cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
You’re My Best Friend
Kappale nousi melko pian brittilistan seitsemänneksi (sijoittuen paremmin kuin yksikään Brian Mayn siihen mennessä säveltämä kappale) ollen näin John Deaconin hittikappaleista ensimmäinen.
'39
Kappale ”'39” ilmestyi ”You're My Best Friend” -singlen b-puolena. Se löytyy ”You're My Best Friendin” tavoin albumilta A Night at the Opera. ”'39”:n sävelsi kitaristi Brian May, joka myös lauloi kappaleen. Basisti John Deacon soittaa kappaleella kontrabassoa.
Aiheesta muualla
A Night At The Opera
Pulau Pinang
thumb|Saaren pohjoisrantaa [[Tanjung Bungahissa.]]
Pulau Penang on saari Malakansalmessa, Malakan niemimaan länsirannikolla. Saari kuuluu Penangin osavaltioon Malesiassa. Penangin saari ja koko Penangin osavaltio ovat alun perin olleet osa Kedahia.
Kedahin sulttaani luovutti Pulau Penangin hallinnan Englannin Itä-Intian kauppakomppanialle vuonna 1786 vastineeksi suojelusta siamilaisia vastaan. Britit nimesivät saaren Prince of Wales Islandiksi ja saaren suurin kaupunki nimettiin kuningas Yrjö III:n mukaan George Towniksi.
Alueluovutuksesta huolimatta britit eivät avustaneet Kedahia, kun Siam hyökkäsi maahan vuonna 1821. Kedahin sulttaani katsoi brittien rikkoneen sopimuksen ja yritti valloittaa saaren takaisin, mutta valloitusyritys epäonnistui. Lopputuloksena brittien hallintaan liitettiin myös nykyisen Penangin osavaltion mantereen puolella sijaitseva osa, jonka britit nimesivät Wellesleyn provinssiksi (Seberang Perai).
Penangin saari ja mantereen puolella sijaitseva Wellesleyn provinssi yhdistettiin 13,5 kilometriä pitkällä Penangin sillalla vuonna 1985.
Poliisitutkinta
Poliisitutkinta on yleisnimitys useille poliisin tehtäviin kuuluviksi säädetyille tutkintamuodoille, jotka eivät ole rikoksen johdosta toimitettavaa tutkintaa. Poliisitutkinta on eri asia kuin esitutkinta, joka suoritetaan aina rikoksen johdosta. Poliisitutkinnasta säädetään poliisilain 6 luvun 1 §:ssä.
Pakkokeinot poliisitutkinnassa
Koska tutkittavana ei ole rikosta, ei poliisi voi käyttää rikosprosessuaalisia pakkokeinojaan. Joitakin pakkokeinoja on kuitenkin poliisin käytettävissä myös näissä tapauksissa. Lisäksi poliisilla on normaalit poliisin toimivaltuudet, jotka eivät ole pakkokeinoiksi luokiteltavia.
Poliisitutkinnan pakkokeinoja ovat "nouto ja poistumisen estäminen" sekä muut, kuten oikeus päästä paikkaan tai alueelle, ottaa näytteitä ja tarkastaa esineitä. Asuntoon pääseminen vaatii poliisin päällystötasoista määräystä. Myös tavaroiden siirtäminen voidaan kieltää ja alueella liikkumista rajoittaa tai kieltää.
Pellonpää
Pellonpää on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Northrop Grumman B-2 Spirit
Northrop Grumman B-2 Spirit on Yhdysvaltain ilmavoimien käytössä oleva ja vuonna 1989 ensilentonsa suorittanut pitkänmatkan strateginen pommikone. B-2 Spirit on suunniteltu kantamaan sekä tavanomaisia pommeja, ohjuksia että ydinaseita.
Otto Braun
thumb|Otto Braun vuonna 1930. Otto Braun (28. tammikuuta 1872 Königsberg, Saksan keisarikunta – 14. joulukuuta 1955 Lugano, Sveitsi) oli saksalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi Preussin osavaltion pääministerinä lähes yhtäjaksoisesti vuosina 1920–1932, pääosan Weimarin tasavallan ajasta.
Northrop Grumman B-2 Spirit
1980-luvulla suunniteltu B-2 Spirit on neljäs sarjatuotantovaiheeseen edennyt häiveteknologialla varustettu lentokonemalli maailmassa, ja pommikoneista toinen. B-2 Spirit on maailman kehittynein strateginen pommikone sekä Northropin ensimmäinen operatiiviseen käyttöön otettu "lentävä siipi" -muotoilua noudattava lentokone.
Yhdessä 1970-luvulla suunnitellun ja 1980-luvulla valmistetun transsoonisen B-1B Lancer -pommikoneen ja 1950-luvulla käyttöön otetun B-52 Stratofortressin kanssa B-2 Spirit muodostaa Yhdysvaltain strategisten ilmavoimien kaluston, jonka on arvioitu olevan käytössä ainakin 2040-luvulle saakka.
Otto Braun
Rautatietyöläisen poikana syntynyt Braun liittyi silloin kiellettyyn Saksan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen (SPD) vuonna 1888. Yhdessä Hugo Haasen kanssa hän perusti vuonna 1893 puolueelle Itä-Preussin alueen paikallislehden, Volkstribünen (myöhemmin Königsberger Volkszeitung), ja vuonna 1898 hänet valittiin SPD:n Itä-Preussin osaston johtajaksi. Braun valittiin vuonna 1902 Königsbergin kaupunginvaltuustoon, vuonna 1911 SPD:n valtakunnalliseen puoluejohtoon ja vuonna 1913 Preussin edustajainhuoneeseen. Marraskuun 1918 vallankumouksen myötä hänestä tuli Preussin maatalousministeri. Hänet valittiin vuonna 1919 Weimarin kansalliskokoukseen ja valtiopäiville.
Northrop Grumman B-2 Spirit
Korkean yksikköhintansa ja koneen kehitys- ja tuotanto-ohjelmien kustannusylitysten vuoksi B-2 Spirit -pommittajia on kuitenkin valmistettu ainoastaan 21 kappaletta, joista yksi tuhoutui lento-onnettomuudessa vuoden 2008 alussa.
Otto Braun
Vuonna 1920 Braunista tuli Preussin pääministeri, missä tehtävässä hän oli seuraavat 12 vuotta lukuun ottamatta lyhyitä keskeytyksiä vuosina 1921 ja 1925. Hänen hallituksensa nojasi sosiaalidemokraattien, keskustapuolueen ja liberaalin Saksan demokraattisen puolueen (DDP) yhteistyöhön. Tämä Weimarin koalitioksi kutsuttu keskustavasemmistolainen hallituspohja säilyi Preussissa vakaana paljon pitempään kuin Saksan valtakunnan hallituksessa. Braunin pääministerikaudella Preussia kutsuttiinkin ”demokratian linnakkeeksi” (demokratische bollwerk) horjuvassa tasavallassa.
Northrop Grumman B-2 Spirit
Muotoilu ja häiveominaisuudet
thumb|B-2 Spirit. B-2 Spirit on häiveteknologiaa hyödyntävä raskas pitkän kantaman pommikone. Kone suunniteltiin mahdollisimman näkymättömäksi tutkassa, esikuvanaan kevyempi F-117A Nighthawk-pommikone. F-117A oli muotoiltu särmikkääksi heijastamaan tutkasäteet mahdollisimman laajalle eri suuntiin. B-2 Spirit puolestaan suunniteltiin sileäpintaiseksi, mikä oli paljon monimutkaisempi tehtävä. Molemmat lentokoneet on päällystetty tutkasäteitä absorboivilla materiaaleilla. B-2:n merkittävät esikuvat olivat Northropin kokeelliset XB-35 ja YB-49 -pommikoneet, jotka kehitettiin 1940-luvulla, muttei koskaan otettu operatiiviseen käyttöön lähinnä. B-2 on niin sanottu "lentävä siipi" jossa ei ole perinteistä pyrstöä ja siiven ja rungon rajaa ei voida määritellä tarkasti.
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1966
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1966 järjestettiin 31. maaliskuuta 1966. Vaaleissa valittiin parlamentin alahuoneen 630 jäsentä.
Northrop Grumman B-2 Spirit
Muotoilu ja häiveominaisuudet
B-2 Spirit on päällystetty Northropin kehittämällä AHFM-materiaalilla, jonka tarkoituksena on heikentää koneeseen osuvien tutkasäteiden tehoa. Pommittajan moottorijärjestelmä on suunniteltu siten, että moottorien jättämä ilmavirta jäähdytetään, minkä ansiosta konetta on vaikea jäljittää eivätkä lämpöhakeutuvat ohjukset kykene osumaan siihen. Kulmikas ja epätavallinen muotoilu heijastaa tutkasäteitä pois, ja mustan maalikerroksen vuoksi konetta on lähes mahdoton havaita visuaalisesti normaaliin toiminta-aikaan eli öisin. Monia koneen häiveominaisuuksia koskevia tietoja ei ole ikinä paljastettu julkisuuteen, sillä Yhdysvaltain asevoimat pitää niitä tarkkaan varjeltuina sotilassalaisuuksina. Eikä salaisuuden verho rajoitu B-2:een, sillä vaikka ensimmäisen sukupolven häivekoneet F-117A:t on sittemmin poistettu aktiivikäytöstä, ne on säilötty piiloon suuren yleisön nähtäviltä.
Ase- ja tutkajärjestelmät
B-2 Spiritin voi aseistaa erilaisilla pommeilla ja ohjuksilla, kuten B61-ydinpommeilla, JDAM-täsmäpommeilla ja AGM-129 -risteilyohjuksilla. Koneen keskellä on kaksi pommiluukkua, joista molempiin on asennettu koneen kuljettamia aseita varten tarkoitetut pyörivät laukaisimet. Kone kykenee ylilennon aikana pommittamaan samanaikaisesti useita eri kohteita: yhden ylilennon aikana voidaan 1 000 tai 2 000 paunan pommeilla iskeä 16 eri kohteeseen; 500 paunan pommeilla voidaan pommittaa jopa 80 eri kohdetta. Koska B-2 Spirit voi kuljettaa samanaikaisesti sekä pommeja että ohjuksia, kone voi tehokkaasti hyökätä erilaisiin kohteisiin tehtävän vaatimalla asetyypillä. Vuoden 2006 keväällä Northrop Grumman sai valmiiksi kehitystyön, jonka ansiosta B-2 kykenee muun muassa käyttämään aikaisempaan verrattuna viisinkertaisen määrän GPS-ohjattuja täsmäaseita.
thumb|left|B-2 Spirit pommitusharjoituksessa vuonna 1994. Koneen asejärjestelmiä tukemaan on kehitetty Raytheonin valmistama APQ-181 -tutkajärjestelmä, joka on suunniteltu toimimaan kaikissa sääolosuhteissa. Vuonna 2002 Raytheon aloitti projektin, jonka tarkoituksena on kehittää uusi, kehittyneempi versio APQ-181:sta. Arvion mukaan uusi versio tulee tuotantoon vuoden 2007 kesällä ja on asennettu kaikkiin B-2 Spirit -pommittajiin vuoteen 2010 mennessä. Koneessa on myös GPS-paikannin, nykyaikaiset sensorijärjestelmät sekä puolustuskäyttöön tarkoitettu alijärjestelmä, jota koskevat tiedot on kuitenkin pidetty sotilassalaisuutena.
Muuta
Yhden B-2-koneen hinta on noin 2,2 miljardia Yhdysvaltain dollaria, mikä tekee siitä yhden kaikkien aikojen kalleimmista lentokoneista. Osittain hinta johtuu koneiden vähäisestä määrästä, joiden kesken 23 miljardin dollarin suunnittelukulut jaetaan. Vertailutietona yhden Nimitz-luokan lentotukialuksen valmistuskustannukset ovat noin 4,5 miljardia dollaria. B-2 oli alun alkaen niin sanottu "pimeä hanke", joten sen lopullista tarkkaa hintaa ei tiedetä. Osa kuluista on voitu jakaa jonkun muun sotilashankkeen kanssa.
B-2 Spirit on kirjaimellisesti painonsa arvoinen kullassa. Koneiden grammahinta on eri hinta-arvioiden mukaan 16–30 dollaria. Kullan hinta on koneen olemassaoloaikana (kesään 2006 mennessä) vaihdellut välillä 8–23 dollaria grammaa kohti.
Aikaisemmista pommikoneista poiketen B-2 tarvitsee vain kaksi miehistönjäsentä: vasemmalla puolella istuu lentäjä ja oikealla puolella istuu komentaja. Monet koneen toiminnoista ovat pitkälti automatisoituja, joten toinen miehistön jäsenistä voi nukkua, valmistaa itselleen aterian mikroaaltouunissa tai käydä käymälässä toisen lentäjän valvoessa lennon etenemistä. Nämä sotilaskoneelle varsin erikoiset järjestelyt mahdollistavat sen, että miehistön jäsenillä on mahdollisimman mukavat oltavat pitkillä lentomatkoilla.
Suunnittelu
thumb|B-2 Spirit lennolla Whitemanin lentotukikohdan yläpuolella. B-2 Spirit syntyi kylmän sodan loppuvaiheessa, jolloin Yhdysvaltain hallitus päätti rakentavansa uudenlaisen pommikoneen, jonka toimintatarkoituksena olisi läpäistä vihollisen ilmatorjunta ja tutkajärjestelmät, minkä jälkeen kone voisi pommittaa jopa vihollisen raskaimmin puolustettuja kohteita kohtaamatta minkäänlaista vastarintaa. Yhdysvaltalaisten ilmailualan suuryritysten välillä käydyn suunnittelukilpailun jälkeen kehitysprojekti pommittajan – joka tuolloin vielä tunnettiin koodinimellä "ATB" eli "Advanced Technology Bomber" ("teknologisesti kehittynyt pommikone") – rakentamiseksi uskottiin Northrop Corporationille, joskin projektiin osallistuivat Northropin ohella myös yhdysvaltalaisyhtiöt Boeing, Vought sekä General Electric.
Koodinimellä "Senior Cejay" tunnettu projekti käynnistettiin 4. marraskuuta 1981. Projektin rahoituksesta ja valvonnasta vastasi Yhdysvaltain hallitus, jonka vuonna 1985 tekemä päätös johti siihen, että Northropin suunnittelijat joutuivat suunnittelemaan koneen uudelleen: alun perin B-2 Spiritin oli tarkoitus suorittaa pommituksia hyvin korkealta, mutta hallituksen uuden päätöksen mukaan koneen oli kyettävä suorittamaan pommituksia myös matalilta lentokorkeuksista. Konetyypin tavallisesta poikkeavan rakenteen vuoksi Northrop kehitti erityisen tietokonejärjestelmän, jossa tiedot kaikista koneessa käytettävistä komponenteista tallennetaan tietokantaan, ja myöhemmin saman tietokannan avulla ohjataan koneen kokoamisesta vastuussa olevia robotteja. Vuonna 1987 Yhdysvaltain ilmavoimat hyväksyi esityksen koneen massatuotannon aloittamisesta. Ensimmäinen rakennettu B-2 Spirit oli vuonna 1988 valmistunut Spirit of America.
Vaikka projekti oli ennennäkemättömän kallis, B-2 Spiritin olemassaolo onnistuttiin pitämään salaisuutena niin hyvin, että yleisö sai tietää siitä vasta 22. marraskuuta 1988, jolloin ensimmäinen ilmestyi Yhdysvaltain ilmavoimien kokoonpanohallista Kalifornian Palmdalessa. Konetyyppi lähti ensilennolleen 17. heinäkuuta 1989 Edwardsin lentotukikohdasta Kaliforniasta. Ensimmäiset B-2-pommittajat sijoitettiin Edwardsin lentotukikohtaan, missä niitä huollettiin ja niillä suoritettiin koelentoja. Ensimmäinen sotilaskäyttöön otettu B-2-pommikone oli Spirit of Missouri, joka luovutettiin 17. joulukuuta 1993 Yhdysvaltain ilmavoimille. Vuosien 1993–1994 välisenä aikana kaikki B-2 Spirit -pommittajat – ensimmäisenä kenraali John M. Lohin ja everstiluutnantti John Bellangerin lentämä Spirit of Missouri – siirrettiin Whitemanin lentotukikohtaan Missouriin, joka toimii tällä hetkellä konetyypin pääasiallisena asemapaikkana.
B-2 Spirit oli suunniteltu paikantamaan ja tuhoamaan Neuvostoliiton mannertenvälisiä ballistisia ohjuksia, mutta Neuvostoliiton romahtaminen ja kylmän sodan päättyminen johtivat siihen, että vuonna 1990 puolustusministeri Dick Cheney rajoitti valmistusmäärän suunnitellusta 135 kappaleesta 76 kappaleeseen. Vuonna 1992 presidentti George H. W. Bush jatkoi koneen valmistusmäärän pienentämistä allekirjoittamalla sopimuksen, jonka mukaan koneiden määrä rajoittuisi vain 20 kappaleeseen. Vuonna 1994 Northrop Corporation osti Grumman Aircraft Engineering Corporationin, mistä lähtien koneiden valmistuksesta ja huollosta on vastannut Northrop Grumman. Vuoden 1995 maaliskuussa pidetyssä istunnossa Yhdysvaltain kongressi päätti, että B-2 Spirit -pommittajia ei enää tarvitse rakentaa, minkä seurauksena viimeiset koneet valmistuivat vuonna 1996. Tämän jälkeen vielä vuonna 2001 Northrop Grumman tarjoutui rakentamaan 40 uutta B-2 Spirit -pommittajaa 735 miljoonan Yhdysvaltain dollarin kappalehintaan.
Noshir Gowadia, B-2 Spiritin pääsuunnittelijoihin kuuluva insinööri, pidätettiin vuoden 2005 lokakuussa syytettynä salaisten sotilastietojen myymisestä.
Sotilaskäytössä
thumb|Kahdeksan [[F/A-18 Hornetin suojaama B-2 Spirit.]] Yhdysvaltain ilmavoimat suoritti 1990-luvulla B-2 Spirit -koneilla pommitusharjoituksia Tyynenmeren saaristojen yllä, mutta ensimmäisen kerran konetyyppiä käytettiin taistelutilanteessa vasta vuoden 1999 Kosovon sodassa, kymmenen vuotta koneen ensilennon jälkeen. Kosovon sodassa koneet osallistuivat Naton pommitusoperaatioihin ja suorittivat peräti 31-tuntisia pommituslentoja, joissa ne lensivät Whitemanin lentotukikohdasta Jugoslavian liittotasavaltaan ja samalla pudottivat ensimmäistä kertaa sotahistoriassa satelliittiohjattuja JDAM-täsmäpommeja. Sodan ensimmäisen kahdeksan viikon aikana pommittajat tuhosivat 33 prosenttia jugoslavialaisista kohteista. Arvion mukaan kuusi B-2 -konetta suoritti koko sodan aikana 45 pommituslentoa, ja ne pudottivat yhteensä 656 JDAM-pommia.
Major League Baseball -kausi 1901
Major League Baseball -kauden 1901 katsotaan käsittäneen ensimmäisen kerran nykyiset Major League Baseball liigat, National League ja American League, vaikka NL ei aluksi tunnustanutkaan tulokasta. American League julistautui ns. Major Leagueksi tammikuussa 1901 toimittuaan sitä ennen yhden kauden minor league -statuksella. Liigojen välisiä otteluita (World Series) ei järjestetty.
Tuure Vapaavuori
Tuure Valdemar Vapaavuori (ent. Friberg, 10. kesäkuuta 1905 Lemu – 12. elokuuta 1977 Lahti) oli suomalainen pappi, lähetysjohtaja ja kirjailija.
Lapsuus, nuoruus ja oma perhe
Vapaavuoren vanhemmat olivat kirkkoherra Johan Axel Friberg-Vapaavuori ja Nanny Charlotta Vapaavuori o.s. Borchardt. Tuure Vapaavuori valmistui ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta vuonna 1925.
Vapaavuoren puoliso on Aino Vapaavuori s. Kärnä vuodesta 1931. Perheen lapset ovat Mirjami, Esa, Eero, Pirkko ja Jukka.
Papinuralle ja lähetystyöhön 1929–1949
Vapaavuori suoritti teologisen erotutkinnon ja vihittiin papiksi vuonna 1929. Hän toimi ylimääräisenä pappina Lemussa vuosina 1929–1930 ja siirtyi sen jälkeen Suomen Lähetysseuran palvelukseen 1931.
Vapaavuori toimi lähetystyöntekijänä Ambomaalla Oniipan, Ombalantun ja Onajenan lähetysasemilla vuosina 1931–1939. Hänet lähetettiin Portugalin Angolaan aukaisemaan uutta lähetyskenttää Etelä-Angolaan 1939. Vapaavuori toimi sveitsiläisen evankelisen lähetyksen Mission Filafricanen työmaalla Keski-Angolassa vuoteen 1946. Tänä aikana alkoi työ Hanja-heimon parissa. Samaan aikaan Vapaavuori oli saksalaisten siirtolaisten ja Etelä-Afrikasta muuttaneiden buurien sielunhoitaja.
Lähetysseuran johtajana ja saarnatoimessa 1946–1969
Vapaavuori toimi Suomen Lähetysseuran johtajana 1946-1955 sekä kotimaisessa saarnatoimessa vuodesta 1955 ja jäi eläkkeelle vuonna 1969. Hän sai rovastin arvonimen vuonna 1947.
Luottamustoimet
Vapaavuori on toiminut Pohjoismaisen lähetysneuvoston sekä Suomen lähetysneuvoston puheenjohtajana. Edelleen hän oli Luterilaisen maailmanliiton Suomen kansalliskomitean jäsenenä ja Suomen yleiskirkollisen toimikunnan jäsenenä. Edelleen hän on toiminut Suomen kirkon lähetysasiain neuvottelukunnan ja Kotimaa-lehden johtokunnan varajäsenenä sekä Helsingin kristillisen kansanopiston johtokunnan jäsenenä ja puheenjohtajana.
Opinto- ja edustusmatkoilla
Opinto- ja edustusmatkoja Vapaavuori on tehnyt Skandinavian maihin, Saksaan ja Englantiin useina vuosina sekä Unkariin 1938 ja Portugaliin 1939.
Huomioita
thumb|right| Tuure Vapaavuori (vas.) ja Matti Peltola perheineen Angolassa 1942. Ambomaalla syntynyt Olli Löytty pohtii, miksi tuleva Suomen Lähetysseuran johtaja Tuure Vapaavuori viljeli kirjassaan Pistävän kuun alla (1939) niin voimakkaan rodullistavaa puhetapaa. Löytty kiinnittää erityisesti huomiota lähetyskirjallisuuden suomalaisuuteen ja toteaa: ”Valitettavasti siitä ei jää käteen oikeastaan muuta kuin että suomalaiset esiintyivät usein kirjoissaan ’aikuisina valkoisina’ lapsenomaisten mustien keskellä. Siinä ei ole mitään erityisesti ’suomalaista’.”
Vapaavuori kiersi vuonna 1955 alkaneessa saarnatoimessaan ahkerasti Suomessa. Vierailukohteisiin kuuluivat seurakunnan lisäksi koulut. Essi Jouhkin haastatteluin tehdyssä tutkimuksessa Erkki, pappi, muistelee: ”No sitten seitsemännen luokan syksyllä oli Kristilliset teinipäivät Kiuruveden kirkossa. Ja sillä oli kyllä sitten suuri vaikutus minun ammatin valintaan, ja koko maailmankatsomukseen. Semmonen vanha lähetyssaarnaaja ja lähetysseuran toiminnanjohtaja Tuure Vapaavuori tuli sinne, hän oli hirveen hauska mies. Teki kyllä minuunkin aika syvän vaikutuksen.”
Pointillismi
thumb|145px|Esimerkki pointillismista. Yksityiskohta Georges Seurat’n maalauksesta La Parade, 1889.
Northrop Grumman B-2 Spirit
Sotilaskäytössä
Vuonna 2003 12 kpl B-2 Spirit -koneita osallistui Irakin sotaan, jonka aikana ne suorittivat yhteensä 40 pommituslentoa, mukaan lukien 27 pommituslentoa Whitemanin lentotukikohdasta Irakiin. 29. maaliskuuta B-2-koneet suorittivat ensimmäistä kertaa historiassaan yhteisen pommituslennon B-1B Lancer - ja B-52 Stratofortress -pommittajien kanssa: operaation aikana koneet lähtivät lennolle eri lentotukikohdista ja iskivät samanaikaisesti täsmäaseilla muiden muassa Bagdadin tietoliikennelaitokseen sekä Irakin hallinnon ja sodanjohdon kriittisiin asemapisteisiin.
Pointillismi
Pointillismi eli pistemaalaus tai täplämaalaus on maalaustekniikka, jossa värejä sekoitetaan niin, että kankaalle tehdään pääväreillä lähekkäin pieniä pisteitä, jotka luovat katsottaessa vaikutelman sekoittuneesta väristä. Muissa tekniikoissa värit sekoitetaan paletilla. Television ja tietokoneen näytöt toimivat samalla tavalla luodessaan kaikki värit punaisten, sinisten ja vihreiden pisteiden yhdistelmistä.
Pointillismi oli neoimpressionistien käyttämä tekniikka. Pointillismin keksijänä pidetään Georges Seurat’ta. Muita tunnettuja pointillisteja olivat Paul Signac ja belgialais-englantilainen, Suomessakin vaikuttanut Alfred William Finch.
Richard Anuszkiewicz
Richard Anuszkiewicz (23. toukokuuta 1930 Erie, Pennsylvania, Yhdysvallat – 19. toukokuuta 2020 Englewood, New Jersey, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän kuuluu niin kutsutun op-taiteen keskeisiin nimiin.
Anuszkiewicz sai koulutusta Clevelandin taideinstituutissa Ohiossa 1948–1953 ja sen jälkeen Josef Albersilta Yalen yliopiston School of Art and Architecturessa vuoteen 1955.
Anuszkiewiczillä on puolalaisia sukujuuria. Hänelle on myönnetty muun muassa Clevelandin taidepalkinto vuonna 1977, Lee Krasner -palkinto 2000 ja Lorenzo di Medici -mitali 2005. Hänen töitään on esillä vakituisissa kokoelmissa maailmanlaajuisesti.
Northrop Grumman B-2 Spirit
Sotilaskäytössä
Vaikka konetyyppi on ollut taistelukäytössä vuodesta 1999 ja osallistunut taistelutoimiin Kosovossa, Afganistanissa ja Irakissa, Yhdysvaltain ilmavoimien mukaan B-2 Spirit on ollut täysin taistelukykyinen vasta vuoden 2003 joulukuusta lähtien. Häiveteknologia ja kyky pommittaa useita kohteita samanaikaisesti tekevät B-2 Spiritistä hyvin käyttökelpoisen ja luotettavan pommittajan, mutta kalleutensa ja vähäisen lukumääränsä takia koneita nähdään taistelutilanteissa vain harvoin.
Richard Anuszkiewicz
Anuszkiewicz kuoli toukokuussa 2020.
Northrop Grumman B-2 Spirit
Sotilaskäytössä
Nykyisin Whitemanin lentotukikohdan ohella B-2-koneiden tukikohtina toimivat myös Diego Garcian amerikkalais-brittiläinen tukikohta, Andersenin lentotukikohta Guamissa sekä RAF Fairfordin lentotukikohta Gloucestershiressa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Vuonna 2002 Andersenin lentotukikohdassa tapahtui onnettomuus, jossa huollossa ollut B-2 romahti ja viisi työntekijää loukkaantui. . Diego Garcian ja RAF Fairfordin hangaarit rakennettiin vuonna 2003, ja Andersenin lentotukikohdan hangaarit valmistuivat vuonna 2005.
Yksi koneista tuhoutui Guamilla 23. helmikuuta 2008 pian nousun jälkeen, mutta molemmat lentäjät pelastautuivat. Kone putosi Andersenin tukikohdan lentokenttäalueelle juuri nousun jälkeen. Onnettomuuden aiheutti sensorijärjestelmään päässyt kosteus; virheellinen data sai lennonohjaustietokoneen nostamaan konetta liian jyrkästi. Koneella oli lennetty noin 5 100 tuntia 13 vuodessa.
Yleistä
315px|right
Luettelo B-2-pommikoneista
thumb|B-2 Spirit. Vertailukohtana vasemmanpuoleinen [[F/A-18 Hornet ja oikeanpuoleiset F-16 Fighting Falconit.]]
* Tuhoutui Guamissa 23. helmikuuta 2008.
Lähteet
thumb|B-2 Spirit lähdössä lennolle Andersenin lentotukikohdasta [[Guamissa.]]
Surinam Airways
Surinam Airways on Surinamen kansallinen lentoyhtiö. Se on kokonaan maan hallituksen omistama.
Surinam Airways perustettiin 1955. Sen pääpaikka on Kansainvälinen Johan Adolf Pengel -lentoasema.
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1954
13. alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Ruotsin Åressa 1.–7. maaliskuuta 1954.
Surinam Airways
Laivasto
Heinäkuussa 2016:
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1954
Syöksylasku
<br style="clear:both" />
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1972–1973
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1972–1973 oli mestarijoukkueiden Euroopan cupin 18. kausi. Cupiin osallistui 30 joukkuetta ja ne pelasivat cup-muotoisen kilpailun, jossa välieriin saakka kukin joukkuepari pelasi ottelun koti- ja vieraskentällä yhteistuloksen ratkaistessa jatkoon pääsemisen. Loppuottelu pelattiin Stadion Rajko Mitićillä, Belgradissa 30. toukokuuta 1973. Alankomaalainen Ajax voitti loppuottelussa italialaisen Juventuksen maalein 1–0. Mestaruus oli Ajaxille kolmas perättäinen.
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1954
Suurpujottelu
<br style="clear:both" />
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1972–1973
Kauden paras maalintekijä oli puolivälierissä pudonneen Bayern Münchenin 11 maalia tehnyt Gerd Müller, joka teki viisi maalia toisen kierroksen ensimmäisessä osaottelussa kyproslaista AC Omoniaa vastaan.
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1954
Pujottelu
<br style="clear:both" />
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1972–1973
Toiset osaottelut
Juventus eteni loppuotteluun yhteismaalein 3–1.
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1954
Alppiyhdistetty
<br style="clear:both" />
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1972–1973
Toiset osaottelut
Ajax eteni loppuotteluun yhteismaalein 3–1.
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1954
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Avaruustutkimusasema
thumb|320px|Eri avaruusteleskooppien kuvaamat aallonpituudet Avaruustutkimusasema eli avaruusobservatorio tai avaruusteleskooppi on ulkoavaruudessa sijaitseva laite, jota käytetään kaukaisten planeettojen, galaksien, tähtien ja muiden avaruuden kohteiden tutkimiseen.
Se toimii kuten maanpäällinen observatorio. Tutkijat tekevät mittausehdotuksia Nasalle (tai muulle observatoriota ylläpitävälle organisaatiolle), ja observatorion mittausaikaa käyttöönsä saavat parhaat esitykset laatineet tutkijat. Observatorio suunnataan heidän suunnitelmansa mukaisesti, ja mittauksia tehdään valituilla instrumenteilla. Euroopan avaruusjärjestö (ESA) kutsuu vastaavia satelliitteja fasiliteeteiksi.
Johdanto
Suuri määrä avaruustutkimusasemia on lähetetty kiertoradalle, Nykyään myös etäämmälle Lagarangen pisteeseen. Yleensä kyseeseen tulee Maan takana oleva L2, jolloin Auringon säteily ei häiritse toimintaa. Suurin osa niistä on lisännyt tietämystämme kosmoksesta suuressa määrin.
Maanpäällinen tähtitiede on rajoittunutta maan ilmakehän takia. Ilmakehä aiheuttaa häiriötä sähkömagneettiseen säteilyyn suodattamalla ja suojelemalla maapalloa siltä. Tämän takia onkin hyvä sijoittaa tähtitieteellinen tutkimusasema avaruuteen. Kun teleskooppi kiertää maapalloa ilmakehän ulkopuolella, sitä eivät häiritse lämpöväreily, paine-erosta johtuva häiriö eivätkä muut ilmakehän ilmiöt, valosaaste ynnä muu sellainen.
Jotkin maanpäälliset teleskoopit (kuten Very Large Telescope, VLT) pystyvät vähentämään häiriöitä kehittyneen optiikkansa avulla, joka pystyy reagoimaan ilmakehän muutoksiin (adaptiivinen ja aktiivinen optiikka). Tämän ansiosta parhaat maanpäälliset teleskoopit ovat jopa Hubble-avaruusteleskooppia laadukkaampia. Mutta avaruudesta johdettava tähtitiede on tärkeämpää, koska optinen ikkuna ja radio-ikkuna ovat ainoat sähkömagneettisen spektrin alueet, joita Maan ilmakehä ei vaimenna suuressa määrin. Esimerkiksi röntgentähtitiede on lähes mahdotonta Maasta käsin. Se on merkittävässä asemassa nykypäivän tähtitieteessä kiertoradalla olevien röntgenteleskoopilla varustettujen satelliittien ansiosta. Yksi esimerkki tällaisesta teleskoopista on Chandra. Ilmakehä vaimentaa suuresti myös infrapuna- ja ultraviolettisäteilyä.
Avaruustutkimusasemat voidaan yleisesti jakaa kahteen osa-alueeseen: tutkimusasemiin, jotka kartoittavat koko taivasta, ja tutkimusasemiin jotka tarkkailevat valittuja taivaan kohteita.
Monet avaruustutkimuslaitokset ovat jo suorittaneet tehtävänsä, kun muut vielä jatkavat toimintaa. Satelliitteja ovat lähettäneet Nasan, ESAn ja Japanin avaruusjärjestöt.
Ammattilaisten shakkijärjestö
Ammattilaisten shakkijärjestö PCA, joka oli olemassa vuodesta 1993 vuoteen 1996, oli kilpaileva shakkiliitto FIDE:lle. PCA:n perustivat vuonna 1993 Garry Kasparov ja Nigel Short maailmanmestaruusottelunsa markkinointia ja järjestämistä varten.
FIDE:n sääntöjen mukaan kolmen osapuolen pitäisi päättää tarjouksista maailmanmestaruusottelun järjestämiseksi – FIDE:n, maailmanmestarin (Kasparov) ja haastajan (Short). Kasparovin ja Shortin mukaan FIDE:n presidentti Florencio Campomanes rikkoi näitä sääntöjä siten, että ilmoitti yksipuolisesti Manchesterin esittäneen voittaneen tarjouksen. FIDE sai suuren osan tuloistaan maailmanmestaruusotteluiden järjestämisestä. Vastaukseksi tähän Kasparov ja Short loivat PCA:n.
Short saavutti oikeuden haastaa Kasparov MM-otteluun voittamalla kandidaattiotteluissa Jon Speelmanin, Boris Gelfandin, Anatoli Karpovin ja Jan Timmanin. Ottelu pelattiin Lontoossa Time-lehden sponsoroimana. Kasparov voitti pistein 12½–7½.
Mihail Tjurin
thumb|Mihail Tjurin right|thumb Mihail Vladislavovitš Tjurin (, s. 2. maaliskuuta 1960, Kolomna) on venäläinen kosmonautti.
Tjurin valmistui lentokoneinsinööriksi Moskovan ilmailuinstituutista vuonna 1984. Hän työskenteli Energija-avaruusteknologiayhtiössä, kunnes hänet valittiin vuonna 1993 kosmonauttikoulutukseen. Hän osallistui ISS-aseman kolmanteen miehistöön: meno STS-105-lennolla 17. joulukuuta 2001ja paluu STS-108-lennolla. Hän lensi Sojuz TMA-9-lennolla avaruusasemalle syyskuussa 2006 uudestaan.
Hän on naimisissa Tatjana Anatoljevna Tjurinan kanssa. Perhe asuu Koroljovissa, Moskovan lähellä. Perheessä on vuonna 1982 syntynyt tytär Aleksandra.
Tjurin on toinen golfpalloa avaruudessa lyönyt ihminen (ensimmäinen oli Alan Shepard ). Samalla se oli maailman pisin golflyönti. Tämä tapahtui osana kanadalaisen golf-yrityksen Element 21:n mainoskampanjaa Tjurinin 22. marraskuuta 2006 suorittamalla avaruuskävelyllä.
Rossija 1
Rossija 1 on yksi Venäjän kolmesta päätelevisiokanavasta. Se on täysin Venäjän valtion omistama. Kanava on perustettu 13 toukokuuta. 1991 Omistusta hallinnoi Venäjän valtiollinen televisio- ja radioyritys. Pääkonttori sijaitsee Moskovassa. Omistajayrityksen yritysmuoto FGUP tarkoittaa federatiivista valtion unitaarista yritystä, jonka on lain mukaan ajettava valtion etua.
Pääkanava Rossija 1:n lisäksi VGTRK:n muita keskeisiä kanavia ovat uutiskanava Rossija 24, lastenkanava Karusel, kulttuurikanava Kultura (Rossija K), Russki roman, Rossija-RTR (Moja Planeta), sekä tiedekanava Nauka 2.0 ja pääkaupunkiin keskittyvä Moskva 24.
Muut kaksi Venäjän päätelevisiokanavaa ovat NTV ja Ykköskanava.
Historia
Televisiokanavan nimi oli aikaisemmin RTR ja sitten Rossija. Kanava noudattaa uutisoinnissa Venäjän poliittisen johdon Kremlin sanomaa.
Martim Codax
pienoiskuva|Cantigas de Amigo (Pierpont Morgan Library, New York, Vindel MS M979) Martim Codax tai Martín Codax oli keskiaikainen trubaduuri, joka oli mahdollisesti kotoisin Vigosta, Galiciasta. Hän vaikutti 1200–1300-lukujen vaihteessa.
Codaxin elämästä ei ole säilynyt kirjallisia lähteitä. Tiedot hänestä perustuvat pergamentteihin, jotka kirjakauppias Pedro Vindel löysi vuonna 1914 kirjastostaan. Pergamentteja oli käytetty Ciceron De officiis -teokseen sisäkansina. Vanhoja pergamentteja käytettiin ennen uudestaan kirjojen kansina ja siten on monia vanhoja kirjoituksia säilynyt osittain tai kokonaan.
Kansien sisäpuolella näkymättömissä oli pergamenteissa seitsemän cantiga de amigo -genren runoa, jotka oli signeerannut Martín Codax. Ne olivat galicialais-portugalilaista lyyristä runoutta, joka oli tarkoitus laulaa, yleensä musiikin säestyksellä. Nämä seitsemän runoa ovat ainoat, jotka genrestä ovat säilyneet musiikin kera.
Islam Shah Suri
Islam Shah Suri oli Pohjois-Intiaa hallinneen Sur-dynastian toinen hallitsija. Islam Shah Suri, oikealta nimeltään Jalal Khan, hallitsi yhdeksän vuotta (1545–1554). Hän oli edellisen hallitsijan ja Sur-valtakunnan perustajan Sher Shah Surin poika.
Martim Codax
Seitsemän säilynyttä runoa ovat :
Pergamentit nimettiin löytäjänsä mukaan Vindel-pergamenteiksi ja niitä säilytetään John Pierpont Morganin perustamassa Pierpont Morgan Libraryssa New Yorkissa.
Islam Shah Suri
Hallitsijana
Sher Shah Surin kuoleman jälkeen valtakunnan ylhäistö valitsi Jalal Khanin uudeksi kuninkaaksi Jalalin vanhemman veljen Adil Khanin sijasta. Jalal otti hallitsijana nimen Islam Shah. Adil kokosi kannattajien joukon, joka nousi kapinaan Islam Shahia vastaan, mutta kapina kukistettiin. Kapinan jälkeen Islam Shah vainosi systemaattisesti hänen valtaansa uhkaavia ylhäistön jäseniä ja maaherroja, mikä heikensi valtakunnan hallintoa.
Tomas Sandström
Tomas Sandström (s. 4. syyskuuta 1964 Pietarsaari, Suomi) on pelaajauransa lopettanut ruotsalainen jääkiekkoilija. Hän syntyi Pietarsaaressa suomenruotsalaiseen perheeseen ja muutti sieltä jo lapsena perheensä kanssa Ruotsiin. Hän varttui Fagerstassa Ruotsissa ja aloitti jääkiekkoilun siellä pelaten Fagersta AIK:n joukkueessa. Oikean laitahyökkääjä tontilla pelannut Sandström pelasi NHL-liigassa vuosina 1985–1999. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut palomiehenä Trelleborgissa.
Sandström varattiin sijalta 36 New York Rangersiin vuoden 1982 varaustilaisuudessa. Hän pelasi 983 NHL-ottelua, joissa onnistui maalinteossa 394 kertaa ja antoi 462 maalisyöttöä (yhteensä 856 tehopistettä). Hän voitti Stanley Cupin 1997 Detroit Red Wingsissä. Tomas Sandström pelasi Rendez-vous '87 -otteluissa NHL:n tähtijoukkueessa Neuvostoliittoa vastaan.
Ruotsin voittaessa maailmanmestaruuden Wienissä 1987 Sandström oli joukkueensa toiseksi paras pistemies neljällä maalilla ja kuudella maalisyötöllä.
Sandströmin veljenpoika Lucas Sandström pelaa myös jääkiekkoa HockeyAllsvenskanin Björklövenissä.
Eino Rautaruoho
Eino Rautaruoho (1900 Kuhmoinen – 5. lokakuuta 1979) oli suomalainen Koskenpäällä asunut kansantaiteilija, säveltäjä sekä taidemaalari. Hän työskenteli kyläseppänä, autokorjaamossa ja myllärinä. Autokorjaamossa hän oppi hitsausmenetelmän, jota hän käytti patsaita tehdessään.
Itseoppinut Rautaruoho teki veistoksensa romumetallista hitsaamalla ja hän oli tällä alalla uranuurtaja Suomessa. Rautaruohon teoksia oli esillä Suomen Taideakatemian 3-vuotisnäyttelyssä 1965 ja Bratislavassa Tšekkoslovakiassa 1966. Erityistä huomiota herätti 235 senttimetriä korkea Kukko, joka oli tehty vanhoista maataloustyökaluista kuten viikatteen teristä ja lapioista. Rautaruoho oli myös kansanpelimanni, hänen instrumentteinaan olivat viulu ja saha.
Televisio-ohjelma
TV1:n Viihdetoimitus tuotti 1969 Eino Rautaruohosta viihteellisen dokumenttiohjelman Sitä kuusta kuuleminen – Eino Rautaruoho. Ohjelma kuvattiin Rautaruohon kotimaisemissa Koskenpäällä. Käsikirjoittaja ja ohjaaja oli Erkki Pohjanheimo. Kuvaajana toimi Matti Kurkikangas. Filmille kuvattu ohjelma esitettiin Yle TV1:ssä 28.1.1969 ja uusittiin 5.5.1989. Kesto on 34’55”.
Albert Hofmann
Albert Hofmann (11. tammikuuta 1906 – 29. huhtikuuta 2008) oli sveitsiläinen kemisti, joka tunnetaan parhaiten ensimmäisenä lysergihapon dietyyliamidia (LSD) syntetisoineena henkilönä. Hofmann syntyi Badenissa, Sveitsissä, ja opiskeli kemiaa Zürichin yliopistossa. Hänen pääaineensa oli eläinten ja kasvien kemia. Tohtorinarvon hän sai tehdessään tärkeää tutkimusta kitiinin parissa. Myöhemmin Hofmann siirtyi Baseliin Sandoz-yrityksen (nykyisin Novartis) palvelukseen tutkimaan lääkekasveja ja sieniä eristääkseen ja syntetisoidakseen niistä lääkekäyttöön soveltuvia aineita.
Hofmannin tutkimus lysergihappojen parissa johti LSD-25:n syntetisoitiin 16. marraskuuta 1938. Viisi vuotta myöhemmin 16. huhtikuuta 1943 Hofmannin yrittäessä kehittää migreenilääkettä ja siihen liittyen kauaksi aikaa unohtuneen LSD-25:n tutkimuksissa hän havaitsi sen hallusinogeeniset ominaisuudet, kun osa aineesta vahingossa vaikutti häneen ihokosketuksen kautta. Kolme päivää myöhemmin, 19. huhtikuuta, Hofmann testasi ainetta uudelleen nauttimalla 250 µg:n annoksen ja huomasi sen voimakkaat psykedeeliset vaikutukset. Tätä seurasi Hofmannin ja kollegoidensa itsetestien sarja. Ensimmäisen kerran hän kirjoitti löydöstään 22. huhtikuuta samana vuonna. thumb|left|100-vuotias Hofmann vuonna 2006 Myöhemmin Hofmannista tuli Sandoz-yrityksen luonnontuotteiden osaston johtaja ja hän matkusti tutkimaan alkuasukkaiden käyttämän Psilocybe mexicana -sienen psykoaktiivisia ominaisuuksia. Tämä johti sienten vaikuttavan ainesosan, psilosybiinin, eristämiseen ja synteesiin.
Hofmann myös kiinnostui muista meksikolaisista kasveista ja niiden siementen psykoaktiivisista ominaisuuksista. Hän yllättyi siitä, että luonnosta löytyi lähes LSD:n kaltaisia yhdisteitä. Sellaisia kasveja olivat muun muassa Rivea corymbosa, jonka siemenet sisältävät LSA:ta, ja Salvia divinorum, jonka nykyisin tunnettua aistiharhoihin vaikuttavaa salvinoriini A:ta hän ei onnistunut tunnistamaan.
LSD:tä tohtori Hofmann kutsui ”lääkkeeksi sielulle”. Hän oli turhautunut LSD:n maailmanlaajuisesta kiellosta sen jälkeen, kun nuoriso omaksui sen päihdekäytön 1960-luvulla. Hofmannin mukaan LSD:tä käytettiin yli kymmenen vuoden ajan menestyksekkäästi apuna psykoterapiassa.
Uransa aikana Hofmann kirjoitti yli sata tieteellistä artikkelia ja useita kirjoja, kuten LSD:tä käsittelevän kirjan LSD, Mein Sorgenkind, joka on osittain omaelämäkerta ja jossa hän kuvaa esimerkiksi kuuluisaa pyörämatkaansa LSD:n vaikutuksen alaisena.
Hofmannin 100-vuotispäivän kunniaksi tammikuussa 2006 järjestettiin Baselissa kongressi LSD – lempilapsi vai murheenkryyni, jossa esitelmöi 80 tutkijaa, kulttuurivaikuttajaa ja kansalaisaktivistia. Hofmann kuoli sydänkohtaukseen 102-vuotiaana keväällä 2008.
Leonardo Piepoli
pienoiskuva|250px|oikea|Leonardo Piepoli vuoden 2007 Italian ympäriajon 10. etapilla Leonardo Piepoli (s. 29. syyskuuta 1971 La Chaux-de-Fonds, Sveitsi) on italialainen uransa päättänyt maantiepyöräilijä.
172-senttinen ja vain 52-kiloinen Piepoli aloitti ammattilaisuransa Refin-tallissa vuonna 1995. Hän siirtyi Saecoon vuodeksi 1998, ajoi kaudet 1999–2003 Baneston väreissä ja edusti vuosina 2004–2008 Saunier Duvalia.
Vuonna 2008 Piepoli voitti Ranskan ympäriajon 10. etapin, joka oli Hautacamiin päättynyt vuoristoetappi. Kyseessä oli hänen pitkän uransa ensimmäinen etappivoitto Ranskan ympäriajossa. Muutamaa päivää myöhemmin hän sai kuitenkin potkut tallistaan sen jälkeen, kun hänen tallitoverinsa Riccardo Riccò oli jäänyt kiinni dopingtestissä. Tallipäällikkö Mauro Gianetti sanoi menettäneensä luottamuksensa myös Piepoliin. Lokakuussa Italian olympiakomitea CONI ilmoitti, että kaksi Piepolin ympäriajossa antamaa näytettä on paljastunut uusintatestien jälkeen positiiviseksi. Näytteet sisälsivät samaa kolmannen sukupolven EPO-hormonia, josta myös Riccò jäi kiinni. Piepoli menetti Tourin etappivoittonsa. Tammikuussa 2009 Italian olympiakomitea antoi Piepolille kahden vuoden kilpailukiellon.
Yaacov Agam
thumb|Yaacov Agam thumb|Agam's Fire and Water Fountain Tel Aviv 2015 Yaacov Agam (s. 11. toukokuuta 1928) on israelilainen kuvanveistäjä ja taidemaalari. Hänet tunnetaan pääasiassa ansioista optisen ja kineettisen taiteen alalla.
Agam syntyi Rishon LeZionissa uskonnolliseen perheeseen. Hän opiskeli aluksi Bezalelin taideakatemiassa Jerusalemissa ja muutti sitten Zürichiin sekä Pariisiin, jonne hän asettui. Hänen ensimmäinen oma näyttelynsä pidettiin Galerie Gravenissa 1953, ja hänen onnistui vakiinnuttaa asemansa kineettisen taiteen pioneerina parissa vuodessa.
Agamin tunnetuimpia yksittäisiä teoksia ovat Double Metamorphosis III (1965) ja Visual Music Orchestration (1989). Lisäksi hänen työnsä jälkiä ovat suihkulähteet Pariisin La Défensessä (1975) ja Tel Avivin Dizengoffin aukiolla (1986).
Agamille myönnettiin vuonna 1996 Unescon Jan Amos Comenius -mitali.
Väärä kompositio
Väärä kompositio tarkoittaa argumentaatiovirhepäätelmää, jonka mukaan kokonaisuudella on samat ominaisuudet kuin sen osilla. Sen yleinen kaava on seuraava:
Esimerkiksi: ''Kaisa kuuluu seurakunnan kuoroon. Kaisa on juoruilija. Seurakunnan kuorossa puhutaan varmasti pahaa ihmisten selkien takana.''
Marc Riboud
Riboud valmistui École centrale de Lyonista. Hän matkusteli uransa aikana laajalti, esimerkiksi Itä-Aasiassa Kiinaan, Japaniin ja Pohjois-Vietnamiin.
Vaiti, aivan hiljaa
Vaiti, aivan hiljaa on Juice Leskisen albumi, joka on julkaistu vuonna 2002.
Kappalelista
Sävellykset ja sanoitukset: Juice Leskinen, paitsi ”Voi jospa jostain” säv. trad., san. Leskinen, sovitukset Ippe Kätkä - Juice Leskinen, paitsi ”Voi jospa jostain” Seppo Alajoki - Juice Leskinen, "Ottaa päähän" Jyrki Niemi.
Kokoonpano
Dixieland-osasto: Lucjan Czaplicki, Jussi Ristilä, Aki Välimäki ja Jukka Hänninen.
Väärä divisio
Väärä divisio tarkoittaa argumentaatiovirhepäätelmää, jonka mukaan osilla täytyy olla samat ominaisuudet kuin kokonaisuudella. Sen yleinen kaava on seuraava:
Esimerkiksi: ''Rautariisto oy kiskoo laina-asiakkailtaan suurta korkoa. Viljo on Rautariiston palkoilla. Viljo varmaankin veisi leivänkin nälkäisen lapsen suusta.''
Apassikanjoni
Apassikanjoni on kuudes Suomessa ilmestynyt Lucky Luke -sarjakuva-albumi. Albumin käsikirjoittaja on René Goscinny ja suomentaja Juoni Tihma. Kannen on tehnyt Morris. Kirjasta on tehty myös animaatielokuva.
Juoni
Intiaaniasiain toimisto on lähettänyt Lucky Luken ottamaan selvää miksi sota ei ota loppuakseen apassien mailla. Kun Lucky Luke huolehtii ratsuväkirykmentin muonavankkureiden saatosta, Apassikanjonin kohdalla vaunujen kimppuun hyökätään. Komppanian ylimielinen eversti lähettää välittömästi saattueen polttamaan apassien intiaanikylän. Kun rykmentti saapuu Fort Canyon -linnoitukseensa, he huomaavat, että apassit ovat kostoksi kylänsä poltosta hävittäneet linnakkeen maan tasalle. Kun Lucky Luke raivostuu ja ehdottaa everstille rauhan solmimista apassien kanssa, tämä pidättää Lucky Luken, joka onnistuu kuitenkin pakenemaan. Luke liittyy apassien seuraan aikeenaan lopettaa sota, mutta lopulta suunnitelma epäonnistuu, ja Lucky Luke ja eversti ollaan vähällä polttaa elävältä, kunnes selviää, että everstin kadonnut poika onkin oikeasti apassien naamioitunut poppamies. Rauha solmitaan ja sota päättyy.
Carl Cronstedt
thumb|Carl Olderman Cronstedt, [[Helena Arnellin maalaama muotokuva 1740-luvulta, Suomen kansallismuseo.]] Carl Cronstedt (1672 Tukholma – 1750 Tukholma) oli ruotsalainen kenraali ja vapaaherra. Hän toimi Suomen joukkojen ylipäällikkönä vuosina 1739–1740. Poliittisesti Cronstedt oli lähellä hattupuoluetta. Hänen kuolemansa jälkeen levisi huhu, jonka mukaan Cronstedt olisi ampunut Ruotsin kuninkaan Kaarle XII:n.
Elämäkerta
Cronstedtin puoliso oli Elisabet Arnell. Cronstedt jäi suuressa Pohjan sodassa sotavangiksi Pultavan taistelussa, mutta hän vapautui taistelun jälkeen tapahtuneessa vankien vaihdossa.
Suomen armeijan ylipäällikkönä
Cronstedt valittiin Suomen joukkojen ylipäälliköksi Axel Löwenin jälkeen. Cronstedt oli tällöin jo vanha ja sairas, mutta hänet nimettiin tehtävään, koska monet häntä ansioituneemmat ehdokkaat kieltäytyvät virasta. Hänen tehtävänään oli tehdä sotavalmisteluja Suomessa, sillä vuoden 1738 valtiopäivillä valtaannoussut hattupuolue aikoi julistaa sodan Venäjälle. Cronstedt saapui Suomeen 1. elokuuta 1739. Ensimmäisissä tarkastuksessaan hän havaitsi, että sotilaiden musketit olivat huonoja, rajalinnoitukset olivat rapistuneita ja rakennusmateriaalien puute oli keskeyttänyt sotilaiden parakkien rakennustyöt.
Cronstedtin suunnittelema puolustus perustui sotilastopografiseen ajatteluun, jonka mukaan Ruotsin kannatti puolustaa Kymijoen suuntaista linjaa. Cronstedt vakuutti kuninkaan ja neuvoston siitä, että Haminaa ja Lappeenrantaa ei pystyttäisi linnoittamaan riittävän vahvasti ajoissa, joten niiden linnoittamiseen ei kannattanut tuhlata voimia. Sen sijaan hän halusi varustaa kauemmas itärajasta linnoitusketjun, jolloin linnoituksia olisi helpompi ylläpitää ja piirittäjällä olisi pitemmät huoltoyhteydet Venäjälle ja näin huoltokuljetuksia olisi helpompi häiritä. Cronstedt ehdotti Olavinlinnan, Hämeenlinnan ja Helsingin linnoittamista. Tuloksena oli rajan linnoitusten parannustöiden keskeyttäminen, mutta uuden linnoitusketjun rakentamiseksi ei ohjattu voimavaroja.
Kun Cronstedt tarkasti Haminan, Olavinlinnan ja Lappeenrannan linnoitukset hän kirjoitti Tukholmaan, että niiden puolustuskuntoon laittaminen kestäisi neljä vuotta. Hän kirjoitti kuninkaalle, että Tukholmassa suhtauduttiin kevytmielisesti sotavalmisteluihin ja pyysi että kuningas peruisi suunnitellun sodan. Cronstedt yritti parantaa sotavalmiutta säännöstelemällä elintarvikkeita ankarasti ja pidensi elintarvikkeiden vientikieltoa. Cronstedt antoi määräyksen omavaltaisesti, ennen kuin valtaneuvosto teki asiasta päätöksen. Cronstedt ei kuitenkaan saanut varoja elintarvikkeiden ostoon ja samaan aikaan sotavalmistelujen aiheuttama kysyntä nosti elintarvikkeiden hintoja. Lisäksi näytti siltä, että kesällä 1740 Suomea uhkaisi kato ja rehun puute. Elintarvikeongelman vuoksi sotilaita ei voitu koota yhteen paikkaan, vaan he joutuivat pysyttelemään puustelleissaan mahdollisimman pitkään.
Päätös Cronstedtin vapauttamisesta Suomen armeijan ylipäällikön tehtävistä tehtiin 21. heinäkuuta 1740. Uudeksi ylipäälliköksi nimettiin Charles Emil Lewenhaupt. Väliaikaiseksi ylipäälliköksi tuli kenraaliluutnantti Henrik Magnus von Buddenbrock.
Bielke
Bielke (myös Bjelke) on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 8, vapaaherrallinen suku numero 6 ja kreivillinen suku numero 29. Nimi Bielke tuli suvun käyttöön vasta 1500-luvulla vaakunan mukaan, jossa on kaksi kullanväristä poikkihirttä sinisellä pohjalla.
Tunnettuja suvun jäseniä ovat:
Hanger
Hanger on suomalaisen Hurriganes-yhtyeen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin marraskuussa 1978. Levy ilmestyi keskellä punk- ja rockabilly-kuumetta, eikä kerännyt tuoreeltaan juurikaan suosiota. Se oli esimerkiksi yhtyeen ensimmäinen albumi, josta ei myönnetty kultalevyä. Tyylillisesti albumi on hyvin 1960-lukuvaikutteinen, mutta jotkin kappaleet lähentelevät hard rockia.
Yhtye oli muuttunut kuusimiehiseksi. Levyllä ovat Remu Aaltosen (laulu), Cisse Häkkisen (basso, laulu) ja Ile Kallion (kitara, laulu) lisäksi mukana Pedro Hietanen (kosketinsoittimet), Beaver Aitto-oja (rummut) sekä taiteilijanimellä Jim Kowalzskij esiintynyt Jim Pembroke (kitara, taustalaulu), joka myös sanoitti yhtyeen uudet omat kappaleet. Remu Aaltonen ei soita levyllä lainkaan rumpuja, vaan toimii ainoastaan laulusolistina.
Albumi oli yhtyeen ensimmäinen, jonka julkaisi Love Recordsin sijaan Scandia. Ruotsissa Sonet-yhtiö julkaisi albumin samalla kappalesisällöllä nimellä Stranded in the Jungle. Levyä myytiin siellä kahdessa viikossa 15 000 kappaletta.
Taustaa
Kesällä 1977 Hurriganes oli ollut suosionsa huipulla. Lokakuussa ilmestynyt studioalbumi Tsugu Way myi kuitenkin aiempaa heikommin. Myyntimäärää pidettiin silti vallitsevassa taloustilanteessa hyvänä, minkä sanottiin osoittavan Hurriganesin selvän johtoaseman suomalaisessa rockmusiikissa.
Yhtyettä uhkasivat kuitenkin uudet muotivirtaukset. Televisiosarja Onnen päivät ja elokuva Grease synnyttivät villityksen 1950-lukuun, ja Hurriganes edusti väärää sukupolvea. Niin sanotut ”diinarit” suhtautuivat vihamielisesti Hurriganesin kaltaisiin oman äärikonservatiivisen arvomaailmansa ulkopuolisiin asioihin. Diinareiden suosikkeihin lukeutui suomalainen rockabilly-yhtye Teddy & The Tigers, joka kesään 1978 mennessä oli saavuttanut yhä kasvavaa suosiota. Sen sijaan samaan aikaan vallinnut punk-kuume ei vielä vaikuttanut merkittävästi Hurriganesin menestykseen, sillä esimerkiksi Pelle Miljoonan ja Eppu Normaalin esikoisalbumit pysyivät eräänlaisena marginaalimusiikkina. Myös diskokulttuuri oli saapunut Suomeen Saturday Night Fever -elokuvan myötä. Kyseinen osa nuorisosta koki diinareiden ja punkkareiden aatemaailman vieraaksi, mutta samalla Hurriganesin musiikillisesti liian vaativaksi. Diskon ihailijat halusivat vain tanssia. Hurriganes reagoi tilanteeseen ottamalla keikoilleen mukaan DJ-veteraanit Joke Linnamaan ja Kari Niirasen.