cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cool C
Cool C (oik. Christopher Douglass Roney, s. 15. joulukuuta 1969 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen rap-artisti, joka oli aktiivisena 1980-luvun loppupuolella.
Hänet tunnetaan parhaiten osallisuudestaan Philadelphialaisen poliisin murhaan pankkiryöstön yhteydessä tammikuussa 1996.
Uran alku
1980-luvun puolivälissä Roney oli alkuperäinen jäsen Philadelphiasta kotoisin olevassa Hilltop Hustlers -hiphop ryhmässä. Hänen debyyttisinglensä "Juice Crew Dis" vuonna 1987 saavutti suosiota alan piireissä. Singlellään Roney tähtäsikin New Yorkista kotoisin olevaan ja vaikutusvaltaisen rap-tuottaja Marley Marlin johtamaan hiphop ryhmään (ryhmässä olivat mukana Kool G Rap ja Big Daddy Kane).
Pari vuoden 1988 Hilltopille ja City Beat Recordsille tarkoitettua singleä johti sopimukseen Atlantic Recordsin kanssa, ja sen alaisuudessa Roney julkaisi kaksi täysimittaista sooloalbumia; debyyttialbumi I Gotta Habit vuonna 1989 ja Life in the Ghetto vuonna 1990.
C.E.B
Vuonna 1991 Roney asetti soolouransa syrjään liittyäkseen hardcore rap ryhmä C.E.B:hen (lyhenne: Countin' Endless Bank) philadelphialaisräppäreiden Warren McGlonen (Steady B) ja Ultimate Eazen kanssa. Trio julkaisi ainoan albuminsa Countin' Endless Bank vuonna 1993 Ruffhouse Records -levy-yhtiön kautta, mutta sen myynti ja arvostelut olivat pettymys. Single "Get the Point" nousi 5. sijalle Billboardin Hot Rap Singles -listalla.
Murhasta tuomitseminen
2. tammikuuta 1996, samoihin aikoihin, kun hän oli nauhoittamassa paluu-EP:tä yhdessä C.E.B bändikaverinsa McGlonen, sekä toisen paikallisen philadelphialaisen räppärin, Mark Cantyn, kanssa, Roney yritti pankkiryöstöä PNC -pankin haarakonttorissa Philadelphiassa. Epäonnistuneen ryöstön aikana Roney ampui pankin hiljaiseen hälytykseen vastanneen Philadelphialaisen poliisin Lauretha Vairdin kuoliaaksi. Poistuessaan pankista, Roney ammuskeli toisen poliisin kanssa ennen kuin hän ja Canty pudottivat aseensa ja pakenivat McGlonen ajamalla tila-autolla.
Roney pidätettiin ja tuomittiin 30. lokakuuta 1996 ensimmäisen asteen murhasta. Myöhemmin tuomion oikeuskäsittelyssä Roney tuomittiin kuolemaan myrkkyruiskeella. 10. tammikuuta 2006 Pennsylvanian kuvernööri Ed Rendell allekirjoitti Roneyn kuolenmantuomio-määräyksen ja tuomio määrättiin pantavaksi täytäntöön 9. maaliskuuta 2006. Pennsylvanialainen tuomari Gary Glazer myönsi Roneylle tuomion täytäntöönpanon lykkäyksen 1. helmikuuta 2006, kunnes kaikki tuomion jälkeiset oikeudenkäynnit on käyty. Roneyn tuomion täyttöönpano asetettiin tapahtumaan 8. tammikuuta 2015, mutta jälleen täyttöönpanolle myönnettiin lykkäys, tällä kertaa sen myönsi Pensylvanialainen tuomari Luis Felipe Restrepo 5. joulukuuta 2014.
Roney on pitänyt kiinni syyttömyydestään oikeudenkäynnin ja valitusprosessin läpi huolimatta ballistisista ja teknisistä todisteista, hänet murhaan yhdistävästä valvontakameran videosta, ja siitä, että kolme silminnäkijää asettavat hänet ryöstöpaikalle. Roney on tällä hetkellä vankina Greenen valtion vankeinhoitolaitoksessa Pensylvaniassa. Hänen vangin tunnusnumeronsa on DF1973.
Irlannin kansanäänestys aborttikiellon kumoamisesta 2018
Irlannissa järjestettiin kansanäänestys aborttikiellon kumoamisesta 25. toukokuuta 2018. Abortin laillistamisen puolesta annettiin 66,4 prosenttia äänistä.
E. R. Eddison
Eric Rücker Eddison, kirjailijanimeltään E. R. Eddison (24. marraskuuta 1882 Adel, Leeds, Englanti – 18. elokuuta 1945) oli englantilainen kirjailija.
Eddisonin tunnetuin teos on maaginen fantasiaromaani The Worm Ouroboros (1922), jonka tapahtumat sijoittuvat vieraalle planeetalle. Hän kirjoitti myös Zimiamvia-trilogian. Eddison oli myös islantilaisen kirjallisuuden tutkija ja kääntäjä, ja hänen romaanissaan Styrbiorn the Strong (1926) on viittauksia islantilaissaagoihin.
Fantasiakirjailija J. R. R. Tolkien otti Eddisonilta vaikutteita romaaniensa koristeelliseen, rytmiseen ja vanhahtavaan kieleen.
Avtek 400
Avtek 400 oli yhdysvaltalaisen Avtekin suunnittelema ja valmistama liikelentokoneen prototyyppi, jonka ensilento tehtiin 17. syyskuuta 1984. Kone oli työntöpotkurilla varustettu ja kokonaan komposiittimateriaalista valmistettu. Siinä oli myös canard-korkeusvakautin.
Kone on esiintynyt futuristisen ulkonäkönsä vuoksi TV-sarjassa Airwolf nimellä X-400.
Vuonna 1998 yhtiö ajautui konkurssiin ilman koneen sertifikaatiota. Yhtiön työtä on jatkanut edellisen yhtiön johtohahmot AvtekAir-yhtiössä. Tuotteen nimi on nyt AvtekAir 9000T'.
Avtek ja Suomi
Valmet Lentokoneteollisuus oli 1980-luvulla mukana Avtek 400-lentokoneen kehitystyössä.
Kouvalanjärvi
Kouvalanjärvi on Pirkanmaalla Pälkäneellä Aitoon kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 71 hehtaaria ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Se sijaitsee Aitoon taajaman itäpuolella näkien välissä olevassa painaumassa. Järven pohjoispuolella sijaitsee Mustikkavuori ja länsipuolella pienialainen Tepulinna. Järven etelä- ja itäpuolet ovat alavampaa, mutta kuitenkin järveen viettävää metsä- tai peltoaluetta. Järven rantaviiva on melko selväpiirteinen, mutta pohjoispäässä sijaitsee 250 metriä pitkä Koskenlahti ja kaakkoispäässä 400 metriä pitkä Pitkonlahti. Järvellä on kartan mukaan kaksi nimetöntä saarta. Toisessa saaressa on rakennus. Sen rantaviivan pituus on 5,5 kilometriä ja se on pääasiassa peltoon rajautuvaa pusikkoa tai itäpuolella metsämaata. Järven lähiympäristössä sijaitsee seitsemän maatilaa, mutta etelässä Kaukkalan kylän maatilat vaikuttavat järven tilaan Urkanojan kautta. Sen rannoille on rakennettu yli 15 vapaa-ajan asuntoa ja muutama kiinteä asuntokin. Niille tulee tiet kylän poikki kulkevilta yhdystieltä 3221 ja 13972. Tepulinnan lähellä on yleinen uimaranta.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Joutteselän alueeseen (35.715) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 95,2 metriä mpy. Järveen on johdettu viisi metsä- tai pelto-ojaa. Suurempi merkitys veden vaihtumiselle on etelästä järveen laskevalla Urkanojalla. Se on Urkanjärven laskuoja. Järven oma laskuoja on Myllyoja, joka laskee kahden kilometrin päässä Pälkänevedellä Jouttesselän etelärannan Tepunlahteen.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven länsi- ja etelärannat oli raivattu osittain peltomaaksi, ja muu reuna-alue niityiksi. Eteläpuolella sijaitsi jo Kaukkalan kylä ja länsipuolella Kouvalan kylä.
Francisco Ferrer
Francisco Ferrer y Guardia (14. tammikuuta 1859 – 13. lokakuuta 1909) oli katalonialainen vapaa-ajattelija ja anarkisti.
Ferrer syntyi roomalaiskatoliseen perheeseen Alella-nimisessä pienessä kylässä lähellä Barcelonaa. Hän oli espanjalainen tasavaltalaisjohtajan Manuel Ruiz Zorrillan seuraaja, ja vuonna 1885 Ferrer joutuikin maanpakoon Pariisiin vaimonsa ja lastensa kanssa. Erottuaan vuonna 1899 hän meni pian naimisiin vauraan pariisilaisopettajan kanssa.
Vuonna 1901 Ferrer palasi Espanjaan ja avasi niin sanotun nykyaikaisen koulun (Escuela Moderna). Katolisen kirkon oli vaikea hyväksyä koulun aikaan nähden radikaalia linjaa – keskiluokkaisia lapsia rohkaistiin ajattelemaan itse ja tavoittelemaan omia päämääriään. Vuonna 1906 Ferrer pidätettiin epäiltynä osallisuudesta attentaattiin kuningas Alfonsoa vastaan. Ennen Ferrerin vapauttamista kului yli vuosi, minkä aikana koulu jouduttiin sulkemaan.
Barcelonan Traagisen viikon, la Semana Trágica (25. heinäkuuta – 2. elokuuta 1909), tapahtumien takia hänet pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan pitkällisessä oikeudenkäynnissä ja teloitettiin ampumalla Barcelonassa 13. lokakuuta 1909.
Graffiti (täsmennyssivu)
Graffiti tai graffito (ital.) voi viitata seuraaviin:
Tahitin jalkapallomaajoukkue
Tahitin jalkapallomaajoukkue edustaa Ranskan Polynesiaa jalkapallon maaotteluissa. Oseanian maanosaliittoon OFC:hen kuuluva Tahiti ei ole koskaan selviytynyt MM-kisojen lopputurnaukseen, mutta lukeutuu kuitenkin jalkapallossa pienten Tyynenmeren saarten parhaimmistoon. Omassa maanosansa mestaruusturnauksessa OFC Nations Cupissa se on voittanut kerran mestaruuden ja sijoittunut kolmesti hopealle. Etelä-Tyynenmeren kisojen jalkapalloturnauksen se on voittanut viidesti. Tahiti pääsi Oseanian mestarina mukaan Confederations Cupiin 2013, jossa se kuitenkin hävisi kaikki kolme otteluansa lukemin 1-6, 0-10 ja 0-8. Turnauksen ainoan tahitilaismaalin viimeisteli Jonathan Tehau.
Ranskan Polynesia ei ole itsenäinen valtio, vaan kuuluu Ranskaan. Kaikilla pelaajilla on Ranskan passi.
Maailmanmestaruuskilpailut
Tahiti on osallistunut MM-kisojen karsintoihin 1994 USA:n kisoista lähtien, mutta ei ole koskaan selviytynyt lopputurnaukseen.
Pelaajat Maanosaliittojen cupissa 2013
Maalivahdit:
Puolustajat:
Keskikenttä:
Hyökkääjät:
Bobby Joe Morrow
Bobby Joe Morrow (15. lokakuuta 1935 Harlingen, Texas, Yhdysvallat – 30. toukokuuta 2020 ) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja kolminkertainen olympiakultamitalisti Melbournen olympialaisista 1956.
Ura
Bobby Joe Morrow kasvoi maatilalla lähellä Texasin San Benitoa. Ennen pikajuoksijaksi erikoistumistaan Morrow pelasi high school -aikanaan myös amerikkalaista jalkapalloa. High schoolin jälkeen Morrow jatkoi opintojaan Abilene Christian Universityssä.
Morrow voitti Yhdysvaltojen mestaruuden (AAU:n kisat) 1955 100 jaardin matkalla. Hänen menestyksekkäin vuotensa oli vuosi 1956, jolloin Sports Illustrated -lehti valitsi hänet vuoden urheilijaksi. Tuona vuonna hän voitti NCAA:n kisoissa 100 ja 200 metrin juoksut ja AAU:n kisoissa 100 metriä. Kauden lopussa hän matkusti Melbournen olympialaisiin Yhdysvaltojen pikajuoksujoukkueen johtajana. Hän palasi sieltä kolmen olympiakullan kanssa.
Ensimmäinen Morrowin kultamitali tuli olympialaisten sataselta. Seuraavaksi hän jatkoi yhdysvaltalaisten mitaliketjua 200 metrin olympiajuoksuissa sivuten matkan maailmanennätystä 20,6. Lisäksi hän oli ankkurina Yhdysvaltojen 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka voitti kultaa ja teki uuden maailmanennätyksen 39,5.
Olympialaisten jälkeen Morrown menestys kansallisella tasolla jatkui, mutta hän vetäytyi kilpakentiltä vuonna 1958. Hän yritti vielä paluuta ennen Rooman olympialaisia muttei selviytynyt Yhdysvaltojen olympiajoukkueeseen.
Kilpauran jälkeen Bobby Joe Morrow ryhtyi maanviljelijäksi.
Lokakuussa 2006 San Benito High School nimesi 11 000 katsojaa vetävän stadioninsa Bobby Morrow Stadioniksi.
Oh! My Goddess
'''Oh! My Goddess''' on Kōsuke Fujishiman vuonna 1988 aloittama seinen-mangasarja. Egmont on aloittanut sarjan suomentamisen vuonna 2007. Sarja julkaistaan peilaamattomana. Japanista tehdyn käännöksen tekijä on Suvi Mäkelä. Suomeksi on käännetty (marraskuu 2011) 36 osaa ''Oh! My Goddessia''. Nro 36 on viimeinen julkaisu Suomessa. Toimitus vastasi, että numeroon 36 oli päässyt lipsahdus seuraavan numeron ilmestymisestä.
Sarjan viimeinen osa on julkaistu Japanissa 25. huhtikuuta 2014.
Tarina
Sarja kertoo nuoresta opiskelijasta Keiichi Morisatosta, joka saa vieraakseen jumalattaren, Belldandyn. Varomattoman toiveen seurauksena Belldandy jää ikuisesti Keiichin luo. Keiichi ei voi kertoa muille Belldandyn yliluonnollisista voimista, joten tämä ja Belldandy joutuvat moniin selkkauksiin. Nuorten elämää hankaloittaa Belldandyn hehkeä ulkomuoto, sekä se, että yliluonnollisilla voimilla tuntuu olevan jatkuvaa tarvetta niin opiskelija- kuin rakkauselämässä. Keiichin pikkusisko Megumi, Belldandyn riehakas isosisko Urd ja pikkusisko Skuld häiritsevät myös nuorten ystävyys-suhdetta, aivan niin kuin yliopiston motoristikerhon jäsenet sekä kampuksen kaunotar Sayoko Mishima, joka tahtoo ajaa Belldandyn pois yliopistolta.
Sarjassa yhdistyy komedia sekä romantiikka. Sarja kuuluu maailman suosituimpiin mangasarjoihin.
Pelit
Sarjasta on tehty myös videopelejä eri alustoille kuten NEC PC-9801, PC-FX ja Sega Dreamcast. Lisäksi on julkaistu vain Japanissa PlayStation 2:lle rajoitettu peli.
K. A. Puhdaskoski
Kaarlo (Kalle) Aleksanteri Puhdaskoski (sukunimi vuoteen 1906 Renfors oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti myös nimellä Santeri Puhdaskoski ja käytti nimimerkkiä Santeri.
Puhdaskoski kävi kansakoulun ja harrasti sitten itseopiskelua. Hän kirjoitti proosatekstiä, näytelmiä ja runoja. Hänen runojaan julkaistiin aikakauslehdissä ja hän oli myös yhden kesän ajan Jyväskylässä ilmestyneen Sorretun Voima-lehden kesätoimittajana sekä toimi vuonna 1906 työväen vaalipuhujana. Viimeksi Puhdaskoski toimi Tampereen teollisuuskoulun vahtimestarina, jolloin hänellä oli mahdollisuus harrastaa varsinkin kesäisin kirjallista työtään. Puhdaskoski kuoli jo 21-vuotiaana vaikeaan sairauteen.
Irina Laritševa
Irina Laritševa (19. marraskuuta 1964 Moskova – 29. tammikuuta 2020) oli venäläinen haulikkoampuja ja maailmanmestari.
Laritševa on voittanut Neuvostoliiton joukkueessa yhden kullan ja yhden hopean MM-kilpailuissa Moskovassa 1990. Venäjän joukkueessa hän on saavuttanut kuusi kultaa, kolme hopeaa ja kaksi pronssia. Laritševa on myös edustanut Venäjää olympialaisissa Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008 naisten trapissa.
Debby Ryan
Varhaiselämä
Debby Ryan syntyi Alabaman Huntsvillessä. Hän esiintyi lapsena useissa teatteriryhmissä sekä kykykilpailuissa. Ryanin isä työskenteli armeijassa, minkä vuoksi perhe muutti Debbyn varhaislapsuuden ajan ympäri Eurooppaa. Hän asui Saksassa 10-vuotiaaksi asti ja osaa saksaa hyvin. Perhe palasi Yhdysvaltoihin vuonna 2003, jonka jälkeen Ryan varttui Texasissa. Hänellä on vanhempi veli Chase.
Näyttelijänä
Debby Ryan on näytellyt seitsemänvuotiaasta lähtien ja esiintyi aluksi teatterissa. Varhaisteininä hän alkoi esiintyä useissa televisiomainoksissa. Vuonna 2007 Ryan sai roolin suoraan DVD:lle tehdystä lastenohjelmasta Barney ja ystävät. Seuraavana vuonna hän esiintyi Ice Cuben tähdittämässä elokuvassa The Longshots.
Ryanin läpimurto tapahtui Bailey Pickettin roolin myötä Disney Channelin tilannekomediasarjassa Viiden tähden merielämää. Sarjaa tehtiin kolmen tuotantokauden verran vuosina 2008–2011. Vuonna 2009 Ryan vieraili Hannah Montanassa ja Waverly Placen velhot -sarjassa Bailey Pickettinä.
Vuonna 2010 Ryan tähditti Disney Channelin 16 Wishes -elokuvaa, joka sai hyvät arvostelut. Ryan oli roolistaan Young Artist -ehdokkaana. Seuraavaksi hänet nähtiin samana vuonna ilmestyneessä draamaelokuvassa What If.... Vuodesta 2011 lähtien Ryan näytteli nimiosaa Jessie Prescottina yksinomaan hänelle tehdyssä Disney Channelin tilannekomediasarjassa Jessie.
Vuonna 2016 Ryan tähditti tilannekomediasarjaa Sing It!, joka julkaistiin YouTube Red-palvelun kautta.
Ryan on näytellyt vuodesta 2018 alkaen pääosaa Netflix-alkuperäissarjassa Insatiable. Sarjan traileri aiheutti sosiaalisessa mediassa kohun, sillä sen katsottiin pilkkaavan ja häpäisevän ylipainoisia ihmisiä. Ilmiö tunnetaan englanninkielisellä termillä ”fat shaming”. Kohun seurauksena yli 170 tuhatta ihmistä vaati sarjan hyllyttämistä. Ryan puolusti sarjaa Twitter-sivullaan, jossa hän kertoi kamppailleensa itsekin kehonkuvansa kanssa ja toivoi ihmisten katsovan sarjan ennen sen tuomitsemista.
Laulajana
Ryan on musiikkimaustaan kysyttäessä haastattelussa todennut rakastavansa jazzia sekä countrymusiikkia.
Yksityiselämä
Ryan seurusteli Twenty One Pilots -yhtyeen rumpalin Josh Dunin kanssa toukokuusta 2013 syyskuuhun 2014. Hän kertoi myöhemmin suhteen Dunin kanssa olleen hyvä, mutta kokeneensa väkivaltaa aiemmassa parisuhteessaan. Vuonna 2018 Ryan ilmoitti palanneensa yhteen Dunin kanssa. He menivät kihloihin joulukuussa 2018 ja naimisiin joulukuussa 2019.
Huhtikuussa 2016 Ryan pidätettiin Los Angelesissa rattijuopumuksesta. Pidätyshetkellä hänen syytteekseen luettiin törkeä rattijuoppous, mutta se alennettiin myöhemmin rikkomukseksi. Ryan ei kiistänyt syyllisyyttään, jolloin hänet tuomittiin kolmeksi vuodeksi koeajalle. Hänen on myös suoritettava yhdyskuntapalvelua.
Filmografia
pienoiskuva|oikea|250px|Debby Ryan [[Up – kohti korkeuksia|Up-elokuvan ensi-illassa 2009.]]
Soolojulkaisut
Singlet
The Never Ending
EP:t
Singlet
AAL
AAL (ACA) on maailmanlaajuinen alkoholistien jälkeläisten (aikuisten lasten) vertaistukitoimintaan perustuva yhteisö. ACA-Adult Children of Alcoholics on saanut alkunsa Yhdysvalloissa, New Yorkissa vuonna 1978.
AAL-ryhmät ovat pääsääntöisesti avoimia, pois lukien kuitenkin tietyt, nimenomaan naisille sunnatut ryhmät. Ryhmät on tarkoitettu henkilöille jotka ovat alkoholistien aikuisia jälkeläisiä, tai jollain muulla tavalla toimintahäiriöisistä perheistä. Tällaisia voivat olla esimerkiksi perheet joissa lasten tarpeet on jätetty räikeästi huomioimatta, tai perheessä on esiintynyt esimerkiksi mielenterveysongelmia. Vuoden 2011 lopussa AAL-ryhmiä oli Suomessa kolmisenkymmentä.
AAL-ryhmät muodostavat alkoholistien jälkeläisille suunnatun yhteisön. Sen ainoa tarkoitus on auttaa toipumaan vanhempien alkoholinkäytön tai muun toimintahäiriön aiheuttamista ongelmista ja seurauksista. AAL:ssa alkoholismia pidetään koko perheen sairautena. Ryhmissä jäsenet jakavat kokemuksensa elämästä alkoholismisairauden tai muun toimintahäiriön vaikutuspiirissä.
AAL ei ole sitoutunut mihinkään uskontoon, uskonlahkoon, poliittiseen ryhmittymään, järjestöön tai yhteiskunnalliseen laitokseen. Se ei ota kantaa kiistakysymyksiin. AAL on omavarainen ja toimii jäsentensä vapaaehtoisten avustusten ja kirjallisuuden myynnin turvin. Jäsenluetteloita, eikä jäsenmaksuja ole. Toiminnan keskeisiä periaatteita ovat nimettömyys, luottamuksellisuus ja vapaaehtoisuus. Periaatteet pohjautuvat AAL:n ohjelmaan, joka muodostuu kahdestatoista askeleesta ja kahdestatoista ryhmien toimintaa ohjaavasta perinteestä.
AAL Keskuspalvelu ry on Suomen AAL-ryhmien rekisteröity yhdistys.
AAL:n ainoa tarkoitus on alkoholistien aikuisten lasten auttaminen ja toipumisen tielle löytämisen tukeminen ja ohjaaminen. Se tapahtuu vertaistukea antavien AAL-ryhmien ja AAL-kirjallisuuden avulla.
Frosttide
Historia
Yhtyeen ensimmäinen EP on vuonna 2010 ilmestynyt Dawn of Frost. Yhtyeen musiikki on nopeatempoista, eeppistä, raskasta ja melodista folk -metallia. Musiikkityylin sisällä Frosttidelle leimallinen piirre on kappaleiden kosketinsoittovetoisuus. Frosttide julkaisi nimeä Our Journey kantavan toisen EP:nsä kesän 2012 loppupuolella. Frosttiden ensimmäisen albumin Awakening julkaisi 30. elokuuta 2013 NoiseArt Records. Toinen albumi "Blood Oath" näki päivänvalonsa 27. helmikuuta 2015. Debyyttialbumin julkaisun jälkeen Frosttide on kiertänyt Eurooppaa mm. Ensiferumin, Turisaksen, Wintersunin, Korpiklaanin, Equilibriumin, Heidevolkin ja Finntrollin kanssa.
Vuonna 2011 Frosttide palkittiin Finnish Metal Expossa vuoden 2010 demobändi-palkinnolla.
Yhtyeen kokoonpanoon liittyi basisti Taneli Jämsä ja kitaristi Paul Thureau vuonna 2020.
Volkswagen Bora
Volkswagen Bora on Volkswagenin vuosina 1998–2005 valmistama keskiluokan automalli, joka korvasi Volkswagen Venton. Se perustuu tekniikaltaan neljännen sukupolven Volkswagen Golfiin. Boraa kehuttiin turvallisuudestaan, työn laadusta ja hyvistä ajo-ominaisuuksista. Se oli huomattavasti edeltäjäänsä Ventoa vähävikaisempi auto ja sijoittui keskiarvon paremmalle puolelle vikatilastoissa. Bora nimettiin Adrianmerellä puhaltavan kylmän tuulen mukaan. Pohjois-Amerikassa mallin nimenä oli Jetta, ja sitä valmistettiin Meksikossa. Boran korvasi uusi Golf V:een perustuva Volkswagen Jetta syyskuussa 2005.
Volkswagen Bora (1998–2005)
Nelivetoiset 4Motion-mallit olivat markkinoilla heti alusta alkaen. Lamellikytkimeen perustuva nelivetotekniikka oli sama kuin Audi A3:ssa. Moottoriksi sai ahtamattoman 1,8-litraisen (125 hv), 2,3 V5:n, 2,8-litraisen V6:n (204 hv) ja TDI:n. V6-mallissa oli vakiona ESP. vasen|pienoiskuva|Volkswagen Bora Variant Myös Borasta valmistettiin Golfin tavoin Variant-farmarimallia, mutta sitä ei tuotu lainkaan Suomeen. Erot Golf Variantiin olivat ulkonäön lisäksi moottorivalikoimassa. Boraa ei saanut 1,4-litraisena, mutta sen sijaan V5 ja V6 olivat tarjolla toisin kuin Golfissa.
Perusmalli Firstline oli hieman Golfia paremmin varusteltu. Vakiovarusteina oli neljä turvatyynyä, ABS-jarrut, 15 tuuman teräsvanteet pölykapselein, lämmitettävät etuistuimet, valomuisti, kuljettajan istuimen korkeussäätö, takaistuimen keskikyynärnoja, kaksiosainen takaselkänoja, ohjauspyörän korkeuden- ja etäisyyden säätö, lukuvalot edessä, keskuslukitus ja lämmitettävät sähköpeilit.
Comfortlinessa oli lisäksi 16 tuuman pyörät, veluuriverhoilu, ulkolämpömittari, kyynärnoja edessä, nahkaverhoiltu ohjauspyörä, sähköikkunat edessä ja takana, korinväriset ovenkahvat ja tuulilasinpyyhinten sadetunnistin.
Keväällä 2000 1,6-litrainen vaihtui manuaalivaihteisissa malleissa taloudellisempaan 16-venttiiliseen (105 hv). Suomeen kyseinen moottori saatiin vasta saman vuoden syksyllä.
Vuonna 2000 ”Volkswagen 50 vuotta Suomessa” -juhlan kunniaksi tarjottiin juhlapakettia, jossa oli metalliväri, ajotietokone, ulkolämpömittari, murtohälytin, kauko-ohjattu keskuslukitus, sähköikkunat edessä ja takana sekä radio/CD-soitin. Sama varustelu siirtyi myöhemmin nimelle X-Class. Mallivuodelle 2001 uusittiin väri- ja verhoiluvalikoimaa. Moottorivalikoimaan lisättiin 100- ja 150-hevosvoimaiset pumppusuutindieselit, joista vain pienitehoisempaa tuotiin Suomeen. V5-moottoriin tehtyjen parannusten myötä teho nousi 170 hevosvoimaan.
Huhtikuussa 2002 vakiovarustusta täydennettiin ilmastoinnilla, sähköikkunoilla edessä ja takana, takaistuinten pääntuilla ja keskipaikan kolmipisteturvavyöllä, murtohälyttimellä, kauko-ohjatulla keskuslukituksella ja ajotietokoneella. Metallivärin sai nyt ilman lisähintaa. Samalla luovuttiin varustetasoista.
Vuonna 2003 tarjolle tuli 1,8-litrainen (150 hv) Bora Turbo, jossa oli vakiovarusteina 15 tuuman kevytmetallivanteet, nahkaverhoiltu ohjauspyörä ja urheiluistuimet.
Alkuvuodesta 2005 markkinoille tuli erikoisvarusteltu Bora X-Line. Siinä oli varusteina vakionopeudensäädin, nahkaverhoiltu ohjauspyörä, Delta-radio/CD-soitin sekä kromatut puskuri- ja kylkilistat.
Myyräekinokokki
Myyräekinokokki (Echinococcus multilocularis) on enimmäkseen koiraeläinten ohutsuolessa elävä, parin millimetrin pituinen heisimato. Myyräekinokokin väli-isäntinä toimivat jyrsijät. Myyräekinokokkitartunta voi aiheuttaa ihmisessä vakavan, jopa hengenvaarallisen, ekinokokkoosin.
Levinneisyys
Myyräekinokokkia on todettu erityisesti Euroopan keskiosissa ja arktisilla alueilla. Madon levinneisyysalueilla ketuista 15–70 % voi olla tartunnan kantajia. Esimerkiksi Sveitsissä kuolee vuosittain kymmenkunta myyräekinokokin aiheuttamaan maksatautiin. Matoa on todettu myös Virossa, Liettuassa ja Latviassa, sekä alkuvuodesta 2011 myös Ruotsin länsirannikolla. Tutkijat uskovat madon levinneen myös Pietarin alueelle Venäjällä. Suomeen sen tulo on enää ajan kysymys.
Elämänkierto
Myyräekinokokin aikuisvaihe on lihansyöjien, yleensä koiraeläinten, kissojen, supikoirien ja susien, ohutsuolessa. Pääisäntäeläimet ovat yleensä oireettomia. Munat leviävät pääisännästä ulosteiden välityksellä, ja ulosteista ne leviävät väli-isäntinä toimiviin jyrsijöihin (myyrä, piisami, orava, rotta, kotihiiri) suun kautta. Väli-isännässä myyräekinokokin toukkavaihe kehittyy suvuttomasti ja muodostaa väli-isännän sisäelimiin nesteen täyttämiä rakkulamuodostumia. pienoiskuva|Myyräekinokokin tartuttama puuvillarotta.
Tartunta
Pääisännän ulostamat munat leviävät edelleen ympäristöön muurahaisten ja lentävien hyönteisten välityksellä. Myös tuuli voi levittää munia. Jaokkeiden sisällä ulostetut munat voivat liikkua ulostekasasta pois jopa kymmeniä metrejä jaokkeen liikkeen avulla. Munat voivat säilyä ympäristössä jopa vuosia, mikäli ne eivät kuivu ja niiden tartuntakyky säilyy -30 – +60 °C -välisellä lämpötila-alueella. Madon levinneisyysalueella esimerkiksi luonnonmarjojen säilöminen pakastamalla ei ole enää turvallinen keino taudin välttämiseksi.
Ihmiseen myyräekinokokki voi tarttua ketun tai koiran ulosteen, ulosteen saastuttaman veden tai marjojen välityksellä, tai koiran turkkiin tarttuneista munista, koira onkin todennäköisin tartuntalähde. Ihminen voi myös toimia madon väli-isäntänä. Useimmiten ihmisen immuunijärjestelmä kykenee eliminoimaan loisen toiminnan, jolloin ainut havaittava oire on vasta-ainetason nousu. Mikäli immuunijärjestelmä epäonnistuu loisen torjumisessa, muodostaa mato yleensä maksaan kasvainta muistuttavan kystan. Maksasta loinen saattaa levitä edelleen keuhkoihin, aivoihin tai muuallekin elimistöön, esimerkiksi leikkauksien yhteydessä. Taudin itämisaika on 5–15 vuotta ja sen hoitoon käytetään leikkauksia ja loislääkitystä. Aikaisemmin tautiin sairastuneet yleensä kuolivat noin viiden vuoden kuluessa, mutta nykyisin hoitoennuste on parantunut.
Eurytos-krateeri
Eurytos-krateeri on antiikin kreikkalainen krateeri, joka on valmistettu arkaaisella kaudella noin vuonna 600–590 eaa. Se on saanut nimensä tärkeimmästä kuva-aiheestaan, joka esittää Eurytokseen ja Herakleehen liittyvää myyttiä. Nykyisin krateeri on esillä Louvressa (esine E 635).
Eurytos-krateeri on tehty Korintissa ja edustaa varhaiskorinttilaista keramiikkaa. Se oli myyty Italiaan etruskeille, ja löydettiin etruskilaisesta haudasta Cerveteristä antiikin Etrurian alueelta.
Krateeri on tyypiltään pylväskrateeri, mikä oli vaasin syntyaikaan uusi tyyppi. Eurytos-krateeri on varhaisin tunnettu esimerkki tyypistä. Krateerin korkeus on noin 46 cm. Krateerin maalauskoristelu yhdistelee mustakuvio- ja monivärimaalausta. Keskeisimmät maalaukset esittävät mytologista aihetta, jossa Herakles saa pidoissa puolisokseen Eurytoksen tyttären Iolen, sekä seuranneen riidan jälkeistä taistelua, jossa Herakles surmaa Eurytoksen pojan Ifitoksen. Hahmot ja tilanne ovat tunnistettavissa siksi, että kunkin hahmon kohdalle on kirjoitettu tämän nimi arkaaisella korinttilaisella kirjaimistolla. Maalaukseen on merkitty muun muassa nimet Herakles ja Eurytos sekä Eurytoksen lapset Ifitos, Iole, Klytios ja Didaion. Pitokohtaus on varhaisin tunnettu kuvaus pitoihin osallistuvista makoilemassa leposohvilla.
Vuoksikorjaus
Vuoksikorjaus on korjaus Maan muodon ja painovoimakentän vaihteluun, jonka aiheuttavat Auringon ja Kuun vuoksivoimat.
Eurytos-krateeri
Vaasin toisella puolella on kuvattuna taistelevia sotilaita Troijan edustalla. Vaasin alaosaa kiertää kuvaus ratsastuskilpailuista. Lisäksi kädensijojen alapuolella on kaksi kuvaa, joista toinen esittää pitovalmisteluita ja toinen Aiaan itsemurhaa Odysseuksen ja Diomedeen läsnäollessa. Näin koristelu yhdistää kolme vaasimaalauksissa suosittua aihetta, taistelun, pidot ja hevoskilpailut.
Vuoksikorjaus
Tavallisesti korjaus tehdään geodeettisiin havaintoihin niiden käsittelyvaiheessa. Osa vuoksivoimista on jaksollisesti vaihtelevia, osa ajasta riippumattomia. Vuoksikorjauksessa tämä voidaan ottaa huomioon eri tavoin.
Pysyvän vuoksen järjestelmä
Pysyvän vuoksen järjestelmä on periaate, jolla käsitellään vuoksikorjauksen ajasta riippumatonta osaa. Painovoimakentän suureille on käytettävissä kolme periaatetta: keskivuoksijärjestelmä, nollavuoksijärjestelmä ja vuoksivapaa järjestelmä. Geometrisille suureille on käytettävissä kaksi periaatetta, sillä keskivuoksijärjestelmä ja nollavuoksijärjestelmä ovat niille samat; lisäksi voidaan käyttää vuoksivapaata järjestelmää.
Seiji Maehara
thumb|right|Seiji Maehara Seiji Maehara (前原 誠司 Maehara Seiji, s. 30. huhtikuuta 1962) on Japanin entinen ulkoministeri. Hän astui virkaan 17. syyskuuta 2010 ja toimi siinä maaliskuuhun 2011 asti. Hän erosi tehtävästä saamastaan laittomasta lahjoituksesta nousseen kohun vuoksi. Hänen edeltäjänään ulkoministerinä toimi Katsuya Okada. Maehara oli Japanin demokraattisen puolueen puheenjohtaja 17. syyskuuta 2005 – 7. huhtikuuta 2006.
Vuoksikorjaus
Keskivuoksijärjestelmä
Keskivuoksijärjestelmä on pysyvän vuoksen järjestelmä, jossa vuoksikorjaus ei poista vuoksivoimien pysyvää osaa, sen aiheuttamaa Maan pysyvää deformaatiota eikä pysyvän deformaation aiheuttamaa pysyvää muutosta Maan painovoimakentässä. Järjestelmässä Maan muodon ja painovoimakentän vuoksikorjatut suureet vastaavat aikakeskiarvoa. Jos mitään vuoksikorjauksia ei tehdä, päädytään keskivuoksijärjestelmään. Normaalinolla, N43, LN ja N60 ovat keskivuoksijärjestelmässä.
Nollavuoksijärjestelmä
Nollavuoksijärjestelmä on pysyvän vuoksen järjestelmä, jossa vuoksikorjaus poistaa vuoksivoimien pysyvän osan, mutta ei sen aiheuttamaa Maan pysyvää deformaatiota eikä pysyvän deformaation aiheuttamaa pysyvää muutosta Maan painovoimakentässä. Geometrisille suureille nollavuoksijärjestelmä on sama kuin keskivuoksijärjestelmä. Kansainvälinen geodeettinen assosiaatio suosittaa päätöslauselmassaan vuodelta 1983 nollavuoksijärjestelmää. N2000, Euroopan korkeusvertauskehys 2007 ovat nollavuoksijärjestelmässä.
Vuoksivapaa järjestelmä
Vuoksivapaa järjestelmä on pysyvän vuoksen järjestelmä, jossa vuoksikorjaus poistaa vuoksivoimien pysyvän osan, sen aiheuttaman Maan pysyvän deformaation ja pysyvän deformaation aiheuttaman pysyvän muutoksen Maan painovoimakentässä. Vuoksivapaa järjestelmä vastaa tilannetta, jossa Auringon ja Kuun vaikutus on kokonaan poistettu. Kansainvälinen terrestrinen vertauskehys (ITRF), Euroopan terrestrinen vertauskehys (ETRF) ja EUREF-FIN ovat vuoksivapaassa järjestelmässä.
Demokratian historia
Ensimmäisiä demokratiaa soveltaneita kansoja olivat antiikin kreikkalaiset ja roomalaiset, joiden oppeja 1700-luvun älymystö pyrki aikanaan muokkaamaan sopivaksi kuninkaanvallan jälkeiselle ajalle. Silloisesta demokratian ideaalien ja instituutioiden henkiinherättämisestä alkanut kausi on jatkunut nykypäivään saakka.
Intia
thumb|350px|Tämä kartta heijastelee [[Freedom Housen Vapaus Maailmassa 2007 –tutkimusta, joka raportoi maailman vapauden tilasta vuonna 2006. Se on yksi tutkijoiden laajimmin käyttämistä demokratian mittareista. Huomaa, että vaikka nämä mittarit (toinen on alhaalla kuvailtu Politeia data) ovat vahvasti keskenään riippuvuussuhteessa, tämä ei tarkoita vaihtokelpoisuutta. ]]
thumb|350px|Tämä kaaviokuva näyttää Freedom Housen arvion kansakuntien lukumäärän eri luokissa yllä olevan antamana ajanjaksolta, joilta on tutkimuksia eli vuosilta 1972-2005.Yksi aikaisimmista maininnoista demokraattisista sivilisaatioista tai joskus väitetyistä oligarkioista löydettiin muinaisen Intian tasavalloista, jotka perustettiin ennen 500 eaa. ja ennen Gautama Buddhan syntymää. Nämä tasavallat tunnettiin mahajanapadoina, ja näistä Vajjin valtiossa Vaishalin kaupungissa (joka nykyään on Intian Bihar) kehitettiin maailman ensimmäinen tasavalta. Demokraattisia Sangha, Gana ja Panchayat –järjestelmiä käytettiin joissakin näissä tasavalloissa: nykyään Panchayat-järjestelmää käytetään yhä Intian kylissä.thumb|350px|Demokraattisuus. Tämä kartta näyttää tietoa, jota on esitetty vuoden 2003 Politeia IV -datasarjan raportissa. Vaaleimmat maat saavat 10 pistettä, kun taas tummimpia maita (Saudi Arabia ja Qatar) pidetään vähiten demokraattisina pistein -10.
Kreikka
thumb|350px|Vuonna 2007 julkaistu The Economist -lehden demokratiaindeksi. Haaleimmat siniset maat saavat 9,5–10 pistettä (Ruotsin ollessa demokraattisin maa 9,88:lla), kun taas mustien maiden pisteet ovat alle 2 (Pohjois-Korean ollessa vähiten demokraattinen 1,03:lla).
Antiikin Kreikka koostui alkuaikoinaan itsenäisistä kaupunkivaltioista eli poliksista, joista monet olivat oligarkioita. Ateenan lisäksi demokraattisen ajattelun edelläkävijä oli Sparta, joka hylkäsi ajatuksen yksityisestä omaisuudesta sosiaalisten suhteiden määrittäjänä, minkä monet oppineet ovat todenneet ainakin sivuavan demokratiaa.
Myöhemmin 300-luvulla eaa. Aleksanteri Suuren aikana kreikkalaiset kirjoittivat nykyisten Pakistanin ja Afganistanin paikalla olleista Sabarcaen ja Sambastain valtioista, joiden ”valtiomuoto oli demokraattinen muttei loistelias” tuon ajan oppineiden kreikkalaisten mukaan.
Ensi merkinnät demokratian käsitteestä voidaan havaita antiikin Kreikan ajattelijoiden poliittisista ja filosofisista kirjoituksista. Filosofi Platon vertaili demokratiaa, “hallittujen vallan” -järjestelmää vaihtoehtoisiin monarkian (yksilön valta), oligarkian (pienen eliittiluokan valta) ja timokratian järjestelmiin. Vaikka tänään monien mielestä ateenalainen demokratia oli ollut suoran demokratian muoto, alun perin sillä oli kaksi nyky­aikaisesta demo­kratiasta poikkeavaa ominaisuutta: ensinnäkin tavallisten kansalaisten jakaminen (monen valinta) hallitus- ja oikeusvirkoihin, sekä toiseksi kaikkien kansalaisten kokoontuminen. Kaikki miespuoliset Ateenan kansalaiset olivat oikeutettuja puhumaan ja äänestämään kansan­kokouksessa, joka sääti kaupunkivaltion lait, mutta poliittisia oikeuksia ja kansalaisuutta ei annettu naisille, orjille eikä metoikeille. Ateenan 250 000 asukkaasta vain noin 30 000 oli kansalaisia, ja heistäkin ehkä vain 5 000 on saattanut osallistua säännöllisesti yhteen tai useampaan kansankokoukseen. Useimmat Ateenan hallituksen virkamiehistä ja tuomareista määrättiin virkaansa; vain kenraalit (strategokset) ja muutamat muut upseerit valittiin vaaleilla.
Rooma
Rooman tasavallassa järjestettiin vaaleja, ja sielläkin naiset, orjat ja suuri ulkomainen väestö eristettiin politiikasta. Varakkaiden äänille annettiin enemmän painoarvoa, ja melkein kaikki korkea-arvoiset virkailijat tulivat harvoista ylimysperheistä.
Keskiaika
Keskiajalla käytössä oli monta hallitusmuotoa, jotka edellyttivät yleisiä äänestyksiä. Äänioikeus oli usein rajattu vain pienelle osalle väestöstä. Silloin oli käytössä useita erilaisia vaalimenetelmiä. Toisistaan poikkeavia menetelmiä käyttivät muiden muassa Gopalan vaali Bengalissa, puolalais-liettualainen kansainyhteisö, Allting Islannissa, Italian keskiaikaiset kaupunkivaltiot, Irlannin tuatha-järjestelmä, keskiajan Novgorodin ja Pihkovan tasavaltojen vetše, Skandinavian käräjät, Tirolin ja Sveitsin säätyjen kokoontumiset sekä 1500-luvun Japanin Sakain itsehallinnollisen kauppakaupungin vaalit. Ne olivat kokoontumisia sisältäviä järjestelmiä. Kuitenkin osallistumisoikeus oli usein rajoitettu pienelle väestönosalle, joten nämä voitaisiin pikemminkin luokitella oligarkioiksi. Keskiajalla useimpia alueita hallitsi papisto tai feodaalinen ylimystö.
Englannin kehitys
Englannissa Magna Carta rajoitti kuninkaan valtaa. De Montfort'n parlamentti vuonna 1265 oli ensimmäinen vaaleilla valittu Englannin parlamentti. Se silti kokoontui vain kuninkaan kutsusta, mikä riippui täysin hänen mieli­vallastaan: tavallisimmin parlamentti kutsuttiin koolle, kun kuningas tarvitsi lisää varoja.
Vuoden 1688 mainion vallankumouksen jälkeen vuonna 1689 säädettiin Englannin Bill of Rights, joka vahvisti tietyt kansalaisten perus­oikeudet ja lisäsi parlamentin vaikutusvaltaa. Äänioikeus pysyi vieläkin yläluokkaisen vähemmistön erioikeutena, minkä vuoksi vielä vuonna 1780 alle kolme prosenttia väestöstä saattoi äänestää parlamentin vaaleissa. Vaali­oikeus­järjestelmään liittyi historiallisista syistä epä­johdon­mukaisuuksia. Niinpä joillakin vanhoilla, aikojen kuluessa melkein autioituneilla asutuskeskuksilla (ns. lahonneilla kauppaloilla) oli yhä oikeus valita edustaja parlamenttiin, kun taas monilla suuriksikaan kasvaneilla uudemmilla kaupungeilla ei ollut.
Myöhemmin äänioikeutta laajennettiin aste asteelta, parlamentti sai vähitellen lisää valtaa ja lopulta monarkista tuli lähinnä vain valta­kunnan keulakuva.
Irokeesit ja busmannit
Demokratiaa toteutettiin tietyssä laajuudessa myös Irokeesikonfederaation kaltaisissa ihmisjoukkioissa ja heimoissa. Kuitenkin Irokeesikonfederaatiossa vain tiettyjen klaanien miespuoliset pystyivät olemaan johtajia, ja joitakin klaaneja suljettiin politiikasta pois. Vain vanhimmat naispuoliset samasta klaanista pystyivät valitsemaan ja syrjäyttämään johtajat. Tämä sulki suurimman osan väestöstä ulkopuolelle. Päätöksiä tehtäessä mielenkiintoinen yksityiskohta on se, ettei äänestämällä päätetty enemmistön tuesta, vaan johtajien keskuudessa piti vallita yksimielisyys. Lukumäärältään tavallisesti 20–50 jäsentä käsittävillä busmannien kaltaisilla ryhmäyhteiskunnilla usein ei ole johtajia ja päätöksenteko perustuu enemmistössä vallitsevaan yksimielisyyteen.
1700- ja 1800-luku
Liberaalit demokratiat olivat harvassa ja usein lyhytikäisiä ennen 1800-luvun jälkipuoliskoa. Monet eri kansakunnat ja alueet ovat väittäneet olleensa ensimmäisiä yleisine äänioikeuksineen.
Demokratian "aallot"
Siirtymät liberaaliin demokratiaan ovat tapahtuneet perättäisinä “demokratian aaltoina”, vaihtelevasti sotien, vallankumousten, siirtomaavallan purkautumisen ja taloudellisten asianhaarojen seurauksena. Suomessa otettiin käyttöön yleisillä vaaleilla valittu sukupuolia erottelematon yksikamarinen kansaneduskunta vuonna 1906. Tällöin Suomi oli vielä autonominen Venäjän suuriruhtinaskunta, ja suuriruhtinaalla oli veto-oikeus kansaneduskunnan säätämiin lakeihin. Tilanne muuttui oleellisesti vuoden 1917 vallankumouksen yhteydessä, minkä seurauksena Suomesta tuli itsenäinen tasavalta. Ensimmäinen maailmansota sekä Ottomaanien valtakunnan ja Itävalta-Unkarin hajoaminen johtivat uusien kansallisvaltioiden luomiseen Eurooppaan, ja useimmat uusista valtioista olivat ainakin nimellisesti demokraattisia. 1920-luvulla demokratia kukoisti, mutta Suuri lama aiheutti pettymystä ja useimmat Euroopan, Latinalaisen Amerikan ja Aasian maat muuttuivat vahvan miehen valloiksi tai diktatuureiksi. Fasismi ja diktatuurit rehottivat natsi-Saksassa, Italiassa, Espanjassa ja Portugalissa sekä muissakin epä­demo­kraattisiksi kehittyneissä maissa kuten Baltian ja Balkanin maissa, Brasiliassa, Kuubassa, Kiinassa ja Japanissa. Samaan aikaan myös Josif Stalin sai Neuvostoliitossa diktaattorin aseman. Niinpä 1930-luku tunnetaankin “diktaattoreiden aikakautena”.
Läntisessä Euroopassa tämän trendin huippu oli toinen maailmansota. Miehitetyn Saksan läntisten miehitys­vyöhykkeiden, Itävallan, Italian ja Japanin menestyksekäs demokratisointi tarjosi mallin myöhemmälle hallintojärjestelmän vaihtoteorialle. Kuitenkin suurin osa Itä-Euroopasta, muun muassa Neuvostoliiton miehitysvyöhyke Saksassa eli myöhempi Saksan demokraattinen tasavalta, pakotettiin epädemokraattiseen Neuvostoblokkiin. Sotaa seurasi siirtomaavallan purkaminen, ja jälleen useimmilla uusilla itsenäisillä valtioilla oli nimellisesti demokraattiset perustuslait. Toista maailmansotaa seuraavina vuosikymmeninä useimmilla läntisillä demokraattisilla kansakunnilla oli puitetaloudet ja kehittyneet hyvinvointiyhteiskunnat, jotka heijastelivat niiden äänestäjäkunnan ja puolueiden keskuudessa vallitsevaa yksimielisyyttä. 1950- ja 60-luvuilla talouskasvu oli vahvaa sekä läntisissä että kommunistisissa maissa, mutta myöhemmin se heikkeni valtio­johtoisissa talouksissa. 1960-luvulla suuri osa kansallisvaltioista oli nimellisesti demokratioita, vaikka enemmistö maailman väestöstä eli valtioissa, joissa vaalitulosta vääristeltiin, kuten erityisesti kommunistissa maissa ja entisissä siirto­maissa.
Seuraava demokratisoitumisen aalto toi mukanaan monille kansakunnille huomattavia edistysaskeleita kohti todellista liberaalia demokratiaa. 1970-luvun lopulla Espanja, Portugali (1974) ja 1980-luvun alussa useat muut sotilasdiktatuurit Etelä-Amerikassa (Argentiina vuonna 1983, Bolivia, Uruguay 1984, Brasilia 1985- ja Chile 1990-luvun alussa) palasivat siviilivaltaan. 1980-luvun puoliväliin ja loppuun mennessä tätä esimerkkiä seurasivat Itä- ja Etelä-Aasian kansakunnat. 1980-luvun taloudellinen huonovointisuus yhdessä kommunistisen painostuksen aiheuttaman mielipahan kanssa edisti Kylmän sodan päättymisen merkkinä olevaa Neuvostoliiton romahtamista ja entisen itäblokin maiden demokratisoimista ja liberalisoimista. Maantieteellisesti ja kulttuurisesti lähimpänä läntistä Eurooppaa olevat uudet demokratiat ovat olleet menestyksekkäimpiä ja ne ovat nykyään Euroopan unionin jäseniä tai jäsenehdokkaita. 1990-luvulla liberaali trendi levisi joihinkin Afrikan valtioihin, merkittävimmin Etelä-Afrikkaan. Joihinkin viimeisimpiin liberalisaation yrityksen esimerkkeihin kuuluvat Suharton suistaminen vallasta Indonesian vallankumouksessa 1998, Jugoslavian vallankumous, Georgian ruusuvallankumous, Oranssivallankumuos Ukrainassa, Setrivallankumous Libanonissa ja Tulppaanivallankumous Kirgisiassa.
Tällä hetkellä maailmassa on 121 demokraattista valtiota ja määrä kasvaa edelleen. Onkin spekuloitu, että kasvu saattaisi jatkua tulevaisuudessa siihen pisteeseen saakka, että liberaalidemokraattisista kansallisvaltioista tulee ihmisyhteiskunnan universaali standardimuoto. Tämä ennustus muodostaa Francis Fukuyaman kiistanalaisen “historian loppu” -teorian ytimen. Näitä teorioita arvostelevat pelkäävät liberaali-demokratioiden muuttuvan jälkidemokraattisiksi. Toisaalta taas tätä teoriaa puolustavat korostavat epäliberaalien demokratioiden suurta määrää.
Pakkosterilisointi
Pakkosterilointi, pakkosterilisointi tai pakkosterilisaatio tarkoittaa ilman kohteena olevan henkilön lupaa tehtävää leikkausta, jonka tarkoitus on aiheuttaa steriiliys eli lisääntymiskyvyttömyys. Pakkosterilointi on ihmisoikeusrikos, joka rikkoo ruumiillista itsemääräämisoikeutta. Ihmisoikeusjärjestö Amnesty rinnastaa pakkosteriloinnin ja pakollisen ehkäisyn kidutukseen.
Kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussäännön (7 artikla) mukaan "pakkosterilisaatio tai muu törkeä seksuaalisen väkivallan muoto" on rikos ihmisyyttä vastaan, jos se tehdään tietoisesti osana siviiliväestöön kohdistuvaa mittasuhteiltaan laajaa tai järjestelmällistä hyökkäystä.
Pakkosterilointi on kuitenkin laillista yhä muun muassa Suomessa, jos se tehdään vajaavaltaiselle henkilölle, joka ”sairauden vuoksi on pysyvästi kykenemätön ymmärtämään steriloimisen merkityksen”, hänen laillisen edustajansa pyynnöstä. Luvan myöntäminen on harvinaista. Suomessa ei ole enää 2010-luvulla myönnetty yhtään lupaa.
Myös sukupuoltaan vahvistava transsukupuolinen joutuu todistamaan olevansa lisääntymiskyvytön, jotta hän saa sukupuolensa vahvistettavaksi Digi- ja väestötietovirastossa. Lisääntymiskyvyttömyydeksi hyväksytään yleensä ulkonäköä muokkaavan hormonihoidon vaikutus. Translain ei tulkita vaativan pysyvää lisääntymiskyvyttömyyttä, koska sitä ei ole erikseen säädetty.
Transsukupuolinen voi myös hakea sterilisaatiota kahden lääkärin päätöksellä. Tätä ei ole tapahtunut yhtään kertaa, koska THL:n rekisteriin ei ole ilmoitettu yhtään transsukupuolisuuden perusteella haettua sterilointia vuonna 2003 voimaan tulleen translain aikana.
Australia
Australiassa on laillista tehdä holhoustuomioistuimen tai perhetuomioistuimen luvalla vastoin kohteen tahtoa sterilisaatioleikkaus aikuiselle tai alaikäiselle, jolla on kehitysvamma, jos hänen ei katsota voivat antaa suostumustaan. Vanhempi tai edunvalvoja voi laittaa hakemuksen. Sen jälkeen pakkosteriloitavaksi ehdotettua edustaa riippumaton edunvalvoja. Edunvalvoja saa oikeudelta luvan, jos todistaa, että pakkosterilointi on uhrin parhaaksi. Steriiliyden voi saada suun kautta syötävillä ehkäisypillereillä, ihonalaisella hormonikapselilla tai kohdunpoistolla. Ehkäisypillereiden syöttäminen ihmiselle vastoin tahtoa ei vaadi oikeuden päätöstä.
Vuonna 2013 Yhdistyneiden kansakuntien Vammaisten henkilöiden oikeuksien komitea (CRPD) vaati hallitusta kieltämään pakkosterilisaatiot. Australian senaatin tutkintakomitea suositteli pakkosterilointia säädeltävän, muttei kiellettävän. Komitean puheenjohtaja, senaattori Rachel Siewert kannattaa pakkosterilointia, jos uhrilla ei ole kykyä antaa suostumusta ja tilanne on hengenvaarallinen. Ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watch arvosteli naisten ja tyttöjen pakkosterilointikäytäntöä vuosiraportissaan vuonna 2014.
Yleisiä syitä pakkosteriloinnille on raiskausten peittely ja tytön kuukautisten alkaminen. Naiset, joilla on kehitysvamma, joutuvat paljon muita ihmisiä todennäköisemmin seksuaalisen hyväksikäytön kohteiksi, ja moni heistä alaikäisinä. Pakkosterilointia kannattavat pitävät raskaaksi tulemista ei-toivottavana, koska lapselle tulisi tavallista todennäköisemmin kehitysvamma, mitä he eivät pidä toivottavana; tai henkilö ei osaisi huolehtia lapsesta. Uhrin vaikeudet huolehtia kuukautisistaan ovat myös syynä. Vammaisten oikeusjärjestö Advocacy for Inclusionin edustajan mukaan naisia ei kuunnella yhtä hyvin, kuin heitä holhoavia henkilöitä.
Kiina
Kiinan vallanpitäjät eivät halua väestön kasvavan, joten voimassa on laki, joka kieltää kolmannen lapsen hankkimisen. Viranomaiset hakevat kaksi lasta hankkineita naisia rangaistuksena pakkosteriloitaviksi, jotta he eivät saisi lisää lapsia. Politiikan vuoksi vanhemmat hylkäävät lapsia. Paperittomille lapsille ei myönnetä kotipaikkaoikeutta eli he eivät pääse sairaalaan ja heitä rangaistaan avioliittokiellolla. Pakkosterilointeja tehtiin etenkin 1980- ja 1990-luvuilla.
Viranomaiset eivät joudu pakkosteriloinneista vastuuseen oikeusvaltion periaatteiden mukaisesti. Amnestyn mukaan Kiinassa on oma hallintokoneisto, jonka tavoitteena on peitellä ja estää pakkosteriloinnista seuraavia oikeudenkäyntejä. Osa pakkosterilointitapauksista on päätynyt oikeuskäsittelyyn.
Peru
Perussa steriloitiin 1990-luvulla ihmisiä pakolla. Rikoksen kohteena oli jopa 300 000 ihmistä; etenkin köyhiä, alkuperäiskansoihin kuuluvia ihmisiä. Vuonna 2017 ketään ei ole asetettu syytteeseen.
Pohjoismaat
Brittiläinen sanomalehti The Guardian kertoi vuonna 2007, että Pohjoismaissa arviolta 140 000 saamelaista joutui valtioiden pakkosteriloinnin kohteeksi. Pakkosteriloinnit tehtiin ennen 1970-lukua. Pakkosteriloinnit olivat osa rodunjalostusohjelmia ja saamelaisia pidettiin rotuna.
Ruotsi
Ruotsissa ihmisten pakkosterilointi on ollut laitonta vuodesta 2013 alkaen. Maaliskuussa 2018 hallitus päätti maksaa vuosina 1972–2013 pakkosteriloiduille transihmisille jokaiselle 335 000 kruunun eli 22 000–24 000 euron suuruisen korvauksen. Transhenkilöt joutuivat vuoteen 2013 asti läpikäymään sterilisaation, jos he halusivat muuttaa juridista sukupuoltaan. Korvaukseen on oikeutettu arviolta 600–700 ihmistä. Ruotsi on ensimmäinen maa maailmassa, joka on päättänyt maksaa korvauksia transsukupuolisille pakkosteriloinnista.
Historia
1920-luvun alusta lähtien Ruotsi oli rotubiologian johtava maa, jonne perustettiin ensimmäinen valtiollinen rotuinstituutti. Vuosia myöhemmin Saksassa perustettiin vastaava instituutti, johon haettiin oppia Ruotsista.