cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juha Torvinen
Soolotuotanto
Juha Torvisen soolosingle on saatavilla vinyylilevykokoelmalta Soolot sekä myöhemmin julkaistulla CD-kokoelmalla Hatullinen paskaa / Soolot.
Ida Hulkko
Ida Hulkko (s. 12. joulukuuta 1998 Mikkeli ) on suomalainen uimari, jonka lajina on rintauinti. Hän on pitkän radan EM-mitalisti. Hulkon seura on ollut vuodesta 2017 lähtien TaTU Tampere, aikaisemmin hän edusti Mikkelin Uimaseuraa.
Ura
Ida Hulkko on lyhyen radan Suomen mestari 50 ja 100 metrin rintauinnissa vuonna 2017, samana vuonna hän saavutti myös pitkän radan Suomen mestaruuden 100 metrin rintauinnissa. Pitkän radan SM-titteli tuli 50 metrin matkalla vuonna 2018.
Vuonna 2018 Hulkko sijoittui pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 50 metrin rintauinnissa viidenneksi ja lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailuissa samalla matkalla kahdeksanneksi.
Vuoden 2020 kesäkuussa Hulkko ui kaksi Suomen ennätystä. Ensin 100 metrillä uudeksi ennätyajaksi tuli 1.06,90, joka oli alle Tokion kesäolympialaisten karsintarajan 1.07,07, mutta Tampereen Kalevan uintikeskuksessa käyty kisa ei ollut mukana Kansainvälisen uintiurheiluliitto FINA:n virallisessa kilpailukalenterissa: Hulkon aika hyväksyttiin olympiarajan alitukseksi kuukausi kilpailun jälkeen. Tuon jälkeen hän kirjasi uudeksi 50 metrin Suomen ennätysajaksi 30,33, parantaen 2018 Glasgowssa uitua omaa ennätystä kahdella kymmenyksellä.
Hulkko voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa Budapestin pitkän radan EM-kilpailuissa 2021. Hän otti EM-hopeaa 50 metrin rintauinnissa Suomen-ennätysajalla 30,19. Tokion olympialaisissa 2020 Hulkko ui 100 metrin rintauinnin alkuerässä SE:n 1.06,19. Välierissä hän sijoittui 12:nneksi karsiutuen loppukilpailusta. Saman vuoden Kazanin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sijoittui 50 metrin rintauinnissa neljänneksi ja 100 metrin rintauinnissa seitsemänneksi. Vuoden lopuksi hän oli Abu Dhabin lyhyen radan MM-kilpailuissa 50 metrin rintauinnissa kuudes.
Perhe ja opiskelu
Ida Hulkon isä on kenraaliluutnantti Petri Hulkko.
Hulkko opiskelee englannin kieltä Tampereen yliopistossa.
Tom Paxal
Tom Roger Paxal (s. 23. syyskuuta 1947 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija. Hän sai kunniapalkinnon televisioelokuvasta Vårt Fagerby Kettupäivillä 1995. "Violinisten" sai toisen palkinnon valtakunnallisessa novellikilpailussa 1996.
Brunow
Brunow (äänt. ) on suomalainen ja ruotsalainen aatelissuku, joka immatrikuloitiin Suomen ritarihuoneeseen 26. tammikuuta 1818 aatelisena sukuna numero 56 ja introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen 27. elokuuta 1664 aatelisena sukuna numero 689.
Sukua pidettiin sammuneena vuonna 1873. Yksi sukuhaara, joka jostain syystä jätettiin immatrikuloimatta, oli kuitenkin vielä elossa. Tästä syystä sukuhaaroja lisättiin matrikkeliin vuosina 1974 ja 1990. Yksi vanhempi sukuhaara löydettiin Yhdysvalloista ja lisättiin matrikkeliin vuonna 2003.
Vaakunakirjan jäljennöstä säilytetään Ruotsin ritarihuoneen arkistossa. Päämiehen sukuhaara kantaa nimeä Brunou.
Paul Cremona
thumb|right|Paul Cremona saapuu Vallettaan uutena Maltan arkkipiispana pienoiskuva Paul Cremona (s. 25. tammikuuta 1946 Valletta) on maltalainen dominikaaneihin kuuluva roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Michael Gonzi 22. maaliskuuta 1969, ja hänet nimitettiin Maltan arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 2. joulukuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. tammikuuta 2007. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Mercieca, jota avustivat Félix del Blanco Prieto ja George Anthony Frendo.
Dunc Munro
Duncan Brown Munro (19. tammikuuta 1901 Moray, Skotlanti – 3. tammikuuta 1958 Montreal) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja.
Paul Cremona
Cremona valmistui teologian tohtoriksi vuonna 1973 Pyhän Tuomas Akvinolaisen paavillisessa yliopistossa Roomassa. Hän toimi vuosina 1974–1980 ja jälleen kaksi kautta 1997–2003 priorina luostarissa Rabatissa. Vuonna 1981 hänet valittiin dominikaanien Maltan-provinssin provinsiaaliksi, jona hän toimi kaksi nelivuotista kautta. Hän on julkaissut lukuisia teologisia ja hengellisiä kirjoja.
Dunc Munro
Munro aloitti pelaajauansa Toronton yliopistojen joukkueessa kaudella 1918–19. Hän siirtyi Toronto Granitesiin kaudeksi 1920–21 ja saavutti joukkueen kanssa olympiakultaa Chamonix'n olympialaisissa 1924. Kaudeksi 1924–25 hän siirtyi pelaamaan NHL-seura Montreal Maroonsiin, jonka kanssa voitti Stanley Cupin kaudella 1925–26. Hän pelasi Maroonsissa vuoteen 1931 saakka. Hän toimi samalla Maroonsin valmentajana kaksi viimeistä kauttaan. Kaudeksi 1931–32 Munro siirtyi Montreal Canadiensiin, jossa pelasi yhden kauden lopettaen pelaajauransa.
Munro pelasi NHL:ssä 239 ottelua tehden niissä 28 maalia ja antaen 18 syöttöä.
Plastic Tree
Plastic Tree (プラスティック トゥリー) on vuonna 1993 perustettu japanilainen rockyhtye. Plastic Tree on vaihtanut rumpalia kolmesti, mutta muutoin kokoonpano on pysynyt samana alusta alkaen.
Plastic Treen alkutuotannossa ovat korostuneet vahvat The Cure ja Radiohead -vaikutteet. Vuosien varrella yhtyeen soundi on muuttunut melankolisesta brittipopista enemmän kitararockiksi, tosin melankolisuus on pysynyt samana tai jopa lisääntynyt vuosien varrella. Aluksi kappaleet olivat lähinnä Tadashin säveltämiä ja Ryutaron sanoittamia, mutta nykyään jokainen bändin jäsen osallistuu sekä sävellys- että sanoitustyöhön.
Plastic Tree esiintyi ensimmäisellä euroopankiertueellaan heinäkuussa 2006 Helsingin Nosturissa.
Kokoonpano
Entiset jäsenet:
Parikkalan meijerimuseo
Meijerimuseo on Parikkalassa sijaitseva museo. Museon perusti Itä-Suomen Meijerimuseoyhdistys 1980 –luvun alussa hyvin pitkälle talousneuvos Aaro Littusen ajamana hankkeena Museo sijaitsi alun perin Särkisalmen Meijerisaaressa, jossa museorakennus tunnettii sauna- eli pikkumeijerinä. Yhdistys lahjoitti museon Parikkalan kunnalle vuonna 2003 kiinteistöineen ja esineistöineen.
Museoon kuului vielä 2000-luvun alussa lisäksi 1930–luvulla valmistunut konevoimainen Särkisalmen Osuusmeijerin rakennus. Meijerisaari kaavoitettiin kuitenkin omakotitonteiksi ja koneellinen meijerirakennus purettiin vuonna 2005. Pikkumeijeri siirrettiin rekka-auton lavalla Parikkalan kirkolle kotiseutumuseon ja käsityökeskuksen pihapiiriin kesällä 2004. Museo avattiin uudestaan yleisölle kesäkuussa 2006. Vuonna 2008 Etelä-Karjalan maakuntayhdistys nimesi Parikkalan meijerimuseon Etelä-Karjalan vuoden 2008 paikallismuseoksi.
Pikkumeijeri – rakennus on muuttanut aiemminkin monta kertaa. Alun perin rakennus toimi Simpeleellä Pitkäjärven Osuusmeijerin meijerirakennuksena. Meijerin lakkauttamisen jälkeen se siirrettiin Simpeleen keskustaan, jossa se toimi mm. kaupparakennuksena. Parikkalaan tuotaessa rakennus oli huonossa kunnossa ja siihen tarvittiin muualta tuotuja vanhoja hirsiä. Rakennuksen piirsi ja rakennussuunnitelman teki silloinen Parikkalan kunnaninsinööri arkkitehti Veijo Toppinen. Rakennus saatiin valmiiksi suurimmaksi osaksi talkootyönä ja lahjoitusvaroin.
CASA
thumb|right|300px|CASA 352L thumb|right|300px|CASA Jungmann thumb|right|300px|CASA C-212 thumb|CASA C-295
Nex
Asemat tarjosivat pelkistetyn tuotevalikoiman, johon kuuluivat vain diesel ja 95-oktaaninen bensiini. Kustannusten alentamiseksi Nex-automaateissa kävivät maksuvälineinä ainoastaan pankki- ja luottokortit sekä Visa Electron. Bonus- ja kanta-asiakaskortteja ei hyväksytty.
Neste Oil aloitti keväällä 2008 asemakonseptinsa uudistuksen. Uudistuksen myötä kaikki Nex- ja A24 -automaattiasemat muuttuivat joko Neste Oil Express tai Neste Oil -automaattiasemiksi. Uudistus valmistui kokonaisuudessaan vuonna 2010.
CASA
Construcciones Aeronáuticas S.A. (CASA) oli espanjalainen lentokoneita valmistanut yhtiö, jonka José Ortiz de Echagüe perusti 3. maaliskuuta 1923. Yhtiö valmisti aluksi lisenssillä ranskalaisia Brequet-lentokoneita Getafessa Madridin lähistöllä sijaitsevassa tehtaassa. Vuonna 1928 yhtiö perusti toisen tehtaan Cádiziin ja alkoi valmistaa lisenssillä Dornier Do J Wal -vesitasolentokoneita. Vuonna 1930 lensi yhtiön ensimmäinen itse kokonaan suunnittelema lentokone, CASA I. Espanjan sisällissodassa yhtiö tuotti koneita sekä Francon johtamille kansallismielisille että tasavaltalaisille, muiden muassa 250 kpl Polikarpov I-15 -hävittäjää. Sisällissodan jälkeen yhtiö alkoi valmistaa saksalaisia lentokoneita lisenssillä, joka jatkui pitkälle 1950-luvulle. Valmistusohjelmassa olivat muiden muassa Bücker Bü 133 Jungmeister (CASA 1133), Bücker Bü 131 Jungmann (CASA 1131) ja Heinkel He 111 (CASA 2111).
Vuonna 1943 Espanjan valtio tuli osakkaaksi yhtiöön 33 %:n osuudella. Valtio nosti osuutensa vuoteen 1992 mennessä 99 %:iin.
1950-luvun lopulla yhtiö valmisti kotimarkkinoille kuljetuskoneita. Yhdysvaltojen sijoittaessa ilmavoimiensa koneita Espanjaan, CASA sai vuonna 1957 F-100 Super Sabre -koneiden huoltosopimuksen, samoin kuin Espanjan ilmavoimien T-33 -koneiden huollon. Vuonna 1962 yhtiö alkoi valmistaa lisenssillä Northrop F-5A -hävittäjäpommittajakoneita.
Vuonna 1972 yhtiöön sulautettiin toinen espanjalainen lentokonevalmistaja Hispano Aviación S.A, joka oli aikanaan irtautunut Hispano-Suiza -yhtiöstä. Samana vuonna yhtiö liittyi Airbus-konsortioon. Vuonna 1999 CASA yhdistyi Aérospatiale-Matran ja DaimlerChrysler Aerospacen kanssa EADS-yhtiöksi. Tämän jälkeen CASA:n yksiköt saivat nimekseen EADS-CASA. Vuodesta 2009 lähtien CASA on osa Airbus Military-yhtiötä.
Lentokoneet
Ennen vuotta 1945:
Vuoden 1945 jälkeen:
Joseph Spiteri
Joseph Spiteri (s. 20. toukokuuta 1959 Sliema) on maltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Pyhän istuimen diplomaatti. Hänet vihki papiksi Maltan arkkihiippakuntaan Joseph Mercieca 29. kesäkuuta 1984. Hänet nimitettiin 21. helmikuuta 2009 Sertan titulaariarkkipiispaksi ja apostoliseksi nuntiukseksi Sri Lankaan. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Tarcisio Bertone, jota avustivat Paul Cremona ja Joseph Mercieca.
Thomas Horsfield
Thomas Horsfield (1773 Philadelphia Pennsylvania – 14. heinäkuuta 1859 Lontoo) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja luonnontieteilijä.
Horsfield opiskeli lääketiedettä Philadelphiassa. Valmistuttuaan hän matkusti 1799 laivalääkärinä Kiinaan ja Jaavalle, jonne hän asettui vuonna 1801 ja työskenteli siellä lääkärinä useita vuosia. Itä-Intian komppania otti saaren haltuunsa hollantilaisilta vuonna 1811 ja Horsfield ryhtyi keräämään kasvi- ja eläinnäytteitä ystävänsä Sir Thomas Stamford Rafflesin kanssa. Vuonna 1819 hänen terveytensä alkoi horjua, ja hän muutti Lontooseen, jossa hän ryhtyi Leadenhall Streetillä sijainneen Itä-Intian komppanian museon hoitajaksi ja kuraattoriksi.
Vuonna 1826 Horsfield valittiin vastaperustetun Zoologial Society of Londonin avustavaksi sihteeriksi.
Horfield kuvaili tieteelle 91 uutta lintulajia, muun muassa suippopyrstösirrin. Hänen kunniakseen on nimetty ainakin 14 eliölajia, linnuista muun muassa intianjokirastas (Myiophoneus horsfieldii), intiansirppitimali (Pomatorhinus horsfieldii) ja eräs kirjorastaslaji (Zoothera horsfieldi).
Teoksia
''* An experimental dissertation on the Rhus vernix, Rhus radicans and Rhus glabrum, commonly known in Pennsylvania by the names of poison-ash, poison-vine and common sumach. Cist, Philadelphia 1798.
Armahdus
Armahdus on hallinnollinen menettely, jossa hallitsija tai armahdusoikeutta käyttävä toimielin voi vapauttaa tuomitun rikollisen rangaistuksesta tai sen osasta, tai lieventää rangaistusta. Tyypillisimpiä armahduksia ovat kuolemanrangaistuksen muuttaminen pitkäksi vankeusrangaistukseksi, tai ehdottoman vankeusrangaistuksen loppuosan muuttaminen ehdolliseksi, kun alkuosa on kärsitty mallikelpoisesti.
Suomessa
Suomessa armahduksesta säädetään perustuslain 105 §:ssä, jossa on säännökset sekä yksittäisestä armahduksesta että yleisestä armahduksesta eli amnestiasta. Yksittäisessä tapauksessa armahduksesta päättää tasavallan presidentti saatuaan lausunnon korkeimmalta oikeudelta. Yleisestä armahduksesta on säädettävä lailla.
Historiaa
Alun perin Ruotsin kuningas käytti sekä lainsäädäntövaltaa että ylintä rikoksia koskevaa tuomiovaltaa. Kuninkaan ratkaisuvalta siirtyi 1700-luvun kuluessa valtaneuvostolle ja oikeusrevisiolle, mutta valtion päämiehelle jäi edelleen oikeus armahtaa rikollisia yksittäistapauksissa. Autonomian aikana armahdusoikeus oli Venäjän keisarilla. Ennen vuoden 1919 hallitusmuodon säätämistä senaatin oikeusosasto valmisteli armahdusasiat esiteltäviksi keisarille. Kun oikeusosasto katsoi anomuksen "ansaitsevan huomiota", se lähetti asian oman lausuntonsa kera hallitsijan ratkaistavaksi. Muussa tapauksessa oikeusosasto saattoi itse hylätä anomuksen. Vuoden 1919 hallitusmuodossa armahdusoikeus siirrettiin tasavallan presidentille.
Vuoteen 2006 saakka oli käytäntönä, että tasavallan presidentti armahti elinkautiseen vankeuteen tuomitun noin 10–15 vuoden kuluttua. Vuodesta 2006 tämä valta on ollut Helsingin hovioikeudella.
Suomessa presidentin armahdusten määrä on laskenut dramaattisesti vuosien saatossa. Presidentti K. J. Ståhlberg armahti sisällissodan jälkeen tuhansia punaisia vankeja, ja vuonna 1967 Urho Kekkonen armahti Suomen 50-vuotispäivän kunniaksi satoja vankeja kerralla. Sauli Niinistö on käyttänyt armahdusoikeutta merkittävästi edeltäjiään vähemmän; kun vielä Martti Ahtisaari armahti keskimäärin 30 henkilöä vuodessa, Niinistöllä vastaava luku oli kaksi vuonna 2021. Ajoittain armahduksia on syytetty epäoikeudenmukaisiksi ja jopa poliittisiksi. Esimerkiksi Mauno Koivisto armahti tavallista enemmän talousrikollisia ja Tarja Halonen aseistakieltäytyjiä.
Oikeusvaikutukset
Perustuslain mukaan presidentti voi armahtaa tuomioistuimen määräämästä rangaistuksesta tai muusta rikosoikeudellisesta seuraamuksesta joko kokonaan tai osittain. Armahdus vaikuttaa vain rangaistuksen täytäntöönpanoon; se ei poista rikoksen syyksilukemista. Armahdettu henkilö on armahduksen jälkeenkin syyllinen tuomittuun tekoon. Armahdus ei myöskään merkitse aikaisemman tuomion muuttamista tai puuttumista muutenkaan tuomioistuimen antamaan päätökseen.
Yhdysvallat
Perustuslain toisen pykälän mukaan Yhdysvaltain presidentillä on täysi armahdusvalta, jossa hänen ei tarvitse noudattaa oikeusministeriön antamia suosituksia. Washington DC:n alueella armahduksia voi myöntää vain Yhdysvaltain presidentti. Armahdusvalta koskee liittovaltion rikoksista tuomittuja yksilöitä, ja maan korkeimman oikeuden mukaan armahdusvalta on rajoittamaton. Armahdusvallan tarpeellisuudesta ja perusteista on keskusteltu aina, kun sitä on käytetty keskustelua herättäneissä tapauksissa. Tällaisia ovat mm.:
Osavaltion tasolla kuvernööreillä on armahdusvalta jota hän käyttää joko itse (esim. Havaijin kuvernööri myöntää armahdukset ja voi halutessaan konsultoida asiantuntijoita) tai jonkun toisen kautta (esim. Alabamassa kuvernöörin nimittämä komitea myöntää armahdukset). Ehdot armahduksen saamiselle vaihtelevat osavaltioittain ja esim.:
Kuvernööreillä on tapana armahtaa useita henkilöitä virkakautensa loppua kohti. Esimerkiksi vuonna 2019 Kentuckyn väistyvä kuvernööri Matt Bevin myönsi 428 armahdusta viimeisenä päivänään virassa, mikä johti paikallisen median mukaan poliitikkojen yhteydenottoihin osavaltion oikeusministeriöön.
Iso-Britannia
Monarkilla on valta armahtaa tuomittu mistä tahansa rikoksesta. Kuningatar Elisabet II ei ole juurikaan käyttänyt armahdusvaltaansa. Vuonna 2013 kuningatar armahti postuumisti Alan Turingin. Armahduksella voidaan myös lyhentää tuomiota, kuten vuonna 2020, jolloin kuningattaren myöntämänä murhasta tuomitun Steven Gallantin ehdonalaisuutta aikaistettiin 10 kuukaudella, kun tämä auttoi poliisia London Bridgen puukottajan pysäyttämisessä ja oikeusministeriön mukaan pelasti ihmishenkiä.
Ranska
Ranskan presidentti voi myöntää joko osittaisen tai kokonaisen armahduksen. Hänen ei myöskään tarvitse perustella armahduspäätöstään. Myös maksettavaksi määrättyjen sakkojen määrää voidaan vähentää armahduksella. Armahdus ei kuitenkaan poista merkintää rikosrekisteristä. Armahdusta voi hakea tuomittu itse, tämän asianajaja, perheenjäsen, ystävä, yleinen syyttäjä tai vaaleilla valittu edustaja.
Volodymyr Holubnytšyi
Volodymyr Stepanovytš Holubnytšyi (2. kesäkuuta 1936 Sumy, Ukrainan SNT – 16. elokuuta 2021 Sumy, Ukraina ) oli Neuvostoliittoa edustanut ukrainalainen kävelijä, joka päämatkallaan 20 kilometrillä voitti kaksi olympiakultaa ja yhden Euroopan-mestaruuden.
Holubnytšyi oli 1960-luvun paras 20 kilometrin kävelijä. Hän oli kaksinkertainen olympiavoittaja vuosilta 1960 ja 1968. Lisäksi hän saavutti olympiahopeaa vuonna 1972 ja olympiapronssia 1964. Holubnytšyi oli myös Euroopan mestari vuodelta 1974, ja hän saavutti EM-hopeaa 1966 ja EM-pronssia 1962.
Holubnytšyi on maailman menestyneimpiä kilpakävelijöitä. Hän on ainoana saavuttanut olympialaisten 20 kilometrin kävelyssä kaksi kultamitalia, kolme mitalia ja neljä sijoitusta kahdeksan parhaan joukkoon. Hän käveli ensimmäisen maailmanennätyksensä jo 19-vuotiaana vuonna 1955 ja on lajinsa vanhin Euroopan mestari voitettuaan kultaa 38-vuotiaana.
Norjan kirkko
Norjan kirkko on Norjan evankelis-luterilainen kirkko. Siihen kuuluu noin 69,9 prosenttia norjalaisista. Kirkon ylin elin on kirkolliskokous. Siinä on 116 edustajaa, joista 77 valitaan välittömillä vaaleilla, 22 on hiippakuntien valitsemia edustajia, 12 piispaa, neljä saamelaisten ja yksi kuulovammaisten kirkollisen työn edustaja. Kirkon piispat ja rovastit nimittää Norjan hallitus. Vuoteen 2012 asti Norjan perustuslain mukaan maan hallitsija toimi kirkon nimellisenä johtajana sekä sen suojelijana. Nykyisin hallitsijan tulee edelleen kuulua Norjan kirkkoon.
Norjan kirkon ylin edustaja on piispainkokouksen preses, puheenjohtaja. Hän on samalla Nidarosin hiippakunnan piispa, kaitsenta-alueenaan Nidarosin tuomiorovastikunnan seurakunnat. Preseksen virkaa on vuodesta 2020 hoitanut Olav Fykse Tveit. Preses on myös Norjan kirkon Kirkerådetin (Kirkkohallituksen) jäsen, eikä Norjan kirkolla siten ole arkkipiispaa. Norja lakkautti valtionkirkon vuoden 2013 alussa.
Kirkko kuuluu sekä Kirkkojen maailmanneuvostoon että Luterilaiseen maailmanliittoon. Lisäksi Norjan kirkko kuuluu Porvoon kirkkoyhteisöön.
Hiippakunnat
thumb|250px|Norjan kirkon hiippakunnat. Norjan kirkko on jaettu 11 hiippakuntaan.
Dionysios Halikarnassoslainen
Dionysios Halikarnassoslainen (, n. 60–7 eaa.) oli antiikin kreikkalainen reettori ja historioitsija. Hän kirjoitti keisari Augustuksen aikana Rooman historian, jonka 11 ensimmäistä kirjaa ovat säilyneet kokonaan ja muut kirjat osittain.
Cindy Sheehan
Cindy Lee Miller Sheehan (s. 10. heinäkuuta 1957) on yhdysvaltalainen sodanvastainen aktivisti, jonka poika Casey Sheehan kuoli Irakin sodassa huhtikuussa 2004. Sheehan tuli tunnetuksi etenkin niin kutsutun Camp Caseyn mielenosoituksesta presidentti George W. Bushin omistaman tilan ulkopuolella. Mielenosoitus sai laajaa mediahuomiota, jota kautta Sheehanista tuli hyvin tunnettu ja toisaalta kiistanalainen sodan vastaisen liikkeen toimija. Hän jättäytyi kuitenkin pois liikkeestä vuonna 2007. Sittemmin hän on osallistunut politiikkaan pikkupuolueiden kautta.
Aktivismi
Sheehanin mukaan hänen poikansa menetys sai hänet alittamaan julkisen toiminnan sodan vastustajana. Elokuussa 2005 hän aloitti kolmiviikkoisen mielenilmauksen presidentti Bushin omistaman tilan ulkopuolella Teksasin Crawfordissa vaatien tapaamista presidnetin kanssa. Sheehanin mukaan hän ja Casey Sheehanin muu perhe olivat tavanneet Bushin aikaisemmin surunvalittelujen merkeissä, mutta Bush ei suostunut uuteen tapaamiseen. Mielenosoitus Crawfordissa sai lempinimen Camp Casey. Vaikka Bush ei taipunut Sheehanin vaatimuksiin, mielenosoitus sai laajaa mediahuomiota.
Sheehanista tuli julkisuudessa tunnettu sodan vastustaja. Hänestä tuli Gold Star Families for Peace-järjestön johtohahmo ja hän tapasi esimerkiksi julkisuuden henkilöjä ja poliitikkoja. Joidenkin mukaan Sheehanin toiminta elvytti sodanvastaisen liikkeen sen jälkeen, kun se oli ensin taantunut epäonnistuttuaan estämään sodan alkamisen. Toisaalta Sheehanista tuli myös kiistelty hahmo. Sodan vastaisessa liikkeessä kritisoitiin mediahuomion keskittymistä Sheehanin ympärille. Toisaalta häntä on syytetty joissakin piireissä myös kuolleiden sotilaiden halventamisesta hänen kuvaillessaan sotaa mielettömäksi. Niin tai näin Sheehan ilmoitti jättävänsä toimintansa sodanvastaisessa liikkeessä toukokuussa 2007 Julkaistuaan avoimen kirjeen liberaalilla Daily Kos-nettisivulla. Syiksi hän maintisi tarpeen keskittyä äitiyteen lastensa kanssa, mutta myös sodan vastaisen liikkeen tehottomuuden.
Politiikka
Vuonna 2008 Sheehan pyrki Yhdysvaltain kongressiin Kalifornian vaalipiiristä 8, mutta hävisi ääniprosnetillaan 16,14 % Nancy Pelosille (71,76 %). Vuonna 2012 Sheehan oli varapresidenttiehdokas Peace and Freedom Party-puolueen ehdokkaana presidentiksi pyrkineen Roseanne Barrin kanssa. Vuonna 2014 hän pyrki saman puolueen ehdokkaana Kalifornian kuvernööriksi. Sheehan itse on kuvaillut itseään sosialistiksi.
Sheehan on julkaissut vuonna 2006 kaksi kirjaa, Peace Mom ja Dear President Bush. Sheehan on kuvaillut kirjoissansa esittämää sodanvastaista näkökantaa "matriotismiksi". Ajattelun mukaan kaikkien äitien on eettisistä syistä oltava sodanvastaisia, koska sodat tappavat äitien lapsia.
Peter Bogdanovich
Peter Bogdanovich (30. heinäkuuta 1939 Kingston, New York, Yhdysvallat – 6. tammikuuta 2022 Los Angeles, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -näyttelijä. Hänen tunnetuimpia ohjauksiaan on Viimeinen elokuva, jonka hän ohjasi Larry McMurtryn romaanin pohjalta vuonna 1971. Hän sai opetusta Stella Adlerilta. Bogdanovich tunnetaan myös dokumentaristina ja kirjailijana, joka haastatteli elokuvahistorian suuruuksia Orson Wellesistä ja John Fordista alkaen.
Bogdanovich sai vuonna 1971 parhaan käsikirjoituksen Bafta-palkinnon. Hänen isänsä oli serbi ja äitinsä itävallanjuutalainen. Bogdanovichin kotikieli oli lapsuudessa serbia, jonka hän oppi aiemmin kuin englannin kielen.
Useita Oscar-ehdokkuuksia saaneen Viimeisen elokuvan ohella Bogdanovich ohjasi muiden muassa elokuvat Paperikuu (1973), Daisy Miller (1974) ja Etsivät vauhdissa (1981).
Annetto Depasquale
Annetto Depasquale (28. kesäkuuta 1938 Qormi – 29. marraskuuta 2011) oli maltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Maltan arkkihiippakuntaan 17. huhtikuuta 1962 ja nimitettiin vihkipiispaksi sekä Aradin titulaaripiispaksi 16. marraskuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. tammikuuta 1999. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Mercieca, jota avustivat Nikol Joseph Cauchi ja Luigi Gatti.
Walter Zenga
Seurajoukkuetasolla Zenga pelasi parhaat vuotensa Milanon Interissä. Zenga pelasi maalivahtina Italian maajoukkueessa muun muassa Los Angelesin olympiaturnauksessa 1984, Saksan Liittotasavallan EM-kisoissa 1988 sekä Italian MM-kotikisoissa 1990.
Ura pelaajana
Zenga palasi kasvattajaseuraansa Interiin 1982 pelattuaan ensimmäiset neljä vuottaan ammattilaisena Italian alemmissa sarjoissa. Hänen ensimmäinen joukkueensa oli Salernitana Serie C1:ssä, jonka jälkeen hän pelasi Savonassa ja Sambenedettesessa. Toisena vuotenaan Interissä Zenga saavutti ykkösmaalivahdin aseman, jota sitten piti seuraavat 11 kautta vuoteen 1994, joka jäi hänen viimeisekseen Interissä. Viimeisen kautensa Zenga kruunasi UEFA Cupin voitolla. Oltuaan Italian joukkueen toinen maalivahti 1986 MM-turnauksessa Meksikossa, Zengasta tuli joukkueensa ykkösmaalivahti vuoden 1990 kotikisoihin. Zengan johdolla Italia saavutti kisoissa kolmannen sijan. Zenga pelasi urallaan 58 A-maaottelua.
Vuonna 1994 Zenga siirtyi Sampdoriaan, ja sieltä kaksi vuotta myöhemmin Padovaan. Vuosi Padovassa jäi Zengan viimeiseksi Serie A:ssa. Tuon kauden jälkeen hän siirtyi Yhdysvaltoihin MLS-sarjaan. Siellä Zenga pelasi vuoden New England Revolutionin joukkueessa. Oltuaan vuoden poissa jalkapallon parista, Zenga palasi MLS-joukkueensa pelaaja-valmentajaksi kaudelle 1999.
Ura valmentajana
Kaudelle 2000 Zenga siirtyi Romaniaan ensin Național Bukarestin ja sen jälkeen paikalliskilpailija Steaua Bukarestin manageriksi. Tultuaan erotetuksi Steauan managerin virasta kauden 2005 päätteeksi Zenga siirtyi vuodeksi Serbiaan Belgradin Punaisen Tähden manageriksi. Seuraavan vuoden hän valmensi Turkissa ja Arabiemiirikunnissa. Kaudeksi 2007–2008 hän palasi Romaniaan, tällä kertaa Dinamo Bukarestin manageriksi.
Pesti jäi Dinamossa kuitenkin lyhyeksi, sillä Zenga ennätti toimia päävalmentajana vain 80 päivän ajan ennen potkujaan 25.marraskuuta 2007. Suomen ja Bulgarian maajoukkuevalmentajan pestiä tavoitellut Zenga palasi valmennustehtäviin 1. huhtikuuta 2008, kun hän korvasi Silvio Baldinin Serie A:n häntäpäähän juuttuneen Calcio Catanian päävalmentajana.
Zenga teki Cataniassa hienoa työtä kaudella 2008–2009 ja seura säilytti paikkansa Serie A:ssa. Kauden jälkeen Zengan huhuttiin siirtyvän SS Lazion peräsimeen, mutta hän tekikin kolmivuotisen sopimuksen Catanian paikallisvastustajan US Città di Palermon kanssa. Siirtoon liittyy omia jännitteitään, sillä Palermon ja Catanian fanien välit ovat tunnetusti huonot ja vuonna 2007 poliisi kuoli fanien yhteenotossa.
Marraskuun lopulla 2009 Zenga sai potkut Palermon päävalmentajan tehtävistä seuran voitottomien otteluiden putken venyttyä neljään kamppailuun. Viimeinen niitti Zengan potkuille oli 1–1 tasapeli paikallisvastustaja Cataniaa vastaan.
Toukokuussa 2010 Zenga siirtyi saudiarabialaisen Al-Nassrin päävalmentajaksi. Pesti päättyi potkuihin jo joulukuussa 2010. Pian Saudi-Arabiasta saamiensa potkujen jälkeen, tammikuussa 2011 Zengasta tuli dubailaisseura Al-Nasr SC:n päävalmentaja. Zenga valmensi Al-Nasria kaksi kautta ja siirtyi kaudeksi 2013-14 Al-Jaziran päävalmentajaksi.
Elokuun alussa 2016 Zenga aloitti Englannin Mestaruussarjassa pelaneen Wolverhampton Wanderersin päävalmentajana. Zengan pesti päättyi jo lokakuun lopulla, kun sarjassa sijalle 18 pudonneen Wolvesin seurajohto erotti italiaisen tehtävästään.
Oogamia
thumb|Oogamiaa eläimillä: pieni ja liikkuva siittiö suuren munasolun pinnalla. Oogamia ( ’avio’) on lisääntymistapa, jossa naaraspuoliset sukusolut ovat suuria ja liikkumattomia ja koiraspuoliset sukusolut ovat pieniä ja nopealiikkeisiä. Oogamialle on tyypillistä, että siittiösolut kilpailevat siitä, mikä niistä hedelmöittää munasolun.
Walter Zenga
Ura valmentajana
Joulukuussa 2017 Zengasta tuli Serie A:n putoamiskamppailuun juuttuneen FC Crotonen päävalmentaja mutta ei jatkanut tehtävässä seuran pudottua keväällä 2018 Serie B:hen. Lokakuussa 2018 Zengan ura jatkui Venezian päävalmentajana Serie B:ssä. Hän sai kuitenkin potkut jo maaliskuussa 2019, kun Venezia oli juuttunut hänen johdollaan sarjan putoamiskamppailuun.
Pieti (nimi)
Nykyään Pieti on harvinainen nimi. Digi- ja väestötietoviraston mukaan tämännimisiä miehiä on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 100–110. Heistä suurin osa on syntynyt 2000- tai 2010-luvulla.
Walter Zenga
Ura valmentajana
Maaliskuussa 2020 Zengasta tuli Cagliari Calcion päävalmentaja. Zenga pääsi aloittamaan työnsä todenteolla vasta kesäkuussa, kun Serie A jatkui koronaviruksen aiheuttaman tauon jälkeen. Cagliari voitti Zengan johdolla vain kolme kolmestatoista pelaamastaan ottelusta ja sijoittui sarjassa sijalle 14. Kauden jälkeen hänet korvasi Eusebio Di Francesco.
Starkgrogg
Starkgrogg oli tukholmalainen satamajäänmurtaja-hinaaja, jonka rakensi insinööri K. Gustavssonin omistama ja johtama Viipurin Konepaja ja Laivatelakka. Aluksen tilasi tukholmalaisen A. F. Söderströmin rahtausliike Ångbåtsaktiebolag Grogg keväällä 1933. Kölinlasku tapahtui huhtikuussa ja 186 työläistä alkoi rakentaa alusta yötä päivää.
Teräslaiva valmistui 20. syyskuuta 1933 ja sai nimekseen Starkgrogg, joka on suomeksi "vahva grogi". Nimeämiseen vaikutti se, että yhtiön aiempi, pienempi satamajäänmurtaja oli nimeltään Grogg. Uuden aluksen ohjasi kapteeni V. Hankala Viipurista Tukholmaan, jossa tapahtui luovutus ja Ruotsin lipun nosto.
Starkgrogg toimi jäänmurtamisen ohella valtamerilaivojen kääntäjänä sekä niiden ruoka- ja vesivarastojen täydentäjänä. Alus varustettiin myös palosammutus- ja pelastustehtäviin.
Pieti (nimi)
Nimipäivä
Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemassa hevosten nimipäiväkalenterissa Pietin nimipäivä on 23. maaliskuuta.
Oogamia
Oogamia on tyypillistä eläimillä.
Hakulinen
Hakulinen on suomalainen sukunimi. Sukunimen alkuperä on savolais-karjalainen, mutta 1900-luvulle mentäessä melkein kaikki suvun edustajat ovat muuttaneet muualle Suomeen.
Aseman kirjasto
Aseman kirjasto voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Juhani Kokko
Heikki Juhani Kokko (11. maaliskuuta 1921 Helsinki – 2001) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Long Play
Long Play on suomalaisen Vox-yhtyeen debyyttialbumi. Sen julkaisi Love Records vuonna 1977.
Matilda (täsmennyssivu)
Matilda ja Matilde voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Dardanus
Dardanus on Jean-Philippe Rameaun kirjoittama traaginen ooppera, jonka hän sävelsi Académie royale de musiquelle 19. marraskuuta 1739. Libreton musiikin laati Charles-Antoine Le Clerc de la Bruère. Teos koostuu viidestä näytöksestä.
Kuten usein on laita Rameaun sävellystuotannossa, niin tästäkin hänellä on myös toinen versio, joka on päivätty vuodella 1744. Tätä toista versiota pidetään kuitenkin ensimmäistä versiota merkityksettömämpänä, ja vain Dardanuksen bassoaaria "Lieux funestes" on saanut pysyvän sijan oopperalaulajien repertuaarissa.
Oopperan tekstiä on usein syytetty naiiviksi. Yleisö ei aikanaan ollut kovinkaan innostunut Rameaun sävellyksistä ja hänen aikalaisensa Jean-Baptiste Rousseau luonnehti teosta barokkimusiikiksi, joka heidän aikanaan oli hävytön toteamus.
Vuonna 1784 Antonio Sacchini otti libretton uudelleen käyttöön, mutta Nicolas-François Guillardin muokkaamana, ja sävelsi oman Dardanus-oopperansa.
Rameaun Dardanus on esitetty kolmesti 1900-luvulla: Dijonissa vuonna 1907, Pariisin oopperassa vuonna 1979 ja vihdoin vuonna 1998 konserttiversiona, kun Marc Minkowski johti teoksen äänityksen.
Krematorio
thumb|250px|Krematorio [[Ontariossa, savupiippu näkyvissä.]] Krematorio on laitos, jossa suoritetaan tuhkauksia. Kotieläimiä tuhkataan eläinkrematorioissa.
Krematorio on yleensä varustettu yhdellä tai useammalla uunilla ja tavallisesti siihen on myös yhdistetty tila, jossa voidaan pitää muistotilaisuus. Krematorion yhteydessä on tavallisesti myös ruumishuone ja jäähdytyskammio. Ennen tuhkausta uuni esilämmitetään noin 700–800 asteeseen, minkä jälkeen arkku vainajineen työnnetään uuniin erityisellä sisäänvientivaunulla, joka heti vedetään pois, minkä jälkeen uuni suljetaan. Kun arkku on polttokammiossa, se syttyy välittömästi.
Krematoriot Suomessa
Suomen krematoriot ovat evankelis-luterilaisten seurakuntien omistuksessa lukuun ottamatta Krematoriosäätiön ylläpitämää Hietaniemen krematoriota Helsingissä.
Hajaspektri
Hajaspektritekniikassa koodataan radiotaajuuteen lähetettävä viesti parametreillä, jotka vain vastaanottajalla on tiedossa. Ulkopuoliselle lähetetty viesti näyttää taustakohinalta. Tämä tekniikka on lähtöisin sotilaskäytöstä. Hajaspektritekniikka käyttää myös suurta taajuusaluetta, joka mahdollistaa erittäin nopean tiedonsiirron. Esimerkiksi UWB ja UMTS käyttävät tätä tekniikkaa hyväkseen.
Hajaspektritekniikoita
Suorasekvenssihajaspektri (DSSS) eli Direct-sequence spread spectrum käyttää reduntattista bittimallia, jossa yhtä bittiä kuvaavaa mallia kutsutaan siruksi (chip) tai sirpalekoodiksi (chipping code). Suuremmalla bittimallilla pystytään paremmin havaitsemaan ja korjaamaan lähetettyä dataa.
Taajuushyppelyhajaspektri (FHSS) eli Frequency-hopping spread spectrum tekniikassa käytetään kapeaa radiotaajuutta tiedon siirrossa. Taajuus kuitenkin vaihtelee sovitun mallin mukaisesti, jonka vuoksi tämä tekniikka tarvitsee laajemman taajuusalueen käyttöönsä.
Leena Aho
Leena Marjatta Aho (o.s. Ahtiainen) (s. 1938) on suomalainen kasvatustieteilijä ja emeritaprofessori. Hän oli vuosina 1983–2003 Joensuun korkeakoulun kasvatustieteen professori. Hän oli tiedekunnan dekaani kahteen otteeseen. Hänen tutkimuskohteenaan oli ihmisen suhde ympäristöön kasvatuksen kannalta sekä miten sitä koulutusta voi kehittää, joka perustuu tuohon suhteeseen.
Fluatsifoppi-butyyli
Fluatsifoppi-butyyli (C19H20F3NO4) on fenoksipropionaattijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa rikkaruohomyrkkynä.
Ominaisuudet
Fluatsifoppi-butyyli on huoneenlämpötilassa väritöntä tai kellertävää nestettä. Se on veteen liukenematonta, mutta liukenee hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin, asetoniin, sykloheksanoniin, dikloorimetaaniin ja tolueeniin. Yhdiste on optisesti aktiivinen ja sen R-enantiomeeri on rikkaruohomyrkkynä kaksi kertaa niin tehokas kuin raseeminen seos tai S-enantiomeeri. Fluatsifoppi-butyylin R-enantiomeeri tunnetaan myös nimellä fluatsifoppi-P-butyyli.
Kasveissa ja maaperässä fluatsifoppi-butyyli hydrolysoituu varsinaiseksi vaikuttavaksi aineeksi fluatsifopiksi (C15H12F3NO4) ja hydrolyysi on erityisen nopeaa emäksisissä olosuhteissa. Fluatsifoppi estää kasvien ATP:n biosynteesiä ja voi toimia myös rasvahappojen synteesissä tarvittavan asetyylikoentsyymi-A-karboksylaasin inhibiittorina.
Valmistus ja käyttö
Fluatsifoppi-butyyliä valmistetaan esteröimällä butanolia 2-(4-kloorifenoksi)propaanihapon, jota muodostuu 2-klooripropaanihapon ja p-kloorifenolin välisellä reaktiolla, kanssa. Muodostuva välituote reagoi 2-hydroksi-5-(trifluorimetyyli)pyridiinin kanssa fluatsifoppi-butyyliksi. Valmistettaessa fluatsifoppi-P-butyyliä käytetään 2-klooripropaanihapon S-enantiomeeria.
Kommunismin hävittämislaki
Kommunismin hävittämislaki oli Etelä-Afrikassa vuonna 1950 voimaan tullut laki, jolla maan kommunistinen puolue kiellettiin. Laissa kommunismi määriteltiin "toiminnaksi, jonka tarkoituksena on aikaansaada minkä tahansa kaltainen poliittinen, teollinen, sosiaalinen tai taloudellinen muutos unionissa epäjärjestystä tai häiriötä edistämällä ... tai joka lisää vihamielisyyttä eurooppalaisten ja ei-eurooppalaisten rotujen välillä".
Fluatsifoppi-butyyli
Valmistus ja käyttö
Fluatsifoppi-butyyliä käytetään selektiivisenä herbisidinä yksi- ja monivuotisia ruohovartisia rikkakasveja vastaan. Sitä käytetään joko konsentraattina tai pulverimuodossa. Ainetta käytetään muun muassa puuvilla-, peruna-, papu-, sokerijuurikas-, manteli-, maapähkinä- ja koristekasviviljelmillä.
Kommunismin hävittämislaki
Laki oikeutti oikeusministeriön keräämään listoja edellä mainittujen järjestöjen jäsenistä ja antamaan näille, yleensä viideksi vuodeksi kerrallaan, "pannamääräyksen", joka kielsi henkilöiden kaikki julkiset esiintymiset ja asumisen määrätyillä alueilla. Oikeusministerille myönnettiin lisäksi oikeus tutkia mitä tahansa yhteisöä, julistaa se laittomaksi ja takavarikoida sen varat. Hänellä oli lisäksi oikeus kieltää mikä hyvänsä julkinen kokoontuminen, jonka katsoi "edistävän kommunismia". Johtuen lain kommunismin laajasta määritelmästä oikeusistuimet tuomitsivat yleensä syytetyt "lainmukaisesta kommunismista". Vuonna 1982 laki korvattiin uudella sisäisen turvallisuuden lailla, joka kuitenkin sisälsi kaikki sen keskeiset pykälät.
Lukuisia eteläafrikkalaisia järjestöjä, muun muassa ANC, PAC ja SAIC, kiellettiin kommunismin hävittämislain nojalla ja yli 2 000 ihmistä sai pannamääräyksen vuosien 1952 ja 1990 välisenä aikana.
Ilari Rantakari
Ilari Rantakari (s. 5. syyskuuta 1945 ) on suomalainen suurlähettiläs. Hän oli suurlähettiläänä Sambian Lusakassa 1989–1993 ja Tansanian Dar es Salaamissa 1994–1997. Hän on Suomen Valkoisen Ruusun I lk:n ritari. Hänen puolisonsa on sosiaalineuvos Birgitta Rantakari.
Ilari Rantakari oli vuonna 2013 puheenjohtaja ohjausryhmässä, joka Kulttuuri- ja uskontofoorumi FOKUS ry:n, entinen Kristillisen kulttuuriliiton, aloitteesta laati selvityksen imaamikoulutuksen aloittamisesta Suomessa. Hän kuului myös suurmoskeijaa Helsinkiin vuodesta 2016 ajaneen Oasis -säätiön hallitukseen. FOKUS ry:n puheenjohtajana toiminut Ilari Rantakari on myös Oasis -säätiön tukena olevan Suomi–Bahrain-ystävyysseuran perustaja ja puheenjohtaja.
Guitté
Guitté on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Rance-joen varrella. Joki on kunnan kohdalla osittain tekojärveä, koska hieman alempana jokea on Rophémelin voimalaitospato. Kunnan nähtävyyksiä on linna Château de Couëllan. Linna on rakennettu alun perin 1400-luvulla, josta on jäljellä maavalli ja päätornin perustukset. Nykyinen linna on rakennettu pääosin 1600- ja 1700-luvuilla.
Tammijärven kirjasto
Kirjastotoiminta sai alkunsa Tammijärvellä vuonna 1876. Tammijärven kirjaston nykyinen rakennus on vuodelta 1991. Samasta rakennuksesta löytyy myös Luhangan koulun liikuntasali.
Sata vuotta kaivossa – Aknestikin suurimmat hitit
Sata vuotta kaivossa – Aknestikin suurimmat hitit on suomalaisen Aknestik -yhtyeen kolmas ja viimeisin kokoelmalevy. Se julkaistiin alkuvuodesta 2006.
Doug Risebrough
Douglas John Risebrough (s. 29. tammikuuta 1954 Ontario, Kanada) on entinen jääkiekkopelaaja, valmentaja ja manageri NHL:ssä. Hän pelasi NHL:ssä Montreal Canadiensissa ja Calgary Flamesissa.
2010-luvulla Risebrough on työskennellyt New York Rangersin kykyjenetsijänä.
Little Brother Montgomery
Eurreal Wilford ”Little Brother” Montgomery (18. huhtikuuta 1906 Kentwood, Louisiana – 6. syyskuuta 1985 Champaign, Illinois ) oli yhdysvaltalainen jazz- ja bluesmuusikko, pianisti ja laulaja.
Uran alku
Montgomery saapui Chicagoon vuonna 1926 ja levytti vuonna 1930 ensimmäiset levytyksensä Paramountille. Hän äänitti neljä kappaletta, joista ”Vicksburg Blues” ja ”No Special Rider” muodostuivat hänen tunnuskappaleikseen. Bluebirdille hän levytti vuosina 1935–1936 New Orleansissa. Vuosina 1931–1938 hän johti yhtyettä Jacksonissa.
Myöhempi ura Chigacossa
Vuonna 1942 Little Brother Montgomery asettui Chicagoon ja soitti klubeilla bluesia ja perinteistä jazzia, silloin tällöin myös neworleansilaisten jazzyhtyeiden kuten Kid Oryn ja Franz Jacksonin kanssa. Vuonna 1956 hän kiersi jonkin aikaa myös Otis Rushin kanssa. Montgomeryn suosio kasvoi 1960-luvulla, jolloin hän levytti useita albumeja, osan omalle vuonna 1969 perustetulle levymerkilleen FM Recordsille. Nimi tuli hänen toisen vaimonsa Janet Flobergin tyttönimestä ja Montgomerysta.
Little Brother Montgomery kuoli syyskuussa 1985 ja hänet on haudattu Oak Woodsin hautausmaalle Chicagoon.
Ethan Horvath
pienoiskuva|Ethan Horvath vuonna 2019. Ethan Horvath (s. 9. kesäkuuta 1995 Highlands Ranch, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa belgialaisseura Club Bruggea. Hänen edelliset seuransa olivat Real Colorado Foxes kesäkuuhun 2013 saakka ja Norjan Tippeligaenin Molde vuoden 2016 loppuun saakka. Horvath kuului Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueseen Copa Americassa 2016.
Sotahuuto (albumi)
Sotahuuto (MURCD01) on helsinkiläisen Sotahuudon esikoisalbumi, joka julkaistiin Metal Union Records -levymerkillä 27. syyskuuta 2005. Albumi herätti laajaa huomiota ilmestyessään eri medioissa ja raskaan musiikin harrastajien joukossa varsinkin sanoitustensa puolesta. Yhtye työsti ja demotti albumin kappaleita vuodesta 2003 ja meni Studio Watercastleen vuonna 2005, jossa Sotahuuto äänitti debyyttinsä tuottajaan Arttu Sarvanne.
Yleiskuva
Sotahuuto on musiikkityyliltään hardcore ja thrash metal -vaikutteista metalcorea, jota niin yhtye kuin arvostelijat ovat verranneet Sepulturan, Soulflyn ja Machine Headin musiikkiin. Albumin alkupuolisko on aggressiivista, toinen puoli keskittyy enemmän tunnelmaan. Sotahuudon nimeämättömät intro ja väliosuudet ovat ohjelmoituja koneraitoja.
Kritiikki
Sotahuuto sai pääasiassa myönteisen vastaanoton arvostelijoilta. Hardcore- ja metallimusiikin harrastajat suhtautuivat albumiin hieman kaksijakoisesti koska Sotahuudon sanoitukset käsittelevät elämänasenteita kristityn näkökulmasta, mikä ei ole kovin yleistä varsinkaan Suomen raskaan musiikin piireissä. Osa kriitikoista, kuten Imperiumi.netin, jossa albumi oli "viikon levy", Turkka Holmqvist kirjoitti, että sanoitusten ja musiikin ristiriita luovat myönteisessä mielessä häiriintyneen tunnelman albumille. Lyyriset teemat kuten ahdistus, henkinen kuolema, rappio ja syntinen ihmiskunta tekevät Holmqvistin mukaan kokonaisuuden ahdistuneeksi, mikä hänen mukaansa erottaa yhtyeen muista, usein "vakavasti ateistisista" ryhmistä. Albumi sai kritiikkia siitä, että vaikka musiikki on teknisesti taitavasti soitettua, yhtyeen ilmaisua ei tuo juuri mitään uutta. Esimerkiksi Noise.fin Sini Hytönen kirjoitti, että albumi on "perusmetallimättöä" mutta kuitenkin että "Musisointi on kaikessa yksinkertaisuudessaan voimakasta ja tarmoa täynnä." Korroosio.netin Aki Nuopponen taas moitti sanoituksia hieman niiden "paatoksesta" mutta kehui, että albumi on "soitannalliselta ja toteutukselliselta puolelta vankkaa jälkeä aina laulua ja tuotantoa myöten." Stalkermusic.comin Erkka Vesa oli sitä mieltä, että "Levy on sinällään varsin kelvollista materiaalia, mutta tälläkin kertaa ongelmaksi nousee omien ideoiden puute ja liiallinen turvautuminen tehokkaaksi todettujen kohtien kierrätykseen."
Pekka Tuomisto
Pekka Tuomisto on seuraavien henkilöiden nimi:
Zarós
Zarós on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Faistóksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Ζάρου, Dimotikí Enótita Zárou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Kreetan saarella, Iraklionin alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 953 ja varsinaisen Zaróksen kaupungin väkiluku 2 106 (vuonna 2011).
thumb|none|340px|Zaróksen maisemia.
Kunnallisyksikön osat
Zaróksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Oh Honey
Oh Honey on yhdysvaltalainen pop rock -yhtye, johon kuuluvat laulaja/lauluntekijä ja kitaristi Mitchy Collins, laulaja Danielle Bouchard, rumpali Robbie Ernst sekä kitaristi Ian Holubiak. Yhtye teki vuonna 2013 levytyssopimuksen Atlantic Recordsin kanssa. Oh Honeyn debyytti-EP, With Love, julkaistiin vuonna 2014. Yhtyeen debyyttialbumin on tarkoitus ilmestyä alkuvuodesta 2015.
Yhdysvaltain dollari
thumb|1 dollarin setelissä on [[George Washington Gilbert Stuartin maalauksen mukaan.]]
Lumivarpunen
Lumivarpunen (Montifringilla nivalis) on vuoristoissa elävä varpuslintu.
Yhdysvaltain dollari
Yhdysvaltain dollari (symboli $, kansainvälinen valuuttatunnus USD) on Yhdysvaltain virallinen rahayksikkö. Yhdysvaltain dollari jaetaan sataan senttiin (, tunnus ¢). Yhdysvaltain dollari on yksi maailman vaihdetuimmista ja arvostetuimmista valuutoista ja myös rahanväärentäjien suosima valuutta.
Lumivarpunen
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 17 cm, siipien kärkiväli 34 cm ja paino noin 40 g. Kooltaan ja elinpaikkansa mukaan muistuttaa pulmusta. Höyhenpuku on alapuolelta valkoinen, selästä harmaanruskea, pää on harmaa ja siivet sekä pyrstö mustan ja valkoisen kirjavat. Koiraalla on juhlapuvussa musta kurkkulappu ja musta nokka, talvella nokka on keltainen. Naaran puku on himmeämpi. Käytökseltään se on vilkas ja peloton.
Yhdysvaltain dollari
Useimmissa Yhdysvaltain dollarin kolikoissa ja seteleissä käytetään maan presidenttien muotokuvia. Poikkeuksia ovat kymmenen dollarin seteli, jossa on kuvattuna maan ensimmäinen valtiovarainministeri Alexander Hamilton, ja 100 dollarin seteli, jossa on Benjamin Franklin.
Merchant Taylors' School
pienoiskuva|Merchant Taylors' School Merchant Taylors' School on Sandy Lodgessa, Lontoon luoteisosassa sijaitseva yksityiskoulu (public school). Koulun perusti vuonna 1561 Merchant Taylors' Company of London, räätäleiden perustama yhdistys.
Pseudo-Dionysios Areopagita
Pseudo-Dionysios Areopagita oli kristitty teologi ja filosofi, joka eli 400- ja 500-lukujen vaihteessa. Hän kirjoittaa apostolien teoissa mainitun Dionysios Areopagitan nimellä. Pseudo-Dionysioksen kootut teokset tunnetaan nimellä Corpus Areopagiticum tai Corpus Dionysiacum. Tämän pseudonyymin ansiosta Pseudo-Dionysioksen teologialle annettiin merkittävä arvo vuosisatojen ajan. Pseudo-Dionysioksen teologia onkin vaikuttanut merkittävästi kristilliseen mystiikkaan.
Merchant Taylors' School
Merchant Taylors' School sijaitsi vuoteen 1875 asti Suffolk Lanella, jolloin se muutti Charterhouse Squarelle. Koulun ensimmäinen rehtori oli Richard Mulcaster. Merchant Taylors' Schoolin maineikkaimpiin oppilaisiin kuuluu runoilija Edmund Spenser, The Faerie Queene -runoelman kirjoittaja. Koulun vuonna 1662 perustettu kirjasto tunnetaan arvokkaasta harvinaisten kirjojen kokoelmastaan. Muualla Englannissa on toiminut myös muita samannimisiä, eri ammattialojen yhdistysten perustamia kouluja.
Merchant Taylors' School on yksi alkuperäisistä niin sanotuista suurista yksityiskouluista, ja yksi niistä seitsemästä yksityiskoulusta, jotka mainitaan vuoden 1868 Public Schools Actissa. Muut perinteiset suuret yksityiskoulut ovat Charterhouse School, Eton College, Harrow School, Rugby School, St Paul's School, Shrewsbury School, Westminster School ja Winchester College.
Yhdysvaltain dollari
Sana dollari tulee monessa Euroopan maassa aiemmin käytössä olleesta rahayksiköstä taaleri, ja Yhdysvaltain dollarista voidaan käyttää myös vanhahtavaa tai puhekielistä nimitystä taala.
Ensimmäinen yhteys (täsmennyssivu)
Ensimmäinen yhteys voi tarkoittaa seuraavia:
Yhdysvaltain dollari
Dollarin merkki
Erään teorian mukaan symboli $ on alun perin ollut Yhdysvaltojen (United States) monogrammi, eli kirjaimet U ja S kirjoitettuna päällekkäin. Ennen US-dollarin perustamista yleisesti käytetty maailmanvaluutta oli Espanjan peso, josta käytettiin lyhennettä P ja monikkomuodon lyhennettä PS. Kilpailevan teorian mukaan $-merkki on kehittynyt nopeasti käsin kirjoitetusta PS-symbolista. Ayn Rand esitti romaanissaan Kun maailma järkkyi, että siinä on päällekkäin kirjaimet U ja S ja että se tarkoittaa United States. Todellisuudessa merkki oli käytössä jo ennen kuin Yhdysvallat syntyi, eikä se siten voi olla lyhenne maan nimestä, mutta sen syntyhistoria on yhä arvoitus, vaikka erilaisia teorioita on esitetty. Nykyisin pystyviivoja on yhä yleisemmin vain yksi.
Dollarin merkissä on nykyisin tavallisesti ja virallisesti vain yksi pystyviiva. Erityisesti erilaisissa piirroksissa, kuten sarjakuvissa, esiintyy toisinaan kaksi pystyviivaa sisältävä vanhempi mutta epävirallinen versio.
Yhdysvalloissa ja muissa anglosaksisissa maissa $-merkki kirjoitetaan tavallisesti luvun eteen, esimerkiksi $ 76. Suomenkielisessä tekstissä rahayksiköt suositetaan kirjoitettavaksi ensisijaisesti kirjaimin. Jos merkkiä $ käytetään suomenkielisessä tekstissä, se kirjoitetaan rahasumman jälkeen sanavälillä erotettuna:
Mauro Caruana
Mauro Caruana (16. marraskuuta 1867 – 17. joulukuuta 1943) oli maltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin benediktiinien papiksi 14. maaliskuuta 1891 ja nimitettiin Maltan hiippakunnan piispaksi 22. tammikuuta 1915. Hänet konsekroi Rafael Merry del Val y Zulueta 10. helmikuuta, ja hänet asetettiin virkaansa 25. helmikuuta.
Pseudo-Dionysios Areopagita
Henkilö
Pseudo-Dionysios kirjoitti useita teoksia jotka tunnetaan nimillä corpus Areopagiticum tai corpus Dionysiacum. Tekstissä kirjoittaja kertoo olevansa Ateenan Areiopagin jäsen Dionysios, joka kääntyi Apostolien tekojen mukaan Paavalin vaikutuksesta kristityksi. Eräät viittaukset tekstissä antavat olettaa, että kirjoittaja olisi Apostolien teoissa mainittu Dionysios. Hän toteaa kirjoittaneensa myös muita teoksia, mutta näitä ei ole säilynyt.
Yhdysvaltain dollari
Historia
Yhdysvaltain kongressi antoi luonteeltaan symbolisen päätöslauselman dollarista Yhdysvaltain rahayksikkönä 6. elokuuta 1786, mutta vasta Alexander Hamiltonin aloitteesta kongressi sääti virallisen asetuksen dollarista laillisena maksuvälineenä (Coinage Act) 2. huhtikuuta 1792.