cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Albert Costa
Kaudet 1999–2002
Costan vuoden 2001 parhaita tuloksia olivat loppuottelupaikka Kitzbühelissä ja välieräpaikka Hampurissa. Syksyn Yhdysvaltain avoimissa hän pääsi neljännesvälieriin, pitemmälle kuin minään muuna vuonna. Hänen kauden 2002 alun parhaita saavutuksiaan olivat loppuottelupaikka Barcelonassa ja yltäminen neljännesvälieriin Australian avoimissa. Ranskan avoimissa touko-kesäkuussa Costa yllätti ensin voittamalla neljännesvälierissä turnauksen kolminkertaisen voittajan ja hallitsevan mestarin Gustavo Kuertenin suoraan kolmessa erässä. Puolivälierissä hän voitti Guillermo Cañasin viiden erän jälkeen ja välierissä Álex Corretjan neljässä erässä. Loppuottelussa hän sai vastaansa toisen maanmiehensä Juan Carlos Ferreron, jota pidettiin ottelun ennakkosuosikkina. Costa voitti kuitenkin mestaruuden selvin luvuin 6–0, 6–1, 4–6, 6–3. Voitto nosti hänet kaksinpelin maailmanlistan kymmenen kärkeen ja 22. heinäkuuta, Amersfoortin turnauksen loppuottelupaikan jälkeen, hän nousi viikoksi listan sijalle kuusi, mikä jäi hänen uransa parhaaksi sijoitukseksi.
Kaudet 2003–2006
Ranskan avointen voitto jäi Costan uran viimeiseksi kaksinpelin turnausvoitoksi. Kaudella 2003 hän menestyi parhaiten Miamin Masters-turnauksessa ja Ranskan avoimissa, joissa hän eteni välieriin. Ranskan avoimissa 2003 neljä Costan voittamista viidestä ottelusta kesti täydet viisi erää. Välierissä hän kohtasi edellisvuotisen loppuotteluvastustajansa Ferreron, joka voitti ottelun suoraan kolmessa erässä ja eteni lopulta turnauksen voittoon. 26. toukokuuta julkaistulla maailmanlistalla Costa oli viimeisen kerran listan kymmenen kärjessä.
Kaudella 2004 eteneminen välieriin Rooman Masters-turnauksessa oli Costan paras saavutus ja kaudella 2005 kaksinpelissä välieräpaikat Dohassa ja Valenciassa ja nelinpelissä Dohan turnauksen voitto Rafael Nadalin kanssa. Dohan turnausvoitto on Costan ainoa nelinpelissä.
Costa päätti ammattilaisuransa kauteen 2006. Viimeiset ottelunsa hän pelasi huhtikuussa Barcelonassa 30-vuotiaana. Viimeisen voittonsa hän otti turnauksen toisella kierroksella Dominik Hrbatýa vastaan ja viimeisen ottelunsa hän pelasi turnauksen neljännesvälierissä Juan Carlos Ferreroa vastaan, joka voitti luvuin 6–1, 5–7, 7–5.
Yksityiselämä
Costa avioitui Cristina Venturan kanssa vuonna 2002 viisi päivää Ranskan avointen voittonsa jälkeen. Álex Corretja toimi Costan bestmanina. Costalla ja Venturalla on kaksi lasta, kaksoset Claudia ja Alma, jotka syntyivät huhtikuussa 2001.
Sahaja-jooga
thumb| thumb|Sahaja-joogan perustaja Shri Mataji Nirmala Shrivastava Sahaja-jooga (vakiintuneempi kirjoitusasu suomenkielessä on "Sahaja Yoga") on erityislaatuinen meditaatiotekniikka ja kyseiseen tekniikkaan keskittyvä ja perustuva liike, jonka on perustanut vuonna 1970 Nirmala Srivastava (1923-2011).
Sahaja-joogan meditaatiotekniikka perustuu itseoivalluksen saamiseen kundalini-energian heräämisen avulla. Srivastavan ja meditaation harjoittajien mukaan menetelmä perustuu ajatuksettoman tietoisuuden tilaan pääsemiseen, jolloin ajatustoiminta rauhoittuu, mutta tietoisuus kirkastuu ja selkenee; tullaan läsnäolevaksi nykyhetkeen. Sahajajoogit kertovat tuntevansa kundalinin virtauksen käsissään ja päälaellaan viileänä energian tuntemuksena. Kun "hiljainen tila" ajatusten välissä saavutetaan, kyseessä on Sahaja-joogan harjoittajien mukaan itseoivallus, jolloin ihmisen sisällä olevan kundalini-energian jokunen säie nousee päälaelle ja tulee yhdeksi kaikkialla olevan voiman eli tietoisen energian kanssa.
Srivastava on itse kuvannut Sahaja Yogaa puhtaaksi, yleismaailmalliseksi ”hyveen laiksi”, joka integroi uskontojen puhtaan sanoman ihmisen sisältäpäin, ei ulkoisista opeista. Srivastava on korostanut hyvin selvästi, että sahaja-joogaa harjoittaessa ei tule uskoa mihinkään; tämä ei ole millään tavoin dogmaattinen, ulkoapäin opittava teoria, vaan kaikki perustuu meditaatioon pääsemiseen ja sen tuomaan sisäiseen, tietoisuutta valaisevaan kokemukseen. Hän on kertonut pitkään meditaatiota harrastaneiden keskuudessa erään meditaatio-ohjauksen aikana olevansa hindu-perinteen suuren äitijumalattaren Adi Shaktin jumalallinen inkarnaatio, mutta tämä on tapahtunut vasta useiden vuosien opetuksen jälkeen ja paikalla olleet ihmiset olivat kertoneet tuntevansa kundalini-virtauksen voimakkaana. Pyhänä hahmona hänet näkevät myös useimmat hänen seuraajistaan, joka perustuu heidän kertomansa mukaan siihen, että he ovat itse kokeneet kundalinin heräämisen ja tietoisuutensa kirkastumisen, ja että Srivastava on pystynyt antamaan itseoivalluksen kokemuksen lukuisille muillekin ihmisille, joskus tuhansille kerrallaan, ja kundalini-energian virtaus on tuntunut hänen läsnäollessaan erityisen voimakkaasti. Sahaja Yogaa on näistä syistä joskus kuvattu kultiksi, toisaalta myös kulttiväittämiä on kumottu oikeudessa ja väittämien esittäjät ovat joutuneet maksamaan kunnianloukkauskorvauksia.
Nimen alkuperä ja merkitys
Sanskritinkielinen termi Sahaja tarkoittaa luonnollista, yksinkertaista tai myötäsyntyistä, termi Yoga tai suomeksi jooga puolestaan tarkoittaa kirjaimellisesti yhteyttä. Sanalla voidaan tarkoittaa yhteyttä omaan perimmäiseen itseen, mutta toisaalta sillä voidaan tarkoittaa myös yhteyttä korkeampaan siinä, missä jokaisen ihmisen perimmäinen tietoisuus on heijastus kaikkialla olevasta tietoisuudesta. (Vrt. kristinuskon sanoma, että ihminen pohjimmiltaan heijastus tai kuva Jumalasta.) Sahaja-jooga voidaan vapaasti kääntää "Luonnollinen/yksinkertainen/myötäsyntyinen yhteys omaan perimmäiseen Itseen ja sitä kautta kaikkeuteen tai kaikkialla olevaan tietoisuuteen".
Liikkeen historiaa
Sahaja-joogan meditaatiotekniikan on kehittänyt Nirmala Srivastava (1923-2011), joka tunnetaan paremmin nimellä Shri Mataji Nirmala Devi. Hän aloitti Sahaja-joogan opettamisen 1970 Intiassa ja jatkoi sitä Euroopassa muutettuaan miehensä työn takia Englantiin vuonna 1974. Nykyisin Sahaja-joogaa harjoitetaan lähes sadassa maassa.
Taustaa
Sahaja-jooga yhdistetään ulkopuolisten silmissä usein uskonnoksi tai uus-uskonnoksi, koska siinä käsitellään mm. hindulaisuudesta opittuja asioita ja nähdään että myös muista suurista uskonnoista olisi ammennettu. Nirmala Srivastava on esimerkiksi korostanut Jeesuksen opettaman anteeksi antamisen merkitystä henkisessä kasvussa ja Sahaja-joogan harjoittamisessa. Srivastava ja sahaja-joogaa opettavat kuitenkin korostavat, että kaikki nämä asiat perustuvat itse meditaation tapahtumaan, eivät vain teoriaan, ja että esimerkiksi juuri anteeksiannon merkitys tulee konkreettisen selväksi meditaatioon päästäessä
Organisaatio
Sahaja-joogaan liittyvän toiminnan tueksi on ympäri maailmaa perustettu erilaisia voittoa tavoittelemattomia yhdistyksiä ja järjestöjä. Intiassa vuonna 1970 perustettuun järjestö Sahaja Yoga International tai Vishwa Nirmala Dharma lienee näistä vanhin. Suomessa toimitaan Sahaja Yogan tuki ry:n puitteissa. Suuri enemmistö tekniikan harjoittajista ei kuitenkaan ole jäseninä näissä järjestöissä, sillä ne on perustettu vain käytännön asioiden hoitamiseksi - esimerkiksi Suomessa viikonlopun kestävä seminaari voidaan järjestää virallisesti Sahaja Yogan tuki ry:n kautta, sillä se on helpompaa järjestää järjestön kuin yksittäisen ihmisen nimissä.
Sahaja Yoga lääketieteessä
Sahaja Yoga –meditaation väitetään osoittautuneen toimivaksi erilaisten sairauksien kuten astma, epilepsia ja ADHD , hoitamisessa ja jotkin näistä väitteistä on vahvistettu tieteellisesti. Esimerkiksi joissakin tapaustutkimuksissa Sahaja Yoga-meditaatiota harjoittaneilla koehenkilöillä on todettu ”näön kontrastiherkkyyden huomattava nousu” ja samoissa tutkimuksissa meditaatio näytti aiheuttavan muutoksia joissakin epilepsiapotilaiden elekrofysiologisissa reaktioissa. Toiset tutkimukset osoittivat, että Sahaja Yoga–meditaatio vähentää epilepsiakohtausten määrää ja voimakkuutta.
Lyhytaikaisia vaikutuksia astmaan on myös todettu.
Kritiikkiä
Vuonna 2008 Brysselissä käydyssä oikeudenkäynnissä viranomaisten katsottiin luokitelleen Sahaja Yogan väärin perustein kultiksi ja sahaja-jooga-ryhmälle määrättiin maksettavaksi kunnianloukkauskorvauksia. Ranskan hallituksen komissio on luokitellut Sahaja Yogan 172 lahkon joukkoon vuonna 1996. Sama komissio on tosin luokitellut lahkoksi myös mm. Ranskan NMKY-yhdityksen, eli nuorten miesten kristillisen yhdistyksen.
Uusia uskontoja tutkineen yhteiskuntatieteilijän Judith Coneyn (ent. Thompson, nyk. Fox) on väittänyt kirjassaan Sahaja Yogasta lähtemisen olevan traumatisoivampaa kuin uususkonnollisista liikkeistä lähteminen keskimäärin. Hän on perustanut väitteensä joidenkin 1990-luvulla lähinnä Britanniassa toiminnassa mukana olleiden henkilöiden kertomuksiin.
Pampa
Etymologia
Nimi pampa juontuu ketšuan kielen pengertä tai avaraa tilaa tarkoittavasta sanasta bamba.
Maantiede
Pampan pinta-ala on noin 750 000 neliökilometriä. Suurin osa pampasta on Argentiinassa.
Pampa sijaitsee 27. ja 38. eteläisen leveysasteen välillä. Se rajoittuu etelässä Coloradojokeen ja pohjoisessa Gran Chachon metsiin. Idässä pampan rajana on Atlantin valtameri ja lännessä Andien aluskukkulat. Pampa on enimmäkseen tasankoa, joka nousee loivasti kohti länttä aina 708 metrin korkeuteen merenpinnasta. Pampan koillisosissa on ylänköä ja eteläosissa kukkuloita.
Ilmasto ja kasvillisuus
Pampan ilmasto on lämmin. Kesällä on usein 29–32 astetta ja talvella 14–15 astetta. Talviöisin on usein pakkasta.
Khamphoui
Kuningatar  Khamphoui (12. heinäkuuta 1912–12. joulukuuta 1981) oli Laosin viimeinen kuningatar.
Pampa
Ilmasto ja kasvillisuus
Pampan länsiosat ovat kuivaa tasankoa ja hiekka-aavikkoa. Kasvillisuus on vähäistä pensaikkoa ja pieniä puita. Sadanta on vähäistä, noin 550 millimetriä vuodessa, ja sateet tulevat etupäässä kesäisin. Jokien vesi on liian suolaista juotavaksi. Itäisellä pampalla sataa keskimäärin 1000 millimetriä vuodessa, ja maaperä on hedelmällistä.
Khamphoui
7. elokuuta 1930 Khamphoui nai Laosin kruununprinssin Savang Vatthanan. Avioliitosta tuli 7 lasta: kruununprinssi Vong Savang, prinssi Sisavang, prinssi Savang, prinssi Sauryavong Savang, prinsessa Savivanh Savang, ja prinsessa Thala Savang.
2. joulukuuta vuonna 1975 kommunistit ottivat vallan ja Khamphouin puoliso Savang Vatthana luopui kruunusta. Kuningas ja kuningatar kuolivat noin vuonna 1978 eristysleirillä Pohjois-Laosissa. Kruununprinssi Vong Savang kuoli uudelleenkoulutusleirillä Pohjois-Laosissa ehkä lähellä Sop Haota. Prinssi Sauryavong Savangin onnistui paeta maasta ja asuu tällä hetkellä maanpaossa Pariisissa.
Pampa
Ilmasto ja kasvillisuus
Luonnontilaista pampaa on jäljellä enää vain vähän, sillä suurin osa alueesta on otettu karjankasvatukseen.
Pampalla kasvava ruoho Cortaderia selloana on suosittu koristekasvi muualla maailmassa, mutta myös myös haitallinen vieraslaji. Itäisellä pampalla kasvaa vain vähän puita, koska voimakkaiden tuulien levittämät ruohikkopalot estävät puiden kasvun. Ainoa tulenkestävä puulaji on Phytolacca dioica, joka kasvaa noin 15 metrin korkeuteen. Ruohot sen sijaan hyötyvät ruohikkopaloista.
Historia
Myöhäiseltä siirtomaa-ajalta 1800-luvulle saakka pampoja asuttivat karjaa paimentaneet gauchot, joiden elämäntapaa romantisoitiin sittemmin huolettomana ja yksinkertaisena. Pampojen arot mahdollistivat suuret nautakarja- ja lammastilat. Argentiinan itsenäistyessä pampan maatalouden kehitystä tuki etenkin Buenos Airesin kuverööri Juan Manuel de Rosas. Maatilojen ja saladeros-nimellä tunnetuista lihanjalostajista tuli vastaitsenäistyneen maan talouden tukipilareja. Pampa Buenos Airesin ja Santa Fen osavaltioiden ulkopuolella säilyi kuitenkin pitkään heidän asutuksensa ulkopuolella ja sen pääasiallisia asukkaita olivat intiaanit. Argentiina kävi sittemmin useita sotia intiaaniheimojen kukistamiseksi alueella.
Käyttö
Pampan maaperä on viljavaa, ja sateet jakaantuvat melko tasaisesti ympäri vuoden. Ilmasto on lauhkea, joten alue sopii hyvin maanviljelylle. Keski-Argentiinan pampalla kasvatetaan soijaa. Sellaisia osia pampasta, jotka jäävät säännöllisesti tulvavesien alle, käytetään laidunmaana.
Ilmestyskirja. Nyt.
'''Ilmestyskirja. Nyt.''' on yhdysvaltalainen Vietnamin sotaan sijoittuva eeppinen sotaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1979. Elokuvan ohjasi Francis Ford Coppola ja sen pääosia esittivät Marlon Brando, Robert Duvall ja Martin Sheen. Elokuvan käsikirjoitus perustuu löyhästi Joseph Conradin romaaniin Pimeyden sydän. Coppola ohjasi, tuotti, käsikirjoitti elokuvan sekä sävelsi isänsä Carmine Coppola n kanssa siihen musiikin ja näytteli TV-ryhmän ohjaajaa.
''Ilmestyskirja. Nyt.'' oli suuri menestys, ja se voitti muun muassa Cannesin elokuvajuhlien arvostetun Kultainen palmu -palkinnon. Elokuva keräsi myös kahdeksan Oscar-ehdokkuutta, muun muassa paras elokuva, ohjaus, miessivuosa (Duvall), joista se voitti parhaan kuvauksen ja äänileikkauksen palkinnot.
Tuotanto
Coppola alkoi työstää käsikirjoitusta yhdessä John Miliusin kanssa vuonna 1969. Elokuva kantoi alun perin nimeä The Psychedelic Soldier, mutta Milius vaihtoi sen myöhemmin muotoon Apocalypse Now. Coppolan ja Miliusin hyvä ystävä George Lucas oli 1970-luvun alussa halukas ohjaamaan elokuvan ja suunnitteli sen kuvaamista debyyttiohjauksensa THX 1138:n jälkeen. Coppola tarjosi myöhemmin ohjauspestiä myös Miliusille, joka oli kuitenkin Lucasin tavoin kiinni omassa projektissaan. Lucasin tapauksessa oma projekti oli Tähtien sota. Coppola tarjosi ohjaajan tehtävää ilmeisesti myös jugoslavialaiselle Dušan Makavejeville, mutta tämä kieltäytyi. Coppola tarttui lopulta ohjaksiin itse vuonna 1975.
Myöhempi arvostus
Brittiläinen heavy metal -yhtye Iron Maiden on tehnyt elokuvaan pohjautuvan kappaleen ”The Edge of Darkness”. Myös saksalainen Sodom on tehnyt elokuvasta kappaleen ”Napalm in the Morning”.
Eri versiot
Elokuvan alkuperäinen kesto on 153 minuuttia, mutta ohjaajan versio (Apocalypse Now Redux) vuodelta 2001 on vieläkin pidempi, 203 minuuttia. Vuonna 2019 elokuvasta julkaistiin final cut -versio, joka on kestoltaan 174 minuuttia.
Motojirō Kajii
Motojirō Kajii (, 1901 – 1932 Osaka, Japani ) oli japanilainen kirjailija.
Kajii sairasti nuorena tuberkuloosin mutta alkoi parikymppisenä viettää dekadenttia elämää. Hän aloitti englanninkielisen kirjallisuuden opinnot Tokion yliopistossa ja perusti muiden opiskelijoiden kanssa pienen piirin coterie-kirjallisuuslehden Aozora (’Sinitaivas’), joka ilmestyi 1920-luvun jälkipuolella pari vuotta. Hän edusti lähinnä estetismiä ja sai vaikutteita Leo Tolstoilta, Charles Baudelairelta ja Edgar Allan Poelta. Sairaus uusiutui 1926, ja parantolahoidosta huolimatta hän kuoli 1932.
Kajii sai arvostusta vasta kuolemansa jälkeen. Hänen tuotannolleen on ominaista hienostunut runollisuus, jossa pohjavireenä on ahdistus, epätoivo ja dekadenssi. Tyyli on loogista ja analyyttistä. Novellikokoelma Remon ilmestyi 1931, ja juuri ennen hänen kuolemaansa 1932 ilmestyi Chūōkōron-lehdessä pienoisromaani Nonki na kanja. Kokoelma hänen kirjeitään ilmestyi 1955 nimellä Wakaki shijin no tegami (’Nuoren runoilijan kirjeitä’).
Itäinen Zhou-dynastia
Itäinen Zhou-dynastia (東周 [dong Zhou] (东周)) hallitsi Kiinassa 770–256 eaa. Se oli osa Zhou-dynastiaa.
Itäisen Zhou-dynastian aikana Zhoun valta mureni. Kausi jaetaan kahteen osaan:
Taistelevien läänitysvaltioiden kaudella Zhou-kuninkaiden kunnioitus väheni olemattomiin, siksi muutamia kauden viimeisiä vuosia ei enää lasketa Itäiseen Zhou-dynastiaan kuuluviksi.
Kevättä ja syksyä -kaudella sekä Taistelevien läänitysvaltioiden alkuosan aikana syntyi niin monia uusia filosofioita, että siitä käytetään myös nimitystä "sata koulukuntaa" (諸子百家 [zhuzibaijia] (诸子百家)). Tältä kaudelta on peräisin suuri osa Kiinan kirjallisuuden klassikoista. Monet näistä filosofeista ja ajattelijoista toimivat joidenkin aikakauden valtioiden virkamiehinä vaihtelevissa tehtävissä. Erityisen tunnettuja aikakaudella syntyneitä filosofioita ovat kungfutselaisuus ja taolaisuus.
Lisäksi kauppa kukoisti aikakaudella ja yhdenmukaisia kolikoita tuotettiin. Rauta tuli yleiseen käyttöön, siitä valmistettiin aseita ja maataloustyökaluja. Kaudella toteutettiin myös suuria julkisia rakennusprojekteja kuten tulvienhallintaa, rakennettiin kanavia ja paksuja muureja kaupunkien ympärille sekä pohjoiselle rajalle.
Historia
thumb|Kungfutse oli Zhou-kauden merkittäviä filosofeja. Kuningas Youn seuraaja kuningas Ping muutti maan pääkaupungin itäiseen valtakeskukseen, lähelle nykyistä Luoyangia. Zhou-dynastian ajan jälkimmäistä ajanjaksoa kutsutaan tämän vuoksi Itäiseksi Zhouksi. Itäisen Zhou-dynastian aikana Zhou-kuninkaalla ei enää juuri ollut valtaa, mutta dynastia säilyi vielä viisisataa vuotta. Zhou-kuninkaan uskonnollinen asema oli niin vahva, että heidän symbolinen asemansa säilyi.
Itäisen Zhoun aikakauden luonteenomainen piirre oli keskenään taistelevien lääninhallitsijoiden valtataistelu. Itäisen Zhoun aikakausi jaetaan tavallisesti kahteen osaan, joista ensimmäistä kutsutaan kevättä ja syksyä -kaudeksi ja jälkimmäistä taistelevien valtioiden kaudeksi. Kausien nimityksille ei ole mitään kehityksestä johtuvaa syytä, vaan ensimmäisen osan historiasta kertova muinaiskiinalainen kronikka on nimeltään Kevättä ja syksyä. Jälkimmäisen osan historiasta kertova teksti taas on nimeltään Taistelevien valtioiden strategiat. Kevättä ja syksyä kauden voidaan katsoa osuvan vuosille 770-464 eaa. ja taistelevien valtioiden kauden vuosille 463-222 eaa.
Itäisen Zhoun aikajakson alussa Kiinan nykyinen alue oli jakaantunut noin sataan erikokoiseen valtioon, jotka vain nimellisesti tunnustivat Zhou-dynastian yliherruuden. Dynastialla oli kuitenkin edelleen merkittävä asema korkeimpana uskonnollisena auktoriteettina. Zhou-dynastian läänitysvaltioiden keskuudessa oli noin tusina suurempaa valtiota, jotka kilpailivat toistensa kanssa ja vähitellen sulauttivat pienemmät valtiot itseensä. Merkittävimmät valtiot joilla oli valtataistelussa merkitystä, olivat pohjoiset Qi, Lu, Wei, Jin, Qin, Yan, Song, Chen, Cai, Zheng, Cao ja eteläiset Chu, Wu ja Yue. Voimakkaimmat näistä olivat idässä Shandongin alueella sijainnut Qi, sekä sisämaassa sijainneet Jin ja Qin, sekä Jangtsen laaksossa sijainnut Chu ja pohjoisessa sijainnut Yan. Koko itäisen Zhoun aikakausi oli hyvin levotonta, kun valtiot kävivät sotaa keskenään. Voimasuhteissa ei tapahtunut kuitenkaan pitkiin aikoihin suurta muutosta, kun valtiot solmivat keskenään erilaisia liittoumia. Muutosta tapahtui vasta vuonna 453 eaa., jolloin Jin-valtio hajosi ja syntyi kolme uutta kuningaskuntaa Zhao, Wei ja Han.
Tampereen linja-autoasema
Tampereen linja-autoasema on matkustajaterminaali Tampereella. Asema valmistui 1938 Jaakko Laaksovirran ja Bertel Strömmerin suunnitelmien mukaan. Valmistuessaan asema oli pohjoismaiden suurin.
Itäinen Zhou-dynastia
Historia
Taistelevien valtioiden kauden loppuvaiheessa seitsemän kuningaskuntaa Qin, Qi, Yan, Chu, Zhao, Wei ja Han, pyrkivät kohottamaan itsensä Kiinan valtiaiksi. Aikakauden edetessä oli jo kadonnut Zhou-kuninkaiden muodollinenkin kunnioitus. 300-luvun eaa. lopulla kamppailu alkoi kääntyä läntisen Qin-valtion eduksi. Se sai etua muihin nähden määrätietoisesta legalistisesta hallintojärjestelmästään, jonka merkittävänä kehittäjänä oli hallitsijan neuvonantaja Shang Yang. Qinin hallintojärjestelmä perustui ankariin lakeihin ja maatalouden tuottavuuden lisäämiseen. Tämä toteutettiin houkuttelemalla ulkomaista työvoimaa lupaamalla maanviljelijöille maata ja verovapauden ja vapautuksen sotapalveluksesta. Tuotannon kasvun ei kuitenkaan annettu johtaa talonpoikien elintason kohamiseen. Qinin etuna maatalouden kehityksessä oli myös se että maa oli hedelmällistä ja harvempaan asuttu kuin idempänä sijainneet valtiot. Lisäksi sen länsipuolella ei enää sijainnut muita kiinalaisvaltioita, jolloin se pystyi laajentumaan barbaariheimojen kustannuksella. Valtioista myös Chu sijaitsi samankaltaisissa maantieteellisissä oloissa, mutta eteläisten valtioiden keskinäiset valtataistelut johtivat kuitenkin Chu-valtion merkittävään heikentymiseen. Muut kiinalaisvaltiot olivat kokonaan muiden ympäröimiä, tai niiden rajan muodosti meri tai pohjoisen epäsuotuisat arot, josta hyökänneitä paimentolaisheimoja vastaan valtiot joutuivat puolustautumaan.
Tampereen linja-autoasema
Nykyisen linja-autoaseman edeltäjät
Linja-autoliikenteen alkuaikoina 1920-luvulla kaikki linja-autot lähtivät Keskustorilta Vanhan kirkon edustalta, mutta liikenteen vilkastuessa tori kävi nopeasti ahtaaksi. Vuonna 1929 valmistuivat Bertel Strömmerin suunnittelemat, keskenään miltei täysin samanlaiset Tampereen itäinen ja läntinen kaukolinja-autoasema. Edellinen sijaitsi nykyisen aseman naapuritontilla Sorin aukiolla, jälkimmäinen Pyynikintorin kulmalla Pirkankadun varressa. Molemmat asemat rakennettiin öljy-yhtiöiden − itäinen Shellin, läntinen Esson (silloinen Nobel-Standard) − rahoituksella ja kummankin aseman yhteydessä toimi huoltoasema. Kaupunki vuokrasi tontit asemien käyttöön 20 vuodeksi. Lähiliikenne jäi edelleen Keskustorille. Vuonna 1933 kummankin kaukolinja-autoaseman ylläpitäjäksi tuli juuri perustettu valtakunnallinen Oy Matkahuolto Ab. Kaksi erillistä linja-autoasemaa yli kilometrin päässä toisistaan osoittautui kuitenkin ennen pitkää hankalaksi ja epäkäytännölliseksi ratkaisuksi ja alettiin suunnitella niiden toimintojen yhdistämistä.
Suojelukohde
Tampereen linja-autoaseman rakennuskustannukset olivat noin kahdeksan miljoonaa markkaa. Asema rahoitettiin kokonaan kunnallisin varoin. Aloitteen kahden erillisen linja-autoaseman toimintojen yhdistämisestä teki Tampereen huomattavin liikennöitsijä, silloisen Linja-autoliikennöitsijäin Liiton Tampereen osaston puheenjohtaja Väinö Paunu vuonna 1933. Seuraavana vuonna kaupunki nimitti toimikunnan tutkimaan ehdotusta ja etsimään uuden aseman sijaintipaikkaa. Kaupungin johto olisi halunnut aseman sijoitettavaksi rautatieaseman yhteyteen, mutta liikennöitsijät pitivät paikkaa liian ahtaana ja ehdottivat vapaata tonttia Hatanpään valtatien varressa, mikä sitten tulikin päätökseksi. Kaupunginvaltuusto teki päätöksen aseman rakentamisesta 27. lokakuuta 1936, rakennustyöt alkoivat 15. joulukuuta 1937 ja asema vihittiin käyttöön 8. joulukuuta 1938.
Itäinen Zhou-dynastia
Historia
Lopullinen käännekohta kiinalaisvaltioiden yhdistymiseen Qin-valtion hallintaan tapahtui, kun valtaistuimelle nousi kuningas Zheng vuonna 246 eaa. Hänen huomattavana neuvonantajanaan toimi Lü Buwei ja myöhemmin Li Si. Zhengin johdolla valloituksia jatkettiin ja vuosina 230-221 eaa. Qin-valtion valtaan alistuivat loputkin kiinalaisvaltiot. Qinin kuningas Zheng muutti nimekseen Shi Huangdi, ensimmäinen keisari, vuonna 221 eaa.
Taistelevien valtioiden aikakaudelle oli ominaista häikäilemätön valtataistelu, mutta aikakaudella nähtiin suurta kehitystä maatalouden tuottavuudessa ja raudanvalmistustaidossa. Osasyynä kehitykseen oli valtioiden välinen kilpavarustelu, kun raudasta ja teräksestä valmistettiin yhä tehokkaampia aseita. Maatalouden tuotanto kasvoi kun kehitettiin kastelujärjestelmiä ja kaivettiin kanavia, sekä rakennettiin suuria patoja jokiuomien siirtämiseksi. Valtiot suojautuivat toisiaan vastaan myös jykevin puolustusmuurein.
Jatkuvista sodista huolimatta aikakausi oli kiinalaisen kulttuurin syntyaikaa ja sitä on kutsuttu myös sadan koulukunnan kaudeksi. Alkunsa saivat Kiinan klassinen kirjallisuus ja kirjakieli sekä kotoperäiset suuret oppisuunnat kungfutselaisuus ja taolaisuus. Merkittäviä filosofeja olivat Kungfutse ja taolaisuuden kehittäjä Laozi. Muita merkittäviä filosofeja olivat Mozi, Mengzi ja Yang Zhu.
Tampereen linja-autoasema
Suojelukohde
Rakennus on säilynyt alkuperäisessä käyttötarkoituksessaan ja -asussaan, ja on asemakaavassa suojeltu kohde. Arkkitehtuuriltaan asemarakennus edustaa ajalleen tyypillistä käytännönläheistä ja pelkistettyä funktionalismia. Rakennuksen pituus on 110 metriä ja sen lattiapinta-ala on yli 1 300 m² sekä tilavuus 18 000 m³.
Vuoden 1939 aikana Tampereen linja-autoasemalta lähti arkipäivisin 163 vuoroa. Lähtölaitureita oli 32 ja pysäköintipaikkoja jopa sadalle linja-autolle. Matkustajamäärissä Tampereen linja-autoasema hävisi Helsingin linja-autoasemalle, mutta tavaraliikenteen osalta se oli selkeästi Suomen suurin. Myöhempinä vuosikymmeninä linja-autoaseman liikennetilat ovat pienentyneet, kun alueita on otettu muuhun käyttöön.
Toisen maailmansodan sytyttyä linja-autoaseman toiminta supistui huomattavasti polttoainepulan ja liikennerajoitusten vuoksi ja siksi, että huomattava osa linja-autoista otettiin puolustusvoimien käyttöön. Linja-autoasema kärsi vaurioita Neuvostoliiton ilmavoimien pommittaessa Tamperetta talvisodan aikana. Viimeisessä pommituksessa maaliskuun 2. päivänä 1940 aseman pääsisäänkäynnin eteen putosi voimakas lentopommi. Tästä huolimatta aseman toiminta jatkui keskeytyksettä ja vauriot korjattiin välirauhan aikana. Hiljaisimmillaan aseman toiminta oli jatkosodan aikana vuosina 1942–1943, jolloin monien linjojen ajaminen oli jouduttu keskeyttämään kokonaan.
Vuosina 1995–2004 tutkittiin valtakunnalliseen matkakeskushankkeeseen liittyen useassa vaiheessa linja-autoaseman siirtämistä rautatieaseman yhteyteen. Työssä tutkittiin myös hajautetun matkakeskuksen mallia, jossa linja-autoasema säilyisi Ratinassa. Kaupunginhallituksen suunnittelujaosto päätti 31. toukokuuta 2004, että linja-autoasema säilyy alkuperäisellä paikallaan.
Perusparannus
Tampereen linja-autoasemalla alkoi joulukuussa 2007 noin vuoden kestänyt mittava perusparannus, jossa lähtölaiturit siirrettiin aseman itäpuolelle, linja-autojen pysäköintipaikat poistettiin, 1980-luvulla rakennettu tavara-asema purettiin, rakennettiin uusi laiturikatos ja palautettiin rahtiterminaali alkuperäiselle paikalleen aseman eteläpäätyyn. Tilausajot ja aseman saattoliikenne jäivät entiselle laiturialueelle aseman länsipuolelle. Muutostöiden kantavana ajatuksena oli, että linja-autot viipyvät asemalla vain tarpeellisen ajan eli jättävät saapuvat matkustajat aseman pääovelle ja rahdin terminaaliin sekä ottavat lähtevät tavarat terminaalista ja uudet matkustajat laiturikatoksesta.
Linja-autoaseman, Matkahuollon käyttöön tulevien tilojen varsinaiset perusparannustyöt valmistuivat vuoden 2008 syyskuussa, jonka jälkeen Matkahuolto aloitti tilojen kalustamisen. Perusparannetut tilat sekä linja-autojen uudet lähtölaiturit otettiin käyttöön 13. lokakuuta 2008. Virallisia avajaisia vietettiin 22. lokakuuta 2008, jolloin Tampereen kaupungin pormestari Timo P. Nieminen vihki aseman käyttöön yhdessä Matkahuollon toimitusjohtaja Pekka Hongiston sekä Linja-autoliiton puheenjohtajan, Väinö Paunu Oy:n toimitusjohtajan Martti Paunun kanssa.
Perusparannus saatiin päätökseen vuoden 2008 loppupuolella, jolloin rakennuksen pohjoispäädyssä sijaitsevat liiketilat valmistuivat.
Muutos- ja perusparannustöissä otettiin huomioon tulevan Ratinan kauppakeskuksen rakentaminen. Kauppakeskus rakennettiin vuosina 2015–2018 Ratinan stadionin ja linja-autoaseman väliin, ja samalla kauppakeskuksen tontin läpi kulkenut Vuolteenkatu siirrettiin aivan linja-autoaseman taakse. Linja-autoasemalta pääsee myös suoraan kauppakeskukseen liukuportaita pitkin.
Tammikuussa 2023 Matkahuolto ilmoitti siirtävänsä toimintansa Tampereen linja-autoasemalta logistiikkakeskukseen Sarankulman kaupunginosaan saman vuoden kesäkuun lopussa. Muutto merkitsee pakettipalvelujen ja linja-autolippujen myynnin loppumista linja-autoasemalla. Matkahuolto perustelee muutosta pakettiliikenteen siirtymisellä automaatteihin ja sillä, että suurin osa linja-autolipuista ostetaan verkosta.
Päärynäpallo
pienoiskuva Päärynäpallo on nyrkkeilyyn liittyvä kuntoiluväline. Se on päärynän muotoinen pallo, jota lyödään edestakaisin tekemällä erilaisia sarjoja. Päärynäpallo kiinnitetään leikarin avulla kiinnityslevyyn. Sen avulla harjoitellaan lyöntinopeutta.
Porrastettu ensihoitojärjestelmä
Porrastettu ensihoitojärjestelmä on ihmisten äkillisten terveydentilan häiriöiden hoitoon tarkoitettu palveluverkosto. Järjestelmän ideana on viedä kulloinkin tarvittavan tasoinen tutkimus ja hoito potilaan luo, sairastumis- tai loukkaantumispaikalle. Hoitoketju alkaa jo hätäkeskuksessa, jossa arvioidaan sairastumisen tai vammautumisen aiheuttama riski potilaalle ja hälytetään sen perusteella oikea(t) yksiköt potilaan luo. Ensihoitohenkilöstön suorittamien tutkimusten ja mahdollisesti annetun hoidon vaikutuksen jälkeen tehdään arvio, tarvitseeko potilas lisätutkimuksia ja -hoitoa hoitolaitoksessa. Tarvittaessa potilas ohjataan tarkoituksenmukaiseen hoitolaitokseen tarkoituksenmukaisella tavalla. Tarkoituksenmukainen voi olla esimerkiksi oma auto, taksi tai ensihoitoyksiköllä valvottuna ja/tai hoidettuna suoritettu siirtyminen jatkohoitopaikkaan. Jatkohoitopaikassa ensihoito täydennetään ja siirrytään hoitolaitoksessa toteutettavaan akuuttihoitovaiheeseen.
Suomessa porrasteinen ensihoitojärjestelmä on kokonaisuudessaan järjestetty kuusiportaisen mallin kautta. Järjestelmään kuuluu:
Kullakin tasolla on oma tärkeä tehtävänsä osana portaittaista ensihoitojärjestelmää. Eri tasoilla työskenteleville henkilöille myönnetään toimenpideluvat henkilökohtaisesti pohjakoulutuksen ja määräajoin suoritettavan tasokokeen perusteella. Korkeammalle tasolle hyväksytty voi työskennellä alemman tason yksikössä, mutta pääsääntöisesti esimerkiksi perustasolle hyväksytty ei voi työskennellä hoitotasolla.
Hätäkeskuksen suorittaman ensihoidon riskinarvion perusteella potilaan luo voi lähteä perus- tai hoitotason yksikkö yksinään tai korkeariskisemmissä tehtävissä useita eri tasoisia yksiköitä.
Ilmakitara
thumb|Ilmakitaristi. Ilmakitaran soittaminen tarkoittaa teeskenneltyä kitaran soittamista ilman instrumenttia.
Monet muusikot liikuttavat vaistonvaraisesti ruumistaan soittamansa musiikin tahdissa. Jotkut rock-musiikkia soittavat kitaristit liioittelevat näitä liikkeitä tehostaakseen esiintymistään ja ovat muovanneet soittoonsa liittyvästä koreografiasta itselleen tavaramerkin. Heidän ihailijansa usein matkivat idoliensa soittotyyliä tempautuakseen mukaan tunnelmaan. Ilmakitaransoittoa voidaan pitää erikoistuneena tanssin lajina.
Jotkut ovat kehittäneet ilmakitaransoitosta oman harrastuksensa ja ovat ylpeitä taidostaan matkia lukemattomien eri artistien tyylejä. Useissa maissa järjestetään ilmakitaransoiton kansallisia kilpailuja, ja vuodesta 1996 lähtien Oulussa on järjestetty vuosittaiset Ilmakitaransoiton MM-kisat.
Antonio Palacios
Antonio Palacios Ramilo (8. tammikuuta 1874 – 1945) oli espanjalainen arkkitehti.
Antonio Palaciosia pidetään yhtenä merkittävimmistä ja vaikutusvaltaisimmista espanjalaisista arkkitehdeistä 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Hän suunnitteli eräitä Madridin tunnuskuvallisimpia rakennuksia. Hän vaikutti Madridin kehitykseen moderniksi metropoliksi.
Ilmakitara
Vuonna 2006 perustettu Virtual Air Guitar Company sai keväällä 2007 Suomen teollisuussijoituksen ja yksityissijoittajien tekemänä sijoituksena 130 000 euroa ilmakitarapelinsä prototyypin kehittämiseen.
Antonio Palacios
Antonio Palacios suunnitteli Madridin metron logon ja useita metron ensimmäisiä asemia sekä metron sisäänkäyntejä. Erilaisten muutostöiden jälkeen jotkut niistä eivät enää ole nähtävissä tai ne on poistettu käytöstä.
DME
Lyhenne DME voi tarkoittaa seuraavia:
Sladeniaceae
Sladeniaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Ericales-lahkossa, johon kuuluu tunnetuimpana heimona kanervakasvit (Ericaceae).
Tuntomerkit
Heimon kasvit ovat ainavihantia puita, joilla on tavallisesti sahalaitaiset ja korvakkeettomat lehdet. Kukinto on lehtihankainen viuhko, jossa on pieniä, alle puolisenttisiä kukkia. Heteitä niissä on 10–15, ja niiden ponnet avautuvat kärjestään. Sikiäin on yhdislehtinen ja koostuu kolmesta tai viidestä emilehdestä, joissa kussakin on vähintään kaksi siemenaihetta kärki- tai aksiletyyppisessä istukassa. Vartalo on lyhyt, mutta suhteellisen pitkäliuskainen. Hedelmä on rakokota tai lohkohedelmämäinen.
Levinneisyys ja luokittelu
Heimon kaksi sukua kasvaa erillisillä alueilla. Sladenia on kaakkoisaasialainen, Ficalhoa itäafrikkalainen.
Heimo on aiemmin yhdistetty usein teekasveihin (Theaceae). Läheisin sukulaisheimo on Pentaphylacaceae.
Ryū Murakami
Ryū Murakami (, 19. helmikuuta 1952 Sasebo, Japani) on japanilainen kirjailija ja elokuvantekijä. Hän on tehnyt omista kirjoistaan 1980-luvulta lähtien elokuvasovituksia.
Murakami asui lapsena kaupungissa, jossa oli Yhdysvaltojen sotilastukikohta, ja se näkyy teemana laajasti hänen tuotannossaan. Keskeisiä henkilöitä ovat ihmiset, joista on tullut olosuhteiden vuoksi yhteiskunnan hylkiöitä.
Russell Thomasin mukaan Murakami suuntaa kirkkaan valon yhteiskunnan pimeimpiin nurkkiin. Siitä näkökulmasta Thomas on valinnut The Guardianissa Murakamin romaanin Koinrokkā beibīzu ('Säilytyslokerovauvat') kymmenen parhaan Japaniin sijoittuvan romaanin joukkoon. Esikoisteoksestaan Kagirinaku tōmei ni chikai burū ('Lähes loputtoman läpikuultavan sininen') hän sai 1976 Akutagawa-palkinnon, joka on Japanin arvostetuimpia kirjallisuuspalkintoja.
Rantavalvatti
Rantavalvatti (Sonchus palustris) on valvatteihin kuuluva monivuotinen asterikasvilaji.
Rantavalvatti kasvaa 1–3,3 metriä korkeaksi. Sen varsi on nelisärmäinen, ontto ja yläosasta haarova. Lehdet ovat sinivihreät, suikeat ja kaljut, niissä on niukasti parittaisia liuskoja, päätöliuska on nuolimainen, teräväkärkinen. Mykerökukinnot muodostavat tiheän mykeröstön kasvin latvaan, yksittäinen mykerö on leveydeltään kolmesta neljään senttimetriä. Kukat ovat vaaleankeltaiset. Hedelmänä on pitkittäisharjuinen hapsihaivenellinen pähkylä, joka on noin neljän millimetrin pituinen.
Rantavalvatti esiintyy suuressa osassa Euroopan maista. Pohjoismaissa rantavalvatti on eteläinen ja melko harvinainen kasvi, sitä esiintyy Tanskassa ja Etelä-Ruotsin ja Etelä-Norjan rannikolla. Se kasvaa merenrannoilla, ruovikoissa ja rantasoilla.
Plastic Pony
Plastic Pony on muoti- ja taideprojekti, jonka perustivat Petri Sipilä ja Joona Braf (tuolloin Savolainen) Helsingissä vuonna 1991. Vuosina 1995–98 Plastic Pony toimi Lontoosta käsin. Toimintaan ovat kuuluneet muun muassa performanssit, diskot, muotinäytökset, näyttelyt ja lyhytelokuvat.
Räikeää muotia
Plastic Pony yhdistelee muotia, taidetta ja filosofiaa. Tunnusmerkillisiä sille ovat räikeät ja värikkäät vaatteet, joissa on usein yhdistelty trikoomateriaaleja, metallihohtoa ja tekoturkista. Karnevalististen asujen kautta perustajat halusivat rikkoa sukupuolirajoja ja tarjota ihmisille aineksia identiteetin rakentamiseen. Plastic Pony -asut häivyttävät usein kantajansa sukupuolen, iän ja jopa kasvonpiirteet, koska niihin kuuluvat joko voimakkaat meikit tai sukkamainen naamio. Plastic Ponysta muodostui yhteisö, jonka toimintaan ovat kuuluneet mm. parodiset muotinäytökset ja happeningit, joissa mallina saattoi olla kuka tahansa. Plastic Pony on ollut myös vaatemerkki ja liikekeskus.
Filosofia
Plastic Ponyn filosofiaan kuuluu sallivuus. Perustajat kertovat, että he tahtovat antaa ihmisille mahdollisuuden olla sitä mitä he haluavat ja ylittää rajoja – "viettää henkilökohtaista karnevaalia". Plastic Ponyn ihannemaailmassa ihmisyys tunnustetaan ilman luokittelua sukupuolirooleihin. "Jos vaate on sukupuoli, niin sukupuoli on vaate, jota voi pukea, riisua, vaihtaa ja yhdistellä", Petri Sipilä on sanonut. "Tavallaan me ollaan terapiaryhmä." Ylipukeutumisella voi Plastic Ponyn perustajien mukaan olla jopa samoja vaikutuksia kuin alkoholilla: ihmisestä tulee sosiaalisempi ja hän saa kontakteja. "Kun pukeutuu aivan yli, voi löytää jotain uutta itsestään ja hyvän olon", Joona Braf on kuvannut.
Indonesian kieli
Indonesian kieli (Bahasa Indonesia) on Indonesian virallinen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään 20–30 miljoonaa ihmistä, vieraana kielenä yli 140 miljoonaa ihmistä pääasiassa Indonesiassa. Indonesia kuuluu länsi-malaiji-polynesialaisiin kieliin, ja on erittäin läheistä sukua malaijille.
Indonesian kieli erosi malaijin kielestä virallisesti Bahasa Indonesia -konferenssissa Jakartassa 28. lokakuuta 1928, ja siitä tehtiin samalla Indonesian saariston virallinen kieli. Saaristossa puhuttu kieli poikkesi toki tätä ennenkin melko paljon mantereella puhuttavasta malaijista. Indonesia itsenäistyi 17. elokuuta 1945, ja indonesian kieli on tämän jälkeen muuttunut nopeaa tahtia, erityisesti sanastoltaan, joka on laajentunut lainasanoilla. Lainoja on otettu erityisesti jaavan, sanskritin, englannin ja hollannin kielistä, uskonnon ansiosta myös arabialaisperäisiä sanoja on melko paljon.
Itä-Timorin perustuslain mukaan indonesia on, englannin rinnalla, maan virallinen työkieli. pienoiskuva|Puhuttua indonesiaa Indonesian katsotaan olevan elinvoimainen. Jakartan indonesia erotetaan toisinaan omaksi kielekseen standardi-indonesiasta. .
Indonesian kielelle on laadittu virallinen sanakirja, Kamus Besar Bahasa Indonesia (KBBI).
Vokaalit
Lähde:
Konsonantit
Lähde:
Lausuminen
Indonesian vokaalit ovat i, edellä mainitut kolme e:tä, a, u ja o. Diftongeja ei ole, joskin tiettyjä vokaaliyhdistelmiä lausutaan hieman diftongin tapaan (esimerkiksi au). Pitkiä vokaaleja ei ole myöskään, vaan samanlaisia peräkkäisiä vokaaleja lausutaan erikseen, esimerkiksi maaf ('anteeksi') ääntyy ma-af.
Konsonanteista suomen ääntämyksestä poikkeavat:
Sanan paino indonesiassa on periaatteessa sanan toiseksi viimeisellä tavulla, mutta se vaihtelee eri murteissa. Paino ei ole kuitenkaan kovin merkittävä tekijä indonesian kielessä.
Aiheesta muualla
Malaiische Sprache
Llanelli Town AFC
Llanelli Town Association Football Club on jalkapalloseura Llanellin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2018–2019 Walesin korkeimmalla sarjatasolla Walesin Valioliigassa. Llanelli on voittanut kertaalleen Walesin mestaruuden. Tämä tapahtui vuonna 2008.
Llanelli Town AFC on perustettu vuonna 1896. Kaudeksi 1912–1913 seura haki oikeutta pelata Walesin liigassa siirtyen ammattilaisseuraksi. He siirtyivät pelaamaan tuolloin Halfway Parkille. Walesin liigan seura voitti kaudella 2007–2008. Kaudella 2010–2011 Llnaelli voitti Walesin Cupin. Vuonna 2013 seura ajautui talousvaikeuksiin. Korkein oikeus lakkautti seuran huhtikuussa 2013, mutta seura perustettiin uudestaan kesällä 2013 nykyisellä nimellään. Seura aloitti kaudella 2013–2014 3. divisioonassa.
Sfakiótes
Sfakiótes (virallisesti Δημοτική Ενότητα Σφακιωτών, Dimotikí Enótita Sfakiotón) on yksi Lefkaksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Lefkaksen alueyksikössä Jooniansaarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 1 377 (vuonna 2011).
Sfakióteen kunnallisyksikkö käsittää alueen Lefkaksen saaren pohjoisissa keskiosissa. Sen suurin asutus on Lazarátan kylä. Sfakiótes oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Lefkaksen kuntaan yhdessä Apollónioin, Elloménoksen, Karyán, Kálamoksen ja Kastóksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Sfakióteen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Bentley Flying Spur
Bentley Flying Spur on ylellinen sedan, jota brittiläinen Bentley on valmistanut Dresdenissä, Saksassa vuodesta 2013. Se esiteltiin yleisölle Salon International de l’Auto et accessoiressa.
Flying Spurin moottorivaihtoehdot ovat 4,0 litran V8-moottori ja 2,9 litran V6-hybridi.
John Rosberg
John Rosberg (9. syyskuuta 1891 – 3. kesäkuuta 1960) oli suomalainen insinööri ja Helsingin Puhelinyhdistyksen teknillinen johtaja joka oli mukana 1930- ja 1940-luvulla äärioikeistolaisessa toiminnassa.
Rosbergin vanhemmat olivat insinööri, Helsingin Puhelinyhdistyksen toimitusjohtaja Fredrik Rosberg ja Johanna Alvina Witting. Hän oli Helsingin Puhelinyhdistyksen teknillisenä johtajana ja oli aloitteentekijänä kun Helsingin puhelinverkkoa alettiin automatisoida 1920-luvulla. Ensimmäiset tilaajat yhdistettiin Töölön automaattipuhelinkeskukseen heinäkuussa 1922 ja koko Helsingin kaupungin puhelinverkko saatiin automatisoitua vuoteen 1929 mennessä.
Rosberg oli mukana Aktiva studentförbundetissa ja sen julkaisemassa Svensk Botten-lehdessä. Hän osallistui myös Vapaussodan Rintamamiesliiton toimintaan ja hänellä oli hyvät suhteet kansallissosialistiseen Saksaan. Syyskuussa 1939 liiton aktiivit Rosberg, pankinjohtaja Pehr Norrmén ja liiton julkaiseman Rintamamies-lehden toimittaja Karl Jansson olivat mukana Esko Riekin johtamassa lähetystössä joka vieraili Saksassa. Lähetystö tapasi Heinrich Himmlerin joka kiisti Saksan sopineen elokuussa 1939 Neuvostoliiton kanssa mitään Suomen asemasta. Himmler vaati Suomea hillitsemään vasemmistolehtien kirjoittelua Saksaa ja Hitleriä vastaan, tekemään muutoksia hallitukseen ja lähettämään valtuuskunnan Saksaan neuvottelemaan kauppasopimuksesta. Suomeen palattuaan lähetystö raportoi tuloksettomaksi jäänestä matkastaan ulkoministeri Eljas Erkolle, entiselle presidentille P. E. Svinhufvudille ja Vapaussodan Rintamamiesliiton johdolle.
Rosbergista tuli talvisodan jälkeen Suomalais-saksalaisen seuran hallituksen jäsen ja hän kävi Saksassa uudelleen heinäkuussa 1940. Hänet silloin tavanneen Suomen Berliinin sotilasasiamiehen eversti Walter Hornin mukaan Rosbergilla oli "erinomaiset yhteydet natseihin Saksassa, joiden opit hän suuressa määrin on omaksunut. Yksi uskollisista taistelussa Suomen ja Saksan yhteistyön puolesta". Jatkosodan aikana Rosberg osallistui Samfundet Folkgemenskapin toimintaan ja syksyllä 1944 hän oli Valpon pidättämänä eräiden muiden äärioikeistolaisten johtohenkilöiden kanssa.
Sotien jälkeen John Rosberg oli vielä mukana äärioikeistolaisten suomenruotsalaisten yhteistyöverkostossa, johon kuuluivat hänen lisäkseen Åbo Akademin dosentti Carl Axel Johan Gadolin, Arabian posliinitehtaan johtaja vuorineuvos Carl-Gustaf Herlitz ja Ruotsiin paennut Eric von Born. Verkosto pyrki luomaan yhteyksiä Ruotsin vastaaviin äärioikeistolaisiin piireihin. Rosberg ja Herlitz olivat järjestämässä 1955 ruotsalaisen Rütger Essénin vierailua Helsingin Svenska klubbenilla. Epävirallisen verkoston toiminta hiipui kuitenkin ajan mittaan jäsenten ikääntymisen ja nuoremman polven puuttumisen takia.
John Rosberg oli naimisissa Lyoka Truhartin (1897–1946) kanssa. Lyoka Rosberg vieraili keväällä 1935 Saksassa ja julkaisi matkan kokemuksista kansallissosialismiin myönteiseti suhtautuneen matkakirjan "Ett folk bygger upp" (Söderström & Co, 1936).
Isänmaallinen pelastusliike
Isänmaallinen pelastusliike, MPS on Tšadin johtava puolue.
Idriss Déby perusti isänmaallisen pelastusliikkeen vuonna 1990 kapinallisryhmänä. Se toimi Sudanista käsin, ja sitä rahoitti Libya.
Déby teki liikkeestänsä puolueen, kun hän oli ottanut vallan joulukuussa 1990 tehdyllä vallankaappauksella. MPS on ollut valtapuolue siitä lähtien. Sen presidenttiehdokas Idriss Déby valittiin vuoden 2001 presidentinvaaleissa presidentiksi 63,2 prosentti ääniosuudella. Vuoden 2002 parlamenttivaaleissa puolue sai 113 parlamenttipaikka 155:stä paikasta ja siten ehdottoman enemmistön.
Vuoden 2002 jälkeen parlamenttivaaleja lykättiin viisi vuotta, ja uudet vaalit pidettiin lopulta helmikuussa 2011. Niissä isänmaallisen pelastusliike sai 117 paikka.
Kızılcahamam
Kızılcahamam on piirikunta Turkin Ankaran maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Kızılcahamamin väkiluku oli 28 350.
Furor (1896)
Furor oli Espanjan laivaston vuonna 1896 vesillelaskettu Furor-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin J & G Thomsonilta Clydebankistä, missä köli laskettiin 11. joulukuuta 1895. Alus laskettiin vesille 7. elokuuta 1896 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 16. joulukuuta.
Palvelus
Yhdysvaltain ja Espanjan välisten jännitteiden kasvaessa alkuvuodesta 1898 alus oli vara-amiraali Pascual Cervera y Topeten johtamassa Espanjan 1. laivueessa, joka määrättiin São Vicenteen Portugalin hallinnoimalle Cape Verdelle. Furor, Plutón ja Terror saattoivat Cerveran lippulaivaa Infanta María Teresaa sekä Cristóbal Colónia Cadizista 8. huhtikuuta 1898. Osasto saapui São Vicenteen 14. huhtikuuta. Matkan aikana aluksilla oli havaittu mekaanisia vikoja ja ne olivat kuluttaneet odottamattoman paljon hiiltä. Laivueeseen liittyi vielä kaksi panssariristeilijää Vizcaya ja Almirante Oquendo.
Sodanjulistuksen jälkeen puolueettoman Portugalin viranomaiset ilmoittivat São Vicentessä olevalle osastolle, että sen tulisi poistua satamasta 24 tunnin kuluessa. Furor lähti laivueen mukana merelle 29. huhtikuuta suunnaten San Juaniin Puerto Ricoon. Jatkuvien mekaanisten vikojen ja vähäisten hiilivarastojen vuoksi osaston raskaammat alukset hinasivat Furoria ja muita hävittäjiä ajoittain. Laivue saapui 10. toukokuuta Martiniquelle.
Laivueen jäädessä kansainväliselle merialueelle Furor ja Terror ajoivat Fort de Franceen pyytämään hiilitäydennystä, mutta puolueettomana pysyttelevän Ranskan viranomaiset eivät luovuttaneet aluksille hiiltä. Lisäksi Yhdysvaltain laivaston apuristeilijä USS Harvard lähti juuri satamasta ja Ranskan viranomaiset kielsivät hävittäjiä poistumasta ennen kuin 48 tuntia myöhemmin. Terrorin moottorivika esti merellelähdön. Furor lähti merelle koeajoon poistuen kansainväliselle merialueelle 24 tuntia etuajassa.
Laivue lukuun ottamatta Martiniquelle jäänyttä Terroria saapui 12. toukokuuta Curaçaoon, missä Cervera odotti kohtaavansa hiiltä kuljettavan rahtialuksen. Laivue saapui Willemstadiin 14. toukokuuta, mutta Alankomaiden pitäytyessä puolueettomana viranomaiset sallivat ainoastaan Vizcayan ja Infanta Maria Teresan pääsyn satamaan ja kuormata ainoastaan 600 tonnia hiiltä. Seuraanvana päivänä alukset joutuivat jo poistumaan satamasta.
Laivue ei jatkanut matkaansa Yhdysvaltain laivaston piirittämään San Juaniin, vaan uudeksi määränpääksi määrättiin Santiago de Cuba, jonne laivue saapui 19. toukokuuta. Yhdysvaltain laivasto-osasto saapui sataman edustalle 27. toukokuuta aloittaen saarron.
Piirittävien Yhdysvaltain laivaston alusten 6. kesäkuuta ampuma kranaatti osui aluksen hiilivarastoon, mutta se ei kärsinyt kuitenkaan merkittäviä vaurioita. Osa aluksen miehistöstä siirrettiin sotalaivoista koottuun prikaatiin torjumaan Yhdysvaltain maajoukkoja.
Heinäkuun alussa Yhdysvaltain joukot etenivät, jolloin kaupungin valtaus näytti todennäköiseltä. Cervera päätti 1. heinäkuuta pyrkiä laivueineen saarron läpi. Hän määräsi ulormurtautumispäiväksi 3. heinäkuuta. Furorin miehistö palasi maajoukoista 2. heinäkuuta alukselle aloittaen valmistautumisen ulosmurtautumiseen.
Alus lähti satamasta viidentenä aluksena neljän panssariristeilijän jälkeen. Suunnitelman mukaan lippulaiva Infanta María Teresa hyökkäisi Yhdysvaltain laivaston nopeinta alusta USS Brooklyniä vastaan mahdollistaakseen muulle laivueelle mahdollisuuden päästä merelle. Varttia vailke yhdeksän 3. heinäkuuta lähti Espanjan laivaston alukset merelle.
Yhdysvaltain laivasto havaitsi espanjalaisalukset hieman puoli kymmenen jälkeen, jolloin Santiago de Cuban taistelu alkoi. Yhdysvaltain laivaston taistelulaivat ja panssariristeilijät avasivat tulen osastoa kohti, jolloin kumpaankin mukana olleeseen hävittäjään tuli osumia. Tulenavauksen jälkeen yhdysvaltalaiset siirsivät tulen panssariristeilijöihin.