cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mammografia
Muita rinnan kuvantamistutkimuksia
Rinnan magneettikuvaus on tutkimusmenetelmä, jolla voidaan laskimoon ruiskutetun tehosteaineen avulla osoittaa kasvainten verenkierron lisääntyminen. Magneettikuvaus on mammografiaa herkempi, mutta toisaalta se saattaa näyttää normaaleja tehostuneen verenkierron alueita, joita ei aina pystytä erottamaan rintasyövästä. Kuvausta ei käytetä ensisijaisena tutkimuksena, mutta se soveltuu esimerkiksi näyttämään rintasyövän koon ja levinneisyyden ennen leikkausta tai sellaisille potilaille, joilla on löydetty etäpesäkkeitä mutta varsinaisen syövän paikkaa ei tiedetä. Magneettikuvausta voidaan myös käyttää, jos potilaalla on rintaimplantti tai rinta on aiemmin leikattu tai sädehoidettu. On mahdollista, että tulevaisuudessa magneettikuvausta käytetään laajemmin tutkimusmenetelmänä mammografian sijasta.
Galaktografia eli duktografia on maitotiehyen varjoainekuvaus, joka voidaan tehdä, jos tiehyestä vuotaan kirkasta tai veristä nestettä. Maitotiehyt katetroidaan, sinne ruiskutetaan varjoainetta ja rinta kuvataan mammografialla. Kuvauksessa saattaa näkyä tiehyensisäinen kasvain tai muu pahanlaatuinen muutos. Jos muutos päätetään poistaa kirurgisesti, tiehyt voidaan ennen leikkausta merkitä väri-varjoaineseoksella.
Positroniemissiotomografia eli PET-kuvaus on isotooppikuvantamismenetelmä, jota käytetään tavallisesti syövän etäpesäkkeiden etsimiseen lähialueen imusolmukkeista tai muista elimistä. Sillä ei kuitenkaan välttämättä nähdä pieniä kasvaimia. PET-kuvaus perustuu syöpäkasvaimen aineenvaihdunnan muuntumiseen. Kuvauksen käyttöä rajoittavat sen kalleus ja huono saatavuus.
Luettelo Osmanien valtakunnan sulttaaneista
thumb|250px|Osmanien valtakunnan sulttaanin vaakuna Tämä on luettelo Osmanien valtakunnan sulttaaneista. Luettelo alkaa Ottomaanivaltion perustajasta Osman I:stä joka perusti Ottomaanivaltion vuonna 1299 ja loppuu viimeisiin islamin kalifiin Abdul Mejid II:n.
29. lokakuuta 1923 Mustafa Kemal Atatürk lakkautti sulttaanikunnan ja julisti Turkin tasavallan perustetuksi. Osmanien kalifaatti lakkautettiin 3. maaliskuuta 1924.
Rappakalja
Rappakalja on lautapeli, jossa pelaajan tavoitteena on huijata vastapelaajaa uskomaan kunkin pelaajan itse keksimää selitystä. Rappakalja-pelisarjaan kuuluu Rappakalja, Tupla Rappakalja, Uusi Rappakalja, Rappakalja matkapeli ja Rappakalja Extreme. Rappakalja-lautapelejä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla.
Rappakalja-peleihin voi tulostaa lisää vastauslomakkeita Tacticin verkkosivuilta.
Pelin nimi juontaa juurensa suomenkielen rapakalja-sanasta, joka tarkoittaa huonoa pilsneriä. Sana on napattu ruotsinkieleen, jossa se tarkoittaa hillitöntä sekasotkua, mikä kuvaakin pelin henkeä varsin osuvasti.
Pelin kulku
Jokaisella kierroksella esitetään kysymys jostakin kategoriasta, johon jokainen antaa kirjallisen selityksensä. Kategorioita ovat sanat, henkilöt, elokuvat, laki, alkukirjaimet ja lyhenteet. Oikea vastaus sekoitetaan keksittyjen selitysten kanssa, ja ne luetaan ääneen, minkä jälkeen kaikki saavat arvata oikeaa vastausta. Pelaajat, jotka vastaavat kysymyksiin kaikkein uskottavimmin, pääsevät etenemään pelilaudalla. Selitykset, jotka kuulostavat oikeilta, eivät yleensä ole sitä. Pelin voittaa pelaaja, joka pääsee maaliin ennen muita.
Tupla Rappakalja
Tupla Rappakaljan aihealueita ovat sanat, henkilöt, elokuvat, lait ja alkukirjaimet. Se sisältää kaksi peliä, jotka ovat alkuperäinen ja uusi Rappakalja, joten siinä on yhteensä 4 000 selitettävää sanaa.
Rappakalja Extreme
Rappakalja Extreme sisältää viisi uudistettua aihealuetta, jotka ovat päivämäärät, fiktiiviset hahmot, lääketiede ja fobiat, ruoka ja juoma sekä ulkomaiset sanat ja sanonnat.
Rappakalja Matkapeli
Rappakalja Matkapeli on matkaversio alkuperäisestä Rappakaljasta. Se on pienemmän kokoinen kuin normaali, ja siinä on vähemmän kortteja.
Damjan Fras
Damjan Fras (s. 21. helmikuuta 1973) on slovenialainen mäkihyppääjä.
Hän kuului olympiapronssia voittaneeseen Slovenian joukkueeseen Salt Lake Cityn kisojen joukkuemäessä. Fras on saavuttanut myös normaalimäen pronssia junioreiden MM-kisoissa. Maailmancupin kilpailussa hän on esiintynyt viimeksi tammikuussa 2004. Kahtena seuraavana talvena hän kilpaili vielä Continental Cupissa.
ORP Wilk
ORP Wilk (viirinumero N63) oli Puolan laivaston Wilk-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Karate kesäolympialaisissa 2020 – naisten kata
Naisten kata karatessa Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan Nippon Budōkanilla 5. elokuuta. Kilpailu käydään katassa. Kilpailuun osallistuu 10 karatekaa.
Karsinnat
Kilpailuun osallistuu yhteensä kymmenen karatekaa. Isäntämaa Japani saa yhden urheilijan suoraan olympiaturnaukseen. Neljä urheilijaa valitaan rankingin perusteella kuitenkin siten, että yhdestä maasta saa tulla korkeintaan yksi urheilija. Kolme urheilijaa valitaan karsintaturnauksen kautta. Karsintaturnaus järjestetään Pariisissa 11. – 13. kesäkuuta 2021. Loput paikat täytetään maanosien omien kiintiöiden kautta sekä erillisten kutsujen kautta. Kutsuja lähetetään neljä. Afrikalla on kolme paikkaa, Aasialla kaksi, Euroopalla kaksi, Oseanialla kaksi ja Amerikalla kolme. Amerikan ja Afrikan pitää valita urheilijat siten, että kaikki kolme urheilijaa eivät saa olla samasta maasta.
ORP Wilk
Palvelus
Toisen maailmansodan alkamisen jälkeen 1. syyskuuta 1939 Wilk osallistui Puolan rannikon puolustamiseksi Worekin suunnitelmaan, jonka mukaisesti alus laski miinansa 3. syyskuuta. Kärsittyään taisteluissa vaurioita alus lähti 10. syyskuuta Puolasta paeten Itämeren halki ja saapui 20. syyskuuta Rosythiin.
Sukellusvene huollettiin Rosythissa, minkä jälkeen se aloitti partioinnin Pohjanmerellä. Alus siirrettiin syksyllä 1940 huollettavaksi telakalle, missä se oli lähes vuoden. Se palveli huollosta palattuaan koulualuksena. Aluksen heikon kunnon vuoksi se poistettiin 2. huhtikuuta 1942 palveluksesta ja sijoitettiin reserviin. Se poistettiin 1951 Puolan merivoimista ja hinattiin Puolaan romutettavaksi. Alus romutettiin 1954.
Karate kesäolympialaisissa 2020 – miesten kata
Miesten kata karatessa Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan Nippon Budōkanilla 7. elokuuta. Kilpailu käydään katassa. Kilpailuun osallistuu 10 karatekaa.
Takuya Iwanami
Takuya Iwanami (s. 18. kesäkuuta 1994 Kobe) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Iwanami kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
The Mutants
The Mutants on suomalainen instrumentaalista rockia soittava yhtye. He yhdistelevät musiikissaan paljon erilaisia musiikkityylejä. Itse he kutsuvat musiikkiaan nimellä Afro-Garage-Mambo. The Mutants palkittiin Vuoden Tulokkaana Femmagaalassa vuonna 2004. The Mutants on keikkaillut Suomen lisäksi Saksassa, Sveitsissä, Ruotsissa, Tanskassa (Roskilde 2003), Virossa, Venäjällä, Belgiassa, Hollannissa, Italiassa, Itävallassa, Brasiliassa ja Argentiinassa.
Johann Sebastian Bach
Johann Sebastian Bach (31. maaliskuuta (J: 21. maaliskuuta) 1685 Eisenach – 28. heinäkuuta 1750 Leipzig ) oli saksalainen säveltäjä, kapellimestari ja urkuri. Hän oli barokin ja samalla koko taidemusiikin historian merkittävimpiä säveltäjiä. Bach sävelsi kaikkia aikansa teostyyppejä oopperaa lukuun ottamatta.
Elämä
pienois|vasen|Paikat, joissa Bach eli elämänsä aikana.
Nuoruus
Johann Sebastian Bach syntyi kahdeksantena lapsena Eisenachissa itäisessä Saksassa musikaaliseen perheeseen. Bachin isä oli aktiivisena muusikkona työskentelevä Johann Ambrosius. Uskotaan, että hän opetti Bachin soittamaan viulua. Bach aloitti koulun joko vuonna 1692 tai 1693. Hän menestyi koulussa monista poissaoloista huolimatta. Hänen vanhempansa kuolivat, kun hän oli yhdeksänvuotias ja hän muutti asumaan veljensä Johann Christophin luokse Ohrdrufiin. Viiden lyseovuoden jälkeen Bach lähetettiin 15-vuotiaana Lüneburgiin, jossa hän lauloi poikakuorossa äänenmurrokseen asti.
Ei tiedetä tarkasti, kuinka nuorena Bach hankki urkujensoittotaitonsa, mutta on oletettu, että asiaan oli osuutta veli Johann Christophilla. Lüneburgissa taas vaikuttajana on saattanut olla Johanniskirchen urkuri Georg Böhm. Bach sai 17-vuotiaana urkurin paikan Sängerhausenista, mutta herttua kumosi päätöksen ja palkkasi vanhemman ehdokkaan.
Vuonna 1703 Bach aloitti ensimmäisen uransa muusikkona herttua Johann Ernstin hovissa Weimarissa. Hänen tehtäviinsä kuului ensisijaisesti viulun soitto, mutta myös osittainen urkujen soitto.
Käydessään muutamia kuukausia myöhemmin lähellä syntymäkaupunkiaan Arnstadtissa tarkastamassa uudet urut Bach teki niin suuren vaikutuksen vallanpitäjiin, että sai jo toiselle luvatun urkurin paikan. Arnstadtissa Bachia pidettiin liian nuorena opettamaan kuorolaisia, mikä synnytti riitoja Bachin ja auktoriteettien välille. Esimerkiksi Geyersbach-nimisen fagotistin kanssa Bach joutui tappeluun, jossa ehti käyttää miekkaansakin kiistakumppanin vaatteiden silpomiseen. Tilannetta ei parantanut sekään, että Bach otti pitkän vapaan kävelläkseen Lyypekkiin kuuntelemaan Dietrich Buxtehuden urkujensoittoa. Koska Bach oli kaiken lisäksi taitava viulisti, on syytä olettaa, että hän Lyypekissä ollessaan soitti Buxtehuden järjestämässä Abendmusik-konsertissa viulua.
Vuonna 1707 Bach erosi Arnstadtin virastaan ja otti tilalle paikan Mühlhausenissa. Samana vuonna hän meni naimisiin serkkunsa Maria Barbara Bachin kanssa, jonka kanssa hän sai seitsemän lasta. Vuotta myöhemmin hän soitti urkuja Weimarin herttualle, joka lupasi Bachille parempaa paikkaa urkurina, kamarimuusikkona ja myöhemmin konserttimestarina. Weimarissa hän kehitti säveltämistään, ja sovitti muun muassa Antonio Vivaldin konserttoja uruille ja cembalolle. Vivaldin tuotanto vaikutti sitä kautta hänen myöhempiin viulukonserttoihinsa. Valtaosan Bachin urkumusiikista uskotaan olevan peräisin Weimarin-ajalta.
Vuonna 1716 Bach kuuli, että herttua oli suunnittelemassa Bachille luvattua kapellimestarin paikkaa Georg Philipp Telemannille, mihin hän vastasi hankkimalla itselleen vastaavan paikan Köthenistä. Bachin suunnitelmien estämiseksi herttua vangitutti tämän marraskuussa 1717. Kuukautta myöhemmin Bach vapautettiin, ja hän siirtyi suunnitelmiensa mukaisesti prinssi Leopoldin palvelukseen Kötheniin. Siellä Bach sävelsi kuuluisat Brandenburgilaiset konserttonsa, joissa erilaiset soolosoitinten ryhmät soittavat muun orkesterin säestäessä. Osa yhdistelmistä oli poikkeuksellisia: viidennessä konsertossa soolosoittimina ovat viulu, huilu ja cembalo. Näitä nykyään suuresti arvostettuja konserttoja ei kuitenkaan ilmeisesti Bachin aikana esitetty niiden vaativuuden vuoksi. Muita tämän kauden teoksia olivat Italialainen konsertto ja ensimmäinen osa teoksesta Das wohltemperierte Klavier, jossa jokaiseen sävellajiin on sävelletty preludi ja fuuga.
Thomasschule
pienois|vasen|Bachin asunto sijaitsi Leipzigin Thomasschulessa sen vasemmassa kolmanneksessa. Valokuva vuodelta 1902 ennen rakennuksen purkamista. Vuonna 1720 Bachin ollessa 35-vuotias hänen vaimonsa kuoli, ja vuotta myöhemmin hän meni naimisiin Anna Magdalena Wilcken kanssa, jonka kanssa hän sai 13 lasta. Wilcke oli itsekin musikaalinen, ja hän tuki Bachin säveltämistä samoin kuin Bach hänen laulu-uraa. Myös prinssi Leopold meni naimisiin samoihin aikoihin. Koska Leopoldin vaimo ei pitänyt musiikista, alkoi Bachin ura Köthenissä vaikeutua. Hänen onnekseen vuonna 1722 avautui Tuomaskirkon vieressä sijainneessa Thomasschulessa Leipzigissa kanttorin virka, jota siihen saakka oli hoitanut Johann Kuhnau. Virkaa tarjottiin ensin Telemannille ja sitten Christoph Graupnerille, mutta nämä eivät voineet lähteä työnantajiensa palveluksesta. Bach otti paikan vastaan, muutti Leipzigiin vuonna 1723 ja vietti kaupungissa koko loppuelämänsä.
Bachin tehtäviin kuului opettamisen lisäksi kantaattien tekeminen sunnuntain jumalanpalveluksiin ja kirkollisia juhlapäiviä varten. Koulun laulajien ja soittajien suuren määrän ansiosta hän pystyi säveltämään myös suurimittaisia teoksia, kuten Johannes-passion ja Matteus-passion, joka sai ensiesityksensä Tuomaskirkossa vuonna 1727 tai 1729. Huolimatta tuotteliaisuudestaan Bach ilmaisi vuonna 1730 tyytymättömyytensä paikkaansa kirjeessään eräälle diplomaatille. Myöhemmin hän koetti tuloksetta hakea paikkaa Dresdenistä. Hänen työmääränsä kasvoi entisestään, ja lopulta hän joutui olemaan poissa eräistä kirkollisista tehtävistä joko opettamisen tai sävellystyön takia.
Myöhäinen elämä
pienois|oikea|Bach viimeisinä kuukausinaan. Bach ei elinaikanaan käynyt kertaakaan saksankielisen alueen ulkopuolella. Pohjoisimmillaan hän kävi Lyypekissä, etelässä Karlsbadissa, lännessä Kasselissa ja idässä Dresdenissä. Elämänsä viimeisenä vuosikymmenenä Bach sävelsi monia fuugia sekä vuonna 1741 Goldberg-muunnelmat, joiden kerrotaan olleen tarkoitettu hänen oppilaansa, Johann Gottlieb Goldbergin, soitettaviksi.
Viimeisinä aikoina syntyivät myös Bachin pääteoksiin kuuluva h-mollimessu sekä kesken jäänyt Die Kunst der Fuge.
Kuolema
Bachilla oli ongelmia näkönsä kanssa. Maaliskuun lopulla vuonna 1750 hän pyysi apua Leipzigiin tulleelta englantilaiselta silmälääkäriltä John Taylorilta. Taylor leikkasi Bachin silmät. Tämän jälkeen hän sokeutui täysin ja kuoli neljä kuukautta myöhemmin.
Kuoleman jälkeen
pienois|vasen|Bachin muistopatsas. Bachin perintö jäi elämään hänen lukuisissa musikaalisesti lahjakkaissa lapsissaan, joista Wilhelm Friedemann Bach, Johann Gottfried Bernhard Bach, Johann Christoph Friedrich Bach, Johann Christian Bach ja ehkä merkittävimpänä Carl Philipp Emanuel Bach, loivat itselleen ammattimuusikon uran. Myös Bachin tyttäret mitä todennäköisimmin lauloivat ja soittivat hänen esityksissään.
Bachin maine hänen elinaikanaan perustui sävellystaidon lisäksi hänen mestarilliseen soittotekniikkaansa uruilla. Osa hänen valtavasta tuotannostaan ei ole säilynyt nykyaikaan asti, sillä jopa Bach itse suhtautui moniin sävellyksiinsä kertakäyttömateriaalina. Lisäksi monet Bachin teokset olivat aikansa soitin- ja soittotekniikan huomioon ottaen hyvin vaikeita ja niitä esitettiin sen vuoksi vähän.
Kristiinankaupungin suomalainen seurakunta
Kristiinankaupungin suomalainen seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Pohjanmaalla, Kristiinankaupungissa. Seurakunta kuuluu Lapuan hiippakunnassa Pohjanmaan rovastikuntaan ja on osa Kristiinankaupungin seurakuntayhtymää. Seurakunta perustettiin vuonna 1978. Kirkkoherrana toimii Martti Toivanen. Vuonna 2018 seurakunnassa oli 2 047 jäsentä.
Johann Sebastian Bach
Kuoleman jälkeen
Bachin kuoleman jälkeen hänen nuottikäsikirjoituksensa jaettiin hänen kahden poikansa Carl Philipp Emanuelin ja Wilhelm Friedemannin kesken. Wilhelm Friedemann oli jo isänsä elinaikana joutunut usein taloudellisiin vaikeuksiin, ja tämän kuoleman jälkeen hänen täytyi rahapulassa myydä monia isänsä käsikirjoituksia, joista osa katosikin näin jäljettömiin. Carl Philipp Emanuelin huostaan jääneet käsikirjoitukset puolestaan säilyivät suurimmalta osaltaan. 1800-luvulla Felix Mendelssohn Bartholdy nosti esiin muun muassa Matteus-passion, joka esitettiin nyt ensimmäistä kertaa mestarisäveltäjän kuoleman jälkeen ja joka sai valtavan menestyksen. 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa monet Bachin sävellyksistä löytyivät uudestaan, ja Bachin musiikkia esitetään nykyisin enemmän kuin koskaan aikaisemmin. 1900-luvun jälkipuoliskolla heräsi kiinnostus myös Bachin musiikin esittämiseen autenttisin soittimin ja kokoonpanoin, ja lisäksi on yritetty rekonstruoida alkuperäistä barokki-ihanteiden mukaista esitystyyliä.
Yleistä
Yleisesti katsotaan, että barokkiajan musiikki huipentui häneen, ja sen voidaan myös katsoa päättyneen hänen kuoltuaan. Bach joutui elinaikanaan muun muassa Johann Adolph Scheiben arvostelemaksi musiikillisesta vanhakantaisuudestaan, koska ei seurannut orastavaa galanttia tyyliä. Hän oli Vivaldin ja Telemannin ohella yksi musiikkihistorian tuotteliaimmista säveltäjistä: yli tuhannen teoksen tiedetään syntyneen Bachin kynästä. Hän sävelsi paljon kirkollista musiikkia, kuten messuja, oratorioita, passioita ja ainakin 215 kantaattia; konserttoja eri soittimille kuten klaveerille, cembalolle ja viululle; teoksia yksittäisille soittimille kuten klaveerille, luutulle, viululle ja sellolle; urkumusiikkia kuten fuugia ja preludeja; sekä runsaasti kamarimusiikkia. Fuugan hän kehitti täydellisyyteen: hän loi hyvin monimutkaisia, mutta silti kauniita melodioita, jotka kehittyivät kappaleissa samanaikaisesti useamman melodian ryhmissä, kontrapunktisesti.
Kari Rydman on verrannut Bachia musiikin historiassa kahtaalle heijastavaan peiliin. Toisaalta Bach kokosi yhteen kaiken sen, mitä ennen häntä oli saatu aikaan, ja kohotti edeltäjiensä kehittämät muodot taiteellisesti ja teknisesti huippuunsa, jopa niin, että monessa tapauksessa ei enää ollut pääsyä eteenpäin. Toisaalta hän viitoitti musiikin tulevan kehityksen noin vuosisadan ajaksi ennakoiden ne tunnukset ja menetelmät, joiden mukaan Joseph Haydn, Wolfgang Amadeus Mozart, Ludwig van Beethoven ja muut myöhemmät säveltäjämestarit avasivat uusia näkymiä.
Kaudet
Musiikkitieteilijät ovat löytäneet Bachin tuotannosta karkeasti kolme tyylikautta.
Ensimmäisen kauden loppuna voidaan pitää vuotta 1713. Tälle ajalle sijoittuvissa teoksissa (jotka ovat lähinnä urku- ja klaveeriteoksia) kuuluu voimakkaana saksalaisen 1600-luvun loppupuolen sävellysperinteen vaikutus. Bachin esikuvana toimineet saksalaiset säveltäjät olivat saaneet vaikutteita Ranskasta ja Italiasta, mutta eivät olleet omaksuneet Napolin ja Venetsian uusia oopperatyylejä. Yhtään oopperaa Bach ei uransa luonteen vuoksi koskaan säveltänyt, joskin passiot ja jotkin maalliset kantaatit muistuttavat kuunneltuina pitkälti oopperoita resitatiivien viedessä juonta eteenpäin.
Bachin viimeisen luomiskauden aloittaa Clavier-Übung III. Myöhäisen luomiskauden sävellyksissään Bach tuotti Ludwig van Beethovenin lailla enimmäkseen soitinmusiikkia (lukuun ottamatta h-mollimessua). Loppukauden sävellyksille oli ominaista, ettei niitä useinkaan sävelletty mitään tiettyä esitystä varten, vaan paremminkin ehkä eräänlaiseksi säveltäjämestarin musiikilliseksi testamentiksi.
Wolfgang Schmieder luetteloi Bachin tuotannon vuonna 1950, ja tämän luettelon pohjalta kaikille sävellyksille on olemassa BWV-luettelonumero (Bach-Werke-Verzeichnis).
Arja Havakka
Arja Marianne Havakka (s. 3. lokakuuta 1944 Lahti ) on suomalainen tummaääninen iskelmälaulaja ja basisti, jonka tunnetuin kappale on vuonna 1994 levytetty Lokki-valssi. Havakka aloitti uransa vuonna 1967 rovaniemeläisen Tommi Lainkarin yhtyeessä, jossa hän lauloi ja soitti bassoa. Sen jälkeen hän esiintyi vuosia oman yhtyeensä kanssa ja tuli tunnetuksi ravintola- ja tanssilavamuusikkona etenkin Pohjois-Suomessa. Arja Havakka levytti ensimmäisen levynsä vasta 1994 eli esiinnyttyään jo 28 vuotta, ja nousi laulaja-basistista arvostetuksi solistiksi. Äänialaltaan Havakka on mezzosopraano.
Jäitä hattuun!
Jäitä hattuun! on MTV3-kanavalla vuosina 1994–1995 esitetty 32-osainen sketsisarja, jonka käsikirjoittajana toimi Pertti Reponen ja ohjaajina Hannu Seikkula, Vesa Nuotio, Anitta Pankkonen ja Ilkka Linnasalmi. DVD-julkaisun kansissa on ohjaajaksi mainittu ainoastaan Hannu Seikkula.
Arja Havakka
Nuoruus
Arja Havakka syntyi Lahdessa vuonna 1944. Hänen kurkijokelainen äitinsä Lempi Havakka oli tullut evakkona Kanta-Suomeen. Arja-tytär jäi orvoksi 7-vuotiaana, kun äiti kuoli syöpään 38-vuotiaana, isäänsä hän ei ole koskaan tavannut. Havakka sai uuden kodin äitinsä sisaren luota Imatralta, mistä perhe muutti pian Lappeenrantaan.
Sara Mustonen
Mustonen saavutti vuosien 1975 ja 1979 välillä yhteensä 25 suomenmestaruusmitalia, joista kymmenen naisten sarjassa. Pujottelun suomenmestaruuden hän voitti 1977 ja 1978, suurpujottelun 1978 ja 1979 sekä syöksylaskun 1979. Hän edusti rovaniemeläistä Ounasvaaran Hiihtoseuraa ja kuului vuodesta 1976 Suomen Hiihtoliiton alppilajien olympia- ja MM-valmennettaviin.
Arja Havakka
Nuoruus
Kouluikäisenä Havakka kuului oppilaskuoroon. Havakka pääsi koulusta vuonna 1959 ja työskenteli lähettinä ja kotiapulaisena. 16-vuotiaana Havakka alkoi toimia iltanäyttelijänä Lappeenrannan kaupunginteatterissa. Hän esiintyi usein rooleissa, joissa tarvittiin hyvää lauluääntä. Teatterista Havakka sai esiintymiskokemusta ja ystäviä, joista yksi oli samaan aikaan näyttelijänuraansa käynnistellyt Eeva Litmanen. Kesällä 1961 Havakka näytteli Lappeenrannan kesäteatterissa Mikko Majanlahden ohjaamassa Maiju Lassilan näytelmässä Mimmi Paavaliina. Vuonna 1962 Havakka muutti enonsa luokse synnyinkaupunkiinsa Lahteen ja myöhemmin Helsinkiin, missä hän työskenteli muun muassa lastenhoitajana ja ravintoloiden keittiöissä saadakseen rahaa laulutunteihin ja omaan asuntoon.
Jäitä hattuun!
Ohjelman mainostekstejä olivat ”Viikonlopun kuumaperuna”, ”Terveen kansan terveitä ongelmia” ja ”Jäitä hattuun, mutta nuukasti niitäkin”. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 10. syyskuuta 1994 ja viimeinen 6. toukokuuta 1995. Sarjaa esitettiin kerran viikossa, lauantaisin kello 20.00–20.30.
Scanbox ja MTV3 julkaisivat sarjan DVD:nä 13. helmikuuta 2013.
Arja Havakka
Varhainen ura
Arja Havakka opiskeli ennen muusikon uraansa klassista laulua Helsingin konservatoriossa. Havakka aloitti esiintyvän muusikon uraansa 1960-luvun lopulla rovaniemeläisen Tommi Lainkarin yhtyeen basisti-laulajana. Hän oli aluksi sijaisena, kun yhtyeen varsinainen jäsen, Anu Pasanen, lähti Yhdysvaltoihin, mutta tämän jäätyä sinne Havakasta tuli yhtyeen vakinainen jäsen. Vuonna 1975 Havakka perusti oman yhtyeensä ja alkoi esiintyä ravintoloissa ja tanssilavoilla oman Linnut-yhtyeensä kanssa ympäri Suomea. Muusikkoina Havakan lisäksi tässä yhtyeessä olivat Jukka Rauhala, Olli Lampila ja Pasi Järvirova. Havakka on käynyt esiintymässä myös useita kertoja Ruotsissa ruotsinsuomalaisille. thumb|Arja Havakka Matti Salmelan kanssa Lappeenrannan kesäteatterissa vuonna 1961.
Havakka soitti Lainkarin yhtyeessä kahdeksan vuotta, 1970-luvun puoliväliin saakka. Soolouransa aluksi Havakkaa pyydettiin tiskijukaksi soittamaan levyjä ravintoloihin. Havakka piti useita suosittuja musiikkiteemailtoja pääasiassa Pohjois-Suomen alueen ravintoloissa.
Saman vuosikymmenen lopulta lähtien Havakalla oli oma yhtye, jonka kanssa hän kiersi ympäri Suomea, etenkin Rovaniemen lähistöllä. Havakka soitti yhtyeessä bassoa. Ylen mukaan Havakka on pitkäaikaisin lappilainen nainen, jolla on ollut oma yhtye.
Ensilevytys Lokki
Havakka ehti harjoittaa laulajan ammattia 28 vuoden ajan levyttämättä. Keikat olivat pääasiassa ravintola-, laiva- ja tanssilavakeikkoja. Vasta 1994 Havakka teki, 50-vuotiaana, ensilevytyksensä, ”Lokin”, joka nosti hänet suoraan valtakunnalliseksi suosikiksi, esiintymisiä oli parhaimpana aikana jopa yli 30 kuukaudessa. Alun perin laulusta piti tehdä single, jonka toiselle puolelle Havakka äänitti valmiiksi ”Suudelmavalssi”-kappaleen, mutta singleä ei tullut, vaan ensimmäinen pitkäsoitto. Tällöin alkoi myös pitkä yhteistyö Ile Vainion kanssa, kun Vainio oli Audiovoxin tuottajana ja kuuli Lapissa nousseesta uudesta hitistä, ”Lokki”-valssista. Levytys nosti uudelleen esiin myös Mauno Kuusiston parikymmentä vuotta aikaisemman tulkinnan. Lokki-albumi myi kultaa vuonna 1996.
”Lokki” on vanha venäläinen kansansävelmä, johon suomenkieliset sanat on tehnyt opetusneuvos Antti Henttonen. Valssin oli levyttänyt moni ennen Havakkaa, mutta vasta hänen tulkinnastaan tuli hitti. Vaikka ”Lokki” onkin Havakan uran tärkein kappale, hänen laulunsa eivät ole vain valsseja ja iskelmiä, vaan joukossa on myös muutamia amerikkalaisia vanhoja rock-kappaleita, kuten ”Johnny B. Goode” ja ”King Creole”. Havakka onkin itse sanonut pitävänsä Elviksen, Johnny Cashin ja niin sanottujen mustien laulajien musiikista.
Ensilevytyksen jälkeen
2000-luvun puolivälin jälkeen Havakalla ei ole ollut omaa yhtyettä, mutta hänellä on muutama ”luottobändi”, joiden kanssa hän esiintyy, kuten Tosimiehet ja Cas Cas.
Sara Mustonen
Mustonen kilpaili viisivuotiaasta alkaen ja oli aina ikäluokkansa paras Suomessa. Juniorien vuoden 1973 EM-kisoissa Italian Trentossa hän laski erikoispujottelussa neljänneksi. Maaliskuussa 1976 hän ylsi sekä kaikkien kolmen alppilajin voittoon pohjoismaisissa Aku Ankka -loppukilpailuissa Duvedissa Åressa että ensimmäisiin SM-mitaleihinsa naisten sarjassa.
Karhunkääpä
Karhunkääpä (Phaeolus schweinitzii) on ainoa sukuaan edustava kääpälaji Suomessa. Se on Etelä-Suomen puistoissa yleisehkö, yleensä maassa kasvava puiden juuriloinen ja tyvilahottaja. Kaupunkiluonnon ulkopuolella karhunkääpää tavataan harvinaisena vanhoissa metsissä. Sen isäntäpuita ovat pääasiassa havupuut, Suomessa lähinnä mänty ja lehtikuusi.
Sara Mustonen
Mustonen oli vuonna 1978 Suomen ainoa naisedustaja Garmisch-Partenkirchenissä järjestetyissä alppihiihdon MM-kilpailuissa sijoittuen syöksylaskussa sijalle 40. ja suurpujottelussa sijalle 44. Pujottelussa hän keskeytti toisen laskunsa. Samana talvena hän saavutti kolmannen sijan Ruotsin avoimien mestaruuskisojen suurpujottelussa Jällivaaran Dundretissa. Hänet valittiin Urheilutoimittajien liiton vuotuisessa Vuoden urheilija -äänestyksessä Suomen parhaaksi alppihiihtäjäksi kahtena peräkkäisenä vuonna: 1977 ja 1978.
Arja Havakka
Ensilevytyksen jälkeen
Vuonna 2012 Havakka juhli 45-vuotistaiteilijajuhlaansa Keminmaassa järjestetyllä hyväntekeväisyyskonsertilla, jossa esiintyi Havakan lisäksi monia muita merilappilaisia taiteilijoita. Havakka esiintyy yhä enimmäkseen Pohjois-Suomessa sekä Ruotsin Haaparannalla, mutta käy aktiivisesti esiintymässä Viron Pärnussakin suomalaisturisteille.
Sara Mustonen
Mustonen kuoli tapaturmaisesti laskettuaan jäärailoon Suomen alppimaajoukkueen harjoitusalueella Itävallan Hintertuxissa syyskuussa 1979. Hän oli kuollessaan vain 16-vuotias.
Karhunkääpä
Karhunkäävän yksivuotinen itiöemä on (hyvin) suurikokoinen, helposti lohkeava, jalallinen ja lakiltaan kerroksellinen. Hyvin harvoin puussa kasvaessaan kääpä on jalaton ja lakit muodostavat leveän rykelmän. Itiöemän kasvava reuna on keltainen, josta se tummuu vyöhykkeittäin kahvinruskeaksi. Täysikasvuinen kääpä on kasvun lopetettuaan kokonaan ruskea. Malto on ruskeaa ja haurasta, jalka pahvimaisen kova. Nuori pillipinta on okran- tai vihertävänkeltainen ja tummuu kosketuksesta, vanhempana koko alapinta on ruskea. Pillit ovat sokkeloisia ja niitä 0,5-1,5 millimetrillä. Mustuneet ja haurastuneet kuolleet itiöemät säilyvät kasvupaikallaan vuosia.
Arja Havakka
Uutta nousua
Helmikuussa 2013 Havakka julkaisi kemiläisen Greatsound-studion ja Kimmo Klemettisen kanssa yhteistyössä uuden albuminsa Joki ja tuuli. Albumin nimikkokappaleesta julkaistiin samalla single. Albumilla on myös vanhempi kappale "Lumilintu", joka julkaistiin niin ikään erillisenä singlenä vuotta aikaisemmin. Joki ja tuuli -albumi sisältää runsaasti tunnettuja uudelleensovitettuja käännöskappaleita, kuten ”Älä kiiruhda”, ”Kaunis sunnuntai” ja Mikis Theodorakisin säveltämän kreikkalaiskappaleen ”Tuska”, joka on tullut suomalaisille aikaisemmin tunnetuksi varsinkin Arja Saijonmaan tulkitsemana. Havakka teki myös pienen kiertueen. Syksyllä 2014 Havakka esiintyi Tampereella järjestetyillä Maailman­tango-festivaaleilla.
Maaliskuussa 2016 Havakka ilmoitti julkaisseensa singlen, jossa hän tulkitsee Carolan hittikappaleet ”Yksin”, sekä ”Kaikki tiet vievät Roomaan”. Samana syksynä Havakka julkaisi yhdessä taiteilija Kulkuriveli Jamin kanssa duettosinglen "Vuonna -66" (säv. & san. Simo Tekojärvi), joka kertoo suomalaisten massamuutosta Ruotsiin 1960-luvulla.
Yksityiselämä
Arja Havakalla ei ole puolisoa eikä lapsia. Hän on asunut Keminmaalla vuodesta 2007 ja sitä ennen Havakka asui taiteilijanuransa aikana 40 vuotta Rovaniemellä, Saarenkylässä. Havakka harrastaa sienestystä ja marjastusta. Hän on oppinut karjalan kielen sieltä tulleelta äidiltään.
Kotikunnassaan Keminmaalla Havakka tekee Eläkeliitossa vapaaehtoistyötä vanhusten auttamiseksi. Suur-Tampere-lehden haastattelussa Havakka sanookin, että ennen kuin suunnitellaan Guggenheimia Helsinkiin, pitäisi sivistysvaltiossa saada vanhusten asiat kuntoon. Havakka kuuluu Eläkeliiton Ämmikööri-kuoroon, joka käy laulamassa, räppäämässä ja laulattamassa vanhustentaloilla, vuodeosastoilla ja erilaisissa seniorijuhlissa.
SHA-3
SHA-3 on kryptografisten tiivistefunktioiden standardi, joka korvaa aiemman SHA-2-standardin.
NIST järjesti korvaajan etsimiseksi viisi vuotta kestävän kilpailun, joka päättyi vuonna 2012. Voittajaksi valittiin Keccak, jonka kehittivät Guido Bertoni, Joan Daemen, Michaël Peeters ja Gilles Van Assche. Kilpailussa olivat mukana muun muassa Bruce Schneierinin ryhmän Skein, Ron Rivestin ryhmän MD6 , Daniel Bernsteinin CubeHash ja Bob Jenkinsin Maraca.
Keccak-algoritmi kuuluu "sienifunktion" ( function) toteuttavien tiivistefunktioiden ryhmään. Muita samaan kategoriaan kuuluvia algoritmeja ovat Quark, Photon, Spongent ja Gluon.
Standardointi
SHA-3-funktion standardoimisprosessista vastasi NIST.
SHA-3 vahvistettiin standardiksi elokuussa 2015.
Algoritmit
SHA-3-standardissa on seuraavat algoritmit:
Tactic Games
Tactic Gamesilla on useita tytäryhtiöitä. Pelejä viedään yli 70 maahan ympäri maailmaa. Tärkeimpiä tuoteryhmiä ovat perinteiset lautapelit, ulkopelit ja lastenkirjatuotteet sekä oma lelusarja: Lumo Stars.
Liittovaakuna
pienoiskuva|Liittovaakuna, jossa optisesti vasemmalla valtakunnansotapäällikkö Ludvig Wilhelm Markgraf von Baden-Badenin (1655–1707) vaakuna ja optisesti oikealla Franziska Maria Sibylla Augusta von Sachsen-Lauenburg-Ratzeburgin (1675–1733) vaakuna. Liittovaakuna eli allianssivaakuna on avioparin yhteinen vaakunakilpi, joka on toteutettu yhdistämällä tilapäisesti molempien sukujen vaakunat. Yhdistämisen yhteydessä on tavallisesti karsittu vaimon kilpeen liittyvä kypäräkoriste.
Varhaisina aikoina ritari kannatteli kilpeään vasemmalla käsivarrellaan ja kilven kulkusuuntaan oleva etureuna oli kilven oikea reuna. Näin asia oli ritarin silmin eli kilven takaa katsottuna. Heraldisessa kielenkäytössä oikea ja vasen määräytyvät tällä perusteella. Siksi heraldinen oikea on kilven edestä katselevan henkilön kannalta katsottuna (optinen) vasen. Heraldisten eläinten etenemissuunta on kilven oikeaa reunaa kohti eli optisesti vasemmalle. Tästä säännöstä poiketaan kun kaksi vaakunaa asetetaan vieretysten. Silloin oikealla puolella (optisesti vasemmalla) olevien kilpien heraldisesti oikealle käännetyt eläimet on käännettävä vasemmalle. Tätä kutsutaan heraldiseksi huomaavaisuudeksi. Samaa sääntöä noudatetaan kirkoissa asettamalla eläinten kulkusuunta alttaria kohti.
Liettuanajokoira
Liettuanajokoira (Lietuvių skalikas) on liettualainen koirarotu. Sitä esiintyy tuskin lainkaan kotimaansa ulkopuolella eikä FCI ole tunnustanut sitä toisin kuin Liettuan Kennelliitto (Lietuvos kinologų draugija).
Ulkonäkö
Rotu on keskikokoinen, vankkarakenteinen ja raskasluustoinen metsästyskoira. Se on samalla kertaa sekä virtaviivainen että lihaksikas. Pää on kookas ja korvat pitkät, riippuvat, poskien myötäiset ja kärjistään pyöristyneet. Niska on melko pitkä ja vahva ilman löysää kaulanahkaa. Rintakehä on leveä, syvä ja matala. Pitkä häntä on luonnollisesti alaskiinnittynyt. Käpälät ovat vahvat ja pyöreät ja varpaat tiiviit, minkä ansiosta koira on nopea ja erittäin ketterä. Lyhyt, sileä ja kiiltävä karvapeite on pääväriltään musta, jossa on ruskeat merkit kuonossa, rintakehässä, korvissa ja otsassa. Virallinen rotumääritelmä sallii pienet valkoiset läiskät rintakehässä, mutta ei varpaissa. Säkäkorkeus vaihtelee 53–61 cm välillä.
Luonne ja käyttäytyminen
Keskeisiä rotupiirteitä ovat mm. energisyys, sitkeys, nopeus ja erikoinen, äänekäs haukku.
Alkuperä
Liettualaisista suurriistan ajokoirista on maininta paikallisessa laissa jo 16. vuosisadalla, mutta tämä verrattain tuore rotu jalostettiin kuitenkin vasta 1900-luvulla risteyttämällä edellä mainittuja paikallisia ajokoiria vihikoiran, beaglen ja puolanajokoiran, sekä myöhemmin myös venäjänajokoiran kanssa. Tarkoituksena oli luoda uudelleen sukupuuttoon kuollut latvialainen kuurinmaanajokoira, vaikkakin tällä kertaa liettualaisena versiona.
Rotua on alun perin käytetty villisikakoirana, mutta nykyisin se on suositumpi jäniksen ja ketun metsästyksessä sillä villisika osoittautui liian vaaralliseksi vastukseksi rodulle. Aluksi liettuanajokoira oli kotimaassaan suosittu, mutta Toisen maailmansodan jälkeen populaatio laski 78 yksilöön ja 1970-luvulla sen asema voitiin jo luokitella kriittiseksi. Vuosien 1976–77 aikana huomattava osa kuoli myös villisikoja vastaan kamppaillessaan. Tällöin Liettuan Kennelliitto päätti viimein julkistaa virallisen rotumääritelmän ja määräsi asiantuntijan auttamaan rodun pelastamisessa. Näin rotu onnistuttiin elvyttämään ja se saavutti lopulta suojellun aseman, minkä ansiosta rekisteröityjen yksilöiden määrä nousi vuonna 1987 350:een. Neuvostoliiton kaatumisen jälkeen määrä putosi vuonna 1998 150 yksilöön.
Populaatiokoon lasku selittyy metsästystapojen muuttumisella: liettuanajokoira sopii parhaiten suurriistan metsästykseen suurilla, avoimilla alueilla, mutta nykyisin metsästysmaat ovat pienenemässä kooltaan. Liettuan Kennelliitto toivoo sille FCI:n hyväksyntää ja tekee paraikaa töitä asian eteen.
Muovi antaa periksi
Muovi antaa periksi on Absoluuttisen Nollapisteen vuonna 1995 ilmestynyt toinen studioalbumi.
Albumin tyylilajia on kuvailtu suomirockilla väritetyksi progressiiviseksi fuusiopopiksi. Levyllä pääosaan nousevat Tommi Liimatan absurdien sanoitusten epätavanomaiset aiheet ja yksityiskohdat. Levyn keskivaiheilla on esimerkiksi lintuaiheinen trilogia, ja sanoituksissa on epätavallisia huomioita ja vitsejä:
Albumilta julkaistiin singlen lisäksi promosingle ”Sivulla jatkuu”, joka sisälsi nimikkokappaleen lisäksi kappaleet ”Saatteeksi”, ”Liittymä” sekä ”Kuvitus kirjoittajan”.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Tommi Liimatta ellei toisin mainittu.
Sigillografia
pienoiskuva|Piispa [[Bero|Bero I:n sinetti noin vuodelta 1250 on vanhin Suomessa säilynyt sinetti.]] Sigillografia eli sfragistiikka on historiantutkimuksen aputiede, jonka tutkimuskohteena ovat sinetit. Heraldiikka on usein keskeisessä asemassa tehtäessä päätelmiä, jotka koskevat sinettien tunnistamista ja ajoittamista.
Terminologiaa
Sigillografia on tiede, joka lajittelee ja tukii joko vahaan painettuja tai metalliin lyötyjä, joita kutsutaan bulliksi, sinettejä. Erityisesti saksankielisellä alueella sigillografiaa on kutsuttu sphragistiqueksi.
Sinetti on kohokuvionen, painatettu tai kaiverrettu aihen, joka painetaan yleensä muovautuvaan materiaaliin, jota esimerkiksi sinettivaha on. Tosin kovalla paineella tai voimalla se voidaan tehdä myös metalliin ja kiveen. Sinettikuviota kutsutaan usein sinettimatriisiksi ja pääsääntöisesti se tehdään pronssista tai kuparista. Sinettiä on käytetty ja yhä edelleenkin käytetään henkilökohtaisen vallan symbolina, mutta myös julkisten laitosten tunnuksena.
Jamel Saihi
Jamel Saihi (, s. 21. tammikuuta 1987 Montpellier, Ranska) on tunisialainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Keskikentällä puolustavassa roolissa pelannut Saihi pelasi lähes koko uransa kotikaupungissaan Montpellier’ssa, jonka riveissä hän voitti myös kerran Ranskan mestaruuden. Saihilla on myös algerialaisia sukujuuria.
Ura
Saihi aloitti uransa synnyinkaupungissaan Montpellier’ssa. Hän nousi joukkueen edustukseen kaudella 2006-2007, pelattuaan ensimmäisen ottelunsa ammattilaisena 20. huhtikuuta 2007 Tours FC:tä vastaan. Seuraavalla kaudella hän nousi joukkueensa vakiopelaajiin pelattuaan 29 ottelua. Saihi oli myös kaudella 2008-2009 avauskokoonpanon pelaaja, mutta loukkaantumisten vuoksi pelasi kauden aikana 16 ottelua. Montpellier nousi kaudella 2009-2010 Ranskan pääsarjaan, mutta Saihi oli hetken aikaa poissa nyrjähtäneen nilkan vuoksi. Hän palasi takaisin pelikentille Ranskan liigacupin ottelussa RC Lensia vastaan 22. syyskuuta 2009.
Maajoukkueura
Ranskassa syntynyt Saihi sai tilaisuuden edustaa vanhempiensa kotimaata, Tunisiaa, kun valmentaja Humberto Coelho nimesi hänet 19. marraskuuta 2008 pelattavaan ystävyysotteluun Ghaanaa vastaan. Saihi pelasi toisen maaottelunsa ystävyysottelussa Alankomaita vastaan 11. helmikuuta 2009, jossa hän myös teki ensimmäisen maalinsa Tunisian paidassa. Sittemmin Saihi kärsi pitkään nilkkavammasta ja oli poissa maajoukkueen 2010 MM-karsinnoista. Kahdeksan kuukauden jälkeen hän tuli toisella puoliajalla vaihdosta kentälle Keniaa vastaan pelatussa MM-karsintaottelussa. Saihi pelasi myös harjoitusottelussa Saudi-Arabiaa vastaan.
Vuonna 2012 hän tuli valituksi vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskilpailuihin. Hän pelasi turnauksessa kaksi ottelua Gabonia ja Ghanaa vastaan. Tunisian kisat päättyivät puolivälieriin hävittyään Ghanalle jatkoajalla maalein 2–1.
Perttu Hämäläinen
Perttu Hämäläinen on Aalto-yliopiston professori. Hämäläinen on Perustieteiden korkeakoulun mediatekniikan laitoksen ja Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun taiteen ja median laitoksen yhteinen professori jonka ala on tietokonepelien suunnittelu. Vuonna 2012 perustettu professuuri oli Suomen ensimmäinen alallaan. Hämäläinen on väitellyt tekniikan tohtoriksi ja opiskellut taiteen maisteriksi Aalto Media Lab:issa.
Kammioväliseinäaukko
Kammioväliseinän aukko on synnynnäinen sydänvika, josta kärsivän kammioväliseinässä on aukko. Monilla reikä on pieni ja umpeutuu ensimmäisen elinvuoden aikana. Kyseessä on yleisin rakenteellinen sydänvika. Jos aukko on pieni, se ei häiritse sydämen toimintaa, mutta suuri aukko voi johtaa sydämen vajaatoiminnan oireisiin jo viikoissa. Sydänvikaa voidaan hoitaa korjausleikkauksin, ja sydämen vajaatoiminnan hoidossa käytetään lääkkeitä.
Festimad
thumb|Festimad 2007.
Festimadin järjestää voittoa tavoittelematon kulttuuriyhdistys CreAcción, joka toimii Madridin alueen kulttuuri- ja liikuntaviraston alaisuudessa.
Montako minua on?
'''Montako minua on? Matkoja filosofiaan''' on Richard David Prechtin vuonna 2007 ilmestynyt kirja filosofiasta. Kirjan luvut on järjestetty filosofi Immanuel Kantin esittämien kysymysten mukaan.
Luvut
Mitä minä voin tietää?
Miten minun tulee toimia?
Tarvitsemmeko muita ihmisiä? – Miksi me autamme muita? – Miksi minun kuuluu olla hyvä? – Voinko haluta, mitä haluan? – Onko aivoissa moraalia? – Kannattaako minun olla hyvä? – Onko moraali synnynnäistä? – Saako ihmistä tappaa? – Onko abortti moraalinen teko? – Onko kuolinapu sallittu? – Saako eläimiä syödä? – Kuinka suhtautua ihmisapinoihin? – Miksi luontoa pitää suojella? – Saako ihmisiä kopioida? – Mihin lisääntymislääketiede johtaa? – Mitä aivotutkimus saa tehdä?
Mitä minä saan toivoa?
Onko Jumala olemassa? – Löytyykö luonnosta järkeä? – Mitä on rakkaus? – Mitä on vapaus? – Tarvitsemmeko me omaisuutta? – Mikä on oikeudenmukaista? – Mitä on onnellinen elämä? – Voiko onnellisuuteen oppia? – Onko elämällä jokin tarkoitus?
Popol Vuh
thumb|Sivu Popol Vuhin vanhimmasta säilyneestä versiosta noin vuodelta 1701 Popol Vuh (tai Popol Wuj k'ichen kielellä) on Guatemalan ylänköalueilla asuvien kiche-mayojen kansalliseepos. Se on mayojen vanhan mytologian pohjalta 1550-luvulla kirjoitettu myyttis-historiallinen teos, jossa selitetään kiche-kansan ja heidän jumaliensa vaiheet, maailman luominen, ihmisen valmistaminen, taistelut hyvän ja pahan sekä elämän ja kuoleman välillä, sekä lopuksi kiche-kansan historia aina 1550-luvulle asti. Nimi Popol Vuh tarkoittaa ’Neuvoston/Yhteisön Kirja’.
Historia
Santa Cruz del Quichéstä käsikirjoitus matkasi Chichicastenangoon, missä sen näki vuosien 1701–1703 välillä ensimmäisenä eurooppalaisena munkki Francisco Ximénez. Hän teki kirjasta kichen- ja espanjankielisen rinnakkaisversion, josta hän kuitenkin ilmeisesti jätti siinä olleen kuvituksen pois. Tämä on vanhin nykypäivään asti säilynyt versio, jossa on alkuperäiskielellä kirjoitettu teksti. Käsikirjoitus kulkeutui Ciudad de Guatemalan San Carlosin yliopiston kautta Pariisiin, mistä se palasi vuonna 1911 Atlantin yli nykyiseen säilytyspaikkaansa Newberryn kirjastoon Chicagossa.
Rayo Vallecano
Rayo Vallecano de Madrid on jalkapalloseura Vallecasin alueelta Espanjan pääkaupungista Madridista. Seura perustettiin vuonna 1924, ja sen edustusjoukkue pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa. Seuran kotistadion on noin 15 000 -paikkainen Estadio de Vallecas.
Vuonna 2000 Rayo Vallecano sai Uefan Fair Play -arvonnassa paikan kauden 2000–2001 Uefa-cupiin, jossa se pudotti Constel·lación, Molden, Viborgin, Lokomotiv Moskovan ja Bordeaux’n ennen puolivälierätappiota tulevalle loppuottelijalle Alavésille. Myöhemmin seura ajautui vaikeuksiin ja kärsi kaksi peräkkäistä putoamista, kauden 2002–2003 päätteeksi Segunda Divisióniin ja kauden 2003–2004 päätteeksi Segunda División B:hen. Kaudeksi 2008–2009 Rayo palasi jälleen Segundaan.
Ska punk -yhtye Ska-P:n debyyttialbumilla Ska-P (1994) julkaistu kappale ”Como un rayo” on omistettu äärivasemmistolaisesta kannattajakunnastaan tunnetulle seuralle. Rayo Vallecano oli vuonna 1989 auto-onnettomuudessa Madridissa menehtyneen englantilaisen Laurie Cunninghamin viimeinen seura.
Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut
Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut ovat Euroopan yleisurheiluliiton järjestämät yleisurheilukilpailut. Kilpailuihin osallistuvat kilpailijat saavat olla korkeintaan 19-vuotiaita kilpailuvuoden 31. joulukuuta. Ensimmäiset alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1970 ja toiset kolme vuotta myöhemmin. Toisen kerran jälkeen niitä on järjestetty kahden vuoden välein.
Castel Sant’Angelo
thumb|[[Hadrianus|Hadrianuksen mausoleumi eli Castel Sant’Angelon linnoitus Sant’Angelon sillalta nähtynä. Rakennuksen huipulla on enkeliä kuvaava patsas, josta linnoitus on saanut nimensä.]]
Castel Sant’Angelo, eli Hadrianuksen mausoleumi, on Rooman Borgon kaupunginosassa sijaitseva sylinterimäinen rakennus, joka rakennettiin vuosina 120–139 keisari Hadrianuksen hautapaikaksi. Keskiajalla hautakammiosta tehtiin linnoitus ja paavien asuinpaikka. Nykyään Hadrianuksen mausoleumi toimii museona (Museo Nazionale di Castel Sant’Angelo). Mausoleumiin johtaa Tiberin ylittävä antiikkinen silta Pons Aelius, jota kutsutaan nykyään Ponte Sant’Angeloksi.
Historia
thumb|left|[[Passetto di Borgo lempinimeltään "papadukti" johtaa Vatikaanista turvalliseen linnoitukseen. ]] Rooman ensimmäisen keisarin Augustuksen itselleen rakennuttamaa mausoleumia, eli Augustuksen mausoleumia, käytettiin myös hänen seuraajiensa hautapaikkana, mutta Nerva oli viimeinen keisari, jonka haudattiin sinne. Keisari Hadrianus rakennutti itselleen ja vaimolleen Sabinalle ulkomuodoltaan hyvin samankaltaisen, mutta huomattavasti kehittyneemmän, mausoleumin Tiberin vastakkaiselle rannalle 120–139.
Mausoleumin perustana oli 86,87 metriä leveä ja 12,80 metriä korkea neliskulmainen podium. Podiumin päältä kohosi 70,10 metriä halkaisijaltaan oleva ja 30,48 metriä korkea rumpu, joka oli päällystetty marmorilla. Rummun ylle oli kasattu kumpu, josta kasvoi puita. Kummusta nousi pyöreä torni, jonka huipulla oli kullattu pronssinen nelivaljakko.
Hadrianuksen jälkeen mausoleumiin haudattiin Antoninusten dynastian keisareita ja sukua, kuten Antoninus Pius ja Faustina, Marcus Aurelius, Lucius Verus, Commodus, sekä Severusten hallitsijasuvun edustajia, kuten Septimius Severus ja Julia Domna, Caracalla ja Geta.
Hadrianuksen mausoleumi liitettiin Honoriuksen aikana 400-luvulla osaksi Rooman puolustusjärjestelmää, Aurelianuksen muuria. Rooman ryöstäneet Alarikin johtamat visigootit tunkeutuivat mausoleumiin ja hajottivat siellä olleet tuhkauurnat vuonna 410. Prokopioksen mukaan goottien hyökättyä Roomaan 537 puolustajat heittivät mausoleumin huipulla olleet pronssi- ja marmoripatsaat alas vihollissotilaiden päälle.
Nykyisen nimensä linnoitus sai vuonna 590 ruton vaivatessa kaupunkia. Tarinan mukaan arkkienkeli Mikael ilmestyi paavi Gregorius I:n rukouskulkueeseen, jossa Mikael työnsi verisen miekan tuppeen merkiksi Jumalan vihan loppumisesta. Kiitokseksi tästä paavi kruunasi linnan enkelillä. Keskiajalla mausoleumista tehtiin paavien linnoitus ja residenssi, josta oli suojattu kulkuyhteys (Passetto di Borgo) Vatikaanin palatsiin ja Pietarinkirkkoon. Passetto ja linnoitus toimi paavi Klemens VII:n turvapaikkana vuonna 1527 Rooman ryöstön aikana. Linnoitusta käytettiin toisinaan myös vankilana. Kuuluja Castel Sant’Angelon vankeja ovat Benvenuto Cellini, Giordano Bruno ja Alessandro Cagliostro. Italian yhdistymisen eli risorgimenton edellä 1800-luvulla Castel Sant’Angelon poliittisten vankien lukumäärä nousi huippuunsa – 681 vankiin.
Linnoitus taiteessa
Ooppera Tosca sijoittuu huomattavalta osin juuri Castel Sant’Angeloon: siellä taiteilija Mario Cavaradossi laulaa sydämeenkäyvän aariansa ”E lucevan le stelle” (”Tähdet ylläni”) juuri ennen teloitustaan ja siellä nimihenkilö, laulaja Floria Tosca, surmaa petollisen Scarpian ja syöksyy itse kuolemaan linnoituksen muurilta todettuaan rakastettunsa Cavaradossin kuolleeksi.
Shenzhou 5
Laukaisu tapahtui Jiuquanin avaruuskeskuksesta 15. lokakuuta 2003 kello 01:00,03 UTC (paikallista aikaa 09:00,03). Lento kesti 21 tuntia, 22 minuuttia ja 45 sekuntia laskeutuen Sisä-Mongoliaan kello 22:22,48 UTC (16. lokakuuta 06:22 paikallista aikaa). Alus kiersi Maan 14 kertaa ja saavutti 336 kilometrin korkeuden. Aluksen orbitaalimoduuli jatkoi kiertoradalla ja teki automatisoituja kokeita 16. maaliskuuta 2004 asti. Moduuli putosi Tyyneenmereen 30. toukokuuta 2004.
Asterix Belgiassa
Asterix Belgiassa on 24. Asterix seikkailee -albumi, joka julkaistiin vuonna 1980. Se oli viimeinen René Goscinnyn käsikirjoittama Asterix-seikkailu.
Juoni
Urheiden gallialaisten päällikkö Aladobix saa kuulla, että Julius Caesar on sanonut pitävänsä kaikista Gallian kansoista belgejä kaikkein urheimpina. Aladobix lähtee yhdessä Asterixin ja Obelixin kanssa Belgiaan ottamaan heistä selvää. He päättävät julistaa kilpailun, johon he haluavat tuomariksi itse Caesarin.
Simpukka-amppeli
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Tommi Liimatta, ellei toisin mainittu.
Kokoonpano
+
Susan Eisenberg
Susan Eisenberg on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Ihmenaisena Justice Leaguessa.
Elämäkerta
Eisenberg opiskeli teatterin parissa Washington DC:ssä ja ääninäyttelemistä Academy of Dramatic Artsissa, New Yorkissa, sekä Los Angelesissa.
Ääninäyttelijänä
Eisenberg teki aluksi pienimuotoisia rooleja 1990-luvun alussa televisiosarjassa sekä elokuvassa Voices Within: The Lives of Truddi Chase ja Class of '96. Ääninäyttelyn animaatioissa ja videopeleissä hän aloitti 1990-luvun lopulla ja teki vuonna 2001 uransa merkittävimmän ääniroolin Ihmenaisena Justice League -animaatiosarjassa, jonka roolissa Eisenberg oli viisi vuotta. Suurimmaksi osaksi uraansa hän on antanut äänensä eri videopeleille ja televisioiden mainoksille. Eisenberg uusi roolinsa Ihmenaisena vuoden 2010 animaatioelokuvassa Superman/Batman: Apocalypse.
Kotimaan kasvot
Kotimaan kasvot on sekakuoro Suomen Laulun vuonna 1998 julkaistu albumi, jolla on sekä maakuntalauluja että muita tunnettuja kuorolauluja. Kapellimestarina on Timo Nuoranne.
Levy on äänitetty Riihimäen varuskunnan kirkossa 30.1.–1.2.1998, 28.2.1998. Tuottaja: Matti Apajalahti.
Kappaleet
Levyn kansivihossa ovat laulujen sanat.
Lähteet
CD-levy FINLANDIA 3984-21559-2 (Warner Music Finland Oy, 1998)