cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leon Diakonos
Elämä
Leon Diakonos syntyi maaseudulla Kaloessa Vähässä-Aasiassa. Hänen vanhempansa eivät olleet kovin varakkaita, mutta pystyivät kuitenkin lähettämään hänet koulutukseen Konstantinopoliin, jossa hänestä tuli diakoni keisarilliseen palatsiin noin vuosina 975–980. Hän kirjoitti 10 historian kirjaa, jotka käsittelivät Bysantin keisarien Romanos II:n, Nikeforos II Fokasin, Johannes I Tzimiskesin hallituskausia sekä varhaisia aikoja keisari Basileios II:n hallitusajalta. Hänen kirjoituksensa perustuivat useimmiten hänen omiin silminnäkijähavaintoihin eri tapahtumista. Leonin kirjoitustyyli oli hyvin klassinen, koska hän käytti samanlaista kieltä kuin runoilija Homeros sekä muut muinaisen Kreikan historioitsijat kuten Agathias. Leon tunnetaan erityisesti hänen silminnäkijähavainnoistaan Kiovan suuriruhtinas Svjatoslav I:n ajoilta, jolloin rusit hyökkäsivät Bulgariaan vuonna 969 sekä taistelivat Bysantin valtakuntaa vastaan eri puolilla. .
Leon seurasi keisari Basileiosta hänen sotaretkilleen, ja vuonna 986 hän oli vähällä kuolla taisteluissa bulgaareja vastaan. Leonin myöhemmistä vaiheista tiedetään vain vähän, ja niistä on kolme eri teoriaa. Ensimmäisen teorian mukaan hän kuoli eikä sen vuoksi ehtinyt kirjoittamaan teostaan Historia valmiiksi Basileios II:n valtakaudella. Toisen teorian mukaan keisari ihastui hänen puheeseensa niin paljon, että lähetti hänet suurlähettilääkseen Italiaan 996–998. Sen jälkeen Leonista tuli ilmeisesti piispa Synodiin, mutta tämä versio on hyvin kiistanalainen. Kolmannen teorian mukaan hänestä tuli Kaarian metropoliitta. Tosin tämä on myös kiistanalaiseksi jäänyt asia.
Historia-teos
Leonin Historia-teos koostuu 10 kirjasta, jotka kuvaavat tapahtumia vuosilta 959–976, mutta siinä on myös vanhempia kertomuksia sekä silminnäkijähavaintoja vuosilta 989–992. Ilmeisesti teos on tehty juuri noina vuosina. Hän oli hiukan erilainen historioitsija kuin edeltäjänsä ja aikalaisensa. Leon pyrki kirjoittamaan tapahtumille myös taustatietoja sekä määrittelemään niiden syitä ja seurauksia. Hän asettaa kyseenalaiseksi keisarien Nikeforos II Fokasin ja Johannes I Tzimiskesin sotaretket sekä keisari Basileios II:n hallituskauden alkuajalta. Sen vuoksi teosta ei julkaistu Basileioksen hallitusaikanaan, vaan Leon julkaisi sen itse hiukan ennenaikaisesti vuonna 976, jolloin Leon oli olettanut Basileioksen tulevan syrjäytetyksi eri kapinoiden vuoksi. Tosin Basileios pysyi vallassa vielä paljon pidempään.
Koominen ooppera
Koominen ooppera voi viitata seuraaviin asioihin:
Hopeafasaanit
Hopeafasaanit (Lophura) on aitokanojen heimoon kuuluva kanalintusuku. Hopeafasaanien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan yksitoista lajia.
Lajistoon on kuulunut aiemmin myös keisarifasaani ja vietnaminfasaani. Vietnaminfasaani on kuitenkin vuoden 2014 tutkimusten perusteella yhdistetty annaminfasaaniin, ja keisarifasaania pidetään hopeafasaanin ja annaminfasaanin risteymänä.
Pyöräily kesäolympialaisissa 1952 – miesten sprintti
Helsingin olympiakisojen miesten eräajoon osallistui 27 pyöräilijää. Kilpailu käytiin 28.-31. heinäkuuta Helsingin Velodromilla. Kilpailussa aika otetaan viimeiselle 200 metrille.
Alkuerät
Jokaisesta erästä voittaja puolivälieriin, muut keräilyeriin.
1.erä
2.erä
3.erä
4.erä
5.erä
6.erä
7.erä
8.erä
Ensimmäiset keräilyerät
Jokaisesta erästä voittaja puolivälieriin.
1.erä
3.erä
4.erä
Puolivälierät
Jokaisesta erästä voittaja välieriin, muut keräilyeriin.
1.erä
2.erä
3.erä
4.erä
Toiset keräilyerät
Kummastakin erästä voittaja välieriin.
1.erä
2.erä
Välierät
Kummastakin erästä voittaja loppukilpailuun, muut keräilyerään.
1.erä
2.erä
Free as a Bird (albumi)
Free as a Bird on brittiläisen pop rock -yhtye Supertrampin yhdeksäs studioalbumi. Albumi julkaistiin 13. lokakuuta 1987.
Albumi debytoi Britannian albumilistan sijalla 93. Yhdysvalloissa se nousi Billboard 200 -listan sijalle 101.
The Simpsons Archive
The Simpsons Archive on vuonna 1994 perustettu Simpsonit-aiheinen verkkosivusto. Sivuston webmasterina toimii suomalainen Jouni Paakkinen. The Simpsons Archive sisältää muun muassa jakso-oppaan ja vastauksia usein kysyttyihin kysymyksiin sekä paljon tietoa koko Simpsoneista.
Kenkänokka
Ulkonäkö
Kenkänokka on monessa suhteessa poikkeuksellinen lintu. Kenkänokkaa on ollut vaikeaa lukea kuuluvaksi mihinkään ryhmään muiden lintulajien kanssa. Aiemmin heimon uskottiin kuuluvan haikaralintuihin, mutta uudemman tutkimuksen mukaan sen katsotaan olevan sukua pelikaaneille ja se kuuluu nykyisin pelikaanilintuihin. Se on oman heimonsa ainoa jäljellä oleva laji. Ilmeisesti sen lähin elossa oleva sukulainen on myös heimonsa ainokainen vasarapäähaikara. Niiden yhteiset lähimmät sukulaiset löytynevät puolestaan pelikaaneista.
Kenkänokka on varsin suurikokoinen lintu. Sen pitkäjalkaisella ja hieman hontelolla haikaramaisella ruumiilla on pituutta 100–120 senttimetriä, joskin suuret yksilöt voivat saavuttaa lähes 1,4 metrin pituuden. Kenkänokalla on myös suuret siivet, joiden kärkiväli voi olla yli 2,6 metriä. Tästä huolimatta se lentää varsin harvoin ja suosii suolla kahlatessaan pitkiä ja siroja jalkojaan, joiden pitkät varpaat estävät lintua vajoamasta upottavaan liejuun. Silloin, kun kenkänokka joutuu turvautumaan lentotaitoonsa, se suosii yleensä energiaa säästävää liitelyä lämpimissä ilmavirtauksissa, joskin turvautuu vaaran uhatessa myös rivakkaan soutulentoon. Väritykseltään kenkänokka on varsin vaatimaton. Sen höyhenpeite on lähes kauttaaltaan tasaisen sinisenharmaa. Selkäpuolella on havaittavissa aavistuksen verran vihreää sävyä. Pään takaosassa on lyhyt ja sotkuinen takaraivotöyhtö. Linnun suuret keltaiset silmät sijaitsevat kaukana toisistaan, mutta sillä on silti laaja stereonäön alue, mikä mahdollistaa tehokkaan etäisyyksien arvioinnin.
Kenkänokassa on silmiinpistävää sen laikukas nokka, joka näyttää kokonsa ja muotonsa vuoksi suhteettomalta verrattuna linnun muuhun ruumiiseen. Kenkänokan nokka onkin lintumaailman suurimpia: se on yleensä noin 25 senttiä pitkä ja leveyttä sillä on tavallisesti 12–13 senttiä. Ylempi nokanosa on reunoiltaan terävä ja kaartuu voimakkaasti kärkeä kohti. Nokan kärjessä on terävä koukkumainen uloke, joka muistuttaa hieman virkkuukoukkua. Tämä koukku yhdessä terävien nokanreunojen kanssa estää linnun liukkaita saaliseläimiä luiskahtamasta irti nokan puristuksesta. Kenkänokalle on valtavasta nokastaan kuitenkin myös käytännön haittaa. Lintu antaa painavan nokkansa nojata usein rintaansa vasten, sillä suuren ruumiinosan kannattelu vaatii paljon voimia. Nokka muistuttaa muodoltaan hieman kenkää, mistä juontuu linnun suomalainenkin nimi. Useissa kenkänokalle annetuissa nimissä viitataan sen nokan muotoon ja kokoon.
Ravinto
thumb|Kenkänokka on erikoistunut saalistamaan suurikokoisia kaloja väijymällä.
Kenkänokan ravinto koostuu pääasiallisesti suon liejuisessa vedessä elelevistä afrikankeuhkokaloista. Kala paljastaa itsensä saalistajalle käydessään pinnalla hengittämässä, mutta ei kuitenkaan erotu selvästi sameasta vedestä. Tämän on uskottu olevan yksi syy kenkänokan nokan erikoiseen muotoon. Sameasta vedestä huonosti erottuvaan kalaan on vaikeaa osua tehokkaasti kapealla ja tarkkuutta vaativalla nokalla, joten tämän kalan saalistukseen soveltuu paremmin suuri ja leveä nokka, joka osuu laajalle alueelle ja tarttuu saaliiseen tiukasti. Näin ollen isku ei vaadi erityistä tarkkuutta, eikä tarkka isku olisi sameassa vedessä mahdollistakaan. Kenkänokan nokka toimii myös iskunvaimentajana, sillä se vaimentaa veteen iskeytyessään painavan linnun heittäytymisestä syntyvän liike-energian tehokkaasti ja ehkäisee tällä tavoin loukkaantumisen riskiä. Tämä ominaisuus toimii kuitenkin vain kenkänokan suosimassa vesiympäristössä, sillä maahan iskeytyessään valtava nokka vain lisäisi loukkaantumisvaaraa. Kenkänokka on siis sopeutunut saalistamaan tehokkaasti vain vedessä.
Vaikka linnun ravinto koostuukin pääosin keuhkokaloista, sille kelpaa myös monenlainen muu saalis, jonka se onnistuu pyydystämään. Kenkänokka syö paljon krokotiilin poikasia, sammakoita, pikkukaloja ja myös käärmeitä. Se täydentää tilaisuuden tullen ruokavaliotaan myös pikkunisäkkäillä ja linnunpoikasilla. Sen vahva nokka tekee selvää monenlaisesta riistasta kilpikonnia myöten. On usein väitetty, että tämä suuri lintu voisi pyydystää jopa antilooppien vasikoita, mutta tästä ei ole olemassa todisteita. Luultavasti pienikin antilooppi olisi liian suuri suupala sille nokan koosta huolimatta.
Elintavat ja lisääntyminen
Kenkänokan elintavat olivat pitkään arvoitus länsimaisille tutkijoille. Tähän on olemassa monta syytä. Ensinnäkin lintu on hyvin arka ja välttelee ihmistä parhaan kykynsä mukaan. Tämän lisäksi se on varsin harvinainen yksineläjä ja asuu vaikeakulkuisella alueella, missä sitä on hyvin hankalaa päästä näkemään.
Kenkänokka on yksinäinen erakko, joka valtaa itselleen varsin laajan reviirin. Reviirillä on useimmiten pinta-alaa 2–4 neliökilometriä. Reviiri on muodoltaan tyypillisesti kaistale, jolla on leveyttä vain joitakin satoja metrejä, mutta pituutta useiden kilometrien verran. Kenkänokka vahtii aluettaan hyvin tarkkaavaisesti eikä siedä tunkeilijoita. Kutsumattoman vieraan havaitessaan se käy tämän kimppuun uhitellen levittelemällä suuria siipiään ja hypähtelemällä korkealle ilmaan. Mikäli uhkailu ei tehoa, lintu käy tunkeilijan kimppuun ja yrittää laskeutua tämän niskaan koko massallaan.
Pesintä
Kenkänokkien pesintä ajoittuu sadekauden päättymiseen, jolloin yksinäistä elämää viettävät linnut alkavat etsiä itselleen kumppania. Kenkänokka on varsin hiljainen lintu eikä juuri ääntele. Soitimella kenkänokkapariskunta toimii kuitenkin kuten muutkin haikaralinnut. Ne kalisuttavat nokkiaan äänekkäästi ja saavat aikaan äänen, jota on verrattu kastanjettien kalinaan ja jopa vanhan moottoripyörän pitämään ääneen. Tämä on yksi niistä harvoista asioista, jotka kenkänokkien soidinmenoista tiedetään, sillä näiden lintujen parinmuodostus on yhä pitkälti hämärän peitossa. On kuitenkin selvää, että pesällä on tärkeä osa soidinmenoissa. Pesän rakentaminen alkaa, kun koiras tuo naaraalle ensimmäiset rakennusmateriaalina käytettävät risut ja korret ikään kuin lahjaksi. Siitä alkaa pariskunnan yhteinen uurastus pesän rakentamiseksi.
Pesän paikaksi valitaan yleensä mahdollisimman syrjäinen paikka, joskin sijainti on tällöin usein myös varsin epäkäytännöllinen. Joskus käy niin onnekkaasti, että pariskunta onnistuu löytämään pesälleen tukevan maa-alustan keskeltä suota, mutta useimmiten lintujen on kyhättävä kelluva pesäkumpu papyruskaisloista ja risuista kelluvien vesikasvien päälle. Tällaisessa pesässä on omat haittapuolensa, jotka aiheuttavat usein ongelmia pesinnän edetessä. Koska pesän pohja on vedenpinnan alapuolella, koko pesä vettyy vähitellen. Pesä voi olla yli metrin korkuinen ja puolitoista metriä leveä usein melko huterahko ja viimeistelemättömän näköinen risukeko, jota on kunnostettava jatkuvasti, sillä se uppoaa hiljalleen yhä syvemmälle suohon. Vanhemmilla on usein täysi työ yrittää pitää munat ja poikaset suojassa vedeltä.
Emojen on huolehdittava myös poikastensa mukavuudesta kuumalla ilmalla auringon porottaessa. Poikaset kuivuisivat äkkiä, elleivät vanhemmat viilentäisi niitä omalla varjollaan. Aikuinen kenkänokka saattaa seistä tuntikausia pesän vieressä suorassa auringonpaisteessa siivet levitettyinä tarjoamassa poikasilleen varjoa. Lämpötilan kohotessa huippuunsa vanhempien on kuitenkin otettava käyttöön toinen viilennystapa, jossa niille on hyötyä suuresta nokastaan. Emo täyttää nokkansa vedellä, jonka se sitten kaataa pesään ja tarjoaa poikasille vilvoittavan suihkun. Munien viilentämiseen emot käyttävät myös toista keinoa, jossa ne nostavat pesään viileitä vesikasveja. Näistä kasveista tarttuu muniin väriä, jonka takia valkoinen kuori muuttuu haudonnan edistyessä ruskeaksi. Tämä antaa munille hyvän suojavärin.
Kenkänokkapariskunta saa useimmiten vain kaksi poikasta yhden lisääntymiskauden aikana. Poikasia uhkaavat monet vaarat, eikä ole harvinaista, että molemmat menehtyvät ennen aikuistumistaan. Munien kuoriutumisella on jopa viiden päivän väli, joten usein nuorempi poikanen jää heikoille vanhempien keskittäessä huomionsa vanhempaan poikaseen. Krokotiilit ja muut pedot saalistavat poikasia ravinnokseen ja verottavat omalta osaltaan lintukantaa. Suurimman uhan pesiville kenkänokille tuottaa kuitenkin ihminen, sillä lintuja on alettu metsästää ruuaksi ja niiden lihaa pidetään suurena herkkuna.
Jos poikanen selviytyy pesimisajan koettelemuksista, se on valmis lähtemään pesästä 13–14 viikon ikäisenä. Tämän jälkeen se palaa vielä viikon ajan pesälle yöpymään, minkä jälkeen se on valmis aloittamaan elämän pesän ulkopuolella. Jos onni on myötä, se saattaa elää jopa 35-vuotiaaksi.
Levinneisyys, elinympäristö ja kanta
Kenkänokka elää vaikeakulkuisilla suoalueilla Itä- ja Keski-Afrikan sisäosissa. Sitä tavataan eteläisestä Sudanista Pohjois-Sambiaan ulottuvalla alueella. Linnun esiintymisalue on varsin rikkonainen, sillä se viihtyy ainoastaan soisessa maastossa ja suosii erityisesti papyrusta kasvavia soita, joista se löytää kylliksi ravintoa ja pesäntekotarpeita.
Kenkänokka on vielä nykyäänkin varsin huonosti tunnettu lintu eikä niiden lukumäärää ole pystytty selvittämään. Lintua ei pidetä uhanalaisena, mutta sen kanta on vaarassa romahtaa mikäli metsästys yleistyy. Kenkänokkaa uhkaa myös elinympäristöjen katoaminen. Varsinkin Valkoisen-Niilin papyruskaislarämeiden pieneneminen voisi olla lajille kohtalokasta, sillä lintu suosii vain tietynlaista elinympäristöä. Soiden kuivauksen lisääntyessä tämä erikoinen ja arvoituksellinen lintulaji joutuu ahtaalle.
Kenkänokka ja ihminen
thumb|200px|[[Kattohaikara]] thumb|200px|[[Harmaahaikara]] Afrikan kansat tunsivat kenkänokan jo tuhansia vuosia ennen eurooppalaisia, ja sillä on ollut tärkeä osa joidenkin kansojen kulttuurissa ja uskomuksissa. Zimbabwesta on löydetty kenkänokkaa esittäviä seinämaalauksia, joilla on ikää yli 2 000 vuotta. Lintu tunnettiin myös muinaisessa Egyptissä, mistä on löydetty sitä esittäviä patsaita. Eurooppalaiset törmäsivät kenkänokkaan kuitenkin vasta 1800-luvun alussa, kun Koillis-Afrikassa tutkimusretkiä tehneet retkikunnat kertoivat tarinoita oudoista linnuista, jotka olivat lähes kamelin kokoisia ja elelivät Sudanin soilla. Tarinoissa oli hieman liioittelun makua, mutta niistä saa hyvän kuvan siitä, miten hämmästyneitä tutkimusmatkailijat olivat nähdessään kenkänokan kaltaisen linnun.
USS Wadsworth (DD-516)
USS Wadsworth (runkonumero DD-515) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1942 vesillelaskettu Fletcher-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Kenkänokka
Kenkänokka ja ihminen
thumb|left|200px|[[Pelikaani]]
1800-luvun puolivälissä kenkänokkien parissa tehtiin ensimmäiset tutkimukset eurooppalaisin voimin. Englantilainen ornitologi John Gould julkaisi tutkimuksensa näistä linnuista vuonna 1851 ja antoi lajille tieteellisen nimen Balaeniceps rex, ”valaanpäinen kuningas”. Kenkänokka on kuitenkin aina ollut tutkijoille suuri arvoitus, jonka elintavat ovat valottuneet vasta viime vuosikymmenien aikana tehdyn tutkimustyön ansiosta. Vieläkin näissä huonosti tunnetuissa linnuissa riittää paljon tutkittavaa.
USS Wadsworth (DD-516)
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 18. huhtikuuta 1946 ja sijoitettiin Atlantin reservilaivastoon Charlestoniin Etelä-Carolinaan. Alus päätettiin luovuttaa kesällä 1959 Saksan liittotasavallalle osana avustusohjelmaa.
Kenkänokka
Kenkänokka ja ihminen
Kenkänokkaa pidettiin aluksi pelikaanien sukulaisena, ja myöhemmin se luokiteltiin katto- ja harmaahaikaroiden lähisukulaiseksi. Nykyisin linnussa on havaittu DNA-tutkimuksen ja elintapojen osalta yhtäläisyyksiä sekä pelikaaneihin että haikaroihin. Kenkänokan erikoislaatuinen ulkomuoto tekee vaikeaksi uskoa sen läheisen sukulaisuuden eräisiin tutumpiin lintulajeihin. Nykykäsityksen mukaan kenkänokka kuuluu haikaralintuihin, mutta tilanne voi vielä muuttua tutkimuksen edistyessä.
USS Wadsworth (DD-516)
Zerstörer 3 (D172)
Siirtomiehistö koottiin Charlestoniin samalla kuin alusta valmisteltiin luovutuskuntoon. Alus luovutettiin 6. lokakuuta Saksalle ja saman tien Saksan liittotasavallan laivasto otti aluksen palvelukseen nimellä Zerstörer 3.
Kenkänokka
Kenkänokka ja ihminen
Useimmissa kielissä kenkänokan nimi viittaa sen kenkää muistuttavaan nokkaan. Nimen alkuperä lienee arabian kielen abu marqub, joka merkitsee ”kengän isää”. Niilin varren rämeseuduilla asuneet asukkaat ovat aina suhtautuneet kenkänokkaan kunnioittavasti ja ihaillen. Sitä on palvottu ja pelätty. Siitä on sepitetty kauhutarinoita ja se on ollut olennainen osa luonnonkansojen kulttuuria. Nykyisin kenkänokka on kuitenkin joutumassa ahtaalle. Ihmisten kunnioitus on vaihtunut lintujen metsästykseen ruuaksi ja eläinten elinalueita on hävitetty soiden kuivauksella ihmisen tarpeisiin. Kenkänokka tarvitsee kuitenkin selviytyäkseen Afrikan papyrussoita.
USS Wadsworth (DD-516)
Zerstörer 3 (D172)
Kuuden vuoden jälkeen laina-aikaa kasvatettiin, joten alus oli Saksassa 1970-luvun. Alus poistettiin Yhdysvaltain laivastoluettelosta 1. lokakuuta 1974. Samana päivänä se myytiin Länsi-Saksalle. Alus oli Saksan laivastossa vuoteen 1980.
Bangkok Shocks, Saigon Shakes, Nyrkkitappelu Rocks
Bangkok Shocks, Saigon Shakes, Nyrkkitappelu Rocks on punkyhtye Nyrkkitappelun esikoisalbumi. Se julkaistiin 8. maaliskuuta 2013 levymerkeillä Blast of Silence ja Svart Records. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 17.
Vastaanotto
Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton. Soundin Ville Pirinen antoi sille arvosanaksi kolme tähteä viidestä ja kommentoi albumin olevan ”rehellistä hauskanpitopunkia, jossa totinen yhteiskunnallisuus ja muu tylsistely sivuutetaan pilkallisella hymähdyksellä”. Rumban Oskari Onninen antoi albumille yhden tähden viidestä, sanoen "tamperelaisrokut rakentavat itselleen alfaurosimagoa osoittamalla vailla ironian häivää, että päässä pyörii vain pillu ja kalja".
Kuosku
Kuosku on Savukosken kuntaan kuuluva kylä, joka sijaitsee noin 10 kilometriä Savukoskesta kaakkoon. Kuoskun kyläläisten pääasiallinen elinkeino on porotalous. Kylässä on viljelty lähinnä heinää myös lehmille ja lampaille. Kuoskua pidetään valtakunnallisesti arvokkaana kulttuurimaisemana, johon kuuluu suota ja vaaranrinnettä. Suurin osa Kuoskussa asuvista ihmisistä on alkuperäisiä kuoskulaisia.
Talvisodan aikana Suomen armeija tuhosi kylän poltetun maan taktiikan periaatteella. Puna-armeijan partisaanien iskussa 3. syyskuuta 1941 kuoli seitsemän henkeä ja joitakin loukkaantui. Saksan armeija poltti kylän Lapin sodan vetäytymisvaiheessa. Kuoskussa on partisaani-iskun muistomerkki.
Suomen vanhimmat lähinnä itämaisia tikareita muistuttavat rauta-aseet on löydetty Kuoskusta. Ne on ajoitettu noin vuoteen 300 eaa.
David Benioff
David Benioff (s. 1970 New York) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, tuottaja ja kirjailija.
Työskennellessään opettajana Benioff kirjoitti romaanin The 25th Hour ja sai sen myötä positiivista tunnustusta. Hän teki myöhemmin teki romaanista elokuvakäsikirjoituksen, josta Spike Lee ohjasi Edward Nortonin tähdittämän elokuvan 25th Hour – viimeinen ilta. Vuonna 2004 julkaistiin Benioffin kirjoittama novellikokoelma When the Nines Roll Over (And Other Stories). Benioffilta on julkaistu suomeksi piiritettyyn Leningradiin sijoittuva veijaritarina Varkaiden kaupunki (2008).
Yksi Benioffin uran kannalta merkittävimmistä käsikirjoituksista oli elokuvaan Troija, josta Warner Bros. maksoi hänelle 2,5 miljoonan dollarin palkkion. Muita hänen käsikirjoituksiaan ovat muun muassa psykologinen trilleri Stay (2005), Marc Forsterin ohjaama Leijapoika (2007) ja supersankarielokuva X-Men Origins: Wolverine (2009). Viimeksi mainittuun elokuvaan hänet palkattiin jo vuonna 2004 ja hän työsti käsikirjoitusta kolmen vuoden ajan.
Benioff kehitti yhdessä D. B. Weissin kanssa HBO:lle fantasiatelevisiosarjan Game of Thrones (2011–2019), joka perustuu George R. R. Martinin kirjasarjaan Tulen ja jään laulu.
Yamataka Eye
Yamataka Eye (, Yamataka Ai), oikealta nimeltään Tetsuro Yamatsuka (, Yamatsuka Tetsuro, s. 1964 Kobe ), on japanilainen muusikko ja kuvataiteilija. Hän on aiemmin esiintynyt myös nimillä Yamatsuka Eye ja Yamantaka Eye, sekä usein pelkästään nimellä Eye tai eYe.
Yamataka Eye tunnetaan parhaiten noise rock -yhtye Boredomsin perustajana ja ainoana pysyvänä jäsenenä. Yhtyeessä hän toimii vokalistina sekä soittaa kitaroita, elektroniikkaa ja levysoittimia. Jo ennen Boredomsia hän oli tullut tunnetuksi noiseyhtye Hanatarashista. Myöhemmin hän on esiintynyt lukuisissa muissakin kokoonpanoissa sekä soolona. Hän on tehnyt yhteistyötä mm. Sonic Youthin, John Zornin, Bill Laswellin ja Otomo Yoshihiden kanssa.
Nils Middelboe
Nils Middelboe (5. lokakuuta 1887 – 21. syyskuuta 1976) oli tanskalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana vuosien 1908 ja 1912 kesäolympialaisissa hopeaa voittaneessa Tanskan jalkapallomaajoukkueessa. Lisäksi Middelboe oli mukana vuoden 1920 olympialaisissa Antwerpenissä, jossa Tanska sijoittui kahdeksanneksi.
Myös Middelboen veli, Christian Middelboe, on olympiahopeaa Tanskan joukkueessa voittanut jalkapalloilija.
Saint-Cloud’n palatsi
thumb|upright=1.1|Saint-Cloud’n palatsin päärakennus, piirros noin vuodelta 1720. Saint-Cloud’n palatsi oli Pariisin länsipuolella Saint-Cloud’ssa Seinen rannalla sijainnut kuninkaallinen ja keisarillinen palatsi. Se oli ensimmäisen ja toisen keisarikunnan aikana yksi Ranskan hallitsijan tärkeimmistä residensseistä. Itse palatsi tuhoutui vuonna 1870, mutta sen puutarha on säilynyt ja tunnetaan nykyään puistona nimellä Parc de Saint-Cloud.
Historia
Ranskan kuningatar Katariina de’ Medici lahjoitti alueen vuonna 1577 italialaiselle Jérôme de Gondille, joka rakennutti paikalle Hôtel d’Aulnay -nimisen huvilan. Ranskan kuningas Henrik III murhattiin täällä vuonna 1589 hänen piirittäessään Pariisia sisällissodan aikana. Gondin suku omisti talon vuoteen 1654, minkä jälkeen se siirtyi pankkiiri Barthélemy Hervartille. Ranskan kuningas Ludvig XIV osti sen vuonna 1658 kesäasunnoksi veljelleen Orléansin herttua Filipille. Rakennus laajennettiin palatsiksi pääosin vuosina 1676–1678 arkkitehti Antoine Le Pautren suunnitelmien mukaan, mutta julkisivuihin tehtiin vielä myöhemmin arkkitehti Jules Hardouin-Mansartin suunnittelemia muutoksia. Maisema-arkkitehti André Le Nôtre suunnitteli palatsin ympärille 460 hehtaarin laajuisen puiston, johon kuului muun muassa suuri keinotekoinen vesiputous grande cascade. Palatsin sisustamiseen osallistui taidemaalari Pierre Mignard. Saint-Cloud’n palatsi oli yli sadan vuoden ajan kuninkaallisen Orléansin suvun omistuksessa. Vuonna 1785 kuningas Ludvig XVI osti sen vaimolleen kuningatar Maria Antoinettelle. Arkkitehti Richard Mique suunnitteli palatsille uuden sisustuksen.
Tom Axberg
Tom Erik Axberg (s. 21. heinäkuuta 1951 Turku) on suomalainen virkamies, joka on toiminut Kaskisten ja Hangon kaupunginjohtajana.
Saint-Cloud’n palatsi
Historia
thumb|upright=1.1|Palatsi tulipalon jälkeen vuonna 1870. Bourbon-restauraation ja heinäkuun monarkian aikana Saint-Cloud’n palatsi oli kuninkaan käytössä, mutta ei tämän pääasuntona. Kaarle X kuitenkin allekirjoitti siellä vuoden 1830 heinäkuun ordonanssit. Toisen keisarikunnan perustamisen jälkeen Napoleon III palautti palatsin entiseen loistoonsa ja teki siitä yhden virallisista residensseistään, jossa hän vastaanotti korkea-arvoisia vieraita. Hänet julistettiin siellä keisariksi marraskuussa 1852 ja siellä hän myös allekirjoitti sodanjulistuksen Preussille heinäkuussa 1870. Saksalaiset joukot miehittivät palatsin Ranskan–Saksan sodan aikana 19. syyskuuta 1870 ryhtyessään piirittämään Pariisia. Palatsi tuhoutui, kun ranskalaisten läheisestä Mont Valérienin linnakkeesta ampumat palokranaatit sytyttivät sen tuleen 13. lokakuuta 1870. Rauniot purettiin kolmannen tasavallan aikana vuonna 1891, koska ne muistuttivat kukistetusta keisarikunnasta.
Tom Axberg
Tom Axberg syntyi ylikonemestari Erik Alfred Axbergin ja lastenhoitaja Hagar Helena Lindblomin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1980 on sairaanhoitaja Kaarina Margareta Reijonen. Axberg tuli ylioppilaaksi 1971 ja valmistui valtiotieteen maisteriksi Åbo Akademista 1978. Hän toimi opetusministeriön tutkijana 1979–1980 ja Brändön kunnansihteerinä 1980–1986. Kaskisen kaupunginjohtajaksi hänet valittiin 1986. Hangon kaupunginjohtajaksi Axberg tuli viran pitkäaikaisen haltijan Arvi Suvannon jälkeen vuonna 1996. Hän siirtyi tästä tehtävästä terveydenhuolto-organisaation hallintojohtajaksi Ahvenanmaalle vuonna 2009.
Saint-Cloud’n palatsi
Nykytila
thumb|upright=1.1|Palatsin sijaintipaikka vuonna 2014. Saint-Cloud’n palatsista ovat säilyneet puutarha ja ulommat rakennukset, joita käyttää nykyään Ecole normale supérieure. Paikalla on myös museo. Puretun palatsin osia myytiin ulkomaille, ja niitä päätyi useisiin muihin rakennuksiin: yksi päätykolmio on Bulgarian entisessä kuninkaallisessa kesäasunnossa Evksinogradissa, pääportaikon reliefikoristeet kuninkaallisessa Laekenin linnassa Belgiassa ja pääsisäänkäynnin ristikkoportti Château de la Puntassa Ajacciossa.
Vuonna 2006 perustettiin yhdistys, joka haluaa rakentaa Saint-Cloud’n palatsin uudelleen. Palatsi rakennettaisiin yksityisen rahoituksen turvin.
Laurien Leurink
Laurien Leurink (s. 13. marraskuuta 1994 Utrecht) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Alankomaiden olympiahopeaa saavuttaneessa joukkueessa Rio de Janeirossa 2016. Hän voitti olympiakultaa Tokion olympialaisissa 2020.
Leurink pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa vuonna 2015. Hän on huhtikuuhun 2018 mennessä pelannut 54 maaottelua ja tehnyt niissä 14 maalia. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuonna 2017.
Leurink edustaa vuonna 2018 seuratasolla Larenia. Aiemmin hän on pelannut SV Kampongissa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Mylène Farmer
Mylène Farmer (syntyjään Mylène Jeanne Gautier, s. 12. syyskuuta 1961 Montreal, Quebec, Kanada) on menestynyt ranskalainen poplaulaja ja lauluntekijä. Hän on myynyt yli 30 miljoonaa levyä ja on yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä ranskalaisista levyartisteista. Farmerin menestynein kappale on vuonna 1991 julkaistu single ”Désenchantée”. Se pysyi Ranskan singlelistan kärjessä yhdeksän peräkkäistä viikkoa ja 17 viikkoa listan kymmenen parhaan joukossa. Vuonna 2002 Kate Ryan julkaisi kappaleesta cover-version, joka nousi singlelistojen viiden parhaan joukkoon Norjassa, Ruotsissa, Belgiassa, Alankomaissa, Itävallassa ja Saksassa.
Pirkkalaiset
thumb|Tampereen Hämeensilta ja sen pirkkalaisveistokset postimerkissä. Pirkkalaiset eli pirkkamiehet tai pirkat olivat Tornion, Luulajan ja Piitimen pitäjissä asuneita, suurelta osin savolais-, karjalais- ja hämäläistaustaisia talonpoikia, joilla oli historialliseen kaupankäyntiin perustuva vahvistettu oikeus verottaa saamelaisia ja käydä kauppaa heidän kanssaan. Pirkkalaisten lapinverotuksen ja -kaupan juuret olivat syvällä rautakaudessa, mutta kirjallisissa lähteissä heidät mainitaan Lappia ja Peräpohjaa koskevissa hallinnollisissa asiakirjoissa 1300-luvun alusta aina 1600-luvun alkuun.
Perimätiedon mukaan Ruotsin kuningas Maunu Ladonlukko olisi myöntänyt pohjoisen talonpojille oikeudet verottaa saamelaisia, mutta tosiasiassa lienee ollut kysymys perinteisten oikeuksien vahvistamisesta Ruotsin kuningaskunnan käytännöksi. Nimitys birckarlar liittyy kyseisiin oikeuksiin ja niiden vahvistamiseen eräänlaisena kruunun vallitsevasta järjestelmästä poikkeavana oikeutena. Birk-oikeuksilla Ruotsin kruunu ulotti vaikutusvaltansa peräpohjan talonpoikien kautta laajoihin lapinmaihin ja niiden asukkaisiin. Ruotsin kuningaskunnalla ei ollut ennen 1500-lukua suoran hallinnon ylläpitämisen mahdollisuutta Lapissa. Nämä oikeudet säilyivät aina Kustaa Vaasan aikaan asti.
Pirkkalan pitäjään pirkkalaisilla ei liene mitään erityistä yhteyttä, vaikka aikaisemmin historiantutkijat (muun muassa Jalmari Jaakkola) näin otaksuivat. Tästä syystä jotkut nykyajan historiantutkijat ovat ehdottaneet, että 1800-luvulla käyttöön tullut birkarl-sanan suomennos ”pirkkalainen” korvattaisiin sanalla ”pirkkamies”.
Eino Leinon ”Orjan poika” -runossa Pirkka puuhkalakki lähtee miehineen ”Lapin kylihin, Lapin lasta velkomahan”.
Ocracoke
Ocracoke on saari ja väestönlaskennallinen asuinpaikka (census-designated place) Pohjois-Carolinan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 948. Merirosvo Mustaparta kävi viimeisen taistelunsa saaren tuntumassa vuonna 1718, ja saari tunnetaan myös vanhoja Elisabetin ajan englannista piirteitä säilyttäneestä murteestaan. Paikallisten pääelinkeino on nykyisin matkailu.
Historia
thumb|vasen|Saaren majakka. Ocracoken alkuperäisasukkaita eli intiaaneja olivat wocconit, jotka harjoittivat alueella kalastusta ja metsästystä. Intiaanit asuivat mantereella, mutta heillä oli saarella tukikohtiaan. Historiallisissa lähteissä saari mainitaan ensimmäisen kerran intiaanien mukaan nimellä Wokokon vuonna 1585. Nykyisen nimen alkuperästä on useampia eri näkemyksiä. Se voi olla vääntynyt intiaanien nimestä, mutta erään paikallisen legendan mukaan saari sai nimensä merirosvo Mustaparralta. Vuosien 1584 ja 1587 välillä alueella liikkui Walter Raleigh’n rahoittamia retkikuntia, joista yksi rantautui Ocracoken saarelle.
Särkät tekivät ympäröivästä merialueesta vaikeasti purjehdittavan. Pohjois-Carolinan viranomaiset nimittivät saaren ensimmäiset luotsit purjehtijoiden avuksi vuonna 1715. Syrjäisestä saaresta tuli myös salakuljettajien tukikohta. Merirosvo Mustaparta kävi saaren tuntumassa viimeisen meritaistelunsa aluksellaan Queen Anne’s Revenge vuonna 1718. Hänen laivallaan palvellut William Howard hyödynsi puolestaan kuningas Yrjö I:n merirosvoille tarjoamaa yleistä armahdusta. Howard osti saaren 105 punnan hintaan vuonna 1759 ja asettui sinne asumaan muiden entisten merirosvojen kanssa. Vuoden 1790 väestönlaskennan mukaan saarella asui 135 valkoista, 31 orjaa ja 2 vapaata värillistä. Yhdysvaltain vapaussodan aikaan saarta käytettiin brittien merisaarron murtamiseen ja myöhemmin Pohjoisvaltioiden joukot miehittivät saaren Yhdysvaltain sisällissodan puhjettua.
Monet saarelaiset työskentelivät pitkään eri laivoilla, mutta ajan kuluessa heidän ammattinaan yleistyi kalastus. 1900-luvun alkupuolella monet muuttivat kuitenkin töiden perässä mantereelle Newport Newsiin ja Philadelphiaan. Toisen maailmansodan aikaan saaren edustalla toimi saksalaisia sukellusveneitä, jotka upottivat Britanniaan lähteneitä laivoja. Brittialus HMT Bedfordshire upposi torpedoituna saaren edustalla 11. toukokuuta 1942 ja neljä saarelle huuhtoutunutta ruumista haudattiin Ocracokeen. Paikalle perustettiin muistomerkki ja hautojen maa vuokrattiin maailmansodan brittiläisistä haudoista vastaavalle Commonwealth War Graves Commissionille. Olot saarella kehittyivät maailmansodan jälkeen. Saaren teitä päällystettiin ja lauttaliikenne mantereelle alkoi vuonna 1957. Sittemmin matkailusta on tullut saaren pääelinkeino.
Väestö
thumb|Brittiläinen hautausmaa. Ocracoken asukasluku oli Yhdysvaltojen vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 948. Heistä 95 oli syntynyt ulkomailla.
Kulttuuri
Paikallinen nimitys saaren asukkaille on O’cockers. Saarella puhutaan omintakeista murrettaan, jossa on vaikutteita Elisabetin ajan englannista sekä esimerkiksi skottien ja irlantilaisten puhumasta kielestä. Paikallinen nimitys murteelle on Hoi Toider. Elokuisin saarella järjestetään viikunafestivaali.
Toinen seiska
Toinen seiska on punkyhtye Nyrkkitappelun järjestyksessään toinen 7" EP-levy. Se julkaistiin 1. helmikuuta 2013 levymerkeillä Blast of Silence ja Svart Records. Albumista julkaistiin 500:n kappaleen painos.
Traktorijatzit
Traktorijatzit on Viitasaaren Suovanlahdella järjestettävä musiikkifestivaali. Ensimmäisen kerran tapahtuma järjestettiin vuonna 2004, ja siitä lähtien Traktorijatzit on järjestetty joka heinäkuussa.
Tapahtuman järjestää TraktoriJatzit ry. Ohjelmaan kuuluu paitsi musiikkia — jatsia, poppia ja rokkia — myös muuta ohjelmaa sekä erityinen traktorikulkue eli traktorimarssi, jossa nähdään vanhoja traktoreita.
Ahkerat lukutoukat
pienoiskuva|Ahkerat lukutoukat -veistos Samppalinnan koulun edustalla.
Ahkerat lukutoukat (1975) on Simo Heleniuksen veistos ja yksi harvoista lapsia kuvaavista julkisista veistoksista Turussa. Teos sijaitsee Samppalinnan koulun edustalla, ja se tilattiin kuvataidelautakunnan ehdotuksesta koulun somistamiseen varatuista määrärahoista.
Ahkerat lukutoukat -teos kuvaa kolmea jättimäisen kirjan läpi ryömivää lasta, siis kolmea ”toukkaa” jotka ahmivat tiedonjanossaan kirjaan reiän. Veistoksen korkeus on 150 cm, paino noin 2 000 kg, ja se on valmistettu betonista. Veistos tunnetaan myös nimellä Ahkerat kirjatoukat.
Lähteet
60.44136°N, 22.26763°W
Michael Winterbottom
Michael Winterbottom (s. 29. maaliskuuta 1961 Blackburn, Lancashire, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen elokuvaohjaaja.
Winterbottom on syntyisin Lancashiresta. Hän kävi koulunsa Blackburnissa ja jatkoi opintojaan Oxfordin yliopistossa, jossa hänen pääaineensa oli englannin kieli. Elokuvaopintonsa hän suoritti Bristolin yliopistossa.
Winterbottomin ohjaajanura käynnistyi televisiossa vuonna 1989, jolloin hän ohjasi Ingmar Bergman -aiheisen dokumenttielokuvan. Hän ohjasi televisiosarjojen jaksoja sekä televisioelokuvia. Tunnetuimpiin TV-ohjauksiin kuuluu neliosainen sarja Family vuodelta 1994; käsikirjoittajana toimi Roddy Doyle.
Teatterielokuvia Winterbottom alkoi ohjata vuonna 1995. Esikoisohjaus Butterfly Kiss kertoo biseksuaalisesta sarjamurhaajasta. Myöhemmistä ohjauksista voidaan mainita erityisesti draama Wonderland (1999), komedia 24 Hour Party People (2002), tieteisromanssi Code 46 (2003), metafiktiivinen komedia Tristram Shandy: Herrasmiehen paljastukset (2006) ja film noir Tappaja sisälläni (2010).
Winterbottomin myöhemmistä TV-ohjauksista tunnetuimpia on kuusiosainen sarja The Trip – matkamiehet Brydon ja Coogan (2010), jota on esitetty myös Suomessa. Sarjan pääosissa nähdään Winterbottomin vakiokasvot Steve Coogan ja Rob Brydon. Sarja sai jatkoa vuonna 2013: The Trip to Italy.
Gwynne Evans
Gwynne Evans (3. syyskuuta 1880 Missouri, Yhdysvallat – 21. tammikuuta 1965 Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen uimari ja vesipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa. Hän sai kisoissa pronssia sekä vesipallokilpailussa että 4 × 50 jaardin vapaauintiviestissä.
Nantesin raitiotieliikenne
Kaupungissa on kolme raitiotielinjaa, jonka lisäksi Nantesissa on yksi bussimetrolinja sekä useita runkolinjoja käsittävä Chronobus. Nantesin alueella toimii myös SNCF:n liikennöimä duoraitiotie, joka liikennöi Nantesin rautatieaseman ja Clissonin rautatieaseman välillä.
Historia
Kaupungin ensimmäinen raitiotie perustettiin vuonna 1879 ja se oli pituudeltaan kuusi kilometriä pitkä. Vaunut olivat vielä tuolloin pieniä ja kantoivat enimmillään 31 matkustajaa. Matka linjan päädystä toiseen päätyyn kesti tuolloin neljäkymmentä minuuttia.
Nantesin raitiotie muutettiin sähkökäyttöiseksi vuonna 1911. Sodan jälkeen vuodesta 1914 lähtien raitiotiet laajenivat merkittävästi ja vuoteen 1932 mennessä kaupunkia palveli neljätoista raitiotielinjaa. Toisessa maailmansodassa raitioteiden raiteet vaurioituivat laajalti, minkä myötä kaupunki päätti korvata raitioteitä linja-autoilla. Vuonna 1949 tehtiin päätös raitioteiden lakkauttamisesta ja viimeisen kerran raitiotiellä ajettiin tammikuussa 1958.
Vuonna 1980 Nantesissa tehtiin selvitys raitiotien uudelleenkäynnistämisestä ja jo vuosien 1981–1982 vaihteessa aloitettiin raitiotielinjan rakennustyöt. Kolmen vuoden rakentamisen jälkeen kaupungin ensimmäinen moderni raitiotie avattiin välillä Haluchère–Bellevue. Raitiotie osoittautui suosituksi kulkumuodoksi, minkä johdosta alettiin tutkia uusien linjojen rakentamista. Lopulta linja 2 avattiin vuonna 1992 ja linja 3 vuonna 2000.
2000-luvulla raitiotielinjoja on laajennettu useita kertoja. Suunnitelmissa on myös rakentaa linjat 1 sekä 2 yhdistävä osuus. Lisäksi Nantes suunnittelee kahta täysin uutta raitiotielinjaa.
Roger Deakins
Roger Alexander Deakins, CBE, ASC, BSC (s. 24. toukokuuta 1949 Torquay, Devon, Iso-Britannia) on englantilainen elokuvaaja, joka on työskennellyt Joel ja Ethan Coenin, Sam Mendesin ja Denis Villeneuven ohjaamissa elokuvissa.
Valikoitu filmografia
Joel ja Ethan Coenin ohjaamat:
Edward Zwickin ohjaamat:
Norman Jewisonin ohjaamat:
Sam Mendesin ohjaamat:
Nyrkkitappelu (EP)
Nyrkkitappelu on saman nimisen yhtyeen ensimmäinen EP-levy, joka julkaistiin 2. toukokuuta 2012. Albumista julkaistiin 500:n kappaleen 7" vinyylipainos.
MikroRNA
Mikro-RNA (MikroRNA, miRNA) on lyhyt, parin kymmenen nukleotidin pituinen, yksijuosteinen RNA-molekyyli, joka estää tietyn lähetti-RNA:n toiminnan kiinnittymällä siihen eli se hiljentää geenin. Monet mikro-RNA:ista ovat proteiinia koodaamattomilta DNA-alueilta.
Tom Ince
Thomas ”Tom” Ince (s. 30. tammikuuta 1992 Stockport, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai vasen laitalinkki. Hän edustaa Englannin Valioliigan Hull Cityä.
Pasi Kauppinen
Pasi Kalevi Kauppinen on suomalainen basisti ja säveltäjä.
Kauppinen on soittanut Silent Voicesissa. Vuonna 2013 hän korvasi Sonata Arctica -yhtyeessä Marko Paasikosken ja ryhtyi yhtyeen basistiksi. Hän soittaa bassoa levyillä Pariah's Child, Ecliptica – Revisited: 15th Anniversary Edition sekä The Ninth Hour. Pasi Kauppinen on kotoisin Kokkolasta. Hän soittaa Warwick Streamer -bassoilla ja MESA/Boogie -vahvistimilla.
Big Girls Don’t Cry
Big Girls Don’t Cry (tunnetaan myös nimellä ”Big Girls Don’t Cry (Personal)”) on yhdysvaltalaislaulaja-lauluntekijä Fergien kappale hänen The Dutchess-debyyttialbumilta. Sen sanoittivat Fergie ja Toby Gad, samalla kun tuotannosta vastasi will.i.am. Kappale julkaistiin albumin neljäntenä singlenä 22. toukokuuta 2007. ”Big Girls Don’t Cry” poikkeaa Fergien aiempien singlejen parissa ilmaantuneesta hip hopista ja urbaanista musiikista sekä omaa yksinkertaisemman pop-soundin, joka sisältää elementtejä akustisia ja klassisia elementtejä. Se sisältää säveliä noin kolmeltakymmeneltä instrumentaalilta, jotka soittavat viuluja, alttoviuluja sekä selloa kappaleraidalla. Se on yksi muutamasta albumin kappaleesta joka ei sisällä samanlaisuuksia muiden muusikkojen kappaleiden kanssa. Musiikkikriitikoilta ”Big Girls Don’t Cry” sai pääosin positiivisen vastaanoton, joista monet kehuivat sen kypsyyttä ja yksinkertaisuutta esittämään singlen sekä sen viestin.
”Big Girls Don’t Cry” oli kotimaassaan kaupallinen menestys saavuttaen Billboard Hot 100 -listan kärjen. Siitä tuli hänen kolmas kyseisen listan kärjen saavuttanut single ja se teki hänestä ensimmäisen artistin, jolla on yhdeltä albumilta kolme singleä saavuttanut listan ensimmäisen sijan sitten vuoden 2000, jolloin Christina Aguilera onnistui saamaan ensimmäiset kolme listan kärkeen päässyttä singleä. ”Big Girls Don’t Cry” muodostui myös Fergien myydyimmäksi singleksi, jota oli elokuussa 2012 myyty 3 833 000 kopiota. Samalla siitä on tullut hänen pitkäikäisin kappale Billboardin listoilla oltuaan Hot 100 -listalla lähes viisikymmentä viikkoa toukokuusta 2007 maaliskuuhun 2008. Kappale saavutti listan ensimmäisen sijan Kanadassa, jossa se pysyi listoilla yhteensä viisikymmentäkolme viikkoa. Kappale saavutti listan kärjen kansainvälisesti lukuisissa valtioissa, kuten Tanskassa, Irlannissa, Uudessa-Seelannissa, Norjassa ja Australiassa, jossa se pysyi listan kärjessä yhteensä yhdeksän viikkoa. Ranskaa ja Unkaria lukuun ottamatta ”Big Girls Don’t Cry” saavutti listasijoituksia kymmenen parhaan joukossa myös kaikilla muilla kansainvälisillä markkinoilla kuten Alankomaissa, Ruotsissa, Suomessa, Sveitsissä ja Isossa-Britanniassa. Kappaletta käytettiin sarjan Valehtelevat viettelijät jaksossa ”Father Knows Best” (”Isä tietää parhaiten”). Kappaleen esittivät Rachel Berry (Lea Michele), Kurt Hummel (Chris Colfer) ja Blaine Anderson (Darren Criss) myös vuonna 2012 televisiosarjan Glee jaksossa ”Prom-asaurus”.
Andrés Saravia
Andrés Saravia (s. 1991?) on guatemalalainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2010 Saravia kilpaili 3 Horas de Costa Rica -kilpailussa, ja seuraavana vuonna hän voitti kyseisen kilpailun. Vuonna 2012 hän kilpaili Formula PanAm GP Series ja Formula Abarth -sarjoissa, ja vuonna 2013 European F3 Open -sarjassa.
Michel-Jean Sedaine
pienoiskuva|230px|[[Jacques-Louis David vuonna 1772 maalaama muotokuva Michel-Jean Sedainesta.]] Michel-Jean Sedaine (2. kesäkuuta 1719 Pariisi – 17. toukokuuta 1797 Pariisi ) oli ranskalainen kirjailija, tunnettu varsinkin näytelmästään Le philosophe sans le savoir (1765), joka on parhaita ranskalaisia porvarillisia huvinäytelmiä 1700-luvulla. Hän on kirjoittanut myös yli 20 koomista oopperatekstiä ja sepittänyt joukon runoja.
Sedaine jatkoi näytelmärunoilija-libretisti C. S. Favartin (1710–1792) aloittaman uuden oopperataidemuodon kehittämistä lisäämällä realismia ja vähentämällä koomisia aineksia. Hänen librettonsa Guillaume Tell oli vastaus Ranskan vallankumoukseen. Sedaine oli Pierre-Alexandre Monsignyn, Gluckin, Philidorin ja Grétryn libretisti. Le Roy et le fermier oli mullistava teos kehityskaaressa koomisen oopperan harmittomasta huvinäytelmästä poliittiseksi musiikkiteatteriksi.
Corinna zu Sayn-Wittgenstein
Corinna zu Sayn-Wittgenstein o.s. Larsen (s. 28. tammikuuta 1964) on saksalainen yrittäjä, joka on aiemmin ollut naimisissa Casimir zu Sayn-Wittgenstein-Saynin kanssa. Avioeron jälkeen hän säilytti avioliiton aikaisen sukunimen.
Hän nousi julkisuuteen, kun viestimissä julkistettiin hänen suhteensa Espanjan kuninkaaseen Juan Carlosiin. Hän on sittemmin muuttunut entiseksi naisystäväksi. Hänen huhutaan saaneen osan Juan Carlosin väitetyistä saudiarabialaisista lahjusrahoista.
Paul Salaman
Paul G. W. Salaman (s. 27. tammikuuta 1971 Australia) on lintutieteilijä ja luonnonsuojelija, joka työskentelee latinalaisen Amerikan biodiversiteetin suojelemisen puolesta.
Paul Salaman aloitti lintujen tarkkailun kuusivuotiaana kotimaassaan Australiassa. Perhe muutti 1970-luvun lopulla Britanniaan, missä Salaman tapasi David Attenboroughin vuonna 1979. Tapaamisella oli valtava vaikutus poikaan, johon syttyi intohimo luonnonsuojeluun ja luonnon tarkkailuun. Opiskeluaikanaan hän matkusti vuonna 1991 ympäri Kolumbiaa toimien aktiivisesti suojeluasioissa. Samana vuonna hän löysi tieteelle uuden vireolajin, ja myi sen tieteellisen nimen 75 000 dollarilla. Vuonna 1992 Salaman perusti luonnonsuojelualueen Lounais-Kolumbiaan ja käynnisti yhdessä suojelujärjestö Fundación ProAvesin kanssa Projekti Ognorhynchuksen pelastamaan äärimmäisen uhanalaista vahapalmuarattia (Ognorhynchus icterotis).
Salaman väitteli filosofian tohtoriksi Oxfordin yliopiston Edward Grey Institute of Field Ornithologysta vuonna 2001. Hänen väitöksensä käsitteli Kolumbian uhanalaisia lintupopulaatioita. Postdoc-aikana Natural History Museumissa Salaman oli perustamassa Project BioMapia. Vuosina 2005–2008 Salaman toimi American Bird Conservancyn kansainvälisten ohjelmien johtajana.
Salaman on ollut kuvaamassa tieteelle uusina lintulajeina pilvimetsävireota (Vireo masteri) ja ruskolakkikotingaa (Lipaugus weberi) sekä kahta muuta lajia, joilla ei vielä ole suomenkielistä nimeä.
Sheffield FC
thumb|right|150px|Sheffield Clubin kokoonpano 1890. Sheffield Football Club eli Sheffield FC tai Sheffield Club on maailman vanhin jalkapalloseura. Seura on perustettu 24. lokakuuta 1857 Sheffieldin kaupungissa Englannissa. Joukkueen suurin saavutus lienee FA Amateur Cupin voitto 1904. Tällä hetkellä Sheffield Club pelaa englannin kahdeksanneksi korkeimmalla sarjatasolla Northern Premier Leaguessa.
Pedro Armendáriz
Pedro Gregorio Armendáriz Hastings (9. toukokuuta 1912 México, Meksiko – 18. kesäkuuta 1963 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli meksikolais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli pitkä näyttelijätausta aina 1930-luvulta lähtien.
Nöykkiön koulu
Nöykkiön koulu on Espoon Nöykkiössä sijaitseva yläkoulu, joka tarjoaa perusopetusta kaikille 7–9-luokkalaisille. Koulussa on noin 530 oppilasta ja 40 opettajaa.
Andres Ambühl
Andres Ambühl (s. 14. syyskuuta 1983 Davos, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa NLA-joukkue HC Davosissa ja toimii joukkueensa kapteenina. Hän on voittanut Sveitsin mestaruuden kuusi kertaa. Ambühlilla on ennätys pelattujen MM-kilpailuiden määrässä. Vuoden 2023 kisat ovat hänelle 18:nnet MM-kilpailut Sveitsin maajoukkueessa.
Pedro Armendáriz
Armendárizin viimeiseksi roolityöksi jäi turkkilaisvakooja Kerim Beyn rooli vuoden 1963 Bond-elokuvassa Salainen agentti 007 Istanbulissa. Hänellä todettiin kuvausten aikana syöpä. Kun hänen kohtauksensa oli kuvattu 13. kesäkuuta mennessä, hän ampui itsensä 18. kesäkuuta 1963.
Nöykkiön koulu
Koulurakennus on valmistunut 1986, ja sen ovat suunnitelleet arkkitehdit Eero Miikkulainen ja Pentti Korhonen.
Pedro Armendáriz
Armendárizilla oli niin ikään näyttelijänä tunnetuksi tullut poika nimeltä Pedro Armendáriz Jr.
Nöykkiön koulu
Koulun rehtori on Sari Hakola. Koulussa on yleisopetuksen lisäksi matemaattis-luonnontieteellinen painotus, kaksikielinen opetus ja pienluokkaopetusta. Koulurakennus on rakennettu vuonna 1986 ja vihitty käyttöön samana vuonna 30.8. Koulua on kuitenkin laajennettu ja korjattu vuonna 2002. Koulun lähellä sijaitsee kirjasto, ala-aste, päiväkoti ja K-kauppa.thumb|Nöykkiön koulu
Muu toiminta
Koulun valinnaisaineet:
Lisäksi erilaiset yhteistyötahot voivat järjestää kerhoja ja muuta harrastustoimintaa koulun tiloissa.
Nöykkiön koululla on myös oma blogi ja Instagram käyttäjä.
Interlisp
Interlisp on Lisp-tyylinen ohjelmointikieli ja -ympäristö. Sen kehityksen aloitti BBN Technologies vuonna 1967 nimellä BBN LISP, ja se toimi alun perin PDP-10-tietokoneiden TENEX-osituskäyttöjärjestelmällä. Kun yhtiön työntekijät Danny Bobrow, Warren Teitelman ja Ronald Kaplan siirtyivät BBN:ltä Xerox PARC:lle, kieli nimettiin Interlispiksi. Interlispistä tuli suosittu Lisp-kehitin Stanfordin yliopistossa ja DARPA:ssa. Interlispin etuihin kuuluivat muun muassa debuggeri ja yksinkertaisten virheiden automaattinen korjaus (DWIM, Do What I Mean ).