cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen tasavallan presidentin adjutantit
Suomen tasavallan presidentillä on nykyisin käytössään kolme adjutanttia. Sana adjutantti juontuu latinan kielen sanasta auttaa, avustaa (adiūtō). Adjutanttia tarkoittava ranskankielinen termi on aide-de-camp, jota käytetäänkin pääsääntöisesti kansainvälisissä yhteyksissä. Adjutantit ovat kulkeneet tasavallan presidentin mukana niin sodassa kuin rauhassa koko Suomen itsenäisyyden ajan.
Adjutantti-instituution synty Suomessa
pienoiskuva|Kautta aikojen ensimmäinen Suomen tasavallan presidentin adjutantti, everstiluutnantti [[Carl Aejmelaeus-Äimä kuvattuna Kultarannassa, Graniittilinnan portailla.]] Suomen itsenäistymisestä lähtien Suomen puolustusvoimat on asettanut valtionpäämiehen käyttöön tarvittavan määrän upseereita hänen adjutanteikseen. Menettelytapa johtuu erityisesti tasavallan presidentin roolista puolustusvoimien ylipäällikkönä. Käytänne syntyi vuonna 1918 ratsuväenkenraali Carl Gustaf Emil Mannerheimin toimiessa valtionhoitajana. Mannerheimin vanhimpana adjutanttina toimi tuolloin kapteeni Heikki Kekoni. Kekoni palveli uransa myöhemmässä vaiheessa myös presidentti Relanderin ja presidentti Svinhufvudin adjutanttina heidän toimikausiensa ajan. Mannerheimin valtionhoitajakaudella yhtenä hänen adjutanteistaan toimi myös taidemaalari, reservin luutnantti Akseli Gallen-Kallela, joka oli merkittävästi vaikuttamassa muun muassa siihen, millaiseksi juuri itsenäistyneen Suomen valtionpäämiehen protokolla muodostui.
Instituution kehitys sotiin saakka
Ensimmäinen tasavallan presidentti, Kaarlo Juho Ståhlberg, omaksui käyttöönsä Mannerheimin valtionhoitajakaudella luodun protokollan. Ståhlbergin linkki Mannerheimin käytössä olleeseen protokollaan syntyi hänen nuoremman adjutanttinsa, ratsumestari Aksel Falkenbergin kautta, joka oli toiminut heti vapaussodan jälkeen jonkin aikaa Mannerheimin adjutanttina.
Ståhlbergin vanhempana adjutanttina palveli tsaarin upseeri, everstiluutnantti Carl Aejmelaeus-Äimä, joka tunsi hyvin kansainvälisen tapakulttuurin. Ståhlbergin kaudella presidentin hallintoa hoidettiin 1919 annetun asetuksen mukaisesti erillisten siviili- ja sota-asiainkanslian toimin. Vanhempi adjutantti toimi sota-asiainkanslian päällikkönä, jonka vastuulle kuului muun muassa sotilaskäskyasioiden valmistelu ja esittely, sekä Puolustusvoimien nimityksiin, ylennyksiin ja kunniamerkkeihin liittyvät asiat. Valtionhallinnon uudelleen järjestelyjen myötä sota-asiainkanslia lakkautettiin heinäkuussa 1925 ja siviiliasiankanslian nimi muuttui tasavallan presidentin kansliaksi.
pienoiskuva|Presidentti Kyösti Kallio tarkastamassa kunniakomppaniaa Helsingin rautatieasemalla 19. joulukuuta 1940, vain hetkeä ennen kuolemaansa. Suoraan presidentin takana hänen adjutanttinsa eversti Aladár Paasonen. Presidentti Svinhufvudin kaudella alkoi niin kutsuttujen adjutanttitanssiaisten perinne. Ensimmäiset adjutanttitanssiaiset järjestettiin vuonna 1935, jolloin tanssiaisiin kutsuttiin muun muassa diplomaattikuntaa, Puolustusvoimien ylintä johtoa, presidenttiparin sukulaisia ja ystäviä sekä Presidentinlinnan henkilökuntaa ja heidän perheenjäseniään. Tanssiaisia järjestettiin vielä presidentti Kallionkin kaudella, mutta perinne katkesi talvisotaan, jonka jälkeen tanssiaisia ei ole enää järjestetty.
Presidentti Mannerheimin virkakauteen (1944–1946) liittyy poikkeus, jossa kahden häntä tasavallan presidentin adjutanttina palvelleen upseerin, eversti Ragnar Grönvallin ja majuri Bertil Nordlundin rinnalle Mannerheimille oli määrätty erikseen ylipäällikön tehtävän hoidossa avustava adjutantti, majuri O. R. Bäckman. Bäckman oli toiminut jo jatkosodan aikana, vuodesta 1942 lähtien, ylipäällikön adjutanttina ja hän jatkoi siis nimenomaisesti tässä tehtävässä aina Mannerheimin virkakauden loppuun saakka.
Kohti nykyaikaa
Aina vuoteen 1972 saakka tasavallan presidentillä oli käytössään kaksi adjutanttia, joista käytettiin nimitystä vanhempi ja nuorempi adjutantti. Vuonna 1972 perustettiin uusi 3. adjutantin virka. Kolmannen adjutantin päätehtäväksi ajateltiin tuolloin presidentti Kekkosen avustamista tämän jäädessä eläkkeelle. Samassa yhteydessä vanhemman adjutantin virkanimike muuttui 1. adjutantiksi ja nuoremman vastaavasti 2. adjutantiksi. Kolmen adjutantin kokoonpano vakiintui kuitenkin käytännössä vasta siirryttäessä presidentti Koiviston kaudelta presidentti Ahtisaaren kaudelle. Ensimmäinen tasavallan presidentin adjutantti, joka palveli peräkkäin kaikissa adjutantin tehtävissä – kolmannesta ensimmäiseksi (1972–1984) – oli eversti (myöh. kenraaliluutnantti) Lasse Wächter.
Mannerheimin valtionhoitajakaudesta saakka vahvana säilynyttä adjutanttien asemaa heikennettiin 1970-luvun lopulla asetuksen ja työjärjestyksen muutoksella, joka asetti presidentin kanslian päällikön adjutantteja ylempään asemaan.
Adjutantit nykyään
Tasavallan presidentin adjutantit toimivat nykyään kussakin adjutanttitehtävässä noin kaksi vuotta, jolloin adjutanttina palvellaan kokonaisuudessaan kutakuinkin kuuden vuoden ajan. Huolimatta siitä, että adjutantin palvelusaika on pituudeltaan sama kuin presidentin toimikausi, sitä ei ole kuitenkaan sidottu presidentin toimikausiin. Ainoa poikkeus tästä vaikuttaa olleen presidentti Ståhlbergin kohdalla, mutta syitä molempien adjutanttien samanaikaiselle vaihtamiselle yhdenaikaisesti presidentin vaihdoksen kanssa ei ole tiedossa.
Vaikka tasavallan presidentin adjutantin tehtävä onkin määräaikainen, on se silti eräällä tapaa elinikäinen. Tästä toimii esimerkkinä sekä presidentti Kekkosen että presidentti Koiviston hautajaiset, joissa edesmenneiden presidenttien arkkua ovat Hietaniemessä kantaneet heidän entiset adjutanttinsa.
Ennen nykyistä käytäntöä adjutanttien palvelusajat saattoivat venyä hyvinkin pitkiksi. Kenraalimajuri Ragnar Grönvall toimi tasavallan presidentin vanhempana adjutanttina Mannerheimille, Paasikivelle ja Kekkoselle yhteensä kahdeksantoista vuoden ajan vuosina 1944–1962. Yhtä pitkän uran adjutanttina teki myös erityisesti presidentti Kekkosen adjutanttina tunnetuksi tullut kenraaliluutnantti Urpo Levo.
Aina vuoteen 1988 saakka tasavallan presidentin 1. adjutantilla oli asunto Presidentinlinnassa, jolloin se kuitenkin remontin yhteydessä muutettiin kanslian tiloiksi. Nykyään adjutantin silloisen asunnon makuuhuone toimii kanslian eräänä neuvottelutilana.
Tehtävään määrääminen ja tunnukset
Tasavallan presidentin adjutantin tehtävään ei ole mitään tiettyä urapolkua, vaan adjutanttien aiemmat palvelusurat voivat poiketa toisistaan merkittävästikin. Adjutantin tehtävään määrättävä on tyypillisesti suorittanut yleisesikuntaupseerin tutkinnon ja toiminut monipuolisesti Puolustusvoimien eri virkatehtävissä noin viidentoista vuoden ajan. Adjutantin tehtävään määräyksen antaa tasavallan presidentti puolustusvoimain komentajan esittelystä.
Puolustusvoimien ohjeistuksen mukaan yleisesikuntaupseerit käyttävät olkapunosta pukeutuessaan paraati- tai juhlapukuun. Ulkoisena tunnusmerkkinään tasavallan presidentin adjutantit kuitenkin kantavat myös palveluspuvussaan olkapunosta, joka on väriltään kullankeltainen. Kullankeltainen punos kuuluu myös merivoimien yleisesikuntaupseerien paraati- ja juhlapukuun, kun taas maa- ja ilmavoimien olkapunoksen väri on hopeanharmaa.
Adjutanttien tehtävät
Adjutantit työskentelevät tasavallan presidentin kansliassa (TPK) adjutanttien yksikössä, mutta heidän virkansa säilyvät kuitenkin tehtävän ajan Puolustusvoimissa. Adjutanttien yksikköä johtaa 1. adjutantti. Tasavallan presidentin kansliasta säädetyn lain perusteella kanslian tehtävänä on muun muassa avustaa tasavallan presidenttiä presidentintoimeen kuuluvissa tehtävissä sekä huolehtia tämän henkilökohtaisesta ja käytössään olevien tilojen turvallisuudesta.
Tasavallan presidentin 1. adjutantti johtaa ylimmän tason valtiollisten tapahtumien, kuten Suomeen ja ulkomaille suuntautuvien valtiovierailujen ja itsenäisyyspäivän juhlavastaanoton valmistelua sekä toimeenpanoa. 1. adjutantti toimii myös tasavallan presidentin protokollapäällikkönä, mikä rooli vanhimmalla adjutantilla on ollut jo adjutantti-instituution alusta lähtien.
Suomen valtiollisten ritarikuntien suurmestarina toimii tasavallan presidentti. Vuodesta 1981 lähtien 1. adjutantti on toiminut Suomen Valkoisen Ruusun ja Suomen Leijonan ritarikuntien hallituksen toisena sihteerinä. 2000-luvulta alkaen on myös tavaksi muodostunut kutsua 1. adjutantti Vapaudenristin ritarikunnan hallituksen kokouksiin.
Tasavallan presidentin 2. adjutantti toimii tarvittaessa 1. adjutantin sijaisena. 2. adjutantin tärkeimpiä tehtäviä ovat presidentin ulkomaanmatkojen valmistelu sekä tasavallan presidentin isännöimien, mittavampien kotimaassa järjestettävien tilaisuuksien valmistelu ja toimeenpano. Lisäksi 2. adjutantti huolehtii tarvittaessa presidentin puolison ohjelman valmistelusta ja toteutuksesta.
Tasavallan presidentin 3. adjutantti huolehtii ensisijaisesti presidentin päivä- ja kotimaan ohjelman valmistelusta ja toteutuksesta. Lisäksi 3. adjutantti avustaa tarpeen mukaan eläkkeellä olevia presidenttejä.
Valtionhoitajien ja presidenttien adjutantit vuodesta 1918 alkaen
** Leinonen oli nimettynä tasavallan presidentin 1. adjutantin virkaan 9.2.1965 asti, mutta tosiasiallisesti hoiti tehtävää 18.12.1963 asti, jolloin aloitti Lehdon virkamieshallituksessa puolustusministerinä.
Takuumiehet
Takuumiehet ovat venäläisen lastenkirjailijan Eduard Uspenskin luomia satuhahmoja. He esiintyvät Uspenskin kirjassa Takuumiehet.
Takuumiehet ovat pikkuruisia huoltomiehiä, jotka asuvat erilaisissa laitteissa ja koneissa niiden takuuajan. Heidän tehtävänään on pitää laitteet moitteettomassa kunnossa. Takuuajan umpeuduttua he palaavat tehtaalle. Vanhojen laitteiden, joiden tehtaat on lopetettu, takuumiehillä ei ole paikkaa minne mennä. Takuumiehet jäävät asumaan laitteisiin ja siksi vanhat laitteet eivät mene ikinä rikki.
Venäläinen keittiö
thumb|300px|Venäläistä kaalikeittoa. Venäläisellä keittiöllä on takanaan pitkä historia. Siihen kuuluu keittoja, kalaruokia ja suolaisia leivonnaisia. Sieniä ja kasviksia käytetään paljon. Liharuoista suosituimpia ovat paistit, mutta ortodoksisen kirkon paaston aikana punaista lihaa ei saa syödä. Venäjän keittiössä suositut ruoka-aineet kuten kaviaari, smetana, tattari, ruisjauhot ja happamat suolakurkut ovat vaikuttaneet Venäjän kautta maailman moniin keittiöihin.
Historia
Ortodoksisen kirkon vuodessa voi olla jopa 200 paastopäivää, jolloin maito, kananmunat ja liha ovat kiellettyjä. Tämän seurauksena Venäjän luostareissa kehittyi kasvis-, sieni- ja kalaruokien osaamista, jonka pyhiinvaeltajat veivät luostareista omiin koteihinsa. Venäjän ruokakulttuuriin vaikutti suuresti tsaari Pietari Suuri (1672–1725), joka opiskeltuaan Euroopassa toi maahansa eurooppalaisen ruokakulttuurin, kuten lieden, paistinpannun sekä Saksan kastikkeita ja Unkarin viinejä. Katariina Suuri (1729–1796) toi Venäjän hoviin ranskalaisia kokkeja, jotka mukauttivat ranskalaisen ruokakulttuurinsa venäläisiin tapoihin ja tottumuksiin, ja loivat näin klassisen venäläisen keittiön 1800-luvulla.
Venäläisen keittiön tärkein väline on uuni, joka on monikäyttöisenä ollut venäläisen tuvan sielu ja sydän jo tuhansia vuosia. Uunissa ei ollut liettä, mutta sitä käytettiin ruoanlaitossa paistamiseen ja leipomiseen, minkä seurauksena venäläisessä keittiössä on erityisen runsaasti paistettuja ja haudutettuja ruokia.
Alkupalat
Venäläiset alkupalat (zakuska, mon. zakuski) ovat runsaita ja monipuolisia. Venäläinen ateria aloitetaan alkupaloilla, joihin kuuluu voileipiä, salaatteja, piirakoita, erilaisia kala- ja lihaherkkuja, vorschmackia, smetanassa haudutettuja tatteja tai erilaisia säilykkeitä. Alkupalat on perinteisesti nautittu votkaryypyn kera. Tunnettu alkupalasalaatti on lihaa, kasviksia ja majoneesia sisältävä Olivje-salaatti (salat olivie, Suomessa italiansalaatti), jonka toi Venäjälle ranskalainen keittiömestari Olivier 1860-luvulla. Myös rosolli (vinegret) ja erilaiset hyytelöruoat ovat suosittuja alkupaloja. Kaloista alkupalaruokiin käytetään usein silliä.
Keitot
thumb|220px|Borssikeittoa. Keitot ovat olleet Venäjällä perinteisesti sakeita ja ravitsevia, ja keitto on usein muodostanut koko aterian. Tunnetuin venäläinen keitto on kaalikeitto (štši), joka on helposti säilyvänä ja C-vitamiinipitoisena ollut maan syrjäseutujen tärkeimpiä ruokalajeja etenkin talvella. Kaalikeitossa on kaalia ja lihalientä sekä muun muassa kasviksia, mausteita ja lihaa, ja sitä syödään Venäjällä smetanan, piirakan tai ruisleivän kanssa. Toinen tunnettu keitto Venäjällä on borssi (borštš), joka on alun perin ukrainalainen ruoka. Borssissa on muun muassa punajuurta ja lihaa, mutta sen reseptit vaihtelevat paikkakunnittain. Soljanka on sakea keitto, johon käytetään lihaa tai kalaa ja erilaisia kirpeitä aineksia kuten suolakurkkua. Muita venäläisiä keittoja ovat suolakurkkua sisältävä kasvis- ja ryynikeitto rassolnik, kirkas kalakeitto uha sekä tattikeitto gribnyi sup.
Jauhoruoat
Venäjän keittiön tärkeimpiä jauhoista valmistettuja ruokia ovat puuro (kaša), etenkin tattaripuuro; leipä, sankavehnänen (kalatš), sekä monenlaiset piirakat, pierogit (pirogi). Nykyisin yleistä pikaruokaa ovat lihalla täytetyt, keitetyt taikinanyytit pelmenit.
Kalaruoat
Kala on aina ollut venäläisille tärkeä ruoka. Venäläisen keittiön tunnetuin kala on sampi. Sitä tavataan etenkin Kaspianmerestä ja Volgasta, joskin se on viime vuosikymmeninä harvinaistunut sukupuuton partaalle. Sammesta saadaan kaviaaria ja korkealaatuista lihaa. Kaviaarin syönti alkoi yleistyä Venäjällä 1700-luvulla, ja siitä tuli nopeasti hyvin suosittua. Kaviaaria syödään Venäjällä usein hapanleivän, voin ja votkan kanssa.
Liharuoat
Venäläiset ovat perinteisesti suosineet suuria paisteja, sillä uuni on venäläisen keittiön tärkein väline ja soveltuu juuri suurten paistien valmistukseen. Paisti viipaloidaan yleensä vasta ruokapöydässä. Tunnettuja venäläisiä liharuokia ovat esimerkiksi stroganov (bifstroganov), uunissa paistettu naudanliha, sekä häränhäntä tattarisuurimoiden kanssa. Ruukussa haudutetut ruoat ovat Venäjän keittiölle luonteenomaisia. Jauhelihapihvit (kotlety) ovat olleet suosittuja etenkin neuvostoaikana, jolloin kaupoissa ei ollut paljon muuta lihaa kuin jauhelihaa. Saslikki on vartaassa kypsennettyä lampaanlihaa, joka tuli venäläiseen keittiöön Georgiasta. Kiovan kana (kotlety po-kievski) on neuvostoajoilta peräisin oleva arvostettu kanaherkku.
Juhlaruoat
thumb|220px|Blinejä. Blinit ovat suosittuja voin ja kaviaarin kanssa syötäviä suolaisia tattariohukaisia. Pääsiäisenä Venäjällä syödään perinteisesti rahkasta valmistettua pashaa.
Juomat
Tee on Venäjällä suosittua juomaa, jonka vesi keitetään perinteisesti samovaarissa ja joka juodaan joskus juomalasista. Toinen kansallinen juomaerikoisuus on slaavilainen alkoholipitoinen kalja kvassi. Votkaa Venäjällä on nautittu jo vuosisatojen ajan etenkin zakuska-pöydässä.
Vália Kálnta
39.91417°N, 21.05556°W pienoiskuva|upright=1.05|Vália Kálntan laaksoa. Vália Kálnta on laakso Pohjois-Kreikassa. Se on osa Píndoksen kansallismetsää, josta käytetään usein samaa nimeä ja joka puolestaan on osa laajempaa Pohjoisen Píndoksen kansallispuistoa.
Vália Kálntan laakso sijaitsee Píndos-vuoristossa Epeiroksen alueeseen kuuluvan Ioánninan alueyksikön ja Länsi-Makedonian alueeseen kuuluvan Grevenán alueyksikön rajalla Vovoúsan ja Métsovon välisellä alueella, noin metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna. Sen vieressä kohoavat Lýgkos- ja Zygós eli Mavrovoúni -vuoret. Laaksossa virtaa useita jokia, joista tärkein on Aóoksen sivujoki Arkoudórema.
Laakson nimi on valakkien kieltä ja tarkoittaa ”Lämmintä laaksoa”. Nimestä huolimatta se on Kreikan kylmimpiä ja sateisimpia alueita, ja siellä sataa myös eniten lunta. Keskimääräinen sademäärä on vuodessa. Lunta ja pakkasta on 7–8 kuukautta vuodessa noin lokakuusta toukokuulle. Alueen puusto on pääosin mäntymetsää. Siellä kasvaa myös kuusia, pyökkejä, tammia ja vaahteroita. Seutu on Kreikan ainoita alueita, jossa elää karhuja, susia ja villivuohia. Lintuja on tavattu 72 eri lajia, matelijoita seitsemää lajia ja sammakkoeläimiä kuutta lajia.
Urbanus Koistinen
Urbanus Koistinen (8. toukokuuta 1854 Nilsiä – 9. tammikuuta 1939 Nilsiä) oli suomalainen yrittäjä ja valtiopäivämies.
Koistinen oli maanviljelijän poika, mutta ryhtyi käsityöläiseksi. Hän opiskeli Pietarissa harjojen valmistajaksi 1874 ja perusti Nilsiään harja- ja sivellinpajan, joka kehittyi myöhemmin tehtaaksi. Nilsiässä Koistinen osallistui myös kunnalliselämään, toimien muun muassa pitkään kuntakokousten esimiehenä. Koistinen oli talonpoikaissäädyssä Pielaveden tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli molemmilla kerroilla valitsijamies. Edellisillä valtiopäivillä hän oli myös jäsen suostunta- ja jälkimmäisillä talousvaliokunnassa. Koistinen teki valtiopäivillä useita esityksiä ja osallistui muiden säätynsä edustajien tekemiin esityksiin.
Ilmo Riihimäki
Ilmo Arvi Riihimäki (26. heinäkuuta 1946 Helsinki – 21. heinäkuuta 2022 Porvoo) oli suomalainen kuoronjohtaja ja Porvoon suomalaisen seurakunnan kanttori-urkuri.
Riihimäellä on kolme Sibelius-Akatemian diplomitutkintoa (vanha musiikkialan ylempi korkeakoulututkinto): yksinlaulu, urkujen soitto ja kuoron johtaminen. Hän on myös kouluttanut kuoronjohtajia Klemetti-opistossa ja Sibelius-Akatemiassa.
Riihimäki johti kymneniä vuosia muun muassa Meilahden Motettikuoroa, Helsingin Laulua, Psallamus-kuoroa, Kansallis-Kuoroa, Cantabile-kuoroa ja Radion kamarikuoroa.
Myös hänen puolisonsa Marjukka Riihimäki on tunnettu kuoronjohtaja ja musiikkineuvos. Riihimäkien poika Antti Riihimäki toimii myös säveltäjänä ja tuottajana muun muassa populaarimusiikin saralla. Toinen poika Jarkko Riihimäki toimii pianistina, säveltäjänä ja sovittajana Berliinissä.
Eksegetiikka
Eksegetiikka ( eksēgeomai "johdattaa", "selittää", "kuvata yksityiskohtaisesti") on teologian osa-alue, joka tutkii ja tulkitsee kriittisesti uskontojen pyhiä kirjoituksia. Yleensä sillä viitataan raamatunselitysoppiin, joka tutkii Raamatun alkutekstejä ja muita varhaisia juutalais-kristillisiä kirjoituksia. Nämä kirjoitukset on useimmiten kirjoitettu joko heprean, aramean, kreikan, syyrian, koptin tai latinan kielillä. Eksegetiikka voi tutkia myös muun muassa Talmudia, Midrašia, Koraania, jne.
Termi eksegeesi ( eksēgēsis) tarkoittaa tulkintaa, tekstin merkityksen löytämistä. Eksegeesiin kuuluu oleellisesti tekstin tutkiminen objektiivisesti. Eksegeesin vastakohtana voidaan nähdä eisegeesi, ( eisēgēsis "sisään tuominen"), joka tarkoittaa subjektiivista oman tulkinnan lukemista mukaan tekstiin. Eksegetiikan harjoittajaa kutsutaan eksegeetiksi.
Eksegetiikkaa käytetään joskus hermeneutiikan synonyyminä. Teologiassa termeissä on kuitenkin selvä ero. Eksegetiikka on Raamatun historiallista selittämistä osana oman aikansa kulttuuriympäristöä. Hermeneutiikalla viitataan eksegetiikassa tämän historiallisen merkityksen pohdintaan nykypäivän kannalta. Eksegeettinen kysymys kuuluu: "Mitä teksti tarkoitti omassa historiallisessa tilanteessa ja mitä kirjoittajat sillä alun perin tarkoittivat?" Hermeneuttinen kysymys kuuluu: "Mitä sama teksti merkitsee nykypäivän ihmiselle?"
Raamatuntutkimus
Historiallis-kriittinen raamatuntutkimus eli raamatunkritiikki tarkoittaa Raamatun tieteellistä tutkimusta. Tieteellinen raamatuntutkimus alkoi syntyä valistuksen myötä 1700-luvulla, kun Raamattu alistettiin samanlaiselle teksti- ja kirjallisuuskritiikille kuin muutkin kirjat, ilman mitään erityistä "pyhän kirjan" erityisasemaa. Pohjaa sille loivat jo renessanssioppineiden, kuten Erasmus Rotterdamilaisen, tekemä Raamatun alkutekstien toimitustyö. 1600- ja 1700-luvuilla Raamattua analysoivat muiden muassa Thomas Hobbes ja Isaac Newton. Nykyaikaisen raamatunkritiikin isinä voidaan pitää Julius Wellhausenia ja Adolf Harnackia.
Raamatun eksegetiikka jakaantuu Vanhan ja Uuden testamentin eksegetiikkaan. Kirkon perinteiden kautta muodostuneessa kanonisessa lukutavassa Raamattu nähdään yleensä kokonaisuutena, pyhien kirjoitusten kaanonina, jonka kaikki osat selittävät toisiaan; Vanhan testamentin katsotaan selittävän Uutta testamenttia ja Uuden testamentin toimivan Vanhan testamentin avaimena. Historiallis-kriittisessä tutkimuksessa kukin kirjoitus pyritään ymmärtämään sen omaa historiallista taustaa vasten, jolloin Vanhaa testamenttia ei tulkita Uuden testamentin valossa. Näin varsinkin Vanhan testamentin eksegetiikka on Uuden testamentin eksegetiikkaan nähden itsenäistä. Kummatkin jakavat kuitenkin yhteisiä kriittisiä menetelmiä.
Uuden testamentin eksegetiikka
Uusi testamentti perustuu kirjoittajien kuvaamaan kokemukseen, Vanhan testamentin kirjoituksiin sekä myöhemmin tehtyihin tulkintoihin, ja sen kirjat ovat syntyneet näiden vuorovaikutuksena. Siksi Uuden testamentin eksegetiikassa kirjoja voidaan lähestyä samoin näistä kolmesta näkökulmasta: kokemuksesta, perinteestä ja tulkinnoista.
Tutkimuksen ongelman muodostaa se, ettei Uuden testamentin historiallisiksi kuvauksiksi tarkoitettuja osia ole kuitenkaan kirjoitettu nykyaikaisen historiankirjoituksen periaatteita noudattaen. Näin ongelmana on historiallisten kuvausten erottaminen mahdollisista vertauskuvista ja myyteistä.
Juutalaisuus
Perinteinen juutalainen eksegetiikka sijoittuu rabbiiniseen kirjallisuuteen, johon kuuluvat Mišna, kaksi Talmudia, sekä Midraš-kirjallisuus. Juutalaisia eksegeettejä kutsutaan nimellä meforshim ("kommentaattori").
Midraš koostuu Pentateukin ja sen lainkohtien eksegeesistä. Halakhah koostuu kirjoitetun lain eksegeesistä, ja Aggadah niiden Pentateukin osien eksegeesistä, jotka eivät liity juutalaiseen lakiin.
Mikra koostuu koko Tanakin kolmen osan eli Pentateukin, Profeettojen ja Kirjoitusten eksegeesistä. Masorah on eksegeesiä, joka on määritellyt raamatullisia tekstejä hallinneet säännöt ja periaatteet. Talmudin toimittaminen oli tulosta eksegeettisestä tutkimuksesta, ja nykyään Talmudista itsestään on tullut tutkimuksen ja analyysin kohde.
Juutalainen eksegeesi ei päättynyt Talmudin kirjoittamiseen, vaan se jatkui läpi antiikin, keskiajan ja renessanssin, ja on edelleen tutkimuskohteena. Juutalaisilla on eksegeettistä tutkimusta harjoittavia keskuksia ympäri maailmaa, ja juutalaisuus näkee eksegetiikan merkittävänä juutalaisuuden pyhien kirjoitusten ymmärtämisen työkaluna.
Islam
Tafsir on Koraanin eksegetiikkaa ja kommentointia. Tafsireja kirjoittavaa kutsutaan mufassiriksi.
Aiheesta muualla
Yleistä:
Vanhan testamentin eksegetiikka:
Uuden testamentin eksegetiikka:
Suomen virallinen tilasto
Suomen virallinen tilasto (lyhenne SVT) on kokoelma Suomen yhteiskuntaan liittyviä tilastoja.
Tilastojen tuottajaorganisaatioita ovat :
Kokoelma sisältää (2021) noin 250 tilastoa. Kokoelman tilastojen tuotantoon oikeuttaa Suomen virallisen tilaston neuvottelukunnan myöntämä sertifikaatti. Kokoelmaa käytetään mm. yhteiskunnalliseen päätöksentekoon, kuten lakien ja asetusten valmisteluun.
Crash Twinsanity
Crash Twinsanity on Traveller’s Talesin kehittämä ja Vivendi Universal Gamesin julkaisema Crash Bandicoot -pelisarjaan kuuluva tasohyppelypeli. Peli julkaistiin vuonna 2004 PlayStation 2:lle ja Xboxille. Peli oli tarkoitus julkaista myös GameCube:lle mutta ajatus peruttiin.
Pelaaminen
Twinsanityssa pelaaja voi käyttää kolmea hahmoa: Crash Bandicootia, Crashin arkkivihollista tohtori Neo Cortexia ja Cortexin siskontytärtä Nina Cortexia, sekä liikkumaan kolmiulotteisessa ympäristössä. Lohikäärme Spyrolla on lyhyt cameorooli kentässä ”Ant Agony”. Hän saa varastetun aarteensa (jota jahtasivat myös Crashin vanhat tutut N. Gin, N. Tropy ja Nitrus Brio) takaisin pahiskaksosilta.
Hahmon liikuttavuus on lähes vapaamuotoista, eli tasot eivät enää ole ns. putkimaisia. Pelissä ei ole Warp Room -huonetta eikä tason valintaa. Pelissä voi kerätä erivärisiä timantteja, joilla voi avata extroja. Timantteja on piilotettu jokaiseen tasoon. 200px|thumb|right|Kuvankaappaus ”Jungle Bungle” -nimisestä tasosta.
Juoni
Crash Bandicootin arkkivihollinen, tohtori Neo Cortex, tainnuttaa Crashin siskon Cocon sädeaseellaan. Cortex esiintyy Crashille Cocona ja houkuttelee tämän syvälle viidakkoon. Crashia odottaa Cortexin väijytys. Cortex kertoo palanneensa kolmen vuoden jälkeen Antarktikselta, jonne hän oli päätynyt The Wrath of Cortexin lopussa Uka Ukan kanssa.
Cortexin koston mennessä pieleen hän hyökkää Crashin kimppuun. He päätyvät hiekkarannalle, jossa he saavat tietää uudesta uhasta, ”pahiskaksosista” Victorista ja Moritzista, jotka ovat kaksi mutaatiopapukaijaa kymmenennestä ulottuvuudesta. Crash ja Cortex tekevät väliaikaista yhteistyötä kaksosia vastaan. Myöhemmin Coco, joka luulee Cortexin vahingoittaneen Crashia saapuu Cortexin labraan ja hyökkää Cortexin kimppuun, jonka seurauksena Cortex törmää Psychetroniin ja sieltä tuleva säde osuu suoraan Cocoon. Sen jälkeen Psychetron menee rikki ja Cortex sanoo, että ainoa joka voi korjata sen on Nina Cortex. Cocon ollessa tainnoksissa taas he hakevat mukaansa Cortexin sisarentyttären, Ninan. Kun he palaavat takaisin Cortexin lentoalukseen Academy of Evilistä Cortex muistelee nuoruuttaan. Hän kertoo tehneensä kahdeksanvuotiaana ensimmäisen luonnonkokeensa, käyttäen Victor- ja Moritz-nimisiä papukaijoja. Crash, Cortex ja Nina saapuvat Cortexin keksimän ulottuvuusportin, Psychetronin, avulla kaksosten tukikohtaan Twinsanity -saarelle, jossa he kukistavat kaksoset.
Pelissä esiintyy myös Crashin ilkeä kaksoisolento Evil Crash, joka asuu kymmenennessä ulottuvuudessa. Twinsanity-saarella Evil Crash kaappaa Ninan ja Crash lähtee Cortexin kanssa takaa-ajoon. He saavat Evil Crashin kiinni, mutta tämä lähtee jahtaamaan Cortexia. He kuitenkin karistavat tämän kannoiltaan. Evil Crash esiintyy vielä pelin lopussa kaksosten kukistamisen jälkeen. Evil Crash syö kaksoset, jotka eksyivät tämän taloon. Kun kolmikko palaa takaisin omaan ulottuvuuteen, Cortex yrittää eliminoida Crashin, mutta hajonnut Psychetron teleportoi Cortexin Crashin mieleen, missä hän jää jumiin tanssivien Crash-kopioiden joukkoon.
Crash Twinsanitysta on jätetty monet juonenkäänteet, hahmot ja kentät pois vähäisen kehitysajan takia. Tunnetuin poisjätetty kenttä on Gone a bit Coco, joka poistettiin viime hetkellä ennen lopullista julkaisua, syynä kehittäjien mukaan bugit ja pelikelvottomuus.
Johan Fredrik Aminoff (1847–1892)
Johan Fredrik Aminoff (29. joulukuuta 1847 Helsinki – 19. helmikuuta 1892 Helsinki) oli suomalainen kreivi, juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Aminoffin vanhemmat olivat tilanomistaja, vapaaherra Fredrik Aminoff ja Elisabet Juliana Emma Fredrika Schade ja puoliso vuodesta 1884 Anna Emilia Hagelstam, tilanomistaja Jarl August Hagelstamin tytär. Helsingissä ylioppilaaksi tullut Aminoff valmistui filosofian maisteriksi 1873 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1876, varatuomarin arvon hän sai 1878. Aminoff oli senaatin oikeusosaston palveluksessa vuodesta 1879, toimien reistraattorina vuodesta 1889. Kamarijunkkarin arvon hän sai 1885. Aminoff oli myös ritarihuoneen sihteeri vuodesta 1888.
Aminoff oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1877–1878, 1882 ja 1891.
Kaavi
Kaavi on Suomen kunta, joka sijaitsee Pohjois-Savon maakunnan itäosassa. Kaavi kuuluu myös historialliseen Karjalaan. Kunnassa asuu 0 ihmistä ja sen pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km².
Kaavilta on matkaa Kuopioon noin 60 ja Joensuuhun noin 90 kilometriä, ja sen naapurikunnat ovat Kuopio, Juuka, Outokumpu, Polvijärvi ja Tuusniemi.
Vesistöt
Kaavi kuuluu Vuoksen vesistöalueeseen. Kunnan alueella on 261 järveä, joista suurimpia ovat Rikkavesi (63,361 km²) ja Kaavinjärvi (21,047 km²). Muita isoja järviä ovat Saarijärvi, Rauvanjärvi ja Sivakkajärvi.
Kaavilla virtaavia jokia ovat mm. Rauvanjoki, Sivakkajoki, Syrjäjoki ja Vaikkojoki.
Pohjavesialueet
Tärkeitä pohjavesialueita Kaavin kunnan alueella ovat Maarianvaaran (pinta-ala 0,25 km²) ja Ommuskankaan (0,56 km²) pohjavesialueet. Vedenhankintaan soveltuvat myös Kaavinjärven (0,06 km²), Luikonniemen (0,35 km²), Niskalammenkankaan (3,77 km²), Syrjänsärkän (0,87 km²), Hiekkakankaan (1,18 km²), Keikonniemen (0,83 km² ja 0,50 km²) sekä Niemikylän (0,14 km²) pohjavesialueet.
Pinnanmuodot
Kaavilaiselle maisemalle ovat tyypillisiä luode-kaakkosuuntaiset kumpumoreenijaksot ja lukuisat kalliomäet ja -paljastumat. Kunnan alueella on kaksi valtakunnallisesti arvokasta moreenimuodostumaa: Saarijärven-Keski Mustin (pinta-ala 91 ha) sekä Mietunlahdenmäen (73 ha) kumpumoreenimuodostumat.
Kaavilla on kaksi maakunnallisesti arvokasta harjualuetta: Reposärkät-Vainotaipale (pinta-ala 81,38 ha) sekä Syrjänsärkkä (103,94 ha). Luonnon- ja maisemansuojelun kannalta paikallisesti arvokkaita harjualueita ovat Niskansärkät (45,87 ha), Paljakankangas (199,83 ha), Makkarasärkkä (33,28 ha) ja Mustinlamminsärkkä-Karhukangas (62,32 ha).
Kallioperä
Kaavin kallioperästä on löydetty runsaasti hyödyllisiä mineraaleja. Luikonlahden kaivoksesta louhittiin vuosina 1968–1983 maailman markkinoille mm. kuparia, sinkkiä ja kobolttia. Kaavilla on useita kimberliittiesiintymiä, joiden yhteydestä on löydetty timantteja. On mahdollista, että Kaavin Lahtojoelle perustetaan Suomen ja koko Euroopan ensimmäinen timanttikaivos.
Sèvres
Kaupungissa harjoittaa posliinintuotantoa Manufacture nationale de Sèvres, joka valmistaa maineikasta Sèvres-posliinia.
Kaavi
Kallioperä
Kaavilla on Suomen elinvoimaisin haavanlimijäkälän esiintymä. Laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Haavanlimijäkälän elinympäristöä ovat serpentiinikalliot ja vanhat metsät. Erittäin uhanalainen rotkokehräjäkälä esiintyy myös Kaavilla. Lajista on yhteensä alle 10 havaintoa Etelä- ja Itä-Suomessa. Rotkokehräjäkälä kasvaa metallipitoisilla kallioilla. Erityisen hyvin laji viihtyy rautasulfidipitoisilla rapautuvilla kallioseinämillä. Edellä mainittuja harvinaisia jäkälälajeja suojellaan noin 8 hehtaarin laajuisella luonnonsuojelualueella Kaavin Kortteiskylällä.
Sèvres
Historia
thumb|left|[[Henri Rousseau, Näkymä Sèvresin sillalle, 1908]] Ympärysvallat ja Osmanien valtakunta solmivat ensimmäisen maailmansodan jälkeen Sèvresissä rauhansopimuksen.
Kaavi
Kallioperä
Niinivaaran serpentiniittialueet on luonnonarvoiltaan luokiteltu erittäin arvokkaiksi kallioalueiksi. Muita arvokkaita kallioalueita Kaavilla ovat Sivakkavuoret, Paljakanvuori, Korppivuori-Kalliovuori, Pahkavuori, Jynkkä-Virranvaara, Ahosenvaara, Tirrosvuori, Paljakka, Valkeisvuori, Sortokangas ja Linnoisvuori.
Sèvres
Nähtävyyksiä
thumb|[[Jean-Baptiste Camille Corot, Tie Sèvresiin, 1855–1865.]]
Kaavi
Suot
Alueen suot ovat syntyneet mäkien välisiin painanteisiin ja ovat siksi muodoltaan pieniä, kapeita ja rikkonaisia. Soiden muodostuminen alkoi jäätikön perääntymisen jälkeen noin 11 000 vuotta sitten. Yleisin soistumismuoto alueella on metsämaan soistuminen. Tämä on voitu päätellä siitä, että soiden pohjaturve on puupitoista. Monet alueen suot ovat syntyneet vesistöjen umpeenkasvun seurauksena, mistä kertoo liejujen määrä soiden pohjalla.
Sèvres
Liikenne
Sèvresissä sijaitsee Transilien Paris–Montparnassen lähiliikenteen Sèvres–Rive Gauche -asema. Siellä on myös Transilien Paris–Saint-Lazaren lähiliikenteen Sèvres–Ville d’Avray -asema.
Kaavi
Sadehavaintoaseman tietoja
Ilmatieteen laitoksella oli vuosina 1977–2006 sadehavaintoasema Kaavin Sivakkavaarassa. Mittauspaikka oli 219 metriä merenpinnan yläpuolella. Sadeasemalla mitattiin useana vuonna runsaita vuosisademääriä. Vuonna 1998 vettä kertyi yhteensä 1 020 mm, mikä on 11. suurin vuosisademäärä Ilmatieteen laitoksen mittaushistoriassa vuodesta 1900 lähtien. Vuonna 1992 sadetta kertyi 984 mm ja vuonna 2004 vuosisademäärä oli 980 mm. Edellä mainitut lukemat kuuluvat Suomen 25 suurimman vuosisademäärän joukkoon.
Pysyvä lumipeite sataa Kaavilla yleensä heti marraskuun puolivälin jälkeen. Maaliskuussa lumipeite on keskimäärin noin 60 cm paksu. Vuonna 1994 Suomen paksuin lumipeite, 126 cm, mitattiin Kaavin Sivakkavaarassa.
Sèvres
Urheilu
Sèvresissä sijaitsee 2004 perustettu puhallusputkiammunnan järjestö.
Kaavi
Kylät
Kaavin kunnan kyliä ovat Ahosenniemi, Hirvisaari, Kaavin kirkonkylä, Karsikkovaara, Kellolahti, Kortteinen, Kortteisen salokylä (Kortteiskylä), Kotakylä, Luikonlahti, Maarianvaara, Mäntyjärvi, Niinivaara, Onnivaara, Rasimäki, Rauantaipale, Retunen, Rovevaara, Sivakkavaara, Suovaara, Syrjävaara ja Vehkalahti.
Pohjois-Savossa maakunnan Vuoden kyläksi on valittu Luikonlahti vuonna 1989 ja Rovevaara vuonna 1991.
Historia
Kaavin kunta on perustettu vuonna 1875. Sitä ennen se oli oma kappeliseurakunta jo 1670-luvulla ja itsenäinen seurakunta siitä tuli vuonna 1802. Vuoteen 1875 asti Kaavi kuului Suur-Liperiin.
Kaavilla on nyt pystyssä neljäs kirkko, sen edeltäjä paloi vuonna 1980.
Hallinto
Kaavin kunnanjohtaja on Harri Korhonen (1.9.2022 alkaen). . Vuodesta 2011 saakka Kaavin kuntaa johtanut Ari Sopanen irtisanoutui alkuvuodesta 2022.
Oikeuden Puolustajat
Oikeuden Puolustajilla on ollut myös useita kansainvälisiä sivuryhmittymiä kuten Justice League International, Justice League Europe, Justice League Antarctica, Justice League Detroit, Justice League Task Force, Justice League Elite, Justice League Dark, Justice League United, Justice League Odyssey, Justice League of China, Justice League Queer ja Justice League Incarnate, joka koostuu eri multiversumin maailmoista peräisin olevista sankareista.
Suomessa Oikeuden Puolustajia on ilmestynyt ainakin Teräsmies-lehden jatkosarjana ja muiden muassa Grant Morrisonin käsikirjoittamina JLA:n albumeina.
Oikeuden Puolustajien viholliset
Kuten jokaisella supersankarilla tai supersankariryhmällä, myös Oikeuden Puolustajilla on monia vihollisia varsinkin, kun se koostuu maailman mahtavimmista sankareista. Tässä on muutamia superroistoja, jotka määritellään usein Oikeuden Puolustajien vihollisiksi.
Kaavi
Talous
Työpaikat elinkeinoittain:
Oikeuden Puolustajat
Justice League: Mortal (peruttu)
Alun perin Warner Bros. palkkasi Michele ja Kieran Mulroneyn tekemään käsikirjoituksen Oikeuden Puolustajat -elokuvalle. Samoihin aikoihin peruttiin Joss Whedonin suunnittelema elokuva Ihmenaisesta sekä David S. Goyerin suunnittelema elokuva Salamasta. Käsikirjoitus elokuvalle, jolle annettiin nimi Justice League: Mortal, sai positiivista palautetta. Koska Superman Returnsin tuotto jäi alhaiseksi, Brandon Routhia ei pyydetty uusimaan Teräsmiehen roolia, eikä elokuvassa Batman Begins näyteltyä Christian Balea pyydetty Batmanin rooliin.
Kaavi
Talous
Vuonna 2019 Kaavin työllisyysaste oli 61,2 %. Työttömien osuus työvoimasta on 15,4 %. Asuinkunnassaan työssäkäyvien osuus on 57,3 %. Kaavilaisista 44,3 % on eläkeläisiä.
Suurimpia yrityksiä ja työllistäjiä
Oikeuden Puolustajat
DC Extended Universe
Huhtikuussa 2014 julkistettiin, että Zack Snyder ohjaisi Justice League -elokuvan Goyerin käsikirjoituksen pohjalta. Warner Bros. raportoi myöhemmin, että Chris Terrio uudelleenkirjoittaisi Justice Leaguen, tehtyään vaikutuksen uudella käsikirjoituksellaan Batman v Supermanille. Lokakuussa 2014, Warner Bros. ilmoitti, että elokuvia julkaistiin, joista ensimmäinen ilmestyisi vuonna 2017 DC Extended Universen viidentenä elokuvana ja sen jatko-osa vuonna 2019 kymmenentenä elokuvana. Snyder ohjaa molemmat elokuvat. Ben Affleck, Henry Cavill ja Gal Gadot palasivat Batmanin, Teräsmiehen ja Ihmenaisen rooleihin, sekä Batman v Superman: Dawn of Justicessa vain lyhyesti esiintyneet Ray Fisher, Jason Momoa ja Ezra Miller Kyborgin, Vesimiehen ja Salaman rooleihin.
Kaavi
Talous
Kaavilla toimi vuosina 1968–1983 Luikonlahden kuparikaivos. Kaivoksen tiloissa toimi sen jälkeen Mondo Minerals Oy:n talkkitehdas. Mondo Minerals on sveitsiläisen monialayhtiön Omya AG:n tytäryhtiö.
Oikeuden Puolustajat
DC Extended Universe
Elokuva Justice League julkaistiin vuonna 2017. Vuonna 2021 elokuvasta julkaistiin HBO Maxiin ohjaajan versio Zack Snyder’s Justice League.
Kaavi
Talous
Vuonna 2012 Luikonlahdessa aloitettiin rikastaa malmia, jota louhittiin Kylylahden kaivoksesta Polvijärveltä. Luikonlahden rikastamo oli aluksi osa australialaisen Altona Mining Ltd:n ja sen suomalaisen tytäryhtiön Kylylahti Copper Oy:n kaivostoimintaa. Lokakuussa 2014 Kylylahti Copper Oy:n omistajaksi vaihtui ruotsalainen Boliden-konserni. Vuosittain Luikonlahteen kuljetettiin arviolta 550 000 tonnia malmia rikastettavaksi. Malmi sisälsi mm. kuparia, kobolttia, nikkeliä, kultaa ja sinkkiä.
Oikeuden Puolustajat
Televisio
Myöhemmin 2000-luvulla Warner Bros. Animation tuotti kaksi sarjaa Justice Leaguen ja Justice League Unlimitedin, jotka esitettiin Cartoon Networkilla. Sarja oli teemaltaan huomattavasti edellisiä Hanna-Barberan tuottamia sarjoja aikuismaisempi. Vuosina 2016-2018 ilmestyi yhden tuotantokauden ja 52 jakson pituinen sarja Justice League Action, joka oli jälleen lapsiystävällisempi.
Kaavi
Talous
Kaavin yritykset ovat muodostaneet Kaavin Yrittäjät -järjestön, joka on Savon Yrittäjien paikallisyhdistys. Suomen Yrittäjät valitsi Kaavin yrittäjäyhdistyksen vuoden 2013 parhaimpien pienten paikallisyhdistysten joukkoon.
Väestö
Kaavin kunnassa asui vuoden 2020 lopussa 2 807 henkilöä. Väkiluku on muuttunut edellisestä vuodesta -3 %. Alle 15-vuotiaiden osuus väestöstä on 11,1 %. 15-64-vuotiaiden osuus väestöstä on 53,2 %. Alle 15-vuotiaiden määrän muutos viidessä vuodessa on -27,1 %. Yli 64-vuotiaiden osuus väestöstä on 35,7 %. Väestön keski-ikä Kaavilla on 52,1 vuotta.
Tilastokeskuksen ennusteen mukaan Kaavin kunnan asukasmäärä tulee vähenemään vuoteen 2040 mennessä noin 390 henkilöllä. .
Kaavilaisista 0,1 % on äidinkieleltään ruotsinkielisiä. Kunnan asukkaista 1,4 % on ulkomaiden kansalaisia. .
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Kaavin kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Taajamat
Vuoden 2021 lopussa Kaavilla oli 2 807 asukasta, joista 46,4 % asuu taajamassa. Kaavin kunnan ainoa taajama on kunnan luoteisosassa sijaitseva Kaavin kirkonkylä. Vain kirkonkylä ja sen lähiseutu luokitellaan ydinmaaseuduksi. Kaavin kunta on enimmäkseen harvaanasuttua maaseutua.
Vapaa-ajan asunnot
Vapaa-ajan asunnot Kaavilla 1970–2020:
Seurakunnat
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Kaavilla toimii Kaavin helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Kaavin alueella toimii Kuopion ortodoksinen seurakunta. Sen pyhäkköihin lukeutuu Luikonlahden tsasouna.
Entiset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Kaavin kunnan nykyisellä alueella.
Kylien nimien taustaa
Kaavi
Kaavin kirkonkylä sijaitsee Kaavinjärven pohjoispäässä. Kaavi-niminen paikka esiintyy vanhoissa asiakirjoissa seuraavina niminä: Kafvinkylä (1862), Kawi socken (1778) ja Cafvi kapell (1778–1785).
Kaavi-nimeä pidetään saamelaisperäisenä. Pohjoissaamen gávva, inarinsaamen kaavâ ja koltansaamen kaavv tarkoittavat ’poukamaa’ tai ’pientä lahdeketta’. Suomen pohjoisimmissa murteissa, mm. Sodankylässä tunnetaan edellä mainituista saamen kielen sanoista omaksuttu lainasana kaavi, jolla tarkoitetaan myös ’poukamaa’ tai ’loivasti kaartuvaa pientä lahtea’. Sodankylässä on useita kaavi-loppuisia paikannimiä kuten Leppäkaavi, Palkiskaavi ja Tapaninkaavi.
Karsikkovaara
Karsikolla tarkoitetaan 'kuusta, joka latvaa lukuun ottamatta on karsittu pystyyn'. Karsikkoja on tehty mm. hautapaikan muistomerkiksi.
Luikonlahti
Luikonlahden kylä on Rikkaveden rannalla. Kylän nimi on mainittu vanhoissa asiakirjoissa nimellä Luikonlax (1686).
Kylän arvellaan saaneen nimensä noin 10 kilometrin mittaisesta kapeasta lahdesta, jonka pohjoispäässä se sijaitsee. Luikonlahti on muodoltaan ’kapea luikku’. Lahtea pitkin on pitkään ’luikuteltu’, jotta on päästy perille. Erään kertomuksen mukaan aikoinaan joku mies oli soutanut lahden päästä päähän. Perille päästyään mies oli väsyneenä todennut, että ”olipa siinä lahtea koko ’luikonen’”.
Toisen teorian mukaan Luikonlahti on saanut nimensä vanhasta joutsenta tarkoittavasta sanasta luikko: kapea Luikonlahti lienee ollut joutsenten suosima paikka.
Maarianvaara
Vanhoissa asiakirjoissa Maarianvaaran kylä on mainittu nimillä Marjonwara (1682), Marjanwara (1686), Mariawara (1727–1743), Mariavaara (1801) ja Marianvaara (1821–1833). Kylän ensimmäiset asumukset ovat sijainneet Rauanvaaran laella.
Maarianvaaran nimelle ei ole varmaa selitystä. 1500–1600-luvuilla suurin osa alueen väestöstä oli ortodoksista. Arvellaan, että he ovat nimenneet asuinpaikkansa Neitsyt Marian mukaan. Perimätiedon mukaan kylä on saattanut saada nimensä Maria- eli Maaria-nimisen nuoren naisen mukaan. Kerrotaan, että hänet on haudattu kylään tai sen lähialueelle.
Sivakkavaara Sivakkavaara tunnetaan vanhoissa asiakirjoissa nimellä Siwakawara (1722). Kylällä on sama nimi kuin sen läheisellä vaaralla. Sivakka on ’oikean jalan lyhyempi potkusuksi’ tai ’suksi’.
Nähtävyyksiä
pienoiskuva|Telkkämäen perinnetilan päärakennus. Telkkämäen perinnetila
Juutilan valimo
Vaikkojoki
Kotiseutumuseo Eloaitta
Kulttuuriympäristö
Kaavilla on inventoitu yli 20 kulttuuriympäristökohdetta. Näistä valtakunnallisesti merkittäviä kohteita ovat Telkkämäen kaskialue Vehkalahden kylässä sekä Hyvärilän tilan metsälaidun, niittyalue ja kaskimetsä Niinivaarassa.
Kirkonkylä
Tapuli
Kaavin kirkon tapuli on rakennettu vuonna 1772. Sen tuuliviirissä on vuosiluku 1778. Tapuli rakennettiin aikoinaan Kaavin ensimmäisen kirkon viereen nykyisen sankarihautausmaan alueelle. Tapuli siirrettiin nykyiselle paikalleen vuonna 1815.
Rakenteeltaan Kaavin tapuli on kolmenivelinen. Se lienee ollut alkujaan läpikuljettava, koska tapulin sisäpuolella ovat säilyneet toiset ulko-ovet. Ne on naulattu seinään ilman saranoita. Tapulin ulkoverhouksena oleva puoliponttilaudoitus lienee tehty 1830-luvun vaihteessa. Tapulin nykyinen vaalea väritys on 1980-luvulta. Tätä ennen väritys on ollut sävyltään voimakkaampi.
Isopappila
Kaavin pappila on rakennettu vuonna 1830. Se on ollut alun perin empirevaikutteinen rakennus, jossa on ollut aumakatto. Sen räystäänalus- ja nurkkalistat ovat olleet voimakkaasti korostuneita. Julkisivu on ollut symmetrinen.
1940-luvulla länsipäädyssä oleva isännänhuone sai oman sisäänkäyntinsä vilpoloineen. Vuonna 1987 vilpola korvattiin avoterassilla. Vuonna 2007 pappilan ulkoseinät maalattiin alkuvuosikymmenien oletettuun sävyyn.
Vuonna 1964 rakennuksen käyttö kirkkoherran pappilana päättyi. Kirkkoherranvirasto toimi rakennuksessa vuoteen 1976 saakka. Pappilan vanhasta rakennuskannasta ovat yhä jäljellä kellari ja aittarakennus.
Eloaitta pienoiskuva|Kotiseutumuseo Eloaitta sijaitsee osoitteessa Kaavintie 7. Kaavin aiempi viljamakasiini, Eloaitta, on rakennettu vuosina 1845–1848. Pappilan vieressä sijaitseva lainajyvästö on nykyisin kotiseutumuseo (perustettu vuonna 1979).
Vanha lääkärintalo
Entinen lääkärintalo (nykyinen Puistorinne) on osa Kaavin kylänraitin kulttuuriympäristöä. Rakennus on toiminut aikoinaan kunnanlääkärin asuntona ja vastaanottotilana. Vanha lääkärintalo on hirsirakenteinen ja korkeaharjainen rakennus, jonka ilmettä on luonnehdittu symmetriseksi ja juhlavaksi. Talo on rakennettu vuonna 1930.
Lääkärintalon nykyinen ulkoasu, ikkunat, kuistirakenteet ja sisätilat ovat säilyneet enimmäkseen 1950-luvulta. Itäpäätyyn rakennettu matalalappeinen lisäke on rakennettu taloon myöhemmin. Rakennuksessa on 1940- ja 1950-luvun yksityiskohtia, kuten esimerkiksi vanerilevystä taivutettu porras ja lakattuja vaneriovia.
Kirkonkylän koulu pienoiskuva|Kaavin koulu eli Kirkonkylän koulu on Kaavilla toimiva alakoulu. Vuonna 1932 rakennettu koulurakennus kuuluu keskeisesti Kaavin kylänraitin historialliseen maisemakokonaisuuteen. Kirkonkylän koulu (ent. kansakoulu) oli aikoinaan Kaavin ensimmäinen julkinen kivirakennus.
Kirkonkylän koulu edustaa klassismia, joka oli 1920–1930-luvuilla suosituin tyyli koulurakennuksia suunniteltaessa. Alakoulun julkisivu on niukasti detaljoitu, mikä on tyypillistä 1930-luvun arkkitehtuurille. Kaavin kaksikerroksisen koulurakennuksen on suunnitellut rakennusmestari Martti Pasanen.
Koulurakennus peruskorjattiin vuonna 1998. Tuolloin myös rakennuksen ikkunat ja ovet vaihdettiin sekä sisäänkäyntien eteen lisättiin avokatokset.
Muut kylät
Telkkämäen kaskialue pienoiskuva|Telkkämäen kaskiperinnetila on valtakunnallisesti merkittävä kulttuuriympäristökohde. Tilalla poltetaan kaski vuosittain. Telkkämäen kaskialue on valtakunnallisesti merkittävä kulttuuriympäristökohde Kaavilla. Alue on rauhoitettu luonnonsuojelualueeksi vuonna 1989. Telkkämäen alue edustaa tyypillistä pohjoissavolaista maaseudun kulttuurimaisemaa.
Telkkämäen päärakennus on 1800-luvun loppupuolelta. Se on kunnostettu 1900-luvun alkupuolen asuun. Tilan pihapiirissä on ajan myötä harmaantuneita rakennuksia, kuten navetta, aittoja, riihi ja savusauna. Kesällä Telkkämäessä laiduntaa maatiaisrotuisia lampaita, lehmiä, kanoja ja hevosia. Laiduntamisen ansiosta tilan piha-alueet pysyvät ketoina.
Rasimäen kulttuurimaisema
Telkkämäen kaskialueen lähellä sijaitsee Rasimäen kylä, joka on myös vanhaa kaskialuetta. Kun kaskeaminen päättyi, alue muuttui maisemaltaan metsävaltaiseksi. Mustolanmäen pihapiiri ja Valoharju ovat Rasimäen kulttuurimaiseman keskeisiä kohteita.
Mustolanmäen tilan pihapiirissä on paritupatyyppinen päärakennus. Aittarivi on 1800-luvun jälkipuolelta. Eläinsuojat ovat 1930-luvulta. Paikallista rakennusperinnettä edustava kiviseinäinen paja sekä kärryliiteri ja riihi ovat pihatien varressa.
Keskellä Rasimäen kylää sijaitsee Valoharju, joka on vanha maalaisliiton talo. Se on rakennettu vuonna 1931. Hirsipintainen ja rakennus on kunnostettu vuonna 1987. Myöhemmin talon sisäänkäynnin luona ollut avokuisti on purettu pois. Valoharjun talo on pohjaltaan suorakaiteen muotoinen. Rakennus on niukasti koristeltu, mikä on tyypillistä yhdistysten taloissa.
Hyvärilän perinnemaisema
Hyvärilän tilaa reunustavat kiviaidat. 1800-luvulta peräisin oleva päärakennus sijaitsee laitumien keskellä mäen laella. Tilan aitta on 1840-luvulla. Navetta on rakennettu vuonna 1938.
Luikonlahden vanha koulu