cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Avitus (piispa)
Saarnat
Avituksen tiedetään julkaisseen ainakin 34 kirjoittamaansa saarnaa, joista 31 tunnetaan ainakin osittain. Ainoastaan kolme saarnatekstiä on säilynyt kokonaisuudessaan nykypäivään. Teksteistä kaksi käsittelee kanttaanpyhien viettoa Viennen hiippakunnassa. Kyseessä on perinne, jonka aloittaja oli Viennen piispa ja Avituksen kummisetä Mamertus (k. 475). Kolmannessa saarnassa juhlistetaan kuningas Sigismundin Agaunumiin rakennuttaman pyhän Mauritiuksen kirkon valmistumista ja käyttöön vihkimistä.
Sisältö
Avituksen kirjeet ajoittuvat vuosien 495 ja 517 väliselle ajalle, ja ne käsittelevät uskonnollisia ja moraalisia kysymyksiä. Kirjeiden kielen suhteen piispa Avituksen tärkeä kirjallinen esikuva oli hänen vanhempi sukulaisensa, Sidonius Apollinaris. Sidoniuksen kirjeet olivat jo aikanaan hyvin arvostettuja; monet vaativat niitä julkaistavaksi, ja vain yhden sukupolven aikana ne saavuttivat jo klassikon aseman kirjeenkirjoittajien parissa. Avitus ei tekstiensä perusteella tuntenut Rooman klassista kirjallisuutta yhtä hyvin kuin Sidonius, mutta hän on kirjoituksissaan paljon teologisempi kuin vanhempi sukulaisensa. Avitus tunsi Raamatun hyvin, muttei säilyneiden kirjoitustensa perusteella tuntenut aikansa filosofiaa tai osoittanut erityistä kiinnostusta sitä kohtaan.
Säilyminen
Avituksen kirjeet kokosi ensimmäisen kerran ranskalainen jesuiitta Jacques Sirmond vuonna 1643 tuntemattomasta käsikirjoituslähteestä, joka on sittemmin todennäköisesti kadonnut. Vuonna 1661 Johannes Ferrandus toimitti neljä aikaisemmin tuntematonta Avituksen kirjettä lähteenään lyonilainen koodeksi, jonka uskotaan olevan peräisin 1000- tai 1100-luvulta. Kyseinen käsikirjoitus on ainoa tunnettu lähde, joka sisältää lähes kaikki Avituksen kirjeet.
Eräs tunnettu Avituksen kirjeitä sisältävä kokoelma on Ranskan kansalliskirjaston hallussa oleva joukko 500-luvun papyruslehtiä, joiden alkuperä on ilmeisesti Lyonissa. Lyonista kokoelma on kulkeutunut ensin historioitsija Jacques Auguste de Thoun (1553–1617) yksityiseen kokoelmaan, ja vuoteen 1689 mennessä se on päätynyt Ranskan kuninkaalliseen kirjastoon. Kokoelma on kuitenkin laadultaan melko kehno, ja kirjoitusvirheet vaikeuttavat huomattavasti sen lukemista.
Elliot Weisgarber
Elliot Weisgarber (5. joulukuuta 1919 Pittsfield, Massachusetts – 31. joulukuuta 2001 Vancouver) oli yhdysvaltalaissyntyinen säveltäjä, klarinetisti ja etnomusikologi. Hän opiskeli muun muassa Rochesterin Eastman School of Musicissa ja Nadia Boulangerin johdolla Pariisissa. Hän itse opetti vuosina 1960–1984 Brittiläisen Kolumbian yliopistossa. Hänen sävellysoppilaitaan olivat muiden muassa Michael Conway Baker, Neil Currie, David Keeble, Claire Lawrence ja Frederick Schipizky.
Weisgarber tutki Japanissa paikallista musiikkia. Hän opetteli soittamaan shakuhachia ja teki vuonna 1974 kiertueen Kanadassa kotonsoittaja Miyoko Kobayashin kanssa. Weisgarber oli Kanadan kansalainen vuodesta 1973. Osassa tuotannostaan Weisgarber hyödynsi japanilaisen musiikin tuntemustaan. Tällaisia teoksia ovat muiden muassa Kyoto Landscapes orkesterille, Japanese Miscellany pianolle, Ten Japanese Folk Songs, Songs of a Thousand Autumns ja kamarimusiikkisävellykset japanilaisille soittimille. Weisgarber sävelsi myös muunlaista musiikkia orkesterille, kamarimusiikkikokoonpanoille ja laulajille. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu televisioon ja radiodokumentteihin luotuja sävellyksiä.
Weisgarber perusti tyttärensä, huilisti Karen Suzanne Smithsonin kanssa Elliot Weisgarber Associates -kustannusyhtiön vuonna 1994. Weisgarber oli International Clarinet Societyn jäsen. Hän oli aktiivinen säveltäjänä kuolemaansa saakka. Useita hänen teoksistaan on levytetty.
C. elegans
C. elegans voi viitata seuraavien eliöiden tieteellisiin nimiin:
Jón Trausti
Jón Trausti, oik. Guðmundur Magnússon, (1873 Rif, Islanti – 1918 Reykjavík, Islanti) oli islantilainen kirjailija.
Jón Trausti oli tuottelias ja suosittu kirjailija. Hän julkaisi romaaneja, novelleja, näytelmiä ja runoja. Alkuun hänen tuotantonsa oli realistista, mutta myöhemmin hän siirtyi romantiikkaan ja yksilöiden psykologiseen kuvaukseen ja aiheet olivat Islannin keskiajan historiasta.
Port Bouetin lentoasema
Port Bouetin lentoasema (IATA: ABJ, ICAO: DIAP) eli Felix Houphouet Boignyn kansainvälinen lentoasema on kansainvälinen lentoasema Abidjanissa, Norsunluurannikolla.
Elisabeth Noelle-Neumann
thumb|300px|Elisabeth Noelle-Neumann keskustelemassa [[Christian Otto Schlechtin kanssa vuonna 1991.]] Elisabeth Noelle-Neumann (9. joulukuuta 1916 – 25. maaliskuuta 2010) oli saksalainen valtiotieteen tutkija. Hän kehitti hiljaisuuden spiraali -mallin, joka koskee julkisen keskustelun sääntöjä yhteiskunnassa ja sen vaikutusta yksilöiden mielenilmaisuihin. Häntä pidetään edelläkävijänä sanomalehti- ja mediatutkimuksen empiirisessä tutkimuksessa, ja hänen julkaisujaan on yhteensä yli 400.
Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1935 Göttingenissä. Yliopistossa hän opiskeli valtiotiedettä, mukaan lukien Yhdysvaltoja koskevaa tutkimusta, minkä avulla hän pääsi Yhdysvaltoihin tutkijaksi vuosiksi 1937 ja 1938. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1940. Vuonna 1947 hän perusti Allensbach-instituutin julkisen mielipiteen tutkimusorganisaation (Institut für Demoskopie Allensbach), joka on nykyään yksi Saksan tunnetuimmista ja arvostetuimmista mielipide- ja markkinatutkimuslaitoksista. Hän loi aviomiehensä Erich Peter Neumannin kanssa myös ensimmäisen saksalaisen mielipidekyselylaitoksen.
Politiikka ja ideologia
Noelle-Neumannia on syytetty antisemitistiksi julkisesti useaan otteeseen hänen uransa aikana, mutta hän itse on kertonut olevansa kriittinen natsien toimintaa kohtaan vuoden 1940 jälkeen. Nuorena Noelle-Neumann toimi natsien nuorten ja opiskelijajärjestöjen aktivistina ja johtajana, ja myöhemmin hänestä tuli natsijulkaisujen sanomalehden toimittaja, jossa hän kirjoitti artikkeleita juutalaisten vaikutuksesta Yhdysvaltain uutisiin ja eliitin mielipiteisiin. Myöhemmin hän on antanut julkisia lausuntoja kertoen olleensa ylpeä suorittamistaan palveluksista, mutta kiistänyt olleensa natsi. Useat ovat kuitenkin tämän jälkeen pitäneet lausuntoja riittämättöminä tai puutteellisina, ja esimerkiksi Leo Bogart esitti New York Timesissa kriittisesti, ettei Noelle-Neumann tunnustanut omaa poliittista taustaansa, tai sen vaikutusta hänen urallaan julkisen mielipiteen tutkimuksessa. Chicagon yliopiston valtiotieteiden professori John Mearsheimer kirjoitti The New York Times -lehdessä 16. joulukuuta 1991: "[Noelle-Neumann] on myöntänyt, että hän ei ollut vihamielinen natseille ennen vuotta 1940. Hän sanoo olevansa natsivastainen vuoden 1940 jälkeen, mutta ei ole esittänyt mitään todisteita siitä, että hän olisi esittänyt natseja kohtaan silloin kritiikkiä. Vuosina 1938–41 hän kirjoitti paljon antisemitistisiä tekstejä, mutta ei ollut mitään perusteita, miksi hänen olisi ollut pakko kirjoittaa juuri niin. Hän kysyi antisemitistisistä kirjoituksistaan ​​ja kertoi minulle: "En ole koskaan kirjoittanut elämässäni mitään sellaista, mitä en uskoisi olevan totta." Vuonna 1992 Chicagon yliopiston opiskelijat järjestivät mielenilmauksen vastustaen Noelle-Neumannin paluuta yliopistoon luennoimaan, ja vuonna 1992 useat yliopiston jäsenet kirjoittivat kriittisen kannanoton tyytymättömyydestään Noelle-Neumannin julkisiin ulostuloihin.
KetchApp
KetchApp on vuonna 2014 perustettu italialainen videopeliyhtiö, joka on erikoistunut mobiilipeleihin. KetchAppin perustivat italialaisveljekset Antoine ja Michel Morcos. Yhtiön ensimmäinen peli oli vuonna 2013 ilmestynyt Chilly Rush. Ubisoft ilmoitti syyskuussa 2016 ostaneensa Ketchappin. Vuoteen 2020 mennessä KetchApp oli julkaissut yli 200 peliä.
Elina Asunta
Elina Katri Maria Asunta (11. tammikuuta 1913 Viipuri – 2011 ) oli suomalainen kuvataiteilija.
Asunta toimi yli kolmenkymmenen vuoden ajan kuvaamataidon opettajana. Hän debytoi Oulussa vuonna 1953 ja asui suurimman osan elämästään Jyväskylässä. Hänen teoksiaan on ollut lukuisissa näyttelyissä ympäri Suomea sekä Kanadassa vuonna 1989.
Asunta oli vuodesta 1935 naimisissa kuvataiteilija Mikko Asunnan kanssa tämän kuolemaan saakka vuonna 1992.
Asunta tuli tunnetuksi muun muassa polttoemalimaalauksistaan. Hän kuului varsinaisena jäsenenä Taidemaalariliittoon. Hänestä tuli Kuvataiteilijasenioreitten jäsen vuonna 1980.
Hermosa Beach
Hermosa Beach on kaupunki Los Angelesin piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 19 506. Kaupunki perustettiin 14. tammikuuta 1907.
Hermosa Beachin pormestarina toimii Justin Massey.
Väestö
Kaupungin asukkaista 84,72 prosenttia on valkoisia, 6,20 prosenttia aasialaisia, 1,34 prosenttia afroamerikkalaisia ja 0,77 prosenttia intiaaneja. 3,68 prosenttia asukkaista ei ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 39,8 vuotta.
Zdeněk Sedlák (nuorempi)
Zdeněk Sedlák (s. 23. maaliskuuta 2000 Zlín, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. česká hokejová ligan PSG Berani Zlínissä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta Sedlák osaa pelata myös keskellä. Hän laukoo oikealta.
Seuraura
Sedlák on HC Zlínin kasvatti. Hän jakoi kaudella 2013–2014 viidellä syöttöpisteellään Tšekin C-nuorten sarjan pudotuspelien syöttöpörssin voiton joukkuetoverinsa Jiří Karafiátin kanssa. Kaudella 2014–2015 Sedlák oli pudotuspeleissä viidellä osumallaan Zlínin C-nuorten paras maalintekijä Jan Václavekin kanssa.
Kaudeksi 2015–2016 Sedlák muutti vain 15-vuotiaana Suomeen ja siirtyi Oulun Kärppien organisaatioon. Hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa kymmenellä osumallaan joukkueensa paras maalintekijä, kuten myös C-nuorten SM-sarjan pudotuspeleissä viidellä osumallaan Arttu Nevasaaren kanssa. Sedlák voitti kauden päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin Kärppien B-nuorissa, jossa Sedlák voitti Suomenmestaruuden. Kaudella 2016–2017 hän oli B-nuorten SM-sarjan pudotuspeleissä tehoilla 1+4=5 joukkueen paras syöttähä ja Sedlák jakoi sisäisen pistepörssin voiton Rasmus Kuparin kanssa. Sedlák voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Kaudella 2017–2018 hän voitti sekä A-nuorten SM-hopeaa että B-nuorten SM-pronssia. Kauden 2018–2019 Sedlák pelasi suurimmaksi osaksi Kärppien A-nuorissa, jossa hän voitti Suomenmestaruuden. Helmikuussa 2019 seura lainasi hänet kuitenkin loppukaudeksi Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekkoon, jossa Sedlák pelasi 11 runkosarjaottelua tehopistein 2+3=5 ja kuusi playoff-ottelua tehopistein 1+2=3.
Toukokuussa 2019 Sedlák teki Kärppien kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Harjoituskaudella 2019–2020 hän edusti seuran A-nuoria Junior Club World Cupissa, joka päättyi pronssiin. Sedlák voitti koko turnauksen maalipörssin kuudella osumallaan. Syyskuussa Kärpät lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella yhteistyöseuraansa, Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen. Sedlák oli Suomen Cupissa kolmella osumallaan joukkueen paras maalintekijä Atte Mäkisen kanssa, mutta hänen runkosarjansa oli kuitenkin rikkonainen loukkaantumisen ja maajoukkuekomennuksen vuoksi. Sedlák pelasi Hermeksessä 11 ottelua tehopistein 1+2 ja keräsi teholukeman –2. Hänelle ei lopulta löytynyt pelaavaa paikkaa kokoonpanosta ja Sedlák palasi Kärppien organisaatioon tammikuussa 2020. Jo seuraavana päivänä Kärpät lainasi Sedlákin toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella edellisen kauden seuraansa RoKiin. Hän pelasi siellä kahdeksan runkosarjaottelua tehopistein 1+4=5.
Elokuussa 2020 Kärpät lainasi Sedlákin taas toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Hermeksen Mestis-joukkueeseen. Hän pelasi siellä kokonaan kauden 2020–2021. Sedlák teki runkosarjassa 26 ottelussa tehot 6+14=20, joilla hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Sedlák voitti myös Hermeksen sisäisen tehotilaston lukemalla +8. Pudotuspeleissä hän teki 12 ottelussa tehot 10+8=18, joilla Sedlák voitti koko Mestiksen piste- ja maalipörssin. Pudotuspelien ensimmäisen kierroksen toisessa ottelussa 3. huhtikuuta 2021 vieraissa TUTO Hockeya vastaan hän ratkaisi Hermekselle puolivälieräpaikan ensimmäisessä jatkoerässä ajassa 71.04. Sedlák teki Hermeksen 3–4-voittoon päättyneessä ottelussa tehot 2+1=3. Ensimmäisessä puolivälieräottelussa 6. huhtikuuta 2021 vieraissa Kiekko-Espoota vastaan hän onnistui tekemään kypärätempun, kun Hermes voitti ottelun lukemin 4–5. Neljännessä finaaliottelussa 27. huhtikuuta 2021 Imatran Ketterää vastaan Sedlák onnistui toistamiseen kypärätempussa, mutta Hermes kuitenkin hävisi ottelun jatkoajalla lukemin 3–4. Joukkueen kausi päättyi lopulta hopeaan. Kärpät ei lopulta käyttänyt Sedlákin sopimuksessa ollutta optiota.
Kaudeksi 2021–2022 Sedlák siirtyi 2+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon. Joukkueen apuvalmentajaksi siirtyi myös hänelle RoKista tuttu Santeri Immonen. Sedlák teki SM-liigadebyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 10. syyskuuta 2021 KooKoota vastaan. Hänet merkittiin SaiPan nelosketjun oikeaan laitaan Jaakko Lantan ja Oliver Okuliarin viereen. Sedlák sai ottelussa jääaikaa 12.11 minuuttia. Hänestä tuli SM-liigan kaikkien aikojen kolmas ulkomaalainen toisen polven pelaaja Jakub Šindelin ja Tomáš Jaškon jälkeen. Samaan ylsi myös joukkueensa avauskierroksella Ilveksen Simon Johansson. Jo kahden ottelun jälkeen SaiPa lainasi Sedlákin toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Imatran Ketterän Mestis-joukkueeseen. Hänen otteensa siellä jäivät kuitenkin vaisuiksi ja Sedlák teki 17 ottelussa vain kaksi maalia. Suomen Cupissa hän pelasi kaksi ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Turnaus päättyi Ketterän voittoon. Joulukuussa 2021 SaiPa lopulta lainasi hänet loppukauden kattavalla sopimuksella aiempaan seuraansa RoKiin ja seura tiedotti samalla purkaneensa Sedlákin sopimuksen seuraavasta kaudesta. Hän oli pudotuspeleissä tehoilla 6+5=11 RoKin paras maalintekijä ja Sedlák jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Heikki Huttusen kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Sedlák palasi kaudeksi 2022–2023 kotimaahansa ja siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Extraliga-joukkue HC Plzeňiin. Hän teki ensimmäisen miesten pääsarjamaalinsa runkosarjan avauskierroksella 16. syyskuuta 2022 HC Olomoucia vastaan. Osuma jäi Sedlákin ainoaksi tehopisteeksi hänen alkukaudella pelaamassaan kahdeksassa runkosarjaottelussa. Hän pelasi myös kymmenen ottelua lainalla sarjatasoa alempana 1. česká hokejová ligan HC Klatovyssa, kunnes joulukuussa 2022 Sedlákin sopimus Zlínin kanssa purettiin. Myöhemmin samassa kuussa hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella 1. ligassa pelaavaan kasvattajaseuraansa PSG Berani Zlíniin.
Maajoukkueura
Sedlák pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2017, jolloin hän voitti hopeaa. Sedlák pelasi myös World Junior A Challengessa vuonna 2018, jolloin hän jakoi neljällä osumallaan koko turnauksen maalipörssin voiton Canada Westin Harrison Blaisdellin kanssa. Yhteensä Sedlák on pelannut 17 nuorten ja 27 poikien maaottelua.
Muuta
Sedlákin isä Zdeněk Sr. on entinen Tšekin maajoukkuehyökkääjä, joka pelasi omalla urallaan pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 380 ottelua Tšekin Extraligassa. Hän loi pääsarjauraa myös Suomessa, Sveitsissä, Itävallassa, Valko-Venäjällä, Tanskassa ja Italiassa. Vanhempi Zdeněk on toiminut myöhemmin juniorivalmentajana Zlínissä. Nuoremman Zdeněkin setä Pavel Sedlák on toiminut valmennus- ja seurajohtotehtävissä Tšekin alemmissa sarjoissa.
Charles Frédéric Girard
Charles Frédéric Girard (8. maaliskuuta 1822 Mulhouse, Ranska – 29. tammikuuta 1895 Neuilly-sur-Seine, Ranska) oli ranskalainen luonnontieteilijä, joka oli erikoistunut iktyologiaan ja herpetologiaan. Girard kuvasi urallaan varsinkin kollegansa Spencer Fullerton Bairdin kanssa lukuisia kalalajeja, kuten kalalajit ruskoplaty (Xiphophorus couchianus) sekä moskiittokala (Gambusia affinis) ja käärmelajit Rena dulcis sekä teksasinkalkkarokäärme (Crotalus atrox). Girard julkaisi urallaan yhteensä 450 tieteellistä julkaisua kolmella kielellä.
Helsingin normaalilyseo
alt=|pienoiskuva|Helsingin normaalilyseo Helsingin normaalilyseo (lempinimi Norssi) on yksi Suomen vanhimmista toiminnassa olevista suomenkielisistä kouluista. Nykyisin peruskoulun 1.–4. ja 7.–9. luokat sekä lukion käsittävä koulu sijaitsee osoitteessa Ratakatu 6 Helsingin Punavuoressa. Koulu on Helsingin yliopiston käyttäytymistieteellisen tiedekunnan erillisyksikkö, ja se toimii normaalikouluna eli opetusharjoittelukouluna. Vuonna 2021 koulussa oli kaikkiaan noin 690 opiskelijaa, joista peruskoulussa noin 440 ja lukiossa noin 250. Koulun johtavana rehtorina on vuodesta 2015 toiminut kasvatustieteiden tohtori Tapio Lahtero.
Helsingin normaalilyseon pitkä historia erityisesti klassillisena kouluna näkyy vielä nykyäänkin muun muassa siitä, että se on yksi harvoista suomalaisista kouluista, joissa voi opiskella latinaa peruskoulun 7. luokalta alkaen. Koulu käyttää myös latinankielistä mottoa "Non scholae sed vitae (discimus)" (suomeksi "ei koulua, vaan elämää varten (opiskelemme)").
Koulun historiaa
thumb|Normaalilyseon Ratakadun puoleinen sisäänkäynti. Helsingin normaalilyseon historian katsotaan alkavan vuodesta 1867, jolloin Helsingin ruotsinkieliseen normaalilyseoon perustettiin suomenkielisiä luokkia. Suomenkielisen osaston perustamisen aikoina Suomessa käytiin voimakasta kielipoliittista keskustelua. Se vaikutti osaltaan siihen, että vuonna 1871 suomenkielinen osasto määrättiin lakkautettavaksi niin, että alemmille luokille ei otettu uusia oppilaita. Suomenkielisen opetuksen turvaamiseksi perustettiin samana vuonna yksityinen Helsingin Suomalainen Alkeisopisto, jonka luokat olivat samoja kuin ruotsalaisen normaalilyseon lakkautettavat luokat. Alkeisopiston ensimmäinen oma koulurakennus valmistui vuonna 1878 osoitteeseen Ratakatu 2 (nykyisin Ratakatu 6a) arkkitehti F. A. Sjöströmin suunnittelemana.
Helsingin Suomalainen Alkeisopisto muuttui normaalilyseoksi vuonna 1887, kun valtio lunasti Alkeisopiston haltuunsa, ja samalla vuonna 1873 perustettu Hämeenlinnan suomenkielinen normaalilyseo muutettiin tavalliseksi lyseoksi. Normaalilyseo muutti vuonna 1905 naapuritontille Ratakatu 4:ään (nykyisin Ratakatu 6b), jonne oli valmistunut arkkitehti Jacob Ahrenbergin piirtämä uusi koulurakennus. Koulurakennuksessa tehtiin huomattavia laajennustöitä vuosina 1926 ja 1953. Vanhassa koulutalossa toimi vuoteen 1958 asti Kouluhallitus ja sitten Helsingin opettajakorkeakoulu, joka myöhemmin muuttui Helsingin yliopiston opettajankoulutuslaitokseksi. Normaalilyseo toimi poikakouluna vuoteen 1971 saakka, jolloin ensimmäiset naispuoliset oppilaat aloittivat koulussa. Samalla vuosikymmenellä toteutetun peruskoulu-uudistuksen myötä koulu liitettiin hallinnollisesti osaksi Helsingin yliopiston kasvatustieteellistä osastoa. Vuosina 1979–1980 koulurakennus peruskorjattiin ja koulu toimi väistötiloissa osoitteessa Kansakoulukatu 3. Koulun muutettua takaisin omiin tiloihinsa opetusta alettiin antaa aineluokissa.
Keväällä 2006 valmistuneen peruskorjauksen myötä Ratakatu 6a -rakennuksen tilat tulivat sadan vuoden tauon jälkeen jälleen Helsingin normaalilyseon käyttöön, opettajankoulutuslaitoksen muutettua yliopiston keskustakampukselle Kruununhakaan. Samaan aikaan käynnistyi Ratakatu 6b -rakennuksen nyt jo valmistunut vaiheittainen peruskorjaus. Peruskorjauksen yhteydessä purettiin vanhoja rakennuksia yhdistänyt väliosarakennus ja sen tilalle rakennettiin uusi Cedercreutz Arkkitehtien suunnittelema väliosarakennus. Uudessa väliosarakennuksessa sijaitsevat voimistelusali, atk-luokka, sekä kaksikerroksinen aulatila. Aulatila on koulurakennusten ainoa etelään Johanneksen kirkolle avautuva yleinen tila. Aulatilan suurikokoinen ikkuna, sekä kierreporras ja parven kaiderakenne muodostavat arkkitehtonisesti mielenkiintoisen tilakokonaisuuden.
Pitkän historiansa aikana Helsingin normaalilyseossa on saanut alkunsa moni suomalaiseen kouluperinteeseen kuuluva ilmiö. Esimerkiksi lukion toisen vuosikurssin opiskelijoiden viettämän juhlan, vanhojen tanssien, uskotaan olevan peräisin Norssista.
Helsingin normaalilyseon opiskelutulokset ja lukion sisäänpääsyrajat ovat koko maan korkeimpien joukossa. Koulun opiskelijat ovat menestyneet erinomaisesti myös valtakunnallisissa kilpailuissa kuten kansallisessa Talousguru-kilpailussa ja Turpotietäjä-kilpailussa.
Koulun nimet
alt=Normaalilyseon väliosarakennuksen aulatila.|pienoiskuva|Normaalilyseon väliosarakennuksen aulatila.
Rehtorit
Koululla on kolme rehtoria, peruskoulun rehtori, lukion rehtori ja johtava rehtori. Johtavan rehtorin tärkeimpänä tehtävänä on hoitaa yliopiston ja normaalilyseon suhteita ja olla edustamassa koulua tiedekuntaneuvostossa. Johtavan rehtorin vararehtori on lukion rehtori. Lukion rehtorilla ja peruskoulun rehtorilla on omat vararehtorit.
Vuoden Norssit
Koulun entisten oppilaiden ja opiskelijoiden välisenä yhdyssiteenä toimii alumniyhdistys Vanhat Norssit ry, joka vaalii koulun perinteitä, järjestää alumnitilaisuuksia, jakaa stipendejä ja edistää koulua koskevaa tutkimusta. Vuosittain toukokuun toisena perjantaina koululla vietetään Norssin päivää, jolloin lakitetaan yhdistyksen hallituksen valitsema Vuoden Norssi perinteisellä latinankielisellä kaavalla. Arvonimi voidaan myöntää vuosittain yhdelle tai useammalle henkilölle koulun tai yhteiskunnan hyväksi tehdystä työstä tai maineteosta. Vuoden Norssiksi valittuja ovat olleet:
Ikinorssit
Erityisen ansiokkaasta, pitkäaikaisesta toiminnasta koulun tai yhdistyksen hyväksi Vanhat Norssit ry:n hallitus voi myöntää koulun entiselle oppilaalle tai opiskelijalle Ikinorssin arvonimen. Ikinorssin arvonimi voi olla kerrallaan korkeintaan kolmella elossa olevalla henkilöllä. Ikinorssiksi valittuja ovat olleet Jaakko Ollila (1992), Roland Freund (1992), Timo Havulinna (2001), Jussi Luukko (2009) ja Erkki Nordberg (2011).
Tunnettuja Norsseja
Helsingin normaalilyseossa on vuosikymmenten saatossa opiskellut ja opettanut useita tunnettuja henkilöitä. pienoiskuva|252x252px|[[Mika Waltari, kirjailija]] pienoiskuva|217x217px|[[Pentti Saarikoski, runoilija]] pienoiskuva|245x245px|[[Eero Järnefelt, taidemaalari]] pienoiskuva|[[Einojuhani Rautavaara, säveltäjä]] pienoiskuva|240x240px|[[Sakari Tuomioja, Suomen pääministeri]] pienoiskuva|245x245px|[[Edwin Linkomies, Suomen pääministeri]] pienoiskuva|244x244px|[[Aaro Pajari, kaksinkertainen Mannerheim-ristin ritari]] pienoiskuva|182x182px|[[Max Jakobson, ministeri]] pienoiskuva|215x215px|[[Rolf Nevanlinna, matemaatikko]] pienoiskuva|[[Eero Erkko, sanomalehtimies ja poliitikko|223x223px]]
Veikko-lehti
Helsingin normaalilyseossa ilmestyy koulun oppilaiden tekemä Veikko-lehti, joka julkaistiin ensimmäisen kerran jo vuonna 1871.Veikko on vanhin edelleen ilmestyvä koululehti. Veikko-lehteen ovat kirjoittaneet muun muassa kirjailijat Mika Waltari, Pentti Saarikoski ja Jalmari Finne. Nykyisin Veikko ilmestyy Vanhat Norssit ry:n tukemana noin 2 kertaa vuodessa. Esimerkiksi keväällä 2022 lehdessä käsiteltiin laajasti Ukrainan tilannetta ja lehteen haastateltiin muun muassa ulkoministeri Pekka Haavistoa, puolustusministeri Antti Kaikkosta sekä vanhaa norssia, kenraalimajuri evp. Pekka Toveria.
Norssin Turnarit
Myös Norssin urheiluseura Norssin Turnarit, joka perustettiin vuonna 1878, on merkittävä: seura on vanhin yhä toimiva suomenkielinen voimistelun ja urheilun yleisseura. Seuran kasvatteja eli käytännössä Vanhoja Norsseja ovat muun muassa olympiamitalistit Armas Taipale (kultaa kiekonheitossa Tukholmassa 1912 ja hopeaa kiekonheitossa Antwerpenissa 1920), Esko Rechardt (kultaa purjehduksessa Moskovassa 1980), Kaarlo Saastamoinen (hopeaa joukkuevoimistelussa Tukholmassa 1912), Olli Laiho (hopeaa voimistelussa Meksikossa 1968), Paavo Johansson (pronssia keihäänheitossa Antwerpenissa 1920) ja Olavi Leimuvirta (pronssia joukkuevoimistelussa Melbournessa 1956).
Notre-Dame de Montréal
thumb|upright|left|Notre-Dame de Montréalia thumb|270px|Notre-Dame de Montréalia sisältä (2016). thumb|270px|Kirkon takaosaa urkuineen. Notre-Dame de Montréal tai Montrealin Notre-Damen basilika on suuri roomalais-katolinen basilika Montréalin vanhassakaupungissa, Kanadan Québecissä.
Uusgoottilaista arkkitehtuuria edustavan basilikan rakennustyöt aloitettiin vuonna 1824 ja kirkkorakennus valmistui rakenteellisesti vuonna 1829. Kirkkoa pidetään Montrealin kirkollisena helmenä. Sen suunnittelusta vastasi irlantilais-yhdysvaltalainen protestantti James O'Donnell ja sisustuksen koristelusta ja vivahteikkaista ornamenteista vastasi Victor Bourgeau. Hieman ennen kuolemaansa vuonna 1830 O'Donnell kääntyi katoliseksi, ja täten hänet voitiin haudata suunnittelemaansa basilikaan. O'Donnell on ainoa kirkon kryptaan haudattu henkilö.
Rakennuksen koristelujen ja kellotornien valmistuttua vuonna 1843 basilika oli Pohjois-Amerikan suurin kirkkorakennus. Sinne mahtuu 8 000–10 000 rukoilijaa; se on yhä mantereensa suurimpia kirkkoja.
Kirkon koristeluja jatkettiin vuodesta 1872 lähes kymmenen vuoden ajan montrealaisen arkkitehti Victor Bourgeaun johdolla. Hän käytti sisustukseen värityksen ja koristelun aiheiden pohjana Pariisin Sainte-Chapellen sisustusta. 1880-luvulla kirkkoon rakennettiin 14 metriä korkea, taiteilija Louis-Philippe Hébertin veistämä etuseinämä (pulpit) ja kirkkoon asennettiin ikoneita ja veistoksia sekä vaihdettiin kaikki penkit. thumb|270px|Sisänäkymä kappelistä. Vuosina 1889–1891 uusi kappeli, Notre-Dame du Sacré-Cœur, rakennettiin pääkirkon kylkeen pienempiä tilaisuuksia kuten vihkimisiä ja hautajaisia varten. Kappeli vaurioitui palossa 1978, mutta kunnostettiin 1980.
Basilikan akustiikan ja poikkeuksellisen hyvien urkujen johdosta siellä järjestetään lukuisia konsertteja ja monet kuuluisat orkesterit ovat esiintyneet siellä. Vuodesta 2004 lähtien kirkko on ollut kansainvälisen urkufestivaalin tapahtumapaikkana.
Montrealin Notre-Damen basilikaa pidetään yhtenä Montrealin merkittävimmistä nähtävyyksistä. Montrealin 375 juhlavuonna (2017) kirkkoon lahjoitettiin ja asennettiin näyttävä valoshow.
Sulo Bärlund
thumb|290px|Sulo Bärlund voittaa SM-kultaa Kotkassa 1935.
Sulo Richard Bärlund (15. huhtikuuta 1910 Kangasala – 13. huhtikuuta 1986 Kangasala) oli suomalainen kuulantyöntäjä ja olympiamitalisti. Hän oli viimeisin kuulantyönnön suomalainen olympiamitalisti ennen Arsi Harjun kultaa Sydneyssä 2000.
Kotimaassaan Bärlund edusti Tampereen Kullervoa, Tampereen Veikkoja ja Tampereen Pyrintöä. Hän voitti kuulantyönnön Suomen mestaruuden seitsemän kertaa ja ensimmäisen niistä vuonna 1935 seurattomana. TUL:n mestaruuden hän voitti kolmasti. Hän ylitti 16 metrin rajan ensimmäisenä suomalaisena kuulantyöntäjänä tehdessään 12. heinäkuuta 1936 Helsingissä Suomen ennätyksen 16,23 m.
Sulo Bärlundin veljenpoika Raimo Bärlund saavutti SM-pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa sekä sijoittui Kalevan kisojen 200 metrin juoksussa neljänneksi ja 400 metrin juoksussa viidenneksi vuonna 1959.
Macaon Grand Prix
Macaon Grand Prix on Guia Circuitin radalla Macaossa vuosittain järjestettävä moottoriurheilukilpailutapahtuma.
Macaon Grand Prix on järjestetty vuodesta 1954 alkaen. Macaon Grand Prix’n päätapahtumana on ollut vuodesta 1983 alkaen Formula 3 -kilpailu, kilpailun voittoa on pidetty kauden arvokkaimpana. Oheisluokkina on nykyään vakioauto-, moottoripyörä- ja GT-Cup-kilpailuja. Vuosina 2005–2014 vakioautokilpailu kuului WTCC-sarjaan. Vuodesta 2008 alkaen myös GT-autojen kilpailu tuli ohjelmistoon.
Vuoden 1990 kilpailussa Michael Schumacher ja Mika Häkkinen taistelivat kilpailun voitosta päätöskierrokselle saakka, jolloin Schumacher jarrutti rajusti, jolloin Häkkinen ajoi Schumacherin perään ja keskeytti. Schumacher pystyi ajamaan kilpailun voittoon rikkinäisellä autollaan. Eniten kilpailun voittoja on John MacDonaldilla, joka voitti kilpailun neljästi vuosina 1965, 1972, 1973 ja 1975. Täpärin voitto on vuodelta 1998, jolloin Peter Dumbreck voitti Richardo Mauricion vain 0,003 sekunnin turvin.
Kilpailussa on sattunut myös kuolontapauksia kun Arsenio Laurel menehtyi vuonna 1967 autokilpailussa ja Daniel Hegarty menehtyi vuonna 2017 moottoripyöräkilpailussa.
Voittajat
thumb|right|Macaon Grand Prix vuonna 2008. Formula 1 -kuljettajista kilpailun ovat voittaneet Riccardo Patrese, Ayrton Senna, Maurício Gugelmin, Martin Donnelly, David Brabham, Michael Schumacher, David Coulthard, Ralf Schumacher, Ralph Firman, Takuma Satō ja Lucas di Grassi. Suomalaisista Valtteri Bottas on ollut kilpailun kolmas vuonna 2010.
NHL-kausi 1934–1935
Kausi 1934–1935 oli National Hockey Leaguen historian 18. kausi. Sarjassa pelasi yhdeksän joukkuetta, joista jokainen pelasi runkosarjassa 48 ottelua. Stanley Cupin voitti Montreal Maroons, joka kaatoi Toronto Maple Leafsin finaalisarjassa otteluvoitoin 3–0.
Runkosarja
Ottawa Senatorsin taloudelliset ongelmat eivät hellittäneet ja joukkue joutui kauden 1933–1934 muuttamaan St. Louisiin. Joukkue pelasi kuitenkin vain yhden kauden nimellä St. Louis Eagles, kunnes vetäytyi liigasta.
Pudotuspelit
Runkosarjassa Kanadan ja Yhdysvaltojen divisioonien voittajat pelasivat paras viidestä -sarjan, jonka voittaja pääsi Stanley Cup -finaaliin. Kummankin divisioonan toiseksi sijoittuneet pelasivat myös toisiansa vastaan ja kolmanneksi sijoittuneet toisiansa vastaan. Näiden otteluiden voittajat kohtasivat toisensa paras viidestä -sarjassa, jonka voittaja pääsi Stanley Cup -finaaliin divisiooniensa voittajien kohtaamisen voittanutta joukkuetta vastaan.
Chicagon valmentaja Clem Loughlin sanoi, että voittaja otteluparista Montreal Maroons – Chicago Black Hawks tulisi voittamaan Stanley Cupin. Montreal Maroons voitti sarjan ja voitti myös lopulta mestaruuden, kaataen finaalissa divisioonavoittajien kohtaamisen voittaneen Toronto Maple Leafsin.
First Touch Games
First Touch Games Ltd on vuonna 2011 Oxfordissa perustettu peliyhtiö, joka tuottaa pääosin jalkapalloaiheisia mobiilipelejä. Ennen yhtiön perustamista First Touch Games oli Exientin alainen tiimi.
First Touch Soccer
First Touch Soccer on First touch Gamesin kehittämä jalkapallopelisarja iOS-laitteille. Pelistä oli maaliskuussa 2015 julkaistu kolme versiota.
First Touch Soccer 2014
First Touch Soccer 2014 eli FTS 14 on peliyhtiö First Touch Gamesin vuonna 2013 julkaisema jalkapalloaiheinen videopeli. Sen seuraaja on vuonna 2014 ilmestynyt First Touch Soccer 2015. FTS 14 on arvosteltu parhaaksi peliksi yli 20 maassa ja parhaaksi urheilupeliksi yli 50 maassa. Pelin suosituin pelimuoto on managerimoodi, jossa pelaaja saa valita itselleen joukkueen manageroitavaksi esim. Bundesliigasta. Mikäli pelaaja onnistuu manageroimansa joukkueen peräsimessä, saattaa hän päästä paremman joukkueen valmentajaksi. Pelissä voi myös pelata ystävyysotteluita, muokata joukkueita tai pelata pelaajan uraa, jos ostaa oikealla rahalla tai pelin rahalla VIP-passin. Pelissä on mahdollista pelata monella seura-, maa- ja tähdistöjoukkueilla. Peli on saatavilla iOS-laitteille.
First Touch Soccer 2015
First Touch Soccer 2015 eli FTS 15 on peliyhtiö First Touch Gamesin joulukuussa 2014 julkaisema jalkapalloaiheinen videopeli. FTS 15 on First Touch Soccer 2014:n seuraaja. Pelin idea on sama kuin edeltäjässään. Managerimoodissa pelaaja valitsee joukkueen, jota hän manageroi, oikeista liigoista, kuten Bundesliigasta tai Serie A:sta. Jos pelaajan joukkue menestyy hyvin, saattaa pelaaja päästä paremman joukkueen manageriksi. Pelissä on myös mahdollista muokata joukkueita ja pelata ystävyysotteluita sekä turnauksia, mikäli pelaaja ostaa joko oikealla tai pelin rahalla VIP-passin. FTS 15 on saatavilla iOS-pohjaisille laitteille. Sen grafiikkoja on paranneltu edellisestä versiosta.
Dream League Soccer
Dream League Soccer on First Touch Gamesin 12. elokuuta 2011 ensimmäistä kertaa julkaisema jalkapalloaiheinen videopeli Androidille ja iOSille. Pelissä pelaaja rakentaa itselleen oman jalkapallojoukkueen oikeista pelaajista. Myös vanhoja legendoja tai itse keksimiään pelaajia voi ottaa joukkueeseen uudemman päivityksen ansiosta.
Pelaaja saa nimetä joukkuetta ja vaihtaa sen pelipaitaa rajattomasti. Pelissä pelaajia voi myös kehittää ja treenata. Pelin tarkoituksena on nousta ylimpään sarjaan eli All-Star Cupiin. Myös stadioniaan voi parantaa pelivaluutalla. Lisää pelivaluuttaa saa muiden pelien tapaan ostamalla oikealla rahalla tai katsomalla ilmaisia pelitrailereita.
Score! World Goals
'''Score! World Goals''' on peliyhtiö First Touch Gamesin 15. toukokuuta 2012 julkaisema jalkapalloaiheinen videopeli. Peli on saatavilla iOSille ja Androidille. Se sai vuonna 2012 TIGA-palkinnon vuoden 2012 parhaana casual-videopelinä.
Pelissä on tarkoitus tehdä oikeissa jalkapallopeleissä tehtyjä maaleja pyyhkäisemällä näyttöruutua. Kun näyttoruutua pyyhkäistään, pelaaja joko potkaisee tai syöttää. Nykyisessä päivityksessä eli versiossa 2.72 on 1 140 oikeasti tehtyä maalia ympäri maailmaa eri vuosikymmeniltä. Pelissä on niin sanottuja paketteja, jotka sisältävät tietyn liigan tai tiettyjen kisojen maaleja, joita on aina 20 kappaletta kutakin kolmea vaikeustasoa kohden. Kaksi ensimmäistä vaikeustasoa ovat käytännössä samanlaisia, mutta kolmannessa vaikeustasossa eli Bonus-tasossa pelikuvioa on muutettu jollakin tavalla hieman haastavammaksi tai hienommaksi.
Pelin aiemman päivityksen nimi oli Score! Classic Goals. Pelissä on myös päivittäinen maalihaaste (Daily Goal Challenge), jossa pelaajan täytyy saada yksi pelistä valittu maali tehtyä jokaisella kolmella vaikeustasolla. Peliä voi pelata myös moninpelinä.
Score! Hero
'Score! Hero' on First Touch Gamesin 5. elokuuta 2015 julkaisema jalkapalloaiheinen mobiilipeli. Peli on saatavilla iOSille sekä Androidille.
Kuten monissa muissa peleissä, myös Score! Herossa voi ostaa peliin muun muassa energiaa oikealla rahalla. Ilman energiaa ei voi pelata, mutta energia latautuu itsestään hetken kuluttua.
Syodontinae
Syodontinae on sukupuuttoon kuollut Dinocephalia-ryhmään kuuluva terapsidien alaheimo. Sen jäsenet olivat keskisellä Permikaudella eläneitä lihansyöjiä. Niiden fossiileja tunnetaan Venäjältä, Etelä-Afrikasta ja Brasiliasta.
Fylogenia
Cisneros et al., (2012):
Pantera
Pantera on vuonna 1981 perustettu metalliyhtye Arlingtonista Texasista, Yhdysvalloista. Sitä pidetään yhtenä 1990-luvun merkittävimmistä post thrash/groove metal -yhtyeistä, joka on ottanut paljon vaikutteita muun muassa thrash metallista.
Pantera erottui muista metalliyhtyeistä varsinkin kitaristi Dimebag Darrellin moottorisahamaisilla, nopeilla ja raskailla pudotetuilla vireillä soitetuilla kitarariffeillä ja hard rock -vaikutteisilla kitarasooloilla. Yhtye tunnetaan myös laulajan Phil Anselmon aggressiivisesta, karjunnan ja laulun yhdistävästä vokalisointitekniikasta. Yhtye oli suosituimmillaan vuosina 1992-1996, jolloin se julkaisi albumit Vulgar Display of Power (1992) ja Far Beyond Driven (1994). Far Beyond Driven oli ensimmäisiä ja raskaimpia metallialbumeja, joka on noussut Yhdysvaltojen albumilistan ykköseksi. Panteran ja sen jäsenten musiikillisia vaikuttajia olivat muun muassa Black Sabbath, Megadeth, Kiss, Metallica, Slayer ja Van Halen.
Pantera lopetti toimintansa yhtyeenä 2003 jälkeen, koska laulaja Philip Anselmo lähti yhtyeestä viimeiseksi jääneen Reinventing the Steel (2000) albumin jälkeen. Sen jälkeen Pantera hajosikin kokonaan. Yhtyeen comeback-mahdollisuudet pienenivät ratkaisevasti, kun kitaristi Dimebag Darrell ammuttiin 8. joulukuuta 2004 klubin lavalle kesken yhtyeensä Damageplanin konsertin. Rumpali Vinnie Paul kuoli sydänlihassairauteen kesäkuussa 2018. Kuitenkin heinäkuussa 2022 ilmoitettiin Phil Anselmon ja Rex Brownin palaavan lavoille Panteran nimellä seuraavana vuonna 2023.
Alkuajat (1981-1989)
Darrell ja Vincent Abbot perustivat Panteran Arlingtonissa, Texasin osavaltiossa vuonna 1981. Darrell otti käyttöön lempinimen Diamond, jonka hän myöhemmin muutti Dimebagiksi, ja Vincent otti käyttöön lempinimen Vinnie Paul. Vinnie soitti rumpuja ja Dimebag luonnollisesti otti kitaristin roolin. Myöhemmin vakituiseksi basistiksi tuli Rex Rocker ja laulajaksi Terry Glaze. Vuosina 1983-1985 yhtye julkaisi albumit Metal Magic, Projects in the Jungle ja I Am the Night, jolloin yhtye soitti glam- ja hard rock -vaikutteista metallia; varsinkin Dimebagin suosima rock-yhtye Kiss oli suuri vaikuttaja musiikkiin.
Vuoden 1987 lopulla yhtyeen laulaja Matt L'Amour päätti jättäytyä laulajan pestistään, vaikka oli ehtinyt laulaa vasta vuoden Panterassa. Hänen tilalleen tuli Phil Anselmo, jonka vokalisointityylin ansiosta yhtye pystyi työstämään raskaampaa materiaalia. Tuolloin yhtye julkaisi albumin Power Metal. Vuoden 1989 aikana yhtye sai levytyssopimuksen ATCO:lta, joka nykyisin tunnetaan nimellä Eastwest Records. Myöhemmin Panteran jäsenet ovat eri yhteyksissä sanoneet, etteivät tunnusta näitä levyjä omiksi teoksikseen ja että häpeävät varhaista musiikkityyliään.
Nousu suosioon (1990-1995)
Yhtyeen varsinaisena post thrash -debyyttinä ja läpimurtona pidetty albumi Cowboys From Hell julkaistiin vuonna 1990 ja se myi Yhdysvalloissa platinaa. Albumin kappaleita "Cowboys From Hell" ja "Cemetery Gates" pidetään nykyisin heavy metal -klassikkoina. Yhtyeen aikaisemmat glam- ja power metal -vaikutteet olivat nyt täysin poissa. Ulkomusiikillinen tyyli ja yhtyeen soundi olivat täysin uudistuneet. Kokoonpanon musiikki oli menossa suuntaan jota on kutsuttu post-thrash tai groove metal- tyyliksi. Pantera huomattiin sekä metallimusiikin valtavirran että hardcore-suunnan kannattajien joukossa. Vuonna 1991 yhtye pääsi esiintymään muun muassa Metallican ja AC/DCn kanssa "Monsters of Rock" -festivaaleilla Moskovassa 1,6 miljoonalle katsojalle ja sai näin paljon mainetta aggressiivisena esiintyjänä.
Vuonna 1992 yhtye Pantera julkaisi albumin Vulgar Display of Power, josta tuli menestys. Albumin ensimmäinen single "Mouth for War" nousi Yhdysvalloissa listaykköseksi. Albumin kappaleista "Mouth for War", "This Love" ja "Walk" tehtiin musiikkivideot, jotka nousivat suuriksi hiteiksi. Myös albumin kappale "Fucking Hostile" on yksi yhtyeen tunnetuimmista kappaleista. Samana vuonna Pantera oli jo Doningtonin "Monsters of Rock"-festivaalin pääesiintyjä yhdessä Iron Maidenin kanssa.
Vuonna 1994 julkaistiin yhtyeen albumi Far Beyond Driven, joka meni suoraan Australian ja Yhdysvaltojen ykköseksi. Albumilla yhtye siirtyi vielä brutaalimpaan suuntaan. Albumilta kappaleet "I'm Broken" ja "5 Minutes Alone" nousivat hiteiksi. Muita Far Beyond Driven -albumin tunnettuja kappaleita ovat "Becoming" ja Black Sabbath -cover "Planet Caravan". Tämän albumin yhteydessä Diamond Darrell otti kutsumanimekseen Dimebag Darrell.
Yhtye oli vuosina 1994-1995 suosionsa huipulla. Selkäkipujensa takia laulaja Phil Anselmo ei pystynyt tekemään pitkiä kiertueita, mikä vähensi Panteran esiintymisiä. Anselmolla oli myös huumeongelmia ja vuoden 1995 aikana Anselmon riippuvuus haittasi yhtyeen yhteishenkeä ja hänen omaa mielenterveyttään. Anselmo aloitti monia sivuprojekteja, joista tunnetuin on Down.
Albumeita ja sivuprojekteja (1996-2003)
Maaliskuussa 1996 Pantera julkaisi albumin The Great Southern Trendkill, joka oli kenties yhtyeen odotetuin. Albumin tunnetuin kappale on "Drag the Waters". Myös kappale "Floods" ja albumin nimikappale ovat tunnettuja, ja albumin tunnelma oli huomattavasti synkempi aiempiin verrattuna. Vuosina 1995-1996 Dimebag teki sopimuksen Washburn-kitarayhtiön kanssa. Sopimuksen myötä Dimebag pystyi vaikuttamaan kitaroidensa valmistukseen enemmän ja hän tavoittelikin entistä synkempää, alavireistä kitarasoundia.
Phil Anselmo otti yliannostuksen heroiinia 13. heinäkuuta 1996 vain tunti Pantera-konsertin jälkeen. Hänen sydämensä pysähtyi välittömästi ja oli pysähdyksissä jopa 5 minuuttia, mutta lääkärit saivat adrenaliinin avulla hänet elvytettyä. Tämän jälkeen Anselmo hairahtui heroiinin muutaman kerran, kunnes päätti yhtyeen takia vieroittaa itsensä aineista. Vuonna 1997 julkaistiin Panteran ensimmäinen livealbumi Official Live: 101 Proof, johon yhtye nauhoitti kaksi studiokappaletta "Where You Come From" ja "I Can't Hide". Albumi sisälsi aikaisempien studioalbumien kiertuemateriaalia.
Vuonna 1999 yhtye alkoi nauhoittaa uutta pitkäsoittoa, Reinventing the Steeliä, joka julkaistiin vuoden 2000 puolella. Kappaleesta "Revolution Is My Name" tehtiin musiikkivideo, joka nousi suureksi hitiksi. Syksyllä 2001 yhtye esiintyi viimeistä kertaa, jolloin Anselmo ilmoitti yhtyeelle pitävänsä taukoa ja ottavansa yhteyttä jäseniin myöhemmin. Anselmo ei kuitenkaan ottanut yhteyttä, mutta jatkoi laulamista Downissa ja perusti yhtyeen Superjoint Ritual. Turhautuneina Dimebag Darrell ja Vinnie Paul päättivät lopettaa Panteran ja perustaa oman yhtyeen nimeltä Damageplan.
Panteran jälkeen (2004-)
Helmikuussa 2004 julkaistiin Damageplan-yhtyeen debyyttialbumi New Found Power, jolla esiintyi vierailijoita, kuten Slipknotin Corey Taylor. Albumin sanoituksissa käsiteltiin muun muassa Panteran hajoamista ja Damageplanin perustamista.
Heinäkuussa 2004 Panteran albumi Vulgar Display of Power rikkoi tuplaplatinarajan ja kuukausi tämän jälkeen The Great Southern Trendkill rikkoi platinarajan.
Dimebag Darrellin kuoltua Vinnie Paul kielsi kaikki mahdollisuudet Panteran paluuseen eikä myöskään halunnut olla tekemisessä Anselmon kanssa. Vinnie joutui vuosien varrella vastaamaan usein kysymyksiin mahdollisesta Panteran uudelleen kasaamisesta. Dimebagin tilalle on usein ehdotettu Zakk Wyldeä, joka oli Dimebagin hyvä ystävä. Paul vastasi aina, ettei paluuta voi tehdä ilman Dimebagia. Veljensä murhasta järkyttyneenä Vinnie piti kahden vuoden tauon, kunnes liittyi vuonna 2006 Hellyeah -yhtyeeseen, jossa soitti kuolemaansa asti.
Vuonna 2013 Rex Brown julkaisi omaelämäkertansa nimeltä Official Truth: 101 Proof (suomeksi Pantera : 101-prosenttinen totuus), joka kertoo hänen urastaan ​​Panterassa. Phil Anselmo kirjoitti samoihin aikoihin elämäkertaansa, mutta perui sen elämäkerturinsa Corey Mitchellin kuoltua lokakuussa 2014.
Yhtyeen perustajajäsen Vinnie Paul kuoli 22. kesäkuuta 2018. Paul kuoli kotonaan nukkuessaan sydänlihasrappeumaan ja sepelvaltimotautiin.
13. heinäkuuta 2022 ilmoitettiin Panteran tekevän paluun. Phil Anselmo ja Rex Brown tulevat soittamaan ensimmäiset Pantera-keikat yli kahteen vuosikymmeneen. Kitaristina keikoilla tulee toimimaan jo aiemmin huhuttu Zakk Wylde ja rumpalina Anthraxin Charlie Benante. Ensimmäinen paluukonsertti järjestettiin Meksikossa 2. joulukuuta.
Montoya
Montoya on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Pantera
Diskografia
Studioalbumit
Singlet
Livealbumit
Kokoelmat
Videot
Musiikkivideot
Constantin Boije af Gennäs
Constantin Axel Lenid Boije af Gennäs (15. huhtikuuta 1854 Porvoon mlk - 25. toukokuuta 1934 Porvoo) oli Suomen pelastusarmeijan ensimmäinen johtaja ja vapaakirkollinen vaikuttaja vanhasta suomalaisesta Boije af Gennäksen suvusta.
Boije af Gennäsin vanhemmat olivat eversti Adolf Vilhelm Boije af Gennäs ja Anna Charlotta Matilda Grundelstjerna ja puolisot vuodesta 1880 Hilda Maria Carolina Ulrika Sasse (k. 1895) ja vuodesta 1899 Elin Naima Eleonora Rosenberg (k. 1843). Boije af Gennäs kävi lähetysopistoa Ruotsissa 1873–1874 ja toimi maallikkosaarnaajana ja Ruotsin lähetysseuran lähettinä Suomessa vuodesta 1879. Vuonna 1880 hän perusti Helsingin työkoti- ja yömajayhdistyksen ja toimi sen puheenjohtajana 1880–1890. Hän omisti Ilolan kartanon Porvoon maalaiskunnassa 1909–1932. Boije af Gennäs oli valtiopäivämies aatelissäädyssä 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Upseeri ja virka- ja valtiopäivämies Knut Adolf Boije af Gennäs oli Constantin Boije af Gennäsin veli.
Digitaalisuus
Digitaalisuus on datan syöttämisessä, käsittelyssä, siirrossa, tallennuksessa ja esittämisessä käytettävä menetelmä, jossa data esitetään täsmällisinä arvoina, joita on rajallinen määrä. Tavallisin digitaalinen järjestelmä on binäärijärjestelmä, jossa käytetään vain kahta numeroa, 0 ja 1. Digitaalisuuden vastakohtana on analogisuus, jossa muuttuja voi saada laajasti eri arvoja. Digitaalisuus on portaittaisuutta, jota voi verrata rajatulla lukualueella oleviin kokonaislukuihin – analogisuutta taas voi verrata rajatulla lukualueella oleviin reaalilukuihin.
Tietoa käsittelevissä laitteissa on yleensä sekä digitaalisia että analogisia osia. Esimerkiksi digitaalikameran A/D muunnin muuttaa valon analogisen signaalin digitaaliseksi signaaliksi ja tallettaa sen muistiinsa. Tavallisesti tämä digitaalinen tieto muunnetaan D/A muuntimessa etsimen tai näytön analogiseksi kuvasignaaliksi. Näkyvä valokuva on siten analoginen, mutta kuvan tallennusmuoto digitaalinen.
Sana digitaalinen tulee latinan kielen sanasta digitus, joka tarkoittaa sormea. Nimityksen keksijänä pidetään amerikkalaista George Stibitziä (1904-1995). Nykyään digitaalisuus mielletään usein koskemaan sähköisiä järjestelmiä, vaikka vanhoissa koodijärjestelmiin perustuvissa järjestelmissä onkin ollut digitaalisia toimintaperiaatteita.
Ensimmäiset digitaaliset tietokoneet rakennettiin 1940-luvulla, ensimmäinen digitaalikello tuli myyntiin 1972, ensimmäiset kuluttajille koteihin suunnatut tietokoneet julkaistiin vuonna 1977. Jo aiemmin tietokoneen oli voinut ostaa kotiin rakennussarjana. Digitaaliseen äänentoistoon kuluttajat alkoivat siirtyä CD-soittimien myötä vuodesta 1982 alkaen (digitaalinen PCM-ääni oli määritelty jo vuonna 1938). Ensimmäinen digitaalinen matkapuhelinverkko GSM avattiin vuonna 1991 (Suomessa) ja puhelinverkko myös laajemmin digitalisoitiin 1990-luvun aikana. Digitaalitelevisio otettiin Suomessa käyttöön vuonna 2001.
Sähköinen binäärijärjestelmä
Digitaalisen tiedonsiirron ominaisuuksia ovat:
Yleisesti ottaen digitaalinen tiedonsiirto ja -tallennus vaativat analogista monimutkaisemman laitteiston, mikä viivytti aikoinaan niiden käyttöönottoa, poikkeuksena sähkötys. Nykyinen elektroniikan ja mikropiirien kehittyneisyys kuitenkin tekee digitaalisen siirron kannattavaksi.
Muita digitaalisia järjestelmiä
Vaikka digitaalisuus yhdistetään tavallisesti binääriseen elektroniikkaan on digitaalisuus itsessään huomattavasti vanhempi keksintö.
Gustave Niebaum
Gustave Ferdinand Niebaum (alk. Gustaf Nybom; 31. elokuuta 1842 Helsinki – 5. elokuuta 1908 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat ) oli suomalais-amerikkalainen merikapteeni ja viinitilallinen.
Niebaum varttui Helsingissä. Hänen isänsä työskenteli poliisina ja kuoli, kun poika oli nelivuotias. Suoritettuaan merenkulun tutkinnon Helsingissä Niebaum purjehti laivallaan Alaskaan metsästämään turkiksia. Niebaum kartoitti osia Alaskan rannikosta ja perusti Alaskan Commercial Companyn. Toimiessaan Venäjän konsulina San Franciscossa Niebaum oli keskeisiä myötävaikuttajia Alaskan siirtymisessä Yhdysvaltojen hallintaan.