cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kesäaika
Esitettyjä hyötyjä
Maiden hallitukset perustelevat kesäaikaa usein energiansäästötoimenpiteenä, koska sen avulla saavutettava käytettävissä olevan auringonvalon lisääntyminen periaatteessa säästää sähkövalaisun tarvetta: auringon nousu- ja laskuajat vastaavat paremmin ihmisten keskimääräistä valveillaoloaikaa, eikä sähkövaloa tarvita yhtä paljon.
Suurin osa omaisuus-, ilkivalta- ja ryöstörikoksista tehdään pimeän aikaan, jolloin kiinnijäämisriski on pienempi. Kesäajan on havaittu vähentävän merkittävästi murtautumis- ja ilkivaltarikollisuutta valtiossa, jossa rikollisuuden perustaso on Suomea korkeampi. Suomen olosuhteissa asiaa ei ole tutkittu.
Esitettyjen hyötyjen arvostelu
Kesäajan vaikutuksia tutkittiin vuoden 1973 öljykriisin myötä entistä tarkemmin. Tutkimukset väittivät kesäajan vähentävän myös ilta-aikaan tapahtuvia liikenneonnettomuuksia ja rikollisuutta valoisuuden vuoksi. Tutkimustulokset kuitenkin kyseenalaistettiin myöhemmin. Yhdysvaltain liikenneministeriön tutkimus vuonna 1975 väitti, että kesäaika säästää prosentin sähkönkulutuksesta. Yhdysvaltalainen National Bureau of Standards kuitenkin tarkasti tutkimuksen uudelleen vuonna 1976 ja totesi ettei merkittäviä säästöjä syntynyt. Suomessakaan kesäaika ei aiheuta Fingridin tilastoissa näkyvää energiankulutuksen vähenemistä.
Keskikesällä kesäajalla on pitkien kesäpäivien takia vähäisempi merkitys, ja energiansäästö kesäisin on ylipäätään havaittu käytännössä olemattomaksi.
On myös huomioitava, ettei Suomessa ole koskaan noudatettu kesäaikaa talvella. Näin ollen väitetyt hyödyt pysyvän kesäajan hyödyistä ovat vain arvailua.
Haittoja
Kesäajan selkeimpiä haittoja on, että ihmisten biologinen rytmi voi häiriintyä kesäaikaan ja -ajasta siirryttäessä pitkäksikin aikaa. Se voi aiheuttaa väsymystiloja ja sen takia myös työvireyden laskua. Tämä puolestaan saattaa lisätä muun muassa liikenneonnettomuusriskiä ja sydänkohtausriskiä. Väsymyksestä johtuvat vakavat liikenneonnettomudet ovat yleisempiä kesällä kesäaikaa noudatettaessa toukokuusta elokuuhun kuin talvisin. Yhtenä tärkeimpänä syynä tähän oletetaan olevan liian lyhyeksi jäänyt onnettomuutta edeltäneen yöunen määrä. Englannissa pysyvän kesäajan kokeilusta 1968–1971 luovuttiin, koska haittoja oli enemmän kuin hyötyjä. Venäjällä kokeiltiin pysyvää kesäaikaa vuosina 2011–2014, mutta kokeilusta luovuttiin, ja Venäjä on noudattanut vuoden 2014 jälkeen ympärivuotista normaaliaikaa eli talviaikaa. Paitsi, että liikenneonnettomuudet voisivat lisääntyä, on myös mahdollista, että unettomuus, väsymys ja monet sairaudet voisivat lisääntyä. Kronobiologian asiantuntijat suosittelevatkin pysyvää normaaliaikaa.
Osa asiantuntijoista olisi valmis poistamaan käytännön, joka aiheuttaa ihmisille ylimääräistä vaivaa, sekaannuksia ja sisäisen kellon kuormitusta. Kesäaikaan siirtyminen hankaloittaa muun muassa maatalousaloilla työskentelevien elämää, sillä eläimet eivät yleensä omaksu kesäaikaa ympäröivän yhteiskunnan muuttaessa elämänrytmiään. Lisäksi kesäaikaan siirtyminen aiheuttaa monenlaisia suunnittelu- ja ylityökustannuksia. Esimerkiksi ohjelmistotekniikan alalla on kesäaikaan siirtymisiin käytetty suuria työtuntimääriä; joka vuosi kesäaikaan ja -ajasta siirryttäessä on jouduttu tekemään runsaasti erikoisjärjestelyjä esimerkiksi kansainvälisessä tieto-, maksu- ja henkilöliikenteessä. Nykypäivänä kuitenkin yleisimmät käyttöjärjestelmät osaavat automaattisesti siirtyä kesä- ja talviajan välillä. Pimeän ajan aktiviteetit, kuten tähtiharrastus, vaikeutuvat kesäajan vuoksi. Eniten haittoja kesäajan noudattamisesta vaikuttaisi syntyvän kuitenkin talvella, koska uni-valverytmi siirtyisi myöhemmäksi aiheuttaen eräänlaisen sosiaalisen aikaerorasituksen.
Eräs keskeinen argumentti kesäaikaa ja sen aiheuttamaa energiansäästöä vastaan on, että ihmiset saattavat käyttää säästyneen energian ja lisääntyneen valoisan ajan energiaa kuluttavaan toimintaan. Työajat ovat nykyään monesti liukuvia, joten saavutettu energiahyöty käynee jatkuvasti pienemmäksi. Kesäaika ei myöskään ole käytössä kaikkialla maailmassa, mikä sekoittaa maiden välisiä aikaeroja.
Suomen unitutkimusseuraa johtavat professorit kirjoittivat normaaliajan olevan pysyvää kesäaikaa parempi. Tutkimusten mukaan on selvää, että valon lisääntyminen illalla vähentää yöunta väestötasolla. Univaje aiheuttaa monia sairauksia ja tapaturmia sekä tuotannon menetyksiä sekä heikentää oppimista. Monet tieteelliset seurat Euroopassa ja Yhdysvalloissa ja johtavat kronobiologian tutkijat kannattavat talviaikaa.
Aaro Kauppi
Aaro Kauppi (23. marraskuuta 1902 Haukipudas – 19. elokuuta 1979 Oulu) oli suomalainen maanviljelijä ja professori, joka toimi Maalaisliiton kansanedustajana Oulun läänin vaalipiiristä vuosina 1951–1954, 1956–1958 ja 1963–1966.
Kauppi suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1921 ja ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1928. Lakitieteen kandidaatiksi hän valmistui vuonna 1928, varatuomariksi 1935, lakitieteen lisensiaatiksi 1949 ja tohtoriksi 1950. Kauppi työskenteli muun muassa maanviljelijänä, Suomen maatalousosakepankin Oulun konttorin johtajana sekä Tampereen yliopiston kunnallispolitiikan professorina ja laitoksen esimiehenä. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana toimien kunnanvaltuuston jäsenenä Muhoksella. Presidentin valitsijamiehenä Kauppi toimi vuosien 1956 ja 1962 vaaleissa.
Kaupin vanhemmat olivat kauppias Isak Kauppi ja Maria Amanda Granlund. Kauppi oli naimisissa Kerttu Loviisa Paasivaaran kanssa vuodesta 1929 lähtien.
Liittopiiri
Liittopiiri eli liittopiirikunta on liittovaltioon kuuluva hallinnollinen alue, joka ei kuulu mihinkään osavaltioon vaan on yleensä liittovaltion hallituksen suorassa valvonnassa. Usein liittopiiri käsittää vain yhden kunnan. Monissa liittovaltioissa eri puolilla maailmaa liittovaltion pääkaupungilla on liittopiirin asema.
Intia
Intiassa liittoterritorioita ovat kahdeksan aluetta, joita liittovaltion hallitus hallitsee suoraan ja joita hallinnoi kuvernööri tai hallintoviranomainen: Andamaanit ja Nikobaarit, Chandigarh, Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu, Delhi, Jammu ja Kashmir, Ladakh, Lakshadweep ja Puducherry. Näistä Delhillä ja Puducherryllä on osittainen osavaltiollinen asema ja omat pääministerit.
Malesia
Malesiassa termiä liittovaltion piirit käytetään kolmesta liittovaltion hallituksen suoraan hallitsemasta alueesta: Kuala Lumpur (kansallinen pääkaupunki), Putrajaya (liittovaltion hallintokeskus) ja Labuan (kansainvälinen offshore-rahoituskeskus).
Nigeria
Federal Capital Territory on liittopiiri Keski-Nigeriassa. Tällä alueella sijaitsee Nigerian pääkaupunki Abuja. Federal Capital Territory muodostettiin vuonna 1976 Nasarawan, Nigerin ja Kogin osavaltioiden osista. Se sijaitsee maan Keski-Beltin alueella. Sitä hallinnoi Federal Capital Territory Administration, jota johtaa presidentin nimittämä ministeri.
Pakistan
Pakistanissa termiä Federal Territory käytetään Islamabadin viidestä vyöhykkeestä ja 12 liittoneuvostosta, joita hallitsee suoraan osavaltion hallitus Islamabadin pääkaupunkialueena.
Yhdysvallat
Yhdysvaltain liittovaltion hallitus sijaitsee Washington DC:ssä eli District of Columbiassa.
Venezuela
Venezuelan Pääkaupunkialue, jossa sijaitsee Venezuelan pääkaupunki Caracas.
Australia
Jervis Bay on Australian liittovaltion sisäinen alue, jonka Uuden Etelä-Walesin osavaltio luovutti vuonna 1915 Australian hallitukselle, jotta Australian pääkaupunkiterritoriolla, joka sijaitsee sisämaassa, olisi pääsy merelle. Jervis Bay Territory Acceptance Act -lain ehtojen vuoksi Australian liittovaltion lakeja sovelletaan Jervis Bay Territoryyn, ja sitä hallinnoi sisäasiainministeriö (ja myöhemmin pääkaupunkialueen ministeriö) ikään kuin se oli osa Australian pääkaupunkialuetta, vaikka se on aina ollut erillinen liittovaltioon kuuluva alue. Vuonna 1989, kun Australian pääkaupunkiterritorio sai itsehallinnon, alueministeriö otti vastuun Jervis Bayn hallinnosta, ja sitä ovat sittemmin hallinnoineet useat ministeriöt, jotka vastaavat alueministerille.
Meksiko
Meksikon entinen liittovaltiopiiri muutettiin Mexico Cityksi tammikuussa 2016.
Alec McCowen
McCowen teki Lontoon-debyyttinsä vuonna 1950, ja ensimmäisen elokuvaroolinsa hän sai vuonna 1953. Tunnettuja myöhempiä rooleja oli elokuvissa Frenzy (1972) ja Älä kieltäydy kahdesti (1983).
McCowenia ehdotettiin Tony- ja Golden Globe -palkintojen saajaksi.
Vjatkanhevonen
Ominaisuudet
Vjatkanhevonen on monipuolinen, sisukas ja kestävä rotu. Sitä käytetään ratsastukseen, ajoon ja kevyeen työhön. Rotu on luonteeltaan aulis ja rehellinen sekä helppo käsitellä.
Vjatkanhevosella on pieni pää ja paksu, vahva kaula. Lavat ovat voimakkaat, runko syvä ja lautaset lihaksikkaat. Jouhet ovat tuuheat ja talviturkki paksu. Väri on yleisimmin hallakko tai rautiaan- tai ruunikonpäistärikkö, joskus ruunikko. Keskikorkeus on 140 cm ja keskipaino 400 kg. Vuonna 1917 rotu oli jo sukupuuton partaalla, ja Venäjän vallankumouksen jälkeen tehtiin joitain yrityksiä sen pelastamiseksi. Vuonna 2003 vjatkanhevosia oli noin 560, ja vuonna 2007 se mainittiin FAO:n vaarantuneiden eläinrotujen luettelossa.
Keski-Euroopan kesäaika
Keski-Euroopan kesäaika, UTC+2 on aikavyöhyke, joka on käytössä kesäaikana niissä maissa, jotka käyttävät Keski-Euroopan aikaa muina vuodenaikoina.
Vie minut
Vie minut on Katri Helenan kansanmusiikkisävyinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Albumi on myynyt kultalevyyn oikeuttavan määrän ja sai myös kriitikot puolelleen.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on sovittanut Esa Nieminen, joka toimi myös albumin tuottajana.
Raharuhtinas
Raharuhtinaassa pelaaja suunnistaa ruutu kerrallaan eteenpäin sokkelossa, joka muodostuu 2240 huoneesta. Jokainen seikkailu kestää 300 ruutua. Pelipakkauksen mukana toimitettiin kartta ja ohjekirja, jossa oli kerrottu pelin taustatarina. Peli sijoittuu Hirmu-nimisen hallitsijan Hirmuvalta-valtioon.
Neofetch
Neofetch on Bash-komentotulkin kielellä kirjoitettu skripti, joka ajetaan terminaalissa ja se on yhteensopiva monien Unix-tyylisten, Bashia käyttävien järjestelmien kanssa.
Sen kehitti vuonna 2015 Dylan Araps, jonka jälkeen se on noussut suosituksi erityisesti Linux-käyttäjien keskuudessa. Araps hävisi täysin Internetistä, jonka jälkeen hänen projektiensa kehitys on jäänyt kesken. Neofetchille on sen jälkeen kehitetty lukuisia klooneja.
Kristie Boogert
Kristie Boogert (s. 16. joulukuuta 1973 Rotterdam, Alankomaat) on alankomaalainen uransa päättänyt tennispelaaja. Hänen suurin saavutuksensa on olympiahopea kesäolympialaisista 2000 naisten nelinpelin hopea Miriam Oremansin parina. Boogert asuu Etelä-Hollannissa, Alankomaissa.
Olavi Veistäjä
Gunnar Olavi Veistäjä (vuoteen 1947 Vesterdahl, nimimerkit Olavi Vesistö ja Parras; 27. huhtikuuta 1908 Käkisalmi – 27. elokuuta 1988 Tampere) oli suomalainen toimittaja ja elokuvakäsikirjoittaja.
Pyhäjärvi Ul
Pyhäjärvi Ul oli Uudellamaalla sijainnut Suomen kunta. Nykyisin alue on osa Karkkilan kaupunkia. Kunnan nimen lopussa ollut tunnus Ul tarkoittaa Uudenmaan lääniä, sillä Suomessa oli ennen myös kaksi muuta Pyhäjärvi-nimistä kuntaa: Pyhäjärvi Ol Oulun läänissä sekä Pyhäjärvi Vpl Viipurin läänissä.
Olavi Veistäjä
Nuoruus ja uran alkuvaiheet
Veistäjän vanhemmat olivat Albert Verner Vesterdahl ja Karin Theresia Rundqvist. Hänen pikkuveljensä Verneri Vesterdahl syntyi perheeseen vuonna 1913. Veistäjä sai jo kouluvuosinaan toimittajakokemusta ollessaan kesätoimittajana Karjala-lehdessä. Ylioppilaaksi hän kirjoitti vuonna 1929 ja pääsi sen jälkeen opiskelemaan Helsingin yliopistossa kirjallisuutta ja valtio-oppia. Opiskelun ohessa hän toimi muun muassa Karjalan ja Käkisalmen Sanomien Helsingin-kirjeenvaihtajana. Vuonna 1934 hän siirtyi vakituiseksi toimittajaksi Käkisalmen Sanomiin, jonka päätoimittajaksi hänet nimitettiin jo seuraavana vuonna. Irja Johanna Pihljerta-Pajulasta tuli hänen puolisonsa vuonna 1941, jonka jälkeen pari muutti ensin Turkuun ja sitten Tampereelle, jonka Aamulehdestä Veistäjä sai pitkäaikaisen työpaikan aina eläkeikäänsä asti. Vuonna 1947 hän muutti sukunimensä Veistäjäksi.
Pyhäjärvi Ul
Pyhäjärven naapurikuntia olivat Karkkila, Vihti, Loppi, Tammela ja Pusula.
Olavi Veistäjä
Pakinoitsija Parras
Veistäjä oli teatterikriitikko ja Aamulehden kulttuuriosaston vastaava toimittaja. Aamulehteen hän kirjoitti myös pakinoita nimimerkillä Parras. Suomen Kulttuurirahasto jakaa vuosittain Olavi Veistäjä -palkinnon valtakunnallisesti tuoreesta, merkittävästä ja ajankohtaisesta teatteriteosta.
Pyhäjärvi Ul
Historia
pienoiskuva|Kartta Karkkilan ja Pyhäjärven rajoista ennen vuoden 1969 liitosta. Pyhäjärven alue kuului 1300-luvulla Janakkalan ja Lohjan seurakuntien raja-alueeseen. Vuonna 1507 Pyhäjärven alue tuli kuulumaan Lohjan seurakunnasta erotettuun Vihdin seurakuntaan.
Pyhäjärvestä tuli Vihdin seurakunnan kappeliseurakunta vuonna 1654. Paikkakunta tunnettiin alkujaan Pahajärvenä. Nimi vakiintui Pyhäjärveksi 1600-luvun lopulla tai 1700-luvulla.
Pyhäjärvestä päätettiin muodostaa itsenäinen seurakunta keisarillisen senaatin päätöksellä vuonna 1861, mutta ero toteutui vasta 1869. Vuoden 1865 kunnallisasetuksen perusteella Pyhäjärvi aloitti toimintansa kuntana vuonna 1868.
Pyhäjärven keskustasta muodostettiin Karkkilan kauppala vuonna 1932. Pyhäjärven kunta liitettiin Karkkilan kauppalaan vuonna 1969. Kunta ja kauppala olivat tähän asti kuuluneet Pyhäjärven seurakuntaan, jonka nimi vaihtui kuntaliitoksen yhteydessä Karkkilan seurakunnaksi. Kauppalasta tuli kaupunki vuonna 1977.
Kylät
Vaskijärvi, Ahmoo, Tuorila, Karkkila, Vattola, Haavisto, Vuotinainen, Järvenpää, Siikala ja Nyhkälä.
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Uudenmaan läänin Pyhäjärven taajamat olivat Ahmo (488 asukasta) ja Tuorila (395 asukasta). Kumpikin taajama sijaitsi osittain Karkkilan puolella, ja vastaavasti osa Karkkilan Nahkion ja Vattolan taajamista ulottui Pyhäjärven puolelle.
Don 2
Don 2 on Farhan Akhtarin ohjaama intialainen toimintaelokuva vuodelta 2011. Se on jatko-osa Don-elokuvalle vuodelta 2006. Pääosia näyttelevät Shah Rukh Khan, Priyanka Chopra, Lara Dutta, Om Puri, Boman Irani ja Kunal Kapoor. Elokuvan juoni alkaa Donin lopusta Malesiasta ja siirtyy Eurooppaan. Don, joka on nyt Aasian alamaailman kuningas, suunnittelee ottavansa haltuunsa Euroopan huumekartellin.
Olavi Veistäjä
Edvin Laineen elokuvien käsikirjoittaja
Topiaksen alkuperäiskäsikirjoitukseen perustuva Nokea ja kultaa (1945) jatkoi Laineen/Veistäjän yhteiskunnallisten elokuvien sarjaa. Siinä Veli-Matti Kaitala näytteli lastenkotikierteeseen joutunutta orpopoikaa, jonka Laineen näyttelemä satamajätkä ottaa huomaansa. Elokuva sai kiitosta realistisesta laitakaupunkikuvauksestaan. Mutta huumoria ei kuitenkaan elokuvasta täysin unohdettu.
Don 2
Don 2 esitettiin Berliinin elokuvajuhlilla. Se voitti useita palkintoja, kuten Filmfare Awards -palkinnot parhaasta äänityksestä ja toiminnasta.
Vastaanotto
Box Office India julisti Don 2:n ”hitiksi”.
Olavi Veistäjä
Edvin Laineen elokuvien käsikirjoittaja
Laitakaupungin laulu (1946) oli Laineen ja Veistäjän massiivisissa studiolavasteissa kuvattu realistinen elokuva, jonka esikuvia olivat muun muassa ranskalaiset elokuvat Sumujen laituri ja Pépé le Moko sekä osittain myös sen aikaiset amerikkalaiset rikoselokuvat. Elokuvan keskiössä oli "synnin kujaksi" nimetty katu, jonka varrelta löytyi niin varkaita, porttoja kuin muitakin laitapuolen kulkijoita. Elokuva ei sijoittunut mihinkään tiettyyn Helsingin kaupunginosaan, mutta sen temaattiset yhteydet olivat Sörkassa, jonka pahamaineista alamaailmaa eräs Laineen poliisiystävistä oli hänelle esitellyt.
Muut elokuvat
Yhteiskunnallisten elokuvien lisäksi Veistäjä kirjoitti Laineelle myös niitä hieman kepeämmän musikaalin Kirkastuva sävel (1946) sekä muutama vuosi myöhemmin sovitti Kyllikki Mäntylän näytelmän (1953) elokuvaksi Opri (1954). 1951 hän sovitti myös Jalmari Finnen näytelmän Wilho Ilmarin ohjaamaksi elokuvaksi Pitkäjärveläiset. Tämä olikin hänen ainoa elokuvansa ilman Edvin Lainetta.
Maankohoaminen
thumb|300px|Maannousu ja [[isostasia.]] thumb|300px|Maailmanlaajuinen maankohoaminen. Maankohoaminen tarkoittaa maan hyvin hidasta kohoamista. Se johtuu uusimmasta jääkaudesta, jolloin jäätikkö painoi maankuoren lommolleen. Jäätikön aiheuttama maankuoren lommolleen painuminen on havaittavissa nykyään Etelämantereen ja Grönlannin jäätiköistä. Kun jäätikkö on sulanut, lommo pyrkii hitaasti oikenemaan. Kun maa kohoaa rannikolla, kuivaa maata ilmestyy, saaret kasvavat ja merestä ilmestyy uusia saaria. Suomessa maan kohoaminen näkyy selvimmin muun muassa Vaasan seuduilla Merenkurkun rannoilla. Merenkurkun saariston maapinta-ala kasvaa vuosittain noin neliökilometrillä. Koko Suomen pinta-ala kasvaa vuosittain noin seitsemällä neliökilometrillä.
Fennoskandiassa postglasiaalinen maannousu on suurimmillaan Oulun–Kemin alueella, noin 9 mm vuodessa merenpintaan nähden. Etelä-Suomessa maannousun suuruus on 3–5 mm vuodessa. Suomenlahden pohjukassa nousua ei enää tapahdu. Pohjanmaan muuta Suomea nopeammasta maannoususta johtuen esimerkiksi Vuoksen vesistön laskusuunta on kääntynyt Pohjanlahdesta Suomenlahteen. Nopeinta maankohoaminen on Kanadassa Hudsoninlahden alueella, missä se on 13,1 mm vuodessa.
Monet nykyiset niemet ja rantaa lähellä olevat mäet ovat entisiä saaria. Tämä on syynä siihen, että suomalaisessa paikannimistössä monia niemiä ja mäkiä kutsutaan edelleen saariksi. Suomenlahdella samoin monien saarten nimen loppuosa on -grund, ’matalikko’, sillä ne ovat entisajalla olleet matalikkoja.
Maannousualue ei rajoitu Suomeen vaan ulottuu koko Fennoskandian yli. Pohjois-Kanadassa on vastaava, mutta paljon laajempi ”laurentiidinen” maannousualue, kuten Länsi-Siperiassakin. Fennoskandian maannousualue on kuitenkin ainoa, joka on tiheän asutuksen keskellä ja siksi parhaiten tutkittu.
Tutkimuksen historia
thumb|300px|Suomen rantaviivaa uusimman jääkauden jälkeen kuvaavassa kartassa näkyy, miten maa on sittemmin kohonnut erityisen paljon [[Perämeri|Perämeren ja Merenkurkun rannikoilla.]] Ruotsalainen luonnontutkija Urban Hjärne julkaisi vuonna 1706 tutkimuksen maatumisesta Itämeren vedenpintaan liittyen. Myös suomalainen piispa Eerik Eerikinpoika Sorolainen tutki samaa ilmiötä. Ruotsalainen tähtitieteilijä Anders Celsius hakkasi vuonna 1731 vuosiluvun Gävlen edustalla olevaan ”norppakiveen” merenpinnan seurantaa varten ja arvioi maannousun suuruudeksi yhden metrin vuosisataa kohden. Toisaalta tiettävästi vanhin maankohoamista koskeva kirjallinen dokumentti on Ruotsista vuodelta 1491, jolloin erään kaupungin asukkaat valittivat kaupungin johdolle pakenevasta merenrannasta ja mataloituvasta venereiteistä. Kaupunki vaadittiin rakennettavaksi, ja rakennettiinkin, lähemmäksi merta.
Louis Agassiz (1807–1873) julkaisi jääkausiteorian, joka sai maankohoamiseen liittyvään tutkimukseen vauhtia. Skotlantilainen tiedemies Thomas Francis Jamieson (1829–1913) kehitti vuonna 1865 glasiaali-isostasiateorian jääkauden jälkeisestä maankohoamisesta. Kun geologian kehityksen myötä tiedostettiin jääkausien olemassaolo, alettiin ymmärtää, että maannousun syy on isostaattisen tasapainon palautuminen Fennoskandian mannerjäätikön sulamisen jälkeen noin 11 000 vuotta sitten viimeisen jääkauden lopulla. Gerard de Geer (1858–1943) esitti tutkimuksen "Merenpinnan muutoksista Skandinaviassa kvartäärikaudella" ja esitti yhtenäisen isobaasin sisältävän maannousukartan Fennoskandiasta ja Pohjois-Amerikasta.
Nykytutkimus
Maannousun seuranta tapahtuu seuraavilla menetelmillä:
Toisaalta maankohoamista tutkimisessa on kauan käytetty rannikkoalueiden vanhoja vedenkorkeusmerkkejä sekä vanhoja karttoja. Edelleen perimätieto rannan sijainnista, satamien mataloituminen ja historia tiedot kaupunkien siirrosta ovat luoneet pohjaa maankohoamista koskeville arvioille. Rantakerrostumien perusteella on voitu arvioida muinaisen aallokon rajaa, vedenpinnan korkeutta ja vesistön laajuutta. Stratigrafisella eli kerrostuminen kerrosjärjestystä ja mikrofossiilisisältöä (~piileväfossiilit) tutkimalla on saatu tietoa rannan sijainnista.
Maankohoamisteorian ongelmia
Mannerlaattojen liikkeiden vaikutus maankohoamiseen on pientä, sillä laattojen liikkeellä voidaan selittää vain noin millimetrin suuruinen kohoaminen vuosittain. Kohoamisteorian selittäminen jääkaudella on looginen, joskin teoriaan sisältyy epäsäännöllisyyksiä, joita ainoastaan yksi syy, jääkausi ja isostasia, eivät selitä. Onkin esitetty näkemyksiä siitä, että nykyinen maankohoamisilmiö olisi jatkumo entiselle, jo kauan jatkuneelle maankohoamiselle, ja että maankohoaminen ei olisi vain jäämassan aiheuttama ilmiö, vaan se olisi seurausta laattojen tektonisista liikkeistä. On tehty arvioita jään painosta, jonka perusteella on arvioitu, ettei mannerjää olisi ollut tarpeeksi painava aiheuttaakseen maankohoamisilmiötä vaan pikemmin ollut hidastamassa muinaisista vuoristoista vapautumisesta johtuvaa maankohoamista. Tektonisia prosesseja maankohoamisteoria ei pysty selittämään: vaikka mannerjään reuna ulottui laajimmillaan Puolaan saakka, Puolassa maa ei kohoa, vaan se ”teorian vastaisesti” vajoaa. Edelleen kysymyksiä on herättänyt maankohoamisvyöhykkeen jatkuminen Suomesta Mustanmeren ja Kaspianmeren alueelle saakka, vaikka siellä ei tiettävästi ole koskaan ollut mannerjäätä.
Velaattajärvi
Velaattajärvi tai myös Velaatanjärvi on Pirkanmaalla Tampereella entisen Teiskon kunnan alueella Velaatassa sijaitseva järvi. Se on yhdessä Enojärven ja Pukalan kanssa metsäalueensa suurimpia järviä.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 410 hehtaaria eli 4,1 neliökilometriä. Se on 5,0 kilometriä pitkä ja 2,9 kilometriä leveä. Järvellä on lahtia ja niemiä niin, että se on varsin moniulotteinen. Etelään työntyy suurimpien Isosaaren ja Pikkusaaren taakse Kiikkeränlahti ja siitä länteen Luhdanlahti ja Saukonlahti. Saarten länsipuolelle jää leveämpi Eteläpohjan lahti, jossa sijaitsee Pääskysaari. Järven pohjoispäässä on Särkänlahti ja sen itärannassa Välkeapohja. Pisin lahti työntyy järven länsirannasta länteen. Nuutilanlahti on jäänyt seututien 338 penkereen taakse ja sen 1,7 kilometriä pitkän ja suhteellisen kapean lahden vesi vaihtuu vain maantiesillan kokoisesta aukosta. Järveltä näkyy joitakin korkeita mäkiä. Länsirannalla kohoaa lähes 40 metrin korkeuteen kallioinen Palovuori. Särkänlahden takana nousevat neljän mäen kohoava mäkien sarja, joista lähimmät ovat 40 metrisiä ja kaukaisin Hangasvuori ylittää 70 metrin korkeuden. Järven eteläosan koillisrannat ovat kartasta katsoen jyrkkärinteisiä rantoja.
Järvessä on laskettu olevan 6 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 8 hehtaaria, mikä on noin 1,9 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista Isosaari on yli hehtaarin suuruinen, Pikkusaari ja Pääskynsaari ovat yli aarin ja loput kolme ovat alle aarin kokoisia. Suurimmissa saarissa on peltomaita ja muutama mökki.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 31 miljoonaa kuutiometriä eli 0,031 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 7,5 metriä ja suurin syvyys on 27,6 metriä. Syvin kohta sijaitsee Isosaaren koillispuolella. Järvessä on kolme muuta syvännealuetta, joiden suurimmat syväykset ovat yli 17, 18 ja 22 metriä.
Järven rantaviivan pituus on 24 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on kaksi kilometriä. Kartan mukaan noin puoleta rannoista ovat peltomaata ja loput metsämaata. Järven asutus on haja-asutusta, jonka lisäksi järven rannoille on rakennettu jonkin verran vapaa-ajan asuntoja. Asutus muodostaa esimerkiksi Velaattan kylän ja Särkänperän kulmakunnan.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Velaattajärven valuma-alueella (35.38), jonka Velaatanjärven alueeseen (35.382) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 112,0 metriä mpy. Särkänlahteen laskee pohjoisesta Ilvesjoki, jonka valuma-alueella sijaitsee muun muassa Jakamakangas ja Vehokylän peltoaukeat, sekä esimerkiksi Uasjärvi (8 ha) ja Särkijärvi (7 ha). Järven kaakkoispäähän Kiikkeränperään laskee Ukaanjärven (164 ha) lasku-uoma. Ukaanjärvellä on neljä toistensa yhteydessä olevaa järviallasta. Ukaanjärveen laskee esimerkiksi Pirttijärvi (12 ha) ja Ahvenlammi (6 ha), sekä Tiikonojan valuma-alue (35.384). Velaattajärven alueella on vielä viisi yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat Kurjenjärvi (26 ha), Valkeajärvi (18 ha), Vähä Valkeajärvi (4 ha), Vähä Kurjenjärvi (4 ha) ja Paskolammi (2 ha). Järven laskujoki Kiimajoki alkaa Kuituskoskesta ja se laskee Näsijärven Terälahteen Terälahdessa.
Grafiitti
thumb|250px|Pala grafiittia
Grafiitti on hiilen yleisin ilmenemismuoto. Se on kidejärjestelmältään heksagoninen, tummanharmaa, pehmeä ja tahraava mineraali, joka on puhdasta hiiltä. Sen kiteet ovat kuusikulmaisen levyn muotoisia. Grafiitti johtaa hyvin sähköä ja sitä käytetään muun muassa sähkömoottorien hiiliharjoissa, elektrodimateriaalina, voiteluaineena, lisäaineena polymeerissä, lyijykynän lyijynä ja ydinreaktoreiden hidastinaineena.
Ominaisuudet
Grafiitin kovuus on Mohsin kovuusasteikolla 1–2 ja tiheys 2,2 t/m³.
Grafiitti koostuu päällekkäin kerrostuneista hilatasoista. Jokaisessa hilatasossa hiiliatomit ovat järjestyneet säännöllisistä kuusikulmioista koostuvaksi heksagonaaliseksi rakenteeksi, jossa vierekkäisten hiiliatomien ydinten välimatka on 0,142 nanometriä, kun taas hilatasojen välinen etäisyys on 0,335 nanometriä. Grafiitti esiintyy kahdessa muodossa, heksagonaalisena alfa-grafiittina ja romboedrienä beeta-grafiittina, jotka ovat ominaisuuksiltaan hyvin samankaltaisia, paitsi että hilatasot on ikään kuin pinottu eri tavalla. . Heksagonaalinen grafiitti voi olla sileää tai rosoista. . Luonnon grafiitit sisältävät usein noin 30 % beeta-grafiittia, kun taas monet keinotekoisesti valmistetut sisältävät ainoastaan alfa-grafiittia. Alfa-grafiitti voidaan mekaanisella käsittelyllä muuttaa beeta-grafiitiksi, joka kuitenkin kuumennettuna 1 300 °C:een muuttuu takaisin alfa-grafiitiksi. .
Akustisilta ja lämpöopillisilta ominaisuuksiltaan grafiitti on hyvin anisotrooppinen aine, koska kimmoaallot etenevät nopeasti hilatasojen suunnassa mutta paljon hitaammin niihin nähden kohtisuorassa suunnassa. Grafiitti johtaa sähköä hilatasojen suunnassa, koska kunkin hilatason sisällä hiiliatomien valenssielektronit ovat vahvasti delokalisoituneet ja voivat vapaasti liikkua tasojen sisällä. Sen sijaan niitä vastaan kohtisuorassa suunnassa grafiitti on huono sähkönjohde.
Grafiittia ja grafiittijauhetta käytetään teollisuudessa kuivana voiteluaineena. Grafiitin arveltiin pitkään soveltuvan tähän tarkoitukseen siksi, että sen hilatasot voivat helposti liukua toistensa suhteen. On kuitenkin osoittautunut, että tyhjiössä grafiitti on varsin huono voiteluaine. Tämä osoitti, että grafiitin voiteluominaisuudet johtuvatkin ympäristöstä hilatasojen väliin kertyvästä ilmasta ja vedestä. Tässä suhteessa grafiitti eroaa oleellisesti muista kuivista voiteluaineista kuten molybdeenidisulfidista.
Joutuessaan kosketuksiin eräiden metallien kanssa grafiitti voi nopeuttaa niiden korroosiota, erityisesti kosteassa ympäristössä. Joissakin ruostumattomissa teräksissäkin voi grafiitin vaikutuksesta esiintyä korroosiota, samoin alumiinissa, erityisesti jos se joutuu kosketuksiin eri metallien kanssa.
Samanlainen kiderakenne kuin grafiitilla on myös heksagonaalisella boorinitridillä, jossa joka toinen hiiliatomi on korvattu boori- ja joka toinen typpiatomilla. Sitäkin voi käyttää voiteluaineena, ja grafiittia muistuttavien ominaisuuksiensa vuoksi sitä sanotaan joskus valkoiseksi grafiitiksi.
Jos grafiitissa esiintyy runsaasti kidevirheitä, joiden vuoksi eri hilatasot ovat sidoksissa toisiinsa, se menettää voiteluaineominaisuutensa ja muuttuu pyrolyyttiseksi hiileksi. Sitä käytetään sellaisissa lääketieteellisissä implanteissa, jotka joutuvat kosketuksiin veren kanssa, esimerkiksi keinotekoisissa sydänläpissä. Pyrolyyttinen hiili on vahvasti diamagneettista, joten voimakkaan magneetin yläpuolella se voi leijua ilmassa.
Oberer Grindelwaldgletscher
thumb|right|350px|Oberer Grindelwaldgletscher vuonna 1963.
Oberer Grindelwaldgletscher on vuoristojäätikkö Sveitsissä, Bernin kantonissa, Grindelwaldin kunnassa. Jäätikkö kuuluu Jungfraun–Aletschin alppialueeseen, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Oberer Grindelwaldgletscher -jäätikkö oli vuonna 1973 pinta-alaltaan 9,5 neliökilometriä ja pituudeltaan 6,7 kilometriä. Muiden Alppijäätiköiden tapaan jäätikkö pienenee jatkuvasti; viimeisen 20 vuoden kuluessa se on lyhentynyt 40 prosenttia, noin 2,5 kilometriä.
Giacomo Raspadori
pienoiskuva|Giacomo Raspadori vuonna 2021. Giacomo Raspadori (s. 18. helmikuuta 2000 Bentivoglio) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Sassuolon junioreissa ja pääsi edustusjoukkueen mukana ensimmäiseen Serie A -otteluunsa toukokuussa 2019 Atalantaa vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 11 Serie A -ottelua ja teki maalin heinäkuussa 2020 Laziota ja Genoaa vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Serie A:ssa 27 ottelua, joista 13 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä kuusi maalia, joista kaksi huhtikuussa 2021 voitokkaassa vierasottelussa AC Milania vastaan.
Kristina Orbakaite
Kristina Edmundovna Orbakaite (, ; s. 25. toukokuuta 1971) on venäläinen poplaulaja ja näyttelijä. Hänen äitinsä on venäläinen viihdetaiteilija Alla Pugatšova.
Giacomo Raspadori
Raspadori pelasi useissa Italian nuorisomaajoukkueissa yhteensä yli kolmekymmentä ottelua. Alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua ja teki maalin ainoassa Italian voittoon päättyneessä ottelussa Armeniaa vastaan. Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021 hän pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua ja teki maalin alkulohkon voitokkaassa ottelussa Sloveniaa vastaan.
Raspadori esiintyi ensimmäisen kerran Italian A-maajoukkueessa kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Tšekkiä vastaan tullessaan 78. minuutilla vaihdosta kentälle. Toisen A-maaottelunsa hän pelasi myöhemmin samassa kuussa tullessaan EM-kilpailujen viimeisessä alkulohko-ottelussa Walesia vastaan 75. minuutilla vaihdosta kentälle.
Kristina Orbakaite
Ura
Lapsena Orbakaite paitsi opiskeli laulua ja musiikkia, myös innostui baletista käytyään Bolšoi-teatterissa. Hän esiintyi televisiossa jo 7-vuotiaana, ja 1982 Orbakaite esitti televisiossa ensimmäisen menestyskappaleensa, Igor Nikolajevin säveltämän kappaleen "Pust govorjat", joka myös levytettiin. Mutta kuuluisuutta hän sai varsinaisesti vasta 1983 roolistaan Rolan Bykovin ohjaamassa elokuvassa Tšutšelo ('Variksenpelätin'), ja sai siitä monia kansainvälisiä palkintoja. Orbakaite on esiintynyt tämän jälkeen monissa elokuvissa laulajauransa ohessa.
Musiikkiura lähti nousuun 1992 Orbakaiten esiintyessä äitinsä Alla Pugatšovan suositussa joulushow'ssa ja esittäessä - jälleen I. Nikolajevin kappaleen - "Pogovorim" ('Puhutaan!'), ja nauhoittamalla vähän tämän jälkeen kaksi musiikkivideota. Kaikista tuli välittömästi hittejä Venäjällä. 1995 Orbakaite perusti laulu- ja tanssiryhmä Tšutšelоn. jonka nimeksi myöhemmin vaihtui Limita Ekstrim. Kuten äitinsä aiemmin, myös Kristina Orbakaite on ollut suosittu laulaja Venäjällä ja myös maailmalla. Hänen loppuumyyty My life -kiertueensa 2000 oli yksi menestyksekkäimmistä venäläisen artistin tekemistä kiertueista Yhdysvalloissa.
Yksityiselämä
Orbakaite, jolla on kaksi poikaa, Nikita ja Deni, avioitui 2005 yhdysvaltalaisen Mihail Zemtsovin kanssa. Syyskuussa 2009 Orbakaiten perhe sai ikävää julkisuutta hänen entisen avomiehensä Ruslan Barsovin kaapatessa Denin mukanaan Tšetšeniaan.
Nikolai Tagantsev
Ura
Tagantsev kävi kymnaasin synnyinkaupungissaan Penzassa ja suoritti vuonna 1862 oikeustieteellisen tutkinnon Pietarin yliopistossa sekä myöhemmin jatko-opintoja Saksassa. Hän oli vuodesta 1867 Pietarin keisarillisen lainopillisen koulun professorina, 1867–1871 Pietarin yliopiston apulaisprofessorina ja 1871–1882 varsinaisena professorina sekä 1868–1882 keisarillisen Aleksanterin lyseon rikosoikeuden opettajana. Vuodesta 1881 hän oli Venäjän oikeusministeriön neuvotteleva virkamies ja uutta rikoslakia valmistelleen komitean jäsen. Tagantsev nimitettiin vuonna 1887 senaattoriksi hallitsevan senaatin kassaatio-osastoon, jonka puheenjohtaja hänestä tuli vuonna 1897. Hän sai vuonna 1903 todellisen salaneuvoksen arvon ja samana vuonna nimityksen uuteen rikoslakia valmistelleeseen komissioon, jossa hän näytteli keskeistä osaa. Vuodesta 1906 hän oli Venäjän valtakunnanneuvoston jäsen.
Vaikutus Suomeen
Tagantsev johti komissiota, joka tarkisti Suomen säätyvaltiopäivien vuonna 1888 hyväksymän Suomen rikoslain yhteensopivuutta Venäjän lainsäädännön kanssa. Komission huomautusten vuoksi keisari Aleksanteri III ei vahvistanut rikoslakia ennen kuin valtiopäivät olivat vuosina 1891–1894 hyväksyneet siihen joukon muutoksia. Suomessa menettelyä pidettiin Suomen oikeuksien loukkauksena. Tagantsev johti myös ensimmäisen sortokauden aikana vuosina 1904–1905 toiminutta niin sanottua Tagantsevin komiteaa eli suomalais-venäläistä sekakomiteaa, jonka tuli määritellä Suomea koskevan yleisvaltakunnallisen lainsäädännön ja paikallisen lainsäädännön väliset rajat. Komitean työ keskeytyi vuoden 1905 vallankumouksen ja suurlakon seurauksena.
Muuta
Nikolai Tagantsevin poika Vladimir Tagantsev oli keskushenkilö bolševikkien valtaa vastaan suunnatussa niin sanotussa Tagantsevin salaliitossa, jonka paljastumista vuonna 1921 bolševikkihallinto käytti poliittisen vainon verukkeena.
Cromer
Cromer voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Outo maa
Outo maa (The Strange Land, 1954) on Hammond Innesin Marokkoon sijoittuva jännitysromaani. Otava julkaisi sen Matti Karjalaisen suomentamana 1962.
Marcus Gross
Marcus Gross (s. 28. syyskuuta 1989 Görlitz) on saksalainen ratameloja, kaksinkertainen olympiavoittaja sekä moninkertainen maailman- ja Euroopan-mestari.
Gross saavutti Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 kaksi kultamitalia: 1 000 metrin kajakkikaksikossa yhdessä Max Rendschmidtin kanssa ajalla 3:10.781 ja 1 000 metrin kajakkinelosessa Saksan joukkueessa ajalla 3:02.143. Joukkueeseen kuuluivat Grossin lisäksi Max Rendschmidt, Tom Liebscher ja Max Hoff. Neljä vuotta aikaisemmin Lontoon olympialaisissa 2012 Gross oli kuulunut Saksan joukkueeseen samassa kilpailussa, jolloin Saksa jäi neljänneksi.
Jaakko Eino Kalevi
Jaakko Eino Kalevi (oik. Jaakko Eino Kalevi Savolainen, s. 1984 Jyväskylä) on suomalainen säveltäjä ja muusikko.
Vaskijärvi (kylä)
Vaskijärvi on Karkkilan kaupungissa sijaitseva kylä. Vaskijärvi on Karkkilan kaupungin vanhin kylä, joka sijaitsee muinaisen Meritien varrella Lopen rajan tuntumassa. Kylän vanhoja kantatiloja ovat: Penttilä ja Heikkilä (R:no 1), Manni (R:no 2), Ali- ja Yli-Klemola (R:no 3) ja Paanu (R:no 4). Uudistiloja ovat: Hongisto (R:no 5), Lähteenoja (R:no 6) ja Lempistönmaa (R:no 7).
Kylä on ollut yksi kaperaiteisen Hyvinkään–Karkkilan rautatien liikennepaikoista.
Yhdistystoiminta
Vaskijärvelle perustettiin tammikuussa 2005 kyläyhdistys, jonka nimeksi Pohjanpirtillä, Karkkilassa, pidetty kyläkokous valitsi Vaskijärveläiset ry. Ehdolla oli lukuisia nimiä. Valittua nimeä ehdotti Marja Ohra-aho. Vaskijärveläiset ry:n ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Risto Mansikkamäki. Kyläyhdistyksen jäseneksi voivat hakeutua kaikki kylän kehittämisestä ja yhteistoiminnan edistämisestä kiinnostuneet henkilöt. Kannatusjäseneksi voi liittyä myös yritys tai yhdistys. Vaskijärveläiset ry toteuttaa kyläsuunnitelmaa, joka on luettavissa heidän internetsivulta. Muita Vaskijärvellä toimivia yhdistyksiä: Vaskijärven Hirvimiehet ry, Vaskijärven Martat ry ja Vaskijärven Vastus ry. Lisäksi toimii Vaskijärven osakaskunta.
Kruununasiamies
Kruununasiamies oli aiemmin henkilö, joka edusti valtiota oikeudenkäynneissä ja muissa virallisissa toimituksissa, joissa yleensä käsiteltiin valtion yksityisoikeudellisia etuja. Kruununasiamies toimi joko virkansa puolesta tai jonkin viranomaisen (esimerkiksi lääninhallituksen) määräyksestä kruunun eli valtion edun valvojana. Kun valtio oli osallisena alioikeuden käsittelemässä riita-asiassa, valtion edustajana toimi maaherran määräämä asiamies. Hovioikeudessa valtion etuja valvoi kanneviskaali.
Ranger
Ranger tarkoittaa seuraavia asioita:
Kotitalouden kandidaatti
Kotitalouden kandidaatti oli epävirallinen nimitys, joka tarkoitti Helsingin yliopistossa maatalous- ja metsätieteiden kandidaatin tutkinnon kotitalousaineet pääaineena suorittanutta henkilöä. Kotitalouden opetus Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa alkoi 1946.
Kotitalousalan kandidaattien yhdyssiteeksi ja etujen valvojaksi perustettiin 1953 Kotitalouden kandidaatit ry. Suurin osa järjestön jäsenistä työskenteli 1950-luvulla tutkimus- ja koetoiminnan parissa tutkimuslaitoksissa, järjestöissä, teollisuuden ja liike-elämän palveluksessa sekä opettajina ja valistajina.
Mähkät
Mähkät (Selaginella) on sanikkaisten suku, jossa on 690 lajia. Monet lajit elävät autiomaassa, ja käpertyvät kokoon kuivan kauden ajaksi.
Mähkillä on neulasmaiset, mutta ohuet ja pehmeät, vaaleanvihreät hammaslaitaiset lehdet. Havukasveja muistuttavan ulkonäkönsä takia mähkiä on alettu käyttää koristekasveina muun muassa jouluistutuksissa.
Mähkät ovat mähkäkasvien (Selaginellaceae) heimon ja Selaginellales-lahkon ainoa suku. Lajit ovat monivuotisia ja maalla kasvavia, harvoin epifyyttejä eli päällyskasveja. Ne ovat erilaisitiöisiä, mikä tarkoittaa, että isoitiöistä kasvaa munasolullisia naarasgametofyyttejä ja pikkuitiöistä siittiöitä tuottavia koirasgametofyytteejä. Juuret ovat yksinkertaisia ja hapsimaisia. Itiöitä tuottavat sporofyytit ovat pystykasvuisia tai alustan myötäisiä; juurakoita ei ole. Lehdet ovat tyypiltään mikrofyllejä eli pikkulehtiä, kierteisesti järjestäytyneitä, kielekkeellisiä ja joko kaikki keskenään samanlaisia tai kahdenlaisia, jolloin ne ovat järjestyneet neljäksi riviksi. Iitöpesäkelehdet ovat lehtien kaltaisia ja muodostavat varren päähän pesäketähkän eli strobiluksen. Itopesäkkeet eli sporangiot sijaitsevat lehtien yläpinnoilla aivan kielekkeen yläpuolella ja ovat varrellisia. Isoitiöt ovat monenmuotoisia ja kuviopintaisia, pikkuitiöt taas vaihtelevissa määrin pallomaisia.
Levinneisyys
Mähkäkasvit ovat levinneet ympäri maapallon, eniten lajeja on kuitenkin tropiikissa. Muutama laji elää arktisilla alueilla ja jokunen jopa kuivuusaavikoilla. Jälkimmäiset kuivuvat elottoman näköisiksi, mutta saadessaan kosteutta virkoavat eloon (englanniksi resurrection plants, 'ylösnousemuskasvit').
Evoluutio
Mähkäkasvit ovat nykykasveista lähintä sukua lahnanruohokasveilla (Isoëtaceae); molemmat ovat erilaisitiöisiä ja sukusoluja tuottavat gametofyytit ovat endosporisia, itiöiden sisään jääviä. Mähkäkasvit lienevät kehittyneet jostakin hiilikauden erilaisitiöisistä ruohovartisten sanikkaisten ryhmästä. Pseudodendron-nimistä hiilikautista fossiilia pidetään nykyään mähkäkasveihin kuuluvana, vaikka se jossakin suhteessa muistuttaa sinettipuita (Sigillaria). Suurin osa mähkäkasvifossiileista on kuitenkin peräisin liitu- ja tertiäärikausilta. Joillakin mähkäkasveilla on lehdissään haaroittunut suonisto, kuten saniaisten ja siemenkasvien lehdissä, joita nimitetään makrofylleiksi. Makrofyllit ovat siten kehittyneet ainakin kahteen eri otteeseen versokasvien keskuudessa.
Štüldt Håjt
Štüldt Håjt on suomalaisen rock-yhtyeen Kingston Wallin vuonna 1994 julkaisema promosingle. Se julkaistiin yhtyeen viimeisen albumin Tri-Logy markkinoimista varten. Štüldt Håjt on julkaistu yhtyeen Trinity-levymerkillä, kuten muutkin singlet ja albumeiden ensimmäiset julkaisut.
Heinäkuussa 2016 Svart Records julkaisi singlestä uusintapainoksen 7" vinyylillä.
Kappaleet
”Štüldt Håjt” ja ”Time” esiintyvät yhtyeen albumilla Tri-Logy. ”Have You Seen the Pyg-mies?” julkaistiin albumin 1998 remasteroidussa kahden levyn rajoitetussa painoksessa.
Opettaja (lehti)
Opettaja on opettajien ammattilehti, jota julkaisee Opetusalan Ammattijärjestö OAJ. Lehti ilmestyy kesään 2023 saakka joka toinen viikko ja sen jälkeen kerran kuukaudessa. Lehdellä on 175 000 lukijaa (KMT 2022).
Lehti on ilmestynyt nykyisenlaisena vuodesta 1973 eli OAJ:n perustamisesta lähtien. Uuteen lehteen yhdistyivät tällöin vuodesta 1906 ilmestynyt Opettajain Lehti sekä vuonna 1951 perustettu Oppikoululehti. Jos otetaan huomioon Valistuksen kustantaman Opettajain Lehden viikoittainen ilmestyminen vuoden 1906 alusta lähtien, nykyistä Opettaja-lehteä voitiin pitää Suomen vanhimpana viikkolehtenä syksyyn 2014 saakka. Silloin sen ilmestymiskerrat harvenivat 40:stä 35:een vuodessa.
Ripatti
Hirvensalmen kunnan historiankirjoissa mainitaan asutuksesta ainakin 1660-luvulla ja joidenkin hankkineen taloja muutama kymmenen vuotta aikaisemmin. Kylän halki kulkee Ripatintie Kissakoskelle (itään), Hämeenmäentie Hämeenmäkeen ja Tuukkalaan (pohjoiseen) sekä Hartosenpääntie Noittiin (etelään). Ripatintie ylittää Ripatinkosken, joka laskee Vahvajärvestä Isoon-Sämpiään. Koskessa on ollut tiettävästi ainakin yksi mylly. Ripatin vesiosuuskunta perustettiin 2001.
Koripallo olympialaisissa
Koripallo on ollut mukana kesäolympialaisten kilpailuohjelmassa virallisena lajina vuoden 1936 Berliinin olympialaisista lähtien. Näytöslajina se oli ollut jo vuoden 1904 St. Louisin kisoissa. Naisten sarja oli ensi kertaa mukana 1976 Montrealissa. Menestynein maa olympialaisten koripallotapahtumissa on Yhdysvallat.
Ernest Roume
thumb|upright|Ernest Roume. Ernest Roume (12. heinäkuuta 1858 Marseille – 16. huhtikuuta 1941 Pariisi) oli ranskalainen hallintovirkailija, joka toimi Ranskan Länsi-Afrikan ja Indokiinan kenraalikuvernöörinä.
Roume syntyi kauppiaan perheeseen. Hän valmistui École polytechniquesta vuonna 1880 ja työskenteli Ranskan korkeimmassa hallinto-oikeudessa ja eri ministeriöissä. Hän osallistui Ranskan ja Britannian neuvotteluihin Nigerin asioista vuosina 1896 ja 1897.
Roume nimitettiin Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernööriksi vuonna 1902. Hän kehitti alueen koulujärjestelmää ja rakennushankkeita sekä hankki lainan rautateitä ja Dakarin satamaa varten. Roume jäi eläkkeelle vuonna 1908, mutta työskenteli jälleen vuosina 1915–1917 Ranskan Indokiinan kenraalikuvernöörinä. Hän toimi sen jälkeen eri yhtiöiden hallintoneuvostoissa ja sai vuonna 1923 nimityksen Ranskan siirtomaa-akatemian jäseneksi.
Vapaapaini
thumb Vapaapaini on kansainvälisen painiliiton Filan alainen olympialaji. Maailmalla vapaapaini on olympialaisissa kilpailtavista painimuodoista kreikkalais-roomalaista painia suurempi laji. Esimerkiksi Yhdysvalloissa, Iranissa, Turkissa ja entisissä Neuvostoliiton maissa on jokaisessa miljoonia vapaapainin harrastajia.
Säännöt
Pistelasku ja säännöt ovat samat kuin kreikkalais-roomalaisessa eli ranskalaisessa painissa paitsi sallittuja myös otteet jaloista ja jaloilla. Lisäksi vapaapainissa clinch-ote tapahtuu vasta jos kumpikaan painijoista ei ole suorittanut pisteitä ennen 2 minuutin pituisen erän loppua.
Clinch-ote tapahtuu niin että tuomari valitsee arpomalla ottelijan joka saa ottaa kahdella kädellä otteen vastustajan polven ympäriltä. Vastustajan jalka pitää olla tässä tilanteessa painimaton keskiympyrä sisällä. Jos otteen ottanut painija ei suorita pistettä 30 sekunnin sisällä niin toinen painija saa pisteen ja voittaa erän.
Naisten paini
thumb|Naispainin näytösottelu käynnissä Naispaini on naisten harjoittamaa painia. Lajin kattojärjestö on kansainvälinen painiliitto UWW. Naispainin säännöt muistuttavat sääntöjä miesten vapaapainissa, kuitenkin kokonelson-ote on kielletty parterre- sekä pystyasennossa. Kansainvälisellä tasolla aikuiset painivat kahdeksassa painoluokassa, jotka ovat 48 kg, 53 kg, 55 kg, 58 kg, 60 kg, 63 kg, 69 kg ja 75 kg. Olympialaisissa painitaan kuudessa painoluokassa: 48 kg, 53 kg, 58 kg, 63 kg, 69 kg ja 75 kg.
Naispaini oli ensimmäisen kerran olympialaisten ohjelmassa 2004 Ateenan kisoissa, jolloin painittiin neljässä painoluokassa. Ensimmäiset MM-kilpailut järjestettiin vuonna 1987 Norjan Lorenskogissa.
Muuta
Yhdysvalloissa harrastetaan kouluissa folk-style painia, joka on hyvin samantapaista kuin kansainvälinen olympiakisojen vapaapaini. Koulupainia on kuitenkin tehty vieläkin riskittömämmäksi. Siinä on kielletty muun muassa laajakaariset heitot. Lisäksi suurimmat erot pistelaskussa ovat siltatilanne ja alta vastustajan otteesta irrottautuminen. Siltatilanteessa tulee pisteitä sen mukaan, kuinka kauan ottelija pitää vastustajaa siltatilanteessa. Mattopainissa alla olevaa hyvitetään, jos hän vapautuu otteesta ja pääsee ylös.
Branko Stanković
Branislav ”Branko” Stanković (31. lokakuuta 1921 Sarajevo, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 20. helmikuuta 2002 Belgrad, Jugoslavian liittotasavalta) oli Jugoslaviaa edustanut jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiamitalisti.
Stanković saavutti pelaajana Jugoslavian jalkapallomaajoukkueessa olympiahopeaa Lontoossa 1948 ja Helsingissä 1952.
Gaziantepin yliopisto
pienoiskuva|Yliopiston pääportti
Jeff Bergman
Jeff Bergman (s. 10. heinäkuuta 1960) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan erityisesti Mel Blancin seuraajana useiden piirroshahmojen äänirooleista, kuten Väiski Vemmelsääri, Repe Sorsa, Elmeri ja Viiksi-Vallu, sekä George Jetson, Retu Kivinen, Tahvo Soranen, Jogi-karhu ja Hakki-koira.
Tarinan mukaan Bergmanin ura ääninäyttelijänä alkoi, kun hän nauhoitti omaa imitointiaan Mel Blancin luomien hahmojen äänillä. Viedessään nauhan tuottajille Bergman viritti soittimen siten, että kykeni vaihtamaan nopeasti edestakaisin Mel Blancin ja oman nauhan välillä, joissa oli samat vuorosanat. Tuottajat eivät osanneet sanoa, kumpi oli alkuperäinen.
Animaatioissa Bergman teki äänirooleja ensi kerran vuonna 1986 ja on sen jälkeen enimmäkseen ääninäytellyt Looney Tunes -hahmoja muun muassa Tiny Toonsissa ja Taz-Maniassa. Animaatioiden ohella hän tekee äänirooleja mainoksissa ja on ollut muun muassa Tahvo Sorasen äänenä Fruity Pebbles Cereal -mainoksessa.
The Real Thing (kappale)
The Real Thing, Radio Edits on suomalaisen rock-yhtyeen Kingston Wall vuonna 1994 julkaisema promootiosingle. Se julkaistiin yhtyeen viimeisen albumin Tri-Logy markkinoimista varten. Yhtyeen Trinity-levy-yhtiö julkaisi The Real Thingin, kuten muutkin yhtyeen singlet.
Hrómundr Griprinpojan saaga
Hrómundr Griprinpojan saaga (isl. Hrómundar saga Gripssonar) on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Saaga kertoo merikuningas Óláfr Soturikuninkaan (isl. liðsmannakonungr) joukkoihin kuuluvasta Hrómundrista ja tämän uroteoista. Nykypäivään säilynyt Hrómundr Griprinpojan saaga on mahdollisesti kirjoitettu vasta 1600-luvulla pääkäsikirjoitus, mutta se on proosaversio eräästä vuoden 1400 paikkeilla laaditusta rímur-runosta. Kyseinen runo, joka tunnetaan nimellä Griplur tai Hrómundar rímur, taas pohjautuu nyt jo kadonneelle Hrómundar sagalle. Vaikka ei ollakaan varmoja siitä, että tämä kadonnut Hrómundar saga olisi saatettu kirjalliseen muotoon jo 1200-luvulla, tiedetään, että saaga on kuitenkin tunnettu 1200-luvun Islannissa. Se mainitaan 1200-luvulla kirjoitetussa aikalaissaagassa Þorgils saga ok Hafliða, sen sisältämän vuoteen 1119 ajoittuvan hääjuhlakuvauksen yhteydessä. Samassa yhteydessä mainitaan kyseisen saagan sisältäneen myös monia runoja, ja mainitaan saagan kuvaamista tapahtumista, jotka vastaavat sisällöllisesti Griplurin ensimmäistä puoliskoa. Nykypäivään säilynyt Hrómundr Griprinpojan saaga ei kuitenkaan sisällä runoutta. Alkuperäinen Hrómundar saga on ollut tuttu myös useille muinaissaagojen kirjoittajille, sillä viitteitä saagan olemassaolosta on myös Grímr Karvaposken saagassa, Hálfdan Eysteinninpojan saagassa sekä Kävelijä-Hrólfrin saagassa. Hrómundr Griprinpojan saagaa  ei ole suomennettu.