cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oona Chaplin
Vuoden 1942 lopussa O’Neill tutustui Charles Chapliniin, joka alkoi opettaa hänelle näyttelemistä. He aloittivat myös suhteen, ja avioituivat kesällä 1943 O’Neillin täysi-ikäistyttyä. Avioliitto herätti paljon kohua parin 36 vuoden ikäeron takia ja koska Chaplinin entinen naisystävä Joan Barry oli juuri nostanut häntä vastaan isyyssyytteen. Eugene O’Neill katkaisi välit tyttäreensä lopullisesti avioliiton jälkeen ja teki hänet perinnöttömäksi.
Eurovision laulukilpailu 2006
Osallistujat
250px|right|thumb|[[Lordi (yhtye)|Lordi edusti Suomea vuoden 2006 Euroviisuissa tuoden voiton ensimmäistä kertaa Suomeen ja tehden silloisen piste-ennätyksen.]]
Oona Chaplin
Liitto oli onnellinen ja kesti aina Chaplinin kuolemaan vuonna 1977 asti. Heille syntyi kahdeksan lasta: Geraldine (s. 1944), Michael (s. 1946), Josephine (s. 1949), Victoria (s. 1951), Eugene (s. 1953), Jane (s. 1957), Annette (s. 1959) ja Christopher (s. 1962). O’Neill jätti avioiduttuaan urahaaveensa ja keskittyi vaimon rooliin. Perheen muutettua Yhdysvalloista Sveitsiin vuonna 1953 hän luopui Yhdysvaltain kansalaisuudestaan ja otti aviomiehensä Britannian kansalaisuuden.
Eurovision laulukilpailu 2006
Osallistujat
Vuonna 2006 kilpailuun osallistui 37 maata. Armenia oli mukana ensimmäistä kertaa. Serbia ja Montenegro ilmoittautui alun perin mukaan kilpailuun (ja olisi päässyt suoraan finaaliin, koska tämä sijoittui edellisvuonna kymmenen parhaan joukkoon), mutta valtion yleisradioyhtiöiden oltua eri mieltä karsinnan lopputuloksesta maa vetäytyi kisasta. Serbia-Montenegron sijaan suoran finaalipaikan sai 11:nneksi sijoittunut Kroatia. Serbia ja Montenegrolla oli kuitenkin äänestysoikeus sekä semifinaalissa että finaalissa. Tämä on ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa kerta, kun on äänestetty myös kisasta pois vetäytyneestä maasta.
Oona Chaplin
Chaplinin kuoltua O’Neill asui vuorotellen Sveitsissä ja New Yorkissa, mistä oli ostanut asunnon. Hän kärsi vakavasta alkoholiongelmasta ja kuoli vuonna 1991 haimasyöpään.
Eurovision laulukilpailu 2006
Finaali (20. toukokuuta 2006)
Finaaliin osallistui 24 maata. Vuoden 2005 kymmenen parhaiten sijoittunutta (pois lukien Serbia ja Montenegro) eli Kreikka, Malta, Romania, Israel, Latvia, Moldova, Sveitsi, Norja, Tanska ja Kroatia sekä suurimmat rahoittajamaat (Ranska, Iso-Britannia, Espanja ja Saksa, vaikkakin jäivät edellisvuonna neljälle huonoimmalle sijalle) pääsivät suoraan finaaliin ja loput kymmenen maata, näiden joukossa Suomi, äänestettiin yleisöäänestyksellä semifinaalin perusteella.
X = Ei osallistunut, olisi ollut edellisvuoden top 10-sijoituksen ansiosta automaattisesti finaalissa. Viimeinen suora finaalipaikka meni viime vuonna yhdenneksitoista sijoittuneelle Kroatialle.
Semifinaali
Finaaliin päässeet maat on merkitty vaaleanvihreällä taustavärillä. Sekä semifinaalissa että finaalissa Albania ja Monaco käyttivät tuomaristoa, koska Albaniassa puhelinäänestys epäonnistui ja Monacossa äänestäjiä oli niin vähän, ettei tietokone ollut tunnistanut niin pieniä lukuja. Kaikki muut maat käyttivät pisteiden antoon puhelin- ja tekstiviestiäänestystä. Lisäksi Andorra käytti raatia pisteiden antoon semifinaalissa, mutta ei finaalissa.
Finaali
Tummanvihreällä on merkitty kilpailun voittaja Suomi. Se on myös lihavoitu sekä kilpailun muu kärkikymmenikkö kursivoitu, koska ne pääsivät ensi vuonna automaattisesti finaaliin. Euroviisujen neljä suurinta rahoittajamaata on merkitty vaaleanvihreällä sekä automaattisesti tämän vuoden finaalissa olleet edellisvuoden 10 parasta maata keltaisella.
Suomen esikarsinta
Suomen esikarsinta järjestettiin kaksiosaisena. Yleisradio valitsi kilpailijat esikarsintaan neuvoteltuaan levy-yhtiöiden ja artistien kanssa. Ylen kutsumat artistit esittivät ensin kaksi kappaletta, joista yleisö äänesti toisen jatkoon. Toisella kierroksella äänestettiin varsinainen edustaja. Lordin toinen kappale oli nimeltään "Bringing Back the Balls to Rock".
Muut esikarsinnan osallistujat olivat Tomi Metsäketo, Jane, Johanna Pakonen, Ville Pusa, Marita Taavitsainen, Annika Eklund, Katariina Hänninen, Jennie Storbacka, Kilpi, Safe Six sekä yhdessä esiintyneet Hanna-Riikka Siitonen ja Nina Tapio.
Emäkosken koulu
Emäkosken koulu on Nokialla toimiva yläkoulu. Perustamislupa Emäkosken yhteiskoululle myönnettiin 16. toukokuuta 1957 ja oikeuden antaa keskikoulutodistuksia se sai 27. joulukuuta 1961. Ylioppilastutkinto-oikeuden se sai 13. tammikuuta 1965.
Koulu toimi aluksi viisiluokkaisena, ja se sai laajentumisluvan kahdeksanluokkaiseksi 10. toukokuuta 1962. Keskikoulun lukusuunnitelmassa pyrittiin alkuvuosina käytännöllisyyteen ja elämänläheisyyteen. Tällöin pakollisina aineina olivat kauppaoppi ja konttorityöt, pika- ja konekirjoitus. Pojilla pakollisina aineina olivat käsityöt ja teknillinen askartelu, tytöillä kotitalous keskikoulun loppuun saakka. Lukusuunnitelmaa jouduttiin myöhemmin asetusten ja säädöksien vuoksi yhdenmukaistamaan. Koulu toimi aluksi Nokian jatkokoulun vuokralaisena sekä Nokian yhteiskoulun tiloissa. Neljä lukuvuotta opetus järjestettiin iltavuorona Kankaantaan kansakoulussa. Oma koulurakennus valmistui vasta 1963, rakennus aloitettiin syksyllä 1961. Lisärakennuksen rakennus alkoi 1967. Vuonna 2006 rakennettiin kolmikerroksinen laajennusosa.
Koulun rehtoreita ovat olleet vuosina 1957–1966 Veikko Parikka, 1966–1970 Erkki Teivas ja 1970–1976 Antti Häikiö. Nykyisin rehtorina toimii Mari Larikka. Koulussa toimii peruskoulun 7.–9. luokat ja näiden ohella Emäkoskessa sijaitsee viestintäpainotteinen luokka sekä joustopohjainen JOPO-luokka. Emäkosken koulu toimii myös laajasti nokialaisen mallin pohjalta oppilaiden liikkuvuuden lisäämiseksi. Emäkosken koulussa on tehty laajoja kuntotutkimuksia kevään ja kesän 2017 aikana perustuen aiempaan kuntokartoitukseen sekä henkilöstön havaintoihin. Tutkimusten perusteella koulurakennuksen vanhassa osassa on laajoja kosteus- ja mikrobivaurioita lähes kaikissa tutkituissa rakenneosissa.
Pitkä tonni
Pitkä tonni on brittiläisen yksikköjärjestelmän mittayksikkö, joka on käytössä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja joissakin brittiläisen kansainyhteisön maissa. Yhdysvalloissa se on korvattu lyhyellä tonnilla (short ton) ja muualla metrisen järjestelmän tonnilla (tonne). Purjelaivojen aikana pitkää tonnia käytettiin ilmoittamaan alusten vetoisuutta rekisteritonnin sijaan, ja sitä käytetään yhä rajoitetusti, esimerkiksi ilmoittamaan yhdysvaltalaisten sotalaivojen tonnistoa.
Pitkä tonni vastaa 2 240 paunaa eli 1 016 kilogrammaa tai 35 kuutiojalkaa eli 0,991 089 63 kuutiometriä suolavettä, jonka tiheys on 1,025 grammaa/ml.
Golombin viivain
thumb|Optimaalinen neljän pisteen Golombin viivain. Golombin viivain on sellainen joukko kokonaislukuja, ymmärrettynä pisteiksi lukusuoralla, että samaa kahden pisteen välistä etäisyyttä ei esiinny eri pistepareissa. Esimerkiksi {0, 1, 3} on Golombin viivain, koska sen pisteiden välillä on etäisyydet 1, 2 ja 3, jotka ovat kaikki erisuuria. Sen sijaan {0,1,2} ei ole Golombin viivain, koska etäisyys 1 esiintyy kaksi kertaa, sekä pisteiden 0 ja 1 välillä että pisteiden 1 ja 2 välillä. Ne on nimetty Solomon Golombin mukaan, joskaan Golomb ei ollut ensimmäinen, joka tutki niitä. Golombin viivaimilla on sovellutuksia muun muassa radioteleskooppien antennien sijoittelussa, radiokanavien valinnassa, röntgenkristallografiassa ja koodausteoriassa.
Golombin viivainta voidaan siirtää ja peilata lukusuoralla etäisyyksien muuttumatta, joten esimerkiksi viivain {10,11,13} on olennaisesti sama kuin {0,1,3}. Niinpä tavallisesti tarkastellaan vain viivaimia, jotka ovat kanonisessa muodossa: pienin luku on nolla, ja viivaimista, jotka ovat toistensa peilikuvia, valitaan leksikaalisesti pienempi. Kanoninen Golombin viivain, jossa on n pistettä, on optimaalinen, jos sen pituus eli päätepisteiden välinen etäisyys on mahdollisimman pieni n-pisteisten viivaimien joukossa. Esimerkiksi {0,1,3} on optimaalinen kolmen pisteen viivain, mutta {0,1,10} ei.
Historia
Simon Sidon, Paul Erdős ja Pál Turán tutkivat 1930-luvulla Sidonin joukkoja eli lukujoukkoja, joissa kaikkien parien summat ovat erisuuret. Sophie Piccard puolestaan tutki 1930-luvulla lukujoukon alkioiden erotusten muodostamia joukkoja, ja esitti 1939 muun muassa väittämän, että jos kahdella Golombin viivaimella (joita ei silloin vielä kutsuttu sillä nimellä) on samat erotusjoukot, niin joukot ovat siirtoa ja peilausta vaille samat. Väite osoittautui vääräksi, kun Gary Bloom vuonna 1977 löysi kaksi erilaista 6 pisteen viivainta, joiden erotusjoukot ovat samat, nimittäin {0,1,4,10,12,17} ja {0,1,8,11,13,17}. Kaikille suuremmille viivaimille Piccardin väittämä kuitenkin pätee, minkä Ahmad Bekir ja Solomon Golomb osoittivat 2007.
Sidonin joukot ja Golombin viivaimet ovat sama asia eri muodossa, ja niiden välinen yhteys on varsin yksinkertainen. Jos nimittäin joukko ei ole Golombin viivain, niin siinä on sellaiset neljä alkiota a,b,c,d, että a-b = c-d. Silloin myös a+d = b+c, eli joukko ei ole myöskään Sidonin joukko. Myös käänteinen on helppo osoittaa. Yhteyttä Sidonin joukkojen ja Golombin viivaimien välillä ei kuitenkaan alkuun huomattu, koska näitä ongelmia tutkivat eri tutkijat.
Edellisistä riippumatta Wallace C. Babcock tutki 1950-luvulla radiokanavien valintaongelmaa, joka johti Golombin viivaimiin. Hän löysi optimaaliset viivaimet enintään 8 pisteelle. Optimaalinen 8 pisteen viivain on {0, 1, 4, 9, 15, 22, 32, 34}. 1960-luvulla Solomon Golomb tutki viivaimia systemaattisesti. Hän käytti niistä nimeä minimum spanning rulers, mutta vuonna 1972 Martin Gardner nimesi ne Golombin viivaimiksi Scientific Americanin kolumnissaan.
Yang Wei
Yang Wei, s. 8. helmikuuta 1980 Hubei) on entinen kiinalainen telinevoimistelija.
Golombin viivain
Optimaalisten viivainten etsintä
Viime aikoina optimaalisia viivaimia on etsitty massiivisesti hajautetulla laskennalla distributed.net-projektissa. Optimaalinen 27 pisteen viivain selvitettiin projektissa, joka kesti viitisen vuotta ja valmistui vuonna 2014. Sen jälkeen vuosina 2014–2022 selvitettiin optimaalinen 28 pisteen viivain. Sen pituus on 585, ja itse viivain on Tunnetut optimaalisten viivainten pituudet on lueteltu OEIS-tietokannassa.
Yang Wei
5-vuotiaana telinevoimistelun aloittanut Yang voitti olympiakultaa 2008 Pekingin olympialaisissa henkilökohtaisessa moniottelussa ja joukkuekilpailussa. Lisäksi hän saavutti renkailta hopeaa. Hevosella hän oli neljäs. Kahdeksan vuotta aikaisemmin Sydneyn olympialaisissa Yang voitti joukkuekultaa ja saavutti moniottelussa hopeaa.
Golombin viivain
Suuret viivaimet
Erdősin ja Turánin vuonna 1941 esittämällä konstruktiolla voidaan helposti muodostaa suuriakin Golombin viivaimia, vaikkakaan ei optimaalisia. Jos n on alkuluku, niin joukko on Golombin viivain, jossa on n pistettä. Sen pituus on hiukan vähemmän kuin 2n^2. Lyhyempiäkin konstruktioita tunnetaan: Imre Ruzsan konstruktiossa n pisteen viivaimen pituus on vain hiukan enemmän kuin n2. Erdősin vuonna 1934 esittämän konjektuurin mukaan kaikilla n on olemassa n pisteen Golombin viivaimia, joiden pituus on vähemmän kuin n2. Konjektuuria ei ole todistettu, mutta Apostolos Dimitromanolakis on vuonna 2002 laskennallisesti varmistanut sen 65 000 pisteen viivaimiin asti.
Yang Wei
Yang on 160 senttimetriä pitkä ja painaa painaa 54 kilogrammaa. Hän asuu synnyinmaakunnassaan Hubeissa Hän harjoitteli Yubin Huangin ja Wang Guo Qinin valmennuksessa Kiinan kansallisessa harjoittelukeskuksessa.
Giganotosaurus
Giganotosaurus oli teropodeihin kuulunut hirmulisko, joka eli myöhäisliitukaudella 93–89 miljoonaa vuotta sitten. Giganotosaurus on eräs suurikokoisimmista tunnetuista petohirmuliskoista, mutta siitä on löydetty vain yksi kokonainen fossiili.
Yang Wei
Yang lopetti uransa vuonna 2009.
Giganotosaurus
Löytyminen ja luokittelu
pienoiskuva|left|250px|Giganotosauruksen luurangon kopio [[Sydneyn Australian Museumissa.]] Giganotosauruksen ensimmäiset jäänteet Patagoniasta Argentiinan eteläosista löysi alun perin amatööriarkeologi Rubén Dario Carolini vuoden 1993 kesäkuussa. Carolini ilmoitti löydöstä kahdelle paleontologille, Rodolfo A. Corialle ja Leonardo Salgadolle, jotka aloittivat kaivaustyön hirmuliskon fossiilin ympäriltä. Fossiili kuitenkin osoittautui paleontologialle uuden, tuntemattoman petohirmuliskon jäännöksiksi. Coria ja Salgado kirjoittivat löydöstä ensimmäisen kerran julkisesti arvostetussa brittiläisessä tiedelehdessä Naturessa vuonna 1995. Carolinin fossiilissa Giganotosauruksesta oli jäljellä noin 70 prosenttia. Luurankoon kuuluivat muiden muassa pääkallo, lantio, selkäranka ja molemmat reisiluut.
pienoiskuva|Giganotosaurus [[Helsingin Luonnontieteellinen museo|Helsingin Luonnontieteellisessä museossa.]] Hiljattain samasta kivimuodostelmasta Argentiinasta löydettiin peräti kuuden Giganotosauruksen luita. Ne olivat luultavasti hukkuneet äkillisen tulvan aiheuttamaan maanvyörymään. Tästä on päätelty, että Giganotosaurukset elivät pienissä perheryhmissä, jotka saalistivat yhdessä ja söivät yhdessä. Alkuperäinen fossiili on säilössä argentiinalaisessa Carmen Funesin luonnontieteellisessä museossa Plaza Huinculissa, mutta luurangosta on myös tehty useita kopioita, jotka ovat esitelty museoissa ympäri maailmaa. Yksi tällainen kopio on Suomessa Helsingin Luonnontieteellisessä museossa, johon se hankittiin vuonna 2005 aloitetun ja vuonna 2008 päättyneen remontin aikana.
Nimi Giganotosaurus on peräisin kreikankielisistä sanoista gigas (”jättiläinen”), notos (”etelätuuli”) ja sauros (”lisko”), joten hirmuliskon nimi merkitsee ”jättiläismäistä etelän liskoa”.
Tuntomerkit
Giganotosauruksen suurin kallo on arviolta 1,95 metriä pitkä, ja siinä sijaitsivat sen kokoon nähden pikkuruiset aivot. Aivojen koosta päätellen Giganotosaurus ei ollut erityisen älykäs saalistaja, mutta tutkijoiden mukaan sillä saattoi olla saalistuksessa erittäin tarkka hajuaisti, koska pääkallon muodosta päätellen sillä oli kehittyneet hajuhermot.
Giganotosauruksen suussa oli rivistö partaveitsimäisiä hampaita, joiden avulla hirmulisko irrotti ja paloitteli saaliseläintensä lihan. Hampaiden muoto viittaa siihen, että ne oli tarkoitettu ensisijaisesti puremiseen luiden murskaamisen sijasta, toisin kuin esimerkiksi Tyrannosauruksella. Ensimmäisen löydetyn Giganotosauruksen löytöpaikalta on kaivettu myös Titanosaurusten fossiileja, minkä vuoksi sen uskotaan saalistaneen suurikokoisia sauropodeja, kuten haavoittuneita tai nuoria Argentinosauruksia. Uusimpien tietojen mukaan Argentiinasta löydetty ainoa luuranko oli vielä keskenkasvuinen yksilö, joten Giganotosaurus saattoi kasvaa jopa 16-metriseksi ja jopa yhdeksän tonnin painoiseksi.
Triviaa
Giganotosaurus on kiehtonut tutkijoita sen löytymisestä lähtien. Se myös poikkesi useista dinosauruksista: Giganotosaurus pystyi pitämään ruumiinlämpönsä melko tasaisena. Se ei tehnyt tätä kuin nisäkkäät tai muut matelijat, vaan se varastoi itseensä lämpöä. Tästä oli monenlaista hyötyä: Ensinnäkin sen ei tarvinnut lämmittää lihaksiaan joka aamu auringossa toisin kuin muiden matelijoiden. Toiseksi sen energiantarve pysyi melko pienenä, toisin kuin nisäkkäillä. Tämän tiedon pohjalta on arvioitu, että täysikasvuinen Giganotosaurus tarvitsi päivässä noin 20 kiloa lihaa, jonka se sai syömällä keskikokoisen koiran verran lihaa.
Bionicle 3: Varjojen Verkko
Bionicle 3: Varjojen Verkko on vuonna 2005 ilmestynyt tanskalais-taiwanilais-yhdysvaltalainen animaatioelokuva. Elokuva perustuu Legon Bionicle-hahmoihin ja se on jatkoa elokuvalle Bionicle 2: Metru Nuin Taru. Elokuva sijoittuu aikaan ennen toisen elokuvan loppuosaa.
Juoni
Elokuvan alussa kerrotaan kuinka Toat vangittuaan Makutan ja ennen muuttumistaan Turagoiksi palasivat hakemaan loput Metru Nuihin jääneet Matoranit. Mutta heidän poissa ollessaan hämähäkkimäiset Visorakit olivat vallanneet kaupungin. Ne hyökkäsivät Toien kimppuun ja vangitsivat heidät.
Visorakeja hallitsi kuningas nimeltä Sidorak, joka käski tappaa Toat kunnes hänen tuleva kuningattarensa, Roodaka, suostutteli tämän tuomaan ruumiit hänelle kun Toat oli teloitettu. Sillä välin Toat oli suljettu koteloihin ja myrkytetty. Myrkky mutatoi heidät ja he putosivat koteloistaan. Mutta Norikin johtamat Rahagat pelastavat heidät.
Toat olivat muuttuneet petomaisiksi olennoiksi, Toa Hordikoiksi. Rahagat kertoivat heidän jäävän sellaisiksi, jos he eivät löydä ajoissa Keetongua, Rahia, joka osaa poistaa myrkkyjä. Muutamat Rahagoista pitävät Keetongua vain taruolentona, mutta Norik uskoo siihen. Viimeaikaisista kokemuksista tullut Vakama hylkää ryhmän, mutta joutuu Visorakien vangiksi. Roodaka suostuttelee hänet ryhtymään Visorakien komentajaksi ja pyrkimään Metru Nuin hallitsijaksi. Vakama suostuu tähän.
Samaan aikaan Rahagat etsivät tietoa Keetongun olinpaikasta Suuren Hengen Temppelistä. Siellä Vakama kaappaa Rahagat, Norikia lukuun ottamatta, ja vie heidät Sidorakille. Muut Toa Hordikat tulevat ja pelastavat Norikin lähtien sen jälkeen Temppelin seinäkirjoitusten mukaisesti seuraamaan "putoavien kyynelten virtaa, kunnes ne koskettavat taivasta" ja päätyvät Ko-Metruun, josta Keetongu löytyy. Keetongun mielestä Toa Hordikoiden pitäisi käyttää uusia voimiaan eikä hankkiutua eroon niistä, mutta hän suostuu osallistumaan taisteluun Visorakeja vastaan.
Toa Hordikat saapuvat Coliseumille ja aloittavat taistelun. Samaan aikaan Sidorak ja Roodaka taistelevat Keetongua vastaan ja aiemmin Vakamaa huonosta johtajuudesta syyttänyt Matau aikoo saada toverinsa ennalleen. Roodaka pudottaa Keetongun Coliseumin pohjalle, jossa hän jättää Sidorakin omilleen. Pudotuksesta selvinnyt Keetongu tappaa Sidorakin.
Norik vapauttaa muut Rahagat ja he liittyvät taisteluun. Samaan aikaan Matau saa Vakaman kääntymään takaisin puolelleen. Toa Hordikoiden ja Rahagoiden ollessa Visorakien saartamina, Roodaka saapuu Kahgarakin selässä tunnustaa tarvitsevansa Toa Hordikoiden elementtaalivoimia. Toa Hordikat, Vakamaa lukuun ottamatta, ampuvat häntä Rhotuka-kiekoilla eivätkä ne tehoa. Ennen omaa ampumistaan Vakama, jolla yhä oli komento Visorakeihin, käski Visorakeja lähtemään Metru Nuista. Vakaman ammuttua Roodakaa, Makutan pimeä käsi ilmestyy ja vie tajuntansa menettäneen Roodakan. Vakama huomaa Roodakan rintaan kuuluneen kiven olevan samaa Protodermistä, jolla Makuta vangittiin ja että Makuta oli nyt vapaa.
Vakaman pyynnöstä Keetongu muuttaa Toat ennalleen ja Toat vievät ilmalaivoilla Matoranit kohti Mata Nuin saarta. Matkalla he huomaavat Makutan kadonneen, mutta Vakama uskoo löytävänsä keinon voittaa hänet.
Start!
Start! on suomalainen automakasiiniohjelma. Ohjelman ensimmäinen jakso esitettiin 17. tammikuuta 2006 Nelonen-kanavalla aina kevääseen 2014 asti, joten se on Suomen vanhin autoiluohjelma. Sitä ovat juontaneet pisimpään Antti Liinpää ja Peter Geitel. Ohjelma tarjoaa katsojilleen muun muassa koeajoja ja vinkkejä automaailman viimeisimmistä kuulumisista.
7. tuotantokausi alkoi 7. tammikuuta 2012. 8. tuotantokausi alkoi 7. syyskuuta 2013 mukaan tuli tuore ruutukasvo Mia Pelttari.
Melonta kesäolympialaisissa 2016 – miesten 1 000 metrin kajakkikaksikko
Miesten 1 000 metrin kajakkikaksikko Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 käytiin 17. – 18. elokuuta Lagoa Rodrigo de Freitaksessa. Kilpailun voittivat saksalaiset Max Rendschmidt ja Marcus Gross. Toiseksi sijoittuivat serbialaiset Marko Tomićević ja Milenko Zorić ja kolmanneksi australialaiset Ken Wallace ja Lachlan Tame.
Dunaliella salina
Dunaliella salina on yksisoluinen viherlevä, joka menestyy erittäin suolapitoisessa ympäristössä, eli se on halofiili. Sitä esiintyy paikoissa, joissa suolapitoisuus on hyvin suuri, kuten suolajärvissä ja suola-altaissa.
Rakenne
Soluseinämätön Dunaliella salina -solu sisältää suuren määrän glyserolia, joka suojaa sitä ympäristön suolan aiheuttamalta osmoottiselta paineelta. Suojautuakseen ultraviolettisäteilyltä levä kehittää karotenoideja, jotka värjäävät sen vaaleanpunaiseksi tai oranssiksi. Suola-altaiden voimakkaankin punaiset värit johtuvat Dunaliella salinan ja muiden halofiilisten mikrobien väriaineista. Solulla on kaksi siimaa, joiden avulla se liikkuu.
Käyttö
Antioksidanttisten ominaisuuksiensa vuoksi sitä käytetään kosmetiikkateollisuudessa ja ravintolisävalmisteissa. Suolankukka saa värinsä ja arominsa muun muassa Dunaliella salina -levästä.
Lee Byung-hun
Lee Byung-hun (s. 12. heinäkuuta 1970 Seongnam, Gyeonggi) on eteläkorealainen näyttelijä ja laulaja.
Hän on näytellyt elokuvissa Joint Security Area (2000), A Bittersweet Life (2005), Hyvä, paha ja outo (2008), G.I. Joe: The Rise of Cobra (2009), I Saw the Devil (2010), G.I. Joe: Kosto (2013), Red 2 (2013), Terminator Genisys (2015) ja The Magnificent Seven (2016), sekä televisiosarjassa Iris (2009).
Luettelo vuonna 1910 kuolleista henkilöistä
Toukokuu
thumb|right|225px|[[Edvard VII]]
Signaali (lehti)
Signaali (saks. Signal) oli Saksan armeijan julkaisema tabloid-kokoinen propagandalehti toisen maailmansodan aikana. Lehti ilmestyi vuosina 1940–45 useilla eri kielillä. Suomenkielinen versio lehdestä ilmestyi vuosina 1942–1945. Lehteä ei koskaan levitetty kunnolla Saksassa. Lehti oli Berliner Illustrierte Zeitungin erikoispainos. Julkaisija oli Deutscher Verlag.
Lehdestä ilmestyi uusi numero joka toinen viikko. Kokonsa vuoksi lehti jaettiin Suomessa usein rullattuna. Signaalista ilmestyi 25 eri versiota 30 eri kielellä. Parhaimmillaan lehden koko levikki oli 2,5 miljoonaa kappaletta. Lehden sisältö oli pääasiallisesti kertomuksia Saksan armeijan ja sen liittolaisten taisteluolosuhteista. Mukana lehdessä oli korkealaatuisia kuvia ja yleensä keskiaukeamalla oli koko aukeaman kokoinen värivalokuva.
Lehdessä julkaistiin myös artikkeleita taloudesta, tieteestä, taiteesta, ja siinä mainostivat useat saksalaiset yritykset kuten BMW, Agfa, Audi ja Siemens. Lehtien eri versioiden sisältö vaihteli sen mukaan, oliko aihe kohdemaassa hyväksyttävissä. Lehden poliittinen sanoma oli "liittoutunut eurooppa taistelussa bolshevismia vastaan".
Viimeinen numero, joka julkaistiin, oli numero 6/45. Tätä lehden numeroa on kuitenkin säilynyt vain ruotsinkielinen versio.
Rita Yahan-Farouz
Rita (oik. Rita Yahan-Farouz, ; s. 24. maaliskuuta 1962 Teheran, Iran), on israelilainen platinalevy-palkittu laulaja ja näyttelijä.
Rita syntyi Iranissa juutalaiseen perheeseen, joka muutti Israeliin hänen ollessaan kahdeksanvuotias. Hän aloitti uransa 1980-luvulla musiikkiryhmässä Israelin armeijassa. Vuonna 1982 hän aloitti Beit Zvin teknillisessä yliopistossa näyttelemisen. Hän edusti maataan Eurovision laulukilpailussa 1990 laululla Shara Barkhovot ja sijoittui 18. sijalle.
Rita oli naimisissa pianisti Rami Kleinsteinin kanssa ja heillä on kaksi tytärtä Meshi ja Noam. Pariskunta esiintyi yhdessä vuonna 2001.
The Audio Injected Soul
The Audio Injected Soul on Mnemicin toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2004. Albumin on sanottu olevan "paljon nopeampi ja dynaamisempi" kuin edeltäjänsä Mechanical Spin Phenomena.
Syksyllä 2005 yhtyeen ex-laulaja Michael Bøgballe ilmoitti eroavansa yhtyeestä keikkarääkin sekä perhesyiden vuoksi.
Primitivismi
thumb|250px|Paul Gauguin, Te nave nave fenua (Ihana maa), 1892. thumb|150px|Kaksi Uusi-Guinealaista naamiota Berlin-Dahlemin etnologisesta museosta. Monet saksalaiset taiteilijat ihailivat etnologisten museoiden esineitä.
Primitivismi on taidetta, joissa on tietoisia vaikutteita primitiivisestä eli Euroopan tai suurten maailmankulttuurien ulkopuolisesta taiteesta.
Kuvanveistäjä Henry Moore opiskeli ahkerasti Victoria and Albert Museumin sekä British Museumin etnografisia kokoelmia. Muun muassa meksikolainen makaava Chac Mool -kivihahmo vaikutti Henry Mooren veistotaiteeseen. Moderniin veistotaiteeseen vaikutti paljon myös kykladinen kulttuuri ja sen pelkistetyt veistokset, joista ei ole kaukana esimerkiksi Constantin Brâncușin tuotanto.
Murder in the First
Murder in the First voi viitata seuraaviin:
Paras naisnäyttelijä komediasarjassa (SAG)
Parhaan komediasarjan naisnäyttelijän SAG-palkinto on yksi palkinnoista, joita yhdysvaltalainen yli 120 000 näyttelijää edustava ammattiliitto Screen Actors Guild jakaa vuosittain. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1994.
Passenger (Mnemicin albumi)
Passenger on Mnemicin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Nuclear Blast.
Bakong
thumb|Bakongin temppelivuori Bakong on temppeli Kambodžassa lähellä nykyistä Roluosia. Kuningas Indravarman I (hallitsi 877-889) rakennutti sen 881 khmerien valtakunnan silloiseen pääkaupunkiin Hariharalayaan. Bakong on hindulainen Shivalle pyhitetty temppeli.
Bakong oli Hariharalayan päätemppeli. Muodoltaan se oli keinotekoiselle kukkulalle rakennettu temppelivuori, joka kuvasti hindulaisen kosmologian Meru-vuorta. Meru-vuoren tapaan Bakongissa oli viisi porrastettua tasoa tai ”maailmaa”: nagat, garudat, rakshasat, yakshat ja huipulla maharadžat. Khmerien temppeleistä Bakong kuvastaa kaikkein tarkimmin Meru-vuorta.
Spotlight Awards
Spotlight Awards (GDC) oli vuosittainen videopelialan palkintotapahtuma, jonka Game Developers Conference järjesti vuosina 1997–1999. Palkinnon on korvannut vuodesta 2001 alkaen järjestetty Game Developers Choice Awards.
Minipreço
Minipreço on valintamyymäläketju, joka toimii Portugalissa. Ketjun omistaa Dia Portugal, joka kuuluu Carrefour-kauppaketjuun.
Minipreço-myymälöitä on noin 570 ympäri Portugalia (2014). Osa myymälöistä toimii franchising-periaatteella. Myymälöiden yhteispinta-ala on 166 180 m², ja keskimääräinen myymäläkoko on 352 m². Työntekijöitä on noin 3 500.
Melonta kesäolympialaisissa 2016 – miesten 200 metrin kajakkikaksikko
Miesten 200 metrin kajakkikaksikko Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 käytiin 17. – 18. elokuuta Lagoa Rodrigo de Freitaksessa. Kilpailun voittivat espanjalaiset Saúl Craviotto ja Cristian Toro. Toiseksi sijoittuivat brittiläiset Liam Heath ja Jon Schofield ja kolmanneksi liettualaiset Aurimas Lankas ja Edvinas Ramanauskas.
Cəlilabadin piirikunta
thumb|250px|Cəlilabadin piiri Azerbaidžanin kartalla. Cəlilabadin piirikunta on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1441 neliökilometriä. Asukkaita on 193 800 henkeä (vuonna 2010).
Cəlilabadin piiri sijaitsee Azerbaidžanin kaakkoisosassa Talyšvuorten reuna-alueella. Se rajoittuu pohjoisessa Biləsuvarin, idässä Neftçalan ja etelässä Masallın ja Yardımlın piireihin sekä lännessä Iraniin.
Aikaisemmin seudulla oli huomattava venäläisvähemmistö (13,3 % vuonna 1959). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 99,7 % asukkaista on azereja.
Piirin kautta kulkee Bakun ja Astaran välinen M3-valtatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt viljan ja perunan viljelyyn sekä karjanhoitoon.
Paikallislehtenä ilmestyy Yeni gün (”Uusi päivä”).
Burt Kwouk
Burt Kwouk, koko nimeltään Herbert Tsangtse Kwouk, oli kiinalais-englantilainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Blake Edwardsin Vaaleanpunainen pantteri -elokuvista.
Varhainen elämä
Kwouk syntyi vuonna 1930 Warringtonissa. Hänen äitinsä oli kiinalainen, ja kymmenen kuukauden ikäisenä Kwouk muutti äitinsä kanssa muun perheen luo Shanghaihin. Hän asui siellä 17-vuotiaaksi asti, jolloin hänen vanhempansa lähettivät hänet Yhdysvaltoihin opiskelemaan politiikkaa ja taloustiedettä. Hän kuitenkin joutui palaamaan Shanghaihin hänen perheensä jäätyä varattomaksi vuoden 1949 vallankumouksen seurauksena. Muutama vuosi myöhemmin Kwouk muutti Iso-Britanniaan, jossa hän ryhtyi näyttelijäksi tyttöystävänsä kehotuksesta.
Ura
Kwouk teki yhden ensimmäisistä televisiorooleistaan komediasarjassa Hancock's Half Hour vuonna 1957. Tämän jälkeen hän sai merkittävän roolin elokuvasta The Inn of Sixth Happiness (1958), jossa hän esitti Li-nimistä miestä, joka auttaa Ingrid Bergmanin esittämää lähetyssaarnaajaa pakenemaan japanilaisilta sadan lapsen kanssa. 1960-luvulla hän näytteli myös Christopher Leen kanssa Fu Manchu -elokuvasarjassa.
Vuonna 1964 Kwouk sai roolin ensimmäisestä Vaaleanpunainen pantteri -sarjan elokuvasta Laukaus pimeässä. Kwoukin hahmo elokuvassa oli Peter Sellersin näyttelemän komisario Jacques Clouseaun kiinalainen miespalvelija Cato Fong, joka on hänen tunnetuin roolinsa. Kwouk esiintyi yhteensä seitsemässä Vaaleanpunainen pantteri -sarjan elokuvassa. Koska Clouseau oli käskenyt Fongin hyökätä hänen kimppuunsa aina kun mahdollista itsepuolustustaitojensa ylläpitämiseksi, Kwouk ja Sellers ottivat elokuvan merkeissä yhteen jokaisessa elokuvassa, lukuun ottamatta kahta viimeistä, jotka tehtiin Sellersin kuoleman jälkeen.
Kwouk näytteli myös kolmessa James Bond -elokuvassa. Vuonna 1964 hän esitti ydinfyysikkoa elokuvassa 007 ja Kultasormi ja vuonna 1967 Spectren kätyriä elokuvassa Elät vain kahdesti. Hän esiintyi myös epävirallisessa James Bond -elokuvassa Casino Royale (1967), jossa hän esitti kiinalaista kenraalia.
1970- ja 1980-luvulla Kwouk näytteli sivurooleissa useissa televisiosarjoissa, kuten Doctor Who ja Pyhimys. Vuosina 1981–1984 hän esitti Majuri Yamauchia draamasarjassa Tenko. Kwouk esiintyi myös Vielä virtaa -sarjassa, jossa hän näytteli Entwistleä vuosina 2002–2010, sekä elokuvassa Kiss of the Dragon vuonna 2001.
Yksityiselämä
Kwouk oli naimisissa Caroline Tebbsin kanssa vuodesta 1961 kuolemaansa saakka. Heillä oli yksi lapsi, Christopher.
Sony/ATV Music Publishing
Sony Music Publishing on musiikkikustantamo, jonka omistavat yhdessä "Michael Jackson Family Trust" ja Sony. Associated Television (ATV) järjestön perusti alun perin Lew Grade vuonna 1955. Vuonna 1957 ATV hankki Pye Recordsin tytäryhtiökseen. Tuolloin Pye Records oli yksi kolmesta suuresta levy-yhtiöstä Isossa-Britanniassa ja yhdessä EMI:n ja Decca Recordsin kanssa ne muodostivat suurimman osan musiikin myynnistä maassa.
ATV ja Pye Records olivat kärjessä Brittiläisen musiikin "räjähdyksessä" vuonna 1960. Sopimuksia tehtiin yhdysvaltalaisten yritysten kanssa, joiden avulla pystyttiin valmistamaan ja levittämään äänityksiä Britanniassa. Seuraavaksi ATV hankki Lennon/ McCartney kappaleiden katalogin, Northern Songsin, vuonna 1968. Katalogi käsittää lähes jokaisen kappaleen, jonka John Lennon ja Paul McCartney kirjoittivat ennen vuotta 1970.
Gradesin omaisuus alkoi hiipua 1980-luvun lähestettyä. 1980-luvun puolivälissä ATV sekä Pye Records myytiin. Yritykset osti australialainen Robert Holmes, joka myi ne nopeasti pois saatuaan tarpeeksi voittoa. Ne myytiin vuonna 1985 47,5 miljoonalla dollarilla poptähti Michael Jacksonille. Tämä järkytti Paul McCartneytä, joka oli kertonut Jacksonille kuinka tärkeää olisi omistaa kyseiset yhtiöt. McCartneyn oli aikomus ostaa yhtiöt, mutta Jacksonin isomman tarjouksen myötä hän sai ne itselleen.
Vuonna 1995 Jackson yhdisti ATV:n Sonyn kanssa, jolloin syntyi "Sony/ATV Music Publishing". Yhtiöstä tuli kolmanneksi suurin musiikin julkaisija maailmassa, omistaen oikeudet muun muassa Elvis Presleyn, Eminemin, Akonin, Bob Dylanin ja Willie Nelsonin kappaleisiin. Alan asiantuntijat ovat arvioineet "Sony/ATV Music Publishing" -yhtiön arvoksi 1,5 miljardia dollaria.
Rated-RKO
thumb|Rated-RKO Rated-RKO oli heel tag team showpainipromootiossa, World Wrestling Entertainmentissä. Joukkueeseen kuuluivat Edge, Randy Orton ja managerina Lita. Nimi "Rated-RKO" tulee Edgen lempinimestä "Rated R Supestarista" ja Ortonin lopetusliikkeestä RKO:sta. Tiimi voitti kerran World Tag Team Championshipin.
Historia
Pain Edgestä ja Ortonista tuli suorasanaisia DX:ää vastaan ja he pilkkasivat DX:ää aina kun vain pystyivät. He esimerkiksi pilkallisesti näyttelivät heitä, kuten DX:ällä oli ollut tapana tehdä muille. Rated-RKO ja DX kohtasivat ensimmäistä kertaa tag team matsissa Cyber Sundayssä, mihin fanit saivat päättä spesiaali tuomarin. Cyber Sundayssä, Rated-RKO voitti DX:än, kun Eric Bischoff laski heidät voittoon, vaikka Edge ja Orton käyttivät tuolia. Myöhemmin samana iltana Lita voitti WWE Women's Championshipin. Seuraavan illan Raw'ssa, Edge ja Orton kohtasivat Ric Flairin ja Roddy Piperin, mikä käytiin World Tag Team Championshipistä, missä Bischoff oli spesiaali tuomarina. Rated-RKO hävisi matsin, kun DX sekaantui matsiin. thumb|Rated-RKO World Tag Team mestariena Seuraavalla viikolla Rated-RKO voittivat mestaruuden revanssissa, kun he hyökkäsivät Piperin kimppuun, hänen tullessa kehään. Kun Piperiä kannettiin pukuhuoneille päin, Flairin täytyi puolustaa yksin mestaruutta.
Survivor Seriesissä, Lita vetäytyi eläkkeelle, kun hän hävisi Women's tittelin Mickie Jamesille. Samana iltana, Rated-RKO:n joukkue (Edge, Orton, Johnny Nitro, Mike Knox ja Gregory Helms) hävisi DX:n joukkueelle (Michaels, Hunter, Jeff Hardy, Matt Hardy ja CM Punk) kymmenen miehen eliminaation matsissa, missä yksikään DX:n joukkueesta ei eliminoitunut. Seuraavassa Raw'ssa, Edge ja Orton pieksivät Flairia, kunnes hän vuoti verta ja vieläkin jatkoivat, koska he tiesivät, että DX oli jo lähtenyt areenalta. Tämä teki heidän feudistaan henkilökohtaisemman. Tammikuussa 2007, New Year's Revolutionnissa, Rated-RKO puolusti onnistuneesti mestaruutta DX:ää vastaan, kun matsi pääyyti ei-tulokseen. Matsissa Triple H loukkaantui.
Triple H:n ollessa sairauslomalla, Rated-RKO jatkoi feudiaan Shawn Michaelsia vastaan. 29. tammikuuta, 2007 Raw'ssa, Rated-RKO hävisi World Tag Team mestaruuden Shawn Michaelsille ja John Cenalle. Edgen ja Ortonin välit alkoivat pikkuhiljaa kuumenemaan, kun molemmat väittivät ansaitsevan WWE mestaruusottelun. 26. helmikuuta, 2007, Raw'ssa, Orton ja Edge saivat revanssin World Tag Team mestaruudesta, mutta epäonnistuivat voittamaan ne takaisin, kun Edge jätti Ortonin yksin kehään.
Molemmat heistä ottelivat WrestleManiassa Money in the Bank tikapuuottelussa, minkä voittaja saisi haastaa, kenet mestarin vain haluaa. Kumpikaan ei MitB matsia voittanut. 16. huhtikuuta, 2007, he ottelivat handicap matsissa John Cenaa vastaan, mutta hävisivät, kun HBK sekaantui matsiin. Backlashissa, Orton ja Edge osallistuivat Fatal 4-Way-matsiin, mihin osallistuivat myös HBK ja Cena, ja matsi käytiin WWE mestaruudesta. Cena voitti ja säilytti mestaruuden.
30. huhtikuuta, 2007, Raw'ssa, Edge ja Orton kohtasivat 1 vs. 1 matsissa, minkä voitti Edge. Tämän jälkeen Edge siirtyi SmackDown brändiin, missä hän voitti World Heavyweight mestaruuden, lunastaen Money in the Bank salkkunsa, minkä hän oli voittanut Mr. Kennedyltä. Tämä virallisti Rated-RKO:n hajoamisen.
Doomsday Bound
Doomsday Bound suomalaisen punk duo Black Magic Sixin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 10. maaliskuuta 2010 Cobra Recordsin kautta.
Vastaanotto
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Antti Luukkanen antoi albumille täydet viisi tähteä, kehuen saatananpalvonnalla flirttailun toimivuutta sekä musiikin syvyyttä instrumentaation puutteesta huolimatta. Desibelin Antti Hurskainen pitää musiikillista reseptiä toimivana, mutta yhtyeen sortuvan silti rutiinisuoritukseen, ja kotikuuntelussa albumin jäävän kaipaamaan jotakin. Kaaoszinen Petri Hänninen antoi albumille yhdeksän pistettä kymmenestä, kehuen musiikin laadukkuutta, vaikka pitikin yllätyksettömyyttä ja raskautta pieninä miinuksina.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltäneet ja sanoittaneet J-Tan ja Lew Siffer.
Kokoonpano
+
Blue Echoes
Blue Echoes on trumpetisti Markku Johanssonin kolmas omalla nimellä julkaistu albumi. Julkaisuvuosi on 1986 ja levymerkki Dig It.
Markku Johanssonin lisäksi levyllä esiintyvät muusikot Peter Lerche, Olli Ahvenlahti, Kari Litmanen, Jari-Pekka Karvonen, Pertti Päivinen ja Juhani Aaltonen.
Helsingin Sanomien Lauri Karvonen sanoi levyn olevan uusi osoitus Markku Johanssonin kyvystä tehdä samalla sekä myyvää että taitavaa musiikkia. Hän rinnasti Johanssonin tyylin flyygelitorvensoittajana tunnettuun Chuck Mangioneen. Fazerin Musiikkikerhon jäsenlehdessä Hilkka Hyttinen totesi:
Hot Mainstream Rock Tracks
Hot Mainstream Rock Tracks on yhdysvaltalaisen Billboard-lehden julkaisema lista soitetuimmista kappaleista valtavirran rock-radioasemilla, joilla soitetaan pääasiassa rock-kappaleita. Lista aloitti toimintansa vuonna 1981, ja se tunnettiin alun perin nimellä Top Tracks. Lista on vuosien aikana tunnettu myös nimellä Rock Albums chart.
Iso-Löytäne
Iso-Löytäne on Pirkanmaalla Orivedellä Västilän eteläpuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 891 hehtaaria eli 8,9 neliökilometriä ja se on 7,0 kilometriä pitkä ja 3,8 kilometriä leveä. Järvi on jaettu kolmeen nimettyyn osaan. Pohjoisosaa kutsutaan Vähä-Löytäneeksi. Se on yhteydessä pieneen Nuutin Löytäneeseen, joita yhdistää Ropanniemen ja Verkkoniemen välinen salmi. Eteläisin osa on suurin ja sitä kutsutaan nimellä Iso-Löytäne, mikä on myös järven virallinen nimi. Nuutin Löytäneestä on yhteydessä Iso-Löytäneeseen Isosalmen kautta. Järven ympäristö on melko alavaa maastoa, mutta kauempana järvestä kohoaa korkeitakin mäkiä. Tällaisia mäkiä ovat koillispuolella sijaitsevat Teverinmäki ja Santtukärvi sekä luoteispuolella nouseva Kulovuori. Huomattavin mäki on järvelle selvästi erottuva Sinivuori, jonka länsisivulla sijaitsee Sinivuoren luonnonpuisto ja itäpuolella Mulkovuori. Sen laki kohoaa yli 90 metriä vedenpintaa korkeammalle. Mulkovuorelta on järvelle hienot näkymät.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 77 miljoonaa kuutiometriä eli 0,077 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 8,7 metriä ja suurin syvyys on 31,3 metriä. Se sijaitsee Mulkovuoren edustalla Selkäkarin puolivälissä. Myös Selkäsaaren ja Selkäkarin puolivälissä on toinen yli 30 metriä syvä syvänne.
John Joseph
John Joseph (15. marraskuuta 1932 – 6. toukokuuta 1998) oli Faisalabadin hiippakunnan roomalaiskatolinen piispa vuosina 1984–1998. Hän teki itsemurhan vastalauseena kristittyjen julmalle kohtelulle Pakistanin muslimien taholta.
Iso-Löytäne
Maantietoa
Siinä on laskettu olevan 49 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 46 hehtaaria, mikä on noin 4,9 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Suurin saari on Korpistensaari eli Tounaansaari. Se on 1,1 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Saaren pinta-ala on noin 41 hehtaaria, mikä on 90 % saarten kokonaispinta-alasta. Saaressa on laaja ja samalla matala suoalue sekä monta niemeä, joiden nimessä esiintyy määre ”saari”. Myös luoteessa sijaitseva Jylhänsaari on suuri, mutta sen koko on enää yhden hehtaarin suuruinen. Muista saarista on 27 yli aarin ja loput 20 ovat alle aarin kokoisia. Vähä-Löytäneessä sijaitsevat Selkäkari ja sen seuralaiset sekä Ropanniemen vieressä Elmansari. Nuutin Löytäne on saareton. Jylhänsaren ympäristössä sijaitsevat lisäksi Majonsaari, Kirkkosaari, Ykspuinen, Luhtamätäs, Kekälesaari, Suursaari, järvenselän pohjoisosassa Selkäsaari ja Ihrankari, Santtulahdella Kissasaari ja Paskaluoto, ja vielä järven kaakkoispäässä molemmat Selkäkarit.
Sen rantaviivan pituus on 46,1 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta muutamia pieniä peltopalstoja, jotka ulottuvat rantaan asti. Asutus on parinkymmenen talouden suuruista haja-asutusta, jonka lisäksi rannoille on rakennettu noin 150. Niille johtaa tiet yhdysteiltä 3253, 14229 ja 14231.
John Joseph
Joseph syntyi Khushpurissa, Punjabissa ja opiskeli Christ the King Seminary -pappisseminaarissa Karachissa. Hän sai pappisvihkimyksensä 18. tammikuuta 1960. Tohtoriksi valmistuttuaan hän pääsi henkilökunnan jäseneksi seminaariin, jossa oli opiskellut. 24. lokakuuta 1980 hänet nimitettiin Faisalabadin apulaispiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. tammikuuta 1981. 9. tammikuuta 1984 Josephista tuli Faisalabadin piispa. Toukokuussa 1998 hän ampui itsensä, kun kristitty mies oli teloitettu Pakistanissa jumalanpilkkasyytteiden nojalla. Hänen jälkeensä uudeksi piispaksi nousi Joseph Coutts.
Iso-Löytäne
Vedenlaatu
Järven vedenlaatua on tutkittu vuodesta 1964 alkaen. Mittauspiste sijaitsee järven syvimmässä kohdassa, missä on syvyyttä noin 30 metriä. Vesi on yleensä ollut kirkasta ja lähes väritöntä. Näkösyvyys on yleensä noin 5 metriä, mutta vaihtelua on, sillä kerran se on ollut 10 metriä. Veden happamuustaso on pysynyt normaalina eli se on ollut noin pH 7 ja veden puskurikyky happamoitumista vastaan on erinomainen. Veden fosforipitoisuus on ollut päällysvedessä keskimäärin 6,03 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l) ja alusvedessä 7,66 μg/l. Typpipitoisuudet ovat olleet vastaavasti 299 μg/l ja 341 μg/l. Määrät ovat yleisesti pieniä ja järvi luokitellaan ekologisesti karuihin järviin. Onkin todennäköistä, ettei järveen kohdistu ulkoisia ravinnekuormituksia. Veden happipitoisuudet ovat olleet päällysvedessä 80–105 % ja niiden keskiarvo on ollut 90 % ja alusvedessä happipitoisuuden keskiarvo on ollut 53 %.
John Joseph
Josephin taistelusta vähemmistöoikeuksien puolesta on tehty muun muassa 45-minuuttinen dokumentti A Sun Sets in. 31. maaliskuuta 2007 Darulaloom Jamia Rehmania -madrassassa Faisalabadissa otettiin käyttöön piispan mukaan nimetty muistosali.
Iso-Löytäne
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Västilänjoen valuma-alueeseen (35.725) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,1 metriä mpy.
Järvi on Västilänjoen valuma-alueen pääjärvi, johon laskee sen lähiympäristöstä viisi yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea. Niitä, ja joitakin pienempiä, ovat Pirttijärvi (5 ha), joka laskee kakkoispään Kotolahteen, Kiikanjärvi (5 ha), joka laskee Sammalisen lahteen, pieni Lampistenjärvi, joka laskee itäpuolen Santtulahteen, Kolmisoppinen (3 ha), joka laskee saman lahden pohjoisosaan Kekälepohjaan, pieni Hanhijärvi, joka laskee Karpalepohjaan, Vuorijärvi (2 ha), jolla ei kartan mukaan ole laskuojaa.
Järven lasku-uoma on Västilänjoki, joka lähtee järven pohjoispäästä. Se juoksee pohjoiseen ja laskee siellä Löytäneenlahteen, jonka vedenpinta on samalla korkeudella kuin Koljonselkä. Löytäneenlahti laskee lyhyttä ojaa pitkin Koljonselän Huhkaimenselkään.
Historiaa
Kalmbergin kartan mukaan järvellä sijaitsi kolme maataloa ja yksi torppa. Kartasta ei selviä, oli tiloilla paljon peltoa, mutta niiden niityt on merkitty. Niityt on nykyään muokattu peltomaaksi.
United Airlinesin lento 175
United Airlinesin lento 175 oli yksi syyskuun 11. päivän iskujen lennoista. Lennon oli tarkoitus kulkea Loganin kansainväliseltä lentoasemalta Los Angelesin lentoasemalle. 30 minuuttia lentokoneen nousun jälkeen viisi terroristia tunkeutui lentokoneen ohjaamoon. Lentäjäksi kouluttautunut Marwan al-Shehhi otti koneen haltuunsa ja vaihtoi suunnan kohti New Yorkin World Trade Centerin etelätornia. Lennonjohto huomasi pian jonkin olleen vialla, kun koneen miehistö ei vastannut heidän kutsuunsa. Samanaikaisesti useat matkustajat ja miehistö soittivat puhelimillaan koneesta ilmoittaakseen kaappaajista sekä matkustajien ja miehistön loukkaantumisista.
Lentokone törmäsi World Trade Centerin etelätorniin kello 9.03 EDT, surmaten kaikki koneessa olleet 65 henkilöä. Lento oli suunniteltu seuraamaan American Airlinesin lentoa 11, jonka toinen terroristien ryhmä oli lentänyt pohjoistornia päin 17 minuuttia aikaisemmin. Lennon 175 törmäys nähtiin ympäri maailmaa televisiosta suorana lähetyksenä. Tämän myötä ihmiset alkoivat ymmärtää, että molemmat törmäykset olivat tahallisia – ennen toista törmäystä ensimmäisen koneen törmäystä oli pidetty onnettomuutena. Isku ja sen seuraama tulipalo saivat etelätornin romahtamaan 56 minuuttia myöhemmin, mikä johti yhä useamman ihmisen kuolemaan.
Taustatietoa
pienoiskuva|vasen|N612UA, kaapattu kone, rullaamassa [[San Franciscon kansainvälinen lentoasema|San Franciscon kansainvälisellä lentoasemalla vuonna 1999.]] United Airlinesin lennon 175 kaappausryhmää johti Marwan al-Shehhi, joka oli kotoisin Arabiemiraateista. Al-Shehhi suoritti kaupallisen lentäjän lupakirjan koulutusta Etelä-Floridassa yhdessä lennon 11 kaappaajan ja johtajan Mohammed Attan kanssa. Lennon 175 kaappaajiin kuului al-Shehhin lisäksi Arabiemiraateista kotoisin oleva Fayez Banihammad, ja kolme saudia: veljekset Hamza al-Ghamdi ja Ahmed al-Ghamdi, sekä Mohand al-Shehri. Jo 13. elokuuta 2001 Marwan al-Shehhi osti kaksi neljätuumaista taskuveistä Hamza al-Ghamdin ostaessa Leatherman Wace -monitoimityökalun. Syyskuun alussa samana vuonna lennon 175 kaappaajat saapuivat Bostoniin Floridasta. Al-Ghamdit saapuivat yhdessä 7. syyskuuta, ja kirjautuivat sisään Charles-hotelliin Cambridgessa. Seuraavana päivänä he siirtyivät Days Inn -hotelliin Bostoniin. Fayez Banihammad lensi Floridasta Bostoniin yhdessä Mohand al-Shehrin kanssa 8. syyskuuta, ja he majoittuivat Milner-hotellissa Bostonissa. Marwan al-Shehhi saapui Bostoniin 9. syyskuuta ja majoittui Milner-hotellissa, jossa jakoi huoneensa Mohammed Attan kanssa.
Lento
Lento lennettiin Boeing 767-222 -koneella, joka oli valmistettu vuonna 1983. Koneessa oli 168 matkustajapaikkaa (10 ensimmäisessä luokassa, 32 liikemiesluokassa ja 126 turistiluokassa). Turmalennolla oli vain 56 matkustajaa ja yhdeksän miehistön jäsentä, eli vain 33 prosenttia koneen kapasiteetista. Miehistöön kuuluivat mm. kapteeni Victor Saracini, perämies Michael Horrocks ja matkustamohenkilökuntaan Robert Fangman, Amy Jarret, Amy King, Kathryn Laborie, Alfred Marchand, Michael Tarrou, ja Alicia Titus. Kaappaajia lukuun ottamatta lennon matkustajista 35 oli miehiä, 12 naisia ja neljä alle viisivuotiasta lasta.
Nousu koneeseen
Hamza al-Dhamdi ja Ahmed al-Ghamdi kirjautuivat pois hotellistaan ja kutsuivat taksin viemään heidät Loganin kansainväliselle lentoasemalle. He saapuivat United Airlinesin lähtöselvitystiskille Terminaali C:ssä kello 6.20, ja Ahmed al-Ghamdi lähtöselvitti kaksi laukkua. Molemmat kaappaajat ilmoittivat haluavansa ostaa liput, vaikka heillä oli jo paperiset liput. Heillä oli vaikeuksia vastata standardien mukaisiin turvallisuuskysymyksiin, joten lähtöselvitysvirkailija toisti kysymykset erittäin hitaasti kunnes miehet osasivat vastata niihin. Marwan al-Shehhi selvitti laukkunsa kello 6.45, ja loput kaappaajat, Fayez Banihammad ja Mohand al-Shehri kello 6.53. Banihammadilla oli kaksi laukkua. Yksikään kaappaaja ei jäänyt kiinni turvatarkastuksessa. Al-Shehhi ja muut kaappaajat nousivat koneeseen kello 7.23 ja 7.28 välisenä aikana. Banihammad nousi koneeseen ensimmäisenä, ja istui ensimmäisessä luokassa paikalla 2A, kun Mohand al-Shehri oli paikalla 2B. Kello 7.27, Shehhi ja Ahmed al-Ghamdi nousivat koneeseen, ja istuivat liikemiesluokassa paikoilla 6C ja 9D. Minuuttia myöhemmin Hamza al-Ghamdi saapui koneeseen ja istui paikalle 9C. Lennon oli määrä lähteä aikataulun mukaan kello 8.00 Los Angelesiin. 51 matkustajaa ja viisi kaappaajaa olivat nousseet koneeseen Terminaali C:n portilta 19. Kone alkoi rullata kello 7.58, ja nousi kello 8.13 kiitotieltä 9, kun lento 11 kaapattiin. Kello 8.33, kone saavutti matkalentokorkeutensa 31 000 jalkaa, jolloin matkustamon tarjoilun olisi normaalisti pitänyt alkaa. Kello 8.37 lennonjohto kysyi lentäjiltä, josko he olisivat nähneet American Airlinesin lennon 11 konetta. Lentäjät vastasivat koneen olevan 29 000 jalan korkeudessa, ja lennonjohtajat käskivät kääntyä ja välttää kyseistä konetta. Lentäjät ilmoittivat kuulleensa epäilyttävän viestin lentoonlähtönsä aikana lennolta 11. ”Kuulostaa siltä, että joku on ottanut mikrofonin ja käskee kaikkia pysymään paikoillaan”, miehistö raportoi. Tämä oli viimeinen viesti lennolta 175.