cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oulun taiteilijaseura
Historia
Oulun Taiteilijaseura perustettiin Oulussa 6. tammikuuta 1963 ajamaan kuvataiteilijoiden etuja. Seuran perustajajäsenet olivat Eeli Aalto, Juhani Hakalahti, Aatto Hukkanen, Pentti Junno, Matti Mikkola, Tauno Ohenoja, Ilmo Pihkala ja Olli Pohjola. Yhdistysrekisteriin seura merkittiin vuonna 1967. Oulun Taiteilijaseuran edeltäjiä olivat Oulun taiteilijaseura 1921, Pohjalainen taiteilijaliitto, Oulun taideseura ja monialainen Merikoskikerho.
Tehtävät
Oulun Taiteilijaseura toimii Oulun läänin kuvataiteilijain ammatillisena yhdistyksenä. Sen tehtävänä on kasvattaa yleisön kiinnostusta kuvataiteisiin ja edistää kuvataiteen ja sen alan palvelujen kehittämistä alueella. Nykyään Oulun Taiteilijaseurassa on noin 150 jäsentä. Oulun Taiteilijaseura on Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton jäsenjärjestö.
Kalle Lassila
Kalle Lassila (s. 23. tammikuuta 1985 Veteli) on suomalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Sapporon MM-kisoissa 2007 Lassila sijoittui perinteisen sprinttihiihdossa sijalle 11. Liberecin MM-hiihdoissa 2009 vapaan sprintissä sijalle 18. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli perinteisen sprintissä kymmenes. Val Di Fiemmen MM-kisoissa 2013 perinteisen sprintissä 28. Hän hiihti ensimmäisen maailmancupin kilpailunsa Lahdessa vuonna 2005 ja sai samalla ensimmäiset maailmancupin pisteensä oltuaan perinteisen sprintissä 29. Maailmancupissa hän on ollut parhaimmillaan neljäs Kuusamon sprinttikilpailussa marraskuussa 2008. SM-kisoissa hän voitti sprintissä hopeaa 2008 ja pronssia 2007. Lassila edusti Vetelin Urheilijoita. Nykyään Lassila toimii Yle Urheilun maastohiihtoasiantuntijana.
Lassila työskentelee urheiluseurojen edunvalvojajärjestön Keski-Pohjanmaan Liikunta ry:n (Kepli) aluejohtajana. Kevättalvella 2023 Lassila herätti kritiikkiä Keskipohjanmaa-lehden videoblogisarjallaan 10 väitettä liikunnasta, jossa hän arveli koululiikunnasta saatuja traumoja liioitelluiksi ja niistä puhumisen kertovan pikemminkin vääristä asenteista liikuntaa kohtaan.
Coca-Cola Zero Sugar
Coca-Cola Zero Sugar on sokeriton versio Coca-Colasta, joka on makeutettu aspartaamilla ja asesulfaami K:lla.
Venezuela kielsi Coca-Cola Zeron myynnin kesäkuussa 2009. Syynä olivat tarkempaa määrittelyä vaille jääneet terveydenhuollolliset syyt.
Coca-Cola Zero Suomessa
Suomeen tuote tuli myyntiin vuonna 2006. Coca-Cola Zeron valmistus päättyi lokakuussa 2016, ja juoman korvasi uusi Coca-Cola Zero Sugar -virvoitusjuoma. Coca-Cola Zero Sugarin resepti ja pakkaus uudistui keväällä 2021. Uudistetuissa pakkauksissa lisättiin punaisen värin osuutta niin, että nykyään pakkaukset ovat kokopunaisia ja mustaa ovat vain tekstit.
Homo naledi
pienoiskuva|Rekonstruktio Homo naledin kasvoista. Homo naledi on todennäköisesti noin 236 000–335 000 vuotta sitten elänyt ihmislaji, jonka fossiileita löydettiin Etelä-Afrikassa sijaitsevasta Rising Star -luolastosta vuonna 2013. Fossiileja saatiin talteen noin 1 500. Ne ovat peräisin 15 eri yksilöstä. Löytö julkistettiin Johannesburgissa syyskuussa 2015. Tuolloin niiden uskottiin olevan noin 2,5 miljoonaa vuotta vanhoja, mutta samasta luolasta myöhemmin löytyneiden fossiilien ikää määritettäessä tultiin uusiin tuloksiin, jotka julkistettiin toukokuussa 2017. Uuden ajoituksen perusteella on hyvin todennäköistä, että Homo naledi ja Homo sapiens elivät samaan aikaan.
Noin puolentoista metrin pituisella ja 45-kiloisella Homo naledilla oli apinamainen vartalo ja hyvin pienet aivot. Kasvot, jalkaterät ja kädet puolestaan olivat ihmismäiset. Käsien rakenne viittaa siihen, että laji saattoi osata valmistaa työkaluja. On mahdollista, että Homo naledi on käyttänyt kivityökaluja ennen Homo sapiensia ja luonut kulttuuria, johon on kuulunut muun muassa hautajaisrituaalieja, joista Rising Star -löydöt olisivat esimerkki. Luolastosta on löydetty merkkejä vainajista, jotka on asetettu sikiöasentoon, joka viittaa tarkoitukselliseen hautaamiseen. Lisäksi seinistä on löydetty symboleja.
Kaa-Hem
Kaa-Hem on kaupunkityyppinen taajama Kyzylin kožuunissa Tuvan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Se on Kyzylin kožuunin hallinnollinen keskus. Kaa-Hemissä oli noin 10 500 asukasta vuonna 2002.
Gyula
Gyula  oli unkarilainen heimopäällikkö, joka hallitsi Transilvaniaa vuoteen 1003 asti. Gyula matkusti paljon ja hänet kastettiin Konstantinopolissa nimelle Stephen. Hän syntyi perheeseen, joka sai kantaa unkarilaisten heimojen arvonimeä gyula. Jotkut historioitsijat kertovat Zombor-nimisestä veljestä, joka hallitsi yhdessä Gyulan kanssa unkarilaisten vallatessa Karpaattien altaan. On kuitenkin luultavaa, että kyseessä on yksi ja sama henkilö.
Pirjo Hiidenmaa
Pirjo Anneli Hiidenmaa (ent. Karvonen, s. 6. helmikuuta 1959 Anttola) on suomalainen tieto- ja oppikirjailija ja suomen kielen erikoistutkija. Vuoden 2015 alusta hän on ollut Helsingin yliopiston tietokirjallisuuden ja -kirjoittamisen tutkimuksen professori ja lokakuusta 2018 humanistisen tiedekunnan dekaani.
Elämä ja ura
Hiidenmaa kirjoitti ylioppilaaksi Mikkelin Kalevankankaan lukiosta vuonna 1978. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1986 ja lisensiaatiksi vuonna 1992. Hiidenmaa väitteli filosofian tohtoriksi suomen kielestä Helsingin yliopistossa 1995. Väitöskirjassaan Oppikirja toimintana hän tutki oppikirjojen kieltä ja tiedonesitystä. Vuosina 1992–1993 Hiidenmaa oli Helsingin yliopiston lehtori. Hänet nimitettiin vuonna 1997 Helsingin kauppakorkeakoulun soveltavan kielentutkimuksen dosentiksi ja vuonna 1998 Helsingin yliopiston suomen kielen dosentiksi.
Hiidenmaa työskenteli vuosina 1981–1985 ja 1986–1987 Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen (Kotus) tutkimusapulaisena ja tutkijana. Vuosina 1985–1986 hän oli Suomen Lääkärilehden toimittaja ja 1987–1993 Suomen Pankin kielenhuoltaja. Vuosina 1993–2006 Hiidenmaa oli Kotuksen tutkija ja kielenhuolto-osaston eli Kielitoimiston johtaja.
Hiidenmaan keskeisiä tutkimuskohteita ovat olleet tietokirjallisuus, tiedeviestintä, tietokirjojen asema tiedonkulussa, tekstin- ja diskurssintutkimus sekä tekstien merkitys ja kontekstin analyysi.
Joulukuussa 2018 Hiidenmaa arvosteli murreaktivisti Jani Koskisen pro gradua ja syytti sitä kulttuurisesta omimisesta, koska hän kirjoitti sen "savon kielellä omien kielipoliittisten tavoitteiden ajamiseksi". Hiidenmaa piti tätä kolonialistisena ja rinnasti sen saamelaislakin käyttämiseen. Koskisen mukaan kommentit olivat asiattomia ja henkilöön käyviä. Yliopiston vs. rehtori ja lakimies antoivat Hiidenmaalle moitteen hyvän hallinnon vastaisesta kommentoinnista. Päätöksen mukaan kommentoinnilla ei olisi saanut välittää "paikkansa pitämätöntä kuvaa" eikä alisteisessa asemassa olevaa opiskelijaa saisi arvostella varomattomasti. Hiidenmaalla ei ollut päätökseen huomautettavaa.
Muut tehtävät
Hiidenmaa oli Helsingin kaupungin opetuslautakunnan jäsen 1997–2000 ja Helsingin ammattikorkeakoulun johtokunnan puheenjohtaja 2001–2004. Hän oli vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen 1999–2001.
Vuosina 2003–2011 Hiidenmaa oli Suomen tietokirjailijat ry:n puheenjohtaja. Hän oli myös Euroopan kirjailijajärjestöjen liiton (The European Writer’s Council, EWC) puheenjohtaja 2009–2015. Hiidenmaa oli tiedonjulkistamisen neuvottelukunnan jäsen 2009–2021.
Hiidenmaa oli Hiidenkivi-lehden päätoimittaja vuosina 2006–2010.
Yksityiselämä
Hiidenmaa oli 2001-2019 naimisissa Helsingin apulaiskaupunginjohtaja Pekka Saurin kanssa. Hänellä on kolme lasta.
Hatikva
Hatikva on Israelin kansallislaulu.
Hatikvan sanoitus perustuu galitsianjuutalaisen runoilijan Naftali Herz Imberin 9-säkeistöiseen runoon Tikvateynu ("Meidän toivomme"). Imber kirjoitti runon ensimmäisen version Zolotšivissä vuonna 1878, ja runo julkaistiin hänen esikoiskirjassaan Barkai vuonna 1886. Runossa kirjoittaja kuvaa Petah Tikvan perustamista koskevia ajatuksiaan ja tunteitaan. Petah Tikva oli ensimmäisiä juutalaisia siirtokuntia turkkilaisten vallassa olleessa Palestiinassa.
Shmuel (Samuel) Cohen sovitti runon sanat sävelmään vuonna 1888. Sävel perustuu todennäköisesti romanialaiseen kansanlauluun Carul cu boi ("Härän vetämät vaunut"), jonka Cohen kuuli lapsena Romaniassa.
Virallinen kansallislaulu
Kun Israelin valtio perustettiin vuonna 1948, Hatikvasta tuli maan epävirallinen kansallislaulu. Laulusta tuli maan virallinen kansallislaulu vasta marraskuussa 2004, kun Israelin parlamentti knesset hyväksyi sen aseman muuttamalla niin kutsuttua Lippu ja vaakuna -lakia.
Sanat
כֹּל עוֹד בַּלֵּבָב פְּנִימָה נֶפֶשׁ יְהוּדִי הוֹמִיָּה, וּלְפַאֲתֵי מִזְרָח קָדִימָה, עַיִן לְצִיּוֹן צוֹפִיָּה;
Kol od balevav penima
Nefeš jehudi homija
Ulfa’ate mizraḥ kadima
Ajin leTzijon tzofija
Od lo avda tikvatenu
Hatikva bat šnot alpajim
Erets Tsijon virušalajim
Kun Israelin lapset yössä kyynelten
aamua kohden silmät nostavat,
ja polttavina kaipuu rinnan tuskaisen,
Siionin vuoren nähdä soisivat,
ah, taas tulta syttyy sydämiin.
Kun tää toivo mielen kirkastaa,
Daavidin pyhään kotikaupunkiin
viel että riemuin saamme vaeltaa.
(suom. Yrjö A. Nummi)
Sanatarkempi suomennos voisi kuulua vaikkapa:
Niin kauan kuin sydämessä
juutalainen sielu vielä kaipaa,
ja kohti Idän äärtä,
silmä vielä katsoo Siionia,
meidän toivomme ei ole vielä menetetty,
kahden tuhannen vuoden toivo
olla vapaa kansakunta omassa maassa,
Siionin maassa ja Jerusalemissa.
Laisa Vulakoro
Laisa Vulakoro (s. 13. elokuuta 1960) on fidžiläinen laulaja. Hän on kotoisin Yacatan saarelta. Vulakoron musiikki yhdistelee rock- ja diskomusiikkia sekä fidžiläistä perinnemusiikkia. Vulakoro on esiintynyt 1980-luvulta lähtien ja on julkaissut kuusitoista albumia.
Videopelivuosi 1978
Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1978 videopelijulkaisuja ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Amenhotep II
pienoiskuva|pysty|Amenhotep II:n ja jumalatar [[Meretsegerin patsas Karnakista, Egyptiläisessä museossa Kairossa.]] Amenhotep II (nimi esiintyy myös muodossa Amenofis II ja Amenofis II Aaheperura ) hallitsi Egyptiä Uuden valtakunnan 18. dynastian aikana vuosina 1427–1401 eaa.
Amenhotepin isä oli hänen edeltäjänsä Thutmosis III ja hänen äitinsä oli yksi Thutmosiksen sivuvaimoista, Hatsepsut-Merytra (jota ei pidä sotkea faaraokuningatar Hatšepsutiin). Vaimoina hänellä oli sisarensa Merytamon ja Tia. Tian kanssa Amenhotep sai ainakin yhden pojan, josta tuli hänen seuraajansa Thutmosis IV. Muiden kuningatarten nimet ovat jääneet hämärän peittoon, koska Amenhotep ei listannut kuningatarten nimiä mihinkään. Joidenkin teorioiden mukaan hän koki naisten saaneen liikaa valtaa Egyptissä ja yritti rajoittaa sitä. Tätä teoriaa puoltaa se, että hän osallistui isänsä kanssa kuningatar Hatsepsutin kuvien tuhoamiseen.
Amenhotepin hallituskausi oli pääosin rauhallinen ja mistään suuremmista sotilasoperaatiosta ei ole tietoa. Sen sijaan hän rakennutti muiden Amenhotepien ja Thutmosisten tavoin temppeleitä ja monumentteja mm. Horemakhetin temppeli Gizassa lähellä sfinksiä ja Karnakin temppelin laajennukset. Lisäksi hän oli taitava diplomaatti ja paransi Egyptin suhteita mm. babylonialaisiin ja heettiläisiin.
Amenhotep on muiden Uuden valtakunnan faaraoiden tapaan haudattu Kuninkaiden laaksoon (KV35). Hänen muumionsa on Tutankhamonin lisäksi ainoa Kuninkaiden laaksosta koskemattomana haudasta löydetty. Amenhotepin sarkofagi on edelleen haudassa paikallaan, mutta hänen 183 cm pitkä muumionsa on siirretty Kairon museoon, koska se jouduttiin vuonna 1895 pelastamaan ryöstäjien käsistä. Egyptiläiset papit käyttivät Amenhotepin hautaa muumiokätkönä, johon kuninkaallisten muumiot piilotettiin turvaan haudanryöstäjiltä mm. Saastaisten sodan aikana. Hauta löydettiin vuonna 1898.
Amenhotepia on erään teorian mukaan pidetty Vanhan Testamentin Toisessa Mooseksen kirjassa mainittuna faaraona, joka piti israelilaisia orjuudessa, kunnes he Mooseksen johdolla pakenivat Egyptistä.
Charles-Louis Havas
pienoiskuva|Charles-Louis Havas [[Louis-Léopold Boillyn maalaamana.]]Charles-Louis Havas (5. heinäkuuta 1783 Rouen – 21. toukokuuta 1858 Bougival, Pariisin lähellä) oli ranskalainen kirjoittaja, joka perusti uutistoimisto Agence France-Pressen (AFP).
Havas käänsi aluksi tietoa Ranskan kansalliselle lehdistölle ulkomaan tiedon välitykseen. Hän käänsi suuria kansainvälisiä tapahtumia. Vuonna 1825 hän perusti yrityksen. Sen nimeksi tuli vuonna 1832 Agence Havas joka tarjosi uutisia Ranskasta ulkomailta. Havasia voidaan pitää mainonnan pioneerinä.
Monsterbore
Monsterbore on suomalainen southern rock-yhtye.
Steve Sem-Sandberg
thumb|250px|Steve Sem-Sandberg vuonna 2009 Steve Sem-Sandberg (s. 16. elokuuta 1958 Oslo) on ruotsalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut romaanitrilogian keskieurooppalaisista historiallisista naishahmoista Ulrike Meinhof, Lou Andreas-Salomé ja Milena Jesenská.
Isengard
Isengard on norjalainen yhden miehen yhtye. Nimi Isengard on otettu J. R. R. Tolkienin Taru sormusten herrasta -kirjasta, ja se tarkoittaa Rautapihaa. Yhtyeen Thuringwethil-vampyyriä esittävä logo on muokattu Keski-Maa-roolipelin kuvituksesta. Yhtyeen ainoa jäsen, Fenriz, vaikuttaa myös muissa norjalaisissa kokoonpanoissa (muun muassa Darkthrone, Storm, Neptune Towers ja Dødheimsgard). Yhtyeen musiikkia on kuvattu "folk black metaliksi". Yhtye on julkaissut yhden albumin sekä yhden demokokoelman.
Isengardin kappale Neslepaks on mukana Moonfog Productionsin Crusade From The North -kokoelmalevyllä, joka julkaistiin vuonna 1996.
CD Projekt
CD Projekt S.A. on puolalainen ohjelmistoalan yritys, joka on perustanut GOG.com-palvelun. Palvelu on sekä kauppapaikka että digitaalinen jakelupalvelu videopeleille.
Yritys on aloittanut lokalisoimalla puolaksi tunnettuja pelejä, kuten Baldur's Gate.
CD Projekt RED on yrityksen videopelien kehittäjäosasto, joka on tullut tunnetuksi The Witcher -roolipelisarjan kehittämisestä. The Witcher -sarjan pelit ovat myyneet yhteensä yli 25 miljoonaa kappaletta vuoden 2016 loppuun mennessä. Toukokuussa 2020 CD Projekt oli saavuttanut 8,1 miljardin dollarin arvon, mikä teki siitä suurimman videopeliyhtiön Euroopassa, ohittaen Ubisoftin.
Yrityksen uusin peli on Cyberpunk 2077, joka julkaistiin 10. joulukuuta 2020.
Vapaapotku
thumb|Sinivalkoinen joukkue suorittaa vapaapotkua. Kolme vastustajan pelaajaa on järjestäytynyt muuriksi estääkseen laukauksen [[Maali (urheiluväline)|maaliin menemisen.]] Vapaapotku on jalkapallon rangaistuskäytäntö, joka suoritetaan, kun pelaaja ”rikkoo” toisen joukkueen pelaajaa. Erotuomari antaa ”rikotun” pelaajan joukkueelle vapaapotkun vastustajan maalia kohti, ilman että vastustaja puuttuu siihen. Potku on suoritettava paikaltaan eli palloa ei saa lähteä kuljettamaan. Tilanteesta riippuen vapaapotku määrätään joko suoraksi tai epäsuoraksi. Suorasta vapaapotkusta saa tehdä maalin, mutta epäsuora vapaapotku tulee syöttää. Myös poikkeuksia voi löytyä.
Kuninkaanportti
thumb|250px|Kuninkaanportti
Kuninkaanportti on Suomenlinnan eteläisimmällä saarella Kustaanmiekan salmen edustalla sijaitseva porttirakennus. Se on merilinnoituksen alkuperäinen pääsisäänkäynti ja sitä pidetään yleisesti yhtenä Suomenlinnan tunnusmerkeistä.
Portti rakennettiin vuosina 1753–1754 paikkaan, johon Ruotsin kuningas Aadolf Fredrik oli kiinnittänyt laivansa tullessaan tarkkailemaan linnoituksen rakennustöitä vuonna 1752. Tästä tuli nimi Kuninkaanportti.
Portti on tyypillinen linnoitusportti tykinaukkoineen ja sen edessä on syvä kuilu molemmille sivuille linnoitukseen kiipeämisen vaikeuttamiseksi. Portaikon kerrotaan alun perin ulottuneen vesirajaan asti, mutta Kustaanmiekan salmen syventämistöiden yhteydessä alin osa luhistui ja poistettiin.
Kuninkaanportin kuva oli vuosina 1986–2001 tuhannen markan setelissä.
Kuninkaanportin kivitaulut
thumb|right|160px|Kivitaulut portin oikealla puolella. Alemmassa taulussa kuuluisa ”Jälkimaailma”-lause.
Koristeina portin viereisillä seinillä on neljä kivitaulua, joihin on hakattu seuraavat Augustin Ehrensvärdin ruotsiksi kirjoittamat viestit:
Kuuluisin näistä on viimeinen lause, johon Suomessa on eri yhteyksissä usein viitattu.
Aiheesta muualla
60.13961°N, 24.99028°W
Videopelivuosi 1971
Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1971 videopelijulkaisuja ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Mona Nørgaard
pienoiskuva|Mona Nørgaard vuonna 2007. Mona Nørgaard on tanskalainen suunnistaja. Hän voitti henkilökohtaisen kilpailun maailmanmestaruuden Viborgissa 1974 lähes kolmen minuutin erolla hopealle sijoittuneeseen Ruotsin Kristin Cullmaniin.
Transneptuninen kohde
230px|pienoiskuva|Taiteilijan näkemys pienestä Kuiperin vyöhykkeen transneptunisesta kohteesta joka on havaittu [[Hubble-avaruusteleskooppi|Hubble-avaruustelekoopilla. ]]
Transneptuninen kohde (, TNO) on yleensä jäinen pikkuplaneetta, komeetta tai vastaava, joka kiertää Aurinkoa keskimäärin Neptunuksen radan ulkopuolella. Transneptunisen kohteen keskietäisyys Auringosta on siis yli 30 astronomista yksikköä (au), mutta kappale voi käydä tämän sisäpuolella. Monesti transneptunisen kohteen sanotaan kuuluvan Kuiperin vyöhykkeeseen tai Oortin pilveen.
Myös Pluto ja sen kuu Kharon ovat transneptunisia kohteita, ja Plutoa pidettiinkin pitkään planeettana lähinnä historiallisista syistä, kunnes se vuonna 2006 päätettiin luokitella kääpiöplaneetaksi.
Ominaisuuksia
Transneptunisia kohteita esiintyy lähinnä kahdella erillisellä vyöhykkeellä: Kuiperin vyöhykkeellä 30–55 au:n etäisyydellä ja Oortin pilvessä 5 000–100 000 au:n etäisyydellä. Transneptuniset kohteet ovat pikkuplaneettoja kuten asteroiditkin, mutta sisältävät enemmän jäätä kuin asteroidit. Komeetat koostuvat jo pääosin jäästä. Transneptunisia kohteita ei erojensa vuoksi aina luokitella asteroideiksi. Vuoden 2006 Planeetan määritelmässäkin asteroidit ja transneptuniset kohteet mainittiin erikseen.
1900-luvun alussa havaittiin, että Neptunuksen todellinen kiertorata poikkesi hieman lasketusta radasta. Aiheuttajaksi epäiltiin Planeetta X:ää, jota alettiin etsiä Neptunuksen takaa. Systemaattiset etsinnät johtivat Pluton löytämiseen, mutta se osoittautui liian pieneksi aiheuttaakseen havaittuja häiriöitä. Uudet mittaukset Neptunuksen massasta paljastivat, että todellisuudessa rata olikin lasketun mukainen.
Komeettojen ratojen perusteella on jo pitkään tiedetty monien niistä matkaavan radallaan kauas Neptunuksen taakse. Vuodesta 1992 lähtien on löydetty myös useita Kuiperin vyöhykkeen kohteita, joista suurimmat ovat Pluton kokoluokkaa. Vuonna 2003 löydetty Sedna kulkee erittäin elliptisellä radalla 76,1–942 au:n etäisyydellä Auringosta Kuiperin vyöhykkeen takana. Sen on epäilty kuuluvan Oortin pilven sisempiin osiin, joka sijaitsisi lähempä kuin varsinainen Oortin pilvi. Vuonna 2005 löydettiin 97 au:n etäisyydeltä Eris, jonka aluksi arveltiin olevan läpimitaltaan hieman Plutoa suurempi, sillä se on neljänneksen raskaampi. Kuitenkin marraskuussa 2010 tapahtuneen tähdenpeiton avulla havaittiin, että Eriksen tiheys onkin suurempi kuin luultiin, ja sen läpimitta on suurin piirtein sama kuin Pluton. Eriksen suuri heijastavuus johtuu todennäköisesti pinnalle jäätyneestä kaasukehästä. Eris on siltikin massiivisin tunnettu transneptuninen kohde.
Transneptunisten kohteiden jako
pienoiskuva|280px|Kuiperin vyöhyke ja Oortin pilvi.
Merkittäviä transneptunisia kohteita
pienoiskuva|280px|Kymmenen suurinta transneptunista kohdetta.
Yacata
Yacata on Fidžin valtioon kuuluva saari Tyynessä valtameressä. Saaren asukasluku on noin 150. Saarella ei ole sähköä. Saari sijaitsee Kaibun saaren vieressä. Fidžiläinen laulaja Laisa Vulakoro on kotoisin Yacatan saarelta.
R-luokan vartiovene
thumb|Vartiovene 55 R-luokan vartioveneet olivat Suomen merivoimien Vartiolaivueen (nykyisin 7. ohjuslaivue) viisi merivalvontaa ja sukellusveneentorjuntatehtäviä suorittanutta alusta. Ne poistettiin 1990-luvulla käytöstä Rauma-luokan ohjusveneiden tieltä, mutta niillä on säilynyt maineikas asema merivoimien kulttuurissa.
Veneet
Viisi venettä ja niiden tunnusnumerot olivat:
R-luokan vartioveneet valmistuivat alun perin 1950-luvulla rannikkoraivaajan tehtäviin. Vartioveneeksi ne varusteltiin 1960-luvun lopulla, jolloin ne siirtyivät vartiolaivueeseen.
Röyttä
Viimeinen R-luokan vartiovene Röyttä oli vuodesta 2000 lähtien Sinisen reservin käytössä koulutusaluksena. Aluksen alus osallistui mm merivoimien sotaharjoituksiin sekä juhlatilaisuuksiin. Toisin kuin muissa R-luokan veneissä, Röytässä on rakettien laukaisussa tulevan liekin sammutusjärjestelmä.
Röyttä on peruskorjattu 1980 ja uudelleen 2000, kun se luovutettiin Siniselle reserville. Alus ajoi vuonna 2005 karille, jonka jälkeen vakuutusyhtiö lunasti sen ja myi edelleen. Röyttä on nimetty uudelleen Vartiovene 55:ksi ja sen omistaa yksityinen yritys Helsingissä.
Kolumbian laivasto
Oy Laivateollisuus Ab kehitti vuosina 1965–1966 luokasta saatujen kokemusten pohjalta Kolumbian laivastolle kolme vartiovenettä: Carlos Alban, Jorge Soto del Corvalin ja Nito Restrepon.
Sergei Mylnikov
Sergei Aleksandrovitš Mylnikov (, 6. lokakuuta 1958 Tšeljabinsk, Venäjän SFNT – 20. kesäkuuta 2017 ) oli neuvostoliittolainen, sittemmin venäläinen jääkiekkomaalivahti. Mylnikov pelasi urallaan Neuvostoliiton mestaruussarjassa ja NHL:ssä Traktor Tšeljabinskin, SKA Pietarin ja Quebec Nordiquesin seurajoukkueissa sekä Neuvostoliiton maajoukkueessa. Hän oli ensimmäinen neuvostoliittolainen maalivahti NHL:ssä.
Laurentius Tammelin (nuorempi)
Lars (Lauri) Tammelin (Tammelinus) (2. toukokuuta 1669 Turku – 2. heinäkuuta 1733 Turku) toimi Turun piispana vuosina 1728–1733. Ennen tätä hän toimi matematiikan professorina Turun akatemiassa vuosina 1698–1717, mutta pakeni isoavihaa Ruotsiin ja sai nimityksen Färnebon kirkkoherraksi. Hän palasi sittemmin piispaksi Suomeen. Tammelin oli Lauri Pietarinpoika Tammelinuksen pojan Gabriel Tammelinin poika. Hän julkaisi ensimmäiset suomenkieliset almanakat vuosina 1705–1727.
Tammelin kävi Turun katedraalikoulua ja hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1683 tai 1684. Hän valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1694. Tammelin teki ulkomaanmatkan Tanskaan, Saksaan ja Hollantiin 1698–1699 ja hän opiskeli matkan aikana Leidenin yliopistossa 1698. Hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1706 ja hän sai teologian kunniatohtorin arvon Uppsalan yliopistosta 1732.
Tammelin oli Uusmaalaisen osakunnan inspehtorina 1701–1717 ja filosofisen tiedekunnan promoottorina 1712 sekä teologisen tiedekunnan promoottorina 1733. Hän oli Turun katedraalikoulun lehtorina vuodesta 1694 ja Turun akatemian matematiikan professorina vuodesta 1698. Hän oli samalla palkkapitäjänsä Paimion kirkkoherrana vuodesta 1706, Liedon kirkkoherrana vuodesta 1708, Maarian kirkkoherrana vuodesta 1710 sekä Turun tuomiokapitulin jäsenenä vuodesta 1708. Tammelin toimi Turun akatemian rehtorina 1702–1703 ja 1709–1710 sekä sijaisrehtorina syyslukukaudella 1703. Paettuaan sotaa Tukholmaan 1713 Tammelin oli Ruotsissa Västeråsin hiippakunnassa Västerfärnebon kirkkoherrana vuodesta 1717 eroten samalla professorinvirasta. Vuonna 1728 hänestä tuli Turun hiippakunnan piispa ja Turun akatemian varakansleri sekä samalla palkkapitäjiensä Paraisten ja Sauvon kirkkoherra.
Lars Tammelin oli naimisissa Margareta Hedvig Hahnin (k. 1742) kanssa, jonka isä oli Turun akatemian fysiikan professori ja kirjastonhoitaja Petter Hahn. Heidän lapsiaan olivat Uppsalassa raatimiehenä ollut Petter Tammelin, Sauvon kirkkoherra Gabriel Tammelin (1702–1748), hovioikeuden suorituskomissaari Lars Tammelin, hovioikeudensihteeri Henrik Tammelin (k. 1771), Henkirakuunarykmentin sotatuomari Nils Tammelin (k. 1741), ylioppilas Isak Tammelin ja kuninkaallinen sihteeri Jakob Tammelin (1718–1775).
Friisilä
right|thumb|Kuitinmäentie (Länsiväylän pohjoinen rinnakkaistie) Friisilän kohdalla right|thumb|Friisilänaukio right|thumb|Friisilän pientaloaluetta, näkymä Friisinniityntieltä Friisilä on Espoon Olarin kaupunginosan pienalue. Pohjoisessa Friisilä ulottuu Puolarintiehen ja Espoon keskuspuistoon, idässä Kuitinmäkeen, etelässä Länsiväylään ja lännessä Finnoonojaan. Friisilässä oli 2 524 asukasta vuodenvaihteessa 2013–2014. Alueen rakennuskanta koostuu pääasiassa erillisistä pientaloista. Vuodesta 1950 toiminut Friisilän Omakotiyhdistys ry on yksi Espoon aktiivisimmista asukasyhdistyksistä. Friisilän postinumeroalue 02240 Espoo on Suomen kolmanneksi suurituloisin: sen täysi-ikäisistä asukkaista 56,4 prosenttia kuului vuonna 2021 Suomen hyvätuloisimpaan viidennekseen.
Alueen ensimmäiset asukkaat olivat uudisraivaajia, jotka rakensivat kotinsa Frisans med Kaitansin kartanon maista lohkotuille rintamamiestonteille. Rakentaminen oli luvanvaraista vuosikymmeniä, sillä alueelle vahvistettiin asemakaava vasta vuonna 2000. Suurin osa alueen rakennuskannasta on valmistunut 1950-luvun jälkeen. 2000-luvulla tyypillistä on ollut tonttien lohkominen ja huomattavasti tiiviimpi rakentaminen, usein alkuperäisiä rakennuksia uusilla korvaamalla. Espoon kunnallisista palveluista Friisilän alueella toimivat, Friisilän koulu, Kuitinmäen koulun Tähtiniityn toimipiste, Friisilän päiväkoti ja Espoon Eläkekotisäätiön palvelutalo Hopeakuu.
Suurin nähtävyys alueella on Friisinkallion luonnonsuojelualue, kallioinen 26 hehtaarin metsäalue, joka toimii monipuolisena virkistys- ja retkikohteena. Friisinkalliolta löytyy sekä tuoreita että kuivia kangasmetsiä, silokallioita ja jyrkänteitä. Lakialueen eteläiseltä kallionpaljastumalta eli näköalakalliolta näkee merelle saakka. Friisinkallion pohjoisrinteellä on myös erityisen hieno, osittain peittynyt muinaisranta, jonka pituus on noin 200 metriä ja leveys enimmillään 20 metriä. Tämä muinaisranta oli aikoinaan, noin 7500 vuotta sitten, Litorinameren rantakivikko. Alueelta löytyy useita siirtolohkareita, ja pieni lähdealkuinen puro, jonka varrella on kosteikkokasvillisuutta. Friisinkallion säilyminen luonnontilaisena ei ole millään tavalla ollut itsestäänselvyys, vaan siihen on vaadittu asukkaiden aktiivista vaikuttamista.
HMS Greyhound (H05)
HMS Greyhound (viirinumero H05) oli Britannian kuninkaallisen laivaston G-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Friisilä
Friisilänaukio on aukio Espoon Olarin Friisilässä. Aukiolla toimivat muun muassa eläinlääkäri, pyöräliike, hampurilaisravintola, videovuokraamo, grillikioski ja kukkakauppa. Friisilänaukio oli ennen tärkeä bussien päätepysäkki, mutta nykyään sinne kulkee vain yksi yölinja, 112N Kamppiin. Sen sijaan bussiyhteydet muualta Friisilästä ovat melko hyvät: Holmanmäestä lähtee linja 133 Matinkylän kautta Henttaalle, ja Puolarintietä kulkevat linjat 125 Espoonlahdesta Tapiolaan sekä 531 Jorvista Tiistilään.
HMS Greyhound (H05)
Valmistus
Alus tilattiin 5. maaliskuuta 1934 vuoden 1933 laivasto-ohjelmassa Vickers Armstrongilta Newcastlesta, missä köli laskettiin 20. syyskuuta 1934. Alus laskettiin vesille 15. elokuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 1. helmikuuta 1936. Valmistuskustannukset olivat 248 788 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Friisilä
Aiheesta muualla
Frisans
HMS Greyhound (H05)
Palvelus
Tammikuussa 1936 alus oli valmistajan koeajoissa, minkä jälkeen se katsottiin 1. helmikuuta valmiiksi. Alus siirrettiin laivastolle hyväksyttäväksi, jolloin se määrättiin liittymään Välimeren laivaston 1. hävittäjälaivueeseen. Aluksen selvittyä käyttöönottotesteistä se siirrettiin Portlandiin koulutukseen. Alus oli koulutusajan Kotilaivaston 20. hävittäjälaivueessa. Elokuussa alus siirrettiin Välimerelle, jossa se oli laivueen mukana seuraavat puolitoista vuotta osallistuen koulutukseen ja laivastovierailuihin. Alus määrättiin huhtikuun lopulla palaamaan kotimaahan. Alus siirtyi toukokuussa Portsmouthiin, jossa se siirrettiin 7. kesäkuuta telakalle.
Alus palautettiin palvelukseen 23. heinäkuuta ja se siirrettiin pienen koulutusrupeaman jälkeen Välimerelle. Münchenin kriisin aikana alus oli saattajana, jolloin se muun muassa suojasi syyskuussa RMS Strathnaverin Aleksandriasta Maltalle. Lokakuussa alus siirrettiin Punaiselle merelle, jolloin se saattoi risteilijä HMS Arethusan Adeniin. Alus palasi marraskuussa Välimerelle osallistuen koulutuksiin ja vierailuihin.
Elokuussa 1939 alus oli laivueen mukana valmiudessa mahdollisen Italian sodanjulistuksen vuoksi. Kuukauden lopulla alus siirtyi sodanajan valmiuteen.
Toinen maailmansota
Aluksen sodanajan palvelus alkoi Välimeren laivaston 1. hävittäjälaivueessa, jonka tehtävänä oli laivaston suojaaminen sekä partiointi Välimeren alueella. Alus lähti 19. lokakuuta Gibraltarilta kotimaahan, jossa se aloitti 23. lokakuuta Plymouthissa sukellusveneentorjunta ja saattuetehtävät. Marraskuussa alus siirrettiin 22. hävittäjälaivueeseen Harwichiin. Alus kolaroi 12. marraskuuta sumussa HMS Gipsyn kanssa alusten palatessa satamaan. Se oli korjattavana 13.-16. marraskuuta Sheernessissä.
1940
Greyhound, HMS Grenville, HMS Griffin ja Puolan laivaston ORP Błyskawica suojasivat kahta miinalaivaa, jotka rakensivat miinoituksen Saksan rannikolle Syltin ja Emdenin välille. Alus valtasi 14. tammikuuta Pohjanmereltä saksalaisen 619 tonnin kauppalaiva Phaedran.
Alukselta lähtenyt vene kaatui 11. helmikuuta 1940 tarkastettaessa pysäytettyä rahtialusta, jolloin pursimies ja kuusi miehistönjäsentä hukkuivat. Alus otettiin 16. helmikuuta huollettavaksi Hullissa telakalle, mistä se palasi palvelukseen 18. maaliskuuta. Alus siirrettiin 4. huhtikuuta laivueen mukana Kotilaivastoon, minkä vuoksi se siirtyi Scapa Flowhun. Alus suojasi 5. huhtikuuta HMS Glowwormin ja HMS Heron kanssa taisteluristeilijä HMS Renownia, kun osasto suojasi operaatio Wilfredin miinanlaskijoita. Se otti 9. huhtikuuta osaa kahakkaan, joka sattui Renownin kohdatessa Saksan laivaston taisteluristeilijät Gneisenaun ja Scharnhorstin.
Alus palasi 17. huhtikuuta Scapa Flowhun. Alus vaurioitui ilmahyökkäyksessä ja se siirrettiin 22. huhtikuuta Green and Silley Weirin telakalle Gravesendiin korjattavaksi. Se palasi palvelukseen 19. toukokuuta, jolloin se siirtyi laivueeseen Doveriin.
Greyhound ja HMS Grafton tulittivat 25. toukokuuta Calaisin satama-alueelle pyrkiviä Saksan armeijan joukkoja. Alus siirrettiin 27. toukokuuta Doveriin avustamaan Dunkerquen evakuointia. Se kuljetti 28.-30. toukokuuta kolmella matkalla yhteensä 1 399 miestä Doveriin. Viimeisellä matkallaan alus joutui ilmahyökkäykseen, jolloin useat sen miehistönjäsenistä ja kannella olleista evakuoiduista saivat surmansa tai haavoittuivat. Błyskawica ja avuksi tullut hinaaja hinasivat vaurioituneen aluksen Doveriin.
Alus siirrettiin Chathamiin korjattavaksi, mistä se palasi 17. kesäkuuta palvelukseen. Alus siirtyi Doveriin aloittaen Englannin kanaalin ja Pohjanmeren partionnin. Heinäkuussa alus määrättiin Gibraltarille 13. hävittäjälaivueeseen, minkä vuoksi se siirtyi Clydeen varustettavaksi. Alus suojasi 24. heinäkuuta HMS Encounterin, HMS Gallantin, HMS Hotspurin kanssa Gibraltarille lentotukialus HMS Arguksen ja miehistönkuljetusalukset Reina del Pacificon ja Clan Fergusonin. Saattueessa olleet hävittäjät liitettiin 30. heinäkuuta 13. hävittäjälaivueeseen. Seuraavana päivänä laivue suojasi operaatio Hurryssä Argusta, joka toimitti lentokonetäydennyksen Maltalle. Aluksen palattua Gibraltarille se määrättiin 4. huhtikuuta alkaen saattuepalvelukseen.
Alus liittyi 31. elokuuta operaatio Hatsin Force A:han. Se palasi Gibraltarille saattueen päästyä Maltalle. Alus suojasi 6. syyskuuta Dakariin hyökännyttä osastoa operaatio Menacessa. Greyhound, HMS Fury ja risteilijä HMAS Australia taistelivat 23. syyskuuta Vichyn Ranskan laivaston hävittäjän L'Aucieusen kanssa, jolloin ranskalaisalus ajettiin matalikolle uppoamisen estämiseksi. Alus suojasi 30. syyskuuta HMS Fortunen ja HMS Foresterin kanssa lentotukialus HMS Ark Royalin Liverpooliin. Osasto saapui 8. lokakuuta Englantiin.
Greyhound palasi välittömästi Gibraltarille, jossa se liitettiin 31. lokakuuta taisteluristeilijä Renownin suojaukseen partioitaessa Afrikan länsirannikon edustalla. Osasto valvoi samalla Vichyn Ranskan hallinnoimia Marokon satamia. Alus vaurioitti 4. marraskuuta Azorien edustalla Italian laivaston sukellusvenettä R. Smg. Biancaa. Alus aloitti sen jälkeen paluumatkansa Gibraltarille, jonne saavuttuaan se määrättiin siirtymään Aleksandriaan 14. hävittäjälaivueeseen.
Alus kuului 7. marraskuuta operaatio Coatin Force F:ään eli Aleksandriaan siirrettäviin aluksiin. Osasto liittyi 10. marraskuuta Pantellariasta länteen Välimeren laivastoon. Alus määrättiin suojaamaan tyhjänä Aleksandriaan palaavaa saattuetta ME3. Alus saapui 14. marraskuuta Aleksandriaan, jossa se virallisesti liitettiin 14. hävittäjälaivueeseen. Alus suojasi 24. marraskuuta operaation MB9 saattuetta MW4. Osaston alukset liittyivät lentotukialus HMS Eaglen sekä taistelulaivojen Barham ja HMS Ramillies muodostamaan Force C:hen operaatio Collarissa, jossa alus osallistui Spartiventon taisteluun. Alus palasi 1. joulukuuta osaston mukana Aleksandriaan suojattuaan palaavaa saattuetta ME4.
HMS Janus (1895)
HMS Janus oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 valmistunut Janus-luokan torpedovenehävittäjä.
HMS Greyhound (H05)
1941
Alus liitettiin 7. tammikuuta 1941 operaatio MC4:n saattueen MW5 sekä palaavan saattueen ME6 kaukosuojueeseen (Force A). Osasto kohtasi 10. tammikuuta Pantellarian eteläpuolella Gibraltarilta lähteneen operaatio Excessin saattueen, jonka matka suojattiin Aleksandriaan ja Pireukseen. Saattue joutui Saksan ilmavoimien X ilma-armeijakunnan kohteeksi Maltan länsipuolella, jolloin lentotukialus HMS Illustrious vaurioitui. Osasto joutui seuraavana päivänä uudelleen ilmahyökkäykseen, jolloin risteilijä HMS Southampton vaurioitui niin pahoin, että risteilijä HMS Orion määrättiin upottamaan se. Osasto saapui 15. tammikuuta Aleksandriaan.
Greyhound, HMS Janus, HMS Jervis ja HMS Juno määrättiin 18. tammikuuta Maltalle suojaamaan Illustriousin siirto Aleksandriaan. Alus upotti 19. tammikuuta syvyyspommein Italian laivaston sukellusvene R. Smg. Neghellin Egeanmerellä Phalconeran edustalla (37.25°N, 24.06667°W). Osasto aloitti 23. tammikuuta matkansa Maltalta ja se saapui 25. tammikuuta Aleksandriaan.
HMS Janus (1895)
Palvelus
Alus siirrettiin 1900 Kiinan laivastoasemalle. Aluksen savuhormit pidennettiin ja niihin asennettiin savunhajottimet. Alus myytiin 1914 Hong Kongissa romutettavaksi.
HMS Greyhound (H05)
1941
Alus suojasi 22. helmikuuta operaatio MC8:ssa saattuetta Kreetalle. Se palasi 24. helmikuuta Aleksandriaan. Alus suojasi 6. maaliskuuta saattuetta AS16, kun se upotti Italian laivaston sukellusvene R. Smg. Antifriten Egeanmerellä. Aluksen miehistö pelasti 43 henkeä sukellusveneen miehistöstä (35.25°N, 26.71667°W).
Alus osallistui 28. maaliskuuta Matapanin taisteluun, jossa se valaisi taistelun alkuvaiheessa Italian laivaston risteilijän. Alus tuhosi yhdessä Griffinin, HMS Havockin ja HMAS Stuartin kanssa Italian laivaston hävittäjät RN Vittorio Alfierin ja RN Giosuè Carduccin.
Huhtikuussa alus suojasi saattueen AN15 Aleksandriasta Pireukseen. Samoin se etsi akselivaltojen Italiasta Pohjois-Afrikkaan meneviä huoltosaattueita HMAS Vendettan kanssa. Alus upotti 17. huhtikuuta Italian laivaston sukellusvene R. Smg. Romagnan Appollonian edustalla.
Alus liitettiin 6. toukokuuta operaatio MD4:n Aleksandriasta Maltalle kulkevaan saattueeseen MW7. Alus irrotettiin 8. toukokuuta Maltalle menevästä saattueesta ja se liittyi Pohjois-Afrikan joukoille panssarivaunuja kuljettavaan Tiikeri-saattueeseen, josta se vapautettiin 12. toukokuuta ja määrättiin Kreetan puolustukseen. Alus etsi 22. toukokuuta saksalaisia joukkoja kuljettavia aluksia, jolloin se upotti Anti Kitheran kanavassa pieniä caique-purjealuksia. Alus joutui Junkers Ju 87 -koneiden maaliksi Kreetan rannikolla, jolloin siihen osui kolmesti. Osumien seurauksena alus upposi vieden mukanaan aluksen päällikön sekä 79 miehistönjäsentä ja neljä miehistönjäsentä joutui sotavankeuteen. HMS Kandahar ja HMS Kingston pelastivat aluksen eloonjääneet.
Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
Enarete
Enarete oli kreikkalaisessa mytologiassa Deimakhoksen tytär ja Aioloksen puoliso ja aiolilaisten kantaäiti. Enarete ja Aiolos saivat seitsemän poikaa - Kretheus, Sisyfos, Athamas, Salmoneus, Deion, Magnes ja Perieres - ja viisi tytärtä - Kanake, Alkyone, Peisidike, Kalyke ja Perimele.
Santo Domingo (Ecuador)
Santo Domingo de los Colorados, yleensä lyhyesti vain Santo Domingo on Ecuadorin Santo Domingo de los Tsáchilas -provinssin pääkaupunki. Se on Ecuadorin neljänneksi suurin, vuonna 2010 asukkaita oli yli 270 000.
Kaupungissa toimii Ecuadorin keskusyliopiston sivutoimipiste.
Santo Domingo de los Colorados mainitaan jo Pedro Vicente Maldonadon kartassa vuodelta 1750. Se sai nimensä "Domingo" dominikaanimunkeilta, ja "Colorados" eli värjätyt, viittaa paikallisten asukkaiden tapaan värjätä tukkansa punaiseksi. Vuonna 1861 Santo Domingo de los Coloradosista tuli Quiton maaseutuseurakunta. Sen hallinnollinen asema on muuttunut sen jälkeen monta kertaa.
Transkaukasian rintama
Transkaukasian rintama oli puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka muodostettiin ensimmäisen kerran 23. elokuuta 1941 Transkaukasian sotilaspiiristä. Se uudelleenimettiin 30. joulukuuta 1941 Kaukasuksen rintamaksi, joka puolestaan jaettiin 28. tammikuuta 1942 Krimin rintamaksi ja Transkaukasian sotilaspiiriksi. Transkaukasian rintama luotiin sotilaspiiristä uudelleen 15. toukokuuta 1942. Sodan päätyttyä se muutettiin 25. elokuuta 1945 Tbilisin sotilaspiiriksi.
Marraskuussa 1941 Transkaukasian rintama osallistui suunnitelman tekemiseen Krimillä olevan Kertšin takaisinvaltaamiseen ja vähentämään painetta piiritetyltä Sevastopolin kaupungilta. Maihinnousu Feodosijan kaupunkiin alkoi 29. joulukuuta 1941. Saksalaisten aloitettua vuoden 1942 kesäoffensiivin armeijaryhmä A:lla kohti Kaukasian öljykenttiä se sai vastaansa ensin Pohjois-Kaukasuksen rintaman ja syyskuusta 1942 Transkaukasian rintaman, johon Pohjois-Kaukasuksen rintaman kukistetut joukot liitettiin.
Special Air Service
Special Air Service (SAS) on Britannian maavoimien erikoisjoukko, jota pidetään monien muiden nykyaikaisten erikoisjoukkojen esikuvana.
Historia
SAS perustettiin vuonna 1941 tekemään iskuja syvälle vihollislinjojen taakse sekä mahdollisuuksien mukaan värväämään, kouluttamaan, aseistamaan ja organisoimaan paikallisia sissijoukkoja. Toisen maailmansodan aikana SAS kunnostautui etenkin Pohjois-Afrikassa ja Välimeren alueella. Sodan päätyttyä SAS lakkautettiin, kunnes se perustettiin uudestaan vuonna 1952 Malaijilla käytävää sissisotaa varten. Malaijin konfliktin jälkeen SAS on operoinut muun muassa seuraavissa paikossa: Oman 1958–1959, Borneo 1963–1966, Aden 1964–1964, Pohjois-Irlanti 1969–1994, Oman 1970–1976, Lontoo 1980 (panttivankien vapautus Iranin suurlähetystöstä), Falkland 1982, Persianlahti 1990–1991, Bosnia 1994–1995, Kosovo 1999, Sierra Leone 2000, Irak 2003–2009 ja Afganistan 2001–.
SAS nykyään
SAS:n tehtävänä on muun muassa tiedustelu, iskuosastotoiminta, epätavanomainen sodankäynti ja terrorisminvastaiset operaatiot. SAS koostuu yhdestä vakinaisesta (22. SAS-rykmentti) ja kahdesta reserviläisjoukkojen rykmentistä (21. SAS ja 23. SAS). Sen riveissä on yhteensä 700 sotilasta, jotka on jaettu neljään taistelukomppaniaan (Boat troop, Air troop, Mobility troop ja Mountain troop). Jokaisessa komppaniassa on neljä 16-miehistä joukkuetta, jotka yleensä suorittavat tehtäviä kahdeksan miehen ryhminä tai nelimiehisinä partioina taktisten vaatimusten mukaan. Taistelukomppanioita tukevat esikuntakomppania, operaatiotutkimusosasto, suunnittelu- ja tiedusteluyksikkö sekä koulutusosasto.
Myllyluoman kivikautinen asuinpaikka
Myllyluoman kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Honkajoella Lauhalankylässä lähellä Kauhajoen rajaa. Asuinpaikan rantakorkeus on 115 m merenpinnasta. Tämän perusteella Myllyluoman kivikautisella asuinpaikalla asuttiin 6000-6500 eaa. Silloin se sijaitsi Ancylusjärven pienen lahden itärannalla.
Saksan Grand Prix 2003
Saksan Grand Prix 2003 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 3. elokuuta 2003 Hockenheimringillä Saksassa. Kilpailun voitti paalupaikalta kilpailuun lähtenyt Williamsin Juan Pablo Montoya.
Kilpailu
thumb|Muun muassa [[Kimi Räikkönen|Räikkönen ja Firman keskeyttivät avauskierroksella.]]
Pont-l’évêque (juusto)
thumb|300px|Pont-l'Évêque-juusto. Pont-l'évêque on lehmänmaidosta valmistettu pehmeä juusto Normandian seudulta. Juustossa saattaa olla voimakas tuoksu, mutta maultaan se on yleensä mieto. Juustomassa on pehmeää ja vaaleankeltaista, pidempään kypsyttyään jopa valuvaa. Syötävä kuori on enimmäkseen kevyen valkoisen nukan peitossa, jonka lisäksi siinä voi olla kevyitä oransseja tai vaaleanruskeita laikkuja. Juusto on neliön muotoinen ja painaa yleensä noin 400 grammaa. Sen rasvapitoisuus on noin 45 prosenttia kuiva-aineesta (noin 24 % kokonaismassasta). Pont-l'évêque voidaan sääntöjen mukaan valmistaa joko pastöroidusta maidosta tai raakamaidosta.
Juusto on saanut nimensä Calvadoksen departementissa sijaitsevan Pont-l'Évêquen kylän mukaan, jonka ympäristössä sitä on valmistettu jo vuosisatojen ajan. Sillä on ollut suojattu alkuperänimitys vuodesta 1972. Pont-l'évêque-juustoa tuotettiin vuonna 2007 noin 2 900 tonnia, josta 33 tonnia vietiin Ranskan ulkopuolelle.
Cavalla
Cavalla (myös Cavally) on joki Länsi-Afrikassa. Se alkaa Nimbavuorilta Guineasta, ja virtaa etelään muodostaen suuren osan Liberian ja Norsunluurannikon rajasta. Cavalla laskee Guineanlahteen.
Tärkeimmät sivujoet ovat Duobe ja Hana. Cavallan valuma-alue on noin 30 225 km². Cavallan pituus on 515 km, josta liikennöintikelpoista 80 km Nyaakeen asti.
Kronoksen ja Rhean temppeli
Kronoksen ja Rhean temppeli oli Kronokselle ja Rhealle omistettu kreikkalainen temppeli Ilissos-joen varrella Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi Olympoksen Zeuksen temppelin eteläpuolella, kaakkoon Apollon Delfinioksen temppelistä.
Temppeli oli rakennettu roomalaisella kaudella noin vuonna 150 jaa. Se liittyi läheiseen suureen Zeuksen temppeliin, joka saatettiin valmiiksi hieman aiemmin Hadrianuksen aikana, sillä Kronos ja Rhea olivat Zeuksen vanhemmat. Jo tyranni Peisistratoksen, joka aloitti Zeuksen temppelin rakennuttamisen arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa., tiedetään rakennuttaneen Ateenaan myös Kronoksen ja Rhean temppelin. Se sijaitsi mahdollisesti roomalaisaikaisen temppelin paikalla.
Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Siitä on säilynyt lähinnä sen perustukset. Temppeliin liittyi oletettavasti Kronia-juhla.
Oidipuskompleksi
pienoiskuva|upright|Oidipus ja sfinksi, [[Gustave Moreau (1864).]] Oidipuskompleksi on Sigmund Freudin psykoanalyyttisen teorian mukaan lapsen psykoseksuaalinen kehitysvaihe, jossa tämä tuntee seksuaalista halua toista sukupuolta olevaan vanhempaansa. Oidipuskompleksi-termillä viitataan yleensä poikaan – sen vastine tyttöjen kohdalla on nimeltään Elektra-kompleksi.
Kronoksen ja Rhean temppeli
Temppeli purettiin alueen muiden rakennusten tavoin noin vuonna 258, kun keisari Valerianus rakennutti alueen poikki muurin goottien ja herulien hyökkäyksen pelossa.
Oidipuskompleksi
Historia
Freud esitteli teoriansa vuonna 1899 teoksessaan Unien tulkinta. Nimen teorialleen hän antoi 11 vuotta myöhemmin kreikkalaisen Sofokleen tragedian mukaan, jossa vanhempiensa hylkäämä Oidipus aikuistuttuaan surmaa tietämättään biologisen isänsä ja nai äitinsä. Freudin mukaan kreikkalaisen tarun yhteys hänen omaan teoriaansa tulee siitä, että kuten Oidipuksenkin, myös lapsen vanhempiaan kohtaan tuntema seksuaalinen halu sekä viha ja kateus ovat tiedostamattomia.
Kompleksin synty ja ratkaisu
Freudin mukaan oidipuskompleksi kehittyy fallisen psykoseksuaalisen kehitysvaiheen aikana, kun lapsi on 3–5-vuotias. Tällöin poika alkaa tiedostamattaan himoita omaa äitiään. Pian hän kuitenkin huomaa, ettei pysty toteuttamaan halujaan. Kun hän lisäksi huomaa isänsä saavan äidiltä hellyyttä, hän tuntee mustasukkaisuutta ja pitää isäänsä kilpailijanaan äidin seksuaalisesta huomiosta.
Oidipuskompleksista kärsivä poika pyrkii ratkaisemaan ongelmansa sarjalla puolustusmekanismeja. Hän tukahduttaa tunteensa äitiään kohtaan ja korvaa isäänsä kohdistuvat tunteet samastumalla tähän ja nostamalla tämän roolimallikseen. Samalla poika kehittää itselleen yliminän eli persoonallisuuden omantunnon. Yliminä omaksuu vanhempien ja muiden auktoriteettien arvot, joilla lapsi pystyy torjumaan sopimattomat mielitekonsa. Freudin mukaan lapsen on onnistuttava ratkaisemaan konfliktinsa pystyäkseen siirtymään falliselta tasolta seuraavalle tasolle ja muodostamaan terveen aikuisen persoonallisuuden. Muussa tapauksessa hänelle tulee aikuisena ongelmia rakkaudessa ja kilpailussa – hän saattaa fiksoitua äitiinsä ja tuntea syyllisyyttä kilpailusta muiden miesten kanssa.
Kritiikki
Freudin oidipuskompleksihypoteesi on saanut osakseen perusteellisen tuomion. Empiirinen tutkimus on vahvistanut sen vastakohdan eli Westermarck-ilmiön, jonka mukaan ihmiset kehittävät voimakkaan seksuaalisen vastenmielisyyden henkilöihin, joiden kanssa he elävät tiiviisti varhaislapsuutensa.
Freud piti hypoteesiaan koko psykoanalyyttisen viitekehyksensä ytimenä. Se nojasi kuitenkin virheelliseen väitteeseen, että hän olisi sen avulla parantanut masentuneen ja pakkomielteisen "susimiehen" Sergei Pankejeffin. Freud ei edes yrittänyt todistaa teoriaansa tekemällä suoria havaintoja lapsista. Tapaustutkimuksissa hän palasi siihen vain kerran, pikku Hansin tapauksessa, joka oli tutkimusmetodiltaan erikoislaatuinen. Hans Eysenck totesi, että Freud katsoi vahvistaneensa teoriansa vain yhden tapauksen nojalla kirjeitse, ilman että tapasi lasta (Hansia) muuten kuin kerran.
Blake (yhtye)
Blake on helsinkiläinen vuonna 2000 perustettu heavy rock -yhtye.
Vuonna 2011 yhtye julkaisi coveralbumin Shelter juhlistaakseen kymmenvuotista taivaltaan. Yhtyeen uusin studioalbumi, Taste of Voodoo, ilmestyi vuonna 2013.
Mielenterveyskuntoutus Suomessa
Mielenterveyskuntoutus tarkoittaa palveluja, jotka tukevat mielenterveyden häiriöistä kuntoutumista ja itsenäistä selviytymistä. Kunnat järjestävät kuntoutuspalveluja henkilöille, joilla on mielenterveyshäiriön takia pitkäaikaisia vaikeuksia suoriutua arjesta. Mielenterveyskuntoutuspalveluja ovat asumispalvelut, päivätoiminta, kuntoutusohjaus, työhönvalmennus ja avotyötoiminta. Kunnilla on velvollisuus järjestää mielenterveyskuntoutusta, mikä perustuu sosiaalihuoltolakiin.
Muodot ja laajuus
Merkittävä tutkimus mielenterveyshäiriöiden yleisyydestä on Uudenkaupungin ja Kemijärven väestöä koskeva UKKI-hanke, josta on julkaistu 16 vuoden seurantatiedot. Tutkimustulosten mukaan mielenterveyden häiriöiden ikävakioitu kokonaisesiintyvyys on 27,4 % (miehillä 23,1 % ja naisilla 31,0 %). Terveys 2000 -tutkimuksen mukaan 30–64-vuotiaista työelämässä olevista noin 25 %:lla on lievää ja 2,5 %:lla vakavaa työuupumusta.
Kunnallisen terveydenhuollon kuntoutuspalveluista ei ole kattavia tilastotietoja. Kelan etuus- ja palvelutilastojen mukaan: