cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dick Francis
Kirjailijanura
Dick Francisin dekkarit sijoittuvat usein tavalla tai toisella laukkaurheilumaailmaan tai vähintäänkin sivuavat sitä. Kirjojen päähenkilöiden ympäristöt vaihtelevat paljon, mutta heillä on usein keskenään samoja ominaisuuksia: he ovat varakkaita, älykkäitä, hyväkuntoisia, yksinään asuvia ja omaavat kyvyn hankkiutua tilanteisiin, joissa fyysisiltä kolhuilta on mahdotonta välttyä. Monet heistä ovat kilparatsastajia, mutta joukossa on myös muun muassa taiteilijoita, kirjailijoita, diplomaatteja ja pankkiireja. Kirjojen tapahtumapaikat vaihtelevat Australiasta Kanadaan ja Etelä-Afrikasta Englantiin. Kahta poikkeusta lukuun ottamatta kirjat eivät liity toisiinsa mitenkään, eikä siksi ole väliä, missä järjestyksessä niitä lukee. Kit Fielding -nimisen jockeyn tarina kerrotaan kirjoissa Kiristäjät ja Henkivartija. Jockeyn uralta yksityisetsiväksi siirtynyt Sid Halley seikkailee suomentamattomissa kertomuksissa Odds Agains, Whip Hand, Under Orders, suomennetussa teoksessa Varjo yössä sekä Felix Francisin teoksessa Dick Francis's Refusal.
Yksityiselämä
Dick Francis ja Mary Margaret Brenchley menivät naimisiin vuonna 1947. Heillä on kaksi poikaa, Merrick ja Felix. Merrick toimi aiemmin kilpahevosten valmentajana mutta siirtyi sittemmin hevoskuljetusalalle. Driving Force-kirja sai innoituksensa tästä ammatista. Felix toimi aiemmin yksityiskoulussa opettajana, mutta siirtyi myöhemmin työskentelemään isänsä alaisuudessa. Yksi Twice Shy-kirjan keskeisistä hahmoista perustuu häneen. Mary, joka kuoli vuonna 2000, omasi aviomiestään laajemman koulutuksen ja oli työskennellyt kirjakustannuksen parissa. Tämän vuoksi on väitetty, että hän olisi kirjojen todellinen kirjoittaja. Pariskunta ei koskaan koittanut peitellä sitä seikkaa, että Mary auttoi kirjojen taustatyössä ja editoinnissa paljon – Dick Francis sanoi jopa vaatineensa, että Maryn nimen pitäisi olla kansilehdellä hänen oman nimensä ohella.
Dick Francis kuoli helmikuussa 2010 89-vuotiaana kotonaan Karibian Caymansaarilla.
Filmatisoinnit
Dick Francisin ensimmäisen dekkarin pohjalta valmistui vuonna 1974 Tony Richardsonin ohjaama Dead Cert-elokuva jonka näyttelijäkaartiin kuului muun muassa Judi Dench. Francisin kirjoihin perustuen on tuotettu myös kaksi lyhyttä tv-sarjaa: Sid Halleyn hahmoon perustuva kuusiosainen tv-sarja The Racing Game (1978) sekä The Dick Francis Mysteries (1989), jossa esiintyi muun muassa Ian McShane.
Spiliá
Aiemmin kylä kuului Kolymvárin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Plataniáksen kunnan Kolymvárin kunnallisyksikköön.
Iso-Hirvanen
Iso-Hirvanen on Keski-Suomessa Laukaassa Vehniän lähellä sijaitseva järvi.
Vedenlaatu
Järvi on rehevähkö. Vesi on lievästi humuspitoista.
Vesistösuhteet
Iso-Hirvanen sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Niiniveden valuma-alueella (14.34), jonka Iso-Hirvasen valuma-alueeseen (14.343) järvi kuuluu. Järveen laskee lähinnä lännestä päin pieniä metsäojia, joiden latvoilla sijaitsee Konttilampi (1 ha), Pierulampi (3 ha) ja Riuttalampi. Järven vedenpinnan korkeus on 122,1 metriä mpy ja sen laskujoki Huovilanjoki laskee 900 metrin päässä sijaitsevaan Pieni-Hirvaseen. Huovilanjoelle tulee pudotusta 11,3 metriä. Vesireitti jatkuu tästä Hirvasjokena Niiniveteen ja edelleen Kaakkolammen ja Salakkajoen kautta Kuhnamoon.
Brian Law
Brian John Taylor Law (s. 14. huhtikuuta 1943 Lontoo) on brittiläissyntyinen, vuonna 1965 Kanadaan muuttanut kapellimestari, kuoronjohtaja, urkuri ja cembalisti. Hänestä tuli Kanadaan muutettuaan Ottawan anglikaanisen St. Matthew's -kirkon mies- ja poikakuoron johtaja (1965–1980). Vuosina 1965–1987 hän johti Cantata Singers of Ottawa -kamarikuoroa, ja vuonna 1967 hänestä tuli Ottawa Choral Societyn kuoronjohtaja. Vuonna 1971 hänet valittiin Ontarion nuorisokuoron ensimmäiseksi kuoronjohtajaksi.
Kapellimestarina Law aloitti uransa Ottawan nuoriso-orkesterin johtajana vuonna 1971. Sittemmin hän perusti barokkikokoonpanon Thirteen Strings. Law on luonut uraa oopperassakin vuodesta 1970 lähtien. Hän on työskennellyt muun muassa Montrealin oopperassa. Vuonna 1991 hänet nimitettiin Uudessa-Seelannissa Christchurchin kaupunginkuoron johtoon.
Iso-Valkeinen (Joutsa)
Iso-Valkeinen tai myös Iso Valkeajärvi on Keski-Suomessa Joutsassa Kivisuon kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 15,6 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Se sijaitsee Sorsanselkä–Keskinenvedeltä tulevan harjujakson vieressä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä ja sen rannat ovat kangasmetsää. Rantoja seuraa polkuja ja harjun pääkkä kulkee maantie.
Leivonmäen kansallispuisto
Lammen rannat ja sen laskuojan rannat kuuluvat Metsähallituksen hallinnoimaan Leivonmäen kansallispuistoon. Sen kautta kulkee viitoitettu patikkareitti.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Järven laskuoja alkaa sen itärannasta ja se virtaa pikkulammen kautta Harjulahden lampeen, joka on yhteydessä Keskinenveteen. Järven vedenpinnan korkeus on 123,4 metriä mpy.
Suomalaisen Työn Liitto
240px|thumb|Suomalaisen Työn Liiton logo Suomalaisen Työn Liitto on suomalainen yhdistys, joka toimii sen puolesta, että suomalaisen työn arvostus kasvaa ja suomalainen työ menestyy. Liitto kehittää ja hallinnoi suomalaisesta työstä kertovia merkkejä, jotka vaikuttavat ostopäätöksiin, ja haastaa työelämää uudistumaan. Liiton toimitusjohtaja on Tero Lausala. Suomalaisen Työn Liitolla on yli 5 200 yritys- tai yhteisöjäsentä (joulukuussa 2021), joista suurin osa käyttää Avainlippu-alkuperämerkkiä tai Design from Finland -merkkiä tuotteissaan tai palveluissaan. Suomalaisen Työn Liitto myöntää suomalaisille tuotteille ja palveluille edellä mainittuja merkkejä ja valvoo niiden käyttöä. Lisäksi liitto myöntää Yhteiskunnallinen Yritys -merkkiä yhteiskunnallisen hyvän puolesta toimiville yhteiskunnallisille yrityksille.
Liiton historia
Suomalaisen Työn Liitto on perustettu 22. syyskuuta 1912. Alkujaan liitto oli valistuksen ja teollisuuden liitto, joka nimettiin Kotimaisen Työn Liitoksi. Liitto fuusioitui vuonna 1931 ja syntyi Kotimainen Työ ry. Talvisodan jälkeen Kotimainen Työ ry muutti edelleen nimensä Suomen Työn Liitoksi, jona nimi pysyi vuoteen 1977 asti. Tällöin Kotimaisen tuotannon valtuuskunta yhdistettiin Suomen Työn Liittoon ja syntyi Kotimaisen Työn Liitto. Vuonna 1992 liitto sai nykyisen nimensä Suomalaisen Työn Liitto.
Maavoimien esikunta
Maavoimien esikunta (lyhenne MAAVE) on Suomen puolustusvoimien maavoimien puolustushaaraa vuoden 2008 alusta johtava esikunta, joka jatkaa entiseen Pääesikunnan maavoimaesikuntaan liittyviä toimintoja Mikkelin Karkialammelle sijoitettuna. Se on ilmavoimien ja merivoimien esikuntien tapaan itsenäinen puolustushaaraesikunta. Maavoimien esikunnan henkilövahvuudeksi määriteltiin 242 henkilöä aloitusvaiheessa vuonna 2008. Vuonna 2013 esikunnan vahvuuteen kuuluu noin 270 henkilöä.
Puolustusvoimien organisaatiouudistus
Maavoimien esikunnan perustaminen Mikkeliin kuuluu valtionhallinnon hajasijoitusohjelmaan, ja muita mahdollisia sijoituspaikkoja olisivat voineet olla Oulu tai Hämeenlinna. Oulussa ei kuitenkaan olisi ollut maavoimien esikunnalle valmiina riittävän suojattua infrastruktuuria, toisin kuin Hämeenlinnassa ja Mikkelissäkin, jossa vuoden 2006 loppuun toimi Savon Prikaati. Puolustusvoimien organisaatiouudistukseen saakka Karkialammilla toimi myös Itäisen maanpuolustusalueen esikunta.
thumb|Maavoimien esikunta käyttää lippunaan kielekkeistä valtiolippua.
Organisaatio
Maavoimien komentajana tammikuusta 2022 lukien toimii kenraaliluutnantti Pasi Välimäki.
1. tammikuuta 2008 aloittaneen yhtenäisten maavoimien 1. komentaja oli kenraaliluutnantti Ilkka Aspara, jonka valtioneuvosto nimitti kenraalin virkaan 1. tammikuuta 2008 - 30. kesäkuuta 2011 väliseksi ajaksi. Kenraalimajuri Aspara oli puolustusvoimien silloisen läntisen maanpuolustusalueen komentaja, joka nimitettiin Pääesikunnan maavoimapäällikön tehtävään vuoden 2007 alusta, mistä hän siirtyi Mikkeliin 2008 maavoimien komentajaksi. Maavoimien operaatiopäällikkönä vuodesta 2023 on toiminut prikaatikenraali (2022) Sami-Antti Takamaa.
Esikuntapäälliköt
Esikuntapäällikön alaisuudessa toimivat henkilöstö-, operaatio- ja huoltopäällikkö, jotka ovat esikunnan kuuden osaston osastopäälliköiden esimiehiä. Itäisen maanpuolustusalueen esikunnassa toimi vuosina 2006–2007 Maavoimien Esikunnan rungon perustamistehtävän päällikkönä prikaatikenraali Mika Peltonen.
Osastot
Näistä henkilöstöosasto on henkilöstöpäällikön, operatiivinen, suunnittelu- ja johtamisjärjestelmäosasto operaatiopäällikön sekä huolto- ja materiaaliosasto huoltopäällikön alainen. Kanslia toimii suoraan esikuntapäällikön alaisuudessa. Myös maavoimien ilmailutoiminnan päällikkö (1.3.2016 alkaen everstiluutnantti Jaro Kesänen) palvelee Maavoimien esikunnassa.
Aselajitarkastajat
Maavoimien esikunnassa palvelevat seuraavat aselajitarkastajat:
Ipecac
Ipeca-siirappi (Ipecac) oli historiallisesti myrkytystilanteissa käytetty oksennuslääke. Se vaikutti sekä paikallisesti vatsan limakalvoon että keskushermoston kautta aivojen oksennuskeskukseen. Heti juomisen jälkeen seurasi kontrolloimaton muutaman oksennuksen mittainen sarja. Myös bulimikot ovat käyttäneet ipeca-siirappia laihdutuskeinona. Syömishäiriöstä kärsineen laulaja Karen Carpenterin varhainen kuolema on yhdistetty ipeca-siirapin käyttöön.
Nykyään turvallisemmat vaihtoehdot ovat paljolti syrjäyttäneet ipecan, eikä sen käyttöä enää suositella. Sen antaminen voi päinvastoin hidastaa muiden, tehokkaampien ja spesifimpien hoitojen antamista myrkytyspotilaalle. Lisäksi ipeca voi aiheuttaa neurologisia oireita kuten uneliaisuutta, jotka saatetaan sekoittaa itse myrkytyksen aiheuttamiin oireisiin. Ipecacia ei ole enää saatavilla Suomen apteekeista.
Lähteet
Ipecacuanha
Northrop Grumman RQ-4 Global Hawk
Northrop Grumman RQ-4 Global Hawk on yhdysvaltalainen miehittämätön tiedustelulentokone. Sen tehtävä on tiedustella maakohteita korkealta mm. SAR-tutkan avulla.
Hämeenlampi (Joutsa)
Hämeenlampi on Keski-Suomessa Joutsassa Kivisuon kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 9,5 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Leivonmäen kansallispuisto
Lammen rannat ja sen laskuojan rannat kuuluvat Metsähallituksen hallinnoimaan Leivonmäen kansallispuistoon. Sen ohittaa harjun päällä kulkeva viitoitettu patikkareitti ja tie.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Rutajoen valuma-alueeseen (14.236) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 124,2 metriä mpy.
Joe Gibbs
thumb Joe Jackson Gibbs (s. 25. marraskuuta 1940 Mocksville, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen Pro Football Hall of Fameen päässyt amerikkalaisen jalkapallon päävalmentaja ja NASCAR -kilpa-autosarjassa ajavan Joe Gibbs Racing -tallin omistaja.
NFL-valmentajaura
Vuonna 1964 Gibbs aloitti valmentamisen yliopistotasolta, josta hän siirtyi NFL.ään vuonna 1973. Vuonna 1981 Gibbs nimettiin Washington Redskinsin päävalmentajaksi. Gibbsin kaudi Redkinsissä oli erittäin menestyksekäs. Joukkue voitti Super Bowlin vuosina 1982 (XVII), 1987 (XXII) ja 1991 (XXVI). Vuosi viimeisen voiton jälkeen Gibbs erosi tehtävästään terveyssyistä.
Joe Gibbs palasi 7. tammikuuta 2004 Washington Redskinsin päävalmentajaksi ja joukkueen presidentiksi viiden vuoden sopimuksella, jonka arvo oli 28,5 miljoonaa dollaria. Sopimus teki Gibbsistä tuolloin NFL:n parhaiten palkatun valmentajan. Gibbsin toinen kausi Redkinssin peräsimessä ei ollut menestyksekäs, ja kun sopimuskautta oli jäljellä lähes päivälleen vuosi Gibbs ilmoitti eroavansa valmentajan ja joukkueen presidentin tehtävistä pääasiassa henkilökohtaisista perhesyistä.
Kahden ja kolmen sisemmän laitahyökkääjän käyttö
Washington Redskinsin päävalmentajana Joe Gibbs muutti sisemmän laitahyökkääjän roolia merkittävästi 1980-luvulla. Hyökkäykseen erikoistunut Gibbs käytti aina kahta tai jopa kolmea sisempää laitahyökkääjää ja yhtä keskushyökkääjää yhtä aikaa, jolloin hyökkäys oli tasapainoinen. Toisen sisemmän laitahyökkääjän tehtävä oli aina blokata yhdessä keskushyökkääjän kanssa heikolta puolelta pelinrakentajaa kohti ryntävää tukimiestä, erityisesti New York Giantsin Lawrence Tayloria.
Tipi Järvinen
Timo "Tipi" Järvinen (30. huhtikuuta 1958 – 3. joulukuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen muusikko. Hän oli vahva vaikuttaja Helsingin rock-piireissä usean vuosikymmenen ajan. Järvinen oli vuonna 1988 perustetun Balls-yhtyeen perustajajäsen pääinstrumenttinaan kitara, myöhempinä vuosina myös rummut.
Joe Gibbs
Kahden ja kolmen sisemmän laitahyökkääjän käyttö
Kahden tai kolmen sisemmän laitahyökkääjän muodostelman etu oli vahva juoksupeli, mutta heittopeleissä Redskinsin pelinrakentajilla oli käytettävissä vain kaksi, tai joskus ainoastaan yksi laitahyökkääjä.
H-back
Toinen Gibbsin uudistus oli uusi pelipaikka, jota ryhdyttiin kutsumaan nimellä H-back. H-back oli käytännössä sisempi laitahyökkääjä, mutta hän saattoi ryhmittyä hyökkäyksen linjan takapuolelle, jolloin pelinrakentaja pystyi ennen hyökkäyspelin alkua lähettämään H-backin aloituslinjan suuntaiseen liikkeeseen puolelta toiselle. Tällöin yhdellä keskushyökkääjällä pelannut Redskins pystyi harhauttamaan vastustajaa juoksupeleissä, koska puolustus ei pystynyt päättelemään aloitusmuodostelmasta riittävän nopeasti juoksupelin suuntaa. H-back saattoi toimia myös kolmantena, blokkaavana keskushyökkääjänä tai lyhyiden heittojen vastaanottajana.
Laitahyökkääjien bunch-muodostelma
Joe Gibbs käytti hyökkäysmuodostelmissaan usein kolmea laitahyökkääjää, jotka hän ryhmitti tiiviiseen muodostelmaan hyökkäyksen linjan päähän. Muodostelmaa oli hankala puolustaa, koska laitahyökkääjät olivat aloituslinjassa lähellä toisiaan, mutta liikkeelle lähdettyään he erkanivat nopeasti omiin heittokuvioihinsa. Puolustajilla oli usein vaikeuksia seurata äkillisiä suunnanvaihtoja tekeviä laitahyökkääjiä pienessä tilassa, millä oli yleensä kaksi seurausta: miespuolustusta vastaan ristiin juoksevista laitahyökkääjistä oli useimmiten ainakin yksi vapaana vastaanottamassa heittoa ja aluepuolustusta vastaan laitahyökkääjät pystyivät ylimiehittämään heittopuolustuksen alueita ja saumoja.
NFL-joukkueista esimerkiksi Pittsburgh Steelers ja New England Patriots käyttävät edelleen ajoittain bunch-muodostelmaa menestyksekkäästi.
NASCAR
Vuonna 1992 Gibbs alkoi keskittyä talliinsa Joe Gibbs Racingiin NASCAR-autosarjassa. Gibbsin talli on voittanut kolme NEXTEL Cup -mestaruutta.
Tipi Järvinen
1970-luvulla Järvinen kävi MS-Audiotronin järjestämän roudarikurssin kurssikaverinaan esimerkiksi Esa Pulliainen, joka siirtyi kurssin myötä roudariksi Dave Lindholmille ja sittemmin Agentsin kitaristiksi.
Tipi Järvinen oli vahvasti r&b-henkinen, energisesti soittava kitaristi, jolle eivät muutkaan soittimet olleet vieraita. Hän oli arvostettu musiikin monitoimimies toimien oppi-isänä usealle suomalaiselle muusikolle sekä nuorten bändien ohjaajana. Järvinen oli myös mukana järjestämässä erilaisten erikoiskokoonpanojen teema- ja jamiesiintymisiä. Järvisen kädenjälki näkyykin monen bändin soitossa.
Järvinen kuoli maanantaina 3. joulukuuta 2007 sairauskohtaukseen kotonaan Helsingin Ruoholahdessa.
Muita kokoonpanoja joissa vaikuttanut esimerkiksi
Torsten Tawast
Torsten Tawast (1685 Viipuri – 1750 Kuopio) oli suomalainen sotilas, joka taisteli suuressa Pohjan sodassa ja seurasi Ruotsin kuningasta Kaarle XII:ttä vielä tämän viimeiselle sotaretkelle Norjaan. Tawast oli pietismin kannattaja ja suhtautui kielteisesti kirkkoon ja papistoon.
Elämä sotilaana
Torsten Tawast syntyi Viipurissa vuonna 1685. Hänen isänsä oli esikuntaupseeri Henrik Tawast (elossa vielä 1693) ja äitinsä inkeriläispapin tytär Maria Christina Schytzfelt. Ilmeisesti vanhemmat olivat Inkerinmaalaisen tilansa Tawastelundin menettämisen jälkeen muuttaneet Savoon, mikä olikin onnekasta, sillä suuren pohjansodan hyökkäykset Suomen suunnalla kohdistuivat ensimmäisenä juuri Inkerinmaalle.
Torsten Tawast liittyi 1701 vapaaehtoisena Savon jalkaväkirykmenttiin. Hän oli Morathin komppanian rivimies 26.2.1702, vääpeli 1704 ja vänrikki 1709. Viipurin valtauksen aikana 1710 hän kuului Savon jääkäreihin.
Vuonna 1709 Kaarle XII:n ja Venäjän tsaari Pietarin suuri välienselvittely Pultavassa päättyi ruotsalaisten täydelliseen kukistumiseen. Tämän jälkeen Pietari suuntasi katseensa Suomeen. Jo maaliskuussa 1710 Fjodor Apraksin marssi jäitse Viipuriin ja piiritti kaupungin noin 7 500 miehellä. Puolustusta johti eversti Magnus Stiernstråhle, miehiä hänellä oli 4 000. Suomen armeijan ylipäällikkö Lybecker, jolla oli Kymenlaaksossa 5 000 miestä, jäi passiivisena odottamaan ohjeita. Aprillipäivänä piirittäjät aloittivat tykkitulen, jota kesti ilman sanottavaa menestystä koko kuukauden. Silloin Pietari itse puuttui asiaan ja laivasi 10. toukokuuta 1710 lisää miehiä ja raskasta tykistöä paikalle. Kesäkuisen tulimyrskyn aikana sadat tykit jauhoivat Viipurin muurin täysin soraksi, ja kun apua ei kuulunut, Stiernstråhle katsoi parhaaksi antautua. Venäläiset olivat luvanneet vapauden puolustajille, mutta tämän lupauksen piirittäjä petti. Kaupungin varusväki – mukana T. Tawast – vietiin sotavankeuteen ja suuri osa kaupungin siviilejä raahattiin Venäjälle orjuuteen. Torsten Tawast karkasi pian vankeudesta ja ilmoittautui uudelleen palvelukseen. (Lappalainen, Salonheimo)
Tawastista tuli aliluutnantti vuonna 1711. Tammikuussa 1712 hän joutui uudelleen vangiksi, tällä kertaa Kerimäen kirkolla, mutta onnistui jälleen pakenemaan ja palasi 1714 kotiin. Vuosina 1716 ja 1717 hän kiersi Savossa miehiä värväämässä ja saikin mukaansa yhdeksän värvättyä, joiden kanssa hän pakeni Ruotsiin osallistumaan karoliinien viimeiseen retkeen Norjassa. Kun Kaarle XII kuoli marraskuussa 1718 Fredrikstenin piirityksen aikana, ruotsalaisten viimeinenkin taistelutahto katosi ja joukot palasivat kotiin. Tawast asettui Kuopioon. Kapteenina hän sai todistaa hattujen epäonnista sotaa 1741–1742, pikkuvihaa, jolloin venäläiset jälleen valtasivat Suomen. (Tigerstedt)
Pietisti
Norjan retken jälkeen Tawast oli 1721-36 Kangasniemen Alahovin luutnantin virkatalon ja 1736 alkaen Kuopion Hatsalan virkatalon haltija. Rauhan vuosina hän omisti aikansa hengellisille asioille. Kirjeitse Tawast piti yhteyttä turkulaisen yltiöpietismin merkittävään edustajaan maisteri Petter Schaeferiin ja tunnustautui tämän hengelliseksi ystäväksi. Tawastin läheisiä tuttavia ja hengenystäviä oli myös Savon ylisen kihlakunnan kirjuri Lauretius Butz, jonka hankkiman rahoituksen avulla hän kävi 1729 ostamassa Tukholmasta 80 taalerilla kellon Kangasniemen kirkkoon.
Heti Isonvihan jälkeen asetettiin itäinen komissio tutkimaan muun muassa väitteitä Savon papiston palkkauksessa sotatilan aikana tapahtuneista laittomuuksista. Tässä suhteessa seurakuntalaisilla olikin paljon valitettavaa: papit kiersivät pitäjää -kerrottiin- ylimääräisiä joulupaisteja, viljakappoja ja muita saataviaan keräämässä. Jossain sanottiin jopa papin kieltäytyneen ruumiita siunaamasta hautaan, ellei laitonta korvausta oltu suoritettu.
Torsten Tawastilla oli paljon pahaa kerrottavana Savon papeista, kun komissio 1726 piti tutkimuksia Rantasalmen kirkolla. Hänen mukaansa papit kulkivat joukolla talosta taloon hevoset, rengit, lukkarit ja unisuntiot mukanaan, jotka kansan oli ruokittava, ja mitä ahmia ei ennätetty, heitettiin koirien kaluttavaksi; viinaa oli myös annettava, ja siitä papit juopuivat ihan tolkuttomiksi "samalla kun talonpojat kituivat siinä laitimmaisessa köyhyydessä" ja heidän lapsensa "huutavat suurta hätää kuin korpinpoikaset konsanaan alastomina kätkyeissään pettukannikkaa imien".
Kapteenin oli konsistorin vaatimuksesta ja komission pakottamana esitettävä julkinen anteeksipyyntö lausunnostaan, mutta ihan perättömiä Tawastin kuvaukset eivät kuitenkaan näytä olleen, sillä tutkijalautakunta joutui kieltämään kaikki sellaiset papinsaatavia koskevat sopimukset, jotka eivät perustuneet vuosien 1681 ja 1694 asetuksiin eivätkä olleet kuninkaan vahvistamia.
Tawast kuoli Kuopiossa 26. helmikuuta 1750.
Perhesuhteet
Puoliso 9.5.1717 Tukholmassa Anna Pihlman (s. 29.6.1700 Kuopio, k. 30.5.1778). Anna Pihlman ja hänen äitinsä olivat monen muun säätyläisen tavoin sotaa ja venäläismiehitystä paossa Ruotsissa. Annan isä, kaunopuheisuuden professori Isak Pihlman oli kuollut jo 1707.
Lapsia: (Kirkonkirjat)
Walter Kaufmann (filosofi)
Walter Arnold Kaufmann (1. heinäkuuta 1921 Freiburg, Saksa – 4. syyskuuta 1980 Princeton, New Jersey, Yhdysvallat) oli saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen filosofi, kääntäjä ja runoilija. Hän kirjoitti useista eri aiheista, kuten autenttisuudesta ja kuolemasta, etiikasta ja eksistentialismista, teismistä ja ateismista, kristinuskosta ja juutalaisuudesta, sekä kirjallisuudesta.
Elämä ja ura
Kaufmann muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1939. Siellä hän opiskeli filosofiaa Williams Collegessa sekä uskonnonfilosofiaa Harvardin yliopistossa. Hän sai vaikutteita erityisesti Martin Buberilta, G. W. F. Hegeliltä ja Friedrich Nietzscheltä. Kaufmannin väitöskirja Harvardista oli nimeltään Nietzsche's Theory of Values.
Kaufmann opetti koko uransa, vuodet 1947–1980, filosofiaa Princetonin yliopistossa. Siellä hänen oppilaisiinsa kuuluivat muiden muassa Nietzsche-tutkijat Richard Schacht, Alexander Nehamas ja Ivan Soll. Vuonna 1960 Kaufmann sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden.
Kaufmann kirjoitti paljon eksistentialismista, erityisesti Søren Kierkegaardin ja Karl Jaspersin ajattelusta, sekä teki paljon työtä Nietzschen ja Hegelin tutkimuksen arvostuksen nostamiseksi englanninkielisessä maailmassa. Kaufmann käänsi englanniksi erityisesti Nietzschen teoksia sekä muun muassa Goethen Faustin.
Brenton Price Dutton
Brenton Price Dutton (s. 20. maaliskuuta 1950 Saskatoon) on kanadalainen säveltäjä, tuubansoittaja ja musiikkipedagogi. Hän valmistui Oberlinin musiikkikonservatoriosta musiikin kandidaatin arvolla 1975 ja maisterin arvolla 1976. Hän soitti tuubaa muun muassa Québecin sinfoniaorkesterissa ennen liittymistään San Diegon sinfoniaorkesteriin vuonna 1981. Hän on opettanut useissa eri opinahjoissa, kuten San Diegon osavaltionyliopistossa.
Duttonin tuotantoon kuuluu Tuubasarja (1983), useita sinfonioita ja Carnival of Venice vaskikvintetille (1983).
Myllyjoki (Jyväskylä)
Myllyjoki on joki Jyväskylän Vesangassa. Se virtaa Kotasesta Vesankajärveen Myllynperän alueen läpi. Jyväskylästä Keuruulle vievä valtatie ja Myllyperäntie kulkevat Myllyjoen yli.
Brenton Price Dutton
Lähteet
.
Raivola
250px|thumb|Raivolan kunta Viipurin piirin kartalla. thumb|250px|Raivolan vanha ortodoksinen kirkko. thumb|175px|[[Edith Södergran|Edith Södergranin hauta.]] Raivola eli Roštšino on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Leningradin alueen Viipurin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Karjalankannaksella 75 kilometriä Viipurista kaakkoon. Taajamassa on 14 200 ja kunnassa 20 700 asukasta (vuonna 2014). Ennen toista maailmansotaa Raivola oli osa Suomeen kuulunutta Kivennavan kuntaa.
Maantiede ja asutus
Raivolan kaupunkimaisen taajaman lisäksi kuntaan kuuluu 11 taajamaa: Alakylä (ven. Ganino), Häme (Pušnoje), Ilola (Ovsjanoje), Kanneljärvi (Pobeda), Kanneljärven rautatieasema, Karhula (Volotšajevka), Kaukolempiälä (Tsvelodubovo), Kuuterselkä (Lebjažje), Lenstroitelin lepokoti, Nahimovskoje (entiset Hyrilä ja Kurppa) ja Sahakylä (Muhino). Yli tuhannen asukkaan keskuksia ovat Raivolan lisäksi Kanneljärvi, Kaukolempiälä ja Häme.
Taajaman asukasluvun kehitys
Historia
Raivolan rautaruukki suljettiin vuonna 1874, mutta vuosisadan lopulla sen tilalle syntyi uusi teollisuusalue, joka käsitti sähkölaitoksen, sahan, myllyn ja myöhemmin myös kotelotehtaan. Pietarin ja Viipurin väliselle rautatielle perustettiin vuonna 1870 Raivolan asema, jonka ympärille nousi uusi asemataajama. Rautatien rakentamisen jälkeen paikkakunnasta tuli pietarilaisten suosima huvila-alue. Raivolan ortodoksinen seurakunta sai vuonna 1881 uuden Pyhälle Nikolaokselle omistetun kirkon. Sen vieressä oli pieni hautausmaa, jonne on haudattu Pietarissa syntynyt ja Raivolassa suurimman osan elämästään viettänyt modernistirunoilija Edith Södergran. Lähistöllä sijaitsi Lintulan naisluostari.
Raivolan rautatieaseman hallinnasta taisteltiin Suomen sisällissodassa 23. huhtikuuta 1918. Punaisten miehittämää asemaa vastaan hyökkäsi valkoisten majuri Rainer Stahelin johtama kahden pataljoonan vahvuinen osasto, joka valloitti aseman punaisilta 12 tuntia kestäneiden taisteluiden jälkeen. Punaisten 300 sotilaasta kaatui taistelussa toistasataa.
Toisen maailmansodan jälkeen Raivolasta tuli piirikeskus, joka vuonna 1947 nimettiin ensin Andrei Ždanovin mukaan Ždanovskiksi ja vuonna 1948 Lintulan lehtikuusimetsän perusteella Roštšinoksi (ven. roštša ’lehto’). Vuonna 1959 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Suomeen kuuluneesta Raivolasta muistuttavat nykyään vain muutamat vanhat talot, tehdasrakennukset ja sähkölaitoksen pato.
Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan läpi kulkevat Pietarista Viipurin kautta Suomeen johtava valtatie M10 (eurooppatie 18) sekä Pietarin, Viipurin ja Suomen välinen rautatie. Etäisyys Raivolasta Pietariin on 63 ja Suomen rajalle 90 kilometriä. Taajamasta on linja-autoyhteydet Pietariin, Viipuriin, Kivennavalle, Kyyrölään ja Terijoelle. Pietarin ja Viipurin väliset paikallisjunat pysähtyvät Raivolan ja Kanneljärven asemilla.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat jalostus (33 % työssäkäyvistä), rakentaminen (20 %) ja erilaiset palvelut. Suurimmat tuotantolaitokset ovat Udarnikin suurkanala Kanneljärvellä ja Severnaja metštan kukkatarha Hämeessä. Talonrakennusta harjoittavat Roštšinski dom ja Roštšinstroi -nimiset yritykset
Raivolan taajaman palveluihin kuuluvat kaksi lastentarhaa, keskikoulu, lasten harrastuskeskus ja taidekoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja poliklinikka. Julkisia palveluja on myös Kanneljärvellä, Hämeessä ja Kaukolempiälässä. Raivolan entisen ortodoksikirkon paikalla kohoaa vuonna 1995 rakennettu uusi kirkko.
Ranska yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Ranska on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Kisojen järjestäjämaana se oli vuonna 2003, jolloin isäntäkaupunkina toimi Pariisi. Maa on saavuttanut yhteensä 55 mitalia, ja parhaiten se on menestynyt pikajuoksuissa.
Raivola
Matkailu ja nähtävyydet
Nähtävyyksiin kuuluvat Niemenhovin kartanoalue Kanneljärven länsipuolella entisen Lenstroitelin lepokodin alueella, Mannerheim-linjan varustukset ja Edith Södergranin hautamuistomerkki (W. ja M. Aaltonen, 1960 ) Raivolanjärven lounaisrannan puistoalueella. Seudulla on myös useita toisen maailmansodan aikana kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikkoja.
Ranska yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Ranskan ainoat henkilökohtaisten lajien kaksinkertaiset maailmanmestarit ovat 400 metrin juoksun vuosina 1991 ja 1995 voittanut Marie-José Perec, seitsenottelun vuonna 1999 ja pituushypyn vuonna 2003 voittanut Eunice Barber sekä kymmenottelun vuosina 2017 ja 2022 voittanut Kévin Mayer. Yhden henkilökohtaisen ja yhden viestimestaruuden ovat voittaneet Stéphane Diagana (400 metrin aitajuoksussa 1997 ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa 2003) ja Ladji Doucouré (110 metrin aitajuoksussa ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa 2005). Henkilökohtaisia maailmanmestareita ovat lisäksi Moskovassa 2013 kolmiloikan voittanut Teddy Tamgho sekä Lontoossa 2017 kultaa voittaneet Pierre-Ambroise Bosse (800 m) ja Yohann Diniz (50 km kävely).
Raivola
Lintulan lehtikuusimetsä
Raivola on tunnettu Lintulan lehtikuusimetsästä, joka aikanaan oli Suomen suurin lehtikuusikko. Metsä istutettiin 1700-luvulla Pietari Suuren aloitteesta laivanrakennuspuun tuottamiseksi. Puusto on siperianlehtikuusta (Larix sibirica), joka oli lähtöisin Uralin ja Arkangelin alueilta. Nykyään metsä on säilynyt suojelutoimien ansiosta. Korkeimmat puut ovat yli 50-metrisiä, ja parhaimmillaan puuta on yli 1000 kuutiometriä hehtaarilla.
Stérnes (Chaniá)
Stérnes on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chanián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 833 (vuonna 2011).
Stérnesin kylä sijaitsee Akrotírin niemimaalla noin 13 kilometriä itään Chanián kaupungista, heti Chanián kansainvälisen lentoaseman eteläpuolella. Se on rakennettu noin 170 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Stérnes muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Στερνών, Topikí Koinótita Sternón), johon kuuluvat varsinaisen Stérnesin kylän lisäksi kylät Aerodrómio, Káto Maráthi ja Maráthi. Koko yhdyskunnan väkiluku on 943.
Aiemmin kylä kuului Akrotírin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chanián kunnan Akrotírin kunnallisyksikköön.
20 seiki shōnen
20 seiki shōnen (20th Century boys) on Naoki Urasawan kirjoittama ja piirtämä mangasarja.
Argentiina
Argentiinan tasavalta eli Argentiina (, IPA: [reˈpuβlika aɾxenˈtina] ) on valtio Etelä-Amerikan eteläosassa Atlantin länsirannikolla. Argentiina ulottuu trooppisesta pohjoisesta Etelä-Amerikan antarktiseen eteläkärkeen. Sen naapurimaita ovat Bolivia, Brasilia, Chile, Paraguay ja Uruguay. Argentiina on pinta-alaltaan maailman kahdeksanneksi suurin valtio ja se on Brasilian jälkeen Etelä-Amerikan toiseksi suurin. Se ulottuu tropiikista 54. leveyspiirille ja sen maisemat vaihtelevat Andien jäätiköistä pampan lakeuksille ja Amazonin sademetsään. Maan eläinpopulaatioon kuuluu niin apinoita, jaguaareja kuin pingviinejäkin.
Argentiina on YK:n perustajajäsen ja kuuluu G20-maihin. Argentiinasta, Brasiliasta ja Chilestä on toisinaan käytetty yhteisnimitystä ABC-valtiot. 1800-luvun alussa itsenäistyneen valtion johdossa ovat vuorotelleet niin sotilaat, konservatiivit kuin vasemmistolaisetkin johtajat.
Argentiina kuului 1900-luvun alussa maailman rikkaimpiin valtioihin, mutta myöhemmin talous on muuttunut epävakaaksi ja maassa on ollut useita talouskriisejä.
Maantiede
thumb|left|Argentiinan pinnanmuodot. thumb|Andit Lago Argentinon luona. Argentiina muistuttaa muodoltaan pitkää ja kapeaa kolmiota. Maan pinta-ala on 2 780 400 neliökilometriä, johon ei ole laskettu mukaan Argentiinan Etelämantereelta itselleen vaatimaa osaa, eikä Argentiinan vaatimia Falklandinsaaria. Valtio on leveimmältä kohdaltaan idästä länteen 1 580 kilometriä ja pisimmillään pohjoisesta etelään 3 694 kilometriä. Pohjoisin piste on leveyspiirillä 22 °S, joka lasketaan vielä tropiikkiin, Tulimaa ulottuu leveyspiirin 54 °S eteläpuolelle.
Argentiina voidaan jakaa pinnanmuodoiltaan neljään alueeseen, Andeihin, maan pohjoisosaan, Pampaan ja Patagoniaan. Argentiinan luoteisosa kuuluu Andien vuorijonoon, joka kulkee koko maan halki ja muodostaa länsirajan Chilen kanssa. Korkeimmat vuoret ovat alueen pohjoisosassa, ja siellä on myös Etelä-Amerikan korkein vuori, 6 959 metrin korkuinen Aconcagua. Andien itäpuolella on monia matalampien vuori- ja kukkulajonoja. Ilmasto on kuuma ja kuiva, mutta vettä riittää maissin viljelyyn. Sen sijaan esimerkiksi Mendozan viininviljely on paljolti keinokastelun varassa. Maan pohjoisalue voidaan jakaa kahteen osaan Andien ja Paranájoen väliseen kuivaan alankoon Gran Chacoon sekä Paranán ja Uruguayjokien väliseen Mesopotamiaan.
Argentiinan suurin valuma-alue on Paraguay–Paraná–Río de la Plata. Viimeksi mainittu on laaja Paranán ja Uruguayn muodostama estuaari. Paranán alueella on aaltoilevia kukkuloita ja tulvametsiä. Pohjoisrajalla on vaikuttavia jokilaaksoja, kuten Iguassun putouksilla Brasilian rajalla. Paranán vesistöalueen ulkopuolella Argentiinan joet eivät ole kovinkaan suuria. Monet kulkevat läpi kuivien alueiden ja saattavat jopa olla kuivia osan vuodesta. Patagonian pohjoisosien Colorado ja Río Negro tulvivat kausittain, kun ne saavat Andien sulavesiä.
Argentiinan kallioperä kuuluu Etelä-Amerikan mannerlaattaan, joka jatkuu merenpinnan alla mannerjalustana, joka ulottuu yli tuhannen kilometrin päähän Falklandinsaarille asti. Laatta on liikkunut kauemmas Afrikan laatasta 125 miljoonan vuoden ajan. Laattaliikunnot ovat aiheuttaneet erilaisia maastonmuotoja, joista nykyisin näkyvin on Andien vuoristo, joka on kohonnut liitukaudelta alkaen. Kymmenentuhatta vuotta sitten jääkausi muovasi maisemaa suuresti. Laajimmillaan jäätikkö peitti kaiken 2 000 metrin yläpuolella olevan maaston ja lisäksi suurimman osan Patagoniasta. Jääkauden jäljiltä vuoristossa on järviä ja moreenia. Maaperän huomattavin piirre on pampan hienojakoinen, hedelmällinen maaperä, joka on syntynyt veden ja tuulen eroosiovaikutuksista.
Ilmasto
Argentiina sijaitsee melkein kokonaan lauhkeassa ilmastovyöhykkeessä. Maan eri osissa on silti suuria eroja. Itä- ja Keski-Argentiinan pampalla vuotuinen sademäärä on 500–1000 millimetriä. Pääosa sateista ajoittuu kesäpuolelle vuotta. Lämpötilat eivät ole kovin ääreviä; pakkasta on lähes joka talvi mutta pakkaskausi ei ole pitkä. Buenos Airesissa päivälämpötilat vaihtelevat kesä-heinäkuun neljästätoista tammikuun 29 asteeseen.
Koillisosan Gran Chacolla vallitsee trooppinen tai melkein trooppinen ilmasto. Lämpötila on korkea ympäri vuoden. Maan länsiosa on kuivaa aluetta. Monin paikoin vuoden keskimääräinen sademäärä on alle 250 millimetriä. Andeillakin lumisateet jäävät vähäisiksi. Andien itärinteet ja niiden juurella kohoavat kukkulat ovat puoliaavikkoa, alankomaat aavikkoa.
Maan eteläosassa Patagoniassa vallitsee tyypillinen keskileveysasteiden ilmasto, joka muistuttaa muuten Länsi-Eurooppaa, mutta on varsin kuiva.
Kasvillisuus ja eläimistö
thumb|Kukonkorallipuun kukka on Argentiinan kansalliskukka. thumb|[[Patagonianpingviini.]] Argentiinassa metsäalueet ovat vähäisiä, koska ihmiset ovat tuhonneet niitä. Maan kasvisto vaihtelee alueittain, pensaikkoalueilla kasvaa vaivaispensaita, sademetsissä taas jättiläissetrejä.
Suurin osa eteläisestä Patagoniasta saa Andien suojaavan vaikutuksen takia vain vähän sateita. Kasvillisuus on sopeutunut tähän kuivuuteen. Alueen länsiosassa ja Tulimaassa kasvaa havumetsää. Argentiinan luoteisosassa kasvaa monenlaisia kaktuksia.
Kaukaista räjähdystä muistuttavat ääni-ilmiöt
Kaukaista räjähdystä muistuttavia ääni-ilmiöitä kuullaan toisinaan eri puolilla maapalloa, lähinnä rannikkoalueilla. Ilmiö tunnetaan lukuisilla paikallisilla tai yleisimmillä nimityksillä. Ilmiö on Brontidi italiaksi ja Uminari japaniksi, englanniksi nimityksiä ovat esimerkiksi mistpouffer ("sumuposahtaja") ja fog gun ("sumutykki"). Äänet muistuttavat ukkosta, räjähdystä tai tykinlaukausta, ukkoseen ne eivät kuitenkaan liity. Osa havainnoista ei ole "aitoja". Ääniä voivat nykyisin aiheuttaa esimerkiksi yliäänikoneet, mutta nämä ääni-ilmiöt on tunnettu jo kauan ennen lentokoneita, jo esimerkiksi intiaanien mytologiassa. Eräs tunnettu havaintopaikka on Moodus-niminen kaupunki Yhdysvaltojen Connecticutissa. Siellä ilmiölle on oma paikallinen nimityksensä, Moodus Noises ("Moodus-äänet"). Kaupunki on saanut nimensä intiaanikielestä, jossa "Machimoodus" tarkoittaa äänten paikkaa. Kalliovuorilla kuultavia laukausta muistuttavia ääniä kutsutaan Kalliovuorten kanuunoiksi.
Argentiina
Kasvillisuus ja eläimistö
Maan subtrooppisessa pohjoisosassa tavataan kissaeläimiä, kuten puumia, jaguaareja ja oselotteja, apinoita ja todella suuria matelijoita, kuten krokotiileja ja kaimaaneja sekä monenlaisia kilpikonnia. Muihin eläimiin kuuluvat kapybara eli vesisika, tapiirit ja muurahaiskarhut.
Ruohikkoalueella elävät pampakissa, vyötiäiset ja nandut. Siellä tavataan myös monenlaisia lintuja. Lännen vuoristoalueella on oma eläimistönsä. Tyypillisiä eteläamerikkalaisia elämiä ovat laama, guanako ja vikunja. Vuorilla elää myös Amerikan suurin lintu, andienkondori.
Maailmanperintökohteet ja kansallispuistot
Argentiinassa on kahdeksan Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta. Neljä on kulttuurikohteita (Córdoban jesuiittakortteli ja -estanciat (karjatilat), Cueva de las Manos, Río Pinturas, Quebrada de Humahuaca ja Jesuiittojen guaranilähetysasemat) ja neljä luontokohteita (Iguazún kansallispuisto, Iguassun putousten sijaintipaikka, Ischigualaston ja Talampayan luonnonpuistot, Los Glaciaresin kansallispuisto ja Valdésin niemimaa).
Argentiinassa on 29 kansallispuistoa. Vanhin niistä on 1934 perustettu Nahuel Huapin kansallispuisto.
Varhaishistoria
thumb|left|Käsiä esittäviä luolamaalauksia [[Cueva de las Manosista yli 10 000 vuoden takaa.]] Argentiinan asutushistoria alkoi jo 12 000 eaa. Patagonian alueelta. Silloin seudulla liikkui metsästäjä-keräilijäheimoja, jotka saalistivat sittemmin sukupuuttoon kuolleiden eläinlajien, kuten mammuttien ja jättiläislaiskiaisten, suuria laumoja. Chilen rannikolla he harjoittivat myös kalastusta. Nykyisen Koillis-Argentiinan alueella vaeltava elämäntapa keskeytyi ajoittain, ja silloin viljeltiin maissia ja maniokkia. Keski-Andien alueella syntyi kulttuurien kohtaamispaikka, jossa Chilen, Chacon ja Andien alueelle asettuneet kansat kohtasivat etelän metsästäjä-keräilijöitä. Luolamaalauksista ja kivikaiverruksista löytyy merkkejä, joiden symboliikkaa ei osata nykyisin tulkita.
Väestö kasvoi liian suureksi elämään pelkällä keräilyllä, ja maanviljelystä alettiin harjoittaa noin 1000–500 eaa. Viljelykasveina olivat peruna ja maissi, ja myöhemmin alluviaalitasangoilla alettiin paimentaa laamalaumoja. Ajanlaskun alkaessa alueella kudottiin kangasta ja poltettiin tupakkaa.
Jamali
Jamali on kylä Pohjois-Karjalassa Lieksan kaupungissa seitsemän kilometriä keskustasta pohjoiseen.
Argentiina
Varhaishistoria
Inkat saapuivat Calchaquín laaksoihin 1400-luvulla. He rakensivat maantien Tyynenmeren rannalle koko Andien pituudelta. Siitä tuli vilkas kauppareitti, joka yhdisti alueen inkojen pääkaupunkiin. Ketšuasta tuli virallinen kieli, mutta Pachamaman palvonta sulautui inkojen uskontoon.
Jamali
Jamalista on Kolille matkaa 110 km, Nurmeksen Bomballe 45 km ja Joensuuhun 120 km.
Argentiina
Varhaishistoria
Maan harvaan asutussa eteläosassa metsästys-keräilykulttuuri säilyi pitempään, vielä espanjalaisvalloituksen jälkeenkin. Tulimaassa ja Patagonian eteläosassa eli neljä kansaa. Onat ja haushit pysyivät maalla, metsästivät kettuja ja guanakoita ja rakensivat asumuksikseen jurtan tapaisia vuotatelttoja. Rannikolla elivät yaghanit ja alacalufit, jotka kalastivat keihäillä, metsästivät hylkeitä ja rakensivat kanootteja. Tätä elämäntapaa nuo kansat jatkoivat 1800-luvulle asti. Kun alueella alettiin harjoittaa lampaankasvatusta, alkuperäiskansat katosivat 50 vuodessa.
Jamali
Kylällä toimi koulu, joka lakkautettiin 2021. Lisäksi kylällä toimi posti, pankki ja kauppa 1990-luvulle asti, jolloin molemmat lakkautettiin. Kylä on Joensuu–Kontiomäki-radan varressa. Jamalissa oli vielä 1970-luvulla kolme kauppaa, pankki, posti, juna-asema, ravintola/majoitus ja kylätalo.
Kylässä on asukkaita noin 300. Se sijaitsee kantatien 73 kahta puolen ja rajoittuu osin Viekijärveen ja Pieliseen. Kylässä on mansikkaviljelmä ja muutamia karjatiloja.
Bill Phillips
William "Bill" Phillips (s. 19. syyskuuta 1937 Guelph, Ontario) on kanadalainen trumpetisti, kapellimestari ja säveltäjä. Hän opiskeli Joseph Umbricon johdolla Torontossa ja Maurice Andrén johdolla vuonna 1970 Pariisin konservatoriossa. Myöhemmin hän sai sävellysopetusta Edmund Rubbralta ja John Whitelta sekä orkesterinjohdonopetusta Alexander Gibsonilta ja Neville Marrinerilta Britanniassa. Hän työskenteli lukuisissa orkestereissa, perusti vuonna 1972 oman Classical Brass -kokoonpanonsa ja johti vuodesta 1978 Toronton juutalaista kansankuoroa.
Suomen urheiluhierontakeskus
Historia
SUHK perustettiin vuonna 2005 nimellä Espoon Urheiluhierontakeskus. Ensimmäinen toimipaikka sijaitsi Matinkylässä. Vuonna 2014 nimeksi muutettiin Suomen Urheiluhierontakeskus.
Tänään
SUHK työllistää yli 100 urheiluhierojaa, fysioterapeuttia, osteopaattia ja Personal traineriä. Toimipisteet sijaitsevat Suomenojalla, Leppävaarassa, Kampissa, Tapiolassa, Niittykummussa, Espoonlahdessa, Käpylässä, Leppävaarassa, Konalassa, Etu-Töölössä, Tampereella ja Kirkkonummella. Aikaisemmin SUHK on vastannut mm. Espoo Unitedin kaikkien edustusjoukkueiden lihashuollosta ja on ollut esim. taitoluistelun MM2017-kilpailun virallinen kehonhuoltokumppani. Tällä hetkellä SUHK tekee yhteistyötä monien eri seurojen ja joukkueiden kanssa.
Bill Phillips
Vuonna 1973 Phillips perusti myös Kanadan uuden kamariorkesterin, joka esiintyi vuoteen 1987 saakka. Sen vierailevina kapellimestareina toimivat muiden muassa John Avison, Alexander Brott, Neville Marriner ja Klaro Mizerit. Sen nimikkosäveltäjänä oli Milton Barnes. Phillipsin sävellysten joukossa ovat Vaskitrio (1969), Vaskikvintetto (1973) ja Peace jousiorkesterille (1975).
Phillips johti säännöllisesti Plattsburghin sinfoniaorkesteria vuosina 1979–1985.
Pittsburgh Pirates (jääkiekkoseura)
Pittsburgh Pirates oli National Hockey Leaguessa vuosina 1925–1931 pelannut seura. Piratesin edeltäjänä toimi Pittsburgh Yellow Jackets, mutta Yellow Jacketsin omistajan joutuessa taloudellisiin ongelmiin, osti James F. Callahan seuran. Hän vaihtoi joukkueen nimen Piratesiksi, joka oli myös paikallinen baseball-seura.
Pirates oli kolmas yhdysvaltalainen NHL-seura, sitä ennen liigassa olivat pelanneet Boston Bruins sekä New York Americans. Piratesin ensimmäinen kausi oli vakuuttava ja he sijoittuivat kolmanneksi runkosarjassa. Pudotuspeleissä tie katkesi kuitenkin kesken, kun tuleva Stanley Cup -voittaja Montreal Maroons pudotti Piratesin jatkosta. Tämän kauden jälkeen Piratesin otteet huononivat selkeästi ja he pääsivät seuraavan viiden vuoden aikana vain kertaalleen pudotuspeleihin. Jälleen tuleva mestari, tällä kertaa New York Rangers, pudotti heidät jatkosta.
Viimeisen kautensa NHL:ssä Pirates pelasi 1930–1931. Joukkueen omistajat kärsivät tällöin taloudellisista ongelmista ja joukkue siirrettiin vuodeksi Philadelphiaan ja sen nimi vaihtui Philadelphia Quakersiksi. Tämä kausi oli kuitenkin joukkueen huonoin, jonka jälkeen ei Piratesia eikä Quakersia nähty enää liigassa.
Argentiina
Siirtomaakausi ja itsenäisyys
thumb|left|Río de la Platan alueen alkuperäisasukkaita piirroksesta Hendrick Ottsenin teoksesta Journael van de reis naar Zuid-Amerika ('Matkapäiväkirja Etelä-Amerikkaan') vuodelta 1603. Toisella on kädessään [[bola.]] 1500-luvun alusta alkaen Argentiinaan alkoi ilmestyä uudisasukkaita Perusta, Chilestä ja Paraguaysta. Ensimmäiset alueelle saapuneet eurooppalaiset olivat konkistadori Juan Díaz de Solísin johtamat espanjalaiset, jotka löysivät Rio de la Platan vuonna 1516. Perun varakuningaskuntaan perustettiin 1580 Buenos Airesin siirtokunta. Río de la Platan varakuningaskunta perustettiin 1776. Ranskan vallankumouksen ja Yhdysvaltain vapaussodan aatteiden siivittämänä Buenos Airesissa annettiin itsenäisyysjulistus 1810. Varakuningaskunnan muut osat olivat kuitenkin yhtä innokkaita itsenäistymään Río de la Platasta kuin Espanjasta.
Dying to Try
Dying To Try on irlantilaislaulaja Brendan Murrayin esittämä kappale, jolla hän edusti Irlantia vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa 11. toukokuuta 2017, jossa se sai 86 pistettä, jäi sijalle 13 eikä päässyt finaaliin. thumb|left|250px|Murray esittämässä kappalettaan Euroviisujen harjoituksissa.
Argentiina
Siirtomaakausi ja itsenäisyys
Kenraaleiden José de San Martín ja Simón Bolívar johtamissa itsenäisyyssodissa espanjalaiset lyötiin, ja Argentiina itsenäistyi 9. heinäkuuta 1816. Tämän jälkeen vallasta kamppailivat keskusvaltaa kannattavat unitarios ja liittovaltiota kannattavat mazorqueros. Bolivia erosi liitosta 1825 ja Uruguay 1828. Tämän ajan merkittävä hahmo oli kenraali Juan Manuel de Rosas, joka hallitsi yksinvaltiaana 1829–1852. Uruguayn ja Brasilian tukemana kenraali Justo José de Urquiza johti vallankumousta, ja Argentiina sai perustuslain 1853. Vuosina 1865–1870 Argentiina, Brasilia ja Uruguay sotivat Kolmoisliiton sodan Paraguayta vastaan.
1800-luvun lopulla maa rikastui nopeasti uudenaikaisen maatalouden ja kaupan ansiosta. Vuosina 1880–1930 Argentiina kuului maailman kymmenen rikkaimman maan joukkoon.
Konservatiivit hallitsivat vuoteen 1916, jolloin heidän perinteiset kilpailijansa, rehellisiä vaaleja ja demokratiaa korostaneet radikaalit, nousivat valtaan. Vuoden 1929 suuren laman ja maailmanlaajuisten talousvaikeuksien aikana Argentiinan asevoimat syrjäyttivät 1930 vallasta presidentti Hipólito Yrigoyenin, ja sen jälkeen seurasi vuosikymmen konservatiivien valtaa.
Toinen maailmansota ja peronismi
Toisen maailmansodan puhjetessa Argentiina julistautui puolueettomaksi ja kieltäytyi katkaisemasta suhteita Saksaan ja Japaniin myöskään 1942. Vuonna 1943 akselivaltoja myötäilevä asevoimien juntta kaappasi vallan kenraali Pedro Pablo Ramírezin johdolla. Yksi sen johtajista oli eversti Juan Domingo Perón, joka nousi hallituksen näkyvimmäksi hahmoksi työvoimaministerinä. Argentiina katkaisi suhteet akselivaltoihin 1944 ja julisti niille sodan viimein 1945.
thumb|left|[[Eva Perón.]] Juan Perón voitti presidentinvaalit sodan jälkeen 1946. Hän lupasi työläisille korkeammat palkat ja sosiaaliturvaa. Perónin politiikassa ensisijalla oli työllisyyden ylläpito ja ammattiyhdistysten laajentaminen. Ensimmäinen viisivuotissuunnitelma vuonna 1947 perustui kansallistetun teollisuuden tuomaan kasvuun. Hänen vaimonsa Eva Perón sai vastuun suhteista työväkeen. Evita Perónista tuli miltei pyhimys Argentiinassa. Hän perusti useita köyhien avustusohjelmia ja työskenteli ahkerasti myös naisten aseman parantamiseksi. Argentiinan naiset saivat äänioikeuden vuonna 1947. Useat kansallissosialistit pakenivat sodan päätyttyä Perónin Argentiinaan. Vuonna 1949 säädettiin uusi perustuslaki, joka vahvisti presidentin valtaa. Perónin tukijoiden hallitsema kongressi sääti lain, joka kielsi presidentin arvostelemisen. Vuonna 1951 Perón valittiin uudelleen presidentiksi suurella äänten enemmistöllä. Hänen vaimonsa kuoli syöpään 1952, ja sen jälkeen Perónin suosio alkoi hiipua.
Kesäkuussa 1955 laivasto yritti vallankaappausta, mutta uskollisina pysyneet maavoimat kukisti kaappausyrityksen. Syyskuussa kaikki puolustushaarat nousivat kuitenkin yhdessä kapinaan, ja kolmipäiväisissä taisteluissa kuoli tuhansia. Perón pakeni paraguaylaisella sotalaivalla maasta ja asettui Espanjaan. Vuoden 1853 Yhdysvaltain perustuslain malliin perustuva perustuslaki palautettiin voimaan.