cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuun synty
Kiistely Kuun synnystä
William Hartmann ja Donald Davis esittivät 1975 törmäysteorian, ja heistä riippumatta oman versionsa toivat esille 1976 Alfred Cameron ja William Ward. Uusi syntyteoria alkoi lyödä itsensä läpi vasta vuonna 1984 pidetyn astronomien kokouksen jälkeen. Cameron, Benz ja Slattery simuloivat suurtörmäystä ensi kertaa Los Alamosin ydinlaboratorion Cray-supertietokoneella.
Moni asia tukee väitettä, että Kuu olisi syntynyt planeettatörmäyksessä. Törmäysteoriaan viittaa se että Maan ja Kuun alkuaineiden isotooppikoostumukset ovat samoja ja että Kuun aines on kevyempää kuin Maan. Kuussa on niukalti haihtuvia aineita, mikä selittyy sillä, että suurtörmäyksen lämpö haihdutti ne pois. Kuun aines on Maan ainesta keskimäärin kevyempää, koska on lähtöisin alku-Maan suhteellisen kevyestä vaipasta. Yleisimmin mainittu törmäysteorian rasite on, ettei se suoraan selitä rautapitoisten mineraalien puuttumista Kuusta. Tältäkään osin törmäysteoria ei ole kuitenkaan täydessä ristiriidassa Kuun havaitun raudan vähyyden kanssa.
Tutkijat Rob de Meijer ja Wim van Westener ovat vuonna 2010 väittäneet, että Kuu olisi syntynyt maan sisäisen uraani- ja toriumräjähdyksen sinkoamasta aineesta. Tutkijoiden valtavirta ei tätä ajatusta kannata.
Science-lehdessä vuonna 2014 julkaistussa artikkelissa esitettiin todisteita siitä, että jo aiemmin uskottu Theia-planeetan törmäys Maahan tapahtui 4,5 miljardia vuotta sitten. Löydettyjä kiviä on analysoitu, ja niistä on löytynyt materiaalia toisesta planeesta, siis Theiasta.
Ennen törmäystä
pienoiskuva|Animaatio joka havainnollistaa Kuun muodostumisen Maan ja Theian välisessä törmäyksessä. Theia liikkui ajoittain hitaammin ja välillä nopeammin kuin maapallo Auringon kiertoradalla, mikä lopulta johti tasaiseen lähestymiseen. Näkymä pohjoisnavalta.
Kuun syntytapahtumaa on mallinnettu tietokonelaskuilla. Tutkijat ovat kokeilleet monenlaisia massoja ja törmäyskulmia. Niiden mukaan esimerkiksi törmäys kohtisuoraan ei olisi synnyttänyt kuuta, kuten ei myöskään kahden saman massaisen kappaleen törmäys. Törmäysteoriassa miltei Maan radalla liikkunut suunnilleen Marsin kokoinen protoplaneetta Theia törmäsi viistosti nykyistä pienempään alku-Maahan, ja tällöin Maasta irtosi ainesta Kuun muodostumiseen. Näihin aikoihin Aurinkokunta lienee ollut alle 200 miljoonan vuoden ikäinen ja nykyisten planeettojen alkioiden seassa vaelteli pienempiä planeetta-alkioita eli protoplaneettoja. Tuolloin elettiin oligarkkivaihetta, joissa planeettojen muodostumiseen liittyvät suurimpien kappaleiden törmäykset olivat jo suhteellisen harvinaisia.
Alkujaan Maahan törmännyt Theia olisi liikkunut Maan radalla niin sanotulla hevosenkenkäradalla, joka olisi alkanut heilua planeettojen ratojen vaikutuksesta käyden yhä lähempänä Maata, kunnes törmäsi siihen. Maan massa olisi ollut silloin puolet tai kolmasosa nykyisestä massasta ja Theia olisi törmännyt Maahan hyvin viistosti.
Törmäysteoria tekee Kuun synnyn Maan tyyppiselle planeetalle harvinaiseksi, sillä se vaatii sopivan nopeuden, tulokulman ja törmäävien kappaleiden massan. Merkuriuksella, Marsilla ja Venuksella ei olekaan vastaavan kokoisia kuita kuin Maalla.
Törmäys
Törmäyksessä vapautui räjähdysmäisen nopeasti miljoona miljardia TNT-megatonnia vastaava energia. Valtavassa mullistuksessa maankuori repesi, Maan vaippa muovautui uudestaan ja valtava törmäysenergia kuumensi kiveä silikaattihöyrykaasukehäksi Maalle, jonka muoto muutteli rajusti törmäykseen liittyvässä rajussa mylläkässä. Törmääjän rautaydin sulautui Maan rautaytimeen. Eräässä tietokonemallinnoksessa törmääjän ydin kimposi Maasta Maan kiertoradalle, mutta putosi takaisin ja silloin toinen törmäys saattoi muovata Maan hetkeksi käsipainon muotoiseksi.
Kuumaa törmäysjätettä lensi kaasuna Maasta ulos. Puolet alku-Maan massasta hävisi, kun törmäys heitti Maasta massaa noin kaksi kertaa enemmän kuin Kuussa on nyt. Osa jätteestä karkasi maan vetovoimakentästä, osa satoi Maan pinnalle. Osa jäi kiertämään Maata. keski|pienoiskuva|400px|Yksinkertaistettu esitys törmäysteoriasta.
Kaasurengas
Maata kiertävä siitä irronnut massa asettui nopeasti kaasuosasten keskinäisissä törmäyksissä renkaan muotoon. Aineen lämpötila olisi ollut alussa yli 4 000 astetta alle 8 maan säteen päässä Maasta. Kuuman kaasun jäähtyessä renkaaseen ilmestyi hitusia hieman samaan tapaan kuin rakeita ukkospilveen. Hituset alkoivat keskinäisissä törmäyksissä kasvaa suuremmiksi. Kuun synty vei alle 10 vuotta, eräiden mallien mukaan kuukauden. Kuu syntyi kiekon ulkoreunalla noin 20 000 kilometrin päässä Maasta. Eräiden simulaatioiden mukaan Kuu syntyi spiraalihaaroista. Maan vetovoima esti suurten kappaleiden synnyn lähellä alueella joka oli Rochen rajan sisällä.
Ratakallistuman synty
Monien laskelmien mukaan syntyi ensin kaksi kuuta, jotka törmäsivät toisiinsa tai toinen törmäsi Maahan, niin että jäi vain yksi kuu. Kuun rata kallistui kuuhun kertymättömän törmäysjätteen vetovoiman vaikutuksesta kun Maata kiertävään renkaaseen syntyi Kuun vetovoiman vaikutuksesta tiheysaalto, jonka vetovoima kallistutti alku-Kuun rataa. Tiheysaalloista myös syntyi pienempiä kuita, jotka imeytyivät syntyvään alku-Kuuhun. Kuun rata vaihteli ja muuttui eräässä vaiheessa hyvin kapeaksi ellipsiksi rataresonansseissa. Kun Kuun rata oli hyvin kapea ellipsi, vuorovesivoimat kykenivät sulattamaan Kuun.
Synnyttyään Kuu oli sulaa laavaa. Se alkoi etääntyä Maasta vuorovesivoimien takia. Kun Kuu oli muodostunut, sen uloimmat kerrokset satojen kilometrien syvyydessä sulivat ja keveimmät aineet nousivat pinnalle. Tämän jälkeen pinta jäähtyi ja siihen muodostui kiinteä kuori.
Monia törmäyksiä?
Israelilainen tutkijakolmikko väittää, että Kuun synnyttivät yhden ison törmäyksen sijasta useat pienemmät törmäykset. Teorian mukaan Maalla oli alussa jopa kymmeniä kuita. Monen törmääjän teoria selittää sen, ettei Kuun ja Maan koostumuksissa näy yhden ison törmäyksen synnyttämiä kemiallisia jälkiä. Silti teorialla ei ole laajaa kannatusta.
Kuun myöhempi historia
700 miljoonan ensimmäisen vuoden aikana Kuu oli voimakkaan meteoriittisateen kohteena. Kuuhun osui halkaisijaltaan noin 100 kilometrin kokoisia asteroideja. Tämän pommituksen johdosta Kuun pinnalle syntyivät kuoppia eli ”meriä”. Erään näkemyksen mukaan Maalla olisi ollut toinen, alkukuuta paljon pienempi kuu Lagrangen pisteessä. Tämä kuu olisi luiskahtanut pois L4-pisteestä ja törmännyt alkukuuhun ja synnyttänyt Kuun kaksi erilaista pallonpuoliskoa. Noin 3,9 miljardia vuotta sitten Kuun elämässä oli rauhallisempi kausi. Törmäyksissä syntyneisiin kuoppiin alkoi syvemmältä Kuun sisästä tihkua sulaa basalttia. Noin 3 miljardia vuotta sitten kiertolainen oli saavuttanut tasapainoaseman ja "meret" olivat täyttyneet ja jähmettyneet. Tämän jälkeen Kuussa ei ole tapahtunut suuria muutoksia lukuun ottamatta meteoriittien synnyttämiä kraattereita.
Nykyisin Kuu on noin 384 400 kilometrin päässä Maasta, ja mittausten mukaan se loittonee joka vuosi noin 3,8 cm. Pieni osa Maan pyörimisliikkeestä siirtyy vetovoimavaikutuksesta Kuun rataan, minkä seurauksena kiertolainen on vuosi vuodelta kauempana emoplaneetastaan. Mitä kauemmas Kuun rata karkaa, sitä heikommaksi vuorovesi-ilmiö käy Maan pinnalla (katso myös vuorovesilukkiutuminen). Toistaiseksi Kuu on kuitenkin niin lähellä kiertämäänsä planeettaa, että menee vielä pitkään, ennen kuin sen loittoneminen alkaa vaikuttaa merkittävästi olosuhteisiin Maassa. Kuu on vetovoimallaan vakauttanut Maan akselin kallistumaa, joka ilman Kuuta saattaisi vaihdella jopa 60 astetta.
Törmäysteorian ongelmia
Törmäysteoriaa vastustavien mukaan teoria ei selitä Kuun nykyistä koostumusta. Kuussa on rautaoksidia FeO vähemmän kuin Marsissa, enemmän kuin Maassa. Tämän mukaan suurin osa Kuun vaipasta ei olisi lähtöisin Maasta. Kuusta puuttuu raskaita siderofiileiksi sanottuja alkuaineita, joita on runsaasti Maan vaipassa. Toisaalta Kuusta haettujen kivien happi-isotooppisuhteet ovat samoja kuin Maassa. Koska törmäysteorian mukaan Maahan törmänneen Theian ainetta pitäisi olla Kuussa, kuun happi-isotooppikoostumuksen tulisi erota Maan happi-isotooppikoostumuksesta.
Teorian kanssa näyttää olevan ristiriidassa Kuusta löydetty vesi, jonka olisi pitänyt haihtua törmäyksessä. Myöskään muiden haihtuvien aineiden pitoisuuksien suhteet eivät sovi törmäysteoriaan.
Tuoreen yhdysvaltalaistutkimuksen mukaan Kuun titaani-isotooppien suhde on sama kuin Maan vaipassa. Näin ollen Maahan törmänneen kappaleen on täytynyt olla kaksi kertaa luultua suurempi, jotta se olisi voinut muuttaa myös maan isotooppirakennetta.
Led Zeppelin II
Led Zeppelin II on rockyhtye Led Zeppelinin toinen albumi. Se julkaistiin 22. lokakuuta 1969. Albumista tuli yksi Led Zeppelinin suosituimmista ja sitä pidetään eräänlaisena heavy metalin edelläkävijänä. Levyn aloittava "Whole Lotta Love" ei ollut kaikkien arvostelijoiden mieleen, mutta suuri yleisö oli eri mieltä: kappaleesta tuli Led Zeppelinin suurin hitti. Se nousi Billboardin neljännelle sijalle tammikuussa 1970. Muita tunnettuja kappaleita albumilta ovat mm. "Moby Dick", "Ramble On", "Heartbreaker" ja "Living Loving Maid (She's Just a Woman)".
Listasijoitukset
Albumi
Billboard Music Charts (Pohjois-Amerikka) - singlet
Cristopher Cellarius
Christoph (Keller) Cellarius (22. marraskuuta 1638 – 4. kesäkuuta 1707) oli saksalainen klassinen tutkija Schmalkaldenista, jolla oli tehtäviä Weimarissa ja Hallessa. Vaikka italialaiset renessanssin tutkijat Leonardo Bruni ja Flavio Biondo käyttivät aikaisemmin antiikin, keskiaikaisen ja modernin historianjakoa, Cellariusin maailmanhistoria jaettiin muinaiseen, keskiaikaiseen ja uuteen kauteen. Hänen jälkeensä tämä kolmijako tuli vakioksi.
Schmalkaldenin ammattikorkeakoulun kirjastossa on hänen nimensä, nimeltään "Cellarius Bibliothek", Cellariusin kunniaksi.
Itäkanadansusi
Itäkanadansusi eli metsäsusi eli algonquininsusi (Canis lupus lycaon) on suden alalaji joka elää Pohjois-Amerikassa.
Ulkonäkö ja koko
Itäkanadansusi on pienempi kuin harmaasusi ja sillä on harmaanpunertava turkki, jossa on mustaa selässä ja kyljissä. Sen iho on harmaan rusehtava. Korvien takana on punertavaa väriä, tämä on merkki sen sukulaisuudesta punasuden kanssa. Täysin mustia tai valkoisia yksilöitä ei ole tavattu. Itäkanadansusi on myös sirompi kuin harmaasusi ja sillä on myös enemmän kojoottimaisia piirteitä. Tämä on mahdollista sillä sudet ja kojootit usein risteytyvät keskenään.
Itäkanadansuden paino on 25–30 kilogrammaa, eli huomattavasti pienempi kuin harmaasusi. Alalajien määrittäminen on ollut vaikeaa sillä susi, punasusi ja kojootti risteytyvät helposti keskenään. Näin luonnostaan tavataan suuri kirjo erilaisia ristisiitoksia eli hybridejä ja tämän lisäksi kullekin lajille on suuri määrä alalajeja, jotka jo ulkonäöltään eroavat huomattavasti toisistaan.
Levinneisyys
Itäkanadansusia on pääasiassa vain Algonquinin puistossa Kanadan ja Yhdysvaltojen rajalla.
Susien istuttamista muualle Yhdysvaltojen koillisosaan on harkittu.
Elintavat
Itäkanadansusi saalistaa valkohäntäpeuroja, hirviä, jäniseläimiä ja jyrsijöitä mukaan lukien majavia, piisameja ja hiiriä. Sudet metsästävät useimmin majavia kesällä ja talvella valkohäntäpeuroja.
Luokittelu
Lajia on pidetty suden alalajina, mutta se saattaa olla oma lajinsa (Canis lycaon). Näin se olisi neljäs ”susi” Pohjois-Amerikassa pienimmän eli kojootin (Canis latrans) keskikokoisen punasuden (Canis rufus) ja suden eli harmaasuden (Canis lupus) kanssa.
Ali Oksala
Ali Oksala (s. 1980 Rovaniemi) on suomalainen painonnostaja. Seuratasolla hän edusti Rovaniemen Reipasta.
Ali Oksala oli 1990-luvun lopulla Suomen kärkihahmoja painonnostossa. Hänen parhaita saavutuksiaan olivat nuorten EM-hopea yhteistuloksessa vuonna 1999 sekä EM-pronssi vuonna 2000. Hän sijoittui nuorten MM-kisoissa vuonna 1998 viidenneksi ja vuonna 2000 kuudenneksi.
Oksalalla on edelleen hallussa useita Suomen sekä pohjoismaiden ennätyksiä painoluokissa 77 ja 85 kg. Hänellä oli myös hetken hallussaan nuorten Euroopan-ennätys alle 85 kg:n sarjan työnnössä. Hänen kisaennätyksensä olivat 77 kilon sarjassa 150,5 kg tempauksessa ja 185,5 kg työnnössä sekä yhteistulos 332,5 kg.
HMS Plejad (1905)
HMS Plejad (runkonumero V38) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus
Alus tilattiin Ranskasta Augustin Normand & Co:lta, joka oli oman aikansa merkittävin telakka Euroopassa. Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1905 ja liitettiin laivastoon kolmea kuukautta myöhemmin 12. elokuuta.
Palvelus
Alus luokiteltiin 1926 yhteysveneeksi runkonumerolla V38, jolloin sen torpedoaseistus poistettiin. Sitä ei kuitenkaan luokkansa muiden alusten tapaan varustettu miinanraivauskalustolla. Alus ei koskaan toiminut uudessa tehtävässään ja se poistettiin palveluksesta 1930. Alus upotettiin maalilaivana 1942.
John Mensah
John Mensah (s. 29. marraskuuta 1982 Obuasi, Ghana) on ghanalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Sunderlandia.
Ura
Mensah siirtyi juniorina italiaan Bolognaan, jossa hän ei päässyt kuitenkaan varsinaiseen edustusjuokkueeseen. Bologna myi hänet sveitsiläiseen Bellinzonaan. Seuraavaksi hän siirtyi Serie B:hen Genoan joukkueeseen. Tämän jälkeen hän on pelannut Chievossa, Modenassa ja Cremonesessa.
Tammikuussa 2006 Mensah siirtyi ranskalaiseen Stade Rennaisiin. Hän teki myöhemmin seuran kanssa kolmen vuoden sopimuksen. Hän nousi Rennesissä puolustuksen tukipilariksi ja häntä pidettiin Ligue 1:sen parhaimpina puolustajina. Toukokuussa 2007 Mensah pidensi sopimustaan vuoteen 2010. Häntä huhuiltiin vahvasti myös Wigan Athleticiin, mutta siirtoa ei lopulta tapahtunut. Mensah pelasi Ligue 1:ssä 58 ottelua Rennesin paidassa, joissa hän teki kaksi maalia. Hän pelasi kaudella myös Ranskan cupissa, Ranskan liigacupissa ja Eurooppa-liigassa. Hänestä tehtiin Rennesin kapteeni tammikuussa 2008. Pesti kesti kesään asti. Joukkueen valmentaja Guy Lacombe toivoi, että Mensah olisi jäänyt seuraan. Huhtikuussa 2007 Ranskan media uutisoi, että Olympique Lyonnais oli Mensahin perässä. Siirto tapahtui kuitenkin vasta ensi vuonna, kun hänet palkattiin Lyoniin paikkaamaan toista keskuspuolustajaa Sébastien Squillacia. Viiden vuoden sopimus varmistui heinäkuussa. Hän pelasi seurassa kuitenkin vain 12 ottelua, ennen kuin hänet lainattiin toiseen seuraan.
Maajoukkueura
Mensah pelasi Ghanan joukkueessa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2001. Ghana tiputti jatkossa muun muassa Brasilian, kun Mensah puski voittomaalin. Joukkue hävisi finaalin Argentiinalle. Mensah debytoi Ghanan maajoukkueessa Algeriaa vastaan AM-kilpailuissa 2002.
Tämän jälkeen Mensahista on tullut Ghanan joukkueen vakiojäsen ja hän on toiminut myös sen kapteenina. Hän edusti maata olympialaisissa 2004 ja AM-kilpailuissa 2006. AM-kisoissa Mensah valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Joukkue selviytyi MM-kisoihin 2006, jossa se kuitenkin jäi viimeiseksi. Mensah valittiin AM-kilpailuihin 2010, jossa Ghana eteni finaaliin, jossa se hävisi Egyptille. Hänet valittiin myös MM-kilpailuihin 2010.
Auguste Barbier
Auguste Barbier (1805–1882) oli vallankumouksen innoittama ranskalainen kirjailija. Barbier julkaisi heti heinäkuun vallankumouksen jälkeen Iambes, joissa hän värikkäästi ja kuvallisen kaunopuheisesti ruoski aikansa siveellistä rappiotilaa. Vaikka hänen myöhemmät runokokoelmansa olivat muodoltaan taidokkaampia, ne eivät enää kohonneet esikoiskokoelman rinnalle. Niitä olivat Il Pianto ja Lazare, joista edellinen käsittelee Italian oloja, jälkimmäinen Englannin.
Jules Barbier
thumb|upright|Paul Jules Barbier, valokuva: [[Nadar.]] Paul Jules Barbier (1825–1901) oli ranskalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut, enimmäkseen yhteistyössä Michel Carrén ynnä muiden kanssa, näytelmiä, komedioja, laulukappaleita, kuten Les marionnettes du docteur, La loterie du mariage, Les noces de Jeannette ('Jeannetten häät'), useita oopperalibrettoja, kuten Gounod’n Faustiin ja Romeoon ja Juliaan. Yksin hän on kirjoittanut draaman Jeanne d’Arc.
Barry (Wales)
thumb|All Saints Church -kirkko kadun päässä Barryssa Barry on kaupunki Walesin etelärannikolla. Sen asukasluku on 47 863 asukasta (2001). Barry on Vale of Glamorgan -hallintoalueen keskus ja sen suurin kaupunki. Kaupunki sijaitsee alle 16 kilometriä Cardiffin keskustasta lounaaseen.
Barry tunnetaan erityisesti rantalomakohteena. Barryn alue oli asuttu jo pronssikaudella, mutta kaupunki alkoi varsinaisesti kasvaa vuonna 1884, kun sinne rakennettiin satama. Kaupungin nimen uskotaan tulevan Saint Baruc -pyhimyksestä, joka on haudattu Barryyn.
Packard
Packard oli yhdysvaltalainen automerkki, joka tunnettiin aikaisemmin, ensimmäisen valmistamansa auton aikoihin vuonna 1899, nimellä Ohio Automobile Co. Se vaihtoi nimekseen Packard Motor Car Company vuonna 1903. Tuona vuonna yhtiön autotehdas siirrettiin yhtiön kotikylästä Ohion Warrenista Michiganin Detroitiin, koska detroitlaiset sijoittajat olivat ostaneet enemmistön osakkeista. Yhdistyttyään Studebaker-yhtiön kanssa Packard oli yksi harvoista täysin itsenäisistä yhdysvaltalaisista autovalmistajista. Packard lopetti toimintansa vuonna 1958, mutta keräilijät osoittavat valmistajan autoihin yhäkin suurta mielenkiintoa. Packard-autoja myytiin tunnuslauseella "Ask the Man who Owns One", joka tarkoittaa "kysy häneltä, joka sellaisen omistaa." Ensimmäiseen maailmansotaan mennessä Packard valmisti myös moottoreita lentokoneisiin ja veneisiin. Kaikkiaan Packard-autoja tehtiin noin 1,6 miljoonaa kappaletta, joista lähes puolet (noin 710 000 kappaletta) vuosina 1946–1958.
V12-moottori
Kesäkuussa 1915 esitelty Packard Twin Six oli ensimmäinen Yhdysvalloissa valmistettu 12-sylinterinen auto. Twin Sixissä on 6821 cm³ eli 421.4 kuutiotuuman V12-moottori. Moottorin sylinterien V-kulma on 60° ja suurin teho 65,6 kW (89 hv eli 88 hp) moottorin kierrosluvulla 2600. Packard Twin Six-mallia valmistettiin vuosina 1915-1923 yhteensä 30 941 yksilöä.
Packard alkoi valmistaa 1930-luvulla jälleen 12-sylinteristä Packard Twelve -mallia, jota valmistettiin vuosina 1932-1939 kaikkiaan vain 5811 yksilöä.
Packard Suomessa
Packardin maahantuojana Suomessa toimi Autola Oy vuodesta 1924 siihen saakka, jolloin merkin valmistus lopetettiin. Packard oli hankintahinnaltaan melko kallis ja sen omistajiin lukeutuikin mm. tehtaiden johtajia, lääkäreitä, pankinjohtajia ja varakkaita tilanomistajia. Yksi Packard oli tasavallan presidentin virka-autona Lauri Kr. Relanderin ja P. E. Svinhufvudin kausilla ja myös marsalkka Mannerheim omisti kaksi Packardia. Suomeen tuotiin kaikkiaan runsaat 600 Packard-autoa kolmenkymmenen vuoden aikana, suurin osa niistä 1920- ja 1930-luvuilla. Suomen ajoneuvorekisterissä oli vuoden 1954 lopussa 492 Packard-henkilöautoa sekä muutama Packard-kuorma-auto. Yhteispohjoismaiseen Nordic Packard Owners Clubiin kuuluu jäseniä Suomesta, Ruotsista, Norjasta ja Tanskasta.
Timo Rantala
Timo Rantala (s. 30. toukokuuta 1941) on suomalainen jalkapalloilija, jääkiekkoilija, jääpalloilija ja kaukalopalloilija.
Jalkapallo
Laitahyökkääjänä pelannut Rantala edusti urallaan Helsingin Ponnistusta suomensarjassa 1958–1962 ja Lahden Reipasta mestaruussarjassa 1963–1964. Hän voitti Reippaassa Suomen mestaruuden 1963. Kaikkiaan Rantala pelasi 24 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Suomensarjassa hän viimeisteli viidessä kaudessa 37 maalia. Rantala pelasi Suomen maajoukkueessa yhden maaottelun 1963.
Jääkiekko
Jääkiekossa hyökkääjänä pelannut Rantala edusti urallaan Helsingin Ponnistusta, HIFK:ta ja Lahden Reipasta 1959–1968 ja pelasi 111 SM-sarjaottelua tehden niissä 102 pistettä (59 maalia ja 43 syöttöä). Jäähyjä hänelle kertyi 42 minuuttia. Suomen Cup -mestaruuden Rantala saavutti Reippaan joukkueessa 1968. Rantala pelasi jääkiekossa 11 A-maaottelua, 2 B- ja 6 nuorten maaottelua.
Muut lajit
Jääpallossa Rantala edusti HIFK:ta, Lahden Reipasta ja Botnia-69:ää SM-sarjassa hän pelasi 1967–1986 ja saavutti mestaruuden HIFK:ssa 1978. Jääpallossa Rantala edusti Suomea yhdessä B-maaottelussa.
Kaukalopallossa Rantala saavutti HIFK:ssa neljä Suomen mestaruutta 1977–1980.
Rantala on saavuttanut myös 1961 sotilaskolmiottelussa Puolustusvoimien mestaruuden Uudenmaan Jääkäripataljoonan joukkueessa ja henkilökohtaisessa kilpailussa kolmannen sijan.
Coyote Hills
Coyote Hills on vuorijono Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa. Coyote Hills Regional Park sijaitsee vuoristossa ja on nimetty vuorijonon mukaan. Vuorijonon korkein kohta on 68 metriä.
David Blu
David Blu (s. 18. heinäkuuta 1980 Los Angeles) on yhdysvaltalais-israelilainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin Maccabi Tel Avivia. Hänen syntymänimensä oli David Bluthenthal, mutta kesällä 2010 hän vaihtoi nimekseen David Blu.
Ura
Blu pelasi lukiokoripalloa Venicen ja Westchesterin lukioissa. Hän siirtyi vuonna 1998 Etelä-Kalifornian yliopistoon, jota hän edusti neljän kauden ajan. Toisella yliopistokaudellaan Blu teki 13,9 pistettä ottelua kohden, joka oli hänen yliopistouransa paras pistekeskiarvo. Vuonna 2002 Blu siirtyi Maccabi Tel Aviviin kahdeksi kaudeksi. Jälkimmäisellä kaudella hän voitti Euroliigan mestaruuden. Kaudeksi 2004–2005 Blu siirtyi Sacramento Kingsiin, mutta lähti seurasta ennen kauden alkua ja liittyi BK Dynamo Pietariin. Hän pelasi seurassa tammikuuhun 2005 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi loppukaudeksi Pallacanestro Trevisoon. Kauden päätyttyä Blu pelasi kauden Virtus Bolognassa ja tämän jälkeen kauden Fortitudo Bolognassa. Kaudeksi 2007–2008 Blu palasi Maccabiin. Hän edusti seuraa vuoden ajan ja siirtyi pian Le Mans Sarthe Basketiin. Blu pelasi seurassa kauden ajan, kunnes palasi Maccabiin.
Jee jee jee
Jee jee jee on suomalaisen poikabändi INDX:n ensimmäinen ja ainut studioalbumi, joka julkaistiin 26. marraskuuta 2004. Albumin julkaisi EMI.
Miikka Kinnunen
Miikka Kinnunen (s. 21. kesäkuuta 1991) on suomalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Pohti SkiTeamia.
Jääkiekko nuorten talviolympialaisissa 2016
Jääkiekko nuorten talviolympialaisissa 2016 sisältää yhteensä neljä kilpailutapahtumaa: poikien ja tyttöjen turnauksen sekä taitokilpailun.
Osallistujat
Turnaukseen osallistuu sekä viisi poikien että tyttöjen joukkuetta. Jokaisessa joukkueessa on 17 pelaajaa. Isäntämaa Norja sai joukkueen molempiin turnauksin. Loput kahdeksan joukkuetta valittiin alle 18-vuotiaiden maailmanrankingin perusteella vuoden 2015 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuiden jälkeen.
Norja sai lähettää yksilötaitokilpailuun kaksi edustajaa, yksi molempiin kilpailuihin. Loput osallistujat päätettiin vuoden 2015 jääkiekon kehitysleirin Global Skills Challenge -kisassa Vierumäellä.
Turnaus
Tytöt: 🇳🇴 (isäntämaa) 🇸🇪 🇸🇰 🇨🇿
Itsepuolustuslaji
Itsepuolustuslaji, kamppailulaji tai taistelulaji -termit kuvaavat lajeja, joiden tarkoituksena on opettaa taitoja joita henkilö käyttää joko itsepuolustukseen eli puolustautumiseen fyysiseltä hyökkäykseltä, suorittaakseen hyökkäyksen tai kilpaillakseen lajissa.
Termit ovat epämääräisiä, kiistanalaisia ja osin rinnakkaisia; jäljempänä karkea jako termien eroista. Useat lajit sisältävät piirteitä kaikista tai joistakin termien määritteistä. Jokainen laji itse yleensä määrittelee tarkemmin lajin tarkoituksen ja ideologian, mihin laji pohjautuu.
Taistelulaji
Taistelulajien perimmäinen tarkoitus on vastustajan vahingoittaminen, usein jopa tappaminen. Taistelulajit kuuluvat oleellisesti sodankäynnin historiaan, ja taistelulajien tekniikoissa on paljon jäljellä muun muassa miekka- ja keihästekniikoita. Useiden maiden asevoimissa opetetaan edelleen jotakin taistelulajia.
Useimpien nykyisten lajien perusta on jossakin taistelulajissa, joka on vanhin lajityypeistä.
Itsepuolustuslaji
Itsepuolustuslaji on ”lievennetty” taistelulaji, jossa pääasiallinen tarkoitus on vain oman (tai toisen henkilön) fyysisen koskemattomuuden suojaaminen. Lajeissa on suuria eroja tekniikoiden kovuudessa, niiden ollessa lievimmillään vain torjuntoja ja kovimmillaan hyökkääjää vakavasti vaurioittavia.
Kamppailulaji
Kamppailulaji on ensisijaisesti kamppailu-urheilussa kilpailemiseen tarkoitettu laji. Sen säännöt, tekniikat ja luonne on luotu siten, että lajissa on mielekästä ja turvallista kilpailla. Niitä voi kuitenkin ylemmillä arvoilla soveltaa itsepuolustuksena.
Kamppailulajeista nyrkkeilystä, karatesta, miekkailusta, painista, taekwondosta ja judosta on tullut olympialajeja.
Vaikeasti määriteltäviä lajeja
Jotkut lajeista eivät oman määritelmänsä mukaisesti sovi oikein mihinkään kolmesta luokasta, vaan muodostavat omaan filosofiaansa pohjautuvan lajin. Eri japanilaisista kamppailu- ja itsepuolustuslajeista ja muista taistelulajeista johdetut taidot puolestaan muodostavat yhdessä oman kiinteän filosofisen näkemyksen jakavan kokonaisuutensa: budōlajit.
Liisa Hiisku
Liisa Rakel Lindroos, kirjailijanimi Liisa Hiisku (4. syyskuuta 1913 Kangasala – 19. joulukuuta 2016) oli suomalainen nuortenkirjailija.
Gunilla Holm
Gunilla Inger Maria Holm (s. 7. syyskuuta 1954 Tenhola) on Helsingin yliopiston kasvatustieteen ruotsinkielinen professori.
Holm kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1973 (Ekenäs samlyceum). Hän valmistui Helsingin yliopistosta humanististen tieteiden kandidaatiksi 1980. Hän suoritti Yhdysvalloissa New Yorkin osavaltionyliopiston Buffalon kampuksella (SUNY Buffalo) kasvatustieteen maisteritutkinnon (Ed.M. 1983) ja valmistui sieltä myös tohtoriksi (Ph.D. 1987).
Holm työskenteli professorina Western Michigan Universityssä 1989–2006. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston kasvatustieteen ruotsinkieliseksi professoriksi vuonna 2006. Hän on johtanut pohjoismaista huippuyksikköä 'Justice through Education in the Nordic Countries''.
Holmin tutkimuskohteita ovat muun muassa monikultuurinen koulutus, kvalitatiiviset tutkimusmenetelmät, nuoriso- ja populaarikulttuuri sekä koulutuksen ja tasa-arvon välinen riippuvuus. Holm on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2009. Vuonna 2017 hän sai Maikki Fridbergin tasa-arvopalkinnon.
WIRECOM-tutkimus
WIRECOM on Tekesin pääasiallisesti rahoittama, langattomien viestimien terveysvaikutuksia arvioiva tutkimusohjelma (Wireless Communication Devices and Human Health). Tutkimuksesta vastaavat Työterveyslaitos, Säteilyturvakeskus ja Turun yliopisto. Yrityskumppaneina ja osarahoittajina osallistuvat Elisa, Nokia ja TeliaSonera.
Ohjelma koostuu neljästä eri osasta, jotka ovat:
Pauliina Remes
Pauliina Remes (s. ) on Uppsalan yliopiston filosofian professori.
Remes on väitellyt Britanniassa. Hän on toimittanut yksin tai yhdessä muiden kanssa useita kansainvälisten kustantamojen julkaisemia tieteellisiä filosofian kirjoja.
Jussi Kivimäki
pienoiskuva|Jussi Kivimäki noin vuonna 1908. Johan Richard ”Jussi” ”Juho” Kivimäki (5. helmikuuta 1885 Längelmäki – 1. tammikuuta 1976) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edusti seuratasolla Helsingin Jyryä.
Kivimäki osallistui kreikkalais-roomalaisen painin 93 kg:n sarjaan Lontoon kesäolympialaisissa 1908. Hän ei otellut ensimmäisellä kierroksella, ja toisella kierroksella hän hävisi alankomaalaiselle Jacob van Westrupille. Lopputuloksissa Kivimäki sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle seitsemän muun painijan kanssa. Kivimäki osallistui myös vuoden 1909 epävirallisiin EM-kilpailuihin, joissa hän sijoittui sarjassa yli 82,5 kg kuudenneksi.
Kivimäki julistettiin kuolleeksi 15. joulukuuta 1976 ja kuolinpäiväksi määrättiin 1. tammikuuta 1976.
Royal Rumble (2002)
Royal Rumble (2002) oli viidestoista jokavuotinen Royal Rumble pay-per-view (PPV) tapahtuma, minkä World Wrestling Federation (WWF) tuotti. Se pidettiin 20. tammikuuta, 2002 Philips Arenalla Atlantassa, Georgiassa.
Taustaa
thumb|Chris Jericho, joka puolusti onnistuneesti Undisputed WWF -mestaruutta. Pääfeudi oli Chris Jerichon ja The Rockin välillä, Jerichon Undisputed WWF -mestaruudesta. Heidän feudi alkoi lokakuussa 2001, kun molemmat olivat "Team WWF:än" jäseniä InVasion aikana ja he kinastelivat WCW -mestaruudesta, mikä jatkui Vengeanceen asti. Vengeancessa, Jericho voitti The Rockin WCW -mestaruuden ja hallitsevan WWF mestarin Steve Austinin, mikä yhdisti tittelit. Seuraavassa RAW'ssa, Jericho puolusti onnistuneesti titteliä Austinia vastaan Steel Cage matsissa, Booker T:n avulla. Parin viikon aikana, Jericho puolusti onnistuneesti mestaruuttaan The Big Show'ta, Rob Van Damia ja Kurt Anglea vastaan. 3. tammikuuta SmackDown!ssa, The Rock ansaitsi WWF mestaruusmatsin Royal Rubmleen voittamalla Booker T:n. 10. tammikuuta, SmackDown!ssa, The Rock ja Rob Van Dam voittivat Jerichon ja Testin, Rockin pattamalla luovuttamaan Jerichon Sharpshootter liikkeellä.
7. tammikuuta RAW'ssa, Royal Rumble matsia alettiin rakentamaan, Austinin ilmoittaessa haluavansa osallistua. Myöhemmin tuona iltana, kahdeksan kuukautta loukkaantumisen takia poissa ollut, Triple H palasi ja ilmoitti, että hän tulisi osallistua Royal Rumble matsissa. Hänet kuitenkin keskeytti Kurt Angle, joka tuli muistuttamaan HHH:ta edellisvuoden häviöstä hänelle, kun hän oli olluta hallitseva WWF mestari. Kostoksi, Triple H iski Anglelle Pedigreen. 10. tammikuuta SmackDownissa!, The Undertaker, Kane ja Triple H sekaantuivat Austini ja Anglen väliseen otteluun. Lopussa, vain Triple H selviiytyi naarmuitta, kunnes The Undertaker passitti hänet alas rampilta. 14. tammikuuta, RAW'ssa, Triple H ilmoitti, että haluaa voittaa Undisputed WWF -mestaruuden. Austin juoksi rinkiin ja tappelivat, kunnes Undertaker tuli ja löi Triple H:ta tuolilla, mikä soi Austini iskeä Stone Cold Stunner hänelle. Undertaker löi tämän jälkeen Austinia tuolilla. 17. tammikuuta SmackDownissa!, Austin ja Triple H voittivat Anglen ja Booker T:n. Matsin jälkeen Undertaker tuli taas ja löi heidät.
Royal Rumble matsin sisääntulot ja eliminoimiset
Uusi kehääntulo aika on noin joka toinen minuutti. thumb|Vuoden 2002 Royal Rumble voittaja, Triple H.
^ Undertakerin eliminoiduttua, hän meni takaisin kehään ja eliminoi Mavenin
^ Tämä oli Austinin 36. eliminaatio Royal Rumblessa, mitä ennätystä hän piteli kahdeksan vuotta, kunnes Shawn Michaels rikkoi sen vuoden 2010 Royal Rumblessa.
Porin portti
Porin portti on vuonna 1993 paljastettu tanskalaisen kuvataiteilijan Per Kirkebyn veistos, joka sijaitsee Porin Eteläpuistossa. Se on ensimmäisiä ulkomaisen taiteilijan tekemiä julkisia veistoksia Suomessa. Vuonna 2018 kuollut Kirkeby oli Pohjoismaiden merkittävimpiä kuvataiteilijoita, ja häntä on kutsuttu myös yhdeksi maailmansotien jälkeisen Euroopan tärkeimmistä taiteilijoista.
Tiilestä muurattu neljä metriä korkea veistos muistuttaa neljään suuntaan avautuvaa porttia, jonka läpi pääsee myös kulkemaan. Se sijaitsee Eteläpuiston pohjoispäässä Porin keskustaa halkovien puistoakselien risteyksen tuntumassa. Etelä- ja Pohjoispuiston muodostaman puistokadun päissä ovat Emil Cedercreutzin veistokset Äestäjä ja Satakunnan karhu, joiden muodostamaa kokonaisuutta puiston keskilinjalle sijotettu Kirkebyn monumentti täydentää. Veistos niveltyy osaksi lääninarkkitehti G. Th. Chiewitzin vuonna 1852 suunnittelemaa Porin keskustan ruutuasemakaavaa. Teoksen punaruskeat tiilet luovat myös mielleyhtymän Kokemäenjoen pohjoisrannan vanhoihin teollisuusrakennuksiin sekä uusgoottilaiseen Keski-Porin kirkkoon.
Ajatus Porin keskustaan toteutettavasta tiiliveistoksesta syntyi keväällä 1991, jolloin Porin taidemuseossa oli esillä neljässä Pohjoismaassa kiertänyt retrospektiivinen Per Kirkebyn näyttely. Kirkeby tutustui kaupunkiympäristöön ja valitsi itse veistoksen sijoituspaikan. Suunnitelma julkistettiin toukokuussa 1991, ja rakennustyöt aloitettiin monien vaiheiden jälkeen elokuussa 1993. Porin kaupungin lisäksi sen kustannuksiin osallistuivat Satakunnan Kirjateollisuus ja Ylivieskan Tiili, jonka valmistamista tiilistä veistos muurattiin. Varsinaisen muuraustyön tekivät Risto Jokisuo ja Arvi Linnainsaari. Tiiliveistos paljastettiin 29. marraskuuta 1993, jolloin se myös nimettiin epävirallisesti ”Porin portiksi”.
Porin portissa on sekä arkitehtonisia että veistoksellisia elementtejä. Se jatkaa Kirkebyn aikaisemmin toteuttamaa avoimien rakenteiden sarjaa, johon liittyviä tiilisiä ulkoilmaveistoksia on eri puolilla Eurooppaa. Kirkeby teki ensimmäiset tiiliveistoksensa jo 1960-luvun puolivälissä, mutta varhaisimmista suurin osa oli väliaikaisia näyttelyinstallaatioita. Niissä voidaan nähdä vaikutteita Väli-Amerikan alkuperäiskansojen monumenteista. Kirkebyn tiiliveistoksia on luonnehdittu myös venäläisen Kazimir Malevitšin arkkitektonien perillisiksi.
Dominicanamatsoni
Dominicanamatsoni (Amazona arausiaca) on Dominican kotoperäinen papukaija. Sen holotyypin kuvaili Philipp Ludwig Statius Müller Dominicasta 1776.
IHH
IHH on turkkilainen, Bosnian sodan ja ensimmäisen Tšetšenian sodan myötä 1995 perustettu islamilainen humanitäärinen järjestö. Istanbulissa Turkissa päämajaansa pitävä järjestö kuuluu neuvottelevana jäsenenä Yhdistyneiden kansakuntien talous- ja sosiaalineuvostoon (2004). Järjestöä on myös syytetty lähes sen koko olemassaolon ajan yhteyksistä islamistisiin ääriryhmiin.
2010 IHH oli mukana Gazan saaron murtamista yrittäneessä avustuslaivastossa nimeltä Freedom Flotilla. Yritys päättyi Israelin hyökkäykseen avustussaattueeseen, jolloin syntyi väkivaltainen yhteenotto aktivistien ja Israelin asevoimien välille.
Epäilyt yhteyksistä terrorismiryhmiin
Turkkilaiset viranomaiset aloittivat rikostutkinnan IHH:sta joulukuussa 1997, jolloin he olivat saaneet tietoonsa järjestön johtajien hankkivan automaattiaseita muilta alueellisilta aseistetuilta islamilaisjärjestöiltä. Järjestön päämaja Istanbulissa tutkittiin tarkoin ja paikalliset johtajat pidätettiin. Turkin turvallisuusjoukot löysivät järjestön hallusta tuliaseita, räjähteitä, pomminrakennusohjeita ja "jihad-lipun". Järjestöltä löydettyjen dokumenttien analyysin perusteella turkkilaisviranomaiset totesivat joidenkin järjestön jäsenten aikomuksena olleen liittyminen Afganistanin, Bosnian ja Tšetšenian taisteluihin.
Ranskan tiedusteluraporttien mukaan IHH:n terrorismimyönteiset yhteydet ulottuivat järjestön johtotasolle asti. Terrorisminvastaisen toiminnan asiantuntija Jean-Louis Bruguieren tutkimusten mukaan IHH:n johtaja Bulent Yildrim oli itse mukana 1990-luvun puolivälissä rekrytoimassa kokeneita sotilaita tulevaa pyhää sotaa, jihadia, varten. Joitakin miehiä lähetettiin muslimimaiden taistelualueille saamaan taistelukokemusta. Järjestö lähetti myös näihin maihin talousapua, tuliaseita, teräaseita ja räjähdysaineita. IHH:n puhelutiedot Istanbulissa osoittivat puheluita soitetun Al-Qaidan vierastaloon Milanoon ja useille algerialaisille terroristeille, jotka oleilivat eri puolilla Eurooppaa. Eräänä esimerkkinä Abu el-Ma`ali, jota yhdysvaltalaiset ovat kutsuneet "Osama bin Laden junioriksi".
Bruguiere todisti Al-Qaidan pommimiestä Ahmed Ressamia vastaan Seattlessa pidetyssä oikeudenkäynnissä. Bruguieren mukaan IHH:lla oli tärkeä rooli Al-Qaidan suunnitelmissa tehdä pommi-isku Los Angelesin kansainväliselle lentoasemalle.
IHH on vastannut nopeasti avuntarpeisiin luonnonkatastrofialueille. Järjestöä on kuitenkin syytetty katastrofien käyttämistä hyväksi myös muihin tarkoituksiin. Elokuussa 1999 Turkissa tapahtuneen maanjäristyksen yhteydessä IHH oli ensimmäisenä auttamassa tuhoalueilla, usein ennen Turkin virallisia avustusorganisatioita. Turkki kuitenkin kielsi lopulta IHH:n osallistumisen, koska sen avustustoimilla todettiin olevan yhteyksiä useisiin fundamentalistisiin organisaatioihin, jotka operoivat salaisten pankkitilien kautta. IHH kieltäytyi myös kertomasta paikallisviranomaisille, miten ja kenelle heidän lähettämänsä apu jaettiin.
10 (luku)
pienoiskuva|Kymmenen [[paprikaa]] <pre style="margin:0;"> ●    / \    / ● \   ● / \ ●  / / ● \ \ / ●-● \ ●-●-● Luku 10 keskitettynä kolmiolukuna
IHH
Epäilyt yhteyksistä terrorismiryhmiin
Vuosia myöhemmin Bulent Yildrim ja IHH olivat tärkeässä roolissa edistääkseen länsimaiden vastaista asennetta turkkilaisten muslimien keskuudessa vuoden 2003 Irakin sodan alla. Järjestö toimi suurten protestimielenosoitusten alkuunpanijana, jotka vastustivat Saddam Husseinin vallastasyöksemistä. Mielenosoituksissa poltettiin Yhdysvaltojen ja Israelin lippuja. Yhdysvaltojen miehitettyä Irakin IHH on jatkanut katkeraa vastustustaan länsivaltojen joukkoja vastaan Mesopotamiassa. Yildrim antoi vuonna 2004 lausunnon, jossa hän kehotti lopettamaan tiedusteluyhteistyön Yhdysvaltojen, Britannian ja Turkin välillä. Muutoin järjestö jatkaisi aktivismia eri suurlähetystöjen suhteen ja keräisi 50 - 100 000 ihmistä Yhdysvaltojen konsulaatin luokse. Joulukuussa 2004 järjestettyjen mielenosoitusten yhteydessä käytettiin iskulauseita, joissa Yhdysvaltoja sanottiin murhaajiksi ja kehotettiin poistumaan Lähi-idästä. Vastarintaa tuli jatkaa. IHH on jatkanut toimiaan Irakissa ainakin myös keväällä 2005, jolloin Yildrim ilmoitti järjestön lähettäneen Fallujahiin kaksi rekkakuormaa humanitääristä apua ja aikovansa lähettää lisää. Yildrim ei kuitenkaan kertonut, mikä taho Fallujahissa oli vastaanottamassa IHH:n avustuksia.
Myös Israel on syyttänyt järjestöä Al-Qaidan ja Hamasin tukemisesta. Järjestö on kieltänyt syytökset yhteyksistä ääriryhmiin.
10 (luku)
10 (kymmenen) on luonnollinen luku, jota edeltää luku yhdeksän ja seuraa luku 11. Sana kymmenen on omaperäinen suomensukuisissa kielissä. Aikaisemmin on käytetty perusmuotona sanaa kymmen.
Anne-Mari Alaspää
Anne-Mari Alaspää (s. 8. huhtikuuta 1989 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.
Ura
Anne-Mari Alaspää valmistui Teatterikorkeakoulusta keväällä 2015. Hänen erityisosaamistaan ovat tanssi, akrobatia, miekkailu ja kosketinsoittimet. Alaspään ensimmäinen elokuvarooli oli Riikka Suden vuosi -elokuvassa. Hänet kiinnitettiin Tampereen Työväen Teatteriin 2020, jossa hän on näytellyt muun muassa näytelmissä Jeppe Niilonpoika (2020), Nyotaimori (2021), Kaksi paavia (2020) ja Berliinin taivaan alla (2022).
Janica Rauma
pienoiskuva|Janica Rauma [[Kalevan kisat 2018|Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.]]Janica Johanna Rauma (o.s. Mäkelä, s. 24. kesäkuuta 1986 Forssa) on suomalainen keskimatkojen juoksija, kestävyysjuoksija ja estejuoksija. Hän edusti vuoteen 2019 asti Forssan Salamaa ja sen jälkeen Turun Urheiluliittoa. Häntä valmensi aiemmin Ari Ketola, vuosina 2008–2015 Pekka J. Lehtinen ja vuodesta 2016 lähtien hän on valmentanut itse itseään. Koulutukseltaan Rauma on filosofian (biokemia) ja humanististen tieteiden (suomen kieli) maisteri. Hän työskentelee opettajana Turun yliopistossa ja on lisäksi toiminut aiemmin projektitutkijana.
Rauma kilpaili aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran Göteborgissa 2009. Hän on sijoittunut maaotteluissa parhaimmillaan toiseksi 3 000 metrin estejuoksussa 2010, 2018 ja 2019 sekä 10 000 metrillä vuonna 2014. Kalevan kisoissa Rauma voitti Suomen mestaruuden 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 2020. 5 000 metrillä hän on voittanut hopeaa 2010, 2014, 2018 ja 2022 sekä pronssia 2009, 2011 ja 2020, 10 000 metrillä hän sai hopeaa 2017 ja pronssia 2011 sekä 3 000 metrin estejuoksussa hopeaa 2010, 2011, 2017 ja 2019 sekä pronssia 2014. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut SM-hopeaa 3 000 metrillä 2019. Maastojuoksun SM-kisoista hän on saavuttanut 10 kilometrin kilpailussa hopeaa vuonna 2020 ja 6 kilometrin kilpailussa pronssia vuosina 2015, 2017, 2018 ja 2019 sekä lisäksi joukkuekilpailussa kolme kultaa, neljä hopeaa ja yhden pronssin.
Rauma karsiutui 3 000 metrin estejuoksun alkuerissä Berliinin EM-kilpailuissa 2018.
Minni Lukander
Lukanderin töitä ovat hankkineet kokoelmiinsa muun muassa Helsingin ja Norrköpingin kaupungit, Taideteollisuusmuseo, Ruotsin kansallismuseo Tukholmassa ja Arabian museo. Hän työskenteli vierailevana taiteilijana Arabian tehtaalla vuosina 1983–1985. Hän piti vuonna 1985 tilakeramiikkanäyttelyn ensin Arabian Museo-Galleriassa ja myöhemmin Taideteollisuusmuseossa. Vuoden 1985 jälkeen hänen töitään on ollut esillä Suomen lisäksi esimerkiksi Japanissa, Yhdysvalloissa, Australiassa ja Englannissa. Lukander osallistui useisiin näyttelyihin kotimaassa ja ulkomailla, joihin lukeutuivat esimerkiksi Suomi muotoilee II, Suomen taideteollisuusyhdistyksen kiertonäyttely Kiinan kansantasavallassa ja Filippiineillä 1980–1981 sekä Finland Nature, Design, Architecture -kiertonäyttely Yhdysvalloissa 1982. Hän osallistui myös vuonna 1976 kutsuttuna Suomen edustajana Tukholman kaupungin järjestämään neljän pohjoismaisen keraamikon näyttelyyn Fyra Keramiker.
Palkinnot ja apurahat
Lukander sai vuonna 1966 Italian Ulkomaankauppaministeriön palkinnon Faenzassa järjestetyssä kansainvälisessä kilpailussa. Hänen töitään on siellä vieläkin esillä. Lukander voitti 1. palkinnon Helsingin kaupungin vuonna 1968 järjestämässä Suursuon vanhainkodin sisääntuloaulan reliefikilpailussa. Lukander vastaanotti Kansalais- ja työväenopistojen liiton 10-vuotisansiomerkin ansioista opistotyön hyväksi vuonna 1989.
Lukander sai apurahoja muun muassa Helsingin kaupungilta, Leo ja Regina Wainsteinin säätiöltä, Alfred Kordelinin säätiöltä ja Paulon säätiöltä. Lisäksi hän sai valtion taiteilija-apurahaa vuosina 1972, 1979 ja 1986–1988.
Hispaniolanamatsoni
Hispaniolanamatsoni (Amazona ventralis) eli aimmalta nimeltän haitinamatsoni on Hispaniolan kotoperäinen papukaija. Se elää sekä Haitissa, Dominikaanisessa tasavallassa että lähistön pikkusaarilla. Lajin holotyypin kuvaili Philipp Ludwig Statius Müller Hispaniolasta 1776.
Mikko Wennberg
Wennberg on toinen Owal Group Oy:n perustajaosakkaista. Vuosina 2013-2021 Wennberg toimi Owal Group Oy:n toimitusjohtajana. Vuoden 2022 alussa hän siirtyi yrityksen hallituksen puheenjohtajaksi.
Wennberg on julkaissut lukuisia oikeus- ja yhteiskuntafilosofiaa sekä hallinnon kehittämistä koskevia artikkeleita ja kirjoja. Hänen väitöskirjansa käsitteli oikeudellisen sääntelyn taloustieteellisiä analyysimalleja (Law & Economics) sopimusoikeudessa.
Julkaisuja
Mikko Wennbergin keskeisiin julkaisuihin kuuluvat muun muassa seuraavat artikkelit ja kirjat:
Carnival Is Forever
Carnival Is Forever on Decapitatedin viides studioalbumi, joka julkaistiin 12. heinäkuuta 2011.
Kwajalein
Kwajalein on Marshallinsaariin kuuluva atolli Tyynellä valtamerellä. Kwajalein on yksi maailman suurimmista koralliatolleista. Atolli muodostuu 97 pienestä saaresta, joista suurin on Kwajalein. Muihin saariin kuuluvat muun muassa Ebeye, Meck, Roi-Namur, Bigej, Legan, Little Bustard sekä Nell. Marshallinsaarten toinen presidentti, Imata Kabua oli kotoisin Kwajaleinin atollilta. Atollien asukasluku oli 11 408 vuonna 2011.
Toisen maailmansodan aikana yhdysvaltalaiset ja japanilaiset kävivät alueella taisteluita. Atollin suurimmalla saarella Kwajaleinilla sijaitsee Yhdysvaltain maavoimien avaruus- ja ohjuspuolustuskeskukseen kuuluva, presidentti Ronald Reaganin mukaan nimetty ohjustorjunnan koealue. Siellä on tehty toisen maailmansodan päättymisestä asti ohjuskokeita liittyen muun muassa Yhdysvaltain ohjuspuolustusohjelmaan. Kwajaleinin saarella sijaitsee myös Lockheed Martinin tutka-asema, jolla jäljitetään Maata kiertävää avaruusromua. Tukikohdassa työskentelee noin 1 400 amerikkalaista. Kwajaleinin lisäksi Yhdysvallat on vuokrannut käyttöönsä atollilta kymmenen muuta saarta. Amerikkalainen yritys SpaceX on käyttänyt Omelekin saarta Falcon 1 -rakettiensa laukaisupaikkana.
Kolmen kilometrin päässä Kwajaleinin tukikohtasaaresta sijaitsee Ebeyen saari, joka on yksi maailman tiheimmin asutuista paikoista. 0,32 neliökilometrin saarella asuu noin 11 000 ihmistä, joista noin tuhat käy töissä Yhdysvaltain tukikohdassa.
thumb|250px|left|Yhdysvaltalaiset sotilaat käyttävät liekinheittimiä japanilaissotilaita vastaan Kwajaleinin saarella 4.2.1944 thumb|250px|left|Ronald Reaganin ohjustorjunnan koealue Kwajaleinin saarella
Aiheesta muualla
8.71667°N, 167.73333°W
Evil Invaders
Evil Invaders on speed/thrash metal -yhtye Razorin toinen studioalbumi vuodelta 1985.
Albumin Kuvitus
http://ecx.images-amazon.com/images/I/41XX7AE26QL._SL500_AA240_.jpg
Wilenius Båtvarv
Wilenius Båtvarv, Wileniuksen venetelakka, on suomalainen veneveistämö. Sen perusti Porvoossa 1932 Ludwig Wilenius. Wilenius osti Porvoonjoen varrelta ne kaksi hallia joissa telakka edelleen toimii. Lisäksi Wilenius rakensi veistämörakennuksen, pajan ja kaksi liuskaa. Wilenius oli työskennellyt pitkään Borgå Båtvarfilla venemestarina ja työnjohtajana. Wileniuksen telakka sai mainetta laatuveneiden rakentajana. Etenkin Wileniuksen veistämät luokkaveneet keräsivät huomiota. Vuosien saatossa Wileniuksella rakennettiin viitisentoista kutosta ja toista kymmentä 5.5-luokan venettä. Telakalla rakennettiin muun muassa kolme kasia: Arvid Laurinin suunnittelema Andromedan, Birger Slotten Vågspel ja Gösta Kynzellin suunnittelema Katrina. Lisäksi Wileniuksella on veistetty muun muassa A- ja C-veneitä, Hai-veneitä, Louhia, salonkiveneitä sekä saaristo-, rannikko- ja meriristeilijöitä. Östersjökryssareista voidaan mainita Birger Slotten laivanvarustaja Edgar Eriksonille suunnittelema Ö8 Moshulu.
Wileniuksella rakennettu 430 venettä
Moni Suomessa purjehtiva klassinen vene on Wileniuksen työnäyte. Veistämö nousi ykkössijalle huviveneiden valmistajana kun maineikkaan Turun Veneveistämön hidas hiipuminen alkoi 30-luvulla. Wileniuksen telakka on edelleen toiminnassa, keskittyen ensisijaisesti telakalla rekennettujen puuveneiden kunnostustöihin- ja ylläpitoon. Tähän päivään mennessä Wileniuksella on rakennettu noin 430 venettä: 40-jalkaisesta meriristeilijästä puolustusvoimille tehtyihin vaneriveneisiin. Museovirasto myönsi telakalle joulukuussa 2012 20 000 euron apurahan telakan koneiden kunnostukseen Wileniuksen telakka oli suurimmillaan 40-luvun loppupuolella jolloin se työllisti vajaat 20 henkilöä. Palkkalistoilla oli veneenveistäjien lisäksi oma seppä, lakkaaja ja rikaaja. Veneiden arvitsemat helat tehtiin telakan omassa pajassa. Päärakennuksen yläkerrassa toimi konttori, tilat piirustusten uloslyöntiä varten sekä varastotilaa. Veneet rakennettiin alakerrassa, joka oli yhtenäistä avointa tilaa. veistämössä pystyi rakentamaan samanaikaisesti kahta isoa venettä. Tänään telakan toiminta rajoittuu korjausrakentamiseen- ja veneiden talvisäilytyspalveluihin.
Luettelo Ruotsin merivoimien partioaluksista
Luettelo Ruotsin merivoimien partioaluksista listaa Ruotsin merivoimissa palvelleet partioalukset.
Noureddine Zekri
Noureddine Zekri (s. 1964 Batna, Algeria) on algerialainen jalkapallovalmentaja.
Valmennusura
Zekri opiskeli valmentajaksi Italiassa ja toimi erinäisissä tehtävissä yhteensä yhdeksän vuoden ajan Italiassa. Hän toimi muun muassa valmennustehtävissä AC Milanin organisaatiossa.
Zekri päätti palata kotimaahansa lastensa vuoksi, jotka olivat lähestymässä kouluikää. Hän siirtyi kesken kauden ES Sétifin päävalmentajaksi joulukuussa 2009. Kauden päätyttyä Zekri oli johdattanut joukkueen Algerian cupin voittoon, mutta ilmoitti kesäkuussa 2010 jättäneensä seuran. Zekri kuitenkin palasi takaisin joukkueen valmentajaksi Afrikan Mestarien liigan jatkuessa heinäkuussa 2010. Hän onnistui johdattamaan ES Sétifin lohkovaiheeseen, jossa joukkue onnistui keräämään neljässä ottelussa yhden pisteen. 18. elokuuta 2010 Zekri erotettiin tehtävästään.