cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Möröt vastaan muukalaiset
Muissa rooleissa
Katja Aakkula, Annamari Metsävainio, Magnus Axberg, Juha Muje, Markus Blom, Aksu Palmén, Markus Degerman, Pasi Ruohonen, Jon-Jon Geitel, Eero Saarinen, Hans Halmari, Aleksi Sariola, Petri Hanttu, Susa Saukko, Sari Havas, Timo Tuominen, Vaula Hyry, Hanna Kaila, Eija Vilpas ja Arttu Wiskari
Dialogiohjaus: Annamari Metsävainio
Käännös: Annamari Metsävainio
David Freeland Parmelee
David Freeland Parmelee (20. kesäkuuta 1924 Oshkosh, Wisconsin – 16. joulukuuta 1998 Las Vegas, Nevada) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Parmelee toimi Emporian valtionyliopistossa Kansasissa 1958–1970, ensin assistenttina ja sittemmin professorina. Sitten hän toimi Minnesotan yliopiston Lake Itascan metsätieteellisen ja biologisen aseman johtajana 1970–1986 ja Cedar Creek Natural History Arean johtajana 1970–1984. Vuosina 1970–1992 hän oli yliopiston ekologian ja käyttäytymisbiologian professori. Vuosina 1986–1992 Parmelee toimi myös Minnesotan yliopiston Bell Museum of Natural Historyn lintuosaston kuraattorina. 1992 hän luopui virastaan ja ryhtyi Nevadan yliopiston Barrick Museum of Natural Historyn tutkimuskuraattoriksi Las Vegasiin.
Parmelee liittyi American Ornithologists’ Unioniin 1948 ja kuului myös neljään muuhun pohjoisamerikkalaiseen lintutieteelliseen yhdistykseen. Hän oli myös Tutkimusmatkailijoiden kerhon (Explorers Club) jäsen.
Parmeleen tutkimuskohteina olivat arktisen alueen ja Antarktiksen linnut. Hän julkaisi näiden alueiden linnuista yli 120 artikkelia. Hänen kunniakseen on Antarktikselle nimetty Parmelee Massif.
Parmeleen puoliso oli Jean ja heillä oli yksi tytär.
Obornikin piirikunta
Obornikin piirikunta on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 59 825. Siihen kuuluvat kolme kuntaa ovat Oborniki, Rogoźno ja Ryczywół.
Obornikin piirikunnalla on yhteistä rajaa Czarnkówin-Trzciankan, Chodzieżin, Wągrowiecin, Poznańin ja Szamotułyn piirikuntien kanssa. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Nowy Tomyślin piirikunnan asukkaista 50,5 prosenttia oli naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,7 prosenttia ja eläkeikäiset 18,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,5 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 604 lasta. Obornikin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan kasvavan 60 074 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Linda Larsson
Linda Vilhelmine Larsson (o.s. Ilusk, 18. syyskuuta 1909 Viro – 1. toukokuuta 1983 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija, käsikirjoittaja ja vaatemuotoilija. Hän avioitui vuonna 1936 ohjaaja Börje Larssonin kanssa ja teki puolisonsa kanssa useita yhteisiä elokuvakäsikirjoituksia. Linda Larsson suunnitteli asusteita kymmenkuntaan ruotsalaiselokuvaan vuosina 1942–1962, mukaan luettuna teos Änglar, finns dom?.
H-Town
H-Town Oy on suomalainen vuonna 2002 perustettu pelimedian kustantaja. Yrityksen tuotteisiin kuuluvat Pelaaja ja Anime sekä näiden verkkomediat.
Kragerø
Kragerø on Norjan kaupunki Telemarkin läänissä. Sen rajanaapureita ovat lounaassa Risør, lännessä Gjerstad, luoteessa Drangedal ja koillisessa Bamble. Kragerøn kaupunkitaajamassa on hieman yli 5 000 asukasta, koko kunnassa vajaa 11 000. Kragerøn kunnassa on 495 saarta, salmea ja luotoa ja noin 4 000 kesähuvilaa. Purjelaivojen aikakaudella se oli eräs Norjan tärkeimpiä merenkulkukaupunkeja.
H-Town
Syyskuussa 2021 Pop Media osti enemmistön H-Townista.
Kragerø
Vuonna 1960 Kragerø yhdistyi Skåtøyn ja Sannidalin silloisten kuntien kanssa. Kragerøn kaupungin lisäksi muita taajamia ovat Sannidal ja Helle. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 10 700 asukasta.
Media
Paikallislehti Kragerø Blad Vestmar ilmestyy kahdesti viikossa.
Karl Stollery
Karl Stollery (s. 21. marraskuuta 1987 Camrose, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja ja olympiamitalisti, joka pelaa monikansallisen Bet-at-home ICE Hockey Leaguen italialaisjoukkue HC Bolzanossa. Hän on pelannut urallaan aiemmin NHL:ssä 23 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä ja keräten 21 jäähyminuuttia. Stollery oli voittamassa olympiapronssia Pyeongchangin olympiakisoista 2018.
Junioriura ja yliopistovuodet
Stollery vietti koko junioriuransa kotikaupungissaan Albertan Camrosessa. Hän aloitti AJHL-junioriliigan Camrose Kodiaksissa kaudella 2004–2005, jossa Stollery voitti liigan mestaruuden, Centennial Cupin sekä Doyle Cupin, jossa AJHL:n mestari kohtaa BCHL:n mestarin. Kaudella 2006–2007 hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 11+24=35, joilla Stollery jakoi AJHL:n puolustajien pistepörssin kymmenennen sijan Spruce Grove Saintsin Kane Lafranchisen ja Calgary Royalsin Ryan Corryn kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Centennial Cupin ja valittiin AJHL:n eteläisen divisioonan tähdistökentälliseen. Stollery voitti myös Doyle Cupin. Myös kaudella 2007–2008 hän oli Kodiaksin tehokkain puolustaja tehoilla 3+24=27. Stollery voitti kauden päätteeksi Centennial Cupin ja hänet valittiin AJHL:n eteläisen divisioonan tähdistökentälliseen. Stollery voitti myös Doyle Cupin.
Vuodet 2008–2012 Stollery kävi Merrimack Collegea. Hän oli Freshman -vuotenaan 2008–2009 joukkueensa tehokkain puolustaja tehoilla 5+11=16. Stollery valittiin kauden päätteeksi Hockey Eastin tulokkaiden tähdistökentälliseen ja akateemiseen tähdistökentälliseen. Sophomore -vuotenaan 2009–2010 hän oli Merrimackin tehokkain puolustaja Pat Bowenin kanssa tehoilla 4+15=19. Stollery valittiin kauden päätteeksi Hockey Eastin akateemiseen tähdistökentälliseen. Kesällä 2010 NHL-varaamaton Stollery osallistui Atlanta Thrashersin kehitysleirille. Junior -vuotenaan 2010–2011 hän nousi Merrimackin kapteenistoon ja oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 6+21=27. Stollery valittiin Hockey Eastin finaaleiden tähdistökentälliseen. Senior -vuotenaan 2011–2012 hänet nimettiin Merrimackin kapteeniksi. Stollery oli jälleen joukkueensa tehokkain puolustaja tehoilla 4+17=21. Hänet valittiin kauden päätteeksi Hockey Eastin toiseen tähdistökentälliseen.
Ammattilaisura Pohjois-Amerikassa
Viimeisen yliopistokautensa päätteeksi, maaliskuussa 2012 Stollery teki amatööritry-out -sopimuksen AHL-joukkue Lake Erie Monstersin kanssa. Hän pelasi loppukeväällä yhdeksän runkosarjaottelua tehopistein 2+5=7. Syyskuussa 2012 Stollery teki Monstersin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Hänen varsinainen AHL:n tulokaskautensa 2012–2013 toi 72 runkosarjaottelussa tehot 5+29=34, joilla Stollery oli joukkueensa tehokkain puolustaja.
Toukokuussa 2013 NHL-varaamaton Stollery teki vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen Lake Erie Monstersin emojoukkueen, Colorado Avalanchen kanssa. Seura lähetti hänet syksyn 2014 harjoitusleirin päätteeksi Lakersin vahvuuteen. Stollery pelasi siellä suurimman osan kaudesta 2013–2014. Hän debytoi myös Avalanchen NHL-joukkueessa, jossa Stollery pelasi kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki NHL-debyyttinsä 11. tammikuuta 2014 vieraissa Minnesota Wildia vastaan. Stollery sai ottelussa jääaikaa 10.55 minuuttia. Hän keräsi teholukeman +1 ja sai myös yhden kahden minuutin jäähyn koukkaamisesta. Heinäkuussa 2014 Stollery teki Avalanchen kanssa vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 650 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Alkukauden 2014–2015 Stollery vietti suurimmaksi osaksi Monstersin AHL-joukkueessa. Hän pelasi myös Avalanchessa viisi ottelua ilman tehopisteitä, kunnes NHL:n siirtotakarajalla, maaliskuussa 2015 seura kauppasi hänet San Jose Sharksiin vaihdossa hyökkääjä Freddie Hamiltoniin. Stollery pelasi loppukautensa suurimmaksi osaksi AHL-joukkue Worcester Sharksin vahvuudessa. Hän sai San Josessa tililleen viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kesäkuussa Stollery teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Hän pelasi koko kauden 2015–2016 Sharksin uudessa farmijoukkueessa, San Jose Barracudassa, jonka eniten maaleja tehnyt puolustaja Stollery oli kuudella osumallaan. Hän teki AHL:n runkosarjassa kaikkiaan 24 tehopistettä.
Heinäkuussa 2015 Stollery teki vapaana agenttina vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 575 000 dollarin arvoisen sopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. Lokakuussa seura asetti hänet siirtolistalle, mutta koska mikään toinen NHL-seura ei napannut Stollerya vuorokauden kuluessa, Devils lähetti hänet farmijoukkue Albany Devilsin vahvuuteen. Stollery pelasi siellä suurimman osan kaudesta 2016–2017. Hän pelasi kauden aikana NHL:ssä 11 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä. Stollery teki ensimmäisen NHL-tehopisteensä 13. tammikuuta 2017 vieraissa Calgary Flamesia vastaan oltuaan kakkossyöttäjänä Taylor Hallin tekemään ylivoimamaaliin.
Otso Appelqvist
Otso Ilmari Appelqvist (s. 9. syyskuuta 1940 Helsinki) on suomalainen teatteriohjaaja ja konsultti.
Karl Stollery
Siirtyminen Eurooppaan
Kaudeksi 2017–2018 Stollery siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n latvialaisjoukkue Dinamo Riian riveihin. Hän edusti joukkuetta kauden aikana myös Spengler Cupissa. Kaudeksi 2018–2019 Stollery siirtyi jatkamaan KHL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Jokereihin.
Stollery siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Frölunda HC:hen. Hän voitti kauden aikana Mestarien liigan mestaruuden. Vuoden 2021 vaihteessa Stollery siirtyi loppukauden 2020–2021 kattavalla sopimuksella monikansallisen Bet-at-home ICE Hockey Leaguen italialaisjoukkue HC Bolzanoon oltuaan alkukauden ilman sopimusta.
Maajoukkueura
Stollery edusti Kanadaa Pyeongchangin olympiakisoissa 2018, jolloin hän voitti pronssia. Stollery pelasi myös Sotši Hockey Openissa, ja Karjala-turnauksessa vuonna 2017.
Otso Appelqvist
Appelqvist opiskeli yliopistossa Helsingissä ja Yhdysvaltain Oregonissa sekä Teatterikoulun korkeakouluosastolla 1962–65 ja Yhteiskunnallisen korkeakoulun draamastudiossa vuodesta 1963 alkaen. Samaan aikaan hän toimi Ylioppilaslehden teatteriarvostelijana ja First-lehden päätoimittajana.
Vuonna 1965 Appelqvist toimi suomentajana ja apulaisohjaajana Suomen Kansallisteatterin produktiossa Albeen Eläintarhatarinasta. Samana vuonna hän ohjasi Ylioppilasteatterissa produktion nimeltä Kevätsadetta, joka esitettiin Jyväskylässä ja Helsingissä sekä seuraavana vuonna Tukholmassa. Teos perustui Markku Lahtelan tekstiin, musiikin teki Henrik Otto Donner ja visuaalisen suunnittelun kuvataiteilija Juhana Blomstedt. Esitys alkoi tyhjältä näyttämöltä, johon vähitellen tuotiin tavaroita ja rakenteita niin paljon, että näyttelijöiden oli lopulta vaikea liikkua. Tähän kasaan heijastettiin Blomstedtin kokeellinen, sattumanvaraisista filmileikkaamon jätepaloista koostettu elokuva. Osa esitystä oli myös kadulta kuuluva liikenteen melu.
Karl Stollery
Muuta
Stolleryn pikkuveli Daniel pelasi kaudella 2019–2020 puolustajana Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyTvåan-joukkue Kungälvs IK:ssa.
Otso Appelqvist
Maaliskuussa 1966 Appelqvist osallistui presidentti Urho Kekkosen niin sanotuille Tamminiemen lastenkutsuille. Toimikaudella 1967–68 Appelqvist toimi Teiniliiton puheenjohtajana. Hän kiteytti ajan hengen Teinilehden pääkirjoituksessa Suomen itsenäisyyden 50-vuotisjuhlinnan aikoihin: "Vanhemman polven on syytä tietää, että kansainvälisyys, kehitysyhteistyö ja pasifismi eivät missään tapauksessa ole ohimeneviä muoti-ilmiöitä. Nuorisolle ne ovat välttämättömyys ja elinehto. - - Isänmaanrakkaudesta on lyhytnäköistä puhua, ellei se tarkoita koko ihmiskuntaa."
Vuonna 1972 Appelqvist esiintyi alastomuutta pohtivassa television keskusteluohjelmassa Riisuttu, verhoton, karvaton, paljas.
Mihkel Mutt
pienoiskuva|Mihkel Mutt (1996) Mihkel Mutt (s. 18. helmikuuta 1953 Tartto, Viro) on virolainen kirjailija, kirjallisuus- ja teatterikriitikko ja kirjallisuuslehti Loomingin päätoimittaja. Hän astui Loomingin päätoimittajan tehtävään marraskuussa 2005.
Muttin isä oli kielitieteilijä Oleg Mutt, isoisä oli eversti, sotilas ja diplomaatti Victor Mutt.
Rocco van Rooyen
Van Rooyen heitti ennätyksensä 85,97 Parowissa 27. helmikuuta 2021.
Ostrówin piirikunta (Ison-Puolan voivodikunta)
Ostrówin piirikunta on yksi Ison-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 161 581. Siihen kuuluvat seitsemän kuntaa ovat Nowe Skalmierzyce, Odolanów, Ostrów Wielkopolski, Przygodzice, Raszków, Sieroszewice ja Sośnie. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Ostrówin piirikunnan asukkaista 51,1 prosenttia oli naispuolisia ja 48,9 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 18,7 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,4 prosenttia ja eläkeikäiset 20,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,2 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 624 lasta. Ostrówin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 147 904 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Wakō (Saitama)
Wakō on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Musashinon ylängöllä. Kaupunki on rakentunut Ara- ja Shingashijokien varrelle. Etelässä se rajautuu Tokion metropoliin. Wakōssa on 84 432 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 11,04 neliökilometriä.
Paikkakunta tunnettiin aiemmin nimellä Yamato (大和). Se muutti nimensä Wakōksi vuonna 1970 saadessaan kaupunkioikeudet. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla se kehittyi Kawagoeen johtaneen tiereitin postiasemana (shukuba), Shingashijoen satamana ja markkinapaikkana. Kaupungin keskustan muodostaa Shirakon kaupunginosa, joka lienee saanut nimensä 700-luvun puolivälissä Sillasta saapuneilta maahanmuuttajilta. Toisen maailmansodan jälkeen Wakō on kasvanut voimakkaasti yhtenä Suur-Tokion metropolialueen lukuisista esikaupungeista. Sinne on sijoittunut esimerkiksi auto- ja koneteollisuutta.
Kaupungin länsiosassa sijaitsee osa Japanin itsepuolustusmaavoimien Asakan tukikohdasta. Siellä toimivat myös Japanin verokorkeakoulu, Riken-tutkimuslaitos ja autonvalmistaja Honda. Wakōta palvelevat Tōbu-rautateiden Tōjō-päälinja ja Tōkyō metron Yūrakuchō-linja.
Helkko Stenvall
Helkko Stenvall (13. heinäkuuta 1939 Rauma – 30. lokakuuta 2021 ) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1958–1972 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Stenvall edusti koko SM-sarjauransa ajan Rauman Lukkoa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 219 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 29 + 24 = 53 ja jäähymääränsä 122 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1963 ja saavutti lisäksi kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.
Stenvall pelasi Suomen maajoukkueessa kaksi maaottelua.
Tartuffe
Tartuffe on viisinäytöksinen komedia, jonka on kirjoittanut ranskalainen kirjailija Molière vuonna 1664.
Komedia kertoo tekopyhyydestä. Sen nimihenkilö on kiihkeältä uskovaiselta vaikuttava Tartuffe, joka hyödyntää häikäilemättömästi rikkaan herra Orgonin vieraanvaraisuutta. Orgonin uhrautuessa Tartuffen hyväksi Orgonin lähipiiri joutuu kärsimään, ja alkaa ensimmäisenä huomata Tartuffen tekopyhyyden.
Tartuffesta on tehty elokuvasovitukset vuosina 1925 ja 1984. Vuoden 1925 version ohjasi saksalainen Friedrich Wilhelm Murnau ja tuotti Ufa – Universum Film AG. Vuoden 1985 ranskalaisen version ohjasi Gérard Depardieu.
Dysrationalia
Dysrationalia on Keith Stanovichin 1990-luvun alussa esittämä käsite, jossa huolimatta riittävästä älykkyydestä yksilö on kyvytön ajattelemaan ja käyttäytymään rationaalisesti. Dysrationalia on käsitteenä vielä alimääräytynyt eikä ole yleisesti tunnettu.
Leopardimiehet
Leopardimiehet eli Anioto oli väkivaltainen kultti Belgian Kongossa 1700-luvulta vuoteen 1936.
Kultti on pitkälti uskonnollinen ja pohjautuu leopardijumalan palvontaan. Uudet jäsenet vihittiin mukaan erityisessä seremoniassa. Määräajoin yhteisö kokoontui ja nautti huumaavia yrttejä. Osallistujat pukeutuivat leopardin nahasta tehtyyn viittaan ja päähineeseen, ja sitovat käsiinsä raudasta tehdyt kynnet. Tämän jälkeen he väijyivät yön pimeydessä yksin liikkuvia ja hyökkäsivät näiden kimppuun. Surmattuaan kulkijan he leikkasivat irti uhrin sydämen ja toisen käden.
1950-luvulla entisten siirtomaiden itsenäistyessä osa kultin jäsenistä ryhtyi palkkamurhaajiksi. Silloin he maalasivat valkoisen V-kirjaimen otsaansa. Nykyään kultti on käytännössä hävinnyt.
Amnesty Internationalin kuolemanrangaistuksista tekemän maapallonlaajuisen raportin mukaan Zairessa kulttiin kuuluminen oli kuolemalla rangaistavaa, koska se luokiteltiin kannibalismiksi.
Bryce Johnson
Bryce Johnson (s. 18. huhtikuuta 1977 Reno, Nevada) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosarjasta Suositut.
Elämäkerta
Johnson asuu Hollywoodissa vaimonsa Dawn Joanne Shandin kanssa. Vapaa-ajallaan hän harrastaa golfia, rantalentopalloa ja amerikkalaista jalkapalloa.
Ura
Valmistuttuaan high schoolista vuonna 1995 Johnson muutti Los Angelesiin, jossa hän alkoi opiskella näyttelemistä American Academy of Dramatic Artsissa. Vuonna 1999 hän sai ensimmäisen roolinsa Saving Graces -nimisen sarjan pilottijaksosta, mutta sarjaa ei otettu tuotantoon. Se ei kuitenkaan lannistanut Johnsonia, kun hänet roolitettiin John Fordin rooliin televisiosarjassa Suositut (1999–2001). Sarjan myötä Johnson tuli tunnetuksi ja sen päätyttyä hän vieraili muun muassa televisiosarjoissa Gilmoren tytöt, Dawson’s Creek, Sisko ja sen sisko, House ja Muodon vuoksi. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Anna palaa 2 (2004) ja Sleeping Dogs Lie (2006).
Johnson on tehnyt myös äänirooleja videopeleihin ja animaatioelokuviin, kuten Call of Duty 2, Doctor Strange: The Sorcerer Supreme, Justice League Heroes ja Hulk Vs.
Simo Saimo
Simo Olavi Saimo (7. helmikuuta 1941 Vammala – 19. lokakuuta 2007) oli suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1961–1969 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Saimo edusti koko SM-sarjauransa ajan Rauman Lukkoa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 117 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 8 + 7 = 15 ja jäähymääränsä 92 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1963 ja saavutti lisäksi yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin.
Luettelo pikkuplaneetoista: 226001–227000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 226001:stä ja päättyen 227000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Haukiankeriaat
Lajit ja anatomia
Varhaisimmat haukiankeriaiden heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Heimoon kuuluvien lajien ja sukujen määrä on hieman epäselvä, mutta usein siihen luetaan kuuluvaksi 4 sukua ja noin 8 lajia. Lajeja ovat muun muassa hopeahaukiankerias (Muraenesox cinereus), keltahaukiankerias (Congresox talabon) ja afrikanhaukiankerias (Cynoponticus ferox). Heimon kalat ovat keskikokoisia tai suuria ja suurimmat lajit voivat saavuttaa 2,5 metrin pituuden. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia ja pitkät selkä- ja peräevät ovat yhtyneet pyrstöevän kanssa. Lajien rintaevät ovat melko kookkaat. Haukiankeriaiden hampaat ovat suurehkot ja torahammasmaiset tai kartiomaiset. Silmät ovat kooltaan suuret. Haukiankeriaat ovat suomuttomia ja useimmat väriltään mustia tai harmaita, eräät lajeista ovat keltaisia.
Levinneisyys ja elintavat
Haukiankeriaslajeja tavataan trooppisista vesistä Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Ne ovat pääasiassa mereisiä kaloja, tosin joskus niitä tavataan myös murtovesistä ja makeista vesistä. Ne elävät yleensä melko matalissa vesissä rannikon läheisyydessä, mutta niiden elintavoista ei tiedetä paljoakaan. Haukiankeriaiden ravinto koostuu kaloista ja selkärangattomista eläimistä. Erityisesti Aasiassa Muraenesox- ja Congresox-sukujen lajit ovat arvostettuja ruokakaloja.
Saša Jovović
Saša Jovović (s. 6. syyskuuta 1986 Čačak, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa FF Jaroa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Jovović on Borac Čačakin kasvatti. Hän on pelannut urallaan Montenegron pääsarjassa Jezero Plavissa, Rudar Pljevljassa, OFK Grbaljissa, Mornar Barissa sekä OFK Petrovacissa. Jovović oli mukana voittamassa Montenegron tuplamestaruutta Rudar Pljevljassa kaudella 2009–2010. Suomessa hän on aikaisemmin edustanut Ykkösessä kaudella 2013 pelannutta Oulun Palloseuraa. Jovović liittyi Kakkosessa pelanneen PS Kemi Kingsin riveihin loppukaudesta 2014 ja oli tärkeässä roolissa nostamassa joukkuetta Ykköseen, tehden voittomaalin molemmissa nousukarsintaotteluissa Vasa IFK:ta vastaan.
Viro kesäolympialaisissa 1936
Viro osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 saavuttaen urheilulajeissa seitsemän mitalia, joista kaksi oli kultaisia, kaksi hopeisia ja kolme pronssisia. Virolaisten seitsemästä mitalista viisi tuli painista. Kisojen mitalitilastossa Viro sijoittui jaetulle 13:nnelle sijalle. Yhteensä Viro lähetti olympialaisiin 37 urheilijaa, jotka osallistuivat kahdeksaan eri urheilumuotoon.
Seuraaviin kesäolympialaisiin Viro osallistui itsenäisenä valtiona vasta vuonna 1992, kun Neuvostoliitto miehitti maan toisessa maailmansodassa. Tänä ajanjaksona virolaiset osallistuivat olympialaisiin Neuvostoliiton joukkueessa.
Pensasjänis
Pensasjänis (Lepus saxatilis) on Afrikan eteläosissa elävä suurikokoinen jänislaji, joka painaa aikuisena keskimäärin 3,5 kg. Afrikassa elävien jänisten luokittelussa on tapahtunut monia muutoksia; pensasjäniksellä on monia alalajeja.
Pensasjäniksiä tavataan Etelä-Afrikassa, Lesothossa, Namibiassa Swazimaassa ja Zimbabwessa.
Lugduniini
Lugduniini on Staphylococcus lugdunensis -bakteerista eristetty bakteereita tuhoava antibiootti, joka tehoaa useisiin patologisiin bakteereihin mukaan lukien MRSA:han. Lugduniinin löytöprosessi julkaistiin vuonna 2016 Nature-tiedelehdessä. Antibiootin eristysprosessi oli omalaatuinen, sillä sitä tuottava S. lugdunensis -kanta eristettiin ihmisen nenästä. Lugduniini on kemialliselta rakenteeltaan syklinen peptidi, joka sisältää myös tiatsolidiiniryhmän. S. lugdunensis ei tuota lugduniinia ribosomien välityksellä. Sen sijaan antibiootin biosynteesin osoitettiin tapahtuvan neljän peptidisyntaasin välityksellä, joita koodaa yksi 30-kiloemäsparin operoni.
Lugduniinin kemiallinen kaava on C40H62N8O6S, moolimassa 783,046 g/mol ja CAS-numero 1989698-37-4.
Kliininen merkitys
Systeemiset bakteeri-infektiot ovat hankalia hoidettavia, sillä monet niitä aiheuttavat endogeeniset bakteerit ovat vastustuskykyisiä nykyisin käytössä oleville antibiooteille. Lisäksi kyseenomaisten bakteerien antibioottiresistenssi-kannat yleistyvät jatkuvasti. WHO:n raportin mukaan nykyisen kehityksen jatkuessa useille antibiooteille vastustuskykyiset organismit (MDRO) ovat todennäköisempiä kuolemanaiheuttajia seuraavien vuosikymmenien päästä kuin esimerkiksi syöpä. Muun muassa MRSA ja vankomysiini-resistantti enterokokki kuuluvat MDRO-ryhmään, ja lugduniinin osoitettiin tuhoavan näitä bakteereja tehokkaasti koeputki-viljelmissä.
Lisäksi Staphylococcus aureus -bakteerin infektoimien rottien nenästä kyettiin eristämään huomattavasti vähemmän S. aureus -bakteereja, jos infektoituneiden rottien nenään istutettiin viiden päivän ajaksi myös villityypin S. lugdunensis -kanta. Vastaavaa infektion hoitoa ei tapahtunut, jos nenään istutettiin poistogeeninen S. lugdunensis -kanta, joka ei kykene tuottamaan lugduniinia. Epidemiologinen tutkimus löysi myös korrelaation S. lugdunensis- ja S. aureus -bakteerin väliltä; S. lugdunensis näyttää kilpailevan elintilasta ihmisen nenässä S. aureus -bakteerin kanssa.
Jacint Verdaguer
Jacint Verdaguer (1845–1902) oli katalonialainen kirjailija ja runoilija. Hän kirjoitti eeppistä ja lyyristä runoutta, proosaa, matkakertomuksia ja lehtijuttuja.
Verdaguer kasvoi hurskaassa 8-lapsisessa perheessä. Hän lähti pappisurallr ja käveli päivittäin viiden kilometrin matkan seminaariin jo kymmenvuotiaana. Seminaarissa hän oppi retoriikkaa ja tutustui klassiseen kirjallisuuteen. Nuorena hän kirjoitti rakkausrunoja ja uskonnollista ja satiirista runoutta. Pian hän alkoi kirjoittaa laajempia eeppisiä kokonaisuuksia kuten vuonna 1865 julkaistun Kotimaani kaksi marttyyriä. Verdauger sai pappisvihkimyksen vuonna 1870.
Vuonna 1886 Palestiinaan tehdyn pyhiinvaellusmatkan jälkeen Verdaguer koki uskonnollisen kriisin, joka sai hänet hylkäämään kirjallisen uran ja keskittymään hengelliseen kilvoitteluun. Hän sekaantui lahkoon, joka harrasti manauksia ja väitti omaavansa yliluonnollisia voimia. Kirkko puuttui Verdaugerin toimintaan, hänet lähetettiin syrjäiseen luostariin. Verdaguer joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja julkaisi kirjoituksia joissa syytti piispaa työpaikkakiusaamisesta. Hän sai työpaikkansa takaisin.
Hänen mukaansa on nimetty aukio ja Verdaguerin metroasema.
Intohimo (yhtye)
Intohimo on ruotsalainen kristillinen post-hardcore-yhtye Jönköpingistä. Yhtye perustettiin kesällä 2004.
Vain vuoden kuluttua perustamisesta Intohimo oli jo äänittänyt kaksi demoa: "In the deepest of mind" ja "PastPresentAndNeverAgain". Vuonna 2006 yhtye voitti parhaan levytyssopimuksettoman yhtyeen palkinnon Ruotsin kansallisilla Indiemusiikki-festivaaleilla.
Tekniikan Waiheita
Tekniikan Waiheita on tekniikan historiaan keskittynyt suomalainen tieteellinen aikakauslehti, jota julkaisee Tekniikan historian seura. Lehteä on julkaistu vuodesta 1983. Se on monitieteinen julkaisu, joka ilmestyy neljä kertaa vuodessa.
Tekniikan historian seura
Tekniikan historian seura (vuoteen 1995 asti Suomen Teknillinen Museoyhdistys – Tekniska Museiföreningen i Finland r.y. r.f.) on vuonna 1926 perustettu yhdistys, joka kokoaa tutkijoita ja edistää tutkimusta, jonka aiheena on tekniikan historia ja/tai teknologian historia. Ala on humanistinen mutta samalla monitieteinen tutkimusala, jota alettiin kehittää Suomessa erityisesti 1980-luvulla.
Toiminta
Seura on julkaissut vuodesta 1983 alkaen lehteä Tekniikan Waiheita - Teknik i Tiden.
Conflict: Desert Storm II
Conflict: Desert Storm II (myös nimellä Conflict: Desert Storm II: Back to Baghdad) on Pivotal Gamesin kehittämä sekä SCi:n ja Gotham Gamesin vuonna 2003 julkaisema kolmannen persoonan ammuntapeli.
Peli on jatkoa Conflict: Desert Stormille, ja tälläkin kertaa peli perustuu Lähi-itään Persianlahden sodan aikaan. Historiaa ei silti liiemmin noudateta, vaan pelintekijät ovat ottaneet taiteellisia vapauksia. Pelissä pelataan neljällä kommandolla, joilla suoritetaan useita tehtäviä pelin aikana.
Vladimir Medinski
Vladimir Rostislavovitš Medinski (,, s. 18. heinäkuuta 1970 Smila, Tšerkasyn alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen toimittaja, kirjailija ja poliitikko, joka on toiminut Venäjän kulttuuriministerinä vuosina 2012–2020. Medinski on Yhtenäinen Venäjä -puolueen jäsen.
Medinski suoritti tutkinnon International Information -laitoksella Moskovan valtiollisessa kansain­välisten suhteiden instituutissa (MGIMO). Myöhemmin hän on toiminut myös opettajana MGIMO:ssa. Medinski nimitettiin kulttuuriministeriksi 21. toukokuuta 2012.
Syksyllä 2012 Medinski piti Unkarissa puheenvuoron, jossa hän piti suomalais-ugrilaisten kansojen yhteistyötä Venäjää vastaan suunnattuna liikehdintänä. Hän myös aikaansai negatiivista huomiota Suomessa väittämällä Suomen olevan ”erottamaton osa venäläistä maailmaa”. Medinski on Venäjän sotahistoriallisen seuran puheenjohtaja. Seura on hänen johdollaan valmistellut Venäjän kouluihin vuonna 2021 esitellyn historian oppikirjasarjan, jota on arvosteltu Venäjän kannalta kiusallisten asioiden pimittämisestä.
Medinski johti Venäjän valtuuskuntaa Ukrainan sodan alkuvaiheessa 28. helmikuuta 2022 käydyissä Venäjän ja Ukrainan välisissä tuloksettomissa tulitaukoneuvotteluissa.
Tioridatsiini
Tioridatsiini on ns. ensimmäisen polven neuroleptilääke eli antipsykootti. Se kuuluu fentiatsiini-lääkeryhmän alalajiin piperidiinit. Sillä on sedatiivisia eli väsyttäviä vaikutuksia. Tioridatsiinia on käytetty vakavampien psykoosityyppisten häiriöiden hoidon ohella myös nk. pienessä psykiatriassa eli aikaisemmalta nimitykseltään neuroosien hoidossa. Lääkettä on usein käytetty terapian tukena ja unettomuuden hoitoon. Psykoosien hoidossa tioridatsiinin käyttö voi tulla kyseeseen, kun muut "lievemmät" neuroleptit eivät tehoa. Vastaavasti klotsapiinia (Leponex) voi pitää vielä tioridatsiiniakin tehokkaampana mutta myös huomattavia haittavaikutuksia omaavana lääkkeenä. .
Tioridatsiini saattaa sille alttiilla henkilöillä pidentää sydämen QT-aikaa, mikä voi johtaa pahoihin rytmihäiriöihin (ns. kääntyvien kärkien takykardia, KKTT: "Torsades de Pointes"). Lääke onkin tämän vuoksi vedetty Suomessa markkinoilta, mutta monet henkilöt, joilla vaihtoehtoiset lääkkeet eivät ole olleet tarpeeksi tehokkaita, käyttävät sitä yhä erityisluvalla.
Haittavaikutukset
Tioridatsiinin haittavaikutukset saattavat olla samantyyppisiä kuin kaikkein ensimmäisenä markkinoille tulleella ja aikanaan laajimmin käytössä olleella klooripromatsiinilla (kauppanimiä useita, Suomessa etenkin Largactil). Tioridatsiini saattaa herkistää ihoa valolle, mikä ilmentyy valo- eli aurinkoihottumana. Lääkkeellä on myös limakalvoja haitallisen paljon kuivattava ominaisuus, minkä johdosta hampaiden reikiintyminen saattaa kiihtyä huolimatta hyvästä suuhygieniasta. Miehillä lääkeaine saattaa joskus aiheuttaa siemensyöksyn estymistä. Tioridatsiinin suurehko suosio 1970- ja 1980-luvuilla saattoi perustua sen aiheuttamiin klorpromatsiinia vähäisempiin ekstrapyrimidaalioireisiin.
Tioridatsiinia ei suositella käyttettävän vakavia maksa- tai sydänsairauksia sairastavilla potilailla.
Tioridatsiinin pitoisuutta veriplasmassa voidaan seurata ja tarkkailla verikokein mahdollisimman hyvän hoitotasapainon saavuttamiseksi. Näytteeseen otetaan yksi 3 ml:n putkilo veriseerumia. Tioridatsiinin terapeuttista leveyttä pidetään varsin suurena. Näin ollen sitä on pidetty turvallisena lääkkeenä, mutta se saattaa aiheuttaa joillekin potilaille pitkän QT:n siirtymän sydämenrytmissä suurempia hoitoannoksia käytettäessä. Tämän vakavan haittavaikutuksen takia tioridatsiini on Suomessa vedetty markkinoilta ja sitä käytetään nykyään ainoastaan erityisluvalla.
Annostus
Lääkkeen annostusmäärä psykooseissa ja skitsofreniassa voi olla huomattavan suuri, jopa 600 mg/vrk ja joskus sen ylikin. Annostelumäärä ei juurikaan poikkea klooripromatsiiniin verraten, mitä pidetään yleisenä vertailuasteikkona, antipsykoottisissa lääkkeissä. Pienessä psykiatriassa tyydytään huomattavasti vähäisempiin määriin. Yhteisvaikutusta muiden sedatiivien kera luonnollisestikin esiintyy. Tioridatsiini on myös jossain määrin käytetty alkoholistien vieroitushoidossa.
Historia
Suomessa tioridatsiini tuli markkinoille (kauppanimi Orsanil, valmistaja Orion Pharma) 1960-luvun puolivälin tietämillä, ja se on edelleen käytössä (erityisluvalla). Muita valmistenimiä ovat olleet Melleril (Sandoz) ja Stalleril (Star). Suuremman suosion lääkeaine saavutti 1970- ja 1980-lukujen tietämillä.
Lars Jonsson
Lars Jonsson -nimisiä henkilöitä ovat:
Pekka Ahlsten
Pekka Olavi (”Aku”) Ahlsten (19. lokakuuta 1936 Rauma – 15. heinäkuuta 2001 ) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1958–1964 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Ahlsten edusti koko SM-sarjauransa ajan Rauman Lukkoa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 106 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 16 + 16 = 32 ja jäähymääränsä 60 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1963 ja saavutti lisäksi yhden SM-hopean.
Pekka Ahlsten on jääkiekkomaalivahti Antti Raannan isoisä.
Hauterives
Nähtävyyksiä
Kunnan nähtävyys on Ihanteiden palatsi (Palais idéal). Naivistisen palatsin rakensi postimies Ferdinand Cheval vuosina 1879 – 1912. Cheval näki unessaan fantastinen palatsin, jollaisen hän sitten myös päätti rakentaa. Palatsin rakentamiseen hän käytti 33 vuotta. Vuonna 1969 Ranskan kulttuuriministeri André Malraux nosti palatsin Ranskan historiallisten monumenttien listalle. thumb|left|500px|Palais idéal
Ester Hallio
Ester Hallio (aik. Jäntti, 18. lokakuuta 1895 Lapinlahti – 7. tammikuuta 1978) oli suomalainen taidemaalari.
Ester Hallio opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1913–1917. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1914, 1917, 1918 ja 1925.
Hallio oli opiskeluaikanaan syksyllä 1917 parapsykologisen rahasadeilmiön todistajana. Hänen Lönnrotin puistikko 5:ssä Glion talossa sijainneessa opiskelija-asunnossaan alkoi sataa kolikoita tuntemattomasta lähteestä huoneen lattialle. Hallio ja hänen opiskeljatoverinsa Inni Siegberg, Arttu Brummer ja Topi Vikstedt kuluttivat lopulta rahat (noin 20 markkaa) nuorten taiteilijoiden suosimassa Brondan kahvilassa kun kukaan ei tunnustanut niitä omikseen. Professori Arvi Grotenfelt tutki tapausta ja laati tapahtumista pöytäkirjan.
Eva Bremer-Myntti
Ruth Eva Bremer-Myntti (22. huhtikuuta 1894 Vaasa – 10. syyskuuta 1964) oli suomalainen taidemaalari.
Eva Bremer-Myntti opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1920 sekä Pariisissa Vapaassa akatemiassa. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1938 ja 1954. Lisäksi hänen teoksiaan oli näytteillä naistaiteilijoiden näyttelyssä Berliinissä 1943.
Täydelliset naiset (1. tuotantokausi)
Täydellisten naisten ensimmäistä tuotantokautta alettiin esittää Yhdysvalloissa 3. lokakuuta 2004 ja se jatkui 22. toukokuuta 2005 saakka sisältäen yhteensä 23 jaksoa. Kausi kertoo Mary Alice Youngista, näennäisesti täydellisestä kotirouvasta, joka teki itsemurhan pelätessään synkän salaisuutensa paljastuvan. Hautajaisseremoniassa Mary Alicen neljä lähintä ystävää – jotka ovat myös sarjan päähenkilöt; Bree, Lynette, Susan ja Gabrielle – esitellään. He kaikki asuvat Wisteria Lanen naapurustossa. Mary Alice toimii sarjan kertojana haudan takaa ja kuvailee tapahtumia, joiden aikana hänen ystävänsä yrittävät selvittää itsemurhan syyn samalla taistellessaan yksityiselämiensä ongelmien kanssa.
Täydellisten naisten ensimmäistä tuotantokautta esitettiin Yhdysvalloissa sunnuntai-iltaisin kello 21.00 ABC:llä ja Suomessa Nelosella maanantai-iltaisin kello 21.00. 23 tavallisen jakson lisäksi tuotantokauden aikana esitettiin erikoisjakso ”Likapyykin lajittelu” (Sorting Out The Loundry), jossa kerrattiin kauden siihenastiset tapahtumat. Jakso esitettiin Yhdysvalloissa 24. huhtikuuta 2005 ja Suomessa 20. helmikuuta 2006.
Eva Bremer-Myntti
Eva Bremer-Myntti oli naimisissa vuodesta 1917 taidemaalari Eemu Myntin kanssa.
Täydelliset naiset (1. tuotantokausi)
Tuotantokausi keräsi keskimäärin 23,7 miljoonaa katsojaa jaksoa kohden ja se oli Yhdysvaltain television neljänneksi katsotuin televisiosarja kaudella 2004–05. 10. lokakuuta 2005 sarjan aloitusjaksoa seurasi Suomessa 578 000 katsojaa, mikä oli silloin Nelosen korkein katsojamäärä ulkomaiselle sarjalle.
Kausi julkaistiin DVD:nä Suomessa 24. maaliskuuta 2006.
Tuotanto
Marc Cherry kirjoitti käsikirjoituksen Täydellisten naisten pilottijaksoa varten ja sitä tarjottiin kuudelle eri televisiokanavalle (CBS, NBC, Fox, HBO, Showtime ja Lifetime), joista kaikki torjuivat tarjouksen. Cherry muokkasi jakson käsikirjoitusta ja tarjosi sitä ABC:lle, joka oli vaikuttunut ja tilasi sarjaa 13 jakson verran. Käsikirjoitus nähtiin ”komediaa sisältävänä saippuaoopperana”. Sarjan kuvaukset alkoivat maaliskuussa 2004 Universal Studios Hollywoodin Colonial Streetillä.
Kauden tuotti Touchstone Television (nykyään ABC Studios) ja Cherry Productions ja sitä esitti ABC. Vastaavia tuottajia olivat Cherry, Michael Edelstein, Charles Pratt Jr. ja Tom Spezialy. Käsikirjoittajina toimivat Cherry, Oliver Goldstick, Spezialy, John Pardee, Joey Murphy sekä Chris Black; tuottajat Alexandra Chunningham, Tracey Stern ja Patty Lin. Koko sarjan kauden ajan ohjaajia olivat muun muassa Charles McDougall, Arlene Sanford, Larry Shaw, Jeff Melman, Fred Gerber, David Grossman ja John David Coles. Sarjan musiikin sävelsivät Steve Bartek ja Steve Jablonsky kun taas sarjan tunnussävelmän tuotti Danny Elfman.
Näyttelijät
Steven Culp näytteli sarjassa Rex Van de Kampia, Breen seksuaalisesti tyydyttymätöntä aviomiestä. Ricardo Antonio Chavira esittää Gabriellen välinpitämätöntä, arvovaltaista aviomiestä Carlos Solista. Mark Moses esittää Mary Alicen salaperäistä leskeä Paul Youngia. Andrea Bowen esittää Susanin viisasta ja maltillista tytärtä Julie Mayeria. Jesse Metcalfe näyttelee Solisien puutarhuria ja Gabriellen salarakasta John Rowlandia. Cody Kasch esittää Mary Alicen ja Paulin henkisesti epätasapainoista poikaa Zach Youngia ja James Denton putkimiestä ja Susanin kiinnostuksen kohdetta Mike Delfinoa, jolla on omakin salaisuus salattavanaan.
Koko kauden aikana sarjassa esiintyi useita sivu- ja vierailevia henkilöitä, mukaan lukien Doug Savant (roolihahmonaan Tom Scavo – Lynetten aina töissä oleva mies) ja Shawn Pyfrom (roolihahmonaan Andrew Van de Kamp – Breen ja Rexin kapinoiva ja uppiniskainen poika). Kathryn Joosten näyttelee Lynetten vastapäätä asuvaa naapuria Karen McCluskeyta ja Christine Estabrook tunkeilevaa naapuria nimeltä Martha Huber.
Pelaa! (lehti)
Pelaa! oli H-Town Oy:n kustantama ilmaisjakelulehti, jota jaettiin maksutta Prisma-marketeissa. Ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 2005. Lehden sivumäärä vaihteli 32 ja 40 sivun välillä. Myöhemmin lehti oli luettavissa maksutta myös verkossa.
Täydelliset naiset (1. tuotantokausi)
DVD-julkaisu
Täydellisten naisten ensimmäisen tuotantokauden julkaisi Buena Vista Home Entertainment Yhdysvalloissa 20. syyskuuta 2005, kun kausi oli esitetty kokonaisuudessaan televisiossa. Kauden 23 jakson lisäksi DVD-boksi sisälsi bonusmateriaalia, muun muassa pieleen menneitä kohtauksia, poistettuja kohtauksia sekä kulissien takaisia otteita.
Pelaa! (lehti)
Lehti keskittyi koko perheen video- ja tietokonepeleihin, eikä arvostellut lainkaan K18-luokituksen saaneita pelejä. Peliarvosteluiden lisäksi lehti pyrki uutisoimaan videopeleistä selkokielellä.
Lehti ilmestyi kuusi kertaa vuodessa. Yhteensä sitä ilmestyi 65 numeroa.
Lehti lopetettiin vuonna 2015, ja sen korvasi saman kustantajan lapsille suunnattu Sankari-pelilehti.
Matteo Garrone
thumb|Matteo Garrone (2008) Matteo Garrone (s. 15. lokakuuta 1968 Rooma) on italialainen elokuvaohjaaja. Hänen läpimurtoelokuvansa Gomorra voitti vuonna 2008 Grand Prix’n Cannesin elokuvajuhlilla sekä European Film Awardsin vuoden parhaana eurooppalaisena elokuvana.
Vuonna 2012 Garronen elokuva Reality oli ehdolla Cannesin elokuvajuhlilla Kultainen palmu -pääsarjassa. Elokuva voitti lopulta juhlien toiseksi arvostetuimman Grand Prix'n. Myös Garronen elokuva Tale of Tales (2015) esitettiin Cannesin kilpasarjassa.
Risuviilakala
Risuviilakala (Chaetodermis penicilligerus vanh. myös Chaetodermis penicilligera) on viilakaloihin kuuluva koralliriuttojen kala, jota joskus pidetään akvaariossa.
Ulkonäkö ja koko
Risuviilakala kasvaa noin 31 cm pitkäksi. Sen litteä vartalo on höyhenmäisten ulokkeiden peitossa. Vartalon pohjaväri on ruskehtava, sinertävä tai violetinsävyinen, ja sitä kuvioivat mustat, ohuet vaakaviivat.
Alkuperä ja elinympäristö
Risuviilakala elää indopasifisella merialueella Indonesiasta ja Malesiasta Australiaan ja Japaniin. Sen tyypillistä elinympäristöä ovat koralliriutat. Sitä tavataan yleensä paljon levää kasvavilla alueilla, mutta joskus se näyttää kulkevan jopa 50 metrin syvyydessä.
Ravinto
Risuviilakala syö levää ja sen joukossa pieniä äyriäisiä.
Matthias Kyburz
Matthias Kyburz (s. 1990) on sveitsiläinen suunnistaja. Hän on voittanut seitsemän maailmanmestaruutta, joista viisi on henkilökohtaisilta matkoilta. Euroopan-mestaruuksia hänellä on seitsemän. Maailmancupin kokonaiskilpailun hän on voittanut vuosina 2012, 2013, 2016, 2017 ja 2018. Seuratasolla hän edustaa sveitsiläistä OLK Fricktalia.
Nuorten MM-kilpailuissa Kyburz voitti Göteborgissa 2008 pitkän matkan pronssia sekä San Marinossa 2009 sprinttikultaa ja viestihopeaa. Vuoden 2010 kisoissa Aalborgissa hän oli vielä pitkällä matkalla pronssilla.
Kyburz voitti kesäkuussa 2011 maailmancupin sekä samalla Nordic Orienteering Tourin ensimmäisen osakilpailun Porvoossa. Sprinttimatkoilla käydyssä kilpailussa sveitsiläiset voittivat viitoisvoiton. Vuonna 2012 Kyburz voitti neljä maailmancupin osakilpailua sekä kokonaiskilpailun.
Toni Saarinen
Toni Saarinen (6. elokuuta 1976 Hämeenlinna – 2. elokuuta 2021 ) oli suomalais-itävaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 336 runkosarjaottelua tehopistein 39+63=102 ja seitsemän playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Saarinen pelasi uransa 11 viimeistä kautta Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalligassa ja sitä seuranneessa Inter-National-Leaguessa. Hän edusti Itävallassa vain EHC Lustenauta, jonka kapteenina hän toimi neljänä viimeisenä kautenaan vuosina 2012–2016. Saarinen on Itävallan toiseksi korkeimman sarjatason (Nationalliga ja INL) runkosarjan kaikkien aikojen paras pistemies ja syöttäjä tehtyään yhteensä 360 ottelussa tehot 202+502=704.
Matthias Kyburz
Aikuisten MM-kilpailuissa Kyburz kilpaili ensimmäisen kerran Savoiessa 2011 sijoittuen sprintissä 20:nneksi. Falunin EM-kilpailuissa 2012 hän voitti kultaa viestissä sekä sijoittui sprintissä kuudenneksi ja pitkällä matkalla 17:nneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa Lausannessa hän voitti kultaa sprintissä ja sijoittui 19:nneksi pitkällä matkalla. Sotkamon MM-kilpailuissa 2013 Kyburz sijoittui keskimatkalla ja viestissä neljänneksi sekä sprintissä viidenneksi.
Toni Saarinen
Ura
Saarinen oli Hämeenlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän oli joukkueen A-nuorten paras pistemies kausina 1994–1995 ja 1996–1997, joista jälkimmäisenä mainitulla kaudella Saarinen voitti koko A-nuorten SM-liigan piste- ja maalipörssin tehoilla 24+30=54. Hän voitti kauden päätteeksi hopeaa. Saarinen debytoi HPK:n SM-liigajoukkueessa kaudella 1995–1996, jolloin hän pelasi kahdeksan runkosarjaottelua. Kaudella 1996–1997 liigaotteluita kertyi kolme. Kaudella 1997–1998 Saarinen pelasi HPK:ssa 17 SM-liigaottelua tehden kaksi syöttöpistettä, mutta hänen peliaikansa jäi kuitenkin pieneksi ja Saarinen siirtyi kesken kauden sarjatasoa alemmas I-divisioonajoukkue Pelicansiin.
Matthias Kyburz
Vuoden 2014 EM-kilpailuissa Palmelassa Kyburz oli sprintissä viides ja pitkällä matkalla kolmastoista. Saman vuoden MM-kilpailuissa Trentinossa hän voitti kultaa sprinttiviestissä ja hopeaa perinteisessä viestissä sekä sijoittui viidenneksi niin sprintissä kuin pitkällä matkallakin. Invernessin MM-kilpailuissa 2015 Kyburz voitti kultaa viestissä sekä sijoittui neljänneksi sprinttiviestissä, kuudenneksi pitkällä matkalla ja 40:nneksi keskimatkalla. Jeseníkin EM-kilpailuissa 2016 hän voitti kultaa sprintissä ja keskimatkalla sekä sijoittui viidenneksi viestissä ja seitsemänneksi pitkällä matkalla. Saman vuoden MM-kilpailuissa Strömstadissa hän voitti kultaa keskimatkalla, saavutti hopeaa sprintissä ja viestissä sekä sijoittui seitsemänneksi pitkällä matkalla. Tarton MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui neljänneksi sprintissä, viidenneksi viestissä, kymmenenneksi keskimatkalla ja tuli hylätyksi pitkällä matkalla. Ticinon EM-kilpailuissa 2018 Kyburz voitti sprintin ja keskimatkan ja tuli pitkällä matkalla ja viestissä toiseksi. Riian MM-kilpailuissa 2018 Kyburz saavutti viestissä hopeaa sekä sijoittui keskimatkalla neljänneksi, sprintissä viidenneksi ja pitkällä matkalla kahdeksanneksi. Neuchâtelin EM-kilpailuissa 2021 hän voitti pudotussprintin ja oli mukana voittaneessa sprinttiviestijoukkueessa. Doksyn MM-kilpailuissa 2021 Kyburz voitti keskimatkan maailmanmestaruuden. Viestissä hän saavutti pronssia. Pitkällä matkalla hän saavutti hopeaa. Tanskan maailmanmestaruuskilpailuissa 2022 Kyburz voitti pudotussprintin. Vuoden 2022 EM-kilpailuissa Kyburz oli kolmanneksi tulleessa Sveitsin viestijoukkueessa. Flims Flaaxin MM-kilpailuissa 2023 Kyburz saavutti keskimatkalla maailmanmestaruuden ja pitkällä matkalla hopeaa. Hän saavutti maailmanmestaruuden myös Sveitsin viestijoukkueessa.
Toni Saarinen
Ura
Kaudella 1998–1999 Saarinen voitti Pelicansin sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 16+30=46 ja oli kauden päätteeksi nostamassa joukkuetta SM-liigaan. Ensimmäisellä kokonaisella SM-liigakaudellaan 1999–2000 hän teki 51 runkosarjaottelussa tehot 9+5=14. Saarinen jakoi Pelicansin sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Brett Lieversin kanssa. Neljännellä SM-liigakaudellaan 2002–2003 hän teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 8+21=29, joilla Saarinen voitti Pelicansin sisäisen syöttöpörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton kesken kauden HIFK:hon siirtyneen Jari Kauppilan kanssa. Hänellä oli myös SM-liigassa viimeiseksi jääneen Pelicansin paras teholukema (+6). Saarinen keräsi myös SM-liigan yhden kauden jäähyennätyksensä 103 minuutillaan, joilla hän sijoittui liigan jäähypörssissä kuudenneksi.
Sabri Lamouchi
Sabri Lamouchi (s. 9. marraskuuta 1971) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Toni Saarinen
Ura
Vajaan kahdeksan Pelicansissa viettämänsä vuoden jälkeen Saarinen siirtyi hänen aiemman ketjukaverinsa Jouko Myrrän houkuttelemana Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalligassa pelanneeseen EHC Lustenauhun kaudeksi 2005–2006. Saarinen oli ensimmäisellä kaudellaan Myrrän jälkeen joukkueen toiseksi paras pistemies tehoilla 27+45=72 ja hän voitti kauden päätteeksi Nationalligan-mestaruuden. Kaudella 2007–2008 Saarinen teki sarjan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 27+73=100, joilla hän voitti myös pistepörssin. Saarista aiemmin Nationalligassa sadan tehopisteen rajan on ylittänyt vain kolme pelaajaa. Hän voitti sarjan pistepörssin myös seuraavalla kaudella 2008–2009 tehoilla 27+56=83, kuten myös pudotuspeleissä tehoilla 8+13=21. Saarinen voitti kauden päätteeksi mestaruuden.
Sabri Lamouchi
Ura pelaajana
Lamouchi aloitti pelaajauransa Olympique Alès'ssa 1990-luvun alussa. Hän edusti seuraa neljä vuotta onnistuen vakuuttamaan pääsarjassa pelanneen AJ Auxerren ja hän siirtyi seuraan kesällä 1994. Auxerressa Lamouchi voitti Ranskan liigamestaruuden ja cupin kaudella 1995/96 ja teki lopullisen läpimurtonsa jalkapalloilijana. Lamouchi edusti Auxerrea neljän kauden ajan, kunnes siirtyi AS Monacoon.
Toni Saarinen
Ura
Kaudeksi 2012–2013 Nationalligan tilalle perustettiin Inter-National-League, johon liittyi joukkueita myös Sloveniasta ja vuotta myöhemmin Italiasta. Saarinen nousi ensimmäisellä INL-kaudella myös Lustenaun kapteeniksi. Kaudella 2013–2014 hän nousi kanadalaisen Ryan Fosterin ohi Itävallan toiseksi korkeimman sarjatason kaikkien aikojen parhaaksi pistemieheksi tehtyään 578. tehopisteensä runkosarjassa. Kaudella 2014–2015 Saarinen jakoi tehoilla 13+31=44 koko INL:n syöttöpörssin voiton Kapfenberg Steelersin Philipp Winzigin kanssa ja sijoittui pistepörssissä kahdeksanneksi. Hän oli myös Lustenaun toiseksi paras pistemies Scott Barneyn jälkeen, kuten myös Itävallan Cupissa tehoilla 2+7=9. Kevään 2015 pudotuspeleissä Saarinen oli joukkueen paras pistemies tehoilla 6+9=15. Hän voitti kauden päätteeksi INL:n mestaruuden.
Sabri Lamouchi
Ura pelaajana
Lamouchi jätti Ranskan kentät kauden 1997/98 jälkeen siirtyen Serie A:han Parman joukkueeseen. Ura Italiassa ei kuitenkaan sujunut toivotulla tavalla, vaikka hän siirtyikin Parmasta suurseura Internazionaleen kaudeksi 2003/04. Peliaikaa suurseurassa ei juuri tullut ja hän pelasi kauden 2004/05 lainalla Genoassa. Ranskaan Lamouchi palasi kaudella 2005/06 pelaten ensin syyskauden lainalla ja siirtyen tammikuussa varsinaisesti Olympique de Marseilleen. Lamouchi jätti Marseillen syksyllä 2006 ja hyvästeli samalla Ranskan kentät. Hän pelasi vielä Qatarin liigassa Al-Rayyanin, Umm-Salalin ja Al-Kharitiyathin joukkueissa kunnes lopetti uransa 37-vuotiaana vuonna 2009.