cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bruce McLaren
Moottoriurheilu-ura
Bruce McLaren pääsi Uuden-Seelannin autourheilupiireiltä saamansa stipendin avulla ajamaan Eurooppaan Formula 2 -kisoja vuonna 1958 näytettyään kykynsä Formula 2 -luokassa kotimaassaan. Hän pääsi jopa pistesijoille ajettuaan viidenneksi Saksan GP:ssä samana vuonna. McLaren ei kuitenkaan saanut pisteitä, sillä hän ajoi kilpailun Formula 2 -luokan autolla.
Vuoden kuluttua Cooper-talli otti McLarenin F2-kilpatallinsa kuljettajaksi ja vuoden lopulla hän pääsi ajamaan tallin F1-autoa ja kiitti luottamuksesta. McLaren voitti kauden 1959 Yhdysvaltain päätösosakilpailun 22-vuotiaana. Näin hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin GP-voittaja ja piti ennätystä hallussaan 44 vuotta ennen kuin espanjalainen Fernando Alonso voitti vuoden 2003 Unkarin osakilpailun.
Kaudella 1960 McLaren voitti yhden osakilpailun ja pokkasi kauden päätteeksi MM-hopeaa tallikaverinsa Jack Brabhamin voitettua toisen perättäisen maailmanmestaruutensa. Seuraavilla kausilla Cooper ei enää ollut yhtä ylivoimainen auto kuin 1950-luvun lopulla, mutta silti McLaren onnistui voittamaan kauden 1962 Monacon GP-kilpailun. Tämän jälkeen McLaren pyysi Charlie Cooperilta autoa, jotta hän olisi voinut osallistua talvella ajettavaan TasMan-sarjaan, mutta Cooper kieltäytyi. McLaren perusti oman tallin ja voitti TasMan-sarjan näytöstyyliin. McLarenin ei tarvinnut odottaa tallinsa ensimmäistä voittoa kauan, sillä jo syksyllä 1968 McLaren voitti omaa nimeä kantavalla autollaan Belgian osakilpailun. Voitto jäi Bruce McLarenin viimeiseksi. Päätettyään jo lopettaa kilpa-autoilijan uransa ja keskittyä kasvavalle liiketoiminnalleen, McLaren kuoli 32-vuotiaana testatessaan tallinsa Can-Am-autoa Goodwoodin radalla kesäkuussa 1970.
Erakkohaukka
Erakkohaukka (Buteogallus solitarius) on haukkojen heimon luhtahaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan hyvin laajalla alueella Meksikosta Argentiinan luoteisosaan ja siinä väissä Belizessa, Hondurasissa, Guatemalassa, Nicaraguassa, Costa Ricassa, El Salvadorissa, Panamassa, Kolumbiassa, Venezuelassa, Guyanassa, Perussa, Ecuadorissa ja Boliviassa. Se on silti yleensä harvinainen ja paikallinen, eikä populaatio arvion mukaan ehkä ylitä tuhatta yksilöä, joskin arvio on luultavasti liian alhainen. Aikuisten yksilöiden määrä on todennäköisesti kuitenkin 1 000–2 500 yksilöä, jolloin kokonaismäärä olisi 1 500–4 000 yksilö. Kanta on kuitenkin pienenemässä elinalueiden tuhoutumisen ja liiallisen metsästyksen vuoksi.
Laji luokiteltiin aiemmin erakkohaukkojen sukuun (Harpyhaliaetus), mutta molekyylitutkimusten perusteella se kuuluu luhtahaukkojen suvun neljä lajia käsittävään kladiin.
After Work
Joissain ravintoloissa after work -nimellä markkinoidaan iltapäiviin sijoitettua tarjoilujaksoa, jonka aikana voidaan tarjota juoma- tai ruoka-alennuksia.
Unbiunium
Unbiunium on väliaikainen nimi alkuaineelle, jonka järjestysnumero on 121. Alkuainetta ei ole kokeellisesti pystytty todistamaan. Unbiunium on ensimmäinen alkuaine, joka kuuluu g-lohkoon. Se on myös ensimmäinen superaktinoidien sarjan jäsen. Sen ominaisuuksien ennustetaan olevan samankaltaisia kuin lantaanilla ja aktiniumilla. Sen elektronirakenteen 8p-alikuoren suhteellisuusteoreettisen stabiilisuuden pitäisi johtaa perustilan 8s28p1 elektronikonfiguraatioon toisin kuin lantaanin ja aktiniumin ds2-konfiguraatioon. Unbiuniumia ei havaita luonnossa, vaan sitä voidaan mahdollisesti tuottaa laboratorio-oloissa.
Keltti (Kuusankoski)
Keltti on kylä ja kaupunginosa Kuusankoskella Kouvolassa, Kymenlaaksossa Kymijoen varrella. Kylä on laajaa maaseutualuetta ja sijaitsee Kuusankosken, Kouvolan keskustan, Elimäen ja Iitin välimaastossa. Keltti on osa Maunukselan rekisterikylää, ja se liitettiin Iitistä Kuusankoskeen vuonna 1931. Kylässä on asukkaita noin 200. Lähimmät palvelut ovat Kuusankosken keskustassa (Kuusaalla), Tervaskankaalla ja Korjalassa, joihin on matkaa 2–5 kilometriä. Keltissä kylätoiminta on aktiivista. Siellä sijaitsee Keltin Myllytupa ja Keltin nuoret ry (vuonna 1969 perustettu nuorisoyhdistys), joka nykyisin toimii myös Keltin kyläyhdistyksenä. Kymijoessa Keltin kohdalla sijaitsee vuosina 1939–1940 rakennettu Keltin voimalaitos, sekä Keltin jätevedenpuhdistamo, joka on valmistunut vuonna 2014.
Keltti oli yksi niistä rajakohdista, mistä alkoi venäläisten hyökkäyksellä Suomen sota. Kenraalin Nikolai Bagrationin komentamasta 21. divisioonasta neljä pataljoonaa tuli rajan yli Suomen puolelle 21. helmikuuta 1808.
World of Tanks
World of Tanks (lyhennettynä WoT) on valkovenäläisen Wargaming.net-pelitalon kehittämä ja julkaisema ilmainen kolmannesta persoonasta kuvattu tankkisotapeli. Se julkaistiin Venäjällä vuoden 2010 elokuussa ja Euroopassa sekä Pohjois-Amerikassa 12. huhtikuuta 2011. Peliä voi pelata Windows-koneilla ja siitä on lisäksi saatavilla Winen kautta toimiva Linux-versio sekä CodeWeaversin kautta toimiva Mac OS -versio. Pelillä on myös Android-versio World of Tanks Blitz. World of Tanksilla on yli 140 miljoonaa rekisteröitynyttä pelaajaa, ja peli pitää hallussaan Guinness World Recordsin MMO-ennätystä yhtäaikaisesta pelaajamäärästä samalla palvelimella. Peli oli ilmaispelien edelläkävijä, joka lisäsi niiden suosiota.
Keltti (Kuusankoski)
Keltissä nykyisen Kymen Paviljongin nurkalta kulki 1200-luvulta vuoteen 1810 Ylinen Viipurintie jatkuen sitten Kymijoen toisella rannalla Ruotsulan puolella. Kulkijat vietiin Kymijoen yli lautalla. Tämän tien uoma on nähtävissä maastossa vielä nykyisinkin.
Aiheesta muualla
60.87889°N, 26.60528°W
World of Tanks
Pelaaminen
World of Tanks on kolmannesta persoonasta kuvattu, verkossa pelattava massiivinen monen pelaajan sotapeli, jossa pelaaja ohjaa valitsemaansa panssarivaunua taistelussa muita pelaajia vastaan. Pelaajat voivat muodostaa keskenään klaaneja, jotka voivat osallistua klaanisotiin. Klaanisotiin voivat osallistua vain klaanin jäsenet, mutta klaanin omassa linnakkeessa pääsee pelaamaan myös rajoitettu määrä ulkopuolisia. Klaanien jäsenmäärä on rajoitettu sataan, minkä vuoksi monet klaanit tekevät yhteistyötä tai jakavat toimintaansa moniin alaklaaneihin. Pelaajia voi kutsua myös ”osastoon” eli kahden tai kolmen pelaajan ryhmään, jossa pelaajat pääsevät samalle puolelle taistelussa. Taistelussa ollessaan pelaajat voivat viestiä keskenään tekstipohjaisessa chatissä sekä ääniviesteillä. World of Tanksiin kirjautumiseen voi käyttää Wargaming.net ID:tä eli yhdistettyä kirjautumista, joka toimii myös muissa Wargaming.netin peleissä.
Pelissä on yhteensä lähes 50 eri karttaa eli kenttää, joilla pelata. Kentät poikkeavat toisistaan maaston, säätilan ja suuruutensa puolesta, ja ne jaetaan kolmeen eri tyyppiin: kesä, talvi ja aavikko. Lisäksi kentät voidaan jakaa kaupunkikarttoihin, avoimiin karttoihin ja niiden yhdistelmiin. Pelkän maaston lisäksi kentissä on erilaisia efektejä (esim. lentokoneita tai liikkuvia nostureita). Osa kartoista, kuten Prokhorovka sekä Siegfried Line, perustuvat johonkin historialliseen taistelupaikkaan. Loput kartoista on kehitelty jonkin tunnetun alueen pohjalta (esim. Malinovka).
Panssarivaunut
pienoiskuva|oikea|[[Hetzer Wargaming.netin osastolla vuoden 2011 E3-tapahtumassa.]] Pelaajat voivat pelata yli 300:lla vuosien 1930–1963 aikana käytetyillä panssarivaunuilla, niiden prototyypeillä sekä suunnitteilla olleilla vaunuilla. Vaunuja on yhdestätoista eri maasta: Neuvostoliitosta, Saksasta, Yhdysvalloista, Iso-Britanniasta, Ranskasta, Japanista, Kiinasta, Tšekkoslovakiasta, Puolasta, Ruotsista ja Italiasta. Vaunuja on viittä eri tyyppiä: kevyitä, keskiraskaita, raskaita, panssarintuhoajia eli PST-vaunuja ja telatykkejä. Kullakin vaunutyypillä ja tankilla on yksilölliset ominaisuudet, ja sitä myötä erilaiset pelitaktiikat. Pelissä on usean tasoisia vaunuja aina kymmentasoisiin asti. Aluksi pelaaja saa jokaiselta maalta yhden ykköstason vaunun. Uusia vaunuja ja varusteita voi hankkia krediiteillä ja kullalla. Ennen taistelua pelaaja valitsee vaununsa tallissa. Normaaliversioiden lisäksi tallista on ollut erilaisina juhlapäivinä useita kymmeniä muunnoksia.
World of Tanks ei ole varsinainen simulaatiopeli, vaan asioita on yksinkertaistettu pelattavuuden parantamiseksi. Panssarivaunuissa on historiallisen esikuvansa mukaan mallinnettu panssari, joka panssarinläpäisevän ammuksen on läpäistävä tehdäkseen vaunuun vahinkoa. Ammuksen läpäisykyky vähenee etäisyyden kasvaessa. Poikkeuksena tähän ovat ontelokranaatit ja räjähtävät ammukset. Itse vahingonsieto perustuu kestopisteisiin ja ammuksen tekevän vahingon määrään, joka riippuu etupäässä sen kaliiperista. Osuma voi kestopisteiden vähentämisen lisäksi aiheuttaa kriittisen osuman; esimerkiksi osuma polttoainesäiliöihin tai moottoriin voi sytyttää vaunun tuleen ja osuma ammusvarastoon räjäyttää sen.
Pelimuodot
Normaalitaistelu on satunnaistaistelun yleisin alalaji. Siinä on kaksi 15 pelaajan joukkuetta. Peli päättyy, kun toiselta puolelta tuhotaan kaikki vaunut tai tukikohta vallataan. Jos kumpikaan näistä ei tapahdu 15 minuutissa, taistelu päättyy tasapeliin. Tasapeli lasketaan molempien joukkueiden tappioksi. Hyökkäystaistelussa on kaksi viidentoista pelaajan joukkuetta. Kymmenen minuutin aikana toisen joukkueen tulee puolustaa tukikohtaa ja toisen hyökätä vihollisen tukikohdalle. Jos aika loppuu, puolustava joukkue voittaa. Kohtaamistaistelussa on yksi tukikohta, joka on yleensä yhtä kaukana molempien joukkueiden lähtöpaikoista. Joukkueita on kaksi ja pelaajia 15 kummallakin puolella. Joukkueiden pitää vallata tukikohta tai tuhota kaikki vihollisen joukkueen vaunut. Joukkuetaisteluissa taistelee kummallakin puolella seitsemän pelaajaa, joiden vaunujen yhteistaso on korkeintaan 52. Joukkuetaisteluissa vaunut ovat tasoilta 6–8.
Historiallinen taistelu oli pelimuoto, jossa pelaajat pääsivät pelaamaan oikeissa taisteluissa niihin liittyvillä tankeilla. Historiallinen taistelu lisättiin World of Tanksiin päivityksessä 9.0 ja poistettiin versiossa 9.2 pelaajien kritiikin takia. Historiallista taistelua moitittiin pitkistä jonotusajoista ja epäreilusta Match Makingista. Taisteluissa pyrittiin mallintamaan historiallisia taisteluita tarkasti, ja pelattavissa on vain tietyt vaunut valittuine moduuleineen ja ammuksineen.
Klaanisotien tavoitteena on saavuttaa maailman herruus valtaamalla toisilta klaaneilta provinsseja. Klaanisodan vakavamman luonteen takia klaanisotiin tehdään usein erillisiä taistelutaktiikoita ja klaanisodissa käytetään usein jonkinlaista VoIP-ohjelmistoa (esim. TeamSpeak). Klaaneille on tarkoitettu myös pelimuoto nimeltään Linnake, jossa rakennetaan omaa linnaketta eli klaanin "tukikohtaa", puolustetaan sitä vihollisia vastaan ja hyökätään vihollisten linnakkeisiin.
Lisäksi pelissä voi pelata kenttiä Team Training -pelitilassa, jossa pelaaja voi itse määritellä pelattavan kartan ja joukkueiden kokoonpanot.
Erikoispelimuodot
Aprillipäivänä 2014 peliin lisättiin 8-Bit Tales -pelimuoto ja Karl-niminen tason yksi telatykki. Taisteluissa on molemmilla puolilla seitsemän kahdeksanbittistä vaunua, jotka pelaavat retrohenkisellä kahdeksanbittisellä kartalla. Kartassa on metallisia tuhoutumattomia esteitä, ampumalla tuhoutuvia esteitä, puskia ja vesiesteitä. Normaalista World of Tanksista poiketen myöhemmässä 8-Bit Talesissa on normaaliammusten lisäksi parantavia ammuksia. 8-Bit Tales palasi myöhemmin hieman muokattuna uudenvuoden 2015 jälkeen Winter Showdown -nimisenä. Siinä pelaajat voivat taistella kolmella eri tankilla jopa viiden pelaajan osastoissa.
Wargaming.net julkaisi vuoden 2014 jalkapallon MM-kilpailujen kunniaksi Football battles -pelimuodon, jossa pelattiin jalkapalloa tankeilla. Taisteluissa on molemmilla puolilla kolme T-62A Sport -vaunua, joiden tavoite on tehdä vähintään kolme maalia tai olla johdossa seitsemän minuutin peliajan päättyessä. Vihollisvaunuja ei voi vahingoittaa teloja lukuun ottamatta. Pelimuoto poistui MM-kisojen jälkeen.
Version 9.3 myötä World of Tanksiin lisättiin Tank Rally -pelimuoto, joka oli saatavilla vain 29. syyskuuta – 12. lokakuuta 2014. Taisteluissa on kummallakin puolella kolme M24 Chaffeesta muunneltua M24 Chaffee Sport -vaunua. Tank Rallyssa pelaajien tulee ajaa Port-kartasta muokattua rataa pitkin tukikohtaan samalla ampuen vihollisia ja lopuksi tuhota viholliset tai vallata tukikohta.
Aprillipäivänä 2016 peliin lisättiin Moon Mayhem -pelimuoto, jossa kolme pallon muotoista IS 8-Ball -vaunua taistelee vastakkain Kuuhun sijaittuvassa kartassa. Pelimuodossa on erikoisuutena vaunuja ilmaan nostava pomppu, niitä toiseen paikkaan lennättävä impulssi ja niitä tuhoava meteorisuihku.
Sommen taistelussa ensi kertaa käytetyistä Mark I -panssarivaunuista tuli 15. syyskuuta 2016 täyteen 100 vuotta, minkä kunniaksi Wargaming julkaisi niiden historiaa juhlistavan Convoy-pelimuodon. Siinä pelaajien tehtävänä on suojata panssariautoilla Mark I -panssarivaunua sen edetessä vihollisen tukikohtaan tai toisella puolella estää vaunun eteneminen omaan tukikohtaan. Pelimuoto poistui 5. lokakuuta 2016.
Modaaminen
Modaaminen on modien eli pelaajien kehittämien lisäosien asentamista peliin. Modit muokkaavat yleensä vaunujen tai tallin ulkoasua, ääniä, minikarttaa, tarkka-ampujatilaa, näyttävät vihollisvaunujen heikot kohdat tai arvioivat voittomahdollisuuksia. Vaikka modeja ei yleensä voi muokata, esimerkiksi vaunujen ulkoasua muokkaaviin modeihin sisältyy mahdollisuus luoda itse vaunun kuviointi. World of Tanksin modien vaikutukset rajoittuvat vain pelaajalle itselleen.
Puhdistaakseen peliä epäreiluista modeista Wargaming julkaisi 8. marraskuuta 2016 kiellettyjen modien listan. Ensimmäistä kertaa kielletyistä modeista kiinni jääville annetaan seitsemän päivän pelikielto ja toista kertaa kiinni jääville ikuinen pelikielto. 29. marraskuuta Wargaming ilmoitti antaneensa lähes 3 000 pelaajalle seitsemän päivän pelikiellon kiellettyjen modien käyttämisestä.
Kehitys ja historia
World of Tanks julkaistiin Venäjällä 12. elokuuta 2010 versiona 0.6.3, mutta palvelimien ylikuormituksen takia ne suljettiin vähäksi aikaa. Englanninkielinen avoin beetaversio julkaistiin 27. tammikuuta 2011. Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa World of Tanks julkaistiin 12. huhtikuuta 2011. Pelipalvelimiin kohdistui julkistuksen jälkeen paljon kuormitusta ennakoitua suuremman pelaajamäärän takia, ja Wargaming.net joutui lisäämään palvelimien määrää. Wargaming.net kehitti World of Tanksista alun perin historiallisen tarkkaa, simulaattorimaista tankkipeliä historian harrastajille. Pelin suosion nopea kasvu aiheutti ylläpidolle ongelmia monilla palvelimilla.
Pelissä oleva panssarivaunut luodaan joko piirtämällä ne tietokoneella tai 3D-skannaamalla niistä kolmiulotteinen malli. Kun World of Tanks julkaistiin, tankeissa oli keskimäärin 8 000 polygonia ja grafiikoita rajoittavana tekijänä oli lähinnä tietokoneiden teho. Nykyisin osassa tankeissa voi olla jopa 18 000 polygonia. Aluksi vaunuja päivitettiin tietokoneiden suorituskyvyn kasvaessa, mutta myöhemmin siirryttiin malliin, jossa vaunut luodaan aluksi miljoonien polygonien tarkkuudella, ja skaalataan sitten tietokoneeseen sopivaksi. World of Tanks käyttää Linux-pohjaisia palvelimia, BigWorld- ja Havok -pelimoottoreita ja Umbra 3 Visibility Solution -teknologiaa pelimoottorin turhan käytön vähentämiseksi.
Musiikki
World of Tanksin musiikin on säveltänyt Sergey Khmelevsky. Lontoolaisessa Abbey Road Studios -studiossa äänitetty alkuperäinen soundtrack sisältää 37 kappaletta. Soundtrackin lisäksi pelissä on erilaisia tykki- ja moottoriääniä sekä miehistön ääniviestejä.
Muut versiot
World of Tanks: Xbox 360 Edition on World of Tanksin Xbox 360:lle optimoitu konsoliversio, joka julkaistiin 12. helmikuuta 2014. Siinä on PC-versiota vähemmän karttoja ja vaunuja, eikä siinä voi käyttää samoja tunnuksia kuin PC-versiossa. World of Tanksin Xbox Onelle optimoitu versio World of Tanks: Xbox One Edition julkaistiin 2015. Xbox 360 -versiossa ja Xbox One -versiossa pelaajat pelaavat samalla palvelimella keskenään. PlayStation 4:lle optimoitu versio julkaistiin 19. tammikuuta 2016.
Vastaanotto
World of Tanks on saanut paljon myönteisiä arvosteluja. Metacriticin laskema painotettu arvostelukeskiarvo on 80 pistettä sadasta ja GameRankingsin laskema arvostelukeskiarvo on 82.32%. Peli on voittanut monia pelialan palkintoja ja menestynyt hyvin myös kaupallisesti, sillä se tuotti 2013 neljänneksi eniten mikromaksutuloja maailmassa.
Arvosteluja
Monissa arvosteluissa kiitettiin pelin tasapainoa sujuvan pelattavuuden ja realismin välillä. Kritiikkiä annettiin lähinnä hitaasta etenemisestä ylemmillä tasoilla, korkeasta oppimiskynnyksestä ja pelaajien huonosta käytöksestä. Pelaaja-lehden arvostelussa kehuttiin pelin tunnelmaa ja pelaamista kavereiden kanssa. Domen arvostelija Jukka Kauppinen kehui peliä palkitsevaksi ja totesi, että "harvoin peliä sekä rakastaa että vihaa yhtaikaa näin tunteella". Lisäksi hän kehui myös pelin laajaa ja monipuolista panssarivaunuvalikoimaa ja uudistuksia.
Suosio ja merkitys
250px|pienoiskuva|oikea|World of Tanksiin rekisteröityneiden pelaajien määrä vuodesta 2011. World of Tanks on todella suosittu. Sillä on yli 140 miljoonaa rekisteröinyttä pelaajaa ja se pitää hallussaan MMO-ennätystä (yhtäaikaisten pelaajien määrä verkossa) 1 114 337 pelaajalla. Pelistä on tehty myös monia kopioita, joista kiinalainen Project Tank -peli on viety oikeuteen. Vuonna 2013 World of Tanksin mikromaksutulot ylittivät World of Warcraftin ja peli sijoittui neljänneksi parhaiten rahaa tuottavaksi nettipeliksi 372:n miljoonan dollarin tuotoilla.
Kilpapeliturnaukset
pienoiskuva|oikea|250px|Kuva vuoden 2013 Intel Extreme Masters -kilpailusta [[Katowicesta.]] Wargaming.net järjestää vuosittain useita kilpapeliturnauksia. Kilpapelaaminen lähti pelaajien itse järjestämistä turnauksista. Niiden tultua suosituksi Wargaming.Net alkoi järjestää turnaukseksia. World of Tanks on virallinen World Cyber Games -tapahtuman finaalipeli. World of Tanks -turnauksista merkittävin on WGL Grand Finals, jonka ottelut striimataan suorana nettiin. Ensimmäinen kilpapeliturnaus järjestettiin 2012, jolloin 30 000 pelaajaa oli mukana kilpailemassa 100 000 dollarin arvoisista palkinnoista. Vuonna 2014 järjestetyn ensimmäisen WGL Grand Finals -turnauksen voitti Natus Vincere. Vuonna 2015 finaalin voitti Hellraisers. Hallitseva mestari on Natus Vincere.
Katsuhito Gorai
Katsuhito Gorai (s. 1. syyskuuta 1960 Tokio) on japanilainen karateka. Hän on International Karate Organizationin komitean jäsen, sekä hallinnoi Yhdysvaltain Kyokushin-karatea ja on pääohjaajana New Yorkissa.
Ura
Gorai aloitti Kyokushinin harjoittelun nuorena ja osallistui myös turnauksiin saavuttamatta isompaa menestystä. Hän oli muun muassa mukana vuoden 1989 Japanin mestaruuskilpailuissa. Koska Gorai oli opiskellut liikehallintoa Fordhamin yliopistossa Bronxissa Masutatsu Ōyama oli ennen kuolemaansa ehtinyt antaa hänelle tehtäväkseen kehittää Kyokushinin toimintaa Yhdysvalloissa. Gorai keskittyi kilpailemisen sijaan opettamiseen sekä erilaisiin leiri- ja kilpailujärjestelyihin. Hän muun muassa perusti ensimmäisen dojonsa Manhattanille ja sittemmin ensimmäiset All American Openit 1996 ja myöhemmin 2005 painoluokalliset Yhdysvaltain-mestaruuskilpailut.
Yksityiselämä
Gorai on ollut naimisissa vuodesta 1994 lähtien yhdysvaltalaisen Elizabeth Powellin kanssa, joka työskentelee myös New Yorkissa Kyokushin-ohjaajana. Powellilla on 5. danin arvo, jonka hän sai 2011. Ylennyksen myötä hänestä tuli ensimmäinen nainen Kyokushinissa, joka on omaa 5. danin vyöarvon.
İsmail Erez
İsmail Erez (28. syyskuuta 1919 - 24. lokakuuta 1975) oli turkkilainen diplomaatti, jolla oli useita korkean tason virkoja Turkin ulkoministeriössä.
Elämä ja ura
İsmail Erez syntyi 28. syyskuuta 1919 Istanbulin Bakırköyn alueella. Hänen vanhempansa olivat juristeja, Hasan Tahsin Erez ja Emine Şahande. İsmailin äiti kuoli, kun İsmail oli vain kaksi vuotta vanha. İsmail valmistui Galatasarayn lukiosta, jatkoi valtiotieteelliseen korkeakouluun vuonna 1939 ja valmistui vuonna 1943. İsmail Erez meni sitten Turkin ulkoministeriöön ja työskenteli useissa tehtävissä, mukaan lukien edustustoissa Yhdistyneissä kansakunnissa, Maailman terveysjärjestössä ja Unescossa. Turkin suurlähetystön pääsihteerin palveluksessa Washingtonissa hänet nimitettiin Turkin suurlähettilääksi Beirutiin, Libanoniin 19. joulukuuta 1967: sekä Libanonin että Kuwaitin lähettilääksi. Vuonna 1970 hänet nimitettiin Turkin suurlähettilääksi Italiaan ja vuodesta 1972 vuoteen 1974 Turkin ulkoministeriön pääsihteeristöön. Hänet nimitettiin 2. marraskuuta 1974 Turkin suurlähettilääksi Ranskaan.
Murha
Perjantaina 24. lokakuuta 1975 İsmail Erez palasi vastaanotolta, ja hänen ajoneuvonsa lähestyessä Turkin suurlähetystön rakennusta 3–4 aseistettua Armenian vapautusliikkeen aktivistia hyökkäsi hänen autoonsa ja tappoi niin Erezin kuin hänen autonkuljettajansa Talip Yenerin. Kuolema järkytti Turkkia, koska se tapahtui vain kaksi päivää sen jälkeen, kun armenialainen sotilaallinen järjestö oli murhannut Daniş Tunalıgilin, Turkin suurlähettilään Wienissä.
José de Medeiros Delgado
José de Medeiros Delgado (28. heinäkuuta 1905 Pombal – 9. maaliskuuta 1988) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 2. kesäkuuta 1929 ja nimitettiin Caicón hiippakunnan johtoon 15. maaliskuuta 1941. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Moisés Sizenando Coelho, jota avustivat João da Matha de Andrade e Amaral ja Marcolino Esmeraldo de Souza Dantas.
De Medeiros Delgado sai 4. syyskuuta 1951 nimityksen São Luís do Maranhãon ja 10. toukokuuta 1963 Fortalezan arkkipiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja erosi tehtävistään arkkipiispana 26. maaliskuuta 1973.
Giovanni Arpino
Giovanni Arpino (1927 Pola, Italia, nyk. Kroatiassa – 1987 Torino, Italia) oli italialainen toimittaja ja kirjailija.
Arpino oli prosaisti, joka kirjoissaan tutki yksilön ja yhteiskunnan välisiä psykologisia ristiriitoja. Hänen tuotantonsa tyyli vaihtelee elegisestä ironiseen ja groteskiin. Teosten tapahtumapaikkoja olivat Piemonte ja Etelä-Italia. Romaaneista Azzurro tenebra (1977) sijoittuu jalkapallon maailmaan.
Arpinon tuotannosta on julkaistu suomeksi novelli "Riikinkukko" (suom. Soma Rytkönen, teoksessa Italialaisia kertomuksia 1900-luvulta (2007); alkuteos "La Pavona" teoksessa La Babbuina e altre storie).
Antonio Rocca
Antonio Rocca (20. helmikuuta 1888 Buenos Aires – 12. toukokuuta 1979) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Buenos Airesin arkkihiippakuntaan 28. lokakuuta 1911 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Augustan titulaaripiispaksi 27. kesäkuuta 1936. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Santiago Luis Copello, jota avustivat Fermín Emilio Lafitte ja Fortunato Devoto.
Rocca jäi eläkkeelle 22. huhtikuuta 1975.
Kantai Collection
Kantai Collection (, lyh. KanColle) on Kadokawa Gamesin kehittämä japanilainen selainpohjainen keräilykorttipeli. Pelissä on tarkoitus kasata laivasto moe-hahmoisista toisen maailmansodan sotalaivoista, edetä kartalla, huoltaa aluksia ja ottaa yhteen muiden pelaajien kanssa. Peli julkaistiin huhtikuussa 2013.
Anime
Siihen perustuva anime on alkanut 8. tammikuuta 2015 alkaen maaliskuun 26. päivään (arvioitu päivämäärä) asti. Sarjan pituus on noin 12 jaksoa. Sarjan avaustunnuskappale on "Miiro (海色)" esittäjältä AKINO from bless4 ja loppumusiikki "Fubuki (吹雪)", esittäjänä Shiena Nishizawa (西沢幸奏).
John Abruzzi
John Abruzzi on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Pako. Häntä näyttelee Peter Stormare. Abruzzi on sarjan päähenkilöitä, ja hänet esitellään pilottijaksossa etuoikeutettuna vankina Fox Riverin vankilassa.
Taustaa
Ennen kiinniottoaan Abruzzi oli Chicagon mafiapäällikkö, joka tuomittiin Otto Fibonaccin silminnäkijälausunnon avulla 120 vuodeksi vankeuteen kahdesta murhasta ja kahdesta murhaan johtaneesta salaliitosta.
Tre Kronor -luokka
Taustaa
Toisessa maailmansodassa muuttui Ruotsin meripuolustuksen perusta, jonka muodostivat torpedoyksiköiden tukemat rannikkopanssarilaivat. Muutoksen seurauksena jätettiin tilaamatta kaksi jo suunniteltua Sverige-luokan rannikkopanssarilaivaa. Uuden suunnitelman mukaan tuli muodostaa kaksi laivuetta, joissa kummassakin olisi risteilijä ja neljä hävittäjää sekä tukena neljä moottoritorpedovenettä. Risteilijöissä hyödynnettiin Alankomaiden tilaamat ja Saksan hyökkäyksen jälkeen toimittamatta jääneet 152 millimetrin tykit.
Suunnitelma
Alusten piirustukset hankittiin 1940-1941 Triestestä Italiasta Cantieri Riuniti dell'Adriaticolta. Piirustuksia kuitenkin muutettiin useaan otteeseen ennen tilausten tekemistä. Varhaisissa piirustuksissa alusten pääaseina oli kolme kolmiputkista 152 millimetrin tykkitornia, mutta lopullisissa piirustuksissa oli ainoastaan etukannella yksi kolmiputkinen ja takakannella kaksi kaksiputkista tornia.
Alusten suojana oli 70 millimetrin panssarivyö vesirajassa sekä kaksi 30 millimetrin panssaroitua kantta. Tykkitorneissa oli 50-127 millimetrin panssarointi. Pääaseina olivat seitsemän Boforsin valmistamaa täysautomaattista 152 millimetrin 53 pituuskaliiperin M/1942 -tykkiä, joiden maksimi elevaatio oli 70 astetta. ILmatorjunnan muodostivat 10 kaksiputkista 40 millimetrin tykkiä sekä seitsemän yksiputkista 25 millimetrin tykkiä. Aseistuksen täydensi kaksi kolmiputkista 533 millimetrin torpedopakkaa.
Voimanlähteenä aluksilla oli kaksiakselinen de Laval -turbiinimoottori, joka tuotti 100 000 hevosvoimaa. Tällä saavutettiin 33 solmun maksiminopeus.
Alukset
Alusten suunnitelmiin tehdyt muutokset viivästyttivät tilauksia ja ensimmäinen tehtiinkin vasta 5. helmikuuta 1943 ja toinen 12. helmikuuta. Telakkalakko ja materiaalien toimitusvaikeudet aiheuttivat alusten valmistuksessa vielä runsaasti viiveitä ja ne valmistuivatkin vasta sodan päätyttyä.
Hakku
Hakku (ruotsin kielen sanasta hacka) on käsikäyttöinen iskutyökalu, jonka eri muotoja on käytetty ja osin yhä käytetään mm. malmin etsinnässä ja käsinlouhinnassa sekä pioneerien työkaluna ja vuorikiipeilyssä.
Hakku työkaluna
Hakun pää on metallia, tukeva varsi voi olla puuta tai metallia. Pää on tasapainon vuoksi kaksipuolinen: toisena teränä on terävä kärki, toinen voi olla joko piikkikärki, taltta tai malminetsijän vasarapää tai talttamainen kaavin. Hakun avulla voidaan tunkeutua kovaan maaperään, jolloin käytetään hyväksi iskun ja vääntämisen yhteisvaikutusta. Talttakärkeä on käytetty esimerkiksi juurien katkomiseen (vrt. suokuokka). Hakun paino, terän muotoilu ja voiman kohdistuminen pienelle alalle tekevät siitä tehokkaan työkalun.
Palokirveessä voi olla toisena teränä hakun terä. Niiden varsi on hikkoria tai lasikuitua. Monien muiden raskaiden käsityökalujen (kuten kuokka ja rautakanki) tavoin hakun ovat osittain korvanneet paineilmakäyttöiset tai hydrauliset työkalut sekä koneiden käyttö käsityökalujen sijasta.
Jää- ja vuorikiipeilyssä kiipeämisen apuna käytetään pientä hakkua, jota kutsutaan jäähakuksi.
Suomalaisten pioneerien aselajilehti on nimeltään Hakku.
Anastasija Volotškova
Taustaa
Volotškova syntyi keskiluokkaiseen perheeseen Pietarissa. Hänen isänsä oli entinen pöytätenniksen Neuvostoliiton mestari ja urheiluvalmentaja, ja hänen äitinsä oli kaupunkiopas. Volotškova on ollut kerran naimisissa, ja hänellä on tytär Ariadna, joka syntyi vuonna 2005. Äiti ja tytär asuvat Pietarissa ja Moskovassa.
Valmennus
Volotškova opiskeli klassista balettia Natalja Dudinskajan johdolla maailmankuulussa Vaganova-akatemiassa. Ollessaan 17-vuotias balettiopiskelija Volotškovasta tuli maineikkaan Mariinski-baletin nuorin solisti, kun hän teki debyyttinsä Odette-Odilen kaksoisroolissa Joutsenlammessa vuonna 1994. Vuonna 1996 hän puolestaan voitti II Kiovan kansainvälinen Serge Lifar -balettikilpailun.
Mariinski-teatteri 1994–1998
Volotškova tanssi vuosina 1994–1998 Mariinski-baletin solistina esiintyen muun muassa Gisellessä, La Bayadèressä, Pähkinänsärkijässä, Don Quijotessa, Le Corsairessa, Raymondassa, Scheherazadessa, The Firebirdissä, The Fountain of Bakhchisaraissa ja Prinsessa Ruususessa. Hän esiintyi balettiseurueen kanssa myös kiertueilla ympäri maailmaa, mukaan lukien Isossa-Britanniassa, Belgiassa, Ranskassa, Espanjassa, Italiassa, Kreikassa, Itävallassa, Saksassa, Tanskassa, Norjassa, Bahrainissa, Etelä-Koreassa, Japanissa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa.
Bolšoi-teatteri 1998–2005
Vuosina 1998–2000 Volotškova esiintyi Bolšoi-baletin prima ballerinana Jekaterina Maksimovan ohjauksessa. Volotškova tanssi muun muassa Gisellessä, Joutsenlammessa, La Bayadèressä, Prinsessa Ruususessa, Raymondassa ja Russian Hamletissa sekä esiintyi balettiseurueen kiertueilla eri puolilla Eurooppaa. Vuonna 2001 Juri Grigorovitš kutsui Volotškovan takaisin Bolšoi-balettiin tämän oltua poissa keskittyessään soolouraansa ulkomailla. Volotškovan esitys Joutsenlammessa Bolšoi-teatterissa toi hänelle arvostetun Prix Benois de la Danse -palkinnon vuonna 2002. Samana vuonna Volotškova sai Venäjän kunnioitettu taiteilija -tunnustuksen.
Useiden erimielisyyksien jälkeen Volotškovan sopimus Bolšoi-baletin kanssa päättyi vuonna 2005. Käytännössä hän oli kuitenkin jättänyt seurueen jo vuonna 2003. Tuolloin hänet ensin erotettiin, mistä nousi maailmanlaajuinen kohu, koska Bolšoi-baletin uutisoitiin erottaneen hänet liian isokokoisena. Moskovalainen tuomioistuin määräsi seurueen palauttamaan Volotškovan virka ja maksamaan tälle tuhansien eurojen vahingonkorvaukset ja menetetyt palkat. Volotškova ei kuitenkaan koskaan palannut.
Sooloura 1998–
Volotškova aloitti soolouransa 1990-luvun lopulla. Hän on sittemmin tanssinut solistina New National Theatre Ballet Tokyon, Bordeaux Balletin ja English National Balletin kanssa. Lontoossa vuonna 2001 Volotškova teki debyyttinsä Rodion Shchedrinin baletissa Carmen Suite, joka pohjautuu Georges Bizetin oopperaan Carmen. Alberto Alonso koreografioi baletin alun perin Maija Plisetskajalle Bolšoi-teatteriin, ja Plisetskaja henkilökohtaisesti ohjasi roolin Volotškovalle.
Hyväntekeväisyysesitystensä avulla Volotškova on lahjoittanut varoja useisiin kohteisiin, erityisesti venäläisille lapsille. Hän on lahjoittanut rahaa muun muassa terveysongelmista kärsiville lapsille, pietarilaisille lastenkodeille ja Beslan-uhreille.
Julkisuus
Volotškovasta tuli yksi Venäjän tunnetuimmista julkisuuden henkilöistä 2000-luvun vaihteessa, ja hän esiintyy säännöllisesti lehdissä ja TV-ohjelmissa. Vuonna 2003 hän sai myös mittavaa maailmanlaajuista huomiota, kun Bolšoi-baletin uutisoitiin erottaneen hänet liian isokokoisena.
Stefan Bremer
Carl Stefan Bremer (s. 19. kesäkuuta 1953 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja ja valokuvataiteilija. Osa Bremerin töistä on dokumentaarisia, osa kokeilevampaa taidevalokuvausta. Monet hänen valokuvasarjoistaan esittävät ihmisiä.
Jakob Samuel
Jakob Samuel (s. 19. helmikuuta 1969) on tukholmalainen laulaja. Hänen tunnetuin yhtyeensä on The Poodles.
Stefan Bremer
Bremerin valokuvauskipinä syntyi Creamin konsertissa 1967, jonne hän oli lainannut kameran isältään, valokuvaaja Caj Bremeriltä. Pari vuotta myöhemmin hän pyrki isän tietämättä 17-vuotiaana oppisopimuksella Hufvudstadsbladetin kuvatoimistoon Pressfotoon ja pääsikin, ensin filminkehittäjäksi ja siten lehtikuvaajaksi. Bremer opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa 1974–1980. Hän on toiminut myös valokuvaajana monissa lehdissä, kuten Suomen Kuvalehdessä. Hän tuli tunnetuksi Helsingin yöelämän ja rockmuusikkojen kuvaajana ja tätä kautta monien äänilevykansien tekijänä, aluksi kuvaajana ja myöhemmin myös graafisena suunnittelijana. Teatterikuvauksesta tuli hänen työnsä keskeinen osa, kun hän aloitti 1978 Suomen Kansan teatterissa Pete Q:n kuvaajana. Teatterikuvista hän järjesti Teatterimuseossa loppuvuodesta 2011 näyttelyn The Best of.
Bremerille myönnettiin taiteen valtionpalkinto 1988, taiteilijaprofessorin arvo 1999 ja Helsingin kulttuuripalkinto 2011.
Pataun oireyhtymä
pienoiskuva|Vauva, jolla on Patau-oireyhtymän äärimmäinen vaikea muoto eli erittäin harvinainen yksisilmäisyys, keskikasvojen täydellinen puuttuminen (kyklopia) ja vakava etuaivojen jakautumishäiriö (alobaarinen holoprosenkefalia).
Pataun oireyhtymä (trisomia 13, 13-trisomia) on kromosomiparin 13 trisomia. Se aiheuttaa lukuisia oireita, kuten pään epämuodostumia, syvää kehitysvammaisuutta, vaikean sydänvian, kuulovammoja ja useiden elinten poikkeavuuksia ja vaurioita. Lapset ovat yleensä pienikokoisia ja kärsivät aivojen poikkeavuuksista. Pataun oireyhtymä on nimetty saksalaisen Klaus Pataun mukaan. Oireyhtymästä kärsii yksi 4 000:sta–10 000:sta syntyvästä lapsesta.
Pataun oireyhtymän ennuste on huono, ja enemmistö (72 %) oireyhtymän saaneista menehtyy jo ensimmäisen elinvuoden aikana. Riski kuolleena syntymiseen tai välittömästi syntymän jälkeen menehtymiseen on suuri. Ei ole kuitenkaan täysin tavatonta elää 13-trisomian kanssa vuosiakin. Monesti Patau-raskaus johtaa keskenmenoon.
Vanhempien riski saada toinen trisomia 13:sta kärsivä lapsi on hyvin vähäinen. On todettu, että lapsen trisomia 13 -riski kasvaa äidin iän myötä.
Pataun oireyhtymä saatetaan todeta ennen lapsen syntymää lapsiveden tai istukkanäytteen soluista. Sikiökaudella havaittu trisomia 13 on Suomessa ollut vuosina 1993–2009 noin 200 lapsella. Samalla aikavälillä naisista, jotka saivat tietää odottavansa trisomia 13 -lapsen, päätti yli 50 prosenttia valita raskaudenkeskeytyksen.
Trisomia 13:lle ei ole parannuskeinoa, ja hoito keskittyy oireiden lievittämiseen. Tähän voi kuulua leikkaus poikkeavuuksien korjaamiseksi ja toimintaterapia.
Hair Nation
Hair Nation on metallimusiikille ja erityisesti glam metal -yhtyeille omistettu radiokanava, joka kuuluu maksullisen Sirius Satellite Radio -satelliittiradion kanavapakettiin.
Kanavan kuuluvuusalue on rajoitettu toistaiseksi vain Yhdysvaltojen ja Kanadan alueille Siriuksen kanavapaikalla 23.
Hair Nation soittaa musiikkia ilman mainoksia ja tärkeimmillä ohjelmapaikoilla ohjelmia vetävät DJ:t.
Aavasaksan kruununpuiston matkailurakennukset
thumb|[[Keisarinmaja on vuodelta 1882.]] thumb|Jugend-tyylinen kioski on valmistunut Torniossa vuonna 1912 ja siirretty Aavasaksalle vuonna 1959. thumb|Matkailijakatos, nykyinen paviljonki on vuodelta 1927. thumb|upright|[[Aavasaksan näkötorni|Näkötorni vuodelta 1969.]] Aavasaksan kruununpuiston matkailurakennukset ovat Ylitornion Aavasaksanvaaralle eri aikoina rakennettuja matkailua palvelevia rakennuksia. Aavasaksan kruununpuisto on perustettu vuonna 1877 – maailmanlaajuisesti ensimmäiset luonnonsuojelualueet perustettiin 1800-luvun loppupuolella. Vuonna 2009 Museovirasto määritteli Aavasaksan kruununpuiston matkailurakennukset yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Aavasaksa matkailukohteena
Aavasaksanvaaralla on tarjolla kaksi matkailijoita kiehtovaa kokemusta: se on Suomessa eteläisin kohta, jossa voi nähdä keskiyön auringon ja sieltä avautuu vaikuttava näköala Tornionjokilaaksoon ja ympäristön vaaroille. Aavasaksalla on vieraillut turisteja jo 1600-luvulta lähtien. Se on ollut myös tiedemiesten suosiossa: ranskalaisen tähtitieteilijä Pierre Louis Moreau de Maupertuisin johtama Ranskan Tiedeakatemian retkikunta teki vuosina 1736–1737 Aavasaksalla tähtitieteellisiä mittauksia. Maupertuis'n retkikunnan julkaisemien teosten innoittamana italialainen tutkimusmatkailija Giuseppe Acerbi kävi vuonna 1799 Nordkappiin ulottuneella matkallaan myös nykyisessä Ruotsin Ylitorniossa ja kiipesi Aavasaksalle.
Vanhat matkailurakennukset
Vanhin Aavasaksan matkailurakennuksista on vuonna 1882 valmistunut matkailumaja, jota kutsutaan keisarinmajaksi. Maja on rakennettu suunniteltua, mutta toteutumattomaksi jäänyttä Aleksanteri III:n vierailua varten. Arkkitehti Hugo E. Saurénin suunnittelema maja on pyöröhirttä ja siinä on nähtävissä useita tyylilajeja, muun muassa kansallisromanttisia vaikutteita. Räystäät ovat leveät ja koristelaudoituksia on runsaasti. Maja on kunnostettu alkuperäiseen asuunsa vuonna 1980 ja suojeltu kokonaan. Kulku sisälle on avokuistilta, majassa on tupa, keittiö ja kamari.
Keisarinmajan lähellä on jugend-tyylinen kioskirakennus, joka on siirretty Aavasaksalle vuonna 1959 palvelemaan matkailijoiden tarpeita. Kioski on alun perin vuodelta 1912 ja sen rakennutti Tornioon apteekkari Hans Borg. Tornion kaupunki hankki kioskin vuonna 1936 ja lahjoitti sen Aavasaksalle sijoitettavaksi vuonna 1959. Kioski on kunnostettu 1980-luvun alussa. Kolmas vanha matkailurakennus on vuonna 1927 valmistunut tanssilava, jota kutsutaan nykyään paviljongiksi. Sen suunnittelijana pidetään arkkitehti Waldemar Wileniusta.
Vaaran korkeimmalla kohdalla on näkötorni, jonka rakennutti Tornionlaakson matkailuyhdistys. Tornin seinät ovat punatiiltä. Aavasaksan näkötorni valmistui vuonna 1969 (tai 1970 ) ja se on katettu vuonna 2004 lasikatolla. Yhdistys lahjoitti tornin sittemmin Ylitornion kunnalle.
Muut rakennukset ja muistomerkit
Vaaran huipulla on myös ulkoilmanäyttämö, joka on muuta rakennuskantaa nuorempi.
Aavasaksalla on yksi Struven ketjun mittauspisteistä, piste on jäänyt näkötornin lattian alle. Maailmanperintöluetteloon kuuluvan Struven ketjun muistokyltti on näköalatornin seinässä. Vaaran huipulla on myös Maupertuis’n retkikunnan muistokivi kyltteineen ja Ensio Seppäsen suunnittelema kirjailija Annikki Kariniemen patsas.
Sant Andreu Jazz Band
Sant Andreu Jazz Band on Barcelonassa toimiva Big Band jonka soittajat ovat 7-21-vuotiaita lapsia ja nuoria. Orkesterin johtajana toimii jazzmuusikko ja musiikkipedagogi Joan Chamorro.
Poikkeuksellinen Nuorten Big Band
pienoiskuva|Sant Andreu Jazz Band 2010Sant Andreu Jazz Band eroaa monista muista lasten/nuorten orkestereista sen vaativan ohjelmiston sekä soittajien poikkeuksellisen laajan ikäjakauman vuoksi. Bändille on tunnusomaista myös aivan nuorien, jopa alle 10-vuotiaiden merkittävä rooli soolo-osuuksien soittajina.
Historia
Orkesteri perustettiin vuonna 2006 Barcelonassa, Escola Municipal de Música de Sant Andreu -musiikkikoulussa. Se on esiintynyt lukuisissa konserteissa ja festivaaleilla ympäri Kataloniaa, muualla Espanjassa sekä naapurimaissa kuten Ranskassa ja Andorrassa. Big Bandin ensimmäinen CD/DVD Jazzing: Live at Casa Fuster julkaistiin 2009. Tunnettujen ammattimuusikoiden ohella solisteina toimivat myös orkesterin omat, lahjakkaat nuoret soittajat kuten tuolloin 14-vuotias Andrea Motis.
Orkesteri teki läpimurtonsa vuonna 2010 esiintyen yli 20 eri festivaalilla, kuten mm. Valls, Terrassa, Girona, Barcelona, Platja d'Aro. Se pääsi esiintymään Barcelonan tunnetuimmissa konserttipaikoissa kuten jazzklubi el Jamboree, Palau de la Música Catalana, JazzSi sekä Casa Fuster. Big Bandin mukana esiintyi joukko kansainvälisesti arvostettuja jazzmuusikoita kuten Dick Oatts, Ken Peplowski, Bobby Gordon, Perico Sambeat, Ignasi Terraza, Matthew Simon, sekä Esteve Pi. Yhtye julkaisi myös toisen levynsä Jazzing 2.
Vuonna 2012 julkaistiin dokumenttielokuva A film about kids and music jossa elokuvaohjaaja Ramon Tort kuvaa lasten saavutusten ohella myös musiikinopettaja Chamorron opetusmenetelmiä jazz-musiikin opetuksessa. Elokuva valittiin sarjassaan parhaaksi Lights. Camera. Help. -festivaalilla 2013 Teksasin Austinissa. Dokumenttielokuvan teon aikana nauhoitettiin myös bändin kolmas levy "Jazzing 3, Live at el Palau de la Música".
Kaksiosainen CD/DVD levy "Jazzing 4 vol 1 & 2" nauhoitettiin vuosien 2012-13 aikana ja julkaistiin 2014. Levy "Jazzing 5" julkaistiin syksyllä 2015.
Maaliskuussa 2016 julkaistiin orkesterin 10-vuotisjuhlavuoden kunniaksi tehty kaksiosainen levy "Jazzing 6 2006-2016". Levyllä on selvästi aikaisempaa enemmän nopeatempoisia ja vaativia bebop-tyylisiä kappaleita.
Kokoonpano
Perinteisestä Big Band-kokoonpanosta poiketen bändin soittimiin kuuluu myös viulu sekä käyrätorvi, joka kuuluu pasuunasektioon.
Vuoden 2017 alussa bändiin kuului soittajia seuraavasti:
Lisäksi yksi Bändin puhaltajista soittaa soolosoittimena viulua.
Levytyksissä Sant Andreu Jazz Bandin kanssa soittaa ajoittain joitakin sen entisiä jäseniä (mm. pianisti Marc Martin, saksofonisti-laulaja Eva Fernández, trumpetisti-laulaja Andrea Motis).
Sant Andreu Jazz Bandin jäsenet esiintyvät jatkuvasti myös osana toisia kokoonpanoja ja muodostavat keskuudestaan omia pieniä kokoonpanoja.
Aiheesta muualla
Youtube:
Glücksburg (suku)
Glücksburg (koko nimi, ) on eurooppalainen hallitsijasuku ja tanskalaisen Oldenburg-suvun haara. Glücksburg on nykyinen Tanskan ja Norjan hallitsijasuku ja on aiemmin hallinnut myös Kreikkaa. Myös Britannian nykyinen hallitsija kuuluu sukujuuriltaan Glücksburg-sukuun.
Suvun historia
Suku polveutuu Tanskan kuningas Kristan III:n pojasta, Slesvig-Holsten-Sønderborgin herttua Hannu nuoremmasta (1545–1622), joka sai eräitä läänityksiä Schleswig-Holsteinin alueelta, mukaan lukien Sønderborgin, ja rakennutti mailleen vuonna 1587 valmistuneen Glücksburgin linnan. Nimeä Glücksburg käytti alkujaan linnaa hallinnut Hannun pojasta Filipistä polveutunut herttuallinen sukuhaara, joka kuitenkin sammui mieslinjalta vuonna 1779 ja kokonaan vuonna 1825 viimeisen herttuan lesken kuoltua. Nykyinen Glücksburgin suku polveutuu Hannun toisesta pojasta Alexanderista ja se tunnettiin alkujaan nimellä Slesvig-Holsten-Sønderborg-Beck, mutta Tanskan kuningas Fredrik VI antoi vuonna 1825 suvun päämiehelle, herttua Vilhelmille, vapautuneen Glücksburgin herttuan arvon ja samalla myös linnan. Suvun päämiehen asema ja Glücksburgin herttuan arvo periytyivät myöhemmin Vilhelmin toiseksi vanhimman pojan Fredrikin jälkeläisille, kun taas Fredrikin nuorempi veli nimettiin Tanskan kruununperijäksi ja hänestä tuli vuonna 1863 kuningas Kristian IX Oldenburgien alkuperäisen päähaaran sammuttua.
Kaikki Tanskan hallitsijat vuodesta 1863 ovat kuuluneet Glücksburgin sukuun. Kuningas Kristian IX:n pojanpoika Carl valittiin vuonna 1905 Ruotsista itsenäistyneen Norjan kuninkaaksi nimellä Haakon VII, mistä alkaen suku on hallinnut myös Norjan valtaistuinta. Kristian IX:n poika Vilhelm puolestaan valittiin vuonna 1863 Kreikan kuninkaaksi nimellä Yrjö I. Suku hallitsi Kreikkaa vuosina 1863–1924 ja 1935–1973, kunnes maa muutettiin tasavallaksi.
Glücksburgin ja samalla koko Oldenburgin suvun nykyinen päämies on Saksassa asuva Glücksburgin herttua Christoph (s. 1949). Sukuun ovat kuuluneet myös Kreikan kuningasperheeseen syntyneet Espanjan kuningatar Sofía (s. 1938) ja Britannian kuningatar Elisabet II:n prinssipuoliso Philip (1921–2021) sekä viimeksi mainitun poika, Britannian nykyinen kuningas Charles III (s. 1948), joka kuitenkin edustaa virallisesti Windsorin hallitsijasukua.
Tokyo Skytree
Tokyo Skytree on 634 metriä korkea televisio- ja näköalatorni Sumidan erillispiirissä Tokion shitamachissa eli vanhassakaupungissa. Se on maailman korkein torni ja toiseksi korkein rakennelma – vain Dubaissa sijaitseva 828 metriä korkea pilvenpiirtäjä Burj Khalifa on sitä korkeampi. Siitä onkin tullut yksi Tokion näkyvimmistä maamerkeistä.
Tornin suunnitteli tokiolainen arkkitehtitoimisto Nikken Sekkei ja rakensi japanilainen Ōbayashi-gumi-rakennuskonserni. Se valmistui 29. helmikuuta vuonna 2012 ja avattiin yleisölle 22. toukokuuta 2012. Avajaisissa kymmenettuhannet ihmiset jonottivat päästäkseen näköalatasanteelle. Tornin piti valmistua jo vuoden 2011 lopulla, mutta rakennustöitä viivästytti Tōhokun maanjäristyksen ja tsunamin aiheuttama tarvikepula.
Teräsrunkoinen torni on maalattu kauttaaltaan sinertävänvalkoiseksi ja suunniteltu kestämään voimakkaita maanjäristyksiä sekä tuulia. Sen poikkileikkaus on tyvestä kolmion muotoinen mutta muuttuu ylöspäin mentäessä vähitellen pyöreäksi. Tornissa on kaksi näköalatasannetta 350 metrin ja 450 metrin korkeudella sekä digitaalinen televisiolähetin. Sen yhteydessä on myös huvipuisto ja ostoskeskus. thumb|
Sauvaterren kulttuuri
Sauvaterren kulttuuri oli tyypillinen jääkauden jälkeinen mesoliittinen kulttuuri, joka vallitsi 9000–6500 eaa. Etelä-Ranskassa ja Pohjois-Italiassa ulottuen Pyreneiltä Alpeille. . Sitä oli mm. Rhonen ja Pojoen laaksoissa.
Serpents of the Light
Serpents of the Light on yhdysvaltalaisen Deicide-yhtyeen neljäs, vuonna 1997 julkaistu täyspitkä studioalbumi.
Suomen urheilu 1995
Suomen urheilu 1995 käsittelee vuoden 1995 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Vuoden naisurheilijaksi valittiin karateka Sari Laine ja vuoden valmentajaksi jääkiekkomaajoukkueen ruotsalainen valmentaja Curt Lindström.
Cardonessin linna
pienoiskuva|Cardonessin linna
Cardonessin linna on hyvin säilynyt 1400-luvun tornilinnake, joka sijaitsee hieman Gatehouse of Fleetistä lounaaseen Lounais-Skotlannissa.
Cardonessin linnan omisti alun perin McCullochin perhe Gallowaystä. Perhe hylkäsi linnan 1600-luvun lopulla Sir Godfrey McCullochin laillisen teloituksen jälkeen. Fleet Bay näkyy linnakkeen valleilta. Linnaa hoitaa nykyään Historic Scotland -säätiö, joka vaalii Skotlannin historiallisia kohteita.
Lahden helluntaiseurakunta
Lahden helluntaiseurakunta on Lahdessa toimiva helluntaiseurakunta. Seurakuntaan kuuluu noin 1 200 jäsentä. Seurakunnan vt. johtava pastori on diakoniapastori Tino Varjola. Muita palkattuja työntekijöitä on muutama, mutta seurakunta toimii vahvan vapaaehtoistyön pohjalla.
Historia
Lahden helluntaiseurakunta perustettiin joulukuun 2. päivänä vuonna 1926. Perustamiskokouksessa valittiin sen aikainen johtava saarnamies, joka oli Vilho Hartonen. Seurakunnan nimeksi päätettiin Siion-seurakunta, mutta vuosikymmenten kuluessa nimi muutettiin Lahden helluntaiseurakunnaksi. Seurakunta kokoontui aluksi kodeissa ja vuokratiloissa, kunnes vuonna 1951 rakennettiin oma tila Harjukatu 15:een. Sen käytyä pieneksi rakennettiin 1972 Kiveriönkatu yhteen uusi isompi rukoushuone.
Villähteen leirikeskus
Lahden helluntaiseurakunta omistaa myös leirikeskuksen Villähteellä, Nastolan kunnassa. Se sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä seurakuntarakennuksesta. Siellä pidetään kesäisin leirejä kaikenikäisille. Sitä käyttävät myös lähiseutujen seurakunnat, ja kauempanakin sijaitsevat seurakunnat.
Toiminta
Viikko-ohjelmaan kuuluvat varhaisnuorten ilta, lapsikuoro, Kids' Club -ilta, nuortenillat, iltajumalanpalvelus, päiväseurat, perhepiiri sekä sunnuntain suomenkielinen ja englanninkielinen kv-jumalanpalvelus.
Seurakunnan johtajat
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Lahden helluntaiseurakunnan johtajina:
Lyökki
Lyökki eli Pookinmaa on kallioinen saari Uudenkaupungin Pyhämaan lounaispuolella Selkämerellä. Lyökki on yksi Uudenkaupungin edustan uloimmista saarista: se sijaitsee noin viiden kilometrin päässä rannikolta. Saarella on vuonna 1757 valmistunut Suomen vanhin tunnusmajakka, Lyökin pooki.
Laperm
pienoiskuva Laperm on kiharakarvainen, Yhdysvalloista peräisin oleva Rex-tyyppinen kissarotu.