cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Felix Klein
Erlangenin ohjelma
Kleinin vuonna 1872 laatima yhteenveto geometriasta niiden avaruuden ominaisuuksien tutkimuksena, jotka ovat invariantteja annetussa muunnosryhmässä, tunnetaan nimellä Erlangenin ohjelma, ja se vaikutti syvällisesti matematiikan kehitykseen. Tämä ohjelma sai alkunsa Kleinin virkaan­astujais­esitelmästä Erlangenin professorina, vaikka se ei tuolloin ollutkaan esitelmän aiheena. Tämä ohjelma tavoitteli geometrialle yhtenäistettyä lähestymistapaa, josta on tullut hyväksytty nykyaikainen näkemys. Klein osoitti, että annetun geometrian oleelliset ominaisuudet voidaan esittää muunnosryhmän avulla, johon kuuluvissa muunnoksissa kyseiset ominaisuudet säilyvät. Täten ohjelmassa esitetty geometrian määritelmä soveltui sekä euklidiseen että epäeuklidiseen geometriaan.
Nykyisin Kleinin saavutusten merkitys geometrian kannalta on mitä selvin. Ne ovat tulleet siinä määrin osaksi nykyistä matemaattista ajattelua, että nykyisin on vaikea tajuta, että nekin ovat aikoinaan olleet uutuuksia ja miksi niitä eivät kaikki hänen aikalaisensa heti hyväksyneet.
Kompleksianalyysi
Klein piti tärkeimpinä saavutuksinaan kompleksianalyysin alalla tekemiään tutkimuksia. Hän havaitsi yhteyden eräiden Riemannin ideoiden ja invarianssiteorian välillä. Kompleksianalyysiin liittyen hän tutki myös lukuteoriaa, abstraktia algebraa, ryhmäteoriaa, geometriaa useammassa kuin kolmessa ulottuvuudessa sekä differentiaaliyhtälöitä, erityisesti keksimiään elliptisiä modulaarisia funktioita ja auto­morfisia funktioita.
Klein osoitti, että modulaarinen ryhmä siirtää kompleksitason perustavaa aluetta niin, että se tesselloi tason. Vuonna 1879 hän tutki PSL(2,7):n toimintaa, joka voidaan käsittää modu­laarisen ryhmän kuvaksi, ja johti eräälle nykyisin Kleinin neljännen asteen pinnaksi kutsutulle Riemannin pinnalle eksplisiittisen esityksen. Hän osoitti, että tämä pinta oli käyrä projek­tiivisessa avaruudessa, että sen yhtälö oli ja että sen symmetriaryhmä oli PSL(2,7), jossa on 168 alkiota. Hänen tutkielmansa Ueber Riemann's Theorie der algebraischen Funktionen und ihre Integrale vuodelta 1882 käsittelee kompleksianalyysiä geometrisesti ja yhdistää potentiaaliteorian ja konformi­kuvaukset. Hän käytti hyväkseen myös virtaus­dynamiikan käsitteitä.
Klein tutki korkeamman kuin neljännen asteen yhtälöitä ja oli erityisen kiinnostunut trans­kendenttisista menetelmistä yleisen viidennen asteen yhtälön ratkaisemiseksi. Hermiten ja Kroneckerin kehittämillä menetelmillä hän muotoili samankaltaisia tuloksia kuin Brioschi ja sai ongelman täydellisesti ratkaisuksi ikosaedri­ryhmien avulla. Tämä johti hänet laatimaan tutkimuksia myös elliptisistä modulaarisista funktioista.
Vuonna 1884 kirjoittamassaan teoksessa ikosaedristä Klein pani alulle auto­morfisten funktioiden teorian, joka yhdisti algebran ja geometrian. Henri Poincaré oli kuitenkin julkaissut automorfisten funktioiden teorian perusteet jo vuonna 1881, mikä johti ystävällismieliseen kilpailuun heidän välillään. Molemmat yrittivät muotoilla ja todistaa suuren uniformisaatiolauseen, jonka mukaan jokainen yhdesti yhtenäinen Riemannin pinta voidaan kuvata konformisesti joko avoimelle yksikkö­kiekolle, tasolle tai laajennetulle tasolle. Klein onnistui muotoilemaan teoreeman ja yritti todistaa sen. Niihin aikoihin hänen terveytensä kuitenkin romahti, kuten edellä on mainittu.
Klein laati automorfisia ja elliptisiä modulaarisia funktioita koskevista tutkimuksistaan neliosaisen teoksen Robert Fricken kanssa, mihin meni yli 20 vuotta.
Belgian Grand Prix 2020
Belgian Grand Prix 2020 (virallisesti Formula 1 Rolex Belgian Grand Prix 2020) oli Formula 1 -kauden seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 30. elokuuta Circuit de Spa-Francorchamps’n moottoriradalla Belgiassa. Kilpailu ajettiin koronaviruspandemian vuoksi ilman yleisöä.
Vapaat harjoitukset
Ennen osakilpailuviikonloppua Williams-talli ilmoitti, että tallin osakkeet oli myyty yhdysvaltalaiselle sijoitusyhtiölle.
Mercedeksen Valtteri Bottas oli ensimmäisten vapaiden harjoitusten nopein. Ferrarilla puolestaan oli vaikeuksia vauhdin kanssa, kun Charles Leclerc ja Sebastian Vettel olivat harjoituksissa vasta sijoilla 14 ja 15. Haas-talli puolestaan ei ajattanut kuljettajiaan, koska heidän autoissa havaittiin tehohäviöitä voimayksiköissä.
Red Bullin Max Verstappen oli toisten vapaiden harjoitusten nopein. Renault’n Daniel Ricciardo oli harjoitusten toinen, mutta hän joutui pysähtymään radanvarteen autossa esiintyneen hydrauliikkaongelman vuoksi. Radalle otettiin virtuaalinen turva-autotilanne ja myöhemmin radan mainoskyltin irtoamisen myötä punaiset liput. Harjoitukset olivat Ferrarille jälleen haastavat, kun Leclerc ja Vettel jäivät heikon suoranopeuden seurauksena 15. ja 17. sijoille.
Mercedeksen Lewis Hamilton oli kolmansien vapaiden harjoitusten nopein ennen Renault’n Esteban Oconia. Racing Pointin Sergio Pérez sai varoituksen Romain Grosjeanin estelystä. Ferrarin ongelmat jatkuivat kolmansissa vapaissa harjoituksissa, kun Leclerc oli 17. ja Vettel viimeinen.
Aika-ajot
Aika-ajojen ensimmäisessä osiossa Ferrarin moottoria käyttäneillä autoilla oli vaikeuksia vauhdin osalta, kun Ferrarin kuljettajat pääsivät niukasti jatkoon, Alfa Romeo Racingin Kimi Räikkönen jäi pudotusrajan alapuolelle ja Haasin Kevin Magnussen ajautui soralle viimeisellä aikakierroksellaan.
Ferrarin heikon suoravauhdin vuoksi Leclerc ja Vettel putosivat aika-ajojen toisessa osiossa. Racing Pointilla oli vaikeuksia päästä jatkoon, minkä vuoksi Pérez ja Lance Stroll joutuivat vaihtamaan pehmeämpään rengasseokseen, jolla vauhti riitti kymmenen parhaimman joukkoon.
Aika-ajojen kolmannessa osiossa McLarenin Lando Norris ei ollut tyytyväinen Oconin toimintaan radalla, koska tämä tuli hidastelemaan Norrisin eteen ulostulokierroksella, minkä seurauksena Norris ei saanut nopeammilta kuljettajilta vetoapua aikakierrostaan varten. Hamiltonin vauhti oli muihin kuljettajiin verrattuna ylivoimaista, kun hän rikkoi rataennätyksen epävirallisesti kahdesti. Hamilton ajoi paalupaikalle, Bottas oli toinen ja Verstappen kolmas.
Kilpailu
Ennen kilpailun alkua McLarenin Carlos Sainzin autossa havaittiin ongelmia moottorissa ja pakoputkistossa, minkä vuoksi hän ei voinut osallistua kilpailuun. Lähdössä Bottas sai paremman lähdön ja taisteli Hamiltonia vastaan radan ensimmäisen sektorin aikana, kunnes Hamilton pystyi tekemään eroa tallikaveriinsa. Kymmenennen kierroksen alkaessa Alfa Romeo Racingin Antonio Giovinazzin auto pyörähti Les Fagnes -mutkassa, kolaroi ratavalliin ja sinkoutui takaisin radalle, mikä aiheutti samalla kolaritilanteen Williamsin George Russellin keskeytyksen. Siivoustöiden ajaksi radalle otettiin turva-auto, jonka jälkeen Hamilton jatkoi edelleen kärkipaikalla.
AlphaTaurin Pierre Gasly ajoi viime vuoden Formula 2 -kilpailussa kuolleen Anthoine Hubertin muistoa kunnioittaen ohittamalla muun muassa Pérezin tiukan taistelun jälkeen Eau Rouge -mutkassa ja sijoittumalla lopputuloksissa kahdeksanneksi. Renault’lle kilpailu oli menestyksekäs, kun Ricciardo oli neljäs ja sai yhden lisäpisteen ajamalla kilpailun nopeimman kierroksen. Tallikaveri Ocon puolestaan taisteli viidennestä sijoituksesta koko kilpailun ajan Alexander Albonia vastaan, kunnes hän pystyi usean yrityksen jälkeen ohittamaan Albonin viimeisen kierroksen aikana. Hamilton voitti kilpailun ennen tallikaveriaan Bottasta ja kolmanneksi ajanutta Verstappenia.
Corvus (ase)
300px|thumb|Corvus asennettuna roomalaiseen [[viisisoutuun]]Corvus oli roomalaisten käyttämä entraussilta laivoissa ensimmäisen puunilaissodan aikana Karthagoa vastaan.
Sodan sytyttyä roomalaisten laivojen miehistöillä ei ollut samanlaista kokemusta merisodankäynnistä kuin karthagolaisilla. Tämä teki roomalaisista laivoista tehottomia vihollisia vastaan, joten kehitettiin uusi ase, jonka tarkoitus oli pakottaa vihollinen taistelemaan roomalaisten ehdoilla.
Roomalaiset hylkäsivät corvuksen jo ennen sodan loppua sen aiheuttaman korkean painopisteen takia. Ainakin kaksi laivastoa menetettiin myrskyissä vuosina 255 ja 253 eaa. Corvus kuitenkin antoi roomalaisille arvokasta kokemusta merisodankäynnistä useiden merivoittojen siivellä. Corvus korvattiin harpagolla, naara-ankkureita ampuvalla ballistalla. Naarat, joihin oli kiinnitetty köydet, ammuttiin vihollislaivaan ja tämä vedettiin sitten oman aluksen viereen, jolloin se voitiin entrata.
Pedro Ercílio Simon
Pedro Ercílio Simon (19. syyskuuta 1941 – 1. kesäkuuta 2020 ) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa.
Simon vihittiin papiksi Passo Fundon hiippakuntaan 12. joulukuuta 1965 ja nimitettiin Cruz Altan hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 24. lokakuuta 1990. Piispaksi konsekroinnin suoritti 30. joulukuuta Carlo Furno, jota avustivat Urbano José Allgayer ja Jacó Roberto Hilgert.
5. heinäkuuta 1995 Simon sai nimityksen Uruguaianan piispaksi, ja 16. syyskuuta 1998 hänet nimitettiin Passo Fundon koadjuuttoripiispaksi. 19. toukokuuta 1999 hänestä tuli sen piispa, ja kun hiippakunta korotettiin arkkihiippakunnaksi, Simon nimitettiin sen arkkipiispaksi 13. huhtikuuta 2011.
Säilä
pienoiskuva|[[Áron Szilágyi ja Ciprian Gălățanu vuoden 2013 miekkailun maailmanmestaruuskilpailuissa.]] Säilä on urheilulaji, jossa otellaan yksi vastaan yksi säilä-nimisellä miekalla. Säilä on lyömämiekka, jolla saa pisteen myös vastustajan sivaltamisesta. Kaksi muuta miekkailun olympialaislajia kalpa ja floretti ovat pelkästään pistomiekkoja. thumb|Säilän hyväksytty osuma-alue ja valmiusasento.Säilämiekkailussa hyväksytty osuma-alue on vastustajan vyötäröstä ylöspäin. Ottelualue on muiden lajien tapaan 14 x 1,5–2 metrin suuruinen.
Miekka
thumb|Ranskan laivaston upseerin säilä 1800-luvulta.Säilä-miekka on nykyaikainen versio klassisesta pohjoisitalialaisesta kaksintaisteluissa käytetystä miekasta. Säilä on kalvan tavoin muokattu urheiluvälineeksi aseesta, jolla historiassa taisteltiin sodassa.
Säilä tarkoittaa paitsi koko miekkaa, myös miekan yhtenäistä perusosaa, jonka muodostavat terä ja ruoto ilman niihin kiinnitettyjä väistintä, kourainta, pontta ja ponnen alusta tai muita lisäosia kuten rysty- ja väistökaaria, väistörenkaita tai kelloa eli kokillia.
Etymologia
Säilä on omaperäinen suomalainen sana, joka on sukua sanalle säle. Suomalaisista miekkailuseuroista yhdellä on säilä nimessään: Saimaan Säilät, Lappeenranta. Parhaiten 2000-luvulla säilämiekkailussa on kuitenkin menestynyt Tapanilan Erän miekkailujaosto. Vuodesta 2012 lähtien Vantaalla on toiminut vain säilämiekkailuun erikoistunut miekkailuseura Säiläklubi ry.
Säilä oli ruotujakolaitoksen aikana myös kohtalaisen tavallinen sotamiehen nimi. Kun ruotusotamies värväytyi, ruotsalaiset upseerit antoivat hänelle suomalaisen alkuperäisnimen tilalle uuden ruotsinkielisen. Säilä eli ruotsiksi Klinga oli hyvin suosittu. Klinga- ja Säilä-nimisiä sukuja elää Suomessa edelleen.
Sotalordi Krang
Sotalordi Krang on kuvitteellinen superroisto Marvel-universumissa. Krangin ensiesiintyminen tapahtui Fantastic Four Annualin numerossa 1 ja hänet loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Krang oli ennen Atlantiksen sotajoukkojen korkea-arvoinen komentaja kunnes hän yritti kaapata vallan Atlantiksessa jolloin hänet karkotettiin. Krang johtaa omaa armeijaa joka yrittää vallata Atlantiksen ja on sen takia yksi Atlantiksen prinssin Namorin pahimpia vastustajia.
Kurre
Kurre voi tarkoittaa:
23. marraskuuta
23. marraskuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 327. päivä (328. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 38 päivää.
Juhlapäiviä
Katso myös: kalenteri ~ 22. marraskuuta, 24. marraskuuta
Mara Clara (vuoden 2010 televisiosarja)
Mara Clara on televisioyhtiö ABS-CBN:n esittämä filippiiniläinen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Kathryn Bernardo ja Julia Montes.
Vähä-Vallunen
60.59211°N, 21.94497°W thumb|250px|Vähä-Vallusten kylämaisemaa Miiaistentieltä nähtynä. Taustalla kylän kantatilan vuonna 1935 valmistunut säterikattoinen navetta.
Kylämaisema ja luonto
Alkuperäinen maaseutumainen kylärakenne on säilynyt Vähä-Vallusissa hyvin. Kantatilan vanha pihapiiri ympäristöineen onkin luokiteltu kulttuurihistoriallisesti ja maisemallisesti arvokkaaksi kohteeksi. Kylän metsäsaarekkeiden pirstomien peltojen läpi virtaa Mannerjärveen laskeva pieni Suottionoja-niminen joki. Myös Lemun Kolkanpolun retkeilyreitistö kulkee kylän itäosan metsäalueella.
Kylän saviset peltomaat ovat pääasiassa viljanviljelyskäytössä. Havupuuvaltaiset, talouskäytössä olevat metsät ovat suurelta osin eri-ikäistä taimikkoa, mutta kylän pohjoisosissa on myös vanhaa metsää. Kylän metsissä sijaitsee muutamia sudenkuoppia. Ne on kaivettu maahan susien pyydystämiseksi 1800-luvulla, Varsinais-Suomessa tapahtuneiden susien tekemiksi väitettyjen lastensurmien aikoihin.
Roland Curram
Roland Curram (s. 1932 Lontoo) on englantilainen näyttelijä ja kirjailija. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa Darling – kultaseni (1965) Malcolmin osassa. Hänellä on ollut televisiorooleja esimerkiksi Freddienä 1990-luvun alun saippuasarjassa Eldorado. Hän on luonut myös teatteriuran, johon on kuulunut esiintymisiä Royal Shakespeare Companyssa ja Royal National Theatressa.
Curram sai näyttelijän koulutuksen RADA:ssa. Kirjailijana hän julkaisi ensimmäisen romaaninsa Man on the Beachin vuonna 2004.
Hän oli vuosina 1964–1985 naimisissa näyttelijä Sheila Gishin kanssa. Pari sai kaksi tytärtä, Kay Curramin ja Lou Gishin, joista molemmista tuli näyttelijöitä.
Raatimiehenluoto
Raatimiehenluoto on Porin 70. kaupunginosa. Se on yhdessä siihen kiinni kasvaneiden Hanhiluodon ja Kirjurinluodon kanssa suurin Kokemäenjoen suiston saarista. Luodon koillispuolella virtaa pääuoma Luotsimäenhaara ja lounaispuolella Huvilajuopa. Raatimiehenluodolla sijaitsevat Pori Delta Arena, Kalafornian Golf-kenttä ja kaupunginpuutarha sekä vihertietokeskus. Luodon kaupunginpuoleinen kärki tunnetaan paremmin nimellä Kirjurinluoto.
Boulognenhevonen
Boulognenhevonen eli boulonnais on ranskalainen kylmäverinen hevosrotu.
Ulkonäkö ja ominaisuudet
Vetohevosten täysiveriseksi kutsuttu boulognenhevonen on rakenteeltaan raskas, mutta tyylikäs rotu, sillä siihen risteytettiin aikanaan paljon arabianhevosta. Tämä näkyy erityisen hyvin suhteellisen hienopiirteisessä päässä, jossa on suuret silmät, eloisat korvat, leveä otsa ja ohut liittymä paksuun, mutta kaarevaan kaulaan. Harja on paksu ja karva ohut ja pehmeä.
Charles W. Woodworth
thumb|250px
Boulognenhevonen
Ulkonäkö ja ominaisuudet
Muihin kylmäverisiin verrattuna erinomainen etuosa on tyypillinen rodulle. Lavat ovat lihaksikkaat ja niiden kulma on erinomainen. Runko on tiivis ja syvä, selkä lyhyt ja leveä. Lihaksikkaaseen takaosaan kiinnittyy paksu, hyvin kannettu häntä. Jalat ovat vahvat ja lihaksikkaat, nivelet kookkaat ja vuohiskarvat niukahkot.
Kooltaan boulognenhevosessa on kaksi eri tyyppiä, dunkirk ja mareyer: dunkirk on suurempi, noin 160–170 cm korkea ja mareyer pienempi, noin 150–160 cm. Näistä mareyer on harvinaisempi. Valtaosa boulognenhevosista on kimoja, rautiaita esiintyy jonkin verran. Rodussa on myös mustaa väriä, mutta se on harvinainen ja katoamassa. Mustaa väriä palautettiin rotuun mustan siitosori Esopen ja nyttemmin jo sen jälkeläistenkin kautta.
Charles W. Woodworth
Elämä
Woodworth syntyi Champaignissa, Illinoisissa 1865. Hänen isänsä, Alvin Oakley Woodworth, kuoli Charlesin ollessa viisivuotias. Woodworth suoritti ylemmän korkekoulututkinnon Illinoisin Urbana-Champaignin yliopistossa vuonna 1886. Vuosien 1886–1888 ja 1900–1901 välillä Woodworth työskenteli Harvardin yliopistossa maan johtavan hyönteistieteilijän, H.A. Hagenin työryhmässä. Vuonna 1891 Woodworth siirtyi Kalifornian yliopistoon apulaisprofessoriksi. Hänen perustamansa yliopiston entomologian osasto toimi Woodworthin ohjauksessa hänen eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 1930.
Boulognenhevonen
Historia
Rodun kehitys alkoi jo ensimmäisellä vuosisadalla, jolloin Boulognen alueella alettiin risteyttää roomalaisten mukanaan tuomia itämaisia hevosia seudun alkuperäiseen raskaaseen hevoskantaan. Myöhemmin aloitettiin myös raskaiden hevosten risteyttäminen rodun koon kasvattamiseksi. Tyypin säilyttämiseksi rotuun risteytettiin andalusianhevosta. Myös arabianhevosella oli suuri vaikutus erityisesti 1600-luvulla kehitettyyn pienempään mareyer-tyyppiin. Kookkaammassa dunkirkissä arabianhevosen piirteet eivät ole yhtä voimakkaita.
Charles W. Woodworth
Elämä
Woodworth meni naimisiin vuonna 1889 Leonora Sternin kanssa, jonka kanssa hän sai neljä lasta. Heidän pojastaan, Charles E. Woodworthista tuli myös myöhemmin kuuluisa hyönteistieteilijä. Charles W. Woodworth kuoli vuonna 1940.
Boulognenhevonen
Käyttö ja levinneisyys
Alun perin vetohevoseksi jalostettu rotu on nyttemmin saavuttanut suosiota valjakkohevosena. Kylmäveristen käyttö ratsuina on myös herättänyt kiinnostuksen boulognenhevoseen lähinnä rodun elegantin ulkomuodon ja arabivivahteisten liikkeiden ansiosta. Nykyään rotua kasvatetaan merkittävästi myös lihantuotantoa varten.
Charles W. Woodworth
Tieteelliset saavutukset
Charles W. Woodworth kasvatti Harvardin yliopistossa työskennellessään ensimmäisenä tutkijana suuria määriä banaanikärpäsiä. Thomas Hunt Morganin sanojen mukaan Harvardin professori William E. Castle aloitti Woodworthin ehdotuksesta geneettiset tutkimukset banaanikärpäsellä, tutkien sisäsiittoisuutta. Yhteyksiensä kautta Castle sai myös Morganin kiinnostumaan banaanikärpästutkimuksesta, mikä merkitsi läpimurtoa lajilla tehdylle tutkimukselle.
Woodworth julkaisi elämänsä aikana runsaan määrän monipuolista hyönteistieteellistä kirjallisuutta.Hän muun muassa julkaisi useita tutkimuksia Kalifornian alueen hyönteisistä, hyönteisten siipisuonten rakenteesta ja hyönteisten torjunnasta. Hän myös perusti University of California Publications in Entomology -julkaisun ja vaikutti voimakkaasti Yhdysvaltain hyönteismyrkkyjen käyttöä koskevaan lainsäädäntöön.
Commodore VIC-20
Commodore VIC-20 on Commodoren kehittämä 8-bittinen mikrotietokone. Se julkaistiin Japanissa vuonna 1980 ja Yhdysvalloissa ja Euroopassa 1981. Se julkaistiin noin kolme vuotta Commodoren ensimmäisen kotitietokoneen, PET:in jälkeen, ja se edelsi Commodore 64:ää. Koneen ulkoista muotoilua käytettiin myöhemmin Commodore 64:ssä ja Commodore 16:ssa.
Kehitys
pienoiskuva|Japanilainen VIC-1001. pienoiskuva|Tietokoneen liitännät. VIC-20:n yleislinjauksen suunnittelu Mike Tomczyk, joka oli palkattu huhtikuussa 1980 Jack Tramielin avustajaksi. Tramiel ehdotti uutta halvemman hintaluokan tietokonetta, mutta useat yrityksessä halusivat jatkaa yrityskoneiden linjalla. Tramiel oli huolissaan japanilaisten keskihintaisten tietokoneiden tulosta Yhdysvaltain markkinoille. Tietokoneen suunnitteluun vaikuttivat muun muassa NEC:n tietokoneet.
Kaksi ryhmää suunnitteli prototyypin: Robert Yannes MOS Technologylla kehitti Commodore PET:n osista pelaamiseen soveltuvan tietokoneen; toisen prototyypin tekivät Bill Seiler ja John Feagans, jotka halusivat enemmän tietokonemaisen eikä vain pelikonetta. Lopullinen prototyyppi oli yhdistelmä molempien ryhmien ideoista.
Kun tietokoneen suunnitelmaa viimeisteltiin sen pitämiseksi ehdotetun hintaluokan alla Japanissa sijaitseva ryhmä teki ohjelmistoa. Tietokone esiteltiin nimellä VIC-1001 syyskuussa 1980 Seibu-tavaratalossa Japanissa. Tomczykin mukaan esittely muutti myös japanilaisten suunnitelmia, jossa oli tulossa tietokoneita ja antoi Commodorelle aikaa julkaista VIC-20 Yhdysvalloissa.
Tomczykin pääohjeistus oli markkinoida VIC-20:tä "käyttäjäystävällisenä tietokoneena" ja osana tätä sitä myytiin yleisissä jälleenmyyntipaikoissa eikä erikoisliikkeissä, joka asetti sen kilpailukykyiseen asemaan pelikonsolien kanssa. Käyttäjän ohjekirja suunniteltiin ystävälliseksi ja yksinkertaiseksi ja tekniset tiedot jätettiin ohjelmoijan käsikirjaan. Tietokoneelle tehtiin myös joukko kasettinauhalta ladattavia pelejä kalliimpien pelimoduulilta ladattavien rinnalle.
Suomen Kansan Järjestö
Suomen Kansan Järjestö (SKJ) (, FFO) oli jääkärikapteeni Arvi Kalstan perustama kaksikielinen kansallissosialistinen puolue. Liikkeen kannattajia kutsuttiin myös perustajansa mukaan kalstalaisiksi. Järjestön perustava kokous pidettiin maaliskuussa 1933 ja siihen osallistui noin 500 jäsentä. SKJ julkaisi lehtiä Herää Suomi (1933–1934), Hakkorset (1933–1934, ruotsinkielinen, toimittaja Thorvald Oljemark) ja Hakaristi (1934–1937, toimittaja Yrjö Raikas). Omien lehtien lisäksi järjestöllä oli oma kustantamo Vasara. Järjestö käytti ruskeaa univormua Saksan natsipuolueen Sturmabteilung-järjestön tapaan, ja tervehdyshuutoja ''Herää Suomi! - Hell Finland!''
Kalsta pyrki tuloksetta yhteistyöhön pulaliikkeiden johtohahmon V. F. Johansonin kanssa. Yhteistyö Yrjö Ruudun Suomen Kansallissosialistisen Liiton ja Isänmaallisen kansanliikkeen kanssa kaatui kieliriitoihin: kalstalaiset suhtautuivat myönteisesti kaksikieliseen Suomeen, ja käyttivät tilaisuuksissaan molempia kieliä. Puolue saikin hieman kannatusta Uudenmaan ruotsinkielisissä pitäjissä.
Commodore VIC-20
Tekniikka
250px|thumb|VIC-20:n käynnistyskuva Nimensä kone on saanut videopiiristään VIC (Video Interface Chip), joka huolehtii sekä kuvasta että äänestä. Numero 20 on luultavasti peräisin 20 kilotavun ROM-muistista, joka koostuu C-64:n tavoin 8 kilotavun BASICista, 8 kilotavun KERNAL:stä ja 4 kilotavun merkki-ROM-muistista. Peruskoneessa on ohjelmoitavissa olevaa keskusmuistia 5,5 kilotavua, josta BASIC-tulkin käytettävissä on 3,5 kilotavun muisti. VIC-20-koneeseen on myös saatavilla erilaisia muistinlaajennuksia ja huomattava määrä pelejä. Erityisesti Super Expander, joka kasvattaa VICin muistin 8 kilotavuun ja lisää BASICiin ominaisuuksia on ollut suosittu. Lisäksi on ollut olemassa muita muistinlaajennuksia.
Suomen Kansan Järjestö
Järjestön toiminta hiipui vuonna 1936, kun Kalsta siirtyi Rovaniemelle Hotelli Pohjanhovin johtajaksi. SKJ:n johtoon nousi Yrjö Raikas, joka ei kuitenkaan onnistunut pitämään puoluetta kasassa ja liike hajosi kilpaileviin ryhmiin. Raikas kannattajineen perusti loppuvuonna 1936 Suomen Työrintama -puolueen, jota tutkija Henrik Ekberg on pitänyt SKJ:n legitiimeimpänä perillisenä. Vuonna 1940 Kalsta palasi politiikkaan ja hän, yhdessä muun muassa Raikkaan kanssa, perusti uuden Kansallissosialistien Järjestön. KSJ omaksui SKJ:n vanhan ohjelman.
Commodore VIC-20
Tekniikka
Käyttöjärjestelmä on Commodoren itse kehittämä KERNAL (ei siis kernel).
Suomen Kansan Järjestö
Järjestö ei missään vaiheessa noussut kovin merkittävään asemaan, vaikka sen jäsenmäärä oli suurimmillaan jopa 20 000. Vuoden 1933 eduskuntavaaleissa SKJ:n listat saivat 2 733 ääntä, joista 2 103 annettiin Uudellamaalla ja 630 Viipurin läänin itäisessä vaalipiirissä (lista Jaakko Seise).
Commodore VIC-20
Tekniikka
Basic-tulkkina VIC-20:ssä toimii Commodore Basic v.2.0. Commodore Basic perustuu Microsoftilta 10 000 dollarin kertamaksulla lisensioituun Microsoft BASICiin.
Suomen Kansan Järjestö
Järjestön vähäisesti merkityksestä huolimatta Etsivä Keskuspoliisi seurasi Kalstan toimintaa tarkasti.
Commodore VIC-20
Tekniikka
Vic-piirin antaman kuvan tekstiresoluutio on käynnistettäessä 22 × 23. Varsinaista grafiikkatilaa Vicissä ei ole vaan grafiikkakuva tehdään muunnelluilla merkeillä. Vic-piirissä on tätä tarkoitusta varten olemassa myös 16 × 8 merkin tila.
VIC-20:n suoritin on 8-bittinen MOS 6502, jota ajetaan noin 1 MHz:n kellotaajuudella. Nopeudeltaan VIC-20 on muutaman prosentin nopeampi kuin C-64 johtuen videopiirin badlinejen puuttumisesta sekä hivenen korkeammasta kellotaajuudesta.
101 dalmatialaista (piirrossarja)
101 dalmatialaista (engl. 101 Dalmatians: The Series) on 1990-luvulla valmistunut The Walt Disney Companyn piirrossarja. Se perustuu 101 dalmatialaista -elokuvaan.
Commodore VIC-20
Tekniikka
VIC-20:n ääniominaisuudet ovat kolme melodiakanavaa ja yksi kohinakanava. Kaikissa kanavissa on ulostulona siirtorekisteri, jota taitavat ohjelmoijat käyttävät hyödykseen 6522 -piirin siirtorekisterin kaltaisella tavalla saadakseen erilaisia aaltomuotoja ulos.
Yleisenä ulkoisena tallennusvälineenä VIC-20:ssä oli kasettiasema. Tietokoneessa oli myös laajennusliitäntä, johon voi liittää muistilaajennuksia tai pelimoduuleja. Myös Commodoren omia levykeasemia voi käyttää. Suuri osa Commodore 64:n lisälaitteista toimii myös VIC-20:ssä.
101 dalmatialaista (piirrossarja)
Ääninäyttelijät
Sarjan suomenkieliset äänet.
Commodore VIC-20
Myynti ja jälkivaikutus
VIC-20 oli ensimmäinen mikrotietokone, joka myi yli miljoona kappaletta. Kokonaisuudessaan 2,5 miljoonaa valmistettiin ennen valmistuksen lopettamista vuonna 1985.
101 dalmatialaista (piirrossarja)
Ääninäyttelijät
Ääninäyttelijät löytyvät jaksojen lopputeksteistä.
Suolampi
Suolampi tai  Suolammi  esiintyy useiden pienten järvien tai lampien nimenä Suomessa. Näitä ovat muiden muassa:
Unkarilaiset riimut
Unkarilaiset riimut eli székely rovásírás -merkit ovat alkuaan Transilvania n unkarinkielisen székely-heimon parissa käytetty kirjaimisto. Nimityksellä voidaan viitata perinteiseen kirjaimistoon, jonka varhaisimmat todetut esiintymät ovat keskiajalta ja jota käytettiin Transilvaniassa 1800-luvulle saakka sekä tästä kirjaimistosta 1900–2000-luvuilla Unkarissa kehitettyihin nykyaikaistettuihin versioihin. Unkarilainen riimukirjoitus on aakkoskirjoitusta, ja sen kirjoitus- ja lukusuunta on tavallisesti oikealta vasemmalle.
Historiallinen székely rovásírás -kirjoitus ja sen alkuperä
On oletettu, että unkarilaisten esi-isät jo ennen maahantuloa 800-luvun lopulla omaksuivat riimukirjoituksen tai sen esimuodon turkkilaiskansoilta, joiden tiedetään käyttäneen vastaavantapaisia kirjaimistoja. Tähän viittaa myös se, että unkarin kielen sanat ír ‘kirjoittaa’ ja betű ‘kirjain’ ovat vanhoja turkkilaisia lainasanoja. Mitään kiistatonta arkeologista todistusaineistoa tästä ei ole, eikä myöskään varmuudella tiedetä, että historiallista székely rovásírás -kirjaimistoa olisi koskaan käytetty kaikkialla Unkarissa tai ylipäätään muualla kuin Transilvanian székely-heimon parissa. Mahdollisesti vanhin mutta kiistelty muistomerkki on vuoden 900 tienoilta ja käsittää vain neljä riimumerkkiä, joiden tulkinta on epävarma.
Unkarilaisista riimuista on säilynyt 1200–1500-luvuilta lyhyitä tekstejä. 1400-luvun lopulla tai 1500-luvun alussa tšekkiläinen oppinut Philip de Pencicz merkitsi muistiin niin sanotun Nikolsburgin aakkoston. Tämä pergamenttisivu löytyi kirjan takasivuksi sidottuna Dietrichsteinin herttuoiden kirjastosta Nikolsburgista eli nykyisen Tšekinmaan Mikulovista. Löytö sisältää yhteensä 46 kirjain- ja ligatuurimerkkiä. thumb|Nikolsburgin aakkosto Koska vanhin todistusaineisto on niin vähäistä, on jopa väitetty, että koko székelyläinen kirjaimisto olisi ollut renessanssioppineiden 1500-luvulla keksimä väärennös. Tämä väite on kuitenkin kumottavissa vanhimpien kirjoituslöytöjen perusteella.
Historiallisessa székelyläisessä riimukirjoituksessa on muinaisturkkilaisiin kirjoitusjärjestelmiin palautuvien merkkien lisäksi merkkejä, jotka luultavasti ovat peräisin kreikkalaisesta kirjaimistosta tai slaavilaisista (glagoliittinen tai kyrillinen) kirjaimistoista. Kirjaimilla merkittiin vokaaleja ja konsonantteja. Nillä ei merkitty tavuja, kuten joskus näkee väitettävän. Tietyissä tapauksissa vokaalit saatettiin jättää merkitsemättä. Vanhimmat kirjoitukset raaputettiin tai kaiverrettiin puuhun tai kiveen, ja sana rovás viittaakin juuri tähän veistämiseen. Tämän takia alkuperäisten unkarilaisten riimukirjainten muodot ovat kulmikkaita ja muistuttavat germaanista riimukirjoitusta. Myöhemmin székely rovásírás -kirjoituksia on myös maalattu tai piirretty. Tämän takia kirjoitusta tutkinut Klára Sándor käyttää merkkijärjestelmästä mieluiten käsitettä székely írás ‘székelyläinen kirjoitus’. Kovin laajoja tekstejä riimukirjoituksella ei koskaan tiedetä syntyneen, sillä säilyneet tekstit ovat useimmiten vain muutaman sanan mittaisia seinäkirjoituksia.
Modernisoitu unkarilainen riimukirjoitus
thumb|Riimukirjoitusta Énlakan (rom. Inlǎceni) [[Unitaarikirkko|unitaari kirkossa Transilvaniassa (1668): egy az isten georgyius musnai diakon ‘Jumala on yksi. Georgius Musnai, diakoni’]] 1900-luvulla kiinnostus riimukirjoitukseen elpyi myös Transilvanian ulkopuolella. Kirjoitus alettiin nähdä kaikkien unkarilaisten yhteisenä kansallisena kulttuurisymbolina, ja siitä kehitettiin modernisoituja versioita, joissa kutakin unkarin kielen nykyisen kirjoitustavan mukaista kirjainta (joskus jopa sellaisia kirjaimia, joita ei unkarinkielisissä sanoissa esiinny, kuten W tai Q) vastaa oma riimumerkkinsä. Näin esimerkiksi lyhyille ja pitkille vokaaleille on kehitetty erilliset merkit, jollaisia historiallisessa székelyläisessä riimukirjoituksessa ei tunnettu. Modernisoitu riimukirjoitus noudattaa täysin unkarin kirjakielen kirjoitustapaa. Tällä kirjoituksella on viime vuosina julkaistu esimerkiksi transkriptioita monista Unkarin kirjallisuuden klassikoista.
Viime vuosikymmeninä modernisoitua unkarilaista riimukirjoitusta on Unkarissa ryhdytty näkyvästi harrastamaan äärikansallismielisissä ja äärioikeistolaisissa piireissä, ja Jobbik-puolue on monin paikoin järjestänyt tai vaatinut esimerkiksi taajamien nimikilvistä pantavaksi näkyville myös riimukirjoitusversioita. Tähän nykyaikaiseen riimukirjoituksen harrastukseen liittyy usein uskomuksia, jotka perustuvat romanttisiin kuvitelmiin unkarilaisten alkuperästä: riimukirjoituksen uskotaan olevan peräisin esimerkiksi Lähi-idän muinaisten korkeakulttuurien nuolenpääkirjoituksista tai aikoinaan unkarilaisten esi-isinä pidetyiltä hunneilta tai skyyteiltä.
Samaan tapaan kuin germaanisiin riimukirjoituksiin myös unkarilaiseen riimukirjoitukseen yhdistetään nykyäänkin toisinaan rajatietoa ja magiaa, ja kirjaimilla selitetään olevan symbolisia merkityksiä. (Esimerkiksi c-äännettä merkitsevä, ylöspäin osoittavan nuolen näköinen merkki symboloisi sanaa cél ‘päämäärä’. Tämä ei voi olla ikivanhaa pakanuudenaikaista symboliikkaa, koska sekä saksan kielestä lainattu cél-sana että ylipäätään koko c-äänne ovat tulleet unkarin kieleen vasta unkarilaisten maahantulon ja kristinuskoon kääntymisen jälkeen.)
Unkarilaiset riimut Unicode-järjestelmässä
Unkarilaisten riimujen mahdollisesta Unicode-standardista kiisteltiin pitkään harrastajien ja tutkijoiden kesken. Mielipide-erot koskivat sekä nimityksiä (Hungarian Runic, Old Hungarian, Szekler-Hungarian Rovash) että esimerkiksi uusien, alkuperäisessä székelyläisessä kirjoituksessa esiintymättömien merkkien mukaan ottamista. Lopulta vuonna 2015 unkarilainen riimusto sisällytettiin Unicode-standardiin nimikkeellä Old Hungarian.
Punahousut
Punahousut on vuonna 1939 ilmestynyt Ilmari Unhon ohjaama suomalainen sotilasfarssi. Elokuva perustuu Valfrid Ahosen näytelmään Rakuunat tulivat vuodelta 1934. Sen ulkokuvaukset tehtiin Lappeenrannassa heinäkuussa 1939.
Punahousut oli aiemmin teatterin parissa työskennelleen Unhon ensimmäinen pitkä ohjaustyö. Kuvaajana toimi ranskalainen Charles Bauer, joka kuvasi Suomessa useita elokuvia. Elokuvaan on käsikirjoitusvaiheessa lisätty henkilöitä, joita näytelmässä ei ole. Unho muokkasi käsikirjoitusta kauttaaltaan vielä kuvausvaiheessakin. Elokuvan ensi-ilta oli 19. marraskuuta 1939 Kino-Palatsissa Helsingissä. Sen yleisömenestys oli talvisodasta huolimatta vuoden parhaita.
Arvioita
Punahousut sai aikalaiskriitikoilta suopeat arviot. Sitä pidettiin naurattamaan tarkoitettuna, kevyenä viihteenä, ”ilotteluna ilottelun vuoksi”. Näyttelijät saivat niin ikään myönteisiä mainintoja, Reino Valkama savolaismurteestaan, Kullervo Kalske luontevasta tulkinnastaan ja Helena Kara välittömyydestä neidon osassaan.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi kutsui Unhon esikoisohjausta tavanomaiseksi komediaksi ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Tutti Frutti (yhtye)
Tutti Frutti ("Tutti Frutti-tytöt") oli suomalainen elektronista musiikkia esittänyt viisihenkinen yhtye. Kappaleiden tekijänä toimi muun muassa Turkka Mali.
Yhtyeen kappaleet olivat aiheiltaan seksuaalisuuteen liittyviä. Tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Paljasta pintaa", "Sexii, sexii" ja "Ei mikään ikuista oo".
Tutti Frutti (1992)
Kappaleet:
Kappaleet "Paljasta pintaa", "Sexii, sexii" ja "Tahdon antaa" julkaistiin myös singleinä.
Sultan
Sultan voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Sappi (täsmennyssivu)
Sappi voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Sultan ibn Abdilaziz
Sultan ibn Abdilaziz al-Saud (. 5. tammikuuta 1928 – 22. lokakuuta 2011, New York City) oli Saudi-Arabian kruununprinssi ja varapääministeri. Hän oli Ibn Sa’udin poika ja kuningas Abdullahin veli. Hänestä tuli vuonna 1947 Riadin kuvernööri ja vuonna 1953 maansa ensimmäinen maatalousministeri.
Sultan työskenteli myöhemmin muun muassa maansa puolustus- ja ilmailuministerinä sekä kansallisen lentoyhtiö Saudi Arabian Airlinesin johtokunnan puheenjohtajana.
Sultanin poika Bandar ibn Sultan on entinen Yhdysvaltain-suurlähettiläs.
Italianvinttikoira
Italianvinttikoira (piccolo levriero italiano) on pienikokoinen italialainen vinttikoira joka kuuluu FCI:n roturyhmään 10. Tieteelliseksi nimeksi on aikoinaan esitetty Canis italicus.
Ulkonäkö
Italianvinttikoira on pienin vinttikoirista. Se on ulkomuodoltaan pieni, siro, kurvikas ja elegantti vinttikoira, joka liikkuu rodulle tyypillisin kevein askelin. Rodussa esiintyy erilaisia tyyppejä, mutta rotu ei ole kuitenkaan jakautunut erillisiin näyttely- ja juoksulinjoihin. Sekä urosten että narttujen säkäkorkeus on 32 –38 cm ja paino alle 5 kg. Italianvinttikoira on pitkälinjainen koira, jonka runko mahtuu neliöön. Rotumääritelmän mukaan italianvinttikoiran etukulmaukset ovat hyvin vähäiset ja takaraajat taas voimakkaasti kulmautuneet. Italianvinttikoiran turkki on lyhyttä, silkinpehmeää ja aluskarvatonta. Sallitut värit ovat yksivärinen musta, harmaa, liuskeenharmaa tai isabellanvärinen kaikin mahdollisin vivahtein (= kaikki ruskean sävyt vaaleasta kermanväristä tumman ruskeaan). Suomessa ja suurimmassa osassa Eurooppaa noudatettavan FCI:n rotumääritelmän mukaan valkoista väriä sallitaan vain rinnassa ja käpälissä. Suurin osa maailman italianvinttikoirista elää kuitenkin maissa, joiden rotumääritelmä (AKC ja Englannin Kennelkubi) sallii valkoisen värin ja valkoiset merkit italianvinttikoiralla.
Luonne ja käyttäytyminen
Rotumääritelmän mukaan italianvinttikoira on pidättyväinen, lempeä ja mukautuvainen. Monet yksilöt ovat kuitenkin vähemmän pidättyväisiä ja vieraillekin avoimia. Nuorena italianvinttikoira on yleensä hyvin vilkas. Italianvinttikoiraa tulee sosiaalistaa heti pentuna. Muutoin siitä voi tulla hermostunut ja pelokas yksilö.
Italianvinttikoira on liikunnallinen koira. Ulkoasuunsa ja kokoonsa nähden se on nopea, vahva ja kestävä koira, jonka kunto kestää hyvin pitkiä remmi- ja metsälenkkejä. Sille riittää aivan normaali liikunta ja tulee toimeen seurakoirana, vaikka sen kanssa ei harrasteta kilpaurheilua. Italianvinttikoiran kylmänarkuus rajoittaa ulkoilua talvella, pitkiä lenkkejä kovemmilla pakkasilla ei voi välttämättä tehdä.
Alkuperä
thumb|280px|Italianvinttikoira vuodelta 1915. Italianvinttikoira polveutuu muinaisen Egyptin faaraoiden hovissa pidetyistä pienikokoisista vinttikoirista. Rodun ensimmäisenä tunnettuna kasvattajana pidetään Egyptin kuningatar Kleopatraa. Kreikan Lakoniasta löydetyissä esineissä on kuvia, joista voidaan päätellä rodun kulkeutuneen Kreikan kautta Italiaan noin 500-luvulla eaa. Koira kehittyi renessanssiajan aatelisten hoveissa ja esiintyy useissa tuon ajan maalauksissa.
David Hancockin mukaan nykyinen italianvinttikoira on kotoisin Britanniasta, ja se on alkuperältään kääpiökokoinen vinttikoira. Lillian Raymond-Mallock mainitsi teoksessaan Toy Dogs vuonna 1907, että alkuperäinen italialainen rotu oli huomattavasti kookkaampi. Koon pieneminen on vaikuttanut myös kestävyyden ja sitkeyden heikkenemiseen. 1900-luvun alussa rotua risteytettiin toisinaan kääpiöterrierin kanssa pienen koon säilyttämiseksi, mistä seurauksena olivat omenanmuotoinen kallo ja ulostyöntyvät silmät.
Rotu on säilynyt lähes muuttumattomana läpi vuosisatojen. Renessanssin ajan maalauksesta irrotettu italianvinttikoira voisi aivan hyvin mennä tämän päivän näyttelykehään ja tulla siellä palkituksi. Italianvinttikoiran päätarkoitus lienee ollut kautta aikojen olla seurakoirana hovien naisille, mutta ilmeisesti se on päässyt naisten mukaan myös metsästysretkille, kun miehet metsästivät isojen koiriensa avulla. Esimerkiksi Fredrik Suuren italianvinttikoirat osallistuivat metsästysretkille.
FCI:n perustamista seuraavina vuosikymmeninä italianvinttikoira kuului kääpiökoiraryhmään, ja vasta 1960-luvulla se siirrettiin osaksi vinttikoiraryhmää (FCI-ryhmä 10). Rotu kuuluu edelleen kääpiökoiraryhmään Englannissa ja Yhdysvalloissa.
Ensimmäiset italianvinttikoirat tulivat Suomeen 1910-luvulla, mutta kasvatustyö käynnistyi vasta 1960-luvulla. Rekisteröintimäärät olivat aluksi hyvin pieniä, ja vasta 1990-luvulla ylitettiin 40 rekisteröidyn koiran raja vuodessa. Suomessa on vuodesta 1960 lähtien rekisteröity yhteensä alle 700 italianvinttikoiraa. Rodun vuosittaiset rekisteröintimäärät pysyttelivät Suomessa pitkään alle kymmenessä, ja vasta 1990-luvun loppupuolella ja 2000-luvun alkuvuosina on vuosittain rekisteröity 30–50 koiraa. Nykyään Suomessa arvellaan olevan noin 400 italianvinttikoiraa.
Terveys ja hoito
Italianvinttikoira on pitkäikäinen rotu, 15-vuotias italianvinttikoira ei ole poikkeus. Italianvinttikoira on myös suhteellisen terve rotu. Rodussa esiintyy kuitenkin mm. silmäsairauksia (VD, HC, PRA), patellaluksaatiota (polvilumpion sijoiltaanmenoa), epilepsiaa, sydänvikoja, häntämutkaa, kivesvikaa ja harmailla tai isabellanvärisillä vaalennusgeenin omaavilla koirilla kaljuuntumista (CDA).
Nuorilla italianvinttikoirilla, yleensä alle vuoden ikäisillä, on esiintynyt jonkin verran luunmurtumia raajoissa johtuen vilkkaan italianvinttikoiran liian suurista loikista tai hallitsemattomista alastuloista ja ohuista ja pitkistä luista.
Italianvinttikoira on helppohoitoinen rotu. Turkin hoidoksi riittää pesu tarpeen vaatiessa, ehkä muutaman kerran vuodessa. Italianvinttikoiran karvanlähtö on lähes olematonta, ja turkki on hajuton märkänäkin. Italianvinttikoiran ohut, rasvaton ja pohjavillaton turkki ei suojaa sitä kovin hyvin sateelta, tuulelta tai kylmältä. Sateella ja tuulella italianvinttikoira tarvitsee sade- ja tuulisuojan ja pakkasella kylmän suojaksi lämpimän takin tai haalarin. Kovilla pakkasilla myös tossut ovat tarpeelliset.
Harrastukset
Vinttikoirarotuna italianvinttikoirilla on osallistumisoikeus vinttikoirien juoksukilpailuihin. Muita harrastuksia ovat koiranäyttelyt ja agility.
Kouvolan Dekkaripäivät
Kouvolan Dekkaripäivät on Kouvolassa kesäkuun viikonloppuna järjestettävä, rikoskirjallisuuteen keskittyvä tapahtuma. Tapahtuma järjestetään Kouvola talolla yhteistyössä Kouvolan kaupungin kanssa.
Dekkaripäiviä on vietetty jo kahdenkymmenen vuoden ajan.
Dekkaripäivät ovat kaikille avoin ja ilmainen tapahtuma ja ne keräävät rikoskirjallisuudesta kiinnostuneita eri puolilta Suomea yhteen. Dekkaripäivillä kuullaan vuosittain eri kotimaisten kirjailijoiden puheita. Myös poliittisia vaikuttajia on nähty, muun muassa presidentti Tarja Halonen ja ministeri Jari Lindström esiintyivät vuoden 2016 Dekkaripäivillä.
Joka vuosi Kouvolan Dekkaripäivät järjestävät kaikille avoimen kirjallisuuteen liittyvän kilpailun, jonka voittajat ilmoitetaan seuraavan vuoden Dekkaripäivillä. Kilpailun voittaja teksteistä kootaan teos, joka julkaistaan Dekkaripäivillä myös, mutta teosta myydään Dekkaripäivien lisäksi paikallisissa kirjastoissa.
Dekkaripäivien ohjelmaan on kiteytynyt Kansantuomioistuin, jossa puidaan lukunäytelmän muodossa oikeustapauksia. Tuomioistuimen aikana yleisö saa pohtia arvoitusta ja arvailla syyllistä, sekä lopullisen tuomion oikeudenmukaisuutta.
Kiihtelysvaaran vaakuna
thumb|150px|Kiihtelysvaaran vaakuna (1962–2004) Kiihtelysvaaran vaakuna oli Kiihtelysvaaran kunnan tunnus. Vaakunan oravannahat viittaavat kunnan nimeen vanhan mitan, kiihtelyksen kautta, joka oli suuruudeltaan 40 nahkaa. Mittaa käytettiin erityisesti oravannahkojen yhteydessä.
Vaakunan selitys kuuluu ”mustassa kentässä neljä hopeista oravannahkaa vieretysten.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Kiihtelysvaaran kunnanvaltuusto hyväksyi sen 25. marraskuuta 1961. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 10. huhtikuuta 1962.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2005, kun Kiihtelysvaara yhdistyi Joensuun kaupunkiin.
Demokraattisten voimien liitto
Demokraattisten voimien liitto (Съюз на демократичните сили; SDS) on bulgarialainen keskustaoikeistolainen puolue. Se syntyi maan demokratisoitumisen aikana loppuvuonna 1989. Puolueen vaalimenestys on 2010-luvulla ollut heikko. Vuodesta 2013 alkaen puolueen johtajana on toiminut Bozhidar Lukarski.
Puolue nousi maan johtavaksi poliittiseksi voimaksi vuonna 1996, kun se sai parlamenttivaaleissa 55 %:n ääniosuuden. Puoluejohtaja Ivan Kostov muodosti hallituksen, joka toteutti useita talouden uudistuksia. Hän sai käynnistetyksi keskustelut maan liittymisestä Euroopan unioniin. Puolue johtui kuitenkin hajaannukseen, kun aikaisempi väliaikainen pääministeri Stefan Sofijanski erosi siitä vuonna 2001. Tämä käynnisti poliittisten liikkeiden monet liittoutumiset. SDS:n puheenjohtaja Kostov erosi puolueestaan ja perusti toukokuussa 2004 uuden puolueen, Demokraatit vahvan Bulgarian puolesta (Демократи за силна България; Demokrati za silna Bălgarija, DSB).
Vuonna 2009 SDS liittyi neljän muun keskustaoikeistolaisen puolueen kanssa siniseksi allianssiksi. Siinä olivat mukana DSB, talonpoikaispuolue BZNS, sosiaalidemokraatit ja radikaalidemokraattinen puolue. Allianssi sai vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa yhden paikan. Saman vuoden parlamenttivaaleissa se sai äänistä 6,8 % ja 15 paikkaa. Allianssin hajottua ei DSB enää saanut vuoden 2013 vaaleissa yhtään paikkaa parlamenttiin. Tällöin SDS liittoutui Boiko Borisovin johtaman GERB-puolueen kanssa, ja marraskuussa 2014 muodostetussa vähemmistöhallituksessa puoluejohtaja Lukarski toimii talousministerinä.
Cristo Redentore
Cristo Redentore tai Christ the Redeemer of Maratea on Jeesusta esittävä patsas Maratean kylässä etelä–Italiassa.
Patsaan suunnitteli ja veisti italialainen kuvanveistäjä Bruno Innocenti. Jeesus-patsaan rakentaminen aloitettiin vuonna 1963 ja patsas valmistui vuonna 1965. Se on valmistettu Carraran marmorista.
Veistos on 21,23 metriä korkea, mikä tekee siitä kolmanneksi suurimman Jeesus-patsaan Euroopassa.
Live in Concert (G3)
Live in Concert on G3-kiertueen ensimmäinen albumi. Tällä kiertueella Steve Vain ja Joe Satrianin vieraana soitti Eric Johnson.
Cindy Robinson
Cindy Robinson on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on ollut vuodesta 2010 lähtien Amy Rosen äänenä Sonic the Hedgehog -videopeleissä. Pääosin hän on tehnyt dubbauksia animesarjoihin ja elokuviin, kuten Kyborgi 009, Naruto, Bleach ja Duel Masters. Robinsonilla oli myös päärooli internetsarjassa Monster High. Dubbausten ohella Robinson on tehnyt alkuperäisiä äänirooleja niin animaatioihin kuin videopeleihin. Hänellä oli muun muassa sivurooleja Danny Phantomissa, Shaggy & Scooby-Doo Get a Clue! -sarjassa ja The Avengers: Earth's Mightiest Heroesissa.
Hubert Marie Pierre Dominique Barbier
Hubert Marie Pierre Dominique Barbier (s. 4. elokuuta 1932) on katolisen kirkon 18. syyskuuta 1955 vihitty ranskalainen pappi. Hän yleni piispaksi 13. joulukuuta 1980 saatuaan 6. lokakuuta nimityksen Annecyn hiippakunnan apulaispiispaksi ja Noban titulaaripiispaksi. Vuonna 1984 hän nousi Annecyn piispaksi.
Annecyn piispan tehtävät Barbier jätti vuonna 2000. Silloin hän siirtyi Bourges'n arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 11. syyskuuta 2007.
Italia Eurovision laulukilpailussa
Italia osallistui Eurovision laulukilpailuun ensimmäistä kertaa vuonna 1956. Se piti 13 vuoden tauon vuosien 1997 ja 2011 välillä. Sitä ennen maa oli jättänyt välistä vuosien 1981, 1982, 1986, 1994, 1995 ja 1996 kilpailut.
Italia on voittanut Eurovision laulukilpailun kolmesti. Parhaan pistemäärän maalle toi vuoden 2021 edustaja Måneskin kappaleella ”Zitti e buoni”. Maa keräsi 524 pistettä voittaen kilpailun.
Italian edustuskappaleet ovat olleet kokonaan italiankielisiä lukuun ottamatta vuosia, jolloin laulettiin napolin kielellä, sekä vuosia ja  jolloin kappaleissa käytettiin sekä italiaa että englantia. Vuoden 2012 kappale oli lähes kokonaan englanniksi lukuun ottamatta pari lausetta italiaa. Vuoden 2016 kappale "No Degree of Separation" esitettiin lähes kokonaan italiaksi lukuun ottamatta paria lausetta englantia, josta kappaleen nimi tulee. San Remon musiikkifestivaaleilla kappale esitettiin kokonaan italiaksi nimellä "Nessun Grado di Separazzione".
Kilpailijat
<div class="noprint" style="background-color: #F0F8FF; color: #000000; font-size: 90%; padding: 0.2em 0.2em 0.2em 2em; margin-bottom: 1em; border: 1px solid #ff0000;">Huom! Vuosien 1956–1974 pisteet eivät ole vertailukelpoisia vuodesta 1974 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisten pisteytysjärjestelmien vuoksi. Vuosien 1975–2015 pisteet eivät ole vertailukelpoisia vuodesta 2016 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisen pisteytysjärjestelmän vuoksi.
Nykyinen pistejärjestelmä
Vuonna 1975 kehitettiin uusi äänestyskäytäntö. Jokaisesta osallistujavaltiosta annetaan ääniä 10 parhaimmalle esitykselle. Parhaalle esitykselle annetaan 12 pistettä, toiselle 10 pistettä ja seuraaville pisteet 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1.
Kaksi semifinaalia
Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.
Kapellimestarit
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä. Italian kappaleet esitettiin ilman orkesterisäestystä vuosina 1979 ja 1988.
Something Better
pienoiskuva|Softengine 2014. Something Better on suomalaisen Softengine-yhtyeen esittämä kappale, jolla yhtye edusti Suomea vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale voitti Suomen viisukarsintana toimineen Uuden Musiikin Kilpailun 1. helmikuuta 2014 järjestyn finaalin saaden 28,28 % annetuista äänistä.
8. toukokuuta Eurovision laulukilpailun semifinaalissa Softengine pääsi Eurovision laulukilpailun finaaliin, joka esitettiin 10. toukokuuta 2014. Kappale sijoittui 11:nneksi Eurovision laulukilpailussa.