cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Erkki A. Wirtanen
Laatijaprofiili
Vaikka Wirtanen oli ajoittain tehtävien ulkoasun viimeistelyn suhteen suurpiirteinen, tämä ei ole koko totuus hänestä. Laatijana hän oli erittäin mielikuvitusrikas. Hän loi useita menestyneitä tehtäviä ja toteutti tehtävissään monia tehtäväšakillisesti kiinnostavia teemoja. Wirtanen seurasi aina tarkasti, mitä maailmalla tapahtui tehtäväšakin piirissä ja sovelsi välittömästi oppimiaan uusia ideoita käytäntöön. Wirtasen tehtävissä saattoi olla puutteita, mutta niiden teemasisältö oli aina tarkkaan harkittu. Usein ne olivat myös kokonaisuutena korkeatasoisia. Tästä osoituksena olivat mm. kultamitalit olympialaisten laadintakisoissa 1960 ja 1962 sekä useita huomattavia sijoituksia kansainvälisissä kisoissa. Kansainvälisestä menestyksestä huolimatta Wirtanen ei väheksynyt pienimpiäkään kotimaisia laadintakilpailuja.
Tunnustuksia
Suomen Keskusshakkiliitto myönsi 1947 Suomen Tehtäväniekkojen esityksestä Wirtaselle šakin hopeisen ansiomerkin. Hän sai ansiomerkin kultaisin sotilain 1971. Merkin luovuttivat 13. maaliskuuta 1971 SKSL:n ansiomerkkitoimikunnan puheenjohtaja Visa Kivi ja toimikunnan sihteeri Osmo Kaila sekä Suomen Tehtäväniekkojen (ST) tuonaikainen puheenjohtaja Hannu Harkola. ST kutsui Wirtasen kunniajäsenekseen 1975.
esipeli (musta alkaa): 1...Rc3/Tc5 2. De3/Dh4#
Ratkaisu:
'''1…Rc3 2. Da7#'''
'''1…Tc5 2. Te4#'''
Kirjallisuutta
Matti Myllyniemi (1930–87) julkaisi Veikko Hynösen (1920–85) kanssa 1982 E. A. Wirtasen tehtäviä esittelevän kokoelman ”EAW. valikoima Erkki A. Wirtasen shakkitehtäviä”. Materiaalin alustavan järjestämisen suoritti Hynönen. Kokoelman tehtäviä kootessaan Myllyniemi korjasi joitakin virheellisiksi havaittuja tehtäviä.
Arádainan rotko
Arádainan rotko (myös transl. Arádenan rotko) on rotko Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren etelärannikolla Sfakián kunnassa Lefká Óri -vuorten etelärinteessä.
pienoiskuva|vasen|upright=0.66|Arádainan rotkoa. Rotkon pituus on noin 15 kilometriä. Se saa alkunsa Drakolákkin luolalta ja päättyy Mármaran rannalle Kreetan etelärannikolle eli Libyanmeren puolelle noin 2,5 kilometriä länteen Loutrón kylästä. Rotkon seinämien korkeus on noin 150 metriä.
Rotkovaellus aloitetaan yleensä Arádainan autiokylästä rotkon reunalta noin 520 metrin korkeudesta merenpinnasta laskettuna. Sinne pääsee Anópolin kylästä. Tällöin vaelluksen pituudeksi kylästä rannikolle tulee noin seitsemän kilometriä ja se kestää noin 2,5 tuntia. Vaellus on suhteellisen helppo, ja vaikeimpiin ja jyrkimpiin kohtiin on rakennettu portaita. Mármaran rannalta pääsee veneellä Loutróon ja edelleen Chóra Sfakíoniin, joihin voi jatkaa myös vaeltamalla.
Rotkossa Arádainan kylän kohdalla on Arádainan silta, joka on Kreetan korkein. Sitä käytetään usein benjihyppyihin.
Peter Schidlof
pienoiskuva|Peter Schidlof Peter Schidlof (1922 Unter Olbendorf – 16. elokuuta 1987 Cumbria) oli itävaltalaissyntyinen alttoviulisti, joka tuli tunnetuksi urastaan 39 vuotta koossa pysyneen Amadeus-kvartetin soittajana.
Alun perin Schidlofin etunimi oli Hans. Hän oli juutalainen, mutta kävi katolista koulua ja opiskeli alun perin viulunsoittoa. Vuonna 1938 Schidlof joutui pakenemaan natsimiehitystä Englantiin. Uudessa kotimaassaan hän kohtasi syntyperäisen brittiläisen sellisti Martin Lovettin, jonka hän esitteli viulisteille Norbert Braininille ja Siegmund Nisselille. Miehet alkoivat harjoitella yhdessä ja antoivat Lontoon-debyyttinsä Amadeus-kvartettina tammikuussa 1948.
Schidlof kuoli sydäninfarktiin 65-vuotiaana, minkä jälkeen häntä jäivät kaipaamaan vaimo Margit ja tytär Annemarie Lontoosta. Kvartetin toiminta lopetettiin Schidlofin kuoltua, sillä sellisti Lovett ilmoitti, ettei ohjelmistoa kahdelle viulistille ja yhdelle sellistille ole.
Darr
Darr (suomeksi ”Pelko”) on vuonna 1993 ilmestynyt intialainen psykologinen jännityselokuva, jonka on ohjannut ja tuottanut Yash Chopra. Pääosia näyttelevät Sunny Deol, Juhi Chawla ja Shah Rukh Khan. Tämä on toinen elokuva, jossa Khan näytteli roiston roolia, ja sitä pidetään yhtenä hänen parhaista roolisuorituksistaan.
Elokuva oli suuri menestys, ja se voitti National Film Awards -palkinnon ja kaksi Filmfare Awards -palkintoa.
Juoni
Nuori mies Rahul Mehra (Shah Rukh Khan) on pakkomielteinen opiskelutoveristaan Kiran Awasthista (Juhi Chawla). Pakkomielle ajaa Rahulin uskaliaisiin tekoihin estääkseen Kirania avioitumasta kihlattunsa Sunil Malhotran (Sunny Deol) kanssa. Kun avioliitto kuitenkin toteutuu, Rahulin raivo saa hänet rikkomaan kaikkia soveliaisuuden rajoja.
Audronius Ažubalis
thumb|right|Audronius Ažubalis
Joulukuussa 2010 Ažubalis lähetti Euroopan komissiolle kirjeen, jossa pyydettiin kommunistien rikosten hyväksymisen, kieltämisen tai vähättelyn kriminalisointia. Häntä tukivat Bulgarian, Tšekin, Unkarin, Latvian ja Romanian ulkoministerit.
Alain-René Lesage
Alain-René Lesage (kirjoitetaan myös Le Sage) (6. toukokuuta 1668 Sarzeau, Ranska – 17. marraskuuta 1747 Boulogne-sur-Mer, Ranska ) oli ranskalainen kirjailija ja näytelmäkirjailija.
Lesage oli ensin asianajaja, mutta valitsi pian kirjailijauran. Lesagen pääteokset ovat hänen koomiset romaaninsa Le diable boiteux (1707), espanjalaisen esikuvan, Luis Vélez de Guevaran romaanin El diablo Cojuelo, mukaan kirjoitettu mutta henkilöiltään ja hengeltään perin ranskalainen, sekä Gil Blas de San-tillane (1715-1735), niinikään ulkomaisten, lähinnä espanjalaisten ja italialaisten, teosten sysäyksestä syntynyt, mutta muuten omintakeinen. Lesage on lisäksi kirjoittanut joukon vaudevilleja ja ilveilyjä sekä satiirisen näytelmän Turcaret (1708, suunnattu ajan rahamiehille).
Fratín rotko
Fratín rotko kulkee Xiró Óros -vuoren poikki. Sen pohjoispää on Fratín kylän lähellä, mistä se on saanut nimensä. Eteläpäässään rotko yhtyy sen länsipuoliseen Kourtaliótiksen rotkoon. Rotkovaellus on suhteellisen haastava monien vesiputousten vuoksi ja kestää noin 6–7 tuntia. Vaellusta voi jatkaa edelleen Prévelin rannalle noin 2–3 tuntia.
Ranskan Indokiinan sota (1858–1863)
Ranskan Indokiinan sota oli Ranskan sotaretki Indokiinaan vuosina 1858–1863. Sotaretken tavoitteena oli rajoittaa Siamin laajentumista alueella, saada taloudellista vaikutusvaltaa alueella ja lopettaa ranskalaisten lähetyssaarnaajien vainoaminen. Sodan tuloksena Ranska valloitti Kotšin-Kiinasta kolme vietnamilaista maakuntaa ja Kambodžasta tuli Ranskan protektoraatti.
Sodan kulku
Vietnamilaisten vihamielisyys eurooppalaisia kohtaan johti siihen, että loppukesällä 1858 ranskalais-espanjalainen retkikunta pommitti ja valtasi Đà Nẵngin (myöhempi Tourane). Retkikuntaa vaivasivat trooppiset taudit ja heikko huolto, joten se ei pystynyt etenemään sisämaahan Vietnamin pääkaupunki Huếen. Sen sijaan retkikunta valtasi Gia Địnhin (myöhemmältä nimeltään Saigon) vuoden 1859 alussa. Kaupunkiin jätettiin tuhannen miehen varuskunta ja muut joukot palasivat Touraneen.
Ranska yritti solmia rauhan Vietnamin keisarin Tự Đứcin kanssa, koska sen joukkoja vaivasi kolera ja se kävi Toista oopiumisotaa Kiinaa vastaan. Ranskalaiset lähetyssaarnaajat olivat kertoneet, että Annamin kristityt tukisivat ranskalaisvalloittajia, mutta näin ei käynyt. Kulkutautien ja vastarinnan takia ranskalaiset joutuivat luopumaan Touranesta alkuvuodesta 1860. Saigonin ranskalais-espanjalainen varuskunta joutui piiritetyksi.
Pelko brittien etenemisestä alueelle sekä kaupallisten ja sotilaallisten etujen valvonta sai Ranskan kuitenkin edelleen panostamaan Vietnamin valtaamiseen. Kun Oopiumisota Kiinassa päättyi, alkoivat ranskalaiset edetä uudestaan Vietnamissa. Alkuvuodesta 1861 Ranska lähetti alueelle 70 sotalaivaa ja 3500 miestä, jotka lopettivat lähes vuoden kestäneen Saigonin varuskunnan piirityksen helmikuussa 1861. Uudet joukot kävivät sarjan kovia taisteluita, joiden seurauksena Ranska valloitti Saigonia ympäröivät maakunnat Kotšin-Kiinassa.
Hollolan Urheilijat -46
Hollolan Urheilijat -46 ry, lyhenne HU-46 tai yleisurheilussa HollU, on Hollolassa vuonna 1946 perustettu urheiluseura. Sen lajivalikoimaan kuuluvat ampumahiihto, hiihto, salibandy, suunnistus ja yleisurheilu. Seuralla oli vuonna 2009 noin tuhat jäsentä.
Ranskan Indokiinan sota (1858–1863)
Sodan kulku
Vuonna 1862 Pohjois-Vietnamissa alkoi kristittyjen tukema Tự Đứcin vastainen kapina ja tämän vuoksi kesäkuussa 1862 hän allekirjoitti Saigonin sopimuksen, jolla Ranska sai Saigonin ja valloittamansa kolme maakuntaa sen ympäristöstä, Poulo Condoren saaren ja suuret sotakorvaukset. Ranskan kaupankäynnille avattiin kolme satamakaupunkia ja ranskalaisille sotalaivoille sallittiin kulku ylös Mekongjokea. Lisäksi sopimuksessa taattiin toimintavapaus ranskalaisille lähetyssaarnaajille ja uskonnonvapaus. Ranskalaiset olivat yllättyneitä siitä, kuinka helposti Tự Đức taipui nöyryyttävään sopimukseen.
Myöhempiä tapahtumia
Vuonna 1863 Kotšin-Kiinan ranskalainen kuvernööri, amiraali Pierre-Paul de La Grandière pakotti Kambodžan kuningas Norodomin tunnustamaan ranskalaisten ylivallan ja Kambodžasta tuli Ranskan protektoraatti. Siam luopui vaatimuksistaan Kambodžassa vuonna 1867, kun sille luovutettiin Kambodžasta Angkorin ja Battambangin maakunnat.
Vuonna 1887 Ranska yhdisti siirtomaansa Indokiinassa − Annamin, Tonkinin, Kambodžan ja Kotšin-Kiinan − Ranskan Indokiinaksi.
Dean Jones
thumb|Dean Jones vuonna 1966 Dean Carroll Jones (25. tammikuuta 1931 – 1. syyskuuta 2015) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on parhaiten tunnettu rooleistaan Disneyn elokuvissa.
Miguel de Cervantes -palkinto
Miguel de Cervantes -palkinto on Espanjan kulttuuriministeriön elämäntyöpalkinto, joka on myönnetty vuodesta 1976 lähtien espanjankielisessä kirjallisuudessa ansioituneelle kirjailijalle. Palkinto on nimetty espanjalaisen kirjailijan Miguel de Cervantesin mukaan.
Palkinnon ehdokasasetteluun osallistuvat muun muassa espanjan kielen akatemiat ympäri maailman ja aikaisemmat palkinnonsaajat. Palkintoraatiin kuuluu kaksi edellistä palkittua, edustaja Real Academia Españolasta ja yhdestä toisesta akatemiasta sekä seitsemän muuta asiantuntijaa. Palkinnonsaaja päätetään kunkin vuoden lopussa ja palkitsemistilaisuus järjestetään Alcalán yliopiston auditoriossa 23. huhtikuuta, Cervantesin kuolinpäivänä. Palkintona on rahasumma, joka vuonna 2012 oli 125 000 euroa.
Lapinlahden Veto
Lapinlahden Vedon tunnetumpia urheilijoita ovat olleet kilpakävelijä Sari Essayah, kiekonheittäjä Sanna Kämäräinen ja keihäänheittäjä Sampo Lehtola.
Lapinlahden Vedon kotikenttänä toimii Lapinlahden Valio Areena.
Seuran jalkapalloilua on harjoittanut vuodesta 1995 Lapinlahden Veto -95.
Lahja Kerppola
Lahja Adolf Gabriel Kerppola (11. lokakuuta 1883 Peräseinäjoki − 8. elokuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen juristi ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.
Kerppolan vanhemmat olivat rovasti, Kiikalan kirkkoherra Johan Adolf Kerppola (1854−1916) ja Maria Cecilia Martin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 Helsingin reaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1907. Kerppola sai varatuomarin arvon 1909.
Kerppola oli asianajajana Lahdessa 1907−1911 ja sen jälkeen Turun hovioikeudessa ylimääräisenä virkamiehenä 1911−1917, kanslistina 1917−1919, kanneviskaalina 1919−1920, sihteerinä 1920−1921, asessorina 1921−1933 ja hovioikeudeneuvoksena 1933−1934. Kerppola oli sitten korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1934−1936.
Lahja Kerppola oli naimisissa 1913−1914 Elin Sjöblomin kanssa ja vuodesta 1916 Hedvig Sjölundin kanssa.
Buck Rogers
pienoiskuva|Buck Rogersin ensiesiintyminen tapahtui Amazing Stories -lehdessä elokuussa 1928. Kansikuvassa ei kuitenkaan esiinny Buck Rogers, vaan se viittaa lehdessä julkaistuun novelliin nimeltä The Skylark of Space. Buck Rogers on kuvitteellinen yhdysvaltalainen avaruusopperahahmo, jonka Philip Francis Nowlan loi novellissaan Armageddon 2419 A.D., ja joka julkaistiin Amazing Stories -lehden elokuun 1928 numerossa. Tarina sovitettiin sarjakuvaan, jonka piirtäjäksi tuli Dick Calkins.
Sarjakuva ilmestyi ensimmäisen kerran sanomalehdessä 7. tammikuuta 1929 ja ilmestyi yhtäjaksoisesti vuoteen 1967 saakka. Suomessa sitä julkaisi ainakin Maaseudun Tulevaisuus. Myöhemmin Buck Rogersiin hahmoon tehtiin muutoksia, kun se esiintyi elokuvissa ja sarjakuvissa. Sankarin nimi esimerkiksi muutettiin Anthonysta Buckiksi ja tarinassa esiintyviä vuosilukuja muutettiin.
Buck Rogersin seikkailut sarjakuvissa, elokuvissa, radiossa ja televisiossa muuttuivat tärkeäksi osaksi amerikkalaista populaarikulttuuria. Suosittu ilmiö esiintyi rinnan 1900-luvun avaruusteknologian kehityksen kanssa ja esitteli amerikkalaisille ulkoavaruutta tuttuna seikkailuympäristönä.
Buck Rogers toi avaruusseikkailujen teeman suositummaksi mediassa seuraten tässä sellaisten kirjallisten pioneerien kuin Jules Vernen, H. G. Wellsin ja Edgar Rice Burroughsin jalanjälkiä.
Buck Rogersin käyttämät aseet, kuten halvaussädepistooli ja kuolemansäteet, suunniteltiin hyvin tarkasti. Niiden näköiskappaleista tuli lyhyessä ajassa menestysartikkeleita leikkikalumarkkinoilla.
Elokuva ja televisiosarja
pienoiskuva|Buck Rogers kauko-ohjattavan "ilmapallon" ohjaimissa. Piirros Amazing Stories -lehden maaliskuun 1929 numerosta. Vuonna 1979 valmistui Daniel Hallerin ohjaama elokuva Avaruusseikkailija Buck Rogers sekä samanniminen televisiosarja, joissa kapteeni Buck Rogersia esitti Gil Gerard. Alun perin televisioon tehty elokuva laskettiin myös elokuvateatterilevitykseen. Elokuva oli samalla televisiosarjan pilottijakso.
Televisiosarjaa tehtiin vuosina 1979-1981 kaksi kautta, kaikkiaan 37 jaksoa. Ensimmäinen tuotantokausi, joka käsittää 24 jaksoa, on julkaistu Suomessa kuuden DVD:n boksina, yhteiskestoltaan noin 18 tuntia.
Elokuvassa ja televisiosarjassa Buck Rogers on 1900-luvun astronautti, joka herää vuoden 2491 maailmaan. Aina ohjelman alussa kuultava kertojan ääni taustoittaa seuraavaa: "Vuonna 1987 Nasa laukaisi viimeisen USA:n kaukoavaruusluotaimen. Onnettomuus sinkosi Ranger 3:n ja kapteeni William "Buck" Rogersin syrjään lentoradaltaan. Rogersin elintoiminnot pysähtyivät, kunnes alus palasi Maahan 500 vuotta myöhemmin." pienoiskuva|Elokuvan ja televisiosarjan naispääosan esittäjä Erin Gray Atlantassa vuonna 2005. Yhdessä Avaruusetsintävoimien nuoren everstin Wilma Deeringin (Erin Gray) kanssa Buck Rogers joutuu "huikeisiin mittelöihin mielikuvituksellisten vastustajiensa kanssa".
Televisiosarjassa on runsaasti myös komediallisia aineksia. DVD-julkaisun takakannessa todetaan: "Buck Rogers in the 25th Century -sarjassa on kaikkea: mahtavia avaruustaisteluja ja hulvatonta komediaa. Muistathan Twiki-robotin sekä Erin Grayn, avaruuden epäilemättä kauneimman naisen?"
Sarjakuva-albumi
Suomeksi on julkaistu elokuvaan perustuva sarjakuva-albumi Buck Rogers (Kustannus Oy Semic, 1980). Tarinan on elokuvan pohjalta mukaillut Paul S. Newman, ja piirrosjäljestä vastaavat Frank Bolle, A. McWilliams ja Jose Delbo. Sarjakuva-albumissa on 64 sivua.
Pirkko Anttila (professori)
Pirkko-Maija Kaarina Anttila (s. 21. toukokuuta 1929 Hamina) on suomalainen tieteenharjoittaja, kulttuurivaikuttaja ja Helsingin yliopiston käyttäytymistieteellisen tiedekunnan käsityötieteen oppiaineen emeritaprofessori.
Anttila valmistui ylioppilaaksi Haminan yhteislyseosta vuonna 1947. Hän suoritti vuonna 1952 kotiteollisuusopettajan tutkinnon Fredrika Wetterhoffin kotiteollisuusopistossa ja käsityönopettajan tutkinnon Helsingin käsityönopettajaopistossa vuonna 1958. Anttila valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1968 ja lisensiaatiksi vuonna 1975. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1983. Väitöstyön aiheena oli koulun työkasvatuksen, erityisesti käsityön oppiaineen luonne, sen rakenne ja merkitys oppilaan psyykkisen, sosiaalisen ja kulttuurisen kehittymisen kannalta. Sen pohjalta syntynyt laaja, käsityökulttuurin eri sektoreilla toteutunut tutkimusohjelma on vaikuttanut merkittävästi suomalaisen taito- ja taidekasvatuksen ja luovan, muotoavan ilmaisun pedagogiikan ja tutkimusosaamisen kehittymiseen. Se on tuottanut tieteellisten tutkimusmenetelmien joukkoon uuden, taidon ja luovan, innovatiivisen ilmaisun prosessien tutkimiseen soveltuvan menetelmän.
Anttila oli Helsingin yliopiston käsityötieteen professorina vuosina 1986–1994 ja jatkoi sen jälkeen opetus- ja tutkimustyötä Uppsalan ja Göteborgin yliopistoissa sekä Kuopion Muotoiluakatemian tutkimusjohtajana. Hän sai Uppsalan yliopiston yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan kunniatohtorin arvon vuonna 1995 ja Åbo Akademin kasvatustieteellisen tiedekunnan kunniatohtorin arvon vuonna 2002. Anttila perusti Tutkimus- ja julkaisupalvelu Akatiimi Oy:n vuonna 1994 ja toimi sen toimitusjohtajana ja tutkimusjohtajana vuoteen 2016 saakka. Hän sai vuonna 2008 Suomi-palkinnon elämäntyöstään uuden tieteenalan, käsityötieteen, kehittämisestä. Hänen omaelämäkerrallinen teoksensa Käsillä on julkaistu vuonna 2015.
Shanghain 6 tunnin ajo
thumb|Shanghain Rata Shanghain 6 tunnin ajo on moottoriurheilun kestävyyskilpailu joka ajetaan Shanghai International Circuitin radalla Kiinassa. Kilpailu kestää nimensä mukaisesti 6 tuntia. Vuodesta 2012 alkaen kilpailu on kuulunut FIA World Endurance Championship -sarjaan.
Gorskoje
Maantiede ja asutus
Gorskojen kunta rajoittuu luoteessa Novgorodin alueen Soltsyn, pohjoisessa Šimskin ja koillisessa Staraja Russan piireihin, etelässä Volotin piirin Volotin ja Slavitinon kuntiin sekä lounaassa Pihkovan alueeseen. Pinta-alasta 59,6 % on metsää, 34,1 % maatalousmaata ja 4,1 % asuinaluetta.
Seutu kuuluu Ilmajärven alankoon. Tärkeimmät joet ovat Ilmajärveen laskevat Psiža ja Perehoda sekä Šelonin sivujoki Kološka. Kunnan alueella sijaitsee Dolžinskojesuon rauhoitusalue sekä yksi luonnonmuistomerkki.
Kuntaan kuuluu 45 kylää: Behovo, Borok, Boryni, Bozino, Derglets, Gnilovets, Goritsy, Gorodtsy, Gorki, Gorki Buharovy, Gorki Ratitskije, Gumništše, Hotigoštše, Hotjaža, Hutonka, Ivje, Jazvino, Kamen, Klenovets, Klevitsy, Krasnitsy, Krutets, Lesnaja, Markovo, Parnik, Plaksa, Podostrovje, Pogljazdovo, Pukovo, Raglitsy, Rakitno, Ramenje, Ratitsy, Rno, Rutšji, Seltso, Suharevo, Tšurakovo, Ustitsy, Utšno, Vjazovnja, Vojaža, Volot, Zaretšje ja Žarki. Hallinnollinen keskus on Volotin taajaman vieressä sijaitseva Volotin kylä, jossa on 400 asukasta (vuonna 2010). Toiseksi suurin asutuskeskus on reilun 300 asukkaan Gorodtsy. Gorodtsyn, Ratitsyn ja Volotin kunnat yhdistettiin Gorskojen kunnaksi vuonna 2010.
Liikenne, talous ja palvelut
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat erilaiset julkiset palvelut, kauppa (17,1 % vuonna 2010) sekä maa- ja metsätalous (9,2 %). Kunnassa toimii elintarvikeyhtiö Novgorodski bekon sekä kaksi yksityisyritystä. Noin puolet työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella ja 35 % työikäisistä ei käy ansiotöissä.
Kunnan alueella toimii kolme lastentarhaa, kaksi peruskoulua, viisi lääkintäasemaa, viisi kulttuuritaloa, neljä kirjastoa ja kolme postikonttoria. Palvelut ovat keskittyneet Dergletsiin, Gorki Ratitskijeen, Goritsyyn, Gorodtsyyn, Ratitsyyn ja Volotiin.
Nähtävyydet
Seudulla on muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Krutetsin kylän lähellä sijaitsee muinaislinna. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Dergletsyn, Gorodtsyn ja Utšnon kirkot sekä Dergletsin ja Klevitsyn kartanojen puistoalueet. Historialliset kohteet liittyvät toiseen maailmansotaan.
Suomi toisessa maailmansodassa
pienoiskuva|Suomalaisjoukot [[Lipunnosto kolmen valtakunnan rajapyykille|nostavat lipun rajapyykille Lapin sodan päätyttyä 27. huhtikuuta 1945.]] Suomi toisessa maailmansodassa käsittelee tapahtumia Suomessa toisen maailmansodan aikana. Tuona aikana Suomi oli sotaa käyvänä maana Neuvostoliittoa vastaan talvisodassa, liittoutuneita vastaan akselivaltojen rinnalla jatkosodassa ja akselivaltoja vastaan Lapin sodassa. Ajanjaksoon sisältyy myös välirauhan aika talvisodan ja jatkosodan välillä.
Ennen sotaa
Suomi oli läpi 1920- ja 1930-luvuilla kamppaillut niin sisäisten kuin ulkoisten ongelmien kanssa. Geopoliittinen sijainti suurvallan vieressä oli johtanut vuosisatoja konflikteihin, ja siksi Suomessa oli jo heti itsenäistymisen jälkeen 1920-luvulla havahduttu etsimään liittolaissuhteita niin sanottujen reunavaltioiden (Baltian maiden ja Puolan) kanssa, mutta hankkeet jäivät tuloksettomiksi.
Suomessa etsittiin tukea myös lännestä, lähinnä Ruotsin suunnasta, mutta sieltäkään ei kipeästi tarvittua kumppania löytynyt. Sotilaallista tukea tarjoavia liittolaisia ei löytynyt mistään ilmansuunnasta. Euroopan poliittinen tilanne alkoi kiristyä huomattavasti 1930-luvun loppuvuosina. Neuvostoliitto tiedusteli Suomen halukkuutta aluevaihdoksiin, niin että osa Karjalan kannasta ja Suomenlahden ulkosaaret olisi vaihdettu alueeseen Itä-Karjalasta, mutta Suomen vastaus oli kielteinen. Neuvostoliitto alkoi etsiä toisenlaista ratkaisua ja hyökkäsi sotaa julistamatta 30. marraskuuta 1939. Talvisota alkoi, mikä merkitsi suurta yhteiskunnan muutosta.
Talvisota 1939–1940
Suomi oli joutunut kahden suurvallan, Saksan ja Neuvostoliiton pelinappulaksi maiden keskinäisessä hyökkäämättömyyssopimuksen salaisessa lisäpöytäkirjassa, eikä tilanteeseen nähty rauhanomaista ratkaisua. Talvisota merkitsi suurten sotaponnistelujen lisäksi myös yhteishenkeä kotirintamalla, jossa erityisesti naiset kunnostautuivat korvaamalla sotatantereella taistelevia miehiä niin maataloudessa ja teollisuudessa. Nimitys ”talvisodan henki” tarkoitti siis kaikkien osallistumista tavalla tai toisella. Talous joutui koetukselle talvisodan aikana, sillä sotaan oli huonosti varauduttu. Vaikka kotimainen tuotanto pysyi suhteellisen korkeana läpi sota-ajan, niin ulkomaankauppa romahti sodan aikana.
Talvisota päättyi maaliskuussa 1940 Moskovan rauhansopimukseen, jossa Suomi joutui luovuttamaan Neuvostoliitolle laajan alueen Karjalassa, useita Suomenlahden saaria sekä pienempiä alueita muun muassa Sallassa. Lisäksi Neuvostoliitolle vuokrattiin Hanko 30 vuodeksi. Tällöin alkaneena välirauhan aikana Suomi koki itsensä edelleen jatkuvasti Neuvostoliiton uhkaamaksi.
Jatkosota 1941–1944
Sen jälkeen, kun Saksa 22. kesäkuuta 1941 aloitti hyökkäyksen Neuvostoliittoon, myös Suomi joutui pian uudestaan sotaan Neuvostoliittoa vastaan. Sotaan lähtemisen taustalla oli vahva hyvityssodan tematiikka, menetettyjen alueiden takaisin valtaaminen ja myös vanhojen Suur-Suomi-aatteen nostalginen henkiinherättäminen. Näille tavoitteille oli Suomen kansan riveissä selvää halukkuutta.
Rauhanteko
Taistelujen pitkittyminen ja Saksan menestyksen taittuminen lisäsivät paineita sodasta irrottautumiseen. Rauhantunnustelut aloitettiin. Lopulta Suomi joutui tyytymään ankariin rauhanehtoihin. Moskovan välirauhansopimus allekirjoitettiin 19. syyskuuta 1944. Vuonna 1940 luovutetut, välillä jo takaisin vallatut ja Suomeen liitetyiksi julistetut alueet luovutettiin uudestaan Neuvostoliitolle sekä niiden lisäksi Petsamo. Neuvostoliitto luopui Hangon vuokraoikeudestaan mutta vaati sen sijasta Porkkalan vuokra-alueen. Saksan joukot tuli karkottaa pois maasta, mikä johti Lapin sotaan. Armeijan vahvuutta oli rajoitettava ja suorittaa ankarat sotakorvaukset. Lisäksi oli tuomittava sotasyylliset. Menetykset olivat sekä taloudellisesti että maantieteellisesti raskaita, erityisesti 400 000 karjalaisen asuttaminen oli kova taakka pienelle maalle.
Lapin sota päättyi 27. huhtikuuta 1945, kun viimeisetkin saksalaiset sotilaat vetäytyivät Norjan puolelle. Välirauhansopimuksen korvasi helmikuussa 1947 Pariisin rauhansopimus, jonka sisältö suurimmalta osaltaan vastasi välirauhansopimusta, eikä Suomi saanut myönnytyksiä rauhansopimuksen ehtoihin.
Pret A Manger
Pret A Manger on brittiläinen ravintolaketju, joka on erikoistunut lähinnä erilaisten valmiiden voileipien, patonkien ja salaattien myymiseen. Yrityksen nimi tulee ranskan kielen sanoista prêt à manger, joka tarkoittaa "valmis syötäväksi" (vrt. prêt-à-porter).
Pret A Mangerin perustivat Sinclair Beecham ja Julian Metcalfe Lontoossa vuonna 1986. Suuri osa yrityksen myynnistä keskittyy edelleen Lontooseen, jossa lähes kolme neljäsosaa ketjun ravintoloista sijaitsee. Lontoon lisäksi Pret A Mangereita on muualla Britteinsaarilla, Hongkongissa ja Yhdysvalloissa.
Pret A Manger korostaa markkinoinnissaan tuotteidensa tuoreutta ja luonnollisia raaka-aineita.
Aiheesta muualla
thumb|left|Pret A Manger Lontoossa
Music Hall (Pietari)
300px|thumb|right|Music Hall -teatterin julkisivu Pietarissa
Pietarin autonominen valtionkulttuurilaitos Music Hall -teatteri,, lyh. Music Hall on Venäjällä sijaitseva teatteri, joka on erikoistunut musikaalien esittämiseen. Värikkäät esitykset yhdistävät lavataiteen erilaisia muotoja laulusta ja baletista akrobatiaan. Teatteri sijaitsee Aleksandrovskin puiston laidalla.
Carl Wilhelm Gadolin
Carl Wilhelm Gadolin (25. huhtikuuta 1824 Somero – 13. lokakuuta 1893 Pultava) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraaliluutnantti.
Music Hall (Pietari)
Perinteikkäässä teatterissa on työskennellyt useita merkittäviä venäläisiä taiteilijoita kuten säveltäjä Dmitri Šostakovitš, Fjodor Polukhov ja Nikolai P. Akimov. Teatterin ohjelmisto koostuu yhtä lailla lasten klassikkonäytelmistä kuin iltapainotteisista musiikkiteatteriesityksistä.
Carl Wilhelm Gadolin
Gadolinin vanhemmat olivat laivaston luutnantti, lasitehtailija ja tilanomistaja Wilhelm Gadolin ja Sofia Emerentia Lundström ja puoliso vuodesta 1854 Vera Petrovna Gubskaja. Ratsuväenkenraali Axel Gadolin oli hänen veljensä. Carl Wilhelm Gadolin tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1839 ja määrättiin sieltä 1845 valmistuttuaan kornettina ensin Venäjän armeijan Ratsuväen mallirykmenttiin ja sitten 5. Liettuan ulaanirykmenttiin. Hän osallistui Unkarin vallankumouksen kukistamiseen 1849 ja ylennettiin taistelussa osoitetun urheuden takia luutnantiksi elokuussa 1849. Gadolin osallistui Krimin sodan aikana 1854–855 Itämeren rannikkoalueen puolustustaisteluihin.
Music Hall (Pietari)
Tanssiin ja liikunnallisuuteen perustuvien esitysten seuraaminen ei välttämättä vaadi venäjän kielen osaamista. Iltaisin teatteri toimii myös kansainvälisten yhtyeiden ja artistien esiintymispaikkana.
Carl Wilhelm Gadolin
Gadolin ylennettiin ratsumestariksi 1860 ja siirrettiin kouluttajaksi Henkivartioväen rakuunarykmenttiin. Tehtävään seuraavana vuonna vakinaistettuna hänelle määrättiin alikapteenin arvo. Joukko-osastossaan Gadolin otti osaa Tammikuun kansannousun kukistamiseen 1862–1863. Ratsumestariksi hänet ylennettiin 1863 ja everstiksi 1868. Henkivartioväen rakuunarykmentin 1. eskadroonan päällikö Gadolinista tuli 1869 ja 3. Novorossijskin rakuunarykmentin komentaja 1873. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1878 ja määrättiin 9. ratsuväkidivisioonan 2. prikaatin komentajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1885 saakka, jolloin hän sai eron sotapalveluksesta kenraaliluutnanttina. Gadolin asettui reservissä ollessaan Pultavaan ja tuli merkityksi Pultavan kuvernementin aatelismatrikkeliin 1893.
Tvrdošín
Tvrdošín on kaupunki Slovakiassa, Žilinan alueella. Se on Tvrdošínin piirin pääkaupunki. Kaupungin pinta-ala on 56,553 neliökilometriä ja asukkaita siellä on 9 402 (2006).
Veijola
Veijola tai Weijola on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Nojatuolikenraali
Nojatuolikenraali tai kolpakkostrategi  on halventava käsite henkilöstä, joka pitää itseään asiantuntijana sotilaallisissa asioissa, vaikka hänellä on vähän tai ei ollenkaan mitään todellisia kokemuksia armeijasta. Käsitteen laajemmalla määritelmällä se tarkoittaa henkilöä, jolla ei ole kouriintuntuvaa kokemusta jostain asiasta (esimerkiksi nojatuolimatkailija), vain epäsuoraa tai teoreettista tietoa. .
Tavanomainen käyttö
Yleisin käyttö sanalle viittaa "[a] henkilö ilman sotilaallista kokemusta, joka pitää itseään asiantuntijana ja strategina."
Kiinankobra
Kiinankobra (Naja atra) on osissa Laosia, Taiwania, Vietnamia ja Kiinaa tavattava kobra. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen vaarantuneeksi lajiksi.
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|vasen|Kiinankobra piiroksessa 1830-luvulta. pienoiskuva|vasen|Kobran huppu takaa. Kiinankobra kasvaa tavallisesti 90–100 cm pituiseksi, mutta kookkaimmillaan ne voivat kasvaa jopa 165 cm. Väritykseltään käärme on yleensä tumma. Tarkempi väri voi vaihdella mustasta harmaaseen ja ruskeaan. Jotkin yksilöt voivat olla jopa kultaisia. Niskassaan sillä on nahkainen huppu, jonka se pystyy levittämään tarvittaessa. Levittämätön huppu näkyy löysänä nahkana. Hupun takapuolella saattaa olla valkoinen silmäkuvia, jota ei kuitenkaan ole jokaisella yksilöllä. Kiinankobralla on suurehko pää, lyhyt kuono ja sileät suomut.
Levinneisyys ja elinympäristö
Kiinankobraa tavataan Pohjois-Laosissa, Taiwanilla, Pohjois-Vietnamissa, sekä Kiinan Guizhoun, Hainanin, Hubein, Hunanin, Zhejiangin, Chongqingin, Jiangxiin, Anhuin, Guangdongin ja Guangxiin alueilla, sekä Hongkongin ja Macaon erityisalueilla.
Kiinankobraa tavataan useissa eri ympäristöissä tasangoilla, kukkuloilla ja matalilla vuoriseuduilla aina 1 630 metrin korkeuksiin saakka. Se viihtyy usein maanviljelmien, teiden ja lampien lähistöllä. Harvinaisempi se on hyvin tiheissä varjoisissa metsissä tai vuoristoruohikoilla.
Elintavat
Kiinankobra on päiväaktiivinen. Ravinnokseen se käyttää esimerkiksi sammakoita, käärmeitä, lintuja, rottia, liskoja ja kaloja. Usein käärme piilottelee eri esineiden alla. Uhattuna se nostaa yläruumiinsa pystyyn, levittää niskahuppunsa ja päästää sihisevää ääntä iskien päällä eteensä. Joidenkin vankeudessa eläneiden yksilöiden tiedetään sylkevän myrkkyään, mutta samaa ei ole havaittu luonnossa.
Käärmeen myrkky sisältää postsynaptista hermomyrkkyä ja mahdollisesti kardiotoksisia aineita. Yhdessä puremassa myrkkyä on eri mittausten mukaan 80–200 milligrammaa. Purema saattaa olla ihmiselle kuolettava. Hoitamattomana pureman kuolleisuus on arviolta 1–10 %. Myrkkyyn on olemassa vastamyrkky.
Kiinankobra munii kerrallaan 5–28 munaa kesäkuun ja elokuun välillä. Suuremmat naaraat munivat enemmän ja suurempikokoisia munia. Munat kuoriutuvat kahdessa kuukaudessa ja vastakuoriutuneilla poikasilla on mittaa 30 cm.
Uhat ja suojelu
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt kiinankobran vaarantuneeksi lajiksi. Sen kantojen Kiinassa on arvoitu vähentyneen 30 % viimeisten 10 vuoden aikana. Kantoja uhkaavat etenkin metsästys ja maanviljelykseen liittyvistä kemikaaleista juontuvat saasteet.
Intioiden neuvosto
Intioiden neuvosto oli Espanjan siirtomaissa ylintä valtaa käyttävä kuninkaan neuvosto. Se laati asetuksia ja määräyksiä, jotka kuningas vahvisti allekirjoituksellaan. Ferdinand Katolilainen perusti Intioiden neuvoston vuonna 1511 ja Kaarle I uudisti sen toiminnan vuonna 1523.
Intioiden neuvoston päätösten toimeenpanosta vastasi Sevillan Casa de Contratación. Recopilaciónin eli "Intioiden kootut lait" määrittelee Kaarle I:n vuonna 1542 antamassa asetuksessa Casa de Indiasin tarkoituksen ja sen tärkeimmät virkamiehet. Recopilación, joka sisältää 2000 sivua, käyttää 93 sivua Intioiden neuvoston ja sen virkamiesten toiminnan määrittelyyn. Ensimmäisestä pykälästä käy selville, että Intioiden neuvoston tuli aina olla kuninkaan lähettyvillä, eli siellä missä kuningas laajassa valtakunnassaan kulloinkin sattui olemaan. Vasta kun Madridista oli tullut Espanjan pääkaupunki 1560-luvulla, neuvosto sai vakituisen toimipaikkansa. Intioiden neuvosto ja varsinkin Sevillan Casa de Contratación muodostivat aikanaan maailmassa ennen kokemattoman voiman, jota täydensi kaikkien aikojen laajimmalle levinnyt lakikokoelma Siete Partidas. Recopilación julkaistiin vasta 1681.
Don Paterson
Taustaa
Paterson sai vuonna 1990 Eric Gregory palkinnon, runollaan A Private Bottling hän voitti Arvon Foundationin runokilpailun 1993. Hänet valittiin 1994 Poetry Societyn kahdenkymmenen ”uuden sukupolven” runoilijan listalle. Vuonna 2002 hänelle myönnettiin Scottish Arts Councilin Luova Skotlanti -palkinto.
Paterson sai ensimmäisestä runokokoelmastaan Nil Nil (1993) Forward Poetry Prize -palkinnon parhaasta esikoiskokoelmasta. God’s Gift to Women (1997) hänelle myönnettiin T. S. Eliot Prize ja Geoffrey Faber Memorial Prize. The Eyes, mukaelmia espanjalaisen runoilijan Antonio Machadon (1875–1939) runoista ilmestyi  1999. Hän on toimittanut teoksen 101 Sonnets: From Shakespeare to Heaney (1999) sekä teoksen Last Words: New Poetry for the New Century (1999) Jo Shapcottin kanssa. Kokoelmallaan Landing Light (2003) hän sai sekä vuoden 2003 T. S. Eliot Prizen että vuoden 2003 Whitbreadin runopalkinnon. Lisäksi häneltä on ilmestynyt kolme aforismikokoelmaa, The Book of Shadows (2004; suom. Varjojen kirja 2010), The Blind Eye (2007) ja Best Thought, Worst Thought (2008). Orpheus, hänen versionsa Rainer Maria Rilken teoksesta Sonetit Orfeukselle, ilmestyi 2006.
IK Kronan
IK Kronan (ruots. Idrottsklubben Kronan Kronoby) on vuonna 1906 perustettu kruunupyyläinen urheiluseura, jonka lajivalikoimaan kuuluvat maastohiihto, suunnistus, jääkiekko, yleisurheilu ja voimistelu. Seuran jääkiekkojoukkue pelaa II-divisioonassa. Sen kotihalli on Kruunuhovi eli Kruunupyyn jäähalli.
Don Paterson
Taustaa
Paterson opettaa St Andrewsin yliopistossa ja työskentelee runojen kustannustoimittajana lontoolaiselle kustantajalle Picadorille. Hän on myös taitava jazz-kitaristi, ja hän esiintyy sekä yksin että veti kymmenen vuotta jazz-folk-yhtyettä Lammas Tim Garlandin kanssa. Hän asuu Skotlannissa St Andrewsissa.
Petroskoin valtionyliopisto
thumb|270px|Petroskoin valtionyliopiston päärakennuksen sisäänkäynti Petroskoin valtionyliopisto on vuonna 1940 perustettu Karjalan tasavallan Petroskoissa toimiva yliopisto. Vuosina 1940-1956 sen nimi oli Karjalais-suomalainen valtionyliopisto. Nimenmuutos tapahtui samana vuonna, kun Karjalais-suomalainen SNT palasi takaisin osaksi Venäjän SFNT:aa.
IK Kronan
IK Kronan sai oman seuratalonsa vuonna 1984. Seurataloa laajennettiin ja kunnostettiin talkoovoimin vuonna 2006.
Don Paterson
Taustaa
Vuonna 2008 Paterson sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan OBE-arvon. Queen’s Gold Medal for Poetry hänelle myönnettiin 2010.
Patersonia on aforistikkona luonnehdittu ”kurittomaksi ja monikasvoiseksi salamieleksi, joka vaihtaa kuumeisesti retorista asentoa ja verbaalista asearsenaalia”.
Petroskoin valtionyliopisto
Venäjän valtiollisten yliopistojen rankingissa vuosilta 2012/2013 Petroskoin valtionyliopisto sijoittui jaetulle sijalle 46–50, kun vertailtiin 105 keskeistä klassista ja tutkimusyliopistoa. Kansainvälistymisen osa-alueella Petroskoin yliopisto sijoittui neljänneksi.
Siegmund Nissel
Siegmund Nissel (3. tammikuuta 1922 – 21. toukokuuta 2008) oli itävaltalaissyntyinen viulisti, joka tuli tunnetuksi toimimalla Amadeus-kvartetin toisena viulistina vuosina 1947–1987. Hän myös päätti kvartetin nimen. Alun perin Nissel oli lähtöisin Münchenistä. Hän aloitti viulunsoiton kuusivuotiaana ja muutti Wieniin yhdeksän vuoden iässä. Vuonna 1938 hän pääsi natsien miehittämästä Itävallasta Britanniaan.
Petroskoin valtionyliopisto
Yliopistossa on 14 tiedekuntaa sekä useita erillisiä koulutus- ja tutkimusinstituutteja, ja siellä opiskelee yli 15 000 opiskelijaa. Vuonna 2013 valtionyliopistoon yhdistettiin toinen petroskoilainen korkeakoulu Karjalan pedagoginen akatemia, joka nyt on yliopiston kasvatustieteen ja psykologian instituutti.
Siegmund Nissel
Nisselillä oli eräänlainen kvartetin "liikemiehen" rooli, sillä hän muun muassa vastasi yhteistyötä koskevasta neuvottelemisesta Deutsche Grammophonin kanssa. Nissel jatkoi esiintymistä myös kokoonpanon hajottua ja oli kysytty pedagogi. Hänen vaimonsa Muriel kirjoitti kirjan Married to the Amadeus: Life With a String Quartet (1998).
Jørgen Moe
Jørgen Engebretsen Moe (22. huhtikuuta 1813 Buskerud, Hole, Norja – 27. maaliskuuta 1882 Kristiansand, Norja) oli norjalainen kirjailija, pappi ja kansanperinteen kerääjä.
Moen merkitys norjalaisessa kulttuurissa perustuu erityisesti hänen yhdessä Peter Christen Asbjørnsenin kanssa keräämäänsä ja julkaisemaansa uraauurtavaan kansantarinoiden kokoelmaan. Mutta hän on merkittävä kuitenkin myös itsenäisenä kaunokirjailijana. Hän kirjoitti rakastettuja runoja ja kertomuksia, kuten I Brønden og i Kjærnet', jota D. A. Seipin mukaan on ”ensimmäinen varsinainen lastenkirjamma, lapsista ja lapsille”. Hän oli merkittävä myös kirkollisen työnsä ansiosta, sillä hän toimi ensin seurakuntapappina yli 20 vuotta, sitten piispana.
Jørgen Moen poika oli kansanperinteen kerääjä Ingebret Moltke Moe (1859–1913).
Norbert Brainin
Norbert Brainin (12. maaliskuuta 1923 – 10. huhtikuuta 2005) oli itävaltalaissyntyinen viulisti, joka tuli tunnetuksi toiminnastaan Amadeus-kvartetin ensimmäisenä viulistina. Kvartetti debytoi vuonna 1947 ja päätti toimintansa vuonna 1987 alttoviulisti Peter Schidlofin kuoltua.
Brainin sai lapsuudessaan Itävallassa neljännesviulun seitsemänvuotispäivälahjakseen. Hän kehitti välittömästi kiinnostuksen instrumenttiin ja sai opetusta Riccardo Odnoposoffilta, Salomon Auberilta ja Rosa Hochmann-Rosenfeldiltä. Vuonna 1938 Brainin oli jo menettänyt vanhempansa ja eli sukulaisten tuella sisarustensa kanssa. Pian hän joutui jättämään Itävallan ja lähtemään Englantiin, jossa hän alkoi saada opetusta Carl Fleschiltä vuonna 1939. Hän onnistui hankkimaan paljon esiintymiskokemusta jo teininä. Vuonna 1946 hän voitti Carl Flesch -kilpailussa kultamitalin. Palkintoon kuului myös tilaisuus esiintyä Albert Hallissa, jossa hän oli solistina Ludwig van Beethovenin viulukonserton esityksessä Lontoon filharmonisen orkesterin kanssa tammikuussa 1948. Brainin alkoi kuitenkin syventyä toimintaansa kamarimuusikkona.
Liedes
Liedes on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Michael McGillicutty
thumb|Hennig osana FCW Florida Tag Team mestareita vuonna 2010. Joseph Curtis "Joe" Hennig (s. 1. lokakuuta 1979) on yhdysvaltalainen showpainija. Hänellä on sopimus World Wrestling Entertainmentin kanssa jossa hän painii sen Raw brändissä ja oli myös siellä Nexus -nimisen ryhmän jäsen. Ennen tätä hän paini WWE:n omistamassa kehitysterritorio Florida Championship Wrestlingissä. Hän osallistui WWE NXT:n toiselle kaudelle nimellä Michael McGillicutty. Hänen isänsä on WWE Hall of Fameen kuuluva "Mr. Perfect" Curt Hennig.
Vuonna 2013 Hennig teki paluun nimellä Curtis Axel. Hän voitti samana vuonna Payback-tapahtumassa Intercontinental-mestaruuden.
Rupandehin piirikunta
Rupandehin piirikunta on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Läntisen kehitysalueen Lumbinin vyöhykkeellä.
Rupandehin piirikunta rajautuu etelässä Intian Uttar Pradeshin osavaltioon. Nepalissa naapuripiirikuntia ovat Kapilbastu lännessä, Argakhachi ja Palpa pohjoisessa sekä Nawalparasi idässä.
Vuonna 2011 Rupandehin piirikunnan väkiluku oli 880 196 ihmistä (708 419 as. vuonna 2001). Piirikunta on Nepalin väkirikkaimpia. Piirikunnan pinta-ala on 1 360 neliökilometriä ja väestötiheys 647 as./km2. Hallinnollinen keskus on Siddharthanagar (63 483 as. 2011); sitä väkirikkaampi kaupunki piirikunnassa on Butwal (118 462 as., 2011). Toukokuussa 2014 piirikuntaan muodostettiin kolme uutta kaupunkia: Devdaha, Lumbini Sanskriti ja Tillotama.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunta ryhmitellään yleensä osaksi Nepalin Läntistä alankovyöhykettä, Teraita. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 89,3 % voidaan luokitella alempaan trooppiseen, 19,5 % ylempään trooppiseen ja 0,2 % subtrooppiseen kasvillisuusvyöhykkeeseen.
Nepalin vuoden 2015 maanjäristyksen seurauksena piirikunnassa syntyi jonkin verran järistystuhoja; muun muassa kymmeniä rakennuksia tuhoutui.
Andrei Galitzin
Andrei Galitzin (25. marraskuuta 1855 Hamina – 1919 Kiova) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Andrei Galitzinin isä oli samanniminen haminalainen kauppias. Galitzin tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1869 ja ylennettiin sieltä valmistuttuaan vänrikiksi ja määrättiin Henkivartioväen 3. krenatööriprikaatiin. Hän osallistui prikaatinsa mukana Turkin sotaan 1877–1878 ja siirrettiin jälkimmäisenä vuonna prikaatinsa tykistöpatteriin. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1882. Galitzin suoritti Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin Pietarissa 1884–1887, ylennettiin alikapteeniksi 1892, kapteeniksi 1895 ja everstiksi 1898, jolloin hänet määrättiin Henkivartioväen 2. tykistöprikaatin 5. patterin päälliköksi. Ensimmäisen maailmansodan alettua Galitzin ylennettiin kenraalimajuriksi 1914. Hän palveli vuoteen 1916 mainitun tykistöprikaatin komentajana ja sitten jalkaväkiarmeijakunnan tykistön tarkastajana kevääseen 1917. Hänen myöhemmistä vaiheistaan ei ole tarkempaa tietoa, mutta oletettavasti bolševikit surmasivat hänet Kiovassa 1919.
Kuorejoki
Kuorejoki on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva joki Puolangalla. Se lähtee Kuorejärven Sotamiehenlahden pohjoiskolkasta ja laskee ensin luoteeseen, kantatie 78:n ali, ja sitten länteen. Joki yhtyy Kiiminkijokeen Nivanperän Kuoreleuassa. Joen nimettyjä koskiosuuksia ovat ylävirralla Kuorekoski, Rytkönkoski ja Kertunkoski ja alavirran puolella Hauskakoski. Jokivarsi on asumaton eikä sinne ole tieyhteyttä alavirran Lehmikankaalle menevää metsäautotietä lukuun ottamatta.
Pälkäneen Luja-Lukko
Pälkäneen Luja-Lukko eli PäLuLu on Pälkäneellä vuonna 1934 perustettu urheiluseura. Seuran nimi oli Pälkäneen Lukko vuoden 2007 alkuun asti, jolloin Pälkäneen ja Luopioisten kuntaliitoksen myötä yhdistettiin Pälkäneen Lukon ja Luopioisten Lujan toiminta ja otettiin käyttöön nykyinen nimi. Tunnettuja seuraa edustaneita urheilijoita ovat kiekonheittäjä Tanja Komulainen, pikaluistelijat Toivo Salonen ja Pekka Lattunen sekä ampumahiihtäjä Kari Kataja. Seuran lajivalikoimaan kuuluvat jalkapallo, jääkiekko, koripallo, lentopallo, luistelu, suunnistus, salibandy sekä yleisurheilu.
Koripallo
PäLuLun koripallojaosto on seuran suurimpia. Sillä on kymmenkunta joukkuetta, joista suurin osa juniori-ikäluokissa. Seuran koripallojuniorien määrä on kasvanut voimakkaasti vuosien ajan.
Seuran miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2014–2015 läntisen alueen alimmalla kilpasarjatasolla eli V divisioonassa, josta se nousi 11–4-voitto–tappiosuhteella IV-divisioonaan.
Pierre Bürcher
pienoiskuva Pierre Bürcher (s. 20. joulukuuta 1945 Fiesch) on sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Lausanne, Genève et Fribourgin hiippakuntaan 27. maaliskuuta 1971 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Maximiana in Byzacenan titulaaripiispaksi 29. tammikuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seuerasi 12. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pierre Mamie, jota avustivat Henri Schwery ja Gabriel Bullet.
Bürcher sai 30. lokakuuta 2007 nimityksen Reykjavíkin piispaksi Islantiin. Hänet asetettiin uuteen virkaansa 15. joulukuuta.
Sassi
Sassi tarkoittaa seuraavia:
Mä jään
Mä jään on suomalaisen pop-laulaja Einin studioalbumi vuodelta 2011. Albumi on esittäjänsä yhdestoista. Sen tuotti Risto Eskolin. Mä jään on Einin paluu diskomusiikin pariin ja hänen ensimmäinen studiojulkaisunsa kolmeentoista vuoteen. Risto Eskolin, Antti Karisalmi, Lasse Väyrynen ja Jani Hölli sävelsivät albumin kappaleet paitsi "Sä vain yksin tiedät mistä aloittaa", joka on käännös vuoden 1964 sävellyksestä "Don't Let Me Be Misunderstood". Sana Mustonen ja Sanna Korkee sanoittivat useimmat kappaleet.
Arvostelut
Keskisuomalaisen Mikko Siltanen arvioi Einin paluun diskomusiikin pariin onnistuneeksi. Hän mainitsi erityisen taidokkaiksi kappaleet "Saisit haudatun kuun", "Kevätaurinko" ja "Puuterilunta". Siltasen mielestä Mä jään uppoaa parhaiten keski-ikäiseen tanssipaikkojen yleisöön. Tony Latva arvioi albumin rytmeiltään monipuoliseksi ja hyvin sanoitetuksi. Levyn ainoaa balladia, "Neitoperhosta", Latva pitää kappaleista heikkotasoisimpana.
Muuta
Mä jään -albumin CD-julkaisu sisältää 12-sivuisen kansivihkon, johon on painettu kappaleiden sanat. Keskiaukeamalla on Einin kiitokset albumin tekijöille. Graafikkona on Jani Jokimies ja kannen suunnitteli Maria Ahonen.
Nimikappale "Mä jään" julkaistiin myös promosinglenä, jolla on kolme versiota kappaleesta.
Gunnar Clément
Gunnar Theodor Clément (27. maaliskuuta 1906 Turku – 2. marraskuuta 1982) oli suomalainen kuvataiteilja, heraldikko ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Clémentin vanhemmat olivat Ivar Arthur Rudolf Clément (k. 1942) ja Julia Mathilda Boman.
Clément kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1923–1928. Hän toimi lavastajana Turun ruotsalaisessa teatterissa.
Clément teki seinämaalauksia eri puolelle Suomea, muun muassa Tammer Tehtaat Oy:n henkilökunnan ruokasaliin Tampereella, Vanajanlinnan kartanoon, Villa Hvittorpiin Kirkkonummella, Uudenkaarlepyyn siltatupaan sekä Pietarsaaren ja Uudenkaarlepyyn kaupunginhotelleihin. Hän teki myös lasimaalauksen Ritarihuoneelle 1932 ja seinämaalauksen Åbo Akademin juhlasaliin.
Heraldikkona tunnettu Clément suunnitteli Mikkelin ja Uudenkaarlepyyn kaupunginvaakunat.
Clémentistä tuli Johanniittain ritarikunnan kunniaritari 1949 ja oikeusritari 1977. Hän sai valtion taiteilijaeläkkeen 1976.
Hi-Five
Hi-Five oli yhdysvaltalainen R&B-kvintetti Wacosta, Texasista. Yhtye perustettiin vuonna 1990 ja koostui Tony Thompsonista, Roderick ”Pooh” Clarkista, Marcus Sandersista, Russell Nealistä ja Toriano Easleystä. Treston Irby korvasi myöhemmin Easleyn.
Hi-Five julkaisi esikoisalbuminsa Hi-Five vuonna 1990. Albumin kappale ”I Like the Way (The Kissing Game)” sijoittui Billboard Hot 100 -listan ensimmäiselle sijalle.
Paul Belmondo Racing
Paul Belmondo Racing oli ranskalainen pikkuformulatalli. Tallin perusti entinen F1-kuljettaja Paul Belmondo, joka myös ajoi tallinsa autoilla. Talli kilpaili World Series by Nissan, FIA GT Championship ja Le Mans Endurance Series sarjoissa. Talli lopetti toimintansa vuonna 2007.
Lähteet
Paul Belmondo
Viron itsenäisyyspuolue
Viron itsenäisyyspuolue (, EIP) on vuonna 1999 perustettu virolainen nationalistipuolue. Sen edeltäjä oli Viron tulevaisuuspuolue. Puolueen nimi viittaa sen päätavoitteeseen, joka on Viron erottaminen Euroopan unionista. Puolueella ei ole toistaiseksi ollut edustusta riigikogussa ja sillä oli 1 242 jäsentä 15. heinäkuuta 2009. Puolueen jäsenmäärä on kylläkin virolaisittain poikkeuksellisen suuri suhteutettuna puolueen kannatukseen vaaleissa. Esimerkiksi Viron vasemmistopuolueella oli viimeisenä itsenäisenä toimintavuotenaan (1.12.2007) 1028 jäsentä.
Ideologia
EIP:n poliittinen filosofia korostaa oppia "Viron uusautarkkisesta geopoliittisesta asemasta" ja oma neutraali tekijänsä idän ja lännen välissä.
Puolueen ohjelma korostaa, että Viro on erityislaatuisen rikas luonnonvaroiltaan, joista suurinta osaa ei ole hyödynnetty, ja että sillä on erityinen geopoliittinen asema. Näin ollen Viro ei voi kuulua Euroopan unioniin, jonka puolue väittää uuskolonisoideen Viron.
Puolue suosittelee luopumista Kansainvälisen valuuttarahaston ehdotuksista. Samoin puolue pitää Setumaata osana Viroa eikä Venäjää.
Historia
Puolueen edeltäjä, Viron tulevaisuuspuolue (Tuleviku Eesti Erakond), perustettiin 1994. Vuonna 1999 se sai nykyisen nimensä.
Vuonna 2001 puolue toivoi läheisempiä suhteita Venäjään ja sanoi, että maalla pitäisi olla enemmän sananvaltaa Viron tulevaisuuteen.
EIP:n ehdokkaat saivat 2705 ääntä (0,55% kaikista äänistä) vuoden 2003 parlamenttivaaleissa.