cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wilhelm Weitling
Nuori räätälinkisälli Weitling vietti vuodesta 1828 kiertelevää elämää ja päätyi Ranskaan. Hän asui vuosina 1835–1836 ja 1837–1841 Pariisissa, jossa hän luki varhaisten sosialististen ajattelijoiden kuten Francois Noël Babeufin, Charles Fourier’n, Étienne Cabet’n ja Jean-Jacques Pillot’n teoksia. Weitling liittyi Pariisissa Oikeamielisten liittoon ja siirtyi levittämään sen oppeja Sveitsiin. Hänet tuomittiin siellä toimintansa vuoksi kuudeksi kuukaudeksi vankeuteen ja määrättiin karkotettavaksi Preussiin, mutta hän siirtyi pian Englantiin ja sieltä Belgiaan ja Amerikkaan. Weitling palasi Saksaan vallankumousvuoden aikana kesäkuussa 1848 ja yritti perustaa uutta vallankumousjärjestöä Hampurissa. Lopulta hän muutti pysyvästi Yhdysvaltoihin. Weitling julkaisi vuosina 1851–1854 New Yorkissa saksankielistä lehteä Republik der Arbeiter, mutta jätti sen jälkeen poliittisen toiminnan. Hän työskenteli myöhemmin siirtolaistoimiston virkailijana.
Weitling uskoi ihmisen olevan pohjimmiltaan hyvä ja pahuuden olevan seurausta omistus- ja perintöoikeudesta. Oikeudenmukaisen yhteiskunnan luominen edellytti hänen mukaansa työväenluokan taistelua. Karl Marx tuomitsi vuonna 1846 Weitlingin opit virheellisinä. Marxin mukaan ne perustuivat vain moraalisiin vetoomuksiin kommunismin puolesta eivätkä sisältäneet tieteellistä näkemystä siitä, miten kehitys kulkisi porvarillisesta yhteiskunnasta kohti kommunismia.
Leptobunus californicus
Leptobunus californicus  on seinälukkien (Phalangiidae) heimoon ja lukkien (Opiliones) lahkoon kuuluva hämähäkkieläin. Lajin kuvasi tieteelle Nathan Banks vuonna 1893.
Levinneisyys
Lajia tavataan Pohjois-Amerikan valtioista.
Nissan Pao
thumb|250x250px|Nissan Pao Nissan Pao on Nissanin valmistama retrohenkinen Japanin markkinoilla myyty hatchback-korinen henkilöauto, joka perustui Nissan Micraan. Se tuli myyntiin vuonna 1989 ja sitä myytiin 51 657 kappaletta.
Pao on retrotyylisesti muotoiltu ja se muistuttaa jonkin verran 1970-luvun alun englantilaisia autoja. Siinä on edeltäjänsä Nissan Be-1:n tavoin pyöreät etuvalot. Ainoana moottorivaihtoehtona Paossa oli Micrasta tuttu MA10S, 987-kuutioinen rivinelonen, joka tuottaa tehoa 51 hevosvoimaa.
HMS Appleton
Valmistus
Alus tilattiin Goole Shipbuilding Companyltä, missä köli laskettiin 2. huhtikuuta 1951. Alus laskettiin vesille 4. syyskuuta 1953 ja valmistui 23. maaliskuuta 1954.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 104. miinanraivaajalaivueeseen Harwichiin. Se myytiin romutettavaksi 24. syyskuuta 1972.
Jo van Gastel
Johannes Jacobus "Jo" van Gastel Jr. (5. tammikuuta 1887 Tilburg – 5. maaliskuuta 1969 Tilburg) oli alankomaalainen jousiampuja ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla tilburgilaista Nooit Volleerdia. Van Gastel voitti Antwerpenin olympialaisissa 1920 kultaa 28 metrin etäisyydeltä ammutusta joukkuekilpailusta.
Myös Jon isä Johannes oli olympiatason jousiampuja.
Diu Dau Records
Diu Dau Records on suomalainen vuonna 2012 osakeyhtiöksi rekisteröity levy-yhtiö. Levy-yhtiön perusti Absoluuttinen Nollapiste -yhtye. Yhtiön toimitusjohtaja on Aake Otsala. Yhtyeen vuonna 2011 julkaistu EP Demo 3 julkaistiin Diu Dau Recordsin nimissä, ja sen julkaisun kansissa mainitaan sen olevan yhtiön ensimmäinen julkaisu. Yhtyeellä oli jo tätä ennen kasettiyhtiö Diu Dau Tapes, joka julkaisi yhtyeen sivuprojektien tuotantoa C-kasetteina. Yhtiö on toistaiseksi julkaissut ainoastaan yhtyeen ja sen jäsenten levyjä. Yhtiön alamerkki Diu Dau Digital on julkaissut Aake Otsalan soololevyjä. Myös Otsalan vuonna 2009 julkaistu ensimmäinen soololevy on merkitty nykyään Diu Dau Digitalin julkaisuksi, vaikka levy-yhtiötä ei mainita sen alkuperäisellä julkaisualustalla Last.fm-sivustolla.
Bentinck
Bentinck on Hollannissa ja Isossa-Britanniassa vaikuttanut aatelissuku. Se on alkujaan lähtöisin Pfalzista ja siirtyi sieltä Hollantiin sekä 1300-luvulla Gelderniin. Uudella ajalla suvun edustajia siirtyi myös Englantiin ja Oldenburgiin. Englannin palvelukseen siirtyneen Hans Willem Bentinckin vanhin poika Henry Bentinck sai vuonna 1716 Portlandin herttuan arvon ja hänen veljensä Vilhelm vuonna 1732 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan valtakunnankreivin arvon. Viimeksi mainitusta polveutuu suvun saksalainen haara.
Nykyinen Englannin kuningatar Elisabet II on sukua Bentinckeille äitinsä äidin puolelta.
Amerikkalainen unelma
thumb|upright|[[New Yorkin Vapaudenpatsas, yksi amerikkalaisen unelman symboleista.]]
Amerikkalainen unelma on yhdysvaltalainen kansalliseetos, jonka mukaan maan kansalaisille taattu vapaus sisältää myös lupauksen mahdollisuudesta onnen tavoitteluun ja menestykseen. Yhdysvaltalainen historioitsija James Truslow Adams määritteli vuonna 1931 amerikkalaisen unelman näin: ”Elämän tulee olla parempaa ja rikkaampaa sekä täydempää jokaiselle, kykyjensä ja saavutuksiensa mukaisesti, riippumatta sosiaaliluokastaan tai niistä olosuhteista joihin on syntynyt.”
Amerikkalainen unelma saatetaan nähdä myös puhtaasti materialistisesta näkökulmasta. Tällöin ihminen työskentelee entistä enemmän ja kovemmin tavoitellessaan materialistista vaurautta, jättämättä itselleen aikaa nauttia siitä.
Amerikkalaisen unelman ajatus sisältyy myös Yhdysvaltain itsenäisyysjulistukseen, jonka mukaan ”kaikki ihmiset on luotu tasa-arvoisiksi” ja että ”heidän Luojansa on heille antanut tiettyjä rikkomattomia Oikeuksia ... näihin oikeuksiin kuuluvat Elämä, Vapaus ja Pyrkimys Onneen (Life, Liberty and the pursuit of Happiness)”.
Johannes van Gastel
Johannes van Gastel (10. syyskuuta 1853 Roosendaal – 11. lokakuuta 1928 Tilburg) oli alankomaalainen jousiampuja. Hän edusti seuratasolla tilburgilaista Nooit Volleerdia. Van Gastel kilpaili Pariisin olympialaisissa 1900 "tuntemattomassa tapahtumassa", josta ei ole tiedossa sääntöjä eikä tuloksia.
Myös Johanneksen poika Jo oli olympiatason jousiampuja.
Pertti Palmroth
pienoiskuva|Pertti Palmroth vastaanottaa vieraita Hämeen kenkätehtaalla 1979 Pertti Pauli Ilmari Palmroth (12. elokuuta 1931 Pirkkala – 29. maaliskuuta 2020 Tampere ) oli suomalainen kenkäsuunnittelija ja kenkätehtailija. Hän erikoistui korkealaatuisten naistenkenkien ja -saappaiden suunnitteluun.
Ura
pienoiskuva|Pertti Palmroth Palmrothin vanhemmat olivat kenkätehtailija, kunnallisneuvos Pentti Palmroth ja Alli Ester Mandell. Hänen vanhempi veljensä oli kenkätehtailija Juhani Palmroth (1929–1978). Pertti ja Juhani Palmroth kävivät oppikoulua ja olivat kesäisin työssä isänsä Partolaan vuonna 1928 perustamassa kenkätehtaassa. He opiskelivat sitten kenkäalaa Northamptonissa Englannissa kolmisen vuotta ja valmistuivat teknillisestä oppilaitoksesta insinööreiksi ja sen jälkeen olivat vielä vuoden ajan Saksassa Technische Schuhfachschule von Pirmasenssissä. Erityisesti Englannista Pertti Palmroth sai vaikutteita huippumuodista. Hän erikoistui korkealaatuisten naistenkenkien ja -saappaiden suunnitteluun ja hänen laadukkaita kenkiään vietiin muun muassa Yhdysvaltoihin.
Pentti Palmrothin kuoltua syksyllä 1968 hänen poikansa Juhani ja Pertti hoitivat tehtaita jonkin aikaa yhdessä. Vuonna 1968 Pertti Palmroth rakennutti Hämeen kenkätehtaan läheisyyteen perheelleen 500 neliön asuintalon jonka suunnitteli arkkitehti Pekka Ilveskoski. Seuraavana vuonna tehtaat jaettiin niin, että Juhani Palmrothille jäi Partolan kenkätehdas (jonka toiminta jatkui vuoteen 1986 saakka).
Pertti Palmroth aloitti Hämeen kenkätehdas Oy:n (myöhemmin Hamken Oy) toimitusjohtajana vuonna 1969. Kenkätehdas toimi aluksi Tampereen Sarankulmassa. Vuonna 1972 hän perusti Palmroth Original -brändin. Vuodesta 1976 alkaen hänen suunnittelemiaan tuotteita alettiin myydä Pertti Palmroth -nimellä. Virroilla avattiin tehdas 1980-luvun alussa. Vuonna 1986 Palmroth aloitti Pertti Palmroth oy:n myymäläketjun toimitusjohtaja. Vuonna 1995 Hamken Oy alkoi toimia myös Pirkkalassa.
Vuonna 2000 Pertti Palmroth johti suunnittelutiimia johon kuului mm. hänen vaimonsa Hannele Palmroth ja kenkäsuunnittelija Anu Haalahti. Tampereen, Virtain ja Pirkkalan tehtailla työskenteli noin 250 henkilöä. Tuotannosta meni vientiin 60–70 prosenttia, suurimpia markkinoita olivat Pohjoismaat ja Pohjois-Eurooppa, Kanada ja Yhdysvallat. Omia liikkeitä oli Suomessa ja ulkomailla 23.
Vuonna 2004 Pertti Palmroth jätti paikkansa sekä Hamkenin että Pertti Palmroth Oy:n toimitusjohtajana ja hänen tilalleen palkattiin suvun ulkopuolinen toimitusjohtaja. Vuonna 2007 Hamken Oy joutui yrityssaneeraukseen ja suvun piti päättää, mitä se tekisi perheyritykselle. Ratkaisu löytyi sukupolvenvaihdoksesta. Yhtiön johdossa aloitti helmikuussa 2008 Pertti Palmrothin lapsista Mikko Palmroth toimitusjohtajana ja Petrina Palmroth kotimaan myymäläketjun luotsaajana. Vuonna 2012 Palmrothin toiminta jatkui Palmroth Original -nimellä Mikko Palmrothin johdolla. Pertti Palmroth kuoli 88-vuotiaana Tampereella keväällä 2020. Hänen suunnittelemiensa Pertti Palmroth- ja Palmroth-jalkineiden tarina jatkuu hänen luomassaan brändissä ja tuotteissa.
Yksityiselämä
Pertti Palmroth oli vuosina 1952–1986 naimisissa Marja-Leena Miettisen kanssa ja vuodesta 1988 Hannele Paasosen kanssa. Palmrothilla oli viisi lasta ensimmäisen ja kaksi lasta toisen vaimonsa kanssa. Hänellä oli yhteensä 15 lastenlasta. Palmroth asui suurimman osan elämästään Pirkkalassa ja kuoli vuonna 2020 Tampereella.
Moottoriurheilija ja kenkäsuunnittelija Tero Palmroth on Pertti Palmrothin poika, Partolan kartanon omistaja Hannes Palmroth oli hänen isoisä ja kenkätehtailija Pentti Palmroth isä.
Kultakruunutangara
Kultakruunutangara (Iridosornis rufivertex) on Etelä-Amerikassa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan kultakruunutangara on noin 17 cm. Lajin selkä, rinta ja vatsa ovat väriltään hohtavan violetin siniset. Siivet ovat mustat ja reunoiltaan vihertävän siniset. Pää ja niska ovat väritykseltään mustat lukuun ottamatta oranssinkeltaista päälakea. Myös kultakruunutangaran alaperä on oranssinkeltainen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Kultakruunutangaraa tavataan Andeilla Venezuelan läntisimmässä osassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perun pohjoisosassa. Linnun elinympäristöä ovat kosteiden ja lauhkeiden metsien reunamaiden pensaikot. Elinympäristöt sijaitsevat useimmiten 2 500–3 500 metrin korkeudella merenpinnasta. Kultakruunutangarat elävät pareittain ja voivat liittyä sekaparviin.
Leptobunus parvulus
Leptobunus parvulus on seinälukkien (Phalangiidae) heimoon ja lukkien (Opiliones) lahkoon kuuluva hämähäkkieläin. Nathan Banks kuvasi lajin tieteelle vuonna 1894.
Levinneisyys
Lajia tavataan Pohjois-Amerikassa.
Putkiluu
Putkiluuta on esimerkiksi reisiluu. Putkiluun päällimmäinen pinta on luukalvoa. Tämän luukalvon alla on tiivistä luuta. Keskellä luuta on keltaista luuydintä. Päissä on kasvulevyjä nuorissa luissa ja punaista luuydintä. Nuorissa putkiluissa on luuytimen ympärillä luuhohkaa ja luissa joiden kasvu on jo loppunut, on luuhohkaa vain putkiluun päissä. Luun päitä peittää rustokerros.
Zóminthos
Zóminthos on minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren keskiosissa Anógeian kunnassa, linnuntietä noin viisi kilometriä Anógeian kaupungista etelään. Paikan minolaisaikaista nimeä ei tunneta, joskin nykyinen nimi on alkuperältään esikreikkalainen eli kreikkalaisten tuloa edeltävä.
Historia
Zóminthos sijaitsee Ídavuoren rinteellä 1 187 metrin korkeudessa ja se on korkeimmalla sijaitseva tunnettu minolainen asutus. Se sijaitsi Knossoksesta Ídavuoren luolalle johtavan reitin varressa. Keskusrakennuksen ympärille muodostunut asutus syntyi MM IB -kaudella noin 1900-luvulla eaa. ja sen kukoistuskautta oli 1600-luku eaa. LM I -kaudella. On ehdotettu, että asutus olisi ollut käytössä vain kesäisin, koska olosuhteet vuoristossa ovat talvella ankarammat kuin rannikolla.
pienoiskuva|vasen|220px|Zóminthoksen asutuksen raunioita. pienoiskuva|vasen|220px|Zóminthoksen asutuksen raunioita. Keskusrakennus tuhoutui todennäköisesti maanjäristyksessä ja tulipalossa vielä LM I -kauden (noin 1600–1425 eaa.) aikana, mutta paikka säilyi asuttuna myös tämän jälkeen antiikin ajalle saakka. Mykeneläisellä ajalla asutus oli noin 100 metriä pohjoisempana. Vielä roomalaisella ajalla paikalla on ollut jonkinlainen varuskunta.
Asutus löydettiin vuonna 1982 samalla, kun Giánnis Sakellarákis tutki Ídavuoren luolaa. Ateenan arkeologisen seuran suorittamat arkeologiset kaivaukset paikalla alkoivat hänen johdollaan vuosina 1983–1990, ja niitä on jatkettu vuodesta 2004. Sakellarákis johti kaivauksia kuolemaansa vuonna 2010 saakka. Hän piti paikkaa tärkeimpänä kaivauksenaan, koska se on säilynyt poikkeuksellisella tavalla. Kaivauksia ovat suorittaneet kreikkalaiset yhdessä Heidelbergin yliopiston kanssa.
Rakennukset ja löydökset
Asutuksen keskus on uudelta palatsikaudelta peräisin oleva rakennus, jonka koko on noin 54 x 37 metriä ja pinta-ala noin 1 600 neliömetriä. Rakennus on ollut ainakin kaksikerroksinen ja siinä on ollut yli 50 huonetta. Näin se on suurin toistaiseksi tunnettu minolainen maalaistalo. Se on todennäköisesti ollut alueen hallinnollinen, uskonnollinen, kaupallinen ja käsityöläisyyden keskus. Rakennus on säilynyt suhteellisen hyvin, ja siitä on pystyssä jopa 2,2 metriä korkeita seiniä. Arkkitehtuuriltaan se muistuttaa jossain määrin minolaisia palatseja, muun muassa siksi, että se on rakennettu samalla tavalla pohjois-eteläsuunnassa. Arkkitehtuuri on kuitenkin sovitettu vuoristo-olosuhteisiin.
Koko asutuksen pinta-ala on noin 3 000 neliömetriä. Lisäksi asutukseen on kuulunut hautausmaa. Rakennuksista on tunnistettu seinämaalausten jäänteitä. Esinelöytöihin kuuluu muun muassa maalattua keramiikkaa, pronssifiguriineja, koruja sekä kivikristallista tehtyjä rituaaliesineitä.
Arnold Veimer
Arnold Veimer (20. kesäkuuta 1903 Tallinna – 3. maaliskuuta 1977 Tallinna) oli virolainen kommunistipoliitikko, joka toimi Viron sosialistisen neuvostotasavallan ministerineuvoston puheenjohtajana vuosina 1944–1951.
Nuoruuden vallankumouksellinen Virossa
Arnold Veimer kävi koulunsa Raplan maakunnassa Vahastussa. Hän kävi lukion Tallinnassa silloisessa Tallinnan kaupungin poikalyseossa (Tallinna linna Poeglaste Gümnaasium). Hän oli liittynyt vallankumoukseliseen työväenliikkeeseen jo vuonna 1919 ja liittyi maanalaiseen Viron kommunistiseen puolueeseen vuonna 1922. Marraskuussa 1924 Veimer tuomittiin useiden muiden kommunistien kanssa niin sanotussa 149:n prosessissa elinkautiseen vankeuteen.
Vankeutta kesti aina vuoteen 1938, jolloin presidentti Konstantin Päts armahti yleisessä armahduksessa myös kommunistit.
Neuvostovalta Viroon ja mukana puna-armeijassa
Neuvostoliiton miehitettyä Viron tasavallan Viron kommunistinen puolue nousi maan alta 4. heinäkuuta 1940 kärjessään Karl Säre ja Johannes Lauristin. Kommunistien vallanottoon kuului liittyminen Neuvostoliittoon, jota varten muodostettu riigivolikogun valtuuskunta kävi 23. heinäkuuta anomassa liittymistä Neuvostoliittoon. Uusi Neuvosto-Viron kansankomissaarien neuvosto esimiehenään Johannes Lauristin muodostettiin 25. elokuuta 1940. Veimer oli aktiivisti mukana kesällä 1940 tapahtuneessa virolaisen teollisuuden kansallistamisessa. Veimer valittiin Lauristinin johtamaan Neuvosto-Viron ensimmäiseen kansankommissaarien neuvostoon kevyestä teollisuudesta vastaavaksi kansankomissaariksi. Hänet valittiin keväällä 1941 Viron kommunistipuolueen keskuskomitean jäseneksi. Hän suoritti vuonna 1941 Tarton yliopiston taloustieteellisessä tiedekunnassa loppututkinnon keväällä 1941.
Saksan hyökättyä kesällä 1941 Neuvostoliittoon Veimer johti Tallinnassa elokuussa 1941 toteutettua poltetun maan taktiikkaa NKVD:n kanssa ennen vetäytymistä kaupungista. Alkuvuodesta 1942 kansankomissaarit jatkoivat Venäjällä toimintaansa. Veimer toimi sodan aikana Lauristinin elokuussa 1941 tapahtuneen kuoleman jälkeen kansankomissaarien neuvoston esimiehen sijaisena vuosina 1942–1944.
Sodanjälkeisen Neuvosto-Viron johtajia
Puna-armeijan vallattua Viron syys-lokakuussa 1944 neuvostovalta pystytettiin uudelleen, ja Veimeristä tuli Neuvosto-Viron kansankomissaarien neuvoston puheenjohtaja. Kansankomissaarien neuvosto muutettiin 25. maaliskuuta 1946 ministerineuvostoksi ja Veimer jatkoi sen pääministeriä vastaavana puheenjohtajana. Hän vieraili ensimmäisenä Neuvosto-Viron johtajana Suomessa toukokuussa 1947, mutta varsinaisesti yhtenä eduskunnan 40-vuotisjuhlaan lähetettynä Neuvostoliiton valtuuskunnan jäsenenä.
Tähän ajanjaksoon liittyvät maaliskuun 1949 kyyditykset, joissa maaseudun itsenäisten tilojen perheitä kyyditettiin Siperiaan, koska maatalouden kollektivointi oli tapahtunut Neuvostoliiton kommunistijohdon mielestä liian hitaasti ja virolaisten vastarinta haluttiin ylipäätään tukahduttaa. Veimer oli mukana hyväksymässä yli 20 000 virolaisen kyyditetyn allekirjoituksellaan pääministerinä.
Norwood
Norwood on islantilainen monialayritys, joka harjoittaa rakennustarvikkeiden valmistusta, erikoisvähittäiskauppaa, päivittäistavara- ja elintarvikekauppaa ja mekaanista metsäteollisuutta myös Latviassa, Ruotsissa ja Venäjällä.
Arnold Veimer
Sodanjälkeisen Neuvosto-Viron johtajia
Josif Stalinin kuolemaa seuranneen suojasään seurauksena Veimer palasi vuonna 1957 Neuvosto-Viron hallituksen alaisen talousneuvoston puheenjohtajaksi. Vuosina 1968–1973 hän johti Neuvosto-Viron tiedeakatemiaa.
Arnold Veimer valittiin Neuvosto-Viron korkeimpaan neuvostoon vuosiksi 1940–1955 ja 1967–1977 ja Neuvostoliiton korkeimpaan neuvostoon 1941–1954 ja 1958–1966. Hänet palkittiin vuonna 1970 arvonimellä "Neuvosto-Viron ansioitunut tiedemies" ja vuonna 1973 hänestä tuli Sosialistisen työn sankari.
Veimerin muisto
Arnold Viemer kuoli vuonna 1977, ja hänet haudattiin Tallinnan Metsaäkalmistuun.
Veimerin kuoleman jälkeen hänen neuvostohallinto nimesi Tallinnan Kivila-kadun (Kivila tänav) Arnold Veimerin kaduksi (Arnold Veimeri tänav) vuosiksi 1981–1995. Myös lämpö- ja sähköfysiikan instituutti nimettiin hänen mukaansa vuonna 1984. Neuvostovirolainen tutkimusalus nimettiin Arnold Veimeriksi, mutta Viron itsenäistyttyä uudelleen laiva sai nimen Livonia.
Henry E. Holt
thumb|[[Harrison Schmitt ja Henry E. Holt.]] Henry E. Holt (27. syyskuuta 1929 - 5. toukokuuta 2019 ) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hän on löytänyt satoja asteroideja ja ollut mukana löytämässä myös eräitä komeettoja. Asteroidilöytöjen joukossa on 31. maaliskuuta 1989 Norman G. Thomasin kanssa havaittu 4581 Asclepius, joka oli 22. maaliskuuta ohittanut Maan lähietäisyydeltä.
Asteroidi 4435 Holt on nimetty Henry E. Holtin mukaan.
James Chapman
James Chapman voi tarkoittaa seuraavia:
Insaf Yahyaoui
Insaf Yahyaoui (s. 3. tammikuuta 1981) on tunisialainen judoka, joka voitti kultaa vuoden 2004 judon Afrikan-mestaruuskilpailuissa yli 78-kiloisten sarjassa ja avoimessa luokassa. Hän on saavuttanut myös neljä hopeamitalia Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja sijoittui viidenneksi vuoden 2004 olympialaisissa Ateenassa.
Amerikan Suomalainen Kansanvallan Liitto
Amerikan Suomalainen Kansanvallan Liitto oli vuonna 1940 perustettu amerikansuomalainen, alkujaan sosiaalidemokraattinen kulttuurijärjestö.
Noin puolitoista tuhatta jäsentä ja 32 osastoa käsittänyt liitto jaettiin Uuden-Englannin, New Yorkin ja Ohion alueisiin. Sen sihteereinä työskentelivät aluksi William N. Reivo, vuosina 1942–1944 Oskari Tokoi ja myöhemmin Elis Sulkanen. Liiton äänenkannattajina toimivat Massachusettsin Fitchburgissa julkaistu Raivaaja ja vuoteen 1948 saakka myös Duluthissa ilmestynyt Päivälehti.
Jäsenistön ikääntymisen myötä Kansanvallan Liiton toiminta alkoi pian hiipua. Se loppui 1980-luvulla, vaikka muodollisesti järjestö oli olemassa vielä seuraavallakin vuosikymmenellä.
Eero Sangi
Eero Sangi (s. 10. helmikuuta 1979 Liminka) on suomalainen lentopalloilija. Hän syntyi Sangin urheilijaperheeseen Limingan Selkäsenkylällä. Sangi harrasti urheilua nuorena monipuolisesti. Hän pelasi puolustajan paikkaa jääkiekkojoukkueessa, ja oli jalkapalloharrastuksessaan lähellä pohjoisen aluejoukkueen portteja, mutta perheessäkin suositusta lentopallosta tuli kuitenkin hänen omin lajinsa.
Uran alku
D-juniori-iässä Sangi liittyi Limingan Niittomiesten lentopallojoukkueeseen, jossa hän vietti juniorivuotensa. Limingan ajan jälkeen joukkueeksi valikoitui naapuriseura Oulun Etta. Loukkaantumiset alkoivat pian haitata uraa, jolloin Sangi alkoi panostaa opiskeluun täysipäiväisen urheilun sijaan. Kun loukkaantumiset alkoivat vähitellen helpottaa, hän allekirjoitti 2002-2003 kaudeksi liigasopimuksen Keski-Savon Paterin kanssa. Hyvän tulokaskauden jälkeen Sangi palasi kotiseudulleen vahvistamaan Kempeleen Pyrinnön 1-sarjan joukkuetta. Seuraava kausi meni saman sarjan Ettassa.
Takaisin liigaan
Kaudeksi 2006-2007 Sangi palasi SM-liigaan. Tällä kertaa joukkue oli edelliskauden päätteeksi liigaan noussut Kempeleen Lentopallo. Kausi sujui vaihtelevasti niin joukkueelta kuin Sangiltakin ja päättyi lopulta pettymykseen pudotuspelien ensimmäiselle kierrokselle. Kesän aikana polvivamma uusiutui, ja Sangi siirtyi takaisin kolmossarjan kasvattajaseuraan Limingan Niittomiehiin. Kausi Niittomiehissä sytytti liigahaaveet uudelleen, ja Sangi lähti KempeLen joukkueeseen keskimieheksi.
When You’re Young (3 Doors Downin kappale)
When You're Young on yhdysvaltalaisen rockyhtye 3 Doors Downin singlejulkaisu vuodelta 2011, ja yhtyeen ensimmäinen single heidän viidenneltä studioalbumiltaan Time of My Life. Single julkaistiin ladattavaksi iTunes-musiikkipalveluun 1. helmikuuta 2011, ja se on yhtyeen historian kymmenes singlejulkaisu, joka on saavuttanut Top 10-listasijoituksen Mainstream Rock Charts-singlelistalla.
Kappaletta käytettiin myös SmackDown-painija Edgen jäähyväisjaksossa, joka esitettiin televisiossa 15. huhtikuuta 2011. Edge joutui päättämään painiuransa hänelle diagnosoidun selkäytimen ahtauman myötä. Vamma oli saanut alkunsa vuonna 2003 Edgen niskavammasta.
Pertunmaan vaakuna
thumb|150px|Pertunmaan vaakuna Pertunmaan kunnanvaakuna on Pertunmaan kunnan tunnus, ja se on saanut aiheensa entisaikojen kaskiviljelystä.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kultainen liekki, jossa musta tähkä.” Vaakunan on suunnitellut Tapio Vallioja, ja Pertunmaan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 14. huhtikuuta 1965. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 1. heinäkuuta samana vuonna.
Harju
thumb|Piirros harjuselänteestä, jonne on tasoittunut tie.
Harju on eräs jäätikköjokimuodostuman tyyppi, joka on syntynyt viime jääkauden loppuvaiheessa sulavan mannerjäätikön sisällä virranneen jäätikköjoen pohjalle tai jäätikköjoen purkautumisaukon eteen syntynyt erityinen kerrostumamuoto. Harjun tunnusmerkkejä ovat maa-aineksen huuhtoutuneisuus sekä ympäristöään ylemmäksi kohonnut kumpumainen muoto. Harju voi kummun sijasta olla myös pitkä, mutkitteleva ja kapea, jolloin sitä kutsutaan harjuselänteeksi. Silloin on helppo huomata, että harjulla on suunta, joka selittyy jääkauden aikaisella mannerjäätikön virtaussuunnalla. Monesti harjut esiintyvät peräkkäisinä ryhminä, joita kutsutaan harjujaksoiksi. Harjujaksot voivat olla kymmeniä kilometrejä pitkiä muodostumia, jotka hahmottaa parhaiten kartalta.
Harjuja on Suomessa 1,5 miljoonaa hehtaaria eli 4,5 % maan pinta-alasta.
Jäätiköiden ja jäätikköjokien kulutustyö
Harju on vaatinut muodostuakseen paksun jäätikön, jonka halkeamassa on virrannut jäätikköjokien tuoma vesi. Vuoristojäätiköt ja mannerjäätiköt virtasivat maanpintaa myöten irrottaen kallioperästä kiveä, soraa, hiekkaa ja savea, jota se kuljetti mukanaan. Kun jäätikkö alkoi sulaa, joutui kiviaines veden muodostaman jäätikköjoen virtauksiin mukaan. Etenkin kesäisin, kun ilma oli ollut lämmintä ja sulamisvettä oli kertynyt jäätikköjokiin eniten, kasvoivat virtaukset niin voimakkaiksi, että vesi kuljetti mukanaan kiviä ja soraa. Ne pyörivät eteenpäin veden mukana törmäten toisiinsa pyöristyen. Pyöristyneiden kivien pinnasta irronnut hiekka ja savi tempautui veden kuljettamaksi. Näin selitetään veden kulutustyön tulokset, jotka löydetään harjujen sisältä hiekan- tai soranoton yhteydessä.
Harjun muodostuminen
Jäätikköjoen vesi tuo hiekka- ja kiviainesta mukanaan ja se asettuu jäätikkötunnelin pohjalle kunhan sen virtaus hellittää riittävästi. Yleensä jäätikköjoen pohjalla esiintyy paksu kerros pyöristyneitä kiviä ja suuria lohkareita. Niitä jäätikköjoki on pystynyt vain vaivoin liikuttelemaan joenuomaa eteenpäin. Kun jäätikön reuna sulaessaan on riittävän lähellä tulevan harjun kohtaa, on jäätikkö samalla ohentunut niin paljon, että tunnelin katto saattaa aueta. Silloin jäätikkötunnelin paine hellittää ja virtaus pienenee, kun vesi pääsee ulos jäätikköjokitunnelista useita uusia reittejä myöten. Pienempi virtaus mahdollistaa soran ja hiekan laskeutumisen uoman pohjalle. Paikalle tulee tunnelista kiviainesta koko ajan lisää, mutta se kasautuu tunnelin pohjalle paksuksi kerrostumaksi. Kerrostuma jää tunnelin muotoiseksi, joka voi profiililtaan olla ympyrä, kolmio tai näiden epämääräinen yhdistelmä.
Jäätikön käyttäytyminen tässä tilanteessa ratkaisee sen, muodostuuko paikalle korkea vai matala harju tai syvään veteen matala hiekkadelta (suisto) taikka kuivalle maalle sanduri. Kun sanduri ja delta leviää yleensä jäätikköjoen tunnelin suuakon eteen, vaatii korkea harju erityiset olosuhteet. Jäätikön reunan tulee säilyä ehjänä, jotta jäätikköjoella olisi tunnelissa tai halkeamassa korkeat seinät. Erittäin korkea harju muodostuu tunnelin suulle jääneeseen pitkään ja leveään halkeamaan, joka on samalla korkeampi kuin jääjärven vedenpinta. Tällaisen raon täyttävä hiekka voi jäätikön sulaessa valua harjun rinteitä alas ja muodostaa veden alla jyrkkärinteisen harjanteen. Yleensä harjun syntykohdan olosuhteet aiheuttavat vain kymmenistä jopa satoihin metriin ulottuvan yksittäisen harjun tai harjuselänteen. Toisinaan harjuja syntyy useita peräkkäin ja vieläpä lähelle toisiaan, jolloin voidaan puhua harjujaksosta.
Harjuja Suomessa
pienoiskuva|Tyypillinen harju [[Järvi-Suomi|Järvi-Suomessa]] Jääkauden lopulla yli 9000 vuotta sitten syntyneet soraharjut ovat Suomelle tunnusomaisia maastonmuotoja. Soraharjuja on käytetty Suomessa lähinnä soranottoon, mutta nykyään harjumaisemia on alettu myös suojella.
Suurin yhtenäinen soraharjujono (vetäytymissuuntaisia) Suomessa ulottuu Etelä-Pohjanmaalta Lahden seudulle. Pohjoispäässä harjujaksoa on Etelä-Pohjanmaalla Pohjankangas, sen jälkeen Hämeenkangas. Pyynikinharju jatkuu länteen päin Tahmelana tunnettuna kallioisena harjuna ja itään päin harju nousee Tampereen kaupunkiasutuksen jälkeen Kalevankankaaksi. Kangasalla harjujakso jatkuu Kirkkoharjuna ja Keisarinharjuna. Harjujono päättyy Salpausselkään. Punkaharju Saimaan Puruveden eteläosassa on suosittu matkailukohde.
Luontoarvoja
Petäjät eli männyt ovat vallanneet suurimman osan harjujen rinteistä ja keväisin varsinkin Etelä- ja Keski-Suomessa sinivuokot koristavat sinisillä ja sinipunaisilla kukillaan etelän puoleiset rinteet. Soraharjut ovat luonnonkauniita maisemallisesti.
Soraharjuilla on usein suppia. Suppa syntyy jäälohkareen joutuessa kasautuvan aineksen sisään ja lopulta sulaessa satojen vuosien aikana, jolloin paikalle muodostuu kuoppa.
Radon
Monet soraharjut ovat hyvin radonpitoisia. Radon on radioaktiivinen kaasu, joka helposti tunkeutuu suojaamattomiin asuntoihin. Asunnot on rakennettava siten, että niiden pohjan alle jää riittävän paljon vapaata tilaa ja siten ilmanvaihto poistaa radonkaasun niin ettei se pääse asuinhuoneisiin. Talon pohja on rakennettava niin tiiviiksi, ettei kaasu pääse sen läpi. Tutkimuksissa on todettu, että radonkaasu lisää (keuhko)syöpäriskiä huomattavasti.
Eugèn Cajander
Eugèn Cajander (s. 13. huhtikuuta 1861 Vilna – ?) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Cajanderin vanhemmat olivat Suomen kenraalikuvernöörin viraston kassanhoitaja majuri Fredrik Anders Cajander ja Maria Antonovna Haveman ja puoliso Antonina Pavlitskaja. Cajander kävi ensin Pietarin 1. sotaopiston ja tuli sitten Nikolain ratsuväkiopistoon Pietarissa 1878. Sieltä valmistuttuaan hänet määrättiin vänrikkinä Henkivartioväen rakuunarykmenttiin Pietarhoviin 1880. Kornetiksi Cajander ylennettiin 1882, luutnantiksi 1885, aliratsumestariksi 1890 ja ratsumestariksi 1896, minkä jälkeen hän toimi Henkivartioväen rakuunarykmentin eskadroonanpäällikkönä. Everstiksi hänet ylennettiin 1904 ja 1909 hänet määrättiin 8. Lubenskin husaarirykmentin komentajaksi Chișinăuhun Bessarabiaan. Kenraalimajurina hänestä tuli 4. ratsuväkidivisioonan 1. prikaatin komentaja tammikuussa 1914 ja hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan aluksi mainitun divisioonan 3. prikaatin komentajana vuonna 1914 ja sen jälkeen useasti vt. divisioonankomentajana 1915–1918. Cajander erosi sotapalveluksesta helmikuussa 1918 eikä hänen myöhemmistä vaiheistaan ei ole tietoa.
Getaway
Getaway on vuonna 2013 ensi-iltansa Yhdysvalloissa saanut yhdysvaltalainen, Courtney Solomonin ohjaama nopeatempoinen jännityselokuva.
Vastaanotto
Elokuva sai tyrmäävät arviot ilmestyessään Yhdysvalloissa. Elokuva-arvioiden aggregaattisivustolla Rotten Tomatoes elokuva on arvioitu erittäin surkeaksi (keskimäärin arvioitu 2.7/10) perustuen selkeään konsensukseen. Kriitikkojen konsensuksen mukaan vapaasti käännettynä: "Monotonisesti väsyttävyyteen asti kiihkeätempoisena Getaway muistuttaa, ettei järkevän leikkauksen, hahmojen kehityskaaren, järkeenkäyvän dialogin ja mielenkiintoisen juonen ohitse kiihdyttäminen ole vaaratonta." Samanlaiseen arvosanaan (22/100) on päädytty toisella aggregaattisivustolla Metacritic. Elokuvasivusto Variety arvioi elokuvan yhdeksi vuoden 2013 surkeimmin menestyneistä elokuvista Yhdysvalloissa elokuvan tuoton jäätyä noin reiluun puoleen sen tuotantokustannuksista. Selena Gomez oli myös ehdolla vuoden 2014 Golden Raspberry Awards -palkintogaalassa huonoimman näyttelijättären kategoriassa. Palkinto meni tuolloin kuitenkin Tyler Perrylle.
Suomessa elokuvalehti Episodi arvioi elokuvan arvosanalla 1/5: "Umpijuntti toimintapökäle, jonka maailmaan kuuluvat itseään toistavat takaa-ajot ja romutetut poliisiautot."
Betty Farrally
Betty Farrally (o.s. Hey; 5. toukokuuta 1915 Bradford, Englanti – 9. huhtikuuta 1989 Kelowna, Brittiläinen Kolumbia) oli balettitanssija, pedagogi ja baletinjohtaja. Hän oli merkittävä toimija baletin kehityksessä Kanadassa sekä Winnipegin kuninkaallisen baletin perustajana että myöhemmän opetustyönsä kautta.
Farrally muutti entisen opettajansa Gweneth Lloydin kanssa vuonna 1938 Kanadaan suoritettuaan tanssiopintonsa Englannissa. Winnipegin kuninkaallisen baletin parissa luomansa uransa lisäksi Farrally myös toimi pitkään yhtenä Banff Centren kesätanssiohjelman johtajista ja sittemmin taiteellisena neuvonantajana. Hänestä tehtiin Kanadan ritarikunnan upseeri vuonna 1981, ja hänelle myönnettiin Dance in Canada -palkinto vuonna 1984.
Pykäläbarbi
Pykäläbarbi (Puntius vittatus) on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji.
Ulkonäkö ja koko
Pykäläbarbi on tavallisesti noin 3,5 senttimetrin mittainen. Suurin tavattu pituus on 5,0 senttimetriä.
Elinympäristö ja levinneisyys
Pykäläbarbi elää trooppisissa olosuhteissa. Lajia tavataan Pakistanissa, Intiassa ja Sri Lankassa.
Ravinto ja elintavat
Pykäläbarbin ravintoa ovat levät.
HMS Beachampton
Valmistus
Alus tilattiin Goole Shipbuilding Companyltä, missä köli laskettiin 9. huhtikuuta 1951. Alus laskettiin vesille 29. kesäkuuta 1953 ja valmistui 29. heinäkuuta 1956.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Vernonin koulutuslaivueeseen Portsmouthiin. Alus muutettiin partioalukseksi 1971 ja myytiin romutettavaksi 10. toukokuuta 1985.
MC
MC voi tarkoittaa seuraavia asioita:
What’s My Line?
What’s My Line? on yhdysvaltalainen televisiovisailu, jonka alkuperäistä versiota CBS esitti 1950–1967. Se on Yhdysvaltojen pitkäkestoisin parhaaseen katseluaikaan lähetetty visailuohjelma.
Ohjelmassa neljä paneelin jäsentä yritti arvata kilpailijoiden epätavallisia ammatteja esittämällä kysymyksiä, joihin kilpailijat saivat vastata vain ”kyllä” tai ”ei”. Kilpailija sai rahapalkinnon jokaisesta ”ei”-vastauksesta. Kysymyksiä esitettiin, kunnes kilpailija oli vastannut ”ei” kymmenen kertaa, jolloin kilpailija voitti, tai ammatti oli pystytty arvaamaan. Paneelin puheenjohtajana toimi koko sarjan ajan John Daly. Vakiopanelisteihin kuuluivat koko sarjassa toimittaja Dorothy Kilgallen (kuolemaansa 8. marraskuuta 1965 asti), näyttelijätär Arlene Francis ja Random House -kustantamon perustaja Bennett Cerf. Muita panelisteja olivat muun muassa Fred Allen ja Steve Allen. Ohjelmassa esiintyi myös vierailevia julkisuuden henkilöitä. Vierailijoina kävivät muun muassa Eleanor Roosevelt, Gracie Allen, Ed McMahon ja Harold Lloyd.
CBS:n lopetettua sarjan esittämisen sitä esitettiin vielä syndikoituna 1968–1975. Syndikoidun version puheenjohtajana toimi aluksi Wally Bruner ja myöhemmin Larry Blyden.
BBC esitti What’s My Line? -sarjan brittiversiota vuosina 1951–1964 ja 1973–1974. Vuodesta 1984 vuoteen 1990 sarjaa esitti ITV. Ohjelmasta on tehty omia versioita myös useissa muissa maissa.
Making Movies (yritys)
Making Movies – Nordberg & Aho Oy on helsinkiläinen elokuva- ja televisiotuotantoyhtiö. Yhtiön perustajat ja osakkeenomistajat ovat Kai Nordberg ja Kaarle Aho. Vuodesta 1996 toiminut yhtiö on tuottanut yli 70 dokumentti- ja lyhytelokuvaa ja myös pitkiä näytelmäelokuvia. Kai Nordberg ja Kaarle Aho ovat voittaneet parhaan elokuvan Jussi-palkinnon elokuvista Musta jää (2007) ja Miekkailija (2015).
Franciscus Kopong Kung
Franciscus Kopong Kung (s. 3. elokuuta 1950) on indonesialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Larantukan hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1982 ja nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi 2. lokakuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. tammikuuta 2002. Pääkonsekraattorina toimi Darius Nggawa, jota avustivat Longinus Da Cunha ja Leo Laba Ladjar.
Kopong Kungista tuli 16. kesäkuuta 2004 Larantukan piispa.
Camper and Nicholsons
Camper and Nicholsons on brittiläinen yhdysvaltalaisen sijoitusyhtiön omistama maailman vanhin huvivenevalmistaja, joka edelleen suunnittelee ja valmistaa jahteja. Yhtiön telakka on Gosportiissa Hampshiressa.
Historia
Lontoolainen Francis Calense Amos perusti 1782 Gosportiin Hampshireen vuokraamalleen tontille telakan. Sataman toisella puolella oli telakan naapurina oli Portsmouthin laivastontelakka. Vuodesta 1821 alkaen yhtiö valmisti pieniä kauppa-aluksia. Amoksella ei ollut perillisiä, joten hänen kuoltuaan 1824 yhtiö siirtyi William Camperille. Uuden omistajan suhteet varakkaisiin purjehduksenharrastajiin aloitti yhtiön jahtien valmistuksen.
Vuonna 1842 vasta 14-vuotias Ben Nicholson aloitti uransa laivanrakentajan oppipoikana. Camperin jäädessä eläkkeelle 1863 siirtyi Nicholson telakanjohtajaksi. Camper and Nicholson muodostui 1863.
For Ever
For Ever Adamantran EP-levy, joka julkaistiin 18. lokakuuta 2006. Yhtyeen piti alun perin mennä studioon nauhoittamaan ensimmäistä promodemoaan, mutta kesken äänitysessioiden suunnitelmat muuttuivat, kun se kiinnitettiin Tunerail Recordsille. Levyn on miksannut Jarno Hänninen D-studiolla ja masteroinut Torsti Spoof Studio Audiossa kesäkuussa 2006. For Ever -EP julkaistiin Suomessa lokakuussa 2006.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sanoittanut Tuomas Nieminen.
Tuukka Petäjä
Tuukka Taneli Petäjä (s. Kannus) on Helsingin yliopiston kokeellisen ilmakehätieteen professori (11/2013–). Hänet tunnetaan erityisesti aerosolitutkimusasemien mittalaitteiden ja -menetelmien kehittäjänä.
Petäjä kirjoitti ylioppilaaksi Kannuksen lukiosta vuonna 1995. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 2004 ja filosofian tohtoriksi 2006 pääaineenaan fysiikka. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2006) käsitteli ilmakehän ultrapienten (halkaisija alle 100 nm) hiukkasten mittaamista, kasvamista, ja ominaisuuksia. Työ oli otsikoitu On measurements of formation, growth, hygroscopicity, and volatility of atmospheric ultrafine particles. Hänet nimitettiin fysiikan dosentiksi Helsingin yliopistoon vuonna 2011.
Hän oli vuosina 2007–2008 post doc -tutkijana Yhdysvaltain kansallisessa ilmakehätutkimuskeskuksessa (NCAR) Coloradon osavaltion Boulderissa. Boulder on geotieteiden alalla viittausten määrällä mitattuna maailman tärkein osaamiskeskittymä. Siellä hän perehtyi massaspektrometriamenetelmiin ilmakehän kaasumaisen rikkihapon ja hydroksyyliradikaalin mittaamiseksi. Suomeen palattuaan hän suunnitteli ja toteutti työtovereineen kaasumaisen rikkihapon massaspektrometrimittauksia Juupajoen Hyytiälän SMEAR II -tutkimusasemalle.
Vuoden 2014 alkuun mennessä professori Petäjä oli julkaissut työtovereineen yli 160 tieteellistä artikkelia kansainvälisissä julkaisusarjoissa, joista kymmenen maailman johtavissa tiedelehdissä (Nature tai Science). Hän kuului maailman viitatuimpien tutkijoiden joukkoon geotieteiden alalla vuosina 2015 ja 2016.
Mattias Karlsson
Mattias Karlsson on seuraavien henkilöiden nimi:
Metsätyökone
Metsätyökone tai lyhyemmin metsäkone on koneellisessa puunkorjuussa käytettävä, lähinnä polttomoottorikäyttöinen kone. Nykyiseen muotoonsa metsätyökoneet kehittyivät 1980-luvulla. Koneet voidaan jakaa kahteen eri osa-alueeseen, kaato- sekä ajokoneisiin. Joskin käytössä on myös yhdistelmäkoneita, jotka hoitavat molemmat työvaiheet pienien nopeiden muutostöiden jälkeen.
Kaatokone
Kaatokonetta kutsutaan metsäkonepiireissä useimmiten nimellä moto (monitoimikone) tai harvesteri. Kaatokoneen tehtävänä on kuljettajan ohjaamana hoitaa puiden kaato, karsinta sekä määrämittaan katkonta. Tietokonepohjainen mittatietokone hoitaa nykyisin lähes koko katkonnan. Yleensä puun katkontaohjeet tulevat kaatokoneen tietokoneelle metsäyhtiöltä, jolle puut on myyty. Katkontaohjeita kutsutaan apteeraus-ohjeiksi. Apteeraus käsittää myös tietokonepohjaisen puun katkaisukohdan määrittämisen, jonka tarkoitus on saada puu mahdollisimman tarkoin hyötykäytettyä. Kaatokoneen toiminta perustuu hydrauliikkaan, jonka välityksellä kaatokoneen nosturi sekä siinä oleva hakkuupää saavat tarvitsemansa voiman. Kaatokoneella voidaan hoitaa myös juurikäävän torjunta, tällöin hakkuupäästä ruiskutetaan tiettyä torjunta-ainetta katkaisun yhteydessä maahan jäävään kantoon. Katkaisun yhteydessä puulajista riippuen kone suihkuttaa runkoon asetuksista säädettävän värin ajokoneen työn helpottamiseksi.
Ajokone
Ajokoneet, joita nimitetään myös metsä- tai kuormatraktoreiksi, ovat koneita, joiden tehtävänä on kerätä metsästä hakkuukoneen käsittelemät puut ja kuljettaa ne tien varteen kasoihin lajiteltuna tavaralajeittain, tästä puutavara-auto voi ne noutaa. Ajokoneessa on kuormatila, johon puut nostellaan kouralla varustetulla nosturilla. Ajokoneet ovat usein varustettuna gps-laitteilla, johon kaatokone on lähettänyt koordinaattitiedot kerättävistä puista. Toinen yleinen varuste ajokoneissa on kuormainvaaka. Ajokoneita voidaan varustaa muun muassa:
Leo Laba Ladjar
pienoiskuva|Leo Laba Ladjar Leo Laba Ladjar (s. 4. marraskuuta 1943) on indonesialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 29. kesäkuuta 1975 ja nimitettiin Jayapuran hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bencennan titulaaripiispaksi 6. joulukuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. huhtikuuta 1994. Pääkonsekraattorina toimi Herman Ferdinandus Maria Münninghoff, jota avustivat Jacobus Duivenvoorde, Alphonsus Augustus Sowada ja Francis Xavier Sudartanta Hadisumarta.
Ladjar sai 29. elokuuta 1997 nimityksen Jayapuran piispaksi.
Elektroniikkapeli
pienoiskuva|[[Game & Watch -elektroniikkapeli Ball vuodelta 1980.]] Elektroniikkapeli on nestekidenäytöllä varustettu pienikokoinen, usein taskuun mahtuva pelilaite, joka on suunniteltu vain yhtä peliä varten. Elektroniikkapelien valtakausi oli 1980-luvulla, ja niiden seuraajaksi tulivat 1990-luvun taitteessa käsikonsolit. Halpoja elektroniikkapelejä valmistetaan vielä tänäkin päivänä. Ensimmäisiä ja myös tunnetuimpia elektroniikkapelejä olivat Nintendon Game & Watch -pelit, jotka esiteltiin 1970-luvun lopulla. Pelien grafiikka oli mustavalkoista johtuen LCD-teknologiasta, mutta näyttöjen taustoissa saatettiin käyttää värejä. Elektroniikkapeleistä kehitettiin useita erilaisia malleja, viimeisimpänä taitettavat mallit, joissa saattoi olla jopa kolme erillistä näyttöä pelin eri tasoja varten. Laitteiden koko grafiikka oli suunniteltu vain yhtä peliä varten, eikä peliä voinut vaihtaa. Äänet olivat yksi- tai kaksikanavaisia. Peleistä saattoi löytyä myös lisätoimintoja, kuten kellonajan ja päivämäärän näyttö sekä herätysajastin. Tunnetuimpia elektroniikkapelejä olivat Nintendon Donkey Kong ja Mario Bros. sekä Atarin Space Invaders.
1980-luvulla monet yritykset valmistivat elektroniikkapelejä, tunnetuimpina näistä mm. Atari, Casio, Konami, Mattel, Nintendo ja Texas Instruments.
Lisäksi ainakin Tiger Electronics on valmistanut rannekellon näköisiä elektroniikkapelejä.
Henry Eskelinen
Henry Eskelinen (s. 2. tammikuuta 1970 Joensuu) on suomalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi urallaan yhteensä 26 SM-liigaottelua Joensuun Kiekko-Pojissa, mutta pelasi suurimman osan urastaan kuitenkin alemmissa sarjoissa. Eskelinen pelasi myös varsin menestyksekkäästi ikäkausimaajoukkueissa.
Seuraura
Eskelinen on Joensuun Kiekko-Poikien kasvatti. Hän esiintyi seuran miesten joukkueessa luukkuvahtina yhden I-divisioonaottelun verran kausina 1986–1987 ja 1987–1988. Kaudella 1988–1989 Eskelinen sai ensimmäiset pelinsä I-divisioonassa, jossa hän pelasi 17 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 91,14%. Hän toimi kakkosmaalivahtina Juha Jääskeläiselle (torjuntaprosentti 90,83%) ja he valloittivat yhdessä koko sarjan maalivahtitilaston kärjen. JoKP voitti I-divisioonan runkosarjan ja nousi kauden päätteeksi SM-liigaan.
Kaudella 1989–1990 Eskelinen jatkoi SM-liigassa JoKP:n kakkosmaalivahtina Jääskeläiselle ja pelasi 18 runkosarjaottelua. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan tulokkaiden tähdistökentälliseen. Seura jäi kuitenkin runkosarjassa viimeiseksi ja putosi seuraavaksi kaudeksi takaisin I-divisioonaan. Eskelinen jäi kaudella 1990–1991 Jääskeläistä huomattavasti vähemmälle peliajalle ja pelasi vain kaksi ottelua. JoKP nousi taas SM-liigaan kaudeksi 1991–1992. Eskelinen pelasi kahdeksan ottelua, mutta putosi kauden mittaan joukkueen maalivahtihierarkiassa kolmanneksi, kun Tapparassa kauden aloittanut Juha Virenius pelasi loppukautensa JoKP:n ykkösmaalivahtina. Joukkueen kausi päättyi taas putoamiseen I-divisioonaan.
Vuosina 1995–1999 Eskelinen pelasi II-divisioonaa Iisalmen Peli-Karhuissa. Uransa viimeisen kauden 1999–2000 hän pelasi samaa sarjaa Kajaanin Hokissa.
Maajoukkueura
Eskelinen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1989 ja 1990. Hänet palkittiin jälkimmäisessä turnauksessa Mika Strömbergin ja Mika Välilän kanssa Suomen parhaina pelaajina. Eskelinen pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1988, jolloin hän voitti hopeaa. Eskelinen palkittiin turnauksen parhaana maalivahtina.
Johannes Holopainen
Johannes Holopainen on KOM-teatterin vakituinen näyttelijä (2016–). Hän esitti Pasia Veikko Nuutisen kirjoittamassa ja Lauri Maijalan ohjaamassa menestysnäytelmässä Pasi was here (2016). Opintojensa aikana Holopainen näytteli Moritzin roolin Pirkko Saision ja Jussi Tuurnan menestysteoksessa HOMO! Suomen Kansallisteatterissa (2011–2012). Sittemmin Holopainen on vieraillut vakituisesti Kansallisteatterissa. Holopaisen esittämä Sotilaspoika-monologiesitys (ohjaus Essi Räisänen) voitti pääpalkinnon Pärnun kansainvälisillä Monomaffia-teatterifestivaaleilla elokuussa 2016.
Holopainen on vuonna 2014 perustetun kesäisin laivalla Saimaan rantojen kyliä kiertävän Saimaan teatterin perustajajäsen.
Holopainen oli ehdolla Suomen Näyttelijäliiton ja Krogerus-yhtiön Vuoden nuori näyttelijä -palkinnon saajaksi vuonna 2015.
Pellonpuiston peruskoulu
Pellonpuiston peruskoulu on Huittisten kaupungissa toimiva 7–9-luokkalaisille tarkoitettu oppilaitos. Vuonna 2021 koulussa oli noin 290 oppilasta. Opettajia koulussa on noin 30, joista musiikin ja liikunnan opettajat opettavat myös lukiossa. Koulun rehtorina toimii Mari Westerberg. Koulussa toimii myös muuta henkilökuntaa: neljä koulunkäyntiohjaajaa, kaksi laitoshuoltajaa, kolme kokkia, kiinteistönhoitaja, koulusihteeri, koulutsemppari, koulukuraattori sekä terveydenhoitaja.
Pellonpuiston koulu toimi Huittisten ja Vampulan kuntien yhteisenä yläkouluna jo ennen kuntaliitosta vuonna 2009.
Rakennus
Koulurakennus on saatu valmiiksi vuonna 1968, mutta sen jälkeen sitä on saneerattu. Koulu koostuu kahdesta rakennuksesta: A- ja B-puolesta. A-puolen remontti valmistui vuonna 2005 ja B-puolen remontti 2008. Pellonpuistolla ja Lauttakylän lukiolla on myös yhteisiä luokkia lukion tiloissa. Muun muassa liikuntatunteja pidetään lukion liikuntasalissa, uimahallissa, liikuntahalli Tahto-areenalla sekä urheilukentällä ja jäähallissa. Juhlat pidetään useasti Risto Ryti -salissa Huittisten ammatti- ja yrittäjäopistolla.
Valinnaisaineet
Pellonpuistossa, niin kuin muissakin kouluissa, on mahdollista valita kieliä sekä muita valinnaisaineita 8- ja 9-luokille.
Kielivalinnat: Kaikki lukevat pakollisena englantia ja ruotsia. Vapaaehtoisena kielenä Pellonpuistossa saa valita ruotsin, saksan, ranskan, venäjän tai espanjan. Muut valinnat: liikunta, musiikki, tekninen- tai tekstiilikäsityö, kuvataide, kotitalous, lakitieto, sisustuskurssi, digikuvaus, logiikkapelit, mahdollisuus opiskella kotitaloutta ruotsiksi tai englanniksi.
Mikko Takala
Mikko Takala (s. 29. toukokuuta 1986) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-liigassa pelaavaa Ilves FS:tä. Takala on 178 senttimetriä pitkä ja painaa 76 kilogrammaa.
Takala aloitti uransa FC Gepardissa, jossa hän pelasi vuodet 2003–2007. Kauden 2007–2008 hän pelasi valkeakoskelaisessa Futsal Mad Maxissa. Vuonna 2008 Takala siirtyi Kampuksen Dynamoon. Hän pelasi seurassa seitsemän vuotta voittaen kolme SM-hopeaa ja yhden -pronssin. Marraskuussa 2015 Takala solmi sopimuksen Futsal-liigan Ilves FS:n kanssa.
Takalan kasvattajaseura on toijalainen TP-49.
Molly Moon (hahmo)
Molly Moon on Georgia Byngin kirjoittaman Molly Moon -kirjasarjan päähenkilö. Kirjasarjan alussa Mollya kiusataan, hän asuu orpokodissa ja hänelle tapahtuu kaikenlaista kurjaa, mutta myöhemmin hän oppii hypnotisoimaan ja hänestä tulee suosittu. Myöhemmin hän oppii myös matkustamaan ajassa kristallien avulla. Hänen parhaan kaverinsa nimi on Rocky. Sarjan aikana paljastuu, että hänellä on veli tulevaisuudessa vankina.
List of Molly Moon characters
Fetihién moskeija
Fetihién moskeija tai Fethiyen moskeija (,, ”Valloituksen moskeija”) on entinen moskeija Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee Roomalaisen agoran arkeologisen alueen pohjoislaidalla Aérideen kaupunginosassa Plákassa.
thumb|left|240px|Fetihién moskeija 1830-luvulla. Pierre Peytierin maalaus. Moskeija on rakennettu noin vuonna 1668–1670. Sen nimi viittaa kuitenkin ilmeisesti paikalla aiemmin olleeseen moskeijaan, joka rakennettiin 1400-luvun jälkimmäisellä puoliskolla sen jälkeen, kun Mehmed II Valloittaja oli vieraillut Ateenassa vuonna 1458. Tämän vuoksi myös paikalla nykyisin oleva rakennus on joskus ajoitettu virheellisesti 1400-luvulle. Alkuperäisen moskeijan tarkoituksena oli juhlistaa Konstantinopolin valloitusta. Se rakennettiin keskibysanttilaisen basilikakirkon paikalle. Rakennus tunnettiin myös nimellä ”Vehnätorin moskeija” (τζαμί του Σταροπάζαρου, Tzamí tou Staropázarou), koska se sijaitsi lähellä toria.