cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frederik Storm
Seuraura
Storm jakoi kaudella 2015–2016 Redhawksin sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Andreas Thuressonin kanssa tehoilla 12+12=24. Kaudella 2016–2017 hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +16. Marraskuussa 2016 Storm teki Redhawksin kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2017–2018 hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin neljännen sijan tehoilla 12+15=27.
Erik Ståhl
Murha paljastuu
Joen Merikarvialle aamulla hylkäämä kuorma-auto löytyi jo samana lauantaiaamuna. Merikarvian nimismies sai tiedon asiasta sunnuntaina. Aluksi epäiltiin kahvilastissa löytyneen auton kuuluvan salakuljettajille, mutta maanantaina 26. lokakuuta selvisi rekisterinumeron perusteella, että auto kuului kokkolalaiselle Granholm & Kållin tukkuliikkeelle. Liikkeen omistaja kertoi, että liikkeen autonkuljettaja Erik Ståhl oli ollut jo pari päivää kadoksissa ja hänen olisi pitänyt palata Helsingistä jo pari päivää sitten. Samana maanantaina lumi oli sään lauhduttua sulanut ja jäkälää keräämään lähtenyt 15-vuotias Hyypän talon renkipoika Viljo Haapa-aho löysi Ståhlin lakin tien ojasta Lappakankaalla. Hän ei osannut epäillä, että lakkiin liittyisi mitään rikosta, ja aikoi ottaa sen omaan käyttöönsä pestyään sen puhtaaksi.
Frederik Storm
Maajoukkueura
Storm edusti Tanskaa MM-kilpailuissa vuosina 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 ja 2018. Hän pelasi myös Sotšin olympiakisojen 2014 ja Pyeongchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa, joista jälkimmäisessä turnauksessa Storm jakoi joukkueensa sisäisen tehotilaston voiton kolmen muun pelaajan kanssa lukemalla +1. Yhteensä hän on pelannut 135 A-maaottelua tehopistein 24+25=49.
Erik Ståhl
Murha paljastuu
Tiistaina 27. lokakuuta löytyivät maantielle pudonneet Ståhlin matkalaukku ja kahvisäkki. Selvisi myös, että Ståhl oli ollut Kuortaneella Huhtamäen kahvilassa tuntemattoman miehen seurassa, ja että miehet olivat lähteneet Kuortaneelta Alajärven suuntaan. Koska tutkimukset polkivat paikallaan, päätettiin pyytää yleisöltä vihjeitä asiasta radiossa luettavalle poliisitiedotuksella. Radiossa luettu tiedotus kuultiin myös Hyypän talossa, ja jo samana iltana ilmoitti Jussi Hyyppä poliisille, että talon renkipoika oli löytänyt edellisenä päivänä verisen lakin tien varresta. Viljo Haapa-aho vei poliisit lakin löytöpaikalle jo samana iltana, ja taskulampuin varustautuneet etsijät löysivät pian Ståhlin ruumiin lähimaastosta. Lakin löytänyt Viljo Haapa-aho sai Ståhlin työnantajalta rahapalkkion ja osti sillä itselleen polkupyörän.
Frederik Storm
Maajoukkueura
Storm pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2009 voittaen B-lohkon hopeaa sekä alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2007 voittaen B-lohkon kultaa, jolloin myös Tanska nousi A-sarjaan.
Erik Ståhl
Murha paljastuu
Keskiviikkona 28. lokakuuta Joelta kahvisäkkejä ostanut kauppias Feliks Peltokoski luki lehdestä, että autonkuljettaja Erik Ståhl oli löydetty murhattuna Kuortaneelta. Hän sai samana päivänä myös Joen Helsingistä lähettämän kirjeen, jossa tämä pyysi polkupyörästä myyntikuittia voidakseen osoittaa panttilainaamossa, että pyörä ei ole varastettu. Joki mainitsi myös kirjeessään tehneensä jotain sellaista, mitä hän katuu, mutta uhkasi ampua itsensä, jos jäisi kiinni. Peltokoski tuli nyt vakuuttuneeksi, että Joki oli murhannut Ståhlin ja hän vei kirjeen Karijoen nimismiehellä ja kertoi myös Joen kanssa tekemästään kahvikaupasta. Nimismies lähti Kristiinankaupunkiin ja lähetti sieltä sähkeen Helsinkiin pyytäen pidättämään Arvi Joen.
Arvi Joen pidätys
Poliisit menivät jo samana iltana Isolle Roobertinkadulle Joen asunnolle, mutta hän ei ollut paikalla. Joki oli elokuvateatterissa katsomassa elokuvaa Tee työ ja opi pelaamaan. Kun elokuvaesitys päättyi kello 21 aikaan, Joki palasi asunnolleen. Asunnon lähellä ollut konstaapeli tunnisti Joen ja yritti ottaa hänet kiinni. Joki yritti paeta, mutta hänet saatiin pidätettyä käsikähmän jälkeen, kun paikalle tuli vielä kaksi siviilipukuista poliisia. Joen hallusta löytyi myös murha-aseena käytetty pistooli ja panoksia. Kuulustelussa Joki tunnusti ampuneensa Ståhlin.
Oikeudenkäynti ja tuomio
Vaasan rautatieasemalle oli kokoontunut tuhatpäinen ihmisjoukko, kun Joki tuotiin Helsingistä tutkintavankeuteen Vaasaan, ja oli liikkeellä huhuja, että Joki yritettäisiin lynkata asemalla. Poliisit joutuivat ampumaan varoituslaukauksia ilmaan ennen kuin Joki saatiin siirrettyä junan vankivaunusta vankienkuljetusautoon ja edelleen Vaasan lääninvankilaan. Lynkkaushuhujen vuoksi kihlakunnanoikeuden istunto pidettiin oikeusministeri Urho Kekkosen myöntämällä poikkeusluvalla Vaasan lääninvankilan tiloissa 18. joulukuuta 1936 Alavuden asemesta, jotta Joen turvallisuus voitiin taata. Oikeuden istunnossa luettujen kuulustelupöytäkirjojen mukaan Joki ei ollut oman kertomansa mukaan suunnitellut murhaa etukäteen, vaan hän riitaantui Ståhlin kanssa, kun tämä ei ollut suostunut poikkeamaan Lapualle, jossa Joen oli määrä jäädä kyydistä pois voidakseen jatkaa matkaa Kristiinankaupunkiin. Ståhl oli halunnut jatkaa suoraan Alajärvelle, ja kun Joki pyysi pysäyttämään auton jäädäkseen pois, Ståhl ei ollut suostunut antamaan hänelle 10 markkaa matkarahoiksi, vaan haukkui häntä ”saatanan suomalaiseksi”. Joki oli silloin suuttunut ja ampunut Ståhlia useita kertoja.
Oikeus ei kuitenkaan pitänyt Joen kertomusta uskottavana muun muassa siksi, että hän oli esiintynyt matkan aikana väärällä nimellä, kukaan ei ollut pysähdyspaikoissa kuullut hänen mainitsevan Lapualle menosta ja Joki oli itse Kuortaneella ehdottanut Ståhlille Alajärven kautta ajamista. Syyttäjä vaati Joelle kuolemantuomiota ryöstömurhasta. Joki jolla ei ollut puolustusasianajajaa pyysi päästä mielentilatutkimukseen, mutta oikeus ei suostunut pyyntöön. Alavuden, Kuortaneen ja Töysän kihlakunnanoikeus tuomitsi Joen kuolemaan murhasta ja törkeästä ryöstöstä, käytännössä tuomioksi tuli elinkautinen kuritushuonerangaistus. Joki valitti tuomiosta Vaasan hovioikeuteen, joka piti tuomion voimassa ratkaisussaan 2. maaliskuuta 1937. Tuomio ei myöskään muuttunut korkeimmassa oikeudessa puolitoista kuukautta myöhemmin.
Myöhemmät vaiheet
Erik Ståhl haudattiin 1. marraskuuta 1936 Kokkolaan suuren saattajajoukon ollessa läsnä hautajaisissa. Murhapaikalla Lappakankaalla on myös muistoristi, jossa on Ståhlin nimi ja kuolinpäivä.
Tasavallan presidentti armahti Arvi Joen 24. huhtikuuta 1948. Joki muutti sukunimekseen Sarvijoki 1967 ja hän kuoli 1. elokuuta 1976.
Victoria Hislop
Victoria Hislop (s. 1959 Bromley, Kent) on brittiläinen kirjailija. Hän sai vuonna 2007 parhaan uuden kirjailijan British Book Awards -palkinnon esikoisromaanillaan Saari (The Island). Kreikkalainen televisiosarja Saari (To Nisi) perustuu romaaniin.
Victoria Hislop asuu Kentissä yhdessä puolisonsa päätoimittaja Ian Hislopin kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Naisten Futsal-liigan kausi 2017–2018
Sarjajärjestelmä
Naisten Futsal-liigassa pelattiin aluksi 10 joukkueen kaksinkertainen sarja, jonka neljä parasta selvisivät pudotuspeleihin. Runkosarjan viimeinen putosi Naisten Futsal-Ykköseen, ja toiseksi viimeinen karsi liigapaikasta Ykkösen toiseksi sijoittuneen kanssa.
Välierät
GFT Prinsessat loppuotteluihin otteluvoitoin 2–1.
Ilves FS loppuotteluihin otteluvoitoin 2–0.
Liigakarsinta
Kampuksen Dynamo säilyi Naisten Futsal-liigassa otteluvoitoin 2–1.
Kristian VII
thumb|200px|Kristian VII:n sarkofagi Roskilden kirkossa. Kristian VII (29. tammikuuta 1749 Christiansborg, Tanska – 13. maaliskuuta 1808 Rendsburg, Holstein) oli Tanskan ja Norjan kuningas vuodesta 1766 kuolemaansa saakka. Hänen vanhempansa olivat Fredrik V ja tämän ensimmäinen vaimo Louisa, Britannian Yrjö II:n tytär.
Isänsä kuoltua Kristian VII nousi kuninkaaksi 14. tammikuuta 1766 vain hieman ennen 17-vuotispäiväänsä. Samana vuonna hän avioitui serkkunsa, Englannin Yrjö III:n sisaren Caroline Matildan kanssa. Pari sai kaksi lasta, Fredrik VI:n ja Louisa Augustan. Avioliitto julistettiin myöhemmin mitättömäksi.
Kristian VII kärsi mielenterveysongelmista, kuten paranoiasta, itsetuhoisuudesta, masennuksesta ja mahdollisesti skitsofreniasta. Vuodesta 1772 alkaen maata hallitsivat käytännössä sijaishallitsijat, ensin Johann Struensee, sitten Kristianin äitipuoli ja velipuoli ja vuodesta 1784 hänen poikansa, tuleva kuningas Fredrik VI, prinssihallitsijan nimikkeellä. Samanlainen järjestely oli Britanniassa Yrjö IV:n hallitessa isänsä Yrjö III:n sijasta.
Helsingin korttelit
pienoiskuva|Yksisarvinen-korttelin kyltti Kluuvikadulla. Helsingin korttelit keskusta-alueella on nimetty eläin- ja kasvilajien mukaan.
Helsingin asemakaavan 1812 laatinut Johan Albrecht Ehrenström toi korttelien nimeämisidean mukanaan Tukholmasta. Nimeäminen aloitettiin 1820. Eläinten ja kasvien mukaiset nimet annettiin vuosien 1820–1900 välisenä aikana tuolloin kaavoitetuille Kruununhaan, Kluuvin, Kaartinkaupungin, Kampin, Punavuoren, Ullanlinnan, Katajanokan ja Kaivopuiston kaupunginosiin kuuluville kortteleille lukuun ottamatta muutamia, joissa oli ainoastaan jokin huomattava julkinen rakennus; sellaiset nimettiin vain kyseisen rakennuksen mukaan (esimerkiksi kortteli 1 = Senaatin talo). Vuoden 1900 jälkeen nimiä ei uusien kaupunginosien kortteleille enää annettu ja vanhojakin lakattiin vähitellen käyttämästä.
Kruununhaassa ja Kluuvissa korttelien nimet ovat maanisäkkäitä, Kaartinkaupungissa kaloja ja muita vesieläimiä, Kampissa ja Punavuoressa lintuja, Ullanlinnassa muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta kaloja, Katajanokalla puita sekä pensaita ja Kaivopuistossa kukkakasveja. Todellisten lajien joukossa on myös yksi taruolento, Yksisarvinen.
Nigerialaiskirjeet
Nigerialaiskirjeet, joka tunnetaan myös nigerialaishuijauksena (tai 419-huijauksena tätä huijausta käsittelevän Nigerian rikoslain luvun mukaan) on petos, jolla pyritään keräämään rahaa useimmiten länsimaissa asuvilta ihmisiltä. Vaikka petos on lähtöisin Nigeriasta, siitä on tullut maailmanlaajuinen ongelma, jonka arvioidaan tuottavan tekijöilleen vuosittain miljardeja dollareita. Alkujaan viestit tulivat kirjeitse tai faksin avulla, nyttemmin suurin osa tulee sähköpostina tai yhteydenottona sosiaalisen median kautta.
Helsingin korttelit
Vuonna 1995 keskustan yrittäjät kiinnittivät korttelinsa nimeä kantavat kyltit kymmeneen kortteliin Aleksanterinkadun varrella. Myös Helsingin empirekeskustan alueella Kauppatorin ja Senaatintorin ympärillä on korttelien nimet nykyisin merkitty risteysten kadunnimikilpiin.
Nimien lisäksi kortteleilla on alusta lähtien ollut myös numerot, joita nykyisinkin käytetään muun muassa kiinteistörekisterissä. Alun perin korttelit numeroitiin juoksevasti kaupungin­osa­jaosta riippumatta. Myöhemmin on uusia alueita kaavoitettaessa alettu käyttää viisi­numeroisia korttelin­numeroita, jolloin kaksi esimmäistä numeroa osoittavat kaupungin­osan numeron. Samaan järjestelmään on siirrytty asemakaavan muutosten yhteydessä joidenkin vanhojenkin korttelien osalta; tosin kaupungin­osissa 1–9 tällaiset numerot ovat neli­numeroisia, jolloin ensimmäinen numero osoittaa kaupunginosan.
Helsingin nimetyt korttelit
Alla olevassa luettelossa mainitaan kaikki niiden kaupungin­osien korttelit, joissa nimet ovat olleet käytössä. Näihinkin kaupungin­osiin on myöhemmin muodostettu myös uusia kortteleita, joille ei ole annettu nimiä; sellaisia on muun muassa Kluuvin pohjois­osassa entisellä tavara­rata­pihan alueella sekä Kampissa ja Kataja­nokalla Turun kasarmin ja Merikasarmin entisillä varus­kunta-alueilla. Eirassa ja Länsisatamassa ei kortteleille ole annettu nimiä, mutta koska kaupunginosien rajoja on myöhemmin muutettu, kuuluu näihinkin kaupunginosiin nykyisin myös muutama kortteli, jolle on aikoinaan annettu nimi.
Nigerialaiskirjeet
Tyypillisissä petoksissa pahaa-aavistamatonta uhria pyydetään auttamaan rahansiirrossa, hänen kerrotaan voittaneen merkittävän summan rahaa, hänelle tarjotaan uskomattoman hyvältä kuulostavaa liiketoimintaa tai romanttisessa mielessä nettideittailussa solmittu kontakti pyytää uhrilta avustusta sairaala- tai matkustuskuluihin.
Nigerialaiskirjeiden määrä ja niillä huijatut summat ovat jatkuvassa kasvussa. Maailmanlaajuisesti huijarit ovat ansainneet viesteillä yli 82 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Viimeisin tilasto vuodelta 2013 osoittaa huijauksien tuottaneen vuodessa 12,7 miljardin dollaria. Vuosi vuodelta summat siis vain suurenevat.
Historia
Ensimmäisiä nykyaikaisien huijauksien kaltaisia huijauksia on esiintynyt jo 1700-luvulla. Tunnetuin 1700-luvulta lähtöisin oleva huijaus oli niin sanottu ”spanish prisoners” (Espanjalaiset vangit). Siinä huijarit ottivat yhteyttä kirjeitse yleensä varakkaisiin bisnesmiehiin ja väittivät, että aikovat salakuljettaa jonkun varakkaaseen perheen kuuluvan pois espanjalaisesta vankilasta. Huijari pyytää lähestymältään ihmiseltä rahaa vanginvartijoiden lahjomiseen ja vastineeksi tästä avusta tulee rahojen antaja saamaan suuren palkkion tältä vangin varakkaalta perheeltä. Joissain versioissa palkkioksi tarjotaan naimisiinmenoa vangitun miehen kauniin tyttären kanssa. Oletettavasti suurin osa näistä kirjeistä lähetettiin Ranskasta Yhdysvaltoihin.
Huijauskirjeiden uusi aalto alkoi 1980-luvulla ja niitä alettiin tehtailla erityisesti juuri Nigeriassa. Nigeria oli pahasti korruptoitunut ja oli taloudellisesti hyvin riippuvainen öljyteollisuudestaan, joka oli suurissa ongelmissa 1980-luvulla. Nigerian bruttokansantuote laski 1980-luvulla keskimäärin 5 %, joten taloudellisten ongelmien vuoksi oli helppo tarttua huijauksiin yhtenä elannonhankintakeinona. Länsimaalaiset taas tarttuivat helposti 80-luvulla nigerialaisten kirjeisiin, koska olivat kuulleet mediasta, miten isoja rahoja Nigerian öljyteollisuudessa pyörii tai miten suuria rahoja hallitsijat valtiolta ovat kavaltaneet. Näihin tekijöihin vetoaminen kirjeissä elätti vastaanottajissa toiveita helposta ja hämärästä rahasta. Ensimmäisissä nigerialaiskirjeissä teemana oli, että kirjeen lähettäjä oli Nigerian prinssi tai joku muu kuningasperheen jäsen, joka halusi tallettaa suuren summan rahaa Nigerian ulkopuolelle. Tätä teemaa käytetään huijauksissa yhä.
Suosituin ja laajin huijauskirjeiden leviäminen tapahtui kuitenkin internetin myötä. Internet mahdollisti huijauskirjeiden laajan lähettämisen kaikkialle maailmaa vain vähällä vaivalla. Voidaan sanoa, että huijauskirjeet tavoittavat nykyään jokaisen länsimaalaisen, ei juuri löydy ihmistä, jonka sähköpostin roskapostilaatikkoon ei olisi koskaan kolahtanut jotain nigerialaiskirjeiden variaatiota. Internetin välityksellä huijarien on helpompi keskustella huijattavien kanssa, heidän on helpompi lähettää näillä väärennettyjä todisteita yms. Kirjeiden muokkaaminen ja erilaisten variaatioiden tekeminen on rajatonta, aina löytyy esimerkiksi uusia luonnonkatastrofeja joihin vedota.
Huijausmetodit
Tärkeässä roolissa on myös nigerialaiskirjeiden luottamuksellinen luonne. Vastaanottajia puhutellaan ystävinä, ja heiltä pyydetään todisteita, kuten kuvaa passista, jotta lähettäjä, eli huijari ”voisi luottaa” auttajaansa. Vastavuoroisesti huijari todistelee kuvilla ja muilla dokumenteilla omaa henkilöllisyyttään. Salassapitoa ja ehdotonta luottamuksellisuutta edellytetään koko prosessin ajan. Luottamussuhdetta siis rakennetaan pikkuhiljaa – samaa vauhtia koko huijausprosessin kanssa. Salassapito saattaa kutkuttaa uhria, joka tuntee olevansa osa jotakin ainutlaatuista seikkailua. Kiireellä taas yritetään hoputtaa uhria toimimaan pian, ja uhrihan toimii, ettei tilaisuus mene sivu suun.
Kirjeistä voi löytyä myös paljon ajankohtaisuuksia. Näillä pyritään pönkittämään illuusiota todellisuudesta, eli rikas lähisukulainen voi yhtäkkiä olla jonkun lähihistoriassa oikeasti tapahtuneen suuronnettomuuden uhri. Bisnesrahatkin saattavat nykyään olla peräisin Syyrian sisällissodasta.
Naiivilta voi vaikuttaa myös kirjeiden täynnä kirjoitusvirheitä oleva ulkoasu: todellisuudessa tämäkin on vain yksi tahaton tai tahallinen tehokeino huijauksen edistämiseksi. Puutteellinen kielitaito aiheuttaa sääliä joissakin vastaanottajissa, ja ihmeellistähän se olisi, jos Afrikasta tullut kirje olisi kirjoitettu täydellisellä suomen kielellä. Usein kirjeet tosin ovat englanniksi, mutta kirjoitusvirheitä niistäkin löytyy. Kirjoitusvirheet eivät tosin välttämättä toimi kaikenlaisissa huijauksissa, kuten esimerkiksi virallista uskottavuutta vaativissa pankki- tai lottopetoksissa.
Vaikka kirjeet eroavat ulkoasultaan tavallisesta mainospostista, käytetään niissä kuitenkin journalismin ja mainonnan keinona tunnettua yksilökohtaista kuvaamista. Naamioituna henkilökohtaiseksi kirjeenvaihdoksi kirjeet todellisuudessa kuvaavat aluetta lähinnä yhtenä suurena alueena, eikä yksilöllisiä tai erityisiä kokemuksia juuri nosteta esiin. Jos edellä mainittuja kokemuksia kirjeistä löytyykin, ovat ne usein toistuvia. Tätä keinoa käytetään erityisesti Afrikkaan perustuvissa, tunteisiin vetoavissa konfliktiviesteissä, joissa huijaus myydään meille meidän tuntemiemme vähemmän mairittelevien Afrikka-käsitysten perusteella.
Onnistuneen huijauksen kuusi askelta
Ensin tehdään taustatyö, jolloin muun muassa hiotaan suunnitelmaa ja hankitaan rikoskumppaneita sekä nykyaikana mahdollisesti kalastellaan tietoja jo tiedossa olevasta uhrista. Seuraavaksi otetaan uhriin ensikontakti. Sitten on vuorossa uhrin liehittely ja taivuttelu, jolloin uhrille esitellään houkuttelevia tienestimahdollisuuksia. Uhrin innostusta kasvatetaan yhdessä ahneuden kanssa, ja pian varovaisuudestaan luopunut uhri ei enää ymmärrä tulevansa huijatuksi. Nyt on vuoro todistaa toiminnan luotettavuus. Esimerkiksi pyramidihuijauksissa uhreille maksetaan alkuun pieniä summia voittoja, jotka kannustavat uhreja sijoittamaan yhä suurempia summia. Pian rahahanat kuitenkin loppuvat. Nigerialaiskirjeissä saatetaan usein ohittaa tämä vaihe, mutta on tapauksia, joissa huijarit ovat muun muassa kukilla sokaisseet romanssihuijausuhrejaan. ”Hurraa-vaihe” toimii viimeisenä naulana joko huijarin tai huijatun arkkuun. Tällöin huijari sepittää jonkin odottamattoman tapahtuman tai kriisin, minkä jälkeen uhrin on pakko toimia. Huijaus siis joko onnistuu tai epäonnistuu tässä vaiheessa. Joissakin tapauksissa tarvitaan kuitenkin ylimääräisiä vakuutuksia, ja mikään ei vakuuta, kuten raha. Huijari voi uhria taivutellakseen osoittaa ikään kuin olevansa samassa veneessä sijoittamalla myös omia rahojaan peliin – tai ainakin väittämällä niin.
Bisnesviestit
Bisnesviestit ovat ehkä tyypillisimpiä nigerialaiskirjeitä. Nuo lähes aina kiireellisiksi ja luottamuksellisiksi nimetyt viestit ovat tyypillisesti joko ministeriön, pankin tai jonkin rahaston työntekijän lähettämiä viestejä, joissa he paljastavat saaneensa käsiinsä miljoonia dollareita usein hämärissä olosuhteissa. Rahojen alkuperäistä omistajaa ei tiedetä tai sitten hän on kuollut onnettomuudessa. Tällaiset kirjeet sijoittuvat usein maihin, joilla on suuret luonnonvarat ja joissa ei ole sisällissotaa, kuten esimerkiksi Nigeriaan ja Etelä-Afrikkaan. Kirjeissä saattaa olla viitteitä myös ajankohtaisiin tapahtumiin.
Romantiikkaviestit
Internetin treffisivuja nettideittailussa hyödyntävät huijarit saalistavat uhrinsa luomalla väärennettyjä profiileja vetovoimaisine, varastettuine profiilikuvineen. Kun joku tarttuu koukkuun, huijarit simuloivat olevansa suhteessa, mutta todellisuudessa he vain havittelevat ”kumppaninsa” rahoja romanssihuijauksella. Ensimmäisiin rakkaudentunnustuksiin ei mene kauan, ja pian suhdetta ylläpidetään pikaviestinten ja sähköpostien välityksellä. ”Rakkaus” syvenee intensiiviseksi, ja kohta onkin aika huijarin pyytää uhriltaan ensimmäistä lahjaa. Usein mukaan voidaan uskottavuuden vuoksi tuoda kolmansia osapuolia: ”Lääkäri” saattaa ottaa yhteyttä huijattavaan ja pyytää rahaa huijarin eli huijattavan rakkauden kohteen välttämättömiin sairaskuluihin. Kun huijaus tulee loppujen lopuksi ilmi, saattaa uhrin olla vaikea uskoa, että suhteella ei ollut missään vaiheessa mitään todenperäisyyttä.
Lottoviestit
Lottohuijauksessa uhrille ilmoitetaan, että hän on voittanut suuren summan rahaa. Kieli on usein virallista ja moitteetonta, mikä häivyttää epäluuloja. Mielenkiinnon herättyä uhri ottaa yhteyttä lähettäjään, jolloin uhrilta pyydetään tietoja palkinnon maksua varten. "Älykkäimmät" yksilöt saattavat varmistuakseen soittaa huijarin antamaan numeroon, jossa virallisesti puhuva henkilö vahvistaa voiton. Suuri voittosumma sokaisee, ja pian täytetään jo lomakkeita. Vasta tässä vaiheessa huijari pyytää uhriltaan rahaa paperihommien tai maksusiirtojen järjestelyyn. Tässä vaiheessa uhri on jo ehtinyt sulatella ajatusta uudesta rahakkaasta elämästään niin kauan, että huijaaminen ei enää käy mielessäkään. Huijari jatkaa rahasummien pyytämistä aina uusin verukkein niin kauan, kunnes uhri tajuaa tilanteen oikean laidan.
Kaupankäyntiviestit
Verkon myyntipalstat ovat otollisia huijauspaikkoja, sillä huolimatta ohjeistuksesta monet hoitavat kaupankäynnin sähköpostien ja tilisiirtojen välityksellä. Huijarimyyjä myy verkossa tavaraa edulliseen hintaan ja vain vähän aikaa. Kaupalla on usein kiire, ettei ostaja ehtisi miettiä kauppaa sen kauempaa. Myyjä saattaa salailla asioita eikä vastaile kysymyksiin aktiivisesti. Usein myynti-ilmoituksen kuva on muualta kopioitu, mutta joskus kuva on aito, vaikka myyjällä ei todellisia myyntiaikomuksia olekaan. Kun ostaja on siirtänyt rahat myyjälle, kanssakäynti loppuu siihen, eikä ostaja saa tuotettaan koskaan. Erityisesti ulkomaisille tileille rahoja pyytäviä myyjiä on syytä varoa.
Pankkiviestit
Suomalaisittain suhteellisen yleiset pankkiviestit aiheuttavat usein ihmettelyä huonon kielen vuoksi ne kun ovat usein kirjoitettu suomeksi poiketen monista muista huijausviesteistä. Viestien lähettäjäksi mainitaan Nordea, Säästöpankki tai joku muu tuttu pankkilaitos. Viestissä itsessään vastaanottajaa pyydetään päivittämään tietonsa tai antamaan verkkopankkitunnuksensa ohessa olevan linkin kautta. Jos vastaanottaja toimii näin, saattaa hänelle vielä soittaa pankkivirkailijaksi esittäytyvä huijari, joka viimeistään pyytää tunnuksia itselleen. Huolimatta pankkien taistelusta näitä huijausviestejä vastaan lähetellään niitä silti yhä sattumanvaraisiin sähköposteihin.
Palkkatappajaviestit
Tällaisessa viestissä uhriin ottaa yhteyttä palkkatappajaksi esittäytyvä huijari, joka väittää, että hänet on palkattu tappamaan viestin vastaanottaja. Huijari saattaa värittää tarinaa kertomalla, että hän on seurannut uhriaan jo päiviä ja että poliisille ilmoittaminen johtaa uhrin kuolemaan. Jotta uhrista ei tulisi hautapaikan täytettä, tulee hänen maksaa palkkatappajalle. Huomionarvoista on, että viestissä ei todennäköisesti kuitenkaan mainita edes vastaanottajan nimeä saati sitten paikkoja, joissa häntä on seurattu. Palkkatappajahuijauksessa saattaa kuitenkin olla se vaara, että huijaus ei koskaan paljastu. Tämä johtuu siitä, että kun huijari saa rahansa, ei tappoa tietenkään tapahdu, ja huijattu saattaa jäädä uskomaan, että rahansiirto pelasti hänen henkensä. Uhri ei myöskään todennäköisesti mainitse asiasta kenellekään.
Toisen kierroksen huijaus
Edellisessä palkkatappajaviestejä koskevassa kappaleessa esiteltiin jo yksi tapaus toisen kierroksen huijaamisesta. Toisessa versiossa uhriksi joutunut saa yhteydenoton etsivältä, joka on erikoistunut rahahuijauksien selvittämiseen. Rahaa vastaan tämä huijarietsivä lupaa selvittää alkuperäisen huijauksen. Rahavoittohuijauksien yhteydessä saatetaan uhria vedättää vielä bonusvoitolla. Tällaisessa tapauksessa selitellään, että uhri ei ole vielä saanut ensimmäistä voittoaan, sillä hän saattaa voittaa myös bonuspalkinnon – rahaa vastaan tietenkin. Tätä niin sanottua toisen kierroksen huijausta on käytetty myös oikeiden rahavoittajien kohdalla.
Yksi kahden kierroksen huijaus koskee sijoittajia. Ensimmäisellä kierroksella sijoittajaa huijataan ostamaan tietty määrä, esimerkiksi tuhat arvotonta osaketta. Toisella kierroksella sijoittajaan ottaa yhteyttä tuntematon henkilö, joka haluaa ostaa kyseisiä osakkeita kaksituhatta kappaletta. Sijoittaja kiirehtii nyt ostamaan tuhat osaketta lisää alkuperäiseltä myyjältä vain kuullakseen, että tuntematon henkilö haluaakin nyt viisituhatta osaketta. Huijauskierre on jälleen valmis.
Uhrit
Erityyppiset viestit vetoavat erityyppisiin ihmisiin. Bisnesviestit esimerkiksi on usein suunnattu helposta rahasta kiinnostuneille ja jopa kanssarikollisille. Niiden tarjoamat sijoitusmahdollisuudet ovat vain liian hyviä ollakseen totta. Rahojen alkuperä saattaa myös olla hämäräperäinen, mikä ei lainkuuliaista kansalaista houkuttelisi. Konfliktiviestit taas pyrkivät vaikuttamaan ihmisten tunteisiin ja myötätuntoon. Näiden vaikutuspiiriin kuuluvat henkilöt lienevät sympaattisia yksilöitä, jotka luulevat auttavansa hädänalaisia ja samalla tienaavansa muutaman pennosen siinä sivussa. Romantiikkaviestejä lähettävät huijarit saalistavat usein yksinäisiä, rakkautta tai seksuaalista kanssakäymistä etsiviä uhreja.
Myös huijauksen uhrin oma asema vaikuttaa huijatuksi tulemiseen. Ultrascan Advanced Global Investigationsin raportti esittää, että erityisesti työelämässä menestyneet uskovat huijauksiin helpommin. Tämä johtuu siitä, etteivät huonommin toimeen tulevat ihmiset luota omaan arviointikykyynsä. Uhrin tulee siis uskoa omiin taitoihinsa ja kokemuksiinsa, jotta tämä rohkenee lähteä huijarin kelkkaan mukaan. Liike-elämässä menestyneet siis vainuunsa luottaen näkevät huijauksen uskomattomana sijoitusmahdollisuutena, ja lääkärit taas voivat haksahtaa humanitääriseen avunpyyntöön tavoitteenaan tehdä hyvää. Yksi syy uhrien joukosta löytyviin menestyjiin on se, että huijarit löytävät heidän yhteystietonsa usein jonkin konferenssisivun kautta. Tämän perusteella on helppo spekuloida, että jos ihminen laittaisi oman sähköpostinsa julkiseen jakoon, saisi hän nopeasti useammankin huijausviestin.
Toisaalta taas vähävaraiset ihmiset voivat olla haavoittuvaisempia joutumaan huijauksen uhriksi vaikean taloustilanteen vuoksi. Köyhyyden kanssa kamppailevat saattavat sokeasti tarttua tarjottuun tilaisuuteen parantaakseen omaa elintasoaan.
Entä sitten vanhukset? Voisi olettaa, että uuden teknologian ja vaihtuvien verkkoilmiöiden kanssa kamppailevat ikäihmiset olisivat otollisia kohteita huijareille. Australialaisen kilpailu- ja kuluttajakomission (Australian Competition & Consumer Commission, ACCC) ylläpitämän, kuukausittaisia tilastoja julkaisevan Scamwatch-sivuston mukaan syyskuussa 2015 92 raportoidussa nigerialaishuijauksessa raportoijien suurin ikäryhmä (22 kpl) oli 55-64-vuotiaat. Tämä puhuu vahvasti sen puolesta, että vanhukset ovat varsin otollisia kohteita huijauksille - tai siitä, että vanhukset ovat aktiivisempia raportoijia.
Myös traumalla ja uhriksi joutumisella voi olla tekemistä toistensa kanssa. Ultrascan Advanced Global Investigationsin tutkimuksessa mukana olleista uhreista yli 85 prosenttia yli 150 000 dollaria hävinneistä oli hiljattain kokenut vanhempansa poismenon.
Kaiken edellä mainittujen syiden tai syyspekulaatioiden jälkeen ei sovi unohtaa, että ihmisen luonteella on tietenkin suuri vaikutus todennäköisyyteen joutua nigerialaishuijauksen uhriksi. Arvelut uhrien naiiviudesta tai älykkyydestä lienevät yleisiä nigerialaiskirjeistä puhuttaessa. Microsoftin tutkimuksen mukaan uhrit ovat nimenomaan muita ihmisiä herkkäuskoisempia.
Ihmiset ja ryhmittymät nigerialaiskirjeiden takana
Nigerialaiskirjeet, tai kansainvälisesti 419-scammit, tarvitsevat lähettäjänsä. Nigerialaiskirjeitä lähettävät ovat yleensä itsekin suhteellisen hyvin toimeentulevia ja elättävät itsensä huijaamalla ihmisiä. Hyvin toimeentulevilla ihmisillä on mahdollisuus päästä käsiksi laitteistoon, jolla nigerialaiskirjeet voidaan lähettää. Nykyään useimmiten kirjeiden lähettämiskeinona ovat tietokone ja sähköpostiohjelma. Kirjeiden laatiminen vaatii myös laatijaltaan kompleksisempaa ajattelukykyä kuin oikeasti köyhällä lukutaidottomalla ihmisellä on. Siksi kirjeiden lähettäjät toimivat kaupungeissa, joissa on korkeamman oppimisen keskuksia, kuten yliopistoja. Näin huijareilla on pääsy vaadittuun infrastruktuuriin, sekä taito käyttää niitä. Täten huijarit voivat käyttää huomattaviakin määriä aikaa etsiessään uusia uhreja tai tietoja uhreistaan. Erään tutkimuksen mukaan pääasialliset huijarit ovat iältään 22–29-vuotiaita.
Osa kirjeidenlähettäjistä ovat mukana eri syistä. Osa lähettää kirjeitä rahoittaakseen opinnot ja osa esimerkiksi maksaakseen velkojaan. Jotkut ovat jopa laittaneet oman organisoidun ringin pystyyn, jolloin tietysti voitot kasvavat, mutta kiinnijäämisen riski kasvaa, kuten kävi Amaruche Odonokolle ja hänen rikollisjärjestölleen. Nigerialaiskirjeet ovat olleet viime vuosina niin kovassa suosiossa, että on loogista ajatella sen ympärille muodostuneen yhä useampia organisoituja rikollisjärjestöjä. Tätä puoltaa myös se, että kaikista varoituksista huolimatta nigerialaiskirjeillä tahkotaan paljon rahaa, kuten voidaan nähdä vuonna 2014 julkaistusta raportista.
Huijareiden huijarit
Nigerialaiskirjeiden lähettäjätkin voivat joutua huijauksen kohteeksi. Yleensä takana ovat länsimaiset ryhmittymät joiden ainoa tarkoitus on saada tietoa huijareista itsestään ja sen jälkeen kertomalla niistä julkisesti esimerkiksi omilla nettisivuillaan. Ihmiset tällaisten ryhmittymien takana ovat yleensä itse uhreja tai ovat vain saaneet tarpeekseen sähköpostiin tulevista, äkkirikastumisista kertovista viesteistä. Toiminta on eettisyyden ja moraalin kannalta hyvin harmaalla alueella. Huijareiden huijaaminen ei objektiivisesti ottaen eroa mitenkään nigerialaiskirjeiden lähettäjien toiminnasta, vain tavoiteltava tavara muuttuu rahasta mahdollisuuteen julkisesti tuoda huijarin tiedot ja jopa kuva esille.
Nigerialaiskirjeet medialukutaidon näkökulmasta
Nigerialaiskirjeiden tarkoitusperien havaitseminen edellyttää vastaanottajilta riittävän hyvää ja kriittistä medialukutaitoa.
Ma’ruf al-Bakhit
Ma’ruf al-Bakhit (, s. 1947) on jordanialainen poliitikko, joka on toiminut kahdesti maan pääministerinä (2005–2007, 2011). Ennen pääministerin virkaa hän oli ollut Jordanian suurlähettiläs Turkissa ja Israelissa sekä kansallinen turvallisuuspäällikkö.
Nigerialaiskirjeet
Nigerialaiskirjeet medialukutaidon näkökulmasta
Medialukutaidollisesta näkökulmasta on olennaista huomioida, että eri viestintävälineet vaativat viestien lukijoilta erilaisia medialukutaidollisia kykyjä. Australian Competition and Consumer Comissionin keräämien raporttien mukaan Australiassa vuonna 2014 merkittävästi eniten huijausviestejä luettiin puhelimilla (48,5 %). Seuraavaksi eniten huijausviestejä luettiin e-mailin kautta (24,9 %). Huijausviestejä luettiin myös Internetin (9,9 %), kirjeiden (6,9 %), tekstiviestien (4,3 %) ja sosiaalisen median (2,6 %) välityksellä.
Ma’ruf al-Bakhit
Hän on al-Abbadi-heimosta, joka on Jordanian toiseksi suurin ja syntynyt Mahisissa, 10 kilometriä pääkaupungista Ammanista. Hän liittyi Jordanian asevoimiin 1964 ja jätti asevoimat 1999 kenraalimajurina. Al-Bakhit on suorittanut maisterin tutkinnon Etelä-Kalifornian yliopistossa ja tohtorin tutkinnon Lontoon yliopistossa.
Helmikuussa 2011 kuningas Abdullah II nimitti al-Bakhitin toistamiseen pääministeriksi. Hän korvasi erotetun Samir al-Rifain. Oppositio oli vaatinut al-Rifain erottamista, mutta se ei ole tyytyväinen myöskään al-Bakhitin valintaan uudeksi pääministeriksi, sillä hän oli toteuttamassa manipuloiduiksi väitettyjä vuoden 2007 parlamenttivaaleja. Abdullah II erotti al-Bakhitin lokakuussa 2011, kun parlamentti oli vaatinut hänen eroaan. Al-Bakhitia syytettiin virkakaudellaan uudistusten hitaasta toteuttamisesta.
Nigerialaiskirjeet
Nigerialaiskirjeet medialukutaidon näkökulmasta
Tuloksien perusteella on olennaista huomioida perinteisen sähköpostin ohella muiden mediamuotojen olevan keskeisiä huijausviestien lähetystapoja ja ottaa tämä huomioon medialukutaidollisessa opetuksessa. Esimerkiksi puhelimella sähköpostin lukeminen on muodoltaan nopeaa ja tapahtuu usein kiireessä esimerkiksi julkisissa kulkuvälineissä, jolloin keskittyminen viestien sisältöön voi olla tavallista heikompaa. Sosiaalisessa mediassa käyttäytymisemme on yleensä alitajuista ja tottunutta, joten informaation tulvan kasvaessa mediataidolliset kyvyt ovat yhä keskeisemmässä asemassa. Myös eri sähköpostipalveluissa on erilaisia käyttöliittymiä, jolloin esimerkiksi sähköpostipalvelun uutena käyttäjänä huijausviesteihin erehtyminen voi olla totuttua sähköpostipalveluita helpompaa.
Nigerialaiskirjeet osana mediakasvatusta
Huijausviestien tunnistaminen voidaan katsoa tarpeelliseksi mediakasvatuksen osaksi jo huijausviestien aiheuttamien taloudellisten menetysten vuoksi. Vuoteen 2013 mennessä nigerialaiskirjeet ovat aiheuttaneet Advanced Global Investigationsin raportin mukaan 82 miljardin Yhdysvaltain dollarin suuruiset menetykset. Nigerialaiskirjeiden ymmärtämiseksi voidaan katsoa olennaiseksi medialukutaidon laaja-alainen opetus. Medialukutaito on mainittu perusopetuksen suunnitelman perusteissa, yhtenä ainekokonaisuutena sekä äidinkielen ja kirjallisuuden sekä kuvataiteen tavoitteissa ja sisällöissä vuodesta 2004.
Mediakasvatuksen on yleisesti painotettu keskittyvän nuoriin, mutta huijausviestien koskiessa laajaa yhteiskuntaluokkaista ja ikäluokkaista jakaumaa, myös opetuksen on oltava helposti saatavilla ja eri ryhmien medialukutaidolliset kyvyt huomioivaa. Opetuksessa on myös havaittava, että uusien mediamuotojen jatkuvassa kehityksessä myös keinot käyttää huijausviestejä uudistuvat jatkuvasti. Näin ollen huijausviesteihin keskittyvän medialukutaidon opetuksen tulisi olla monialaista ja keskittyä perinteisen huijaussähköpostin lisäksi myös uusiin mediamuotoihin ja sovelluksiin.
Huijauskirjeisiin liittyvä tiedottaminen on tapahtunut pääasiallisesti verkossa. Nykyisin Suomessa esimerkiksi pankit ja kirjastot ovat alkaneet tiedottaa sivuillaan mahdollisista verkkohuijauksista ja siitä, kuinka ihmisten on reagoitava huijausviesteihin. Lisäksi merkittävänä yleisenä tietoisuuden lisääjänä on lehtien kasvanut uutisointi huijaussähköposteihin liittyen. Myös viranomaisten ilmoitukset ovat olennainen tekijä huijauskirjeisiin liittyvän medialukutaidon osalta. Huijauskirjeisiin liittyvien rikosilmoitusten myötä huijauksiin liittyvä tiedottaminen voi tehostua. Toisaalta ongelmaksi voi muodostua, ettei pelkkä kirjeen lähettäminen täytä Suomen poliisin mukaan rikokseen liittyvää tunnusmerkistöä. Tarkkaan laaditut ohjeet Nigerialaiskirjeiden välttämiseksi ovat laatineet esimerkiksi Suomen suurlähetystö, FBI ja Interpol.
Tapauksia Suomessa
Suomessa alkoi liikkua nigerialaiskirjeitä 1990-luvun alussa aluksi paperimuodossa, ja sittemmin ne ovat levinneet sähköpostitse.
Ensimmäinen suomalainen nigerialaiskirjeisiin liittynyt tapaus paljastui joulukuussa 1997, kun tulli takavarikoi suuren erän väärennettyjä ja mustaksi värjättyjä Yhdysvaltain dollareita Helsinki-Vantaan lentoasemalla. Väärennökset olivat 20, 50 ja 100 dollarin seteleitä, ja takavarikoitujen setelien nimellisarvo oli yhteensä 1,5 miljoonaa Suomen markkaa. Rahat oli lähetetty suomalaisille vastaanottajille Nigeriasta. Keskusrikospoliisi epäili väärennösten liittyvän laajaan petossarjaan, jossa oli siirretty kuriirikuljetuksin tai eri pankkien kautta varoja nigerialaisille vuosina 1992–1997. Jutun tutkinnan yhteydessä pidätettiin kaksi länsisuomalaista, eri paikkakunnilta kotoisin olevaa liikemiestä, jotka olivat hankkineet lainoja eri yrityksiltä ja yksityishenkilöiltä. Kaksikko sanoi tarvinneensa varat jättimäisen Nigeriassa olleen perinnön realisoimiseksi ja siitä saatavien kymmenien miljoonien dollarien kotiuttamiseksi.
Tunnetuin suomalainen esimerkki nigerialaishuijaukseen lankeamisesta on Sunny Car Centerin tapaus. Hankkeen tarkoituksena oli rakentaa Hämeenlinnaan Euroopan suurin autokauppa. Toimitusjohtaja Markku Ritaluoma kuvitteli saavansa Sambian entisen presidentin Frederick Chiluban lesken Regina Chiluban lontoolaisessa pankissa olevat miljoonavarat Sunny Car Centerin rahoitukseksi. 33,6 miljoonan euron saamiseksi miehen tuli maksaa eteläafrikkalaiselle pankkitilille 336 000 euroa, minkä Ritaluoma poliisin varoituksista huolimatta teki. Rahat jäivät sille tielleen. Regina Chiluballa ei ollut koko asian kanssa mitään tekemistä; Chiluballa ei ollut hänen tiedottajansa mukaan hallussaan väitettyjä varoja eikä pankkitiliä Lontoossa.
Surkuhupaisaksi asian teki Ritaluoman osalta se, että hän lankesi nigerialaishuijaukseen jo toistamiseen. Aiemmin vuonna 2013 hän oli toimittanut ghanalaismiehelle 150 000 euroa, jonka jälkeen hänen piti saada 100 miljoonan euron sijoitus. Kun rahoja ei sitten alkanut kuulua, Sunny Car Center pyysi sijoitustaan takaisin. Tässä tilanne poikkeaa normaaleista nigerialaiskuvioista. Rahaa myös tuli takaisin, mutta se oli väärennettyä. Palautetussa rahassa oli väärennettyjä 500 euron seteleitä, joissa oli jopa samat sarjanumerot. Väärennettyjä rahoja tuli takaisin 94 500 euron "arvosta". Epäonnisten sijoitusten vuoksi Sunny Car Center hakeutui konkurssiin syksyllä 2015.
Toinen tunnettu nigerialaiskirjeisiin langennut suomalainen on ministeri Olavi J. Mattila, joka vuonna 2004 tuomittiin yhden vuoden ja neljän kuukauden ehdolliseen vankeuteen petoksesta ja velallisen epärehellisyydestä. Mattila ja hänen tanskalainen liikekumppaninsa olivat sijoittaneet sekä omia että muilta lainaamiaan rahoja nigerialaiskirjehuijauksiin 1990-luvun puolivälissä. Mattilan osalta tuomiota lieventäviksi seikoiksi katsottiin hänen korkea ikänsä ja heikentynyt terveytensä, teoista kulunut pitkähkö aika sekä se, että hän oli itsekin joutunut huijatuksi ja menettänyt runsaasti myös omia rahojaan.
Uluru
-25.34444°N, 131.03611°W
Uluru eli Ayers Rock on valtava kalliomuodostuma Pohjoisterritoriossa Amadeuksenjärven lähellä Keski-Australiassa. Monet sen muodot, lähteet ja kalliomaalaukset kertovat myyttisestä uniajasta, ja Uluru on alkuperäiskansa anangujen pyhä vuori. Sitä ympäröivät alueet kuuluvat Uluru-Kata Tjutan kansallispuistoon.
Nimi
Uluru on alkuperäiskansojen antama paikannimi, eikä sen merkitystä tiedetä. Nimeä on alun perin käytetty sekä vuoresta että sitä ympäröivästä alueesta. Englanninkielisen nimen Ayers Rock antoi William Gosse vuonna 1873 Australian pääministerin Henry Ayersin mukaan.
Vuodesta 1993 voimassa olleen Australian kaksikielisten nimien käytännön mukaan molemmat nimet ovat virallisia. Nimi tuli 15. joulukuuta 1993 muotoon "Ayers Rock / Uluru", ja se oli ensimmäinen Pohjoisterritorion virallinen kaksikielinen nimi. Nimien järjestys kääntyi 6. marraskuuta 2002 virallisesti muotoon "Uluru / Ayers Rock" Alice Springsissä olevan Regional Tourism Associationin pyynnöstä.
Sijainti
Uluru sijaitsee Australian pohjoisterritoriossa noin 320 kilometriä Alice Springsistä lounaaseen. 32 kilometrin etäisyydellä luoteessa on toinenkin, vähemmän tunnettu saman kivilajin muodostuma, Katatjuta. Lähin asutuskeskus on matkailijoita palvelemaan perustettu Julara, joka sijaitsee kansallispuistoalueen ulkopuolella.
Ominaisuudet
pienoiskuva|Kallioseinän piirteitä Uluru muodostuu kerrostuneesta arkoosihiekkakivestä. Koska hiekkakivi on haurasta ja helposti muotoutuvaa, Uluruun on syntynyt uurteita, vesikuoppia, luolia ja kaivanteita, ja siitä on irronnut lohkareita. Vuori lohkeilee ja pienenee hiljalleen, mutta tasaisesti joka kohdasta säilyttäen muotonsa. Kallion juurella on 11 kosteata paikkaa ja lammikkoa.
Uluru on 3,6 kilometriä pitkä ja 1,9 kilometriä leveä. Vuoren laki on 340–350 metriä maanpinnasta, ja se kohoaa 877 metrin korkeuteen merenpinnasta. Kävellen vuoren ympärysmitta on noin 9,4 kilometriä.
Ulurun luolissa on runsaasti kalliopiirroksia, joilla on usein hedelmällisyyteen tai initiaatioon liittyviä merkityksiä.
Historia
Uluru alkoi muodostua satoja miljoonia vuosia sitten, kun eri maalajit alkoivat kerrostua ja tiivistyä. Prosessin myöstä rakentui hiekkakivimuodostelma, jonka maanpäällinen osa Uluru on. On arveltu, että koko muodostelma olisi sadan kilometrin levyinen ja viiden kilometrin paksuinen, ja että siihen kuuluisi Ulurun lisäksi myös noin kolmenkymmenen kilometrin päässä sijaitseva Katatjuta.
William Gosse oli ensimmäinen eurooppalainen, joka näki Ulurun. Hän oli tutkimassa Australian pohjoisterritorion aavikkoja vuonna 1873 ja nimesi löytämänsä kallion Ayersin kallioksi Australian pääministeri Henry Ayersin mukaan, tietämättä että alkuasukkaat olivat jo antaneet sille nimen Uluru.
Ensimmäiset turistit tulivat Ulurulle 1930-luvulla. Ulurun ja Katatjutan ympärille perustettiin kansallispuisto vuonna 1950. Alkuperäiskansaan kuuluvia oli jo 1930-luvulla kehotettu pysymään poissa alueelta, ja vuoden 1958 jälkeen heiltä kiellettiin kokonaan pääsy kansallispuistoon. Vuonna 1976 toimeenpannun alkuperäiskansojen Maaoikeuslain seurauksena Uluru ja kansallispuisto annettiin alueen alkuperäisten asukkaiden anangujen omistukseen vuonna 1985 sillä ehdolla, että he vuokraavat alueen 99 vuodeksi Australian valtiolle. Nykyisin puistossa vierailee lähes puoli miljoonaa turistia vuosittain. Anangut metsästävät ja keräilevät puiston alueella jonkin verran, mutta turismi työllistää lähes koko yhteisön. Ananguja on turistioppaina sekä kertovat vuoren historiasta ja kulttuuristaan. Puiston pääsymaksuista osa menee ananguyhteisön kehittämiseen.
Kiipeäminen
pienoiskuva|vasen|150px|Kiipeilyreitti Ulurun huipulle. Kiipeily kiellettiin vuonna 2019. Koska Uluru on alkuperäiskansojen mytologiassa ja kulttuurissa erityisen pyhä paikka, anangut ovat toivoneet, että vuorelle ei kiivettäisi. He ovat perustelleet toivettaan myös sillä, että vuorelle kiipeäminen on vaarallista. Useita kymmeniä kiipeilijöitä on kuollut, useimmat heistä kuumuuden ja rasituksen aiheuttamaan sydänkohtaukseen.
Ulurulle kiipeämisen kieltämisestä keskusteltiin pitkään. Kielto säädettiin marraskuussa 2017, ja se astui voimaan lokakuussa 2019.
Merkitys
Australian alkuperäiskansoille ja erityisesti alueella asuville ananguille Uluru merkitsee sekä fyysistä esinettä tai paikkaa että metafyysistä, myyttien ja rituaalien kautta ilmenevää uniajan läsnäoloa. Uniaikana Ulurussa asuivat itäsivulla pitjanjatjarat eli jänisvallabi-ihmiset ja eteläsivulla jankutjatjarat eli mattokäärmeihmiset.
thumb|Ulurun kalliomaalauksia Erityisen merkityksen vuori saa siitä, että siellä kohtaavat alkuperäiskansojen tarinoiden monen esivanhemman reitit, kuten Malan (Jäniskenguru), Kuniyan (Python-käärme), Lungkatan (Sinikielinen lisko) ja Tjatin (Punainen lisko). Alkuperäiskansojen tarinoiden mukaan Ulurun eri osat, muodot ja piirteet ovat syntyneet esivanhempien toiminnan tuloksena. Esimerkiksi erään tarinan mukaan suurin osa vuoren eteläisestä seinämästä on syntynyt kahden kansan, lirujen ja kuniyoiden taisteluiden tuloksena. Näitä tarinoita ja esivanhempien toimintaa on kuvattu Ulurun luolien lukuisissa luolamaalauksissa ja kaiverruksissa. Maalauksilla on myös välitetty tietoa alkuperäiskansojen laista. Vanhimmat maalauskerrostumat ovat 10 000 vuoden takaa. Uusimmat maalaukset tehtiin aivan viime aikoina, ja niissä kuvataan moderneja tapahtumia. Nykyisin anangut kertovat esivanhempien toiminnasta enemmän hiekkamaalausten ja ihomaalausten kautta.
Minan kieli
Minan kieli (myös Gɛ̃, Gɛn gbe, Gen, Gebe, Guin, Mina-Gen ja Popo) on gbe-kieli, jota puhutaan Togon kaakkoisosassa Maritimen ja Beninin Monon departmentissa.
Mina kuuluu voltalais–nigeriläisiin kieliin, jotka ovat suuren afrikkalaisen nigeriläis–kongolaisen kieliperheen haarauma. Muiden gbe-kielten tavoin mina on tonaalinen kieli.
Yleensä minaa puhuvien määräksi on arvioitu yhteensä noin 358 900. Beninissä minaa puhuvia on noin 158 000 (2001) ja Togossa noin 200 900.
Beninin valtio käyttää minaa yhtenä kuudesta kielestä aikuisten lukutaidon kehittämisessä, ja sitä on opetettu peruskouluissa vähäisessä määrin osana monikielisyyskasvatusta vuodesta 2014 alkaen.
Mina–suomi-sanakirja
Säveltäjä Herman Rechberger loi pienen mina–suomi-sanakirjan oltuaan stipendiaattina Villa Karossa vuosina 2003 ja 2004. Siitä julkaistiin ranskaksi laajennettu versio, jota jaettiin vuonna 2007 beniniläisiin ja togolaisiin kouluihin oppikirjaksi. Kirja sisältää johdannon, kieliopin, paljon hyödyllisiä lauseita ja noin 1 500 sanan sanakirjaosion.
Elokuvavuosi 1991
Kansainvälinen elokuvabisnes vuonna 1991
Yhdysvalloissa elokuvaan liittyvä liiketoiminta kääntyi laskuun vuoden 1990 5,02 miljardista dollarista vuoden 1991 4,85 miljardiin. Suurimpia Hollywood-tuotantoyhtiöitä olivat Warner Bros. 28 elokuvallaan, Disney / Buena Vista 23 elokuvallaan sekä Paramount Pictures 21 elokuvallaan. Metro-Goldwyn-Mayer teki 347 miljoonan dollarin tappiot vuonna 1991, ja toiselle kriisiyhtiölle Orion Picturesille etsittiin uutta omistajaa.
Kotimarkkinoiden vaikeuksien vastapainoksi amerikkalaisten elokuvayhtiöiden teatterielokuvien vuosimyynti Pohjoismaihin kasvoi. Suomessa elokuvissa kävijöiden määrä kuitenkin jatkoi laskuaan: vuodesta 1990 laskua tuli 2,58 prosenttia. 12 uuden suomalaiselokuvan ensi-illat nostivat kotimaisen elokuvan markkinaosuuden teatterilipuista 13 prosenttiin.
Suomessa oli vuonna 1991 kaikkiaan 333 elokuvasalia 183 paikkakunnalla. Kaupungeista vain Raisio ja Nokia olivat ilman toimivaa elokuvateatteria.
Luettelo Suomen ilmavoimien lento-onnettomuuksista
Luettelo Suomen ilmavoimien lento-onnettomuuksista kattaa vuosina 1918–2013 sodan tai rauhan aikana miehistön kuolemaan johtaneet tai lentokoneen merkittävään vaurioitumiseen tai tuhoutumiseen johtaneet lento-onnettomuudet, mutta ei taistelutoimissa tuhoutuneita koneita.
Sisällissodan aikaiset onnettomuudet
thumb|Tuhoutunut Thulin Typ D Näsijärven jäällä.
1925
thumb|Ranskalainen [[Caudron C.60 F-AINX Saint-Cyr-l'École:ssa vuonna 1957]]
1926
thumb|300px|Viipurinlahdella 16. kesäkuuta 1927 nostetaan tuhoutunutta IL-40 konetta.
Talvisodanaikaiset onnettomuudet
Utin lentokalustosta ei menetetty yhtään konetta kuolemaan johtaneessa lento-onnettomuudessa talvisodan aikana. . Tarkempia tietoja mahdollisista onnettomuuksista ei ole.
Elokuvavuosi 1991
Katsotuimmat elokuvat
Nämä elokuvat oli Suomen kymmenen katsotuinta vuonna 1991 :
Luettelo Suomen ilmavoimien lento-onnettomuuksista
Jatkosodan aikaiset onnettomuudet
Vuosi 1942
Vuosi 1943
Vuosi 1944
Esimerkki lento-onnettomuudesta, jossa ohjaaja ei kuole tai vammaudu, mutta kone tuhoutuu:
Lapin sodan aikaiset onnettomuudet
Lapin sodassa ei käytetty ilma-asetta paljoa syksyn ja talven huonon lentosään ja lentokenttien huonon käytettävyyden vuoksi. 18 tuhoutuneesta lentokoneesta kolme tuhoutui kuolemaan johtaneissa lento-onnettomuuksissa:
Näiden lisäksi tuhoutui neljä lentokonetta onnettomuuksissa, joissa ihmisiä ei kuollut. Taistelumenetyksiä oli siten 11 konetta.