cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Potenssivapaa luku
Algebrassa ja lukuteoriassa yksikäsitteisen tekijöihinjakoalueen R alkiota r sanotaan n-potenssivapaaksi, jos se ei ole jaollinen epätriviaalin alkion m n:nnellä potenssilla. Tämä tarkoittaa sitä, että jokainen s, jolle s^n\mid r, on R:n yksikkö. Erityisesti jos n on kaksi, kutsutaan r:ää neliövapaaksi.
Nabatealaiset
pienoiskuva|Petran kaupunki oli nabatealaisten pääkaupunki Nabatealaiset olivat muinainen kansa, joka asui Arabian pohjoisosassa, Transjordaniassa ja Negevin autiomaassa. Heidän pääelinkeinonsa oli kauppa ja alueen kauppareittien valvonta. Nabatealaisten kuningaskunnan merkittäviä kaupunkeja olivat Petra ja Bostra. Nabatealaisten kukoistuskausi oli kuninkaiden Oboda III:n ja Aretas IV:n hallituskausien aikana (noin vuosina 30 eaa.–40 jaa.). Vuonna 106 Rooman keisari Trajanus liitti nabatelaisten kuningaskunnan Rooman valtakuntaan Arabia Petraean provinssina.
Alue
Nabatealaisten kuningaskunta käsitti laajan alueen. Sen pääkaupunki oli Petra. Lännessä kuningaskunnan alue rajoittui Juudean kuningaskuntaan. Lännessä siihen kuuluivat muun muassa Rhinokolura (nykyinen Al-Arish) ja Gaza. Pohjoisessa siihen kuului Bostra ja Madaba, ja ajoittain jopa Damaskos. Etelässä kuningaskuntaan kuului Hegra (nykyinen Madain Saleh) sekä Al-Ulan keidas ja sen satamakaupunki Leuke Kome. Idässä alueeseen kuului useita keitaita. Nabatealaisten alueeseen kuului myös useita Dekapoliin kaupunkeja.
Varhainen historia
Nabatealaiset mainitaan 600-luvulla eaa. Assyrian kuninkaan Assurbanipalin nuolenpääkirjoituksissa, joissa Assurbaninpalin kerrotaan hyökänneen heitä vastaan. Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. elänyt kreikkalais-roomalainen historioitsija Diodoros Sisilialainen kertoo, että tuolloin makedonialainen sotapäällikkö Antigonos I yritti kukistaa nabatealaiset, mutta epäonnistui. Tuolloin nabatealaiset elivät paimentolaisina ja on epävarmaa milloin ja mistä he olivat saapuneet alueelle. Nabatealaisten historiasta ennen vuotta 312 eaa. ei tiedetä mitään, vaikka heitä on yritetty yhdistää vanhassa testamentissa mainittuun Nebaiothiin ja samankaltaiseen nimeen assyrialaisissa lähteissä. Diodoroksen selostuksesta selviää myös että nabatealaiset tunsivat kirjoitustaidon ja käyttivät aramealaisia kirjaimia. Heidän elinkeinonsa koostui kamelien ja lampaiden paimentamisesta, mutta he välittivät myös suitsuketta, mirhaa ja kalliita mausteita Arabian eteläosista ja idästä.
300-luvun eaa. ja ajanlaskun alun välisenä aikana nabatealaisten elämäntyyli muuttui dramaattisesti ja alkoivat asua kaupungeissa. Tuon ajanjakson aikana rakennettiin muun muassa Petran kaupunki. Nabatealaiset levittäytiyvät myös transjordaniasta pohjoisemmaksi Hawranin alueelle ja länteen Negevin aavikolle. Nabatealaisten historiasta ei ole tälle aikakaudelle kovin paljoa lähteitä ja on vaikea hahmottaa miten nabatealaiset muuttuivat paimentolaiskansasta kaupunkien asukkaiksi. Toinen makkabilaiskirjassa kerrotaan että ylipappi Jason pakeni tyranni Aretaan luokse vuonna 196 eaa. Aretas-nimeä käyttivät useat myöhemmät nabatealaisten kuninkaat ja eräs Aretas mainitaan myös 100-luvulla eaa. tehdyssä piirtokirjoituksessa. Tätä hallitsijaa on yleisesti kutsuttu nimellä Aretas I. Makkabilaiskirjan titteli "tyranni" ei poissulje että Aretas olisi ottanut itselleen kuninkaan arvonimen.
Josefus mainitsee Juutalaisten muinaisajat -teoksessaan että Gazan kaupungin asukkaat pyysivät nabatealaisten kuningasta Aretas II:a apuun, kun he joutuivat Aleksanteri Jannaioksen hyökkäyksen kohteeksi noin 100-luvun eaa. lopulla. Gaza oli yksi tärkeimmistä satamakaupungeista jonne nabatealaiset toimittivat kauppatavaroitaan. Aretas II oli ilmeisesti ensimmäinen nabatealaisten kuningas joka antoi lyöttää kolikkoja. Junianus Justinuksen epitomi Pompeius Troguksen teoksesta mainitsee tälle ajalle arabialaisen kuninkaan nimellä Herotimos, joka viittaa luultavasti Aretas II:n aramealaiseen nimeen Hāritat. Aretas II epäonnistui kuoitenkin puolustamaan Gazaa ja pian tämän jälkeen hänen tilalleen nousi kuninkaaksi Oboda I. Noin vuonna 93 eaa. Aleksanteri Jannaioksen ja Obodan joukot kohtasivat jossain nabatealaiseten kuningaskunnan pohjoisosassa. Aleksanteri Jannaios hävisi taistelun ja oli menettää henkensä. Josefus kertoo että hän luovutti Obodalle alueita Transjordaniasta.
Vuonna 88/87 eaa. seleukidikuningas Antiokhos XII johti kahta sotaretkeä nabatealaisia vastaan, toisessa näistä hän kärsi raskaan tappion Obodaan joukoille ja kaatui itse taistelussa. Oboda itse kuoli pian taistelun jälkeen ja häntä seurasi valtaistuimella Aretas III, joka jatkoi edeltäjiensä laajentumispolitiikkaa. Hän sai pian avunpyynnön Damaskoksen asukkailta, jotka olivat joutuneet iturealaisten hyökkäyksen kohteeksi. Aretas lähetti joukkojaan Damaskokseen ja kaupunkia hallitsi 15 vuoden ajan nabatealainen käskynhaltija. Damaskoslaiset näkivät Aretaan selukidien seuraajana ja tämä sai lisänimen filhellenos. Aretas antoi lyöttää kolikkoja Damaskoksessa aina vuoteen 72 eaa., jolloin Armenian kuningas Tigranes valtasi kaupungin. Vuonna 82 eaa. Aretas tunsi itsensä tarpeeksi voimakkaaksi lähteäkseen sotaretkelle Aleksanteri Jannaiosta vastaan. Aretas kukisti Aleksanterin ja saneli tälle rauhanehdot. Aleksanteri marssi kuitenkin pian Jordanin yli ja riisti Aretaalta tämän aikaisemmin valtaamat alueet.
Aleksnaderin kuoltua Aretas sekaantui judeaan sisäpolitiikkaan ja otti muun muassa vastaan juutalaisia jotka vihasivat farisealaisia. Aleksanterin lesken Aleksandran kuoltua heidän poikansa Hyrkanos II pakeni Aretaan luokse Petraan sen jälkeen kun hänen nuorempi veljensä Aristobulos II riisti vallan itselleen. Hyrkanos ja tämän tukija Antipatros lupasivat Aretaalle takaisin ne alueet jotka hän oli menettänyt Aleksanteri Jannaiokselle, jos tämä auttaisi Hyrkanoksen takaisin Juudean valtaistuimelle.
Roomalaiset saapuvat
Uskotaan että Aretas III kuoli joskus vuoden 62 eaa. jälkeen. Seuranneista vuosista ei ole mitään kirjallisia lähteitä, mutta uskotaan että Aretaan jälkeen hallitsi ehkä eräs Oboda II, jonka kolikkoja on löydetty. Vuonna 55 eaa. Syyrian maaherra Gabiniuksen kerrotaan hyökännen "nabatealaisten kaupunkia" (luultavasti Petra) vastaan.
Rooman provinssi
Vuonna 106 Trajanuksen ollessa Rooman keisari Nabatealaisten kuningaskunta liitettiin Rooman valtakuntaan Arabia Petraean provinssina. Trajanus halusi näin suojata Damaskoksen ja Aleksandrian välisen tien. Nabatealaiset eivät ilmeisesti tehneet vastarintaa. Nabatealaisten kaupankäynti oli romahtanut sen jälkeen kun Roomalaiset olivat vallanneet Egyptin, mikä oli johtanut siihen että kauppareitit olivat muuttuneet. Roomalaiskaudella alueen kulttuuri kukoisti jälleen. Vuosina 244–249 Roomaa hallitsi keisari Philippus Arabs, joka oli kotoisin Arabiasta. Hänen kotikaupunkinsa oli luultavasti Philippopolis (aikaisempi Shahba).
Väestö
pienoiskuva|Nabatealainen piirtokirjoitus ensimmäiseltä vuosisadalta jaa. Nabatelaisten piirtokirjoitusten perusteella luultiin aluksi että he olisivat olleet aramealainen kansa, mutta jo 1800-luvulla pääteltiin piirtokirjoituksissa esiintyvien arabialaisten piirteiden perusteella että nabatealaiset olivatkin alkuperältään arabialaisia.
Diodoros Sisilialaisen mukaan nabatealaiset olivat vain yksi monesta arabiheimosta. Vaikka heitä oli 300-luvulla eaa. vain reilut 10 000 olivat he vauraimpia kuin kaikki muut heimot. Nabatealaisten liittolaisina mainitaan useita heimoja joiden asuinalueita ei tarkasti tiedetä. Onkin todennäköistä että nabatealaisten kuningaskunta oli eri arabiheimoista koostuva liittouma, jota johti nabatealaisten kuningas. Nabatealaisten kuningaskunta sijaitsi muinaisen Edomin alueella ja on epäilty että nabatealaisten tullessa alueelle Persialaiskauden aikana edomilaiset siirtyivät lännemmäs eteläiseen Juudeaan. Toisaalta arkeologiset todisteet osoittavat että edomilaisia asui alueella vielä nabatealaisten muuttaessa sinne. Lisäksi edomilaisen jumalan Qosin palvonta jatkui vielä nabatealaiskaudella. Nabatelaisten valta ulottui myös Moabin alueelle ja myös moabilainen kulttuuri säilyi jossain määrin nabatealaisten aikana.
Bonnie ja Clyde (elokuva)
Bonnie ja Clyde on Arthur Pennin ohjaama elokuva vuodelta 1967. Se kertoo rikollispari Bonnie ja Clyden tarinan. Suomen televisiossa sitä on esitetty myös nimellä Bonnie ja Clyde... me ryöstämme pankkeja.
Nabatealaiset
Kulttuuri
Hieman ennen ajanlaskun alkua nabatealaiset rakensivat Petran kaupungin keskelle autiomaata paikkaan, jonne pääsi vain vaikeakulkuisten solien kautta. Valtakunnan eteläisellä rajalla oli toinen merkittävä kaupunki, Hegra, joka on nykyään hautautunut hiekkaan, mutta oli 2000 vuotta sitten vehreä keidas. Sekä Petran että Hegran ympäristöön oli rakennettu valtava sadeveden keruujärjestelmä.
Nabatealaisten uskonnosta tiedetään hyvin vähän. Ainakin alkuaikoina uskonto oli kuitenkin monijumalainen ja jumalille uhrattiin. Pääjumala oli Dushara. Dusharaa ja muita jumalia kuvattiin alueen muillekin kulttuureille tyypilliseen tapaan kivenlohkareina.
Nabatealaisten kirjoituksissaan käyttämä kieli oli aluksi aramean ja heprean tyyppistä voimakkain arabialaisin vaikuttein. Myöhemmin nabatealaisten kielen voi sanoa vaihtuneen arabiaksi. Nabatealaisten käyttämä kirjaimisto oli puolestaan arabialaisen kirjaimiston edeltäjä.
Luettelo nabatealaisten kuninkaista
pienoiskuva|Aretas IV:n lyöttämä kolikko. Epätäydellinen luettelo nabatealaisten kuninkaista.
Gustaf Lundahl (kauppaneuvos)
Gustaf Lundahl (21. tammikuuta 1783 Messukylä – 20. elokuuta 1846 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut kauppias ja kauppaneuvos.
Bonnie ja Clyde (elokuva)
Elokuva sai Oscarit parhaasta kuvauksesta ja parhaasta naissivuosasta.
Bonnie ja Clyde valittiin vuonna 1992 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti ja kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Gustaf Lundahl (kauppaneuvos)
Elämäkerta
Keisari Aleksanteri I asui Lundahlin luona vieraillessaan Tampereella syksyllä 1819 ja Lundahl toimi keisarin oppaana tämän tutustuessa Tammerkoskeen. J. J. Nervander toimi perheessä kotiopettajana ja J. L. Runeberg vieraili Lundahlien luona useaan otteeseen. Lundahl aloitti ensimmäisenä suomenkielisten kirjojen myynnin Tampereella ja hän jakoi jopa ilmaiseksi ystävänsä Jaakko Juteinin kirjoja yleisölle. Lundahl avusti myös James Finlaysonia tämän perustaessa puuvillatehdastaan Tampereelle. Hän muun muassa osti keinottelun estämiseksi ennakkoon tehtaan tarvitsemat tontit Tammerkosken rannalta ja myi ne valtiolle ostohintaan. Valtio puolestaan luovutti tontit Finlaysonille ilmaiseksi.
Gustaf Lundahl on haudattu Tampereen vanhalle hautausmaalle, jonka paikalla sijaitsee nykyään Pyynikin kirkkopuisto.
Viulukonsertto nro 2 (Merikanto)
Aarre Merikannon (1893–1958) toinen viulukonsertto on vuodelta 1925. Se esitettiin ensi kertaa vasta säveltäjän kuoleman jälkeen, syksyllä 1959.
Josef Grönberg
pienoiskuva|268px|oikea| Messukylän kirkko valmistui vajaassa vuodessa. Vihittiin käyttöön vuonna 1879. pienoiskuva|268px|oikea| Messukylän kirkon tienoo 1900-luvun alussa. Josef (Jos.) Grönberg, alk. Mikkola (19. helmikuuta 1813 Ylöjärvi – 11. tammikuuta 1903 Messukylä) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies, joka toimi Messukylän kirkkoherrana 42 vuoden ajan.
Lapsuus- ja kouluvuodet
Grönbergin vanhemmat olivat Ylöjärven Mikkolan talollinen, kirkonisäntä Antti Mikkola (Anders Johansson) ja Brita Kaisa Makkarus (Kaisa Johansdotter).
Grönberg oli eloisa lapsi, mutta heiveröisyytensä ja sairastelunsa vuoksi perheen ainoa aikuisikään elänyt poika suunnattiin opintielle. Talon perijäksi tuli poikaa 16 vuotta vanhempi sisar. Perheen poika lähetettiin 6-vuotiaana Tampereelle ruotsia oppimaan ja sitten 8-vuotiaana vuonna 1821 Porin triviaalikouluun. Pojan suomalainen nimi muutettiin ajan tavan mukaan hienommaksi, Josef Grönbergiksi. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1829 jo 16-vuotiaana ja lähti yliopistoon. Hänet vihittiin 22-vuotiaana papiksi 1835, ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi sekä maisteriksi 1836. Pastoraalitutkinnon Grönberg suoritti 1850.
Pappina
Grönberg oli aluksi kirkkoherran apulaisena ja välivuodensaarnaajana Keuruulla 1835–1837 sekä Eurassa pitäjänapulaisen sijaisena 1837. Hänestä tuli Tampereen kaupungin vt. saarnaaja 1837–1838 virkapaikkanaan Tampereen vanha kirkko sekä kaupunginsaarnaaja 1838–1858. Messukylän kirkkoherraksi Grönberg valittiin 1858 ja hän astui virkaan 1861 hoitaen sitä kuolemaansa saakka 1903. Vt. lääninrovastina hän toimi 1865–70 sekä lääninrovastina 1879–1899.
Vuonna 1841 hän avioitui Ruoveden kirkkoherran tyttären Selma Katarina Fransiska Bergrothin kanssa. Heille syntyi 10 lasta, joista viisi varttui aikuisiksi.
Tampereen kaupunki kuului Messukylän emäseurakuntaan aina Grönbergin kuolemaan saakka. Senaatti oli asettanut vuonna 1870 itsenäistymisen ehdoksi sen että silloisten Messukylän kirkkoherran ja Tampereen kaupunginsaarnaajan tuli olla virastaan eronneita ja Tampereelle tuli rakentaa uusi kirkko. Kaupunginsaarnaaja Anders Oskar Törnudd siirtyi muualle 1879 ja uusi Aleksanterin kirkko valmistui 1881. Eläkkeitä ei tunnettu, siksi virat yleensä vapautuivat vasta kuoleman kautta. Niinpä kansan keskellä kerrottiin, että Tampere erotetaan Messukylästä, kun Grönberg kuolee. Hän osoittautui pitkäikäiseksi. Kuollessaan Grönberg oli lähes 90-vuotias. Sanonta muuttikin muotoaan: ”Tampere erotetaan Messukylästä, jos Grönberg kuolee”. Kansan suussa kirkkoherran nimi muuntuikin ”Jos Grönperiksi”. Messukylän kirkkoherran virka tuli avoimeksi vasta 1903 Grönbergin kuoltua. Itsenäinen Tampereen kaupunkiseurakunta aloitti toimintansa 1. toukokuuta 1904 Grönbergin kuolemaa seuranneen armovuoden päätyttyä.
Grönbergin kirkkoherra-aikana rakennettiin kolme kirkkoa. Vuosikymmeniä jahkailun alla ollut Messukylän uuden kirkon rakentaminen käynnistyi ja se tapahtui uskomattoman nopeasti, vajaassa vuodessa. Kirkko vihittiin vuonna 1879. Kaupungin puolella valmistui vuonna 1879 Finlaysonin kirkko tehtaan kustantamana ja vuonna 1880 Aleksanterin kirkko. Vuonna 1880 vihittiin Kalevankankaan hautausmaa ja vuonna 1891 Messukylän kirkon hautausmaa.
Grönberg kuului herännäisyyteen ja lukeutui myöhemmin ns. raamatulliseen suuntaan. Hän suomensi useita kirjoja, mm. luterilaiset tunnustuskirjat.
Grönberg tunnettiin voimakkaana ja sanavalmiina saarnamiehenä. Seurakunnalliset asiat Grönberg hoiti selvästi ja reippaasti. Luonteeltaan hän oli päättäväinen, harvinaisen suorasukainen ja jäykkä, joskus omavaltainenkin. Kun sortovuosina oli kysymys kuulutetaanko laiton asevelvollisuuslaki vai ei, oli Grönberg tokaissut apulaiselleen: ”''Se sinaattiko tässä luulee päällepäsmärinä olevansa. Pistä paperikoriin''”. Erään kerran Grönberg aloitti saarnansa seuraavasti ''”Taas on Takahuhdissa tapeltu ja Vehmaisissa tehty huorin. Minä jätän teidät kaikki saatanalle!”''. Vihkiessään 1880 uutta Kalevankankaan hautausmaata hän julisti ''”Tässä teille tamperelaiset on se paikka, jossa ei auta advokaattien temput eikä sikunasihteerien koukut. Täällä kaikki teidän riitanne päättyvät, ei täällä ylimyksiin vedota. Täällä vallitsee Jumalan totuus”''.
Yhteiskunnallinen toiminta
Grönberg toimi kirkkoherrana Messukylän seurakunnassa sellaisena aikana, jolloin seurakunnassa alkoi voimakas väestönkasvu Tampereen teollistumisen myötä. Hän osoittautui tehtävissään huomattavan toimeliaaksi mieheksi. Suurta muutosta hänen aikanaan merkitsi vuoden 1865 kunnallisasetus. Perustettiin myös Messukylän ja Teiskon kunnat. Koettiin myös 1860-luvun loppupuolen raskaat katovuodet. Ihmisiä kuoli joukoittain nälkään ja kulkutauteihin. Alkoi myös vanhan sääty-yhteiskunnan voimakas muutosprosessi teollistumisen ja muuttoliikkeen myötä. Vuosisadan vaihteen yhteiskunnallinen ja poliittinen murroskin oli vaikuttamassa.
Grönberg oli pappissäädyn edustajana säätyvaltiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878, 1882 ja 1885.
Grönberg teki pappissäädyssä anomuksen Tampereen tehtaissa vallitseviin epäkohtiin viitaten, että kaikki yötyö tehtaissa kiellettäisiin klo 10–04. Hänen perustelunsa olivat siveelliset: ”''Yksityisen voitonhimon ei pidä saada hyötyä alaikäisten elämän ja terveyden kustannuksella. Yön lepo on jokaisen ihmisen luovuttamaton oikeus, ja valtion tulee katsoa, ettei tätä oikeutta loukata.''” Tampereen pellavatehtaan johtomies, yliopettaja A. Kihlman vastusti voimakkaasti tuota ehdotusta. Teollisuudella oli suuri vaikutus pappissäätyynkin niin, että ehdotusta ei viety eteenpäin.
Grönbergin esitys Tampereen alkeiskoulun laajentamisesta oli tamperelaisten mielen mukainen. Päästyään yläalkeiskoulunsa avulla hyvään alkuun rupesivat tamperelaiset jo 1860-luvulla puuhaamaan täydellistä, yliopistoon johtavaa lukiota kaupunkiinsa siten, että yläalkeiskouluun lisättäisiin kimnaasi- eli lukioluokat. Sellaisen anomuksen teki vv:n 1863−1864 valtiopäiväin pappissäädyssä kirkkoherra Grönberg. Myöskin Hämeenlinnan koulukokous 1863 puolsi täydellisen lyseon perustamista Tampereelle. Säädyt tätä anomusta eivät hyväksyneet.
Huomioita
Grönberg sai varapastorin arvon 1845 ja rovastin arvon 1862. Riemumaisteriksi hänet promovoitiin 1886.
Playmate of the Year (albumi)
Playmate of the Year on Zebraheadin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2000. Levyn julkaisi Columbia Records. Levyn tyyli on pääasiassa pop-punkia.
Luettelo eniten pisteitä tehneistä NHL-pelaajista maittain
Luettelo eniten pisteitä tehneistä pelaajista maittain. Uraansa jatkavat pelaajat on lihavoitu.
Maksim Šostakovitš
Šostakovitš opiskeli Moskovan ja Leningradin konservatorioissa, ja hänestä tuli vuonna 1971 Neuvostoliiton radion ja television sinfoniaorkesterin pääkapellimestari. Hän johti muun muassa isänsä 15. sinfonian ensiesityksen. Vuonna 1981 hän emigroitui poikansa Dmitri Maksimovitšin kanssa Yhdysvaltoihin. Hän palasi Pietariin vuonna 1994 ensimmäisen kerran sitten vuoden 1981 johdettuaan vuorotellen New Orleansin sinfoniaorkesteria ja Hongkongin filharmonista orkesteria.
Šostakovitš kantaesitti isänsä pianokonserton nro 2 F-duuri vuonna 1957. Vuonna 1992 hän levytti Nikolai Mjaskovskin sellokonserton; solistina oli Julian Lloyd Webber ja orkesterina Lontoon sinfoniaorkesteri. Šostakovitš on levyttänyt isänsä kaikki 15 sinfoniaa Prahan sinfoniaorkesterin kanssa.
Hänen poikansa Dmitri Maksimovitš Šostakovitš on myös pianisti.
Titus Quinctius Flamininus
thumb|200px|Titus Quinctius Flamininus. thumb|200px|Flamininus julistaa Kreikan vapaaksi Isthmian kisoissa vuonna 196 eaa. Titus Quinctius Flamininus (228 eaa. – 174 eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hän kuului patriisisukuun ja osallistui sotatribuunina toiseen puunilaissotaan kenraali Marcus Claudius Marcelluksen joukoissa Etelä-Italiassa. Flamininus toimi konsulina vuonna 198 eaa. Sextus Aelius Paetus Catuksen kanssa. Hän oli tällöin vain 30-vuotias, kun yleensä konsulin täytyi olla vähintään 40 vuotta täyttänyt.
Kun Flamininus oli prokonsulina vuonna 197, hän lähti Thessaliaan, Kreikkaan taistelemaan Makedonian kuningasta Filippos V:tä vastaan. Flamininuksen joukot voittivat Filippoksen armeijan ratkaisevassa Kynoskefalain taistelussa ja päättivät näin toisen makedonialaissodan. Vuoden 196 eaa. Isthmian kisoissa Flamininus julisti kaikki Kreikan valtiot vapaaksi Makedonian vallasta. Kaksi vuotta myöhemmin Flamininus palasi Roomaan, missä hän vietti suuren triumfin. Tämän jälkeen hän toimi vielä useissa viroissa, muun muassa kensorina 189 eaa.
Flamininus kuoli vuonna 174 eaa. Hän ihaili suuresti kreikkalaista kulttuuria.
Jean Marc Gaillard
Jean Marc Gaillard (s. 7. lokakuuta 1980 Annemasse) on ranskalainen maastohiihtäjä, joka on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 2001–2002 lähtien.
Gaillard sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 yhdenneksitoista 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Sapporon MM-kisoissa 2007 hän oli 50 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa seitsemäs. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 15 kilometrin perinteisen kilpailussa 14:nneksi ja parisprintissä Cyril Mirandan kanssa viidenneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli yhdistelmäkilpailussa kymmenes. Sotšin olympialaisissa 2014 Gaillard sijoittui yhdistelmäkilpailussa kuudenneksi ja hiihti avausosuuden Ranskan pronssia saavuttaneessa viestijoukkueessa. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän hiihti avausosuuden Ranskan pronssiviestijoukkueessa ja oli 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa yhdeksäs. Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018 4×10 kilometrin viestissä Gaillard oli mukana Ranskan pronssimitalijoukkueessa.
Gaillard saavutti uransa ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoiton – ja palkintokorokesijan – Liberecissä käydyssä 11,4 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 16. helmikuuta 2008. Seuraavalla kaudella hän sijoittui toiseksi yhdistelmäkilpailussa Vancouverissa ja 15 km vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa Rybinskissä. Cupin kokonaispisteissä hän oli seitsemäs. Kaudella 2010–2011 hän sijoittui toiseksi Rybinskin yhdistelmäkilpailussa ja oli cupin kokonaispisteissä yhdeksäs.
WolfQuest
WolfQuest on yhdysvaltalainen, englanninkielinen 3D-simulaatiopeli. WolfQuestissa pelihahmona toimii susi (Canis lupus). Pelin ajatus on opettaa pelaajalle suden käyttäytymistä ja ekologiaa, ja se on katsaus suden elämään. Pelin aikana sudelle hankitaan kumppani, kasvatetaan ja hoidetaan pentuja, joista aikuisiksi kasvaessaan tulee pelaajan oma lauma. WolfQuest-pelissä pelaajan ensimmäinen askel on luoda oman sutensa, päättää sen nimen, sukupuolen, värityksen, nopeuden, voiman ja kestävyyden. Ensimmäisessä episodissa voi mm. etsiä kumppanin, metsästää vapitihirviä ja jäniksiä, sekä vartioida haaskoja harmaakarhuilta ja kojooteilta. Pelin maastona toimii Yellowstonen kansallispuisto. Alue on rajattu. WolfQuestissa on erikseen yksin- ja moninpelitila, joista jälkimmäisen periaatteena ei ole oman suden kehittäminen, vaan toiminta muiden online-pelaajien kanssa.
WolfQuest on jaettu episodeihin, joista uusin on Slough Creek - Survival of the Pack Deluxe. Siihen on lisätty uusia toimintoja :
-Pelissä voi sataa vettä (Slough Creekissä myös lunta) -Peliin lisättynä talvi (vain Slough Creekissä pesää etsiessä) -Peliin lisätty vuorokaudenajat -Multiplayer- Chattiin mahtuu enemmän susia - Ukkosella salamointia.
Amethyst Mountainissa on syksy ja se aloitetaan yksinäisellä sudella, joka etsii itselleen parin tavattuaan kolme muuta sutta. Pelin toinen osa Slough Creek - Survival of the Pack julkaistiin 11. maaliskuussa 2010. Tässä osassa pelaajan susiparilla on pentuja, ja on kevät. Alun perin oli suunnitelmissa, että toisessa osassa olisi talvi ja vasta kolmannessa kevät, mutta talvi päätettiin hypätä yli, koska juuri pentuihin kohdistui suuria paineita ja pelkkä parin kanssa vaeltaminen olisi ollut aivan samanlaista kuin Amethyst Mountainissa, ainoana erona lumi. Slough Creekin jälkeen tehdään todennäköisesti - mikäli budjetti sallii - kolmas osa, jossa pennut ovat täysikasvuisia ja pelaajalla on johdettavanaan oma laumallinen susia.
Ensi syksynä (jossakin vaiheessa) tulee olemaan myös maksullinen, uusin WolfQuest (2.7), jossa uusia ominaisuuksia ovat:
-Uusia värejä susille. -Hirvet ja kumppanit ovat paljon älykkäämpiä. -Silmänvärit (ei ole vielä varmistettu). -Eläinten jättämiin jälkiin vaikuttaa nyt myös tuuli. -Pannat. -Arvet. -Uusi kenttä, ei koske yksinpeliä. -Terveet ja vahvat lehmät (hirvet), puolustavat itseään kuten härät. Heikommat hirvet pakenevat. -Yksityisissä moninpeleissä on ääni chatti ja teksti chatti, suodatettu kuitenkin tuhmien sanojen listalta. -Auto-savetus, ei välttämättä toimi tableteilla. -Saavutuksia saa pelatessa. -Dispersal (saatavilla olevat vaihtoehtoiset kumppanit) sudet määräytyvät pelaajan XP:n mukaan
WolfQuest on kehitetty Macintoshille, jonka lisäksi se toimii myös Windowsilla.
WolfQuestista on tekeillä tablet-versio iPad-Android ja Kindle tableteille. Se ilmestyy vuoden 2014 loppupuolella,WQ:n virallisilla sivuilla tarkempaa tietoa.
John Ellis Martineau
Martineau meni 24. huhtikuuta 1909 naimisiin Ann H. Mitchellin kanssa. Vaimo kuoli kuuden vuoden kuluttua, ja Martineau meni vuonna 1919 uusiin naimisiin Mabel Erwin Pittman Thomasin kanssa.
Martineau oli ehdolla kuvernööriksi ensimmäistä kertaa vuonna 1924. Häntä edelsi Tom Jefferson Terral ja seurasi Harvey Parnell. Martineaun kuoleman 63-vuotiaana aiheutti influenssaepidemia. Hänet on haudattu Little Rockiin.
Jacques Lunis
Jacques Lunis (27. toukokuuta 1923 – 2. marraskuuta 2008) oli ranskalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Lunis saavutti Oslon EM-kilpailuissa 1946 hopeaa 400 metrin juoksussa ajalla 48,3 s. Lisäksi hän voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä, jossa hän juoksi viimeisen osuuden ja Ranskan joukkueen loppuaika oli 3.14,4. Lontoon 1948 olympialaisissa hän saavutti viestijoukkueen ankkurina hopeaa ajalla 3.14,8. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän saavutti 400 metrillä hopeaa ajalla 47,6 s ja sijoittui neljänneksi viestissä, jossa Ranskan joukkueen loppuaika oli 3.11,6.
Teena Marie
pienoiskuva|Teena Marie Teena Marie (oikealta nimeltään Mary Christine Brockert; 5. maaliskuuta 1956 Santa Monica, Kalifornia – 26. joulukuuta 2010 Los Angeles ) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja tuottaja. Laulamisen ohella Teena Marie soitti rytmikitaraa, koskettimia ja congarumpuja. Hän myös kirjoitti, tuotti, lauloi ja sovitti käytännössä kaikki laulunsa vuoden 1980 levystään Irons in the Fire alkaen.
R&B-laulaja Teena Marie aloitti työskennellä vuoden 1977 tienoilla Motown Recordsille, jossa R&B-legenda Rick James otti hänet suojatikseen. Teena Marien debyyttialbumi Wild and Peaceful ilmestyi vuonna 1979 ja sisälsi Rick Jamesin kanssa lauletun dueton "I'm Just a Sucker for Your Love". Seuraava albumi Lady T oli saanut nimensä Teena Marien lempinimen mukaan. Vuonna 1983 Teena Marien levy-yhtiöksi vaihtui Epic ja hänen kuudennella albumillaan, vuoden 1984 Starchildilla oli uran suurin hitti, "Lovergirl". Teena Marien suosio laski 1980-luvun loppupuolella ja sopimus Epicin kanssa päättyi vuoden 1990 Ivory-albumiin.
Vuonna 1994 laulaja julkaisi levyn Passion Play omalla Sarat-levymerkillään. Kymmenen vuotta myöhemmin ilmestyi Marien seuraava albumi La Doña Cash Money -yhtiön kautta. Levyä tekemässä olivat myös Gerald LeVert, Rick James ja MC Lyte. Tätä seurasi Sapphire pari vuotta myöhemmin. Teena Marien viimeiseksi studioalbumiksi jäi vuonna 2009 Stax Recordsin julkaisema Congo Square.
Kalundborgin kunta
thumb|right|250px|Kartta kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista.
Kalundborg on Sjællandin alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 48 376 asukasta, ja sen pinta-ala oli 575,4 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Kalundborg.
Seurakunnat
Seuraavassa on esitetty luettelo kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista. Luettelon numerot viittaavat oheisen kartan numeroihin.
Greatest Hits: The Atlantic Years
Greatest Hits: The Atlantic Years on P.O.D.:n kokoelma-albumi, joka julkaistiin 21. marraskuuta 2006. Albumi sisältää 15 P.O.D.:n kappaletta vuosilta 1999–2006, ja kaksi ennenjulkaisematonta kappaletta. Aikavälinä 1999-2006 P.O.D. toimi levy-yhtiö Atlantic Recordsin alaisena. Levyn nimi on silläkin tapaa osuva, että yhtye erosi levy-yhtiöstään ennen albumin julkaisua. Koska P.O.D. ei ehtinyt julkaista albumia ennen Atlanticilta lähtöä, he joutuivat toimimaan noin kaksi kuukautta Rhino Recordsin alaisena julkaistakseen kokoelman. 2. helmikuuta 2007 P.O.D. solmi pitkäaikaissopimuksen levy-yhtiö Columbia kanssa.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 152.
Bobby Vinton Sings Satin Pillows and Careless
Bobby Vinton Sings Satin Pillows and Careless on Bobby Vintonin kolmastoista studio albumi, joka julkaistiin tammikuussa 1966.
There were two singles that came from this album: "Satin Pillows" ja "Petticoat White (Summer Sky Blue)."
Albumilla on cover versiot "Everyone's Gone to the Moon" ja "Someday (You'll Want Me to Want You)."
Sijoitukset
Albumit - Billboard (North America)
Mikrokasetti
Mikrokasetti on äänen tallennusväline, jonka Olympus esitteli vuonna 1969. Se käyttää saman levyistä magneettinauhaa kuin C-kasetti, mutta on paljon pienempi kasetti. Käyttämällä ohuempaa nauhaa ja puoli- tai neljännesnauhannopeutta mikrokasetti voi tarjota C-kasetin kanssa vertailukelpoisen tallennusajan. Alkuperäinen vakiomikrokasetti, MC60, tarjoaa 30 minuuttia äänitystä nauhan yhdelle puolelle vakionopeudella 2.4 cm/s ja kaksinkertaista kestoa nopeudella 1.2 cm/s. MC90, joka on saatavilla muutamilta valmistajilta, tarjoaa 45 minuuttia kummallekin puolelle 2.4 cm/s nopeudella. Toisin kuin C-kasetissa, tallennusnopeuden valinta oli tarjolla useiden valmistajien laitteissa. Nauha myös kelautui vastakkaiseen suuntaan, oikealta vasemmalle. Monissa soittimissa oli tarjolla jatkuvasti vaihteleva nopeus puheen transkriptiota varten. Mikrokasetin ekvalisaatioaikavakiot ovat: Tyyppi I (Rauta) 200 μs ja Tyyppi IV (Metalli) 120 μs.
Teistinen satanismi
Teistinen satanismi käsitteellä viitataan satanismin muotoon, jossa Saatana nähdään jumalallisena ja korkeampana voimana. Teistiseen satanismiin kuulu vahvasti kuva Saatanan olemuksesta konkreettisena, mutta ei välttämättä persoonallisena voimana. Termiä voisi myös sanoa hengelliseksi tai traditionaaliseksi satanismiksi tai Saatananpalvonnaksi. Traditionaalinen satanismi ei kuitenkaan ole synonyymi teistiselle satanismille. Saatananpalvonta nimitystä käyttäessä olisi on kuitenkin tehtävä selvä pesäero keltaisen lehdistön käyttämään Saatananpalvontaan jolla käsitetään syrjäytyneet, rikollisuuteen taipuvaiset nuoret ja kristittyjen "asiantuntijoiden" väittämät maailmanlaajuiset "saatanalliset salaliitot" joita kukaan ei ole ikinä pystynyt osoittamaan todeksi.
Teistinen satanismi nimeä käyttää toimintaansa kuvaamaan ainakin suomalainen Azazelin Tähti, Englannissa perustettu Order of the Nine Angles sekä internetissä globaalisti toimiva Joy of Satan.
Loretontetra
Loretontetra (Hyphessobrycon loretoensis) on tetrojen (Characidae) heimoon kuuluva trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Loretontetraa tavataan ainoastaan Amazon-joessa Perussa. Loretontetra on kooltaan hyvin pieni ja sen maksimipituus on vain 2,4 senttimetriä. Kala on väritykseltään harmaa, ja sen kyljissä on paksu musta vaakaviiva. Pyrstö on voimakkaan punainen.
Kalan tieteellinen lajinimi loretoensis on annettu Pohjois-Perussa sijaitsevan Loreton alueen mukaan.
Marinesco–Sjögrenin oireyhtymä
Marinesco–Sjögrenin oireyhtymä on oireisto, joka aiheuttaa motoriikan ongelmia, kehitysvammaisuutta ja sokeutta. Tavallisia piirteitä ovat ataksia, synnynnäinen harmaakaihi, alikehittynyt lihaksisto, selkärangan skolioottisuus, sukurauhasten kehittymättömyys, lyhytkasvuisuus ja mikrokefalia.
Tonaalinen
Tonaalinen voi viitata
Marinesco–Sjögrenin oireyhtymä
Maailmassa oli vuonna 2004 noin sata henkilöä, joilla oli todettu Marinesco–Sjögrenin oireyhtymä.
Marinesco–Sjögrenin oireyhtymä on vitoskromosomin kautta peittyvästi periytyvä. Sairaus nimettiin Georges Marinescon ja Karl Gustaf Torsten Sjögrenin mukaan, mutta ilmeisesti Unkarissa oli jo aiemmin havaittu samankaltaisia oireistokokonaisuuksia.
Harvey Parnell
Parnell pääsi Arkansas'n edustajainhuoneeseen vuonna 1919 ja senaattiin 1923. Hän kuoli Little Rockissa kärsittyään kaksi sydänkohtausta.
Mestari (hahmo)
Mestari on arkkityyppinen fiktiivisissä tarinoissa esiintyvä perushahmo, joka on suosittu varsinkin elokuvissa, jotka rakentuvat itämaisille taistelulajeille. Tyypillinen mestari on hyvin vanha itäaasialainen mies, joka on taistelulajien ylivertainen hallitsija. Yleensä hän on kung fun tai jonkin vastaavan lajin opettaja, joka neuvoo ja opastaa sankaria. Mestari on muunnelma klassisesta viisaan vanhuksen perushahmosta.
Posliini
thumb|250px|Tanssijat. Meissen-posliinia. Vuoden 1744 malli. Posliini eli porsliini on kaoliinista, maasälvästä ja kvartsista polttamalla valmistettu, murtopinnaltaan valkoinen, kova ja läpikuultava keraaminen tuote, joka syntyy siten, että maasälpä ja kvartsi sulavat ja näin syntyneet silikaatit muodostavat sulamattomien kaoliinihiukkasten kanssa tiiviin seoksen. Raaka-aineiden suhteita vaihtelemalla saadaan koostumukseltaan ja ominaisuuksiltaan erilaisia posliinilaatuja. Jos edellä mainittuun seokseen sekoitetaan luutuhkaa, se sulaa helpommin.
Kiinalainen ja japanilainen posliini on poltettu luonnosta saaduista, helposti sulavista saviseoksista. Posliini poltetaan jopa kolmeen kertaan. Ensimmäisessä poltossa (raakapoltto) 950 – 1 000 °C:ssa esineestä tulee luja mutta huokoinen. Toisessa poltossa (lasituspoltto) lämpötila on 1 280 – 1 300 °C. Koristekuviointien värit poltetaan kolmannessa poltossa 700–800 °C:ssa.
Posliinia käytetään astioissa, koriste-esineissä, sähköteollisuudessa sen hyvän sähköeristyksen vuoksi sekä kemianteollisuudessa, koska se kestää liuosten syövyttävää vaikutusta paremmin kuin lasi. Posliini on myös mekaanisesti lasia vahvempi ja sen lämpölaajenemiskerroin on alhainen. Poltettu posliini on lujaa ja kestävää.
Historia
Posliini keksittiin Kiinassa 600-luvulla. Sitä tuotiin 1300-luvulta alkaen Eurooppaan Silkkitietä pitkin. Eurooppaan ei tullut tietoa posliinin valmistusmenetelmästä, joten eurooppalaiset kehittivät omat valmistustapansa. Vuonna 1707 saksalainen alkemisti Johann Böttger kehitti toimivan posliinireseptin. Hän perusti Meissenin posliinitehtaat. Ranskassa ja Britanniassa tehtiin omia kokeiluja, joiden seurauksena kehitettiin Sèvres-, Wedgwood- ja Spode-posliinit.
Herttoniemen kartanossa Helsingissä toimi Suomen ensimmäinen, vuonna 1762 perustettu posliinitehdas. Nykyisin Suomen tunnetuin posliinimerkki on Arabia. Arabia korvasi fajanssin posliinilla 1970-luvun loppupuolelta alkaen.
Sofiane Daoud
Sofiane Daoud (s. 8. tammikuuta 1975 Oran) on algerialainen entinen jalkapalloilija. Hän edusti urallaan muiden muassa MC Orania ja WA Tlemcenia. Daoud pelasi lisäksi Algerian jalkapallomaajoukkueessa ja osallistui vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailujen karsintaan.
Culex aestivus
Culex aestivus on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Sirivanakarn vuonna 1977. Sillä ei ole alalajeja.
Windhoek
thumb|Windhoek ilmasta käsin nähtynä. Taustalla [[Auas-vuoret (2016)]]
Windhoek on Namibian pääkaupunki ja myös sen suurin kaupunki. Se sijaitsee Khomas Highland -nimisellä ylängöllä noin 1 700 metrin korkeudella merenpinnasta, melkein tarkalleen maan maantieteellisessä keskikohdassa. Kaupungin väkiluku oli 430 000 vuonna 2020. Väkiluku kasvaa edelleen, kun ihmisiä kaikkialta Namibiasta muuttaa kaupunkiin.
Kaupunki kehittyi paikalle, jossa paikalliset paimentolaisheimot tiesivät olevan kuumia lähteitä. Kaupunki alkoi kehittyä vilkkaasti sen jälkeen, kun kapteeni Jonker Afrikaner, orlam-namojen johtaja asettui väkensä kanssa sinne vuonna 1840 ja rakensi sinne kivikirkon. Seuraavien vuosikymmenien aikana useat sodat ja muut aseelliset konfliktit johtivat siihen, että asutus tuhoutui ja paikka jäi hunningolle. Toisen kerran Windhoekin perusti Saksan keisarikunnan armeijan majuri Curt von François vuonna 1890, kun maasta oli tullut Saksan siirtomaa. Saksan vuodet 1884–1914 kestäneen siirtomaavallan jäljiltä kaupungissa on edelleen saksalainen linnake ja luterilainen kirkko.
Windhoek on Namibian sosiaalinen, taloudellinen, poliittinen ja kulttuurillinen keskus. Maan lähes kaikilla maanlaajuisilla yrityksillä, hallituksen instituutioilla sekä koulutus- ja kulttuuri-instituutioilla on pääpaikkansa siellä.
Etymologia
On olemassa eri teorioita siitä, miten kaupungin nimeksi tuli Windhoek. Useimpien lähteiden mukaan kyseessä on afrikaansin kielen sana, jonka merkitys on ‘tuulen kulma’. Toisen teorian mukaan kapteeni Jonker Afrikaner olisi nimennyt paikan näin, mielessään Winterhoekin vuoret Tulbaghissa Etelä-Afrikassa, missä hänen esi-isänsä asuivat. Ensimmäinen maininta paikasta tällä nimellä on Jonker Afrikanerin kirjeessä Joseph Tindallille, päivättynä 12. elokuuta 1844. Varhaisemmat nimet ovat viitanneet siellä ennen olleisiin kuumiin lähteisiin: Ai-Gams ("tulivesi") oli nama-kansan, Otjomuise ("höyryn paikka") hereroiden antama nimi.
Ennen siirtomaa-aikaa
Haddy ja Joseph Tindall perustivat paikalle puutarhoja, ja hetken aikaa Windhoek kukoisti, mutta jonkin ajan kuluttua se tuhoutui namojen ja hereroiden välisissä yhteenotoissa. Oltuaan kauan poissa, Hahn vieraili paikalla jälleen vuonna 1873 ja oli yllättynyt siitä, että kaupungin kukoistuksesta ei ollut mitään jäljellä. Vuonna 1885 eräs sveitsiläinen kasvitieteilijä kävi paikalla ja löysi sieltä vain šakaaleja ja nälkiintyneitä helmikanoja sekä joitakin hoitoa vaille jääneitä hedelmäpuita.
Siirtomaa-aika
thumbnail|170px|Saksan Lounais-Afrikan postimerkki “Windhuk”-leimalla. thumb|Sanderburg, yksi Windhoekin kolmesta linnasta.
Saksan saatua vetoomuksen Lüderitzbuchtin saksalaisilta kauppiailta Saksa julisti Lounais-Afrikan saksalaiseksi protektoraatiksi, joka nyt tultiin tuntemaan nimellä Saksan Lounais-Afrikka (nykyinen Namibia). Sen rajat määriteltiin vuonna 1890, ja sinne lähetettiin järjestystä pitämään sotilaita, jotka tunnettiin nimellä Schutztruppe. Heidän johtajanaan oli majuri Curt von François. Von François perusti tukikohdan Windhoekiin, jonka sijainti oli strateginen, se sijaitsi namojen ja hereroiden välissä. Paikalla oli 12 lähdettä, joista saatiin vettä puutarhojen ja muiden viljelmien tarpeisiin.
Siirtomaa-ajan Windhoek perustettiin 18. lokakuuta 1890, kun von François perusti paikalle linnoituksen, joka nyt tunnetaan nimellä Alte Feste (‘vanha linnoitus’).
Vuoden 1907 jälkeen kaupunkiin alkoi saapua yhä enemmän väkeä maaseudulta, etsimään töitä. Myös monia eurooppalaisia siirtolaisia saapui kaupunkiin, etenkin Saksasta ja Etelä-Afrikasta. Liikeyrityksiä perustettiin Kaiserstraßelle (joka nykyään on Independence Avenue), sekä kaupunkia halkovalle harjanteelle. Näihin aikoihin Windhoekiin rakennettiin kolme linnoitusta, Heinitzburg, Sanderburg ja Schwerinsburg.
Etelä-Afrikan alaisuudessa ensimmäisen maailmansodan jälkeen
Toisen maailmansodan jälkeen alueelle virtasi enemmän pääomaa. Vuoden 1955 jälkeen kaupunkiin rakennettiin paljon, mm. uusia koulurakennuksia ja sairaaloita, ja kaupungin kadut päällystettiin (ensimmäisenä päällystettiin Kaiser Str. vuonna 1928). Samaten rakennettiin patoja ja vesiputkia, jotta kaupungilla olisi riittävästi vettä käytössään. Vuonna 1958 rakennettiin ensimmäinen vedenkierrätyslaitos, jossa käsiteltiin jätevettä niin, että sitä saatettiin jälleen käyttää juomavetenä.
1. lokakuuta 1966 Lounais-Afrikan hallintojohtaja antoi kaupungille luvan käyttää vaakunaa, joka rekisteröitiin 2.10.1970 Etelä-Afrikan heraldisessa virastossa. Aluksi siinä käytettiin stilisoitua aaloeta, mutta 15. syyskuuta 1972 käytettiin luonnollisen näköistä aaloeta (Aloe littoralis). Vaakunassa on motto suum cuique (‘jokaiselle omansa’)".
Windhoek sai virallisesti kaupunkioikeudet 18. lokakuuta 1965, kun kaupungin perustamisesta oli kulunut päivälleen 75 vuotta.
HMS Glatton (1871)
HMS Glatton oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1871 vesillelaskettu monitori.
Windhoek
Namibian itsenäisyyden aika
Namibian itsenäistyttyä vuonna 1990 Windhoek pysyi maan pääkaupunkina, samaten Khomasin alueen pääkaupunkina. Itsenäisyyden aikana kaupunki on edelleen kasvanut voimakkaasti.
HMS Glatton (1871)
Valmistus
Alus tilattiin Chathamin telakalta ja sen köli laskettiin 10. elokuuta 1868. Alus laskettiin vesille 8. maaliskuuta 1871 ja se valmistui 24. helmikuuta 1872.
Windhoek
Namibian itsenäisyyden aika
Kaupungin laajeneminen on — taloudellisista syistä riippumatta — osoittautunut haasteelliseksi, johtuen kaupungin ja sen ympäristön maantieteestä. Etelässä, idässä ja lännessä kaupunkia ympäröivät kallioiset vuoristoalueet, joiden kehittäminen olisi kallista. Kaupungin eteläpuoli ei sovellu teolliseen käyttöön, koska se on pohjavesialuetta. Tämän johdosta ainoastaan kaupungin pohjoispuolella oleva laaja Brakwaterin alue on sellaista aluetta, jonne kaupunki voisi laajentua.
HMS Glatton (1871)
Palvelus
Alus romutettiin vuonna 1903.
Windhoek
Namibian itsenäisyyden aika
Windhoekin kaupunginvaltuustolla on suunnitelmia laajentaa kaupungin aluetta siten, että alueeksi tulisi 5 133,4 km². Windhoekista tulisi näin pinta-alaltaan maailman kolmanneksi suurin kaupunki. Suurempia olisivat ainoastaan Tianjin ja Istanbul. Asukkaita olisi kuitenkin ainoastaan 63 per neliökilometri.
Esikaupungit
Windhoekissa on seuraavat esikaupungit ja kaupunginosat:
Monissa kaupunginosissa ihmiset asuvat slummeissa, joissa asumuksina ovat hökkelit. Vuonna 2020 kaupungissa oli 41 900 tällaista asumusta, ja niissä asui lähes 100 000 asukasta.
Ilmasto
Windhoek sijaitsee 1 654 metrin korkeudessa. Sitä ympäröivät kukkulat suojaavat sitä aavikon kuivilta tuulilta.
Ilmasto on subtrooppinen aro (BSh = subtrooppinen aro, kuiva ja kuuma tai lämmin, Windhoekin tapauksessa kuuma), kun vuoden keskilämpötila on yli 18°C. Lämpötiloja voi koko vuoden aikana kuvata maltillisiksi, joka on seurausta kaupungin korkeasta ilmanalasta. Vuosittaisten keskilämpötilojen ero on 13,4°C. Kylmin kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on 13,4°C, kun taas kuumin kuukausi on joulukuu, jolloin keskilämpötila on 23,5°C.
Vuoden kuuminta aikaa on marraskuusta tammikuuhun, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on yli 30 astetta, viileintä on kesä- heinäkuussa, päivälämpötilat 21 asteen vaiheilla ja yölämpötilat noin +7 astetta. Windhoekissa on yli 300 aurinkoista päivää vuosittain. Kaupunki sijaitsee Kalaharin autiomaan läheisyydessä, ja tästä syystä kaupungissa paistaa aurinko 3 605 tunnin ajan vuodessa.
Sadetta saadaan paljon kesäkuukausina, eniten helmikuussa, noin 90 mm, kun taas talvikaudella sadetta ei juuri saada. Kesäkuusta syyskuuhun sataa korkeintaan pari millimetriä. Vuoden sademäärä on 367,4 mm. Vähimmät sademäärät viime vuosikymmeninä ovat olleet vuosien 2018/19 sadekaudella (106,7 mm) ja vuosien 1929/30 sadekaudella (97 mm).
Väestö
thumb|Windhoekin siluettia Väestön valtaosa kuuluu afrikkalaisiin etnisiin ryhmiin, mutta siirtomaahistorian takia siellä asuu myös eurooppalaistaustaisia asukkaita. Etenkin saksalaiset siirtolaiset vaikuttivat kaupunkikuvaan rakentamalla saksalaistyylisiä rakennuksia. Etelä-Afrikassa aiemmin harjoitetun apartheid-politiikan takia kaupunki on jakautunut afrikkalaisten, valkoisten ja värillisten asuttamiin kaupunginosiin. Nykyisin nopeimmin kasvava kaupunginosa on afrikkalaisten asuttama Katutura. Kaupungin väestö on kasvanut maalta kaupunkiin suuntautuvan muuttoliikkeen takia.
Vuonna 1971 kaupungissa asui 26 000 valkoista, eli heitä oli enemmän kuin mustia, joita oli kaupungissa 24 000. Tuohon aikaan valkoisista ainakin 9 000 henkeä oli äidinkieleltään saksankielisiä.
Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 325 858 henkeä, joista 65% oli mustia, 17% valkoisia ja 18% muita. Väestönkasvu oli n. 4% vuodessa, josta suurin osa epävirallisissa asumuksissa slummeissa, joissa väestönkasvu oli 10% vuodessa.
Kielet
Afrikaans ja saksan kieli ovat paljon käytettyjä kieliä ja jonkinlaisia lingua francoja, joskin maan hallitus käyttää yksinomaan englannin kieltä.
Politiikka
Windhoek on Khomasin alueen ainoa paikkakunta, jolla on itsehallinto. Sitä hallitsee kaupunginvaltuusto, jossa on edustettuina useampia puolueita. Valtuusto kokoontuu kerran kuukaudessa (joka kuun viimeisenä keskiviikkona). Se tekee päätöksensä kollektiivisesti, ja päätökset sitovat kaupungin johtoa. Valtuuston yksittäisillä jäsenillä ei ole mitään toimivaltaa. He eivät voi antaa määräyksiä tai muuten vaikuttaa kaupungin virkamiehiin, ellei valtuusto ole heille erikseen antanut sellaisia valtuuksia. Valtuustolla on täysi valta kaupungin virkamiesten suhteen. Valtuuston jäsenet omistavat aikansa politiikan peruskysymyksille ja he toimivat kaupungin ja suuren yleisön välillä välittäjinä.
SWAPO voitti vuoden 2015 vaalit ja sai valtuustoon 12 paikkaa.
Vuoden 2020 kunnallisvaaleissa SWAPO menetti asemiaan huomattavasti. Tulokset olivat seuraavat:
Talous
Windhoek on Namibian hallinnollinen ja taloudellinen keskus, ja siellä ovat myös maan tärkeimmät teollisuuslaitokset.
Hallinnon ja koulutussektorin ohella ympäröivän maaseudun lampaiden ja karjankasvatuksella on tärkeä osa kaupungin taloudessa. Myös turismin merkitys on kasvattanut merkitystään.
Vuosina 1992–1993 tehdyn tutkimuksen mukaan arvioitiin, että Windhoek työllistää oli puolet maan työvoimasta, kun maatalous lasketaan pois. Hyödykkeiden tuotannosta Windhoek tuottaa 96 prosenttia, ja liikenteeseen ja kommunikaatioon liittyvä osuus on 94 prosenttia, ja talouden ja liike-elämän osuus on 82 prosenttia.
Namibian toiseksi suurimmassa kaupungissa, Walvis Bayssa, on 43 700 asukasta. Windhoek on maan sosiaalinen, taloudellinen ja kulttuurillinen keskus, jopa paljon suuremmassa määrin, kuin mikä on tilanne maailman monissa muissa pääkaupungeissa. Lähes kaikkien maan liikeyritysten pääkonttorit sijaitsevat siellä. Samoin siellä sijaitsee Namibian yliopiston pääkampus, sekä maan ainoa teatteri, kaikki ministeriöt sijaitsevat siellä, sekä kaikki tärkeimmät mediat ja finanssilaitokset. Windhoekin hallinnon vuosittainen budjetti on lähes yhtä suuri kuin kaikkien muiden itsehallintoyksiköiden budjetit yhteensä. Namibiassa on 3 300 miljonääriä (Yhdysvaltain dollareissa mitattuna), ja heistä 1 400 asuu Windhoekissa.
Liikenne
Windhoekista on useita tie ja rautatieyhteyksiä muualle Namibiaan, sekä Etelä-Afrikkaan. Kaupungissa sijaitsee myös Namibian ainoa kansainvälinen lentoasema. Windhoekista pääsee linja-autolla Etelä-Afrikan Kapkaupunkiin (20h) ja Johannesburgiin (25h). Junayhteydet vievät Rehobothin, Marientalin ja Keetmanshoopin kautta Etelä-Afrikkaan. Myös rannikolle Swakopmundiin ja Walvis Bayhin on rautatieyhteys, samoin pohjoiseen Angolan rajalle.
Rautatiet
pienoiskuva|Windhoekin rautatieasema Windhoekista on raideyhteys seuraaviin kaupunkeihin:
Maantiet
pienoiskuva |Windhoekin keskusta pienoiskuva |[[Independence Avenue (Windhoek)|Independence Avenue]] Vuonna 1928, Kaiserstraße, nykyinen Independence Avenue, oli Windhoekin ensimmäinen päällystetty katu. Kymmenen vuotta myöhemmin toinen katu, Gobabis Road, nykyinen Sam Nujoma Drive, sai myös päällysteen. Nykyään Namibian koko tieverkosta, joka on 40 000 km laajuinen, päällystettyä tietä on 5 000 km.
Windhoekista lähtevät päätiet, jotka suuntaavat Rehobothiin, Gobabikseen, ja Okahandjaan, ovat kaikki päällystettyjä, ja ne on suunniteltu niin, että ne kestävät tulvia, ainakin sellaisia, joita on esiintynyt viimeisten 50 vuoden aikana. Näiden teiden nopeusrajoitus on 120 km/t, ja niiden on oletettu pysyvän kunnossa ainakin 20 vuotta.
Vuonna 2014 tielaitos suunnitteli Windhoekin ja Okahandjan välistä tieosuutta muutettavaksi moottoritieksi. Hankkeen hinta on miljardi Nambian dollaria, ja sen on oletettu olevan valmiina vuonna 2021.
Myös Windhoekin ja Hosea Kutakon lentoaseman välistä tieosuutta on suunniteltu laajennettavaksi moottoritieksi, ja tämän hankkeen on oletettu valmistuvan vuonna 2022.