cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
James Toseland
Vuosi 2005 ei ollut yhtä menestyksekäs, Toseland joutui tyytymään yhteen voittoon ja neljänteen sijaan MM-sarjassa. Seuraavana vuonna hän ajoi kolmen voiton kauden kuten toissa vuonnakin, muttei mahtanut mitään Troy Baylissille joka dominoi sarjaa miten tahtoi. 2007 Toseland nousi lajin kiistattomaksi ykköseksi voitettuaan kahdeksan kilpailua kauden aikana ja uransa toisen maailmanmestaruuden. Hän kävi tiukan taistelun mestaruudesta Noriyuki Hagan kanssa, lyöden japanilaiskuskin kauden päätteeksi vain kahdella pisteellä.
Menestyksekkään kauden aikana huhuttiin Toselandin siirtymisestä kuninkuusluokka MotoGP:hen, pääasiassa satellittitalleihin Pramac d'Antinille tai jopa Toselandin Superbiketallin siirtymisestä kyseiseen sarjaan. 1. elokuuta 2007 tiedotettiin hänen siirtyvän seuraavalla kaudella Tech 3 tiimin palvelukseen.
Maaliskuussa 2008 oli Toselandin ensimmäinen MotoGP-kilpailu Qatarissa. Aika-ajoissa hän yllätti kaikki sijoittumalla kakkoseksi ja oltuaan kisassa kuudes, joka oli hänen paras sijoituksensa kauden aikana (jota Toseland sivusi peräti viisi kertaa). Kauden päätteeksi Toseland oli 11. kokonaispisteissä.
Toivo Ojala
Toivo Vieno Aleksi Ojala (1887–1961) oli Jyväskylän seminaarin ja kasvatus­opillisen korkea­koulun piirustuksen, käsityön ja kaunokirjoituksen lehtori vuosina 1925–55. Lehtorina Ojala oli pedantti ja tarkka, mutta arvostettu. Hän uudisti seminaarin kuvaamataidon ja veiston opetusta. Oppilaiden keskuudessa hänet tunnettiin lempinimellä ”Jakso”, sillä hänellä oli tapana jaksottaa omat opetustuntinsa ajan pedagogisten oppien mukaisesti. Ojala piti ammatillista koulutusta tärkeänä. Niinpä vuonna 1946 Ojala oli mukana perustamassa Keski-Suomen keskusammattikoulua.
Toivo Ojala oli myös aktiivinen museomies. Hän toimi seminaarin kansatieteellisen museon johtokunnassa, ja oli yksi vuonna 1931 maakunta-aatteen innoittamana syntyneen Keski-Suomen museon perustajista. Hänestä tuli Keski-Suomen museon ensimmäinen museonhoitaja, ja hän hoiti tehtävää vuoteen 1949 asti.
Zach Werenski
Zachary "Zach" Werenski (s. 19. heinäkuuta 1997) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Columbus Blue Jacketsia.
Junioriura
Werenski harjoitteli ja pelasi kaudella 2013–2014 USA Hockey National Team Development Programissa. Hän sijoittui toiseksi joukkueessa tehtyään seitsemän maalia ja 24 syöttöpistettä 47 pelissä. Marraskuun ajan hän oli sivussa loukkaantumisen vuoksi.
Tulokaskaudellaan Werenski teki yhdeksän maalia ja 16 pistettä.
NHL
Syyskuussa 2019 Werenski teki kolmen vuoden jatkosopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa, jossa pelasi jo kolme edeltävää kautta.
Kun edeltävää sopimusta oli vielä vuosi jäljellä, Werenski teki Blue Jacketsin kanssa kuusivuotisen ja yhteensä 57,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen, joten Werenskin sopimus Blue Jacketsin kanssa jatkuu kauden 2027-2028 loppuun saakka.
Maajoukkueura
Werenski edusti Yhdysvaltain maajoukkuetta vuoden 2014 World U-17 Hockey Challengessa, jossa hän sai yhden syöttöpisteen kuudessa ottelussa ja voitti kisojen päätteeksi kultamitalin. Werenski edusti Yhdysvaltoja myös vuoden 2015 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän teki turnauksen viidessä pelissä yhden maalin ja sai yhden syöttöpisteen.
Isabelle Eberhardt
thumb Isabelle Eberhardt (17. helmikuuta 1877 – 21. lokakuuta 1904) oli sveitsiläinen seikkailija ja kirjailija.
Eberhardt oli kiinnostunut Pohjois-Afrikasta ja julkaisi 18-vuotiaana sinne sijoittuvan romaanin. Täytettyään 20 vuotta hän muutti Algeriaan, pukeutui mieheksi ja kääntyi islamiin. Mieheksi pukeutuneena Eberhardt pääsi näkemään suufilaisen Qadiriyya-veljeskunnan toimintaa, jota hän kuvasi kirjoituksissaan. Eberhardt tuki yhteiskunnan vähäosaisia, mutta oli myös avoimesti ranskalaisten siirtomaavaltaa vastaan, joten veljeilyä suufilaisten kanssa ei katsottu hyvällä. Häntä vastaan tehtiin murhayritys, jonka on epäilty olleen ranskalaisten tilaama. Murhayrityksen jälkeen Eberhardt karkotettiin Ranskan siirtomaista, mutta hän saattoi palata Saharaan mentyään naimisiin algerialaisen sotilaan kanssa. Arabian kielen taitonsa ja avioliittonsa avulla Eberhardtilla oli ainutlaatuinen sisäpiirin näkökulma mahgrebiläiseen kulttuuriin, jota hän kuvasi monissa kirjoituksissaan.
Eberhardt sai surmansa äkkitulvassa Saharan autiomaassa 27-vuotiaana. Hänen jäämistössään oli monia käsikirjoituksia ja matkakertomuksia, jotka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen. Eberhardtin tuotannosta on suomennettu matkakertomuskokoelma Islamin siimeksessä.
Charles Boycott
thumb|Charles Boycott, [[Vanity Fair (brittiläinen lehti)|Vanity Fair -lehdessä vuonna 1881 ilmestynyt Leslie Wardin pilapiirros.]] Charles Cunningham Boycott (12. maaliskuuta 1832 Burgh St. Peter, Norfolk – 19. kesäkuuta 1897 Flixton, Suffolk) oli Irlannissa vaikuttanut englantilainen tilanhoitaja, joka joutui vuonna 1880 maanvuokraajien etuja puolustaneen Irlannin maaliiton näyttävän häirintäkampanjan kohteeksi, koska hän ei suostunut alentamaan vuokria. Hänen sukunimestään tulee sana boikotti.
Boycott oli alkujaan Ison-Britannian armeijan kapteeni. Jätettyään sotilaspalveluksen hänestä tuli vuonna 1873 Ernen jaarlin maiden tilanhoitaja Irlannin Mayossa. Hän omisti myös itse maata. Kun vuoden 1879 epäonnistunut sato näytti johtavan nälänhätään Irlannissa, maaliitto vaati alentamaan maanvuokraajien vuokria 25 prosentilla. Boycott suostui kuitenkin vain 10 prosentin alennukseen, jota pidettiin riittämättömänä. Syyskuussa 1880 maaliiton johtohahmo Charles Parnell piti puheen, jossa hän vaati käynnistettäväksi painostustoimet niitä maanomistajia ja tilanhoitajia vastaan, jotka eivät suostuneet vaadittuihin vuokranalennuksiin: väkivaltaa ei saanut käyttää, mutta kaikki yhteydenpito kyseisiin henkilöihin piti katkaista. Kun Boycott oli samoihin aikoihin yrittänyt toteuttaa häätömääräyksiä vuokransa maksamatta jättäneille alustalaisille, hänet valittiin uuden kampanjan ensimmäiseksi kohteeksi. Maaliitto kielsi ketään työskentelemästä Boycottille tai olemaan tekemisissä hänen kanssaan, hänen tilalleen ei saanut myydä elintarvikkeita jne. Pelastaakseen satonsa Boycott joutui järjestämään marraskuussa 1880 Ulsterista 50 oranialaista työmiestä sadonkorjuutöihin ja 900 sotilasta suojelemaan heitä. Saatuaan tarpeekseen Boycott päätti lopulta lähteä Mayosta. Kun hän ei saanut Dublinistakaan hotellihuonetta, hän matkusti Yhdysvaltoihin.
Maanvuokraajien olot Irlannissa helpottuivat William Gladstonen hallituksen säädettyä vuonna 1881 Land Act -lain, joka pyrki takaamaan kohtuulliset vuokrat. Boycott palasi Mayoon vuonna 1881, jossa kampanjaa häntä vastaan jatkettiin vielä jonkin aikaa, mutta pikkuhiljaa olot normalisoituivat. Hän toimi Ernen jaarlin tilanhoitajana vuoteen 1886, jolloin sai uuden tilanhoitajanpaikan Englannin Suffolkista.
Charles Boycottin nimestä johdettua verbiä boycott ’boikotoida’ alettiin ilmeisesti käyttää englannin kielessä jo vuoden 1880 lopussa esimerkiksi lehtikirjoittelussa. Sana levisi vähitellen laajempaan käyttöön ja muihin asiayhteyksiin.
Wendie Malick
thumb|Wendie Malick vuonna 2011. Wendie Malick (s. 13. joulukuuta 1950 Buffalo) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Dynastia – viimeinen luku (1991), Ammu vaan! (1997–2003), Frasier (2003–2004) ja Hot in Cleveland (2010–2015).
Fabienne Serrat
Fabienne Serrat (s. 5. heinäkuuta 1956 Le Bourg-d'Oisans) on ranskalainen entinen alppihiihtäjä.
Serrat kilpaili maailmancupissa vuosina 1972 –1984. Hän voitti kolme osakilpailua, joista yhden suurpujottelussa ja kaksi pujottelussa. Serrat oli suurpujottelun maailmancupissa toinen kausilla 1973–1974 ja 1974–1975 ja pujottelun maailmancupissa kolmas kausilla 1973–1974 ja 1977–1978. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenen parhaan joukkoon kahdeksan kertaa ja oli parhaimmillaan neljäs.
Juan Ignacio González Eyzaguirre
Juan Ignacio González Eyzaguirre (12. heinäkuuta 1844 Santiago de Chile – 9. kesäkuuta 1918) oli chileläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Santiago de Chilen arkkihiippakuntaan 21. syyskuuta 1867 ja nimitettiin Flaviaksen titulaaripiispaksi 18. huhtikuuta 1907. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Mariano Santiago Casanova y Casanova, jota avusti Luis Enrique Izquierdo Vargas.
Fabienne Serrat
Serrat osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 1974. Tuolloin hän voitti sekä suurpujottelun että alppiyhdistetyn, jonka lisäksi hän oli pujottelussa neljäs ja syöksylaskussa kymmenes. Serrat kilpaili Innsbruckin olympialaisissa 1976 syöksyssä ja pujottelussa, mutta keskeytti pujottelun ja oli syöksylaskussa vasta kahdeskymmenesensimmäinen. Hän sai alppiyhdistetystä pronssia vuoden 1978 MM-kisoissa ja oli samoissa kilpailuissa pujottelussa viides ja suurpujottelussa kuudes. Serrat saalisti uransa parhaan olympiasijoituksen vuonna 1980, kun hän sijoittui neljänneksi suurpujottelussa jäätyään vain sadasosan päähän pronssimitalin saaneesta Perrine Pelenistä. Serrat osallistui samoissa olympialaisissa myös pujotteluun, mutta joutui keskeyttämään sen. Hän osallistui MM-kilpailuihin viimeistä kertaa vuonna 1982, jolloin hän oli suurpujottelussa kymmenes ja pujottelussa viides. Serrat oli mukana vielä Sarajevon olympialaisissa 1984, joissa hän keskeytti suurpujottelun toisella kierroksella.
Juan Ignacio González Eyzaguirre
González Eyzaguirre sai 8. elokuuta 1908 nimityksen Santiago de Chilen arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 22. marraskuuta. Hän kuoli 73-vuotiaana virassa.
Fabienne Serrat
Serrat on naimisissa sveitsiläisen alppihiihtäjä Peter Lüscherin kanssa.
Arthur Amberla
Arthur Aleksander Amberla (1. maaliskuuta 1894 Vehmaa – 2. huhtikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos, joka toimi Hämeenlinnan Verkatehdas Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1927–1959.
Amberlan perhe osti Hämeenlinnan Verkatehdas Oy:n osake-enemmistön vuonna 1927. Ostajina olivat perheen isä, kartanonomistaja Johannes Amberla sekä hänen poikansa insinööri E. G. Amberla ja Arthur Amberla. Arthur Amberlasta tuli yrityksen toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja. Hän sai seuraavana vuonna varatuomarin arvon. Johannes Amberla oli maanviljelijä, joka oli kartuttanut omaisuuttaan yritystoiminnalla ja onnistuneilla kiinteistökaupoilla. Amberloiden ostaessa Verkatehtaan yrityksessä oli 90 työntekijää ja se tuotti 52 000 metriä villakangasta vuodessa. Vuoteen 1944 mennessä yritys oli kasvanut 625 työntekijään ja tuotantomäärä 486 000 metriin. 1950-luvulla työntekijöitä oli jo noin 1300. Yrityksen toimitusjohtajana Amberlasta tuli yksi Suomen tekstiiliteollisuuden kärkihahmoista. Hän kuului Villatehtailijain Yhdistyksen johtokuntaan vuodesta 1937 (ja valittiin kunniapuheenjohtajaksi vuonna 1964) ja oli Villatehtaiden Yhtymän luottamusneuvoston puheenjohtaja.
Vuorineuvoksen arvon Amberla sai vuonna 1949. Hän oli myös El Salvadorin pääkonsuli.
Nick Bosa
Nicholas "Nick" John Bosa (s. 23. lokakuuta 1997 Fort Lauderdale, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Bosan pelipaikka on puolustuksen uloin linjamies. Kaudella 2019 Bosa edusti San Francisco 49ersia. Hänet varattiin vuoden 2019 varaustilaisuuden toisena pelaajana. Kauden 2019 päätteeksi Bosa valittiin sarjan parhaaksi tulokkaaksi ja parhaaksi tulokaspuolustajaksi.
Nickin isoveli Joey Bosa on myös ammattilaispelaaja. Hän pelaa samalla pelipaikalla kuin veljensä Nick.
Ammattilaisura
Bosa varattiin vuoden 2019 varaustilaisuuden toisena pelaajana. Hänet varasi San Francisco 49ers, jonka kanssa Bosa teki neljän vuoden sopimuksen. Heti ensimmäisellä kaudellaan Bosa pelasi kaikki 16 runkosarjan ottelua tehden niissä 47 taklausta, 9 säkitystä, yhden syötönkatkon ja yhden rähmäyksen. Bosa valittiin kauden päätteeksi vuoden parhaaksi tulokkaaksi sekä vuoden parhaaksi puolustajatulokkaaksi.
Almedalenin politiikkaviikko
Almedalenin politiikkaviikko on vuosittain Ruotsissa Visbyn kaupungissa järjestettävä poliittinen ja yhteiskunnallinen keskustelutapahtuma. Sen perinteinen ajankohta on ollut heinäkuun alku. Vuodesta 2009 lähtien tapahtuma on pidetty viikolla 27. Se on toiminut esikuvana Porissa vuonna 2006 ensimmäistä kertaa järjestetylle Suomi-areenalle. Tanskassa on vastaavasti Folkemødet, Norjassa Arendalsuka ja Islannissa Fundur fólksins.
Tapahtuma sai alkunsa vuonna 1968 silloisen opetusministerin Olof Palmen Visbyssä sijaitsevassa Almedalin puistossa pitämästä puheesta. Muiden puolueiden puheenjohtajat osallistuivat alun perin sosiaalidemokraattien järjestämään keskustelutapahtumaan ensimmäistä kertaa 1981. Vuosien kuluessa tapahtumasta on kasvanut viikon mittainen keskustelufoorumi, jossa on keskustelijoiden lisäksi tuhansia vierailijoita sekä useita satoja median edustajia. Suurimpien puolueiden puheenjohtajat saavat kukin pitää tapahtumassa yhden puheen. Eri päivinä pidettävissä puheissä kuullaan usein merkittäviä poliittisia linjauksia. Poliitikkojen lisäksi tapahtumaan osallistuu runsaasti eri kansalaisjärjestöjen edustajia sekä eri alojen lobbareita. Vuonna 2012 tapahtuma käsitti lähes 1 500 keskustelutilaisuutta, joihin osallistui yli 17 000 politiikan sekä muiden yhteiskunnallisten alojen aktiivia.
Maanantai
Maanantai (lyhenne ma, maa tai maan. ) on sunnuntain ja tiistain väliin jäävä viikonpäivä.
Yhtyneet kulmakarvat
thumb|Yhtyneet kulmakarvat lähikuvassa. Yhtyneet kulmakarvat tai yhdistyneet kulmakarvat ovat ihmisen kulmakarvat, jotka ovat yhteenkasvaneet. Eräissä maissa kuten Tadžikistanissa yhtyneitä kulmakarvoja pidetään feminiinisenä kauneuden ja puhtauden symbolina. Yhtyneissä kulmakarvoissa ei ole mitään vaarallista, mutta ne voivat kuitenkin olla jonkin sairauden tunnusmerkki, kuten Cornelia de Lange -oireyhtymässä. Yhdistyneitä kulmakarvoja on esiintynyt myös fiktiossa, esimerkiksi Simpsonit-televisiosarjassa Maggie Simpsonin perivihollinen on Gerald-vauva, jolla on mustat paksut yhtyneet kulmakarvat.
Maanantai
ISO 8601 -standardin mukaan maanantai on viikon ensimmäinen päivä ja useimmiten myös työviikon ensimmäinen päivä. Juutalaisessa traditiossa se on viikon toinen päivä.
Olof Bergklint
Olof Bergklint (20. maaliskuuta (9.3. vanhaa lukua) 1733 Västerås, Ruotsi – 13. maaliskuuta 1805 ) oli ruotsalainen pedagogi, pappi, runoilija ja esteetikko. Esteetikkona hän oli Nicolas Boileaun oppilas. Hän kirjoitti runoilijana ajan ranskalais-englantilaiseen malliin mieterunoja, kuten Ode öfver motgång, Den blinde, Ode öfver lifvet, joissa hän kaunopuheisesti kuvaa ja ylistää luontoa. Hän oli Johan Gabriel Oxenstiernan kotiopettaja, ja hänen vaikutuksensa tuntuu tässä myöhemmin maineeseen nousseessa runoilijassa. Bergklintin Vittra arbeten julkaistiin 1837.
Maanantai
Suomessa maanantaista tuli viikon ensimmäinen päivä vuoden 1973 alussa, kun Suomessa siirryttiin kansainvälisen standardin mukaiseen viikkonumerointiin. Aikaisemmin viikon oli katsottu alkavan sunnuntaista.
Maanantai muissa kielissä
Sanan ”maanantai” etymologia on muinaisskandinaavisessa sanassa mánandagr, kuupäivä. Maanantai on useissa muissakin kielissä kuun päivä. Latinan kielellä se on Dies lunae, englannin kielellä Monday (muinaisenglanti: Mōnandæg) ja ranskan kielellä lundi (latinan kuuta tarkoittavasta sanasta luna). Myös japaniksi maanantai on kuun (月) päivä (月曜日, getsuyōbi).
Venäjällä ja Virossa maanantaita on jo vanhastaan pidetty viikon ensimmäisenä päivänä. Venäjän kielellä maanantai on понеде́льник, ’pyhän jälkeinen päivä’, ja viron kielellä esmaspäev, ’ensimmäinen päivä’.
Paras suudelma (MTV Movie Awards)
Alapuolella näkyy vuodesta 1992 lähtien MTV Movie Awards -palkintogaalan voittajat sekä ehdokkaat kategoriassa Paras suudelma.
Tekokukka
Tekokukka (myös tekokasvi, keinokukka tai keinokasvi) on kukkaa tai kasvia jäljittelevä sisustuselementti.
Tekokukat ovat helppohoitoisia, koska ne eivät tarvitse kastelua tai hoitoa. Ne myös sietävät hyvin viileyttä, auringon paahdetta ja valon vähäisyyttä. Valmistustekniikalla voidaan tehdä myös puita, kuten laakeripuu ja oliivipuu. Aidoista kasveista poiketen jäljitelmät eivät puhdista ilmaa. Tekokukat sopivat myös allergikoille.
Historia
Emma Fürstenhoff oli ruotsalainen floristi, joka 1800 luvulla oli kansainvälisesti tunnettu vahasta tehdyistä kukistaan.
Death Race for Love
Death Race for Love on yhdysvaltalaisen räppäri Juice Wrldin toinen studioalbumi ja viimeinen hänen elämänsä aikana julkaistu albumi. Se julkaistiin 8. maaliskuuta 2019 Grade A Productionsin ja Interscope Recordsin kautta. Albumi nousi Billboard 200 -listan ensimmäiseksi.
Julkaisu
Juice Wrld ilmoitti albumistaan 7. helmikuuta 2019 Twitterissä. Albumin virallinen kappalelista julkistettiin 4. maaliskuuta 2019.
Pentti Mälkki
Pentti Urpo Mälkki (s. 22. elokuuta 1940 Helsinki) on suomalainen geofyysikko ja hydrologi. Hän toimi Merentutkimuslaitoksen ylijohtajana vuosina 1990–2004.
Mälkin vanhemmat olivat Kosti Mälkki ja Alina Sipiläinen. Hän tuli ylioppilaaksi Lahden lyseosta 1959 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1964, lisensiaatiksi 1970 ja väitteli tohtoriksi 1975.
Mälkki oli hydrologisen toimiston assistentti ja apulaishydrologi vuosina 1962–1968, Merentutkimuslaitoksen assistentti vuosina 1968–1972, erikoistutkija vuosina 1972–1975, osastonjohtaja vuosina 1975–1990, vs. ylijohtaja vuosina 1980–1984 ja ylijohtaja ja professori vuodesta 1990. Helsingin yliopiston geofysiikan dosentti Mälkki on vuodesta 1980. Hän toimi Suomen ensimmäisen Etelämantereen tutkimusmatkan johtajana vuosina 1989–1990.
Mälkillä on ollut suuri määrä alansa kansallisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä, muun muassa Unescon toimikunnassa, Geofysiikan seurassa, MATINE:ssa, Kansainvälisessä merentutkimusneuvostossa ja Maailman ilmatieteen järjestössä. Hän on Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1983 ja Suomen tiedeseuran jäsen vuodesta 1990.
Mälkin seuraaja ja samalla Merentutkimuslaitoksen viimeinen ylijohtaja vuosina 2005–2008 oli Eeva-Liisa Poutanen.
Mälkin sotilasarvo on reservin yliluutnantti (1994). Hänen puolisonsa vuodesta 1963 on Pirkko Liisa Vainio (s. 1942). Kapellimestari Susanna Mälkki on heidän tyttärensä.
Sakari Kilpelä
Sakari Kilpelä on suomalainen toimittaja, joka on työskennellyt Yleisradion ajankohtaisohjelmissa sekä televisiossa että radiossa 1990-luvulta alkaen. 1990-luvun loppupuolella ja 2000-luvulla Kilpelä toimi MTV3-kanavalle ohjelmia tehneissä yhtiöissä Suomen Uutisvirta Oy ja Hanhirova Hyvärinen Kilpelä Oy, jonka muut osakkaat olivat Kristiina Hanhirova ja Pekka Hyvärinen.
Maaliskuussa 2014 Kilpelän hyökkäävinä pidetyt revolverihaastattelut Jari Sarasvuon ja Paavo Arhinmäen kanssa television A-studiossa herättivät keskustelua toimittajien työtavoista. Loppuvuodesta 2014 Kilpelä siirtyi radion ajankohtaisohjelmiin, jossa hän tuli tutuksi yhtenä Yle Radio 1 -kanavan arkiaamujen Ykkösaamun vakiojuontajista. Maaliskuun 2018 ohjelmauudistuksessa Ykkösaamun lähetysaikaa pidennettiin, ja Kilpelä jäi pois ohjelman juontajien joukosta. Samalla hän siirtyi saman ohjelman tuottajaksi.
Luigi D’Albertis
thumb|220px|Luigi D’Albertis Luigi Maria D’Albertis (21. marraskuuta 1841 Genova, Italia – 2. syyskuuta 1901 Sassari, Sardinia) oli italialainen tutkimusmatkailija ja luonnontieteilijä, joka kartoitti ensimmäisenä Papua-Uudessa-Guineassa sijaitsevaa Fly-jokea.
D’Albertis tutki Malakan niemimaan ja Papua-Uuden-Guinean välistä laajaa saaristoa vuosina 1871–1877. Vuonna 1876 hän purjehti kahdeksan viikkoa australialaisella höyrykäyttöisellä Neva-isoveneellä 930 kilometriä ylös Fly-jokea. Seurueen mukana oli hänen serkkunsa Enrico Alberto d’Albertis ja myöhemmin ilmailun pioneerina tunnettu Lawrence Hargrave. Retkikunta keräsi lintu-, kasvi- ja hyönteisnäytteitä. Eteneminen päättyi aluksen törmättyä särkkään, jolloin retkikunta joutui palaamaan takaisin. D’Albertis yritti seuraavana vuonna uudelleen, mutta matka keskeytyi jo aikaisemmin, ja hän palasi Eurooppaan.
Retkikunnan keräämää aineistoa sijoitettiin Giacomo Dorian luonnonhistorialliseen museoon Genovassa. Osa näytteistä meni British Museumiin, osa jäi D’Albertisin linnaan Castello D’Albertis. Linna on nykyisin Maailmankulttuurimuseo.
D’Albertis nimesi yhdessä Tommaso Salvadorin kanssa useita uusia lintulajeja, muun muassa papuankiitäjän (Mearnsia novaeguineae) ja juovakehrääjän (Aegotheles bennettii).
Miia Halme-Tuomisaari
Miia Halme-Tuomisaari (s. 1975) on suomalainen oikeusantropologi, joka on erikoistunut ihmisoikeuksien tutkimiseen. Hänen taustansa on sekä sosiaaliantropologiassa että kansainvälisen oikeuden alalla, ja tutkimustyössään hän yhdistelee etnografisia menetelmiä ihmisoikeustutkimukseen.
Halme-Tuomisaari on Lundin yliopiston ihmisoikeustutkimuksen lehtori sekä sosiaali- ja kulttuuriantropologian dosentti Helsingin ja Jyväskylän yliopistoissa ja kansainvälisen oikeuden dosentti Turun yliopistossa. Monet hänen omista hankkeistaan keskittyvät akateemisen maailman ja suuren yleisön välisen vuoropuheluyhteyden löytämiseen. Vuonna 2020 hän julkaisi koronaviruksen aiheuttamaa kriisiä antropologisesta näkökulmasta tarkastelevan kirjan Kaikki kotona: Kun korona mullisti maailmamme (Kirjapaja).
Akateeminen ura
Halme-Tuomisaari on valmistunut maisteriksi sekä sosiaaliantropologian että kansainvälisen oikeuden oppiaineista, ja hän suoritti valtiotieteiden tohtorintutkinnon sosiaaliantropologian aineessa Helsingin yliopistossa vuonna 2008. Hänen väitöskirjaansa pohjaava kirja Human Rights in Action: Learning Expert Knowledge (Brill, 2010) käsittelee YK:n ihsmisoikeustuomioistuimessa toimivien pohjoismaisten asiantuntijoiden koulutusta. Väitöstutkimuksessaan hän yhdisteli sosiaaliantropologian metodeja kriittiseen oikeusiteoriaan. Tohtoriksi valmistumisen jälkeen hän on tehnyt tutkimusta laajamittaisesti oikeusantropologian piirissä, ja hänen artikkeleitaan on ilmestynyt sekä antropologisissa että oikeustieteellisissä julkaisuissa.
Vuonna 2015 Miia Halme-Tuomisaari toimitti yhdessä Pamela Slotten kanssa kokoelman Revisiting the Origin of Human Rights. Teos käsittelee erityisesti sitä, millä tavoin ihmisoikeuksien historiaa on julkisessa keskustelussa perinteisesti tulkittu väärin lineaarisena kehityskaarena. Iso osa Halme-Tuomisaaren tutkimustyöstä keskittyy Yhdistyneiden kansakuntien historiaan sekä YK:n ihmisoikeustarkkailun kehitykseen ja nykytilaan. Myös ihmisoikeuslainsäädännön tila niin Suomessa kuin ulkomailla on hänen tutkimuksessaan aiheena paljon esillä.
Edellä mainitut tutkimusaiheet nousevat esiin muun muassa artikkeleissa ‘Guarding Utopia: Law, Frustration and Vulnerability at the UN Human Rights Committee’ (Social Anthropology 2020), ‘Methodologically blonde at the UN in a tactical quest for inclusion’ (Social anthropology 2018) ja ‘Embodied Universalism at the UN Human Rights Committee: Meeting the World at the Palais Wilson´, joka on julkaissut teoksessa Palaces of Hope: Anthropology of the United Nations (Cambridge University Press, 2017). YK:ta käsittelevän tutkimuksen ohella hän on myös tehnyt huomattavan uran kotimaansa ihmisoikeustilanteen tutkimuksessa ja erityisesti siirtolaisuuteen liittyvissä kysymyksissä.
Oman tutkimustyönsä ohella Halme-Tuomisaari on myös toiminut asiantuntijana YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimistossa tehdyssä alansa ensimmäisessä etnografisessa tutkimuksessa. Hän on tutkinut YK:n ihmisoikeussopimuselinten toimintaa osana Geneven Akatemian toteuttamaa tutkimusprojektia. Näiden lisäksi hän kuuluu PoLAR: Political and Legal Anthropological Review ja Social Anthropology/Anthropologie Sociale -julkaisuiden tieteelliseen toimituskuntaan. Miia Halme-Tuomisaari on European Association of Social Anthropology (EASA):n hallituksen jäsen.
Yliopiston ja muun maailman välillä
Vuonna 2012 Halme-Tuomisaari perusti nettisivuston Allegralaboratory.net, jonka toiseksi perustajaksi hän vuonna 2013 kutsui Julie Billaudin. Sivusto toimii alustana antropologiselle, yleistajuiselle tutkimukselle ja pyrkii toimimaan akateemisen maailman ja muun yleisön rajapinnalla. Hän on vienyt eteenpäin samantyyppisiä projekteja myös Suomessa. Tunnetun näistä on AntroBlogi, suomenkielinen antropologista tutkimusta esittelevä nettijulkaisu, jossa fokuksena ovat usein valtavirtamediassa esillä olevat ajankohtaiset teemat; Halme-Tuomisaari toimi AntroBlogin ensimmäisenä päätoimittajana Timo Kallisen kanssa. Halme-Tuomisaari on myös Allegra Lab Helsinki -yhdistyksen perustajajäsen yhdessä Reetta Toivasen ja Taina Tuorin kanssa. Yhdistyksen tavoitteena on lisätä akateemisen tutkimuksen saavutettavuutta erilaisten taidetta ja tiedettä yhdistelevien projektien kautta. Yhdistyksen yhteistyökumppanit käsittävät laajasti eri tieteenaloja edustavia tahoja, ja sen uusin projekti on Sitran rahoittama hanke, joka tarkastelee päätöksenteossa vaikuttavia arvoja ja ideaaleja.
Halme-Tuomisaari on osallistunut myös ei-akateemiseen toimintaan oman tieteenalansa edustajana. Tällaisia ovat muun muassa tiedettä ja taidetta yhdistelevät projektit, sanomalehtiartikkelit, poliittiset julkaisut sekä sosiaalinen media. Ihmisoikeuksiin ja oikeusantropologiaan liittyvän tutkimuksen lisäksi Halme-Tuomisaaren kirjoitukset käsittelevät tutkijoiden asemaa suomalaisessa yliopistossa sekä tutkijanelämän eri puolia.
Syksyllä 2020 Halme-Tuomisaari julkaisi kirjan Kaikki kotona: kun korona mullisti maailmamme (Kirjapaja 2020), jossa hän tarkastelee korona-ajan elämää antropologisesta näkökulmasta.
Castiglione d’Orcia
Castiglione d'Orcia on kunta ja kukkulakylä Italian Toscanassa, Sienan maakunnassa. Sen vieressä sijaitsee kaksi kylää: Rocca d’Orcia sekä kylpyläkaupunki Bagno Vignoni.
Nähtävyydet
Kunnassa on kaksi kuulua kirkkoa: romaaninen Santa Maria Maddalena sekä Santo Stefano, jossa on 1500-luvulla tehty julkisivu ja Simone Martinin (1284–1344) sekä Pietro Lorenzettin (vaikutti 1320–1348) maalaamat Neitsyt Mariat. Keskustan Piazza il Vecchietta -aukio on nimetty nimellä Il Vendetta tunnetun taiteilija Lorenzo di Pietron (1412–1480) mukaan. Aukion laidalla on läheisestä Rocca d’Orciasta siirretty Sienan koulun fresko, joka esittää Neitsyt Mariaa ja Jeesus-lasta kahden pyhimyksen kanssa.
Etelänpihlaja
Etelänpihlaja (Sorbus torminalis) on keski- ja eteläeurooppalainen pihlajalaji. Se on keskikokoinen lehtipuu, joka kasvaa 15–25 metriä korkeaksi. thumb|Marjoja. thumb|Lehtiä. Lehdet eivät muodostu kotipihlajan lehtien tavoin irtolehdyköistä, vaan ovat syvään hammaslaitaiset. Marjojen läpimitta on 10–15 mm. Marjoja voi syödä sellaisenaan tai keittää hilloksi, mutta siemenet pitää siilata pois, sillä niissä on hiukan syanidia.
Julian Sands
thumb|upright|Julian Sands vuonna 2011. Julian Richard Morley Sands (s. 4. tammikuuta 1958 Otley, Yorkshire, Englanti – tammikuu 2023 Kalifornia, Yhdysvallat) oli englantilainen näyttelijä. Hänen kansainvälinen läpimurtonsa oli George Emersonin rooli elokuvassa Hotelli Firenzessä.
Sands näytteli muun muassa televisiosarjoissa The Sun All Rises, 24, L-koodi, Kova laki: Erikoisyksikkö, Kova laki: Rikollinen mieli sekä minisarjasta Rose Red ja elokuvista Kuoleman kentät, Hotelli Firenzessä, Warlock, Warlock II, Araknofobia, Rakkauden sävel, Alaston lounas, Tale of a Vampire ja Ocean’s Thirteen.
Yksityiselämä
Sands oli kaksi kertaa naimisissa, 1980-luvulla Sarah Sandsin kanssa ja vuodesta 1990 Evgenia Citkowitzin kanssa. Hän sai kolme lasta, yhden Sandsin ja kaksi Citkowitzin kanssa.
Sands asui Kaliforniassa 1980-luvulta alkaen. 13. tammikuuta 2023 Sandsin uutisoitiin kadonneen hänen lähdettyä vaeltamaan viikkoa aiemmin Mount San Antonion alueella Los Angelesin koillispuolella. Hänen ruumiinsa löydettiin kesäkuussa 2023. Kuolinsyy ei koskaan selvinnyt.
Japaninkeltasirkku
Japaninkeltasirkku (Schoeniclus sulphuratus) on aasialainen varpuslintu. Se lisääntyy vain Japanin Honshulla ja populaation koko on 2 500–10 000 yksilöä. Muuttoaikoina sitä tavataan muun muassa Korean niemimaalla, Kiinassa ja Filippiineillä, jossa se myös talvehtii.
Skandinavia
Skandinavian maista puhuttaessa myös Islanti luetaan joskus mukaan. Joissain muissa kielissä kuin suomen kielessä Skandinaviaan kuuluvaksi voidaan käsittää Islannin lisäksi myös Suomi, jolloin Skandinavia on Pohjoismaiden synonyymi.
Pronssikausi
pienoiskuva|Tinghøj on esimerkki kumpuhaudoista, joita rakennettiin Tanskassa varhaispronssikaudella.
Skandinavian pronssikausi muodostui ydinalueista, jotka sijaitsivat nykyisen Tanskan alueilla, Pohjois-Saksassa, Etelä-Ruotsissa ja Norjan eteläisellä rannikkoalueella. Osa tutkijoista liittää sen kulttuuripiiriin myös Pohjois-Norjan alueet, Itämeren länsipuolella Pohjois-Ruotsin rannikkoalueet ja Itämeren itäpuolisia alueita kuten esimerkiksi Ahvenanmaan, Lounais-Suomen rannikkoseudun, Pohjois-Viron rannikon ja sen suuret saaret.
Únětice-kulttuuri on todennäköisesti esitellyt pronssin skandinaaveille, kun sen asuinalue laajeni idästä päin Saksan pohjoisosiin noin 2000–1700 eaa. Esineitä, kuparia ja pronssia vaihdettiin ainakin meripihkaan. Tämän kulttuurialueen seuraaja tumuluskulttuuri jatkoi pronssikauppaa, jolloin sekä pronssiesineitä että pronssimetallia virtasi Etelä-Skandinaviaan runsaasti.
Skandinavian pronssikulttuurissa hankittiin tarvittavat pronssiesineet aluksi valmiina, mutta myöhemmin niitä kierrätettiin sulattamalla ne uudelleen ja valamalla niistä uusia esineitä. Metalliesineistä tehdyt tutkimukset osoittavat, että näin toimittiin Etelä-Skandinaviassa koko pronssikauden ajan. Verrattaessa Skandinavian pronssikulttuuria muihin eurooppalaisiin samanaikaisiin kulttuureihin se erottuu muista arkeologisesti rikkaana pronssiesineiden löytöalueena.
Viikinkiaika
Viikinkiaikaa (n. 793–1066) leimasivat viikinkien ryöstöretket, valloitukset ja kaupankäynti. Viikingit tekivät monia löytöretkiä käyden Grönlannissa ja he olivat ensimmäisiä eurooppalaisia Pohjois-Amerikassa. Viikingit asuttivat Färsaaret ja Islannin sekä osia Britanniasta, Irlannista ja Normandiasta. Viikingit perustivat myös useita kuningaskuntia, kuten Jorvikin, Dublinin sekä Kiovan Rusin. Viikinkiaikana pohjoismaiset valtiot alkoivat vähitellen muodostua, ja aikakauden kuluessa kristinusko levisi pohjoismaihin heikentäen vähitellen alueen perinteisiä uskontoja. Viikinkiajan alkuna on usein pidetty tanskalaisviikinkien tekemää ryöstöretkeä Northumbriassa sijainneelle Lindisfarnen luostarisaarelle vuonna 793. Päättymisajankohtana pidetään vuonna 1066 käytyä Stamford Bridgen taistelua, jossa Norjan kuningas Harald Ankara sai surmansa. Myös hänen liittolaisensa Tostig Godwininpoika kaatui tuossa taistelussa.
Roskapankki
Roskapankki on kansanomainen nimitys omaisuudenhoitoyhtiölle, johon siirretään pankkien yliarvostettuja omaisuuseriä hoitoa ja myyntiä varten. Roskapankin tarkoituksena on turvata pankkien normaali lainananto.
Skandinavia
Kalmarin unioni
Kalmarin unioni oli personaaliunioni Pohjoismaissa vuosina 1397–1523. Personaaliunioniin kuuluivat aikoinaan Tanskan, Norjan ja Ruotsin valtakunnat. Näiden valtakuntien alueisiin kuuluivat myös suuri osa Suomesta, Islanti ja Färsaaret, pieni osa Pohjois-Saksaa ja aina 1470-luvulle asti sittemmin Skotlannille siirtyneitä saaria, kuten Shetlanti ja Orkneysaaret. Teoriassa myös Grönlanti oli unionin aluetta. Personaaliunionin jäsenvaltakunnat säilyttivät erilliset lakinsa ja valtaneuvostonsa, mutta niillä oli yhteinen kuningas.
Roskapankki
Käytännössä roskapankki ostaa liikepankilta ongelmaluotot ja omaisuuden, jotka on yliarvostettu pankin taseessa ja joita kukaan muu ei halua pankilta ostaa. Hinta on yleensä varsin alhainen ja ostomenettelyssä voidaan käyttää esimerkiksi käänteistä huutokauppaa. Roskapankki pyrkii pidemmän ajan kuluessa saamaan rahaa luotoista erilaisilla maksujärjestelyillä tai realisoimalla ostettua omaisuutta ja lainojen vakuutena olevaa omaisuutta. Roskapankkijärjestelyllä pyritään vakauttamaan liikepankin rahatilannetta siten, että liikepankin konkurssi vältetään.
Historia
Yhdysvalloissa 1980-luvun säästöpankkikriisissä Mellon Bank oli ensimmäinen roskapankki.
Roskapankin perustaminen Suomeen
Suomeen roskapankkeja perustettiin Yhdysvaltain mallin innoittamana hoitamaan 1990-luvun alun lamaa ja pankkikriisiä. Näihin omaisuudenhoitoyhtiöihin siirretään pankkien luotonannon erittäin riskipitoiset osat eli niin kutsutut ongelmaluotot (pahimmat luottotappiot ja niiden vakuuksina olevat kiinteistöt). Suomen lama-ajan pankkikriisissä veronmaksajat käytännössä maksoivat luottotappiot pankkitukena.
Tunnetuin roskapankki Suomessa oli Omaisuudenhoitoyhtiö Arsenal, joka perustettiin 18. marraskuuta 1993 hallinnoimaan Suomen Säästöpankki – SSP Oy:n järjestämättömiä ja muita luottoja sekä realisoimaan sen kiinteistöomaisuutta ja muuta omaisuutta.
Subprime-kriisi
Subprime-kriisin takia Yhdysvaltain edustajainhuone hyväksyi suunnitelman roskapankin perustamisesta 3. lokakuuta 2008 äänin 263–171. Suunnitelma oli kaatunut 29. syyskuuta 2008 äänin 228–205, mikä sai Dow Jones -osakeindeksin laskemaan yhden päivän aikana ennätykselliset 778 pistettä eli seitsemän prosenttia.
Keimolanmäki
Keimolanmäki on rakenteilla oleva asuntoalue Vantaan länsiosissa, Kivistön suuralueen Keimolan kaupunginosassa, vilkkaan Hämeenlinnanväylän länsipuolella. Ensimmäiset asukkaat muuttivat alueelle maaliskuussa 2016. Keimolanmäestä on suunniteltu noin 2 500 asukkaan asuinaluetta. Asuinalueen kaakkoispuolelta kulkevan Kehäradan lähin asema on Kivistö vajaan kilometrin päässä Hämeenlinnanväylän itäpuolella.
Asuntoalue rakennetaan Keimolan moottoriradan paikalle Sanoma Oyj:n maille. Asemakaavan (2009) suunnitteli Arkkitehtitoimisto Hannu Jaakkola.
Keimolanmäen vanha nimi on ollut Tammäki (1769, 1812) ja alueella on ollut niitty Tammäki äng (1842, 1910). Mosabackan torpalle johti Tammäki väg (1910). Mäki tasattiin moottorirataa varten, mutta ympäristössä kasvaa vielä tammia. Asuntoalueen länsipuolella sijaitsevat Isosuon Natura-alue, Keimola Golfin golfkenttäalue ja Petikon virkistysalue.
Rakentaminen
pienoiskuva|Hämeenlinnanväylän [[melu|tiemelu kuuluu Keimolanmäen asuinalueelle. Käärmetaloon ei ole osin tästä syystä rakennettu parvekkeita valtatien puolelle.]] Hämeenlinnanväylän puolella aluetta reunustaa pitkä mutkitteleva kerrostalo, jonka kerrosluvut vaihtelevat neljästä kahteentoista. Käärmetalon länsipuolella Isosuon Natura-aluetta lähestyttäessä kaupunkirakenne madaltuu ja väljenee: kerrosluvut laskevat kuudesta kahteen. Alueen keskiosiin, Lincolninaukion äärelle sijoittuu koulu-päiväkotikortteli sekä liiketilaa. Aukion pohjoisosassa sijaitsee entinen moottoriradan valvontatorni, joka kunnostetaan WSP Finlandin suunnittelemaksi valoteokseksi. Alueelle tulee asuntorakentamista noin 108 000 kerrosneliömetriä, palvelutiloja 6 500 kerrosneliömetriä ja toimitilarakentamista noin 25 000 kerrosneliömetriä. Hämeenlinnanväylän läntiseksi rinnakkaistieksi on tulossa Keimolantie; kaavassa on varauduttu myös Klaukkalan rataan.
Nimistö
Keimolanmäen nimistö liittyy moottorirataan: kadunnimiksi tulee muun muassa Ajolenkki, joka on osa vanhaa moottorirataa, ja Saunalenkki, joka on ollut sen kaarteen nimi, jossa oli makkaramainos. Lisäksi alueelle tulee Ruutulippu-niminen puisto ja Lincolninaukio. Moottoristadionin mikroautorataa kutsuttiin Pikku-Keimolaksi, jonka mukaan on nimetty Pikku-Keimolan polku.
Väinö Haukkariutta
Väinö August Valentin Haukkariutta (5. joulukuuta 1884 Renko – 15. lokakuuta 1926 Petroskoi ) oli suomalainen toimittaja ja opettaja.
Väinö Haukkarinta pääsi Sortavalan seminaariin vuonna 1902, mutta joutui keskeyttämään opintonsa vuonna 1905. Vuodesta 1911 lähtien hän työskenteli jyväskyläläisen Sorretun Voiman vastaavana toimittajana. Haukkarinta siirtyi vuonna 1917 Kansan Lehden toimitussihteeriksi Tampereelle.
Haukkarinta toimi sisällissodan aikana punaisten tykistöpäällikkönä ja pakeni sodan loppuvaiheessa Venäjälle. Siellä hän työskenteli Hatsinan ja Petroskoin opettajaseminaarien opettajana. Haukkarinta kuoli tuberkuloosiin.
Mwambutsa I
Mwambutsa I Mbariza oli afrikkalaisen Burundin valtion kuningas vuosina 1767–1796. Eräissä lähteissä hänen nimensä on Mwambutsa III. Hän seurasi hallitsijana isäänsä Mutaga III Senyamwizaa. Kuninkuuden peri hänen ainoa poikansa, kuningas Ntare IV.
Mara Abbott
Mara Abbott (s. 14. marraskuuta 1985 Boulder, Colorado) on yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä. Abbott edustaa brittiläistä Wiggle High5 Pro Cycling -tallia.
Abbott voitti Italian ympäriajon vuosina 2010 ja 2013.
Alnašin piiri
thumb|175px|Alnašin piiri Udmurtian kartalla. Alnašin piiri on paikallinen itsehallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 896 neliökilometriä. Vuonna 2010 siellä oli 20 403 asukasta. thumb|80px|left|Alnašin piirin vaakuna
Hallinnollinen keskus on Alnašin kylä, jonka maalaiskunta oli piirin väkirikkain, noin 6 300 asukasta (2010). Kaikkiaan piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa.
Piiri sijaitsee Udmurtian eteläosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Možgan piiriin, idässä ja etelässä Tatarstanin Agryzin ja Mendelejevskin piireihin sekä lännessä Grahovon piiriin.
Seudulla on kivihiili-, ruskohiili- ja kupariesiintymiä. Nykyisin hyödynnettäviä luonnonvaroja ovat kalkkikivi, okra sekä Varzi-Jatšin kivennäisvesi ja parantavat mudat. Pinta-alasta 72 % on maatalousmaata, 18 % metsää ja 1 % vesistöjä.
Piirin kautta kulkee Agryzin ja Naberežnyje Tšelnyn välinen rautatie, Moskovan–Vladimirin–Nižni Novgorodin–Ufan välinen M7-valtatie sekä Iževskin ja Naberežnyje Tšelnyn välinen maantie. Piirikeskuksesta on matkaa tasavallan pääkaupunkiin 128 kilometriä.
Väestöstä 81,7 % on udmurtteja, 12,2 % venäläisiä, 3,5 % tataareja ja 2,1 % mareja.
Tärkein elinkeino on maatalous. Piirissä toimii 16 maatalousyritystä ja 124 yksityistilaa. Teollisuus on vähäistä.
Asanovossa toimii maatalousopisto. Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuuritalo, käsityötaiteen keskus, 7 kylän kulttuurikeskukset, marien, venäläisten ja tataarien kansalliset kulttuuritalot ym. Virallisen tunnustuksen saaneita kansanteattereita ja kansankuoroja on molempia kaksi, lisäksi on yksi folkloreryhmä. Piirissä toimii udmurttien kulttuuriseura Udmurt keńešin osasto, venäläinen kulttuuriseura, marien kulttuuriautonomian osasto ja tataarien kulttuuriseura. Alnašin museo käsittää vuonna 1986 perustetun kotiseutumuseon, ensimmäiselle udmurttilaiselle naisrunoilijalle Ašaĺči Okille omistetun museon sekä udmurttikirjailija Gennadi Krasilnikovin kotimuseon. Varzi-Jatšin kylässä on 350-paikkainen parantola.
Kukonharja
Kukonharja on noin 200 asukkaan kylä Huittisten kaupungin ja entisen Vampulan kunnan koillisosassa. Kylän rajat ovat muotoutuneet entisen Kukonharjan koulupiirin mukaan. Kukonharja on vuoden 2013 Satakunnan maakuntakylä.
Entisen Vampulan kunnan keskustaan Sallilaan on matkaa 10 kilometriä, Alastaron keskustaan noin 15 kilometriä, Huittisiin 20 kilometriä sekä Loimaalle noin 35 kilometriä. Hieman savinen mutta vedenlaadultaan puhdas Kourajoki virtaa läpi kylän. Kukonharjan kylässä on noin 120 taloutta, joista vapaa-ajan asuntoja on noin 20. Asukasmäärä on noin 270 henkilöä. Tyhjiä taloja ei kylässä juurikaan ole. Kylässä asuu paljon lapsiperheitä.
Kylän nimen syntyhistoria
”Ennen muinoin, kun paimenet karjoineen kulkivat metsissä, sattuivat Vampulan Tamareen kylän paimenet eksymään ja joutuivat lopulta eräälle korkealle mäelle, jonka kautta myöhemmin kuljettiin Vampulan kirkkoon, josta syystä kallio sai nimekseen Kirkkokallio. Toinen paimenista kiipesi mäessä olevaan puuhun nähdäkseen missä he olivat ja huusi sitten massa olevalle: ”Täällä näkyy talo!”. Kun toinen sitä epäili lisäsi hän vielä: ”Kyllä se talo on, koska harja näkyy ja kukko kiekuu.” Sitten he nimittivät tuntemattoman talon ”Kukonharjaksi” ja se nimi on saanut sitten olla koko kylällä edelleenkin. Maanmittaritkin ovat hyväksyneet nimen, koska se pitäjän kartassa muodostaa kukon harjan muotoisen mutkan.
Palvelut
Kukonharjan nykyisiä palveluita ovat esimerkiksi kesäkioski Kukonheltta, jääkiekkokaukalo ja pallokenttä. Entisiä palveluita mm. ovat koulu ja kirjasto, joka lakkautettiin vuonna 1995.
Elisa Longo Borghini
Elisa Longo Borghini (s. 10. joulukuuta 1991 Ornavasso, Verbano-Cusio-Ossolan maakunta, Piemonte) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän edustaa yhdysvaltalaista Trek-Segafredo Women -tallia.
Pohjoismaiden neuvosto
Pohjoismaiden neuvosto (lyhenne PN ) ja Pohjoismaiden ministerineuvosto ovat Pohjoismaiden parlamentaarikkojen ja hallitusten yhteistyöfoorumeita. Pohjoismaiden neuvosto perustettiin vuonna 1952 ja ministerineuvosto vuonna 1971. Pohjoismaiden neuvostolla ei ole itsessään mitään muodollista valtaa, mutta jokaisella hallituksella on valta sisällyttää päätökset maansa lainsäädäntöön parlamenttien hyväksynnällä.
Elisa Longo Borghini
Longo Borghini voitti pronssia vuosien 2012 ja 2020 maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailujen maantieajossa. Hän saavutti maantieajossa olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016 ja Tokiossa 2021. Hän on voittanut maantiepyöräilyn Italian-mestaruuden kolmesti vuosina 2017, 2020 ja 2021 sekä maantiepyöräilyn aika-ajon Italian-mestaruuden kuudesti vuosina 2014, 2016, 2017, 2020, 2021 ja 2022.
Pohjoismaiden neuvosto
Pohjoismaisen yhteistyön tuloksena syntyi esimerkiksi vuonna 1954 sopimus Pohjoismaiden yhteisistä työmarkkinoista, vuonna 1954 hyväksytty Pohjoismaiden välinen passivapaus sekä pohjoismainen sosiaaliturvasopimus vuonna 1955. Pohjoismaat ovat solmineet kymmeniä yhteistyösopimuksia eri aloilla. 2000-luvulla on keskitytty erityisesti Pohjoismaiden kansalaisten arkea haittaavien niin sanottujen rajaesteiden poistamiseen.
Pohjoismaiden neuvoston ja Pohjoismaiden ministerineuvoston sihteeristöt sijaitsevat Kööpenhaminassa. Kunkin Pohjoismaan parlamentissa toimii lisäksi Pohjoismaiden neuvoston kansallinen sihteeristö, joka on sidoksissa kyseisen maan valtuuskuntaan. Pohjoismaiden ulkoministeriöissä taas toimivat erityiset pohjoismaisen yhteistyön sihteeristöt.
Elisa Longo Borghini
Saavutuksia
Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Pohjoismaiden neuvosto
Pohjoismaiden neuvoston työkielet ovat ruotsi, tanska ja norja. Suomi ja islanti on hyväksytty virallisiksi kieliksi. Ne otettiin käyttöön vuoden 2020 alusta alkaen.
Historiaa
Pohjoismaiden neuvosto perustettiin vuonna 1952. Ministerineuvosto perustettiin vuonna 1971.
1960-luvulla oli suunnitelmia kehittää pohjoismaista yhteistyötä samanlaiseksi organisaatioksi kuin Euroopan talousyhteisö (EEC). Pohjoismaat neuvottelivat uuden talousorganisaation, Nordekin, perustamisesta. Nordekin pääpaikaksi olisi tullut Malmö. Suomi ei ratifioinut sopimusta, koska Neuvostoliitto olisi saattanut pitää Suomen liittymistä Nordekiin mahdollisena uhkatekijänä maan puolueettomuudelle. Neuvostoliitto hyvitti Suomea runsaalla bilateraalikaupalla. Ilman Suomen mukanaoloa pohjoismainen suunnitelma ei toiminut, ja Norja ja Tanska hakivat jäsenyyttä EEC:ssä. Tanskasta tuli EEC:n jäsen vuonna 1973, mutta norjalaiset hylkäsivät EEC:n kansanäänestyksessä.
Neuvosto
Neuvoston poliittista yhteistyötä tehdään Pohjoismaiden neuvoston viidessä valiokunnassa sekä valiokuntia johtavassa puheenjohtajistossa. Valiokunnat ovat kestävä Pohjola, osaaminen ja kulttuuri Pohjolassa, hyvinvointi Pohjolassa sekä vaalikomitea. Puheenjohtajistossa neuvoston poliittinen johto vastaa yleisistä poliittisista kysymyksistä, työsuunnitelmasta ja budjetista sekä ulko- ja turvallisuuspolitiikan parlamentaarisesta yhteistyöstä. Yhteispohjoismaisin varoin rahoitettavaa toimintaa valvotaan parlamentaarisessa tarkastuskomiteassa.
Kaikilla kolmella saamelaiskäräjillä (Suomi, Ruotsi, Norja) on tarkkailija-asema Pohjoismaiden neuvostossa ja oikeus lähettää edustaja neuvoston istuntoon. Vuonna 2016 Saamelaiselle parlamentaariselle neuvostolle myönnettiin lisäksi laajennettu tarkkailija-asema. Täten saamelaisedustajat voivat osallistua neuvoston valiokuntakokouksiin silloin, kun niissä käsitellään saamelaisia koskevia asioita, mutta heillä ei ole äänioikeutta.
Puolueryhmät
Neuvostossa toimii viisi pohjoismaista puolueryhmittymää: Konservatiivinen ryhmä, Keskiryhmä, Sosiaalidemokraattinen ryhmä, Vasemmistososialistinen vihreä ryhmä ja Vapaa Pohjola. Ryhmän perustamiseen vaaditaan vähintään neljä jäsentä kahdesta maasta. Norjan edistyspuolue ja Islannin Hreyfingin-puolueen edustaja toimivat ilman puolueryhmää.
Nuorten Pohjoismaiden neuvosto
Nuorten Pohjoismaiden neuvosto (, UNR) edustaa nuorten ääntä Pohjoismaiden neuvostossa. Toiminta rahoitetaan pääosin Pohjoismaiden neuvoston avulla.
UNR sai oman puheenjohtajiston vuonna 2002 ja on sen jälkeen vaikuttanut integroituna osana Pohjoismaiden neuvostossa tarkoituksenaan tuoda esiin nuorten ääntä ja heidän toivomaansa politiikkaa. UNR:n korkein päätöksentekoelin on UNR:n vuosittainen istunto, joka järjestetään joka vuosi viikonloppuna ennen Pohjoismaiden neuvoston istuntoa. Tämän lisäksi UNR:n puheenjohtajisto osallistuu Pohjoismaiden neuvoston kokouksiin. UNR:n puheenjohtajisto koostuu yhdeksästä jäsenestä, jotka tulevat kahdeksasta poliittisesta kattojärjestöstä sekä Pohjoismaiden Nuorten Liitosta, jolla on tarkkailijastatus.
UNR:n sihteeristö on Pohjola-Nordenin Nuorisoliiton hallinnassa ja sijoitettu Helsinkiin.
Palkinnot
Pohjoismaiden neuvosto jakaa vuosittain viisi erilaista palkintoa: luonto- ja ympäristöpalkinnon sekä neljä kulttuuripalkintoa, joista uusin on vuonna 2012 perustettu Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinto, joka jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2013.
Jack Laviolette
pienoiskuva
Työpaikkaohjaaja
Työpaikkaohjaaja on työnantajan nimeämä henkilö, joka ohjaa ammatillista perustutkintoa suorittavien opiskelijoiden työssäoppimista työpaikalla. Hän on ammattinsa kokenut taitaja, joka toimii yhteistyössä työssäoppimista ohjaavan opettajan kanssa. Työpaikkaohjaaja tutustuttaa opiskelijan työhötehtäviin ja työpaikkaan sekä ohjaa, opastaa ja valvoo työtehtävien suorittamista. Hänen vastuullaan on huolehtia myös työturvallisuudesta.
Jack Laviolette
Jean-Baptiste "Jack" Laviolette (27. elokuuta 1879 – 9. tammikuuta 1960) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Laviolette pelasi yhdeksän kautta ammattilaisena Montreal Canadiensissa ja oli niin seuran ensimmäinen kapteeni, valmentaja kuin General Managerkin.
Työpaikkaohjaaja
Työpaikkaohjaaja työssäoppijan mentorina
Opiskelijalle tärkein henkilö ja mentori työpaikalla on työpaikkaohjaaja. Työpaikkaohjaajan on ymmärrettävä opiskelijoiden erilaiset valmiudet suoriutua erilaisista työtehtävistä. Opiskelija ei ole ammattilainen ja hän tarvitsee tukea ja ohjausta työtehtävissään. Työpaikkaohjaaja osallistuu opiskelijan arviointiin ja ammattiosaamisennäyttöjen järjestämiseen.
Jack Laviolette
Laviolette oli lajin ensimmäisiä ranskankielisiä tähtiä. Hän syntyi Bellevillessä Ontariossa, mutta varttui Valleyfieldissä Quebecissä. Puolustajaksi hän oli hämmästyttävä hyvä maalintekijä, mutta pysyvän jäljen kiekkohistoriaan Laviolette jätti Canadiensin kiekko-organisaation keskeisenä perustajana.
National Hockey Associationia (NHA) muodostettaessa joulukuussa 1909,, omistaja Ambrose O'Brien pyysi Laviolettea kokoamaan joukkueen ranskankielisistä pelaajista nimen "Les Canadiens" alle Montrealissa. Seitsemän vuotta myöhemmin sarjan korvasi NHL. Laviolette kokosikin pelaajiston, jossa olivat esimerkiksi tulevat Hockey Hall of Famen jäsenet Newsy Lalonde, Didier Pitre ja Georges Vezina. Jack Laviolette laski perustan ammattilaisjääkiekon menestyneimmälle seuralle.