cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tukholman isku 2017
Reaktiot
Suomen poliisihallitus lähetti kaikille poliisiasemille kehotuksen lisätä näkyvyyttä paikoissa, joissa on paljon ihmisiä. Suomen rajavartiolaitos tehosti valvontaansa Helsingin satamissa ja Helsinki-Vantaan lentoasemalla. Myös Norjassa turvatoimia kiristettiin; suurimmissa kaupungeissa ja Oslon lentokentällä poliisit kantoivat Reutersin mukaan asetta.
Suomen valtionjohto tuomitsi iskun. Presidentti Sauli Niinistö ilmoitti olevansa järkyttynyt iskusta ja esitti surunvalittelunsa. Hallituksen hätäkokouksen jälkeen pääministeri Juha Sipilä esitti hallituksen puolesta surunvalittelunsa Ruotsin pääministeri Löfvenille. Suomen hallituksen keskeiset ministerit pitivät iltakuudelta Suomen aikaa puhelinkokouksen Tukholman iskun takia. Euroopan komission puheenjohtaja Jean-Claude Juncker esitti surunvalittelunsa komission puolesta ja kutsui iskua yhtä jäsenmaata vastaan iskuksi kaikkia vastaan. Pariisissa sijaitseva Eiffel-torni sammutti valonsa Tukholman iskun muistoksi. Kokoomuksen puheenjohtaja Petteri Orpo totesi, ettei iskujen käsittely kuntavaalikampanjoinnissa ole sopivaa.
Oikeudenkäynti
Oikeudenkäynti Akilovia vastaan alkoi helmikuun puolivälissä 2018 Tukholmassa. Teon esitutkinta-aineisto julkistettiin 20. tammikuuta 2018 ja Akilov sai syytteen terroririkoksesta, yrityksestä terroririkokseen ja vaaran aiheuttamisesta. Oikeudenkäynti kestänee kolme kuukautta, kesäkuussa 2018 Akilov tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen.
Varokaa lapsia!
Varokaa lapsia! on Timo Parvelan 2006 julkaistu Ella-kirja. Kirjan kustansi Tammi.
United Airlinesin lento 811
United Airlinesin lento 811 oli United Airlinesin reittilento San Franciscosta Los Angelesin, Honolulun ja Aucklandin kautta Sydneyyn. Yöllä 24. helmikuuta 1989, noin 15 minuuttia Honolulusta lähdön jälkeen, reittiä lentäneen Boeing 747-122 -koneen etuosan tavaratilan oven lukitus petti. Koneen ja ulkoilman välinen paine-ero repi oven sekä osan koneen rungosta irti johtaen yhdeksän matkustajan kuolemaan. Onnettomuuden seurauksena myös koneen oikeanpuoleisessa siivessä olleet kaksi moottoria syttyivät tuleen, mutta kone onnistui palaamaan Honolulun lentokentälle vasemmanpuoleisen siiven moottoreilla 20 minuuttia onnettomuuden jälkeen.
Alun perin onnettomuuden todennäköiseksi syyksi epäiltiin lastaajien kovakouraisten otteiden kuluttaneen oven salvat. Vuonna 1992 todennäköiseksi syyksi korjattiin koneen oven yllättävä avautuminen johtuen huonoista johdotuksista ja puutteista oven suunnittelussa. Syyn vaihtuminen johtui irronneen oven löytymisestä merenpohjasta syyskuussa 1990 ja John F. Kennedyn lentokentällä kesäkuussa 1991 sattuneesta tapauksesta, jossa vastaavan koneen ovi avautui itsestään sähkövian seurauksena, kun konetta valmisteltiin lähtöön. thumb|left|Merenpohjasta nostettu tavaratilan ovi.
Jari Kokko
Jari Kokko (s. 1961 Viitasaari) on suomalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Kokko on opiskellut Moskovan Elokuvainstituutissa, ja hän on venäjän kielen ja venäläisten elokuvien asiantuntija. Kokko asuu Helsingissä ja työskentelee omassa Kinokokko Ky -tuotantoyhtiössään.
Robbie Grabarz
Robert Grabarz (s. 3. lokakuuta 1987 Lontoo, Englanti) on brittiläinen korkeushyppääjä. Hänen ennätyksensä ulkoradoilla on Lausannen Timanttiliigan kilpailussa kesällä 2012 hypätty 237 cm. Sisäratojen ennätys on aiemmin samana vuonna hypätty 234 cm.
Grabarz löi itsensä salamannopeasti läpi maailman kärkeen talvella 2012 hypättyään Wuppertalissa kutsukilpailussa sisäratojen ennätyksensä 234 cm. Hänen halliennätyksensä oli ollut ennen kauden alkua 225 cm. Hän sijoittui sisäratojen MM-kilpailuissa Istunbulissa kuudenneksi. Ensimmäisen arvokisamitalinsa Grabarz otti Helsingin EM-kisoissa voitettuaan kultaa tuloksella 231 cm. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui alun perin kolmanneksi tuloksella 229, mutta nousi myöhemmin Ivan Uhovin dopinghylkäyksen jälkeen hopeamitalistiksi. Seuraavana vuonna hän oli Göteborgin EM-hallikilpailuissa kuudes ja Moskovan MM-kilpailuissa alun perin kahdeksas, mutta nousi myöhemmin Uhovin hylkäyksen jälkeen seitsemänneksi. Grabarz sai hopeaa sisäratojen MM-kilpailuissa Portlandissa 2016 tuloksella 233. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 Grabarz sai hopeaa ylitettyään 229. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 233. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hän saavutti hopeaa hypättyään 230. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui kuudenneksi, Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 yhdeksänneksi ja kansanyhteisön kisoissa 2018 12:nneksi.
Grabarz voitti Britannian-mestaruuden ulkoradoilla 2012, 2013, 2015, 2016 ja 2017 sekä sisäradoilla 2013 ja 2014.
Brabarz lopetti urheilu-uransa keväällä 2018.
Transaminaatio
thumb|250px|Transaminaatio aminohapon ja α-ketokarboksyylihapon välillä Transaminaatio on kemiallinen reaktio, jossa aminoryhmä siirtyy aminohapolta α-ketokarboksyylihapolle, jolloin muodostuu uusi aminohappo ja uusi α-ketokarboksyylihappo. Reaktio on tärkeä niin aminohappojen synteesin kuin katabolian kannalta.
Transaminaatioreaktiota katalysoivat eliöissä transaminaasientsyymit. Entsyymit tarvitsevat koentsyymikseen pyridoksaalifosfaattia, joka toimii elektronivarastona ja tekee aminohaposta happamamman ja siten reaktiivisemman. Tärkeitä transaminaatiolla muodostuvia aminohappoja ovat glutamiinihappo, asparagiinihappo ja alaniini, koska niiden synteesissä tavittavia ketohappoja syntyy runsaasti muun muassa hiilihydraattiaineenvaihdunnan tuloksena. Glutamiinihappo on myös tyypillinen aminoryhmän luovuttava transaminaatioreaktioissa, jolloin siitä muodostuu α-ketoglutaarihappoa. Transaminaasien katalysoima reaktio on reversiibeli ja sillä on rooli myös aminohappojen hajottamisessa.
Kultaperä
Kultaperä (Euproctis similis) on villakkaisiin kuuluva, vaalea yöperhoslaji. Sen tapaa tavallisimmin toukkana.
Koko ja ulkonäkö
Kultaperä on keskikokoinen, huomiota herättävän valkoinen perhoslaji. Koiraalla etusiiven takareunassa on usein musta laikku, mutta naaraan etusiivet ovat valkoiset vailla kuvioita. Takasiivet ovat molemmilla sukupuolilla puhtaan valkoiset. Tuntosarvet ovat valkoiset ja erityisesti koiraalla näyttävästi kampamaiset. Raajat ovat valkoiset ja tuhheakasvaiset. Ruumis on valkoinen, mutta koiraan takaruumiin selkäpuolella on tummaa ja molemmilla sukupuolilla takaruumiin kärjessä on kirkkaan keltainen tupsu. Perhosen selkäpuolella on harvakseltaan pitkiä valkoisia karvoja. Lepäävä perhonen pitää villakkaille tyypillisen, kolmiomaisen lepoasennon lisäksi usein takaruumistaan selvästi koholla. Siipiväli on 35–45 mm, ja naaras on huomattavasti koirasta kookkaampi.
Lajin voi sekoittaa paljon laajemmalle levinneeseen valkovillakkaaseen (Leucoma salicis), jolla on eriväriset tuntosarvet, mustavalkoiset raajat eikä keltaista perätupsua.
Toukka on pitkien mustien karvojen peittämä ja väritykseltään helposti tunnistettava. Se on pohjaväriltään musta, ja sivuilla sekä selässä on oranssinkeltaiset juovat. Selässä on lisäksi kaksi riviä puhtaan valkoisia täpliä. Täysikasvuinen toukka on 30–43 mm pitkä.
Levinneisyys ja lentoaika
Kultaperä on eurooppalainen laji, ja sitä tavataan yleisenä Etelä-Skandinaviaan asti. Idässä levinneisyysalue jatkuu Itä-Aasiaan. Suomessa lajia on tavattu 1990-luvun alusta lähtien, ja se oli aikaisemmin erittäin harvinainen, mutta on 2000-luvun aikana yleistynyt huomattavasti. Suomessa kultaperää tavataan lähinnä etelärannikolla, mutta lajista on muutamia hajanaisia havaintoja myös Itä- ja Keski-Suomesta. Laji lentää heinä-elokuussa.
Elinympäristö ja elintavat
Erityisesti toukkien, mutta myös aikuisten perhosten karvat sisältävät ihoa voimakkaasti ärsyttäviä aineita ja minkä tahansa perhosen elämänvaiheen käsitteleminen voi aiheuttaa allergisen reaktion. Laji on aiheuttanut esimerkiksi 150 000 ihmisen sairastumiseen johtaneen epidemian Japanissa. Aikuinen perhonen kerää toukkanahan karvoja omaksi suojakseen. Laji lentää ainoastaan hämärän laskeutumisesta keskiyöhön ja koiraat lentävät usein kirkkaiden valojen luokse, naaraat huomattavasti harvemmin. Päivisin perhoset lepäävät, usein lehtien alapinnoilla.
Naaras munii 150–250 munaa, jotka se asettaa rykelmäksi ja suojaa ne peittämällä munat takaruumiistaan irrottamillaan karvoilla. Toukat ovat aktiivisia sekä päivällä että yöllä, eivätkä ne erityisemmin piilottele. Toukat elävät tiiviinä ryhminä elokuusta syksyyn, jonka jälkeen ne talvehtivat. Talvehtinut toukka elää erakkona ja koteloituu kesäkuussa.
Ravintokasvi
Toukka on polyfagi, joka syö monia lehtipuita ja -pensaita, erityisesti ruusukasveja sekä pajuja (Salix).
Kari O. Sohlberg
Kari Olavi Sohlberg (s. 16. lokakuuta 1940 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja ja autourheiluvaikuttaja. Hän toimi suomalaisen autourheilun keskusliiton AKK-Motorsportin hallituksen puheenjohtajana vuosina 1982–2011, kansainvälisen autourheiluliiton FIA:n hallituksen jäsenenä vuosina 1993–2001 ja 2003–2005 ja FIA:n rallikomission puheenjohtajana 2000-luvun alussa. Sohlberg palkittiin elämänurapalkinnolla Suomen urheilugaalassa tammikuussa 2016. Rallikuljettajana hän voitti ensimmäisen Tunturirallin vuonna 1966.
Sohlbergin vanhemmat olivat toimitusjohtaja, vuorineuvos Olavi Sohlberg ja Doris Benita Maria von Stackelberg. Sohlberg valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi vuonna 1967 ja kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1971. Työuransa hän teki perheyritys G. W. Sohlbergissä, jonka toimitusjohtaja hän oli vuosina 1973–2001.
Muuta
Kari O. Sohlbergin vaimo, kenttäratsastuksen olympiaedustaja Tutu Sohlberg (o.s. Bärlund) ja nyrkkeilijä Gunnar Bärlund olivat serkuksia. Sohlbergien tytär Tiina puolestaan on aviossa Peter Tallbergin pojan Andreasin kanssa, joka seurasi appeaan G. W. Sohlberg Oy:n toimitusjohtajana. Sohlbergien poika Mika Sohlberg on kilpaillut ralliautoilussa ja toiminut urheilumanagerina.
Viktorija Marinova
Viktorija Georgieva Marinova (, 19. elokuuta 1988 Ruse – 6. lokakuuta 2018 Ruse) oli bulgarialainen toimittaja ja televisiojuontaja, joka tunnettiin korruptiota ja EU-tukien väärinkäyttöä selvittäneenä tutkivana journalistina. Hänet murhattiin lokakuussa 2018. Marinova oli maltalaisen Daphne Caruana Galizian ja slovakialaisen Ján Kuciakin ohella kolmas Euroopan unionin alueella vajaan vuoden sisään murhattu tutkiva journalisti.
Marinovalla oli oma kuukausittainen ohjelma Rusen kaupungissa toimivalla TVN-kanavalla. Lokakuussa 2018 hänen ruumiinsa löydettiin Tonavan rannalla kulkevalta lenkkipolulta. Marinova oli kuristettu ja hänet oli myös raiskattu ja ryöstetty. Murhasta epäilty 21-vuotias Severin Krasimirov pidätettiin muutamaa päivää myöhemmin Hampurissa. Huhtikuussa 2019 hänen tuomittiin 30 vuoden vankeusrangaistukseen raiskauksesta ja murhasta. Bulgarian oikeusministerin Mladen Marinovin ja valtakunnansyyttäjä Sotir Tsatsarovin mukaan Marinova valikoitui uhriksi sattumalta, eikä tapauksella ollut yhteyttä hänen toimintaansa journalistina. Myös oikeus päätyi samaan ratkaisuun.
Lokon
Lokon on tulivuori Indonesiassa Sulawesin saarella. Se sijaitsee saaren pohjoisosassa Minnahassan niemimaalla.
Purkaukset
Lokon on Indonesian aktiivisimpia tulivuoria. Suuri purkaus tapahtui vuonna 1991. Seuraava oli vuonna 2011, jolloin tulivuori syöksi tuhkapilviä 3 500 metrin korkeuteen. Hälytystila nostettiin korkeimmalle tasolle, ja yli 5 000 ihmistä evakuoitiin.
Herman Schalin
Herman Walentin Schalin (12. tammikuuta 1865 Ilmajoki – 23. helmikuuta 1954) oli suomalainen pianonvirittäjä ja liikemies.
Elämä
Herman Schalin syntyi eteläpohjalaisen mökkiläisen pojaksi. Nälkävuonna 1867 hänen äitinsä lapsineen joutuu kulkemaan kerjuulla. Schalin sairastui tulirokkoon kuusivuotiaana ja menetti sen myötä täysin näkönsä 12-vuotiaana. Hän suoritti opintonsa Kuopion sokeainkoulussa, jonne hän sai kotikuntansa myöntämän stipendin, ja valmistui pianonvirittäjäksi 20-vuotiaana erinomaisin arvosanoin. Koulun jälkeen hän muutti Helsinkiin.
Schalin teki opintomatkoja Ruotsiin ja Saksaan. Hänen maineensa alkoi levitä ja hän sai huippupianisteilta kutsuja tulla virittämään konserttiflyygeleitä muun muassa Pietariin. Schalin teki yhteistyötä säveltäjä Oskar Merikannon kanssa ja miehet perustivat pianomakasiinin Eteläesplanadille 1885. Merikanto oli toiminnassa mukana kuitenkin vain yhden vuoden. Herman Schalinin liiketoiminta laajeni koko Suomeen, ja hänen asiakkaitaan olivat erityisesti seurakunnat ja niiden kanttorit. Hän vaurastui ja rakennutti kerrostalon Kapteeninkatu 11:een Helsingin Ullanlinnaan. Talon piirsi arkkitehti Usko Nyström, ja se tunnetaan muun muassa 1930-luvulla avatusta ja yhä toimivasta Sea Horse -ravintolasta. Lisäksi Schalinilla oli pari maatilaa sekä viisi muuta kivitaloa, joista kolme Viipurissa.
Herman Schalin oli hallitseva persoona kotona ja ystäviensä seurassa. Suurin osa hänen vuokralaisistaan pelkäsi häntä. Suomen sisällissodan aikana Schalinien talossa asusti 23 suojeluskuntalaista. Schalin kuljetti aseita ja patruunoita pitkän turkkinsa suojissa, kukaan ei epäillyt sokeaa miestä.
Ankaran Schalinin lapset rohkenivat puhutella isäänsä vasta aikuisiällä toisen maailmansodan jälkeen. Schalin oli kookas ja parrakas, tuttu hahmo useimmille ajan helsinkiläisille. Hän liikkui kadulla yksin kepin avulla.
Ranskan päärit
Vuosina 1814–1848 Ranskassa oli käytössä Englantia vastaava järjestelmä, jossa parlamentin ylähuoneena toimineen päärien kamarien paikat oli sidottu perinnöllisiin päärinarvoihin.
Käsitteestä
Sana pääri tulee latinasta, jossa se esiintyy muodossa pair, ja tarkoittaa saman arvoista. Keskiajan ja uuden ajan päärit eivät olleet karolingisen ritarirunouden sankareiden jälkeläisiä. Heidät on valittu merkittävimpien läänitysruhtinaiden joukosta ja heidän tehtävänään oli muodostaa curia regis, koska hallitsijan neuvominen oli yksi feodaalisvasallin keskeisistä velvollisuuksista.
Myöhemmin herttua-päärin ja kreivi-päärin titteli oli korkein ranskalaisessa hierarkiassa kuninkaan ja suoraan kuninkaasta polveutuvien ruhtinaiden jälkeen. Pääreistä käytettiin titteliä ”serkkuni” (mon cousin) ja heitä voitiin nimittää tittelillä Monseigneur tai Votre grandeur. Heidän oli sallittua tanssia kuninkaallisen perheen jäsenten kanssa, heidän oli mahdollista ajaa vaunuissa kuninkaallisiin linnoihin ja päärien vaimoilla oli jakkara kuningattaren luona.
Päärit saattoivat halunsa mukaan osallistua Pariisin parlamentin istuntoihin. Siellä he saattoivat kantaa miekkaansa oikeusmiesten suureksi harmiksi. He istuivat puheenjohtajan oikealla puolella. Arvojärjestys määräytyi päärikuntaan kohottamisvuoden mukaan. Yleensä päärit saivat kertoa näkemyksensä tuomioistuimen presidenttien ja neuvosten jälkeen, paitsi silloin, kun he tuomitsivat vertaisiaan.
Kuusi hengellistä feodaaliruhtinasta
Reimsin arkkipiispa-herttua oli valtakunnan ensimmäinen pääri, joka toimi kaikkein keskeisimmässä tehtävässä uuden kuninkaan voitelun yhteydessä. Tehtävä oli perua Klodovigin kasteen ja kruunajaisten yhdistämisestä, jonka suoritti Pyhä Remigius. Arkkipiispa-herttuan tehtävään kuului varsinaisen voitelun suorittaminen sekä kuninkaan kruunun painaminen tämän päähän voiteluseremonian aikana.
Borisov
Borisov tai Borisova voi tarkoittaa seuraavia:
Ranskan päärit
Kuusi hengellistä feodaaliruhtinasta
Langresin piispa-herttuan tehtävänä, yhtenä vanhoista pääreistä, oli kannatella kuninkaan valtikkaa voiteluseremonian ajan.
Châlonsin piispa-kreivin tehtävänä, yhtenä vanhoista pääreistä, oli kantaa kuninkaan sormusta voiteluseremonian aikana.
Harri Saukkomaa
thumb|Harri Saukkomaa heinäkuussa 2013. Harri Saukkomaa (s. 7. syyskuuta 1957 Keuruu) on suomalainen toimittaja ja viestintäyrittäjä. Hän on tehnyt erilaisia media-alan töitä ja toiminut muun muassa toimittajana, tuottajana ja erilaisissa johtotehtävissä.
Ranskan päärit
Kuusi hengellistä feodaaliruhtinasta
Noyonin piispa-kreivin tehtävänä, yhtenä vanhoista pääreistä, oli kantaa kuninkaan vyötärönauhaa voiteluseremonian aikana.
Harri Saukkomaa
Saukkomaa aloitti toimittajanuransa Keskisuomalainen-lehdessä. Vuosina 1977–1979 hän toimi Jyväskylän Ylioppilaslehden päätoimittajana ja vuosina 1982–1983 Ylioppilaslehden päätoimittajana. Toimittajanura jatkui Helsingin Sanomissa, Suomen Kuvalehdessä ja tuottajana TV2:ssa. Vuonna 2000 Saukkomaa aloitti Yhtyneiden Kuvalehtien julkaisujohtajana. Myöhemmin hän toimi myös sisältöjohtajana. Nykyään hän toimii konsulttina omistamassaan Tekir Oy:ssä. Saukkomaa on tv-tuotantoyhtiö Susamuru Oy:n hallituksen puheenjohtaja.
Ranskan päärit
Kuusi maalista feodaaliruhtinasta
Burgundin herttua oli maallisista pääreistä ensimmäinen. Kaikki maalliset päärit tulivat hengellisten päärien jälkeen. Hänen tehtävänään, yhtenä vanhoista pääreistä, oli kantaa kuninkaan kruunua sekä vyöttää kuningas vyötärönauhalla voiteluseremonian aikana.
Harri Saukkomaa
Vuonna 1990 Saukkomaalle myönnettiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinto ja vuonna 1991 hän sai Suomen Kuvalehden journalistipalkinnon.
Ranskan päärit
Kuusi maalista feodaaliruhtinasta
Normandian herttuan tehtävänä, yhtenä vanhoista pääreistä, oli kantaa kuninkaan ensimmäistä lippua voiteluseremonian aikana.
Harri Saukkomaa
Saukkomaa julkaisi Kuka tarvitsi Pentti Kouria -nimisen kirjan vuonna 1991, joka kertoi niin sanotuista Kouri-kaupoista.
Ranskan päärit
Kuusi maalista feodaaliruhtinasta
Guyennen herttuan tehtävänä, yhtenä vanhoista pääreistä, oli kantaa kuninkaan toista lippua voiteluseremonian aikana.
Harri Saukkomaa
Saukkomaan nimi oli esillä vuonna 2004 kun Yleisradiolle haettiin toimitusjohtajaa. Silloin tehtävään valittiin lopulta Mikael Jungner.
Ranskan päärit
Kuusi maalista feodaaliruhtinasta
Toulousen kreivin tehtävänä, yhtenä vanhoista pääreistä, oli kantaa kuninkaan kannuksia voiteluseremonian aikana.
Harri Saukkomaa
Poliittiselta kannaltaan Saukkomaa ilmoittaa olevansa sitoutumaton. Nuoruudessaan hän oli aktiivinen keskustanuorissa.
Ranskan päärit
Kuusi maalista feodaaliruhtinasta
Flanderin kreivin tehtävänä, yhtenä vanhoista pääreistä, oli kantaa kuninkaan miekkaa voiteluseremonian aikana.
Champagnen kreivin tehtävänä, yhtenä vanhoista pääreistä, oli kantaa kuninkaan sotalippua voiteluseremonian aikana.
Muutokset tehtävissä
thumb|Päärien kamari kokouksessaan Palais du Luxembourgissa (1841). Päärien rooli tuli täysin seremonialliseksi 1200-luvun kuluessa. Pääriys oli kuninkaallinen tehtävä, ei kuningaskunnan aatelisarvo. Se mahdollisti, että kuningas saattoi luokitella aatelisia oman valtansa ja valtakuntansa kannalta tärkeämpiin ja vähemmän tärkeisiin. Kuningas nimesi silloin tavallisia aatelismiehiäkin pääreiksi ja nosti heidät näin ranskalaisen yhteiskunnan titteleiden huipulle. Nimeämistahti kiihtyi 1500-luvulla. Päärinä olemiseen riitti verovapaan maan omistaminen, jos siihen oli liitetty pääriys ja polveutuminen aikaisemmasta päärin tehtävää hoitaneesta henkilöstä. Ranskassa vanhan vallan (Ancien régime) aikana tehtävät erosivat brittien päärien tehtävistä. Ne olivat puhtaasti kunniatehtäviä. Kuitenkin päärit säilyttivät myös Ranskassa merkittävän privilegion, sillä heillä oli oikeus istua Pariisin parlamentissa, joka oli valtakunnan tärkein ja suurin oikeusistuin.
Ranskan suuri vallankumous 1789 aiheutti katkoksen päärien asemaan. Vuonna 1814 Ludvig VIII loi englantilaismallisen päärien ylähuoneen, joka osallistui lainsäädäntöön. Myös Napoleon nimesi päärejä satapäiväisen keisarikunnan aikana. Toisen restauraation aikana vuonna 1815 luotiin ylähuone eli päärien kamari, jonka nimitykset olivat perinnöllisiä. Vuoden 1830 heinäkuun vallankumouksen jälkeen kuningas Ludvig Filip säilytti päärien kamarin, mutta poisti päärinpaikkojen periytymisen. Vuoden 1848 vallankumouksessa päärien kamari lakkautettiin kokonaan.
Nalle Puh ja Tiikeri kans!
Nalle Puh ja Tiikeri kans! on yhdysvaltalainen lyhyt animaatioelokuva vuodelta 1974. Se oli kolmas A. A. Milnen Nalle Puh -kirjohin perustuva Disney-elokuva. Siinä Puolen hehtaarin metsän asukkaat kyllästyvät Tiikerin ainaiseen pomppimiseen ja koettavat saada hänet pomppimaan hiukan vähemmän. Tämä ja kaksi aiempaa Nalle Puh -lyhytelokuvaa yhdistettiin vuonna 1977 pitkäksi elokuvaksi Nalle Puh (The Many Adventures of Winnie the Pooh).
Elokuvan ääniraita sai parhaan lastenelevyn Grammy-palkinnon, ja itse elokuva oli Oscar-ehdokkaana lyhytanimaatioiden sarjassa.
Ääninäyttelijät
Suomenkielinen ohjaus: Matti Ranin (1977), Pekka Lehtosaari (1997).
Suomenkielinen käännös: Mikko Ranin ja Matti Ranin (1977), Pekka Lehtosaari ja Matti Ranin (1997).
Suomenkielinen tuotanto: Suomi-Filmi Oy (1977).
Paras miesnäyttelijä draamasarjassa (SAG)
Parhaan draamasarjan miesnäyttelijän SAG-palkinto on yksi palkinnoista, joita yhdysvaltalainen yli 120 000 näyttelijää edustava ammattiliitto Screen Actors Guild jakaa vuosittain. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1994.
Pöllöyökkönen
Pöllöyökkönen (Xylomoia strix) on yökkösiin kuuluva, ruskea yöperhoslaji. Pöllöyökkösen kuvasi tieteelle Kauri Mikkola vuonna 1980. Lajin mahdollisesti varhaisin tallennettu yksilö on löydetty Hangon Lappohjasta vuonna 1935. Laji mainitaan Euroopan unionin luontodirektiivin II liitteessä.
Koko ja ulkonäkö
Pöllöyökkönen on melko pienikokoinen, yleisväritykseltään harmaanruskea yökköslaji. Etusiiven sisempi ja ulompi poikkiviiru erottuvat hyvin, ja niiden väliin jäävä keskisarka on siiven takareunan puolelta huomattavasti tummentunut. Lisäksi ulompi poikkiviiru on siiven keskiosasta taaksepäin lähes suora. Etusiiven ulkoreunassa siipisuonet erottuvat tummina juovina. Takasiivet ovat tummanharmaat. Siipiväli on 27–29 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
Pöllöyökkönen on ilmeisesti itäinen laji, jota on tavattu Euroopassa vain Suomen, Venäjän Karjalan, Latvian, Puolan, Viron, Liettuan ja Ukrainan alueilta. Suomessa pöllöyökköstä on tavattu satunnaisena harhailijana muutamia kertoja Hankoniemen alueella. Aikuiset yksilöt lentävät kesäkuun puolivälistä heinäkuun puolivälille.
Elinympäristö ja elintavat
Pöllöyökkönen vaikuttaa viihtyvän kosteikoissa ja niiden läheisyydessä. Aikuiset perhoset lentävät yöllä ja tulevat valojen luokse sekä syötille. Toukat elävät ravintokasvin varsien sisällä Keskenkasvuinen toukka talvehtii kangaskortteen sisällä, alimmassa solmuvälissä, oman ulosteen seassa. Uloste sisältää luonnon omia homeenestoaineita. Keväällä keskenkasvuinen toukka jatkaa syömistä, jonka jälkeen koteloituu myös varren sisään. Aikuinen perhonen ei juurikaan poistu kangaskortteen kasvupaikoilta.
Ravintokasvi
Toukka elää kangaskortteen (Equisetum hyemale) varsien sisällä.
Sinfonia nro 31 (Mozart)
Sinfonia nro 31 D-duuri (KV 297/300a) on Wolfgang Amadeus Mozartin vuonna 1778 valmistunut sinfonia. Sinfonia tunnetaan lisänimeltään "Pariisilainen". Teos valmistui Mozartin etsiessä virkaa Pariisista ja se on sävelletty suurelle orkesterille, joita Mozartilla oli Pariisissa käytettävissään.
Sinfonian osat ovat järjestyksessä nopea-hidas-nopea, ilman menuettia. Toisesta osasta on olemassa vaihtoehtoinen versio.
Osat
thumb|600px|Sinfonian alku
Soundscape of Silence
Soundscape of Silence on Before the Dawn -yhtyeen viides albumi. Se julkaistiin vuonna 2008.
Kappaleesta "Dying Sun" kuvattiin musiikkivideo. Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 14.
Darren Aronofsky
Darren Aronofsky (s. 12. helmikuuta 1969 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hänen elokuviensa ominaispiirteitä ovat muun muassa surrealismi, melodramaattisuus, häiritsevä sisältö sekä psykologisuus.
Elämä ja ura
Darren Aronofsky syntyi vuonna 1969 Brooklynissa New Yorkissa konservatiivijuutalaiseen opettajaperheeseen. Hän arvosti nuorena yhtäältä Spielbergin ja Lucasin varhaisia suosikkielokuvia ja toisaalta myös vaihtoehtoisia ja nuorekkaita elokuvantekijöitä kuten Spike Leetä ja Jim Jarmuschia.
Aronofsky opiskeli Harvardissa tavallista elokuvaa ja animaatioelokuvan teoriaa ja valmistui vuonna 1991. Hän kävi vuoden ajan American Film Institute Conservatory -elokuvakoulua ja ohjasi joukon lyhytelokuvia. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa oli Pi, mustavalkoinen elokuva matemaatikosta, joka etsii maailman salaisuuksia numeroiden kautta. Aronofsky sai elokuvasta parhaan ohjauksen palkinnon Sundancen elokuvajuhlilla 1998.
Aronofskyn toinen elokuva, Unelmien sielunmessu (2000) on visuaalisesti radikaali kuvaus riippuvuudesta. Elokuva sai kriitikoilta hyvän vastaanoton ja oli myös kohtalainen kaupallinen menestys. Sen jälkeen Aronofskylta pyydettiin seuraavan Batman-elokuvan käsikirjoitus. Tuottajat pitivät sitä liian väkivaltaisena, mutta tarina toimi Christopher Nolanin ohjaaman Batman Begins (2005) -elokuvan pohjana.
Aronofskyn seuraava ohjaus oli The Fountain (2006), joka kertoo useita elämiä tuhannen vuoden aikana elävästä miehestä. Elokuva sai kultainen leijona -ehdokkuuden Venetsian elokuvajuhlilla. Seuraava ohjaus The Wrestler – painija (2008) kertoo ikääntyvästä painijasta ja merkitsi Aronofskyn paluuta arvostetuksi ohjaajaksi. Psykologinen kauhuelokuva Black Swan (2010) toi Aronofskylle Oscar-ehdokkuuden parhaasta ohjauksesta. Aronofskyn seuraava ohjaus oli raamatullisesta Nooasta kertova Noah (2014). Hänen uusin ohjaustyönsä on psykologinen kauhuelokuva Mother! (2017).
Aronofsky on ympäristöaktivisti ja kuuluu esimerkiksi The Sierra Club Foundation -järjestön johtokuntaan. Hän on saanut aktivismistaan tunnustuksia PETAlta ja Yhdysvaltain Humane Societylta.
Aronofsky oli kihloissa näyttelijä Rachel Weiszin kanssa vuosina 2005–2010, ja heillä on yksi yhteinen poika. Sen jälkeen Aronofsky on seurustellut tuottaja Brand-Ann Milbrandtin sekä näyttelijä Jennifer Lawrencen kanssa.
Maatila
thumb|Maatila Ontariossa Pohjois-Amerikassa.
Maatila on yhden tai useamman tilan tai tilanosan muodostama maatilataloudellinen kokonaisuus, joka kuuluu samalle omistajalle tai yhteisesti samoille omistajille. Nykyään Suomessa maatila on joko yksityinen, tilayhtymä tai osakeyhtiö, joka voi tarkoittaa esimerkiksi vanhan isännän ja emännän sekä uuden isännän ja emännän tai sisarusten yhteistä tilaa. Sukupolvenvaihdoksissa tila on ensin ostettava vanhemmilta. Perinnöksi tila voidaan saada vasta, kun jompikumpi vanhemmista kuolee. Perheessä on myös yleensä useampi kuin yksi lapsi, eli osa tilasta on ostettava sisaruksilta. Tilanjatkaja voi olla tytär tai poika – tai täysin ulkopuolinen. Sukupolvenvaihdos ei ole ilmainen vaan se vaatii suuriakin investointeja, ja yleensä tätä varten otetaan lainaa. Täten jokaisella on yhtäläiset mahdollisuudet ammattiin kuin ammattiin vanhempien tulo- ja omistustasosta riippumatta. Harvoin kuitenkaan muut kuin maatalon lapset jatkavat tiloja. Poikkeuksia toki on, ja kaikilla on siihen yhtäläiset mahdollisuudet. Nykyisin sukupolvenvaihdosten jälkeen uusi isäntä tai emäntä jää asumaan perheineen tilalleen ja vanha isäntäpari saattaa muuttaa pois aivan kuten sisaruksetkin. Tilalla ei asu koko suku kuten joskus aiemmin saattoi olla tilanne.
Maatilat Suomessa
thumb|[[Ahvenanmaalainen maatila Saltvikissa.]] Ennen 1900-luvun alkupuoliskolla tapahtunutta pientilavaltaistumista suurta, vanhaa maatilaa sanottiin Suomessa taloksi. Siihen kuuluivat rakennusten lisäksi viljelykset, metsät, karjat ja ihmiset. Talon omistajaa eli isäntää sanottiin talolliseksi. Kirkonkirjoissa kylien ihmiset on luetteloitu taloittain. Useimmiten myös talollisen perhe alkoi sukunimien yleistyessä käyttää talon nimeä sukunimenään. Varsinkin suurissa taloissa saattoi tällöin joskus asua koko suku ja tila siirtyi isältä pojalle. Perheen vanhat ihmiset saattoivat jäädä asumaan tilalle ja heille oli turvattu ns. syytinki, joka tavallaan vastaa nykyistä eläkettä. Seuraava sukupolvi viljeli maata ja kasvatti edelleen uuden sukupolven tilan jatkajaksi.
Talollisten lisäksi vielä 1900-luvun alussa oli tilatonta väestöä, johon kuuluivat torpparit eli tilanosan vuokraajat, mäkitupalaiset eli asuntotontin vuokraajat, muonamiehet ja muu maataloustyöväki, sekä suurtiloja eli kartanoita, joiden alaisuudessa saattoi olla torppien ja maataloustyöväen ohella myös talonvuokraajia eli lampuoteja ja suuremmissa kartanoissa usein myös kartanon keskitetysti johtamia sivutiloja. Varsinkin 1920-luvulta alkaen torppien itsenäistymisen myötä, mutta jo tästä riippumatta myös sitä aiemmin joko entisistä torpista ja mäkituvista mutta myös perintöosina ja vapaaehtoisilla kaupoilla muodostui vanhojen talojen ja kartanoiden ohelle suuri joukko eri kokoisia itsenäisiä pientiloja. Kun näitä usein oli enemmän kuin varsinaisia vanhoja taloja, saattoi enemmistö maatiloista monilla alueilla lopulta jo ennen toista maailmansotaa olla pientiloja. Kun luovutetun Karjalan siirtoväki 1940-luvulla asutettiin ja sille osoitettiin maata maanhankintalain perusteella, pientilojen osuus nousi edelleen.
Elinkeino
Maatilojen elinkeino on maitotalous, liha- tai siipikarjan tuotanto, viljan viljely. Suurimpaan osaan maatiloista kuuluu myös metsiä, jolloin yksi osa on metsätalous. Joillakin maatiloilla isäntäväki käy näiden lisäksi ns. vierailla töissä eli palkkatyössä tai tekee urakointia.
Suomessa kartanoja ja suurtiloja on vieläkin paikoin runsaasti. Kartanot omistivat maat ja karjan ja torpparit tekivät työn. Myöhemmin kartanoiden merkitys väheni kun vuonna 1918 voimaan astunut Laki vuokra-alueiden lunastamisesta antoi torpparille mahdollisuuden lunastaa torppa itselleen. 1920-luvulla useat aiemmat pienet vuokraviljelmät siirtyivät torppareiden omistukseen. Silti kartanot ja vanhat talot useissa tapauksissa jäivät vielä suurtiloiksi.
Nyt elämme Euroopan unionin maatalouspolitiikan aikakautta ja muutenkin jo pitkään jatkuneelle tilojen kasvattamiselle edelleen on uusia mahdollisuuksia myös Euroopan unionin maatalouden kehittämistukien avulla. Toistaiseksi suurtilojen ongelmiin ja huonoihin puoliin sekä pientilojen etuihin ei kuitenkaan ole kiinnitetty huomiota.
Katso myös
Fazendă
Maskun Rosarium
Maskun Rosarium on Maskussa sijaitseva, vuonna 1998 perustettu ruusutarha. Rosariumin perusti ja sitä ylläpitää Masku-seura. Maskun Rosariumissa on yli 400 vanhanajan pensasruusua. Yhteensä ruusutarhasta löytyy yli 250 lajia ja lajiketta. Rosariumin ruusut on varustettu nimikepeillä. Rosarium sijaitsee Maskun keskustassa Maskun kirkon ja Maskun museon lähellä. Rosarium on avoin kaikille kävijöille.
Riyo Mori
Riyo Mori (森 理世) (s. 24. joulukuuta 1986 Aoi-ku, Shizuoka) on japanilainen tanssinopettaja, joka voitti Miss Universe -kisan toukokuussa 2007.
Morin äiti on tanssin opettaja ja Mori aloitti classisen baletin 4-vuotiaana. Hänen äitinsä opetti hänelle myös jazztanssia ja steppiä. Hän muutti 16-vuotiaana Kanadaan ja opiskeli siellä Quinte Ballet Schoolissa, ja valmistunut myös Ontariossa sijaitsevasta Bellevillen Centennial Secondary Schoolista. Hän omistaa yhä ensimmäiset balettikenkänsä.
Morista tuli toinen Miss Universe -kilpailun voittanut japanilaisnainen. Ensimmäinen Japanista tullut voittaja oli Akiko Kojima vuonna 1959. Mori on yhdeksäs kisan voittanut aasialaisnainen. Intian Lara Dutta, Miss Universe 2000, oli heistä edellinen. Mori on kolmas japanilaisnainen viiden vuoden sisällä, joka on sijoittunut kilpailussa viiden parhaan joukkoon.
Voittonsa jälkeen Moria moitittiin Japanissa, koska oli ulkomailla oppinut suorapuheisemmaksi kun japanilaiset naiset yleensä Japanissa ovat, ja hän ei sen takia sopinut enää japanilaisen naisen malliin. Mori perusti vuonna 2008 yhdessä äitinsä kanssa monikulttuurisen I.R.M Dance Academy -tanssikoulun.
Luettelo Vuoreksen taideohjelman teoksista
Luettelo Vuoreksen taideohjelman teoksista käsittää Tampereen Vuoreksen alueen taideteokset.
Ajatus Vuoreksen taideohjelmaan syntyi vuonna 2005 järjestetyssä seminaarissa. Ohjelmassa, jonka teema on Luonnon heijastumia määritellään taiteen teemat, sijoittelu ja toteuttamisen periaatteet. Ohjelman on tilannut Tampereen kaupungin Vuores –hanke. Vuoreksessa suurin osa taiteesta yhdistyy rakennusmateriaaleihin ja rakentamiseen.
Karhunköynnösryhmä
Karhunköynnösryhmä (Convolvulus sepium- tai Calystegia sepium -ryhmä) on kiertokasveihin kuuluva lajiryhmä. Siihen kuuluu karhunköynnöksen (Convolvulus sepium, syn. Calystegia sepium) laji laajasti käsitettynä sekä lähisukuinen, merkittävästi samannäköinen somakarhunköynnös (Convolvulus dubius, syn. Calystegia pulchra). Karhunköynnöksen alalajeja ovat muun muassa valkokarhunköynnös (Calystegia sepium subsp. sepium), punakarhunköynnös (C. sepium subsp. spectabilis) ja ruusukarhunköynnös (C. sepium subsp. roseata). Niistä Suomessa kasvavat valkokarhunköynnös ja punakarhunköynnös.
Ulkonäkö ja koko
Karhunköynnösryhmän kasvit kasvavat kahdesta neljään metriä pitkiksi ruohovartisiksi köynnöksiksi. Lehdet ovat isot ja herttamaiset. Kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa muutaman senttimetrin mittaisten perien päissä. Kukkien teriöt ovat suuret, 3–7,5 senttimetriä leveät, suppilomaiset ja väriltään valkoiset tai vaaleanpunaiset. Hedelmänä on kota. Ryhmän lajien välillä on eroja muun muassa varsien ja lehtien karvaisuudessa, lehden tyviloven muodossa ja kukan värityksessä.
Elinympäristö
Suomessa valkokarhunköynnös kasvaa alkuperäisenä harvinaisena etelärannikon merenrannoilla muun muassa pensaikoissa ja levävalleilla. Se on myös koristekasvina viljelty ja lajia tavataan usein viljelykarkulaisena puutarhoissa, joutomailla, asutuksen lähellä pensaikoissa ja kaatopaikoilla. Valkokarhunköynnös on uustulokkaana melko laajalle levinnyt Etelä-Suomessa ja paikoin Keski-Suomessa. Punakarhunköynnös on Suomessa myös koristekasvina käytetty ja sitä esiintyy paikoitellen viljelykarkulaisena. Somakarhunköynnös on joskus koristekasvikarkulainen.
Celsuksen kirjasto
Celsuksen kirjasto on antiikin aikainen kirjastona toiminut rakennus Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se rakennettiin hautamuistomerkiksi Asian provinssin prokonsulille Tiberius Julius Celsus Polemaeanukselle. Kirjaston rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Historia
Celsuksen kirjasto rakennettiin Rooman keisarikaudella. Sen rakennustyöt aloitettiin vuonna 110 ja se valmistui vuonna 135. Kirjasto rakennettiin hautamuistomerkiksi senaattori Tiberius Julius Celsus Polemaeanukselle, joka oli vuoden 92 konsuli ja toimi Asian provinssin prokonsulina Efesoksessa vuosina 105–107. Hänet haudattiin kirjaston lattian alle, ja näin rakennus oli samalla eräänlainen heroon. Kirjaston rakennutti Celsuksen poika Gaius Julius Aquila, vuoden 110 konsuli, ja sen saattoivat loppuun hänen perillisensä.
pienoiskuva|vasen|upright=0.92|Celseuksen kirjaston sisätiloja: hauta-apsis ja Athenen patsaan paikka. pienoiskuva|vasen|upright=0.92|Celsuksen kirjaston pohjapiirros. Kirjastossa säilytettiin aikanaan yli kirjakääröä, mikä tekee siitä antiikin kolmanneksi suurimman tunnetun kirjaston Aleksandrian ja Pergamonin kirjastojen jälkeen. Kirjasto tuhoutui tulipalossa maanjäristyksen tai goottien hyökkäyksen yhteydessä vuonna 292/293. Sen julkisivu kuitenkin säilyi, ja rakennusta kunnostettiin 300-luvulla. Julkisivu romahti lopulta maanjäristyksessä 900-luvulla.
NTC Senec
Národné tréningové centrum Senec (NTC Senec) on Slovakiassa Senecin kaupungissa sijaitseva Slovakian jalkapalloliiton harjoituskeskus ja jalkapallostadion.
Celsuksen kirjasto
Historia
Kirjaston kaivaukset suoritettiin vuonna 1904, jonka jälkeen sen julkisivu kunnostettiin. Nykyisin rakennus on yksi Efesoksen arkeologisen alueen tunnetuimpia ja näyttävimpiä kohteita.
NTC Senec
NTC Senecillä pelaavat maaottelujaan Slovakian naisten ja nuorten jalkapallomaajoukkueet ja se toimii maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavan ŠK SFM Senecin kotikenttänä. Stadionin lisäksi alueella on myös toinen täysimittainen jalkapallokenttä.
Celsuksen kirjasto
Rakennus
Celsuksen kirjasto sijaitsee Kuretes-kadun ja Marmorikadun kulmauksessa olevan aukion länsilaidalla. Rakennuksen julkisivu on kaksikerroksinen, ja kummassakin kerroksessa on kahdeksan pylvästä. Alemman kerroksen pylväät ovat kompositapylväitä ja ylemmän kerroksen pylväät korinttilaisia pylväitä. Julkisivu on ollut rikkaasti koristeltu. Seinässä pylväiden välissä on syvennyksiä, joissa oli neljän tiedollisen hyveen, Viisaus (Sofia), Tieto (Epistēmē), Harkinta/Tervejärkisyys (Ennoia) ja Hyve (Aretē), naispuolisten henkilöitymien patsaat. Alkuperäiset patsaat ovat nykyisin Efesos-museossa Wienissä, kun taas rakennuksessa niiden paikalla on kopiot. Julkisivulle johtaa yhdeksän 21 metriä leveää marmoriporrasta.
pienoiskuva|upright=0.64|, ”Celsuksen hyve”. Veistos kirjaston julkisivussa, kopio. Rakennuksen sisään johtaa kolme ovea. Toisessa kerroksessa julkisivussa on puolestaan kolme ikkunaa. Julkisivun takana on kirjaston pääsali, jonka koko on noin 16,7 x 10,9 metriä eli noin 180 neliömetriä. Sali oli reunustettu kaksoisseinillä tilan pitämiseksi kuivana ja sopivan lämpöisenä. Salin seinillä oli syvennyksiä kirjakäärökaapeille. Sisäänkäynnin vastakkaisella puolella on apsis, jonka alla oli Celsuksen sarkofagin sisältänyt hautakammio. Sen päällä oli Athenen patsas. Salissa ei julkisivun ulkonäöstä huolimatta ollut toista kerrosta.
Kirjaston lähellä sijaitsi auditorium, jota käytettiin luentoihin. Heti kirjaston vieressä on niin kutsuttu Mazaioksen ja Mithridateen portti, joka johtaa Efesoksen agoralle.
Tyhmyyden ylistys
Tyhmyyden ylistys ( tai Stultitiae Laus, kreikaksi Morias enkomion,, joskus kutsuttu suomeksi myös nimellä Hulluuden ylistys) on Erasmus Rotterdamilaisen vuonna 1509 kirjoittama essee, joka painettiin ensimmäisen kerran vuonna 1511. Erasmus kirjoitti teoksen alun perin viikon aikana vieraillessaan Thomas Moren luona Bucklersburyssä, mutta muokkasi ja laajensi sitä myöhemmin. Teos on yksi läntisen kirjallisuuden vaikutusvaltaisimpia ja yksi reformaation katalysaattoreista.
Erasmus oli Thomas Moren, toisen uskollisen katolilaisen ja Lutherin vastustajan, hyvä ystävä. Erasmus ja More jakoivat samanlaisen kuivan huumorin ja älylliset päämäärät. Kirjan nimi Moriae Encomium voidaan tulkita myös nimeksi ”Ylistys Morelle”. Monitulkintaiset merkitykset kulkevat läpi tekstin.
Teos alkaa satiirisella ja oppineella ylistyspuheella kreikkalaisen satiristin Lukianoksen tyyliin. Erasmus ja More olivat kääntäneet Lukianoksen teoksen hieman aiemmin latinaksi. Puheessa Tyhmyys ylistää itseään. Tämän jälkeen teos saa vakavamman sävyn joukossa puheita, joissa Tyhmyys ylistää itsepetosta ja hulluutta, ja siirtyy satiiriseen hurskaiden mutta taikauskoisten katolisten oppien ja katolisen kirkon korruptoituneiden käytäntöjen läpikäyntiin — joille Erasmus kuitenkin oli itse aina uskollinen — sekä pilantekoon pedanttien saivartelijoiden kustannuksella — mukaan lukien Erasmus itse. Essee päättyy kristillisten arvojen julistukseen.
Essee on täynnä viittauksia klassiseen kirjallisuuteen renessanssihumanisteille tyypilliseen tyyliin. Tyhmyys esiintyy yhtenä jumalista, isänään Plutos (”Rikkaus”) ja äitinään Neotes (”Nuorekkuus”), nuorin ja kaunein nymfeistä, hoitajinaan nymfit Methe (”Juopumus”, Bacchuksen tytär) ja Apaidia (”Tietämättömyys”, Panin tytär), seuranaan Filautia (”Itserakkaus”), Kolakia (”Imartelu”), Lethe (”Huonomuistisuus”), Misoponia (”Työnkaihtaja”), Hedone (”Aistillisuus”), Anoia (”Vähäjärkisyys”), Tryfe (”Ylellisyys”), Komos (”Mässääjä”) ja Eegretos Hypnos (”Kuolemankaltainen uni”).
Tyhmyyden ylistys oli hyvin suosittu, Erasmuksen hämmästykseksi ja joskus jopa kauhuksi. Paavi Leo X piti sitä hauskana. Ennen Erasmuksen kuolemaa teoksesta oli jo otettu useita painoksia ja se oli käännetty ranskaksi ja saksaksi. Pian se ilmestyi myös englanniksi. Yksi vuoden 1511 painoksista sisälsi Hans Holbein nuoremman puupiirroksia.
Aakkojärvi
Aakkojärvi on Pirkanmaalla Orivedellä Aakkolan ja Haaviston välissä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 43 hehtaaria ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Se sijaitsee laajan peltoaukean keskellä osin jyrkkärinteisten ja toisaalta myös alavien rantojen reunustamina. Kauempana reunustavat peltoaukeaa ylänköjen rinteet. Järvellä on kartan mukaan kaksi nimetöntä saarta, mutta ne jäävät korkeanveden aikana veden alle. Saarten paikalla kasvaa tällöin ruohoa ja vesikasveja. Vanhoissa kartoissa saarten länsipuolelle jäävää lahtea kutsuttiin Sammaliseksi. Järven rantaviivan pituus on 5,2 kilometriä ja sen rannat ovat kahta kohtaa lukuun ottamatta peltomaata. Alueen haja-asutus muodostuu muutamasta talosta ja kymmenestä maatilasta. Rannoille on rakennettu vain viisi vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 3413 ja järven itäpuoliselta kylätieltä. Kylätie alkaa parin sadan metrin päästä valtatieltä 9.
Korvakärsäkkäät
Korvakärsäkkäät (Otiorhynchus) on kärsäkkäiden (Curculionidae) heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Monet korvakärsäkkäät ovat tuholaiseläimiä puutarhassa ja viljelyksillä.
Aakkojärvi
Vedenlaatu
Järvi on luonteeltaan läpivirtausjärvi ja silloin Aakkolanjoen tuomat yläjuoksun vedet määräävät järven vedenlaadun lähes kokonaan. Säiden mukaan voi järven vedelaatu vaihdella nopeastikin. Järven vettä on tutkittu ainakin vuosina 1978, 1995 ja 2010. Sen vedenväri on lievästi ruskeaa ja se on vähähumuksista. Sateiden aikana veden ruskea väri voimistuu. Veden happamuustaso on lähellä normaalia ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan on tyydyttävä. Järvi on ravinnetasoltaan lievästi rehevöitynyt järvi ja se soveltuu virkistyskäyttöön melko hyvin. Rantojen voimakas ruohottuminen haittaa veteenmenoa.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Laasojärven alueeseen (35.751) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 88,5 metriä mpy. Järvi kuuluu Leppähampaanjoen valuma-alueen alajuoksulla pääuoman järvien muodostamaan ketjuun, jonka kautta valuma-alueen kaikki vedet virtaavat läpi. Pääosa järven kautta virtaavasta vedestä tulee Mellinselän Kokkilanselältä, mista alkaa Aakkolanjoki eli Savonjoki. Se jatkaa alas heti järven eteläpäästä ja laajenee lopulta Paskon nimisenä ja laskee sitten Aurikkojärveen. Vesireitti laskee lopulta Koljonselkään. Aakkojärveen laskee vielä viisi paikallista ojaa, joista itärantaan tuleva tuo Lammin kautta Kytökorven suolta kuivatusvesiä.
Historiaa
Vuoden 1957 peruskartassa Sammalista kutsuttiin myös Sammalistoksi.
Ritari Retee
Ritari Retee (Evanhouy) on Lionel Bianchin käsikirjoittama ja Pascal Daberen kuvittama sarjakuva. Sitä julkaistiin kaksi albumia: Ritari Retee (1985 Sanoma – Une aventure d'Evanhoy, 1983 Dargaud) ja Ritari Retee – Piiritetty linna (1986 Sanoma – La Siege, 1984, Dargaud).
Konola
Konola on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Ritari Retee
Vastaanotto
Sarjainfo-lehden arvostelijan Kalervo Pulkkisen mukaan Ritari Retee on kankea jäljitelmä aiemmista menestyssarjakuvista. Tyyli on ulkokohtaista matkimista ja käsikirjoitus yhdentekevä.
Nalle Puh ja tuulinen päivä
Nalle Puh ja tuulinen päivä (Winnie the Pooh and the Blustery Day) on Disney-yhtiön vuonna 1968 tekemä lyhyt Nalle Puh -animaatio, joka koostuu kolmesta (tai neljästä) pienestä lyhytelokuvasta. Elokuvassa Nasu ja Tiikeri tulevat mukaan Nalle Puhin seikkailuihin.
Elokuva on Disneyn toinen A. A. Milnen Nalle Puh -kirjoihin perustuva elokuva, ja kuten ensimmäisessä Nalle Puh ja hunajapuu, Sterling Holloway antaa äänen Puhille ja Sebastian Cabot toimii kertojana. Nalle Puh ja tuulinen päivä voitti Oscar-palkinnon lyhytanimaatioiden sarjassa. Se on ainoa Disneyn Nalle Puh -lyhytanimaatioista, joka voitti Oscarin. Se on myös yksi niistä kolmesta lyhytelokuvasta, joiden sisältö käytettiin myöhemmin uudelleen osana pitkää elokuvaa Nalle Puh.
Elokuvan laulut ovat Shermanin veljesten tekemiä.
Juoni
Tarina alkaa Nasun talolta. Tuuli on niin kova, että se vie Nasun mukanaan, ja Nalle Puh yrittää auttaa häntä. Lopulta tuuli kaataa Pöllön kotina toimivan puun, ja kaikki ryhtyvät etsimään hänelle uutta kotia. Eräänä tuulisena yönä Nalle Puh kohtaa ensimmäistä kertaa Tikrun, joka saapuu pomppien hänen kotiinsa. Osana Puhin painajaisunta nähdään musiikkijakso ”Möhköfantit ja tärpät” (Heffalumps and Woozles). Herätessään Puh huomaa sateen aiheuttaneen vedenpaisumuksen Puolen hehtaarin metsään.
Gorzówin voivodikunta
250px|oikea|pienoiskuva|Gorzówin voivodikunnan sijainti Puolan kartalla. Gorzówin voivodikunta oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Gorzów Wielkopolski. Gorzówin voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Länsi-Pommerin, Lubuszin ja Ison-Puolan voivodikunnille.
213
Syntyneitä
(arvioitu syntymävuosi)
Valko-Venäjän kreikkalaiskatolinen kirkko
Valko-Venäjän kreikkalaiskatolinen kirkko on Valko-Venäjän alueella toimiva idän katolinen kirkko, jolla oli 20 seurakuntaa vuoden 2005 alussa. Ulkomailla asuu noin 2 000 valkovenäläistä kreikkalaiskatolista.
Historia
Brestin unionin vuoksi kirkkoslaavia puhuneet kristityt pääsivät ehtoollisyhteyteen katolisen kirkon kanssa. 1700-luvulla kirkkoon liittyi myös ukrainalaisia, mutta valkovenäläisiä oli edelleen noin puolet.
Sarazm
Sarazm on kunta (jamoat) Tadžikistanissa, Sugdin maakunnassa. Kunnan alueella sijaitsee Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluva arkeologinen kohde. Sarazm oli Keski-Aasian varhaisen kaupungistumisen keskus, ja siellä on ollut kaupunkimaista asutusta jo 3000-vuosituhannella eaa.
Historia
Sarazmin ensimmäinen kaupunkimainen asutus on 3000-vuosituhannen eaa. ensimmäiseltä puoliskolta. Se saattoi kehittyä neoliittisen kauden viljelijöiden kylästä. Sarazmin varhaisimpien löytöjen perusteella kaupunki oli merkittävä keskus 3500 eaa. Sarazm kehittyi paikallisen maanviljelyn ympärille, mutta se oli myös kulttuurinen keskus.
Kaupungista kehittyi 2000-vuosituhannella eaa. ensimmäinen Keski-Aasian kaupunki, jonka vaikutus levittyi laajalle alueelle. Sen vaikutuspiiri ulottui lännessä Turkmenistaniin Araljärvelle, koillisessa Euraasian aroille Siperiaan asti, lounaassa Iranin ylätasangolle ja Mesopotamiaan sekä etelässä Baktriaan, Balochistaniin ja Induksenlaaksoon. Sarazmista löytyi tinaa, pronssia, kuparia ja lyijyä. Kaupungissa valmistettiin lisäksi mm. keramiikkaa ja työkaluja. Vaurautta kaupunkiin toivat lisäksi paikallisten korukivien, kuten turkoosin, akaatin, lapislatsulin, ja villan sekä nahan hyödyntäminen.
Pronssikaudella Sarazm vauraustui entisestään, ja kaupunkiin rakennettiin koristelluita suuria rakennelmia. Sarazmiin kehittyi monipuolinen yhteiskunta, jossa oli tilaa monille eri ammattiryhmille. Arkkitehtuurista muodostui omaleimaista. Kaupunki joutui kuitenkin rappiolle vuosituhannen loppuun mennessä. Alueelta ei ole löytynyt myöhempää kaupunkimaista asutusta, ja nomadipaimentolaiset valtasivat uudestaan alueen. Sarazmin hylkäämiselle ei ole tiedossa syytä. Tutkijat ovat esittäneet hypoteeseinä muuttoliikettä, tautiepidemiaa tai sotilaallisia syitä.
Oliivipuun runkoja
Oliivipuun runkoja on taiteilija Mikko Laasion lyijykynätyö, 30×40 cm, vuodelta 1955. Piirustuksen omistaa Ateneumin taidemuseo ja se kuuluu Ateneumin Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Laasio alkoi tehdä maisematöitä piirtämällä ja maalaamalla 1950-luvulla. Tämän Oliivipuun runkoja -työn hän teki piirtämällä.
Paariakoira
pienoiskuva|Intialainen paariakoira. Paariakoira on alkukantainen koira, joka on säilynyt vuosisatojen ajan melko samanlaisena.