cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hermosolu
Hermosolun toiminta
Hermoimpulssin nopeus riippuu viejähaarakkeen paksuudesta ja siitä, onko viejähaarakkeen ympärillä myeliinivaippaa tai -tuppea, joka voi jopa satakertaistaa hermoimpulssin nopeuden.
Hermoimpulssin voimakkuus on aina samansuuruinen ja lähettää signaalin jokaiseen viejähaarakkeen haaraan. Hermoimpulssien taajuus sen sijaan voi vaihdella. Lepotilassa hermosolu lähettää impulssin suuruusluokkaa 10 kertaa sekunnissa. Nopeimmillaan hermosolu pystyy noin 100 impulssin sekuntivauhtiin, ja hitaimmillaan impulssit voivat lakata kokonaan.
Hermosoluja on sekä sensorisia että motorisia, ja tiedonvälitys hermostossa voi olla joko sähköistä (hermoimpulssit) tai kemiallista. Tuovat hermosyyt tuovat aistinelimistä (sensorista, aisteihin perustuvaa) informaatiota keskushermostoon, ja vievät hermosyyt vievät käskyjä esimerkiksi keskushermostosta luustolihaksiin sekä autonomiseen hermostoon.
Hermosolun solukalvolla on ionipumppuja ja muita soluelimiä, jotka pumppaavat toisia ioneja ulos solusta ja toisia soluun sisään. Näiden pumppujen toiminta kasvattaa jännite-eroa solukalvon eri puolilla siten, että potentiaali kasvaa ennen pitkää riittävän suureksi ja aiheuttaa sen purkautumisen hermoimpulssina, joka kulkee soomasta kohti viejähaarakkeen kärkiä. Tuojahaarakkeiden toiminta edesauttaa tai hidastaa tätä potentiaalin kasvua ja siten hermosolun syketahtia.
Hermosolun toiminta muuttuu ajan kuluessa tilanteisiin reagoiden. Pitkään kiihdytetty solu alkaa väsyä jo energian puutteesta eikä jaksa enää sykkiä normaalilla nopeudella. Samoin synapsissa olevat välittäjäaineet kuluvat jatkuvassa käytössä nopeammin kuin niitä ehditään tuottaa ja palauttaa, jolloin synapsin kautta tulevan signaalin vahvuus alkaa heikentyä.
Yksi hermosolu tuhoutuu 0,5 Br vahvuisesta iskusta ihmisen pääkalloon. Sen takia mm. nyrkkeilijöillä on normaalia vähemmän hermosoluja. Hermosolujen jatkuva tuhoutuminen on usein haitaksi aivojen toiminnolle ja terveydelle.
Neurogeneesi
Tutkijat uskoivat aina vuoteen 1998, ettei uusia hermosoluja syntyisi enää aikuisiällä. Tutkimus on kuitenkin osoittanut, että hajukäämissä ja hippokampuksessa syntyy uusia hermosoluja, joita tarvitaan ainakin suunnistukseen liittyvän paikkatiedon oppimisessa ja muistamisessa, tapahtumien ajankohdan muistamiseen sekä työmuistin sisältämien tietojen siirtämiseen säilömuistiin.
Plastisiteetti
Hermosolujen väliset yhteydet muuttuvat ja kehittyvät ihmisen sisäisen ajattelun ja kokemusten, ulkoisen ympäristön kautta. Voidaan siis sanoa, että 20-vuotiaana ihmisen "rakenteellinen", hermosolukytkentöihin perustuva tapa ajatella on pääosin muodostunut. Sen päälle tuleva oppimiseen perustuva tapa ajatella voi vielä muuttua koko ihmisen eliniän ajan.
Hermosolu oppii pidemmällä aikavälillä sopeuttamaan toimintaansa. Sen tuojahaarakkeet voivat kasvaa tehokkaammiksi tai surkastua pienemmiksi käytön mukaan. Samoin sen viejähaarakkeen kärjet voivat haarautua ja levitä muualle sopivien kasvuaineiden ollessa läsnä. Esimerkiksi jos synapsin toisella puolella oleva hermosolu kuolee, viejähaarake lähtee etsimään uutta hermosolua, johon yhdistyä. Solun viejähaarake itse asiassa kasvaa jatkuvasti, mutta synapsin löytäessään viejähaarakkeen kärki alkaa tuhota itseään kasvuvauhdilla, jolloin viejähaarake näyttää pysähtyvän.
Jos hermosolun tuojahaarakkeet eivät enää saa impulsseja jotka saisivat hermosolun toimimaan (liipaistuksi), tuojahaarakkeet (vastaanottimet) alkavat surkastua ja ennen pitkää koko solu tuhoutuu. Tämä on lapsen aivojen kehityksessä normaalia turhien yhteyksien karsimista – merkittävä osa vauvan aivojen hermosoluista tuhoutuu murrosikään mennessä. Hermosoluja voi kuitenkin tuhoutua myös hapenpuutteen, kasvaimen, aivoverenvuodon aiheuttaman paineen tai fyysisen iskun seurauksena.
Hermosolun sisällä on myös lukuisia soluelimiä, joiden tarkka merkitys hermosolun impulssien lähettämiselle on vielä epäselvä. Onkin mahdollista, että hermosolu tallentaa jotain tietoa toiminnastaan näihin elimiinsä ja tavallaan voi "muistaa" historiaansa.
Susan Calvin
Susan Calvin on Isaac Asimovin luoma fiktiivinen robotikko. Hän toimii johtavana robottipsykologina suuressa robottiyhtiössä 2000-luvulla ja hänen tehtävänään on tutkia robotiikan kolmen pääsäännön toteutumista ja tarpeen tullen tuhota robotteja, jotka alkavat kehittää tietoisuutta. Esimerkiksi novellissa Robot Dreams hän joutuu tuhoamaan robotin, joka on alkanut nähdä unia, joissa hän pitää itseään ihmisenä ja robottien messiaana. Calvin esiintyy päähenkilönä useissa novelleissa, joista osa on suomeksi julkaistu kokoelmassa Robotit.
Calvinin hahmo sidottiin Asimovin kirjojen jatkumoon vasta, kun hänet mainitaan kirjassa Aamunkoiton robotit. Calvinista on tullut arvostettu ja kuuluisa hahmo robotiikan ja avaruuslaisten piirissä, eikä häntä yleisesti ajatella maan ihmiseksi, jotka ovat epäsuosiossa.
Pesäpallon miesten Suomen Cup 1970
Pesäpallon Suomen Cupin finaalista 1970 kehkeytyi todellinen jännitysnäytelmä, joka ratkesi vasta kahden jatkovuoroparin jälkeen. Ottelu pelattiin Ulvilassa 20. syyskuuta.
Loppuottelun juoksulista:
Ulvilan Pesä-Veikot 1970:
Taigakuovi
Taigakuovi (Numenius minutus) on Euroopassa harvinainen lintu. Suomen ainoa havainto on vuodelta 1996. Lajin nimesi John Gould 1841.
Koko ja ulkonäkö
Taigakuovin höyhenpuku on päältä ruskearaitainen, valkea kurkku, tummaraitainen ja harmaa rinta ja valkoinen vatsa. Pään kuviot ovat samantapaiset kuin pikkukuovilla. Nokka on pitkähkö, mutta lyhyempi kuin pikkukuovilla, ja hiukan alaspäin taipunut. Linnun pituus on 28–31 cm ja paino 175 g. Naaras on selvästi koirasta suurempi.
Levinneisyys
Taigakuovi on pitkänmatkan muuttolintu, se pesii Siperiassa ja talvehtii Australasiassa. Muuttajien vähimmäismäärä on 200 000 yksilöä. Muuttomatkoillaan se joskus harhautuu Eurooppaan. Talvehtimisalueilla Australiassa se kerääntyy suuriksi parviksi. Eksyneitä muuttajia on nähty Kaliforniassa ja Alaskassa.
Ravinto
Kaivelee pitkällä nokallaan maasta pieniä selkärangattomia.
Bodil Kjer
Bodil Valborg Karen Ellen Kjer (2. syyskuuta 1917, Kööpenhamina – 1. helmikuuta 2003, Kööpenhamina) oli tanskalainen näyttelijätär. Hän tuli tunnetuksi varsinkin uudemman dramatiikan monivivahteisten naishahmojen tulkitsijana. Hän työskenteli muun muassa Det kongelige Teaterissa ja Det ny Teaterissa. Tanskan merkittävin elokuva-alan palkinto, Bodilprisen, on nimetty hänen ja Bodil Ipsenin mukaan.
Koroma
Koroma esiintyy sukunimenä Suomessa ja Sierra Leonessa. Suomessa nimi oli vuonna 2012 nykyisenä nimenä 39 henkilöllä. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Appelberg
Appelberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Miikka Pyykkönen
Miikka Pyykkönen (s. 29. joulukuuta 1972 Jyväskylä) on suomalainen sosiologi ja professori. Hän toimii Jyväskylän yliopistossa kulttuuripolitiikan professorina vuodesta 2016 lähtien.
Nuoruus ja uran alku
Miikka Pyykkönen syntyi Jyväskylässä. Ylioppilaaksi hän kirjoitti 1991 Hankasalmen lukiosta. Lukion jälkeen hän aloitti opiskelut Jyväskylän yliopistossa, josta valmistui maisteriksi vuonna 2000.
Akateeminen ura
Pyykkönen väitteli yhteiskuntatieteen tohtoriksi Jyväskylän yliopistossa. Hän väitteli 2007 sosiologiasta erityisalanaan kulttuuripolitiikka. Hänen väitöskirjansa käsitteli maahanmuuttajien yhdistystoimintaa Jyväskylässä ja Tampereella.
Akateemisen uransa Pyykkönen aloitti vuonna 2000 tutkijana Jyväskylän yliopistossa. Vuonna 2006 hänet nimitettiin Jyväskylän yliopistoon kulttuuripolitiikan lehtoriksi. Hän oli 18 kuukautta 2008–2009 virkavapaalla toimestaan lehtorina, kun hän toimi tutkijana Jyväskylän yliopiston yhteiskuntatieteen ja filosofian laitoksella.
Pyykkönen työskenteli 2008–2009 post doc-tutkijana erilaisissa Suomen Akatemian tukemissa monikulttuurista kansalaisyhteiskuntaa sekä valtaa ja toimijuutta tarkastelleissa tutkimushankkeissa. Hän on ollut myös asiantuntijana mukana urbanisoituvien alkuperäiskansojen kulttuuripolitiikkaa ja kansalaisuuden kulttuurista ulottuvuutta koskeneissa EU-hankehakemuksissa. Pyykkönen nimitettiin 2012 Helsingin yliopiston sosiologian dosentiksi.
Jyväskylän yliopiston kulttuuripolitiikan professoriksi Pyykkönen nimitettiin tammikuussa 2016.
Luennoitsijana ulkomailla
Miikka Pyykkönen on osallistunut myös kansainväliseen tiedetoimintaan. Hän oli Erasmus-ohjelman kautta keväällä 2006 vierailevana luennoitsijana Islannin yliopiston sosiologian laitoksella. Hän toimi kahteen otteeseen (parin kuukauden ajan alkukesästä 2007 ja sittemmin syyskuusta marraskuuhun 2009) vierailevana luennoitsijana Argentiinassa: Salvadorin yliopistossa (Universidad del Salvador ) Buenos Airesissa ja Mar del Platassa sijaitsevassa Fastan yliopistossa (Universidad FASTA). Hän on lisäksi ollut toukokuussa 2009 vierailevana luennoitsijana Uumajan yliopistossa.
Tutkimustyö
Sosiologina Pyykkönen on tutkinut kulttuuripolitiikan alalla ilmiöinä pääasiassa monikulttuurisuutta, kansalaisyhteiskuntaa ja luovaa taloutta. Aloittaessaan professorina hän tutki parhaillaan romani- ja saamelaispolitiikan historiaa. Hän on tehnyt vertailevaa tutkimusta Pohjoismaiden ja Pohjois-Amerikan alkuperäiskansojen hallinnoinnin historiasta. Jo aiemmin hän on tutkinut hallinnan käsitettä ja hallintavaltaa laajemminkin. Kulttuuripolitiikan alalla Pyykkönen on lisäksi tarkastellut kulttuuripolitiikan ja monikulttuurisuuden suhdetta. Lisäksi hän on tutkinut yrittäjyyden erilaisia ulottuvuuksia.
Pyykkönen oli toukokuuhun 2016 mennessä urallaan julkaissut kahdeksan tieteellistä teosta ja yli 50 tieteellistä artikkelia.
Kirjailija
Pyykkönen on kirjoittanut ja julkaissut useita teoksia, jotka käsittelevät hänen tutkimuksiaan. Vuonna 2014 hän kirjoitti kattavan yleisesityksen yrittäjyydestä (Ylistetty yrittäjyys), joka julkaistiin Jyväskylän yliopiston toimittamassa SoPhi-sarjassa.
Airi Koskimies
Airi Elli Koskimies (o. s. Heikinheimo, synt. Heikel; 19. tammikuuta 1903 Keuruu – 28. joulukuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen voimistelunopettaja ja näytelmäkirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä Vieno Kari.
Airi Koskimiehen vanhemmat olivat lääkintöneuvos Oskari Fredrik Heikinheimo (aik. Heikel, 1873–1950) ja kuuromykkien opettaja Elli Fanny Cecilia Kepplerus (1870–1946). Hän oli naimisissa vuonna 1927 yleisesikunnan toimistopäällikkö ja jääkärimajuri Atle Ragnar Teodor Heikelin (1892–1927) kanssa, joka sai surmansa 16. marraskuuta samana vuonna lento-onnettomuudessa Suomenlahdella. Airi Koskimies meni uudelleen naimisiin 1930 kirjallisuudentutkija Rafael Koskimiehen kanssa.
Airi Koskimies toimi voimistelunopettajana useissa helsinkiläiskouluissa sekä voimistelun tuntiopettajana Ebeneser-seminaarissa vuosina 1930–1971. Hän oli Suomen Naisten Liikuntakasvatusliiton lehden päätoimittajana ja suunnitteli sekä johti joukkue-esityksiä useissa voimistelujuhlissa. Koskimies kirjoitti myös useita voimisteluaiheisia kirjoja.
Guldpucken
Guldpucken on ruotsalainen urheilupalkinto, jonka Expressen ja Ruotsin jääkiekkoliitto jakavat kunkin kauden parhaalle pelaajalle sekä Ruotsin pääsarja Elitserien että Ruotsin jääkiekkomaajoukkue huomioiden. Guldpucken on jaettu vuodesta 1956.
Guldpucken-voittajat
Lähde
Ulla Parviainen
Ulla Mari Parviainen (s. 11. huhtikuuta 1962 Kuusamo) on suomalainen entinen keskustan kansanedustaja Oulun vaalipiiristä. Hänet valittiin eduskuntaan vuoden 2015 vaaleissa 4 523 äänellä. Eduskuntavaaleissa 2019 Parviainen sai 3 955 ääntä, mikä ei riittänyt valituksi tulemiseen. Parviainen toimii kotikuntansa Kuusamon kaupunginvaltuutettuna ja kaupunginhallituksen jäsenenä. Ennen kansanedustajuuttaan Parviainen toimi Kuusamossa Rukan koulun rehtorina, sekä myös aiemmin Nilonkankaan koulun rehtorina.
Mika Riutto
Mika Riutto (s. 2. syyskuuta 1973 Lahti) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Riutto toimii Suomen Palloliiton Helsingin piirin valmennuspäällikkönä ja valmentaa Järvenpään Palloseuran junioreita. Hän on käynyt Jalkapallovalmentajakoulun.
Bhatia
Bhatia on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Galitsia
Galitsia on osa historiallista Galitsian ja Volynian ruhtinaskuntaa. Myöhemmin se kuului Puolaan, mutta joutui 1700-luvulla Puolan jaoissa pääosin Itävallalle, jossa se muodosti oman hallintoalueen, Galitsian ja Lodomerian kuningaskunnan. Pienempiä osia aikaisemmasta Galitsiasta joutui myös Preussin kuningaskunnalle ja Venäjän keisarikunnalle.
Alueen maisemaan kuuluvat peltoaukeat ja kumpuileva kukkulamaasto. Alueella tuntuu puolalainen vaikutus kaikkialla. Galitsia on Volynian rinnalla ukrainalaisen nationalismin vankinta kannatusaluetta. thumb|140px|Galitsian vaakuna 1772–1914
Itävallan Galitsia 1772–1918
thumb|280px|Galitsian aluemuutokset 1772-1918 thumb|280px|Galitsian kartta 1836 thumb|280px|Kruununmaat, joista Galitsia on numero 6. Lemberg tarkoittaa [[Lviviä]] Itävallan keisarikunnan osana Galitsian ja Lodomerian kuningaskunta sisälsi myös nykyisen Puolan kaakkoisia alueita, jotka katsottiin kuuluvan Länsi-Galitsiaan. Galitsian pääkaupunki oli Lviv.
Pääosa Galitsiaa siirtyi Puolalta Itävallalle Puolan ensimmäisessä jaossa 1772. Kun valtakunta vuonna 1867 muodostettiin Itävalta-Unkarin keisarikunnaksi, Galitsia jäi erityisenä hallintoalueena kuulumaan Itävaltaan. Vuodesta 1873 lähtien sillä oli edustus Itävallan 1873 perustetuilla 498-jäsenisillä valtiopäivillä (Reichsrat). Viidellätoista kruununmaan maakuntapäivillä (Landstag) oli oikeus lähettää edustajansa valtiopäiville. Maakuntapäivillä olivat aluksi edustettuina ylempi ja alempi aatelisto, papisto ja kaupunkien porvaristo. Vuonna 1895 maakuntapäivien edustajiin lisättiin viides ryhmä, työväestö ja talonpojat.
Vuonna 1907 luovuttiin maakuntapäivien oikeudesta nimittää valtiopäiväedustajat ja siirryttiin yleiseen, vaikkakin epäyhtäläiseen äänioikeuteen. Tämä seurauksena Itävallan valtiopäivillä slaavit saivat enemmistön ja erityisesti tšekkien aktiivisen osallistumisen vuoksi kansalliset näkökohdat korostuivat, koska yhä useammat kansallisuudet pyrkivät saavuttamaan samantapaisen aseman kuin Unkarillakin oli. Galitsiassa Länsi-Galitsian nopeammin teollistuneiden kaupunkien vaikutuksesta puolalaiset alkoivat saada uudistuksen vuoksi lisää vaikutusvaltaa maakuntapäivillä ja Itä-Galitsian ukrainalaisen maaseudun merkitys heikkeni.
Lukujärvi
Lukujärvi on Varsinais-Suomessa Laitilassa oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Pitkäjärven−Lukujärven valuma-alueeseen. Se on valuma-alueensa keskusjärvi ja Laitilan toiseksi suurin järvi.
Galitsia
Itävallan Galitsia 1772–1918
Keisari Frans Joosef alkoi vuodesta 1909 hallita valtakuntaa valtiopäivistä riippumatta hallitsijan asetuksin. Vuonna 1914 hän lakkautti Reichsratin kokonaan. Noihin aikoihin, ensimmäisen maailmansodan edellä ja sen aikana, Venäjä pyrki edistämään panslavistista ideologiaa, joka suuntautui etenkin Itävalta-Unkaria vastaan. Galitsiassa se vetosi erityisesti ukrainalaisiin, mutta ei maakunnan puolalaisiin, joka Puolan jakojen vuoksi suhtautui kielteisesti myös Venäjään ja Preussiin. Vuonna 1914 Itävallan keisari Franz-Josef antoi hajottaa Reichsratin.
Lukujärvi
Maantieto
Järven pinta-ala on 118 hehtaaria ja se on 2,2 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Siihen laskee kuusi ojaa, joista eräät ovat Kaarnijärven, Lamminjärven ja Särkijärven laskuojia. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 700 metriä pitkä Taminanoja, joka laskee Pitkäjärveen. Vesi viipyy järvessä keskimäärin 195 vuorokautta.
Galitsia
Galitsian puolueita
Vuoden 1895 maakuntapäiväuudistuksen aikoihin perustettiin Puolalainen kansanpuolue ajamaan lähinnä talonpoikien ja maaseudun asiaa. Vuonna 1892 perustettiin Ignacy Daszyńskin johdolla Galitsian sosialidemokraattinen puolue. Vuonna 1897 ukrainalaiset erosivat siitä ja perustivat oman sosialidemokraattisen puolueensa. Galitsian sosialidemokraattiseen puolueeseen jääneet puolalaiset puolestaan liittyivät Itävallan hallitseman Puolan koko alueella toimineeseen Puolan sosialidemokraattiseen puolueeseen.
Lukujärvi
Maantieto
Järvellä on 12 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin kallio- ja moreenipohjaista metsämaastoa. Järven 260 metriä pitkän saaren lisäksi on vielä kaksi pienempää saarta, joilla on rakennuksia, ja kolme autiota luotoa. Rannoille on rakennettu runsaasti loma-asuntoja (95 kpl) ja joitakin kiinteitä asuntoja (4 kpl), joille johtaa tiet Laitilasta. Järvellä on kaksi venevalkamaa.
Galitsia
Galitsian puolueita
Puolalaisten keskuudessa laajalti kannatettu, mutta kielletty Puolan kansallisdemokraattinen puolue perusti vuonna 1904 alaorganisaation Galitsiaan. Vuosina 1908–1911 perustettiin maanalaisia Itävallan vastaisia sotilaallisia järjestöjä, kuten Aktiivisen taistelun liitto. Vuonna 1912 puolueet perustivat Itsenäisyyspuolueiden liiton, joka Itävallan viranomaisille selitti pyrkivänsä vain Venäjän hallussa olevan Puolan osien itsenäisyyteen.
Lukujärvi
Luonnontila
Mökkiasutuksen, maa- ja metsätalouden hajakuormituksen lisäksi järveä kuormittavat kaksi pistekuormittajaa: leirikeskus ja rantasauna. Maa- ja metsätalouden osuus kuormituksesta on näistä suurin.
Galitsia
Lyhyt itsenäisyys, liitto Ukrainan kanssa ja liittäminen Puolaan
Itsenäinen Länsi-Ukrainan kansantasavalta julistettiin perustetuksi 1. marraskuuta 1918 Lvivissä. Se käsitti Galitsian lisäksi myös Transkarpatian ja Bukovinan. Se joutui välittömästi sotaan ententen kannattamia puolalaisia vastaan Galitsiasta sekä Romaniaa vastaan Bukovinasta. Asemiensa vahvistamiseksi Länsi-Ukrainan kansantasavalta solmi 1919 liiton Ukrainan kansantasavallan kanssa, joka kuitenkin pyrki rauhaan Puolan kanssa luovuttamalla Galitsian ja muun Länsi-Ukrainan Puolalle käydäkseen paremmin länsiliittoutuneiden tuella sotaa Neuvosto-Venäjää ja Etelä-Venäjän valkoista armeijaa vastaan. Neuvosto-Venäjän ja Puolan vuonna 1921 solmiman Riian rauhansopimuksen mukaisesti koko Galitsia tuli kuulumaan Puolaan.
Lukujärvi
Luonnontila
Kirkasvetinen ja lievästi humuspitoinen Lukujärvi on matala ja siten altis tuulille, minkä vuoksi veteen syntyy harvoin lämpötilakerrostuneisuutta. Kesällä happitilanne on vedessä hyvä, mutta talvella jääkannen alla veden happitilanne heikkenee yleensä 5−20% pitoisuuteen. Veden happamuusarvo eli pH-arvo talvisin 5,3−6,3 ja kesäisin 6,3−7,2. Puskurikyky happamuutta vastaan on tyydyttävä. Näkösyvyys vaihtelee tavallisesti 2,2−3,7 metriä ja sen keskiarvo on ollut 2,9 metriä. Vesi on talvisin sameampaa kuin kesällä eli päinvastoin kuin viereisessä Särkijärvessä. Fosforia on kesällä 18 μg/l (mikrogrammaa litrassa vettä) ja talvella 16 μg/l ja typpeä talvisin 800−1200 μg/l ja kesäisin keskimmäärin 500 μg/l. Klorofylliarvot ovat olleet 8,1 μg/l ja ne vastaavat lievästi rehevöityneen järven arvoja. Yleiseltä käyttökelpoisuudeltaan ja laadultaan järven vesi on hyvää. Bakteeritutkimukset antavat puhtaita arvoja.
Galitsia
Lyhyt itsenäisyys, liitto Ukrainan kanssa ja liittäminen Puolaan
Vuosia Pilsudskin vallankaappauksen jälkeen Puolan hallitukset alkoivat puolalaistaa ukrainalaista Galitsiaa.
Lukujärvi
Kalasto
Vuonna 2002 suoritetuissa koekalastuksissa järvestä saatiin saaliiksi kuutta eri kalalajia. Ne olivat särki, sorva, hauki, kiiski, ahven ja siika. Yksilöiden lukumäärän perusteella eniten oli ahventa ja sitten särkeä, mutta biomassan määrän mukaan eniten oli särkeä ja sitten ahventa.
Galitsia
Lyhyt itsenäisyys, liitto Ukrainan kanssa ja liittäminen Puolaan
Toisen maailmansodan alkuvaiheessa Saksa ja Neuvostoliitto jakoivat keskenään Puolan ja myös Galitsian. Sen Neuvostoliittoon liitetty osa jäi pääpiirteissään sodan jälkeenkin kuulumaan Neuvostoliittoon ja Ukrainan sosialistiseen neuvostotasavaltaan, mutta natsi-Saksan miehittämä osa palautettiin sodan jälkeen uudestaan itsenäistyneelle Puolalle. Näin myös Lvivin kaupunki siirtyi Puolalta Neuvosto-Ukrainaan ja sittemmin osaksi itsenäistynyttä Ukrainaa. Kaupungin puolalaiset asukkaat siirrettiin nyky-Puolaan sodan päätyttyä.
Lukujärvi
Historia
Järven pohjoispäässä Nilvonkalliolla sijaitsee kolme pronssikautista hautarauniota eli hiidenkiuasta.
Männäisten ruukin tarvitseman vesivoiman turvaamiseksi Sirppujoessa Särkijärven laskuvedet päätettiin ohjata Hankeranjärven kautta Sirppujokeen. Tätä varten rakennettiin vuosina 1787−1788 Taminanojaan sellainen pato, joka nosti Lukujärven vedenpintaa noin 1,5 metriä korkeammalle. Koska Lukujärven viereisten järvien vedenpinta on lähes samalla tasolla ja niiden väliset kannakset matalia, tulvi Lukujärvi muihin järviin yhdistäen ne itseensä. Uuden laskuojan todennäköinen reitti on kulkenut Särkijärven ja Lamminjärven kautta Hankeranjärveen. Hankkeen vastustajat purkivat padon vuonna 1817 eikä sitä enää rakennettu uudelleen. Myöhemmin on suunniteltu järvien vedenpinnan alentamista, mutta järvenlaskuja ei ole suoritettu. Järven vedenkorkeutta ei tällä hetkellä säännöstellä vaikka sitä suunniteltiinkin lähiaikoina.
Fosforipentafluoridi
Fosforipentafluoridi (PF5) on fosforin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste.
Ominaisuudet
Fosforipentaluoridi on huoneenlämpötilassa väritön ja epämiellyttävän hajuinen kaasu. Se reagoi veden kanssa hydrolysoituen ensin fosforyylifluoridiksi, joka hajoaa edelleen fluorifosforihapoiksi ja fosforihapoksi sekä vetyfluoridiksi. Yhdiste on Lewis-happo eli se kykenee vastaanottamaan elektroniparin. Se muodostaa komplekseja Lewis-emästen, kuten amiinien, eettereiden, sulfoksidien ja nitriilien ja fluoridi-ionin kanssa. Rakenteeltaan fosforipentafluoridi on trigonaalinen bipyramidi.
Valmistus ja käyttö
Tyypillisin tapa valmistaa fosforipentafluoridia on fosforipentakloridin fluoraus käyttäen arseenitrifluoridia, kalsiumfluoridia, vetyfluoridia, lyijyfluoridia, antimonitrifluoridia tai hopeafluoridia.
Muita tapoja valmistaa yhdistettä ovat fosforipentoksidin tai fosforihapon ja alkali- tai maa-alkalimetallifluoridin, fosforyylifluoridin ja vetyfluoridin tai rikkiheksafluoridin ja fosforitrifluoridin välisellä reaktiolla.
Fosforipentafluoridin käyttö on melko vähäistä. Sitä voidaan käyttää mietona fluorauskemikaalina tai katalyyttinä polymerointireaktioissa tai fosforin lähteenä puolijohteita valmistettaessa.
Ball
Ball on englanninkielinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Ukrainan presidentinvaalit 2014
thumb|300px|Äänestysaktiivisuus. Tummimmilla alueilla 75-80 %, vaaleimmilla 45-50 %. Donbassin alueella venäläismielisten separatistien mellakoinnista ja painostuksesta johtuen vain noin 20 prosenttia äänestyspisteistä oli toiminnassa. thumb|300px|Petro Porošenko edustamassa Ukrainaa valtioiden johtajien kokoontuessa Normandian maihinnousun muistotilaisuuteen 6. kesäkuuta 2014. Porošenko (eturivissä kolmas vasemmalta) astui virkaansa Kiovassa seuraavana päivänä. Ukrainan presidentinvaalit 2014 järjestettiin Ukrainassa 25. toukokuuta 2014. Vaali oli alun perin määrä järjestää 26. helmikuuta 2015, mutta sitä aikaistettiin Ukrainan vallankumouksen syrjäytettyä presidentti Viktor Janukovytšin helmikuussa 2014. Väliaikainen presidentti Oleksandr Turtšynov jätti tehtävänsä vaalien jälkeen.
Vaalien järjestämistä haittasivat Itä-Ukrainan kriisin kehittyminen joidenkin arvioiden mukaan sisällissodan partaalle osassa Luhanskin ja Donetskin aluetta. Donetskin kansantasavallan nimellä esiintyneet aseistautuneet separatistisotilaat estivät laillisten presidentinvaalien järjestämisen runsaalla 20 paikkakunnalla kyseisillä alueilla. Ukrainan keskusvaalilautakunnan puheenjohtaja Mihail Ohendovski kertoi ettei Ukrainan laki edellytä pitämään presidentinvaaleja koko maassa, mutta piti tilannetta poliittisesti hankalana. Venäjän miehittämän Krimin väestöön kuuluville Ukrainan kansalaisille pyrittiin tarjoamaan mahdollisuus äänestää niemimaan ulkopuoleisessa Ukrainassa. Ukrainalaiset pakolaiset Krimin alueelta ja itä-Ukrainasta äänestivät Lvivin alueen äänestyspaikoilla ja Krimin tataarit puolestaan Hersonin alueella.
Ehdokkaat
Petro Porošenkoa pidettiin ennakkosuosikkina. Maineeltaan harvinaisen vähän ryvettynyt Porošenko johti mielipidetiedusteluja runsaan 40 % kannatuksella. Hän on entinen ulkomaankauppaministeri ja yksi maan rikkaimmista kansalaisista. Hän omistaa muun muassa suklaatehdas Roshenin ja televisiokanava 5 Kanalin. Maidanin mielenosoitusten aikana kansainvälisesti tunnetuksi tullut UDARin Vitali Klytško veti ehdokkuutensa 29. maaliskuuta ja asettui tukemaan Porošenkoa, jota hän piti demokraattisten voimien kykenevimpänä ehdokkaana.
Serhi Tihipko on kärkiehdokkaan tavoin oligarkki, joka lähti ehdokkaaksi yhtenä Alueiden puolueen kansanedustajista. Tihipko toimi aiemmin maan talousministerinä ja sosiaalipolitiikasta vastaavana varapääministerinä sekä Ukrainan keskuspankin johtajana. Alueiden puolueen riitauduttua keväällä 2012 siihen yhdistynyttä, pienempää Vahva Ukraina -puoluetta johtanut Tihipko erotettiin huhtikuussa 2014 Alueiden puolueesta parin muun presidenttiehdokkaan tavoin. Sittemmin Tihipko kampanjoi itsenäisenä ehdokkaana. Hänen vaaleja edeltävä kannatuksensa vaihteli 6–20 prosentin välillä ja hän keräsi lopulta 5,23 prosenttia äänistä.
Yhden edustajan radikaalia parlamenttiryhmää edustava Oleh Ljaško sai maalis-toukokuun 2014 mielipidekyselyissä 2–8 prosentin kannatuksen. Ljaško keräsi äänistä 8,32 prosenttia ja hän jäi kolmanneksi suosituimmaksi ehdokkaaksi.
Kaikki halukkaat eivät päässeet ehdokkaaksi. Yksi julkisuutta keränneistä evätyistä oli Darth Vaderina tunnettu Ukrainan Internet-puolueen Viktor Ševtšenko. Keskusvaalilautakunnan edustaja Ihor Žydenko epäili, että vaikka ehdokkuus saattaa tuntua vitsiltä, jonkun on täytynyt maksaa 2,5 miljoonan hryvnian (noin 155 000 euroa) kirjautumismaksu hänenkin ehdokkuudestaan mahdollisena motiivinaan vesittää presidentinvaalien uskottavuutta.
Tulokset
Petro Porošenko julistautui vaalien voittajaksi, kun ovensuukyselyiden perusteella hän oli saavuttamassa vaalivoiton 55,9 prosentin kannatuksella. Toisen kyselyn perusteella kannatus olisi 57,3 prosenttia.
Ukrainan vaalikomission johto vahvisti Porošenkon nousevan maan presidentiksi jo ensimmäisen äänestyskierroksen perusteella. Kun presidentinvaalien äänistä oli laskettu 98,59 prosenttia, oli äänten jakauma Ukrainan keskusvaalikomission mukaan seuraava: Petro Porošenko 54,69 % äänistä, Julija Tymošenko 12,82 %, Oleh Ljaško 8,33 %, Anatoli Hrytsenko 5,48 % ja Serhi Tihipko 5,22 %. Muut ehdokkaat olivat saamassa enintään kolmen prosentin kannatuksen. Tässä vaiheessa esimerkiksi Yhdysvaltain presidentti Obama jo onnitteli Porošenkoa vaalivoitosta.
Äänten jakautuminen
Keskusvaalilautakunnan puheenjohtaja Mihail Ohendovskin mukaan äänestysaktiivisuus ylitti 60 prosenttia. Korkein äänestysprosentti oli Länsi-Ukrainan Lvivin (78,2 %), Ternopilin (76,63 %) ja Ivano-Frankivskin (73,95 %) alueilla. Alimmillaan äänestysaktiivisuus oli Donetskin (15,37 %), Luhanskin (38,94 %) ja Odessan (46,01 %) alueilla. Donetskin ja Luhanskin alueilla aseistetut separatistit estivät äänestyksen järjestämisen useilla paikkakunnilla.
Alla olevassa taulukossa ovat mukana myös ne ehdokkaat, jotka vetäytyivät vaaleista ennakkoäänestyksen alettua, mutta ehtivät saada ennakkoääniä. Keskusvaalilautakunta ei voinut poistaa vetäytyneille ehdokkaille annettuja ääniä annetun takarajan 1. toukokuuta 2014 jälkeen. Vetäytyneiden ehdokkaiden nimen edellä * -merkki. Oleg Tsarov vetäytyi 29. huhtikuuta ja Natalia Korolevska 1. toukokuuta, eikä heitä ole mukana taulukossa.
Lähteet:
Varieteen valot
Varieteen valot on italialainen elokuva vuodelta 1950, ja sen on ohjannut Federico Fellini yhteistyössä Alberto Lattuadan kanssa.
Elokuva aloitti Fellinin ohjaajanuran, mutta sen ohjaus, käsikirjoitus ja tuotanto syntyivät yhteistyössä Alberto Lattuadan kanssa. Sitä ennen Fellini oli työskennellyt lähinnä käsikirjoitusten parissa, joista erityisen muistettava on Roberto Rossellinin Rooma – avoin kaupunki. Lattuada taas oli uransa vakiinnuttanut kunnioitettu neorealististen elokuvien ja kirjojen pohjalta syntyneiden elokuvien ohjaaja. Elokuvan aiheen keksi Lattuadan vaimo Carla Del Poggio, joka ennen kuin Vittorio De Sica houkutteli hänet ensimmäisen oman ohjaustyönsä (Maddalena, zero in condotta, 1940) tähdeksi oli haaveillut tanssijan urasta.
Juuri kukaan ei uskonut että tästä elokuvasta tulisi yleisömenestys ja siitä syystä sen tuotanto jouduttiin tekemään omilla rahoilla, säästetyillä ja lainatuilla. Lattuada, Del Poggio, Fellini ja hänen vaimonsa Giulietta Masina sijoittivat kaikki rahansa elokuvan tuotantoon, ja Lattuadan sisar Bianca sai palkattoman tuotannonjohtajan osan. Lattuadan isä, säveltäjä Felice Lattuada sai niin ikään ilmaiseksi tehdä musiikin elokuvaan. Kriitikot ylistivät elokuvan korkeaa taiteellista tasoa mutta kuten monet olivat epäilleet se ei vetänyt suurta yleisöä vaan tuotti valtavan taloudellisen tappion, ja velkojen maksamiseen meni vuosia. Lattuada kertoi myöhemmin, että hänen oli suorastaan pakko tehdä seuraavasta elokuvastaan (Anna, 1951) kaupallinen melodraama, jotta voisi jonkin verran lyhentää velkaansa.
Italian elokuvakriitikkojen liitto myönsi Giulietta Masinalle elokuvasta Nastro d’argento -palkinnon parhaasta sivuosasuorituksesta.
Vastaanotto
Lexikon des Internationalen Films kirjoittaa, että elokuva viittaa ohjaajan ”myöhempiin mestariteoksiin”. Varieteen valot on sen mielestä ”terävästi havainnoiva, huumorilla ja myötätunnolla höystetty satiiri maaseutua kiertävän varieteen maailmasta.”
right|thumb|Lattuadan vaimo Carla Del Poggio oli elokuvan aiheen keksijä ja sai myös sen naispääosan. Keskimmäinen tanssijoista Del Poggion vasemmalla puolella on [[Sophia Loren, silloin Sofia Lazzaro.]] Mikael Fränti tukeutuu Felliniin perehtyneeseen tutkijaan Peter Bondanellaa luonnehtiessaan, että Fellinin kolmesta ensimmäisestä elokuvasta, joista Varieteen valot on ensimmäinen, syntyy trilogia, jonka henkilöissä törmäävät yhteen illuusio ja konventio, sosiaalinen naamio ja aito persoonallisuus.
Tanaka
Tanaka International Circuit eli Okayama International Circuit on moottoriurheilurata Okayaman prefektuurissa Japanissa.
Stavangerin lentoasema
Stavangerin lentoasema on lentoasema Solassa, Norjassa, noin 11 kilometriä Stavangerista lounaaseen. Lentoasema on Norjan neljänneksi suurin Oslon, Bergenin ja Trondheimin lentoasemien jälkeen noin 4,2 miljoonalla vuotuisella matkustajalla, se on myös Pohjoismaiden yhdeksänneksi vilkkain lentoasema. Lentoasemalla on kaksi noin 2 500 metriä pitkää kiitotietä, joiden rinnalla kulkee rullaustie. Lentoasema valmistui vuonna 1937. Lentoasemalta lennetään kymmeneen kotimaan ja 41 kansainväliseen kohteeseen, mutta kansainvälisistä reiteistä suurin osa on vain sesonkireittejä. Stavangerista lennetään paivittäin Tukholmaan, Kööpenhaminaan, Amsterdamiin, Frankfurtiin ja Lontooseen. Tärkein kohde Stavangerista on Oslo, jonne lennetään Scandinavian Airlinesin ja Norwegian Air Shuttlen siivin 25 kertaa päivässä. Lentoasemalla on myös hotelli ja helikopterikenttä, sekä sotilastoimintaa. Lentoaseman omistaa ja sitä ylläpitää Avinor.
Terminaali
Lentoasemalla on yksi terminaali, jossa on yhdeksän matkustajasiltaa. Kaikki sillat on suunnattu kapearunkoisille koneille. Terminaalissa on suurehko verovapaa myymälä, joka myy makeisia, kosmetiikkaa, parfyymejä ja juomia. Lisäksi terminaalissa on viisi ravintolaa ja kahvilaa sekä kaksi muuta myymälää. Terminaalissa on myös pieni pankki.
Ulanhot
Ulanhot on piirikuntatason kaupunki Kiinan Sisä-Mongolian autonomisen alueen Hingganin liitossa. Se on Hingganin liiton päähallintopaikka. Kaupungin pinta-ala on 2 728 neliökilometriä ja väkiluku 327 081 (2010).
Stavangerin lentoasema
Liikenneyhteydet
Lentoasemalle pääsee useita kertoja päivässä linja-autolla ja takseilla.
Tulevaisuus
Avinor aloittaa terminaalin kunnostuksen, joka tosin koskee vain saapuvien matkustavien tiloja.
Ulanhot
Kaupunkia palvelee Ulanhotin lentoasema. Kotimaan reittejä on muun muassa Pekingiin ja Hohhotiin.
Yūki Sōma
Yūki Sōma (s. 25. helmikuuta 1997 Tokio) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Sōma on edustanut J1 Leaguessa Nagoya Grampusta vuodesta 2018. Syksyllä 2019 hän pelasi lainalla Kashima Antlersissa. Hän on pelannut 128 liigaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia.
Sōma debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 2019 Itä-Aasian mestaruuskilpailuissa. Heinäkuussa 2022 hän teki samassa turnauksessa kolme maalia, kaksi Hongkongia ja yhden Etelä-Koreaa vastaan. Hän teki neljännen maajoukkuemaalinsa marraskuussa 2022 ystävyysottelussa Kanadaa vastaan. Hän on ennen vuoden 2022 MM-kilpailuja pelannut kahdeksan A-maaottelua. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Sōma pelasi kuusi ottelua Japanin neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa.
Kriittinen piste (termodynamiikka)
250px|thumb|Erään aineen [[faasidiagrammi. Aineen kriittinen piste on "Critical point".]] Kriittinen piste on faasidiagrammin piste, jossa kahden faasin välinen koeksistenssikäyrä päättyy. Esimerkkejä kriittisistä pisteistä ovat neste-kaasu-tasapainokäyrän loppupiste p-T-tasolla sekä ferro- ja paramagneettisen faasin välisen käyrän päätepiste H-T-tasolla. Lähestyttäessä kriittistä pistettä koeksistenssikäyrän suunnasta, faasien väliset erot heikkenevät ja ne lähestyvät ominaisuuksiltaan toisiaan kunnes kriittisessä pisteessä faaseja ei voi enää erottaa toisistaan. Kaasu-neste-fysteemissä aine on yhdessä faasissa, jota kutsutaan ylikriittiseksi fluidiksi (, scf). Lähestyttäessä kriittistä pistettä neste- ja kaasufaasin välinen entalpiaero (höyrystymislämpö) pienenee, kunnes kriittisessä pisteessa höyrystymisentalpia on nolla. Sama koskee neste- ja höyryfaasin välistä tiheyseroa. Nestemäisellä ja kiinteällä faasilla on eri symmetria, eikä niiden välisen koeksistenssikäyrän uskota loppuvan, joten niiden välisellä käyrällä ei myöskään ole kriittistä pistettä.
Kriittisen pisteen avulla on myös erotettu käsitteet höyry ja kaasu toisistaan. Höyrystä puhutaan silloin, kun faasin lämpötila on kriittisen lämpötilan alapuolella. Höyry voidaan aina tiivistää nesteeksi kohottamalla sen painetta. Jos aineen lämpötila on suurempi kuin sen kriittinen lämpötila, sitä ei voida nesteyttää.
Veden kriittisessä pisteessä lämpötila on 374 °C ja paine 221 baaria. Kriittisen pisteen lämpötilaa ja painetta kutsutaan kriittiseksi lämpötilaksi (Tc) ja kriittiseksi paineeksi (Pc). Teknisesti tärkein ylikriittinen fluidi on ylikriittinen hiilidioksidi (Tc = 31,4 °C, Pc = 73 bar), jolla on lukuisia käyttösovelluksia luonnonaineiden jalostuksessa ja kemianteollisuudessa.
Kriittiset ilmiöt
thumb|upright=1.5|,[[Etaani kriittisen pisteen läheisyydessä. Vasemmalta oikealle: 1. Neste- ja kaasufaasin koeksistenssi, 2. Opalesenssi kriittisessä pisteessä, 3. Ylikriittinen fluidi.]] Kriittistä pistettä lähestyttäessä aineen fysikaalisissa ominaisuuksissa havaitaan monia yllättäviä suhteita, joita kutsutaan kriittisiksi ilmiöiksi. Moni näistä ilmiöistä johtuu siitä että korrelaatiopituus kasvaa rajatta kriittisen pisteen lähellä. Havainnollinen esimerkki kriittisistä ilmiöistä on kaasu-neste-systeemin kriittinen opalesenssi. Lähestyttäessä kriittistä pistettä kaasu-neste-koeksistensssikäyrää pitkin, kaasu- ja nestefaasialueiden koot alkavat heilahdella jatkuvasti kasvavalla pituudella. Kun systeemin tiheysvaihteluiden kokoluokka vastaa näkyvän valon aallonpituutta, neste muuttuu sameaksi, sillä valo ei enää läpäise sitä siroamatta. Kriittinen opalesenssi havainnollistaa sitä että kriittisen pisteen lähellä materiaali muuttuu skaala-invariantiksi. Kriittisiä ilmiöitä ovat esimerkiksi eri suureiden väliset skaalaussuhteet, joidenkin suureiden potenssilaki-divergenssit, joita kuvaavat kriittiset eksponentit, universaalisuus, fraktaalisuus ja ergodisuuden rikkoutuminen.
Kyōsuke Tagawa
Kyōsuke Tagawa (s. 11. helmikuuta 1999 Kagoshima) on japanilainen jalkapalloilija.
Motala & Vadstena Tidning
Motala & Vadstena Tidning (lyh. MVT) on ruotsalainen vuonna 1926 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Motala. Se ilmestyy kuudesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan liberaali ja kuuluu NTM-konserniin.
Synapsi
Synapsi eli hermoliitos on kahden hermosolun liitospinta, jonka kautta hermoimpulssi siirtyy tai jää siirtymättä hermosolusta toiseen. Hermosolusta lähtee viejähaarakkeita, aksoneja, jotka nimensä mukaan vievät hermoimpulssia eteenpäin. Viejähaarake haaroittuu päästään useaksi hermoliitospäätteeksi ja päät muodostavat joko hermoliitoksen hermosolujen tuojahaarakkeiden eli dendriittien kanssa tai hermo-lihasliitoksen, joka on muutoin hermoliitoksen kaltainen järjestelmä, mutta jossa tiedon vastaanottajana toimii lihas.
Hermoimpulssin kulku
Kun keskushermostosta lähtee käsky esimerkiksi lihaksille, tieto välittyy hermosolujen välityksellä. Peräkkäisten hermosolujen määrä riippuu kohteesta. Käsky välittyy hermosolusta toiseen hermoliitosten kautta. Virittäytynyt hermosolu vapauttaa viejähaarakkeensa hermoliitospäätteestä hermoliitosrakoon välittäjäaineita, joita on varastoitu valmiiksi välittäjäainerakkuloihin. Siitä onko tarkoituksena kiihdyttää vai estää toimintaa riippuu, mitä välittäjäainetta vapautuu hermoliitosrakoon. Vastaanottavan hermosolun tuojahaarakkeen vastaanottajat tunnistavat välittäjäaineet, jotka sitoutuvat vastaanottajiin ja aiheuttavat vasteen. Vastaanottajat välittävät tiedon solun sisään, minkä seurauksena ionikanavien toiminta muuttuu siten, että solukalvon lepojännite muuttuu. Solukalvon jännite on negatiivinen, mutta jos hermoliitos kiihdyttää hermoimpulssia, jännite purkautuu. Tällöin kalvojännite on hetken positiivinen, ja vastaanottavassa hermosolussa syntyy toimintajännite, joka ajaa tietoa edelleen eteenpäin. Estävä hermosolu aiheuttaa jännitteen kasvun, joka aiheuttaa ionikanavien välityksellä kalvojännitteen hetkellisen muuttumisen entistä negatiivisemmaksi, ja estää tiedon edelleen siirron tai rentouttaa lihaksen.
thumb|A presynaptinen ja B postsynaptinen hermosolu. 1. [[mitokondrio 2. välittäjäainerakkula 3. autoreseptori 4. synapsirako 5. postsynaptinen reseptori 6. kalsiumkanava 7. välittäjäaineen eksosytoosi 8. välittäjäaineen palautevaikutus]]
Anton Škaplerov
thumb|Anton Škaplerov Anton Škaplerov (s. 20. helmikuuta 1972 Sevastopol, Ukrainan neuvostotasavalta) on venäläinen kosmonautti.
Klabund
Klabund, oik. Alfred Henschke (4. marraskuuta 1890 Crossen an der Oder, Saksa – 14. elokuuta 1928 Davos, Sveitsi ) oli saksalainen kirjailija ja itämaisen runouden kääntäjä.
Sheffield Steelers
Sheffield Steelers on englantilainen jääkiekkojoukkue, jonka kotipaikka on Sheffield. Se pelaa korkeimmalla tasolla eli Elite Ice Hockey Leaguessa.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Kerry Fox
Kerry Fox (s. 30. heinäkuuta 1966 Wellington, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Claire elokuvassa Intimacy (2001). Hänet tunnetaan myös elokuvista Enkelin kosketus (1990), Shallow Grave – Murhaleikki (1994), Country Life (1994), Muistojen puutarha (1997), Taistelu leijonista (1999), Black and White (2002), Intervention (2007), Yön kirkas tähti (2009) ja Storm (2009).
Kerry Fox on naimisissa toimittaja-kirjailija Alexander Linklaterin kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Daiki Hashioka
Daiki Hashioka (s. 17. toukokuuta 1999 Saitama) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Hashioka debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 2019.
Manny Machado
Manuel Arturo "Manny" Machado (s. 6. heinäkuuta 1992 Hialeah, Florida) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi vuosina 2012–2018 MLB-liigan Baltimore Oriolesissa, josta hän siirtyi kesken kauden 2018 Los Angeles Dodgersiin. Hänen pelipaikkansa on kolmosvahti.
Machado teki MLB-debyyttinsä elokuussa 2012. Seuraavana vuonna, ensimmäisellä täydellä kaudellaan hän nousi yhdeksi sarjan parhaista pelaajista. Machado valittiin myös ensimmäistä kertaa MLB:n tähdistöotteluun, jossa hän on pelannut myös vuosina 2015, 2016 ja 2018.
Machado teki 300 miljoonan dollarin arvoisen kymmenvuotisen sopimuksen San Diego Padresin kanssa helmikuussa 2019.
Aficionado
Aficionado (esp.) tarkoittaa jonkin asian innokasta harrastajaa, alkujaan espanjan kielessä erityisesti härkätaisteluharrastajaa ja -tuntijaa. Termi on tullut käyttöön noin vuonna 1845. Termi on sitten laajentunut tarkoittamaan minkä tahansa aiheen innokasta harrastamista.
thumb|270px|[[Mont-de-Marsanissa järjestettävien Madeleinen juhlien aficionado. Juhlissa on erityisesti härkätaisteluja.]]
Alkuperäinen aficionado ihailee matadoreja ja on kiinnostunut taisteluhärkien kasvatuksesta. Aficionadot jaetaan yleensä kahteen ryhmään, joista toreristat ovat kiinnostuneita matadoreista ja toristat härkätaisteluista.
Termiä käytetään myös sikarien harrastajista. Vuonna 1992 perustetun alan julkaisun nimi on Cigar Aficionado, joka on laajentunut yleisesti lifestyle-lehdeksi. Samantapainen on Guitar Aficionado, jossa esitellään kitaroita keräilykohteina, ja sitä luonnehditaan lehdeksi, jonka aihe on ylellinen elämäntapa.
Huancavelica
Huancavelica on Huancavelican alueen pääkaupunki Perussa. Vuoden 2017 väestönlaskennassa siellä oli 49 570 asukasta.
thumb|left|Huancavelican katedraali Kaupunki perustettiin vuonna 1573, kun sen lähistöltä oli löytynyt elohopeaa, jota tarvittiin Perun suurten hopeavarojen hyödyntämiseen. Kaupungin keskustassa on säilynyt siirtomaatyylistä arkkitehtuuria edustavia rakennuksia.
Huancavelican kaupunki sijaitsee Andien länsirinteellä Ichujoen varrella noin 3700 metrin korkeudessa. Ympäröivät vuorenhuiput kohoavat lähes 5300 metriin. Alueella on viitteitä asutuksesta jo 12 000 vuotta eaa.
Kaupungissa on yliopisto, Universidad Nacional de Huancavelica, vuodesta 1992 alkaen. Vuonna 1926 sieltä valmistui rautatieyhteys Huancayoon. Junamatka sinne kestää kuutisen tuntia, automatka pääkaupunki Limaan lähes 12 tuntia.
Jukka Nopsanen
Jukka Nopsanen (s. 1950 Helsinki) on suomalainen taidemaalari. Hän maalaa öljyvärimaalauksia, etenkin muotokuvia.
Nopsanen opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa vuosina 1969–1970 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1970–1973. Hänestä tuli Taidemaalariliiton jäsen vuonna 1974. Nopsanen on osallistunut vuodesta 1970 noin 70 yhteisnäyttelyyn. Hänellä on ollut 1970-luvulta lähtien yksityisnäyttelyitä muun muassa Galleria Strindbergissä Helsingissä, Taidekeskus Mältinrannassa Tampereella ja Olkkalan kartanossa Vihdissä.
Jukka Nopsasen vanhemmat olivat taiteilijat Aarne ja Maija Nopsanen.
Belvárosin seurakuntakirkko
thumb|Kirkko nykyasussaan Belvárosin seurakuntakirkko  on Pestin vanhin rakennus Budapestissä, Unkarissa. Se sijaitsee Belvárosin kaupunginosassa Budapestin V osa-alueella, Erzsébetin sillan kupeessa.
Kirkko on rakennettu vuonna 1046. Kirkossa on vielä vanhempia osia, sillä roomalaisaikaisen Contra Aquincumin vanhan linnoituksen kiviä käytettiin sen rakentamiseen 1000-luvulla. Mongolit tuhosivat kirkon, ja se rakennettiin uudelleen ensin romaaniseen ja 1400-luvulla goottilaiseen tyyliin. Vuonna 1241 kaupunkilaiset piileksivät kirkossa tataarien hyökkäyksen aikana, mutta joutuivat joukkomurhan uhreiksi. Turkkilaisvallan aikana kirkko muutettiin moskeijaksi, ja 1702 se siirtyi jesuiitoille, jotka palauttivat sen kristilliseksi kirkoksi. Siihen lisättiin 1700-luvulla kaksi barokkitornia ja nykyinen julkisivu. Vuonna 1808 lisättiin rokokootyylinen saarnastuoli.
Franz Liszt asui lähistöllä, ja hänen teoksensa Missa Choralis kantaesitettiin kirkossa vuonna 1872. Kirkossa säilytetään Pyhän Gellértin ja Pyhän Lászlón jäännöksiä.
Adolf Aminoff (1806–1884)
pienoiskuva|[[Albert Edelfeltin maalaama muotokuva Aminoffista, 1875–1876]] Adolf Aminoff (25. helmikuuta 1806 Mietoinen – 2. marraskuuta 1884 Riilahden kartano Bromarvi) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut suomalainen jalkaväenkenraali ja moninkertainen valtiopäivämies.
Adolf Aminoffin vanhemmat olivat sijaiskansleri, kreivi Johan Fredrik Aminoff ja Eva Matilda Bruncrona ja puoliso vuodesta 1840 Sofia Magdalena Björkenheim (k. 1904), vuorineuvos Lars Magnus Björkenheimin tytär. Aminoff tuli ylioppilaaksi Uppsalassa 1817 ja Turussa 1819. Hän valmistui keisarin paasikoulusta ja hänet määrättiin kersantiksi 1. Suomen jalkaväkirykmenttiin 1823, vänrikki 2. Suomen jalkaväkirykmentissä hän oli 1825 ja sai siirron Suomen henkikaartiin 1826. Aliluutnantti Aminoffista tuli 1827, luutnantti 1830, alikapteeni 1832 ja kapteeni 1836. Eron armeijasta hän sai everstinä 1838, jolloin hänestä myös tuli kreivi veljensä jälkeen. Uudestaan sotapalvelukseen Aminoff tuli everstiluutnanttina ja Uudenmaan ruotujakoisen tarkk'ampujapataljoonan päällikkönä 1854, everstiksi hänet ylennettiin 1855. Kenraalimajuri ja Suomen ruotujakoisen sotaväen tarkastajan apulainen hänestä tuli 1858 ja tarkastaja 1859, mistä tehtävästä hän erosi 1863 ja siirtyi keisarillisen seurueen palvelukseen. Kenraaliluutnantiksi Aminoff ylennettiin 1868, jolloin hänet määrättiin erityistehtäviin Suomen sotilaspiirin virastoon. Hänet ylennettiin keisarin kenraaliadjutantiksi 1872 ja jalkaväenkenraaliksi 1883. Valtiopäiville Aminoff osallistui aatelissäädyssä 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878 ja 1882.
V-luokka (hävittäjä)
V-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuoden 1941 hätäohjelman kahdeksan hävittäjän muodostama alusluokka, jonka alukset muodostivat aluksi saattuepalveluksessa niin kutsutun 8. hätälaivueen.
Alukset
Apuaseina olleet neliputkiset kaksinaulaiset oli korvattu kaksiputkisilla Bofors 40 millimetrin Mk IV -ilmatorjuntatykeillä, mitä kutsuttiin toisinaan Hazemeyer-asennukseksi. Asennuksessa tykit oli vakautettu, joten aluksen keinunta ei estänyt tarkkaa tulta. Tulenjohtokoneeseen oli kytketty tyypin 282 tutka.
Frankenstein (Chisun kappale)
Frankenstein on Chisun 13. heinäkuuta 2012 julkaisema single, joka sisältyy artistin kesäkuussa 2012 julkaistulle Kun valaistun 2.0 -albumille. "Frankenstein" on sijoittunut parhaimmillaan Latauslistan sijalle 14.
Kappale oli myös keväällä 2012 MTV3-kanavalla esitetyn Helsingin herra -televisiosarjan tunnuskappale.
Keita Endō
Keita Endō (s. 22. marraskuuta 1997 Jokohama) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Endō debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 2019.
Ben Chiarot
Ben Chiarot (s. 9. toukokuuta 1991) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Detroit Red Wingsissa. Junioriuran hän pelasi OHL:ssa Guelph Stormissa, Sudbury Wolvesissa sekä Saginaw Spiritissä.
Chiarot on Atlanta Thrashersin neljännen kierroksen varaus vuoden 2009 varaustilaisuudesta. Hän teki ammattilaisdebyyttinsä AHL:ssä Chicago Wolvesissa kaudella 2009–2010. 16. maaliskuuta 2011 Atlanta ja Chiarot solmivat tulokassopimuksen. 23. heinäkuuta 2014 Chiarot teki Jetsin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen pelattuaan vahvan runkosarjan AHL-farmiseura St. John's IceCapsissa. Chiarot teki ensimmäisen NHL-maalinsa 3. tammikuuta 2015 Toronto Maple Leafsia vastaan pelatussa 5–1 -voittoon päättyneessä ottelussa.
18. kesäkuuta 2015 Winnipeg antoi Chiarotille kahden vuoden jatkosopimuksen.
Maaliskuussa 2022 Chiarot siirtyi Montreal Canadiensista Florida Panthersiin vaihdossa Tyler Smilaniciin, vuoden 2023 ensimmäisen kierroksen varausvuoroon ja vuoden 2022 neljännen kierroksen varausvuoroon.
Heinäkuussa 2022 Chiarot teki vapaana agenttina Detroit Red Wingsin kanssa neljän vuoden mittaisen ja yhteensä 19 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.