cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kolme olemassaolon merkkiä
Kolme olemassaolon merkkiä (sanskritiksi त्रिलक्षण, trilakṣaṇa) on buddhalainen käsite. Näiden tunnistaminen on osa buddhalaisten tavoittelemaa valaistumista eli nirvanaa.
Kolme olemassaolon merkkiä ovat:
Jotkut opettajat lisäävät neljänneksi merkiksi myös nirvanan.
Pyrrhonismin ajatusten on arveltu saaneen innoitusta kolmesta olemassaolon merkistä, sillä Pyrrhon matkasi Aleksanteri Suuren mukana Intiaan tämän sotaretkillä.
Jussi Canth
Karl Johan (Jussi) Canth (24. toukokuuta 1874 Jyväskylä – 10. joulukuuta 1929 Kuopio) oli suomalainen maanviljelijä ja kauppaneuvos.
Jussi Canthin vanhemmat olivat seminaarinlehtori Johan Ferdinand Canth ja kirjailija ja kauppias Minna Canth. Hän kävi Kuopiossa oppikoulua ja sitten Haagan maanviljelyskoulun ja Kurkijoen maanviljelysopiston. Jussi Canth opiskeli myös maanviljelystä ulkomailla ja hän oli sitten maanviljelijänä Iisalmessa. 1900-luvun alussa Canth oli ensimmäisen sortokauden aikana passiivisen vastarinnan kannattaja ja saatuaan tietää että kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov oli määrännyt hänet karkotettavaksi Omskiin Siperiaan lähti hän vuonna 1903 Ruotsiin jossa hän suoritti kauppakoulun. Canth siirtyi sitten Yhdysvaltoihin ja oli Chicagossa Cately & Wigginsin liikkeen palveluksessa. Hän palasi Suomeen vuonna 1905 suurlakon aikana Ruotsin kautta ja asettui maanviljelijäksi Parikkalaan. Vuonna 1916 hänestä tuli Minna Canthin Perilliset Oy:n johtaja ja hän asui perheineen Kuopiossa suvun omistamassa Kanttilan kaupunkitalossa. Minna Canthin kuoltua hänen liikettään olivat hoitaneet tyttäret Elli Canth ja Maiju Vuorisalo (o.s Canth) Jussi Canthin ohella,
Jussi Canth tuli mukaan jääkäriliikkeen etappitoimintaan vuonna 1916. Suomen sisällissodan aikana hän otti osaa Kuopion valloitukseen ja oli mukana myös C. W. Malmin retkikunnassa. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1925 ja hän oli Latvian varakonsulina Kuopion läänissä. Canth oli Kuopion kauppakamarin varapuheenjohtajana vuodesta 1922 alkaen.
Jussi Canth oli naimisissa vuodesta 1900 Alma Vendela Lovisa Cederhvarfin (1881–1952) kanssa. Hänet on haudattu Kuopion Isolle hautausmaalle, Jussi Canthin kuoltuaa Canthin kauppaliikkeen johtoon tuli hänen vävynsä tuomari Kaarlo Lommi jonka puoliso oli Jussi Canthin tytär Burnice Canth. Lommi johti liikettä vuoteen 1964 saakka. Canthin kauppaliike lopetti toimintansa heikentyneen kannattavuuden vuoksi 1970-luvulla ja Kanttilan talo myytiin valtiolle 1977.
Matti Paajanen
Matti Paajanen (1. toukokuuta 1810 Antrea – 1874 Jääski) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Paajasen vanhemmat olivat Matti Juhonpoika Paajanen ja Anna Paavontytär Vepsä ja puoliso Anna Amalia Aqvilander. Lautamies, herastuomari Paajanen oli talonpoikaissäädyssä Jääsken tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Hän oli valtiopäivillä lakivaliokunnan varajäsen.
Arttu Takalo
pienoiskuva|Arttu Takalo Jumo Jazzclubilla 1992
Arttu Takalo (s. 18. syyskuuta 1971 ) on kouvolalainen vibrafonisti ja säveltäjä. Hän soitti XL-yhtyeessä vuosina 1992–2004 ja on julkaissut neljä soololevyä. Lisäksi hän on työskennellyt useiden eri artistien kanssa sekä tehnyt musiikkia eri kokoonpanoille ja TV- ja elokuvatuotantoihin.
Opinnot ja XL
Takalo on musikaalisesta suvusta: Hänen isänsä oli laulaja ja haitarinsoittaja sekä isoisoäitinsä kuuluisa runonlaulaja Marina Takalo. Takalon ensimmäiset instrumentit olivat rummut ja piano. 15-vuotiaana hän kuitenkin alkoi soittaa vibrafonia, josta tuli hänen pääinstrumenttinsa. Hän opiskeli Pohjois-Kymen musiikkiopistossa ja oli kiinnostunut klassisesta musiikista. 1980-luvun loppupuolella hän muutti Helsinkiin ja aloitti opiskelut Sibelius-Akatemiassa vuonna 1986 opiskellen klassista ja jazzmusiikkia vuoteen 1997 asti.
Suorittaessaan asepalvelusta vuonna 1991 Haminassa puolustusvoimien varusmiessoittokunnassa Takalo tapasi kitaristi Jarmo Saaren. Samana vuonna Takalo ja Saari perustivat yhdessä kahden muun Sibelius-Akatemian opiskelijan, basisti Tuure Kosken sekä rumpali Tomi Salesvuon kanssa XL:n. Samoihin aikoihin Takalo osti MIDI-vibrafonin, jolla instrumentin ääntä pystyi muuntelemaan eri tavoin.
XL julkaisi debyyttialbuminsa Xlent vuonna 1995. Sävellyksistä vastasivat Takalo sekä Saari, ja musiikissaan yhtye yhdisteli vaikutteita jazzista, rockista, elektronisesta musiikista sekä kansanmusiikista; itse yhtye käytti kuitenkin termiä "fantasiamusiikki". XL julkaisi viisi studioalbumia sekä yhden livealbumin, ja vuonna 2004 yhtye päätettiin lopettaa.
Sooloprojekti
Takalon ensimmäinen sooloalbumi When I Fall äänitettiin vuonna 2001. Vuonna 2002 julkaistulla levyllä soittivat Uusi Nuori Kamariorkesteri kapellimestarinaan Jani Telaranta sekä muun muassa kitaristi Marzi Nyman ja Mikko Kuustonen. Jazz-, rock- ja klassisvaikutteisella levyllä sijaa saivat etenkin jousisoittimet.
Jo kesällä 2002 Takalo sävelsi toisen soololevynsä Neverstopdreaming (2005) nimikappaleen. Musiikillisesti ensimmäisen levyn linjaa jatkanut albumi julkaistiin kuitenkin vasta keväällä 2005 suurimman osan kappaleista synnyttyä vuosien 2003 ja 2004 vaihteessa.
Kesällä 2005 Takalo alkoi valmistella kolmatta albumiaan Dark.Dark.Dark., jolle kokoonpanoksi muodostui Anssi Nykänen (rummut), Harri Rantanen (basso) ja Marzi Nyman (kitara), ja levy julkaistiin vuonna 2006. Levyä on luonnehdittu kahdesta ensimmäisestä poiketen "bändilevyksi". Takalo itse on kuitenkin sanonut hakeneensa levyjen välille jatkuvuutta.
Rockadillo Records julkaisi Takalon neljännen albumin Protocols of Dancing 14. toukokuuta 2008. Albumin julkaisukeikka järjestettiin Tavastia-klubilla Helsingissä. Tälläkin levyllä soittivat Nyman, Nykänen ja Rantanen. Takalo aloitti levyn suunnittelun jo kesällä 2006.
Muut projektit
Takalo on säveltänyt musiikkia kuoroille, big bandeille sekä kamari- ja sinfoniaorkestereille. 2. kesäkuuta 2004 sai kantaesityksensä Takalon Helsingin kaupunginorkesterille säveltämä konsertto saksofonille ja orkesterille. Solistina toimi Jukka Perko ja kapellimestarina John Storgårds. Lisäksi hän tehnyt yhteistyötä useiden eri artistien kuten Samuli Edelmannin, Mikko Kuustosen, Jukka Perkon, Ismo Alangon, Hectorin, Kalle Aholan, Aki Sirkesalon ja Tuomari Nurmion kanssa sekä toiminut orkesterien kuten UMOn, Avantin tai Radion sinfoniaorkesterin (vuosina 1989 ja 1990), solistina.
Takalo on tehnyt musiikkia myös elokuviin Riisuttu mies ja Kuutamolla, Mirko Baasin Illuusio-TV-sarjaan sekä mainoksiin.
Takalon musiikkia on kuvailtu romanttiseksi ja elokuvamaiseksi, mutta toisaalta melankoliseksi. Säveltäjäesikuvikseen hän mainitsee Magnus Lindbergin ja Hollywood-säveltäjä Danny Elfmanin, ja häntä on verrattu Pekka Pohjolaan ja Anssi Tikanmäkeen.
Ahmasjärvi
Ahmasjärvi voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Karl Anshelm Packalén
Karl Anshelm Packalén (21. huhtikuuta 1845 Karkku – 1. elokuuta 1900 Karkku ) oli suomalainen liikemies, maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Packalénin vanhemmat olivat Carl Kristian Packalén ja Eva Sofia Sneck ja puoliso Anna Katarina Tuomaantytär Rautajoki. Ratsutilallinen Packalén oli myös kunnallismies ja harjoitti laajaa puutavarakauppaa. Hän oli jäsen suuren adressin lähetystössä ja talonpoikaissäädyssä Tyrvään tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1891 ja 1897. Vuonna 1891 hän oli säädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäsen ja vuonna 1897 talousvaliokunnan varajäsen. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Karkun edustajana.
Emilia Linna
Emilia Linna (s. 1998) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edustaa Superpesiksessä Porin Pesäkarhuja sekä 2014 alkaneella Superpesisurallaan Lipottaria ja Kempeleen Kiriä. 28.7.2018 mennessä pelaamissaan 95 Superpesiksen runkosarjaottelussa Linna on lyönyt kahdeksan kunnaria ja sata tavallista juoksua, tuonut 35 juoksua ja kerännyt 389 kärkilyöntiä. 14 pudotuspeliottelussa Linna on lyönyt seitsemän juoksua ja kerännyt 41 kärkilyöntiä.
Juhana Paganus
Talollinen, lautamies Juhana Paganus Jaakkimasta oli talonpoikaissäädyssä Kurkijoen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872.
Sami Puruskainen
Sami Puruskainen (s. 27. kesäkuuta 1979 Joensuu) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka toimii III-divisioonassa pelaavan Joensuun Peli-Tovereiden pelaajavalmentajana. Pelaajaurallaan Puruskainen edusti muun muassa Mestiksessä pelaavaa Jokipoikia. Hän oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Uransa Lieksan Hurtissa aloittanut Puruskainen siirtyi pelaamaan Jokipoikien A-nuoriin kaudella 1998–1999. Jo seuraavalla kaudella edustusjoukkueeseen noussut Puruskainen oli Jokipoikien paras pistemies tehden tehot 24+39=63 Suomi-sarja kaudella 2003–2004. Mestiskaudella 2004–2005 Puruskainen teki 43:ssa pelaamassaan ottelussa 15 maalia ja 18 syöttöpistettä. Seuraavalla kaudella SM-liiga-joukkue KalPassakin kolme liigaottelua pelannut Puruskainen paransi viime kautensa tehoja yhdellä tehopisteellä, tekemällä 13 maalia ja 21 syöttöpistettä.
Pelaajauransa Puruskainen lopetti kauden 2015–2016 jälkeen. Hän oli samalla valmentanut Kontiolahden Kajastusta vuodesta 2011 ja jatkoi nyt seuran päävalmentajana. Kaudet 2018–2019 ja 2019–2020 hän valmensi Karjalan Koplaa.
Henry Eriksson
Knut Henry Eriksson (23. tammikuuta 1920 Krylbo, Ruotsi – 8. tammikuuta 2000 Gävle) oli ruotsalainen yleisurheilija ja 1 500 metrin olympiavoittaja Lontoossa 1948.
Eriksson aloitti uransa seiväshyppääjänä, mutta joutui eräässä seuraottelussa juoksemaan 1 500 metriä varamiehenä ja päätti vaihtaa lajia.
Eriksson otti osaa EM-kisoihin 1946 Oslossa ja sai hopeaa 1 500 metrillä maanmies Lennart Strandin voittaessa. Vuoden 1947 Ruotsin mestaruuskilpailuissa Strand ja Eriksson kävivät tiukan loppukirikamppailun Strandin voittaessa uudella maailmanennätyksellä 3.43,0. Eriksson oli toinen uransa parhaaksi jääneellä ajalla 3.44,4.
Lontoon olympialaisissa Strand oli ennakkosuosikki. Finaalipäivänä sää oli kurja ja kilpailu käytiin rankkasateessa vettyneellä radalla. Runsas kierros ennen maalia Eriksson ja Strand repäisivät itsensä eroon muusta joukosta ja viimeisen kierroksen alkaessa he olivat jo toistakymmentä metriä edellä kolmantena ollutta Hollannin Wim Slijkhuisia. Viimeisessä kaarteessa Strand yritti ohittaa johdossa ollutta Erikssonia, mutta turhaan. Eriksson voitti Strandin noin puolella sekunnilla olosuhteisiin nähden hyvällä ajalla 3.49,8.
Eriksson oli mukana Gefle IF:n 4 × 1 500 metrin ja 4 × mailin maailmanennätyksen juosseissa joukkueissa.
Kun vuoden 1956 olympialaisten ratsastuskilpailut järjestettiin Australian karanteenimääräysten takia Tukholmassa, Eriksson oli yksi kolmesta olympiatulen sytyttäjästä.
Steven Tyler
Tylerillä on isänsä puolelta italialaisia ja saksalaisia sekä äitinsä puolelta alkuperäisamerikkalaisia ja venäläisiä sukujuuria. Hänellä on suuret huulet ja leveä virnistys sekä energinen esitystyyli, ja hän pukeutuu kirkkaanvärisiin ja erikoisiin asuihin.
Yksityiselämä
Aerosmith-yhtyeen alkuaikoina, vuonna 1975 Tyler suostutteli Julia Holcomb -nimisen bändärin vanhemmat luovuttamaan tytön huoltajuuden itselleen, jotta hän voisi tulla asumaan tytön luo Bostoniin. He seurustelivat ja käyttivät huumeita kolmen vuoden ajan. Omaelämänkerrassa Holcombin nimi on muutettu Diana Halliksi, mutta muut lähteet ovat varmistaneet hänen oikean henkilöllisyytensä. Lopulta paineet muun muassa ikäerosta, talossa sattuneesta tulipalosta ja aborttiin johtaneesta raskaudesta johti parin eroamiseen.
Vuonna 1976 hänellä oli lyhyehkö rakkaussuhde malli Bebe Buellin kanssa. Suhteesta syntyi tytär, näyttelijätär Liv Tyler, mutta suojellakseen tyttöä Tylerin huumeriippuvuudelta hän ja Buell väittivät aluksi lapsen isän olevan Todd Rundgren. Vuonna 1978 Tyler meni naimisiin Cyrinda Foxen kanssa. Liitto kesti kymmenen vuotta ja pariskunta sai yhden lapsen. 1988 hän nai vaatesuunnittelija Teresa Barrickin, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta. Tyler ja Barrick erosivat tammikuussa 2006. Nykyään Tyler seurustelee Erin Bradyn kanssa.
Tyleria ja hänen Aerosmith-kollegaansa, kitaristi Joe Perryä kutsuttiin usein nimellä "Toxic Twins"; nimi annettiin 1970-luvulla heidän runsaan alkoholin- ja huumeidenkäyttönsä takia sekä siksi, että he muistuttavat ulkonäöltään toisiaan.
Marraskuussa 2009 liikkui huhu, että Tyler olisi jättänyt Aerosmithin. Tyler kiisti huhut.
Laulamisen lisäksi Tyler soittaa huuliharppua muutamalla Aerosmithin kappaleella, ja hänellä on oma signature huuliharppu. Hän toimi tuomarina ohjelmassa American Idol.
Tyler on Yhdysvaltain republikaanisen puolueen jäsen.
24. toukokuuta 2022 Steven Tyler ilmoittautui vieroitushoitoon, ja Aerosmith perui keikkansa.
Pekka Paganus
Pekka Paganus (1821–1877) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Talollinen, rokonpanija Pekka Paganus Sortavalasta oli talonpoikaissäädyssä Sortavalan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872.
Somersoja
Somersoja on Raision pohjoisin kaupunginosa ja se rajoittuu Maskuun päin. Alueella on kerrostaloasutusta (Petäsmäen lähiö), kirjasto ja paljon vanhaa pientaloasutusta. Somersojassa on paljon rakentamatonta aluetta, joten siellä voi nähdä koskematonta peltomaisemaa.
Kieron Dyer
thumb|Kieron Dyer Kieron Courtney Dyer (s. 29. joulukuuta 1978 Ipswich) on englantilainen jalkapalloilija, joka edusti useita Englannin Valioliigan seuroja ja niistä pisimpään Newcastle Unitedia. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Numerolla 8 pelaava Dyer aloitti ammattilaisuransa kotikaupungissaan Ipswich Townissa vuonna 1996 jo 17-vuotiaana. Hän pelasi seurassa 91 ottelua ennen kuin Newcastle osti hänet 6,5 miljoonalla punnalla. Summa oli Ipswichin historian suurin kauppasumma. Vuodesta 1999 Newcastlessa pelannut Dyer on tehnyt seuran väreissä 18 maalia 168 pelaamassaan ottelussa.
Elokuussa 2007 Dyer siirtyi pitkän spekulaation jälkeen Newcastlesta lontoolaisjoukkue West Hamiin runsaan 10 miljoonan euron siirtosummalla. Myöhemmin hän edusti Queens Park Rangersia ja Middlesbrough'ta.
Englannin maajoukkuetta Dyer edusti 33 kertaa vuosina 1999–2007. Hänet valittiin vuoden 2002 MM-kisoihin ja vuoden 2004 EM-kisoihin. Ensiesiintymisensä maajoukkueessa hän teki 4. syyskuuta 1999 lukemiin 6-0 päättyneessä voitto-ottelussa Luxemburgia vastaan.
Kansainvälinen vuosipäivä
Kansainvälinen vuosipäivä on jonkin asian huomioimiseksi kansainvälisesti vietettävä vuosipäivä. Etenkin Yhdistyneet kansakunnat (YK) on valinnut useita päiviä kansainvälisiksi merkki- ja teemapäiviksi tai -viikoiksi, joita se suosittelee vietettävän jäsenvaltioissaan.
Venla Tanhua
Venla Tanhua on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Rauman Feraa. Vuonna 2017 Tanhua pelasi Feran kakkosjoukkueen lukkarina ja valittiin Naisten Ykköspesiksen vuoden lukkariksi. Kaudella 2018 alkaneella urallaan Feran joukkueen lukkarina Tanhua on pelannut 53 ottelua ja sisäpelissä lyönyt kaksi kunnaria ja seitsemän tavallista juoksua, tuonut kahdeksan juoksua ja kerännyt 78 kärkilyöntiä.
Robert Meltzer
thumb|250px|Robert Meltzerin suunnittelema Nobelin tehtaan työläisten kerhotalo Pietarissa. Robert Friedrich Meltzer (1860 Pietari – 1943) oli saksalaissyntyinen venäläinen arkkitehti, taiteilija ja huonekalusuunnittelija.
Robert Meltzer valmistui Pietarin taideakatemiasta vuonna 1888. Hänet tunnetaan parhaiten jugend-ajan arkkitehtina. Meltzerin töitä Pietarissa ovat Nobelin tehtaan rakennukset ja asuintalot, tehtaan työläisten kerhotalo ja Nobelin kaupunkitalo, arkkitehdin oma talo Kivisaarella, ruhtinas Viktor Kotšubein ja Vasili Brandtin kaupunkitalot, suuriruhtinas Mihail Aleksandrovitšin palatsi sekä ortopedisen ja psykoneurologisen instituutin rakennukset. Keisarillisena hoviarkkitehtina hän suunnitteli Pietarin, Tsarskoje selon ja Pietarhovin palatsien sisätiloja. Vuonna 1918 Meltzer muutti Saksaan ja vuodesta 1921 lähtien hän asui Yhdysvalloissa.
BNP
BNP voi tarkoittaa:
Detonator
Detonator on yhdysvaltalaisen Ratt-yhtyeen viides studioalbumi. Se julkaistiin syksyllä 1990. Albumi jäi yhtyeen klassisen kokoonpanon viimeiseksi julkaisuksi.
Taustaa
1980-luvun loppua kohti tultaessa Rattin suosio oli lievässä laskussa. Vuoden 1988 Reach for the Sky -albumi oli myynyt kuitenkin platinalevyn arvoisesti, mutta yhtyettä oli kritisoitu muun muassa saman kaavan toistamisesta albumista toiseen. Glam-metallin, jonka pioneereihin Ratt kuului, ja yleensäkin kaupallisen hard rockin suosio oli huipussaan Mötley Cruen, Bon Jovin, Aerosmithin ja Def Leppardin hallitessa listoja ja myös uudet tulokkaat, kuten Poison ja Warrant olivat hyvässä nosteessa.
Suosion palauttamiseksi yhtye lopetti yhteistyön hovituottajansa Beau Hillin kanssa ja alkoi tehdä uuden managerinsa Allen Kovacin ehdotuksesta yhteistyötä mm. Bon Jovin kanssa menestyksekkäästi työskennelleen Desmond Childin kanssa, joka toi mukanaan nauhoittajansa Sir Arthur Paysonin, joka on merkitty albumin tuottajaksi. Child on ollut mukana kirjoittamassa yhtä lukuun ottamatta kaikkia albumin kappaleita. Myös yhtyeen toisen kitaristin Robbin Crosbyn henkilökohtaiset ongelmat heijastuivat yhtyeen toimintaan. Hän ei pystynyt osallistumaan täysipainoisesti albumin nauhoituksiin päihdeongelmien ja vieroitushoidon vuoksi ja näin ollen Warren DeMartini soitti lähes kaikki kitaraosuudet albumilla.
Albumin sisältö
Albumin avaa Warren DeMartinin lyhyt kitaraimprovisaatio "Intro to Shame" (joissain painoksissa nimellä "War in D", lausutaan "WarrenD") jota seuraa albumin kenties tunnetuin kappale, tarttuvan kitarariffin ja kompin myötä kulkeva "Shame Shame Shame". Singlenä ja videona julkaistu "Lovin' You is a Dirty Job" puolestaan edustaa Def Leppard-vaikutteista kaupallisempaa rockia. Myöskin "One Step Away" ja yhtyeen ensimmäinen balladi "Givin Yourself Away" kuuluvat samaan sarjaan pop-vaikutteineen. Jon Bon Jovi vierailee taustalaulajana kappaleessa "Heads I Win, Tails You Lose", ja loput albumin kappaleet "Scratch That Itch", "Hard Time", "All Or Nothing" ja "Can't Wait on Love" edustavat perinteisempää Ratt-linjaa. Albumin päättävä "Top Secret"-kappale oli alun perin sävelletty jo yhtyeen uran alkuvaiheissa. Lyriikallisesti albumi keskittyy yhtyeelle tyypillisiin seksuaalis-väritteisiin aiheisiin vokalisti Stephen Pearcyn tulkitessa niitä raspisella äänellään.
Julkaisu ja vastaanotto
Detonator julkaistiin elokuussa 1990. Kappaleista "Shame Shame Shame" ja "Lovin' You is a Dirty Job" julkaistiin futuristiset musiikkivideot, joissa oli juonellinen jatkumo. Jälkimmäinen kappale sekä "Givin' Yourself Away" julkaistiin myös singleinä Yhdysvalloissa ja molemmat ylsivät top-40:een Mainstream Rock-listalla. Itse albumi nousi sijalle 23. Billboardin listalla ja myi lopulta "vain" kultalevyn arvoisesti, verrattuna yhtyeen aiempaan platinastatukseen. Yhtyeen uusi, hiotumpi ja kevyempi soundi ei tyydyttänyt kaikkia vanhoja faneja ja myös yhtyeen sisällä Desmond Childin käyttäminen herätti monia mielipiteitä.
Myöskään konserteissa ei riittänyt yleisöä aiempiin vuosiin verrattuna ja tämä alkoikin nakertamaan yhtyettä sisäisesti. Lisäksi kevään 1991 Japanin kiertueella Robbin Crosbyn edelleen jatkuneet päihdeongelmat aiheuttivat jo sen verran ongelmia, että kyseinen kiertue jäi hänen viimeisekseen yhtyeen riveissä. Virallisesti hän jäi sairauslomalle ja häntä tuuraamaan tuli mm. tunnettu saksalaiskitaristi Michael Schenker, joka nähtiin yhtyeen riveissä syksyn 1991 MTV Unplugged -sarjassa. Yhtye julkaisi vielä yhden singlen saman vuoden lopulla ja hajosi lopullisesti helmikuussa 1992 Stephen Pearcyn jätettyä yhtyeen. Glam metal, kuten moni muukin kaupallisempi heavy metal -suuntaus oli kokenut alasajon grungen ja vaihtoehtomusiikin noustua valtavirtaan Nirvanan ja muiden uusien yhtyeiden myötä.
Blame
Blame on skottilaisen DJ Calvin Harrisin kappale, jolla laulaa brittiläinen John Newman. Se julkaistiin singlenä syyskuussa 2014. Kappaleen radioensisoitto oli 4. syyskuuta. Single debytoi Suomen singlelistan ykkössijalla.
Rajamäen Rykmentti
Rajamäen Rykmentti on nurmijärveläinen suunnistusseura. Seura perustettiin 31. elokuuta 1937 Rajamäellä. Aluksi seurassa harrastettiin yleisurheilua, suunnistusta, hiihtoa, jääkiekkoa, pesäpalloa, pyöräilyä, uintia, jalkapalloa, voimistelua ja luistelua. Muiden lajien toiminta kuitenkin tyrehtyi pikkuhiljaa ja 1970-luvulla suunnistuksesta tuli seuran valtalaji. Hiihdossa Rykmentti on Nurmijärven Hiihtoseuran yksi jäsenseuroista.
Rajamäen Rykmentti on sijoittunut toiseksi Jukolan viestissä vuosina 1992, 1994 ja 1996. Seuraa ovat edustaneet muun muassa Jevgeni Fadeev, Katja Honkala, Reijo Mattinen, Matthias Merz, Christian Ott, Mervi Pesu ja Tuomas Tervo. Suunnistuksen maailmanmestari Megan Carter-Davies on edustanut Rajamäen Rykmenttiä vuodesta 2015.
Jaakko Pahkamaa
Jaakko Pahkamaa (Sassi, Sikala) (27. heinäkuuta 1824 Olhava – 29. syyskuuta 1904 Alatornio) oli suomalainen maanviljelijä, uskonnollinen vaikuttaja ja valtiopäivämies.
Jaakko Pahkamaan vanhemmat olivat Jaakko Pekanpoika ja Reetta Henrikintytär Sassi ja puolisot Eva Maria Sassi ja Anna Wuornos. Pahkamaa oli maanviljelijä, mutta tuli tunnetuksi myös lestadiolaisuuteen vaikuttaneena puhujana. Hän oli talonpoikaissäädyssä Tornion tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1877–1878. Pahkamaa oli valtiopäivillä säädyn yksityisen valitusvaliokunnan ja lisätyn valitusvaliokunnan jäsen.
Daniel Defoe
Daniel Defoe (n. 1660 – 24. huhtikuuta 1731) oli englantilainen kirjailija, journalisti ja kansankiihottaja, joka muistetaan parhaiten vuonna 1719 julkaistusta romaanistaan Robinson Crusoe. Defoeta on pidetty eräänä varhaisimmista englanninkielisistä romaanikirjailijoista.
Elämäkerta
Defoe syntyi Daniel Foe -nimisenä Lontoossa vuoden 1660 tienoilla – tarkka paikka ja päivämäärä ovat epävarmoja. Hänen isänsä James Foe oli kauppias. Myöhemmin Daniel lisäsi nimeensä De-etuliitteen ja väitti polveutunsa De Beau Faux’n suvusta. Hänen vanhempansa olivat presbyteerejä ja hän kävi presbyteerien tunnustuksellista koulua. Jätettyään koulun Defoe alkoi kauppiaaksi. Kohtalaisesta menestyksestä huolimatta hän ajautui velkoihin ja hänet pidätettiin maksamattomien velkojen takia vuonna 1692. Vapauduttuaan hän matkusteli Euroopassa ja Skotlannissa ja mahdollisesti toi viiniä Cádizista, Portosta ja Lissabonista. Vuoteen 1695 mennessä hän oli palannut Englantiin ja käytti nimeä Defoe. Vuonna 1696 hän perusti tiiliskivitehtaan Essexiin Tilburyn kaupunkiin.
Pian vankilasta vapautumisen jälkeen Defoe koki Lontoossa vuoden 1703 suuren myrskyn, ehkä historian ainoan Britteinsaarille täydellä voimalla iskeneen hurrikaanin. Hän kirjoitti kirjan Myrsky, joka oli kokoelma myrskyn silminnäkijöiden kertomuksia.
Lupauksensa mukaisesti Defoe alkoi laatia muun muassa kausittaista raporttia ranskalaisten mielialoista Harleyn ministeriölle. Tätä jatkui vuodesta 1704 vuoteen 1713.
Tuotanto
Defoen kuuluisin romaani, Robinson Crusoe, julkaistiin vuonna 1719. Se oli samalla jo liki 60-vuotiaan Defoen ensimmäinen romaani. Siitä tuli menestys jo omana aikanaan, ja sitä on kutsuttu maailman ensimmäiseksi bestselleriksi. Maailman kuuluisimpiin romaaneihin kuuluva kirja kertoo autiolle saarelle yksinään haaksirikkoutuneen miehen vaiheista. Defoe on saattanut perustaa romaaninsa skotlantilaisen merenkulkijan Alexander Selkirkin tositapaukseen. Defoen seuraava romaani Kapteeni Singleton ilmestyi 1720 ja Moll Flanders 1722.
Kiinan kommunistisen puolueen keskuskomitea
Kiinan kommunistisen puolueen keskuskomitea on Kiinan kommunistisen puolueen keskuselin ja siten tärkeä osa Kiinan kansantasavallan hallintoa. Keskuskomitean valitsee Kiinan kommunistisen puolueen edustajien kansalliskongressin (myös puoluekongressi tai puoluekokous) viiden vuoden toimikaudelle. Edellinen puoluekongressi käytiin lokakuussa 2017 ja se oli järjestykseltään 19. puoluekongressi. Samoin nykyinen keskuskomitea on järjestykseltään 19. keskuskomitea kuten myös politbyroo ja sen pysyvä komitea. Puolueen perustuskirjan mukaan puoluekongressin ja sen valitsema keskuskomitea ovat puolueen korkeimmat toimielimet. Keskuskomiteaa, politbyroota ja sen pysyvää komiteaa johtaa puolueen pääsihteeri Xi Jinping.
Daniel Defoe
Tuotanto
Yksi Defoen kirjallisista tavoitteista oli porvariston valistaminen, jotta se ottaisi entistä suuremman vastuun maan talouden ja politiikan hoitamisesta. Alempi porvaristo oli myös hänen uskollisinta lukijakuntaansa. Defoe ei kirjoissaan esittänyt haihattelevia tai utopistisia teorioita, vaan hänen tyylinsä oli yksinkertaista ja väitteensä loogisesti perusteltuja. Hän kuvasi proosamuotoisesti ja todenmukaisesti seikkailijoiden, merirosvojen, varkaiden ja prostituoitujen elämää ja sisällytti tarinoihinsa moraalisia opetuksia. Hän teki teoksiaan varten taustatutkimuksia lukemalla muistelmia ja arkistoja sekä kuuntelemalla tarinoita. Suuri osa hänen tuotannostaan on nykyisin menettänyt ajankohtaisuutensa, sillä 1700-luvun ihmisiä huvittaneet ja ärsyttäneet asiat eivät välttämättä liikuta nykylukijaa.
Kiinan kommunistisen puolueen keskuskomitea
Tehtävät
Puolueen peruskirjan mukaan keskuskomitea toteuttaa puoluekongressin päätöksiä, edustaa kommunistista puoluetta ulospäin ja johtaa koko puolueen työskentelyä. Keskuskomitea valitsee puolueen politbyroon, politbyroon pysyvän komitean ja keskussotilaskomission jäsenet sekä hyväksyy politbyroon pysyvän komitean nimitykset puolueen sihteeristön jäseniksi. Keskuskomitea päättää vuorollaan myös viiden vuoden välein kokoontuvan puoluekongressin edustajien lukumäärän, näiden valintatavan sekä puoluekongressin koollekutsumisesta. Puolueen perustuskirjan mukaan politbyroo ja sen pysyvä komitea ovat keskuskomitean valvonnassa ja ohjauksessa, raportoivat työstään keskuskomitealle sekä toteuttavat toiminnassaan keskuskomitean toimeksiantoja. Keskuskomitea myös ohjeistaa kansan vapautusarmeijan puolueorganisaation työtä. Myös kurinpitokomissio ja puolueen nuorisoliiton keskuskomitea ovat keskuskomitean alaisuudessa.
Täysistunnot
Keskuskomitea kokoontuu vähintään kerran vuodessa täysistuntoon politbyroon koolle kutsumana. Yhden, viisivuotisen toimikauden aikana täysistuntoja on seitsemän ja jokaisella täysistunnolla on oma funktionsa.
Jäsenistö
Keskuskomitean jäsenmäärä päätetään puoluekongressissa. Nykyisessä kokoonpanossa on 204 täysjäsentä ja 172 varajäsentä. Varajäsenillä on oikeus ilmaista mielipiteensä, mutta vain täysjäsenillä on äänestysoikeus. Tullakseen valituksi keskuskomitean jäseneksi puolueen jäsenillä on oltava vähintään viiden kokemus puolueen palveluksessa. Vaikka keskuskomitean jäsenyys on ehdoton välttämättömyys puolueuralla etenemiselle, ei tietyn tehtävän tai viran toimittaminen oikeuta automaattisesti keskuskomitean jäsenyyteen.
Keskuskomitean jäsenet ovat taustaltaan tyypillisesti maakuntien, puolustusvoimien toiminta-alueiden, paikallis- ja kaupunkitason, rahoitusinstituutioiden, valtionyritysten, yliopistojen ja korkeakoulujen sekä tutkimuskeskusten johtajia. Jokaisesta Kiinan 23 maakunnasta on ainakin kaksi edustajaa keskuskomiteassa, tavallisesti maakunnan puoluesihteeri ja kuvernööri
Infogrames Entertainment
Infogrames Entertainment SA (IESA) oli videopelikehittäjä ja -julkaisija, joka piti päämajaansa Lyonissa, Ranskassa. Sen kaksi alajaostoa ovat Atari, Inc ja Atari Europe. IESAn perustivat Bruno Bonnell ja Christophe Sapet vuonna 1983. Jaostojensa kautta IESA kehitti, julkaisi ja jakeli videopelejä kaikille tärkeimmille tietokone- ja videopelialustoille.
Kiinan kommunistisen puolueen keskuskomitea
Jäsenistö
Keskuskomitean jäsenet on valittu vuodesta 1987 lähtien enemmän ehdokkaita kuin paikkoja -periaatteella. Periaatteella on voitu estää nousevan koalition valtaa kasvamasta liian suureksi ja mahdollistaa myös muiden kuin puoluejohtajien tukemien kandidaattien äänestäminen. Uusien jäsenien määrä ja jäsenien vaihtuvuus keskuskomiteassa on ollut korkea. Vuodesta 1982 lähtien uusien jäsenten osuus on tavallisesti yltänyt yli 60 prosentin. Nykyisen 19. keskuskomitean jäsenten keskimääräinen ikä on 57 vuotta. Naisia jäsenistä on 30 ja vähemmistökansoihin lukeutuvia jäseniä on 38. Jäsenien koulutusaste on korkea. 98,1 prosentillalla jäsenistä on yliopistotason koulutus.
Infogrames Entertainment
Yhtiö osti Ocean Softwaren 1990-luvun lopulla. Yhtiö osti Accoladen vuonna 1999.
Kiinan kommunistisen puolueen keskuskomitea
Valtasuhteet
Huolimatta peruskirjan säädöksistä Kiinan poliittisen järjestelmän valta sijaitsee politbyroossa ja sen pysyvässä komiteassa. Pysyvä komitea ohjaa käytännössä Kiinan politiikkaa ja tekee kaikki tärkeimmät päätökset ml. puoluekongressin ja keskuskomitean jäsenistön nimittämisen. Pysyvä komitea tekee nimityspäätökset keskuskomitean jäsenistä muutamaa kuukautta ennen puoluekongressia, jolloin mukana päätöksenteossa on mm. eläköityneitä puoluejohtajia, nk. puolueen vanhimmat. "Ehdotukset" lähetetään sitten puoluekongressin delegaateille hyväksymistä varten. Yksityiskohtainen päätöksentekoprosessi on säilynyt tuntemattomana. Käytännössä keskuskomitean ja sitä ylempien tasojen nimitysketju on siis seuraava: politbyroo ja sen pysyvä komitea valitsevat uuden keskuskomitean, politbyroon ja pysyvän komitean jäsenet. Puoluekongressi hyväksyy valinnat ja uusi keskuskomitea hyväksyy vuorollaan politbyroon, joka hyväksyy pysyvän komitean. Lopulta pysyvä komitea äänestää pääsihteerin. Keskuskomitea on aina hyväksynyt ehdotukset politbyroon jäseniksi.
Infogrames Entertainment
Infogrames, Inc. oli IESAn Yhdysvaltojen jaoston nimi vuoteen 2003 asti; IESA oli hankkinut GT Interactive Software Corporationin 1999 ja muuttanut sen nimen Infogramesiksi. IESA hankki oikeudet Atari-brändiin joulukuussa vuonna 2000 Hasbro Interactivelta. IESA otti brändin lokakuussa 2001 käyttöönsä pelijulkaisuissa. Vuonna 2003 Infogrames Entertainment ilmoitti käyttävänsä nimeä Atari kaikissa toiminnoissa. IESAn Euroopan jaosto nimettiin Atari Europeksi, mutta emoyhtiön nimi jätettiin Infogrames Entertainmentiksi.
IESA omisti hallinnoinnin mahdollistavan osuuden Atari, Inc.:stä, ja omistaa kokonaan Atari Europen. Atari, Inc. julkaisee ja jakelee kehittämiänsä pelejä Yhdysvalloissa; Atari Europe jakelee ja julkaisee pelejä Euroopassa, ja jakelee myös muun muassa Segan, Bandain ja Square Softin nimikkeitä.
Vuonna 2005 Hasbro osti takaisin oikeudet eräisiin peleihin.
Huhtikuussa 2007 ilmoitettiin, että yrityksen perustaja Bruno Bonnell väistyy Infogramesin ja Atarin johdosta ja tilalle astuu Patrick Leleu.
Vuonna 2009 Atari, Inc:n toimitusjohtaja Jim Wilson kertoi, että yritys hankkiutuu eroon Infogrames-nimestä uudelleenjärjestelyjen myötä ja brändäytyy uudelleen Atariksi, joka on Yhdysvalloissa merkittävä nimi. Namco Bandai osti yrityksen Euroopan toiminnot. Nykyinen yritys on Atari SA, joka omistaa alkuperäisen Atarin Atari Interactive -tytäryhtiön kautta.
Pelit
Tunnettuja pelejä ovat muun muassa:
Andrei Stackenschneider
thumb|upright|Nikolai Terebenevin maalaama Andrei Stackenschneiderin muotokuva. Andrei Ivanovitš Stackenschneider (Štakenšneider) (, 6. maaliskuuta (J: 22. helmikuuta) 1802 Hatsinan lähellä – 20. elokuuta (J: 8. elokuuta) 1865 Moskova) oli saksalaissyntyinen venäläinen arkkitehti.
Andrei Stackenschneider opiskeli vuosina 1815–1821 Pietarin taideakatemiassa, jossa hän myöhemmin toimi opettajana ja vuodesta 1844 professorina. Stackenschneider työskenteli vuodesta 1825 lähtien Iisakin kirkon rakennustyömaalla ja vuonna 1833 hänestä tuli keisarillinen hoviarkkitehti. Vuonna 1834 hän sai akateemikon arvonimen.
Stackenschneider on eklektisen arkkitehtuurin edustaja, joka yhdisteli etupäässä renessanssin ja barokin vaikutteita uusrenessanssiksi ja uusbarokiksi. Hänen tärkeimpiä töitään ovat Marian palatsi (1839–1844), Beloselski-Belozerskin palatsi (1846–1848), suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšin Nikolajevskin palatsi (Työn palatsi, 1853–1861) ja suuriruhtinas Mihail Nikolajevitšin Mihailovskin uusi palatsi (1857–1861) Pietarissa. Arkkitehti tunnetaan myös mestarillisena sisustussuunnittelijana. Hänen kotinsa oli 1850–1860-luvuilla yksi Pietarin kulttuurielämän keskuksista.
Riikka Ulanto
Riikka Ulanto (s. 1982) on suomalainen kirjailija, jonka runoteos Vedelmiä voitti vuoden 2016 Runo-Kaarina-kilpailun. Ulannon toinen runoteos Tehen ilmestyi keväällä 2018 ja kolmas, Puutarharuhtinas-niminen runokokoelma syksyllä 2019, molemmat Kulttuurivihkot-kustantamon julkaisemina.
Syksyllä 2018 julkaistiin Ulannon ensimmäinen proosateos, absurdi minuuttinovellikokoelma Mutta mitä kuuluu Lynyrd Skynyrdille? (Aviador Kustannus), ja keväällä 2022 esikoisromaani, runokielestä ammentava surrealistinen Neitsytlento .
Ulanto tuli J. H. Erkon kilpailussa kolmannelle sijalle vuonna 2011 runokäsikirjoituksellaan Äidin kielellä (nimellä Riikka Nyman). Lisäksi hänen runojaan on julkaistu Gummeruksen Runot 2013 -antologiassa sekä sävelletty naiskuorolle.
SMSS J031300.36-670839.3
thumb|SMSS J031300.36-670839.3 SMSS J031300.36-670839.3 on Linnunradan tähti, joka sijaitsee noin 6 000 valovuoden päässä Maasta. Tähden arvioidaan olevan yli 13,5 miljardia vuotta vanha.
Saran Salama
Saran Salama (8. heinäkuuta 1996 Orimattila – 10. joulukuuta 2016) oli suomenhevonen ja vuosien 2006, 2007 ja 2008 ravikuningas. Se oli 157 cm korkea ja väriltään tummanrautias. Saran Salamaa valmensi koko sen kilpauran ajan sen kasvattaja Tapio Perttunen, joka myös ohjasti suurimman osan sen kilpailuista. Orin omisti Tapion tytär Sara-Juulia Perttunen.
Saran Salaman isä oli kuusi kertaa kuninkuuskilpailuun osallistunut I-palkinnon kantakirjaori Kihin-Muisto. Saran Salama on emänsä Vipon kymmenestä jälkeläisestä menestynein. Saran Salama on kantakirjattu III-palkinnolla Ypäjällä vuonna 2001. Sen kantakirjaluokkaa on korotettu kilpailusuoritusten perusteella vuonna 2002 ja vuoden 2004 uusintatarkastuksessa se on siirretty luokkaan I. Vuosina 2002–2016 Saran Salama sai 322 jälkeläistä.
Alkio
thumb|Seitsemän viikon ikäinen ihmisen alkio thumb|[[Sammakko|Sammakon alkioita]] thumb|Kiistanalaiset [[Karl Ernst von Baer sikiökuvat, jotka eivät kuvaa alkionkehitystä täsmällisesti. Silti toisiaan muistuttavien lajien sikiönkehityksen alut muistuttavat monesti toisiaan.]] Alkio eli embryo on aitotumainen eliö kehityksensä varhaisimmassa vaiheessa. Alkioita tutkivaa tieteenalaa kutsutaan embryologiaksi.
Sukupuolisesti lisääntyvien organismien hedelmöittynyttä munasolua kutsutaan tsygootiksi. Tsygootilla on puolet kummankin vanhemman geneettisestä perimästä eli DNA:sta. Kasveilla, eläimillä ja joillakin protisteilla tsygootti alkaa jakaantua mitoosin avulla, ja siitä tulee monisoluinen organismi. Termi alkio viittaa tämän kehityksen alkuvaiheisiin sen jälkeen, kun tsygootti on jakautunut ainakin kerran.
Alkion juridinen määritelmä poikkeaa biologisesta. Se, missä vaiheessa alkio lakkaa olemasta joukko soluja ja muuttuu yksilölliseksi ihmiseksi, on vaikea eettinen ongelma muun muassa abortin kannalta.
Skeleton
thumb|Braddy Canfield alkukiihdytyksen loppuvaiheessa laskeutumassa mahalleen kelkkansa päälle. Skeleton eli mahakelkkailu on kelkkailua, jossa kelkan kyydissä on yksi ihminen mahallaan, pää menosuuntaa kohti. Suorituspaikkana on erityisesti kelkkailua varten valmistettu keinorata eli -ränni.
Lajin kuvaus
Skeleton on erittäin huimapäinen laji, eikä se näin sovellu kaikkien harrastettavaksi. Parhaimmillaan nopeudet saattavat nousta yli 120 kilometriin tunnissa (Vancouverin olympiakourussa 140 km/h). Olympiakisoissa voittajan ratkaisee neljän laskun yhteisaika.
Mauri Niemi
Mauri Niemi (17. tammikuuta 1945, Töysä) on Skanskan entinen toimitusjohtaja. Koulutukseltaan Niemi on rakennusinsinööri. Tällä hetkellä hän toimii Privatum Oy:n hallituksen puheenjohtajana. Niemi on lisäksi ollut ja on edelleen hallituksen jäsenenä tai puheenjohtajana lukuisissa yrityksissä sekä edunvalvonta- ja kulttuurijärjestöissä. Hänelle on myönnetty vuonna 2004 Suomen Leijonan Ritarikunnan Komentajamerkki.
Skeleton
Lajin kuvaus
Lähtö tapahtuu siten, että kilpailija ensiksi kiihdyttää kumarassa juoksemalla työntäen edessään kelkkaa, ja tietyssä vaiheessa hyppää käsiensä varassa mahalleen kelkan päälle makaamaan.
Pää on selvästi kelkan etupuolella, ja kiinni pidetään kelkan takaosassa olevista kahvoista kädet tiukasti reisissä kiinni. Kelkassa ei ole jarruja eikä minkäänlaisia ohjausvälineitä, vaan ohjaaminen tapahtuu kehon painopistettä säätelemällä ja kevyillä kengänkärjen kosketuksilla jään pintaan. Yleensä kelkkailijan leuka on vain muutaman senttimetrin korkeudella jään pinnasta.
Varusteet
thumb|Kelkka vielä keskeneräisessä vaiheessa. Kelkka itsessään on lähes suorakulmion muotoinen. Etu- ja takaosassa on pienet puskurit, jotka vaimentavat kolhuja rännin seinämiin. Kelkan pituus on 80–120 cm ja korkeus 8–20 cm. Sen pohjassa on kaksi teräksistä jalasta. Miesten kelkka saa painaa korkeintaan 43 kg ja naisten kelkka 35 kg.
Kilpailijan pakollisia varusteita ovat kyynärsuojat ja kypärä. Kypärässä on usein kasvot täysin peittävä visiiri sekä leukasuojus. Käsineet on yleensä valmistettu paksusta materiaalista, tavallisimmin nahasta, joka suojaa iskuilta. Kelkkailijan puku on elastisesta materiaalista valmistettu aerodynaaminen, ihonmyötäinen haalari. Synteettisestä materiaalista valmistettujen kenkien pohjissa saa olla enintään kahdeksan piikkiä, joiden sallittu pituus on seitsemän ja paksuus kaksi millimetriä.
Historia
Skeleton sai alkunsa Sveitsissä Cresta Runin kelkkailuradalla, joka oli rakennettu vuonna 1884. Noin 1 213 metriä pitkä rata kulki St. Moritzista Celerinaan. Radalla järjestettiin ensimmäiset kansalliset mestaruuskilpailut vuonna 1885. Kaksi vuotta myöhemmin kilpailuun osallistui ensimmäinen laskija, joka laski pää edellä. Laskija oli englantilainen McCormich. Toinen englantilainen M. Child rakensi metallisen kelkan, jolla osallistui kilpailun vuonna 1892. Kelkka muistutti rakenteeltaan luurankoa, mistä kelkka ja laji sai lopulta myös nimensä ’skeleton’, ’luuranko’. Joidenkin mukaan nimi on johdettu sanasta ’skele’, joka puolestaan oli norjankielisen sanan ’kjelke’ (’kelkka’) virheellinen englannistus.
Kansainvälinen kelkkailuliitto FIBT perustettiin vuonna 1923, ja kolme vuotta myöhemmin Kansainvälinen olympiakomitea päätti liittää rattikelkkailun ja skeletonin olympialajeiksi. Komitea päätti myös, että St. Moritzin säännöt olisivat skeletonin viralliset kansainväliset säännöt. Laji oli mukana St. Moritzissa 1928, jolloin yhdysvaltalainen Jennison Heaton voitti olympiakultaa. Toisen kerran skeleton oli mukana olympiakisojen ohjelmassa, kun kilpailut järjestettiin toistamiseen St. Moritzissa vuonna 1948.
Skeleton jäi kuitenkin suosiossa ratti- ja ohjaskelkkailun jalkoihin, eikä sitä harrastettu kuin Cresta Runilla. Skeletonin suosio alkoi kuitenkin kasvaa 1970-luvulla kelkkoihin ja ratoihin tehtiin pieniä muutoksia. Uusi skeletonkelkka suunniteltiin vanhan pohjalta erityisesti rattikelkkaratoja varten.
Ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin St. Moritzissa vuonna 1982, ja naiset ovat kilpailleet virallisesti vuodesta 1996 lähtien. Vuonna 2002 Salt Lake Cityssä skeleton palautettiin yli 50 vuoden tauon jälkeen jälleen olympialaisten viralliseen kisaohjelmaan. Nyt myös naisilla oli sarjansa.
Nykyään Cresta Runin rata on yksityisomistuksessa, ja siellä järjestetään kelkkailutapahtumia hienostopiireille.
Kalevi Wiikin teoria suomalaisten alkuperästä
Fonetiikan professori Kalevi Wiik (1932–2015) argumentoi kirjoissaan Eurooppalaisten juuret (2002) ja Suomalaisten juuret (2004) jo aiemmin esittelemäänsä teoriaa suomalaisten alkuperästä. Sen mukaan suomalaisten kielelliset ja geneettiset esi-isät olisivat Pohjois-Euroopan ja pohjoisen Keski-Euroopan ensimmäisiä asukkaita. Wiik ei silti ollut laajan alkukodin kannattaja. Myös hänen mukaansa uralilaista kantakieltä on aluksi puhuttu suppeahkolla alueella, josta se on myöhemmin levinnyt laajemmalle alueelle.
Tämänkaltaiset teoriat eivät sinänsä olleet uusia: niitä olivat kehitelleet mm. ruotsalaiset, saksalaiset ja ranskalaiset tutkijat jo ennen Wiikiä. Uutta oli teorioiden kokoaminen ja yritys selittää kaikkien eurooppalaisten alkuperä yhdellä kertaa kaikkia tieteitä apuna käyttäen ja varsinkin tämänkaltaisen teorian tuominen Suomeen. Aiemmat kielten, arkeologian ja geenien tutkimukset olivat johdattaneet suomalaisten alkuperän eri suuntiin. Samankaltaisia teorioita on kehitelty myös indoeurooppalaisista kielistä.
Jääkauden aikaan
Jääkauden aikaan valtaosa Eurooppaa oli asumiskelvotonta: ihmisiä asui keskittyneenä lähinnä kolmessa paikassa, eli Iberiassa, Ukrainassa ja Balkanilla. Tämä perustuu mm. yleisesti hyväksyttyyn arkeologiseen tietoon siitä, että jääkauden aikaisessa Euroopassa oli kolme asuttua aluetta eli refugia. Lämpimämpinä kausina ihmiset asuttivat alueita laajemmin, kylmempinä taas suppeammin, keskittyen kuitenkin lähinnä noihin kolmeen paikkaan. Näillä alueilla oli tai niille kehittyi toisistaan erilliset kielimuodot, sillä ne olivat vain vähän tekemisissä keskenään. Ne olivat alkuperä kolmelle nyky-Euroopan kieliryhmälle: Balkanin asutus indoeurooppalaiselle, Ukrainan suomensukuiselle, ja näistä kaukaisempi Iberian keskus baskilaiselle kielikunnalle.
Miksi juuri nämä ryhmät näihin refugeihin?
Baskilaisen kieliryhmän iberialainen alkuperä on näistä ehkä helpoin selittää. Baskeille ei ole keksitty mitään muutakaan alkuperää, he eivät oikein voi olla muualtakaan. Suomensukuisen kielen näinkin eurooppalainen alkuperä taas on selitettävissä mm. geenitutkimuksen avulla. Suomalaisten geneettiset esi-isät eivät voi olla Aasiasta, ja sukulaisuus germaanikansoihin on läheinen. Sen lisäksi suomensukuisissa kielissä on hyvin vanha indoeurooppalaisten lainasanojen kerros, joka kertoo jo muinaisista kontakteista kielten välillä. Wiik on siis yhtä mieltä perinteisen näkemyksen kanssa siinä, että uralilaisen kielikunnan "alkukoti" on lähellä indoeurooppalaisten "alkukotia". Ukrainan ja Balkanin keskittymien väestöt elivät suhteellisen lähekkäin ja vaihtoivat varmaan jo jääkauden lopulla sanoja ja geenejä.
Levittäytyminen jään sulaessa
Mannerjään sulaessa levittäytyi näiden refugien väestö uusille alueille sitä mukaa, kun ne paljastuivat jään ja veden alta. Baskilainen kieli levisi Britanniaan ja läntiseen Eurooppaan. Suomensukuinen kieliryhmä oli jo alkujaan pohjoisempana kuin indoeurooppalainen, siksi se sai etuaseman vapautuneiden alueiden valtauksessa. Suomensukuiset asuttivat Pohjois-Euroopan sekä pohjoisen ja itäisen Keski-Euroopan. Indoeurooppalaiset levisivät Balkanilta niille alueille, jotka olivat jääneet suomensukuisilta ja baskeilta asuttamatta: Keski-Eurooppaan ja keskiseen ja itäiseen Etelä-Eurooppaan. Pidemmälle he eivät aluksi päässeet, sillä muut alueet oli jo asutettu.
Suomen maaperän ensimmäiset asukkaat
Sulavaa jäätikköä ja merestä nousevaa maata seurailleet uralilaisten kielten puhujat olivat Wiikin mukaan Suomen maaperän ensimmäisten asukkaiden joukossa. Tähän viittaa hänen mukaansa myös jatkuvuusteoria, jonka mukaan Suomen asutus ei ole kokenut katkoja tähän päivään mennessä. Hän pitää kuitenkin mahdollisena, että baskilaiskieliä muistuttaneita kieliä olisi voitu puhua pohjoisessa ja läntisessä Fennoskandiassa ehkä jo aiemmin jääkaudella.
Saamelaiset
Saamelaisten alkuperän Wiik selittää siten, että he olisivat ainakin osittain peräisin Iberian refugista, ja matkanneet ehkä jo jääkauden aikaan tai sen loppuvaiheissa rannikkoa pitkin pohjoiseen nykyisen Norjan rannikolle saakka, jota Golfvirta piti avoimena. Siellä he olisivat eriytyneet omaksi geneettiseksi ja kielelliseksi kokonaisuudekseen. Myöhemmin saamelaiset olisivat omaksuneet lähistöille ilmaantuneen uralilaisen kielen. Wiikin mukaan saamelaiskielistä on ehkä löydettävissä joitain baskilaispiirteitä.
Indoeurooppalaisen kieliryhmän nousu
Indoeurooppalaiset kuitenkin omaksuivat maanviljelyn sekä muitakin keksintöjä Lähi-idän kansoilta, mistä aiheutui heille etuja. Heidän määränsä kasvoi ja elintasonsa parani. Heistä tuli arvostettuja suomensukuisten ja baskilaisten metsästäjä-keräilijöiden keskuudessa. Mikäli metsästäjä-keräilijä halusi nostaa elintasoaan ja päästä samaan statusasemaan ja heidän ryhmäänsä, hänen oli omaksuttava maanviljelijöiden elintapa, kulttuuri, ja identiteetti — ja kieli.
Germaaniset, slaavilaiset ja balttilaiset kielet
Germaaniset, slaavilaiset ja balttilaiset kielet syntyivät siten, että suomensukuista kieltä puhuneet vaihtoivat kieltään halutessaan nostaa statustaan tai elintasoaan. Tätä Wiik perustelee mm. näistä kielistä löytämänsä suomensukuisen substraatin avulla. Suomensukuisten kielten puhujat oppivat uuden kielensä hieman huonosti, kuten kaikki uuden kielen oppijat, ja nämä "oppimisvirheet" muodostuivat tunnusmerkillisiksi syntyneillä germaani-, slaavi- ja balttilaiskielille. Wiikin mukaan niistä on löydettävissä sellaisia "virheitä" verrattuna alkuperäiseen indoeurooppalaiseen kieleen, jotka juuri suomensukuisten kielten esiasteen puhuja olisi tehnyt. Puhujat muokkasivat oppimansa kielen oman kielensä ääntämistapojen ja rakenteiden mukaan. Myös joitakin sanoja saattoi jäädä alkukielestä; sellaisia, joita tulokaskielessä ei ollut, kuten jää ja valas(kala) ja mahdollisesti jotkin puiden nimet. Tällaisten substraattisanojen tutkimus on kuitenkin hänenkin mukaansa vielä kesken.
Wiik perustelee teoriaansa myös genetiikan tutkimustuloksilla. Hänen mukaansa germaanisten, balttilaisten ja slaavilaisten kielten puhujien ja läntisempien uralilaisten kielten puhujien välinen läheinen geneettinen sukulaisuus selittyy parhaiten siten, että germaanit, baltit ja slaavit ovat kielensä vaihtaneita, entisiä uralilaisten kielten puhujia.
Indoeurooppalaisuuden leviäminen ja suomensukuisten kielten väistyminen jatkui näihin päiviin asti, ja siitä on todisteita historialliselta ajalta Baltian, Venäjän ja Skandinavian alueilta. Myös historiallisena aikana elinkeinojen ja teknologioiden erot ovat saaneet uralilaisten kielten puhujia sulautumaan indoeurooppalaisiin. Wiikin teorian mukaan historiallisen ajan kehitys on jatkoa paljon pitempiaikaiselle kehitykselle.
Wiikin teorian kritiikki
Wiikin teoria sai kovaa kritiikkiä fennougristeilta ja indogermanisteilta, joiden nykyisen käsityksen mukaan suomensukuisten kielten alkukoti on lähellä Volgan mutkaa tai Uralvuoristoa, mistä kieli on levinnyt eri suuntiin. Näiden kielentutkijoiden mukaan Wiikin germaanisista, balttilaisista ja slaavilaisista kielistä esittelemät oletetut uralilaiset (suomalais-ugrilaiset) substraattipiirteet eivät ole uskottavia. Lisäksi sanastollinen todistus uralilaisesta substraatista puuttuu: esimerkiksi germaanissa on paljon ei-indoeurooppalaista substraattisanastoa, mutta sillä ei ole mitään tekemistä uralilaisten kielten kanssa.
Wiikin näkemys on siis ristiriidassa sekä sen kanssa, mitä kielitiede on löytänyt niistä Keski-Euroopan muinaiskielistä, jotka ovat jättäneet jälkiä alueen indoeurooppalaisiin kieliin, että sen kanssa, mitä kielitiede on esittänyt uralilaisten kielten varhaisesta puhuma-alueesta. Näiden oletettujen paleoeurooppalaisten muinaiskielten on voitu havaita poikenneen niin äänteistöltään kuin sanastoltaankin täydellisesti uralilaisista kielistä ja niiden perusteella rekonstruoidusta kantauralista.