cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Odessan kansainvälinen lentoasema
Odessan kansainvälinen lentoasema on kansainvälinen lentoasema Ukrainan lounaisosissa, Odessan alueella, noin 7 kilometriä Odessan keskustasta lounaaseen. Lentoasema on sekä siviili- että sotilasliikenteen käytössä.
Vuonna 2012 lentoasemaa käytti 907 600 ja vuonna 2013 jo 1 069 100 siviililiikenteen lentomatkustajaa. Heistä 878 400 matkusti kansainvälisen ja 190 700 kotimaan lentoreiteillä (2013). Odessa oli tällöin Ukrainan viidenneksi vilkkain matkustajaliikenteen lentoasema.
Ehrensvärd-museo
Ehrensvärd-museo on Suomenlinnassa sijaitseva erikoismuseo. Museo sijaitsee Susisaaren Linnanpihalla. Se on sijoitettu entiseen linnoituksen komendantin asuntoon. Museo avattiin vuonna 1930. Museo on sisustettu kertomaan miltä näytti linnoituksen päällikön asunto 1700-luvulla. Näytteillä on muotokuvia, aseita ja saaristolaivaston alusten pienoismalleja. Museon edessä on Augustin Ehrensvärdin hauta. Museo on Suomenlinnan hoitokunnan alainen ja sitä ylläpitää Ehrensvärd-seura, joka perusti museon vuonna 1927.
Waldemar Gawron
Waldemar Gawron on entinen puolalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli pituushyppy.
Gawron sijoittui Belgradin EM-kilpailuissa 1962 pituushypyssä viidenneksi tuloksella 773 cm. Hän jäi mitalisijasta 12 senttimetrin päähän.
Nadir Belhadj
Nadir Belhadj (, s. 18. kesäkuuta 1982 Saint-Claude, Ranska) on algerialainen jalkapalloilija. Laitapuolustajana pelaava Belhadj edustaa Qatarin pääsarjassa pelaavaa Al Markhiyaa.
Ura
Belhadjin ammattilaisura alkoi vuonna 2002 jolloin hän pelasi lainalla yhden kauden FC Gueugnonissa Ligue 2:ssa. Sitä ennen Belhadj oli mukana RC Lensin miehistössä jo kaudesta 1999–2000, mutta ei kyennyt nousemaan edustukseen. Lainasopimuksen päätyttä hän teki vuoden mittaisen sopimuksen Gueugnonin kanssa pelaten 36 ottelua Ligue 2:ssa. Kauden päätteeksi Belhadj siirtyi Sedaniin, joka pelasi myös Ligue 2:ssa. Vietettyään joukkueessa kaksi kautta hän päätti siirtyä tammikuussa 2007 Ranskan mestarijoukkueeseen Olympique Lyonnaisiin neljän ja puolen vuoden sopimuksella, josta Lyon maksoi Sedanille €3,24 miljoonan euron siirtokorvauksen. Belhadj kuitenkin lainattiin kauden lopulla takaisin Sedaniin. Hän pelasi vain 9 ottelua jouduttuaan taistelemaan paikastaan Fabio Grosson kanssa. Peliajan vähyyden vuoksi Belhadj siirtyi takaisin entiseen seuraansa RC Lensiin 7. tammikuuta 2008 kolmen ja puolen vuoden sopimuksella.
Al-Sadd
Talousvaikeuksissa ollut Portsmouth myi Belhadjin qatarilaiselle Al-Saddille 8. heinäkuuta 2010. Belhadj oli saanut tarjouksia muun muassa Manchester Cityltä ja Laziolta. Päivää myöhemmin Belhadj kertoi AlgeriaFoot-sivuston haastattelussa ettei ole tehnyt mitään sopimusta. Seuraavana päivänä Belhadj aikoi viedä asiansa yhteisöjen tuomioistuimen urheilun välimiesoikeuteen, sillä Portsmouth oli myynyt Belhadjin ilman pelaajan virallista suostumusta. Sittemmin Belhadj kertoi Le Buteur lehden haastattelussa ottaneensa siirron vastaan hyvissä mielin, koska Al-Sadd oli ainut seura, joka lopulta teki hänestä tarjouksen.
Maajoukkueura
Belhadj edusti Ranskan alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta kahden ottelun verran vuonna 2000. Tuolloin hän pelasi keskikentän vasemmalla laidalla.
Afrikan-mestaruuskilpailut 2010
Belhadj pelasi ensimmäiset arvokisansa vuoden 2010 Afrikan kisoissa, jossa hän pelasi kaikki maansa ottelut. Lukuun ottamatta pronssiottelua saatuaan välierissä punaisen kortin Egyptiä vastaan.
MM-kisat 2010
Afrikan kisoissa saadun ulosajon myötä Belhadj sai alun perin kahden ottelun pelikiellon FIFA:n hallinnoimissa arvokisoissa, jonka myötä hän olisi ollut sivussa kahdesta ensimmäisestä Algerian ottelusta vuoden 2010 MM-kisoissa. Maaliskuussa 2010 Belhadjin rangaistusta lievennettiin ja hän olisi sivussa vain maansa avausottelun. Sittemmin hänen rangaistuksensa mitätöitiin, ja Belhadj sai aloittaa MM-kisat avausottelusta lähtien. Hän myös pelasi kisojen aikana kaikki kolme Algerian ottelua, kun maa jäi kisojen alkulohkoon.
Huhtikuussa 2012 Belhadj ilmoitti päättäneensä maajoukkueuransa.
Yksityiselämä
Belhadj syntyi Ranskassa, algerialaisille vanhemmille, jotka ovat kotoisin Oranista. Hän on ollut vuodesta 2010 lähtien naimisissa serkkunsa kanssa.
Krasnoznamensk
Krasnoznamensk tarkoittaa seuraavia asioita:
Juha Rautio
Juha Rautio (s. 29. tammikuuta 1980 Savonlinna) on runoilija ja musiikintekijä. Häneltä on julkaistu kuusi runokokoelmaa. Ensimmäisten runokokoelmien vastaanotossa nähtiin piirteitä beatrunoudesta ja eksistentialismista sekä nostettiin esiin yhteiskuntakriittisyys. Rautio on myös suomentanut Raymond Carverin runoja. Vuonna 2020 julkaistiin hänen ensimmäinen proosateoksensa novellikokoelma Sunnuntain rajat. Se oli Savonia-palkintoehdokkaana.
Rautio tunnetaan aktiivisesti esiintyvänä runoilijana. Hän on esiintynyt runoklubeilla ja -kiertueilla sekä tehnyt esityksiä eri alojen taiteilijoiden kanssa. Rautio toimii tällä hetkellä Lahden runomaratonin taiteellisena johtajana ja runoyhdistys Nihil Interitin puheenjohtajana. Hän on myös sirkus- ja musiikkiyhdistys Agit-Cirkin jäsen.
Dasiphora parvifolia
Dasiphora parvifolia on pensashanhikkien sukuun ja ruusukasvien heimoon kuuluva kasvilaji, jolla ei ole suomenkielistä nimeä. Lajin kuvasivat ensimmäisinä Friedrich Ernst Ludwig von Fischer ja Johann Georg Christian Lehmann; nykyisen nimensä kasvi sai Sergei Vasilievich Juzepczukilta. Catalogue of Lifen mukaan lajilla ei ole alalajeja.
Pensas kasvaa 30–150 cm korkeaksi ja kukkii keltaisin kukin. Sen levinneisyysalue käsittää Keski- ja Itä-Aasian.
Jan Sekpona
Jan Sekpona (s. 20. kesäkuuta 1987) on togolainen keskipitkän matkan juoksija. Hän kilpaili vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa ja putosi miesten 800 metrin juoksussa ensimmäisellä kierroksella jäätyään eränsä kahdeksanneksi ajalla 1:54.25. Sekponan henkilökohtainen ennätysaika 800 metrin juoksumatkalla on 1:52.40 (2004).
Kiiltonahkajäkälä
Kiiltonahkajäkälä (Peltigera polydactylon) on nahkajäkälien sukuun kuuluva jäkälä. Sen yläpinta on kuivana harmaanruskea ja kiiltävä. Alapinnan verkkosuonitus on ruskea tai musta. Liuskat ovat noin 10–15 millimetriä pitkiä. Kasvustot ovat enintään 20 senttimetriä halkaisijaltaan. Esiintyy koko Suomessa, mutta on Lapissa harvinaisempi. Kasvaa tienvarsilla ja kedoilla paljaalla maalla tai sammalilla kivien ja kallioiden raoissa.
Castellón
Castellón (katalaaniksi Castelló) on maakunta Välimeren rannalla itäisessä Espanjassa Valencian itsehallintoalueen pohjoisosassa. Sen rajanaapureita ovat Valencian, Teruelin ja Tarragonan maakunnat.
Maakunnan pääkaupunki on Castellón de la Plana (katalaaniksi Castelló de la Plana). Väkiluku on 575 470 (vuonna 2017), joista 30 prosenttia asuu pääkaupungissa. Toinen tärkeä kaupunki on Villarreal (katalaaniksi Vila-Real). Maakunnassa on yhteensä 135 kuntaa.
David Shallon
David Shallon (15. lokakuuta 1950 – 16. syyskuuta 2000) oli israelilainen kapellimestari.
Shallon toimi muun muassa Jerusalemin sinfoniaorkesterin, Düsseldorfin sinfonikkojen ja Luxemburgin filharmonikkojen ylikapellimestarina. Hän kuoli astmakohtaukseen Tokiossa, jossa hän johtamassa Tokion Metropolitanin sinfoniaorkesteria.
Shallon konsertoi usein vaimonsa, alttoviulisti Tabea Zimmermannin kanssa.
Viirre
Viirre on kylä Pyhäjoen kunnassa Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa Oulun läänissä. Kylä sijaitsee Pyhäjoen keskustaajaman ja Yppärin välisellä alueella. Tästä huolimatta Viirre kuitenkin kuuluu Pyhäjoen kirkonkylään.
Krasnoznamensk (Kaliningradin alue)
thumb|125px|Krasnoznamenskin vaakuna. Krasnoznamensk on kaupunki Kaliningradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Niemenin sivujoen Šešupėn varrella 163 kilometriä Kaliningradista koilliseen. Kaupunki on Krasnoznamenskin piirin keskus. Asukkaita on 3 400 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvulla. Vuoteen 1945 se kuului Saksan Itä-Preussiin. Vuoteen 1938 sen nimenä oli Lasdehnen ja vuoteen 1946 saakka Haselberg. Nykyään Krasnoznamensk on maatalousalueen keskus. Nähtävyyksiin kuuluu 1800-luvulla rakennettu kirkko.
Maggie Stiefvater
Maggie Stiefvater (s.1981) on yhdysvaltalainen bestseller-kirjailija. Hänet tunnetaan Suomessa ihmissusiin pohjautuvasta Väristys-trilogiastaan (engl. The Wolves of Mercy Falls).
Harmiini
Harmiini on beetakarboliini ja harmala-alkaloidi. Sitä on monissa kasveissa, eritoten pilviharmikissa ja amazoninajahuaskaliaanissa. Harmiini on MAO-estäjä. Se estää ihmisten monoamiinioksidaasi A:ta (MAO-A) reversibeelisti. Harmiini ei estä monoamiinioksidaasi B:tä (MAO-B). Harmiini tunnetaan myös nimillä banisteriini, telepatiini, leukoharmiini ja yageiini. Suomessa harmiini on luokiteltu laittomaksi huumeeksi.
Käyttö
Harmiini on MAO-estäjä. Se estää ihmisten monoamiinioksidaasi A:ta (MAO-A) reversibeelisti. Harmiini ei estä monoamiinioksidaasi B:tä (MAO-B). MAO-A hajottaa hermostossa serotoniinia, joten harmiinin tai sitä sisältävien kasvien yliannostus voi aiheuttaa hengenvaarallisen serotoniinioireyhtymän.
Harmiinia on paljon amazoninajahuaskaliaanissa, joka on MAO-estäjiensä takia keskeinen ainesosa psykedeelisiä hallusinaatioita aiheuttavassa ayahuascajuomassa. Toinen juoman tärkeä ainesosa on dimetyylitryptamiinia (DMT) sisältävä shamaanikahvikki. DMT on juoman hallusinaatiot aiheuttava ainesosa, mutta nieltynä se hajoaa liian nopeasti päihdyttääkseen, ellei sitä niellä harmiinin tai vastaavanlaisten MAO-A-estäjien kanssa.
Harmiinia on käytetty Parkinsonin taudin hoitoon eri maissa 1920-luvulta 1950-luvulle asti, mutta se korvattiin tehokkaammilla lääkkeillä. Harmiinia on tutkittu masennuslääkkeenä, mutta sitä ei ole koskaan käytetty lääketieteessä tässä tarkoituksessa.
Harmiinia voidaan käyttää pH-indikaattorina sen fluoresoivan vaikutuksen vuoksi. Jos mitattavassa liuoksessa on harmiinia ja sen pH-arvo nousee, harmiini fluoresoi vähemmän.
Historia
J. Fritzche nimesi ja eristi harmiinin ensimmäisenä. Hän eristi sen pilviharmikin siementen akanoista vuonna 1848. Toinen tutkija, Göebel, oli eristänyt rakenteellisesti samanlaisen harmaliinin jo vuonna 1837 samasta kasvilajista. Harmiinin farmakologiaa ei juurikaan tutkittu ennen vuotta 1895. Harmiinin ja harmaliinin rakenteet selvittivät vuonna 1927 Richard Helmuth Fredrick Manske ja kollegat.
Vuonna 1905 kolumbialainen naturalisti ja kemisti Rafael Zerda-Bayón ehdotti nimeä "telepatiini" tuolloin vielä tuntemattomalle ayahuascajuoman hallusinogeeniselle ainesosalle. Telepatiini tulee sanasta "telepatia", sillä Zerda-Bayón uskoi tämän ayahuascajuoman ainesosan aiheuttavan telepaattisia näkyjä. Vuonna 1923 kolumbialainen kemisti Guillermo Fischer-Cárdenas eristi harmiinin amazoninajahuaskaliaanista, joka on tärkeä ayahuascajuoman ainesosa. Hän nimesi aineen telepatiiniksi. Tämä oli kuitenkin vain kunnianosoitus Zerda-Bayónia kohtaan, sillä Fischer-Cárdenas havaitsi telepatiinilla olevan vain lieviä ei-hallusinogeenisia vaikutuksia ihmisissä. Vuonna 1925 Bogotan yliopiston professori Barriga Villalba eristi harmiinia amazoninajahuaskaliaanista. Hän antoi sille nimen "yajéine", joka kirjoitetaan joissain teksteissä muodossa "yageine" (yageiini).
Vuonna 1927 Hoffman-La Rochelle työskennellyt kemisti F. Elger eristi harmiinin amazoninajahuaskaliaanista. Professori Robert Robinsonin avustuksella Elger osoitti harmiinin, joka oli eritetty jo vuonna 1848, olevan identtinen telepatiinin ja yajéine-aineen kanssa. Vuonna 1928 saksalainen farmakologi Louis Lewin eristi harmiinin amazoninajahuaskaliaanista ja nimesi sen banisteriiniksi ("banisterine", tämä tulee Banisteriopsis caapi -kasvin nimestä). Lewinin eristämä "uusi" aine osoittautui kuitenkin pian samaksi kuin jo aiemmin eristetty harmiini.
Martha Lille
Martha Sophia Lille (20. tammikuuta 1893 Helsinki – 9. maaliskuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut toimittaja ja kirjailija.
Martha Lillen vanhemmat olivat Ruotsalaisen kansanpuolueen perustaja ja puheenjohtaja Axel Lille ja Aina Cronstedt. Lille kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun ja Margaretha-koulun seminaarin Tukholmassa. Hän toimi Astra-lehden toimittajana 1922–1926 ja Allas krönika-lehden toimittajana 1927–1933.
Zbigniew Iwański
Zbigniew Iwański (4. elokuuta 1927 – 3. helmikuuta 2019 ) oli puolalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli pituushyppy.
Iwański saavutti Bernin EM-kilpailuissa 1954 pituushypyssä hopeaa tuloksella 746 cm. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Unkarin Ödön Földessylle viidellä senttimetrillä.
Ei (Khidin ja RPK:n albumi)
Ei on Khidin ja RPK:n yhteisalbumi, joka julkaistiin 16. toukokuuta Monsp Recordsin kautta. Kappaleista ”Luoti” ja ”Horus” on julkaistu musiikkivideo. Albumi ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan sijalle neljä.
Endokardiitti
Endokardiitin oireita ovat kuume, painon putoaminen ja hikoilu öisin. Oireet riippuvat myös siitä, minkälainen bakteeri tulehduksen on aiheuttanut: stafylokokkiendokardiittiin liittyvä kuumeilu saattaa muistuttaa jopa verenmyrkytyksen oireita. Verenkiertoon levinneet bakteerit voivat aiheuttaa oireita muuallakin elimistössä, esimerkiksi nivelissä, keskushermostossa ja iholla.
Endokardiitti voi hoitamattomana johtaa kuolemaan. Tyypillisesti potilas saa viikkojen ajan suonensisäisiä antibiootteja sairaalassa.
Samsøn kunta
Samsø on Keski-Jyllannin alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 alussa kunnassa oli 3 636 asukasta, ja sen pinta-ala oli 113,6 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on nimeltään Tranebjerg.
Endokardiitti
Suomessa tehdyssä tutkimuksessa vuosina 1980–2004 tartuttavaan endokardiittiin sairastuneiden potilaiden keski-ikä nousi 47 vuodesta 55 vuoteen. Jos huumeiden käyttäjiä ei otettu huomioon, keski-ikä nousi 62 vuoteen. Suusta peräisin olevien Viridans-ryhmän streptokokkien osuus laski, ja Staphylococcus aureuksesta tuli yleisin aiheuttajabakteeri. Tämä muutos selittyi huumeiden käyttöön liittyvien tapausten lisääntymisellä, koska ne olivat lähes poikkeuksetta Staphylococcus aureuksen aiheuttamia.
Aramea
pienoiskuva|Aramea, Syyria ja Mesopotamia vanhassa kartassa vuodelta 1607. Aramea on Raamatussa mainittu alue Syyrian keskiosissa, nykyisen Aleppon kaupungin ympärillä. Se on saanut perinteen mukaan nimensä Aramin, Nooan pojanpojan mukaan. Aramean kielen puhujat alkoivat asettua Arameaan ja Mesopotamiaan 1100-luvulla eaa. Alueella kehittyi seuraavan tuhannen vuoden aikana kaksi suurta kuningaskuntaa ja joukko pienempiä.
Vüqar Həşimov
Vüqar Həşimov (24. heinäkuuta 1986 Baku – 11. tammikuuta 2014 Heidelberg, Saksa ) oli shakin suurmestari Azerbaidžanista. Hän oli kolminkertainen Azerbaidžanin mestari (1995, 1996 ja 1998).
Həşimov kuoli aivokasvaimeen lauantain 11. tammikuuta 2014 vastaisena yönä Saksan Heidelbergissä, jossa hän oli ollut hoidettavana.
Ritva Kinnunen
Ritva Kinnunen (nyk. Ritva Sammalkorpi, s. 4. maaliskuuta 1937 Oripää ) on suomalainen laulaja. Hän on laulaja Laila Kinnusen sisar.
Ura
Ritva Kinnunen aloitti keikkailun vuonna 1959 Pentti Tiensuun orkesterissa ja siirtyi sen jälkeen solistiksi Kullervo Linnan orkesteriin. Ensilevytys "Milord" ilmestyi vuonna 1960, ja alun perin Edith Piafin levyttämästä kappaleesta tuli heti hitti, jonka laulaja esitti myös elokuvassa Tähtisumua. Ritva Kinnunen on itse myöhemmin kertonut, että "Milordista" tuli hänelle jopa taakka: hän ei voinut aloittaa yhtäkään esiintymistään ilman tätä kappaletta. Koska kyseessä ei ole tanssikappale, yleisö ei tanssilavalla suostunut lähtemään parketille ennen kuin laulaja oli esittänyt sen.
Vuosina 1960–1963 levytetty tuotanto sisälsi myös duettoja Laila Kinnusen kanssa. Näistä sisarusten levytyksistä tunnettuja ovat muun muassa ”Pojat”, ”Lauantai” ja ”Rinnakkain”.
Ritva ja Laila Kinnunen esiintyivät duona lähinnä radiossa ja televisiossa. Vuonna 1962 valmistui TV-ohjelma Sisarukset, jonka tuottivat Jukka Virtanen, Aarre Elo ja Matti Kuusla.
Ritva Kinnunen lopetti esiintymiset 1960-luvun puolivälissä. Hän työskenteli yli 30 vuotta WSOY:n mainossihteerinä.
Jukka Viikilä
Jukka Viikilä (s. 1973) on suomalainen kahdesti Finlandia-palkittu kirjailija ja dramaturgi.
Viikilä on valmistunut Teatterikorkeakoulun dramaturgilinjalta teatteritaiteen kandidaatiksi, sekä opiskellut Pop & Jazz Konservatoriossa ja Kriittisessä korkeakoulussa. Hän on julkaissut kaksi runokokoelmaa, Runoja (Gummerus, 2008) ja Runoja II (Gummerus, 2010). Esikoiskokoelma oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Hänen runojaan on käännetty ainakin englannin, italian ja heprean kielille. Vuonna 2011 ilmestyi Viikilän yhdessä Janne Nummelan ja Tommi Nuopposen kanssa kirjoittama laaja kaunokirjallinen tietosanakirja Ensyklopedia. Viikilän osuus teoksesta on noin 600 artikkelia. Ensyklopedia sai Mahdollisen Kirjallisuuden Seuran kirjallisuuspalkinnon vuoden 2011 parhaasta proosateoksesta.
Viikilän esikoisromaani, arkkitehti Carl Ludvig Engelin elämästä ja Helsingin monumentaalikeskustan synnystä kertova Akvarelleja Engelin kaupungista ilmestyi tammikuussa 2016 Gummeruksen kustantamana. Se voitti ilmestymisvuonnaan Finlandia-palkinnon. Lisäksi teos huomioitiin Kaarlen palkinnolla sekä Arkkitehtuurin ansiomerkillä. Vuonna 2021 ilmestynyt Viikilän toinen romaani Taivaallinen vastaanotto voitti myös Finlandia-palkinnon vuonna 2021.
Viikilä on kirjoittanut Yleisradiolle neljä kuunnelmaa, joista kaksi ensimmäistä, Olen kuullut on kaupunki tuolla ja Akvarelleja Engelin kaupungista, on julkaistu yhteisniteenä Kuullut kaupungit (ntamo, 2013). Hänen kirjoittamansa ja Matti Ijäksen ohjaama tangokuunnelma Hurmio sai ensiesityksensä kesäkuussa 2015.
Viikilä on toiminut dramaturgina muun muassa Ryhmäteatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa. Hän on tehnyt käsikirjoituksen Susanna Leinonen Companyn tanssiteokseen SEE | OBEY. Lisäksi hän on tehnyt sanoituksia muun muassa Kerkko Koskiselle, Plutonium 74:lle ja Husky Rescuelle. Musiikkivideoita hän on ollut käsikirjoittamassa Samuli Putrolle ja Kerkko Koskiselle. Viikilä muodostaa yhdessä Risto Oikarisen kanssa kirjallisen free-jazz yhtyeen Kahden miehen ylivoima. Hän opettaa luovaa kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa.
Viikilä joutui marraskuussa 2018 läppävuodon takia avosydänleikkaukseen.
Viikilän äiti Marjatta Viikilä on myös runoilija.
Dasiphora davurica
Dasiphora davurica on pensashanhikkien sukuun ja ruusukasvien heimoon kuuluva kasvilaji, jolla ei ole suomenkielistä nimeä. Joidenkin lähteiden mukaan kyseessä on sama laji kuin keltapensashanhikki (Dasiphora fruticosa).
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|Piirros kasvista. thumb|Lähikuva säteittäissymmetrisestä, viisiteräisestä kukasta.
Dasiphora davurica on pieni pensas, jonka kasvukorkeus on 0,3–2, harvemmin jopa 3 metriä. Nuorten oksien kuori on harvakarvainen, vanhempien oksien harmahtavan ruskea ja pois kuoriutuva. Vuorottaiset lehdet ovat jakautuneet lehtikannaksi ja -lavaksi. Lehtilapa on jakautunut parittain sulkamaisesti 4 tai 6 lehdykäksi. Lehdykät ovat pitkänomaisia, pituudeltaan 0,5–1,2 senttimetriä ja leveydeltään 4–8 millimetriä, muodoltaan soikeita, joskus kiilamaisilla tai pyöristyneillä pohjilla. Uloin lehdykkäpari on kasvanut yhteen lehtiruotien kanssa. Lehdyköiden ylä- ja alapuolet ovat harvakarvaisia, silkkikarvaisia tai kaljuja. Lehdykät ovat kokoreunaisia, tasaisia tai hieman rullalle kiertyneitä, tylppä- tai teräväkärkisiä. Korvakkeet ovat ohutpintaisia, harvakarvaisia tai melkein kaljuja.
Kasvi kukkii toukokuusta marraskuuhun. Yksi tai useampi kukka ovat järjestäytyneet yksitellen versojen latvoihin. Kukkavarsi on pitkä, ohut ja tuskin lainkaan karvainen. Kaksineuvoiset kukat ovat säteittäisesti symmetrisiä ja viisiteräisiä; niiden halkaisija on 1,5 – 2,5 senttimetriä. Ulkoverhiön lohkot ovat soikeita tai munanmuotoisia, lyhyempiä tai lähes yhtä pitkiä kuin verholehdet. Verholehdet ovat munanmuotoisia, suippoja tai piikkimäisiä. Viisi vapaata, yläpäästään pyöristynyttä terälehteä ovat valkoisia ja munanmuotoisia. Hedelmä on karvainen pähkylä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Dasiphora davuricaa esiintyy Koreassa, Mongoliassa, Venäjällä ja Manner-Kiinassa Anhuin, Gansun, Hebein, Hubein, Sisä-Mongolian, Qinghain, Shaanxin, Shanxin, Sichuanin ja Yunnanin provinsseissa. Kiinassa laji kasvaa metsissä, metsänreunoissa, pensaikoissa, niityillä, pengerryksillä, vuoristolaaksoissa ja rotkoissa 1200–4200 metrin korkeudella.
Sirdal
Sirdal on Norjan kunta Länsi-Agderin läänin luoteisosassa. Sen rajanaapureita ovat lännessä Lund, Bjerkreim ja Forsand Rogalandin läänissä, pohjoisessa Valle Itä-Agderin läänissä, idässä Bygland ja Kvinesdal sekä Flekkefjord etelässä. Kunnan keskustaajama Tonstad on 50 metrin korkeudella merenpinnasta, kun taas korkein kohta, Urddalsknuten on 1 434 metriä merenpinnan yläpuolella.
Nadym
Nadym on Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan keskiosissa Luoteis-Siperiassa sijaitseva maakaasun tuotannon kasvattama teollisuuskaupunki, joka on kuntaliitossa ympäröivän Nadymin piirin kanssa. Kaupungin tärkein teollinen yritys on Gazpromin tytäryhtiö Nadymgazprom, joka vastaa jopa 40 prosentista Venäjän maakaasun tuotannosta.
Sirdal
45 % työntekijöistä työskentelee julkisella sektorilla. Sira-Kvina Kraftselskap ja matkailu ovat muutoin tärkeimmät työllistäjät. Kunnassa on runsaasti suosittuja retkeilyreittejä ja tunturihuvila-alueita. Vesistöissä on runsaasti kalaa ja metsissä on poroja ja hirviä.
Nadym
thumb|210px|left|Ortodoksinen kirkko Nadymissä thumb|210px|left|Nadymin moskeija Nadym sijaitsee linnuntietä 200 kilometriä Jamalin Nenetsian suurimpiin kaupunkeihin kuuluvasta Novyi Urengoista länsilounaaseen ja 290 kilometriä pääkaupunki Salehardista kaakkoon. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Nadymin asukasluku oli 46 611; koko kuntaliitossa Nadymin piirin kanssa asui 66 530 henkeä.
Sirdal
Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Sirdalin kunnassa oli 1 831 asukasta.
Nadym
Liikenneyhteydet
Nadymin keskeisin maantie- ja rautatieyhteys kulkee ensin itään Novyi Urengoihin ja sitten 80 kilometriä eteenpäin itään Pyr-joen lähistölle. Täältä maantie- ja junanrata jatkaa etelään Gubkinskiin, Nojabrskiin ja muun muassa Hanti-Mansian Surgutiin. Kaupungista ei ole toimivaa rautatie- tai maantieyhteyttä piirikunnan pääkaupunkiin Salehardiin. Nadymissä on myös lentokenttä.
Iida
Iida ja Iita ovat suomalaisia naisen nimiä. Nimet ovat suomalaisia vastineita monissa maissa esiintyvälle nimelle Ida.
Maj Granlund
Maj Kerstin Granlund (26. helmikuuta 1893 Turku – 3. tammikuuta 1985) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Iida
Nimi johtuu muinaisskandinaavisesta sanasta "id", joka tarkoittaa työtä ja tahtoa. Sana esiintyy myös ikuisen nuoruuden jumalattaren Idunnorin nimessä.
Maj Granlund
Granlundin vanhemmat olivat liikemies Arthur Lindholm ja Johanna Sofia (s. Thomé). Hän opiskeli musiikkia Suomessa ja ulkomailla ja toimi sitten pianonsoiton opettajana. Maj Granlund meni 1926 naimisiin turkulaisen kuoronjohtaja ja säveltäjä John Granlundin kanssa. Hän myös sävelsi jonkin verran ruotsinkielistä laulumusiikkia. Maj Granlundin nuottikäsikirjoituksia on Sibelius-museon arkistossa Turussa.
Iida
1800-luvun lopulla Iida ja Ida kuuluivat molemmat kymmenen suosituimman naisennimen joukkoon. Välillä nimi harvinaistui selvästi, mutta on myöhemmin jälleen yleistynyt. Nimi Iida on Suomessa annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 26 207 henkilölle, jotka kaikki ovat naisia. Muodossa Ida nimi on samaan aikaan annettu 21 067 naiselle ja nimi Iita 1278:lle.
Venäjä talviolympialaisissa 2014
thumb|right|Venäjän joukkue avajaisissa. Venäjä osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014.
Neuvostoliiton jälkeisen ajan Venäjä osallistui ensimmäistä kertaa talviolympialaisiin vuonna 1994 Lillehammerissa. Venäjä oli 1994 olympialaisten mitalitaulukon kärjessä 23 mitalilla, joista 11 oli kultaa, kahdeksan hopeata ja neljä pronssia. Rattikelkkailija Alexandr Zubkov toimi Venäjän joukkueen lipunkantajana olympialaisten avajaisseremoniassa.
30px|Ratakelkkailu Rattikelkkailu
thumb|right|Kahden miehen kelkka
30px|Taitoluistelu Taitoluistelu
thumb|right|[[Julia Lipnitskaja]]
Siat
Siat (Suidae) on heimo sorkkaeläinten lahkossa. Sikoja elää luonnonvaraisena ainoastaan Euroopassa, Aasiassa ja Afrikassa. Amerikoissa elää sikoja erittäin paljon muistuttavia pekareja. Siat kehittyivät oligoseenikaudella Aasiassa noin 40 miljoonaa vuotta sitten. Nykyisin tunnetaan 15 erilaista elossa olevaa sikalajia, joista suurin osa kuuluu sikojen (Sus) sukuun. Varhaisimmat merkit ihmisen kesyttämistä sioista on 9 000 vuoden takaa (7000 eaa.) Pohjois-Irakista, Mesopotamiasta ja Turkin Anatoliasta. Nykyään kesysika kuuluu tärkeimpiin lihantuotantoeläimiin.
Koko ja ulkonäkö
Siat ovat keskikokoisia, kaikkiruokaisia sorkkaeläimiä. Ne poikkeavat ulkonäöllisesti muista sorkkaeläimistä siinä, että niiden ruumis on tanakka, niska on lyhyt ja jalat ovat muuhun ruumiiseen nähden pienet. Sioilla on pitkänomainen pää, joka päättyy ympyrämäiseen kärsään, ja vahvat, usein ulos suusta työntyvät kulmahampaat. Sikojen pituus vaihtelee metristä kahteen metriin, poikkeuksena kääpiösika, joka ei aikuisenakaan ole 70 senttimetriä pitempi.
Sioilla on tanakka ruumis ja melko hoikat, nelivarpaiset jalat. Keskimmäiset varpaat kannattelevat ruumiinpainoa, sivuvarpaat osuvat maahan vain jos maa on upottavaa. Pää on suuri ja kiilamainen, kuono päättyy liikkuvaan kärsään. Sen kärjessä on karvaton rustolevy, johon sieraimet avautuvat. Silmät ovat pienet ja korvat teräväkärkiset. Aivojen rakenne on pitkälle kehittynyt. Iho on jäykän ja harvahkon harjaskarvan peitossa. Joillain lajeilla on niskakarva. Hampaisto on hyvin kehittynyt ja kertoo kaikkiruokaisuudesta. Taaemmat poskihampaat nystypintaiset, etummaiset teräväreunaisia. Kulmahampaat ovat kehittyneet ylöspäin kaartuviksi, jatkuvasti kasvaviksi torahampaiksi. Mahalaukku on yksiosainen tai hieman kahtiajakautunut.
Levinneisyys ja elinympäristö
Sikoja tavataan laajalla alueella Euroopassa, Aasiassa ja Afrikassa. Levinneisyyden pohjoisraja kulkee havumetsävyöhykkeen eteläosassa. Ihmisen mukana ne ovat levinneet myös Australiaan ja Amerikkoihin. Siat elävät tavallisesti pensaikoissa ja metsiköissä, ja mieluiten kosteassa maastossa, mutta se vaihtelee paljolti lajin mukaan.
Elintavat
Siat ovat hyvin seurallisia eläimiä ja liikkuvat yleensä ryhminä. Ne liikkuvat mieluiten hämärässä ja vetäytyvät päiviksi maankoloihin, juurakoiden väliin, tiheikköihin ja kaivamiinsa kuoppiin. Siat ovat tunnettuja rypemishalustaan, jonka ensisijaisena syynä on ruumiinlämmön säätely, sillä siat eivät hikoile. Ne pääsevät myös samalla eroon ulkoloisista.
Siat tonkivat kärsällään maata ja syövät kaikkea minkä niiden hyvä hajuaisti ja kärsälevyn herkkä tuntoaisti kelpuuttavat. Ravinnoksi kelpaavat kaikenlaiset kasvit, kuten juuret, tuore ruoho, lehdet, hedelmät ja sienet. Myös eläinravinto on tärkeä osa ruokavaliota. Siat syövät paljon hyönteisiä, toukkia, etanoita, matoja, sammakoita, liskoja, linnunpoikasia ja munia, pieniä jyrsijöitä, kaloja ja raatoja. Lauhkean vyöhykkeen sikalajeilla on kiinteät kiima-ajat, mutta trooppiset lajit voivat lisääntyä ympäri vuoden. Toisinaan ne kuitenkin määräytyvät sadekausien ja kuivakausien mukaan. Kantoaika kestää noin 4–5 kuukautta, minkä jälkeen poikasia syntyy lajista riippuen hirvisian yhdestä porsaasta noin 15 porsaaseen.
Kurt Student
Kurt Arthur Benno Student (12. toukokuuta 1890 Birkholz – 1. heinäkuuta 1978 Lemgo, Lippe) oli saksalainen Luftwaffen kenraalieversti, joka taisteli lentäjänä itärintamalla ensimmäisessä maailmansodassa ja Saksan laskuvarjojoukkojen komentajana toisessa maailmansodassa.
Kreeta
thumb|300px|Studentin joukkojen [[Kontomárin verilöyly|teloittamia siviilejä Kontomarissa 2. kesäkuuta 1941]]
Vuonna 1941 hän johti Kreetan valtausta päämajastaan Ateenasta. Laskuvarjojoukot kärsivät saarella suuria tappioita. Britannian armeijan ANZAC-joukoista koostuneet puolustajat ampuivat monia ilmaan näiden vielä hypätessä, ja itse taisteluun osallistui myös paikallinen siviiliväestö, joka tappoi ja vangitsi suuremmista osastoista harhautuneita jääkäreitä. Kun taistelu oli ohi, Student toimi 20 päivän ajan Kreetan kuvernöörinä.
Kreetan valtaus oli suuri uhkapeli Studentilta, ehkäpä aikaisempien maahanlaskuoperaatioiden menestyksen siivittämänä. Koko aselaji oli varsin uusi, ja sen piti ansaita Saksan armeijan piirissä kunnioitusta. On paradoksaalista, että operaatio oli mennä täysin pieleen jo ensimmäisen vuorokauden aikana mutta onnistuikin osaksi liittoutuneiden Kreetan johdon raskaiden arviointivirheiden takia. Koko Kreeta (Kreikan suurin saari, Välimeren viidenneksi suurin saari) vallattiin henkeäsalpaavan nopeasti, kymmenessä päivässä.
Studentin suunnitelmassa oli paljon vaarallisia elementtejä kuten pitkä kuljetusmatka (noin 300 kilometriä) ja muiden aselajien puuttuva tuki. Studentin ainoa tuki oli Luftwaffe, johon Studentin laskuvarjojääkärit organisatorisesti kuuluivat. Muut aselajit tavallaan toivoivat Studentille epäonnea.
Lopulta Adolf Hitler kuittasi aselajin ”vanhentuneen” salamasodassa pitäessään voitonpuhetta Studentille. Suurin osa Studentin joukoista siirrettiinkin välittömästi itärintamalle muihin tehtäviin.
Student määräsi joukkonsa rankaisemaan kreetalaisia siviilejä, joita teloitettiin summittaisesti. Ensimmäinen joukkoteloituksista tunnetaan nimellä Kontomárin verilöyly. Laskuvarjojääkärit polttivat kyliä, raiskasivat naisia ja murhasivat siviilejä.
Vuonna 1943 Student suunnitteli ja johti Unternehmen Eichea, joka oli näyttävästi onnistunut maahanlaskujoukkojen operaatio Benito Mussolinin vapauttamiseksi vuorenhuipulla sijaitsevasta linnasta. SS-komentaja Otto Skorzeny osallistui tähän operaatioon ja tuli kuuluisaksi siitä.
Länsirintama
Student siirrettiin Italiaan ja myöhemmin Ranskaan, missä hän osallistui Normandian puolustukseen vuonna 1944. Hän sai komennettavakseen 1. laskuvarjoarmeijan, jossa roolissa hän osallistui liittoutuneiden operaatio Market Gardenin torjumiseen. Marraskuussa hänestä tuli armeijaryhmä H:n komentaja tammikuuhun 1945 saakka ja hän oli armeijaryhmä Veikselin komentaja ennen sodan päättymistä. Britit pidättivät hänet Schleswig-Holsteinissa ja häntä syytettiin Kreetalla tapahtuneista sotarikoksista. Hänet tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen, mutta valitustuomioistuimessa syytteistä luovuttiin ja hänet vapautettiin 1948.
Thomas Say
thumb|right|Thomas Sayn muotokuva vuodelta 1818. thumb|right|Muotokuva vuodelta 1801. Thomas Say (27. kesäkuuta 1787 Philadelphia – 10. lokakuuta 1834 New Harmony) oli yhdysvaltalainen luonnontieteilijä, entomologi sekä nilviäis- ja äyriäistutkija. Say oli taksonomi ja hänen sanotaan olleen kuvailevan entomologian perustajia Yhdysvalloissa. Hän oli Entomological Society of America (ESA) -seuran perustajia. ESA ylläpitää useita Sayn mukaan nimettyjä julkaisusarjoja ja palkintoja.
Sayn mielenkiinto kohdistui yhä enemmän luontoon, ja hänestä tuli itseoppinut luonnontutkija. 1812 hänestä tuli Academy of Natural Sciences of Philadelphia -seuran (ANSP) perustajajäsen. 1816 hän tutustui ranskalaiseen luonnontieteilijään Charles Alexandre Lesueuriin (1778–1846), josta myöhemmin tuli em. seuran jäsen ja kuraattori vuosiksi 1816–1824. Say toimi Pennsylvanian yliopiston luonnonhistorian professorina 1822-1828.
ANSP-seurassa Say aloitti työnsä suurteoksensa American Entomology parissa. Hän alkoi tehdä perinteeksi muodostuvia hyönteisten keruuretkiä eri puolille Yhdysvaltoja. Retket eivät olleet vailla vaaroja: intiaanien hyökkäilyt, erämaiden pedot ja vastukset sekä matkustamisen epämukavuudet olivat arkipäivää.
1818 Say seurasi ystäviään William Maclurea (1763–1840), ANSP:n puheenjohtajaa, ja Gerhard Troostia, Amerikan geologian isäksi kutsuttua geologia, sekä muita seuran jäseniä geologiselle tutkimusretkelle Georgian ja Floridan edustan espanjalaisten siirtolaisten asuttamille saarille.
1819–1820 hän oli eläintieteilijänä mukana majuri Stephen Harriman Longin johtamalla retkellä Kalliovuorille ja Missourin sivujoille. Retken virallisina tuloksina olivat tieteelle ensimmäiset kuvailut muun muassa kojootista ja kissaketusta sekä useista lintulajeista.
1823 Say oli eläintieteilijäryhmän johtajana mukana Longin retkellä Mississippin latvoille.
Thomas Say matkusti Indianaan "New Harmony Settlement" yhteisöön (1826–1834), joka oli Robert Owenin utopistinen yhteiskunnallinen kokeilu. Matkustajien joukossa oli myös Lucy Way Sistare, jonka kanssa Say meni salaa naimisiin lähellä New Harmonya 4. tammikuuta 1827. Lucy oli taiteilija ja eliölajien kuvittaja, josta myöhemmin tuli ANSP:n ensimmäinen naisjäsen. New Harmonyssa Say liittyi Macluren, Lesueurin, Troostin ja Francis Neefin seuraan. Myöhemmin hän tutustui myös luonnontieteilijä Constantine Samuel Rafinesque-Schmaltziin (1783–1840).
New Harmonyssa Thomas Say teki erittäin suuren työn kuvaillessaan hyönteisiä ja nilviäisiä, mikä johti kahteen merkittävään teokseen:
New Harmonyssa Say, ja myös Lesueur, kokivat suuria vaikeuksia. Say oli luonteeltaan vaatimaton ja säästäväinen, ja eli kuin erakko, vältellen huvituksia ja piiskaten itseään tutkimuksiinsa. Hän toimi luonnonhistorian opettajana. Thomas Say kuoli New Harmonyssa lavantautiin.
Say kuvaili tieteelle yli 1 000 uutta pistiäislajia ja yli 400 muuta hyönteislajia. Kukaan ennen häntä ei ollut kuvaillut yhtä suurta lajimäärää. Linnuista hän kuvaili muun muassa tundrakurppelon, amerikansepelkyyhkyn, pikkutiklin, turkoosikardinaalin ja viherkerttulin.
Muut eläintieteilijät kunnioittivat Sayn muistoa nimeten eläinlajeja hänen mukaansa, kuten ruskofiivin (Sayornis saya) (Bonaparte, 1825) sekä äyriäislajit Dyspanopeus sayi (S.I. Smith, 1869) ja Lanceola sayana Bovallius, 1885.
Gorgias (täsmennyssivu)
Gorgias oli antiikin kreikkalainen nimi. Se voi viitata seuraaviin:
Pappuksen–Guldinin lause
Pappuksen–Guldinin lauseen mukaan jos suljettu tasokäyrä pyörähtää sellaisen suoran ympäri, joka ei leikkaa käyrää, syntyneen kappaleen tilavuus saadaan siten, että käyrän rajoittaman kuvion ala kerrotaan kuvion painopisteen pyörähdyksessä kulkemalla matkalla. Lause esiintyi ensimmäistä kertaa Pappoksen Kokoelman kirjassa VII. Pappoksen kirjassa esiintyy myös tämän lauseen kanssa analoginen lause: suoran, joka ei leikkaa käyrää, ympäri pyörähtävän käyrän muodostaman pinnan ala saadaan kertomalla käyrän pituus käyrän painopisteen pyörähdyksessä kulkemalla matkalla.
Doping
thumb|Dopingin käyttöä kritisoiva kyltti ”Tour de Doping” vuoden 2006 Tour de Francen yleisössä. Doping tarkoittaa urheilusuoritusta parantavien, kilpailusäännöissä kiellettyjen aineiden tai menetelmien käyttöä. Dopingin käyttökieltoa perustellaan urheilijoiden tasavertaisella ja oikeudenmukaisella asemalla sekä urheiluhengellä: kukaan urheilija ei saa saada keinotekoista etua kilpailijoihinsa nähden. Toisaalta dopingin vastaista työtä perustellaan halulla suojata urheilijoiden terveyttä. Dopingin käyttöä pyritään estämään dopingtesteillä ja dopingrikkomuksista langetettavilla urheilun toimintakielloilla.
Yleisesti käytettyjä keinotekoisia dopingaineita ovat lihasmassan kasvattamiseen tarkoitetut anaboliset steroidit ja hapen saannin parantamiseen käytetty EPO. Yksittäisen urheilusuorituksen parantamiseen voi käyttää esimerkiksi piristeitä tai kipulääkkeitä. Erilaisten aineiden lisäksi suoritusta voi parantaa erilaisilla kielletyillä menetelmillä, kuten veritankkauksella tai geenidopingilla. Monilla dopingiin käytetyillä aineilla on vakavia sivuvaikutuksia.
Dopingin vastaista työtä valvoo maailmanlaajuisesti Maailman antidopingtoimisto WADA, joka vastaa muun muassa Maailman antidopingsäännöstöstä ja kansainvälisistä standardeista. Dopingtestejä tekee valtuutettu dopingtestiryhmä sekä kilpailuissa että niiden ulkopuolella. Testeissä voidaan ottaa joko virtsa- ja/tai verinäyte. Dopingnäytteitä voidaan nykyisen säännöstön mukaan säilyttää uudelleenanalysointia varten kymmenen vuotta. Dopingrikkomukseen voi syyllistyä urheilijan lisäksi myös esimerkiksi urheilijan tukihenkilö. Rikkomukseen syyllistynyt henkilö saa urheilun toimintakiellon. Dopingvalvontaa on kuitenkin myös kritisoitu, ja useat kommentoijat ovat vaatineet dopingmääräysten poistamista.
Määritelmä
Dopingilla on ollut historiansa aikana useita erilaisia määritelmiä, mutta nykyään Maailman antidopingtoimisto WADA määrittelee dopingin yhden tai useamman antidopingsäädöksen rikkomisena. WADAn säännöissä dopingiksi lasketaan kymmenen eri säädöksen rikkominen. Nämä säädökset ovat:
Varhaishistoria
Jo antiikin aikana urheilijat käyttivät muun muassa kivun, nälän ja väsymyksen poistavia aineita, vaikka varsinaisesti suoritusta parantavia aineita ei vielä tunnettu. Tuolloin käytettiin muun muassa unikoiden siemenkodista puristettua oopiumia sisältänyttä mehua ja punakärpässienestä saatua muskariinia, joka oli todennäköisesti yleisin käytetyistä aineista. Sieniuute antoi urheilijalle itsevarman olon ja paransi sietokykyä. Dopingia antiikin aikana periaatteessa ei kuitenkaan tunnettu, sillä suoritusta parantavien aineiden käyttö oli sallittua.
thumb|[[Kesäolympialaiset 1904|Kesäolympialaisten 1904 maratonin voittaja Thomas Hicks kannattajineen. Hicks sai maratonin aikana lääkäriltään useita strykniinipistoksia, raakoja kananmunia ja alkoholia. ]] Varhaisimmat tiedot dopingista nykyaikaisessa urheilussa ovat 1800-luvulta. Ensimmäisenä varmana tapauksena pidetään 1865 Amsterdamissa sattunutta tapausta, jossa kanavauintikilpailun osanottaja vietiin liian suuren lääkeannoksen takia hoitoon. Ammattilaisnyrkkeilijät ja -pyöräilijät käyttivät 1800-luvulla jo useita keinoja suoritustensa parantamiseen. Tunnettuja aineita olivat muun muassa alkoholi, strykniini, kokaiini, heroiini ja morfiini, joiden käytöstä ensimmäiset todisteet ovat vuoden 1879 kuuden päivän pyöräilykilpailusta. Ensimmäinen dopingin aiheuttama kuolema tapahtui 1896, jolloin Bordeaux–Pariisi-pyöräkilpailuun osallistunut Arthur Linton kuoli.
Doping sanana vakiintui urheiluun hevosurheilusta, jossa sillä tarkoitettiin 1900-luvun alussa lääkevalmistein tapahtunutta hevosen suorituskyvyn parantamista tai heikentämistä. Dopingin käyttö hevosurheilussa oli 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa todella yleistä. Zulujen sana doop tarkoittaa alkoholijuomaa, jota käytettiin lisäämään miesten sotakuntoa. Sana levisi englannin kieleen buurien välityksellä.
Ensimmäiset dopingsäädökset
Puolalainen farmaseutti Alfons Bukowski teki historian ensimmäisen dokumentoidun dopingtestin. Hän onnistui 1910 löytämään alkaloideja kilpahevosen syljestä.
Kansainvälisessä olympiakomiteassakin alettiin 1930-luvulla keskustella dopingista. KOK:ssa oli aiemmin pidetty dopingia lähinnä ammattilaisurheilun ongelmana, mutta jo vuoden 1932 olympialaisissa puhuttiin vilpillistä keinoista. KOK:n kokouksessa 1937 käsiteltiin asiaa, mutta keskustelut eivät johtaneet käytännön toimiin.
Käytön lisääntyminen toisen maailmansodan jälkeen
Toisen maailmansodan aikana sotilaat saattoivat käyttää amfetamiinia fyysisen suorituskyvyn parantamiseen. Sodan jälkeen tieto amfetamiinin vaikutuksesta levisi myös urheilijoiden keskuuteen, ja sen käyttö yleistyi urheilussa.
Anaboliset steroidit levisivät urheiluun myös 1940-luvulla, ja ensimmäinen dopingtapaus on vuodelta 1941. Testosteronin avulla eräs vanha ruuna palasi jälleen huippukuntoon. Urheilijoista ensimmäisenä testosteronivalmisteiden käytön aloittivat 1950-luvun alussa Yhdysvaltojen länsirannikon kehonrakentajat. Neuvostoliittolaiset painonnostajat aloittivat samoihin aikoihin anabolisten steroidien järjestelmällisen käytön. Yhdysvaltain joukkueen lääkäri John Ziegler kuuli vuoden 1954 painonnoston MM-kilpailuissa neuvostoliittolaiselta virkaveljeltään testosteronin käytöstä. Yhdysvalloissakin alkoivat testosteronikokeilut, mutta 1958 siellä siirryttiin androgeenisten sivuvaikutusten pelossa metandrostenolonin käyttöön. Zieglerin suojatit alkoivat menestyä, ja 1960-luvulla anabolisten steroidien käyttö levisi muihinkin voimaan perustuviin lajeihin.
Dopingista alettiin huolestua laajemmin 1960-luvulla, mihin vaikuttivat monet vakavat onnettomuudet ja muutamat kuolemantapaukset. Rooman olympialaisissa 1960 tanskalainen pyöräilijä Knud Enemark Jensen kuoli kesken maantieajon. Hänen todettiin kuolleen lääkeaineiden ja piristeiden vuoksi. Maailmanmestaruudenkin voittanut brittipyöräilijä Tom Simpson puolestaan kuoli vuoden 1967 Ranskan ympäriajossa. Kuolema järkytti ihmisiä, sillä sen näkivät monet reitin varrella seuranneet katselijat ja useat tv-katsojat. Simpson oli ottanut ennen kilpailua amfetamiinia, metamfetamiinia ja konjakkia.
Dopingia ei pidetty ongelmana vielä 1960-luvun alussa, mutta sen moraaliset puolet alkoivat herättää jo keskustelua. Doping alettiin nähdä terveydelle haitalliseksi, ja sen käytön nähtiin tuovan oikeudetonta etua käyttäjälle. Lisäksi dopingia alettiin pitää huonona esikuvana nuorisolle. Ranskassa perustettiin dopingkomitea jo 1959, ja Italian jalkapalloliitto asetti dopingkomitean 1962. Samana vuonna Itävallassa alkoi ensimmäiset valtion suorittamat dopingin vastaiset toimet. Itävallan opetusministeriö antoi 30. syyskuuta määräyksen dopingin käyttäjien seurojen rankaisemisesta. Euroopan neuvoston asiantuntijakokouksessa 1963 monet maat lähtivät tukemaan dopingin vastaista taistelua. Ranska ja Belgia ottivat 1965 käyttöön lain, joka kielsi dopingaineiden käytön suorituksen parantamiseksi. Ensimmäiset kansainväliset liitot, jotka aloittivat dopingkontrollin, olivat jalkapallo, painonnosto ja pyöräily.
KOK kielsi anabolisten steroidien käytön lopulta 1974, mutta niiden apuun oli jo totuttu, ja esimerkiksi testosteronin käyttö lisääntyi, sillä sitä havaitsevaa menetelmää ei ollut vielä kehitetty. Anabolisten steroidien kiellon jälkeen dopingkäryt kuitenkin lisääntyivät, sillä monet pitivät niitä oleellisena osana valmistautumista. Hormonien kieltämisestä nousi myös runsaasti keskustelua, sillä niiden haitallisuudesta ei ollut kiistattomia todisteita ja niitä pystyttiin käyttämään parantamaan harjoittelun aiheuttamia vaurioita ja puutetiloja. Hormonien testaaminen oli muutenkin ongelmallista, sillä tulosten saaminen kesti kauan. Vuoden 1976 kesäolympialaisten painonnoston virallisten tulosten tuleminen kesti kauan ja ne muuttuivat lopulta, kun kolme nostajaa oli kärynnyt dopingista ja myöhemmin syksyllä tehdyissä tarkistustesteissä kärysi vielä viisi nostajaa. Euroopan yleisurheiluliitto ilmoitti 21. lokakuuta 1977, että kesän kisoissa oli havaittu urheilijoiden käyttäneen anabolisia steroideja.
Veridoping yleistyi 1970-luvulla kestävyysurheilijoiden parissa. Seuraavalla vuosikymmenellä alkoivat levitä kasvuhormonin ja erytropoietiinin eli EPOn käyttö. Kasvuhormoni levisi urheilupiireihin jälleen kehonrakentajien kautta, ja EPO otettiin käyttöön erityisesti kestävyysurheilussa.
Doping ja suurvaltapolitiikka
215px|thumb|Yksi DDR:n dopingohjelman tunnetuimpia tapauksia on kuulantyöntäjä [[Andreas Krieger|Heidi Kriegerin tapaus. Hänelle alettiin syöttää 16-vuotiaana anabolisia steroideja. Myöhemmin hän korjasi sukupuolensa mieheksi. ]] Doping liittyi 1970- ja 1980-luvuilla osittain myös suurvaltapolitiikkaan. Laajamittaisesti dopingin käyttö alkoi ilmeisesti kylmän sodan aikana, ja Yhdysvallat ja Neuvostoliitto ovat syyttäneet toisiaan sen aloittamisesta. Ilmeisesti Neuvostoliitto sai alkujaan omat dopingtietonsa länsimailta, mutta sittemmin kehitti keinonsa itse. Varsinkin Itä-Saksan dopingohjelma on nykyään hyvin tunnettu. Siitä saatiin 1979 ensimmäiset vinkit, kun pikajuoksija Renate Neufeld kertoi, että hänet oli pakotettu käyttämään uransa aikana hormonitabletteja. Itä-Saksassa dopingaineista huolehti valtiollinen tutkimusohjelma, vaikka virallisesti maa vastustikin dopingia ja oli mukana sen valvonnassa.
Historian tunnetuin dopingtapaus on todennäköisesti Ben Johnsonin kärähtäminen kesäolympialaisissa 1988. Kanadalainen Johnson voitti miesten 100 metrin juoksun maailmanennätysajalla 9,79 ja jätti kilpailun toisen ennakkosuosikin Carl Lewisin selvästi taakseen. Johnson jäi kuitenkin kiinni hormonien käytöstä ja menetti olympiavoittonsa. Kansainvälinen yleisurheiluliitto muutti 1989 sääntöjään, minkä seurauksena Johnson menetti myös MM-kilpailuissa 1987 voittamansa kultamitalin. Johnson sai kilpailukiellon ja kärähti uudelleen vuonna 1993. Tämän jälkeen hän sai elinikäisen kilpailukiellon. Johnson ei ole koskaan myöntänyt dopingin käyttöä, vaan väittää, että joutui sabotaasin kohteeksi.
Kiinan menestys olympialaisissa 1992 ja uinnin MM-kilpailuissa 1994 herätti voimakkaita dopingepäilyjä. Kiinalaisurheilijat eivät oikeastaan aiemmin olleet menestyneet kansainvälisissä kilpailuissa, eikä heitä siksi ollut juurikaan testattu. Monet valmentajat syyttivät kiinalaisia dopingista, ja väitettiin jopa, että itäsaksalaiset ja neuvostoliittolaiset kyseenalaiset valmentajat olisivat muuttaneet Kiinaan. Kiinalaisia syytettiin erityisesti kasvuhormonista, jonka käyttöä ei kovin helposti pystynyt tunnistamaan testeistä. Kiinalaisurheilijoita jäi lopulta vuoden 1994 jälkeen kiinni useita, muun muassa yli 40 uimaria. Kiinasta ilmoitettiin, että tapaukset olivat yksittäisiä eikä maassa ole systemaattista dopingin käyttöä. Kiinan antidopingtoiminta oli kuitenkin vielä tämänkin jälkeen pitkään salaista, sillä tietoja käryistä ei kerrottu. Vasta kesällä 2004 maan linja muuttui, ja antidopingtoimikunta julkisti edellisenä vuonna kiinnijääneet urheilijat.
2000-luku: Wada ja designsteroidit
thumb|left|Humoristinen kirjoitus tiessä vuoden 2008 Ranskan ympäriajoissa. Siinä kerrotaan, että [[Erytropoietiini|EPOa on saatavilla 500 metrin päässä.]] Maailman antidopingtoimisto WADA perustettiin 1999. KOK oli ryvettynyt lahjusskandaaleissa, minkä takia dopingin vastaiseen työhön perustettiin siitä riippumaton elin. WADAn osuus maailman antidopingsäännöstön luomisessa oli merkittävä. KOK hyväksyi heinäkuussa 2003 säännöstön, joka oli ensimmäinen kansainvälinen säännöstö dopingaineita vastaan.
Pyöräily on yksi lajeista, joihin doping on liitetty jatkuvasti. Ranskan ympäriajoja alettiin 2007 kutsua nimellä ”Tour de Doup”. Kilpailussa oli jo aiemminkin tapahtunut monia dopingtapauksia. Festina-talli suljettiin vuoden 1998 ympäriajoista, kun tallin hieroja Willy Voetilta löytyi tullin ratsiassa huomattava määrä dopingaineita. Voet tunnusti, että aineet olivat tallin käyttöön, ja hänen kirjanpidoistaan paljastui tallin systemaattinen dopingin käyttö. Myöhemmin Kansainvälinen pyöräilyliitto UCI ja FIFA joutuivat erimielisyyksiin WADAn kanssa dopingvalvonnan linjasta. WADA uhkasi sulkea pyöräilyn jopa olympialaisten ulkopuolelle, jos UCI ei hyväksyisi antidopingsäännöstöä. ”Tour de Doup” -nimi syntyi ympäriajoille vuoden 2007 kilpailujen aikana, kun useita pyöräilijöitä jäi kiinni dopingista ja jo edellisenä vuonna kilpailun voittaja Floyd Landis oli hylätty dopingin takia.
Joulukuu 2019 – Venäjä ulos suurista urheilutapahtumista
Joulukuussa 2019 WADA teki päätöksen, jonka mukaan Venäjä maana suljetaan neljäksi seuraavaksi vuodeksi (2020–2023) ulos suurista urheilutapahtumista, kuten esimerkiksi olympialaisista ja MM-kisoista. Tämä on rangaistus Venäjälle jatkuvasta valtiojohtoisesta dopingista. Tämä tarkoittaa käytännössä sitä, että noina vuosina Venäjä ei saa osallistua mihinkään suuriin urheilutapahtumiin eikä järjestää niitä. Olympialaisissa puhtaat urheilijat saavat olla mukana ilman Venäjän symboleita eli Venäjän lippua ja hymniä.