cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tikkurilan Taitoluisteluklubi
Tikkurilan Taitoluisteluklubi (TTK) on Vantaan Tikkurilan suuralueen Viertolassa toimiva yhdistysmuotoinen urheiluseura. Yhdistys tarjoaa jäsenilleen sekä taitoluistelua että muodostelmaluistelua. Tikkurilan Taitoluisteluklubi on perustettu vuonna 1986. Sen edeltäjä oli Tikkurilan jääveikkojen taitoluistelujaosto. TTK:ssa taitoluistelun harrastaminen on mahdollista niin lapsille kuin aikuisille luistelukoulusta kilpatasolle saakka.
Seuralla on noin 450 aktiivista luistelijaa. Seuran kotihalli on Tikkurilan urheilupuiston Tikkurilan Areena.
Muodostelmaluistelu
TTK:ssa on kuusi kilpailevaa muodostelmaluistelujoukkuetta.
Yksinluistelu
TTK:ssa on yksinluistelun kehitysryhmä sekä kolme kilparyhmää. Lisäksi yksinluistelua on mahdollista harjoitella harrastepuolella.
Harrasteluistelu
Harrasteluistelu on TTK:ssa mahdollista kaikenikäisille. Lapsille ja nuorille on ryhmiä yksinluistelun ja muodostelmaluistelun puolella, aikuisille löytyy tekniikkaryhmiä.
Markus Paija
Markus Paija (s. 6. toukokuuta 1974 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Paija debytoi Veikkausliigassa kaudella 1994 Turun Palloseuran riveissä. Kaudeksi 2000 hän siirtyi Jokereihin, minkä jälkeen joukkueet vaihtuivat tiuhaan: FC Lahti (2001), FC Hämeenlinna (2002), Norjan 2. divisioonan Nybergsund IL (2003–2004), Rovaniemen Palloseura (2005) ja Vaasan Palloseura (2006–2007). Kaudeksi 2008 Paija siirtyi Ykkösen JJK:hon, jota hän oli nostamassa Veikkausliigaan kauden päätteeksi. Hän edusti joukkuetta myös sen ensimmäisellä liigakaudella 2009, mutta puratti sopimuksensa kesken kauden perhesyiden vuoksi.
Paija on pelannut kaikkiaan 233 Veikkausliiga-ottelussa ja tehnyt niissä 11 maalia. Hän saavutti SM-hopeaa Jokereissa kaudella 2000 ja SM-pronssia TPS:ssä kaudella 1996. Hän toimi kaudella 2010 Åbo IFK:n pelaajavalmentajana Simo Valakarin kanssa. Kausina 2011–2012 hän toimi FC Bodan päävalmentajana sekä pelaajana Kolmosessa.
Palolampi (Alavus)
Palolampi on Etelä-Pohjanmaalla Alavudella Sulkavankylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 7,4 hehtaaria, se on 850 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Sulkavanjoen valuma-alueeseen (35.425) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,7 metriä mpy.
Grimoald
Grimoald I (noin 610–671) oli Beneventon herttua 651–662 ja langobardien kuningas vuosina 662–671.
Lundell
Lundell on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Grimoald
Kun langobardeja yhdessä hallinneet kuninkaat Godepert ja Perctarit olivat joutuneet riitoihin, pyysi Godepert Grimoaldin apuun luvaten sisarensa tälle vaimoksi. Grimoald kuitenkin murhautti Godepertin vuonna 662 ja asetti itsensä kuninkaaksi. Hän pakotti Perctaritin maanpakoon ja haetutti tämän vaimon ja pojan panttivangeiksi Beneventoon. Vahvistaakseen asemaansa Grimoald meni myös lyhyeksi aikaa naimisiin Godepertin sisaren kanssa. Näin hän saattoi liittää itsensä Theodelindan sukuun. Grimoald kävi useita rajasotia, joissa hän voitti bysanttilaiset, frankit ja slaavit.
Lundell
Lundell
Pirkko Työläjärvi
Pirkko Annikki Työläjärvi (o.s. Salo, s. 8. syyskuuta 1938 Jämsä) on suomalainen poliitikko ja maaherra, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1972–1985. Hän oli neljästi ministerinä vuosina 1975–1982 sekä eduskunnan ensimmäisenä varapuhemiehenä 1983–1985. Politiikasta Työläjärvi siirtyi Turun ja Porin läänin maaherraksi, jota virkaa hän hoiti vuoteen 1997 saakka.
Työläjärvi oli aikakautensa merkittävin suomalainen naispoliitikko. Hän toimi II sosiaali- ja terveysministerinä 1975–1976, sosiaali- ja terveysministerinä 1977–1979, toisena valtiovarainministerinä 1979–1981 sekä kauppa- ja teollisuusministerinä 1981–1982. Kahdessa jälkimmäisessä tehtävässä hän oli ensimmäinen virkaa hoitanut nainen. Vuonna 1979 presidentti Urho Kekkonen kaavaili Työläjärvestä Suomen ensimmäistä pääministeriksi nimitettyä naista, mutta hän kieltäytyi tehtävästä. Politiikan jättäessään Työläjärvi oli Suomen pitkäaikaisin ministerinä toiminut nainen 2 045 ministeripäivän kokemuksellaan.
Varhaiset vuodet
Pirkko Työläjärven vanhemmat olivat kivityömies Toivo Emil Salo ja Kuorevedeltä kotoisin ollut Sylvi Helena Humberg. Hänen äitinsä sairasti vaikeaa epilepsiaa. Lääkäreiden mukaan se puhkesi järkytyksestä, kun hän oli sisällissodan aikana keväällä 1918 nähnyt teloitettujen punakaartilaisten ruumiita. Työläjärven isä kuoli ryyppyporukassa sattuneessa puukotuksessa kevättalvella 1939 Pirkon ollessa vain muutaman kuukauden ikäinen. Leskeksi jäänyt äiti joutui asumaan muiden nurkissa, kunnes muutti Helsinkiin ja sai työpaikan kirjapainosta. Jatkosodan aikana 1942 Työläjärvi lähetettiin sotalapseksi Ruotsiin, jossa hän asui kolme vuotta Ångermanlandin Kramforsissa.
Sodan jälkeen äiti laittoi Suomeen palanneen tyttärensä ruotsinkieliseen kansakouluun Vallilaan. Työläjärvi aloitti työnteon jo 12-vuotiaana toimien lähettinä ja toimistoapulaisena. Samalla hän jatkoi opintojaan arvostetussa Svenska privata läroverket för flickor -oppikoulussa, vaikka asui äitinsä kanssa vaatimattomissa oloissa Sörnäisten työläiskaupunginosassa. Työläjärvi kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1957, jonka jälkeen hän valmistui merkonomiksi Tampereen kauppaoppilaitoksesta 1962.
Työläjärvi avioitui vuonna 1962, ja muutti puolisonsa mukana Äänekoskelle, jossa hän työskenteli 1963–1966 koulun kanslistina ja tuntiopettajana. Pariskunnan muutettua Raumalle Työläjärvi oli muun muassa tuntiopettajana sekä verotoimiston toimistopäällikön virassa. Hän täydensi opintojaan valmistumalla Tampereen kauppaoppilaitoksesta diplomimerkonomiksi 1969 sekä suorittamalla kauppatieteiden kandidaatin ja maisterin tutkinnot Åbo Akademin kauppakorkeakoulussa 1972.
Politiikassa
Työläjärvi ei suunnitellut poliittista uraa, vaan päätyi mukaan puolisonsa kautta ollessaan tulkkina Satakunnan sosialidemokraattisen piirijärjestön Ruotsin matkoilla 1960-luvun jälkipuoliskolla. SDP:n jäseneksi hän liittyi vuonna 1968. Samana vuonna Työläjärvi oli ensimmäistä kertaa ehdolla kansanedustajaksi ja hänet valittiin eduskuntaan toisella yrittämällä 1972. Aikaisemmin valtakunnanpolitiikassa tuntematon Työläjärvi kohosi nopeasti puolueensa eturiviin. Kesäkuussa 1975 Työläjärvi valittiin Jyväskylän puoluekokouksessa SDP:n varapuheenjohtajaksi, ja syyskuussa pidettyjen eduskuntavaalien jälkeen hänestä tuli ministeri, kun Työläjärvi nimitettiin Martti Miettusen hallituksen II sosiaali- ja terveysministeriksi.
Vuosina 1977–1979 Työläjärvi toimi Kalevi Sorsan johtaman hallituksen sosiaali- ja terveysministerinä, jolloin hän muun muassa palautti aiemmin leikatut sosiaalimäärärahat entiselle tasolleen. Työläjärvi piti itse ministerikautensa suurimpina saavutuksina terveudenhuollon kasvua ja työelämäuudistuksia, kuten irtisanomissuojan tehostamista. Vuoden 1979 eduskuntavaalien jälkeen presidentti Kekkonen tarjosi Työläjärvelle pääministerin tehtävää, mistä hän kieltäytyi nähdessään sen osana poliittista peliä Mauno Koiviston kampittamiseksi. SDP:n vasenta laitaa edustanut Työläjärvi arveli myös, ettei hänellä ollut koko puolueväen kannatusta. Lisäksi Työläjärvi on myöhemmin kertonut pitäneensä itseään liian kokemattomana ja katsoneensa, ettei hänellä ollut tehtävän hoitamiseen tarvittavia verkostoja pääkaupungissa. Työläjärvestä tuli Koiviston hallituksen toinen valtiovarainministeri, kunnes hänet heinäkuussa 1981 nostettiin kauppa- ja teollisuusministeriksi Ulf Sundqvistin siirtyessä STS:n johtoon. Ministerijaksonsa lopussa Työläjärvi alkoi kärsimään uupumuksesta ja kävi epäluuloiseksi puoluetovereitaan kohtaan. Keväällä 1982 Työläjärvi jätettiin sivuun presidentiksi valitun Koiviston hallitusta seuranneesta Sorsan hallituksesta, ja sen sijaan hänet valittiin eduskunnan varapuhemieheksi sekä ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajaksi.
Työläjärvellä oli koko poliittisen uransa ajan vankka suosio äänestäjien keskuudessa. Vuoden 1979 eduskuntavaaleissa hän oli koko maan neljänneksi eniten ääniä saanut ehdokas Pertti Salolaisen, Kalevi Sorsan ja Elsi Hetemäki-Olanderin jälkeen. Neljä vuotta myöhemmin Työläjärvi keräsi suurimman henkilökohtaisen äänisaaliinsa 16 734, joka on edelleen Satakunnan vaalipiirin ennätys. Kansanedustajan ja ministerin tehtäviensä ohella Työläjärvi oli muun muassa presidentin valitsijamiehenä 1978 ja 1982 sekä Rauman kaupunginvaltuuston jäsenenä 1973–1980. SDP:n varapuheenjohtajana hän toimi vuoteen 1987 saakka.
Maaherraksi
Kesäkuussa 1985 Työläjärvi ilmoitti jättävänsä politiikan ja siirtyvänsa syyskuussa Turun ja Porin läänin maaherraksi. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi Pirkko Valtonen. Maan menestyneimmän naispoliitikon siirtyminen 46-vuotiaana ”eläkeviraksi” miellettyyn tehtävään herätti kummastusta, koska häntä kaavailtiin SDP:n puheenjohtajaksi, pääministeriksi ja jopa presidentiksi. Lähtönsä syyksi Työläjärvi ilmoitti kyllästymisensä tapaan, jolla päivänpolitiikkaa tehtiin. Hän luonnehti hallitusmenoa kakofoniaksi, jossa ministerit sanoutuivat irti yhteisistä päätöksistä. Lisäksi hän oli vasynyt politiikassa vallitsevaan muiden laatimaan kireään aikatauluun. Maaherraksi siirtyessään Työläjärvi kertoi myös saaneensa tarpeekseen vihamielisiksi kokemistaan naisasianaisista. Työläjärvi väitti heidän kopioineen miesten ikiaikaiset röyhkeät menettelytavat, joita taas hän katsoi aina vastustaneensa. Työläjärvi kiisti julkisuudessa esitetyt väitteet, joiden mukaan puolueen johtavat miespoliitikot, kuten Erkki Liikanen ja Matti Ahde, halusivat naiskilpailijan pois tieltään.
Maaherrana Työläjärvi uudisti presidentti Koiviston ohjeistamana lääninhallintoa rankalla kädellä muun muassa irtisanomalla turhina pidettyjä viranhaltijoita. Työläjärvi sai lisänimen ”hirmuhallitsija” ja häntä syytettiin simputuksesta. Työläjärven alaisten kerrottiin kärsineen stressitaudeista ja hänestä tehtiin kanteluita työsuojelupiiriin sekä oikeusasiamiehelle. Katkeruuden arveltiin johtuneen myös siitä, että Työläjärvi sai laiskoina pidettyihin virkamiehiin liikettä. Osa irtisanomisista johti valituksiin, ja myöhemmin korkein hallinto-oikeus päättikin, että Työläjärven tekemät kolmen lääninhallituksen lääninsuunnittelijan irtisanomiset olivat laittomia.
Keväällä 1993 Työläjärvi lähti mukaan esivaaliin sosiaalidemokraattien presidenttiehdokkuudesta. Työläjärven takana oli kansanedustaja Raimo Vuoriston johtama tukiyhdistys, joka pyysi häntä virallisesti ehdokkaaksi presidentti Koiviston kieltäydyttyä jatkokaudesta. Työläjärven äänimäärä esivaalissa jäi kuitenkin pieneksi, sillä hän ei saanut puolelleen esimerkiksi asuinkaupunkinsa Turun sosialidemokraatteja.
Muiden maaherrojen tavoin Työläjärvi irtisanottiin vanhat läänit lakkauttaneen uudistuksen yhteydessä vuonna 1997. Työläjärvi valitti virkansa lopettamisesta, koska hänen mukaansa olisi pitänyt noudattaa virkamieslain mukaista henkilökohtaista menettelyä. Viimeiset puoli vuotta virastaan Työläjärvi vietti pitämättä jääneillä rästivapailla. Tämän jälkeen hän työskenteli vielä Sitran projektipäällikkönä ennen jäämistään eläkkeelle vuonna 1998.
1980-luvun lopusta lähtien Työläjärvi on asunut puolisoineen Turussa, mutta talvet pariskunta viettää Espanjan Costa Blancassa. Työläjärven muistelmateos Moninaista ilmestyi vuonna 2018. Siinä hän kritisoi muun muassa porvarihallituksia hyvinvointiyhteiskunnan alasajosta.
Näkemyksiä ja luonnehdintoja
Työläjärvi sanoo vierastavansa feminismiä, vaikka pitääkin itseään naisasianaisena. Hän kertoo tuntevansa omakseen vanhan työväenliikkeen naisasialiikkeen, joka sukupuolen sijaan korostaa syntyperän sekä taloudellisen ja sosiaalisen aseman kaltaisia yhteiskunnallisia rakenteita. Työläjärvi kuitenkin pitää feminismiä tarpeellisena sovinismin vastavoimana, ja hänen mukaansa esimerkiksi Me Too -kampanja on aiheellinen.
Työläjärveä pidetään ahkerana ja pedanttina, jonka ohella häntä on luonnehdittu myös itsenäiseksi ja itsepäiseksi sekä muun muassa särmikääksi, etäiseksi ja arvaamattomaksi. Työläjärven ulosantia on kuvailtu filosofiseksi. Lämminhenkisenä poliitikkona pidetty Työläjärvi oli kansalaisten suosiossa, mutta esimerkiksi Lasse Lehtisen mukaan puolueväen ja virkakoneiston keskuudessa hän oli ristiriitaisia tunteita herättänyt hahmo. Työläjärvi piti etäisyyttä puolueensa sisäpiiriin ja vältti näin ryvettymisen erilaisissa poliittisissa sotkuissa. Jotkut poliitikkokollegat pitivät häntä jopa kieroluonteisena. Työläjärven katsottiin edenneen urallaan liian nopeasti omin nokkinensa, eikä puoluekoneiston ehdoilla, kuten oli tapana. Hän toimi puolueen naisjärjestöstä välittämättä, eikä myöskään kuunnellut neuvoja piirijärjestönsä johdolta. Työläjärveä syytettiin myös siitä, ettei hän ministerinä juurikaan suosinut vaalipiirinsä hankkeita. Työläjärvi kuitenkin kiistää halunneensa milloinkaan aiheuttaa ristiriitoja puolueen sisällä, vaan kertoo aina pyrkineensä kompromissiin. Puolueväen keskuudessa Työläjärvi oli erityisesti nuorten suosiossa, kun taas vanhemmat puolueveteraanit vierastivat häntä. Työläjärven tukijoihin puoluejohdossa kuuluivat muun muassa Ulf Sundqvist ja Johannes Koikkalainen.
Vielä kansanedustajaksi tullessaan Työläjärven katsottiin olleen ujo ja vaatimaton, mutta muutaman vuoden kuluttua ministeriksi noustuaan häntä pidettiin jo esiintymisvarmana, ja häntä kutsuttiin hallituksen vahvaksi naiseksi. Helsingin Sanomien politiikan toimituksen kokoaman Tamminiemen pesänjakajat -kirjan mukaan Työläjärvi otti perinteisesti miehille kuuluneen kauppa- ja teollisuusministerin salkun itseluottavaisena eikä esittänyt tehtävälleen sukupuoleen liittyviä verukkeita. Media näki Työläjärvessä uudentyylisen naispoliitikon, jota pidettiin Mauno Koivistoa vastaavana ilmiönä. Naistenlehdissä hänen uraansa seurattiin ainoana naispoliitikkona, kun yleensä kirjoitettiin ainoastaan menestyvien miespoliitikkojen puolisoiden yksityiselämästä.
Perhe
Työläjärven puoliso on kanslianeuvos Markku Työläjärvi, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1962. Markku Työläjärvi on työskennellyt muun muassa Rauman sosiaalijohtajana sekä Rauman aluesairaalan johtajana. Lisäksi hän on ollut Rauman kaupunginvaltuuston jäsen. Pariskunta on vapaaehtoisesti lapseton.
Kurt Vilja
thumb|Kurt Vilja työnsä ääressä.
Vilja pääsi tekemisiin elokuva-alan kanssa 1930 turkulaisessa Lahyn-Filmissä, jossa jälkiäänitettiin Yrjö Nybergin johdolla musiikkia ja äänitehosteita Suomi-Filmin elokuvaan Aatamin puvussa ja vähän Eevankin. Samalla valmisteltiin yhtiön omaa elokuvaa Sano se suomeksi. Vilja toimi oli aluksi maalarina ja yleismiehenä, sitten valaisijana ja äänittäjän apulaisena. Yhtiön palveluksessa hän oli sen toiminnan loppumiseen saakka 1933. Tämän jälkeen hän tarjosi Nybergin (vuodesta 1935 Norta) kanssa elokuvantekijöille äänityspalveluja Suomessa ja Ruotsissa. Viimeksi mainitussa Vilja osallistui muun muassa elokuvien Kärlek och landstorm (1931) ja Havets melodi (1934) äänityksiin. Hän äänitti Nybergin kanssa Erkki Karun perustaman Suomen Filmiteollisuus SF Oy:n ensimmäisen elokuvan Meidän poikamme ilmassa – me maassa (1934). Varsinaisen ensimmäisen pää-äänittäjän työn Vilja teki yhtiön elokuvaan Syyllisiäkö? (1938).
Norta siirtyi pois Suomen Filmiteollisuus SF Oy:n palveluksesta 1942, mutta Vilja äänitti yhtiölle yli 80 elokuvaa, mukaan lukien sen tunnetuimpiin kuuluvat Kulkurin valssi (1941), Valkoiset ruusut (1943), Tanssi yli hautojen (1950) sekä Tuntematon sotilas (1955). Yhtiön palveluksessa Vilja oli sen lakkauttamiseen saakka 1965. Hän siirtyi sitten Suomi-Filmin palvelukseen, joka osti toimintansa lopettaneen Suomen Filmiteollisuus SF Oy:n äänistudiolaitteet. Vilja suunnitteli Suomi-Filmille uuden äänittämön ja toimi yhtiön ääniosaston päällikkönä aina vuoteen 1975, jolloin hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke. 1960-luvulla Vilja osallistui vielä henkilökohtaisesti joidenkin elokuvien äänitykseen ja miksaukseen, mukaan lukien Mikko Niskasen Käpy selän alla (1966).
Viljan puoliso vuodesta 1942 oli Rauha Maria Tuominen.
Helmipaholaispleko
Koko ja ulkonäkö
Helmipaholaispleko on suuri, se kasvaa noin 100-120 cm pitkäksi. Helmipaholaispleko on musta ja siinä on valkoisia pilkkuja, jotka iän myötä katoavat.
Alkuperä
Helmipaholaispleko on kotoisin Brasilian Tocantins-joesta.
Väinö J. Saarialho
Väinö Johannes Saarialho, sukunimi aik. Sikiö (28. marraskuuta 1888 Impilahti – 2. huhtikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja lyseon lehtori.
Saarialhon vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Matti Sikiö ja Sofia Olivia Tallberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Sortavalan reaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1913 ja maisteriksi 1914.
Helmipaholaispleko
Vesiolot ja ravinto
Helmipaholaiskoko tarvitsee suuren, vähintään 1500 litran kokoisen akvaarion. Sille sopiva pH on 6-7 ja veden kovuus alle kymmenen, sekä lämpötila 26-30 astetta. Kala tarvitsee pakasteruokia, kuivaruokia ja viherruokaa, tai muuten se syö akvaarion kasvit.
Väinö J. Saarialho
Saarialho toimi oppikoulun opettajana Sortavalassa 1913–1916 ja Helsingin suomalaisessa tyttökoulussa 1918–1919. Hän oli sitten Helsingin suomalaisen normaalilyseon matematiikan, fysiikan ja kemian vt. nuorempana lehtorina 1919–1926 ja vakinaisena lehtorina 1926–1951.
Teoksia
Nimellä Väinö J. Saarialho:
Joutsijärven bunkkerimuseo
Joutsijärven bunkkerimuseo sijaitsee Kemijärvellä Joutsijärven kylässä. Alueella sijaitsevat betonibunkkerit ja panssariesteet kuuluvat Salpalinjaan ja ovat sen pohjoisin bunkkerialue. Rakennelmat tehtiin välirauhan aikana vuosina 1940–1941 Suomen itärajan puolustamiseksi.
Niverävaahtera
Niverävaahtera (Acer campestre) on vaahteralaji, joka kasvaa Keski-Euroopassa kalkkipitoisilla seuduilla lehtimetsissä. Se kasvaa pohjoisimmillaan luonnonvaraisena Euroopassa Etelä-Tanskassa. Se on melko vähälukuinen puulaji, ja kasvaa pensaana tai pienenä puuna. Nuoret oksat ja lehtiruodit ovat maitiaisnesteelliset. Lehdet ovat 4–10 senttimetriä pitkät, aluksi hienokarvaiset, sittemmin kaljuuntuvat. Myös oksat ovat hienokarvaiset. Lehdet muistuttavat paljon metsävaahteran lehtiä, mutta ovat syvälovisemmat, tylppähampaisemmat. Se kukkii toukokuussa. Kukinto on pysty, huiskilomainen ja melko vaatimaton, kellertävänvihreänvärinen.
Joutsijärven bunkkerimuseo
Alueella on viisi betonibunkkeria, joista kylän keskellä Hunajalammen rannalla sijaitseva on kunnostettu ympäri vuoden avoinna olevaksi museokohteeksi. Museossa on esillä Salpalinjan rakentamisesta kertova valokuvanäyttely ja alueelta löytynyttä sotaan liittyvää esineistöä.
Kemijärven moottorikelkka- ja sahamuseo
Kemijärven moottorikelkka- ja sahamuseossa on esillä yli 200 vanhaa moottorikelkkaa sekä lähes 500 moottorisahaa. Esillä on mm. ensimmäinen Suomeen ostettu tehdasvalmisteinen moottorikelkka Ski-Doo vuodelta 1961. Museon omistaa Kemijärven Moottorikerho ry ja museo on avoinna sopimuksen mukaan.
Jukka Järvinen
Jukka "Pyöveli" Järvinen (s. 13. elokuuta 1964 Helsinki on suomalainen entinen raskaansarjan nyrkkeilijä.
Amatööriurallaan Järvinen voitti kolme Suomen mestaruutta. Hän voitti Suomen mestaruuden myös ammattilaisena vuonna 1996. Ammattilaisurallaan Järvinen voitti 25 ottelua (joista 9 tyrmäysvoittoa) ja hävisi 6 ottelua. Järvisen manageri oli yhdysvaltalainen Gary Trevett, sama kuin nyrkkeilijä Jyri Kjällillä.
Järvinen lopetti ammattinyrkkeilyuransa lopullisesti vuonna 2005. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Järvinen valittiin SDP:n listalta Helsingin kaupunginvaltuuston jäseneksi. Vuoden 2017 kunnallisvaaleissa hän uusi paikkansa.
Yksityiselämä
Järvinen on lopettanut alkoholin käytön 13. syyskuuta 1998 ja tullut uskoon. Hän toimi pitkään päihdetyöntekijänä Helsingin vieraskodissa. Työnsä ohessa hän opiskeli sosionomiksi valmistuen loppuvuodesta 2017. Järvinen on seurustellut vuoden 2016 helmikuusta lähtien musiikkipedagogin ja laulaja Reeta Viljamaan kanssa. Heillä on vapunpäivänä 2018 syntynyt poika. He ovat naimisissa ja asuvat Kangasniemellä. Järvisellä on ennestään aiemmasta liitostaan 2001 syntynyt tytär.
Lars Berg
Lars Berg (1901 Hillesøy, Norja – 1969 Tromsø, Norja ) oli norjalainen kirjailija. Hän sai alkutuotannossaan vaikutteita freudilaisuudesta, mutta myöhemmin tuotannolle olivat ominaisia yhteiskunnallisuus ja realismi. Teosten aiheet ovat peräisin Pohjois-Norjasta, esimerkiksi pohjoisnorjalaista kalastajayhteisöä käsittelevässä romaanisarjassa.
Toisen maailmansodan aikana Berg osallistui vastarintaliikkeen toimintaan. Hänet pidätettiin 1942, ja hän oli sodan loppuun asti Grinin vankileirillä.
Berg oli kiinnostunut teatterista ja kirjoitti romaanien ohella näytelmiä. Hän osallistui innokkaasti julkiseen keskusteluun.
IF VOM
IF VOM (Idrottsföreningen VOM ) on suomalainen yleisurheiluseura, joka toimii Vörå IF:n, Oravais IF:n ja Maxmo SK:n yhteistyöyhdistyksenä. Nimi VOM on lyhenne paikkakunnista Vörå, Oravais ja Maxmo (Vöyri, Oravainen ja Maksamaa). Nykyisin kaikki kolme ovat osa Vöyrin kuntaa. Yhdystys on rekisteröity yhdistysrekisteriin vuonna 1997.
Dave Finlay
David "Dave" Finlay (s. 20. lokakuuta 1958 Belfast, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilainen entinen showpainija, joka tunnetaan parhaiten painiajoistaan World Wrestling Entertainment promootiossa. Hänet tunnetaan paremmin paininimellään Finlay. Finlay on kolmannen polven painija, joka on 178-senttinen ja 106-kiloinen. Ensimmäisen kerran Finlay esiintyi painijana lokakuussa 1978. Hänet tunnetaan King Bookerin, maailmanmestarin "hovin" toisena jäsenenä. Booker onkin lyönyt hänet ritariksi, joten Finlay on saanut paininimen Sir Finlay. Hän on ollut piikkinä Bobby Lashleyn lihassa, voittanut hänet lähes joka kerta, tosin useimmiten shillelagh-nimisen ryhmysauvan avulla. Finlay on myös voittanut kahdesti The Undertakerin pahamaineisen veljen Kanen toisella kerralla ilman shillelagh-asetta. Hän on myös käynyt kovia kamppailuja Bookerin "hovin" toisen jäsenen William Regalin kanssa, joiden otteluissa Finlayn nenä murtui ja Regal lensi lasin läpi. He ovat kuitenkin useimmiten ystäviä, jotka ovat otelleet tag team -otteluissakin useita kertoja esimerkiksi Batistaa ja Bobby Lashleyä vastaan. Finlay on myös otellut King Bookeria vastaan, jonka hän voitti shillelagh-aseella.
Hänet tunnetaan menninkäisestä, kehän alla olevasta pieneksi jääneestä ihmisestä nimeltä Hornswoggle, joka usein sekaantuu otteluihin tuomarin keskittyessä toiseen asiaan ja aiheuttaa Finlaylle voittoja. Menninkäinen on esimerkiksi antanut Finlaylle tämän shillelaghin. Finlay on myös heittänyt Hornswogglen painivastustajaa päin.
Finlay käyttää yleensä otteluiden voittamiseen shillelagh-asettaan, mutta hän käyttää lopetusliikkeinään Celtic Crossia ja Finlay Rollia. Hänen managerinsa on ollut Princess Paula, The Dog ja Brian Knobbs.
Hän on voittanut pitkällä urallaan jo paljon, kuten kertaalleen WWE:n Yhdysvaltain mestaruuden, Irlannin mestaruuden, WCW:n mestaruuden, kaksi kertaa Britannian raskaansarjan mestaruuden ja viisi kertaa Britannian keskisarjan mestaruuden.
Valtiopäiväneuvos
Valtiopäiväneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko.
Arvonimi on myönnetty ensimmäisen kerran vuonna 1990. Vuosien 1918–2013 aikana valtiopäiväneuvoksen arvonimi on myönnetty 20 henkilölle.
Vuoteen 2013 mennessä arvonimen oli saanut 18 entistä suomalaista kansanedustajaa, ruotsalainen poliitikko Sinikka Bohlin sekä eduskunnan entinen pääsihteeri Erkki Ketola.
Frans Pehrman
Frans Edvard Pehrman (25. kesäkuuta 1896 Moskova – 5. lokakuuta 1974) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Pehrman opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1919–1921 ja Stieglizin koulussa Pietarissa 1912–1914. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1930, 1932, 1933 ja 1934.
Michael Gilkes
Michael Earl Gilkes (s. 20. heinäkuuta 1965 Lontoo, Englanti) on englantilais-barbadoslainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Gilkes edusti miesten tasolla englantilaisia Readingia (1984–1997), Chelseaa (lainalla 1992), Southamptonia (lainalla 1992), Wolverhampton Wanderersia (1997–1999), Millwallia (1999–2001) ja Slough Townia (2001–2003). Pääsarjatasolla Englannin 1. divisioonassa hän pelasi yhteensä seitsemän ottelua, joista yhden Chelseassa ja loput Southamptonissa. Lisäksi hän pelasi kaudella 1986 Suomen Mestaruussarjan Mikkelin Palloilijoissa 17 ottelua, joissa hän teki neljä maalia.
Gilkes pelasi vuonna 2000 kuusi maaottelua Barbadoksen maajoukkueessa.
Peliuransa jälkeen Gilkes toimi media-alalla isännöiden omaa paikallisradio-ohjelmaa Readingissa ja avustaen BSkyB-tv-yhtiötä ja Talksport-radioasemaa. Myöhemmin hän ryhtyi jalkapallovalmentajaksi. Gilkes on suorittanut UEFA:n A-lisenssin ja valmentaa Readingin junioreita sekä toimii Basingstoke Townin apuvalmentajana.
Viro yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Viro on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Se on saavuttanut yhteensä kymmenen mitalia, joista kaksi on kultaa, kuusi hopeaa ja kaksi pronssia. Mitaleista kahdeksan on miesten heittolajeista ja kaksi miesten kymmenottelusta.
Viron ainoat maailmanmestarit ja samalla ainoat useampikertaiset MM-mitalistit ovat keihäänheittäjä Andrus Värnik ja kiekonheittäjä Gerd Kanter. Värnik voitti hopeaa Pariisissa 2003 ja kultaa Helsingissä 2005. Kanter sai hopeaa Helsingissä 2005, kultaa Osakassa 2007, pronssia Berliinissä 2009, hopeaa Daegussa 2011 sekä pronssia Moskovassa 2013. Maan ensimmäinen MM-mitalisti oli Edmontonissa 2001 kymmenottelun hopeaa saavuttanut Erki Nool.
Kahdeksan parhaan joukkoon Berliinin MM-kilpailuissa 2009 ylsi Gerd Kanterin lisäksi vain seitsemänneksi sijoittunut pituushyppääjä Ksenija Balta ja Daegussa 2011 toinen kiekonheittäjä Märt Israel, joka sijoittui neljänneksi. Moskovassa 2013 toiseksi paras virolainen oli kahdeksanneksi keihäänheitossa sijoittunut Risto Mätas. Pekingissä 2015 Kanter sijoittui kiekonheitossa neljänneksi ja oli ainoa virolainen pistesijoille päässyt urheilija. Lontoossa 2017 pistesijoille ylti kymmenottelija Janek Õiglane. Dohassa 2019 keihäänheittäjä Magnus Kirt ja kymmenottelija Maicel Uibo saavuttivat hopeaa. Lisäksi pistesijoille ylti kymmenottelija Janek Õiglane. Eugenessa 2022 pistesijoille yltivät seitsemänneksi sijoittuneet korkeushyppääjä Karmen Bruus ja kymmenottelija Maicel Uibo sekä kahdeksanneksi sijoittunut aitajuoksija Rasmus Mägi.
Seija Karpiomaa
Seija Karpiomaa-Myllys (4. heinäkuuta 1932 Viipuri – 28. kesäkuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen 1950–1960-luvun vaihteessa levyttänyt iskelmälaulaja.
Ura
Seija Karpiomaan lapsuuteen ja nuoruuteen vaikuttivat vahvasti talvi- ja jatkosota, joiden vuoksi hän joutui kahdesti lähtemään evakkoon. Monien ikätoveriensa tavoin hän ehti olla myös sotalapsena Ruotsissa. Hänen innostuksensa musiikkiin alkoi varhain. 10-vuotiaana hän oli jo taitava huuliharpisti, ja hiukan myöhemmin instrumentiksi vaihtui kitara. Musiikkiharrastuksen ohella hän oli myös lahjakas piirtäjä. Ennen siirtymistään musiikkimaailmaan hän työskenteli kultasepänliikkeen myyjänä ja Hotelli Vaakunan pääkassana Helsingissä.
Laulajanura alkoi solistina Helge Pahlmanin orkesterissa vuonna 1957 ja samana vuonna Karpiomaa voitti iskelmälaulukilpailut Helsingin työväentalolla. Voiton jälkeen laulaja sai kiinnityksen Scandian tuotantopäällikkönä uraansa aloitelleen Jaakko Salon orkesterin solistiksi Brita Koivusen ja Annikki Tähden rinnalle. Hän keikkaili viikonloppuisin mutta työskenteli edelleen arkisin myyjänä Forumin äänilevyliikkeessä. Karpiomaan liittyessä Scandian laulajakaartiin siihen kuuluivat muiden muassa Annikki Tähti ja Brita Koivunen, ja hieman myöhemmin mukaan tulivat myös Laila Kinnunen ja Vieno Kekkonen.
Karpiomaan ensimmäinen single Delfiinipoika / Maruzzella levytettiin Scandialle vuonna 1957, ja se oli suuri menestys. Karpiomaan ja Olavi Virran versiot Delfiinipojasta vuorottelivat levytilaston ykköspaikalla keväällä 1958. Muita levytyksiä olivat Tango notturno (1958), Vanha musta (1960) ja Novgorodin ruusu (1961).
Seija Karpiomaan ura jäi verrattain lyhyeksi, sillä hän lauloi enemmänkin harrastuksekseen ja omaksi ilokseen. Hän ei missään vaiheessa suunnitellut ammattimaista iskelmätähden uraa, eikä keikkailu pidemmän päälle jaksanut innostaa. Viimeiseksi levytykseksi jäi Kuutamolla, jonka George de Godzinsky sävelsi Tabe Slioorista kertovaan elokuvaan Se alkoi omenasta vuonna 1962. Karpiomaa oli myös itse mukana muutamassa elokuvassa vuosina 1959–1960. Annikki Tähti arveli myöhemmin, että osasyynä Karpiomaan varhaiseen vetäytymiseen levylaulajan uralta oli musiikkipiireissä vielä 1950-luvulla ja 1960-luvun alkupuolella vallinnut väheksyvä suhtautuminen naissolisteihin, mikä näkyi muun muassa levytyskappaleiden valinnassa.
Seija Karpiomaan elämää alkoi 1990-luvun lopulla varjostaa vakava sairaus, joka osoittautui munuaissyöväksi. Viimeiset kolme vuotta hän oli pysyvässä sairaalahoidossa, ja hän menehtyi vajaata viikkoa ennen 70-vuotissyntymäpäiväänsä.
Taygete (kuu)
Taygete on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, Carme-ryhmään kuuluva pieni ja epäsäännöllinen kuu. Sen löysi joukko Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2000. Se sai väliaikaiseksi nimeksi S/2000 J 9.Kuun läpimitta on noin 5 km ja se kiertää Jupiteria keskimäärin 22,439 miljoonan kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 686,675 päivää. Radan inklinaatio on 165 astetta ja eksentrisyys 0,3678.
Xiao Youmei
thumb|right|150px|Xiao Youmei
Xiao Youmei (1884–1940) oli kiinalainen musiikkipedagogi ja säveltäjä.
Xiao opiskeli Tokiossa ja Leipzigissa. Saksassa hän valmistui tohtoriksi. Vuonna 1927 Xiao oli perustamassa Kiinan ensimmäistä musiikkikorkeakoulua, entistä Kansalliskonservatoriota, jota hän johti siitä pitäen.
Xiao oli yksi ensimmäisistä kiinalaisista säveltäjistä, jotka hyödynsivät länsimaisia sävellystekniikoita. Hänen tuotantoonsa kuuluu yli sadan laulun lisäksi sinfonisia teoksia ja kamarimusiikkia. Kun Xiaon kuolemasta tuli kuluneeksi 70 vuotta, hänen kunniakseen pystytettiin pronssipatsas Pekingin konserttisaliin.
Kuninkuusravit 1938
Kuninkuusravit 1938 olivat 11. kuninkuusravit, jotka järjestettiin Viipurissa Kelkkalan raviradalla. Ne olivat Viipurin ensimmäiset kuninkuusravit, jotka jäivät myös viimeisiksi kaupungissa pidetyiksi. Raviurheilun kokeman noususuhdanteen johdosta Suomen Ravirengas järjesti kuninkuusravit ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1933.
Kuninkuuskilpailuun ilmoitettiin kuusi hevosta, joiden lisäksi kuninkuuslähtöihin osallistui useita hevosia, jotka kuitenkaan eivät olleet mukana kokonaiskilpailussa. Juostavat matkat järjestettiin parikilpailuna niin että radalla juoksi samanaikaisesti kaksi hevosta, joista toinen lähti matkaan etusuoralta ja toinen takasuoralta. Kokonaiskilpailun voitto ratkaistiin sijapistein. Ravikuninkaaksi seppelöitiin Toivo Pohjalan omistama ja ohjastama Lohdutus.
Kolmipäiväisiä ajoja seurasi ensimmäisenä kilpailupäivänä 500–600 ja toisena päivänä noin 1 500 katsojaa. Sunnuntain päätöspäivän kilpailuihin saapui noin 4 000 katsojaa, mikä oli Kelkkalan raviradan kaikkien aikojen ennätysyleisö.
Tulokset
Kokonaiskilpailun palkinnot: 2 500 – 1 500 – 1 000 mk.
Martti Kilpeläinen
Martti Veli Johannes Kilpeläinen (16. toukokuuta 1943 Säräisniemi – 8. toukokuuta 2020 Vihti) oli suomalainen musiikkineuvos, kanttori ja kirkkomuusikko. Kilpeläinen valmistui Sibelius-Akatemiasta vuonna 1968. Musiikin maisterin tutkinnon hän suoritti vuonna 1995.
Seurakuntakanttorina Kilpeläinen toimi miltei 40 vuotta, pisimpään, liki 30 vuotta, Vihdin seurakunnassa. Tasavallan presidentti Sauli Niinistö myönsi Martti Kilpeläiselle musiikkineuvoksen arvonimen vuonna 2017.
Elämäkerta
Martti Kilpeläinen syntyi 16. toukokuuta 1943 Säräisniemellä nykyisessä Vaalassa maanviljelijäperheeseen. Lukion jälkeen Kilpeläinen opiskeli Sibelius-Akatemiassa ja valmistui vuonna 1968. Samana vuonna Kilpeläinen meni naimisiin opiskelutoverinsa Tuula Edelmannin kanssa. Pariskunnalle syntyi kolme lasta: Laura, Tuure ja Atte.
Kilpeläinen menehtyi vaikeaan sairauteen 8. toukokuuta 2020 Vihdissä. Hänet on haudattu Vihtiin.
Ura Vihdin seurakunnassa
Martti Kilpeläinen johti myös Vihdin kirkkokuoroa. Kuorot ja orkesteri olivat eri kokoonpanoissa usein vahvistamassa jumalanpalveluksia.
Yhteistyössä vihtiläisten kuorojen ja Hyvinkään Oratoriokuoron kanssa esitettiin Kilpeläisen johdolla eri puolilla maata viiden säveltäjän Requiemit eli Sielunmessut, mm. Giuseppe Verdin suurteos.
Muita työtehtäviä
Kilpeläinen toimi myös muunlaisissa työtehtävissä. Hän oli musiikkikouluttajana Inkerin luterilaisessa kirkossa ja toimitti ns. Putron messun uudistetun laitoksen. Lisäksi vuonna 1972 Kilpeläinen johti Punkaharjun SOS-Lapsikylää.
Arvonimet ja tunnustukset
Luettelo Martti Kilpeläiselle myönnetyistä arvonimistä ja tunnustuksista :
Shankar Balasubramanian
Nuoruus ja opiskelu
Shankar Balasubramanian syntyi vuonna 1966 Intian Madrasissa (nykyinen Chennai), mutta hän muutti perheineen jo seuraavana vuonna Britanniaan. Hän kasvoi maaseudulla lähellä Runcornia. Balasubramanian suoritti vuosina 1985–1988 luonnontieteiden alemman korkeakoulututkinnon Cambridgen yliopiston Fitzwilliam Collegessa ja valmistui entsyymikemiasta tohtoriksi vuonna 1991 Chris Abellin ohjauksessa.
Ura
Balasubramanian työskenteli vuosina 1991–1993 Stephen J. Benkovicin ryhmän tutkijana Pennsylvanian osavaltionyliopistossa, ja sieltä hän palasi Cambridgeen, missä hän aloitti itsenäisen tutkimusuransa. Balasubramanian pystyi työskentelemään vuosina 1994–1998 Royal Societyn yliopistotutkimusapurahan ansiosta. Royal Society myöntää niitä uransa alkuvaiheissa oleville tieteilijöille, joilla on mahdollisuus nousta oman alansa huipulle.
Balasubramanian ja David Klenerman alkoivat vuonna 1997 työskennellä uuden DNA:n sekvensointimenetelmän kanssa. Tuotekehitys oli hidasta, ja he saivat vasta vuonna 2005 ensimmäisen toimivan prototyypin valmiiksi. Solexan-Illuminan menetelmänä tunnettu tekniikka nousi nopeasti rinnakkaissekvensointitekniikoiden markkinajohtajaksi. Balasubramanian ja Klenerman olivat jo vuonna 1998 perustaneet tutkimuksensa sivutuotteena Solexa-nimisen yhtiön, jossa he kehittivät sekvensointia taloudellisesti kannattavaksi. Yhdysvaltalainen Illumina osti vuonna 2007 Solexan 600 miljoonalla dollarilla.
Balasubramanian oli vuosina 1998–2003 Cambridgen yliopistossa lehtorina (lecturer) ja vuosina 2003–2007 tittelillä Reader. Balasubramanianista tuli 2007 yliopiston kemiallisen biologian professori ja vuonna 2008 lääkeainekemian Herchel Smith -professori. Sen lisäksi Balasubramnian valittiin vuonna 2010 Cancer Research UK:n Cambridgen instituutin vanhemmaksi ryhmäjohtajaksi.
Tunnustukset
Balasubramanian sai vuonna 2009 Royal Societyn Mullard-palkinnon DNA-sekvenoinnista ja vuonna 2018 Royal Medalin David Klenermanin kanssa kehittämästään DNA-sekvensointitekniikasta, joka on muuttanut biologiaa ja perinnöllisyyslääketiedettä. Millennium-teknologiapalkinto myönnettiin heille samoista ansioista puolestaan vuonna 2021.
Drake Batherson
Pelityyli
The Sports Forecaster -sivuston mukaan Batherson on monipuolinen, lahjakas ja tehokas hyökkääjä, joka on erinomainen hyökkäyspään pelaaja nopeutensa, käsiensä, pelikäsityksensä ja työteliäisyytensä ansiosta. Hän on hyvä sekä tekemään maaleja että järjestämään maalipaikkoja ketjukavereilleen. Batherson kykenee pelaamaan myös aggressiivisesti ja hän pelaa tasaisen varmasti molempiin suuntiin. Bathersonin tulisi kuitenkin lisätä voimaa ja massaa. Hänellä on kehitettävää myös tasaisuudessa. Batherson laukoo oikealta.
Susi kulttuurissa
Sadut ja mytologia
Koska susi on suurikokoinen petoeläin joka on ollut levinnyt laajoille alueille, siitä kerrotaan monien kansojen mytologiassa ja saduissa. Japanissa maanviljelijät palvoivat sutta, koska se suojeli viljasatoa kauriilta ja villisioilta. Aisopoksen tarinoissa susi oli lammaspaimenten vihollinen. Myös kristillisissä vertauksissa sudet ovat olleet pahassa roolissa. Kuuluisa tarina kertoo, että Franciscus Assisilainen puhutteli Gubbion kaupunkia riivannutta sutta, joka jätti sen seurauksena kaupungin rauhaan.
Drake Batherson
Seuraura
Batherson syntyi Yhdysvaltain Indianan Fort Waynessa, kun hänen isänsä Norm pelasi IHL-joukkue Fort Wayne Kometsissa. Batherson muutti perheineen 8-vuotiaana Kanadan Nova Scotian Annapolis Valleyyn. Hänen kasvattajaseura on Antigonish Bulldogs. Batherson siirtyi 13-vuotiaana Kings Mutual Wildcatsiin kaudeksi 2011–2012. Hän voitti NSMBHL:ssä joukkueensa sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 23+31=54, kuten myös seuraavalla kaudella 2012–2013 tehoilla 25+28=53, jonka päätteeksi Batherson valittiin liigan toiseen tähdistökentälliseen. Kauden 2013–2014 hän pelasi suurimmaksi osaksi OHA Mavericksissa, mutta Batherson debytoi myös MJAHL-junioriliigan Valley Wildcatsissa, joka varasi hänet 16. pelaajana MJAHL:n varaustilaisuudessa 2014.
Susi kulttuurissa
Sadut ja mytologia
Antiikin Roomassa susi nautti kunnioitusta kaupungin perustajien Romuluksen ja Remuksen kasvattiemona. Roomassa oli muun muassa useita susipatsaita ja kaupungissa vietettiin vuosittain susimaiselle Faunus-jumalalle omistettua Lupercalia-juhlaa. Susi toimi myös Rooman valtiollisena symbolina ja on edelleen Rooman kaupungin tunnuseläin. Roomassa vältettiin susien vahingoittamista eläimen uskonnollisen erityisaseman vuoksi. Susia ei esimerkiksi nähty amfiteattereiden metsästysnäytöksissä, toisin kuin muita suuria petoeläimiä.
Drake Batherson
Seuraura
Kauden 2014–2015 Batherson pelasi suurimmaksi osaksi Wildcatsin NSMMHL-joukkueessa. Hän sijoittui tehoilla 20+26=46 koko liigan maalipörssissä toiseksi edellään vain Halifax McDonald'sin Shane Bowers sekä jakoi pistepörssin toisen sijan joukkuetoverinsa Michael Dillin kanssa edellään vain Bowers. Batherson valittiin kauden päätteeksi NSMMHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän pelasi osan kaudestaan myös Wildcatsin MJAHL-joukkueessa.
Susi kulttuurissa
Sadut ja mytologia
Susi huolehtii ihmislapsista myös monissa villilapsista kertovissa tarinoissa kuten Kiplingin Viidakkokirjoissa.
Drake Batherson
Seuraura
Cape Breton Screaming Eagles varasi Bathersonin 97. pelaajana QMJHL:n varaustilaisuudessa 2015. Samana kesänä hänet varasi myös USHL-joukkue Green Bay Gamblers 160. pelaajana. Batherson aloitti kauden 2015–2016 Screaming Eaglesissa, jossa hän pelasi kymmenen runkosarjaottelua. Suurin osa Bathersonin kaudesta eteni kuitenkin vielä MJAHL:n Valley Wildcatsissa. Varsinaisella QMJHL:n tulokaskaudellaan 2016–2017 hän teki 61 runkosarjaottelussa tehot 22+36=58 ja 11 playoff-ottelussa tehot 7+5=12. Batherson oli runkosarjassa Screaming Eaglesin kolmanneksi paras pistemies.
Susi kulttuurissa
Sadut ja mytologia
thumb|250px|[[Punahilkka ja Iso paha susi Gustave Dorén satukuvituksessa.]] Satu Punahilkasta Charles Perraultin kertomana on Euroopassa ollut suden pahuuden symboli. Kirjallisuuden historiantutkimus on kuitenkin paljastanut sadun vanhemmat juuret ja eri versiot eri puolilta maailmaa. Sadun tärkein opetus on ollut, ettei lasten pidä luottaa vieraisiin ihmisiin.
Drake Batherson
Seuraura
Ottawa Senators varasi Bathersonin neljännellä kierroksella 121. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Hän teki jo saman vuoden lokakuussa seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Batherson jatkoi kaudella 2017–2018 Screaming Eaglesin QMJHL-joukkueessa, jossa hän nousi joukkueen kapteenistoon. Tammikuussa 2018 seura kuitenkin kauppasi Bathersonin ja kesän 2018 kuudennen kierroksen varausvuoron Blainville-Boisbriand Armadaan vaihdossa hyökkääjä Shaun Milleriin, puolustaja Kyle Havlenaan ja kesän 2020 ensimmäisen kierroksen varausvuoroon. Hän nousi myös Armadan kapteenistoon. Batherson voitti tehoilla 13+20=33 koko QMJHL:n pudotuspelien piste- ja syöttöpörssin. Hän eteni joukkueensa kanssa aina President’s Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin Acadie–Bathurst Titan otteluvoitoin 4–2.
Susi kulttuurissa
Sadut ja mytologia
Ihmissusi on tarujen hirviö, joka on päivisin tavallinen ihminen, mutta muuttuu yöllä sudeksi. Alun perin ihmissusi kuului germaaniseen kansanperinteeseen, jossa ihmissusi oli metsiin paennut soturi, joka tuli hädän hetkellä suojelemaan heimoa vainoojilta. Myöhempi ja yleinen käsitys ihmissuden verenhimosta on Hollywoodin elokuvateollisuuden tarpeisiinsa luoma käsitys.
Drake Batherson
Seuraura
Syksyn 2018 harjoitusleirin päätteeksi Ottawa Senators lähetti Bathersonin AHL-joukkue Belleville Senatorsiin. Hän debytoi Ottawan NHL-joukkueessa 15. marraskuuta 2018 Detroit Red Wingsia vastaan. Batherson sai ottelussa jääaikaa 10.47 minuuttia. Hän teki myös NHL-uransa avausmaalin ylivoimalla. Batherson keräsi ottelusta teholukeman -1. Hänet valittiin ottelun ykköstähdeksi.
Susi kulttuurissa
Sadut ja mytologia
Skandinaavisen mytologian Fenris on jättiläismäinen susi, joka Ragnarökin koittaessa tappaa Odinin mutta kuolee myöhemmin itse.
Drake Batherson
Seuraura
Syyskuussa 2021 Batherson teki Senatorsin kanssa kuusivuotisen ja yhteensä 29,85 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Susi kulttuurissa
Sadut ja mytologia
Joissakin intiaanikulttuureissa sutta pidetään tiennäyttäjänä ja opettajana.
Drake Batherson
Maajoukkueura
Batherson edusti Kanadaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Batherson jakoi seitsemällä osumallaan koko turnauksen maalipörssin toisen sijan Tšekin Filip Zadinan kanssa edellään vain Yhdysvaltain Kieffer Bellows. Hän onnistui tekemään välieräottelussa Tšekkiä vastaan kypärätempun. Bathersonin kaksi ensimmäistä osumaa syntyivät ylivoimalla ja niistä jälkimmäinen jäi Kanadan 7–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Hänet valittiin joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Valmennus valitsi Bathersonin Kanadan turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta.
Susi kulttuurissa
Susi suomalaisessa perinteessä
thumb|right|200px|Sudenmarja thumb|right|200px|Sudenmaito Historiallisena, kristillisenä aikana, jolta on tietoja kansanperinteestä ja asenteista, sutta ei ole Suomessa arvostettu juuri lainkaan, vaan siihen on suhtauduttu useimmiten vihamielisesti. Tämä voi johtua osittain tai pitkälti Raamatusta ja muista kristillisistä kertomuksista, joissa susi on yksinomaan paha, ja ainoita Suomessa esiintyviä petoeläimiä, jotka mainitaan. Susi on myös voitu samaistaa kristillisten tarinoiden lohikäärmeeseen, jota ei sillä nimellä suomalaisessa kansantarustossa ilmeisesti alun perin tunnettu (katso Suden ja koiran synty). Kuitenkin esihistoriallisena, pakanallisena aikana on laajalti, aivan lähistölläkin arvostettu sutta, ja niin lienee ollut suomalaistenkin keskuudessa.
Drake Batherson
Muuta
Bathersonin jääkiekkoa puolustajana pelaava pikkusisko Anna on kiinnitetty Syracusen yliopistojoukkueeseen. Heidän isänsä Norman "Norm" Batherson pelasi omalla urallaan hyökkääjänä mm. AHL:ssä, IHL:ssä ja Saksassa. Sisarusten eno Dennis Vial pelasi omalla urallaan puolustajana 242 NHL-ottelua. Heidän isosetänsä on muusikko Matt Minglewood.
Susi kulttuurissa
Susi suomalaisessa perinteessä
Raudan syntysanoissa susi luo karhun kanssa raudan. Nämä pedot kulkevat suolla painaen siihen kyntensä, omat aseensa. Jäljistä nousee pintaan rauta, jonka ihmiset saavat käyttöönsä aseitaan varten.
Siinä missä sutta lähinnä vihattiin ja pelättiin, muihin petoihin ja vaarallisina pidettyihin eläimiin suhtauduttiin yleensä kahtalaisesti – niitä myös arvostettiin ja kunnioitettiin. Käärme kuvasi muun muassa salamaa, ukkonsenjumalan oikeutta jakavaa nuolta, ja käärmeitä pidettiin myös elätteinä tuomassa onnea ja suojelemassa. Ahma oli arvokas turkiseläin. Myös kotka on ollut pakanoille jumalainen olento, kuten sakakuusen tarinassa, joka tosin katsoo asiaa kristinuskon näkökulmasta leimaten kotkanhahmoisen pakanajumalan pahuuden edustajaksi. Karhua suorastaan palvottiin, ja kaadetun karhun kunniaksi pidettiin peijaisia vielä pitkälle kristillisenä aikana.
Kielteinen suhtautuminen susiin on jättänyt merkkejä suomen kieleen. Kadonneen tai tuhlatun asian sanotaan menneen hukkaan (hukka on suden toinen nimitys) tai ”joutuneen suden suuhun”. Kelvoton tai huono tavara on susi. Luvatonta, yleensä avioitumatonta pariskuntaa kutsuttiin susipariksi. Suden on arveltu saalistavan suden hetkellä. Muita sanontoja, joissa susi esiintyy: ”Ken on illalla iloinen, sen aamulla hukka syö.” ”Kun lähtee sutta pakoon, tulee karhu vastaan.”
Mielikuvista ja asenteista kertoo myös suomalainen termi ”yksinäinen susi”, vaikka todellisuudessa susi on laumaeläin.
Sutta on myös kuvattu entisaikojen demoniksi.
Kansa on antanut syömäkelvottomalle (myrkylliselle) marjaliljalle nimen sudenmarja ja punertavalle tai vaaleanpunaiselle pisaramaiselle limasienelle nimityksen sudenmaito. Myös sudenkorennot ja sudenkääpä ovat suteen viittaavia nimiä, mahdollisesti myös heinähukka.
Pohjan akka (Louhi) sekä Äimätär on mainittu Itä-Suomen mytologiassa susien myyttisenä kantaäitinä eli emuuna.
Suden mukaan nimettyjä asioita
thumb|80px|left|Susi [[Sipoon vaakunassa.]] thumb|80px|left|Susi [[Valtimon vaakunassa.]] Monissa kielissä on sutta tarkoittavia etu- ja sukunimiä, esimerkiksi germaanisten kielten Ulf ja Wolf ja suomalainen sukunimi Susi.
Heraldiikassa susiaiheita on muiden petoeläinten tavoin käytetty usein. Hyvä esimerkki tästä on esimerkiksi Sipoon kunnan 1950-luvulla käyttöön ottama kunnanvaakuna. Sipoolaisen urheiluseuran nimikin on Sibbo-Vargarna – Sipoon Sudet. Käsite Sipoon sudet tunnetaan jo 1700-luvulta, jolloin alkuna on saattanut olla lampaiden katoaminen naapurikunnasta.
Suomen koripallomaajoukkue on lempinimeltään Susijengi.
Irene Leopold
Irene Leopold (3. lokakuuta 1860 Helsinki – 28. tammikuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija, taidearvostelija ja kääntäjä.
Myllylampi (Alavus)
Myllylampi on Etelä-Pohjanmaalla Alavudella Sulkavankylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 0,7 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Sulkavanjoen valuma-alueeseen (35.425) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 120,5 metriä mpy.
São Mameden taistelu
São Mameden taistelu oli Portugalin kreivikunnassa Afonso Henriquesin ja Leónin Teresan kannattajien välillä käyty taistelu kreivikunnan tulevaisuudesta 24. kesäkuuta 1128. Teresa olisi merkinnyt liitosta Galician kuningaskuntaan ja hänen poikaansa Afonsoa kannattivat itsenäisyyden puolestapuhujat. Taistelu päättyi Afonson selvään voittoon, Teresan pakoon ja Portugalin jatkoon itsenäisenä kokonaisuutenaan. Afonsosta tuli myöhemmin maan ensimmäinen kuningas (rex).