cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andrzej Bartkowiak
thumb|right|Andrzej Bartkowiak Andrzej Bartkowiak (s. 1950 Łódź) on puolalainen elokuvaaja, näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan kansainvälisesti varsinkin amerikkalaisista elokuvista Exit Wounds (2001) ja Doom (2005).
Bartkowiak oli 1980-luvulla naimisissa näyttelijä Diane Venoran kanssa. Hänen varhaista tuotantoaan kuvaajana edustavat elokuvat Ratkaisun hetki (1982), Hellyyden ehdoilla (1983), Danielin kirja (1983) ja Prizzin kunnia (1985).
Myeliini
Myeliini on keskus- ja ääreishermostossa esiintyvä rasvainen aine, jonka tehtävänä on muodostaa sähköä eristävä kalvo (myeliini- eli ydintuppi) solujen viejähaarakkeiden ympärille. Hermojen tuottamat sähköimpulssit kulkevat myelinisoituneessa viejähaarakkeessa nopeammin kuin myelinisoitumattomassa. Myeliini kontrolloi tiedonkulkua aivojen eri osien välillä, ja vahingoittumaton myeliinikalvo on edellytyksenä keskushermoston normaalille toiminnalle. Myeliinitupen puuttuminen hermon ympäriltä altistaa hermoimpulssin häiriöille.
Myeliiniä tuottavat keskushermostossa oligodendrosyytit ja ääreishermostossa Schwannin solut. Myeliiniä kehittyy runsaasti etenkin ensimmäisinä elinvuosina, mutta sitä muodostuu myös aikuisilla etenkin unen aikana.
Myeliinin määrä alkaa pienentyä vähitellen keski-iästä alkaen, mistä alkaa vähittäinen, kiihtyvä rappio, joka johtaa vääjäämättä aivojen kunnon heikkenemiseen. Yli 85-vuotiaista suurin osa sairastaa jo Alzheimerin tautia tai muuta dementoivaa sairautta. Nuorellakin iällä voi silti sairastua tautiin, johon liittyy myeliinikatoa, kuten MS- ja ME-taudit. Myeliinin vaurioitumisesta seuraa vaihtelevia neurologisia oireita riippuen siitä, mikä aivojen osa on tuhon kohteena. Hiirillä tehdyissä kokeissa on havaittu, että ylipainehappihoito lisää myeliinin muodostumista aivovaurion jälkeen ja parantaa motorista toimintakykyä.
Larry Wilson
Lawrence Wilson (23. lokakuuta 1930 Kincardine, Ontario, Kanada – 16. elokuuta 1979 Queensbury, New York, Yhdysvallat) oli kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Wilson voitti Stanley Cupin NHL-kaudella 1949–1950 Detroit Red Wingsin riveissä, jolloin hän pelasi runkosarjassa yhden ja pudotuspeleissä neljä ottelua.
Myeliini
Ylipainoisilla 50-vuotiailla esiintyy keskimäärin yhtä paljon aivojen myeliinikatoa kuin hoikilla 60-vuotiailla.
Ydintuppi
300px|thumb|[[Neuroni|Hermosolu eli neuroni. Solun runko punaisella värillä, 16. viejähaarake eli aksoni, 21. ydin- eli myeliinituppi (Schwannin solu) vaaleansinisellä ja 12. sen Tuma, 22. Ranvierin kuroumat.]] Ydin- eli myeliinituppi on rakenteellisesti ja toiminnallisesti erikoistunut solukalvon rakenne, jossa hermotukisolun solukalvo kiertyy hermosolun viejähaarakkeen ympäri rullalle. Myeliinituppi mahdollistaa hermoimpulssin nopeamman kulun toimimalla eristeenä ja keskittämällä viejähaarakkeen solukalvon (aksolemman) jännitteen purkautumisen Ranvierin kuroumiin, joissa jänniteherkkien natriumkanavien tiheys on erityisen suuri. Keskushermostossa myeliinitupen muodostavat oligodendrosyytit ja ääreishermostossa Schwannin solut.
Myeliinin biokemiallinen koostumus
Myeliini in situ sisältää noin 40 % vettä. Myeliinin kuivapainosta on poikkeuksellisen suuri osuus rasva-aineita (noin 70–85 %), kun taas valkuaisaineita on suhteellisen vähän (15–30 %). Myeliini koostuu pääosin kolesterolista. Yleensä biologisissa kalvoissa valkuaisaineita on suhteessa enemmän kuin rasva-aineita. Matala vesipitoisuus ja erityinen rasva-ainekoostumus ovat keskeisiä myeliinin kyvylle toimia eristeenä.
Keskushermoston ja ääreishermoston myeliinillä on sama tehtävä, mutta sen lisäksi, että myeliiniä tuottavat eri solut, myös solujen tuottaman myeliinin valkuaisaine- ja rasva-ainekoostumuksissa on eroja.
Taipaleen kanava
thumb|Taipaleen kanava vuonna 2013. Taipaleen kanava on puoli kilometriä pitkä sulkukanava Varkaudessa, Unnukan ja Haukiveden Siitinselän välillä.
Rakentaminen
Rakennustyöt alkoivat maaliskuussa 1835. Työmaan johtajana toimi Svante Vestling. Taipaleen kanava oli Suomen ensimmäinen kanava, jossa oli sulkuportit. Taipaleen kanavan rakennustyömaalla oli myös Suomen ensimmäinen rautatie vuosina 1836–1840. Kanavan juhlalliset avajaiset olivat 6. heinäkuuta 1840.
Alkuperäinen kanava on nykyään museokanavana noin sata metriä itään toimivasta kanavasta.
Uuden kanavan rakentaminen
thumb|250px|Kanavarakentajien joukkohauta Saimaan kanava oli valmistunut vuonna 1856. Se johti liikenteen lisääntymiseen ja Taipaleen kanava kävi ahtaaksi. Päätös uuden kanavan rakentamisesta tuli keisarillisena käskykirjeenä heinäkuussa 1865.
Varkauden seurakunta pystytti vuonna 1936 työmaalla kuolleiden muistomerkin hautapaikalle Varkausmäkeen.
Kanava avattiin uudessa paikassa 16. syyskuuta 1871. Se oli 564 metriä pitkä ja siinä oli kaksi sulkua.
Nykytilanne
thumb|250px|Panoraamakuva Taipaleen kanavalta vuonna 1959 Kanava modifioitiin vuosina 1962–1967.
1960-luvun muutoksissa sulkukammion kokoa laajennettiin suuremmaksi, yhdistämällä vanhat 35 metrin sulut ja niiden välissä ollut tasausallas yhdeksi 160 metrin suluksi. Muutos mahdollistaa useimpien Saimaan kanavan kautta saapuvien alusten pääsyn kanavan läpi pohjoiseen Leppävirran reitille. Kanava kuuluu osana 4,35 metrin Saimaan syväväylään, joka kulkee Savonlinnasta Kuopioon ja Siilinjärvelle asti.
Kanavan sulkuja hoidetaan vieressä olevasta ohjauskeskuksesta. Vaikka sulutus toimii vesiliikennekaudella 24 tuntia vuorokaudessa, niin kanavan yhteydessä olevaa maantiesiltaa ei avata tieliikenteen ruuhka-aikoina pelkästään huvialuksia varten.
Vieressä sijaitsevassa Taipaleen kanavamuseossa on sisätiloissa näyttely vesiteiden ja kanavien historiasta. Museoon kuuluu myös vanhan ja uuden kanavan rantaa kiertävä polku opasteineen.
Nykyisen kanavan ylittävät avattava maantiesilta, joka on läppäsilta (alikulkukorkeus 4,5 metriä), sekä avattava rautatiesilta, joka on kääntösilta (alikulkukorkeus 4,7 metriä).
Taipaleen ja Konnuksen kanavien käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana NRC Group Finland Oy.
Aiheesta muualla
62.30306°N, 27.91°W
Pertti J. Anttonen
Pertti Juhani Anttonen (s. 1953) on suomalainen perinteentutkija. Hän on suorittanut Ph.D. -tutkinnon Pennsylvanian yliopistossa vuonna 1993 väitöskirjalla Tradition and Its Study as Discoursive Practice. Pertti Anttonen on folkloristiikan dosentti Helsingin ja Turun yliopistoissa ja etnologian dosentti Jyväskylän yliopistossa.
Anttosen tähänastinen pääteos on Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran vuonna 2005 Studia Fennica -sarjassa julkaisema kirja Tradition Through Modernity: Postmodernism and the Nation-State in Folklore Scholarship.
Pertti Anttonen hoitaa Helsingin yliopiston folkloristiikan professorin virkaa (2008) ja johtaa Suomen Akatemian tutkimushanketta "Suullisen perinteen tekstualisaatio ja moderni kontekstualisaatio Suomessa" (2006–2009).
Turun yliopiston uskontotieteen professori Veikko Anttonen on Pertti Anttosen vanhempi veli.
Lähteet
Helsingin yliopiston folkloristiikan dosentit
Potentiometri
thumb|Yksikierrospotentiometri thumb|Yksikierroslankapotentiometri thumb|Liukupotentiometri
Potentiometri (puhek. ”potikka”) on elektroniikassa kolminapainen säätövastus, jota voidaan käyttää myös jännitteenjakajana. Potentiometrin keskeinen ominaisuus on portaaton säädettävyys. Vastaava portaittain säädettävä laite on nimeltään askelvaimennin. Koska potentiometri on kalliimpi ja työläämpi valmistaa kuin askelvaimennin, jälkimmäistä usein käytetään pienempää säätötarkkuutta vaativissa kohteissa.
Potentiometri on tyypillisesti manuaalisesti ohjattava. Potentiometriä, jota säädetään ruuvimeisselillä, kutsutaan trimmeripotentiometriksi. Automaattiohjauksella toimivia potentiometrejä käytetään transduktoreina muun muassa joystickeissä.
Yleisessä potentiometrimallissa on hevosenkengän muotoinen vastuspinta tai vastuslangasta tehty käämi, jonka kumpaankin päähän on kytketty liitosnasta. Tällaisessa potentiometrissä on myös akseli, johon on kytketty liukukosketin: akselia kääntämällä liukukoskettimella saadaan väliulosotto vastuspinnasta. Liukukosketin on yhdistetty potentiometrin keskimmäiseen liittimeen.
Potentiometrejä valmistetaan eri tehonkestoisina, yksi- tai monikierroksisina ja monenmuotoisena. Tehonkestoon vaikuttavat pääasiassa vastuksen materiaali ja jonkin verran myös potentiometrin fyysinen koko. Eräissä potentiometrimalleissa on myös kytkin, joka voi vaikkapa kytkeä laitteen virran päälle, esimerkiksi äänenvoimakkuuden säätimen yhteydessä.
Lineaarinen ja logaritminen potentiometri
Potentiometrejä on lineaarisia ja logaritmisia. Lineaarisella potentiometrillä signaalin voimakkuus muuttuu suoraan asetetun asennon suhteessa, logaritmisella taas signaalin voimakkuus muuttuu aina jyrkemmin, mitä pidemmälle säädintä käännetään. Muun muassa äänenvoimakkuuden säätiminä käytetään logaritmista potentiometriä, koska äänenvoimakkuus aistitaan logaritmisesti. Logaritmisella potentiometrillä tietyn suuruista akselin kiertoa vastaa signaalin voimakkuuden kasvu aina yhtä monella desibelillä. Logaritminen potentiometri merkitään nykyään yleensä A-kirjaimella, lineaarinen taas B-kirjaimella, mutta näihin ei voi varmuudella luottaa, koska merkintätapaa on historian saatossa muutettu. Logaritmisessa potentiometrissä on usein käytössä merkintä "LOG" ja lineaarisessa "LIN".
Potentiometrin käyttötapoja ja -kohteita
Potentiometriä voidaan käyttää jännitteenjakajana, kun vastuksen yläpäähän tuodaan signaali tai jännitetaso ja alapäähän maataso (nolla). Tällöin liukua kääntämällä keskimmäiseen nastaan voidaan säätää mikä tahansa jännitteen tai signaalin taso yläpään ja maan väliltä.
Potentiometriä voidaan käyttää myös säätövastuksena. Potentiometrin nimellisarvo on sen vastusosan resistanssi. Liukua käännettäessä keskinastan ja kumman tahansa päätynastan välinen vastusarvo muuttuu nollan ja nimellisarvon välillä.
Potentiometrejä käytetään esimerkiksi radioiden äänenvoimakkuuden säätiminä ja balanssisäätiminä. Stereolaitteiden äänenvoimakkuussäätiminä voidaan käyttää stereopotentiometrejä, joissa molemmille kanaville on oma vastuksensa. Molempien kanavien liu'ut ovat sähköisesti erillisiä mutta yleensä mekaanisesti kytkettyinä samalle akselille, jolloin kummankin kanavan äänenvoimakkuus säätyy samalla säätönupilla.
Hyvälaatuisia potentiometrejä käytetään myös asentoantureina (usein muovin ja langan hybridirakenne ja öljytäyte), esimerkiksi wah-wah efektipedaalissa tai joystickissa.
614px|center|thumb|Esimerkkejä potentiometrin käytöstä
Kulmakunta (lehti)
Kulmakunta oli vuodesta 1981 säännöllisesti ilmestynyt sitoutumaton kaupunkilehti Turussa ja Kaarinassa. Lehti ilmestyi keskiviikkoisin ja se jaettiin viikoittain Itä-Turussa ja Littoisissa. Lehden levikki vaihteli jakelualueesta riippuen 22 000–32 000 kappaleen välillä. Kulmakuntaa oli saatavilla myös useista jakelupisteistä, muun muassa Turun pääkirjastosta. Lehden viimeisin päätoimittaja oli Lauri Simola.
Lehteä julkaiseva yhtiö jätti konkurssihakemuksen syyskuussa 2015. Yhtiön mukaan lehden taloutta vaivasi mainostulojen hiipuminen. Kulmakunnan viimeinen mumero julkaistiin 23.syyskuuta 2015.
Ennen Simolaa Kulmakunnan päätoimittaja ja omistaja oli Pekka Tauriainen, joka osti lehden 1991 ja luopui lehtityöstä 2012–2013 terveysongelmien takia.
Windows 95
Windows 95 (koodinimeltään Chicago) on 16/32-bittinen graafinen käyttöjärjestelmä, jonka Microsoft julkaisi 24. elokuuta 1995.
Windows 95:n seuraaja oli Windows 98, joka julkaistiin kesäkuussa 1998. Windows 95:n kehitysversio Codename Chicago poikkesi selvästi Windows 95:sta, sisältäen kolme erillistä valikkoa yhden Start-valikon sijaan.
Järjestelmä
Windows 95 oli ensimmäinen DOS-pohjainen Windows-versio, jota Microsoft markkinoi itsenäisenä käyttöjärjestelmänään. Kyseessä oli kuitenkin lähinnä markkinointitekninen muutos, jossa MS-DOSia ja Windowsia alettiin myydä yhtenä kokonaisuutena samassa paketissa. Käyttöjärjestelmä käynnistyi MS-DOSiin ja käynnisti perusasetuksilla automaattisesti graafisen käyttöliittymän. Tietokonetta sammutettaessa se myös palasi DOS-tilaan, mutta ruudulle jäi graafinen sammuta-ruutu, josta pääsi varhaisissa versiossa takaisin MS-DOSiin painamalla control-C. Graafisessa tilassa Windows käytti kuitenkin yhteensopivuuden salliessa 32-bittistä levykäsittelyä ohittaen MS-DOSin.
Windows 95:n sisälsi myös multimediaominaisuuksia, joita esitteli käyttöjärjestelmän mukaan paketoitu Weezerin musiikkivideo "Buddy Holly" ja Edie Brickellin "Good Times". Windowsin käynnistysäänen (The Microsoft Sound) sävelsi Macintosh-tietokoneella Brian Eno.
Windows 95:n julkaisu tehtiin valtavan mainoshumun säestämänä 2 500 lehtimiehen läsnä ollessa. Microsoft käytti mainoskampanjassaan Rolling Stonesin kappaletta "Start Me Up", josta se maksoi arvioiden mukaan 8–14 miljoonaa dollaria. Apple käynnisti vastakampanjan, jossa se vinoili Microsoftille mainoslauseella "C:\ONGRTLNS.W95" Microsoft käytti noin 300 miljoonaa dollaria Windows 95:n markkinointiin.
Windows 95:ssa on virhe, jonka vuoksi se kaatui oltuaan käynnissä 49,7 vuorokautta. Tosin käyttöjärjestelmän suhteellisen epävakauden vuoksi ongelmaan ei kiinnitetty huomiota ennen kuin vasta vuonna 1999.
Elinkaari
Windows 95:n tuki päättyi lopullisesti 31. joulukuuta 2001.
Oikeuskiista
Oikeuskiistassa Caldera väitti Microsoftin toimittaneen MS-DOS 7.0:n Windows 95:n mukana estääkseen kilpailevaa DR-DOS:ia korvaamasta MS-DOS:ia. Microsoft kiisti tämän, mutta Caldera julkisesti esitteli Windows 95:tä DR-DOS:lla.
Sylki
Sylki on suussa sylkirauhasista erittyvää nestettä, joka huuhtelee suuta, tekee ruoan liukkaaksi ja hillitsee bakteerien kasvua. Ihmisellä sylkeä erittyy tavallisesti puolesta litrasta yhteen litraan vuorokaudessa.
Koostumus
Sylki sisältää veden lisäksi erilaisia epäorgaanisia suoloja, kuten kalsiumia, fosfaattia, fluoria ja bikarbonaattia, pieniä määriä proteiinia sekä hiukan lipidejä eli rasva-aineita. Etenkin märehtijöillä on syljessään paljon ureaa, jota märehtijöiden etumahoissa olevat mikrobit voivat käyttää proteiinien muodostukseen. Joillakin lajeilla, kuten vasikalla, on syljessään myös lipaasia. Lihansyöjillä ei erity lainkaan tärkkelystä pilkkovaa sylkiamylaasia.
Sylkeä on kahdenlaista: seroosia ja mukoosia sylkeä. Seroosi sylki on vetisempää kuin mukoosi sylki ja siinä on myös vähemmän musiineja. Seroosi sylki sisältää hiilihydraatteja pilkkovaa sylkiamylaasia, jota ei esiinny mukoosissa syljessä. Sylkiamylaasin vaikutus on melko vähäinen, koska ruoka viipyy yleensä vain hetken suussa ja mahalaukkuun joutuessaan mahan suolahappo tekee amylaasin tehottomaksi. Seroosia sylkeä erittävät parilliset suuret sylkirauhaset; korvasylkirauhanen, leuanalussylkirauhanen ja kielenalussylkirauhanen.
Mukoosi sylki on limaista sylkeä, joka ei sisällä amylaasia, mutta siinä on musiineja, joka liukastaa ruokapaloja ja tekee mukoosin syljen tahmeaksi. Mukoosia sylkeä erittävät suuontelon limakalvossa ja sen alaisessa kerroksessa sijaitsevat pienet sylkirauhaset sekä leuanalussylkirauhanen ja kielenalussylkirauhanen.
Syljen tuotto
Aikuisen ihmisen sylkirauhaset tuottavat vuorokaudessa keskimäärin puolesta yhteen litraan sylkeä vuorokaudessa. Syljen eritys saavuttaa aikuisen tason 15 vuoden iässä, kun sylkirauhaset ovat kasvaneet täyteen mittaansa. Syljestä 90 prosenttia erittyy suurista sylkirauhasista, joita on kolme paria: korvasylkirauhaset, leuanalussylkirauhaset ja kielenalussylkirauhaset. Sylkeä erittyy myös pienistä sylkirauhasista, joita on kaikkialla ylähengitysteiden limakalvojen alueella, eniten suulaessa ja alahuulen sisäpinnalla.
Syljen eritystä säätelee autonominen hermosto siten, että parasympaattinen hermosto lisää seroosin syljen eritystä ja sympaattinen taas mukoosin syljen eritystä. Aivosillan ja ydinjatkeen alueella on syljenerityskeskus, johon vaikuttava haju-, maku- ja suun tuntoaistimukset.
Yöllä sylkeä erittävät lähinnä vain pienet sylkirauhaset, minkä johdosta suu voi aamulla tuntua kuivalta. Pureskelu lisää syljen eritystä. Usein jopa ruoan ajatteleminen voi aiheuttaa syljen erityksen.
Tehtävät
Sylki hajottaa ruuan mukana suuhun tulleita haitallisia bakteereita ja viruksia sekä estää niiden ja muiden taudinaiheuttajien pääsyn elimistöön. Päivittäin ihmisen sylki huuhtelee suusta ja hampaiden pinnoilta ruoansulatuskanavaan 2–4 grammaa mikrobeja.
Sylki vastustaa happohyökkäyksiä ja sitä kautta estää hampaiden reikiintymistä. Syljen ainesosat kuten fluori, kalsium, fosfaatti ja erilaiset antimikrobitekijät nopeuttavat hiilihydraattien ja bakteerien poistumista suusta, estävät pH:n laskua, lyhentävät syljen happoaikaa ja korjaavat alkavia kariesvaurioita. Sylki pystyy normaalisti estämään happohyökkäysten kiillettä tuhoavan vaikutuksen jos aterioita syödään riittävän harvakseltaan, enintään 4–6 kertaa vuorokaudessa.
Syljentuotannon häiriöt
Syljentuotantoa voivat heikentää ja suuta kuivattaa sylkirauhasten toiminnanhäiriöt ja sairaudet sekä monet lääkkeet pitkään käytettyinä.
Käyttö diagnostisena nesteenä
Sylkeä voidaan kerätä diagnostisiin määrityksiin. Syljestä voidaan mitata esimerkiksi rasvaliukoisten hormonien ja lääkeaineiden pitoisuuksia sekä seurata suun infektiosairauksia tai muita sairauksia tai fysiologisia tapahtumia kuten reumataudit, kystinen fibroosi, sarkoidoosi, diabetes, haimatulehdus, verenpainetauti, immuunipuutostilat ja ovulaation ajankohdan määritys.
Arthur af Hällström
Nils Arthur Gabriel af Hällström (6. joulukuuta 1867 Lempäälä – 20. tammikuuta 1933 Tampere) oli suomalainen arkkitehti.
Opinnot ja työura
Af Hällström valmistui rakennusmestariksi Tampereen teollisuuskoulun rakennus- ja myllyosastolta 1888. Hän teki valtion stipendin turvin useampivuotisen opintomatkan Saksaan ja Itävälta-Unkariin ja suoritti arkkitehtitutkinnon Budapestissa 1894. Opintojensa jälkeen, vuonna 1895, hän perusti rakennustoimiston Tampereelle. Toimisto sijaitsi aluksi Selinin talossa. Vuodenvaihteessa 1896–1897 se muutti vastavalmistuneeseen Hällströmin palatsiin, joka sijaitsi Hämeenkatu 10:ssä. Af Hällström suunnitteli talon itse, ja se oli hänen piirtämistään rakennuksista merkittävin. Palatsi tuhoutui vuoden 1918 sodassa.
Af Hällström toimi myös tehtailijana. Hän kuului konepaja Sommers, af Hällström & Waldensin sekä panimoyritys Pyynikki Oy:n perustajajäseniin. Lisäksi hän oli mukana perustamassa Tampereen Osake-Pankkia. Af Hällström oli Tampereella useissa kunnallisissa luottamustehtävissä muun muassa rahatoimikamarin ja useiden kunnallisten lautakuntien jäsenenä. Hän toimi myös kymmenisen vuotta kaupungin kiinteistöjen ja irtaimistojen arviomiehenä.
Suunnittelutyöt Tampereella
pienoiskuva|Arthur af Hällströmin suunnittelema rakennus [[Laukontorin laidalla.]]
Af Hällströmin Tampereelle piirtämät rakennukset edustivat pääasiassa uusrenessanssia. Tampereen arkkitehtuuria tutkineen Paula Kivisen mukaan Satakunnankatu 21:een vuonna 1902 tehty liike- ja asuintalo oli af Hällströmin töistä jugendhenkisin. Rakennus on purettu.
Perhe
Arthur af Hällström kuului af Hällströmin sukuun. Hän oli Kukkolan kartanon omistajien Gustav Wilhelm af Hällströmin (1833–1922) ja Josefina Sofia af Hällströmin (o.s. Faller, 1832–1902) poika. Hänen veljiään olivat lääketieteen lisensiaatti Ernst af Hällström (1863–1931) ja maanmittausinsinööri Gunnar af Hällström (1874–1920).
Af Hällström solmi avioliiton serkkunsa Natalia Lovisa Karstenin (1875–1951) kanssa. Heille syntyi kaksi poikaa, Raoul ja Roland.
Iliševon piiri
Ilešin piirin pinta-ala on 1 974 km². Piirin asukasluku on noin 34 000 ja asukastiheys 18 asukasta/km². Väestöstä valtaosan muodostavat baškiirit (81%) ja tataarit (11%).
Jaime I (1914)
Jaime I oli Espanjan laivaston vuonna 1914 vesillelaskettu España-luokan taistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalin telakalta Ferrolista, missä köli laskettiin 5. helmikuuta 1912. Alus laskettiin vesille 21. syyskuuta 1914 ja se otettiin palvelukseen 20. joulukuuta 1921.
Palvelus
Alus muodosti sisaralustensa kanssa Espanjan laivaston 1. laivueen. 1920-luvun alkupuoliskon alus tuki riffisodassa Marokossa taistelevia maavoimia. Alus vaurioitui rannikkopatterien tulessa vuonna 1924.
Espanjan sisällissodassa alus kuului tasavaltalaisten laivastoon. Alus vaurioitui 13. elokuuta 1936 Malagassa ilmahyökkäyksessä, jolloin keulan läpäissyt pommi aiheutti vähäisiä vaurioita. Alus joutui uudelleen ilmahyökkäykseen 21. toukokuuta 1937 ollessaan Cartagenassa telakalla. Alukseen osui kolme pommia, jotka kuitenkin aiheuttivat vain vähäisiä vaurioita. Alus tuhoutui 17. kesäkuuta Cartagenassa sisäisessä räjähdyksessä, joka aiheutti tulipalon. Alus palautettiin kelluvaksi, mutta se todettiin myöhemmin korjauskelvottomaksi. Alus poistettiin alusluettelosta 3. heinäkuuta 1939 ja romutettiin vuonna 1941.
Vuonna 1940 aluksen kaikki tykit oli siirretty maihin. Etu- ja takakannen kaksoistornit sijoitettiin Gibraltarinsalmen rannikkopattereiksi D9 ja D10 El Vigiaan ja Casqueteliin lähelle Tarifaa. Patterit hylättiin vuonna 1985. Aluksen loput tykit sijoitettiin yksittäin eri linnakkeisiin.
Hopeamalawintonkija
Hopeamalawintonkija (Lethrinops argenteus) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Ernst Ahl kuvasi lajin tieteelle vuonna 1926.
Koko ja ulkonäkö
Hopeamalawintonkijan suurin tavattu pituus on 19 senttimetriä.
Elinympäristö ja levinneisyys
Laji elää makeissa, trooppisissa vesissä. Hopeamalawintonkijaa on tavattu Malawista, jossa se elää kotoperäisenä Njassajärvessä. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
Vesa Petäjä
Vesa Petäjä (s. 15. lokakuuta 1985 Espoo) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Kaudella 2018–2019 hän valmensi ensin Pelicansin A-nuoria, mutta siirtyi loppukaudesta vuonna 2019 Mestis-joukkue Heinolan Peliittojen päävalmentajaksi. Petäjä on myös pelannut itsekin jääkiekkoa, mutta hän lopetti pelaamisen vuonna 2004.
Petäjä on toiminut kaudesta 2021–2022 lähtien jääkiekon SM-liigassa pelaavan Turun Palloseuran videovalmentajana.
NR-30
thumb|250px|Nudelman-Rihter NR-30 NR-30 oli neuvostoliittolainen monissa Neuvostoliiton ja Varsovan liiton lentokoneissa käytetty konetykki. Sen suunnittelijat olivat Aleksandr Emmanuilovitš Nudelman ja Aron Abramovitš Rihter ja se otettiin käyttöön vuonna 1954.
NR-30 tykkiä käytettiin MiG-19 -koneessa, joissakin MiG-21 malleissa, Suhoi Su-7 -koneessa ja Suhoi Su-17 -koneessa. Se oli käytössä myös Shenyang J-6 -koneessa, joka oli Kiinan kansantasavallan kopio MiG-19:stä. Kiinalaiset valmistivat myös omaa versiotaan, Type-30, joka oli ominaisuuksiltaan hiukan erilainen, mutta käytännössä toiminnaltaan samanlainen kuin NR-30.
Tykkiä saatettiin käyttää myös Almaz-sarjan sotilasavaruusasemissa.
Jungarin taru
Jungarin taru on Zachris Topeliuksen kirjoittama pienoisromaani. Se ilmestyi kirjasarjan Talvi-iltain tarinoita kolmannen osan ensimmäisenä niteenä vuonna 1896. Kirjan suomensi Helmi Setälä (G. W. Edlund 1897) ja Ilmari Jäämaa Topeliuksen Koottuihin teoksiin, osa 6 (WSOY 1929).
Tarina on yksi tekijänsä harvinaisia suomennettuja kauhukertomuksia, pitkälti kummitustarina. Se sijoittuu 1200–1500-luvuille eli Birger Jarlin ja Kustaa Vaasan kausien väliin. Tarinassa vilahtaa tai esiintyy laajemminkin historiallisia henkilöitä: Suomen herttua Bengt Birgerinpoika, Nils Grabbe, Hemming Gadh ja Arvid Kurki.
Viimeisessä osassa puhutaan jo uskonpuhdistuksesta ja Martti Skytten nimi vilahtaa Turun piispana.
Tarina kertoo Jungarin suvusta jota seuraa kirkonkirous; sen kantaäiti oli Folkunga-sukuun kuulunut luostarista karannut prinsessa Jutta, joka kuoli ukkosmyrskyssä synnyttäessään aviottoman pojan; kaikki papit kieltäytyivät kastamasta lasta ja lopulta hän kastoi itse itsensä lähteessä jonka Lapin noita oli luonut hänen äitiään varten erääseen metsään; lähde sai nimen Jungarin lähde ja se onkin olennainen tekijä tarinassa; lähde esimerkiksi kuivuu kun sukua kohtaa suurempi onnettomuus.
Samoin suvun jäsenille näyttäytyi ajoittain merkillinen naispuolinen kummitus, jonka alkuperäisen lähteen luonut Lapinnoita Sam loi prinsessan puvun riekaleesta. Kummitus esiintyy valkeaan hopeavöiseen mekkoon puetun pikkutytön hahmossa. Kummitus yleensä esitti ennustuksensa laulun muodossa; joskus se auttoi mutta useimmin ennusti pahaa. Toinen kummitustekijä oli Bo-herran toinen vaimo, Ursula-rouva, joka harjoitti salatieteitä ja piti hallussaan vihreätä hohtavaa kiveä, jonka sanottiin olleen se kivi kuningas Salomon sormuksessa jolla tämä hallitsi pimeyden henkiä; kivi on myös tärkeä tekijä suvun vaiheissa.
Sukuviha on tämän suvun vitsaus ja aina viimeiseen polveen kaksi veljestä tappaa toinen toisensa; samoin ukkonen kulkee heidän päänsä päällä missä he menevätkin.
Bo-herrasta sanottiin että hänen kanssaan tavallinen kansa saattoi puhua kirkkaan taivaan alla mutta Sten oli armoton rosvo. Ursula-rouva räjäytti Jungarin linnan ilmaan kun tanskalaiset tunkeutuivat sinne, Leton polttivat rosvot.
Ylimalkaan molemmat veljekset olivat tyypillisiä keskiajan aatelisia jotka käyttivät häikäilemättä väärin etuoikeuksiaan.
Sten-herralla ei ollut vaimoa, vain naispalvelija Marjaana sai toimia jalkavaimona ja synnytti isännälleen yhden pojan, jota tarinan mittaan kutsutaan nimellä 'Kukonpoika.
Bo-herrastakin kertoo hänen oma poikansa Birger että isä oli hirtättänyt palvelijan vain siksi että tämä toi vettä tavallisesta kaivosta eikä kaukana olevasta Jungarin lähteestä.
Monen vaiheen jälkeen suvun kolmesta viimeisestä jäsenestä kaksi, nuoret Birger ja Beata, päätyvät piispa Arvid Kurjen pakomatkalle ja hukkuvat piispan seurueen mukana Pohjanlahdella.
Viimeinen suvun jäsen, päähenkilön mukana huovina kulkenut edellisen polven nuoremman veljen avioton poika Knuutti Steninpoika, Kukonpoika, kuolee erään rosvon ampumaan nuoleen; hänet haudataan kuivuneen Jungarin lähteen pohjaan eikä hautaa merkitä.
Lagitupu Tuilimu
Lagitupu Tuilimu on tuvalulainen poliitikko.
Tuilimu toimi Tuvalun pääministerinä Ionatana Ionatanan kuoltua (8. joulukuuta 2000) kunnes parlamentti valitsi Faimalaga Lukan uudeksi pääministeriksi 24. helmikuuta 2001. Tuilimu on toiminut myös Tuvalun talousministerinä.
Kiikun kaakun
Kiikun kaakun on Jope Ruonansuun kuudes albumi. Ruonansuu osallistui MTV3:n Syksyn sävel -kilpailuun albumin kappaleella ”Essayahh”.
Albumin CD-versiossa on toiseksi viimeisen raidan Jätkän tekno (homelite mix) ja viimeisen raidan Karpolla on asiaa välille laitettu noin puolen tunnin pituinen väli. Mutta albumin C-kasetti -versiossa sen sijaan raitojen välissä on "normaali" muutaman sekunnin välinen tauko.
Nieleminen
Nieleminen perustuu moniosaiseen heijasteeseen, jota säätelee ydinjatkeessa ja aivosillan alaosassa sijaitseva nielemiskeskus. Nieleminen kuuluu osittain tahdonalaisiin täyttöheijasteisiin. Nielemisen ensimmäinen osa on tahdonalaista, jolloin ruokapalaa liikutetaan suussa poskien, huulien ja kielen avulla kohti nielua.
Ruokapalan aiheuttama paineärsyke kitakaarissa ja lakipurjeessa sijaitseviin painereseptoreihin käynnistää nielemisen automaattisen osan. Painereseptoreista kulkee viesti nielemiskeskukseen, josta lähtee supistumiskäsky kurkunpään, nielun ja ruokatorven lihaksille. Tällöin peristalttiset aallot kuljettavat ruokapalan nielun läpi ruokatorveen ja sieltä mahansuun kautta mahalaukkuun. Nieltäessä pehmeä suulaki nousee ylös sulkien ruokapalalta tien nenänieluun. Kurkunpäässä kurkunkansi laskeutuu ja muu kurkunpää nousee sitä vasten, jolloin ruokapala ei pääse kulkeutumaan henkitorveen. Taskuhuulet ja äänihuulet sulkeutuvat ja sulkevat näin kokonaan kurkunpään. Nielemisen ajaksi hengitys pysähtyy.
Alhambra (lautapeli)
Alhambra on laattojen asetteluun perustuva lautapeli. Pelin on suunnitellut Dirk Henn ja vuonna 2003 sen julkaisivat Überplay ja Queen Games. Alhambra on arabiteemainen uudelleenjulkaisu vuonna 1998 julkaistusta pelistä Stimmt So!, joka vuorostaan oli uudelleenjulkaisu mafiateemaisesta, vuonna 1992 julkaistusta lautapelistä Al Capone.
Vuonna 2003 Alhambra sai Spiel des Jahres, As d'Or ja Essen Feather -palkinnot ja sijoittui toiseksi Deutscher Spiele Preis -listalla. Se on myös Suomen vuoden aikuistenpeli 2005.
Pelin kulku
Pelaajat rakentavat ostamistaan laatoista itselleen Alhambran, palatsin. Peli etenee vuoroissa, vuorollaan pelaaja voi joko ottaa itselleen rahaa, ostaa laatan tai järjestellä jo ostamiaan laattoja. Pelilaudalle asetetaan neljä rahakorttia ja neljä laattaa, joista pelaajat voivat valita. Kortin tai laatan siirtyessä pelaajan haltuun pelilaudalle nostetaan esille uusi, satunnainen kortti tai laatta.
Ostaminen
Pelilaudalle asetetut laatat ovat erivärisiä palatsin rakennuspaloja. Paloja on esillä kerrallaan neljä kappaletta, joista kukin on ostettavissa oman värisellä rahakortilla. Laatat arvotaan laudalle, joten tietyn värisellä rahalla saattaa saada minkä värisiä laattoja tahansa.
Pistelasku
Alhambrassa lasketaan pisteet kolmasti. Kaksi ensimmäistä pistelaskua ovat satunnaisia, kolmas suoritetaan pelin lopussa. Jokaisella pisteytyskerralla pelaajat saavat pisteitä paitsi palatsin muurin pituudesta myös tietyn väristen laattojen hallinnasta. Pelaaja, jolla on eniten tietyn värisiä laattoja, saa eniten pisteitä, samoin toiseksi ja kolmanneksi eniten samaa väriä hallitsevat. Värejä on kuutta erilaista, harvinaisempien värien ollessa yleisiä värejä arvokkaampia.
Lisäosat
Peliin on saatavilla muutamia lisäosia, jotka muuttavat vuorojärjestystä, lisäävät erikoislaattoja tai -rahakortteja, sijoittavat asukkaita palatsiin tai vaikuttavat pistelaskuun. Pelistä on tehty myös korttipelimuunnelma, Die Gärten der Alhambra.
Christophe Pélissier
Christophe Pélissier (s. 5. lokakuuta 1965) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Lokakuusta 2022 lähtien hän on toiminut AJ Auxerren päävalmentajana.
Ura
Pélissierin pelaajaura kului Ranskan alasarjoissa US Revelin, AS Muretin ja FA Carcassonen riveissä. Hän lopetti pitkän pelaajauransa vuonna 2000 ja siirtyi valmennustehtäviin Revelin joukkueeseen. Hän luotsasi joukkuetta Ranskan kuudenneksi korkeimmalla sarjatasolla, josta joukkue nousi kausiksi 2001/02 ja 2003/04 sarjaporrasta korkeammalle.
Kaudeksi 2006/07 Pélissier siirtyi AS Muret'n peräsimeen ja yhden kauden jälkeen jatkoi uraansa Luzenacissa. Pélissier luotsasi seuran kaudella 2008/09 CFA2:n mestaruuteen ja joukkue nousi Nationaliin, jossa vakiinnutti paikkansa Pélissierin alaisuudessa. Kaudella 2013/14 Luzenac sijoittui sensaatiomaisesti Nationalissa toiseksi ja nousi Ligue 2:een. Joukkueen nousu kariutui kuitenkin taloudellisten syiden vuoksi ja Luzenacilta evättiin sarjapaikka. Joukkue joutui vapauttamaan pelaajansa ja myös valmentaja Pélissierin, ja aloittamaan uudelleen maan seitsemänneltä sarjatasolta.
Lokakuun lopulla 2022 Pélissieristä tuli AJ Auxerren päävalmentaja.
Windows 2000
Windows 2000 (joskus myös Win2k) on 32-bittinen yrityskäyttöön suunnattu graafinen käyttöjärjestelmä. Microsoft julkisti Windows 2000:n 17. helmikuuta 2000.
Windows 2000 -käyttöjärjestelmän Professional-versio suunniteltiin ensisijaisesti yritysten työasemakäyttöön. Versiot Server, Advanced Server ja Datacenter Server on tarkoitettu käytettäviksi palvelimina toimivissa tietokoneissa. Microsoft on julkaissut Windows 2000-käyttöjärjestelmään neljä päivityspakettia, joista uusin on 26. kesäkuuta 2003 julkaistu SP4 (Service Pack 4).
Windows 2000:n extended-tuki päättyi 13. heinäkuuta 2010. Tietoturvapäivitykset ja Microsoftin maksullinen tuki ovat loppuneet.
Windows 2000:n työasemaversion seuraaja on Windows XP. Palvelinversion seuraaja on Windows Server 2003.
Laitteistovaatimukset
a Server-versio vaatii vähintään 128 MB muistia. b Server-versio vaatii vähintään 2 GB kiintolevytilaa.
Diane Venora
Diane Venora (s. 10. elokuuta 1952 Hartford, Connecticut) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Venora oli Golden Globe -ehdokkaana vuonna 1989. Hän on ollut naimisissa Andrzej Bartkowiakin kanssa, mutta he ovat eronneet.
Loukinainen
Loukinainen on yksi Liedon kaupunginosa. Loukinainen sijaitsee lounaassa kaupungin keskustasta päin. Loukinaisissa on alakoulu, Neste-huoltoasema, Liedon paloasema, liikuntakeskus Kaisakki ja K-Market. Kasvava Avanti-teollisuusalue sijaitsee Loukinaisten Tuulissuolla. Teollisuusalueella on Broadway-ravintola. Loukinaisissa ei ole taajaman liikennemerkkejä. Loukinaisten alueen postinumero on 21410 Vanhalinna.
Dmitri Jarošenko
Dmitri Vladimirovitš Jarošenko (, s. 4. marraskuuta 1976 Makarov, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen ampumahiihtäjä.
Jarošenko on voittanut urallaan kaksi maailmanmestaruutta, vuosien 2007 ja 2008 miesten viestit. Lisäksi hän voitti pronssia vuoden 2008 sekaviestissä. Henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui 2007 takaa-ajokilpailussa kahdeksanneksi. Seuraavana vuonna hän oli takaa-ajossa neljäs, yhteislähdössä kuudes, sprintissä kymmenes ja normaalimatkalla yhdestoista.
Maailmancupissa Jarošenko on voittanut yhden osakilpailun, Hochfilzenin sprintin 7. joulukuuta 2007. Lisäksi hän on ollut seitsemän kertaa toinen ja kaksi kertaa kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän on sijoittunut viidenneksi kaudella 2006–2007 ja toiseksi kaudella 2007–2008. Lisäksi hän voitti Euroopan-cupin kiertueen kaudella 2005–2006.
Jarošenko on harrastanut ampumahiihtoa 11-vuotiaasta lähtien. Hän asuu Novosibirskissä.
Helmikuussa 2009 Kansainvälinen ampumahiihtoliitto IBU kertoi Jarošenkon ja kahden muun venäläisen huippuampumahiihtäjän jääneen kiinni dopingista kauden ensimmäisessä maailmancup-kilpailussa Östersundissa. Heidän suorituksensa maailmancup-kaudelta 2008–2009 hylättiin ja he saivat kahden vuoden kilpailukiellon.
Ove Andersen
Ove Andersen (22. elokuuta 1899 Kymi Kymi – 13. tammikuuta 1967 Lahti) oli suomalainen estejuoksija ja olympiamitalisti.
Henkilöhistoria
Andersenin vanhemmat olivat norjalaistaustaiset sahanomistaja, johtaja Martin Andersen ja Fanny Mury ja puoliso Kerttu Elina Kärkkäinen. Hän tuli ylioppilaaksi Loviisan yhteiskoulusta 1920 ja valmistui metsänhoitajaksi 1925. Valmistuttuaan hän aloitti työuransa Lahdessa Niemen sahan palaveluksessa.
Samana vuonna 1925 Andersen teki läpimurron 5 000 metrillä voittaen kansainvälisiä kilpailuja mm. Unkarissa ja Saksassa. Hän oli urheilu-uransa alussa perustamassa kotikaupunkiinsa Lahteen uutta seuraa Lahden Urheilijat, jonka jäsen hän oli Suomessa urheilu-uransa aikana. Andersen siirtyi seuraavana vuonna 1926 Yhdysvaltoihin New Yorkiin ja kilpaili suomalaistaustaisessa Finnish-American Athletic Club (FAAC) -seurassa. Hän sijoittui kolmanneksi Yhdysvaltain mestaruuskisojen 6 mailin juoksussa. Seuraavana talvena 1927 hän osallistui menestyksellisesti Yhdysvaltain sisäratakisoihin. Keväällä 1927 hän palasi Suomeen yhdessä Ville Ritolan kanssa valmistautuakseen Amsterdamin olympialaisten suomalaiskarsintoihin. Karsinnoista selvittyään Andersen osallistui olympialaisten 3000 metrin estejuoksuun saavuttaen pronssimitalin maanmiestensä Toivo Loukolan ja Paavo Nurmen jäljessä. Sen jälkeen hän palasi uudelleen Yhdysvaltoihin kilpaillen vielä aktiivisti seuraavana kesäkautena eri puolilla Yhdysvaltoja. Sen jälkeen Andersenin oma urheilu-ura hiipui, ja hän siirtyi Suomeen kesällä 1931. Andersen toimi kesällä 1932 Suomen olympiajoukkueen hierojana Los Angelesin kisoissa. Andersen kuului seitsenhenkiseen suomalaisyleisurheilijoiden ryhmään, joka olympialaisten jälkeen kilpaili vielä Japanissa. Hänen roolinsa kielitaitoisena oli toimia myös suomalaisryhmän puheiden pitäjänä.
Andersen siirtyi 1930-luvun alkupuolella Suomesta Eurooppaan hieman kilpaillen, mutta siirtyen enemmän valmennustehtäviin. ensin Sveitsiin ja sen jälkeen Italiaan. Hän toimi Napolissa yliopiston yleisurheiluvalmentajana 1933-1937. Sen jälkeen hän palasi Niemen Sahan palvelukseen vuosiksi 1937-1943. Talvisodassa aliupseerikoulutuksen saanut Andersen toimi toimistoupseerina ja jatkosodassa kuljetuspäällikkönä.
Mikael Agricolan päivä
thumb|right|175px|Mikael Agricola [[Albert Edelfeltin piirtämänä.]]
Mikael Agricolan päivää ja suomen kielen päivää vietetään Suomessa 9. huhtikuuta. Kyseessä on vakiintunut liputuspäivä. Päivää vietetään Mikael Agricolan kuolinpäivänä, vaikka yleensä henkilön kunniaksi liputetaan tämän syntymäpäivänä. Syynä tähän on se, että Agricolan tarkka syntymäaika ei ole tiedossa. Mikael Agricolan päivä tuli kalenteriin vuonna 1960, ja vuodesta 1980 lähtien se on merkitty myös liputuspäiväksi, jollaiseksi se olikin jo vakiintunut. Vuonna 1978 Agricolan päivä sai lisämääreen suomen kielen päivä. Agricola loi suomen kirjakielen muun muassa kirjoittamalla Abckirian (1543) ja suomentamalla Uuden testamentin (Se Wsi Testamenti, 1548).
9. huhtikuuta on myös Kalevalan koonneen Elias Lönnrotin syntymäpäivä.
Agricolan kunniaksi kehitettiin vuonna 2014 Agricola-leivos, joka julkistettiin Agricolan päivänä 2014. Leivoksen suunnittelukilpailun järjesti Suomen Pipliaseura.
Katalin Bársony
Katalin Bársony (s. 1982 Budapest, Unkari ) on romanitaustainen unkarilainen elokuvaohjaaja, sosiologi ja romaniaktivisti. Bársony toimii media-alalla toimivan Romedia Foundation -säätiön sekä BAXT Films -elokuvayhtiön johtajana ja on elokuvakuraattorina RomArchive-projektissa. Bársony on valmistunut viestinnän ja käyttäytymistieteiden tohtoriksi Corvinus-yliopistosta Budapestistä ja on Miegunyah-stipendiaatti Melbournen yliopiston Victorian College of the Artsissa. Bársony tunnetaan erityisesti dokumenttielokuvasarjastaan Mundi Romani - Maailma romanien silmin (Mundi Romani - the World through Roma Eyes), jota tehtiin 2007 - 2011, sekä dokumenttielokuvasta "How Far the Stars", joka kertoo jazzpianisti József Balázsin tarinan. Mundi Romani -sarja palkittiin UNESCO-palkinnolla kulttuurien lähentymisestä.
Vesireitti
Vesireitti tai järvireitti, reittivesi (erisnimen osana myös pelkästään reitti) termin maantieteellisessä merkityksessä on sellainen vesistön osa, joka muodostuu lyhyiden jokien, salmien tai kapeikkojen toisiinsa yhdistämistä järvistä. Usein kaksi tai useampiakin reittejä virtaa yhteiseen keskusjärveen, jonka vedet laskevat mereen yhteistä jokea pitkin.
Veneilyreitti
thumb|[[Vääksyn kanava.]] Reittivedet ovat olleet tärkeitä tavaran ja ihmisten kulkuteitä ennen maanteiden ja rautateiden käyttöönottoa, mikä on vaikuttanut myös asutuksen leviämissuuntiin. Nykyisinkin järvireitit tarjoavat veneilyyn ja melontaan sopivia kulkureittejä. Vesireitti (tai reitti erisnimen osana) tarkoittaakin myös laivareittiä eli vesiväylää, joka on laivoille kulkukelpoinen merimerkein viitoitettu väylä joissa, järvissä ja merissä. Laivareitti on vakituisesti laivaliikenteen käytössä. Veneilyreitti on laivareitin kaltainen, mutta tarkoitettu pienveneille. Reittivesistöt voivat toimia samalla myös laiva- tai veneilyreitteinä, mutta niitä voi olla myös reittiin kuulumattomissa vesistöissä, tai vastaavasti reittivesistössä kulkeva laivareitti voi kulultaan poiketa maantieteellisestä vesireitistä.
Päijänteen eteläosassa sijaitsevan Vääksyn nimi on suomennos ruotsin sanasta vägsjö, joka tarkoittaa reittivettä ja vesitietä.
Reittivesien ja latvavesien vertailua
Monet Suomen keskiosien järvet kuuluvat järvireitteihin, ja niitä on kaikissa kolmessa Järvi-Suomen suurimmassa vesistössä eli Vuoksen, Kymijoen ja Kokemäenjoen vesistössä, muutamia Oulujoen vesistössäkin. Vesistön valuma-alueella ylempänä olevat pienvedet, kuten lammet, pienjärvet ja purot ruokkivat jokien välityksellä alapuolellaan olevaa reittijärveä. Isoa keskusjärveä nimitetään myös selkävedeksi. Biologisesti Suomen reittivedet ovat yleensä karuja, rannoilta kovapohjaisia ja niiden vesi on kirkkaampaa kuin yläpuolisissa pienvesissä. Pienvedet taas ovat usein pehmeäpohjaisia ja humuspitoisia, ja niiden vesi on humuksen takia ruskeaa. Latvavesiä on myös savialueilla, jossa ravinteikas vesi tarjoaa kasvualustan rehevälle ranta- ja vesikasvillisuudelle.
Vesajärvi (Hämeenkyrö)
Vesajärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Vesijärven valuma-alueeseen. Järvi on antanut ympäröivälle kylälle nimensä.
Maantiede
Järven pinta-ala on 145 hehtaaria ja sen pituus on 2,5 kilometriä ja leveys 1,3 kilometriä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla Niemenlahdessa, josta saa alkunsa 650 metriä pitkä Niemenjoki, joka laskee Hirvonjärveen.
Järven rantaviiva on 8,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltoa. Niemenlahti, Levonlahti ja järven pohjoisosat ovat heinittyneet ja kasvamassa umpeen, jonka vuoksi Oksjoen ja Niemenjoen edustat on ruopattu parinsadan metrin matkalta auki. Järvellä on saarena vain yksi luoto.
Historiaa
Vuonna 1899 on jätetty hakemus saada laskea Vesajärven vedenpintaa.
MCGA
MCGA on IBM:n vuonna 1987 julkaisemien IBM PS/2 Model 30 ja 25 -mallien emolevylle integroitu näytönohjain.
MCGA:n näyttötilat tukivat kaikkia CGA:n tiloja sekä lisäksi 640×480 pikselin yksiväritilaa 60 Hz virkistystaajuudella (tekstitilan ollessa yhteensopiva 5151-näyttöjen kanssa) ja 320 × 200 256-väritilaa 70 Hz virkistystaajuudella.
MCGA julkaistiin ainoastaan PS/2-malleille, ja käytti 15-pinnistä D-shell -liitäntää. Tiettävästi yhtäkään MCGA-standardia tukevaa näytönohjainta ei valmistettu. Laitteiden valmistus lopetettiin vuonna 1992 eikä standardista valmistettu klooneja johtuen VGA-standardista, joka julkaistiin samanaikaisesti MCGA:n kanssa.
Stand Still Stay Silent
Stand Still Stay Silent on Ruotsissa syntyneen suomalaisen Minna Sundbergin vuonna 2013 aloittama, maaliskuuhun 2022 asti ilmestynyt verkkosarjakuva, joka sijoittuu post-apokalyptiseen tulevaisuuden Skandinaviaan. Sarjakuva julkaistaan englanniksi, ja sen ensimmäiset 323 sivua kokoava Indiegogo-joukkorahoitettu sarjakuva-albumi Stand Still Stay Silent Book 1 ilmestyi vuonna 2015. Joukkorahoituskampanja tuotti lähes 125 000 dollaria. Vuonna 2017 sarjan toisen albumin Kickstarter-joukkorahoituskampanja tuotti runsaat 250 000 dollaria, ja vuonna 2020 kolmas albumi sai runsaan 315 000 dollarin joukkorahoituksen.
Vuonna 2015 Stand Still Stay Silent voitti Reuben-palkinnon pitkä verkkosarjakuva -kategoriassa.
Sarjakuva alkaa prologilla, joka kertoo, miten ihmiset eri Pohjoismaissa pelastuivat pandemiasta. Varsinainen tarina sijoittuu kolme sukupolvea myöhempään aikaan. Se seuraa Pohjolan eri kansallisuuksista koottua pientä tutkimusretkikuntaa, joka lähtee Juutinrauman sillan yli pandemian 90 vuotta aiemmin autioittamaan Tanskaan. Takaumat kertovat terveysviranomaisten epätoivoisesta taistelusta nopeasti etenevää pandemiaa vastaan.
Sundberg on saanut tunnustusta erityisesti värien käytöstä ja kauniista maisemakuvista, jotka luovat terävän kontrastin raunioissa ja erämaissa vaaniville hirviöille. Tarinaa taustoittavat kartat avaavat Pohjoismaiden maantiedettä ja pandemian jälkeistä historiaa myös kansainvälisille lukijoille.
Sarjakuvan nimi, Stand Still, Stay Silent viittaa ”ensimmäiseen sääntöön”, joka neuvoo parhaan tavan selvitä kohtaamisesta hirviön kanssa. Pakoon juokseminen tai avun huutaminen ei kannata, paras vaihtoehto on toivoa, ettei hirviö huomaa.
Tsukemono
thumb|Tsukemono-annos.
Tsukemono on japanilainen kasvissäilyke, eräänlainen pikkelssi, joka on osa japanilaista perusruokavaliota. Sitä voidaan käyttää myös riisipallojen täytteenä. Tsukemono-kasvisten marinointiliemi voi olla suolalientä, soijakastiketta, misoa, etikkaa tai saken pohjasakkaa. Myös riisilesettä tai kuivaa suolaa voidaan käyttää. Inkivääristä makeassa etikkaliemessä tehdyn tsukemonon erikoisnimi on gari. Vaikka kurkku, kiinankaali, nauris, ume ja retikka ovat hyvin suosittuja tsukemonoon käytettäviä kasviksia, sitä voi tehdä lähes mistä tahansa kasviksesta.
Tsukemono on alun perin keksitty vihannesten säilömiseksi talven varalle, mutta nykyisin sitä syödään myös maun takia. Valmistustapa muistuttaa eurooppalaista hapankaalin tai suolakurkkujen valmistusta: kasvikset viipaloidaan ruukkuun tai tölkkiin, niiden väliin sirotellaan suolaa tai päälle kaadetaan marinointilientä ja päälle laitetaan paino, joka pitää kasvikset pinnan alla.
Annamari Ranki
Päivi Annamari Ranki (o.s. ja 1992– Ranki, aiemmin 1976– Ranki-Häyry ; s. 3. tammikuuta 1955 Helsinki) on suomalainen lääkäri, lääketieteen tohtori ja Helsingin yliopiston iho- ja sukupuolitautiopin professori.
Ranki tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1972. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa lääkäriksi (LL 1977) ja lääketieteen tohtoriksi (LKT 1978). Ranki-Häyryn englanninkielinen artikkeliväitöskirja (1978) oli otsikoitu T and B lymphocyte markers : subclass specificity of the ANAE marker compared to surface markers. Hän sai iho- ja sukupuolitautien erikoislääkärin pätevyyden 1983, ja ihotautien allergologian erikoislääkärin pätevyyden 2005. Hän oli kokeellisen dermatologian dosentti (1983–1989) ja sitten iho- ja sukupuolitautiopin dosentti (1989–1997).
Ranki toimi erikoislääkärinä Helsingin seudun yliopistollisen keskussairaalan (HYKS) Iho- ja sukupuolitautien klinikalla (1985–1992). Tänä aikana hän oli vieraileva tutkija Yhdysvalloissa vuosina 1985–1987 (LTCB National Cancer Institute, National Institutes of Health, Bethesda, Maryland; ja Dermatology Service, Memorial Sloan-Kettering Cancer Center, New York). Suomeen palattuaan hän toimi Suomen Akatemian nuorempana tutkijana (1988–1993), ja Helsingin yliopiston apulaisopettajana Iho- ja sukupuolitautien klinikalla (1991–1994) sekä Tampereen yliopiston virkaatekevänä apulaisprofessorina (1993–1994). Ennen Helsingin yliopiston professuuriaan ja siihen kytkeytyvää HYKS:in ylilääkärin asemaa (1997–), Ranki työskenteli Oulun yliopiston professorina ja Oulun yliopistosairaalan ylilääkärinä vuosina 1994–1996 sekä Tampereen yliopiston professorina ja Tampereen yliopistosairaalan ylilääkärinä 1996–1997.
Ranki on ollut naimisissa kahdesti. Hänen toinen puolisonsa on professori Kai Krohn (1992–).
Salli Saari
Saari valmistui ylioppilaaksi vuonna 1963 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1968. Hän valmistui lisensiaatiksi 1979 ja väitteli valtiotieteiden tohtoriksi 1981 Turun yliopistossa. Vuodesta 1984 Saari on ollut Helsingin yliopiston terveydenhuollon psykologian dosentti.
Vuodesta 1969 Saari työskenteli Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön (YTHS) psykologina. Hän oli YTHS:n valtuuskunnan jäsen 1969–1971 ja hallituksen jäsen 1973–1975 sekä työsuojelutoimikunnan puheenjohtaja 1986–1989. Vuosina 1982–1985 Saari oli Suomen Akatemian nuorempi tutkija.
Saari veti SPR:n psykologien suuronnettomuuksien valmiusryhmää vuodesta 1993 ja on toiminut kriisi- ja katastrofipsykologian asiantuntija-, koulutus- ja työnohjaustehtävissä vuodesta 1994.