cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Urpo Rauhala
Helsinkiläisen mieskuoron Viipurin Lauluveikkojen ensimmäinen laulunjohtaja Urpo Rauhala aloitti musiikkiopintonsa Viipurin musiikkiopistossa Lahdessa (nyk. Lahden Konservatorio) opiskellen pianon- ja urkujensoittoa isänsä Matti Rauhalan oppilaana. Opinnot jatkuivat Sibelius-Akatemiassa, jossa Rauhala suoritti orkesterin- ja kuoronjohdon tutkinnot professori Jorma Panulan ja professori Harald Andersénin johdolla sekä kuoronjohdon A-tutkinnon 1984 Matti Hyökkin ja urkudiplomin 1988 professori Kari Jussilan johdolla.
Petsamo (Tampere)
Saukonmäkeä rakennetaan
Samalla vuosikymmenellä Tampellan henkilökunta perusti useita muitakin asunto-osakeyhtiöitä, jotka rakennuttivat muun muassa Sammonkartanon seitsenkerroksiset asuintalot ja Liisanpuiston talon. Ne valmistuivat vuosikymmenen lopulla ja niissä oli yhteensä liki 300 asuntoa. Tämä vilkas rakentamisen kausi ja ihmisten halu päästä nykyaikaisilla mukavuuksilla varustettuihin omiin, entistä väljempiin asuntoihin, aiheutti luonnollisesti voimakkaan muuttoliikkeen myös Pellavanpetsamossa. Siellä vuosikausia asuneet perheet muuttivat muualle ja muuttavien tilalle tuli uusia asukkaita, mutta hekin etsivät pian parempaa asumisen tasoa ja näin asukkaiden vaihtuvuus Saukonmäessä lisääntyi.
Vanhat puutalot poistetaan 1970
Vanhojen puutalojen aika Pellavanpetsamossa alkoi olla ohi, koska vuonna 1921 Tampellan ja kaupungin välillä solmittu alkuperäinen vuokrasopimus päättyisi 1970. Tampella halusi sitä ennen ostaa koko Saukonmäen alueen, luovuttaakseen tontit perustettaville asunto-osakeyhtiöille omakustannushintaan. Neuvottelu kaupungin kanssa johtikin lopulta sopimukseen hieman laajemmasta alueesta. Alkuperäiseen vuokrasopimukseen oli sisältynyt noin 4,7 hehtaarin alue, jota myöhemmillä sopimuksilla oli laajennettu noin 6 hehtaariin, mutta nyt kaupunki oli valmis myymään 7 hehtaarin alueen. Hinnaksi sovittiin 1,78 miljoonaa markkaa. Kun kauppasopimus vietiin kaupunginvaltuuston päätettäväksi, nostivat kommunistit siitä kovan äläkän. He eivät olisi myyneet niin halvalla. Ilmeisesti arvelivat siitä saatavan helposti korkeammankin hinnan, koska koemerkinnässä halukkaita osakkeenostajia oli ollut pitkälti toista sataa enemmän kuin suunnitelmaan sisältyviä asuntoja. Lopulta kauppa kuitenkin hyväksyttiin kaupunginvaltuustossa vuonna 1963. Asemakaava- ja rakennussuunnitelman teki arkkitehti Jaakko Tähtinen. Hän pyrki suunnittelemaan asunnot vastaamaan mahdollisimman hyvää Arava-tasoa. Alue myös oli tarkoitus liittää juuri rakenteilla olevaan kaupungin kaukolämpöverkkoon, jolloin lämpökeskuksen rakentamiselta ja siihen investoinnilta vältyttiin.
Urpo Rauhala
Urpo Rauhala toimii Nurmijärven musiikkiopiston rehtorina ja on johtanut opiston orkesteriprojekteja. Hän on toiminut mm. Helsingin Poliisilaulajien, Laulu-Miehet- sekä Amadeus-kuorojen johtajana, Sulasolin kouluttajana ja Mieskuoroliiton taiteellisena johtajana. Kuorojen levytyksiä ja konsertteja Rauhala on johtanut kotimaassa, useissa Euroopan maissa sekä Kauko-Idässä.
Rauhala on konsertoinut myös pianistina, urkurina ja cembalistina ja on säveltänyt ja sovittanut musiikkia erilaisille kokoonpanoille.
Petsamo (Tampere)
Vanhat puutalot poistetaan 1970
Saukonmäessä asui, muuttobuumista huolimatta, vielä koko joukko pitkäaikaisia ja jopa alkuperäisiä asukkaita siinä vaiheessa kun ostajaehdokkaita uusiin taloihin ruvettiin valitsemaan. Näille mäessä jo kauan asuneille tarjottiin mahdollisuus merkitä asunto rakennettavista taloista. Muut tampellalaiset saivat merkitä asunnon itselleen pääasiassa palveluvuosien lukumäärän mukaan – pisimpään palvelleet saivat siten etusijan. Valmistumassa oli 500 asuntoa. Tampella myönsi asunnonostajille auliisti edullisia lainoja. Aravatalossa neliöhinnaksi tuli noin 200 mk/m² ja kovan rahan talossa noin 550 mk/m².
Vanhojen rakennusten purkaminen aloitettiin 1960-luvun puolivälissä kun uudistaloja alettiin rakentaa. Ensimmäiset niistä valmistuivat 1966. Paitsi asuintaloja, alettiin myös vanhaan pyykkimetsään rakentaa Saukkolan toimitaloa ja ostoskeskusta. Tämä kompleksi valmistui 1968. Seuraavan vuosikymmenen alkupuolella olivat kaikki viisi 7-kerroksista tornitaloa valmistuneet Vainiokadun varteen. Isonmäen päälle, Omakadun oikeaan reunaan oli noussut yksi erillinen lamelli ja siitä vähän matkan päähän toinen, tavallista pitempi lamellitalo, joka ulottui Omakadun ja Kaupinkadun kulmaan saakka. Kolme erillistä ja kolme toisiinsa kytkettyä lamellitaloa valmistui Saukonmäen etelärinteeseen. Kaikki nämä talot olivat 3-kerroksisia. Kun viimeiset talot olivat valmiina, oli kaikki vanhan Pellavanpetsamon puutalot purettu.
Sokeritoukka
Sokeritoukka (Lepisma saccharina) on pieni siivetön hyönteinen, joka kuuluu yli 300 miljoonaa vuotta vanhaksi arvioituun toukkasukahäntäisten hyönteislahkoon (Zygentoma). Se on yleinen ja kotioloissa suhteellisen harmiton kylpyhuoneiden vieras, joka on levinnyt lähes koko maapallolle. Sokeritoukat ovat hopeanhohtoisia, aikuisena noin yhden senttimetrin mittaisia taaksepäin suippenevia hyönteisiä, joiden päässä on kaksi pitkää tuntosarvea ja perässä kolme lyhyempää sukasta. Ne etsivät ravintoa pimeässä kosteissa tiloissa ja säntäävät pakoon, jos huoneeseen sytytetään valot.
Sokeritoukat voivat syödä monenlaisia elintarvikkeita ja materiaaleja, jotka sisältävät tärkkelystä, sokeria, selluloosaa tai proteiineja. Museoissa, arkistoissa ja muissa pitkäaikaissäilytystilanteissa ne voivat aiheuttaa vahinkoa kirjoille, papereille, tekstiileille ja muille erityisesti tärkkelystä sisältäville materiaaleille.
Ulkonäkö ja koko
thumb|left|215px|Sokeritoukkien ruumis on hyvin joustava. Sokeritoukan ruumis on litteä ja suhteellisen pitkulainen, ja sen takapää suippenee huomattavasti. Täysikasvuisen yksilön ruumiin pituus ilman tuntosarvia ja takasukasia on 7–12 millimetriä. Hyönteistä peittävät hopeanhohtoiset suomut. Hyönteinen voi olla myös ruskehtava. Takapäässä on kolme sukasta, joista sokeritoukan tunnistaa parhaiten. Päässä on kaksi pidempää tuntosarvea, joiden lisäksi voi näkyä kaksi lyhyempää tuntosukasta. Tuntosarvet ja takapään sukaset voivat olla täysikasvuisen yksilön ruumiin mittaisia.
Sokeritoukat käyvät läpi osittaisen muodonvaihdoksen, eli niiden elinkaari on kolmivaiheinen: muna- ja nymfivaiheet edeltävät hyönteisen kehittymistä täysikasvuiseksi. Vastakuoriutuneilla yksilöillä ei vielä ole suomuja, ja ne ovat väriltään valkeahkoja. Nuoret nymfit näyttävät samalta kuin täysikasvuiset, mutta ovat kooltaan pienempiä. Sokeritoukat kykenevät liikkumaan erittäin vikkelästi, yleensä lyhyin pyrähdyksin.
Levinneisyys ja elinympäristö
Sokeritoukat ovat levinneet laajalti. Niitä tavataan Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Australiassa, Tyynen valtameren saarilla, Japanissa ja muissakin osissa Aasiaa. Sokeritoukka on lähisukuisen uunitoukan (Thermobia domestica) tavoin hyönteislahkonsa kosmopoliitti.
thumb|Sokeritoukat viihtyvät lämpimissä, kosteissa ympäristöissä kuten kylpyhuoneissa. Sokeritoukat elävät lämpimässä ulkoilmassa kivien, kaarnan ja lehtijätteen alla, lintujen ja nisäkkäiden pesissä sekä muurahais- ja termiittikeoissa. Niitä löytyy usein myös ihmisasumuksista, joissa niitä pidetään haittaeläiminä. Sokeritoukkia voi eräillä seuduilla tulla kesäisin kuivan kauden alkaessa suuria määriä ihmisasumuksiin. Paanukattoiset puurakennukset ovat erityisen houkuttelevia sokeritoukille, koska ne voivat päästä sisälle paanujen ja muiden puurakenteissa olevien rakojen kautta. Sokeritoukat leviävät myös, mikäli niiden munia, poikasia, tai täysikasvuisia yksilöitä tuodaan taloon pahvilaatikoiden, huonekalujen, puutavaran, seinäpaperien ja muiden vastaavien esineiden mukana. Sokeritoukkia voi löytyä isoja määriä myös uusista rakennuksista, joissa vastikään muovilla eristetyt seinät ovat yhä kosteita tai joissa vastavaletut betonirakennelmat ja tuoreet puurakennelmat levittävät kosteutta ja joiden seinäpapereista sokeritoukat löytävät houkuttelevan ravinnonlähteen.
Ihmisasumuksissa tavattavat sokeritoukat elävät kosteissa tiloissa, kuten viemäreissä, keittiöissä, kylpyhuoneissa ja kellareissa. Ne voivat pesiä laattojen alla ja putkistojen läheisyydessä. Kerrostaloissa sokeritoukat voivat kulkea putkien läpivientien kautta asunnosta toiseen. Vaikka sokeritoukkien kerrotaan kykenevän kulkemaan hajulukkojen lävitse, ne eivät yleensä tule taloihin viemärien kautta. Ne eivät myöskään kykene nousemaan ylös pystysuoria sileitä pintoja, joten niitä tavataan usein kylpyammeista ja pesualtaista, joihin ne ovat joutuneet etsiessään ravintoa. Parhaiten ne viihtyvät lämpimissä paikoissa, joissa on korkea ilmankosteus. Ihanteelliset olosuhteet ovat noin 25–30 celsiusasteen lämpötila ja 75–95 prosentin ilmankosteus. Sokeritoukat etsivät ravintoa pimeässä ja pakenevat, jos huoneeseen sytytetään valo äkillisesti tai liikutellaan esineitä, joiden alla ne piileskelevät. Ne viihtyvät rakennusten raoissa, listojen alla, kaappien ja penkkien takana, lattiapintojen alla ja vastaavissa tiloissa, joissa kosteus, lämpötila ja ruokavarastot ovat ihanteelliset. Ne voivat selviytyä sellaisissa olosuhteissa pitkään, vaikka huoneisto olisi muuten kuiva ja ilmastoitu.
Lisääntyminen
Muiden toukkasukahäntäisten tavoin sokeritoukkien parittelu on monimutkaista. Sukupuolet eivät parittele suoraan, vaan siittiöt välittyvät ulkoisesti ja epäsuorasti naaraaseen. Aluksi uros houkuttelee naarasta pariutumisliikkeillä, joihin kuuluu tuntosarvien kosketus naaraaseen ja pään heiluttaminen. Tämän jälkeen uros asettaa tuottamansa spermatoforin suoraan maahan. Sitten se tuottaa rihmoja, joiden avulla se ohjaa naaraan vähitellen kosketuksiin spermatoforin kanssa. Jotta spermatofori ei kuivuisi, urokset laskevat sen useimmiten kostealle alustalle, ja pariutumisaikaan voidaankin nähdä lukuisten täysikasvuisten yksilöiden kerääntyneen kosteisiin paikkoihin.
Hyönteinen munii rakennusten rakoihin, listojen taakse, laattojen ja lattiapinnoitteiden alle tai suoraan elintarvikkeisiin. Sokeritoukat keräytyvät päiväsaikaan samoihin paikkoihin lepäämään, ja tällöin naaraat yleensä laskevat munansa. Molempien sukupuolten erittämät feromonit antavat impulssin kerääntymiselle samoihin paikkoihin. Yhteenkerääntyminen auttaa myös pitämään ilmankosteuden ja lämpötilan munien ja nuorten nymfien kehittymiselle ihanteellisena. Naaraat munivat munansa pieniin ryhmiin muutamista munista noin 50 munaan asti. Munat ovat noin 0,5 millimetrin kokoisia, valkeahkoja ja ovaalinmuotoisia. Naaras voi munia useammassa erässä viikkojen ajan.
Kehittyminen
Suotuisissa olosuhteissa munat voivat kehittyä kahdessa viikossa, mutta kuoriutumiseen voi mennä kaksikin kuukautta. Kehittymisnopeus riippuu lämpötilasta.
Kuoriutumisen jälkeen nymfivaiheessa olevat yksilöt käyvät läpi kahdeksan kuorenvaihtoa, ennen kuin niistä tulee täysikasvuisia ja sukukypsiä. Aluksi nymfit ovat valkeahkoja ja muuttuvat kuorenvaihtojen myötä hopeanvärisiksi. Ensimmäisen kuorenvaihdon aikana ne ovat noin 0,8 millimetrin mittaisia. Täysikasvuisuuden saavuttamiseen menee noin viidestä kuuteen kuukautta normaaleissa lämpötila- ja kosteusolosuhteissa. Monista muista hyönteisistä poiketen aikuinen yksilö jatkaa kuorenvaihtoaan sukukypsyyden saavuttamisen jälkeenkin ja voi elinaikanaan vaihtaa kuortaan jopa 20–50 kertaa. Kuorenvaihdon yhteydessä toukat voivat myös kasvattaa uudelleen menetettyjä raajoja tai tuntosarvia. Sokeritoukkanaaraat elävät tyypillisesti 2–8 vuotta. Ne voivat elinaikanaan munia 20–100 munaa.
Electroclash
Electroclash, tunnetaan myös nimillä retro electro, tech pop, nouveau disco, uusi uusi aalto sekä epäselvästi nimellä synthcore -on musiikkityyli joka yhdistelee 1980-luvun elektronista ja uuden aallon synthpopia 1990-luvun teknolla sekä elektronisella tanssimusiikilla. Lajityyppi sai alkunsa New Yorkissa ja Detroitissa 1990-luvun lopulla. Se oli suosittu Electroclash Festival-tapahtumassa vuosina 2001 ja 2002 ja sen jälkeisillä Euroopan keikoilla, mutta se hiipui erottuvana tyylinä 2000-luvun alkupuolella, kun se fuusioitiin tech housen muodostamaan electro house-genreen.
Sokeritoukka
Kehittyminen
Sokeritoukkakannat kehittyvät suhteellisen hitaasti, koska yksilöt kehittyvät sukukypsiksi hitaasti eivätkä ne muni suuria määriä.
Detroit Red Wings
Detroit Red Wings on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Detroit Michiganin osavaltiossa. Seura kuuluu NHL:n Itäisen konferenssin Atlantin divisioonaan.
Sokeritoukka
Viholliset
Sokeritoukkien luonnollisia vihollisia tunnetaan varsin vähän, mutta ainakin sisätiloissa viihtyvä hämähäkkijuoksijainen ja eräät hämähäkit saattavat käyttää sokeritoukkia ravinnokseen.
Detroit Red Wings
Detroit Red Wings perustettiin vuonna 1926, ja se on historiansa aikana tunnettu myös nimillä Detroit Cougars (1926–1930) ja Detroit Falcons (1930–1932). Se kuuluu Boston Bruinsin, Chicago Blackhawksin, Montreal Canadiensin, New York Rangersin ja Toronto Maple Leafsin ohella niin sanottuun Original Six -ryhmään eli seuroihin, jotka olivat mukana jo ennen liigan laajenemista vuonna 1967. Detroit Red Wings on mestaruuksissa mitattuna liigan kolmanneksi menestyksekkäin seura: se on voittanut mestaruuden yhteensä 11 kertaa, eli vuosina 1936, 1937, 1943, 1950, 1952, 1954, 1955, 1997, 1998, 2002 ja 2008. Seuran tunnetuin pelaaja kautta aikain on eittämättä Gordie Howe, jonka ammattilaiskiekkoura on kestoltaan ja tilastojen valossa NHL:n merkittävimpiä.
Sokeritoukka
Viholliset
Hämähäkkijuoksijaiset ja sokeritoukat viihtyvät hyvin samankaltaisissa elinympäristöissä: ne liikkuvat pimeässä kosteissa paikoissa kuten kellareissa. Hämähäkkijuoksijainen surmaa saaliinsa ruiskuttamalla siihen pienen määrän myrkkyä.
Detroit Red Wings
Red Wings pelaa kotiottelunsa 20 000 katsojan Little Caesars Arenalla. Seura on suosittu tiedotusvälineiden keskuudessa, ja Detroitin kaupunki on saanut seuran menestyksen myötä lempinimen Hockeytown. Sama teksti lukee Little Caesars Arenan aloitusympyrässä.
Red Wingsillä on farmisopimus AHL-seura Grand Rapids Griffinsin ja ECHL-seura Toledo Walleyen kanssa.
Sokeritoukka
Haitat
thumb|Sokeritoukkien aiheuttamia vaurioita kirjankannessa. Museoissa, arkistoissa ja muissa dokumenttien ja materiaalien pitkäaikaissäilytystiloissa sokeritoukat voivat aiheuttaa vahinkoa museoesineille, postimerkkikokoelmille, eräille tekstiileille kuten silkille ja eräille muuntokuiduille, kuten viskoosille, sekä vanhoille kirjoille, jos ne saavat toimia häiriöttä pidempiä aikoja. Vanhassa paperissa ja paperiliimassa on tyypillisesti runsaasti sokeritoukalle kelpaavaa tärkkelystä.
Detroit Red Wings
Historia
Detroit perustettiin vuonna 1926, ja se liittyi samana vuonna liigaan. Koska silloin Detroitissa ei vielä ollut jäähallia, seura pelasi ensimmäisen kautensa Windsorissa. Seuraavalla kaudella joukkue siirtyi Detroitin Detroit Olympia -halliin. Joukkue ylsi ensimmäistä kertaa pudotuspeleihin vuonna 1929, mutta seura hävisi Toronto Maple Leafsia vastaan käydyssä sarjassa. Vuonna 1930 seuran nimi vaihtui Falconsiksi. Vuonna 1932, monen epäonnistuneen kauden jälkeen, uusi omistaja James E. Norris nimesi joukkueen Red Wingsiksi. Joukkue pääsikin loppuotteluihin vuonna 1934, mutta Chicago voitti loppuottelusarjan neljässä pelissä. Detroit voitti historiansa ensimmäisen mestaruuden vuonna 1936, kun se päihitti Toronton neljässä pelissä. Heti seuraavalla kaudella joukkue voitti taas mestaruuden. Joukkue menestyi näiden kahden mestatuuden jälkeen hyvin ja esiintyi useasti pudotuspeleissä.
Sokeritoukka
Toteaminen
Sokeritoukkien aiheuttamat vauriot ovat helposti tunnistettavia. Paperisivujen vaurioituneet reunat ovat hyvin epäsäännöllisiä. Koska sokeritoukan leuat ovat pienet, se pysyttelee paperin päällä nakerrellen sen pintaa vähitellen ja epäsäännöllisesti. Joillakin alueilla paperiin tulee epäsäännöllisiä reikiä, kun taas joillakin alueilla paperi on ohentunut tai vain painomuste paperin pinnasta on hävinnyt. Kirjan vaurioituneiden sivujen väriläikät aiheutuvat usein syötyihin alueisiin leviävistä sienikasvustoista. Kirjankansien ja päällysmateriaalien vauriot ovat epäsäännöllisen muotoisia. Suuret sokeritoukkakannat voivat aiheuttaa useita reikiä paperimateriaaleihin. Kirjan sidontamateriaalissa voi olla niin ikään epäsäännöllisiä ohentumia. Sokeritoukkien ulosteet, joita kerääntyy ravinteina käytettyjen paperien pinnoille, ovat pieniä, tummia, pellettimäisiä, helposti hajoavia, pölymäisiä ja valossa hieman kimaltavia. Ne tarttuvat helposti kiinni useimpiin pintoihin. Vaurioituneissa tekstiileissä voi olla keltaisia läikkiä, kuoria tai ulosteita.
Detroit Red Wings
Mestaruudet ja tason hiipuminen
Detroit voitti vuonna 1950 jälleen mestaruuden, kun Pete Babando teki voittomaalin seitsemännen pelintoisessa jatkoaikaerässä New York Rangersia vastaan. Kaudella 1951–1952 joukkue tippui Montrealia vastaan konferenssin loppuotteluissa. Seuraavalla kaudella joukkue voitti viidennen Stanley Cupinsa, kun joukkueen avainpelaajina olivat Gordie Howe, Ted Lindsay sekä tulokasmaalivahti Terry Sawchuk. Seuraavan kauden pudotuspeleistä putoamisen jälkeen Detroit voitti vielä kaksi kertaa Montrealin loppuotteluissa. Joukkue menestyi hyvin ja pääsi monina vuosina pudotuspeleihin. Kauden 1966–1967 jälkeen joukkue menestyi heikosti, mitä jatkui aina 1980-luvulle saakka.
Sokeritoukka
Toteaminen
Suorien vaurioiden lisäksi sokeritoukkainvaasion toteamiseksi voidaan käyttää kahdenlaisia ansoja. Toukkia voidaan houkutella jauhoja sisältäviin maljoihin, joihin ne pääsevät kiipeämään ulkoreunalla olevaa teippiä pitkin. Pudottuaan maljaan ne eivät pääse kiipeämään takaisin. Muun muassa torakoiden tarkkailuun käytetyt tahmeat ansat soveltuvat myös sokeritoukkien pyydystämiseen ja niiden leviämisreittien toteamiseen.
Detroit Red Wings
Yzermanista Lidströmiin
Detroit varasi vuonna 1983 Steve Yzermanin, josta tuli seuran johtopelaaja. Yzerman toimi joukkueen kapteenina vuodet 1986–2006, ja hän päätti uransa 3. heinäkuuta 2006. Seura kuului pitkään 80-luvulla mestarisuosikkeihin, mutta joukkue ei menestynyt pudotuspleissä. Lopulta vuonna 1997 joukkue saavutti mestaruuden, kun Detroit voitti Philadelphia Flyersin loppuotteluissa suoraan neljässä pelissä. Seuraavalla kaudella joukkue juhli jälleen mestaruutta, ja heikko menestys vaihtui viimein menestykseen. Tämän jälkeen Detroit teki sopimuksia monen huippupelaajan kanssa varmistaakseen paikkansa huipulla. Seura varasi vahvuuksiinsa muun muassa Nicklas Lidströmin, josta tuli Red Wingsin johtava kapteeni ja ykköspuolustaja.
Sokeritoukka
Fysikaalinen torjunta
Sokeritoukat tarvitsevat yli 60 prosentin ilmankosteuden elinkaarensa täyttämiseksi, joten eräs yksinkertainen ratkaisu niiden torjuntaan on lämpötilan nosto huonetilan kuivaamiseksi ja ilmastoinnin parantaminen. Ilmankosteuden laskiessa ne häviävät yleensä itsestään. Jopa kylpyhuoneissa lattialämmitys ja koneellinen ilmanvaihto voivat tuoda hyvän tuloksen. Kuivaamisen tulee jatkua pitkiä aikoja, jotta kaikista yksilöistä päästään eroon. Kaikki kosteusvauriot on korjattava ja kosteuslähteet poistettava. Huoneistojen siivouksessa imurointia kannattaa suosia ja välttää lattioiden vesipesua. Mikäli lattioita pestään usein vedellä, voi sokeritoukille jäädä helposti jäljelle suotuisia olosuhteita rakenteiden rakoihin. Imuroinnin jälkeen on tärkeää tuhota pölypussien sisältö, jotta eläimet eivät leviä sieltä takaisin. Rakenteiden raot ja muut eläimelle tyypilliset piilopaikat kannattaa mahdollisuuksien mukaan tilkitä, jolloin niiden elintila vähenee. Lämpötilan nousu yli 44,4 celsiusasteeseen tai lasku alle nollaan asteeseen tappaa nymfivaiheessa olevat hyönteiset. Lämpötilan alentaminen alle 15 asteeseen hidastaa sokeritoukkien lisääntymistä yleisemminkin. Sokeritoukat välttävät yleensä villaa.
Detroit Red Wings
Yzermanista Lidströmiin
Kauteen 2022–2023 saakka Red Wings piti hallussaan 50 runkosarjaottelun voittoennätystä, kunnes Boston Bruins rikkoi ennätyksen. Kaudella 1995–1996 Detroit nimittäin saavutti 50 runkosarjavoittoa vain 66 ottelussa. Boston rikkoi ennätyksen 64 ottelussa.
Sokeritoukka
Fysikaalinen torjunta
Katon kautta leviäviä sokeritoukkia torjutaan välikaton ilmanvaihdon parantamisella, koska se estää kosteuden kertymisen kattorakenteisiin. Puupäällysteiset paanukatot, joiden alla on vanerirakenteita tai tervapaperia, ovat erityisen houkuttelevia. Kattojen yläpuolelle ulottuvien puunoksien poisto voi myös vähentää kosteuden kertymistä kattoon ja parantaa ilmanvaihtoa. Lämpimillä alueilla ovissa ja ikkunoissa olevat raot kannattaa tilkitä, jotta hyönteiset eivät pääse ulkoa sisälle. Sokeritoukkien saastuttamissa huoneissa olevat laatikot, huonekalut, pahvipakkaukset ja muut vastaavat esineet on tutkittava.
Pitempään varastoitavat mahdolliset ravinnonlähteet kuten vanhat kirjat, paperit, tärkkelyspitoiset materiaalit ja pahviaskit kannattaa sijoittaa tiiviisiin muovisäiliöihin. Kirjoista ja dokumenteista sokeritoukkia voidaan hävittää myös laittamalla esineet mikroaaltouuniin, jossa niitä tulee säteilyttää 30–60 sekuntia. Menetelmä ei sovi tiettyjä värejä sisältäville tai kovin heikkokuntoisille kirjoille tai dokumenteille.
Detroit Red Wings
Seuran menestys
thumb|vasen|150px|Red Wingsin luottohyökkääjä [[Pavel Datsjuk juhlimassa Stanley Cupin voittoa vuonna 2008.]] thumb|250px|Yhdysvaltain 43. presidentti [[George W. Bush ja Red Wingsin vuoden 2002 mestarijoukkueen kapteeni Steve Yzerman poseeraamassa Stanley Cupin ja Bushin nimellä painetun Red Wingsin pelipaidan kanssa joukkueen vieraillessa Valkoisessa talossa marraskuussa 2002.]] Red Wings menestyi tasaisen hyvin 1990-luvulta 2010-luvulle. Ajanjaksolla seura voitti Stanley Cupin neljästi, kaksi niistä peräkkäin vuosina 1997 ja 1998. Vielä vuosien 2008 ja 2009 loppuotteluissa esiintymisen jälkeen joukkue suoritti kohtuullisen hyvin, ja esimerkiksi kaudella 2011–2012 sitä pidettiin yhtenä suurimmista mestariehdokkaista. Joukkue kuitenkin putosi jo pudotuspelien avauskierroksella Nashville Predatorsia vastaan. Red Wings pelasi pudotuspeleissä 25 vuotena peräkkäin vuosina 1991–2016, mikä on NHL:n historian kolmanneksi pisin pudotuspeliputki Boston Bruinsin ja Chicago Blackhawksin omien ennätysputkien jälkeen.
Sokeritoukka
Kemiallinen torjunta
thumb|Sokeritoukkaa muistuttava [[uunitoukka.]] Kemiallisesti sokeritoukkia voidaan torjua hyönteismyrkyillä, kuten aerosoleilla, muurahaissirotteilla tai erityisesti sokeritoukkien torjuntaan suunnatuilla sirotteilla. Aineet sisältävät yleensä pyretroideja tai boorihappoa. Useimmiten kemiallista torjuntaa tarvitaan lähinnä vain suuriksi kasvaneisiin kantoihin, jolloin on samalla tärkeää käsitellä niiden piilopaikat. Sirotteiden ja ansojen yhteiskäytöllä voidaan vähentää hyönteisten määriä tilanteissa, joissa fysikaalisia olosuhteita on hankala helposti muuttaa sokeritoukille epäsuosiollisiksi. Sirotteita käytettäessä on samalla alennettava ilmankosteutta. Aerosolisuihkeita voidaan käyttää lattiapintojen, seinäkoristeiden, laatikostojen taustojen, huonekalujen alustojen, rakennelmien rakojen ja ullakoiden lattioiden ja kattojen käsittelyyn. Rakennusten ulkopuolella voidaan käsitellä räystäät, varastorakennukset ja kukkapenkkirakennelmat. Kemiallisen torjunnan tehon toteamiseen voidaan tarvita aikaa kymmenestä päivästä kahteen viikkoon, koska piileskelevien hyönteisten on ensin oltava kontaktissa torjunta-aineeseen. Hyvä myrkytön ja pitkävaikutteinen torjunta-aine on hienojakeinen piimaajauhe (diatomiitti). Liikkuessaan hyönteinen sotkee itsensä kivipölyyn, joka rikkoo sen vahapinnan ja aiheuttaa kuivumisen tai tukehtumisen kautta kuoleman.
SGR 1806-20
Tähdenjäristys halkaisi tähden kuoren kymmeniä tuhansia vuosia sitten, mitä seuranneen räjähdyksen aiheuttamat gammasäteet havaittiin Swift-teleskoopilla 27. joulukuuta 2004.
Detroit Red Wings
Seuran menestys
Red Wings on voittanut Stanley Cupin yhteensä 11 kertaa, ja täten se on mestaruuksilla mitattuna NHL:n historian kolmanneksi menestynein seura Montreal Canadiensin ja Toronto Maple Leafsin jälkeen. Samalla Red Wings on myös useimmin Stanley Cupin voittanut yhdysvaltalainen seura.
Sokeritoukka
Fossiililöydöt
Jo vanhimmiksi arvioidut fossiloituneet alkukantaiset siivettömät hyönteiset muistuttivat suuresti nykyisiä toukkasukahäntäislajeja, kuten sokeritoukkia. Sokeritoukan kaltaisia lajeja sisältäviä fossiileja on löydetty joitakin harvoja noin 395 miljoonaa vuotta vanhaksi ajoitetusta kiviaineksesta Skotlannista, New Yorkista ja Quebecistä. Nämä löydökset on ajoitettu devonikauden puolivälin tienoille, mutta asiantuntijat uskovat ensimmäisten sokeritoukan kaltaisten hyönteislajien ilmaantuneen siluurikauden lopulla, noin 415 miljoonaa vuotta sitten. Niiden arvioidaan olleen olemassa esimerkiksi jo kauan ennen torakoita.
Detroit Red Wings
Kannattajat
Red Wingsin kannattajilla on tapana heittää kotiotteluissa, etenkin pudotuspeleissä, mustekaloja jäälle tuomaan onnea joukkueelle. Tavan alkuperäinen ajatus piili siinä, että mustekalan kahdeksan lonkeroa edustivat kahdeksaa Stanley Cupin saavuttamiseksi vaadittua voittoa pudotuspeleissä. Perinteen katsotaan alkaneen vuoden 1952 Red Wingsin ja Canadiensin välisessä loppuottelusarjassa, jonka kolmannessa osaottelussa eräs kalakaupan omistaja heitti jäälle mustekalan Red Wingsin ensimmäisen maalin jälkeen. Red Wings voitti kyseisen ottelun sekä lopulta koko ottelusarjan, ja mustekalan heittäjä väitti temppunsa vaikuttaneen asiaan. Perinteestä on tullut pitkä sekä Red Wingsin ja sen kannattajien yksi keskeisimmistä tuntomerkeistä. Välillä, muun muassa vuoden 2011 pudotuspeleissä, NHL on puuttunut perinteeseen yrittämällä kieltää sen harjoittamisen.
Sokeritoukka
Fossiililöydöt
Aiemmin toukkasukahäntäiset luettiin samaan kolmisukahäntäiset-lahkoon siimahäntäisten (Microcoryphia tai Archaeognatha) kanssa. Ne on helpoin erottaa siitä, että siimahäntäiset hyppivät, toukkasukahäntäiset voivat liikkua vain juosten.
Samankaltaisia lajeja
Toukkasukahäntäisten lahkon lajeja tunnetaan kosmopoliitin sokeritoukan lisäksi ainakin 120 lajia, ja jotkin muutkin niistä ovat mieltyneet ihmisasumuksiin. Toinen Suomessakin tavattava laji on uunitoukka, jonka ruumis on täysikasvuisena noin kahdeksan millimetrin mittainen. Pohjois-Amerikassa tunnettuja saman Lepismatidae-heimon lajeja ovat muun muassa paperitoukka (urban silverfish ) ja paanutoukka. Australiassa tunnetaan kotioloissa viihtyvän sokeritoukan ohella hyvin luonnossa elävä Acrotelsella devriesiana -laji.
Detroit Red Wings
Hockey Hall of Fame -pelaajat
thumb|220px|[[Steve Yzerman ja Nicklas Lidström (5) ovat olleet kaksi joukkueen monivuotista runkopelaajaa.]]
Jäädytetyt pelinumerot
thumb|300px|oikea|[[Joe Louis Arenan katossa riippuvia jäädytettyjä pelinumeroita. Kuva on otettu ennen Nicklas Lidströmin pelinumeron jäädyttämistä.]]
Pelinumero, pelaaja (jäädytysvuosi)
* Jäädytettiin samassa ottelussa
Electro house
thumb|right|250px|Electro house-muusikot [[Porter Robinson, Zedd ja Skrillex esiintymässä vuoden 2012 SXSW-tapahtumassa 16. maaliskuuta 2012.]] Electro house on housemusiikin kiinteä muoto. Electro housen alkuperä on epäselvä, jolla on viittauksia electroon, electroclashiin, pop-musiikkiin, synthpopiin ja tech houseen. Termiä on käytetty kuvaamaan monien DJ Mag Top 100 DJs-listan yhtyeiden, kuten Deadmau5:n, Dimitri Vegas & Like Miken, Hardwellin, Kaskaden, Knife Partyn, Madeonin, Porter Robinsonin ja Zeddin kappaleita.
Henkiraha
Henkiraha eli henkivero ( tai personell utskyld) oli Ruotsissa ja Suomessa aiemmin käytetty henkilökohtainen vero, jonka kantaminen merkittiin henkikirjaan. Henkirahan suuruus oli riippumaton henkilön tuloista, mutta siitä saattoi saada vapautuksen useilla eri perusteilla.
Henkiraha otettiin Ruotsissa ja Suomessa käyttöön vuonna 1634, kun 1625 maksettavaksi määrätyn leipäviljan myllytulli-nimisen kulutusveron periminen ei käytännössä onnistunut. Jokaisen aatelittoman täysi-ikäisen kruunun alamaisen tuli maksaa henkirahaa vuosittain kruunulle tuloistaan ja omaisuudestaan riippumatta. Vähitellen tästä verosta vapautettiin monia väestöryhmiä.
Vanha henkirahajärjestelmä korvattiin Suomessa vuonna 1865 käyttöön otetulla uudella henkirahalla, jolla korvattiin muitakin veromuotoja:
Uusi henkiraha piti jokaisen 16–63-vuotiaan naisen ja miehen maksaa valtiolle vuosittain ikään ja säätyyn katsomatta. Se oli tuloista ja omaisuudesta riippumaton kiinteä maksu. Henkirahan suuruus oli vuosina 1865–1914 kaksi markkaa mieheltä ja yksi markka naiselta. Vuosina 1915–1916 vero oli kaksinkertainen ja lopulta vuosina 1918–1925 kaikki 18–64-vuotiaat naiset ja miehet maksoivat henkirahaa viisi markkaa vuodessa.
Henkirahan maksamisesta oli vapautettu vaivaishoidolta elatusta saavat ja vaivaista isää, äitiä tai sukulaista elättävät henkilöt. Veroa ei myöskään tarvinnut maksaa sen, jolla oli vähintään kolme alle 10-vuotiasta lasta tai viisi alle 16-vuotiasta lasta.
Kuusamon pitäjän täysi-ikäiset asukkaat maksoivat vain puolet henkirahasta. Kokonaan verosta oli vapautettu asukkaat Enontekiöllä, Kittilässä, Sodankylässä, Kuolajärvellä, Inarissa ja Utsjoella sekä Suomen sotaväen miehistö ja Suomessa asuvat ulkomaalaiset, joihin luettiin myös venäläiset.
Henkirahan periminen lopetettiin Manner-Suomessa vuoden 1924 lopussa ja Ahvenanmaalla 23. huhtikuuta 1925. Evankelis-luterilaiset seurakunnat kantoivat henkirahaa vuoteen 1945 asti. Ruotsissa veron periminen lopetettiin vuonna 1938.
Terra Formars
Terra Formars on japanilainen sci-fi-toimintakauhu manga/animesarja, joka kertoo tulevaisuudesta, jossa ihmiskunta joutuu taistelemaan terraformarsseiksi kutsuttuja avaruusolioita vastaan.
Miehistö BUGS1
2000-luvun alussa ihmiskunta oli lähettänyt torakoita Marsin pinnalle tieteellisiä tutkimuksia varten.
21.8.2577 - ensimmäiset ihmiset laskeutuivat Marsin pinnalle. Ihmisiä kyseisessä tutkimusaluksessa oli 6. BUGS1 miehistön oli tarkoitus kerätä Marsin pinnalta 10 uros- ja 10 naarastorakkaa ja lähettää ne sitten maapallolle tieteellisiä kokeita varten. Tämä koitui kuitenkin miehistön kohtaloksi. 500 vuoden aikana Marsin pinnalla torakoista oli kehittynyt eläinlaji, joka oli miltei yhtä viisas kuin ihminen mutta paljon vaikeampi tappaa.
Terraformarssit surmasivat väkivaltaisesti kaikki 6 miehistön jäsentä. Miehistön komentaja sai kuitenkin lähetettyä yhden Terraformarssin pään maapallolle analysoitavaksi.
Miehistö BUGS2
NASA alkoi kehittää erikoisjoukkoja terraformarsseja vastaan. Ihmisistä alettiin luoda supersotilaita lisäämällä näihin ötököiden geenejä. Tämä tuli äärimmäisen kalliiksi, koska operaatio vaati leikkauksen, josta vain noin 30% selvisi hengissä.
Lopulta NASA sai koottua 15 supersotilaan miehistön, jotka lähetettiin Marsiin vuonna 2599. Heidän tarkoitus oli tehdä lisätutkimuksia terraformarsseista ja mikäli mahdollista, tappaa ne kaikki sukupuuttoon. Ötököiden geenien ansiosta ihmiset pystyivät taistelemaan torakoita vastaan, mutta vain kaksi miehistön jäsentä selvisi hengissä ja loput saivat surmansa. Kaksi eloonjäänyttä supersotilasta pääsivät takaisin maapallolle.
Terraformarssit alkoivat tehdä itse tieteellisiä kokeita supersotilaiden ruumiilla, jolloin myös terraformarssit saivat ötököiden voimia kehoihinsa.
Annex I
Vuonna 2620 maapallolle levisi tappava virus, joka surmasi sekä eläimiä että ihmisiä sukupuuton partaalle. Laboratoriotesteissä selvisi, että virus on peräisin Marsista. Jotta virukseen saataisiin rokote, Marsin pinnalta olisi tuotava sammalta, jossa virus on alun perin kehittynyt. Sen avulla ihmiskunta pystyisi ehkä löytämään lääkkeen tappavaa tautia vastaan. Koko maapallon ihmiskunta käytti kaikki yhteiset varansa vielä viimeiseen miehistöön.
Tällä kertaa supersotilaita luotiin myös muidenkin eläinlajien geeneistä. Nasa sai kokoon yhteensä 100 supersotilaan miehistön. Miehistö jaetaan kuuteen eri divisioonaan.
Valko-Venäjän oppositio
thumb|250px|Valko-Venäjän lippu 1991–1995, jota usein käytetään opposition tunnuksena.
Valko-Venäjän oppositio tarkoittaa yleensä niitä demokraattisia poliittisia ryhmiä Valko-Venäjällä, jotka vastustavat vuodesta 1994 saakka maata vahvoin valtaoikeuksin hallinneen presidentti Lukašenkan harjoittamaa politiikkaa ja yleensä pyrkivät useiden muiden entisen Neuvostoliiton tasavaltojen tavoin poistamaan hallintoon jääneitä neuvostopiirteitä. Osa ryhmistä haluaa irrottaa valtiota Venäjän vaikutuspiiristä ja taistelee venäjän kielen suosimisesta vastaan tai pyrii laajempaan länsi-integraatioon Nato- tai EU-jäsenyyden avulla.
Valko-Venäjällä opposition avainhahmojen koteihin tai työpaikoille on tehty kotietsintöjä, ja tietokoneita ja muita työkaluja on takavarikoitu. Opposition edustajiin voidaan kohdistetaan rikossyytteitä, jotka voivat olla tekaistujakin. Useita opposition edustajia on tällaisin perustein tuomittu vankeuteen. Näin menetellen edustajien vaalikelpoiden estämiseksi esimerkiksi seuraavissa presidentinvaaleissa on saatu perusteet. Osa opposition ehdokkaista on muuttanut ulkomaille esimerkiksi turvapaikan turvin. Tämä voi vähentää henkilön mahdollisuuksia osallistua poliittiseen keskusteluun tai vaalitaisteluun Valko-Venäjällä.
Viranomaiset voivat vangita opposition edustajia jopa kuukausiksi maan aiemman, valko-puna-valkoisen kansallislipun esillä pitämisestä. Myös oppositioon liitettyjä järjestöjä valvotaan ja niiden toimintaan puututaan. Niinpä myös oppositiopuolueen statuksen saanut Valko-Venäjän Työväenpuolue kiellettiin virallisesti vuonna 2004, mutta puolue on jatkanut toimintaansa myös toimintakiellon jälkeen.
Oppositio on järjestänyt Valko-Venäjällä presidentinvaalien jälkeisiä mielenosoituksia vuosina 2006, 2010, 2011, 2012 ja 2017.
Oppositio aloitti vuonna 2020 suuret protestit, koska presidentinvaalit olivat vilpilliset. Mielenosoitukset jatkuivat viikkoja, vaikka poliisi yritti tukahduttaa niitä pidätyksin ja ei-tappavalla voimankäytöllä.
Opposition edustajia
Tunnettuja oppositiohahmoja ovat mm. monet Valko-Venäjän eri presidentinvaalien vastaehdokkaat sekä muut oppositiopuolueiden edustajat. Myös esimerkiksi useat ihmisoikeustaistelijat, vapaissa tiedotusvälineissä toimivat toimittajat ja kuvaajat, presidentin linjaa vastustavat ja kritisoivat taiteilijat (osaa heistä sensuroidaan tiedotusvälineissä), ja monet akateemista vapautta kaipaavat (yhtä virallista valtiollista totuutta vastustavat) henkilöt voidaan katsoa opposition edustajiksi, vaikkeivat ole varsinaisia oppositiopoliitikkoja.
Oppositioryhmittymiä
"Vapaa Valko-Venäjä" -aloitteeseen liittyviä kansalaisjärjestöjä ovat:
Ilon Wikland
Ilon Wiklandin vanhemmat olivat insinööri Max Pääbo ja kuva- ja tekstiilitaiteilija Vida Pääbo-Juse. Täti Karin Siim-Juse oli puvustaja ja lavastaja.
Vuonna 1944 Wikland pakeni Neuvostoliiton miehitystä Ruotsiin. Hän opiskeli ruotsalaisissa taidekouluissa ja jatkoi myöhemmin opintojaan myös Lontoossa ja Pariisissa. Vuonna 1951 hän avioitui Stig Wiklandin kanssa; pariskunnalle syntyi neljä tytärtä.
Wikland haki vuonna 1953 työtä Rabén & Sjögren -kustantamosta, ja Astrid Lindgren huomasi Wiklandin taidot välittömästi. Heidän ensimmäinen yhteistyönsä oli romaani Mio, poikani Mio, joka julkaistiin seuraavana vuonna. Wikland kuvitti useita Lindgrenin teoksia: Melukylän lapset, Veljeni Leijonamieli, Katto-Kassinen, Ronja ryövärintytär ym. Hän on kuvittanut myös monien muiden kirjailijoiden teoksia. Hän sai vuonna 1969 Elsa Beskow -palkinnon.
Nykykreikka
Nykykreikan kielellä eli (nyky)kreikalla ( tai Νεοελληνική γλώσσα, Neoellinikí glóssa) viitataan kreikan kielen muotoihin ja -murteisiin, joita puhutaan nykyaikana pääasiassa Kreikassa ja Kyproksella.
Historia
Nykykreikka on kehittynyt muinaiskreikasta ja keskiajan kreikasta luonnollisen kehityksen kautta. Tavallisesti kreikan kielen ”modernin” aikakauden katsotaan alkavan Bysantin valtakunnan kukistumisesta vuonna 1453. Selvää kielellistä rajaa ei tapahtuman seurauksena kuitenkaan voida tehdä, sillä monet luonteenomaiset, modernit kielen piirteet syntyivät jo vuosisatoja aiemmin. Bysanttilaisen ajan päättyminen rikkoi kuitenkin lopullisesti yhteyden, joskin tuossa vaiheessa jo hyvin heikon sellaisen, muinaiskreikassa pitäytyneen kirjakielen ja puhekielen välillä.
pienoiskuva|vasen|260px|Alueet, jossa modernia kreikkaa puhutaan; tummemmalla sinisellä merkityillä alueella se on virallinen kieli. Osmanivallan aikana 1500–1700-luvuilla Kreikan ortodoksinen kirkko käytti yhä Uuden testamentin kreikkaa, ja klassista kreikkaa opetettiin yleisesti Länsi-Euroopan yliopistoissa. Aika­kauden kansan­omaista kreikkaa ei kuitenkaan kirjoitettu missään. Kirjakielen kehitys alkoi 1700–1800-lukujen taitteessa kansallisen heräämisen myötä, hieman ennen Kreikan itsenäistymistä. Ensimmäisenä kehitettiin kirjakieli katharévousa, joka ammensi klassisesta kreikasta ja yritti palauttaa kielen vuosisatojen takaiseen asuunsa. Sen ideoijana pidetään vuonna 1833 kuollutta kreikkalaista nationalistijohtaja Adamántios Koraísia. Myöhemmin sen rinnalle kehitettiin enemmän nykyistä puhekieltä muistuttava dimotikí-kirjakieli. Ensimmäisen vakavamieliseksi tarkoitetun kirjan dimotikí-kreikaksi kirjoitti Giánnis Psycháris vuonna 1888.
Kreikassa käytiin katharévousan ja dimotikín kannattajien välillä 1800-luvulta aina 1900-luvun jälkimmäiselle puoliskolle saakka ankariakin kiistoja, jotka tunnetaan Kreikan kielikiistana. Kirjakielen valinnasta tuli vahvasti poliittisesti värittynyt kysymys, ja yleensä oikeisto ja konservatiivit kannattivat katharévousaa, vasemmisto ja liberaalit dimotikía. Eri aikoina kumpikin vahvistettiin vuorollaan useita kertoja viralliseksi normiksi. Katharévousa oli Kreikan virallisena kielenä viimeksi sotilasjuntan hallitessa vuosina 1967–1974. Sotilasjuntan kaatumisen jälkeen dimotikí on vakiinnuttanut asemansa de facto -kirjakielenä, ja se on myös median ja koulujen kieli. Monet konservatiivit kannattavat kuitenkin yhä katharévousan käyttöä, ja sitä käytetään edelleen myös joissakin hallinnollisissa ja juhlallisissa yhteyksissä. Katharévousaa käyttävät myös jotkut kirjailijat, mutta enimmäkseen kauno­kirjallisuuden kielenäkin on jo kauan käytetty dimotikía.
Nykyisin kreikan puhujia on maailmassa noin. Kieltä puhuu Kreikassa noin 10,7 miljoonaa ihmistä ja Kyproksella noin 1,1 miljoonaa ihmistä. Sekä Kreikassa että Kyproksen tasavallassa kreikka on virallinen kieli. Lisäksi kreikkaa puhutaan jonkin verran muun muassa Albaniassa (noin ihmistä), Italiassa ja Turkissa sekä kreikkalaisissa maahanmuuttajayhteisöissä (nk. kreikkalaisten diaspora) Yhdysvalloissa, Australiassa ja muissa maissa. Kreikka on myös yksi Euroopan unionin virallisista kielistä.
Fonologia ja kirjaimisto
Nykykreikan kieli poikkeaa merkittävästi ääntämiseltään muinaiskreikasta. Nykykreikassa on ainoastaan viisi vokaaliäännettä muinaiskreikan monimuotoisten vokaalikorkeuksien ja -pituuksien sekä useiden diftongien asemasta.
Nykykreikassa on konsonanteista paljon soinnillisia ja soinnittomia frikatiiveja, kun taas muinaiskreikassa esiintyy paljon aspiroituja, soinnittomia klusiileja. Vokaalien lyhyiden ja pitkien muotojen ero ei ole säilynyt nykykreikassa. Konsonanttien lyhyiden ja pitkien muotojen eli geminaattojen ero on säilynyt vain joissakin murteissa.
Nykykreikkaa kirjoitetaan muinaiskreikan tavoin kreikkalaisella kirjaimistolla, jossa on 24 kirjainta ja jokaisella kirjaimella iso ja pieni muoto. Poikkeuksena on kirjain sigma, jolla on myös erillinen sananloppuinen muoto. Kreikassa esiintyy sekä historiallista että foneettista oikeinkirjoitusta, jossa historiallista kirjoitusasua käytetään, mikäli se sopii moderniin ääntämiseen. Foneemien ja grafeemien välinen vastaavuus on pääosin yksikäsitteistä, mutta monet vokaaleista voidaan ääntää monella eri tavalla. Lukeminen on yleensä huomattavasti helpompaa kuin lausuminen.
Kirjoitetussa kielessä käytetään monotonista ortografiaa, jossa on kaksi diakriittistä merkkiä, akuuttiaksentti ( ´ ), joka kertoo sananpainon, sekä treema ( ¨ ), jolla peräkkäisten vokaalien merkitään kuuluvan eri tavuihin. Lukuisia muita, niin kutsutun polytonisen ortografian mukaisia diakriittisiä merkkejä käytettiin vuoteen 1982 saakka, kunnes ne jätettiin virallisesti pois kreikan oikeinkirjoituksesta, sillä niillä ei ole ollut merkitystä ääntämisen kannalta antiikin ajan jälkeen. Monotonista ortografiaa käytetään kaikissa virallisissa tahoissa, kouluissa sekä jokapäiväisessä arkikielessä Kreikassa. Polytonista ortografiaa käytetään – kielen vanhojen muotojen ohella – myös akateemisissa ja kaunokirjallisissa yhteyksissä sekä konservatiivisten tahojen keskuudessa erityisesti katharévousaa mutta myös dimotikía käytettäessä. Muun muassa Kreikan ortodoksinen kirkko käyttää polytonista ortografiaa, ja on myös vaatinut sen käyttämistä virallisena oikeinkirjoituksena.
Kreikan vokaalikirjaimet ääntämisineen ovat:〈α〉/a/,〈ε〉/e/,〈η〉/i/,〈ι〉/i/,〈ο〉/o/,〈υ〉/i/ ja〈ω〉/o/. Kreikassa käytetään myös vokaaliyhdistelmiä, jotka ovat foneettisesti monoftongeja:〈αι〉/e/,〈ει〉/i/,〈οι〉/i/,〈ου〉/u/ ja〈υι〉/i/. Kolme kirjainyhdistelmää〈αυ〉,〈ευ〉ja〈ηυ〉äännetään  /av/, /ev/ ja /iv/, mutta ennen soinnittomia konsonantteja ne äännetään vastaavasti /af/, /ef/ ja /if/.
Kreikan kirjaimet〈β〉ja〈δ〉äännetään /v/ ja /ð/. Kirjain〈γ〉äännetään tavallisesti /ɣ/, mutta ennen välistä tai suppeaa etuvokaalia se äännetään [ʝ] (tai [ʑ] ja [ʒ] joissakin murteissa, kuten Kreetan ja Mánin murteissa). Kuitenkin, ennen välistä tai suppeaa takavokaalia se äännetään taaempaa niin kuin velaarit tavallisesti; velaarisen [ɣ] ja uvulaarisen [ʁ] väliltä (merkitään ɣ̄).
Kirjaimet〈θ〉,〈φ〉ja〈χ〉äännetään järjestyksessä /θ/, /f/ ja /x/. Kirjain〈χ〉äännetään ennen välistä tai suppeaa etuvokaalia [ç] (tai [ɕ] ja [ʃ] joissakin murteissa) ja ennen keskistä tai suppeaa takavokaalia tavallisimmin postvelaarina [x̱]. Kirjain〈ξ〉vastaa äännettä /ks/ ja〈ψ〉äännettä /ps/.
Kirjainyhdistelmät〈γγ〉ja〈γκ〉 äännetään useimmin arkikielessä [ɡ], mutta [ɟ] ennen etuvokaaleita /e/ ja /i/, ja yleensä [ɡ̄] ennen takavokaaleita /o/ ja /u/. Kun näitä kirjainyhdistelmiä edeltää vokaali, ne äännetään [ŋɡ] ja [ɲɟ] ennen etuvokaaleita /e/ ja /i/ ja [ŋ̄ɡ̄] ennen takavokaaleita /o/ ja /u/. Kirjainyhdistelmä〈γγ〉voidaan ääntää [ŋɣ] joissakin sanoissa ([ɲj] ennen etuvokaaleita ja [ŋ̄ɣ̄] ennen takavokaaleita). Ääntäminen [ŋk] kirjainyhdistelmälle〈γκ〉on hyvin harvinainen, mutta sitä esiintyy oppineessa puheessa; yleensä ääntäminen [ŋk] esiintyy ainoastaan kirjainyhdistelmässä〈γκτ〉.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Lähde:
Kielioppi
Kreikka on pitkälti synteettinen kieli. Se on toinen kahdesta indo-eurooppalaisesta kielestä, jossa on säilynyt synteettinen passiivi; toinen on albanian kieli.
Kieliopilliset muutokset muinaiskreikkaan
Merkillepantavimpia muutoksia kieliopissa verrattuna muinaiskreikkaan ovat:
Murteet
Suurin osa kreikan murteista on kehittynyt koinee-kreikasta, lukuun ottamatta joitakin suoraan vanhemmista muinaiskreikan muodoista kehittyneitä murteita, kuten tsakonián murretta.
Murrealueet
pienoiskuva|250px|Nykykreikan ylätason murrealueet. pienoiskuva|250px|Eräiden murrepiirteiden esiintymisalueet.
Nykykreikan päämurrealueita nykyisen Kreikan ja Kyproksen alueilla on neljätoista:
Lisäksi kreikan murteisiin lukeutuvat seuraavat kaukaisemmat muodot, jotka ovat hyvin erilaisia muihin kreikan murteisiin verrattuna johtuen niiden pitkästä eristyksestä muuhun kreikkaan nähden, sekä naapurikielten vaikutuksesta:
Thomas Delaney
Thomas Delaney (s. 3. syyskuuta 1991 Frederiksberg, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Sevillaa. Hän on pelannut Tanskan maajoukkueessa yli 70 maaottelua. Pelipaikaltaan Delaney on keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
Delaney nousi FC Kööpenhaminan junioreista edustusjoukkueeseen kesällä 2009. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa pääsarjatasolla 9. elokuuta 2009, kun FC Kööpenhamina voitti vieraissa SønderjyskEn 1–0. Ensimmäisen maalinsa pääsarjassa Delaney teki 16. toukokuuta 2011 FC Kööpenhaminan pelatessa vieraissa 1–1-tasapelin AC Horsensia vastaan. Hän voitti seurassa Tanskan-mestaruuden viidesti (2009–2010, 2010–2011, 2012–2013, 2015–2016 ja 2016–2017) sekä Tanskan cupin neljästi (2008–2009, 2011–2012, 2014–2015 ja 2015–2016). Hän pelasi Kööpenhaminassa kaikkiaan 172 Tanskan pääsarjaottelua, joissa hän teki 19 ja syötti 13 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi Kööpenhaminan vuosinaan 14 ja kilpailun karsinnoissa 15 ottelua.
Delaney siirtyi Bundesliigan Werder Bremeniin kahdella miljoonalla eurolla tammikuussa 2017. Hän pelasi seurassa puolentoista vuoden aikana 45 Saksan pääsarjaottelua, joissa viimeisteli seitsemän ja syötti kuusi maalia. Kesällä 2018 hän siirtyi Borussia Dortmundiin 20 miljoonalla eurolla. Hän pelasi seurassa 62 liigaottelua, joissa hän teki neljä ja syötti seitsemän maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 16 ottelua. Hän voitti Saksan Cupin vuonna 2021.
Delaney siirtyi elokuussa 2021 espanjalaisseura Sevillaan. Ensimmäisellä kaudellaan Espanjassa hän pelasi 26 liigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ja Eurooppa-liigassa kolme ottelua.
Maajoukkueura
Delaney edusti Tanskaa kaikissa juniori-ikäluokissa alle 18-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän oli mukana alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa Ranskassa 2010, joissa pelasi kuusi ottelua ja teki maalin Tanskan hävitessä Puolalle 1–2. Delaney kuului kisajoukkueeseen myös alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa Tanskassa 2011 ja Israelissa 2013. Kotikisoissa hän ei päässyt kentälle, mutta vuoden 2013 turnauksessa hän pelasi kuusi ottelua.
Tanskan A-maajoukkueessa Delaney pelasi ensimmäisen ottelunsa 15. lokakuuta 2013, kun joukkue voitti Maltan 6–0 MM-kilpailujen 2014 karsinnoissa. Syyskuussa 2017 hän teki ensimmäisen maaottelumaalinsa kotikentällä MM-karsintaottelussa Puolaa vastaan ja kolme päivää myöhemmin kolme maalia MM-karsinnan vierasottelussa Armeniaa vastaan. Syyskuussa 2019 hän teki maalin EM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan. Kuudennen maaottelumaalinsa hän teki heinäkuussa 2021 EM-kilpailujen puolivälieräottelussa Tšekkiä vastaan.
Delaney pelasi MM-kilpailuissa 2018 Tanskan kolmessa alkulohko-ottelussa täydet minuutit ja hänet otettiin neljännesvälieräottelussa Kroatiaa vastaan kentältä vaihtoon vasta jatkoajan ensimmäisellä puoliskolla. Hän pelasi kesälle 2021 siirretyissä EM-kilpailuissa 2020 välieriin edenneen joukkueensa kaikki kuusi ottelua avauskokoonpanossa ja jokaisessa vähintään tunnin mutta ei yhdessäkään koko peliaikaa.
Saavutukset
FC Kööpenhamina
Borussia Dortmund
Syntyinen
Syntyiset asuivat vainajalassa eli Tuonelassa, ja näiden joukko tavallaan muodosti Tuonelan. Syntyisiltä pyydettiin yleensä apua erilaisiin ongelmiin. Kuolinitkuissa eli kuolemantapauksen ja vainajan vuoksi lauletuissa itkuvirsissä kerrottiin tai toivotettiin, että syntyiset veisivät vainajan hyvään ja kauniiseen vainajalaan.
Unto Martikainen
Unto Olavi Martikainen (s. 1950 Polvijärvi) on suomalainen tieto- ja kaunokirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on näytelmä Sukkulan Sulttaani.
Martikainen aloitti kirjoittamisen Joensuun lyseolaisena 1960-luvulla ja toimi vuodesta 1984 Karjala-lehden avustajana. Martikainen opiskeli Joensuun korkeakoulussa ja suoritti arkistonhoitotutkinnon Valtionarkistossa 1983. Vuosina 1979–1993 hän työskenteli virkamiehenä ensin Valtionrautateiden ja sitten oikeusministeriön palveluksessa.
Martikainen varttui Polvijärven Kinahmossa perheensä maatilalla kolmen siskonsa kanssa. Hänet tunnetaan historiantuntemuksestaan. Hän on lisäksi kiinnostunut taiteesta ja musiikista sekä ortodoksisesta uskontokunnasta ja venäjän kielestä.