cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cata Mansikka-aho
Mansikka-aho tuli tunnetuksi Levottomat-elokuvan (2000) tunnuskappaleesta ”Levottomat”, jonka hän esitti Samuli Edelmannin kanssa. Mansikka-aho myös sanoitti kyseisen kappaleen, jonka Leri Leskinen oli säveltänyt. Levottomat-soundtrack palkittiin Emmalla, Jussilla ja kultalevyllä ja oli vuonna 2001 soitetuin kappale Suomen radioasemilla.
Mansikka-aho kirjoitti ylioppilaaksi Sibelius-lukiosta ja opiskeli musiikkia Helsingin konservatoriossa pääaineenaan klassinen laulu. Mansikka-aho julkaisi ensimmäisen pitkäsoitto-albuminsa Peilikuvaa vuonna 1998. Cata Mansikka-aho julkaisi kappaleensa “Color´s of my mind” yhdessä Nu Spirit Helsinki -yhtyeen kanssa EP:nä amerikkalaisen Guidance-labelin kautta 1999. ”Levottomat”-hitin jälkeen hän on julkaissut kaksi hengellistä albumia Open the Eyes of My Heart (2004) ja Kaikki muuttuu (2006).
Vuodesta 2004 lähtien Mansikka-aho on ollut mukana politiikassa. Hän työskenteli eduskunta-avustajana vuodesta 2004 vuoteen 2013 ja on kokoomuksen jäsen. Mansikka-aho työskentelee teknologia-alalla, Pohjoismaiden johtavimmassa kyberturvayhtiö Nixu Oyj:ssä, jossa Mansikka-aho vastaa valtiohallinnon asiakkuuksista.
Mansikka-aho on toiminut Helsingin nuorisolautakunnan varajäsenenä sekä Helsingin työväenopistojen johtokunnassa varsinaisena jäsenenä ja Helsingin ympäristölautakunnan varsinaisena jäsenena. Hän on toiminut myös Stadin Slangi ry:n hallituksen jäsenä.
Jussi-Pekka Anttila
Jussi-Pekka Anttila (s. 1982) on oululainen pesäpallon syöttötuomari. Anttila on A-tason tuomari eli hän tuomitsee pääsääntöisesti Superpesistä. Anttilan ensimmäinen ottelu Superpesiksessä oli 18. toukokuuta 2008 pelattu Vimpelin Veto – Kiteen Pallo. Ammatiltaan Anttila on vanhempi konstaapeli.
Saavutukset
Pesäpallotuomarina
Iittalan lasikeskus
Iittalan lasikeskus tai kiinteistönsä nimellä Iittalan Lasimäki on Hämeenlinnan Kalvolan pitäjäkeskus Iittalassa toimiva matkailukohde, jonka keskeisimpiä toimintoja ovat Iittalan lasitehdas tehtaanmyymälöineen, Designmuseo Iittala ja Naivistikeskus.
Iittalan lasitehdas (Tehtaantie 3 C, Iittala) toimii nykyään osana pörssinoteerattua Fiskars-konsernia. Yleisö pääsee seuraamaan lasinpuhallusta katseluparvelta tehtaan ollessa toiminnassa arkisin kello 9-20. Varsinaiset tehdasopastukset ovat maksullisia ja tulee tilata etukäteen. Iittala Outlet on avoinna päivittäin kello 10-18, kesällä kello 20 saakka. Joinain juhlapäivinä myymälä palvelee suppeammin ja on kiinni joulupäivänä.
Designmuseo Iittala (Könnölänmäentie 2 c, Iittala) on avoinna kesä-elokuussa tiistaista sunnuntaihin klo 11-17, syyskuu-toukokuussa lauantaisin ja sunnuntaisin kello 11-17. Opastukset ovat mahdollisia etukäteisvarauksella kaikkina viikonpäivinä.
Naivistikeskus (Vanha puukoulu, Hollaajantie 2, Iittala) on kesä-elokuussa noin kahden kuukauden ajan päivittäin kello 10-19 avoinna oleva näyttelytila, jossa on esillä Suomen suurin naivistisen taiteen näyttely.
Wolfgang Schmidt (kirkkohistorioitsija)
Wolfgang Amadeus August Arnold Ferdinand Schmidt (1904–1959 ) oli suomalainen kirkkohistorioitsija. Hän oli Åbo akademin vt. professori 1938–1943, professori vuodesta 1943 ja tiedekunnan dekaani 1954–1958.
Hänen isänsä oli Gustav Friedrich Schmidt.
Evan Sabara
Evan Sabara (s. 14. kesäkuuta 1992 Torrance, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti erikoispalkinnon Young Artistin loistavasta ääninäyttelystä, jonka Sabara jakoi yhdentoista muun näyttelijän kanssa elokuvassa Napapiirin pikajuna.
Sabaran näyttelijä ura alkoi televisiosarjasta Teho-osasto, jossa hän esiintyi vuonna 1998. Tämän jälkeen Sabara on tehnyt äänirooleja muutamiin animaatioelokuviin ja tehnyt vierailevia esiintymisiä televisiosarjoissa kuten Amyn lailla ja Veljemme on nero. Hän teki myös stuntteja elokuvaan Spy kids 2 – Kadotettujen unelmien saari. Parhaiten Sabara kuitenkin tunnetaan vuoden 2004 Batman-animaatiosta, jossa hän ääninäytteli Robinia.
Viinuri luistimilla
Viinuri luistimilla tai Charlie rullaluistimilla (The Rink) on Charles Chaplinin ohjaama ja käsikirjoittama vuoden 1916 yhdysvaltalainen lyhyt mykkäelokuva.
Viinuri luistimilla -elokuvan innoittamana oli todennäköisesti Fred Karnon ”Skating”-sketsi, vaikkakin yhtäläisyydet ovat melko pinnallisia. Elokuva ei ollut täysin kehittynyt lyhytelokuva vaan lähinnä eräänlainen kohtaussarja, jossa tapahtumat sijoittuivat ravintolaan ja luisteluradalle. Viinuri luistimilla sai ensi-iltansa 4. joulukuuta 1916, ja se oli Chaplinin viimeinen elokuva vuonna 1916. Elokuvan arvosteluista nousi kohua, kun New York Tribunen Heywood Broun syytti Chaplinia yli-ihmismoraalista. Brounin ei ollut todennäköisesti kirjoittanut aivan tosissaan, mutta monet lukijat olettivat, että kirjoitus oli tehty tosissaan. Viinuri luistimilla oli kuitenkin aikansa suosituimpia Chaplin-elokuvia, ja se oli myös Chaplinin ensimmäinen elokuva, jota esitettiin myös Saksassa. Elokuvan Berliinin-ensi-ilta oli 2. syyskuuta 1921.
Greenled
Greenledin toiminta-alueena on koko Suomi. Valaisimet valmistetaan Kempeleen tehtaalla ja lisäksi yhtiöllä on toimipaikat Vantaalla ja Tampereella. Tytäryhtiöt Greenled GmbH sijaitsee Speyerissa, Saksassa sekä Greenled Ab Trollhättanissa, Ruotsissa.
Ametistipeippo
Ametistipeippo (Granatina granatina) eli aiemmalta nimeltään orvokkipeippo on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Ametistipeippoa tavataan Angolassa, Botswanassa, Mosambikissa, Namibiassa, Etelä-Afrikassa, Sambiassa ja Zimbabwessa. Lajia on kuvattu yleiseksi taipaikallisesti yleiseksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hubert Strolz
Hubert Strolz (s. 26. kesäkuuta 1962 Warth, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Strolz voitti olympiakultaa alppiyhdistetyssä Calgaryn olympialaisissa 1988, lisäksi hän sijoittui suurpujottelussa hopealle ja supersuurpujottelussa neljänneksi. Sarajevon olympialaisten suurpujottelussa Strolz oli kuudes ja Albertvillessä 1992 samassa lajissa yhdeksäs.
MM-kilpailuissa Strolz sijoittui kolme kertaa neljänneksi: Suurpujottelussa 1987, super-G:ssä 1989 ja pujottelussa 1993. Lisäksi hänen MM-uraltaan löytyy vielä yksi viides sija ja kaksi kuudetta sijaa.
Alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailussa Strolz oli parhaimmillaan kolmas kauden 1987-1988 jälkeen, samalla kaudella hän voitti alppiyhdistetyn lajicupin. Hän saavutti urallaan vain yhden osakilpailuvoiton, Bad Kleinkirchheimin alppiyhdistetystä 1988. Vaikka Strolz saavutti vain yhden osakilpailuvoiton, niin yhteensä hän oli palkintokorokkeella peräti 34 kertaa, joista yli puolet (18 kertaa) tuli suurpujottelusta.
Strolz lopetti uransa kauden 1993-1994 jälkeen.
Kirby Morrow
Kirby Robert Morrow (28. elokuuta 1973 Jasper, Alberta – 18. marraskuuta 2020 Vancouver ) oli kanadalainen näyttelijä ja stand up -koomikko, joka oli äänenä useille animehahmoille.
Ortegocactus macdougallii
Ortegocactus on kaktuskasvisuku, jossa on vain yksi laji, O. macdougallii.
Ulkonäkö ja koko
Laji on mätästävä ja varreltaan pallomainen tai lyhyelti lieriömäinen, matalakasvuinen. Varren väri on harmaanvihreä ja siinä on matalia nystyjä (podarioita) kierteisesti järjestäytyneinä. Areoleja eli kääpiöversoja ovat dimorfisia ja niiden yläosassa on villakarvaa ja piikkejä. Piikeistä yksi on pysty, musta tai vaalea ja mustakärkinen, noin puolen sentin mittainen keskipiikki; säteittäispiikkejä on seitsemän tai kahdeksan ja ne ovat vaaleita ja mustakärkisiä, suoria ja pidempiä kuin keskipiikki. Suppilomaiset ja keltaiset kukat kehittyvät kyhmyjen tyvelle, ja kasvi kukkii päiväaikaan. Kukkapohjus on vartalon ympäriltä villakarvainen ja suomuton. Hedelmä on pallomainen tai hieman pitkänomainen, punainen ja kypsänä kuiva; kehälehdet ovat siinä jäljellä. Siemenet ovat miltei pyöreitä, mustia tai ruskeita.
Levinneisyys
Kasvi kasvaa Meksikossa, Oaxacan osavaltiossa pienellä alueella kalkkikallioilla.
21 tuuman torpedo (Britannia)
pienoiskuva|[[21_tuuman_torpedo_(Britannia)#21_inch_Mark_VIII|Mark VIII torpedoa lastataan Puolan merivoimien ORP Sokół sukellusveneeseen vuonna 1943.]]
21 tuuman torpedo on suurin Britanniassa suunniteltu ja/tai valmistettu ja Britannian kuninkaallisen laivaston pinta-aluksissa ja sukellusveneissä käytössä ollut torpedo, jonka halkaisija on 21 tuumaa. Tämän kokoisten torpedojen valmistus alkoi hieman ennen ensimmäistä maailmansotaa.
21 inch Mark I
Ensimmäistä 21 tuuman torpedoa valmistettiin sekä lyhyenä että pitkänä versiona. Lyhyt oli pituudeltaan 5,45 metriä ja pitkä  7,04 metriä. Kummankin taistelulataus oli 200 naulaa, mikä kasvatettiin myöhemmin 225 naulaan.
21 inch Mark II
Mark II oli pääasiassa hävittäjissä käytössä ollut 21 tuuman torpedo, joka otettiin käyttöön vuonna 1914. Torpedon nopeus oli laskettu 45 solmuun toimintavarmuuden parantamiseksi yli 3000 jaardin matkalla. Torpedosta tehtiin parannettu versio Mark II*, joka oli käytössä taistelulaivoilla ja taisteluristeilijöillä. Torpedon toimintamatka oli 4,1 kilometriä 45 solmun nopeudella.
21 inch Mark IV
Mark IV otettiin käyttöön vuonna 1912 hävittäjillä ja muilla pinta-aluksilla.
21 inch Mark V
Mark V oli käytössä A ja B-luokkien hävittäjillä sekä Kent-luokan risteilijöillä.
21 inch Mark VII
Mark VII oli suunniteltu 1920-luvun puolivälissä raskaille risteilijöille. Voimanlähteenä torpedoissa oli hapella rikastettu ilma.
21 inch Mark VIII
Suuremmalla 327 kg taistelukärjellä varustetun parannetun version Mark VIII* nopeus maksimitoimintaetäisyyden pysyessä samana kasvoi 45,6 solmuun. Toinen parannettu versio Mark VIII** toimintaetäisyys oli 6Nbsp;400 metriä 41 solmun nopeudella ja taistelukärjen räjähdysaine oli vaihdettu Torpexiin, mitä oli 365 kg.
21 inch Mark IX
Mark IX esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1930 ja sitä parannettiin vuonna 1939. Se oli käytössä Leander-luokan risteilijöissä ja sen jälkeen valmistetuissa risteilijöissä sekä A-luokan hävittäjistä alkaen hävittäjissä.
21 inch Mark X
Mark X otettiin käyttöön vuodesta 1939 alkaen sukellusveneissä, moottoritorpedoveneissä ja hävittäjissä.
21 inch Mark XI
Akkukäyttöinen torpedo, jossa taistelulatauksena 322 kg TNT:tä. Torpedo otettiin käyttöön toisessa maailmansodassa hävittäjillä.
21 inch Mark 12
Mark 12 tunnettiin ensin koodinimellä Ferry ja sitten Fancynä. Torpedoa ei kuitenkaan koskaan otettu tuotantoon. Vuodesta 1952 suunnitellussa torpedossa oli taistelukärjessä 340 kg torpexia ja sen voimanlähteenä oli HTP, mikä mahdollisti 5 kilometrin toimintamatkan 28 solmun nopeudella.
21 inch Mark 20 Bidder
Koodinimellä Bidder suunniteltu akkukäyttöinen torpedo Mark 20 oli varustettu passiivisella etsimellä. Torpedosta oli kaksi versiota 20E pinta-aluksille ja 20S sukellusveneille. Pinta-alus versio poistui nopeasti käytöstä ohjelmointivaikeuksien vuoksi ja sukellusveneissä torpedo korvattiin 1980-luvulla Tigerfishillä.
21 inch Mark 21 Pentane
Short Sturgeon sukellusveneidentorjuntalentokoneelle suunniteltu aktiivi/passiivi kaikuluotaimella ohjautuva torpedo. Projekti peruutettiin, mutta etsin siirrettiin Tigerfishiin.
21 inch Mark 22
Vickersin suunnittelema lankaohjattu Mark 20.
21 inch Mark 23 Grog
Vuonna 1971 palvelukseenotettu lankaohjattu Mark 20, joka oli vanhentuneesta teknologiastaan huolimatta käytössä kunnes Tigerfish saatiin käyttöön.
Mark 24 Tigerfish
Ensimmäinen Tigerfish saatiin palvelukseen vuonna 1980 ja ne poistettiin vuonna 2004. Torpedosta valmistui useita eri versioita.
Hyvästi, kaunokaiseni
Hyvästi, kaunokaiseni (Murder, my Sweet, myös: Farewell, my Lovely) on yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1944. Elokuvan on ohjannut Edward Dmytryk, ja käsikirjoitus perustuu Raymond Chandlerin romaaniin Näkemiin, kaunokaiseni. Elokuvan pääosan näyttelee Dick Powell.
Aikaisemmin lähinnä musikaaleista tunnetulle Dick Powellille rooli Philip Marlowena merkitsi käännekohtaa uralla.
Elokuva on esitetty Suomessa ainoastaan televisiossa, ja ensiesitys oli 1968.
Muut versiot
Dick Richards on ohjannut Chandlerin kirjan pohjalta vuonna 1975 elokuvan Verenpunainen yö, jossa Marlowen roolin näyttelee Robert Mitchum. Kirjan juonen pohjalta on Irving Reis ohjannut vuonna 1942 elokuvan The Falcon Takes Over, jossa roolihenkilöt ovat kuitenkin toisen nimisiä, esimerkiksi Philip Marlowe on siinä The Falcon. Suomessa se on esitetty televisiossa vuonna 2004 nimellä Haukka ja kadonnut kaunotar.
S/S Porthan
S/S Porthan oli vuonna 1864 rakennettu Ångfartyget-Porthans Bolagin Ruotsista Bergsunds Mekaniska Verkstadilta tilaama matkustajalaiva. Se oli Turun ensimmäinen avomeriliikenteeseen soveltunut potkurialus.
Laiva aloitti syyskuun lopulla 1864 linjalla Turku–Helsinki-Lyypekki, mistä se siirrettiin Tukholman reitille. Alus ajoi karille Otkantin edustalla 23. marraskuuta, mikä päätti sen ensimmäisen purjehduskauden. Seuraavana vuonna alus kulki reittejä Porin Reposaari-Turku-Helsinki-Lyypekki sekä Turusta Tukholmaan. Kesän 1866 alus oli keskikesän Tukholma-Turku-Pietari purjehduksia lukuun ottamatta Lyypekin reitillä. Kaksi seuraavaa vuotta alus teki jäiden lähdettyä purjehdukset Turusta Lyypekkiin, minkä jälkeen se siirtyi Oulu-Pietari rannikkoreitille. Kauden päätteeksi alus teki toisen matkan Lyypekkiin. Vuoden 1867 marraskuussa alus ajoi karille Gotlannin rannikolla, minkä seurauksena se oli koko talven telakalla Oskarshamnissa.
Vuonna 1869 Porthan teki matkan Turusta Lyypekkiin pysähtyen välillä Helsingissä, Viipurissa, Pietarissa, Tallinnassa ja Riiassa. Tästä eteenpäin alus oli pääasiassa Pohjanlahden satamista Lyypekkiin kulkeneella reitillä. Aluksella tehtiin 1881 peruskorjaus, jolloin sen höyrykone vaihdettiin.
Porthan ajoi sumussa 19. lokakuuta 1882 Harmajan edustalla matalikolle sillä seurauksella, että 17-henkisen laivaväen täytyi jättää laiva ja pelastautua Helsinkiin. Aluksen päällikkönä turman sattuessa toimi G. Mattsson. Kovan aallokon takia lastia ei saatu puretuksi ja alus upposi muutaman päivän kuluttua karin kupeeseen. Porthanista on nähtävillä enää ahtojäiden repimiä jäänteitä karikon etelärannassa. Tunnistettavia osia on vähän, mutta esimerkiksi tukevimpia runkopalkkeja löytyy runsaasti. Höyrykattilat lienevät edelleen muodossaan jossakin samalla alueella.
Yuri Lowenthal
Yuri Lowenthal (s. 5. maaliskuuta 1971 Alliance, Ohio) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä. Hän on dubannut useita animesarjoja ja ääninäytellyt videopeleissä. Lowenthal tunnetaan muun muassa Ben Tennysonin roolista animaatiosarjoissa Ben 10: Alien Force ja Ben 10: Ultimate Alien, sekä Teräsmiehen ääniroolista animaatiosarjassa Legion of Super Heroes. Lowenthal esiintyi myös vuonna 2007 tuottamassaan ja käsikirjoittamassaan elokuvassa Tumbling After.
Elämäkerta
Lowenthal syntyi Alliancessa, Ohiossa ja vietti lapsuutensa Yhdysvaltojen lisäksi Afrikassa ja Euroopassa. Hän on harrastanut useita itsepuolustuslaleja, kuten Wushuta ja kungfuta. Lisäksi Lowenthal puhuu sujuvasti japania, ranskaa ja saksaa. Hän valmistui William & Mary collegesta Williamsburgissa, Virginiassa.
Ääninäyttelijänä
Lowenthal aloitti uransa näyttelijänä esiintyen muun muassa teatterissa asuessaan New Yorkissa useita vuosia. Myöhemmin muutettuaan Los Angelesiin hän jatkoi näyttelemistä televisiossa ja elokuvissa lähinnä cameorooleissa. Vuonna 2002 Lowenthal päätyi ääninäyttelijäksi tehtyään ensimmäisiä äänirooleja videopeleihin, kuten Dungeon Siege ja SSX 3. Animaatioiden pariin Lowenthal päätyi vuonna 2004, jolloin animesarja Rave Master ilmestyi Yhdysvalloissa englanniksi dubattuna Cartoon Networkilta. Samana vuonna hän lainasi ääntään muun muassa Halo 2:een. Seuraavat kaksi vuotta olivat Lowenthalille suotuisat saatuaan useita rooleja eri animesarjoista. Hän oli muun muassa Sasuke Uchihan roolissa Narutossa, jonka Lowenthal sai koe-esiinnyttyään useiden näyttelijöiden ohella roolia varten. Koe-esiintymiseen hän päätyi kuultuaan samojen taustahenkilöiden olevan mukana, jotka työskentelivät aikaisemmin Rave Masterissa. Roolista on myös tullut Lowenthalille kenties merkittävin dubbausrooli suuren fani määrän myötä. Lisäksi vuonna 2007 pidetyissä American Anime -palkintogaalassa hän oli ehdolla parhaan näyttelijän kategoriassa Narutossa tehtyjen roolien myötä. Palkinto meni lopulta Vic Mignognalle, joka dubbasi oman osuutensa Fullmetal Alchemistissa.
Teräsmies roolin myötä Lowenthal sai yhä enemmän alkuperäisiä rooleja ja vuoden 2007 lopulla hän oli koe-esiintynyt Jäämiehen ääniroolia varten Wolverine and the X-Meniin, jonka Lowenthal myös sai. Sarjan oli tarkoitus alkaa vuonna 2008, mutta sarjan tuottajien epäselvyyksien ja teknisten ongelmien myötä se siirrettiin esitettäväksi vuoden 2009 alkuun Nickelodeonille. Kanadassa sarja kuitenkin sai ensiesityksensä syksyllä 2008. Huhtikuusta 2008 lähtien Lowenthalia kuultiin Ben Tennysonin äänenä Ben 10: Alien Forcessa ja sen spin-offissa Ben 10: Ultimate Alienissa. Lisäksi hän oli Lok Lambertin roolissa vuoden 2009 italialaisessa Huntik-animaatiosarjassa, jota esitettiin englanniksi Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Samana vuonna Lowenthal vieraili televisiosarjassa Terminator: Sarah Connorin aikakirjat, jossa hän esiintyi kolmen jakson verran Christopher Garlandin roolissa.
Elokuussa 2013 julkaistiin Turtlesiin pohjautuva videopeli Teenage Mutant Ninja Turtles: Out of the Shadows, jossa Lowenthal ääninäytteli Donatelloa.
Eurotiomycetes
Eurotiomycetes on alakaareen Pezizomycotina kuuluva luokka. Siihen kuuluvia alaluokkia ovat Eurotiomycetidae ja Chaetothyriomycetidae sekä joidenkin tietojen mukaan Mycocaliciomycetidae. Alaluokkaan Eurotiomycetidae luetaan nykyisin lajit, jotka ennen kuuluivat luokkaan Plectomycetes.
Implacable-luokka (lentotukialus)
Implacable-luokka oli toisessa maailmansodassa Britannian Kuninkaallisen laivaston tukialusluokka, johon kuului kaksi lentotukialusta.
Luokan alusten rakentaminen aloitettiin 1939, ja ne laskettiin vesille joulukuussa 1942. Alukset otettiin paveluskäyttöön kesällä 1944. Kummankin operaatiohistoria jäi lyhyeksi, ja sodan jälkeen alukset olivat koulutuskäytössä ennen romuttamista 1955.
Alukset olivat Illustrious-luokasta kehitettyjä aluksia, joissa oli 50 jalkaa vedenpinnan yläpuolella oleva 760 jalan lentokansi. Aluksiin asennetuilla katapulteilla kyettiin lähettämään 16 000 paunan lentokone 66 solmun nopeudella tai 20 000 paunan lentokone 56 solmun nopeudella. Aluksessa oli kaksi hissiä, joista kummankin nostokyky oli 20 000 paunaa. Etummaisen hissin koko oli 45 × 33 jalkaa ja takimmaisen 45 × 22 jalkaa.
Alusten ylähangaarin pituus oli 458 jalkaa ja perään sijoitettu alahangaari oli 208 jalkaa. Kummankin hangaarin leveys oli 62 jalkaa ja korkeus 14 jalkaa. Hangaarin korkeus esti Vought Corsairien sijoittamisen aluksille. Aluksiin oli varastoitu 94 650 gallonaa lentokerosiinia, mikä oli riittämätön määrä 81 lentokoneelle. Alusten normaali lentokonemäärä oli 60.
Alukseen sijoitettiin neljään konehuoneeseen ja neljään kattilahuoneeseen neliakselinen moottori ja savupiiput oikeanpuoleisista kattilahuoneista oli viety ylemmäs kuin aiemmin.
Alusten ilmatorjunta-aseistuksena oli 8 4,5 tuuman 45 kaliiperin QF Mk III HA -kaksoistykkitornia (8x2) ja viisi kahdeksanputkista ja yksi neliputkinen 2-paunaista.
Fábio Santos
Jalkapallomaajoukkue
Fábio Santos debytoi Brasilian maajoukkueessa 2012. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Ilmari Honkanen
thumb|Ilmari Honkanen Ilmari Kalervo Honkanen (25. joulukuuta 1909 Loimaa – 8. lokakuuta 1987 Naantali) oli suomalainen kaukopartiomies ja Mannerheim-ristin ritari n:o 50. Sodan jälkeen Honkanen toimi Vakuutusyhtiö Sammossa, viimeiseksi apulaisjohtajana, josta tehtävästä jäi eläkkeelle vuonna 1969.
Nuoruusvuodet
Ilmari Honkanen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1930, Turun suomalaisesta yhteiskoulusta. Honkasen yliopisto-opintoihin sisältyi luonnontieteitä, mutta myöhemmin hän suoritti kauppakorkeakoulussa ekonomin tutkinnon vuonna 1935.
Urheilulajeista Honkasta kiinnostivat jääkiekko ja pesäpallo. Honkanen kuului sekä Suomen pesäpalloliiton että Suomen jääkiekkoliiton johtokuntiin.
Hallintotehtävistä kaukopartioon
Honkanen ei ollut asevelvollisena päässyt reserviupseerikouluun. Hän hakeutui vapaaehtoisena reserviupseerikoulun niin sanotulle sotakurssille numero 1. Tullessaan lomautetuksi toukokuussa 1940 hän oli sotilasarvoltaan vänrikki. Myös Päämajan tiedusteluosaston Kajaanin alatoimiston eli Osasto Marttinaan Honkanen meni vapaaehtoisena ja osallistui välirauhan aikana järjestettyyn sissikoulutukseen.
Mannerheim-ristin ritariksi
Ilmari Honkanen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 27. helmikuuta 1942 Petrovsky Yamin huoltokeskukseen tehdyn iskun jälkeen. Päätöksen perusteluissa kerrotaan muun muassa seuraavista partiomatkoista:
Viimeksi mainittu matka tuotti arvokkaan vangin, jonka kuulustelutietojen pohjalta voitiin suunnitella Petrovski Jamin huoltokeskuksen tuhoamisretki, jota Honkanen johti. Ritarinimityksen perusteluissa mainitaan tuolloin meneillään olleesta matkasta: "Tällä hetkellä Honkanen on 100-miehisen hävityspartion johtajana vihollisen selustassa."
Sodan jälkeen
Honkanen kotiutettiin reservin kapteenina 12. marraskuuta 1944. Viimeiseksi jääneellä partiomatkallaan hän sairastui vakavasti ja hänet noudettiin Suomeen huoltolennolla.
Tammikuussa 1945 Honkanen aloitti siviilityöt konttoripäällikkönä vakuutusyhtiö Sammossa Turussa..
Saavutukset
Pesäpallotuomarina:
Juha Asunmaa
Juha Asunmaa (s. 1978) on kuopiolainen pesäpallon pelituomari. Asunmaa on A-tason tuomari eli hän tuomitsee pääsääntöisesti Superpesistä. Asunmaan ensimmäinen ottelu Superpesiksessä oli 18. toukokuuta 2003 pelattu Sotkamon Jymy – Imatran Pallo-Veikot. Asunmaa on ollut tuomitsemassa tuomariurallaan kerran miesten Itä–Länsi-ottelun vuonna 2010 sekä kerran naisten Itä–Länsi-ottelun vuonna 2008. Ammatiltaan Asunmaa on sosiaalityöntekijä.
Isojuovanapsija
Isojuovanapsija (Mecocerculus leucophrys) on tyrannien heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin nimesivät Alcide d'Orbigny & Frédéric de Lafresnaye 1837.
Juha Asunmaa
Saavutukset
Pesäpallotuomarina
Isojuovanapsija
Koko ja ulkonäkö
Yläpuolelta ruskea ja alapuolelta kellanvalkea pikkulintu, jolla on pitkähkö pyrstö. Kurkku ja silmäkulmanjuova ovat puhtaanvalkoiset.
Lajista on aikojen kuluessa esitetty 12 alalajia.
Esiintyminen
Isojuovanapsija elää Etelä-Amerikassa Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Lajin asuma-alue on laajuudeltaan noin 880 000 neliökilometriä. Sen kanta on elinvoimainen.
Ravinto
Hyönteissyöjä.
Wivan Nygård-Fagerudd
Wivan Nygård-Fagerudd (s. 1964 Raippaluoto, Suomi ) on suomenruotsalainen mezzosopraano, kulttuuritoimittaja ja yhteiskunta-aktivisti.
Wivan Nygård-Fagerudd vietti lapsuutensa Raippaluodon saaristokunnassa, joka myöhemmin on liitetty Mustasaareen. Hän on valmistunut Sibelius-Akatemian oopperaosastolta musiikin maisteriksi 1998. . Vuosina 1985-1991 hän työskenteli opintojen ohessa musiikkikriitikkona ja kulttuuritoimittajana Hufvudstadsbladetissa.
Laulamisen ohella Nygård-Fagerudd on vuodesta lähtien 1997 toiminut ohjelmaesittelijänä ja kulttuuritoimittajana Ylen ruotsinkielisissä ohjelmissa ja myös tehnyt useita dokumenttiohjelmia.
Eduskuntavaaleissa 2007 Nygård-Fagerudd sai 116 ääntä liian vähän tullakseen valituksi, ja hän on ensimmäinen RKP:n edustaja varalla Vaasan vaalipiirissä.
Nygård-Fagerudd oli Svenska kulturfondenin delegaation puheenjohtajana 2008-2014.
Nygård-Fageruddin puoliso on näyttelijä Johan Fagerudd.
Viron kieli
Viron kieli eli eesti (eesti keel, vanh. maakeel ) on itämerensuomalainen kieli eli suomen lähisukukieli. Viron kielen puhujia ovat virolaiset. Vuoden 2021 alussa Virossa asui viroa äidinkielenään puhuvia 895 200 henkeä. Ulkomailla viron puhujia on yli 150 000. Saman vuoden alussa 67 prosenttia Viron väestöstä puhui viroa.
Viron kielen puhujat
Suurimmat Viron ulkopuoliset virolaisryhmät eli ulkovirolaiset Ruotsissa, Yhdysvalloissa, Kanadassa ynnä muualla ovat toisen maailmansodan loppuvaiheiden pakolaisten jälkeläisiä. Lisäksi etenkin 1800-luvulla viron kielen puhujia on muuttanut eri syistä joukoittain myös Keski-Venäjälle, Siperiaan ja Kaukasiaan, mutta nämä virolaisryhmät ovat sittemmin suureksi osaksi hajonneet tai kieleltään sulautuneet valtaväestöön.
Suomeen on etenkin 1980-luvulta lähtien syntynyt monituhatpäinen vironkielinen vähemmistö; Viron kansalaisia asui vuonna 2012 Suomessa 39 763 – heistä vironkielisiä on tätä vähemmän, koska useilla Viron kansalaisilla on äidinkieleksi rekisteröity venäjä. Suomessa asui vuonna 2017 Tilastokeskuksen mukaan 49 590 henkilöä, joiden äidinkieleksi on rekisteröity viro. Vironkielisten määrä sisältää vironkielisten Viron kansalaisten lisäksi myös vironkieliset Suomen ja muiden maiden kansalaiset. Vuoden 2022 lopussa tuo määrä oli 50 318 henkeä.
Viron murteet
Viron murteet jaotellaan useimmiten pohjoisiin ja eteläisiin murteisiin. Pohjoiset murteet muodostavat kaksi pääryhmää, sydänvirolaiset murteet ja koillisrannikkomurteet. Eteläisiä murteita voidaan pitää jopa omina kielinään, ja niitä voidaan myös nimittää eteläviron kieliryhmäksi.
Viron kielen taustasta ja historiasta
Viron kahden päämurteen lisäksi jotkut tutkijat pitävät koillista rannikkomurretta, joka monessa suhteessa muistuttaa suomea, kolmantena päämurreryhmänä. Eteläviroa ja (pohjois)viroa on usein pidetty kahtena eri kielenä. Pohjoisen ja etelän välillä on kulkenut vanha syvä heimo- ja kulttuuriraja, vuoteen 1917 saakka myös Vironmaan ja Liivinmaan hallinnollinen raja. On jopa väitetty, että etelä- ja pohjoisviro eroaisivat toisistaan yhtä paljon kuin pohjoisviro ja suomi. 1800-luvulle asti viron kieltä kirjoitettiinkin kahdessa muodossa, niin sanottuina pohjoisena Tallinnan kielenä ja eteläisenä Tarton kielenä. Vasta kansallisen heräämisen myötä, kun virolainen kansallinen identiteetti nykyisessä mielessä syntyi, pohjoinen kirjakieli syrjäytti eteläisen.
Viron kirjakieli, kuten suomenkin, syntyi uskonpuhdistuksen myötä 1500-luvulla. Ensimmäiset painetut vironkieliset kirjat olivat baltiansaksalaisten kirkonmiesten kirjoittamaa hartaus- ja kansanopetus­kirjallisuutta. Äidinkielisten virolaisten kirjoittama kauno- ja tietokirjallisuus sekä vironkielinen lehdistö alkoivat kehittyä vasta 1800-luvulla. Tällöin viron kieltä alettiin voimakkaasti kehittää ja viron oikeinkirjoitus uudistettiin ja runsaasti uudissanoja kehitettiin, myös murteiden ja suomen kielen mallin pohjalta. Essiivisija elvytettiin suomen essiivin mallin mukaisesti. 1900-luvun alun kielenuudistusliike otti käyttöön myös uudissanoja, jotka oli luotu niin sanotusti tyhjästä, pelkästään rakenteellisin ja esteettisin perustein. Tällainen sanoja ovat esimerkiksi veenma ’vakuuttaa’, siiras ’vilpitön’, relv ’ase’.
Viron itsenäistymisestä 1918 lähtien viron kieli on ollut täysimittainen, kaikilla elämänalueilla toimiva kansalliskieli. Tarton yliopisto vironkielistettiin vuonna 1919. Kielen asema säilyi myös neuvostoajan maahan kohdistuneesta venäläistämisestä huolimatta.
Viron läheisiä sukukieliä, joita usein on pidetty vain viron murteina, ovat Kaakkois-Virossa puhutut võron ja seton kielet. Leimallisimpaan eteläviroon perustuva võron kieli on viime vuosikymmeninä tavoitellut entistä vahvempaa asemaa, ja sillä on oma oikeinkirjoitusjärjestelmä, kehittyvä kirjallisuus, kieli-instituutti ja joukko tarmokkaita elvyttäjiä.
Viron kirjakielen ohjeistuksena on Eesti õigekeelsussõnaraamat ÕS 2006. Laajin yksikielinen sanakirja on Eesti kirjakeele seletussõnaraamat (1988–2007).
Äännejärjestelmä
pienoiskuva|[[Viron kielen aakkoset.]]
Vokaalijärjestelmä
Viron kielen vokaalijärjestelmään kuuluu yhdeksän vokaalia: a, e, i, o, u, õ, ä, ö ja ü. Niistä kaikki paitsi õ esiintyvät suomessakin (ü on sama äänne kuin suomen y). Sen sijaan õ on puolisuppea illabiaalinen keskivokaali, joka ääntyy (suunnilleen kuin kieli olisi o- ja huulet e-asennossa). Osa virolaisista ääntää õ:n tilalle ö:n. Saarenmaan murteessa õ-äännettä ei ole, toisaalta Hiidenmaan murteessa ei ole ö:tä, vaan se korvataan õ:llä.
Vokaalit voivat esiintyä lyhyinä tai pitkinä pääpainollisessa tavussa ja muodostaa keskenään diftongeja, joita virossa esiintyy 28, vierassanojen diftongit mukaan lukien 36. Silmiinpistävä ero suomeen verrattuna on, etteivät painollisen tavun pitkät e, o ja ö ole suomen tavoin diftongiutuneet, vaan säilyneet pitkinä. Tämän voi huomata esimerkiksi verratessa viron ilmaisua Soome teetööd suomen kielen ilmaisuun Suomen tietyöt.
Pääpainottomissa tavuissa (ensimmäisen tavun ulkopuolella) voi esiintyä vain lyhyitä vokaaleja ja vain vokaaleja a, e, i, u sekä (nimissä ja lainasanoissa) o. Koska ä, ö ja ü eivät esiinny jälkitavuissa, virossa ei siis ole vokaalisointua. Tämän voi nähdä esimerkiksi sanoista häda ’hätä’, söövad ’syövät’ ja töötu ’työtön’. Etelämurteissa vokaalisointu kuitenkin tunnetaan.
Kestojärjestelmä
Kvantiteetti- eli kestojärjestelmä on mutkikkaampi kuin suomessa, sillä lyhyiden ja pitkien äänteiden sijasta voidaan erottaa kolme kestoastetta. Pitkät äänteet tai tavut voivat olla puolipitkiä tai ylipitkiä. Ylipitkä kestoaste on usein selitettävissä kieli­historiallisesti eräänlaiseksi kompensaatio­pidennykseksi, eli se esiintyy monesti tapauksissa, joissa sanan tavuluku on vähentynyt. Ylipituutta ei merkitä oikeinkirjoituksessa näkyviin lukuun ottamatta klusiileja, joissa puolipitkää merkitään yhdellä, ylipitkää kahdella kirjaimella. Kielitieteellisissä teksteissä ylipituuden merkkinä voidaan käyttää graaviaksenttia `. Esimerkiksi sanan mets ('metsä') genetiivi metsa (’metsän’) ensimmäinen tavu ääntyy lyhyempänä kuin illatiivimuodossa metsa (`metsa) 'metsään' (alkuaan kolmitavuinen *metsähän).
Viron kielessä esiintyvät verraten johdonmukaiset äänne-erot suomeen selittyvät usein eräänlaiseksi kulumiseksi. Suomi edustaa monesti tässä asiassa siis alkuperäisempää kantaa. Virosta ovat esimerkiksi painottomat vokaalit tai kokonaiset tavut usein kuluneet pois. Tämän huomaa verratessa esimerkiksi sanoja mets ’metsä’, terav ’terävä’, tütred ’tyttäret’, laevas ’laivassa’. Toisaalta eräitä sanansisäisiä äännerakenteita on säilynyt viron kielessä, vaikka ne suomesta ovat esimerkiksi assimilaation johdosta kuluneet pois. Tämän huomaa esimerkiksi sanoista tulnud ’tullut’, jooksnud ’juossut’, pannakse ’pannaan’ ja sügav ’syvä’.
Muoto-oppi
Adjektiivit ja substantiivit taipuvat neljässätoista sijamuodossa. Sijajärjestelmä on lähes samanlainen kuin suomessa. Tärkeimmät erot ovat seuraavat:
Viro on hieman analyyttisempi kieli kuin suomi. Tämä näkyy omistusliitteiden eli possessiivi­suffiksien lähes täydellisenä puuttumisena viron nykykielestä ja kysymyslauseiden aloittamisena kysymyspartikkelilla kas. Esimerkiksi kysymys onko äiti sairas? on viroksi kas ema on haige? (ema ’äiti, emo’, haige ’sairas’). Omistusliitteiden sijaan virossa käytetään persoonapronominien genetiivimuotoja (esimerkiksi sinu raamat ’sinun kirjasi’) pois lukien harvat partikkeleiksi kiteytyneet muodot kuten ealdasa, "iältänsä".
Verbit taipuvat kuten suomessakin kolmessa persoonassa yksikössä ja monikossa. Aikamuotoja on samat neljä kuin suomessakin:
Verbeillä erotetaan neljä tapaluokkaa eli modusta:
Imperatiivimuotojen, etenkin kolmannen persoonan, toissijaista käyttöä voidaan pitää omana moduksenaan, joka on niin sanottu jussiivi: Ah, mina tehku päev läbi tööd! ’vai pitää minun tehdä (”minä tehköön”) koko päivä töitä!’
Kieltoverbin sijasta virossa on persoonissa taipumaton kieltosana ei, jonka yhteydessä käytetään (kuten suomessakin) imperatiivin yksikön toisen persoonan kaltaista konnegatiivia. Kieltoverbi kuitenkin taipuu persoonissa imperatiivissa.
Astevaihtelun alkuperäisellä perussäännöllä (avotavun edellä vahva, umpitavun edellä heikko aste) ei virossa enää juuri ole merkitystä, vaan astevaihtelu on, toisin kuin suomessa, lähinnä muodollinen ilmiö. Esimerkiksi viron genetiivi on astevaihtelu­tapauksissa heikkoasteinen, vaikka tavu on muuttunut avoimeksi, kun loppu-n on kadonnut. Koska monet alkuperäiset taivutuspäätteet ovat ankarasti kuluneet ja äännekehitykset eriyttäneet alkuperäisiä astevaihtelu­variantteja toisistaan, viron kielen taivutukselle tyypillistä on fuusion lisääntyminen: sanan vartaloa ja taivutuspäätettä on vaikea erottaa toisistaan, ja taivutusmuodot erottuvat usein toisistaan sanavartalon sisäisten äännevaihtelujen perusteella. Esimerkiksi siga ’sika’ : genetiivi sea ’sian’ : partitiivi siga ’sikaa’; taevas (toinen kestoaste) ’taivas’ : taevas (kolmas kestoaste) ’taivaassa’. Toisaalta viron kielen taivutukseen on syntynyt myös agglutinoivuutta eli uusia selvästi erottuvia taivutusaineksia kuten imperfektin -s(i) ja monikon partitiivin pääte -sid (majasid ’taloja’).
Kieliesimerkkejä
Pienoisevankeliumi viroksi: Ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen ensimmäinen artikla :
Luettelo Sierra Leonen kaupungeista
Suurimmat kaupungit
1. Freetown – asukasluku (2015) 1 050 301
Piirikuntien hallintokeskukset
Sierra Leone on jaettu aluehallinnon ylimmällä tasolla neljään osaan. Alueet jakautuvat edelleen yhteensä 14 piirikuntaan. Piirikunnat jakautuvat edelleen päällikkökuntiin, joita johtavat päälliköt ja neuvostot. Piirikuntien neuvostoissa tehdään paikallisia päätöksiä, ja ne ovat suoraan keskushallinnon alaisuudessa. Päälliköiden valta on perinnöllistä, ja heillä on edelleen vaikutusvaltaa perinteiseen kulttuuriin ja oikeudellisiin asioihin, vaikka keskushallinto onkin vienyt heiltä suurimman osan hallinnollisesta vallasta.
Sierra Leonen alueet ja niiden hallintokeskukset ovat:
Italian koripallomaajoukkue
Italian koripallomaajoukkue edustaa Italiaa koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Olympialaisissa
Moskovassa 1980 Italia oli mukana yhtenä harvoista länsimaista, ja Sandro Gamban valmentama joukkue sai hopeaa hävittyään finaalissa Jugoslavialle 77–86. Los Angelesin 1984 boikottikisoissa Italia oli viides, mutta kolmiin seuraaviin kisoihin se ei päässyt mukaan.
Italia palasi olympiakentille Sydneyssä 2000 sijoittuen viidenneksi. Ateenan 2004 olympialaisissa Carlo Recalcatin valmentama joukkue sai hopeaa. Välierässä se voitti Liettuan mutta hävisi finaalissa Argentiinalle 69–84. Seuraaviin kolmiin olympialaisiin Italia ei selviytynyt.
MM-kisoissa
Maailmanmestaruuskilpailuihin Italian koripalloilijat osallistuivat ensimmäisen kerran 1963 sijoittuen seitsemänneksi. Neljä vuotta myöhemmin tuloksena oli yhdeksäs ja vuonna 1970 neljäs sija. Seuraaviin kisoihin Italia ei päässyt mukaan mutta vuonna 1978 joukkue sijoittui jälleen neljänneksi, mitä parempaan saavutukseen maa ei MM-kisoissa ole pystynyt. Vuonna 1986 joukkue sijoittui kuudenneksi, 1990 yhdeksänneksi, 1998 kuudenneksi ja 2006 yhdeksänneksi. Vuosien 2010 ja 2014 kisoihin Italia ei selvinnyt.
EM-kisoissa
Miesten EM-kisoissa Italian maajoukkue on saavuttanut 10 mitalia – ensimmäisen jo vuonna 1937. Kultaa Italia on saanut kaksista viimeisistä Ranskassa järjestetyistä kisoista. Sandro Gamban valmentama joukkue voitti kultaa 1983 ja Bogdan Tanjevićin valmentama ryhmä 1999. Hopeaa se on saavuttanut 1937, 1946, 1991 ja 1997 sekä pronssia 1971, 1975, 1985 ja 2003.
Vuoden 2013 EM-kisoissa Italia voitti alkulohkonsa tappioitta ja sijoittui jatkolohkossaan kolmanneksi kolmella voitolla ja kahdella tappiolla. Puolivälierissä se hävisi Liettualle sekä sijoitusotteluissa Ukrainalle ja Serbialle, joten sen lopullinen sijoitus oli kahdeksas. Vuoden 2015 EM-kilpailuissa italia oli kuudes ja 2017 seitsemäs.
Natalia Gordienko
Natalia Gordienko (, s. 11. joulukuuta 1987 Chișinău, Moldovan SNT, Neuvostoliitto) on moldovalainen laulaja. Hän esiintyi vuoden 2006 Eurovision laulukilpailussa Ateenassa yhdessä O-Zone-yhtyeestä tunnetun Arseniumin kanssa. He esittivät kappaleen ”Loca”. He saivat loppukilpailussa 22 pistettä ja sijoittuivat sijalle 20. Vuonna 2007 Gordienko voitti nuorille tarkoitetun New Wave -laulukilpailun. Gordienkon oli tarkoitus edustaa Moldovaa uudelleen kappaleella "Prison" vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Ne kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi, ja Gordienko valittiin Moldovan edustajaksi vuoden 2021 kilpailuun. Hänen vuoden 2021 edustuskappaleensa on nimeltään "Sugar".
Gordienko ansaitsi paikkansa vuoden 2020 Euroviisuissa voitettuaan Moldovan euroviisukarsinnan Finala națională 2020 -kilpailun. Hänen kilpailukappaleensa on nimeltä "Prison". 29. helmikuuta 2020 pidetyssä finaalissa hän sai täydet pisteet sekä raadilta että yleisöltä, ja voitti kilpailun.
Jaarli Pirkkiö
Lippo Jaarli Pirkkiö (s. 12. helmikuuta 1967 Rovaniemi) on entinen suomalainen painonnostaja.
Pirkkiö sijoittui Soulin 1988 olympialaisissa alle 75 kilogramman sarjassa 12:nneksi. MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteistuloksissa 17:nneksi vuonna 1985, 14:nneksi vuosina 1986 ja 1987, 11:nneksi vuonna 1989 ja 23:nneksi vuonna 1998. EM-kilpailuissa hän oli yhteistuloksissa kahdeksas vuonna 1988, seitsemäs vuonna 1989, kuudes vuonna 1990, kymmenes vuonna 1992, 11:s vuonna 1995, 15:s vuonna 1996, sekä kymmenes vuonna 1998. Nuorten MM-kilpailuissa hän oli parhaimmillaan viides vuosina 1986 ja 1987 sekä nuorten EM-kilpailuissa viides vuonna 1986 ja neljäs vuonna 1987. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1986, 1987, 1989, 1990, 1995 ja 1997.
Seuratasolla Pirkkiö edusti Rovaniemen Reipasta. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1986–1989, 1992, 1994, 1995, 1997, 1998 ja 2000. Hänen parhaat tuloksensa ovat vuodelta 1989 alle 82,5 kilogramman sarjasta: 155,5 kg tempauksessa, 195 kg työnnössä ja 347,5 kg yhteistuloksessa. Hän teki maaliskuussa 1998 alle 85 kilogramman sarjassa yhteistuloksen Suomen ennätyksen 332 kg, joka on yhä joulukuussa 2009 voimassa oleva Suomen ennätys.
Jaarli Pirkkiö on toiminut Lapin Kansan urheilutoimittajana vuodesta 1995. Hänen isänsä Martti Pirkkiö on Rovaniemen Reippaan painonnostojaoston perustaja vuodelta 1969. Hänen veljensä Samuli ja Benjamin Pirkkiö sekä vaimonsa Riitta Pirkkiö (o.s. Mäntylä) ovat myös painonnoston Suomen mestareita ja arvokisaedustajia.
França
França (s. 2. maaliskuuta 1976 Codó) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
França debytoi Brasilian maajoukkueessa 2000. Hän on pelannut kahdeksan maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
S/S Torneå
S/S Torneå oli vuonna 1876 valmistunut S/S Von Döbelnin sisaralus.
S/S Torneån rakensi 1876 tukholmalainen W. Lindbergs Mekaniska Verkstad torniolaiselle Torneå Ångfartygs Ab-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 704 bruttorekisteritonnia, pituus 55,70 metriä, leveys 7,94 metriä ja syväys 3,66 metriä. Laivan höyrykoneen teho oli 400 hevosvoimaa. Laivalla oli 77 hyttipaikkaa ja se saattoi ottaa saman määrän matkustajia.
S/S Torneå liikennöi vuoteen 1892 saakka Tornio–Pietari-linjalla poiketen myös Suomen rannikkokaupungeissa. Vuonna 1892 Torneå Ångfartygs Ab-varustamo siirtyi Finska Ångfartygs Ab:n haltuun ja S/S Torneå alkoi liikennöidä Turku–Tukholma-reitillä. Laivan höyrykone uusittiin 1913 ja vuodesta 1914 alkaen se liikennöi Helsinki–Hanko–Tukholma-reitillä sekä myös Helsingistä Stettiniin.
S/S Torneå muutettiin 1929 proomuksi ja sen nimeksi tuli F.Å.A. VI. Vuonna 1951 proomu myytiin J.Koskinen Helsinki Oy Ab:lle romutettavaksi ja se romutettiin 1952.
Sylvester-mitali
Sylvester-mitali (Sylvester Medal) on pronssinen mitali, jonka Royal Society myöntää joka toinen vuosi (vuoteen 2009 asti joka kolmas vuosi) jollekulle matemaattisen tutkimuksen kehittämisestä. Mitali myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1901. Mitali on nimetty brittiläisen matemaatikko James Joseph Sylvesterin mukaan.
Jussi Salonoja
Jussi Salonoja (s. 19. kesäkuuta 1976) on suomalainen liikemies ja sijoittaja. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti konkurssiin ajautuneen Espoo Blues -jääkiekkojoukkueen omistajana.
Salonoja nousi ensimmäisen kerran julkisuuteen saatuaan vasta 11-vuotiaana miljoonaperinnön makkaratehtailijana tunnetulta Erkki Salonojalta. Käyttöönsä hän sai perinnön vasta 25-vuotiaana vuonna 2001.
Tausta
Salonojan isosetä Erkki oli perustanut sotien jälkeen hyvin menestyneen Helsingin Kauppiaat -nimisen lihanjalostusyrityksen (tunnetaan nykyisin paremmin nimellä HK), jonka hän myi vuonna 1975. Erityisesti Sinisestä Lenkistä tunnetun yrityksen myynnistä saadut rahat Erkki Salonoja sijoitti perustamaansa Erja-yhtymään, johon kuului muun muassa Erja-kiinteistöt Oy -niminen kiinteistösijoitusyhtiö.
Erkki Salonoja kuoli vuonna 1987 ja Jussi Salonoja sai isosetänsä hänelle testamenttaaman perinnön haltuunsa vuonna 2001 täytettyään 25 vuotta. Perintöön kuului 250 miljoonan markan omaisuus ja 350 miljoonan markan arvoiset kiinteistöt. Ennen kuin Jussi Salonoja täytti 25 vuotta, Erja-yhtymässä valtaa käytti hänen isänsä Pekka Salonoja. Jussi oli kuitenkin mukana yhtiön toiminnassa ja istui muun muassa Blues Hockey Oy:n hallituksessa.
Salonoja pelasi itsekin nuorempana jääkiekkoa muun muassa GrIFK:ssa. Lupaava kiekkoura kaatui B-juniorina harjoituksissa sattuneeseen nilkkamurtumaan ja motivaation puutteeseen. Hän toimi sittemmin Bluesissa huoltajana ja päätyi lopulta monien vaiheiden kautta niin koko joukkueen omistajaksi kuin pääomistajaksi sen käyttämän Barona-areenan omistavaan Tapiolan Monitoimiareena Oy:öön.
Erja-yhtymä
Erja-yhtymä Oy oli kiinteistösijoittamisen lisäksi mukana myös muussa sijoitustoiminnassa ja omisti reilusti yli 50 prosenttia vuonna 1999 perustetusta Blues Hockey Oy:stä, jolle aiemmin yhdistysmuotoisena toimineen Espoo Blues -jääkiekkojoukkueen toiminta siirrettiin.
Tupla-Uuno
thumb|250 px|Hugo naamioitu Uunoksi. Härski Hartikainen ja Sörsselssön ihailevat täydellistä lopputulosta. thumb|Kuva DVD-julkaisusta. Tupla-Uuno on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut 13. Uuno Turhapuro -elokuva.
Jussi Salonoja
Erja-yhtymä
Jussi Salonoja myi muun muassa Tapiolan Monitoimiareenan ja Blues Hockey Oy:n omistaneen Erja-yhtymän huhtikuussa 2005 luxemburgilaiselle Lombard International Assurance -vakuutusyhtiölle. Todennäköisesti kyseessä oli kuitenkin verosuunnittelujärjestely ja Salonoja hallitsi edelleen myymäänsä omaisuutta sijoitusvakuutuksen kautta hyvin alhaisin verorasittein.
Salonojalle jäi kaupan jälkeen vielä aiemmin Erja-holding Oy -nimellä toiminut holdingyritys, jonka nimi oli syyskuusta 2007 lähtien ollut Joy Group Oy ja johon Salonojan omistukset muissa yrityksissä on keskitetty. Lombard International Assurancen vastuuhenkilöt kuuluivat Salonojan lähipiiriin ja Salonoja oli edelleen muun muassa Bluesin tosiasiallinen omistaja ja vallankäyttäjä.
Muut sijoitukset
Salonoja on sijoittanut omaisuuttaan useisiin kohteisiin. Vuonna 2002 hän oli 50,4 % osuudella perustamassa lomalentoyhtiö Air Finlandia, josta yhtiön toimiva johto osti Salonojan omistusosuuden kesällä 2005. Yrityssijoituksiin kuuluvat myös muun muassa informaatiotekniikan yritykset mElement Oy, GISnet solutions Oy ja XRSolution Oy, joista syntyi marraskuussa 2004 Fifth Element Oy.
Kobolttipeippo
Levinneisyys
Kobolttipeippoa tavataan Etiopiassa, Keniassa, Somaliassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa, Tansaniassa ja Ugandassa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jussi Salonoja
Muut sijoitukset
Salonoja on ollut myös apulaistuottajana useissa Solar Filmsin elokuvissa, kuten Pahat pojat, Levottomat 3 ja Vares – yksityisetsivä.
Tupla-Uuno
Elokuvan DVD-julkaisu vedettiin välillä pois markkinoilta tekijänoikeudellisista syistä, jolloin myös Uuno-ilmiö 5 -DVD-boxissa tämä elokuva korvattiin Uuno Turhapuron poika -elokuvalla. DVD-julkaisu kuitenkin palautettiin markkinoille vuoden 2012 loppupuolella, jolloin myös Uuno-ilmiö 5 -boxi muutettiin ennalleen.
Jussi Salonoja
Muut sijoitukset
Vuonna 2016 Salonoja perusti Espoo Unitedin urheilujoukkueet. Joukkueet pelasivat jääkiekon Mestiksessä ja miesten korisliigassa. Unitedilla oli ensimmäisellä toimintakaudellaan myös naisten jääkiekko- ja koripallojoukkueet pääsarjoissa, mutta seura luopui naisjoukkueistaan ennen kauden 2017-2018 alkua.
Tupla-Uuno
Juoni
Uunon appiukko vuorineuvos Tuura on päättänyt vetäytyä yhtiönsä toimitusjohtajan tehtävistä puheenjohtajaksi. Hän käskee johtoryhmänsä alkaa etsiä Tuura-yhtymälle uutta toimitusjohtajaa. Myyntijohtaja Huttunen on mukana gangsteriporukassa, joka aikoo kaapata Tuuran firman. Hän suosittelee Tuuralle toimitusjohtajaksi gangsteri Seksströmiä, jolle on väärennetty kaikki mahdolliset todistukset ja paperit.
Jussi Salonoja
Muut sijoitukset
Toukokuussa 2018 Salonojaa vastaan on nostettu velkomuskanne Espoon käräjäoikeudessa noin miljoonasta eurosta. Kyseessä on lainat Lease Deal Oy:ltä kesältä 2017, joita kanteen mukaan Salonoja ei ole maksanut takaisin sovittuna aikana.
Yksityiselämä
Salonojan entinen puoliso on ruotsalainen Frida Sjöström, joka tunnetaan mallina ja personal trainerina. Pari kihlautui kesällä 2008 Mauritiuksella, ja tammikuussa 2009 heille syntyi tytär. Heinäkuussa 2009 pari muutti erilleen.
Tupla-Uuno
Juoni
Vanhoja kaunoja Uunoa kohtaa poteva Tuuran sihteeri Unelma Säleikkö soittaa Uunolle ja kertoo, että Tuura haluaa Uunon toimitusjohtajaksi firmaan. Uuno suostuu tietämättä, että Tuura ja sihteeri huijaavat häntä. Tuura ostaa kameran ja käskee sihteerin ottaa kuvan, kun hän poseeraa yhtymän ovella Uunon kanssa. Tuura antaa potkun Uunolle takamukseen, ja sihteeri ottaa valokuvan. Uuno menee sosiaalivirastoon ja kertoo kohtalostaan, elää nälässä ja pahoinpideltävänä. Henkilökuntavajauksen vuoksi Uuno pääsee sosiaalivirkailijaksi tutkimaan itse omaa tapaustaan. Kotona hän hämmästyttää vaimoaan selvittämällä virallisesti omia elinolojaan.
Uusi toimitusjohtaja on tarkoitus valita kahden viikon kuluttua kahdesta ehdokkaasta, jotka ovat Seksström ja Uuno Turhapuro. Uuno pyytää apua kavereiltaan Hartikaiselta ja Sörsselssöniltä toimitusjohtaja-asiassa. Härski muistaa Uunon kaksoisolennon ja soittaa tämän auttamaan Uunoa toimitusjohtajaksi pääsemisessä. Hugo Töttersberg suostuu, koska on kiitollisuuden velassa Sörsselssönille, jonka ansiosta hän tapasi Lydian. Hugo naamioituu Uunon näköiseksi ja lähtee Sörsselssönin kanssa tutustumaan Tuura-yhtymään. Paikan päällä vale-Uuno tutkii firman kirjanpitoa ja huomaa, että kaikki ei ole aivan oikein. Johtoryhmä naureskelee Uunolle tietämättä, ettei mies ole Uuno. Lopulta johtoryhmä hermostuu ja ajaa Uunon ja Sörsselssönin ulos.