cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Polynesialaiset
Historia ja kulttuuri
Taide, musiikki ja tanssi kuuluivat päivittäiseen kulttuuriin. Havaijilainen hula on edelleen suosittua. Vaatteita ja työkaluja koristeltiin ja myös ihoja tatuoitiin. Soittimina käytettiin rumpuja ja puhallinsoittimia.
Cristóbal Galán
Galán toimi vuosina 1664–1667 Segovian tuomiokirkon ja sitten vuoteen 1680 Madridin Descalzas Realesin luostarin musiikillisena johtajana. Vuonna 1680 hänestä tuli kuninkaan kapellin musiikillinen johtaja. Galánin tuotantoon kuuluu zarzueloja, maallisia lauluja (kuten villancicoja) ja hengellistä musiikkia. Hän otti espanjalaisissa tyylilajeissa käyttöön aikansa italialaisia tekniikoita.
Epinephelus
Epinephelus on meriahventen heimoon (Serranidae) ja meriahventen alaheimoon (Epinephelinae) kuuluva kalasuku, jota tavataan maailman kaikkien valtamerten trooppisissa ja lauhkeissa osissa. Sen tyyppilaji on raitameriahven (Epinephelus fasciatus). Suvun tieteellinen nimi tulee kreikan sanasta ’epinephelos’, joka merkitsee pilvistä. Epinephelus-sukuun kuuluvat seuraavat 92 lajia:
Pekka Kauppinen
Pekka Kauppinen (s. 1966 Lappeenranta, Suomi) on suomalainen viulisti ja Helsingin kaupunginorkesterin I konserttimestari.
Verkosto (jumalanpalvelusyhteisö)
thumb|Verkoston jumalanpalvelus [[Munkkiniemen kirkko|Munkkiniemen kirkossa.]]
Aljaksei Kulbakou
Aljaksei Kulbakou  (, s. 27. joulukuuta 1979, Gomel, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisenä ammattituomarina vuodesta 2005 lähtien.
Verkosto (jumalanpalvelusyhteisö)
Verkosto on pääkaupunkiseudulla toimiva evankelis-luterilainen jumalanpalvelusyhteisö, joka on perustettu vuonna 1999. Yhteisö tekee yhteistyötä Malmin, Munkkiniemen ja Espoonlahden seurakuntien kanssa sekä tarjoaa mahdollisuuden osallistua toimintaan etänä internetin kautta. Yhteisön piirissä toimii useita pienryhmiä, ja lisäksi se järjestää alfa-kursseja sekä avioliitto- ja vanhemmuuskursseja. Verkosto kertoo visiokseen rakastamme jokaista, palvelemme yhteiskuntaa ja elävöitämme kirkkoa. Verkoston entinen työntekijä Petri Patronen luonnehtii yhteisön palveluksia "tavallisiksi luterilaisiksi palveluksiksi, joissa on kevyttä musiikkia".
Yhdessä Malmin seurakunnan kanssa Verkosto järjestää joka kuukauden ensimmäisenä sunnuntaina Pihlajamäen kirkossa Messy Church -toimintaa eri ikäisille lapsille.
Polynesialaiset
Historia ja kulttuuri
thumb|Tatuoitu [[Maorit|maorimies. Kuva vuodelta 1769.]] Kun eurooppalaiset löysivät Polynesian saaristot 1500-luvulta alkaen, saaristolaisten kulttuurit alkoivat muuttua, ja jotkin kulttuurit katosivat kokonaan. Eurooppalaisten mukana tuli tauteja, jotka verottivat väkeä, ja alkuasukkaita kuoli myös eurooppalaisten sotilaiden käsissä. Eurooppalaiset toivat saarille toisaalta myös hyödyllisiä uusia materiaaleja ja tavaroita, kuten raudan ja kudottuja kankaita. Eurooppalaisten kielet syrjäyttivät joitain alkuperäisiä kieliä ja kristinusko syrjäytti paikalliset uskonnot. Taloja ei nykyisin Polynesiassa enää rakenneta perinteisillä tavoilla, saarilla on nykyaikaisia kaupunkeja ja tieverkostot, ja länsimainen kulttuuri ja elämäntavat ovat levinneet saarille. Perinteistä kulttuuria ja elämäntapaa tavataan enää joillain syrjäisillä saarilla. Esimerkiksi Havaijisaarten Niihau on rajoitettu vain etnisten havaijilaisten asuinalueeksi, jossa perinteitä ylläpidetään. Vaikka moni polynesialainen arvostaakin nykyaikaista elämäntapaa ja terveydenhuoltoa, saarilla esiintyy myös tietoista pyrkimystä palata takaisin vanhaan elämäntapaan.
Moni polynesialainen saa nykyisin elantonsa turismista. Toisaalta turismin parissa työskentely on erottanut perheitä toisistaan ja omista perinteistään, ja maita on myyty ulkomaalaisille.
Jotkin saaristot saavat taloudellista apua emämaaltaan, mutta samalla saarelaiset joutuvat elämään emämaansa lakien alaisina ilman omaa sananvaltaa. Monilla saarilla polynesialaiset ovat nykyisin pienenä vähemmistönä. Esimerkiksi Havaijisaarten asukkaista vain 10 prosentilla on lainkaan polynesialaista taustaa, ja tahitilaisista vain 20 prosenttia on täysverisiä polynesialaisia. Uuden-Seelannin asukkaista maoreja on 10 prosenttia.
Monissa saaristoissa alkuperäisiltä asukkailta on viety maita ja heidän kieltään ja kulttuuriaan on tukahdutettu. Itsenäisyyspyrkimykset kuitenkin jakavat polynesialaisia, sillä emämaiden taloudellinen apu on paikoitellen hyvin merkittävää. Polynesialaisia alkoi muuttaa ulkomaille 1950-luvulla. Moni on muuttanut etenkin Australiaan, Kanadaan, Yhdysvaltoihin tai Eurooppaan.
Ogōri
Ogōri on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Sagan prefektuurin rajalla Kurumen kaupungin pohjoispuolella. Kaupungin läpi virtaa pohjois-eteläsuunnassa Hōmanjoki. Ogōrissa on 59 738 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 45,51 neliökilometriä.
Ogōrin kunta syntyi Japanin kunnallishallinnon perustamisen yhteydessä vuonna 1889. Maaseutukaupunki siitä tehtiin vuonna 1953, ja kaupunkioikeudet se sai väkiluvun kasvettua vuonna 1972.
Kaupunkia palvelevat Nishitetsun Tenjin–Ōmuta-linja, jolla on kaupungissa seitsemän asemaa, ja Amagi-rautateiden rautatielinja, jolla on Ogōrin alueella viisi asemaa. Matka prefektuurin pääkaupunkiin Fukuokaan kestää Ogōrista junalla noin 30 minuuttia.
Lilli Schwarzkopf
Lilli Schwarzkopf (s. 28. elokuuta 1983) on saksalainen seitsenottelija.
Schwarzkopf sijoittui 2002 Kingstonin nuorten MM-kisoissa seitsenottelussa viidenneksi tuloksella 5597. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti lajin Saksan-mestaruuden ja Helsingin MM-kisoissa 2005 hän sijoittui kolmanneksitoista tuloksella 5993. Seuraavana vuonna Göteborgin EM-kisoissa hän voitti EM-pronssia ennätystuloksellaan 6420. Vuonna 2007 hän voitti Saksan sisäratojen mestaruuden viisiottelussa. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Osakan MM-kisoissa seitsenottelussa viidenneksi pistein 6439. Seuraavana vuonna hän uusi Saksan sisäratojen mestaruutensa ja sijoittui kahdeksanneksi Pekingin olympialaisissa pistein 6379. Berliinin MM-kisoissa 2009 hän keskeytti, mutta Daegun MM-kisoissa 2011 hän oli kuudes pistein 6321.
Lontoon olympialaisissa 2012 Schwarzkopf voitti olympiahopeaa pistein 6649. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui viidenneksi.
Ida
Ida voi viitata seuraaviin:
Kambrikki
Kambrikki eli cambric on kahdella niisivarrella kudottua puuvillakangasta, jota on käytetty muun muassa nenäliinoissa ja paidoissa. Alkuaan kambrikki oli hienoa hollantilaista pellavakangasta. Tiheimpiä kambrikkikankaita voi itse asiassa kutsua perkaalikankaiksi.
Toranosuke Takagi
Toranosuke "Tora" Takagi (, s. 12. helmikuuta 1974 Shizuoka, Japani) on japanilainen autourheilija.
Ura
Takagi aloitti kilpauransa kilpailemalla pienemmissä Formula -sarjoissa 1990-luvulla. Vuonna 1993 hän siirtyi ajamaan Japanin Formula 3 ja Formula 3000 -sarjoja, joista parhaaksi tulokseksi jäi toinen sija vuoden 1995 Formula 3000 -kaudelta.
Takagi nousi Formula Nippon -sarjasta Tyrrell-tallin testikuljettajaksi kaudeksi 1997 ja sai tallipaikan kaudeksi 1998. Ensimmäisenä kautenaan hän ei saavuttanut suurta menestystä, koska vauhdistaan huolimatta Takagi oli epäluotettava ja virhealtis kuljettaja, minkä seurauksena hän ei kerännyt yhtään pistettä. Parhaimmillaan Takagi oli kahdesti yhdeksäs. Seuraavalla kaudella Takagi siirtyi Arrows-talliin, jossa saavutti kauden avauskilpailussa uransa parhaaksi sijoitukseksi jääneen seitsemännen sijan. Kauden loppu sujui heikosti, sillä Takagi keskeytti kahdeksassa viimeisessä kilpailussa. Hänen sponsoritukensa kuitenkin heikkenivät ja F1-uran viimeiseksi kilpailuksi jäi Japanin Grand Prix 1999.
F1-uran jälkeen Takagi siirtyi takaisin Formula Nippon -sarjaan, jossa hän voitti mestaruuden kaudella 2000. Sen jälkeen hän siirtyi vuonna 2001 Yhdysvaltoihin ajamaan Toyotan autoilla CART- ja IndyCar-sarjoihin. Vuonna 2005 Takagi palasi kuitenkin Japanin ratasarjoihin, joissa on voittanut vuoden 2005 Super GT -sarjan mestaruuden. . Takagi ajoi viimeisen kautensa Super GT -sarjassa isommassa GT500-luokassa vuonna 2008 ja lopetti uransa kauden päätteeksi.
Washingtonin piirikunta (Utah)
Washingtonin piirikunta on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 180 279 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on St. Georgen kaupunki. Piirikunta perustettiin 3. maaliskuuta 1852.
Käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailut
Käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailut on kansainvälisen käsipalloliiton (IHF) vuodesta 1957 alkaen järjestämä naisten käsipallon maailmanmestaruusturnaus. Nykyisin se järjestetään kahden vuoden välein. Yleisemmän, hallissa pelattavan käsipallon lisäksi myös ulkona pelattavassa käsipallossa järjestettiin kolmet maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1949–1960.
Diskantti
right Diskantti tarkoittaa moniäänisessä sävellyksessä ylintä ääntä, ylintä kuoroääntä, sopraanoa. Pianosävellyksissä se on oikean käden osa. Sanaa käytetään myös pianon ja yleensä kosketinsoittimien koskettimiston oikean käden puolesta (vasen taas on basso). Laulusävellyksissä käytetään G-avainta eli diskanttiavainta.
Aleksei Kravtšenko
Aleksei Jevgenjevitš Kravtšenko (10. lokakuuta 1969 Podolsk, Moskovan alue, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten partisaani Florjan roolista sotaelokuvassa Tule ja katso (1985).
Hän on näytellyt myös elokuvissa 9. komppania (2005) ja Kirjava lintu (2019).
Maahockey kesäolympialaisissa 2020
Maahockeyssa kilpailtiin Tokion 2020 kesäolympialaisissa 24:tta kertaa. Olympialaisissa oli omat turnaukset naisille ja miehille. Kumpaankin turnaukseen osallistui 12 joukkuetta. Ottelut pelattiin Oi Hockey Stadiumilla. Belgia voitti miesten turnauksen ja Alankomaat naisten.
Aikataulu
Lähde:
Hyvinvointivaltio
Hyvinvointivaltio on yhteiskunta, joka turvaa kansalaisilleen laajat taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet sekä usein myös laajan, julkisin verovaroin rahoitetun palvelutarjonnan. Hyvinvointivaltion mittareina on pidetty esimerkiksi elintasoa ja sosiaaliturvan tasoa. Oikeustieteiden näkökulmasta hyvinvointivaltiossa on keskusvallalla keskeinen rooli elintason ja toimeentulon varmistamisessa.
Osan hyvinvoinnista tuottaa kolmas sektori, johon kuuluvat muun muassa vapaaehtoiset yksilöt, yritykset ja hyväntekeväisyysjärjestöt. Tämän seikan korostamiseksi käytetään usein termiä hyvinvointiyhteiskunta, kun taas ”hyvinvointivaltio” viittaa pelkkään valtion rooliin. 1990-luvulta alkaen termi ”hyvinvointiyhteiskunta” onkin yleistynyt ja ”hyvinvointivaltio” on ollut usein negatiivissävytteisessä käytössä.
Suomessa sosiaaliset oikeudet on kirjattu perustuslain 19 §:ään. Suomessa hyvinvointipalvelut ovat suuressa määrin kuntien vastuulla.
Erilaisia hyvinvointivaltiomalleja
Hyvinvointivaltioita on pyritty määrittelemään ja luokittelemaan osana sosiaalipoliittista tutkimusta. Tunnetuimpia ovat Richard Titmussin ja Gösta Esping-Andersenin esittämät luokitukset.
Gösta Esping-Andersen jakaa hyvinvointivaltion kolmeen eri malliin sen mukaan, kenelle kuuluu ensisijainen vastuu sosiaalisten riskien hallinnoinnissa ja hyvinvoinnin tuottamisessa:
Historia
pienoiskuva|oikea|Puuvillatehtaan työläisen koti ([[Providence, Rhode Island, Yhdysvallat). Valokuva Lewis Hine (1912).]] Sosiaaliturvajärjestelmät ovat yhteiskunnan virallisia versioita aina olemassa olleesta sosiaalisesta tuesta. Historiallisesti työkykyiset aikuiset ovat huolehtineet itsestään sekä nuorista, vanhuksista ja vammaisista perheenjäsenistään ja joskus myös muista tarvitsevista. Muinaisissa yhteiskunnissa haavoittuvat jäsenet eivät yleensä selvinneet pitkään, ja joissakin tapauksissa heidät uhrattiin yhteisen hyvän nimissä. Keski-ajalla Euroopassa heikommassa asemassa olevat yksilöt alkoivat elää pidempään, ja yhteiskunnat perustivat muodollisia taloudellisia järjestelyjä auttaakseen avun tarpeessa olevia. Kirkot ja varakkaat henkilöt tukivat sairaaloita, orpokoteja ja köyhienhoitolaitoksia.
1800-luvulle asti monet ihmiset elivät suurissa sukuyhteisöissä, jotka työskentelivät sukupolvelta toiselle maatiloilla. Perheen koko ja vakaus olivat tärkeitä maatalouden kannalta. 1800- ja 1900-luvuilla maat ympäri maailmaa siirtyivät maataloudesta teollisuuteen. Tämän muutoksen myötä suurperheiden perinne alkoi kadota. Monet ihmiset alkoivat elää pienemmissä perheissä, joissa oli vain avioparit ja lapset. Teollisuustyöpaikat vaativat usein joustavia ja liikkuvia työntekijöitä. Koska nämä työpaikat sijaitsivat usein kaukana kotoa, ihmiset joutuivat etsimään työtä sieltä, missä sitä tarjotaan. He saattoivat joutua matkustamaan pitkiä matkoja kotinsa ja työpaikkansa välillä ja muuttamaan tietyistä työpaikoista. Pienet ja joustavat perheet sopivat paremmin tällaisiin työskentelytapoihin. Pienet perheet eivät kuitenkaan tarjonneet samaa sosiaalista tukea kuin sukuyhteisöt.
Antiikin Roomasta kehittyi loppuvaiheessaan hyvinvointivaltio tunnuksenaan ”leipää ja sirkushuveja”.
Preussissa ja Saksissa rakennettiin hyvinvointivaltiota jo 1840-luvulla. Saksassa luotiin 1800-luvun lopulla Otto von Bismarckin johdolla vieläkin yleisesti käytössä olevia hyvinvointivaltion elementtejä, kuten sosiaalivakuutus. Hyvinvointivaltio on paternalistista politiikkaa, jolla oli liike-elämän tuki ja jolla yritettiin voittaa työväenluokan tuki. Britanniassa modernin hyvinvointivaltion rakentaminen alkoi vuonna 1908 vanhuuseläkkeen perustamisella. 1800-luvun lopulla klassinen liberalismi ja sen suosima vapaa markkinatalous menettivät suosiotaan ja sosiaalireformismi alkoi toteuttaa hyvinvointivaltiota. 1930-luvulla monissa Euroopan maissa ja Yhdysvalloissa perustettiin kansaneläkelaitoksia ja lapsilisä. Modernin hyvinvointivaltion taloustieteellinen pohja perustuu keskeisesti William Beveridgen raporttiin, joka ilmestyi vuonna 1942. Anglikaaninen arkkipiispa William Temple kirjoitti kirjan Christianity and the Social Order vuonna 1942 ja teki suosituksi sanan ”welfare state”, joka esitti sodanaikaisen Britannian hyvinvointivaltion natsi-Saksan sodankäyntivaltion (”warfare state”) vastakohtana. Joidenkin mielestä natsi-Saksakin tosin oli hyvinvointivaltio. Hyvinvointivaltion tavoite on köyhyyden ja suurten sosiaalisten eriarvoisuuksien poistaminen. Beveridgen mallin mukaisesti Britannia oli maailman ensimmäisiä hyvinvointivaltiokokeiluja.
Suomessa hyvinvointivaltion laajenemista voidaan kuvata kuntien tehtävien lisääntymisenä. Turvaverkkojen laajentaminen sai vauhtia 1960-luvulla, ja erityisesti 1970-luvulla säädettiin kunnille monia uusia velvoitteita. Vuonna 1930 kunnilla oli 40 lakisääteistä tehtävää, vuonna 1970 niitä oli 114 ja 2010-luvulla yli 500. Näiden kustannukset ovat kohonneet noin 72 miljardiin euroon.
1900-luvun jälkipuoliskolla pääoma, asiantuntemus ja kauppa siirtyivät kansallisten rajojen yli yhä helpommin, luoden sekä mahdollisuuksia että riskejä. Yritykset alkoivat siirtää vähemmän vaativia työpaikkoja maihin, joissa työvoima oli halpaa. Ne myös loivat monia uusia, korkeamman tason työpaikkoja, kuten teknologia- ja tieteelliseen tutkimukseen sekä tietokoneohjelmointiin liittyviä työpaikkoja. Nämä muutokset ovat vaikuttaneet sekä kehittyneisiin että kehittyviin maihin. Ne usein edellyttävät ihmisten muuttamista, uusien taitojen oppimista tai elämäntapojensa radikaalia muuttamista työn vuoksi. Tällaiset muutokset jättävät ihmiset tilanteisiin, joissa he saattavat tarvita turvaverkkoa.
Ideologiat ja hyvinvointivaltio
Kylmä sota (1947-1991) vaikutti voimakkaasti kansalaisten näkemyksiin kaikkialla maailmassa, kun molemmat osapuolet tuottivat propagandaa, joka katkoi yhteyksiä poliittisiin ja taloudellisiin teorioihin.
Sosialismi ja kommunismi tukevat yleensä hyvinvointivaltiota voimakkaasti. Ideologioita, jotka tukevat hyvinvointivaltiota ja markkinataloutta, ovat sosiaalidemokratia, distributismi, liberalismin muoto, jota kutsutaan hyvinvointi- tai sosiaaliliberalismiksi (jota edustivat esimerkiksi John Maynard Keynes ja John Rawls), sosiaalireformismi ja bismarckilainen konservatismi. Konservatismin ja liberalismin monet muodot (kuten libertarismi) suhtautuvat hyvinvointivaltioon kriittisesti. Sosiaaliliberalismia edustavan John Rawlsin yhteiskuntafilosofinen oikeudenmukaisuusteoria on moraalifilosofinen, usein siteerattu puolustus hyvinvointivaltiolle. Hyvinvointivaltion rakentamisella on ollut vahva periaatteellinen kannatus läpi puoluekentän sotien jälkeen ja etenkin 1960-luvulta lähtien. Hyvinvointivaltio on edelleen erittäin suosittu kansalaisten keskuudessa. Suomalaiseen järjestelmään on otettu vaikutteita Ruotsista ja tämän vuoksi maiden sosiaalijärjestelmissä on paljon yhdenmukaisuuksia. Usein puhutaan pohjoismaisesta hyvinvointivaltiosta, ja tämä käsite tunnetaan myös pohjoismaiden ulkopuolella, kuten The Economist Newspaper sanoo. Pohjoismaisen hyvinvointivaltion luomisessa keskeisenä on pidetty Axel Hägerströmin perustaman Uppsalalaisen koulukunnan arvonihilististä ajattelutapaa ja oikeusfilosofiaa.
Hyvinvointivaltio voi perustua sosiaaliliberalismiin, konservatismiin tai sosiaalidemokratiaan.
Yhteiskunnallisen hyvinvoinnin määritelmä
Hyvinvointi professori Erik Allardtin mukaan:
2) yhteisyyssuhteet
3) itsensä toteuttamisen muodot
Tulonsiirrot
Suomalaisessa hyvinvointivaltiojärjestelmässä on muun muassa seuraavia tulonsiirron muotoja:
Gudarekhi
thumb|300px|Gudarekhin luostari. Gudarekhi on kylä Kvemo Kartlin alueella Georgiassa. Se tunnetaan läheisestä luostaristaan ja arkeologisista kaivauksistaan. Se sijaitsee Algetin laaksossa noin kahdeksan kilometrin päässä Tetritsqaron kaupungista Georgian pääkaupungista Tbilisistä etelään.
Alueella tehtiin laajamittaisia arkeologisia tutkimuksia vuosina 1938 ja 1939. Kaivaukset paljastivat keskiaikaisen kaupunkityyppisen asutuksen jäänteet ja pitkälle kehittyneen keramiikan valmistuksen. Kompleksi koostuu raunioituneesta palatsista, asuintiloista, viinikellarista, rakennuksesta, jossa on pilasterit, ja useista muista rakennelmista 1100–1200- ja 1500–1600-luvuilta.
Raunioituneen asutuskeskuksen eteläpuolella sijaitsee luostari, joka koostuu yksilaivaisesta kirkosta ja vapaana seisovasta kaksikerroksisesta kellotornista. Kirkko tilattiin arkkitehti Tšitšaporisdzelta kuningatar Rusudanin hallituskaudella vuosien 1222 ja 1245 välillä. Se on rakennettu taitavasti hakatuista kivistä ja sen julkisivut on koristeltu rikkaasti. Kirkossa oli aiemmin elävästi koristeltu ikonostaasi, joka on nykyään näytteillä Georgian taidemuseossa Tbilisissä. Kellotorni rakennettiin kuningas Demetre II:n hallituskaudella vuonna 1278. Luostaria korjattiin vuonna 2006.
Julkinen valta
Julkinen valta on julkisyhteisöjen luonnollisiin ja oikeushenkilöihin kohdistamaa vallankäyttöä. Julkiselle vallalle on ominaista, että se on luonteeltaan yksipuolista: valtaa käyttävällä on oikeus tehdä lainvoimainen oikeustoimi ilman toisen osapuolen suostumusta. Esimerkkinä kaavoitus, joka voidaan toteuttaa maanomistajan tahdon vastaisesti.
Tosiasiallisessa julkisen vallan käytössä oikeussuhteita ei sen sijaan muuteta vaan toteutetaan jokin käytännön toimi, esimerkiksi häirikön poistaminen julkisesta sisätilasta. Tällaista tosiasiallisen julkisen vallan käyttöä sisältyy muun muassa poliisityöhön, opetukseen ja hoitotyöhön.
Yleensä julkista valtaa käyttävät valtio ja kunnat, jotka ovat delegoineet käytännön vallankäytön virkamiehille, monijäsenisille hallintoelimille ja tuomioistuimille. Vähäisiä julkisen vallan käyttömahdollisuuksia on delegoitu lailla myös yksityisille kansalaisille (esimerkiksi kalastuksenvalvojat), julkisomisteisille liikelaitoksille ja yksityisille yhteisöille (esimerkiksi yksityiset perusopetuksen antajat).
Julkinen valta Suomessa
Suomen perustuslaki rajoittaa mahdollisuutta delegoida julkista valtaa muille kuin julkisyhteisöille. Suomessa julkisen vallan käyttöön liittyviä kysymyksiä on ollut yksityisen pysäköinninvalvonnan alalla, jota koskevan lakiehdotuksen eduskunnan perustuslakivaliokunta kielsi. Valvira kielsi Rääkkylän kuntaa ulkoistamasta sosiaalipalvelujaan yksityiselle yritykselle. Julkista valtaa koskevaa oikeudenalaa kutsutaan julkisoikeudeksi.
Waynen piirikunta (Utah)
Waynen piirikunta on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 2 486 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Loan kaupunki. Piirikunta perustettiin 10. maaliskuuta 1892.
Perkaali
Perkaali (< ) on ohut, tiheä ja sileäpintainen palttinasidoksinen (kaksiniitinen) puuvillakangas, joka on usein painettu tai kuvio on kuosiin kudottu eli kuvio on syntynyt kudonnassa suoraan kankaan rakenteeseen. Sitä käytetään paita- ja puserokankaana sekä vuodevaatteissa. Perkaalin lankaluku on vähintään 200 lankaa neliötuumalla, joka on noin 6,45 cm2.
Perkaali on alkuaan peräisin Itä-Intiasta ja se on tiheämpää kuin musliini. Myös tiheimpiä kambrikkikankaita nimitettiin usein perkaaliksi.
Jenni Blomberg
Jenni Blomberg (s. 30. toukokuuta 1981 Äänekoski) on suomalainen keilaaja. Hän on voittanut Pohjoismaiden-mestaruuden joukkuekilpailussa vuonna 2003. SM-liigassa hän voitti kultaa Grankulla Bowlaren joukkueessa vuonna 2006 ja lappeenrantalaisen R-ABC:n joukkueessa vuonna 2014.
Alvejuuret
Alvejuuret (Dryopteris) on noin 250 lajia käsittävä saniaisten suku. Sen jäseniä tavataan pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeilla alueilla, ennen kaikkea Aasian itäosissa.
Useimmat alvejuuret ovat kookkaita saniaisia. Jotkin lajit ovat kesä- toiset ainavihantia.
Jotkin perhosentoukat syövät joidenkin alvejuurilajien lehtiä. Kivikkoalvejuuri (Dryopteris filix-mas) on Nurmijärven kunnan nimikkokasvi.
Lajeja
Suomessa esiintyvät lajit:
Muissa Pohjoismaissa esiintyvät lajit:
Muita alvejuurilajeja:
Detective Comics
pienoiskuva|Detective Comicsin numero 27, jossa esiteltiin Batman. Detective Comics on DC Comicsin julkaisema yhdysvaltalainen sarjakuvalehti, jonka ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1937. Detective Comics tunnetaan parhaiten siitä, että supersankari Batman teki toukokuussa 1939 ensiesiintymisensä lehden numerossa 27. Detective Comics on DC Comicsin pisimpään yhtäjaksoisesti julkaistu sarjakuvalehti. Vuonna 2011 lehden numerointi aloitettiin alusta osana The New 52 reboot -kampanjaa, mutta alkuperäinen numerointi palautettiin vuonna 2016, ja maaliskuussa 2019 julkaistiin Detective Comicsin numero 1000.
Marcello Piacentini
thumb|Marcello Piacentini nuorena vuonna 1900. Marcello Piacentini (18. joulukuuta 1881 Rooma – 18. toukokuuta 1960 Rooma) oli italialainen arkkitehti ja kaupunkisuunnittelija. Hän oli Italian johtava arkkitehti fasistien vallan aikana.
Ura ja päätyöt
Marcello Piacentinin isä oli tunnettu arkkitehti Pio Piacentini. Piacentinin ensimmäinen merkittävä suunnittelutyö oli häneltä vain 26-vuotiaana tilattu Bergamon kaupungin uusi asemakaava. Piacentini suunnitteli paljon rakennuksia Italian silloiseen siirtomaahan Libyaan, erityisesti Kyrenaikan maakuntaan, jossa hän vastasi jonkin aikaa kaikista julkisista rakennushankkeista. Hän suunnitteli Bengasin kaupunkiin Albergo Italia -hotellin (1913), keskusrautatieaseman (1916), kaupungintalon sisätilat (1925) ja Berenice-teatterin (1928). Italiaan hän suunnitteli muun muassa ensimmäiseen maailmansotaan liittyviä muistomerkkejä, kuten Bolzanon voiton monumentin (1928) ja Arco della Vittoria -riemukaaren Genovassa (1931). Hän suunnitteli myös Rooman oopperatalon uudistustyöt vuosina 1926–1928. Piacentini kuului vuonna 1924 asetettuun komissioon, joka valmisteli Rooman asemakaavan uudistuksen. Vuonna 1931 hyväksytty asemakaava mahdollisti monien historiallisten rakennusten purkamisen pääkaupungin keskustassa.
Parhaiten Piacentini tunnetaan fasismin vallan aikana Roomaan suunnittelemistaan näyttävistä kohteista. Niitä ovat muun muassa vuosina 1932–1935 rakennettu Rooman Sapienza-yliopiston uusi kampusalue (Città universitaria) ja yhdessä Attilio Spaccarellin kanssa suunniteltu Pietarinkirkolle johtava Via della Conciliazione -katu, joka toteutettiin vuosina 1936–1950. Muita tämän kauden töitä ovat Sacro Cuore di Cristo Re -kirkko Roomassa (1920–1934), Piazza della Vittoria -aukio Bresciassa (1927–1932), Museo Nazionale della Magna Grecia -museorakennus Reggio di Calabriassa (1932–1941) ja Generali-yhtiön talo Jerusalemissa (1935). Piacentini saavutti viimeistään 1930-luvun jälkipuoliskolla Italian johtavan arkkitehdin aseman, sillä hänen katsottiin luovan fasismin olemusta kuvaavaa arkkitehtuuria. Hän johti Rooman esikaupunkialueelle vuosina 1938–1942 rakennetun EUR-mallikaupungin suunnittelua ja toimi hankkeen pääkomissaarina diktaattori Benito Mussolinin toiveesta. Piacentini oli myös Sapienza-yliopiston kaupunkisuunnittelun professori.
Fasismin kukistumisen jälkeen Piacentini ei työskennellyt muutamaan vuoteen. Sodanjälkeisiin töihin kuuluu muun muassa Teatro Sistina -teatteri Roomassa (1949). Piacentini suunnitteli myös vuoden 1960 Rooman olympialaisia varten rakennetun EURin urheilupalatsin yhdessä Pier Luigi Nervin kanssa.
Tyyli
Piacentinin arkkitehtuuria on luonnehdittu pelkistetyksi uusklassismiksi. Se edusti eräänlaista välimuotoa Novecento Italiano -arkkitehtiryhmän uusklassismista ja kilpailevan Gruppo 7 -ryhmän rationalismista. Nuoruudessaan Piacentini oli arvostellut 1900-luvun alun italialaista arkkitehtuuria hallinnutta akateemista klassismia ja vaatinut ”autenttista modernismia”. Vuosina 1917–1922 hän alkoi pelkistää klassismia omissa suunnittelutöissään, tosin hänen Libyaan suunnittelemansa rakennukset edustavat pääasiassa italialaiselle siirtomaa-arkkitehtuurille tyypillistä uusmaurilaista tyyliä. 1930-luvun alkupuolella Piacentini joutui muuttamaan tyyliään rationalismin suuntaan Mussolinin asetuttua tukemaan sitä. Vuosikymmenen lopulla hän siirtyi vallanpitäjien uusien toiveiden mukaisesti antiikin Rooman arkkitehtuuria jäljittelevään monumentaaliseen uusklassismiin, jossa säilyi myös rationalismin ja modernismin elementtejä. Vuonna 1938 Piacentini vaati italialaisia arkkitehteja palaamaan takaisin ”kansallisiin” rakennusmateriaaleihin kuten kiveen ja marmoriin.
Meiji-restauraatio
Restauraation jälkeen Japani ei eristäytynyt enää länsimaista, kuten Kiina, vaan omaksui länsimaiden parhaimpia puolia omaan yhteiskuntaansa. Maa sai perustuslain ja parlamentin. Koulutus uudistettiin ranskalaisen mallin mukaan ja oppivelvollisuus laajennettiin koskemaan kaikkia yhteiskuntaluokkia. Japani omaksui muun muassa preussilaisen armeijan, brittiläisen laivaston, yhdysvaltalaisen pankkilaitoksen ja ranskalaisen aluehallinnon mallit.
Restauraation vuosiksi edeltävine sotineen lasketaan yleensä kausi vuodesta 1866 vuoteen 1869. Meiji-kausi alkoi virallisesti 3. helmikuuta 1867 15-vuotiaan Mutsuhiton noustessa isänsä keisari Kōmein seuraajaksi valtaistuimelle ottaen nimekseen Meiji, mutta restauraation huipentumana pidetään 19. marraskuuta 1867, jolloin shōgun Tokugawa Yoshinobu luopui virallisesta asemastaan. Sota shōgunaatin kannattajien ja keisarillisten joukkojen välillä todellisesta vallasta kuitenkin jatkui vielä seuraavan vuoden ajan.
Keisari Meijin varmistettua asemansa Japanin pääkaupunki siirrettiin Kiotosta Tokioon syyskuussa 1868 ja feodaaliset luokkarajat, mukaan lukien samurai-soturit, lakkautettiin asteittain.
Daniela Hantuchová
Daniela Hantuchová (s. 23. huhtikuuta 1983 Poprad, Slovakia) on slovakialainen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalla viisi vuonna 2003. Hän on saavuttanut saman listasijoituksen myös nelinpelissä. Hantuchová harjoittelee Sánchez-Casal-tennisakatemiassa, jossa häntä valmentavat mm. Ángel Giménez ja Eduardo Nicolás.
Hantuchová on toistaiseksi voittanut urallaan kuusi WTA-turnausta kaksinpelissä – vuosien 2002 ja 2007 keväällä hän valloitti Indian Wellsin turnauksen Yhdysvalloissa, lokakuussa 2007 Linzin kilpailun Itävallassa, vuosina 2011 ja 2012 Pattayan kilpailun Thaimaassa ja vuonna 2013 Birminghamin kilpailun Britanniassa. Grand Slameissä Hantuchován parhaat saavutukset ovat olleet välieräpaikka Australian avoimissa (2008) sekä puolivälieriin yltäminen Wimbledonissa ja US Openissa 2002 sekä 2003. Sekanelinpelissä Hantuchova on voittanut kaikki neljä Grand Slam -turnausta: Wimbledonin 2001, Australian avoimet vuotta myöhemmin ja vuonna 2005 sekä Ranskan avoimet että US Openin. Lisäksi Hantuchová on ollut kerran häviävänä finalistina Wimbledonissa.
Vuonna 2004 Hantuchová valittiin vuoden slovakialaiseksi naistennispelaajaksi. Kauden 2005 alussa Hantuchová voitti Hopman Cupin Perthissä, Australiassa yhdessä Dominik Hrbatýn kanssa.
Rovaniemen kaupunginkirjaston pääkirjasto
Rovaniemen pääkirjasto on Rovaniemen keskustassa sijaitseva Rovaniemen kaupunginkirjaston päätoimipiste, jolla on myös alueellinen kehittämistehtävä. Se toimii arkkitehti Alvar Aallon suunnittelemassa rakennuksessa, joka valmistui vuonna 1965. Kirjastosali tunnetaan nykyään nimellä Aalto-sali. Rakennuksen pohjakerroksessa sijaitsevat muun muassa musiikkikirjasto, kokoustilat ja tutkijanhuoneet.
Kesällä 2022 pääkirjasto toimi väistötiloissa kauppakeskus Revontulessa remontin ajan.
Rovaniemen pääkirjasto on Aallon parhaan luomiskauden tuotantoa, jota pidetään myös yhtenä hänen kauneimmista töistään. Se on osa Alvar Aallon piirtämää Rovaniemen hallinto- ja kulttuurikeskusta, johon kuuluvat myös Lappia-talo (1972–1975) ja Rovaniemen kaupungintalo (1988). Kokonaisuus on yksi Museoviraston määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Historia
Hallintokorttelin etelälaidalle sijoitetun kirjaston rakennustyöt alkoivat vuoden 1964 alussa ja se valmistui seuraavana kesänä. Kirjasto avattiin yleisölle 7. joulukuuta 1965 ja vihkiäiset pidettiin helmikuussa 1966. Kongressi- ja teatteritalo sekä kaupungintalo valmistuivat vasta Aallon kuoleman jälkeen 1970- ja 1980-luvuilla.
Uuden kirjaston johdosta lainausmäärät kaksinkertaistuivat ja vuonna 1966 Rovaniemen kaupunginkirjasto sai myös Lapin maakuntakirjaston aseman. Uudessa kirjastorakennuksessa kävi paljon koti- ulkomaisia vieraita. Ulkomaisista merkkihenkilöistä siihen kävivät alkuvuosina tutustumassa muun muassa Persian shaahin puoliso Farah Diba, Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa sekä kirjailija Lennart Meri.
Arkkitehtuuri
Rakennus muodostuu pitkästä suorakulmaisesta toimistosiivestä sekä siihen liittyvästä viuhkamaisesta kirjastosalista. Perinteisestä suorakulmaisesta muodosta poikkeavassa salissa on ”kirjamonttu”, jossa lukutilat on sijoitettu muun kirjastosalin lattiapinnan alapuolelle. Aalto kehitti idean jo vuonna 1935 valmistuneeseen Viipurin kaupunginkirjastoon. Hänen ajatuksensa mukaan kävijä laskeutuu alas kirjojen omaan maailmaan, joka on tavallista maailmaa syvemmällä. Pääsali levittäytyy lukusalin yläpuolelle, jonne avautuu näköala avoimesta aukosta. ”Kirjamonttu” toistuu myös lähes kaikissa muissa Aallon suunnittelemissa kirjastorakennuksissa, kuten Rovaniemen kirjaston jälkeen vuonna 1970 Yhdysvaltain Oregoniin 1970 valmistuneessa Mount Angelin luostarin kirjastossa.
Myös kirjahyllyjen sijoittelu eroaa perinteisestä, sillä ne on kirjastosalin keskustasta poiketen sijoitettu seinustoille. Katonrajaan sijoitetuista prismamaisista ikkunoista tulee kirjastosaliin luonnonvaloa, joka seinän kaarevuuden ansiosta lankeaa kirjahyllyille muita tiloja voimakkaammin. Sisustuksessa käytettiin lähinnä Artekin standardikalusteita ja valaisimia, mutta myös Aallon arkkitehtitoimisto suunnitteli joitakin kalusteita, kuten kirjahyllyt. Väreinä on ainoastaan mustaa, valkoista ja pehmeää ruskean sävyä, jota puiset huonekalut täydentävät. Kirjastonsalin keskellä on aaltoileva palvelutiski, joka muodostaa kokonaisuuden lehtiosaston vastaavan tiskin kanssa. Salissa on myös useita suojaisia syvennyksiä.
Kirjastorakennuksen tasakatto on päällystetty kuparilevyillä, ja sen kattoikkunoissa on huomioitu sisään lankeavien auringonsäteiden kulma.
Rakennuksessa esiintyi myös joitakin puutteita ja ongelmia. Aalto unohti lopullisesta suunnitelmastaan tilat kirjaston Lappi-osastolle ja musiikkikirjastolle, mutta ne sijoitettiin myöhemmin varastoksi tarkoitettuun kellarikerrokseen. Aallon piirtämät hyllyt eivät sellaisenaan soveltuneet täysin kirjastokäyttöön, portaiden johdosta liikuntavammaiset eivät päässeet alas lukusaliin ja myös valaistuksen sekä ilmastoinnin kanssa oli ongelmia. Kirjastossa vierailleen Aallon mukaan ilmastointiongelmat olivat kuitenkin teknisiä, eivätkä kuuluneet hänelle. Pitkäaikainen kirjastonjohtaja Jorma Etto kuvaili myös osaa Aallon suunnittelemista huonekaluista epäonnistuneiksi. Hän istui kirjaston vihkiäisten aikana itse suunnittelemassaan nahkatuolissa, jossa oli Eton mukaan hankala istua. Rakennuksen tasakatto ehti vuotamaan vuosikymmenien ajan, kunnes kattorakenteet ja yläpohja vihdoin peruskorjattiin vuonna 2013.
Trasamund
pienoiskuva|Trasamundin lyöttämä kolikko. Trasamund (n. 450–523) oli vandaalien kuningas vuosina 496–523. Trasamund oli kuningas Geiserikin neljännen pojan Genton kolmas poika, ja tuli kuninkaaksi ainoastaan siksi, että kaikki Geiserikin pojat sekä Trasamundin oma veli, kuningas Gundamund, kuolivat nelissäkymmenissä.
Trasamundia pidetään yleensä heikkona kuninkaana, ja hänen aikanaan lähes kaikki vandaalien valtakunnan nykyisessä Algeriassa sijaitsevat alueet menetettiin berbereille. Trasamundin viimeisenä hallintovuonna 523 berberit ryöstivät tärkeän Leptis Magnan satamakaupungin.
Toisaalta Trasamund näyttää onnistuneen lujittamaan otetta vandaalien valtakunnan sydänalueista, nykyisestä Tunisiasta ja Itä-Algeriasta. Lisäksi hän lopetti setänsä kuningas Hunerikin aikoinaan aloittaman katolisten vainoamisen, mikä paransi suhteita Bysanttiin.
Trasamund meni vuonna 500 naimisiin Amalafridan kanssa, joka oli ostrogoottien kuningas Teoderik Suuren sisar. Avioliitto oli Teoderikin järjestämä, ja sillä piti lujittaa vandaalien ja ostrogoottien liittoa.
Trasamundin kuoltua vuonna 523 häntä seurasi kuninkaana Hilderik, kuningas Hunerikin poika.
Kathy Najimy
pienoiskuva|Kathy Najimy vuonna 2011. Kathy Ann Najimy (s. 6. helmikuuta 1957) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on ollut rooleja muiden muassa televisiosarjoissa Veronican salaisuudet ja Kukkulan kuningas, jälkimmäisessä ääninäyttelijänä. Hän on voittanut Annie-palkinnon.
Najimy syntyi Kalifornian San Diegossa libanonilaistaustaiseen sukuun. Hän on esiintynyt television ohella myös elokuvissa, kuten Hokkus Pokkuksessa (1993).
Riikka Hakala
Riikka Hakala (s. 17. maaliskuuta 1998 Iisalmi) on suomalainen keilaaja. Hän on saavuttanut juniorien Euroopan-mestaruuskilpailuissa joukkuekilpailun hopeaa vuonna 2015. SM-liigassa hän on voittanut kultaa lahtelaisen Bayn joukkueessa vuosina 2016 ja 2018.
Sanna Pelliccioni
Sanna Pelliccioni (s. 1976 Oulu) on suomalainen lastenkirjailija, kuvittaja ja graafinen suunnittelija.
Pelliccioni on valmistunut filosofian maisteriksi biologiasta Oulun yliopistosta. Hän on opiskellut graafista suunnittelua muun muassa Pekka Halosen akatemiassa.
Kirjojen lisäksi Pelliccioni on suunnitellut kuoseja, paperitarvikkeita ja kodin tuotteita.
Kadriorgin palatsi
Kadriorgin palatsi on palatsimainen rakennus Viron pääkaupungissa Tallinnassa. Rakennus sijaitsee Kadriorgin puistoalueella. Sen on rakennuttanut Venäjän keisari Pietari I Suuri vuosina 1718–1725 väliaikaiseksi kesäasunnoksi. Palatsin suunnittelusta on vastannut italialainen arkkitehti Niccoló Michetti. Se edustaa arkkitehtoniselta tyylisuunnaltaan barokkia. Palatsi jäi lopulta suurimmaksi osaksi käyttämättä alkuperäisessä tarkoituksessaan. Nykyisin sen tiloissa toimii Viron taidemuseon ulkomaisen taiteen kokoelma.
Historia
thumb|vasen|Palatsin julkisivu. thumb|Juhlasalin kattomaalaus Diana ja Aktaion (1746). Kadriorgin palatsin rakentaminen aloitettiin Pietari I:n määräyksestä vuonna 1718. Kadriorgin innoittajana toimi Versailles’n palatsi, jonka Pietari oli nähnyt hänen vieraillessaan Pariisissa vuonna 1716. Kadriorg eli Katariinanlaakso sai nimensä Pietarin vaimon Katariinan mukaan. Palatsin rakennuspaikka Lasnamäen rinteen juurella oli ollut pitkään tallinnalaisten kesäasuntojen rakennuspaikka. Palatsin suunnitteli italialainen arkkitehti Nicolló Michetti ja palatsista oli tarkoitus tulla keisariperheen kesäpalatsi. Vuonna 1719 palatsin rakentamista varten poltettiin 558 700 tiiltä ja 10 379 kattotiiltä. Työläisiä rakennusmaalla oli vuonna 1723 yhteensä 1 025 ja heidän joukossaan 110 kivenveistäjää ja 61 puuseppää. Palatsin rakennustyöt olivat suurimmaksi osaksi valmiit Pietarin kuollessa vuonna 1725, minkä jälkeen hallitus hidasti töiden kulkua.Sisätilojen viimeistely jäi näkemyksestä riippuen kesken tai se pitkittyi. Palatsia käytettiin sittemmin vain satunnaisesti ja se seisoi suurimmaksi osaksi aikaa kylmillään. Se virkosi hetkeksi Katariina II:n vieraillessa Tallinnassa vuonna 1764, mutta vuonna 1797 suurin osa sen sisustuksista muutettiin Pietariin.
Tilat
thumb|Palatsin sisätiloja. Kadriorgin palatsissa on kolme kerrosta. Ensimmäisessä kerroksessa sijaitsee sisääntulo, vaatenaulakot ja keittiö. Toinen kerros on edustuskerros ja kolmas asuinkerros. Toisen kerroksen juhlasali ulottuu kolmannen kerroksen läpi ja sen stukkokoristelut on tehnyt pääosiltaan italialainen Antonioi Quadrini. Salin kattomaalaus Diana ja Aktaion (1746) esittää vertauskuvallisesti Pietarin voittoa Ruotsin kuningas Kaarle XII:ta suuressa Pohjan sodassa. Pietari Suuren monogrammia seinällä ympäröi molemmin puolin kultaisiin pasuunoihin puhaltavat sanansaattajat. Salin vieressä on salonkeja ja hallitsijan paraatimakuuhuone. Palatsia ympäröi ranskalaisten ja italialaisten esikuvien mukaan rakennettu puisto, jota rakentamassa oli pakkotyöläisiä ja sotilaita. Puistoon kaivettiin kanavia ja lampia, minkä lisäksi vuosien 1718 ja 1719 välillä istutettiin noin neljätuhatta puuta. Puiston puut, kuten saarnit, tammet ja vaahterat saatiin Viron muista kartanoista.
Animalize Live Uncensored
Animalize Live Uncersored on Kissin VHS-julkaisu vuodelta 1985. Video on taltioitu vuonna 1984 julkaistun Animalize-albumin kiertueelta.
Bern Herbolsheimer
Bern Herbolsheimer (1948 Great Falls, Montana – 13. tammikuuta 2016 Seattle) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, pianisti ja musiikkipedagogi. Hänen tuotantonsa kattaa yli 500 teosta, joiden joukossa ovat edustettuina lukuisat taidemusiikin alalajit, kuten baletti, ooppera, sinfoninen musiikki ja kuoromusiikki. Herbolsheimerin sinfonian kantaesitti Kenneth Jeanin johtama Floridan sinfoniaorkesteri vuonna 1989, ja hänen oopperoitaan ovat Mark Me Twain ja Aria da Capo.
Herbolsheimer opetti Cornish College of the Artsissa sävellystä ja Washingtonin yliopistossa laulua. Hän oli teoksissaan kokeileva ja progressiivinen, mutta pyrki silti säilyttämään lyyrisen kauneuden ilmaisussaan. Herbolsheimerilta tilasivat teoksia muiden muassa Seattlen sinfoniaorkesteri, Opus 7, Frankfurtin baletti, Atlantan baletti ja Nevadan ooppera. Hänen musiikkiaan esitettiin eri puolilla maailmaa, kuten Yhdysvalloissa, Portugalissa, Espanjassa, Saksassa, Ranskassa, Italiassa, Australiassa, Etelä-Amerikassa, Kanadassa, Norjassa, Venäjällä, Unkarissa ja Japanissa. Herbolsheimer esiintyi monissa maissa myös pianistina ja säestäjänä.
Herbolsheimer kuoli 67-vuotiaana Seattlessa syöpään. Hänen elämänkumppaninsa oli Aidar Galeev.
Kukinto
Kukinto on kasvin osa, joka muodostuu monesta sen suvullisen lisääntymisen osasta eli kukasta ja niihin liittyvistä varren haaroista ja kukkaperistä. Kukinto on se verson osa, joka muodostaa kukkia.
Erityyppisiä kukintoja
Kukinnot jaetaan pitkä- ja lyhytlapakkoisiin kukintoihin sekä viuhkoihin. Pitkälapakkoisissa kukinnoissa kukat liittyvät pitkänomaiseen kukintovarteen, lapakkoon. Sellaisten eri tyyppejä ovat tähkä, terttu, huiskilo ja norkko. Lyhytlapakkoisia kukintomuotoja ovat sarja ja mykerö. Mykerössä on suuri joukko pieniä kukkia kiinnittyneenä samaan kukkapohjukseen niin lähelle toisiaan, että kukinto muistuttaa usein erehdyttävästi yhtä kukkaa, mutta tarkemmin katsottuna jokaisessa pikkukukassa on erotettavissa kaikki normaalin kukan osat, kuten terälehdet, heteet ja emit. Viuhkossa kukkaperät eivät ole kiinnittyneet yhteiseen rankaan, vaan kukkarangat haarautuvat jatkoisella tavalla.
Sahti
pienoiskuva|[[Janakkala|Janakkalalaista sahtia]] Sahti on perinteinen suomalainen suodattamaton olut, jonka teossa käytetään etupäässä ohra- ja lisänä vähäisessä määrin ruismaltaita sekä joskus vehnää ja kauraa. Sahti käytetään tuorehiivalla ja maustetaan usein katajalla tai katajanmarjoilla, toisinaan myös humalalla. On arvioitu, että sahtia on valmistettu yli 2 000 vuotta.
Adam Freeland
thumb|250px|right|Adam Freeland Adam Freeland (s. 7. elokuuta 1973) on Brightonista kotoisin oleva DJ ja tuottaja, jota pidetään yhtenä breakbeatin alalajin nu skool breaksin kehittäjänä. Sooloprojektiensa ohella hän on Freeland-yhtyeensä jäsen. Hän oli myös lyhytikäisen Tsunami One -projektin toinen jäsen Kevin Beberin ohella. Freelandilla on oma levy-yhtiö Marine Parade, jonka alla työskentelee hänen itsensä lisäksi mm. Evil Nine. Hän on myös säveltänyt kolme kappaletta The Sims 2: Yöelämää -peliin.
Sahti
Sahti on keskimäärin punaruskeaa, makeaa, vahvaa, sameaa, vaahdotonta ja poreilematonta, mutta eri valmistajien juomien ominaisuuksien välillä on suurta vaihtelua. Sahdin alkoholipitoisuus on keskimäärin noin kahdeksan tilavuusprosenttia. Sahti on tuoretuote, joka nautitaan yleensä melko pian valmistuksen jälkeen.
Adam Freeland
Adam Freeland Suomessa
Adam Freeland esiintyi Koneisto-festivaaleilla Helsingissä 12. elokuuta 2005.
Sahti
Sahdin valmistuksen perinne on säilynyt laajimmin Kanta-Hämeessä, Päijät-Hämeessä ja Pohjois-Satakunnassa. Ennen sahtia on pantu eri tavoin ympäri Suomea, mutta aina ohraa raaka-aineena käyttäen.
Sahti on rekisteröity Euroopan unionin aidoksi perinteiseksi tuotteeksi vuonna 2002.
Nimi
Sahti-sanan alkuperää ei ole varmuudella selvitetty. Nykyisen käsityksen mukaan sana on lainattu nykyruotsin sanasta saft, joka tarkoittaa marja- tai hedelmämehua, mahlaa tai nestettä. Ruotsiin sana tuli saksan kielestä, jossa se viittasi jo muinoin mehuihin. Yhden teorian mukaan sahti-nimitys tuli siitä, kun juomaan lisättiin aikoinaan vadelmia ja muita marjoja. Toisen teorian mukaan kotona valmistettua olutta alettiin keskiajalla kutsua saftiksi eli mehuksi maksujen kiertämiseksi sen jälkeen, kun oluesta oli tullut verotettavaa kauppatavaraa.
Sahti on ollut yleinen viljajuoman nimitys koko Suomessa ruotsinkielisiä alueita lukuun ottamatta. Sanalla on viitattu eri aikoina ja eri puolilla maata hyvin erilaisiin juomiin arkisesta kotikaljasta parhaaseen ja vahvimpaan juhlaolueen. Ensimmäisen kerran sana esiintyy kirjallisesti Henrik Florinuksen sanakirjassa vuonna 1678. Kirjallisissa lähteissä sahti rinnastettiin aina 1900-luvun puoliväliin asti kaljaan. Muissa kielissä sahti-sanalla ei viitata alkoholipitoisiin mallasjuomiin.
Nimisuoja
Sahti sai vuonna 2002 Euroopan unionin aito perinteinen tuote (APT) -nimisuojan, joka määrittelee sahdin valmistustavan. Siinä valmistus on kiteytetty: ”Sahti valmistetaan perinteen mukaisista raaka-aineista, joihin kuuluvat ohramaltaan lisäksi muu viljamallas ja vilja (ruis, ohra, vehnä ja kaura) sekä usein humala. Alkoholikäymiseen käytetään leivinhiivaa tai kerättyä hiivaa.” Tämän lisäksi rekisteröintihakemuksessa on joitakin tarkennuksia, kuten alkoholipitoisuus 6–12 tilavuusprosenttia. Nimisuojan vaatimusten vastaisia juomia ei Euroopan unionin alueella saa myydä sahtina.
Esihistoria
Suomen ensimmäiset suorat alkoholiin liittyvät arkeologiset löydöt on ajoitettu vuosille 0–400 jaa. Ohraa on kuitenkin viljelty noin 4200 eaa. lähtien. Ensimmäisten riihien oletetaan tulleen Suomeen noin 2 000 vuotta sitten. Riihet ovat mahdollistaneet maltaiden valmistuksen. Suomesta on löydetty vuosina 600–800 valmistettuja puisia astioita, joita on voitu käyttää sahdin valmistamiseen. Keskiajalta on useita kirjallisia mainintoja oluesta. Ensimmäiset merkinnät ovat vuodelta 1366. 1500-luvulla Suomesta vietiin runsaasti olutta ainakin Ruotsiin. Carl Niclas Helleniuksen vuoden 1780 väitöskirja on vanhin tunnettu kirjallinen lähde sahdinvalmistukseen. Paloviinan valmistus yleistyi 1600-luvulla, mutta sahti jäi kuitenkin paloviinan rinnalle erityisesti juhlajuomaksi.
Kieltolaki ja raittiusliike
Vuonna 1866 voimaan tuli laki, joka kielsi viinan kotipolton. Laki ei koskenut sahdin eikä oluen valmistamista, mutta kunnilla oli oikeus rajoittaa kaupallista myyntiä. Vuoden 1883 mallasjuomien myymistä koskevassa asetuksessa erotettiin sahti ja olut. Tämän mukaan sahtia sai edelleen valmistaa omiin tarpeisiin. Myöhemmin 1800-luvulla raittiusliike rupesi varoittamaan myös sahdin vaaroista, vaikkakin pääasiassa liike vastusti viinan käyttöä.
Kieltolaki hyväksyttiin vuonna 1907, mutta se otettiin käyttöön vasta 1919. Siinä kiellettiin muun muassa alkoholituotteiden valmistaminen, myynti ja varastointi yksittäisiltä henkilöiltä. Sahti säilyi kuitenkin kieltolain aikana maaseudun juhlajuomana. Kieltolaki päättyi vuonna 1932, jonka jälkeen otettiin käyttöön väkijuomalaki. Tässä laissa ei juuri rajoitettu sahdin tai muiden mallasjuomien valmistamista.
Nykyaika
Keskioluen myynti vapautui vuonna 1969 maitokauppoihin. Tämä vaikutti myös sahdin valmistamiseen siten, että erityisesti jälkikaljan valmistus väheni huomattavasti, kun vastaavanlaista tuotetta sai helposti elintarvikekaupoista. Tämä korosti sahdin asemaa juhlajuomana.
Sahdin kaupallistaminen alkoi 1980-luvulla. Vuonna 1983 Hämeenkyrö-projekti pyysi Alkolta selvitystä sahdin myyntiin, pullotukseen ja anniskeluun. Joutsan Sahti Oy aloitti sahdin myynnin vuonna 1987. Samana vuonna Lammin Sahti (silloin PK-Trading Oy) sai luvan sahdin myynnille. Alko kielsi kuitenkin vierteen myynnin. Vuotta myöhemmin Alko otti sahdin tilausmyyntiinsä. 1990-luvulla verouudistukset heikensivät sahdin myyntiä, mutta sahtivierteen myynti oli suurta erityisesti lamavuosina. Vuonna 2002 sahti sai APT-nimisuojan.
Sahtia tarjotaan yleisimmin häissä, syntymäpäivillä, juhannuksena sekä hautajaisissa. Lammin Sahti -panimo myy sahtia eniten juhannusviikolla. Sahti kuuluu Hämeessä myös joulupöytään. Sahti sopii hyvin vahvojen ruokien, kuten riistan seuraksi.
Raaka-aineet
Sahdin raaka-aineet ovat vesi, mallastettu ja mallastamaton vilja, kataja, humala ja hiiva. Muiden raaka-aineiden käytöstä ei ole juurikaan mainintoja.
Sahdin viljana käytetään enimmäkseen ohraa, vähäisessä määrin myös ruista. Ohra ja ruis ovat sahdin perinteisiä viljoja, sillä ne olivat Suomen tärkeimmät viljakasvit ennen 1900-lukua. Ohran osuus juomassa on nykyisin usein 90–95 prosenttia ja rukiin 5–10 prosenttia, mutta entisaikoina rukiin määrä oli suurempi. Monin paikoin Länsi-Suomea sahdissa saattaa edelleenkin ruista olla neljäsosasta kolmasosaan. Ohraa käytetään lähes yksinomaan maltaana, mutta ruista usein mallastamattomana.
Ohramaltaasta valmistettu sahti on makeaa ja lempeän makuista. Rukiin maku on ohraa voimakkaampi, kuivempi ja viljaisempi, ja jo pienikin rukiin määrä erottuu juoman maussa ja voi tehdä sen suutuntumasta öljymäisen paksun. Ruis myös antaa sahdille ohraa hieman tummemman värin. Toisinaan sahtiin käytetään myös vehnää tai kauraa. Vehnä tekee sahdista täyteläistä ja sameaa ja kaura suutuntumasta paksun ja öljyisen liukkaan.