cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaksintaistelu
Oikeudellinen kaksintaistelu
Lombardiassa kaksintaistelut tuotiin lakiin vuonna 643. Ajan mittaan Lombardian laki salli kaksintaistelun käytön noin 20 erityyppisessä oikeustapauksessa. Burgundista oikeudellinen kaksintaistelu levisi keskiajalla muuallekin Frankkien valtakuntaan ja sitten sen ulkopuolelle. Englantiin kaksintaistelu saapui normannivalloitusten mukana 1000-vuosisadalla. Viikingit ratkoivat vakavimpia rikosasioitaan holmgangiksi kutsutussa kaksintaistelussa.
Paavi Nikolaus I antoi oikeudelliselle kaksintaistelulle hyväksyntänsä vuonna 858. Kirkko alkoi kuitenkin kääntyä sitä vastaan 800-luvulla kaikkialla Euroopassa.
Oikeudellisen kaksintaistelun suosio alkoi hiipua Italiassa viimeistään 1100-luvulla. Samalla sen hallinta siirtyi maallisille viranomaisille, ja Italian vapaakaupungit ryhtyivät yksi kerrallaan kieltämään sen. Ranskassa oikeudellinen kaksintaistelu alkoi menettää hyväksyntäänsä 1200-luvulta alkaen. Englannissa sen korvasi Henrik II:n aikana valamiesoikeudenkäynti. Oikeudellisia kaksintaisteluita käytiin aina renessanssin ajalle saakka. Ranskassa viimeinen oikeudellinen kaksintaistelu määrättiin tiettävästi vuonna 1547 ja Englannissa vuonna 1571, joskaan jälkimmäistä ei käyty. Englannin laista kaksintaistelu poistettiin vasta vuonna 1819.
Kaksintaistelu turnajaisissa
Toinen kaksintaistelun varhaismuoto nähtiin keskiajan turnajaisissa, joissa raskaasti aseistetut ja haarniskoidut ritarit kävivät toisiaan vastaan ratsain ja peitsin. Lisäksi aatelisto kävi erikseen myös tarkkaan säännösteltyjä ja julkisia kaksintaisteluita.
Nykymuotoinen kaksintaistelu
Kun kuningas menetti valtansa säädellä kaksintaisteluita, ne muuttuivat yksityisiksi ja salassa käydyiksi keinoiksi ratkaista erimielisyyksiä. Ensimmäisenä nykymuotoisena kaksintaisteluna pidetään Ranskan kuningas Frans I:n ja keisari Kaarle V:n kaksintaistelua vuonna 1528.
Nykymuotoisia kaksintaisteluita käytiin 1500-luvun puolivälistä 1900-luvulle saakka. Käytännöstä luovuttiin eri maissa eri aikoina: Englannissa 1860-lukuun mennessä, Ranskassa ja Italiassa 1900-luvun alkuvuosikymmeninä, Puolassa ja Argentiinassa 1930-luvulla. Saksassa kaksintaistelut olivat yleisiä aina ensimmäiseen maailmansotaan asti.
Syyt
Kaksintaistelut käytiin pohjimmiltaan kunniasta. Haasteen esittänyt mies pyrki mitätöimään kokemansa loukkauksen maineelleen eli kunnialleen. Monen mielestä kaksintaistelu saattoi joskus olla ainoa keino, jolla herrasmies saattoi puolustaa kunniaansa. Kaksintaistelut liittyivät alkujaan yhteiskunnallisiin oloihin, jossa oikeuslaitosta ei ollut, siihen ei voinut luottaa tai oikeuslaitokseen turvautuminen koettiin epävarmaksi tai arvottomaksi.
Kaksintaistelujen syynä on ollut hyvin monenlaisia asioita. Hyvin usein syynä olivat poliittiset riidat. Toinen yleinen syy olivat syytökset huijaamisesta rahapeleissä tai velkojen maksamatta jättäminen. Kolmas yleinen syy olivat karkeat loukkaukset. Myös naisiin liittyvät kunniakysymykset olivat yleinen kaksintaisteluhaasteen esittämisen syy, kuten vaimon, siskon tai tyttären kunnian loukkaaminen, vietteleminen tai raiskaaminen. Armeijassa yleisiä haasteen syitä olivat väitteet velvollisuuksien laiminlyönnistä sekä rykmentin kunnian puolustaminen. Näiden kunniakkaina pidettyjen syiden lisäksi kaksintaisteluja käytiin myös mitättömistä syistä, kuten pikkuriidoista ja vähäisistä loukkauksista. Alkoholilla on kaksintaistelujen historian aikana ollut suuri osuus tunteiden kuohahtamisessa haasteeseen asti.
Kaksintaistelun peruste saattoi olla myös esimerkiksi pyrkimys välttää suurempi yhteenotto sopimalla, että kaksintaistelun voittajan edustama ryhmä voittaa kiistakysymyksessä. Kaksintaisteluja toisilleen vihamielisiin sotajoukkoihin kuuluvien välillä onkin käyty ennen sotajoukkojen välistä taistelua tai jopa suuremman yhteenoton sijasta, kummankin sotajoukon katsoessa.
Säännöt
Vaikka eri maiden kaksintaistelukäytännöt poikkesivatkin toisistaan, niillä oli myös yhteisiä piirteitä. Näitä olivat etenkin haaste, sekundantit ja itse taistelun etiketti. Lisäksi kaksintaistelua saivat käydä vain herrasmiehet keskenään, eikä herrasmiehen tarvinnut ottaa vastaan haastetta alempiarvoiseltaan.
Kaksintaistelut käytiin tarkkojen ja muodollisten sääntöjen puitteissa, mikä erotti kaksintaistelut pahoinpitelyistä ja murhista. Tämä antoi kaksintaistelussa vastustajansa surmanneelle miehelle suojan ankarimmilta tuomioilta oikeudessa. Ankara tuomio, kuten kuolemantuomio, annettiin usein vain silloin, kun syytetyn todettiin rikkoneen kaksintaistelun sääntöjä.
Kaksintaisteluissa noudatettiin ankaria tavanomaisoikeudellisia sääntöjä. Niitä julkaistiin myös kirjoitettuna; esimerkki tällaisesta on Gustav Hergsellin Duell-Codex vuodelta 1891 tai Code Duello 1777. Kaksintaistelu edellytti viestinviejää, kaksintaisteluhaasteen esittämistä ja hyväksymistä (välipuhe), sopimusta ajankohdasta, paikasta ja aseista sekä sekundantteja (lat. secundans = tukija) eli osapuolten kaksintaisteluavustajia ja -todistajia; yleensä taistelupaikalla oli läsnä myös puolueeton todistaja ja lääkäri. Yleisen käytännön mukaan haastettu osapuoli sai valita aseet.
Haaste
Kaksintaistelun ehdoton edellytys oli haasteen esittäminen. Muussa tapauksessa kyseessä ei ollut kaksintaistelu vaan pelkkä hyökkäys tai tappelu.
Ennen haasteen esittämistä toinen osapuoli yleensä pyysi toiselta kirjallisesti selitystä loukkaavalle käytökselleen tai puheilleen. Jos tämä sai loukkaajan esittämään anteeksipyynnön, asia oli sovittu ilman kaksintaistelua.
Varhaisimpien renessanssiajan italialaisten sääntöjen mukaan kaksintaisteluhaaste kuului tavallisesti toimittaa kirjallisena. Yleisin muoto oli cartello, jossa haastaja antoi faktat ja osallisten nimet, ja paperissa oli kolmen todistajan allekirjoitukset. Cartellon toimitti perille airut, tai se ripustettiin julkiseen paikkaan kohteen luettavaksi. Haasteen kohteella oli mahdollisuus ottaa haaste vastaan, olla välittämättä siitä, tai valittaa siitä. Myöhempinä aikoina haasteen saattoi esittää vähemmän muodollisesti ja hienovaraisemmin, kuten kirjeitse tai henkilökohtaisesti, sillä airueen lähettäminen oli vaarallista, koska kaksintaisteluista oli tehty laittomia.
Sekundantit
Kaksintaistelija valitsi avustajakseen eli sekundantikseen jonkun kokeneen ja luotettavan miehen. Vielä 1500- ja 1600-luvulla sekundantitkin taistelivat päämiestensä mukana, mutta ajan myötä he ottivat vain tuomarin, nurkkamiehen ja välittäjän roolin. Sekundantit hoitivat kaksintaistelun käytännön järjestelyn niin, että taistelijan tarvitsi vain saapua paikalle oikeaan aikaan. Sekundantin tärkein tehtävä oli kuitenkin hieroa viimeiseen asti sopua kiistakumppanien välille, jotta kaksintaistelulta vältyttäisiin kokonaan. Toisinaan he onnistuivatkin tässä. Jos kaksintaisteluun kuitenkin päädyttiin, sekundanttien velvollisuus oli pyrkiä lopettamaan se heti ensimmäisten laukausten jälkeen. Sekundantin toinen tärkeä velvollisuus oli taata tasapuolinen ja kunniakas taistelu. Sekundantit myös määräsivät ampumaetäisyyden ja toimittivat taistelijoille oikeanlaiset aseet sekä lääkärin. Joskus sekundanttien tehtävä oli myös valita taistelussa käytetyt aseet.
Aseet
Kaksintaisteluissa käytettiin alkuaikoina rapiiria ja joskus myös tikaria. 1600-luvun puolivälissä yleisimmäksi aseeksi tuli lyhyt miekka. Englannissa kaksintaistelupistoolista tuli yleisin ase 1700-luvun puolivälistä lähtien. 1800-luvun lopun Ranskassa käytettiin florettia ja Italiassa pientä miekkaa eli sciabolaa. Yhdysvaltain läntisillä rajaseuduilla taisteltiin veitsillä, kivääreillä ja urheiluaseilla. Myös epätavallisempia aseita on käytetty saksista biljardipalloihin.
Taistelu
pienoiskuva|Saksalaisylioppilaiden rituaalinen kaksintaistelu sapelein, niin kutsuttu [[Mensur-taistelu.]] Jotkut kaksintaistelijat tekivät taistelua edeltävinä päivinä valmisteluja siltä varalta etteivät selviäisi taistelusta, kuten testamentin. Kaksintaistelijat saapuivat taistelupaikalle arvokkaasti pukeutuneina ja usein sekundanttiensa seurassa. Aseet tarkastettiin ja varmistettiin, että kummallakaan ei ollut toista parempaa asetta. Myös säännöt ja taistelukentän mitat sovittiin.
Miekkataistelut käytiin varhaisina vuosisatoina kuolemaan asti, tai siihen asti, kunnes voittaja oli riisunut häviäjän aseista ja armahtanut hänet. Myöhempinä vuosisatoina voittoon saattoi riittää vastustajan vammauttaminen tai haavoittaminen, tai taistelulla oli tietty kestoaika.
Ampuma-asetaistelua varten sovittiin ampumaetäisyys, taistelutapa ja merkki ampua. Merkki saattoi olla sanallinen käsky, käsimerkki tai nenäliinan pudottaminen. Tärkeintä oli, että kumpikin taistelija havaitsi sen. Taistelijat saattoivat seistä vastakkain ja ampua merkistä yhtä aikaa. Tai he saattoivat kävellä toisistaan poispäin ja kääntyä ampumaan saatuaan merkin. Kolmas tapa oli kävellä kohti vastustajaa ja ampua sopivalta etäisyydeltä, joutuen sen jälkeen odottamaan vastustajan laukausta. Joskus ammuttiin vuoron perään, joskus niin useasti kuin oli tarpeen. Ampumaetäisyys oli useimmiten 10–20 askelta. Mitä lähempää ammuttiin, sitä suurempi oli kuolemanvaara. Etäisyys oli joskus sitä lyhyempi, mitä vakavammasta loukkauksesta oli kysymys. Joskus taistelijat ampuivat toisiaan useiden kymmenien metrien etäisyydeltä.
Ampuma-asein käydyssä kaksintaistelussa oli edullista seistä kylki vastustajaa päin, jolloin osuminen oli vaikeampaa.
Kaksintaistelu saattoi johtaa kuolemaan tai vammautumiseen. Vaaroja lisäsi ennen nykyaikaisen lääketieteen aikaa sekin, että pienikin haava saattoi olla hengenvaarallinen. Lisäksi kaksintaistelun voittaja saattoi joutua syytteeseen taposta tai murhasta. Rangaistukset vaihtelivat nuhtelusta hirsipuuhun, mutta yleensä rangaistus ei ollut ankara.
Kaksintaistelu Suomen oikeudessa
Suomen rikoslaissa (39/1889) oli alun perin säännöksiä kaksintaistelusta (23 luku). Kaksintaistelu erotettiin murhasta, taposta ja pahoinpitelystä ja siitä rangaistiin lievemmin. Laissa säädettiin vankeusrangaistus sille, joka oli vastustajaansa vahingoittanut. Jos jompikumpi oli poikennut kaksintaistelussa sovituista tahi tavanmukaisista säännöksistä tai jos kaksintaistelu tapahtui ilman sekundantteja, häntä rangaistiin niin kuin murhasta, taposta tai pahoinpitelystä oli säädetty. Sitä, joka vei toisen puolesta perille kaksintaisteluvaatimuksen, rangaistiin vankeudella, paitsi jos hän oli vakaasti koettanut estää kaksintaistelua tapahtumasta. Sekundantteja, todistajia ja lääkäreitä ei rangaistu. — Tämä luku kumottiin rikoslainsäädännön osittaisuudistuksessa vuonna 1969 lailla 491/1969, ja nykyisin kaksintaisteluja arvioidaan väkivaltarikoksina.
Tunnettuja kaksintaisteluja
Kaksintaistelua on käytetty dramaattisena tehokeinona usein oopperoissa, joista tunnetuimmat ovat Richard Wagnerin oopperat Valkyyria ja Lohengrin, Georges Bizet’n ooppera Carmen, Pjotr Tšaikovskin ooppera Jevgeni Onegin, Giuseppe Verdin ooppera Trubaduuri sekä Pietro Mascagnin ooppera Cavalleria rusticana.
Matthew O’Connor
Matthew Hadrill O’Connor (s. 14. helmikuuta 1992) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelaa kaudella 2019–2020 tanskalaisessa Rødovre Mighty Bullsissa.
Rob Bottin
Robin R. "Rob" Bottin (s. 1. huhtikuuta 1959 El Monte, Kalifornia) on yhdysvaltalainen erikoistehostetaiteilija. Hänet tunnetaan parhaiten töistään John Carpenterin, Paul Verhoevenin ja David Fincherin elokuvissa, joihin lukeutuu muun muassa Carpenterin Usva (1980) ja The Thing – ”se” jostakin (1982), Verhoevenin RoboCop (1987), Total Recall – Unohda tai kuole (1990) ja Basic Instinct – vaiston varassa (1992), sekä Fincherin Seitsemän (1995) ja Fight Club (1999).
Matthew O’Connor
Amatööriura
O’Connor jäi ilman varausta sekä OHL:n että NHL:n varaustilaisuuksissa, minkä jälkeen hän päätti pelata USHL:ssä. Hän pelasi kaksi kautta USHL:ssä Youngstown Penguinsissa ja siirtyi sen jälkeen Bostonin yliopistoon. Kaudella 2014–2015 joukkue voitti NCAA:n mestaruuden ja O’Connor tuli valituksi NCAA:n toiseen tähdistökentälliseen.
Rob Bottin
Bottin oli vuonna 1987 ehdolla parhaiden erikoistehosteiden Oscar-palkinnon saajaksi elokuvasta Legenda.
Matthew O’Connor
Ammattilaisura
Vietettyään kolme vuotta yliopistossa, O’Connor onnistui herättämään usean NHL-joukkueen mielenkiinnon. O’Connor päätti jättää pelaamatta viimeisen vuoden yliopistossa ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ottawa Senatorsiin toukokuussa 2015. Hänen odotettiin aloittavan kautensa AHL-liigan Binghamton Senatorsissa, mutta Ottawan maalivahti Andrew Hammondin loukkaannuttua O’Connor pysyi NHL:n puolella ja debytoi 11. lokakuuta 2015 3–1-tappiossa Montreal Canadiensia vastaan. Ottelu jäi O’Connorin ainoaksi Ottawassa. Lopun sopimusajastaan hän pelasi AHL-liigassa.
Ottawa ei uusinut O’Connorin sopimusta, joten hän siirtyi yksivuotisella sopimuksella Nashville Predatorsiin kesällä 2017. Hän pelasi Nashvillen farmijoukkuessa Milwaukee Admiralsissa lähinnä varamiehenä, minkä lisäksi häntä lainattiin kauden aikana useampaan ECHL-liigan joukkueeseen. Kauden 2018–2019 O’Connor pelasi ECHL-liigan Wheeling Nailersissa.
Sinertävä aivotäplä
Sinertävä aivotäplä tai sinitumake (lat: locus caeruleus) on valveen ylläpidon kannalta tärkeä aivorungon pientumake. Se reagoi varsinkin stressin yhteydessä syntyviin aistiärsykkeisiin erittämällä noradrenaliinia, joka ylläpitää aivokuoren reaktiokykyä.
Ruokala Lokki
Ruokala Lokki on Naoko Ogigamin ohjaama elokuva, joka kertoo Helsingin Punavuoressa kuppilaa pitävästä japanilaisnaisesta. Elokuva perustuu Yōko Muren samannimiseen romaaniin. Suomalaisista näyttelijöistä elokuvassa esiintyvät muun muassa Jarkko Niemi, Markku Peltola ja Tarja Markus. Kahvila Lokki on tyylikkään yksinkertainen, mutta japanilaisnaisen pitämä ruokala on kummajainen eikä asiakkaita sinne uskaltaudu. Ensimmäinen ja pitkään ainoa asiakas on japania harrastava Tommi. Vasta korvapuustien lisääminen valikoimaan onnistuu houkuttelemaan sinne muita paikallisia. Kuppilasta kehkeytyy myös kohtauspaikka kahdelle muulle japanilaiselle naiselle. Elokuvaa kantavat eteenpäin toisilleen eksoottisina näyttäytyvät suomalaiset ja japanilaiset tavat ja kulttuuri.
Elokuvassa Helsinki näyttää lempeät kesäiset kasvonsa. Matkailun edistämiskeskus oli mukana rahoittamassa elokuvaa, ja siinä vilahtelee Helsingin nähtävyyksiä ja suomalaisia tuotemerkkejä (kotisivulla on Iittalan, Marimekon ja Artekin logot). Elokuva on esimerkki tuotesijoittelusta.
Ruokala Lokki oli ensimmäinen Suomessa kuvattu japanilainen elokuva.
Telemark Team
Telemark Team ry on oululainen tanssiurheiluseura.
Tanssiseura Telemark ry perustettiin vuonna 1965. Seura oli mukana Suomen Valtakunnallisen Tanssiurheiluliiton perustamisessa vuonna 1968. Nimi vaihtui Telemark Team ry:ksi, kun Telemark ja toinen oululainen tanssiurheiluseura Tanssitiimi yhdistyivät.
Grindavík
Nähtävyydet
Noin viisi kilometriä kaupungista pohjoiseen sijaitsee Sininen laguuni -kylpylä. Kaupungista löytyy myös suolakalamuseo, joka avattiin syyskuussa 2002.
Kuuluisia asukkaita
Islantilainen kirjailija Guðbergur Bergsson syntyi Grindavíkissa 1932.
John Joseph Gerry
John Joseph Gerry (1. kesäkuuta 1927 – 13. joulukuuta 2017) oli australialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Brisbanen arkkihiippakuntaan Pietro Fumasoni Biondi 21. joulukuuta 1950, ja hänet nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Lugmadin titulaaripiispaksi 5. kesäkuuta 1975. Piispaksi konsekroinnin suoritti 29. heinäkuuta Francis Roberts Rush, jota avustivat Thomas Francis Little ja Bernard Joseph Wallace.
Gerry jäi eläkkeelle 11. helmikuuta 2003.
Kun aseet vaikenevat
Kun aseet vaikenevat (When Trumpets Fade) on yhdysvaltalainen, HBO:n tuottama televisioelokuva vuodelta 1998. Elokuva sijoittuu toisen maailmansodan loppuvaiheiden Hurtgenin metsän taisteluun. Elokuvan ohjasi John Irvin ja käsikirjoituksesta vastasi W. W. Vought. Pääosissa nähdään muun muassa Ron Eldard, Zak Orth, Timothy Olyphant, Dwight Yoakam ja Jeffrey Donovan.
Matthau Mikojan (albumi)
Matthau Mikojan on suomalaismuusikko Matthau Mikojanin esikoisalbumi sooloartistina. Se julkaistiin 12. maaliskuuta 2008. Levyn ensimmäisen erän mukana sai postikortin Mikojanin nimikirjoituksella.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 21.
Japanin kieli
Japanin kieli (jap. 日本語, nihongo, nippongo ) on japanilaisiin kieliin kuuluva kieli, jota puhutaan pääasiassa Japanissa. Mahdollisista sukukielistä on useita teorioita, muun muassa korean kieltä ja altailaisia kieliä on pidetty mahdollisina sukulaiskielinä. Japanin kieltä puhuu äidinkielenään noin 128 miljoonaa ihmistä. Se muodostaa okinawan kielen ja muiden Ryūkyū-saarilla puhuttujen kielten kanssa japanilaisten kielten kielikunnan. Jotkut tutkijat pitävät japanilaisia kieliä vain toistensa murteina ja näin ollen yhtenä kielenä ja tällöin japanista tulee maailman suurin isolaattikieli. Morfologialtaan japanin kieli on agglutinoiva kieli kuten suomen kielikin.
thumb|100px|Nihongo, eli japanin kieli kanjimerkein.
Kirjoittaminen
Japania kirjoitetaan kolmea eri merkistöä käyttäen. Merkistöt ovat hiraganat, katakanat ja kanjit. Kaksi ensimmäistä ovat toisiaan muistuttavia tavuaakkosia, joissa molemmissa on 46 merkkiä (laskutavasta riippuen 71 merkkiä), ja joita käytetään hieman eri tarkoituksiin. Kolmas on Kiinasta peräisin oleva ideogrammimerkistö.
Konsonantit
Suluissa esiintyvät äänteet ovat japanin omaperäisissä sanoissa muiden foneemien allofoneja, mutta lainasanoissa ne voivat esiintyä foneemisesti. Kyseiset allofonit ilmenevät seuraavasti:
Foneemin äännearvo vaihtelee huomattavasti riippuen murteesta ja ympäristöstä. Useimmiten se äännetään apikaalisena yksitäryisenä tremulanttina, joko alveolaarisena tai postalveolaarisena. Lateraali on yleinen variantti kaikissa ympäristöissä, erityisesti lausahduksen alussa sekä ennen :tä tai :tä. Muita havaittuja äännearvoja ovat muiden muassa alveolaarinen approksimantti, alveolaarinen klusiili , retrofleksinen yksitäryinen tremulantti , lateraalinen frikatiivi sekä retrofleksinen klusiili.
Konsonantit saattavat usein heiketä frikatiiveiksi  vokaalien välissä erityisesti nopeassa puheessa. saattaa ääntyä myös nasaalina. Valinta :n ja :in välillä saattaa riippua puhujan sosiaalisesta luokasta,, iästä tai sijainnista.
Palataalit palatalisoivat edeltävän konsonantin; esimerkiksi 海 ”meri”  >, 餃子 ”paistettu myky”  >.
on tavunloppuinen morainen nasaali, jonka äännearvo riippuu seuraavasta äänteestä. Sen äännearvo vaihtelee seuraavasti:
Vokaalit
thumb|Japanin vokaalikaavio Japanissa on viisi vokaalifoneemia:. Näistä :n ääntämys on lähimpänä vastaavaa kardinaalivokaalia, kun taas on keskinen  ja  ovat välisiä. on suppea ja lähes takainen lavea  tai pyöreämpi. Tavallisessa puheessa se esiintyy usein laveana tai jää kokonaan ääntämättä. Se on keskisempi konsonanttien  ja palataalisten konsonanttien sekä myös mahdollisesti :n jälkeen.
Vokaalien pituusero on foneemisesti merkittävä; esimerkiksi 月 tsuki ”kuu” äännetään lyhyellä :lla, kun taas 通気 tsūki ”ilmavira” äännetään pitkällä :lla. Lyhyillä ja pitkillä vokaaleilla ei ole kvalitatiivista eroa.
Monissa murteissa vokaalit ääntyvät soinnittomina soinnittomien konsonanttien välissä tai soinnittonman konsonantin jälkeen ennen taukoa.
Sävelkorkeuspainotus
Japanissa esiintyy sävelkorkeuspainotusta, jossa kussakin sanassa yksi mora voi olla aksentillinen. Aksentillinen mora äännetään korkeammalta, ja sitä seuraa korkeuden pudotus. Esimerkki kolmesta sanasta, jotka eroavat toisistaan pelkästään aksentiltaan, ovat 箸 ”syömäpuikot” >, 橋 ”silta”  >  sekä 端 ”reuna”  > ; näistä ensimmäisessä ensimmäinen mora on aksentillinen ja toisessa toinen, kun taas kolmannessa kaikki morat ovat aksentittomia. Jälkimmäiset kaksi lausutaan yksinään kuitenkin samalla tavalla, mutta niiden välinen ero ilmenee asiayhteydessä seuraavan moran ääntämyksestä. Useissa tapauksissa puhujat erottavat homonyymit toisistaan kuitenkin enemmän asiayhteyden kuin sävelkorkeuden perusteella.
Fonotaksi
Japanin kielen sanojen on perinteisesti katsottu koostuvan tavujen sijaan morista. Mora voi olla ”tavallinen”, eli vokaali yksinään (V) tai konsonantti–vokaali-yhdistelmä (CV), tai ”erityinen”, tai. Tavallisissa morissa vokaalia voi edeltää liuku (CjV). Vokaalin pidentävää kroneemia (R) saatetaan joskus pitää omana erityisenä moranaan.
ei voi esiintyä sananalkuisesti, ja esiintyy vain sanan sisällä. Vokaalit voivat olla pitkiä ja soinnittomat konsonantit kahdentuneita eli geminoituneita.
Kielioppi
Japanin lausejärjestys on pohjimmiltaan subjekti-objekti-verbi, joskin lausejärjestys on osittain vapaa ja teeman käsite monimutkaistaa luokittelua jossain määrin. Sanojen kieliopilliset merkitykset merkitään erityisillä liitepartikkeleilla, joista lisää alla:
Teema
Japanin kieliopin merkittävin ominaisuus lienee teeman käsite. Teemalla merkitään lauseen aihetta ja se säilyy samana virkkeestä toiseen, ellei sitä erikseen muuteta:
Teemaa merkitään は-liitepartikkelilla, vrt. subjektin が-liitepartikkeli.
Silloin kun hevonen on teemana, se jää taustalle, ja lauseen ydin (uusi asia) on jatkossa "ulkona syömässä ruohoa". Esimerkkinä keskustelu:
Paul Eiding
Paul A. Eiding (s. 28. maaliskuuta 1957 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Japanin kieli
Teema
Koska teema jätetään usein mainitsematta, mikäli sen ymmärtää kontekstista, vastaus kysymykseen ilmaistaan yleisesti ilman teemaa:
Paul Eiding
Ura
Eidingin ura sai varsinaisen alun vuonna 1983, jolloin hän muutti Los Angelesiin. Hän on toiminut käsikirjoittajana ja ohjaajana muun muassa radiokuunnelmissa ja lyhytelokuvissa. Eidingin ensimmäinen merkittävä rooli oli televisiosarjassa The Charmings vuosina 1987–1988. Sittemmin hän on tehnyt useita vieraileviarooleja muun muassa televisiosarjoissa Keskiyön kauhutarinoita, Tyttökullat, Rooman sheriffi, West Wing ja CSI: Miami. Eiding on tehnyt myös äänirooleja animaatioihin ja videopeleihin 1980-luvulta lähtien.
Japanin kieli
Teema
Silloin kun hevonen on lauseen subjekti, se tulee edustalle, ja lauseen ydin (uusi asia) on "hevonen syömässä ruohoa".
Jos joku selittää nähneensä hevosen kiipeämässä lipputankoon sen siitä katkeamatta, kuulijan kysymys ”馬が？” tarkoittaisi ”mitä, hevosenko?” ja ”馬は？” taas ”entäs miten kävi hevoselle?” Näistä edellinen painottaa hevosta (subjekti), jälkimmäinen jättää hevosen (teema) taka-alalle ja painottaa ilmiselvää hevoseen liittyvää kysymystä (”(lipputangolle ei käynyt kuinkaan, mutta) entäs hevoselle?”).
Taivutus
Japanin kielessä sekä verbit että adjektiivit taipuvat, mutta eivät persoonamuodoissa. Japania kirjoittaessa kanjeilla kirjoitettu sanan ydin ei koskaan muutu, vaan taivutusmuodot kirjoitetaan sanan perään kana-merkeillä (okurigana eli ”saattava kana”).
Kuten suomen kielessä, futuuria ei tunneta ja japanissa on vain preesens (-u) ja imperfekti (-ta). Taivutukset voivat silti olla varsin monimutkaisia: 食べる taberu (syödä) voi taipua muotoon 食べさせられた tabesaserareta (laitettiin syömään, ts. kausatiivin passiivin imperfekti) ja apuverbejä käytetään runsaasti. Erityisesti puhekielessä onkin yleistä, että lause koostuu yksinomaan verbeistä: motte kite iru, kirj. ”ottaen-tullen-on” olisi tyypillinen tapa ilmaista ”otin mukaani”, jos tekijä ja kohde on määritelty jo aiemmin.
Adjektiivit puolestaan eivät taivu suomen lailla substantiivin mukaan, vaan verbien lailla muun muassa kielteiseksi ja aikamuodon mukaan: 赤い akai (punainen), 赤くない akakunai (ei punainen), 赤くなかったら akakunakattara (”jos se ei olisi ollut punainen” tai ”niillä kerroilla kun se ei ollut punainen”).
Yleisimpiä liitepartikkeleita ovat
Esimerkiksi バスで東京へ行く人 (Basu de Tōkyō e iku hito) = ”Bussilla Tokioon menevä henkilö.”
Monikko
Japanin kielessä ei ole varsinaista monikkoa. Sanoista käytetään samoja muotoja riippumatta siitä, onko puheen kohteita yksi vai useampia.
Lukumääriä ilmoittaessa on käytettävä erityisiä laskusanoja, jotka liitetään lukusanaan seuraavasti: ”kolme kurkkua” on kyūri san-bon, kirjaimellisesti ”kurkku kolme-(pitkulainen)”, kun taas ”kolme paperia” on kami san-mai = ”paperi kolme-(litteä)”. Käytettävä laskusana riippuu laskettavien kohteiden laadusta. Esimerkiksi Akira Kurosawan elokuva Seitsemän samuraita on Shichi-nin no samurai (七人の侍) eli Seitsemän (ihmis)samuraita, mutta eläinsatu Seitsemän samuraita on Shichi-hiki-no samurai (七匹の侍) eli Seitsemän (pientä eläin)samuraita. Laskusanan ensimmäinen äänne ja joskus jopa vartalo riippuvat lukusanasta: esimerkiksi kaksi (ihmis)samuraita olisi futari no samurai ja kahdeksan (eläin)samuraita happiki no samurai. Myös lukusanat voivat siis riippua laskettavista asioista, sillä japanissa käytetään sekä alkuperäisiä japanilaisia (ひと― (hito-), ふたー (futa-), みー (mi-), よー (yo-), いつー (itsu-)...) että kiinasta lainattuja lukusanoja (イチ (ichi), ニ (ni), サン (san), シ (shi), ゴ (go)...).
Muita laskusanoja
Monikollisia ilmaisuja voidaan lisäksi tietyissä tapauksissa muodostaa muutamilla liitepartikkeleilla kuten -ra, -tachi ja -gata tai toistamalla sana kahteen kertaan. Toistossa sanan jälkimmäisen kerran aloittava konsonantti usein muuttuu soinnilliseksi. Esimerkkejä: watashi = minä, watashitachi = me, minun seurueeni; hito = ihminen, hitobito = ihmiset
Kohteliaisuus
Japanin kielessä käytetään runsaasti ilmaisuja, jotka määrittelevät puhujan ja kuulijan välisiä kunnioitus- ja kohteliaisuussuhteita. Niitä ilmaistaan muun muassa nimien ja henkilöä tarkoittavien substantiivien jälkiliitteillä, substantiivien etuliitteillä ja monilla verbimuodoilla. Kohteliaisuuden ”puute” suorasukaisemmissa ilmaisuissa voi olla esimerkiksi nuorten ystävysten kesken myös yksi tapa ilmaista läheisyyttä.
Etu- ja loppuliitteet
Esimerkiksi isää tarkoittava sana otōsan sisältää kaksi kunnioitusta ilmaisevaa osaa, etuliitteen o- ja jälkiliitteen -san. Jälkiliite -san voidaan lisätä lähes aina henkilön nimeen tai titteliin häntä puhuteltaessa. Sitä voimakkaampia kunnioituksen ilmaisuja ovat esimerkiksi -sama (tarkoittaa suurin piirtein samaa kuin mestari, herra tai rouva) ja -sensei (opettaja, tohtori, mestari). Tuttavalliset jälkiliitteet -kun (miehille) tai -chan (tytöille, lapsille, lemmikeille) puolestaan kertovat, että kuulija on samalla tasolla tai alempana kuin puhuja.
Persoonapronominit
Japanin kielessä on runsaasti persoonapronomineja, jotka vaihtelevat kohteliaisuusasteeltaan äärimmäisen kunnioittavasta aina törkeästi loukkaavaan ja jopa hyökkäävään. Pronomineja kuitenkin käytetään suhteellisen harvoin: yleensä suositaan puhuteltavan nimeä ja jotakin kohteliaisuuspäätettä.
Rinnakkaissanat
Japanin kielessä on olemassa myös kohteliaisuusasteeltaan kokonaan toisistaan eroavia sanoja, jotka tarkoittavat samaa asiaa. Ne voidaan kuitenkin usein kirjoittaa samoilla kanjeilla, tosin liitteistä voi lähes aina päätellä kummasta on kyse. Tällaisia sanoja ovat erityisesti sukulaisuussuhdesanat kuten isä (父 chichi, お父さん otōsan) ja äiti (母 haha, お母さん okāsan), mutta muitakin on, esimerkiksi riisi (飯 meshi, ご飯 gohan). Erityisesti sukulaisuussanoista on tarvittu useita eri kohteliaisuusmuotoja eri tilanteisiin riippuen siitä, kuka on puhunut kenen äidistä kenelle, missä tilanteessa ja keiden läsnä ollessa.
Verbien taivutus
Verbimuodoissa desu-kopulan ja -masu-taivutusmuodon käyttö lisäävät ilmaisun kohteliaisuusastetta; tätä muotoa kutsutaan japaniksi nimellä teineigo (丁寧語) eli ”kohtelias kieli”. Kun sanotaan, että ruoka oli hyvää, on kohteliaampaa sanoa oishikatta desu kuin pelkästään oishikatta. ”Kiitos” taas on kohteliaampi, kun sanotaan arigatō gozaimasu eikä pelkästään arigatō. Samoin kuin monissa muissa kielissä, ehdotukset, pyynnöt ja kysymykset ovat kohteliaampia kun ne ilmaistaan epäsuorasti. Esimerkiksi: ”ocha ga arimasen ka?”, ”eikö ole teetä?” pro ”ocha ga arimasu ka?”, ”onko teetä?”. Toisaalta esimerkiksi nuorten puhekielessä verbien taivutusmuodot lyhenevät tai jopa jäävät kokonaan pois; esimerkiksi de wa arimasen (”ei ole”) voi lyhentyä muotoihin de wa nai, ja nai ja jopa jan.
On myös olemassa joitain alatyylisiä verbejä ja taivutusmuotoja, esimerkiksi -yagaru, joilla ilmaistaan suoranaista vihaa tekijää kohti.
Keigo
Liike-elämässä on usein tarpeen käyttää vielä kohteliaampaa kieltä, joka tunnetaan yleisnimellä keigo (敬語) eli ”kunnioittava kieli”. Keigo-ilmaisut jaetaan kahteen ryhmään: sonkeigo (尊敬語) eli ”kunnioittava kieli”, jolla viitataan kunnioittavasti toisen tekemisiin, ja kenjōgo (謙譲語) eli ”nöyrä kieli”, jolla viitataan vähätellen omiin tekoihin. Sekä sonkeigo- että kenjōgo-ilmaisut voivat olla joko erityisiä taivutusmuotoja tavallisista verbeistä tai aivan uusia verbejä, jotka itsekin taipuvat (itasu → itashimasu → itashimashita). Keigon sujuva hallinta on japanilaisillekin vaikeata, ja monet yritykset järjestävät esimerkiksi myyntimiehilleen keigo-koulutusta.
Murteet
Japanin kielessä on lukuisia murteita, joista Kanton, erityisemmin Tokion murretta pidetään yleisesti Japanin yleiskielenä. Suurin murreryhmä Tokion murteen jälkeen on Kansain murre, jota puhutaan Kansaissa. Myös riukiukieliä on toisinaan pidetty japanin murteina, jolloin japani olisi isolaattikieli.
Muuta
Kielessä on äänisymbolisia sanoja (giongo/giseego/gitaigo), jotka ovat osa kulttuuria ja päivittäistä kommunikointia. Japanilainen äänisymbolismi sisältää onomatopoeettisten sanojen (kuten eläinten ja esineiden äänien) lisäksi ideofonisia tai symbolisia sanoja, jotka kuvaavat fyysisiä ja tunteellisia tiloja.
Aicha vorm Wald
Aicha vorm Wald on kunta Passaun piirikunnassa Ala-Baijerissa Saksassa. Kunnan pinta-ala on 20,33 neliökilometriä ja sen asukasluku vuoden 2020 lopulla oli 2 394. Kunnan pormestarina toimii Georg Hatzesberger.
Aichan asukasmäärä on kehittynyt seuraavasti:
Georgette Agutte
Georgette Agutte (17. toukokuuta 1867 Pariisi – 5. syyskuuta 1922 Chamonix) oli ranskalainen taidemaalari.
Agutte pääsi vuonna 1893 Gustave Moreaun luokalle vapaaoppilaaksi. Opettajaltaan hän omaksui vapaan mielen ja itsenäisen ajattelun. Hän tutustui myös Matisseen ja Georges Rouaultiin.
Bolognan pommi-isku
Bolognan pommi-isku oli Italiassa Bolognan kaupungin päärautatieasemalla 2. elokuuta 1980 tapahtunut terrori-isku, jossa kuoli 85 ihmistä ja haavoittui yli 200. Uusfasistista terroristijärjestö Nuclei Armati Rivoluzionaria (NAR) on syytetty iskusta, kun taas kaksi Italian sotilastiedustelupalvelu SISMI:n agenttia ja vapaamuurariloosi P2:n johtaja Licio Gelli tuomittiin tutkimusten harhaanjohtamisesta. Tapahtuma on yksi Italian vakavimmista sodanjälkeisistä terrorihyökkäyksistä.
Georgette Agutte
Taideopintojaan hän jatkoi Ranskan taideakatemiassa, École nationale supérieure des Beaux-Arts´ssa ja oli tuolloin sen ainoa naisoppilas. Hän tutustui myös fauvisteihin ja oli myös kuvanveistäjä. Aguttella oli oma ateljeensa Bonnières-sur-Seinessä. Ensimmäisen avioliittonsa hän solmi vuonna 1888 taidekriitikko Paul Flatin kanssa. Liitto päättyi avioeroon. Uuden avioliiton Agutte solmi sosialistipoliitikko Marcel Sembatin kanssa vuonna 1897. Näyttelyitä hän piti vuonna 1904 Salon des Indépendant´issa ja Salon d´Automnessa.
Bolognan pommi-isku
Tapahtumat ja ensimmäiset epäilyt
thumb|Koska ambulansseja ei ollut tarpeeksi, loukkaantuneita vietiin sairaaloihin tavallisilla busseilla. Bolognan päärautatieasema oli 2. elokuuta täynnä lomailevia italialaisia ja ulkomaalaisia turisteja. Yhtäkkiä kello 10.25 hylätyn laukun sisällä ollut ajastettu pommi räjähti aseman toisen luokan odotussalissa. Räjähdys tuhosi suurimman osan asemarakennuksesta ja osui yhteen ensimmäisellä raiteella odottaneeseen Anconan-junaan, joka oli matkalla Baseliin. Pamaus kuultiin kilometrien päässä. Odotussalin katto romahti matkustajien päälle, mikä lisäsi suuresti kuolonuhrien lukumäärää.
Georgette Agutte
Kun aviomies oli kuollut, Agutte kirjoitti kirjeen, jossa kertoi ''Hän lähti 12 tuntia sitten. Olen myöhässä''. Tämän jälkeen hän surmasi itsensä. Grenoblen museon konservaattori, Andry-Farcy, tajusi Agutte maalausten arvon ja teki kaikkensa saadakseen ne haltuunsa.
Vuonna 2003 Aguttelle järjestettiin muistonäyttely.
Bolognan pommi-isku
Tapahtumat ja ensimmäiset epäilyt
Yllätetty ja valmistautumaton kaupunki reagoi nopeasti ja toimi tehokkaasti; ambulanssien ja paloautojen pienestä määrästä johtuen busseja ja takseja käytettiin kuljettamaan loukkaantuneita sairaaloihin.
Heti räjähdyksen jälkeen Francesco Cossigan johtama Italian hallitus uskoi, että kyseessä oli onnettomuus. Myöhemmin hallitus syytti Punaisia prikaateja tapahtumista. Seurasi vuosien sekaannusta, kinaa ja tutkimusten harhaanjohtamis- ja viivyttely-yrityksiä. Tämän takia syntyi useita salaliittoteorioita liittyen niin sanottuun jännityksen strategiaan. Kolme tuntia iskun jälkeen äärioikeistolainen NAR otti vastuun teosta.
Tutkimuksissa kävi ilmi, että asemarakennuksen odotussaliin oli asetettu jopa 40 kiloa räjähteitä. Terrori-iskun jälkeen uusfasistisia järjestöjä puhdistettiin. Räjähdyksestä selviytyneet kertoivat nähneensä epäilyttävän näköisen miehen, joka tunnistettiin 24-vuotiaaksi äärioikeistolaiseksi Marco Affatigatoksi. Mies oli asunut Ranskassa vuodesta 1978, hänet oli tuomittu poissa olleeksi ja hän oli auttanut terroristi Mario Tutia pakenemaan vankilasta. Affatigato, joka asui Nizzassa, pidätettiin 7. elokuuta. Häntä ei kuitenkaan tuomittu mistään tähän pommi-iskuun liittyvästä rikoksesta.
Italialaiset reagoivat iskuun hyvin järkyttyneinä ja laajoja mielenosoituksia järjestettiin ympäri maailmaa, joissa tuomittiin uusfasistiset järjestöt. Myös tuet demokrattiselle hallitukselle olivat valtavat ja vanha Benito Mussolinin aikainen diktatuuri, jota NAR tuki, tuomittiin.
Tuomiot
thumb|Iskusta tuomitut [[Valerio Fioravanti ja Francesca Mambro.]] Hitaasti ja vaivalloisesti, poliittisten ja oikeudellisten käänteiden jälkeen ja uhrien omaisjärjestön (Associazione tra i familiari delle vittime della strage alla stazione di Bologna del 2 agosto 1980) tapaukselle nostattaman huomion ansiosta 23. marraskuuta 1995 saatiin lopullinen tuomio: uusfasistit Valerio ”Giusva” Fioravanti ja Francesca Mambro, jotka tuolloin olivat olleet vankilassa jo pitkälti toistakymmentä vuotta ja ovat aina vakuuttaneet syyttömyyttään, tuomittiin iskun toimeenpanosta elinkautiseen vankeuteen, kun taas P2:n entinen johtaja Licio Gelli, SISMI:n entinen agentti Francesco Pazienza ja salaisen palvelun viranomaiset Pietro Musumeci ja Giuseppe Belmonte tuomittiin tutkimusten harhaanjohtamisesta. Fioravanti ja Mambro tuomittiin sittemmin erillisessä oikeudenkäynnissä yli kahden miljardin euron vahingonkorvauksiin. Fioravanti pääsi ehdonalaiseen vapauteen vuonna 2004, hänen vaimonsa (vuodesta 1985) Mambro vuonna 2008.
Bolognan tuomioistuin langetti 9. heinäkuuta 2000 uuden tuomion harhaanjohtamisesta: yhdeksän vuotta vankeutta äärioikeistolaiselle Massimo Carminatille, neljä ja puoli vuotta Ivano Bongiovannille ja Federigo Mannucci Benincasalle, joka oli entinen Firenzen SISMI:n johtaja. Carminatin ja Mannucci Benincasan tuomiot kuitenkin kumottiin korkeammassa oikeusasteessa jo seuraavana vuonna.
2. elokuuta on Italiassa kaikkien pommi-iskujen muistopäivä, jolloin Bolognan kaupunki yhdessä uhrien omaisjärjestön kanssa järjestää vuosittain kansainvälisen sävellyskilpailun sekä konsertin kaupungin pääaukiolla, Piazza Maggiorella.
Muuta
Räjähdyksessä tuhoutunut asema on uudelleenrakennettu, paitsi lattiat ja odotussalin pääseinässä oleva syvä halkeuma, jotka on jätetty niilleen muistoksi. Bolognan asemalta löytyy myös muistolaatta, jossa on lista ”fasismiterrorismin” uhreista. Lisäksi asemarakennuksen suuri kello on pysäytetty iskun ajankohtaan, aikaan 10.25. Kello korjattiin pommi-iskun jälkeen mutta monta vuotta myöhemmin se päätettiin asettaa pysyvästi samaan aikaan tapahtuman muistoksi.
Iskusta on kirjoitettu kirjoja ja tehty muutamia elokuvia, jotka kuvaavat päivän tapahtumia uhrien tai auttajien näkökulmasta.
Pygmalion (näytelmä)
pienoiskuva|[[Mrs. Patrick Campbellia Eliza Doolittlen roolissa esittävä kuva näytelmän ohjelmalehdestä.]] Pygmalion (suomeksi myös Kukkaistyttö) on George Bernard Shaw’n näytelmä, joka esitettiin yleisölle ensimmäistä kertaa vuonna 1913. Näytelmä on saanut nimensä antiikin mytologiassa esiintyvän Pygmalionin mukaan.
Näytelmässä englantilainen fonetiikan professori Henry Higgins lyö vetoa, että pystyy kouluttamaan Eliza Doolittle -nimisen kukkien katukauppiaan esiintymään herttuattarena suurlähettilään puutarhajuhlissa.
Pygmalionista tuli Shaw’n suosituin näytelmä. Siitä tehty useita sovituksia, kuten musikaali My Fair Lady sekä brittiläinen vuoden 1938 elokuva Pygmalion, joka toi Shaw’lle parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon.
Näytelmän on suomentanut Kari Heiskanen nimellä Kukkaistyttö.
Pluto Automobilfabrik
Pluto Automobilfabrik AG oli vuosina 1924–1927 toiminut saksalainen autonvalmistaja. Yritys aloitti toimintansa nimellä Automobilfabrik Zella-Mehlis.
Pluto perustettiin Ehrhardt-Szawen konkurssin jälkeen jatkamaan autonvalmistusta. Heinrich Ehrhardt oli mukana yrityksen perustamisessa. Yritys valmisti lisenssillä kaksipaikkaisilla urheilumallisilla koreilla sekä 20- ja 30-hevosvoimaisilla moottoreilla varustettuja Amilcar-malleja. Suurempaa mallia valmistettiin myös Roots-ahtimella varustettuna, jolloin sen teho oli 65 hevosvoimaa.
Pluto-autot menestyivät kohtalaisesti kilparadoilla. Vuoteen 1926 mennessä markkinoiden kiinnostus Plutoihin oli kuitenkin jo vähentynyt ja yrityksen toiminta loppui vuonna 1927. Viimeiset Plutot valmisti vuonna 1928 lentokonevalmistaja Nordflug.
Työvoimapoliittinen lausunto
Työvoimapoliittinen lausunto on työ- ja elinkeinotoimiston työttömyyskassalle tai Kelalle antama lausunto työnhakijan oikeudesta työttömyysetuuteen. Lausunto laaditaan kun henkilö on ilmoittautunut TE-toimistoon työnhakijaksi.
Työvoimavirkailija rekisteröi hakijan työ- ja elinkeinotoimiston tietojärjestelmään ja selvittää samassa yhteydessä hakijan edellisen työsuhteen päättymisen. Asiakkaan tulee todisteellisesti selvittää edellisen työn päättyminen, ja todistukseksi kelpaa työnantajan kirjallinen irtisanomis- ja lomautusilmoitus tai työntekijän oma työsopimuksen irtisanomisilmoitus. Mikäli hakija ei toimita selvitystä, työvoimavirkailija laatii lausunnon ilman selvityksiä ja antaa sen tiedoksi asiakkaalle.
Kun työnhakija on selvittänyt kokonaisuudessaan edellisen työsuhteen päättymisen, työvoimavirkailija laatii sitovan työvoimapoliittisen lausunnon ja toimittaa sen Kelaan tai ammattiliiton työttömyyskassaan, mikäli asiakas on kassan jäsen. Lausunto toimii maksatusperusteena työttömyyden alkuvaiheessa. Mikäli työvoimavirkailija katsoo työnhakijan itse aiheuttaneen työttömyyden omilla toimenpiteillään, Kela ei maksa peruspäivärahaa tai työmarkkinatukea 90 päivän ajalta siitä lähtien, kun hakija on ilmoittautunut työnhakijaksi. Mikäli virkailija taas katsoo työnhakijan olevan itse syytön työttömyyteen, Kela aloittaa peruspäivärahan tai työmarkkinatuen maksamisen viiden arkipäivän omavastuuajan jälkeen siitä päivästä jolloin hakija ilmoittautui TE-toimistoon työnhakijaksi.
Työvoimavirkailija selvittää vain edellisen työn päättymisen syyn ja toimittaa siitä lausunnon Kelaan, eikä lausunnosta voi valittaa. Valituksen voi tehdä vasta Kelan maksatuspäätöksestä, jossa Kela on selvittänyt tarkemmin edellistä työsuhdetta; valitus osoitetaan työttömyysturvan muutoksenhakulautakunnalle. Työvoimavirkailijan laatima kielteinen työvoimapoliittinen lausunto toimii työttömyysturvan maksatusesteenä alkuvaiheessa sekä odotusaikana, jota kutsutaan karenssiksi. Karenssiaikoja työvoimavirkailija voi laatia myöhemminkin työttömyyden aikana, jos laki antaa siihen perusteet.
Työnhakija voi menettää oikeutensa työttömyysetuuteen määräajaksi, jos hän ei noudata työttömyysturvalain 2. luvussa mainittuja ehtoja. Korvaukseton määräaika, niin sanottu karenssi, on harkinnanvarainen. Karenssipäätöksestä voi valittaa. Karenssi ei estä toimeentulotuen hakemista.
Usogorsk
Usogorsk (ven. ja komiksi Усого́рск) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Udoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Mezeniin laskevan Us-joen suussa 15 kilometriä piirin keskuksesta Koslanista länteen. Taajamasta on rautatieyhteys Mikuniin, jonne on matkaa 167 kilometriä. Asukkaita on 5 200 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1960-luvulla perustetusta bulgarialaisten metsureiden asutuksesta. Vuonna 1973 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Vuonna 1989 asukkaita oli 11 300 henkeä. Bulgarialaisten metsätyöt loppuivat 1990-luvun alussa. Sen jälkeen Usogorskin väkiluku on laskenut voimakkaasti. Nykyään tärkein elinkeino on puunhankinta- ja jalostus. Taajamassa on keskikoulu ja lasten luomistyön keskus.
Love Is All Around
Love Is All Around voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Jääpallon SM-sarja 1942
Vuonna 1942 jääpallon Suomen mestaruudesta ei pelattu jatkosodan takia. Palloliitto päätti kilpailujen perumisesta kokouksessaan 30.joulukuuta 1941, ja tiedotti että kilpailujen järjestäminen jää piirien ja seurojen oman toiminnan varaan. Maaottelu Ruotsia vastaan jäi ainoaksi liiton järjestämäksi tapahtumaksi.
Asemasotavaihe mahdollisti pienimuotoisten kilpailujen järjestämisen ja SM-Sarjan sijaan järjestettiin paikallisia sotasarjoja. Helsingin lisäksi Vaasassa ja Varkaudessa pelattiin sotasarjoja. Helsingin sotasarjassa sodan suomalaisia yhdistävään henkeen kuului, että Palloliiton ja Työväen Urheiluliiton joukkueet pelasivat samassa sarjassa. Palloliiton seuroista sarjassa olivat HIFK, HJK, HPS ja KIF, TUL:n seuroista mukana olivat Työväen Maila-Pojat ja Kullervo. Evakkoseurana Helsinkiin muuttanut Viipurin Sudet ei ollut mukana sarjassa; viipurilaiset odottivat muuttoa takaisinvallattuun kotikaupunkiinsa. Viipurilaisia pelaajia nähtiin kuitenkin helsinkiläisissä joukkueissa. Sarjan voittajaksi selviytyi HIFK, toinen oli HJK ja kolmas TMP.
Ally Sheedy
thumb|Ally Sheedy vuonna 2011. Alexandra "Ally" Elisabeth Sheedy (s.13. kesäkuuta 1962, New York City, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Bad Boys (1983), Sotaleikit (1983), Oxford Blues (1984), Breakfast Club (1985), Treffit Elmossa (1985), Heart of Dixie (1989), Kauhu (1990), Man's Best Friend (1993), High Art (1998) ja The Interrogation of Michael Crowe (2002).
Yksityiselämä
Sheedy on julkisesti kertonut sairastaneensa menestysvuosinaan bulimiaa, olleensa riippuvainen unilääkkeistä ja olleensa vieroitushoidossa niistä. Tuolloin Sheedy tapaili Bon Jovin kitaristia Richie Samboraa, jota hän on syyttänyt lääkeriippuvuudestaan. Sheedylla on vuonna 1994 syntynyt Beckett-niminen poika avioliitostaan (1992–2009) näyttelijä David Lansburyn kanssa.
Fiorello
thumb|Fiorello esiintymässä vuonna 2009.
Rosario Tindaro Fiorello (s. 16. toukokuuta 1960) on italialainen televisiojuontaja, radioääni ja laulaja, joka tunnetaan yleisesti nimellä Fiorello.
Fiorello tuli suosituksi Karaoke-tv-ohjelmasta ja jatkoi tämän jälkeen useissa erilaisissa ohjelmissa. Hän on esiintynyt ensin Mediaset-kanavalla ja myöhemmin RAI:lla 2001, 2002 ja 2004.
Vuodesta 2002 yhdessä Marco Baldinin kanssa Fiorello on tehnyt Viva Radio2 -nimistä lähetystä, jonka aikana esittelee taitojaan laulajana, imitaattorina ja viihdyttäjänä. Fiorellon imitaatioista tunnetuin lienee hänen Silvio Berlusconi -imitaationsa. Hän voitti vuonna 2007 Telegatto Vuoden henkilö -palkinnon.
Virpi
Virpi on suomalaisen naisen etunimi. Nimi tulee puun tai pensaan uutta/tuoretta oksaa tarkoittavasta sanasta virpi. Virpin nimipäivä on vuodesta 1950 ollut 12. marraskuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 10 341 naista on saanut nimekseen Virpi. Heistä yli puolet on 1960- tai 1970-luvulla syntyneitä. Virpi esiintyy myös sukunimenä. Marraskuussa 2020 tämä sukunimi oli 181 henkilöllä.
Muutos
Muutos tarkoittaa prosessia, jossa jokin tulee toisenlaiseksi kuin se oli. Katso:
Miljoona tapaa kuolla lännessä
Miljoona tapaa kuolla lännessä on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen western-komediaelokuva, jonka on ohjannut Seth MacFarlane. Elokuvan pääosissa ovat Seth MacFarlane, Charlize Theron, Amanda Seyfried, Neil Patrick Harris, Giovanni Ribisi, Sarah Silverman ja Liam Neeson.
Elokuva ensi-ilta oli 30. toukokuuta 2014.
Juoni
Pelkuri Albert Stark (Seth MacFarlane) tulee jätetyksi, kun hän ei uskalla osallistua pyssytaisteluun, ja tyttöystävä (Amanda Seyfried) lähtee heti toisen miehen (Neil Patrick Harris) matkaan. Kylään saapuu salaperäinen, kaunis nainen (Charlize Theron), joka sattuman kautta ryhtyy auttamaan Albertia löytämään rohkeutensa, ja lopulta he rakastuvat. Paikalle saapuu kuuluisa rikollinen (Liam Neeson), naisen aviomies, ja Albertin täytyy laittaa saamansa rohkeus testiin.
Tuotto
Avausviikonloppunaan elokuva tuotti Yhdysvalloissa vain 17,1 miljoonaa dollaria, noin 25 % vähemmän kuin elokuvalta oli odotettu.
Marietta (Georgia)
Marietta on kaupunki Georgian osavaltiossa Cobbin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 56 579.
Maantiede
thumb|vasen|Katukuvaa. Marietta sijaitsee Georgian osavaltiossa Cobbin piirikunnassa Chattahoocheejoen pohjoispuolella. Se on osa Atlantan metropolialuetta. Hieman kaupungista pohjoiseen sijaitsee sisällissodan aikaisesta taistelusta tunnettu Kennesaw Mountain. Atlanta sijaitsee Mariettasta noin 30 kilometriä kaakkoon.
Historia
thumb|vasen|Cobbin piirikunnan oikeustalo. Nykyisen Mariettan paikalla on saattanut olla asutusta jo 1820-luvulta lähtien. Paikka on saanut nimensä mahdollisesti greensborolaisen senaattori Thomas W. Cobbin vaimon mukaan. Mariettan kaupunkisuunnitelma on peräisin vuodelta 1833 ja Georgian osavaltio teki siitä hallinnollisesti kylän 19. joulukuuta 1834. Kasvu kiihtyi Western and Atlantic Railroad-rautatien valmistumisen myötä vuonna 1845. Marietta tuli rannikon asukkaiden yläluokan keskuudessa tunnetuksi lomakohteena, jonne paettiin kuumempaa säätä. 22. tammikuuta 1852 Marietta sai oman pormestarin ja kaupunginhallituksen.
Yhdysvaltain sisällissodan sytyttyä kenraali William T. Shermanin johtamat pohjoisvaltioiden joukot valtasivat Mariettan heidän voitettuaan Kennesaw Mountainin taistelun Etelävaltioita vastaan 3. heinäkuuta 1864. Suurin osa kaupungin keskusaukion rakennuksista poltettiin tarkoituksella. Sisällissodan jälkeen Georgian puuvillatuotantoon perustunut talous taantui, mutta Mariettassa itsessään syntyi vauras liikemiesluokka ja vuosisadan lopulla perustettiin tehtaita. Esimerkiksi Brumby Chair Company oli huomattava keinutuolien valmistaja. Palkkatason alhaisuuden takia monet muuttivat kuitenkin etelästä pohjoiseen. Vuonna 1940 Mariettan asukasluku oli noin 9 000.
Toinen maailmansota merkitsi huomattavaa muutosta Mariettassa. Bell Aircraft Corporation perusti Mariettaan lähes 30 000 henkilöä työllistäneen tehtaan, jolla koottiin alihankintana Boeing B-29 Superfortress -pommikoneita. Toiminta jatkui Korean sodan aikana Lockheedin tehtaana.