cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Impulssisadetin
Ominaisuudet ja toiminta
Sadetuspäät valmistettiin alun perin metallista. 1970-luvulta lähtien niitä on valmistettu myös termoplastisista muoveista paremman korroosiokestävyyden vuoksi.
Käyttö
Impulssisadettimen pitkä suihkutussäde ja yhtenäinen vedenlevitys vastaa suurin piirtein luonnollista sadetta. Laite korvasi nopeasti vuosisatoja vanhan vakokastelumenetelmän, jossa viljelyrivien väliin kaivettiin kaivantoja, jotka täytettiin vedellä.
Muunnelmat
Impulssisadettimen maan alta esiin putkahtava muunnelma tuli markkinoille keinona välttää varovainen ja aikaaviepä ruohonleikkuu maan pinnalla olevien sadetinten ympärillä. Tällaiset sadettimet painuvat pois käytöstä ollessaan nurmen pinnan alle pois näkyvistä. Ruohonleikkuussa on kuitenkin noudatettava suurta varovaisuutta, jotta sadetinpäille, joiden nurmen alle painuminen on epäonnistunut, ei aiheutuisi vahinkoa.
Vaikka impulssisadettimet korvattiin 1990-luvulla suurelta osin vaihdekäyttöisillä pyörivillä sadettimilla, niillä on yhä monia hyviä puolia, kuten kastelualueen yhtenäisyys, hiekan- ja mullankestävyys ja alhaisen vedenpaineen toiminta.
Lähteet
<references group="" responsive="1">
Gloster-Whittle E. 28/39
Gloster-Whittle E.28/39 on ensimmäinen brittiläinen suihkuhävittäjän prototyyppi. Konetyyppi kykeni alkuun saavuttamaan vain 660 km/h nopeuden. Koneen innovatiivisuus ei rajoittunut vain yksinomaan suihkumoottoriin. Laskutelineen järjestely oli myös sekin uutta. Siinä nokkapyörä korvasi perinteisen kannuspyörään pohjautuvan järjestelyn. Siipirakenne oli perinteinen elliptinen eli sekä johto- että jättöreunalta kaareva siipi.
E.28/39:n suunnittelusta vastasivat Gloster Aircraft Company ja Royal Aircraft Establishment (RAE) -tutkimuslaitoksen aerodynamiikan osasto Farnborough’ssa. Koneen pääsuunnittelija oli Glosterin George Carter, ja kehitystyö tapahtui läheisessä yhteistyössä voimalaitteiden suunnittelusta vastanneen Power Jets -yhtiön Frank Whittlen kanssa. Prototyyppi W4041:n tuotanto alkoi Glosterin Brockworthin tehtaalla, mutta siirrettiin koneen rakentamisen loppuvaiheella Cheltenhamissa sijainneelle Regent Motorsin tehtaalle ilmapommituksissa tuhoutumisen riskin pienentämiseksi.
Koneita valmistettiin kaksi kappaletta, jotka olivat W4041/G ja W4046. Ensimmäinen prototyyppi teki ensilentonsa 15. toukokuuta 1941 ja toinen 1. maaliskuuta 1943. Ensimmäisen prototyypin rekisteritunnuksen viimeinen G-kirjain viittasi koneen salaiseen luonteeseen. Kone suojattiin katseilta pressupeitolla lentojensa välillä. Myöhemmin valmistunut W4046 tuhoutui 30. heinäkuuta 1943 sattuneessa onnettomuudessa, kun sen siivekkeet juuttuivat. Lentäjä pelastui laskuvarjolla.
W4041/G on ollut vuodesta 1946 esillä Lontoon Science Museumissa.
E. 28/39 -ohjelmalla oli merkittävä rooli ensimmäisen sarjatuotantoon edenneen brittiläisen suihkuhävittäjä, Gloster Meteorin, kehityksessä. E. 28/39:ää käytettiin pitkälti Meteorin voimalaitteen koealustana.
Dibërin piirikunta
Dibërin piirikunta oli yksi Albanian 36:sta piirikunnasta vuoteen 2000 saakka, jolloin se lakkautettiin. Se kuului Dibërin prefektuuriin, joka vastaa nykyistä Dibërin maakuntaa. Piirikunnan pinta-ala oli 761 neliökilometriä ja vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 86 144 asukasta.
Piirikuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Arras, Fushë-Çidhën, Kala e Dodës, Kastriot, Lurë, Luzni, Maqellarë, Melan, Muhurr, Peshkopi, Qendër Tomin, Selishtë, Sllovë, Zall-Dardhë ja Zall-Reç. Pääkaupunkina toimi Peshkopi.
Ide (Kioto)
Ide on Japanin maaseutukaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Kioton prefektuurissa. Se kuuluu Tsuzukin piirikuntaan. Ide sijaitsee prefektuurin eteläosassa Kizujoen itärannalla. Idässä siihen kuuluu vuoristoalueita. Idessä on 7 300 asukasta (tammikuussa 2021) ja sen pinta-ala on 18,04 neliökilometriä.
Ide on maatalousvaltaista aluetta, jossa tuotetaan riisiä, teetä, vihanneksia ja hedelmiä, kuten omenapäärynöitä, persikoita, kakeja ja mikan-mandariineja. Ide on kehittynyt kuitenkin myös Kioton ja Naran esikaupunkina. Maaseutukaupunki Idestä tehtiin vuonna 1927.
Iden läpi virtaa Kizujoen sivujoki Tama, yksi Japanin ”kuudesta Tamajoesta”, joka tunnettiin historiallisesti waka-runoudessa kerrian kukkien ja sammakoiden esiintymispaikkana. Ideä palvelee JR Nishi-Nihonin Nara-linja.
Kuntalaisaloite
Kuntalaisaloitteeksi sanotaan kunnan toimintaa koskevaa ehdotusta, jonka kunnan asukas tekee kunnalle.
Kuntalaisaloitetta on pidetty suomalaisena erikoisuutena. Siitä säädettiin ensi kerran vuoden 1976 kunnallislaissa. Ruotsissa aloiteoikeuden käyttö kunnissa mahdollistettiin vasta vuonna 2002 ja Norjassa vuonna 2003.
Muita kansalaisille tarjolla olevia aloitemahdollisuuksia ovat kansalaisaloite ja eurooppalainen kansalaisaloite. Kunnanvaltuutettu voi tehdä valtuustoaloitteen.
Lainsäädäntö
Kunnallisaloite perustuu kuntalain 23 §:ään:
Hallituksen esityksen perusteluissa kyseisen pykälän sisältöä tarkennettiin edellisen kuntalain säädösten osalta seuraavasti:
Yleisyys
Vain joka viidennessä kunnassa tehdään sellaisia aloitteita, joissa tekijöinä oli yli kaksi prosenttia kunnan asukkaista.
Sisältö
Useimmin aloitteet koskevat teknisten palvelujen toimialaa. Niissä ehdotetaan esimerkiksi kevyen liikenteen väylien rakentamista, hidasteita, katuvalaistusta ja parkkipaikkoja. Ne saattavat sisältää toiveita esimerkiksi koirapuistoista, uimahallista, leikkikentistä ja kuntoportaista.
Tulokset
Keskimäärin 41 prosenttia kuntalaisaloitteista johtaa konkreettisiin toimenpiteisiin.
Kuntalaisaloite.fi
Oikeusministeriö julkaisi 10. syyskuuta 2013 Kuntalaisaloite.fi-verkkopalvelun kuntalaisaloitteiden tekemiseen.
Palvelua käyttää noin 75 prosenttia kunnista.
Yrjö Kallinen
Yrjö Henrik Kallinen (15. kesäkuuta 1886 Oulujoki – 1. tammikuuta 1976 Helsinki) oli osuustoimintaliikkeessä ja kansanvalistustyössä uransa luonut suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän tuli tunnetuksi ennen kaikkea rauhanaatteen puolestapuhujana Suomessa, mutta toimi myös Suomen puolustusministerinä vuosina 1946–1948. Kallinen toimi vuosikymmenien ajan osuuskauppaliikkeen valistustyöntekijänä ja hänet muistetaan sytyttävänä puhujana. Hän oli kiinnostunut itämaisesta filosofiasta ja teosofiasta. Itseoppinut Kallinen sai opetusneuvoksen arvonimen vuonna 1957.
Nuoruus
Yrjö Kallisen vanhemmat olivat Henrik Kallinen ja Johanna Elisa Savilaakso. Hän syntyi Puralan tilalla silloisen Oulujoen kunnan alueella. Isä oli aluksi maanviljelijä, mutta menetti pian tilansa konkurssissa ja siirtyi Ouluun nahkuriksi Åströmin tehtaalle. Perheessä kannatettiin sosialismia. Kallisen opinnot rajoittuivat kansakouluun, jonka hän suoritti loppuun vuonna 1898. Hän kuitenkin perehtyi jo nuorena itseopiskelun kautta monenlaisiin tieteenaloihin, kuten psykologiaan ja uskontotieteeseen. Lisäksi hän hakeutui myöhemmin työväenliikkeen opintopiireihin ja työväenopistoon. Kouluvuosien jälkeen Kallinen toimi eri ammateissa, muun muassa kirjapainotyöntekijänä ja hinaajan lämmittäjänä, kunnes siirtyi vuonna 1905 Valtionrautateiden palvelukseen. Sen jälkeen hän työskenteli vaihdemiehenä ja jarrumiehenä Oulussa vuoteen 1918 asti. Kallinen innostui pian ammattiyhdistystoiminnasta: hän oli perustamassa Rautatieläisten liiton Oulun osastoa vuonna 1906 ja toimi myöhemmin liiton Oulun piirin puheenjohtajana. Vuonna 1917 hänestä tuli Ouluun perustetun Työväen neuvoston sihteeri. Neuvosto nimitti hänet myös edustajakseen kaupungin poliisilaitokselle.
Sisällissota
Vankila-aikoinaan Kallinen vannoi itselleen valan, jota hän kertoi noudattaneensa koko elämänsä ajan:
Osuuskauppaliikkeen puhemies
Kallinen aloitti vuonna 1924 uuden uran edistysmieliseen osuuskauppaliikkeeseen kuuluneen Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK) palveluksessa. Ensimmäiset kolme vuotta hän toimi kiertävänä valistuspuhujana levittämässä tietoutta osuuskauppatoiminnasta. Vuonna 1927 hänet nimitettiin KK:n valistusosaston hoitajaksi ja päälliköksi, ja hän hoiti tätä tehtävää aina vuoteen 1955 asti. Hän tuli tunnetuksi mestarillisena puhujana, jonka puheissa runsas tiedollinen sisältö yhdistyi elävään puhujantaitoon. Hänen paatokselliset puheensa saattoivat käsitellä laveita ihmiselämään liittyviä aiheita ja niissä korostui hänen humanistinen sanomansa. Kallinen ryhtyi myöhemmin hyödyntämään valistustyössä myös modernia tekniikkaa, kuten radiota ja elokuvaa. Painettua sanaa hänen tuotannossaan edustavat neljä osuustoiminnallista ja neljä elämänfilosofista teosta. Hän kirjoitti satamäärin artikkeleita eri alojen lehtiin. Puheita hän ehti pitkän elämänsä aikana pitää tuhansittain.
Poliitikko
Jatkosodan aikana Kallinen kuului rauhanopposition kannattajiin ja oli yksi niin sanotun kolmenkymmenenkolmen kirjelmän allekirjoittajista. Hän toimi myös juutalaispakolaisten asioita hoitaneen komitean puheenjohtajana. Sodan jälkeen hän oli mukana Suomen Kansan Demokraattisen Liiton (SKDL) perustamisessa, mutta jäi kuitenkin lopulta itse sosiaalidemokraattiseen puolueeseen (SDP). Kallinen asetettiin häneltä itseltään lupaa kysymättä SDP:n ehdokkaaksi vuoden 1945 eduskuntavaaleissa ja hänet valittiin eduskuntaan Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Seuraavana vuonna hänet kutsuttiin Pekkalan hallituksen puolustusministeriksi. Tunnetun sodanvastustajan nimittämisellä puolustusministeriksi pyrittiin vakuuttamaan Neuvostoliitto Suomen rauhantahtoisuudesta. Kallinen oli suostunut tehtävään sillä ehdolla, että puolustusvoimien sotilaalliset tehtävät, kuten koulutus, kokoonpano ja täydennykset, siirrettiin pääministeri Mauno Pekkalan alaisiksi. Kallinen oli 1946–1948 puolustusministeriyden ohella myös ministeri valtioneuvoston kansliassa. Lisäksi hän toimi SDP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajana. Hän ei tosin viihtynyt puoluepolitiikassa. Kallinen tuli sotien jälkeen huonosti toimeen SDP:n oikeistosiiven nuorien johtajien kanssa. Kun hänet puolueen hajaannuksen aikana otettiin täyte-ehdokkaaksi vuoden 1958 eduskuntavaaleihin, puoluejohto ei päästänyt häntä puhumaan näkyviin tilaisuuksiin. Kallisen poliittista aatetta hänen vanhoilla päivillään on luonnehdittu bernsteinilaiseksi sosialismiksi.
Myöhemmät vuodet
Kallinen toimi Työväen Sivistysliiton varapuheenjohtajana 1940–1947 ja puheenjohtajana 1947–1965. Hänellä oli paljon muitakin luottamustoimia. Hän kuului muun muassa Suomen YK-liiton hallitukseen, valtion elokuvalautakuntaan ja kansansivistyslautakuntaan, Osuusliike Elannon edustajistoon ja kustannusyhtiö Tammen johtokuntaan. Lisäksi hän oli Suomalaiset Intian ystävät ry:n puheenjohtaja, Suomalais-amerikkalaisen yhdistyksen keskushallituksen varapuheenjohtaja ja kuului Helsingin vapaa-ajattelijat ry:n johtokuntaan. Kallinen palkittiin opetusneuvoksen arvonimellä vuonna 1957.
Sotien jälkeisinä vuosikymmeninä Kallisen sodanvastaisella ja ihmisyyden sanomaa korostaneella ajattelulla on sanottu olleen laajempaakin vaikutusta Suomessa, esimerkiksi 1960-luvulla levinneeseen aseidenriisunta-ajatteluun. Häntä sanottiin myös Suomen työväenliikkeen omaksitunnoksi. Hän esiintyi vielä vanhoilla päivillään vireänä. Monet muistavat pitkänäperjantaina 1971 televisiossa lähetetyn Hilkka Pietilän toteuttaman Kallisen haastattelun Elämmekö unessa merkittävänä kokemuksena.
Filosofia ja uskonto
Kallinen kiinnostui jo nuorena uskonnonfilosofisista kysymyksistä ja varsinkin itämaisista uskonnoista ja filosofiasta. Hänestä tuli idän uskontojen ja ajattelutapojen syvällinen ymmärtäjä ja tulkki. Hän muun muassa kokosi ensimmäisen suomenkielisen esityksen zen-buddhalaisuudesta. Se ilmestyi vuonna 1944 nimellä Zen, idän sanoma valaistuksesta. Suuresti ihailemassaan Intiassa Kallinen kävi kerran, osallistuessaan vuonna 1949 kveekarien kutsumana kansainväliseen rauhankongressiin.
Kallinen kiinnostui varhain myös teosofiasta. Ollessaan alle kahdenkymmenen Kallinen oman kertomansa mukaan koki mystisen "valaistuksen" ollessaan kävelemässä Oulun Kangaspolulla ja katsoessaan erästä vastaantulijaa silmiin. Vuonna 1969 hän muisteli tapausta näin: ”...ja yhtäkkiä salamana näin edessäni mysteerin, sanomattoman pohjattoman ihmeen”. Kallinen liittyi vuonna 1909 pari vuotta aiemmin perustettuun Suomen Teosofiseen Seuraan, kiersi sen luennoitsijana sekä lähettinä ja perusti jo nuorena Ouluun teosofisen Aatto-loošin. Hän osallistui Helsingissä 1933 Uranus- ja 1941 Septima-loošin perustamiseen ja toimi jälkimmäisen puheenjohtajana vuoteen 1953. Hän toimi lisäksi vuodesta 1922 alkaen vuosikymmenten ajan Suomen Teosofisen Seuran varapuheenjohtajana ja myöhemmin hänet kutsuttiin sen kunniajäseneksi. Kallinen erosi kirkosta ja liittyi takaisin siihen kahdesti.
Keskeisiä ajatuksia
Kallinen käsitteli puheissaan usein ihmisenä olemisen peruskysymyksiä kuten onnellisuutta ja henkistä kasvua. Yksi Kallisen ydinajatuksista on yksilöstä lähtevän muutoksen mahdollisuus, joka mahdollistaisi myös yhteiskunnan parantamisen.
Puheissaan Kallinen hahmottelee kuulijalle kuvan ihmisestä, joka kulkee arkipäivänsä läpi unenomaisessa tilassa; toistelee oppimiaan valmiita lauseita, on kiinnostunut vain omasta menestyksestään, kokoaa omaisuutta, kilpailee ja samalla ohittaa muut ihmiset. Kallisen kuvaus ei kuitenkaan ole täysin lohduton: Vastapainoksi hän piirtää kuvan todelliseen olemukseensa heränneestä ihmisestä, joka tarkastelee elämää ja itseään totuudellisesti, jolla on kyky myötäelää kanssaihmisensä, pyrkiä tekemään hyvää ja välttämään pahaa.
Parhaimmillaan ihmiselämä voi Kallisen mukaan olla alituista nykyhetkessä elämistä, ykseydentunnon toteuttamista – ykseyden, joka purkaa kaikki ihmisen rakentamat keinotekoiset rajat. Ihminen voi elää täydellisyyselämää jo tässä elämässä.
Kallinen itse luonnehti puhuttua sanaa lyhytkestoiseksi ja pysymättömäksi: "Verrattuna painomusteeseen puhujan sanat ovat todellakin kuin veteen kirjoitettua tekstiä: vesi peittää ne, ja ne katoavat." Kuitenkin hänen pitämänsä puheet sytyttivät laajoja kuulijakuntia ja jäivät elämään ihmisten mielissä ja myös heidän toiminnassaan. Joillekin Kallisen puheen kuuleminen saattoi muodostua koko elämän käännekohdaksi.
Kallinen puhui väsymättä ihmisenä olemisen peruskysymyksistä: henkisestä kasvusta ja ihmisen hyvinvoinnista, kansojen välisestä yhteisymmärryksestä ja rauhantilasta. Tämän päivän ihmistä hän koskettaa edelleen puheissaan elintasokilpailun vaaroista, sisäisen rauhan tarpeellisuudesta ja aidon onnen yksinkertaisuudesta.
Kallisen kuvaus ihmisen tilasta vie hänet erillisyyden tilasta oivalluksen kautta ykseyden kokemiseen. Äärimmilleen vietynä tämän kehittelyn toteutuminen merkitsee rauhantilan toteutumista. Kallisen itsensä mukaan sanat eivät tavoita todellisuutta. Silti ne luovat uskoa parempaan tulevaisuuteen – tai paremminkin: parempaan nykyhetkeen, joka on tulevaisuuden toteuttamista tässä ja nyt.
Yksinkertaisimmillaan Kallisen sanoma on ihmisen todellisen olemuksen toteuttamista päivittäisessä elämässä – laajimmillaan se ulottuu koskettamaan koko ihmiskuntaa ja sen tulevaisuutta. Kalliselle ihminen oli aina lopulta mysteeri, jota ei voida kokonaisuutena sanoin tai käsittein tavoittaa.
Kallisesta sanottua
Matti Salminen YLE TV1:ssä (Voimala - Perjantai 8.4.2011)
Matti Salminen kuvaa Kallista kirjassaan "Yrjö Kallisen elämä ja totuus" (2011) seuraavasti:
Saul Nieminen kuvasi Kallista kirjassaan "Yrjö Kallinen: mies äänen takana" (1978) seuraavasti:
Harri Markkula hahmottelee Kallisen elämäntyötä toimittamassaan ajatuskokoelmassa "Sanat kuin valo – Yrjö Kallisen ajatuksia" (1995) seuraavasti:
Eero Siren kuvaa väitöskirjassaan kun hän oli vuonna 1955 kahdeksanvuotiaana kuuntelemassa Kallisen esitelmää Malmintyöväenopistossa. Kallinen huomasi pienen pojan ja tuli tervehtimään häntä ja ihmetteli jaksaako tämä kuunnella. Kallinen teki Sireniin suuren vaikutuksen esiintymistavallaan. }}
Muistaminen
thumb|upright|[[Laila Pullinen: Valaistuksen tie, 1986. Yrjö Kallisen muistomerkki Oulun Raksilassa.]] Yrjö Kallisen elämä oli monissa suhteissa täynnä paradokseja. Hän sai nuorena neljä kuolemantuomiota ja kuitenkin eli lähes 90-vuotiaaksi. Kansalaisluottamuksensa menettänyt pasifisti kohosi puolustusministeriksi. Vain kansakoulun käynyt itseoppinut kokosi poikkeuksellisen laajan tietomäärän ja kielitaidon ja sai opetusneuvoksen arvonimen.
Oulun Raksilan Pikkukankaalle pystytettiin vuonna 1986 Kalliselle omistettu muistomerkki, Laila Pullisen veistämä abstrakti ympäristötaideteos Valaistuksen tie. Teos sijaitsee lähellä paikkaa, jossa Kallinen kertoo kokeneensa nuorena valaistumisen. Muistomerkki rahoitettiin Kallisen rahaston toteuttamalla kansalaiskeräyksellä.
Vuonna 1995 sai ensi-iltansa paljon huomiota herättänyt Esa Kirkkopellon kirjoittama näytelmä Yrjö Kallisen valaistuminen. Näytelmä kuvaa Kallisen elämänvaiheita. Tanssia ja teatteria yhdistänyttä esitystä on sanottu yhdeksi vuosikymmenensä tärkeimmistä teatteriesityksistä.
Yleisradion vuonna 2004 järjestämässä Suuret suomalaiset -äänestyksessä Yrjö Kallinen äänestettiin 63. suurimmaksi suomalaiseksi.
Detlev von Liliencron
Detlev von Liliencron (1844 Kiel – 1909 Alt-Rahlstedt, Hampuri, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän oli Saksan impressionistisen runouden uranuurtajia. Hän oli vuoteen 1875 Preussin armeijan upseeri.
Liliencronin runot ovat välittömiä, realistisia ja kieleltään muotoiltuja, ja niiden aiheita ovat luonto, rakkaus ja sotilaselämä.
Luettelo Färsaarten saarista
Tämä on luettelo Färsaarten saarista. Saaria on 18, joista Lítla Dímun on ainoa asumaton.
Bir Narayan Chaudhuri
Bir Narayan Chaudhuri (väitetysti n. 1857 – 20. huhtikuuta 1998) oli nepalilainen mies, jota väitettiin maansa lisäksi koko maailman vanhimmaksi ihmiseksi. Virallinen kunnia kuitenkin kuuluu Guinnessin ennätysten kirjan mukaan Jeanne Calmentille, joka kuoli Ranskassa 122-vuotiaana.
Väitettiin myös, että Chaudhuri oli kuollessaan vuosikymmeniä vanhempi kuin kaikkien aikojen vanhimmaksi mieheksi tunnustettu Shigechiyo Izumi (120, kyseenalaistettu myöhemmin) tai Christian Mortensen (115).
Bir Narayan Chaudhuri oli tupakoitsija, joka ei ollut eläessään koskaan joutunut sairaalaan. Riittäviä todisteita hänen huikealle 141 vuoden iälleen ei löydetty, joten Guinnessin ennätysten kirjaan häntä ei ole koskaan kelpuutettu.
Syömäpuikot
thumb|Japanilaiset hashi-syömäpuikot ja kertakäyttöiset waribashi-syömäpuikot
Syömäpuikot ovat kaksi samanmittaista, noin kynänkokoista puikkoa, joita käytetään ruokailuvälineenä Kiinassa, Taiwanissa, Japanissa, Koreassa ja Vietnamissa. Niitä käytettiin ennen yleisesti myös Thaimaassa, mutta 1800-luvun länsimaalaistamiskampanjan jälkeen thairuoka syödään nuudeleita lukuun ottamatta lusikalla ja haarukalla.
Syömäpuikkoja tehdään puusta, bambusta, metallista, muovista, norsunluusta ja mammutinluusta. Korealaiset syömäpuikot valmistetaan useimmiten metallista, japanilaiset ja kiinalaiset yleensä puusta. Lisäksi japanilaiset syömäpuikot ovat yleisesti lyhyempiä kuin korealaiset ja kiinalaiset.
Syömäpuikot kehitettiin ainakin 3 000 vuotta sitten Kiinassa, mahdollisesti jopa 5 000 vuotta sitten. Legendan mukaan Kungfutse suosi syömäpuikkoja, koska surmaamiseen soveltuvia välineitä ei ollut sopiva pitää esillä pöydässä. Keisarin hovissa käytettiin hopeisia puikkoja, jotka uskomuksen mukaan hapettuisivat mustiksi, jos ruuassa oli myrkkyä.
Kiinassa valmistetaan vuosittain 15 miljardia paria syömäpuikkoja, joiden valmistamiseen kuluu puuta noin 46 km²:n metsää vastaava määrä. Tämän vuoksi Kiinassa otettiin 1. huhtikuuta 2006 käyttöön viiden prosentin vero kertakäyttöisille syömäpuikoille.
Branco
pienoiskuva|Branco Cláudio Ibrahim Vaz Leal eli Branco (s. 4. huhtikuuta 1964 Bagé, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän oli puolustaja ja vapaapotkuspesialisti. Branco voitti maailmanmestaruuden vuonna 1994 ja Etelä-Amerikan-mestaruuden vuonna 1989.
Branco edusti urallaan monia eri seurojoukkueita. Hän aloitti uransa kaudella 1981–1982 Guarany Bagéssa. Eurooppaan Branco siirtyi vuonna 1986 italialaisen Brescia Calcion joukkueeseen. Vuodet 1988–1991 hän pelasi Portugalissa FC Portossa ja vuodet 1991–1993 Italiassa Genoa CFC:ssä, jonka jälkeen hän palasi Brasiliaan. Vuonna 1996 Branco pelasi Englannin valioliigassa Middlesbrough FC:ssä ja lopetti uransa vuonna 1998 Yhdysvalloissa MetroStarsissa. Uransa loppuaikoina Brancolla oli paino-ongelmia.
Branco kuului vuosina 1985–1995 Brasilian maajoukkueen vakiokokoonpanoon. Hän osallistui kolme kertaa jalkapallon MM-kilpailuihin (1986, 1990 ja 1994) ja voitti maailmanmestaruuden Yhdysvalloissa vuonna 1994. Branco istui vuoden 1994 MM-kilpailuissa Brasilian neljä ensimmäistä ottelua vaihtopenkillä mutta pääsi pelaamaan puolivälierään, välierään ja loppuotteluun Leonardon saatua neljännesvälierän tapahtumien seurauksena pelikiellon ja teki puolivälieräottelussa Alankomaita vastaan komean vapaapotkumaalin 35 metristä sekä laukoi loppuottelun rangaistuslaukauskilpailussa maalin Italiaa vastaan. Branco pelasi Brasilian maajoukkueessa 76 maaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia.
Underworld: Evolution
Underworld: Evolution on vuonna 2006 julkaistu yhdysvaltalainen toiminnallinen kauhuelokuva, jonka ohjasi Len Wiseman. Elokuva on jatkoa Varjojen valtakunta (Underworld) elokuvalle.
Meksikonlahti
thumb|300px|Meksikonlahden syvyyssuhteita esittävä kartta. thumb|Cantarellin öljykenttä Meksikonlahdella. Kuvattu 11 kilometrin korkeudesta.
Meksikonlahti on Atlantin valtameren läntisin lahti. Sen pohjoisosana on Yhdysvallat itäisestä Floridasta läntiseen Texasiin. Lahteen laskee Mississippijoki. Eteläinen rantaviiva aina Jukatanin niemimaalle asti kuuluu Meksikolle. Itäosiltaan lahti rajoittuu Kuuban länsikärkeen ja Karibianmereen. Atlantin valtamereen se yhdistyy Yhdysvaltojen ja Kuuban välistä kulkevan Floridansalmen kautta.
Meksikonlahden kokonaispinta-ala on noin 1,6 miljoonaa neliökilometriä, josta eteläinen kolmasosa on trooppisella vyöhykkeellä. Lahdelta saa alkunsa Golfvirta, joka kuljettaa lämmintä vettä Euroopan ja Skandinavian rannikoille. Tuhoisat hurrikaanit ovat yleinen vieras lahdella. Meksikonlahdella on myös tunnettu saariryhmä Florida Keys. Rannikon tärkeimpiin kaupunkeihin lukeutuvat muun muassa Tampa, New Orleans ja Houston Yhdysvalloissa, Veracruz Meksikossa ja Havanna Kuubassa.
Kasumi Ishikawa
Kasumi Ishikawa (s. 23. helmikuuta 1993 Fukuoka, Fukuoka, Japani) on japanilainen pöytätennispelaaja. Kesäolympialaisista 2012 Ishikawa saavutti naisten joukkuepelin hopeaa. Kesäolympialaisissa 2016 hän sai naisten joukkuepelin pronssia. Pöytätenniksen maailmanmestaruuden Ishikawa on voittanut vuoden 2017 kilpailujen sekanelinpelissä Maharu Yoshimuran parina.
Ayelet Shaked
Ayelet Shaked (s. 1976) on israelilainen poliitikko ja tietotekniikan insinööri, joka edustaa äärioikeistolaista HaYamin HeHadash (Uusi oikeisto) -puoluetta. Hän toimi maansa oikeusministerinä vuodesta 2015. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa Shaked jäi täpärästi knessetin ulkopuolelle.
Pekka Niskanen (taiteilija)
Pekka Niskanen (s. 1961) on kuvataiteilija, joka työskentelee nykytaiteen kentällä myös kuraattorina ja opettajana.
Niskanen väitteli kuvataiteen tohtoriksi 2014. Hänen väitöskirjansa otsikko on "Taide identiteettien politiikan rakentajana".
Niskasen teoksia on Helsingin taidemuseo HAMin ja Nykytaiteen museo Kiasman kokoelmissa. Videoteoksia on esitetty muun muassa New Yorkin White Box -galleriassa vuonna 2004 ja Galleria Hippolytessä 2014. Hän on lavastanut ja puvustanut vuonna 2005 Rigoletton Göteborgin oopperaan.
Niskasen lyhytelokuva Minä ja La Tourette (2015) on saanut rahoitusta usealta taholta: Oskar Öflundin säätiö, Taike, Helsingin kulttuurikeskus, VISEK Visuaalisen taiteen edistämiskeskus, AVEK - Audiovisuaalisen Viestintäkulttuurin Edistämiskeskus. Kadonneen kuvion rahoittajia olivat AVEK - Audiovisuaalisen Viestintäkulttuurin Edistämiskeskus/ Veli Granö ja VISEK Visuaalisen taiteen edistämiskeskus. Pitkän dokumentin Virtuaalisen sodan (2012) rahoittivat AVEK - Audiovisuaalisen Viestintäkulttuurin Edistämiskeskus, Suomen elokuvasäätiö SES ja Yleisradio / TV 1. Se on esitetty Ylen Dokumenttiprojektissa. .
Psamathe (kuu)
Psamathe on Neptunuksen epäsäännöllistä rataa kiertävä kuu, joka löydettiin vuonna 2003. Se tunnettiin väliaikaisella nimellä S/2003 N 1 vuoteen 2007, jolloin se sai nimen nereidi Psamathen mukaan.
Koska Psamathella on hieman samanlainen kiertorata Neson kanssa, on arveltu että ne olisivat voineet syntyä suuremman kuun hajotessa kappaleiksi.
Grafeemi
Grafeemi on kirjoitusjärjestelmän pienin distinktiivinen yksikkö, joka erottaa yhden merkityksen toisesta. Grafeemityyppejä ovat kirjoitusmerkit (kuten kirjaimet, tavumerkit ja logogrammit) sekä välimerkit ja ideogrammit.
Saman grafeemin pieni kirjain ja iso kirjain (kuten a ja A) ovat allografeja eivätkä eri grafeemeja, sillä ne eivät erota merkitystä.
Grafeemilla voidaan tarkoittaa myös kirjoituksen jaksoa, jolla merkitään yhtä foneemia.
Clock Tower: The First Fear
Clock Tower on Human Entertainmentin kehittämä ja vuonna julkaisema selviytymiskauhu-,seikkailu- ja hiiviskelypeli. Peli on Clock Tower -pelisarjan ensimmäinen osa.
Peli julkaistiin aluksi vain Super Nintendo Entertainment System -pelikonsolille, mutta se julkaistiin myöhemmin Japanissa myös PlayStationille nimellä Clock Tower: The First Fear. Peli julkaistiin myöhemmin myös Windows 95:lle uudella nimellä. PlayStationille ilmestynyt jatko-osa julkaistiin Euroopassa ja Yhdysvalloissa nimellä Clock Tower, mutta Japanissa se julkaistiin nimellä Clock Tower 2.
Tarina
Peli sijoittuu vuoden 1995 syyskuuhun. Pelin päähenkilö, Jennifer Simpson, on Granite Orphanage -nimisestä orpokodista kotoisin oleva 14-vuotias tyttö. Hänet on kutsuttu muuttamaan kolmen muun orpokodissa asuvan tytön, Laura Harringtonin, Annen ja Lotten kanssa asumaan heidän opettajansa Mary Barrowsin kartanoon. Sinne saavuttuaan Mary jättää uudet asukkaansa yksin eteisaulaan, kun hän menee hakemaan herra Barrows'ia. Kun Lotte huolestuu siitä, että Maryllä on kestänyt kauan palata, hän harkitsee menevänsä etsimään Maryä, mutta Jennifer menee hänen sijastaan. Ei kestä kuin hetki, kunnes kuuluu kirkaisu aulasta ja kun Jennifer palaa tarkistamaan tilanteen, hänen ystävänsä ovat kadonneet ja valot ovat sammuneet.
Etsiessään Maryä ja ystäviänsä, Jennifer tapaa Scissorman-nimisen tappajan, epämuodostuneen nuoren pojan, joka käyttää valtavan kokoisia saksia tappoaseenaan. Jennifer tapaa pojan ensin, kun hän näkee tämän tappavan joko Lauran tai Annin. Juostessaan poikaa karkuun, Jenniferille alkaa selvittää monia kamaluuksia Maryn ja jopa hänen omasta menneisyydestään. Jennifer voi löytää oman isänsä, Walter Simpsonin ruumiin huoneesta, joka on peitetty seinän taakse. Isänsä viimeisen kirjeen lukiessaan Jenniferille selviää, että hän auttoi Maryä synnyttämään epämuodostuneet kaksoset, Bobby ja Dan Barrowsin. Walter näki nämä lapset demoneina sen jälkeen, kun he hyökkäsivät miehen kimppuun ja söivät hänen oikean kätensä. Walter yritti tappaa vastasyntyneet, mutta Mary pysäytti hänet ja sinetöi huoneen, jossa Walter kuoli hapenpuutteeseen. Vuosien kuluessa, Mary loi kauhistuttavan rakkauden lapsiaan kohtaan, joten hän alkoi tuoda nuoria ihmisiä kartanoonsa, jossa hän opasti Bobbyn (eli Scissormanin) tappamaan nämä nuoret. Lasten isä, Simon Barrows, yritti kauan ennen pelin tapahtumia pysäyttää Maryn tappamalla hänet, mutta Mary lukitsi Simonin kartanon pihalla sijaitsevaan hökkeliin, jossa hänet voi tavata pelin aikana, ennen kuin Jennifer päätyy selliin Simonin kanssa. Jenniferillä täytyy olla kinkkua mukanaan ja antaa se Simonille, jotta hän puhuisi. Muuten Simon hyökkää Jenniferin kimppuun, syö hänet ja peli päättyy.
Pelaaminen
Pelin formaatti on point & click -tyylinen seikkailupeli. Pelaaja liikuttaa Jenniferiä joko klikkaamalla tiettyä paikkaa ruudulla olevalla hiirellä tai painamalla R ja L nappeja saamaan hänet juoksemaan jompaankumpaan suuntaan. Pelissä keskeinen idea on etsiä läpi kartanon löytääkseen esineitä etenemistä varten, ongelmapohdinta ja juonen selvittäminen erilaisten asioitten tutkimisella. Tapahtumat huoneisiin mentäessä ovat satunnaisia, eri kerroilla eri asioita voi tapahtua.
Tämän aikana Scissorman esiintyy pelin ainoana aktiivisena uhkana. Hän esiityy tietyissä huoneissa ja jos tutkit tiettyä esinettä, laukaiset jahti-kohtauksen. Jennifer ei voi taistella Scissormania vastaan. Ainoa, jota voit tehdä on vaara tilanteen nähden karata kuolmalta nopeasti näpyttämällä "paniikki nappia" ja tätäkään ei voi tehdä loputtomiin. Päästäkseen eroon Scissormanista, sinun on joko laukaistava tietty ansa tai piilouduttava häneltä. Jos Scissorman tappaa Jenniferin, peli päättyy ja sinut potkaistaan takaisin päävalikkoon, jonka kautta voit kokeilla uudestaan siitä mihin jäit. Peli automaattisesti tallentaa sijaintisi Super nintendo versiossa ja Playstation 1 versiossa sinä voit tuoda esiin valikon tallentamista varten milloin vain (paitsi jahdin aikana.) Scissorman ei voi esiintyä kuin vain valmiiksi laadituissa tapahtumissa pelin aikana, niinpä hänet voi tavata vain rajoitetun määrän kertoja pelin aikana.
Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut 1982
Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1982 järjestettiin Roomassa, Italiassa 21. maaliskuuta, ja ne olivat 10. virallisen MM-arvon saaneet maastojuoksukilpailut.
Clock Tower: The First Fear
Pelaaminen
Yksi pelin kuuluisista mekaniikoista on se, että pelin tapahtumat ja esineet voivat vaihtua pelikerrasta toiseen. Joskus avain voi olla tietyssä paikassa ja joskus taas toisessa. Joskus Scissorman esiintyy tietyssä huoneessa kun taas joskus hänen sijastaan esiin hyppää kissa. Tämä ylläpitää jännitystä ja vaikka pelin on jo kerran voittanut, toisella kerralla asiat ovat taas muuttuneet.
Eroja versioitten välillä:
- Grafiikat ja äänitehosteet on muutettu alkuperäisestä.
- Pelin ääniraita täysin uudelleen ehty. Melodiat ovat samat, mutta instrumentit ovat muutetut edellisestä.
- Tietyt asiat alkuperäisestä pelistä, kuten ruumis metsästyshuoneen kaapissa, yksi olohuoneiden televisioista, yms. ovat saaneet muutoksia alkuperäiseen verrattuna.
Julkaisu
Tähän päivään saakka, peli ei ole saanut virallista versiota Japanin ulkopuolella. Super Nintendo -versio tuli syyskuussa vuonna 1995, kun taas PC-versio tuli maaliskuussa 1997 ja PlayStation-versio heinäkuussa samana vuonna. Peli myös julkaistiin Bandain Wonderswan konsolilla vuonna 1999. Viimeisin pelin julkaisu oli Wiin Virtual Consolelle elokuussa 2010 ja PSN:lle marraskuussa 2011, mutta jopa nämäkään versiot eivät menneet Japania kauemmaksi.
Tämän ansiosta, kun pelin jatko-osa julkaistiin maailmanlaajuisesti, pelin nimi oli Yhdysvalloissa ja Euroopassa vain "Clock tower", kun taas Japanissa pelin nimi oli "Clock tower 2".
Luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä vuonna 2015
Tämä on luettelo Suomen virallisen singlelistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2015.
S/S Norrkulla
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Rabaulichthys
Rabaulichthys on meriahventen (Serranidae) heimoon ja koruahventen (Anthiinae) alaheimoon kuuluva kalasuku. Sen tyyppilaji on purjekoruahven (Rabaulichthys altipinnis). Rabaulichthys-lajeja tavataan indopasifiselta merialueelta. Sukuun luetaan seuraavat neljä lajia:
Suvun tieteellinen nimi Rabaulichthys viittaa mahdollisesti Rabaulin kaupunkiin Papua-Uudessa-Guineassa.
Ligitan
Ligitan on saari Malesiassa. Se sijaitsee suuremmasta Borneon saaresta itään.
Vuoteen 2002 saakka oli kiisteltyä, kuuluiko Ligitan Malesialle vai Indonesialle. Vuonna 2002 Kansainvälinen tuomioistuin päätti että Ligitan ja naapurisaari Sipadanin tulee antaa Malesian hallintaan.
David Plastik
David Plastik (s. 1964) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.
Plastik on valmistunut Hartfordin yliopistosta ja työskenteli ennen pokeriuraansa musiikkilehtien valokuvaajana 1980-luvulla. Hänen kuviaan julkaistiin muun muassa Rolling Stone ja Billboard -lehdissä. Hän työskenteli myös myyntimiehenä isänsä yrityksessä, kunnes alkoi menestyä pokeripöydissä. Pokerin Plastik aloitti vuonna 1995.
Plastik voitti joulukuussa 1999 Yhdysvaltain pokerimestaruuskilpailujen 500 dollarin limiitti hold 'em -turnauksen. Seuraavana kesänä hän oli Legends of Poker -tapahtuman 1 000 dollarin H.O.S.E.-turnauksen voittaja. Huhtikuussa 2003 Plastik oli toinen Bellagion kasinolla WPT:n mestaruuskilpailujen yhteydessä järjestetyssä 2 500 dollarin limiitti hold'em -turnauksessa. Joulukuussa 2005 hän voitti Fourth Annual Five Diamond World Poker Classic -tapahtuman 2 000 no limit hold 'em -turnauksen ja ansaitsi 212 730 dollaria. Uran toistaiseksi rahakkain turnausvoitto oli helmikuussa 2006 Plastikin saavuttama L.A. Poker Classic -tapahtuman 1 455 dollarin limiitti-turnauksen ykköstila, josta hän sai 306 180 dollaria.
Plastikin paras World Series of Poker -saavutus toistaiseksi on vuoden 2003 kolmostila 2 000 dollarin H.O.R.S.E.-turnauksesta. Turnauksen voitti Doyle Brunson. World Poker Tourilla Plastik on parhaimmillaan ollut seitsemäs (Bay 101 Shooting Stars -turnaus maaliskuussa 2004).
Plastik oli mukana Ultimate Poker Challengen ensimmäisen kauden finaalissa.
Elokuussa 2007 Plastikin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,9 miljoonaa dollaria.
Hannele Niemi
Hannele Niemi (s. 15. joulukuuta 1948 Pori) on Helsingin yliopiston kasvatustieteen professori vuodesta 1998. Hän toimi yliopiston ensimmäisenä vararehtorina vuosina 2003–2009. Vararehtorina hänen vastuulleen kuuluivat opetus ja opintoasiat, kirjastoasiat, laadunvarmistusjärjestelmä ja tasa-arvoasiat. Niemi on aiemmin toiminut professorina myös Oulun, Tampereen ja Turun yliopistojen opettajankoulutuslaitoksissa.
Niemi on vuonna 2010 kutsuttu Bukarestin yliopiston kunniaprofessoriksi. Hänet promovoitiin vuonna 2013 Maanpuolustuskorkeakoulun sotatieteiden kunniatohtoriksi.
Iota Persei
Iota Persei ( ι Persei /ι Per ) on Aurinkoa hieman muistuttava tähti 34 valovuoden päässä. Tähti liikkuu hyvin nopeasti, 92 km/s.
Margaret (kuu)
Margaret on Uranuksen ainoa kuu, joka kiertää myötäpäivään. Se löydettiin vuonna 2003, jolloin se sai väliaikaisen nimen S/2003 U 3. Se tunnetaan myös nimellä Uranus XXIII.
Luettelo Joseph Haydnin sinfonioista
Luettelo Joseph Haydnin sinfonioista perustuu Anthony van Hobokenin vuonna 1957 julkaisemaan luetteloon J. Haydn, Thematisch-bibliographisches Werkverzeichnis. Hobokenin luettelon numerointi ei vastaa täysin säveltämisjärjestystä. Sturm und Drang -kauteen lasketaan Haydnin vuosina 1766–1773 säveltämät sinfoniat (numerot 26, 35, 38, 39, 41–52, 58, 59 ja 65).
Suomen vapaa katolinen kirkko
Suomen vapaa katolinen kirkko on vuonna 1927 perustettu synkretistinen teosofinen yhteisö, johon kuuluu noin 140 jäsentä. Kirkko järjestäytyi uskonnolliseksi yhdyskunnaksi paria vuotta myöhemmin, 1929. Toimintaa on Helsingissä, Jyväskylässä, Matkussa, Porissa, Turussa ja Tampereella. Suomen aluepiispana toimii Gunnar Lindberg. Kirkossa on hänen lisäkseen yksi piispa ja neljä pappia.
Luettelo Joseph Haydnin sinfonioista
Sinfoniat
Hoboken sisällytti luetteloon myös neljä muuta sävellystä:
Suomen vapaa katolinen kirkko
Kirkko on osa kansainvälistä, vuonna 1916 perustettua Liberal Catholic Church -kirkkoa.
Luettelo Joseph Haydnin sinfonioista
Sinfoniat
Sinfonia nro 105 ei ole sinfonia vaan sinfonia concertante (konserttotyylinen sävellys, jossa on enemmän kuin yksi soolosoitin, tässä tapauksessa neljä), ja nro 106 ei ole säilynyt kokonaisuudessaan nykypäivään. Haydnin sinfonioiden lukumäärän lasketaan tavallisesti olevan 106.
Suomen vapaa katolinen kirkko
Kirkko julkaisi lehteä Vapaa Katolinen Kirkko, joka ilmestyi 1935–2010. Nykyään se ilmestyy vain sähköisesti.
Kirkko katsoo omaavansa apostolisen suksession Alankomaitten vanhakatolisen kirkon kautta.
Historia
Kirkon syntyvaiheet voidaan johtaa vuoteen 1925, jolloin Suomessa vieraili hollantilainen piispa J. A. Mazel, ja suomalaiset teosofit perustivat vapaa katolinen tutkimusseura -nimisen opintoryhmän.
Piispa J. I. Wedgwood vihki opettaja Artturi Vesenterän kirkon papiksi Helsingissä helmikuussa 1927. Vesenterä toimi kirkon johtajana vuoteen 1949 saakka ja laajensi kirkon toimintaa. Hän käänsi piispa C. W. Leadbeaterin teoksen The Science of The Sacraments suomeksi. Lääkäri ja kirkon pappi John Sonck julkaisi vuonna 1930 suomenkielisen käännöksen The Liberal Catholic Liturgy -liturgiasta. Lääkäri Harald Olander vihittiin kirkon ensimmäiseksi suomalaiseksi piispaksi vuonna 1957 Helsingissä. Hän perusti Suomeen kirkon kirjallisuuden kustantamon ja kirkon lehden, jonka julkaisemista hän jatkoi kuolemaansa saakka vuonna 1971. Olander koulutti kirkon papistoa useilla lyhyillä kesäkursseilla.
Olanderin seuraajaksi tuli teknikko Aumo Artamaa, jonka australialainen piispa Sten von Krusenstierna vihki 6. elokuuta 1977 Helsingissä. Artamaa toimi Suomen aluepiispana vuodesta 1982 vuoteen 1991, jolloin hänen seuraajakseen tuli piispa Göran Bärlund. Gunnar Lindberg vihittiin piispanvirkaan 3. huhtikuuta 2005 Jyväskylässä.
Erityispiirteitä
Kirkon juuret ovat teosofisessa liikkeessä, ja kirkon opetuksiin kuuluvat esimerkiksi karman eli syyn ja seurauksen laki ja jälleensyntymisoppi. Jumala ilmenee kirkon mukaan kolminaisuutena, Isänä, Poikana ja Pyhänä Henkenä. Toisaalta Jumala nähdään myös osin panteistisena ja kaiken alkusyynä, josta koko elämä virtaa. Kaiken olevan päämääränä on kirkon näkemyksen mukaan viimein palata takaisin jumaluuteen. Kirkko pitää kaikkia suuria maailmanuskontoja tasavertaisina teinä Jumalan luo.
Vapaa katolinen kirkko korostaa jumalanpalveluselämän, kirkollisten toimitusten ja myös kirkon viran merkitystä. Uskonkysymyksissä se sen sijaan antaa jäsenilleen hyvin suuren vapauden ajatella itsenäisesti. Perinteisen teosofian tapaan se korostaa jäsentensä omantunnon- ja ajatuksenvapautta, myös uskonnollisissa kysymyksissä. Vapaan katolisen kirkon jumalanpalvelusmenot perustuvat katolisen kirkon liturgiaan, mutta niistä on poistettu Vapaalle katoliselle kirkolle vieraat ajatukset, kuten ajatus ihmisen syntisyydestä ja Jeesuksen kuoleman synnitsovittavasta voimasta.
Vapaalla katolisella kirkolla on katolisen kirkon tapaan seitsemän pyhää toimitusta eli sakramenttia: kaste, konfirmaatio, ehtoollinen, rippi, avioliittoon vihkiminen, papiksivihkiminen ja sairaiden voitelu. Vapaa katolinen kirkko katsoo säilyttäneensä piispojensa ja pappiensa apostolisen suksession Utrechtin vanhakatolisen kirkon kautta, jossa sen ensimmäiset viranhaltijat kuten Charles Webster Leadbeater saivat pappisvihkimyksensä.
Vapaa katolinen kirkko katsoo opetuksensa perustuvan kolmeen lähteeseen: kirkolliseen traditioon, josta Raamattu muodostaa vain osan, kristittyjen kokemuksiin sekä auktoriteettiin. Viimeksi mainittu ei niinkään viittaa kirkon opettajien auktoriteettiin, vaan hengellisten johtajien saamaan innoitukseen ja inspiraatioon.
Edna Birch
Edna Birch (o.s. Burrows) on kuvitteellinen hahmo brittiläisessä saippuasarjassa Emmerdale. Häntä näytteli Shirley Stelfox vuodesta 2000 kuolemaansa 2015 asti. Hahmon suunnitteli Kieran Roberts.
Edna näkyi sarjassa ensimmäisen kerran vuonna 2000, mutta Edna oli asunut kylässä jo vuosia. Edna tunnetaan suorasanaisena ja ilottomana naisena, jolle ystävyys on kaikki kaikessa. Edna on harras seurakuntalainen. Ednan koirat ovat Ednalle erittäin tärkeitä ja jos joku tekee jotain koirille on varmaa, että hän saa Ednan vihat päällensä. Ednalla on sisko Lily, jonka kanssa he eivät ole aina olleet hyvissä väleissä. Ednalla on myös poika ja yksi lapsenlapsi.
Tarina
Vuonna 2001 kylään muutti Ednan teini-ikäinen pojantytär Eve. Edna kuitenkin lähetti lapsenlapsensa isänsä luokse Ranskaan Even potkaistua Ednan koiraa Batleyta, joka on ollut hänelle aina kuin perheenjäsen ja joskus vielä enemmän. Batley on kuitenkin kuollut ja Edna oli surun murtama sen kuoltua. Hänen toinen koiransa Tootsie toi kuitenkin valoa Ednan elämään. Len Reynolds oli Ednan vanha ystävä ja näytti siltä, että heidän välilleen voisi syttyä romanssi. Edna ei kuitenkaan tuntenut Leniä kohtaan ystävyyttä enempää ja niin Len alkoi flirttailemaan Pearl Ladderbanille. Edna meni töihin miljornööri Tom Kingille ja hänestä ja Tomista tuli läheiset kaverukset. Tom tiesi voivansa luottaa Ednaan ja kääntyikin usein kysymään neuvoa häneltä. Edna pettyi kovasti kun Tom päätti mennä naimisiin Rosemary Sinclairin kanssa. Lokakuussa 2006 Ednan poika Peter Birch tuli pyytämään äitiänsä osallistumaan Even häihin Ranskassa. Edna kieltäytyi aluksi osallistumasta häihin, mutta lopulta osallistui ja sieltä hänen mukanaan saapui Ednan sisko Lily Butterfield. Vuoden 2007 keväällä Ednan koira Tootsie tuli raskaaksi ja se synnytti kaksi tervettä poikasta. Vuonna 2007 Lily jäi poliisille kiinni kannabiksen kasvattamisesta Kartanolla ja kun poliisi tunkeutui Ednan kotiin pidättämään Lilyn oli Edna hävetä silmät päästä ja tästä lähtien Ednan ja Lilyn välit eivät ole olleet hyvät. Marraskuussa 2008 Edna oli erittäin vihainen, kun kuuli, että kirkko jouduttaisiin sulkemaan. Mark ja Natasha Wylde ostivat kirkon, mutta saatuaan tietää miten tärkeä kirkko oli kyläläisille lahjoittivat he sen kyläläisten omistukseen. Vuonna 2012 Eve ilmaantui Ednan ovelle ja Edna otti hänet luokseen asumaan.
Vuoden yhtye
Vuoden yhtye on Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla vuodesta 1986 jaettu palkinto suomalaiselle kansan- tai maailmanmusiikkia esittävälle kokoonpanolle. Palkinnon saajan nimeää Kaustisen kansanmusiikkijuhlien hallitus.
Terry Gross
Terry Gross (s. 14. helmikuuta 1951 Brooklyn, New York, New York) on yhdysvaltalainen radiotoimittaja. Nykyään hän juontaa ja tuottaa Fresh Air with Terry Gross -keskusteluohjelmaa, jota National Public Radio on esittänyt päivittäin vuodesta 1987 alkaen. Gross on saanut Peabody-palkinnon.
Enkeeya
Enkeeya on maasaiden rituaali kuolleille. Perinteisesti kuolleita ensin surraan yhdessä koko kylän kanssa, jonka jälkeen ruumis jätetään villieläinten syötäväksi. Nykyään kristinuskon ja islamin yleistyttyä myös maasaiden keskuudessa, kuolleet yleensä haudataan pienimuotoisten "hautajaisten" myötä, niin kuin länsimaissa. Haudan päälle tai läheisyyteen ei kuitenkaan jätetä minkäänlaisia tunnuksia tai merkkejä.
Tony Salmelainen
Tony Salmelainen (s. 8. elokuuta 1981 Espoo) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä. Hän pelasi alkukauden 2013–2014 SM-liigassa Helsingin IFK:ssa, mutta ilmoitti marraskuussa 2013 lopettavansa jääkiekkouransa niskavaivojen takia.
Edmonton Oilers varasi Salmelaisen NHL:n varaustilaisuudessa 1999 toisella kierroksella 41. pelaajana. Hän pelasi NHL:ssä kaikkiaan 70 ottelua.
Ura
Salmelainen aloitti jääkiekkouransa Calle Branderin luistelukoulussa, mutta pelasi juniorina pitkään Espoon Palloseurassa. Hän pelasi juniorina myös Kiekko-Espoon joukkueessa. HIFK:hon Salmelainen tuli B-juniorina, ja teki SM-liigadebyyttinsä vuonna 1999. Hän teki ensimmäisen maalinsa ensimmäisellä laukauksellaan, mutta loukkaantui samassa ottelussa.
Salmelainen pelasi alkukaudella 2000–2001 HIFK:ssa kaikkiaan 19 liigapeliä, mutta siirtyi joulukuussa 2000 Ilvekseen merkittävämpien tehtävien toivossa. Puolentoista Ilves-kauden jälkeen Salmelainen lähti Pohjois-Amerikkaan, jossa hän oli kolme vuotta Edmonton Oilersin organisaatiossa pelaten 13 NHL-peliä.
NHL:n käynnistyessä työsulun aiheuttaman välivuoden jälkeen kaudella, Salmelainen siirtyi takaisin HIFK:hon. Hän pelasi hienon kauden ja teki muun muassa yhdessä pelissä, 18. lokakuuta Pelicansia vastaan, viisi maalia ja sai lisäksi yhden syöttöpisteen. NHL:ssä Edmonton Oilers kauppasi Salmelaisen pelaajaoikeudet kauden aikana Chicago Blackhawksille, josta Edmonton sai puolustaja Jaroslav Spacekin.
2. maaliskuuta 2006 pelatussa SM-liigaottelussa HPK:ta vastaan Salmelainen pahastui saamastaan kahden minuutin rangaistuksesta ja sai käytöksensä vuoksi rangaistuksen. Kentältä poistuessaan hän heitti roskakoria, joka osui vahingossa HIFK:n linja-autonkuljettajaan, jolloin kuljettajalta murtui nenä ja katkesi kaksi hammasta. Hämeenlinnan poliisi aloitti tapauksesta esitutkinnan.
Kauden 2005–2006 lopussa Salmelainen voitti SM-liigan maali- ja pistepörssin tehoin 27+28=55. Hänelle tarjottiin kauden päätteeksi maajoukkuepaikkaa, mutta hän vaati lupausta paikasta MM-kisoissa ja kun päävalmentaja Erkka Westerlund kieltäytyi, Salmelainen jäi pois maajoukkueesta.
Kaudeksi Salmelainen siirtyi NHL:ään Chicago Blackhawksiin kahden vuoden sopimuksella. Hän ehti pelata sopimuksestaan vain ensimmäisen kauden Chicagossa, kun kesäkuussa 2007 hänen pelaajaoikeutensa kaupattiin yhdessä puolustaja Jassen Cullimoren kanssa Montreal Canadiensiin, Chicagon saadessa vaihdossa venäläishyökkääjä Sergei Samsonovin.
Kesäkuussa 2008 Salmelainen teki kahden vuoden sopimuksen sveitsiläisen HC Servette Genèven kanssa. Hän pelasi Sveitsissä kauden 2012–2013 loppuun ja siirtyi sen jälkeen HIFK:hon.
Muuta
Tonyn isä Tommi Salmelainen oli ensimmäinen NHL:ään varattu eurooppalaispelaaja (St. Louis Blues 1969) ja kaksinkertainen Suomen mestari HIFK:n joukkueessa. Tonyn nuorempi veli Tobias Salmelainen pelasi myös ammatikseen jääkiekkoa.
Salmelainen sai huhtikuussa 2008 syytteen sotilaskarkuruudesta, koska jätti saapumatta palveluspaikkaansa Kaartin jääkärirykmenttiin eikä lykkäysanomusta ollut toimitettu ajoissa puolustusvoimille. 19. toukokuuta pidetyssä oikeuskäsittelyssä Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Salmelaisen 45 vuorokaudeksi ehdolliseen vankeuteen.
Kasabian
Kasabian on vuonna 1997 perustettu englantilainen rock-yhtye Leicesteristä.
Entiset jäsenet
Kesäkuussa 2020 yhtye ilmoitti, että sen pitkäaikainen laulaja/taustalaulaja Tom Meighan jättää yhtyeen yhteisellä päätöksellä. Yhtye ei halua kommentoida asiaa muuten, mutta heidän tiedotteessaan todetaan, että Meighan lähtee yhtyeestä henkilökohtaisten ongelmiensa vuoksi. Nämä ongelmat ovat vaikuttaneet jo pidemmän aikaa Meighanin käytökseen, joten hän jää yhtyeestä pois ja koettaa keskittyä saamaan elämänsä raiteilleen.
Funny Games (vuoden 2007 elokuva)
Funny Games on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Michael Haneke. Elokuva on yhdysvaltalainen uudelleenfilmatisointi Haneken saman nimisestä, vuoden 1997 elokuvasta. Samoin kuten alkuperäisversiossa, elokuvassa kaksi nuorta miestä ottaa perheen heidän mökillään panttivangikseen, ja pakottaa heidät sadistisiin leikkeihin. Perheen isää esittää Tim Roth, äitiä Naomi Watts. Elokuvassa on vain pieniä eroavaisuuksia alkuperäisen kanssa. Elokuvan ensiesitys oli Lontoon elokuvajuhlilla 20. lokakuuta 2007, mutta kaupalliseen levitykseen elokuva tuli vasta seuraavana vuonna.