cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jeanne Hébuterne
Perintö
Modiglianin ohella Hébuterne on keskeisessä osassa elokuvassa Elin päivästä päivään (Les amants de Montparnasse, 1958), jossa häntä näyttelee Anouk Aimée. Elokuva on yksi tunnetuista taiteilijaelämäkerrallisista elokuvista.
Patti Smith Groupin vuonna 1979 julkaistulla levyllä Wave on kappale nimeltä ”Dancing Barefoot”. Levynkansitekstien mukaan Ivan Kralin ja Patti Smithin kappale on omistettu Jeanne Hébuternen kaltaisille naisille.
Taideteokset
Hébuternen veli André Hébuterne soimasi itseään siitä, että oli tullut johdattaneeksi sisarensa Pariisin taide-elämään. Veli haali itselleen kaikki Hébuternen taideteokset, jotka vain käsiinsä sai, ja piti piirrokset ja maalaukset piilossa, koska oli päättänyt varmistaa, ettei yhteys rappio-Modiglianiin pääse tahrimaan sisaren nimeä. Taidehistorioitsija Christian Parisot, joka teki yhteistyötä myös Jeanne Modiglianin kanssa, pääsi selville taideteosten olemassaolosta vuonna 1970, mutta kesti kolmekymmentä vuotta ennen kuin perikunta lokakuussa 2000 salli teosten esittelyn.
Vaikka Hébuternen töissä kiistatta näkyy Modiglianin vaikutus, niistä käy silti ilmi tekijän oma identiteetti. Taiteilijan alastomissa, aistillisissa ja yksityiskohtaisissa omakuvissa on nähty ennakointia feminismin noususta. Vain muutamia vuosia aiemmin naisopiskelijoiden ei edes sallittu tutkia alastonmalleja, koska sitä ei pidetty heille sopivana.
Väärennöstapaus
Vuonna 2000 Modiglianiin erikoistunut taidehistorioitsija Christian Parisot otti yhteyttä André Hébuternen lapsenlapseen Luc Prunet'een. Prunet'lla oli hallussaan 60 isotätinsä Jeanne Hébuternen piirrosta, ja Parisot tarjoutui kuraattorina järjestämään niistä näyttelyn Venetsiassa. Prunet kuitenkin katkaisi yhteydenpidon, jolloin Parisot järjesti Espanjassa näyttelyn muista Hébuternen töistä. Näyttelyssä esillä olleiden 77 piirroksen Parisot sanoi olevan peräisin hänen omasta kokoelmastaan.
Prunet nosti syytteen Parisot'a vastaan ja väitti Espanjassa esillä olleita töitä väärennöksiksi. Syytteen mukaan Prunet oli aiemmin antanut Parisot'lle lainaan Hébuternen piirrokset ja luvan kuvata ne näyttelyluettelon valmistelua varten. Samaan aikaan kaksi asiantuntijaa tuomitsi Parisot'n näyttelyssä olleet työt väärennöksiksi. Parisot väitti hankkineensa työt kirpputorilta. Oikeudenkäynnissä osoittautui, että toista väitetyistä myyjistä ei ollut olemassa ja toinen kielsi myyneensä piirroksia. Tammikuussa 2010 Parisot tuomittiin kahden vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen ja maksamaan 50 000 euron korvauksen Luc Prunet'lle.
Cargèse
Cargèse (, korsikaksi Carghjese) on kylä ja kunta Corse-du-Sudin departementissa Ranskan Korsikan saarella. Vuonna 2006 kunnassa asui 1 137 asukasta. Kylän perustivat Peloponnesoksesta tulleet kreikkalaiset siirtolaiset 1600-luvulla, ja kylässä on edelleen ortodoksiseen kirkkoon kuuluvaa väestöä.
Alabasteri
225px|thumb|Alabasterista tehty [[valaisin.]]
Cargèse
Historia
220px|thumb|vasen|Piirros Cargèsesta vuodelta 1870. Vuonna 1663 noin 800 kreikkalaista pakeni Peloponnesoksesta Ottomaanien valtakunnan miehitystä. Muuttajat neuvottelivat genovalaisten kanssa ja heille osoitettiin 1676 Paomian alue nykyisen Cargèsen pohjoispuolelta. Pakomatkasta selviytyneet noin 730 kreikkalaista saapuivat Korsikalle maaliskuussa 1676 ja he perustivat menestyvän siirtokunnan. Osa kreikkalaisista pyrki sulautumaan paikalliseen väestöön esimerkiksi siten, että monet vaihtoivat kreikkalaisen -akis sukunimen päätteensä italialaiseen muotoon -acci. Kun korsikalaiset kapinoivat genovalaisia vastaan vuonna 1729 kreikkalaiset asettuivat genovalaisten puolelle, mikä johti korsikalaisten suorittamaan Paomian hävitykseen. Kreikkalaiset muuttivat Ajaccioon, jossa he asuivat seuraavien 40 vuoden ajan. Kreikkalaisten ja korsikalaisten välit paranivat lyhyen itsenäisyyden aikana, mutta he saivat itselleen Cargèsen alueen vasta Ranskan valtakaudella, jonne he sitten alkoivat rakentaa uusia taloja. Tästä syntyi kiistaa läheisten Vicon ja Niolon kylien asukkaiden kanssa, jotka laidunsivat lampaitaan alueella talvisin. Vuoteen 1830 asti kreikkalaiset asuivat vaihtelevasti Ajacciossa ja Cargèsessa, mutta kun suhteet paikallisiin ajan myötä rauhoittuivat, he asettuivat lopullisesti Cargèseen. Tämän jälkeen kreikkalaisten ja korsikalaisten välillä ei ollut merkittäviä yhteenottoja ja kreikkalaiset sulautuivat paljolti paikallisiin. Nykyisin suurin ero Cargèsen ja alueen muiden kylien välillä onkin vain se, että Cargèsessa vietetään edelleen monia ortodoksisen kirkon juhlia.
Alabasteri
Alabasteri on kiveä ja myös hienorakeista kipsiä, lasimaisen kiven tapaista ainetta. Muinaisaikana alabasteriksi sanottiin samannäköistä kalsiittia, jota saadaan muun muassa Egyptistä, Kuninkaiden laakson takaa. Alabasterista tehdään erilaisia kulhoja, koriste-esineitä ja pieniä veistoksia. Alabasteria on kolmea väriä: valkoista, ruskeaa ja vihreää.
Cargèse
Maantiede
220px|thumb|Kuva Cargèsen kirkoista. Cargèse sijaitsee keskimäärin noin sata metriä merenpinnan yläpuolella. Kylässä on kaksi 1800-luvulla rakennettua kirkkoa, jotka sijaitsevat toisiaan vastapäätä. Kreikkalaisortodoksinen kirkko on rakennettu 1852 paikalla sijainneen vanhemman kirkon kohdalle. Kirkkoon on ostettu Kreikasta ikoneita, joista vanhimmat ovat vuodelta 1676. Ortodoksista kirkkoa vastapäätä on korsikalaisten vuonna 1817 rakentama roomalaiskatolinen kirkko. Kunnan alueella sijaitsevan Plague du Péron rannan niemenkärjissä Pointe d'Omignassa ja Pointe de Gargésessa on kaksi Genovan valtakauden aikana rakennettua vartiotornia.
Väestö
Cargèsen väestömäärä on ollut jatkuvassa kasvussa. Vuonna 2007 asukkaita oli 1 137 väestötiheyden ollessa 24,7 per km². Vuosien 1999–2007 välillä väestömäärä kasvoi 1,8 %. Suurin osa asukkaista, 54,5 %, on 20–64-vuotiaita. Alle 20-vuotiaita oli 17,9 % ja yli 64-vuotiaita 27,7 % väestöstä. Yli 5-vuotiasta 146:lla oli asunto myös jossain muussa kunnassa.
Sextans B
thumb|300px|Sextans B Sextans B on epäsäännöllinen galaksi, joka on joko osa Paikallista ryhmää tai juuri sen ulkopuolella. Galaksi sijaitsee Sekstantin tähdistössä. Se on Maasta käsin yksi ryhmän kaukaisimmista kohteista, ja etäisyys sinne on 4 440 000 valovuotta. Galaksin massan on arvioitu olevan 2 × 108 kertaa Auringon massa. Sextans B etääntyy Linnunradasta nopeudella 300 km/s.
Field Museum of Natural History
Field Museum of Natural History (suom. Fieldin luonnonhistoriallinen museo) sijaitsee Lake Shore Drive -kadulla Michiganjärven rannalla Chicagossa Yhdysvalloissa. Museo on perustettu vuonna 1893.
Tunnetuimmat museoesineet:
Aiheesta muualla
41.86628°N, -87.61704°W
Bergiselschanze
Bergiselschanze on hyppyrimäki Innsbruckissa Itävallassa.
Bergiselschanzesta hypätään yksi Keski-Euroopan mäkiviikon osakilpailuista. Hyppyrimäen on suunnitellut Zaha Hadid ja se toimii myös näkötornina ja ravintolana. Hyppyrimäen alitse menee A13-tien Bergiseltunnel.
Bergiselschanzessa on järjestetty vuosien 1964 ja 1976 talviolympialaisten avajaiset ja suurmäen kilpailut, sekä vuosien 1933, 1985 ja 2019 hiihdon MM-kilpailujen suurmäen kilpailut. Hyppyrimäessä on myös järjestetty talviuniversiadien suurmäen kilpailut vuosina 1968 ja 2005.
Historia
Ensimmäiset luonnonmäet Innsbruckiin tehtiin vuonna 1906 ja ensimmäinen hyppyrimäki vuonna 1908 Husslhofiin. Bergiseliin tehtiin ensimmäinen K50-luonnonmäki vuonna 1927, josta alkaen siellä on järjestetty kansainvälisiä mäkihyppykilpailuja. Vuoden 1933 MM-kilpailuja varten rakennettiin uusi puinen K70-hyppyrimäki, joka romahti vuonna 1941 ja vierailulla olleista jalkapallojoukkueista kuoli neljä jäsentä. Toisen maailmansodan jälkeen rakennettiin uusi K80-hyppyrimäki, joka valmistui vuonna 1948. Vuosien 1964 ja 1976 talviolympialaisia varten hyppyrimäkeä, katsomoa ja muita tiloja suurennettiin ja modernisoitiin. Se toimi myös olympialaisten avajaisten pitopaikkana, päättäjäiset järjestettiin Olympiahallessa. Vuoden 1962 remontin jälkeen K-piste sijaitsi 90,5 metrissä ja vuoden 1974 remontin jälkeen 95 metrissä ja myöhemmin 106 metrissä. Hyppyrimäkeä remontoitiin myös vuonna 1984 seuraavan vuoden MM-kilpailuja varten, remontin jälkeen K-piste sijaitsi 110 metrissä ja HS-pisteeksi asetettiin myöhemmin 115 metriä.
Nykyinen Zaha Hadidin suunnittelema 50 metriä korkea hyppytorni on avattu vuonna 2001 ja monet hyppääjät pitävät tätä modernia tornia mukavana suorituspaikkana. Uuden hyppyrimäen rakentamisen yhteydessä rakennettiin myös hiihtohissi ja alastulorinteeseen asennettiin muovitus. Rakennustyöt maksoivat yhteensä noin 12 miljoonaa euroa. Joulukuussa 2012 vauhtimäkeen asennettiin jäähdytysjärjestelmä, joka korvattiin 2017 nykyaikaisella jäädytettävällä latuprofiililla. Kesällä 2020 HS-piste siirrettiin 130 metristä 128 metriin.
Arvokilpailuvoittajat
Talviolympialaisissa 1964 suurmäen kilpailun voitti norjalainen Toralf Engan ja talviolympialaisissa 1976 suurmäen kilpailun voitti itävaltalainen Karl Schnabl.
Mäkihypyn maailmanmestaruuden vuonna 1933 voitti sveitsiläinen Marcel Reymond ja suurmäen maailmanmestaruuden vuonna 1985 voitti norjalainen Per Bergerud ja joukkuekilpailun Suomi joukkueella Tuomo Ylipulli, Pentti Kokkonen, Matti Nykänen ja Jari Puikkonen. Vuonna 2019 suurmäen maailmanmestaruuden voitti saksalainen Markus Eisenbichler ja joukkuekilpailun Saksa joukkueella Karl Geiger, Richard Freitag, Stephan Leyhe ja Markus Eisenbichler.
Talviuniversiadeissa 1968 suurmäen kilpailun voitti japanilainen Hiroshi Itagaki ja talviuniversiadeissa 2005 suurmäen kilpailun voitti itävaltalainen Manuel Fettner.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 138,0 metriä on hypännyt Michael Hayböck, epävirallisen mäkiennätyksen 139,0 metriä on hypännyt Markus Eisenbichler. thumb|260px|Bergiselschanze vuonna 1962. thumb|260px|Bergiselschanze kesällä 2004. thumb|260px|Bergiselschanze talvella 2017. thumb|260px|Bergiselschanzen vauhtimäkitorni. thumb|260px|Bergiselschanzen vauhtimäki ja alastulorinteen kumpu.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 136,0 metriä on hypännyt Sara Takanashi.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen
Kesämäkiennätyksen 136,0 metriä on hypännyt Adam Małysz.
Luettelo Norjan kaupungeista
thumb|Norjan kartta thumb|[[Oslo]] thumb|[[Bergen]] thumb|[[Trondheim]] Tämä artikkeli on luettelo Norjan kaupungeista.
Dístomo-Aráchova-Antíkyra
Dístomo-Aráchova-Antíkyra ( eli Δήμος Διστόμου-Αράχωβας-Αντίκυρας, Dímos Distómou-Aráchovas-Antíkyras) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Boiotian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kunnan pinta-ala on 292,7 neliökilometriä ja väkiluku 8 188 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Dístomo.
Luettelo Norsunluurannikon kaupungeista
Tämä on luettelo Norsunluurannikolla sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Norjan kaupungeista
Norjan nykyinen kunnallishallinnon perusyksikkö on kunta, eikä kaupunkien ja muiden kuntien oikeuksissa ja velvollisuuksissa ole eroa. Vuoden 1996 lakiuudistuksen mukaan kaupungin statuksen (nimen) voi kunta itse kuitenkin ottaa kuntaan kuuluvalle taajamalle, edellyttäen että kunnassa on vähintään 5 000 asukasta ja että kuntaan sisältyy kaupunkimainen taajama kaupunkimaisine palveluineen. Väkilukurajaan on harvoja poikkeuksia.
Dístomo-Aráchova-Antíkyra
Dístomo-Aráchova-Antíkyran kunta syntyi, kun Antíkyra, Aráchova ja Dístomo yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Kunnan nimi esiintyy virallisessa tilastoinnissa myös kirjoitusmuodossa Δήμος Διστόμου-Αράχοβας-Αντικύρας, Dímos Distómou-Aráchovas-Antikýras.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Dístomo-Aráchova-Antíkyran kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Luettelo Norjan kaupungeista
Luettelo on jaettu kahteen osaan sen mukaan onko paikkakunnasta tullut kaupunki ennen vuoden 1996 lakiuudistusta vai vasta sen jälkeen.
Dragonlance-kronikat
frame|Syyshämärän lohikäärmeet frame|Talviyön lohikäärmeet
Kronikat on Margaret Weisin ja Tracy Hickmanin kirjoittama, kolme kirjaa sisältävä Dragonlance-fantasiakirjasarjan osa. Kronikoihin kuuluvat kirjat ovat tapahtumajärjestyksessä Syyshämärän lohikäärmeet, Talviyön lohikäärmeet ja Kevätaamun lohikäärmeet.
Kronikoiden ensimmäisen osan pohjalta on tehty animaatioelokuva Dragonlance: Dragons of Autumn Twilight.
Juoni
Viisi vuotta aikaisemmin Tanis Puolihaltia, Flint Tulivasara, Tasslehoff Takiaisjalka, Kitiara Uth Matar, Sturm Kirkaskalpa ja kaksoset Caramon ja Raistlin Majere olivat vannoneet pyhän valan. He lupasivat toisilleen tapaavansa Otikin majatalossa tasan viiden vuoden kuluttua. Tapaaminen ei kuitenkaan suju aivan niin kuin kumppanukset olisivat toivoneet: Kitiara ei tule ja Laakso on muuttunut, kun kaduilla kulkee suurhiisiä. Majataloon saapuu kaksi barbaaria, jotka kaipaavat apua. Barbaarien mukana ystävykset joutuvat seikkailuun, joista kaikki eivät selviä ja joukkoon saapuu lisää ystäviä. Heidän ansiosta Peitsen sota ratkeaa hyvyyden voitoksi ja Peitsen sankarit muistetaan Krynnissä ikuisesti urotöistään.
N,N-dietyylianiliini
N,N-dietyylianiliini (C10H15N) on aniliinin johdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lähtöaineena orgaanisessa kemiassa muun muassa väriaineiden valmistuksessa.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa N,N-dietyylianiliini on kirkasta tai keltaista nestettä. Se liukenee vain hieman veteen, mutta paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin.
Valmistus ja käyttö
N,N-dietyyliamiinia valmistetaan aniliinin ja etanolin tai dietyylieetterin välisellä reaktiolla. Katalyyttinä reaktiossa käytetään rikkihappoa tai muita mineraalihappoja tai Lewis-happoja kuten alumiinioksidia. Reaktiossa muodostuu N,N-dietyylianiliinin lisäksi monosubstituoitua N-etyylianiliinia ja nämä yhdisteet voidaan erottaa toisistaan tislaamalla.
N,N-dietyylianiliinia voidaan käyttää reaktioissa liuottimena. Lisäksi siitä valmistetaan väriaineita ja lääkeaineita. Yhdistettä voidaan käyttää myös tyydyttymättömien polyesterihartsien valmistuksessa.
Viola Turpeinen
Viola Turpeinen (15. marraskuuta 1909 Champion, Michigan – 26. joulukuuta 1958 Lake Worth, Florida) oli amerikansuomalainen muusikko. Häntä pidetään yhtenä maailman parhaimmista naishanuristeista. Hän oli erityisen taitava polkkien soittaja.
Viola Turpeinen opiskeli harmonikansoittoa 14-vuotiaasta alkaen erään amerikanitalialaisen muusikon johdolla. Hänen ensimmäinen soittokumppaninsa vuodesta 1926 lähtien oli Elimäeltä kotoisin ollut, häntä itseään lähes 20 vuotta vanhempi, viulua ja banjoa soittanut John (Jukka) Rosendahl, jonka kanssa hän teki vuonna 1928 ensimmäiset levytyksensä Columbia Records -levy-yhtiölle. Kaksikko esiintyi yhdessä muun muassa Illinois'n, Ohion ja Massachusettsin osavaltioissa, New Yorkissa sekä Kanadan suomalaisalueilla. Turpeisesta tuli pian niin kuuluisa, että häntä mainostettiin "American hanuriprinsessana". Turpeisen mainetta kuvasti myös se, että hän sai jatkaa levyttämistä lamavuosinakin, jolloin miltei kaikki muut siirtolaistaustaiset muusikot joutuivat lopettamaan uransa. Laulaja ja kuplettien tekijä Antti Syrjäniemi ihastui Turpeisen soittoon niin, että hän omisti tälle vuonna 1929 levyttämänsä laulun Viola Turpeinen tanssit kiipillä. Viola Turpeisen ja Jukka Rosendahlin yhteistyö päättyi Rosendahlin tapaturmaiseen kuolemaan vuonna 1932.
Turpeinen oli tiettävästi maailman ensimmäinen harmonikkasoololevytyksiä taltioinut nainen. Turpeisen levytyksiä ja sävellyksiä on uudelleenjulkaistu cd-levyinä nimellä "American hanuriprinsessa". Tunnetuin kappale lienee Turpeisen aviomiehen ja yhtyeen rumpalin ja trumpetistin William Syrjälän sanoittama Unelma-valssi. Turpeinen ja Syrjälä levyttivät suomalaista tanssimusiikkia ahkerasti pitkin 1940-lukua ja he tekivät viimeiset levytyksensä vuonna 1952. 1940-luvulla Turpeinen sai kilpailijakseen toisen nopeasti mainetta saavuttaneen harmonikansoittajan, suomenruotsalaisten siirtolaisten pojan Walter Erikssonin.
Hänen äitinsä Signe Viitala oli amerikansuomalainen ja isä Jalo Turpeinen suomalainen Kinnulasta Keski-Suomesta. He vaikuttivat Pohjois-Michiganin kaivosyhteisöissä.
Viola Turpeinen kuoli syöpään vuonna 1958, mutta William Syrjälä jatkoi omaa uraansa Floridassa 1990-luvulle saakka. Turpeisen ja Syrjälän tuhkat on haudattu yhdessä 1993 Shell Laken hautausmaahan Wisconsiniin.
2020 Ukko
2020 Ukko on Yrjö Väisälän Turussa 18. maaliskuuta 1936 löytämä asteroidi, joka kiertää Aurinkoa asteroidien päävyöhykkeellä. Asteroidi on nimetty Ukko-ylijumalan mukaan. Sen kiertoaika on 5,25 vuotta ja inklinaatio 11,12724°. Ennen kuin asteroidi sai nimensä se tunnettiin tunnuksella 1936 FR.
Komentoviiri
Komentoviiri, joissakin hakuteoksissa päällikkyysviiri, on tiettyyn virka- tai luottamustehtävään liittyvä erityisviiri. Lähes kaikki komentoviirit ovat malliltaan lippuviirejä; vain merivoimilla on kieppuvia viirejä. Useimmat niistä ovat kaksikielekkeisiä niin sanottuja leveäviirejä.
Presidentin viiri
Tasavallan presidentin viiriä käytetään ensisijaisesti merellä ja se nostetaan alukseen, jossa presidentti on ja lasketaan heti hänen poistuessaan. Maa-ajoneuvoissa eli lähinnä presidenttiä kuljettavissa autoissa sen paikalla käytetään presidentin lipusta tehtyä pienoislippua.
Presidentin viiri tehtiin alun perin vuonna 1918 valtionhoitaja Mannerheimille eräänlaisena kompromissina lippukiistan ollessa vielä käynnissä, ja se jäi käyttöön kun valtionhoitaja luovutti tehtävänsä tasavallan presidentille.
Tulium
thumb|Tuliumia Tulium on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Tm ja järjestysluku 69. Se on maapallon harvinaisin pysyvä lantanoideihin ja harvinaisiin maametalleihin luokiteltu aine. Se on kiiltävän hopeanvalkoinen metalli, joka on hyvin venyvää ja helposti muokattavaa. Luonnossa tulium esiintyy vain vakaana isotooppina 169Tm. Alkuaine on samankaltainen kuin muutkin lantanoidit, eikä sillä ole juurikaan niistä poikkeavia ominaisuuksia.
Komentoviiri
Presidentin viiri
thumb|Merivoimien sotaviiri
Tulium
Tuliumin harvinaisuudesta johtuvat kalliit tuotantokustannukset rajoittavat sen käyttöä, joten sillä ei ole merkittäviä käyttökohteita. Maailmassa tuotetaan vuosittain noin 50 tonnia tuliumia tuliumoksidin muodossa. Sitä on käytetty joissain kannettavissa röntgensäteilyn lähteissä sekä kiinteän olomuodon lasereissa.
Komentoviiri
Sotaviiri
Sotaviiri on noin kolme metriä pitkä valkea kaksikielekkeinen viiri, jonka tangonpuoleisessa tyvessä on Suomen pienoislippu.
Merenkulkulaitoksen ja Tullilaitoksen viirit
Merenkulkulaitoksen päälliköllä oli oma komentoviirinsä, samoin merivoimien eri päälliköillä.
Tulium
Historia
Suhteellisen puhdasta tuliummetallia saatiin tuotettua ensimmäisen kerran vuonna 1911.
Fysikaaliset ominaisuudet
Tulium on kiiltävän hopeanvalkoinen metalli. Se on hyvin venyvää, helposti muokattavissa ja niin pehmeää, että sitä voi leikata veitsellä. Metallinen tulium tummuu hitaasti ilmassa. Metalli liukenee laimeisiin happoihin, mutta ei fluorivetyhappoon, jossa liukenematon tuliumfluoridin TmF3 kerros muodostuu suojaamaan pintaa.
Komentoviiri
Merenkulkulaitoksen ja Tullilaitoksen viirit
Viiristä on olemassa kaksi versiota eli alkuperäisellä Suomen vaakunalla varustetulla erikoismerkillä ja viimeksi käytössä olleella jossa oli uusi kompassimerkki.
Tulium
Fysikaaliset ominaisuudet
Tulium on voimakkaasti paramagneettinen yli 56 K (−217 °C) lämpötilassa. Välillä 56–32 K (−241 °C) metalli on antiferromagneettista, ja alle 32 K lämpötilassa tulium on ferrimagneettinen.
Komentoviiri
Merenkulkulaitoksen ja Tullilaitoksen viirit
thumb|Tullilaitoksen veneviiri thumb|Laivaston eri komentoviirit
Tulium
Fysikaaliset ominaisuudet
Tuliumille tunnetaan vain yksi kiderakenne. Se on tiiviisti pakattu heksagonaalinen rakenne, jonka hilavakiot ovat a = 353,75 pm ja c = 555,40 pm huoneenlämpötilassa.
Komentoviiri
Rajavartiolaitoksen viirit
Rajavartiolaitoksella on kaksi omaa komentoviiriä, samoin merivartioston komentajalla omansa thumb|Rajavartioston komentajien ja Merivartioston komentajan viiri
Tulium
Isotoopit
Tuliumille tunnetaan 35 radioaktiivista isotooppia (pois lukien ydinisomeerit). Niiden massaluvut vaihtelevat välillä 144–179 ja puoliintumisajat 300 nanosekunnista (178Tm) aina 1,92 vuoteen (171Tm). Jos luonnossa esiintyvää tuliumia (169Tm) pommitetaan neutroneilla, saadaan radioaktiivista 170Tm isotooppia (puoliintumisaika 128,6 päivää), joka emittoi gammasäteilyä, jonka aallonpituus on samaa luokkaa kuin laboratorioissa yleensä käytettävillä röntgensäteilyn lähteillä. Useimpien muiden tuliumin isotooppien puoliintumisajat ovat enimmillään vain joitain minuutteja. Suurin osa tuliumin keveimmistä isotoopeista (massaluku alle 161) hajoaa joko β+-hajoamisella tai elektroninsieppauksella, mutta myös protoniemissiota ja α-hajoamista esiintyy. Raskaat tuliumisotoopit hajoavat β--hajoamisella.
Komentoviiri
Venekerhojen viirit
Yleisin komentoviiri on venekerhon kommodorin viiri; se on pursilipun pohjalle tehty kaksikielekkeinen leveäviiri, jossa on kyseisen seuran erikoismerkki. Varakommodorin komentoviiri on muuten samanlainen mutta siinä on alareunassa sininen paarre thumb|Merenkävijät ry:n kommodorin viiri
Tulium
Kemialliset ominaisuudet
Tuliumoksidi Tm2O3 on ainoa tuliumin oksidi. Siitä on joskus käytetty myös nimeä thulia. Tulium tummuu hitaasti ilmassa ja palaa 150 °C:n lämpötilassa oksidikseen:
Tuliummetalli on sangen elektropositiivista ja reagoi hitaasti kylmän ja nopeasti kuuman veden kanssa muodostaen tuliumhydroksidia Tm(OH)3 ja vetykaasua:
Tulium muodostaa yhdisteitä kaikkien halogeenien kanssa, esimerkiksi kloorin kanssa se reagoi muodostaen tuliumkloridia TmCl3. Reaktiot ovat hitaita huoneenlämmössä, mutta nopeutuvat huomattavasti yli 200 °C:n lämpötiloissa:
Tuliumin yleisin hapetusluku on +III, kuten muillakin lantanoideilla, mutta myös +II-arvoisia yhdisteitä tunnetaan, esimerkkinä tummanvärinen tuliumdijodidi TmI2. Tm2+-ioni ei ole stabiili vesiliuoksissa vaan antaa hetkellisesti tumman violetin tai punaisen värin ennen hajoamistaan yleisemmäksi Tm3+-muodoksi. Vuonna 1997 huomattiin TmI2:n liukenevan dimetoksietaaniin ja tetrahydrofuraaniin (THF). Tätä hyväksi käyttäen valmistettiin ensimmäinen organotuliumyhdiste jossa TmI2(THF)3:n jodidit korvattiin silisoiduilla syklopentadienyylianioneilla [C5H5]−.
Esiintyminen
thumb|Monatsiitti sisältää pieniä määriä tuliumia Tuliumia ei löydy maasta puhtaassa muodossaan, vaan ainoastaan pienissä määrissä mineraaleissa muiden harvinaisten maametallien joukossa. Se on harvinaisin lantanoideihin ja harvinaisiin maametalleihin kuuluva aine radioaktiivisen prometiumin jälkeen. Sitä on maankuoressa 0,5 ppm. Se on kuitenkin kaksi kertaa niin yleistä kuin hopea ja suunnilleen yhtä yleistä kuin jodi ja antimoni. Pääasiassa alkuainetta eristetään jokihiekkojen monatsiittimalmista (noin 0,002 % tuliumia) ioninvaihdolla tai bastnäsiitista, jossa sitä on vieläkin vähemmän (noin 0,0008 %). Sitä on myös eukseniitissa ja ksenotiimissä. Merivedessä tuliumia on 0,25 ppt ja maaperän pinta-aineksissa keskimäärin 0,5 ppm (vaihteluväli 0,4–0,8 ppm). Tunnetut tuliumin varannot ovat noin 100 000 tonnia.
Metalli voidaan eristää pelkistämällä tuliumoksidia lantaanimetallilla, mutta nykyisin sitä useimmiten valmistetaan pelkistämällä tuliumfluoridia kalsiumilla.
Tuliumilla ei ole minkäänlaista biologista roolia, tosin jotkin sen suolat kiihdyttävät aineenvaihduntaa. Veteen liukenevat suolat voivat olla lievästi myrkyllisiä suurina annoksina, mutta liukenemattomat eivät ollenkaan. Tuliumyhdisteiden kokonaismääriä ihmiskehossa ei tiedetä, mutta ne ovat erittäin pieniä. Kasvien juuret eivät yleensä ota tuliumia maaperästä, joten se ei pääse rikastumaan ravintoketjussa.
Käyttö
Tuliumin harvinaisuudesta johtuvat kalliit tuotantokustannukset rajoittavat sen käyttöä, joten sillä ei ole merkittäviä käyttökohteita kemian tutkimuksen ulkopuolella. Muut harvinaiset maametallit pystyvät korvaamaan tuliumin lähes kaikissa sen mahdollisissa käyttökohteissa. Ydinreaktorissa säteilytettyä tuliumia (isotooppi 170Tm ) on kuitenkin käytetty joissain kannettavissa lääketieteellistä käyttöä varten valmistetuissa röntgensäteilylähteissä. Tuliumilla doupattua kalsiumsulfaattia on käytetty henkilökohtaisissa dosimetreissä koska se reagoi fluoresenssillaan jo hyvin pieniin säteilytasoihin.
Tuliumia käytetään joissain lasereissa. Tällaisia ovat pelkästään tuliumilla doupattu Tm:YAG (tuliumilla seostettua yttriumalumiinigranaatti-materiaalia käyttävä laser), joka toimii 2 010 nm aallonpituudella. Tm:YAG-laseria käytetään lääketieteessä, meteorologiassa ja Lidar-keilauksessa. Käytössä on myös holmiumia, kromia ja tuliumia käyttävä Ho:Cr:Tm:YAG (2 080 nm), sekä Cr:Tm:YAG (1 945 –1 965 nm). Tunnetaan myös ytterbiumia ja telluuria (telluurioksidina TeO2) sisältävä Yb,Tm,Ho-telluurikuitulaser. Tuliumlasereiden aallonpituus tekee niistä erityisen soveltuvia etenkin pehmytkudosten leikkaamiseen lääketieteellisissä sovellutuksissa.
Yhdessä yttriumin kanssa tuliumia on käytetty komponenttina joissain korkean lämpötilan suprajohtavissa oksideissa.
Eurosetelit sisältävät tuliumia rahanväärennöksiä ehkäisevänä turvatekijänä. Jotkin setelien siniset alueet on käsitelty Tm3+-suoloilla, jotka saavat ne fluoresoimaan ultraviolettivalossa sinisenä.
Kapteeni käskee
Kapteeni käskee on leikki. Yksi pelaajista on kapteeni. Kun kapteeni sanoo ”kapteeni käskee...” ja kertoo jonkin määräyksen, muiden on toteltava. Jos kapteeni ei sano ”kapteeni käskee” ennen määräystään, pelaajat eivät saa totella. Jos joku pelaaja tottelee tässä tilanteessa, tai ei tottele silloin kun kapteeni sanoo ”kapteeni käskee”, tämä putoaa. Kun kaikki paitsi yksi pelaaja on pudonnut, putoamaton pelaaja jää uudeksi kapteeniksi. Leikki jatkuu, kunnes kaikki pelaajat ovat pudonneet pelistä.
Leikin eräässä muunnelmassa kapteeni antaa muille leikkijöille käskyn ja tekee samalla itse jotain käskystä poikkeavaa. Kapteeni voi esimerkiksi käskeä muita juoksemaan paikallaan ja hyppiä itse yhdellä jalalla. Muiden leikkijöiden tulee totella kapteenin käskyä, vaikka hän toimiikin ohjeista poikkeavalla tavalla.
Ilpo Salonen
Ilpo Salonen (s. 1956 Valkeakoski) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija.
Suomen tiedetoimittajien liitto valitsi Salosen vuoden tiedetoimittajaksi 2022.
Robert Simpson (meteorologi)
Simpson syntyi Corpus Christissä, Texasissa, ja selviytyi kuusivuotiaana tuhoisan hurrikaanin rantautumisesta. Hän opiskeli Southwestern Universityssä, Atlantan Emory-yliopistossa ja Chicagon yliopistossa. Hän oli The Explorers Clubin jäsen. Hän oli myös American Meteorological Societyn kunniajäsen ja sai sen Cleveland Abbe -palkinnon; lisäksi hän sai tunnustuksia Yhdysvaltain kauppaministeriöltä ja Ranskasta.
Simpson oli naimisissa meteorologi Joanne Simpsonin kanssa vuodesta 1965 tämän kuolemaan vuonna 2010.
Vanilla Fudge (albumi)
Vanilla Fudge on Vanilla Fudgen esikoislevy, joka julkaistiin vuonna 1967 levymerkillä Atco Records.
Nimemme on Dingo
Nimemme on Dingo on vuonna 1984 julkaistu Dingon konserttitallenne, joka julkaistiin VHS- ja Betamax-formaateissa. Konsertti on taltioitu Tavastia-klubilla vuonna 1984. Osa videon sisällöstä julkaistiin vuonna 2004 Dingomania-DVD:llä.
Kineettinen kaasuteoria
Kineettinen kaasuteoria selittää kaasujen makroskooppisia ominaisuuksia, kuten painetta, lämpötilaa tai tilavuutta rakenneosasten liikkeen ja rakenteen avulla. Isaac Newton ja John Dalton kuvittelivat kaasujen koostuvan paikallaan olevista hiukkasista, ja että niiden paine johtuu hiukkasten keskinäisistä hylkimisvoimista. Kineettinen kaasuteoria lähestyy tilannetta päinvastaisesta suunnasta: teorian mukaan kaasu koostuu jatkuvassa liikkeessä olevista hiukkasista, ja kaasun paine johtuu rakenneosasten törmäyksistä toisiinsa ja astian seinämiin. Teorian mukaan partikkeleiden välillä vaikuttaa voima vain törmäyshetkellä.
Kineettinen kaasuteoria pohjautuu ns. ideaalikaasuun, joka on matemaattinen malli kaikista kaasuista.
Historia
Englantilainen John Herapath paranteli Bernoullin kehittämää teoriaa vuonna 1821. Myöhemmin teoriaa parantelivat mm. Rudolf Clausius, James Clerk Maxwell ja Albert Einstein.
Paine
Kineettisen kaasuteorian mukaan kaasun paine on sitä suurempi, mitä enemmän systeemissä tapahtuu törmäyksiä. Astiassa, jonka tilavuus on V, on N kappaletta hiukkasia, joiden massa on m. Kun hiukkanen törmää seinään kohtisuoraan x-akselin suuntaisesti ja kimpoaa vastakkaiseen suuntaan samalla nopeudella, sen liikemäärän muutos eli seinään kohdistuva impulssi on
Hiukkasen kahden peräkkäisen, samaan seinään kohdistuvan törmäyksen välinen aika on 2l/vx, missä l on astian pituus. Astian pituuden mittainen matka kestää 1/vx, mutta samaan seinään se törmää vasta kuljettuaan tämän matkan edestakaisin, jolloin väliaika on:
tällöin hiukkasen kohdistama voima seinään on törmäyksen aiheuttaman liikemäärän pienenemisen ja kuluneen ajan osamäärä:
joten astian seinään kohdistuva kokonaisvoima on kaikkien astiassa olevien partikkeleiden aiheuttamien voimien summa:
Ja jokaisen hiukkasen nopeuden neliö on kaikkien akseleiden nopeuden neliöiden summa:
Nyt siis saadaan kokonaisvoima, joka vaikuttaa kappaleen jokaiseen seinämään jokaisesta suunnasta:
Yksinkertaisuuden vuoksi oletetaan, että kaasu on kuutiomaisessa säiliössä. Kun siinä on suuri määrä hiukkasia, jotka törmäilevät moneen eri suuntaan, ne kohdistavat säiliön jokaiseen seinään yhtä suuren voiman:
on voima, joka kohdistuu jokaiseen seinään erikseen. Jaettava voidaan ilmoittaa myös muodossa, ja nopeuden neliö taas voidaan ilmoittaa muodossa v_{rms}^2 jossa v_{rms} on partikkeleiden nopeuden neliöllinen keskiarvo. Näin ollen voima voidaan vastaavasti ilmoittaa muodossa:
Paineen tiedetään olevan voima, joka kohdistuu tietylle pinta-alalle, joten kaasun paine on:
A on astian seinän pinta-ala, johon voima kohdistuu. Koska säiliön tilavuuden tiedetään olevan pinta-alan ja korkeuden tulo, voidaan kaava kirjoittaa muodossa:
Viikate (yhtye)
Yhtyeen perustivat Kaarle Viikate ja Simeoni Viikate, jotka olivat yhtyeen ainoat jäsenet vuoteen 2005 saakka, jolloin siihen asti vain yhtyeen livekokoonpanossa vaikuttaneet Arvo ja Ervo Viikate otettiin yhtyeen virallisiksi jäseniksi. Yhtyeen perustajat Kaarle ja Simeoni saivat ideansa perustaa yhtyeen, kun he olivat katsomassa Lyijykomppanian viimeistä keikkaa tuolloisella kokoonpanollaan.
Kineettinen kaasuteoria
Paine
Nm tarkoittaa kaasun kokonaismassaa ja V tilavuutta. Näiden tekijöiden osamäärä on tiheys, joka ilmoitetaan ρ, joten uudeksi lausekkeeksi saadaan:
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1950
Vuoden 1950 hiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Lake Placidissa Yhdysvalloissa 1.–6. helmikuuta 1950.
Viikate (yhtye)
Yhtyeen musiikki kaikkine osa-alueineen on pääosin Kaarlen käsialaa, mutta toisinaan sävellystyöhön on osallistunut myös bändin toinen kitaristi Arvo. Lisäksi orkesteri on tehnyt omat versionsa mm. Lapinlahden Lintujen ”Aimon virrestä” ja Mana Manan ”Maria Magdalenasta”. 7. marraskuuta 2007 julkaistussa Leevi and the Leavings tribuuttialbumi Melkein vieraissa – Tribuutti Leevi and the Leavingsille sisältää myös Viikatteen version kappaleesta ”Teuvo, maanteiden kuningas”. Kappale löytyy myös Orret-singlen b-puolena.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1950
Maastohiihtokilpailut käytiin lumipulan vuoksi Rumfordissa Mainessa.
Kantoraketti
thumb|Amerikkalainen Saturn I -kantoraketti. Kantoraketti on raketti, jolla laukaistaan hyötykuorma Maan pinnalta avaruuteen, tavallisesti vähintään kiertoradalle. Tyypillisiä hyötykuormia ovat satelliitit, luotaimet ja miehitetyt avaruusalukset. Kantorakettia käytetään vain laukaisun aikana, jonka jälkeen se irrotetaan hyötykuormasta.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1950
18 km
Päivämäärä: 3. helmikuuta Suomen Heikki Hasu oli kilpailussa kymmenes, Tapio Mäkelä 12., Tauno Kirves 19., Martti Huhtala 20., Tauno Sipilä 21., Pekka Kuvaja 27., Eero Rautiola 30., Mikko Meriläinen 31. ja Aulis Sipponen 32:s. <br style="clear:both" />
Viikate (yhtye)
Yhtye on ylittänyt kultarajan albumeillaan Marraskuun lauluja I (2007), Marraskuun lauluja II (2007) ja Kuu kaakon yllä (2010) sekä DVD:llään Leimu (2004).
Kantoraketti
Karkeistaen kantoraketti koostuu ajoainesäiliöistä, joiden nokassa on hyötykuorma ja perässä rakettimoottorit.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1950
50 km
Päivämäärä: 6. helmikuuta Suomen Pekka Kuvaja oli kilpailussa kahdeksas, August Kiuru 11., Tauno Kirves 16., Eero Rautiola 18. ja Tauno Sipilä 21:s. Viljo Vellonen ja Paavo Lonkila keskeyttivät. <br style="clear:both" />
Viikate (yhtye)
19. syyskuuta 2022 ilmestyi kirja "Viikate – 25 mollivuotta". Kirjan julkaisi Like Kustannus, ja sen on kirjoittanut Asko Alanen.
Kantoraketti
Avaruuslentojen alusta alkaen kantoraketit ovat olleet kertakäyttöisiä, mutta 2010-luvulla uudelleenkäytettävät kantoraketit tulivat voimakkaan kehityksen kohteeksi. Pisimmällä näistä on Falcon 9, joka oli 2020-luvulle tultaessa jo laajassa käytössä. SpaceX on tällä hetkellä ainoa yhtiö, joka tarjoaa monikäyttöisillä Falcon-perheen eri versioilla kaupallisia lentoja. Hyötykäytössä on kuitenkin edelleen laajasti myös kertakäyttöisiä raketteja.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1950
4 x 10 km viesti
Päivämäärä: 5. helmikuuta Hasun ja Vellosen osuuksien jälkeen Suomi oli vielä kärjessä, mutta kolmannella osuudella Lonkila jäi Lundströmistä. <br style="clear:both" />
Viikate (yhtye)
Alkuajat ja ensimmäiset julkaisut (1996–1999)
Loppukesästä 1999 julkaistiin split-single KLV-yhtyeen kanssa. Single sisälsi Viikatteen Piinaava hiljaisuus -demolta otetut kappaleet ”Revennyt esirippu” ja ”Koiran tuokio”. Samoihin aikoihin Viikate äänitti toisen EP:nsä Roudasta rospuuttoon, joka julkaistiin loppusyksystä 1999. Samana vuonna kuvattiin vielä musiikkivideo kappaleesta ”Kylymä”. Musiikkivideo sai ensi-iltansa Jyrkissä edellisen ”Hanget”-videon tapaan.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1950
Normaalikilpailu (K61 + 18 km)
Päivämäärä: 1.–3. helmikuuta Suomen Aulis Sipponen oli kilpailussa 11. ja Mikko Meriläinen 12:s. <br style="clear:both" />
Viikate (yhtye)
Alakulotettuja tunnelmia EP ja kaksi ensimmäistä albumia (2000–2001)
Vuonna 2000 yhtye äänitti kolmannen EP:nsä Alakulotettuja tunnelmia. Nimikkokappaleesta julkaistiin musiikkivideo, jonka johdosta aikaisemmin kieltävän vastauksen antanut Spinefarm otti yhtyeeseen yhteyttä ja ehdotti levytyssopimusta Ranka-alamerkilleen, mihin yhtye suostuikin. Samana vuonna yhtye äänitti ja julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa Noutajan valssi.
Kantoraketti
Valtaosa kantoraketeilla avaruuteen lähetettävistä lasteista on miehittämättömiä satelliitteja. Miehitettyjen avaruusalusten laukaisemiseen käytetään vain varmatoimisiksi rakennettuja kantoraketteja. Uudelleenkäytettävällä kantoraketilla (Falcon+Dragon) tehtiin menestyksellinen miehitetty (testi)lento kansainväliselle avaruusasemalle 30.5.2020. Luotainraketit voidaan myös osin käyttää uudelleen, mutta ne ovat paljon pienempiä raketteja kuin kantoraketit.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1950
Normaalimäki (K61)
Päivämäärä: 5. helmikuuta Bjørnstad pääsi Norjan joukkueeseen viimeisenä miehenä.
Viikate (yhtye)
Alakulotettuja tunnelmia EP ja kaksi ensimmäistä albumia (2000–2001)
Kappaleesta ”Korutonta” tehtiin pieni lyhytelokuva Komisario Palmun hengessä, josta julkaistiin lisäksi editoitu kappaleen pituinen versio. Timo Rautiainen ja Arto Alaluusua ottivat yhteyttä yhtyeeseen ja ilmoittivat haluavansa soittajiksi Viikatteen live-kokoonpanoon, mikä kuitenkaan ei onnistunut aikataulujen mennessä ristiin.
Kantoraketti
Rakettiyhtälö
Tsiolkovskin lain mukaan yksinkertainen raketti saa loppunopeuden
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1950
Normaalimäki (K61)
Suomen Matti Pietikäinen oli kilpailussa kymmenes, Olavi Kuronen 12., Lassi Johansson 18. ja Pentti Heino 19:s. <br style="clear:both" />
Viikate (yhtye)
Alakulotettuja tunnelmia EP ja kaksi ensimmäistä albumia (2000–2001)
Yhtyeen ensimmäinen esiintyminen oli 16. helmikuuta 2001 tanssisali Lutakossa, Jyväskylässä kokoonpanolla Kaarle (laulu, kitara), Simeoni (rummut), Arvo (kitara) ja Ervo (basso, laulu). Yhtyeen live-kokoonpano on ollut ensimmäisestä esiintymisestä asti täysin sama. Vielä virallisesti kaksihenkisenä yhtyeenä Kaarle ja Simeoni nauhoittivat EP:n Valkea ja kuulas, joka nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 11. Saman vuoden heinäkuussa julkaistiin yhtyeen ensimmäinen virallinen singlejulkaisu, ainoastaan 7”-vinyylinä julkaistu Odotus.
Kantoraketti
Rakettiyhtälö
on raketin massasuhde, ja kehittyneimmissä raketeissa se on luokkaa 4–5. Osoittaja on laukaisumassa ja nimittäjä loppumassa. Käytettäessä vetyä polttoaineena on Vp tyypillisesti noin 4 km/s.
Viikate (yhtye)
Alakulotettuja tunnelmia EP ja kaksi ensimmäistä albumia (2000–2001)
Yhtye aloitti toisen albuminsa nauhoitukset, jossa yhtye versioi tunnettuja joululauluja omien jouluaiheisten kappaleiden ohella. Albumilla vierailivat mm. Timo Rautiainen ja Jouni Hynynen. Albumi Vuoden synkin juhla julkaistiin vuoden 2001 marraskuussa. Kappaleesta ”Viattomien lasten päivä” kuvattiin musiikkivideo.
Kantoraketti
Monivaiheisuus
Kun pakonopeus maan pinnalta avaruuteen on noin 11 km/s, ei sitä yksivaiheisella raketilla hevin saavuteta. Tämän vuoksi kantoraketteina käytetäänkin monivaiheraketteja, jotka koostuvat useammasta erillisestä mutta toisiinsa kytketystä vaiheittain käytettävästä raketista eli vaiheesta. Kun avaruusalus laukaistaan, aluksi käytetään vain ensimmäisen vaiheen ajoainetta. Kun se on palanut loppuun, voidaan ensimmäinen vaihe säiliöineen ja moottoreineen irrottaa kyydistä, jolloin päästää eroon suuresta kuolleesta massasta. Näin jatketaan, kunnes viimeisenkin vaiheen polttoaine on käytetty. Tällä tavalla saadaan raketti, jonka massasuhde on yksittäisten rakettien eli vaiheiden massasuhteiden tulo.
Viikate (yhtye)
EP:itä, studioalbumeita ja kokoelmia (2002–2006)
Vuoden 2002 alkupuolella yhtye äänitti viidennen EP:nsä, Kevyesti keskellä päivää. EP sijoittui Suomen singlelistalle kuudenneksi ja toisella listaviikollaan nousi kolmanneksi. Yhtye aloitti kolmannen albuminsa nauhoitukset loppukeväästä. Kaajärven rannat -nimeä kantaneen albumin promotoimiseksi julkaistiin singlenä kappale ”Ei ketään kelle soittaa”. Single pysyi listalla yhdeksän viikkoa sijoittuen parhaimmillaan kolmanneksi. Vuoden lopulla albumilta julkaistiin toinen single Nuori mies nimetön, josta kuvattiin myös musiikkivideo.
2004 julkaistiin EP Kuolleen miehen kupletti ja samana vuonna kokoelma Kuutamourakat, jolta löytyi yhtyeen omakustanne EP:t Vaiennut soitto (1998) ja Roudasta rospuuttoon (1999), vuonna 1997 julkaistun KLV-yhtyeen kanssa tehdyn split-singlen sekä vinyylisinglet Odotus (2001), Piinaava hiljaisuus (2002) ja Iltatähden rusko (2003).
2005 yhtyeen viralliseen kokoonpanoon otettiin aikaisemmin vain live-kokoonpanossa vaikuttaneet Arvo ja Ervo. Saman vuoden alussa julkaistiin single Pohjoista viljaa, joka nousi suureksi radiohitiksi. Albumi Unholan urut julkaistiin hieman singlen julkaisun jälkeen. Toinen single Tie sai myös jonkin verran radiosoittoa. Albumilta julkaistiin kesällä 2005 vielä kolmas single, Vesi jota pelkäät.
2006 julkaistiin Parrun pätkiä -kokoelma, joka sisältää Ranka Recordingsin julkaisemat EP:t. Syksyllä yhtye aloitti seuraavan kahden studioalbumin nauhoitukset ja vuoden lopussa julkaistiin single Ah, ahtaita aikoja, joka sai edellisen albumin singlekappaleiden tapaan melko paljon radiosoittoa. Viikate osallistui Radio Cityn hautajaisiin Kaapelitehtaalla ja SUE-lehden 100. numeron juhlatilaisuuteen Helsingin Nosturissa.
Marraskuun lauluja I, Marraskuun lauluja II ja kokoelma (2007–2008)
Vuoden 2007 alussa yhtye julkaisi kuudennen studioalbuminsa Marraskuun lauluja I, joka nousi suoraan Suomen virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle. Myös albumin toinen single Ei enkeleitä nousi hitiksi. Albumilla yhtye saavutti kultarajan toukokuussa.
Vuodet 2009–2014
Vuonna 2009 yhtye julkaisi albumin Kuu kaakon yllä saavuttaen Suomen virallisen albumilistan ensimmäisen sijan. Maaliskuussa 2010 julkaistu EP Linna Espanjassa nousi ilmestymisviikollaan Suomen virallisen singlelistan kärkipaikalle. Kuu kaakon yllä, Marraskuun lauluja II ja Leimu-DVD myivät saman vuoden kevään aikana kultalevyihin oikeuttavat määrät.
Viikatteen yhdeksäs pitkäsoitto, Petäjäveräjät, ilmestyi 28. maaliskuuta 2012. Levyn ensimmäinen single, ”Sysiässä”, julkaistiin 25. tammikuuta 2012. 6. marraskuuta 2012 Viikate julkaisi Adventti-joulusinglen yhdessä Kotiteollisuuden kanssa. Joulun alla yhtyeet tekivät myös Joulupipari 2012 -kiertueen.
Syksyllä 2013 Viikate julkaisi kymmenennen studioalbuminsa Kymijoen lautturit. Se nousi viikoksi Suomen virallisen albumilistan kärkeen. 2. toukokuuta 2014 Viikate julkaisi Panosvyö-albumin, joka sisältää kahdeksan suomeksi käännettyä Motörhead-coveria.
Studioalbumit
Albumeista ilmoitettu ainoastaan korkein listasijoitus Suomen virallisella albumilistalla.
Kantoraketti
Monivaiheisuus
Lisäksi monivaiheisuus mahdollistaa optimoinnin ympäristön mukaan. Ensimmäinen vaihe lentää suurelta osin ilmakehässä, kun taas ylemmät vaiheet toimivat isolta osin jo tyhjiössä. Tämä vaikuttaa etenkin rakettimoottorin paisuntasuuttimen muotoon ja kokoon.
Kertakäyttöisissä kantoraketeissa käytetään tavallisesti useampia kertakäyttöisiä rakettivaiheita. Kantoraketissa voi olla jopa viisi tai useampia rakettivaiheita, mutta tyypillisesti niissä on korkeintaan 3–4 rakettivaihetta. Uudemmissa, Falcon 9:n kaltaisissa kantoraketeissa on vain kaksi vaihetta. Ballistisista ydinohjuksista muunnetuissa kantoraketeissa on tyypillisesti kaksi rakettivaihetta. Varsinaisten rakettivaiheiden lisäksi joissakin raketeissa käytetään tarpeen mukaan raketin kylkeen kiinnitettäviä booster-raketteja, joita käytetään rinnan pääraketin kanssa. Boosterit pudotetaan kyydistä ensimmäisenä. Varsinkin boostereita käyttävistä kantoraketeista voidaan kasata tarpeen mukaan lukuisia erilaisia laukaisuvariantteja. Avaruussukkula oli omanlaisensa laukaisukonfiguraatio: siinä oli ikään kuin yksi vaihe, itse sukkula, sekä kaksi booster-rakettia. Monivaiheisuuden virkaa toimitti irrotettava ajoainesäiliö, jossa itsessään ei ollut moottoreita vaan siitä syötettiin sukkulan moottoreita.
Avaruuslentokone vai kantoraketti
Avaruusaikaa suunniteltaessa 1920–1950-luvuilla kaavailtiin lähinnä miehitettyjä avaruuslentokoneita. Tämä johtui osin ohjauselektroniikan puutteista, joiden takia avaruusraketin lentäjä nähtiin välttämättömäksi. Miehittämätön kantoraketti kehittyi V-2-ohjuksen kehitystyön pohjalta nopeasti. Satelliittien ja ihmisten laukaisuissa avaruuteen käytettiinkin miehittämättömiä kantoraketteja.
Teoriassa uudelleenkäytettävän avaruuslentokoneen tai kantoraketin etuna olisi lentokoneilmailuun verrattava kustannussäästö, mutta käytännössä tämä säästö ei ole osittainkaan realisoitunut. Avaruussukkula-järjestelmä oli uudelleenkäytettävä sen ulkoista ajoainetankkia lukuun ottamatta. Käytännössä vaati kuitenkin hyvin paljon työtä saada alus uudelleen laukaisukuntoon. Avaruudessa käyneitä uudelleenkäytettäviä avaruuslentokoneita ovat amerikkalaiset X-15 (vuosina 1959–1968) ja SpaceShipOne (2004), mutta ovat alikiertorata-sarjassa, kuten myös kapseli-rakenteinen New Shepard (2015). Falcon 9:n ensimmäinen vaihe käy laukaisun aikana yli avaruuden rajana pidettävän 100 kilometrin ja palaa takaisin toisen vaiheen jatkaessa kiertoradalle. thumb|650px|left|Eräiden kantorakettien ja avaruussukkulan kokovertailu. Kuvassa myös suunnitteilla olleet kantoraketit [[Ares I ja V.]]
Pray
Pray voi viitata:
Kantoraketti
Länsimaiden rakettiteollisuuden vaikeudet avoimessa taloudessa
Kantorakettiteollisuus syntyi 1950-luvulla ballistisia ohjuksia valmistamasta teollisuudesta, siksi raketteja oli pitkään vain Yhdysvalloilla ja Neuvostoliitolla. Muutkin toimijat (Eurooppa, Intia, Kiina, Ukraina) kehittivät omat kantorakettinsa ohjuksista. Myöhemmät toimijat – esim. Brasilia, Etelä-Korea – ovat lähinnä ostaneet teknologia Venäjältä.
Teollisuus toimi kullakin talousalueella kylmän sodan loppuun asti suojeltuna. 1990-luvun alusta lähtien Venäjä, Kiina ja pienemmässä määrin Intia ovat alkaneet viedä laukaisupalveluita, jonka jälkeen Yhdysvaltain rakettiteollisuus on keskittynyt palvelemaan vain kansallista NASAn ja puolustusministeriön luomaa markkinaa.
Länsi-Euroopan Arianespace
Arianespace on jäänyt puun ja kuoren väliin. Vuonna 2010 Länsi-Euroopan Arianespace-yhtiö ajautui niin pahoihin talousvaikeuksiin Ariane 5 -kantorakettinsa myynnin ja tuotantokustannusten kanssa, että yhtiö vaatii 100 miljoonaa euroa vuodessa subventioita Euroopan avaruusjärjestöltä – tämä tuki korvaisi suuremman juuri päättyneen monivuotuisen tuen. Kevättalvella Euroopan avaruusjärjestö (European Space Agency, ESA) hyväksyi Arianelle 120 M€/vuosi tuen kahdeksi vuodeksi ja Ranska on panostamassa muutama sata miljoonaa euroa Ariane 5:n seuraajan kehittämiseen. Kesällä 2011 Arianespace alkoi avoimesti mainostaa Ranskan vientiluottoyhtiön Cofacen matalakorkoisten luottojen käyttöä rakettilaukaisujen ostossa, inflaation kiihtyessä matala korko yhdistettynä pitkään maksuaikaan tuo ostajalle alennuksen hinnassa.
Yhdysvaltain kantorakettimarkkinat
Yhdysvaltain 1990-luvulla kylmän sodan lopun aseteollisuuden laman korjauksena kehitetty EEVL, kehittynyt kertakäyttöinen suuri kantoraketti, eli käytännössä ULA-konsortion (Boing ja Lockheed-Martin) Atlas V ja Delta IV -kantoraketit on myös huonossa taloustilanteessa vaikka näitä raketteja ei lainkaan myydä vapailla markkinoilla eli eivät kohtaa kilpailua. Atlas V kantorakettilaukaisun hinta vuosina 1999–2010 oli 100–125 miljoonaa dollaria, mutta syyskuussa 2010 sopimushinta on ollut jopa 334 miljoonaa dollaria. ULA-konsortion myymien rakettien hinta on noussut jopa 50 % neljässä vuodessa, mikä kertoo yritysten tulojen tarpeesta avaruusalus- ja rakettihankkeiden lukumäärän vähetessä mm. avaruussukkulan käytöstä poistumisen vuoksi.
ULA-yhtiö on ehdottanut 5-vuotisen rakettitoimitussopimuksen Yhdysvaltain puolustusministeriön kanssa hinnan nostoa kuudesta miljardista dollarista kymmeneen miljardiin dollariin. NASAlta on – kautena, jolloin Barack Obaman hallinto pyrkii vähentämään valtiovelan kasvun kiihtymistä – vaadittu suuren kantoraketin kehittämistä, mutta NASAn budjetin hyväksymisen epäonnistuttua lokakuussa 2010, jolloin uusi fiskaalivuosi alkoi, rahoituksen löytyminen on hyvin epätodennäköistä. Maaliskuussa 2011 NASAn pääjohtaja kielsi NASAa aloittamasta raskaan HLLV-kantoraketin kehittämistä, jota Yhdysvaltain kongressi oli budjettilakeja säätäessään vaatinut, tämä raketti on saanut pilkkanimen "Congressionally Designed Rocket". Ne kongressin edustajat, jotka pyrkivät estämään Obaman hallitusta puuttumasta G. W. Bushin hallinnon Constellation-ohjelmaan ja siihen liittyviin rakettiohjelmiin, ovat pääsääntöisesti republikaaneja. . Tästä voisi päätellä republikaanien pyrkivän käynnistämään NASAn kuuohjelman uudestaan, jos valta siirtyy heille seuraavissa presidentinvaaleissa.