cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Binäärirelaatio
Relaation ominaisuuksia
♦ antisymmetrinen, jos xRy ja yRx niin x = y, kaikilla x,y ∈ X
♦ transitiivinen, jos xRy ja yRz niin xRz, kaikilla x,y,z ∈ X
♦ vertailullinen, jos xRy tai yRx, kaikilla x,y ∈ X.
Lentopallon miesten Pohjois-Amerikan olympiakarsinta 2012
Karsinta Lontoon olympiakisojen lentopalloturnaukseen suoritettiin Pohjois- ja Keski-Amerikan maiden osalta Long Beachissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa 7. - 12. toukokuuta 2012. Yhdysvallat voitti kaikki ottelunsa ja selviytyi suoraan olympiakisoihin.
Pudotuspelit
Yhdysvallat olympiaturnaukseen. Kuuba ja Puerto Rico jatkavat maailmankarsintaan ranking sijoitustensa ansiosta.
Bruno Pereirinha
Bruno Alexandre Marques Pereirinha (s. 2. maaliskuuta 1988 Sintra, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Kreikassa, Italiassa ja Brasiliassa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän kykenee pelaamaan myös oikeana laitapuolustajana, hyökkäävässä roolissa.
Ura
Pereirinha nousi Sportingin edustukseen kaudella 2006–2007. Kauden alun hän pelasi alemmalla sarjatasolla pelanneessa Olivais Moscavidessa. Ensiesiintymisensä maan pääsarjassa hän teki 13. tammikuuta 2007 ottelussa Belenensesiä vastaan.
Uuslinn
Uuslinn on asuinalue Lasnamäen kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 22 hehtaaria ja väkiluku 401 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 28 prosenttia oli virolaisia.
Tanssin Tiedotuskeskus
Tanssin Tiedotuskeskus ry:n tehtävä on edistää tanssitaiteen asemaa, toimintaedellytyksiä ja tunnettuutta Suomessa sekä suomalaisen tanssitaiteen tunnettuutta ulkomailla. Tiedotuskeskus toteuttaa tehtäväänsä toimimalla laaja-alaisena asiantuntijaorganisaationa sekä Suomessa että kansainvälisesti.
Tiedotuskeskuksella on kymmenen jäsenyhteisöä, jotka edustavat laajasti suomalaista tanssin kenttää. Jäsenyhteisöt ovat vuonna 2011: Suomen Kansallisbaletti, Suomen Nuorisoseurojen Liitto ry, Suomen Seuratanssiliitto ry, Suomen Tanssinopettajain Liitto ry, Suomen Tanssioppilaitosten Liitto ry, Suomen Tanssitaiteilijain Liitto ry, Suomen Tanssiurheiluliitto ry, Teatterikeskus ry, Teatterikorkeakoulu ja Zodiak – Uuden tanssin keskus.
Tanssin kentän tekijöiden toimintamahdollisuuksien kehittäminen
Tanssin Tiedotuskeskus pyrkii edistämään tanssin kentän tekijöiden toimintamahdollisuuksien kahdenlaisella toiminnalla.
Tiedotuskeskus välittää tanssin toimijoille tietoja esimerkiksi seminaareista ja koulutuksista, avoimista työpaikoista, koetansseista, festivaalien ohjelmistohauista, haettavina olevista apurahoista sekä muista kiinnostavista mahdollisuuksista.
Toisen toimintalinjan muodostavat mahdollisuuksien mukaan toteutettavat pienimuotoiset seminaarit, muut koulutukset sekä henkilökohtainen neuvonta. Vuosien 2009–2011 aikana tiedotuskeskus osallistuu Taiteen tiedotuskeskusten vientivalmennusohjelman TAIVEXin toteuttamiseen.
Suomalaisesta tanssista tiedottaminen
Tiedotuskeskus julkaisee verkkosivuillaan uutisia tanssin kentän tapahtumista. Uutisia välitetään myös sähköisen uutiskirjeen avulla. Lisäksi tiedotuskeskuksen verkkosivuilla on runsaasti tietoa suomalaisen tanssin kentästä sekä muun muassa koko maan kattava esityskalenteri. Tiedotuskeskuksen tiedotustyön tarkoituksena on tukea toimijoiden omaa tiedotusta.
Tanssin Tiedotuskeskus julkaisee vuoden 2011 loppuun saakka suomenkielistä Tanssi-lehteä. Vuoden 2012 alussa Tanssi-lehti ja Teatteri (lehti) yhdistyvät uudeksi esittävien taiteiden lehdeksi nimeltään Teatteri&Tanssi.
Tiedotustyötä tehdään myös osana kansainvälistä promootiotyötä. Tiedotuskeskus toimittaa uutisia englanniksi sekä julkaisee englanninkielistä uutiskirjettä. Lisäksi tiedotuskeskus tuottaa promootiomateriaaleja suomalaisesta tanssista, tärkeimpänä kerran vuodessa julkaistava englanninkielinen lehti Finnish Dance in Focus. Lehteä levitetään sekä kansainvälisissä tapaamisissa että postitse.
Asiantuntijavaikuttaminen ja tiedonkeruu
Tanssin Tiedotuskeskus ottaa kantaa tanssin kentän toimintaedellytyksiin vaikuttaviin kulttuuripoliittisiin päätöksiin lausuntojen ja kuulemisten kautta. Lisäksi tiedotuskeskus vaikuttaa alaa koskevan kulttuuripolitiikan kehitykseen osallistumalla erilaisten työ- ja ohjausryhmien toimintaan.
Asiantuntijavaikuttamisen pohjana toimii tanssin kentän toiminnasta kerättävä tieto, muun muassa vuosittain koottavat tanssin esitys- ja katsojatilastot. Verkkosivuilla oleva Tanka - suomalaisen tanssin tietokanta palvelee sekä asiantuntijatyötä että tiedotustoimintaa.
Kansainvälinen promootiotyö
Tiedotuskeskuksen kansainvälisen promootiotyön tavoitteena on lisätä suomalaisen tanssin näkyvyyttä ja tunnettuutta ulkomailla, edistää tanssin toimijoiden kansainvälistä verkottumista sekä luoda mahdollisuuksia kansainväliselle yhteistyölle. Tavoitteita toteutetaan seuraavilla tavoilla:
Lyhyt historia
Tanssialan järjestöt pitivät 1979 Kisakalliossa seminaarin, jossa keskusteltiin tanssitoiminnan kehittämisestä. Seminaarin seurauksena perustettiin eri tanssialojen yhteistyöelin, Suomen Tanssialan Neuvosto, johon liittyi jäseniksi kahdeksan tanssialan järjestöä: Finlands Svenska Folkdansring, Suomalaisen Kansantanssin Ystävät, Suomen Nuorison Liitto, Suomen Tanssiopettajain Liitto, Suomen Tanssipedagogien Yhdistys, Suomen Tanssitaiteilijain Liitto sekä Tanssiurheilun Keskusliitto. Suomen Tanssialan Neuvosto kokoontui ensimmäistä kertaa tässä kokoonpanossa 20.2.1980.
Neuvoston tehtävänä oli tanssitoiminnan edistäminen eri jäsenjärjestöjensä kautta sekä ”…seurata viranomaisten avustuspolitiikkaa ja pyrkiä vaikuttamaan siihen, että tanssiala otettaisiin oikeudenmukaisesti huomioon avustusten jaossa sekä valvoa maassa alan yleisiä etuja.”
Neuvosto ajoi tanssille parempia esiintymis- ja harjoitustiloja sekä vaikutti voimakkaasti siihen, että valtion tanssitaidetoimikunta perustettiin vuonna 1983. Vuonna 1981 ryhdyttiin julkaisemaan Tanssi-lehteä.
Tanssin tiedotuskeskustoiminnan käynnistäminen oli alusta pitäen neuvoston suunnitelmissa. Tiedotuskeskustoiminta alkoi varsinaisesti vuonna 1985, kun neuvostolle palkattiin puolipäiväinen toiminnanjohtaja sekä osa-aikainen sihteeri.
Vuonna 1986 Suomen Tanssialan Neuvosto vietiin yhdistysrekisteriin nimellä Suomen Tanssialan Keskusliitto. Yhdistys sai kokopäivätoimisen toiminnanjohtajan ja tiedotustoiminta lähti systemaattisemmin käyntiin. Myös kansainvälisten yhteyksien solmiminen alkoi.
Vigorous and Liberating Death
Vigorous and Liberating Death on Impaled Nazarenen kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 24. huhtikuuta 2014.
Virkamiehen väkivaltainen vastustaminen
Virkamiehen väkivaltainen vastustaminen on Suomen rikoslaissa rangaistavaksi säädetty teko, josta voi seurata vankeutta vähintään neljä kuukautta ja enintään neljä vuotta. Virkamiehen väkivaltaiseen vastustamiseen syyllistyy, jos käyttää tai uhkaa käyttää väkivaltaa virkatehtävää suorittavaa virkamiestä kohtaan tai kostaa väkivalloin virkamiehen tekemän virkatoimen hänelle tai hänen lähimmäiselleen. Tekoon voi syyllistyä myös, jos käyttää väkivaltaa ulkopuolista henkilöä kohtaan tarkoituksenaan estää jonkin virkatehtävän suorittaminen. Esimerkiksi sivullinen, jonka poliisi on määrännyt avustamaan rikollisen kiinni ottamisessa, nauttii samaa suojaa kuin poliisi itse. Teon lievempiä muotoja ovat virkamiehen vastustaminen ja haitanteko virkamiehelle.
Historia
Alkuperäinen vuoden 1889 rikoslaki sisälsi erityiset säännökset virkamiehiin kohdistuvasta väkivallasta. Säännös oli jo silloin rikoslain 16 luvun 1 §:ssä ja sisällöltään suunnilleen samanlainen kuin nykyään. Tekoon saattoi syyllistyä käyttämällä tai uhkaamalla käyttää väkivaltaa virkamiestä kohtaan tai kostamalla virkatoimen väkivallalla. Teosta saattoi seurata vankeutta vähintään kolmeksi kuukaudeksi tai kuritushuonetta enintään neljäksi vuodeksi. Lieventävien asianhaarojen vallitessa seurauksena oli sakkoa tai enintään kolme kuukautta vankeutta. Aiemmin tunnusmerkistö sisälsi myös vartijoihin ja järjestyksenvalvojiin kohdistuvia tekoja, mutta vuodesta 1999 lähtien heihin kohdistuvasta väkivallasta on ollut voimassa erillinen rikos, järjestystä ylläpitävän henkilön vastustaminen. Samaan aikaan tekomuoto jaettiin vakavampien tekojen osalta virkamiehen väkivaltaiseen vastustamiseen ja lievempien osalta virkamiehen vastustamiseen osana laajaa rikoslain muutosta, jossa uudistettiin koko viranomaisia vastaan tehtyjä rikoksia koskeva rikoslain 16. luku.
Tunnusmerkistö
Joka
on tuomittava virkamiehen väkivaltaisesta vastustamisesta vankeuteen vähintään neljäksi kuukaudeksi ja enintään neljäksi vuodeksi.
Virkamiehen väkivaltaisesta vastustamisesta tuomitaan myös se, joka menettelee 1 momentissa mainitulla tavalla sitä kohtaan, joka virkamiehen pyynnöstä tai suostumuksella avustaa virkamiestä julkisen vallan käyttöä sisältävässä virkatoimessa.
Oikeustapauksia
Vuosina 2003–2006 annettiin vuosittain noin 240–260 tuomiota, jossa virkamiehen väkivaltainen vastustaminen oli päärikoksena. Vuonna 2006 annettiin 218 vankeusrangaistusta, joista 136 oli ehdollisia. Yhdyskuntapalvelua tuomittiin 29 tapauksessa.
Hovioikeudet
Tapauksessa HelHO:2006:2 Helsingin käräjäoikeus oli tuominnut peruskoulun oppilaan virkamiehen väkivaltaisesta vastustamisesta kolmen kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen. Oppilas oli lyönyt opettajaansa, kun tämä oli yrittänyt poistaa häntä luokasta. Tuomittu valitti hovioikeuteen ja vaati, että hänet tuomitaan sen sijaan pahoinpitelystä, koska hän ei tiennyt opettajan olevan virkamiesasemassa. Teko ei siis virkamiehen väkivaltaisen vastustamisen osalta olisi ollut tahallinen, mutta olisi sisältänyt tavanomaisen pahoinpitelyrikoksen. Lisäksi tuomittu katsoi, että vaihtoehtoisesti hänet pitäisi tuomita vain virkamiehen vastustamisesta, koska teko oli kokonaisuutena vähäinen. Helsingin hovioikeus katsoi, että syytetty oli tiennyt opettajan olevan virkamiesasemassa, koska oli myöntänyt tietäneensä, että opettajalla on oikeus määrätä oppilas poistumaan luokasta. Tällöin ei ollut merkitystä sillä, millä tavalla syytetty käsitti sanan virkamies merkityksen. Hovioikeus kuitenkin arvioi käytetyn väkivallan määrän vähäiseksi, ja tuomitsi syytetyn virkamiehen vastustamisesta 20 päiväsakkoon.
Andienmetsäpöllö
Andienmetsäpöllö (Ciccaba albitarsis eli Strix albitarsis) on pöllöihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Etelä-Amerikassa Boliviassa, Ecuadorissa, Kolumbiassa, Perussa ja Venezuelassa. Sen luontaista elinaluetta ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat vuoristometsät ja pensaikot 1 700–3 700 metrin korkeudessa.
Tamias ochrogenys
Tamias ochrogenys on maaoravien sukuun kuuluva jyrsijä, joka esiintyy kotoperäisenä rannikkoalueiden lähettyvillä eteläisessä Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.
Seli
Seli on asuinalue Lasnamäen kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 95 hehtaaria ja väkiluku 12 874 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 20 prosenttia oli virolaisia.
Yoshihide Suga
Yoshihide Suga (, [sɯɡa joɕiꜜçide], s. 6. joulukuuta 1948 Yuzawa, Japani) on japanilainen poliitikko, joka valittiin Japanin pääministeriksi 16. syyskuuta 2020. Hän oli toiminut sitä ennen muun muassa kahdeksan vuotta Shinzō Aben hallituksen kabinettipäällikkönä.
Diamond
Diamond on englannin kielen timanttia tarkoittava sana.
Yoshihide Suga
Tausta ja yksityiselämä
Yoshihide Suga syntyi vuonna 1948. Hänen isänsä viljeli mansikoita, ja hänen äitinsä toimi opettajana. Suga ei halunnut jatkaa isänsä ammattia maanviljelijänä, vaan hän lähti kotoa mahdollisimman pian. Hän muutti Tokioon ja työskenteli ensin pahvilaatikkotehtaassa. Suga opiskeli Hosein yliopistossa, ja on kertonut, että se oli yksi halvemmista opiskeluvaihtoehdoista. Valmistuttuaan työskenteli sen jälkeen sähköhuoltoja tehneessä yrityksessä. .
Suga kuuluu äärinationalistiseen Nippon Kaigi -järjestöön.
Suga on harrastanut karatea, josta hänellä on musta vyö. Lisäksi hän on kertonut tekevänsä joka aamu 100 vatsalihasliikettä. .
Poliittinen ura
Suga päätyi pian valmistumisensa jälkeen myös politiikkaan, ja hän toimi ennen omaa poliittista uraansa liberaalidemokraattisen puolueen edustajan avustajana. Suga valittiin vuonna 1987 Jokohaman kaupunginvaltuustoon ja vuonna 1996 Japanin parlamenttiin.
Pääministeri Jun’ichirō Koizumi nimitti vuonna 2005 Sugan sisäasioiden ja viestinnän vanhemmaksi apulaisministeriksi ja seuraavana vuonna Koizumin seuraaja Shinzō Abe ministeriksi. Suga toimi ministerinä vuoteen 2007. Hänen suhteensa Abeen oli läheinen, ja kun tästä tuli vuonna 2012 uudestaan pääministeri Suga valittiin hallituksen kabinettipäälliköksi. Suga toimi tehtävässä kahdeksan vuoden ajan, ja hän oli varsin paljon julkisuudessa, koska hän piti kahdesti päivässä mediakatsaukset. Hallinnon kasvoina Suga myös julisti uuden aikakauden alkamisen, kun Naruhitosta tuli keisari vuonna 2019.
Fuel for the Fire (Naked Eyesin albumi)
Fuel for the Fire on brittiläisen yhtyeen Naked Eyesin toinen studioalbumi, jonka Parlophone julkaisi vuonna 1984. Pohjois-Amerikassa albumin julkaisi EMI America Records.
Fuel for the Firen kappale ”(What) In the Name of Love”, jonka tuotti Arthur Baker, sijoittui Billboard Hot 100 -singlelistan 39. sijalle. Albumi puolestaan sijoittui Billboard 200 -albumilistan sijalle 83.
Will Ogilvie
pienoiskuva|Will Ogilvie vuonna 1944. Will Ogilvie (30. maaliskuuta 1901 Stutterheim – 30. elokuuta 1989 Toronto) oli eteläafrikkalaissyntyinen, kanadalaistunut taidemaalari. Hänestä tuli Kanadan ensimmäinen virallinen sotataiteilija tammikuussa 1943; hän maalasi monet sodanaikaisista teoksistaan tulen alla ja sai sittemmin ansioistaan Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvon.
Ogilvie opiskeli Johannesburgissa Erich Mayerin johdolla. Hän muutti maasta vuonna 1925 ja jatkoi opintojaan vuosina 1927–30 New Yorkissa Kimon Nicolaidesin johdolla. Toisen maailmansodan jälkeen Ogilvie opetti ja luennoi Ontario College of Artissa ja Toronton yliopistossa. Hänestä tehtiin Kanadan ritarikunnan jäsen vuonna 1979.
Rongankatu
thumb|Rongankatua kesällä 2008. Näkymä Postikadun risteyksestä kohti länttä. Rongankatu on noin puoli kilometriä pitkä puistokatu, joka sijaitsee Tampereen keskustassa, Kyttälän pohjoisosassa. Kadun itäpäässä on ratapihan alittava kevyen liikenteen tunneli. Lännessä katu rajautuu Koskipuistoon, jonka kohdalla se kaartuu luoteeseen ja yhdistyy Satakunnankatuun. Rongankadun muita poikkikatuja ovat Pellavatehtaankatu, Aleksanterinkatu, Tuomiokirkonkatu, Rautatienkatu ja Postikatu.
Rongankadun kautta kulkee yksi Tampereen tärkeimmistä itä-länsisuuntaisista pyöräilyreiteistä.
thumb|Rongankadun ja Satakunnankadun kulmauksessa sijaitseva [[Hotelli Tammer on osa Tammerkosken valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. ]]
Kadun historia ja nimi
Rongankadun nimi kertoo kadun historiasta: se on rakennettu Ronganoja-nimisen, Tammerkoskeen laskeneen luonnonojan päälle. Vaakasuora katuosuus perustuu F. L. Caloniuksen laatimaan ruutuasemakaavaan, joka tuli voimaan vuonna 1886. Kaartuva länsiosa on kaavoitettu vuosikymmeniä myöhemmin; se pohjautuu Lars Sonckin suunnittelemaan jugendtyyliseen kaavaan (1908).
Rongankadusta käytettiin varhaisissa suunnitelmissa nimiä Puutarhakatu ja Puutarhankatu. Se oli tarkoitettu jatkeeksi kosken länsipuolella sijaitsevalle Puutarhakadulle. Rongankatu tuli kadun viralliseksi nimeksi vuonna 1897.
Rongankadulla oli alun perin Hämeenkadun kaltaiset, jalkakäytäviä reunustavat puuistutukset. Ojan päälle tehty kadun pohja ei kuitenkaan kestänyt autoliikenteen kuormitusta, minkä vuoksi koko katu uudistettiin perusteellisesti 1950-luvulla. Tämän remontin yhteydessä eteläisen ja pohjoisen ajoradan väliin tehtiin laaja pysäköintialue, jonka reunoille jalkakäytävien puut siirrettiin.
Rongan tornit
Osoitteessa Rongankatu 5–7 sijaitsee vuodelta 1961 peräisin oleva Rongan tornit -niminen rakennuskokonaisuus, joka on Arkkitehtitoimisto Vahtera & Heinon suunnittelema. Se koostuu kahdesta 11-kerroksisesta asuinkerrostalosta ja niitä yhdistävästä matalasta liikesiivestä. Rongan tornien ulkoasu on pelkistetty, ja kohde edustaa tyylipuhdasta 1960-luvun arkkitehtuuria. Pirkanmaan maakuntakaavassa tornit on määritelty osaksi Juhannuskylän maakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.
Poikittaistutkimus
Poikittaistutkimus on tutkimusstrategia, jossa tutkitaan ilmiötä tai kohdetta tiettynä ajankohtana. Strategia perustuu samantapaisten ilmiöiden ilmenemismuotojen tutkimiseen. Tavoitteena on selvittää, miten ilmiö vaikuttaa sosiaalisessa ja kulttuurisessa ympäristössä tutkimusajankohtana.
Tamias palmeri
Tamias palmeri tai Neotamias palmeri on maaoravien sukuun kuuluva jyrsijälaji, joka elää ainoastaan Spring Mountains-vuorilla, Clarkin piirikunnassa, Nevadan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen luonnonmukaista elinympäristöä ovat lauhkeat metsät. Lajiin kohdistuu erittäin suuri uhka hävitä luonnosta.
Peter Cowie
Peter Cowie (s. 24. joulukuuta 1939) on brittiläinen elokuvakriitikko ja elokuvahistorioitsija, joka on erikoistunut Pohjoismaiseen elokuvaan. Hän toimitti pitkään vuonna 1963 ensimmäistä kertaa ilmestynyttä International Film Guide -vuosikirjaa, ja on julkaissut yli 30 teosta. Cowie on kirjoittanut muun muassa Ingmar Bergmanin ja Akira Kurosawan elämäkerrat.
1980-luvulla Cowie vaikutti myös Suomessa toimien Helsingissä järjestetyn Hanasaaren pohjoismaisen elokuvafestivaalin johtajana vuodesta 1983 lähtien. Vuonna 2006 hän toimitti Yleisradiolle Alexis Kourosin ohjaaman viisiosaisen televisiosarjan Matka suomalaiseen elokuvaan.
Tamias panamintinus
Tamias panamintinus on maaoravien sukuun kuuluva jyrsijä, joka esiintyy kotoperäisenä kaakkoisen Kalifornian ja lounaisen Nevadan vuoristoalueilla, Yhdysvalloissa.
Fabbri
Fabbri Group (AKA Fabbri) on italialainen huvipuistolaitevalmistaja Bergantinon kylästä, Pohjois-Italiasta.
Romolon Fabbri perusti yrityksen toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1950. Hän keksi tavan hyödyntää sodasta ylijäänyttä materiaalia huvipuistolaitteisiin.
Fabbri Group tarjoaa valikoiman huvipuistolaitteita aina vuoristoradoista flätteihin. Fabbrin laitteita ovat muun muassa Booster ja tehostettu vapaapudotus Mega Drop, joista Booster löytyy Kauhavan Alahärmässä sijaitsevasta Power Parkin monitoimipuistosta.
Timo Viherkenttä
Timo Viherkenttä (s. 7. tammikuuta 1958 Kouvola ) on suomalainen virkamies ja oikeustieteen tohtori. Hän on toiminut Suomen Kulttuurirahaston puheenjohtajana lokakuusta 2012 lähtien.
Viherkenttä nimitettiin valtiovarainministeriön alivaltiosihteeriksi 15.1.2015 alkaen. Toimikausi olisi ollut seitsemänvuotinen, mutta kesäkuun 2015 alusta hänet nimitettiin Valtion Eläkerahaston toimitusjohtajaksi.
Korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvokseksi Viherkenttä nimitettiin vuonna 2010. Hän on sitä ennen työskennellyt muun muassa Kuntien Eläkevakuutuksen Kevan varatoimitusjohtajana. Vuonna 2009 hän oli myös ehdolla Kevan toimitusjohtajaksi, mutta tehtävään valittiin Merja Ailus. Hän on toiminut lisäksi Helsingin yliopistossa finanssioikeuden professorina 1990-luvulla ja sen jälkeen valtiovarainministeriön lainsäädäntö- ja finanssineuvoksena 1990-1998 sekä budjettipäällikkönä 1998-2002.
Timo Viherkenttä on Antero Viherkentän poika.
Pohjanerakkokolibri
Pohjanerakkokolibri (Phaethornis longirostris) on amerikkalainen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue ulottuu Meksikosta Keski-Amerikkaan sekä Kolumbiaan, Ecuadoriin ja Peruun. Lajista tunnetaan kuusi alalajia. Adolphe Delattre kuvaili lajin holotyypin Guatemalasta vuonna 1843.
Marianna Kurtto
Marianna Kurtto (s. 1980 Helsinki) on suomalainen runoilija, prosaisti ja suomentaja.
Elämä ja ura
Koulutukseltaan Kurtto on filosofian maisteri. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa englantilaista filologiaa, elokuvatutkimusta ja teoreettista filosofiaa. Kirjoittamista hän on opiskellut Kriittisessä korkeakoulussa.
Kurtto on julkaissut useita runokokoelmia. Hänen esikoiskokoelmansa Eksyneitten valtakunta ilmestyi vuonna 2006. Teos sai Kalevi Jäntin palkinnon, jonka perusteluissa sitä kiitettiin proosarunon nuoren perinteen jatkamisesta. Se oli myös Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokas. Vuonna 2013 Kurtto sai Tiiliskivi-palkinnon teoksestaan View-Master. Kurton runoja on julkaistu myös Parnassossa ja Nuori Voima -lehdessä.
Runokokoelmien lisäksi Kurtto on julkaissut kolme romaania. Vuonna 2017 julkaistu romaani Tristania oli ehdolla Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi vuonna 2019. Vuonna 2021 Kurtolta ilmestyi kaksi romaania, Seitsemäs piste ja Hellä leijona.
Vuonna 2018 Kurtto valittiin kolmivuotiskaudelle asumaan ja työskentelemään Eeva Joenpellon kirjailijakotiin Sammattiin.
Paevälja
Paevälja on asuinalue Lasnamäen kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 119 hehtaaria ja väkiluku 607 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 26 prosenttia oli virolaisia.
Marianna Kurtto
Elämä ja ura
Vuonna 2023 ilmestynyt runoteos Ellen valkeudessa on tulevaan maailmaan sijoittuva runoelma, jossa Ellen herää laboratoriossa henkiin oltuaan syväjäädytettynä. Juha-Pekka Kilpiö toteaa Parnasson kritiikissään: "Teos jää juuri sillä tavoin hankalasti runon ja proosan väliin, ettei lopulta lunasta kummankaan mahdollisuuksia." Helsingin Sanomien kriitikko Vesa Rantaman mukaan ”Pitkä runoelma on haastava laji, jota harvoin toteutetaan näin taitavasti.”
Pitkäkorvamaaorava
Pitkäkorvamaaorava (Tamias quadrimaculatus) on maaoravien sukuun kuuluva jyrsijä, joka esiintyy kotoperäisenä Sierra Nevadan vuorilla Kalifornian ja Nevadan osavaltioissa, Yhdysvalloissa.
Startup-säätiö
Startup-sää­tiö on vuonna 2012 perustettu suomalainen säätiö. Sillä oli al­ku­pää­omia run­sas mil­joo­na eu­roa, jotka oli saatu muun muas­sa Sit­ralta, Teknologiateolli­suu­del­ta ja 57 yk­si­tyi­sel­tä lah­joit­ta­jal­ta. Säätiötä rahoittavat myös Tekes, työ- ja elin­kei­no­mi­nis­te­riö ja Aal­to-ylio­pis­to. Sää­tiön toi­mi­ti­lat si­jait­se­vat kasvuyrityskampus Maria01:n tiloissa.
Startup-säätiö keskittyy uusien ja tulevien yrittäjien löytämiseen ja tukemiseen erityisesti apurahojen kautta. Säätiö on ollut vaikuttamassa Slushin, Junctionin, The Shortcutin ja Maria 01:n takana. Säätiön tarkoitus on luoda edellytyksiä yrittäjyydelle ja yritystoiminnan synnylle, kasvulle ja kansainvälistymiselle sekä tukea ja edistää yritystoimintaa ja yrittäjämyönteistä ilmapiiriä.
Perustajajäsenet
Säätiön perustajajäsenet ovat Juha Aalto, Moaffak Ahmed, Pekka Alapietilä, Timo Ahopelto, Feodor Aminoff, Riku Asikainen, Sari Baldauf, Klaus Damsten, Nils Forsblom, Jussi Harvela, Micki Honkavaara, Sami Inkinen, Mammu Kaario, Pii Ketvel, Ilkka Kivimäki, Mikko Kodisoja, Antti Kokkinen, Harri Koponen, Petteri Koponen, Ari Korhonen, Florence Korhonen, Henri Kulvik, Hannu Kytölä, Sami Lampinen, Timo Lappi, Petri Lehmuskoski, Ville Miettinen, Mika Mäkeläinen, Petri Niemi, Tero Ojanperä, Ilkka Paananen, Jari Pasanen, Jani Penttinen, Sakari Pihlava, Ossi Pohjola, Kaija Pöysti, Pekka Roine, Seppo Ruotsalainen, Timo Rosenlöf, Jaakko Salminen, Aki Seeck, Kristian Segerstråle, Risto Siilasmaa, Pekka Sivonen, Janne Snellman, Timo Soininen, Mika Tammenkoski, Artturi Tarjanne, Timo Teimonen, Mats Therman, Taneli Tikka, Toni Toikka, Niklas Törnkvist, Anssi Vanjoki, Pekka Vartiainen, Peter Vesterbacka ja Pekka Viljakainen.
AGM-69 SRAM
thumb|right|Kuvassa AGM-69A -hyökkäysohjusta lastataan B-1B -pommikoneeseen. Boeing AGM-69 SRAM (Short Range Attack Missile, suom. lyhyen kantaman rynnäkköohjus) on yhdysvaltalainen ns. ensi-iskuun tarkoitettu strategisen luokan Stand-Off -tyyppinen hyökkäysase, vihollisen ilmapuolustuksen lamauttamista varten. Tämän ohjusaseen ensisijaisiksi maaleiksi soveltuivat tutka-asemat, ilmatorjunta-asemat kuten tykkipatterit ja it-ohjusasemat, sekä mahdollisesti myös lentokentät. AGM-69 SRAM:in kehittely alkoi vuoden 1963 jälkeen, jolloin edellisena vuonna hylätylle GAM-87 Skybolt (AGM-48):ille alettiin hakea korvaajaa. Vuonna 1964 aloitettiin varsinainen suunnittelu. Vuonna 1966 tapahtui tarkempi määritys kehitysaskelien merkeissä. Ensilaukaisu tapahtui 1969, ja käyttöönotto 1972. Osiltaan AGM-69 SRAM korvasi myös AGM-28 Hound Dogin.
Aseen kantaman maksimi oli 170–200 km. Matalalta tehdyn hyökkäyksen kantama oli vain noin 50–55 km. Suurin nopeus oli 3,0–3,5 Machia. Suunnistustapa oli inertiasuunnistus, joskin tämä ohjus oli tutkakorkeusmittarilla varustettu. Se antoi keskiosumapistearvioksi (CEP) 430 m. Ohjuksen omamassa oli 1 010 kg. Lockheedin valmistama SR-75 -rakettimoottori oli kaksivaiheinen sekä kiinteää polttoainetta käyttävä. SRAM-ohjuksen taistelukärki oli W-69-tyypin ydinkärki. Se oli kaksivalintainen: joko 17 kT tehoinen fissioräjähde (1st stage) tai 170 kT (joidenkin lähdeviitteiden mukaan 200 kT) tehoinen lämpöydinräjähde (2nd stage). Asetyyppinä Boeing AGM-69 SRAM poistettiin vasta vuonna 1993. Kaiken kaikkiaan 1 500 tuotantoyksilöä valmistettiin, näistä 1 100 varustettiin ydinkärjillä. thumb|right|Kuvan Boeing AGM-69 SRAM-ohjus White Sandsin ohjuskoealueella näyttelyssä.
Eräs Naton operaatiosuunnitelmista (OPLAN 10-1 & OPLAN 100-6) oli ydiniskujen tekeminen Suomeen, näissä lamautettaisiin lentokenttien toiminnat. Arviolta 21–23 ydinkärkeä oli tätä tarkoitusta varten varattuina. Tuolloin olisi 19 eri paikkakuntaa pommitettu ydinasein. Nuo maalituksen kohteet olivat hyvin korkealla prioriteetilla, eli suuressa vaarassa saada kokea ydinpommitushyökkäys ydinkriisin uhatessa. Boeing AGM-69 SRAM olisi ollut näihin käyttöarkoituksiin varsin hyvin soveltuva hyökkäysase.
Tämän ohjusasetyypin seuraaja on Boeing AGM-86 ALCM, Air Launched Cruise Missile, jonka lentotestit alkoivat vuonna 1976. Se on ollut käytössä alkaen vuodesta 1981.
She’s Electric
She’s Electric on brittiläisen rockyhtye Oasiksen kappale, joka on yhdeksäs raita yhtyeen toisella albumilla (What’s the Story) Morning Glory? (1995). Kappale julkaistiin uudelleen Euroopassa promosinglenä syyskuussa 2014. CD-levyn B-puolena on demoversio kappaleesta.
”She’s Electric” kuului Oasiksen soittolistaan ainoastaan Heathen Chemistry Tour -kiertueella vuosina 2001–2002. Se esitettiin ensimmäisen kerran livenä 7. lokakuuta 2001.
Selenografia
pienoiskuva|[[Johannes Hevelius|Johannes Heveliuksen Kuun kartta kirjasta Selenographia, sive Lunae descriptio (1647), ensimmäinen kartta, jossa on libraation vaiheet]]
Selenografia on Kuun pinnan ja sen fyysisten ominaisuuksien tutkimista. Historiallisesti selenografistien ensisijainen tarkoitus oli Kuun merien, kraattereiden, vuorijonojen nimeäminen ja muiden piirteiden tutkiminen. Kuitenkin jotkut Kuun alueet ovat huonosti tutkittavia, kuten lähellä napoja olevat, ja jotkin ominaisuudet kuten tarkat kraatterien sijainnit heittivät useilla kilometreillä, sekä myös niiden syvyydestä ei ollut varmuutta.
Bruno Zilliacus
pienoiskuva|Bruno Zilliacus vuonna 1903. Bruno Wilhelm Zilliacus (11. marraskuuta 1877 Pietari – 3. heinäkuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija ja opettajaseminaarin lehtori.
Selenografia
Tämä tuli muutos vasta kun Kuusta alettin saamaan korkean resoluution kuvia kuun molemmilta puolilta satelliittien avulla. Nykyään, selenografiaa pidetään selenologian alatieteenä. Sana selenografia on johdettu kreikkalaisen mytologian Selene-jumalattaren nimestä ja sanasta graphō, joka tarkoittaa minä kirjoitan.
Bruno Zilliacus
Zilliacuksen vanhemmat olivat majuri Alexander Wilhelm Zilliacus ja Sofia Vilhelmina Manninen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 yksityistodistuksella Savonlinnan lyseosta, opiskeli Helsingin yliopiston voimistelulaitoksella ja suoritti voimistelunopettajatutkinnon vuonna 1902.
Zilliacus oli Kajaanin seminaarissa voimistelunopettajana 1902–1905 ja Sortavalan seminaarin voimistelun, anatomian ja terveysopin lehtorina vuodesta 1905 alkaen. Zilliacus kuoli 1926 vatsasyöpään.
Zilliacus oli Suomen joukkueen nimikilven kantaja Lontoon 1908 olympialaisten avajaisissa Suomen osallistuessa olympialaisiin ensimmäisen kerran. Hän kilpaili Lontoon kisoissa kuulantyönnössä mutta ei sijoittunut. Helsingissä 1903 hän voitti "sopusuhtaisen ruumiinkehityksen ja plastillisen kauneuden kilpailun" ennen painimestari Carl Allénia. Tukholmassa 1901 hän kilpaili hiihdon Pohjoismaisissa kisoissa.
Seuratasolla Zilliacus edusti Sortavalan Seminaarin Voimisteluseuraa ja helsinkiläistä Ylioppilasvoimistelijat-seuraa. Ammatiltaan hän oli voimistelunopettaja, anatomian, fysiologian ja terveysopin lehtori sekä lääkintävoimistelija.
Zilliacus oli naimisissa vuodesta 1913 Meri Starckin kanssa. Heillä oli kolme lasta.
Priisle
Priisle on asuinalue Lasnamäen kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 185 hehtaaria ja väkiluku 11 093 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 20 prosenttia oli virolaisia.
Chinatown (albumi)
Chinatown on irlantilaisen Thin Lizzy -yhtyeen albumi vuodelta 1980. Albumilla soittaa kitaraa Gary Mooren tilalle pysyväksi jäseneksi tullut Snowy White. Kosketinsoittimia albumilla soittaa Darren Wharton, josta tuli albumin julkaisun jälkeen täysivaltainen jäsen yhtyeeseen. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat "Killer on the Loose" (Britannian single-listan 10. sija) ja nimikappale "Chinatown" (21. sija).
Lähteet
Chinatown (album)
Ian Raby
Ian Raby (22. syyskuuta 1921 Woolwick, Lontoo – 7. marraskuuta 1967 Lambeth) oli brittiläinen F1-kuljettaja.
Ura
Raby aloitti uransa ajamalla 1950-1960-luvuilla alemmissa autoluokissa, Formula 2 -luokissa sekä Formula 1 -sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa. Näiltä ajoilta hänen parhaat saavutuksensa olivat 1957 Le Mansin 24 tunnin ajon 15. sija yhdessä Jack Brabhamin kanssa, 1963 Rooman GP:n kolmas sija ja Formula Junior -sarjan avauskilpailun voitto Englannin kilpailussa. Formula 1:iin hän osallistui varsinaisesti ensimmäistä kertaa vuonna 1963 kotikilpailussaan Britannian GP:ssä, jossa hän ajoi Gilbyn autolla, kunnes joutui keskeyttämään. Hän yritti päästä myös Saksan ja Italian osakilpailuihin, mutta karsiutui pois. Vastaavanlaisesti tapahtui Brabhamin autoilla vuosina 1964 ja 1965. Rabyn parhaaksi sijoitukseksi jäi 11. sija Britannian GP:stä päätöskaudellaan 1965.
Kuolema
Formula 1:sten jälkeen Raby palasi kilpailemaan Formula 2:iin, jossa hän menehtyi vuoden 1967 Zandvoortin kilpailusta saamiinsa vammoihin kolme kuukautta myöhemmin.
Olé
Olé on norjalaisartisti Adelénin kappale. Sen julkaisi Sony Music Entertainment Norway artistin neljäntenä singlenä 12. toukokuuta 2014. Kappaleesta julkaistiin singlen kanssa samaan aikaan "Stadium Anthem Mix" -versio, jota käytetään FIFA World Cup 2014-kilpailussa. Sekä kappaletta että kilpailua varten tehtiin myös 24. toukokuuta julkaistu musiikkivideo, joka on yksi kaikkien aikojen kalleimmista norjalaislaulajien musiikkivideoista kokonaiskustannuksien ollessa 800 000 Norjan kruunua. Kappale sisältää samplen Steamin vuoden 1969 menestyskappaleesta "Na Na Hey Hey Kiss Him Goodbye". Samaa samplea on käyttänyt myös yhdysvaltalaisartisti Kristinia DeBarge hänen vuoden 2009 debyyttisinglellään "Goodbye".
Kappale on myös nauhoitettu singlen julkaisupäivänä julkaistulle "One Love, One Rhythm – The 2014 FIFA World Cup Official Album" -albumille. Kappale on päässyt listoille Norjassa ja Yhdysvalloissa.
Kappalelista
Digitaalinen lataus
Pekka O. Aro
Pekka Ollinpoika Aro (29. kesäkuuta 1950 Helsinki – 5. huhtikuuta 2003 Peking ) oli suomalainen juristi. Hän oli työoikeuden asiantuntija, joka teki uransa ammattiyhdistysliikkeen ja Kansainvälisen työjärjestön ILO:n palveluksessa. Puoluetaustaltaan Aro oli sosialidemokraatti.
Ura
Pekka O. Aron vanhemmat olivat kirjailija Olli Aro ja kansanedustaja Pirkko Aro. Helsingin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta valmistunut Aro toimi jo opiskeluajoistaan lähtien usean SAK:n jäsenliiton lakimiehenä vaikuttaen muun muassa Paperiliitossa. Vuosina 1981–1982 hän toimi Mauno Koiviston presidentinvaalikampanjan varainhankkijana. Vuotta myöhemmin Aro valittiin Kansainvälisen kemian ja energia-alan liiton ICEF:in apulaispääsihteeriksi. Hän vastasi muun muassa 1984 Intiassa tapahtuneen Bhopalin myrkkyonnettomuuden uhrien asiainhoidosta sekä johti tapausta tutkinutta kansainvälistä ammattiliittojen asettamaa ryhmää.
Vuonna 1988 Aro palasi Suomeen ja ryhtyi vetämään palkansaajien keskusjärjestöjen Eurooppa-projektia, jonka tehtävänä oli EU-myönteisen linjan vahvistaminen ay-liikkeen piirissä. Vuonna 1993 Aro siirtyi Budapestiin ILO:n uuden Itä-Euroopan paikallistoimiston johtajaksi. Sieltä hän siirtyi 1997 ILO:nBrysselin päämajaan ja edelleen 1998 järjestön työllisyysosaston koulutuspäälliköksi Geneveen.
Kuolema
Aro kuoli SARS-keuhkokuumeeseen työmatkallaan Pekingissä huhtikuussa 2003. Hän oli saanut tartunnan 23. maaliskuuta Air Chinan lennolla vieressään istuneelta henkilöltä matkalla Bangkokista Pekingiin. Myöhemmin kävi ilmi, että Kiinan viranomaiset olivat pimittäneet tietoja Aron tartuttajan sairastumisesta. Hän oli ensimmäinen Kiinan vuoden 2003 SARS-epidemiaan kuollut ulkomaalainen.
Sattva-Hanna Toiviainen
Sattva-Hanna Toiviainen on suomalainen lavastussuunnittelija, joka tunnetaan parhaiten työstään elokuvissa Dual (2022), Musta jää (2007), Vuosaari (2012) ja Tyttö nimeltä Varpu (2016). Toiviainen on ollut ehdolla Jussi-palkinnon saajaksi kuusi kertaa.
Jevgeni Tarelkin
thumb|upright|Jevgeni Tarelkin Jevgeni Igorevitš Tarelkin (, s. 29. joulukuuta 1974 Pervomaisk, Venäjän SFNT) on venäläinen kosmonautti. Hänet laukaistiin ensimmäiselle avaruuslennolleen 23. lokakuuta 2012 Sojuz TMA-06M -avaruusaluksella. Hän osallistui Kansainvälisen avaruusaseman pitkäkestoisen Retkikunta 33:n miehistöön lentoinsinöörinä. Tarelkin palasi takaisin maahan maaliskuussa 2013, vietettyään avaruudessa yhteensä 144 päivää. .
Tarelkin valittiin kosmonautiksi 29. toukokuuta 2003 TsPK-13-ryhmään. Hän on naimisissa.
Knock Knock
Knock Knock on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut eroottinen jännityselokuva, jonka on käsikirjoittanut, ohjannut ja tuottanut Eli Roth. Sen pääosissa ovat Keanu Reeves, Ana de Armas ja Lorenza Izzo. Elokuva kertoo naimisissa olevasta miehestä, joka päästää kaksi viettelevää nuorta naista kotiinsa suojaan myrskyltä. Se perustuu Anthony Overmanin ja Michael Ronald Rossin käsikirjoittamaan elokuvaan Death Game (1977).
Knock Knock sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 23. tammikuuta 2015. Teatteriensi-illan se sai 9. lokakuuta 2015 Yhdysvalloissa ja 6. marraskuuta 2015 Suomessa.
Renegade (Thin Lizzyn albumi)
Renegade on Thin Lizzyn albumi vuodelta 1981. Albumi menestyi huomattavasti aiempia heikommin ja sen kappalemateriaali oli yhtyeen itsensäkin mielestä keskinkertaista. Albumi jäi kitaristi Snowy Whiten viimeiseksi yhtyeessä. Vaikka kosketinsoittaja Darren Wharton oli tässä vaiheessa vakituinen jäsen, ei hänen kuvaansa nähdä albumin kannessa. Albumin kenties tunnetuin kappale on Phil Lynottin ja Whartonin säveltämä kosketinvoittoinen avausraita "Angel of Death".
Sikupilli
Sikupilli on asuinalue Lasnamäen kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 135 hehtaaria ja väkiluku 12 004 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 29 prosenttia oli virolaisia.
In My Head
In My Head on yhdysvaltalaisen rockyhtye Queens of the Stone Agen kappale, joka julkaistiin toisena singlenä yhtyeen neljänneltä albumilta Lullabies to Paralyze 27. kesäkuuta 2005. Kappaleen on kirjoittanut Josh Homme, Troy van Leeuwen, Josh Freese, Joey Castillo ja Alain Johannes. Sille kuvattiin aiempien singlejen tapaan musiikkivideo.
”In My Head” ylsi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 44. Singlen B-puolena julkaistiin liveversiot kappaleista ”I Think I Lost My Headache” ja ”God Is in the Radio”.
NBA:n varaustilaisuus 2013
NBA:n vuoden 2013 varaustilaisuus järjestettiin 27. kesäkuuta 2013 Barclays Centerissä, Brooklynissä. Tilaisuudessa NBA-seurat varasivat pelaajia joukkueisiinsa. Varaustilaisuuden ensimmäisen varauksen sai Cleveland Cavaliers.
Kiekonheitto olympialaisissa
Kiekonheitto on kuulunut olympialaisten lajivalikoimaan ensimmäisistä nykyaikaisista olympialaisista lähtien. Naisten kiekonheitto tuli olympialaisten ohjelmaan vuonna 1928. Lajin menestynein olympiaurheilija on yhdysvaltalainen Al Oerter, hän voitti neljä perättäistä olympiakultaa vuosina 1956–1968.
NBA:n varaustilaisuus 2013
Cavaliers valitsi ensimmäisellä vuorollaan Anthony Bennettin, josta tuli ensimmäinen kanadalainen NBA:n ykkösvaraus. 12:ntena valittiin uusiseelantilainen Steven Adams, jonka isosisko on kuulantyönnön olympiavoittaja Valerie Adams. Erik Murphystä tuli kuudes NBA:han varattu suomalaispelaaja.
Tulokset
thumb|200px|[[Anthony Bennettistä tuli ensimmäinen kanadalainen NBA:n ykkösvaraus.]]
Kiekonheitto olympialaisissa
Molempien käsien kiekonheitto
Vuoden 1912 olympialaisissa kiekonheitossa oli kaksi kilpailutapahtumaa, kun olympiamitalit ratkaistiin myös molempien käsien kiekonheitossa. Kilpailussa laskettiin yhteen vasemmalla ja oikealla kädellä heitetyn kiekon parhaat tulokset. Kilpailumuoto oli olympiaohjelmassa vain kerran.
Climie Fisher
Climie Fisher oli brittiläinen popmusiikkia tuottava duo, joka koostui Simon Climiesta (s. 7. huhtikuuta 1957) ja entisestä Naked Eyesin kosketinsoittajasta Rob Fisheristä (5. marraskuuta 1956 – 25. elokuuta 1999). Vuosina 1987–1988 heillä oli kaksi kansainvälistä hittisingleä, ”Rise to the Occasion” ja ”Love Changes (Everything)”.
Magneettikentät
Magneettikentät (Les champs magnétiques) on André Bretonin ja Philippe Soupaultin kaunokirjallinen teos vuodelta 1920. Kirjan tekijät olivat vaikuttaneet dada-liikkeessä, mutta Magneettikenttiä pidetään ensimmäisenä surrealistisena teoksena. Osa tekstistä julkaistiin jo 1919 Littérature-lehdessä. Teoksen ovat suomentaneet vuonna 2013 Timo Kaitaro ja Janne Salo ja sen on kustantanut Savukeidas.
Ecgberht I (Northumbrian kuningas)
Ecgberht I (k. 873) oli kronikoitsija Roger Hovedeniläisen mukaan tanskalaisten viikinkien asettama Northumbrian vasallikuningas vuosina 867–872. Northumbrialaiset karkottivat Ecgberhtin vuonna 872, ja hän lähti maanpakoon Mercian kuningas Burgredin luo. Vuonna 878 tanskalaiset valtasivat Northumbrian ja hallitsivat sitä 900-luvun puoliväliin saakka.
Leo Engel
Moses Leib (Leo) Engel (3. syyskuuta 1920 Helsinki – 17. marraskuuta 2000 Tukholma) oli suomalainen graafikko, joka tunnetaan muun muassa elokuvajulisteistaan. 1960-luvussa alussa hän muutti Ruotsiin ja teki muun muassa levynkansia Scandia- ja Decca-levymerkeille. Engel on myös suunnittelut Helsingin juutalaiselle hautausmaalle vuonna 1953 pystytetyn In memoriam 1939–1944 -sankaripatsaan yhdessä Sam Vannin kanssa.
Tomi Pyyhtiä
pienoiskuva|Tomi Pyyhtiä Tomi Pyyhtiä (s. 1976) on suomalainen tietokirjailija, ja menestynyt yrittäjä, joka on työskennellyt pitkään myynnin, markkinoinnin, ja asiakkuuden johtamistehtävissä (Kesko, RAY ja SOK). Työuransa hän aloitti 90-luvun lopulla mediamyynnissä TVTV-kanavalla, joka on nykyinen MTV Sub.
2019 vuodesta lähtien Pyyhtiä on toiminut menestyneenä startup-sarjayrittäjänä. Hän perusti Henrico Digitalin ja toimi sen toimitusjohtajana vuosina 2019–2022. Pyyhtiä myi Henrico Digitalin yrityskaupalla osaksi Staffpoint-konsernia 4.1.2021.
Syksyllä 2022 Pyyhtiä perusti Fife Sales Agencyn.
Pyyhtiä on kirjoittanut vuoden 2022 loppuun mennessä viisi tietokirjaa. Viimeisin julkaistu tietokirja Suomen markkinoille on Alma Talentin kustantama, ja yhdessä Alf Rehnin ja Tero Ojanperän kanssa kirjoitettu ''Vihaan myyntiä! Myynnin myytit ja modernit mahdollisuudet''.
Pyyhtiä on valmistunut Lontoosta yliopistosta, jossa hän opiskeli viestintää, sosiaalipsykologiaa sekä mediatieteitä. Lisäksi hän on suorittanut johtamisen erikoisammattitutkinnon (JET). Pyyhtiä on osallistunut eri digialan järjestöjen työskentelyyn muun muassa IAB Finlandin hallituksen jäsenenä. Hän oli yksi perustajajäsen Mainostajien liiton (nykyinen Marketing Finland) digityöryhmässä ja toimi sen puheenjohtajana.
Gorgoneion
thumb|right|Puinen gorgoneion talon ovessa suojaamassa ei-tervetulleilta vierailta, Thomas Regnaudin (noin 1660). Gorgoneion oli alun perin antiikin Kreikassa pahan karkottamiseen käytetty symboli. Symboli esittää gorgon päätä. Se liitettiin Zeukseen ja Atheneen, joiden molempien sanotaan käyttäneen symbolia. Se oli suosittu myös kuninkaallisissa aigiksissa ja se on nähtävissä muun muassa Aleksanteri-mosaiikissa.
Homeros viittaa gorgoihin neljästi. Jokaisella kerralla hän mainitsee vain pään, mutta ei mitään hahmon ruumiista. Jane Ellen Harrison huomauttaa, että ”Meduusa on pää, ei mitään muuta... naamio, johon ruumis liitettiin jälkikäteen”. Viidennelle vuosisadalle eaa. saakka pää oli hyvin ruma, ja siihen oli piirretty ulostyöntyvä kieli, torahampaat, korkeat poskipäät, silmät tuijottivat katsojaan ja käärmeitä kiemurteli pään ympärillä.
Suoraan eteenpäin suuntautuva katse oli hyvin harvinainen antiikin Kreikan taiteessa. Joissain tapauksissa hahmolle piirrettiin parta, joka antoi sille hieman Dionysosta muistuttavan ulkoasun orgastisena jumalana.
Myöhemmältä ajalta säilyneet hahmot ovat huomattavasti vähemmän groteskeja. Hahmo oli menettänyt torahampaansa ja käärmeet olivat muuttuneet tyylitellyimmiksi. Hellenistiseltä ajalta säilyneessä marmoripatsaassa Medusa Rondanini gorgo on kehittynyt kauniiksi naiseksi.
Käyttö
Gorgoneion esiintyy ensimmäisen kerran kreikkalaisessa taiteessa 8. vuosisadan alussa eaa. Yksi varhaisimmista säilyneistä hahmoista on elektrumkolikossa, joka löydettiin Pariumin kaupungin kaivauksissa. Myös Tirynsistä on löydetty samalta ajalta olevia hahmoja. Knossoksen palatsista on löydetty 1500-luvulta eaa. oleva, Gorgoneionia muistuttava hahmo. Marija Gimbutasin mukaan gorgoneionin historia ulottuu vähintään 6000-luvulle eaa.
Kuudennella vuosisadalla gorgoneionit olivat hyvin yleisiä kreikkalaisissa temppeleissä, erityisesti Korintissa ja sen ympäristössä. Sisiliassa gorgoneioneita on kuvattu päätykolmioihin. Noin 500 eaa. niiden käyttö temppeleissä päättyi, mutta vielä seuraavalla vuosisadalla niitä käytettiin pienemmissä rakennuksissa.
Temppeleiden lisäksi hahmo esiintyi vaatteissa, astioissa, aseissa ja rahoissa eri puolilla Välimerta. Rahoja, joissa gorgot esiintyivät, lyötiin 37 kaupungissa. Mosaiikkilattioissa Gorgoneion oli yleensä kynnyksen lähellä ikään kuin suojelemassa tunkeilijoilta.
Hahmo säilyi suosittuna myös kristinuskon aikana, erityisesti Bysantin valtakunnassa ja sen käyttö elpyi Italian renessanssin myötä. Viime aikoina Gianni Versace on käyttänyt hahmoa logona.
Alkuperä
Gimbutasin mukaan gorgoneion edusti Äitijumalatar-kultin ”dynaamisen elinvoimaan” liittyviä elementtejä. Hän määritteli gorgoneionin eurooppalaiseksi hahmoksi. Jane Ellen Harrison taas katsoo, että useissa primitiivisissä kulttuureissa on käytetty samankaltaisia hahmoja pelottelemalla estämään kantajaa tekemästä pahoja asioita.
J. Rinta-Jouppi
J. Rinta-Jouppi Oy tai Jarmo Rinta-Jouppi Oy on suomalainen vaihtoautoja, uusia autoja, sekä matkailuautoja ja asuntovaunuja myyvä autoliikeketju. Jarmo Rinta-Jouppi perusti autokaupan alun perin vuonna 1987 Seinäjoelle. Ketju on sittemmin kasvanut yhdeksi Suomen suurimmaksi autokauppaketjuksi, jolla on yhteensä 19 toimipistettä, viidellätoista eri paikkakunnalla: Espoossa, Helsingissä, Hämeenlinnassa, Jyväskylässä, Kotkassa, Kuopiossa, Lahdessa, Lappeenrannassa, Oulussa, Porissa, Raisiossa, Seinäjoella, Tampereella ja Vantaalla.
Yrityksen koko ja toimiala
J. Rinta-Jouppi Oy:n virallinen toimiala on henkilöautojen ja kevyiden moottoriajoneuvojen vähittäiskauppa. Nykyään ketju on erikoistunut käytettyjen ja uusien autojen nopean varaston kiertonopeuden kauppaan, sekä niihin liittyvien palveluiden myyntiin. Yritys työllistää yli 250 automyynnin asiantuntijaa, vuosimyynnin ollessa yli noin 19 000 ajoneuvoa.
Taloustiedot
J. Rinta-Jouppi Oy:n liikevaihto vuonna 2021 oli 363,9 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 297.
Erikoisliikkeet
J. Rinta-Jouppi Oy:lla on Vantaalla ja Seinäjoella matkailuajoneuvojen myyntiin keskittynyt Rinta-Jouppi Caravan, sekä Espoon vaihtoautoliikkeen tiloissa toimiva käytettyjen moottoripyörien erikoisliike Rinta-Jouppi Bike.
Autojen merkkiedustukset
J. Rinta-Jouppi Oy edustaa henkilöautoissa ja hyötyajoneuvoissa automerkkejä Ford, Kia ja Mitsubishi. Lisäksi ketjun merkkiedustuksessa ovat seuraavat matkailuajoneuvojen merkit: Adria, Bürstner, Kabe ja Sun Living.
Kuponki
thumb|225px|Lista vanhanaikaisia kuponkeja. Kuponki (myös tarjouskuponki, etukuponki tai etuseteli) on dokumentti, jota käytetään markkinoinnissa lähinnä vähittäiskaupoissa. Kupongilla saa alennusta tuotteen ostohinnasta tai ostohyvitystä. Kuponkeja jaetaan kuluttajille muun muassa postin, ilmaisjakelulehtien, sanomalehtien ja verkon välityksellä.
Verkkokaupoissa käytetään paperikuponkien sijaan kuponkikoodeja. Ne ovat tavallisesti lyhyehköjä merkkijonoja, joilla saa kuponkia vastaavan alennuksen. Kuponkia tai alennuskoodia ei voi vaihtaa rahaksi.
Historia
Vuonna 1909 elintarvikevalmistaja C.W. Post alkoi tarjoamaan kuponkeja, joilla sai yhden sentin alennuksen hänen Grape Nuts -muroistaan.
1930-luvun laman aikana kuponkien käyttö yleistyi, kun vaikeuksissa olleet yhdysvaltalaiset pyrkivät säästämään ruokalaskuissaan.
Vuoteen 1965 mennessä puolet yhdysvaltalaisista talouksista käytti kuponkeja, ja pian niitä painettiin sanomalehtien sunnuntailiitteisiin ja kauppakuittien kääntöpuolille.
1990-luvulla teknologian kehittyminen mahdollisti tulostettavien kuponkien jakamisen internetin välityksellä.
Alun perin tuotteiden valmistajat loivat kupongit edistääkseen omien tuotteidensa myyntiä vähittäiskaupassa: Tiettyjä tuotekategorioita saattaa olla vähittäiskaupassa kymmeniä hyllymetrejä, joten etukupongin avulla asiakas ohjattiin valitsemaan oma tuote muiden tuotteiden joukosta. Käytännössä kupongilla valmistaja loi siis alennuksen omiin tuotteisiinsa, joka ohjasi kuluttajan valintaa.
Kuponkityypit
alt=Coca-Cola -kuponki 1800-luvun lopulta|pienoiskuva|Tämän uskotaan olevan maailman ensimmäinen kuponki vuodelta 1888. Kupongeilla voidaan tarjota monenlaisia etuja, kuten alennuksia, ilmaisia toimituksia, kaksi yhden hinnalla -tarjouksia, uusille asiakkaille tarjottavia etuja, ilmaiskokeiluja ja kaupanpäällisiä.
Tarjouskuponki
Tarjouskuponki on fyysinen kuponki, jonka avulla kuluttaja voi säästää ostoksensa loppusummasta. Tarjouskuponki annetaan yleensä ostotapahtuman yhteydessä, jolloin asiakas saa kupongin oikeuttaman alennuksen. Kuponki oikeuttaa yleensä joko prosenttimääräiseen tai kiinteään alennukseen.
Kuponkikoodi
Kuponkikoodeista käytetään yleisesti myös nimitystä alennuskoodi. Alennuskoodeja käyttävät sekä suomalaiset että ulkomaiset nettikauppat. Suomessa alennuskoodien käyttö ei ole vielä kovinkaan yleistä, mutta muualla Euroopassa sekä Yhdysvalloissa alennuskoodeja käytetään huomattavasti useammin.
Eniten alennuskoodeja käytetään Yhdysvalloissa, jossa 10-20 % kaikista nettiostoksista tehdään hyödyntäen alennuskoodeja. Alennuskoodeja jaetaan yleensä yritysten normaalin mainosmateriaalin mukana, mutta myös erilaiset alennuskoodisivustot keräävät koodeja sivustoilleen.