cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sulatuspata
Tämä merkitsi koko sivun taiton uusimista, joten menettelyä käytettiin äärimmäisen harkiten. Samoin kesken painoajan tulleet merkittävät uutiset tai lisätiedot johonkin tapahtumaan saattoivat aiheuttaa, että laatta uusittiin.
Lemmikkikani
thumb|267x267px|alt=|Kani.Lemmikkikani eli kesykani on kaniinin (Oryctolagus cuniculus) kesy, lemmikkieläimenä pidetty muoto. Kani on luonnostaan arka eläin ja se tarvitsee paljon rauhallista käsittelyä kesyyntyäkseen.
Kesykanista on jalostettu erilaisia lemmikkikanirotuja. Kanirotuja on hyvinkin eri kokoisia. Pienimpiä ovat alle 1 kg:n painoiset kääpiörodut, kuten kääpiöjänis ja hermeliini, ja suurimpia jättirodut, kuten belgianjätti, joka painaa täysikokoisena yli 7 kg, jotkut jopa 14–15 kg. Myös ranskanlupat painavat keskimäärin n. 7 kg. Kaneja on olemassa useita eri väri- ja kuviomuunnoksia, niistä löytyy sekä pysty- että luppakorvaisia rotuja. Kaneista on jalostettu normaalikarvaisen rinnalle myös erilaisia turkkimuunnoksia, kuten pitkäkarvainen, silkkikarvainen ja villakarvainen.
Kanien pito lemmikkinä
thumb|250px|Kanit ovat seuraeläimiä.
Kani tottuu melko nopeasti ihmisten päivärytmiin. Oikein opetettuna jotkut kanit voi opettaa sisäsiistiksi samaan tapaan kuin kissan. Varsinkin leikkaamattomat urokset saattavat merkitä reviiriään ja naaraita. Kanin luonteesta riippuen se voi elää asunnossa täysin vapaana tai tilavassa häkissä, jolloin kani tarvitsee päivittäin runsaasti jaloittelua.
Ravinto
Suositeltavat määrät kaikkia näitä ovat:
Kania ei pitäisi pestä, ellei siihen ole oikeaa tarvetta. Jos kanin turkki on päässyt hyvin likaiseksi, voi sitä hiukan kostealla pyyhkiä ja pahimpien likojen kohdalla pestäkin, miedolla lemmikkishampoolla tai pelkällä vedellä.
Elinpiiri
Kanin häkin on oltava riittävän suuri: minimikoko kääpiörotuiselle, paljon häkin ulkopuolella liikkuvalle kanille on 75×120 cm. Lisäksi kanin on saatava riittävästi liikuntaa päivittäin.
Yleisen suosituksen mukaan kaneja tulisi pitää vapaana mahdollisimman paljon, jotta ne voisivat toteuttaa luonnollista käyttäytymistään. Jos kania ei ole mahdollista pitää vapaana, täytyy häkin olla riittävän suuri, jotta kani voi liikkua hyvin.
Häkissä kanilla tulee olla ruokakuppi, juomapullo, piilopaikka ja paikka heinille.
Terveys ja siisteys
Hampaat kasvavat jatkuvasti, ja kanilla onkin oltava riittävästi nakerreltavaa. Jos hampaat kasvavat liian pitkiksi, kani ei pysty enää syömään normaalisti, ja se tulee viedä eläinlääkärille hampaiden lyhennykseen. Liian pitkät hampaat ilmenevät syömättömyytenä ja kuolaamisena (märkä leuka). Liian pitkäksi kasvaneet hampaat voivat johtua myös synnynnäisestä tai traumaperäisestä purentaviasta. Purentavikaisen kanin hampaat eivät kulu koskaan normaalisti, vaan niitä on lyhennettävä säännöllisesti. Varsinkin vanhoilla kaneilla saattaa ilmetä myös syömistä vaikeuttavia hammaspiikkejä. Hammaspiikkejä voi ilmetä myös kanilla, jolla ei ole havaittu hammasvikaa, joten jos kani lopettaa yhtäkkiä syömisen, voi vika olla hampaissa. Kanin hampaat kannattaa tarkistaa säännöllisesti, koska purentavikakin voi tulla vasta vanhemmalla iällä esimerkiksi törmäyksen seurauksena.
Kuume ja suolitukos ovat kanille hengenvaarallisia tauteja. Suolitukos ilmenee vatsan turpoamisena ja papanoinnin ja mahdollisesti syömisen lopettamisena. Ennaltaehkäisyssä tärkeää on hyvälaatuinen, kuiva heinä. Suolitukoksen ilmetessä tulee toimia nopeasti, sillä se on erittäin tappava. Apteekista saa parafiiniöljyä, jota tulee kuitenkin annostella eläinlääkärin ohjeiden mukaan. Terveelle kanille sitä ei tule antaa, sillä se estää vitamiinien imeytymistä.
Kanista ei lähde paljoa karvaa. Karvanlähtöaikaan kani nuolee itseään, ja jos se saa liikaa karvaa vatsaansa, tämä voi haitata suoliston toimintaa. Angoran turkkia pitää keriä noin kolmen kuukauden välein, koska se kasvaa jatkuvasti. Myös kanien tassunpohjien karvat kannattaa kammata, sillä ne voivat huopaantua ja kerätä likaa ja taudinaiheuttajia ihon ja huopaantuneen karvan väliin, jolloin vaarana on muun muassa tassunpohjatulehdus.
Kanit elävät yleensä 5—8-vuotiaiksi, mutta yli 10-vuotiaatkaan kanit eivät ole harvinaisia.
Kanirotuja
Rotupuhtaalla kanilla on kasvattajan kirjoittamat/tulostamat sukupaperit, joiden sisällöstä selviää kanin sukutiedot sekä rotu. Rotupuhtaat kanit on myös tunnistemerkitty, esimerkiksi tatuoimalla kasvattajatunnus kanin oikeaan korvaan sekä kanin yksilötunnus vasempaan korvaan. Tunnistemerkintänä voi olla myös esim. jalkarengas tai mikrosiru. Pohjoismaisesta standardista löytyvät kaikki voimassa olevat rotumääritelmät, värit ja kuviot. Se on julkaistu ensimmäisen kerran vuonna 1950. Suomen Kaniyhdistys ry julkaisi ensimmäisen suomenkielisen painoksen standardista vuonna 2012. Pohjoismaiseen Kanistandardiin on hyväksytty yli 65 eri rotua kuudesta eri roturyhmästä. Hyväksyttyjä värejä ja kuvioita tunnetaan yhteensä yli 45 ja turkkimuunnoksia ainakin seitsemän. Suomella ei ole olemassa omaa kanirotua.
Kaninäyttelyt
Suomen Kaniyhdistys ry:llä on Suomen laajin lähes 10 000 kanin kantakirja, mitä se ylläpitää rekisteröimällä rotukaneja.
Näyttelyt on jaettu useisiin luokkiin :
Ulkomuotoluokkiin pääsevät tunnistemerkityt rotupuhtaat kanit ja pet-luokkiin saa näiden lisäksi osallistua mikä tahansa kahta kuukautta vanhempi kani; myös kastroidut ja steriloidut kanit. Näyttelyyn osallistuvan kanin tulee olla terve ja se ei saa olla kantavana tai imettää.
Hypoksantiini
Hypoksantiini on puriinin johdannainen, jota syntyy muun muassa adenosiinin aineenvaihduntatuotteena. Se muodostaa yhdessä riboosisokerin inosiiniksi kutsutun nukleosidin.
Ksantiinioksidaasi on entsyymi, joka hapettaa hypoksantiinin ksantiiniksi ja edelleen virtsahapoksi. Tämän vuoksi kihdin hoitoon käytetään ksantiinioksidaasin toimintaa estäviä lääkkeitä. Hypoksantiini-guaniinifosforibosyylitransferaasientsyymi muuttaa hypoksantiinin inosiinimonofosfaatiksi.
Kiihtyvyys
right|thumb|250px|Kuvaajat vakiokiihtyvyydellä g kulkevalle kappaleelle. Matkan aika[[derivaatta antaa nopeuden ja nopeuden aikaderivaatta antaa kiihtyvyyden.]] Kiihtyvyys (tunnus \mathbf{a}) on fysikaalinen vektorisuure, joka kuvaa kappaleen nopeuden muutosta ajan funktiona. Vektorisuureena sillä on suunta ja suuruus, mutta lineaarista liikettä voidaan tarkastella skalaarisen kiihtyvyyden avulla. Kiihtyvyyden yksikkö on SI-järjestelmässä m/s². Putoamiskiihtyvyydelle maan pinnan läheisyydessä käytetään tunnusta g.
Kappaleen kiihtyvyys määritellään fysiikassa nopeuden ensimmäisenä ja toisaalta siirtymän (paikan muutos) toisena derivaattana ajan suhteen:
missä
Kappaleen keskikiihtyvyys on sen nopeuden muutos jaettuna aikavälin pituudella:
Tästä huomataan, että mitä pienemmällä aikavälillä keskikiihtyvyyttä tarkastellaan, sitä tarkemmin se kuvaa todellista hetkellistä kiihtyvyyttä.
Tasainen ja tasaisesti kiihtyvä liike
Tasaisessa liikkeessä kiihtyvyys on nolla. Tasaisesti kiihtyvässä liikeessä kiihtyvyys on vakio, ja se voidaan yksinkertaisesti laskea keskikiihtyvyyden kaavalla
Jos tasaisesti kiihtyvässä liikkeessä olevan kappaleen nopeus sovitulla hetkellä t0 on v0 ja kiihtyvyys samaan suuntaan on a, niin hetkellä t sen nopeus on, ja tässä ajassa se on kulkenut matkan
.
Tietyllä aikavälillä kappaleen keskikiihtyvyys on sen nopeuksien erotus aikavälin lopussa ja alussa jaettuna aikavälin pituudella:
Tasaisesti kiihtyvän liikkeen kiihtyvyys on siis koko ajan yhtä suuri kuin sen keski­kiihtyvyys. Muussa tapauksessa kappaleen hetkellinen kiihtyvyys saadaan sen keski­kiihtyvyyden raja-arvona, kun tarkasteltava aikaväli on mahdollisimman lyhyt.
Yksiulotteisessa liikkeessä suunta voidaan unohtaa ja kiihtyvyys on suoraan nopeuden kuvaajan (t{,}v) tangentti. Tasaisesti kiihtyvässä liikkeessä nopeus ajan funktiona piirrettynä antaa suoran, jonka kulmakertoimesta kiihtyvyys voidaan laskea. Kuvaaja voi olla kuitenkin monimutkaisempi, jos esimerkiksi piirretään auton nopeus ruuhkassa ajan funktiona. Tällöin kiihtyvyys ei ole vakio.
Kiihtyvyys ympyräliikkeessä
Kiihtyvyys ympyrä­liikkeessä voidaan jakaa kahteen komponenttiin, kappaleen tangentin suuntaiseen tangenttikiihtyvyyteen, sekä sitä vastaan kohti­suoraan (säteen suuntaiseen) normaali­kiihtyvyyteen. Molempia suureita tarkasteltaessa tärkeiksi työkaluiksi tulee kulma \theta, kulmanopeus (\omega) ja kulmakiihtyvyys. Kulmakiihtyvyys voidaan määrittää vastaavasti kuin kiihtyvyys kulmanopeuden ensimmäisenä ja toisaalta kulman muutoksen toisena derivaattana ajan suhteen
Tangenttikiihtyvyys ja normaalikiihtyvyys  voidaan ilmoittaa kulmanopeuden \omega, kulmakiihtyvyyden  ja ympyrän säteen r avulla:
ja
Kiihtyvyys törmäyksissä
Törmäyksessä tapahtuvaa äkkinäistä nopeuden muutosta mitataan G-yksiköissä. 1 G on putoamiskiihtyvyys eli maan vetovoiman aiheuttama kiihtyvyys maan pinnalla, joka on noin 9,81 m/s2. Esimerkiksi kirpun kokema hidastuvuus voi olla jopa 50 G:n suuruinen sen osuessa puunrunkoon siihen hypättyään. Tämä kiihtyvyys on SI-järjestelmän yksiköinä noin 50 · 9,81 m/s2 = 490 m/s2.
Kiihtyvyys ja dynamiikan peruslaki
Dynamiikan II. peruslain mukaan kappaleeseen kohdistuva kokonaisvoima aiheuttaa sille kiihtyvyyden.
, kun m on vakio
Säven piiri
Säven piiri sijaitsee Göteborgin kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Aiheesta muualla
thumb|left|Göteborgin kunnan piirit
To/Die/For
To/Die/For oli kouvolalais-helsinkiläinen vuonna 1999 perustettu goottimetalliyhtye. Yhtye lopetti toimintansa heinäkuussa 2016, mutta soitti vielä yhden keikan Laukaan John Smith-festivaaleilla vuonna 2022.
Historia
Jarno Perätalo (kitara ja laulu), Tonmi Lillman (rummut) ja Make Kanki (basso) perustivat To/Die/Foria edeltäneen rockyhtye Mary-Annin Kouvolassa vuonna 1993. Ajan myötä yhtyeen kokoonpanoon liittyivät kosketinsoittaja Juska Salminen, rumpali Jaani Peuhu (jolloin Lillman vaihtoi bassoon) sekä kitaristit Andy ja Juha-Pekka Sutela. Myöhemmin basistiksi vaihtui Miikka Kuisma. Mary-Ann ehti julkaista omakustannelevyn Mary-Ann vuonna 1997 ja synkempää ja raskaampaa ilmaisua esitelleen omakustanne-EP:n Deeper Sin vuonna 1998. EP toi yhtyeelle levytyssopimuksen Spinefarm Recordsin kanssa vuonna 1999. Yhtyeen nimi muuttui sopimuksen myötä muotoon To/Die/For ja Tonmi palasi kokoonpanoon. Esikoisalbumi All Eternity julkaistiin samana vuonna. Seuraavan albumin Epiloguen nauhoitusten aikana Miikka Kuisma erosi yhtyeestä ja Marko Kangaskolkka otettiin hänen tilalleen.
Alkuvuodesta 2002 To/Die/For soitti nipun keikkoja Venäjällä ja Meksikossa. Kyseisten esiintymisten jälkeen yhtye alkoi kirjoittaa uutta materiaalia kolmatta albumia varten. Miehistössä koettiin muutoksia, kun Mika Ahtiainen korvasi J-P Sutelan kitarassa. Kolmas albumi, Jaded, julkaistiin vuonna 2003.
Jadedin julkaisun jälkeen Jape ja Mika erosivatkin yhtyeestä. Jape rekisteröi To/Die/Forin nimen itselleen. Näin yhtyeen jäsenistö vaihtui. Yhtye julkaisi albumin IV. Albumin julkaisun jälkeen yhtye suuntasi Euroopan-kiertueelle Soulrelicin kanssa. Kiireisenä miehenä J-P Sutela erosi yhtyeestä ja Soulrelicin kitaristi Antti-Matti ”Antza” Talala otettiin hänen tilalleen. Myös Juska jätti yhtyeen kiertueen aikana.
The Black Bisons
The Black Bisons oli vuosina 1981–1983 toiminut suomalainen rockabilly-yhtye.
To/Die/For
Historia
Vielä Ahtiaisenkin erottua yhtyeestä hänen tilalleen otettiin uudelleen Joonas Koto. Keväällä 2006 yhtye ilmoitti pitävänsä keikkataukoa ja aloittavansa nauhoittaa viidettä albumia, Wounds Wide Openia. Nauhoitusten välissä yhtye kiersi Eurooppaa ja Venäjää. Wounds Wide Open -albumin julkaisun jälkeen To/Die/For kiersi jälleen Eurooppaa, Venäjää, Meksikoa ja Yhdysvaltoja. Syksyllä 2010 To/Die/For aloitti kuudennen albuminsa nauhoitukset ja Samsara julkaistiin vuonna 2011.
The Black Bisons
Historia
Kokoonpano sai alkunsa, kun tamperelaisella Buddy Rider 'n' The Black Bisons -yhtyeellä oli keikka Porissa Rientolan tanssipaikalla samaan aikaan paikallisen Red Clay Ramblersin kanssa. Vastikään singlen julkaisseen yhtyeen jäsenet sekä manageri Mika Feinik olivat niin otettuja porilaisbändin suosiosta ja soundista, että he hajottivat oman kokoonpanonsa ja onnistuivat suostuttelemaan kolme porilaista kiertueelle ja levyn tekoon.
To/Die/For
Historia
Yhtyeen seitsemäs studioalbumi Cult julkaistiin toukokuussa 2015. To/Die/For ilmoitti yhtyeen tulleen tiensä päähän 21. heinäkuuta 2016. Yhtyeen jäähyväiskeikka oli seuraavana päivänä 22. heinäkuuta John Smith Rock Festivaaleilla Laukaassa. Yhtye palasi kuitenkin comeback-keikalle samaan paikkaan heinäkuussa 2022.
The Black Bisons
Historia
The Black Bisons julkaisi ainoaksi jääneen albuminsa Rockin' Days syksyllä 1981. Turussa Fifty-Fifty -studiolla äänitetty levy mainittiin vuoden 1982 Mitä Missä Milloin -kirjassa "vielä kelvollisena rockabillylevynä".
Josetxo
José Romero Urtasun eli Josetxo (s. 25. helmikuuta 1977 Pamplona, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa espanjalaista Huescaa.
Seurajoukkueura
Josetxo on kotikaupunkinsa Osasunan kasvatti. Lukuun ottamatta puolen kauden pituista lainasopimusta kaudella 1999–2000 Eibariin hän on edustanut koko uransa ajan kasvattajaseuraansa. Ensimmäisen ottelunsa maan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa hän pelasi 1. joulukuuta 2001 Real Madridia vastaan.
Josetxo pelasi kaudella 2005–2006 yhteensä 29 ottelua, kun joukkue sijoittui sarjassa neljänneksi ja pääsi näin karsimaan paikasta Mestarien liigaan. Osasuna ei selviytynyt jatkoon kolmannelta karsintakierroksella tiputtuaan vierasmaalisäännöllä saksalaiselle Hamburgille. Joukkue pääsi kuitenkin UEFA Cupiin ja selviytyi lopulta aina neljän parhaan joukkoon asti. Josetxo pelasi kilpailussa yhdeksän ottelua. Joulukuussa 2006 hän teki kolmivuotisen jatkosopimuksen pamplonalaisseuran kanssa.
Jonas Bonnier
pienoiskuva|Jonas Bonnier vuonna 2017 Tor Jonas Gunnar Bonnier (s. 10. joulukuuta 1963 ) on ruotsalainen kirjailija ja yritysjohtaja, joka toimi sukuyhtiö Bonnierin toimitusjohtajana 1. tammikuuta 2008 alkaen vuoteen 2013 asti. Silloin hän muutti Yhdysvaltoihin toimiakseen siellä Bonnier Corp. -yhtiön hallituksen puheenjohtajana.
Adolf Hitlerin taiteilijanura
thumb|200px|Hitler ja [[Albert Speer syventymässä rakennussuunnitelmiin Obersalzbergissä]] Adolf Hitlerin taiteilijanura oli vaihe Saksan tulevan johtajan elämässä. Hitler haaveili taidemaalarin ammatista lapsesta saakka ja ajautui muun muassa tämän johdosta huonoihin väleihin isänsä Alois Hitlerin kanssa. Hitler haki Wienin taideakatemiaan kahdesti, mutta ei päässyt kouluun. Hän kuvasi usein arkkitehtonisia kohteita ja myös luonnosteli kolmannen valtakunnan rakennuksia.
Taidemaalarina
Pikkupojasta asti Hitler oli piirtänyt Linzissä kuvia ympäristönsä rakennuksista, silloista ja puistoista, luonnostellen jopa kokonaan uusia rakennuksia. Hänellä oli pikkutarkka perspektiivin suhteen ja hän korosti rakennusten yksityiskohtia kokonaisuuden kustannuksella.
Toisin kuin monet historioitsijat William L. Shireristä lähtien ovat väittäneet usein näkemättä muutamaa piirrosta enempää, Hitler oli kehityskelpoinen maalari ja piirtäjä. Hitlerin tuotannon alkupään maalausten maalausalan käsittely on pääkohteina olevia luontevasti toteutettuja rakennuksia lukuun ottamatta usein kömpelöä ja huolimatonta, mutta loppuaikoina Wienissä ja Münchenissä tehdyt maalaukset ja ensimmäisen maailmansodan aikana rintamalla ja lomilla maalatut akvarellit ovat jo melkoisen taidokkaita. On muistettava, että toisin kuin von Alt ja muut ihailemansa mestarit, Hitler ei saanut taidekoulutusta.
Taideteosten määrä ja arvottaminen
thumb|300px|Adolf Hitler, arkkitehti [[Gerdy Troost, Hitlerin suosikkimaalari Adolf Ziegler ja Joseph Goebbels]] Arviot Hitlerin maalausten, akvarellien ja piirrosten kokonaislukumäärästä vaihtelevat 2 000–7 000 välillä. Oman arvionsa mukaan hän oli tehnyt yli 700 vesiväri- ja öljymaalausta yksistään Wienissä. Ennen toisen maailmansodan alkua Hitler jäljitytti töitään Wienin ja Münchenin ajalta kolmesta syystä:
Työt lunastettiin, mutta varsin kohtuulliseen hintaan. Hitlerin töistä maksettiin 5 000–6 000 Saksan markkaa kun työläisten keskipalkka oli noin 250 markkaa kuussa. Kun nykyään jopa miljoonien arvoisia ”rappiotaiteilijoiden” töitä pakkolunastettiin tuhottavaksi, niistä maksettiin korvausta vain 50–150 Saksan markkaa. Hitler kielsi töidensä julkaisun, mutta tästä huolimatta joitakin printtivihkoja ja -kirjasia painettiin.
Nykyään Hitlerin maalauksen omistaja voi saada 5 000–15 000 euroa pienemmistä akvarelleista ja jopa 50 000 euroa tai enemmän suurista öljyvärimaalauksista. Tosin teosten aitouden määrittäminen voi olla vaikeaa, sillä kopioita, väärennöksiä ja jäljennöksiä teki jo 1930-luvulla muun muassa Reinhold Hanisch. Kuitenkin taitavan harrastajan tasolle jääneen Hitlerin maalaukset eivät ole nykyaikana taiteellisesti merkittäviä, vaan niillä on lähinnä historiallista kuriositeettiarvoa.
Taidemaku
thumb|180px|[[Arno Brekerin veistämä rintakuva Adolf Hitler vuodelta 1938.]] Arkkitehtonisesti painottuneita uljaita rakennuksia ja kaupunkinäkymiä maalanneen Rudolf von Altin lisäksi Hitlerin suurimpia suosikkeja maalaustaiteessa olivat dekoratiivinen mystikko Hans Makart sekä maalaisromantikot Franz von Defregger ja Eduard von Grützner. Nämä taidemaalarit edustavat 1800-luvun realismin tyylisuuntia: maisemamaalausta, uusklassista historiamaalausta sekä kansallisihanteista maalaisromantiikkaa.
Modernisteja Hitler vihasi ja piti heitä puhtaan arjalaisen tradition katkaisseen juutalaisvaikutuksen uhreina. Heidän tekemäänsä taidetta natsit kutsuivat ”rappiotaiteeksi"” (Entartete Kunst). Yksi tunnetuimmista ekspressionisteista, Emil Nolde liittyi itse Tanskan kansallissosialistisen puolueen haaraan jo 1920-luvun alkupuolella, mutta joutui natsien vainoamaksi epäarjalaisena taiteilijana. Häneltä takavarikoitiin yli tuhat maalausta tuhottavaksi.
Pascalin kolmio
thumb|Kolmiossa alapuolella oleva luku on kahden sen yläpuolella olevan luvun summa. Pascalin kolmio on matematiikassa binomikertoimista kolmion muotoon koottu järjestelmä.
Pascalin kolmio on saanut nimensä ranskalaisen matemaatikon Blaise Pascalin mukaan. Pascal itse ei keksinyt Pascalin kolmion käsitettä, sillä jo muinaiset persialaiset, kiinalaiset, intialaiset ja italialaiset tunsivat sen. Kuitenkin vasta Pascal havaitsi sen käyttökelpoisuuden moninaisissa matemaattisissa ongelmissa.
Pascalin kolmio voidaan muodostaa siten, että ylhäältä alaspäin edettäessä jokainen uuden rivin luku on sen yläpuolella vasemmalla ja oikealla puolella olevien lukujen summa. Jokainen reunalla oleva luku on 1. Alla Pascalin kolmion rivit nollasta kymmeneen:
1                            1     1                          1     2     1                       1     3     3     1                    1     4     6     4     1                 1     5     10    10    5     1              1     6     15    20    15    6     1           1     7     21    35    35    21    7     1        1     8     28    56    70    56    28    8     1     1     9     36    84    126   126   84    36    9     1  1     10    45    120   210   252   210   120   45    10    1
Binomilause
Binomilauseen mukaan binomin positiivinen kokonaislukupotenssi (a+b)n voidaan kehittää polynomiksi, jonka kertoimet, kun termit järjestetään a:n alenevien potenssien mukaan, saadaan Pascalin kolmion n+1:nneltä riviltä eli siltä riviltä, jonka toinen luku on n. Esimerkiksi lausekkeen (a + b)^4 kertoimet ovat 1, 4, 6, 4 ja 1 eli
Näitä Pascalin kolmiosta saatavia kertoimia sanotaan binomikertoimiksi. Niille käytetään merkintää
joka tarkoittaa termin a^k b^{n-k} kerrointa, kun (a+b)n kehitetään polynomiksi. Tämä luku esiintyy Pascalin kolmion n+1:nnellä rivillä k+1:ntenä. Esimerkiksi kolmion 5. rivillä ovat luvut:
Yleensäkin on aina
Binomikertoimet voidaan laskea myös kertomien avulla kaavalla .
Pascalin kolmio voidaan muodostaa edellä kuvatulla tavalla, koska Pascalin säännön mukaan kaikilla arvoilla n>1, 0<k<n pätee: .
Kombinatoriikka ja todennäköisyyslaskenta
Pascalin kolmiolla on tärkeä merkitys myös kombinatoriikassa ja sen sovelluksena todennäköisyyslaskennassa. Minkä tahansa n-alkioisen joukon sellaisten osajoukkojen lukumäärä, jossa on k alkiota, saadaan Pascalin kolmion n+1:nnen rivin k+1:nnestä kohdasta. Esimerkiksi neli­alkioisella joukolla on 1 sellainen joukko, jossa ei ole yhtään alkiota (tyhjä joukko), 4 yksi­alkiosta, 6 kaksi­alkioista ja 4 kolmi­­alkioista osaj­oukkoa sekä 1 neli­alkoinen osa­joukko eli alku­peräinen joukko itse.
Binomikertoimiin perustuu myös binomijakauma.
Historia
thumb|[[Pingalan kaavasta johdettu Meru Prastaara (मेरु प्रस्तार)  sellaisena kuin sitä käytettiin intialaisissa käsikirjoituksissa. Raghunathin kirjastosta vuodelta 755.]] thumb|right|230px|[[Yang Huin kolmio Zhu Shijien laatimassa oppikirjassa vuodelta 1303. Siinä ovat Pascalin kolmion luvut kiinalaisilla puikkolaskentamerkeillä kirjoitettuina.]] thumb|right|230px|[[Blaise Pascal|Pascalin versio kolmiosta]]
Pascalin kolmio on saanut nimensä Blaise Pascalin mukaan. Itse kolmio oli kuitenkin tunnettu jo kauan ennen Pascalin aikaa. Intiassa sitä oli sovellettu kombinatoriikkaan, ja antiikin Kreikassa sen luvut olivat tulleet esiin kuviolukuja tutkittaessa. Nykyisen nimensä kolmio sai, koska teoksessaan Traité du triangle arithmétique (1654, julkaistu 1665) Pascal esitti sen luvuille monia aikaisemmin tuntemattomia sovelluksia.
Myöhempien kommentaarien perusteella on päätelty, että binomikertoimet ja niiden laskemiseen käytetyn yhteenlaskukaavan tunsi jo viimeistään toisella vuosisadalla ennen ajanlaskumme alkua intialainen Pingala, joka käytti niistä nimitystä Meru-praastara, Merun portaikko". Pingalan teoksista on säilynyt vain katkelmia, mutta noin vuonna 505 sitä kommentoinut Varahamihira kuvasi yhteenlaskukaavan selvästi, ja yksityis­kohtaisemman kuvauksen samasta säännöstä antoi Halayudha noin vuonna 975. Halayudha myös selvensi, mitä hämärät maininnat "Merun portaikosta" tarkoittavat, ja häneltä on peräisin myös varhaisin kuvaus, jossa binomi­kertoimet on järjestetty taulukoksi kolmion muotoon. Noin vuonna 850 jainalainen matemaatikko Mahāvīra esitti binomi­kertoimille toisen­laisen laskukaavan käyttäen kertolaskua yhtäpitävästi nykyisen kaavan  kanssa. Vuonna 1068 matemaatikko Bhattotpala esitti ensimmäisten kuudentoista rivin neljä ensimmistä saraketta. Hän oli tiettävästi myös ensimmäinen, joka samassa yhteydessä esitti sekä yhteen- että kerto­lasku­menetelmät näiden lukujen laskemiseksi.
Suunnilleen samoihin aikoihin persialainen matemaatikko Al-Karaji (953–1029) kirjoitti nyttemmin kadonneen kirjan, joka myös sisälsi kuvauksen Pascalin kolmiosta. Myöhemmin sen esitti persialainen myös runoilijana ja tähtitieteilijänä tunnettu Omar Khayyám (1048–1131), jonka mukaan kolmio Iranissa tunnetaankin nimellä Khayyamin kolmio. Hänen aikanaan tunnettiin jo monia kolmioon liittyviä lauseita, muun muassa binomilause. Khayyam käytti luvun n:nnen juuren määrittämiseen menetelmää, joka perustuu binomikehitelmään ja näin ollen binomi­kertoimiin.
Myös Kiinassa Pascalin kolmion tunsi jo Jia Xian (1010–1070). Myöhemmin sitä tutki Yang Hui (1238–1298), jonka mukaan se yhä tunnetaan Kiinassa nimellä Yang Huin kolmio
Euroopassa binomikertoimet laski Gersonides 1300-luvulla käyttämällä niiden laskemiseen kertolaskukaavaa. Kolmion muotoon järjestettynä ne julkaisi Euroopassa ensimmäisenä Petrus Apianus (1495–1552) liikelaskuja käsittelevän kirjansa kannessa vuonna 1527. Michael Stifel julkaisi osan kolmiosta, toiselta sarakkeelta keskimmäiselle, vuonna 1544 kuvaillen sitä kuviolukujen taulukkona. Italiassa Pascalin kolmio tunnetaan Tartaglian kolmiona algebran tutkija Niccolò Fontana Tartaglian (1500–1577) mukaan, joka julkaisi kolmion kuusi ensimmäistä riviä vuonna 1556. Myös Gerolamo Cardano julkaisi kolmion ja sekä yhteen- että kertolaskumenetelmät sen muodostamiseksi vuonna 1570.
Pascalin teos Traité du triangle arithmétique (Tutkielma aritmeettisesta kolmiosta) julkaistiin vuonna 1655. Siinä Pascal kokosi yhteen joukon kolmiota koskevia tuloksia ja käytti niitä toden­näköisyys­laskennan probleemojen ratkaisemiseen. Pascalin nimen kolmiolle antoivat ensimmäisinä vuonna 1708 Pierre Raymond de Montmort, joka nimitti sitä "herra Pascalin kombinaatiotauluksi", ja vuonna 1730 Abraham de Moivre, joka nimitti sitä "Pascalin aritmeettiseksi kolmioksi".
Suomen kalliomaalaukset (kirja)
Suomen kalliomaalaukset : bongarin käsikirja on Jukka Parkkisen ja Tuija Wetterstrandin kirjoittama ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran vuonna 2013 julkaisema opaskirja Suomen kalliomaalauksista, joka esittelee yli sata kiehtovaa kalliomaalauskohdetta ympäri Suomen, pääkaupunkiseudulta Kuusamoon.
Pascalin kolmio
Laajennus ja negatiiviset eksponentit
mikä kuitenkin pätee vain, kun -1 < x < 1, sillä vain tässä tapauksessa sarja suppenee.
Bae Ki-tae
Bae Ki-tae (s. 3. toukokuuta 1965 Daegu) on eteläkorealainen entinen pikaluistelija. Hän keskittyi pääasiassa 500 ja 1 000 metrin matkoille.
Suomen kalliomaalaukset (kirja)
Kirja on Parkkisen ja Wetterstrandin useamman vuoden kenttätutkimuksen tulos, ja he ovat itse vierailleet kaikissa esittelemissään kohteissa. Tämän ansiosta kirjailijat pystyvätkin tarjoamaan lukijalle tarkkoja tietoja maalausten sijainnista ja saavuttavuudesta, sekä ohjeistamaan kuinka jokamiehenoikeuksia noudattaen maalauksille on helpointa päästä. Kirja sisältää myös tietoa maalausten kuvasymboliikasta ja löytöhistoriasta. Eri arvioiden mukaan Suomen kalliomaalaukset on maalattu 3000–7000 vuotta sitten, ja suurin osa niistä sijaitsee vesistöjen äärellä. Kirjaan onkin koottu valmiita reittejä, joiden avulla on mahdollista tutustua esimerkiksi saman vesistön äärellä sijaitsevaan useampaan maalaukseen samalla matkalla.
Pascalin kolmio
Laajennus ja negatiiviset eksponentit
Myös tässä sarjassa oleville kertoimille, joissa n on negatiivinen, käytetään toisinaan merkintää.
Bae Ki-tae
Vuonna 1990 Baesta tuli ensimmäinen korealainen pikaluistelun arvokisavoittaja, kun hän Tromssassa sprintterien MM-kisoissa voitti kultamitalin ennakkosuosikkien epäonnistuttua toinen toisensa perään. Vaikka Bae saavutti parhaan menestyksensä sprinttimatkoilla, hän aloitti uransa yleisluistelijana. Yleisluistelijoiden MM-kisoissa hän sijoittui 500 metrillä kolme kertaa ensimmäiseksi (1987, 1988 ja 1990).
Pascalin kolmio
Laajennus ja negatiiviset eksponentit
Pascalin kolmio voidaan laajentaa puolitasoksi siten, että siihen sisältyvät myös nämä binomisarjojen (1+x)^{-n} kertoimet. Tämä tehdään seuraavasti:
Bae Ki-tae
Maailmancupissa Bae voitti urallaan kuusi osakilpailua ja oli kaikkiaan 25 kertaa palkintokorokkeella.
Pascalin kolmio
Laajennus ja negatiiviset eksponentit
<li>Alkuperäisen kolmion jokaisen rivin loppuun lisätään nollia. Tämä vastaa sitä, että esimerkiksi lausekkeen loppuun voidaan sen arvon muuttumatta lisätä  ja niin edelleen. Sääntö, jonka mukaan kolmion jokainen luku on kahden sen yläpuolella olevan luvun summa, pätee selvästi myös tällä alueella, onhan 0+0=0 ja 1+0=1. Taulukko voidaan nyt kirjoittaa seuraavaan muotoon:
Pascalin kolmion tavanomaisesta asettelusta poiketen tässä kaikki rivit alkavat yllä olevassa taulukossa samalta sarakkeelta. Sen jälkeen taulukon vasemmanpuoleista saraketta jatketaan ylöspäin lisäämällä jokaisen uuden rivin alkuun luku 1:
Silloinkin kun n on negatiivinen, pätee:
mikä voidaan kirjoittaa myös muotoon:
Uusille riveille sijoitettavat luvut lasketaan tätä lauseketta käyttäen, rivit alhaalta ylöspäin ja kukin rivi vasemmasta laidasta alkaen. Taulukosta tulee seuraavanlainen:
Tällöin todetaan erityisesti, että alkuperäisen kolmion yläpuolelle lisätyillä riveillä toisena, alussa olevan ykkösen jäljessä, ovat negatiiviset kokonaisluvut. Sillä rivillä, jolla toisena on luku -n, on k:ntena aina luku
Kullakin näin lisätyllä rivillä on joka toinen luku positiivinen, joka toinen negatiivinen.
Ikiliikkuja
Ikiliikkuja on kuviteltu laite tai muu suljettu systeemi, joka kerran käynnistettynä pysyisi jatkuvasti käynnissä ilman, että siihen tarvitsisi tuoda mistään energiaa.
Modern Times
Yhtye ja albumin nauhoitus
Modern Times nauhoitettiin Dylanin tämänhetkisen kiertueyhtyeen kanssa, johon kuuluvat basisti Tony Garnier, rumpali George G Receli, kitaristit Stu Kimball ja Denny Freeman sekä multi-instrumentalisti Donnie Herron.
Albumin odotus
Dylanin asema populaarimusiikin historiassa sekä hänen kaksi edellistä albumiaan, suuren menestyksen saavuttaneet Time out of Mind (1997) ja Love and Theft (2001), tekivät Modern Timesista odotetun julkaisun.
Ikiliikkuja
Ensimmäisen lajin ikiliikkuja
Tavallisimmin ikiliikkujalla tarkoitetaan ensimmäisen lajin ikiliikkujaa. Sellaisia on yritetty rakentaa muun muassa pyöristä, joihin on kiinnitetty pariton määrä vasaroita tai muita muodoltaan epäsymmetrisiä esineitä siten, että pyörän olisi suunnittelijan käsityksen mukaan pitänyt olla aina epätasapainossa. Kaikki yritykset sellaisen rakentamiseksi ovat kuitenkin epäonnistuneet, sillä energian syntyminen tyhjästä ei energian säilymisen lain eli termodynamiikan ensimmäisen pääsäännön mukaan ole mahdollista. Se tosi­asia, että iki­liikkujaa ei lukemattomista yrityksistä huolimatta ole kyetty rakentamaan, onkin osaltaan johtanut tämän lain keksimiseen.
Audi A3
Audi A3 on Audin vuodesta 1996 lähtien valmistama alemman keskiluokan henkilöautomalli.
Modern Times
Albumin odotus
Modern Times vuosi Internetiin lukuisten BitTorrent-sivustojen kautta 21. elokuuta 2006, kahdeksan päivää ennen albumin julkaisua.
Audi A3
Audi A3 Typ 8L (1996–2003)
left|frameless|150x150px
Ikiliikkuja
Toisen lajin ikiliikkuja
Toisaalta energia ei myöskään häviä. Näin ollen voisi kuvitella, että toisen lajin ikiliikkuja eli ideaalikone voisi toimia ilman ulkoista energianlähdettä käyttämällä saman energian yhä uudestaan ja uudestaan. Koska todellisuudessa minkä tahansa koneen käyttämä energia kuitenkin muuttuu lopulta lämmöksi, tämän laitteen olisi itse asiassa kerättävä lämpöä ympäristöstään ja muutettava se mekaaniseksi energiaksi aiheuttamatta lämpö­tila­erojen tasoittumista. Tällainen laite ei olekaan ristiriidassa energian säilymislain kanssa, mutta termodynamiikan toinen pääsääntö, jonka mukaan entropia kasvaa, tekee myös sen mahdottomaksi. Lämmön avulla voidaan tehdä mekaanista työtä vain, jos on lämpötilaeroja, mutta niiden aikaansaaminen vaatii ulkopuolista energiaa. Lisäksi voidaan osoittaa, että lämpövoimakoneen hyötysuhde ei voi olla suurempi kuin tämän lämpö­tila­erotuksen suhde korkeampaan lämpö­tilaan absoluuttisella asteikolla.
Modern Times
Kriitikoiden reaktio
Elokuussa 2006 musiikkilehdet alkoivat julkaista arvioitaan albumista. Sekä Rolling Stone ja UNCUT antoivat albumille viisi tähteä. Rolling Stone -lehden kriitikko Joe Levy sanoi albumia Dylanin "kolmanneksi perättäiseksi mestariteokseksi". Myös kriitikko Robert Christgaun arvio Blender-lehdessä oli myönteinen.
Ikiliikkuja
Kolmannen lajin ikiliikkuja
Jos johonkin kappaleeseen ei vaikuta kitka, väliaineen vastus eikä muukaan liikettä hidastava voima, mekaniikan ensimmäisen perus­lain mukaan se jatkaa tasaista ja suora­viivaista liikettään loputtomasti. Tällainen jatkuva liike edellyttää lisäksi, ettei kappale vuoro­vaikuta minkään toisen kappaleen kanssa luovuttaen energiaa. Todellisuudessa vastustavia voimia kuitenkin esiintyy kaikkialla, jopa avaruudessa, mutta tähtienvälinen aine on niin harvaa, että esimerkiksi planeettojen ja muiden taivaan­kappaleiden liikettä laskettaessa se voidaan käytännössä jättää huomiotta. Eräänlaisina kolmannen lajin iki­liikkujina voidaan kuitenkin pitää supra­johteita, joissa resistanssia ei ole, joten niihin aikaan­saatu sähkövirta jatkuu heikkenemättä lakkaamatta.
Audi A3
Audi A3 Typ 8P (2003–2013)
left|frameless|150x150px
Modern Times
Kriitikoiden reaktio
Jon Pareles kirjoitti The New York Timesissa, että ”Modern Times kuulostaa kokeellisemmalta kuin yksikään sen edeltäjistä”. The Chicago Tribunen Greg Kot oli samoilla linjoilla Parelesin kanssa todetessaan, että ”liian usein yhtye kuulostaa siltä, kuin se olisi opetellut kappaleet nauhoittaessaan niitä -- (Modern Times -albumilta) Dylanin lavaesiintymisten sähköistävät aallot puuttuvat.” Tästä kritiikistä huolimatta sekä Pareles että Kot olivat yleisesti ottaen varsin myönteisiä albumia kohtaan.
Audi A3
Audi A3 Typ 8V (2012–2020)
left|frameless|150x150px
Modern Times
Kriitikoiden reaktio
The Guardian -lehden Alexis Petridis pilkkasi muuten positiivisessa arvostelussaan albumin julkaisua edeltänyttä hehkutusta.
Audi A3
Audi A3 Typ 8Y (2020–)
left|frameless|150x150px
Modern Times
Kriitikoiden reaktio
The Chicago Sun-Times -lehden Jim DeRogatis kehui albumin kappaleiden sanoituksia, mutta ihmetteli laimeaa musiikkia. Erityisen kriittinen hän oli albumin balladeja kohtaan.
Kansikuva
Albumin kansikuva on Ted Cronerin valokuva ”Taxi, New York at Night”.
Osmo P. Karttunen
Osmo Pekka Karttunen (8. marraskuuta 1922 Helsinki – 29. kesäkuuta 1985) oli suomalainen juristi ja poliitikko. Hän oli Ahti Karjalaisen ensimmäisen hallituksen valtiovarainministeri 1962–1963 ja vuonna 1968 perustetun, tieteen ja taiteen mesenaattina tunnetun Saastamoisen säätiön perustaja yhdessä vaimonsa Liisa Karttusen (o.s. Saastamoinen) kanssa. Liisa Karttunen oli perheyhtiön perustajan Herman Saastamoisen pojantytär.
Karttusen vanhemmat olivat kauppaneuvos Pekka Karttunen ja Katri Pehkonen. Osmo P. Karttunen valmistui ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1941 ja kirjoittautui opiskelemaan Helsingin yliopiston lainopilliseen tiedekuntaan. Jatkosodan syttymisen vuoksi hän ei päässyt aloittamaan opintojaan. Sodan aikana Karttunen toimi tykistön tulenjohtajana Itä-Karjalassa haavoittuen kahdesti.
Opintonsa Karttunen pääsi aloittamaan sodan jälkeen. Hän suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1946. Opiskeluaikanaan hän kuului Savolaiseen osakuntaan, jossa hän solmi ystävyyssuhteen myös opiskelemassa olleeseen Ahti Karjalaiseen. Varatuomarin arvon Karttunen sai vuonna 1949. Hän valmistui lakitieteen lisensiaatiksi 1958.
Karttunen tunnettiin intohimoisena jalkapallomiehenä (KuPS ja erityisesti sen juniorityö). Hän nosti 50-vuotishaastattelussaan uransa kolmeksi keskeisimmäksi asiaksi perheyhtiön, Tuko Oy:n sekä Palloliiton ja Veikkauksen.
Presidentti Urho Kekkonen pyysi Karttusta jo vuonna 1961 maaherra Martti Miettusen hallitukseen puolustusministeriksi, mutta tämä kieltäytyi yritysjohtajuus- ja luottamustehtävävelvollisuuksiinsa vedoten.
Karttuselle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi vuonna 1971.
James Stuart
pienoiskuva|James Francis Edward Stuart, noin 1714-1718, Alexis Simon Bellen maalaus|260x260px James Francis Edward Stuart (10. kesäkuuta 1688, Lontoo – 1. tammikuuta 1766, Rooma) oli Skotlannin ja Englannin kruununtavoittelija (16. syyskuuta 1701 – 1. tammikuuta 1766), jota yleisesti kutsuttiin "Vanhemmaksi kruununtavoittelijaksi". Hän oli Walesin prinssi vain muutaman kuukauden ajan heti synnyttyään. Hän vietti suurimman osan elämäänsä maanpaossa Ranskassa ja Italiassa.
Lapsuus ja nuoruus
pienoiskuva|Kuningatar Maria Modenalainen (1658-1718) ja kruununprinssi James Francis Edward Stuart, Benedetto Gennari II:n maalaus noin 1690. James Stuart oli syntymästään saakka kiistojen kohteena. Hänen katolinen isänsä Englannin kuningas Jaakko II ja Skotlannin kuningas Jaakko VII oli saanut ensimmäisen vaimonsa kanssa kaksi tytärtä Annan ja Marian, jotka oli kasvatettu protestantismiin ja he olivat jo aikuisia. Jaakko II:n katolisuus oli vaikeuttanut hänen asemaansa, häntä vastaan oli kapinoitu ja hän oli joutunut keskeyttämään parlamentin toiminnan. Hänen seuraajakseen oli odotettu toista tyttäristä.
Prinssi kasvatettiin Ranskassa, missä Jaakko II:n kuoleman jälkeen 1701 kuningas Ludvig XIV tunnusti hänet Englannin ja Skotlannin kruununperilliseksi ja tämä aloitti jakobiittiliikkeen. Isänsä kuoltua hänet julistettiin kahden maan kuninkaaksi, Englannin Jaakko III:ksi ja Skotlannin Jaakko VIII:ksi, jonka tunnustivat muun muassa Ranska ja Espanja ja muut katoliset maat. Vastaavasti nämä kieltäytyivät tunnustamaan kuningas Vilhelm III:tta, kuningatar Maria II:ta (sisarpuoli) tai kuningatar Annaa (sisarpuoli) brittien laillisiksi hallitsijoiksi.
Holy Wood (In the Shadow of the Valley of Death)
Holy Wood (In the Shadow of the Valley of Death) on Marilyn Mansonin neljäs studioalbumi, jonka on julkaissut Nothing Recordsin 14. joulukuuta vuonna 2000. Albumi on julkaistu niin CD:nä, vinyylinä kuin kasettinakin.
James Stuart
Aikuisuus ja loppuelämä
pienoiskuva|James Edward Stuart, Antonio Davidin maalaus 1720 Jaakko II teki vuonna 1708 Ranskan laivaston avulla epäonnistuneen rantautumisyrityksen Skotlannissa palatakseen valtaan. Hän kunnostautui sotilaana taistelemalla Ranskan armeijassa Espanjan perimyssodassa. Sisarpuolensa Annan kuoltua James Stuart olisi saattanut vuonna 1714 protestantiksi kääntymällä saada parlamentilta vallan, mutta hän kieltäytyi tätä tekemästä. Uuden Ison-Britannian vallanperimyslain mukaisesti parlamentti käytti valtaansa ja valitsi uudeksi hallitsijaksi Hannoverin vaaliruhtinaan Yrjö I:n.
Holy Wood (In the Shadow of the Valley of Death)
Albumi koostuu neljästä osiosta:
Ensimmäisessä osiossa on neljä kappaletta, muissa viisi.
James Stuart
Aikuisuus ja loppuelämä
Jakobiitit käynnistivät Skotlannissa kapinan aikomuksenaan palauttaa "kuningas Jaakko III ja VIII" valtaistuimelle. Vuonna 1715 James Stuart saapui ensimmäisen kerran elämässään Skotlannin maaperälle ja Sheriffmuirissa käytiin ratkaisematon taistelu. James oli kuitenkin tyytymätön saamaansa tukeen, perui suunnitellut kruunajaisensa ja palasi Ranskaan. Siellä hänen suojelijansa Ludvig XIV oli kuollut ja epäonnistuneen kapinan myötä James Stuartin läsnäolo ei ollut enää toivottua. Hän teki vielä vuonna 1719 myös epäonnistuneen retken Espanjaan.
Paavi Klemens XI tarjosi James Stuartille asunnon ja elatuksen Roomassa, missä hän eli lopun elämänsä. Hänen kuolemansa jälkeen yli 40 vuotta myöhemmin paavi Klemens XIII lakkautti taloudellisen tuen, etenkin Charles Edward Stuartin aiheuttamien ulkopoliittisten jännitteiden vuoksi ja Englannin kuninkaallinen vaakuna poistettiin nopeasti asuinpalatsi Palazzo Mutin julkisivusta, koska paavi ei enää pitänyt nuorta Charlesia kuninkaana.
Perhe ja avioliitto
pienoiskuva|Maria Klementyna Sobieska (1702-1735), E. Gillin maalaus, 1725. pienoiskuva|150x150px|Charles Edward Stuart ja Henry Benedict Stuart, Jean-Étienne Liotard James Stuart oli naimisissa vuodesta 1719 lähtien Maria Casimira Klementyna Sobieskan (18. heinäkuuta 1702 Oława Sleesia – 18. tammikuuta 1735 Rooma) kanssa, joka oli tavoiteltu Sleesiassa sijaitsevien valtavien maa-alueitten perijätär Puolassa. Hänen vanhempansa olivat prinssi Jakub Ludwik Henryk Sobieski (1667–1737) Puolan kuningas Juhana III:n Sobieskin vanhin poika ja varakreivitär (Pfalzgräfin) Hedwig Elisabeth Amelia von Pfalz-Neuburg (1673–1722).
Yrjö I yritti estää avioliiton ja Itävallan Kaarle VI määräsi Maria Klementynan kaapattavaksi Innsbruckissa tämän matkalla kohti Italiaa talvella 1718-1719, mutta Marian onnistui pakenemaan vartijoiltaan. Heidät vihittiin ensin sijaisen (by proxy) avulla Bolognassa, koska sulhanen oli sillä hetkellä oli matkalla Espanjaan.
Virallisen avioitumisen jälkeen 3. syyskuuta paavi Klemens XI kutsui heidät asumaan Roomaan, ja piti heitä Englannin, Skotlannin ja Irlannin kuninkaana ja kuningattarena. He saivat paavilta asuttavakseen sekä Palazzo Mutin kaupunkipalatsin että kesähuvilan Albanossa ja runsaan vuotuisen elatuksen (12 000 scudoa, eli hopearahaa) Vatikaanin rahakamarista. Summa vastaa noin kolmen kardinaalin vuosipalkkaa.
Avioliitto ei ollut onnellinen: James arvosti Marian kauneutta ja eleganssia, mutta Maria oli tyytymätön sekä miehensä ulkonäköön että passiiviseen luonteeseen (melankolia). James todennäköisesti kärsi masennuksesta. Heti nuoremman pojan synnyttyä vuonna 1725 pariskunta eli käytännössä erillään toisistaan ja vuonna 1727 Maria sai luvan muuttaa erilliseen talouteen. He kiistelivät vuosien ajan poikiensa kasvatuksesta ja huoltajuudesta tavalla, joka aiheutti aikanaan poliittisen skandaalin. Maria syytti aviomiestään mm. siitä että tämä oli halunnut kasvattaa pojat protestanteiksi vaihtamalla itselleen mieluisan uskotun kotiopettajan, Mrs. Sheltonin toiseen.
Maria Klementyna kuoli Roomassa 32-vuotiaana vuonna 1735 askeettisen ja uskonnollisen elämäntapansa vuoksi todennäköisesti aliravitsemukseen, kuolinsyyksi on annettu keripukki (scurvy). Paavi Benediktus XIV kustansi hänelle valtiolliset hautajaiset ja arkkitehti Filippo Barigionin 1742 suunnitteleman hautamonumentin Pietarinkirkkoon, jonka vastapäätä on Antonio Canovan 1819 suunnittelema Stuartien kuninkaallinen hautamonumentti aviomiehelle ja pojille.
Jälkeläiset
James Stuartin ja Maria Klementyna Sobieskan lapsia olivat Charles Edward Stuart, "nuori vallantavoittelija" ja Henry Benedict Thomas Edward Maria Clement Francis Xavier Stuart (1725–1807), josta tuli myöhemmin Yorkin kardinaaliherttua. Henry astui kirkon palvelukseen 1748 ja toimi pitkään kardinaalipiispana Ostiassa ja Velletrissä Rooman esikaupungeissa.
Dmitri Malašenkov
Dmitri Malašenkov oli venäläinen avaruustutkija. Hän tutki ja koulutti Institute for Biomedical Problems -instituutissa Moskovassa Sputnik 2 -avaruuslennolle muun muassa Laika-koiraa.
Breckin Meyer
thumb|Meyer vuonna 2011 Breckin Erin Meyer (s. 7. toukokuuta 1974) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvatuottaja. Meyer on tunnettu elokuvista Karvinen ja Karvinen 2, joissa hän näyttelee Karvisen omistajaa, Eskoa. Meyer esiintyy myös muun muassa elokuvassa Rottaralli, jossa hän esittää Nick Schafferia.
Meyer on myös näytellyt Heroes-sarjan kolmannella tuotantokaudella muutamassa jaksossa sarjakuvakaupan myyjää.
Punaposkisalamanteri
Punaposkisalamanteri (Plethodon jordani) on keuhkottomien salamantereiden heimoon kuuluva sammakkoeläinlaji. Se liikkuu öisin. Puolustautuessaan eläin erittää pahanmakuista eritettä ja joskus pudottaa häntänsä. Laji on IUCN:n punaisen listan mukaan silmälläpidettävä.
Ulkonäkö ja koko
Aikuisen yksilön pituus on 9–18,5 senttiä. Väriltään punaposkisalamanteri on musta tai harmaa. Joillakin yksilöillä on punaista poskissa ja jaloissa. Vartalo on hoikka ja pitkä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Punaposkisalamanteria tavataan Appalakkien eteläosassa. Sitä esiintyy vuoristometsissä ja se elää maalla.
Varjo (yhtye)
Varjo oli vuonna 1994 Heinolassa perustettu indie rock-yhtye. Yhtyeen musiikissa on vaikutteita goottirockista, post-punkista, shoegazingista ja ambientista.
Historia
Yhtyeen perusti laulaja-kitaristi Antti Lautala. Alkuvaiheiden jälkeen kokoonpanon muodostivat Lautalan lisäksi kitaristi Henry Waldén ja basisti Kaide Luukkonen. Sopivaa rumpalia etsiessä yhtye käytti keikoilla ja levyillään rumpukonetta. Ensinäytös-EP julkaistiin omakustanteena vuonna 1997 ja pari vuotta myöhemmin Futurecords -levy-yhtiö perustettiin yhtyeen ympärille.
Ensimmäinen pitkäsoitto Kuka korvaa poistetun sydämen? julkaistiin vuonna 2000 ja rumpukoneen korvasi rumpali Jaani Peuhu. Levyn myötä yhtye keikkaili aktiivisesti ja julkaisi Korvaamaton ja Maailmanpyörä -singleistään musiikkivideot. Debyyttilevyä markkinoitiin Suomen oloissa varsin omalaatuisesti. Ympäri Helsinkiä ja muitakin kaupunkeja levisi omituisia tarroja, joissa luki "Kuka korvaa poistetun sydämen?" Myös baarien vessat ja ruuhkabussit saivat osuutensa tarroista. Toinen pitkäsoitto Paratiisissa julkaistiin vuonna 2003 mutta sen jälkeisten keikkojen jälkeen Varjon ja Jaani Peuhun tiet erosivat. Uudeksi rumpaliksi otettiin Jari 'Kailis' Kailokari, joka aiemmin soitti mm. Kuudes Tunti -yhtyeessä.
Vuonna 2006 Varjo julkaisi Muistijälkiä-albumin. Kiertueen jälkeen basisti Kaide Luukkonen erosi bändistä. Hänen tilalleen otettiin Arto Nevalainen. Yhtye joutui etsimään myös uuden rumpalin Kailiksen ilmoitettua erostaan. Jukka Laineen liityttyä yhtyeen rumpaliksi loppuvuodesta 2006 Varjon kokoonpano muodostui nykyisekseen. Vuoden 2007 alusta Varjo ilmoitti sivuillaan että Arton ja Varjon tiet erkanivat. Syyksi mainittiin muun muassa aikataulutuksen aiheuttamat ongelmat. Arton korvaajaksi tuli Suruaika-yhtyeen laulaja Matthew Pallasoja.
Yhtyeen kitaristi Henry Waldén kuoli tapaturmaisesti 20. syyskuuta 2008 Helsingissä. Waldénin kuoleman jälkeen yhtye ilmoitti tekevänsä vielä yhden levyn ja sen jälkeen lopettavansa musiikin tekemisen Varjo-nimellä, Lautalan ja Waldénin vanhan herrasmiessopimuksen mukaisesti. Lautala, Laine ja Pallasoja jatkavat kuitenkin musiikin tekemistä kolmistaan uudella nimellä Silent Scream.
Espanjankärpänen
Espanjankärpänen (Lytta vesicatoria) on Euraasiasta kotoisin oleva metallinvihreä kovakuoriainen, joka kuuluu toukohärkien heimoon. Se on saanut nimensä siitä, että se on hyvin yleinen Espanjassa ja muualla Välimeren alueella. Laji tunnetaan myös nimellä laastarikärpänen, koska siitä valmistettiin aikaisemmin ”vetolaastareiksi” kutsuttuja terveystuotteita, joiden uskottiin parantavan monenlaisia vaivoja. Sitä käytettiin yleisesti myös lemmenrohtona.
Levinneisyys ja elinympäristö
Espanjankärpänen elää Euraasiassa laajalla vyöhykkeellä, joka ulottuu Välimeren alueelta Keski-Aasiaan ja aina Siperiaan asti. Euroopassa sitä tavataan Etelä-Ruotsia myöten, ei kuitenkaan Suomessa. Parhaiten se viihtyy pensasaroilla ja metsissä.
Lisääntyminen
thumb|180px|Espanjankärpäsiä kerättiin vielä 1800-luvulla lääketeollisuuden raaka-aineeksi. Espanjankärpänen kehittyy aikuiseksi hypermetamorfoosiksi kutsutun täydellisen muodonvaihdoksen kautta. Naaras laskee munansa lähelle muurarimehiläisten pesän sisäänkäyntiä. Munista kuoriutuu hyvin aktiivisia triunguliinitoukkia, jotka tunkeutuvat pesään vahvojen leukojensa avulla ja syövät ravinnokseen mehiläisten toukkia. Toukat käyvät läpi useita passiivisempia kehitysvaiheita ennen kuin niistä lopulta tulee aikuisia.
Ravinto
Täysikasvuiset espanjankärpäset käyttävät ravinnokseen puiden lehtiä, toisin kuin mehiläisen toukkia saalistavat triunguliinitoukat. Ne suosivat erityisesti saarnien, syreenien, likustereiden ja valkosalavien lehtiä.
Käyttö
Espanjankärpäsen peitinsiivistä jauhettu pulveri tunnettiin seksuaalisen halun herättäjänä jo antiikin aikoina, ellei aiemminkin. Sen uskottiin sisäisesti nautittuna aiheuttavan paikallista verentungosta ja lisäävän siten miesten potenssia.