cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Richard von Weizsäcker
Weizsäcker liittyi kristillisdemokraatteihin vuonna 1954 ja istui liittopäivillä vuosina 1969–1981, minkä jälkeen hän toimi vuoteen 1984 Länsi-Berliinin pormestarina. Vuonna 1990 hänelle myönnettiin myös Geuzen-mitali. Hän sai kunniatohtorin arvon muiden muassa Johns Hopkinsin yliopistosta vuonna 1993. Weizsäckerin puhe toisen maailmansodan päättymisen 40-vuotismuistopäivänä 1985 muutti saksalaisten suhtautumista omaan historiaansa.
Annie Lennox
Annie Lennox (s. 25. joulukuuta 1954 Aberdeen, Aberdeenshire, Skotlanti) on brittiläisen popmusiikki-duo Eurythmicsin toinen laulaja. Hän on tehnyt yhtyeen ohella myös soolouraa. Eurythmicsin musiikin pääpiirre on Lennoxin voimakas ja ilmaisukykyinen alttoääni. Ennen Eurythmics-yhtyettä Lennox oli sen edeltäjän The Touristsin jäsen.
Vuonna 2007 Lennox perusti hyväntekeväisyysjärjestö SING:in, jonka tehtävänä on valistus ja kamppailu Afrikkaa koettelevaa HIV- ja AIDS-pandemiaa vastaan.
FRWD
FRWD Technologies Oy (Naveca Oy, myöhemmin FRWD Technologies Oy) oli suomalainen teknologiayritys, joka kehitteli urheilusuoritusta mittaavaa tallenninta. Se perustettiin Oulussa vuonna 2000.
Yrityksen perustajia olivat Ville Kampman (pääosakas) ja Hannu Moilanen. Yrityksellä oli vuonna 2006 toimipisteet Oulussa (pääkonttori), Helsingissä, Ruotsissa ja Sveitsissä. Yrityksen toimitusjohtaja oli Ilkka Limma, joka oli myös yksi yrityksen pääosakkaista. Tutkimus- ja tuotekehitysjohtajana toimi Ville Kampman.
Yrityksen perustaminen ja innovaatiot
FRWD Sport Performance Recorder -konsepti keksittiin maastopyörälenkillä. FRWD:n keksijä ja kehittäjä, Ville Kampman, kärsi tappion ystävälleen. Myöhemmin hän punnitsi suoritustaan: Miten analysoida ja vertailla suorituksia? Missä kohdin erot tulivat? Miten oppia virheistä? Tämän ongelman ympärille innovoitiin uudenlainen korkean teknologian urheilutallennin, jonka avulla pystytään selvittämään jälkikäteen, mitä suorituksessa todella on tapahtunut.
Ratkaisu koostui seuraavista keskeisistä elementeistä: sykemittaus, GPS, barometrinen ilmanpaineen mittaminen sekä lämpötila. Näiden sensoritietojen matemaattisella yhdistelemisellä kyettiin muodostamaan havainnollinen toisinto mitatusta suorituksesta, jossa tallennettu mittaus esitettiin 3D-reittinä. Mittauksen visuaalinen toisto sisälsi lisäksi tiedon reitin nousu- ja laskukulmista, nopeuksista sekä sykkeestä reitin jokaisessa pisteessä. Yhdistämällä syketieto 3D-reittiprofiiliin, saatiin tuloksena uudenlainen 4D-suoritusanalyysi.
Muotoilu ja käyttäjäkokemus
Yrityksen suhteellisen pienestä koosta huolimatta (10-20 hlö), yritys panosti henkilöstönsä resursoinnissa paljon muotoilijoihin. Yhtiön toiminnassa oli mukana kokeneita muotoilijoita ja brändihallinnan asiantuntijoita, muun muassa Jarmo Lehtonen ja Arttu Salovaara. FRWD:n tuotteissa ja tuotekehityksessä korostui panostaminen muotoiluun ja käytettävyyteen sekä uudenlainen, pelimaailmasta tuttu, lähestyminen ja analysointi mitattuun urheiludataan.
Esimerkki yksinkertaistetusta käyttäjäkokemuksesta oli W-sarjan toimintalogiikka. Rannenäytön käyttöönottoon ja parittamiseen tallenninyksikön kanssa tarvittiin ainoastaan yksi napin painallus tuotepaketista ottamisen jälkeen. Rannenäytön käyttöliittymä mukaili yhtä lailla kyseistä toimintalogiikkaa - rannenäytössä oli ainoastaan kaksi nappia. Toinen näytön taustavalon aktivoimiseen ja toinen mittauksen käynnistämiseen ja näyttösuureiden vaihtamiseen.
Palkinnot
Yritys voitti ensimmäisellä tuotteellaan, O-sarjan urheilutallentimella ja FRWD Replayer -analysointiohjelmistolla, 4. heinäkuuta 2004 maailman suurimman urheilumessun ISPO Münchenin yhteydessä järjestettävä BrandNew Award -kilpailun.
O-sarjan valitsi urheilubrändäyksen asiantuntijoista koostuva raati oman kategoriansa voittajaksi. Osallistujia kilpailuun oli kaiken kaikkiaan 126.
Nuori Hannibal
Nuori Hannibal (Hannibal Rising) on Thomas Harrisin neljäs Hannibal Lecter -aiheinen teos. Kirjasta on tehty Peter Webberin ohjaama samanniminen elokuva (2006), jonka ensi-ilta Suomessa oli helmikuussa 2007. Tapahtumat sijoittuvat Hannibalin lapsuuteen ja nuoruuteen alkaen vuodesta 1944, jolloin Lecterit asuivat sukulinnassaan Liettuassa.
Juoni
Teoksen alussa, vuonna 1941 Hannibal on kahdeksanvuotias ja joutuu pakenemaan kotilinnastaan natsi-Saksan operaatio Barbarossan vuoksi. Lecterin perhe pakenee suvun metsästysmökille, jossa perhe aikoo odottaa sodan loppumista. Kolmen vuoden päästä neuvostoliittolainen panssarivaunu osuu mökille etsiessään vettä ja pian Hannibalin vanhemmat kuolevat räjähdyksessä, kun saksalainen hävittäjälentokone pommittaa panssarivaunua. Hannibal jää sisarensa Mischan kanssa mökille, kunnes heidät yllättävät saksalaisten hyväksi toimivat liettualaiset sotilaat. Hannibalin läsnä ollessa nälkäiset sotilaat tappavat Mischan syödäkseen hänet. Myöhemmin neuvostoliittolaiset sotilaat löytävät Hannibalin vaeltamasta metsästä traumatisoituneena ja puhekykynsä menettäneenä ja vievät hänet takaisin perheen linnaan, joka toimii nyt orpokotina. Vuoden päästä Hannibalin setä, Robert kuitenkin hakee Hannibalin orpokodista asumaan luokseen Ranskaan. Yhteiseloa ei kestä kauan, sillä Robert kuolee äkillisesti, jolloin Hannibal menee asumaan japanilaisen tätinsä, Murasakin luokse. Opiskellessaan lääketiedettä Ranskassa Hannibal tappaa ensimmäisen uhrinsa, teurastajan nimeltä Paul Momund, joka on loukannut Murasakia. Häntä epäillään murhasta mutta Murasakin keskeytyksen ansiosta hän ei joudu vastuuseen teoistaan.
Murhan myötä Hannibal päättää kostaa sotilaille, jotka murhasivat hänen siskonsa tappamalla heidät mahdollisimman raa’asti.
Andreas Ivanschitz
thumb|Andreas Ivanschitz Andreas Ivanschitz (s. 15. lokakuuta 1983 Eisenstadt) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ivanschitz pelasi junioriaikanaan ASK Baumgartenin joukkueessa. Ammattilaisurallaan hän edusti pitkään SK Rapid Wieniä (1998–2005), jonka aikana hän ehti voittaa Itävallan liigamestaruuden vuonna 2005; samana vuonna hän oli myös Cup-finaalissa, jossa joukkue taipui Austria Wienille 3–1. Hänet valittiin myös Itävallan vuoden pelaajaksi vuonna 2003.
Vuonna 2006 Ivanschitz edusti kotimaassaan FC Red Bull Salzburgia. Hän pelasi kolmetoista ottelua ja teki yhden maalin. Hän oli lainalla Panathinaikosissa vuosina 2006–2008, jossa hän pelasi 50 ottelua ja teki seitsemän maalia. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi pysyvästi Panathinaikosiin ja pelasi 17 ottelua tehden kolme maalia. Vuosiksi 2009–2011 hänet lainattiin 1. FSV Mainz 05:een, jossa hän pelasi 47 ottelua ja teki yhdeksän maalia. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi pysyvästi Mainziin.
Maajoukkueessa Ivanschitz debytoi vuonna 2002. Hänet valittiin Itävallan ja Sveitsin EM-kilpailuihin 2008.
Nebula (yhtye)
Nebula on psykedeelinen stoner rock -yhtye, jonka perustivat Fu Manchun entiset jäsenet Eddie Glass (kitara) ja Ruben Romano (rummut) vuonna 1997.
Yhtyeessä soitti myös Mark Abshire, joka kuitenkin erosi yhtyeestä Atomic Ritual -albumin nauhoitusten aikana. Yhtyeessä soitti bassoa lyhytaikaisesti myös Simon Moon, kunnes hänet korvattiin Tom Daviesilla.
Atomic Ritualin tuotti tunnettu desert rock -muusikko Chris Goss, ja se julkaistiin vuonna 2003. Albumi sai lämpimän vastaanoton kriitikoilta, esimerkiksi AllMusic Guiden John Serba kehui Atomic Ritualia ja antoi sille neljä tähteä.
Diskografia
EP:t
Kokoelmat
Roman Herzog
Roman Herzog (5. huhtikuuta 1934 Landshut – 10. tammikuuta 2017 Jena ) oli saksalainen Kristillisdemokraattisen puolueen poliitikko ja Saksan liittopresidentti (1994–1999). Hän oli koulutukseltaan juristi.
Herzogista tuli professori vuonna 1964. Hän opetti ensin vuoteen 1966 Münchenin yliopistossa, sen jälkeen Berliinin yliopistossa, jonka johdossa hän oli vuosina 1971–1972. Hänestä tuli vuonna 1980 parlamentin jäsen ja sisäministeri.
Herzog toimi vuodesta 1987 korkeimman perustuslaillisen tuomioistuin Bundesverfassungsgerichtin johtajana. Hän jäi pois kyseisestä virasta vasta noustessaan liittopresidentiksi vuonna 1994. Häntä seurasi Johannes Rau vuonna 1999.
Herzog oli vuodesta 1959 naimisissa Christiane o.s. Kraußin kanssa. Vaimo kuoli vuonna 2000, ja Herzog meni uusiin naimisiin Alexandra Freifrau von Berlichingenin kanssa. Hänet palkittiin Karlspreisilla vuonna 1997.
Hemostaatti
Hemostaatti eli hemostaattinen aine, on useana eri muotona käytetty lääkeaine, jonka tarkoitus on tyrehdyttää massiivisen runsas verenvuoto mahdollisimman nopeasti. Hemostaattia voidaan antaa esim. jauheena, massiivisesti vuotavaan valtimon verenvuotoon. Hemostaattia voidaan sidostaa, vaikuttavaksi aineeksi: myös laastareina taikka painesiteisiin eli kompressi-siteisiin, jotka myös puristussiteinä yleisesti tunnetaan. Esimerkiksi kontakti-urheilussa, voidaan huoltoryhmän lääkärin toimesta (muu vastaava, korkeatasoista ensiavun taitoa omaava ammattihenkilö - kuten sairaanhoitaja) voidaan käyttää hoitotarvikkeita, jotka sisältävät jotain hemostaattista ainetta.
Juan Manuel Fangio
Juan Manuel Fangio (24. kesäkuuta 1911 Balcarce, Argentiina – 17. heinäkuuta 1995 Buenos Aires, Argentiina) oli menestynyt argentiinalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän voitti viisi maailmanmestaruutta 1950-luvulla, joista neljä viimeistä olivat perättäisiä. Fangio oli 1950-luvun suurin F1-kuljettaja. Argentiinalainen hallitsi 50-lukua aina vuodesta 1950 vuoteen 1957. Hänen lempinimensä oli "Maestro" eli Mestari.
Elämäkerta
Fangio syntyi italialaiseen siirtolaisperheeseen Balcarcessa Argentiinassa. Fangion ura kilpa-autoilijana alkoi vuonna 1934. Hän voitti Argentiinan mestaruuden vuosina 1940 ja 1941. Kotimaassaan Fangio tuli 1940–luvulla tunnetuksi Etelä-Amerikan valtioiden läpi ajetuista ralleista, joita hän ajoi Chevrolet’n ja Fordin autoilla, kunnes hänen kartturinsa Daniel Urrutia kuoli eräässä 10 000 kilometrin kilpailussa. Toisen maailmansodan jälkeen Fangio siirtyi ajamaan kilpaa Euroopassa vuonna 1947.
Fangio voitti viisi mestaruuttansa peräti neljässä eri tallissa Alfa Romeolla, Mercedes-Benzillä, Ferrarilla ja Maseratilla. Fangio onkin ainut kilpailija koko Formula 1 -historiassa, joka on pystynyt voittamaan vähintään kaksi peräkkäistä maailmanmestaruutta eri automerkeillä. Hän ajoi 51 GP-kilpailua, joista voitti 24. Fangio voitti siis lähes puolet ajamistaan kilpailuista voittoprosenttinsa ollessa 47. Kaksi voitoista oli jaettuja voittoja; 1950-luvun sääntöjen mukaan samaa autoa saattoi ajaa useampi kuljettaja kilpailun aikana. Fangion paalupaikkaprosentti on F1-historian suurin 57 prosenttia. Fangio saavutti 45% ajamistaan kilpailusta nopeimman kierroksen, joka on yksi F1-historian suurimpia.
Juan Manuel Fangiota on usein pidetty kaikkien aikojen parhaana F1-kuljettajana. Eri aikakausien pilotteja on kuitenkin suorastaan mahdoton asettaa paremmuusjärjestykseen. Fangion kova kilpakumppani Stirling Moss onkin sanonut Fangiosta että ”kukaan muu ei ole tehnyt kilpa-autossa yhtä vähän virheitä kuin hän”. Fangiosta elää formulapiireissä lukemattomia legendoja. Niistä yksi sijoittuu Nürburgringin vanhalle yli 20 kilometrin mittaiselle radalle, jonka Fangio valloitti kolmesti, viimeisen kerran 1957, jo 46-vuotiaana konkarina.
thumb|right|250px|Juan Manuel Fangio ja Mercedes-Benz näytösajossa 1986.
Fangio jahtasi viimeistä maailmanmestaruuttaan Maseratillaan. Hänen pahimmat kilpailijansa olivat Ferrarin Mike Hawthorn ja Peter Collins. Ferrarit ajoivat kisan läpi ilman yhtään varikkopysähdystä, kun taas Fangio oli varautunut yhteen varikkostoppiin. Hän ajoi sitä varten 30 sekunnin kaulan kilpailijoihinsa. Pyörän mutteri juuttui kuitenkin kiinni, ja pysähdys venähti lähes minuutin mittaiseksi. Fangio aloitti takaa-ajon, jonka aikana hän joka kierroksella paransi jo edelliseltä kaudelta nimissään ollutta kierrosennätystä sekuntikaupalla. Viimeistä edellisellä kierroksella hän saavutti Ferrarit ja ohitti ne, ensin Collinsin, sitten Hawthornin. Fangio ohitti kuitenkin molemmat Ferrarit ajamalla mutkat suoriksi, kirjaimellisesti. Nykyään moinen olisi ollut sääntöjen vastaista, mutta tuohon aikaan sitä pidettiin ”erinomaisena ideana”.
Fidel Castron sissit kaappasivat Fangion 23. helmikuuta vuonna 1958 Havannassa mutta hänet vapautettiin pian.
Fangio kuoli Buenos Airesissa vuonna 1995 84-vuotiaana. Hän oli joutunut pari päivää aikaisemmin sairaalaan keuhkokuumeen ja munuaisvaivojen vuoksi. Fangio vieraili muutaman kerran Suomessa muun muassa Eläintarhan ajojen muistotilaisuudessa.
Fangion ruumis nostettiin 7. elokuuta 2015 ylös haudastaan kahden isyystutkimuksen takia. Sekä Oscar Espinoza, 77, että Ruben Vazquez, 73, väittivät, että 84-vuotiaana kuollut Fangio on heidän isänsä. Fangion ruumiista otettiin DNA-näytteet hautausmaan ruumishuoneella. Testien odotettiin olevan valmiit syyskuun puolivälissä 2015. Argentiinalaismestari ei ollut elämänsä aikana naimisissa eikä hänellä ollut ainakaan tunnustettuja lapsia. Joulukuussa testin tulos paljasti että Fangio todellakin on Oscar Espinozan biologinen isä.
Formula 1-tulokset
(Paksunnettu kisateksti tarkoittaa paalupaikkaa; kursivoitu kisateksti tarkoittaa kilpailun nopeinta kierrosta) * Jaettu auto.
Terttu Kätkä
Terttu Kätkä (14. huhtikuuta 1916 Laihia – 27. huhtikuuta 2003 Palm Beach, Yhdysvallat) oli suomalainen kirjailija.
Katabathmos Megas
Katabathmos Megas oli antiikin aikainen kaupunki Egyptissä. Se sijaitsi Marmarikassa Välimeren rannikolla. Nykyisin sen paikalla sijaitsee Sollumin kaupunki.
Katabathmos, suomeksi ”Laskeutuminen”, sijaitsi Egyptin ja Libyan Kyrenaikan rajaseudulla samannimisellä niemellä, jota pidettiin ptolamaiolaisen ja roomalaisen Egyptin sekä Kyrenaikan rajana. Sen paikka on myös lähellä nykyisten Egyptin ja Libyan valtioiden rajaa. Kaupungin kohdalla on jyrkkä rinne, jonka yläpää on noin 180 metrin korkeudella merestä. Kulku ei ole mahdollista suoraan rantaa seuraten vaan hankalammin yläkautta. Näin se muodosti luonnollisen rajan. Strabon mainitsee paikan Egyptin länsirajana. Antiikin kirjallisuudessa sen mainitsevat myös muun muassa Polybios, Pomponius Mela, Plinius vanhempi ja Orosius. Paikka tunnettiin myös nimellä Tetrapyrgia, ”Neljä tornia”, mikä kertoo sen olleen linnoitettu. Sen sataman nimi oli Plynos (Plynos Limen).
Rebel Meets Rebel
Rebel Meets Rebel oli metallimusiikkia ja kantria yhdistävä musiikkiprojekti. Yhtyeessä soittivat David Allan Coe (laulu), edesmennyt Dimebag Darrell (kitara), Rex Brown (basso), ja Vinnie Paul (rummut). Yhtye on julkaissut nimeään kantavan albumin. Musiikki on sävelletty ja nauhoitettu jäsenien muiden projektien ja kiertueiden tauoilla.
Albumi julkaistiin 2. toukokuuta 2006, Dimebag Darrellin kuoleman jälkeen.
HMS Intrepid (L11)
HMS Intrepid (viirinumero L11) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Fearless-luokan maihinnousualus, joka oli palveluksessa 1967-1999.
Valmistus
Alus tilattiin Clydebankistä John Brown and Companyltä, joka oli jättänyt toiseksi parhaan 8 005 360 punnan tarjouksen tilatuista aluksista. Köli laskettiin 19. joulukuuta 1962. Alus laskettiin vesille 25. kesäkuuta 1964 ja otettiin palvelukseen 11. maaliskuuta 1967. Se oli telakan viimeinen laivastolle valmistunut alus.
Palvelus
Alus poistettiin 1976 palveluksesta ja siirrettiin reserviin. Se palautettiin palvelukseen 1979 korvaamaan telakalle siirrettävää sisaralustaan HMS Fearlessia. Alus palasi reserviin vuoden 1981 lopulla ja sitä tarjottiin Argentiinalle, mutta Falklandin sodan syttyessä alus palautettiin palvelukseen.
Alus siirrettiin 1991 reserviin, jonka jälkeen se oli ankkurissa Portsmouthissa. Aluksesta otettiin varaosia sen sisaralukseen Fearlessiin. Alus poistettiin palveluksesta 31. elokuuta 1999 ja lähti 13. syyskuuta 2008 romutettavaksi Liverpooliin.
Antero Jakoila
Raimo Antero Jakoila (s. 17. lokakuuta 1945 Vaasa) on suomalainen kitaristi, säveltäjä, sovittaja ja tuottaja. Jakoila on toiminut lukuisten studiosessioiden muusikkona, tuottajana ja sovittajana ja osallistunut yli 100:n suomalaisen kevyen musiikin klassikkoteoksen tekemiseen. Yli 3000 julkaistulla levytyksellä hän on yksi eniten levyttäneitä suomalaisia muusikkoja. Jakoila on perehtynyt eri musiikkityyleihin ja ammentanut sävellys- ja sovitustyöhönsä vaikutteita bluesista tangoon, rockista flamencoon ja klassiseen sekä kirjoittanut teoksia yhtyeille ja kitaraorkesterille ja julkaissut teoksiaan nuottikokoelmina. Flamencon, etelä-amerikkalaisen musiikin ja monen muun musiikkityylin suomalaisena pioneerina Jakoila on luonut suomalaista musiikkisoundia studio- ja levytyssessioissa akustisilla ja sähköisillä instrumenteilla ja kokeili jo varhain esim. intialaisen sitarin (1968) ja syntetisaattorikitaran (1978) mahdollisuuksia. Jakoila on esiintynyt muun muassa Hectorin, Baddingin ja Tuomari Nurmion taustayhtyeissä, The Boys -yhtyeessä, Rag's Bandissa sekä Dave Lindholmin ja M. A. Nummisen kanssa. Jakoila on julkaissut seitsemän soololevyä ja kaksi nuottivihkoa.
Oman soolotuotantonsa lisäksi Jakoila on tehnyt sävellyksiä myös muille artisteille, kuten M. A. Nummiselle. Jakoila on ollut muusikkona mukana monen elokuvan soundtrackilla vuodesta 1970 lähtien. Viime vuosina hän on tehnyt musiikkia Aki Kaurismäen elokuviin ja hänen Mastango-tango-yhtyeensä on esiintynyt Kaurismäen kanssa Cannesin filmijuhlilla. Maita joissa Jakoila on konsertoinut ovat Ranska, Saksa, Kuuba, Nicaragua, Sveitsi, Bulgaria, Tanska, Venäjä ja Ruotsi.
Antero Jakoilan soittimia ovat akustiset kitarat (klassinen, flamenco), sähkökitarat, teräskielinen- ja 12-kielinen kitara, tres, mandoliini, mandola, cuatro ja dobro. Levyillä hänen soittimina mainitaan myös perkussiot, basso ja taustalaulaja. Jakoila on yksi ensimmäisiä suomalaisia levyttäneitä muusikoita joka soitti intialaista sitaria ja syntetisaattorikitaraa.
Omat yhtyeet
Soolojulkaisuilla esiintyvät Antero Jakoila Recording Band ja Antero Jakoila Ensemble. Hän on esiintynyt duona Dave Lindholmin ja M.A. Nummisen kanssa. Vierailevia artisteja Jakoilan soolojulkaisuilla ovat mm. Ciro Perez, Gustavo Beyetelmann, Cesar Stroscio, José Libertella, Roberto Tormo, Otto Donner, Jukka Linkola, Jarmo Savolainen, Sakari Kukko, Kimmo Pohjonen, Heikki Virtanen, Hector, Dave Lindholm, Reino Laine, Pertti Päivinen, Ulf Krokfors, Make Lievonen, Petri Ikkelä, Pepe Ahlqvist, Harri Saksala, Aale Lindgren, Kai Olander, Tapio Aaltonen, Matti Koskiala, Tomi Parkkonen, Hillel Tokazier, Niklas Nylund, Mikki Nuorivaara, Roope Rossi, Mikko Helenius, Mauri Saarikoski, Harri Kaitila, Sanna Kurki-Suonio, Kristiina Kuusisto, Päivi Kärkäs + jousiensemblet.
Spencer Daniels
Tulevia rooleja Danielsilla on elokuvissa Benjamin Buttonin uskomaton elämä (2008) ja Star Trek (2009). Hän on myös vieraillut useiden televisiosarjojen jaksoissa.
Daniels syntyi Kaliforniassa.
Arnall Bloxham
Arnall Bloxham (s. noin 1881 – k. vuoden 1972 jälkeen) oli brittiläinen hypnoterapeutti, joka väitti potilaidensa muistavan aiempia elämiään. Bloxham nauhoitti potilaidensa ”muistoja” yli 20 vuoden ajan ja yritti löytää todisteita niiden paikkansapitävyydestä. Potilaista tunnetuin oli ”Jane Evans”, joka kertoi aiemmasta elämästään Livonia-nimisenä roomalaisena 300-luvun Yorkissa. Muistot olivat yksityiskohtaisia ja historiallisesti tarkkoja, mutta myöhemmin paljastui, että Livonian elämä muistutti huomattavasti Louis de Wohlin romaanin Elämän puu (1947) juonta. Tietoisen vilpin sijaan kyse oli todennäköisesti kryptomnesiasta sekä siitä, että Bloxham tahattomasti ohjaili potilaitaan.
Elämäkerta
Bloxhamin syntymä- ja kuolinaika eivät ole tiedossa. Encyclopedia of Occultism and Parapsychologyn mukaan hän syntyi vuoden 1881 tienoilla ja vietti lapsuutensa pienessä Pershoren kylässä Englannissa Worcestershiressä. Hän kiinnostui jo varhaisella iällä hypnoosista ja oli sen saralla luontaisesti lahjakas.
Bloxham päätti ryhtyä lääkäriksi ja uskoi mesmerismin olevan ammatissa hyödyllinen taito. Ensimmäisessä maailmansodassa hän palveli kuninkaallisessa laivastossa. Lavantautiin sairastuminen esti kuitenkin sairaalassa työskentelyn, joten Bloxham alkoi sen sijaan harjoittaa hypnoterapiaa. Palveltuaan toisessa maailmansodassa laivaston luutnanttina hän asettui Cardiffiin ja saavutti mainetta taitavana hypnotisoijana. Bloxhamista tuli suosittu luennoitsija, joka esiintyi myös televisiossa. Vuonna 1972 hänet nimitettiin British Society of Hypnotherapists -järjestön puheenjohtajaksi.
Parapsykologia
Bloxham näki lapsuudessaan unia menneistä ihmisistä ja tapahtumista ja uskoi kokemuksiensa olevan olevan merkki edellisistä elämistä. Hän myös väitti tutkimuksien osoittaneen osan muistoistaan tosiksi.
Hypnoosin aikana monet Bloxhamin potilaat väittivät muistavansa tapahtumia edellisistä elämistään. Bloxham nauhoitti potilaidensa kertomia tarinoita yli 20 vuoden ajan. Aineisto käsittää yli 400 äänitettyä hypnoosi-istuntoa. Enimmillään potilaat muistivat jopa 6–7 aiempaa elämää. Potilaiden kuvaamat tapahtumat olivat enimmäkseen arkisia. Monista muista aiheeseen erikoistuneista parapsykologeista poiketen Bloxham yritti selvittää yksityiskohtien historiallisuutta ja väitti, että jälleensyntyminen voidaan tutkimuksen avulla osoittaa todelliseksi ilmiöksi.
Bloxhamin vaimo Dulcie osallistui aktiivisesti hypnoosi-istuntoihin ja niiden nauhoittamiseen. 1950-luvulla Dulcie ja Arnall pitivät avoimia tapaamisia, joissa uteliaat saivat kuunnella äänitteitä. Osallistujat olivat enimmäkseen esoteriasta kiinnostuneita. Vuonna 1958 Dulcie Bloxham julkaisi erästä miehensä potilasta käsitelleen kirjan Who Was Ann Ockenden? Tapaamiset loppuivat Dulcien kuoltua.
”Jane Evans”
BBC:n toimittaja Jeffrey Iverson tutki Bloxhamin nauhoja 1970-luvulla ja väitti osoittaneensa muistot aidoiksi. Hän teki aiheesta televisio-ohjelman The Bloxham Tapes ja kirjan Oletko elänyt monta elämää? (More Lives Than One?, 1976).
Iverson käsitteli ohjelmassaan ja kirjassaan erityisesti 30-vuotiasta kotirouvaa, jota kutsui salanimellä Jane Evans. Evans kertoi edellisistä elämistään voimakkaasti eläytyen, lausui helposti vaikeita nimiä ja kertoi vaivattomasti oudoista ihmisistä ja paikoista kuin ne olisivat hänelle entuudestaan tuttuja. Muistot koskivat esimerkiksi Eboracumissa 300-luvulla elänyttä roomalaisnaista Livoniaa, vuonna 1189 niinikään Yorkissa vaikuttanut juutalaisnaista Rebeccaa sekä Katariina Aragonialaisen palvelijatarta Annaa. Iversonin mukaan historiallinen todistusaineisto tuki vahvasti Evansin kertomuksia, mikä teki niistä ”ällistyttävimmän todisteen jälleensyntymästä, mitä kuunaan on muistiin kirjattu”. Tapaus on internetissä laajalle levinnyt, ja se mainitaan myös Noidan käsikirjassa.
Tsukuba
Tsukuba on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Ibarakin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin lounaisosassa Tsukuban ylängöllä. Kaupungin alueella virtaavat Kokai-, Yata- ja Sakurajoet, pohjoisessa se nousee Tsukubavuorelle. Tsukubassa on 244 155 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 283,72 neliökilometriä. Siitä tehtiin yksi Japanin erityiskaupungeista vuonna 2007.
Tsukubassa sijaitsee Tsukuban tiedekaupunki, jonka rakennustyöt aloitettiin 1960-luvulla. Sinne on siirretty Tokiosta useita tutkimus- ja opetuslaitoksia, kuten Tsukuban yliopisto (entinen Tokion kasvatustieteellinen yliopisto), Japanin avaruusjärjestön toimintoja ja hiukkasfysiikan tutkimuslaitos KEK. Tsukuban kaupunki perustettiin vuonna 1987 liittämällä yhteen Ōhon, Toyosaton ja Yataben maaseutukaupungit sekä Sakuran kyläkunta. Myöhemmin kaupunkiin on yhdistetty myös Tsukuban maaseutukaupunki vuonna 1988 ja Kukizakin maaseutukaupunki vuonna 2002. Tsukubassa pidettiin maailmannäyttely Expo ’85 vuonna 1985; tälle alueelle on sijoittunut sittemmin puiston lisäksi muun muassa informaatioteknologian ja lääketieteen tutkimusta.
Tsukuban nähtävyyksiin kuuluu Tsukubasan-jinjan šintolainen pyhäkkö Tsukubavuoren eteläjuurella. Rakennettua kulttuuriperintöä edustavat Odan linnan rauniot ja Ōtsuka-suvun asuintalo, joka on valittu tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Osa kaupungin alueesta kuuluu Suigō-Tsukuban puolikansallispuistoon. Tsukubaa palvelee Tsukuba Express -rautatielinja, joka liittää kaupungin Tokion Akihabaraan 45 minuutissa.
Ville Riippa
Ville Riippa on suomalainen muusikko ja tuottaja. Hän on työskennellyt muun muassa kosketinsoittajana, sessiomuusikkona, säveltäjänä ja tuottajana. Riippa on vaikuttanut muun muassa yhtyeissä Husky Rescue, Juha Tapio band ja Teddy Rok Seven. Hän on myös tehnyt kohtausmusiikin elokuvaan Dark Floors – The Lordi Motion Picture (2008). Tämän lisäksi Ville Riippa on tuottanut Juha Tapion menestyslevyt.
Metropolis (Troas)
Metropolis oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Troaksessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi Propontiin eli nykyisen Marmaranmeren etelärannikolla lähellä Priaposta, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Metropoliin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että se kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, tai ainakin se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 422/421 eaa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Mētropolitēs.
Johnnie Jackson
Johnnie Otis Jackson (s. 30. tammikuuta 1971, New Jersey) on yhdysvaltalainen kehonrakentaja. Johnnie on 172 cm pitkä ja painaa off-seasonilla 130 kg (kilpailu 115 kg).
Aberlleiniogin linna
Aberlleiniogin linna sijaitsee lähellä walesilaista Llangoedin kylää Isle of Angleseyn saarella. Sitä alkoi rakentaa vuonna 1088 Hugh d'Avranches, joka oli Chesterin ensimmäinen jaarli. Alkuperäinen linna oli muinaislinna, josta ei ole juuri mitään jäljellä. Paikalla on ilmeisesti ollut luonnollinen mäki, noin 50 metriä leveä ja 5–6 metriä korkea, josta on alettu muokata linnoitusta. Mäen juurella on oja, joka on noin 6 metriä leveä ja noin 1,2 metriä syvä. Tämä ensimmäinen linnoitus oletettavasti tuhoutui pian.
Rauniot
Mäen päällä on Aberlleiniogin linnasta jäljellä olevat rauniot. Se rakennettiin puolivälissä Englannin sisällissotaa. Se on neliön muotoinen, ja sen kulmissa oli neljä tornia, neljä metriä halkaisijaltaan, ja kunkin seinissä on kolme ampuma-aukkoa. Muureissa on pilastereita tukemassa niitä, kolme kullakin sivulla, lukuun ottamatta kaakkoispuolta, jossa on ollut portti.
Linnalla oli käyttöä vielä toisessa maailmansodassa, kun kodinturvajoukot käyttivät sitä.
Italiansusikoira
thumb|right|Italiansusikoiran pentu. Italiansusikoira (lupo italiano) on italialainen koirarotu.
Ulkonäkö
Koiran sukupuolen pystyy päättelemään sen päästä ja ilmeestä. Sillä on mustat huulet ja vahvat leuat. Täyden hampaiston purenta on leikkaava. Runko on tukeva olematta turhan pitkänomainen. Vatsa on vahva ja vatsaviiva ylösvetäytynyt. Selkä on suora ja erittäin hyvin kehittynyt. Italiansusikoiralla on kokoonsa nähden nopeat ja sulavat liikkeet: sen ravin tulisi antaa vaikutelma "elegantista voimasta". Raajat ovat pitkät, lihaksikkaat ja hieman kulmautuneet. Häntä riippuu alhaalla ja kuten siperianhuskyllä, ei kierry kerälle. Karvapeite on keskipitkä ja kohtuullisen kova, lyhyempää ja hienompaa se on päässä ja raajoissa. Väritys vaihtelee harmaasta (erinäisin merkein) kermaan, ja selässä on tumma satulakuvio.
Alkuperä
Mario Messi aloitti rodun kehittämisen pyrkimyksenään saada aikaan koira, joka soveltuisi väestön suojeluun ja armeijan käyttöön ihmishenkiä pelastamaan. Saavuttaakseen päämääränsä hän risteytti suden ja saksanpaimenkoiran keskenään. Myöhemmin Italian hallitus otti tehtäväkseen rodun vaalimisen ja jalostuksen, sekä tunnusti sen virallisesti roduksi. Italiansusikoiran kasvatuskeskus perustettiin Piemonten Cumianaan, missä populaation koko kasvoi vähitellen 700 yksilöön. Rotua on käytetty palveluskoirana erilaisissa tehtävissä laviinikoirasta rauniokoiraksi, ja sen hajuaisti onkin todettu korvaamattomaksi. Sitä tavataan kotimaansa lisäksi myös Ranskassa, missä se on niin ikään palveluskoira.
Xavier Ouellet
Xavier Ouellet (s. 29. heinäkuuta 1993 Bayonne, Ranska) on kanadalais-ranskalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Montreal Canadiensissa. The Sports Forecaster -sivuston mukaan hän on kiekollinen puolustaja, pelaa varsin riskittömästi, liikkuu hyvin, pelaa kohtalaisen hyvin hyökkäyspäässä ja laukoo hyvin. Ouellet'n taidot ovat kuitenkin varsin rajalliset, jotta hän olisi optimaalinen vaihtoehto ylivoimakoostumuksiin NHL-tasolla. Ouellet'n tulisi lisätä myös voimaa.
Seuraura
Ouellet syntyi Ranskan Bayonnessa, mutta kasvoi Kanadan Québecin Terrebonnessa hänen isänsä Robertin lopetettua pelaajauransa. Ouellet aloitti Terrebonnessa myös jääkiekkoilun. Hän pelasi Québecin paikallisia juniorisarjoja Collège Esther-Blondin Phénixin paidassa, kunnes kesällä 2009 Ouellet'n varasi sekä Omaha Lancers 40. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa että Montréal Juniors 13. pelaajana QMJHL:n varaustilaisuudessa. Ouellet siirtyi kaudeksi 2009–2010 Montréaliin, jossa hän teki tulokaskaudellaan runkosarjassa 16 tehopistettä. Ouellet valittiin kauden päätteeksi QMJHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Kaudella 2010–2011 hän teki runkosarjassa 43 tehopistettä. Ouellet pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Detroit Red Wings varasi Ouellet'n toisella kierroksella 48. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Hän jatkoi kaudella 2011–2012 pelejään QMJHL:ssä, jossa Montréal Juniors oli muuttanut Boisbriandin kaupunkiin ja vaihtanut nimensä Blainville-Boisbriand Armadaksi. Ouellet nimettiin joukkueen kapteeniksi. Hän oli Armadan toiseksi paras pistemies Jess Tanguyn jälkeen tehoilla 21+39=60, joilla Ouellet sijoittui koko QMJHL:n puolustajien maalipörssissä toiseksi edellään vain Rimouski Océanicin Jérôme Gauthier-Leduc sekä puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Maaliskuussa 2012 Ouellet teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa. Hän jatkoi kaudella 2012–2013 kuitenkin vielä Armadassa ja joukkueensa kapteenina. Ouellet jakoi tehoilla 7+9=16 koko QMJHL:n pudotuspelien puolustajien maalipörssin voiton Halifax Mooseheadsin Konrad Abeltshauserin kanssa ja sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi hänen jälkeensä. Ouellet valittiin kauden päätteeksi liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2013–2014 Ouellet siirtyi Detroit Red Wingsin organisaatioon. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan AHL-joukkue Grand Rapids Griffinsissa, jossa tulokaskausi toi 70 runkosarja- ja kahdeksassa playoff-ottelussa tehot 4+13=17. Ouellet debytoi myös Red Wingsin NHL-joukkueessa, jossa hän pelasi neljä runkosarja- ja yhden playoff-ottelun jääden ilman tehopisteitä. Ouellet teki NHL-debyyttinsä 21. lokakuuta 2013 San Jose Sharksia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 17.15 minuuttia. Myös kauden 2014–2015 Ouellet pelasi suurimmaksi osaksi Griffinsin vahvuudessa. Hän voitti pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +6. Ouellet pelasi NHL:ssä kauden aikana 21 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3. Hän teki NHL-uransa avausmaalin 28. marraskuuta 2014 vieraissa New Jersey Devilsia vastaan. Ouellet pelasi kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa.
Ouellet pelasi myös kauden 2015–2016 suurimmaksi osaksi farmijoukkue Griffinsissa. Hän pelasi kauden aikana viisi NHL-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Marraskuussa 2015 Ouellet teki Red Wingsin kanssa vuoden mittaisen, yksisuuntaisen ja 715 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 hän murtautui seuran NHL-joukkueen kokoonpanoon, jossa Ouellet'n ensimmäinen kokonainen kausi toi 66 runkosarjaottelussa tehot 3+9=12. Heinäkuussa 2017 hän teki Red Wingsin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Ouellet edusti Kanadaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2010, jolloin Ouellet voitti kultaa. Hän edusti myös Canada Québecin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2010.
Muuta
Ouellet'n isä Robert pelasi jääkiekkoa hyökkääjänä. Hän syntyi Kanadassa, mutta pelasi koko pääsarjauransa ajan Ranskassa, jonka maajoukkuetta Robert edusti neljissä arvokisoissa.
Dark ambient
Artisteja
Industrial
Arvo Sipilä
Kyösti Arvo Sipilä (20. helmikuuta 1898 Kuopio – 29. tammikuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen professori ja työoikeuden asiantuntija.
Henkilöhistoria
Filosofian maisteri, lakitieteen tohtori Sipilän vanhemmat olivat kouluneuvos Heikki Kyösti Sipilä ja Lydia Karolina Tallqvist. Hänen puolisonsa vuodesta 1923 oli keuhkosairauksiin erikoistunut lääkäri Elli Maria Flinkman. Perheen tytär Liisa Maria avioitui professori Arne Rousin kanssa. Sipilä toimi Helsingin yliopiston talousoikeuden ja työoikeuden professorina 1941–1962. Hän oli yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan dekaani 1960–1962 ja varadekaani 1951–1960.
Timothy B. Schmit
Timothy Bruce Schmit (s. 30. lokakuuta 1947 Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko ja laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten urastaan rockmusiikkia esittävän Eagles-yhtyeen basistina ja laulajana. Schmit liittyi Eaglesiin vuonna 1977 korvaten yhtyeestä eronneen Randy Meisnerin. Ennen tätä Schmit oli vaikuttanut pitkään Poco-yhtyeessä, jossa hän oli niin ikään korvannut Meisnerin vuonna 1970, kun tämä oli liittynyt Eaglesiin.
Schmit levytti Eaglesissa ainoastaan studioalbumin The Long Run ja livealbumin Eagles Live ennen kuin yhtye hajosi syviin erimielisyyksiin vuonna 1980. Yhtyeen hajottua Schmit julkaisi 1980-luvulla kaksi sooloalbumia ja vaikutti taustalaulajana muun muassa Toto-yhtyeen ja Eaglesin rumpalin Don Henleyn levytyksillä. 1990-luvun alussa hän esiintyi The Beatlesin rumpalin Ringo Starrin kokoonpanossa Ringo & His All-Starr Band ennen kuin hän palasi Eaglesin basistiksi vuonna 1994 yhtyeen tehtyä paluun esiintymislavoille 14 vuoden tauon jälkeen.
Schmitin tunnetuin Eaglesissa tulkitsema kappale lienee ”I Can't Tell You Why”, joka nousi ilmestyessään Billboard Hot 100 -singlelistan kahdeksannelle sijalle. Hänen soolotuotantonsa tunnetuimpia kappaleita ovat ”Boys Night Out” ja ”So Much in Love”. Schmit julkaisi uusimman sooloalbuminsa Expando vuonna 2009.
Leonard Candelin
Leonard Candelin (7. lokakuuta 1822 Oulu – 10. maaliskuuta 1907 Helsinki) oli suomalainen Oulussa asunut kauppaneuvos, laivanvarustaja, sahateollisuuden harjoittaja ja valtiopäivämies.
Candelinin vanhemmat olivat kauppias, laivanvarustaja Johan Abraham Candelin (1796–1848) ja Gustafva Charlotta Fohman. Johan Abraham Candelin johti oululaista Candelinin kauppahuonetta, jonka oli perustanut 1700-luvulla Johan Candelin (1722–1789). Kauppahuone harjoitti tervakauppaa ja sillä oli useita purjealuksia maailman merillä. Candelin siirtyi kauppahuoneen johtoon isänsä kuoltua 1848. Hänen aikanaan kauppahuone hankki useita purjealuksia muun muassa fregatti Amalian 1857, parkki Indian 1858, parkki Patrian 1863, parkki Emilian 1867 ja parkki Dagmarin 1867. Candelinin kauppahuone vei tervaa, pikeä ja sahatavaraa kun taas liikkeen tuonti koostui viljasta, suolasta, kankaista ja erilaisista rauta- ja siirtomaatavaroista. Candelinin kauppahuone oli yksi Oulun merkittävimmistä kauppahuoneista yhdessä J. W. Snellman G:sonin ja G. & C. Bergbomin kauppahuoneiden kanssa.
1860-luvulla Candelinin kauppahuone alkoi hankkia omistukseensa sahalaitoksia Pohjois-Suomesta. Vuonna 1867 Candelin yhdessä Johan Gustav Bergbomin ja August Ekmanin kanssa osti vararikon tehneen Taivalkosken vesisahan, joka oli perustettu 1837. Candelinin isä oli jo 1843 hankkinut osuuden Pudasjärven Hirvaskosken kylässä toimineesta Timosen ruukista, jonka yhteydessä oli myös vesisaha. Timosen ruukki toimi vuoteen 1877 saakka ja saha oli käynnissä aina vuoteen 1887.
Candelin ja Bergbom omistivat vuodesta 1871 Sahansaaren vesisahan Oulussa. Tämä saha toimi 1880-luvulle saakka. Vuonna 1879 Candelin, Bergbom ja August Ekman rakensivat Oulun Korkeasaareen uuden höyrysahan ja 1880-luvun alussa Candelin osti vararikon tehneen, vuonna 1878 perustetun Petäjäkankaan höyrysahan Pudasjärveltä.
Leonard Candelin luovutti kauppahuoneen johdon 1882 pojilleen John Candelinille (1849–1924) ja Leonard Candelin nuoremmalle (1853–1913). John Candelin luopui osakkuudestaan jo viiden vuoden kuluttua ja siirtyi maanviljelijäksi Inkooseen. Leonard Candelin muutti 1890 Oulusta Helsinkiin, jonne myös kauppahuonetta johtanut Leonard Candelin nuorempi siirtyi 1898. Vuonna 1912 Snellmanin, Bergbomin ja Candelinin kauppahuoneiden sahat yhdistettiin Ab Uleå -nimiseksi osakeyhtiöksi.
Leonard Candelin oli porvarissäädyssä Oulun kaupungin edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Candelin oli valtiopäivillä suostuntavaliokunnan ja säädyn suuren lähetystön jäsen. Hän oli myös Oulun kaupunginvaltuuston jäsenenä 1874–1881 ja 1884–1889 sekä toimi valtuuston puheenjohtajana. Valtuustossa Candelin kuului ruotsinmielisten ryhmään. Candelin oli Oulun Kauppiaitten Eläkelaitoksen johtokunnan puheenjohtajana, Oulun Kauppaseuran puheenjohtajana sekä Ruotsin ja Norjan varakonsulina Oulussa. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1876.
Juggernaut (sarjakuvahahmo)
Juggernaut, oikealta nimeltään Cain Marko, on Marvel-kustantamon luoma sarjakuvahahmo, Ryhmä-X:än (ja ajoittain Hulkin) pitkäaikainen vihollinen. Juggernautin loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Hahmon ensiesiintymisen tapahtui The Uncanny X-Men -lehden numerossa 12 (heinäkuu 1965).
Historia
Cain Marko on Ryhmä-X:n johtajan, professori Charles Xavierin, velipuoli. Hänen isänsä, Kurt Marko, nai Charlesin äidin Sharonin tämän aviomiehen, Brian Xavierin, kuoltua. Kurt ajoi kuitenkin toimillaan Sharonin alkoholismiin ja Charlesin uusi velipuoli Cain kiusasi heikompaa veljeään.
Charles kuitenkin ylitti Cainin miltei kaikilla muilla tavoin. Eräänä päivänä Charles luotasi telepatiallaan tahtomattaan Cainin ajatuksia ja oppi tuntemaan tämän sisäisen epävarmuuden. Saatuaan tietää velipuolensa teosta Cain vihasi Charlesia yhä syvemmin.
Myöhemmin Cain löysi Cyttorakin punaisen rubiinin, joka muutti hänet voittamattomaksi Juggernautiksi Charlesin silti ollessa läsnä.
Nykyään Ryhmä-X:n entinen vastustaja toimii joukkion jäsenenä ja taistelee X-miesten kanssa pahaa vastaan.
Voimat ja varusteet
250px|thumb|left|Juggernaut taistelemassa [[Hulkia vastaan.]] Juggernautilla on valtavat fyysiset voimat, joiden avulla hän kykenee nostamaan yli 100 tonnia (joka on ylin mitattavissa oleva luokitus Marvel-universumissa). Juggernautin sanotaan olevan pysäyttämätön, eivätkä hänen voimiensa tarkat ylärajat ole tutkittavissa.
Sen lisäksi, että Cyttorakin mystinen jumalvoima suo Juggernautille valtavat fyysiset voimat, se lisää hänen kivunsietokykyään ja muuttaa Juggernautin miltei haavoittumattomaksi. Juggernaut voi tehostaa kykyään ja ympäröidä itsensä voimakentällä keskittymällä tarpeeksi lujasti. Tällaisen voimakentän ympäröimään Juggernauttiin tiedetään iskeytyneen täydessä polttoainelastissa oleva kuorma-auto ilman, että Juggernautille sattui mitään.
Juggernaut kykenee selviämään loputtomiin ilman ruokaa, vettä tai happea. Hänen fysiikkaansa pitävät yllä ainoastaan mystiset voimat.
Rajoitukset
Juggernautilla on joitain heikkouksia. Häneen kyetään vaikuttamaan mystisten voimien kautta. Ilman metallista luotua kypäräänsä Juggernaut on suojaton psionisia iskuja vastaan. Nimrod, tulevaisuudesta saapunut robotti, tuotti korkeataajuuksisia ääni-iskuja Juggernautia vastaan niin, että tämän hermoimpulssit sekosivat. Mikäli Juggernautilla olisi ollut aikaa keskittyä ja luoda itselleen suojakenttänsä, hän olisi kenties kyennyt selviytymään iskusta.
Juggernaut muissa medioissa
Juggernaut esiintyy yhtenä pelattavana hahmona videopelissä Lego Marvel Super Heroes. Hän myös esiintyi elokuvassa X-Men: Viimeinen kohtaaminen osana Magneton joukkoja sekä elokuvassa Deadpool 2 yrittämässä manipuloida Russell Collinsia.
Tsernomorinhevonen
Tsernomorinhevonen (myös chernomor) on sukupuuttoon kuollut Pohjois-Kaukasukselta Venäjältä kotoisin ollut lämminverinen hevosrotu. Rotu muistutti doninhevosta ja sitä käytettiin kasakkaratsuna. Sukupuuttoon kuolemisesta ei tiedetä tarkalleen, mutta on teorioita että tsernomorinhevosen elinalueet olisivat kadonneet.
Yeosu
thumb|Yeosun sijainti [[Etelä-Jeollan maakunnassa.]] thumb|Kaupunkinäkymää Yeosu on kaupunki Etelä-Jeollan maakunnassa Etelä-Koreassa. Se muodostuu niemimaasta ja 317 pienestä saaresta. Vuoden 2005 väestönlaskennassa kaupungissa oli 277 995 asukasta. Kaupunki sijaitsee meren rannalla, joten siellä on tasainen ilmasto: viileät kesät ja leudot talvet. Kaupungissa järjestetään maailmannäyttely vuonna 2012.
Kaupungin nähtävyyksiä ovat täysikokoinen jäljennös amiraali Yi Sun-sin kilpikonnalaivasta, sekä mustan vulkaanisen hiekan täyttämä hiekkaranta.
Kurppelot
Kurppelot (Limnodromus) on suku kurppien (Scolopacidae) heimossa. Sukuun kuuluu kolme lajia, jotka ovat keskikokoisia ja pitkänokkaisia kahlaajia. Kaikki lajit ovat muuttolintuja. Tundrakurppelo (Limnodromus scolopaceus) ja rämekurppelo (Limnodromus griseus) ovat vaikeasti erotettavia useimmissa höyhenpuvuissa ja niitä pidettiinkin kauan samana lajina. Aasiassa esiintyvä laji arokurppelo (Limnodromus semipalmatus) on harvinainen ja huonosti tunnettu. Mikään laji ei pesi Suomessa, mutta tundrakurppeloa on tavattu satunnaisesti.
Afrodisias (Kilikia)
Afrodisias oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kilikiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Mersinin maakunnan Tisania.
Maantiede
Afrodisiaksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Kilikian rannikolla eli Vähän-Aasian etelärannikolla noin 31 kilometriä lounaaseen Seleukeiasta. Se oli rakennettu Zefyrionin niemelle eli nykyiselle Tisan niemelle sen mantereeseen yhdistävän kannaksen itärannalle. Pseudo-Skylaksin mukaan kaupungilla oli kaksi satamaa, toinen kannaksen itäpuolelle ja toinen länsipuolelle muodostuneessa lahdessa.
Afrodisiaksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta. Stadiasmus Maris Magni kuvaa Afrodisiaksen olleen Kyprosta lähin paikka mantereen puolella. Rannikolla kaupungista länteen päin sijaitsivat muun muassa Kelenderis ja Anemurion ja itään Korykos ja Elaiussa.
Kilikian Afrodisiasta ei tule sekoittaa suurempaan ja tunnetumpaan Afrodisiakseen Kaariassa.
Historia
Afrodisiaksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu muun muassa siihen, että kaupunki löi omaa aiginalaisen standardin mukaista hopearahaa arkaaiselta kaudelta noin vuodesta 520 eaa. lähtien. Klassiselta kaudelta noin vuodesta 379–374 eaa. raha oli mahdollisesti persialaisen standardin mukaista. Hellenistisellä kaudella Seleukeian perustamisen jälkeen Afrodisiaksen alue tuli todennäköisesti osaksi sen aluetta.
Antiikin lähteistä kaupungin mainitsevat jo mainittujen lisäksi myös muun muassa Diodoros Sisilialainen ja Livius sekä Plinius vanhempi, joka käyttää siitä nimeä Oppidum Veneris, mutta ei esimerkiksi Strabon.
Vaikka kaupunki luetaan kreikkalaiseksi polikseksi, sen asujaimisto vaikuttaa koostuneen pääasiassa seudun ei-kreikkalaisesta väestöstä. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä Afrodisios ja Afrodisias.
Rakennukset ja löydökset
Kaupungin paikalta on löydetty asutusjäänteitä sen kannaksen ja satamien läheisiltä kahdelta kukkulalta. Paikka on ollut ympäröity tornein varustetulla muurilla, joka on ajoitettu klassiselle kaudelle 400–300-luvuille eaa. Jäänteitä on myös idemmän sataman läheisellä tasangolla, jossa on ollut noin 15 hehtaarin kokoinen asutus.
Geronomi
Geronomi (AMK) on sosiaali- ja terveysalan ammattikorkeakoulututkinnon tutkintonimike. Geronomi on vanhustyön asiantuntija, joka työskentelee erilaisissa ikääntyneiden hyvinvointiin liittyvissä tehtävissä sosiaali- ja terveydenhuollon alalla. Geronomin tärkeimpänä tehtävänä on edistää vanhusten hyvinvointia, terveyttä ja toimintakykyä. Geronomi voi myös kehittää ja tarjota palveluja vanhusten omaisille. Geronomi työskentelee yleensä järjestöjen tai kuntien palveluksessa tai vaihtoehtoisesti itsenäisenä yrittäjänä.
Geronomiksi opiskellaan vanhustyön koulutusohjelmassa, ja opinnot kestävät 3,5 vuotta. Tutkinnon laajuus on 210 opintopistettä. Opintoihin sisältyy teoriaopintojen lisäksi harjoittelua erilaisissa vanhusten palveluja tuottavissa organisaatioissa.
Finlands svenska adventkyrka
Finlands svenska adventkyrka on Suomen Adventtikirkon ruotsalainen piirikunta. Ruotsinkieliset adventistit järjestäytyivät omaksi kirkkokunnaksi vuonna 1944. Vuonna 1991 FSA lakkasi toimimasta itsenäisenä kirkkokuntana ja liittyi samannimisensä seurakuntana Suomen Adventtikirkkoon. FSA on rekisteröity uskonnolliseksi yhdyskunnaksi 1991 ja on jäsen Frikyrklig samverkan rf:ssä.
Seurakunnat
Seuraavat seurakunnat kuuluvat ruotsinkieliseen piirikuntaan:
Uusimaa
Pohjanmaa
Varsinais-Suomi ja Ahvenanmaa
Shigesato Itoi
Shigesato Itoi (糸井 重里 Itoi Shigesato, s. 10. marraskuuta, 1948) on japanilainen tekstinsuunnittelija, esseisti, bloggari, sanoittaja, videopelisuunnittelija ja näyttelijä. Japanin ulkopuolella hänet tunnetaan parhaiten työstään pelisuunnittelijana ja Nintendon Mother-pelisarjan luojana.
The Sufferer & the Witness
The Sufferer & the Witness on yhdysvaltalaisen Rise Against-yhtyeen vuonna 2006 julkaistu albumi. Albumi julkaistiin Geffen Records -levy-yhtiön kautta. Singleinä albumilta julkaistiin kappaleet: "Ready To Fall", "Prayer of the Refugee" ja "The Good Left Undone".
Werner Heel
thumb|150px|right|Werner Heel
Werner Heel (s. 23. maaliskuuta 1982 Merano, Italia) on italialainen alppihiihtäjä, joka on parhaimmillaan vauhtilajeissa.
Kaudella 2008–2009 Heel voitti supersuurpujottelukilpailut Val Gardenassa ja Åressa ja sijoittui supersuurpujottelucupissa toiseksi. Seuraavalla kaudella hän oli toinen Lake Louisen syöksylaskussa sekä kolmas Val d'Isère'n supersuurpujottelussa ja Kitzbühelin syöksylaskussa. Syöksycupissa hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2012–2013 hän oli kolmas Val Gardenan ja Kvitfjellin supersuurpujotteluissa sekä supersuurpujottelucupissa neljäs. Kaudella 2014–2015 hän sijoittui Kvitfjellin syöksylaskussa kolmanneksi. Heel on sijoittunut maailmancupin osakilpailuissa palkintokorokkeelle kymmenen kertaa (8.3.2015 mennessä).
Heel kuului Italian joukkueeseen Åren MM-kilpailuissa 2007. Hän oli supersuurpujottelussa 27. ja keskeytti superyhdistetyn. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän oli syöksylaskussa seitsemäs ja supersuurpujottelussa neljästoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli supersuurpujottelussa neljäs ja syöksylaskussa kahdestoista. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui supersuurpujottelussa kahdeksanneksi ja syöksylaskussa 22:nneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli syöksylaskussa 16:s ja supersuurpujottelussa 20:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui syöksylaskussa 12:nneksi ja supersuurpujottelussa 17:nneksi.
Vuonna 2004 hän voitti supersuurpujottelun Italian mestaruuden.