asutuskeskukset
Lähde:
Iiro Järvinen
Iiro Järvinen (s. 3. marraskuuta 1996 Jyväskylä) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2023 Veikkausliigassa pelaava FC Interiä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Järvinen debytoi JJK:n edustusjoukkueessa Veikkausliigaottelussa MYPA-JJK loppukaudesta 2013. Kauden jälkeen JJK teki hänen kanssaan kahden vuoden sopimuksen.
Kausi 2014 jäi Järviseltä lyhyeksi loukkaantumisen takia, mutta alkukaudesta 2015 hän on kuulunut tiuhaan joukkueen avauskokoonpanoon ja teki avausmaalinsa edustuksessa ottelussa FC Jazzia vastaan.
Iiro Järvinen siirtyi Tampereen Ilvekseen kaudeksi 2017 kaksivuotisella sopimuksella. Lopulta hän pelasi Ilveksessä neljä kautta.
Järvinen on pelannut myös nuorisomaajoukkueissa.
Frans I (Sisilia)
thumb|Frans I. [[Vicente López y Portañan maalaama muotokuva vuodelta 1829.]] Frans I (14. elokuuta 1777 Napoli – 8. marraskuuta 1830 Napoli) oli Molempain Sisiliain kuningaskunnan kuningas vuosina 1825–1830.
Fransin vanhemmat olivat kuningas Ferdinand I ja tämän puoliso, Itävallan Maria Karoliina. Frans esiintyi nuorempana liberaalin ajatusmaailman kannattajana. Hän toimi isänsä neuvonantajana, kun koko hallitsijaperhe oli Napoleonin sotien aikana joutunut perääntymään Napolista Italian mantereelta Sisilian saarelle. Frans kannatti Sisilian säätykokouksen vuonna 1812 hyväksymää perustuslakia, joka oli muotoiltu brittiläisen parlamentaarisen mallin mukaiseksi. Perustuslain hyväksymisen jälkeen hänet nimitettiin sijaishallitsijaksi (vicario) Napoliin. Kuningas Ferdinand sai valtansa takaisin vuonna 1815, ja seuraavana vuonna Frans nimitettiin Sisilian kuvernööriksi. Carbonari-salaseuran vuonna 1820 johtaman vallankumouksellisen kansannousun jälkeen kruununprinssi Frans ryhtyi jälleen valtakunnan sijaishallitsijaksi ja kutsui koolle parlamentin, joka sai tehtäväkseen säätää uuden perustuslain. Hän vastusti Laibachin kongressin vuonna 1821 tekemää päätöstä, jonka nojalla itävaltalaiset joukot lähetettiin Napoliin kukistamaan vallankumous ja palauttamaan Bourbonien yksinvalta. Itävallan sotilaallisen väliintulon jälkeen hän oli muutaman vuoden syrjässä kuningaskunnan johdosta.
Frans I oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli keisari Leopold II:n tytär Klementina, jonka kanssa hän ei saanut poikia. Heidän tyttärestään Carolinasta tuli Berryn herttuan puoliso. Vuonna 1802 Frans meni toisen kerran naimisiin Espanjan kuningas Kaarle IV:n tyttären Maria Isabellan kanssa. Heidän poikansa oli Fransin seuraajaksi tullut Ferdinand II. Yksi heidän tyttäristään oli Espanjan kuningatar Maria Kristiina.
Johan Merisalo-Forsman
Johan Edvard Merisalo-Forsman ent. Forsman oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana ja oli mukana muun muassa sodan alkuvaiheiden Tervolan ja Tornion valtauksissa.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoonan 2. komppania. Merisalo-Forsman työskenteli räätälinä Kristiinankaupungissa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 24. elokuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
Suomen sisällissota
Merisalo-Forsman saapui Saksasta Suomeen 31. tammikuuta 1918 Tornioon oberzugführer Friedel Jacobssonin komennuskunnan mukana. Merisalo-Forsmannin ensimmäisenä tehtävänä Torniossa oli harjoittaa paikallisia suojeluskuntalaisia. Varsinaisen aseellisen toiminnan alettua Merisalo-Forsman otti osaa taisteluihin Tervolassa ja Torniossa. Tornion valtauksen jälkeen hänet määrättiin joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 3. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, jonka mukana hän osallistui taisteluihin Tampereella, Kämärällä ja Viipurissa. Vielä Viipurin valtauksen loppuhetkinä hänet siirrettiin 28. huhtikuuta 1918 alkaen 1. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan.
Sisällissodan jälkeinen aika
Merisalo-Forsman säärättiin sisällissodan jälkeen suoritetussa armeijan uudelleen järjestelyssä Suomen valkoiseen kaartiin, jossa hän toimi joukkueenjohtajana ja satunnaisesti komppanianpäällikkönä eri komppanioissa sekä aliupseerikurssin johtajana. Hänet siirrettiin 5. helmikuuta 1920 alkaen 4. komppanian päälliköksi Käkisalmen läänin rykmenttiin. Merisalo-Forsman siirrettiin 13. huhtikuuta 1921 alkaen päälliköksi Polkupyöräpataljoona I:n 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 19. helmikuuta 1929 Keski-Suomen rykmenttiin, missä hän toimi aliupseerikoulun varajohtajana, kaasunsuojelu-upseerina ja 1. heinäkuuta 1933 alkaen 1. komppanian päällikkönä. Merisalo-Forsman hoiti myös 1. syyskuuta 1933 - 30. syyskuuta 1934 välisenä aikana I pataljoonan komentajan tehtäviä. Armeijasta Merisalo-Forsman erosi säädetyn eroamisiän perusteella 8. marraskuuta 1934. Eronsa jälkeen hän toimi liikemiehenä.
Talvi- ja jatkosota
Merisalo-Forsman osallistui talvisotaan ylimääräisten harjoitusten (YH) aikana Viipurin Täydennyspataljoonan komentajan apulaisena ja myöhemmin Kenttätäydennyspataljoona 5:ssä (5. Divisioona ) aluksi komppanianpäällikkönä ja myöhemmin pataljoonan komentajana. Sodan loppupuolella hänet siirrettiin Päämajan Vartiopataljoonan komentajaksi.
Välirauhan aikana hän toimi pataljoonan komentajana Jalkaväkirykmentti 4:n III pataljoonassa. Jatkosodan puhjettua Merisalo-Forsman siirrettiin pataljoonan komentajaksi Jalkaväenkoulutuskeskus 1:een. Koulutuskeskuksesta hänet siirrettiin vuonna 1942 Hyrylän varuskunnan komendantiksi. Vielä samana vuonna hänet määrättiin Sotavankileiri 6:n tarkastajaksi, josta tehtävästä hänet vapautettiin palveluksesta vielä vuoden 1942 puolella. Myöhemmin hän työskenteli voimistelun ja terveysopin väliaikaisena opettajana Järvenpään yhteiskoulussa vuoteen 1943 saakka. Hänet haudattiin Järvenpäähän.
Crown Heights (Brooklyn)
Crown Heights on asuinalue Brooklynin hallintoalueella New Yorkin kaupungissa. Se rajautuu Washington Avenueen lännessä, Atlantic Avenueen pohjoisessa, Ralph Avenueen idässä ja Clarkson Avenue/East New York Avenueen etelässä. Alueen pohjoisosa kuuluu Brooklyn Community District 8:aan ja eteläpuoli Brooklyn Community District 9:ään.
Terveys
Elinaikaodote oli pohjoisosassa 79,3 ja etelässä 81,2 vuotta. Ulkoilmasta mitattiin pienhiukkasia 8 mikrogrammaa/m³ pohjoisosassa ja 7,8 mikrogrammaa/m³ vuonna 2016.
The Symbol Remains
The Symbol Remains on Blue Öyster Cultin studioalbumi.
Muusikot
sekä:
Lamminkylä
Lamminkylä voi tarkoittaa ainakin seuraavia paikkoja:
Trials
Trials on suomalaisen RedLynxin kehittämä moottoripyöräpelisarja. Pelissä pyritään läpäisemään moottoripyörillä kolmiulotteisesti kuvattu kaksiulotteinen rata mahdollisimman nopeasti ja vähillä kaatumisilla. Pelisarjaa julkaisee Ubisoft.
Sarjan pelit ovat tunnettuja vaikeustasostaan sekä omaleimaisesta huumorista.
Myös peleihin piilotetut easter egg -pulmat ovat keränneet huomiota.
Iso-Palpanen (Heinola, Vahteristo)
Iso-Palpanen on Päijät-Hämeessä Heinolassa Vahteriston kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 6,7 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 108,2 metriä mpy.
This Girl
This Girl on ranskalaisen DJ-tuottaja Kungsin sekä australialaisyhtye Cookin' on 3 Burnersin kappale. Kappale on miksattu versio Cookin' on 3 Burnersin alkuperäisestä kappaleesta, joka sisältää australialaislaulaja Kylie Auldistin esittämiä sanoja. Sen julkaisi House of Barclay Kungsin Layers-debyyttistudioalbumin johdantosinglenä 19. helmikuuta 2016, siinä missä sen alkuperäinen versio on puolestaan julkaistu Cookin' on 3 Burnersin toisen, Soul Messin-studioalbumin toisena singlenä vuonna 2009. Kungsin julkaisema versio oli kaupallinen menestys Euroopassa, jossa se pääsi singlelistan kärkeen muun muassa Ranskassa ja Saksassa. Lisäksi se pääsi singlelistan kymmenen parhaan joukkoon kahdeksassatoista muussa valtiossa kuten Alankomaissa, Espanjassa, Irlannissa, Italiassa, Itävallassa, Kanadassa, Ruotsissa, Sveitsissä ja Tanskassa.
Kungs on esittänyt kappaleen livenä laulaja Mel Sugarin kanssa ranskalaisessa televisio-ohjelmassa Le Petit Journal 24. maaliskuuta 2016. Kappaleesta on julkaistu myös nimeä "Milos" kantava EP-levy 26. maaliskuuta 2016, jolta löytyy kappaleen pidennetty versio, kaksi miksattua versiota sekä Kungsin soolona esittämä versio kappaleesta. Billboard listasi "This Girlin" sijalle 48. heidän "100 Best Pop Songs of 2016"-listalla.
Genevieve Cortese
Genevieve Nicole Cortese Padalecki (s. 8. tammikuuta 1981 San Francisco, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka ensimmäinen merkittävä rooli oli TV-sarjassa Wildfire. Cortese on tunnettu myös Rubyna TV-sarjassa Supernatural.
One for the Road (The Kinksin albumi)
One for the Road on The Kinksin kesällä 1980 julkaistu kahden vinyylin livealbumi, joka äänitettiin kuudessa konsertissa Yhdysvalloissa. Samoista konserteista koostettiin myös tunnin mittainen 13 kappaletta sisältävä videofilmi.
LP 1
A-puoli B-puoli
LP 2
A-puoli B-puoli
Ninjutsu
Tunnetuimmat nykyään harjoiteltavat taistelulajit jotka sisältävät ninjutsua ovat Bujinkan budo taijutsu, Genbukan Ninpo Bugei ja Jinenkan Jissen Kobudo. Kahden viimeisen perustajat olivat Bujinkanin päämestarin Masaaki Hatsumin oppilaita.
Voitto Ranne
Outi Voitto Ranne (s. 14. elokuuta 1932 Ulvila) on suomalainen ammattijärjestöjohtaja. Hän toimi Opettajien ammattijärjestön (OAJ) ensimmäisenä puheenjohtajana vuodesta 1975 sekä Akavan puheenjohtajana 1991–1995. Vuonna 1985 hän sai kouluneuvoksen arvonimen.
Ninjutsu
Jotkut vanhat japanilaiset taistelulajien koulukunnat kuten Tenshin shōden Katori shintō-ryū sisältävät jonkin verran ninjutsua tyypillisesti pienenä osana koulun opetuksia edistyneimmille harjoittelijoille. Katori shintō-ryū käyttää ninjutsusta termiä shinobi ja pääpaino on ninjoja vastaan puolustautuminen (shinobi-yaburi).
Voitto Ranne
Voitto Ranne pääsi ylioppilaaksi 1952, valmistui kansakoulunopettajaksi 1955, filosofian kandidaatiksi 1963 ja toimi sitten pari vuosikymmentä opettajana. Ammattiyhdistysuransa Ranne aloitti Suomen Opettajain Liitossa (SOL) toimimalla sen liittovaltuustossa 1968–1976, hallituksen jäsenenä vuodesta 1970 ja varapuheenjohtajana 1974–1976.
Vuonna 1975 Ranne valittiin uuden Opettajien ammattijärjestön (OAJ) päätoimiseksi puheenjohtajaksi. Seuraavana vuonna Ranne valittiin Akavan varapuheenjohtajaksi ja 1991 puheenjohtajaksi. Hän jäi eläkkeelle 1995. Vuoden 1996 kunnallisvaaleissa hänet valittiin kokoomuksen edustajana Turun kaupunginvaltuustoon ja sitten Turun kulttuurilautakunnan puheenjohtajaksi.
Ranne on toiminut muun muassa Suomen Teatteriliiton hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 2002 Ranteelle myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki.
South Cotabato
thumb|200px|South Cotabaton sijainti South Cotabato on Filippiinien SOCCSKSARGENin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Koronadal. Sen naapureita ovat pohjoisessa ja lännessä Sultan Kudarat, etelässä ja idässä Sarangani ja idässä Davao del Sur. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 827 200.
Aiheesta muualla
6.16667°N, 125°W
Serkiä
thumb|Kaikkien murheellisten ilon ikonin kirkko. Serkiä (vuosina 1918–2016 Volotarkka, ven. Волода́рский, Volodarski) on historiallinen kaupunginosa Pietarin Kraasselan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee samannimisen rautatielaiturin ympärillä kaupungin lounaisosassa. Vuoteen 1918 saakka nimenä oli Sergijeva pustyn lähellä sijainneen samannimisen luostarin mukaan. Myöhempi nimitys oli annettu venäläisen vallankumouksellisen V. Volodarskin kunniaksi.
1700-luvun alussa seudulla sijaitsi keisarinna Jekaterina Ivanovnan kartano. 1730-luvun alussa keisarinna Anna Ivanovna lahjoitti sen Troitse-Sergijeva lavran igumenille, joka perusti paikalle samannimisen erakkoluostarin. Rautatien valmistuttua vuonna 1857 seudulle syntyi huvila-asutus. Leningradin piirityksen aikana alue oli saksalaisten hallussa Suomenlahden etelärantaa myöten. Vuonna 1963 taajama liitettiin Leningradiin. Vuonna 1857 valmistuneen Nicholas Benois’n suunnitteleman rautatie-aseman lähellä on Venäjän kansalaissodan ja Leningradin piirityksen aikaisia joukkohautoja.
Crannog
pienoiskuva|Rekonstruktio crannogista Skotlannin Loch Taylla Crannog (iiriksi laivan kaaret) tarkoittaa Skotlannissa ja Irlannissa järviin neoliittisella kaudella noin 3360–3640 eaa. rakennettuja keinotekoisia saaria, joiden päälle pystytettiin linnoitettuja asumuksia. Skotlannissa crannogeja tunnetaan yli 600. Crannogit oli tehty useimmiten puusta, lähinnä risukimpuista ja tukeista, mutta joskus niitä tehtiin myös kivestä. Ne rakennettiin usein pienille kareille, luodoille tai matalikoille, ja niitä ympäröi paaluvarustus. Näitä asuinpaikkoja rakennettiin vielä keskiajallakin. Jäänteitä crannogeista on säilynyt Glastonburyssa ja Holdernessissa.
Lauri Kela
Lauri Veikko Kela (11. heinäkuuta 1913 Oulunsalo – 6. heinäkuuta 1989 Oulu) oli suomalainen Oulussa ja Raahessa vaikuttanut kauppias ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen (1969).
Kelan vanhemmat olivat maallikkosaarnaaja Hans Erik Kela ja Jenny Kuivala ja puoliso vuodesta 1941 Eeva Maria Maikkula. Kela kävi kansakoulun ja valmistui diplomikauppiaaksi Suomen Vähittäiskauppiasopistosta 1961.
Kela aloitti uransa auto- ja traktorimyyjänä. Hän perusti autoliike Vinhan, Urheiluliike Syte Oy Kelankulman sekä toimi myös tekstiilikaupan alalla. Vuonna 1956 Kela perusti Ouluun tekstiileitä ja jalkineita myyneen Tavaratalo L. Kela Oy:n. Yhtiöllä oli tavaratalo ja kaksi ostoskeskusmyymälää Oulussa sekä toinen tavaratalo Raahessa. Tavaratalo Kela toimi myös Rovaniemellä 1976–1981. Vuonna 1967 Kela perusti Ouluun vaateteollisuusyritys Ruskatex Oy:n jonka valmistama Olga-mallisto oli tekstiilitaiteilija Oili Mäen suunnittelema. Ruskatex valmisti lasten ja naisten vaatteita sekä miesten vapaa-ajan vaatteita. Tuotannosta meni noin 20 prosenttia vientiin, kohdemaita olivat Ruotsi, Norja, Itävalta ja Neuvostoliitto. Vuonna 1972 Ruskatex laajensi toimintaansa Raaheen ja se fuusioitiin Kelan Raahen tavaratalon kanssa Vakuutusyhtiö Aura hankki vuonna 1982 omistukseensa Tavaratalo L. Kelan koko osakekannan ja Kelan Oulussa sijainneen liikekiinteistön. Tavaratalo L. Kelan toimintaa jatkoi Muotitalo Kela joka oli vuokralla Kelan liikekiinteistössä. Raahen tavaratalo myytiin ja Muotitalo Kelan toiminta päättyi vuonna 1984, kun Aura irtisanoi vuokrasopimuksen.
Lauri Kelan sisar, opettaja ja kirjailija Iines Myllyoja, kirjoitti Kelasta henkilökuvauksen nimellä Patsaaseen piirretty nimi (Viestintätieto Jouko Hannula, Oulunsalo 1995).
Edvard Standertskjöld
Berndt Edvard Wilhelm Standertskjöld oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueen varajohtajana Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa.
Perhe ja opinnot
Standertskijöldin vanhemmat olivat everstiluutnantti Berndt Henrik Oscar Standertskjöld ja Olga Anna Maria von Ammondt. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Vanda Lydia Therese Czarneckin kanssa, josta hän erosi vuonna 1923. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Nya svenska läroverket i Helsingfors-nimisestä oppilaitoksesta vuonna 1911 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi vuonna 1915 Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n tiedonanto-osasto, kuvaan merkitty osaston johtajat [[Birger Homén ja Eric Heimbürger.]] Standertskijöld liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 13. tammikuuta 1916, josta hänet 30. huhtikuuta 1917 alkaen pataljoonan 2. komppaniaan ja myöhemmin tiedonanto-osastoon. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella.
Suomen sisällissota
Standertskijöl saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueen varajohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.
Suomen sisällissodan jälkeinen aika
Standertskijöl palveli sisällissodan jälkeen edelleen 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin ensin Savon jääkärirykmentti 3 ja sitten Uudenmaan rykmentti. Hän toimi rykmentissä nuorempana upseerina eri komppanioissa. Uudenmaan rykmentistä hänet siirrettiin 6. joulukuuta 1922 alkaen Porin rykmenttiin, jossa hänet sijoitettiin päälliköksi 8. komppaniaan. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta 15. elokuuta 1924. Hänet on haudattu Helsinkiin.
Saarijärvi (Heinola, Vahteristo)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 6,1 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,8 metriä mpy.
Vähä-Palpanen (Heinola, Vahteristo)
Vähä-Palpanen on Päijät-Hämeessä Heinolassa Vahteriston kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 108,8 metriä mpy.
Europa (1789)
Europa oli Espanjan laivaston vuonna 1789 vesille laskettu kaksikantinen 74-tykkinen kaksikantinen linjalaiva.
Valmistus
José Romero y Fernández de Landan suunnittelema alus tilattiin 1789 Reales Astilleros de Esteirolta Ferrolista, missä köli laskettiin vielä samana vuonna. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 19. lokakuuta ja otettiin palvelukseen vielä ennen vuoden vaihdetta.
Palvelus
Palvelukseenoton jälkeen alus liitettiin Espanjan Euroopassa olevaan laivastoon. Muutaman vuoden jälkeen alus siirrettiin Tyynelle valtamerelle ja se lähti 29. marraskuuta 1795 Cadizista Espanjasta Concepcióniin Chileen, jonne alus saapui 4. maaliskuuta 1796. Alus jatkoi 6. lokakuuta matkaansa Filippiineille Manilaan linjalaivojen Montañesin ja San Pedron sekä fregattien Pilarin ja Faman kanssa.
Saavuttuaan Manilaan alus valvoi Filippiinien aluevesiä Ranskan vallankumoussotien sekä Espanjan-Britannian sodan aikana. Huhtikuussa 1797 osaston alukset vaurioituivat jouduttuaan taifuuniin, mikä pakotti alukset telakalle Caviteen. Tammikuussa 1798 Britannian kuninkaallisen laivaston Edward Cooken johtama osasto hyökkäsi Manilaan, jolloin Europa oli telakalla.
Tammikuussa 1799 Ignacio María de Álava y Sáenz de Navarreten johtama Espanjan laivaston laivue, johon myös Europa kuului, lähti Manilasta Etelä-Kiinaan. Laivueen tehtävänä oli kaapata brittien vuotuinen Eurooppaan matkaava saattue. Espanjalaiset saapuivat tammikuun lopulla lähelle Makaota Helmijoen suuhun, jossa laivueeseen liittyi kaksi Ranskan laivaston fregattia. Yhdistynyt laivasto kävi 27. tammikuuta ratkaisemattoman taistelun saattuetta saattaneita Britannian kuninkaallisen laivaston aluksia vastaan. Taistelussa Europa yritti ajaatakaa kevyempää HMS Intrepidiä, mutta vahingoitti samalla Montañesia joutuen keskeyttämään takaa-ajon. Navarrete joutui vetäytymään laivueineen takaisin Manilaan.
Europa ja Fama lähetettiin uudelleen Makaoon toukokuussa, jolloin ne eivät kohdanneet ainuttakaan brittialusta. Palattuaan Manilaan alus jäi huoltamatta eikä se enää ollut merikelpoinen. Vuonna 1801 alus todettiin Manilan satamassa lahonneeksi hylyksi.
Karis-Billnäs gymnasium
Karis-Billnäs gymnasium on Karjaalla Raaseporissa sijaitseva ruotsinkielinen lukio. Yksityinen Karis-Billnäs samskola perustettiin vuonna 1914 ja muutettiin valtion kouluksi 1961, jonka jälkeen toiminnan jatkajista yksi oli Karis-Billnäs gymnasium.
Djibouti kesäolympialaisissa 2016
Djibouti osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti seitsemän urheilijaa kolmessa lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi kestävyysjuoksija Abdi Weiss Mouhyadin.
Southern Leyte
thumb|200px|Southern Leyten sijainti Southern Leyte on Filippiinien Itä-Visayasin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Maasin. Sen ainoa rajanaapuri on sen pohjoispuolella sijaitseva Leyte, johon Southern Leyte aiemmin kuului. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 399 137.
Aiheesta muualla
10.33333°N, 125.08333°W
Luigi Pulci
Luigi Pulci (1432−1484) oli italialainen kirjailija, Lorenzo de’ Medicin ja Angelo Polizianon ystävä. Hänen maineensa perustuu koomiseen eepokseen Il Morgante maggiore (1481), joka sisältää 28 laulua. Runo, jonka päähenkilöitä ovat Roland ja hänen aseenkantajansa, jättiläinen Morgante, kertoo paladiinien taisteluista saraseeneja vastaan. Kertomukseen liittyy myös tarina Kaarle Suuren rinnalla taistelleista Haimonin pojista ja muita (myös kelttiläisiä) tarinoita. Sävy on lähes kauttaaltaan ironinen ja parodioiva. Vaikuttaa siltä kuin Pulci olisi halunnut antaa tyrmäysiskun italialaisille runoeepoksille, niin kuin Cervantes sittemmin antoi proosamuotoisille ritariromaaneille. Eepoksen kieli on vanhaa toscanalaista kansankieltä jokseenkin puhtaana.
Nikolai Žerdev
Nikolai Olegovitš Žerdev (, ; s. 5. marraskuuta 1984 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalaissyntyinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hänellä on myös Venäjän kansalaisuus. Žerdev pelaa kaudella 2014–2015 KHL-seura OHK Dinamo Moskovassa.
Junioriura
Žerdev aloitti jääkiekon kotikaupungissaan Kiovassa jo neljävuotiaana. Hän aloitti ensin taitoluistelulla, mutta innostui jääkiekosta ja liittyi HK Sokol Kiovan 5-vuotiaiden joukkueeseen valmentajan Jurij Krilovin rohkaisusta. Joukkueessa pelasi myös Anton Babtšuk. Myöhemmin Sokolin pelatessa kansainvälisessä junioriturnauksessa Québecissä venäläisen Elemaš Elektrostalin valmentaja Ravil Išakov huomasi Žerdevin ja Babtšukin ja sai heidät suostuteltua liittymään joukkueeseensa ja muuttamaan Venäjälle Elektrostaliin, jossa ukrainalaiset aloittivat vuonna 1999 15-vuotiaina seuran kakkosjoukkueessa Pervaja Ligassa. Elektrostalissa Žerdev pelasi seuraavat neljä vuotta pelaten välillä myös seuran ykkösjoukkueessa Vysšaja Ligassa.
Ammattilaisuran alku Venäjällä
Žerdevistä tuli 18-vuotias ammattilaisjääkiekkoilija vuonna 2002 hänen siirryttyä HK TsSKA Moskovaan. Itse asiassa hän oli vain TsSKA:ssa lainassa, vaikka sai palkkaa. Žerdev sanoi saaneensa tarjouksia useilta seuroilta, mutta päätyi valinnassaan juuri TsSKA:han, sillä sitä valmensi kuuluisa Viktor Tihonov. Ensimmäisen Venäjän pääsarjakauden jälkeen Columbus Blue Jackets varasi Žerdevin neljäntenä kesän 2003 NHL:n varaustilaisuudessa. Hän aloitti kauden 2003–2004 TsSKA:ssa, mutta solmi yllättäen kauden puolivälissä sopimuksen Columbuksen kanssa ja siirtyi joukkueen kokoonpanoon NHL:ään.
NHL-ura
Žerdev sopi kiistansa Venäjän jääkiekkoliiton kanssa seuraavalla kaudella, sillä NHL:ssä oli työsulku, minkä vuoksi Žerdev palasi TsSKA:han ja suoritti samalla asepalveluksensa. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Columbukseen ja teki kaudella läpimurtonsa liigassa. Hän pelasi kaksi ottelua Syracuse Crunchissa, Columbuksen farmijoukkueessa AHL-liigassa, mutta hänet nostettiin pian Columbuksen vakinaiseen kokoonpanoon, ja loppukaudesta hän jo tuurasi joukkueen loukkaantunutta tähtihyökkääjää Rick Nashia ensimmäisessä ketjussa. Kausi päättyi myös Žerdevin osalta polvivammaan.
Pojuštšije Gitary
Pojuštšije Gitary oli vuonna 1966 perustettu Neuvostoliiton aikainen venäläinen pop- ja instrumentaaliyhtye. Yhtye saavutti suurta suosiota 1960-luvun lopulla ja 1970-luvulla. Monet yhtyeen jäsenet ovat menestyneet myöhemmin laulajina, säveltäjinä, järjestäjinä ja kapellimestareina.
Nikolai Žerdev
NHL-ura
Kausi alkoi Žerdevin ja Columbuksen sopimuskiistalla. Vanhan sopimuksen päätyttyä Žerdev vaati palkankorotusta ja uhkasi jäädä Venäjälle, ellei hänen ehtoihinsa suostuta. Hän ehtikin aloittaa kauden Himik Moskovan alueen joukkueessa Venäjän superliigassa, ennen kuin Columbus suostui yli seitsemän miljoonan dollarin kolmen kauden mittaiseen sopimukseen. Žerdev kiitteli seuraa luottamuksesta ja ilmoitti olevansa innokas liittymään jälleen seuran kokoonpanoon. Kausi ei kuitenkaan sujunut odotetusti, ja huonojen suoritusten vuoksi Žerdeviä syytettiin huonosta motivaatiosta. Hän sai 71 ottelussa kokoon vaatimattomat 32 pistettä. Žerdev ja uusi toimitusjohtaja Scott Howson sekä päävalmentaja Ken Hitchcock pitivät kauden jälkeen kokouksen, jossa osapuolet sopivat kauden mittaan syntyneet erimielisyydet.
Kun Žerdevin sopimusta oli jäljellä enää yksi kausi, Columbus myi hänet ja Dan Fritschen ennen kauden alkua New York Rangersiin, josta Columbus sai vaihdossa puolustajat Fjodor Tjutinin ja Christian Bäckmanin. Rangersissa Žerdev oli runkosarjassa joukkueen paras pistemies yhdessä Scott Gomezin kanssa 58 pisteellä ja hän pääsi ensimmäistä kertaa urallaan NHL:n pudotuspeleihin, joista Rangers tosin putosi jo ensimmäisellä kierroksella. Kauden päätteeksi Žerdevistä tuli vapaa pelaaja, eikä hän saanut sovittua palkasta ilman välimieskäsittelyä, jossa hänet arvioitiin niin arvokkaaksi, ettei Rangers halunnut solmia uutta sopimusta hänen kanssaan. Muutkaan NHL-joukkueet eivät olleet kiinnostuneet kalliista laitahyökkääjästä, joten Žerdev solmi sopimuksen HK Atlantin kanssa ja palasi Venäjälle.
Paluu Venäjälle
Žerdev pelasi kauden 2009–2010 Venäjällä tehden 13 maalia ja 26 syöttöä 52 ottelussa, eikä HK Atlant selviytynyt KHL:n pudotuspelien ensimmäistä kierrosta pidemmälle. Žerdev palasi NHL:ään seuraavaksi kaudeksi vuoden mittaisella sopimuksella Philadelphia Flyersin kanssa. Kausi oli tilastollisesti hänen uransa heikoin NHL:ssä, eikä hän pelannut liigassa Flyersissa kuin vain kyseisen kauden. Syksyllä 2011 Žerdev palasi takaisin HK Atlantiin Venäjälle.
2011–2012 Žerdev oli HK Atlantin paras pisteiden tekijä. HK Atlant pääsi pudotuspeleihin, mutta putosi puolivälierissä. Kausi 2012–2013 alkoi Žerdevin osalta loistavasti ja hän teki 39 ottelussa 37 pistettä. HK Atlant myi Žerdevin hänen pyynnöstään kesken kauden Ak Bars Kazaniin, josta vaihdossa HK Atlant sai Aleksandr Osipovin. Ak Bars eteni kauden aikana aina konferenssin finaaleihin saakka, jossa tie nousi pystyyn. Žerdevin pelaajasopimus päättyi samana keväänä.
Žerdev teki yksivuotisen sopimuksen Lev Prahan kanssa heinäkuussa 2013. Hän juhlisti sopimusta Moskovassa ja riehui paikallisessa hotellissa, minkä jälkeen hän ajoi kolarin ja joutui vielä baaritappeluun. Myöhemmin selvisi että hänen vaimonsa haki avioeroa ja Žerdev oli menettänyt passinsa, minkä vuoksi hän ei voinut matkustaa joukkueensa luokse Prahaan. Lev Praha päätti purkaa hänen sopimuksensa ennen kauden alkua. Žerdev teki sen sijaan sopimuksen HK Spartak Moskovan kanssa, mutta hän sai 16 ottelussa aikaan vain seitsemän syöttöä ja Spartak irtisanoi Žerdevin sopimuksen. Žerdev oli ison osan kaudesta 2013–2014 pelaamatta. Hän teki sopimuksen Severstal Tšerepovetsin kanssa mutta pelasi joukkueessa vain 16 ottelua, minkä jälkeen hän ja Severstal purkivat sopimuksen yhteisymmärryksessä.
Kaudeksi 2014–2015 Žerdev teki yksivuotisen sopimuksen OHK Dinamo Moskovan kanssa.
Anki (yritys)
Anki (Anki-matto) on suomalainen mattojen valmistaja. Yritys on perustettu Kaavilla Pohjois-Savossa vuonna 1968. Perustamisestaan saakka Anki on suunnitellut ja valmistanut käsinkudottuja mattoja tilaustyönä kutomossaan Kaavilla. Ankilla on myös mattomyymälä Helsingissä.
Yritys tekee käsityönä kaikki työvaiheet kuteiden repimisestä värjäykseen ja maton kudontaan. Mattojen pääraaka-aine on tekstiiliteollisuudelta ylijäänyt puuvilla.
Historiaa
Eevi-Kirsti Järvelä ja Anna Harju perustivat Ankin vuonna 1968. Vuonna 1973 Ankin mattokutomo työllisti yhteensä 70 henkilöä ja oli myös Kaavin suurin naisten työllistäjä.
Yrityksen toiminnan kannattavuus alkoi heiketä 1980-luvulla, ja vuonna 1989 Järvelä ja Harju myivät sen Peggy Björnbergille. Björnberg avasi Helsingin keskustaan Anki-myymälän. Ensimmäisenä viitenä vuotena Björnberg kehitti värijärjestelmän, jonka avulla yritys pystyi toteuttamaan mattojen värimaailman asikkaan toiveiden mukaisesti.
Anki-matto kertoi vuonna 1999 toimittaneensa vuosien varrella mattoja muun muassa Suomen tasavallan presidentin virka-asuntoon Mäntyniemeen sekä Norjan ja Ruotsin hoviin.
Vuonna 2011 Anki-maton uudeksi yrittäjäksi ryhtyi Oscar Paul. Vuonna 2012 Charlotta Björnberg-Paul otti yrityksen vastuulleen.
Vuonna 2016 Ankin verkkokaupassa otettiin käyttöön suunnittelutyökalu, jonka avulla asiakkaat voivat suunnitella itse omat mattonsa. Yrityksen mukaan vastaavaa ei ole kokeiltu missään muualla tätä ennen.
Vasili Blohin
Vasili Mihailovitš Blohin (7. tammikuuta 1895 – 3. helmikuuta 1955) oli neuvostoliittolainen kenraalimajuri, joka toimi NKVD:n pääteloittajana Stalinin vainojen ja toisen maailmansodan aikana. Hänen on arvioitu ampuneen omakätisesti 7 000 puolalaista sotavankia Katynin joukkomurhassa ja ehkä useita tuhansia muita Neuvostoliiton sisäisissä puhdistuksissa. Blohin on Guinnessin ennätystenkirjan mukaan kaikkien aikojen tuotteliain pyöveli. Hän on eniten yksitellen tehtyjä murhia toteuttanut henkilö maailmanhistoriassa.
Tunnettuja Blohinin ampumia ihmisiä olivat Moskovan näytösoikeudenkäynneissä tuomitut korkea-arvoiset neuvostojohtajat sekä marsalkka Mihail Tuhatševski. Samoin Blohinin entiset esimiehet Genrih Jagoda ja Nikolai Ježov heidän menetettyään asemansa.
Stalinin kuoleman ja Nikita Hruštšovin valtaannousun jälkeen Blohin erotettiin nopeasti kaikista tehtävistään ja hänen sotilasarvonsa julistettiin menetetyksi. Hän alkoholisoitui vakavasti.
Virallisen tiedon mukaan Blohin teki itsemurhan vuonna 1955.
Suden kyynel
thumb|Gottfried Federleinin Marsch-Impromptun nuotit, joihin toimittaja Karl Hammer Kaateen mukaan on kätketty salainen koodi. Suden kyynel on väitetty Adolf Hitlerin kulta-aarre, joka olisi haudattu maahan huhtikuussa 1945 toisen maailmansodan loppuvaiheessa ja jonka sijainti olisi eräänlaisella salakirjoituksella piilotettu erään Gottfried Federleinin sävellyksen nuotteihin. Kätkö itsessään olisi vain yksi monista natsien piilottamista aarteista, mutta muista poiketen tämän on väitetty sisältävän myös Hitlerille kuuluneita timantteja ja kultaa. Nimitys Suden kyynel johtuu Hitleristä käytetystä lempinimestä Susi.
Teorian mukaan Hitlerin sihteeri Martin Bormann piilotti nuotteihin vihjeitä aarteen sijainnista. Aarre olisi kätketty keskelle sotilasaluetta Mittenwaldin kaupunkiin Baijerissa. .
Teorian esitti vuonna 2012 hollantilainen toimittaja Karl Hammer Kaatee tutkittuaan Federleinin sävellystä ja sen outoja merkintöjä. Aarretta on etsitty tuloksetta useita kertoja hollantilaisen elokuvantekijän Leon Giesenin johdolla Mittenwaldista.
Muuramen Tuolitehdas
Muuramen Tuolitehdas Osakeyhtiö oli suomalainen Muuramessa 1910- ja 1920-luvuilla toiminut huonekaluvalmistaja, joka oli aikanaan yksi Suomen suurimpia alallaan. Yhtiön tunnetuimpia tuotteita olivat sarjavalmistetut Muuramen tuolit.
Vuonna 1898 Saksasta Tampereelle muuttanut sorvarimestari Vilho Laakso (s. 1872) aloitti sateenvarjojen, kävelykeppien ja huonekalujen valmistamisen Tampereen Sorviteollisuus Osakeyhtiö-nimisessä yrityksessä. Vilho Laakso oli asunut Saksassa useita vuosia ja perehtynyt siellä automaattikoneilla tehtävään sorvaukseen. Tämä yritys teki vararikon jo 1902 rahoitus-ja menekkiongelmien takia ja sen jälkeen Vilho Laakso ja hänen veljensä Kalle Laakso siirtyivät Keski-Suomeen Muurameen, josta he vuokrasivat vanhan meijerirakennuksen uutta tehdasta varten. Vuonna 1903 perustettu Keski-Suomen Sateenvarjotehdas Kalle Laakso valmisti sateenvarjoja ja sorvatuista osista koottuja huonekaluja. Vuonna 1904 aloitettiin Vilho Laakson suunnittelemien Muuramen tuolien valmistus. Keski-Suomen Sateenvarjotehtaan toiminta päättyi 1906, mutta sen toimintaa jatkamaan perustettiin toiminimi Suomen Tuoli-, Kalusto- ja Sorvaustehdas Hugo Laakso, joka valmisti Vilho Laakson suunnittelemia huonekaluja ja käytti paikallisia mökkiläisiä huonekaluosien alihankkijoina. Yhtiölle valmistui vuonna 1910 kolmikerroksinen tehdasrakennus.
Vuonna 1910 Suomen Tuoli-, Kalusto- ja Sorvaustehtaan seuraajaksi perustettiin Muuramen Tuolitehdas Osakeyhtiö, jolle toiminimen omaisuus ja liiketoiminta siirtyi. Wieniläishuonekaluja valmistaneen yhtiön omisti Kalle Laakson veli Hugo Laakso (s. 1884). Yhtiö myi puolet tuotannostaan Venäjälle ja sillä oli 1912 myymälät Pietarissa ja Moskovassa. Tehtaalla oli noin 200 työntekijää ja se oli ennen ensimmäistä maailmansotaa yksi Suomen suurimpia huonekaluvalmistajjia. Tehdas teki konkurssin vuonna 1915 mutta sen seuraajaksi perustettiin Muuramen Tuolitehtaan Osakeyhtiö, jonka suurimpana omistajana oli Vilho Laakso. Venäjän vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen huonekaluvienti Venäjälle päättyi ja yhtiö menetti Venäjälle jääneet varastot ja saamiset. Yhtiö joutui selvitystilaan vuonna 1919 ja siirtyi pankin haltuun. Vilho Laakso oli yhtiön teknillisenä johtajana vuoteen 1921 saakka, jolloin hän muutti Seinäjoelle. Muuramen Tuolitehtaan Osakeyhtiö toimi vuoteen 1928 saakka, jolloin pankki myi tehtaan huutokaupalla lahtelaiselle tehtailija Hjalmar Anderssonille. Muuramen tehtaan toimintaa jatkoi nyt toiminimi ''Muuramen Huonekalutehdas om. Hj. Andersson'', joka vei 1930-luvulla sorvattuja tuoleja, keittiökaappeja ja kahvilapöytiä Englantiin. Hjalmar Anderssonin kuoltua 1936 hänen kuolinpesänsä ja leskensä Lyyli perustivat Muuramen Huonekalutehdas Oy:n.
Vuonna 1940 veljekset Jalmari, Martti ja Viljo Vaara ostivat Muuramen Huonekalutehdas Oy:n ja siirsivät oman huonekalutuotantonsa Muurameen. Heidän isällään oli ollut puusepänverstas Sääksmäellä ja he olivat perustaneet vuonna 1925 Hollolaan Puuseppätehdas Veljekset Vaara-nimisen avoimen yhtiön. Jalmari Vaara oli ostanut vielä 1932 Ryttylään perustetun huonekaluvalmistajan Osakeyhtiö Höylän ja muuttanut sen nimeksi Jalmari Vaara Oy. Muuramen Huonekalutehdas Oy toimi aina vuoteen 1966 saakka. Yhtiö valmisti sotavuosina tuotteita armeijalle, jatkoi sitten sodan päätyttyä keittiökaappien ja tuolien valmistusta mutta siirtyi 1950-luvulla valmistamaan sänkyjä, lasten kalusteita sekä keittiö-ja makuuhuonekalustoja.
Vuonna 1964 Martti Vaaran lapset Raimo Vaara (1933–2001) ja professori, sisustusarkkitehti Pirkko Stenros-Vaara perustivat kommandiittiyhtiön ja siirsivät perheen huonekalutehtaan Muuramesta takaisin Hollolaan. Kommandiittiyhtiö muutettiin vuonna 1975 Muurame Oy-nimiseksi osakeyhtiöksi. Yhtiö teki konkurssin 1991 tytäryhtiönsä Juvart Oy:n tappioiden vuoksi. Pirkko Stenros perusti perheensä kanssa vuonna 1992 Pst-Moduli Oy:n, joka jatkoi Hollolassa Pirkko Stenrosin suunnittelemien modulaaristen huonekalujen valmistusta. Pst-Moduli Oy otti vuonna 2003 uudeksi nimekseen Muurame Oy ja se toimii edelleen Nastolassa.
Murron kansakoulu
Murron kansakoulu voi tarkoittaa seuraavia kansakouluja:
Mika Rautiainen
Mika Aarne Valter Rautiainen (s. 1962 ) on Tokmannin toimitusjohtaja kesäkuusta 2018 lähtien. Rautiainen on toiminut Keskossa useassa eri johtotehtävässä vuodesta 1988 lähtien.
Vartsalan kansakoulu
Vartsalan kansakoulu voi tarkoittaa seuraavia kansakouluja:
What Makes the World Go ’Round
What Makes the World 'Go Round on rockyhtye Kissin kappale vuoden 1980 studioalbumilta Unmasked. Kappaleen ovat kirjoittaneet yhtyeen laulaja-kitaristi Paul Stanley ja Unmaskedin tuottaja Vini Ponchia. Kappale julkaistiin singlenä Britanniassa ja Ranskassa. Kiss ei ole esittänyt "What Makes the World Go 'Roundia" livenä.
Laudes
Rukoushetkien rungon muodostivat jo varhain Vanhan testamentin psalmit. Niihin liitettiin Raamatun lukeminen ja mietiskely. Jeesuksen opettaman Herran rukouksen lisäksi keskeisimpiin rukoushetkiin kuuluu jokin Uuden testamentin kiitoslauluista, Sakariaan, Marian tai Simeonin kiitoslaulu.
Laudeksen, kuten minkä tahansa rukoushetken voi johtaa pappi, seurakunnan työntekijä tai muu seurakuntalainen.
Ne voidaan toteuttaa rikkaasti tai pelkistetysti, lukien tai laulaen.
'''Laudeksen järjestys Suomen ev. lut. kirkon jumalanpalvelusten kirjan mukaisesti:'''