cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viidennen tasavallan vaalit
Alueellinen taso
Alueellisella tasolla ranskalaiset valitsevat yleisellä ja yhtäläisellä äänioikeudella sekä suoralla vaalilla useita eri edustajia eri alueelliseen hallintoelimiin: Erilaiset merentakaiset alueelliset yhteisöt valitsevat myös omat alueelliset ja yhteisölliset edustajansa, Ranskan Polynesiassa pidetään territoriaaliset vaalit ja Uudessa-Kaledioniassa valitaan territoriaalinen kansalliskokous.
Lisäksi eri yhtiöissä valitaan luottamusmiesneuvostot, joiden valinnan suorittavat yrityksen palkatut työntekijät. Näitä vaaleja kutsutaan luottamusmiesvaaleiksi.
Kansainvälinen taso
Ranskan kansalaiset valitsevat myös muiden eurooppalaisten tavoin Euroopan parlamentin jäsenten vaaliin. Näitä vaaleja kutsutaan eurovaaleiksi.
Äänestäjät
Äänestää vaaleissa voivat kaikki 18 vuotta täyttäneet Ranskan kansalaiset, jotka ovat kirjoittautuneet äänioikeutettujen listalle. Eurovaaleissa ja kunnallisvaaleissa myös muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kansalaiset voivat käyttää äänioikeuttaan ja kirjoittautua äänioikeutettujen listalle.
Kirjoittautuminen äänioikeutettujen listalle ei ole pakollista, mutta se on välttämätöntä, jotta äänestäjä voi käyttää äänioikeuttaan. Nykyisin kaikki 18 vuotta täyttävät ranskalaiset kirjataan automaattisesti äänioikeutettujen listalle. Äänioikeutetut kansalaiset voivat kirjoittautua asuinpaikkakunnallaan tai kunnassa, jossa he ovat vähintään viiden vuoden ajan maksaneet paikallisen veron. Ulkomailla asuvat ranskalaiset voivat kirjoittua paikallisessa konsulaatissa.
Vain äänioikeutettujen listalle kirjoitetut äänestäjät voivat olla ehdokkaina vaaleissa. Joissakin tapauksissa rikoksesta tuomitut eivät voi kirjoittautua äänioikeutettujen listalle, mikä myös estää heidän ehdokkuutensa vaaleissa.
Arrigo Miglio
pienoiskuva Arrigo Miglio (s. 18. heinäkuuta 1942 San Giorgio Canavese) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Ivrean hiippakuntaan 23. syyskuuta 1967 ja nimitettiin Iglesiasin hiippakunnan johtoon 25. maaliskuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Bettazzi, jota avustivat Ottorino Pietro Alberti ja Giovanni Cogoni.
Miglio sai 20. helmikuuta 1999 nimityksen Ivrean piispaksi ja 25. helmikuuta 2012 Cagliarin arkkipiispaksi.
Valtaus
Valtaus eli okkupaatio tarkoittaa useaa eri oikeudellista toimenpidettä
Irineu Gassen
pienoiskuva|Irineu Gassen Irineu Gassen (s. 24. marraskuuta 1942 Santa Cruz do Sul) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli fransiskaani 2. helmikuuta 1966, ja hän sai pappisvihkimyksensä 27. heinäkuuta 1968. Hänet nimitettiin Vacarian hiippakunnan johtoon 28. toukokuuta 2008, ja hänet asetettiin tähän virkaan 24. elokuuta. Piispaksi konsekroinnin suoritti 27. heinäkuuta Cláudiio Hummes, jota avustivat Orlando Octacílio Dotti ja Aloísio Sinésio Bohn.
Jakub Štěpánek
Jakub Štěpánek (s. 20. kesäkuuta 1986 Vsetín, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkomaalivahti ja maailmanmestari, joka pelaa Tšekin Extraliga-joukkue HC Ocelaři Třinecissä. Elite Prospects -sivuston Ulf Anderssonin mukaan isokokoinen Štěpánek torjuu vanhanaikaisella tyylillä luottaen ketteryyteensä ja reflekseihinsä. Hän myös seisoo enemmän, mitä useimmat modernin ajan maalivahdit.
Uran alku kotimaassa
Štěpánek on HC Vsetínin kasvatti. Hän siirtyi kesken B-juniorikauden 2001–2002 HC Porubaan. Štěpánek debytoi miesten peleissä HC Sareza Ostravan joukkueessa Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. česká hokejová ligassa kaudella 2004–2005, jolloin hän pelasi siellä kuusi runkosarja- ja kolme playoff-ottelua. Kaudella 2005–2006 Štěpánek pelasi HC Sarezassa 12 runkosarjaottelua. Kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi HC Vítkovicen Extraliga-joukkueeseen. Štěpánek toimi lähinnä joukkueen kakkosmaalivahtina Marek Pincille ja pelasi viisi runkosarjaottelua. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan lainalla HC Sarezassa. Myös kauden 2007–2008 runkosarjan Štěpánek vietti lähinnä Sarezassa. Hänellä oli 1. ligan paras torjuntaprosentti (94,5 %). Extraligan karsintasarjassa Štěpánek nousi kuitenkin Vítkovicen pääasialliseksi vastuunkantajaksi Martin Prusekin ohi.
Kaudella 2008–2009 Štěpánek jakoi varsin tasaisesti Vítkovicen torjuntavastuun Marek Pincin kanssa ja pelasi 31 runkosarjaottelua. Hänellä oli Extraligan paras päästettyjen maalien keskiarvo (2.15). Pudotuspeleissä Štěpánek toimi Vítkovicen pääasiallisena ykkösmaalivahtina pelaten kymmenen ottelua. Hänellä oli paras torjuntaprosentti (94,3 %) ja PMK (1.85). Štěpánek valittiin kauden päätteeksi Extraligan vuoden tulokkaaksi. Kaudella 2009–2010 hän nousi Vítkovicen selkeäksi ykkösmaalivahdiksi. Štěpánekilla oli pudotuspelien paras torjuntaprosentti (93,7 %). Hän torjui joukkueensa kauden päätteeksi Extraligan hopeaan.
Vihdin Lentopallo-90
Historia
Vihdin Lentopallo 90 ry niminen lentopallon erikoisseura perustettiin 6.10.1989. Seura aloitti varsinaisen toimintansa 1.1.1990 käyttäen kauden 1989–1990 loppuun nimeä Vihdin Pallo, millä nimellä Vihdissä oli pelattu lentopalloa jo 60-luvun alkupuolelta lähtien.
Jakub Štěpánek
KHL-vuodet
Štěpánek siirtyi kaudeksi 2010–2011 KHL-joukkue SKA Pietariin. Hän toimi joukkueen pääasiallisena ykkösmaalivahtina ja torjui SKA:n konferenssivälieriin saakka. Štěpánek edusti joukkuetta kauden aikana myös Spengler Cupissa, joka päättyi voittoon.
Vihdin Lentopallo-90
Historia
Uuden erikoisseuran tavoitteena oli jatkaa hyvin hoidettua junioritoimintaa ja samalla tarjota seuran omille kasvateille mahdollisimman hyvät kehittymismahdollisuudet omassa seurassaan. Valmennustyöhön satsattiin voimavaroja ja valmentajia pyrittiin kouluttamaan. Tavoitteeksi asetettiin nousu kolmessa vuodessa II-sarjaan miehissä ja mitaleille pääsy juniorijoukkueiden SM-turnauksissa.
Jakub Štěpánek
KHL-vuodet
Kaudella 2011–2012 Štěpánek torjui eniten nollapelejä (3) KHL:n pudotuspeleissä Dinamo Moskovan Aleksandr Jerjomenkon ja Avangard Omskin Karri Rämön ohella. Hänet valittiin kauden aikana myös liigan syyskuun 2011 kuukauden maalivahdiksi. SKA eteni KHL:n konferenssifinaaliin. Kesken kauden 2012–2013, lokakuussa 2012 seura antoi Štěpánekille lopulta potkut. SKA kauppasi hänet ja Tomáš Tatarin pelaajaoikeudet KHL:n tšekkiläisjoukkue Lev Prahaan vaihdossa vuosien 2013 ja 2014 ensimmäisen kierroksen varausvuoroihin. Štěpánekin lähdön taustalla oli myös SKA:n vahvistuminen NHL:n työsulun myötä tulleella Sergei Bobrovskilla. Seuran toimitusjohtaja Aleksei Kasatonovin mukaan SKA halusi antaa Štěpánekille mahdollisuuden pelata kotimaansa joukkueessa. Hän toimi loppukauden ajan Levin pääasiallisena kakkosmaalivahtina Tomáš Pöpperlelle.
Vihdin Lentopallo-90
Historia
Seura nousi 90-luvun aikana kolmossarjatasolta maan korkeimmalle eli liigatasolle niin mies- kuin naisjoukkueenkin voimin. Junioreissa ViLePa saavutti saman vuosikymmenen aikana eri poikien ja tyttöjen sarjoissa Suomen mestaruuksia ja lukuisia muita mitaleita.
Jakub Štěpánek
KHL-vuodet
Kaudeksi 2013–2014 Štěpánek siirtyi jatkamaan KHL-uraansa kaksivuotisella sopimuksella Severstal Tšerepovetsiin. Hän kantoi molempina sopimuskausinaan suurimman osan joukkueen torjuntavastuusta. Kaudella 2014–2015, 28. joulukuuta 2014 Štěpánek valittiin KHL:n viikon maalivahdiksi. Marraskuussa 2014 hän teki Severstalin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Štěpánek pelasi suurimman osan syyskauden 2016–2017 otteluista, kunnes joulukuussa 2016 Severstal lainasi hänet loppukaudeksi Sveitsin National League A:n SC Berniin paikkaamaan loukkaantuneen ja tämän myötä uransa päättäneen Marco Bührerin jättämää aukkoa. Štěpánek torjui eniten nollapelejä (2) NLA:n pudotuspeleissä ja hän voitti kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden.
Pardubicen kautta SM-liigaan
Syyskuussa 2016 Štěpánek siirtyi ottelukohtaisella sopimuksella kotimaahansa HC Pardubicen maalinsuulle. Hän palasi kahdeksan ottelua varsin heikolla torjuntaprosentilla (85,6 %), kunnes Štěpánek siirtyi lokakuussa loppukauden 2016–2017 kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Rauman Lukkoon tuomaan kokemusta joukkueen maalivahtiosastolle. Hän jakoi varsin tasaisesti torjuntavastuua Kähkösen kanssa, mutta pelasi kuitenkin loppukaudella hieman vähemmän pelejä kuin hän.
Kaudeksi 2017–2018 Štěpánek palasi KHL:ään ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella slovakialaisjoukkue HC Slovan Bratislavaan.
Maajoukkueura
Štěpánek edusti Tšekkiä Vancouverin olympiakisoissa 2010, jolloin hän puki viiteen otteluun, mutta jäi kuitenkin ilman peliaikaa. Štěpánek edusti Tšekkiä myös MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2010, 2011 ja 2012. Vuoden 2009 turnauksessa hän pelasi kuudessa ottelussa ja Štěpánek valittiin Tanskaa vastaan pelatun avausottelun päätteeksi Tšekin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2010 turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja hän puki siinä kuuteen otteluun, mutta Štěpánek jäi kuitenkin ilman peliaikaa. Kaksi seuraavaa turnausta päättyivät pronssiin. Vuoden 2011 turnauksessa hän pelasi yhden ottelun, mutta vuoden 2012 turnauksessa Štěpánek pelasi viisi ottelua. Hänet valittiin Suomea vastaan pelatun pronssiottelun päätteeksi Tšekin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Yhteensä Štěpánek on pelannut 36 A-maaottelua. Hän on pelannut myös kolme nuorten ja yhden poikien maaottelun.
Anto Södermann
Anto Frans Alarik Södermann (18. kesäkuuta 1880 Tallinna – 3. tammikuuta 1916 Helsinki ) oli suomalainen toimittaja ja nuorsuomalainen poliitikko.
Södermannin vanhemmat olivat liikemies John Gustaf Södermann ja Agda Elisabeth Mury. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1898 ja opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineinaan filosofia ja suomen kieli. Södermann valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1903.
Södermann työskenteli suomen ja ruotsin kielen opettajana Viipurin ruotsalaisessa klassillisessa lyseossa vuodesta 1903 ja sanomalehti Karjalan päätoimittajana vuodesta 1907. Hänen aikanaan lehdestä tuli Nuorsuomalaisen puolueen oikeistosiiven äänenkannattaja. Söderman kuului nuorsuomalaisen puolueen piiritoimikuntaan ja toimi ajoittain sen puheenjohtajana. Vuodesta 1913 lähtien hän oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen. Vuonna 1912 Södermann sai Karjalan vastaavana toimittajana kahdeksan kuukauden vankeusrangaistuksen majesteettirikoksesta. Tänä aikana hän ryhtyi opiskelemaan oikeustieteitä ja suoritti alan tutkinnon vuonna 1914. Sen jälkeen Söderman toimi päätoimittajan tehtävänsä ohella avustajana Otto Tannerin asianajotoimistossa. Hän on myös suomentanut useita teoksia.
Heksyyni
thumb|250px|1-heksyynin rakenne Heksyyni on kuuden hiiliatomin ja kymmenen vetyatomin muodostama kemiallinen yhdiste, jossa on joidenkin hiiliatomien välillä oltava yksi kovalenttinen kolmoissidos. Heksyyni kuuluu hiilivetyihin ja tarkemmin luokiteltuna alkyyneihin, joita ovat myös etyyni, propyyni, butyyni, pentyyni, oktyyni, nonyyni ja dekyyni. Heksyynin molekyylikaava on C6H10.
Farai (Boiotia)
Farai oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Boiotiassa Kreikassa.
Farai sijoitetaan yleensä nykyisen Chalkídan kunnan alueelle noin kaksi kilometriä etelään nykyisestä Paralía Avlídoksesta. Sijaintipaikka on kuitenkin epävarma. Farain kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Orlando Octacílio Dotti
Orlando Octacílio Dotti (s. 22. kesäkuuta 1930 Antonio Prado) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin kapusiinien papiksi 8. huhtikuuta 1956 ja nimitettiin Caçadorin hiippakunnan johtoon 12. maaliskuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. toukokuuta. Pääkosnsekraattorina toimi Luís Victor Sartori, jota avustivat Benedito Zorzi ja Walmor Battú Wichrowski.
Dotti sai 1. huhtikuuta 1976 nimityksen Barra (do Rio Grande)n piispaksi, ja 30. toukokuuta 1983 hänet nimitettiin Vacarian koadjuuttoripiispaksi. 5. helmikuuta 1986 hänestä tuli sen piispa, ja hän toimi tehtävässään, kunnes erosi 12. marraskuuta 2003.
Atarneus
Atarneus (, myös Atarna, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Aioliissa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Dikiliä.
Maantiede
Atarneus sijaitsi Aioliissa, mutta luetaan joskus myös osaksi Myysiaa. Se sijaitsi lähellä Lesboksen saaren vastaista rannikkoa, ja sen kautta kulki tie Adramyttionista Kaikoksen tasangolle. Atarneuksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 200–500 neliökilometriä.
Historia
Kaupungin alkuperäinen nimi lienee ollut juuri Atarneus, mutta myöhemmin se tunnettiin ennen kaikkea nimillä Atarna, Atarnea ja Aterne. Herodotos kertoo, että Kyyros antoi Atarneuksen alueen Khioksen asukkaille näiden luovutettua hänelle lyydialaisen Paktyeen vuonna 547/546 eaa. Stefanos Byzantionlainen yhdisti Atarneuksen Homeroksen mainitsemaan Tarneen, mutta mahdollisesti perusteettomasti. Atarneuksen väestö koostui ilmeisesti suuren osan kaupungin historiaa osaksi kreikkalaisista ja osaksi ei-kreikkalaisista eli barbaareista. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Atarneus ja Atarneitēs.
Persialaiset voittivat Miletoksen tyrannin Histiaioksen Joonian kapinan aikaan Malenessa Atarneuksen alueella, ja vangitsivat tämän. Myöhemmin kaupunkia asuttivat Khioksesta karkotetut demokraatit, jotka tekivät sieltä hyökkäyksiä kotisaarelleen ainakin vuonna 409 eaa. 300-luvun eaa. puolessa välissä kaupungin tyrannina toimi Hermias, joka oli Aristoteleen ystävä ja appi. Kaupunki löi omaa hopea- ja pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien.
Pausaniaan mukaan Atarneusta kohtasi sama onnettomuus kuin Myusta, toisin sanoen se täytyi hylätä lähivesistöissä lisääntyneiden sääskien määrän vuoksi. Epäselväksi kuitenkin jää, mistä tämä johtui, koska kaupungit sijaitsivat melko kaukana toisistaan. Atarneus kuitenkin ilmeisesti hylättiin, eikä se ollut enää olemassa Pliniuksen aikana.
Chris Hoy
Skotlanti
Atarneus
Rakennukset ja löydökset
Atarneus on ollut ympäröity muurein, joista on säilynyt joitakin jäänteitä. Ne on ajoitettu 500–400-luvuille eaa. Kaupungin paikalta on löydetty myös 300-luvulle eaa. ajoitettujen rakennusten raunioita sekä saman ajan keramiikkaa.
Chris Hoy
Christopher Andrew "Chris" Hoy (s. 23. maaliskuuta 1976 Edinburgh) on skotlantilainen ratapyöräilijä. Hän on voittanut olympiakultaa kilometrin aika-ajossa vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa, joukkuesprintissä, keirinissä ja eräajossa vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä, joukkuesprintissä ja keirinissä 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa sekä olympiahopeaa joukkuesprintissä vuonna 2000 Sydneyssä järjestetyissä kesäolympialaisissa.
Ratapyöräilyn MM-kilpailuissa Hoy on voittanut kilometrin aika-ajon vuosina 2002, 2004, 2006 ja 2007. Eräajon mestaruuden hän on voittanut 2008 sekä keirinin 2007, 2008, 2010 ja 2012. Lisäksi hän on kuulunut joukkuesprintin voittaneeseen Yhdistyneen kuningaskunnan joukkueeseen vuosina 2002 ja 2005. Hoy on saanut MM-kisoissa myös kahdeksan hopea- ja kuusi pronssimitalia.
Hoy aloitti opintonsa St Andrewsin yliopistossa vuonna 1996, mutta siirtyi pian Edinburghin yliopistoon, josta hän valmistui urheilutieteen kandidaatiksi vuonna 1999. Edinburghin yliopisto myönsi Hoylle kunniatohtorin arvon heinäkuussa 2005. Heriot-Wattin yliopisto myönsi kunniatohtorin arvon marraskuussa 2005.
12. toukokuuta 2007 Hoy yritti rikkoa kilometrin ajon maailmanennätystä. Hän ei aivan onnistunut tavoitteessaan vaan hävisi 0.228 s, mutta onnistui kuitenkin tekemään ennätyksen 500 m lentävän lähdön ajossa.
Vuonna 2015 Hoy on osallistunut European Le Mans Series -sarjaan, jossa hän pääsi luokkavoittoon Silverstonen kilpailussa.
Valtaus (esineoikeus)
Valtaus tarkoittaa omistajattoman esineen haltuunottoa sillä tarkoituksella, että se tulisi valtaajan omistamaksi. Se on vanhin omistusoikeuden saantomuoto. Suomessa tulee nykyisin kyseeseen ainoastaan irtaimen esineen valtaus. Sen edellytyksenä on, ettei esine ole toisen omistuksessa. Esine on joko hylätty tai se ei ole koskaan ollut kenenkään omistuksessa. Valtauksen lähikäsite on löytö. Siinä omistusoikeuden saanto perustuu toisen omistaman esineen löytämiseen ja haltuunottoon.
Entisajan suomalaisessa talonpoikaiskylässä sarkajaon ulkopuolisten alueiden nautinta perustui valtauksella syntyneeseen hallintaan. Tällaisen alueen veroluku perustui yleensä alueen tuottoon.
Préveza (alueyksikkö)
Prévezan alueyksikkö on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Epeiroksen alueella ja sen hallinnollinen keskus on Préveza. Alueyksikön pinta-ala on 1 036 neliökilometriä ja asukasluku 57 491 (vuonna 2011).
Alueyksikkö sijaitsee läntisessä Manner-Kreikassa. Se perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä ja se korvasi tuolloin lakkautetun Prévezan prefektuurin (Νομός Πρέβεζας, Nomós Prévezas).
Kunnat
Alueyksikkö jakaantuu kolmeen kuntaan seuraavasti:
Matthias Ginter
Matthias Lukas Ginter (s. 19. tammikuuta 1994 Freiburg im Breisgau, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelaa Bundesliigan SC Freiburgissa ja Saksan maajoukkueessa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seuraura
Tammikuussa 2012 Ginter nostettiin Freiburgin edustusjoukkueeseen. Hän debytoi Bundesliigassa 21. tammikuuta 2012 tultuaan vaihdosta kentälle Anton Putsilan tilalle FC Augsburgia vastaan. Hän teki ottelun 1-0 -voittomaalin 88. minuutilla. Maali, joka tuli kaksi päivää Ginterin 18-vuotissyntymäpäivän jälkeen, teki Ginteristä Freiburgin nuorimman maalintekijän Bundesliigassa. Aikaisemmin ennätystä piti Dennis Aogo. Hän sai Saksan lupaavimmille nuorille pelaajille myönnettävän Fritz Walter -kultamitalin sekä 2012 että 2013.
Ginter pelasi kahden ja puolen vuoden aikana Freiburgissa 70 bundesliigaottelua, joissa teki kaksi maalia. Kaudella 2013–2014 hän oli avauskokoonpanossa jokaisessa liigaottelussa. Eurooppa-liigan viidessä ottelussa hän viimeisteli yhden maalin.
Ginter siirtyi Borussia Dortmundiin kymmenen miljoonan euron siirtosummalla heinäkuussa 2014. Hän pelasi kolmen kauden aikana 67 Saksan pääsarjaottelua, joissa teki kolme ja syötti kahdeksan maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 13 ja Eurooppa-liigassa 11 ottelua. Hän voitti DFL-Supercupin 2014 ja Saksan cupin 2017.
Ginter siirtyi kesällä 2017 Borussia Mönchengladbachiin 17 miljoonan euron siirtosummalla. Hän pelasi seurassa viiden kauden aikana 154 bundesliigaottelua, joissa hän teki 11 ja syötti viisi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi neljä ottelua kaudella 2019–2020 ja Mestarien liigassa kahdeksan ottelua kaudella 2020–2021.
Ginter palasi kesällä 2022 SC Freiburgin joukkueeseen. Hän on kaudella 2022–2023 pelannut vuodenvaihteeseen mennessä 15 bundesliigaottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia, ja kuusi Eurooppa-liigan ottelua. Saksan cupin toisen kierroksen ottelussa St. Paulia vastaan hän teki tasoitusmaalin varsinaisen peliajan lisäajalla ja syötti 2–1-voittomaalin jatkoajan lopulla.
Maajoukkuera
Ginter pelasi Saksan alle 18–21-vuotiaiden maajoukkueissa kaikkiaan 29 ottelua. Hän pelasi alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa Saksan kaikki kolme ottelua 2013 ja neljä ottelua 2015. Hän pelasi viisi ottelua Saksan saavuttaessa olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016. Hän teki maalin otteluissa Meksikoa ja Portugalia vastaan. Hän pelasi kokonaisuudessaan myös loppuottelun Brasiliaa vastaan.
Ginter debytoi Saksan maajoukkueessa 5. maaliskuuta 2014 ystävyysottelussa Chileä vastaan tullessaan vaihdosta kentälle Mesut Özilin tilalle. Hänestä tuli samalla 900. Saksan maajoukkueessa pelannut pelaaja. 2. kesäkuuta 2014 Joachim Löw valitsi Ginterin kokoonpanoon vuoden 2014 MM-kilpailuihin. Hän ei kuitenkaan päässyt maailmanmestaruuden voittaneen Saksan yhdessäkään ottelussa kentälle. Hän pelasi neljä ottelua Saksan voittaessa Maanosaliittojen cupin 2017. Hän kuului Saksan MM-kisajoukkueeseen jälleen 2018 muttei tälläkään kertaa päässyt pelaamaan. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän pelasi avauskokoonpanossa Saksan kaikissa neljässä ottelussa. MM-kilpailuissa 2022 hän pääsi vaihdosta kentälle vain Saksan viimeisen alkulohko-ottelun lisäajalla.
Ginter teki ensimmäisen maaottelumaalinsa EM-karsintaottelussa Valko-Venäjää vastaan marraskuussa 2019 ja toisen Kansojen liigan ottelussa Ukrainaa vastaan lokakuussa 2020. Hän on pelannut vuoden 2022 loppuun mennessä 48 A-maaottelua.
Hätä ei lue lakia
Hätä ei lue lakia (Bringing Up Baby) on Howard Hawksin ohjaama yhdysvaltalainen screwballkomedian klassikko vuodelta 1938. Sen pääosissa ovat Katharine Hepburn ja Cary Grant. Sitä pidetään Howard Hawksin parhaimpana komediaelokuvana.
Elokuvassa rikas perijätär (Hepburn) ja paleontologi (Grant) etsivät museosta kadonnutta dinosauruksen luuta. Juoni on kuitenkin toissijaista, sillä Hätä ei lue lakia on sarja toinen toistaan huvittavimpia kommelluksia ja väärinkäsityksiä.
Ensi-iltansa aikana Hätä ei lue lakia ei menestynyt hyvin – kritiikki oli penseää eikä yleisö pitänyt siitä. Siitä on kuitenkin vuosikymmenien kuluessa kehkeytynyt suosittu komediaelokuvan klassikko.
Elokuva valittiin vuonna 1990 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. American Film Instituten sadan parhaan amerikkalaiskomedian listalla vuonna 2000 Hätä ei lue lakia nousi sijalle 14. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi sen kaikkien aikojen 17. parhaaksi komediaksi.
Ylinen Alijärvi
Ylinen Alijärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Seitniemen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 42 hehtaaria, se on 2,2 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 5,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,8 metriä mpy.
Aloísio Sinésio Bohn
Bohn sai 13. helmikuuta 1980 nimityksen Novo Hamburgon ja 27. kesäkuuta 1986 Santa Cruz do Sulin piispaksi. Bohn jäi eläkkeelle 19. toukokuuta 2010.
Petsamon lääni
thumb|150px|[[Petsamon läänin vaakuna]] Petsamon lääni syntyi kun Petsamon alue Tarton rauhassa vuonna 1920 sovittiin liitettäväksi Suomeen. Liittäminen tapahtui 14. helmikuuta 1921. Petsamo oli omana lääninä vain lyhyen aikaa, vuoden 1921 loppuun. Seuraavan vuoden alussa se liitettiin Oulun lääniin Petsamon kihlakuntana, jonka ainoa kunta oli nimeltään Petsamo. Vuoden 1938 alussa perustettiin Lapin lääni, johon Petsamon kuntakin kuului. Kunta luovutettiin Neuvostoliitolle vuonna 1944, ja asia vahvistettiin 1947 Pariisin rauhassa. Maapinta-alaltaan 10 480 neliökilometrin alueella oli vuonna 1941 henkikirjoilla 4 750 asukasta.
Läänin perustaminen
Petsamon liittämisestä Suomeen sovittiin Tarton rauhansopimuksessa, mutta jo ennen sopimuksen virallista hyväksymistä Suomen hallitus asetti syksyllä 1920 komitean suunnittelemaan alueen olojen järjestämistä. Komitean mietintö valmistui 9. lokakuuta 1920 eli ennen rauhansopimuksen allekirjoittamista Tartossa. Komitea ehdotti Petsamon hallinnon järjestämistä siten, että siitä muodostettaisiin oma lääni, koska Oulu sijaitsi kaukana ja Petsamon oloja tunnettiin huonosti muualla Suomessa.
Komitea ehdotti myös Petsamon pitämistä miehitettynä, koska Norjan ja Neuvosto-Venäjän ulkopolitiikka koettiin uhkaksi. Miehityksen toimeenpani rajavartioston osasto, jonka koko ei saanut olla kovin suuri, jottei Norjassa ilmenisi katkeruutta, mutta koon tuli olla riittävä bolševikkien hyökkäyksen varalta. Presidentti Ståhlberg julisti Petsamoon poikkeustilan 21. tammikuuta 1921, koska alueen tilannetta ei oikein tunnettu. Eduskunta oli hyväksynyt syksyllä 1920 poikkeustilan mahdollistavan lain, jolla varauduttiin kommunistien rajan yli tapahtuvaan poliittiseen kiihotukseen. Hallitus piti tällaista lakia ehtona Tarton rauhansopimuksen ratifioinnille.
Lääninhallinto
Petsamon lääninhallinto järjestettiin vain vuodeksi 1921, joten virkamiehet nimitettiin määräajaksi. Hallintoa johti maaherra, jolla poikkeustilan vuoksi oli muiden läänien maaherroja laajemmat valtuudet. Esimerkiksi muiden virkamiesten kirjeet muualle Suomeen kulkivat maaherran kautta. Maaherralla oli valtuudet valvoa lääninsä asukkaita, normaalia laajemmat mahdollisuudet toimituttaa etsintöjä ja vangitsemisia, oikeus rajoittaa ihmisten liikkumis- ja oleskeluoikeutta lääninsä alueella ja antaa määräyksiä jopa rajavartioston joukoille. Toisaalta hänen tuli järjestää elintarvikkeiden jakelu asukkaille.
Yksi lääninhallituksen ensimmäisistä toimista oli väestönlaskenta ja uskollisuuden valan ottaminen. Asukkaat suostuivat valan vannomiseen, vain yksi luostarin munkki teki poikkeuksen. Valan sai vannoa joko suomeksi tai venäjäksi, sillä osa väestöstä osasi vain venäjää. Käytännössä valatilaisuuksien järjestäminen oli hankalaa petsamolaisten asuessa läänissään hyvin hajallaan. Valatilaisuuksia pidettiin vielä vuonna 1922. Valtaosa asukkaista piti suomalaista hallintoa parempana kuin edeltäneitä epävakaita oloja, vaikka uutta hallintoa moitittiin yhteyksien katkaisemisesta Venäjään ja Norjan suhtautumisen muuttumisesta vihamieliseksi.
Ennen suomalaisen hallinnon muodostamista Petsamossa oli ollut venäläinen paikallishallinto, jonka toiminta oli vähänlaista ja sekä oikeudelliset että hallinnolliset asiat lähes kokonaan järjestämättä. Kyläkokous ja kylän vanhin olivat olleet keskeiset toimijat ja ylemmät venäläiset virkamiehet olivat vierailleet harvoin Petsamossa. Venäjän vallankumouksen seurauksena alueelta muuttivat pois kaikki virkamiehet ja opettajat. Vaikka bolševikit olivat tuoneet uuden virkamiehistön, eivät suomalaiset suunnitelleet tulevan hallinnon olevan jatkoa aiemmalle, vaan hallinto haluttiin järjestää kokonaan uudelleen. Petsamon läänin maaherran tehtäväksi jäi myös kunnallishallinnon järjestäminen.
Lääninhallinto aloitti pian asukkaiden suomalaistamisen, jossa keskeisiä toimijoita olivat suomenkieliset koulut. Läänin venäläisten ja karjalaisten perheiden uskottiin niiden avulla omaksuvan suomalaisuuden ja suomenkielisyyden. Tarkoitusta varten perustettiin keväällä 1921 kaksi koulua. Opetuksen järjestämistä vaikeutti kuitenkin oppilaiden rajallinen kielitaito ja opettajien toimiminen myös elintarvikkeiden jakajina. Aikuisväestölle pidettiin kerran viikossa kansantajuisia esitelmiä ja heidän suopeuttaan uudelle hallinnolle pyrittiin lisäämään myös vapauttamalla heidät verojen maksamisesta. Verovapauden myöntämiseen vaikutti tosin myös se, ettei petsamolaisilla ollut käytössään Suomen rahaa, ja he olivat vähävaraisia.
Lääninhallituksen virkamiehet
Valtioneuvosto nimitti läänin maaherran, lääninsihteerin ja kruununvoudin. Maaherraksi valittiin ratsuväen eversti Ilmari Helenius, lääninsihteeriksi maanmittausinsinööri Väinö Ahla ja kruununvoudiksi varatuomari Lauri Itkonen. Helenius siirtyi Uudenmaan läänin maaherraksi jo syksyllä 1921, jonka jälkeen lääninsihteeri Ahla ja kamreeri Lauri Tuomola hoitivat läänin hallintoa maaherran puolesta. Petsamossa lääninhallinto oli hyvin maaherrakeskeinen ja kaikkien hallinnonalojen käytännön johtaminen oli keskitetty hänelle.
Lääninhallinnon lakkauttaminen
Petsamon lääni oli muihin lääneihin verrattuna alueeltaan kovin pieni, ja sisäasiainministeriö piti jo keväällä 1921 lääninhallintoa liian kalliina ja pyrki sen lopettamiseen. Petsamoa varten varatut määrärahat ylitettiin ja lääninhallintoon osoitetuista varoista ei koettu olevan paljoakaan hyötyä. Rahaa tosin käytettiin myös Petsamo-yhtiön toimintaan. Valtion tilintarkastajat pitivät Petsamon hallintoa hapuilevana ja sen suunnittelua olemattomana. Lääninhallinnon olemassaoloa eivät myöskään vaatineet ulkomailta alueeseen kohdistuva uhka, eikä asukkaiden tyytymättömyys uuteen hallintoon, sillä he eivät suhtautuneet Suomen viranomaisiin vihamielisesti. Asukkaiden hoidettavaksi uskallettiin antaa kunnallishallinto, ja sen järjestämiseksi Petsamosta tehtiin kunta.
Päätös läänin lopettamisesta tehtiin kesällä 1921, ja vuoden 1922 alusta lähtien Petsamo kuului väliaikaisena kihlakuntana Oulun lääniin. Maaherra muutti pois Petsamosta lokakuussa 1921, ja hän oli tyytyväinen elintarvikkeiden jakelun järjestämiseen ja asukkaiden suomalaistamisen aloittamiseen. Alueen taloudellinen tilanne oli edelleen kehno ja muitakin ongelmia oli, mutta asukkaat tulivat jotenkuten toimeen. Vaikeaa oli esimerkiksi uuden valtakunnanrajan merkitseminen erämaahan. Suomalaiset joutuivat suorittamaan rajankäynnin itse ja saivatkin sen valmiiksi marraskuussa 1921 ennen määräajan päättymistä. Venäläiset vaativat uutta rajankäyntiä, mutta tähän aikaan vuodesta se ei enää onnistunut. Suomen hallitus myöntyi kuitenkin venäläisten vaatimaan merkityn rajalinjan muutokseen, jotta päästäisiin sopuun ja saataisiin uudelle rajalinjalle molempien hyväksyntä. Tämän vuoksi rajan kulkua muutettiin Kalastajasaarennolla.
Axel Söderlund
Axel Herman Söderlund (16. tammikuuta 1858 Turku – 8. lokakuuta 1945 Helsinki ) oli suomalainen toimittaja ja purjehduksen harrastaja.
Söderlundin vanhemmat olivat merikapteeni Johan Herman Söderlund ja Matilda Charlotta Törnroth. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa vuonna 1878 ja opiskeli oikeustieteitä Helsingin yliopistossa vuoteen 1884 saakka.
Söderlund on kirjoittanut muun muassa purjehdusta koskevan osan Ivar Wilskmanin teokseen Suomen urheilut.
FIFA 16
FIFA 16 on EA Canadan kehittämä ja EA Sportsin julkaisema jalkapalloaiheinen urheilupeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 3:lle, PlayStation 4:lle, Windowsille, Xbox 360:lle ja Xbox Onelle. Se julkaistiin 22. syyskuuta 2015.
FIFA 16 on FIFA-pelisarjan ensimmäinen julkaisu, jossa ovat mukana naisten maajoukkueet. Lisäksi pelin kansikuvapelaajat valittiin ensimmäistä kertaa julkisella äänestyksellä. Pelistä julkaistiin kaksi erikoisversiota: FIFA 16 Super Deluxe Edition ja FIFA 16 Deluxe Edition.
Anders Liljefors
Anders (Antti) Liljefors (21. elokuuta 1825 Pöytyä – 30. marraskuuta 1895 Turku ) oli suomalainen opettaja, pappi ja sanomalehdentoimittaja.
Liljeforsin vanhemmat olivat Yläneen Keihäskosken kylän Rekolan talollinen, herastuomari Anders Henriksson ja Elisabet Eriksdotter. Hän kävi Turun triviaalikoulun ja lukion ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä vuonna 1847. Liljefors opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1853. Hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa vuonna 1870.
Liljefors työskenteli Turun yläalkeiskoulun opettajana vuodesta 1853 ja sai vakinaisen viran vuonna 1855. Hän toimi opettajantyönsä ohella Kaarinan ja Maarian kappalaisena ja vankilasaarnaajana Turussa. Liljeforsista tuli Turun tuomiokirkkoseuran kappalainen vuonna 1877 ja varapastori vuonna 1879. Hän työskenteli pitkään myös kääntäjänä Turun raastuvanoikeudessa ja maistraatissa.
Liljefors toimitti Sanomia Turusta -lehteä vuosina 1857–1862 ja 1864–1870. Vuonna 1863 hän oli Tähti-lehden aputoimittajana. Liljefors julkaisi myös muutamia kirjasia ja suomennoksia.
CONCACAF:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2010
CONCACAF-maanosaliiton vuoden 2010 jalkapallon MM-kilpailujen karsinnat aloitettiin helmikuussa 2008, ja ne loppuivat lokakuussa 2009. Karsintoihin osallistui 35 maata, joista kolme parasta pääsi 2010 MM-lopputurnaukseen ja neljäs karsi kisapaikasta CONMEBOL:n karsintojen viidenneksi tulleen kanssa.
Karsinnat pelattiin neljässä vaiheessa. Ensimmäisellä kierroksella FIFA-rankingissa heikoiten sijoittuneet maat pelasivat kaksoisottelut pääsystä toiselle kierrokselle, jonne pääsi suoraan alueen 13 parhaiten sijoitettua maata. Toisella kierroksella pelattiin kaksoisottelut pääsystä kolmannen kierroksen lohkovaiheeseen. Kolmannella kierroksella kunkin kolmen lohkon kaksi parasta selviytyivät neljännelle kierrokselle. Neljännellä kierroksella jäljellä olevat kuusi maata pelasivat kaksinkertaisen sarjan, jonka kolme parasta selviytyivät suoraan MM-lopputurnaukseen ja neljänneksi sijoittunut karsi CONMEBOL:n karsintojen viidenneksi sijoittunutta vastaan.
Ensimmäinen kierros
Karsintojen ensimmäisellä kierroksella CONCACAF:n alueen heikoiten FIFA-rankingissa sijoittuneet maat pelasivat kaksoisottelun pääsystä toiselle kierrokselle. Kolmessa otteluparissa pelattiin vain yksi ottelu, koska kaikki pelikentät eivät olleet FIFA:n vaatimusten mukaisia.
Jatkokarsintaottelut
Costa Rica selviytyi karsintojen neljäntenä jatkokarsintaan Etelä-Amerikan viidettä Uruguayta vastaan. Uruguay selviytyi MM-lopputurnaukseen yhteismaalein 2-1.
Pyrografia
pienoiskuva|Pöytälevyn kuviointia pyrografialla. Pyrografia eli polttopiirustus on menetelmä jolla tehdään kuvioita kuumennetun työkalun avulla. Polttopiirustusta on käytetty muun muassa puun, nahan tai sametin kuviointiin. Se on ollut kansantaiteessa käytetty menetelmä.
Mustalahti
Mustalahti voi tarkoittaa:
Ars Nova
Ars Nova ry on Savonlinnassa 1967 perustettu kuvataideyhdistys.
Ars Nova ry:ssa on 62 kuvataiteen ammattilaista ja aktiiviharrastajaa. Jäsenet ovat lähinnä Savonlinnasta tai lähialueilta Etelä-Savosta. Yhdistys järjestää vuosinäyttelyitä ja kursseja jäsenistölle.
Siili
Siili eli eurooppalainen siili (Erinaceus europaeus) on siilien (Erinaceidae) heimoon kuuluva piikikäs nisäkäslaji. Se on yöeläin, jota esiintyy Länsi-Euroopassa sekä Pohjois-Euroopan lauhkeimmissa osissa. Suomessa laji elää aina Perämeren pohjukassa asti, satunnaisesti pohjoisempanakin. Sitä tavataan niittyjen reuna-alueilla ja kulttuuriympäristöissä, joissa on sopivasti suojaisia pesäpaikkoja.
Täysikasvuinen siili on noin 20–30 senttimetriä pitkä ja painaa 0,4–1,2 kilogrammaa. Se elää keskimäärin kolmen tai neljän vuoden ikäiseksi. Suurimmassa osassa Eurooppaa siili viettää talven horroksessa, joka Suomessa kestää kuudesta seitsemään kuukautta. Sukukypsyyden siili saavuttaa syntymisensä jälkeisenä talvena, ja sen kiima-aika alkaa heti horroksen jälkeen. Poikueeseen kuuluu 2–10 poikasta. Siili on kaikkiruokainen ja syö etenkin hyönteisiä ja pieniä selkärankaisia. Sillä ei juurikaan ole luonnollisia vihollisia, sillä siili puolustautuu menemällä kerälle, jolloin siitä muodostuu käytännössä piikikäs pallo. Mäyrän tiedetään pystyvän aukaisemaan kerällä olevan siilin.
Siili on elinvoimainen laji, mutta sen on raportoitu harvinaistuneen ympäri Eurooppaa. Harvinaistumisen syytä ei tiedetä, mutta sen uskotaan liittyvän sopivien elinympäristöjen vähenemiseen. Ihmisen mukana siili on levinnyt Uuteen-Seelantiin, jossa sitä pidetään haitallisena vieraslajina. Siilin nahkaa on Euroopassa käytetty aikoinaan villan karstaamiseen, mutta esimerkiksi ravintoeläimenä se on harvinainen. Euroopassa siiliä ei saa pitää lemmikkieläimenä, mutta pihasiileistä on tullut monille miltei lemmikin tapaisia eläimiä.
Ulkonäkö ja koko
thumb|left|Siilin luuranko pienoiskuva|Siilin vatsaa peittää tuuhea karvoitus. Kuvassa naarassiili. Siili on noin 20–30 senttimetriä pitkä, ja sen häntä on 1,5–4 senttimetriä. Siili painaa 0,4–1,2 kilogrammaa, joskus jopa 1,9 kilogrammaa. Paino vaihtelee kuitenkin huomattavasti vuodenajan mukaan. Talvihorroksesta herännyt siili voi painaa alle 300 grammaa, mutta se lihoo nopeasti alkukesästä. Urokset ovat keskimäärin isompia kuin naaraat, mutta siilin koko riippuu muistakin seikoista. Uros ja naaras ovat melko samannäköisiä, ja ne voidaan erottaa toisistaan vain läheltä tarkastelemalla. Naaraan sukuelimet ovat lähempänä peräaukkoa kuin uroksen.
Siilin kasvot, vatsa ja alakyljet ovat tuuhean karvan peittämät. Jalkojen karva on ohuempaa. Rinta on ruskea ja jalat mustat. Kasvoissa on naamio, joka on muodostunut tummemmasta ja vaaleamman ruskeasta karvoituksesta. Silmien ympärillä karvat ovat jo lähes mustia. Siilillä on suippo, pitkähkö, kärsämäinen ja liikkuva ylähuuli, jonka kärjessä ovat sierainaukot. Siilin silmät ovat pyöreät ja mustanruskeat. Korvalehdet ovat näkyvät. Siilin jalat ovat pitkähköt, mutta niitä ei yleensä huomaa siilin liikkumistavan ja tuuheiden vatsakarvojen vuoksi. Kävellessään siili pitää jalkojaan koukussa mutta suoristaa ne juostessaan ja kasvaa näin korkeutta kymmenisen senttimetriä. Jaloissa on vahvat kynnet ja anturat, jotka soveltuvat kaivamiseen.
Siilin selkäpuolta peittää selän karvoista erikoistuneet piikit, joita siilillä on noin 3 000–6 000. Ontot piikit ovat pituudeltaan 2–3 senttimetriä. Ne ovat mustia tai ruskeita, mutta niiden kärki ja tyvi ovat valkoiset. Piikit ovat kiinnittyneet ihoon sipulimaisen juuren avulla, ja kunkin piikin alla on oma lihaksensa. Piikin kennomainen rakenne on joustava, ja ne suojaavatkin esimerkiksi kierivää siiliä pienemmiltä kolhuilta. Piikit uusiutuvat, ja yksittäinen piikki putoaa noin vuoden ikäisenä.
Siilillä on 36 hammasta, ja sen hampaisto on erikoistumaton. Alaleuan etuhampaat osoittavat eteenpäin. Ylähampaat ovat terävät ja harvassa. Muut hampaat ovat pieniä ja teräviä, ja viimeiset välihampaat ja poskihampaat leveitä ja nystyisiä. Poikasilla on maitohampaat, jotka alkavat korvautua pysyvillä hampailla kolmen tai neljän kuukauden iässä. Siilillä on muutaman sentin pituiset viikset.
Siilin koko ja väritys vaihtelee hieman eri maissa. Britanniassa siilit ovat yleensä pienempiä ja hieman tummempia kuin Suomessa. Keski-Euroopan siilit ovat puolestaan hieman suurempia. Espanjan siilit ovat taas vaaleampia.
Värimuunnokset
pienoiskuva|Leukistinen eli vaalea siili
Leukistisia eli vaaleita siilejä esiintyy ajoittain, joskin harvoin. Leukistisilla siileillä epäillään olevan kaksi harvinaista resessiivistä geeniä, jotka aiheuttavat siilille mustat silmät ja kermanväriset piikit. Leukistiset siilit eivät kuitenkaan ole suoranaisesti albiinoja. Varsinaisia albiinosiilejäkin esiintyy, joskin harvoin.
Vaaleat siilit ovat normaalisti erittäin harvinaisia, mutta Alderneyn saarella niitä on eri arvioiden mukaan 25 prosenttia tai jopa 60 prosenttia saaren siilistä. Alderneyn siilit ovat todennäköisesti 1960-luvulla lemmikkeinä tuotujen eläinten jälkeläisiä. Koska saaren siilit ovat vain muutamien yksilöiden jälkeläisiä, ne ovat varsin sisäsiittoisia ja perinnöllinen muuntelu on vähäistä.
Jäljet
Siilin jalanjäljet pystyy erottamaan eriparia olevista jaloista: etujäljet ovat takajalkoja kapeammat. Jäljissä näkyy painauma kaikista viidestä varpaasta, kun esimerkiksi rotan, oravan ja vesimyyrän jäljissä on vain neljä painaumaa. Siilin piikeistä voi lisäksi jäädä jäljet jälkijonon sivuille. Pehmeällä alustalla näkyy jopa koko ruumiin jättämä raahausjälki.
Siilin ulosteet ovat 3–5 senttimetriä pitkiä ja lieriömäisen muotoisia. Ulosteen toinen pää on yleensä toista terävämpi, ja joukossa on usein sulamattomia hyönteisten osia.
Ikä
Siili elää keskimäärin kolmen tai neljän vuoden ikäiseksi. Suurin osa siileistä kuolee kuitenkin jo ensimmäisen elinvuotensa aikana, useimmat niistä talvihorroksen aikana. Yli nelivuotiaaksi elää 10 prosenttia siileistä, ja jopa seitsemän vuoden ikä on mahdollinen suotuisissa oloissa. Vankeudessa siili voi elää joskus harvoin yli kymmenvuotiaaksi, ja Saksassa on siili väitetysti saatu elämään jopa 16-vuotiaaksi.
Nuoren siilin iän voi päätellä sen koosta. Vanhemman siilin iän voi määrittää luotettavasti vain laboratoriossa laskemalla sen alaleukaluun kasvuvyöhykkeet. Horroksen aikana luuston kasvu hidastuu ja jättää luustoon vastaavia jälkiä kuin puiden vuosirenkaat.
Aistit
Hajuaisti on siilin tärkein aisti, ja sillä on useita tehtäviä: se auttaa ravinnon etsimisessä, varoittaa vihollisesta, auttaa orientoitumaan elinympäristöönsä sekä liittyy seksuaaliseen käyttäytymiseen. Siili nostaa ilmaa haistellessaan päätänsä. Siili voi haistaa ravinnon kolmen sentin syvyydestä ja maan pinnalla metrin päästä. Hajun avulla siili tunnistaa myös lajitoverinsa ja niiden sukupuolen. Siilillä on hajujen tunnistamista varten myös vomeronasaalielin, joka on erikoistunut kemiallisten ärsykkeiden, kuten feromonien erittelyyn. Se ohjaa sosiaalista ja seksuaalista käyttäytymistä.
Siili käyttää ravinnonhankintaan hajuaistin lisäksi kuuloaistia, jonka avulla se pystyy havaitsemaan muun muassa selkärangattomia eläimiä. Kuuloaisti on hyvä erityisesti korkeataajuisten äänien havaitsemiseen. Monet korkeat äänet saavat siilin vetäytymään kerälle.
Siilin näköaisti on melko heikko. Siilin arvellaan olevan myös melkein värisokea, sillä sen verkkokalvolla on lähes pelkästään sauvasoluja. Tappisolujen osuus on noin 3,75 prosenttia. Yöeläimelle värien erotuskyky ei ole kovinkaan merkittävä ominaisuus, mutta päivänvalossa siilikin pystyy erottamaan joitakin värejä, kuten mustan valkeasta, harmaan eri sävyjä sekä sinisen ja keltaisen toisistaan. Heikkoa näköä on paikkaamassa pitkät viiksikarvat, jotka tunnistavat liikkeen ilmavirrasta.
Levinneisyys ja elinympäristö
Siiliä tavataan luontaisesti Euroopan lounais-, länsi- ja pohjoisosissa sekä Venäjällä Suomen ja Baltian itäpuolisella alueella. Lajia on istutettu Azoreille ja Uuteen-Seelantiin. Suomessa siili on levinnyt pohjoista kohti ihmisen avustuksella.
Siiliä tavataan erityisesti niittyjen reuna-alueilla ja pensasaidoissa. Siili ei pidä kosteista alueista, eikä sitä yleensä tavata tiheissä metsissä. Se elää koko levinneisyysalueellaan merenpinnan tasosta jopa 2 400 metrin korkeuteen. Keski-Euroopassa siiliä tavataan yleensä alavilta mailta, mutta Etelä-Euroopassa sitä esiintyy myös vuoristoissa. Siili on ihmisen pöytävieras, ja se on varsin yleinen puutarhoissa, hautausmailla, puistoissa ja maatalousekosysteemissä sekä monilla muilla alueilla, joilta löytyy sopivia paikkoja horrostaa.
Suomessa
Siili elää Suomessa elinalueensa pohjoisrajalla. Pohjoisessa siilin selviytymistä vaikeuttaa kesäkauden lyhyys, sillä siili tarvitsee vähintään 155 vuorokautta pariutumiseen, tiinehtimiseen, poikasten vieroittamiseen ja niiden kasvamiseen kyllin isoiksi talvea varten. Siili tarvitsee myös puiden lehtiä pesäaineikseen, ja kovin pohjoisessa lehtipuita on vähän. Myöskään siilin vararavinto ei riitä juuri seitsemää kuukautta pitempään talvihorrokseen. Siilien talvikuolleisuus onkin pohjoisessa suuri.
Siilejä asui Suomen alueella jo ennen ajanlaskun alkua pitkään vallinneen lämpökauden aikana. Ilkka Koiviston mukaan on mahdollista, että siili olisi säilynyt Lounais-Suomessa jo muinaisista ajoista lähtien. Siilejä on tuotu 1800-luvulla Suomen etelärannikolle Baltiasta ja Ruotsista. Ensimmäinen maininta siilistä Suomen lehdissä on vuodelta 1879, jolloin havainnosta kirjoitti Hämäläinen. Sitä ennen siiliä kerrotaan tavatun vain Uudellamaalla. Ahvenanmaalla ja Turun saaristossa siiliä tiedetään esiintyneen viimeistään vuonna 1916.
Elinpiiri
Siilit ovat kotipaikkauskollisia yöeläimiä. Poikaset jäävät usein pysyvästi melko lähelle kotipesäänsä. Siileillä on laajat elinpiirit, mutta niillä ei ole reviirejä, joita ne puolustaisivat tai merkkaisivat. Siilit sietävät toisiaan, mutta erityisesti naaraat välttelevät toisiaan kiima-ajan jälkeen. Tämän vuoksi naaraiden elinpiirien ydinalueilla ei ole päällekkäisyyttä. Urossiilit tappelevat joskus keskenään, etenkin alueilla, joilla elintilaa on niukasti. Tapellessaan siilit puskevat toisiaan ja yrittävät purra toisiaan jaloista. Heikompi osapuoli luovuttaa yleensä nopeasti.
Yksittäisen siilin elinpiirin sisällä on useita pienempiä ydinalueita. Yhdellä ydinalueella siili viihtyy muutamasta päivästä viikkoihin. Elinpiirien koko vaihtelee huomattavasti. Parittelukautena touko-kesäkuussa koiraiden elinpiiri on keskimäärin 72 hehtaaria ja naaraiden 21 hehtaaria. Koiraiden elinpiiri on suurempi, jotta se kattaisi useamman naaraan elinpiirin ja näin parantaisi yksilön lisääntymismahdollisuuksia. Parittelun jälkeen kesä-elokuussa koiraiden elinpiiri pienenee keskimäärin 48 hehtaariin, mutta naaraiden elinpiiri pysyy lähes muuttumattomana. Naaraiden ydinalueet kuitenkin pienenevät imetyksen aikaan. Koiraiden elinpiirit ovat pienimmillään elo-syyskuussa, kun ne valmistautuvat talvihorrokseen, silloin ne ovat keskimäärin vain 17 hehtaaria. Naaraiden elinpiirit kasvavat poikasten itsenäistyessä, ja ne ovat elo-syyskuussa suurimmillaan keskimäärin 29 hehtaaria. Naaraat käyttävät paljon energiaa poikasten tuottamiseen ja hoitamiseen, mikä voi selittää niiden koiraita suurempia elinpiirejä elo-syyskuussa, kun ne keräävät rasvavarastoja talvea varten.
Aktiivisena aikana huhti-lokakuussa koiraat käyttävät keskimäärin 24 pesää ja naaraat 17 pesää. Joitakin pesiä ne käyttävät useamman kerran, mutta koiraat vaihtavat pesää useammin. Pohjoisessa siileillä on talvi-, kesä-, poikas- ja syyspesiä.
Liikkuminen
Siili nukkuu päivät yleensä kesäpesässään, ruohikossa tai pensaan alla. Kesäpesiä siilillä on samanaikaisesti käytössä yleensä useita. Siili lähtee liikkeelle iltahämärän aikaan. Öisin siilit liikkuvat kokoonsa nähden melko paljon, vaikka silloinkin ne saattavat lepäillä välillä paikoillaan. Vilkkaimmillaan siilit ovat pari tuntia ennen keskiyötä. Illan ja alkuyön ne käyttävät yleensä ruoanetsintään ja aamuyön ympäristön tutkimiseen ja pesän rakentamiseen.
Syljetys
pienoiskuva|Siili vaahdottaa Siilillä on erikoinen käyttäytymistapa, jota kutsutaan syljetykseksi tai vaahdottamiseksi. Silloin ne kehittävät suussaan vaahtomaista sylkeä, jota ne voitelevat selkään ja kylkeen, mitä varten siilit saattavat joutua vääntäytymään huomattavan vaikeisiin asentoihin. Syljetys kestää jopa 20 minuuttia, mutta se voi olla ohitse myös lyhyessä hetkessä. Toiminta liittyy vomeronasaaliseen elimeen, mutta sen tarkkaa syytä ei tiedetä. Sen voi kuitenkin laukaista erilaiset tuoksut. Joskus koiraiden on nähty syljettävän pariutumisaikaan, mutta halu viehättää vastakkaista sukupuolta ei riitä syljetyksen syyksi, sillä sitä tapahtuu myös pariutumisajan ulkopuolella. Naaraat ja koiraat syljettävät itseään yhtä paljon, mutta nuoret yksilöt ilmeisesti vanhoja enemmän.
Puolustautuminen
pienoiskuva|Puolustautuessaan siili voi käpertyä kerälle. Siilin ensimmäinen puolustautumisreaktio on juosta karkuun. Toissijainen puolustautumisreaktio on jäykistyä paikoilleen ja nostaa refleksinomaisesti piikit pystyyn. Ensin siili nostaa otsapiikkinsä, ja jos se ei vielä auta, se nostaa loputkin piikkinsä.
Jos vaara jatkuu, jos siiliä kosketetaan, tai jos siili jää tappelussa häviölle, se vetäytyy osittain tai viimeisessä hädässä kokonaan palloksi piikkiensä suojiin. Kerällemeno tapahtuu vain parissa sekunnissa, ja se on mahdollista erityisten ja monimutkaisten selkää ja kylkiä peittävien iholihasten ansiosta. Siili voi pysytellä pallona tuntikausia. Se myös nukkuu ja talvehtii puolittaisessa palloasennossa, yleensä kyljellään. Siili osaa myös kallistella piikistöään tarvittaessa puolelta toiselle kohti vastustajaa.
Ravinto
Siili on kaikkiruokainen ja sille voi maistua melkein kaikki sopivankokoinen ruoka hyönteisistä pieniin selkärankaisiin. Ruokavalio vaihtelee paikan, saaliiden saatavuuden ja vuodenajan mukaan, mutta siilien luontaista ravintoa ovat kovakuoriaiset, lehväluteet, tuhatjalkaiset, muurahaiset, pihtihäntäiset ja hämähäkit. Siilit syövät kuitenkin myös toukkia, etanoita, lieroja, sammakoita, sisiliskoja sekä hiirien, myyrien ja maassa pesivien lintujen poikasia. Nuoret siilit ovat ennakkoluulottomampia kuin vanhemmat yksilöt, ja ne syövätkin useammin myös selkärankaisia ja raatoja. Vanhat yksilöt puolestaan keskittyvät kovakuoriaisiin, etanoihin ja lieroihin.