cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Giovanni Messe
Toinen maailmansota
Helmikuussa 1943 Messe siirrettiin komentamaan italialais-saksalaista panssariarmeijaa. Messe komensi Italian 1. armeijaa akselivaltojen vastahyökkäyksessä, joka hidasti liittoutuneiden etenemistä. Messe lähetti briteille viestin, jossa hän kertoi antautuvansa vain britannialaisille joukoille, koska ranskalaisten oli kerrottu kohtelevan sotavankeja epäinhimillisesti. Hieman myöhemmin Hans-Jürgen von Arnim ja hänen joukkonsa antautuivat briteille, mutta italialaiset eivät suostuneet antautumaan ja jatkoivat taistelemista. Italaisjoukot kärsivät taisteluissa kovia tappioita, kunnes Mussolini lähetti Messelle kirjeen 12. toukokuuta, jossa tämä ylensi hänet sotamarsalkaksi ja käski tätä lopettamaan taistelu. Seuraavana päivänä italialaisjoukot antautuivat ja Messe jäi sotavangiksi. Hänet vietiin Britanniaan kuulusteltavaksi. Vuonna 1943 Italia antautui, ja syyskuussa Messe komensi joukkoja, jotka taistelivat saksalaisia vastaan. Messe komensi liittoutuneiden puolella taistelleita italialaisjoukkoja vuoden 1945 toukokuuhun asti. Messe toimi sotamarsalkkana sodan jälkeen, kunnes jäi eläkkeelle 27. maaliskuuta 1947.
Sodan jälkeen
Sodan jälkeen Messe kirjoitti kirjan kokemuksistaan Pohjois-Afrikan rintamalla. Vuonna 1953 hänet valittiin jäseneksi Italian senaattiin, jossa hän toimi vuoteen 1955 asti. Hän toimi kuolemaansa saakka Italian veteraaniyhdistyksen puheenjohtajana.
Opmeer
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|Kartta Opmeerin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Who Wants to Be a Super Millionaire
Who Wants to Be a Super Millionaire oli yhdysvaltalainen, vuonna 2004 esitetty Haluatko miljonääriksi? -ohjelmaan pohjautuva tietokilpailu. Ohjelman pääpalkinto oli 10 miljoonaa dollaria. Kilpailun eroavaisuuksia normaaliin formaattiin olivat esimerkiksi suurempi voittosumma ja kaksi uutta oljenkortta (Three Wise Man, Double-Dip), jotka pelaaja sai käyttöönsä vastatessaan miljoonan dollarin kysymykseen oikein.
Who Wants to Be a Millionaire (U.S. game show)
Antonio Saca
Elías Antonio Saca González, myös Tony Saca, (s. 9. maaliskuuta 1965) on entinen El Salvadorin presidentti. Hänet valittiin presidentiksi 21. maaliskuuta 2004 ja astui virkaansa 1. kesäkuuta. Hän oli oikeistopuolue Alianza Republicana Nacionalistan (Arena) ehdokas.
Saca voitti presidentinvaaleissa FMLN:n Schafik Handalin. Saca piti presidenttikaudellaan Yhdysvaltain-myönteistä linjaa. El Salvadorin joukot pysyivät Irakissa aina helmikuuhun 2009 asti.
Maata kaksi vuosikymmentä hallinneen Arena-puolueen hävittyä vuoden 2009 vaalit Sacan kauden jälkeen puolueessa nousi ristiriitoja ja Saca erotettiin puolueesta petoksesta syytettynä. Vuoden 2014 vaaleissa hän oli Unidad-puolueen ehdokkaana ja sai ensimmäisellä kierroksella 11 prosenttia äänistä.
Orion (mytologia)
pienoiskuva|Maisema, jossa sokaistu Orion etsii aurinkoa. [[Nicolas Poussinin maalaus vuodelta 1658.]] Orion oli kreikkalaisessa mytologiassa jättiläiskokoinen metsästäjä ja Poseidonin ja Euryalen poika.
Sojuz TMA-09M
Sojuz TMA-09M oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 28. toukokuuta 2013 Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista mukanaan kolme avaruuslentäjää ja rahtia asemalle.
Avaruuslennolle osallistuneet toimivat ISS-aseman Retkikunta 36:n täydennysmiehistönä. Alus toimi ISS:n pelastusaluksena kunnes palasi maahan marraskuussa 2013.
Orion (mytologia)
Orion vaelsi sokeutettuna Lemnokselle Hefaistoksen luo, ja täällä joko Hefaistos antoi hänelle Kedalionin oppaaksi tai vaihtoehtoisesti Orion sieppasi pojan, jonka hän istutti oppaakseen olkapäilleen. Oppaansa avulla Orion pääsi katsomaan nousevaa aurinkoa, joka palautti hänen näkönsä ennalleen. Tämän jälkeen hän palasi kiireesti takaisin Khiokselle kostamaan Oinopionille, mutta tämän ystävät olivat kätkeneet tämän. Epäonnistuneen kostoretkensä jälkeen hän palasi Kreetalle, jossa hän eli metsästäjänä Artemiin seurassa. Orionin kohtalosta on tästä eteenpäin olemassa useita versioita. Erään mukaan Eos, joka ihastui Orionin komeuteen, sieppasi metsästäjän mukaansa, mutta Artemis surmasi tämän nuolellaan estääkseen Eosta ottamasta Orionia puolisokseen. Toisen mukaan Apollon närkästyneenä sisarensa Orionia kohtaan osoittamasta huomiosta väitti sisarelleen tämän olevan kykenemätön osumaan jousella hänen mereltä osoittamaansa maaliin. Kun Artemis osoitti väitteen perättömäksi, selvisi, että kohde oli ollut merellä uimassa ollut Orion. Kolmannen mukaan Artemis tappoi Orionin tämän haastettua hänen kiekonheittokilpailuun tai maattuaan Opiksen, Artemiin neitsyen kanssa. Neljännen mukaan Orion kerskui voivansa voittaa minkä tahansa villieläimen, jolloin maasta nousi suunnaton skorpioni, joka surmasi hänet.
Kuoleman jälkeen Orion korotettiin tähtitaivaalle, jossa on nähtävissä myös hänen metsästyskoiransa Sirius. Tämä on luultavasti varhaisin kreikkalaisesta mytologiasta tunnettu katasterismi.
Suomalaistyyppinen synnynnäinen nefroosi
Suomalaistyyppinen synnynnäinen nefroosi on suomalaiseen tautiperintöön kuuluva periytyvä munuaistauti, joka aiheuttaa munuaisten vajaatoimintaa, valkuaisvirtsaisuutta ja turvotusta. Sairas lapsi tarvitsee selvitäkseen munuaisensiirron. Kyseessä on perimän geenivirhe joka aiheuttaa poikkeaman nefriiniproteiinin rakenteessa
Jiří Crha
Jiří Crha (s. 13. huhtikuuta 1950 Pardubice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkomaalivahti.
Suomalaistyyppinen synnynnäinen nefroosi
Ennen kuin munuaisensiirtojen toteuttaminen potilaille aloitettiin, yleensä taudista kärsineet menehtyivät ensimmäisen elinvuotensa aikana.
Jiří Crha
Crha edusti Tšekkoslovakiaa Innsbruckin 1976 talviolympialaisissa sekä neljissä MM-kilpailuissa (1973, 1974, 1975, 1978). Vuosina 1979–1981 hän pelasi NHL:ssä 69 ottelua edustaen Toronto Maple Leafsia.
Suomalaistyyppinen synnynnäinen nefroosi
Suomalaistyyppinen synnynnäinen nefroosi löydettiin vuonna 1956. Se on suomalaisten lasten yleisin munuaisensiirron syy. Suomalaisista vastasyntyneistä sairaus todetaan yhdellä noin 8 000:sta.
Jennifer Love Hewitt
Jennifer Love Hewitt (s. 21. helmikuuta 1979 Waco, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja tuottaja. Lapsena uransa aloittanut Hewitt teki läpimurtonsa televisiosarjassa Viiden juttu (1995–1999) ja nousi filmitähdeksi kauhuelokuvan Tiedän mitä teit viime kesänä (1997) myötä. Vuosina 2005–2010 hän näytteli pääroolia televisiosarjassa Aavekuiskaaja.
Varhaisvaiheet
Hewitt syntyi Wacossa, Texasissa Patricia Mae ja Herbert Daniel Hewittille. Hän ja hänen isoveljensä Todd Hewitt kasvoivat vanhempiensa erottua Nolanvillessä, Texasissa äitinsä luona. Jo nuorena Hewitt oli kiinnostunut musiikista, jonka myötä viihdeteollisuus tuli hänelle tutuksi. Hewitt muun muassa lauloi kolmevuotiaana kappaleen ”The Greatest Love of All” yleisön edessä eräässä konsertissa. Vuotta myöhemmin hän lauloi tanssiravintolassa oman versionsa kappaleesta ”Help Me Make It Through the Night”. Viisivuotiaana hänen meriittilistallaan oli laulamisen lisäksi vaadittavat taidot steppaamiseen ja balettiin. Ollessaan yhdeksänvuotias Hewitt liittyi Texas Show Teamiin, joka esiintyi Neuvostoliitossa asti. Vuosi tämän jälkeen kykyjenetsijät suosittelivat hänelle muuttoa Los Angelesiin, jonne hän muutti äitinsä kanssa pyrkiäkseen näyttelijän ja laulajan uralle.
Näyttelijänä
Muutettuaan Los Angelesiin Hewitt teki yli kaksikymmentä televisiomainosta, muun muassa Mattelin leluille. Lapsinäyttelijänä hän debytoi vuosina 1989–1991 Disney Channelin lastensarjassa Kids Incorporated, jossa hän esiintyi nimellä ”Love Hewitt”. Sen jälkeen hän näytteli muutamassa lyhytikäisessä televisiosarjassa, kunnes sai roolin Fox-kanavan suositusta nuortensarjasta Viiden juttu vuonna 1995. Hewitt näytteli sarjassa Sarah Reeves Merriniä sen toisesta kaudesta alkaen.
Ensimmäisen filmiroolinsa Hewitt teki independent-elokuvassa Munchie vuonna 1992. Hänen ensimmäinen pääroolinsa oli vuoden 1993 elokuvassa Little Miss Millions. Vuonna 1997 ensi-iltaan tullut kauhuelokuva Tiedän mitä teit viime kesänä teki Hewittistä filmitähden. Hän uusi roolinsa Julie Jamesina myös elokuvan jatko-osassa ja oli pääroolissa high school-komediassa Nyt bailataan (1998). Vuonna 2000 Hewitt näytteli aikuista Audrey Hepburnia televisioelokuvassa Audrey Hepburnin tarina.
Vuosina 2005–2010 Hewitt näytteli pääosaa televisiosarjassa Aavekuiskaaja. Seuraavan pääroolin hän sai sarjasta The Client List (2012–13).
Laulajana
Näyttelijänuran ohella Hewitt on julkaissut neljä studioalbumia. Hän julkaisi debyyttialbuminsa nimeltä Love Songs ollessaan 12-vuotias. Levyä myytiin yksinomaisesti Japanissa. Hewittin kaksi seuraavaa albumia julkaistiin Atlantic Recordsin kautta, mutta ne eivät myyneet. Hewittin menestyksekkäin single on ”How Do I Deal”, joka äänitettiin elokuvan Tiedän yhä mitä teit viime kesänä soundtrackille. Kappale nousi muun muassa Billboard Hot 100-listan sijalle 59. Hänen viimeisin albuminsa julkaistiin Jive Recordsin vuonna 2002, ja se pääsi Billboard 200-listan sijalle 37.
Yksityiselämä
Vuoden 2005 lopulla Hewitt alkoi seurustella Ross McCallin kanssa, kun tämä esiintyi Aavekuiskaajassa. He kihlautuivat Havaijilla marraskuussa 2007. Hewitt purki kihlauksen vuonna 2008. Sen jälkeen hän seurusteli näyttelijä Jamie Kennedyn kanssa.
Hewitt alkoi seurustella näyttelijä Brian Hallisayn kanssa vuonna 2012. He avioituivat seuraavana vuonna ja saivat tyttären. Vuonna 2015 parille syntyi poika ja kolmannen lapsen on määrä syntyä vuonna 2022.
Kolme (albumi)
Kolme on Apulannan kolmas albumi. Albumi alkoi antaa viitteitä Apulannan suosion lisääntymistä ja sitä seurasi asianmukainen keikkakiertue. Albumi menestyi hyvin ja myi kultaa edeltäjänsä Ehjän tapaan. Kappaleesta ”Anna mulle piiskaa” tuli todella menestynyt kappale (monet ovat sitä mieltä, että se on Apulannan menestynein kappale) ja se myi singlenä yli 30 000 kappaletta, eli triplaplatinaa. Kolmelta julkaistiin singleinä myös kappaleet ”Mato”, ”Liikaa” ja ”Mitä vaan” jotka kaikki myivät tuplaplatinaa eli yli 20 000 kappaletta. Levyn kappaleet olivat musiikillisesti samankaltaisia kuin edellisellä levyllä, raskasta punkia ja myös hieman alternative rockia. Joissakin levyn kappaleissa, kuten ”Voiko tämä olla mahdollista” ja ”Kalamiehen toveri” on kuultavissa myös hardcore punk-vaikutteita.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.
Puuviilu
Puuviilu, tai yleisemmin viilu on tukista useimmiten sorvaamalla saatu ohut levy ja vanerin perusosa. Viilu voidaan myös valmistaa höyläämällä, jolloin saadaan höyläviilu. Viilujen paksuus ja koko vaihtelee puulajin ja käyttötarpeen mukaan. Havuviilu eli kuusesta tai männystä sorvattu viilu on yleensä 2–4 mm paksu, koivuviilu taas 1–2 mm. Höyläviilut ovat ohuempia, 0,5 mm:stä ylöspäin.
Atlantropa
thumb|400px|Atlantropa Atlantropa oli saksalaisen arkkitehdin Herman Sörgelin (1885–1952) jättisuunnitelma rakentaa pato Gibraltarinsalmen poikki, jolloin Välimeren pinta laskisi ja saataisiin vesivoimaa, uutta maata ja Afrikkaan vettä, jolloin Saharan autiomaa voitaisiin ottaa viljelykäyttöön. Pato olisi yhdistänyt myös Euroopan ja Afrikan ja Atlantropa tarkoittikin yhdistynyttä Eurooppaa ja Afrikkaa. Padon rakennustöiden oli määrä vähentää myös työttömyyttä. Padolla ajateltiin olevan myös maailmanpoliittista merkitystä, koska se yhdistäisi valtioita ja edistäisi maailmanrauhaa. Sörgel esitti suunnitelmansa vuonna 1928 ja työskenteli sen parissa aina kuolemaansa saakka.
Kannisto (Kerava)
Kannisto on asuinalue Savion kaupunginosassa Keravan keskustan eteläpuolella. Pohjoisessa se rajoittuu Keravantiehen ja Sompioon, idässä päärataan ja Alikeravaan, etelässä Savioon ja lännessä Tuusulaan.
Kannisto koostuu pääosin rakennetusta pientaloalueista lukuun ottamatta Kannistonkadun pohjoispuolella olevaa kerrostaloista koostuvaa aluetta. Kanniston halki Saviontieltä Marttilankadulle Saviolle kulkee paikallinen kokoojakatu Kannistonkatu, jota pitkin kulkee Helsingin seudun liikenteen linja-autoja.
Ympäristö on vehreää ja alueella on runsaasti kevyen liikenteen väyliä, kuten Saviontaival joka toimii pohjoisen ja eteläläisen Keravan kevyen liikenteen pääreittinä. Saviontaipaleelle on suunniteltu myös yksisuuntaisia pyöräkaistoja. Saviontaipaleen varrella sijaitsee myös Kannistonpuisto jossa on hiekkakenttä, koripallokenttä sekä aidattu leikkipuisto.
Palvelut
Kanniston palvelut koostuvat ympäri vuorokauden palvelevasta Alepa-myymälästä.
Alueella sijaitsee Keravan ainoa ruotsinkielinen alakoulu ja kaksi päiväkotia.
Kannistonkadulla sijaitsee täyden palvelun huoltoasema johon sisältyy myymälä, kahvio, ravintola sekä Veikkauspiste.
Trippi
Trippi on suomalaisen laulajan ja lauluntekijän Sannin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 28. kesäkuuta 2019. Levyn on tuottanut Jurek. Kyseessä on Sannin ensimmäinen albumi, jota ei ole tuottanut Hank Solo.
Albumia kirjoitettiin ja äänitettiin Miamissa, Sisiliassa ja Nashvillessa, josta syntyi nimi ”Trippi”. Sanni on kertonut halunneensa levyä tehdessään ”räjäyttää kaiken tutun ja turvallisen” ja ”venyttää itseään musantekijänä kokeilemalla ihan uusia juttuja”. Albumilla kuullaan aiempaa enemmän kitaraa, ja ”Rokkenroll-elämää” -kappaleella vierailee yhdysvaltalaisen Paramore-yhtyeen kitaristi Justin York.
Trippi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan kärkeen. Se nousi myös fyysisen albumilistan ensimmäiselle sijalle. Levy on pysytellyt albumilistalla sen julkaisusta lähtien.
Trippi sai pääosin positiivisen vastaanoton kriitikoilta. Helsingin Sanomien arvio luonnehti levyä sanoin: ”Kokeellista omaäänistä tavispoppia ja helppotajuista vaikuttavuutta ilman halpaa huomion kalastelua tai yliyrittämisen makua – Sannin meiningistä on vaikea olla pitämättä.” Rumban arviossa todettiin: ”Tripin sävellykset ovat pääosin erinomaisia, ja niissä kuuluu Kurkisuon tyyli kirkkaammin kuin koskaan. Tekstit vain alisuorittavat kautta linjan.” Myös YleX:n arvostelussa kritisoitiin sanoituksia ja todettiin: ”Uhoon nähden kaiken tutun ja turvallisen räjäyttämiseen tarvittaisiin enemmän ruutia. Hyppy tuntemattomaan jää vielä puolitiehen, koska Sanni kuulostaa hyvin kotoisalta.” Me Naisten arvio oli jokseenkin samaa mieltä: ”Sannin neljännen albumin nimi on yliampuva, sillä minkäänlaiselle ”tripille” se ei kuulijaansa vie – sen verran sisäsiististi ja porvarillisen turvallisesti Sanni arkiset parisuhde- ja tunnemyrskynsä tälläkin kertaa tarjoilee.”
Albumilta on julkaistu viisi singleä, ja kaikki ovat nousseet Suomen eri listojen kärkipaikoille. Muun muassa ”Pornoo” ja ”Jacuzzi” ylsivät single- ja latauslistan ensimmäiselle sijalle.
Kappaleet
Kaikki san. Sanni, säv. Sanni ja Jurek, ellei muuta mainittu.
Koillis-Savon seutukunta
Koillis-Savon seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Pohjois-Savon maakunnassa. Siihen kuuluu kolme kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitus­järjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 113.
Koillis-Savon seutukunta oli 2008–2010 äkillisen rakennemuutoksen alue, joksi se nimettiin, kun alueen merkittävä työnantaja Stromsdal ajautui konkurssiin.
Alvin ja pikkuoravat
Alvin ja pikkuoravat oli vuosina 1983–1991 tuotettu yhdysvaltalainen animaatiosarja. Se on jatkoa vuosina 1961–62 tuotetulle The Alvin Show animaatiosarjalle. Alvin ja pikkuoravat kertoi kolmesta oravaveljestä Alvinista, Simosta ja Terosta.
Koillis-Savon seutukunta
Historia
pienoiskuva|253x253px|Koillis-Savon seutukunta vuonna 2000.
Alvin ja pikkuoravat
Sitä esitettiin yhdysvalloissa NBC:n kanavalla 1983–1990 välisenä aikana. Suomessa sarjaa esitti Nelonen vuosina 2000–2002. Sarjan jälkiäänitti Agapio Racing Team.
Koillis-Savon seutukunta
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Alvin ja pikkuoravat
Elokuvat
Alvinista ja pikkuoravista on tehty yhteensä kahdeksan elokuvaa;
Joel Lehtonen
Joel Lehtonen (27. marraskuuta 1881 Sääminki – 20. marraskuuta 1934 Haaga) oli suomalainen kirjailija, kääntäjä, kriitikko ja toimittaja.
Kirjailijana Lehtonen aloitti uusromantikkona, mutta sisällissodan jälkeen hänen tuotantonsa muuttui illuusiottomaksi ja pessimistiseksi.
Lehtosen tunnetuin teos on romaani Putkinotko. Se kuuluu Putkinotko-sarjaan, johon kuuluvat myös romaani Kerran kesällä ja novellikokoelma Kuolleet omenapuut. Putkinotkoa pidetään suomalaisen kirjallisuuden toisena suurena yhdenpäivänromaanina Volter Kilven Alastalon salissa -romaanin ohessa.
Elämä
Joel Lehtonen syntyi Säämingin Haukiniemessä Harjun tilalla Karoliina Heikaraisen aviottomana poikana. Äiti jätti Joelin huutolaiseksi jo puolivuotiaana, ja seuraavat kolme vuotta Joel Heikarainen vietti ankeissa oloissa eri puolilla Säämingin pitäjää. Aikuisena Joel uskoi huonon terveytensä johtuneen juuri näistä varhaislapsuuden kurjista vuosista.
Vuonna 1885 papinleski Augusta Wallenius huusi Joelin hoitoonsa seuraaviksi 11 vuodeksi ja Joelin sukunimeksi vaihdettiin Lehtonen. Joelin elämä parani nyt huomattavasti, ja hän pääsi käymään Säämingin kansakoulun ja sen jälkeen oppikoulua ensin Savonlinnan lyseossa 1893–1897 sekä Kuopion yhteiskoulussa ja lopuksi Helsingin suomalaisessa reaalilyseossa, josta hän kirjoitti ylioppilaaksi keväällä 1901. Joel oli siirtynyt Helsinkiin kouluun Augusta Walleniuksen muutettua sinne.
Joel Lehtonen aloitti estetiikan ja nykykansain kirjallisuuden opinnot Helsingin yliopistossa, mutta hänet erotettiin jo vuoden kuluttua rangaistukseksi osallistumisesta vuoden 1902–1904 kutsuntalakkoon. Joel oli kuitenkin jo ryhtynyt kirjoittamaan sanomalehtiin, ja hän oli toimittajana useissa lehdissä eri puolilla Suomea, muun muassa Mikkelissä ja Porvoossa. Tässä vaiheessa hän myös alkoi kirjoittaa uusromanttiseen tyyliin runoja.
thumb|Inhanmaan maatilan päärakennus. Kesällä 1905 Joel Lehtonen vieraili Säämingissä ja tapasi tällöin äitinsä Karoliina Heikaraisen ja velipuolensa Aleksander Muhosen (1873–1921). Tällöin Lehtonen sai ajatuksen hankkia maatilan, jonne hän voisi asettua elämään lähempänä omia maalaisjuuriaan ja jossa myös hänen sukulaisensa voisivat asua. Saman vuoden joulukuussa hän osti tätä varten yli 30 hehtaarin Inhanmaan tilan Säämingin Tolvanniemen kylästä – tästä tilasta tuli Lehtosen kirjojen Putkinotko. Tilan asuinrakennus jaettiin kahtia niin, että Aleksander Muhonen perheineen asui sen toista päätyä ja toinen puoli oli Joelin käytössä. Muhoset asuivat tilalla ympärivuotisesti, Joel Lehtonen enimmäkseen kesäisin. Muhosten oli tarkoitus huolehtia tilan maanviljelystä, ja Joel puolestaan keskittyi puutarhan hoitoon. Muhosten kuului myös huolehtia Lehtosen täyshoidosta silloin, kun hän asui tilalla. Tätä yhteiseloa Lehtonen sitten käytti materiaalina Putkinotko-sarjan kirjoissaan (Kerran kesällä, Kuolleet omenapuut, Putkinotko).
Joel Lehtonen teki ensimmäisen ulkomaanmatkansa 1907–1908 Italiaan ja Sveitsiin ja kiinnostui tällä matkalla romaanisten maiden kirjallisuudesta. Tämän matkan pohjalta hän teki kirjansa Myrtti ja Alppiruusu; vuonna 1911–1912 tehty Pariisin-matka taas tuotti kirjan Punainen mylly. Joel Lehtonen eli kuitenkin säästeliäästi ja kirjoitti ahkeraan saadakseen tuloja muun muassa Inhanmaan tilan ylläpitoon sekä kerätäkseen rahaa säästöön – hänen tavoitteenaan oli 10 000 markan pääoman kerääminen. Lehtonen ostikin vuonna 1915 säästöillään itselleen Hörneborg-nimisen huvilan silloin vielä Helsingin maalaiskuntaan kuuluneesta Haagasta läheltä Helsinkiä.
Kesät Lehtonen vietti yleensä Inhanmaan tilallaan. Täällä hän paranteli tervalla ja savihauteilla vaikeaa reumaansa, hoiti puutarhaa ja seurusteli kesävieraidensa kanssa. Inhanmaan kesävieraisiin kuuluivat ainakin rouva Sylvia Avellan ja tämän ystävätär neiti Edit Grenman, oopperalaulaja Harald Björkman, sosiologi ja poliitikko Rudolf Holsti puolisoineen, taidemaalari Juho Rissanen, taidehistorioitsija Ludwig Wennerström sekä läheisen Tynkkylänjoen kartanon poika Kalle Ikonen ja vuodesta 1916 alkaen hierojatar Lydia Thomasson, josta tuli Lehtosen vaimo vuonna 1920.
Lehtosen ja hänen velipuolensa välit huononivat kesä kesältä, koska Lehtonen ei ollut tyytyväinen Muhosten tilanhoitoon ja toisaalta tila oli liian pienikin elättämään Muhosen kymmenlapsista perhettä ja Muhosten asema oli tilalla epävarma. Lehtonen alkoi vähitellen vieraantua Inhan tilasta ja lopulta myi sen vuonna 1922. Aleksander Muhonen oli kuollut edellisenä vuonna tapaturmassa Savonlinnan Lehtiniemen telakalla, jossa hän oli kirvesmiehenä rakentamassa tervahöyryä, ja muu perhe hajaantui ympäri Säämingin pitäjää.
Tämän jälkeen Lehtonen asui elämänsä loppuun saakka kesiä ja ulkomaanmatkoja lukuun ottamatta enimmäkseen Hörneborgin talossaan. Uudeksi kesänviettopaikakseen Lehtonen hankki vuonna 1924 Vanajaveden pienessä Vähä-Vohli-saaressa Sääksmäellä sijainneen Lintukoto-nimisen kalastajamajan. Lehtoselle oli myönnetty valtion taiteilijaeläke vuonna 1920.
Vuoden 1933 jälkeen Lehtosta pitkään vaivannut selkärankareuma alkoi pahentua niin että hän oli lähes liikuntakyvytön ja kärsi unettomuudesta ja masennuksesta. Kesällä 1934 hän ei enää pystynyt kirjoittamaan kipujen takia, ja viikkoa ennen 53-vuotissyntymäpäiväänsä Lehtonen hirttäytyi kotonaan Haagassa työhuoneensa kattoon maalatun tähtitaivaan alle. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemeen: U21b-18-2.
Joel Lehtosen Inhan tilan rakennukset ovat säilyneet nykypäivään. Samoin Hörneborgin huvila löytyy edelleen Helsingin Etelä-Haagan Sankaritieltä.
Tuotanto
Joel Lehtosen tuotannossa kohoaa eniten esille yhdenpäivänromaani Putkinotko. Kuitenkin Lehtosen tuotanto on laaja-alaista. Teokset koskettelevat nuoruuden romantiikkaa, kansankuvausta, pessimististä aikalaiskritiikkiä. Lehtonen on merkittävä prosaisti ja lyyrikko, jolta pilkahtelee huumorin sävyjä. Ajan myötä Lehtosen asema monipuolisena kirjailijana on vahvistunut.
Helen McCrory
Helen Elizabeth McCrory oli englantilainen näyttelijä. Eräs McCroryn tunnetuista rooleista oli Harry Potter -elo­kuvien Narcissa Mal­foy ja Polly Grayn rooli televisio­sarjassa Peaky Blinders – gangsteriklaani. Hän näytteli myös Cherie Blairia elo­kuvassa The Queen (2006) ja televisio­elo­kuvassa The Special Relationship (2010).
McCrory syntyi diplomaatin tyttäreksi ja asui sen vuoksi muun muassa Nigeriassa, Kamerunissa, Sansibarissa, Ranskassa ja Norjassa. Perheen palattua Englantiin hän opiskeli Queenswoodin tyttöjen sisä­oppi­laitoksessa.
McCrory oli naimisissa näyttelijä Damian Lewisin kanssa. Heille syntyi tytär vuonna 2006 ja poika 2007.
McCrory kuoli syöpään huhti­kuussa 2021.
William Jackson
William Kilgour ”Willie” Jackson (14. maaliskuuta 1871 Lamington – 26. tammikuuta 1955 Symington) oli skotlantilainen curlingpelaaja ja olympiavoittaja. Hän oli vuoden 1924 talviolympialaisissa kultaa voittaneen joukkueen kapteeni.
Jacksonin poika Laurence Jackson pelasi myös Chamonix’n olympialaisten kultamitalijoukkueessa.
Francisco Franco
Francisco Paulino Hermenegildo Teódulo Franco y Bahamonde (4. joulukuuta 1892 – 20. marraskuuta 1975) oli espanjalainen kenraali, joka toimi kansallismielisten armeijoiden ylipäällikkönä näiden voittoon päättyneessä Espanjan sisällissodassa ja sen jälkeen Espanjan diktaattorina 1939–1975. Hän johti 36 vuoden ajan äärioikeistolaista falangistihallitusta arvonimellä ”El Caudillo de España”. Espanjasta tuli demokraattinen Francon kuoltua.
Ennen valtaannousua
Franco syntyi Ferrolin kaupungissa A Coruñan maakunnassa Galiciassa. Francon ensimmäinen tavoite oli seurata perheensä traditiota ja liittyä laivastoon, mutta Espanjan tappion jälkeen Espanjan-Yhdysvaltain sodassa 1898 määrärahoja oli leikattu, eikä paikkoja ollut, joten Franco liittyi perheensä pettymykseksi armeijaan. Hänen veljestään Ramón Francosta tuli yksi ilmailuajan pioneereista.
Franco valmistui Toledon sotilasakatemiasta ja vietti kaksi vuotta palvellen Espanjassa, mutta hankki asemapaikan Marokosta ensimmäisen tilaisuuden tullen. Afrikan protektoraatin turvaaminen johti suuriin miestappioihin, mutta oli myös keino hankkia ylennys kunnostautumisen kautta (la caja o la faja, arkku tai kenraalin vyö).
Franco sai mainetta pikkutarkkana ja pelottomana upseerina ja liittyi perustettuihin vakinaisiin siirtomaajoukkoihin (Regulares) lisätäkseen mahdollisuuksiaan etenemiseen. 23-vuotiaana Franco haavoittui pahasti taistelussa El Biutzissa, mutta hänestä tuli armeijan nuorin majuri. Toipuessaan Espanjassa hän tapasi José Millán-Astrayn, upseerin, joka oli perustamassa Espanjan muukalaislegioonaa (Tercio de Extranjeros) Ranskan muukalaislegioonan malliin. Francosta tuli legioonan komentajasta seuraava.
Kesällä 1921 Espanjan armeija kärsi tappion marokkolaisen vapaustaistelijan Abd el-Krimin johtamille riff-heimoille Annualissa. Francon johtamana legioona suoritti kolmen päivän marssin pelastamaan Melillan kaupunkia. Everstinä Franco johti etujoukkoja Alhucemasin maihinnousussa Abd el-Krimin heimojen sydänalueelle. Maihinnousu, yhdistettynä Ranskan joukkojen hyökkäykseen etelästä päätti lyhytikäisen Rifin tasavallan. Tultuaan Euroopan nuorimmaksi kenraaliksi 1926, Franco osoitettiin Zaragozan sotilasakatemian johtoon.
Monarkian kaaduttua 1931 Franco suhtautui epävarmasti toiseen tasavaltaan, eikä aikonut vaarantaa asemaansa poliittisella toiminnalla. Hän hyväksyi jopa sotilasakatemian sulkemisen ja siirron A Coruñaan ja Baleaareille, joiden tarkoitus oli pitää hänet erillään muista mahdollisesti epälojaaleista henkilöistä.
Toinen tasavalta ei täyttänyt kansan odotuksia vasemmistopuolueiden hajaantuessa ja oikeistolainen hallitus nousi valtaan 1933. Asturian kaivostyöläisten noustessa kapinaan 1934, Franco lähetti siirtokuntajoukot murskaamaan kansannousun. Käytettyään samoja menetelmiä kuin Pohjois-Afrikan heimoja vastaan, Franco oli ”pelastanut” Espanjan ja hän sai armeijan pääesikunnan johtotehtävän.
Vasemmistolaiset ja tasavaltalaiset puolueet yhdistivät voimansa ja voittivat niukasti kevään 1936 vaalit. Uusi hallitus siirsi Francon syrjään lähetettämällä hänet sotilaskomentajaksi Kanariansaarille. Hän oli siitä huolimatta keskeisesti mukana hallituksen vastaisen kapinan valmisteluissa.
Valtaannousu
Kapina tasavaltaa vastaan käynnistyi Espanjan Marokossa 1936. Tällöin Franco siirtyi Marokkoon ja otti komentoonsa kapinoivan siirtomaa-armeijan, johon kuului legioona ja Regulares. Hän otti nopeasti Pohjois-Afrikan protektoraatin hallintaansa. Samalla Francosta tuli syyskuussa 1936 nationalistien Generalísimo kenraaliluutnantin arvolla ja 1. lokakuuta 1936 Jefe del Estado, valtion päämies. Hän onnistui myös yhdistämään falangisti- ja karlistipuolueen hallintaansa.
Ennalta suunniteltu koko Espanjan vallankaappaus oli epäonnistunut monissa suurissa kaupungeissa. Tilanne johti sisällissotaan. Franco sai tukea kuningasmielisiltä, konservatiivisilta, kommunismin vastustajilta ja katolisilta espanjalaisilta.
Francoa tukivat natsi-Saksan Condor-legioona, fasistisen Italian vapaaehtoisjoukko, Corpo Truppe Volontari ja Portugalin diktaattori Salazar. Sota päättyi 1. huhtikuuta 1939 Madridin valloituksen jälkeen, vaikka sissisota Francoa vastaan jatkuikin vielä 1940-luvulle. Franco perusti diktatuurin, jonka tukiryhminä olivat falangistipuolue ja katolinen kirkko. Espanja liittyi akselivaltojen antikomintern-sopimukseen maaliskuussa 1939 ja erosi Kansainliitosta saman vuoden toukokuussa.
Diktatuuri
upright|pienoiskuva|Franco puolisonsa [[Carmen Polon kanssa vuonna 1968.]] Sodan jälkeen Espanja oli raunioina ja kansa jakaantunut voittajiin ja voitettuihin. Francon hallitus vain korosti eroa osapuolten välillä, eikä saanut juuri parannettua taloudellista tilannetta. Toisen maailmansodan puhjettua Adolf Hitler tapasi Francon valloitetussa Kaakkois-Ranskassa Hendayein kaupungissa 23. lokakuuta 1940 keskustellakseen Espanjan liittymisestä akselivaltoihin. Francon aluevaatimukset olivat liian suuret Hitlerille ja kiista Saksan kaivosoikeuksista Espanjassa johtivat siihen, ettei sopimukseen päästy. Historioitsijat kiistelevät siitä, esittikö Franco tahallaan vaatimuksia, joihin Hitler ei voinut suostua, vai eikö Espanjalla ollut mitään tarjottavaa voittoisille saksalaisille.
Espanja oli poliittisesti akselivaltojen puolella vuoteen 1943 asti ja tarjosi tukikohtia saksalaisille laivoille, lisäksi vapaaehtoinen espanjalaisdivisioona, División Azul taisteli itärintamalla Neuvostoliittoa vastaan. Syksyllä 1944, liittoutuneiden tehtyä kesällä maihinnousun Normandiaan, noin 4 000 Ranskan vastarintaliikkeessä taistellutta espanjalaista hyökkäsi maahan Ranskasta tavoitteenaan syrjäyttää Franco (Operación Reconquista de España). Hyökkäys päättyi katastrofiin.
Toisen maailmansodan päätyttyä Espanjasta tuli käytännössä hylkiövaltio lähes vuosikymmenen ajaksi. Yhdysvallat ei tarjonnut Espanjalle Marshall-apua Francon hallinnon vuoksi. Sodan päätyttyä Espanja kärsi eristyksestä, mutta tilanne muuttui kylmän sodan alettua, kun Yhdysvallat solmi kauppa- ja sotilasliiton Espanjan kanssa 1953. Yhdysvallat perusti Espanjaan kolme lentotukikohtaa Moróniin, Zaragozaan ja Torrejóniin. Yhdysvaltain presidentti Dwight D. Eisenhower vieraili Espanjassa 1959.
Talouden avautuminen johti Espanjan talousihmeeseen (Desarrollo económico de España) 1959–1973, jonka symboliksi tuli SEAT 600 -henkilöauto, lisenssillä valmistettu Fiat 600:n versio, ja Espanja hyväksyttiin YK:n jäseneksi 1955.
Vuonna 1947 Franco julisti Espanjan jälleen monarkiaksi, mutta ei määrännyt kuningasta, vaan hän jatkoi valtionhoitajan asemassa diktaattorina. Hänellä oli oikeus valita seuraajansa, ja vuonna 1954 hän valitsi Juan Carlos de Borbónin Espanjan prinssiksi ja seuraajakseen. Vuonna 1969 prinssi vannoi kuninkaanvalan. Hän oli tasavaltalaisten syrjäyttämän kuninkaan, Alfonso XIII:n pojanpoika. Laillinen kruununperijä olisi ollut hänen isänsä, Barcelonan kreivi Juan de Borbón. Päätös yllätti karlistipuolueen kruununtavoittelijat. Franco pyrki nyt kouluttamaan prinssistä diktatuurin jatkajan. Vuoteen 1973 mennessä Franco luopui pääministerin virasta ja pysyi vain valtion päämiehenä ja armeijan ylipäällikkönä. vasen|pienoiskuva|[[Yhdysvaltain presidentti Dwight D. Eisenhower ja Francisco Franco Madridissa vuonna 1959.]] Huhtikuussa 1963 herätti kansainvälistä huomiota oikeudenkäynti kommunistijohtaja Julián Grimauta vastaan. Grimau oli oleskellut maanpaossa Espanjan sisällissodan päättymisestä lähtien, mutta palannut kotimaahan vuonna 1962 organisoimaan Francon vastaista maanalaista liikettä. Grimau tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin huolimatta muun muassa paavi Johannes XXIII:n ja Neuvostoliiton puoluejohtajan Nikita Hruštšovin vetoomuksista.
Francon valtakaudella – kuten myöhemminkin – Espanjan hallinnolle aiheuttivat huolta itsenäisyyttä tavoittelevien baskien liikehdintä ja terrori-iskut. Espanjan sisällissodassa pääosa baskeista oli taistellut silloisen hallituksen joukoissa. Vuonna 1937 Franco lakkautti kaikki baskien siihenastiset erioikeudet, ja vuonna 1938 kiellettiin baskin kielen käyttö julkisissa yhteyksissä. Vuonna 1939 baskeilta riistettiin heidän itsehallintonsa muodollisetkin rippeet. Vuonna 1959 perustettiin Baskimaan itsenäisyyttä ajava, sittemmin maailmanlaajuisesti tunnettu ideologialtaan marxilais-leninistinen järjestö ETA (Euzkadi ta Askatasuna, Baskimaa ja Vapaus).
Niin kutsutussa Burgosin baskioikeudenkäynnissä joulukuussa 1970 tuomittiin kuusi baskia kuolemaan erään poliisipäällikön murhasta, vaikka syytteitä ei pystytty näyttämään toteen täysin aukottomasti. Kansainvälisen vastalausemyrskyn seurauksena Franco muutti tuomiot 30 vuoden vankeusrangaistuksiksi. Valtaantulonsa 35-vuotispäivänä lokakuun alussa 1971 Franco armahti noin 3 000 poliittista vankia. Kesäkuussa 1973 Franco nimitti uudeksi pääministeriksi amiraali Luis Carrero Blancon, jota oli pidetty pitkään Francon "oikeana kätenä". Carrero Blancon nimityksellä Francon katsottiinkin haluavan turvata politiikkansa jatkuvuuden. Carrero Blanco sai kuitenkin surmansa baskien separatistijärjestö ETA:n tekemässä pommi-iskussa Madridissa saman vuoden joulukuussa.
Francon valtakauden lopulla Espanja osallistui Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökonferenssiin (Etyk), joka huipentui Helsingissä heinä- ja elokuun vaihteessa 1975 pidettyyn huippukokoukseen. Espanjan edustajana Etykin päätösasiakirjan allekirjoitti Francon joulukuussa 1973 pääministeriksi nimittämä Carlos Arias Navarro.
Kuolema
pienoiskuva|Francon entinen hautamonumentti Santa Cruz del Valle de los Caídosissa. Franco kuoli 20. marraskuuta 1975, samana päivänä kuin Falangipuolueen perustaja José Antonio Primo de Rivera, falangien marttyyri ja vuosien 1923–1930 diktaattori Miguel Primo de Riveran poika. Uskotaan, että Franco oli määrännyt lääkärit pitämään hänet hengissä tähän määrättyyn symboliseen päivään asti. Francon lähestyvä kuolema oli uutisaiheena useita viikkoja myös ulkomaisissa tiedotusvälineissä.
Kylmän sodan ajan kahtiajaon mukaisesti länsimaiden valtionpäämiehet Yhdysvaltain presidentin Gerald Fordin, Britannian kuningattaren Elisabet II:n ja Ranskan presidentin Valéry Giscard d'Estaingin johdolla lähettivät kohteliaat surunvalittelusähkeet joko Francon leskelle tai prinssi Juan Carlosille. Myös paavi Paavali VI ilmoitti rukoilevansa Francon "sielun ikuisen rauhan puolesta".
Francon hallinnon näkyvimpiin vastustajiin kuulunut Ruotsin pääministeri Olof Palme toivoi antamassaan maltillisessa lausunnossa, että Francon kuolema "antaisi espanjalaisille mahdollisuuden rakentaa vapaudelle, yhteiskunnalliselle oikeudenmukaisuudelle ja demokratialle perustuvaa yhteiskuntaa". Aiemmin syksyllä 1975 Palme oli tuominnut jyrkin sanoin vastarintaryhmien johtajien teloitukset Espanjassa. Suomen presidentti Urho Kekkonen lähetti surunvalittelusähkeen Francon leskelle Carmen Pololle.
Hautapaikka
upright|pienoiskuva|Francon alkuperäinen hauta. Franco haudattiin Santa Cruz del Valle de los Caídosiin (Kaatuneiden laakso), jonka hän oli rakennuttanut sotavankityövoimalla Riveran haudaksi ja muistoksi. Se on myös 40 000 muun sisällissodassa kuolleen hauta, mihin sisältyy Francon joukkojen teloittamia tasavaltalaisia. Myöhemmin lähes kaikki paikat ja kadut, jotka oli nimetty Francon mukaan on nimetty uudelleen. Madridin viimeinen ratsastajapatsas siirrettiin pois paikaltaan maaliskuussa 2005. Espanjan hallitus päätti 10. kesäkuuta 2019 siirtää Francon jäännökset pois Kaatuneiden laaksosta. Francon perhe valitti päätöksestä korkeimpaan oikeuteen, joka kuitenkin vahvisti päätöksen syyskuussa 2019. Francon jäännökset siirrettiin Francon vaimon haudan viereen El Pardon kylään 24. lokakuuta 2019. Kylä sijaitsee Madridin pohjoispuolella.
Ideologia
Ilman mitään varsinaista ideologiaa Franco haki tukea kansallissyndikalismista (nacionalsindicalismo) ja katoliselta kirkolta (nacionalcatolicismo). Hallitseva puolue, Movimiento Nacional, oli aatteiltaan niin laaja-alainen, ettei se ollut varsinaisesti mikään puolue. Kaikki ammattiliitot ja poliittiset vastustajat tukahdutettiin, mukaan lukien kommunistit, anarkistit ja nationalistit, erityisesti baski- ja katalonialaiset nationalistit. Joka kaupungissa kansalliskaartin, Guardia Civil, joukot partioivat konepistoolein aseistettuina. Vapaamuurarien salaliitto oli Francon pakkomielle.
Vaikka Franco olikin virallisesti monarkisti, hänellä ei ollut halua asettaa kuningasta, vaan hän piti asemaa osin itse, ottaen itselleen kuninkaalle varatun kapteenikenraalin arvon, asuttuaan kuninkaallisessa palatsissa ja määrättyään kuvansa rahoihin. Hän otti itselleen arvonimet Jefe del Estado, valtion pää, Generalísimo de los Ejércitos Españoles, Espanjan armeijoiden korkein kenraali ja por la gracia de Dios, Caudillo de España y de la Cruzada, Jumalan armosta, Espanjan ja ristiretken päällikkö. Fraasia ”Jumalan armosta” käytetään yleensä vain kuninkaallisista.
Nanosatelliitti
pienoiskuva|[[ESTCube-1 1U CubeSat.]] Nanosatelliitti on hyvin pieni satelliitti, jonka paino on alle 10 kg tai kokoluokassa 1–10 kilogrammaa.
Finlandia-ajo
Finlandia-ajo on Vermon raviradalla vuosittain järjestettävä Suomen suuripalkintoisin ravikilpailu. Kilpailu perustettiin osaksi Euroopan mestaruus-ravisarjaa. Nykyään se kuuluu EM-sarjan tilalle vuonna 2012 perustettuun UET Trotting Masters -kiertueeseen.
Nanosatelliitti
"Nano" ei tässä yhteydessä ole miljardisosaa merkitsevä, vaan kertoo siitä, että satelliitti on pienempi kuin mikrosatelliitti.
Finlandia-ajo
Finlandia-ajo on kutsukilpailu, joka juostaan nykyään vappua lähimpänä olevana viikonloppuna. Kilpailumatkana on maili ja lähetystapana autolähetys. Vuoden 2012 pääpalkinto on edellisvuosien tapaan 110 000 euroa.
Nanosatelliitti
Yhdysvaltain asevoimien tutkimusoriganisaatio DARPA on kehittänyt nanosatelliitteja. Kehittäjiin kuuluvat myös eräät yliopistot. Esimerkki nanosatelliitista on argentiinalainen vuonna 2007 laukaistu Pehuensat-1.
Finlandia-ajo
Historia
Finlandia-ajo tuli Vermon ohjelmistoon radan kolmantena toimintavuonna 1980. Uuden EM-osakilpailun taustalla oli muutamaa vuotta aikaisemmin toteutunut jäsenyys Euroopan Raviliitossa UET:ssa. Liitossa oli periaatteena, että jokainen jäsenmaa oli oikeutettu vähintään yhteen EM-osakilpailuun.
Nanosatelliitti
Tämän kokoisen satelliitin ongelmiin kuuluu mm. sen tietoliikenne - miten toteuttaa radiotekniikka siten, että satelliitti pystyy välittämään keräämänsä datan Maahan. Viittaus nanosatelliittiin hyvin pienenä satelliittina on sidoksissa käsitteen syntyaikaan, 1990-lukuun. Tätäkin pienempi satelliittikategoria, pikosatelliitti, on syntynyt 2000-luvun alussa.
thumb|[[Aalto-1 -satelliitin lentomalli.]] pienoiskuva|[[Aalto-1 räjäytyskuvassa.]]
Finlandia-ajo
Finlandia-ajon voittajat
alt=|right|pienoiskuva|Vuoden 2019 Finlandia-ajon voittaja Readly Express Björn Goopin ohjastamana. Voimassa olevan kilpailuennätyksen ja samalla Vermon rataennätyksen 09,8a juoksi D.D.'s Hitman vuonna 2017.
Nanosatelliitti
Cubesat
Tunnetuin nanosatelliitti on CubeSat, joka on kehitetty kalifornialaisessa yliopistossa. Niitä saa joko piirustuksina tai rakennussarjoina ja useat maat - muun muassa Sveitsi ja Viro - ovat kehittäneet niistä ensimmäisen oman satelliittinsa. Vuonna 2010 myös Suomen ensimmäistä satelliittia, Aalto-1stä, kehitettiin Cubesat-perustalta. Aalto-1 -satelliitti laukaistiin avaruuteen vuonna 2017.
Muita
Intian avaruushallinto pohti vuoden 2011 alussa nanosatelliittien tai pienten mikrosatelliittien laivastojen käyttöä avaruustekniikassa, että laukaistaisiin satoja pieniä avaruusaluksia tekemään muutaman ison työ mutta esimerkiksi kaukokartoituksessa sillä erotuksella, että paikka- ja aikaresoluutio paranisivat. Vaikka tällaiset satelliitit toimisivat matalilla kiertoradoilla, niiden käyttö parvina voi merkitä hyvin merkittävää avaruusromun kasvua. Intian ensimmäinen nanosatelliitti Jugnu laukaistaan vuonna 2011.
Yhdysvaltain ilmavoimilla oli opiskelijakilpailu Nanosat 6, jonka voitti vuoden 2011 alussa Michiganin teknillisen yliopiston tiimi. Viisipäiväinen kilpailu pidettiin Kirtlandin lentotukikohdassa Albuquerquessa ja siihen osallistui 11 yliopistotiimiä. Voittaja sai rahoituksen satelliitin kehittämiseen ja ilmaisen laukaisun avaruuteen.
NASA aloitti vuoden 2011 alussa 2 miljoonan dollarin "Nano-Satellite Launcher Challenge"-kilpailun nanosatelliittien laukaisujen kehittämiseksi.
Viimeisellä sukkulalennolla 20. heinäkuuta 2011 Sukkulasta lähetettiin kiertoradalle sotilaallinen teknologiakoe, Pico Satellite Solar Cell Testbed 2 (PSSC2) nanosatelliitti (kooltaan 5x5x10 tuumaa, paino alle 4 kg). Sen toteutti The Aerospace Corporation yhdessä Yhdysvaltain ilmavoimien Space and Missile Systems Center's Development Planning Directoraten kanssa.
Andronikos Rhodoslainen
Andronikos Rhodoslainen (, n. 70 eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Lykeionin koulun kymmenes johtaja Aristoteleen jälkeen.
Mel Gibson
Mel Columcille Gerard Gibson (s. 3. tammikuuta 1956 Peekskill, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hän syntyi New Yorkin Peekskillissä vuonna 1956 ja muutti vanhempiensa mukana kaksitoistavuotiaana Australiaan, jossa hän aloitti näyttelijänopinnot. Gibson teki läpimurtonsa vuonna 1979 elokuvassa Mad Max, ja kahdessa jatko-osassa hän uudisti roolinsa Max Rockatanskyna. Vuonna 1987 Tappava ase, jossa hän esitti Los Angelesin poliisin etsivä Martin Riggsiä, teki Gibsonista kansainvälisen elokuvatähden.
Gibsonin tunnetuimpia elokuvia Mad Maxin ja Tappavan aseen ohella ovat muun muassa Skotlannin vapaustaistelua käsittelevä Braveheart – taipumaton, Jeesuksen 12 viimeisestä elintunnista kertova The Passion of the Christ sekä Disneyn Oscar-palkittu piirroselokuva Pocahontas jossa Gibson oli ääniroolissa. Ohjaajana Gibson on toiminut muun muassa elokuvissa Kasvoton mies ja Braveheart – taipumaton, joissa hän esitti myös pääosaa. Viimeisimpänä mainitusta elokuvasta hänet palkittiin myös parhaan ohjaajan Oscar- ja Golden Globe-palkinnoilla.
Andronikos Rhodoslainen
Andronikoksen päätöihin lukeutuu Aristoteleen ja Theofrastoksen kirjoitusten kokoaminen ja järjestäminen siitä materiaalista, jonka Tyrannion toimitti hänelle. Hän toimitti ja julkaisi kootut laitokset Aristoteleen teoksista vuosina 40–20 eaa. Näin muodostui nykyisin tunnettu ns. Corpus Aristotelicum. Ennen Andronikoksen aikaa Aristoteleen tuotannosta tunnettiin vain dialogit (katso: Aristoteleen dialogit), hänen lukuisat tutkielmansa sen sijaan olivat kateissa. Antiikin ajan jälkeen tilanne on ollut toisin päin, nykyään Aristoteleelta tunnetaan ainoastaan tutkielmia.
Mel Gibson
Varhainen elämä
Gibson on australialaisen äidin ja yhdysvaltalaisen isän kuudes lapsi (perheessä oli yhteensä 11 lasta). Gibsonin perhe muutti Australiaan 1968 Melin ollessa 12-vuotias. Isä Hutton Gibson sanoo voittaneensa runsaasti rahaa Jeopardy!-tietokilpailussa ja vieneensä perheensä Australiaan suojellakseen näitä joutumasta Vietnamin sotaan ja yhdysvaltalaisessa yhteiskunnassa nousevan moraalittomuuden vuoksi. Mel Gibson piti aina Yhdysvaltain kansalaisuutensa.
Andronikos Rhodoslainen
Andronikokselta on peräisin muun muassa Aristoteleen kirjojen nykyisin tunnettu järjestys, jossa logiikan kirjat ovat ensin, sen jälkeen seuraavat fysiikka, metafysiikka, ja käytännölliset tieteet kuten etiikka ja politiikka, ja luovat tieteet, kuten poetiikka.
Mel Gibson
1980-luku: Uran alkutaival
Hän valmistui National Institute of Dramatic Artista Sydneystä 1977 ja aloitti uransa australialaisissa televisiosarjoissa. Elokuvauransa hän aloitti George Millerin Mad Maxissa, josta tuli myöhemmin kulttiklassikko ja se sai myös jatko-osat Mad Max 2 – asfalttisoturi ja Mad Max – ukkosmyrsky. Yhdysvalloissa hän aloitti uransa 1984 elokuvassa Bounty – kapina laivalla Anthony Hopkinsin kanssa. Elokuva oli taloudellisesti epäonnistunut, ja Gibson kärsi tuolloin alkoholismista.
Vuonna 1987 ensi-iltansa saaneessa toimintaelokuvassa Tappava ase Gibson näytteli Vietnamin sodan veteraania ja Los Angelesin poliisin rikosetsivä Martin Riggsiä joka saa siirron yksikkönsä murharyhmään ja saa parikseen 50-vuotiaan perheenisä Roger Murtaugh'n, jota elokuvassa näyttelee Danny Glover. Tappava ase oli yksi julkaisuvuotensa tuottoisimmista elokuvista ja teki Gibsonista kansainvälisen elokuvatähden. Tappava ase sai jatkokseen myös kolme uutta elokuvaa; Tappava ase 2 (1989), Tappava ase 3 (1992) ja Tappava ase 4 (1998). Elokuvasarjan viidennen osan tuottamisesta on liikkunut lukuisia huhuja, mutta Gibson on kieltäytynyt palaamasta enää rooliinsa uuden elokuvan merkeissä.
Andronikos Rhodoslainen
Edeltäjiensä teosten kokoamisen lisäksi hän kirjoitti parafraaseja eli mukaelmia näistä teoksista, sekä kommentaarioita niistä. Hän kommentoi muun muassa Aristoteleen teosta Kategoriat. Näitä kirjoituksia ei ole säilynyt. Hänen nimiinsä on usein virheellisesti laitettu kaksi tutkielmaa, Tunteista sekä kommentaario Aristoteleen etiikan teoksiin. Todellisuudessa ne ovat peräisin joko Konstantinos Palaiokappalta 1500-luvulta tai tessalonikalaiselta Johannes Kallistokselta.
Mel Gibson
1990-luku: Oscar-palkituksi elokuvaohjaajaksi
Vuonna 1990 Gibson esiintyi kolmessa eri elokuvassa; ristiriitaisen vastaanoton saaneessa mutta menestyksekkääksi julkaisuksi teatterilevityksessä osoittautuneessa toimintakomediaelokuvassa Kuin lintu langalla, Robert Downey Jr.:n kanssa tähdittämässään komediaelokuvassa Air America ja draamaelokuvassa Hamlet. Kriitikoiden ja yleisön keskuudessa menestyksekkäimmän vastaanoton Gibsonin elokuvista sai Hamlet, joka oli muun muassa ehdolla kahteen Oscar-palkintoon.
Gibson teki ensimmäisen kokeilunsa ohjaajana vuoden 1993 draamaelokuvassa Kasvoton mies. Gibson suunnitteli alun perin ainoastaan ohjaavansa elokuvan, mutta päätti näytellä myös elokuvan pääosaa koska ei löytänyt rooliin ohjaajan näkökulmastaan riittävän hyvää näyttelijää. Gibsonin rinnalla elokuvan toisena päätähtenä näytelleelle Nick Stahlille aukeni elokuvan menestymisen myötä ura näyttelijänä ja Stahl oli roolistaan ehdolla myös Young Artist -palkintoon vuonna 1994.
Vuoden 1995 kesällä ensi-iltansa saanut Braveheart – taipumaton on kenties Gibsonin uran tunnetuin ja arvostetuin elokuva. Hän ohjasi, tuotti ja tähditti elokuvan ja saavutti sekä parhaan ohjaajan Oscar- että Golden Globe-palkinnon. Braveheart – taipumaton oli ehdolla yhteensä kymmeneen Oscar-palkintoon ja se oli julkaisuvuotensa tuottoisimpia elokuvia ympäri maailman lujittaen Gibsonin asemaa elokuvamaailman kärkinimistössä. Gibsonin suunnitelmiin kuului jälleen olla ainoastaan elokuvan ohjaajana ja tuottajana koska hän koki olevansa liian iäkäs esittääkseen pääosaa. Hän halusi Jason Patricin näyttelevän elokuvan pääosan kunnes päätyi itse myös näyttelemään elokuvassa ohjaajan ja tuottajan roolinsa ohella. Vuonna 1995 hän toimi myös John Smithin ääninäyttelijänä Disneyn piirroselokuvassa Pocahontas, joka palkittiin kahdella Oscar-palkinnolla. Gibsonille tarjottiin myös toista kertaa urallaan pestiä Batman-elokuvasarjaan, tällä kertaa Batman-konna Kaksinaaman rooliin elokuvaan Batman Forever. Gibson pyrittiin hankkimaan myös James Bondin osaan elokuvaan 007 ja kultainen silmä mutta tuolloin etenkin Braveheartin tiukan työstämisaikataulun vuoksi kiireinen Gibson kieltäytyi molemmista tarjouksista. Hänen sijastaan Batman Foreveriin Kaksinaaman rooliin valittiin Tommy Lee Jones ja James Bondin näyttelijäksi Pierce Brosnan.
2000-luku
Vuosituhannen vaihteessa Gibson esiintyi muun muassa elokuvassa Mitä nainen haluaa (2000) ja teki jälleen ääniroolin esiintymällä animaatioelokuvassa Kananlento (2000).
Vuonna 2004 ensi-iltansa saanut The Passion of the Christ perustuu Jeesuksen elämän kahteentoista viimeiseen tuntiin. Elokuvan dialogi on arameaksi, hepreaksi ja latinaksi. Yhdysvaltalainen Anti-Defamation League huolestui elokuvan juutalaisvastaisuudesta ja pyysi häntä konsultoimaan asiantuntijoita elokuvan teossa. Elokuva oli valtaisa menestys, saaden kolme Oscar-ehdokkuutta ja tuottaen 611 miljoonaa dollaria lipputuloja.
Gibsonin seuraava historiallinen elokuva oli vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Apocalypto. Elokuva sijoittuu Väli-Amerikkaan ennen espanjalaisvalloitusta mayakulttuurin taantumisen aikoihin. Elokuvan dialogi on Jukatanin mayaa.