cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Honda Civic Type R
Civic Type R:n kaltaisia muiden valmistamia malleja olivat Volkswagenin Golf GTI, Fordin Focus ST sekä Toyotan Corolla VVTL-i T Sport.
Galleria
Civic Type R:ä on valmistettu viidelle eri mallille vuodesta 1997 alkaen.
Tom McGillis
pienoiskuva|Tom McGillis vuonna 2018. Tom McGillis on kanadalainen vastaava tuottaja ja käsikirjoittaja, joka tunnetaan Jennifer Pertschin kanssa yhteisluomista animaatiosarjoista 6teen, Total Drama Island ja Total Drama Action. Hän on myös kanadalaisen tuotantoyhtiön Fresh TV:n puheenjohtaja.
Pohjoisen liitto (Italia)
Pohjoisen liitto, myös Lega ja La Lega (, LN, koko nimi Lega Nord per l’Indipendenza della Padania ”Pohjoinen liitto Padanian itsenäisyyden puolesta”) on italialainen puolue. Puoluetta johtaa Matteo Salvini. Puolue on vuodesta 1996 ajanut Padaniaksi kutsutun Italian pohjoisosan suurempaa autonomiaa ja taloudellista vapautta köyhemmästä etelästä. Vuodesta 2013 puoluetta johtanut Salvini on pyrkinyt saamaan puolueelle kannatusta myös muualta Italiasta keskittymällä maahanmuuton ja Euroopan unionin vastustamiseen.
Joruba
Joruba voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Pohjoisen liitto (Italia)
Ideologia
Puolue on sosiaalisesti konservatiivinen muun muassa abortin ja eutanasian suhteen. Se kannattaa veronalennuksia etenkin perheille ja pienyrityksille, mutta on ajoittain kriittinen suuryrityksiä kohtaan. Puolue on kriittinen maahanmuuttoa kohtaan, ja etenkin muslimimaahanmuuttajia kohtaan ja haluaa suojella "juutalais-kristillistä identiteettiä." Euroopan unioniin se suhtautuu skeptisesti ja oli Partito della Rifondazione Comunista -puolueen kanssa ainoa, joka äänesti EU:n perustuslakia vastaan. Puolue kannattaa vahvemmin ympäristönsuojelua kuin oikeistopuolueet yleensä. Se ei myöskään ole kovin USA-henkinen, vaan vastusti vuoden 1991 Persianlahden sotaa ja NATOn hyökkäystä Serbiaan ja Kosovoon 1999.
Historia
Lega Nordin jäsenet ovat kuuluneet europarlamentissa muun muassa vihreiden muodostamaan ryhmään, 1994–1997 liberaalidemokraattien ryhmään, vuosina 2007–2009 Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmään ja vuodesta 2009 Vapaa ja demokraattinen Eurooppa -ryhmään. Vuonna 2015 Lega Nordin europarlamentaarikot siirtyivät uuteen Kansakuntien ja vapauden Eurooppa -ryhmään.
Alkuvuodesta 2010 kymmeniä entisiä puolueen kannattajia vastaan nostettiin Veronassa syytteet aseellisen ryhmän muodostamisesta. Syytteen mukaan 1990-luvun puolivälissä muodostettu "Padanian kansalliskaarti" oli "luonteeltaan sotilaallinen organisaatio, joka suunnitteli vastarintaa ja eroamista Italiasta aseellisen taistelun keinoin." pienoiskuva|vasen|190px|Matteo Salvini. Puolue on perustettu vuonna 1991 ja se oli identiteetiltään Umberto Bossin johtama oikeistolainen Pohjois-Italian (Padanian) alueellisia etuja ajava puolue, jonka ideologiassa oli keskeistä Rooman ja Etelä-Italian syyttäminen elämisestä vauraamaan pohjoisen kustannuksella. Syntipukkeja olivat siirtolaiset, Rooman mafia ja EU. Vuonna 2013 puolueen johtoon tuli Matteo Salvini ja puolue muuttui perusteellisesti. Lega Nord oli nyt Lega. Salvinin johdolla puolue muuttui kansallismieliseksi. Kannatusta haluttiin myös Etelä-Italiasta. Puolueen aikaisempi tunnusväri Po-joen laaksolle tunnusomainen vihreä korvattiin neutraalimmalla sinisellä. Keskeisenä asiana oli maahanmuuton vastustaminen. Puolueen motto oli “Prima gli italiani” (Italialaiset ensin).
Maaliskuun 2018 parlamenttivaalien voittajia oli La Lega. Vaalien jälkeen muodostetun hallituksen pääministeriksi tuli Giuseppe Conte ja hallituksen muodostivat Luigi Di Maion johtama Viiden tähden liike ja Matteo Salvinin johtama Lega. Viiden tähden liikkeellä on hallituksessa 8 ministerin paikkaa ja Legalla 5. Lisäksi hallituksessa on 6 riippumatonta ministeriä. 14 kuukautta vallassa oltuaan hallitus kuitenkin hajosi elokuussa 2019 hallituspuolueiden eriävien näkemyksien takia ja sisäministeri Matteo Salvini ilmoitti Lega-puolueensa vetäytyvän hallitusyhteistyöstä Viiden tähden liikkeen kanssa. Italiaan ennustettiin uusia vaaleja. Eronneen hallituksen sitoutumaton pääministeri Giuseppe Conte muodosti kuitenkin syyskuussa 2019 uuden keskustavasemmistolaisen hallituksen, jossa olivat mukana Viiden tähden liike ja Demokraattipuolue. Uudeksi ulkoministeriksi nousi Luigi Di Maio. La Lega jäi oppositioon.
Helmikuussa 2021 Conten hallitus erosi ja tilalle tuli Mario Draghin johtama kuuden puolueen hallitus, jossa Lega on mukana.
Brian Stock
Brian Stock (s. 8. kesäkuuta 1939 ) on yhdysvaltalainen historioitsija, joka on tutkinut kirjallisuutta, lukemista ja ajattelua antiikin aikana ja keskiajalla. Hänen tuotantonsa on keskittynyt lukemisen, mielen sekä uskonnollisen ja sekulaarin mietiskelyn suhteeseen toisiinsa edellä mainittuna ajanjaksona. Stock on erikoistunut myöhäisantiikin kirjallisuuteen ja yhteiskuntaan, Augustinukseen, lukemisen historiaan antiikista 1500-luvulle, 1100-luvun kulttuuriin ja yhteiskuntaan, keskiajan kirkkohistoriaan ja joihinkin osiin renessanssifilosofiasta.
Total Drama Island
Total Drama Island on yhdysvaltalainen–kanadalainen tosi-tv:tä parodioiva animaatiosarja, jonka on tuottanut Fresh TV ja Cartoon Network Studios ja luonut Jennifer Pertsch, Tom McGillis ja Khaki Jones. Sarjaa esitettiin alun perin Kanadassa vuosien 2008–2009 aikana 26 jakson verran. Lisäksi sarjasta tuotettiin yksi tilannekatsaus jakso ja erikoisjakso. Total Dramasta on tuotettu myös spin-off Total Drama Action, joka tunnetaan myös sarjan toisena tuotantokautena.
Tauno Miesmaa
Tauno Olavi Miesmaa (alk. Messman; 11. maaliskuuta 1891 Helsinki – 11. elokuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hänen töitään oli ensi kertaa julkisesti esillä vuonna 1923.
Miesmaa opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa vuosina 1913–1918 sekä yksityisesti Eero Järnefeltin johdolla vuosina 1918–1923. Uransa alkuvaiheissa hän työskenteli pilapiirtäjänä mutta suuntautui myöhemmin lähes yksinomaan muotokuvien maalaukseen. Hänen teostensa kohteina oli lukuisia tunnettuja henkilöitä kuten esimerkiksi presidentit K. J. Ståhlberg ja P. E. Svinhufvud. Kaikkiaan hänen tuotantoonsa kuuluu noin 600 muotokuvaa.
Miesmaalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1964 ja professorin arvonimi vuonna 1970.
Total Drama Island
Juoni
Sarja sijoittuu kuvitteelliseen Wawanakwa leirille Muskokassa, Ontarion provinssissa, jossa kaksikymmentäkaksi nuorta kilpailevat keskenään miljoonan dollarin rahapalkinnosta. Sarjan juoni on parodia Selviytyjät ja Endurance sarjoista. Mukana on myös leirillä esiintyvien tehtävien myötä pieniä parodioita Pelkokertoimesta ja Iron Chefista. Joka kolmas päivä leiriläisten täytyy osallistua haasteisiin, joissa yleensä on vähintään yksi voittaja. Tämän myötä voittaja saa joukkueelleen haavoittumattomuuden. Hävinnyt joukkue kutsutaan illan leirinuotiolle, jossa sarjan isäntä Chris jakaa kilpailijoille vaahtokarkkeja. Kilpailijat jotka saavat vaahtokarkin saavat jäädä, kun taas ne jotka eivät saa ovat äänestetty ulos kilpailusta ja joutuvat kävelemään häpeän laituria pitkin luusereiten laivaan. Noin sarjan puolessa välissä joukkueet hajotetaan, jonka myötä jokainen kilpailija taistelee toisiaan vastaan pääpalkinnosta.
Brian Stock
Brian Stockille myönnettiin Antonio Feltrinelli -palkinto vuonna 2007.
Yykeänperänjoki
Yykeänperänjoki (myös Yykeänväylä, ,  ) on joki Norjassa Tromssan läänin Omasvuonon  kunnassa. Joki on 73,7 km pitkä ja se laskee Yykeänvuonoon Yykeänperän  taajaman luona. Joki virtaa Yykeänperänvankan ( laaksossa, ja sen vesistöalue ulottuu latvoiltaan hieman myös Suomen puolelle Enontekiön kunnan luoteisimmassa kärjessä, Suomen käsivarren "peukalon" tyvessä.
Brian Stock
Teokset
Brian Stockin keskeiset teokset ovat:
Biisonit (kappale)
”Biisonit” on Roope Salminen & Koirat -yhtyeen kappale heidän tulevalta esikoisalbumilta Madafakin levy. Kappale julkaistiin yhtyeen ensimmäisenä singlenä 5. syyskuuta 2014. Kappaleen ovat säveltäneet Jon-Jon Geitel, Ossi Saarinen sekä Olli Äkräs ja sen on sanoittaneet Geitel yhdessä Roope Salmisen kanssa. Kappaleen on tuottanut Hank Solo.
Kappaleesta julkaistiin yhtäaikaisesti singlen kanssa myös musiikkivideo, jonka on ohjannut Miro Laiho. Videolla esiintyvät cameorooleissa muun muassa Mikko Leppilampi, Noah Kin ja Juhani Merimaa.
Robert Snodgrass
Robert Snodgrass (s. 7. syyskuuta 1987) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa West Bromwichia. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Snodgrass kuuluu Skotlannin jalkapallomaajoukkueeseen. Hän on pelannut 28 maaottelua.
Ympäristöindikaattori
Ympäristöindikaattori on mittari, joka kertoo ympäristön senhetkisestä tai pitkäaikaisesta tilasta. Näitä voivat olla esimerkiksi ilman tai veden puhtaus.
Robert Snodgrass
Seurajoukkueura
Snodgrass aloitti uransa skotlantilaisessa Livingston FC:ssä, jossa hän pelasi vuoteen 2008 asti. Vuonna 2007 hän kävi lainalla Stirling Albionissa. Samana vuonna hän kävi suurseura FC Barcelonan testileirillä. 2008 hän siirtyi mestaruussarjan Leeds Unitediin, jossa pelatun neljän vuoden aikana Snodgrass nousi fanien suureksi suosikiksi. Vuonna 2012 hän siirtyi ensimmäistä kertaa Valioliigaan, Norwichin riveihin. Ensimmäisellä kaudellaan Canariesin riveissä fanit valitsivat hänet joukkueen toiseksi parhaaksi pelaajaksi, heti Sebastien Bassongin jälkeen. Norwichin pudottua Valioliigasta Snodgrass siirtyi kesällä 2014 Valioliigassa pelaavan Hull Cityn riveihin. Snodgrass loukkasi polvensa heti kauden avausottelussa Queens Park Rangersia vastaan ja oli sivussa marraskuulle 2015 saakka.
Snodgrass siirtyi Valioliigan West Hamiin 12 miljoonan euron siirtosummalla tammikuussa 2017. Hän solmi seuran kanssa kolmen ja puolen vuoden mittaisen sopimuksen. Hän pelasi kauden 2017−2018 lainalla mestaruussarjan Aston Villassa.
Maajoukkueura
Snodgrass pelasi Skotlannin alle 20- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Skotlannin kaikissa kolmessa ottelussa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa Skotlannin jalkapallomaajoukkueen paidassa helmikuussa 2011 Pohjois-Irlantia vastaan. Hän teki ensimmäisen maaottelumaalinsa Tanskaa vastaan saman vuoden elokuussa. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Liettuaa vastaan kesäkuussa 2011. Snodgrass teki kaksi maalia vuoden 2014 MM-kisojen karsinnoissa ja hattutempun MM-karsintaottelussa Maltaa vastaan syyskuussa 2016.
Henrik Hurskas
thumb|Henrik Hurskas, [[Lucas Cranach vanhempi|Lucas Cranach vanhemman maalaama muotokuva vuodelta 1528.]] Henrik Hurskas (16. maaliskuuta 1473 Dresden – 18. elokuuta 1541 Dresden) oli Saksin herttua (joskus käytetty hallitsijanimeä Henrik IV) ja Meissenin rajakreivi (nimellä Henrik V) vuosina 1539–1541. Hän levitti lyhyenä hallitsijakautenaan luterilaisen uskonpuhdistuksen Saksi-Meisseniin.
Henrik Hurskas oli Saksin herttua Albrekt Rohkean poika ja herttua Yrjö Parrakkaan nuorempi veli. Henrik peri isältään Friisinmaan käskynhaltijuuden, jonka hän kuitenkin vaihtoi vuonna 1505 veljensä kanssa Freibergiin ja Wolkensteiniin. Hän perusti vuonna 1521 mailleen Marienbergin kaupungin. Henrik kääntyi 1530-luvulla luterilaiseksi siitä huolimatta, että hänen veljensä Yrjö oli yksi Martti Lutherin johtavia vastustajia Pohjois-Saksassa. Yrjö ei kuitenkaan voinut estää Henrikiä tulemasta seuraajakseen vuonna 1539. Valtaan tultuaan Henrik pani välittömästi toimeen uskonpuhdistuksen, minkä seurauksena hän ajautui kiistoihin katolisten piispojen kanssa.
Henrikin puoliso oli Mecklenburgin Katariina. Heidän poikansa Morits seurasi Henrikiä herttuana tämän kuoltua. Sekä Morits että Henrikin nuorempi poika August kohosivat myöhemmin Saksin vaaliruhtinaiksi.
Yksilönkehitys
pienoiskuva Yksilönkehitys eli ontogenia on kohdussa tapahtuva prosessi, jossa yksilön varhaisimmat kehitysvaiheet tapahtuvat. Yksilönkehitys loppuu siihen, kun yksilön elimet ovat muodostuneet.
Ihmisen yksilönkehitystä säätelevät samat kehitysgeenit kuin muillakin selkärankaisilla. Kehitysgeenit ohjaavat yksilönkehitystä ja solujen välistä viestintää sekä säätelevät solujen erilaistumista. Ihmisen kehityksen neljä oleellista tapahtumaa ovat kaavoittuminen eli kolmiulotteisuuden synty, muotoutuminen eli elinten ja ruumiinosien synty, solujen erilaistuminen sekä solujen määrän kasvu. Kaavoittuminen tapahtuu yksilönkehityksen alussa ja muotoutuminen sekä solujen erilaistuminen ensimmäisen raskauskolmanneksen aikana. Sikiön solujen määrä kasvaa koko raskauden ajan. Mikäli viestinjärjestelmään tulee häiriö esimerkiksi alkoholin tai lääkkeiden aiheuttamana, ilmenee se häiriönä myös yksilönkehityksessä.
Sukuelinten kehitys
Kaikilla alkioilla on naaras- eli naistyyppiset sukuelinaiheet yksilönkehityksen alun sukupuolisesti erilaistumattomassa vaiheessa. Ne maskulinisoituvat pojilla 12-20 raskausviikon aikana dihydrotestosteroni-nimisen testosteronijohdannaisen vaikutuksesta.
Britannian Grand Prix 2019
Britannian Grand Prix 2019 (virallisesti Formula 1 Rolex British Grand Prix 2019) oli Formula 1 -kauden kymmenes osakilpailu, joka ajettiin 14. heinäkuuta Silverstonen moottoriradalla Englannissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Vapaat harjoitukset
Kisaviikonloppua varten Renault ei tuonut uusia päivitysosia kuljettajiensa Daniel Ricciardon ja Nico Hülkenbergin autoihin, vaan ainoastaan muutti niiden asetuksia, jotta talli voisi kuroa umpeen 20 pisteen eronsa McLareniin. Ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Haasin Romain Grosjean otti uudelleen käyttöönsä Australian kilpailun autonsäädöt, mutta hänen harjoituksensa menivät pieleen heti alussa, kun pyörähdys varikkopilttuusta poistuttaessa rikkoi tämän etusiiven. Myös muilla talleilla oli hankaluuksia uudistetun asfaltin osalta, minkä seurauksena nähtiin useita pyörähdyksiä. Alfa Romeo Racingin Kimi Räikkönen aiheutti radalle punaiset liput, kun hänen autostaan rikkoutui moottori. Kevyen sateen kastelemalla radalla nopein oli Red Bullin Pierre Gasly.
Toisissa vapaissa harjoituksissa monella kuljettajalla esiintyi autoissaan teknisiä ongelmia moottorissa (Ricciardo, Valtteri Bottas ja Sebastian Vettel) sekä hydrauliikassa (Grosjean ja George Russell). Ricciardon autosta hajosi myös runko ajaessaan ratareunoilla, minkä seurauksena tallin mekaanikot joutuivat vaihtamaan hänelle uuden rungon ja vähemmän käytetyn moottorin. Bottas oli harjoitusten nopein ennen tallikaveriaan Lewis Hamiltonia.
Kolmansien vapaiden harjoitusten aikana radalla oli kevyitä sadekuuroja ja kuljettajat pääsivät ajamaan harjoitusten alkupuoliskon välikelin renkailla. Ferrarin Charles Leclerc oli harjoitusten nopein ja tallikaveri Vettel toinen.
Aika-ajot
Itävallan kilpailun aika-ajoissa viidenneksi ajanut Haasin Kevin Magnussen ei kyennyt uusimaan suoritustaan ja putosi heti ensimmäisessä osiossa. Racing Pointin Lance Stroll jäi 14:nettä kertaa peräkkäin aika-ajojen ensimmäiseen osioon. Myös Toro Rosson Daniil Kvjat jäi ensimmäiseen osioon kolmatta kertaa peräkkäin.
Toisessa osiossa Ferrari ja Mercedes ajoivat erilaisilla rengasvalinnoilla, kun Ferrari valitsi pehmeämmän seoksen aika-ajovauhtia varten, Mercedeksen ottaessa keskikovan seoksen kilpailurenkaaksi. Toro Rosson tulokaskuljettaja Alexander Albon onnistui nousemaan viimeiseen osioon, jossa sijoittui lopulta yhdeksänneksi.
Kolmannessa osiossa Renault’n kuljettajat ja McLarenin Lando Norris taistelivat keskenään sijoituksista, mikä päättyi Ricciardon seitsemänteen, Norrisin kahdeksanteen ja Hülkenbergin kymmenenteen sijaan. Vettelin vauhti oli hukassa kolmannessa osiossa ja hän sijoittui kuudenneksi häviten Mercedeksen ja Red Bullin kuljettajille sekä tallikaverilleen Leclercille. Aikaisemmissa kilpailuissa vaikeuksista kärsinyt ja tallipalavereista palautetta saanut Gasly onnistui ajamaan viidenneksi. Tallikaveri Max Verstappenin autoon iski moottorivika, joka aiheutti turboahtimen katkonaisen toiminnan hitaissa mutkissa, minkä seurauksena hän ajoi neljänneksi. Hamilton ja Leclerc olivat parantamassa aikojaan, kunnes tekivät pieniä virheitä mutkaosuuksilla. Bottas ajoi paalupaikalle voittaen Hamiltonin vain kuudella sekunnin tuhannesosalla.
Kilpailu
Kilpailun alusta lähtien Haasin kuljettajien osalta tapahtui, kun Grosjean ja Magnussen osuivat toisiinsa lähdössä viidennessä mutkassa, minkä seurauksena molemmat autot saivat vaurioita, putosivat viimeisille sijoille ja lopulta keskeyttivät kilpailun. Ricciardo ja McLarenin Carlos Sainz taistelivat keskenään kilpailun aikana, joka päättyi Sainzin sijoittuessa kuudenneksi ja Ricciardon seitsemänneksi, vaikka Sainzilla oli heikompi suoravauhti ja Ricciardolla oli enemmän pitoa renkaissa kilpailun aikana. Hülkenbergillä ja Norrisilla sen sijaan oli vaikeuksia kilpailun aikana, kun Hülkenberg osui turva-auto tilanteen jälkeen Racing Pointin Sergio Péreziin ja hajotti autonsa ohjauksen, ja Norris puolestaan menetti hyvän kisatuloksen ylimääräisellä varikkopysähdyksellä.
Hyvän aika-ajotuloksen ajaneen Albonin kilpailu meni pieleen voimayksikön sähkövian vuoksi, jonka takia hän ei voinut sähköturvallisuussyistä tehdä toista varikkopysähdystä. Räikkönen ohitti Albonin kilpailun aikana ja ajoi kahdeksanneksi, mutta koki kilpailun haastavaksi suoranopeuden puutteen ja takana nopeammin ajaneiden kuljettajien vuoksi. Tallikaveri Antonio Giovinazzin kilpailu päättyi hänen ajettua ulos soralle Club-mutkassa, mikä aiheutti radalle turva-auton.
Mohammad Reza Pahlavi
Mohammad Reza Pahlavi (myös muodossa Muhammed Riza ) (26. lokakuuta 1919 Teheran, Persia – 27. heinäkuuta 1980 Kairo, Egypti) oli Iranin viimeinen šaahi alkaen 16. syyskuuta 1941 aina Iranin vallankumoukseen 11. helmikuuta 1979 asti. Hän oli Pahlavin hallitsijasuvun toinen monarkki. Hänen keisarilliset arvonimensä olivat Šāhanšāh (, kuninkaiden kuningas) ja Aryamehr (, arjalaisten aurinko).
Mohammad Reza Pahlavi nousi Iranin valtaistuimelle toisen maailmansodan aikana 1941 brittien ja neuvostoliittolaisten syrjäytettyä hänen isänsä šaahi Reza Pahlavin vallasta. Isä oli kohonnut sotamiehestä ensin kenraaliksi ja armeijan ylipäälliköksi ja kaapannut maassa vallan vuonna 1925. Nuoremman Pahlavin aikana Iran juhli 2 500 vuotta kestänyttä monarkiaa, jonka katsottiin alkaneen Kyyros Suuren valtakaudella.
Hallitsijana Mohammad Reza Pahlavi vastusti pääministeri Mohammad Mossadeqin johtamaa Iranin öljyteollisuuden kansallistamista. Mohammed Reza Pahlavin aloittaman ”valkoisen vallankumouksen”, joka sisälsi useita taloudellisia ja sosiaalisia uudistuksia, oli tarkoitus tehdä Iranista johtava moderni länsimaalainen maailmanvaltio. Šaahi uudisti Irania muun muassa kansallistamalla luonnonrikkauksia ja laajentamalla naisten oikeuksia. Osasyy Iranin uudistusohjelman epäonnistumiseen oli se, että šaahin vastustajista toiset syyttivät Irania demokratian puutteesta, kun taas toiset perinteisen šiiapapiston syrjäyttämisestä uudistuksia tehdessä.
Huolimatta siitä, että šaahi oli itse muslimi, hän menetti lopulta Iranin šiiapapiston tuen. Tähän oli pääasiallisena syynä šaahin voimakas länsimaalaistamispolitiikka ja Israelin tunnustaminen. Yhteenotot ääri-islamilaisten kanssa, kommunistien toiminnan lisääntyminen ja länsivaltojen puuttuminen maan talouteen muuttivat šaahin otteet Iranin johdossa itsevaltaisemmiksi. Erityisesti šaahin valta kasvoi vuoden 1953 kriisin jälkeen, jolloin kumpikin osapuoli, šaahi ja pääministeri Mohammad Mossadeq, syyttivät toisiaan vallankaappausyrityksestä, mikä johti lopulta Mossadeqin syrjäyttämiseen. Poliittinen oppositio tehtiin toimintakyvyttömäksi muun muassa lakkauttamalla kommunistinen Tudeh-puolue. Salainen palvelu SAVAK tukahdutti poliittiset vastalauseet kovin ottein. Amnesty Internationalin mukaan vuonna 1978 Iranissa oli 2200 poliittista vankia. Vuonna 1979 tilanne kärjistyi vallankumoukselliseksi, jossa 16. tammikuuta šaahi pakotettiin lähtemään maanpakoon Iranista 37 hallitsijavuoden jälkeen. Pian vallankumous kääntyi islamilaiseksi vallankumoukseksi, joka johti Iranin islamilaisen tasavallan perustamiseen ja šiialaispapiston diktatuuriin.
Lapsuus ja koulutus
thumb|left|Kaksoset Mohammad Reza ja [[Ashraf Pahlavi 1940-luvulla.]]
Mohammad Reza Pahlavi syntyi Teheranissa prikaatikenraali Reza Khanin ja tämän toisen vaimon Tadj ol-Moloukin vanhimpana poikana. Hän syntyi yhdessä kaksoissiskonsa Ashraf Pahlavin kanssa. Mohammed Reza oli isänsä vanhin poika ja kolmas tämän kaikkiaan yhdestätoista lapsesta. Syntyessään Mohammed Reza, Ashraf, Ali Reza ja heidän vanhempi sisarensa Šams eivät olleet kuninkaallisia, vaan heidän isänsä oli Iranin kuninkaallisen armeijan palveluksessa. Kuninkaallisia heistä tuli vasta 1925, jolloin heidän isästään tuli šaahi. 1900-luvun alussa Persia oli kahden suurvallan, Venäjän keisarikunnan ja Britannian, vaikutuspiirissä. Vanha Qajar-dynastia (1781–1925) hallitsi maata konservatiivisesti ja tekemättä uudistuksia. Persia oli takapajuinen maa, jonka hallinto oli korruptoitunutta ja venäläisten ja englantilaisten vaikutuspiirin alaisena. 21. helmikuuta kuninkaallisen kasakkaprikaatin komentaja Reza Khan teki onnistuneen vallankaappauksen yhdessä pääministeri Said Zia al-Din Tabatain kanssa. Vallankaappauksen aikana maassa ei ollut käytännössä lainkaan keskushallintoa. Ensin Reza Khan Sardar Sepahiksi nimensä muuttanut Reza Khan nousi uuden hallituksen sotaministeriksi ja armeijan ylipäälliköksi, sitten pääministeriksi ja lopulta vuosi myöhemmin 12. joulukuuta 1925 Iranin kansalliskokous julisti Reza Khanin Persian šaahiksi. Reza Khan kruunattiin juhlallisesti 25. huhtikuuta 1926 ja hän otti käyttöön sukunimen Pahlavi. Samaan aikaan Mohammed Reza Pahlavi julistettiin Persian kruununprinssiksi. Reza Pahlavi aloitti Persian länsimaalaistamisen, jota hänen poikansa jatkoi myöhemmin. 21. maaliskuuta 1935 Persiasta tuli Iran.
thumb|18-vuotias shahpur eli kruununprinssi Mohammed Reza Pahlavi kihlajaiskuvassaan. Tuolloin Mohammed Reza meni kihloihin 17-vuotiaan Egyptin prinsessan [[Fawzia Fuadin kanssa. Kuva julkaistu Time-lehdessä 27. helmikuuta 1939.]]
Lapsena Mohammad Reza Pahlavi aloitti opinnot sveitsiläisessä Institut Le Rosey -sisäoppilaitoksessa, jossa suoritti opintonsa vuonna 1935. Samana vuonna hänen isänsä šaahi Reza Pahlavi pyysi virallisesti kansainvälistä yhteisöä kutsumaan Persiaa sen omankielisellä nimellä ”Iran”. Palattuaan Teheraniin Mohammed Reza jatkoi opintojaan Teheranin sotilasakatemiassa, jossa opiskeli aina vuoteen 1938 asti.
Isän syrjäyttäminen
thumb|left|200px|Šaahi Mohammad Reza Pahlavi ja [[Yhdistynyt kuningaskunta|Ison-Britannian pääministeri Winston Churchill kättelevät Teheranissa 1943.]]
Kun Saksa aloitti kesäkuussa 1941 Operaatio Barbarossan ja hyökkäsi Neuvostoliittoon, se vaikutti myös Iraniin, vaikkakin maa oli julistautunut puolueettomaksi konfliktissa.
Liittoutuneet halusivat saada varmuudella Iranin öljykentät haltuunsa. Puolueeton Iran oli tehnyt öljykauppoja myös Saksan kanssa. 25. elokuuta 1941 Britannian ja Neuvostoliiton joukot hyökkäsivät Iraniin. Lyhyessä sodassa Iran menetti 800 miestä, 200 siviiliä, 2 tykkivenettä ja 6 lentokonetta, kun taas britit 20 miestä sekä tankin ja neuvostoliittolaiset noin 40 miestä sekä kolme lentokonetta. 16. syyskuuta šaahi Reza Pahlavi pidätettiin ja karkotettiin maanpakoon Etelä-Afrikkaan. Britit ja neuvostoliittolaiset painostivat hänet jättämään valtaistuimensa vanhimmalle pojalleen. Seuraavasta päivästä 17. syyskuuta lähtien Mohammed Reza Pahlavi oli Iranin šaahi. Britit ja neuvostoliittolaiset ajattelivat, että poika Mohammed Reza Pahlavi olisi enemmän suosiollinen liittoutuneille. Tämä oletus osoittautuikin paikkansapitäväksi.
17. lokakuuta 1941 Neuvostoliiton ja Britannian joukot poistuivat Iranista. Hallitsijanvaihdoksen myötä Iranista tuli tärkeä osa brittiläisen, ja myöhemmin amerikkalaisen, avun viemisessä Neuvostoliittoon. Tämä ”Persian käytävänä” tunnettu kuljetusreitti merkitsi ensimmäistä suuren luokan amerikkalaista ja länsimaista läsnäoloa Iranissa. Tämä länsimainen vaikutus ja läsnäolo jatkuikin Iranissa aina monarkian vastaiseen vallankumoukseen vuonna 1979 asti.
Öljyn kansallistaminen ja vuoden 1953 kaappaus
1950-luvun alussa Iranissa oli poliittisia kriisejä, jotka olivat Britannian ja Yhdysvaltain tiedustelupalveluiden aiheuttamia tai johtamia. Vuonna 1951 Iranin parlamentti äänesti tohtori Mohammed Mossadeqin johtaman kansallismielisen liikkeen johdolla Iranin öljyteollisuuden kansallistamisesta. Tämä päätös lakkautti erittäin tuottavan brittiläisen Anglo-Iranian Oil Company (AIOC) -öljy-yhtiön, joka oli perusta Britannian taloudelliselle ja poliittiselle vallalle Iranissa. Kansallismielisen Mossadeqin tavoitteina oli perustaa demokratia uudelleen, luoda perustuslaillinen monarkia ja kansallistaa Iranin öljyvarannot. Mossadeq ei kuitenkaan uskonut, että amerikkalaiset puuttuisivat tilanteeseen, koska heillä ei ollut mitään edustusta AIOC-yhtiössä. Amerikkalaiset kuitenkin asettuivat tukemaan brittejä, koska pelkäsivät kommunistien yrittävän hallituksen kaatamista ja nousemista valtaan Neuvostoliiton tuella. Amerikkalaiset näkivät kansallistamisen merkkinä kommunistien vallan kasvusta. Juuri ennen marraskuun 1952 Yhdysvaltain presidentinvaaleja Britannian hallitus kutsui CIA:n vanhemman virkamiehen Kermit Rooseveltin, joka oli presidentin poika, Lontooseen keskustelemaan Mossadeqin syrjäyttämisestä. Operaatio Ajaxia alkoivat suunnitella veljekset Yhdysvaltain ulkoministeri John Foster Dulles ja CIA:n johtaja Allen Dulles. Operaation tarkoituksena oli, että šaahi erottaisi Mossadeqin ja korvaisi tämän brittien sekä amerikkalaisten suosikilla kenraali Fazlollah Zahedilla.
Kuukautta myöhemmin parlamentin päätöksen jälkeen 28. huhtikuuta 1951 Mossadeq nimitettiin Iranin pääministeriksi šaahi Mohammad Rezan ehdotuksesta. Parlamentti, Majlis äänesti demokraattisesti Mossadeqin pääministeriksi äänin 79–12 ja šaahi vahvisti tämän valinnan. Pääministerinä Mossadeq aloitti öljytuotannon kansallistamisen, johon Britannia vastasi kovalla kauppasaarrolla, joka entisestään kurjisti muutenkin herkkää Iranin taloutta. Lokakuussa 1952 Mossadeq julisti Britannian viholliseksi ja katkaisi diplomaattisuhteet maiden välillä. Helmikuussa 1953 šaahi yritti vaikutusvaltaisten henkilöiden rohkaisema erottaa Mossadeqin, joka kuitenkin kieltäytyi eroamasta vedoten perustuslaillisiin oikeuksiinsa. Perustuslain mukaan šaahi ei voinut erottaa pääministeriä, vaan vain parlamentti eli Majlis. Lopulta tilanne johti monarkistien, Mossadeqin kannattajien ja Tudeh-puolueen kommunistien katuyhteenottoihin. 4. huhtikuuta 1953 CIA:n johtaja Dulles hyväksyi miljoona dollaria Mossadeqin syrjäyttämiseen. Elokuussa 1953 Mossadeq pyysi šaahia lähtemään maasta. Vastaukseksi šaahi yritti jälleen erottaa Mossadeqin, joka antoi ymmärtää, että oli valmis taistelemaan asemansa puolesta.
Lopulta 15. elokuuta 1953 šaahi lähti maanpakoon ja lensi Bagdadin kautta Roomaan kirjoitettuaan ensin kaksi kuninkaallista määräystä, joissa toisessa erotettiin Mossadeq ja toisessa hänen tilalleen nimitettiin kenraali Fazlollah Zahedi. Tämä tilanne johti jälleen uusiin katuyhteenottoihin, joissa kuoli 300 ihmistä. Lopulta 19. elokuuta 1953 (28 Mordad 1332) Iranin kuninkaallinen armeija teki Zahedin johdolla sotilasvallankaappauksen, jota tukivat Britannian ja Yhdysvaltojen viranomaiset, MI6 ja CIA. Sotilasvallankaappauksessa Zahedi julisti itsensä pääministeriksi ja 20. elokuuta Mosadeq pidätettiin. 22. elokuuta 1953 šaahi palasi lyhyestä maanpaostaan voitokkaana. Lokakuussa 1953 käytiin Mossadeqin oikeudenkäynti, jossa hänet tuomittiin maanpetoksesta kolmeksi vuodeksi sotilasvankilaan. Tuomionsa jälkeen Mossadeq siirrettiin kotiarestiin kyläänsä Teheranin lähettyville, jossa hän kuoli 5. maaliskuuta 1967.
Murhayritykset
Šaahi Mohammed Reza joutui kahdesti murhayrityksen kohteeksi. 4. helmikuuta 1949 šaahi otti osaa Teheranin yliopiston perustamisen vuosittaisiin juhlaseremonioihin. Fakhr-Arai ampui viisi laukausta runsaan kymmenen metrin päästä kohti šaahia. Vain yksi laukauksista osui ja hän haavoittui lievästi poskeensa. Läsnä olleet upseerit ampuivat Fakhr-Arain heti. Muutamien tutkimusten jälkeen todettiin, että Fakh-Arai oli kielletyn Tudeh-puolueen jäsen. Kuitenkin on myös todisteita, että murhayrityksen tekijä ei ollut kommunistisen Tudehin jäsen vaan uskonnollinen fundamentalisti. Tudehia ei kuitenkaan syytetty murhayrityksestä. Seuraava murhayritys oli 10. huhtikuuta 1965. Murhaaja ampui yhden sotilaan matkallaan šaahin Marmoripalatsiin, mutta hänet ehdittiin ampua ennen kuin hän saavutti šaahin majapaikan. Kaksi siviilivartijaa kuoli suojellessaan šaahia.
Entisen KGB-upseerin Kuziškinin mukaan šaahi oli myös Neuvostoliiton kohde. Neuvostoliittolaiset koettivat television kaukosäätimellä laukaista autosta tehdyn tienvarsipommin, mutta kaukosäädin ei toiminut.
Ulkopoliittiset suhteet
upright|thumb|left|Šaahin ja hänen kolmannen vaimonsa [[Farah Pahlavin kruunaus keisaripariksi 26. lokakuuta 1967. Takarivissä oikealta prinsessa Ashraf, prinsessa Shahnaz, Mohammad Reza Pahlavi, keisarinna Farah ja prinsessa Šams, eturivissä prinsessa Farahnaz ja kruununprinssi Reza.]]
Šaahi tuki Pohjois-Jemenin sisällissodassa (1970–1972) tasavaltalaisjoukkoja vastaan taistelleita monarkisteja ja auttoi Omanin sulttaania kukistamaan maan eteläisen maakunnan Dhofarin kapinan vuonna 1971. Šaahi kävi Britannian kanssa neuvotteluita koskien Bahrainin ja kolmen Persianlahden saaren tulevaisuutta. Bahrain oli ollut 1800-luvulta lähtien brittien hallussa, mutta Iran taas väitti sen kuuluvan itselleen. Lopulta neuvottelut johtivat Bahrainin itsenäistymiseen vastoin Iranin kansallismielisten toiveita. Hormuzinsalmessa Iranilla on tälläkin hetkellä hallussaan strategisesti tärkeät saaret Iso Tunb, Pieni-Tunb ja Abu Musa, joiden kuitenkin väitetään kuuluvan Arabiemiirikunnille.
Tänä aikana šaahi keskittyi solmimaan suhteita Persianlahden maiden kanssa ja luomaan tiiviimmät suhteet Saudi-Arabiaan. Suhteissa Irakiin oli erittäin usein ongelmia, kunnes 1975 Iran ja Irak solmivat Algerin sopimuksen, joka takasi Irakille täydet navigaatio-oikeudet Shatt al-Arab -joella. Sopimuksessa šaahi myös lupasi lopettaa tukensa Irakin kurdeille.
Lisäksi šaahi solmi läheiset suhteet Jordanian kuningas Husseinin kanssa, Egyptin Anwar Sadatin ja Marokon kuninkaan Hassan II:n kanssa.
Heinäkuussa 1964 šaahi Mohammed Reza Pahlavi, Turkin presidentti Cemal Gürsel ja Pakistanin Mohammad Ajub Khan ilmoittivat Istanbulissa perustavansa Regional Cooperation for Development -organisaation (RCD) (myöhemmin tilalle perustettiin Economic Cooperation Organization (ECO)) edistämään maiden välistä liikennettä ja taloudellisia projekteja. Tavoitteena oli myös Afganistanin liittyminen organisaation jossain vaiheessa tulevaisuudessa. Šaahi solmi läheiset suhteet Pakistanin kanssa. Pakistanin ja Intian välisen sodan aikana vuonna 1965 Pakistanin lentokoneet kävivät tankkaamassa Iranin maanperällä ilmaista polttoainetta.
Iranin šaahi Mohammad Reza Pahlavi oli ensimmäinen muslimijohtaja, joka tunnusti Israelin valtion olemassaolon. Näiden kahden valtion väliset suhteet käytännössä tuhoutuivat islamilaisen tasavallan myötä.
Länsimaistaminen ja itsevaltius
thumb|Šaahi yhdessä [[Yhdysvaltain presidentti|Yhdysvaltain presidentin Richard Nixonin ja tämän puolison Pat Nixonin kanssa.]]
Pahlavi oli 2. kesäkuuta 1967 valtiovierailulla Berliinissä, jossa Länsi-Saksan opiskelijaliike osallistui valtiovierailun vuoksi järjestettyyn mielenosoitukseen. Opiskelijaliikkeen johtaja Benno Ohnesorg kuoli mielenosoituksessa poliisin ampumaan luotiin.
Mohammad Reza Pahlavi tuli valtiovierailulle Suomeen yhdessä puolisonsa Farah Pahlavin kanssa 22. kesäkuuta vuonna 1970. Vierailun yhteydessä vasemmistonuoriso järjesti šaahin vastaisia mielenosoituksia, joiden yhteydessä poliisi pidätti noin 40 henkilöä. Mielenosoituksiin osallistui myös muutamia vasemmiston kansanedustajia. Porvaripuolueet tuomitsivat mielenosoitukset, kun taas vasemmisto paheksui poliisin kovia otteita. Šaahiparin vierailu päättyi 26. kesäkuuta. Arvovieraat kävivät muun muassa Helsingissä, Kuopiossa ja Lapissa.
Maanpako ja kuolema
250px|thumb|Mohammad Reza Pahlavin hauta Al-Rifa’in moskeijassa. Šaahi joutui elämään loppuikänsä maanpaossa. Aluksi hän ja hänen perheensä asuivat muun muassa Egyptissä, jossa he saivat lämpimän vastaanoton presidentti Anwar Sadatilta. Myöhemmin he asuivat Marokossa kuningas Hassan II kutsumana, josta he menivät Bahamasaarille ja sieltä Meksikoon, jossa he asuivat Cuernavacassa, lähellä Méxicoa. Kun šaahin sappikivitauti alkoi käydä vakavaksi ja hän tarvitsi sairaalahoitoa, Yhdysvaltain silloinen presidentti Jimmy Carter antoi hänelle luvan tulla New Yorkiin sairaalaan David Rockefellerin painostuksella. Carterin päätös ärsytti Iranin uutta hallitusta ja iranilaisia siinä määrin, että 200 iranilaista mielenosoittajaa valtasi USA:n Teheranin suurlähetystön ja otti panttivangiksi kaikki lähetystön työntekijät (Iranin panttivankikriisi	4.11.1979 – 20.1.1981). Šaahi siirrettiin Teksasissa olevaan sotilassairaalaan, lähti Yhdysvalloista ja asui vähän aikaa Isla Contadoralla, Panamassa. Lopulta hän palasi takaisin Egyptiin, jossa Sadat antoi hänelle viimeisen turvapaikan. Egyptissä Šaahille tehtiin pernaleikkaus Kairon Meadin sotilassairaalassa kuuluisan amerikkalaisen kirurgin Michael E. DeBakeyn johdolla.
Mohammad Reza Pahlavi kuoli krooninsen lymfaattiseen leukemiaan 27. heinäkuuta 1980 Kairossa, jossa Sadat järjesti hänelle valtiolliset hautajaiset. Paikalle ei saapunut valtionjohtoa Yhdysvalloista, mutta entinen presidentti Richard Nixon oli kuitenkin mukana. Šaahi on haudattu Al-Rifa’in moskeijaan.
Lapset ja perhe
Toinen vaimo oli Soraya Esfandiary Bakhtiari (syntynyt 22. heinäkuuta 1932, kuoli 26. lokakuuta 2001). Tämän isä oli Khalil Esfandiary Bakhtiari, Iranin Länsi-Saksan suurlähettiläs. Avioliitto kesti vuodet 1951–1958 ja se oli lapseton.
Šaahin kolmas vaimo oli Farah Pahlavi (o.s. Diba) (s. 14. lokakuuta 1938). Avioliitto solmittiin vuonna 1959 ja kesti šaahin kuolemaan asti. Nykyisin Farah Pahlavi asuu maanpaossa Yhdysvalloissa. Heille syntyi neljä lasta:
Halland
pienoiskuva|Karvaväriherne on Hallandin maakuntakukka. pienoiskuva|Lohi on Hallandin maakuntaeläin.
Terengganun lippu
Terengganun lippu on Malesian Terengganun osavaltion tunnus. Lippu koostuu valkoisesta taustaväristä jonka keskellä on musta kenttä. Valkoinen kuvaa Terengganun sulttaania ja musta kuvaa kansaa. Kenttien asetelma kuvaa sulttaanin tarjoamaa suojelua.
Halland
Halland on Ruotsin maakunta, joka sijaitsee Länsi-Ruotsissa Götanmaan pääalueella. Hallandin pinta-ala on 4 785,7 km². Vuoden 2011 lopussa maakunnassa oli 308 981 asukasta, joten väentiheys oli 64,6 asukasta neliökilometrillä.
Halland rajaa Länsi-Götanmaan, Smålandin ja Skånen maakuntia sekä Kattegatia. Sen suurin kaupunki on 1200-luvulla perustettu Halmstad. Muita kaupunkeja ovat Falkenberg, Kungsbacka, Laholm ja Varberg.
Maakunnan korkein kohta on Högalteknall, joka kohoaa 226 metrin korkeuteen. Suurin järvi on Lygnern.
Viimeksi Prinssi Bertil toimi Hallandin herttuana.
Kunnat
Hallandin maakunta kuuluu pääosin samannimiseen Hallandin lääniin, mutta osa maakunnasta kuuluu naapurilääneihin ja toisaalta osa Hallandin läänistä ei ole osa Hallandin maakuntaa. Seuraavassa on lueteltu maakuntaan kokonaan tai osittain kuuluvat kunnat lääneittäin.
Hallandin läänissä:
Länsi-Götanmaan läänissä:
Skånen läänissä:
Väestö lääneittäin
Hallandissa oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 308 981 asukasta, jotka jakaantuivat eri lääneihin seuraavasti:
Kaikki läänit kuuluvat maakuntaan vain osittain.
Amerikan intiaanien kansalliskongressi
thumb|right| Kiowa-intiaani Josep Goombi, Amerikan Intiaanien kansalliskongressin ensimmäinen varapuheenjohtaja. Amerikan intiaanien kansalliskongressi (National Congress of American Indians eli NCAI) perustettiin Oklahoman tasankointiaanien aloitteesta vuonna 1944. NCAI edusti kaikkia niitä eri heimojen hallituksia, jotka olivat järjestäytyneet vuoden 1934. intiaanilain mukaisesti. Kansalliskongressi pyrki mm. herättämään ymmärrystä intiaanikansoja kohtaan, säilyttämään mahdollisimman paljon intiaanien omia perinteitä, edistämään heimojen yleistä hyvinvointia ja vaalimaan intiaanien uskollisuutta Yhdysvaltain lipulle.
1960-luvulla uusi sukupolvi alkoi tuoda esiin omia näkemyksiään. Aluksi opiskelijoista koostunut ryhmä vastusti NCAI:n suvaitsevaisuutta valkoisten politiikkaa kohtaan, ja alkoi pitää omia kokouksiaan. New Mexicossa perustettu intiaanien kansallinen nuorisoneuvosto NIYC ajoi NCAI:n toimintapiiriin kuuluneita asioita radikaalimmin eteenpäin.
Amerikan intiaanien kansalliskongressi jatkaa edelleen intiaanien reformistisista liikkeistä suurimpana ja vahvimpana Jefferson Keelin toimiessa puheenjohtajana.
Lähteet
Henriksson, Markus "Alkuperäiset amerikkalaiset" Gummerus, 1986, ISBN 951-662-385-9
LostAlone
LostAlone on brittiläinen kolmehenkinen rockyhtye, johon kuuluvat Steven Battelle (laulu, kitara), Mark Gibson (rummut) ja Tom Kitchen (basso). Bändi on kotoisin Derbystä.
Bändi on saanut vaikutteita esimerkiksi Queenista, Iron Maidenista, Mansunista, Pink Floydista ja Weezerista.
LostAlone on kiertänyt paljon Isossa-Britanniassa ja muualla Euroopassa, soittaen muun muassa Paramoren, 30 Seconds To Marsin ja My Chemical Romance lämmittelijänä. Britanniassa he ovat olleet pääesiintyjänä kolmella kiertueella (Light The Waves Tour vuonna 2006, Say No To The World Tour ja Blood Is Sharp Tour vuonna 2007). Yhtye on esiintynyt myös monille nimekkäillä festareilla, kuten Taste of Chaos, Download ja Rock am Ring.
Yhtyeen laulaja-kitaristi-sanoittaja Steven Battelle on kehittänyt omalaatuisen tyylin heittää kenkänsä ilmaan kesken keikan ja soittaa sillä riffejä kitarallaan. Vuonna 2008 LostAlone esiintyi Suomessa.
Singlet
"Blood Is Sharp" (2006) "Unleash the Sands of All Time" (2006) "Elysium" (2007) "Do You Get What You Pray For?" (2012) "Love Will Eat You Alive" (2012) "Paradox on Earth" (2012) "Vesuvius" (2012) "Creatures" (2012) "I Want Christmas Always" (2012) "The Bells! The Bells!!" (2013) "Scarlet Letter Rhymes" (2014) "Crusaders" (2014)
Estádio Joaquim Calmon
Estádio Joaquim Calmon on monikäyttöinen stadion Linharesissä Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Linhares Futebol Cluben kotikenttänä. Stadionille mahtuu 2 000 ihmistä.
Kaoma
Kaoma on ranskalais-brasilialainen popyhtye, joka koostuu Touré Kunda -yhtyeen entisistä jäsenistä: basistista Chyco Drusta, kitaristi Jacky Arcontesta, tuottajasta ja kosketinsoittajasta Jean-Claude Bonaventuresta, rumpalista ja lyömäsoittajasta Michel Abihssira, laulaja Faniasta, laulaja Loalwa Brazista sekä tanssijaduosta Chico et Robertasta. Chyco Dru on Martiniquesta, Jacky Arconte Gaudeloupesta ja Loalwa Braz Brasiliasta. Yhtye on parhaiten tunnettu vuoden 1989 hittikappaleestaan ”Lambada”, josta tuli saman vuoden parhaiten myynyt single maailmanlaajuisesti.
D.Gray-man
D.Gray-man (ディー・グレイマン) on japanilainen mangasarjakuva, jonka on kirjoittanut ja piirtänyt Katsura Hoshino. Sarja kertoo Allen Walker -nimisestä pojasta, joka on osa Excorcist-järjestöä. Järjestön tarkoitus on hyödyntää ikivanhaa Innocence-nimistä ainesta taistelussa Millennium Earlia ja hänen demonista akuma-armeijaansa vastaan. Useat hahmot ja niiden hahmosuunnittelut ovat peräisin joistakin Katsura Hoshinon aikaisemmista töistä ja projekteista, kuten Zone:sta ja Continue:sta sekä hänen avustajiltaan.
Mangaa alettiin julkaista sarjana vuonna 2004 Shueishan julkaisemassa Weekly Shōnen Jump -lehdessä osana heidän Jump Comics -julkaisuaan, ja siihen mennessä 19 valmista numeroa oli julkaistu. Viikoittain julkaistavasta sarjasta tehtiin kuukausittain julkaistava joulukuussa 2009, kun se aloitti ilmestymisen Jump Square:ssa. Lisäksi sarjasta on Kaya Kizakin tekemä Spin off -novellisarja nimeltään D.Gray-man Reverse, mikä syventää useiden hahmojen taustoja. 4. elokuuta alkaen 2009 Viz Media on julkaissut ensimmäiset neljätoista osaa Yhdysvalloissa. Mangan pohjalta on myös tehty 103-jaksoinen animesarja, jota esitettiin 3. maaliskuuta 2006 – 30. syyskuuta 2008 välisenä aikana Japanissa. Videopelejä, korttipeli ja useita muita oheistuotteita on tehty sarjaan perustuen.
Mangasarjasta on tullut yksi Shueishan parhaiten myyvistä sarjoista. Sen toisen julkaisuviikon aikana sarjan 15. osa listattiin toiseksi parhaiten myyneeksi mangaksi Japanissa. Vaikkakin suurin osa kriitikoista vertasi sitä muihin saman genren sarjoihin, sitä ylistettiin originaaleista hetkistä ja hyvin kehitetyistä hahmoista ja heidän persoonallisuuksistaan.
Boryeong
Boryeongissa oli vuonna 2007 noin 110 000 asukasta. Se on tunnettu ympäri Koreaa uimarannoistaan ja vuosittaisista heinäkuun tienoilla järjestettävistä mutafestivaaleistaan. Kaupungin rantojen mutaa ylistetään laajalti kosmeettisista ominaisuuksistaan. Muiden Korean niemimaan lounaisrannikon alueiden tavoin seudulla on lukuisia pieniä saaria, joista monista on lauttayhteys kaupungin satamaan.
Boryeongin nykyiset (2008) rajat tulivat voimaan 1995, jolloin Boryeong-gunin ja Daecheonin kaupunki yhdistyivät. Kaupungit oli aiemmin erotettu toisistaan 1986 niiden muodostettua sitä ennen yhtenäisen Boryeong-gunin kaupungin.
Drew Brees
Drew Christopher Brees (s. 15. tammikuuta 1979) on entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän edusti urallaan 15 vuotta New Orleans Saintsia, mutta aloitti uransa San Diego Chargersissa. Pelipaikaltaan hän on pelinrakentaja, ja hänellä oli vuosina 2011–2013 hallussaan NFL-liigan ennätys heitetyistä jaardeista kauden aikana (Peyton Manning ylitti hänen ennätyksensä yhdellä jaardilla). Brees on voittanut Saintsin riveissä Super Bowlin kerran, vuonna 2010. Hänet palkittiin tuolloin ottelun arvokkaimpana pelaajana.
Vuoden 2020 kauden päätteeksi Brees ilmoitti jäävänsä eläkkeelle.
Brees esiintyi suositun Madden NFL 11 -pelin kannessa.
Vadim Pružanov
thumb|Pružanov vuoden 2006 [[Ozzfestissä.]] Vadim ´´Vad´´ Pružanov (, s. 18. kesäkuuta 1982) oli lontoolaisen nopeaa power metalia soittavan DragonForce-yhtyeen kosketinsoittaja vuoteen 2018 asti. Pružanov on syntyjään ukrainalainen.
Tausta
Pružanov syntyi Ukrainassa, mutta muutti myöhemmin Lontooseen. Pružanov aloitti pianonsoiton kahdeksanvuotiaana. Hän opiskeli musiikkikoulussa alusta asti, mutta kyllästyi ja lopetti kolmen vuoden jälkeen. Hän jatkoi soittoharrastustaan itseopiskeluna. Tuona aikana Pružanov löysi rockmusiikin, ja alkoi suunnitella uraa soittajana. Hän sai oman pienen kosketinsoittimen (Yamaha PS-551) ja alkoi tehdä omaa musiikkia jo 12-vuotiaana.
Soittotyyli
Pružanov on tunnettu erittäin nopeista sekä melodisista sooloista koskettimilla, raivokkaasta päänheiluttamisesta lavalla sekä taidostaan soittaa koskettimia kielellä ja otsalla käsien ohella. Hän ottaa sooloihinsa vaikutteita teknomusiikista ja videopeleistä sekä sisällyttää niihin usein monien televisiosarjojen, kuten Simpsonien ja Countdownin, tunnusmusiikkeja. Livenä hän soittaa usein sooloja kannettavalla kosketinsoittimella, usein Herman Lin kanssa. Monesti myös DragonForcen toinen kitaristi Sam Totman sekä basisti Frédéric Leclercq olivat mukana sooloissa viihdyttämässä yleisöä soittotaidoillaan.
Kitarapainotteisen DragonForcen musiikissa Pružanov on usein koskettimilla mukana biiseissä, kuten esimerkiksi ”Soldiers of the Wasteland” kappaleessa. Hänen uniikin soittotyylinsä voi kuulla useimmissa yhtyeen kappaleissa, kuten esimerkiksi erittäin suositussa ”Through the Fire and Flames” kappaleessa, joka on Guitar Heroissa yksi vaikeimmista biiseistä.
Kosketinsoiton ohella Pružanov on myös taitava kitaristi. Hän on kertonut suurimmiksi vaikuttajikseen Yngwie Malmsteenin, Strapping Young Ladin, Steve Vain, Panteran, Judas Priestin, Symphony X:n sekä Dream Theaterin.
Brahmanpöllö
pienoiskuva|left|Puunkolosta kurkistava brahmanpöllö [[Kalkutta|Kolkatassa.]] Linnulla on hyvin laaja esiintymisalue, eikä se ole uhanalainen. Sitä tavataan seuraavissa maissa: Bangladesh; Bhutan, Kambodža, Intia, Iran, Laos, Myanmar, Nepal, Pakistan, Thaimaa, Vietnam.
Brahmanpöllön pituus on noin 20 cm, ja se painaa 110 g. Naaras on aina hiukan suurempi. Se munii 3–4, jopa 5 valkoista munaa. Lintua on tutkittu biologisesti aika vähän.
Alalajit
Sillä on viisi alalajia: ´
Sakkoluettelo
Sakkoluettelo oli aiemmin Suomessa tuomioistuinten pitämä rekisteri sakkorangaistuksiin tuomituista henkilöistä. Vanhat sakkoluettelot toimivat arkistolähteinä historian tutkimuksessa.
Säännökset sakkoluettelosta 1930-luvun Suomessa
Säännösten mukaan sakkoluettelo oli tehtävä joka vuosi niistä sakoista, joihin tuomioistuin taikka joku muu viranomainen tuomitsi.
Sakkoluetteloon merkittiin: Lisäksi jos asiasta oli ilmoitettava rikosrekisteriin, merkintä siitä ja myös ilmoitettu rikosrekisterinumero. Jos sakotettua henkilöä pidettiin vangittuna, tämä tuli myös merkitä sakkoluetteloon.
Lakiviitteet
<references group=L />
Chicken Skin Music
Chicken Skin Music on yhdysvaltalaisen kitaristi ja laulaja Ry Cooderin viides studioalbumi vuodelta 1976. Levyn on julkaissut Reprise Records ja sen on tuottanut Cooder itse. Tuotantoapulaisina ovat olleet Trudy Portch ja Noel Newbolt. Cooder on itse tehnyt levyn esittelytekstin.
Äänittäjinä ovat olleet Lee Herschberg ja Loyd Clifft paitsi kappaleen "Goodnight Irene" osalta Chet Himes ja John Ingle. Miksauksen on tehnyt Herschberg.
Kappaleet "Chloe" ja "Yellow Roses" on äänitetty Havaijin Honolulussa paikallisten arvostettujen kansanmuusikoiden Gabby Pahinui ja Atta Isaacs kanssa.
Kenny Price on suunnitellut levykannen ja tehnyt siihen maalaukset. Valokuvat on ottanut Susan Titelman.
Euroopan markkinoille levyä on valmistanut ja jaellut Länsi-Saksassa WEA Musik GmbH.
Kappaleet
Kappaleiden sovitukset on tehnyt Ry Cooder.
Sivu 1
1. The Bourgeois Blues – 3:22 2. I Got Mine – 4:28 3. Always Lift Him Up – 6:01 4. He'll Have To Go – 5:07
Sivu 2
1. Smack Dab in the Middle – 3:18 2. Stand by Me – 3:38 3. Yellow Roses – 6:11 4. Chloe – 3:00 5. Goodnight Irene – 4:32
Kappaleen "Always Lift Him Up" instrumentaaliosuus on vanha havaijilainen gospel "Kanaka Wai Wai", jonka Cooder on oppinut Gabby Pahinuilta ja Atta Isaacsilta.
Muusikot
Peruskokoonpano on Ry Cooder, Milt Holland, Jim Keltner, Chris Ethridge, Red Callender ja Bobby King. Jim Keltner esiintyy the Attitudes, Dark Horse Recordsin ja Gabby Pahinui Panini Productions, Inc:n suosiollisella luvalla.
"I Got Mine"
"Always Lift Him Up"
"He'll Have To Go"
"Smack Dab in the Middle"