cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pato
thumb|250px|Oymapinarin holvipato [[Antalyassa Turkissa.]] thumb|250px|Padolla muodostettu tekoallas [[Taiwanissa.]] Pato on seinämäinen tai vallimainen rakenne, jonka tarkoituksena on estää rakenteen takana olevan nesteen, nestemäisesti käyttäytyvän aineen tai kiinteästä aineesta nesteeseen liukenevien aineiden valuminen alempana oleville maille tai vesistöön, taikka sen tarkoitus on säädellä vesistön virtausta tai padotun aineen pinnan korkeutta.
Padot ovat yksilöllisiä rakenteita, jotka suunnitellaan paikallisten olosuhteiden ja tarkoituksen mukaisesti. Patoja käytetään esimerkiksi tulvien torjumiseen, keinokasteluun, vesihuoltoon, kalankasvatukseen ja vesistöjen säännöstelemiseen sähkövoiman tuotantoa varten. Pieniä patoja ovat esimerkiksi tulvantorjunnassa käytettävät tulvapenkereet, joita rakennetaan järvien ja meren rannoille sekä jokivarsiin. Suurten patojen rakennusaineena käytetään nykyään yleensä betonia tai teräsbetonia, jotka ovat miltei täysin syrjäyttäneet ennen suositun muuratun luonnonkiven. Kehittyneet työkoneet ja uusi maanrakennustekniikka ovat tehneet myös maa- ja kalliolouhetäytteestä suositun padonrakennusaineen.
Maailman korkein pato on Kiinassa sijaitseva 305 metrin korkuinen holvipato Jinping-I.
Jaottelun periaatteita
Patoja on rakennettu monenlaisia ja niiden luokitteluun on olemassa useita tapoja. Yksi tapa luokitella padot niiden staattisen toiminnan mukaan: gravitaatiopato ja holvipato. Padot, jotka on rakennettu maa-aineksesta tai kivistä, kutsutaan usein maapadoksi, ja ne ovat luonteeltaan gravitaatiopatoja. Gravitaatiopatoja rakennetaan myös betonista ja asvaltista. Holvipadot rakennetaan nykyään yksinomaan betonista. Holvipadot tehdään kallioiseen maastoon, jossa pato voi tukeutua kallioperustaan ja sivuilla kallioseinämiin. Padot luokitellaan valmistusmateriaalin lisäksi myös käyttötarkoituksensa mukaan: varastoaltaan pato tai reunavalli, säännöstelypato, voimalaitospato tai tulvasuojelussa toimiva väliaikainen tulvavalli eli yleisemmin työpato.
Padolla on yleensä useita tehtäviä. Esimerkiksi kuivuudesta kärsivillä alueilla patoaltaan vettä tarvitaan yleisesti yhtä aikaa tulvasuojelussa, vesivoiman tuotannossa, viljelymaiden kastelussa ja yhteiskunnan vesihuollon järjetelyissä.
Gravitaatiopato
Gravitaatiopato vastustaa varastoaltaan veden hydrostaattisen paineen lähinnä padon oman massansa aiheuttaman painon avulla. Kun maaperään kohdistuu valtava voima, vastustaa padon ja maaperän välinen kitka hydrostaattisen paineen aihettamaa voimaa. Tällaisia patoja ovat esimerkiksi maapadot sekä lamellipadot, joiden raskaat rakenteet ottavat myös tukea maaperästä.
Holvipato
Holvipato poikkeaa gravitaatiopadosta siinä, että se on massaltaan varsin kevyt. Sen kyky vastustaa varastoaltaan hydrostaattista painetta perustuu kahteen asiaan. Patorakenne on holvin muotoinen ja kaareva muoto ottaa vastaan sitä painavaa veden voimaa painumalla hieman eteenpäin. Holvipadon toinen periaate on tukea padon juuri ja sivustat ympäröivään kallioperään. Kun veden paine työntää kaarevaa seinämää eteenpäin, vastustavat kallioiset seinämät ja alusta padon suoristumista ja samalla ankkuroivat sen kiinteästi paikalleen.
Jaottelu tarkoituksen tai rakenteen perusteella
Maapato on gravitaatiopato, joka on rakennettu erilaisista pystysuuntaisista maakerroksista. Maapadot luokitellaan homogeenisiin ja vyöhykemaapatoihin. Homogeenisessä padossa käytetään rakennusmateriaalina lähes kokonaan yhtä rakennusmateriaalia. Se voi olla moreenia, hiekkaa, sekamaata tai kalliomursketta. Vyöhykemaapato sisältää monia rakenteita, joista osan tehtävänä on vesitiiviys ja osan tehtävänä massavaikutus. Tiivisteaineeksi on valittu esimerkiksi savea, betonia, puuta, muovia tai asvalttia. Maapadon pinta on eroosiolle altis ja se päällystetäänkin esimerkiksi kivimurskeella, betonilevyillä, asvaltilla tai teräslevyllä. Suomessa yleiset pengerpadot ovat maapatoja.
Ripapato on gravitaatiopato, joka vastustaa veden hydrostaattista painetta oman jäykän sisärakenteensa ja alapuoliseen kallioperään rakennettujen kiinnitysmekanismien ansiosta. Tämä vähentää tarvittavan betonin määrää puhtaaseen gravitaatiopatoon verrattuna 30–40 %.
Eräs ripapato on pilaripato eli laattapato, jonka etuosan muodostavat perustukseen kiinnitetyt veden virtauksen suuntaiset laatat. Lamellipadoksi kutsutaan pilaripatoa, jonka pilarit tai laatat ovat näitä paljon paksummat. Mitä vankemmat ovat padon rakenteet, sen suurempi on padon gravitaatiovaikutus.
Neulapato koostuu ohuista puisista tai teräksisistä palkeista, jotka pystyasentoon asennettuina nojaavat alapäästään padon kynnyksessä olevaan uraan ja yläpäästään joko kiinteiden tai liikuteltavien tukien varassa olevaan vaakasuuntaiseen palkkiin. Padon tilapäiseen sulkemiseen käytetään lisäksi laudasta tai lankuista tehtyjä levyjä ja myös puusta tai teräksestä tehtyjä pato- eli settipalkkeja. Ne asetetaan patopilareihin vaaka-asentoon niitä varten tehtyihin ns. settiuriin, ja päällekkäisinä ne muodostavat yhtenäisen seinän. Neulapatoja on käytetty vedenkulun säännöstelyn ohella myös vesihierontaan. Suomessa tästä käytöstä tunnetaan edelleen ainakin Runnin Neulatammi.
Padon toiminta
thumb|[[Hooverin pato sijaitsee Arizonan ja Nevadan rajalla Coloradojoella.]]
Patoaukot ja -luukut
Padon läpi virtaavan veden määrää voidaan säädellä aukkojen ja luukkujen avulla. Vaadittu vesimäärän läpäisevyys määritellään pitkään ajanjaksoon perustuvalla tulvahuippujen tarkastelulla. Patoaukot mahdollistavat myös vesivaraston tyhjentämisen padon tarkastamista ja korjaamista varten. Luukkujen liikuttelemiseen käytetään pääasiassa konevoimaa ketjujen, hammastankojen tai öljynpaineella toimivien hydraulisien sylintereiden välityksellä. Padon aukkojen sulkemislaitetta nimitetään tavallisesti liikuteltaviksi tai avattaviksi padoiksi.
Varsinaisia patoluukkuja on nykyisin käytössä pääasiassa kahta perustyyppiä: tasoluukut sulkevat ja avaavat padon liikkuen niitä varten tehdyissä luukku-urissa pystysuunnassa edestakaisin, kiertyvät luukut on aisojensa välityksellä laakeroitu padon sivupilareihin. Edelliseen ryhmään kuuluvat liukuluukut liukuvat luukku-urassa olevia johteitaan myöten. Jos vedenpaine nostaa pintakitkan liian suureksi, asetetaan luukkuun pyörät (kiinteäpyöräinen luukku) tai luukun ja johteen väliin ns. Stoney-palkki, jossa olevat pyörät helpottavat luukun liikuttelemista. Jälkimmäiseen pääryhmään kuuluvat segmenttiluukut, joissa luukun etulevy on ympyrälieriön muotoinen ja luukku nousee ylös kiertyen etulevyä tukeviin kannatinrakenteisiin kiinnitettyjen aisojen päissä olevien tukilaakereiden ympäri, sekä samantapaiset sektoriluukut, jotka lasketaan kynnyksen sisään varattuun tilaan.
Perustyypeistä poikkeavat muun muassa kynnykseltä alas kaatuva läppäluukku, johon voidaan joskus asettaa myös vastapaino, ja esimerkiksi Imatrankosken padossa käytetty valssiluukku, jonka on rumpu joka sulkee aukon tiivisteiden kanssa ja joka kulkee hammastankojen tukemana ja ohjaamana patomuureja pitkin ja joka avataan ketjun avulla.
Tulva-aukot ja ylijuoksutuskanavat
Padon tulee kestää turvallisesti oletetun suurimman mahdollisen vesimäärän lisäksi myös tulvaveden paine. Yleensä padoissa on tulva-aukkoja, joista vesimäärää voidaan vähentää ohijuoksuttamalla sitä. Veden noustessa tasolle, jonka yläpuolella on ainoastaan koko padon pituinen niin kutsuttu varalaita, vesi virtaa vapaasti säädettävistä luukuista tai patoaukoista. Ylisyöksypadoissa tulva-aukon kynnys on niin korkealla, ettei alavesi vaikuta veden juoksuttamiseen.
Onnettomuuksien syitä
Padot ovat yleensä turvallisia, mutta Kansainvälinen suurten patojen patotoimikunnan tilastoinnin mukaan heidän tuntemillaan 36 000 padolla on sattunut vakava onnettomuustilanne noin 300 padolle. Yleisimmät onnettomuuden aiheuttavat tilanteet ovat tulvaveden ylittymiset ja virtaavan veden eroosio, maapatojen läpitihkumisen aiheuttamat eroosiot ja vähäisimpänä betoni- tai metallirakenteiden väsymisestä johtuvat onnettomuudet.
Onnettomuudet voivat aiheutua patojen huoltovälien venymisestä. Padot ovat alttiita rapautumiselle ja ruostumiselle, jolloin patorakenteita joudutaan vaihtamaan tai betonirakenta korjaamaan. Kylmillä seuduilla voi routa aiheuttaa rakennevaurioita tai maanjäristysalueilla maakuoren tärinät ja liikkeet tehdä halkeamia rakenteisiin.
Patoturvallisuus Suomessa
Suomen patoturvallisuuslaki vuodelta 2009 määrittää monella tapaa padonrakentajan ja -omistajan sekä viranomaisten väliset vastuukysymykset. Kussakin maassa on erilaisia painotuksia patoturvallisuuteen liittyvissä asioissa.
Nykyään padot luokitellaan Suomessa kolmeen luokkaan. Pato on 1-luokan pato, jos se onnettomuuden sattuessa aiheuttaa vaaran ihmishengelle ja terveydelle taikka huomattavan vaaran ympäristölle tai omaisuudelle; 2-luokan pato, jos se onnettomuuden sattuessa saattaa aiheuttaa vaaraa terveydelle taikka vähäistä suurempaa vaaraa ympäristölle tai omaisuudelle; ja 3-luokan pato, jos se onnettomuuden sattuessa saattaa aiheuttaa vain vähäistä vaaraa.
Vanhemmassa luokitusjärjestelmässä P-padoksi luokiteltiin pato, joka onnettomuuden sattuessa saattaa aiheuttaa ilmeisen vaaran ihmishengelle tai terveydelle taikka ilmeisen huomattavan vaaran ympäristölle ja omaisuudelle. Tällaisen vaaran aiheuttaa sortuvan padon takaa hyökyvä voimakas tulva-aalto. Myös varastoitavan aineen terveydelliset ja ympäristölle haitalliset ominaisuudet voivat aiheuttaa huomattavan vaaran. Näiden patojen turvallisuuden valvontavastuu on jaettu myös viranomaisille. N-pato voi olla hajotessaan vaarallinen, mutta ei samassa suhteessa kuin P-padot. O-pato ei ole N-padon tapaan vaarallinen hajotessaan. Onnettomuus ei silloin vaaranna ihmishenkiä eikä ole ympäristölle haitallinen. T-padot ovat työpatoja ja luonteensa vuoksi väliaikaisia.
Historiaa
Encyclopædia Britannican mukaan maailman vanhin tunnettu pato olisi 3000-luvulla ennen ajanlaskun alkua kastelutarkoitukseen rakennettu Jawan pato nykyisen Jordanian alueella. Toinen hyvin vanha pato oli vuosien 2950–2750 eaa. välillä rakennettu noin 11 metriä korkea Sadd el-Kafaran pato Kairon lähellä Egyptissä, joka kuitenkin todennäköisesti vuoti ja petti pian valmistumisensa jälkeen. Pato oli kuitenkin ikäänsä nähden jo monimutkainen rakennelma. Lähistöllä Gizassa sijainnut Ma’lan pato, jonka rakentamiseen käytettiin enemmän materiaalia kuin Gizan suureen pyramidiin, oli sen sijaan toiminnassa yli 3 000 vuoden ajan. Vanhin edelleen toiminnassa oleva pato saattaa olla Syyrian Orontesjokeen vuoden 1300 eaa. tienoilla rakennettu pengerrys; toisen lähteen mukaan jatkuvasti toiminnassa olleista padoista vanhin olisi Dujiangyanin kastelujärjestelmään liittyvä pato Kiinan Sichuanissa 250-luvulta eaa. Lähi-idän ja Kiinan lisäksi patoja rakennettiin ennen ajanlaskun alkua myös Intiassa ja Sri Lankassa. Monet kasteluun käytetyt suuret maapadot ovat Sri Lankassa edelleen toiminnassa.
Roomalaiset olivat padonrakentamisen sijaan taitavampia veden keräämisessä ja kuljettamisessa akveduktien avulla, mutta kaksi roomalaista patoa, Proserpinan ja Cornalvon padot, on edelleen käytössä Espanjan lounaisosassa. Ennen vuotta 1900 maailmassa oli vain noin 700 suurta, yli 15 metrin korkuista patoa. Japaniin rakennettiin 32 metriä korkea Daimon’iken pato vuonna 1128. Persiaan 1300-luvun alkupuolella rakennetut Kebarin pato ja Kuritin pato olivat puolestaan maailman ensimmäiset ohutrakenteiset holvipadot. Kuritin patoa kohotettiin vähitellen 64 metrin korkuiseksi, ja se olikin maailman korkein pato aina 1900-luvun alkuun saakka.
1800-luvun keskivaiheille saakka padonrakennus pohjautui pitkälti kokemusperäiseen tietoon. Rakenne- ja materiaalitekniikan kehittyessä myös padonrakennuksen periaatteita alettiin ymmärtää paremmin, esimerkiksi 1850-luvulla Skotlannin Glasgow’n yliopistossa toimineen William John Macquorn Rankinen ja muiden brittiläisten ja ranskalaisten insinöörien kontribuutioiden ansiosta. 1900-luvun alkupuoliskolla maailmaan rakennettiinkin jo yhteensä 5 000 yli 15 metrin korkuista patoa, ja toiset 5 000 pelkästään vuosien 1970–1975 välillä, minkä jälkeen padonrakennustoiminta hiljeni erityisesti Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Yhdysvaltoihin valmistui monta näyttävää patoa, kuten Coloradojoelle vuosina 1931–1936 rakennettu 221 metriä korkea Hooverin pato. Kiinaan rakennetun yli 2 kilometrin pituisen Kolmen rotkon padon vesivoimalasta tuli valmistuessaan vuonna 2012 maailman suurin 22 500 megawatin sähkötehollaan. Padon rakentaminen loi Jangtsejokeen yli 600 kilometrin pituisen tekoaltaan.
Bharat Mata
pienoiskuva|Bharat Mataa esittävä kuva Bharat Mata eli Äiti Intia on Intian henkilöitymä, joka kuvastaa Intiaa äitijumalattarena. Symboli sai alkunsa 1800-luvun lopulla, mutta yleistyi vasta hindunationalismin nousun myötä. Bharat Matalle on omistettu temppeleitä ja alueittain häntä palvotaan jumalattarena.
Varhaisimpiin Bharat Mata -mainintoihin sisältyy tuntemattoman kirjoittajan teos Unabimsapurana (1866), K. C. Bandyopadhyayan näytelmä Bharat Mata (1873) ja Bankim Chandra Chattopadhyayan teos Anandmath (1880). Vuonna 1905 bengalitaiteilija Abanindranath Tagore kuvasi maalauksessaan Äiti Bengalia (Bangamata), mutta päätti omistaa teoksen lopulta koko Intialle. Bharat Mata sai vuonna 1936 itselleen temppelin Varanasiin, jota koristaa valtava Intian niemimaan kartta. Bharat Matan temppeleitä sijaitsee eri puolilla maata.
Hindunationalismin myötä ajatus Bharat Matasta jumalattarena on yhdistänyt intialaista nationalismia ja hindulaisuutta. Hindunationalistisen Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestön johtaja Mohan Bhagwatin julistus, että jokaisen intialaisen tulisi laulaa Bharat Mata ki jai ("eläköön Äiti Intia") on kerännyt osakseen kritiikkiä intialaisuuden kytkemisestä hindulaisuuteen. Intian muslimien keskuudessa on esiintynyt vastustusta Bharat Mataa kohtaan, koska useat muslimit kokevat Bharat Matan ylistämisen olevan islamin monoteismin vastaista. Myös sikhiläinen poliitikko Simranjit Singh Mann on ilmoittanut, että sikhiläisiltä Bharat Matan ylistäminen ei onnistu, koska sikhit eivät palvo naisia.
Arpominen
Arpominen tai arvonta voi tarkoittaa:
Niukka innovaatio
Niukka innovaatio on talouteen liittyvä termi. Niukoilla innovaatioilla (myös frugaali innovaatio) tarkoitetaan yksinkertaistettuja ja kustannuksiltaan halvempia tuotteita ja niiden valmistusta. Yleensä tämä tarkoittaa kestokulutustavaraa, josta on karsittu ylimääräiset ominaisuudet, jotta sitä voitaisiin myydä kehitysmaiden markkinoilla. Esimerkkejä tunnetuista frugaaleista innovaatioista ovat Tata Groupin Tata Nano -auto ja Nokia 1110 -puhelinmalli.
BoP-markkinoilla (Base of the Pyramid) yksittäisen tuotteen liikevoitto jää usein vähäiseksi, mitä pyritään kompensoimaan myynnin korkealla volyymillä. Globalisaatio sekä kehitysmaiden nouseva elintaso luovat uusia mahdollisuuksia frugaaleille innovaatioille. Tärkeää on, että tuotteet ovat edelleen hyvälaatuisia, mutta hinnaltaan edullisia. Niukkojen innovaatioiden markkinat on arvioitu viiden tuhannen miljardin dollarin suuruisiksi. Jos länsimaiset yritykset eivät ole tässä kehityksessä mukana, on varmaa, että nousevien talouksien yritykset ovat.
Frugaaleja innovaatioita tutkitaan ja kehitetään useissa yliopistoissa, esimerkkeinä Santa Claran yliopiston Frugal Innovation Lab sekä Stanfordin yliopiston Entrepreneurial Design for Extreme Affordability -ohjelma. Suomessa frugaaleja innovaatioita tutkitaan muun muassa Aalto-yliopiston New Global -hankkeessa.
Konseptilla on monta nimeä. Frugal Engineering –termin lanseerasi Renault-Nissanin johtaja Carlos Ghosn, jonka mukaan Frugal Engineering tarkoittaa sitä, että saavutetaan enemmän vähemmillä resursseilla. Intiassa tunnetaan termi jugaad-innovaatio, joka tulee hindinkielestä tarkoittaen väliaikaista, nopeaa ratkaisua ongelmaan. Brasiliassa tunnetaan termi “gambiarra”, Kiinassa "zizhu chuangxin" ja Keniassa "jua kali".
Samsung B7610
Puhelimessa on Samsungin TouchWiz 2.0 -käyttöliittymä, Microsoftin Mobile Office -sovelluksia ja useita muita ohjelmia valmiina. Siihen saa myös lisättyä Windows Mobilelle tarkoitettuja ohjelmistoja. Puhelimen sisäänrakennettu A-GPS käyttää mukana seuraavia Google Maps ja Route66-kartta- ja navigointisovelluksia.
Around the World (Red Hot Chili Peppersin kappale)
Around the World on Red Hot Chili Peppersin kappale. Kappale julkaistiin singlenä, vuonna 1999 ilmestyneeltä menestysalbumilta Californication. Kappale on albumin ensimmäinen, singlenä albumin toinen. Singlestä tehtiin musiikkivideo vuonna 1999. Single oli seitsemäs Alternative Songs-listalla.
Singlen b-puoli on "Teatro Jam".
Kappale
Kappale kertoo yhtyeen laulaja Anthony Kiediksen rakkaudesta maapalloa kohtaan. Kiedis kirjoitti kappaleen silloin, kun yhtye oli kiertueella ja kertoo kiertueen kokemuksista. Säe "Alabama baby said Hallelujah, Good god girl, I wish I knew ya" viittaa kauniiseen kuorotyttöön, jonka Kiedis näki kirkossa Alabamassa.
Musiikkivideo
Video on visuaalisesti samanlainen kuin singlen "Give It Away" musiikkivideo. Kummankin videon ohjaajana on ollut Stéphane Sednaoui, joka ohjasi myös yhtyeen kahden muun singlen videot ("Scar Tissue") ja ("Breaking the Girl"). Singlen musiikkivideo oli mukana MTV:n ohjelmassa "Making the Video".
Singlen kappaleet
CD Single 1
CD Single 2
CD Single 3
Salsa (tanssi)
thumb|Salsa-tanssia.
Salsa on eräs latinalaisamerikkalaisen tanssin muoto, joka on suosittua myös Pohjois-Amerikassa, Euroopassa ja Aasiassa. Salsa on syntynyt eri afrokuubalaisten tanssilajien pohjalta New Yorkissa 1960 -luvulla. Salsaa tanssitaan useimmiten paritanssina, mutta sitä harjoitellaan tanssitunneilla myös soolotanssina.
Olduvain kulttuuri
Työkalujen käyttäjä ei ole voinut olla nykyihmisen edeltäjä, koska ensimmäisetkin Homo-lajit kehittyivät liian myöhään. Nykyiset löydöt viittaavat siihen, että jo varhainen etelänapina Australopithecus garhi teki näitä työkaluja. Myös Homo habilis teki samanlaisia työkaluja.
Salsa (tanssi)
Salsa-tanssiin liittyy salsa-musiikki. Sana on espanjaa ja tarkoittaa kastiketta. Salsa-musiikin rytmi on tyypillisesti kahdeksanjakoinen. Yleensä tanssissa on kolme askelta neljää iskua kohti. Salsa-tanssijat eivät myöskään liiku lattialla kovin paljon, vaan tanssivat melko lailla paikoillaan.
Salsa-tanssit voidaan jakaa kahteen tyylisuuntaan, kuubalaiseen Casino-salsaan ja Crossbody Style -salsoihin. Tai eri salsatyylejä, kuten kuubalaista salsaa ja eri Crossbody-tyylejä voi myös pitää eri tansseina, joissa on kuitenkin samantyylinen rytmi ja samankaltaisia kuvioita, koska eri salsatyylit erovat liikeradoiltaan ja elementeiltään toinen toisistaan. Niin sanotuissa Crossbody Style -salsassa tanssin seuraaja ja viejä liikkuvat käytännössä toisiaan vastakkain ja toistensa ympäri linjassa koko ajan samaan tapaan kuin esim. Lindy Hopissa. Tunnetuimmat Crossbody Style -salsatyylit ovat New York Style salsa ja Los Angeles Style salsa, joista ensimmäistä kutsutaan kansainvälisesti myös lyhyesti nimellä mambo tai on2 ja jälkimmäistä nimellä salsa tai on1. Kuubalaisessa salsassa eli casinossa liikerata muistuttaa pyöristynyttä kolmiota.
Suomessa on tanssittu kuubalaista parisalsaa vuodesta 1994 ja se on yleisin salsatyyli Suomessa. Crossbody style -salsojen harrastus alkoi Suomessa vuonna 2000 ja on viime vuosina lisääntynyt voimakkaasti. Tanssikoulujen ja kaupunkien yökerhojen/baarien salsailtojen lisäksi salsaa on alettu tanssia myös jonkin verran tanssilavoilla. Suomessa salsayhteisöjä löytyy useimmista suurimmista kaupungeista.
Aiheesta muualla
Salsa
Vilho Luolajan-Mikkola
Vilho Luolajan-Mikkola (alkujaan Vilho Mikkola, 22. joulukuuta 1911 Vanaja – 14. marraskuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä. Häntä opettivat sävellyksessä muun muassa Aarre Merikanto ja Selim Palmgren. Luolajan-Mikkola suoritti sävellysdiplominsa vuonna 1946. Hänen kuuluisin sävellyksensä on surumielinen yksinlaulu Häätanhu Yrjö Jylhän tekstiin (mul on hautajaiset, sulla häät). Hän sävelsi lähes elämänsä loppuun saakka ja hänen viimeinen teoksensa oli laulu Hiljentyen vuodelta 2001 Aaro Hellaakosken runoon.
Traffic (yhtye)
Traffic oli brittiläinen rockyhtye, joka oli toiminnassa vuosina 1967–1974. Traffic yhdisteli musiikissaan soul-, jazz- ja folkvaikutteita psykedeeliseen rockiin. Yhtyeen tunnetuimmat jäsenet olivat Steve Winwood (laulu, kosketinsoittimet, kitara) ja Dave Mason (laulu, kitara, sitar). Yhtyeeseen kuuluivat myös huilisti-saksofonisti-kosketinsoittaja Chris Wood sekä rumpali-laulaja Jim Capaldi.
Syntymä
Trafficin syntymä ajoittui alkukesään 1967 eli samaan aikakauteen, jolloin flower power ilmiö puhkesi täyteen kukoistukseensa. Winwood oli ehtinyt hankkia jo runsaasti mainetta The Spencer Davis Groupin laulusolistina ja kosketinsoittajana vuodesta 1963. Yhtyeen singlemenestyksistä huolimatta ("Keep On Running", "Somebody Help Me" ja "Gimme Some Loving") Winwood ei ollut ollut tyytyväinen Spencer Davis Groupin saavutuksiin ja oli lähtenyt omille teilleen. Halu esittää jotain uutta ja omaperäistä oli tärkein kriteeri Trafficin luomiseen. Yhtye syntyikin oikeastaan jo paljon ennen kuin Winwood oli jättänyt Spencer Davis Groupin. Kvartetin jäsenet soittivat eri yhtyeissä, mutta tapailivat toisiaan aina kun voivat harjoitellen tulevaa yhtyettään varten. Yhtyeen tunnuskuvio esitti neljää toisiinsa kietoutunutta nuolta, jotka symbolisoivat yhtyeen jäsenten pyrkimystä saumattomaan yhteistyöhön. Trafficin kokoonpano oli sikäli erikoinen, että siitä puuttui alun perin basso. Winwood ei pitänyt puutetta ongelmana: "Basso on täysin tarpeeton kapine, jos yhtyeeseen kuuluu urut".
Nopea nousu
Trafficin levyistä tunnetuin lienee yhtyeen ensilevy Mr. Fantasy, joka julkaistiin marraskuussa (1967). Jo aiemmin samana vuonna heillä oli Englannissa kaksi suurta singlemenestystä, joista ensimmäinen, nimeltään "Paper Sun", tuli myyntiin toukokuussa ja nosti Trafficin hetkessä huipulle. Kappale oli Winwoodin käsialaa, ja hän myös lauloi sen. Lisäksi se julkaistiin ennen kuin Traffic oli esiintynyt yhdelläkään keikalla. "Paper Sunin" iskostuessa kansan suosioon oli Trafficin helppo nousta esiin pimennosta. Yhdysvalloista levinnyt hippiliike saavutti Britannian samana kesänä. Rakkauden kesäksi kutsuttu aikakausi nosti Britteinsaarilla hetkessä esiin kymmeniä psykedeelistä rockia soittavia yhtyeitä, joiden eturintamaa Traffic edusti.
Elokuussa julkaistiin Trafficin toisena singlenä Dave Masonin tekemä ja laulama "Hole In My Shoe". Kappale jatkoi edeltäjänsä vahvasti psykedeelista tyylisuuntaa ja nousi nopeasti brittien myyntilistoilla kakkoseksi. Samoihin aikoihin ensimmäisen albumin Mr. Fantasyn kanssa ilmestynyt kolmas single "Here We Go Round The Mullberry Bush" menestyi sekin vielä kohtalaisen hyvin.
Kaupallinen epäonnistuminen
thumb|Steve Winwood loi menestyksellisen soolouran Trafficin hajoamisen jälkeen. Albumista tuli kriitikoiden suosikki, ja se oli kunnianhimoinen näyttö Trafficin monipuolisista taidoista, eritoten Winwoodin ja Masonin osaamisista. Kaupallisessa mielessä albumi ei kuitenkaan vastannut levy-yhtiön asettamia korkeita odotuksia. Englannissa se viipyi muutaman viikon Top-20 listalla mutta putosi nopeasti sen ulkopuolelle. Vielä laimeampaa oli kysyntä Euroopan mantereella ja Yhdysvalloissa. Vaikka Traffic oli tullut ympäri maailmaa tutuksi kahden ensimmäisen singlensä ansiosta, vierasti ostava yleisö sen albumia, joka ei sisältänyt helposti tarttuvia kappaleita. Englannissa levyltä julkaistiin singlenä Winwoodin tulkitsema "No Face, No Name, No Number". Ostajat eivät kuitenkaan innostuneet laulusta. Yhdysvalloissa singlen A-puoleksi valittiin "Dear Mr. Fantasy", mutta sen saama vastaanotto oli vaatimaton. Jälkeenpäin laulu on noussut kuitenkin yhdeksi Trafficin klassikoksi, kuten myös myöhemmin julkaistut kappaleet "Glad", "Freedom Rider", "John Barleycorn (Must Die)" ja "Low Spark of High Heeled Boys".
Trafficin loppuhetket
Trafficin toinen albumi menestyi hyvin niin Englannissa kuin Yhdysvalloissakin. Sen sisältämistä kappaleista suosituimmaksi nousi Dave Masonin sävellys "Feeling Allright", josta myöhemmin on tehty lukuisia cover-versioita. Yhtye hajosi pian tämän jälkeen. Winwood perusti Eric Claptonin ja Ginger Bakerin kanssa Blind Faithin, jonka elinkaari jäi puoleen vuoteen. Yhtye teki kiertueen Yhdysvalloissa ja Euroopassa, mutta lopetti toimintansa jo syksyllä 1969. Samana vuonna Capaldi ja Wood sopivat erimielisyytensä Masonin kanssa, ja kosketinsoittaja Wynder K. Frogin kanssa he kokosivat lyhytikäisen yhtyeen, joka kantoi nimeä Wooden Frog. Sen jälkeen syntyi uusi suppeampi Traffic, joka julkaisi kiitetyn levyn John Barleycorn Must Die (1970), josta piti alun perin tulla multi-instrumentalisti Steve Winwoodin ensimmäinen sooloalbumi. Levytysessioissa olivat kuitenkin mukana myös Capaldi ja Wood, ja vaikka Winwood vastasi suurimmalta osalta musiikista, levy päätettiin julkaista Trafficin nimissä. Vuosina 1970–73 yhtyeen levytyksissä ja kiertueilla nähtiin useita muusikoita, mm. rumpali Jim Gordon, kosketinsoittaja Barry Beckett ja basisti Rick Grech. Trafficin hajottua lopullisesti Steve Winwood aloitti menestyksekkään soolouran. Myös Mason siirtyi soololaulajaksi.
Vuonna 1994 Winwood ja Capaldi elvyttivät Trafficin henkiin tekemällä studioalbumin Far From Home. Tämän lisäksi he tekivät saman vuoden aikana yhdessä kiertueen esiintymällä Trafficin nimellä.
Б
Б on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin.
Ääntäminen
Б ääntyy tavallisesti soinnillisena bilabiaalisena klusiilina /b/, soinnillisena liudentuneena bilabiaalisena klusiilina /bʲ/ tai soinnillisena bilabiaalisena frikatiivina /β/. Sen äännearvo on bulgariassa /b/ tai /bʲ/, makedoniassa /b/, marissa /β/, serbiassa /b/, ukrainassa /b/, valkovenäjässä /b/ ja venäjässä /b/ tai /bʲ/.
Harrachov
Harrachov on kaupunki Semilyn piirikunnassa Liberecin läänissä Pohjois-Tšekissä Mumlavajoen varrella. Sen pinta-ala on 36,6 neliökilometriä ja asukasluku oli vuoden 2020 arvion mukaan 1 396. Mäkihyppykeskus Čertak sijaitsee Harrachovissa.
Historia
Ensimmäiset kirjoitetut maininnat Harrachovista ovat 1600-luvulta, kun saksalaiset perustivat kylän nykyisen kaupungin alueelle. 1714 sen nimeksi tuli Harrachsdorf erään jalosukuisen maanomistajan mukaan. 1800-luvun lopusta lähtien kaupunki on ollut tunnettu lasin valmistuksesta, tekstiiliteollisuudesta ja kaivostoiminnasta. 1900-luvun alussa teollisuustoiminta kasvoi valmistuneen rautatien ansiosta. Suurin osa viennistä kulki pohjoiseen Itävalta-Unkarin rajojen taakse Saksaan.
Toisen maailmansodan jälkeen yhteydet pohjoiseen katkesivat Puolan laajenemisen myötä, ja kaupunki alkoi näivettyä. Rajoja ei avattu Tšekkoslovakian ja Puolan kommunististen hallintojen kiistojen vuoksi, mutta raja-alueita vaihdettiin siten, että kaksi pientä puolalaista rajakylää liitettiin Harrachoviin 1973.
Lontoon laivastosopimus
pienoiskuva|Lontoon laivastosopimuksen mukaisesti hävitetty HMS Tiger. pienoiskuva|Lontoon laivastosopimuksen mukaisesti harjoitusalukseksi muutettu Hiei. Lontoon laivastosopimus solmittiin 22. huhtikuuta 1930 Italian, Japanin, Ranskan, Britannian ja Yhdysvaltain välillä. Sopimuksella säädeltiin sukellusvenesodankäyntiä ja rajoitettiin laivastovarustelua.
Sopimus laajensi Washingtonin laivastosopimuksen ehtoja. Sen solmiminen oli jatkoa vuonna 1927 keskeytyneelle Geneven laivastokonferenssille, jossa ei ollut päästy sopuun Britannian ja Yhdysvaltain välisten erimielisyyksien vuoksi.
Sopimuksen osapuolet sitoutuivat olemaan rakentamatta uusia taistelulaivoja ja lentotukialuksia vuoteen 1937. Myös joukko taistelulaivoja ja lentotukialuksia tuli romuttaa. Olemassa olevia aluksia sitouduttiin olemaan muuntamatta lentotukialuksiksi. Rakennettavien sukellusveneiden uppouma rajoitettiin 2 032 tonniin. Sopimus sääti ylärajan vuoteen 1937 mennessä rakennettavien risteilijöiden (yli 155 mm tykeillä varustettujen raskaiden risteilijöiden ja kevyemmin aseistettujen kevyiden risteilijöiden), hävittäjien ja sukellusveneiden yhteenlasketulle tonnimäärälle sekä kunkin alusluokan kokonaistonnimäärälle erikseen.
Sukellusvenesotaa koskevat artiklat julistivat, että sukellusveneitä koski sama kansainvälinen oikeus kuin pinta-aluksia. Lisäksi kauppa-alusta, joka ei joko kieltäytynyt pysähtymästä tai tehnyt aktiivista vastarintaa, ei saanut upottaa, ennen kuin sen miehistö ja matkustajat oli toimitettu turvaan.
Seuraava laivastovarustelun rajoitusyritys oli vuoden 1932 Geneven toinen laivastokonferenssi.
Thị Lụa Nguyễn
Thị Lụa Nguyễn (s. 24. heinäkuuta 1991) on vietnamilainen naispainija.
MM-kilpailuissa Nguyễn on sijoittunut parhaimmillaan viidenneksi vuonna 2009, jolloin hän hävisi pronssiottelussa pohjoiskorealaiselle So Sim-hyangille. Vuoden 2010 Aasian kisoissa hän saavutti hopeaa hävittyään jälleen Solle. Aasian-mestaruuskilpailusta Nguyễnillä on yksi hopeamitali ja kaksi pronssimitalia.
Armo (kristinusko)
Armo (latinaksi gratia) on kristinuskon peruskäsitteitä. Se merkitsee anteeksiantamista tai muuta hyvyyttä. Kristinuskon mukaan Jumala antaa ihmiselle armon, joka tarkoittaa useinkin pahojen tekojen eli syntien antamista anteeksi ja sitä, että sielu pelastuu kuoltuaan kadotukselta tai ikuiselta tuskalta. Kristillinen traditio tuntee monia Jumalan armon määritelmiä. Erilaiset määritelmät aiheuttavat helposti käsitteellisiä sekaannuksia ja teologisia väärinkäsityksiä. Armo määritellään kirkon piirissä usein Jumalan rakkaudeksi ja hyvyydeksi.
Eräs armon määritelmä on, että se on Jumalan ansaitsematon suosio, joka ei riipu sen saajasta mitenkään. Roomalaiskirjeen mukaan armo ja teko ovat toisensa pois sulkevia asioita (suhteessa ihmisen pelastukseen). Efesolaiskirjeen mukaan ihminen pelastuu armosta, uskon kautta, ei tekojen kautta.
Armo ilmenee monella eri tavalla kristinuskossa. Jumalan rakkaus ja hyvyys näkyy yhteytenä ihmiskuntaan (interaktiivinen tai profeetallinen armo), syntien anteeksiantamisena (juridinen armo), eettisten ohjeiden opettamisena (pedagoginen armo), olemassaolon ja elämänkatsomuksen avartajana (eksistentialistinen armo) sekä kuoleman voittamisena (viktoriaaninen armo).
Nelivärilause
thumb|Esimerkki nelivärikartasta thumb|300px|Kun keskellä olevaa aluetta ympäröi parillinen määrä alueita (vas.), riittää kolme väriä. Muussa tapauksessa tarvitaan neljäs väri (oik.). Nelivärilause eli neliväriteoreema on verkko- eli graafiteorian tulos, jonka mukaan jokainen tasokartta voidaan värittää neljällä eri värillä siten, että millään kahdella vierekkäisellä samanvärisellä alueella ei ole yhteistä rajaa. De Morganin oppilas Francis Guthrie esitti tämän vuonna 1852 kokeellisena havaintona, mutta sitä ei osattu tuolloin todistaa. Niinpä kysymystä, pitääkö väittämä paikkansa, kutsuttiin neliväriongelmaksi. Vaikka ongelma on helppo ymmärtää, kesti yli sata vuotta, ennen kuin lause saatiin todistetuksi vuonna 1976.
Täsmennyksiä
Raja tarkoittaa rajaviivaa, ei rajapistettä; alueet, jotka koskettavat toisiaan vain pisteessä, saa värittää samalla värillä (esimerkiksi Yhdysvaltain kartalla osavaltiot Colorado ja Arizona). Kunkin väritettävän alueen tulee olla yhtenäinen eli koostua yhdestä palasta. Kumpikin näistä täsmennyksistä tarvitaan, muuten voidaan piirtää karttoja, joissa värejä tarvitaan enemmän kuin neljä.
Tehtävän kannalta on myös olennaista, millaisella pinnalla kartta on. Alkuperäisessä muotoilussa kartta on tasolla. Voidaan helposti osoittaa, että pallopinnalla riittävä värimäärä on sama kuin tasolla. Sen sijaan esimerkiksi munkkirinkilää muistuttavalla toruspinnalla värejä voidaan tarvita jopa seitsemän (mutta ei enempää).
Pythagoralaisista
Pythagoralaisista oli Aristoteleen kirjoittama teos, joka käsitteli nimensä mukaisesti pythagoralaista filosofiaa. Teos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan joitakin katkelmia.
Historia
Antiikin lähteet mainitsevat Aristoteleen nimissä vaihtelevasti yhden tai kaksi pythagoralaisuutta käsittelevää teosta. Diogenes Laertioksen Aristoteleen teosluettelossa mainitaan teokset Vastine pythagoralaisille ja Pythagoralaisista, joista kumpikin käsitti yhden kirjan. Hesykhios puolestaan mainitsee vain teoksen Pythagoralaisista. Ibn Abi Usaibia ja Aleksanteri Afrodisiaslainen taas mainitsevat kahden kirjan laajuisen pythagoralaisuutta käsittelevän teoksen. Tutkijat ovat arvelleet, että teoksia olisi alun perin ollut kaksi, mutta ne olisi myöhemmin muokattu yhdeksi kaksi kirjaa käsittäväksi teokseksi, jonka myöhemmät kirjailijat tunsivat.
Edellä mainittujen henkilöiden lisäksi jommankumman teoksista mainitsevat ainakin Simplikios ja Themistios. Aristoteles itse viittaa teokseen Metafysiikassaan.
Aristoteles kirjoitti pythagoralaisia käsittelevän teoksen lisäksi myös useita muita teoksia, jotka olivat keskittyneet aiempien filosofien oppeihin. Näistä on säilynyt katkelmia myös kahdesta muusta teoksesta, teoksista Arkhytaan filosofiasta ja Demokritoksesta.
Sisältö
Alkuperäinen Pythagoralaisista-teos on ilmeisesti sisältänyt tietoa Pythagoraasta ja pythagoralaisista itsestään sekä näiden koulukuntaan liittyvistä perinteistä ja legendoista, mutta ei niinkään filosofista aineistoa. Vastine pythagoralaisille puolestaan vaikuttaa käsitelleen pythagoralaisia oppeja kriittisesti. Aristoteles käsittelee pythagoralaisuutta kriittisesti myös Metafysiikassaan. Aristoteles ei todennäköisesti käyttänyt kirjallisia lähteitä, mutta hänellä oli käytettävissään paljon suullista tietoa pythagoralaisuudesta.
Teoksesta tunnetaan 17 katkelmaa, jotka ovat säilyneet muiden antiikin aikaisten kirjailijoiden teoksissa. Osan luotettavuus on kuitenkin kyseenalainen, sillä esimerkiksi myöhemmät uusplatonilaiset filosofit sovittivat muiden teoksia melko vapaasti omiin tarkoituksiinsa. Alkuperäisestä Pythagoralaisista-nimisestä teoksesta peräisin olevat katkelmat käsittelevät muun muassa pythagoralaisia symboloita eli Pythagoraan nimiin pantuja suullisia opetuksia. Teoksesta Vastine pythagoralaisille peräisin olevat katkelmat voidaan puolestaan jakaa kahteen ryhmään: ensimmäiseen kuuluvat käsittelevät lukuja ja lukuteoriaa, toiseen kuuluvat kosmologiaa ja tähtitieteellisiä ongelmia.
Nelivärilause
Ongelman alkuperä
Neliväriongelman esitti ilmeisesti ensimmäisenä englantilainen matemaatikko Francis Guthrie vuonna 1852. Hän oli havainnut, että neljä väriä tuntuisi aina riittävän kartan värittämiseen, ja pyysi De Morganin oppilaana olevaa veljeään Frederick Guthrieta kysymään De Morganilta selitystä ilmiölle. Francis oli itse aiemmin ollut De Morganin oppilas. De Morgan ei löytänyt selitystä, joten hän kyseli asiaa muilta matemaatikoilta, muun muassa William Hamiltonilta. Myös Charles Peirce ja Arthur Cayley yrittivät tuloksetta ratkaista ongelmaa. Cayley esitti ongelman vuonna 1878 London Mathematical Societylle.
Neliväriteoreeman todistaminen
On melko helposti osoitettavissa, että kartan värittäminen viidellä värillä on mahdollista (Heawoodin lause), mutta neljän värin riittävyys on vaikeammin todistettavissa. Tämän todistivat Kenneth Appel ja Wolfgang Haken vuonna 1976 osoittamalla, että kaikki kartat ovat väritettävissä neljällä värillä jos ja vain jos tietyt 1 834 karttaa ovat väritettävissä neljällä värillä. Myöhemmin karttojen lukumäärä pystyttiin pudottamaan 1 482:een. Todistus tehtiin tietokoneita apuna käyttäen, mutta kompakti matemaattinen todistus puuttuu edelleen.
Neil Robertsonin tutkimusryhmä todisti nelivärilauseen uudelleen 1994, tälläkin kertaa tietokoneavusteisesti. Heidän todistuksensa on idealtaan samanlainen kuin Appelin ja Hakenin, mutta käyttää pienempää, 633 perustapauksen kokoelmaa.
Vuonna 2008 Georges Gonthier julkaisi nelivärilauseen todistuksen, joka oli varmistettu Coq-todistustarkistimella.
Italian demokraattinen sosialistipuolue
Italian demokraattinen sosialistipuolue (Partito Socialista Democratico Italiano, PSDI) oli Italiassa vuosina 1947–1998 toiminut oikeistososiaalidemokraattinen puolue. Sen perustivat Italian sosialistisesta puolueesta (PSI) eronneet jäsenet, jotka eivät hyväksyneet sosialistien yhteistyötä kommunistien kanssa. PSDI oli kylmän sodan aikana Italian kristillisdemokraattien (DC) tärkeä tukipuolue. Puolueen merkittävin johtaja oli Giuseppe Saragat, joka toimi Italian presidenttinä vuosina 1964–1971.
Historia
thumb|150px|PSDI:n perustaja ja tärkein johtaja [[Giuseppe Saragat.]] Vuoden 1947 alussa PSI:n antikommunistiset jäsenet, jotka eivät halunneet jatkaa yhteistyötä kommunistisen puolueen (PCI) kanssa, perustivat oman puolueen nimellä Italian työväen sosialistinen puolue (Partito Socialista dei Lavoratori Italiani, PSLI). Muutamaa kuukautta myöhemmin kristillisdemokraatteja edustanut pääministeri Alcide De Gasperi erotti PCI:n ja PSI:n hallituksestaan, jolloin PSLI jäi tukemaan De Gasperin hallitusta vahvistaen siten sen enemmistöä. Puolue otti vuonna 1952 nimekseen Italian demokraattinen sosialistipuolue samalla kun siihen liittyi eräitä muita PSI:n ulkopuolisia sosialistiryhmiä. PSDI osallistui vuodesta 1954 alkaen kristillisdemokraattien johtamiin keskustahallituksiin. Puolue kannatti joidenkin teollisuudenalojen kansallistamista, mutta sijoittui lähinnä poliittiseen keskustaan ja saattoi siten osallistua hyvin moniin koalitiohallituksiin seuraavina vuosikymmeninä.
PSDI oli mukana Italian hallituksessa vuosina 1947–1951, 1954–1957, 1958–1959, 1962–1963, 1963–1968, 1968–1969, 1970–1972, 1972–1974, 1979–1987 sekä 1987–1994. Puolueen vaa’ankieliasema tarjosi sille kokoaan vahvemman aseman, vaikka sen kannatus 1950–1970-lukujen vaaleissa oli pääosin vain 4–5 prosenttia.
Sosialistinen puolue lopetti 1950-luvun puolivälissä yhteistyön kommunistien kanssa, minkä jälkeen sen linja läheni PSDI:tä, ja vuodesta 1963 alkaen myös PSI osallistui kristillisdemokraattien johtamiin hallituksiin. PSI ja PSDI yhdistettiin heinäkuussa 1966, mutta liitto jäi lyhytikäiseksi. Kommunistien menestyttyä vuoden 1968 vaaleissa nousi esiin kysymys kommunistien mahdollisesta osallistumisesta tulevaan hallitukseen. PSDI:n entiset jäsenet eivät edelleenkään hyväksyneet yhteistyötä kommunistien kanssa ja erosivat siksi uudelleen PSI:stä heinäkuussa 1969 muodostaen Yhtenäisen sosialistipuolueen (PSU), joka otti seuraavana vuonna käyttöön PSDI:n vanhan nimen. PSDI säilyi 1980-luvulle saakka suhteellisen pienestä koostaan huolimatta vaikutusvaltaisena puolueena, joka piti usein hallussaan merkittäviä asemia Italian hallituksessa.
Monien muiden Italian puolueiden tavoin myös PSDI kärsi vuonna 1992 paljastuneessa tangentopoli-korruptioskandaalissa, joka johti puolueen kannatuksen romahtamiseen. Suuri osa puolueen johtajista siirtyi 1994 muihin puolueisiin. PSDI liittyi vuonna 1998 PSI:n seuraajapuolueen SI:n kanssa Italian demokraattisiin sosialisteihin (SDI). PSDI perustettiin uudelleen alkuperäisellä nimellään vuonna 2004, mutta sen kannatus on jäänyt mitättömän pieneksi.
Živojin Mišić
Živojin Mišić (20. heinäkuuta (J: 7. heinäkuuta) 1855 – 20. tammikuuta 1921) oli serbialainen sotapäällikkö, joka toimi komentajana ensimmäisessä maailmansodassa.
Elämäkerta
Mišić syntyi Struganikissa lähellä Valjevoa maanviljelijäperheeseen. Opiskellessaan kadettikoulussa Mišić osallistui Serbian–Turkin sotaan 1877 ja valmistuttuaan komensi pataljoonaa Serbian–Bulgarian sodassa 1885–1886. Vuosina 1898–1904 hän toimi strategian opettajana Serbian sotilasakatemiassa ja hänet ylennettiin 1901 everstiksi sekä 1912 kenraaliksi. Hän kuului Bosnian kriisin aikana 1908–1909 kenraali Radomir Putnikin esikuntaan ja oli myös Balkanin sotien aikana 1912–1913 pääesikunnan päällikkönä toimineen Putnikin lähin mies. Heinäkuun kriisin aikana 1914 Mišić toimi Putnikin sijaisena, sillä tämä oli hoitamassa sairauttaan unkarilaisessa kylpylässä.
Maailmansodan puhjettua ja Itävalta-Unkarin hyökättyä Serbiaan Mišić nimitettiin marraskuussa 1914 Serbian ensimmäisen armeijan komentajaksi. Hän voitti itävaltalaiset 3. joulukuuta Rudnikin luona osana Kolubaran taistelua, joka pakotti Itävalta-Unkarin armeijan perääntymään Serbiasta. Palkintona hänet ylennettiin voivodiksi eli marsalkaksi. Kun Itävalta-Unkarin, Saksan ja Bulgarian yhteishyökkäys mursi Serbian vastarinnan syksyllä 1915, Mišić kannatti edelleen vastarinnan jatkamista, mutta Serbian hallitus ja kuningas Pietari I eivät tukeneet ajatusta. Serbian armeija perääntyi sen sijaan talven aikana vuorten yli Albanian puolelle. Putnikin heikon terveyden vuoksi Mišić joutui ottamaan itselleen armeijan esikuntapäällikön tehtävät kesken perääntymisen.
Perääntymisen jälkeen Mišić jätti välillä komentajan tehtävät ja vetäytyi Ranskaan. Hänet kutsuttiin syyskuussa 1916 uudelleen ensimmäisen armeijan komentajaksi. Armeija oli sijoitettu aluksi Monastiriin ja sittemmin Kreikan Salonikiin. Kesäkuussa 1918 Mišićistä tuli Serbian pääesikunnan päällikkö ja käytännössä ylipäällikkö. Hän johti Serbian joukkoja ranskalaisen kenraali Louis Franchet d’Espèreyn alaisuudessa niin sanotussa Vardarin offensiivissa, joka pakotti Bulgarian irtautumaan sodasta syksyllä 1918. Mišić toimi uuden Jugoslavian valtion pääesikunnan päällikkönä kuolemaansa asti.
Mišićin muistelmat Moje uspomnene julkaistiin vuonna 1978.
Temporaalinen distributiivi
Temporaalinen distributiivi on suomen kielessä adverbisija, joka kohdistuu pieneen joukkoon substantiiveja ja adverbivartaloita. Temporaalinen distributiivi ilmaisee alkuperää tai toistuvaa ajankohtaa. Temporaalisen distributiivin pääte on monikossa -sin. Yksikköä ei käytetä.
Esimerkkejä
Unkarin kielessä vastaava sija on distributiivi-temporaali. Sen pääte on -onta/-anta/-ente, ja se esiintyy vain aikaa ilmaisevien sanojen yhteydessä. Suomeksi sitä vastaavat päätteet -sin, -ttain/-ttäin.
Љ
Љ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy makedonian ja serbian aakkosiin.
Ääntäminen
Љ on makedonian ja serbian kielessä liudentuneen alveolaarisen lateraalin /ʎ/ merkki. Muissa kyrillistä kirjaimistoa käyttävissä kielissä äännettä merkitään tavallisesti kirjaimella л.
Pula (rahayksikkö)
Pula on Botswanan rahayksikkö. Sen ISO 4217-lyhenne on BWP. Pula-sana merkitsee tswanan kielellä sadetta. Rahayksikkö on käytössä myös Zimbabwessa, jossa se sallittiin hyperinflaation vuoksi syyskuusta 2008 lähtien paikallisen rahayksikön heikentymisen takia.
Mikä vasemmistoa vaivaa?
Mikä vasemmistoa vaivaa? on Tommi Uschanovin vuonna 2008 ilmestynyt kirja, joka on julkaistu Teos-kustantamon Teesi-pamflettisarjassa.
Taekwondo kesäolympialaisissa 2020 – naisten 57 kg
Naisten 57 kg painoluokka taekwondossa Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin 25. heinäkuuta Makuhari Messe Hall A:ssa. Kilpailuun osallistui 16 taekwondoinia.
Olympiaturnauksen voitti yhdysvaltalainen Anastasija Zolotic. Zoloticin mestaruus oli ensimmäinen yhdysvaltalainen nainen, joka on voittanut taekwondon olympiakultaa. Zolotic voitti loppuottelussa Venäjän olympiakomiteaa edustaneen Tatjana Mininan 25–17. Pronssia saavuttivat Lo Chia-ling ja Hatice Kübra İlgün.
Mikä vasemmistoa vaivaa?
Kirjassa Uschanov selvittää vasemmiston heikentyneen kannatuksen syitä.
Taekwondo kesäolympialaisissa 2020 – naisten 57 kg
Karsinnat
Viisi urheilijaa valittiin World Taekwondon rankingin perusteella. Yksi urheilija valittiin World Taekwondo Grand Prixin kautta. Näiden jälkeen järjestettiin maanosien omia karsintaturnauksia. Näihin sai osallistua vain sellaiset maat, joiden urheilijoita ei ollut päässyt olympiaturnaukseen korkeintaan yksi rankingin tai Grand Prix'n kautta. Aasiasta, Afrikasta, Euroopasta ja Amerikasta valittiin kaksi urheilijaa ja Oseaniasta yksi urheilija. Näiden lisäksi isäntämaa Japani sai nimetä yhteensä kaksi naisurheilijaa johonkin painoluokkaan, jos muita karsintareittejä pitkin olympiaturnaukseen pääsi alle neljä urheilijaa. Tämän jälkeen kansainvälinen olympiakomitea lähetti neljä kutsua sellaisiin painoluokkiin, joihin Japani ei ollut käyttänyt isäntämaapaikkoja.
Karsintakierros
Karsintakierroksella kohtasivat pakolaisurheilijoita edustanut Kimia Alizadeh ja iranilainen Nahid Kiani. Alizadeh voitti ottelun 18–9 ja eteni näin ensimmäiselle kierrokselle brittiläistä Jade Jonesia vastaan.
Microsoft Office
Microsoft Office on Microsoftin valmistama, yksi maailman eniten käytetyistä toimisto-ohjelmistopaketeista Windows- ja Mac OS X -käyttöjärjestelmille. Microsoft Officen kehitystyö aloitettiin vuonna 1983 Apple Macintosh -tietokoneille. Myöhemmin vuonna 1993 Microsoft kehitti Office-paketista Windows-version, joka sisälsi Microsoft Word-, Microsoft Excel- sekä Microsoft PowerPoint -sovellukset.
Vuonna 2012 Softpedia kertoi Microsoft Officen rikkoneen miljardin käyttäjän rajan, ollen samalla käytetyin toimisto-ohjelmisto maailmassa.
Eri Office-pakettien lisäksi Microsoft Office tulee esiasennettuna Windows RT -tableteille. Officen mobiiliversio on saatavilla ilmaiseksi Windows Phone-, iOS-, ja Android-puhelimille. Microsoft on myös julkaissut internetselaimella toimivan Office Online -paketin (aikaisemmin nimellä Office Web Apps) joka kilpailee Googlen Docsin kanssa.
2010-luvulla Microsoft alkoi markkinoida Officea yrityksille tilauspalveluna Office 365 -brändillä, johon kuuluivat myös Microsoft Exchange Server, SharePoint tai/ja Lync Server. Office 2013 julkaisun jälkeen tästä tuli pääasiallinen Officen levityskanava.
2020-luvulta alkaen Office-tuotenimen käyttö on vähentynyt, ja tammikuusta 2023 lähtien se on saatavissa vain Microsoft 365 -tilauksen osana, jolloin Office-tuotemerkki jää valtaosin historiaan. Kertaostona hankittavan tuotteen nimenä säilyy kuitenkin toistaiseksi Microsoft Office.
Office-paketin sisältö
Office-paketteja on saatavilla useita versioita yksityis-, opetus- ja yrityskäyttöön, pakettien sisällöt vaihtelevat tämän mukaan. Office-pakettien sisältämiä ohjelmia ovat mm.:
Lisäksi yrityskäyttöön:
Microsoft Office for Windows
Microsoft Office for Windows on vuonna 1990 julkaistu paketti Windows 3.0 -käyttöjärjestelmälle.
Officen 1.5-päivitys sisälsi Excel 3.0 -version, ja seuraava, 1.6-päivitys sisälsi Mail for PC Networks 2.1 -version.
Microsoft Office 3.0
Microsoft Office 3.0, koodinimeltään Office 92, julkaistiin vuonna 1992. Tämä oli ensimmäinen Office-paketti, joka julkaistiin kuluttajille CD-ROM-muodossa.
Vuonna 1993 julkaistiin Microsoft Office Professional -versio, joka lisäsi pakettiin Microsoft Access 1.1 -version.
Microsoft Office 4.x
Microsoft Office 4.0 -paketti julkaistiin vuonna 1993. Wordin numero nostettiin vastaamaan MS-DOSin ja Macintoshin versiota.
Microsoft Office 4.2 julkaistiin vuonna 1994 Windows NT:lle tukien i386-, Alpha-, MIPS- ja PowerPC -arkkitehtuurin koneet.
Microsoft Office 95
Professional-versio sisältää peruspaketin lisäksi myös Microsoft Access 7.0 -version.
Microsoft Office 97
Microsoft Office 97, koodinimeltään Office 8.0, toi paljon uudistuksia, kuten Office-avustajan, kieliasun tarkastajan sekä visuaalisen päivityksen koko Office-pakettiin.