cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ruotsin maantiede
Ilmasto
Ruotsin ilmastoon vaikuttavat sen pohjoinen sijainti ja Skandien antama suoja Atlantin lämpimiltä, kosteilta tuulilta. Tukholman Pohjoispuolella ilmasto on melko mantereinen ja kuivempi kuin Suomessa, Föhn-tuulet ovat tyypillisiä. Kesät ovat melko lämpimiä ja talvet kylmiä ja lumisia. Tukholman eteläpuolella sisämaassa vallitsee väli-ilmasto, jossa Atlantilta tulevat matalapaineet vallitsevat. Seudun kesät ovat lämpimiä, mutta talvet vaihtelevat lumisista lauhkeisiin. Göteborgin seudun länsirannikolla ja Skoonessa pimeät ja lumettomat talvet ovat enempi sääntö kuin poikkeus. Göteborgin seudun merellisessä Pohjois-Euroopan ilmastossa kesät ovat useammin mantereisempia seutuja koleampia, Skoone on kesäisin altis myös Keski-Euroopasta tuleville lämmönpurkauksille, joten siellä on kuitenkin kesäisin Länsirannikkoa lämpimämpää.
Köppenin ilmastoluokituksen mukaan Ruotsin eteläosissa ja rannikoilla vallitsee lämminkesäinen mannerilmasto, pohjoisosissa ja sisämaassa subarktinen mannerilmasto. Tuntureilla on paikoin myös tundraa.
Ruotsi voidaan jakaa myös neljään vyöhykkeeseen: Skandit, Tukholman pohjois- ja eteläpuoli sekä Skåne ja lounaisrannikko.
Skandit
Skandeilla on vuoristoilmaston olosuhteita. Alueen ominaispiirre on föhn-tuuli, joka tuo mukanaan Skandien yli mereltä lämmintä ja kuivaa ilmaa. Kasvillisuus on Skandien pohjoisosassa tunturipaljakoilla pääosin alpiinista vuoristokasvillisuutta.
Tukholman pohjoispuoli
Tukholman pohjoispuolinen Ruotsi muistuttaa ilmastoltaan Suomea, mutta on kuivempi ja aurinkoisempi. Alueella talvet ovat kylmiä ja lumipeite pysyy maassa 3–6 kuukautta vuodesta. Varsinkin pohjoisessa on talvisin hyvin kylmää. Kesäisin helteitä esiintyy epäsäännöllisesti kesä–elokuussa. Alueella sataa eniten loppukesästä ja syksyllä; keväät ja alkukesät ovat kuivia ja aurinkoisia ja myös talvisin on kuivaa. Sademäärä vähenee pohjoiseen mentäessä, jossa sää on yleensä sateeton ja leuto föhn-tuulen vuoksi. Vuotuinen sademäärä on tyypillisesti etelässä noin 700 mm, mutta vähenee pohjoiseen mentäessä nopeasti noin 500 milliin. Aivan pohjoisessa ja Skandien kupeessa sademäärä on enää noin 350–400 mm.
Tukholman eteläpuoli
Tukholman eteläpuolisessa Ruotsissa vallitsee leutotalvinen ja lämminkesäinen ilmasto lounaisrannikkoa ja Skånea lukuun ottamatta. Alue on lumen peitossa puolesta kahteen kuukautta vuosittain, mutta toisinaan talvet ovat lounaistuulten vallitessa hyvinkin lumettomia. Talvella säät ovat leutoja, sillä Itämeri lämmittää aluetta idässä ja Atlantin lauhkeat tuulet lännessä. Myöskään Siperian ja Venäjän kylmät ilmamassat eivät Itämeren takia pääse helposti leviämään alueelle idästä käsin. Erityisesti Gotlannin ja Öölannin saarilla talvet ovat hyvin leutoja, mutta toisaalta kesäisin ne ovat hieman manner-Ruotsia viileämpiä. Helteitä esiintyy kesäisin säännöllisesti toukokuulta syyskuulle. Sateet painottuvat loppukesään, syksyyn ja alkutalveen. Keväät ja alkukesät ovat kuivia ja aurinkoisia. Sademäärä vaihtelee noin 700–900 mm välillä.
Lounaisrannikko ja Skåne
Eteläisimmässä Ruotsissa ja lounaisrannikolla ilmasto on Ruotsin lauhkein. Pysyvä lumipeite on maassa vain joitakin päiviä tammi–helmikuussa, joten talvet ovat selvästi lyhyempiä kuin pohjoisempana. Lunta ei toisinaan sada koko talvena, joten talvet ovat pimeämpiä kuin pohjoisempana. Atlantin ja Itämeren leudontava vaikutus näkyy alueella voimakkaasti myös kesäisin: päivälämpötilat ovat keski- ja loppukesällä usein matalampia kuin pohjoisempana sisämaassa, mutta syksyllä alue pysyy lämpimämpänä pohjoista pidempään. Etenkin loppukesät, syksyt ja talvet ovat sateisia, keväät ja alkukesät taas kuivia. Talvisin myrskyt ja voimakkaat tuulet ovat yleisiä. Talvella runsaimmat sateet saadaan aivan alueen eteläisimmissä osissa. Vuoden sademäärä on noin 500–1000 mm.
Kasvillisuus
Ruotsin kasvillisuus vaihtelee Lapin karuista tunturialueista Etelä-Ruotsin vehmaisiin lauhkeisiin lehtimetsiin.
Alpiinista tundramaista kasvillisuutta ja tunturikoivikoita kasvaa Skandeilla heti tunturipaljakoiden alapuolella. Muutoin koko Pohjois-Ruotsi on havumetsävyöhykettä. Tukholman pohjoiseen sijaitsevassa Ruotsissa aivan pohjoiseen saakka alavilla mailla valtapuulajeja ovat kuusi, koivut ja mänty. Puulajisuhteet vaihtelevat pohjoisuuden, pienilmaston ja maaperän mukaan. Aivan Pohjoisimmassa Ruotsissa havumetsät ovat matalia mäntyä, kuusta ja koivua kasvavia sekametsiä. Etelämpänä Pohjois-Ruotsissa metsät jakaantuvat voimakkaammin kuusi ja mäntyvaltaisiin kangasmetsiin. Tukholman seudulla sen sijaan on nähtävissä selvästi jo kolme eri päämetsätyyppiä: tuore kangasmetsä (kuusia ja koivuja), kuiva kangasmetsä (mäntyä) ja lehto (kuusta ja/tai jaloja lehtipuita). Eteläisimmässä Ruotsissa päämetsätyypit ovat kosteat lehdot (saarnea, tervaleppää), tuoreet lehdot (pyökkiä, vähemmistönä seassa myös kuusta), sekä kuivat lehdot (tammea, jalavaa, pähkinäpensasta, ja koivua,). Aivan eteläisimmästä Skoonesta kuusi puuttuu kokonaan tuoreista lehdoista. Länsirannikolla, Skoonesta Göteborgiin talvitammi on tyypillinen pensaikkoisia metsiä muodostava puu rantakallioiden läheisyydessä.
Aivan Tukholman pohjoispuolella kulkee Hemiboreaalisten sekametsien ja tammen levinneisyysraja. Ruotsalaiset sekametsät ovat sekoitus keskieurooppalaista lehtimetsää ja Skandinaavista havusekametsää. Vallitsevia ne ovat Tukholman eteläpuolisessa osassa Ruotsia. Varsinaisen lehtimetsävyöhykkeen pohjoisrajan ja kuusen levinneisyysalueen eteläraja kulkevat eteläisimmässä ruotsissa.
Metsäkuusi kasvaa luonnostaan lähes koko Ruotsissa, mutta Etelä-Ruotsissa se on pohjoisia alueita vähälukuisempi. Ainoastaan eteläisimmästä Skoonesta kuusi puuttuu kokonaan. Euroopanpyökki kasvaa luonnonvaraisena pohjoisimmillaan hieman Tukholman eteläpuolella, mutta taas vastaavilla leveyksillä Virossa ja Latviassa sitä ei ole ollenkaan. Pyökki yleistyy Vallitsevaksi puulajiksi saakka Etelä-Ruotsin seudulle tultaessa.
Väestömaantiede
Valtaosa Ruotsin väestöstä asuu maan keski- ja eteläosissa. Ruotsin taajama-aste on 85 prosenttia, mikä on suunnilleen sama kuin Suomessakin. Ruotsin suurimmat taajamat ovat Tukholma, Göteborg ja Malmö. Useimmat Ruotsin 50 suurimmasta taajamasta sijaitsevat rannikoilla tai Tukholman ja Göteborgin välisellä alueella. Kolme suurinta kuntaa ovat puolestaan Tukholman kunta, Göteborgin kunta ja Malmön kunta. Muinaisjäännösten tiheys kertoo väestötiheydestä menneinä aikoina. Tiheimmässä muinaisjäännökset ovat Mälarinlaaksossa ja Bohuslänissä.
Asutuksen leviäminen
Seuraavat kartat kuvaavat pysyvän asutuksen leviämistä vanhemmalta kivikaudelta nykyaikaan asti.
Hallinnolliset jaotukset
Ruotsi jakautuu nykyään 21 lääniin, mutta maassa on myös 25 historiallista maakuntaa ja kolme historiallista pääaluetta (Götanmaa, Sveanmaa ja Norlanti). Jokaisessa läänissä Gotlannin lääniä lukuun ottamatta toimii maakäräjät. Kuntia Ruotsissa on 290 kappaletta. Valtiopäivävaaleissa Ruotsi on jaettu 29 vaalipiiriin. Ruotsin kirkolla puolestaan on 13 hiippakuntaa.
Vaalimaantiede
Seuraavat kartat kuvaavat Ruotsin valtiopäivävaalien tuloksia vuodesta 1973 vuoteen 2006. Kartat eivät kerro kunnan suurinta puoluetta, vaan eniten ääniä saaneen puolueen oikeisto- tai vasemmistoblokin sisällä riippuen siitä kumpi näistä blokeista on saanut suhteellisesti enemmän ääniä kunnassa. Sinisellä on Maltillinen kokoomus, vihreällä Keskustapuolue, vaaleansinisellä Kansanpuolue liberaalit tummansinisellä Kristillisdemokraatit ja punaisella Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue.
Vasemmistoblokki on yleensä saanut enemmistön etenkin useissa Norlannin kunnissa Pohjois-Ruotsissa, mutta myös monissa Keski-Ruotsin kunnissa. 1970-luvulla oikeistoblokki sai Etelä-Ruotsissa enemmistön äänistä useissa kunnissa, mutta sittemmin vasemmistoblokki on saanut enemmistön monessa Etelä-Ruotsin kunnassakin. Karttojen perusteella Ruotsin sosialidemokraattinen työväenpuolue on kaikissa vuosien 1973–2006 välisissä vaaleissa ollut vasemmistoblokin suurin puolue kyseisen blokin voittamissa kunnissa. Keskustapuolue oli 1970-luvulla oikeistoblokin suurin puolue tämän blokin voittamissa kunnissa, mutta nykyään oikeistoblokin voittamissa kunnissa Maltillinen kokoomus on blokin suurin puolue.
Sveriges nationalatlas
24-osainen kirjasarja:
Albinos
Albinos (n. 150) oli antiikin kreikkalainen keskiplatonilainen filosofi, joka eli Smyrnassa ja oli Galenoksen aikalainen.
Albinokselta tunnetaan lyhyt tutkielma nimeltä Johdanto Platonin dialogeihin. Selvitettyään dialogin luonteen, jota hän vertaa draamaan, kirjoittaja jakaa Platonin dialogit neljään luokkaan, loogisiin, kriittisiin, fysikaalisiin ja eettisiin dialogeihin, ja mainitsee myös nykyisin useimmiten käytetyn jaon tetralogioihin eli neljän dialogin ryhmiin. Hän neuvoo, että Alkibiades, Faidon, Valtio ja Timaios tulisi lukea sarjaksi.
Albinos on joskus sekoitettu Alkinookseen. Saksalainen tutkija Jacob Freudenthal laittoi 1800-luvulla Alkinooksen teoksen Platonismin käsikirja Albinoksen nimiin. John Wittaker on kuitenkin kumonnut tämän vuonna 1990.
Scuola Archeologica Italiana di Atene
Scuola Archeologica Italiana di Atene (SAIA,, ”Italian arkeologinen koulu Ateenassa”) on italialainen arkeologinen instituutti, joka toimii Ateenassa, Kreikassa. Se on yksi Kreikassa toimivista ulkomaisista arkeologisista instituuteista, joilla on lupa suorittaa maassa arkeologisia kaivauksia.
Tutkimusprojekteja ja kaivauksia
pienoiskuva|240px|[[Faistos, koulun kaivauskohde 1900-luvun alkupuolelta lähtien.]]
Isänmaallinen liitto
Historia
Puolue perustettiin vuonna 1918 kristillis-sosiaalisena Liechtensteinin Kansanpuolueena (Liechtensteiner Volkspartei). Vuonna 1936 se muodosti pienen ja voimakkaan kansallissosialistisen puolueen Liechtensteiner Heimatdienstin kanssa Isänmaallisen liiton (Vaterländische Union). Isänmaallinen liitto ja sitä edeltävä Kansanpuolue toimivat 1900-luvun alkupuolella Liechtensteinin poliittista ja sosiaalista reformia ajanavana puolueena. Puolue aluksi piti itseään työväenpuolueena, sittemmin demokraattisena kansan oikeistopuolueena. Puolue on ajanut sosiaalista tasa-arvoisuutta ja solidaarista yhteiskuntaa.
Puolue on ollut vallassa vuosina absoluuttisena enemmistönä 1970–1974, 1978–1993 ja 1993–2001. Vuoden 2005 vaaleissa Isänmaallinen liitto sai 10 paikkaa ja rikkoi Edistyksellisen kansanpuolueen absoluuttisen enemmistön. Puoluetta viisipaikkaisessa hallituksessa edustavat varapääministeri Klaus Tschütscher ja ministeri Hugo Quaderer.
Tiedostoattribuutti
Tiedostoattribuutti on tiedostoon liittyvää metatietoa, jotka määrittävät järjestelmän toimintaa. Attribuuteilla voi olla kaksi tilaa: asetettu ja tyhjä. Attribuutit ovat erillinen käsite tiedostojen aikaleimoista, niiden nimien tiedostopäätteistä tai käyttöoikeusasetuksista. Tiedostojen lisäksi hakemistoilla ja taltioilla voi olla attribuutteja. Attribuutteja käyttävät tietokoneen käyttöjärjestelmä sekä sovellusohjelmat.
Esimerkki attribuutista on NTFS-tiedostojärjestelmän arkistobitti, joka asetetaan kun tiedosto muuttuu ja varmuuskopion ottamisen yhteydessä tila tyhjennetään.
Attribuuttien tilan muuttamiseen ja katsomiseen on eri ohjelmia:
Pelko (elokuva)
Pelko on yhdysvaltalainen vuonna 1952 valmistunut trilleri/film noir -elokuva, jonka on ohjannut David Miller. Pelko perustuu Edna Sherryn romaaniin, ja sen käsikirjoituksesta vastasivat Lenore J. Coffee ja Robert Smith. Elokuvan pääosaa esittää Joan Crawford, joka sai suorituksestaan parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden. Jack Palance puolestaan sai parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden roolistaan. Heidän lisäkseen elokuvassa näyttelevät muiden muassa Gloria Grahame, Bruce Bennett, Virginia Huston ja Mike Connors. Pelko sai yhteensä neljä Oscar-ehdokkuutta. Crawfordin ja Palancen suoritusten saamien ehdokkuuksien lisäksi elokuva sai parhaan kuvauksen ja puvustuksen ehdokkuudet. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa elokuussa 1952, ja Suomessa helmikuussa 1953. Elokuva on mustavalkoinen ja on 110 minuutin mittainen. Tuotantoyhtiönä oli RKO Pictures.
Juoni
Pelko kertoo Jack Palancen esittämästä näyttelijästä Lester Blainesta, joka yrittää vietellä menestyneen käsikirjoittajan Myra Hudsonin (Joan Crawford) todistaakseen osaavansa näytellä romanttisen näytelmän pääosassa.
Ehdokkuudet
Oscar-ehdokkuudet, 1953
Golden Globe -ehdokkuudet, 1953
Neel Jani
Neel Jani (s. 8. joulukuuta 1983) on sveitsiläinen kilpa-autoilija, joka on intialaista syntyperää.
Jani aloitti uransa Karting-sarjoissa, joista nousi ajamaan Italian, Ranskan ja Sveitsin Formula Renault-sarjoja vuosina 2001-02. Vuosina 2002-04 hän ajoi Formula Renaultin Eurocup-sarjaa, jossa sijoittui parhaimmillaan toiseksi vuosina 2002-03. Kausina 2005-06 hän kilpaili GP2-sarjassa voittaen kaksi kilpailua.
Hän toimi Sauberin testikuljettajana vuosina 2003-04 ja Scuderia Toro Rosson testi- ja varakuljettajana F1:ssä kaudella 2006. Samalla hänestä tuli ensimmäinen kuljettaja, joka on ajanut sekä GP2- että F1-autoa samana päivänä. Kaudella 2007 hän kilpaili Pohjois-Amerikan Champ Car -sarjassa saavuttaen kolme palkintosijaa. Vuosina 2005–2009 Jani kilpaili A1 Grand Prix sarjassa ja voitti mestaruuden Sveitsille kaudella 2007–2008. Hän sijoittui sarjan toiseksi kausina 2005–2006 ja 2008–2009.
Vuodesta 2009 lähtien Jani on ajanut erilaisissa Le Mans-sarjoissa ja vuodesta 2012 lähtien FIA World Endurance Championship -sarjassa Porschen tehdastiimin autolla.
Max Kasch
Joseph Maxwell ”Max” Kasch (s. 6. joulukuuta 1985 Santa Monica, Kalifornia) on näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan ZigZaggina elokuvassa Paahde (2003).
Frank Wilczek
Frank Wilczek (s. 15. toukokuuta 1951) on puolalais-italialaista syntyperää oleva yhdysvaltalainen fyysikko. Vuonna 2004 hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä David Grossin ja David Politzerin kanssa vahvaa vuorovaikutusta koskevasta tutkimuksesta.
Max Kasch
Kasch syntyi Yhdysvalloissa, mutta hänen sukunsa on enimmäkseen skotlantilaista. Hänen vanhempansa ovat Jody ja Taylor Kasch ja hänellä on viisi sisarusta: kolme siskoa ja kaksi veljeä, Dylan Kasch ja Cody Kasch, jotka myös näyttelevät.
Frank Wilczek
Wilczek suoritti perustutkintonsa matematiikasta Chicagon yliopistossa, ja jatkoi matematiikka pääaineenaan Princetonin yliopistossa, mutta vilkuili myös fysiikan kehitystä ja siirtyi lopulta kokonaan fyysikoksi. Hän väitteli vuonna 1974 ja jäi opiskelupaikkaansa töihin vuoteen 1981 asti.
Max Kasch
Max Kasch varttui Ojaissa, Kaliforniassa. Myöhemmin hän muutti lähemmäs Los Angelesia. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli VIP vuodelta 1991. Kasch soittaa kitaraa ja elokuvassa Waiting.. hän räppää Andy Milonakisin kanssa nimillä T-Dog (Max) ja Nick (Andy) kappaleen "Motherfuckers", josta on myös tullut EP nimeltä Busboys' Paradise. Max on myös sanoittanut muiden Paahde-elokuvan näyttelijöiden kanssa kappaleen "Dig it", ja on ollut mukana tuottamassa sitä.
Frank Wilczek
Wilczekin uran kohokohta oli osallistuminen vahvan vuorovaikutuksen perusteorian kehittämiseen.
Wilczekillä on vaimo ja kaksi tytärtä.
Nykyisin hän on fysiikan professori yhdysvaltalaisessa Massachusetts Institute of Technologyssä.
Saksankirveli
Saksankirveli (Myrrhis odorata) on sarjakukkaisiin kuuluva kasvi, jota käytetään mausteena. Se on saksankirvelien (Myrrhis) suvun ainoa laji. Ulkonäöltään se muistuttaa koiranputkea. Saksankirvelin voi taimena sekoittaa maustekirveliin (Anthriscus cerefolium).
Saksankirveli on lähtöisin Etelä-Euroopasta. Sitä on viljelty Suomessa vanhastaan lääke- ja maustekasvina. Se esiintyy melko harvinaisena mutta vakiintuneena viljelyjäänteenä tai -karkulaisena Etelä- ja Keski-Suomessa.
Saksankirveli tuoksuu ja maistuu lähinnä anikselta sekä jonkin verran myös lakritsilta. Saksankirvelistä voidaan käyttää mausteena lehtiä, juurta ja siemeniä. Lehdet sopivat vihannekseksi, ja varsinkin juuri on makea. Saksankirveli on yksi Chartreuse-liköörin mausteista, ja sitä on käytetty myös akvaviitin mausteena. Saksankirvelin tuoksun ja maun aiheuttavan haihtuvan öljyn pääainesosa on anetoli C10H12O).
Stetinin M-15
thumb|Stetinin M-15 puolalaisessa museossa Stetinin M-15 oli venäläinen ensimmäisen maailmansodan aikainen lentovene.
Venäjän laivasto tilasi tätä kaukotiedusteluun tarkoitettua konetta sata kappaletta, tiedossa ei kuitenkaan ole valmistettiinko kaikki tilatut koneet. Kone oli lento-ominaisuuksiltaan muita Stetinin-lentoveneitä parempi, lisäksi sitä voitiin käyttää talvikaudella suksin ja kannuksella varustettuna.
Käyttö Suomessa
Suomen ilmavoimat sai sisällissodan päätyttyä sotasaaliiksi kaksi venäläisten jättämää konetta. Toisen lensi venäläinen kapteeniluutnantti Jurij Herbert Turusta Ahvenanmaan saaristoon, jossa luovutti itsensä ja koneen valkoisten Skärgårdens Frikår:lle maaliskuussa 1918. Hän suoritti tälle yksikölle tiedustelulentoja, luovuttaen koneen myöhemmin Ilmavoimille. Kone oli käytössä 29. heinäkuuta 1919 asti, jolloin se upposi Sortavalassa ja poistettiin käytöstä. Toinen kone löytyi Turusta, mutta sitä ei kunnostettu lentokelpoiseksi.
Tekniset tiedot
Lähde:
Robin Cook
thumb|Robin Cook joulukuussa 1997
Robert "Robin" Finlayson Cook (28. helmikuuta 1946 – 6. elokuuta 2005) oli Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministeri vuosina 1997–2001. Hän oli aluksi Tony Blairin luottomies mutta erimielisyys Irakin sodasta johti Cookin eroon hallituksesta. Skotlantilaissyntyinen Cook edusti Työväenpuoluetta.
Elokuussa 2005 Cook putosi kalliokielekkeeltä ollessaan kiipeilemässä Ben Stack -vuorella Skotlannissa. Hänen epäillään murtaneen niskansa pudotessaan. Onnettomuuten saattoi liittyä sydänkohtaus.
Rintaontelo
thumb|Rintaontelo vasemmalta kuvattuna. Rintaontelo on rintakehän rajaama tila, jonka sisällä ovat rintaontelon elimet eli keuhkot, henkitorvi, sydän, sydämestä lähtevät suuret valtimot ja laskimot sekä ruokatorvi. Rintaonteloa rajaavat rintanikamat, kylkiluut, ulommat kylkivälilihakset, sisemmät kylkivälilihakset, pallea ja rintalasta. Pallea erottaa rintaontelon vatsaontelosta.
Perevalskin piiri
Perevalskin piiri on yksi Ukrainan Luhanskin alueen hallinnollisista piireistä. Sen väkiluvuksi arvioitiin 71 686 ihmistä (2013). Sen hallinnollisena keskuksena on Perevalskin kaupunki, joka sijaitsee Luhanskin alueen lounaisosassa aivan Altševskin kaupungin etelärajalla sen taajamarakenteeseen liittyen.
Itä-Ukrainan sodan seurauksena Ukrainan korkein neuvosto muutti Perevalskin piirin rajoja 7. lokakuuta 2014 niin, että Perevalskin piirin uudeksi kokonaispinta-alaksi tuli 806,85 neliökilometriä ja maapinta-alaksi tuli 722,55 neliökilometriä. Uudelleen rajatun piirin väkiluvuksi Ukrainan parlamentti ilmoitti 86 631, josta kaupunkilaisiksi luokiteltiin 80 207 ja maaseutuväestöksi 6 424 henkeä.
Helmiahvenet
Helmiahvenet (Glaucosomatidae) on lyhtyahvenkalojen lahkoon kuuluva pieni kalaheimo, joka esiitnyy Intian valtameren itäosissa ja Tyynessämeressä.
Levinneisyys ja elintavat
Helmiahvenet ovat merikaloja. Kolme lajia elää endeemisinä Australian läheivesissä, mutta Glaucosoma buergerin levinneisyys ulottuu Australiasta Japaniiin. Ne elävät riutoilla ja kivikkopohjilla useimmiten melko syvissä vesissä, mutta myös matalammissa. Kalat syövät merenpohjan pieniä selkärangattomia eläimiä. Helmiahvenet ruokailevat erityisesti hämärän aikaan iltaisin ja aamuisin. Niiden liha on vaaleaa ja ne ovat hyviä ruokakaloja. Australiassa ne luetaan arvokkaimpien ruokakalojen joukkoon.
Stetinin M-16
pienoiskuva|Grigorovitš M-16 [[ensimmäinen maailmansota|ensimmäinen maailmansodan aikana Pietarissa vuonna 1917.]]
Steninin M-16 (tunnettiin myös nimityksillä MVA M-16 ja Grigorovitš M-16) oli venäläinen ensimmäisen maailmansodan aikainen meritiedustelu- ja koulukone.
Dmitri Grigorovitš suunnitteli M-16-koneen ranskalaisen Farman F.30 -vesikoneen pohjalta. Kellukkeilla tai vaihtoehtoisesti suksilla varustetun koneen lento-ominaisuudet olivat huonot, silti sitä valmistettiin noin 50 kappaletta.
Käyttö Suomessa
Suomen ilmavoimat sai käyttöönsä sisällissodassa viisi venäläisten jättämää konetta sekä runsaasti varaosia. Osista koottiin myöhemmin yksi kone lisää. Koneet olivat jo käyttöön otettaessa huonokuntoisia. Luutnantti Väinö Mikkola yritti kuljettaa Stetinin-koneella senaatin puheenjohtajan Svinhufvudin Helsingistä Vaasaan helmikuussa 1918, lento jouduttiin kuitenkin keskeyttämään moottorihäiriön takia. Farmaneiksi Suomessa kutsuttuja koneita käytettiin ilmavoimissa vuoteen 1923 asti. Suomen ensimmäinen laskuvarjohyppy tehtiin 17. kesäkuuta 1922 M-16-koneesta, hyppääjä oli E. Erho.
Stetinin M-9
Stetinin M-9 (myös Grigorovitš M-9) oli venäläisen Stetininin valmistama kaksitasoinen lentovene, jota valmistettiin kaikkiaan noin 500 kappaletta. Koneet palvelivat ensimmäisessä maailmansodassa tiedustelu- ja pommitustehtävissä Mustallamerellä ja Itämerellä, ja olivat parhaimmillaan 32 eri merilentoaseman kalustona.
Historia
pienoiskuva|vasen|M-9-lentoveneitä laiturissa keväällä 1918. Venäjän keisarikunnan laivasto hankki ennen ensimmäistä maailmansotaa Ranskasta Levequen suunnittelemia lentoveneitä, jotka valmisti FBA-yhtymä. Pietarilaisen Stetinin-lentokonetehtaan suunnittelija Dmitri P. Grigorovitš kehitti näiden pohjalta kaikkiaan seitsemän erilaista konetyyppiä, joista eniten, lähes 500 kappaletta, valmistettiin tyyppimerkinnän M-9 saanutta lentovenettä. Konetyyppiä käytettiin pommitus- ja tiedustelutehtävissä Mustallamerellä ja Itämerellä, ja se oli parhaimmillaan 32 eri merilentoaseman kalustona. Kone sai kutsumanimen Devjatka, mikä tarkoitti suomeksi ysiä tai yhdeksikköä.
Käyttö Suomessa
pienoiskuva|M-9-koneita hinauksessa keväällä 1918. Suomi sai ensimmäisen M-9-koneen puolta vaihtaneen venäläisen upseerin lennettyä sen Antreaan 10. huhtikuuta 1918. Rekisteritunnuksen F 40 saanut kone upposi kuitenkin jo seuraavana päivänä kokemattoman ruotsalaisen lentäjän yrittäessä lentoonlähtöä. Venäläiset olivat rakentaneet Etelä- ja Lounais-Suomen alueelle ensimmäisen maailmansodan aikana kaikkiaan neljä lentoasemaa ja viisi pienempää tukiasemaa, ja ne päätyivät valkoisten ja saksalaisten haltuun sisällissodan loppuvaiheessa. Asemilta saatiin sotasaaliiksi useita lentokoneita ja muuta sotakalustoa, ja kaikkiaan kahdeksan M-9-konetta kunnostettiin lentokuntoisiksi. Koneet olivat ilmailuvoimien koulutuskäytössä vuoteen 1922 saakka pääasiassa Turun, Sortavalan sekä Helsingin Hermannin ja Santahaminan vesilentoasemilla. Suomalaislentäjät pitivät Devjatkaa lento-ominaisuuksiltaan kehnona, sillä kone oli raskas ohjata ja vaati lentäjältä paljon kokemusta. Tyypille sattui Suomessa kaksi kuolemaan johtanutta onnettomuutta.
Patrizio Buanne
Buanne syntyi Napolissa, mutta hänen perheensä muutti Wieniin hänen ollessaan viisivuotias. Hän alkoi esiintyä julkisesti 11-vuotiaana, ja voitettuaan lukuisia kilpailuja nuorena hän esiintyi paaville ja 85 000 katsojan yleisölle Puolassa vuonna 1997. Tämä esitys toi hänelle ensimmäisen levytyssopimuksen.
Buannen ensialbumi The Italian ilmestyi vuonna 2005. Levyllä esitettiin vanhoja italialaisia iskelmiä, ja se nousi listoille muun muassa Isossa-Britanniassa, Australiassa ja Suomessa.
Buanne levytti jalkapallon maailmanmestaruuskisojen tunnuslaulun "Stand Up! (Champions Theme)" vuoden 2006 jalkapallon mestaruusotteluihin. Laulu oli uusi versio Village Peoplen ja Pet Shop Boysin kuuluisaksi tekemästä kappaleesta "Go West".
Toinen albumi Forever Begins Tonight julkaistiin loppuvuodesta 2006.
Niels Frederiksen
Niels Frederiksen (s. 5. marraskuuta 1970) on tanskalainen jalkapallovalmentaja.
Ura
Taloustieteistä valmistunut Frederiksen aloitti valmennusuransa juniorivalmentajana B1893:ssa työskennellen samalla Danske Bankissa. Hän siirtyi vuonna 2006 Lyngby BK:n organisaatioon U19-joukkueen päävalmentajaksi. Maaliskuussa 2009 hän nousi erotetun Henrik Larsenin seuraajaksi Lyngbyn päävalmentajaksi. Lyngby pelasi Frederiksenin alaisuudessa vahvan loppukauden ja kesällä seura teki hänen kanssaan jatkosopimuksen.
Kaudella 2019/10 Frederiksen luotsasi Lyngbyn Tanskan 1. divisioonassa hopealle ja joukkue nousi Tanskan Superliigan. Joukkue säilytti sarjapaikkansa kaudella 2010/11, mutta seuraavalla kaudella tuloksena oli putoaminen takaisin 1. divisioonaan. Nelossijaan päättyneen kauden 2012/13 jälkeen Frederiksen jätti Lyngbyn ja siirtyi Esbjerg fB:n päävalmentajaksi. Esbjergissä parhaaksi saavutukseksi jäi välieräpaikka Tanskan cupissa 2014/15. Kehno alkukausi johti Frederiksenin potkuihin elokuussa 2015.
Elokuun lopussa 2015 Frederiksenistä tuli Tanskan U21-maajoukkueen päävalmentaja. Frederiksenin johdolla Tanska pelasi olympialaisissa 2016 ja eteni puolivälieriin. Fredriksenin johdolla Tanska eteni ikäluokan EM-lopputurnaukseen 2017, mutta tie katkesi jo lohkovaiheeseen. Tanska selvitti tiensä myös vuoden 2019 lopputurnaukseen kolmatta kertaa perättäin.
Kesäkuussa 2019 vahvistettiin, että Frederiksen siirtyy kesän EM-lopputurnauksen jälkeen Tanskan Superliigan Brøndbyn päävalmentajaksi. Frederiksen luotsasi Brøndbyn kaudella 2020/21 Tanskan mestariksi 16 vuoden tauon jälkeen. Mestaruuskauden jälkeen Frederiksen ei onnistunut luotsaamaan Brøndbyä samanlaiseen menestykseen. Kaudella 2021/22 joukkue oli neljäs ja kauden 2022/23 ensimmäisellä puoliskolla joukkue vajosi liigan alempaan keskikastiin. Lopulta sijalle 10 vajonnut Brøndby erotti Frederiksenin tehtävästään marraskuun puolivälissä 2022.
Mörkön kirkko
Mörkön kirkko on kirkkorakennus, joka sijaitsee Mörkössä, Södertäljen eteläpuolella Ruotsin Södermanlandissa. Se kuuluu Hölö-Mörkön seurakunnalle.
Atte Mantere
Adolf Henrik (Atte) Mantere (synt. Michelsson, 19. elokuuta 1878 Tampere – 15. maaliskuuta 1910 Vaasa) oli suomalainen poliitikko ja ammattiyhdistysvaikuttaja, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1908.
Elämä
Mantereen vanhemmat olivat Messukylässä syntynyt pellavatehtaan työmies Michel Michelsson (s. 1835) ja tamperelainen Judith Fagerlund (s. 1840). Mantere työskenteli kirjaltajana Tampereella vuoteen 1901, Haminassa 1901–1904 ja Kemissä 1904–1909, jonka jälkeen hän siirtyi Vaasaan Pohjalaisen kirjapainon johtajaksi.
Mantere lähti työväenliikkeeseen Haminassa ja osallistui muun muaassa Forssan kokoukseen Haminan työväenyhdistyksen edustajana. Kemiin muutettuaan hän organisoi Lapin metsätyömaiden ammatillista järjestäytymistä ja kiersi maakuntaa puhujana. Mantere oli aktiivisesti mukana myös Suomen Kirjaltajaliiton toiminnassa.
Mantere valittiin kansanedustajaksi maaliskuussa 1907 Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Hänen ainoaksi jäänyt kansanedustajakautensa päättyi jo kesällä 1908 eduskunnan hajottamiseen. Mantere kuoli 31-vuotiaana keuhkokuumeeseen. Hänet on haudattu Vaasan vanhalle hautausmaalle.
Perhe
Mantereen puoliso oli Erika Antintytär Salmi. Pariskunnalla oli kolme lasta.
Brjansk-interstadiaali
Brjansk-interstadiaali eli Dunajevo-interstadiaali oli Itä-Euroopassa ennen viime jääkauden huippuvaihetta vallinnut suhteellisen lauha ilmastovaihe noin 32 000–24 000 radiohiilivuotta sitten, Valdai-kauden keskivaiheilla. Silloin Keski-Venäjälle syntyi kuivalle ilmastolle ominaisen lössin sijasta lämpimähköstä ja kosteahkosta kertovia kerrostumia. Jakso vastaa Denekamp-interstadiaalia Luoteis-Euroopassa. Se oli osa pidempää Brjansk-megajaksoa eli Leningrad-megajaksoa (noin 58 000–24 000), joka vastaa happi-isotooppivaihetta MIS 3.
Oskari Lylykorpi
Oskari Valerian Lylykorpi (14. kesäkuuta 1880 Mäntsälä – 14. toukokuuta 1917 Hämeenlinna) oli suomalainen poliitikko ja toimittaja, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1917.
Elämä
Vuosisadan vaiheessa Lylykorpi liittyi sosialidemokraattiseen puolueeseen hankkien itseopiskelulla tietoja työväenliikkeestä ja yhteiskunnallisista kysymyksistä. Hän kiersi puhujana ja toimi Työmiehen avustajana sekä Porvoossa ilmestyneen Työläisen väliaikaisena toimittajana. Vuonna 1907 Lylykorpi valittiin palvelijoiden valtakunnallisessa edustajakokouksessa liittotoimikunnan jäseneksi ja 1908 toisessa yleisessä torpparikokouksessa torpparien keskustoimikuntaan. Kansanedustajaksi hänet valittiin vuoden 1908 eduskuntavaaleissa. Vuonna 1914 Lylykorpi jätti puusepän ammattinsa ja siirtyi Hämeen Voiman toimittajaksi Hämeenlinnaan. Samana syksynä hänestä tuli lehden päätoimittaja, kun tehtävää hoitaneet Heikki Välisalmi ja Vihtori Huhta karkotettiin Siperiaan. Lylykorpi työskenteli Hämeen Voiman päätoimittajana kevääseen 1916 saakka. Hän oli myös Mäntsälän kunnanvaltuuston jäsen.
Syksyllä 1915 Lylykorpi sairastui keuhkotautiin, johon hän lopulta kuoli toukokuussa 1917. Lylykorpi on haudattu Ahveniston hautausmaalle.
Perhe
Lylykorven ensimmäinen puoliso oli mäntsäläläinen Vieno Helenius (s. 1887), jonka kanssa hänellä oli kaksi lasta. Toinen puoliso oli Kärkölästä kotoisin ollut Ida Maria Forsman (1890-1956). Pariskunnalla oli kolme lasta, joista nuorin syntyi Lylykorven kuoleman jälkeen.
Gaëtan Bucki
Gaëtan Bucki (s. 9. toukokuuta 1980 Béthune) on ranskalainen kuulantyöntäjä. 194 senttimetriä pitkä ja 117 kilogrammaa painava Bucki edustaa Artois Athletisme -seuraa ja hänen valmentajanaan toimii Éric Lepeuple.
Bucki ei ole osallistunut urallaan yksiinkään kesäolympialaisiin tai MM-kilpailuihin. EM-kilpailuihin hän on osallistunut kahdesti, parhaana sijoituksenaan finaalin 11:s sija vuodelta 2014. Vuoden 2013 Frankofonisista kisoista Nizzasta Bucki saavutti hopeaa tuloksella 19,33.
Bucki on seitsenkertainen ulkoratojen Ranskan mestari ja kaksinkertainen sisäratojen Ranskan mestari.
Vastavirta-klubi (DVD)
Vastavirta-klubi on Tuomari Nurmion musiikki-DVD, joka on nimensä mukaisesti taltioitu Tampereen Pispalan Vastavirta-klubilla 30. toukokuuta 2009. Esityksessä mukana oli myös Liisa ”Dr. Liza” Eskola.
Nurmio totesi esityksen jälkeen, että ”koskaan ennen eivät kamerat ole olleet paikalla onnistuneena iltana. Tänään ne olivat.”
Puoskarilaki
Ruotsissa on olemassa puoskarilaiksi (kvacksalverilagen) sanottu laki, joka tosin itsessään on kumottu vuoden 1999 alusta alkaen. Nykyisin lain pääkohdat sisältyvät Ruotsissa potilasturvallisuuslakiin.
Lyhyesti sanottuna laissa määrätään, että henkilöiden, joilla ei ole laillista ammattia, ei tulisi:
Jos tuopin nyt saan
Jos tuopin nyt saan on iskelmälaulaja Jukka Raitasen kuudes studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 1983 LP-levynä ja C-kasettina. Levyn kappaleet ovat pääosin mollivoittoisia ja tekstien aiheet kertovat alkoholista ja esimerkiksi siitä kuinka elämä kolhii ihmistä lapsuudenkodista muuton jälkeen. Levyn nimikappale on käännösiskelmä saksalaisesta kappaleesta Bring mir noch ein bier.
Kappaleet levyllä
A-puoli
B-puoli
Juha Malinen
Juha Malinen (s. 16. heinäkuuta 1958 Oulu) on suomalainen jalkapallovalmentaja. Kauden 2017 lopusta lähtien hän toimi viimeksi Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana 2017–2022.
Elämäkerta
Malinen aloitti opiskelut luokanopettajaksi Oulun yliopistossa vuonna 1978. Samoihin aikoihin hän lopetteli lyhyttä pelaajauraansa ja aloitti valmentajana.
Opinnot jäivät hieman vajaiksi, kun Malinen aloitti luokanopettajana. Työ ei ollut kuitenkaan täysin sitä, mitä hän oli ajatellut. Malinen halusi konkreettisesti nähdä oman työnsä tulokset, mikä johti kiinnostumiseen valmentamisesta.
Muutoksen tarjosi työ oululaisen Kastellin urheilulukion jalkapallovalmentajana vuonna 1986. Kastellissa Malisen opissa olivat muun muassa Antti Niemi, Mika Nurmela, Ville Nylund ja Aarno Turpeinen. Valmentamisen ohella Malinen opetti kuulovammaisten koulussa liikuntaa ja käsityötä.
Rauman aikoina Malinen toimi vielä liikunnanopettajana, mutta hän oli siirtymässä täysipäiväiseksi valmentajaksi. Rauman Pallossa Malisen valmennuksessa jatkoivat Kastellista tutut Nurmela ja Niemi. Kesällä 1990 Malisesta tuli nuorten jalkapallomaajoukkueen valmentaja ja Rauma vaihtui Helsinkiin.
Maajoukkueesta Malinen palasi kotipaikkakunnalleen Ouluun. Kovan työn tuloksena 1993 FC Oulu nousi liigaan, mutta Malinen ajautui seuran talousvaikeuksien takia Turun Palloseuraan. Turussa Malinen nousi jalkapallovalmentajien eturintamaan voittamalla liigapronssin vuonna 1996 sekä Suomen Cupin 1994.
Vuonna 1998 Malinen muutti toiselle puolelle Suomea ja työnantajaksi tuli Myllykosken Pallo. Valmentajalle annettiin varsin vapaat kädet koota joukkue, mihin seuran takana ollut vahva paikallinen elinkeinoelämä loi melko hyvät mahdollisuudet. Huolimatta erittäin hyvästä materiaalista, Anjalankoskelle Malisen aika toi vain SM-hopean ja kolme pronssia. Malisen seuraaja MyPa:ssa Ilkka Mäkelä tuli myös noihin aikoihin tämän apuvalmentajaksi. Malisen lähdettyä, Mäkelä onnistuikin voittamaan Suomen mestaruuden 2005. Monen Anjalankosken vuoden jälkeen Malinen alkoi etsiä uutta haastetta. Se löytyi perinteikkäästä Kuopion Palloseurasta, jonka sarjataso oli juuri vaihtunut Ykköseen. Joukkueelle asetettiin selkeä tavoite nousta takaisin Veikkausliigaan kaudelle 2005. Valmentajanvaihdoksen myötä seurassa käynnistyi samalla uuden toiminnan aikakausi, joka johti muun muassa junioripuolen täysremonttiin. Samanaikaisesti myös pitkään odotettu Keskuskentän stadionhanke sai vauhtia.
Joukkueen rakentamisessa haasteet olivat MyPaa suuremmat, muun muassa budjetti oli merkittävästi pienempi. Kuitenkin Ykkösen tasolle joukkue ja seura olivat selkeästi suurimmat. Käyttöön otettiin muun muassa vanha idea pelaajille järjestettävästä testileiristä. Aktiivinen pelaajakartoitus johtikin yhä kansainvälisempään joukkueeseen – kauden 2006 joukkueen pelaajat olivat lähtöisin kuudesta eri maasta.
Kuopion Palloseura nousi Ykkösen voittajana kaudeksi 2005 Veikkausliigaan. Kesän aikana 2005 KuPS muutti perinteiseltä Väinölänniemeltä uudelle Magnum-areenalle ja kauden päätyttyä sarjasijoitus oli kymmenes, eli hieman putoamisrajan yläpuolella. Kauden 2005 päätteeksi Malinen päätti jatkaa uraansa Kuopion Palloseurassa kaksivuotisella sopimuksella ja jo keväällä 2006 pitkäjännitteinen työ kantoi pientä hedelmää, kun KuPS voitti Liigacupin. Itse liigakausi kuitenkin sujui heikosti ja KuPS pysytteli sarjan pohjalla. Joukkueen heikkojen suoritusten vuoksi kritiikki Malisen yksipuolista pelitapaa kohtaan kävi kovaksi. Viimeinen naula KuPSin arkkuun tuli vasta Veikkausliigan viimeisellä kierroksella. KuPS oli päättänyt kautensa jo edelliselle kierrokselle, mutta Jaro jatkoi IFK Mariehamnin vieraaksi ja tasasi pisteet 0–0 jättäen KuPSin viimeiseksi ja putoajan paikalle.
Vuoden 2006 lopulla alettiin puhua Malisen siirtymisestä Kazakstanin alle 21-vuotiaiden maajoukkueen valmentajaksi. Lopulta Malinen solmi kaksivuotisen sopimuksen Karagandalaisen FK Šahtjorin ja Kazakstanin jalkapalloliiton kanssa. Malisen ja FK Šahtjor Karagandan tiet erosivat elokuussa 2007. Malinen valmensi seuraa seitsemän kuukautta, mutta ei onnistunut täyttämään seuran asettamia tavoitteita. Malinen jatkoi kuitenkin Kazakstanin alle 21-vuotiaiden päävalmentajana, joskin hän muutti takaisin Kuopioon. Malisen potkut olivat tuulisessa Kazakstanin superliigassa kaikkiaan kauden kymmenennet. Vuoden loppuun mennessä hänet vapautettiin myös nuorisomaajoukkueen päävalmentajan tehtävistä.
Syyskuussa 2012 Malinen siirtyi loppukauden mittaisella sopimuksella Veikkausliigan jumboksi juuttuneen Valkeakosken Hakan päävalmentajaksi. Malinen ei onnistunut pelastamaan Hakaa putoamiselta ja jätti seuran kauden jälkeen.
Kesäkuussa 2013 Malinen palasi Veikkausliiga-valmentajaksi, kun sarjan häntäpäähän vajonnut FC Lahti teki hänen kanssaan kauden loppuun ulottuvan sopimuksen. Malisen johdolla Lahti nousi taistelemaan liigan mitalisijoista. Syyskuun alussa uutisoitiin, että Malinen siirtyy kauden jälkeen Rovaniemen Palloseuran päävalmentajaksi 2+1-vuotisella sopimuksella. Malisen debyyttikaudella RoPS pelasi vaisusti Veikkausliigan keskikastin alapuolella. Seura onnistui säilyttämään kuitenkin sarjapaikkansa sijoituttuaan kymmenenneksi.
Kaudella 2015 Malinen piiskasi RoPSin huikeaan lentoon. Joukkue pelasi keväällä Liigacupin finaalissa, mutta hävisi HJK:lle 2–0. Seura taisteli historiansa ensimmäisestä liigamestaruudesta viimeiselle kierrokselle saakka SJK:a ja HJK:a vastaan. Viimeisen kierroksen voiton myötä RoPS palasi mitalikantaan 26 vuoden tauon jälkeen nappaamalla ensimmäiset hopeamitalinsa.
Lokakuussa 2017 kerrottiin, että Malinen siirtyy Veikkausliigakauden jälkeen Rovaniemeltä Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajaksi. Samalla hänestä tuli myös Pohjois-Suomen valmennuskeskuksen johtaja. Malisen neljäs RoPS-kausi päättyi 2–3 vierasvoittoon mestaruuden vieneestä HJK:sta ja Veikkausliigassa seitsemänteen sijaan.
Elokuussa 2022 kerrottiin, että Malinen jättää Pikkuhuuhkajien päävalmentajan tehtävät sopimuksen päättyessä vuoden 2022 lopussa. Malisen viimeiseksi urakaksi jäivät ikäluokan EM-lopputurnauskarsinnat, joissa Suomi taisteli loppuun saakka kisapaikasta.
Pintaa syvemmältä
Malisen työtapaa voidaan kutsua intensiiviseksi. Hän vaatii pelaajiltaan intohimoa ja sitoutumista. Hänen toiminnastaan voi jäädä tiukka kuva, sillä hänellä on tapana korottaa ääntään pelien ja harjoitusten aikana. Maliseen usein yhdistetty adjektiivi "huutaja" kuvaa enemmänkin hänen omaa intohimoansa lajiin – osoituksena arvostuksesta Valioerotuomarikerho palkitsi Malisen vuoden 2005 herrasmiesvalmentajana.
Malinen on erittäin sosiaalinen ja avoin persoona. Hän on myös ammattikuntansa näkyvimpiä edustajia mediassa. Hänen tyylinsä tuoda kriittisetkin asiat avoimesti esille ei ole kuitenkaan kaikkien mieleen.
Malisen vapaa-aikaan kuuluvat perhe, golf, tennis sekä erityisesti kahvit. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä, Jessica ja Monica. Perheellä on koira. Perhe asuu tällä hetkellä Oulussa; aiemmin he ovat asuneet Kouvolassa ja Kuopiossa.
Saavutuksia
321. Veikkausliigan ottelua valmentajana. Neljäs Veikkausliigan ja SM-sarjan yhdistetyssä kaikkien aikojen valmentajatilastossa.
Malisen ensimmäinen pääsarjapeli oli MP–TPS 24. huhtikuuta vuonna 1994.
2 hopeaa (MyPa 1, RoPS 1), 4 pronssia (MyPa 3, TPS 1). 1 Suomen Cup (TPS). 1 Liigacup (KuPS).
Pelaajana
Muuta: Malinen on toiminut useasti kommentaattorina Ylen televisioimissa maajoukkueotteluissa.
A Real Live One
A Real Live One on brittiläisen metallimusiikkia esittävän Iron Maidenin livealbumi vuodelta 1993.
Albumi on nauhoitettu yhtyeen Fear of the Dark-studioalbumia seuranneen Fear of the Dark Tour-maailmankiertueen aikana kiertueen Euroopan-osion konserteissa. Fear of the Dark Tour poikkesi myös Suomeen 27. elokuuta vuonna 1992, jolloin yhtye konsertoi Helsingissä. Myös Suomen-konsertti nauhoitettiin, ja A Real Live Onelle nauhoitetusta materiaalista päätyivät kappaleet "Bring Your Daughter... to the Slaughter", "The Clairvoyant" ja "Fear of the Dark", joka julkaistiin myös singlenä.
Vuonna 1998 A Real Live One ja yhtyeen seuraava livealbumi A Real Dead One liitettiin yhdeksi kahden CD-levyn painokseksi ja se julkaistiin uudelleen nimellä A Real Live Dead One. Alkuperäisten albumien ohella levy sisälsi myös "Fear of the Darkin" konsertissa nauhoitetun videon vuodelta 1993.
A Real Live Onen kappalemateriaali koostuu alun perin vuosina 1988-1992 yhtyeen levyttämästä materiaalista, kun A Real Dead One sisältää kappaleita vuosilta 1980-1984.
Acarigua–Arauren roomalaiskatolinen hiippakunta
Acarigua–Arauren roomalaiskatolinen arkkihiippakunta on katolinen hiippakunta Venezuelassa. Sen keskuspaikka on Acarigua. Se perustettiin 27. joulukuuta 2002 erottamalla se Guanaren hiippakunnasta.
Vuonna 2015 hiippakuntaan kuului 24 seurakuntaa, joihin kuului yhteensä 596 000 jäsentä. Nämä muodostivat 93,1% hiippakunnan alueen väkiluvusta.
Rotkojärvi
Rotkojärvi on syntynyt, kun hautavajoama on täyttynyt maa-aineksella, minkä jälkeen jäätikkö on jääkaudella ”siivonnut” vajoaman. Kun jää on sulanut, rotkoon muodostuu järvi.
Suomen rotkojärviin kuuluu esimerkiksi Virroilla sijaitseva Toriseva ja Keuruulla sijaitseva Huhkojärven rotkojärvi.
Luuppi
Luuppi voi tarkoittaa seuraavia:
Aryan Brotherhood
Aryan Brotherhood (”arjalainen veljeskunta”), lyh. AB, on valkoihoisten muodostama valkoista ylivaltaa kannattava jengi tai ryhmittymä, joka syntyi vuonna 1964 Kaliforniassa San Quentinin vankilassa. Se perustettiin ensin valkoihoisten vankien suojelemiseksi lukumäärältään suuremmilta tummaihoisten ja meksikolaisten jengeiltä. AB:n sanotaan muotoutuneen 1950-luvulla toimineesta Blue Bird Gang -jengistä. AB:n alaosastoja esiintyy kodittomien turvana useissa suurissa Yhdysvaltojen kaupungeissa.
Mafiapäällikkö John Gotti maksoi Aryan Brotherhoodille suojelusta USP Marionin vankilassa Illinoisissa.
Laulun sydämeesi teen
Laulun sydämeesi teen on iskelmälaulaja Jukka Raitasen CD-levy vuodelta 2000.
Sitruunamelissa
Sitruunamelissa (Melissa officinalis) on sitruunalta tuoksuva pehmeälehtinen yrtti, jota käytetään yrttinä ja lääkekasvina. Sitä voi käyttää sekä pääruokien että jälkiruokien ja varsinkin erilaisten juomien maustamiseen ja koristeluun.
Sitruunamelissa kasvaa villinä Aasiassa, viljeltynä lähes koko Euroopassa. Se on monivuotinen, mutta Suomessa se talvehtii ulkona vain maan eteläisimmissä osissa. Sielläkin sen versot kuolevat pakkasten tullen, mutta maanalaisista osista nousee uusia keväällä. Lisäksi kasvi siementää itse ja leviää sekä kasvullisesti että siemenistä. Sitruunamelissa on myös hyvä mehiläiskasvi. Ulkonäöltään sitruunamelissa muistuttaa pienikokoista valkopeippiä.
Sitruunamelissan haihtuvat öljyt eli eteeriset öljyt koostuvat useista kymmenistä aineista, jotka osittain vaihtelevat kasvupaikan, korjuuhetken ym syiden johdosta. Sitruunamelissan haihtuvat öljyt koostuvat pääosin seuraavista yhdisteistä: Suomalaisesta sitruunamelissan haihtuvasta öljystä on löytynyt melko runsaasti myös tymolia C10H14O (CAS-numero 89-83-8) ja karvakrolia C10H14O (CAS-numero 499-75-2), joita ei ole tyypillisesti tuotu esiin ulkomaisissa analyyseissä.
Käyttö
Lehtien maku on raikas ja sitruunainen ja sopii erityisesti salaatteihin, teehen ja syötäväksi sellaisenaan. Kansanlääkinnässä sitä on käytetty rauhoittavana ja verenpainetta alentavana rohtona.
Tuulitukka
Tuulitukka on iskelmälaulaja Jukka Raitasen vuonna 1991 ilmestynyt albumi. Se on Raitasen ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu myös CD-formaatissa.
Kapaneus
Kapaneus oli kreikkalaisessa mytologiassa Hipponooksen ja Astynomen poika. Hänellä oli puolisonsa Euadnen kanssa poika Sthenelos. Kapaneus oli yksi seitsemästä Thebaa vastaan nousseesta sotapäälliköstä.
Kapaneus oli tarun mukaan suunnattoman vahva ja suurikokoinen ja vertaansa vailla soturina. Hänet tunnettiin myös röyhkeydestään. Theban piirityksen aikana hän seisoessaan Theban muurilla huusi, ettei itse Zeus voisi estää häntä hyökkäämästä kaupunkiin, josta suuttuneena Zeus iski Kapaneuksen vasamalla kuoliaaksi. Kapaneuksen ruumista tuhkattaessa tämän puoliso Euadne heittäytyy miehensä hautarovioon ja kuoli siten tämän mukana.
Kapaneuksen tarinaa ovat kertoneet Aiskhylos tragediassa Seitsemän Thebaa vastaan, Euripides tragedioissaan Turvananojat ja Foinikian naiset sekä roomalainen runoilija Statius.
Jumalaisessa näytelmässä Dante näkee Kapaneuksen helvetin kolmannessa pyörössä. Muiden jumalanpilkkaajien tavoin Kapaneus on tuomittu olemaan polttavalla hiekalla, jossa heidän päällensä sataa hiljalleen tulta. Mutta päinvastoin kuin muut, Kapaneus ei torju tulta aivan kuin se ei häntä polttaisikaan. Danten tätä ihmetellessä Kapaneus kertoo olevansa sama mies niin kuolossa kuin elossakin ja uhmaavansa edelleen jumalaa.
Edward Donovan
Edward Donovan (1768, Cork, Irlanti – 1. helmikuuta 1837, Lontoo) oli irlantilaissyntyinen kirjailija, taiteilija, matkailija ja amatöörieläintieteilijä.
Donovan oli perustamassa London Museum and Institute of Natural History nimistä laitosta, jossa säilytettiin hänen laajaa luonnonhistoriallista kokoelmaansa. Kokoelma huutokaupattiin 1817.
Gennadi Kurdin
Aikuisten sarjassa Kurdin debytoi kotikaupunkinsa Torpedo Gorkissa Neuvostoliiton liigassa kaudella 1978–1979. Samalla kaudella hän pelasi Neuvostoliiton nuorten maajoukkueessa nuorten MM-kilpailuissa, josta joukkue voitti kultaa. Kaudeksi 1980–1981 hän siirtyi TsSKA Moskovaan, jossa pelasi kaksi kautta ennen siirtoaan Spartak Moskovaan. Spartakista Kurdin siirtyi 1993–1994 Suomeen I-divisioonan Savonlinnan Pallokerhoon. Alussa Kurdin ei saanut paljoakaan peliaikaa, mutta nousi myöhemmin joukkueen menestyksen, joka oli kulminoitua liiganousuun, takuumieheksi. Varsinkin loppuaikoinaan Savonlinnassa Kurdin otti huomattavia määriä rangaistusminuutteja ja voitti pari kertaa divisioonan jäähykuninkuuden.
Edward Donovan
Donovan julkaisi lukuisia kansantajuisia luonnonhistoriallisia teoksia. Linnuista hän kuvaili ja nimesi muun muassa amerikantukkasotkan (Aythya collaris).
Taide
thumb|270px|[[Michelangelo, Daavid, 1501–04.]]
Taide tarkoittaa yleisesti kaikkia niitä toimintoja ja tuotteita, joilla ihminen aistein havaittavin keinoin koettaa herättää toisissa itsessään kokemiaan tunnevaikutuksia. Usein sanalla viitataan erityisesti kuvataiteisiin.
Kaunotaiteet ja soveltavat taiteet
Kuvataiteet kuuluvat niin sanottujen vapaiden taiteiden tai kaunotaiteiden (ransk. beaux-arts, engl. fine arts) traditioon. Kaunotaiteiksi kutsutaan niitä taiteenlajeja, joilla pyritään puhtaasti esteettiseen lopputulokseen. Sana juontaa antiikin ajalta peräisin olevaan perinteiseen määritelmään, jonka mukaan kaunotaiteita ovat maalaustaide, kuvanveisto, arkkitehtuuri, runous ja musiikki. Kuvataiteessa on ollut erilaisia tyylisuuntauksia esihistorialliselta ajalta ja antiikin ajalta nykyaikaan saakka. Myös taidemusiikissa eli klassisessa musiikissa on ollut aikojen kuluessa monenlaisia tyylejä.
Kaunotaiteiden vastakohtana ovat niitä soveltavat eli soveltavat tai käyttötaiteet. Ne ovat käytännön tarkoituksia palvelevaa taidetta, esimerkiksi taideteollisuuden tuotteita ja mainosgrafiikkaa. Taideteollisuutta hyödynnetään esimerkiksi tekstiilien suunnittelussa. Julisteet ja kirjan piirretty kuvitus ovat tämän ajattelun mukaan käyttötaidetta. Rajanvedot ovat kuitenkin historiallisesti nopeasti muuttuvia.
Luonnon jäljittely ja mimesis
Immanuel Kantin mukaan ihminen ei voi saada tietoa ympäristön todellisesta olemuksesta, vaan ympäröivä todellisuus ilmentyy havainnoissamme sellaisena, kuin aistimme ne hahmottavat. Estetiikka ei siis myöskään kerro mitään tarkasteltavasta esineestä itsestään, vaan tarkastelijan tunnepohjaisesta suhtautumisesta esineen mielikuvaan. Kantin toisen määritelmän mukaan taideteoksia voidaan verrata luonnon tuotoksiin: luonnossa kaikki on välttämätöntä seurausta luonnonlaeista, ja vaikka taideteokset syntyvät ikään kuin vapaudessa, noudattaa taiteilija niissäkin luonnon määräämiä sääntöjä, ja taide jäljittelee siten luontoa. Taiteen teorian keskeinen käsite on mimesis, joka tarkoittaa luonnon tai todellisuuden jäljittelyä ja esittämistä taiteen keinoin. Taideteos voi äärimmillään olla tarkka jäljennös jo olemassa olevasta kohteesta tai jotain sellaista, mitä emme kykene edes hahmottamaan. Teoksen ei tarvitse olla kuitenkaan esine, vaan se voi olla vaikkapa teatteri-, musiikki- tai performanssiesitys ja sellaisenaan mahdoton toistaa.