cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rikkikääpä
pienoiskuva|vasen|Rikkikääpää ruokana Pohjois-Amerikassa rikkikääpää pidetään hyvänä ruokasienenä, joka maistuu kanalta. Se on myös kypsennettävä kanan tapaan ennen syömistä. Toisten mukaan se voi aiheuttaa vatsakipuja varsinkin alkoholin kanssa nautittuna.
Lahden Ahkera
Lahden Ahkera ry on vuonna 1907 perustettu lahtelainen urheiluseura. Seuran lajeja ovat paini ja yleisurheilu. Lahden Ahkeran puheenjohtaja on Ilkka Väänänen.
Yleisurheilu
Lahden Ahkera on yksi Suomen parhaista yleisurheiluseuroista. Se voitti SM-kisojen Kalevan malja -palkinnon vuonna 2002. Vuoden 2017 Kalevan malja -pisteissä se sijoittui kolmanneksi.
Lahden Ahkeran urheilijoista Suomen-mestaruuksia Kalevan kisoissa ovat 2000-luvulla voittaneet keskimatkojen juoksijat Wilson Kirwa (2000–2004), Juha Kukkamo (2001–2005) ja Jonas Hamm (2004–2007), kestävyysjuoksijat Jari Matinlauri (2002–2004), Francis Kirwa (2005), Jussi Utriainen (2006–2008), Hannu Granberg (2016), Ossi Kekki (2016) ja Kristiina Mäki (2015–2017), aitajuoksijat Hanna Korell (2005) ja Ari-Pekka Lattu (2003–2006), pituushyppääjä Noora Pesola (2008–2009) sekä kolmiloikkaaja Janne Harju (2004). Valmennuspäällikkönä yleisurheilun puolella on toiminut Jaakko Erkinheimo.
Vuonna 2009 Ahkera järjesti Lahdessa yleisurheilun veteraanien MM-kilpailut, joihin osallistui yhteensä noin 5 000 veteraaniurheilijaa noin sadasta maasta. Vuonna 2012 seura järjesti Kalevan kisat ja vuonna 2014 viestijuoksun SM-kilpailut.
Paini
Lahden Ahkeran edustajana vapaapainin Suomen-mestaruuden on voittanut Iivari Löfberg (1930). Kreikkalais-roomalaisen painin Suomen-mestaruuksia ovat voittaneet Uuno Vento (1937, 1940) ja Kauko Kiisseli (1943–1944).
Rooman metro
undefined
Rooman metro on Rooman maanalainen raideliikenneverkosto. Sen ensimmäinen osuus, nykyinen linja B, avattiin vuonna 1955. Sen rakennustyöt aloitettiin jo 1930-luvulla, mutta keskeytettiin toisen maailmansodan ajaksi, jolloin valmistuneet tunneliosuudet toimivat pommisuojina. Valmistuessaan B-linja kulki Terminiltä EUR-kaupunginosaan. Toinen linja, A, avattin 1980. Se yhdisti Cinecittàn Ottavianoon. Molempia linjoja on pidennetty useaan otteeseen. C-linja avattiin vuonna 2014.
Jaana Savolainen
Jaana Maarit Savolainen (s. 23. tammikuuta 1964 Lappeenranta) on suomalainen maastohiihdon maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Urheilu-ura
Savolainen saavutti viestissä pronssia Calgaryn olympialaisissa 1988 ja voitti kultaa Lahden MM-kisoissa 1989. Hän edusti Outokummun Partiota vuoteen 1987 saakka, jolloin siirtyi Lahden Hiihtoseuraan.
Calgaryn olympialaisissa Savolainen sijoittui henkilökohtaisella vapaan hiihtotavan 20 kilometrillä 28:nneksi. Albertvillen olympialaisissa 1992 hän oli viestissä neljäs, takaa-ajossa 18:s, perinteisen hiihtotavan 5 kilometrillä 26:s ja vapaan hiihtotavan 30 kilometrillä 28:s. MM-kilpailuissa hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa oli 16. sija vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä Lahdessa 1989.
Savolainen voitti urallaan kaksi maailmancupin osakilpailua: Holmenkollenin kisoissa 10 kilometriä vuonna 1986 ja Soldier Hollowissa 5 kilometriä vuonna 1989. Hän päätti kansainvälisen uransa vuoden 1992 lopussa.
Luisteluhiihdon taitajana Savolainen hiihti maajoukkueessa viestissä yleensä kolmannen tai neljännen osuuden, koska saman ajan suomalaisista naishuippuhiihtäjistä Pirkko Määttä ja Marja-Liisa Kirvesniemi olivat lähinnä perinteisen tyylin hiihtäjiä.
Savolainen harrasti nuorempana myös yleisurheilua. Hänellä on muun muassa kaksi SM-pronssia nuorten sarjasta maastojuoksun joukkuekilpailusta.
Hiihtouran jälkeen
Savolaisella on yo-merkonomin ja erikoisammattivalmentajan koulutukset. Lisäksi hänellä on koulutusta kiinalaiseen lääketieteeseen, manuaaliseen selkäterapiaan ja lasten akupunktioon. Savolaisen on tehnyt toiminimellä akupunktiota ja hierontaa vuodesta 2005. Hän on toiminut myös hiihtovalmentajana. Savolainen toimi pitkään Eurosportilla hiihtolähetysten kommentaattorina.
Cromwell
Nimi Cromwell voi viitata myös seuraaviin:
Raimo Kilpiö
Raimo Olavi Kilpiö (s. 2. helmikuuta 1936 Parikkala ) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, aikansa hyökkäjätähtiä. Kilpiö aloitti sarjauransa Ilveksessä vuonna 1953 ja lopetti Ässien riveissä vuonna 1977. Kilpiö voitti kuusi Suomen-mestaruutta. Maajoukkueessa hän pelasi 168 ottelua ja esiintyi myös MM-kilpailuissa sekä olympialaisissa. Kilpiö sai neljästi parhaan hyökkääjän palkinnon ja oli kahdesti Vuoden jääkiekkoilija. SM-liiga jakaa vuosittaista Raimo Kilpiö -tunnustuspalkintoa.
Jääkiekon ohella Kilpiö pelasi jalkapalloa ja voitti vuonna 1962 SM-hopeaa TaPan riveissä.
Ura
vasen|pienoiskuva|320x320px|Kilpiö maajoukkueen paidassa 1960-luvulla. Kilpiön pitkä ja menestyksekäs ura sijoittuu ajalle 1953–1977. Kilpiö edusti Ilvestä vuoteen 1962, jonka jälkeen siirtyi RU-38:n riveihin ja lopulta Ässiin.
Kilpiö oli aikansa suurimpia hyökkääjätähtiä. Hänet valittiin muun muassa neljä kertaa SM-sarjan parhaaksi hyökkääjäksi. Suomen mestaruuden Kilpiö voitti kuusi kertaa, joista neljä ensimmäistä tuli Ilveksessä, yksi RU-38:ssa ja yksi Ässissä. SM-sarja ja -liiga urallaan Kilpiö teki 459 ottelussa tehot 261+231 = 492. Joulukuussa 1972 Kilpiöllä tuli ensimmäisenä pelaajana täyteen 300 SM-ottelua.
Maajoukkueessa Kilpiö pelasi 168 ottelua, joissa teki tehot 58+40 = 98. MM-kilpailuissa Kilpiö esiintyi kahdeksan kertaa ja myös kahdesti olympialaisissa.
SM-liiga jakaa nykyään vuosittain Raimo Kilpiö -palkinnon, joka jaetaan liigan herrasmiespelaajalle.
Ässät on jäädyttänyt Kilpiön pelinumeron 11. Pelipaita on nostettu Isomäen jäähallin kattoon RU-38:n väreissä.
Jalkapallo
Kilpiö voitti jalkapallossa SM-hopeaa TaPa:n riveissä vuonna 1962. Samana vuonna hän pelasi myös yhden B-maaottelun. Vuonna 1956 Kilpiö voitti A-nuorten piirimestaruuden TaPan joukkueessa, jossa pelasi myös jalkapalloilija Matti Mäkelä, sekä Kilpiön ketjukaveri Ilveksestä, Räshid Hakimsan.
Pikku apulainen
Pikku apulainen oli Don Rosan tarinan Ensimmäinen keksintö mukaan alun perin Aku Ankan pöytävalaisin. Tarinassa Pelle Peloton siirtää vahingossa aikaisemmin keksimänsä ajatuslaatikon avulla aivojensa toiminnot Akun pöytälamppuun. Samaan aikaan Aku Ankka mainitsee Roope Ankan ongelmista. Roopen ongelmat ovat siinä että rahasäiliön alla on havaittu syvä rotko ja alla ajohiekkaa. Tiedemiehet kertovat että liika tärinä voi hajottaa ajohiekkaa eristävän kallionosan. Kun Pelle huomaa lampun älykkyyden, hän rakentaa sille jalat ja kädet ja Pikku apulainen on valmis.
Pikku apulainen kommunikoi joskus surisemalla. Luotettavana avustajana se on pelastanut Pellen monesta pulasta.
Liste der Bewohner Entenhausens List_of_Duck_universe_characters
Mohamed Mouftakir
Mohamed Mouftakir (s. 1965, Casablanca, Marokko) on tunnustusta saanut marokkolainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän on viulisti Houcine Mouftakirin poika.
Mohamed Mouftakir opiskeli ensin englanninkielistä kirjallisuutta. Kiinnostuttuaan elokuvasta hän työskenteli apulaisohjaajana usean marokkolaisen ja kansainvälisen ohjaajan kanssa.
Mouftakir on tehnyt useita lyhytelokuvia. Näistä La Danse du Foetus (2005) ja Fin du Mois (2007) voittivat Tangerin kansallisen elokuvajuhlan tuomariston palkinnon. Mouftakirin ohjaama ensimmäinen pitkä elokuva Pegasus (2010) voitti Afrikan suurimman elokuvajuhlan FESPACO:n pääpalkinnon Yennengan kultaisen oriin (2011). Arabiankielisen kauhuelokuvan genreen luokiteltu elokuva kuvaa traumaattisen kokemuksen seurauksena psykiatriseen sairaalaan saapunutta, hoitoon vastahakoisesti suhtautuvaa nuorta ja raskaana olevaa Rianna-tyttöä. Häntä hoitava psykiatri Zineb yrittää selvittää, mikä mysteerisen Riannan kertomassa on totta, mikä valetta ja mikä fantasiaa. Toinen pitkä elokuva L'orchestre des aveugles (2015) voitti palkintoja muun muassa Tangerin, Karthagon (Tunis) ja Brysselin elokuvajuhlilta.
Petsamon ortodoksinen seurakunta
Petsamon seurakunta oli ortodoksinen seurakunta Suomelle vuosina 1920-1944 kuuluneen Petsamon kunnan alueella. Seurakunta kuului Viipurin hiippakunnan ensimmäiseen valvontapiiriin. Petsamon seurakunta toimi läheisessä yhteistyössä Petsamon luostarin kanssa.
Historia
Petsamon seurakunta oli perustettu Venäjällä vuonna 1855 ja Suomeen liittämisen jälkeen se perustettiin uudelleen vuonna 1922. Kun Petsamon alue liitettiin Suomeen vuonna 1920, sen alue jakaantui kolmen seurakunnan alaisuuteen, joista Petsamon ja Boriksen ja Glebin seurakunnat sijaitsivat kokonaan Petsamon alueella. Boriksen ja Glebin seurakunta käsitti vain Kolttakönkään ja Salmijärven kylät Paatsjoen varrelta. Lisäksi aivan Petsamon eteläisin osa kuului Nuortijärven Ristikentän seurakuntaan. Suomeen liittämisen jälkeen Boriksen ja Glebin seurakunta ja Ristikentän Suomen puolelle tullut osa liitettiin Petsamon seurakuntaan.
Talvisodan aikana Petsamon seurakunnanvirasto evakuoitiin Petsamon asukkaiden tavoin Tervolaan. Seurakunnan esimies pastori Räme joutui sotapalvelukseen ja seurakunnan virkaa tekeväksi esimieheksi määrättiin matkapastori V. Talsta. Seurakunnan alue joutui taistelualueeksi ja Neuvostoliiton miehittämäksi. Petsamon evakuointi tapahtui niin kiireellä ettei seurakunnan omaisuutta saatu juurikaan evakuoitua, ainoastaan Vuoremin rukoushuoneen irtaimisto saatiin pelastettua Norjan puolelle. Seurakuntalaisten vaatimuksesta pastori Remes vapautettiin sotilaspalveluksesta kesäkuussa 1940 ja seurakunta sai luvan siirtyä miehityksestä vapautuneeseen Petsamoon. Seurakunta evakuoitiin uudelleen jatkosodan lopulla vuonna 1944, jonka jälkeen seurakunta toimi Kalajoelta käsin. Lakkauttamisen jälkeen Lapin ortodoksinen seurakunta jatkoi Petsamon seurakunnan perinteitä.
Seurakunnan jäsenmäärä
Petsamon ortodoksisen seurakunnan jäsenet koostuivat koltista sekä 1800-luvun loppupuoliskolla alueelle muuttaneista venäläisistä ja karjalaisista siirtolaisista.
Toimitilat
Petsamon seurakunta omisti useita kirkkoja ja rukoushuoneita. Petsamon kirkonkylässä Parkkinassa sijaitsi Parkkinan kirkko. Tämä seurakunnan pääkirkko oli rakennettu puusta vuosina 1911-1912 ja se oli pyhitetty Apostoli Andreakselle ja Pyhälle Nikolaokselle. Parkkinassa sijaitsi pääkirkon lisäksi Parkkinan vanha kirkko, jota myös kalastajien kirkoksi kutsuttiin. Kolttakönkään kirkko, sijaitsi Norjan rajan tuntumassa Kolttakönkään kylässä. Se oli rakennettu kivestä vuonna 1874 Pyhän Synodin lahjavaroilla ja pyhitetty Pyhille Borikselle ja Glebille. Kolttakönkään kirkon välittömässä läheisyydessä sijaitsi munkki Trifonin vuonna 1565 rakentama pieni puinen kirkko. Jäämeren rannalla Nurmensätissä sijaitsi Pyhän Mikaelin kirkko, joka ei kuitenkaan enää 1930-luvulla ollut käytössä. Lisäksi Vuoremin kylässä Vuoremivuonon rannalla sijaitsi rukoushuone.
Kaikki seurakunnan pyhäköt selvisivät talvisodasta ehjinä. Myös jatkosodan jälkeen, kun Petsamo luovutettiin Neuvostoliitolle, jäivät kaikki pyhäköt ehjinä paikoilleen, lukuun ottamatta Nurmensätin rukoushuonetta, joka oli palanut talvisodan jälkeen.
Henkilöstö
Suomeen liittämisen jälkeen seurakunnan ensimmäiset papit olivat rovasti Okulov ja pastori Saarenne. Vuonna 1929 seurakunnan esimieheksi tuli pastori Räme. Seurakunta ja Kirkkohallitus päättivät jo 1930-luvun alussa että seurakunta tarvitsee myös lukkarin, mutta sen saaminen kesti vuosikausia. Virkaan ehdittiin vuonna 1939 valita jo pappiskokelas, mutta sodat estivät viran täyttämisen. Vihdoin vuonna 1945 kirkkohallitus määräsi pappiskokelas Kokoran Petsamon seurakunnan lukkariksi, mutta seurakunnan toiminnan kannalta tämä valinta tuli liian myöhään.
Esimiehet Suomen aikana:
Bruce
Bruce voi tarkoittaa seuraavia
Aidaskääpä
Aidaskääpä (Gloeophyllum sepiarium) on erikoistunut kuolleen havupuun lahottamiseen. Nimensä tämä laji on saanut puuaidoista, joita ei ole enää juurikaan muualla kuin Seurasaaressa ja muissa ulkomuseoissa.
Ulkonäkö ja koko
280px|vasen|pienoiskuva|Aidaskäävän itiöemä alapuolelta Aidaskääpä on 3–10 cm leveä. Se kasvaa yleensä ryhminä aiheuttaen ruskolahoa. Aidaskäävän itiöemä on yleensä yläpinnasta vyöhykkeinen, vaihtelevansävyisen ruskeanharmaa ja kasvava reunasta keltainen. Hieman vanhemmat vyöhykkeet ovat oranssinpunaisia ja punaruskeita. Vanha tyvi on kahvinruskea. Alapuolelta kellanoranssi, joka ruskistuu vanhemmiten. Se on muodostunut epäsäännöllisistä pilleistä tai heltoista. Ohut maltokerros on ruskea ja sitkeä. Alapinnan itiölava on usein helttamaisen säteittäinen. Pienet itiöemät muodostavat koristeellisia ruusukkeita. Kyseessä on melko yleinen ja harmiton laji.
Elinympäristö ja levinneisyys
Aidaskääpä esiintyy maassa makaavilla rungoilla, hakkuualueilla kannoilla, varsinkin aurinkoisilla paikoilla. Viihtyy myös ylivuotisessa puutavarassa sekä aidantolpilla, seinä- ja siltahirsissä ja kyllästämättömissä sähköpylväissä. Käävän esiintyminen on sirkumpolaarista eli sitä on pohjoisella pallon puoliskolla maapallon ympäri ulottuvalla vyöhykkellä. Kyseessä ei ole ruokasieni.
Aidaskääpä kestää pitkäaikaista kuivuutta ja kuumuutta. Kuivassa sen kasvu pysähtyy, mutta jatkuu materiaalin kostuessa jälleen.
Vanhoissa amerikkalaisissa sienikirjoissa kerrotaan aidaskäävän lahottavan autoja. Tämän katsotaan kuitenkin koskevan aikaa, jolloin maatilojen kulkuneuvojen rungot tehtiin vanerista ja vahvistettiin puurakenteilla.
Joon
Joon on ranskalainen lentoyhtiö. Se on Air Francen tytäryhtiö, joka on suunnattu erityisesti Y-sukupolven edustajille. Sen kotikenttä on Pariisin Charles de Gaullen kansainvälinen lentoasema.
Yhtiön on suunniteltu aloittavan keskipitkän matkan lennot syksyllä 2017. Ensimmäisiä kohteita ovat todennäköisesti Berliini, Lissabon, Porto ja Barcelona. Joon vuokraa aluksi emoyhtiö Air Francelta kuusi Airbus A321 -konetta. Se aloittaa kaukolennot kesäkaudella 2018 käyttäen kolmea tai neljää Airbus A340 -konetta. Lisäksi yhtiöllä on suunnitelmissa hankkia Airbus A350 -koneita.
Tarkempia tietoja Joonista on julkistettu niukasti. Air Francen mukaan yhtiö on ”suunnattu nuorelle, työssäkäyvälle asiakaskunnalle, millenniaaleille, joilla digitaalinen teknologia on elämäntyylin keskiössä”. Se ei ole perinteinen halpalentoyhtiö, vaan lippujen hintoja pyritään alentamaan muun muassa matkustamohenkilökunnan työsopimusten uudelleenjärjestelyllä.
Pieni maailma
Pieni maailma on laulaja Mandi Lammen vuonna 1998 julkaistu studioalbumi. Albumin julkaisi BMG Finland Oy. Kappaleet "Aurinkosaarella", "Pieni maailma" ja "Miks kaikki kiusaa" julkaistiin myös singleinä. Kappaleiden sanoitukset tekivät Aikakone-yhtyeen jäsenet Maki, Alex, Vera sekä Alexin vaimo.
Levyn tunnetuin kappale lienee "Miks kaikki kiusaa", josta tehtiin opetushallituksen ja Mannerheimin lastensuojeluliiton yhteistyössä musiikkivideo. Myös kappaleesta "Pyysit minua bailaamaan", julkaistiin musiikkivideo.
Levyltä viimeisen kappaleen jälkeen löytyy piiloraita.
Karvaskaunokki
Karvaskaunokki eli karvasohdake (Centaurea benedicta, syn. Cnicus benedictus) on yksivuotinen kaunokkilaji, joka on tunnettu vuosisatoja lääkekasvina Euroopassa.
Karvaskaunokki on piikkinen, ohdakkeita hieman muistuttava ruohokasvi. Varsi on runsashaarainen ja karvainen. Lehdet ovat pitkulaiset, parihalkoiset ja piikkilaitaiset. Mykeröt kasvavat yksittäin, ne ovat keltakukkaiset ja niiden kehto-osa on haarautuvien piikkien ympäröimä.
Karvaskaunokki kasvaa alun perin Välimeren alueen maissa sekä Länsi- ja Keski-Aasiassa. Monissa Keski-Euroopan maissa ja Pohjois-Amerikassa sitä esiintyy levinneenä.
Brucen klaani
Historia
Nimi Bruce tulee ranskan de Brusista tai de Bruisista eli nykyisestä Brixistä Cherbourgin ja Valognesin välissä Normandiassa. Robert de Brus tuli Britanniaan Vilhelm Valloittajan normannien mukana 1066. Hänen poikansa, myös Robert de Brus, tuki Skotlannin David I:n kruununtavoittelua ja sai vastineeksi maata Skotlannin Annandalesta.
Brucejen kruununtavoittelu alkoi 1219 Robert Brucen naitua David I:n pojanpojan tyttären, joka toi suvulle paljon vaurautta ja maita sekä kytki sen kuningasperheeseen. Hänen poikansa, myös Robert Brucen ja John Balliolin välinen kiista kruunusta aiheutti lopulta välillisesti sen, että kiistan ratkaisijaksi pyydetty Englannin Edvard I valloitti Skotlannin. Robert Bruce kruunattiin lopulta 1306 kuninkaaksi Englannin miehitysvallan jälkeen. Hänen poikansa David II Bruce hallitsi vuodesta 1329 vuoteen 1346 ja kuoli yllättäen Edinburghin linnassa. Hänellä ei ollut jälkeläisiä, joten Skotlannin kruunu siirtyi hänen sisarenpojalleen (Robert II), joka oli ensimmäinen Stuart-sukuinen hallitsija.
Vuonna 1633 suvun eräälle haaralle perustettiin aatelisarvo Elginin jaarli, johon vuonna 1747 yhdistyi suvun vanhempi arvo Kincardinen jaarli. Thomas Bruce, 7. Elginin jaarli oli diplomaatti ja lähettiläs Osmanien valtakunnassa vuosina 1799–1803. Hän oli kuuluisa siitä, että vei Ateenan Parthenonista Britanniaan marmoriveistokset, jotka nykyisin tunnetaan Elginin marmoreina. Hänen poikansa Thomas toimi Kanadan provinssin kenraalikuvernöörinä ja Intian varakuninkaana.
Klaanin nykyinen päämies on Andrew Bruce, 11. Elginin jaarli.
Ruuhkainen taivas
Ruuhkainen taivas on Ismo Alanko Säätiön viides ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 2.
José Vicente Barbosa du Bocage
250px|right|thumb|José Vicente Barbosa du Bocage José Vicente Barbosa du Bocage (2. toukokuuta 1823 Funchal, Madeira – 3. marraskuuta 1907 Lissabon, Portugali) oli portugalilainen eläintieteilijä ja poliitikko.
Bocage opiskeli Coimbran yliopistossa 1839–1846. Hänestä tuli Lissabonin yliopiston eläintieteen lehtori 1851, ja hän opetti siellä yli 30 vuotta. 1858 hänestä tuli Lissabonin Polyteknisen koulun luonnonhistoriallisen museon eläintieteen laitoksen tieteellinen johtaja.
Hän julkaisi yli 200 kirjoitusta nisäkkäistä, linnuista ja kaloista. 1880-luvulla hän oli Portugalin laivastoministeri ja myöhemmin ulkoasiainministeri. Lissabonin museon eläintieteellistä kokoelmaa kutsutaan Bogacemuseoksi hänen kunniakseen (Museu José Vicente Barboza du Bocage).
Bogacen työhön museossa kuului kokoelmien vastaanotto, luokittelu ja kuvailu. Monet kokoelmat saapuivat Portugalin afrikkalaisista siirtomaista, esimerkiksi Angolasta ja Mosambikista. Bogace kehitteli näytteiden museointia ja julkaisi aiheesta kirjan Instrucções Practicas sobre o Modo de Colligir, Preparar e Remetter Productos Zoológicos para o Museu de Lisboa (1862). 1860 hän onnistui saamaan takaisin joitakin kokoelmia, jotka siirrettiin museosta Napoleonin valloitettua Portugalin. Näihin kuului erikoinen Étienne Geoffroy Saint-Hilairen Brasiliasta keräämä kokoelma.
1875 hänet äänestettiin Lissabonin kuninkaallisen akatemian varapuheenjohtajaksi. Hän luopui opetus- ja tiedetyöstään 1880-luvulla, mutta palasi takaisin museonjohtajaksi ministerikautensa, 1883-1886, jälkeen. Hän oli vastuussa useiden uusien lajien nimeämisestä, jotka hän nimesi lajin löytäjän mukaan. Hän nimesi muun muassa luhtapiispan.
Ǩ
Ǩ (ǩ), K|k ja hattu, on latinalainen kirjain, jota käytetään koltansaamen, lazin kielen ja romanin kirjoitusjärjestelmissä. Koltansaamessa se ääntyy soinnittomana palataalisena affrikaattana, lazin kielessä soinnittomana velaarisena klusiiliejektiivinä  ja romanissa aspiroituneena velaarisena klusiilina .
Qawwali
Qawwali on uskonnollista sufilaista musiikkia, joka syntyi Intiassa 1300-luvulla. Nykyään se on yleisintä Intiassa ja Pakistanissa. Pakistanilainen laulaja Nusrat Fateh Ali Khan teki tyylilajista 1970-1990-luvuilla tunnetun. Qawwali tunnetaan myös nimillä quwalli ja qawaali.
Linus Johansson
Linus Johansson (s. 30. marraskuuta 1992 Ljungby, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin pääsarja SHL-seura Färjestad BK:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Johanssonin aiemman seuran, SHL-joukkue Djurgårdens IF:n toimitusjohtaja Joakim Erikssonin mukaan hän on taitava kahden suunnan sentteri, jolla on hyvä koko ja taito mennä vastustajan maalille.
Seuraura
Johansson on IF Troja-Ljungbyn kasvatti. Hän oli kaudella 2008–2009 15 osumallaan seuran J18-junioreiden paras maalintekijä. Kaudella 2010–2011 Johansson toimi Troja-Ljungbyn J20-junioreiden varakapteenina. Hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 10+18=28. Johansson debytoi samalla kaudella myös Troja-Ljungbyn miesten joukkueessa pelattuaan kaksi ottelua Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Yhdysvaltoihin NAHL-junioriliigan Topeka RoadRunnersiin. Tammikuussa 2012 Johansson vaihtoi samassa liigassa pelaavaan Minot Muskiesiin, mutta hän ei pelannut siellä otteluakaan ja palasi noin viikkoa myöhemmin kotimaahansa Troja-Ljungbyn J20-junioreihin.
Kaudeksi 2012–2013 Johansson siirtyi Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle maan I-divisioonan Nittorps IK:hon, jonka sisäisen tehotilaston hän voitti lukemalla +9. Johansson vaihtoi kuitenkin kesken kauden, tammikuussa 2013 samassa sarjassa pelaavan Olofström IK:n riveihin kevääseen 2014 asti ulottuvalla sopimuksella. Kaudella 2013–2014 hän nousi joukkueen kapteeniksi. Johansson oli tehoilla 18+40=58 Olofströmin paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Felix Maegaard Scheelin jälkeen. Hän pelasi kauden aikana myös viisi ottelua lainalla sarjatasoa ylempänä Allsvenskan-joukkue IK Oskarshamnissa.
Johansson siirtyi kaudeksi 2014–2015 vuoden mittaisella sopimuksella Norjan GET-ligaenin Storhamar Dragonsiin. Hänen ensimmäinen miesten pääsarjakautensa toi 31 runkosarjaottelussa tehot 12+30=42 ja 16 playoff-ottelussa tehot 6+12=18. Johansson voitti kauden päätteeksi hopeaa. Kaudeksi 2015–2016 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi Allsvenskan-joukkue Mora IK:hon. Johansson oli joukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 11+17=28 ja hän voitti Moran sisäisen tehotilaston lukemalla +12. Johanssonilla oli myös koko Allsvenskanin paras aloitusprosentti (62,1%).
Kaudeksi 2016–2017 Johansson siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SHL-joukkue Djurgårdens IF:ään. Hän teki SHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 22. syyskuuta 2016 vieraissa Leksands IF:ää vastaan. Johansson sai ottelussa jääaikaa 13.55 minuuttia. Hän teki myös SHL-uransa avausmaalin ja Johansson keräsi yhden kahden minuutin jäähyn. Hänen ensimmäinen kautensa liigassa toi 46 runkosarjaottelussa tehot 9+6=15 ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Kaudella 2016–2017 Johansson oli joukkueensa neljänneksi paras pistemies tehoilla 9+17=26. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Färjestad BK:hon. Johansson nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Kaudella 2019–2020 hän teki SHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 9+19=28. Johansson voitti myös Mestarien liigan jäähypörssin 44 minuutillaan.
Johansson siirtyi kaudeksi 2020–2021 kaksivuotisella sopimuksella KHL-joukkue HK Sotšiin. Hän teki kahdeksassa ottelussa tehot 1+1=2, kunnes marraskuussa 2020 Johanssonin sopimus purettiin. Joulukuussa hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella jatkamaan KHL-uraansa Neftehimik Nižnekamskiin.
Maajoukkueura
Johansson on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa 15 ottelua tehopistein 2+2=4. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Karjala-turnauksen 8. marraskuuta 2019 Prahan Tipsport Arenalla pelatussa avausottelussa Tšekkiä vastaan. Johansson merkittiin Ruotsin nelossentteriksi laidoilleen toiset debytantit Emil Larsson ja Linus Fröberg. Hän avasi maalitilinsä A-maajoukkueessa heti kahdella osumalla Beijer Hockey Gamesissa 9. helmikuuta 2020 Göteborgissa Suomea vastaan.
Muuta
Johanssonin isoveli Joel ja pikkuveli Tom ovat pelanneet myös jääkiekkoa. Tom pelaa puolustajana IF Troja-Ljungbyn Hockeyettan-joukkueessa ja hän on pelannut aiemmin myös yhden SHL-ottelun Karlskrona HK:ssa kaudella 2017–2018. Joel pelasi omalla urallaan puolustajana Tanskan ja Norjan pääsarjatasoilla sekä Ruotsin ja Saksan alemmissa sarjoissa.
Larisa Oleynik
pienoiskuva|Larisa Oleynik vuonna 2015. Larisa Romanovna Oleynik (s. 7. kesäkuuta 1981 Santa Claran piirikunta, Kalifornia) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä.
Oleynik tunnetaan parhaiten roolistaan 1990-luvun suositussa lasten televisiosarjassa The Secret World of Alex Mack. Oleynik on esiintynyt myös elokuvissa, kuten Lastenlikkojen klubi, 10 Things I Hate About You ja 100 kimmaa.
Oleynikin isä Roman Oleynik oli anestesialääkäri ja äiti Lorraine Oleynik (o.s. Allen) on entinen sairaanhoitaja. Larisa on vanhempiensa ainut lapsi. Hänen sukujuurensa ovat Venäjältä, Ukrainasta ja Slovakiasta. Oleynik kasvoi San Franciscon lahden alueella.
Oleynik teki läpimurtonsa kahdeksanvuotiaana Les Misérables -musikaalissa Cosetten roolissa. Hän oli hakenut rooliin lehti-ilmoituksen kautta. Sen jälkeen Oleynik hankki itselleen agentin ja alkoi käydä näytelmätunneilla. Hän teki televisiodebyyttinsä 12-vuotiaana sarjassa Tohtori tuli kaupunkiin vuonna 1993. Samana vuonna hän sai roolin televisioelokuvasta ja alkoi näytellä pääroolia The Secret World of Alex Mackissa. Sarjaa esitettiin Nickelodeon-kanavalla 1994–1998 ja se teki Oleynikista suositun teinitähden sekä 1990-luvun lasten idolin. Samaan aikaan Oleynik näytteli yhtä päärooleista elokuvassa Lastenlikkojen klubi (1995), joka perustuu kirjasarjaan The Baby-sitters Club. Hän esitti myös Dana Pruittia televisiosarjan Isojen poikien leikit kolmessa jaksossa.
Kun Oleynikin tähdittämä Alex Mack -sarja tuli päätökseen, hän näytteli sivuroolia komediasarjassa Kolmas kivi auringosta sekä menestyskomediaelokuvassa 10 Things I Hate About You.
2000-luvulla Oleynik on esiintynyt lähinnä sivurooleissa televisiosarjoissa kuten Veljemme on nero, Ilman johtolankaa, Valehtelevat viettelijät ja Mad Men. Hän myös ääninäyttelee Winx-klubi-animaatiosarjassa Icy-noitaa.
NEP
NEP ( eli 'uusi talouspolitiikka' ) on Neuvostoliitossa 1921–1928 harjoitettua talouspolitiikkaa, jolla oli tarkoitus saada maan talous kuntoon surkean sotakommunismin ajan jälkeen ja saada pysähtyneisyyden tilalle tehokkuutta, teollistumista, teknistä kehitystä, koulutusta ja uusi neuvostoihminen. Kirjallisuudessa alettiin yksilöiden sijasta korostaa massoja. Politiikka aloitettiin Vladimir Leninin toimiessa valtionpäämiehenä, ja se oli rajoitettua sekataloutta. Josif Stalin otti 1928 käyttöön puhdasoppisen suunnitelmatalouden.
Poliittinen ilmasto oli NEP-kaudella tiukka. Kommunistinen puolue edellytti ajattelun pysyvän aatteen raameissa, ja arvosteleva oppositio oli kielletty. Sensuuria tiukennettiin. Bolsevismia vastustaneiden pidätykset ja teloitukset jatkuivat, vaikka toisaalta porvaristo saattoi esittää epäilyksiään melko vapaasti. Oletettiin että suunta on demokratiaa kohti.
NEP-kauden kapitalistinen suunta merkitsi tiukan linjan kommunistien mielestä ideologisesti askelta taakse päin.
Tuotanto ja kauppa siirtyivät niin sanottujen NEP-miesten käsiin, jotka olivat nopeasti ja hämärästi vaurastuneita yksityisyrittäjiä, joilla usein oli jo vanhastaan yrittäjätaustaa. Suurissa kaupungeissa jokapäiväisten tuotteiden kauppa oli heidän käsissään. Mutta joukossa oli myös sisällissodan aikaisia mustan pörssin kauppiaita ja keinottelijoita. Kirjailija Mihail Bulgakov esittelee ihmistyyppiä kertomuksessaan "Tšitšikovin seikkailut" (1922).
NEP:n aikana talonpojat saivat myydä osan sadosta vapailla markkinoilla, kunhan loput kaupattiin valtion kautta. Lenin oli katsonut, että tällaisella talousmallilla saataisiin maahan ulkomaisia sijoittajia, jotka vuorostaan parantaisivat talouskasvua. Se kuitenkin kohtasi vastarintaa politbyroossa, ja vastustajia olivat erityisesti Nikolai Buharin, Lev Trotski ja Stalin. Stalin lakkautti NEP:n ja aloitti siirtymisen viisivuotissuunnitelmiin.
Marko Pyhtilä
Marko Pyhtilä (s. 1970) on nykykulttuurin tutkimuksesta väitellyt filosofian tohtori ja kirjailija, jonka näytelmiä ovat esittäneet Jyväskylän Teatteri Poleemi, Helsingin Teatteri Poleemi sekä Teatteri Vastavoima Jyväskylässä. Pyhtilä on syntynyt Raahessa, väitellyt tohtoriksi 2005 Jyväskylässä ja asunut vuodesta 2009 Prahassa. Pyhtilän isoisä oli raahelainen taidemaalari Paavo Pyhtilä (1927-2019).
Pyhtilä on soittanut kitaraa, säveltänyt ja levyttänyt yhtyeissä King Surfers, Liimapäät sekä Selkkaus. Hän on myös säveltänyt musiikkia televisiosarjaan Hälytysvalot (1993) sekä omiin musikaalinäytelmiinsä. Hän on opiskellut elokuvantekemistä, kirjoittamista, kirjallisuutta ja filosofiaa.
Novopskovin piiri
Novopskovin piiri on yksi Ukrainan Luhanskin alueen pohjoisosan hallinnollisista piireistä. Piirin hallinnollinen keskus on Novopskovin kaupunkityyppinen taajama.
thumb|left|Novopskov (2011). Ukrainan tilastokeskus arvioi piirin väkiluvuksi 34 233 ihmistä (1.1.2017). Kaupunkilaisiksi tilastoitiin kahden kaupunkityyppisen taajaman väestö: Novopskov (Новопсков, 9 777 as.) ja Bilolutsk (Білолуцьк, 3 859 as.).
Honda NSR 125
Honda NSR 125 on katukäyttöön valmistettu, japanilaisen Hondan pääosin Italiassa valmistama kevytmoottoripyörä. Mallinimen Honda lainasi menestyneestä NSR500-ratakilpurista, ja ulkonäköä lainattiin Honda NR 750 mallista. NSR 125 korvasi aiemman NS 125 mallin vuonna 1989. Honda NSR 125 oli yksi aikansa suosituimmista kevytmoottoripyöristä, ja yhdessä Yamaha TZR 125:n kanssa hallitsivat kevytmoottoripyörämarkkinoita. Ensimmäiset Honda NSR-mallit olivat moniin muihin aikansa kevytmoottoripyöriin nähden edistyneitä tekniikaltaan. NSR:ssä oli muun muassa isot levyjarrut ja sähköinen pakoaukonsäädin. Uudemman mallin Honda NSR on pysynyt tekniikaltaan ja rungoltaan samanlaisena vuodesta 1994 vuoteen 2003. Erona edelliseen malliin oli muun muassa uuden mallinen alumiinipalkkirunko, katteet ja vanteet. NSR 125R:n korvasi vuonna 2004 nelitahtinen Honda CBR 125R tiukentuneiden päästönormien myötä.
Sarod
Sarod on intialainen kielisoitin, jota soitetaan näppäilemällä. Se muistuttaa luuttua, ja sen uskotaan syntyneen Afganistastanista ja Keski-Aasiasta kotoisin olevasta rabab-kielisottimesta, joka tuotiin Intiaan 1500-luvulla. Siinä on yleensä kieliä 17–25. Niyamatullah Khan ja Gulam Alt Khan kehittivät sarodia paljon nykyiseen suuntaan 1800-luvulla. Se on luultavasti tunnetuin intialinen soitin sitarin ja tablan jälkeen.
Rakenne
Sarod koostuu virityskoneistosta, kaulasta ja kaikukopasta. Joissakin sarodeissa on resonaattori, joka on kiinnitetty viritystappirasian alapuolelle sen taakse. Se on kokonaisuudessaan noin 100 senttimetriä pitkä. Virityskoneiston tappirasiassa on joko kuusi tai kahdeksan viritystappia. Kaula on sileä, ja siinä on nauhaton otelauta, joka on päällystetty metallilla. Kaula otelautoineen on toisesta päästään huomattavan leveä. Kaula on yleensä valmistettu yhtä puuta olevasta tiikistä, mutta myös muiden kovien puulajien puuta, kuten toonapuuta, käytetään.
Kaikukoppa on päällystetty puisen kannen päälle pingoitetulla nahalla, jonka päälle on sijoitettu talla, jonka päältä soitettavat kielet kulkevat. Bordunakielet ja resonanssikielet kulkevat tallan läpiporatuista rei'istä. Kieliä on yleensä 17–25, kun lasketaan mukaan bordunakielet ja resonanssikielet. Resonanssikieliä on yleensä 11–15. Ne on yleensä valmistettu teräksestä tai pronssista. Toisella kädellä sarodia soitetaan kolmiomaisella plektralla, joka on valmistettu kookospähkinänkuoresta, ja toisen käden kynsillä painetaan kieliä otteiden aikaan saamiseksi.
Piotr Moczydlowski
Piotr Moczydłowski (s. 14. syyskuuta 1982 Szczytno) on puolalainen karateka. Hän on nelinkertainen Kyokushinin Euroopan mestari. Lisäksi Moczydlowski on saavuttanut kerran MM-hopeaa.
Alkuvuodet
Moczydłowski syntyi Szczytnossa varttuen ilman isää ja vietti nuoruutensa tehden kepposia, jonka seurauksena hän joutui usein ongelmiin. Moczydlowski muun muassa teki omatekoisen pommin, jolla hän räjäytti vessan. Lopulta veljensä toi Moczydlowskin mukanaan harjoittelemaan Kyokushin karatea 1995, joka auttoi häntä parantamaan tapansa ja aikuistumaan. Hänen ohjaajanaan oli Peter Zembrzuski, jonka ohjaamana Moczydlowski saavutti menestystä nuorten tasolla voittamalla muun muassa Puolan mestaruuden. Moczydlowski harrasti karaten lisäksi myös hetkellisesti lentopalloa, koripalloa, jalkapalloa ja judoa.
Kilpaura
Moczydlowski kilpaili menestyksekkäästi Puolan mestaruuskisoissa 2000-luvun alussa. Hän saavutti aluksi pronssia 2001, jonka jälkeen Moczydlowski voitti Puolan mestaruuden kahdesti peräkkäin 2002 ja 2003. Hän otteli välissä myös Saksan Openissa, jossa Moczydlowski voitti kultaa.
Moczydlowski saavutti ensimmäisen Euroopan mestaruutensa Saksassa 2004, jolloin hän voitti kevytsarjan loppuottelussa Vusal Ismailovin.
Hän palasi takaisin Puolan mestariksi 2005 ja eteni toukokuussa toistamiseen EM-kilpailujen loppuotteluun, mutta hävisi tällä kertaa mestaruuden Dmitry Kutekalle.
2006 Moczydlowski sijoittui toiseksi Puolan mestaruuskisoissa. Sitä vastoin hän selvitti tiensä EM-kilpailuissa kolmannen kerran peräkkäin loppuotteluun. Espanjassa käyty turnaus päättyi hänen toiseen Euroopan mestaruuteen voitettuaan loppuottelussa Alexander Shikhaleyevin.
2007 Moczydlowski voitti Puolan Cupin ja eteni urallaan nyt neljättä kertaa EM-kilpailujen loppuotteluun. Tällä kertaa Kreikassa käyty turnaus päättyi hopeamitaliin hävittyään loppuottelussa Shamil Lakaeville.
2008 hän voitti uransa neljännen Puolan mestaruuden. EM-kilpailut pidettiin kolmen vuoden sisällä nyt toista kertaa Espanjassa tällä kertaa Vitoriassa, jossa Moczydlowski saavutti uransa kolmannen Euroopan-mestaruutensa. Hän voitti loppuottelussa Viktor Teixeiran, joka oli sijoittunut sitä ennen parhaimmillaan pronssille EM-kilpailuissa.
2009 oli Moczydlowskin kannalta osittain menestys voitettuaan Puolan mestaruuden viidettä kertaa. Hän jäi kuitenkin ensimmäistä kertaa EM-kilpailuissa loppuottelun ulkopuolelle, mutta voitti silti pronssia. Elokuussa sitä vastoin Moczydlowski saavutti MM-pronssia Tokiossa voitettuaan Riyuji Isoben tuomariäänin yhden jatkoerän jälkeen.
2010 hän oli ensimmäistä kertaa kilpailemassa Japanin mestaruuskisoissa Osakassa. Moczydlowski otteli poikkeuksellisesti keskisarjassa, jossa hän eteni aina pronssiotteluun saakka, mutta hävisi sen Tomohiko Matsuokalle.
2011 Moczydlowski saavutti uransa neljännen Euroopan-mestaruuden Italiassa. Voitettuaan loppuottelussa Antonio Grigorescun hän jakaa ennätyksen yhdessä Piotr Sawickin kanssa eniten Euroopan kevytsarjan mestaruuksissa.
Huhtikuussa 2013 Moczydlowski onnistui parantamaan viime MM-kilpailujen sijoitustaan etenemällä nyt loppuotteluun. Hän kuitenkin hävisi kevytsarjan maailmanmestaruuden Takaichi Onumalle.
Sukupuolirooli
Sukupuoliroolit ovat yhteiskuntien luomia käsityksiä eri sukupuolten ihanteellisesta käyttäytymisestä. Ne eroavat stereotyypeistä siten, edellä mainitut ovat ihmisten käsityksiä siitä millaisia eri sukupuolta olevat ihmiset ovat, kun sukupuoliroolit viittaavat ihmisten käsitykseen siitä miten eri sukupuolta olevien tulisi olla.
Kulttuurisia näkökulmia
Eräs tapa mitata eri yhteiskunnissa vallitsevia käsityksiä naisten ja miesten rooleista on mielipidekyselyt. Esimerkiksi World Values Surveyssa kysyttiin haastateltavilta olisiko heidän mielestään huonossa työtilanteessa töitä annettava mieluummin miehille vai tasaisesti sekä miehille että naisille. Vastauksissa on suurta vaihtelua maittain. Esimerkiksi Islannissa vain 3,6 % oli sitä mieltä, että työt pitäisi varata vain miehille, kun Egyptissä määrä oli 94,9 %. Osa tutkijoista uskoo alueen maanviljelyllisen historian selittävän eroa, sillä perinteisesti miehet käyttävät auraa maan kyntämiseen.
Luonto vastaan kasvatus -kiista
Asiantuntijat kiistelevät keskenään siitä, onko sukupuolten käyttäytyminen biologisista tekijöistä johtuvaa vai ovatko käyttäytymismallit yhteisöllisen ympäristön tuotetta. Kuten useissa tämäntyyppisissä väittelyissä, useimmat tutkijat katsovat että molemmat tekijät vaikuttavat sukupuoliroolien kehittymiseen. Kuitenkaan kummankaan suhteellisesta osuudesta eroihin tai niiden vaikutuksista käytäntöön ei ole vielä varmuutta.
Homoseksuaalien roolit
Huomattava osa lesboista ei katso olevansa maskuliininen butch-lesbo tai feminiininen femme-lesbo. Eräässä tutkimuksessa 33 prosenttia katsoi olevansa näiden väliltä.
Homo- ja biseksuaalien miesten top- ja bottom-roolit ovat ensisijaisesti seksiasentoja ja -rooleja, vaikka niihinkin usein yhdistetään yleisempikin maskuliinisuus ja feminiinisyys, vastaavasti.
Boriksen ja Glebin seurakunta
Seurakunnan viimeinen pappi siirrettiin vuonna 1918 muualle Venäjälle. Tämän jälkeen Arkangelin konsistori määräsi seurakunnan Petsamon seurakunnan kirkkoherran hoidettavaksi. Petsamon Suomeen liittämisen jälkeen Boriksen ja Glebin seurakunta yhdistettiin Petsamon seurakuntaan.
Luis Barragán
thumb|Torres de Satélite, México. Luis Barragán (9. maaliskuuta 1902 Guadalajara – 22. marraskuuta 1988 México) oli 1900-luvun merkittävin meksikolainen arkkitehti. Vuonna 1980 hänestä tuli toinen Pritzker-palkinnon voittaja.
Kevin McBride
Kevin Martin McBride (The Clones Colossus) (s. 5. toukokuuta 1973) on uransa lopettanut irlantilainen raskaansarjan nyrkkeilijä.
Ennen ammattilaiseksi ryhtymistään hän otteli amatöörinä. Amatööriura huipentui vuonna 1992 Barcelonan olympialaisiin, joissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella.
Hän otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa Gary Charltonia vastaan 17.12.1992. Ottelu päättyi tasapisteisiin. 13.2.93 hän kohtasi Gary Williamsin, ja tuloksena oli pistevoitto neljän erän jälkeen. Seuraavaksi hän kohtasi Joey Palandinon 15.9.1993. Tuloksena oli tyrmäys 2.erässä. 13.10.93 hän kohtasi Chris Coughlan, voittaen pistein 4.erässä.
Vuonna 1997 hän voitti Irlannin raskaansarjan mestaruuden Paul Douglasilta. Vuonna 2002 hän voitti Craig Tomilsonin IBC Amerikan raskaansarjan titteliottelussa.
McBriden tunnetuin saavutus oli kuitenkin voitto Mike Tysonista tämän ammattilaisuran viimeisessä ottelussa, joka käytiin MCI Centerissä Washington D.C:ssä 11. kesäkuuta 2005. Tyson hallitsi ottelun alkua, mutta viidennessä erässä McBride käänsi kamppailun edukseen. Tyson luovutti ottelun kuudennen ja seitsemännen erän välisellä tauolla ja McBride julistettiin voittajaksi teknisellä tyrmäyksellä.
McBridellä on kuusi tappiota tyrmäyksellä. Tyson ottelun jälkeen hän on voittanut Byron Polleyn, ja hävinnyt Mike Mollolle ottelun toisessa erässä tyrmäyksellä. McBride otteli uransa viimeisessä ottelussa Puolan Andrew Golotaa vastaan, ja hävisi tuomarin keskeytettyä tämän ottelun 6 erässä.
Punapahkasieni
Punapahkasieni eli punanäppysieni eli punanäppy (Nectria cinnabarina) on Nectriaceae-heimoon ja Nectria-sukuun kuuluva sienilaji.
Punapahkasientä esiintyy lehtipuiden ja pensaiden kuolleissa oksissa ja muodostaa niiden pintaan punaisia kuromapahkoja, joissa pullomaiset itiöemät sijaitsevat. Se tunkeutuu myös elävään puuhun kuoren vioittumisen kautta ja saattaa tappaa isäntäkasvinsa tai sen oksan.
Punanäpyn isäntäkasvina voi olla ainakin siperianhernepensas (Caragana arborescens), tuomi (Prunus padus), mustaherukka (Ribes nigrum), pohjanpunaherukka (Ribes spicatum), aitaorapihlaja (Crataegus grayana), vuorijalava (Ulmus glabra), pihasyreeni (Syringa vulgaris) ja näsiä (Daphne mezereum).
Punapahkasientä on havaittu koko Suomen alueella, ja se on luokiteltu maassa elinvoimaiseksi lajiksi.
Cuanza Norte
Cuanza Norte on Angolan maakunta, joka sijaitsee maan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 20 500 neliökilometriä ja siellä asui vuoden 2019 arvion mukaan 509 969 asukasta. Maakunnan pääkaupunki on N’Dalantando.
Cuanza Norte sijaitsee Cuanzajoen pohjoisrannalla. Naapurimaakuntia ovat Uíge pohjoisessa, Malanje idässä, Huambo etelässä ja Bengo lännessä. Cuanza Norten ilmasto on trooppinen ja kostea. Keskimääräinen lämpötila vaihtelee 22 °C ja 24 °C välillä. Lämpimintä on lokakuusta huhtikuuhun, jolloin sateet ja sumu ovat yleisiä.
Cuanza Norte on jaettu kymmeneen kuntaan.
Ibrahim Ferrer
thumb|Ibrahim Ferrer vuonna 2004 Ibrahim Ferrer (20. helmikuuta 1927 San Luis – 6. elokuuta 2005 Havanna) oli kuubalainen muusikko.
Ferrer aloitti katulaulajana 12-vuotiaana jäätyään orvoksi. Vuonna 1940 hän perusti yhdessä serkkunsa kanssa duettoryhmän Jovenes del Son (”sonin nuoret”). He esiintyivät yksityistilaisuuksissa ja onnistuivat ansaitsemaan riittävästi rahaa elääkseen.
Seuraavien vuosien aikana Ferrer esiintyi monissa yhtyeissä kuten Conjunto Sorpesa ja Orquesta Chepin-Choven. Jälkimmäisen johtaja sävelsi myöhemmin yhden Ferrerin suurimmista hiteistä: ”El Planatal de Bartolo”.
Vuonna 1953 Ferrer alkoi esiintyä Pacho Alonson yhtyeen mukana Santiagossa. Vuonna 1959 yhtye muutti pysyvästi Havannaan ja muutti nimensä Los Bocucokseksi.
Vuonna 1996 Ferrer oli mukana Afro-Cuban All Starsin Grammy-ehdokkuuden saaneella levyllä A Toda Cuba le Gusta. Vuonna 1999 ilmestyi kuubalaisen musiikin maailmanmaineeseen tuonut Wim Wendersin elokuva Buena Vista Social Club ja samanniminen albumi. Samana vuonna ilmestyi Ferrerin ensimmäinen soololevy, Ry Cooderin tuottama Buena Vista Social Club presents Ibrahim Ferrer.
Ferrer kiersi 1990- ja 2000-luvuilla maailmaa sekä huippusuosittuna sooloartistina, että osana Buena Vista Social Club -ryhmää, esiintyen muun muassa Suomessa muutamaan otteeseen. Vuonna 2003 ilmestyi Ferrerin toinen soololevy Buenos Hermanos.
Nanny
Nanny on vuosina 1993–1999 Yhdysvalloissa tehty tilannekomediasarja, jonka pääosassa nähtiin muun muassa Fran Drescher. Sarjan tunnusmusiikin on säveltänyt ja esittää Ann Hampton Callaway.
Juoni
Tavallisesta työläisperheestä kotoisin oleva Fran Fine, joka on äskettäin saanut potkut poikaystävältään, lähtee myymään kosmetiikkaa rikkaaseen kortteliin. Hän ilmestyy rikkaan, englantilaisen Broadway-tuottajan, Maxwell Sheffieldin oven taakse. Sheffield saa idean palkata Franin hoitamaan kolmea lastaan, Maggieta, Brightonia ja Gracea, koska hän on yksinhuoltaja, eikä voi pitää heitä silmällä.
Fran antaa lapsille kyseenalaisia neuvoja ja pari kertaa Maxwell erottikin tämän, mutta otti hoitajan aina takaisin, koska hän lapsineen olivat kiintyneet naiseen. Fran oli aina ollut kiinnostunut Maxwellistä, mutta mies ei ollut tajunnut sitä. Franin kanssa Maxwellin huomiosta ja rakkaudesta kilpaili C.C. Babcock, Maxwellin liikekumppani. Maxwellin hovimestari Niles pilkkasi aina C.C:tä, mutta tajusi lopulta, että hän vain pitää hänestä. Lopulta sarjan lopussa monen vastoinkäymisen ja onnenpotkun jälkeen lähentyneet Max ja Fran menevät naimisiin, sen jälkeen kun Maxwellin kuolleen vaimon aave antaa siihen luvan. Fran ja Maxwell saavat kaksoset.
Sininen
Sininen on väri, jonka ihminen aistii, kun siniselle valolle herkät silmän tappisolut ovat muihin valoihin herkkiin tappisoluihin (punainen, vihreä) nähden selvästi aktiivisempia. Siniset sijoittuvat värispektrin lyhytaaltoiseen päähän eli ovat aallonpituudeltaan noin 360–490 nanometrin haarukassa.
Nanny
Ulkomaiset versiot
pienoiskuva|Maat, joissa on esitetty paikallista versiota Nanny-sarjasta. Nannyä on esitetty yli 80:ssä eri maassa, ja sarjasta on tehty myös useita paikallisia versioita, kuten Моя прекрасная няня (Moja prjekrasnaja njanja) Venäjällä, jota Nelonen lähetti tammikuusta 2010 alkaen arkipäivisin nimellä Venäläinen Nanny. Versiot ovat noudattaneet yhdysvaltalaista alkuperäisversiota usein hyvin tarkasti, mutta joissakin maissa sarjaa on muutettu paikalliseen kulttuuriin sopivaksi.
Sininen
Käyttö ja symboliikka
Käyttöä ja symboliikkaa pohdittaessa on syytä pitää mielessä, että mikä tahansa väri kuten sininen saa merkityksenä vasta käyttötilanteesta eli siitä, missä sosiaalisessa, kulttuurisessa ja/tai esimerkiksi historiallisessa kontekstissa se tulee esille.
Värikoordinaatit
Tietokoneen kuvaruudun RGB-värivalojen sinisen maksimiarvot skaalalla 0–255 ovat seuraavat:
Ileana Cotrubaș
Ileana Cotrubaș (s. 9. kesäkuuta 1939 Galați) on romanialainen oopperalaulaja. Hän on äänialaltaan sopraano ja aloitti uransa 1960-luvulla.
Cotrubaș muutti vuonna 1952 Bukarestiin. Hän debytoi siellä vuonna 1964. Muun muassa voitto ’s-Hertogenboschin laulukilpailussa vuonna 1965 toi hänelle lukuisia kansainvälisiä esiintymisiä.
Cotrubașin ensimmäinen esiintyminen Britanniassa tapahtui 1969. Hän sai Wienin valtionoopperalta kolmen vuoden sopimuksen 1970 ja teki oopperadebyyttinsä Yhdysvalloissa vuonna 1973. Hän esiintyi lisäksi muun muassa La Scalassa ja ensi kertaa Metropolitan-oopperassa 23. maaliskuuta 1977.
Vaikka Cotrubaș on vetäytynyt julkisesta laulamisesta, hän on yhä saanut mainetta opettamalla lupaavia nuoria laulajia. Bukarestin kaupunki nimitti hänet kunniakansalaiseksi vuonna 1992.
Kieran Culkin
Kieran Kyle Culkin (s. 30. syyskuuta 1982 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Veljensä Macaulay Culkinin kanssa hän on tullut tunnetuksi muun muassa Yksin kotona -elokuvista. Hän oli ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi roolisuorituksestaan elokuvassa Mieletön matka.
Culkinilla on neljä veljeä ja kaksi siskoa.
Näyttelijä Rory Culkin on Kieranin pikkuveli.
Filmografia
{| class="wikitable" style="font-size:90%" !colspan=4 style="background:#B0C4DE;"|Elokuvat !style="background:#ccc;"| Vuosi !style="background:#ccc;"| Suomenkielinen nimi !style="background:#ccc;"| Alkuperäinen nimi !style="background:#ccc;"| Rooli !colspan=4 style="background:#B0C4DE;"|Televisiosarjat !style="background:#ccc;"| Vuosi !style="background:#ccc;"| Nimi !style="background:#ccc;"| Rooli !style="background:#ccc;"| Jaksot
Pohjoisten kansojen historia
thumb|Kirjan kuvitusta: ihmiset kalastavat talvella jäistä.
Pohjoisten kansojen historia on Olaus Magnus Gothuksen kirjoittama latinankielinen pohjoismaisten kansojen historiateos, joka ilmestyi vuonna 1555. Sen Suomea koskevat osat on suomennettu.
Leo Gudas
Leo Gudas (s. 20. toukokuuta 1965 Bruntal, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Gudas aloitti uransa Sparta Prahassa, jossa hän pelasi kaudet 1987–1990. Tämän jälkeen hän siirtyi SM-liigan JYPiin, jossa pelasi kaudet 1990–1992. Ensimmäisen kautensa päätteeksi hänet valittiin SM-liigan tähdistökentälliseen. Lisäksi hän voitti runkosarjan tehotilaston. Seuraavalla kaudella hän pelasi Saksassa Hedos Münchenissä, kunnes siirtyi loppukaudesta takaisin Sparta Prahaan. Hän aloitti Prahassa myös kauden 1993–1994, mutta siirtyi kesken kauden Sveitsiin EHC Bieliin. Kauden 1994–1995 Gudas pelasi Norjassa ja kauden 1995–1996 Tšekissä Kometa HC Brno -joukkueessa. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi Ruotsin 1. divisioonassa IF Troja Ljungby -joukkueessa. Seuraavaksi hän pelasi kaudet 1998–2000 Saksan DEL-liigassa Augsburger Pantherissa ja kaudet 2000–2002 Saksan 2. Bundesliigassa Heilbronner EC -joukkueessa. Uransa viimeisen kauden 2002–2003 hän pelasi Tšekissä HC Berounsti Medvedi -joukkueessa.
Calgary Flames varasi Gudaksen NHL:ään 1990 varaustilaisuuden 12. kierroksella numerolla 251, mutta hän ei ikinä pelannut NHL:ssä. Maajoukkueurallaan Gudas edusti Tšekkoslovakiaa vuoden 1991 Kanada Cupissa ja 1992 talviolympialaisissa, jossa joukkue saavutti olympiapronssia. Hän oli mukana myös vuosien 1989, 1990, 1991 ja 1992 MM-kisoissa sekä Tšekin joukkueessa vuoden 1993 MM-kilpailuissa. Saldona MM-turnauksista oli neljä pronssia.
Leon poika Radko Gudas on jääkiekkoilija.