cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sähkötuoli
Sähkötuoli lääketieteen näkökulmasta
Yhdysvalloissa kuolemaantuomituille tehdään teloituksen jälkeen aina ruumiinavaus kuolinsyyn selvittämiseksi. Niistä vuosien varrella kertyneiden havaintojen mukaan sähkötuolissa teloitetuilla aivojen ydinjatke on hiiltynyt, mutta aivojen muut osat vaikuttavat normaaleilta. Nykyisen lääketieteen käsityksen mukaan tämä tarkoittaa, ettei sähkötuoliteloitus aiheuttane teloitettavalle kipua, vaikka hän ei kuolisikaan välittömästi. Niinpä on oletettu, että teloitettavan rajutkin kouristukset sekä kasvolihasten kouristukset ja niiden aiheuttamat irvistykset eivät johtuisi kivusta vaan voimakkaasta sähkövirrasta ja että ne olisivat tahdottomia. Sähköiskua seuraava sydämen kammiovärinä ja sähköšokin aiheuttama sydänlihaksen kouristus johtavat lääketieteen mukaan välittömästi tajuttomuuteen. Vaikka sähkötuoliteloituksessa varmistukseksi annetut lisäsähköiskut aiheuttavat palovammoja lihaksiin ja sisäelimiin, ne eivät ole varsinainen kuolinsyy. Eläinkokeet ovat antaneet samansuuntaisia tuloksia kuin teloitettujen ruumiinavaukset.
Sähkötuolista suomalaisessa tietosanakirjassa vuodelta 1917
Vuosina 1909–1922 julkaistussa ensimmäisessä varsinaisessa suomenkielisessä tietosanakirjassa nimeltään Tietosanakirja esitellään sähkötuolia seuraavasti. Teksti on hakusanan Sähkötuoli kohdalla teoksen yhdeksännessä osassa, joka on painettu 1917, ja sen laatinut insinööri Gustav Magnus Nordensvan.
"Muutamissa ameriikkalaisissa valtioissa pannaan kuolemantuomiot täytäntöön sähkön avulla. Kuolemaan tuomittu asetetaan erikoisesti tarkoitusta varten laadittuun, lujilla hihnoilla varustettuun tuoliin, johon hänet sidotaan pään, rinnan, säärien ja käsivarsien kohdalta. Suolaliuoksessa kostutettu kypäränmuotoinen elektrodi eli kosketin asetetaan päähän; toinen, säären muotoa vastaava kosketuskappale kiinnitetään jompaankumpaan sääreen. Koskettimet ovat kaapelien ja kojetaulun kautta yhdistettävissä vaihtovirtadynamon napoihin. Virtapiiriä suljettaessa on jännitys noin 1,700-1,800 volttia; virran voimakkuus on tällöin tavallisesti 7-10 amperia. Jos kaikki suoritetaan asianmukaisesti, seuraa aivan tuskaton kuolema heti ensimmäisessä silmänräpäyksessä. Kosketusta ylläpidetään kuitenkin varmuuden vuoksi noin 1 minuutin ajan, jona aikana jännitystä kahdesti pariksikymmeneksi sekunniksi alennetaan noin 200 ''voltin arvoon. – Sähkövirta aikaansaa suuria muutoksia elimistössä. Niinpä tummenee veri melkoisesti sekä kadottaa tavallisesti hyytyväisyytensä. Ruumiinlämpö nousee niinikään paikoittain sangen huomattavasti, aina 50:een asteeseen ja siitä ylikin; joskus ilmenee koskettimien kohdalle palohaavoja. G. M. N."
Paleopatologia
Paleopatologia (eng. paleopathology) on muinaisia sairauksia ja niiden kehitystä historian halki tutkiva tieteenala. Paleopatologisten tutkimusten päätavoitteina on selvittää sekä ymmärtää erilaisten tautien historiaa, kuten niiden roolia menneisyyden ihmispopulaatioiden muutoksissa. Tutkimuksissa muun muassa osteologisten löydösten pohjalta kerätyn tiedon avulla pystytään ennustamaan sairauksien mahdollista kehityskulkua nykypopulaatiossa ja vaikutuksia tulevaisuudessa.
HMS Phoebe (F42)
HMS Phoebe (viirinumero F42) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Leander-luokan fregatti.
Timo Salo (jääkiekkoilija)
Timo Salo (s. 5. kesäkuuta 1985 Naantali) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelaa laitahyökkääjänä TPS:ssa.
HMS Phoebe (F42)
Valmistus
Alus tilattiin Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 25. heinäkuuta 1963. Se laskettiin vesille 19. joulukuuta 1964 ja valmistui 14. toukokuuta 1966.
Palvelus
Alus myytiin 1992.
Timo Salo (jääkiekkoilija)
Salo on turkulaisseura Turun Tovereiden kasvatti. Hän on edustanut Mestiksessä TuToa neljänä kautena, ensimmäisen kokonaisen kauden hän pelasi 2004–2005 ja hänet palkittiin Mestiksen parhaana tulokkaana. Salo hankittiin KalPaan kaudeksi monivuotisen joukkuetoverinsa Tapio Laakson kanssa. Salo pelasi tulokaskaudestaan SM-liigassa vain noin puolet olkapäävamman takia.
Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Turun Palloseuraan yhdessä Tapio Laakson kanssa.
Sirkka Hirsjärvi
Sirkka Anneli Hirsjärvi (s. 19. elokuuta 1940 Nivala) on Jyväskylän yliopiston kasvatustieteen emeritaprofessori. Hänestä tuli kasvatustieteen kandidaatti vuonna 1970 ja lisensiaatti vuonna 1975, ja hän väitteli tohtoriksi vuonna 1982. Hän oli partiotyttöjärjestön koulutusohjaaja 1963–1966, Jyväskylän yliopiston assistentti 1969–1970, viransijainen lehtori 1971–1975, yliassistentti 1976, yliassistentti ja viransijainen apulaisprofessori 1980–1983 ja kasvatustieteen professori vuodesta 1987 eläkkeelle jäämiseensä asti. Hirsjärvi on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1992.
Aruba olympialaisissa
Aruba osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Soulissa 1988 ja on ollut sen jälkeen mukana kaikissa kesäolympialaisissa. Talvikisoihin maa ei ole osallistunut. Aruba ei ole saavuttanut olympialaisissa yhtään mitali- tai pistesijaa. Maan urheilijat ovat osallistuneet olympialaisissa judoon, miekkailuun, nyrkkeilyyn, painonnostoon, purjehdukseen, pyöräilyyn, taekwondoon, taitouintiin, uintiin ja yleisurheiluun.
Edgar Leslie
Edgar Leslie (31. joulukuuta 1885 Stamford, Connecticut – 22. tammikuuta 1976 New York, New York) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hän varttui New Yorkissa ja kävi koulua Cooper Unionissa. Hänen kenties tunnetuin työnsä on "Moon Over Miami".
Leslien ensimmäinen laulu, "Lonesome", julkaistiin vuonna 1909, ja siitä tuli välitön hitti. Haydn Quartetin levyttämänä se nousi listakolmoseksi ja sitten Byron G. Harlanin levyttämänä kuudenneksi. Leslie jatkoi hittien kirjoittamista ja tuottamista vaudevillea varten, merkittävimmin Nat Willsille, Julian Roselle, Belle Bakerille, Lew Dockstaderille, James Bartonille ja Joe Welchille.
Leslie perusti 1920-luvulla oman kustantamonsa, ja vuonna 1927 hän matkusti Englantiin, jossa alkoi yhteistyö säveltäjä Horatio Nichollsin (Lawrence Wrightin pseudonyymi) kanssa. Yhteistyöstä syntyivät sellaiset kappaleet kuin "Among My Souvenirs" (Connie Francisin hitti), "Mistakes" (Vera Lynnin hitti) ja "Shepherd of the Hills" (Jack Hylton Orchestran hitti). Leslie jatkoi hittien tuottamista Yhdysvalloissa 1930–1940-luvuilla. Hän oli aikansa tuotteliaimpia säveltäjiä ja sanoittajia.
Kirjoittajia, joiden kanssa Leslie teki yhteistyötä, olivat muiden muassa Irving Berlin, Joe Burke, Fred Ahlert, James Monaco, Walter Donaldson, Archie Gottler, Maurie Abrams, Joe Young, Harry Warren, Pete Wendling, George Meyer ja Ray Goetz.
Kannisto (Halikko)
Kanniston länsiosa on metsäistä mäki- ja kalliomaisemaa, jonne kylän rakennuskanta on rajoittunut. Itään kuljettaessa maasto laskee loivasti Purilanjokeen ja muuttuu viljelysmaaksi. Kalkkilan kylä on aivan Kanniston vieressä pohjoispuolella ja Jokikaustan tietä etelään päin kuljettaessa tulee pian Mätikkö vastaan.
Pienestä Kannistosta on jäänyt hyvin vähän historiallisia lähteitä, mutta kylä lienee perustettu jo varhaiskeskiajalla, sillä se on kuulunut ns. suomalaisen vero-oikeuden piiriin. Kylässä oli aina 1900-luvulle asti vain yksi tila, josta lohkottiin ennen toista maailmansotaa kummatkin uudet tilat. Vanhaa rakennuskantaa ei ole säilynyt, vaan kylän rakennukset ovat varsin uusia.
Yö ja usva
Yö ja usva (, viitaten Adolf Hitlerin Nacht und Nebel -direktiiviin) on ranskalaisen Alain Resnais’n ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 1955. Elokuvien Hiroshima, rakastettuni (1959) ja Viime vuonna Marienbadissa (1961) ohella Resnais’n merkittävimpiin kuuluva teos kertoo natsi-Saksan keskitysleirien kauhuista.
Yö ja usva palkittiin 1956 Prix Jean Vigolla. Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Yö ja usva oli mukana heistä kahdentoista listalla.
Styrbjörn Oskarsson
Styrbjörn Oskarsson (s. 26. marraskuuta 1959 Jomala) on entinen suomalainen jalkapalloerotuomari.
Oskarsson aloitti erotuomariuransa II divisioonassa kaudella 1980. Hänet nostettiin tuomaroimaan I divisioonan otteluita jo seuraavana vuonna ja ensimmäistä kertaa SM-sarjan erotuomarina Oskarsson toimi 1983. Pääsarjaurallaan hän tuomitsi yhteensä 100 ottelua vuosina 1983–1994. Hän toimi myös Suomen Cupin finaalin erotuomarina 1993. Oskarsson on toiminut 1990-luvun alussa myös Euroopan jalkapalloliiton UEFA:n kansainvälisenä erotuomarina sekä myöhemmin UEFA:n otteludelegaattina. Ainoan A-maaottelunsa hän tuomitsi huhtikuussa 1994, jolloin Tanska ja Unkari kohtasivat Kööpenhaminassa.
Ahvenanmaan jalkapalloliiton puheenjohtaja Oskarsson oli vuosina 2009–2012. Hän on yksi harvoja suomalaisia erotuomareita, jonka fyysistä koskemattomuutta on ottelun aikana loukattu, kun Oskarssonia 1980-luvulla heitettiin Lahdessa puukengällä.
Hysterica
Hysterica on Jukka Tolosen vuonna 1975 julkaistu albumi.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Slavonic Channel International
Slavonic Channel International on ukrainalainen televisiokanava.
Anna Lawrence
Anna Josephine Lawrence (s. 9. maaliskuuta 1972 Howick) on uusiseelantilainen entinen maahockeypelaaja.
Lawrence osallistui kaksiin olympialaisiin, vuosina 1992 ja 2000. Uuden-Seelannin joukkue oli Barcelonan kisoissa 1992 turnauksen kahdeksas eli viimeinen, mutta joukkue sijoittui kuudenneksi Sydneyssä 2000.
José Colomer
José Colomer Rivas (10. kesäkuuta 1935 Terrassa – 24. tammikuuta 2013 Terrassa) oli espanjalainen hockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Katalonialaistaustainen Colomer kuului Espanjan olympiapronssia Roomassa 1960 voittaneeseen joukkueeseen. Hän pelasi kuudessa ottelussa tekemättä maalia. Tokion kesäolympialaisissa 1964 Colomerin edustama Espanja oli neljäs ja Méxicossa 1968 kuudes.
Colomer kuoli 77 vuoden ikäisenä 24. tammikuuta 2013.
Scoresbynsalmi
thumb|Scoresbynsalmi kuvan alaosassa kuvattuna elokuussa 2003. Scoresbynsalmi (grönlanniksi Kangertittivaq, ) on itäisessä Grönlannissa sijaitseva vuono. Se on noin 350 kilometriä pitkä ja siten maailman pisin vuono. Lisäksi kyseessä on yksi maailman syvimmistä vuonoista: syvin kohta vuonossa on yli 1,5 kilometriä syvä. Scoresbynsalmen alueen suurin asutuskeskus on Ittoqqortoormiit. Salmessa sijaitsee suurehko saari nimeltä Milnenmaa.
Työläiskirjallisuus
Työläiskirjallisuus tai proletaarikirjallisuus tarkoittaa työläiskirjailijoiden luomaa sanataidetta. Työläiskirjailijan lähtökohdat ovat työväenluokassa ja sen mukaisessa elämännäkemyksessä, joka välittyy hänen kirjallisessa tuotannossaan ja yhteiskunnallisessa vaikutuksessaan.
Tunnettuja suomalaisia työläiskirjailijoita ovat muun muassa Väinö Linna, Elvi Sinervo, Arvo Turtiainen, Hannu Salama ja Arto Salminen.
Pakkoliikkeisyys
Pakkoliikkeisyys tarkoittaa raajojen tai ruumiin tahattomia liikkeitä. Pakkoliikkeisyyden aiheuttamaa tahatonta liikettä kutsutaan dyskinesiaksi tai pakkoliikkeeksi.
Murdochin murhamysteerit
Murdochin murhamysteerit (Murdoch Mysteries) on kanadalainen televisiosarja, jota on tuotettu vuodesta 2008 lähtien. Sarja perustuu Maureen Jenningsin rikosromaanien hahmoihin ja kertoo viihteellisesti poliisien työstä 1800-luvun loppuvuosien ja 1900-luvun alkuvuosien Torontossa. Sarjan pääosaa, ylikonstaapeli Murdochia esittää Yannick Bisson. Muita sarjan vakiohahmoja ovat Murdochin esimies, komisario Brackenreid (Thomas Craig), Murdochin mielitietty tohtori Julia Ogden (Hélène Joy), oikeuslääkäri Emily Grace (Georgina Reilly) ja Murdochin innokas, mutta kokematon nuori apulainen, konstaapeli George Crabtree (Jonny Harris).
Pakkoliikkeisyys
Pakkoliikkeisyyttä esiintyy usein isoaivojen sisäosissa sijaitsevien tyvitumakkeiden vaurioiduttua. Pakkoliikkeisyydestä tavallisimpia ovat korea, atetoosi, koreoatetoosi, hemiballismi, fokaaliset dystoniat ja levottomat jalat.
Murdochin murhamysteerit
Kanadassa viisi ensimmäistä tuotantokautta esitettiin Citytv-kanavalla, joka kuitenkin päätti lopettaa sarjan tuotannon viidennen kauden jälkeen. Murdochin murhamysteerit siirtyi vuoden 2013 alussa toiselle kanadalaiselle televisiokanavalle, CBC:lle. Sarjasta on tuotettu tähän mennessä (2021) yhteensä 14 tuotantokautta ja 221 jaksoa. Suomessa Yle TV1 esitti sarjan seitsemän ensimmäistä tuotantokautta 20. elokuuta 2014 – 7. tammikuuta 2015 alkuillan ohjelmistossaan arkipäivisin ja uusintana aamupäivisin. TV1 aloitti 8. tuotantokauden näyttämisen 2. syyskuuta 2015. 9. tuotantokausi alkoi TV1:ssä 6. huhtikuuta 2016. TV1 esittää 10. tuotantokauden 22. syyskuuta 2017 alkaen. Sarja jatkui Suomessa 11. kauden voimin vuoden 2018 alussa.
Sarjan 17. marraskuuta 2014 näytetty jakso sai Suomessa 485 000 katsojaa, mikä teki sarjasta viikon katsotuimman ulkomaisen ohjelman – se ohitti jopa Downton Abbeyn (420 000 katsojaa). Kyseisen jakson katsoi 8,87 % Suomen väestöstä, kun Kanadassa sarjaa seuraa vain alle 4 % väestöstä.
Tiivistelmä
Sarja sijoittuu Torontoon ja alkaa vuodesta 1895. Se seuraa ylikonstaapeli William Murdochia, joka selvittää monia tapauksia käyttäen tutkimistapoja, jotka olivat epätavallisia kyseisenä aikana. Näihin lukeutuvat muun muassa sormenjälkien tunnistus, verikokeet, valvontakamerat ja todisteiden jäljitys. Sarjan tapahtumiin nivoutuu usein erilaisia teknisiä keksintöjä, jotka ennakoivat nykypäivän ihmisten tuntemia laitteita, kuten langatonta puhelinta, valheenpaljastinta ja faksia. Murdoch muun muassa keksii käyttää alkeellista kaikuluotaimen tapaista laitetta uponneen laivan löytämiseksi.
Murdochia avustaa kolme muuta päähenkilöä: komisario Brackenreid, tohtori Julia Ogden, sekä konstaapeli George Crabtree, joka kirjoittaa mysteeriromaaneja. Murdochin esimies Brackenreid on suorapuheinen ja skeptinen, viskiin mieltynyt yorkshirelainen mies. Hän puoltaa perinteisiä tutkimusmetodeja Murdochin poikkeuksellisten metodien sijaan, kuitenkin hän on useimmiten ylpeä ja mielissään, kun Murdoch on menestyksekäs. Crabtree on usein hieman yksinkertainen, mutta uskollinen avustaja. Murdochin kasvava ihastus kuolinsyyntutkijaan, tohtori Ogdeniin, ja kyvyttömyys ilmaista tunteitaan, on sarjan läpi kulkeva sivujuoni. 5. tuotantokaudella Murdochin poliisiasema saa uuden kuolinsyyntutkijan, tohtori Emily Gracen.
Murdochin verivihollinen on sarjamurhaaja James Gillies, joka on yrittänyt murhata monta kertaa Murdochin rakkaan, tohtori Ogdenin.
Sarjan juoni sisältää joskus oikeita historian henkilöitä: sarjassa ovat esiintyneet muun muassa Buffalo Bill, Annie Oakley, H. G. Wells, Nikola Tesla, Jack London, Wrightin veljekset, Henry Ford, Winston Churchill, Thomas Edison, Arthur Conan Doyle ja L. M. Montgomery. Toisinaan sarjassa myös viitataan tuleviin tapahtumiin. Esimerkiksi annetaan ymmärtää, että salainen brittiläis-amerikkalainen hallitusten yhteistyö on tuottanut erittäin kehittyneen ilmalaivan kaltaisen lentokoneen, ja Murdoch sekä Crabtree viittaavat salaiseen laitokseen ”Concession 51:een” (viittaus Area 51:een). Hahmot viittaavat myös 1800-luvun oikeisiin keksintöihin ja päättelevät niiden perusteella tulevaisuuden keksintöjä, kuten mikroaaltouuni, optiset pimeänäkökiikarit, tietokoneet, Cluedo- ja Hirsipuu-pelit sekä pienten aseiden äänenvaimennin.
Toinen perustana oleva teema on Murdochin roomalaiskatolilaisuus, kyseisenä aikana pääasiallisesti protestanttisessa kaupungissa, ja siitä seuraavat Murdochin ajoittain kohtaamat ennakkoluulot.
Sinikotilohaukka
Sinikotilohaukka (Helicolestes hamatus) on haukkojen heimon sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Ranskan Guayanassa, Panamassa, Perussa, Surinamessa ja Venezuelassa.
Sinikotilohaukka luokitellaan usein myös kotilohaukkojen sukuun, mutta laji eroaa ulkonäöltään, lentotyyliltään ja käyttytymiseltään kotilohaukasta.
Englannin Valioliiga
Englannin Valioliiga on Englannin korkein jalkapallon sarjataso.
Valioliiga on ensimmäisenä UEFA:n sarjojen vertailussa. Siellä pelaa myös eniten ulkomaalaissyntyisiä pelaajia. Kaudella 2008–2009 59,1 prosenttia pelaajista oli ulkomaalaissyntyisiä (toisena Portugali, jossa 53,7 prosenttia).
Sarjajärjestelmä
Valioliigassa pelaa 20 jalkapalloseuraa, joista kaikki pelaavat toisiaan vastaan kaksi kertaa kauden aikana: kerran kotona ja kerran vieraissa. Näin kullekin seuralle tulee kautta kohti 38 ottelua. Voitosta joukkue saa kolme, tasapelistä yhden ja häviöstä nolla pistettä. Kauden päätteeksi Valioliigan kolme viimeiseksi jäänyttä joukkuetta putoaa suoraan Mestaruussarjaan, joka tunnettiin ennen kautta 2004–2005 1. divisioonana. Mestaruussarjan kaksi parasta nousee suoraan Valioliigaan, ja kolmannesta sarjanousijapaikasta taistelevat sijoille 3–6 selvinneet joukkueet. Nämä joukkueet pelaavat pudotuspelityylillä siten, että kolmas kohtaa kuudennen ja neljäs viidennen ja parin voittajat ratkaisevat Valioliigaan nousijan.
Valioliigan neljä parasta joukkuetta pääsee Mestarien liigan lohkovaiheeseen. Viidenneksi sijoittunut joukkue pääsee Eurooppa-liigan lohkovaihetta edeltävään pudotuspelivaiheeseen. Sijojen 6–7 joukkueiden pääsy Eurooppa-liigan karsintoihin riippuu FA Cupin ja Liigacupin tilanteista (voittajilla suora pääsy).
Tulot
Valioliigaan nouseminen merkitsee viimeisimpien tutkimusten mukaan joukkueelle noin 90 miljoonan euron tuloja. Sheffield United FC:n laskelmien mukaan puolestaan putoaminen Valioliigasta kaudeksi 2007–2008 merkitsi sitä, että joukkueelta jää saamatta 44–74 miljoonaa euroa. Tämä hurja tulovirta on sekä nostanut pelaajien siirtohintoja (erityisesti englantilaisten) että synnyttänyt suuren kuilun Englannin Mestaruussarjan ja Valioliigan seurojen välille. Pidempään sarjassa säilymisen katsotaan vaativan niin suurta panostusta, että pudotessa joukkue joutuisi vakavaan talouskurimukseen. Vain suurseuroilla ja seuroilla, joiden omistajilla on poikkeuksellisen paljon varallisuutta, on realistinen mahdollisuus saavuttaa pysyvä jalansija sarjassa. Pienemmät seurat, kuten Watford FC kaudella 2006–2007, ovat mukautuneet tilanteeseen ja säästävät merkittävän osan Valioliigakaudella tulevista rahoista tulevaisuutta varten. Vielä joitakin vuosia sitten sarjassa yritettiin säilyä hinnalla millä hyvänsä, mutta huonoja kokemuksia on tullut liikaa.
Valioliigan siirtosummien arvioitiin ylittäneen 500 miljoonaa euroa kesän 2007 siirtomarkkinoilla. Eniten rahaa käyttivät Liverpool sekä Manchester United.
Televisiointioikeudet
Suomessa Valioliigaa esittää V Sport. Britanniassa oikeudet ovat satelliittiyhtiö BSkyB:n Sky Sportsilla ja valtiollisen teleyhtiö British Telecomin BT Sportilla.
Pelaajatilastot
Lihavoidut pelaajat pelaavat yhä Valioliigassa.
Kursivoidut pelaajat pelaavat Valioliigan ulkopuolella.
Eugenia Tanaka
Eugenia Tanaka (s. 9. maaliskuuta 1987 Kisaran, Indonesia) on australialainen sulkapalloilija.
Tanaka syntyi Indonesiassa, ja muutti Australiaan 14-vuotiaana. Hän aloitti vuonna 2007 nelinpeliharjoittelun Tania Luizin kanssa ja pääsi uuden kotimaansa maajoukkueeseen samana vuonna heti saatuaan valtion kansalaisuuden. Tanaka kärsi loukkaantumisesta ennen Pekingin olympialaisia 2008, mutta pari pääsi kisoihin, joissa he hävisivät ensimmäisen ottelunsa Japanin parille.
Jeremy Camp
Jeremy Thomas Camp (s. 12. tammikuuta 1978 Lafayette, Indiana, Yhdysvallat) on kristillinen CCM-muusikko. Hän on julkaissut uransa aikana seitsemän albumia ja kaksi live-albumia. Campin alkuperäinen musiikki on sekoitus balladeja ja rockia.
Elämä
Jeremy Camp syntyi 12. tammikuuta 1978 Lafayettessä, Indianassa. Kitaransoittoon hän tutustui jo varhain nuorena isänsä innoittamana. Lukion jälkeen Jeremy kävi raamattukoulua eteläisessä Kaliforniassa kaksi vuotta.
Jeremy Camp on ollut naimisissa kahdesti. Hän ja hänen ensimmäinen vaimonsa, Melissa Lynn Henning-Camp, menivät naimisiin 21. lokakuuta 2000. Melissalla oli diagnosoitu munasarjasyöpä ja hän kuoli 5. helmikuuta 2001 vasta 21-vuotiaana. Jotkut Jeremyn varhaisen ajan kappaleista heijastavat hänen henkistä koettelemusta Melissan sairaudesta. "I Still Believe" oli ensimmäinen kappale, jonka hän kirjoitti vaimonsa kuoleman jälkeen. Joulukuussa 2003 Jeremy meni naimisiin Adrienne Campin (o.s Liesching) kanssa. Heillä on kaksi tytärtä (s. 2004 ja 2006).
Suomen Autokierrätys
Suomen Autokierrätys Oy on käytöstä poistettavien autojen kierrätyksestä vastaava yritys, joka koordinoi romuautojen vastaanottoa, käsittelyä ja kierrätystä EU:n syyskuussa 2004 voimaan astuneen romuajoneuvodirektiivin vaatimusten mukaisesti.
Vuonna 2011 Suomessa romutettiin yhteensä 65 000 autoa, ja niistä kirjoittivat romutustodistukset Suomen Autokierrätys ja sen yhteistyöoperaattorit.
Romuautojen vastaanottopisteet ja auton loppukierrätys
Romutukseen jättämistä varten yrityksellä oli yhteensä 257 virallisesta vastaanottopistettä. Romuautojen vastaanottopisteet ovat esimerkiksi autopurkamoja, jotka kuuluvat jonkun automurskaamon eli Suomen Autokierrätyksen sopimusoperaattorin verkostoon. Useat hinausliikkeet tarjoavat romuautoille veloituksettoman noudon. Automurskaamoja ovat Kuusakoski Oy, Stena Recycling Oy, Kajaanin Romu ja Eurajoen Romu Oy.
Toiminta vastaanottopisteessä
Romutettavaksi tuotavan auton asiapaperit sekä rekisteröinti- ja tunnistetiedot varmistetaan autopurkamolla. Rekisteriotetta ei välttämättä tarvita, sillä tiedot tarkastetaan ajoneuvohallinnon (Traficom) tietokannasta. Auton voi tuoda romutettavaksi auton omistaja tai henkilö, jolla on omistajan antama valtakirja romutukseen. Ajoneuvosta tarkastetaan, onko siihen jäänyt ylimääräisiä esineitä tai onko esimerkiksi tavaratilassa ajoneuvoon kuulumattomia materiaaleja. Jos tarkastuksessa ei löydy puutteita, ajoneuvo voidaan poistaa rekisteristä ja omistaja saa romutustodistuksen. Romutustodistus on ainoa keino ajoneuvon lopulliseen rekisteristä poistoon. Vastaanottopisteen tietokoneelta lähetetään tieto vakuutusyhtiölle ajoneuvoon liittyvien vakuutusten päättämiseksi. Myös Liikenne- ja viestintävirasto (Traficom) saa tiedon romutuksesta, jolloin autoverotus päättyy.
Auton romutuspoistoon liittyvien asiakirjojen laatiminen onnistuu myös katsastusasemalla. Autoromu noudetaan sovitusta noutopisteestä ja viedään johonkin virallisena esikäsittelypisteenä toimivaan autopurkamoon tai -murskaamoon. Ajoneuvon viimeiselle rekisteröidylle omistajalle lähetetään romutustodistus postitse, mikä on samalla todistus ajoneuvoa koskevan vastuun päättymisestä. Kun auto on poistettu rekisteristä, se siirtyy kierrätysjärjestelmään. Tällaista ajoneuvoa ei voi enää uudelleenrekisteröidä, vaikka se olisi ajokelpoinen.
Esikäsittely
Esikäsittelyssä romuautosta poistetaan nesteet kuten polttoaine, öljyt sekä jäähdytys- ja jarrunesteet. Lisäksi autosta irrotetaan muun muassa renkaat, akku ja katalysaattori. Räjähdysvaaralliset turvatyynyt ja muut vastaavat osat tehdään vaarattomiksi tai poistetaan. Autopurkamot irroittavat myös muita autonosia, kuten varaosiksi myytävissä olevia hyväkuntoisia osia liiketoimintaansa varten. Varaosien uudelleenkäyttö onkin asetettu romuajoneuvodirektiivissä etusijalle ennen kierrätystä ja hyödyntämistä. Käytettyä varaosaa kannattaa hyödyntää ajoneuvojen korjauksessa kestävän kehityksen periaatteiden mukaisesti.
Ajoneuvon murskaus
Murskaus tapahtuu autonmurskaamiseen sopivissa automurskaamossa. Esikäsitelty ajoneuvo voidaan tätä vaihetta varten myös siirtää toiselle paikalle. Murskausvaiheessa ajoneuvon materiaalit jaotellaan kolmeen eri ryhmään: Loppujäte jää yleensä hyödyntämättä ja päätyy kaatopaikalle.
Mangrovemesikot
Mangrovemesikot (Ramsayornis) on mesikkojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Mangrovemesikkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Manon Houette
Manon Houette (s. 2. heinäkuuta 1992 Le Mans) on ranskalainen käsipalloilija. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa lokakuussa 2013. Hän on saavuttanut olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 sekä voittanut maailmanmestaruuden Saksassa 2017 ja Euroopan-mestaruuden Ranskan kotikisoissa 2018. Seuratasolla hän on edustanut Fleury Loiret HB:tä, kaudella 2016–2017 saksalaista Thüringer HC:tä sekä kaudella 2017–2018 Metz Handballia.
HMS Sirius (F40)
HMS Sirius (viirinumero F40) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Leander-luokan fregatti.
Valmistus
Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 9. elokuuta 1963. Se laskettiin vesille 22. syyskuuta 1964 ja valmistui 15. kesäkuuta 1966.
Palvelus
Alus siirrettiin reserviin 1992 ja upotettiin maalilaivana 1998.
José Agustín Valbuena Jáuregui
José Agustín Valbuena Jáuregui (s. 20. toukokuuta 1927) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. marraskuuta 1949 ja nimitettiin Valleduparin hiippakunnan johtoon 9. syyskuuta 1977. Piispaksi konsekroinnin suoritti 25. lokakuuta Eduardo Martínez Somalo, jota avustivat José Joaquín Flórez Hernández ja Buenaventura Jáuregui Prieto.
Valbuena Jáuregui jäi eläkkeelle 10. kesäkuuta 2003.
Molossit
Molossit oli Molossiassa Epeiroksessa asunut antiikin aikainen kansa, joka oli siirtynyt sinne Thessaliasta mykeneläisellä kaudella. Heistä tuli ajan myötä voimakkain Epeiroksen kansoista tai heimoista, joihin kuuluivat heidän lisäkseen thesprotit, jotka asuivat heistä etelään, ja khaonit, jotka asuivat heistä koilliseen. Molossien maista pohjoiseen elivät illyrialaiset.
Molossit uskoivat polveutuvansa Neoptelemoksen pojasta Molossoksesta. Merkittävin molossien hallitsijasuvun jäsenistä oli Pyrrhos.
Harparskog-linja
Toukokuun lopulla 1941 Harparskog-linjalla oli valmiina 46 betonibunkkeria ja 141 oli rakenteilla. Korsuja oli valmiina 46 ja 13 rakenteilla, tykkiasemia oli valmiina 70 ja 12 rakenteilla ja konekivääripesäkkeitä oli 113 ja 12 rakenteilla. Linjalle oli rakennettu yhteensä 57,8 kilometriä piikkilankaestettä ja 3,8 kilometriä panssarivaunuestettä. Hankoniemen poikki kulki yhtenäinen panssarivaunueste jonka takana olivat taisteluhaudat ja niiden takana taas bunkkerit ja korsut.
Harparskog-linjan rakenteet ovat säilyneet suurelta osin. Linjan muistomerkki sijaitsee paikassa jossa marsalkka Mannerheim otti 15. joulukuuta 1941 vastaan Hangon rintaman joukkojen ohimarssin. Linjan nimi tulee kylästä, jonka läpi se kulkee.
1759
Katso myös
1751 – 1800
Steve Prefontaine
thumb|200px|Prefontaine vuonna 1973. Steve Roland Prefontaine (25. tammikuuta 1951 – 30. toukokuuta 1975) oli yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija.
Juoksu-ura
Prefontaine juoksi ensimmäisessä maan maastomestaruusjuoksussa sijalle 54. Hän aloitti kovan harjoittelun juosten suuria kilometrimääriä. Seuraavana vuonna hän sijoittui kuudenneksi maastojuoksussa. Prefontaine juoksi Yhdysvaltain lukioiden kahden mailin ennätyksen 8.41,5.
Bill Bowermann alkoi valmentaa Prefontainea. Prefontaine voitti kolme yliopistojen maastojuoksumestaruutta ja voitti neljä 3 mailin kilpailua ulkoradoilla. Hän juoksi Yhdysvaltain ennätyksen 5 000 metrillä ja valittiin Münchenin olympialaisiin, jossa Prefontaine sijoittui neljänneksi 5 000 metrillä. Palattuaan olympiakisoista hän voitti muut yhdysvaltalaiset juoksijat Oregonin yliopistossa. Prefontaine teki Yhdysvaltojen ennätykset jokaisella matkalla 2 000 metristä 10 000 metriin.
Kuolema
thumb|250px|Pren kallio Prefontaine oli palaamassa juhlista 30. toukokuuta 1975, kun hän menetti ajoneuvonsa hallinnan ja törmäsi kiviaitaan. Auto meni nurin ja Prefontaine kuoli. Hänen verensä alkoholipitoisuudeksi mitattiin 1,6 promillea.
Prefontainesta on tehty kaksi elokuvaa: vuonna 1997 Prefontaine ja vuonna 1998 Ilman rajoja. Dokumenttielokuva Fire on the Track käsittelee myös hänen elämäänsä. Juoksukilpailua Pre Classic on juostu vuodesta 1974 lähtien. Onnettomuuspaikka on nimetty Pren kallioksi. Sadat kävijät ovat jättäneet onnettomuuspaikalle hikinauhoja, mitaleja ja kenkiä.
Kirkko veren päällä (Jekaterinburg)
Kirkko veren päällä eli Kaikkien pyhien kirkko on Venäjällä  Jekaterinburgissa sijaitseva kirkko. Se on rakennettu 2000–2003 Ipatjevin talon paikalle, jonka kellarissa keisariperhe murhattiin 1918.
The Center
The Center on Hongkongin kaupungissa Kiinassa sijaitseva pilvenpiirtäjä, joka on kaupungin viidenneksi korkein. Se on toimistokäytössä. Rakennus valmistui vuonna 1998. Pilvenpiirtäjän kohdalla on aikaisemmin sijainnut historiallisia kangas- ja luontaistuoteliikkeitä, jotka ovat nykyisin siirtyneet kaupungin toiselle puolelle uusin tiloihin. Pilvenpiirtäjä on 346 metriä korkea. Maanpinnan yläpuolella on 73 kerrosta ja alapuolella kolme.
Lauri Lahtinen
Lauri Ilmari Lahtinen (1. helmikuuta 1913 Viipuri, Suomi – 25. toukokuuta 1990 Turku) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni. Hänellä oli solistikiinnitys Suomen Kansallisoopperaan vuosina 1941–1963. Tänä aikana hän lauloi yli 80 eri roolia ja oli mukana liki 1 200 näytännössä. Hän vieraili myös Tukholman, Malmön, Oslon, Reykjavíkin, Kööpenhaminan ja Stuttgartin oopperassa sekä Bergenin musiikkijuhlilla ja Leningradin Kirov- ja Malyi-teatterissa.
Ura
Yhteistyö säveltäjä Tauno Marttisen kanssa tuotti kolme oopperaa, joiden miespääosat hän kantaesitti: Aapeli (Kihlaus, 1966), Antti Ihalainen (Tulitikkuja lainaamassa, 1966) ja Sakeus (Lea, 1968). Aarre Merikannon Juha sai kantaesityksensä näyttämöllä vasta Lahdessa vuonna 1963, jolloin Lahtinen esitti nimiosan.
Savonlinnan Oopperajuhlilla hän esiintyi kesinä 1967–1968 vankilanjohtaja Don Pizarron roolissa Ludwig van Beethovenin oopperassa Fidelio. Lahtinen esiintyi elokuvissa Sadan miekan mies (1951) ja Kesäillan valssi (1951). Pro Finlandia -mitalin Lauri Lahtinen sai 1955.
Lahtinen perheineen asui Helsingin Jakomäessä lokakuusta 1962 elokuuhun 1970 asti, jolloin he muuttivat Turkuun. Lauri Lahtisella ja hänen vaimollaan Aino Siskolla oli kaksi lasta (s. 1941 ja 1943).
Michael Jacksonin hyväntekeväisyystyö
thumb|200px|Michael Jackson vuonna 1988. Michael Jackson kulutti paljon aikaa ja rahaa hyväntekeväisyyteen. Hän lahjoitti hyväntekeväisyyteen 300–500 miljoonaa dollaria ja tuki yli 39:ää eri hyväntekeväisyysjärjestöä, minkä johdosta Guinness World Records nimesi hänet vuonna 2000 "eniten hyväntekeväisyyttä tukeneeksi pop-artistiksi". Hän perusti vuonna 1992 Heal the World Foundation -hyväntekeväisyysjärjestön, jolle hän lahjoitti muun muassa kaikki Dangerous World Tour -kiertueensa tulot. Järjestön kautta Jackson muun muassa lennätti 46 tonnia tarvikkeita Sarajevoon ja maksoi unkarilaisen lapsen maksasiirron. Järjestö oli toiminnassa vuoteen 2002 asti.
Niittymarin kieli
Niittymari eli itämari on kieli, joka kuuluu uralilaisten kielten volgalaiseen haaraan. Se on toinen marilaisista kielistä. Sen lähin sukukieli on vuorimari.
Michael Jacksonin hyväntekeväisyystyö
Kiertueiden aikana Jacksonilla oli usein tapana vierailla sairaaloissa ja tehdä niille lahjoituksia. Make-A-Wish Foundation -järjestön kautta Jackson kutsui sairaita lapsia ja heidän perheitään vierailulle Neverland Ranch -maatilalle, jonne hän oli rakennuttanut muun muassa maailmanpyörän, eläintarhan ja elokuvateatterin sekä huoneita yöpymistä varten. Jackson myös sävelsi kappaleita, joilla kerättiin rahaa eri hyväntekeväisyysjärjestöille, kuten "We Are the World" (1985) ja "What More Can I Give" (2001), sekä järjesti hyväntekeväisyyskonsertteja, kuten Michael Jackson & Friends (1999) ja United We Stand: What More Can I Give (2001). Jackson sai hyväntekeväisyystyöstään useita tunnustuksia ja palkintoja. Jacksonin testamentin mukaan 20 % hänen kuolinpesäänsä tulevista varoista lahjoitetaan hyväntekeväisyyteen.
Heal the World Foundation
Vuonna 1992 Michael Jackson perusti Heal the World Foundation -hyväntekeväisyysjärjestön. Järjestön perustaminen sai alkunsa Jacksonin samannimisestä hittisinglestä Heal the World. Järjestön kautta Jackson lennätti 46 tonnia tarvikkeita Sarajevoon, pani alulle koulutuksen, jolla pyrittiin vähentämään alkoholin ja huumeiden väärinkäyttöä, lahjoitti miljoonia dollareita vähäosaisille lapsille ympäri maailmaa sekä maksoi unkarilaisen lapsen maksasiirron. Jackson ylläpiti järjestöä muun muassa lahjoittamalla kaikki kiertuetulonsa Dangerous World Tour -kiertueestaan. Epäonnistuneen vuosittaisen tilinpäätöksen takia järjestö menetti verovapaan asemansa vuonna 2002, joten järjestön toiminta lopetettiin.
Niittymarin kieli
Kirjaimet
Niittymaria kirjoitetaan kyrillisin kirjaimin. Aakkostoon kuuluu 36 kirjainta
Michael Jacksonin hyväntekeväisyystyö
Heal the Kids
Helmikuussa 2001 Jackson käynnisti Heal the Kids -aloitteen, jonka tarkoitus oli edistää lasten hyvinvointia.
Niittymarin kieli
Aiheesta muualla
Niittymarinkielinen Wikipedia hautomossa
Michael Jacksonin hyväntekeväisyystyö
Neverland Ranch
thumb|220px|[[Neverland Ranchin juna-asema.]] Neverland Ranch toimi vuosina 1988–2005 Michael Jacksonin kotina. Make-A-Wish Foundation -järjestön kautta Jackson kutsui sairaita lapsia ja heidän perheitään viettämään aikaa Neverlandiin, johon hän oli rakennuttanut muun muassa maailmanpyörän, eläintarhan ja elokuvateatterin sekä huoneita yöpymistä varten. Jackson järjesti Neverlandissa useita hyväntekeväisyystapahtumia, kuten huutokauppoja, joilla kerättiin rahaa hyväntekeväisyysjärjestöille.
Kappaleita
Michael Jacksonin kappaleita, joilla on kerätty rahaa hyväntekeväisyysjärjestöille sekä kappaleita, jotka käsittelevät sotia, maailmanrauhaa, tasa-arvoisuutta ja ilmastonmuutosta:
Anna Anthonius
Anna Anthonius eli Anna Smirnoff, o.s. Eskolin (19. maaliskuuta 1882 Urjala – 22. elokuuta 1924 Helsingin maalaiskunta) oli suomalainen sirkuskiertueilla esiintynyt sirkusesiintyjä. Hänet tunnettiin Urjalan voimanaisena.
Anna Anthoniuksen pituus oli 175 cm ja hän painoi 120 kiloa. Hän esiintyi voimanumeroissa yhdessä miehensä voimamies Anton Anthoniuksen aik. Smirnoff kanssa eri sirkusseurueissa joista yksi oli Sirkus Antonio. Vaasasta kotoisin ollut Anton Anthonius perusti voimanumeroihin ja painiin erikoistuneen Sirkus Antonion vuonna 1900. Anna Anthoniuksen mainostettiin olleen Euroopan voimakkain nainen ja mainostekstien mukaan hän kykeni juoksemaan vapaasti kantaen selässään kolmea täysikasvuista miestä sekä nostamaan 50 kiloa 16 kertaa päänsä yli.
Pianokonsertto nro 2 (Prokofjev)
Alkuperäisen version Prokofjev omisti itsemurhan tehneen ystävänsä, pianisti Maximilian Schmidtin muistolle. Alkuperäinen versio kuitenkin tuhoutui tulipalossa Venäjän sisällissodan aikana. Toisen pianokonserton uusittu versio poikkeaa niin paljon alkuperäisestä, että säveltäjä sanoi sitä voitavan jopa pitää hänen neljäntenään.
Konsertto koostuu neljästä osasta:
Luma
Luma voi tarkoittaa seuraavia:
Suolakapina
Suolakapina oli Moskovassa kesäkuussa 1648 tapahtunut kapina korkeaa suolaveroa vastaan. Sen aikana kapinalliset pitivät kaupunkia hallussaan kahden päivän ajan.
Kapina kohdistui hallituksen politiikkaa vastaan. Alemmat streltsit ja tykkimiehet joutuivat tyytymään entistä pienempään palkkaan, kun tsaari Aleksei Mihailovitšin suosikki Boris Morozov uudisti maan taloutta. Tyytymättömyys kohdistui näihin muutoksiin, ennen kaikkea suolaveron korotukseen ja hovin oletettuihin väärinkäytöksiin.
Kapina kukistettiin asevoimin. Sen jälkeen tsaari Aleksei karkotti Morozovin Belozerskin luostariin, josta tämä jo saman vuoden lokakuussa palasi Moskovaan ja maan hallituksen johtoon. Samanlaisia kapinoita syntyi seuraavina vuosina Pihkovassa ja Novgorodissa.
Sture-murhat
thumb|250px|Eerik XIV Sture-murhat eli Sturein murhat tarkoittavat Tukholmassa 24. toukokuuta 1567 toimeenpantuja murhia. Eerik XIV epäili eräiden aatelisten hautovan maanpetoksellisia ajatuksia, ja valtiopäivät langetti heille tuomiot. Eerik kuristi tuomiotta jääneen Nils Svantenpoika Sturen ja surmautti useita muita, Svante Sturen, Abraham Stenbockin, Erik Svantenpoika Sturen ja Ivar Ivarsinpoika Liljeörnin sekä vahingossa vielä oman opettajansa Dionysos Beurreuksen. Tässä yhteydessä paljastui Eerikin mielisairaus. Mahdollisesti Eerik oli suunnitellut myös Klaus Flemingin murhaamista samassa yhteydessä, mutta Fleming oli jäänyt pois valtiopäiviltä, joiden aikana murhat tapahtuivat.
Triklooriasetyylikloridi
Triklooriasetyylikloridi (C2Cl4O) on happoklorideihin kuuluva orgaaninen yhdiste ja trikloorietikkahapon johdannainen. Yhdistettä käytetään pääasiassa orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa triklooriasetyylikloridi on väritöntä ja voimakkaan pistävänhajuista nestettä. Yhdiste reagoi veden kanssa hydrolysoituen trikloorietikkahapoksi. Emästen kanssa muodostuu trikloorietikkahapon suoloja. Triklooriasetyylikloridi liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin. Pelkistettäessä triklooriasetyylikloridia sinkin avulla muodostuu diklooriketeeniä.
Valmistus ja käyttö
Yleisin triklooriasetyylikloridin synteesiin käytetty menetelmä on kaasufaasissa tapahtuva tetrakloorieteenin hapettaminen hapen avulla. Reaktio vaatii tapahtuakseen joko kloorin tai jodin läsnäoloa tai säteilytystä UV-säteilyllä tai radioaktiivisella säteilyllä. Muita yhdisteen valmistusmenetelmiä ovat trikloorietikkahapon klooraus tionyyli- tai fosforyylikloridin avulla, tetrakloorieteenin hapetus väkevien rikki- tai typpihappojen avulla ja diklooriasetyylikloridin klooraus pyridiinin toimiessa katalyyttinä.
Triklooriasetyylikloridia voidaan käyttää valmistettaessa trikloorietikkahapon anhydridejä ja estereitä. Sitä käytetään myös trifluorietikkahapon valmistukseen ja syntetisoitaessa lääkeaineita ja kasvinsuojeluaineita kuten klorpyrifossia.
Lappeenrannan vankileiri
pienoiskuva|Lappeenrannan linnoituksen eteläpuolinen portti. Lappeenrannan vankileiri oli Suomen sisällissodan jälkeen vuonna 1918 Lappeenrannan linnoituksessa toiminut vankileiri. Siellä oli kaikkiaan noin 3 000 punavankia, joista kuoli lähes 700. Lappeenranta oli yksi pahamaineisimmista sisällissodan voittaneiden valkoisten perustamista vankileireistä.
Lappeenrannan ”puhdistus”
Vankien kokoaminen Lappeenrannan linnoitukseen alkoi heti valkoisten otettua haltuunsa Lappeenrannan 26. huhtikuuta 1918. Aikaisin aamulla aloitetussa ”puhdistuksessa” valkoisten joukot kiersivät kaupunkia talo talolta ja vangitsivat kaikki, joiden tiedettiin olleen mukana punakaartien toiminnassa. Pelkästään aamupäivän aikana valkoiset saivat noin 400 vankia. Epäiltyjä punaisia jahdattiin myös naapurikunnista. Vangittujen tarkka lukumäärä ei ole tiedossa, mutta valtaosa Lappeenrannan, Lappeen ja Lauritsalan vangituista punaisista koottiin linnoitukseen. Heti kaupungin valtauksen jälkeen paikallisissa lehdissä julkaistiin Mannerheimin helmikuun lopulla antama julistus aseistettujen vihollisten ampumisesta, jolla näin yritettiin laillistaa myös Lappeenrannassa tehdyt teloitukset.
Leirin perustaminen ja vankimäärät
Toukokuun alussa Valloitettujen alueiden turvaamisosasto VATO ja Sotavankilaitos päättivät lähettää tilanahtauden vuoksi osan Lahdessa sijaitsevan Hennalan vankileirin vangeista Lappeenrantaan. Sotavankilaitoksen päällikkö V. O. Juvelius esitti jopa 4 000 vangin siirtämistä, mutta lopulta heitä tuli Lappeenrantaan noin 2 700. Vankileiri perustettiin virallisesti 13. toukokuuta ja sen komentajaksi nimitettiin linnoituksessa jo aikaisemmin toimineen Lappeenrannan vankilan johtaja Nikolai Tammelin. Lääkäriksi tuli Kaukaan tehtaiden lääkärinä toiminut Niilo Berner ja ns. kasvatusjohtajaksi Lappeenrannan kirkkoherra Hugo Alfred Kalaja.
Vankiluetteloiden mukaan leirin vankien määrä vaihteli toukokuussa 2 700 ja 3 000 välillä. Hieman yli puolet vangeista oli kotoisin Viipurin läänistä, noin neljäsosa Turun ja Porin läänistä sekä noin 10 prosenttiä Hämeen ja Uudenmaan lääneistä. Alle 18-vuotiaita lapsivankeja joukossa oli 48, joista nuorin oli vain kaksivuotias poika. Heistä kahdeksan kuoli leirillä joko nälkään tai isorokkoon. Lisäksi leirillä saattoi olla vielä joukko äitejä lapsineen, mutta heidät kuitenkin siirrettiin varhaisessa vaiheessa muualle tai vapautettiin.
Teloitukset
pienoiskuva|Osa linnoituksen valleja, joilla vankeja teloitettiin. Ennen Lappeenrannan vankileirin virallistamista siellä oli vallinnut lähes täydellinen mielivalta. Heti kaupungin valtauksen jälkeen oli asetettu kenttäoikeus, joka jakoi tuomioita toukokuun lopussa tapahtuneeseen valtiorikosoikeuden perustamiseen saakka. Kenttäoikeuden johdossa oli täysin epäpäteviä henkilöitä, joiden toimintaa ohjasi lähinnä kostonhimo. Lappeenrannan kaupungin komendantti oli jo 9. toukokuuta vaatinut Viipurin suojeluskuntapiirin päälliköltä sotatuomarina toimineen hotellinjohtaja Uno Sereniuksen erottamista. Komendantti Aksel Theodor Sahlgrenin mukaan jopa omat sotilaat olivat kiihtyneitä Sereniuksen toimista.
Leirin järjestäytymiseen mennessä vankileirissä oli kahden viikon aikana ehditty Suomen sotasurmat -tietokannan mukaan teloittamaan 135 vankia. Joidenkin tietojen mukaan teloitettujen määrä olisi ollut 206. Tuomiot perustuivat summittaisiin ilmiantoihin ja kohdistuivat lähinnä paikkakunnan omiin punaisiin, vaikka leirillä oli runsaasti vankeja myös Lappeenrannan ulkopuolelta. Jo ennen kenttäoikeuden kuulustelujen alkamista osa vangeista oli siirretty ”toiseen paikkaan”, eikä heidän kohtalostaan ole tietoa. Teloitukset keskittyivät kahteen jaksoon; 25.–28. huhtikuuta sekä 5. toukokuuta. Jälkimmäisenä päivänä teloitettiin muun muassa Lappeenrannan punakaartien sodanjohto.
Valtiorikosoikeuden otettua vastuun tuomioiden jakamisesta jatkui kuolemantuomioiden jakaminen kuitenkin entiseen malliin. Yhteensä Lappeenrannan vankileirillä ammuttiin syyskuun puoliväliin mennessä noin 500 vankia. Teloituspaikkana toimivat linnoituksen vallit. Sotatuomarina toiminut, myöhemmin vuoden 1944 salaisen kenttäoikeuden epäilyistä tunnetuksi tullut Toivo Tapanainen sai kenraali Mannerheimilta jälkeenpäin kiitokset ”Lappeenrannassa erinomaisesti hoidetusta tehtävästään”. Tiedot Lappeenrannan teloituksista ovat säilyneet poikkeuksellisen hyvin, koska Tapanainen säilytti kaikki niihin liittyvät asiakirjansa vastoin annettuja määräyksiä.
Kuolleiden kokonaismäärä
Lappeenrannan vankileiri oli toiminnassa 15. syyskuuta 1918 saakka. Sinä aikana leirillä kuoli sotasurmatietokannan mukaan teloituksiin, nälkään ja kulkutauteihin yhteensä 682 vankia. Teloitettujen määrä oli lähteestä riippuen 400–500. Tappavimmat taudit Lappeenrannan vankileirillä olivat isorokko sekä erityisesti kesäkuun puolivälin jälkeen parin viikon ajan riehunut mustarokko. Lappeenrannan vangeista kuoli noin 22 %, joka oli sisällissodan vankileireistä toiseksi suurin luku Tammisaaren vankileirin jälkeen.
Muistomerkki
Lappeenrannan linnoitukseen pystytettiin punavankileirin muistomerkki vuonna 1980. Kuvanveistäjä Erkki Kannoston tekemä veistos sijaitsee teloituspaikan lähellä nykyisen Etelä-Karjalan museon pääsisäänkäynnin vieressä. Muistomerkissä olevan reliefin aihe on sama, kuin vuonna 1978 Lahdessa paljastetussa Punavankien muistomerkissä, joka on niin ikään Kannoston teos.
Finnagora
thumb Finnagora on Suomen kulttuuri- ja tiedeinstituutti, joka toimii Unkarissa ja sen lähialueilla. Instituutti keskittyy erityisesti nykytaiteisiin ja innovatiivisiin hankkeisiin, jotka esittelevät suomalaisen kulttuurin uusia muotoja. Finnagora edistää myös suomalaisten tieteilijöiden, talouden asiantuntijoiden sekä yhteiskunnallisten vaikuttajien verkostoitumista Kaakkois-Euroopassa. Kulttuuriviennin ja akateemisen vaihdon lisäksi instituutti tukee taloudellista yhteistyötä Suomen ja Unkarin välillä.
Vuonna 2004 perustettu Finnagora on yksi Suomen 17 kulttuuri- ja tiedeinstituutista. Finnagoran toiminnasta vastaa yksityinen FinnAgoran säätiö, jonka hallituksessa on mukana kaupunkien, korkeakoulujen, ministeriöiden, kulttuurin, elinkeinoelämän ja kansalaisjärjestöjen edustajia. Finnagora saa julkista tukea opetusministeriöltä.
Finnagora tekee tiivistä yhteistyötä Unkarissa toimivan Team Finland -verkoston kanssa. Verkostoon kuuluvat Finnagoran lisäksi Suomen Unkarin-suurlähetystö, Finpro, Unkarilais-suomalainen kauppakilta sekä Suomen kunniakonsulit Unkarissa. Finnagoran toimisto sijaitsee samassa kiinteistössä suurlähetystön kanssa.
Futurepop
Futurepop on elektronisen musiikin tyylilaji, jossa on aineksia syntetisaattoripopista (jatkossa vain "synthpop") ja trancesta. Käsitteen otti tiettävästi ensimmäisenä käyttöön englantilaisen VNV Nation-yhtyeen laulaja Ronan Harris yhdisteltyään näiden musiikkityylien osia. Yleensä futurepop luetaan EBM:n alalajiksi, mutta jotkut sijoittavat sen synthpopin alle. Futurepop on pehmeämpää eikä niin vihaista kuin perinteinen EBM. Sävelmät ja yleinen tuntuma on lainattu trancen, tarkemmin käsitteestä "Uplifting trance" ja synthpopin puolelta, mutta raskaat rytmi- ja bassokuviot juontavat juurensa EBM:stä. Laulajien käyttö on tavallista, huomattavasti yleisempää kuin trancessa.
Futurepop on suosittua cybergootti alakulttuurin ja tyylisuuntauksen edustajien keskuudessa.
José Nunes
José Carlos de Araújo Nunes (s. 7. maaliskuuta 1977 Castelo de Paiva, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän pelasi kotimaansa lisäksi vuosina 2006–2014 espanjalaisseura Mallorcassa.
Selling My Soul
Selling My Soul on Black Sabbath -yhtyeen kappale ja single-julkaisu, joka otettiin vuoden 1998 Reunion-live-albumilta. Se on toinen albumin kahdesta uudesta studiokappaleesta. Single oli promojulkaisu. Rumpali Bill Wardin sijasta kappaleen rummutuksen hoitaa rumpukone, koska Wardin nauhoittamaa osuutta pidettiin ”epäkelvollisena”.
Kappale kertoo ”mieleltään järkkyneestä, itsemurhaa hautovasta miehestä, joka maksaa hintaa ’sielunsa myymisestä’”. Musiikillisesti kappale kulkee melodisen kitarakuvion myötä keskitempoisesti.
Bosnian kieli
Bosnian kieli eli bosnia ( (kyrilli.), босански језик) on eteläslaavilaisten kielten läntiseen haaraan kuuluvan serbokroaatin kielen Bosniassa ja Hertsegovinassa käytettävä standardisoitu muoto. Saman kielen muita standardeja ovat serbian kieli, montenegron kieli ja kroatian kieli.
Christian Bassedas
Christian Gustavo Bassedas (s. 16. helmikuuta 1973 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Kyproksen ralli
pienoiskuva|Petter Solberg Kyproksen rallissa 2006. Kyproksen ralli on Kyproksella ajettava rallikilpailu, joka on ajettu vuosittain 1970 lähtien. Sen keskuspaikkana on Limassolin kaupunki, ja se ajetaan sorateillä läheisillä Tróodos-vuorilla.
Christian Bassedas
Bassedas edusti suurimman osan urastaan argentiinalaista Vélez Sarsfieldiä, jossa hän pelasi kymmenen kauden ajan. Lisäksi hän pelasi pääsarjatasolla englantilaisessa Newcastle Unitedissa ja espanjalaisessa Tenerifessä.
Bosnian kieli
Ensimmäiset maininnat bosnian kielestä ovat 900–1100-luvuilta, jolloin paikallista kieltä kirjoitettiin bosančica-aakkosilla (bosančica/босанчица) eli ns. Bosnian kyrillisillä aakkosilla. Niitä käytettiin laajasti Balkanilla 900-luvulta 1700-luvulle. Kirjoitusta on nimitetty myös länsikyrilliseksi tai kroatiankyrilliseksi.
Kyproksen ralli
Kyproksen ralli on kuulunut rallin Euroopan-mestaruussarjan ohjelmaan vuosina 1973–1999 ja 2014–2019, MM-sarjaan vuosina 2000–2006 ja 2009, Intercontinental Rally Challenge -sarjaan vuosina 2010–2012 ja Lähi-idän mestaruussarjaan 2007–2008, 2010 ja vuodesta 2012 eteenpäin.
Christian Bassedas
Argentiinan A-maajoukkueessa Bassedas pelasi 22 ottelua vuosina 1994–1999. Hän oli myös saavuttamassa olympiahopeaa Atlantassa 1996.
Bosnian kieli
Keskinen eteläslaavi on jakaantunut kolmeen päämurteeseen, jotka ovat štokaavi, kajkaavi ja čakaavi. Näistä štokaavi, nimenomaisesti sen itähertsegovinalainen muoto valittiin Wienin kirjallisuussopimuksessa 1850 kroaatin ja serbian yhteisen kirjakielen pohjaksi.