cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Charles Bassi
Ura
Bassin suunnitelmille ominaista oli yksinkertainen ruotsalainen uusklassismi. Hänen merkittävimpänä luomuksenaan pidetään (Gjörwellin piirtämää) Turun akatemiataloa, jonka rakentamista Bassi valvoi. Talossa Bassi luotti erittäin niukkoihin tehokeinoihin; rakennusmassojen täydellisiin mittasuhteisiin ja sileisiin pintoihin, joita elävöittävät ainoastaan ikkuna-aukot sekä jokunen yksittäinen kapea lista.
Merkittävä pettymys Bassille oli se, kun hänen laatimansa yliopiston tähtitornin piirustukset hylättiin vuonna 1816. Tehtävä annettiin Carl Ludvig Engelille. Lisäksi Bassin elämää synkensi vakava sairaus vuodesta 1819 lähtien. Bassi ei myöskään alkuunkaan viihtynyt Helsingissä, jossa hän joutui olemaan Engelin varjossa. Hän erosikin intendentinvirastaan vuonna 1824 ja palasi Turkuun. Siellä hän kuoli 68 vuoden iässä vuonna 1840.
Billy Elliot (musikaali)
Billy Elliot (Billy Elliot the Musical) on Elton Johnin säveltämä ja Lee Hallin kirjoittama musikaali, joka perustuu Hallin käsikirjoitukseen Stephen Daldryn elokuvaan Billy Elliot (2000). Tarina kertoo kuvitteellisen koillisenglantilaisen kaivoskaupungin äidittömästä Billystä, joka vaihtaa nyrkkeilyharjoitukset salaa balettitunneiksi isänsä tietämättä. Pojan kehitystarinan taustana on tulokseton Britannian kaivoslakko 1984–1985, johon kaivosmiesisä ja isoveli osallistuvat. Lee Hall on käyttänyt sekä elokuvakäsikirjoituksen että musikaalilibreton innoittajana A. J. Croninin vuonna 1935 julkaistua, kaivoslakosta kertovaa romaania The Stars Look Down (suom. Kaivos ja kartano, Otava 1943), johon viitataan musikaalin ensimmäisessä laulunumerossa.
Musikaali kantaesitettiin Lontoossa vuonna 2005. Se sai vuonna 2006 yhdeksän Olivier-palkintoehdokkuutta, joista voitti neljä: paras uusi musikaali, paras äänisuunnittelu ja paras koreografia sekä Billyä tuolloin kolmoismiehityksenä esittäneille pojille (Liam Mower, James Lomas ja George Maguire) yhteinen parhaan musikaalinäyttelijän palkinto. Musikaali sai myös London Evening Standard-, Critics’ Circle- ja Theatregoers’ Choice -palkinnon parhaana musikaalina. Alkuperäis­miehityksellä musikaalin laulut levytettiin vuonna 2006 julkaistuksi albumiksi.
Kun kaivoslakon aikainen pääministeri Margaret Thatcher kuoli huhtikuussa 2013, Lontoon Victoria-teatteri antoi katsojien äänestää, pitäisikö hänen kuolemaansa toivova laulu siivota sen illan esityksestä pois. Vain muutama katsoja äänesti poiston puolesta, ja esitys kuultiin tuolloinkin kokonaisena.
Tuotannot muissa maissa
New Yorkin Broadwayllä musikaali kantaesitettiin vuonna 2008, ja se voitti New York Drama Critics’ Circle -palkinnon, kymmenen Tony-palkintoa sekä kymmenen Drama Desk -palkintoa. Musikaali on tuotettu myös Australiassa (Sydney 2007, Melbourne 2008), vuonna 2010 Soulissa, vuonna 2014 Haagissa ja Oslossa sekä tammikuussa 2015 Kööpenhaminassa. Kiertävät amerikkalaistuotannot ovat esittäneet musikaalia eri puolilla Yhdysvaltoja ja Kanadaa sekä Brasilian São Paulossa.
Ruotsissa musikaalia on esitetty vuonna 2016 Malmössä ja vuonna 2017 Tukholman kaupunginteatterissa.
Billy Elliot Suomessa
Musikaali on Suomessa tuotettu Helsingin Kaupunginteatteriin syksyllä 2015, Vaasan kaupunginteatteriin syksyllä 2017, Tampereen Työväen Teatteriin syksyllä 2018 ja Oulun teatterissa keväällä 2022. Musikaalin on suomentanut Mikko Koivusalo.
Helsingin Kaupunginteatteri 2015
Suomen-kantaesityksensä Billy Elliot sai 27. elokuuta 2015 Helsingin kaupunginteatterissa Markku Nenosen ohjaamana. Nenonen teki myös koreografian, ja kapellimestarina toimi Risto Kupiainen. Billyn roolia näyttelivät vuorotellen Lassi Hirvonen, Amos Brotherus ja Henrik Björklund.
Tampereen Työväen Teatteri 2018
Tampereella Billy Elliot tuli ensi-iltaan 18. lokakuuta 2018, ohjaajana Samuel Harjanne. Esityksen koreografia n on suunnitellut Jari Saarelainen, ja kapellimestareina toimivat Joonas Mikkilä sekä Tony Sikström. Tuotanto on TTT:n suurin musikaalituotanto tällä vuosituhannella. Billy Elliotin ja Michaelin rooleja vuonna 2018 esittäneille pojille myönnettiin Kalle Kaiharin kulttuurisäätiö n vuoden kulttuuriteko 2018 palkinto.
Helmikuussa 2019 Juho Mönkkönen siirtyi esittämään Billy Elliotia, kun Jiri Rajala kasvoi niin isoksi, että hän siirtyi esittämään "pitkää poikaa". Helmikuussa 2019 esiteltiin myös uudet Michaelin roolia esittävät pojat Declan McMenamin ja Mikael Ehn.
Oulun teatteri 2022
Billy Elliotin ensi-illat Oulun teatterissa olivat 4. ja 5. maaliskuuta 2022, ohjaajana Heta Haanperä ja koreografina Petri Kauppinen. Vastaavina kapellimestareina toimivat Joonas Mikkilä ja Eeva Kontu. Musikaalin lavastajana oli Kalle Nurminen, pukusuunnittelijana Jaana Kurttila, äänisuunnittelijana Jari Niemi, valosuunnittelijana Mika Ryynänen ja maski- ja kampaussuunnittelijana Eija Juutistenaho. Oulun teatterin musikaali toteutettiin tuotantoyhteistyössä JoJo – Oulun Tanssin Keskuksen, Balettikoulu Sinikellon ja Oulun ammattikorkeakoulun kanssa. Musiikkituotanto yhteistyössä MD Companyn kanssa.
Randall Flagg
thumb|200px|Randall Flagg. Kuva on [[Marvelin The Stand: Captain Trips -sarjakuvan kansikuva, jonka ovat tehneet Mike Perkins ja Laura Martin.]]
Randall Flagg on Stephen Kingin luoma kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy usein hänen kirjoissaan. Flagg on paholaismainen hahmo, joka pyrki luomaan ympärilleen kaaosta, missä ikinä kulkikaan. Flagg on tunnetuin antagonisti Kingin tarinoissa ja monien fanien suosikkihahmo. Hän on Musta torni -kirjasarjan sankarin, Roland Deschainin, arkkivihollinen.
Rooli
Flaggin taustoista tiedetään hyvin vähän. Musta torni -sarjan seitsemännessä osassa, Mustassa tornissa, mainitaan ohimennen Flaggin eläneen ainakin 2 000 vuotta aiemmin myyttisessä Delainin kuningaskunnassa oikealla nimellään Walter Padick. Hänen isänsä kerrottiin olevan mylläri nimeltään Sam Padick. Sarjakuvassa The Dark Tower: The Sorcerer kerrotaan Samin olleen vain hänen adoptioisänsä ja hänen todellisen isänsä olleen Maerlyn-velho. Neljännessä kirjassa, Velhossa nähdyn Maerlynin vaaleanpunaisen lasipallon, eli ”Greippihedelmän” kerrotaan The Sorcererissa olevan Walterin sisar.
Walter karkasi 13-vuotiaana kotoaan oikean isänsä luokse (poltettuaan ensin ottovanhempansa myllyn), ja karkumatkan aikana hän joutui tuntemattoman kulkurin hyväksikäytettäväksi. Tästä huolimatta Walter ei palannut koskaan kotiin vaan jatkoi loputonta kulkuaan, tutustuen mystisiin taikoihin ja maailman mysteereihin. Ajan myötä hänestä oli tullut iätön velho, joka levitti kaaosta ja tuhoa kaikkialle, missä hän oli käynyt. Kingin Lohikäärmeen silmät -kirjassa hänen kerrotaan myös käyneen mystisessä Garlanin valtakunnassa oppimassa taikojaan.
Myöhemmin Walter tapasi paholaismaisen Purppurakuninkaan, jonka kerrotaan olevan todellisuudessa Walterin serkku. Purppurakuningas näki Flaggin hyödyllisenä tavoitteensa saavuttamisessa ja otti Flaggin lähimmäksi palvelijakseen. Aina Musta torni -kirjasarjan päätösosaan asti Flagg on toiminut Purppurakuninkaan helvetillisten joukkojen toiseksi ylimpänä johtohahmona Purppurakuninkaan jälkeen, arvonimellä ”Purppurakuninkaan pääministeri”.
Tukikohta-romaani
thumb|160px|Randall Flagg tarinassa Tukikohta. Kuvan on tehnyt Bernie Wrightson.
Flagg esiintyy ensimmäisen kerran Kingin vuonna 1978 kirjoittamassa romaanissa Tukikohta. Sen tarinassa hän alkuun ilmestyi Randall Flagg -nimellä Amerikassa riehuneesta superflunssaepidemiasta selviytyneiden uniin. Osa ihmisistä piti häntä niin houkuttelevana, että he matkasivat Flaggin valtaamaan Las Vegasiin ilmaisenaan tukeaan hänelle, kun taas osa ihmisestä koki hänet pelottavaksi möröksi, jonka takia he taas siirtyivät Flaggin vastavoimanaan tunnetun hyvän Äiti-Abigailin luokse Boulderiin, perustaen Vapaavyöhykkeen.
Flagg herätti Vapaavyöhykkeen asukkaissa levottomuutta, minkä takia länteen lähetettiin vakoilijoita häntä seuraamaan. Flagg yritti saada vakoilijat kiinni ja kuulustella heitä, mutta ei koskaan onnistunut. Tämä murensi ennestään Flaggin kannatusta ja moni Las Vegasissa asuneista Flaggin kannattajista aikoi lähteä omille teilleen. Kun länteen saapui Äiti-Abigailin kuoleman jälkeen kolme miestä, Flagg päätti napata heidät ja järjestää julkisen teloituksen. Flagg kuitenkin tajusi tehneensä virheen, kun oli ottanut yhdeksi palvelijaksi Roskismieheksi nimetyn hullun pyromaanin, joka saapui pian ennen teloitusta paikalle ydinohjuksen kanssa. Yliluonnollinen, tulinen ”jumalan käsi” ilmestyi paikalle ja saa aikaan ydinaseen räjähdyksen, jossa koko Las Vegasin ja kaikki siellä olleet Flaggin kannattajat tuhoutuivat.
Alkujaan Flagginkin uskottiin tuhotuneen, mutta romaanin lopussa Russell Faradayn nimellä Flagg heräsi jossain eteläisen Tyynenmeren rannalla. Flaggin selviäminen saattoi johtua hänen pimeästä magiastaan. Flagg oli menettänyt muistinsa, sillä hän ei tiennyt, kuinka hän päätyi rannalle, mikä hänen todellinen nimensä oli ja mitä hänelle oli aiemmin Amerikassa ollessa tapahtunut. Sen sijaan hän tajusi olevansa tummien alkuasukkaiden palvomana, kun alkuasukkaat pitävät häntä jumalanaan.
Lohikäärmeen silmät
thumb|180px|Flagg (oikealla) ja prinssi Peter tarinassa Lohikäärmeen silmät. Kuvan on tehnyt David Palladini.
Vuonna 1987 ilmestyneessä romaanissa Lohikäärmeen silmät Flagg esiintyi velhona, joka palveli Delainin Kuningas Rolandia. Kirjan tapahtumissa hänet tunnettiin ”Huppu-Flaggina”, sillä hän kätki jatkuvasti kasvonsa. Flaggin kerrotaan palvelleen yli 400 vuoden ajan kuninkaan hovissa eri henkilöllisyyksillä, kuten laulaja-Browsonina ja Bill Hinch -nimisenä pyövelinä. Hän tapasi aina olla hallitsijoiden läheisyydessä, aiheuttaen taustalla jonkin verisen kaaoksen, jonka jälkeen hän katosi aina mystisesti, kunnes palasi aina satojen vuosien päästä eri nimisenä.
Kirjassa Flagg on yrittänyt satoja vuosia tuhota täydellisesti Delainin onnistumatta. Hän oli lähempänä onnistua toimiessaan yksinkertaisen ja helposti manipuloitavan kuningas Rolandin neuvonantajana. Mutta sitten kuningas rakastui häntä vuosikymmeniä nuoreen Sashaan, josta tuli koko kuningaskunnan rakastetuin ihminen. Flagg itse vihasi Sashaa, sillä Sasha teki kaiken aina oikein, mikä soti Flaggin päämäärää vastaan. Sitten eräänä päivänä koitti päivä, jolloin Sasha tuli raskaaksi ja synnytti kuningas Rolandille kruununperillisen Peterin. Vuosia myöhemmin syntyi toinen prinssi nimeltään Thomas, mutta synnytyksessä Sasha menetti liian paljon verta, jonka myötä hän Flaggin onneksi kuoli.
Flagg seurasi vuosia prinssien kasvua ja arvio heitä. Ajan mittaan hän joutui ikäväkseen todeta, että vain Thomas oli se hänen mieleen; sen sijaan tulevaksi kuninkaaksi entuiltu Peter osoittautui juuri kuningatar Sashan kaltaiseksi hyveelliseksi ja suoraselkaiseksi henkilöksi, jota kaikki rakastivat. Flagg tiesi, että Peter tulisi tuhoamaan velhon hyvin kaavailtun suunnitelman tuhota Delain, joten hän päätti laatia suunnitelman Peterin eroon pääsemiseksi. Lopulta hän juotti kuninkaalle myrkytettyä viiniä, joka vasta kolmen päivän päästä vaikuttaa eräällä juhla-aterialla, polttaen kuningas Rolandin sisältäpäin. Se kauhistutti hovia ja murhaajaa lähdettiin heti koluamaan linnasta. Peter joutui heti syylliseksi, sillä nuori palvelija Dennis löysi Peterin huoneesta Flaggin piilottaman kuolleen hiiren, joka oli myrkytetty samanlaisella myrkkyjauheella kuin kuningas.
Kun 16-vuotias Peter julistettiin syylliseksi ja vangittavaksi loppuiäkseen Neulan korkeaan tyrmään, Thomas kruunattiin kuninkaaksi. Flagg, josta tuli Thomasin ainoana ystävänä hänen neuvonantajansa, tiesi Thomasin olevan hänelle paljon sopivampi hallitsija, sillä Thomasilla oli paljon isänsä piirteitä, jonka myötä Thomas oli myös helppo ohjailla. Flagg oli pian hyvin varma suunnitelmansa ennen aikaisesta toteutumisestaan, mutta hän teki muutaman virheen. Ensiksikin hän oli aliarvioinut Peterin äidillisiä piirteitä ja siisteyttä, sillä äitinsä nukkekodin puisilla osilla ja ruokailuun käytettävien pyyheliinojen avulla Peter rakenteli vuosia köyttä, jonka avulla hän aikoi paeta korkean Neulan huipulta. Toiseksi hän teki virheen Thomasin kohdalla, kun hän Thomasin ystävyyttä hankkiessa oli kertonut prinssin edesmenneen isän huoneeseen johtavasta salakäytävästä. Sinä iltana, kun Flagg toi kuninkaalle myrkytetyn viinin, Thomas oli salaisessa piilopaikassa näkemässä tilanteen. Kun Thomasin palvelija Dennis huomaa hänen unissakävelevän salakäytävään ja puhuen unissaan, selviää Denniselle Peterin olevan syytön. Lopulta Dennisin ja parin Peterin ystävän avulla he auttavan Neulan huipulta laskeutuvan Peterin turvallisesti alas. Heidän harmikssen Flagg tajuaa pian Peterin yrittävän paeta ja lähtee kirveen kanssa Neulaa kohti. Flagg ajaa heitä takaa, kunnes he kaikki ovat entisen kuningas Rolandin huoneessa. Flagg myöntää Peterille tappaneensa hänen isänsä, mutta ei ymmärtänyt kun vasta liian myöhään, että Thomas oli samassa huoneessa kuulemassa tunnustuksen. Thomas ampuu isänsä jousella nuolen Flaggin silmään ja velho katoaa olemattomiin.
Kirjan lopussa Peteristä tulee kuningas, mutta Thomas uskoo, ettei Flagg olekaan kuollut. Hän lähtee palvelijansa Dennisin kanssa pitkälle matkalle etsimään Flaggia, kohdatakseen kenties hänet uudestaan.
Musta torni
Mustassa tornissa Flagg oli Gileadin viimeisen revolverimiehen Roland Deschainin perivihollinen. Hän esiintyi Rolandin nuoruudessa Marten Broadcloak -nimisenä miehenä, joka toimi Gileadin loistonpäivinä Rolandin isän Steven Deschainin neuvonantajana. Martenilla oli suhde Rolandin äitiin, Gabrieliin tarkoituksena saada Roland suivaantumaan tästä ja aloittamaan ennenaikaisesti revolverimieskokeensa, jossa epäonnistuminen olisi tiennyt karkotusta kauas hylkiöille tarkoitettuun länteen. Roland kumminkin suoriutui kokeesta. Pääasiassa Walter toimi Gileadin ja koko Keski-Maailman vihollisen ”Hyväksi mieheksi” kutsutun John Farsonin liittolaisena. Farsonin kanssa koko Gilead kukistettiin, ja se aiheutti suuren kaaoksen ja revolverimiesten harventumisen. Jerikon kukkulalla käydyssä viimeisessä sodassa Walter oli Rudin Filaro -nimisenä soluttautunut revolverimiehiä vastaan hyökkäävään sinikasvoiseen barbaarilaumaan, ja hän oli se, joka ampui Rolandin ystävän Cuthbert Allgoodin silmään nuolen, joka surmasi tämän. Taistelun jälkeen Roland Deschain aloittaa suuren Mustan tornin etsinnän jahtaamalla Walteria, joka oli ottanut nimen "Mustiin puettu mies".
Ensimmäisessä kirjassa, Revolverimiehessä, Roland seuraa Mohainen autiomaan poikki Mustiin puettua miestä. Roland oli välissä ehtinyt poiketa syrjäisellä Tullin kaupungilla, jossa Walter oli ehtinyt käydä yllyttämässä asukkaat tappamaan Rolandin, huonolla menestyksellä. Myöhemmin Roland tapaa autiomaassa sijaitsevalla väliasemalla Jake -nimisen pojan, jonka kanssa he jatkavat Walterin takaa-ajoa, kunnes vuorilla Roland joutuu Jaken kanssa ongelmiin. Walter kehottaa Rolandia valitsemaan joko Jaken tai Mustan tornin, kun Jake on putoamassa kuolemaansa. Roland valitsee Tornin ja jatkaa yksin matkaansa Walterin järjestämälle leirinuotiolle. Siellä Walter ennustaa Rolandille tarok-korteillaan. Kun Roland vajoaa jonkinlaiseen horrokseen, hän herää satoja vuosia myöhemmin vanhentumatta päivääkään. Walterista on jäljellä enää luita.
Myöhemmin paljastuu, että Walter oli vain huijannut Rolandille kuolemansa, ja hänet nähdään hetkellisesti kolmannen kirjan, Joutomaan lopussa, raunioituneen Ludin kaupungissa, pelastamassa väliaikaiseksi apurikseen Tik Tak-miehen, joka kohtasi hieman aiemmin Rolandin ja tämän ystävänjoukon. Neljännessä kirjassa Velhossa Roland kohtaa taas kaikkien vuosien jälkeen Walterin, joka tuolla hetkellä esiintyy Stephen Kingin Tukikohta -romaanin Randall Flaggin hahmossa. Roland ei kumminkaan ehdi tappaa häntä, sillä Walter haihtuu taas olemattomiin.
Mustan tornin seitsemännessä ja viimeisessä kirjassa, Mustassa tornissa Flagg nähdään kohtauksessa, kun Mian synnyttämä Mordred on Loppu-Maailman Fedicin valvontahuoneessa tarkkailemassa nukkuvia revolverimiehiä. Flaggista paljastuu, että hän on koko aika (Rolandin tavoin) myös alkuperäisenä päämääränään aikonut päästä Mustalle tornille ennen sen luhistumista ja kiivetä sen huipulle nähdäkseen, mitä siellä sijaitsevassa huoneessa olisi. Tähän, ja Rolandin lopulliseen tuhoamiseen, hän tarvitsee Mordredia, ja pystyäkseen varomaan Mordredin mielenhallintataitoja hänellä on mukana ”mietintämyssyksi” kutsuma metallikehikko, jonka tarkoituksena on suojata hänen mieltään. Mutta ajan myötä turhamaiseksi muuttuneen Flaggin ylpeilessä omaa oveluuttaan kertomalla Mordredille, kuinka tämä oli vetänyt Rolandia nenästä useampaan otteeseen, päättää Mordred tappaa tämän. Flaggin ”mietintämyssy” ei osoittaudu riittäväksi Mordredin manipuloinnille, ja kun Flagg tajuaa sen, ei hän ehdi käyttää asettaan vaan jää Mordredin mielen vangiksi. Mordred muuttuu hämähäkkiolennoksi. Mordred kutsuu Flaggia Walter Padickiksi, jolloin Flagg muistaa kuulleensa viimeksi syntymänimensä yli tuhat vuotta sitten. Mordredin mieli pakottaa Flaggin repimään omat silmät päästään ja kielen irti suustaan ja syöttämään ne Mordred-hämähäkille. Lopulta Mordred kyllästyy pieniin alkupaloihin ja hyökkää Flaggin kimppuun, surmaten tämän lopullisesti.
Flaggin viimeisin esiintyminen nähdään kirjassa Tuulen avain. Nuori Roland kertoo nuorelle Bill Streeterille kuulemansa kertomuksen Tuulen avaimesta, jonka päähenkilö on 12-vuotias Tim Ross. Flagg esiintyy kertomuksessa Gileadista saapuvana voutina, joka eräänä päivänä saapuu Timin, hänen äitinsä ja isäpuolen luokse veroa keräämään. Vouti kaappaa hetkeksi Timin mukaan voidakseen jutella tämän kanssa kahden kesken ja vouti antaa hänelle kertakäyttöisen kaiken lukon avaavan taika-avaimen ennen kuin palauttaa Timin kotiinsa ja ratsastaa tiehensä. Tim käyttää avaimen isäpuolensa lukittuun puuarkkuun, josta Tim löytää kuolleen isänsä onnenmynttin. Tim lähtee yöllä tapaamaan voutia, joka pyytää Timiä täyttämään Garlanista tuodun hopeavadin suovedellä, jonka vouti taikoo näkyväksi. Sen kautta hän näyttää Timille, kuinka Timin äiti joutuu humalaisen isäpuolensa hakkaamaksi. Vouti näyttää myös Timille isänsä kätketyn ruumiin ja Tim saa kuulla voutilta isäpuolen tappaneen Timin isän. Palattuaan kotiin hoitamaan murjottua äitiään Tim kertoo paikalla olevalle leskirouva Smackille yöllisistä tapahtumista voutin luona, mutta saa tämän jälkeen kuulla leskirouvan uskovan muiden ihmisten tavoin voutin olevan ikiaikainen paha velho, joka palvelee Gileadin lordeja neuvonantajana ja joka tekee veronkeräyksiä vain harrastuksenaan. Leskirouva uskoo myös voutin käyttävän Timiä hyväkseen ja kehottaa Timiä enää tapaamasta voutia.
Nuoren Rolandin selvittämän Haljasmies -tapauksen jälkeen Debariassa Roland kuulee naisten ylläpitämässä Auvolassa hänen vihaamansa Marten Broadcloakin yrittäneen päästä juttelemaan Rolandin edesmenneelle äidille tämän ollessa aikoinaan myös siellä muiden naisten joukossa katumassa haureuttaan.
Ulkonäkö ja ominaisuudet
Flaggin olemuksesta on vaikea päätellä, koska hänellä on oikea ulkonäkö, sillä Flaggilla on kyky vaihtaa ulkonäköään. Kuitenkin Mustassa tornissa ja Lohikäärmeen silmissä Flagg kuvaillaan mustaan kaapuun pukeutuvaksi mieheksi, joka pitää aina huppua yllä peittääkseen kasvonsa. Hänen silmänsä loistavat punaisina. Tukikohdassa Flagg kuvataan mieheksi, jolla on pitkät ruskeat hiukset, yllään farmarit, farkkutakki ja cowboy-saappaat. Hänen takkinsa rinnuksessa on naamanappeja, muun muassa hymynaama, jonka otsassa on luodinreikä ja siitä valuva verivana. Kaikilla Flaggin on kumminkin yhteinen piirre: Flaggilla on nimittäin tapana virnistellä tai vähintään hymyillä kaikelle, mutta raivon vallassa hänestä paljastuu demoniset piirteet.
Flaggilla on lukemattomia kykyjä ulkonäön muuttamisen ja ennustamisen lisäksi: hän esimerkiksi kykeni muuntumaan korpiksi, ohjata susia ja rottia, manipuloida taitavasti ihmisiä, muuntaa esineiden ulkomuotoa, sulautua hämärään ja liikkua paikasta toiseen luomiensa ovien kautta. Lohikäärmeen silmissä hän kykeni muiden tarinoiden tapaan olemaan iätön ja paikasta toiseen matkustava, mutta kyseisessä kirjassa ehkä ainoat taiat ovat taikajuomat, joita Flagg valmistelee salaisessa kammiossaan toimiessaan Delainin kuninkaan velhona. Hänen myös kerrotaan tuntevan kaikkia myrkkyjä, jopa Delainin kuninkaan tappavan "lohikäärmeen hiekan", jota Flagg itsekin pelkää.
Elokuvat ja sarjat
Ensimmäisen kerran Randall Flagg nähtiin filmaattisesti vuoden 1994 minisarjassa Tukikohta, jossa hahmoa esitti Jamey Sheridan. Vuonna 2017 ilmestyneessä Musta torni -elokuvassa Walter Padickia esitti Matthew McConaughey.
Tulevassa Amazon Videon tuottamassa Musta torni -televisiosarjassa suomalainen Jasper Pääkkönen esittää Marten Broadcloakia ja tulevassa CBS:n tuottamassa Tukikohta -minisarjassa ruotsalainen Alexander Skarsgård esittää Randall Flaggia.
Sarjakuva
Flagg esiintyi myös Marvelin ja Stephen Kingin Revolverimiehen alku -sarjakuvassa. Hän esiintyy sarjakuvassa nimillä Marten Broadcloack ja Walter O’Dimn. Hänet nähdään myös Tukikohta -romaaniin perustuvassa sarjakuvassa The Stand: Captain Trips.
Karvahorsma
Karvahorsma (Epilobium hirsutum) on horsmien sukuun kuuluva kasvilaji. Karvahorsma viihtyy ojissa, niityillä ja kosteilla joutomailla. Se on suhteellisen uusi venäläistulokas, joka on yleistymässä Etelä-Suomessa. Karvahorsma kukkii heinä-elokuussa.
Panay
Panay on saari Visayasin saariryhmässä Filippiineillä. Saari jakautuu neljään provinssiin: Aklan, Antique, Capiz ja Iloilo. Panayn pinta-ala on 12 011 neliökilometriä, mikä tekee siitä maailman 65. suurimman saaren. Saarta rajaavat Sulunmeri, Sibuyaninmeri ja Visayaninmeri. Kapea Guimarasinsalmi erottaa saaren Negrosin saaresta.
Alpo Tuomisto
pienoiskuva|[[Juice Leskinen|Juice Leskisen Minä-albumin kansikuva.]] Alpo Tuomisto (19. marraskuuta 1937 – 15. syyskuuta 2021) oli suomalainen taidemaalari. Hän oli 1980-luvun alusta lähtien eräs tuotteliaimpia suomalaisia muotokuvamaalareita. Virallisesti julkistettuja Tuomiston töitä löytyy pääosin pankkien, kuntien, sähkölaitosten ja erilaisten julkisyhteisöjen kokoelmista.
Tämän lisäksi Tuomisto maalasi huomattavan määrän taiteilijaprofessoreita ja viihdetaiteilijoita. Esimerkiksi Juice Leskisen albumin Minä kansikuvituksessa käytettiin Alpo Tuomiston muotokuvamaalausta.
Erdington
thumb| Erdington tummanpunaisena Birminghamin kartalla. Erdington on yksi Birminghamin kaupungin kymmenestä vaalipiiristä. Se muodostuu neljästä äänestysalueesta: Erdington, Tyburn, Kingstanding ja  Stockland Green. Vuonna 2009 Erdingtonissa oli 94 700 asukasta. Alueen tunnetuimpia yrityksiä oli autonrenkaita valmistanut Dunlop, joka valmisti tuotteita Fort Dunlop -nimisessä tehtaassa vuoteen 2014 saakka.
Teuvo Andelmin
Teuvo Andelmin (s. 22. huhtikuuta 1948) on suomalainen jalkapalloilija ja jääkiekkoilija.
Keskikentällä pelannut Andelmin edusti Turun Palloseuraa 1965–1974. Hänen noustessa edustusjoukkueen kokoonpanoon TPS pelasi vielä 1. divisioonassa mutta nousi heti seuraavaksi kaudeksi mestaruussarjaan. Andelmin voitti TPS:ssa kolme Suomen mestaruutta 1968, 1971 ja 1972 sekä kolme A-juniorien Suomen mestaruutta 1964, 1965 ja 1966. Päätettyään uransa Turun Palloseurassa hän pelasi vielä vuosina 1975–1981 Hirvensalon Heitossa toista ja kolmatta divisioonaa. Kaikkiaan Andelmin pelasi 9 kauden aikana 171 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 40 maalia.
Andelmin pelasi vuonna 1969 maajoukkueessa kaksi A-maaottelua.
Jalkapallon ohella Andelmin pelasi jonkin aikaa myös jääkiekkoa. Hän pelasi Turun Palloseurassa kaksi kautta SM-liigassa vuosina 1966–1968 ja sai SM hopeaa.
Akkomodaatio (lähetystyö)
Akkomodaatio merkitsee lähetystyöstä puhuttaessa paikalliseen kulttuuriin sopeutumista.
Akkommodaatio oli tärkeä osa varsinkin jesuiittojen käännytystyötä, ja he sovelsivatkin akkomodaation perusteita käännyttämiensä kulttuurien parissa. Tällainen mukautuminen ei kuitenkaan saanut yksinomaan ihastunutta vastaanottoa kristikunnassa. Jyrkkää vastustusta ilmeni dominikaanien ja fransiskaanien taholta. Nämä pitivät jesuiittojen toimintaa "pakanuuteen sopeutumisena" ja siten paholaisen palvontana. Edes jesuiittaveljeskunta ei ollut yksimielinen toimintansa oikeutuksesta. Akkommodaation tuomitseva päätös saatiin paavilta vuonna 1704, ja ei-kristilliset riitit saivat lopullisen hylkäyksen 1744. Muutos kirkon kantaan annettiin vasta 1938 akkomodaation hyväksi.
Yksi konkreettinen esimerkki akkomodaation soveltamisesta käytännössä oli jesuiittasaarnaaja Matteo Riccin toiminta Kiinassa: hän pukeutui kuin kiinalainen, eli kiinalaisen tavoin ja kasvatti itselleen pitkät kynnet kuin kiinalaisilla ylimyksillä oli tapana. Ricci pyrki myös parhaansa mukaan löytämään yhtäläisyyksiä kiinalaisesta filosofiasta ja kristinuskosta. Toinen esimerkki on Etelä-Amerikasta, missä jesuiittojen toiminta noudatti akkommodaation periaatteita. Esimerkiksi Jumalaa tarkoittavana käsitteenä käytettiin tupán -nimistä ukkoshenkeä. Samoin vaikkapa suitsukekäytännön osalta suitsukkeet korvattiin paikallisella anguaypuulla, minkä lisäksi Jeesus apostoleineen esitettiin maalauksissa intiaaneina – lukuun ottamatta espanjalaiseksi maalattua Juudasta.
Olinda
Olinda on kaupunki Brasiliassa Pernambucon osavaltiossa. Se sijaitsee Brasilian koillisosassa Atlantin rannalla Recifen pohjois- ja Paulistan eteläpuolella. Tämä 381 502 asukkaan kaupunki on yksi Brasilian parhaiten säilyneitä siirtomaa-ajan kaupunkeja.
Olindassa järjestetään vuosittain karnevaali, joka muistuttaa hyvin paljon perinteisiä portugalilaisia karnevaaleja, mutta on saanut vaikutteita afrikkalaisista tansseista. Toisin kuin Rio de Janeirossa ja Salvadorissa Olindassa ei tarvitse maksaa parhaista paikoista. Kaikki juhlinta tapahtuu kaduilla, joilla esiintyy satoja pieniä musiikkiryhmiä.
Historia
Portugalilainen Duarte Coelho Pereira perusti Olindan vuonna 1535 ja kaupungin oikeudet se sai 12. maaliskuuta 1537. Olinda oli Pernambucon pääkaupunki vuoteen 1631, jolloin hollantilaiset valtasivat alueen ja tuhosivat kaupungin suurelta osiin. Hollantilaiset siirsivät pääkaupungin seitsemän kilometriä etelään Recifeen.
Luonnollisen kauneutensa lisäksi Olinda on Brasilian tärkeimpiä kulttuurikeskuksia. Vuonna 1982 UNESCO listasi sen maailmanperintöluetteloonsa.
Elias Anttila
Elias Anttila (11. huhtikuuta 1915 Kojonmaa, Loimaa – 1996) oli suomalainen itseoppinut kuvanveistäjä.
Kojonmaan Anttilan torpassa syntyneen Elias Anttilan vanhemmat olivat Juho Kustaa Myllymäki ja Iida Pauliina o.s. Suvitie. Perhe otti sukunimekseen Anttila torppansa mukaan. Elias oli 9-lapsisen perheen nuorin. Hänen äitinsä kuoli 1918 espanjantautiin. Elias oppi lukemaan jo kotona ja harrasti muun muassa savipatsaiden muotoilua. Hän ei lahjoistaan huolimatta päässyt jatkamaan opintojaan oppikoulussa tai taidealan oppilaitoksissa.
Elias Anttila oli aluksi työssä kotitilallaan ja toimi sitten ankkurintekijänä Ferrarian tehtailla. Pääosan elämästään yli 30 vuotta hän oli öljy-yhtiö Shellin palveluksessa Loimaalla alkaen vuodesta 1937. Sotavuosina Anttila oli komennettuna Rovaniemellä Shellin huoltoasemalla ja hän loukkasi täällä selkänsä onnettomuudessa niin pahoin että joutui pitämään siitä lähtien hankalia tukiliivejä. thumb|225px|Elias Anttila: Onkipoika (pronssi, 1962) Anttila käytti realistisissa näköisveistoksissaan aiheina usein eläimiä kuten ilvestä, metsoa ja karhua. Hän sai 1960-luvulla oman ateljeen Loimaalla sijaitsevan omakotitalonsa ulkorakennukseen. Anttila teki muistomerkkejä tilaustyönä pääasiassa Loimaan seudulle mutta myös muualle Suomeen. Hän teki myös mitaleja ja harrasti runonlausuntaa. Anttila itse piti päätyönään pronssiveistosta Onkipoika, joka oli ensimmäinen Loimaalle hankittu varsinainen julkinen taideteos. Se paljastettiin 5. heinäkuuta 1962.
Arabianvahanokka
Arabianvahanokka (Estrilda rufibarba) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Elias Anttila
Anttila oli 1948 perustetun Loimaan taiteenystävien perustajajäseniä ja Loimaan Taideseuran kunniajäsen.
Elsa Lanchester
Elsa Sullivan Lanchester (28. lokakuuta 1902 – 26. joulukuuta 1986) oli englantilainen Yhdysvaltain kansallisuuden saanut näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Frankensteinin hirviön morsiamen roolista elokuvassa Frankensteinin morsian (1935). Lanchester sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden elokuvista Seikkailevat sisaret (1949) ja Todistaja (1957). Hän sai myös Golden Globe -palkinnon parhaasta naissivuosasta elokuvasta Todistaja. Muita hänen elokuviaan ovat Henrik VIII:n yksityiselämä (1933), Manhattan (1942), Nyt ja ikuisesti (1943), Lassie palaa kotiin (1943), Kohtalon kello (1948), Maija Poppanen (1964), Merirosvo Mustaparta (1968) ja Rotat (1971).
Nuorena Lanchester opiskeli tanssia Pariisissa Isadora Duncanin opetuksessa ja opetti sitä muille lapsille. Lanchester oli naimisissa näyttelijä Charles Laughtonin kanssa vuosina 1929–1962, tämän kuolemaan saakka. Lanchester ja Laughton näyttelivät yhdessä monissa elokuvissa.
Lanchester kuoli keuhkokuumeeseen 26. joulukuuta 1986 ollessaan 84-vuotias. Hänet polttohaudattiin ja hänen tuhkansa ripoteltiin mereen.
Dzamil Kamanger
Dzamil Kamanger (s. 1948 Mariwan) on Iranissa syntynyt ja Suomessa asuva kuvataiteilija. Vuodesta 2000 lähtien hän on usein työskennellyt parina taiteilija Kalle Hammin kanssa. Heidän teostensa toistuvia aiheita ovat kulttuurien kohtaaminen ja ihmisten ja tavaroiden globaali liikkuminen. Hamm ja Kamanger ovat monissa teoksissaan kyseenalaistaneet alkuperäisyyden ajatuksen ja myös pohtineet erilaisia tapoja olla mies.
Taiteen aiheita omasta elämästä
Kamangerin ja Hammin ensimmäisiä yhteistöitä olivat näyttelyt Pizzeria Babylon I ja II. Ensimmäisessä niistä (2000) pitseriatyössä toisiinsa tutustuneet taiteilijat esittelivät valokuvia pitsalaatikoissa. Osa kuvista oli Kamangerin perhealbumista, osa hänen matkaltaan Iranista Suomeen. Toisessa näyttelyssä laatikoissa oli Hammin piirroksia muun muassa Istanbulin kurdeista. Emigranttitarha-projektissaan taiteilijat tutkivat tuttujen koriste- ja hyötykasvien globaaleja reittejä.
Monet Kamangerin teokset liittyvät hänen omaan henkilöhistoriaansa. Vuonna 2012 kurditaustainen taiteilija esitteli Suomen valokuvataiteen museossa Vankilalakanan, muliinilangalla kirjotun suurennoksen valokuvasta, joka oli otettu hänestä ja hänen vankitovereistaan irakilaisessa Al-Romadin vankilassa. Kamanger oli kymmenen vuotta Irakin-Iranin sodan siviilivankina 1980-luvulla. Punainen risti lähetti kuvan Kamangerin perheelle todisteeksi siitä, että tämä on elossa.
Viime vuosina Kamanger on tehnyt lukuisia teoksia iranilaisella helmikudontatekniikalla. Kiasman Tosi kyseessä -kokoelmanäyttelyssä (2.11.2012-10.3.2013) oli esillä hänen lasihelmistä kutomiaan matkustusasiakirjoja. Teokset ovat tuhansista helmistä koostuvia suurennettuja kopioita eri maiden passeista ja viisumeista. Kamanger kertoo, että myös passit ja viisumit ovat saaneet innoituksen hänen omasta elämästään: hän pakeni Iranista ilman passia vuonna 1994. Kurdiperheelle ei poliittisista syistä myönnetty Iranin matkustusasiakirjoja.
Vuonna 2014 Kamanger ja Hamm saivat Suomi-palkinnon ajankohtaisten ja haastavien yhteiskunnallisten kysymysten esiinnostamisesta. Kamangerille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2017.
Koulutus
Dzamil Kamanger valmistui keraamikoksi Kermanshahin taideyliopistosta 1973. Sen jälkeen hän opiskeli metsäkoulussa, koska perhe ei hyväksynyt taiteen tekemistä ammatiksi.
Kristallivankila
Kristallivankila on Robin Jarvisin kirjoittama fantasiaromaani. Teos on Deptfordin hiirten seikkailuja -sarjan toinen osa. Englanninkielinen alkuteos julkaistiin vuonna 1989 ja Osmo Ryytyn tekemä suomennos vuonna 2000. Robin Jarvis on kuvittanut kirjan itse, ja tämä alkuperäiskuvitus on myös kirjan suomennoksessa.
Tarina
Hiirineito Audrey Brown joutuu vanhan rottarouva madame Akkikujun mukana maaseudulle. Hiiriyhteisössä sattuu outoja kuolemantapauksia. Peltohiiri Alice on kateellinen kauniille Audreylle ja koettaa vierittää syyn ikävistä tapahtumista tämän niskaan. Yhteisössä alkavat levitä huhut, joiden mukaan Audrey veljeilee pimeyden voimien kanssa.
Sytytysjärjestelmä
thumb|Kaavio sytytyksen toiminnasta.
Sytytysjärjestelmään kuuluu bensiiniä käyttävässä perinteisessä ottomoottorissa mekaaninen, moottorin tahtia pyörivän akselin ohjaama katkoja, sytytyspuola (sytytysmuuntaja), virranjakaja ja sytytystulpat sekä näiden väliset johtimet. Sytytyspuolan ensiöpiiriin tulee jatkuva tasajännite, ja kun katkojan kärjet ovat kiinni toisissaan, sytytyspuolan ensiöpiiri maadoituu niiden kautta päästäen virran kulkemaan ensiökäämin läpi. Virranjakajan akselin avatessa katkojan kärjet puolan ensiöpiirin virtapiiri katkeaa ja tällöin toisiopiiriin indusoituu suuri, jopa kymmenientuhansien volttien jännite. Puolan toisiopiiri on yhdistetty suurjännitejohdolla virranjakajan kanteen, josta se pyörijän kautta ohjautuu oikean sylinterin sytytystulppaan ja aiheuttaa siellä kipinän.
Jos katkojan kärkiväli on liian pieni, moottorin käynti muuttuu röpöttäväksi ja kierrosten otto vaikeutuu. Sama tapahtuu, kun katkojan kärjet kuluvat. Katkojan kärjet ovat kiinni virranjakajassa sijaitsevassa kärkilevyssä.
thumb|Toyotan kärjetön sytytysjärjestelmä, IIA (Integrated Ignition Assembly) avattuna. Virranjakaja sisältää normaalien komponenttien lisäksi sytytyspuolan sekä sytytyksen ohjausyksikön yhtenä pakettina.
Nykyisissä bensiiniautoissa on yleensä käytössä kärjetön sytytysjärjestelmä, jossa puolan ensiövirtaa ohjataan elektronisesti. Katkojan kärjet on korvattu moottorin asentoanturilla ja elektronisilla sytytyksen vahvistus- ja/tai ohjausyksiköillä, jotka korvaavat mekaanisen katkojan. Nykyään virranjakajastakin on usein luovuttu, ja jokaista sylinteriä kohti on oma puolansa, minkä ansiosta moottorinohjausyksikkö voi säätää kunkin sylinterin sytytystä täysin yksilöllisesti.
Eräs vaihtoehto on käyttää niin sanottua hukkakipinäsytytysjärjestelmää, jossa esimerkiksi nelisylinterisessä moottorissa kahdelle sylinterille annetaan kerrallaan kipinä. Toisessa sylinterissä on puristustahti lopuillaan ja toisessa vastaavasti poistotahti lopuillaan. Sylinterissä, jossa on poistotahti menossa, menee kipinä "hukkaan." Järjestelmästä voidaan myös käyttää nimitystä DIS, Distributorless Ignition System. (suom. virranjakajaton sytytysjärjestelmä)
Yksi- (ja usein myös kaksi) sylinterisissä moottoreissa voi olla ns. magneettosytytys, joka sekin voi olla kärjellinen tai kärjetön.
Jamie Noble
James Gibson (s. 23. joulukuuta 1976), joka tunnetaan paremmin nimellä Jamie Noble, on World Wrestling Entertainmentin Raw-brändissä esiintyvä showpainija. Hänen managereitaan ovat olleet Layla, Nidia ja Leia Meow. Hänen sisääntulomusiikkinsa on WWE:n tekemä "Bawitdaba".
Identiteetti ja väkivalta
Identiteetti ja väkivalta on Amartya Senin vuonna 2006 ilmestynyt teos. Teoksen on suomentanut Jussi Korhonen, ja se on ilmestynyt 2009 Basam Booksin kustantamana.
Sisältö
Sen esittää teoksessaan ajatuksen, että kulttuuri ei määritä identiteettiä. Talouden kehityksen erot ja poliittiset konfliktit eivät hänen mukaansa johdu kulttuurista. Hän torjuu maahanmuuttokeskusteluja leimaavan käsityksen, että uskonto ja kulttuuri tekisivät ihmisistä samanlaisia. Myös monikulttuurisuuden puolustajat sortuvat hänen mukaansa tähän väärään oletukseen.
Brandenburgin Maria Eleonoora
Brandenburgin Maria Eleonoora (Marie Eleanore von Hohenzollern) (11. marraskuuta 1599 – 28. maaliskuuta 1655) oli saksalainen prinsessa ja Ruotsin kuningatar Kustaa II Aadolfin puolisona.
Identiteetti ja väkivalta
Sisältö
Amartya Sen torjuu käsityksen, että olisi olemassa esimerkiksi jokin ”länsimainen kulttuuri”. Hänen näkemyksensä mukaan ongelmat liikkuvat yksilötasolla ja ihmiset ovat kaikkialla hyvin monella tavalla erilaisia. Hän on sitä mieltä, että ihmisen identiteetti kutistetaan, jos sitä halutaan rajata vain kulttuurilla ja uskonnolla. Tällaista kutistunutta identiteettiä hän nimittää singulaariseksi identiteetiksi, joka altistaa kiihotukselle ja väkivallalle. Siihen perustuu muun muassa ihmisten värväys terrorin työkaluiksi. Uskonnon asemaa ei pidä korostaa kutsumalla esimerkiksi islamin edustajiksi maltillisia imaameja, sillä näin nostetaan kansalaisten ja valtiovallan väliin välikäsi. Hän ei myöskään hyväksy uskonnollisia kouluja, jotka kahlitsevat lapset ennen kuin he itse voivat valita.
Vastaanotto
Turun Sanomissa kriitikko Kari Hukkila määrittelee teoksen puheenvuoroksi, sillä hänen mukaansa se rajaa monia ulottuvuuksia ulkopuolelle. Hän nostaa esimerkeiksi antisemitismin ja islaminvastaisuuden, joiden määrittely identiteetiksi luo maaperää vainolle.
Jamie Noble
Raw
2009 helmikuun ECW:ssä Noble pyysi ECW:n Theodore Longilta sopimusta, muttei saanut sitä, koska hävisi sinä iltana The Boogeymanille. WWE:n kotisivuilla Noblen profiili siirrettiin ECW:stä takaisin Rawiin.
Brandenburgin Maria Eleonoora
Hänen vanhempansa olivat Juhana Sigismund, Brandenburgin vaaliruhtinas ja Preussin herttuatar Anna (Anne von Hohenzollern), jonka isä oli puolestaan Preussin herttua Albrecht Friederich.
Jamie Noble
Raw
2009 helmikuun Rawissa Noble joutui leikkaukseen saatuaan petollisen Knox Outin Mike Knoxilta. WWE ilmoitti, ettei vammat olleet vakavia.
2009 marraskuun Rawissa Noble lopetti painiuransa Sheamusin hakattua hänet pahasti. Todellisuudessa hän lopetti uransa aiemmin tulleiden selkä- niska- ja olkapääonnettomuuksien takia.
Nikola Jorgić
Tausta
Oberlandesgericht sai selville, että puolisotilaallinen ryhmä oli liittynyt Bosnian serbien hallituksen terroristiseen toimintaan. Jorgić, joka oli asunut Saksassa 1969–1997, oli syyllistynyt moniin rikoksiin. Yksi rikoksista oli verilöyly Grabskassa, jossa 22 ihmistä mukaan lukien vanhuksia ja vammaisia teloitettiin ennen kuin loput kyläläiset häädettiin. Hänen katsotaan olevan syyllinen myös seitsemän kyläläisen kuolemaan Sevarlijessa. Saksan Bundesgerichtsof hyläsi hänen valituksensa tuomiosta 30. huhtikuuta 1999. Euroopan ihmisoikeuksien tuomioistuin hyläsi 12. heinäkuuta 2007 Jorgićin valituksen.
Maksim Sokolović ja Novislav Đajić
Toinen Saksan tuomioistuimen antama Bosnian kansanmurhaan liittyvä tuomio oli Maksim Sokolovićille. Sokolović tuomittiin 29. marraskuuta 1999 rikoksista, avunnannosta ja Genevan yleissopimuksen vakavista rikkomuksista. Vuonna 2001 Sokolović tuomittiin yhdeksän vuoden vankeuteen rikoskumppanuudesta Kalesijassa. Hänet vapautettiin yhdeksän vuoden jälkeen.
Myös Novislav Đajić (s. 1963) sai syytteen osallistumisesta kansanmurhaan, mutta tuomioistuin ei saanut riittävää varmuutta rikollisesta vakaumuksesta. Đajić todettiin syylliseksi neljääntoista murhaan ja yhteen murhayritykseen. Đajićin valitettua tuomiostaan Baijerin valituskamari sai selville, että rikokset oli tehty kesäkuussa 1992 Focan hallinnollisella alueella. Baijerin korkeampi alueellinen tuomioistuin tuomitsi Đajićin 23. toukokuuta 1997 viideksi vuodeksi vankeuteen. Hänet vapautettiin ennenaikaisesti ja karkotettiin kolmanteen valtioon.
Paravat
Paravat ovat tamilien kastilaitoksen vanhimpia kasteja. He asuvat eteläisessä Intiassa ja puhuvat äidinkielenään tamilia. Paravat erottuvat muista alueen etnisistä ryhmistä siten, että valtauskontona heidän keskuudessaan on katolilaisuus. Tämä taas juontaa juurensa vuosisatojen takaiseen jesuiittojen harjoittamaan lähetystyöhön.
Vuoteen 1537 mennessä paravat kääntyivät kristinuskoon ja saivat samalla Portugalin armeijan suojeluksen. Pyhimykseksi myöhemmin julistettu jesuiittalähetyssaarnaaja ja yksi veljeskunnan perustajajäsenistä, Francisco Xavier sai syvää arvostusta paravien keskuudessa kääntämällä uskon- ja synnintunnustuksen, kymmenen käskyä, Ave Maria-, Salve Regina- ja Isä meidän -rukouksen tamiliksi. Paravien keskuudessa harjoitettu lähetystyö kantoi myös pitkäaikaisempaa hedelmää, sillä nämä pysyivät kristittyinä myös tulevat vuosisadat jesuiittojen lakkauttamisenkin jälkeen. Paravien lisäksi tällainen kristillisyys säilyi Malabarrannikolla elävien Tuomas-kristittyjen parissa.
Lähteet
Paravan (fiskeredskap)
F1 Race Stars
F1 Race Stars on Codemastersin julkaisema Formula 1 -aiheinen videopeli. Peli on julkaistu vuonna 2012. Se pohjautuu vuoden 2012 Formula 1 -kauteen.
Kauko Jämsén
Kauko Jämsén (s. 22. heinäkuuta 1943 Helsinki) toimi Suomen Bulgarian suurlähettiläänä vuodesta 2005 vuoteen 2009. Ennen sitä hän oli Suomen pääkonsulina Pietarissa vuosina 2001–2005. Koulutukseltaan hän on valtiotieteen maisteri. Ulkoministeriön palveluksessa hän aloitti vuonna 1975.
Paitsi diplomaattina, Jämsén on toiminut myös koripallovalmentajana ja toimittajana. Hän oli vuosina 1974–1976 Suomen koripallomaajoukkueen päävalmentaja, minkä lisäksi hän on valmentanut Helsingin NMKY:tä ja Porvoon Tarmoa. Vuosina 1970–1973 hän toimi Ilta-Sanomien työmarkkina- ja politiikantoimittajana ja vuosina 1973–1975 Helsingin Sanomien taloustoimittajana.
Albin Valjakka
Albin Valjakka (10. heinäkuuta 1877 Mikkelin maalaiskunta – 29. kesäkuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1918. Valjakka vangittiin sisällissodan loppuvaiheessa ja hän kuoli vankileirillä kesäkuussa 1918.
Elämä
Valjakka syntyi Mikkelin maalaiskunnan Hiirolassa piika Edla Antintytär Valjakan (s. 1844) aviottomana lapsena. Kansakoulun käytyään Valjakka meni kirjaltajan oppiin vuonna 1894 ja työskenteli myöhemmin kirjapainoissa Helsingissä ja Mikkelissä. Vuonna 1899 Valjakka liittyi Mikkelin kirjatyöntekijäin ammattiosastoon, jonka puheenjohtajana hän toimi 1904–1906. Valjakka oli myös Mikkelin työväenyhdistyksen puheenjohtaja. Vuonna 1906 Valjakka oli perustamassa 'Vapaus'-lehteä ja työskenteli sen päätoimittajana vuodesta 1908 lähtien. Lisäksi hän oli lehden taloudenhoitaja sekä hallituksen puheenjohtaja.
Valjakka oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1907–1918 ja Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsen 1907–1909. Lisäksi hän oli muun muassa sosiaalidemokraattisen puolueneuvoston jäsen. Sisällissodan aikana Valjakka työskenteli kansanvaltuuskunnan palveluksessa koulutoimen ylihallituksen tilalle perustetun kouluneuvoston kirjurina. Huhtikuun alussa Valjakka siirtyi muun kansanvaltuuskunnan tavoin Viipuriin, jossa hänet vangittiin Viipurin taistelun jälkeen toukokuussa kansanedustaja Kaarlo Saaren kanssa. Valjakka kuoli Viipurin vankileirillä kesäkuun lopussa. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi Jussi Tolonen.
Yksityiselämä
Valjakan puoliso oli Hilma Maria Nykänen, jonka kanssa hän avioitui 1903. Nykänen toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1930. Pariskunta on haudattu Mikkeliin Harjun hautausmaalle. Hauta oli pitkään unohdettuna, kunnes Mikkelin Työväenyhdistys ja Työväen sivistysliitto kunnostivat sen ja hankkivat paikalle muistokiven vuonna 2020 työväenyhdistyksen 130-vuotisjuhlan yhteydessä.
Perry Barr
thumb|Perry Barr tummanpunaisena Birminghamin kartalla. Perry Barr on yksi Birminghamin kaupungin kymmenestä vaalipiiristä. Se muodostuu neljästä äänestysalueesta: Handsworth, Wood Lozells ja East Handsworth, Oscott ja Perry Barr. Vuonna 2009 Perry Barrissa oli 104 500 asukasta.
Aleksei Venetsianov
Aleksei Gavrilovitš Venetsianov (18. helmikuuta (J: 7. helmikuuta) 1780 Moskova - 16. joulukuuta (J: 4. joulukuuta) 1847 Poddubje lähellä Tveriä) oli venäläinen taidemaalari, joka on parhaiten tunnettu talonpoikaiselämää ja tavallisia ihmisiä kuvaavista teoksistaan.
Elämäkerta
Aleksei Venetsianov syntyi kreikkalaissyntyiseen kauppiasperheeseen Moskovassa. Hän ryhtyi virkamieheksi 1800-luvun alussa ja muutti Pietariin, jossa hän alkoi opiskella taidetta. Aluksi hän harjoitteli Eremitaašin teoksia kopioimalla ja tekemällä muotokuvia ystävistään. Myöhemmin hän tutustui Vladimir Borovikovskiin ja asui hänen talossaan oppipoikana. Hän yritti työskennellä vapaana muotokuvamaalarina, mutta hän sai vain muutamia tilauksia. Vuonna 1811 Taideakatemian johtokunta myönsi hänelle akateemikon arvonimen hänen kahden teoksensa vuoksi - Omakuva ja K. I. Golovatševskin ja akatemian nuorten oppilaiden muotokuva.
Vuonna 1819 omistautuen täysin taiteelle Venetsianov jätti paikkansa viranhaltijana, osti Safonkovon kylän ja asettui sinne. Tänä aikana hän maalasi näkymiä luonnosta, joita hän huomasi ympärillään. Nämä teokset olivat ensisijaisen tärkeitä hänen urallaan. Hän maalasi talonpoikien muotokuvia ja näkymiä maalaiselämästä. Hän oli ensimmäinen talonpoikaiselämän kuvaaja Venäjän taiteessa. Hänen teoksensa menestyivät näyttelyssä vuonna 1824, jossa hän sai kriitikoiden ylistystä.
Venetsianov toivoi tulevansa Taideakatemian professoriksi, mutta akateemikot eivät myöntäneet hänelle suostumustaan, etupäässä hänen akateemisen koulutuksen puutteensa vuoksi. Vuosien aikana ennen vuotta 1820 hän alkoi houkutella köyhistä oloista olevia ihmisiä ja jopa maaorjia, kuten Grigori Soroka, opettaakseen heille maalaamista. 1820-luvun puoleenväliin mennessä hänen ympärilleen oli kerääntynyt ryhmä seuraajia, ja hän perusti oman taidekoulun. Keisari Nikolai I, joka halusi tukea kansallisia suuntauksia, antoi taiteilijalle hyväksyntänsä ja nimitti hänet hovimaalariksi. Titteli toi hänelle rahallista tukea, joka oli tarpeellista taidekoulun toiminnalle, jossa ei ollut käytössä lukukausimaksuja. Venetsianov kuoli onnettomuudessa vuonna 1847, kun hänen hevosensa vauhkoontuivat ja hänen vaununsa putosivat jyrkältä rinteeltä.
Amatöörioppaat
Amatöörioppaat oli Yle Radio Suomen Olympiaradioon sisältyvä ohjelmasarja, jossa tutustuttiin olympiakaupunkiin urheilun ulkopuolisesta näkökulmasta. Olympialaisten aikana lähetettävissä ohjelmissa tutustuttiin kaupungin nähtävyyksiin, historiaan ja nykyelämään. Sarjaa ovat tehneet Petri Kejonen, Arto Teronen, Heikki Peltonen ja Jouko Vuolle.
Talviolympialaisissa Amatöörioppaat olivat ensimmäisen kerran mukana Torinon olympialaisissa vuonna 2006, jolloin tehtiin ohjelma Amatöörioppaat Torinossa. Silloin Arto Teronen sai juontajaparikseen Heikki Peltosen.
Amatöörioppaat Pekingissä tehtiin vuonna 2008 Pekingin kesäolympialaisten aikaan, jossa toimittajat Arto Teronen ja Heikki Peltonen esittelivät kisakaupungin nähtävyyksiä ja tutkivat Kiinan historiaa ja kulttuuria.
Vancouverin olympialaisten aikana Teronen ja Peltonen tekivät ohjelman Amatöörioppaat Vancouverissa.
Kesällä 2012 Lontoon olympialaisissa ohjelman Amatöörioppaat Lontoossa tekijöinä olivat Arto Teronen ja Jouko Vuolle. He tutustuivat brittiläiseen kulttuuriin ja historiaan sekä Lontoon museoihin ja kauppoihin, muun muassa erääseen kaupungin vanhimmista pubeista, Sherlock Holmesiin ja sateenvarjokauppaan.
Amatöörioppaat tekivät olympialaisten kisakaupunkia tutuksi toistaiseksi viimeisen kerran Sotšin talviolympialaisissa. Amatöörioppaina Sotšissa toimivat Lontoon olympialaisten aikaisen sarjan tapaan Jouko Vuolle ja Arto Teronen.
Malabarrannikko
thumb|150px|Malabarrannikko kartalla.
Malabarrannikko on maantieteellisesti pitkä lounainen rantaviiva Intiassa. Malabarrannikosta puhuttaessa voidaan tarkoittaa Intian sateisinta ranta-aluetta, mutta paikoin sitä käytetään myös terminä kuvaamaan rannikkoa Konkanista Kanyakumariin. Historiallisessa kontekstissä Malabarrannikko voi viitata Intian lounaisrannikkoon Goasta Kanyakumariin.