cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sokrateen puolustuspuhe (Platon)
Ensimmäinen puhe
Sokrates aloittaa suoralla hyökkäyksellä sanomalla syyttäjiään valehtelijoiksi. Hän sanoo, että hän sen sijaan puhuu pelkästään totta.
Tämän jälkeen Sokrates käsittelee saamiaan syytteitä. Hän aloittaa niin sanotuista ”epämuodollisista syytteistä”, jotka hän muotoilee valalliseksi todistukseksi:
Sokrates viittaa myös Aristofaneen komediaan Pilvet, jossa Sokrates-niminen henkilöhahmo on pantu heilumaan kerskuen kävelevänsä pilvissä ja puhumaan päättömiä. Sokratesta syytettiin epäsuorasti myös siitä, että hän ottaisi maksua opetustoimestaan. Näin hänet yhdistettiin väärin perustein sofisteihin, jotka todellakin ottivat maksua palveluksistaan, päinvastoin kuin Sokrates.
Sokrates katsoo epämuodollisten syytteiden olevan paljon tärkeämpiä ja vaarallisempia, koska ne olivat saaneet alkunsa vuosia kestäneestä häneen kohdistuneesta juoruilusta ja epäoikeudenmukaisuudesta. Niiden kumoaminen on vaikeaa, koska kukaan varsinainen syyttäjä ei edusta hänestä liikkuvia juoruja. Näin näihin syytteisiin oli käytännössä mahdoton vastata. Sokrates sanoo, ettei hän ole se Pilvien Sokrates, joka on pantu puhumaan tyhjänpäiväisyyksiä. Hän ei myöskään ole koskaan vaatinut maksua palveluksistaan; hän ei ollut ammattimainen opettaja niin kuin Gorgias ja muut sofistit.
Siksi Sokrates aloitti ”pyhiinvaellusmatkan” löytääkseen oraakkelin vastauksen salatun merkityksen. Tähän matkaan kuului kolmen ryhmän, valtiomiesten, runoilijoiden ja käsityöläisten, kuulustelu. Hän sai selville, että poliitikot eivät tienneet paljoakaan, vaikka niin ajattelivat; että runoilijoiden runous perustui heidän itsensä ulkopuoliseen inspiraatioon, mutta he eivät todellisuudessa tienneet mitään siitä, mitä runoilivat, koska muut pystyivät selittämään heidän runojaan heitä itseään paremmin; ja että vaikka käsityöläiset olivatkin hyvin taitavia omassa työssään, se sai heidät kuvittelemaan, että heillä olisi tietoa kaikista muistakin asioista.
Tämän tutkimuksen harjoittaminen ja ihmisten kuulustelu sokraattista menetelmää käyttäen oli määrännyt hänen julkisen ja yksityisen elämäntapansa, ja laittanut hänet elämään köyhyydessä. Saamansa tulokset Sokrates oli tulkinnut niin, että tosi viisaus kuuluu jumalille — ihmisten viisaudella ei ole lainkaan tai ainakaan paljoakaan merkitystä. Sokrates väittää, että hänen viisautensa rajoittuu sen tietämiseen, ettei hän itse asiassa tiedä mitään (mistä on tullut sanonta "tiedän, etten tiedä mitään").
Lappeen Marian kirkko
Vuonna 2008 kirkkoon kohdistui tammikuun 5. ja 6. päivän välisenä yönä tuhopolttoyritys, jonka palovaroitinlaitteet havaitsivat nopeasti.
Sokrateen puolustuspuhe (Platon)
Ensimmäinen puhe
Sokrateen toiminta houkutteli myös paljon nuoria seuraajia, jotka nauttivat seurata sitä, kuinka Sokrates kuulusteli heitä vanhempia. Sokratesta ei tietenkään tehnyt suosituksi se, että hän osoitti muiden ihmisten tietämättömyyden. Tähän yhdistyi se, että Sokrateen katsottiin kysellessään esittävän tyhmää; ihmiset ajattelivat, että hän ei muka tiennyt vastauksia esittämiinsä kysymyksiinsä, vaikka hyvin tiesikin. Siksi ihmiset suuttuivat hänelle ja jopa suhtautuivat häneen väkivaltaisesti.
Lappeen Marian kirkko
Kirkko on yksi Museoviraston määrittelemistä Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Sokrateen puolustuspuhe (Platon)
Ensimmäinen puhe
Tämän jälkeen Sokrates käsittelee häneen kohdistettuja muodollisia syytteitä. Ne hän tiivisti seuraavasti:
Sokrates kuulustelee Meletosta koskien sitä, ketkä sitten tekevät nuorisosta parempaa, jos hän kerta on se, joka turmelee heitä. Meletos päätyy väittämään, että lähes kaikki muut ihmiset tekevät niin. Sokrates pyrkii osoittamaan, että Meletoksen syytteet ovat niin epämääräisiä, ettei tämä edes välitä siitä, mistä Sokratesta syyttää.
Lappeen Marian kirkko
Rakentaminen
Lappeenrannan kaupungin linnoituskirkko paloi salamaniskusta vuonna 1790. Sen jälkeen uusi kirkko päätettiin rakentaa etäämmäksi kaupungista. Rakennustarvikkeet kirkkoa varten koottiin mantteliluvun mukaan, minkä lisäksi kirkkoa rakennettaessa tehtiin suuri määrä päivätöitä. Kirkon rakentaminen käynnistyi huhtikuussa 1792. Saman vuoden joulukuussa kirkossa pidettiin jo ensimmäinen jumalanpalvelus.
Herman’s Hermits
Herman’s Hermits oli Manchesterissa perustettu, vuosina 1964–1970 toiminnassa ollut brittiläinen pop-yhtye, joka saavutti kaikkiaan kaksikymmentä top 40 -hittiä kotimaassaan ja Yhdysvalloissa. Alkuperäisen Herman’s Hermitsin hajoamisen jälkeen se on esiintynyt vaihtelevilla kokoonpanoilla. Esimerkiksi Suomessa esiintyi 2000-luvulla yhtye, joka kutsui itseään nimellä Herman’s Hermits, mutta jonka ainoa alkuperäisjäsen oli rumpali Barry Whitwam. Klassinen kokoonpano on esiintyt Helsingissä Linnanmäen Peacock Teatterissa 31.3.1966.
Lappeen Marian kirkko
Rakentaminen
Kirkon puusepäntyöt valmisti puuseppä Samuel Spåre. Vuonna 1793 viipurilainen taiteilija J. Dalström maalasi kalusteet ja samalla hän maalasi alttaritaulun ja lehtereiden apostolikuvat. Kirkko valmistui ja vihittiin Marian kirkoksi 21. kesäkuuta 1794. Kirkon vihki tuomiorovasti Emanuel Indreus Haminasta. Kirkon vihkimispäivänä sisärakennustyöt olivat vielä kesken ja ne valmistuivat vuoden 1795 loppuun mennessä.
Sokrateen puolustuspuhe (Platon)
Ensimmäinen puhe
Toisessa dialogimuotoisessa jaksossa Sokrates kuulustelee Meletosta koskien sitä väitettä, että hän ei kunnioita valtion tunnustamia jumalia. Hän kiistää osallistuneensa sellaisiin luonnonfilosofisiin spekulointeihin kuin Anaksagoras, joka oli esittänyt, että Aurinko on kivi ja Kuu kokkare maata, ja ettei kumpikaan näistä taivaankappaleista ollut jumala. Meletos erehtyy väittämään, ettei Sokrates uskoisi lainkaan jumaliin, vaikka toisaalta tunnustaa oman daimonioninsa, jumalhenkensä. Sokrates osoittaa tämän puhuvan näin ristiriitaisuuksia.
Lappeen Marian kirkko
Rakentaminen
Kirkko ulkolaudoitettiin vuonna 1837. Vuonna 1881 kirkkoon tehtiin peruskorjaus ja paanukatto poistettiin ja korvattiin peltikatolla, samalla ikkunoita ja torneja muutettiin enemmän goottilaistyyliin sopivaksi.
Sokrateen puolustuspuhe (Platon)
Ensimmäinen puhe
Ensimmäisen puheen lopussa Sokrates pyrkii vielä osoittamaan toimineensa aina oikeuden ja totuuden mukaan ja kannustaneensa ihmisiä hyveeseen, silloinkin kun muut ovat toimineet laittomasti ja silloinkin kun hän on ollut vaarassa kuolla. Hän sanoo, että tämä taipumus on myös pidättänyt häntä osallistumasta politiikkaan; politiikkaan osallistuen hän ei olisi selvinnyt hengissä edes näin pitkään.
Sokrates todetaan syylliseksi: 280 valamiestä äänestää häntä vastaan, 221 (tai 220) hänen puolestaan.
Toinen puhe
Sokrateen puolustus
Toisessa puheessa Sokrates saa oikeuden kääntymään entistä enemmän häntä vastaan. Ensin hän toteaa, että äänestys oli melko tasainen: jos hän olisi saanut 30 ääntä enemmän, hänet olisi todettu syyttömäksi. Hän myös piikittelee Meletosta, koska tämän esittämän syytteen osuus äänistä (280/3 = 93) ei ylittänyt vaadittua viidettäosaa äänistä (501/5 = 100) — jos Anytoksen ja Lykonin esittämät syytteet eivät olisi olleet hänen tukenaan, hän olisi kantajana joutunut maksamaan sakkoa turhasta syytteestä. Tällä säännöllä pyrittiin estämään, ettei oikeuden eteen tuoda täysin joutavia juttuja.
Sokrates ehdotti itselleen vaihtoehtoista rangaistusta — että Ateenan hyväntekijänä hänelle kuuluisi ilmainen ateriointi kaupungintalolla, prytaneionissa. Tällaiset kunnianosoitukset oli tarkoitettu menestyneille urheilijoille ja muille merkittäville kaupunkilaisille. Tämä sai oikeuden edustajat suuttumaan täysin, sillä Sokrates ehdotti sitä rangaistukseksi itselleen.
Sokrates käsittelee myös vankeutta, sakkoja ja maastakarkotusta vaihtoehtoisina rangaistuksina. Hän sanoo, ettei halua olla vankilassa, eikä hänellä ole rahaa maksaa sakkojakaan, joten sakkorangaistus merkitsisi sekin vankeutta. Hän sanoo myös, ettei halua lähteä niin vanhana maanpakoonkaan; hän ei voi olla jatkamatta filosofointiaan, jonka näkee jumalalle osoitetuksi palvelukseksi, ja näin ihmiset muissa kaupungeissa eivät todennäköisesti kestäisi häntä sen paremmin kuin ateenalaisetkaan.
Sokrates päätyy kuitenkin, kenties kuulijakunnan yllyttämänä, ehdottamaan itselleen sakkorangaistusta. Hän ehdottaa summaksi niin paljon kuin kykenisi maksamaan, eli yhden hopeaminan (100 drakhmaa). Paikalla olevat Sokrateen tukijat, Platon, Kritobulos ja Apollodoros, korottivat ehdotuksen sakkorangaistuksesta 30 minaan (3000 drakhmaa) tarjoutuen itse takaajiksi.
Oikeuden päätös
Sokrateen puhe oli saanut valamiehet raivoihinsa. 360 äänesti kuolemanrangaistuksen puolesta, vain 141 äänesti sakon puolesta.
Kolmas puhe
Kolmas puhe on epävirallisempi, ja siinä Sokrates puhuu varsinaisen oikeudenkäynnin jälkeen paikalle vielä jääneille ihmisille. Hän vastaa ensin niille, jotka olivat äänestäneet kuolemantuomion puolesta. Hän väittää, että hänen tuomionsa syynä ei ole se, että hänen argumenttinsa olisivat olleet huonoja, vaan se, että hän ei ollut halukas tunteisiin vetoaviin esityksiin, joka olisi ollut tyypillistä kuoleman uhan alla oleville syytetyille. Hän sanoo myös, että kuoleman mahdollisuus ei saa aiheuttaa sitä, että ihminen poikkeaisi hyveen ja totuuden tieltä.
Sokrates myös ennusti, että hänen jälkeensä tulee nuorempia ja vielä viiltävämpiä arvostelijoita, jotka laittavat häntä syyttäneiden elämän vielä tiukempaan tarkasteluun.
Tämän jälkeen Sokrates rohkaisee niitä, jotka äänestivät hänen puolestaan. Hän sanoo, ettei hänen jumalhenkensä, daimonioninsa, ollut estänyt häntä jatkamasta puolustustaan niin kuin hän oli tehnyt. Tämän hän tulkitsi merkiksi siitä, että hän oli tehnyt kaiken oikein. Tämä voi tarkoittaa vain sitä, että kuolema on hyvä asia. Se tulee olemaan joko tyhjiin häviäminen, joka muistuttaa ikuista unetonta yötä; tai siirtyminen johonkin toiseen paikkaan, jossa hän voi tavata sellaisia kuuluisia henkilöitä kuin Hesiodos ja Homeros, sekä Odysseuksen kaltaisia sankareita. Näiden kanssa hän voi jatkaa eläessäänkin suorittamaa keskustelua ja kuulustelua. Kummassakin tapauksessa kuolema on voitto.
Lappeen Marian kirkko
Rakentaminen
Vuonna 1929 kirkossa suoritettiin arkkitehti Juhani Viisteen johdolla perustellinen uudistuskorjaus, jossa kirkko palautettiin alkuperäiseen asuunsa. Samalla kirkon tornin huipulle asennettiin tuuliviirikukko.
Sokrateen puolustuspuhe (Platon)
Kolmas puhe
Sokrates päättää puolustuspuheensa sanomalla, että hän ei kanna kaunaa niitä kohtaan, jotka syyttivät häntä. Luottamuksen osoituksena hän pyytää heitä huolehtimaan kolmesta pojastaan heidän kasvaessaan, ja katsomaan, että he laittavat kaikessa hyvyyden itsekkyyden edelle. Puhe päättyy sanoihin:
Lappeen Marian kirkko
Kellotapuli
Kellotapuli sijaitsee kirkon lounaispuolella ja se on Lappeenrannan ainoa säilynyt puhtaasti uusgoottilainen rakennus. Kellotapulin piirustukset on laatinut yli-intendentti E.B. Lohrmann vuonna 1852. Kellotapuli valmistui vuonna 1856.
Sokrateen puolustuspuhe (Platon)
Teatterisovitukset
Sokrateen puolustuspuheesta on dramatisoitu teatteriesitys, jota Suomessa on esittänyt näyttelijä-lausuja Veikko Sinisalo.
Lappeen Marian kirkko
Alttaritaulut
thumb|250px|Alttari Kirkon ensimmäinen alttaritaulu oli J. Dalströmin maalaama, ja se esitti Kristuksen ristiinnaulitsemista. Alttaritaulu lahjoitettiin vuonna 1906 Nuijamaan kirkkoon, jossa se tuhoutui 1941 jatkosodan vaiheissa koko kirkon mukana.
Kirkon nykyisen alttaritaulun on maalannut Alexandra Frosterus-Såltin vuonna 1885. Vuonna 1887 hovioikeuden asessori Johan Holmberg ja hänen vaimonsa lahjoittivat taulun kirkolle. Taulu kuvaa Kristuksen taivaaseen astumista.
Herman’s Hermits
Yhtyeen hajottua Peter Noone yritti myös soolouraa tehden pari vaihtelevasti menestynyttä levyä. Kuten niin monella 1960-luvun suuruudella, myös Herman's Hermitsillä on ollut kiistaa yhtyeen nimen käytöstä myöhemmin.
Lappeen Marian kirkko
Valaistus
Kirkossa on yhdeksän erikokoista kynttiläkruunua. Niistä näyttävin on kirkon keskellä oleva Pietarista vuonna 1847 hankittu kristallikruunu. Sen hinta oli aikanaan 350 hopearuplaa, ja se on tiettävästi arvokkain Lappeen ja Lappeenrannan julkisissa tiloissa oleva käyttöesine.
Alttaria lähinnä oleva kynttilä­kruunu on valmistettu messingistä ja on ostettu Kalajoelta 1856.
Kirkon muut kynttiläkruunut ovat pääosin peltisiä ja ne on hankittu kirkkoon 1819. Kyseiset kynttilä­kruunut teki Viipurissa asuva juutalainen, joka putosi kruunuja asentaessaan ja kuoli.
Piikkiohdake
pienoiskuva|Pölytys Piikkiohdake (Cirsium vulgare) kuuluu ohdakkeiden sukuun ja asterikasvien heimoon. Se on yleinen muinaistulokas koko Suomessa aina Oulun korkeuksille asti. Kasvia tavataan myös Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä Pohjois-Amerikassa, missä se on tulokaslaji.
Piikkiohdake kasvaa yleensä ottaen aika kuivilla kasvupaikoilla, kuten esimerkiksi niityillä, tienvarsilla, joutomailla, laitumilla, pihoilla ja hakkuuaukeilla. Piikkiohdake kasvaa noin 30–120 senttimetriä korkeaksi ja sen kukinto on vaaleahkonpunainen tai vaaleahkonvioletti. Se kukkii heinä-syyskuussa. Sen mykeröt ovat yksittäisiä tai muutaman mykerön kokoisissa tertuissa. Mykeröt ovat noin 3–4 senttimetrin levyisiä. Piikkiohdakkeen lehdet ovat yleensä ottaen vihreitä, pariliuskaisia, päältä hienopiikkisiä ja alta harmaakarvaisia. Varren siipipalteiden, lehtilaitojen ja kehtosuomujen piikit ovat vankkoja ja keltaisia. Piikkiohdakkeen vanha tieteellinen nimi oli Cirsium lanceolatum.
Piikkiohdake on Skotlannin kansalliskukka.
Kaarle Suuren palkinto
thumb|[[Bill Clinton sai palkinnon vuonna 2000. Kuningas Juan Carlos I, Václav Havel ja Simone Veil saivat palkinnon aikaisemmin.]]
Kaarle Suuren palkinto (saks. Internationaler Karlspreis der Stadt Aachen vuodesta 1988 Internationaler Karlspreis zu Aachen) on saksalaisen Aachenin kaupungin myöntämä arvostettu eurooppalainen palkinto. Se on jaettu vuodesta 1950 alkaen vuosittain henkilölle, joka on vaikuttanut myönteisesti Euroopan idean ja rauhan edistämiseen. Palkinto myönnetään Kaarle Suuren muistoksi, joka hallitsi Aachenista käsin ja on sinne myös haudattu. Palkinto myönnetään helatorstaisin Aachenin kaupungintalolla.
Jäykkäkouristus
thumb|Jäykkäkouristus skottilaisen lääketieteilijän ja taiteilijan Sir [[Charles Bellin ikuistamana. Taudille ominainen, selkälihasten kouristuksen tuottama kaari tunnetaan lääketieteessä nimellä opisthotonos.]] Jäykkäkouristus eli tetanus on grampositiivisen Clostridium tetani- eli jäykkäkouristusbakteerin aiheuttama hengenvaarallinen tauti, jonka tärkeimpiin oireisiin kuuluvat päänsärky, lihasten jäykkyys ja lihaskouristukset. Jäykkäkouristusbakteeri elää etenkin mullassa, ja ihminen voi saada tartunnan multaisista haavoista tai likaisista esineistä. Itse tautia eivät aiheuta bakteerit vaan näiden muodostamat myrkyt, jotka kulkeutuvat veren mukana hermostoon ja aiheuttavat lihaskouristuksia. Kehittyneissä maissa jäykkäkouristus on nykyään rokotusten ansiosta hyvin harvinainen.
Sairauden itämisaika vaihtelee suuresti, mutta taudinkuva on yleensä sitä rajumpi, mitä nopeammin oireet ilmenevät haavan saamisen jälkeen. Jäykkäkouristus ei tartu ihmisestä toiseen. Se ei myöskään jätä varmaa immuniteettia.
Jäykkäkouristuksen ensimmäinen oire on usein vaikeus avata suuta. Tästä johtuu sairauden englanninkielinen nimi lockjaw (”lukkoleuka”). Vähitellen jäykkyys leviää niskaan, selkään ja selkälihaksiin. Kasvoille ilmestyy kouristusten aiheuttama irvistys (sardoninen nauru). Kouristuksia aiheuttavat monet pienetkin ärsykkeet, kuten kosketus, ääni ja valo. Pahimmissa tapauksissa lihaskouristukset vaikeuttavat hengitystä, mikä voi johtaa kuolemaan. Toisaalta jäykkäkouristus voi esiintyä myös niin lievänä, että jopa diagnoosin tekeminen on vaikeaa.
Taudinaiheuttaja
Clostridium tetani on noin 2,0–2,5 μm pitkä ja 0,3–0,5 μm leveä sauvamainen, grampositiivinen, liikkumiskykyinen bakteeri. Se on ehdoton anaerobi, joka kykenee muodostamaan erittäin hyvin lämpöä ja kemiallista käsittelyä kestäviä itiöitä. Bakteeri esiintyy yleisesti maaperässä, ja se kuuluu myös monien eläinten suoliston normaaliflooraan. Eri puolilla maailmaa tehdyissä tutkimuksissa C. tetani on tavattu suolistobakteerina 0–40 %:lla väestöstä. Bakteeria esiintyy yleisemmin maaseutuväestöllä kuin kaupunkilaisilla. Bakteerin kantajuus ei johda sairastumiseen.
Pierre Mauroy
Pierre Mauroy O.Q. (5. heinäkuuta 1928 Cartignies, Ranska – 7. kesäkuuta 2013 Clamart, Ranska ) oli ranskalainen sosialistipoliitikko. Hän oli Lillen pormestari 1973–2001, parlamentin jäsen 1973–1981 ja 1986–1992, senaattori vuodesta 1992. Hän oli Ranskan pääministeri François Mitterrandin presidenttikaudella vuosina 1981–1984, Parti Socialisten johdossa 1988–1992 ja sosialistisen internationaalin presidentti 1992–1999.
Jäykkäkouristus
Hoito ja ehkäisy
Jäykkäkouristusta hoidetaan immunoglobuliinilla eli vasta-aineilla. Samalla hoidetaan potilaan haavat, jotka mahdollisesti ovat olleet kosketuksissa maan kanssa.
Pierre Mauroy
Mauroy opiskeli École National d'Apprentissage de Cachanissa ja oli opettaja ja puolueen aktiivi 1960-luvulla. 1970-luvulla hän oli François Mitterrandin kakkosmies.
Mauroyn pääministerikaudella työviikko lyhennettiin 39 tuntiin ja eläkeikä laskettiin 60 vuoteen. Hän vastusti kuitenkin sosialistista politiikkaa, jonka Mitterrand oli vahvistanut maaliskuussa 1983. Hän erosi pääministerin tehtävästä 1984, koska ei saanut rajoittaa yksityiskoulujen rahoitusta ja Mitterrandin hyväksyttyä oikeistolaisemman politiikan. Mauroy valittiin Fabiuksen jälkeen puolueen johtoon 1988 ja hän yritti sovitella rocardienistien ja Lionel Jospinin mitterrandistien välejä. Bukarestin kaupunki nimitti hänet kunniakansalaiseksi 6. maaliskuuta vuonna 1997.
Jäykkäkouristus
Hoito ja ehkäisy
Taudin ennaltaehkäisyyn on saatavilla hyvin tehokas rokote, mutta ellei sitä ole ollut käytettävissä, myös heti altistuksen jälkeen annettu profylaksia rokotteella on mahdollinen.
Oireisen jäykkäkouristuksen hoitaminen on erittäin kallista. Yhdysvalloissa on laskettu yhden tetanuspotilaan suoriksi hoitokustannuksiksi vuosina 1988–2001 keskimäärin 84 000 dollaria. Nigeriassa jäykkäkouristuspotilaan hoitamisen on arvioitu kustantavan potilaalle jopa kolmen vuoden kaikki ansiot. Nykyaikaisessa länsimaisessa sairaalahoidossa jäykkäkouristukseen kuolee 10–20 % potilaista.
Hoitamattoman jäykkäkouristuksen tapauskuolleisuus vaihtelee tutkimuksesta riippuen 25 ja 75 prosentin välillä. Riskiin vaikuttavat erityisesti ikä sekä aikaisemmin saatujen jäykkäkouristusrokoteannosten määrä. Vauvoilla ja vanhuksilla infektio on lähes sataprosenttisen tappava.
Jäykkäkouristusrokote
Jäykkäkouristusrokote on ollut kaupallisessa käytössä 1930-luvulta saakka, ja se sisältyy Suomessa kansalliseen rokoteohjelmaan, joten rokote ja tehosteet ovat saajalleen maksuttomia. Rokote annetaan käytännössä aina jäykkäkouristus-kurkkumätä -yhdistelmärokotteena. Jäykkäkouristusrokotetta pidetään erittäin turvallisena, minkä vuoksi kynnys rokotteen antamiselle ”varmuuden vuoksi” on ollut perinteisesti matala. Vuosikymmenien käyttöhistoria on osoittanut suojan olevan miltei sataprosenttinen, kunhan rokoteannoksia on saatu vähintään kaksi tai kolme. Yksi rokotuskerta ei vielä anna riittävää suojaa. Suojan kestoa ei tunneta, mutta useiden tutkimusten perusteella perusrokotussarjan saaneilla se säilyy hyvänä ainakin parinkymmenen vuoden ajan.
Kansainvälisessä tilastoinnissa jäykkäkouristusta vastaan rokotettuna pidetään vähintään kolme rokoteannosta saaneita.
Historiaa
Varhaisin tunnistettava kuvaus jäykkäkouristuksesta on egyptiläisestä papyruksesta vuodelta 1550 ennen ajanlaskun alkua. Myös monet antiikin kreikkalaiset lääkärit, Hippokrates mukaan lukien, ovat käsitelleet tautia käsikirjoituksissaan. Tauti oli pelätty, mutta sen alkuperä pysyi arvoituksena aina vuoteen 1884, jolloin Antonio Carle ja Giorgio Rattone osoittivat mikrobialkuperän siirtämällä jäykkäkouristukseen kuolleen ihmisen paiseesta eritettä kaniiniin, joka sairastui taudille tyypillisin oirein. He myös saivat taudin aikaan ruiskuttamalla maaperänäytettä koe-eläimiin. Grampositiivisten bakteerien esiintyminen potilaan haavoissa todettiin 1886. Arthur Nicolaier havaitsi, ettei näitä bakteereita ole kuitenkaan löydettävissä potilaiden keskushermostosta, mikä sai hänet arvelemaan, että oireiden aiheuttajana olisikin bakteerien tuottama myrkky. Tämä tetanustoksiini eristettiin 1890 ja kokeilut passiivisen immunisaation parissa saattoivat alkaa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana saatiin haavoittuneiden sotilaiden kuolleisuus laskemaan merkittävästi antamalla heille hevosissa tuotettuja vasta-aineita. Ennen hoitomuodon keksimistä taistelukentillä jäykkäkouristuksen ilmaantuvuus oli noin 2 tapausta tuhatta haavoittunutta kohti.
1930-luvun aikana jäykkäkouristuksen ilmaantuvuus Euroopassa oli laskenut alle yhteen tapaukseen 100 000 asukasta kohti. Keskeisenä syynä pidetään urbanisaatiota, maatalouden koneellistumista sekä aseptisten työmenetelmien vakiintumista synnytysten ja lääketieteellisten toimenpiteiden yhteydessä. Jäykkäkouristusrokotukset alkoivat yleistyä 1940-luvun aikana. Rokotteita annettiin pääasiassa sotilaille, minkä seurauksena jäykkäkouristuksesta tuli nopeasti naisväestön sairaus. Yhdysvalloissa koko väestön laajamittaiset rokotukset aloitettiin 1951, Suomessa rokotetta alettiin antaa varusmiehille 1956 ja neuvolaohjelmaan se sisällytettiin jo heti seuraavana vuonna.
Nykyisin oireista jäykkäkouristusta esiintyy lähinnä alimman tulotason maissa, joissa ei ole toimivaa rokoteohjelmaa. Tyypillinen sairastunut on 20–30 -vuotias mies. Lähes aina kuolemaan johtava neonataalitetanus eli jäykkäkouristus alle kuukauden ikäisellä vauvalla, on joissakin maissa edelleen merkittävä vastasyntyneiden kuolinsyy. Tämä viestii heikosta rokotekattavuudesta, sillä jo Ramon ja Zoeller huomasivat 1920-luvulla, että neonataalitetanusta voidaan tehokkaasti estää raskaana olevien naisten rokotuksilla. 2000-luvulla useimmissa Euroopan maissa jäykkäkouristuksen ilmaantuvuus oli jo alle 0,003 tapausta 100 000 asukasta kohti.
Hevosten herpesvirukset
Hevosten herpesvirukset ovat hevoseläimillä esiintyviä taudinaiheuttajia. Niitä on tunnistettu kahdeksan eri tyyppiä, joista tyypit 1–5 esiintyvät hevosilla ja tyypit 6–8 aaseilla. Viruksista käytetään lyhennettä EHV (Equine herpesvirus). Tyyppejä 1 ja 4 vastaan on käytössä rokotteita. Hevosten herpesvirukset eivät tartu ihmiseen.
Melanie Laine
Melanie Laine (s. 30. marraskuuta 1975, Saskatoon, Saskatchewan) on kanadalainen countrymuusikko. Royalty Records julkaisi hänen ensimmäisen studioalbuminsa 26. heinäkuuta 2005.
Gerry Cheevers
pienoiskuva|Gerry Cheevers vuonna 1983 Gerald Michael "Gerry" Cheevers (s. 7. joulukuuta 1940 St. Catharines, Ontario, Kanada) on entinen National Hockey League ja World Hockey Association -liigoissa pelannut jääkiekkoilija. Vuosina 1961–1980 ammattilaisena pelanneen Cheeversin pelipaikka oli maalivahti. Pelaajauransa jälkeen hän valmensi muutaman vuoden ajan.
16 vuoden ikäisenä 1956 hän pelasi St. Michael's Majors -joukkueessa Ontario Hockey Association -sarjassa. NHL:ssä Toronto Maple Leafs omisti hänen oikeutensa, kunnes Boston Bruins varasi Cheeversin 1965. Vuonna 1967 hän saavutti ykkösmaalivahdin aseman. Gerry Cheevers oli keskeisessä roolissa Bruinsin voittaessa Stanley Cupin 1970 ja 1972. Kaudella 1971–1972 hän pelasi 33 peräkkäisen tappiottomien ottelujen putken.
Cheevers pelasi 1974 Team Canadan joukkueessa Summit-74 series -sarjassa Neuvostoliittoa vastaan. 1976 hän oli varamaalivahti Kanada-cupissa. Vuonna 1979 Gerry Cheevers pelasi NHL All Starsin riveissä Challenge Cupissa.
Maalivahtina Cheevers oli tyyppiä "kolmas puolustaja"; rohkeasti ulos tuleva pelaaja. Hän oli aggressiivinen alueelleen tunkeilevia vastustajan pelaajia kohtaan. Hän meni usein polvilleen tai jopa kyljelleen torjuessaan.
Hänen NHL:ssä päästämiensä maalien ottelukeskiarvo on 2,89. Hän saavutti liigassa 230 voittoa kaikkiaan 419 ottelussa. Nollapelin hän pelasi NHL:ssä 26 kertaa.
1980–1985 hän oli Boston Bruinsin päävalmentaja. Sittemmin hän siirtyi Bruinsin kykyjenetsintäorganisaatioon ja omistautui intohimolleen hevosurheilulle.
Hannu Norjanen
Hannu-Markus Tapio Norjanen (s. 25. helmikuuta 1964 Mynämäki) on suomalainen kapellimestari ja kuoronjohtaja. Hän on toiminut Cantores Minores -poikakuoron taiteellisena johtajana vuodesta 2005. Samalla Norjanen toimii Cantores Minores -musiikkiopiston rehtorina.
Norjanen lauloi itse Cantores Minores -kuorossa 1974–1980. Hän opiskeli pianon- ja urkujensoittoa Espoon musiikkiopistossa. Norjanen on suorittanut Sibelius-Akatemiassa urkujensoiton A-tutkinnon (1990), kuoronjohdon A-tutkinnon (1992) sekä orkesterinjohdon A-tutkinnon vuonna 1997 opettajinaan muun muassa Matti Hyökki, Jorma Panula, Eri Klas, Leif Segerstam ja Atso Almila. Norjanen on opiskellut kuoronjohtoa myös Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa muun muassa Eric Ericsonin johdolla. Musiikin maisterin tutkinto (Sibelius-Akatemia) vuonna 1999. Vuonna 2015 Norjanen suoritti Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa musiikin tohtorin tutkinnon. Norjanen on toiminut Amici Cantus -mieskuoron taiteellisena johtajana vuosina 1990–1997, Polyteknikkojen orkesterin johtajana vuosina 1992-1999, Lappeenrannan kaupunginorkesterin johtajana vuosina 1998–2001, Tapiolan Kamarikuoron taiteellisena johtajana vuodesta 1998, Vaasan kaupunginorkesterin taiteellisena johtajana 1999–2006 ja Suomen Filharmonisen Kuoron taiteellisena johtajana 2003–2006. Lisäksi Norjanen on opettanut Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1993 alkaen. 9.12.2022 tasavallan presidentti Sauli Niinistö myönsi hänelle professorin arvonimen.
Norjanen on johtanut myös monia oopperoita, kuten Mozartin Taikahuilu, Donizettin L’elisir d’amore, Puccinin La Bohème ja Tosca sekä Verdin La traviata ja Falstaff.
Kohtauksia eräästä avioliitosta
Kohtauksia eräästä avioliitosta (Scener ur ett äktenskap, 1973) on Ingmar Bergmanin ohjaama ruotsalainen televisiosarja, josta on tehty myös elokuvaversio.
Sarjan kuusi osaa kuvattiin pääosin Fårön saarella, Gotlannin pohjoispuolella. Sen kuvasi Bergmanin vakiokuvaaja Sven Nykvist.
Vuonna 2003 Bergman teki sarjalle jatkoa. Hän ohjasi ja käsikirjoitti televisioelokuvan Saraband, joka jäi hänen viimeiseksi ohjauksekseen.
Juoni
Sarjassa on kuusi osaa, jolla on kullakin oma teemansa. Jokainen osa päättyy rentouttaviin ja kauniisiin kuviin Fårön saaresta.
Televisiosarja kertoo Mariannen ja Johanin avioliittokriisistä, joka syvenee sarjan myötä. Pariskunta on ollut naimisissa 10 vuotta ja heillä on kaksi tytärtä. Alun ilmiselvän tylsistymisen jälkeen pariskunnan molemmat jäsenet harrastavat syrjähyppyjä, riitelevät ja Johan turvautuu jopa väkivaltaan.
Myös pienet ja lähes näkymättömät teot ja sanat vaikuttavat suhteeseen. He vuoroin etääntyvät toisistaan ja palaavat takaisin yhteen. Viimein he eroavat, mutta jonkin ajan kuluttua pettävät uusia puolisoitaan toistensa kanssa. Bergmanin väittämä on, että kerran tunnettu läheisyys ei pääty viralliseen eroon.
Vastaanotto
Sarja ja siitä tehty elokuvaversio voittivat useita kansainvälisiä palkintoja, mm. Golden Globen vuoden 1975 parhaasta ulkomaisesta elokuvasta. Myös pääosanesittäjä Liv Ullmann sai palkintoja ja ehdokkuuksia pääosastaan Mariannena.
Elokuvalla oli suuri vaikutus yhdysvaltalaiseen käsikirjoittaja David Jacobsiin, joka oli kiinnostunut perhe-elämän tutkimisesta. Koska Jacobs tiesi elokuvan olevan liian vahva ja totuudenmukainen amerikkalaisyleisölle, hän kirjoitti helpommin myyvän perhe-elämää käsittelevän käsikirjoituksen, josta tehtiin televisiosarja Dallas.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Kohtauksia eräästä avioliitosta vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2009 elokuva pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat ruotsinkielisten kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Yasmina Khadra
Muhammed Moulessehoul (s. 1955), pseudonyymiltään Yasmina Khadra, on algerialainen kirjailija.
Moulessehoul on entinen Algerian armeijan upseeri, joka aloitti kirjoittamisen vuonna 1984 vaimonsa Yasmina Khadran nimellä. Syynä salanimen käyttöön on ollut sensuurin välttäminen sekä selviytyminen kirjailijana Algerian sisällissodan aikana. Todellisen henkilöllisyytensä hän paljasti vasta muutettuaan Ranskaan 2001.
Khadra on julkaissut 20 teosta, ja niitä on käännetty yli kymmenelle kielelle. Suomeksi on julkaistu neljä teosta, toisiinsa löyhästi liittyvät Attentaatti, Bagdadin kutsu ja Kabulin pääskyset sekä Osattomien Olympos.
Sangoulé Lamizana
Aboubakar Sangoulé Lamizana (31. joulukuuta 1916 Dianra, Touganin piiri – 26. toukokuuta 2005 Ouagadougou ) oli burkinalainen sotilas ja poliitikko. Hän toimi Ylä-Voltan (nykyisen Burkina Fason) presidenttinä vuosina 1966–1980.
Nuoruus ja sotilasura
Sangoulé Lamizana syntyi maanviljelijäperheeseen nykyisessä Souroun provinssissa. Hänen vanhempansa olivat islaminuskoisia samoja. Isän kuoltua Lamizana kasvoi setänsä perheessä. Hän opiskeli Dédougoun alakoulussa ja Saint-Louisin keskikoulussa Senegalissa, jossa hän liittyi Ranskan siirtomaa-armeijaan vuonna 1936.
Lamizana osallistui Indokiinan ja Algerian sotiin ja työskenteli vuosina 1956–1959 Norsunluurannikon kuvernöörin sotakabinetissa. Vuonna 1961 hänet ylennettiin majuriksi ja palkittiin kunnialegioonan jäsenyydellä. Samana vuonna Lamizana palasi Ylä-Voltaan, jossa presidentti Maurice Yaméogo antoi hänen tehtäväkseen maan asevoimien perustamisen. Lamizana toimi armeijan esikuntapäällikkönä, osallistui neuvotteluihin Ranskan joukkojen vetäytymisestä ja sai vuonna 1964 ylennyksen everstiluutnantiksi.
Ylä-Voltan presidentti
Maurice Yaméogon jouduttua luopumaan vallasta 3. tammikuuta 1966 Lamizanasta tuli Ylä-Voltan valtionpäämies. Hän lakkautti maan parlamentin, kielsi poliittisten puolueiden toiminnan ja perusti johtamansa sotilashallituksen, jossa hän toimi myös puolustus-, ulko- ja tiedotusministerinä. Vuonna 1967 hän ylensi itsensä prikaatikenraaliksi ja myöhemmin kenraaliksi.
Lamizanan hallituksen tärkein tehtävä oli Ylä-Voltan taloudellisen ja poliittisen kriisin ratkaiseminen. Se noudatti tiukkaa finanssipolitiikkaa, joka auttoi tasapainottamaan valtion budjetin, mutta vähensi investointeja ja jarrutti maan taloudellista kehitystä. Maatalouden tilannetta vaikeutti vuosien 1968–1974 kuivuus. Yksityiskauppaa rajoitettiin ja teollisuus alistettiin valtion byrokratialle.
Sisäpolitiikassaan Lamizana pyrki liittoutumaan armeijan upseerien, poliittisen eliitin, perinteisten päälliköiden, uskonnollisten johtajien ja ammatiliittojen kanssa. ”Voltalaistamispolitiikan” seurauksena oli hallitsevan luokan jakautuminen taloudellisista eduista kamppaileviksi ryhmiksi. Lamizanan tavoitteena oli ohjata ja valvoa siviileille annettua toimeenpanovaltaa, mikä aiheutti poliittista ja instituutionaalista epävakautta.
Vuoden 1970 perustuslain mukaan Lamizana pysyi Ylä-Voltan presidenttinä vielä neljän vuoden ajan. Saman vuoden parlamenttivaaleissa enemmistön sai Ylä-Voltan demokraattinen liitto, jonka johtaja Gérard Kango Ouédraogo muodosti hallituksen. Presidentin, pääministerin ja kansalliskokouksen välinen kilpailu lamautti hallinnon, minkä seurauksena vuonna 1974 Lamizana lakkautti perustuslain, harjoitti parlamentin ja muodosti uuden sotilashallituksen. Vuonna 1975 presidentti ryhtyi pystyttämään yksipuoluejärjestelmää, mutta yleislakko pakotti hänet muodostamaan uuden siviilihallituksen. Vuonna 1977 hyväksyttiin uusi presidenttivaltainen perustuslaki, joka salli kolmen puolueen järjestelmän. Vuoden 1978 parlamenttivaaleissa yksikään puolue ei onnistunut saamaan enemistöä ja presidentinvaaleissa Lamizana voitti vastaehdokkaansa Macaire Ouédraogon vasta toisella kierroksella. Pääministeriksi hän nimitti demokraattisen liiton Joseph Conombon.
Ulkopolitiikassa Lamizana paransi suhteita Ranskaan ja kannatti alueen valtioiden yhteistoimintaa. Félix Houphouët-Boignyn ystävänä tunnetun Maurice Yaméogon syrjäyttäminen vahingoitti suhteita Norsunluurannikkoon, ja maiden välit pysyivät kireinä 1970-luvun lopulle saakka.
Syrjäyttäminen ja myöhemmät vaiheet
Lamizanan kahta viimeistä vuotta leimasi maan hallituksen heikkous sekä opposition ja ammattiyhdistysliikkeen aktiivinen toiminta. Vuonna 1979 alkaneet lakot saavuttivat huippunsa seuraavan vuoden syksyllä, jolloin Ylä-Voltan talous oli suurelta osin laamaantunut. Saye Zerbon johtamat upseerit syrjäyttivät Lamizanan 25. marraskuuta 1980, ja Thomas Sankaran vallankaappauksen jälkeen vuonna 1983 hänet asetettiin syytteeseen valtion varojen kavaltamisesta. Oikeus totesi Lamizanan syyttömäksi tammikuussa 1984, minkä jälkeen hän vetäytyi politiikasta.
Viimeisinä vuosinaan Lamizana toimi kansalaisjärjestöissä ja suoritti eräitä presidentti Blaise Compaorén antamia diplomaattisia tehtäviä. Hänen muistelmansa ilmestyivät vuonna 1999.
Lordi Elgin
'''Thomas Bruce, Elginin 7. jaarli ja Kincardinen 11. jaarli (tunnetaan paremmin nimellä Lordi Elgin'''; 20. heinäkuuta 1766 Fife – 14. marraskuuta 1841 Pariisi) oli skotlantilainen aatelismies ja diplomaatti, joka tunnetaan erityisesti Parthenon-temppelin marmoriveistosten (ns. Elginin marmorit) ryöstämisestä ja viemisestä Ateenasta Lontooseen. Hänen mukaansa kutsutaan elginismiksi kulttuurivandalismia, jossa kulttuuriarvoltaan merkityksellistä omaisuutta ryöstetään pois alkuperäisestä kulttuuriyhteydestään yksityiskokoelmiin tai muunmaalaisiin museoihin. Elginismi-termiä käytti ensimmäisenä englantilainen runoilija lordi Byron, joka syvästi paheksui Elginin tekoa.
Kun Elgin pääsi palaamaan Englantiin, oli maine hänen muinaisesineiden hankinnastaan jo kantautunut maahan. Elgin sai osakseen paheksuntaa kreikkalaisen kulttuuriperinnön ryöstämisestä, vaikka hän itse perusteli tekoaan nimenomaan brittiläisen kulttuurin rikastamisella. Rahavaikeuksiin ajauduttuaan Elgin joutui myymään marmorikokoelmansa British Museumille, joka pitkien neuvottelujen jälkeen lunasti veistokset itselleen 35 000 punnalla vuonna 1816.
Elginin poika oli Kanadan kenraalikuvernöörinä ja Intian varakuninkaana toiminut lordi Elgin ja pojanpoika Intian varakuningas lordi Elgin.
Worms (videopeli)
Worms on Team17:n kehittämä ja Ocean Softwaren julkaisema taktinen peli. Peli on julkaistu vuonna Amigalle, Amiga CD32:lle, DOS:lle, Game Boylle ja PlayStationille sekä useille muille alustoille seuraavina vuosina. Peli on Worms-sarjan ensimmäinen. Peli nosti Team17:n julkisuuteen.
Peli on Wiredin mukaan yksi kymmenestä merkittävimmistä peleistä Amigalla.
Kehitys
Alun perin pelin loi Andy Davidson Blitz BASIC -nimiseen ohjelmointikisaan, jota ylläpiti Amiga Format -tietokonelehti. Pelin silloinen nimi oli Total Wormage (mahdollisesti viittaus Total Carnage -ampumapeliin), muttei voittanut kilpailua.
Davidson lähetti pelin monelle julkaisijalle ilman menestystä. Hän vei pelin European Computer Trade Show'hun, jossa oli myös väkeä Team17:stä. Team17 tarjoutui kehittämään peliä vielä hieman eteenpäin ja sen jälkeen julkaisemaan sen. Davidson suostui.
Pelaaminen
Pelissä neljähenkiset matojoukkueet sotivat toisiaan vastaan. Pelissä voi pelata usean pelaajan moninpelinä, yksin tietokonetta vastaan tai tietokone tietokonetta vastaan. Peli on vuoropohjainen jossa yhtä matoa kerrallaan voi ohjata aikarajatun vuoron aikana. Peli erässä voi olla kerralla maksimissaan neljä nelihenkistä joukkuetta.
Pelin tarkoituksena on tappaa toisen joukkueen madot käyttäen monipuolista asearsenaalia erilaisissa, satunnaisesti generoiduissa kentissä. Madot voivat kuolla kolmella tavalla: menettämällä kaiken energiansa, hukkumalla veteen tai lentämällä ulos kentästä.
Peli tukee proseduraalisesti generoituja kenttiä, jotka ovat täysin tuhottavia: räjähdykset voivat jättää kraatereita, jotka vaikuttavat pelaamiseen.
Vaikka Worms oli vasta pelisarjan ensimmäinen versio, niin Worms-peleille tyypilliset piirteet näkyivät jo: madoille saa keksiä yksilölliset nimet, aseet ovat mielikuvituksellisia ja pelin välitekstit nokkelia. pienoiskuva|left|Wormsin pelitilanne.
Lisäosat
right|thumb|200px
Batman: Return of the Joker
Batman: Return of the Joker on Sunsoftin kehittämä Batman-aiheinen toimintapeli. Peli on julkaistu Nintendo Entertainment Systemille, Game Boylle ja Sega Mega Drivelle. Peli on jatkoa vuonna 1990 julkaistulle Batman: The Video Gamelle.
Worms (videopeli)
Worms Reinforcements
Worms Reinforcements julkaistiin 10. lokakuuta 1995, ja se on jatkoa alkuperäiselle Wormsille. Se sisältää muuten samojen elementtien lisäksi uusia yksinpelitehtäviä. Vaikka peli ulkoisesti ei paljoa ensimmäisestä osasta eroa, niin muutoksiakin oli. Reinforcementsissa pystyi neljä joukkuetta pelaamaan yhtäaikaisesti vastakkain kun ensimmäisessä osassa vastakkain pystyi pelaamaan maksimissaan kaksi joukkuetta. Uutuutena tuli myös mahdollisuus valita käytettävä mato ja ensimmäiseen osaan nähden madot pystyivät myös liikkumaan paremmin eivätkä olleet niin liimautuneita maahan kuin alkuperäisessä Wormsissa. Muita uudistuksia ovat moninpelituki ja muutamia uusia kenttiä. Lisäksi aseiden ja työkalujen määrää on lisätty alkuperäiseen peliin verrattuna ja joidenkin nimiä on vaihdettu.
Batman: Return of the Joker
Pelaaminen (NES-versio)
Batman: Return of the Joker on tasohyppely- ja ampumapeli. Batmanin aseena on tämän ranteessa oleva heitin, jossa on useita ammustyyppejä, kuten batarangit. Pelisarjan edellisessä osassa ollut seinähyppytoiminto on poistettu.
Worms (videopeli)
Vastaanotto
CU Amiga-lehti antoi pelille arvosanaksi 94% arvostelussaan.
Batman: Return of the Joker
Pelaaminen (NES-versio)
Pelissä on seitsemän kenttää: Gotham Cityn tuomiokirkko, Jokerin varasto, luminen vuori, jalostamo, maanalainen käytävä, ammustukikohta ja Ha-Haciendan saari. Pelissä on salasanatoiminto, jolla pelaamista voi jatkaa muualta kuin alusta.
Jarkko Petosalmi
Petosalmi on soittanut 1990-luvulla kitaraa death metal -yhtyeissä nimeltä Paraxism ja Sacred Crucifix, sekä toiminut 2000-luvun alkupuolella satunnaisesti Kotiteollisuuden keikkakitaristina. Trio Niskalaukauksen jäätyä tauolle Petosalmi on toiminut jyväskyläläisen thrash metal-yhtye Where Victims Lien kitaristina. Yhtye on valmistellut ensimmäistä pitkäsoittoaan, mutta sen teko on jäänyt kesken.
Petosalmen toinen projekti on nimeltään Dark Days Ahead, jonka riveissä soittaa toinen ex-Niskalaukaus-kitaristi, Jari Huttunen.
Soittiminaan Jarkko Petosalmi käyttää muun muassa ESP:n Custom Shop- sekä Jacksonin Kelly Pro -malleja. Petosalmen vahvistin on Peaveyn Triple X ja kaappi Peaveyn 5150-sarjaa. ESP on tehnyt Suomen markkinoille erikoiserän Petosalmen nimikkokitaroita, jotka ovat mallia ESP JP-KHV Jarkko Petosalmi.
Whatever Works
Whatever Works on Woody Allenin käsikirjoittama ja ohjaama suurkaupunkikomedia vuodelta 2009.
Juoni
Newyorkilainen Boris Yellnikoff on äreä ja kriittinen intellektuelli, ja hänellä on vakiintuneet käsityksensä niin uskonnosta, ihmissuhteisita kuin elämän tarkoituksestakin. Tai paremminkin elämän tarkoituksettomuudesta. Yellnikoff joutuu sattumalta majoittamaan kotoaan karanneen nuoren ja naiivin Melodie St. Ann Celestinen muutamaksi yöksi. Kaksi kovin erilaista ihmistä ystävystyy ja myöhemmin rakastuu.
Vastaanotto
TV-Nytissä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle tähtikeskiarvon 3,0.
Savijäkkärä
Savijäkkärä eli liejujäkkärä (Gnaphalium uliginosum) on jäkkärien (Gnaphalium) sukuun ja asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Laji on Lappia ja Kainuuta lukuun ottamatta koko Suomessa yleinen. Se kasvaa avoimilla kosteilla paikoilla.
Savijäkkärä on kosteita peltoja vaivaava yksivuotinen ruohovartinen rikkakasvi.
Turun kirjamessut
pienoiskuva|200px| Turun Kirjamessut (aik. Turun kansainväliset kirjamessut) on Turussa vuodesta 1990 alkaen vuosittain lokakuun alussa järjestetty messutapahtuma. Tapahtuma järjestetään Turun Messukeskuksessa. Tapahtuman alkuvuosista lähtien messujen yhteydessä on järjestetty lisätapahtumia, kuten esimerkiksi Turun Ruoka- ja Viinimessut, Tiedemessut sekä Levymessut. Kirjamessujen ohjelmajohtajana toimii huhtikuusta 2022 alkaen kirjailija Vilja-Tuulia Huotarinen.
Historia
Suomen ensimmäiset kirjamessut järjestettiin Turun konserttitalolla 29.–31. lokakuuta 1971, jolloin presidentti Kekkonen ja rouva Kekkonen toimivat tapahtuman suojelijoina. Messuilla oli näytteilleasettajina 13 kustannusliikettä, seitsemän kirjakauppaa, kirjasto ja Lounais-Suomen kirjailijat ry. Messuihin tutustui 5 500 kävijää.
Vuodesta 1990 alkaen järjestetyn kirjamessutapahtuman ideoi Kari J. Kettula, joka toimi pitkään myös messujen ohjelmapäällikkönä. Helmikuussa 2012 messujen ohjelmapäällikkönä aloitti Jenni Haukio. Vuoden 2017 Kirjamessujen ohjelmapäällikköinä toimivat kirjailijat Tommi Kinnunen ja Salla Simukka. Haukion jäätyä äitiysvapaalle tammikuussa 2018 messujen ohjelmapäällikkönä toimi kirjallisuustoimittaja Seppo Puttonen.
Teemat
Turun Kirjamessujen teemoittelu uudistui 2019. Pääteema oli syksyllä 2019 teatteri sekä ajankohtaisteemoina ilmastonmuutoksen kulttuurivaikutukset ja lukutaito. Koronapandemian vuoksi kirjamessuja ei järjestetty tapahtuman juhlavuonna 2020. Vuonna 2021 messujen poikkitaiteellisena pääteemana olivat musiikki ja auditiivinen kulttuuri; äänielementit ja -maailmat ympäristössämme sekä niiden vaikutukset elämään ja kulttuuriin. Ajankohtaisteemoja olivat tiedon murros ja hyvinvoinnin taito.
Palkintoja
Turun Kirjamessut palkittiin yhdellä 13 tunnustuspalkinnosta suomalaisessa tapahtumamarkkinointialan Evento Awards -gaalassa huhtikuussa 2017.
Michel Rocard
Rocard opiskeli École Nationale d’Administration’ssa ja Institut d’Études Politiquesissa ja ryhtyi virkamieheksi. Opiskelijana hän oli SFIO:hon kytköksissä olleen sosialistisen opiskelijajärjestön johdossa. Antikolonialistina hän matkusti Algeriaan ja kirjoitti raportin Algerian sodan unohdetuista pakolaisleireistä, joka vuosi Le Mondeen ja France Observateuriin huhtikuussa 1959 ja lähes maksoi hänen työpaikkansa. Hän otti osaa myös vuoden 1968 opiskelijalevottomuuksiin.
Hän erosi SFIO:sta sen tuettua Algerian sotaa ja johti Parti socialiste unifiéta 1967–1973. Hänet valittiin kansalliskokoukseen 1969 ja hän oli myös presidenttiehdokkaana 1969. Vuonna 1974 hän liittyi François Mitterrandin rinnalla uuteen Parti Socialisteen, joka korvasi SFIO:n 1971. Hän kannatti Mitterrandin presidenttiehdokkuutta 1974, mutta johti puolueessa Mitterrandin vastaista oppositiota.
Rocard valittiin Conflans-Sainte-Honorinen pormestariksi 1977. 1970–1990-luvuilla les rocardiens ajoivat ranskalaisen sosialismin uudistamista ja näkyvämpää markkinatalouden hyväksymistä, hajauttamista ja vähempää valtiokeskeisyyttä. He saivat vaikutteita pohjoismaisesta sosiaalidemokratiasta.
Mitterrandin alaisuudessa Rocard oli alueiden kehitysministeri ja suunnitteluministeri 1981–1983 ja maatalousministeri 1983–1985. Mitterrandin uudelleenvalinnan jälkeen hän oli pääministeri 1988–1991, vaikka hänen suhteensa Mitterrandiin olivat huonot.
Vuoden 1993 vaalitappion jälkeen Rocard valittiin puolueen johtoon, mutta hän erosi vuoden kuluttua, kun PS:n kannatus oli matala myös 1994 Euroopan parlamentin vaaleissa.
Rocard menetti viimeisen mahdollisuutensa päästä presidenttiehdokkaaksi 1995. Hänet valittiin 1995 senaattoriksi Yvelinesista, mistä tehtävästä hän erosi kahden vuoden kuluttua. Rocardin seuraajat puolueessa ryhtyivät kannattamaan Lionel Jospinia ja myöhemmin Dominique Strauss-Kahnia.
Dx
Dx tarkoittaa seuraavia:
Lonkeroporno
Tyypillisesti lonkeropornossa helvetistä, toisesta ulottuvuudesta tai avaruudesta peräisin olevat lonkerohirviöt ottavat koulutyttöjä tai muita naisia vangikseen ja raiskaavat nämä. Hirviöt saattavat aluksi vaikuttaa normaaleilta ihmisiltä, eläimiltä tai jopa esineltä, mutta paljastavat myöhemmin oikean muotonsa.
Tärkeänä osana lonkeropornoa on raiskaustematiikka ja seksiin pakottaminen. Joissakin teoksissa hirviöitä vastaan taistellaan ja ne saatetaan voittaa tarinan lopussa.
Keltaohdake
Keltaohdake (Cirsium oleraceum) on monivuotinen ohdakelaji. Se on Suomessa harvinainen ja kasvaa yleisempänä Keski- ja Itä-Euroopassa. Kasvi on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi, mutta vuoden 2010 uhanalaisuusarvioinnissa se luokiteltiin vaarantuneeksi.
Ulkonäkö
Keltaohdake kasvaa 50–150 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat vihreitä, lähes kaljuja, pariliuskaisia ja laidoiltaan ohut- ja keltapiikkisiä. Ylimmät lehdet ovat sepiviä ja yleensä liuskattomia. Lisäksi sen mykeröiden alla on leveitä vaaleanvihreitä ylälehtiä. Mykeröiden kukat ovat vaaleankeltaisia. Keltaohdake kukkii heinä–syyskuussa.
Levinneisyys ja elinympäristö
Keltaohdake esiintyy Länsi-Euroopasta Ranskasta läntiseen Siperiaan. Suomessa keltaohdake on melko harvinainen ja sitä esiintyy Etelä-Suomesta Etelä-Lapin korkeudelle. Satunnainen löytö tunnetaan myös Itä-Lapista. Laji on alkuperäisenä harvinainen ja esiintyy luonnontilaisella kasvupaikalla Ahvenanmaalla Jomalassa. Muuten kasvi esiintyy Suomessa yleensä uustulokkaana tai viljelykarkulaisena. Keltaohdaketta on käytetty Suomessa myös koristekasvina ja muutamilla paikkakunnilla on syntynyt pysyviä kasvustoja sen levitessä asutuksen lähiympäristöön. Leviämistä on tapahtunut myös puutavaran tuonnin tai sodanaikaisten rehukuormien mukana.
Keltaohdake kasvaa kosteilla niityillä, ojanpientareilla, puronvarsilla, soilla, lehtimetsissä ja joutomailla.
Keski-Suomen Voimailijat
Keski-Suomen Voimailijat on Saarijärvellä toimiva urheiluseura. Seuran toimintaan kuuluu voimanosto, painonnosto ja voimamiesurheilu. Seura on vuodesta 2002 lähtien järjestänyt Voimamiesten Saarijärvi Open -kilpailun. Kilpailuun on osallistunut nimekkäitä voimamiehiä, kuten Juha-Matti Räsänen (kilpailun voittaja 2002), Tomi Lotta (voittaja 2003) ja Jani Kolehmainen (voittaja 2005). Keski-Suomen Voimailijoiden ideasta lähti liikkeelle Voimamiesten Suomen Cup -kilpailusarja, johon kuuluu kuusi osakilpailua (vuonna 2007).
Ferenc Bene
Ferenc Bene (17. joulukuuta 1944 Balatonújlak, Unkari – 27. helmikuuta 2006 Budapest, Unkari) oli unkarilainen jalkapalloilija.
Hänen poikansa Ferenc Bene jr. pelasi Suomessa FC Jazzin joukkueessa vuonna 2000.
Etelä-Karjalan keskussairaala
Etelä-Karjalan keskussairaala sijaitsee Lappeenrannassa, noin 1,5 kilometrin päässä keskustasta, Saimaan rannan läheisyydessä. Sairaalan osoite on Valto Käkelän katu 1, 53130 Lappeenranta.