cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tibestivuoristo
Geologia
Tibestin kallioperän vanhin kerros koostuu prekambrisesta graniitista, dioriitista ja liuskeesta ja niiden yläpuolisista sedimenttikivistä. Vanhempien kivilajien päälle on kerrostunut jähmettyneestä laavasta syntyneitä kivilajeja – basalttia, basaniittia ja dasiittia – sekä muita purkaustuotteita, kuten tefraa ja ignimbriittiä. Satelliittikuvissa vuorten laavakivet erottuvat Saharan aavikosta selvästi tummempina. Alueelta on löydetty runsaasti volframia, tinaa ja muita mineraaleja, mutta niitä ei ole ainakaan toistaiseksi hyödynnetty kaupallisesti.
Ilmasto
thumb|Satelliittikuva Pic Toussidésta ja Trou au Natronista vuoriston länsiosassa. Tibestivuoristossa sataa vettä säännöllisemmin kuin ympäröivässä autiomaassa mutta silti sen ilmasto on melko kuiva: vuotuinen sademäärä jää yleensä alle 600 millimetriin. Sadevesi valuu vuorenrinteisiin kuluneita uomia pitkin niiden juurelle muodostuneisiin vadeihin. Vuorilta on löydetty kolme syvää puronuomaa, joiden perusteella on päätelty, että siellä olisi ollut joskus kosteampi ilmasto. Tähän viittaavat myös alueelta löydetyt sadat esihistorialliset kalliomaalaukset, jotka esittävät kirahveja, puhveleita ja muita savannin eläimiä.
Vuoriston matalimmissa osissa vuorokauden keskimääräinen alin lämpötila on 12 celsiusastetta ja ylin 30 celsiusastetta. Ylöspäin mentäessä alin lämpötila laskee 9 asteeseen ja ylin 20 asteeseen. Korkeimmilla huipuilla lämpötila voi laskea jopa lähelle nollaa talvikuukausina.
Kasvisto ja eläimistö
Kuivan ilmaston vuoksi Tibestin kasvillisuus on niukkaa ja maaperässä on vain vähän eloperäisiä aineksia. Kasvillisuus vaihtelee rinteiden korkeuden ja suunnan mukaan, ja siihen kuuluu palmukasveja, nokkapapuja ja muita jäännöslajeja trooppisesta Afrikasta ja Välimeren ympäristöstä. Vuoriston lounaisreunalla on suuria vadeja, joiden edullisessa mikroilmastossa menestyvät esimerkiksi egyptinhaarapalmu ja parkkitamariski sekä trooppiset auliot ja hibiskukset. Ylhäällä vuorenrinteillä kasvaa Saharan vuoristokasvillisuutta, jolle luonteenomaisia lajeja ovat etelä- ja lounaisrinteillä viihtyvä afrikanviikunan endeeminen alalaji, länsirinteillä viihtyvä Myrtus nivellei ja kosteammilla pohjoisrinteillä viihtyvä Tamarix senegalensis.
Eläimistöön kuuluu useita Saharan alueelle tyypillisiä suuria nisäkäslajeja, kuten aavikkogaselli, harjalammas ja gepardi. Vuorilla elää runsaasti myös kalliotamaaneja, kapinrusakoita, okahiiriä ja muita piennisäkkäitä sekä niitä saalistavia petoeläimiä. Sen sijaan matelijoita ja sammakkoeläimiä esiintyy vain vähän.
Väestö
Tibestivuoristo sijaitsee syrjäisessä ja harvaanasutussa Luoteis-Tšadissa, Tibestin ja Borkoun hallinnollisilla alueilla. Valtaosa vuorten asukkaista on paimentolaiselämää viettäviä tubuja. Suurimpia asutuskeskuksia ovat Bardaïn (2 900 as.) ja Aozoun keitaat vuoriston pohjoispuolella sekä Zouarin keidas sen eteläpuolella.
AFC Campus
Academic Floorball Club Campus (lyh. AFC Campus on turkulainen, opiskelijalähtöinen salibandyseura. Se perustettiin vuonna 1998 Turun kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan harrasteryhmän, KY-Sportin seuraajaksi. Seuran puheenjohtajana toimii Jussi Mattila.
Seuralla on kaudella 2011–2012 viisi miesten ja kolme naisten joukkuetta SSBL:n sarjoissa. Seuran edustusjoukkueet lyhensivät nimensä pelkkiin AFC-kirjaimiin ennen kauden 2007–2008 alkua. AFC:n miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2011-2012 Salibandyn miesten II-divisioonassa ja naisten edustus Salibandyn naisten II-divisioonassa.
Sami Korkiakoski
Sami Korkiakoski (s. 24. syyskuuta 1978 Eskilstuna, Ruotsi) on suomalainen taidemaalari. Korkiakoski on valmistunut taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta (nyk. Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu) 2007 ja kuvataiteen maisteriksi Taideyliopiston Kuvataideakatemiasta 2013. Hän edustaa ekspressionismia ja maalaa pääosin suurikokoisia töitä. Korkiakosken maalaustapa on intuitiivinen. Hänen työskentelyään ohjaavat tunne, musiikki, viiva ja rytmi. Abstraktin viivailmaisun lisäksi teoksille on ominaista maalauksen pinnan kolmiulotteisuus. Korkiakosken teoksia on seuraavien taidemuseoiden kokoelmissa: Jyväskylä, Kuopio, Salo, Sara Hildénin taidemuseo, Wäinö Aaltosen museo ja muissa julkisissa kokoelmissa mm. Suomen valtion taidekokoelma, Viljo Hurmeen säätiö, Lars Swanljungin kokoelma (Kuntsin modernin taiteen museo), Basware Oyj ja Åbo Akademi. Korkiakoski on myös yksi tasavallan presidentti Sauli Niinistön muotokuvan tekijöistä (2017).
Korkiakoski on pitänyt kymmeniä yksityisnäyttelyitä Suomessa (mm. Salon taidemuseo, Jyväskylän taidemuseo, Makasiini Contemporary , tm galleria ). Lisäksi Korkiakoski on pitänyt useita näyttelyitä ulkomailla mm. TW Fineart (Brisbane, Australia), Peter Makebish gallery (New York, USA), Lowell Ryan Projects (Los Angeles, USA) , Reckless Contemporary (Fort Lauderdale, Florida, USA), GR Gallery (New York, USA).
Korkiakosken teoksia on esiintynyt elokuvissa Mielensäpahoittaja (Karukoski 2014) ja Pihalla (Ekblom 2017) sekä draamasarjassa Downshiftaajat (kausi 2, Vartia 2017). Lisäksi yhdysvaltalaisissa sarjoissa mm. Beverly Hillsin täydelliset naiset (The Real Housewives of Beverly Hills).
Allahu Akbar (hymni)
Allahu Akbar ("Jumala on suuri") oli Libyan kansallislaulu 1. syyskuuta 1969 alkaen vuoteen 2011. Laulun valitsi kansallislauluksi Libyan johtaja, eversti Muammar Gaddafi, joka halusi osoittaa toiveensa ja halunsa siitä, että koko arabimaailma yhtyisi hänen vihreään vallankumoukseensa. Laulu on alun alkaen egyptiläinen marssi, joka tuli kuuluisaksi Egyptissä ja Syyriassa vuoden 1956 Suezin kriisin aikana. Vuoden 2011 levottomuuksien jälkeen maan siirtymäajan kansallinen neuvosto valitsi uudeksi kansallislauluksi laulun Libya, Libya, Libya.
Sanat arabiaksi
الله أكبر الله اكبر
الله أكبر فوق كيد المعتدي
الله للمظلوم خير مؤيد
أنا باليقين وبالسلاح سأفتدي
بلدي ونور الحق يسطع في يدي
الله أكبر الله أكبر الله أكبر
يا هذه الدنيا أطلي واسمعي
جيش الأعادي جاء يبغي مصرعي
بالحق سوف أرده وبمدفعي
وإذا فنيت فسوف أفنيه معي
قولوا معي قولوا معي
الله أكبر الله أكبر الله اكبر
الله فوق كيد المعتدي.
Avoin-luokan miehittämätön ilma-alus Suomessa
Miehittämättömien ilma-alusten avoin-luokkaan kuuluvat alle 25 kg painavat ja alle 120 m korkeudessa lentävät alukset. Droneilla lentäminen on jaettu kolmeen alakategoriaan (A1 – A3) toimintaympäristön mukaan, ja dronet on luokiteltu viiteen C-luokitukseen. Jokaisella luokalla on omat erityisvaatimukset droneille ja kauko-ohjaajille. Tehdasvalmisteisen dronen tulee olla myös CE-merkitty. Avoin-luokan dronella ei saa lentää väkijoukkojen yli, ja dronen suurin sallittu nopeus on 19 m/s.
Luokitukset
Miehittämättömät ilma-alukset on jaettu viiteen C-luokkaan :
Käyttäjän vaatimukset
Mikäli lennätettävä alus on yli 250 grammaa tai siinä on henkilötietojen tallentamiseen kykenevä anturi kuten kamera, niin käyttäjän on oltava rekisteröity operaattoriksi. Lennätettäessä aluksella on oltava myös kauko-ohjaajaksi nimetty henkilö. Yksityiskäytössä kauko-ohjaaja ja operaattori ovat sama henkilö. Jos käyttäjänä on organisaatio, niin operaattorin on oltava oikeushenkilö.
Vastuullisen operaattorin on oltava rekisteröity Liikenne- ja viestintävirasto Traficomin UAS-rekisteriin mm. täydellä nimellä, henkilötunnuksella tai yritystunnuksella, osoitteella, sähköpostilla ja puhelinnumerolla.
Liikenne- ja viestintävirasto Traficom kerää ja analysoi vaara-ja poikkeamailmoituksia tunnistaakseen riskejä. Just Culture -periaatteen mukaisesti omasta poikkeamasta ilmoittamisesta ei tule seuraamuksia. Just Culture -periaatteen tuoman suojan ulkopuolelle jäävät kuitenkin tapaukset, joissa arvioidaan tapahtuneen tahallinen laiminlyönti tai törkeä huolimattomuus.
Seuraavista vaaratilanteista on pakollista tehdä ilmoitus Traficomille ja onnettomuustutkintakeskukselle:
Tuomioistuimen riippumattomuus
Tuomioistuimen riippumattomuus on edellytys vallan kolmijako-opin toteutumiselle. Itsenäinen päätösvalta perustuu yleensä voimassa olevaan lainsäädäntöön ja oikeusperiaatteisiin. Tuomioistuin ei ole velvollinen vastaanottamaan neuvoja tai määräyksiä esimerkiksi hallitukselta. Tuomioistuimen riippumattomuuteen liittyy läheisesti myös tuomarin riippumattomuus.
Riippumattomuuteen pyrkiminen toteutetaan eri maissa eri tavoin. Yksi niistä on tuomareiden palkkaaminen pitkäaikaiseen tai elinikäiseen virkasuhteeseen, jotta heillä on vapaus ilman irtisanomisen pelkoa ratkaista oikeusjuttuja vastoin vallalla olevia poliittisia mielipiteitä.
Tuomiovallan haltijan riippumattomuus perustuu Montesquieun esittämään vallan kolmijako-oppiin. Lainkäyttöä ohjaavat vain voimassa olevat oikeussäännöt, ja ratkaisut on pohjattava niihin.
Milada Horáková
Hänen tuomionsa kumottiin vuonna 1968, Prahan kevään aikana, ja 1990-luvulla samettivallankumouksen jälkeen hänet rehabilitoitiin täysin. Hänelle on myös myönnetty postuumisesti Tomáš Garrigue Masarykin ritari­kunnan 1. luokan kunniamerkki ja Valkoisen kaksoisristin ritari­kunnan 1. luokan risti.
Varhaisvaiheet
Milada Horáková (o.s. Králová) syntyi Prahassa joulupäivänä 1901. Ollessaan 17-vuotias, ensimmäisen maailmansodan viimeisenä vuotena, hänet erotettiin koulusta, koska hän oli osallistunut sodan­vastaiseen mielen­osoitukseen. Hän jatkoi toisen asteen koulun­käyntinsä loppuun sodan jälkeen vastaperustetussa Tšekkoslovakiassa ja opiskeli sen jälkeen oikeustiedettä Kaarlen yliopistossa, jossa hän suoritti tutkinnon vuonna 1926. Alkuvaiheessa hänen poliittiseen uraansa vaikutti senaattori Františka Plamínková, Naisten kansallisen neuvoston perustaja.
Vuosina 1927–1940 hän toimi Prahan kaupungin sosiaali­virastossa. Hän keskittyi yhteis­kunnallisiin oikeuden­mukaisuus­kysymyksiin ja erityisesti hänestä tuli naisten tasa-arvon näkyvä puolesta­puhuja. Hän oli myös Tšekko­slovakian Punaisen Ristin aktiivijäsen. Vuonna 1929 hän liittyi Tšekkoslovakian kansallissosialistiseen puolueeseen (jolla nimien yhtäläisyydestä huolimatta ei ollut mitään tekemistä saksalaisen kansallissosialismin eli natsismin kanssa, jota se päinvastoin vastusti jyrkästi).
Sota-aikainen vastarinta
Saksan miehitettyä Tšekkoslovakian vuonna 1939 Horákovásta tuli maanalaisen vastarintaliikkeen aktiivinen jäsen. Vuonna 1940 Gestapo vangitsi sekä hänet että hänen avio­miehensä sotaa edeltävän ajan poliittisen toiminnan vuoksi. Hänet vietiin Therensienstadtin keskitysleirille ja sieltä myöhemmin useisiin vankiloihin Saksassa.
Kesällä 1944 Horáková joutui Dresdenissä oikeuden eteen. Vaikka syyttäjä vaati hänelle kuoleman­rangaistusta, hänet tuomittiin 8 vuodeksi vankeuteen. Amerikkalaiset vapauttivat Horákován vankilasta Baijerissa huhtikuussa 1945.
Poliittinen toiminta sodan jälkeen
Vuonna 1945 Tšekkoslovakian vapautuksen jälkeen Horáková palasi Prahaan ja liittyi uudelleen perustetun Tšekko­slovakian kansallis­sosialistisen puolueen johtoryhmään. Hänestä tuli väliaikaisen kansallis­kokouksen jäsen. Vuonna 1946 hänet valittiin kansallis­kokoukseen Etelä-Böömin läänin edustajana.
Poliittisessa toiminnassaan hän keskittyi jälleen naisen asemaan yhteiskunnassa ja vahvistamaan Tšekko­slovakian demo­kraattisia instituutioita. Pian kommunistien 1948 tekemän vallan­kaappauksen jälkeen hän erosi parlamentista protestiksi. Toisin kuin monet puoluetoverinsa, hän ei paennut maasta länteen vaan jatkoi poliittista toimintaansa Prahassa. Mutta 27. syyskuuta 1949 hänet pidätettiin, ja häntä syytettiin kommunisti­hallituksen vallasta syöksemistä tavoittelevan salahankkeen johtamisesta.
Oikeudenkäynti ja teloitus
Ennen oikeudenkäyntiä Tšekkoslovakian valtion turvallisuuspalvelu StB kuulusteli Horákováa ja hänen kannattajiaan ankarasti käyttäen sekä fyysistä että psykologiasta kidutusta. Häntä syytettiin maan­petoksellisesta sala­hankkeesta ha vakoilusta Yhdysvaltojen, Ison-Britannian, Ranskan ja Jugoslavian hyväksi. Todisteeksi tästä väitetystä salahankkeeksi esitettiin muun muun muassa hänen osallistumisensa syyskuussa 1948 pidettyyn Tšekko­slovakian kansalli­sosialistisen puolueen, Tšekkoslovakian sosiaali­demokraattisen puolueen ja Kansan­puolueen poliitikkojen kokoukseen, jonka tarkoituksena oli keskustella maan uudesta poliittisesta asemasta. Häntä syytettiin myös kontaktien ylläpitämisestä maasta länteen paenneisiin poliitikkoihin.
Oikeudenkäynti Horákováa ja kahtatoista muuta vastaan aloitettiin 31. toukokuuta 1950 Sen oli tarkoitus olla samanlainen näytösoikeudenkäynti, jollaisia Neuvosto­liitossa oli järjestetty suurten puhdistusten aikana 1930-luvulla. Sitä valvoivat neuvosto­liittolaiset tarkkailijat ja sitä tuki kommunisti­viran­omaisten järjestämä laaja kampanja, jossa syytetyille vaadittiin kuoleman­tuomiota. Valtion syyttäjiä johti Josef Urválek, ja heihin kuului myös Ludmila Brožová-Polednová. Oikeudenkäyntiä johdettiin huolellisesti, jotta syytetyt varmasti tunnustaisivat. Horáková oli ainoa poliittisena vankina teloitettu nainen.
Vuonna 2005 löydetty tallenne oikeuden­käynnistä osoittaa, että Horáková puolusti rohkeasti poliittisia ihanteitaan. Vedoten Tšekko­slovakian aikaisempien demokraattisten presidenttien, Tomáš Masarykin ja Edvard Benešin arvoihin hän julisti, ettei maassa pidä ketään tuomita kuolemaan eikä vangita mieli­piteidensä vuoksi.
pienoiskuva|upright|Albert Einsteinin sähke, jossa vaadittiin syytettyjä vapautettaviksi Milada Horáková tuomittiin kuolemaan 8. kesäkuuta samoin kuin kolme hänen tukijaansa (Jan Buchal, Oldřich Pecl ja Záviš Kalandra). Lännessä monet tunnetut henkilöt kuten tiedemies Albert Einstein, Britannian entinen pääministeri Winston Churchill ja Yhdysvaltain entinen ensimmäinen nainen Eleanor Roosevelt vetosivat hänen puolestaan, jottei häntä teloitettaisi, mutta tuomio kuitenkin pantiin täytäntöön. Horáková hirtettiin Pankrácin vankilassa Prahassa 27. kesäkuuta 1950, 48-vuotiaana. Hänen viimeisten sanojensa kerrotaan olleen: "Olen hävinnyt tämän taistelun, mutta jätän sen kunnialla. Rakastan tätä maata. Rakastan tätä kansaa, taistelen sen hyvin­voinnin puolesta. Lähden kantamatta kaunaa teille. Toivon teille, toivon teille..."
Maineen palautus ja kunnianosoitukset
Vuonna 1990 Letná, joka on yksi Prahan pääkaduista, nimettiin hänen kunniakseen nimelle Ulice Milady Horákové. Hänelle myönnettiin postuumisti vuonna 1991 Tomáš Garrigue Masarykin ritarikunnan 1. luokan kunniamerkki. Hänen teloituksensa vuosipäivä 27. kesäkuuta on Tšekissä julistettu kommunisti­hallinnon uhrien muistopäiväksi.
Ainoa Horákován oikeuden­käynnin vielä elossa ollut syyttäjä Ludmila Brožová-Polednová tuomittiin 86-vuotiaana 11. syyskuuta 2008 kuudeksi vuodeksi vankeuteen osallisuudesta Milada Horákován oikeusmurhaan. Hänet kuitenkin vapautettiin terveydellisistä syistä ja korkean ikänsä vuoksi jo tammikuussa 2010, ja hän kuoli 15. tammikuuta 2015.
Perhe
Milada Horákován aviomies Bohuslav Horák välttyi vuonna 1949 pidätykseltä, koska hän oli paennut Länsi-Saksaan, josta hän myöhemmin muutti Yhdys­valtoihin. Heidän tyttärensä Jana, joka äitinsä kuollessa oli 16-vuotias ja jonka hänen tätinsä otti hoiviinsa, pääsi tapaamaan isänsä Yhdys­valloissa seuraavan kerran vasta vuonna 1968.
Horákován viimeiset kirjeet, myös hänen aviomiehelleen ja tyttärelleen lähettämänsä, on julkaistu englanniksi käännettyinä.
Elämäkerrallinen elokuva
Marraskuussa 2017 julkaistiin tšekkiläis-yhdys­valtalaisena yhteistyönä valmistettu elämä­kerrallinen elokuva Milada. Siinä Horákován osaa esittää israelilais-yhdysvaltalainen näyttelijätär Ayelet Zurer. Englanninkielistä tuotantoa ohjasi tšekkiläis­syntyinen David Mrnka, joka toimi myös yhtenä käsikirjoittajista.
Monsters of Rock
thumb|[[Hawkwind vuoden 1982 Monsters of Rockissa]] Monsters of Rock on hard rock- ja heavy metal -festivaali. Tunnetuimpia esiintyjiä festivaaleilla ovat olleet muun muassa Scorpions, Metallica, Kiss, AC/DC, Whitesnake, Iron Maiden, Bon Jovi, Guns N' Roses ja Ozzy Osbourne.
Vuonna 1988 festivaaleissa Guns N' Roses -yhtyeen esityksen aikana kaksi ihmistä jäi yleisön tallomaksi mutavellissä.
1989
Festivaalia ei järjestetty
1993
Festivaalia ei järjestetty.
Asterix ja Obelix vastaan Caesar
Asterix ja Obelix vastaan Caesar on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Claude Zidin ohjaama ranskalainen elokuva, joka perustuu Uderzon ja Goscinnyn Asterix-sarjakuviin. Päärooleissa Asterixia ja Obelixia näyttelevät Christian Clavier ja Gérard Depardieu. Elokuva on ensimmäinen näytelty Asterix-elokuva.
Juoni
Julius Caesar juhlii voittoaan Galliasta tietämättä, että yksi gallialaiskylä tekee vielä vastarintaa roomalaisvalloittajia vastaan. Lucius Detritus, joka on salannut asian Caesarilta, matkustaa kylän edustalla sijaitsevaan roomalaisleiriin ja kuulee sadanpäämies Crismus Bonukselta, että kylän salaisuus on tietäjä Akvavitixin valmistama taikajuoma, joka tekee kylän soturit voittamattomiksi. Lisäksi kylää suojelevat gallialaissoturit Asterix ja Obelix, joista ensimmäinen on älykäs ja jälkimmäinen pysyvästi taikajuoman vaikutuksen alaisena. Detritus päättää hankkia taikajuoman itselleen syöstäkseen Caesarin vallasta ja virittää Asterixille ja Obelixille ansan, joka kuitenkin epäonnistuu.
Gallialaiskylään saapuu vale-ennustaja, joka kertoo gallialaisille roomalaisen veronkerääjän saapuvan pian kylään ja kehottaa näitä varastamaan veronkerääjän kirstun. Asterix kuitenkin epäilee ennustajan motiiveja ja vastustaa suunnitelmaa. Aarteesta innostuneet kyläläiset kuitenkin kuuntelevat vale-ennustajaa ja ajavat veronkerääjän joukot pois ja varastavat tämän kirstun. Myöhemmin vale-ennustaja huumaa Asterixin ja pakenee tämän aiheuttaman välikohtauksen turvin kulta-aarre mukanaan. Uutinen veronkerääjän ryöstöstä saavuttaa Caesarin, joka matkustaa kylän edustalla olevaan roomalaisleiriin ja todistaa joukkojensa epäonnistuneen hyökkäyksen kylää vastaan. Tämän jälkeen Caesar uhkaa heittää Detrituksen leijonille ja vaatii tätä kehittämään suunnitelman kylän kukistamiseksi.
Detritus naamioi itsensä tietäjäksi, ja soluttautuu miehineen tietäjien kokoukseen, jossa tämä onnistuu kaappaamaan kylän tietäjän Akvavitixin. Asterix ja Obelix lähtevät pelastamaan Akvavitixia roomalaisleiristä, mutta joutuvat siellä erilleen. Asterix päätyy Akvavitixin kanssa kidutustyrmään, jossa he joutuvat valmistamaan Detritukselle taikajuomaa. Caesar saa kuitenkin vihiä Detrituksen suunnitelmasta ja vangituttaa tämän. Detritus onnistuu huijaamaan leirissä vaeltavan Obelixin vapauttamaan itsensä lupaamalla yhdistää tämän Asterixin kanssa. Detritus vangituttaa Caesarin ja heittää tämän tyrmään. Obelix onnistuu vapauttamaan Asterixin ja Akvavitixin, jotka pakenevat roomalaisleiristä ottaen mukaansa tyrmästä löytämänsä rautanaamioisen vangin.
Päästyään takaisin kyläänsä he poistavat vangin rautaisen naamion ja huomaavat, että vanki on Julius Caesar. Samaan aikaan Detritus hyökkää joukkoineen kylää vastaan. Caesar tekee gallialaisten kanssa sopimuksen ja lupaa jättää kylän rauhaan, mikäli he auttavat häntä kukistamaan Detrituksen. Tietäjä Akvavitix valmistaa taikajuomasta voimakkaamman version, joka luo Asterixista ja Obelixista lukemattomia kopioita, jotka torjuvat Detrituksen hyökkäyksen. Caesar palaa takaisin valtaan ja lupaa jättää kylän rauhaan. Obelix, joka on ihastunut kylän kauniiseen, mutta varattuun naiseen, Mimosaan, antaa tälle kulauksen taikajuomaa, ja luo tästä kopion. Kopio kuitenkin katoaa pian muiden kopioiden tavoin, ja elokuva päättyy siihen, kun kylän väki juhlistaa Obelixin syntymäpäivää.
Julkaisu
Elokuva julkaistiin Ranskassa ja Belgiassa. 3. tammikuuta 1999. Suomessa elokuva julkaistiin 22. lokakuuta.
Lähdehetekaali
Lähdehetekaali eli hetekaali (Montia fontana, syn. M. lamprosperma, M. fontana ssp. lamprosperma ja M. rivularis) on pieni ruohokasvi hetekaalikasvien (Montiaceae) heimossa, aiemman luokittelun mukaan portulakkakasvien (Portulacaceae) heimossa. Se on kleitonioiden lähisukulainen. Lähdehetekaali on hentokasvuinen ruoho, joka viihtyy märillä paikoilla tai matalassa vedessä. Lajin päälevinneisyysalue on Euroopassa ja se on maailmanlaajuisesti levinnyt laajalle.
Ulkonäkö ja koko
thumb|220px|vasen|Lähdehetekaalin kukka. thumb|220px|vasen|Lähdehetekaalikasvusto Belgiassa. Yksivuotinen lähdehetekaali on hentovartinen ja 3–15 senttimetriä korkea, mutta vesikasvina pidempi. Varsi on pysty tai koheneva, kalju, väriltään keltainen tai punainen ja nivelistä usein juurehtiva. Kasvi on haarova ja sen haarat ulottuvat usein päärankaa pitemmälle. Varressa on harvalukuisesti vastakkaisia ja jokseenkin ruodittomia lehtiä, jotka ovat yleensä 7–20 millimetriä pitkiä. Muodoltaan lehdet ovat kapean vastapuikeita tai suikeita, ehytlaitaisia ja möyheitä. Lehdet ovat myös korvakkeellisia, ja korvakkeet ovat kalvomaisia. Kaksineuvoiset kukat ovat pieniä ja valkoisia. Ne ovat noin 2 mm leveitä ja sijaitsevat varren päässä tai lehtihangoissa 1–3 kukan nuokkuvina viuhkoina. Kukkaperät ovat 5–10 mm pitkiä, hedelmävaiheessa jopa 30 mm pitkiä. Aivan kukan alapuolella on kaksi verholehtimäistä ylälehteä. Kukan kehä on teriömäinen, viisilehtinen ja valkoinen. Heteitä on kolme kappaletta, ja emiö on yhdislehtinen. Suomessa lähdehetekaali kukkii kesä-elokuussa. Hedelmä on 1,5–2 mm pitkä, kolmesiemeninen musta kota. Siemenet ovat kiiltävän mustia ja kooltaan 0,9–1,6 mm.
Levinneisyys
Euroopassa lähdehetekaali on levinnyt Pyreneiden niemimaalta Länsi-Venäjälle, Valko-Venäjälle, Baltiaan, Puolaan, Unkariin sekä Balkanin vuoristoalueiden kautta Bulgariaan. Eteläisimmillään lajia tapaa Etelä-Italiassa; pohjoisessa levinneisyysalue ulottuu Fennoskandian pohjoisosiin aina Kuolan niemimaalle saakka sekä Islantiin. Afrikassa lajia kasvaa Marokossa, Algeriassa ja Tunisiassa. Aasiassa, hyvin kaukana eurooppalaisista esiintymistä, lajia kasvaa muutamin paikoin Keski-Siperiassa sekä Venäjän kaukoidässä ja Pohjois-Japanissa. Lähdehetekaali on levinnyt myös paikoitellen Pohjois-Amerikan rannikkoalueille, erityisesti mantereen koillisosaan sekä edelleen Länsi-Grönlantiin. Lajia tavataan myös Uudessa-Seelannissa. Suomessa lähdehetekaali on melko yleinen alkuperäislaji koko maassa. Runsaimmin sitä esiintyy Etelä- ja Keski-Lapissa ja lounaissaaristossa.
Elinympäristö
Lähdehetekaali on vaateliaanpuoleinen kasvupaikkansa suhteen. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat monenlaiset märät paikat kuten lähdehetteiköt, rannat, märät niityt, suo-ojat ja lammet. Laji kasvaa pääasiassa märällä maalla, mutta joskus myös vedessä. Lähdehetekaali lienee kärsinyt perinteisen rantalaidunnuksen loputtua. Esimerkiksi Ahvenanmaalla laji on monin paikoin voimakkaasti taantunut.
Kolorismi
Kolorismi tarkoittaa maalaustaiteessa värin korostettua käyttöä tai värivaikutusten tehokasta käyttöä. Koloristiksi kutsutaan myös tietyn abstraktia ekspressionismia seuranneen taidesuuntauksen edustajaa.
Kriti Kharbanda
Kriti Kharbanda (s. 29. lokakuuta 1990 New Delhi) on intialainen näyttelijä ja malli, joka on työskennellyt kannadan-, hindin-, telugun- ja tamilinkielisissä elokuvissa. Kharbanda syntyi punjabiperheeseen New Delhissä ja kasvoi Bangaloressa. Aloitettuaan uransa mallina, hänen ensimmäinen elokuvansa oli telugunkielinen toimintaelokuva Boni vuonna 2009. Seuraava elokuva oli kannadankielinen draamakomedia Chiru vuonna 2010. Hän voitti parhaan kannadankielisen naisnäyttelijän South Indian International Movie Awards -kriitikkopalkinnon toimintakomediasta Super Ranga (2014).
Huddingen kunta
thumb|right|250px|Vårby Gårdin metroasema. thumb|right|250px|Tukholman kaupungin ja läänin vanha rajamerkki Segeltorpissa. thumb|right|250px|Södertornin käräjäoikeuden rakennus. thumb|right|250px|Kerrostaloja Trångsundin Hammartorpsvägenillä.
Kunnan maapinta-ala on 131,03 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 113 234 henkeä (31.12.2020).
Kunta sijaitsee aivan Tukholman eteläpuolella, ja asukasluvultaan se onkin läänin toiseksi suurin kunta heti Tukholman jälkeen. Vaikka kunnassa on paljon asukkaita, niin sen pinta-alasta yli puolet on silti rakentamatonta aluetta, kuten metsiä ja järviä.
Huddingen Ågestassa sijaitsi Ruotsin ensimmäinen kaupallinen ydinvoimala, joka suljettiin vuonna 1974.
Huddingen ystävyyskunta Suomessa on Vantaa.
Vuonna 2007 kunnassa oli 4,43 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 3,4 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys
Huddinge on yksi niistä harvoista kunnista Ruotsissa, joiden rajat eivät ole mainittavasti muuttuneet 1900-luvun mittavissa kuntauudistuksissa. Kunnan nykyinen alue vastaa vanhaa Huddingen pitäjää, joka kuului yhdessä Grödingen, Botkyrkan, Salemin, Nackan ja Erstavikin, Brännkyrkan ja Sicklaön kanssa Svartlösan kihlakuntaan. Kuntaa ei ole jaettu tai liitetty muihin kuntiin, vaikka pieniä rajansiirtoja naapurikuntien kanssa onkin tehty.
Huddingessa on sijainnut joitakin taajaväkisiä yhdyskuntia:
Vuonna 1947 neljä viimeksi mainittua yhdistettiin vuonna 1924 muodostettuun Huddingen taajaväkiseen yhdyskuntaan. Se lakkautettiin vuoden 1952 lopussa. Huddinge oli hallinnollinen taajama nykyaikaisen taajamakäsitteen muotoilemiseen asti vuonna 1950 ja keskustaajama on siitä lähtien katsottu kasvaneeksi yhteen Tukholman taajaman kanssa. Huddingen maalaiskunta muodostettiin nykyiseksi Huddingen kunnaksi vuonna 1971.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 2 908 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 3,0 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 16,4 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 4 660 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 6,7 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 207 523 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 50 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Taajamat
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain, ja edellä on merkitty kunkin taajaman tähän kuntaan kuuluvan osan väestö. Koko Tukholman taajamassa on 1 372 565 asukasta, ja se kuuluu osittain myös Botkyrkan kuntaan, Danderydin kuntaan, Haningen kuntaan, Järfällan kuntaan, Nackan kuntaan, Sollentunan kuntaan, Solnan kuntaan, Sundbybergin kuntaan, Tukholman kuntaan ja Tyresön kuntaan. Koko Östorp och Ådranin taajamassa on 244, ja se kuuluu osittain myös Haningen kuntaan.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Flemingsberg on sittemmin kasvanut yhteen Tukholman taajaman kanssa.
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Asteriski (*) tarkoittaa, että pientaajama kuuluu osittain toiseenkin kuntaan. Dåntorp kuuluu osin myös Haningen kuntaan.
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Kunnallisvaaleissa Huddingen kunta on jaettu seuraaviin vaalipiireihin:
Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Huddingen kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Huddingen kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Palavas-les-Flots
thumb|Näkymä Palavas-les-Flotsista.
Palavas-les-Flots on kunta Hérault’n departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 5 421 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Palavas-les-Flots on osa Montpellier’n kaupunkiseutua (Communauté d’agglomération Montpellier Agglomération).
Renazé
Renazé on kunta läntisessä Ranskassa Mayennen departementissa Pays de la Loiren alueella. Kunnassa louhittiin saviliusketta viiden vuosisadan ajan. Louhiminen lopetettiin vuonna 1975 ja sitä kunnioittamaan kuntaan on perustettu museo Musée de l’Ardoise.
Metalli
pienoiskuva|Yttrium-metallia pienoiskuva|Sulaa [[rautaa]] pienoiskuva|Rautajauhetta pienoiskuva|Sulaa metallia voidaan [[Valaminen|valaa muotteihin]] Alkuaineryhmässä metallit ovat alkuaineita, joilla on useita seuraavista, epämetalleista poikkeavia ominaisuuksia:
Alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä metallit sijaitsevat vasemmalla tai rivien keskivaiheilla, epämetallit oikealla. Rajalinjan läheisyydessä on myös muutamia puolimetalleiksi luokiteltuja alkuaineita. Jos metallia yhdistää muihin alkuaineisiin, syntyy metalliseos eli lejeerinki.
Fysikaaliset ominaisuudet
Kiinteitä metalleja pitää koossa atomien välinen metallisidos. Metallien yleensä hyvät sähkön- ja lämmönjohto-ominaisuudet perustuvat ns. vapaiden elektronien liikkeeseen. Myös metallinen kiilto on seurausta vapaista elektroneista, jotka estävät fotonien kulun metallihilan läpi.
Metallit ja metalliseokset ovat kiinteässä olomuodossa mikrorakenteeltaan yleensä kiteisiä toisin kuin esimerkiksi amorfinen lasi. Useimpien metallien kiderakenne on joko tilakeskinen kuutiollinen (body-centered cubic, BCC), pintakeskinen kuutiollinen (PKK, face-centered cubic, FCC) tai heksagonaalinen tiivispakkaus (hexagonal close-packing, HCP). Jotkin metalliseokset voivat esiintyä myös amorfisina.
Kemialliset ominaisuudet
Metalliatomeilla on seuraavia ominaisuuksia
Metallit voidaan järjestää sähkökemialliseksi sarjaksi niiden jalouden mukaan. Jaloilla metalleilla on heikoin taipumus muodostaa yhdisteitä. Useimmat metallit reagoivat varsinkin happojen kanssa muodostaen suoloja sekä myös hapen kanssa muodostaen oksideja. Voimakkaimmin hapen kanssa reagoivat alkalimetallit, sen jälkeen voimakkaimmin maa-alkalimetallit. Luonnossa kulta ei muodosta yhdisteitä, siksi se esiintyy puhtaana metallina. Myöskään palladium ja platina eivät reagoi ilman hapen kanssa. Muut metallit muodostavat enemmän tai vähemmän pysyviä yhdisteitä kuten oksideja, sulfideja sekä eri happojen suoloja kuten klorideja, sulfaatteja, sulfiitteja ja nitraatteja. Metallien oksidit ovat emäksisiä, sillä ne reagoivat veden kanssa muodostaen hydroksideja, kun taas monet epämetallien oksidit muodostavat veden kanssa reagoidessaan happoja.
Sähköä johtavissa liuoksissa - elektrolyyteissä - eri metallit muodostavat keskenään sähkökemiallisia pareja. Mikäli metallit ovat elektrolyyttisen kontaktin lisäksi galvaanisessa yhteydessä toisiinsa, alkaa toinen metalleista syöpymään. Sinkillä - epäjalompana metallina - voidaan suojata rautaa muodostamalla sen pinnalle uhrautuva sinkkikerros (anodi). Tähän perustuu galvaaninen korroosionesto. Eri metallien keskinäinen reagointi riippuu elektrolyytistä ja metallien sijainnista metallien sähkökemiallisessa jännitesarjassa kyseisessä elektrolyytissä; eri elektrolyytissä sijainnit jännitesarjassa voivat olla erilaiset.
Käyttö
Monet metallit ovat erittäin tärkeitä materiaaleja mitä erilaisimpien esineiden valmistamiseen. Ne tekee erityisen käyttökelpoisiksi se, että ne toisaalta ovat kovia ja kestäviä, toisaalta kuitenkin ainakin korkeissa lämpötiloissa helposti muokattavia valamalla tai takomalla. Erityisen suuri merkitys niillä on esihistoriallisista ajoista ollut aseiden ja työkalujen, nykyisin myös koneiden raaka-aineena. Niistä valmistetaan myös esimerkiksi astioita, putkia ja koruja. Myös sähkötekniikassa niillä on suuri merkitys sähkönjohtavuutensa vuoksi. Jalometallit ovat tulleet tärkeiksi myös sijoituskohteina, ja aikaisemmin ne olivat rahajärjestelmänkin perustana. Viime vuosikymmeninä muovit ovat kuitenkin osittain syrjäyttäneet metallit joistakin niiden vanhoista käyttötarkoituksista.
Metallurgiset valmistusprosessit
Metallurgia käsittelee metallien valmistustekniikoita ja käyttöominaisuuksia.
Metalleja esiintyy vain harvoin luonnossa vapaina alkuaineina. Niitä runsaasti sisältävät mineraalit eli malmit ovat usein metallioksideja tai -sulfideja. Niistä valmistetaan metalleja sopivien pelkistimien avulla, joitakin myös elektrolyyttisesti. Malmeja louhitaan kaivoksista.
Metallisten materiaalien lujittumismekanismit
pienoiskuva|Kultaharkkoja pienoiskuva|[[Galliumkide]]
Metallisten materiaalien lujittumismekanismit voidaan jakaa viiteen eri osaprosessiin, jotka ovat:
Yhteistä näille lujittumisprosesseille on se, että niiden vaikutuksesta dislokaatioiden liike vaikeutuu.
Harvoin materiaalilta vaaditaan pelkästään lujuutta. Muidenkin materiaaliominaisuuksien, kuten sähkönjohtavuuden, sitkeyden, kuumalujuuden tai korroosionkestävyyden, tulee olla optimissaan.
Metallinkäsittelytaidon kehitys
Metallinkäsittely keksittiin mahdollisesti Lähi-idässä. Ensimmäinen muokattu metalli oli kulta, joka esiintyy luonnossa metallisena. Kuparia opittiin valmistamaan sulattamalla kuparipitoista malmia, valamaan sitä muotteihin. Kuparista tehtiin muun muassa vasarakirveitä. Niiden malli kopioitiin pohjolan kivisiin vasarakirveisiin. Kuparia myös taottiin kuumana. Kupariin opittiin sekoittamaan tinaa ja sinkkiä, jolloin syntyi kuparia huomattavasti lujempi ja kovempi pronssi. Näin keksitty, aikaisempia tunnettuja teknisesti käyttökelpoisempi lejeerinki antoi nimen kokonaiselle historialliselle aikakaudelle, pronssikaudelle. Rautaa alettiin yleisesti käyttää vasta muutamia tuhansia vuosia myöhemmin, jolloin alkoi rautakausi.
Fysiologinen merkitys
Jotkin metallialkuaineet kuten magnesium, kalium ja rauta ovat ihmiselle tärkeitä kivennäis- tai hivenaineita, joita on saatava ravinnosta. Ravinnossa ne esiintyvät erilaisina yhdisteinä, yleensä ioneina.
Toisaalta monet metallit ja niiden yhdisteet ovat myrkyllisiä. Myrkyllisistä raskasmetalleista huomattavimpia ovat lyijy, elohopea ja kadmium
Esimerkkejä metalleista
pienoiskuva|Plutonium-238 on radioaktiivinen metalli jota käytetään [[Ydinreaktori|ydinreaktoreissa polttoaineena]] pienoiskuva|[[Gadolinium on harvinainen maametalli]]
Tähtitieteessä
Tähtitieteessä ja astrofysiikassa, esimerkiksi puhuttaessa tähden metallipitoisuudesta, metallilla usein tarkoitetaan kaikkia muita alkuaineita paitsi vetyä ja heliumia. Tämä jako perustuu siihen käsitykseen, että vety, helium ja vähäinen määrä litiumia olivat ensimmäiset alkuräjähdyksen synnyttämät alkuaineet, ja edelleenkin tähdissä on vetyä ja heliumia monin verroin enemmän kuin kaikkia muita alkuaineita yhteensä. Raskaammat alkuaineet ovat syntyneet myöhemmin tähtien sisäisissä fuusioreaktioissa tai supernovissa.
Huu
thumb|200px|[[Muinaisnorja|Muinaisskandinaavin levinneisyysalue noin vuonna 900. Oranssi osoittaa itäisen päämurteen vaikuttaneen Lounais-Suomen rannikkoseudulla.]] Huu on lounaissuomalaisen uskomuksen mukaan joko olento, joka näyttäytyy enteenä ennen jonkun kuolemaa, tai kummituksena joka käy puremassa ihmistä.
Huunpurema tarkoittaa selittämättömästi ihoon ilmestynyttä mustelmaa, jota on pidetty tulevan kuoleman enteenä.
Kyseessä oletetaan olevan tuonpuoleiseen lähtevän sukulaisen sielun jättämä merkki. Toisinaan huusta on puhuttu myös mystisenä kummituksena, joka kiertelee ihmisiä puremassa.
Huu viittaa mahdollisesti muinaisnorjalaista alkuperää olevaan hugr-sanaan joka tarkoittaa sielua tai vaeltavaa henkeä.
Samantapainen, suomalaiseen mytologiaan vakiintuneempi "kuoleman merkki" on marras.
Melodifestivalen 1980
Melodifestivalen 1980 olu Ruotsissa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja vuoden 1980 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailuun valittiin kymmenen kappaletta. Kilpailu pidettiin 8. maaliskuuta SVT:n tv-talossa Tukholmassa. Voittajan valitsivat ympäri Ruotsia kokoontuneet 11 alueraatia, joista kukin pisteytti kappaleet Eurovision laulukilpailusta tutulla pisteytyskaavalla 1-2-3-4-5-6-7-8-10-12. Kilpailun voitti Tomas Ledin kappaleella "Just nu!".
Sam Behrens
Sam Behrens (s. 24. heinäkuuta 1950 New York City, New York, Yhdysvallat ) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan varsinkin Gregory Richardsin roolista Sunset Beach -sarjassa. Lisäksi hän on esiintynyt esimerkiksi elokuvassa Elossa (1993).
Pérols
Pérols on kunta Hérault’n departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 7 731 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Pérolsin pinta-ala on kuusi neliökilometriä. Pérols on osa Montpellier’n kaupunkiseutua (Communauté d’agglomération Montpellier Agglomération).
Sam Behrens
Behrens meni joulukuussa 1989 naimisiin näyttelijäkollegansa Shari Belafonten, Harry Belafonten tyttären kanssa. Aiemmin hän oli ollut naimisissa Dale Kristienin kanssa.
Ura
Behrens aloitti uransa saippuaoopperoissa ABC:n Ryan's Hope -sarjassa, jossa hän näytteli tohtori Dr. Adam Cohenia 1979–1980. 1980-luvulla hän muutti New Yorkista Los Angelesiin, kun hänet valittiin esittämään Jake Meyeria General Hospital -sarjaan 1983–1987.
Lehdykkä
Lehdykkä on kasvin lehden osa. Lehdykkä on erillistä lehteä muistuttava, mutta on kasvitieteellisesti vain osa suurempaa lehtilapaa. Lehteä, jonka lapa on jakautunut lehdyköihin, sanotaan kerrannais­lehdeksi. Kerrannaislehtisiä kasvilajeja on monissa kasvisuvuissa ja -heimoissa, ja muun muassa lähes kaikkien Suomessa tavattavien saniaisten lehdet ovat jakautuneet lehdyköiksi.
Lehdykällisen lehden lehtimuoto
Lehdyköihin jakautunut lehti voi olla lehtimuodoltaan joko parilehdykkäinen, jolloin lehdykät ovat järjestäytyneet pareittain lehden rankaan, tai sormilehdykkäinen, jolloin lehdet kiinnittyvät pistemäisesti lehtiruodin päähän. Omina lehtimuotoinaan voidaan myös erottaa useampaan kertaan pari- tai sormilehdykkäiset lehdet. Välillä jotkin lehdykät saattavat olla kiinni toisissaan, mikä voi olla seurausta siitä, että lehdykät ovat olleet ensin yhtä, yhtenäistä lehteä, ja lehden varttuessa tapahtuva lehdyköiksi jakautuminen ei ole tapahtunut täydellisesti ja jotkin lehdykät ovat jääneet kiinni toisiinsa. Yhdessä olevia lehdyköitä voi olla niin parilehdykkäisissä kuin sormilehdykkäisissäkin lehdissä, ja ne voivat hankaloittaa lehdyköiksi jakautumisessa mahdollisesti olevan jakautumissymmetrian havaitsemista. Yhdessä olevia lehdyköitä voi tavata esimerkiksi vuohenputkella (Aegopodium podagraria).
Parilehdykkäiset lehdet
pienoiskuva|oikea|200px|[[Hiirenvirnan (Vicia cracca) lehti, jossa noin kahdeksan paria lehdyköitä]] Parilehdykkäiset lehdet voivat olla tasaparisia, jolloin jokaiselle lehdykälle on vastinlehdykkä rangan toisella puolen tai päättöparisia, jolloin rangan kärjessä on yksi pariton lehdykkä. Parilehdykkäisyys voi toistua useaan kertaan, jolloin lehti voi olla esimerkiksi kaksi tai kolme kertaa parilehdykkäinen. Kaksi kertaa parilehdykkäisessä lehdessä kukin päärangassa kiinni oleva lehdykkä on jakautunut vastaavasti edelleen pikkulehdyköiksi ja kolme kertaa parilehdykkäisessä lehdessä jokaisen lehdykän pikkulehdykkä on jakautunut vastaavasti edelleen vielä pienemmiksi lehdyköiksi. Lehdyköiksi jakautuminen ei aina välttämättä ole täydellistä. Eri tavoin parilehdykkäisiä lehtiä omaavia kasvilajeja ovat esimerkiksi kotipihlaja (Sorbus aucuparia), lehtosaarni (Fraxinus excelsior), kivikkoalvejuuri (Dryopteris filix-mas) ja soreahiirenporras (Athyrium filix-femina).
Sormilehdykkäiset lehdet
pienoiskuva|oikea|250px|[[Balkaninhevoskastanjan (Aesculus hippocastanum) lehti, jossa seitsemän sormilehdykkää]] Sormilehdykkäisiä lehtiä voidaan nimetä niiden lehdyköiden määrän mukaan, jolloin lehti voi olla esimerkiksi kolmisorminen tai viisisorminen. Sormilehdykkäiset lehdet voivat myös jakautua edelleen useampaan kertaan sormilehdykkäisiksi. Eri tavoin sormilehdykkäisiä lehtiä omaavia kasvilajeja ovat esimerkiksi balkaninhevoskastanja (Aesculus hippocastanum), säleikkövilliviini (Parthenocissus inserta), komealupiini (Lupinus polyphyllus) ja ahomansikka (Fragaria vesca).
Denis Caniza
Denis Ramón Caniza Acuña (s. 29. elokuuta 1974) on paraguaylainen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Caniza edusti kotimaansa seurojen lisäksi argentiinalaista Club Altlético Lanúsia sekä meksikolaisia Santos Lagunaa, Cruz Azulia, Club Léonia ja Irapuatoa. Kotimaassaan Olimpia Asunciónissa pelatessaan hän voitti Paraguayn mestaruuden vuosina 1995, 1997, 1998 ja 1999.
V2-moottori
thumb|Hondan V2-moottori. V2-moottori on polttomoottori, jossa on kaksi sylinteriä kulmassa toisiinsa nähden. Moottorityyppiä käytetään yleensä moottoripyörissä ja sitä on käytetty 1900-luvun alkupuolen autoissa.
Oiva Toikka
Oiva Kalervo Toikka (29. toukokuuta 1931 Viipurin maalaiskunta – 22. huhtikuuta 2019 Helsinki ) oli suomalainen muotoilija ja keraamikko, joka tunnettiin ennen kaikkea lasilinnuistaan.
Tausta ja koulutus
Oiva Toikan vanhemmat olivat maanviljelijä Juhana Toikka ja emäntä Ida Maria o.s. Savolainen. Toikka valmistui Taideteollisesta oppilaitoksesta keramiikan osastolta vuonna 1956 ja kuvaamataidonopettajaosastolta vuonna 1960.
Keraamikoksi valmistuttuaan hän työskenteli vuosina 1956–1959 Arabia Oy:n muotoilijana ja piti 1958 ensimmäisen yksityisnäyttelynsä, jossa hänen ekspressiiviset ihmis- ja eläinhahmot herättivät huomiota. 1950-luvulla Toikka työskenteli myös tekstiilien parissa ja suunnitteli muun muassa ryijymalleja ja oli Marimekon suunnittelijana.
Toikka toimi vuonna 1959 Taideteollisen oppilaitoksen opettajana ja sen jälkeen kuvaamataidonopettajana Sodankylässä vuosina 1959–1963. Hän toimi myös professorina Tukholmassa Konstfackskolanissa.
Ura
Toikka työskenteli vuodesta 1963 Nuutajärven lasitehtaalla. Lintujen rinnalle syntynyt sarja lasisia linnunmunia sekä aina vuoden tuotannossa oleva, lasinen vuosikuutio. Käyttölasia Toikka suunnitteli muun muassa 1960-luvulla Kastehelmi- ja Flora-astiaston sekä 1970-luvulla Pioni- ja Krouvi-sarjan lasistot. Hän suunnitteli myös kankaita Marimekolle.
Toikka oli innostunut lasimateriaalista sen nopean työskentelyprosessin takia. Taiteessaan hän käytti lähes kaikkia perinteisiä lasintyöstömenetelmiä. Hän arvosti yhteistyötä lasinpuhaltajien ja alan muiden ammattilaisten kanssa. Toikan lasitöiden piirteitä ovat kokeilunhalu, värikkyys, rehevyys ja usein leikkimielinen kepeys.
Toikka kiinnostui 1970-luvulla näyttämöpukujen ja lavastusten suunnittelusta. Suomen Kansallisoopperaan hän suunniteli lavastuksen ja puvut muun muassa oopperoihin Julius Caesar (1981) ja Ryöstö seraljista (1985).
Toikka sai Kaj Franck -palkinnon, Prinssi Eugen -mitalin ja Pro Finlandia -mitalin. Vuonna 2003 hänet valittiin Taideteollisen korkeakoulun kunniajäseneksi.
Toikan puoliso oli lasitaiteilija Inkeri Toikka (1931–2009).
John Esposito
John Esposito on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Esposito on urallaan voittanut yhden World Series of Pokerin (WSOP) turnauksen: 2 500 dollarin limiitti hold'em -turnauksen vuonna 1999. Turnauksen ykköspalkinto oli 219 225 dollaria. WSOP:n pääturnauksesta hänellä on useita hyviä sijoituksia: yhdestoista vuonna 1989, kahdestoista vuonna 1995, yhdeksästoista vuonna 1996 ja 26. vuonna 2001.
Vuonna 1993 Esposito voitti L.A. Poker Classicin 5 000 dollarin no limit hold'em -turnuksen ja vuonna 2002 saman tapahtuman 1 000 dollarin pot limit hold'emin sekä vuonna 2003 1 500 dollarin omaha hi/lon. Marraskuussa 2004 Esposito ansaitsi 235 711 dollaria oltuaan ykkönen Five-Diamond World Poker Classicin 2 000 dollarin no limit hold'em -turnauksessa.
Elokuussa 2007 Espositon pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,9 miljoonaa dollaria.
Fatoma
Fatoma on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Moptin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen tulva-alueen itäreunalla 22 kilometriä Moptista koilliseen. Kunnassa on 14 900 ja keskuskylässä 4 000 asukasta.
Maantiede
Kunnan alue on pinnanmuodostukseltaan etupäässä tasankoa. Sen länsiosa kuuluu Nigerjoen tulva-alueeseen. Vesistöjä ovat Nigerin ajoittain kuivuva sivujoki Yamé sekä joukko tulvajärviä, joista tärkein on Thyn kylän länsipuolella sijaitseva Dowa. Luonnonvarainen kasvillisuus vaihtelee pensasarosta metsäsavanniin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Asutus
Kuntaan kuuluu 24 kylää. Yli tuhannen asukkaan kyliä ovat Fatoman lisäksi Niacongo ja Thy. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja, markoja, bozoja ja somonoja. Vallitseva uskonto on islam.
Liikenne, elinkeinot ja palvelut
Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra (yli 50 % tuotannosta), hirssi, riisi, lehmänpapu, maapähkinä ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja vähäisessä määrin hevoset. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, puunhankintaa, keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Fatoman viikoittaiset markkinat ovat yhdet alueen suurimmista. Teollisuutta tai matkailupalveluja kunnassa ei ole lainkaan.
Kunnassa toimii esikoulu, yhdeksän alakoulua, yläkoulu, kaksi koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED), kuusi lukutaitokeskusta ja kolme koraanikoulua. Fatomassa on nuorten ammattiopetuslaitos Maison Familiale. Terveyspalveluihin kuuluvat Fatoman ja Niacongon terveyskeskukset ja neuvolat, joissa käydään myös naapurikunnista. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja vesiposteja. Muita palveluja ovat Fatoman torialue karja-aitauksineen, Daladougoun puutori, joukko kauppoja, kuusi hirssimyllyä ja viljavarasto.
DJ Hell
DJ Hell (oikealta nimeltään Helmut Josef Geier, s. 6. syyskuuta 1962 Altenmarkt an der Alz) on saksalainen house/tekno DJ. Hän on myös International DeeJay Gigolo Records levy-yhtiön perustaja.
Uraa
DJ Hellin suurin hitti on "Keep On Waiting", joka julkaistiin nimellä Gigolo 122. Kyseinen kappale julkaistiin 12" vinyylinä.