cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Matemaattinen optimointi
Esimerkkejä
Lineaarinen optimointitehtävä
voidaan esittää standardimuodossa muunnoksella, missä x_i^+ ja. Kun lisätään vielä ali- ja ylijäämämuuttujat s_1 ja s_2 saadaan tehtäväksi
Jos siis valitaan, , ja
on tehtävä saatu standardimuotoon. Huomaa, että optimipisteessä vain toinen muuttujista x_i^+ ja x_i^- on nollasta poikkeava, joten ylimääräiset muuttujat eivät vaikuta rajoitusehtoihin.
Epälineaarinen optimointi
Epälineaarisella optimoinnilla tarkoitetaan sellaisen optimointitehtävän ratkaisemista, joka on muotoa
missä, f on mielivaltainen kohdefunktio, funktiot g_i epäyhtälörajoitukset, h_j yhtälörajoitukset ja X käypä joukko. Vaikka yhtälörajoitukset voidaan esittää epäyhtälörajoitusten avulla (h_i \leq 0 ja -h_i \leq 0), tämä ei käytännössä aina ole mahdollista, sillä jotkin ratkaisumenetelmät olettavat tehtävän rajoitusten olevan optimipisteessä lineaarisesti riippumattomat.
Epälineaarinen ja lineaarinen tehtävä (LP) eroavat toisistaan seuraavasti. Epälineaarisessa tehtävässä käypä alue voi olla mielivaltainen, kun LP-tehtävän käypä joukko on aina monitahokas. Toiseksi LP-tehtävän lineaarinen kohdefunktio on aina myös konveksi, joten tehtävälle löydetään globaali optimi hyödyntämällä konveksin optimoinnin tuloksia. Epälineaarinen tehtävä on lineaarista tehtävää yleisempi, joten kaikki tulokset, jotka on johdettu epälineaariselle tehtävälle, pätevät myös lineaariselle tehtävälle.
Välttämättömät optimaalisuusehdot
Kun jokin optimointitehtävän käyvän alueen piste on optimaalinen, se täyttää välttämättömät optimaalisuusehdot. Lause ei päde toisin päin, eli tehtävälle voi olla mahdollista löytää optimaalisuusehdot täyttävä piste, joka ei välttämättä ole optimipiste.
Rajoittamattoman tehtävän välttämätön optimaalisuusehto optimointitehtävän ratkaisupisteelle on
Erkki Tanttu
Työt
Nuori Voima -lehdessä Tantun kuvitusta nähtiin jo vuodesta 1926 alkaen. Pilakuvia hän piirsi moniin eri lehtiin, kuten Tuulispäähän ja Veitikkaan sekä Veli Giovannin lehtiin.
Matemaattinen optimointi
Välttämättömät optimaalisuusehdot
Yleiselle rajoitetulle tehtävälle voidaan johtaa Karush-Kuhn-Tuckerin välttämättömät optimaalisuusehdot (välttämättömät KKT-ehdot), ja hieman yleisemmät Fritz Johnin välttämättömät optimaalisuusehdot (välttämättömät FJ-ehdot).
3554 Amun
Amunia ennen pidettiin metallisena, koska sillä on M-tyyppinen spektri. Mining the Sky: Untold Riches from the Asteroids, Comets, and Planets-kirjassa, tähtitieteilijä John S. Lewis laski sen arvoksi noin $20 biljoonaa.
(6178) 1986 DA on toinen M-tyyppinen NEO (near-Earth asteroid) joka on metallinen.
Erkki Tanttu
Työt
Tantun tunnetuimpia töitä ovat hänen kuvittamanaan (Otava 1961) julkaistu Aleksis Kiven Seitsemän veljestä sekä suomalaisten sananparsien kokoelmat, joita on ilmestynyt 11 kirjaa.
Matemaattinen optimointi
Fritz Johnin välttämättömät optimaalisuusehdot
Olkoon käypä joukko epätyhjä ja avoin sekä \mathbf{x} jonkin epälineaarisen tehtävän lokaali optimi. Tällöin on olemassa vektori siten, että
Erkki Tanttu
Työt
Kirjankansia Tanttu teki noin kaksisataa ja ex libriksiä lähes saman verran.
Matemaattinen optimointi
Fritz Johnin välttämättömät optimaalisuusehdot
missä \mathbf{u} ja \mathbf{v} ovat m ja l vektoreita joiden i:nnet komponintit ovat u_i ja v_i. Luonnollisesti on oletettava, että gradientit ovat olemassa. FJ-ehdot saadaan toteutumaan mielivaltaiselle käyvälle pisteelle lisäämällä sopivia merkityksettömiä rajoituksia.
Erkki Tanttu
Tärkeimmät kirjankuvitukset
Lisäksi runsaasti kirjojen kansikuvia.
Matemaattinen optimointi
Karush-Kuhn-Tuckerin välttämättömät optimaalisuusehdot
Fritz Johnin ehdot redusoituvat tietyin ehdoin KKT-ehdoiksi. KKT-ehdot ovat FJ-ehtoja hyödyllisempiä, sillä ne karsivat pois turhia kandidaattipisteitä. Käytännössä näiden ehtojen on taattava, että FJ-ehtojen u_0 on nollasta poikkeava, jolloin jakamalla sillä puolittain saadaan ns. KKT-ehdot.
Erkki Tanttu
Taidetta kokoelmissa
Kotimaassa Erkki Tantun taidetta on Ateneumissa, Amos Andersonin taidemuseossa, Tampereen taidemuseossa, Hämeenlinnan taidemuseossa, Turun taidemuseossa, Oulun taidemuseossa, Rauman taidemuseossa, Lahden taidemuseossa, Porvoon museossa, Jyväskylän kaupungilla, Keski-Suomen museossa, Alvar Aalto -museossa, Helsingin kaupungilla, STpL säätiöllä, ATG säätiöllä ja Wihurin säätiöllä.
Matemaattinen optimointi
Karush-Kuhn-Tuckerin välttämättömät optimaalisuusehdot
Olkoon \mathbf{x} jonkin epälineaarisen tehtävän lokaali optimi, jolla on sopivat rajoitusehdot. Tällöin on olemassa vektori siten, että
John Straffen
John Thomas Straffen (27. helmikuuta 1930 Hampshire, Iso-Britannia – 19. marraskuuta 2007) oli brittiläinen sarjamurhaaja ja maansa pitkäaikaisin vanki.
Matemaattinen optimointi
Karush-Kuhn-Tuckerin välttämättömät optimaalisuusehdot
missä \mathbf{u} ja \mathbf{v} ovat m ja l vektoreita joiden i:nnet komponentit ovat u_i ja v_i.
Praha
Historia
Kaupunki kukoisti erityisesti 1300-luvulla Kaarle IV:n hallintokaudella. Hän asettui Prahaan ja ryhtyi tositoimiin tehdäkseen siitä Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan pääkaupunkina Euroopan mahtavimman kaupungin. Hän rakennutti muun muassa Uudenkaupungin (Nové Město), Kaarlensillan ja Kaarlen yliopiston (Univerzita Karlova v Praze). Pian tämän jälkeen kaupunki kärsi kuitenkin kovin ja tuhoutui osittain hussilaissodassa, uskonpuhdistaja Jan Husin seuraajien ja katolisten ristiretkeläisten välisessä kiistassa. Hus oli tšekkiläinen pappi ja Prahan Kaarlen yliopiston rehtori 1400-luvun alussa. Hänet poltettiin roviolla vuonna 1415.
1500-luvun lopusta alkaen Prahan hallitsijoita olivat Habsburgit. He tukivat erityisesti taiteita ja toivat renessanssin aatteet kaupunkiin. Tällöin rakennettiin myös monet kaupungin palatseista ja kirkoista. Aika oli kuitenkin poliittisesti levotonta. Kolmikymmenvuotisessa sodassa suuri osa Prahaan kootuista taideaarteista ryöstettiin.
Neljä itsenäistä kaupunkia eli Hradčany, Malá Strana (Pieni puoli), Staré Město (Vanhakaupunki) ja Nové Město (Uusikaupunki) yhdistettiin Prahan kaupungiksi vuonna 1784. Myöhemmin siihen liitettiin Josefov (1850) ja Vyšehrad (1883) ja vuonna 1922 vielä 37 kuntaa, mikä nosti kaupungin väkimäärän 676 000:een. 1800-luku oli tšekkiläisten kansallisuusaatteen aikaa. Prahaa kunnostettiin, julkinen liikenne kehittyi ja kaupunki kasvoi.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen muodostetun Tšekkoslovakian valtion pääkaupungiksi tuli itseoikeutetusti Praha. Saksa miehitti Tšekkoslovakian ennen toista maailmansotaa, ja Praha pysyi miehitettynä vuodet 1939–1945. Kaupunki säästyi kuitenkin pahoilta vaurioilta, vaikka siellä käytiin taisteluja. Suurimmat tappiot koki Prahan juutalaisyhteisö. Vuonna 1939 kaupungissa asui noin 120 000 juutalaista, joista kymmenettuhannet kuolivat vainoissa.
Toisen maailmansodan jälkeen, kun Tšekkoslovakia oli siirtynyt kommunistihallinnon alaisuuteen, Praha oli pääkaupunkina poliittisten tapahtumien keskipiste. Siellä tapahtui muun muassa vuoden 1968 kansannousu, Prahan kevät, jonka Neuvostoliitto kukisti kovin ottein. Niin sanottu samettivallankumous vuonna 1989 merkitsi sosialistisen kauden loppua. Prahasta tuli Tšekkoslovakian rauhanomaisen jakautumisen jälkeen Tšekin tasavallan pääkaupunki.
Vuonna 2002 Praha kärsi vakavista tulvista, ja osa kaupungista oli evakuoitava. Tulva aiheutti paljon vahinkoa, mutta tärkeimmät turistikohteet pelastuivat.
John Straffen
Straffen karkasi parantolasta 29. huhtikuuta 1952 ja murhasi 5-vuotiaan Linda Bowyerin. Kun sairaalakarkuria tultiin hakemaan, Straffen kiisti välittömästi Bowyerin murhan, jonka tapahtumisesta poliisi ei tässä vaiheessa edes ollut vielä tietoinen. Straffen kiisti myös jälkeenpäin tämän murhan, josta hänet kuitenkin tuomittiin.
Praha
Historia
Vuonna 2007 Prahassa protestoitiin, kun hallitus oli sopinut, että Yhdysvallat saa rakentaa ohjustukikohdan Prahan lähistölle. Vuonna 2010 suuria mielenosoituksia aiheuttivat hallituksen menoleikkaukset.
John Straffen
Straffen sai alun perin kuolemantuomion, joka kuitenkin muuttui elinkautiseksi vankeudeksi. Mies suoritti rangaistustaan yli viisikymmentä vuotta ennen kuin kuoli vankilassa sairauteen 77 vuoden ikäisenä.
Praha
Liikenne- ja kulkuyhteydet
Praha on Euroopan liikenteen solmukohtia. Tärkeimmät rautatieasemat ovat Hlavní nádraži (Päärautatieasema), Holešovice, Smíchov ja Masarykovo nádraží. Kaupungissa on myös jokisatama. Prahassa sijaitsee Václav Havelin kansainvälinen lentoasema, joka on yksi entisen Itä-Euroopan suurimmista lentokentistä ja vuonna 2018 sen kautta kulki noin 18 miljoonaa matkustajaa. Prahan lentokentälle on varsin kattavasti lentoyhteyksiä joka puolelta Eurooppaa.
Erkki Tanttu
Taidetta kokoelmissa
Ulkomailla Erkki Tantun taidetta on Nasjonal-gallerietilla Oslossa, Eremitaaši-museossa Pietarissa, Cellen kaupungilla Saksassa ja Tel Avivin taidemuseossa Israelissa.
Näyttelytoiminta
Erkki Tanttu debytoi vuonna 1930. Suomen taiteilijain näyttelyihin Tanttu osallistui vuosina 1933, 1934, 1937, 1942, 1946, 1948, 1949, 1950, 1953, 1955, 1956 ja 1965. Suomen taideakatemian 3-vuotis näyttelyihin hän osallistui vuosina 1950, 1953, 1956, 1959, 1962, 1965 ja 1968. Nuorten näyttelyihin Erkki Tanttu osallistui vuosina  1940, 1942 ja 1945, (Suomen taidegraafikoiden näyttelyt). Erkki Tanttu on pitänyt yksityisnäyttelyitä Helsingissä vuosina 1948, 1953, 1961 ja 1967, Tampereella vuonna 1951, Lahdessa vuonna 1958, Oulussa ja Porvoossa vuonna 1967, Turengissa vuonna 1967 sekä Hvitträskissä Kirkkonummella vuosina 1973-1974. Retrospektiivinen muistonäyttely Taidekeskus Retretissä 1987.
Ulkomailla Erkki Tanttu on osallistunut lukuisiin kansainvälisiin taidenäyttelyihin ja Suomen taiteen näyttelyihin Euroopan eri maissa sekä Kiinassa ja Yhdysvalloissa. Yksityisnäyttelyitä hän on pitänyt Oslossa vuosina 1950, 1966 ja 1978, kiertonäyttelyn Norjassa vuonna 1978, Tukholmassa 1964 ja Firenzessä Italiassa 1969.
Palkinnot ja kunniamerkit
Erkki Tanttu palkittiin vuonna 1933 Kalevala-seuran maalauskilpailussa. Vuonna 1944 hän sai I palkinnon Aleksis Kiven teosten kuvituskilpailussa. STG grafiikkakilpailussa Tanttu palkittiin vuosina 1944, 1946, 1952 ja 1966. Rudolf Koivu -säätiön palkinnon hän sai vuosina 1952, 1956, 1967 ja 1969. Helsingin kaupungin grafiikkakilpailussa Erkki Tanttu sai II palkinnon vuonna 1956 ja I palkinnon vuonna 1959. Vuonna 1971 Tanttu sai Suomen kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon ja Wihurin säätiön tunnustuspalkinnon. Erkki Tanttu on saanut Mikael Agricola -mitalin ja Pro Finlandia -mitalin vuonna 1955. Professorin arvonimen hän sai 1972 ja valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 1970.
Praha
Liikenne- ja kulkuyhteydet
Prahan julkinen liikenne koostuu kolmesta metrolinjasta A, B ja C sekä raitiovaunu- ja bussilinjoista. Myös paikallisjunaliikenne on säännöllistä.
Nähtävyydet
pienoiskuva|[[Kaarlensilta varhain aamulla.]] pienoiskuva|Týnin kirkko
Prahan lempinimiä ovat muun muassa ”Kultainen kaupunki”, ”Sadan tornin kaupunki”, ”Kaikkien kaupunkien äiti” ja ”Euroopan eurooppalaisin kaupunki”. Se on erittäin suosittu kaupunkimatkojen kohde vanhojen ja kauniiden rakennustensa ansiosta, jotka edustavat hyvin monenlaisia arkkitehtonisia tyylisuuntia barokista kubismiin. Tunnetuimpia turistinähtävyyksiä ovat:
Prahan historiallinen vanhakaupunki (Staré město) kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Vanhankaupungin aukiota (Staroměstské náměsti) ympäröivät Týnin kirkko, Pyhän Nikolauksen kirkko, Golz-Kinskýn palatsi ja Vanhankaupungin raatihuone, jonka astronomista kelloa (Orloj) turistit kerääntyvät katsomaan tasatunnein. Kellon oikealla puolella oleva luurangon vedettyä narusta esiin marssivat 12 apostolia Pietari etunenässä. Aukion keskellä on Jan Husin muistomerkki. Muita vanhankaupungin nähtävyyksiä ovat Ruutiportti, Celetná ulice eli Celetná-katu ja Smetana-museo.
Josefov eli Juutalaiskortteli sijaitsee vanhankaupungin pohjoispuolella. Prahan ghetto purettiin 1800-luvun lopussa, ja tilalle pystytettiin jugendia ja kubismia edustavia uudisrakennuksia, mutta geton tärkeimmät rakennukset säilytettiin. Kuuluisin nähtävyys on Vanha juutalainen hautausmaa, jonka alueella on noin 12 000 hautakiveä vieri vieressä. Prahan juutalaisia ei pitkään aikaan saanut haudata muualle, ja ahtauden vuoksi vainajia jouduttiin hautaamaan jopa 12 kerrokseen.
Vanhankaupungin eteläpuolella on Uusikaupunki (Nové Město), jossa sijaitsee Prahan liikekeskusta. Kaupunginosan keskipiste on Venceslauksen aukio (Václavské náměstí), joka on toiminut Tšekin historian monien kohtausten, kuten samettivallankumouksen, tapahtumapaikkana. Aukiolla sijaitsevat Kansallismuseo ja Tšekin kansallispyhimyksen Pyhän Venceslauksen ratsastajapatsas. Kaarlenaukiolla puolestaan on Uudenkaupungin raatihuone.
Hradčany oli yksi niistä neljästä kaupungista, jotka muodostivat Prahan 1700-luvulla. Siellä sijaitsee moneen kertaan jälleenrakennettu Prahan linna, josta kaupunki sai alkunsa. Linna-alueen nähtävyyksiä ovat muun muassa Pyhän Yrjön luostari, Pyhän Yrjön basilika, Kuninkaanpalatsi, Pyhän Vituksen katedraali ja Kultainen kuja käsityöläistaloineen.
Vltavajoen toisella rannalla on kaupungin Pieni puoli (Malá Strana), jossa on paljon barokkipalatseja. Pyhän Nikolauksen kirkko ja Nerudova-katu ovat tärkeimmät nähtävyydet. Keskustan ulkopuolella sijaitsevia nähtävyyksiä ovat muun muassa Vyšehradin linna ja Pietari-Paavalin kirkko, Prahan eläintarha, benediktiiniläisluostari Břevnov ja Trojan palatsi. Prahassa on myös näköalatornina pienoismalli Eiffelin tornista (Petřínská rozhledna).
Prahan museoista tunnetuimpia ovat Kansallismuseo (Národní muzeum), Lapidárium, Antonín Dvořákin museo (Muzeum Antonína Dvořáka) ja Bedřich Smetana -museo (Muzeum Bedřicha Smetany). Prahan omaa historiaa esittelee Muzeum hlavního města Prahy. Tunnettuja ovat myös Alfons Muchan museo (Muchovo muzeum), Juutalainen museo ja Olutmuseo. Wolfgang Amadeus Mozartin elämästä Prahassa kerrotaan Vila Bertramkassa. Taiteen alalla on Kansallisteatterin (Národní divadlo) ja Valtionoopperan (Státní opera) lisäksi erityisen tunnetuksi tullut Laterna Magica, avantgardistinen teatteri, jonka erikoiset näytännöt koostuvat elokuvasta, musiikista, baletista ja pantomiimista.
Urheilu
Prahassa pelaa kaksi jääkiekkojoukkuetta. HC Sparta Praha pelaa pääsarja Extraligassa. HC Slavia Praha pelaa nykyisin maan 2. sarjatasolla, mutta pelasi pääsarjassa kevääseen 2015 asti. Vuosina 2012–2014 kaupungissa pelasi KHL-joukkue HC Lev Praha. Prahassa pelaavat myös jalkapallojoukkueet AC Sparta Praha, SK Slavia Praha ja FK Dukla Praha sekä koripalloseura USK Praha.
Saint-Étienne-de-Baïgorry
thumb|250px|Saint-Etienne-de-Baïgorryn pääkatu Saint-Étienne-de-Baïgorry on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 525 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Étienne-de-Baïgorryn pinta-ala on 69 neliökilometriä.
Berit Aunli
Berit Kristine Aunli (o.s. Kvello, s. 9. kesäkuuta 1956 Stjørdal, Norja) on norjalainen maastohiihtäjä.
Aunlin hiihtouran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuvat 1970- ja 1980-luvun vaihteen tietämille, jolloin hän oli maailman huipulla. Ensimmäisen arvokisamitalinsa hän saavutti 1980 Lake Placidin olympialaisista, kun Norjan naisten viestijoukkue sijoittui pronssille.
Kaksi vuotta myöhemmin Oslon MM-kisoissa Aunli voitti kultaa viiden ja kymmenen kilometrin kilpailuista sekä viestistä. Lisäksi hän saavutti hopeaa 20 kilometrillä. Vuoden 1984 Sarajevon olympialaisissa Aunli voitti kultaa Norjan viestijoukkueessa Inger Helene Nybraatenin, Anne Jahrenin ja Brit Pettersenin kanssa sekä saavutti viiden kilometrin kisassa hopeaa. Vuoden 1985 Seefeldin MM-hiihdoissa Aunli voitti Norjan viestijoukkueessa hopeaa sekä sijoittui muilla matkoilla kaksi kertaa neljänneksi ja kerran viidenneksi.
Maastohiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun Aunli voitti kaudella 1981–1982. Norjan mestaruuksia hän voitti 15. Hänen seuransa on Strindheim IL.
Myös hänen aviomiehensä Ove Aunli ja isänsä Kristen Kvello ovat entisiä huippuhiihtäjiä.
Fila brasileiro
Fila brasileiro on Brasiliasta kotoisin oleva koirarotu, joka kuuluu FCI:n roturyhmään 2. Sen kasvattaminen Tanskassa on ollut kiellettyä vuodesta 2010.
Ulkonäkö
Urosten säkäkorkeus vaihtelee välillä 65–75 cm ja narttujen välillä 60–70 cm; ensiksi mainittujen vähimmäispaino on 50 kg ja jälkimmäisten 40 kg. Karvapeite on lyhyt ja sileä. Sallitut värit ovat kellertävä (fawn), tiikerijuovainen (brindle) ja musta; joko mustalla maskilla tai ilman. Valkoiset merkit sallitaan rinnassa, käpälissä ja hännänpäässä, mutta muualla ne ovat epätoivottavat; valkoista ei koskaan tule olla yli 1/4 koko rungon värityksestä.
Luonne ja käyttäytyminen
Fila brasileiro on luonteeltaan rohkea ja päättäväinen. Se on myös uskollinen ja kiintynyt perheeseensä. Fila brasileirolla on voimakas taipumus vartioimiseen, ja se saattaa olla epäluuloinen vieraita kohtaan. Isäntäväkeään kohtaan ne ovat tottelevaisia, lauhkeita ja erityisen kärsivällisiä lasten suhteen.
Alkuperä
thumb|250px|Fila brasileiro venäläisessä postimerkissä. Rotu polveutuu konkistadoreiden mukanaan Etelä-Amerikkaan tuomista mastiffeista, joita risteytettiin bulldoggien ja vihikoirien kanssa. Se kehitettiin alun perin karanneiden orjien kiinniottamiseen ja suurriistan metsästykseen. Yhdysvaltain merijalkaväki käyttää rotua palveluskoirana.
Helsingin kihlakunta
Helsingin kihlakunta (, vuodesta 1972 Vantaan kihlakunta, ) on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Uudenmaan läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Kihlakunnan ulkopuolella oli Helsingin ja Porvoon kaupungit.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 3 429,47 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 97 851 henkeä (31.12.1939).
Vuonna 1946 Haaga, Huopalahti, Kulosaari, Oulunkylä ja osa Helsingin maalaiskunnasta liitettiin Helsinkiin. Samana vuonna perustettiin Tuusulan kihlakunta, johon tulivat kuulumaan Askola, Hyvinkää, Hyvinkään maalaiskunta, Kerava, Mäntsälä, Nurmijärvi, Pukkila ja Tuusula. Samalla Lohjan kihlakunnasta liitettiin Espoo, Kauniainen ja Kirkkonummi, ja vuonna 1950 vielä Siuntio. Kirkkonummi ja Siuntio liitettiin takaisin Lohjan kihlakuntaan vuonna 1956.
Kihlakunta jaettiin uudelleen vuonna 1959, jolloin Pornainen, Porvoon maalaiskunta ja Sipoo muodostivat Porvoon kihlakunnan. Vuonna 1966 Espoo ja Kauniainen muodostivat puolestaan Espoon kihlakunnan. Kihlakuntaan jäi tämän jälkeen enää Helsingin maalaiskunta, joka muutti vuonna 1972 nimensä Vantaaksi. Tuolloin myös kihlakunnan nimeksi tuli Vantaan kihlakunta.
Paulaharjun koulu (Kurikka)
Paulaharjun koulu on Kurikassa sijaitseva alakoulu. Paulaharjun koulussa on noin 290 oppilasta ja rehtorina toimii Aki Timo. Koulu on saanut nimensä Samuli Paulaharjun mukaan.
Ilkka Salonen
Ilkka Salonen on suomalainen pankkiiri, joka on työskennellyt Venäjällä ja Neuvostoliitossa yhteensä yli kaksi vuosikymmentä. Vuodet 1994–2007 hän työskenteli IMB-pankissa, jonka olivat perustaneet kolme venäläistä valtionpankkia ja viisi eurooppalaista pankkia, joista yksi oli Kansallis-Osake-Pankki. IMB:n osake-enemmistö oli eurooppalaisilla.
Vuonna 2008 Salonen palkattiin Sberbankin varapääjohtajaksi. Hän työskenteli siinä tehtävässä puolitoista vuotta. Vuodesta 2017 vuoteen 2019 hän toimi suomalaisten suuryritysten omistaman East Office of Finnish Industriesin toimitusjohtajana ja vuodesta 2019 eteenpäin hallituksen puheenjohtajana.
Vihannesportulakka
Vihannesportulakka (Portulaca oleracea) on yksivuotinen, mehevälehtinen ja keltakukkainen yrtti, jonka kirpeän happoinen maku muistuttaa hiukan käenkaalia (Oxalis acetosella).
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|190px|Vihannesportulakka. thumb|vasen|190px|Vihannesportulakka kuvattuna Otto Wilhelm Thomén teoksessa Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz (1885).
Vihannesportulakka kasvaa 10–20 senttimetriä korkeaksi. Varsi on usein punertava. Vastakkain tai kierteisesti asettuneet ruodittomat lehdet ovat korvakkeellisia, ja korvakkeet ovat kalvomaisia. Vastapuikea lehtilapa on 1–4 cm pitkä, ehyt, ehytlaitainen ja möyheä. Kukat ovat kaksineuvoisia ja ovat tiheinä perättöminä ryhminä. Kukat ovat 8–12 mm leveitä. Aivan kukan alapuolella on kaksi verholehtimäistä, erikokoista ja 3–6 mm pitkää ylälehteä, jotka varisevat varhain. Kukan kehä on teriömäinen ja tavallisesti viisilehtinen, kehälehdet ovat väriltään keltaisia. Heteitä on 7–15 kappaletta ja luotti on viisiliuskainen. Emiö on yhdyslehtinen. Suomessa vihannesportulakka kukkii elo-syyskuussa. Hedelmä on avautuva, kaksiluomainen kota. Kasvi tuottaa runsaasti mustia, kiiltäviä siemeniä.
Vihannesportulakka jaetaan kahteen alalajiin. Rikkaportulakka (ssp. oleracea) on suikerteleva- tai kohenevavartinen. Sen lehdet ovat väriltään tummanvihreitä, lehtilapa 1–3 cm pitkä ja siemen alle millimetrin pituinen. Jalostettu nimialalaji vihannesportulakka (ssp. sativa) on puolestaan koheneva- tai pystyvartinen. Lehdet ovat väriltään kellanvihreitä, lehtilapa on 2–4 cm pitkä ja siemen yli millimetrin pituinen.
Elinympäristö
Portulakka ei ole vaativa elinympäristönsä suhteen, vaan sitä kasvaa kaikenlaisissa aurinkoisissa paikoissa, myös rikkaruohona kukkapenkeissä ja viljapelloilla.
Suomessa vihannesportulakka on harvinainen tulokaslaji. Alalajeista rikkaportulakka on satunnainen tulokas puutarhoissa ja satamissa, ja sen siemenet saattavat säilyä maassa vuosikausia. Viljeltyä vihannesportulakkaa tavataan villiintyneenä harvemmin, lähinnä kaatopaikoilta.
Käyttö
Alalajeista vihannesportulakka on perinteinen, aikaisemmin yleisesti viljelty vihanneskasvi. Suomessa ja muissa Pohjoismaissa vihannesportulakkaa on viljelty ainakin 1600-luvulta lähtien. Suomessa se kuului 1800-luvulla suosituimpiin keittiökasveihin, mutta sen käyttö on vähentynyt 1900-luvun aikana.
Vihannesportulakan nuoria lehtiä silputaan sellaisenaan salaattiin tai voileivän päälle, vanhempia lehtiä käytetään pinaatin tapaan. Varsia ja paksuja lehtiä voi säilöä pikkelssiksi.
Nikkud
Nikkud tai niqqud ( ’pisteytys’) on heprean kirjoittamiseen tarkoitettu vokalisointijärjestelmä, jossa konsonanttikirjaimiin lisätään tarkkeita. Tavallisesti hepreaa kirjoitettaessa merkitään vain konsonantit, mutta nikkudin lisämerkeillä voidaan tarvittaessa kirjoittaa myös vokaalit. Yleensä tämä on tarpeen lähinnä oppi- ja sanakirjoissa sekä tärkeissä teksteissä, joissa sekaannuksen vaara halutaan välttää, esimerkiksi Tanakhin teksteissä.
Pedro Calungsod
Pyhä Pedro Calungsod (myös Peter Calungsod; n. 1654 Ginatilan, Cebu, Filippiinit – 2. huhtikuuta 1672 Tomhom, Guam) oli filippiiniläinen katekeetta, lähestystyöntekijä, marttyyri ja nuorten ihmisten suojeluspyhimys. Calungsod oli taitava suntio ja katekismuksen opettaja, oli autuaan Diego Luis de San Vitoresin kumppani Mariaaneilla, jossa moni heidän työnsä ansiosta otti vastaan sakramentteja, erityisesti kasteen. Kaksi paikallista murhasi Calungsodin tämän yrittäessä puolustaa Luis de San Vitoresia ja hänen runneltu ruumiinsa heitettiin mereen. Paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 27. tammikuuta 2000 ja autuaaksi 5. maaliskuuta 2000, paavi Benedictus XVI julisti hänet pyhimykseksi 21. lokakuuta 2012 ja hänen muistopäiväänsä vietetään 2. huhtikuuta.
Nikkud
Nikkud-merkeillä voidaan vokaalien merkitsemisen lisäksi selventää eräiden konsonanttien ääntötapaa.
Kehitys
Hepreassa lähinnä pitkiä vokaaleja voidaan merkitä käyttämällä eräitä konsonanttikirjaimia ikään kuin ylimääräisinä merkkeinä ( ’lukemisen äidit’) varsinaisten konsonanttien ohessa, mutta tämä menetelmä on ylimalkainen. Kun heprea oli menettänyt asemansa puhuttuna kielenä, tarkempaa vokalisointia tarvittiin sen varmistamiseksi, että Raamatun tekstien lukutapa pysyisi muuttumattomana.
Nikkud-järjestelmän kehittivät Tiberiaksessa vaikuttaneet masoreeteiksi kutsutut rabbiinit länsimaisen ajanlaskun ensimmäisen vuosituhannen jälkipuoliskolla. Nikkud-merkit koostuvat lähinnä pisteistä ja lyhyistä viivoista, jotka ovat konsonantteihin verrattuna pieniä, joten ne voitiin lisätä tekstiin jälkikäteenkin. Nykyään nikkud on ainoa varsinainen heprean vokalisointijärjestelmä, joka on yhä merkittävissä määrin käytössä.
Koska vokaalimerkkejä ei alkuperäisissä teksteissä käytetty, on vokalisoinnin oikeellisuudesta kehkeytynyt myöhemmin kiivaitakin oppiriitoja. Ennen masoreettien vokaalimerkkejä oikea lukutapa siirtyi sukupolvelta toiselle suullisena perimätietona. Esimerkiksi Jumalan nimen JHWH (יהוה) alkuperäisestä lukutavasta ollaan erimielisiä (vrt. Jahve ja Jehova). Kymmenen käskyn kiellon nojalla juutalaiset eivät lausu Jumalan nimeä ääneen, vaan lukevat sen kohdalla esimerkiksi sanan Adonai (Herra). Siksi konsonantteihin יהוה on merkitty sanan Adonai tai jonkin muun lukutavan vokaalit, eikä alkuperäisiä vokaaleja tiedetä.
Lähteet
Hebräisches Alphabet
Boann
Boann, jota kutsuttiin myös nimellä Boyne, oli Irlannin kelttiläisessä mytologiassa pyhän Boyne-joen jumalatar. Boann oli rakkauden jumala Aengusin äiti. Aengusin isä puolestaan oli Dagda. Boann, Dagda ja Aengus muodostivat yhden version kelttiläisen mytologian jumalaisesta kolminaisuudesta.
Lekotti
thumb|Laskettelukeskus Lekotti talvella vuonna 2015. Lekotti on Savonlinnassa sijaitseva hiihtokeskus. Lekotissa on neljä valaistua rinnettä, kaksi hissiä, pisimmän rinteen pituus on 650 m ja korkeusero 75 m. Lisäksi rinteillä on erityissuorituspaikat lumilautailijoille (mm. snowblade). Lekotin alueella on 1,5 km valaistua hiihtolatua sekä 30 kilometrin retkilatu. Välittömässä läheisyydessä sijaitsevalla Kaitajärvellä on 6 km retkiluistelurata.
Konrad Bitz
Konrad Bitz (Kort Bitz) (k. 1489) toimi Turun piispana vuosina 1460–1489. Hän otti osaa Kalmarin unioniin liittyviin sotiin. Bitzin aikana painettiin hänen tilauksestaan ensimmäinen Suomea varten painettu kirja, Missale Aboense, vuonna 1488.
Tausta
Konrad (Conradus) Bitz oli syntyperältään suomalaista rälssisukua Bitz eli Bidz. Hänen isänsä Henrik Bitz vanhempi (n. 1395–1458) toimi Etelä-Suomen laamannina ja Turun linnanpäällikkönä sekä kuului valtaneuvoksena aikansa merkittävimpiin suomalaisiin rälssimiehiin. Äiti Anna Clausdotter (Klasintytär) Djäkn oli Turun mahtavan linnanpäällikön Klaus Lydekenpoika Djäknin ja Kristina Jönsdotter Garpin neljäs tytär, jonka perintöä oli Nousiaisten Nyynäinen (Nynäs) kartano Lemussa.
Konradilla oli myös ainakin kaksi veljeä, Klaus ja Erik Bitz sekä sisar Birgitta Henriksdotter Bitz (1430–1471). Birgitta nai ensin Tukholman linnanvouti Olof Draken ja sittemmin valtaneuvos Sune Sunesson Illen (n. 1360–1448). Ille oli taasen ollut aiemmin naimisissa Birgitan tädin Anna Kortsdotter Bitzin (n. 1390–1419 jälkeen) kanssa. Tästä myöhemmästä lapsettomasta avioliitosta on todisteena se, että kun Illen omaisuutta jaettiin vuonna 1463, maaomaisuuteen kuului varsinaissuomalaisten tilojen lisäksi myös Ala-Satakunnassa Kokemäen Ylistarossa sijaitseva tila ja perinnönjaossa olivat paikalla piispa Konrad ja laamanni Erik Bitz.
Opiskelu
thumb|right|150px|[[Leipzigin yliopiston sinetti.]] Konrad Bitz opiskeli Leipzigin yliopistossa, jonka matrikkeliin hänet kirjoitettiin 16.10.1438 yhdessä toisen suomalaisen opiskelijan Petrus Magnin kanssa. Luettelo suomalaisopiskelijoiden kuuntelemista kursseista osoittaa, että suomalaiset liikkuivat omana ryhmänään ja opetus oli pikemminkin kansallista kuin kansainvälistä. Suomalaiset seurasivat mieluiten omaan kansakuntaansa kuuluvien maistereiden opetusta.
Leipzigissa 1430-luvulla opiskelleista suomalaisesta vain Bitz suoritti tutkintoihin vaadittavat opinnäytteet Leipzigissa. Hän valmistui baccalaureukseksi kolmen vuoden opintojen jälkeen 7.6.1441 ja maisteriksi 31.12.1442. Tämän jälkeen hän opiskeli kanonisen oikeuden kehdossa Bolognan yliopistossa.
Kanoninen oikeus ulottui ihmiselämän ja yhteiskunnan kaikille alueille, nivoutui saumattomasti yhteen siviilioikeuden kanssa ja kirkolle kanoninen oikeus oli paras suojamuuri maallisten valtiaiden pyrkimyksiä vastaan. Johtavan papiston perehtyneisyys tähän kirkon omaan oikeusjärjestelmään oli välttämättömyys myös Suomen kirkolle.
Ruotsin kirkolliskokous päätti vuonna 1475 perustaa täysimittaisen studium generalen Ruotsiin. Tämä Uppsalan yliopisto sai paavin perustamisbullan vuonna 1477. Osoituksena siitä, että vastaperustetun yliopiston oli tarkoituksena palvella kaikkien valtakunnan hiippakuntien tarpeita, ei yksin Uppsalan arkkihiippakuntaa, oli perustamisasiakirjan allekirjoittajien suuri määrä. Sen olivat allekirjoittaneet kaikki valtaneuvokset ja piispat, myös Turun Konrad Bitz. Samanaikaisesti säätykokous sanoutui lopullisesti irti kuningas Kristian I:sta.
Turun piispa
thumb|left|200 px|Konrad Bitz tilasi piispana ollessaan messukirja [[Missale Aboensen, yhden ensimmäisistä Suomea varten painetuista kirjoista.]] Konrad Bitz vihittiin piispan virkaan vuonna 1460 Sienassa. Piispana toimiessaan Bitzin kerrotaan laiminlyöneen joitain velvollisuuksiaan. Hän esimerkiksi syyllistyi vihkivallan väärinkäyttöön ja rasitti seurakuntia ylimääräisillä veroilla. Kuitenkin hänen aikanaan myös toteutettiin hallinnollisia uudistuksia, kuten vuoden 1474 kapitulisääntö, jossa mm. määrättiin, että maaseurakuntien kirkkoherrojen tuli harjaantua tehtäviinsä toimimalla tuomiokirkon kuoripappeina. Säännöissään hän otti kantaa myös loitsimiseen, jota piti pakanallisena tapana.
Konrad Bitzin aika oli etenkin Hämeessä vilkasta kirkonrakennuskautta. Kirkkojen ja niiden sisustuksen taiteellinen ja käytännöllinen suunnittelu otettiin piispan ja tuomiokapitulin valvontaan ja vuoden 1480 tienoilla Bitz antoi säädöksen, ettei kukaan kirkkoherra saanut ottaa ilman piispan lupaa kirkkorakennusta varten muurareita, lasinleikkaajia, maalareita, puuseppiä tai muita ammattimiehiä.
Vuonna 1461 Bitz antoi Vesilahden kirkolle anekirjeen, jossa luvattiin etuuksia niille, jotka osallistuivat juhlakulkueisiin tai votiivimessuihin, kuuntelivat messuja, saarnoja tai hetkipalveluksia, rukoilivat kirkolle suotuisia aikoja, koko kristikunnalle rauhaa ja hyvää säätä, kiertävät hautausmaan rukoillen kuolleiden uskovien puolesta, lukevat kirkon alttarilla polvillaan Isä meidän -rukouksen ja enkelin tervehdyksen (Ave Maria), ovat läsnä hautauksissa, seuraavat mukana ehtoollisen tai viimeisen voitelun sakramenttia sairaalle kannettaessa sekä lukevat aamu- ja iltasoiton aikana kolmasti polvillaan enkelien tervehdyksen. Lisäksi anekirje mainitse ne, jotka antavat almun kirkon rakennusrahastoon.
Vasemmalla on kuva vuonna 1488 painetun messukirjan Missale Aboensen nimiölehdestä. Kuvassa esiintyvät keskellä Suomen kirkon suojeluspyhimys piispa Henrik jaloissaan murhamies Lalli sekä polvistuneina Turun tuolloinen piispa Konrad Bitz oikealla ja tuomiorovasti Maunu Särkilahti vasemmalla. Konrad Bitz pitää käsissään Turun tuomiokirkon vaakunaa. Huomattavaa on, että tuomiorovasti on kuvattu miltei piispan kokoiseksi, mikä hyvin kuvastaa miesten tasavahvaa asemaa Turun hiippakunnassa.
Osallisuus ajan valtiolliseen liikehdintään
Bitz joutui mukaan unioniajan valtataisteluihin. Kristian I:n noustua valtaan hallinnon ja talouden piiriin tulleet feodaaliset piirteet sekä ylimääräiset verot ja muut rasitukset aiheuttivat katkeruutta ja tyytymättömyyttä sekä talonpojissa että ylimyksissä. Monet ryhtyivät kaavailemaan Kaarle Knuutinpoikaa takaisin valtaistuimelle.
Saavuttuaan Ruotsiin vuonna 1463 kuningas Kristian I erotti Turun linnanpäällikön Krister Bengtsson Oxenstiernan sekä vangitutti tämän veljen, arkkipiispa Jöns Bengtsson Oxenstiernan. Tähän sammui kapinointi ja Ruotsin valtaneuvosto katsoi parhaaksi antaa tukensa Kristianille. Tässä Turun piispalla Konrad Bitzillä oli merkittävä vaikutus ja hän saikin palkkioksi kuuliaisuudestaan Raaseporin läänikseen.
Kun Linköpingin piispa Kettil Karlsson Vasa ryhtyi nostattamaan ylimyksiä uudelleen Kristian I:tä vastaan tammikuussa 1464 ja kun kapinalliset piirittivät Tukholmaa, jossa kuningas oleili, saapui Bitz paikalle omine joukkoineen antaakseen tukea kuninkaalle. Tämä oli kuitenkin turhaa, sillä tappioiden jälkeen Kristianin oli kesäkuussa vetäydyttävä takaisin Tanskaan ja Kaarle Knuutinpoika palasi Tukholmaan elokuussa.
Konrad Bitz pysyi kuitenkin uskollisena unionille ja kannatuksen puutteessa Kaarlen Knuutinpojan oli vuonna 1465 jälleen luovuttava valtaistuimesta, mutta vastineeksi hän sai Raaseporin läänikseen. Näin Bitz, joka ei ollut kummankaan puolen ystävä, joutui luopumaan linnaläänistään. Hän kuitenkin viivytteli mahdollisimman pitkään sen luovuttamista erotetulle kuninkaalle ja Kaarle Knuutinpoika joutui oleskelemaan Turussa luostarissa monta kuukautta odottaessaan pääsyä Raaseporiin.
Kun Kaarle Knuutinpoika nousi kolmannen kerran valtaan, häneltä vapautunut läänitys annettiin vuonna 1467 Laurens Axelinpoika Tottille, jolla oli myös piispa Bitzin tuki takanaan. Kaarle Knutinpojan kuoltua Bitz otti osaa siihen valtaneuvoston kokoukseen, jossa Sten Sture vanhempi vuonna 1470 tunnustettiin valtionhoitajaksi. Piispa oli kuitenkin seuraavana vuonna jälleen unionin kannattajien leirissä.
Tilinteon hetki koitti, kun Sten Sture vuonna 1471 saapui valtionhoitajana Turkuun. Piispa oli luottanut asevoimaan ja ympäröinyt tuomiokirkon alueen muureilla, mutta niistä ei nyt ollut apua. Maallista nöyryytystä seurasi kirkollinen. Toimiessaan kuninkaan läänitysmiehenä hän oli osallistunut arkkipiispa Jöns Bengtsson Oxenstiernan vangitsemiseen ja lähettämällä asemiehiä taisteluun hän oli syyllistynyt verenvuodatukseen. Piispa joutui anomaan rikkeistään vapautusta paavi Sixtus IV:lta, jonka määräyksestä tuomiorovasti Maunu Särkilahti antoi hänelle synninpäästön. Tämä oli tietenkin piispalle nöyryytys.
Vuodesta 1472 lähtien piispa Bitz ja tuomiorovasti Särkilahti esiintyivät rinnan tärkeissä Turun hiippakuntaa koskevissa ratkaisuissa. Umpikujaan ajauduttuaan Konrad Bitz vältti osallistumista valtiollisiin asioihin. Kun Sten Sture kävi Suomessa kesällä 1472 vahvistamassa itärajan puolustusta, sai hän nyt tuekseen piispa Bitzin, joka aiemmin oli ollut vahva Kalmarin unionin kannattaja. Tutustuttuaan vuonna 1475 itärajan tilanteeseen Viipurissa Bitz lähetti yhdessä muiden Suomen johtomiesten kanssa hälyttävän kirjeen valtaneuvostolle.
Can I Sit Next to You Girl
"Can I Sit Next to You Girl" on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n kappale albumilta T.N.T. Se on ensimmäinen yhtyeen itse tehty kappale. Alkuperäisessä, singlenä julkaistussa versiossa laulaa yhtyeen alkuperäinen solisti Dave Evans. Kappaleesta äänitettiin kuitenkin uusi versio T.N.T.- ja High Voltage -albumeille, jolloin Evansin paikan laulajana oli ottanut Bon Scott. Kappaleen musiikkivideossa laulajana esiintyy Evans.
Singlen B-puolena oli "Rockin' in the Parlour" -kappale.
Anni Aitto
Anni Maria Aitto (aik. Dahlström, 15. marraskuuta 1892 Suomussalmi – 6. joulukuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa vanhoissa kotimaisissa elokuvissa, esimerkiksi Sillankorvan emännässä (1953). Aitto sai Pro Finlandia -mitalin 1954. Aitto oli Jalmari Rinteen ensimmäinen vaimo ja heillä oli kolme lasta, Tommi, Taneli ja Tiina.
Konrad Bitz
Bitzin vaikutus
Bitzin päämäärä oli piispan ja kirkon aseman säilyttäminen yhteiskunnassa vaikka kovin ottein. Seppo Suvanto on arvioinut, että tämä lopulta koitui myös Suomen eduksi, sillä näin maa säästyi pahimmalta hävitykseltä.
Anni Aitto
Anni Aitto työskenteli pankissa vuosina 1914–20, mutta näytteli sen ohessa Oulun teatterissa vuodesta 1918. Tampereen Teatteriin hänellä oli kiinnitykset 1920–23 ja 1929–32. Turussa Aitto näytteli vuosina 1925–29 (Turun suomalainen teatteri) ja taas vuodesta 1938 aina vuoteen 1956, jolloin jäi eläkkeelle Turun kaupunginteatterista.
Konrad Bitz
Bitzin vaikutus
Konrad Bitz kuoli Kuusiston piispanlinnassa 13.3.1489 ja hänet on haudattu Turun tuomiokirkkoon.
Ornamo
Ornamo ry (aiemmin Suomen Koristetaiteilijoiden Liitto Ornamo ja myöhemmin Teollisuustaiteen Liitto Ornamo) on vuonna 1911 perustettu suomalainen muotoilun ja taideteollisten alojen aatteellinen ja ammatillinen keskusjärjestö, jossa on yli 2700 jäsentä.
Ornamon jäsenet toimivat teollisen muotoilun, tekstiili-, vaatetus- ja huonekalusuunnittelun, sisustusarkkitehtuurin, immateriaalisen suunnittelun, taidekäsityön ja taideteollisen taiteen aloilla.
Historia
Vuonna 1911 Veistokoulun kasvatit perustivat Suomen Koristetaiteilijoiden Liitto Ornamon. Vuonna 1982 liittoon kuului arkkitehteja, sisustusarkkitehteja, tekstiilitaiteilijoita, kuvanveistäjiä, koristetaiteilijoita ja -maalareita sekä graafikkoja.
Järjestön toiminta kehittyi vastapainoksi Suomen Taideteollisuusyhdistykselle, joka ajoi teollisuuden etuja.
Toiminta
Ornamon tehtävänä on toimia edunvalvojana sekä edistää jäsentensä näkymistä, verkottumista ja yhteistoimintaa. Ornamo jäsenjärjestöineen on järjestänyt vuosien varrella lukuisia tapahtumia ja osallistunut moniin muotoilualan hankkeisiin.
Ornamo on toimittanut erilaisia julkaisuja, luetteloita ja juhlakirjoja sekä säännöllisesti ilmestyvää omaa jäsenlehteä. Vuosina 1980–2001 Ornamo julkaisi Muoto–lehteä.
Vuonna 2021 Ornamo aloitti uuden strategiasuunnitelman, jonka on määrä kestää vuoteen 2026 asti. Samaan aikaan he julkaisivat uuden visuaalisen ilmeen yrityksellensä ja sen tekemisestä päätti Ornamon kanssa yhteistyötä tekevä Werklig.
Palkinnot ja tunnustukset
Ornamo palkitsee vuosittain ammatillisesti ansioituneita jäseniään tunnustuksin. Vuodesta 2006 lähtien Ornamo on julkistanut ”Vuoden palkitut muotoilijat” yhdessä Grafia ry:n kanssa. Vuodesta 2015 "muotoilijat"-palkinto muutettiin Ornamo-palkinnoksi ja sen sai ensimmäisenä Kirsimari Kärkkäinen. Palkinnon suuruus oli 5000 euroa vuonna 2015.
Vuodesta 1961 alkaen on Ornamon juhlavuosina jaettu Timo Sarpanevan suunnittelemaa Ornamo-palloa, joka on yrityksille ja yhteisöille jaettava tunnustus. Vuodesta 2007 Ornamo-säätiö on myöntänyt huomattavaa Ornamo Design Award -muotoilupalkintoa.
Ahvenanmaan kihlakunta
Ahvenanmaan kihlakunta on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Ahvenanmaan maakunnassa. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Ahvenanmaan kunnista ainoastaan Maarianhaminan kaupunki ei kuulunut kihlakuntaan. Kihlakunnan maapinta-ala oli 1 478,21 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 25 550 henkeä (31.12.1939).
Ahvenanmaan kihlakunta oli yksi kuudesta Turun läänin eteläisen vaalipiirin 1906-1994 kihlakunnasta. Ennen eduskuntavaaleja 1907 talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet valittiin kihlakunnan käsittävästä vaalipiiristä.
Ellie Carpenter
pienoiskuva|Ellie Carpenter vuonna 2017. Ellie Carpenter (s. 28. huhtikuuta 2000) on australialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Australian naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2023 MM-kilpailujen alkua 62 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän pelasi maajoukkueessa ensimmäisenä 2000-luvulla syntyneenä. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän pelasi Australian kaikki neljä ottelua.
Carpenter on pelannut kotimaansa lisäksi muun muassa Yhdysvalloissa ja oli NWSL:n kaikkien aikojen nuorin pelaaja liittyessään Portland Thornsin joukkueeseen vuonna 2018. Kesällä 2020 hän siirtyi ranskalaisseura Olympique Lyoniin, jossa hän voitti Mestarien liigan vuosina 2020 ja 2022. Carpenter on julkisesti homoseksuaali ja seurustelee joukkuetoverinsa Lyonista, Daniëlle van de Donkin kanssa.
Saint-Jean-de-Luz
Saint-Jean-de-Luz on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 13 247 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Jean-de-Luzin pinta-ala on 19 neliökilometriä.
Naim Süleymanoğlu
Naim Süleymanoğlu (syntyjään Naim Suleimanov, 23. tammikuuta 1967 Ptichar, Bulgaria – 18. marraskuuta 2017 Istanbul, Turkki ) oli turkkilainen painonnostaja ja olympiavoittaja. Hän voitti urallaan kolme olympiakultaa, seitsemän maailmanmestaruutta ja kuusi Euroopan mestaruutta sekä teki 58 maailmanennätystä.
Turkkilaiseen perheeseen Bulgariassa syntynyt Süleymanoğlu nousi painonnoston huipulle jo hyvin nuorena nostaen ensimmäisen maailmanennätyksensä 16-vuotiaana. Pienikokoisena (vain 147 cm) hän sai lempinimen ”Tasku-Herkules”. Süleymanoğlu ei päässyt osallistumaan Los Angelesin olympialaisiin 1984 olympiaboikotin vuoksi.
Bulgarian viranomaiset pakottivat turkkilaisen vähemmistön bulgarialaistamaan nimensä ja Süleymanoğlu käytti kansainvälisen uransa alkuvaiheessa nimeä Naum Shalamanov. Maailmancup-matkalla Melbourneessa vuonna 1986 Naum Shalamanov loikkasi Turkkiin, josta hän anoi kansalaisuutta. Hän myös turkkilaisti nimensä Naim Süleymanoğluksi. Bulgarian ja Turkin välille syntyi kiista siitä mitä maata Naim Süleymanoğlu edustaisi Soulin olympialaisissa 1988. Bulgarian hallitus vaati ja sai miljoona dollaria Turkilta, jotta Süleymanoğlu pääsi edustamaan Turkkia.
Süleymanoğlu ei pettänyt uutta kotimaataan, vaan voitti Soulin kisoissa höyhensarjan olympiakultaa. Hän lopetti kilpailemisen 22-vuotiaana voitettuaan maailmanmestaruuden vuonna 1989. Kommunismin kaaduttua Bulgariassa hänen perheensä pääsi muuttamaan Turkkiin. Halu kilpailla oli kuitenkin liian suuri ja Süleymanoğlu palasi vuonna 1991 voittaakseen seuraavana vuonna olympiakultaa Barcelonan kisoissa. Seuraavan olympiadin aikana hän voitti kolme maailmanmestaruutta ja teki useita maailmanennätyksiä.
1996 Atlantan kisat olivat Süleymanoğlun joutsenlaulu. Hän voitti kolmannen olympiakultansa ja ilmoitti jälleen lopettavansa uransa. Mutta vain palatakseen jälleen vuonna 1999 nostolavoille. Hän ei kuitenkaan ollut enää entisenlaisessa kunnossa ja epäonnistui voittamaan mitalin Sydneyssä 2000. Niiden jälkeen hän lopetti lopullisesti 33-vuotiaana. Vuonna 2001 hänet palkittiin Olympic Order -kunniapalkinnolla.
Karsikon koulu
Karsikon koulu on Joensuussa toimiva, runsaan 300 oppilaan alakoulu. Koulun noin 450 oppilaalle, 75 esikoululaiselle ja noin 35 erityisoppilaalle mitoitettu uudisrakennus valmistuu suunnitelmien mukaan kesällä 2022.
Karsikon koulu aloitti toimintansa Pielisensuun kouluna vuonna 1892. Koulun perustaminen tuli tarpeelliseksi Karsikon sahan ympärille kehittyneen asukastihentymän myötä; Karsikon kouluikäisten lasten määrä kasvoi. Sahan johtaja C.J. Cederberg antoi koulun tarvitsemat tilat käyttöön Karsikon sahalta. Ensimmäiseksi opettajaksi palkattiin ylioppilas Hassinen, ja koulu aloitti toimintansa 25. tammikuuta 1892. Sittemmin koulu on toiminut useissa eri rakennuksissa. Vuonna 2015 kerrottiin aikomuksesta siirtyä kivisestä, 1950-luvulla valmistuneesta koulurakennuksesta sisäilmaongelmien vuoksi väliaikaistiloihin Sirkkalaan. Kivikoulu purettiin vuonna 2020.
Vuonna 2020 Karsikon koulua kävi 306 peruskoululaista. Tavanomaisten 1.-6. luokien ohella koulussa on Valo- ja Nemo-luokat. Karsikon koulussa työskentelee noin 45 henkilökuntaan kuuluvaa.
Rehtorina on Jussi T. Koski. Koulun aiemmista rehtoreista tunnetuimpiin kuuluu kolme kautta kansanedustajana toiminut Pekka Ravi (rehtorina 1990-2009).
Hayley Raso
pienoiskuva|Hayley Raso Hayley Raso (s. 5. syyskuuta 1994) on australialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Australian naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2023 MM-kilpailujen alkua 71 maaottelua ja tehnyt niissä 12 maalia. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän pelasi Australian kaikissa neljässä ottelussa, joista kahdessa avauskokoonpanon pelaajana.
Raso on pelannut kotimaansa lisäksi Yhdysvalloissa Washington Spiritin ja Portland Thornsin joukkueissa sekä Englannissa kaudella 2020–2021 Evertonin ja kausilla 2021–2023 Manchester Cityn joukkueessa. Hän siirtyi heinäkuussa 2023 espanjalaisseura Real Madridiin.
Petsamon kihlakunta
Kihlakunnan maapinta-ala oli 31 071,40 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 8 537 henkeä (31.12.1939).
Hyvinkään lento-onnettomuus 1945
Hyvinkään lento-onnettomuus tapahtui 31. lokakuuta 1945, kun Aero Oy:n kolmimoottorinen Junkers Ju 52/3m matkustajakone OH-LAK Sampo putosi metsään yrittäessään laskeutua Hyvinkään lentokentälle. Koneessa oli kolme miehistön jäsentä ja 14 matkustajaa, joista kaksi loukkaantui.
Kone lähti vuorolennolle Turusta kohti Hyvinkäätä kello 18:05, lähtöaika viivästyi Hyvinkäällä vallinneen huonon sään takia. Noin kello 19 aikaan kone yritti ensimmäisen kerran laskeutua voimakkaassa sumussa Hyvinkään lentokentälle mutta joutui keskeyttämään laskeutumisen. Toisen laskeutumisyrityksen aikana kone osui puunlatvoihin ja putosi sitten metsään kentän pohjoispuolelle Hausjärven puolelle lähelle Hyvinkään rajaa. Kone hajosi useaan osaan ja paloi korjauskelvottomaksi. Koneesta olleista vain kaksi loukkaantui vakavasti. Koneen lastina ollut posti turmeltui osittain. Onnettomuuden syyksi arveltiin huonon sään ohella suurjännitelinjan aiheuttamaa häiriötä radiopeilaukseen, ja lisäksi Hyvinkään lentokentän varustus ja valaistus oli puutteellista. Hyvinkään lentokenttä toimi 1944–1946 Suomen päälentokenttänä koska Malmin lentokenttä oli varattu yksinomaan liittoutuneiden valvontakomission käyttöön.
Onnettomuuskone oli otettu Aero Oy:n käyttöön 1. heinäkuuta 1932 reitille Helsinki–Tukholma, koneen alkuperäinen tunnus oli joulukuuhun 1939 saakka OH-ALK. Kone teki 7. marraskuuta 1941 pakkolaskun mereen Taivassalossa, kun sen kolme moottoria sammuivat lennon aikana polttoaineena käytetyn bentyylin (bensiinin ja alkoholin seos) liuotettua tiivisteistä hartsia ja tukittua polttoainesuodattimet. Kaksi matkustajaa kuoli yrittäessään uida rantaan, mutta itse kone säilyi suhteellisen ehjänä ja se korjattiin käyttökuntoon.
Saamelaiskäräjien vaalit 2015
Saamelaiskäräjien vaalit 2015 järjestettiin 7. syyskuuta – 4. lokakuuta 2015. Niissä valittiin yhteensä 21 edustajaa ja neljä varaedustajaa vuosien 2016–2019 saamelaiskäräjille. Kyseessä olivat järjestyksessään kuudennet Suomen saamelaiskäräjien vaalit.
Enontekiön, Inarin, Sodankylän ja Utsjoen kunnista valittiin kustakin kolme edustajaa ja yksi varaedustaja. Lisäksi äänimäärän perusteella valittiin yhdeksän edustajaa. Koska Sodankylästä oli vain kaksi ehdokasta, valittiin kunnan kolmanneksi edustajaksi Magreta Sara Inarista. Ehdokkaita vaaleissa oli yhteensä 38 ja äänioikeutettuja 5 795. Heistä 483 oli Saamelaiskäräjien vaalilautakunnan hyväksymiä uusia äänestäjiä, joista vajaat 300 on täysi-ikäisiksi tulleita edellisten vaalien äänioikeutettujen lapsia.
Saamelaiskäräjien vaaleissa annettiin yhteensä 3 035 ääntä. Äänestysprosentiksi muodostui 51,6, kun se neljä vuotta aikaisemmin oli 49,6. Vaalien ääniharava oli 205 ääntä saanut inarilainen Anu Avaskari.
Kiistat
Vuoden 2015 saamelaiskärjäien vaalit aiheuttivat myös kiistoja, kun Korkein hallinto-oikeus hyväksyi 93 henkilöä saamelaisiksi vastoin saamelaiskäräjien omaa päätöstä. Maaliskuussa 2015 saamelaiskäräjien puheenjohtajan tehtävästä eronnut Klemetti Näkkäläjärvi kutsui KHO:n päätöstä osoitukseksi Suomen valtion rasismista, koska se ei hänen mukaansa tunnusta saamelaisuuden olevan oma kulttuurinsa, vaan saamelaiset pyritään sulauttamaan suomalaisiin. Päätöksen johdosta Näkkäläjärvi pyysi samalla eroa saamelaiskäräjien vaaliluettelosta.