cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Parapsykologia
Historia
Järjestäytynyt parapsykologian tutkimus kehittyi 1800-luvun jälkipuolella, jolloin alkanutta vaihetta kutsutaan ”psyykkiseksi tutkimukseksi”. Sitä edelsi kasvava kiinnostus erilaisia paranormaaleja väitteitä kohtaan, joka liittyi spiritismin suosion nousuun ja jota olivat pohjustaneet näkymättömien sähkömagneettisten aaltojen löytyminen, mesmeristien kokeilut, julkisuutta saaneet kummitustapaukset ja läntisen esoterian suosion kasvu. Spritistit yrittävät ottaa yhteyttä erilaisiin henkiolentoihin, ja 1800-luvulla kehittyi alalle eräänlainen asiantuntijaryhmä, meediot. He kiertelivät antamassa näytöksiä, joissa he toimivat välittäjänä yleisön ja henkien välillä. Lisäksi he esittelivät muitakin epätavallisia taitoja.
Meedioita tutkimaan perustettiin useita tutkimusseuroja, joiden tavoitteena oli kontrolloida meedioiden toimintaa. Seurat pyrkivät samalla selvittämään, oliko todella olemassa epätavallisia taitoja. Tutkimussuunta herätti jopa akateemista kiinnostusta, ja vuonna 1882 perustetussa psyykkisen tutkimuksen seurassa Society for Psychical Research oli mukana monia akateemisia oppineita. Sen ensimmäinen puheenjohtaja oli Cambridgen yliopiston moraalifilosofian professori Henry Sidgwick. Meediot paljastuivat kerta toisensa jälkeen huijareiksi. Englantilainen parapsykologi Harry Price totesi vuonna 1939, että spiritualismin historia on petoksen historiaa.
Parapsykologian toinen kehitysvaihe alkoi 1920-luvun lopulla, kun kasvitieteilijä Joseph Banks Rhine perusti yhdysvaltalaisen Duken yliopiston psykologian laitokselle kokeellisen ”parapsykologiaksi” ristimänsä tutkimusohjelman. Hän käytti tutkimuksissaan meedioiden sijaan tavallisia ihmisiä, jotka pyrkivät muun muassa arvaamaan viiden symbolin järjestykseen ja vaikuttamaan ajatuksen voimalla noppien silmälukujen esiintymisjärjestykseen. Rhine analysoi tuloksensa tilastomatemaattisesti.
Vaikka Rhinen tutkimukset saivat runsaasti kritiikkiä, ne herättivät laajemmin tutkijoiden mielenkiintoa. Englantilainen Samuel Soal toisti Rhinen kokeita mutta joutui pettymään. Soal huomasi kuitenkin niin sanotun ”siirtymisefektin”, jossa kahden koehenkilön poikkesivat sattumasta, kun laskettiin mukaan oikeaa korttia edeltänyt ja seurannut kortti. Soal jatkoi tutkimuksiaan, ja hänen tuloksiaan esitettiin todisteena ESP-ilmiön eli yliaistillisen havaitsemisen olemassaolosta, vaikka kokeet havaittiin myöhemmin manipuloiduiksi.
Rhine ja Soal määrittelivät käytännössä parapsykologisen tutkimusperinteen. He kutsuivat paranormaalia tekijää nimellä ”psi” kreikkalaisen kirjaimiston psiin (Ψ) mukaan. Alan Rhine ja Soal jakoivat parapsykologian ESP-ilmiöön ja psykokinesiaan. Näiden lisäksi tutkimusperinteessä vaikuttivat jatkossa edelleen erilaiset okkulttiset eli salaopilliset ilmiöt, kuten henki-ilmestykset, kehostapoistumiset ja kuolleiden kummittelut.
Seuraava kiinnostus parapsykologiaan kohosi 1970-luvulla israelilaissyntyisen Uri Gellerin myötä. Hänen kyvyistään kirjoitettiin 1974 jopa tiedejulkaisu Naturessa. Geller sai nopeasti seuraajia mutta myös kriitikoita. Muun muassa taikuri James Randi onnistui viemään Gellerin uskottavuutta lusikantaivuttajana. Gellerin innoittamana englantilainen fyysikko John G. Taylor tutki lasten psykokineettisiä taitoja. Hän havaitsi tutkimuksissaan, että lapset pystyivät taivuttamaan lusikoita, kun heitä ei tarkkailtu. Tällaista tapahtumaa alettiin kutsua ujousilmiöksi. Videonauhoilta havaittiin kuitenkin myöhemmin, että ”lapsipsyykikot” taivuttelivat lusikoita pöytää vasten. Kirjailija Arthur C. Clarke antoi niin sanotulle Geller-efektille uuden määritelmän kykynä ”vakuuttaa tuhannet muuten aivan selväjärkiset ihmiset siitä, että hänen voimansa ovat aitoja tai edes jollain tapaa vakavan tarkastelun arvoisia.”
Suomessa
Suomessa akateemista mielenkiintoa aiheeseen oli etenkin 1950- ja 60-luvuilla. Akateemisesti koulutetut jättivät tutkimusseurat, joihin jäi vain maallikoita. Niistä muodostuikin enemmän keskustelu- ja harrastuskerhoja. Ne suuntautuivat samaan aikaan enemmän spiritismiin, ja niihin tuli mukaan uutta mystis-uskonnollisuutta, kuten idän uskontoja, teosofiaa ja ufokulttuuria.
Tutkimuskohteet
Parapsykologian tutkimuksessa on keskitetty erilaisiin parapsykologisiin ilmiöihin. Alan historian aikana on tutkittu muun muassa seuraavia ilmiöitä:
Tutkijat
Parapsykologiaa tutkitaan verraten vähän akateemisissa yksiköissä, mutta niiden rinnalla toimii sekalukuinen määrä parapsykologiasta kiinnostuneiden ihmisten toimintaa. Historiallisesti alalla toimivia tutkimusyksikköjä ja -hankkeita sekä professuureja on ollut vähintään 120 yli 25 eri maassa, lähes puolet niistä Yhdysvalloissa sekä Britanniassa. Muita huomattavia maita ovat Saksa, Venäjä, Ranska, Alankomaat, Brasilia, Intia, Ruotsi, Australia ja Italia.
Nykyisin Euroopan merkittävin parapsykologian akateeminen tutkimusyksikkö on Edinburghin yliopiston Koestler Parapsychology Unit. Myös Northamptonin yliopistossa vuodesta 2000 alkaen toiminut The Centre for the Study of Anomalous Psychological Processes on noussut varsin merkittäväksi. Lisäksi Lontoon Goldsmiths’ Collegeen kuuluu anomalistisen psykologian yksikkö, Yorkin yliopistossa toimii poikkitieteellinen Anomalous Experiences Research Unit ja Lundin yliopistossa on parapsykologiaan liittyvä professori Etzel Cardeñan oppituoli, jonka yhteydessä toimii anomalistisen psykologian tutkimuskeskus. Yhdysvalloissa merkittävin yliopistotason tutkimusyksikkö on Virginian yliopiston Division of Perceptual Studies, joka keskittyy kuolemanrajakokemusten ja jälleensyntymämuistojen tutkimukseen. Intiassa Andhran yliopistossa toimii psykologian ja parapsykologian laitos.
Kritiikki
Parapsykologista tutkimusta on kritisoitu monesta eri syystä. Suurin ongelma on se, että ilmiöiden olemassaoloa ei ole pystytty todistamaan: yksittäiset henkilökohtaiset kokemukset eivät riitä tieteelliseksi todisteeksi ja ”lahjakkaat” psyykikot ovat pääsääntöisesti osoittautuneet huijareiksi. Parapsykologian toinen merkittävä ongelma liittyy psi-käsitteeseen, jota ei ole pystytty tieteellisesti määrittelemään, jotta se voisi olla käyttökelpoinen alan edistymisen kannalta eikä vain tutkimusalueen identiteettiä määriteltäessä. Tutkijayhteisö on pieni ja alalla on suuria haasteita tieteellisen identiteetin vakiinnuttamiseksi, minkä vuoksi parapsykologian asema tieteenä on kyseenalaistettu. Lisäksi parapsykologia on usein ristiriidassa vallitsevien luonnontieteellisten teorioiden kanssa, joiden korjaamiseen tarvittaisiin usein painavat todisteet. Psykologi Risto Selinin mukaan parapsykologinen tutkimus on saanut tuloksekseen vain tiedon siitä, että ihminen on halukas huijaamaan ja että toiveajattelu tuhoaa kriittisen ajattelun.
Ilmalukko
right|thumb|300px|Eräs [[Kansainvälinen avaruusasema|Kansainvälisen avaruusaseman ilmalukoista]] Ilmalukko on kahdella painetiiviillä ovella tai luukulla varustettu tila, jota käytetään eripaineisten tilojen yhdistäjänä.
Useimmat ilmalukot liittyvät painekammioihin; tällaisen avulla voidaan esimerkiksi toimittaa ruokaa, lääkkeitä tai asiakirjoja – tarpeen mukaan – käytössä olevaan painekammioon tai esimerkiksi kammiossa hoidettavan potilaan verinäytteitä analysoitavaksi ulkopuoliseen laboratorioon.
Ilmalukkoon kuuluu kaksi venttiiliä; kun luukut tai ovet ovat kiinni, kammion puoleisesta venttiilistä päästetään lukkoon paine sisään ja kun tarve on päinvastainen, ulommasta ulos. Kulkuaukot on varmistettu niin, etteivät ne aukea yhtaikaisesti jos joko lukossa tai kammiossa on paine päällä. Samoin venttiileissä on varmistus, etteivät ne voi olla yhtaikaisesti auki.
Tämän sovellutuksen lisäksi ilmalukkoja esiintyy mm. avaruuskalustossa.
Laajempi käyttötarkoitus on mm. lääketeollisuudessa, joissa erityissteriilit tuotantotilat on eristetty mm. ilmalukkoa käyttäen. Samoin ns. turvalaboratorioissa, joissa käsitellään vaarallisimpia taudinaiheuttajia, saattaa olla vastaava järjestely. Puhdastilajärjestelyissä on usein käytössä ilmalukkoja, joiden kautta edetään asteittain puhtaampiin tiloihin.
Kuormasulku
Vastaavasti kuin ilmalukko toimii kuormasulku, jota käytetään muun muassa siirrettäessä tavaroita tyhjiökammioon. Tyhjiökammioita käytetään paljon puolijohdeteollisuudessa, ohutkalvon kasvatuksessa ja pinnoitustekniikoissa. Tarkoituksena on pitää varsinaisen reaktorikammion tyhjiö vakiona ja estää epäpuhtauksien pääsy vakuumikammioon, kun pumppaus tyhjiöön tai paineistus tapahtuu kuormasulussa.
Mustalampi (Jalasjärvi)
Mustalampi on järvi Koskuen Mustalammin kylässä, entisen Jalasjärven kunnan eteläosassa. Mustalammen laskujoki on nimeltään Mustajoki. Järveen laskee etelästä Mustaluoma, joka saa vetensä Mustajärvestä. Mustalampi sijaitsee 121,8 metrin korkeudella merenpinnasta.
Vuosina 1930–1931 hätäaputyönä suoritetun Mustaluoman perkauksen johdosta Mustalammen pinta laski yli metrillä.
Mustalammen rannalla sijaitsee Jalasjärven seurakunnan leirikeskus Kesäranta. Kesärannassa järjestetään muun muassa rippileirejä.
Abgarus VII
Abgarus VII (k. 116?) oli Eufratin yläjuoksulla sijainneen Osroenen kuningaskunnan hallitsija vuosina 109–116. Tiedot hänen kaudestaan ovat vähäisiä ja epäselviä.
Franz Künstler
Franz Künstler (24. heinäkuuta 1900 – 27. toukokuuta 2008) oli yksi viimeisistä elossa olleista ensimmäisen maailmansodan veteraaneista ja Itävalta-Unkarin viimeinen elossa ollut.
Künstler oli unkarinsaksalainen. Hän liittyi Itävalta-Unkarin armeijaan helmikuussa ja palveli Italian rintamalla marraskuussa 1918. Hän oli myös lähetti toisessa maailmansodassa kuuden kuukauden ajan Ukrainassa.
Polýkastro
Polýkastro (myös Políkastro) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Paionían kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Πολυκάστρου, Dimotikí Enótita Polykástrou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Kilkíksen alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 11 822 ja varsinaisen Polýkastron kaupungin väkiluku 7 064 (vuonna 2011). Polýkastro on Paionían kunnan kuntakeskus.
Franz Künstler
Toisen maailmansodan jälkeen Künstler, kuten monet unkarinsaksalaiset, karkotettiin maasta. Hän vietti 100-vuotispäiväänsä kesällä 2000 ja asui Niederstettenissa, Baden-Württembergissä, Saksassa, jossa toimi museon oppaana. Hän katsoi olevansa enemmän saksalainen kuin unkarilainen, ja hänellä oli ollut vuodesta 1946 Saksan kansalaisuus.
Sokker
Sokker on selainpohjainen verkossa pelattava jalkapallomanageripeli. Se kehitettiin Puolassa ja julkaistiin helmikuussa 2004. Se oli eräs ensimmäisiä menestyneitä flash-pohjaisia pelejä.
Franz Künstler
Künstler kuoli 27. toukokuuta 2008 107-vuotiaana.
Polýkastro
Polýkastron kaupunki, suomeksi ”Monilinna”, sijaitsee noin 25 kilometriä Kilkísistä länteen. Siitä on matkaa pohjoiseen Pohjois-Makedonian rajalle noin 14 kilometriä. Kaupungin nimi oli vuoteen 1928 saakka Karasoúli (Καρασούλι). Polýkastro oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Paionían kunnaksi yhdessä Axioúpolin, Evropóksen, Gouménissan ja Livádian kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
thumb|none|240px|Sotamuistomerkki Polýkastron keskustassa.
Kunnallisyksikön osat
Polýkastron kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Kypärälampi (Keuruu, Jukojärvi)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,0 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Elämäistenjoen valuma-alueeseen (35.627) se kuuluu.
Lazare Ponticelli
pienoiskuva|Lazare Ponticelli vuonna 2006 kahden vanhoihin sotilasasuihin pukeutuneen historian elävöittäjän välissä. Lazare Ponticelli (7. joulukuuta 1897 – 12. maaliskuuta 2008) oli viimeinen ranskalainen ensimmäisen maailmansodan veteraani. Hän syntyi Italiassa, mutta muutti vuonna 1907 Ranskaan ja oli kuolinhetkellään vanhin Italiassa syntynyt mies.
Ponticelli ristittiin Làzarroksi, mutta hän käytti ranskalaista kirjoitusasua. Hän liittyi vuonna 1914 Ranskan muukalaislegioonaan ja haavoittui pian palvelukseen astumisensa jälkeen. Hän taisteli saksalaisia vastaan ja siirtyi Italian armeijaan vuonna 1915. Hän haavoittui jälleen taistelussa Itävaltaa vastaan Tirolissa.
Lazare Ponticelli täytti 100 vuotta joulukuussa 1997 ja kuoli vuonna 2008 110 vuoden ikäisenä.
Santalin kieli
Santalille kehitettiin 1920-luvulla oma ol chiki -niminen aakkosto. Kieltä kirjoitetaan kuitenkin yhä yleisesti myös bengalilaisella, orijalaisella ja latinalaisella kirjaimistolla sekä devanagarilla. pienoiskuva|Santalinkielisten kirjoittajien liitto onnittelee santalinkielisen Wikipedian perustajia konferenssissaan vuonna 2019. Santali on ensimmäinen intialainen heimokieli, joka on saanut oman Wikipedian kieliversion omalla aakkostollaan. Ensimmäisenä santalinkielisenä radiojuontajana on marraskuusta 2017 alkaen toiminut Shikha Mandi. .
Konsonantit
Lähde:
Vokaali
Lähde:
Pylos
Pylos voi viitata seuraaviin paikkoihin Peloponnesoksen länsirannikolla Kreikassa:
Esko Riepula
Esko Olavi Riepula (s. 2. helmikuuta 1941 Paavola) on suomalainen emeritusprofessori.
Riepula syntyi seppä Juho Aukusti Riepulan ja Fanni Kristiina Mällisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1968 on kotitalousteknikko Pirkko-Liisa Annikki Lumiaho. Riepula valmistui kauppaopistosta 1962 ja suoritti verovirkamiestutkinnon 1963. Hänestä tuli Suomen ensimmäinen hallintotieteiden maisteri vuonna 1967, lisensiaatiksi hän valmistui vuonna 1969 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1973. Riepula työskenteli Tampereen yliopiston julkisoikeuden assistenttina 1967-1970, oikeusministeriön valtiosääntökomitean sihteerinä 1971-1973, Tampereen yliopiston yliopettajana 1973-1977 ja opetusministeriön suunnitteluprofessorina 1978-1979. Vuonna 1975 hänet nimitettiin valtiosääntöoikeuden dosentiksi.
Riepula oli Lapin yliopiston va. rehtori 1979-1983 ja julkisoikeuden professori vuodesta 1981, yliopiston ensimmäisenä rehtorina hän toimi 1983–2006. Riepula on myös toiminut useaan otteeseen Rovaniemen kaupunginvaltuustossa sosialidemokraattien valtuustoryhmässä, edellisen kerran vuosina 2009–2012.
Tieteellisen tuotannon lisäksi Riepula on kirjoittanut Petri Koikkalaisen kanssa Suomen vaalirahoituskohua koskevan pamfletin Näin valta ostetaan (2009), jossa Kehittyvien maakuntien Suomi -yhdistyksen ja Nova Groupin ympärille muodostunutta vyyhtiä pidettiin liikemiesten ja poliittisten toimijoiden rakentamana korruptiojärjestelmänä.
Agrippina
Agrippina voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Andrei Platonov
pienoiskuva|upright|Andrei Platonovin muistomerkki [[Voronežissa, Venäjällä]] Andrei Platonovitš Platonov, oik. Andrei Klimentov, (ven. Андрей Климентов); salanimiä F. Tšelovekov ja A. Firsov ; ( 28. elokuuta (J: 16. elokuuta) 1899 Voronež, Venäjän keisarikunta – 5. tammikuuta 1951 Moskova, Neuvostoliitto ) oli neuvostovenäläinen kirjailija.
Hänen teoksensa ennakoivat eksistentialismia.
Platonov kuului ensimmäisiin kirjailijoihin, jotka tulivat esiin vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen. Huolimatta kommunistitaustastaan hän suhtautui epäilevästi kollektivisointiin ja stalinistien toimintatapoihin. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluu dystopiaa kuvaava romaani Tševengur (1929, 1972).
Platonova joutui epäsuosioon 1929 ilmestyneen kertomuksen "Usomnivšijsja Makar" vuoksi. Tševengur kiellettiin, mutta se julkaistiin vuonna 1972 lännessä ja vasta 1988 Neuvostoliitossa. Samoin kävi pienoisromaaneille Monttu ja Juveniilimeri. Hän julkaisi salanimillä esseitä läntisistä kirjailijoista. Hänen nimensä poistettiin 1946 kommunistipuolueen määräyksestä neuvostokirjallisuudesta. Nimi palautettiin Stalinin kuoltua.
Tabuk
Tabuk on yksi Saudi-Arabian provinsseista maan luoteisosassa, Punaisenmeren rannalla. Sen pinta-ala on 146 072 neliökilometriä ja asukasluku oli vuoden 2017 arvion mukaan 946 300. Provinssin pääkaupunki on Tabuk.
Yakup Satar
Yakup Satar (11. maaliskuuta 1898 – 2. huhtikuuta 2008) oli pisimpään elänyt Turkin armeijan veteraani ensimmäisestä maailmansodasta. Hän liittyi armeijaan vuonna 1915 ja joutui 23. helmikuuta 1917 brittien vangitsemaksi. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän palveli Turkin itsenäisyyssodassa.
Satar asui Eskişehirissä. Hän täytti 110 vuotta maaliskuussa 2008.
Kommunitarismi
Kommunitarismi on arvokäsitys, jonka mukaan jokaisella yhteisöllä on oikeus elää omien sisäisten arvojensa mukaan. Kommunitarismin mukaan ihmisten identiteetti rakentuu sosiaalisesti ja ihminen sosiaalisena olentona määrittää poliittista arvostelukykyämme, politiikkaa sekä yhteiskunnallisia instituutioita.
Kommunitaristit arvostelevat liberalistista individualismia siitä, että yksilöä ajatellaan erillään hänen identiteettiä ja minuuttaan konstituoivasta yhteisöstä sekä tämän historiasta, kulttuurista, sosialisaatiosta ja kielestä. Kommunitarismi ja liberalismi ovatkin kaksi valtavirran yhteiskuntafilosofista ajattelutraditiota tällä hetkellä.
Kommunitarismissa yleensä kannatetaan, kuten liberalismissakin, yksilön oikeuksia, vapautta ja suvaitsevaisuutta, mutta kommunitarismin yhteisökeskeisempi ihmiskuva on tuottanut näistä erilaisia tulkintoja.
Sanaa kommunitarismi ei tule sekoittaa esimerkiksi kommunismiin ja Neuvostoliiton yhteiskuntajärjestys olikin pikemminkin autokraattinen ja autoritäärinen kuin yhteisökeskeinen.
Terminologia
Liberalistista vapauskäsitystä voidaan kuvata karkeasti ottaen Isaiah Berlinin negatiivisen vapauden idealla. Tämä negatiivinen tai muodollinen vapaus tarkoittaa vapautta jostakin, eli vapautta ulkoisista esteistä (esim. lait, tapakulttuurin jne.) Kommunitaristit kannattavat yleisemmin positiivista vapautta, eli vapautta johonkin. Positiivinen vapaus on mahdollisuuksia vaikkapa terveyteen, hyviin sosiaalisiin suhteisiin ja omien kohtuullisten tarpeiden tyydytykseen. Olennaista on, että nämä vapauskäsitykset ovat erilaisia, mutta eivät toisiaan poissulkevia ja esimerkiksi positiivisen ja negatiivisen vapauskäsityksen muotoilija Berlin näki molemmat tarpeellisina.
Kommunitarismissa on keskeistä sosiaalinen ihmiskäsitys sekä tähän liittyvä käsitys yhteisöstä. Olemme perustavalla tavalla yhteisöllisiä olentoja ja minuutemme ja itseymmärryksemme liittyy lukuisin tavoin yhteisöihin, joissa elämme. Ihmisyhteisö ei rakennu kielestä, kulttuurista, historiasta ja yhteiskunnasta irrallisista yksilöistä, vaan tiettyyn aikaan, paikkaan, kulttuuriin ja yhteiskuntaan syntyneistä ja sosiaalistuneista ihmisistä, joiden minuus rakentuu suhteessa niihin asioihin, joita hän omaksuu omasta ainutlaatuisesta sosio-historiallisesta kasvuympäristöstään. Kommunitarismi ei kiellä tai väheksy yksilöllisyyttä vaan asettaa sen yhteiskuntatieteellisesti relevantteihin yhteyksiinsä tavalla, mitä liberalismin syntyessä ei voitu tehdä, koska yhteiskuntatieteet olivat liberalismin syntyaikana varsin alkeellisia.
Kommunitarismi ei tarkoita nationalismia, eli kansallismielisyyttä ja kansojen erityislaatuisuutta koskevaa ajattelutapaa, johon sisältyy toisinaan ajatus oman kansakunnan ylemmyydestä suhteessa toisiin. Kommunitarismi toisaalta voidaan ymmärtää myös ahdasmielisen etnosentrismin näkökulmasta.
Kommunitarismi tai liberalismi ei rajoitu oikeiston tai vasemmiston yksinoikeudeksi, vaan näitä esiintyy ristikkäin oikeistolaisissa ja vasemmistolaisissa ajattelutavoissa. Esimerkiksi talouspoliittisesti liberaali konservatiivi kristillinen henkilö voi kannattaa ankaraa ja vanhoillista tapakulttuuria oman yhteisönsä sisällä. Vasemmistolainen kommunitaristi voi korostaa valtion merkitystä hyvinvointipalveluiden järjestäjänä ja tasa-arvon tuottajana.
Alkuperä
Vapautta ja yksilön oikeuksia painottava liberalismi syntyi yksilön autonomian puolustukseksi sortavia autokraattisia ja feodalistisia yhteiskuntarakenteita vastaan 1600-1700-luvuilla (ks. John Locke). Kommunitarismi nykymuodossaan nousi esiin 1980-luvulla kritisoimaan liiallista individualismia, jossa yksilöllä on nähty oikeus toimia haluamillaan tavoilla huolimatta tämän sosiaalisesti ja ekologisesti haitallisista seurauksista, kuten lajikadosta, uusiutumattomien ja uusiutuvien luonnonvarojen liikakäytöstä ja ihmisten keskinäistä luottamusta rapauttavasta kilpailusta (ks. atomistinen individualismi).
Nykykommunitarismia yhdistää valtaosin demokraattisen yhteisön sekä demokraattisen kansalaistoiminnan painotus.
Kritiikki
Kommunitarismia on kritisoitu siitä, että yhteisökeskeinen ajattelutapa ja positiivisen vapauden painotus voi tuottaa alistavia ja totalitaristisia yhteiskuntamuotoja. Liberaalin kritiikin mukaan kommunitarismi voi pakottaa yhteisön jäsenet elämään yhteisön arvojen mukaan. Liberaalin käsityksen mukaan kommunitarismi asettuu vastakkain yksilöllisen arvokäsityksen kanssa.
Frengers
Tunnetuimmat kappaleet levyltä ovat "Am I Wry? No", "156", "Snow Brigade" ja "Comforting Sounds". Levyn nimi tulee englannin kielen sanoista friend (ystävä) ja stranger (tuntematon, vieras), frenger (monikossa frengers) on henkilö jota ei voi sanoa ystäväksi muttei myöskään tuntemattomaksi.
Pahatlammit (Keuruu)
Pahatlammit on Keski-Suomessa Keuruulla Jukojärven kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Elämäistenjoen valuma-alueeseen (35.627) se kuuluu.
Giotto (luotain)
Luotain sai nimensä keskiaikaisen italialaisen taidemaalarin Giotto di Bondonen mukaan. Hänen näkyy Betlehemin tähti komeettana. Maalari ilmeisesti näki Halleyn komeetan vuonna 1301.
Luotaimessa oli muun muassa kamera, pölyilmaisin ja spektrometri.
Europarlamenttivaalit 2019
Europarlamenttivaalit 2019 järjestettiin toukokuussa 2019 kaikissa Euroopan unionin jäsenmaissa. Vaalien suurin puolue oli EPP, joka sai 182 paikkaa 751:stä.
Kärkiehdokkaan valinta
Euroopan parlamentti valitsee Euroopan komission puheenjohtajan kärkiehdokasmenettelyn avulla. Valitun komission puheenjohtajan täytyy olla Euroopan tason poliittisen puolueen virallisesti ehdottama kärkiehdokas kyseiseen tehtävään. Se, mistä puolueesta komission puheenjohtajaksi soviteltava kärkiehdokas tulee, määräytyy europarlamenttivaalien tuloksen perusteella. Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja käy kärkiehdokkaan sopivuudesta keskustelua yhdessä valitun parlamentin kanssa. Parlamentti on ilmoittanut helmikuussa 2018 hyväksymänsä päätöslauselman mukaan valmis hylkäämään puheenjohtajaehdokkaan, mikäli ehdokasta ei ole nimetty puolueensa kärkiehdokkaaksi.
Euroopan komission suosituksen mukaisesti jäsenvaltioiden ja eurooppalaisten puolueiden on ilmoitettava ehdokkaansa kärkiehdokkaaksi vuoden 2018 loppuun mennessä. Alkuvuoden 2019 aikana ehdokkaan on julkaistava oma ohjelmansa. Puolueet nimeävät kärkiehdokkaansa syksyllä ja talvella 2018 järjestettävissä puoluekokouksissa.
Euroopan kansanpuolue
Nykyinen komission puheenjohtaja Jean-Claude Juncker on ilmoittaunut, ettei pyri jatkokaudelle komission johdossa.
Euroopan kansanpuolueen ryhmäpuheenjohtaja, saksalainen Manfred Weber valittiin Helsingissä pidetyssä Euroopan kansanpuolueen (EPP) huippukokouksessa marraskuussa 2018 EPP:n kärkiehdokkaaksi (ns. Spitzenkandidat) Euroopan komission puheenjohtajaksi. Hän sai 492 ääntä ja vastaehdokas Alexander Stubb 127 ääntä. Weberiä pidettiin alusta asti ennakkosuosikkina, ja hänellä oli EPP:n jäsenpuolueiden suuren osan sekä muun muassa Saksan liittokanslerin Angela Merkelin tuki.
Euroopan konservatiivien ja reformistien ryhmä
Euroopan konservatiivien ja reformistien ryhmä valitsi 13. marraskuuta 2018 Spitzenkandidatikseen tšekkiläisen europarlamentaarikon Jan Zahradilin.
Lillgyltö
Lillgyltö on saari Paraisilla ja rekisterikylä Paraisiin kuuluvassa Korppoossa. Saari sijaitsee Korppoon lounaisosassa. Saarella on vanhoja maatiloja, muttei enää ympärivuotista asutusta.
Europarlamenttivaalit 2019
Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä
Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä valitsi helmikuussa 2019 Spitzenkandidatinsa. Ryhmä ilmoitti asettavansa ehdolle usean hengen, luultavasti viiden hengen, listan. Yksi näistä on todennäköisesti Guy Verhofstadt. Muiksi nimiksi on arveltu muun muassa tanskalaista Margrethe Vestageria ja tšekkiläistä Vera Jourovaa. Loppujen lopuksi ryhmä päätyi julkaisemaan seitsemän henkilöä käsittävän listan nimeltä Team Europe:
Lillgyltö
Lillgyltö on maastoltaan mäkinen ja metsäinen. Saaren entiset pellot ovat metsittyneet. Lillgyltön rekisterikylään kuuluu saaren lisäksi parisenkymmentä lähisaarta ja -luotoa.
Europarlamenttivaalit 2019
Euroopan sosialidemokraattinen puolue
Euroopan sosialidemokraattinen puolue valitsi Spitzenkandidatinsa joulukuussa 2018, jolloin oletettiin, että hollantilainen Frans Timmermans valitaan tehtävään.
Euroopan vihreät
Euroopan vihreät ovat perinteisesti asettaneet kaksi ehdokasta kärkiehdokkaikseen. Vuoden 2019 vaalien ehdokkaat valittiin Berliinissä järjestetyssä kokouksessa marraskuussa 2018. Ehdokkaita oli tuolloin neljä: Petra De Sutter, Bas Eickhout, Ska Keller ja Atanas Schmidt. . Lopullisiksi kärkiehdokkaiksi nousivat Bas Eickhout ja Ska Keller.
Lillgyltö
Lillgyltö on asutettu kirkonkirjojen perusteella 1700-luvulla. Lillgyltön ulkotilasta on varhaisin maininta vuodelta 1816. Tilasta lohkottiin Björkhagenin palstatila vuonna 1912. Nykyisin tiloja ei asuteta ympärivuotisesti ja niiden lisäksi saareen on rakennettu kesäasutusta.
Europarlamenttivaalit 2019
Euroopan vapaa allianssi
EFA asetti kärkiehdokkaakseen Oriol Junquerasin, joka tullessaan valituksi oli vangittuna ja odotti oikeudenkäyntiään. Syynä oli hänen osallisuutensa Katalonian itsenäisyysjulistuksessa vuonna 2017, jolloin Junqueras toimi alueen varapresidenttinä. .
Oikeistopopulistien uusi ryhmä
Italian toinen varapääministeri Matteo Salvini ilmoitti huhtikuussa 2019 luovansa uuden blokin Euroopan parlamenttiin, joka kokoaisi yhteen eurooppalaisia oikeistolaisia nationalistipuolueita. Milanossa pidetyssä julkistamistilaisuudessa olivat paikalla kaksi meppiä, Jörg Meuthen (AfD) ja Anders Vistisen (DF), sekä eurovaaliehdokas Olli Kotro (PS). Perussuomalaisten tuolloin kuuluessa ECR-puolueeseen Kotron osallistuminen Milanon kokouksen aiheutti närää kärkiehdokkaassa ja ECR:n puheenjohtajassa Jan Zahradilissa. Kotro vastasi toteamalla, että ECR näyttäisi olevan väärä puolue perussuomalaisille. .
Salvinin kokoama uusi blokki sai nimekseen European Alliance of Peoples and Nations (EAPN) ja siihen liittyivät varsin pian mukaan Kansallinen rintama, EKRE, Itävallan vapauspuolue. Samassa yhteydessä Marine Le Pen ilmoitti, ettei enää aja Ranskan eroa EU:sta, vaan pyrkii ennemminkin muuttamaan sitä poliittisin keinoin sisältä käsin. .
Vaalien jälkeen blokki järjestäytyi ryhmäksi nimeltä Identiteetti ja demokratia. Sen parlamenttiryhmän puheenjohtajaksi valittiin italialainen Marco Zanni. Samalla myös ENF-ryhmä lopetti toimintansa ja liittyi ID:n ryhmään. .
Kansainväliset
Kansainvälisiä vaaliväittelyitä, joissa edustivat kärkiehdokkaat: Näiden lisäksi Weber ja Timmermans väittelivät kahdestaan myös 17.4. (France24 ja FRI, ranskaksi), 16.5. (ZDF ja ORF, saksaksi) ja 21.5. (NOS ja NTR, saksaksi ja hollanniksi).
Kotimaiset
Valikoima kotimaisia televisioituja vaaliväittelyitä. Suomen pienpuolueiden pidettiin 22.5. Ylellä. Siihen osallistuivat Tiina Ahva (sin.), Paavo Väyrynen (STL), Sami Kilpeläinen (KP), Katju Aro (FP), Santeri Pienimäki (EOP), Petrus Pennanen (pir.), Marco de Wit (SKE), Tea Törmänen (lib.), Tiina Sandberg (SKP).
Tulokset ryhmittäin
ID:n lisäksi myös ALDE-ryhmä järjestäytyi uudelleen nimellä Renew Europe. Taustalla oli Emmanuel Macronin LREM-puolueen liittyminen uuteen ryhmään, sillä Ranskassa liberaali-sanaa pyritään välttämään sen negatiivisen mielikuvan takia. .
Paikkamuutokset maittain brexitin jälkeen
Suomen ns. brexit-mepiksi nousi Alviina Alametsä (vihr.).
Justin Tuveri
Justin Tuveri (15. toukokuuta 1898 – 5. lokakuuta 2007) oli yksi pisimpään eläneistä ensimmäisen maailmansodan veteraaneista. Hän syntyi Italiassa, palveli Italian armeijassa vuodesta 1917 ja osallistui taisteluihin mm. Sassarissa.
Benito Mussolinin noustua valtaan Tuveri muutti Ranskaan. Hänellä oli maan kansalaisuus vuodesta 1940.
Francesco Domenico Chiarello
Francesco Domenico Chiarello (5. marraskuuta 1898 – 27. kesäkuuta 2008) oli viimeisiä elossa olleita ensimmäisen maailmansodan veteraaneja. Hän liittyi Italian armeijaan vuonna 1918 ja sai malarian matkallaan Tarantosta Albaniaan. Hän kuitenkin palveli armeijassa vielä kahden vuoden ajan.
Chiarello oli ensimmäisen maailmansodan jälkeen naimisissa ja piti omaa maatilaansa, mutta päätyi taistelemaan myös toiseen maailmansotaan Reggio Calabriaan.
Chiarello oli mukana ensimmäisen maailmansodan Vittorio Veneton taistelussa 1918. Hän oli kuollessaan 109-vuotias.
Vuorovesilukkiutuminen
thumb|200px|[[Maan Kuu kääntää aina saman puolen kohti maata vain hieman huojuen.]]
Vuorovesilukkiutuminen (engl. tidal locking) on ilmiö, jossa taivaankappaleen kiertoaika keskuskappaleen ympäri ja pyörähdysaika oman akselinsa ympäri ovat vuorovesivoimien vaikutuksesta tahdistuneet keskenään. Tällainen lukkiutuminen on tavallista suurimassaisen keskuskappaleen lähellä. Jos ajat ovat tahdistuneet suhteessa 1:1 (esimerkiksi Maata kiertävä Kuu), kiertolainen kääntää aina saman puolen keskuskappaletta kohti. Tahdistuminen voi tapahtua muussakin suhteessa, esimerkiksi 3:2 (Aurinkoa kiertävä Merkurius).
Kuun lukkiutuminen suhteessa 1:1
Kuu kääntää aina saman puolen Maata kohti. Libraation vuoksi Maasta kyetään näkemään hiukan yli puolet Kuun pinnasta, mutta 41 % jää kokonaan näkymättömiin (Kuun Maahan näkymätön puoli).
Muita tunnettuja vuorovesilukkiutumisia
Spektrimittausten mukaan Tau Bootis -järjestelmässä tähti ja planeetta kääntävät aina saman puolen toisiaan vastaan.
Vuorovesilukkiutumiseen kuluva aika
Planeetan tai kuun vuorovesilukkiutuminen keskuskappaleen vetovoimasta kääntämään aina saman puolensa kohti keskuskappalettaan vie ajan
jossa
jossa ja 4 Nm-2 jäisille kappaleille.
Kaava tuottaa lukkiutumiselle aikoja jopa dekadin (kymmenkertaisella) epätarkkuudella.
Kaavaa voidaan yksinkertaistaa, kun oletetaan, että ja pyörähdysaika on 12 tuntia. Useimmat asteroidit pyörähtävät kerran 2 tunnissa–2 päivässä.
massa kilogrammoina, etäisyys metreinä, μ on Nm-2. μ voi olla 3 Nm-2 kivisille ja 4 Nm-2 jäisille kappaleille.
Vuorovesilukkiutuminen nopeutuu suurella vauhdilla säteen kasvaessa. Pienemmät kappaleet lukkiutuvat hitaammin kuin suuremmat. Esimerkki tästä lienee se että Saturnuksen kuu Hyperion pyörii epäsäännöllisesti, mutta kauempana oleva Japetus on vuorovesilukkiutunut Saturnukseen nähden.
Vuorovesilukkiutumisen säde
,missä
Kuolleiden runoilijoiden seura
Kuolleiden runoilijoiden seura on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu elokuva vuodelta 1989. Peter Weirin ohjaama sisäoppilaitosdraama kertoo karismaattisesta äidinkielen opettajasta, joka työskentelee 1950-luvun poikakoulussa ja innostaa oppilaitaan vapaan ajattelun ja taiteen pariin.
Tarina sijoittuu kuvitteelliseen Welton Academyyn Vermontissa ja se kuvattiin St. Andrew’s Schoolissa Delawaressa. Elokuvasta julkaistiin myös kirja, jonka kirjoitti Nancy H. Kleinbaum.
Kuolleiden runoilijoiden seura voitti parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnon ja sai ehdokkuudet parhaasta miespääosasta, parhaasta ohjauksesta ja parhaasta elokuvasta. American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Juoni
Neil Perry (Robert Sean Leonard), Todd Anderson (Ethan Hawke), Knox Overstreet (Josh Charles), Charlie Dalton (Gale Hansen), Richard Cameron (Dylan Kussman), Steven Meeks (Allelon Ruggiero) ja Gerard Pitts (James Waterston) ovat yliopistokoulutukseen valmistavan Weltonin akatemian viimeisen vuoden opiskelijoita. Akatemian rehtori Gale Nolan (Norman Lloyd) tiivistää koulun ilmapiirin sanoihin ”perinne, kunnia, kuri ja erinomaisuus”. Sekä Neil että Todd joutuvat kestämään vanhempiensa taholta kovaa painetta menestyä ja ryhtyä lääkäriksi sekä lakimieheksi. Todd tahtoo kuitenkin ryhtyä kirjailijaksi.
Poikien uuden äidinkielenopettajan, John Keatingin (Robin Williams), uudet opetusmenetelmät ovat erittäin epätavalliset verrattuna Weltonin akatemian omiin normeihin. Keating viheltelee yhtenään kappaletta Orkesterialkusoitto 1812 ja vie pojat ulos luokasta opettaakseen heille, mitä sanonta carpe diem todella merkitsee. Hän kertoo oppilailleen, että nämä voivat, jos uskaltavat, kutsua häntä nimellä ”Oi, kapteeni! Minun kapteenini!” viitaten erääseen Walt Whitmanin runoon. Eräällä oppitunnilla Keating pyytää Neiliä lukemaan heidän runoutta käsittelevän oppikirjansa johdannon, jossa kuvaillaan runouden laadun määrittelemiseksi luotua matemaattista kaavaa. Keating pitää kaavaa naurettavana ja neuvoo oppilaitaan repimään johdannon kirjastaan erään kollegansa tyrmistykseksi. Myöhemmin Keating määrää oppilaansa nousemaan pulpetille, jotta he voisivat katsella maailmaa uudella tavalla. Keatingin innoittamina pojat elvyttävät salaa koulun kirjallisuuskerhon, ”Kuolleiden runoilijoiden seuran”, johon myös Keating aikoinaan kuului. Kerho kokoontuu säännöllisesti eräässä koulun mailla sijaitsevassa luolassa.
Itseluottamuksen puutteessa Todd ei kykene tekemään Keatingin heille määräämää kotitehtävää eli kirjoittamaan omaa runoa. Keating määrää pojan tekemään itseilmaisuharjoituksen, ja kun poika tekee viimein työtä käskettyä, Keating käsittää, miten suuret kyvyt tällä oikein on. Charlie julkaisee koulun lehdessä nimettömän artikkelin julistaen, että tyttöjen tulisi saada myös käydä Weltonin akatemiaa. Sen seurauksena koulussa järjestetään kysely, jonka aikana Charlie tarjoutuu välittämään koulun johtajalle puhelun Jumalalta väittäen Jumalan tukevan hänen vetoomustaan. Rehtori raivostuu pojan tempauksesta suunnattomasti. Saatuaan rehtorilta moitteita opetusmenetelmistään Keating pyytää poikia olemaan ”viisaita, ei tyhmiä” heidän protestoidessaan järjestelmää vastaan.
Knox tapaa Chris-nimisen tytön (Alexandra Powers) ja rakastuu tähän. Koska hän on juuri huomannut tuntevansa syvää rakkautta myös runoutta kohtaan, hän päättää käyttää sitä hyväkseen kosiskellessaan tyttöä. Hän esittää yhden tytölle kirjoittamistaan runoista koko luokalle ja saa Keatingilta suosinosoituksia niin sydämellisen rakkausrunon luomisesta. Knox vierailee Chrisin käymässä julkisessa koulussa ja lukee tytölle samaisen runon. Hän onnistuu myöhemmin taivuttelemaan tytön lähtemään kanssaan katsomaan erästä näytelmää. Neil tahtoo ryhtyä näyttelijäksi, mutta tietää isänsä (Kurtwood Smith) pitävän näyttelijän ammattia humpuukina. Isänsä tietämättä Neil osallistuu kuitenkin koe-esiintymiseen saadakseen itselleen Puckin roolin Kesäyön unesta eräästä pienestä teatterista. Neilin isä saa tietää asiasta ja määrää poikansa luopumaan roolista. Neil pyytää Keatingilta neuvoa, ja opettaja opastaa Neiliä puhumaan isälleen, jotta tämä ymmärtäisi poikansa tunteita. Neil ei saa kuitenkaan kerätyksi tarpeeksi rohkeutta tehdä niin. Sen sijaan hän jatkaa Puckin roolissa vastoin isänsä toiveita. Kun näytelmä viimein esitetään, Neilin raivostunut isä saapuu paikalle näytelmän lopussa. Hän vie Neilin kotiin ja kertoo hänelle aikovansa lähettää hänet kadettikouluun ja sen jälkeen Harvardin yliopistoon opiskelemaan lääketiedettä. Neil ei voi sietää ajatusta moisesta tulevaisuudesta, muttei pysty myöskään selittämään tunteitaan isälleen. Niinpä hän päätyy tekemään itsemurhan.
Neilin vanhempien pyynnöstä rehtori aloittaa koulussa tutkinnan. Richard tapaa koulun päättäjät ja johtokunnan. Myöhemmin Charlien usutuksesta Richard myöntää vasikoineensa Kuolleiden runoilijoiden seurasta ja tehneensä Keatingista syntipukin. Hän taivuttelee myös muita julistamaan, että Keating olisi ollut kaiken takana. Charlie lyö Richardia ja joutuu myöhemmin erotetuksi akatemiasta. Todd kutsutaan Nolanin toimistoon, missä pojan vanhemmat odottavat häntä. Nolan pakottaa Toddin myöntämään olevansa yksi Kuolleiden runoilijoiden seuran jäsenistä. Sen lisäksi Todd pakotetaan allekirjoittamaan asiakirja, jossa hän syyttää Keatingia oman vaikutusvaltansa väärinkäytöstä, kirjallisuuskerhon henkiinherättämisestä sekä siitä, että tämä rohkaisi Neiliä toimimaan vastoin isänsä määräyksiä. Todd huomaa, että kaikki muut pojat ovat jo allekirjoittaneet asiakirjan, ja joutuu sitten isänsä painostuksesta lisäämään siihen myös oman allekirjoituksensa. Allekirjoitusten myötä Keating saa potkut.
Pojat palaavat äidinkielenluokkaan, missä heitä opettaa tällä kertaa Nolan itse. Nolan määrää pojat lukemaan oppikirjansa johdannon vain saadakseen huomata, että jokainen heistä on repinyt kyseiset sivut irti. Keating saapuu luokkaan hakemaan muutamia tavaroitaan, ja Todd paljastaa hänelle, että heidät peloteltiin allekirjoittamaan hänen ilmiantonsa. Nolan määrää Toddin olemaan hiljaa ja vaatii Keatingia lähtemään luokasta. Juuri kun Keating on poistumassa ovesta, Todd voittaa pidättyvyytensä ensimmäistä kertaa ja huutaa ”Oi, kapteeni! Minun kapteenini!” nousten samalla pulpetilleen. Nolan varoittaa Toddia ja vaatii tätä istumaan alas erottamisen uhalla. Suurin osa luokasta nousee kuitenkin pulpetilleen ja katsoo Keatingia Nolanin määräyksistä huolimatta. Lopulta Nolan antaa periksi. Keating lähtee luokasta onnellinen ilme kasvoillaan.
Pýlos
Pýlos (transl. myös Pílos), italialaisittain Navarino, on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Pýlos-Néstoraksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Πύλου, Dimotikí Enótita Pýlou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Messenian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 5 287 ja varsinaisen Pýloksen kaupungin väkiluku 2 345 (vuonna 2011). Pýlos on Pýlos-Néstoraksen kunnan kuntakeskus.
pienoiskuva|vasen|upright=0.92|Pýloksen Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen (Koímisis tis Theotókou) kirkko. Pýloksen kaupunki sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan lounaisosassa niemimaan länsirannikolla. Kaupungin edustalla sijaitsee Sfaktirían saari. Pylos oli merkittävä paikka jo mykeneläisellä ajalla. Tuolta ajalta tunnetaan lähellä sijaitseva niin kutsuttu Nestorin palatsi. Vuonna 1827 kaupungin edustalla käytiin Kreikan vapaussotaan lukeutuva Navarinon taistelu.
Pýlos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Pýlos-Néstoraksen kunnaksi yhdessä Chiliochórian, Korónin, Methónin, Néstoraksen ja Papafléssaksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Pýloksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Ragnhild Pohanka
Ragnhild Pohanka (31. toukokuuta 1932 – 18. marraskuuta 2021) oli ruotsalainen poliitikko. Hän oli ympäristöpuolue vihreitten ja myöhemmin vasemmistopuolueen jäsen, hän oli Ruotsin valtiopäivien jäsen 1988−1991 ja uudelleen vuodesta 1994 vuoteen 1998.
Nantoun piirikunta
Nantoun piirikunta (Pha̍k-fa-sṳ: Nàm-thèu-yen) on Kiinan tasavallan, eli Taiwanin, piirikunta, joka sijoittuu melko tarkkaan keskelle maata.
Muuta maata vähäisemmän kaupungistumisen ansiosta piirikunnassa on paljon maataloutta ja siellä kasvatetaan mm. riisiä, teetä, sokeria, banaaneja ja appelsiineja. Nantou on yksi Taiwanin keskeisimmistä teentuotantoalueista, ja lähes jokaisessa kunnassa on teepeltoja. Alue on myös ilmastonsa puolesta otollinen teen kasvattamiseen.
Maantiede ja ilmasto
Nantou on Taiwanin ainoa piirikunta, jolla ei ole lainkaan rantaviivaa. Piirikunnassa sijaitsee myös Taiwanin korkein vuori: Yu Shan. Maasto on ylipäänsä melko vuoristoista ja metsittynyttä. Noin 83 % piirikunnan pinta-alasta on metsän peitossa. Vuoristoisen maaston takia Nantou tunnetaan ”Taiwanin Sveitsinä”. Taiwanin pisin joki, Zhuoshui, saa alkunsa Nantoussa sijaitsewasta Wushe-järvestä. Toinen merkittävä järvi Nantoussa on Auringon ja kuun järvi, joka on myös suosittu turistikohde.
Piirikunnan pinta-ala on 4 106 km2. Hualienin jälkeen Nantou on pinta-alaltaan Taiwanin toiseksi suurin piirikunta.
Nantoun ilmasto on pääsääntöisesti leuto, mutta sateinen (Köppen-luokituksella: Cfa). Vuoden keskilämpötila Nantoun kaupungissa mitattuna on 21,1 °C ja vuoden keskiverto sademäärä on 1967 mm.
Historia
Nantoun ensimmäisiä asukkaita ovat atayalit ja bununit. Han-kiinalaiset perustivat kenraali Lin Cin johdolla Nantoun kaupungin vuonna 1677. Kiinalaiset alkoivat tämän jälkeen muuttamaan yhä enenevissä määrin käyttäen apunaan alueella virtaavia jokia.
Hallinto
Nantoun piirikunnan valtuusto koostuu 38 edustajasta. Nantou on jaettu 13 kuntaan, jotka puolestaan jakautuvat pienimmiksi yksiköiksi (kyliksi ja naapurustoiksi). Piirikunnan hallinnollinen keskus on Nantoun kaupunki.
Vuoteen 1982 Nantou kuului julkishallinnollisesti Taichungin alaisuuteen, jonne nantoulaisten tuli matkustaa mm. oikeuden kuulemistapauksissa.
Vuonna 2014 piirikunnan maistraatiksi valittiin Lin Ming-chen.
Väestö ja kulttuuri
Vuonna 2015 piirikunnan väkiluvuksi arvioitiin 509 490. Maatalous on tärkeä elinkeino ja vuonna 2012 tehdyn selvityksen mukaan hieman vajaa 33 % piirikunnan asukkaista oli maanviljelijöitä. Piirikunnan virallinen kieli on mandariinikiina, mutta siellä puhutaan myös hakka-kiinaa, taiwania ja aboriginaalikieliä. Myös englantia puhutaan laajalti.
Piirikunnan oma kulttuurikeskus avattiin vuonna 1982 ja se oli ensimmäinen Taiwanin keskiosissa.
Piirikunnassa on kaksi isoa yliopistoa, Chi Nanin kansallinen yliopisto Pulin kaupungissa ja Nan Kain teknillinen yliopisto Caotunin kaupungissa.
Pyramidologia
thumb|300px|Kheopsin pyramidi Pyramidologialla tarkoitetaan erilaisia Egyptin pyramideja koskevia näennäistieteellisiä spekulaatioita. Tavallisimmin pyramidologiset teoriat koskevat nimenomaan Gizan pyramideja, etenkin niistä suurinta eli Kheopsin pyramidia. Jotkut pyramidologit ovat esittäneet mielikuvituksellisia käsityksiä myös esikolumbiaanisen Amerikan kuten Teotihuacanin ja Inkavaltakunnan jättiläisrakennelmista sekä Kaakkois-Aasian temppeleistä.
Tiedeyhteisö pitää pyramidologiaa näennäis­tieteenä ja pyramido­logisia hypoteeseja sensaation­hakuisina ja virheellisinä, usein myös kokonaan empiiriseen analyysiin ja tieteelliseen menetelmään perustumattomina.
Jotkut pyramidologit ovat väittäneet, että Kheopsin pyramidiin on koodattu suuri joukko myöhemmin toteutuneita ennustuksia. Sen rakentajien on väitetty ennustaneen muun muassa israelilaisten lähdön Egyptistä Mooseksen johdolla, Jeesuksen ristiin­naulitsemisen, ensimmäisen maailman­sodan ja nykyisen Israelin valtion perustamisen vuonna 1948 sekä myös vielä toteutumattomia tapahtumia kuten Harmageddonin taistelun. Nämä ennustukset on väitetty koodatun pyramidin mittasuhteisiin siten, että yksi pyramidituumaksi väitetty yksikkö, joka on hieman pidempi kuin nykyinen brittiläinen tuuma, vastaisi aina yhtä vuotta.
Pyramidologia oli huipussaan 1980-luvun alussa. Se herätti uudestaan laajempaa huomiota vuosina 1992-1993, kun Rudolf Gantenbrink lähetti pieni­kokoisen Upuaut-nimisen kauko-ohjatun robotin yhteen Kheopsin pyramidin Kuningattaren kammion käytävistä. Upuaut löysi käytävän, joka oli suljettu hajoavilla kupari­koukuilla ulkopuolelta paikoillaan kiinnitetyllä kivellä. Vuonna 1994 Robert Bauval julkaisi teoksen The Orion Mystery, jossa hän yritti todistaa, että Gizan pyramidit esittävät Orionin vyön tähtiä, jonka kaltaisen kuvion ne hänen mukaansa tarkoituksella muodostavat. Tätä hänen teoriaansa nimitetään Orion-korrelaatio­teoriaksi. Sekä Gantenbrink että Bauval saivat monet kiinnostumaan pyramido­logiasta.
Vetelin Poikakuoro
Vetelin Poikakuoro perustettiin 1985 johtajanaan Simo Kangas. Poikakuorossa on 70 laulajaa Vetelistä ja ympäristöstä. Laulajat ovat jakautuneet tasaisesti kaikkiin ääniin. Ohjelmistossa on hengellisiä ja maallisia lauluja.
Pyramidologia
Pyramidologian tyypit
Useimmat pyramidologiset teoriat sisältävät ainakin yhden seuraavista käsityksistä:
Metrologinen pyramidologia
Metrologinen pyramidologia sai alkunsa 1600-luvulla. Lontoon Gresham Collegen geometrian professori John Greaves mittasi Gizan suuren pyramidin ensimmäisenä tarkasti käyttäen aikansa parhaita matemaattisia välineitä. Hän julkaisi tuloksensa vuonna 1646 ilmestyneessä teoksessa Pyramidographia, jossa hän esitti, että pyramidin rakentajat olivat käyttäneet mittayksikkönä geometrista kyynärää. Greaven mittaukset olivat sinänsä objektiivisia, mutta hän itsekin päätteli, että muinaisilla egyptiläisillä oli sellaista geometrista tietoa, joka koko sivistyneeltä maailmalta oli myöhemmin pitkään täysin unohduksissa. Myöhemmin spekulatiivisten spekulatiivisten teorioiden esittäjät käyttivät myöhemmin Greaven mittaustuloksia omien vielä hurjempien väitteidensä tukemiseen. Niinpä Kircher esitti, että pyramidin mittasuhteilla olisi salaperäisiä ja kätkettyjä merkityksiä, kun taas Th. Shaw väitti, että pyramidi oli Osiriksen temppeli. Isaac Newton keksi "pyhän koodin" käsitteen, jolla hän tarkoitti toista olettamistaan välineistä, joiden avulla pyramidit oli rakennettu.
Metrologisen pyramidologian ehkä tunnetuin väite on, että Kheopsin pyramidin ympärysmitan ja kaksinkertaisen korkeuden suhde on suurella tarkkuudella sama kuin ympyrän kehän ja halkaisijan suhde eli pii. Tätä on kuitenkin mahdoton tarkistaa, sillä pyramidin huippu on luhistunut eikä tiedetä, kuinka korkea se on alun perin ollut.
Myös pyramidin sijaintia on pidetty merkillisenä. Sen on väitetty sijaitsevan meridiaanilla, joka on suuremmalta osin maissa kuin mikään muu meridiaani.