cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ranskalainen puolustus
Avaus oli suosionsa huipulla 1800-luvun puolivälin jälkeen. Nykyisin siirto 1...e6 on mustan kolmanneksi suosituin siirto heti siirtojen 1...e5 ja 1...c5 jälkeen. Avauksen merkittävimpiä kehittäjiä on Aron Nimzowitsch, joka harjoitti sitä hyvin tuloksin sekä valkoisilla että mustilla nappuloilla. John L. Watsonin mukaan Nimzowitschin syvälliset pelit vakiinnuttivat ranskalaisen puolustuksen maineen aggressiivisena, vastahyökkäykseen perustuvana puolustuksena. Toinen erityismaininnan ansaitseva avauksen kehittäjä on Watsonin mukaan Wolfgang Uhlmann, joka on pelannut lähes pelkästään siirtoa 1...e6 monen vuosikymmenen ajan ja kehittänyt lukuisia ideoita avaukseen. Muita ranskalaisen puolustuksen tärkeitä kehittäjiä ovat olleet muun muassa entiset maailmanmestarit Mihail Botvinnik ja Tigran Petrosjan, jotka pelasivat sitä erityisesti mustilla. Nykyisistä huippupelaajista ranskalaista puolustusta ovat pelanneet muun muassa Nigel Short, Jevgeni Barejev , Aleksandr Morozevitš sekä Aleksei Drejev.
Shakin ensimmäinen maailmanmestari Wilhelm Steinitz ei omien sanojensa mukaan koskaan pelannut ranskalaista avausta, koska hän piti sitä kaikista avauksista tylsimpänä. Ruotsalaisen kansainvälisen mestarin Ari Zieglerin mukaan ranskalaisessa puolustuksessa on kyse enemmän strategiasta kuin taktiikasta. Tarvittavan taktisen laskelmoinnin määrä on pienempi kuin monissa muissa shakkiavauksissa. Runsaan teorian opiskelun sijasta avauksessa on tärkeää, että pelaaja ymmärtää asemallisia ideoita ja tietää, minne sijoittaa upseerinsa.
Yleinen teoria
Peli jatkuu yleisimmin siirroilla 2.d4 d5. Mustan toinen siirto uhkaa valkean e4-sotilasta. Valkean tärkeimmät siirtomahdollisuudet ovat exd5, e5, Rd2 ja Rc3. Muita siirtoja pidetään selvästi heikompina, mutta niitäkin käytetään joskus. Esimerkiksi e4-sotilaan uhraaminen on mahdollista, sillä mustan on vaikea pitää sotilaan johtoaan yllä. Peli voi myös jatkua muilla siirroilla kuin 2.d4 d5. Esimerkiksi 1.e4 e6 2.Rf3 c5 muuntuu sisilialaiseksi puolustukseksi ja 2.d3 usein kuningasintialaiseksi hyökkäykseksi.
Mustan siirrettyä ...d5 valkea etenee yleensä jossain vaiheessa peliä e-sotilaallaan, jolloin muodostuu pysyvä keskusta. Siirto lukitsee mustan kuningatarlähetin oman sotilasketjunsa taakse ja takaa valkealle tilaedun. Musta vastaa siirtoon useimmiten jossain vaiheessa peliä siirrolla ...c5, jonka jälkeen hän lisää painostusta valkean sotilasketjuun siirroilla ...Rc6, ...Db6 ja usein myös ...f6.
Vaihtoehtoisesti, tai samaan aikaan, musta voi yrittää hajottaa valkean sotilaskeskustan avatakseen ahdasta asemaansa. Yleensä pelkkä ...c7-c5 ei riitä saavuttamaan valkean keskustan tuhoamista, joten sitä seuraa usein ...f7-f6. Jos valkea vahvistaa e5-sotilastaan pelaamalla f2-f4, mustalla on kaksi pääideaa jatkoa varten. Musta voi iskeä suoraan f4-sotilaan kimppuun pelaamalla ...g7-g5. Sotilas uhkaa samalla edetä g4:ään ja ajaa pois valkean ratsun f3:sta. Toinen vaihtoehto on pelata suoraan siirron ...f6 jälkeen lyönti ...fxe5, ja jos valkea lyö takaisin f-sotilaallaan, musta saa avoimen f-linjan tornilleen. Sen jälkeen valkealla on usein ratsu f3:ssa suojelemassa keskustan d4- ja e5-sotilaitaan. Musta voi uhrata laadun lyömällä ratsun tornillaan hajottaakseen valkean keskustan. Jos valkea lyökin takaisin siirrolla dxe5, diagonaali a7-g1 aukenee, jolloin valkean on epäedullisempaa linnoittaa kuningassivustalle. Joskus, jos valkea ei ole kehittänyt nappuloitaan kunnolla, ja on säilyttänyt kuninkaansa keskustassa linnoittamatta, musta voi uhrata upseerin e5-sotilaaseen tuhoten valkean keskustan täydellisesti ja aloittaa hyökkäyksen.
Valkea yrittää normaalisti hyödyntää tilaetunsa kuningassivustalla, jossa hän voi joskus saada aikaan mattihyökkäyksen. Se tapahtuu usein lähetin uhrauksella h7-sotilaaseen tai h-linjan avaamisella. Aloitussiirrot 1.e4 e6 2.d4 d5 3.Rc3 Rf6 4.Lg5 Le7 5.e5 Rfd7 6.Lxe7 Dxe7 7.f4 0-0 8.Rf3 c5 9.Ld3 johtavat oikealla olevan kuvaajan asemaan. Valkean lähetti uhkaa mustan heikkoa h7-ruutua, jota yleensä suojelisi ratsu f6:ssa. Se on kuitenkin ajettu pois etenemällä sotilaalla e5:een.
Jos musta tässä tilanteessa lyö sotilaallaan valkean sotilaan d4:ssä, valkea voi lyödä sen ratsullaan takaisin. Toinen, paljon aggressiivisempi, tapa on uhrata lähetti h7:ään, ja sen jälkeen edetä ratsulla g5:een. Tässä tilanteessa mustan on pakko uhrata kuningattarensa ratsuun välttääkseen matin. Jatko menisi siis seuraavasti: 9...cxd4 10.Lxh7+ Kxh7 11.Rg5+ Dxg5 12.fxg5 dxc3. Nyt valkea on saanut kuningattaren ja sotilaan kolmesta kevyestä upseerista. Materiaali on suunnilleen tasan, mutta mustan kuningas on joutunut keskemmälle lautaa, ja valkealla on hyvät hyökkäysmahdollisuudet.
Valkea voi myös yrittää saavuttaa etua etenemällä kuningassivustansa sotilaillaan. Valkea etenee yleensä siirrolla f2-f4, jota seuraavat g2-g4 ja f4-f5. Sen jälkeen valkealla on vahva sotilas f5:ssä. Se uhkaa lyödä e6:een tai vaihtoehtoisesti edetä. Jos sotilas lyödään, valkea saa puoliavoimen g-linjan, jolle hän voi sijoittaa torninsa hyökätäkseen mustan kuninkaan kimppuun. Myös eteneminen h-sotilaalla h5:een tai h6:een asti voi olla tehokasta. Moderni vaihtoehto valkealle on tilan hakeminen kuningatarsivustalta siirroin a2-a3 ja b2-b4. Jos valkea pelaa tämän muunnelman oikein, se voi rajoittaa mustan upseerien liikkumista entisestään ahtaassa asemassa.
Yksi mustan keskeisimmistä ongelmista ranskalaisessa puolustuksessa on niin sanottu ”ranskalainen lähetti”. Tämä mustan kuningatarlähetti jää oman sotilasketjun taakse, jossa se voi pahimmassa tapauksessa olla toimettomana koko pelin ajan. Sen takia mustan onkin tärkeä yrittää avata asemaansa sellaisilla siirroilla kuin ...f6 tai ...c5. Usein siteerattu esimerkki tästä on Tarrasch–Teichmann-peli vuodelta 1912. Mustan viidennentoista siirron jälkeen asema on vasemmalla olevan kuvaajan mukainen. Mustan asema on passiivinen, ja lähetti c8:ssa on heikko. Valkea yrittää todennäköisesti vaihtaa pois mustan ratsun, joka on ainoa mustan aktiivinen nappula. Pelissä valkea voitti 41 siirron jälkeen. Välttääkseen tämän musta pyrkii löytämään lähetilleen käyttöä siirtämällä sotilaitaan pois tieltä. Musta voi pelata ...Ld7-a4 hyökätäkseen c2-sotilaan kimppuun, mikä esiintyy useissa Winawerin muunnelman jatkoissa. Jos musta on siirtänyt sotilaansa f6:een, hän voi yrittää pelata lähettinsä d7:n ja e8:n kautta g6:een tai h5:een. Toinen idea on pelata ...b6 ja vaihtaa lähetti pois siirrolla ...La6.
Päämuunnelmat 1.e4 e6 2.d4 d5
Peli jatkuu noin yhdeksässäkymmenessä prosentissa peleistä siirroilla 2.d4 d5. Seuraavana on esitelty suosituimmat jatkot tämän jälkeen sekä suosituimmat vaihtoehtoiset siirrot ja muunnelmat.
Pääjatko 3.Rc3
Noin 40-50 prosenttia kaikista ranskalaisen puolustuksen peleistä jatkuu 3.Rc3:lla, jota pidetään avauksen pääjatkona. Mustalla on kolme pääasiallista vaihtoehtoa: Rubinsteinin muunnelma 3...dxe4, Winawerin muunnelma 3...Lb4 ja klassinen jatko 3...Rf6.
Rubinsteinin muunnelma
Tämä muunnelma on saanut nimensä Akiba Rubinsteinin mukaan. Se voi muuntua myös 3.Rd2 dxe4:stä, minkä vuoksi muunnelma on käytännöllinen pelaajalle, joka ei halua opiskella runsaasti avausteoriaa. Valkea on saanut vapaammat kehityksen ja enemmän tilaa keskustassa, johon musta aikoo iskeä c5:llä jossain vaiheessa. Rxe4:n jälkeen tavallisimmat jatkot ovat 4...Ld7 5.Rf3 Lc6 (Fort Knox -muunnelma ) aktivoiden vaaleilla ruuduilla liikkuvan lähetin, ja hieman yleisempi 4...Rd7 5.Rf3 Rgf6 6.Rxf6+ Rxf6. Myös 4...Dd5 on mahdollinen. Toinen vaihtoehto mustalle on kuningatarlähetin sivustoiminen b7:ään.
Winawerin muunnelma
Szymon Winawerin mukaan nimetty Winawerin muunnelma oli aina 1980-luvulle asti mustan suosituin vastaus valkean siirrettyä 3.Rc3. Muun muassa Aron Nimzowitsch ja Mihail Botvinnik ovat pelanneet sitä usein.
3...Lb4 kiinnittää valkean ratsun uhaten samalla e4-sotilaan välitöntä lyömistä. Valkea normaalisti siirtää sotilaansa turvaa pelaamalla 4.e5, johon musta vastaa 4...c5. Pääjatko 5.a3 Lxc3+ 6.bxc3 johtaa kuvaajan mukaiseen tilanteeseen. Valkealla on kaksoissotilas c-linjalla, joihin musta usein suuntaa hyökkäyksensä. Valkealla on kuitenkin lähettipari, hyvä ote keskustasta ja puoliavoin b-linja, jotka antavat hyvät hyökkäysmahdollisuudet.
Mustan vastaus tähän tilanteeseen on useimmiten 6...Re7 tai 6...Dc7. Valkea voi tämän jälkeen pelata 7.Dg4, joka uhkaa lyödä g7:ään. Musta voi uhrata sotilaansa tuhoten valkean sotilaskeskustan jatkossa 6...Re7 7.Dg4 Dc7 8.Dxg7 Tg8 9.Dxh7 cxd4 tai suojata sotilaansa esimerkiksi linnoittamalla.
Jos valkea haluaa välttää tämän monimutkaisen jatkon, hän voi 7.Dg4:n sijasta pelata esimerkiksi 7.Rf3 tai 7.a4. 7.Rf3 on yksinkertainen kehityssiirto, jota usein seuraa lähetin kehittäminen e2:een tai d3:een ja linnoittaminen kuningassivustalle. a4 valmistelee La3:a, joka hyödyntää mustan vaihdetun lähetin poissaoloa. Se estää myös mustaa pelaamasta Da5-a4 tai Ld7-a4 hyökäten c2:een. Jos musta pelaa b6 vaihtaakseen heikon lähettinsä pois a6:ssa, valkea voi hyökätä siirtämällä a5.
Klassinen muunnelma
Klassinen muunnelma 3.Rc3 Rf6 jatkuu yleensä 4.e5 tai 4.Lg5.
Lähetin siirto uhkaa välitöntä sotilaan siirtoa e5, johon mustan pitää reagoida. Yleinen vaihtoehto on Burnin muunnelma 4...dxe4, jolloin peli voi jatkua esimerkiksi 5.Rxe4 Le7 6.Lxf6 Lxf6 7.Rf3 Rd7 tai ...0-0.
Klassisen muunnelman pääjatkona on pidetty siirtoa 4...Le7, jolloin peli voi jatkua esimerkiksi 5.e5 Rfd7 6.Lxe7 Dxe7 7.f4 0-0 8.Rf3 c5.
Valkea voi lähettien vaihtamisen sijasta pelata Alehin-Chatard-hyökkäystä siirrolla 6.h4. Muiden muassa Kasparov ja Grištšuk ovat käyttäneet tätä sotilaanuhrausta, jota mustan ei ole pakko ottaa vastaan. Jos musta vaihtaa lähetit ja lyö sotilaan, valkea voi pelata ratsun ruutuun h3 tempovoitolla. Tämän jälkeen mustan linnoittautuminen kuningassivustalle olisi hyvin vaarallista. Jatko on valkealle tilastollisesti voitokas, mutta valkealla ei ole suoraan voittoon johtavaa jatkoa. Mustalle mahdollinen vastaus valkean siirtoon on 6...c5.
McCutcheonin muunnelma alkaa siirroilla 1.e4 e6 2.d4 d5 3.Rc3 Rf6 4.Lg5 Lb4. Avaus oli suosituimmillaan 1900-luvun alkuvuosikymmeninä.
Yksi muunnelman jatkoista on 5.e5 h6 6.Ld2 Lxc3 7.bxc3 Re4 8.Dg4. Valkea saa kuningattaren siirrollaan mustan puolustamaan kuningassivustan sotilaita ilman linnoittautumista siirrolla 8...Kf8 (siirtoa 8...g6 on myös pelattu paljon). Kuninkaan siirto paitsi vie linnoitusmahdollisuuden, uhkaa myös jättää kuningastornin alkuruutuunsa, josta se ei pääse nopeasti peliin. Valkealla on myös  hyvät mahdollisuudet sotilasetenemiseen kuningassivustalla. Kokemus on kuitenkin osoittanut, että kyseisessä muunnelmassa mustan on mahdollista saada vastapeliä daamisivustalla, ja kuningaskin voi usein palata takaisin keskustaan vapauttaen tornin. Tilastollisesti ...Kf8 on antanut valkealle enemmän voittoja kuin mustalle, ja ...g6 pienentää valkean voittomarginaalia vain vähän.
Siirtoa 4.e5 kutsutaan Steinitzin muunnelmaksi. Mustan vastaus tähän on Rfd7, jolloin valkealla on muutama suosittu jatko. Kaikkein yleisin on 5.f4, joka tukee e5-sotilasta mahdollisen mustan ...f6 siirron varalta. 5.Rce2 valmistelee keskustasotilaiden tukemista c3- ja f4-siirroilla. Kolmas vaihtoehto on 5.Rf3. Tässä muunnelmassa musta linnoittautuu usein lyhyesti ja valkea pitkästi.
Tarraschin muunnelma 3.Rd2
Tarraschin muunnelma on saanut nimensä Siegbert Tarraschin mukaan. Siirto oli erityisen suosittu 1970- ja 1980-lukujen taitteessa, kun Anatoli Karpov saavutti sillä hyviä tuloksia. 2000-luvulla muunnelmaa on menestyksekkäästi käyttänyt valkeilla muun muassa Michael Adams. Nykyään muunnelma on toiseksi suosituin jatko valkealle. Tarraschin muunnelmaa pidetään hyvänä aloittelijoille, sillä sitä on melko yksinkertaista pelata.
Siirto eroaa 3.Rc3:sta useilla tavoilla: Se ei estä valkean c-sotilasta, jolloin valkea voi pelata c3 tukeakseen d-sotilastaan. Siirto mahdollistaa myös Winawerin muunnelman torjumisen siirrolla c3.
Jatko 3...c5 4.exd5 exd5 aiheuttaa useimmiten mustalle eristetyn kuningatarsotilaan. Pääjatko on 5.Rgf3 Rc6 6.Lb5 Ld6 7.0-0 Rge7 8.dxc5 Lxc5 9.Rb3 Lb6 jolloin valkealla on hieman parempi loppupeliasema, jos hän voi estää mustan nappuloiden aktiivisuuden. Toinen vaihtoehto valkealle on 5.Lb5+ Ld7 (tai Rc6) 6.De2+ Le7 7.dxc5 vaihtaakseen lähetit sotilaan voitolla, jolloin mustan on vaikeampi saada sotilasta takaisin.
Muunnelma 3...c5 4.exd5 Dxd5!? on tärkeä vaihtoehto mustalle. Ideana on vaihtaa c- ja d-sotilaat valkean d- ja e-sotilaisiin, jolloin mustalle jää yksi keskustasotilas enemmän. Tämä antaa asemallista etua, mutta valkea saa tempovoittoja ajaessaan mustaa kuningatarta takaa.
Päinvastoin kuin siirron 3...c5, siirron 3...Rf6 tarkoitus on sulkea keskusta. Peli jatkuu usein 4.e5 Rfd7 5.Ld3 c5 6.c3 Rc6, ja mustan aikomuksena on pelata b6 ja päästä eroon heikosta lähetistään a6:n kautta.
Guimardin muunnelmanana tunnetaan siirto 3...Rc6. Jatkon 4.Rgf3 Rf6 5.e5 Rfd7:n jälkeen musta vaihtaa valkean e-sotilaan pois ...f6:lla. Musta ei voi kuitenkaan painostaa d4:ää, koska mahdollisuus pelata ...c5 menee 3...Rc6:n mukana. Muunnelma johtaakin siksi valkean pieneen etuun.
Siirto 3...Le7 näyttää oudolta, mutta se aiheuttaa valkealle silti ongelmia. Esimerkiksi 4.Rgf3 Rf6 5.e5 Rfd7:n jälkeen valkea ei voi pelata f4. 4.Ld3 c5 5.dxc5 Rf6 ja 4.e5 c5 5.Dg4 Kf8!? johtaa monimutkaisiin asemiin. Myös mustan siirrot 3...a6 ja 3...h6 ovat saavuttaneet jonkin verran suosiota.
Etenemismuunnelma 3.e5
Kuten vaihtomuunnelmakin, etenemismuunnelma oli suosionsa huipulla ranskalaisen puolustuksen alkuaikoina. Aron Nimzowitsch uskoi sen olevan valkean paras siirto ja rikastutti avausteoriaa monilla ideoilla. Muunnelman suosio laski 1900-luvulla, kunnes se nousi taas 1980-luvun aikana. Viime aikoina muunnelma on ollut lähes yhtä suosittu kuin 3.Rd2. Etenemismuunnelma johtaa tilanteisiin, joissa valkealla on sotilasketju b2-c3-d4-e5(-f4), jota musta koettaa murtaa siirroilla ...c5 ja ...f6 ja upseereillaan. Huippupelaajat pelaavat etenemismuunnelmaa vain harvoin, koska se johtaa hyvin pysyvään sotilasketjuun valkealla, johon musta keskittää iskunsa. Kuitenkin esimerkiksi Anand, Širov, Grištšuk ja Svešnikov ovat käyttäneet sitä.
Muunnelman pääjatko on 3...c5 4.c3 Rc6 5.Rf3. Tässä vaiheessa musta pelaa yleensä 5...Db6 tai 5...Ld7. Toinen vaihtoehto on pelata heti 4...Db6 5.Rf3 Ld7 tarkoituksena vaihtaa heikko kuningatarlähetti heti pois.
5...Db6 on perinteinen siirto. Se kasvattaa painetta d4-ruutua kohti. Kuuluisa ansa voi myös seurata muunnelmasta 6.Ld3 cxd4 7.cxd4 Rxd4?? 8.Rxd4 Dxd4?? 9.Lb5+ ja valkea voittaa kuningattaren. Musta voi pelata 7...Ld7 välttääkseen tämän. Tavallisempi on kuitenkin aggressiivisempi siirto 7...Rge7, jota seuraa ...Rf5. Valkea voi uhrata d-sotilaansa saadakseen hyökkäyksen jatkossa 5...Db6 6.Ld3 cxd4 7.cxd4 Ld7 8.0-0 Rxd4 9.Rxd4 Dxd4. Tätä kutsutaan Milner-Barry-gambiitiksi. Valkea voi jatkaa vielä uhraamalla e5-sotilaansakin saada vahvan hyökkäyksen mustan vielä keskustassa olevaan kuningasta vastaan.
Valkean tärkeimmät vastaukset siirtoon 5...Db6 ovat 6.a3 ja 6.Le2. 6.a3 valmistelee b4:ää vallaten tilaa kuningatarsivustalta. Musta voi estää tämän 6...c4:llä tai jatkaa kehitystään pelaten 6...Rh6 ja jatkaen Rf5. Le2:n päällimmäinen tarkoitus on mahdollistaa linnoittaminen. Tähänkin musta vastaa yleensä 6...Rh6:lla.
5...Ld7 on nykyään mustan pääjatko. Sen mainitsi ensimmäistä kertaa italialainen Greco vuonna 1620 ja tuli suosituksi 1970-luvulla. Siirron ideana on se, että musta pelaa siirron joka tapauksessa jossain vaiheessa, joten kun sen pelaa heti, näkee miten valkea aikoo jatkaa. Valkean pääjatko myös tämän siirron jälkeen on 6. a3.
Vaihtomuunnelma 3.exd5 exd5
Luodakseen oikeita voittomahdollisuuksia valkea pelaa usein c4 jossain vaiheessa asettaen painetta mustan d5-sotilaalle. Musta voi tällöin tehdä valkealle eristetyn kuningatarsotilaan lyömällä c4:ään. Tämä kuitenkin antaa valkean nappuloille enemmän vapautta. Myös musta voi pelata jossain vaiheessa peliä c5. Linnoittautuminen eri puolille lautaa voi myös rikkoa symmetrian ja johtaa sotilashyökkäyksiin vastustajan kuningasasemaa kohti.
Muita jatkoja
Vaikka hyvin suuri osa peleistä jatkuu siirroilla 2.d4 d5, valkealla ja mustalla on myös muita mahdollisia vastauksia.
Valkea voi jatkaa toisella siirrolla myös pelaamalla 2.d3. Siirto johtaa yleensä passiivisiin asemiin valkean sivustoidessa kuningaslähettinsä. Musta avaa usein peliään siirrolla 2...d5. Siirto 2.d3 muuntuu useimmiten kuningasintialaiseksi hyökkäykseksi.
Steinitzin hyökkäys on jatko 2.e5.
Kahden ratsun muunnelma on 2.Rf3 d5 3.Rc3, jolloin 3...d4 ja 3...Rf6 ovat mahdollisia vastauksia mustalle.
Franco-Benonina tunnetaan siirto 2...c5, sillä siitä muodostuu asema, jolla on Benoni-puolustukselle tyypillisiä ominaisuuksia. Valkea voi jatkaa esimerkiksi 3.d5, jolloin avaus muuntuu Benoniksi. Jatkot 3.Rf3 ja 3.c3 johtavat sisilialaiseen puolustukseen.
Slaavilainen puolustus
Slaavilainen puolustus on shakkiavaus, joka alkaa yleensä siirroilla
Ranskalainen puolustus
Muita jatkoja
Kingstonin puolustus on jatko 2...f5, jolla on samanlaisia piirteitä hollantilaisen puolustuksen kanssa.
Slaavilainen puolustus
Slaavilainen puolustus on yksi tärkeimmistä torjutun kuningatargambiitin muunnelmista ja mustan suosituin vastaus kuningatargambiittiin.
Slaavilaista puolustusta ovat pelanneet lähes kaikki maailmanmestarit (esimerkiksi Vasili Smyslov, Vladimir Kramnik ja Viswanathan Anand) ainakin jossain vaiheessa uraansa, ja tämän hetken huipuista muun muassa Aleksei Shirov, Vasyl Ivantšuk ja Aleksandr Morozevitš ovat säilyttäneet avauksen keskeisenä osana avausrepertuaariaan.
Ranskalainen puolustus
Muita jatkoja
Välimeren puolustuksena tunnetaan siirto 2...Rf6, joka on hyvin harvinainen.
Diemer-Duhm-gambiitti on 2. d4 d5 3.c4, mutta sitä pidetään heikkona. Peli jatkuu yleensä 3...dxe4 4.Rc3 Rf6 5.f3, jonka jälkeen musta voi vaihtaa sotilaat tai pelata 5...Lb4 tai 5...c5.
Slaavilainen puolustus
Slaavilainen puolustus on mustalle luonnollinen tapa taistella keskeisten keskustaruutujen kontrollista. Siirto 2...c6 tukee d5-sotilasta, ja samalla se jättää mustan vaalearuutuiselle lähetille mahdollisuuden tulla peliin mukaan toisin kuin kuningatargambiitti, jossa siirto 2...e6 tukkii lähetin diagonaalin. Slaavilainen puolustus on tunnettu kauan, ja avausmuodin vaihdellessa avauksen suosituimmat muunnelmat ovat kehittyneet vaihtelevasti.
Muunnelmia
Valkean suosituimmat jatkosiirrot ovat suosituimmuusjärjestyksessä: 3.Rf3, Rc3, cxd5 ja e3. Näistä jatkoista kaikki, vaihtomuunnelmaa lukuun ottamatta, tarjoavat valkealle tilastollisesti paremmat voittomahdollisuudet. Vaihtomuunnelmassa musta tasoittaa tilanteen ja pääsee jopa hieman voitolle.
Ranskalainen puolustus
ECO-koodit
Ranskalainen puolustus sijoittuu shakkiavausten luokitteluun tarkoitetulla ECO-koodistolla paikoille C00-C19. Ensimmäinen koodi C00 koostuu aloitussiirroista
Slaavilainen puolustus
Muunnelmia
Klassinen slaavilainen Merano-slaavilainen Botvinnik-slaavilainen a6-slaavilainen Vaihtomuunnelma
Kati (täsmennyssivu)
Kati voi tarkoittaa seuraavia:
Ranskalainen puolustus
ECO-koodit
Avaus sijoittuu sille koodille, jonka mukaiset avaussiirrot pelissä tehdään. Jos peli alkaisi 1. e4 e6 2.d4 d5 3.Rc3 Lb4 ja valkean neljäs siirto olisi jokin muu kuin 4.e5, peli olisi koodilla C15. Jos peli jatkuisi siirrolla 4.e5, katsottaisiin koodi seuraavan siirron mukaan.
Slaavilainen puolustus
Muunnelmia
Slaavilainen puolustus voi muuntua myös semi-slaavilaiseksi puolustukseksi, jos musta pelaa siirron ...e6.
Ajoneuvon kansallisuustunnus
YK:n Euroopan talouskomission vahvistamat kansainväliset ajoneuvojen kansallisuustunnukset on esitetty oheisessa taulukossa. Tunnukset ovat yhtäpitävät vuosien 1949 ja 1968 kansainvälisten tieliikennesopimuksien kanssa, ellei kunkin valtion tai alueen kohdalla erikseen toisin mainita.
Trinidad ja Tobago kesäolympialaisissa 1952
Trinidad ja Tobago osallistui Helsingin kesäolympialaisiin 1952. Sen joukkueessa oli kaksi painonnostajaa, jotka molemmat voittivat pronssimitalin sarjassaan.
Patras
Patras on Kreikan kolmanneksi suurin kaupunki ja läntisen Kreikan merkittävin satamakaupunki. Se on kehittynyt antiikin ajan Patrain kaupungista, joka oli merkittävä keskus erityisesti roomalaisella kaudella. Kaupunki säilyi linnoitettuna keskuksena läpi keskiajan ja on kehittynyt merkittäväksi satamaksi jälleen 1800-luvulta lähtien ja nykyisin myös yliopistokaupungiksi.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|260px|Patraksen satamaa.
Patras sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan luoteisrannikolla Patraksenlahden rannalla lähellä Korintinlahden suuta. Kaupunki jakaantuu vanhempaan yläkaupunkiin (Áno Póli), joka sijoittuu ylemmäs Panachaïkó-vuoren läntisimmälle ulokkeelle keskiaikaisen Patraksen linnan ympärille ja koostuu vanhemmasta rakennuskannasta, sekä uudempaan alakaupunkiin (Káto Póli), joka on rakennettu ruutuasemakaavassa ja sijaitsee rannikkotasangolla.
Panachaïkó-vuori kohoaa Patraksen itäpuolella. Hieman kauempana sijaitsee Erýmanthos-vuori. Lähialueen tärkein joki on Gláfkos. Kaupungin etäisyys Ateenasta maantietä pitkin on noin 215 kilometriä ja Korintista noin 134 kilometriä. Ríossa Patraksen kaupunkialueen pohjoisosassa on Peloponnesoksen Keski-Kreikkaan yhdistävän Ríon–Antírrion sillan eteläpää.
Patraksen ilmasto on välimerenilmasto. Kuukauden keskilämpötila on ylimmillään heinäkuussa 27 °C ja alimmillaan tammikuussa 10 °C. Sateisinta on joulukuussa. Muun Kreikan tavoin alue on maanjäristysherkkää.
Kaupunginosat
Patraksen kaupunginosia ovat:
Antiikki
Antiikin aikana kaupunki tunnettiin nimimuodossa Patrai (lat. Patrae). Kaupungin paikka on ollut asuttu jo esihistoriallisella ajalla ja mykeneläisellä kaudella. Patrain kaupunki syntyi Kreikan pimeiden vuosisatojen aikana Peloponnesoksen doorilaisvalloituksen jälkeen. Tällöin alueelle muutti Lakoniasta tulleita akhaijeja, joiden johtajaksi mainitaan kaupungille nimensä antanut Patreus.
pienoiskuva|vasen|240px|[[Patrai|Antiikin Patrain roomalaisen odeionin rauniot.]] Arkaaisella ja klassisella kaudella Patrai oli suhteellisen syrjässä kreikkalaisen maailman suurista tapahtumista, eikä se ottanut osaa persialaissotiin. Peloponnesolaissodassa se oli Ateenan puolella. Vuonna 280 eaa. kaupunki oli perustamassa uutta Akhaian liittoa Makedoniaa vastaan. Roomalaisten vallattua alueen vuonna 146 eaa. Patrai tuhoutui. Roomalaisella kaudella kaupungista tehtiin kuitenkin merkittävä hallintokeskus ja varuskuntakaupunki, ja se toimi tärkeänä satamana. Pääosa kaupungin antiikin aikaisista jäänteistä on peräisin roomalaiselta kaudelta. Merkittävimpiin kuuluvat roomalaisen odeionin rauniot.
Kaupungista tuli merkittävä varhaiskristillinen keskus apostoli Andreaan toiminnan kautta. Andreas ristiinnaulittiin Patraissa, ja hänestä tuli kaupungin suojeluspyhä.
Ilosofiaa!
Ilosofiaa! on lastenmusiikkiyhtye Herra Heinämäen Lato-orkesterin ensimmäinen albumi. Se julkaistiin vuonna 2004.
Patras
Antiikki
pienoiskuva|vasen|240px|[[Patraksen linna.]]
Ilosofiaa!
Levy on jatkoa Heikki Salon ja Janne Louhivuoren vuonna 1999 julkaistulle Omskista -albumille. Nyt haluttiin yhtye musiikkia esittämään.
Patras
Myöhempi historia
Kaupunki säilyi paikallisena keskuksena bysanttilaisella kaudella, ja sinne rakennettiin Patraksen linna. 1200-luvulla kaupunki tuli Venetsian vallan alle ja vuonna 1458 osmanivallan alle. Venetsia ja Genova yrittivät vallata kaupungin useasti 1400- ja 1500-luvuilla. Linnaa kunnostettiin ja se säilyi käytössä läpi venetsialais- ja osmanivallan ajan. Patras liittyi Kreikan vapaussotaan vuonna 1821 ja vapautui turkkilaisvallasta vuonna 1828 ranskalaisten joukkojen avustuksella.
Ilosofiaa!
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Janne Louhivuori sekä sanoittanut Heikki Salo, ellei toisin mainittu.
Patras
Myöhempi historia
pienoiskuva|vasen|240px|[[Pyhän Andreaan kirkko (Patras)|Pyhän Andreaan kirkko.]] 1800-luvulla Patras kasvoi Kreikan suurimpien kaupunkien joukkoon. Siitä tuli jälleen merkittävä satama, jonka kautta vietiin Peloponnesoksen maanviljelystuotteita. Kaupunki sai ruutuasemakaavan ja sinne rakennettiin useita uusklassisia rakennuksia. Se oli myös Kreikan ensimmäinen kaupunki, jossa oli katuvalot ja sähköistetty raitiovaunuliikenne. Patraksen voimakas kasvu jatkui 1900-luvulla. Kaupunkiin tuli paljon evakkoja 1920-luvulla Kreikan ja Turkin väestönvaihdon seurauksena. Toisessa maailmansodassa kaupunki kärsi pommituksista.
Ilosofiaa!
Kokoonpano
+
Patras
Myöhempi historia
Nykyinen Patraksen kunta muodostui, kun Patras, Messátida, Paralía, Río ja Vrachnaíika yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Nähtävyydet ja kulttuuri
Kaupungin maamerkkejä on Pyhän Andreaan kirkko (Ágios Andréas). Se on rakennettu apostoli Andreaan perimätiedon mukaiselle ristiinnaulitsemispaikalle, ja se on myös tämän hautapaikka ja suosittu pyhiinvaelluskohde. Kaupungin katedraali eli piispanistuin on Neitsyt Marian ilmestyksen kirkko (Evangelismós tis Theotókou eli Evangelístria). Muihin nähtävyyksiin kuuluu antiikin Patrain raunioiden ja Patraksen linnan lisäksi muun muassa Patraksen arkeologinen museo.
Patraksessa toimii Patraksen yliopisto. Patraksen karnevaali on Kreikan suurin ja tunnetuin. Kaupunki toimi Euroopan kulttuuripääkaupunkina vuonna 2006. Patraksesta on kotoisin jalkapalloseura Panachaiki FC (Panachaïkí FC).
Liikenne
Patras on Kreikan merkittävimpiä satamakaupunkeja ulkomaille suuntautuvan matkustaja- ja rahtiliikenteen osalta, ja se on erityisesti länteen päin, kuten Italiaan, suuntautuvien matkustajalaivareittien merkittävin satama Kreikassa. Satamasta on myös yhteydet Jooniansaarille. Kaupungin lentoasemana toimii Áraxoksen lentoasema, joka sijaitsee noin 45 kilometriä kaupungista länsilounaaseen. Kaupungin lähialueen paikallisjunaliikennettä hoitavat proastiakós-junat.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Patraksen kunta muodostuu viidestä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat: pienoiskuva|240px|Patraksen kaupunkia. pienoiskuva|240px|Patraksen kunnantalo. pienoiskuva|240px|Patraksen kunnallinen teatteri eli Apollon-teatteri. pienoiskuva|240px|[[Patraksen arkeologinen museo.]]
Vibeke Marx
thumb|Vibeke Marx, 2016 Vibeke Marx (s. 9. maaliskuuta 1948 Lyngby) on tanskalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut romaaneja, novelleja sekä nuorten- ja lastenkirjoja.
Maia
Maia tai Maïa voi tarkoittaa seuraavia:
Vibeke Marx
Koulutukseltaan Marx on vapaa-aikapedagogi. Hänen debyyttinsä Så længe du bor her... julkaistiin 1982. Vuonna 1990 hänen teoksensa Held og lykke, Robinson voitti Gyldendalin pohjoismaisen nuortenkirjakilpailun Tanska-sarjan. Marx ryhtyi päätoimiseksi kirjailijaksi 1991.
Langattoman tiedonsiirron historia
Langattoman tiedonsiirron historian juuret ovat jo esihistoriallisella aikakaudella. Huonojen kulkuyhteyksien takia käytettiin peilejä, tulta ja savua viestimään erinäisiä asioita. Tosin muitakaan keinoja ei ollut.
1800-luvulla eli monia tiedemiehiä, jotka ovat vaikuttaneet suuresti langattoman tiedonsiirron syntyyn. James Clerk Maxwell (1831–1879) oli ensimmäinen, joka julkaisi teorian, jonka mukaan valo on sähkömagneettisen aaltoliikkeen muoto. Kyseinen teoria on julkaistu vuonna 1865. Teorian sähkömagneettisesta aaltoliikkeestä Maxwell julkaisi 1873. Yksi tärkeä sähkömagnetismin teorian kulmakivi on Maxwellin yhtälöt. Niiden avulla kuvataan sähköisten ja magneettisten kenttien käyttäytymistä ja vuorovaikutusta. Maxwellin yhtälöt ovat radion ja television perusta ja niiden avulla voidaan myös tutkia muun muassa röntgen-, gamma- ja infrapunasäteilyjä.
Heinrich Hertz (1857–1894) oli ensimmäinen, joka havainnollisti sähkömagneettisen säteilyn, rakentamalla laitteen, joka tuotti radioaaltoja. Värähtelyn mittayksikkö Hz on nimetty Hertzin mukaan. Venäläinen tutkija Aleksandr Popov (1859–1905) jatkoi Hertzin työtä ja on nykyisen tiedon mukaan ensimmäinen, joka muodosti radioyhteyden kahden pisteen välillä. Kunniaa tästä on kuitenkin annettu italialaiselle Guglielmo Marconille.
Guglielmo Marconi (1874–1937) kiinnostui Maxwellin ja Hertzin tutkimuksista jo nuorena ja ryhtyi tutkimaan radioaaltoja. Vuonna 1895 hän pystyi muodostamaan radioyhteyden muutaman kilometrin päähän ja jo vuonna 1896 hänelle myönnettiin ensimmäinen sähköistä lennätintä koskeva patentti. Ensimmäisen radioaseman hän perusti vuonna 1897 ja vuonna 1899 hän muodosti pysyvän langattoman lennätinyhteyden Englannin ja Ranskan välille. Kaksi vuotta myöhemmin hän yli oli perustanut lennätinyhteyden Atlantin yli. Ensimmäisen radiotehtaan Marconi perusti jo 1898 ja se työllisti 50 ihmistä. Marconia kutsutaankin monesti ”radion isäksi”.
Radion patentti kuuluu nykyään Nikola Teslalle (1856–1943), joka patentoi Marconin kanssa samana vuonna omia radioon liittyviä keksintöjään. US Patent Office peruutti Teslan patentit 1904, mutta Yhdysvaltojen korkein oikeus palautti ne hänelle vuonna 1943. Eli pian Teslan kuoleman jälkeen. Joidenkin mukaan molemmat päätökset olisi tehty taloudellisista syistä, jotta Yhdysvaltojen hallituksen ei olisi tarvinnut maksaa korvauksia, ensin Teslalle, sitten Marconi Companylle. Sana ”radio” on keksitty paljon itse laitteen kehittämisen jälkeen, ehkä vasta vuonna 1909. Sitä ennen kutsumanimenä toimi langaton lennätin.
Radiokokeilujen perustana voidaan pitää kohereeria, joka on lähteestä riippuen joko Oliver Lodgen, tai Edward Branleyn kehittämä. Käytännöllisemmäksi ja langattomaan viestintään sopivaksi kohereeria kehitti kuitenkin Marconi. Kohereeri on rakennettu lasiputkesta, jonka päissä on elektrodit ja keskellä metallijauhetta. Kohereeriin johdetaan jännite ja antennin kautta saatavan jännitepiikin avulla kohereeri aktivoituu.
Kohereerin seuraajana toimi elektroniputki, joka on kehitetty ennen ensimmäistä maailmansotaa. Elektroniputki on käytännössä lasi- tai teräsputki, jossa on tyhjiö tai joka on täytetty jalokaasulla. Lisäksi siinä on katodi, anodi ja mahdollisesti hila tai useampia hiloja. Elektroniputki merkitsi mullistusta radiotekniikalle ja elektroniikalle.
Elektroniputkien jälkeen kehitettiin transistorit ja diodit. Ensimmäinen transistori on valmistettu 1947 ja teollinen valmistus alkoi 1951. Transistoria pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä keksinnöistä. Sekä transistorit, että diodit ovat puolijohdekomponentteja. Diodin tehtävänä on suojella komponentteja rikkoutumiselta.
Mikropiirit, joista ensimmäiset kehitettiin 1960-luvulla sisältävät useita transistoreja ja diodeja, pääasiassa transistoreja. Nykyään yhdellä mikropiirillä on miljoonia transistoreja. Komponenttien kehitys on mahdollistanut kehittyneempien laitteiden tekemisen ja mikropiirin voidaan sanoa olevan esimerkiksi matkapuhelinten, digi-TV:n ja laajakaistayhteyksien kehityksen takana.
Sokolskin avaus
Sokolskin avaus on shakkiavaus, joka alkaa siirrolla: tunnetaan myös nimillä Oranki, Orangutan ja puolalainen avaus. Tarinan mukaan avaus keksittiin apinan kanssa käydyn viittomakielisen keskustelun päätteeksi. Vaikka tarinaa ei olekaan avauksen logiikka huomioon ottaen vaikea uskoa, on avausta kuitenkin pelannut menestyksekkäästi muun muassa suurmestari Aleksei Sokolski.
Siirron tarkoitus on päästää kuningatarlähetti b2-ruutuun uhkaamaan mustan f6- ja g7-ruutuja. Samalla b-sotilas voi edetä viidennelle riville estämään mustaa kehittämästä kuningatarratsuaan c6:een.
Internetistä löytyy useita avaukselle omistautuneita sivuja.
Sorotšinsk
Vuonna 1736 perustettiin Sorotšinskajan linnoitus. Myöhemmin paikalla oli Samaran läänin Buzulukin kihlakuntaan kuulunut Sorotšinskojen kylä, joka oli huomattava viljakaupan keskus. Sorotšinskin kaupunki on perustettu vuonna 1945. Nykyään siellä on lähinnä elintarviketeollisuutta. Lähiseudulla tuotetaan öljyä.
Casey Wellman
Casey Jay Wellman (s. 18. lokakuuta 1987 Brentwood, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Wellman osasi pelata myös laidassa. Hän laukoi oikealta. Wellman pelasi urallaan yhteensä 54 NHL:n runkosarjaottelua Minnesota Wildissa ja Washington Capitalsissa tehden niissä tehot 6+10=16. Suurimman osan Pohjois-Amerikan-vuosistaan hän pelasi kuitenkin AHL:ssä. Wellman pelasi myöhemmin sekä KHL:ssä, Sveitsissä, Ruotsissa että Suomessa. Hän voitti SHL-joukkue Frölunda HC:ssä Mestarien liigan mestaruuden vuonna 2017.
Juniori- ja yliopistovuodet
Wellman kävi high schoolin Cranbrook-Kingswood Upper Schoolissa. USHL-joukkue Cedar Rapids RoughRiders varasi hänet 179. pelaajana kesällä 2006. Wellman siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2006–2007. Kaudella 2007–2008 hän oli RoughRidersin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Doug Jonesin jälkeen.
Vuosina 2008–2010 Wellman kävi Massachusettsin yliopistoa Amherstissa. Freshman-vuotensa 2008–2009 päätteeksi hänet valittiin Hockey Eastin tulokkaiden tähdistökentälliseen. Kaudella 2009–2010 Wellman oli UMassin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies James Marcoun jälkeen tehoilla 23+22=45. Hän sijoittui Hockey Eastin maalipörssissä kolmanneksi ja jakoi pistepörssin seitsemännen sijan Boston Collegen Joe Whitneyn ja Merrimackin Stéphane Da Costan kanssa. Wellman valittiin kauden päätteeksi sarjan akateemiseen tähdistökentälliseen.
NHL-sopimus ja ammattilaisura Pohjois-Amerikassa
Maaliskuussa 2010 NHL-varaamaton Wellman teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Hän liittyi seuran NHL-joukkueen vahvuuteen jo samana keväänä. Wellman teki NHL-debyyttinsä 19. maaliskuuta 2010 vieraissa Columbus Blue Jacketsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.14 minuuttia ja Wellman sai myös syöttöpisteen Chuck Kobasew'n tekemään maaliin. Wellman teki NHL-uransa avausmaalin runkosarjan päätöskierroksella 10. huhtikuuta 2010 Dallas Starsia vastaan. Hän pelasi kevään aikana NHL:ssä kaikkiaan 12 runkosarjaottelua tehopistein 1+3=4.
Kauden 2010–2011 Wellman pelasi suurimmaksi osaksi AHL-joukkue Houston Aerosissa, jossa hänen tulokaskautensa toi 42 runkosarjaottelussa tehot 14+21=35 ja 24 playoff-ottelussa tehot 6+5=11. Wellman pelasi kauden aikana Wildin NHL-joukkueessa 15 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Heinäkuussa 2011 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen. Wellman pelasi alkukauden 2011–2012 suurimmaksi osaksi farmijoukkue Aerosissa ja sai NHL:n puolella tililleen 14 runkosarjaottelua tehopistein 2+5=7, kunnes siirtotakarajalla helmikuussa 2012 Wild kauppasi hänet New York Rangersiin vaihdossa hyökkääjä Erik Christenseniin ja kesän 2013 seitsemännen kierroksen varausvuoroon. Wellman pelasi koko loppukautensa Rangersin farmijoukkue Connecticut Whalessa. Hän oli pudotuspeleissä tehoilla 4+5=9 joukkueen paras syöttäjä ja Wellman jakoi sisäisen pistepörssin voiton Marek Hrivíkin kanssa. Toukokuussa 2012 Rangers kutsui hänet NHL-joukkueensa harjoitusvahvuuteen loukkaantumisten varalta, mutta Wellman ei kuitenkaan saanut siellä peliaikaa.
Kauden 2013–2014 Wellman pelasi suurimmaksi osaksi Hershey Bearsin AHL-joukkueessa, jonka toiseksi paras maalintekijä hän oli Jeff Taffen jälkeen 18 osumallaan. Hän pelasi kauden aikana Capitalsin NHL-joukkueessa 18 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3. Kauden 2014–2015 Wellman pelasi kokonaan Bearsissa. Hän jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Stanislav Galijevin kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä toiseksi Tim Kennedyn jälkeen tehoilla 25+29=54.
Siirtyminen Eurooppaan
Wellman siirtyi kaudeksi 2015–2016 vuoden mittaisella sopimuksella KHL-joukkue Spartak Moskovaan. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Frölunda HC:hen. Wellman jakoi tehoilla 14+19=33 joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Carl Grundströmin kanssa ja hän sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Wellman sijoittui myös koko liigan pudotuspelien pistepörssissä toiseksi edellään vain Brynäs IF:n Kevin Clark. Hän voitti myös tehoilla 8+6=14 koko Mestarien liigan maalipörssin ja Wellman jakoi pistepörssin voiton joukkuetoverinsa Joel Lundqvistin kanssa. Finaaliottelussa 7. helmikuuta 2021 tšekkiläistä HC Sparta Prahaa vastaan hän teki kaksi maalia, joista ensimmäinen syntyi ylivoimalla. Frölunda voitti ottelun jatkoajalla lukemin 4–3 ja joukkueen turnaus päättyi CHL:n mestaruuteen.
Kaudeksi 2017–2018 Wellman siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL-seura HK Sotšiin. Hän oli tehoilla 10+21=31 joukkueen toiseksi paras pistemies Eric O’Dellin jälkeen. Wellmanin kausi päättyi kuitenkin jo tammikuussa 2018.
Wellman siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella Sveitsin National Leaguen Rapperswil-Jona Lakersiin. Hän voitti runkosarjassa viimeiseksi jääneen joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 17+9=26. Karsintasarjassa Wellman oli Lakersin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 2+7=9. Joulukuussa 2018 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2019–2020, joulukuussa 2019 Lakers lainasi Wellmanin ja Danny Kriston Spengler Cupin isäntäjoukkue HC Davosiin turnauksen ajaksi. Helmikuussa 2020 hän teki loppukauden kattavan sopimuksen SC Bernin kanssa, kun Lakers hankki hyökkäykseensä Tom Pyattin. Wellmanin siirto kuitenkin kariutui, kun hän ei läpäissyt lääkärintarkastusta.
Syyskuussa 2020 Wellman teki vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen KHL:n kiinalaisseura Kunlun Red Starin kanssa.
Kaudeksi 2021–2022 Wellman siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Oulun Kärppiin. Joulukuussa 2021 hän joutui yli kahdeksaksi viikoksi sivuun leikkaushoitoa vaatineen vamman vuoksi. Wellmanin kausi osoittautui lopulta pettymykseksi, kun hän teki 35 pelaamassaan ottelussa vain 13 tehopistettä. Wellmanilla oli loppukaudella vaikeuksia mahtua kokoonpanoon, eikä hän saanut peliaikaa enää pudotuspeleissä. Kauden jälkeen Wellmanin sopimus purettiin yhteisymmärryksessä huhtikuussa 2022.
Toukokuussa 2022 Wellman ilmoitti omalla Instagram-tilillään lopettavansa pelaajauransa.
Maajoukkueura
Wellman edusti Yhdysvaltoja Deutschland Cupissa vuonna 2015.
Muuta
Wellmanin isä Brad on entinen MLB-tason baseballpelaaja.
Kaarinanpolku
<mapframe text="Kaarinanpolku" width="300" height="300"> {   "type": "ExternalData", "service": "geoline", "ids": "Q56400072" }
Kaarinanpolku on 60 kilometrin pituinen vaellusreitti Kangasalla. Polku kuuluu Pirkanmaan ulkoilureittiverkostoon Pirkan Taipaleeseen. Polku on avattu vuonna 2001.
Pohjoinen lähtöpiste sijaitsee Säynäjärventiellä Lihasulassa. Vaellusreitillä on yhteys Lempäälän Birgitan polulle.
Kohteita reitin varrella
Reitin varrella on viisi laavua: Norojärven laavu, Personlaavu (tai Personkolon laavu), Mustijärven laavu, Katajajärven laavu ja Vähä-Riutan laavu. Muuta nähtävää on esimerkiksi Haralanharjun näkötorni. Reitin varrella on myös Shell Kangasala Ruutana, josta löytyy myymälä ja ravintola.
Macsyma
Macsyma oli vuosina 1968–1982 MIT:n Project MACin kehittämä symbolialgebrajärjestelmä, joka luotiin akateemiseen käyttöön ja jota myös myytiin kaupallisesti. Se oli ensimmäinen kattava symbolialgebraa käyttävä järjestelmä ja myös yksi ensimmäisistä asiantuntijajärjestelmistä. Monet myöhemmät matematiikkaohjelmistot, kuten Mathematica ja Maple, käyttivät sen ideoita.
Aikanaan Macsyma oli yksi laajimpia Lisp-ohjelmointikielellä kirjoitettuja ohjelmia. Se kirjoitettiin Maclisp-murteella, ja sitä käytettiin pääasiassa PDP-6- ja PDP-10-tietokoneilla. Ohjelmasta oli myös versioita Multics-käyttöjärjestelmälle ja Lisp-koneille.
Macsymasta on nykyisin saatavilla Yhdysvaltain energiaviraston vuonna 1982 lisensoima "DOE Macsyma" -versio, josta on haarautunut avoimen lähdekoodin projekti Maxima. Sitä kehitetään edelleen ja se toimii monilla Common Lisp -alustoilla yleisimmillä nykykäyttöjärjestelmillä.
Makeni
thumb|Rogbane Road Makenin keskustassa Makeni on Sierra Leonen neljänneksi suurin kaupunki ja Pohjoisen maakunnan pääkaupunki. Se sijaitsee noin 120 km pääkaupungista Freetownista koilliseen suunnilleen maan keskiosassa. Makenin asukasluku vuonna 2010 oli 114 960. Kaupungin väestö kuuluu suurimmaksi osaksi temnejen etniseen ryhmään. Kaupungin eri etniset ryhmät käyttävät krioa yhteisenä kielenä kommunikoimiseen.
Vuonna 2005 perustettu, 2009 yliopiston aseman saanut Sierra Leonen suurin yksityinen yliopisto Makenin yliopisto sijaitsee kaupungissa. St. Francis Secondary School sijaitsee myös Makenissa. Sierra Leonen entinen presidentti Ernest Bai Koroma on kotoisin Makenista.
Dehumanizer
Dehumanizer on Black Sabbathin vuonna 1992 julkaistu kuudestoista studioalbumi. Laulaja Ronnie James Dio palasi yhdessä rumpali Vinnie Appicen kanssa yhtyeeseen ennen albumin äänityksiä. Musiikillisesti albumi on yhtyeen raskaimpia niin soitannollisesti kuin sanoituksellisestikin. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat singlenä ja videona julkaistu "TV Crimes" ja Wayne’s World -elokuvan soundtrackilla kuultu "Time Machine".
Butler ja Dio palaavat
Vuosina 1989–1990 Black Sabbath oli palannut yleisön tietoisuuteen albumeilla Headless Cross ja Tyr ja kokoonpano oli vakiintunut muutaman aiemman vuoden lukuisien miehistönvaihdoksien jälkeen. Kitaristi Tony Iommin lisäksi yhtyeessä tuolloin soittivat rumpali Cozy Powell, laulaja Tony Martin, basisti Neil Murray ja taustajäsenenä kosketinsoittaja Geoff Nicholls. Albumit menestyivät hyvin Britanniassa ja Euroopassa, mutta Pohjois-Amerikassa ja Yhdysvalloissa menestys jäi lähes olemattomaksi ja tämä vaivasi Iommia ja Powellia, jotka olivat saaneet menestystä aiemmin uudella mantereella eri yhteyksissä. Yhtyeen mukaan levy-yhtiö I.R.S. Records ei promotoinut yhtyettä tarpeeksi vahvasti ja lisäksi huhuttiin ex-vokalisti Ozzy Osbournen leirin sabotoivan yhtyeen mahdollisuuksia Yhdysvalloissa.
Alkuperäinen basisti Geezer Butler oli vieraillut lavalla lokakuussa 1990 yhtyeen konsertissa Hammersmith Odeonilla ja joulukuussa hän liittyi yhtyeeseen Murrayn tilalle. Murray itse on todennut hyväksyneensä Butlerin paluun, olihan tämä yhtyeen alkuperäisjäsen ja monien mielestä ainoa oikea basisti. Butler oli myös vieraillut ex-vokalisti Ronnie James Dion Dio-yhtyeen konsertissa elokuussa 1990 ja miehet olivat tuolloin keskustelleet mahdollisesta yhteistyöstä. Myös Dion silloinen ja Sabbathin entinen levy-yhtiö Warner Bros. näki Dion ja Sabbathin yhtälössä mahdollisuuden suureen menestykseen, olivathan 1980-luvun alun Dion aikaiset Sabbath-albumit myyneet kultaa ja platinaa. Lisäksi Dion sooloura oli tuolloin hienoisessa laskussa kolmen ensimmäisen albumin menestyksen jälkeen. Näin ollen seuraavana siirtona vokalisti Tony Martin sai lähteä yhtyeestä, tosin omien sanojensa mukaan häntä "ei koskaan varsinaisesti erotettu, vaan kiellettiin tulemasta treeneihin". Vahvasta äänestä huolimatta Martinin uskottavuutta heavy-laulajana oli epäilty ja joidenkin mielestä Sabbath tarvitsi karismaattisemman etumiehen.
Powell lähtee, vuosien 1980–1982 kokoonpano takaisin
Rumpalina jatkoi alkuvaiheessa Cozy Powell, vaikkakin Dion ja Powellin välien tiedettiin olevan kireät jo miesten soittaessa Rainbow-yhtyeessä 1970-luvulla. Dio oli ehdottanut silloista rumpaliaan Simon Wrightia Sabbathin uudeksi rumpaliksi, mutta Iommin ja Butlerin mielestä tämä oli "liian AC/DC:mainen". Wright oli soittanut aiemmin juuri AC/DC:ssä. Iommi: "Ronnie ehdotti Simon Wrightia, mutta sanoin että miksemme pitäisi Cozya? Tiesin että Ronniella ja Cozylla oli ollut kismaa Rainbow-aikoinaan, mutta päätimme kokeilla miten homma toimii". Harjoituksien alkaessa tunnelma alkoi pian olla nihkeä; Powell ja Dio eivät tulleet toimeen ja Geoff Nichollsin mukaan he olivat "kuin tuli ja jää". Lisäksi Dion työskentelymetodit herättivät hämmennystä tämän halutessa työstää lauluosuuksia ja kappaleita yksin ilman muuta yhtyettä. Juopaa aiheutti myös Iommin vaatimus, jonka mukaan Dion tulisi hylätä "fantasia ja sateenkaari"-aiheiset sanoitukset. Dio on kertonut olleensa aluksi närkästynyt tästä, mutta alkoi sittemmin kirjoittamaan synkempiä ja tosielämään perustuvia sanoituksia.
Kun levytyksessä pidettiin tauko keväällä 1991, ilmapiiriltään hankala tilanne johti siihen, että Tony Martin sai Iommilta kutsun takaisin yhtyeeseen ja Sabbath alkoi harjoittelemaan hänen kanssaan Dion tietämättä. Warner Bros. oli kuitenkin sijoittanut suuren summan rahaa albumiin ja tästä syystä albumi päätettiin tehdä loppuun Dion kanssa. Rumpali Cozy Powell jäi pois kokoonpanosta syyskuussa 1991 sattuneen ratsastusonnettomuuden takia, jossa hän loukkaantui vakavasti ja joutui pitkälle toipumislomalle. Powellin tilalle tuli ex-rumpali Vinnie Appice, joten kokoonpanosta muodostui lopulta vuosien 1980–1982 Mob Rules ja Live Evil -albumien kokoonpano. "Oli luonnollinen vaihtoehto pyytää Vinny takaisin", kertoi Iommi myöhemmin. Hommat alkoivat jälleen sujua paremmin ja laulut rupesivat hahmottumaan". Demonauhoituksia näiltä ajoilta, joissa Powell on mukana, on julkaistu myöhemmin bootlegeina.
Nauhoitukset ja säveltäminen
Albumi nauhoitettiin Rockfield-studioilla Walesissa 1991–1992 ja miksattiin Musicland-studioilla Münchenissä. Tuottajana toimi muun muassa Queen-yhtyeen kanssa aiemmin toiminut saksalainen Reinhold Mack (tunnetaan nimellä Mack). Myös muun muassa Ozzy Osbournea aiemmin tuottanutta Max Normania oli harkittu, mutta yhtye päätyi Mackiin. "En muista kenen idea oli pyytää Mack tuottamaan albumi", muisteli Iommi. "Idea saattoi tulla levy-yhtiöltä tai managereilta. Kaikki meni kuitenkin hyvin ja tulimme loistavasti toimeen keskenämme". Mack oli 1970-luvulla toiminut Martin Birchin apulaisena, kun Birch tuotti muun muassa Rainbowta, jossa Dio oli tuolloin laulajana. Albumin tuotannossa rummut ovat hyvin pinnassa: "En ollut miksauksen aikana enää paikalla", kertoi Vinnie Appice myöhemmin. "Muut olivat luulleet, että rummut eivät ole tarpeeksi kovalla ja olivat miksanneet ne korkeammalle. Itse olisin varmaan pyytänyt laittamaan niitä pienemmälle. Kun kuuntelin myöhemmin levyä Ronnien kanssa, totesimme että rummut ovat helvetin kovalla!".