cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valehtelevat viettelijät (2. tuotantokausi)
Yhdysvaltalaisen televisiosarjan Valehtelevien viettelijöiden toinen tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 14. kesäkuuta 2011 ja Suomessa 10. marraskuuta 2013. Toinen kausi sisältää yhteensä 25 jaksoa, kolme enemmän kuin edellisellä kaudella. Alun perin 24:n jakson joukkoon lisättiin Halloween-erikoisjakso, joka on kuvattu takautumina juonen keskellä. Toisen kauden tv- ensi-ilta sai Yhdysvalloissa 3.68 miljoonaa katsojaa, mikä oli ensimmäisen kauden alkujaksoa korkeampi katsojaluku, sen jäädessä vain 2,5 miljoonaan. Halloween-spesiaalijakso ilmestyi 19. lokakuuta 2011, ja se sai kaikkiaan kaksi ja puoli miljoonaa katsojaa. Kauden toinen puolisko esitettiin Amerikassa tauon jälkeen 2. tammikuuta 2012 alkaen. Sarjaa esittää Yhdysvalloissa edelleen ABC Family ja Suomessa Sub-kanava. Sarjan toinen kausi jatkuu siitä, mihin ensimmäisellä kaudella jäätiin.
Näyttelijät
(Suluissa esiintymismäärä kaudella)
Juoni
Toisen kauden kevään päätösjaksossa selviää salaperäisen 'A':n henkilöllisyys. Lisäksi yksi hahmo joutuu pidätetyksi Alisonin murhasta ja Emily kokee henkilökohtaisen menetyksen. Alisonin veli Jason nousee merkittäväksi hahmoksi, esiinnyttyään edellisellä kaudella vain pari kertaa. 'A' vetelee naruista ja ottaa Emilyn kohteekseen armottomassa manipuloinnissaan. Samalla saadaan tietää Alisonin murhan yksityiskohdista sekä lisää kohtalokkaan yön taustoista. Salaisuudet lisääntyvät, ja tytöillä alkaa olla vaikeuksia pitää omiaan A:n vahtiessa heidän jokaista liikettään. Pystyvätkö he yhä valehtelemaan itsensä ulos pahoista tilanteista vai joutuvatko lopulta tunnustamaan kaiken? Päätösjakson loppuhuipentumassa tytöt kohtaavat vainoajansa silmästä silmään. Onko A:n peli viimeinkin pelattu?
Kärsänirkko
Levinneisyys ja lentoaika
Levinneisyysalue kattaa lähes koko Euroopan ja Etelä-Euroopassa on oma alalajinsa P. p. ponticum. Idässä levinneisyys ulottuu Kiinan pohjoisosiin. Suomessa alalajia P. p. palpinum tavataan koko maan etelä- ja keskiosissa Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun korkeudelle saakka. Alalajia P. p. lapponicum tavataan siitä pohjoiseen aina Saariselän korkeudelle saakka. Alalaji P. p. palpinum lentää lahtena päällekkäisenä sukupolvena ensin toukokuusta kesäkuun loppuun ja runsaslukuisempana toisena sukupolvena kesäkuun lopulta elokuun loppuun. Alalaji P. p. lapponicum lentää kesäkuun alusta heinäkuun alkuun.
Valehtelevat viettelijät (2. tuotantokausi)
Juoni
Sara Shepardin kirjoihin perustuva nuorten jännitysdraamasarja keskittyy pääasiassa Alison DiLaurentisin katoamis- ja murhamysteeriin sekä päähenkilöiden – Spencerin, Hannan, Arian ja Emilyn – yksityiselämän ongelmiin. Sarja sijoittuu kuvitteelliseen Rosewoodin kaupunkiin Pennsylvanian osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Kärsänirkko
Elinympäristö ja elintavat
Kärsänirkko viihtyy lehti- ja sekametsissä, pensaikoissa sekä puutarhoissa ja puistoissa, pohjoisessa usein jokien rannoilla, ja sitä tapaa harvoin tyypillisen elinympäristön ulkopuolella. Laji on yleinen, mutta perhosia tapaa harvoin runsaslukuisina. Päivisin puiden rungoilla tai kasvillisuudessa lepäävät perhoset aloittavat lennon iltahämärässä ja lentävät keskiyöhön, joskus aamuyöllekin. Koiraat tulevat valolle, mutta naaraita ei valolta tapaa juuri koskaan.
Naaras munii 75–130 munaa yksitellen tai parin munan ryhmiksi. Toukat elävät luultavasti enimmäkseen latvustoissa ja niitä tapaa tavallisesti vain yksittäin. Ensimmäinen toukkasukupolvi on täysikasvuinen heinäkuussa, toinen syys-lokakuussa. Kotelo on maanpinnalla tai heti sen alla karikkeella naamioidun kotelokopan sisällä. Kotelo talvehtii, usein kahdesti ennen aikuisen perhosen kuoriutumista.
Ravintokasvi
Toukan ravintokasveja ovat haapa (Populus tremula) sekä pajut (Salix).
Per-Erik Lundh
Per-Erik Lundh (24. elokuuta 1939 Porvoo – 18. elokuuta 2017 Helsinki ) oli Metalliliiton ja sitä ennen Teräsliiton puheenjohtaja. Hän sai ministerin arvon ensimmäisenä ammattiyhdistysjohtajana. Lundh tunnettiin kulisseissa viihtyvänä AY-liikkeen taustavaikuttajana, joka käytti melkoista valtaa. Lundh oli liiton puheenjohtaja 1983–2000. Hän kuului pitkään myös SDP:n puoluetoimikuntaan.
Lundh aloitti työuransa 16-vuotiaana sorvarina ja hänen työnsä ammattiyhdistysliikkeen palveluksessa alkoi silloisen Teräsliiton toimitsijana Porvoossa vuonna 1967. Ennen Metalliliiton puheenjohtaja-aikaa hän työskenteli SAK:n sihteerinä vuosina 1977–1983. Lundhin kotikieli oli ruotsi ja suomen hän oppi vasta avioliiton myötä. Lundh menehtyi vaikeaan sairauteen viikkoa ennen 78-vuotissyntymäpäiväänsä.
Debora Vaarandi
thumb|Debora Vaarandin muotokuva. Maalannut Kaarel Liimand vuonna 1940 Debora Vaarandi (o.s. Trull, 1936–1939 Hint; 1. lokakuuta 1916 Võru – 28. huhtikuuta 2007 Tallinna, Viro ) oli virolainen runoilija ja kääntäjä. Suomessa hänet tunnetaan muun muassa Saarenmaan valssin sanoituksesta.
Elämänvaiheet
Vaarandi syntyi postivirkailijan tyttärenä Võrussa Liivinmaalla (nykyisessä Etelä-Virossa) mutta vietti lapsuutensa suurimmaksi osaksi Saarenmaalla. Hän kävi alakoulua Tallinnassa ja Saarenmaalla vuosina 1924–1929 ja Saarenmaan yhteislukiota Kuressaaressa vuosina 1930–1935.
Vaarandi tutustui saarenmaalaisissa kirjallisuusiltamissa vasemmistolaiseen opettajaan ja myöhemmin kirjailijaan Aadu Hintiin. Avioiduttuaan he muuttivat Tarttoon, jossa silloinen Debora Hint opiskeli Tarton yliopiston filosofisessa tiedekunnassa vuosina 1936–1940. Debora ja Aadu Hintin avioliitto päättyi eroon 1939 heidän ainoan lapsensa kuoltua.
Neuvostoliiton miehityksen aikana hän työskenteli ensin Rahva Häälin kulttuuriosaston toimittajana heinäkuusta syyskuuhun 1940 ja sen jälkeen 1940–1941 ja 1944–1946 Sirp ja Vasarin toimittajana. Debora Hint oli tutustunut silloiseen Sirp ja Vasar -lehden päätoimittajaan Anton Vaarandiin, jonka kanssa hän solmi avioliiton. Uuden aviomiehensä innostamana Debora liittyi Viron kommunistiseen puolueeseen jo ennen sotaa, jolloin siinä oli jäseniä vain kourallinen.
Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 Vaarandi pakeni muiden punaisten tavoin Saksan armeijaa Neuvostoliittoon. Vuosina 1942–1944 hän työskenteli Rahva Häälin toimituksessa Moskovassa ja Leningradissa. Sodan aikana myös hänen toinen avioliittonsa hajosi. Sodan päätyttyä Debora Vaarandi palasi Viroon, jossa hän toimi Sirp ja Vasar -lehden vastaavana toimittajana. Vuodesta 1946 alkaen hän toimi vapaana kirjailijana. Vuonna 1971 hänestä tuli Viron sosialistisen neuvostotasavallan kansankirjailija.
thumb|right|Vaarandin hautakivi Pärnamäen hautausmaalla. Vaarandi avioitui 1952 kirjailija Juhan Smuulin kanssa, ja liitto kesti vuonna 1971 tapahtuneeseen Smuulin kuolemaan asti.
Eesti Ekspress -lehti paljasti vuonna 2023, että Vaarandi ja Smuul olivat osallisina vuoden 1949 virolaisten joukkokyydityksissä, sillä he olivat allekirjoittaneet asiakirjan, jossa luetteloitiin erään kyyditetyn kõuelaisen maanviljelijäperheen omaisuutta. Heidän osuudestaan kyydityksiin oli huhuttu jo aiemminkin.
Tuotanto
Vaarandin kirjailijanura alkoi hänen lukioaikoinaan kirjoittamastaan runostaan Udus, joka julkaistiin Eesti Naisessa vuonna 1936. Eesti Kirjandus ja Postimees julkaisivat hänen kirja-arvostelujaan vuosina 1936–1940. Hänen esikoisteoksensa on vuonna 1945 ilmestynyt runoteos Põleva laotuse all. Kyseessä oli Neuvostoliitossa sota-aikana koti-ikävää ja luontoa kuvaava runokokoelma, jossa oli tosin ajalle tyypillistä Stalin-ylistystä. Varsinainen läpilyöntiteos oli Unistaja aknal (”Haaveilija ikkunalla”) vuodelta 1959. Tällöin Neuvosto-Virossa elettiin Nikita Hruštšovin suojasään aikaa eli runoissa ei ollut pakko tuoda esiin poliittisuutta. Vaarandi näytti kykynsä tällöin luonto- ja rakkausrunoilijana. Hänet tunnetaan myös Saarenmaan valssin sanoittajana sekä ulkomaisen kirjallisuuden virontajana. Kesällä 2006 ilmestyivät runoilijan nuoruudenmuistelmat, jotka saivat kuitenkin ristiriitaisen vastaanoton.
Black Rain
Black Rain on Ozzy Osbournen 22. toukokuuta 2007 julkaistu albumi. Albumi on järjestyksessään Osbournen yhdeksäs pitkäsoitto. Albumi nousi Billboardin listalla sijalle kolme ja on myynyt kultaa Yhdysvalloissa. Singlenä julkaistiin kappaleet "Not Going Away", "I Don't Wanna Stop" ja "Black Rain".
Debora Vaarandi
Runoteokset
Debora Vaarandilta on julkaistu seuraavat runoteokset:
Vaarandin muita teoksia ovat
Black Rain
Aiemmista albumeista poiketen tyylillisesti albumilla on vaikutteita mm. industrial- ja thrash metal -genreistä. Tämä tulee esille mm. raskaammista kitara-riffeistä, särö-efektin käytöstä laulussa sekä syntetisaattoreiden runsaammasta käytöstä.
Alun perin albumi julkaistiin Yhdysvalloissa erilaisella digipak-kannella. Japanin painos sisälsi kaksi bonus-raitaa ja iTunes-versio sisälsi vielä yhden erillisen bonus-kappaleen. Marraskuussa 2007 julkaistu Tour Edition sisältää kaikki kolme bonus-raitaa sekä kolme live-raitaa.
Debora Vaarandi
Käännösteokset
Debora Vaarandi käänsi viroksi runsaasti suomen-, saksan- ja venäjänkielistä kirjallisuutta. Hänen kääntämänään on julkaistu muun muassa Bertolt Brechtin, Alfred Adlerin, Aleksei Tolstoin, Vera Inberin, Juri Nagibinin, Mihail Prišvinin, Eduard Bagritskin, Viktor Nekrasovin, Maksim Gorkin, Olga Bergholtzin, Anna Ahmatovan, Katri Valan, Eino Leinon, Aleksis Kiven, Georg Traklin, Benedicta Idefeltin ja Laila Hirvisaaren tuotantoa.
Suomennettu tuotanto
Vaarandin runoja on myös antologioissa:
Toivo Hagman
Toivo Mikael Hagman (sukunimi aik. Annala: 27. tammikuuta 1904 Lapua – 6. heinäkuuta 1965 ) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Hagman toimi elämänsä aikana muun muassa erään pohjanmaalaisen tanssiyhtyeen laulusolistina, Arbetarbladet-lehden toimittajana Pietarsaaressa, alkoholitarkastajana Vaasassa sekä Kansan kirjakerhon toiminnanjohtajana Helsingissä.
Hagman kirjoitti seitsemän romaania. Esikoisteos Ett österbottniskt kvinnoöde kuvasi Hagmanin isoäidin elämää Vöyrissä ja romaanissa De knotiga tallarnas sång oli aiheena Hagmanin äiti joka oli työskennellyt tehtaassa Vaasassa. Romaani Lyckosmeden perustui taas Hagmanin omiin elämänvaiheisiin.
Grand Marnier
thumb|Grand Marnier -pullo (Cordon Rouge)
Grand Marnier -likööriä käytetään sellaisenaan, cocktaileissa sekä tiettyjen jälkiruokien, kuten crêpes Suzette -ohukaisten, liekittämisessä.
Likööriä on useita eri tyyppejä:
Bandiagaran–Homborin ylänkö
thumb|250px|Näkymä Bandiagaran kalliolta etelään. thumb|250px|Homborivuoret. Bandiagaran–Homborin ylänkö on luonnonalue Malin keskiosassa. Se kuuluu pääosin Moptin alueeseen ulottuen koillisessa Timbuktun ja etelässä Ségoun alueille. Ylängön keskellä sijaitsevat 450–800 metriä korkea Dogonin ylätasanko sekä Gandamia- ja Homborivuoret. Etelässä on Bobon tasanko ja pohjoisessa Dyoundé-Erensisin alue.
Dogonin eli Bandiagaran ylänkö rajoittuu 300–600 metriä korkeaan, 200 kilometrin pituiseen Bandiagaran kalliorinteeseen, jonka itäpuolella on Gondo-Sénon tasanko. Lännessä ylänkö laskeutuu loivasti Nigerin sisämaasuiston tulva-alueelle. Douentzan lähellä sijaitsevat Gandamiavuoret kohoavat 500–600 metrin korkeuteen. Malin korkein paikka on Gourman tasangon yllä kohoava 1155 metriä korkea Homborivuori.
Mihail Tihonravov
Mihail Tihonravov (, 19. heinäkuuta 1900 – 3. maaliskuuta 1974) oli neuvostoliittolainen rakettitekniikan pioneeri.
Hän opiskeli Žukovskin ilmavoimien akatemiassa vuodet 1922–1925. Tällöin hän suunnitteli ja rakensi liitolentokoneita. Hän tutustui Konstantin Tsiolkovskin avaruuslennon teorioihin opiskeluaikanaan. Vuonna 1932 hän liittyi GIRD-rakettitutkimusryhmään, ja pian hänestä tuli yksi sen johtajista. Hän suunnitteli ja toteutti GIRD-09-raketin, joka käytti hapettimena nestehappea ja polttoaineena hyytelömäistä bensiiniä. Koelento tehtiin 17.8.1933.
Tikhonravov työskenteli GIRDissä, kunnes se liitettiin RNII:een eli suihkuvirtauslaboratorioon, josta kehittyi NII-1-instituutti. Vuonna 1946 hänestä tuli Tykistötieteiden akatemian NII-4:n apulaisjohtaja. Siellä on kehitti rakettiklustereiden, satelliittien ratamekaniikan, kantoraketin laukaisun aikaisen asennonsäädön, paluulennon mekaniikan ja lämpökilpien teorioita ja tekniikkaa. Hänen ryhmänsä suunnitteli Sputnik 3, Luna 1, Luna 3, Luna 4 ja varhaiset Venus- ja Mars-luotaimet. Sergei Koroljov kutsui vuonna 1956 Tihonravovin ryhmineen omaan suunnittelutoimistoonsa OKB-1:een.
Marsin Tihonravovin kraatteri on nimetty hänen mukaansa.
Michael Rye
Michael Rye (2. maaliskuuta 1918 – 21. syyskuuta 2012 ) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka muistetaan parhaiten Hanna-Barberan tuottamista Superystävät-animaatioista, kuten Superystävät ja The Super Powers Team: Galactic Guardians, joissa hän ääninäytteli Vihreää Lyhtyä.
Ura
Ennen ääninäyttelemistä Rye teki satunnaisia näytelmärooleja 1950-luvulla niin elokuvissa kuin televisiosarjoissa, kuten Two Lost Worlds, The Adventures of Rin Tin Tin ja Wagon Train. Ääninäyttelmisen pariin Rye päätyi vuonna 1960 tehtyään sivurooleja Kivisiin ja Sorasiin. Sittemmin hän teki muutamia näytelmärooleja televisioon 1960-luvulla ääniroolien ohella. Animaatioissa Rye teki usein vierailevia rooleja muun muassa Smurffeihin, Kummikarhuihin, Piliipalipiloteihin ja Hämähäkkimieheen. Lisäksi hänellä oli rooleja Harvey Bullockin käsikirjoittamissa Raamattuun perustuvissa lyhytanimaatioelokuvissa vuonna 1986. Elokuvien aiheina olivat muun muassa Nooan arkki, Mooses ja Daavid.
Alejandro Lerroux
Alejandro Lerroux y García (4. maaliskuuta 1864 Córdoba – 27. kesäkuuta 1949 Madrid) oli espanjalainen poliitikko, joka toimi neljä kertaa Espanjan toisen tasavallan pääministerinä vuosien 1933–1935 aikana. Hänen hallituksensa olivat keskustaoikeistolaisia koalitioita.
Poliittinen ura
Lerroux oli upseerin poika. Hän oli alkuperäiseltä ammatiltaan asianajaja ja toimi myös lehtimiehenä Barcelonassa, ennen kuin lähti politiikkaan radikaalien riveissä. Hänet valittiin Espanjan parlamenttiin eli cortesiin ensi kerran vuonna 1901. Tasavaltalaisten mielipiteidensä vuoksi Lerroux joutui vuonna 1907 pakenemaan joksikin aikaa maasta, ja hän oleskeli Argentiinassa. Lerroux ei hyväksynyt tasavaltalaisjohtaja Nicolás Salmerónin päätöstä ryhtyä liittoon katalaaninationalistien kanssa, joten hän perusti vuonna 1908 uuden Radikaalin tasavaltalaispuolueen (Partido Republicano Radical). Vuoden 1909 Barcelonan levottomuuksien aikana hänen kannattajiensa väitettiin syyllistyneen luostareiden tuhopolttamiseen. Tämän jälkeen Lerroux lievensi radikaaleja mielipiteitään. Hän oli vuonna 1930 yksi tasavaltalaisen opposition niin sanotun San Sebastiánin sopimuksen allekirjoittajista. Vuonna 1931 hänestä tuli toisen tasavallan ensimmäinen ulkoministeri. Hän oli ensimmäisen kerran pääministerinä lyhytaikaisesti syyskuussa 1933 Manuel Azañan eron jälkeen.
Marraskuun 1933 parlamenttivaalien jälkeen valta toisessa tasavallassa siirtyi muutaman vuoden ajaksi keskustaoikeistolle. Lerroux muodosti ensin heti vaalien jälkeen keskustalaisen Radikaalipuolueen vähemmistöhallituksen, joka oli riippuvainen oikeisto-opposition tuesta. Hallitus peruutti tasavallan alkuvaiheessa luotua valtion ja kirkon eroon tähdännyttä lainsäädäntöä. Lerroux oli valmis ohjaamaan Espanjan sisäpolitiikkaa voimakkaamminkin oikealle, mikä herätti maan vasemmistossa pelkoa. Lerrouxin toinen hallitus kesti huhtikuuhun 1934 saakka. Kun hän muodosti lokakuussa 1934 uuden hallituksen ja otti siihen mukaan myös oikeistolaisen CEDA-puolueen, useissa maakunnissa ja etenkin Asturiassa puhkesi vasemmiston johtamia vallankumouksellisia levottomuuksia, jotka armeija tukahdutti väkivaltaisesti. Toukokuussa 1935 Lerroux uusi hallituksensa kokoonpanon siten, että aiemmin sen ulkopuolelle jäänyt CEDA:n johtaja José María Gil Robles tuli sotaministeriksi ja oikeiston asema hallituksessa vahvistui entisestään. Osana maan rauhoittamistoimia muun muassa ammattiliitot kiellettiin kokonaan.
Lerroux’n ja koko Radikaalipuolueen poliittinen uskottavuus romahti syksyllä 1935 niin sanotun estraperlo-skandaalin myötä, jossa useita hänen sukulaisiaan ja hänen puolueensa poliitikkoja syytettiin uhkapelilupien myöntämiseen liittyneestä korruptiosta. Erottuaan pääministerin paikalta Lerroux tuli aluksi ulkoministeriksi uuteen hallitukseen, mutta hänet jouduttiin erottamaan tästäkin tehtävästä hallituksen julkisuuskuvan suojelemiseksi. Hän myös putosi parlamentista helmikuun 1936 vaaleissa. Espanjan sisällissodan aikana Lerroux siirtyi Portugaliin. Hän palasi Espanjaan vasta vuonna 1947.
Antonio Tomás
Ura
Tomás on Racing Santanderin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä maan pääsarjassa 30. lokakuuta 2005 ottelussa Valenciaa vastaan. Kauden aikana hänelle kertyi otteluita pääsarjassa kaiken kaikkiaan 23.
Sonic the Hedgehog 3
Sonic the Hedgehog 3 (lyhyesti Sonic 3 tai Lock-On Teknologiassa Sonic 3 & Knuckles) on Sonic Teamin ja Sega Technical Instituten kehittämä ja Segan julkaisema tasohyppelypeli, joka on julkaistu vuonna Sega Mega Drivelle. Peli on Sonic the Hedgehog -pelisarjan kolmas virallinen tasohyppelypeli ja on jatkoa Sonic the Hedgehog 2:lle. Sonic 3:sta on julkaistu myös sarjakuvaversio Archie Comicsin Sonic the Hedgehog-sarjakuvassa, joka on ilmestynyt myös suomeksi.
Peli on ensimmäinen, jossa esiintyy Sonicin tuleva apuri Knuckles the Echidna. Peliin voi kiinnittää myös sen jatko-osan Sonic & Knucklesin, jonka avulla peli laajenee 6 tasoisesta jopa 14 tasoiseksi sekä Knucklesista tulee pelattava kaikkiin tasoihin. Tässä pelissä hahmo ei ole pelattavana muuten kun moninpelissä.
Tarina
Peli jatkuu siitä mihin Sonic the Hedgehog 2 päättyi. Tri Robotnikin avaruusalus Death Egg murskautui maahan. Myöhemmin Robotnik saa tietoonsa, että Death Egg putosi mystiselle saarelle "Angel Islandille" (tunnetaan Amerikassa Floating Island -nimellä), jonne hän myöhemmin rantautui ja missä hän tapaa Knucklesin, jolle hän kertoo, kahden tyypin varastaneen Kaaossmaragdit. Myöhemmin Sonic ja Tails saapuivat kaksitasolla, "Tornadolla", saarelle kuultuaan, että Robotnik olisi siellä. Knuckles uskoo että Sonic ja Tails varastaisivat hänen smaragdinsa, joten hän virittää ansoja ympäri saarta. Sonic hyppää Tornadon siiveltä ja muuttuu Super Soniciksi, jolloin hän ja Tails laskeutuvat saarelle etsimään Robotnikia, kunnes Knuckles hyökkää Sonicia kohti ja varastaa Kaaos Emeraldit häneltä ja katoaa viidakkoon. Sonic ja Tails lähtevät häneen peräänsä Launch Base Zone-laaksoon asti, jonne Death Egg murskautui ja josta Robotnik yrittää nousta takaisin avaruuteen maailman valloitukseen.
Yksinpeli
Sonic 3:ssa on samanlainen pelityyli kuin edellisissä Sonic-peleissä. Sonic, Tails tai kummatkin yrittävät päästä jokaisen tason kentän loppuun 10 minuutin aikana. Pelissä kerätään sormuksia ja tuhotaan tuttuun tapaan Robotnikin Badnik-robotteja. Pelissä rikotaan monitoreja, joista saa kymmenen sormusta lisää, suojia, nopeustossut sekä voittamattomuuden hetkeksi aikaa. Pelistä löytyy tähtitolppia (checkpoint), joiden kohdalta peli jatkuu, jos pelaaja menettää elämän. Tähtitolppiin ilmestyy 50 sormusta kerättyään pyörivä tähtirengas, joiden avulla pääsee bonustasoon. Kentissä on myös jättisormuksia, jotka on piilotettu ympäriinsä ja joista pääsee myös erikoistasoon. Erikoistasoissa voi sinisiä palloja keräämällä saada sormuksia ja lisää pisteitä, Kaaossmaragdit sijaitsevat erikoistasoilla. Pelissä on kuusi tasoa, joissa jokaisessa on kaksi kenttää.
Mikäli pelaaja putoaa rotkoon, murskautuu, putoaa piikkeihin tai koskettaa robottia 0 sormuksella hyökkäämättä, kuolee. Jokaisessa kentässä on minipomotaistelu ja joka toisen kentän lopussa kohdataan Tri. Robotnik entistä isomman koneen kanssa.
Muutoksia
thumb|245px|left|Sähkösuoja käytössä Marble Garden Zone-tasolla. Pelissä on uusia ominaisuuksia. Sonic kykenee tekemään väliaikaisen "suojakentän", niin kutsutun Insta-shieldin, joka suojaa häntä useimmilta piikikkäiltä vihollisilta. Pelissä 2-ohjainportista voi ohjata Tailsia, mikä nähtiinkin jo Sonic 2-pelissä. Tails voi nyt lentää hännillään ja uida naputtamalla hyppynäppäintä, mutta vain vähän aikaa kunnes hän väsyy. Lisäksi Tails voi kantaa Sonicia ilmassa häntäkopterillaan. Tailsia voi ohjastaa 2-ohjainportista pelattaessa Sonicilla ja Tailsilla kuten Sonic 2:ssa. Pelissä on minivastuksia aina jokaisen alueen ensimmäisen kentän lopussa. Kun voittaa minivastuksen, maalitaulu putoaa taivaalta maahan. Tällöin alue on läpäisty ja siirryttään seuraavalle alueelle. Lisäpisteitä saa pomputtamalla maalitaulua ilmassa mahdollisimman kauan pudottamatta sitä maahan. Samassa tilanteessa jos taulu osuu maahan, voi hyvällä onnella maasta pompahtaa monitori, josta saa sormuksia tai suojan. Suurimpia uusia asioita ovat uudet suojakentät, jotka ovat kukin omaa elementtiään.
Monitoreissa olevat suojat:
Bonustaso ja erikoistasot
thumb|Sonic 3:n erikoistasoissa täytyy kerätä sinisiä palloja areenalta. Pelissä on bonustasoja, joita löytää etsimällä 50 sormusta ja menemällä tähtitolpalle. Tähtitolpan yläpuolella leijuu tähtirengas, johon astuttua pääsee bonustasoon, josta voi voittaa suojakilpiä, lisäelämiä ja sormuksia. Sonic & Knuckles-pelissä on kaksi erilaista bonustasoa lisää, joista kerätään myös sormuksia ja muita esineitä. Niihin päästäkseen tarvitsee alle 15 tai 20 sormusta ennen astumista tähtirenkaaseen.
Ensimmäisestä Sonic-pelistä tutut jättisormukset tekevät paluun ja ovat tällä kertaa piilotettuna ympäri tasoja. Kun pelaa astuu sormukseen, pääsee erikoistasoihin (eng. Special Stage), joita on tässä pelissä seitsemän erilaista. Kuvakulma vaihtuu hahmon taakse ja pelaaja pääsee liikkumaan ja hyppimään ympäri shakkilaudan tapaista areenaa. Erikoistasoissa pelaajan täytyy saada kaikki siniset pallot muutettua punaisiksi liikkumalla sinisten pallojen läpi. Punaisia palloja koskettamalla poistuu erikoistasosta. Kun liikut sinisten pallojen ympäri kerran, saat keskellä olevista palloista sormuksia, joita keräämällä saa erikoispisteitä. Erikoistasoissa on myös kimmokepallot joita kosketettaessa pelattava hahmo liikkuu taaksepäin. Sonic & Knuckles-pelin erikoistasoissa voit löytää keltaisia palloja jotka heittävät hahmon yleensä toiselle puolelle areenaa. Mitä pitempään työskentelee erikoistasossa, sitä nopeammaksi pelattavan hahmon liikuttaminen käy ja musiikki nopeutuu taustalla. Pelaajan saatua kaikki siniset pallot punaisiksi saat Kaaos Emeraldin.
Kaksinpeli-moodi
Kaksinpeli-moodi on varsin erilainen kuin Sonic the Hedgehog 2:ssa. Nyt kaksinpeliä varten on tehty omia ratoja, joissa tarkoitus on vain juosta ympäri aluetta mahdollisimman nopeasti monta kierrosta peräkkäin. Radat ovat yksinpelin jaksoista poiketen lyhyitä ja grafiikka on pienempää eli myös hahmot on kuvattu selvästi yksinpeliä pienempinä. Grand Prix -tilassa pelataan toista pelaajaa vastaan kaikissa viidessä radassa, ja yritetään saavuttaa enemmän voittoja kuin toinen pelaaja. Single Track -tilassa pelaaja kisaa toista pelaajaa vastaan vain yhdessä radassa. Time Trial -tilassa voi kisata aikaa vastaan. Kaksinpeli-moodissa myös Knuckles on pelattavana hahmona, vaikka hän on laajemmin tässä roolissa vasta Sonic & Knuckles -pelissä. Hän ei pysty liitämään tai kiipeämään, toisin kuin seuraavassa pelissä.
Kaitagin piiri
thumb|175px|Kaitagin piiri Dagestanin kartalla. Kaitagin piiri (dargiksi Хайдакьла район, Haidakla raion; kumykiksi Гьайдакъ район, Ğaidaq raion) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 678,24 neliökilometriä. Asukkaita on 34 600 henkeä (vuonna 2010).
Sonic the Hedgehog 3
Kaksinpeli-moodi
Viisi rataa ovat:
Kaitagin piiri
Piiriin kuuluu 16 maalaiskuntaa: Ahmedkent, Baršamai, Džavgat, Džibahni, Džinabi, Džirabatši, Gulli, Jangikent, Karatsan, Kirki, Kirtsik, Madžalis, Santši, Šiljagi, Tšumli ja Varsit. Hallinnollinen keskus on Madžalisin kylä, josta on 121 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Asutuskeskuksia on yhteensä 45. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 90,4 % piirin asukkaista on dargeja ja 8,9 % kumykkeja. Suurin osa väestöstä on kaitageja, jotka puhuvat erityistä kaitagin kielimuotoa. Kaitagien, varsinaisten dargien ja kumykkien lisäksi seudulla on asunut myös vuoristojuutalaisia. Kaupunkiväestöä ei ole.
Sonic the Hedgehog 3
Kehitystyö
Sonicin luojat Yuji Naka ja Hirokazu Yasuhara palasivat kehittämään peliä. Ensimmäisten kahden pelin musiikkien takana oleva Masato Nakamura ei sen sijaan osallistunut pelin sävellykseen, jolloin Sega kääntyi muiden säveltäjien puoleen, joita on ollut mm. Brad Buxer, Bobby Brooks, Geoff Grace, Doug Grigsby III, Darryl Ross, Howard Drossin, Jun Senoue ja Tokuhiko Uwabo. Sonic 3:n kehityksen aikana jopa Michael Jackson oli suuri Sonic-fani ja on ollut osallisena pelin musiikin teossa. Hänen mielestään oli kuitenkin raivostuttavaa, että Sega Mega Driven äänipuoli ei ollut täydellinen, eikä ilmeisesti halunnut, että hänen nimeään yhdistetään peleihin, jotka vähentäisivät musiikin arvoa. Michael Jacksonia ei myöskään listattu Sonic 3:n lopputeksteissä.
Kaitagin piiri
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viinirypäleiden, hedelmien, viljan, vihannesten ja perunan viljelyyn. Teollisuus tuottaa viiniä ja hedelmäsäilykkeitä. Lisäksi on rakennustarvike- ja puunjalostusteollisuutta. Piirissä toimii neljä lastentarhaa ja 40 koulua. Kulttuurilaitoksia ovat musiikkikoulu, 27 kulttuuri- ja vapaa-ajankeskusta sekä 36 kirjastoa. Paikallislehtenä ilmestyy darginkielinen Haidakla zjahmatši (”Kaitagin ahertaja”).
Sonic the Hedgehog 3
Kehitystyö
Sonic the Hedgehog 3:n ja Sonic & Knuckles:in piti olla alun perin samalla pelimoduulilla, mutta kiireisen aikataulun ja valmistuksen kulujen takia (32 megabitin kokoiset moduuleiden ollessa liian kalliita), peli jaettiin kahtia ja tekijätiimille annettiin enemmän aikaa viimeistellä Sonic & Knuckles saman vuoden lopussa. Myöhemmin Sonic & Knuckles pelimoduuleihin suunniteltiin Lock-On Teknologia, jonka avulla käyttäjä pystyi yhdistämään Sonic 3 ja Sonic & Knuckles moduulit toisiinsa pelatakseen peliä kokonaisuudessaan. Sonic & Knuckles moduuliin pystyi myös yhdistämään Sonic 2 moduulin pelatakseen Knucklesilla Sonic 2:sessa.
Klein Bikes
thumb|Klein Adroit
Klein Bikes oli Gary Kleinin perustama polkupyörävalmistaja. Klein oli yksi ensimmäisistä, jotka käyttivät runkomateriaalina alumiinisia, normaalia paksumpia putkia. Kasvattamalla putken läpimittaa saavutettiin jäykempi, mutta samaan aikaan myös kevyempi, rakenne.
Klein valmisti ensimmäisen polkupyöränsä opiskellessaan Massachusetts Institute of Technologyssä 1970-luvulla, ja varsinainen valmistus alkoi 1980-luvulla. Vuonna 1995 Trek Bicycle Corporation osti yhtiön, ja alkuperäinen Kleinin tehdas Chehalisissa, Washingtonissa suljettiin vuonna 2002, kun tuotanto siirrettiin Trekin pääkonttorin yhteydessä olevaan tehtaaseen Waterloossa, Wisconsinissa. Merkin laajamittainen valmistus päättyi Yhdysvalloissa vuonna 2007 ja muualla maailmassa vuonna 2009.
Historia
Gary Klein (s. 9. kesäkuuta 1952) opiskeli Kalifornian yliopistossa Davisissä ja myöhemmin Massachusetts Institute of Technologyssa. Vuonna 1973 Klein yhdessä muutamien muiden kanssa valmisti professori Buckleyn johdolla alumiinirunkoisen pyörän. Tutkittuaan teräsrunkoisia pyöriä ja myös käytössä rikkoutuneita runkoja he saivat selville polkupyörän rungon rasituspisteet. Käytössä olleiden alumiiniseosten rajoitetusta valikoimasta johtuen ryhmä päätti käyttää runkomateriaalina alumiiniseosta 60061.
Valmistuttuaan MIT:stä vuonna 1974 Klein opiskeli yrittäjyyttä. Hän oli innokas maantiepyöräilijä, joten vuonna 1975 hän perusti kolmen muun henkilön kanssa yrityksen, joka valmisti alumiinirunkoisia polkupyöriä MIT:n innovaatiokeskuksessa. Hän sai MIT:ltä 20 000 dollarin apurahan, ja lisäksi kukin osakas sijoitti yhtiöön 1 000 dollaria. Vuonna 1973 valmistettuja prototyyppejä, joiden runkoputket olivat totuttua isompia mutta joiden seinämävahvuus oli totuttua ohuempi, esiteltiin New Yorkissa pidetyillä kansainvälisillä polkupyörämessuilla helmikuussa 1975.
Seuraavana vuonna yhtiö muutti Kleinin vanhempien maatilalla Kalifornian San Martinissa olleeseen käyttämättömään rakennukseen, jota oli aiemmin käytetty luumujen kuivaamiseen. Vuonna 1977 Klein patentoi keksimänsä rakenteen suuren halkaisijan käyttämisestä jäykkyyden kasvattamiseksi, ja vuonna 1980 yhtiö muutti Kaliforniasta Chehalisiin, Washingtoniin. Yhtiö valmisti 1980-luvun alusta lähtien maantiepyöriä ja 1980-luvun puolivälistä lähtien maastopyöriä.
Kleinin idea alumiinin käyttämisestä runkomateriaalina ei ollut aivan uusi, mutta hänen keksintönsä läpimitan kasvattamisesta oli. Tämän ansiosta hän pystyi rakentamaan noin 15 prosenttia vastaavaa teräsrunkoista pyörää kevyempiä malleja.
Vuonna 1995 Trek osti Kleinin, kun yhtiö ei pystynyt kilpailemaan suuren valmistajan myyntiverkostoa vastaan.
Parhaimmillaan yhtiö työllisti noin 250 henkilöä Chehalisin tehtaalla, mutta hiljalleen tuotanto siirtyi Trekin tehtaalle Wisconsiniin. Vuonna 2001 noin 70 henkilöä työllistänyt tehdas valmisti 15 000–20 000 runkoa vuodessa. Vuonna 2002 kaikki valmistus siirrettiin Trekin tehtaalle. Kleinin valmistamia pyöriä myytiin Yhdysvalloissa vuoteen 2007 ja Japanissa vuoteen 2009 saakka.
Subterranean
Subterranean on ruotsalaisen melodista death metalia soittavan yhtyeen In Flamesin EP vuodelta 1995. EP on ainoa In Flamesin julkaisu, jolla Henke Forss laulaa. Subterraneanin avulla In Flames sai levytyssopimuksen Nuclear Blastin kanssa.
Kappaleet
1Bonuskappale
Tykinruoka
Varhainen merkintä sanasta löytyy François-René de Chateaubriandin Napoleonin vastaisesta lehtisestä De Buonaparte et des Bourbons vuodelta 1814, jossa kritisoidaan armeijan asennetta alokkaitaan kohtaan: "Miesten elämän ja Ranskan halveksunta on saavuttanut sen pisteen, että alokkaita kutsutaan vain raaka-aineeksi ja tykinruuaksi."
George Reiffenstein
George Patten ("Pat") Reiffenstein (17. maaliskuuta 1883 – 9. kesäkuuta 1932) oli kanadalainen soutaja. Hän syntyi ja kuoli Ontariossa. Hän kilpaili Argonaut Rowing Clubille (Toronto).
Reiffenstein osallistui vuoden 1904 kesäolympialaisiin Saint Louisissa ja sai siellä hopeaa kahdeksikossa.
Stolberg (televisiosarja)
thumb|right|Sarjan nimiplanssi. Kuvassa rikos­yli­komisario Martin Stolberg ([[Rudolf Kowalski).]] Stolberg on ZDF:n vuosina 2006–2013 tuottama saksalainen poliisisarja.
Messinkipallokala
Messinkipallokala (Auriglobus modestus) on aasialainen makean veden pallokalalaji. Se voi kasvaa 10 cm pitkäksi. Se on selkäpuolelta kiiltäväpintainen, vatsapuolelta valkoinen. Sitä tavataan keskikokoisissa ja isoissa joissa Thaimaassa, Malesiassa ja Indonesiassa. Ne uiskentelevat ylös ja alas kuin helikopterit, ja etsivät sopivia saaliseläimiä. Akvaarioissa ne tarvitsevat enemmän vapaata uintitilaa kuin monet muut pallokalat. Ne ovat aggressiivisia kaikkia muita kaloja kohtaan: syövät pienempiään ja näykkivät isompiensa eviä.
Väinö Karvinen (opettaja)
Väinö Karvinen (20. heinäkuuta 1885 Viipuri – 21. huhtikuuta 1944 Kuopio) oli suomalainen opettaja ja runoilija. Hän käytti myös nimimerkkiä Väinö Kouta.
Stolberg (televisiosarja)
Düsseldorfiin sijoittuvan sarjan pääroolissa nähdään rikosylikomisario Martin Stolberg (Rudolf Kowalski) apunaan rikoskomisario Nico Scheiber (Wanja Mues) sekä rikoskomisario Catharina Brandt (Annett Renneberg). Oikeuslääkärinä toimii Hannah Vorskot (Eva Scheurer). Sarjan ohjaajina toimivat mm. Matti Geschonneck, Peter Keglevic ja Michael Schneider.
Stolberg on luottamusta herättävä ihminen, johon sekä rikoksen uhrit että tekijät tukeutuvat synninpäästöä hakiessaan. Hän on konstailematon ja suoraviivainen mies jolla on apunaan kaksi nuorta uskollista työtoveria. Sarjassa esiintyivät myös rikoskomisario Sofia Lechner (Victoria Mayer) jaksoissa 1–22 ja rikoskomisario Florian Glade (Aurel Manthei) jaksoissa 1–30. Jaksosta 23 eteenpäin jaoksessa työskentelee rikoskomisario Catharina Brandt, jaksossa 31 sarjaan tulee uusi henkilö rikoskomisario Nico Scheiber.
Stolbergia on kuvattu kaikkiaan kahdeksan kautta ja 50 jaksoa. Sarjan viimeinen jakso esitettiin Saksassa 2.3.2013. Suomessa sarjaa ovat esittäneet Yle TV2 ja 1.2.2015 lähtien Yle TV1. Viimeinen jakso esitettiin 6.9.2015.
Otto Beisheim
Otto Beisheim (3. tammikuuta 1924 – 18. helmikuuta 2013 ) oli saksalainen liikemies ja myymäläketju Metro AG:n perustaja. Vuonna 2010 hänen omaisuudekseen arvioitiin 3,6 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Ensimmäinen Metro Market avattiin marraskuussa 1963 Essenissä. Ketjun lippulaiva Beisheim Center avattiin 10. tammikuuta 2004 Potsdamer Platzin pohjoispuolella Berliinissä. Rakentaminen maksoi 463 miljoonaa euroa. Beisheim teki itsemurhan helmikuussa 2013.
Reinhold Forsdahl
Reinhold Forsdahl (sukunimi aik. Andersson: 3. helmikuuta 1895 Lapinjärvi - 30. joulukuuta 1965 Lapinjärvi) oli suomalainen maanviljelijä ja ruotsin kielellä kirjoittanut näytelmäkirjailija.
Forsdahl toimi maanviljelijänä Lindkosken kylässä Lapinjärvellä. Hän oli myös paikallisen kotiseutuyhdistyksen (Hembygdens Vänner) puheenjohtaja.
Operaatio Solaris
Operaatio Solaris on kirjailija Ilkka Remeksen seitsemäs nuortenromaani, jonka päähenkilö on Aaro Korpi. Kirjan julkaisi WSOY vuonna 2009.
Juoni
Aaro Korpi on lähtenyt lumiseen Lappiin mukanaan Taina, Alan ja heidän poikansa, nokkava Julius-serkku. Samaan aikaan Lapissa on meneillään amerikkalaisten operaatio Solaris. Aaro pääsee amerikkalaisten jäljille ja kutsuu avukseen ystävänsä Nikon. Amerikkalaiset ovat varastaneet vanhan saamelaisen kepin museosta ja aiheuttaneet sähköhäiriön, joka lamauttaa kaikki tekniset laitteet. Aaro kidnapataan, mutta hän pääsee kuitenkin pakenemaan mukanaan sähköhäiriöitä aiheuttava EMP-laite. Amerikkalaiset lähtevät Aaron ja Nikon perään. Salainen operaatio Solaris on vaarassa.
Tellus (televisiosarja)
Tellus on Yle TV1:llä 16. marraskuuta 2014 alkanut kuusiosainen draamasarja, jonka pääosissa näyttelevät Minka Kuustonen, Lauri Tilkanen ja Pirkka-Pekka Petelius. Sarjassa joukko hyvin toimeentulevia, työssäkäyviä ja opiskelevia nuoria haluaa herättää ihmiset huomaamaan ympäristöongelmat ja ekologisen kriisin. Sarjan ensimmäisen tuotantokauden viimeinen jakso esitettiin 21. joulukuuta 2014.
Yleisradio teki jo ennen ensimmäisen tuotantokauden esittämistä päätöksen, että sarja jatkuu myös toiselle tuotantokaudelle. Saksalainen ZDF Enterprises -myyntiyhtiö osti ensimmäisen kauden myyntioikeudet sekä oikeudet myydä sarjasta niin sanottuja remake-oikeuksia. Ensimmäisen kauden esitysoikeudet on myyty jo Saksaan, Ruotsiin ja Norjaan.
Katsojaluvut
1 Keskikatsojamäärä esityspäivänä.
Arvioita
Helsingin Sanomien Leena Virtanen kirjoitti sarjassa panostetun laadukkaaseen tuotantoon, mutta se ei silti näy itsetarkoituksellisesti: ”Telluksessa on vahvaa yritystä kääntää suomalainen hitaus ja vähäeleisyys tietoiseksi tyylikeinoksi. Sarja saattaa hyvinkin olla J. P. Siilin vaihtelevan uran paras työ.” Virtasen mielestä monet kohtaukset ovat kuitenkin yksitasoisia ja jännitteiden luominen tuottaa vaikeuksia niin, ettei tarina juuri etene kahden ensimmäisen jakson aikana. SmacktheJack -elokuvasivuston Vesa Skaffari näki sarjan esikuvana Silta-sarjan toisen tuotantokauden mutta kirjoitti, ettei sen tasoon ylletä huolellisesta otteesta huolimatta: ”Monimutkaisten asioiden pyörittely johtaa [– –] kerronnan turhaan verkkaisuuteen ja vähän tylsään puhuvien päiden kavalkadiin, mutta kauttaaltaan hyvien näyttelijöiden ansiosta ei tee mieli lopettaa katselua kesken.” Lännen Median lehdissä Tiina Vuorimäki kirjoitti, ettei Tellus ole mikään toimintajännäri vaan pohdiskeleva draama, mikä on sekä vahvuus että heikkous. ”Telluksessa on piristävää, että se näyttää iskuja tekevät ihmiset monimutkaisina niin kuin oikeat elävät ihmiset ovat. Sankareita heistä ei tehdä.”
Lumikotingat
Lumikotingat (Carpodectes) on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kolme lajia.
Hypatia Aleksandrialainen
Hypatia Aleksandrialainen (, noin 355–415) oli kreikkalainen uusplatonilainen filosofi, matemaatikko, tähtitieteilijä ja opettaja. Hän syntyi ja kuoli Aleksandriassa. Hän on varhaisin naispuolinen matemaatikko, jonka elämästä ja työstä on kohtuullisen yksityiskohtaista tietoa.
Hypatia murhattiin vuonna 415 uskonnollisessa mellakassa, jolloin hän oli noin 60-vuotias. Surma liittyi tuolloisiin Aleksandrian uskonnollisiin levottomuuksiin. Hypatian raakaa ja julmaa murhaa pidetään klassisen sivistyksen loppuna Aleksandriassa.
Hypatiaa koskevat tiedot ovat epävarmoja. Bysantissa vuoden 1000 vaiheilla koostetussa ja osin säilyneessä Suda-ensyklopediassa on ilmeisesti uusplatonisti Damaskiokselta, joka vaikutti Ateenassa vuoden 500 vaiheilla, periytyvä Isidoros Miletoslaisen elämäkerran katkelmassa oleva viittaus Hypatiaan.
Älykäs lapsi
thumb|Yksityiskohta [[Ateenan koulua esittävästä Rafaelin freskosta vuodelta 1509. Taustalla oleva vaalea-asuinen nainen on Hypatia.]]
Hypatia oli Theon Aleksandrialaisen tytär. Isä Theon toimi Aleksandrian kirjaston museon (muusien temppelin) johtajana sen lakkauttamiseen saakka vuonna 391. ”Muusien temppelin” lakkautti patriarkka Theofilus osana Aleksandrian pakanallisten palvontapaikkojen hävittämistä.
Damaskioksen mukaan Hypatia oli älykkäämpi kuin isänsä, ja hän ei tyytynyt häneltä saamaansa matemaattiseen opetukseen. Hypatia perehtyi myös filosofiaan. Aikalaisensa kirkkohistorioitsija Sokrates Skolastikon mukaan Hypatia ”kävi Platonin ja Plotinoksen koulut”. Damaskioksen mukaan Hypatia tunsi myös Aristoteleen teokset.
Damaskioksen mukaan Hypatiasta kehkeytyi erinomainen astronomi. Sokrates Skolastikko ylisti hänen olleen omana aikanaan ylittämätön filosofiassa ja tieteissä. Damaskios toisaalta vähätteli Hypatian filosofisia ansioita Isidorokseen verrattuina.
Tutkimukset
Damaskioksen mukaan Hypatia kirjoitti Astronomiseen kaanonin, ja kommentaareja Diofantoksen Arithmetikaan ja Apollonioksen Konikaan. ”Astronominen kaanon” on luultavimmin Ptolemaioksen Almagestin tai hänen Almagestiin perustuvan taulukkoteoksensa editio, yhteistyö isän ja tyttären välillä.
Yhtään hänen kirjoituksistaan ei ole säilynyt edes fragmentteina. Hänen oppilaansa Synesioksen kirjoittamia kirjeitä on sen sijaan säilynyt.
Hypatian nimiin on laitettu useita luonnontieteellisiä saavutuksia, esimerkiksi astrolabi. Ainakin Synesios tukeutui opettajaansa hydroskooppia rakentaessaan. Astrolabin teoria esiintyy ainakin Ptolemaioksella, joten Hypatian kirjeenvaihdossa esiintyvät maininnat tästä kojeesta ovat pikemminkin osoitus Hypatian opettajantoiminnasta kuin viite siitä, että hän olisi ollut laitteen keksijä.
Opettaja
Theon on viimeinen varmasti tiedetty Aleksandrian Museion-instituutin johtaja. Kuuluisa Aleksandrian kirjasto oli Museionin osa. Museionin lakkauttamisen jälkeen kaupungissa ei ollut kouluja. Hypatia opettikin omassa kodissaan ja kaupungin luentosaleissa. Oppilaita Hypatia sai ympäri helleenisen maailman, pitkien matkojen takaakin, kirjoittaa Sokrates Skolastikko. Oppilaita tiedetään tulleen Egyptistä, Syyriasta, Konstantinopolista ja Kyrenestä.
Hypatian oppilaat tulivat yläluokasta, eliitistä. Tavallisella köyhällä kansalla ei ollut mahdollisuutta saada opetusta sillä se oli kallista ja maksullista. Moni Hypatian oppilaista sijoittui korkeaan asemaan joko kirkossa tai hallinnossa. Edellä mainitusta Synesioksesta tuli piispa.
Damaskios kuvaa Hypatiaa selvä-ääniseksi, kaunopuheiseksi, harkitsevaksi ja kohteliaaksi. Sukupuoli väistämättä vaikutti hänen työhönsä. Sokrates Skolastikon mukaan hän ei kuitenkaan joutunut miesten seurassa hämilleen. Damaskios kertoo eräästä Hypatian oppilaasta, joka rakastui syvästi opettajaansa. Tällöin, Damaskioksen mukaan,
Poliittinen taustavaikuttaja
Monien muiden filosofien tapaan Hypatia osallistui myös kotikaupunkinsa politiikkaan. Hypatialla ei ollut Aleksandriassa virkaa hoidettavanaan, mutta hän neuvoi monia sekä paikallisia että valtakunnallisia virkamiehiä. Vaikuttaisi siltä, että Hypatialla oli huomattava moraalinen auktoriteetti. Damaskios ylistää hänen kansalaishyveitään.
Sokrates Skolastikon mukaan Hypatialla oli hyvät suhteet prefekti Oresteen kanssa. Kaupungin poliisituomari antoi Hypatian toimia Aleksandriassa vapaasti, vaikka hän ei ollutkaan kristitty. Yhteistyö Orasteneen kanssa johti kuitenkin poliittiseen kateuteen ja teki Hypatiasta tavallisen kansan keskuudessa epäsuositun.
Kuolema
Hypatian kuolema liittyy Aleksandria poliittisiin ja uskonnollisiin levottomuuksiin. Aleksandriassa oli kireät välit niin ison juutalaisväestön, kristittyjen kuin pakanoiden kesken. Vuonna 412 patriarkka Teofiloksen kuoltua Aleksandriassa alkoivat poliittiset levottomuudet. Levottomuudet olivat saaneet alkunsa, kun juutalaiset polttivat kristillisen kirkon ja murhasivat pappeja. Uuden patriarkan valinta ei sujunut ongelmitta ja kaupunkiin saapunut uusi prefekti Orestes ei saanut vakiinnutettua valtaansa. Patriarkan vaali oli tiukka arkkidiakoni Timoteuksen ja Teofiluksen veljenpojan, pappi Kyrilloksen välillä. Kyrillos valittiin arkkipiispaksi.
Patriarkka Kyrilloksen ja prefekti Oresteen välille syntyi kiistaa, jota Hypatia yritti välittää helleenisiä arvoja korostaen. Orestes inhosi Kyrillosta, ja olisi halunnut, että patriarkaksi olisi valittu arkkidiakoni Timoteos. Kriisi syveni vuonna 414, kun Kyrillosta kannattaneet munkit yrittivät murhata Oresteen siinä epäonnistuen. Orestes kidututti munkkien johtajan Ammoniuksen kuoliaaksi. Kyrillos johti valtuuskunnan Aleksandrian juutalaiseen kortteliin, jossa hän yritti saada oikeutta vääryyttä kärsineille kristityille. Kyrilloksen valtuuskunta hajosi kuitenkin mellakaksi, joka poltti kaksi synagogaa.
Kristityistä koostunut väkijoukko, johtajanaan erään kirkon lukija Pietari, veti vuonna 415 Hypatian hänen vaunuistaan ja raahasi hänet kirkkoon, ilmeisesti käännyttääkseen hänet kristityksi. Kun Hypatia ei suostunut väkijoukon vaatimuksiin, he kivittivät hänet kuoliaaksi. Vaikka Kyrillos ei ollut henkilökohtaisesti vastuussa Hypatian kuolemasta, syyttävä sormi osoitti häntä.
Aikalainen, kirkkohistorioitsija Sokrates Konstantinopolilainen kuvaa Hypatian kuoleman olosuhteita seuraavasti:
600-luvun lopulla vaikuttanut Nikean piispa Johannes "Kronikoissaan" liittää Hypatian murhan samaan aikaan Aleksandriassa tapahtuneeseen juutalaisten karkottamiseen ja synagogien muuttamiseen kirkoiksi. Piispa Johanneksen mukaan juutalaisten omaisuuden ryöstelyn jälkeen
Loretta Lynn
250px|thumb|right|Loretta Lynn vuonna [[2005]] Loretta Lynn, o.s. Webb (14. huhtikuuta 1932 – 4. lokakuuta 2022 ) oli yhdysvaltalainen country-musiikin laulaja-lauluntekijä. Hän oli 1960–1970-lukujen johtavia naispuolisia countryartisteja.
Hypatia Aleksandrialainen
Jälkimaine
thumb|upright|[[Charles William Mitchell, Hypatia, 1885. Maalaus ei ole historiallisesti oikea, koska Hypatia oli kuollessaan 60-vuotias.]]
Loretta Lynn
Nuoruus ja perhe
Loretta Webb syntyi Kentuckyn maaseudulla pieneen yksihuoneiseen mökkiin. Hän oli hiilikaivostyöläisen tytär, ja hänellä oli seitsemän sisarusta. Loretta meni naimisiin 15-vuotiaana kuusi vuotta vanhemman Oliver Lynnin kanssa. Pari oli naimisissa 48 vuotta, vaikka Oliver Lynn oli toistuvasti uskoton ja taisteli alkoholismin kanssa. He saivat kuusi lasta. Niistä kolme syntyi, ennen kuin Loretta oli täyttänyt 20 vuotta.
Ura
Lynn sai vuonna 1953 mieheltään lahjaksi kitaran. Tämän jälkeen hän perusti veljensä Jay Leen kanssa yhtyeen Loretta and the Trailbrazers. Lynnin ensimmäinen single oli vuonna 1960 julkaistu ”I’m a Honky-Tonk Girl”. Lynn kiersi markkinoimassa sitä miehensä kanssa eri radioasemilla. Se ylsi country-listan 20 parhaan joukkoon, ja sen ansiosta Lynn teki levytyssopimuksen Decca Recordsin kanssa.
Lynnin ensimmäinen hittikappale oli vuonna 1962 julkaistu ”Success”. Hänen ensimmäinen albuminsa oli puolestaan vuoden 1963 Loretta Lynn Sings, joka nousi country-listalla toiseksi. Lynnin ensimmäinen listaykköseksi noussut kappale oli vuonna 1966 julkaistu ”Don’t Come Home A-Drinkin’ (With Lovin’ on Your Mind)”. Sen jälkeen hän levytti 15 muutakin listaykköseksi noussutta kappaletta.
Hypatia Aleksandrialainen
Jälkimaine
Hypatia on pääosassa vuonna 2009 valmistuneessa elokuvassa Agora. Elokuvassa hän keksii anakronistisesti planeettojen kiertävän elliptisillä radoilla 1 200 vuotta ennen Johannes Kepleriä ja päivää ennen omaa kuolemaansa.
Loretta Lynn
Ura
Lynn julkaisi vuosien 1964–1976 aikana vähintään kaksi albumia vuodessa ja parhaimpina vuosina peräti neljä albumia. Hänen tuotantotahtinsa hidastui 1980-luvun puolivälissä, mutta hän jatkoi silti edelleen uraansa. Lynn teki soolotuotannon lisäksi yhteistyötä monien artistien kanssa. Conway Twittyn kanssa hän teki 10 albumia, ja vuonna 1993 hän levytti Dolly Partonin ja Tammy Wynette kanssa albumin Honky Tonk Angels.
Lynn palasi huipulle vielä uransa loppuvaiheessa, kun vuonna 2004 julkaistusta albumista Van Lear Rose tuli hänen siihen astisen uran menestynein levy. Sen jälkeen hän ylitti tuonkin saavutuksen albumilla Full Circle (2016), jolla hän lauloi duetot Willie Nelsonin ja Elvis Costellon kanssa. Lynn julkaisi tämän jälkeen vielä albumit 2018 julkaistu Wouldn’t It Be Great (2018) ja Still Woman Enough (2021).
Hypatia Aleksandrialainen
Aiheesta muualla
Muita artikkeleita
Loretta Lynn
Tunnustukset
Lynnille voitti uransa aikana kolme Grammy-palkintoa ja oli kaikkian 18 kertaa ehdokkaana. Hän sai Academy of Country Musicin ”vuosikymmenen artistin” arvonimen 1970-luvulla, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Loretta Lynn valittiin vuonna 1988 Country Music Hall of Fameen, ja hänelle myönnettiin Presidential Medal of Freedom -kunniamerkki vuonna 2013. Vuonna 2009 Lynnin single ”Coal Miner’s Daughter” (1970) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä. Albumi Don’t Come Home a Drinkin’ (With Lovin’ on Your Mind) (1967) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Lynnin omaelämäkerran pohjalta Michael Apted ohjasi elokuvan Kaivosmiehen tytär (1980), jossa laulajaa näyttelee Sissy Spacek.
Glenn Cunningham
Glenn Cunningham voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Olga Danielsson
Olga Exilia Danielsson (7. syyskuuta 1889 Korppoo – 10. joulukuuta 1965 Korppoo) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Chandra-avaruusteleskooppi
Chandra-avaruusteleskooppi on NASAn maapallon kiertoradalle 23. heinäkuuta 1999 laukaisema avaruusobservatorio, jossa on röntgenalueella toimiva teleskooppi. Chandra on saanut nimensä intialais-amerikkalaisen nobelistin ja tähtitieteilijän Subrahmanyan Chandrasekharin mukaan.
Koska Maan ilmakehä absorboi röntgensäteilyn estäen maanpäällisen havainnoinnin, on röntgenalueen teleskoopit vietävä avaruuteen.
Tekninen kuvaus
Chandra-teleskooppi, jonka massa on 4 790 kilogrammaa, kiertää elliptistä rataa 16 000–133 000 kilometrin korkeudella. Kiertoaika on noin 64 tuntia ja radan elliptisen muodon ansiosta havaintoaikaa on 55 tuntia kerrallaan.