cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Katalaani
Adjektiivit
Adjektiivit taipuvat luvun ja suvun mukaan. Nelimuotoisilla adjektiiveilla kaikki neljä muotoa ovat erilaiset, kun taas kaksimuotoiset adjektiivit eivät taivu suvun mukaan.
Joidenkin adjektiivien taivutuksessa esiintyy morfofonologisia muutoksia, kuten affrikaatio (boig, boja), n:n häviäminen (pla, plana) ja loppukonsonantin soinnillistuminen (sentit, sentida).
ç-loppuiset adjektiivit taipuvat yksikössä kaksimuotoisten mutta monikossa nelimuotoisten adjektiivien tavoin, eli ne ovat käytännössä kolmimuotoisia:
Substantiivit
Substantiivit taipuvat ainoastaan luvun mukaan. Kullakin substantiivilla on suku, maskuliini tai feminiini. Yleensä monikko muodostetaan lisäämällä substantiivin loppun pääte -s (gat → gats). -a-loppuisten feminiinisanojen monikon pääte on kuitenkin -es (gata → gates). Jos sana loppuu -ga, -ca, -gua, -qua, -ça tai -ja, monikon pääte on -gues, -ques, -gües, -qües, -ces tai -ges. Tämä tehdään täysin oikeinkirjoituksellisista syistä eikä vaikuta ääntämiseen. Jos sana loppuu painolliseen vokaaliin, monikon pääte on yleensä -ns (capità → capitans; poikkeus sofà → sofàs). -s- ja -ç-loppuisten sanojen monikko muodostetaan yleensä päättellä -os (gas → gasos). Usempien -os-, -ós- tai -òs-loppuisten ja kaksi- tai useampitavuisten -às-, -ís- tai -ús-loppuisten maskuliinisanojen s kahdentuu (fracàs → fracassos; ós → óssos). -s-loppuiset toiseksi tai kolmanneksi viimeiseltä tavulta painotetut sanat eivät muutu (llapis → llapis). -s-, -ç-, -x- tai -z-loppuisten feminiinisanojen monikkomuoto on sama kuin yksikkömuoto, mutta oikeinkirjoituksessa lisätään s muihin kuin -s-päätteisiin sanoihin (pols → pols; calç → calçs).
Verbit
Katalaanin verbeillä on neljä tapaluokkaa (indikatiivi, subjunktiivi, konditionaali ja imperatiivi) ja aikamuodosta riippuen enimmillään neljä yksinkertaista aikamuotoa (preesens, imperfekti, preteriti ja futuuri). Verbit jaetaan kolmeen konjugaatioon eli taivutusryhmään. Seuraavassa esimerkiksi I konjugaation verbin cantar taivutus:
Sanasto
Sanastoltaan katalaani muistuttaa suuresti espanjaa, mutta paljon yhteistä sanastoa on myös ranskan kanssa, vrt. esimerkiksi:
"syödä" - menjar, ra. manger (lat. manducare "pureskella"), mutta esp. comer (lat. com-edere "syödä yhdessä")
"löytää" - trobar, ra. trouver, esp. encontrar (lat. in-contrare "kohdata")
"puhua" - parlar, ra. parler (lat. parabolare, keskustella), esp. hablar (lat. fabulare, puhua)
Se on myös säilyttänyt sanoja, jotka espanjassa ovat vanhentuneet, esimerkiksi vegada "kerta" (nykyespanjassa vez).
André Kuipers
André Kuipers (s. 5. lokakuuta 1958) on alankomaalainen lääkäri ja Euroopan avaruusjärjestö ESA:n avaruuslentäjä.
Kuipersista tuli virallisesti toinen alankomaalainen ja kolmas alankomaalaissyntyinen astronautti lennon Sojuz TMA-4 laukaisun myötä 19. huhtikuuta 2004. Kuipers palasi Maahan lennolla Sojuz TMA-3 11 päivää myöhemmin.
Kuipers palasi ensimmäisenä alankomaalaisena astronauttina avaruuteen. Hänet valittiin Kansainvälisen avaruusaseman (ISS) retkikuntien 30 ja 31 miehistöön. Hänet laukaistiin avaruuteen 21. joulukuuta 2011 lennolla Sojuz TMA-03M. Lennon nimi on PromISSe. Hän palasi Maahan 1. heinäkuuta 2012.
Kuipers valmistui lääketieteen tohtoriksi (MD) Amsterdamin yliopistosta vuonna 1987. Kuipersin teini-ikäinen unelma astronautin työstä toteutui vuonna 1998 kun hänet valittiin Euroopan astronauttijoukkoihin. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme tytärtä ja poika.
Kuipers lähti ns. DELTA-lennolle (Dutch Expedition for Life Science, Technology and Atmospheric Resarch) avaruuteen 19. huhtikuuta 2004 lennolla Sojuz TMA-4. Hän suoritti 21 koetta avaruusasemalla: fysiologisia, biologisia, mikrobiologisia, lääketieteellisiä, teknologian kehittämiseen, fysiikkaan ja maapallon tarkkailuun liittyviä. Ehkä kuuluisin koe liittyi kasvien kasvuun: Seeds in Space. Kuipers vertaili alankomaalaisten ala-asteen oppilaiden avustuksella kasvien kasvua kiertoradalla ja Maassa. thumb|350px|left|Kuipers (2. oikealta) ISS:n [[Destiny (ISS)|Destiny-laboratoriomoduulissa miehistönvaihtoeseremoniassa komennon vaihtuessa Retkikunnalta 8 Retkikunnalle 9 26.4.2004]]
Antti Setälä
Antti Setälä (s. 12. marraskuuta 1976) on juristi ja vapaapainija.
Kauhajoen Karhua edustava Setälä voitti vapaapainin Suomen mestaruuden 11 kertaa peräkkäin vuosina 1994–2004. Hän edusti Suomea EM-kilpailuissa 2003 alle 55-kiloisten sarjassa ja sijoittui 16:nneksi. Vuonna 2007 hän palasi vapaapainin Suomen mestariksi alle 60-kiloisten sarjassa Hyvinkäällä pidetyissä SM-kilpailuissa.
Setälän valmentajana on toiminut Reijo Haaparanta.
Kufa
Abbasidien vallankumouksen myötä vuoden 750 jälkeen Kufa sai iranilaisia vaikutteita Khorasanista. 900-luvulla kaupungin merkitys alkoi vähentyä. Osmanivallan aikana (1638-1918) Kufaa hallinnoitiin Najafista.
Kufa sai takaisin poliittista merkitystään Irakissa Bath -puolueen hallinnon aikana. Vuonna 1987 hallitus perusti sinne yliopiston kilpailemaan Najafin shiialaisten madrasojen kanssa. 2000-luvun alussa kaupungin väkiluku oli 119 000.
Kufa on edelleen Samarran, Karbalan ja Najafin ohella yksi neljästä šiiamuslimeille merkittävästä kaupungista Irakissa.
Raimo Kuuluvainen
Raimo Juhani Kuuluvainen (23. huhtikuuta 1955 Hollola – 29. maaliskuuta 1999 Tampere) oli suomalainen jalkapalloilija.
Keskikenttäpelaajana pelannut Kuuluvainen edusti Suomea kuudessa A-maaottelussa ja 8 nuorten maaottelussa. Hän pelasi Suomen toistaiseksi viimeisessä olympiakisoihin osallistuneessa jalkapallojoukkueessa Moskovan 1980 kisoissa.
Kuuluvainen siirtyi Pieksämäeltä Tampereen Ilveksen riveihin 1974 ja oli I-divisioonan paras maalintekijä kaudella 1977. Hän voitti Ilveksen joukkueessa Suomen-mestaruuden vuonna 1983, SM-pronssia vuonna 1984 ja Suomen Cupin vuonna 1979. Pelaajaurallaan hän edusti myös Savon Palloa (1974) ja Kuopion Palloseuraa (1985). Hän toimi Ilveksen edustusjoukkueen johtajana 1980-luvun jälkipuoliskolla.
Alkoholimaksasairaus
pienoiskuva|Alkoholimaksasairaus [[kirroosi.]] Alkoholimaksasairaus on liiallisen alkoholinkäytön aiheuttama maksavaurio. Alkoholi on länsimaissa keskeinen maksasairauksien aiheuttaja; esimerkiksi Suomessa jopa 90 prosenttia kirrooseista on alkoholin aiheuttamia. Alkoholimaksasairauden kehittyminen ja eteneminen on aina yksilöllistä. Yleisesti ottaen naiset kuitenkin sairastuvat huomattavasti vähemmästä alkoholinkulutuksesta kuin miehet. Alkoholimaksasairauteen kuoli vuonna 2007 Suomessa 1 145 ihmistä.
Runsas alkoholinkäyttö johtaa usein maksan rasvoittumiseen. Siitä maksa voi palautua ennalleen alkoholinkäytön loputtua. Lähes kaikille alkoholin suurkuluttajille kehittyy rasvamaksa. Alkoholihepatiittiin tilanne etenee osalla (10–35 prosentilla) suurkuluttajista. Alkoholin aiheuttama maksatulehdus voi jollakulla olla käytännössä oireeton ja toisella johtaa vakaviin komplikaatioihin, kuten askitekseen, enkefalopatiaan ja munuaisvaurioon.
Alkoholihepatiitissa maksa-arvot (ALAT, ASAT) voivat olla jopa tuhansia.
Alkoholin suurkuluttajista 8–20 prosenttia saa lopulta kirroosin, jossa toimiva maksakudos tuhoutuu. Pitkälle kehittynyt kirroosi ei parane ilman maksansiirtoa, mutta alkoholinkäytön loputtua kokonaan maksa voi saada jonkin verran toimintakykyään takaisin. Kirroosia sairastavilla maksa-arvot voivat olla koholla tai täysin normaalit. Kirroosi johtaa usein hengenvaarallisiin komplikaatioihin, kuten askitekseen. Lisäksi noin viisi prosenttia kirroosiin sairastuneista saa maksasyövän.
Yli 125 000 ihmistä kattaneen tutkimuksen mukaan säännöllinen kahvinjuonti ehkäisee alkoholimaksakirroosia. Kupillinen päivässä vähentää riskiä 20 prosentilla ja neljä kuppia jo 80 prosentilla.
Estaing (Aveyron)
thumb|250px|Château d'Estaing Estaing on kunta Aveyronin departementissa Midi-Pyrénées'n hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 612 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Estaingin pinta-ala on 17 neliökilometriä.
Estaing kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France. Siihen kuuluu samasta departementista yhdeksän muutakin kylää.
Ferrari F2002
Ferrari F2002 on Ross Brawnin, Rory Byrnen ja Paolo Martinellin suunnittelema auto, jolla Ferrari kilpaili kaudella 2002 ja kauden 2003 neljä ensimmäistä osakilpailua. Michael Schumacher sai ensimmäisenä käyttöönsä uuden F2002-mallin Brasilian GP:ssä ja molemmat kuljettajat saivat uuden auton käyttöönsä seuraavassa San Marinon osakilpailussa. Auto oli suorastaan ylivoimainen. Michael Schumacher voitti sillä 11 osakilpailua ja Rubens Barrichello neljä. Ferrari voitti kauden 2002 10 viimeistä osakilpailua.
Auto myytiin RM Sothebyn huutokaupassa yli 6,6 miljoonalla dollarilla vuonna 2019.
Borat
Borat Sagdijev on kuvitteellinen hahmo, kazakstanilainen toimittaja, jota esittää brittiläinen koomikko Sacha Baron Cohen. Borat esiintyi aluksi Baron Cohenin Da Ali G Show -sarjassa. Sen jälkeen hahmo on muun muassa juontanut MTV:n palkintojuhlia ja esiintynyt kahdessa elokuvassa. Borat on hyvin tietämätön ja ennakkoluuloinen, ja Baron Cohen saa hänen kysymystensä avulla haastateltavansa paljastamaan omat ennakkoluulonsa.
Jaeden Martell
Jaeden Martell (oik. Jaeden Wesley Lieberher, s. 4. tammikuuta 2003 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Borat
Historia
Boratia muistuttava hahmo sai alkunsa vuonna 1994, kun koomikko Sacha Baron Cohen lähetti itsestään esittelyvideon brittiläiselle televisiokanavalle Channel 4:lle, joka etsi uutta koomista juontajahahmoa The Word -ohjelman paikalle. Videossaan Baron Cohen esitti Kristoa, albanialaista televisiojuontajaa. Myöhemmässä yhteydessä saman hahmon kotimaaksi oli vaihtunut Moldova. Vuonna 2000 hahmo oli jo saanut kotiseudukseen Keski-Aasian ja nimekseen Borat, ja hahmo alkoi esiintyä Baron Cohenin Da Ali G Show -ohjelmassa. Baron Cohen on kertonut hahmon perustuvan Baron Cohenin eteläisellä Venäjällä tapaamaan lääkäriin, joka oli Baron Cohenin mukaan tahattoman hauska.
Jaeden Martell
Hänet on parhaiten tunnettu Bill Denbroughin roolista kauhuelokuvassa Se (2017).
Hän on myös näytellyt elokuvissa St. Vincent (2014) The Book of Henry (2017), Se: Toinen luku (2019) ja Veitset esiin – kaikki ovat epäiltyjä (2019).
Borat
Historia
Borat on kotimaastaan ylpeä kazakki, jonka koti on takapajuisessa kylässä prostituoitujen, typerysten ja sukurutsaajien keskellä. Boratin tausta on vaihdellut myöhemmin siten, että joskus hän on ollut naimisissa, ja joskus hänen vaimonsa on kuollut. Hänen sukunimensä oli ensin Karabzhanov ja sitten Dutbajev, ennen kuin hän sai lopullisen sukunimensä Sagdijev.
Boratin hahmossa Baron Cohen pystyi puhumaan ihmisten kanssa ilman että nämä tunnistivat hänet, toisin kuin Ali G:n hahmossa. Boratin tuuheat viikset ja kulmakarvat ovat aidot, ja Baron Cohenin mukaan viiksien kasvattamiseen kuluu puolitoista kuukautta. Autenttisuutta Baron Cohen saa hahmoonsa sitä kautta, että Boratin harmaata pukua ei koskaan pestä, eikä Borat käytä deodoranttia. Boratin puhuma ”kazakin kieli” on oikeasti hepreaa, jota juutalainen Baron Cohen osaa hyvin.
Borat oli alkuvuosina vielä Ali G -hahmon varjossa. Vuonna 2004 hahmo esiintyi yhdysvaltalaisissa keskusteluohjelmissa, kuten Late Night with Conan O’Brien ja The Daily Show, ja häntä haastateltiin muun muassa The New York Timesiin. Kaikki eivät ymmärtäneet juutalaisen näyttelijän esittämän Boratin äärimmäistä mutta satiirista antisemitismiä, vaan se poiki valituksia tuotantoyhtiölle. Britannian televisiossa näytetty metsästysjakso jätettiin näyttämättä Yhdysvalloissa HBO-kanavalla, koska Borat keskusteli siinä juutalaisten ampumisesta. Borat juonsi muun muassa MTV Europe Music Awards -gaalassa Lissabonissa vuonna 2005 ja MTV Movie Awards -gaalassa 2006. Jälkimmäisellä kerralla yleisö ei ymmärtänyt hänen antisemitistisiä ja naisvihamielisiä loukkauksiaan, ja hänet buuattiin ulos lavalta.
Kazakstania pilkkaavaan Boratiin tympääntynyt Kazakstan sulki vuonna 2005 Boratin kotisivun, joka oli ollut Kazakstanin .kz-domainilla. Kazakstanin presidentin Nursultan Nazarbajevin tytär Dariga Nazarbajeva asettui kuitenkin julkisuudessa puolustamaan Boratia ja mainitsi, että maan johdon raivokkaat vastalauseet vahingoittivat Kazakstan-kuvaa enemmän kuin Boratin huumori.
Borat esiintyy pääosassa vuonna 2006 julkaistussa pseudodokumenttielokuvassa Borat, jossa hän matkustaa tutustumaan Yhdysvaltoihin ja sen ihmisiin. Elokuvalle julkaistiin syksyllä 2020 jatko-osa Borat Subsequent Moviefilm. Tässä elokuvassa Borat palaa neljäntoista vuoden jälkeen Yhdysvaltoihin, jossa eletään koronaviruspandemian ja tulevien presidentinvaalien sävyttämää aikaa. Lisäksi Borat nähdään pienessä roolissa elokuvassa Ali G Indahouse (2002).
Epidemia
Epidemia on tilanne, jossa tartuntatauti esiintyy poikkeuksellisen suurella osalla jonkin tietyn alueen väestöstä. Epidemiaksi kutsutaan myös muualta tullutta kulkutautia tai taudin merkittävää leviämistä. Epidemia rajoittuu tiettyyn maahan tai maanosaan. Erityisen suurta ihmisjoukkoa tai suurta maantieteellistä aluetta koettelevaa epidemiaa kutsutaan pandemiaksi.
Myös muita kuin tartuntatauteja, esimerkiksi itsemurhia, saatetaan kuvaannollisesti sanoa esiintyvän epidemioina.
Tartunta
Epidemia voi levitä henkilöstä toiseen (esimerkiksi pisaratartuntana) tai yhteisen lähteen kautta (esimerkiksi juomaveden välityksellä). On tavallista, että tartuntataudit esiintyvät joillakin henkilöillä vähäoireisina tai jopa oireettomina, jolloin ne voivat levitä oireettomien taudin kantajien välityksellä. Epideemisesti esiintyviä tauteja ovat esimerkiksi influenssa, kolera, rutto ja tuhkarokko. Koska epidemia tarkoittaa taudin poikkeavan runsasta esiintymää, epidemioiksi nimitetään usein myös sellaisia tilanteita, joissa on kyse vain muutamasta tartunnan saaneesta, kuten esimerkiksi armeijassa leviävä aivokalvontulehdus tai lastentarhassa leviävä vatsatauti. Laitosmaisissa oloissa, kuten armeijassa, vanhainkodeissa ja vankiloissa, saattavat levitä helposti sellaiset taudit, jotka eivät muuten ole helposti tarttuvia.
Epidemioiden ehkäisy ja torjunta
Epidemioita ehkäistään esimerkiksi eristystoimilla, rokotuksin, käsienpesukampanjoin sekä valistuskampanjoilla. Epidemioiden merkitys kansanterveydellisenä ja yhteiskunnallisena turvallisuusuhkana on tunnustettu pitkään, ja jo vuonna 1851 pidettiin Pariisissa kansainvälinen kongressi, jonka tarkoituksena oli sopia yhteisistä karanteenitoimista koleran varalta.
Sellaisilla tartuntataudeilla, joihin liittyy pitkäaikaiskantajuutta, pakkotoimia pyritään kuitenkin välttämään, sillä pitkäaikaiskantajan tartuttavuus on useimmiten pienempi kuin akuuttia tautia sairastavan, ja pakkotoimien valvonta on vaikeaa. Tällöin lähtökohtana on potilaan ohjeistaminen siten, ettei hän levitä tautia ympäristöönsä.
Massarokotukset ovat keskeinen työkalu, jolla estetään vaarallisten epidemioiden syntymistä. Rokotukset yleisimpiä tartuntatauteja vastaan pyritään tavallisesti kohdentamaan pieniin lapsiin, jolloin yhteisöön ei lainkaan pääse muodostumaan taudille altista väestöryhmää. Monissa maissa, myös Suomessa, lainsäädäntöön jätetty ainakin periaatteellinen mahdollisuus tahdonvastaisten pakkorokotusten toteuttamiseen.
Torjuntatoimet voidaan kohdistaa myös sairaudelle erityisen alttiiseen väestöön, esimerkiksi kohdennetuilla rokotuksilla, immunoglobuliinilla tai ennaltaehkäisevästi annettavilla antibiooteilla. Tällaisesta toiminnasta esimerkkeinä vaikkapa Suomessa varusmiehille annettava meningokokkirokotus, immunoglobuliinin käyttö A-hepatiitin aiheuttamissa laitosepidemioissa sekä lähikontaktien suojaaminen antibioottiprofylaksilla kurkkumädän yhteydessä.
Torjuntatoimien vaikutusta arvioidaan tautitapausten tehostetulla seurannalla. Seurannan kautta voidaan varmistaa uusien sairaustapausten ilmaantumisen loppuminen torjuntatoimien jälkeen, ja vakuuttua sairauden lähteen olleen juuri se, jota vastaan toimittiin. Lähteen oikeellisuuden varmistaminen on erityisen tärkeää jos kyseessä on ruokamyrkytys tai saastunut juomavesi.
Suomessa ensisijainen vastuu tartuntatautien torjunnasta ja tartuntatautiin sairastuneiden potilaiden hoidosta kuuluu kunnalle ja sen ylläpitämälle terveyskeskukselle. Terveydensuojelulain nojalla toteutettu tartuntatautien torjuntatyö lukeutuu osaksi kunnan tehtäviin kuuluvaa ympäristöterveydenhuoltoa.
Historiaa
Paleoliittisella kivikaudella kulkutaudit olivat melko harvinaisia, sillä ihmisiäkin oli vähän ja harvassa. Väkiluvun kasvaessa kulkutaudit yleistyivät voimakkaasti. Uusi kulkutauti pyyhkäisi aaltona maan yli aina, kun edellisestä epidemiasta oli kulunut riittävän kauan, ja se saattoi viedä lapsista kolmanneksen. Vielä 1900-luvun alun molemmin puolin koleraepidemiat ja 1900-luvun alussa espanjantauti ja "historian suurin tappaja" isorokko herättivät suurta kauhua. 1900-luvun aikana kulkutaudit saatiin hallintaan, ja nykyisin länsimaisen ihmisen riski kuolla kulkutauteihin on pienintä kivikauden jälkeen.
Suomen historiassa tautien aiheuttamat väestökatastrofit ovat liittyneet nälänhätiin, sillä heikkokuntoiset ovat saaneet kulkutauteja helpommin. Esimerkiksi 1690-luvun suurten kuolonvuosien aikana suomalaisista kuoli 30–40 prosenttia, ja 1860-luvun nälkävuosina alle kahden miljoonan väestöstä kuoli yli satatuhatta.
Livinhac-le-Haut
thumb|250px|Livinhac-le-Hauten kylä Livinhac-le-Haut on kunta Aveyronin departementissa Midi-Pyrénées'n hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 126 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa.Livinhac-le-Hautin pinta-ala on 11 neliökilometriä.
Ableton Live
Ableton Live on sekvensseriohjelma, jota voidaan käyttää perinteisen audiotyöaseman (, DAW) tavoin ja/tai instrumentinomaisesti. Ohjelma toimii sekä Windows- että Mac-käyttöjärjestelmissä. Ohjelman uusin versionumero oli helmikuussa 2021 11.0.2. Liven valmistaja on saksalainen Ableton AG.
Vilajoen vesistö
Vilajoen vesistö (vesistöaluetunnus 08) on Suomen päävesistöalue, joka laskujoki Vilajoki laskee Suomenlahteen. Vesistöalue jakautuu sekä Suomen että Venäjän puolelle.
Ableton Live
Ableton Live mahdollistaa esimerkiksi näytteiden tai kokonaisten laulunosien toistamisen ja miksaamisen esitystilanteen mukaan halutussa järjestyksessä ja tempossa. Ableton Liven käyttölogiikka vapauttaa käyttäjän ennalta määritellyistä kappalerakenteista, joten ohjelma sopii myös instrumentiksi musiikin esitystilanteessa eikä pelkästään taltioimaan tai toistamaan olemassa olevia ääniraitoja lineaarisesti. Live sisältää nuotinnostoiminnon ja samplentarkan audioeditorin. Signaalinkulku efekteille on erilainen kuin muissa DAW-ohjelmissa. Live on painotettu esiintymiskäyttöön, ja kokeneen käyttäjän helpompi järjestellä, niputtaa ja sekvensoida nopeasti lavalla.
Vilajoen vesistö
Vesistön sijainti
Vilajoen vesistön valuma-alueen pinta-ala on 344,09 neliökilometriä, josta 252,42 neliökilometriä kuuluu Suomelle ja noin 92 neliökilometriä Venäjälle. Valuma-alueen järvisyys on 6,33 %. Valuma-alueen luoteisosa työntyy Suomessa Lappeenrannan alueelle ja valuma-alueen pohjoisosista osa kuuluu Luumäen kuntaan. Vesistöalueen alajuoksu kuuluu Leningradin alueen Viipurin piirille. Vilajoen vesistöalue rajautuu pohjoisessa ensimmäisen Salpausselän takana levittäytyvään Kymijoen vesistöön (04). Salpausselän eteläpuolella sen länsipuolella sijaitsee Urpalanjoen vesistö (09) ja itäpuolella pohjoisessa Hounijoen vesistö (06) ja etelässä Tervajoen vesistö (07). Edellä mainittujen Suomen päävesistöjen väliin tunkevat Viipurinlahteen laskevat läntinen Santajoen vesistöalue (86.003) ja itäinen Nisajoen vesistöalue (86.002).
Pääuoman kulun ja pituuden määritys
Vilajoen vesistön pääuomasta ei ole toistaiseksi löytynyt kirjallisia lähteitä, mutta se voidaan määrittää käyttämällä apuna vesistöviranomaisten ylläpitämiä verkkopalveluita. Toinen palvelu on Paikkatietoikkuna, josta saa uomien pituudet, ja toinen on Suomen ympäristökeskuksen ylläpitämä VALUE-palvelu, josta saa valuma-alueiden pinta-alat. Vilajoki laskee Venäjän puolella Viipurinlahden Vilalahteen entisen Säkkijärven kunnan Vilajoen kylässä. Joen Venäjällä virtaava osuus on 22 kilometriä pitkä. Joessa on alajuoksulla järvimäinen laajentuma Velikoje (Великое) eli Patrusjärvi. Sen yläpuolella sijaitsee Hämäläisenjärvi (Холмогорское, Holmogorskoje ), jonka läpi joki virtaa. Hämäläisejärven yläpuolella sijaitsee varsin pitkä ja kapea Pukalusjärvi, joka ylettyy Suomenkin puolelle.
Pukalusjärven yläjuoksulla on vielä Lahnajärvi, jonka luoteispuolella sijaitsee Ylämaan taajama. Täällä sijaitsee ensimmäinen jokihaara, joka tulee huomioida pääuomaa valittaessa. Luoteesta tulee Vilajoen läntinen haara, jonka valuma-alueen pinta-ala on noin 49 neliökilometriä. Sen kanssa yhtyy Vilajoen pohjoinen haara, jonka valuma-alue on 135 neliökilometrin suuruinen. Pohjoinen haara kuuluu siten pääuomaan. Hieman ylempänä Pentinkylässä sijaitsee seuraava jokihaara. Luoteesta tuleva Pentinjoen valuma-alueen pinta-ala on 51 neliökilometriä ja koillisesta tulevalla Vilajoen Kieronjoella on valuma-alueen pinta-ala 75 neliökilometriä. Kieronjoki alkaa Korppisesta, jonne laskee pohjoisesta Tanin seudulla sijaitsevasta Tittaran järvestä alkunsa saava Vilajoki. Se Vilajoki, joka kuuluu pääuomaan, voidaan siis jäljittää tänne 50,2 kilometrin pituisena.
Pääuoman yläjuoksu muodostuu järvestä toiseen virtaavasta vesistöreitistä, jolla on eri osuuksilla eri nimet. Ne virtaavat alas valuma-alueelta, jonka pinta-ala on 43 neliökilometriä. Yläjuoksun osuudet ovat alajuoksulta alkaen seuraavat: Ämmälänjoki, Elämäinen, Kuolemainen, Kaapronjoki, Niittulampi, Ravatunjoki, Niskalampi, Leppälampi, Uusijoki, Kaupinlampi, Keskimmäinen ja Vilkjärvi. Viimeiseen järveen laskee pieniä suo-ojia Pohjosen Suurisuolta. Yläpuolinen vesireitti on 9,5 kilometriä pitkä ja silloin on koko pääuoman pituudeksi tulee 59,7 kilometriä.
Vesistöalueen jako
Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa ovat seuraavat alueet tai valuma-alueet. Luettelon sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Vesistöalueen maankäyttö
Valuma-alueesta on metsämaata, avoimia kangasmetsiä ja kalliomaita 82,8 %, maatalousalueita 6,5 %, kosteikkoja ja soita on 1,9 % ja rakennettuja alueita on 2,9 %. Maa-alueiden lisäksi on vesistöinä 5,9 %. Tässä ei ole tietoa, sisältyykö valuma-alueen lukuihin myös Venäjän puoleiset alueet.
Vesistöalueen sivu-uomia ja järviä
Venäjän puolella voi verkkopalveluiden kartoista havaita, että Hämäläisjärveen laskee kaksi jokea, joita kutsutaan samalla nimellä Tarhanovka (Тархановка). Koska pohjoinen Tarhanovka kuuluu Vilajoen pääuomaan, on luoteinen Tarhanovka sivu-uoma. Sen pituus Venäjän puolella on 6 kilometriä ja valuma-alueen pinta-ala on noin 34,5 neliökilometriä. Se virtaa Suomen puolella Kallolanjoen nimisenä. Sille ei kuitenkaan ole määritetty vesistöaluejaossa omaa valuma-aluetta.
Vesistöviranomaisten vesistöaluejaon perusteella Suomen puolella ovat Myllyoja, Vilajoen läntinen haara ja Pentinjoki merkittäviä sivu-uomia. Myllyoja laskee Lahnajärveen koillisesta päin. Sen valuma-alueen pinta-ala on noin 10 neliökilometriä ja siellä sijaitsevat suurimpina järvinä esimerkiksi Hyttilänjärvi (43 ha), Salminen (20 ha), Ylä-Kerätti (11 ha) ja Ala-Kerätti (8 ha).
Ylämaan taajamassa pääuomaan yhtyy Vilajoen läntinen haara, jonka valuma-alueen pinta-ala on noin 49 neliökilometriä. Sen pääuomaan kuuluvat vesistöviranomaisten merkintöinä jokiosuudet Vilajoki, Yläjoki, Harattalanjoki ja Uitto-oja, sekä sen pääuomassa sijaitsevat järvet Sotkalampi (15 ha), Korppisenjärvi (29 ha), Matalajärvi (13 ha), Harattalanjärvi (71 ha) ja Herajärvi (61 ha). Harattalanjärven pohjoispäähän laskee Kavinoja, jonka valuma-alueella sijaitsevat esimerkiksi Venksenjärvi (30 ha) ja Riihijärvi (14 ha). Kavinjokeen tulee Urpalonjärvestä (350 ha) laskuoja, mutta sitä ei lueta mukaan valuma-alueeseen, koska järvellä on suurempi laskuoja toisaalle. Muita valuma-alueen järviä ovat Monnonjärvi (25 ha), Metjärvi (15 ha) ja Nuuskeenjärvi (33 ha).
Pentinjoki yhtyy pääuomaan Pentinkylässä ja sen valuma-alueen pinta-ala on 51 neliökilometriä. Se on lyhyt Kirjasjärvestä (27 ha) alkava laskujoki. Kirjasjärveen laskee Puntasesta (4 ha) Lanajoki, ja Puntaseen laskee Sirkjärvestä (123 ha) alkava Yläjoki. Sirkjärven kylässä sijaitsevat myös Myllyjärvi (31 ha) ja Pöllöslampi (20 ha). Yläjokeen yhtyy Saaranoja, joka alkaa Kirjaksesta (39 ha). Muut järvet ovat pieniä ja ne ovat hajallaan laajalla valuma-alueella.
Pääuoman latva-alueet sisältyvät Tittaran valuma-alueeseen, jonka pinta-ala on 43 neliökilometriä. Siellä esiintyviä suurimpia järviä ovat esimerkiksi Vilkjärvi (101 ha), Keskimmäinen (81 ha), Tittara (33 ha), Maajärvi (28 ha), Elämäinen (27 ha), Kaupinlampi (17 ha), Kesälampi (10 ha) ja Kylkiäinen (10 ha).
Matti Virtanen
Matti Virtanen oli lokakuussa 2014 Suomen toiseksi yleisin kutsumanimen ja sukunimen yhdistelmä.
Rautarouva
Rautarouva tarkoittaa seuraavia:
Isogascognenajokoira
Iso gascognenajokoira (grand bleu de Gascogne) on ranskalainen koirarotu. Se on erityisen yleinen entisen Gascognen alueella eli nykyisessä Uusi-Akvitaniassa ja Occitaniessa. Nykyisin väitetään kuitenkin Yhdysvalloissa olevan enemmän rodunedustajia kuin Ranskassa. Mm. George Washingtonilla tiedetään olleen niitä seitsemän.
Ulkonäkö
Ison gascognenajokoiran ilme, pää ja karvapeite ovat erityisen "ranskalaistyyppiset". Kallo on hieman holvautunut, otsapenger vain hieman korostunut. Silmät ovat soikeat ja ruskeat. Paksut silmäluomet antavat ilmeelle hieman surumielisen vaikutelman. Korvat ovat riippuvat, ohuet ja teräväkärkiset. Kuono on kallon kanssa samanmittainen, kuononselkä hieman kupera. Purenta on aina leikkaava. Rintakehä on pitkä ja leveä, selkä melko pitkä. Raajat ovat vahvat ja vankat. Häntä on sapelimainen ja melko paksu. Karvapeite on lyhyt ja tiheä. Väritys koostuu mustista ja valkoisista laikuista ja täplityksestä (ns. "kimo"), antaen liuskeensinisen vaikutuksen. Silmien yläpuolella, poskissa, huulissa, korvien sisäpuolella, raajoissa ja hännän alla on tan-merkit. Urokset ovat korkeudeltaan 65–72 cm. Nartut ovat korkeudeltaan 62–68 cm.
Luonne ja käyttäytyminen
Iso gascognenajokoira on ihmisystävällinen, rauhallinen ja tottelevainen. Se on itsepäinen, mutta kunnioittaa hyvää omistajaa. Rotu liikkuu vaivattomasti. Se pystyy keskittymään erittäin hyvin metsästykseen. Se on ennen kaikkea suurriistaa metsästävä koira, mutta sillä voidaan metsästää myös jäniksiä. Sitä voidaan käyttää sekä yksittäin jäljestävänä että ajueessa.
Alkuperä
Rotu on hyvin vanha ja sen tiedetään olleen olemassa jo muinaisen hubertuksenajokoiran - vihikoiran kantarodun - aikoihin, josta se todennäköisesti polveutuu. Desmond Morris uskoo sen olevan mahdollisesti jopa kaikkein vanhin ajokoirarotu ja polveutuvan suoraan muinaisesta "suurajokoirasta" (grand chien courant). 1300-luvulla Foix'n kreivi Gaston Febus omisti isoja gascognenajokoiria, joiden avulla hän metsästi villisikoja, susia ja karhuja. 1500-luvun lopulla myös Ranskan kuningas Henrik IV omisti isogascognenajokoira-ajueen.
Vaikutus muihin rotuihin
Isogascognenajokoira on vaikuttanut kaikkien eteläranskalaisten ajokoirien jalostukseen. Lisäksi Ranskasta Amerikkaan muuttaneet siirtolaiset veivät rodun edustajia mukanaan uuteen maahan, missä ne vaikuttivat amerikkalaisten pesukarhukoirien jalostukseen.
Käärmetalo
Käärmetalo on Helsingin Käpylässä osoitteessa Mäkelänkatu 86 sijaitseva pitkä, mutkitteleva Arava-kerrostalo, joka koostuu kolmesta asuinrakennuksesta ja Käpylinna-nimisestä huoltorakennuksesta. Sen suunnitteli arkkitehti Yrjö Lindegren ja se valmistui vuonna 1951. Asuntoja rakennuksissa on yhteensä 190 kappaletta. Huoltorakennuksessa oli alun perin uimahalli, pesula, sauna, päiväkoti ja lämpökeskus, mutta tilojen käyttöä on muutettu. Päiväkoti Käpylinna jatkaa kuitenkin edelleen toimintaansa rakennuksessa.
Helsingin kaupunki on suojellut rakennuksen asemakaavassa vuonna 2014. Rakennuksessa alkoi tämän jälkeen mittava ja kallis remontti, jossa huomioidaan asemakaavan tarkat suojelumääräykset. Käärmetalon peruskorjauksen suunnitteli arkkitehti Mona Schalin, ja se palkittiin arkkitehtuurin Finlandia -palkinnolla vuonna 2019. Peruskorjauksessa kunnostettiin muun muassa kylpyhuoneet, keittiöt, sisäpinnat, yläpohjarakenteet, ulkorappaus, parvekkeet, ovet, ikkunat, yhteistilat ja LVI-järjestelmät. Korjaustyöt tehtiin kuitenkin pitkälti rakennussuojelun edellyttämällä tavalla. Suurin osa vanhoista ikkunoista korjattiin, keittiöiden alkuperäiset kiintokalusteet kunnostettiin ja rakennuksen ilmanvaihto säilytettiin painovoimaisena, mikä säästää energiaa ja huoltokustannuksia ja ehkäisee sisäilmaongelmien syntymistä. Samassa korttelissa oleva Käpylinnan korjaus kuitenkin keskeytettiin siinä vaiheessa kun kaupunki oli päättänyt ensin uimahallitilan muuttamisesta päiväkotikäyttöön ja tämän jälkeen todennut hankkeen liian kalliiksi. Lisäksi vilkasliikenteisen Mäkelänkadun takia alueen ilmanlaatu oli ongelmallinen päiväkodille.
Käärmetalo on mukana kansainvälisen modernin arkkitehtuurin tutkimus- ja suojelujärjestön Docomomon merkittävien arkkitehtuurikohteiden luettelossa. Se on lisäksi yhdessä Käpylän puutaloalueiden kanssa Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen (RKY) listalla.
Charles Édouard Guillaume
Charles Édouard Guillaume (15. helmikuuta 1861 – 13. toukokuuta 1938) oli sveitsinranskalainen fyysikko. 1920 hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon "tunnustukseksi fysiikan tarkkuusmittauksille tuottamasta palveluksesta havaitessaan poikkeavuuksia nikkeliteräs-seoksissa".
Hän löysi invar- ja elinvar-seokset, joita voitiin käyttää tarkkuusinstrumenttien ja antimagneettisten kellojen valmistukseen.
Guillaume työskenteli Kristian Birkelandin kanssa. Hän työskenteli Pariisin observatoriossa, jossa hän suoritti termostaattisia mittauksia. Hän määritti ensimmäisenä avaruuden oikean lämpötilan.
Mélagues
thumb|250px|Yleisnäkymä Mélaguesin kylään Mélagues on kunta Aveyronin departementissa Midi-Pyrénées'n hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 102 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Mélaguesin pinta-ala on 45 neliökilometriä.
Evald
Evald on alkuperältään germaaninen miehen etunimi. Se on muodostettu germaanisista sanoista e, joka merkitsee lakia ja järjestystä, sekä wald, joka merkitsee hallitsevaa.
Suomessa nimi Evald on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 2 198 ja Ewald 85 henkilölle.
Planckin liikemäärä
Planck liikemäärä on liikemäärän yksikkö Planckin yksikköinä tunnetussa luonnollisessa yksikköjärjestelmässä.
Perusyksilöillä ilmaistuna ja likiarvo SI-järjestelmässä:
missä
Folke Dahlberg
Folke Dahlberg (1912 Askersund, Ruotsi – 1966) oli ruotsalainen runoilija, graafikko ja kuvittaja. Dahlgren kuvasi Vätternjärveä teoksissaan Vättern (1949) ja Leva vid Vättern (1958). Hänen runojaan on sanottu musiikillisiksi, ja niiden esikuviksi on sanottu ranskalaista symbolismia ja varhaisvaiheen surrealismia.
Dahlberg oli kotiseudullaan outolintu, ja hän on sanonut niistä ajoista: "Vuodet ennen kuin täytin 16 synnyttivät minussa katkeruutta enemmän kuin kaikki senjälkeiset vuodet yhteensä." Hän opiskeli Tukholmassa Tekniska skolanissa (nyk. (Konstfackskolan), josta hän valmistui 1931. Seuraavana vuonna hän aloitti opinnot Konsthögskolanissa mutta keskeytti opinnot kolmen lukukauden jälkeen. Hän julkaisi ensimmäiset runonsa Karavanissa 1935, jossa hän julkaisi myöhemminkin. Runojen lisäksi hän julkaisi myös piirroksia. Piirtäjänä hänen tuotteliain kautensa alkoi syksyllä 1939, ja hän osallistui useisiin yhteisnäyttelyihin.
Dahlbergin esikoiskirja Cartesiansk dykare ilmestyi 1948, ja seuraavana vuonna ilmestyi Vättern. Hän suunnitteli kirjankansia ja toimi useiden lehtien kuvittajana. Sen jälkeen hän julkaisi nopeaan tahtiin seitsemän kirjaa ja Svenska Dagbladetissa kertomuksia, jotka koottiin 1958 kirjaksi Leva vid Vättern.
Dahlberg avioitui juhannuksena 1942 Kristina Sahlströmin kanssa. Dahlberg hukkui Vätternin Karlsborgsvikeniin venematkalla ystävänsä kanssa. Seuraavana päivänä ilmestyi runokokoelma  Havet slutet.
Pierre Daninos
Pierre Daninos (1913 Pariisi, Ranska – 2005 Pariisi, Ranska ) oli ranskalainen kirjailija ja toimittaja. Hän oli toimittajana muun muassa Le Figarossa. Eloisissa ja humoristisissa romaaneissaan hän kertoo brittiläisestä majuri Thompsonista ja tämän retkistä. Hän on kirjoittanut myös esseitä.
Jeremy Ray Taylor
Jeremy Raymond Taylor (s. 2. kesäkuuta 2003 Bluff City, Tennessee) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet on parhaiten tunnettu roolistaan kauhuelokuvassa Se (2017).
Kontrastisuodin
Kontrastisuodin, josta käytetään myös lyhennystä UHC (ultra high contrast), on yleensä tähtikaukoputken tai kiikarin okulaariin kiinnitettävä syvän taivaan (deep sky) tarkkailuun kehitetty suodatin. Nimensä mukaisesti suodin on suunniteltu kontrastin parantamiseksi: Suotimen avulla taustataivaasta saadaan tummempi, ja toisaalta se korostaa emissiosumujen, planetaaristen sumujen ja joidenkin heijastussumujen näkymistä (H alfa, H beta, O III).
Suodatin ei sovellu jatkuvaspekristen kohteiden, kuten tähtien tai galaksien, havainnointiin.
UHC tehoaa myös valosaasteeseen. Se on myös hyvä suodin havaitsemista haittaavien revontulien vaikutuksen vähentämiseksi.
Oostende
Oostende on Länsi-Flanderin provinssissa Belgiassa sijaitseva kunta, johon kuuluvat Oostenden kaupunki sekä Mariakerken, Stenen ja Zandvoorden kylät. 1. tammikuuta 2006 alueen asukasluku oli 68 931.
Oostende on ollut merkittävä kauppasatama jo vuodesta 1265. Vuodesta 1838 alkaen sieltä on ollut junayhteys Brysseliin. 1980-luvun puolivälistä asti Oostendesta on ollut laivaliikennettä Englannin Doveriin; nykyisin vain rahtiliikennettä. Oostende on myös suosittu rantalomakohde: kuninkaat Leopold I ja Leopold II suosivat sitä, ja heidän perässään tuli muutakin Belgian yläluokkaa. Kaupungissa sijaitsee jalkapallostadion Albertpark.
Oostende on merkittävä kalastussatama. Sen kautta kulkee etenkin paljon sinisimpukoita, jotka ovat belgialainen perinneherkku.
Aiheesta muualla
1000px|thumb|left|Panoraamakuva Oostenden rannasta.
Jyväskylän kaupunginkirjasto
thumb|300px|Pääkirjaston sisätilaa. Jyväskylän kaupunginkirjasto on Jyväskylässä sijaitseva kirjasto. Kirjasto toimi Keski-Suomen maakuntakirjastona vuosina 1978–2017.
Vuonna 2013 Jyväskylän kirjastoista suoritettiin 2,8 miljoonaa lainaa, joista 42 prosenttia tehtiin pääkirjastosta. Samana vuonna kirjastoihin tehtiin yhteensä 1,1 miljoonaa käyntiä, joista 44 prosenttia tehtiin pääkirjastoon.
Toimipisteet
Jyväskylän kirjastoverkko koostuu pääkirjastosta, kahdesta aluekirjastosta, kymmenestä lähikirjastosta, yhdestä pienkirjastosta ja kolmesta kirjastoautosta.
Historiaa
Vuonna 1859 fennomaani Wolmar Schildtin aloitteesta perustettiin lainakirjarahasto Jyväskylän säästöpankin yhteyteen. Osa pankin voittorahoista käytettiin Jyväskylän lainakirjaston perustamiseen. Schildt teki ensimmäisen kirjalahjoituksen lainakirjastolle vuonna 1863 ja lainaustoiminta alkoi vuonna 1864. Siitä huolehtivat kansakoulunopettajaseminaarin oppilaat.
Uusien kirjojen hankkiminen keskeytyi vuonna 1875, ja kirjasto antoi viimeiset lainansa vuonna 1877. Kirjasto oli lainannut kaikki kirjansa, joita asiakkaat eivät huolimattomuuttaan tai epärehellisyyttään olleet palauttaneet. Toiminta elpyi, kun anniskeluyhtiön voittorahoilla perustettu lukusali avattiin vuonna 1880, ja lainaustoiminta aloitettiin jälleen 1881. Kirjastolla ei ollut 1800-luvulla pysyviä tiloja ja talousvaikeuksien vuoksi hankintojen määrä oli 1880-luvulla pieni, mutta vuonna 1899 kirjasto pääsi muuttamaan vastavalmistuneeseen kunnallistaloon.
Vuonna 1916 kirjasto muutti Jyväskylän tieteellisen kirjaston kanssa vanhaan viljamakasiiniin, joka oli kunnostettu kirjastoksi. Alkuaikoina käytössä oli suljettu hyllyjärjestelmä, mutta vuonna 1929 käyttöön otettiin avoin hyllyjärjestelmä, jolloin asiakkaat pystyivät itse hakemaan haluamansa kirjat hyllystä. 1940-luvulla toiminta laajeni: lehti­luku­saleja avattiin Väinönkadulle ja Vaasankadulle, ja ensimmäinen sivukirjasto aloitti toimintansa Tourulassa. Vuodesta 1948 Viljamakasiinin tilat olivat kokonaan kaupunginkirjaston käytössä, mutta toiminta laajeni Jyväskylän väkiluvun kasvaessa ja tilat kävivät pian ahtaaksi. 1950- ja 1960-luvuilla toimintaa hajautettiin siirtämällä lastenosasto (myöhemmin tiloihin tuli myös uusi musiikkiosasto) erilliseen huoneistoon Cygnaeuksenkadulle sekä perustamalla useita sivukirjastoja. Kirjastoauto Minna-Kantti otettiin käyttöön vuonna 1976.
Jo vuonna 1973 kaupunginhallitus oli päättänyt, että uusi kirjastotalo rakennetaan niin sanotulle Kuurojen koulun alueelle vanhan pappilan viereen. Nykyisinkin käytössä oleva kirjastotalo Vapaudenkadulla avattiin asiakkaille vuonna 1980. Atk-järjestelmään siirryttiin lainauksessa, hankinnassa, luetteloinnissa ja tiedonhaussa 1990-luvun alussa. Samoihin aikoihin hankittiin ensimmäinen lainausautomaatti. Vuonna 1995 Jyväskylän kirjasto oli yksi ensimmäisistä yleisistä kirjastoista, joka otti käyttöön asiakkaille tarkoitetut nettiyhteydet. Kirjaston kokoelmatietokanta ja sitä kautta esimerkiksi teoksen varaaminen tulivat asiakkaiden etäkäyttöön 1998.
Vuonna 2004 Jyväskylän kaupunginkirjasto perusti yhdessä muiden lähikuntien kanssa Aalto-kirjastoverkoston. Pari vuotta myöhemmin otettiin käyttöön seutuvaraus, jolla asiakkaat saivat toisen kunnan aineistoa lainaan. Jyväskylän kaupunginkirjaston toimipisteiden ja henkilökunnan määrät kasvoivat, kun Jyväskylän kaupunki, Jyväskylän maalaiskunta ja Korpilahden kunta yhdistyivät vuoden 2009 alussa ja siihen liittyivät Korpilahden kunnankirjasto ja Jyväskylän maalaiskunnan kirjasto. Lokakuussa 2013 otettiin käyttöön Keski-kirjastojen kirjastokimppa, johon kuuluu 23 kuntaa ja yli 50 kirjastojen toimipistettä.
Folland Gnat
pienoiskuva|Folland Gnat Mk.1 (GN-101) [[Keski-Suomen ilmailumuseossa.]] Folland Gnat on Folland-lentokonetehtaan pääsuunnittelijan Edward Petterin 1950-luvun alussa suunnittelema kevyt hävittäjälentokone.
Historia
Folland Gnat F.1 on yksipaikkainen kokometallinen torjuntahävittäjä (interceptor), joka kehittyi Folland Fo141 -suunnitelmasta. Koneen ensilento tapahtui 18. heinäkuuta 1955. Englannin ilmailuministeriö rahoitti koneen suunnittelua tilaamalla kuusi konetta. Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien hävittäjäksi valittiin Hawker Hunter. Koneesta kehitettiin edelleen kaksipaikkainen harjoituskoneversio, Folland Gnat T.1, jossa oli hävittäjäversioon verrattuna pinta-alaltaan 40% suurempi siipi, suurempi sivuvakautin ja erilaiset korkeusvakauttimet. Gnat oli vain vientituote, halpa eikä Naton koneita suorituskyvyllään uhkaava. Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat ei koskaan ottanut sitä käyttöönsä kuin kaksipaikkaisena T.1 -versiona hävittäjälentäjien jatkokoulukoneeksi. Se oli käytössä 1970-luvun jälkipuolelle asti Red Arrows -taitolentoryhmän koneena.
Hävittäjäversiota myytiin Suomeen (11 kpl), Intiaan (40) ja Jugoslaviaan (2). Lisäksi Suomeen toimitettiin 2 valokuvaustiedusteluversiota.
Intian HAL-tehtaat valmistivat lisenssillä 215 Gnat-konetta vuosina 1962–1974. Gnat oli Intian ilmavoimien taistelukäytössä syyskuussa 1965 toisessa Intian-Pakistanin sodassa, jossa se osoittautui tehokkaaksi.
Intian Ajeet
Gnatin tuotanto jatkui Intiassa nimellä Hindustan Aeronautics Ajeet. Vuosina 1975–1982 Intia rakensi 80 Ajeet-hävittäjää. Ajeet oli monilta osin paranneltu ja modernisoitu. Koneessa oli siiven sisäinen polttoainesäiliö, paranneltu hydraulijärjestelmä ja avioniikka ja modernimpi heittoistuin. Kumpaankin siipeen oli lisätty ripustin ja korkeusvakaimet olivat kokonaan liikkuvat. Koneen lisärooliksi tuli maavoimien tukeminen. Intian ilmavoimat käyttivät niitä vuoteen 1991. Tyypin kaksipaikkaista versiota valmistettiin vuodesta 1987. Ajeetia ei testattu sotakäytössä.
Käyttö Suomessa
Suomeen ensimmäiset Gnatit GN-101 ja GN-102 lennettiin Suomeen, Luonetjärvelle, 30. heinäkuuta 1958 klo 17.20 yli puoli vuotta toimitussopimuksen mukaista hetkeä myöhemmin.
Eversti Olavi Seeve ja majuri Pekuri evaluoivat koneyksilöt Gnatin ostoa varten kesäkuussa 1956. Puolustusministeriö oli halunnut mahdollisimman suppean ryhmän tähän tehtävään. He arvioivat Gnatin ohella Hawker Hunter F.4:n ja Dassault Mystere IV-A:n. Koelentoja tehtiin 2–3 lentoa per konetyyppi. Gnatin suurin ongelma oli sen keskeneräisyys, Suomen ollessa ”Mark one” -version ensimmäinen ostaja. Gnatin rakenteellinen yksinkertaisuus oli eräs sen valintaa puoltava tekijä, koska tarkoitus oli rakentaa ainakin 20 konetta Suomessa lisenssillä. Valmet alkoi heti neuvotella lisenssin ostosopimusta, joka solmittiin 17. lokakuuta 1956 jälkeen. Eduskunta ei seuraavana vuonna myöntänyt varoja ja lisenssivalmistus purkautui myös tästä syystä. Koneen ostosopimus oli niin heikko, että Gnatien huolto Suomessa vaikeutui vuosiksi eteenpäin.
Konetyyppi havaittiin palveluskäytössä ongelmalliseksi ja se vaati korjauksia. Lisenssivalmistusta Suomessa ei siis aloitettu, vaikka näin oli alun perin aiottu. Suomen ilmavoimat tilasi 12 Gnatia, joista 10 oli hävittäjäversioita (tunnukset GN-101..110) ja 2 valokuvaustiedusteluversiota (GN-112 ja GN-113), jotka toimitettiin Suomeen vuonna 1960. Gnatilla ylitettiin Suomessa ensimmäisen kerran äänennopeus 31.7.1958 Luonetjärvellä. Ohjaajana oli majuri Lauri Pekuri.
Tehdas toimitti onnettomuudessa tuhoutuneen tilalle uuden koneen tunnuksella GN-111. Kaikki koneet palvelivat Hämeen Lennoston HävLLv 11:ssä Tikkakoskella. Gnatteja vaivasi koko niiden käyttöiän koneen kehittämisen jääminen puolivalmiiksi, kun tekninen kehitys siirsi Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien ja valmistajan huomion kaksinkertaiseen äänennopeuteen yltäviin konetyyppeihin. Gnatin tekniset ongelmat saivat lehdistössä aikaan ankaraa arvostelua. Tekniset ongelmat sekä varaosien saannin merkittävä vaikeutuminen nopeuttivat merkittävästi kalustosta luopumista, vaikka kone sinällään osoittautui ominaisuuksiltaan ketteräksi ja suorituskykyiseksi koneeksi. Sen sijaan kaluston lentokuntoisena pitäminen oli teknilliselle henkilöstölle suuri haaste.
Koneet GN-108, -109 ja -111 tuhoutuivat eri onnettomuuksissa. Yksi lentäjä kuoli. Viimeinen Gnat GN-101 poistettiin palveluskäytöstä 12. lokakuuta 1972 Hämeen lennoston muuttaessa Rovaniemelle ja siirtyessä uudempaan Draken-kalustoon.
Tyyppiä käytettiin mahdollisuuksiin nähden vähän pienten määrärahojen ja polttoainekiintiöiden sekä huolto- ja peruskorjausmäärärahojen vuoksi.
Koneen lempinimi Ilmavoimissa oli Nutikka.
Suomen Gnatit
Koska koneet tuotiin Suomeen 30. heinäkuuta 1958 – 26. syyskuuta 1960 välisenä aikana, niillä lennettiin 12–14 vuotta eli keskimäärin alle 60 tuntia vuodessa eli noin viisi tuntia kuukausittain per koneyksilö. Suurimman osan Gnatin käyttöajasta Suomen ilmapuolustus oli uskottavamman ja paremman suorituskyvyn omaavan taistelukoneen, MiG-21 F13 -yliäänihävittäjän, varassa.
Stephen Pearcy
Stephen Eric Pearcy (s. 3. heinäkuuta 1956 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rock-muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten rockyhtye Rattin sekä lisäksi Arcaden ja Vertexin laulajana.
Nuoruus ja Rattin perustaminen
Pearcy ei ollut nuoruudessaan kiinnostunut niinkään muusikon urasta, sillä hän haaveili urasta kiihdytysautojen parissa. Jouduttuaan pyöräilyonnettomuuteen ja sen myötä useaksi kuukaudeksi sairaalahoitoon, Pearcy innostui musiikista toipilasaikanaan, kun hänen ystävänsä toi hänelle lahjaksi kitaran. Pearcy on kuitenkin edelleen ainakin jossain määrin mukana kilpa-autotoiminnassa.
Pearcy perusti yhtyeen nimeltä Mickey Ratt vuonna 1976 San Diegossa. Kokoonpano vakiintui lukuisten miehistönvaihdosten päätteeksi vuonna 1982. Yhtye muutti Los Angelesiin ja sen nimi lyhennettiin muotoon Ratt. Yhtye nousi siihen aikaan kukoistaneen glam metalin kärkinimiksi 1980-luvun ajaksi. Rattin levyjä on myyty pelkästään Yhdysvalloissa noin 15 miljoonaa kappaletta.
Yhtyeen hajoaminen ja uudet projektit
Rattin menestyksen laskettua 1990-luvun alussa yhtye hajosi alkuvuonna 1992 Pearcyn eroamisen myötä. Pearcy perusti vuonna 1993 rumpali Fred Couryn kanssa yhtyeen nimeltä Arcade, joka julkaisi pari albumia vuosina 1993–1994. Pearcy levytti seuraavaksi nimikkeellä Vicious Delite vuonna 1995, ja seuraavana vuonna hän perusti industrial-vaikutteisen yhtyeen nimeltä Vertex. Ratt jatkoi toimintaansa samana vuonna ja Pearcy palasi mukaan kokoonpanoon, mutta poistui kuitenkin uudestaan jo vuonna 2000. Pearcy totesi VH 1:n ohjelmassa Behind the Music, ettei hän voinut olla yhtyeessä, jonka jäsenten kanssa hän ei tule toimeen.
Rattin hissiliike ja nykytilanne
Pearcy on julkaissut 2000-luvulla muutaman sooloalbumin levy-yhtiönsä Top Fuel Records kautta. Hänen viimeisin sooloalbuminsa Smash julkaistiin vuonna 2017. Pearcy palasi Rattin kokoonpanoon vuonna 2006, mutta poistui yhtyeestä jälleen vuonna 2014. Yhtye tunnettiinkin 2010-luvulla lähinnä oikeusjutuistaan ja nimen käyttöoikeuksiin liittyneistä riidoistaan. Pearcy on ollut jälleen mukana Rattin toiminnassa vuodesta 2018 lähtien.
Elokuussa 2021 Pearcy paljasti julkisuuteen saaneensa syöpädiagnoosin jo kolme vuotta sitten. Hän sairastaa maksasyöpää, ja tauti on pysynyt kurissa hoitojen ansiosta. Pearcylle oli paljastunut verikokeiden kautta syövän lisäksi myös hepatiitti eli maksatulehdus.
Yksityiselämä
Pearcy julkaisi vuonna 2014 elämäkertansa Sex, Drugs, Ratt & Roll: My Life in Rock, jossa hän kertoo avoimesti muun muassa lukuisista naisseikkailuistaan sekä päihdeongelmistaan. Pearcy avioitui malli Melissa Reigelin kanssa useamman vuoden seurustelun päätteeksi syyskuussa 1999, ja pari erosi vuonna 2011. Heillä on vuonna 1996 syntynyt tytär Jewel.
A1-talli Alankomaat
A1-talli Alankomaat on alankomaalainen talli, joka kilpaili A1 Grand Prix -sarjassa kausilla 2005–2006–2008–2009.
Arcade (yhtye)
Arcade on yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye, jonka laulaja Stephen Pearcy perusti vuonna 1992 – vuosi sen jälkeen, kun hänen edellinen yhtyeensä Ratt oli hajonnut. Arcaden ensimmäinen levy Arcade julkaistiin vuonna 1993. Toinen levy A/2 ilmestyi vuonna 1994. Vielä vuonna 2001 Arcadelta ilmestyi uusi levy, A/3.
Andrea De Carlo
Andrea De Carlo (1952 Milano, Italia) on italialainen kirjailija. Hän on toiminut myös elokuva-alalla, ja se on vaikuttanut hänen kirjoihinsakin, jotka edustavat italialaista scuola dello sguardo -koulukuntaa (ransk. l’école du regard, 'katseen koulukunta'). Hän on tutkinut romaaneissaan vallan vaikutusta ihmiseen, esimerkiksi fantasiaromaanissaan Macno (1984).
Maria di Rohan
Maria di Rohan o Il conte di Rohan on italialaisen säveltäjän Gaetano Donizettin säveltämä kolminäytöksinen traaginen melodraama, jonka libreton kirjoitti Salvadore Cammarano. Libretto pohjautuu Lockroyn (Joseph Philippe Simon) ja Edmond Badon draamaan Un Duel sous le Cardinal de Richelieu.