cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mainio vallankumous
Vaikutukset
Mainio vallankumous on merkittävimpiä käännekohtia Englannin kuninkaan ja parlamentin valtasuhteiden kehityksessä. Parlamentti sääti Bill of Rights -lain, joka yhtäältä julisti kuninkuuden siirtyneen Jaakko II:lta Vilhelmille ja Marialle ja toisaalta rajoitti monarkin valtaa ja pysäytti kehityksen kohti absolutismia muun muassa takaamalla kansalaisille ja parlamentille tärkeitä poliittisia oikeuksia, alistamalla parlamentille kuninkaan verotusoikeuden ja oikeuden pitää maassa sotaväkeä sekä kieltämällä kuningasta puuttumasta oikeuslaitoksen toimintaan. Laki myös poisti lopullisesti mahdollisuuden katoliseen kuninkaaseen, sillä lain voimaantulosta lähtien Englannin hallitsija on vannonut kruunajaisvalassaan puolustavansa protestanttista uskoa. Vuodesta 1689 Englannissa ja myöhemmin Yhdistyneessä kuningaskunnassa on katkeamatta vallinnut parlamentaarinen monarkia.
Hollantiin vuonna 1683 paennut ”liberalismin isä”, filosofi John Locke pystyi tällöin palaamaan Britanniaan ja julkaisemaan kirjoittamansa Kaksi tutkielmaa hallitusvallasta, joissa hän vastusti itsevaltiutta ja esitti yksilöiden suostumuksen hallitusvallan ehdoksi. Kirjoitukset saavuttivat heti suuren suosion etenkin liberaalin whig-puolueen piirissä. Locken ajateltiin aiemmin kirjoittaneen teoksensa oikeuttaakseen vallankumouksen, mutta myöhemmin ne osoittautuivat varhemmin kirjoitetuiksi.
Finanssivallankumous
Vuoden 1688 vallankumous oli merkittävä siksi, että se mahdollisti Englannin nousun maailmantalouden ja -politiikan merkittävimmäksi valtioksi. Termi finanssivallankumous viittaa vuosien 1688–1720 uudistuksiin brittiläisessä rahajärjestelmässä. Tuolloin luotiin systeemi, missä valtionvelka saattoi kasautua niin, että hallitus sai kulutusvoimaa ylitse verotustulojen. Tämä tuli tarpeellisena tuloksena laajoihin sotilaallisiin velvoitteisiin kuten esimerkiksi sotaan Ranskaa vastaan, vuosien 1688 ja 1815 välillä. Samaan aikaan liike-elämä, jonka tarkoitus oli kasvaa, vaati turvallisen maksujärjestelmän sekä vakaan luottojärjestelmän. Vallankumouksessa oli kolme peruselementtiä: vaihtosetelin käyttöönotto rahasiirroissa, yritysten osakekauppa, joka alkoi 1688 Lontoon pörssissä, sekä hallituksen julkaisemat ikuiset elinkorot jotka olivat vapaita maksun laiminlyöntiin liittyvästä riskistä.
Näillä hollantilaisilla uudistuksilla ja tekniikoilla oli syvällisiä taloudellisia tuloksia. Ne järjestivät institutionaalisen viitekehyksen, jossa talous aktiivisesti kasvoi, ei ainoastaan luomalla puitteet, joissa maaseudun liiketoimet voitiin siirtää ja linkittää finanssikeskukseen Lontoossa, vaan myös paljon kriittisemmin, integroimalla Lontoo Euroopan finanssikeskukseen, Amsterdamiin.
Kari Aronpuro
pienoiskuva|250px|[[Pirjetta Brander, Portrait of Poet Kari Aronpuro, 1999, 90 × 120 cm, akryyli vanerille.]] Kari Kalervo Aronpuro (s. 30. kesäkuuta 1940 Tampere) on palkittu suomalainen runoilija. Hän työskenteli kirjastoalalla yli 40 vuotta.
Aronpuro kirjoitti ylioppilaaksi 1961 ja suoritti kirjastotutkinnon 1964. Hän oli kirjastonhoitajana Tampereen yliopiston kurssikirjastossa vuosina 1964–1971, Rääkkylän kunnankirjastossa 1972, Kemin Syväkankaan kirjastossa 1972–1981 ja Tampereen Lamminpään kirjastossa 1981–2003.
Vuonna 1964 ilmestyi Aronpuron esikoisteos, runokokoelma Peltiset enkelit. Hän sai teoksesta J. H. Erkon palkinnon. Seuraavana vuonna ilmestyi kollaasiromaani Aperitiff – avoin kaupunki. Vuonna 2014 tuli kuluneeksi 50 vuotta esikoiskokoelman julkaisemisesta ja ntamo-kustantamo otti siitä juhlavuoden kunniaksi näköispainoksen. Samana vuonna ilmestyivät myös Aronpuron 22. kokoelma pelkkää barnumia ja esseekokoelma Pyydettyä. Aronpuro juhlisti 50-vuotista uraansa myös pitämällä "Pyöreitä – Half-Centennial kapaa ja kollaasia" -näyttelyn Tampereen pääkirjastossa Metsossa alter egonsa Banks L Steppburnin kanssa.
Vuonna 2004 Aronpurolle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.
Ediacarakausi
thumb|right|[[Dickinsonia oli kaudelle tyypillinen litteä matomainen eläin.]] Ediacarakausi oli prekambrin ja proterotsooisen aionin päättänyt geologinen ajanjakso 635–542 miljoonaa vuotta sitten, välittömästi ennen fanerotsooisen aionin, paleotsooisen maailmankauden ja kambrikauden alkua. Aiemmin käytetty nimitys vendikausi vastaa osapuilleen tätä jaksoa. Ediacarakaudella alkoi monisoluisten eliöiden kehitys ja levittäytyminen. Alussa kehittyi alkeellisia paikoillaan pysyviä merieläimiä, jotka kaudella kehittyivät edelleen, alkoivat liikkua ja saalistaa. Ediacaran eläimistöön kuului merisulkamaisia eläimiä, meduusoja, sienieläimiä, jaokkeisia käsnäjalkaisia ja (Onychophora) muistuttavia eläimiä ja monia vielä luokittelemattomia eliöitä. Ediacara-eläimet saattoivat syödä mikrobimattoja. Ediacaran loppupuolelta on löydetty matojen ja muiden eliöiden mutaan jättämiä, myöhemmin kivettyneitä jälkiä. Monet ediacara-eläimet olivat hyvin litteitä, joskus pyöreitä ja joskus pitkulaisia. Litteys liittyi luultavasti eläinten alkeellisuuteen ja tukirangan puutteeseen. Tämä aiheutti näiden eläinten tuhon, kun kambrikauden alussa ilmestyi saalistajia, jotka hävittivät mikrobimatot ja ediacara-faunan sukupuuttoon.
Nimi Ediacara tulee Australiassa sijaitsevasta Ediacara Hillsistä, josta geologi Reg Sprigg löysi ediakaraeliöstön fossiileja vuonna 1946. Ediacaran tyyppileikkaus sijaitsee Enorama Creekin alueella Flinders Range -vuoristossa Etelä-Australiassa.
Ediacaran ylä- ja alaraja
Ediacarakausi (n. 635–542 Ma) edustaa aikaa globaalin Marino-jäätiköitymisen lopusta siihen hetkeen, kun ensimmäiset maailmanlaajuiset monimutkaiset jälkifossiilit ilmestyivät (Treptichnus pedum (Seilacher, 1955)).
Ediacarakauden kerrostumia kutsutaan ediacarasysteemiksi. Vaikka ediacarasysteemi sisältää pehmeävartaloisia fossiileja, sen alarajaa ei määritellä fossiilijäänteiden perusteella. Sen sijaan ediacaran alku määritellään kemiallisesti erillisen karbonaattikerroksen perusteella, jota kutsutaan "lakkikarbonaatiksi", sillä se lepää jäätikkökerrostumien päällä lakin tavoin.
Lakkikarbonaatin 13C-pitoisuus on poikkeuksellisen alhainen, mikä on merkki äkillisestä ilmastonmuutoksesta Marino-jäätiköitymisen lopussa. Ediacaran alakontakti (GSSP-piste) on sijoitettu lakkikarbonaatin pohjalle (Nuccaleena-muodostuma) välittömästi Elatina-diamiktiitin eläpuolelle Enorama Creekin tyyppileikkaukseen, Flinders Ranges -vuorijonon alueelle Etelä-Australiaan.
Ediacaran yläkontaktina on kambrikauden alaraja Newfoundlandin kaakkoisrannikolla. Rajat ovat Kansainvälisen stratigrafian komission (ICS) vahvistamia. Silti ediacaran ala- ja ylärajojen määrittely kemiallisen stratigrafian ja jälkifossiilien perusteella on kiistanalaista.
Ediacara-eläimistö
Monet varsinkin varhaiset ilmapatjaa muistuttavat ediacara-eläimet näyttävät olleen liikkumattomia. Ediacara-eläimistö ei ollut myöhempiin lajistoihin verrattuna runsaslajista tai oli fossiileissa huonosti säilyvää. Ediacara-lajeilla ei ollut yleensä kovaa kuorta, mutta sellaisia ilmaantui kauden loppupuolella. Ne liittyivät aina mikrobimattoihin, stromatoliitteihin, joita oli ilmestynyt maapallolle kauan ennen monisoluisia eliöitä ja ediacaraa. Mikrobimatot hävisivät laajoilta alueilta kambrikauden räjähdyksessä. Ediacarakauden loppuun mennessä oli kehittynyt 12 92:sta mahdollisesta peruselinmuodosta, joihin kuuluvat muun muassa liikkumistavat, hermosto ja ravinnonhankinta.
Näiden ediacara-eläinten kasvutapa oli säteittäinen (ympyräsymmetrinen, kolikkomainen), 2-kylkissymmetrinen ylhäältä katsoen venemäinen, kolmisymmetrinen, viisikulmainen tai pitkulainen, yhteen suuntaan matomainen). Eläimet olivat millimetrien-metrien kokoluokkaa. Eläimet olivat pehmeitä tai jäykkiä.
Kauden loppupuolella 570 miljoonaa vuotta sitten ilmestyi kerrostumiin jalallisten matojen jälkiä noin 550 miljoonaa vuotta sitten ja joitain pieniä kovakuorisia muotoja, muun muassa hieman simpukoita muistuttavien brakiopodien edeltäjiä.
Ediacara-lajeja pidetään nykyisten eläinten kantamuotoina, mutta lajeja on löydetty vain hieman yli sata. Näistä on vaikea johtaa kehityslinjoja nykyeliöstöön. Tarvittaisiin lisää fossiililöytöjä prekambriselta ajalta.
Ediacara-eläimet olivat litteitä, koska ottivat ravintonsa suoraan vedestä ja luultavasti elivät symbioosissa yhteyttävien levien kanssa. Merisulkia muistuttavat kiekkomaiset fossiilit on tulkittu merisulkien kannoiksi tai kuppimaisiksi eläimiksi. Jos ne olivat kuppimaisia, nämä Cyclomedusa-eläimet olivat nykyisiä merivuokkoja muistuttavia. Näitä olivat Mawsonities, Hiemalora ja Inaria. Niiden läpimitta oli alle sentistä jopa metriin. Sienieläimiä muistutti muun muassa Palaeophragmodictya. Matoa muistutti litteä, soikea, bilateraalinen ja jaokkeinen Dickinsonia. Se saattoi olla metrin pituinen. Ediacarakaudelta on löydetty matojen jälkiä.
Ediacara-eläimistöä alkoi esiintyä vasta 575 miljoonaa vuotta sitten ja niitä on löydetty kerrostumasta Drook Formation. Mutta jo 585 miljoonaa vuotta sitten eli merisulkamaisia eliöitä.
565 miljoonaa vuotta sitten oli saniaisen lehtiä ja sukkulamatoa muistuttavia muotoja, jotka luultavasti liikkuivat.
560 miljoonaa vuotta sitten ilmestyivät pienet 2-symmetriset matomaiset eliöt ediacara-faunaan.
555 miljoonaa vuotta sitten ilmestyi soikea Kimberella, ehkä pehmytkuorinen nilviäinen, joka saattoi olla saalistaja ja mikrobimattoja syövä.
Tiina Brännare
Brännare aloitti uransa tanssijana ja on opiskellut alaa mm. New Yorkissa, Lontoossa ja Tukholmassa. Brännare valmistui teatteritaiteen maisteriksi 1992 Teatterikorkeakoulun
Ediacarakausi
Ediacara-eläimistö
Noin 550 miljoonaa vuotta sitten ilmestyivät ediacara-kerrostumiin ensimmäiset kartiomaiset pienikuoriset eliöt nimeltä Cloudina. Ei tiedetä, millainen eliö piti Cloudinan kuorta yllään. Cloudina liittyi monesti stromatoliitteihin, bakteerifossiileihin ja melko viileisiin vesiin. Cloudina joko kulkeutui aaltojen mukana stromatoliittirantoihin tai eli niissä. Joistakin Cloudina-fossiileista löytyy merkkejä saaliseläinten suorittamista poraamisista, joissa eläin joko kuoli tai selvisi hengissä. Tämä viittaa siihen, että eläin kykeni vaihtamaan sijaintiaan putkessa. Cloudinaan liittyy samantapaisia Namacalathus ja Namapoikia-lajisia fossiileja.
Paul England
Paul Thomas England (28. maaliskuuta 1929 Melbourne – 17. kesäkuuta 2014 ) oli australialainen F1-kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun, Saksan GP:hen kaudella 1957. Hän keskeytti kilpailussa eikä saavuttanut pisteitä. Hän ajoi F2-luokan autolla Cooper-Climaxilla.
Ediacarakausi
Ediacara-eläimistö
Noin 545 vuotta sitten ilmestyi maljan muotoisia pieniä kuoria ediacara-kerrostumiin. Kartiomaiset (maljamaiset) kuoret olivat asconoideja. Putkimaiset muodot lienevät olleet pohjassa majailevien matojen suojakuoria. Aivan kauden lopulla ilmestyi haaroittuvia muotoja, jotka tuovat mieleen kambrikauden Tribrachidiumin ja Anabaritesin
Tiina Brännare
näyttelijäntyönlinjalta. Hän työskenteli Uudessa Iloisessa Teatterissa 1980-2002  esiintyjänä, koreografina ja apulaisohjaajana. Sittemmin hän on ohjannut ja tehnyt koreografioita teattereissa ympäri Suomea. Hän on vieraillut Turun kaupunginteatterissa, Tampereen Työväenteatterissa, Lahden kaupunginteatterissa, Helsingin kaupunginteatterissa, Porin teatterissa, Kotkan kaupunginteatterissa, Kokkolan kaupunginteatterissa Järvenpään teatterissa, Valkeakosken kaupunginteatterissa, Heinolan kesäteatterissa, Krapin pajalla  jne.
Hänen ohjauksiaan ovat Liz, Katri Helena, Marilyn, Niskavuoren Heta 2X, Evita, Cats, Five Guys Named Moe, Housut pois, Lainahöyhenissä, Piukat paikat, Guys and Dolls, Pimeä metsä, Herrasmieshuijarit, Peter Pan,Kun pöly laskeutuu, Silvia und Ich, Kesällä Kerran, Kaaos, Paniikki,Ukkometsot, Kuumia Aaltoja, Hello Dolly, Kaiken Takana on Nainen, Elämää ja Erotiikkaa, SKAM,Pyhä keikka, Sweet Charity, Ankkurilyhty, Rakastan, rakastan, Cabaret, Albatrossi ja Heiskanen 3x, Heavy Christmas, My Fair Lady, Kiss Me Kate ja Mustalaisleiri muuttaa taivaaseen,  Jyrki-Boy Suosikki musikaali, Ukkometsot, Aint`Missbehavin jne.
Ediacarakausi
Rangeomorfit
thumb|right|[[Charnia, merisulkaa muistuttanut ediacarakauden eläin.]]
Paul England
England työskenteli Repco-yrityksessä ja kilpaili omalla Holden-moottorilla varustetulla Auscan-urheiluautolla, jonka lasikuituinen runko perustui A6GCS Maseratiin. Kilpauransa jälkeen hän omisti moottorinvalmistajayrityksen nimeltä Paul England & Staff. Nykyään yritystä pyörittää hänen esikoisensa Lisa Mary Coulton ja tämän puoliso Steven Coulton.
Ediacarakausi
Rangeomorfit
Rangeomorfit olivat ediacara-eläimistön tunnuseläimistö, joka ilmestyi ehkä 575 miljoonaa vuotta sitten ediacaran Avalon-eläimistöön. Esimerkiksi Charnia muistutti merisulkaa ja eli 575–545 miljoonaa vuotta sitten, ja oli jopa 2 metriä pitkä ollen pisin ediacara-fossiili.
Näiden puolijäykkien eläinten tukiranka oli haarautuva putkirakenne, joka oli kuin fraktaali ja siksi alkeellinen. Niihin liittyi sulkamaisia rakenteita ja ne saattavat olla sienten ja eläinten esi-isiä. Rangeomorfit hävisivät 542 miljoonaa vuotta sitten kambrin räjähdyksen alkaessa.
Tiina Brännare
Eppu Nuotio ja Brännare ovat yhdessä kirjoittaneet musikaalit /näytelmät Kun pöly laskeutuu, MARILYN, Liz, ROMY, Kadonnut Prinsessa, Silvia und Ich (pienoisooppera), HUONE 112, Kaiken takana on nainen, Sekuntiviisaripoika, Elämää ja Erotiikkaa, Kerran kesällä, Delilah ja Anopit. Heiltä ilmestyi myös VETO-niminen romaani kesällä 2022 Otava.
Brännare palkittiin ansioituneena musiikkiteatterintekijänä Jaakko Salo -palkinnolla 2005.
Brännare näytteli useita vuosia korvalääkäri Sirkka Niskaa TV-sarjoissa Ihmeidentekijät ja Parhaat vuodet. Hän on myös vieraillut TV-sarjoissa: Hotelli Swan, Rahti, Rosvopankki, Ilman Kavaluutta, Puhtaat Valkeat Lakanat, Käenpesä, Lottovoittaja jne.
Ediacarakausi
Trilobiittien edeltäjiä
thumb|right|[[Spriggina oli kuoreton matomainen trilobiittia muistuttava eläin, tai toisen tulkinnan mukaan merisulka.]] thumb|right|Vendia muistutti jaokkeetonta trilobiittia.
Box Office Mojo
Box Office Mojo on verkkosivusto, joka seuraa elokuvien lipputuloja. Brandon Gray aloitti sivuston pitämisen 7. elokuuta 1998. Vuonna 2008 IMDb (Amazon.comin alaisuudessa) osti Box Office Mojo -verkkosivuston.
Ediacarakausi
Trilobiittien edeltäjiä
Ediacarakaudella ilmestyi monia symmetrisiä, jaokkeisia tai jaokkeettomia lajeja, jotka kykenivät liikkumaan. Trilobiittia hämmästyttävästi muistuttavia lajeja ovat muun muassa Spriggina, Bomakellia kelleri ja Parvancorina. Spriggina on kuin pitkä, matomainen trilobiitti, mutta sen toinen tulkinta on merisulka. Bomakellia kelleri oli kuin pehmyt, jaokkeinen trilobiitti, jonka ruumis jakaantui pituussuunnassa kolmeen osaan niin kuin trilobiitilla, ja jonka pää muistutti trilobiitin päätä. Toisten tutkijoiden mielestä tämäkin on merisulka. Parvancorina on ikään kuin pehmyt, jaokkeeton trilobiitti, niin kuin myös Vendia. Spriggina ja Parvancorina ilmestyivät fossiilistoon vasta ediacarakauden loppupuolella noin 560 miljoonaa vuotta sitten Vienanmeren kerrostumiin.
Tiina Brännare
Tiina Brännare perusti tanssiryhmän Jazz-Girls vuonna 1977, Undeground teatteri "Gorgon" 1992 Sirpa Taivaisen kanssa sekä tanssi-duon "Musta Tulppaani" Mikko Rasilan kanssa vuonna 1988.
Ediacarakausi
Trilobiittien edeltäjiä
Dickinsonia oli litteä, soikea, kaksijakoinen ja jaokkeinen, joka ilmestyi fossiilistoon muutamaa miljoonaa vuotta Parvancorinaa ja Sprigginaa aiemmin.
Yorgia waggoneri oli kaksijakoinen sivusuunnassa ja jaokkeinen, päältä katsoen munanmuotoinen, ja muistutti Dickinsonia ja Spriggina-lajeja.
Ensimmäiset monisoluiset
"Alkeellisimmat" nykyisin elävät monisoluiset ovat Cnidaria-pääjaksoon kuuluvia polttiaiseläimiä (merivuokot, korallieläimet ja meduusat), sienieläimiä ja hieman monimutkaisemmat nivelmatoja.
Ensimmäiset luultavasti maljamaiset hieman sienieläimiä muistuttavat muodot ilmestyivät fossiilistoon jo 610–600 miljoonaa vuotta sitten Twitya Formationiksi kutsuttuun kerrostumaan. Sienieläimissä ja koralleissa on vain 11 solutyyppiä, mutta madoissa 55.
Kambrikauden räjähdys, nopea lajiutuminen, lienee alkanut jo ediacarakaudella ehkä 570–550 miljoonaa vuotta sitten.
Boris ja Gleb
thumb|240px|Pyhät Boris ja Gleb. Marttyyrit Boris ja Gleb (muinaiskirkkoslaaviksi Борисъ, Глѣбъ; ; ; ; ristimänimet Roman ja David; k. 24. heinäkuuta 1015 ja  5. syyskuuta 1015) olivat ensimmäiset kanonisoidut venäläiset ortodoksisen kirkon pyhimykset.
Tiedot Boriksesta ja Glebistä perustuvat Nestorin kronikkaan ja kahteen 1000-luvun pyhimyskertomukseen. Niiden mukaan heidän isänsä oli Kiovan suuriruhtinas Vladimir I (”pyhä apostolien vertainen Vladimir Kiovalainen”) ja äitinsä nimeltä tuntematon Volgan bolgaari. Nykyään oletetaan kuitenkin, että veljeksillä oli eri äidit. Boris hallitsi Rostovia ja oli oletettavasti isänsä suuriruhtinaan kruununperijä. Alaikäinen Gleb puolestaan hallitsi kauempana idässä sijaitsevaa Muromia.
Nestorin kronikan mukaan Vladimir I:n vallanperimyskamppailuissa Borisin ja Glebin surmautti heidän velipuolensa Svjatopolk I. Boris löydettiin puukotettuna teltastaan ja vietiin vielä elossa Kiovaan, mutta varjagit päästivät hänet peitseniskulla kärsimyksistään. Kun Gleb oli matkalla Kiovaan kuolevan isänsä luo, hänen kurkkunsa puolestaan katkaisi keittöveitsellä hänen oma kokkinsa.
Näiden murhien jälkeen Svjatopolkista tuli suuriruhtinas, kunnes hän puolestaan joutui velipuolensa Jaroslavin karkottamaksi; tästä teosta Jaroslav sai lisänimen Viisas.
Boriksen ja Glebin kanonisointi pantiin alulle luultavasti jo Jaroslavin aikana. Lopullisesti heidät julistettiin ensimmäisiksi itäslaavilaisiksi pyhimyksiksi ilmeisesti vuonna 1071, ja heidän luunsa siirrettiin pyhän Basileoksen kirkkoon Kiovan Vyšhorodissa. Ortodoksisessa pyhimyskalenterissa marttyyriveljesten muistopäivä on 24. heinäkuuta. Vuonna 1724 paavi Benedictus XIII tunnusti heidät myös roomalais-katolisen kirkon pyhimyksiksi; muistopäivä on 2. toukokuuta.
Molemmat pyhimyskertomukset sisältävät myös on lukuisia yksityiskohtia, joita kuitenkaan ei tule käsittää kirjaimellisesti. Myös skandinaavinen Eymundin saaga kertoo Boriksen murhasta, mutta sanoo syylliseksi Svjatopolkin sijaan Jaroslavin.
Mustasukkaisuutta (albumi)
Mustasukkaisuutta on Lea Lavenin vuonna 1989 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut LP-levynä, CD-levynä ja C-kasettina Oy Bluebird Ab.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Veikko Samuli.
Yuriko Shima
Yuriko Shima (s. 12. heinäkuuta 1959) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Shima debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Kelttiläiset maat
Kelttiläiset maat nimitystä käytetään niistä maista ja alueista, joissa puhutaan kelttiläisiä kieliä ja joissa kelttiläinen kulttuuri on säilynyt. Kelttiläinen liitto on tunnustanut kuusi aluetta kuuluviksi kelttiläisiin maihin. Nämä ovat Irlanti (Éire), Skotlanti (Alba), Mansaari (Mannin), Wales (Cymru), Cornwall (Kernow) ja Bretagne (Breizh). Myös Englanti, Galicia ja Asturia luokitellaan joskus kelttiläisiksi maiksi niiden kelttiläisen historian takia.
Kielet
Useimmat alueet luokitellaan kelttiläisiksi niissä puhutun kielen perusteella. Jokaisella nykyisin kelttiläisiksi luokitellulla alueella puhutaan kelttiläistä kieltä. Kuitenkin millään näistä alueista kelttiläiset kielet eivät ole valta­kieliä, vaan niissä puhutaan englantia, ranskaa tai skottia. Myös eräillä kelttiläisiksi maiksi luokittelemattomilla alueilla puhutaan kelttiläisiä kieliä. Kymriä puhutaan Patagoniassa ja gaelia Cape Bretonissa.
Suonenjoen Vasama
thumb|right|120px|Seuran logo Suonenjoen Vasama on suonenjokelainen urheiluseura, joka on perustettu vuonna 1908. Vasaman jousitunnus kuvaa nopeutta, lujuutta ja tarmoa.
Suonenjoen Vasama on yleisseura, jonka lajeina ovat olleet voimistelu, hiihto, ampumahiihto, yhdistetty, mäkihyppy, yleisurheilu, suunnistus, pesä- ja lentopallo sekä painonnosto. Jäseniä seurassa on ollut enimmillään 1 200.
Seuran edustajat ovat saavuttaneet kansainvälistä menestystä hiihdossa, yhdistetyssä, ja ampumahiihdossa. Seuran väreissä ovat kilpailleet seuraavat MM- ja olympiamitalistit: Eino Olkinuora, Rauno Miettinen, Mauri Röppänen, Liisa Suihkonen ja Yrjö Salpakari.
Neuvoja vastanaineille
Neuvoja vastanaineille on Plutarkhoksen Moralia-kokoelmaan (kirja II, 12) kuuluva tutkielma, joka sisältää neuvoja nuorelle filosofiaan perehtyneelle parille nimeltä Eurydike ja Pollianos (Flavius Pollianus). Plutarkhos on kirjoittanut teoksensa heille häälahjaksi.
Teos sisältää johdannon lisäksi 48 suhteellisen lyhyttä lukua. Teksti on säilynyt nykyaikaan 11 keskiaikaisessa käsikirjoituksessa lähes kokonaisuudessaan: siinä on aukko vain luvun 25 lopussa.
Teos sisältää enimmäkseen esimerkinomaisia vertauksia ja kertomuksia, joiden on tarkoitus antaa opetuksia yhteiselämää varten. Monet ovat ilmeisesti yleisemminkin tunnettuja kreikkalaisia anekdootteja tai tunnettujen henkilöiden, kuten filosofien tai valtiomiesten, lausumia. Näitä seuraa usein Plutarkhoksen oma selitys. Opetukset koskevat ennen kaikkea avioparin keskinäisiä suhteita. Yleinen teema on se, että miehen tulee toimia vaimonsa opettajana kohti filosofisempaa avioliittoa. Vaimoja muun muassa varoitetaan taikauskon ja magian harjoittamisesta. Plutarkhos varoittaa aviopareja myös kaikenlaisesta hienostelusta ja kehottaa heitä hyveellisyyteen.
Ammunta Pan-Amerikan kisoissa 2019
right|230px Ammunnassa kilpailtiin Pan-Amerikan kisoissa 2019 27. heinäkuuta – 3. elokuuta 2019. Kilpailut käytiin Las Palmas Air Basessa. Ammunnassa kilpailtiin 15 eri kilpailumuodossa, joista kuusi oli varattu miehille, kuusi naisille ja kolme sekaparikilpailuille. Ammuntakilpailuihin osallistui yhteensä 256 urheilijaa. Jokaisen kilpailun, pois lukien sekaparikilpailut, kaksi parasta urheilijaa, jotka eivät olleet jo varmistaneet paikkaansa Tokion olympialaisissa 2020, saivat paikan olympiaturnaukseen. Menestynein maa oli Yhdysvallat, joka voitti 10 kilpailua 15:ta. Yhdysvaltojen lisäksi Kuuba (4) ja Argentiina (1) voittivat kultamitaleja.
Tamarao
Tamarao eli mindoronanoa (Bubalus mindorensis) on uhanalainen nautaeläin. Sitä tavataan ainoastaan Filippiineille kuuluvalla Mindoron saarella. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi. Täysikasvuisia yksilöitä on arveltu olevan enää vain muutamia satoja. Kannat ovat vähentyneet etenkin väestönkasvun ja maatalousalueen leviämisen takia.
Koko ja ulkonäkö
thumb|vasen|Tamarao lähikuvassa. Tamarao on kooltaan pienehkö, mutta ruumiinrakenteeltaan vanttera. Esimerkiksi kesy vesipuhveli on yleensä jonkin verran hintelämpi. Painoa sillä on 200-274 kiloa. Ruumiin pituus on 220 cm ja säkäkorkeus 95–120 cm. Urokset ja naaraat ovat saman kokoisia. Tamaraoilla on lyhyt, mutta tiheä turkki, joka aikuisilla yksilöillä on harmahtavan musta ja keskenkasvuisilla punertavan ruskea tai harmaa. Punaisuus korostuu etenkin nuorilla vasikoilla. Jalkojen sisäpuolella, silmien yläpuolella, korvien sisäpuolella ja kaulassa on valkoisia kuvioita. Uroksilla ja naarailla on päästä melko suoraan taaksepäin kasvavat vantterat sarvet.
Levinneisyys ja elinympäristö
Tamarao on Filippiineihin kuuluvan Mindoron saaren endeeminen laji. Aikanaan lajia tavattiin koko noin 9 735 km² kokoisella saarella. Sen levinneisyysalue on kuitenkin sittemmin pienentynyt. Vuonna 2015 sen levinneisyysalueen arvioitiin kattavan vain alle 10 000 hehtaaria saaren vuoristoisessa sisäosassa. Pääasialliset kolme kantaa esiintyvät vain suojelluilla alueilla. Joitakin eristäytyneitä ryhmiä on niiden ulkopuolella. Laji on ollut esihistoriallisella ajalla nykyistä laajemmalle levinnyt laji. Tutkijat ovat löytäneet esimerkiksi merkkejä sen esiintymisestä pleistoseeni kauden Luzonilla.
Tamaraon nykyisin käljellä olevat elinympäristöt koskematonta metsää tai aluiella, joilla metsää ja ruohikkoja kasvaa sekaisin. Aiemmin lajia tavattiin koko saarella myös esimerkiksi aukeilla ruohikkoalueilla, tiheissä bambumetsiköissä, soisilla jokilaaksoilla ja metsillä eri korkeuksissa aina 1 800 metrin korkeuksiin saakka.
Elintavat
thumb|vasen|Tamarao [[Filippiinien kansallismuseon näyttelyssä.]] Jäkikasvunsa kanssa liikkuvia emoja lukuun ottamatta tamaraot viihtyvät yleensä yksin. Muille puhveleille tyypillisesti urokset ja naaraat kohtaavat ajoittain. Nykyiset elintavat saattavat olla tulosta ihmisen toiminnasta. Aikanaan tamaraot olivat suhteellisen kesyjä ja aktiivisa päivin. Nykyisin ne ovat aktiivisia hämärän aikaan ja melko aggressiivisia. Kohtaamiset ihmisten kanssa eivät ole kovin yleisiä, mutta tamaraon luonnetta on kuvailtu nurkkaan ajettuna hurjaksi. Keskenään tamaraot osoittavat aggressiota laskemalla päänsä ja heiluttamalla sitä puolelta toiselle. Varsinaisessa kamppailuissa tamaraot yleensä vain jahtaavat toisiaan. Vesipuhvelien tapaan tamaraot kylpevät usein mudassa.
Tamaraot syövät enimmäkseen ruohoja ja joskus myös bambujen versoja. Tamaraoiden lisääntyessä naaras on tiineenä 276-315 päivää ja saa yhden vasikan. Synnytys tapahtuu yleensä sadekauden jälkeen kesäkuun ja marraskuun välisenä aikana. Vasikat pysyttelevät emonsa luona kaksi- tai nelivuotiaiksi saakka. Ne voivat elää 20–25-vuotiaiksi.
Ihmisen ohella tamaraoilla ei ole Mindorolla lainkaan petoeläimiä.
Uhat ja suojelu
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt tamaraon äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi. Koko kannan määräksi on arvioitu vähintään 430 yksilöä, joista 220-300 ovat täysikasvuisia. 95 % koko kannasta kuuluu yhteen kolmesta pääkannasta Mount Iglit-Bacon kansallispuiston alueella. 1900-luvulla lajin kannat ovat vähentyneet etenkin väestönkasvua seuranneen maatalouden leviämisen takia. Nykyisin pienillä suojelualueilla esiintyvät kannat eivät pääse levittäytymään uusille alueille, vaikka kanta kasvaisikin. Laji on suojeltu lailla Filippiineillä.
Joitakin villejä tamaraoita on vangittu lajin kasvattamiseksi vankeudessa. Tamaraota on kuitenkin pidetty hyvin vaikeana lajina kasvatta tarhaolosuhteissa. Vuonna 1981 vankeuteen pyydetyistä 21:stä eläimestä vuonna 2015 elossa oli vain yksi yksilö.
William Anders
William Alison Anders (s. 17. lokakuuta 1933) on yhdysvaltalainen astronautti. Hän sai töitä NASA:sta vuonna 1963 ja kuului Apollo 8 -avaruuslennon miehistöön. Hänen mukaansa on nimetty Andersin kraatteri kuussa.
Huviretki hukkateille
Huviretki hukkateille: Seikkailu Zamoniassa on yksi Walter Moersin Zamoniaan liittyvistä nuortenkirjoista.
Juoni
Kaksi kaukkangerisisarusta Ensel ja Krete ovat lähteneet vanhempiensa kanssa lomalle suureen metsään. Kun sisarukset päättävät poiketa tieltä, he eksyvät. He törmäävät petolliseen kuilutrolliin, joka johtaa sisarukset väärään suuntaan. Sisarukset harhailevat metsässä. He törmäävät lehtisuteen, mutta pelastuvat, kun paikalle ilmestyy joukko salametsänvartioita. He johdattavat kaukkangerilapset takaisin kylään, jossa heidän vanhempansa odottavat heitä. Ensel ja Krete ohjataan pormestarin puheille. Pormestari ohjaa heidät parvekkeelle, jossa alkaa tapahtua. Juuri kun kaikki tuntuu olevan hyvin, yhtäkkiä kylää ei enää olekaan. On vain metsäaukea, jossa kasvaa mustia suippolakkisia sieniä, noidanlakkeja.
Ensel ja Krete eksyvät syvemmälle metsään. Sisarukset päättävät yöpyä ontossa puunrungossa, jonka he löytävät lähistöltä. He heräävät keskellä yötä siihen, kun jokin liikkuu ja ääntelee heidän vieressä ja lähtee lähestymään heitä. Ensel ja Krete lähtevät pakoon ja putoavat kuoppaan, jonne he nukahtavat otuksen häivyttyä lähistöltä. Seuraavana aamuna he lähtevät jatkamaan matkaa, kunnes he löytävät järven, jonka vesi on mustaa. Ensel kahlaa veteen ja Krete yrittää estää, mutta ei onnistu edes saamaan veljeään pois vedestä. Paikalle saapuu sama kuilutrolli, johon he törmäsivät aiemmin. Krete pyytää kuilutrollilta apua Enselin järvestä pois saamisessa. Kuilutrolli opastaa tällä kerralla oikeaan suuntaan, mutta Ensel ja Krete eivät usko sitä ja lähtevät taas väärään suuntaan. Kun he ovat kävelleet jonkin aikaa, maisema alkaa muuttua yhä vain kummallisemmaksi ja kummallisemmaksi, kunnes kaikki kasvilajit ovat kuin toiselta planeetalta. He törmäävät tähtitölläreihin, jotka puhuvat siitä, että Enselin ja Kreten pitäisi uhrautua metsälle, jotta he saisivat parempaa syötävää kuin ne mustat sienet.
He harhailevat metsässä, kunnes huomaavat olevansa aukealla, jossa on itkeviä kasveja, jotka kääntyvät tuijottamaan Enseliä ja Kreteä. He juoksevat, kunnes Ensel ei enää jaksa. Krete haluaisi jatkaa matkaa ja astuu tietämättään lentoruohoon. Hän vajoaa ruohoon ja on lähellä tukehtua siihen ja joutua korsimureenan ruoaksi. Ensel suostuttelee lentoruohosuon reunalla kasvavan puhuvan orkidean pelastamaan Kreten. Siitä hyvästä Ensel ja Krete lupaavat sirtää kukan sinne, minne se haluaa. He löytävät hyvän aukean, mihin he kaivavat orkidean. Aukealla on mökki, joka saa Kreten ja Enselin uteliaisuuden heräämään. He menevät mökkiin sisälle ja löytävät mitä ihanimpia herkkuja. Yhtäkkiä mökkiin tulee noita, joka alkaa ahdistella sisaruksia. Hetken kuluttua ulkoa kuuluu saman otuksen ääni, jonka he kuulivat puunrungossa. Noita katoaa mökin lautojen väliin huomattuaan otuksen. Mökki alkaa muuttua siinä samassa kummallisella tavalla, ja kaikkialta tulee syövyttäviä nesteitä. Siinä vaiheessa heille selviää, että he ovat noidan sisällä elävältä syötyinä. Puunrunko-otus tulee väkipakolla sisälle kirvestä käyttäen. Pienen esittelykierroksen jälkeen sisaruksille selviää, että otus on kirjokarhu. Alkaa kamala taistelu noitaa vastaan. Lopulta noita vajoaa maahan, ja Ensel ja Krete palaavat kirjokarhun kanssa takaisin sivistyksen pariin ja äitinsä helmoihin.
Kurki (tähdistö)
Kurjen tähdistön kirkkaita tähtiä
Tähtiä nimineen:
Bayerin nimiä:
HMS Hibiscus (K24)
HMS Hibiscus (viirinumero K24) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Pohjois-Irlannista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 1939 telakkanumerolla 1062. Alus laskettiin vesille 6. huhtikuuta 1940 ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 21. toukokuuta.
Palvelus
Alus luovutettiin 1942 Yhdysvalloille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä USS Spry.
USS Spry (PG-64)
Hibiscus luovutettiin 2. toukokuuta 1942 Leithissä Skotlannissa Yhdysvaltain laivastolle, joka otti sen palvelukseen nimellä USS Spry vielä samana päivänä ensimmäisenä päällikkönään luutnantti Maxim F. Firth. Alus lähti 20. toukokuuta Pohjois-Irlannista Londonderrystä saattueen mukana Argentiaan. Oltuaan Bostonissa huollettavana alus saapui Guantanamonlahdelle 1. elokuuta, minkä jälkeen se suojasi saattueita Guantanamosta Trinidadiin, kunnes se siirtyi tammikuussa 1943 reitille Trinidadista Recifeen.
Charlestonissa tehdyn huollon jälkeen alus saapui kesäkuussa 1944 Bostoniin, josta se suojasi saattueita sekä teki säämatkoja Newfoundlandin, Grönlannin ja Islannin välillä. Alus poistettiin palveluksesta 20. elokuuta 1945 ja se palautettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle 26. elokuuta. Alus myytiin 1947 ja se nimettiin Madonnaksi. Alus romutettiin 1955 Hong Kongissa.
Saunags
pienoiskuva|Saunagsin ranta Saunags on kylä Latvian Liivinrannan kulttuurihistorian suojelualueella. Kylä mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1310. 1930-luvulla kylässä asui vielä 49 liivin kieltä osannutta ja 11 käytti sitä kotikielenään. Vuonna 1936 kylän koulu siirrettiin Vaideen. Nykyisin kylässä asuu ympäri vuoden vain muutama asukkaita, mutta kesäisin ihmisiä on enemmän.
Varsinais-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus
Varsinais-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus on yksi Suomen 15:stä ja samalla 9:stä kaikkien kolmen vastuualueen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. Sen toimialueeseen kuuluu Varsinais-Suomi sekä liikenne-, infrastruktuuri-, ympäristö- ja luonnonvara-asioiden osalta myös Satakunta. Päätoimipaikkana on Turku sekä lisäksi on toimipaikka Porissa (liikenne-, infrastruktuuri-, ympäristö- ja luonnonvara-asiat). Varsinais-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus aloitti toimintansa vuonna 2010. Varsinais-Suomen ELY-keskus on nimetty erityisesti merialuetta koskevan EU:n yhteisen kalastuspolitiikan valtakunnalliseksi keskukseksi 1.1.2015 alkaen. Varsinais-Suomen ELY-keskuksen tehtävä on EU:n yhteisen ja kansallisen kalastuspolitiikan toimeenpano uudella laajemmalla alueella (rannikko Suomenlahdelta Pohjois-Pohjanmaalle asti sekä Saaristomeri, Selkämeri ja Merenkurkku).
Tehtävät
ELY-keskuksen tehtävät muodostuvat entisen Varsinais-Suomen TE-keskuksen, Turun tiepiirin ja Lounais-Suomen ympäristökeskuksen tehtävistä. Lisäksi Varsinais-Suomen ELY-keskuksessa hoidetaan entisen Merenkulkulaitoksen yhteysalusliikenteen tehtäviä:
Tiedän yhä mitä teit viime kesänä
Tiedän yhä mitä teit viime kesänä on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-meksikolainen slasher-elokuva, jonka on ohjannut Danny Cannon. Elokuvassa esiintyvät muiden muassa Jennifer Love Hewitt ja Brandy Norwood. Elokuva on jatko-osa vuoden 1997 elokuvalle Tiedän mitä teit viime kesänä.
Juoni
Julie James yrittää unohtaa ystäviensä raa’at murhat ja lähtee kotikaupungistaan opiskelemaan collegeen Bostoniin. Vuosi ensimmäisen elokuvan lopusta hän yrittää palata takaisin arkeen. Pian Julie ja hänen ystävänsä voittavat unelmaloman Bahamalle, jossa ihmisiä alkaa kuitenkin kuolla. Julie tajuaa, ettei murhaaja Ben Willis ole vielä jättänyt häntä rauhaan.
Christoph Scheiner
thumb|Christoph Scheiner Christoph Scheiner (25. heinäkuuta 1573 – 18. kesäkuuta 1650) oli saksalainen tähtitieteilijä ja jesuiitta.
Baseball Pan-Amerikan kisoissa 2019
right|230px Baseballissa kilpailtiin Pan-Amerikan kisoissa 2019 29. heinäkuuta – 4. elokuuta 2019. Kilpailut käytiin Villa María del Triunfo Sports Centerissä. Baseballissa kilpailivat vain miehet. Turnaukseen osallistui kahdeksan maata. Turnauksen voitti Puerto Rico ennen Kanadaa ja Nicaraguaa.
Christoph Scheiner
Vuonna 1611 Scheiner havaitsi yhtenä ensimmäisistä auringonpilkkuja, vaikkakin hän luuli niiden olevan Auringon kiertolaisia. Häntä avusti Johann Baptist Cysat. Kirjansa Rosa Ursina julkaistiin 1630. Tällöin hän jo oli samaa mieltä Galileo Galilein kanssa siitä, että auringonpilkut ovat Auringon pinnalla tai sen kaasukehässä.
Maunderin minimistä johtuen auringonpilkkujen esiintyminen väheni merkittävästi useiksi vuosikymmeniksi, jolloin Scheinerin kirja pysyi aiheen standardilähteenä pitkän aikaa.
Scheiner vastusti heliosentristä kuvaa kuolemaansa saakka.
Scheiner ja Galilei kiistelivät siitä kumpi havaitsi ensimmäisenä auringonpilkut. Tämä riita saattoi olla tekijänä Galilein kiistassa Katolisen kirkon kanssa.
Scheiner-kraatteri kuussa on nimetty hänen mukaansa.
Lahden varuskunta
pienoiskuva|oikea|Lahden Upseerikerho Lahden varuskunta eli Hennalan varuskunta sijaitsi seututien 140 varrella Hennalan kaupunginosassa Lahdessa. Lahden varuskunta on perustettu 1910-luvulla venäläiseksi varuskunnaksi. Se lakkautettiin 31. joulukuuta 2014.
Kasarmeihin sijoitettiin tilapäinen turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskus 2015.
Kokoonpano vuosien saatossa
Varuskunnassa toimi kaksi eri joukko-osastoa: Hämeen Rykmentti (HämR) ja Sotilaslääketieteen Keskus (SotLK). HämR:n alaisia joukkoyksiköitä ovat Hämeen Ratsujääkäripataljoona (HämRjP), Puolustusvoimien Urheilukoulu (UrhK), Huoltokoulu (HuoltoK), Sotilasmusiikkikoulu (SMusK) ja Puolustusvoimien Varusmiessoittokunta (PvVmSK).
Herätkää!
Herätkää! on Jehovan todistajien Vartiotorni-seuran julkaisema uskonnollinen aikakauslehti, jota julkaistaan kolme kertaa vuodessa. Lehden julkaisija ja kustantaja on Suomessa Jehovan todistajien uskonnollinen yhdyskunta. Kuten toisellakin Jehovan todistajien julkaisemalla lehdellä, Vartiotornilla, Herätkää!-lehdellä ei yleensä ole päätoimittajaa. Suurin osa artikkeleista on lehdessä ilman kirjoittajan nimeä tai vain kirjeenvaihtajan maa mainitaan. Lehdelle voidaan nimetä päätoimittaja, mikäli julkaisumaan lainsäädäntö tätä edellyttää. Suomessa Herätkää!-lehden päätoimittaja on Jukka Ropponen.
Lahden varuskunta
Kokoonpano vuosien saatossa
SotLK:n alaisena perusyksikkönä puolestaan toimii Lääkintäkoulu (LääkK). Muut yksiköt eli Lääkintävarikko ja sen alainen Sotilasapteekki toimivat Ilmajoella ja Viitasaarella. Kokkolasta siirtynyt Asekoulu (AseK) toimi varuskunnassa vuodet 1997-?. Huollon koulutus oli pitkään keskittynyt Huoltokoulutuskeskus-nimellä toimineeseen yksikköön.Salpausselän Ilmatorjuntapatteristo (SalpItPsto) toimi Hennalassa vuoteen 1968 ennen siirtoa Kouvolaan ja 2000-luvulla Vekaranjärvelle.Vuoteen 1994 Hämeen Sotilassairaala (HämSS) toimi Hennalassa.
Herätkää!
Historia
Lehti alkoi ilmestyä englanniksi 1. lokakuuta 1919 nimellä The Golden Age. Suomeksi se alkoi ilmestyä nimellä Kultainen aika vuonna 1921. Lehden nimi viittasi tulevaan tuhatvuotiseen valtakuntaan, josta Raamattu kertoo. Kultaisen ajan sisarlehti Vartiotorni puolestaan alkoi ilmestyä jo vuonna 1879. Alkuvuosina sen painos oli paljon Vartiotornia suurempi. Jehovan todistajien mukaan lehti pyrki käsittelemään yksinkertaisella ja havainnollisella tavalla ajankohtaisia tapahtumia ja samalla tuomaan esiin Jumalan lupauksia tulevasta pelastuksen ajasta. Lehden päätoimittajana toimi alkuvuosina Clayton Woodworth.
Lahden varuskunta
Kokoonpano vuosien saatossa
Varuskunnassa työskenteli alkuvuonna 2013 runsaat 400 henkilöä. Lahden varuskunnan lakkauttaminen varmistui helmikuussa 2012, kun puolustusvoimat ilmoitti lakkauttavansa Hämeen Rykmentin. Lahden varuskunnasta maa-alueineen luovuttiin vuoden 2014 loppuun mennessä.
Herätkää!
Historia
Maailman muuttuessa toisen maailmansodan alla rauhattomaksi ja epävakaiseksi lehden nimeksi muutettiin 6. lokakuuta 1937 Consolation. Nimensä mukaan lehden tuli jakaa lohdutusta ahdistuneelle ihmiskunnalle. Suomenkielisestä lehdestä tuli 1. tammikuuta 1938 Uusi maailma ja 1. kesäkuuta 1940 Lohdutus. 22. kesäkuuta 1946 lehden nimeksi tuli sen nykyinen Awake!, suomenkielisen version nimeksi tuli 8. tammikuuta 1951 Herätkää!.
Kansainvälinen levikki
Lehti on lähes identtinen useimmilla kuukausittain julkaistavilla kielillä. Artikkelit tulevat eri maista ja kootaan yhteen Yhdysvalloissa, josta ne toimitetaan painoille ympäri maailmaa sekä nettiversioina. Kaikkien kieliversioiden yhteispainosmäärä on ollut keskimäärin 93 354 000 ja julkaisukieliä on 224 (6/2021). Lehti on yksi maailman suurimpia aikakauslehtiä. Lehteä on saatavana myös äänilehtenä joka on kuunneltavissa ja ladattavissa ilmaiseksi viralliselta lataussivulta useilla eri kielillä.
Lahden varuskunta
Historia
Koska Venäjä oli hävinnyt Venäjän–Japanin sodan Tsushiman salmen meritaistelussa suuren osan Itämeren laivastonsakin aluksia, se vahvisti rannikkopuolustustaan myös Suomenlahden pohjoispuolella rakennuttamalla kasarmeja sadan kilometrin päähän sisämaahan rannikosta sekä varustamalla rannikkoa kenttätykein.
Herätkää!
Kansainvälinen levikki
Vuoden 2006 alusta lähtien suomenkielinen Herätkää! alkoi ilmestyä kerran kuussa, kun se aikaisemmin oli ilmestynyt kahdesti kuussa.
Vuoden 2013 alusta lehden sivumäärä puolittui 16:een alkuperäisestä 32:sta. Osa artikkeleista ilmestyy pelkästään virallisella verkkosivustolla. Sivumäärän pieneneminen mahdollistaa lehden kääntämisen useammille kielille.
Lahden varuskunta
Historia
Lahden osalta puolustuksen vahvistaminen tarkoitti sitä, että Venäjän keisarillisen hallituksen Pietarin sotilaspiirin viiden sotilasrakennuskomissiooni osti uutta varuskuntaa varten 10. kesäkuuta 1910 maata Metsä-Hennalan tilan alueelta. Alue oli alavaa savimaata.
Herätkää!
Kansainvälinen levikki
Vuoden 2016 alusta Herätkää! alkoi ilmestyä joka toinen kuukausi ja 2018 alusta kolme kertaa vuodessa (maalis-, heinä- ja marraskuussa). Julistustyössä myös vanhempia lehtiä voidaan esittää, jos niiden aihe sopii vastaanottajalle paremmin.
Lahden varuskunta
Historia
Kasarmin peruskivi laskettiin juhlallisuuksin 8. lokakuuta 1911. Maapohja siunattiin pyhitetyllä vedellä rukouksin. Vuonna 1912 Lahden sotilasrakennuskomitea pyysi Lahden kaupunkia jatkamaan vesijohtoa kasarmialueen rajalle 11. suomenmaalaisen tarkk'ampujarykmentin pataljoonaa varten, mikä saapui 5. elokuuta 1912. Venäläiset joukot poistuivat Hennalasta myöhään syksyllä 1917. 1915-1917 Lahden varuskunnassa oli 421. Tšarskoje Selon jalkaväkirykmentti.
Herätkää!
Sisältö
Lehden oman näkökannan mukaan lehteä julkaistaan koko perheen valistukseksi, ja se katsoo sen auttavan selviytymään nykyajan ongelmista. Artikkelit kertovat ajankohtaisista uutisista, eri maiden ihmisistä, uskonnosta ja tieteestä. Lehti pyrkii käsittelemään asioita syvällisesti ja osoittamaan ajankohtaisten tapahtumien todellisen merkityksen, mutta pysymään kuitenkin aina poliittisesti puolueettomana korottamatta eri rotuja toistensa yläpuolelle. Lehden tarkoitus on myös rakentaa luottamusta Luojan lupaukseen, että Jumalan uusi rauhaisa maailma tulee korvaamaan nykyisen pahan, laittoman asiainjärjestelmän. Lehden julkaiseminen on osa maailmanlaajuista Jehovan todistajien opetustyötä, jota tuetaan vapaaehtoisilla lahjoituksilla. Lehti luottaa kansainvälisiin uutistoimistoihin, mutta sillä on myös omia kirjeenvaihtajia.
Jehovan todistajien opetuksen vuotta 1914 koskien sukupolvioppia (oppia lopun ajan alkamisesta v. 1914 opetetaan edelleen) vuonna 1995 myös Herätkää!-lehden tarkoitusta tarkennettiin. Lehden tarkoitus numeroon 22. lokakuuta 1995 asti: "Tämä lehti rakentaa luottamusta siihen Luojan lupaukseen, että rauhaisa ja turvallinen uusi maailma tulee ennen kuin se sukupolvi, joka näki vuoden 1914 tapahtumat, katoaa.". Lehden tarkoitus 8. marraskuuta 1995 eteenpäin: "Mikä tärkeintä, tämä lehti rakentaa luottamusta siihen Luojan lupaukseen, että rauhaisa ja turvallinen uusi maailma on korvaamaisillaan nykyisen pahan, laittoman asiainjärjestelmän."
Lahden varuskunta
Historia
Suomen Punaisen Kaartin Lahden Rykmentti perustettiin Hennalassa 27. tammikuuta 1918. Lahdesta käytiin sisällissodan taisteluita 19. huhtikuuta – 1. toukokuuta 1918 ja Hennalassa valta vaihtui kolme kertaa Lahden Rykmentin ja osasto Brandensteinin kesken.
Lahden varuskunnassa oli Lahden ensimmäinen radioasema: 4. Erillinen Liikkumaton Radioaseman, joka siirtyi 4.3.1918 Lahden Rykmentille. Se käsitti radiolaitteita varaosineen mm. lähettimen, muuntajan, antennin, kaksoisvastaanottimen, vaihtovirtadynamokoneen, sähkömagneettisäätimen, 25 metriä korkean Jajanssi-masto:n, kondensaattoreita, punakuparisia elektrodeja, sähkötysavaimen jne. Huhtikuussa 1918 lennätinaseman miehistöön kuului vain kuusi venäläistä.
Tampereen Rykmentti
Tampereen Rykmentti oli Haminaan Suomen sisällissodan johdosta päätynyt joukko-osasto, jota alettiin osaksi siirtää jo syksyllä 1919 Lahteen, ja jonka pääosakin siirretiin 1920 Lahden varuskuntaan Hennalaan. Tampereen rykmentin vastaanottoparaati järjestettiin Lahden kauppatorilla loppuvuodesta 25. marraskuuta 1920. Edellisenä vuonna siirretty Tampereen Rykmentin osa oli ollut sen II pataljoona, jota käytettiin sotilasopetusjoukko-osastona, josta siirryttiin loppuajaksi asepalvelusta idässä oleviin joukko-osastoihin.
Rykmentti kunnosti aluetta ajamalla 7 000–8 000 sorakuormaa hevosilla, ja korpikuusten tilalle istutettiin lehtipuita. Alueen kuivattamiseksi kaivettiin myös valtaojia. Varuskunnan tulon jälkeen Metsä-Hennalan aluetta kutsuttiin enää vain lyhyemmin Hennalaksi ja muualla Suomessa laajemmin se alkoi tarkoittaa lähinnä varuskunta-aluetta.
Tampereen rykmentti alkoi julkaista kerran kuukaudessa Tappara-lehteä joukko-osastolehtenään 6. huhtikuuta 1929. Lisäksi 1929 alkaen lehti lahjoitti jokaiselle Tampereen rykmentissä palvelleelle emalisen joukko-osastopinssin. Suomen puolustusvoimien ensimmäinen omaistenpäivä järjetettiin kolmipäiväisinä, joissa oli tuhat kutsuvierasta. Päiville osallistuivat mm. pääministeri Oskar Mantere ja puolustusministeri Aimo Kaarlo Cajander
Juuri ennen ylimääräisiä harjoituksia Tampereen rykmentti perusti suojajoukoksi 6. lokakuuta 1939 I divisioonan 1. prikaatin II pataljoonan, joka lähti 7. lokakuuta Lahden hiihtostadionilta junalla Karjalankannakselle Valkjärvelle. II/1./I lakkautettiin talvisodan jälkeen Moskovan rauhan aikana 25. heinäkuuta 1940.
Hämeen poliisilaitos
Hämeen poliisilaitoksen Lahdessa sijaitseva pääpoliisiasema siirtyi Lahden kaupungintalon eteläpuolelta olevasta rakennuksestaan Salininkadulta Hämeen rykmentin entiseen ruokalaan, mitä kutsuttiin organisaation mukaan muonituskeskukseksi. Tämä on poliisilaitoksen kolmas sijaintipaikka Salininkadun ja Harjukadulla sijaitsevan Lahden kaupungintalon jälkeen.
Kulttuuriympäristö
Museovirasto on määritellyt Hennalan entiset kasarmit valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Suojeltavat punatiiliset kasarmirakennukset sekä soittokunnan talo ja esikunta ovat valmistuneet vuonna 1913.
Kaupungin palvelut
Hennalassa Lahden varuskunnan alueella toimii 75 päivähoitopaikan Hennalan päiväkoti, jonne pääsee linja-autovuoroilla 2 ja 12.
Nykyhetket
Varuskunnan kymmeniä rakennuksia tuli myyntiin kevään 2015 aikana. Upseerikerhon tiloissa toimii kesällä 2015 tilausravintola, joka osti upseerikerhon rakennuksen Senaatti-kiinteistöiltä.
Shiho Kaneda
Shiho Kaneda (s. 11. maaliskuuta 1965) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Purjepinta-ala
Purjepinta-ala tarkoittaa perinteisesti laivan tai veneen varsinaisen purjeen (tai purjeiden) tuulelle alttiina olevaa pinta-alaa. Muissa yhteyksissä sillä voidaan tarkoittaa myös tuulelle alttiina olevan rakenteen seinäpinta-alaa.
Shiho Kaneda
Jalkapallomaajoukkue
Kaneda debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Purjepinta-ala
Purjehduksessa purjepinta-ala on yksi tärkeimmistä huomioon otettavista seikoista: aluksen nopeus sekä kulkuominaisuudet ovat riippuvaisia purjepinta-alasta.
Purjeveneessä voi olla reivausjärjestelmä, jolla purjeen pinta-alaa voidaan vähentää.
Myös purjehduskilpailuissa on usein rajoituksia siitä, kuinka suuri purjepinta-ala veneessä saa enimmillään olla.
Sōsuke Uno
Sōsuke Uno (, 27. elokuuta 1922 – 19. toukokuuta 1998) oli japanilainen poliitikko, joka toimi maansa 75. pääministerinä vuonna 1989. Sōsuke Unon merkittävin teko oli kulutusveron säätäminen. Teko sai monet äänestäjät siirtymään sosialistipuolueen riveihin.
Kortit kertoo kohtalomme
Kortit kertoo kohtalomme on Lea Lavenin vuonna 1988 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut LP-levynä, CD-levynä ja C-kasettina Oy Bluebird Ab. Laven osallistui vuonna 1988 MTV:n Syksyn sävel -kilpailuun albumin kappaleella "Siihen on syy".
Sōsuke Uno
Sōsuke Uno joutui eroamaan kolmen kuukauden ministerikauden jälkeen seksiskandaalin takia. Naimisissa olevalla Unolla oli ollut suhde geishaan, joka ilmestyi julkisuuteen vaatimaan elatusapua. Eroamisen syynä ei pidetty niinkään uskottomuutta vaan kunniattomuutta; sitä, että Uno oli jättänyt rakastajattarensa taloudellisesti heitteille.
Kortit kertoo kohtalomme
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Veikko Samuli, ellei toisin mainittu.