cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ananda Mahidol
Thaimaan veretön palatsivallankumous vuonna 1932 pakotti Thaimaan silloisen kuninkaan Prajadhipokin luopumaan kruunusta. Mahidol asui koko tämän ajan Lausannessa. Mahidol oli 13-vuotias käydessään ensimmäistä kertaa Thaimaassa vuonna 1938 tietämättään, että hänet oli valittu maan kahdeksanneksi kuninkaaksi vuonna 1935. Tuleva kuningas opiskeli vielä Sveitsissä saadessaan tietää, että hänen setänsä Prajadhipok oli pakotettu luopumaan kruunusta ja että hänestä tulisi Thaimaan seuraava kuningas.
Mustikka
Ravintokäyttö
Suomessa mustikka on toiseksi tärkein kaupallinen luonnonmarja, jota poimitaan vuosittain 150−250 miljoonaa kiloa. Tästä määrästä päätyy kauppaan noin 1−3 miljoonaa kiloa, vuonna 2015 jopa 7,2 miljoonaa kiloa.
Vladimir Kozlov
Vladimir Kozlov voi tarkoittaa useita henkilöitä:
Mustikka
Ravintokäyttö
Mustikanlehti on oivallinen teeaines. Myös kanalintujen pienet poikaset syövät mustikan nuoria lehtiä.
Petra Blossey
Petra Blossey (s. 3. kesäkuuta 1956) on saksalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa teatterissa, jossa hän on työskennellyt niin tanssijana kuin näyttelijänäkin.
Suuri yleistö tuntee Blosseyn varsinkin pitkäaikaisesta Irene Weigelin roolista televisiosarjassa Unter uns. Näyttelijä esiintyi myös Erwin Strankan itäsaksalaisessa elokuvassa Die Stunde der Töchter (1981).
Mustikka
Lääkinnällinen käyttö ja terveysvaikutukset
Ihmisillä tehdyssä vuonna 2012 julkaistussa sveitsiläisessä pilottitutkimuksessa havaittiin, että mustikkavalmiste lievitti merkittävästi haavaista paksusuolentulehdusta sairastavien oireita ja aiheutti suurimmalla osalla taudin siirtymisen remissioon.
Tummansinisenä marjana mustikat sisältävät merkittäviä määriä antosyaani-väriaineita, joiden käytön on kokeissa havaittu pienentävän useiden sairauksien, kuten sydän- ja verisuonisairauksien, silmäsairauksien ja syövän riskejä.
Laboratoriokokeet ovat osoittaneet että mustikan syöminen saattaa estää tai parantaa silmäsairauksia, kuten silmänpohjan rappeumaa, mutta tätä terapeuttista käyttöä ei ole tutkittu kliinisesti, vaan suositukset perustuvat laboratorio- ja elinkokeisiin.
Eläintutkimuksista on saatu runsaasti lupaavaa näyttöä mustikan antosyaanien mahdollisuuksista ehkäistä muistihäiriöitä ja muita ikääntymiseen liittyviä toimintahäiriöitä. Mustikan yhteyttä muistiin ja muihin kognitiivisiin toimintoihin on tutkittu pienessä interventiotutkimuksessa, jossa oli mukana yhdeksän keskimäärin 76-vuotiasta henkilöä, joilla oli ikääntymiseen liittyvää lievää muistin heikentymistä ja siten suurentunut Alzheimerin taudin riski. Osallistujat joivat päivittäin 12 viikon ajan 4,4−6,2 desilitraa mustikkatäysmehua (villi kanadalainen pensasmustikka). Seitsemän henkilön vertailuryhmä sai juomaa, jossa ei ollut mustikkaa eikä muitakaan polyfenolien lähteitä. Mustikkamehu paransi tuloksia muistitesteissä ja alensi glukoosi- ja insuliinipitoisuuksia. Lisäksi tutkimuksessa saatiin viitteitä masennusoireiden vähenemisestä. Eräässä väestöseurantatutkimuksessa, jonka osanottajina oli 16 000 yli 70-vuotiasta naista, havaittiin, että kognitiivinen ikääntyminen oli viivästynyt 2−2,5 vuodella pensasmustikoita vähintään kerran viikossa syöneillä naisilla verrattuna niihin, jotka söivät niitä harvemmin kuin kerran kuukaudessa.
Antosyaanien lisäksi mustikoissa on protoantosyanideja, flavonoleja ja tanniineja, jotka toimivat antioksidantteina, ja niiden on havaittu laboratoriokokeissa vähentävän tulehduksia (inflammaatio). Mustikkauute estää usean gram-negatiivisen ja gram-positiivisen bakteerin sekä erään hammasmätää aiheuttavan bakteerin kasvua.
Mustikkaa on perinteisesti pidetty hämäränäköä parantavana, tarinan mukaan toisessa maailmansodassa RAF:n brittilentäjät söivät mustikkahilloa parantaakseen yönäköään pimeälentoja varten. Vuonna 2000 Yhdysvaltain laivaston tekemässä tutkimuksessa ei kuitenkaan löytynyt tällaista vaikutusta. Brittilentäjien tarinan alkuperää ei ole pystytty selvittämään.
Mustikanlehtiä on käytetty perinteisessä kansanlääkinnässä ruoansulatusvaivojen hoitoon, joko ulkoisesti tai lehdistä uutettuna teenä. Näitä vaikutuksia ei ole todistettu tieteellisesti.
Kuivatut mustikat sisältävät runsaasti parkkihappoa, jota on hyödynnetty lääketieteessä. Parkkihaposta johtuen mustikalla on ripulia hillitsevä vaikutus. Toisaalta suuri määrä tuoreita mustikoita kerralla nautittuna voi aiheuttaa ripulia.
Ananda Mahidol
Ananda Mahidol löydettiin murhattuna makuuhuoneensa sängystä kuninkaallisesta palatsista 9. kesäkuuta 1946. Hänen nuoremmasta veljestään Bhumibol Adulyadejista tuli hänen jälkeensä seuraava hallitsija. Virallisesti tapaus selitetään edelleen vahingonlaukaukseksi, eikä asiasta ole vieläkään sallittua julkaista uutta tietoa Thaimaan sisällä.
Mustikka
Muu hyötykäyttö
Mustikan väriaineet ovat kemiallinen happamuuden osoitin eli pH-indikaattori. Mustikkaa käytetään myös kasvivärjäyksessä, esimerkiksi lihan leimauksessa. Mustikasta tehdään myös marjaviiniä.
Marjatalous
Mustikka on jo makunsa, värinsä ja muiden ominaisuuksiensa vuoksi Suomen tärkeimpiä luonnonvientituotteita. Mustikkaa voi Suomessa poimia verottomasti myyntiin. Mustikanpoimintaan on kehitetty erilaisia keruuvälineitä kuten poimureita ja haravia. Puutarhoissa kasvatettava pensasmustikka on eri laji, useimmiten Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva Vaccinium corymbosum.
Niilo Kosonen
Niilo Kosonen (1827 Kerimäki – 1888) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Davlat Bobonov
Davlat Bobonov (s. 7. kesäkuuta 1997) on uzbekistanilainen judoka, maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Bobonov saavutti pronssia Tokion olympialaisissa 90 kg sarjassa. Tokiossa hän oli myös osa Uzbekistanin joukkuetta joukkuekilpailussa, mutta maa jäi yhdeksännelle sijalle. Hän voitti 90-kiloisten maailmanmestaruuden Taškentissa 2022. Bobonovilla on myös yksi MM-hopea vuodelta 2021 ja MM-pronssia samalta vuodelta.
Hän voitti Aasian-mestaruuden 2021. Hän on ollut kolmas Universiadeissa 2019 ja alle 18-vuotiaiden Aasian-mestaruuskilpailuissa 2014. IJF World Tourin kilpailuissa hänellä on kaksi voittoa, kolme kakkossijaa ja kolme kolmossijaa.
Kaapelinmitta
Kaapelinmitta on merenkulussa käytetty mittayksikkö, jonka pituus on ollut eri maissa erisuuruinen. 1900-luvulla käytettiin monessa maassa yhden kaapelinmitan pituutena yhtä kymmenesosaa meripeninkulmasta eli 185,2 metriä. Mittayksikön nimi johtunee purjelaivojen aikakaudella käytetystä ankkuriköyden pituudesta.
Kaapeli
Kaapeli tarkoittaa paksua, kolmesta tai neljästä köydestä myötäpäivään kierrettyä hamppukuitu- tai metalliköyttä. Tällaista kaapelia, jota myös touviksi kutsutaan, käytetään ankkuriköytenä ja laivoja laituriin kiinnitettäessä. Säilytyspaikkaa, jossa laivan kaapeleita ja köysiä varastoidaan, kutsutaan kaapelikatiksi.
Ranskan kielen kaapelia merkitsevä sana câble esiintyy kirjoitettuna ensi kerran noin vuonna 1170 muodossa chables. Sanan oletetaan juontuvan latinan kielen lassoa merkitsevästä sanasta capulum, mutta mahdollisesti sanaan on vaikuttanut myös arabian sana habl, köysi. Vanhin kirjoitus, jossa englannin kielen cable-sana esiintyy, on vuodelta 1205. Sana on kirjoituksessa muodossa kablen.
Historiallisia kaapelinmittoja
Englanninkielinen kaapelinmitta, cable's length, tunnetaan kirjoitettuna vuodelta 1555. Merenkulun sanakirja vuodelta 1769 tuntee englantilaisten merimiesten käyttämän kaapelinmitan mittana, jonka pituus on 120 fathoms. Suomenkielinen vastine fathom-sanalle on syli. Tätä anglosaksista pituusmittaa käytettiin meren syvyyden mittaamisessa. Koska 1 fathom (syli) = 2 yards (jaardia) = 6 feet (jalkaa) = 1,8288 metriä, on 120 fathoms = 240 yards = 720 feet = 219,46 metriä; ja tällaisena mittana Yhdysvaltain laivasto sitä käytti.
Ranskassa kaapelinmitta, josta käytettiin nimitystä encâblure, oli 120 vanhaa Pariisin syltä (brasses) tai 600 vanhaa Pariisin jalkaa, joka on 194,904 metriä. Metrijärjestelmän myötä otettiin käyttöön uusi kaapelinmitta, encâblure nouvelle, jonka pituus on 200 metriä. Espanjassa cable español on 120 brazas españolas, joka on 200,628 metriä.
Englannissa käytettiin epävirallisena kaapelinmittana meripeninkulman yhtä kahdeksasosaa, joka on 231,87 metriä. Englanti siirtyi Saksan ja Itävalta-Unkarin tavoin käyttämään kaapelinmitan pituutena 1/10 meripeninkulmaa = 607,56 feet (jalkaa) = 185,2 metriä. Englannissa käytettiin myös käytännön mittauksissa mittaa 1 cable's lengt = 100 fathoms = 200 yards = 600 feet, joka on metreinä 182,88 eli lähellä 1/10 meripeninkulmaa. Myös Tanska otti 185,2-metrisen mitan käyttöön vuonna 1907. Aiemmin Tanskan kabellængde oli = 100 favne (syltä) = 188,312 metriä. Ruotsissa käytettiin ennen tätä uutta kaapelinmittaa pituutena 1 kabellängd = 100 famnar (syltä) = 600 fot (jalkaa) = 178,2 metriä. Uusikin kaapelinmitta tosin käytännön mittauksissa usein pyöristettiin 185 metriksi.
Alankomaissa vanha kabellengte oli 235,5 metriä ja uusi 225 metriä. Norjassa kabellengde on 185,2 metriä, vaikka sen pituutena usein oli myös 100 favner (syltä); yksi norske favn = 1,882 metriä. Portugalissa oli mittana estadio = 258 metriä. Venäjällä kaapelinmitan pituus oli 183 metriä.
Vanha kreikkalainen pituusmitta stadion on myös ollut noin 185 metriä.
Joona Voutilainen
Joona Kristian Voutilainen (s. 17. marraskuuta 1996 Espoo) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue IF Björklövenissä.
Seuraura
Voutilainen on Grankulla IFK:n kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin kaudeksi 2011–2012, joka päättyi C-nuorten Suomenmestaruuteen. Kaudeksi 2012–2013 Voutilainen siirtyi Jokereiden B-nuoriin. Hänellä oli koko B-nuorten SM-sarjan paras torjuntaprosentti (93,5%) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1.64). Voutilainen voitti kauden päätteeksi B-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2013–2014 hän toimi pääasiassa Jokereiden A-nuorten kakkosmaalivahtina Kevin Lankiselle, mutta suurimman osan peleistään Voutilainen pelasi kuitenkin seuran B-nuorissa torjuen Jokerit kolmanteen peräkkäiseen Suomenmestaruuteensa, Voutilaiselle itselleen toiseen.
Toukokuussa 2014 Voutilainen teki Jokereiden kanssa 2+1-vuotisen KHL-sopimuksen. Hän lähti seuran ensimmäiseen KHL-kauteen 2014–2015 lähinnä Jokereiden nelosmaalivahtina Henrik Karlssonin, Riku Heleniuksen ja Jani Kauton jälkeen. Voutilainen jatkoi pelejään A-nuorissa, joiden ykkösmaalivahdiksi hän nousi. Voutilaisella oli A-nuorten SM-liigan pudotuspelien paras päästettyjen maalien keskiarvo (2.31). Kaudella 2015–2016 Jokereiden KHL-joukkueen maalivahtiasetelma oli sama ja Voutilainen jatkoi A-nuorissa. Hän torjui Jokerit A-nuorten SM-liigan runkosarjan voittoon, mutta joukkueen kausi päättyi kuitenkin puolivälieriin. Voutilainen palkittiin kauden päätteeksi sarjan parhaana maalivahtina Jorma Valtonen -palkinnolla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän ei pukenut sopimuksensa aikana yhteenkään KHL-otteluun.
Voutilaisen Jokerit-sopimuksessa ollutta optiovuotta ei käytetty. Hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 kaksivuotisella sopimuksella Pelicansin SM-liigajoukkueeseen. Voutilainen haki alkukaudella pelituntumaa myös Mestis-joukkue Heinolan Peliitoista. Hän teki liidebyyttinsä 20. lokakuuta 2016 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan, kun hänet vaihdettiin Janne Juvosen tilalle Pelicansin maaliin ajassa 35.38 HPK:n siirryttyä ottelussa 4–1-johtoon. Voutilainen päästi kaksi maalia ja torjui kolmannessa erässä kahdeksan kertaa. Pelicans hävisi ottelun lopulta lukemin 6–2. Aloittavana maalivahtina hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 9. marraskuuta 2016 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Voutilainen torjui Pelicansin 5–2-voittoon päättyneessä ottelussa 29 kertaa. Voutilainen pelasi joukkueessa Juvosen selkeänä kakkosmaalivahtina kahdeksan ottelua. Siirtorajan kynnyksellä helmikuussa 2017 Pelicans kuitenkin täydensi maalivahtiosastoaan Karri Rämöllä, joten Voutilainen jäi kolmosmaalivahdiksi ja siirtyi Peliittojen vahvuuteen. Hän pelasi siellä kaikkiaan 16 runkosarjaottelua torjuen kaksi nollapeliä. Voutilaisen kausi päättyi lopulta loukkaantumiseen runkosarjan lopulla.
Kauteen 2017–2018 Voutilainen lähti edellisen kauden tapaan Janne Juvosen aisaparina. Hän jäi Juvoselle selkeäksi kakkosmaalivahdiksi runkosarjassa ja pelasi 21 ottelua. Voutilainen pelasi myös kuusi Mestis-ottelua lainalla Peliitoissa. Hänet kuitenkin valittiin yllättäen Pelicansin aloittavaksi maalivahdiksi pudotuspelien ensimmäiselle kierrokselle. Voutilainen pelasi joukkueen kaikki kolme playoff-ottelua ja hän torjui Pelicansin toisessa ottelussa 3–0-voiton Saimaan Pallosta, joka kuitenkin eteni lopulta puolivälieriin otteluvoitoin 2–1.
Voutilainen siirtyi kaudeksi 2018–2019 kaksivuotisella sopimuksella JYPiin. Hän jäi joukkueen pääasialliseksi kakkosmaalivahdiksi Eetu Laurikaiselle ja pelasi 15 runkosarja- ja kaksi Mestarien liigan ottelua. Voutilaisen kauteen mahtui myös muutamien viikkojen mittainen poissaolo lokakuussa 2018 tulleen loukkaantumisen vuoksi. Hän haki kauden aikana pelituntumaa myös neljän ottelun verran lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:stä.
Voutilainen ei jatkanut JYPissä enää toista sopimuskauttaan, vaan hän siirtyi kaudeksi 2019–2020 kaksivuotisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Voutilainen nousi joukkueen selkeäksi ykkösmaalivahdiksi ja hän sai tililleen 46 runkosarjaottelua. Voutilaisen kauteen mahtuu myös parin viikon mittainen poissaolo loukkaantumisen vuoksi helmikuussa 2020. Kauteen 2020–2021 hän lähti HPK:n toisena maalivahtina aisaparinaan tulokas Daniel Lebedeff. Syyskaudella joukkueen maalivahtiosastoa täydensi NHL-lainamaalivahti Emil Larmi, mutta tammikuussa 2021 HPK hankki Eetu Laurikaisen. Voutilainen pelasi alkukaudella kaikkiaan seitsemässä ottelussa ilman voittoa ja varsin heikolla torjuntaprosentilla 83,2%. Hän jäi lopulta joukkueen kolmosmaalivahdiksi Laurikaiselle ja Lebedeffille. Helmikuussa HPK vuokrasi Voutilaisen loppukaudeksi KooKoohon, kun joukkueen toinen maalivahti Oskari Salminen joutui loukkaantumisen vuoksi viikoiksi sivuun. Hän pelasi siellä kuusi ottelua, mutta jäi loppukaudella lopulta KooKoon kolmosmaalivahdiksi, kun sekä Salminen että Victor Brattström olivat pelikunnossa.
Kaudeksi 2021–2022 Voutilainen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue IF Björklöveniin. Hän eteni joukkueen kanssa aina finaaleihin saakka, mutta mestaruuden voitti ja SHL:ään nousi kuitenkin HV71 seitsemännen ottelun jälkeen HV71 voitoin 4–3. Tammikuussa 2022 Voutilainen teki Björklövenin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Saman vuoden lokakuussa hänen sopimustaan jatkettiin kahdella vuodella kevääseen 2025 saakka.
Maajoukkueura
Voutilainen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014. Hän toimi lähes koko turnauksen ajan Suomen kakkosmaalivahtina Kaapo Kähköselle ja pelasi vain noin kaksi jälkimmäistä erää puolivälieräottelusta Ruotsia vastaan. Voutilainen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013, jolloin Voutilainen jakoi torjuntavastuun Kähkösen kanssa ja pelasi kaksi ottelua. Yhteensä hän on pelannut kolme nuorten ja neljä poikien maaottelua.
Muuta
Voutilainen valmistui ylioppilaaksi Pohjois-Haagan yhteiskoulun lukiosta keväällä 2016.
Anckar
Anckar on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Veselin
Veselin (kyrillisillä aakkosilla Веселин) on slaavilaisissa maissa käytössä oleva miehen etunimi. Alun perin nimi on bulgarialainen. Sana vesel, josta nimi on johdettu, tarkoittaa eteläslaavilaisissa kielissä iloista.
Tiglatpileser I
pienoiskuva|Tigris-joen seudulta löydetty reliefi, joka kuvaa Tiglat-Pileser I:ä. Tiglatpileser I (1115–1076 eaa. ) akkadiksi 𒆪𒋾𒀀𒂍𒈗𒊏, oli Assyrian merkittävimpiä kuninkaita, jonka aikana maa nousi suurvallaksi. Tiglatpileser I:n nimi oli alun perin assyriaksi Tukulti-apil-Esharra (), mutta hänestä useimmiten käytetään kuitenkin Raamatun mukaista nimeä.
Tiglatpileser I:n luoma imperiumi oli Assyrian uusi suurvaltakausi sadan vuoden tauon jälkeen, ja se kesti vain kolme sukupolvea. Yhtenä syynä suurvalta-aseman murenemiseen olivat muun muassa aramealaisten jatkuvat hyökkäykset Mesopotamiaan. Alussa hän hyökkäsi luultavasti fryygialaisia Mushki-kansoja vastaan ja myöhemmin hän laajensi valtaansa Syyriassa ja Kurdistanin vuorilla ja valtasi lopulta Babylonian.
Tiglatpileser I pystyi rakentamaan suurvallan, koska Egypti oli jakautuneena Tanisin ja Theban johtamiin valtioihin, ja heettiläisten valtakunta oli luhistunut. Nebukadressar I:n johtama Babylonia oli Assyriaa sotilaallisesti heikompi. Tiglatpileser I ajoi 1114 eaa. pois maahan tunkeutuneet fryygialaiset mushkit Ylä-Eufratilta Assyrian alueella, mikä onnistui armeijan Tur Abdinin vuorten yli menneellä pikamarssilla. Tiglatpileser I valtasi samalla sotaretkellä Kommagenen itäisen Eufratin ja Kilikian välissä. Suuri määrä vihollisia surmattiin armotta, vankeja vietiin väkipakolla Assyriaan. Myös Itä-Kappadokia vallattiin.
Assyria kukisti heettiläisten jäljelle jääneet pikkuvaltiot Pohjois-Syyriasta ja heidät määrättiin maksamaan veroja. Samalla alueella taisteltiin myös aramealaisia vastaan. Assyrialaiset etenivät Vanjärven eli Nairin suuren meren eteläpuoliseen vuoristoon Khabikhin maahan ja kääntyivät länteen vallatakseen Mussrin ja Malatian. Nykyisessä Armeniassa sijainneet Nairimaat voitettiin ja pakotettiin maksamaan veroa. Viidentenä hallintovuotenaan Tiglatpileser I valtasi Comanan Kappadokiassa ja alueita Kilikiassa. Egyptiläiset tunnustivat nyt Assyrian Syyrian alueen uudeksi ylivaltiaaksi. Diplomaattisena huomionosoituksena Assyriaan lähetettiin lahjaksi krokotiili ja apinoita.
Tiglatpileser I palautti Assyrian entiseen laajuuteensa ja päätti valloittaa myös uusia alueita. Tiglatpileser I pyrki Välimerelle ja Foinikian kaupungit Byblos, Siidon ja Arvad, kuten monet muut kaupungit päättivät maksaa veroa välttyäkseen Assyrian armeijan voitetuille tekemistä julmuuksista. Tähän liittyi myös poliittista taktikointia: jos Assyrian ylivalta tunnustetaan, sen armeija suojelee kaupunkeja aramealaisia ryöstelijöitä. Tiglatpileser I marssi Libanoniin, josta Amurruun ja meren yli Simyraan kuuden tunnin purjehduksen päähän. Libanon valloitettiin kokonaan 1095 eaa., foinikialaiset maksoivat Assyrialle jo entuudestaan veroa. Tiglatpileser I taisteli monta kertaa maahan tunkeutuvia aramealaisia vastaan tunkeutuen Syyrian Palmyraan eli Tadmoriin.
Kun Babylonian kuningas Nebukadressar I kuoli, hänen seuraajansa päätti hyökätä Assyriaan ryöstämään maata. Tiglatpileserin I johtamat assyrialaiset kostivat hyökkäämällä Babyloniaan valloittaen Babylonin ja loput maasta. Sinettitaide oli yleistymässä niihin aikoihin.
Hallitsijana Tiglatpileser I pyrki edistämään maanviljelyä ja karjanhoitoa. Hän oli myös rakennuttaja; Assuriin rakennettiin hänen hallintokaudellaan suuri Anulle ja Adadille omistettu zikkurat.
Tyynenmerenlohet
pienoiskuva|240px|[[Punalohi (Oncorhynchus nerka)]] Tyynenmerenlohet (Oncorhynchus) on lohien heimon suku, joka käsittää kaksitoista Tyynenmeren pohjoisosassa sekä siihen laskevissa Pohjois-Amerikan ja Koillis-Aasian sisävesissä elävää kalalajia sekä useita niiden alalajeja. Omalla levinneisyysalueellaan tyynenmerenlohet vastaavat ekologisesti ja elintavoiltaan Euroopan ja Pohjois-Atlantin alueen Salmo-sukuun kuuluvia lohia ja taimenia ja ovat niiden lähisukulaisia. Suvun nimi Oncorhynchus tarkoittaa ”koukkukuonoista” ja viittaa kutukypsän koiraskalan leuanmuotoon. Suomessa tyynenmerenlohista tunnetuin on Yhdysvalloista Suomeen viljelykalaksi tuotu kirjolohi (Oncorhynchus mykiss).
Tyynenmerenlohista kuusi (punalohi, kyttyrälohi, koiralohi, hopealohi, kirsikkalohi ja kuningaslohi) ovat vaelluskaloja, jotka syntyvät joissa, kasvavat usean vuoden ajan meressä ja palaavat lopulta kotijokeensa kudulle. Kudun jälkeen ne kuolevat eivätkä enää palaa mereen, toisin kuin Atlantin lohi. Osa lajeista taas elää koko ikänsä sisävesissä. Nämä sisävesilajit jakautuvat usein moniin maantieteellisiin alalajeihin.
Rannikoiden jokikutuiset tyynenmerenlohet ovat taloudellisesti erittäin merkittäviä Tyynenmeren molemmin puolin, ja niiden kalastus on tarkkaan säädeltyä. Sekä rannikoiden että sisävesien lajit ovat myös tärkeitä virkistyskalastuskohteita.
Monia lajeja on siirretty alkuperäisen elinalueensa ulkopuolelle. Kirjolohi on tärkeä monissa Euroopan osissa ja useita muita lajeja on kotiutettu tai yritetty kotiuttaa Luoteis-Venäjälle. Niitä on myös siirretty muun muassa Pohjois-Amerikan Suuriin järviin, Etelä-Amerikkaan ja Uuteen-Seelantiin.
Aerofoni
Aerofoni on yleisnimi soittimille, jotka ottavat ilmavirtauksesta ääniaalloiksi muunnettavaa energiaa. Tämä tapahtuu ilman, että soittimen tai siinä olevan kielen vapaa värähtely suoraan tuottaisi merkittävää ääntä. Nimityksen keksivät Erich Moritz von Hornbostel ja Curt Sachs luokitellessaan musiikki-instrumentteja vuonna 1914. Hornborstel–Sachs-luokittelussa aerofonit jaetaan edelleen kahteen alaluokkaan:
Bissaun katedraali
Bissaun katedraali, tunnetaan myös nimellä Sé Catedral de Nossa Senhora da Candelária (Candelarian Neitsyen katedraali) on katolinen katedraali Bissaun kaupungissa Guinea-Bissaussa ja Bissaun hiippakunnan keskus. Toinen kirkon torneista toimii myös majakkana.
Alice Weidel
thumb|Alice Weidel Alice Weidel (s. 1979) on saksalainen poliitikko. Hän on toinen oikeistopopulistisen Vaihtoehto Saksalle -puolueen liittopäiväryhmän johtajista.
Weidel on marraskuusta 2019 lähtien toiminut puolueensa liittovaltion varapuheenjohtajana ja helmikuusta 2020 lähtien AfD:n osavaltioyhdistyksen puheenjohtajana Baden-Württembergissä.
Bissaun katedraali
Historia
thumb| Katedraali sisältä.
Alice Weidel
Lapsuus ja nuoruus
Weidel syntyi Gütersloh’ssa ja asui nuoruutensa Versmoldissa, jossa hän valmistui lukiosta vuonna 1998. Hän opiskeli kauppatiedettä ja taloustiedettä Bayreuthin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 2004. Hän teki väitöskirjansa Kiinan eläkejärjestelmästä työskennellen samalla Kiinan Pankissa, ja vietti sitä tehdessään kuusi vuotta Kiinassa. Hän on työskennellyt konsulttina Goldman Sachsille ja Allianzille.
Bissaun katedraali
Rakennus
Kirkko sijaitsee korotettuna, hieman puistokadun takana, muodostaen pienen aukion. Katedraali edustaa tyyliltään modernia uusromantiikkaa. Kirkon pohjoistorni toimii myös majakkana. Se opastaa laivoja Geba-joen estuaarilta Bissaun satamaan.
Alice Weidel
Poliittinen ura
Weidel liittyi Vaihtoehto Saksalle -puolueeseen vuonna 2013.
Poliittisia näkemyksiä
Weidel vastustaa samaa sukupuolta olevien avioliittoa, mutta kannattaa rekisteröityä parisuhdetta samaa sukupuolta oleville.
Hän kannattaa talousliberalismia ja veronalennuksia, kannattaa perintöveron poistoa ja pitää Margareth Thatcheria esikuvanaan.
Yksityiselämä
Weidel asuu naispuolisen srilankalaissyntyisen puolisonsa ja kahden adoptoidun lapsen kanssa Sveitsissä.
Mikä minusta tulee isona?
Mikä minusta tulee isona? on suomalaisen Hevisauruksen seitsemän studioalbumi, joka julkaistiin 1. syyskuuta 2017. Yhtye esitti syys–lokakuussa 2017 samannimistä musikaalia Linnanmäen Peacock-teatterissa. Sen käsikirjoittivat Kiti Kokkonen ja Olavi Tikka.
Albumi sijoittui Suomen virallisella listalla sijalle 29, ja fyysisten albumien joukossa parhaimmillaan sijalle 7.
Luxemburg-vuodot
Luxemburg-vuodot eli Luxembourg Leaks (tunnetaan myös lyhenteillä Lux Leaks tai LuxLeaks) on kansainvälisistä tutkivista journalisteista koostuvan International Consortium of Investigative Journalists -ryhmän vuonna 2014 tekemä paljastus, jossa julkaistiin salassa pidettävää aineistoa Luxemburgin veroparatiisissa tapahtuneesta ulkomaisten yritysten veronkevennysohjelmasta. LuxLeaks ei nimestään huolimatta ole osa Wikileaksin suurta asiakirjapaljastusta vaan erillinen tapahtumaketju.
LuxLeaksissa paljastettiin noin 300 ulkomaalaisyritystä, jotka ovat tehneet veronkierroksi määriteltävää verosuunnittelua suoraan Luxemburgin viranomaisten myötävaikutuksella.
Asiakirjat julkisuuteen vuosi PricewaterhouseCoopers -konsulttitoimiston entinen työntekijä Antoine Deltour, joka omien sanojensa mukaan kopioi dokumentit työpaikallaan vuonna 2010. Hänen alkuperäisenä tarkoituksenaan ei ollut vuotaa dokumenttien sisältöä julkisuuteen. Hän tosin antoi ne ranskalaiselle journalistille, joka julkaisi ne kaksi vuotta myöhemmin kansainvälisen tutkivien journalistien yhteenliittymän, ICIJ:n (International Consortium of Investigative Journalists:in) nettisivuilla.
Paljastetuissa asiakirjoissa mainitaan myös neljä suomalaisyritystä: rakennusyhtiö SRV, pakkausyhtiö Huhtamäki, Suomen Lähikauppa (johon kuuluvat muiden muassa Siwa ja Valintatalo) ja metsäalan rahaston konsulttiyhtiö Dasos Capital Oy. Mukana on myös kolme Suomeen kiinteässä yhteydessä olevaa ulkomaalaisyritystä, joista kaksi on pohjoismaisia sijoitusyhtiöitä: IK Investment Partners ja Altor Funds. Kolmas yhtiö on yhdysvaltalainen vahinkovakuutusyhtiö AIG, jonka suomalainen tytäryhtiö kuuluu Luxemburgin verottajan kanssa tehtyyn ennakkosopimukseen.
Suomalaisia yhtiöitä avusti "verotuksen optimoinnissa" luxemburgilainen rahoitusviranomainen Marius Kohl. Asiakirjojen tultua julkisuuteen alettiin julkisuudessa monella taholla kutsumaan näitä, sinänsä Luxemburgin lain mukaisia, yritysten vero-optimointeja (eng. "fiscal optimization") veronkierroksi.
Power (vuoden 2014 elokuva)
Power on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut intialainen kannadankielinen toimintaelokuva, jonka on ohjannut K. Madesh. Sen pääosissa esiintyivät Puneeth Rajkumar ja Trisha Krishnan. Elokuva on virallinen uudelleenfilmatisointi telugunkielisestä elokuvasta Dookudu.
Robert Peel
Robert Peel, 2nd Peel Baronet of Clanfield (5. helmikuuta 1788 Bury, Lancashire – 2. heinäkuuta 1850 Lontoo) oli Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri joulukuusta 1834 huhtikuuhun 1835 ja uudelleen 30. heinäkuuta 1841 – 29. kesäkuuta 1846.
Poliittinen ura
Vuosikymmenen Peel vietti vähäisissä asemissa Tory-hallituksissa sotaministeriön alivaltiosihteerinä, Irlannin pääministerinä, ja Bullion Committeen puheenjohtajana, jonka tehtävä oli vakauttaa valtiontalous Napoleonin sotien jälkeen. Peel vaihtoi vaalipiiriään kahdesti, ensin toiseen pieneen vaalipiiriin, Chippenhamiin ja sitten Oxfordin yliopiston parlamenttiedustajaksi 1817 ja vuodesta 1830 Tamworthista.
Peel oli yksi toryjen nousevista tähdistä. Saatuaan ensimmäinen arvovaltaisen ministeriön paikan vuonna 1822 sisäministerinä hän toi lukuisia uudistuksia rikoslakiin. Tässä asemassaan hänet tunnetaan parhaiten Suur-Lontoon poliisitoimen luojana vuonna 1829. Sen päämaja sijaitsi Scotland Yardilla. Poliisivoimiin kuului 1000 konstaapelia, jotka vastasivat rikoksien ennaltaehkäisystä ja tutkinnasta.
Ideaansa poliisivoimien uudistamiseen Peel oli kokeillut ensimmäisenä Royal Irish Constabularyn luotuaan 1814. Tämä oli ensimmäinen perustettu poliisilaitos. Se oli miehitetty enimmäkseen protestanteilla, joten katolilaiset vihasivat Peelia ja nimittävät tätä nimellä "Orange Peel" (”Oranian Peel”) viittauksena Vilhelm Oranialaiseen, joka löi katolilaisten kapinan voittamalla Jaakko II:n Boynessa 1690.
Alemmat yhteiskuntaluokat vaativat uudistuksia ja katolilaisten emansipaatio oli yksi vaatimuksista. Kun konservatiiviset toryt kieltäytyivät uusista uudistuksista, whigit nousivat valtaan 1830. Seuranneet vuodet olivat myrskyisiä, mutta lopulta tarpeeksi uudistuksia oli saatu läpi ja kuningas Vilhelm IV kutsui jälleen toryt valtaan. Peel valittiin pääministeriksi 1834. Hän oli Italiassa tuolloin, joten Wellingtonin herttua toimi viranhoitajana kolmisen viikkoa.
Toryjen hallitus oli vähemmistössä ja toimi vain whigien suopeuden ansiosta. Ohjelmanaan tammikuun 1835 vaaleihin Peel antoi Tamworthin manifestin, josta lasketaan konservatiivipuolueen synty. Hän hyväksyi whigien vuoden 1832 vaalipiirien reformilain ja julisti pyrkivänsä "maltillisiin" muutoksiin ja säilyttävänsä, mikä Britannian historiassa on tärkeintä. Ironisesti Peelillä ei ollut vaalipiirissään vastaehdokkaita, joten hänet valittiin yksimielisesti. Whigit kuitenkin hylkäsivät lukuisia hallituksen ehdotuksia, joten turhautuneisuuttaan hallitus erosi ja whigit palasivat valtaan pääministerinään lordi Melbourne. Peelin ensimmäisen hallituksen tärkeimmäksi saavutukseksi jäi kirkon aseman tarkistus. thumb|Robert Peel Toukokuussa 1839 Peel sai toisen tarjouksen muodostaa hallitus, nyt kuningatar Viktorian alaisuudessa. Hallitus olisi ollut jälleen vähemmistöhallitus ja monet kuningattaren lähipiiristä olivat lähellä whigejä. Peel pyysi korvaamaan joitain tästä joukosta konservatiiveillä, joka johti ns. makuukamarikriisiin (Bedchamber Crisis). Pyyntöön ei kuitenkaan suostuttu, Peel kieltäytyi hallituksen muodostamisesta ja whigit palasivat valtaan.
Peel muodosti lopulta enemmistöhallituksen heinäkuussa 1841. Peelin kuuluisa vuoden 1844 tehdaslaki (Factory Act 1844) rajoitti 8–13-vuotiaiden lasten työtunnit 6½ tunnin vuoroihin ja korkeintaan 10 tuntiin joka toinen päivä. Naisten ja nuorten miesten työpäivät lyhennettiin 12 tuntiin ja yhdeksään lauantaina. Joitain turvallisuusmääräyksiäkin otettiin käyttöön.
Vuonna 1843 Peel yritettiin murhata. Hullu skottilainen metsätyömies Daniel M'Naghten seurasi häntä monta päivää, ennen kuin ampui vahingossa Peelin sihteerin Edward Drummondin Downing Streetillä.
Kuuluisin Peelin ministeriön esitys oli viljalait, jotka lopulta johti torypuolueen hajoamiseen. Irlannin perunaruton ja nälänhädän seurauksena Peel pyrki poistamaan viljatullit, jotka rajoittivat viljan tuontia olivat suoraan viljelijöiden eduksi. Peelin oma puolue vastusti vapautusyritystä, mutta se hyväksyttiin whigien ja radikaalien tuella 29. kesäkuuta 1846. Seuraava laki hylättiin protestina ja hallitus erosi. Tullien poisto helpotti kuitenkin hiukan nälänhätää.
Peel säilytti osan tukijoistaan ja häntä houkuteltiin 1849 whigien, radikaalien ja peeliläisten hallitukseen. Peel pysyi kuitenkin konservatiivisten periaatteidensa takana ja kieltäytyi. Peel edisti edelleen vapaakauppaa ja toimi purjehduslakien kumoamiseksi.
Kuolema
Peel putosi hevosen selästä Lontoossa 29. kesäkuuta 1850 ja kuoli kolmen päivän kuluttua 62 vuoden ikäisenä. Hänen peeliläiset seuraajansa lordi Aberdeen ja William Gladstone perustivat whigien kanssa liberaalipuolueen.
Lukemisia Kansalle
thumb|200px|Lehden ensimmäisen numeron etusivu. Lukemisia Kansalle oli Porvoossa vuosina 1855–1856 ilmestynyt aikakauslehti.
Kirjanpainaja Petter Widerholmin kustantama ja Eero Salmelaisen toimittama Lukemisia Kansalle oli ruotsalaisten ja saksalaisten esikuvien mukainen kansanlehti, joka pyrki tarjoamaan rahvaalle hyödyllistä ja huvittavaa luettavaa. Lukuhalua lisäämällä se halusi estää ”joutilaisuutta ja juopumusta ja muuta näitä seuraavaa kurjuutta ja onnettomuutta”. Vaatimaton lehti ilmestyi kerran kuussa kahden vuoden ajan.
Chow Yun-fat
Chow Yun-fat (s. 18. toukokuuta 1955 Lamma Island, Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen näyttelijä ja John Woon luottomies.
Veselin Tsinzov
Tsinzov debytoi maastohiihdon maailmancupissa joulukuussa 2007 Rukalla ollen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 84. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2010 Rybinskin 30 kilometrin kilpailusta sijoituttuaan sijalle 21. Tsinzovin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 14. sija, jonka hän saavutti Szklarska Poreban 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailusta tammikuussa 2014.
Tsinzov on osallistunut kaksiin talviolympialaisiin vuosina 2010 ja 2014. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on 41. sija vuoden 2015 kisojen 15 kilometriltä Sotšista. Samojen kisojen joukkuesprintissä hän oli 19. Tsinzov on osallistunut myös viisiin MM-kilpailuihin, jossa hänen paras sijoituksensa on niin ikään 41. sija vuoden 2009 MM-kisojen 50 kilometriltä.
Laen lento-onnettomuus 1948
Laen lento-onnettomuus 1948 tapahtui 18. huhtikuuta 1948, kun Guinea Air Tradersin Lockheed Hudson IIIA syöksyi maahan lähellä Laen kaupunkia Uuden-Guinean territoriossa (osa nykyistä Papua-Uutta-Guineaa). Kone oli juuri lähtenyt Laesta lennolle Bulolon kautta Wauun, kun vasemman puolen moottori lakkasi toimimasta. Kone sakkasi, joutui syöksykierteeseen ja syöksyi saarelle Markham-joessa, neljä kilometriä Laen lentoasemasta länteen. Lennolla oli kaksi miehistön jäsentä ja 35 matkustajaa, ja kaikki menehtyivät onnettomuudessa. Vain lentäjällä oli istuin ja siten turvavyö, sillä onnettomuuslennolla käytössä oli rahtikone. Laen onnettomuus on pahin Papua-Uuden-Guinean alueella tapahtunut lento-onnettomuus.
Onnettomuuden todennäköiseksi syyksi todettiin lentäjän virhe, sillä lentäjää koulutettaessa häntä ei missään vaiheessa vaadittu osoittamaan kykenevänsä hallitsemaan yhdellä moottorilla lentävää konetta lentoonlähdössä, laskeutumisessa ja sakkauksessa. Lisäksi onnettomuuteen vaikutti koneen virheellinen kuormaus, jonka seurauksena painopiste oli liian takana. Moottorivian aiheutti väsymismurtuma moottorin käyttövaihteessa.
Les Chants Magnétiques
Les Chants Magnétiques, monissa painoksissa käännetty nimellä Magnetic Fields, on Jean-Michel Jarren kolmas albumi Disques Dreyfus -levymerkin alaisuudessa. Levy julkaistiin vuonna 1981. Albumi oli eräs ensimmäisiä äänitteitä, jotka käyttivät sampleja musiikillisina elementtinä. Magnetic Fields on myös tyyliltään hieman erilainen kuin Jarren aiempien albumien äänimaailma. Tähän albumiin Jarre sai osittain inspiraatiota Andy Warholin töistä samoin kuin digitaalisen ääniteknologian mahdollisuuksista verrattuna esimerkiksi läpimurtoalbumiin Oxygène, jossa hän käytti analogisia syntetisaattoreita.
Pitkä avausraita koostuu kolmesta erillistä osasta, joista toinen hitaampi osa sisältää runsaasti sample-tekniikkaa. Se osaltaan enteilee Jarren tulevaa äänimaailmaa vuoden 1984 Zoolook-albumilla.
Albumi saavutti listasijoituksen #6 UK chartissa ja #98 US chartissa.
Albumin nimi
Albumilla on sekä ranskan- että englanninkielinen nimi. Ranskalainen nimi Les Chants Magnétiques on sanaleikki, jonka suora suomennos olisi magneettisia lauluja. Ranskan kielen puheessa sana chants ääntyy melkein identtisesti sanan champs kanssa, jolloin nimi Les Champs Magnétiques tarkoittaisi suomennettuna magneettikenttiä. Vinyylialbumin levypussikannessa ja CD-levyn kansivihkosessa sisäsivuilla on merkitty "painovirhe", jossa on sana champs on yliviivattu ja yläpuolelle kirjoitettu chants. Koska sanaleikille on täysin mahdotonta löytää käännösvastineita muissa kielissä, on kansainväliseksi nimeksi valittu yksinkertaisesti "Magnetic Fields".
Taipei 101
Taipei 101 on pilvenpiirtäjä ja maamerkki Taipeissa, Taiwanissa. Rakennuksen korkeus on 508 metriä ja se oli maailman korkein pilvenpiirtäjä vuodesta 2004 alkaen, kunnes vuonna 2010 Burj Khalifa valmistui Dubaissa. Rakennuksessa on 106 kerrosta, joista 101 on maan päällä – tästä tulee myös rakennuksen nimi. Rakennus otettiin käyttöön 31. joulukuuta 2004.
Rakennuksen suunnitteli taiwanilainen arkkitehti C.Y. Lee. Rakennus on vaaleanvihreä ja muistuttaa bambukasvia. Tornin rakentaminen kesti kuusi vuotta ja maksoi 1,8 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Tornissa on myös maailman toiseksi nopeimmat hissit (nopeimmat Burj Khalifassa), jotka kulkevat pääkerroksesta 89. kerroksen sisällä sijaitsevalle näköalatasanteelle 37 sekunnissa. Hissi kulkee noin 17 metriä sekunnissa, eli noin 63 kilometriä tunnissa. Hissit rakennukseen toimitti Toshiba ja niiden koneisto on suomalaisen Koneen.
Vaikka rakennus on huomattavan korkea, se on suunniteltu kestämään niin maanjäristyksiä kuin hirmumyrskyjä. 31. maaliskuuta 2002 Taiwania ravisteli maanjäristys, jonka voimakkuus oli 6,8 Richterin asteikolla. Se hajotti rakennuksen kyljessä kulkeneen huoltohissin ja pudotti katolta muutamia nostokurkia, mutta itse rakennus säilyi vahingoitta.
Kinnarin pesäpallokenttä
Kinnarin pesäpallokenttä on Kinnarin kaupunginosassa Järvenpäässä sijaitseva pesäpallostadion. Kenttä toimii Kinnarin Pesiksen kotikenttänä, ja seuran miesten edustusjoukkue pelasi sillä Superpesistä vuosina 2002–2004.
Kentän erikoisuutena on kotipesästä katsottuna oikealla puolella sijaitseva Sammakkolampi, johon pallo voi myös mennä kesken ottelun.
Åsne Seierstad
Åsne Seierstad (s. 10. helmikuuta 1970 Oslo, Norja) on norjalainen freelancetoimittaja ja kirjailija, joka tunnetaan erityisesti sota-alueiden kuvauksistaan.
Seierstad on työskennellyt freelancetoimittajana norjalaisille ja ulkomaisille lehdille. Hän on toiminut kirjeenvaihtajana Venäjällä ja Kiinassa. Ensimmäiset sotajuttunsa hän teki Kosovosta ja on sen jälkeen raportoinut Afganistanin ja Irakin sodista.
Tuotanto
Med ryggen mot verden (2000) käsittelee Serbiaa. Kabulin kirjakauppiaassa hän kertoo afgarnistanilaisen kirjakauppiaan ja tämän perheen arjesta. Bestsellerkirja sai kritiikkiä, ja sen päähenkilön esikuvana ollut Shah Muhammad Rais paheksui teosta syvästi. Satayksi päivää on kuvaus Irakin sodasta ja Groznyin enkelit raportti Tšetšenian murhenäytelmästä, Suomeksi kesäkuussa 2014 ilmestyvässä teoksessa Yksi meistä hän kertoo norjalaisesta joukkomurhaajasta Anders Behring Breivikstä.
Ejektiivi
Ejektiivi on konsonantti, jossa kurkunpää suljetaan ja sitä nostetaan, jolloin konsonantti voimistuu napsahtavaksi, kun sen sulkeuma avataan. Ejektiivejä voidaan sanoa "sylkäistyiksi" konsonanteiksi. Ejektiivejä voivat olla klusiilit, affrikaatat tai jopa pelkät hankausäänteet. Ejektiivejä esiintyy Kaukasian, Amerikan ja Afrikan kielissä, esimerkiksi tšetšeenissä, abhaasissa ja ketšuassa.
Miesten Ykköspesis-kausi 2021
Ykköspesis-kausi 2021 oli Suomen pesäpallon toiseksi korkeimman sarjatason Ykköspesiksen 41. kausi. Kauteen osallistui 12 joukkuetta. Sarjan oli tarkoitus tämän kauden ajan olla poikkeuksellisesti 13 joukkueen sarja, sillä yksikään joukkue ei pudonnut koronaviruspandemian vuoksi edellisellä kaudella sarjasta. Sotkamon Jymyn kakkosjoukkue Jaguars kuitenkin luopui sarjapaikastaan, joten sarjan koko säilyi entisellään. Alun perin sarjan oli tarkoitus alkaa 13. toukokuuta, mutta kauden alkua jouduttiin siirtämään koronaviruspandemian vuoksi. Kausi alkoi lopulta 2. kesäkuuta.
Sarjan voitti Oulun Lippo. Sen lisäksi nousukarsintoihin pääsi edellisellä kaudella Ykköspesikseen Suomensarjasta noussut Jyväskylän Lohi. Kaikki edellisen kauden väliin jättäneet joukkueet – Laukaan Urheilijat, Ulvilan Pesä-Veikot ja Vähänkyrön Viesti – putosivat Suomensarjaan. Niiden tilalle Ykköspesikseen nousivat seuraavaksi kaudeksi Haapajärven Pesä-Kiilat ja Kouvolan Pallonlyöjien kakkosjoukkue. Yksikään joukkue ei onnistunut nousemaan Superpesikseen.
Sarjajärjestelmä
Runkosarja pelattiin kaksinkertaisena sarjana. Sen neljä parasta joukkuetta pääsivät välierävaiheeseen. Välierissä runkosarjan voittaja kohtasi neljänneksi sijoittuneen joukkueen ja toiseksi sijoittunut kolmanneksi sijoittuneen joukkueen. Välierät pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä, ja niiden voittajat etenivät superpesiskarsintaan Superpesiksen toiseksi ja kolmanneksi heikoimpia joukkueita vastaan. Superpesiskarsinta pelataan ottelupareina, joiden voittajat pelaavat Superpesiksessä kaudella 2022.
Ykköspesiksen runkosarjan kaksi heikointa joukkuetta taas putosivat suoraan Suomensarjaan seuraavaksi kaudeksi. Lisäksi, jotta joukkuemäärä pysyisi 12:ssa yhden ylimääräisen joukkueen pudotessa Superpesiksestä, runkosarjan yhdeksänneksi ja kymmenenneksi sijoittuneet pelasivat paras kolmesta -järjestelmällä sarjassa säilymisestä.
Välierät
Välierissä runkosarjan voittaja kohtasi runkosarjan neljänneksi sijoittuneen joukkueen ja runkosarjan toiseksi paras joukkue kolmanneksi parhaan joukkueen. Ottelusarjat pelattiin paras kolmesta -menetelmällä ja niiden voittajat etenivät Superpesiskarsintaan. Kotietu oli runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella.
Putoamiskarsinta
Putoamiskarsintaan joutuivat runkosarjan yhdeksänneksi ja kymmenenneksi sijoittuneet joukkueet. Ottelusarja pelattiin paras kolmesta -menetelmällä. Häviäjä putosi Suomensarjaan kaudeksi 2022. Voittaja säilytti paikkansa Ykköspesiksessä. Kotietu oli runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella.
Rakennustekniikka
thumb|350px|Sillat ovat perinteisesti olleet eräitä vaativimpia ja näyttävimpiä rakennustekniikan tuotteita. Kuvassa [[Puente del Alamillo -silta Espanjan Andalusiassa.]] Rakennustekniikka on rakennusten ja erilaisten rakenteiden suunnitteluun, tuottamiseen, kunnossapitoon ja korjaukseen keskittyvä tekniikan ala. Rakennustekniikkaan lasketaan kuuluvaksi kaikki rakentamiseen liittyvät tekniikan alat lukuun ottamatta arkkitehtuuria. Näitä ovat muun muassa:
Rakennustekniikan teorian hallinta vaatii kaikilla aloilla hyvää teknillisen mekaniikan perusteiden tuntemusta.
Rakennustekniikkaa voi opiskella useissa eri ammattikorkeakouluissa sekä Aalto-yliopistossa, Oulun yliopistossa ja Tampereen teknillisessä yliopistossa. Oulun yliopistossa rakennustekniikka on myös konetekniikan koulutusohjelman yhtenä suuntautumisvaihtoehtona.
Aiheesta muualla
هندسة معمارية
Mikko Neuvonen
Mikko Neuvonen on suomalainen muusikko ja näyttelijä. Näyttelijänä hänet tunnetaan muun muassa pääroolistaan vuonna 2008 MTV3-kanavalla esitetystä Veljet-sarjasta ja sen vuonna 2011 esitetystä jatko-osasta Maailmanparantaja.
Muusikkona Neuvonen esiintyy nimellä Mikko Heikinpoika. Hän esitti omaa musiikkiaan Talent Suomi -kykyjenetsintäohjelman kuudennella tuotantokaudella edeten semifinaaleihin.
Lotta Wennäkoski
Lotta Annukka Wennäkoski (s. 8. helmikuuta 1970 Helsinki) on suomalainen taidemusiikin säveltäjä.
Ura
Wennäkoski opiskeli viulunsoittoa Béla Bartók -konservatoriossa Budapestissä vuosina 1989–1990 sekä sävellystä Sibelius-Akatemiassa vuosina 1994–2000 opettajinaan Eero Hämeenniemi, Kaija Saariaho ja Paavo Heininen sekä Haagin kuninkaallisessa konservatoriossa 1998–1999 opettajanaan Louis Andriessen.
Wennäkoski sävelsi aluksi kuunnelmien ja lyhytelokuvien musiikkia, sittemmin muun muassa laulusarjoja sekä kuoro- ja orkesteriteoksia. Hänen tunnetuimpia sävellyksiään ovat Esa-Pekka Salosen tilauksesta tehty Sakara (2003), N! Naisen rakkautta ja elämää (2002–03), jossa Wennäkosken musiikki yhdistyy Robert Schumannin laulutaiteeseen, huilukonsertto Soie (2009) sekä Ylen tilaama Amor omnia (2011–12) samannimiseen mykkäelokuvaan.
Vuonna 2017 BBC tilasi Wennäkoskelta viisiminuuttisen orkesteriteoksen Flounce Proms-musiikkifestivaalin päätöskonserttiin. Säveltäjänä Wennäkoskea on luonnehdittu lyyrikoksi, ja hän on itse luonnehtinut liikkuvansa jännittävien äänenvärien ja perinteisempien eleiden kuten melodisten fragmenttien välimaastossa ja pitävänsä ilmavuutta ja selkeyttä ja tunteellisuutta tärkeinä. Wennäkoski on todennut olevansa kiinnostunut oopperasäveltämisestä, muttei sinfonioista.
Wennäkoski toimi Tampere Biennalen taiteellisena johtajana vuosien 2008 ja 2010 festivaalien ajan, Tapiola Sinfoniettan kausisäveltäjänä kaudella 2010–2011 ja suunnitteli kamariorkesteri Avanti!n 32. Suvisoitto-festivaalin ohjelmiston kesällä 2017. Hänen puolisonsa on bassoklarinetisti Heikki Nikula.
Morsiussaatto Hardangerin vuonolla
Morsiussaatto Hardangerin vuonolla (norj. Brudeferd i Hardanger) on tunnettu norjalainen maalaus, joka edustaa romantiikkaa. Alkuperäisteoksen maalasivat yhteistyössä Adolph Tidemand ja Hans Gude vuosina 1847–1848 Düsseldorfissa. Tidemand vastasi ihmishahmoista ja Gude maisemasta. Myöhemmin taulusta on maalattu useita muita versioita.
Lotta Wennäkoski
Ura
Vuonna 2014 Wennäkosken Laurus-nuorisokuorolle säveltämä ”Perhosen voima” kantaesitettiin Vantaan musiikkiopiston 50-vuotisjuhlakonsertissa. Vuonna 2021 hänelle myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilijaprofessoriapuraha.
Kate Lehman
Lehman syntyi Lontoossa ja eli nuoruutensa Pariisissa. Nykyään hän asuu Manhattanilla New Yorkissa, missä hän on asunut jo viimeiset 20 vuotta ja missä hän maalaa aviomiehensä Travis Schlahtin kanssa. Taiteen opiskelun Lehman aloitti 15-vuotiaana L'academie Roedererissa Pariisissa. Sen jälkeen hän keskittyi akateemisiin tekniikoihin Minnesota River School of Fine Artissa Patrick Devonasin ohjauksessa. Hän jatkoi Devonasin johdolla ja myöhemmin vielä Water Street Atelierissa Jacob Collinsin ohjauksessa.
Sotkamo
Sotkamo on Suomen kunta, joka sijaitsee Kainuun maakunnan eteläosassa. Kunnassa asuu 0 ihmistä ja sen pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km².
Sotkamossa on kaksi taajamaa, kirkonkylä ja Vuokatti. Ne sijaitsevat noin kuuden kilometrin päässä toisistaan, mutta muodostavat tilastollisessa taajamaluokituksessa saman yhteenkasvaneen taajaman. Sotkamon naapurikunnat ovat Kajaani, Kuhmo, Nurmes, Paltamo, Rautavaara, Ristijärvi ja Sonkajärvi.
Sotkamo valittiin 2000 Suomen luovimmaksi kunnaksi. Taloustutkimuksen vuonna 2008 julkaiseman tutkimuksen mukaan Sotkamo oli imagoltaan paras maan alle 20 000 asukkaan kunnista.
Historia
Ihminen saapui Sotkamon alueelle kivikaudella. Kiikarusniemeltä lähistöltä löydettiin 1982 runsaasti kivikauden kampakeramiikkaa, muun muassa Suomen vanhinta ja pohjoisinta lintukuvioista keramiikkaa.
Seutu kuului pitkään vienankarjalaisten vaikutuspiiriin, mistä kertovat useat paikannimet, kuten Katerma, Sumsa ja Jormasjärvi. Keskiajan lopulla korpiseutu muodostui liminkalaisten eräalueeksi. Kainuun jäi vuoden 1323 Pähkinäsaaren rauhan itäiseen vaikutuspiiriin. Asutus laajeni 1500-luvulla yli vanhan rajan, mutta vasta Täyssinän rauhassa 1595 Kainuu liitettiin Ruotsiin. 1600-luvun alussa alueella oli kolme kylää: Sotkamon, Jormaskylän ja Nuasjärven kylät. Seudulle tuli uudisasukkaita ennen kaikkea Paltamosta ja Oulujärven tienoilta, Keski-Suomesta, Savosta ja Karjalasta. Sotkamossa ja Kuhmonniemessä oli vuonna 1688 yhteensä 200 taloa.
Sotkamo kuului aluksi Paltamoon, kunnes siitä tehtiin oma kirkkoherrakuntansa vuonna 1647. Kuhmoniemi erotettiin 1856 Sotkamosta omaksi kirkkoherrakunnakseen, myöhemmin siitä tuli Kuhmon kaupunki. Vuodesta 1650 Sotkamo kuului 30 vuotta Pietari Brahelle läänitettyyn Kajaanin vapaaherrakuntaan. 1600-luvun lopun ja 1700-luvun sotien ja nälkävuosien jälkeen seurasi uudelleenrakennusvaihe, mm. poltetun kirkon tilalle valmistui Grels Nordlingin johdolla uusi vuonna 1737. Maanviljely ja tervakauppa vaurastuttivat väestöä. Pitäjään alettiin rakentaa jälleen uutta kirkkoa 1854. Johan Oldenburgin piirtämä ja T. J. Tolpon rakentama puukirkko valmistui 1870, kirkko on Kainuun suurin. Vanhan kirkon hirsistä tehtiin Naapurinvaaralle kansakoulu 1800-luvun lopulla.
Koski-Jaakko suunnitteli jo 1760-luvulla Kiantoperään Lappajoen suuhun, vanhan markkina- ja suolatien alkuun, Oulun kauppiaiden varastopaikkaa eli kauppalaa. Kuitenkin vasta vuosisadan lopulla alkoi alueen taloudellinen kehitys vilkastua. Vaarojen kaskiviljelystä siirryttiin monipuoliseen maatalouteen. Tervanpoltto muodostui merkittäväksi elinkeinoksi, kun 1800-luvun puolivälissä valmistuneet Ämmänkosken ja Koivukosken sulut mahdollistivat tervan viennin Ouluun asti. Vuonna 1900 Sotkamon tervanpoltto tuotti noin 4 000 tynnyriä tervaa, mutta jo 1900-luvun alussa tervan merkitys väheni.