cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Strontiumhydroksidi
Strontiumhydroksidi (Sr(OH)2) on strontium- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden strontiumyhdisteiden ja lasitteiden valmistukseen ja sokerinvalmistuksessa ja lisäaineena muun muassa muoveissa.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa strontiumhydroksidi on värittömiä kiteitä. Yhdiste on voimakkaasti hygroskooppista. Yhdiste liukenee kohtalaisen hyvin veteen ja liukoisuus kasvaa lämpötilan kasvaessa. Liuokset ovat emäksisiä. Kidevedettömän strontiumhydroksidin lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset mono- ja oktahydraatit (Sr(OH)2·H2O ja Sr(OH)2·8H2O). Kidevesi poistuu hydraattien rakenteesta kuumennettaessa. Kuumennettaessa strontiumhydroksidia 710 °C:n lämpötilaan se hajoaa strontiumoksidiksi. Ilman sisältämän hiilidioksidin kanssa strontiumhydroksidi reagoi muodostaen strontiumkarbonaattia.
Valmistus ja käyttö
Strontiumhydroksidia voidaan valmistaa liuottamalla strontiumoksidia veteen. Sitä saostuu myös lisättäessä strontiumsuolojen liuoksiin natrium- tai kaliumhydroksidia. Strontiumhydroksidista voidaan valmistaa muita strontiumyhdisteitä ja valmistaa lasitteita ja loisteaineita. Yhdisteestä valmistetaan myös voiteluaineita ja lisätään stabilisaattoreiksi muun muassa muoveihin. Aikaisemmin strontiumhydroksidia on käytetty runsaasti sokerien erottamiseen melassista, mutta sen on osittain korvannut halvempi kalsiumhydroksidi.
Kerkko Koskinen
Kerkko Klemetti Koskinen (s. 7. tammikuuta 1973 Espoo) on suomalainen säveltäjä ja muusikko. Hänen tunnetuimpia soolokappaleitaan ovat ”Mayday”, ”Sateentekijä" ja ”Rakkaus viiltää”. Kerkko Koskinen oli myös vuosina 1994–2001 aktiivisesti toimineen Ultra Bra -yhtyeen perustajajäsen ja johtohahmo. Koskinen sävelsi lähes kaikki Ultra Bran kappaleet ja soitti yhtyeessä pianoa.
Mihail Prohorov
Mihail Dmitrijevitš Prohorov (, s. 3. toukokuuta 1965 Moskova) on venäläinen suurliikemies, oligarkki. Liike-elämän aikakauslehti Forbes listasi maaliskuussa 2007 hänet maailman 38. rikkaimmaksi henkilöksi. Venäläisen Finans-lehden mukaan Prohorov oli Venäjän rikkain ihminen talvella 2009. Hänen omaisuutensa oli 14,1 miljardin dollarin arvoinen.
Henkilöhistoria
Prohorovilla on loppututkinto Moskovan finanssi-instituutista. Vuonna 1992 Mihail Prohorov ja Vladimir Potanin saivat haltuunsa kahden suuren neuvostoajan pankin yritysasiakkaat. Tarkoitusta varten perustettiin Interros (Интеррос). Konsernilla oli toimintaa metalleissa, teknisessä rakentamisessa, maataloudessa ja medioissa. Vuoden 2007 alussa Mihail Prohorov ja Vladimir Potanin ilmoittivat yhteistyönsä päättymisestä. Prohorov oli määrä saada omistukseensa Polyus Gold -konserni, joka on Venäjän suurin kullan tuottaja.
Kerkko Koskinen
Koskinen on toiminut muun muassa levy-yhtiö BMG:n kykyjenetsijänä ja säveltänyt musiikkia elokuviin Nousukausi (2003) ja Hymypoika (2003). Vuonna 2004 hän sai Jussi-palkinnon musiikistaan elokuvaan Nousukausi. Kerkko Koskinen on säveltänyt kappaleita Vuokko Hovatan soololevylle Lempieläimiä (2008), muun muassa euroviisuehdokkaana olleen ”Virginian”. Lisäksi Koskinen on säveltänyt ja sovittanut murhatulle toimittaja Anna Politkovskajalle omistetun kappaleen ”Uuden ajan kynnyksellä”. Vuonna 2006 Koskisen sävellys ”Shanghain valot” pyrki Annika Eklundin laulamana Suomen edustajaksi Euroviisuihin. Kappaleesta syntyi hitti ja yhteistyö Eklundin kanssa jatkui myös seuraavilla albumeilla.
Mihail Prohorov
Liikemiesura
Prohorov on omistanut yhdessä Vladimir Potaninin kanssa osuudet Norilski nikel -konsernista ja Polyus Gold -kaivosyhtiöstä. Prokhorov kuitenkin myi Norilskin osakkeensa ennen vuonna 2008 alkanutta taantumaa, mikä osoittautui hyväksi ajoitukseksi. Prokhorovin sijoitusyhtiö Renaissance Partners on pääosakkaana Uudenkaupungin soijajalostamossa.
Prokhorov toimi vuosina 2008–2014 Venäjän ampumahiihtoliiton puheenjohtajana.
Kerkko Koskinen
2012 Koskinen perusti superyhtyeen Kerkko Koskinen Kollektiivi. Yhtyeessä ovat Kerkon lisäksi Manna, Vuokko Hovatta ja Maija Vilkkumaa. Yhtyeessä on aiemmin ollut myös Paula Vesala.
Mihail Prohorov
Liikemiesura
Vuonna 2010 hän osti NBA-joukkue Brooklyn Netsin. Vuonna 2017 hän myi 49 prosentin osuuden Netsistä Joseph Tsaille. Kauppaan kuului myös optio Tsaille, jotta hän voi ostaa itselleen enemmistön Netsistä neljän vuoden sisällä.
RSPP:n työmarkkinakomitean puheenjohtajana Prohorov ehdotti talouslehti Kommersantin loppuvuodesta 2010 julkaisemassa dokumentissa Venäjän työlakien radikaalia liberalisointia ja työajan nostoa 60 tuntiin viikossa tai 12 tuntiin päivässä.
Kerkko Koskinen
Koskiselle myönnettiin valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha 2021.
Mihail Prohorov
Liikemiesura
Prohorov valittiin kesäkuussa vuonna 2011 Pravoje delo -puolueen johtoon. Prohorov lähti puolueesta syyskuussa poliittisten kiistojen takia. Prohorov ilmoitti 12. joulukuuta 2011 lähtevänsä ehdokkaaksi vuoden 2012 Venäjän presidentinvaaleihin. Ehdokkuuden taustavoimiksi arveltiin julkisuudessa – esimerkiksi talouslehti Vedomostissa – Kremliä, joka siten haluaa heikentää ja hillitä protestihenkeä. Eri tiedotusvälineiden lähteet ovat esittäneet samansuuntaisia näkemyksiä.
Doping-kohu
Joulukuussa 2017 julkaistiin tietoja, että Moskovan antidopinglaboratorion entinen johtaja Grigori Rodtšenkov oli kertonut valaehtoisessa todistuksessa, että Prohorov maksoi miljoonia Venäjän ruplia ampumahiihtäjä Irina Starikille, jotta tämä ei paljastaisi Venäjän valtiojohtoista dopingohjelmaa.
Kerkko Koskinen
Yksityiselämä
Kerkko Koskinen oli vuosina 1996–2001 naimisissa kansanedustajan ja Ultra Bran sanoittajan Anni Sinnemäen kanssa. Vuosina 2004–2008 hän oli aviossa näyttelijä-laulaja Pihla Viitalan kanssa.
Temple (Pariisi)
thumb|Templen alue vuonna 1734. Temple oli ristiretkien jälkeen noin vuonna 1240 Pariisiin rakennettu linnoitus. Sen rakennutti Temppeliherrain ritarikunta.
Keskeinen osa tätä linnoitettua luostaria oli tornimainen päälinna. Päälinnan muurit olivat metrin paksuiset ja kaikki ikkunat kalterein vahvistetut, koska linna rakennettiin ritariston harjoittaman pankkiiriliikkeen rahaston säilytyspaikaksi.
Temppeliherrojen tuhon jälkeen linna oli Ranskan suureen vallankumoukseen asti Johanniittain ritarikunnan käytössä.
Vanha tornimainen linna, erittäin kolkko ja epämukava asunto, määrättiin Tuileries’n valtauksen jälkeen kuningasperheen sijoituspaikaksi. Ludvig XVI lähti sieltä viimeiselle matkalleen. Kuningatar Marie-Antoinette siirrettiin myöhemmin Pariisin oikeuspalatsin yhteydessä olevaan Conciergerien vankilaan.
Templen linnoitus hävitettiin purkamalla vuonna 1811.
Janet Margolin
Janet Margolin (25. heinäkuuta 1943 New York – 17. joulukuuta 1993 Los Angeles ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka ammattiura levittäytyi 1960-luvun alusta 1990-luvulle.
Margolin oli vuodesta 1979 naimisissa näyttelijä-ohjaaja Ted Wassin kanssa, ja parilla oli kaksi lasta. Margolin kuoli munasarjasyöpään vain 50 vuoden ikäisenä.
Romanianpaimenkoira
Romanianpaimenkoira (Ciobănesc românesc mioritic) on romanialainen koirarotu, joka kuuluu FCI:n roturyhmään 1.
Ulkonäkö
Romanianpaimenkoira on kookas, voimakas ja näyttävä rotu. Nartut eivät ole yhtä suuria ja voimakkaita kuin urokset. Pää on kohtalaisen leveä ja niskakyhmy on havaittavissa. Silmät ovat keskikokoiset ja hieman vinossa - väriltään hasselpähkinänruskeat, tummanruskeat tai hieman vaaleammat. Ilmeen tulisi olla älykäs ja rauhallinen. Korvat ovat V-muotoiset ja noin 10–15 cm pitkät. Romanianpaimenkoiran karva on suoraa, karheaa ja ainakin 10 cm pitkää. Sallitut värit ovat harmaa, valkoinen ja valkoinen mustin tai harmain laikuin. Uroksen säkäkorkeus on vähintään 70 cm (ihanne 75 cm) ja nartun 65 cm (ihanne 70 cm). Paino suhteutetaan aina koiran kokoon.
Alkuperä
thumb|250px|Romanianpaimenkoira romanialaisessa postimerkissä. thumb|250px|Romanianpaimenkoira romanialaisessa postimerkissä. Rotu on peräisin Karpaateilta, missä sopivat jalostusyksilöt valikoitiin ennen kaikkea käyttöominaisuuksien perusteella. Erään teorian mukaan sen esi-isät saattoivat olla aasialaisia molossikoiria, esimerkiksi tiibetinmastiffeja. Toisen mukaan se polveutuisi muinaisesta kreikkalaisesta simocyon-koiraeläimestä. Romanianpaimenkoira on erittäin todennäköisesti sukua kuvaszille, maremmano-abruzzeselle ja pyreneittenkoiralle. Vuonna 1981 Romanian Kennelliitto julkaisi ensimmäisen rotumääritelmän, jota muutettiin vuonna 2002 FCI-hyväksynnän kynnyksellä kansainvälisen mallin mukaiseksi.
Etymologia
Termi mioritic on johdettu sanasta mioară, joka tarkoittaa nuorta lammasta.
Philip Kaufman
Kaufman on valmistunut Chicagon yliopistosta 1958 ja suorittanut kursseja myös Harvardin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Sen jälkeen hän matkusteli Euroopassa, työskenteli kibbutzissa Israelissa ja yritti saada alkuun kirjailijanuraa. Vuonna 1969 hän pääsi Universal Studios -yhtiön ohjaajakoulutukseen.
Kaufmanin ohjaamia elokuvia ovat muun muassa Ihmispaholaiset (1978), Valiojoukko (1983), Olemisen sietämätön keveys (1987), Henry ja June (1990), Nouseva aurinko (1993) ja Quills – syntiset säkeet (2000).
John Webster
John Webster (s. 2. toukokuuta 1967 Helsinki) on suomalainen dokumenttielokuvien tekijä. Hänen vanhempansa ovat Suomeen muuttaneita englantilaisia opettajia. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat Pölynimurikauppiaat (1993), Tissit ja tango (1994), Sukkien euroelämää (1999) ja Sen edestään löytää (2005). Elokuvassa Katastrofin aineksia (2008) Websterin perhe välttää öljyn kuluttamista vuoden ajan.
Webster valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osastolta 1996. Websterillä ja hänen vaimollaan Anu Websterillä on kaksi lasta, Samuel ja Benjamin.
Kanala (täsmennyssivu)
Kanala voi tarkoittaa seuraavia:
Marja Jylhä
Marja Kaarina Jylhä (s. 30. heinäkuuta 1953) on suomalainen lääkäri, lääketieteen tohtori ja Tampereen yliopiston gerontologian professori (2004–).
Ennen gerontologian professuuria Jylhä toimi saman yliopiston terveystiedon professorina (1996–2004) ja vararehtorina (1998–2004). Vuoden 2017 loppuun saakka hän toimi myös Tampereen ja Jyväskylän yliopistojen yhteisen Gerontologian tutkimuskeskuksen johtajana tai varajohtajana keskuksen toiminnan alusta saakka. Jylhälle annettiin vuonna 2017 Juho Vainion Säätiön tunnustuspalkinto elämäntyöstä väestön terveyden edistämiseksi ja ikäihmisten terveyden parantamiseksi.
Jylhä kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän normaalilyseosta 1972. Hän valmistui Tampereen yliopistosta lääkäriksi 1978, ja lääketieteen tohtoriksi 1986. Hänen suomenkielinen väitöskirjansa oli otsikoitu Oman terveyden kokeminen eläkeiässä.
Maria Hammarénin mäki
60.19611°N, 25.05167°W Maria Hammarénin mäki (myös Tuhkimontien puisto, ) on yksi Helsingin Roihuvuoressa sijaitsevista puistoista, joka on erillään sen länsipuolella sijaitsevasta suuremmasta, Roihuvuoren aluepuistojen kokonaisuudesta.
Sijainti
Puistoa kiertävät Tuhkimontie ja Roihuvuorentie. Puiston vieressä, länsipuolella on Roihuvuoren vesitorni, etelässä Porolahden peruskoulu, kirjasto sekä Kiikkujat-patsas. Matka puistosta linnuntietä Helsingin keskustaan Rautatientorille on noin 7 km ja tietä pitkin noin 10 km.
Lähellä olevia naapuripuistoja kilometrin säteellä:
Historia
Puisto oli pitkään vailla virallista nimeä. Viheraluerekisterissä sitä nimitettiin Tuhkimontien puistoksi. Puisto sai nimensä 31. tammikuuta 2005 alueella asuneen maanviljelyä sekä kauppapuutarhatoimintaa harjoittaneen Maria Johanssonin (o.s. Hammarén 6.5.1867- 24.6.1960) mukaan, joka asui tällä mäellä lapsineen ja lastenlapsineen lähes sata vuotta. Tuhkimontien ja Roihuvuorentien välisellä alueella toteutettiin rakennusliike Saton aluerakennushanke, jonka suunnitteli arkkitehti Jorma Järvi.
Vanha kaupungista alueelle johtava tie sivusi mäkeä, ja sitä on kutsuttukin aikanaan Hammarénin mäeksi (Hammaréns backe). Tie kulki pitkin nykyistä Jättiläisentietä, sivusi kyseistä mäkeä, jatkui nykyisen Tuhkimontien kohdalla ja sen jälkeen jokseenkin Roihuvuorentien nykyisellä linjalla kaartuen edelleen Tulisuontielle päin. Puistossa on säilynyt vanhan pihapiirin tuntua, vaikka kaikki rakennukset perustuksineen ovat hävinneet. Puiston halki kulkeva käytävä on vanhan pihatien paikalla. Vanhan suotuisan asuinpaikan maasto, koivikko ja vanhat männyt, omenapuu, syreenit (Syringa vulgaris), ja suopayrtit (Saponaria officinalis) ovat säilyneet. Myös vanha ruusupensas on säilynyt. Maastossa on vielä pari vanhan suuren männyn kantoa.
Alueella on myös kookkaita kiviä, joista yhteen Johanssonin suku on myös kaupungin luvalla kiinnittänyt muistolaatan esiäidilleen, joka edustaa sukunsa ohella myös alueen entistä enemmistöä, pienviljelijä- ja maanviljelijäväestöä. Muistolaatan eteen suvun jäsenten istuttama tuija saattaa kasvaessaan pahasti peittää kiven ja laatan.
Nykypäivä
Maria Hammarénin mäki on osa Roihuvuoren nähtävyyksiä. Puiston läpi kulkee hiekkatie, jonka varrella on neljä puistopenkkiä. Puiston hiekkatien molemmat päät katkeavat suoraan ajorataan, eikä suojatiehen, kävelytiehen tai kevyen liikenteen muuhun väylään. Tämä tulee ottaa huomioon puistossa liikkuessa tai sen ohi ajaessa ajoneuvolla. Puiston poikkeuksellinen kevyenliikenteen toteutusmalli ei kuitenkaan sulje pois tieliikennelain antamia velvollisuuksia Tuhkimontiellä ajoneuvolla liikkuville, sen §23 ja §30 mukaan.
Alueen puista valtaosa, noin 40, on rauduskoivuja, ja muita tunnettuja puita ovat vaahtera ja mänty. Nisäkkäistä oravat ja rusakot viihtyvät parhaiten alueella. Harvinaisempi vieras alueella on kettu. Puistossa on muistomerkkinä kiveen hakattu laatta. Puiston omistaa Helsingin kaupunki.
Pääosin puistoa käytetään läpikulkuun, mutta on myös paljon ihmisiä, jotka pysähtyvät puistossa istumaan hetkeksi. Roihuvuoressa on ihmisten lisäksi paljon koiria ja puistossa niitä tapaa päivittäin.
Marko Torkkeli
Marko Tuomas Torkkeli (s. ) on Lappeenrannan teknillisen yliopiston tuotantotalouden informaatioteknologian liiketoiminnan professori (vuodesta 2007).
Torkkeli kirjoitti ylioppilaaksi Savitaipaleen lukiosta vuonna 1993. Hän valmistui Lappeenrannan teknillisestä yliopistosta diplomi-insinööriksi 1998 ja tekniikan tohtoriksi 2002. Hän oli vieraileva tutkija Pennsylvanian yliopiston Wharton Schoolissa Yhdysvalloissa vuosina 2001–2002. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (2002) oli otsikoitu Technology selection and group decision support systems : case studies on supporting strategic technology selection processes.
Torkkeli toimii yliopistonsa Kouvolan toimipisteessä. Hän on tutkimustoiminnassaan keskittynyt teknologian johtamiseen ja päätöksenteon tukisysteemeihin. Hän on toiminut myös tutkimuksesta vastaavana varatoimitusjohtajana Research Interntional Society for Professional Innovation Management -organisaatiossa (vuodesta 2003–). Hän on perustanut Journal of Innovation Management -tiedelehden.
Janel Parrish
pienoiskuva|Janel Parrish vuonna 2007. Janel Meilani Parrish (s. 30. lokakuuta 1988 Oahu, Havaiji) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on näytellyt muun muassa elokuvassa Bratz: The Movie ja pienessä roolissa televisiosarjassa Heroes. Hänet tunnetaan myös roolistaan yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Valehtelevat viettelijät, jossa hän esittää Mona Vanderwaalia.
Varhainen elämä
Parrish syntyi ja kasvoi Oahun saarella Havaijilla. Hänen isänsä Mark Parrish on eurooppalaista sukujuurta ja äiti Joanne kiinalaista syntyperää. Parrish kävi koulunsa Moanalua Elementary ja Middle Schoolissa.
Näyttelijänä
Parrish saavutti kuuluisuutta jo nuorena voitettuaan useita kotikaupunkinsa kykykilpailuja, ja on harrastanut teatteria, laulamista sekä tanssia pienestä asti. Hän debytoi Broadwaylla jo lapsena nuoren Cosetten roolissa Les Misérables -musikaalissa. Myöhemmin hän esiintyi muutamissa muissa teatterituotannoissa Havaijilla, kuten To Kill A Mockingbird (1998). Ensimmäisen televisioroolinsa Parrish sai 11-vuotiaana amerikkalaisesta minisarjasta Too Rich: The Secret Life of Doris Duke. Hän esiintyi myös parissa Baywatchin jaksossa. Disneyn live-TV-näytelmässä Geppetto hän tulkitsi Pinocchion inkarnaatiota. Lisäksi Parrish vieraili lyhytikäisessä tilannekomediasarjassa The O'Keefes. Siitä lähtien hän vieraili useissa televisiosarjoissa, kuten Bernie Mac Show, Zoey 101, O.C. ja Havaiji 5-0.
Vuonna 2007 Parrish sai ensimmäisen ison roolinsa Jadena elokuvassa Bratz: The Movie. Hän näytteli myös muun muassa Lanaa elokuvassa Annetaan palaa! (2009) sekä Vickiä elokuvassa April Showers. Vuodesta 2010 lähtien Parrish on esittänyt sivuroolia Mona Vanderwaalina nuorten jännityssarjassa Valehtelevat viettelijät. Vuonna 2012 hän näytteli komediaelokuvassa Celeste & Jesse – aina yhdessä.
Laulajana
Janel Parrish on myös laulaja. Hän aloitti pianonsoiton kuusivuotiaana ja osallistui vuonna 2003 Star Search -laulukilpailuun, jossa hän esitti kappaleen ”On My Own”. Tuomarit pitivät häntä lahjakkaana, mutta hän ei päässyt finaaleihin asti. Parrish alkoi kirjoittaa itse musiikkia ja lauloi ensimmäisen itse kirjoittamansa singlen ”Rainy Day” Bratz-elokuvan soundtrackille. Hän on esiintynyt myös muutamien muiden elokuvien soundtrackeillä.
Muuta
Vuonna 2013 Parrish voitti Teen Choice -palkinnon kategoriassa “Paras tv-pahis”. Parrish esiintyi tanssikilpailuohjelmassa Dancing with the Stars vuonna 2014. Hän sijoittui kisassa parinsa kanssa kolmanneksi.
Hevisaurus-elokuva
Hevisaurus on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Pekka Karjalaisen ohjaama suomalainen koko perheen seikkailuelokuva. Sen ovat käsikirjoittaneet Veli-Pekka Hänninen, Antero Arjatsalo ja Heikki Salo. Elokuvan pääosissa ovat Milo Snellman, Salli Siivonen, Kari Hietalahti ja Taneli Mäkelä. Hevisaurus-elokuva perustuu Hevisaurus-brändiin ja tunnettuihin dinosaurushahmoihin.
Ahvenanmaan merenkulkumuseo
pienoiskuva|Museon rakennus Ahvenanmaan merenkulkumuseo on museo Maarianhaminassa Ahvenanmaan maakunnassa. Museo sijaitsee 1940-luvun loppupuolelta peräisin olevassa rakennuksessa, jonka ovat suunnitelleet arkkitehdit Helge Railo ja Jonas Cedercreutz. Museossa on mm. kuuluisan parkkilaiva Herzogin Cecilien kapteenin salonki täydellisenä sekä useiden muiden suurten purjelaivojen esineistöä.
Ahvenanmaan merenkulkumuseolle myönnettiin Vuoden museo -palkinto keväällä 2016.
Osbert Salvin
Osbert Salvin oli arkkitehti Anthony Salvinin toiseksi vanhin poika. Hän opiskeli Westminsterissä ja matematiikkaa Trinity Hallissa Cambridgen yliopistossa ja väitteli vuonna 1857. Pian tämän jälkeen hän liittyi Henry Baker Tristramin retkelle Tunisiaan ja itäiseen Algeriaan. 1857 hän teki ensimmäisen lukuisista Guatemalan retkistään, palaten sieltä yhdessä Frederick DuCane Godmanin kanssa. Tällä matkalla he ideoivat laajan Keski-Amerikan luontoa esittelevän teoksen, jonka nimeksi tuli sittemmin Biologia Centrali-Americanum ja joka julkaistiin 52-osaisena tietosanakirjana vuosien 1879–1915 välillä.
Ahvenanmaan merenkulkumuseo
Aiheesta muualla
60.09722°N, 19.92639°W
Osbert Salvin
1871 Salvinista tuli The Ibiksen, lintutieteellisen julkaisun toimittaja. Hän sai viran Cambridgen yliopistosta, jossa hän tuotti julkaisun Catalogue of the Strickland Collection. Hän oli eräs BOU:n, British Ornithologists' Union, perustajajäsenistä. Hän toimitti British Museumin lintuluetteloon osat kolibreista ja ulappaliitäjistä. Eräs hänen viimeisistä töistään oli lordi Lilfordin teoksen Coloured Figures of British Birds (1897) viimeisteleminen.
Salvin oli Royal Societyn, Linnean Societyn, Zoological Societyn ja Entomological Societyn jäsen. Kuollessaan hän oli BOU:n sihteeri. Hän kuoli altistuttuaan lintujen konservoinnissa käytetyn arsenikin pitkäaikaisen käytön aiheuttamiin sairauksiin.
Salvin nimesi muun muassa galapagosinalbatrossin.
Thumpstar
Thumpstar on australialainen pit bike -moottoripyörävalmistaja. Sen on perustanut kilpamoottoripyöräilijä Timothy Hunter vuonna 2004.
Thumpstarin ensimmäiset mallit olivat JNR 90cc, Super Hunge 110cc ja Pro Hunge 125cc. Se joutui vaikeuksiin ja vaihtoi nimensä Terra Motoksi vuonna 2007; uudet Terra Moto -mallit eivät kuitenkaan menestyneet. Yritys aloitti uudelleen moottoripyörien valmistuksen alkuperäisellä nimellään vuonna 2012. Sen valikoimaan kuului vuoden 2015 alussa 16 pyörämallia. Yritys on myynyt yhteensä yli 40 000 moottoripyörää (tilanne vuonna 2016).
Pichincha
Pichincha on aktiivinen tulivuori Ecuadorissa. Maan pääkaupunki Quito sijaitsee aivan Pichinchan itäisillä rinteillä. Pichinchan maakunta, jossa Quito sijaitsee, on nimetty tulivuoren mukaan.
Pichinchalla on kaksi huippua, joiden nimet ovat Rucu Pichincha (vanha Pichincha, 4 690 m) ja Guagua Pichincha (nuori Pichincha, 4 794 m). Lisänimet ovat ketšuan kieltä. Korkeampi Guagua Pichincha purkautui lokakuussa 1999. Quiton pohjoisosiin satoi 1-3 mm tuhkakerros. Purkaustapahtuma kesti kaikkiaan elokuusta 1998 toukokuuhun 2001. Edellinen tätä voimakkaampi purkaus oli sattunut vuonna 1660. Silloin tuhkaa levisi tuhannen kilometrin säteelle, ja Quitoon sitä kertyi 30 cm paksu kerros.
Ulompi kylkivälilihas
thumb|350px|Uloimmat kylkivälilihakset kylkiluiden väleissä
Ulommat kylkivälilihakset (t. kylkiluuvälilihakset) kuuluvat sisäänhengityslihaksiin. Ne sijaitsevat jokaisessa kylkiluuvälissä kiinnittyen aina kahteen kylkiluuhun. Uloimpien kylkiluuvälilihaksien lihassyyt kulkevat thoraxin lateraalisessa kohdassa kaudoventraalisesti eli anteroinferiorisesti. Niiden alla sijaitsevien sisempien kylkivälilihasten syyt kulkevat poikittaiseen suuntaan eli kranioventraalisesti.
Sisäänhengityksen aikana ulommat kylkivälilihakset supistuvat ja nostavat rintakehää ylös ja sivuille. Niitä kuten muitakin kylkivälilihaksia hermottavat kylkivälihermot (selkäydinhermoista T1–T11).
Chilas
Chilas on kaupunki Pakistanin Gilgit-Baltistanin alueella Karakorumin vuoristossa Indusjoen ylävirran varrella.
Maantiede
thumb|vasen|[[Indusjokea Chilasin lähistöllä.]] Chilas sijaitsee Pakistanin Gilgit-Baltistanin alueella Diamerin piirikunnassa Gilgitin kaupungin eteläpuolella. Alue on Indusjoen yläjuoksua Karakorumin vuoristossa. Chilasin läpi kulkee Karakorumin maantie. Kaupungissa on myös Chilasin lentoasema.
Historia
thumb|Kivikaiverruksia Chilasin lähistöllä. Chilas sijaitsi aikanaan tärkeällä kauppareitillä Sogdiasta Intian niemimaalle. Lähistöltä on löytynyt suuri määrä kiveen tehtyjä kaiverruksia ja kirjoituksia. Kirjoituksia tehtiin kharosthi- ja brahmi-kirjoituksilla. Joitakin kirjoituksia tehtiin myös sogdiksi. 700-luvulta lähtien Chilas ja muu Induksen yläjuoksu oli osa Tiibetin valtakuntaa ja myöhemmin Daradan kuningaskuntaa. Alueella vaikutti etenkin buddhalaisuus, kunnes lopulta alueelle levittäytyi islam.
1800-luvulla Chilas maksoi tribuuttia Jammun ja Kashmirin Dogra-dynastialle. Britit valtasivat Chilasin vuonna 1893. Tuolloin paikalla oli Chilasin linna. Pakistanin itsenäistyttyä Chilasista tuli osa Paksitanin hallitsemaa Kashmirin aluetta. Chilas on myöhemmin kärsinyt ajoittaisista yhteenotoista Pakistanin Talibanin ja turvallisuusjoukkojen välillä.
Väestö
Chilasin asukkaat ovat monien muiden alueen kaupunkien šiialaisista poiketen sunnalaisia ja paikallisiin on joskus viitattu uskonnollisesti vanhoillisina. Chilasin alueella puhutaan šinan kieltä.
Stuart Margolin
Stuart Margolin (31. tammikuuta 1940 Davenport, Iowa – 12. joulukuuta 2022 Staunton, Virginia ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hän teki tunnetuimman roolinsa 1970-luvun The Rockford Files -sarjassa, ja voitti peräkkäisinä vuosina 1979 ja 1980 Emmy-palkinnot sarjassa esittämästään sivuosaroolista.
Mesopotamia (provinssi)
Mesopotamia oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Mesopotamiassa nykyisten Irakin,  Syyrian ja Turkin alueilla.
Maantiede
Mesopotamian provinssi käsitti alun perin historiallisen Mesopotamian alueen, nimensä (”Jokien välissä”) mukaisesti alueen Eufrat- ja Tigris-jokien välissä. Siihen kuului nykyisen Irakin pohjoisosa, nykyisen Syyrian itäosa Eufratista itään sekä Turkin kaakkoisosa. Provinssin länsipuolella sijaitsi Syrian provinssi, pohjoispuolella Armenia ja lyhyen aikaa Armenian provinssi ja länsipuolella samoin lyhyen aikaa Assyrian provinssi. Myöhemmässä vaiheessa provinssiin kuului vain Eufratin ja Tigriksen yläjuoksujen välinen alue. Provinssin hallinnollinen keskus oli Nisibis.
Kaupunkeja
Mesopotamian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia
Mesopotamian provinssi perustettiin keisari Trajanuksen aikana vuonna 115 ja oli olemassa alun perin vain Hadrianuksen aikaan vuoteen 119 saakka, kuitenkin juuri Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan. Provinssi perustettiin uudelleen pienempänä Septimius Severuksen aikana vuonna 197.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Satudarah
Taustaa
Ambonilaisten ja muiden Etelä-Molukeilla asuneiden indonesialaisten muutto Hollantiin alkoi 1950-luvulla, kun Indonesia itsenäistyi ja kristittyjen ambonilaisten tulevaisuus muslimienemmistöisessä valtiossa vaikutti epävarmalta. Hollannissa heitä majoitettiin muun muassa siirtoleireille, joita Saksa oli perustanut toisen maailmansodan aikana. Ambonilaisten oli vaikea päästä työmarkkinoille, eikä heitä taustansa vuoksi hyväksytty edes moottoripyöräkerhoihin, joten he perustivat oman kerhon vuonna 1990. Satudarahin tunnusvärit ovat separatistisen Etelä-Molukkien tasavallan lipun värit: sininen, valkoinen, vihreä ja punainen.
Satudarah pitää tai on ainakin aiemmin pitänyt Helvetin enkeleitä vihollisenaan ja Bandidosta liittolaisenaan. Hollannissa Satudarah on suurempi kerho kuin Helvetin enkelit, ja sillä on väkivaltaisempi maine. Lokakuussa 2014 kuusi Satudarahin jäsentä sai syytteet Ruotsissa maan historian suurimman kokaiinilastin (lähes 40 kilogrammaa) salakuljetuksesta.
Malaijin kielessä, johon ambonin kieli perustuu, Satudarah tarkoittaa ”yhtä verta”. Vuonna 2015 sai ensi-iltansa hollantilainen Satudarahista kertova dokumenttielokuva Satudarah – One Blood.
Suomessa
Kerho on perustanut myös Suomeen osastonsa vuoden 2017 alussa. Toukokuussa 2017 jengin pomo kuoli Järvenpäässä ulosajossa. Turmasta tuomittiin toinen jengiläinen, joka ajoi autoa. Oikeuden mukaan mies ajoi lääkkeiden ja alkoholin vaikutuksen alaisena reilua ylinopeutta. Hänet tuomittiin kuolemantuottamuksesta, törkeästä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta ja rattijuopumuksesta sekä useista aiemmista rikoksista kahden vuoden ja kuuden kuukauden vankeuteen.
Saman vuoden lopussa Satudarahin jäseniä tuomittiin vankeusrangaistuksiin muun muassa väkivalta- ja huumausainerikoksista. Neljästä tuomitusta jäsenestä kolmella oli ulkomaalaistaustainen nimi. He saivat tuomion vapaudenriistosta: He pakottivat veitsellä uhaten aamuyöllä kadulla kävelleen pariskunnan autoon, jossa he pitivät heitä kuristusotteessa ja uhkasivat heitä veitsellä vaatien rahaa. Tuomitut veivät uhrinsa uhrien kotiin, jossa pariskuntaa pidettiin makuuhuoneessa sillä aikaa, kun tuomitut veivät asunnosta muun muassa kaksi tietokonetta sekä pariskunnan passit ja ajokortit. Tuomitut yrittivät myös saada pariskunnan miehen nostamaan heille 10 000 euron pikavipin, mutta miehelle ei myönnetty niin isoa lainaa. Miehet lähtivät asunnosta aamuneljän jälkeen, jolloin uhrit pääsivät hälyttämään apua naapurista. Lisäksi heidät tuomittiin useista muista rikoksista. Tuomiot vaihtelivat neljästä vuodesta 10 vuoteen ja kuuteen kuukauteen vankeutta.
Syyttäjän mukaan edellä mainituissa jutuissa tuomituista ainakin kuusi kuuluu tai on kuulunut Satudarahiin. Kaikkiaan jutuissa tuomittiin ehdottomaan vankeuteen yhteensä yhdeksän ihmistä ja ehdolliseen kaksi. Rikoksia tehtiin vuosina 2016–2017 muun muassa Järvenpäässä, Vantaalla, Hyvinkäällä ja Keravalla. Osaa rangaistuksista oikeus kovensi, sillä rikokset oli tehty osana järjestäytynyttä rikollisryhmää.
Mytilene
Mytilene (, myös, Mitylēnē; tai Mytilene) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Lesboksen saarella Kreikassa. Se on kehittynyt nykyiseksi Mytilínin kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla.
Historia
Mytilene oli lesboslaisen pentapoliin jäsen eli yksi saaren viidestä merkittävimmästä kaupungista (muut olivat Methymna, Antissa, Eresos ja Pyrrha). Mytilene oli näistä kaupunkivaltioista merkittävin, ja koko saaren historia seuraa pääasiassa Mytilenen vaiheita. Kaupungin nimi esiintyy antiikin lähteissä sekä muodossa Mytilene että Mitylene. Nimi on esi-kreikkalaista alkuperää eli peräisin kreikkalaisten tuloa edeltäneeltä ajalta. Antiikin aikana kaupungin ja saaren väestö oli aiolialaisia kreikkalaisia.
pienoiskuva|vasen|upright=0.7|[[Pittakos|Pittakos Mytileneläinen.]] pienoiskuva|vasen|upright=0.7|[[Zeus Ammon kuvattuna mytileneläisessä medaljongissa.]] Mytilenen sijainti oli suotuisa rannikkomerenkulun ja -kaupan kannalta, ja kaupungissa oli hyvät satamat. Mytilene oli myös merkittävä laivastomahti. Kreikkalaiset ja roomalaiset kirjailijat ylistivät usein kaupungin kauneutta sekä sen linnoitusten vahvuutta. Kaupungin valtaan kuului paitsi alueita Lesboksen saarelta myös laajoja alueita Vähän-Aasian rannikolta vastapäätä saarta.
600-luvun eaa. lopulla ja 500-luvun eaa. alussa kaupungissa toimi lainsäätäjä Pittakos, joka laskettiin myöhemmin Kreikan seitsemän viisaan joukkoon. Samaan aikaan elivät myös saaren tunnetut runoilijat Sapfo ja Alkaios. Näiden aikaan ajoittuu ensimmäinen historiallisesti tunnettu tapahtuma, jossa kaupunki oli mukana: tuolloin aiolialaiset ja ateenalaiset kiistelivät Vähän-Aasian luoteisosassa sijaitsevan Sigeionin hallinnasta. Kiista kytkeytyy selvästi saman ajan Mytilenen yläluokan kilpailuun vallasta. Kaupungin politiikassa kilpailivat monien muiden kaupunkivaltioiden tavoin oligarkit ja demokraatit. Kaupungissa tiedetään olleen kansankokous (damos) ja neuvosto (bolla).
Persian vallan noustua alueella lesboslaiset osallistuivat Persian sotaretkille muun muassa Egyptissä ja Skyytiassa. Persialaissodissa 400-luvun eaa. alkupuolella lesboslaiset muodostivat merkittävän osaan Kserkseen laivastosta tämän sotaretkellä Kreikkaan.
Kreikkalaisten voitettua Mytilene liittyi Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon ja oli siinä laivastoineen keskeisessä osassa. Peloponnesolaissodan neljäntenä vuonna eli 428 eaa. mytileneläiset kuitenkin kapinoivat Ateenan valtaa vastaan spartalaisten avustuksella. Sen seurauksena ateenalaiset määräsivät kaupungin väestön surmattavaksi. Thukydides kertoo, kuinka ateenalaiset lähettivät kolmisoudun määräämään surman suoritettavaksi, mutta tulivat pian tämän jälkeen katumapäälle, ja lähettivät toisen laivan perään kumoamaan viestin. Vain toisen laivan ennätysnopea purjehdus Lesbokselle pelasti asukkaat. Mytilenen kaupunginmuurit kuitenkin tuhottiin, ja kaupunki joutui luopumaan laivastostaan. Sen maat jaettiin ateenalaisille, ja se joutui myös luopumaan omistuksistaan ja linnoituksistaan mantereella.
pienoiskuva|upright=0.96|Nk. Menandroksen talon lattiamosaiikkeja. [[Mytilínin arkeologinen museo.]] Peloponnesolaissodan lopulla Arginusain taistelu käytiin kaupungin edustalla. Myöhemmin Mytilene oli liitossa Makedonian kanssa, minkä seurauksena sinne hyökkäsivät Memnonin joukot. Myöhemmin mytileneläiset, tunnetuimpina Laomedon ja Erigyios, ottivat osaa Aleksanteri Suuren sotaretkiin. Rooman valtakunnan noustessa Mytilene oli Mithridateen puolella, minkä seurauksena roomalaiset valtasivat ja tuhosivat kaupungin Marcus Minucius Thermuksen johdolla. Taisteluun otti osaa myös nuori Julius Caesar. Myöhemmin kaupunki sai roomalaisilta vapaakaupungin aseman. Vespasianus riisti kaupungin oikeudet pois, mutta Hadrianus palautti ne.
Kaupungin alueella on suoritettu suhteellisen vähän arkeologisia kaivauksia, koska nykyinen kaupunki on antiikin ajan kaupungin päällä. Ensimmäisiä kokeellisia kaivauksia tehtiin 1800-luvulla. Kaupungin teatterin alueella on kaivettu vuodesta 1958 lähtien.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|upright=0.96|Antiikin aikaisia jäänteitä [[Mytilínin linnan lähellä.]]
Mytilenen kaupungin vanha osa sijaitsi saarella, jolla sijaitsi myös sen akropolis eli linnavuori. Kyseinen saari on nykyisin Mytilínin kaupungin läntisin niemi, ja antiikin aikaisella akropolis-kukkulalla sijaitsee keskiaikainen Mytilínin linna. Ajan kuluessa kaupunki levisi myös pääsaaren puolelle nykyisen kaupungin keskustan alueelle.
Kaupungissa oli kaksi satamaa, toinen akropoliin saaren ja pääsaaren välisen salmen pohjois- ja toinen eteläpäässä. Pohjoisempi satama tunnettiin nimellä Maloeis. Se oli sotasatama, jossa oli tilaa 50 kolmisoudulle, ja voitiin sulkea ketjulla. Eteläisempi satama oli kauppasatama. Se oli suurempi ja syvempi, ja sitä suojasi aallonmurtaja.
pienoiskuva|upright=0.96|Teatterin rauniot. Teatteri
Mytilenen teatteri sijaitsee kukkulan rinteessä nykyisen kaupungin länsilaidalla. Se oli rakennettu varhaisella hellenistisellä kaudella. Teatteri oli tyypillinen kreikkalainen puolikaarenmuotoinen teatterirakennus, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Orkhestran halkaisija on noin 25,3 metriä ja koko teatterin halkaisija noin 107 metriä. Katsomoon mahtui noin henkeä. Skene- eli näyttämörakennus koostui neljästä tilasta, joiden välissä oli käytävät. Teatterin ympärillä oli ilmeisesti muita rakennuksia, tasanteita ja alttareita.
pienoiskuva|upright=0.96|Roomalaisen ajan talojen raunioita. Kaupungin yksityistalot ja muut rakennukset
Teatterin läheltä on löydetty 300-luvulla eaa. rakennetun talon rauniot. Talon lattiamosaiikkien aiheet ovat Menandroksen näytelmistä, ja siksi talo tunnetaan ”Menandroksen talona”. Pyhän Theraponin kirkon läheltä on löydetty roomalaiselta kaudelta peräisin olevaa lattiamosaiikkia, akveduktin osa sekä antiikin aikaista tietä, jonka leveys on ollut 3,6 metriä.
Kaupungin ulkopuolella pienoiskuva|upright=0.96|[[Mórian akveduktia.]]
Loutrópoli Thermístä on löydetty esihistoriallisen ajan asutuksen jäänteet 2000–1000-luvuilta eaa.
Esinelöydöt
Heike Kamerlingh Onnes
Heike Kamerlingh Onnes (21. syyskuuta 1853 Groningen – 21. helmikuuta 1926) oli alankomaalainen kokeellinen fyysikko. Hän tutki materiaalien matalan lämpötilan ilmiöitä lähellä absoluuttista nollapistettä ja menetelmiä, joilla jäähdyttää aine niin kylmäksi. Kamerlingh Onnesia pidetään suprajohtavuuden löytäjänä.
Mytilene
Rakennukset ja löydökset
Kaupungin samoin kuin koko Lesboksen saaren esinelöydöt ovat Mytílinin arkeologisessa museossa. Museossa on muun muassa keramiikkaa, hautakiviä ja -löytöjä, yksityistalojen lattiamosaiikkeja sekä rakennusten kivisiä koristeosia.
Heike Kamerlingh Onnes
Nuoruus ja perhe
Kamerlingh Onnesin vanhemmat olivat tiilitehtaan omistaja Harm Kamerlingh Onnes ja Anna Gerdina Coers Arnhemista. Hän aloitti opiskelut Groningenin yliopistossa vuonna 1870 ja jatkoi opintojaan Heidelbergin yliopistossa vuosina 1871–1873 Robert Bunsenin ja Gustav Kirchhoffin oppilaana. Palattuaan Groningeniin Kamerlingh Onnes suoritti filosofian maisteria vastaavan tutkinnon 1878 ja sai tohtorin arvon 1879.
Kamerlingh Onnes meni naimisiin 1887 Maria Adriana Wilhelmina Elisabeth Bijleveldin kanssa ja perheeseen syntyi yksi poika.
Ura
Kamerlingh Onnes julkaisi 1881 artikkelin Algemeene theorie der vloeistoffen (Yleinen teoria nesteistä), mikä oli alku hänen uralleen matalissa lämpötiloissa olevien materiaalien tutkijana. Vuonna 1882 hänet nimitettiin kokeellisen fysiikan ja meteorologian professoriksi Leidenin yliopistoon. Hänen mottonsa oli Door meten tot weten (vapaasti käännettynä tietoa saadaan mittauksilla), mikä kuvasti hänen arvostustaan kvantitatiivisia mittauksia kohtaan.
Järjesteltyään uudelleen fysiikan laboratorion nimityksensä jälkeen, hän ryhtyi kokeellisesti todentamaan Hendrik Lorentzin ja Johannes Diderik van der Waalsin teorioita. Hän rakensi matalan lämpötilan tutkimuksiin soveltuvan laboratorion, jossa tehtyjen tutkimusten ensimmäinen huippuhetki oli vuonna 1908 heliumin nesteyttäminen kryostaateilla.
Myöhemmin laboratoriossa tutkittiin muun muassa radioaktiivisuutta, fluoresenssia, fosforesenssia sekä optisia, magneettisia ja sähköön liittyviä ilmiöitä kuten Hallin ilmiötä. Vuonna 1911 Kamerlingh Onnes löysi elementaalisten metallien suprajohtavuuden tutkiessaan niitä matalissa lämpötiloissa. Toisin kuin esimerkiksi William Thomson, hän uskoi, että johteiden resistanssi pienenisi tasaisesti lämpötilan aletessa. Lämpötilan laskiessa alle 4,2 K elohopean resistanssi kuitenkin katosi kokonaan. Hän kuvasi ilmiötä sanalla suprajohtavuus (engl. supraconductivity) ja omaksui vasta myöhemmin nykyään englannin kieleen jääneen nimityksen superconductivity.
Näistä matalan lämpötilan tutkimuksista (erityisesti heliumin nesteyttämisestä) hänelle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1913.
Pakilan Veto
Pakilan Veto ry (PaVe) on pohjoishelsinkiläinen Paloheinässä toimiva urheiluseura, joka on perustettu vuonna 1934. Seura keskittyy maastohiihtoon mutta lajeina on aiemmin ollut myös paini, pesäpallo, jääkiekko ja yleisurheilu. Seura on myös Hiihtoliiton tähtiseura.
Sojuz TM-26
Sojuz TM-26 oli Venäjän avaruusjärjestön 32. miehitetty lento Mir-avaruusasemalle. Laukaisu Sojuz-kantoraketilla Baikonurin kosmodromilta tapahtui 5. elokuuta 1997 kello 15.35 (UTC) ja aluksen paluu maahan 19. helmikuuta 1998 kello 9.10 UTC. Radiokutsu oli Родни́к ("Lähde"). Lennon miehistö vaihtoi aseman sähkökaapeleita ja korjasi vuotavaa Spektr-moduulia.
Miehistö
Laukaistiin avaruuteen:
Laskeutuivat Maahan:
Mike Pedicin
Mike Pedicin (oik. Michael L. Pedicine; 24. lokakuuta 1917 – 26. kesäkuuta 2016 Ardmore, Pennsylvania ) oli yhdysvaltalainen saksofonisti. Hän soitti vuosikymmenen ajan swingmusiikkia, mutta siirtyi R&B-vaikutteiseen tyyliin. Pedicin oli parturin poika ja yksi neljästä lapsesta. Hän oli jo 10-vuotiaana aloittanut alttosaksofonin soiton ja teini-ikäisenä hän jo johti omaa yhtyettään. Vuonna 1940 hänellä oli yhtye nimeltään Four Sharps, johon kuuluivat myös Maurice Belmont, Louis de Francesco ja Dave Appell. Vuonna 1955 Pedicin sai levytyssopimuksen RCA Victorin kanssa. Hänen kappaleitaan olivat muiden muassa ”D-E-V-I-L”, ”Rock-A-Bye” ja ”Shake a Hand” (1958). Pedicin jatkoi musiikin tekemistä vielä 1980-luvulla ja sen jälkeenkin.
Tomas Ledin
Ledin on ollut yksi Ruotsin suosituimmista levyttävistä artisteista jo 1970-luvulta lähtien. Vuonna 1980 hän sijoittui ykköseksi ruotsalaisessa Melodifestivalen-laulukilpailussa ja valikoitui näin edustamaan Ruotsia Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Just Nu!". Ledin sijoittui kansainvälisessä kilpailussa kymmenenneksi.
Vuonna 1982 Ledin julkaisi dueton "Never Again" yhdessä ABBA-tähti Agnetha Fältskogin kanssa. Kappale nousi listasijalle yksi Chilessä ja oli suosittu ympäri Eurooppaa.
Scribonia
thumb|right|Scribonia Scribonia (68 eaa. – 16 jaa.) oli Octaviuksen (tulevan keisari Augustuksen) toinen vaimo. Scribonia oli Augutuksen ainoan lapsen, tyttären Julian, äiti. Scribonian vanhemmat olivat Lucius Scribonius Libo ja Cornelia Sulla. Hänen äitinsä isä oli Pompeius ja hänen isänsä isä oli Sulla. Scribonian veli oli L. Scribonius Libo, joka oli Pompeiuksen pojan Sextus Pompeiuksen isäpuoli.
Suetonius kertoo että ennen avioliittoaan Octaviuksen kanssa Scribonia oli ollut naimisissa kahdesti korkea-arvoisten senaattoreiden kanssa. Suetonius ei kuitenkaan kerro aviomiesten nimiä. Yksi näistä aviomiehistä oli P. Cornelius Scipio, mutta ei ole varmuutta siitä oliko hän koskaan konsuli. Scribonia ja Scipio saivat kaksi lasta. Poika P. Cornelius Scipio oli konsuli vuonna 16 eaa. Tytär Cornelia meni naimisiin kensori Paulus Aemilius Lepiduksen kanssa.
Vuonna 40 eaa. Octavius pelkäsi että Sextus Pompeius ja Marcus Antonius liittoutuisivat häntä vastaan. Maecenas suositteli häntä menemään naimisiin Pompeiuksen sukulaisen Scribonian kanssa. Octavius oli Scriboniaan paljon nuorempi. Octavius erosi Scriboniasta vuonna 39 eaa. heti sen jälkeen kun Scribonia oli synnyttänyt hänelle tyttären Julian.
Valkojumaltenkukka
Valkojumaltenkukka (Dodecatheon dentatum) on jumaltenkukkien sukuun kuuluva laji. Sitä tavataan luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan länsiosissa. Kasvi on 10-50 cm korkea. Se kukkii keväällä ja on kesällä eräänlaisessa lepotilassa. Kukkien väri on valkoinen. Lehdet muodostavat ruusukkeen varren tyvelle. Kasvi menestyy aurinkoisella tai puolivarjoisella kasvupaikalla humuspitoisessa ja hyvin vettä läpäisevässä maassa. Valkojumaltenkukkaa käytetään usein kivikkoistutuksissa.
Brutus (auto)
Brutus on saksalaisen Auto- und Technikmuseum Sinsheimin 1900-luvun alun tyyliin rakennettu kilpa-auto. Ajoneuvon tekee erityiseksi siinä käytetty valtava 1920-luvun 47 litrainen BMW VI -V12-moottori. Brutusta rakennettiin vuosina 1998-2006.
Rakenne ja moottori
Brutuksen alusta on saatu vuoden 1907 amerikkalaisesta paloautosta. Auton BMW VI-moottori tuottaa 550 hevosvoimaa, kun moottori kiertää 1530 kierrosta minuutissa (rpm). Tehoa voidaan kasvattaa hetkellisesti jopa 750 hevosvoimaan moottorin kiertäessä 1700 rpm. Autossa on kolme vaihdetta ja moottorin teho välittyy taka-akselille ketjun avulla. Siinä on jarrut vain taka-akselilla.
Brutus mediassa
Brutusta on esitelty Top Gearin kauden 18 kuudennessa jaksossa, jossa Jeremy Clarkson pääsee ajamaan myös itse autoa.
Murasame (1935)
Murasame oli Keisarillisen Japanin laivaston Shiratsuyu-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 1. helmikuuta 1934. Alus laskettiin vesille 20. kesäkuuta 1935 ja valmistui 7. tammikuuta 1937.
Palvelus
Alus upotettiin 6. maaliskuuta 1943.
Selman juonet
Selman juonet on Aleksis Kiven vuosina 1869–1870 kirjoittama kaksinäytöksinen komedia. Se sai kantaesityksensä Helsingin Työväen Näyttämöllä lokakuussa 1948. Selman juonet kuuluu Kiven vähemmän tunnettuun tuotantoon. Näytelmä jäi Kiveltä kesken, ja Ilpo Tuomarila kirjoitti siihen loppuratkaisun runsaat sata vuotta myöhemmin. Selman juonien teemana on koronkiskuri Fokaan yritys päästä käsiksi Selman isän rahoihin avioliiton kautta. Puhdasta rakkautta edustavat voimat onnistuvat kuitenkin vesittämään Fokaan kierot aikeet.
Kirjoittaminen
Suomenkielinen teatteriharrastus oli viriämässä 1860-luvulla, mutta ongelmana oli suomenkielisten alkuperäisnäytelmien vähäinen määrä. Kivi oli kiinnittänyt asiaan huomiota Helsingin Suomalaisen seuran kokouksissa. Teatteritaidetta haluttiin edistää aloittamalla seuranäytännöt, ja Kaarlo Bergbom puolestaan kaavaili ammattimaisen suomalaisen teatterin perustamista. Bergbom oli ryhtynyt myös käytännön toimiin asian edistämiseksi: suomenkielinen ammattiteatteri oli pian saava lähtölaukauksensa.
Raha motivoi - varsinkin nälkävuosien aikana. Kiveä kohdanneet sairaudet monimutkaistivat ansaintalogiikan. Hänen ei ollut mahdollista tulla toimeen teoksistaan saamilla tuloilla. Marraskuussa 1868 Kivi kirjoitti Bergbomille Fanjunkarsista Helsinkiin. Hänen terveydentilansa oli huono ja taloustilanne heikko. Fanjunkars oli joutumassa vasaran alle, mutta Thiodolf Rein pelasti sen takauksellaan. Kivelle oli tosin maksettu Leasta tekijänpalkkiota 300 markkaa keväällä 1869, ja hän arveli uuden Sankarteos-näytelmänsä soveltuvan esitettäväksi myös maaseudulla.
Toukokuussa 1869 Kivi kirjoitti Bergbomille: "Minulla on yhtä ja toista muuta kirjoitettua, jota en ole vielä näyttänyt esiin." Työn alla on ollut kaksi näytelmää, mikä ilmenee Kiven Reinille joulukuussa 1869 lähettämästä kirjeestä. Kivi: "Ne kaksi näytelmää... jotka jälkeen joulun ovat valmiit, ne pidän minä parhaina kun koskaan ennen olen matkaansaattanut ---." Bergbom oli lukenut ensimmäisen aihion kyseisiin näytelmiin. Toinen Bergbomin tarkastama näytelmä oli Selman juonet, joka jäi lopulta viimeistelemättä. Kappaleesta on säilynyt osittain kaksi keskeneräistä laitosta.
Juoni
Kivi ei kehitellyt Selman juoniin varsinaista uutta juonta, vaan hän käytti hyväkseen lähinnä omien aiempien näytelmiensä juonikaavoja ja luonnekuvia. Henkilöasetelma muistuttaa lähinnä Karkurien vastaavaa.
Selman juonet sijoittuu Suomen maaseutukartanoiden säätyläisten maailmaan. Lemmenpareja on kaksi: Selma ja Kilian sekä Thekla ja Konrad, joka on Selman veli. Kilian ja Konrad ovat koulukavereita, jälkimmäinen on vastikään palannut kaukomatkoilta.
Ensimmäinen näytös
Tapahtumapaikkana on terveyslähde nimeltä mainitsemattoman pikkukaupungin lähellä. Varakas ja saita Achilles Fokas halajaa rikkaan kartanonherran Hermanin tytärtä Selmaa motiivinaan maallinen mammona. Lääkäriystävänsä avulla hän valehtelee saavansa halvauksen, jollei pääse heti purjehtimaan avioliiton satamaan. Selman isä Erik Bonifacius Herman on asian kuultuaan suostuvainen antamaan tyttärensä Fokaalle. Kilpakosijana on luonnontutkija Kilian, joka on Selman sydämen valittu. Nuoret kehittävät viekkaan juonen Fokaan aikomuksia vastaan. Taikauskoinen Fokas on nähnyt pahaenteisen unen, johon hän haluaa selitystä noidalta Lappalais-Matilta. Selma on saanut tietoonsa tämän aikeen. Konrad puolestaan on palannut salaa kotiseudulleen, ja Selma pukee hänet Lappalais-Matiksi. Konrad saa tehtäväkseen selittää Fokaan unen isänsä Hermanin kuullen - tarkoituksena paljastaa Fokaan itsekkyys.
Herman uskoo vielä tässä vaiheessa, että Konrad on kuollut: "Hän oli minun poikani, ja rakastinpa häntä, vaihka olikin hän vallaton poika. Ulos mailmalle hänen lähetin, mutta rahaa kirjoitti hän perään, rahaa, rahaa ja rahaa taas." Näytelmän alku on Fokaan, Hermanin ja lääkärin vuoropuhelua. Ensimmäisen näytöksen loppu on puolestaan Selman, Kilianin, Konradin ja Theklan juonittelua.
Ray Bourque
Raymond Jean "Ray" Bourque (s. 28. joulukuuta 1960 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadanranskalainen uransa lopettanut NHL-jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja. Bourque pelasi urallaan Boston Bruinsissa sekä Colorado Avalanchessa NHL-liigassa kaikkiaan 1 612 peliä tehoin 410+1169=1 579. Bourque on eniten maaleja ja tehopisteitä NHL:ssä tehnyt puolustaja. Hänet valittiin viisi kertaa sarjan parhaaksi puolustajaksi. Ray sai urallaan useita palkintoja ja hänet nimettiin uransa päätyttyä Hockey Hall of Fameen. Boston Bruins ja Colorado Avalanche ovat jäädyttäneet Bourquen numeron 77.
Selman juonet
Toinen näytös
Sama paikka kuin edellisessä näytöksessä.
Ray Bourque
Uran alku
Bourque pelasi juniorivuosinaan Sorel Black Hawksissa sekä Verdun Eperviersissä (Black Hawks) QMJHL-liigassa. Siellä hänet valittiin vuosina 1978 ja 1979 liigan parhaaksi puolustajaksi. Hänen taitonsa herättivät kiinnostusta NHL:ssä, ja niinpä Boston Bruins hankki hänen pelioikeutensa valitsemalla Rayn ensimmäisellä kierroksella koko liigan kahdeksantena NHL:n varaustilaisuudessa.
Bourque vakiinnutti paikkansa Bruinsissa saman tien. Ensimmäisellä kaudellaan hän voitti vuoden tulokkaalle annettavan Calder Trophyn sekä valittiin NHL:n ykköstähdistöön keväällä 1980. Kukaan kenttäpelaaja ei aiemmin ollut saanut molempia valintoja. Uransa aikana Bourque pelasi Bruinsissa 1 518 ottelua tehden 1 506 pistettä (395+1 111) ja hän on Bostonin historian kautta aikain eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Hän johtaa myös syöttö- ja ottelutilastoa Bostonissa. Lisäksi hän on kautta aikain eniten pisteitä tehnyt puolustaja NHL:ssä ennen Paul Coffeyta.
Selman juonet
Toinen näytös
Selman juonien käsikirjoitus päättyy tähän.