cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Campagnolo
thumb|Campagnolon logo Campagnolo on italialainen yritys, jonka Tullio Campagnolo perusti vuonna 1933 Vicenza ssa. Yritys valmistaa polkupyörien osia ja keskittyy erityisesti rata- ja maantiepyöräilyyn, kun taas sen kilpailijat Shimano ja SRAM valmistavat myös osia maastopyöriin. Campagnoloa pidetään historiallisesti kaikista merkittävimpänä osien valmistajana.
Useat UCI World Tour -tason tiimit, kuten Movistar, UAE-Team Emirates, Lotto-Soudal ja Cofidis, käyttävät pyörissään Campagnolon komponentteja. Campagnolo liitetään usein myös kaikkien aikojen menestyneimmän pyöräilijän Eddy Merckxin voittoihin.
pienoiskuva|[[Colnago C59 Campagnolo Super Record -osasarjalla]] Yrityksen perustaja Tullio Campagnolo oli keksijä sekä entinen kilpapyöräilijä, joka oli uransa aikana kehitellyt useita innovatiivisia ratkaisuja, kuten renkaiden pikakiinnityksen ja ketjuvaihteet. Nämä keksinnöt oli tehty erityisesti maantiekäyttöön ja ne olivat erittäin haluttuja aikansa huippukuskien keskuudessa.
1980-luvulla Campagnolo esitteli Ergopower-vaihdejärjestelmänsä, joka on käytössä vielä nykyäänkin. Vastakohtana Shimanon pyrkimyksille yhä pienempiä ja monimutkaisempia osia kohden Campagnolo hyödyntää erilaisia materiaaleja ja niiden ominaisuuksia osiensa erottelemisessa. Campagnolon osiin on yleensä hyvin tarjolla varaosia ja niiden huoltaminen on helppoa. 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa Campagnolo alkoi käyttää hiilikuitua osasarjoissaan.
Campagnolon parhaimmat ja kevyimmät osasarjat tällä hetkellä ovat Super Record ja Record sekä niiden sähköiset EPS-versiot. Niiden jälkeen järjestys kevyimmästä osasarjasta painavimpaan on Chorus, Potenza ja Centaur. Campagnolo valmistaa lisäksi kiekkoja kuten Bora Ultra, Bora One, Eurus ja Khamsin.
Osasarjat
Sähköiset osasarjat
Mekaaniset osasarjat
Gravel-käyttöön suunnitellut osasarjat
Hampurin raatihuone
thumb|upright=1.2|Hampurin raatihuone. Hampurin raatihuone on Hampurin kaupungissa, Saksassa sijaitseva historiallinen arvorakennus. Siellä kokoontuu nykyisin Hampurin kaupunkiosavaltion parlamentti sekä hallitus.
Raatihuonerakennus hallitsee Hampurin keskustan kaupunkikuvaa. Se on rakennettu hiekkakivestä, ja edustaa tyylisuunnaltaan uusrenessanssia. Rakennus rakennettiin vuosina 1886–1897. Sen julkisivu on runsaasti koristeltu, sitä koristaa muun muassa kaksikymmentä keisaria kuvaavaa patsasta. Lisäksi raatihuone sisältää yli 640 huonetta, ja sen torni yltää 112 metrin korkeuteen.
Raatihuoneen suuri juhlasali on 46 metriä pitkä, 18 metriä leveä ja 15 metriä korkea. Salia hallitsevat suuret Hampurin historiasta kertovat maalaukset, sekä kolme jättimäistä kattokruunua, joista jokainen painaa noin 1500 kilogrammaa.
Kala (albumi)
Kala on dance-artisti M.I.A:n toinen studioalbumi, jonka julkaisi XL Recordings ja Interscope Records 8. elokuuta 2017. Albumi oli nimetty M.I.A:n äidin mukaan, jonka ongelmat oli yleinen aihe albumissa. M.I.A:n suunnittelemat nauhoitussessiot Amerikassa epäonnistui, koska hänen viisuminsa hylättiin.
Bruttomeno
Bruttomeno tarkoittaa menoa, josta ei ole vähennetty mitään. Bruttomenosta ei vähennetä menoa pienentäviä eriä kuten esimerkiksi saatuja alennuksia.
Göztepe SK
Göztepe Spor Kulübü on urheiluseura İzmirin kaupungista. Seuran jalkapallojaosto pelaa kaudella 2018–2019 Turkin korkeimmalla sarjatasolla Turkin Superliigassa.
Esa Orjatsalo
thumb|Orjatsalo (oik.) lavalla Dreamtalen kanssa. Esa Olavi Orjatsalo (s. 20. syyskuuta 1979 Hanko) on suomalainen muusikko, ääniteknikko ja tuottaja.
Orjatsalo soitti kitaraa power metal -yhtye Dreamtalen kolmella ensimmäisellä albumilla. Tammi–helmikuussa 2004 hän esiintyi ruotsalaisen Amaranin Euroopan-kiertueella. Lähdettyään Dreamtalesta Orjatsalo perusti vuonna 2005 uuden yhtyeen nimeltä Kiira, jossa hän laulaa ja soittaa kitaraa. Hän soittaa kitaraa myös Royal Cojones -yhtyeessä, joka esittää cover-versioita heviklassikoista.
Orjatsalo on valmistunut Orimattila-instituutista musiikkiteknologiksi. Hän työskentelee ääniteknikkona Turussa Noise Camp -studioilla, ja aikaisemmin hän on toiminut muun muassa Teräsbetoni-yhtyeen saliäänentoistosta vastaavana teknikkona.
Orjatsalo perusti Metal de Facto -yhtyeen vuonna 2018 laulaja Mikael Salon ja basisti Sami Hinkan (Ensiferum) kanssa. Ennen yhtyeen debyyttialbumin äänitysten alkua mainittu kolmen hengen kokoonpano esiintyi akustisesti nimellä Trio de Facto.
S/S Laitiala
Laitialan kutsumerkki on OG9086.
Tekniset tiedot
Alus ei kuulu Museoviraston perinnelaivarekisteriin mutta se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Ydin
Ydin voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Taiz
Taiz on kaupunki Jemenin ylängön eteläosassa. Vuonna 2004 kaupungissa asui 466 968 asukasta, mikä teki siitä Sanaan ja Adenin jälkeen maan kolmanneksi suurimman kaupungin.
Maantiede
Taiz sijaitsee noin 120 kilometriä etelään Jemenin pääkaupunki Sanaasta ja noin 140 kilometriä luoteeseen satamakaupunki Adenista. Kaupunki on rakennettu 3 000 metrin korkeuteen nousevan Djabal Sabir-vuoren juurelle ja on Jemenin eteläisen ylängön suurin kaupunki.
Historia
thumb|vasen|Ashrafiyya-moskeijan sisätiloja. Taiz mainitaan kaupunkina ensimmäistä kertaa aijubidien valtakaudella Jemenissä (1173-1228), mutta varsinaisesti se kasvoi vasta rasulidien valtakaudella (1230-1441), jolloin siitä tehtiin pääkaupunki. Aijubidien aikaisesta Taizista tiedetään lähinnä 1200-luvulla eläneen Ibn al-Mudjawirin kirjoitusten perusteella. Al-Mudjawir kertoi Intiasta Adeniin saapuvilla laivoilla tehtyjen tuottojen viedyn Taizissa sijainneeseen linnoitukseen. Myöhemmin rasulidien dynastian toinen hallitsija al-Malik al-Muzaffar Yusuf teki Taizista pääkaupunkinsa vuonna 1255 ja laajensi sitä huomattavasti. Hän ja hänen seuraajansa rakennuttivat esimerkiksi useita moskeijoita ja madrasoja. Näistä merkittävimpiä ovat Ashrafiyya-moskeija ja al-Muzaffar-moskeijat, jotka hallitsevat kaupunkikuvaa edelleen. Ibn Battuta vieraili kaupungissa vuonna 1377 ja kuvaili sen asukkaita "komenteleviksi, röyhkeiksi ja töykeiksi". Hän mainitsi myös kaupungissa olevan kolme kaupunginosaa, al-Maghriba sulttaanille ja tämän hoville, Udayna tämän emiireille ja sotilaille, sekä al-Mahalib tavalliselle kansalle.
Vuonna 1948 imaami Ahmad Hamid al-Din ja Jemenin kuningaskunnan hallitsija siirsi maan pääkaupungin Sanaasta Taiziin. Siirroksen myötä siirrettiin myös esimerkiksi ulkomaiden lähetystöt. Pääkaupunki palautettiin Sanaan kun kuningaskunta luhistui ja Jemenin arabitasavalta perustettiin vallankaappauksella vuonna 1962. Arabikevään aikana vuonna 2011 Taiz oli yksi pitkäaikaisen presidentti Ali Abdullah Salehin eroon johtaneiden mielenosoitusten keskus. Jemenin huthikapinalliset valtasivat Taizin maan sisällissodan aikana maaliskuussa 2015. Paikalliset asejoukot ajoivat huthit suurimmasta osasta kaupunkia muutaman kuukauden sisällä Saudi-Arabian johtaman liittouman tuella, jonka jälkeen huthit katkaisivat kaupunkiin johtavat tiet piirittäen sen.
Liikenne
Taiz on kahden tärkeän maantien liittymäkohta. Itä-länsi suuntainen maantie saapuu kaupunkiin Punaisenmeren rannikolta Mokkasta ja pohjois-etelä suuntainen pääkaupunki Sanaasta Ibbin ja Dhamarin kautta. Toinen tie johtaa rannikkokaupunki Adeniin. Kaupungissa sijaitsee myös Taizin kansainvälinen lentokenttä.
Koulutus
Kaupungin madrasaan viitataan usein islamilaisena yliopistona. Lähistöllä sijaitsee myös maatalousopisto ja valtion kokeellinen maatila.
Väestö
Vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan Taizissa asui 466 968 asukasta, mikä teki siitä Sanaan ja Adenin jälkeen Jemenin kolmanneksi suurimman kaupungin. Kaupungin asukkaiden valtaosa on sunnimuslimeja.
Vazgen I
thumb|right|Vazgen I Vazgen I (synt. Levon Karapet Abrahami Paltšjan, ; 20. syyskuuta 1908 – 18. elokuuta 1994) toimi Armenian katolikoksena vuosina 1955–1994. Hän oli diaspora-armenialainen, sillä hän syntyi ja opiskeli Bukarestissa, Romaniassa, hänet vihittiin papiksi Kreikan Ateenassa ja hän toimi Bulgarian ja Romanian piispana. Katolikoksena hän yritti korostaa maallikkojen merkitystä kirkossa, mutta hänen aikanaan pappien määrä hupeni, toiminta liki tyrehtyi ja suurinta osaa armenialaisista ei enää kastettu virallisen neuvostoateismin seurauksena. Vazgenin kauden loppupuolella Armenia kuitenkin itsenäistyi, ja Vazgenista tuli kuuteensataan vuoteen ensimmäinen katolikos, joka kuoli itsenäisessä armenialaisvaltiossa. Häntä seurasi katolikoksena Karekin I.
Kotia kohti II – Seikkailu San Franciscossa
Kotia kohti II – Seikkailu San Franciscossa (Homeward Bound II: Lost in San Francisco) on vuonna 1996 valmistunut jatko-osa seikkailuelokuvalle Kotia kohti - uskomaton seikkailu. Sen on ohjannut David R. Ellis. Suomalaisissa äänirooleissa ovat Veikko Honkanen, Riitta Havukainen ja Taisto Oksanen.
Juoni
Elokuva päähenkilöitä ovat hölmö ja energinen amerikanbulldoggi nimeltään Hans, vanha ja viisas kultainennoutaja Jalo ja hieno tiibetiläinen colourpoint-rotukissa Sissi. Lemmikit ovat hermona, sillä perhe on lähdössä Kanadaan lomalle. Lentokentällä Hans onnistuu pääsemään ulos häkistään ja hän karkaa. Jalo ja Sissi juoksevat hänen peräänsä ja huomaavat pian, että lentokone, jossa heidän pitäisi olla on jo noussut ilmaan.
Heidän täytyy selvitä ilman ihmisten apua San Franciscon kaduilla, josta on vaikea pummia ruokaa. Lemmikit tutustuvat kulkukoiriin, mutta pysyvät valppaina sillä lähistöllä ajaa punainen auto, jossa on koiravarkaita. Vasta Kanadassa perhe tajuaa että lemmikit jäivät Yhdysvaltoihin.
NoCopyrightSounds
NoCopyrightSounds (tunnetaan myös nimellä NCS) on brittiläinen levy-yhtiö joka julkaisee rojaltivapaata musiikkia.
Aloittaen toimintansa tekijänoikeusvapaata musiikkia sekä ilmaisia latauksia jakavana YouTube-kanavana, on sivusto kerännyt miljoona maksettua latausta vuonna 2017.
Historia
NCS aloitti toimintansa YouTube-kanavana "innokkaan pelaajan" nimeltään Billy Woodford perustamana vuonna 2011. Aikakauslehti Forbes kuvaili levy-yhtiötä "YouTube ensin-painotteiseksi yhtiöksi joka mahdollistaa yksityishenkilöiden käyttää ja jopa rahoittaa heidän musiikkiaan vapaasti niin kauan kuin he antavat hyvää luottoa sisällön omistajille."
Vuonna 2017 NCS saavutti miljoonan maksetun digitaalisen latauksen rajapyykin, vaikka he julkaisevatkin musiikkia ilmaiseksi. Levy-yhtiön manageri Daniel Lee sanoi että "Kuten muut samankaltaiset palvelut, NCS tarjoaa sekä vaihtoehdon nauttia musiikista ilmaiseksi että myös mahdollisuuden faneille tukea musiikkia maksullisten palveluiden kautta," vakuuttaen että levy-yhtiö julkaisee musiikkia ilmaiseksi ja myös myy sitä. Woodford totesi rajapyykin rikkomisesta että "Olen äärimmäisen ylpeä miljoonan maksetun latauksen saamisesta ja uskon, että tämä näyttää kasvun ja joustavuuden jota NCS on rakentanut näiden vuosien aikana." Hän kommentoi myös että "Kysyntä tuoreelle alkuperäiselle musiikille Creatorsien (Luojien) keskuudessa on valtavaa ja kasvaa joka päivä."
Huhtikuussa 2019 levy-yhtiö oli kerännyt YouTubessa yhteensä yli 21 miljoonaa tilaajaa.
Lukianos
Lukianos Samosatalainen (n. 125 – n. 180) oli syyrialainen reettori ja kirjailija, joka tunnetaan satiireistaan. Lukianos oli kotoisin Syyrian Samosatasta ja toimi muun muassa virkamiehenä Egyptissä. Hänen äidinkielensä oli aramea, mutta hän kirjoitti kreikaksi.
Elämä
Lukianos sanoo itse syntyneensä Samosatassa, entisen Kommagenen alueella, josta oli tullut osa Rooman valtakuntaa Syrian provinssina. Teoksissaan Lukianos viittaa itseensä ”syyrialaisena”, ”assyrialaisena” tai ”barbaarina”, ja hän halusi tällä mahdollisesti korostaa olevansa taustaltaan seemiläistä alkuperäisväestöä.
Lukianos sai reettorin koulutuksen. Hän toimi kiertelevänä puhujana, joka matkusteli eri paikoissa ja esitti niissä viihdyttäviä keskusteluja ja nokkelia luentoja, jotka improvisoi paikan päällä. Tällaisena Lukianos voidaan lukea niin kutsutun toisen sofistiikan edustajaksi. Lukianos kierteli muun muassa Jooniassa, Makedoniassa, manner-Kreikassa, Italiassa ja jopa Galliassa. Hän rikastui ammatillaan ja sai mainetta.
Parthian sodan seurauksena Lukianos palasi Syyriaan ja toimi asianajajana Antiokiassa. Sodan loppupuolella hän palasi Ateenaan. Uuden Ateenan kauden aikana hänen kirjalliset hyökkäyksensä muuttuivat yhä rajummiksi. Vuonna 171 Lukianos sai Egyptin prefektiltä kansliapäällikön viran Aleksandriasta; vuonna 175 hän joutui kuitenkin prefektin viraltapanon jälkeen palaamaan jälleen takaisin Ateenaan.
Mahdollisesti viimeisiin teoksiinsa kuuluvassa teoksessa Aleksanteri eli Valeprofeetta Lukianos mainitsee keisari Marcus Aureliuksen vuonna 180 tapahtuneen kuoleman, ja hän lienee kuollut itse pian tämän jälkeen. Lukianoksen elämäkerta Sudassa on tuomitseva eikä ilmeisesti todenmukainen. Sen mukaan koirat olisivat tappaneet hänet. Tämä voi toisaalta viitata myös kyynikoihin, joiden kanssa Lukianoksella oli huonot välit ja joita hän pilkkasi useissa teoksissaan.
Teokset
Lukianos kirjoitti sukkelia vuoropuheluja ja kärjistäviä satiireja, joissa hän pilkkasi aikansa ilmiöitä, vanhaa kreikkalaista uskontoa, filosofeja, reettoreita, grammaatikkoja ja monia muita ammattikuntia ja henkilöitä. Teoksiin kuuluu myös erilaisia ylistyskirjoituksia ja satiirisia epigrammeja. Lukianoksen nimiin on laitettu yli 80 teosta, mutta todennäköisesti ne kaikki eivät kuitenkaan ole hänen kirjoittamiaan, vaan myöhempien kirjailijoiden tekemiä jäljitelmiä.
pienoiskuva|upright|Lukianoksen teoksen Uni eli Lukianoksen elämänura alku 1500-luvun painoksesta. Tosi tarina on Lukianoksen tunnetuimpia teoksia. Se on matkakertomusten parodia, jossa kirjailija kumppaneineen päätyy Kuuhun seuraamaan Kuun ja Auringon kuninkaiden välistä sotaa. Palattuaan maahan he päätyvät valaan vatsaan. Teosta voidaan pitää kuumatkoineen ja ulkoavaruuden elämän kuvauksineen jopa varhaisena tieteiskirjallisuutena. Lukianoksen Juomingit on parodia Platonin Pidoista. Lukianoksen versiossa osanottajat juopuvat, kertovat likaisia juttuja ja käyttäytyvät huonosti. Valheiden rakastaja on kehystarina, joka sisältää alkuperäisen version tarinasta ”Noidan oppipoika”. Falaris puolestaan on julmuudestaan tunnetun tyrannin paradoksaalinen puolustus. Ylistyskirjoituksiin kuuluvat muun muassa ylistykset Demostheneelle ja kärpäselle.
Muita tunnettuja teoksia ovat muun muassa Jumalien keskusteluja ja Vainajien keskusteluja. Peregrinoksen polttoitsemurha kertoo satiirisesti Lukianoksen inhoaman kyynikkofilosofin Peregrinos Proteuksen kuolemasta; Peregrinos pitää siinä oman hautajaispuheensa ja tekee lopulta polttoitsemurhan. Teos on myös yksi varhaisimpia säilyneitä pakanallisia kuvauksia kristinuskosta. Peregrinos käyttää siinä kristittyjen anteliaisuutta ja hyväuskoisuutta hyväkseen. Palkasta palvelevista ivaili roomalaisten palvelukseen menneiden kreikkalaisten kustannuksella.
Lukianos on saanut tyyliinsä vaikutteita vanhasta komediasta (Aristofanes, Eupolis), uudesta komediasta (Menandros) sekä kyynikko Menippokselta (niin kutsutut menippolaiset satiirit). Lukianos kirjoitti attikalaisella murteella, ja hänet voidaan lukea attikisteihin. Teoksessaan Syyrialaisesta jumalattaresta hän jäljitteli kuitenkin joonialaista kreikkaa siinä määrin, että jotkut tutkijat ovat epäilleet sitä, että teos olisi todella Lukianoksen kirjoittama.
Pohjois-Hämeen rykmentin 1. pataljoona
'''Pohjois-Hämeen rykmentin 1. pataljoona eli niin sanottu Kalmin pataljoona' tai Kuhmoisten pirut,'' kuten punaiset heitä kutsuivat, oli Suomen sisällissodassa valkoisten Länsiarmeijan Bergströmin ryhmän Pohjois-Hämeen rykmenttiin kuulunut joukko-osasto. Pataljoonan komentaja oli virolaissyntyinen majuri Hans Kalm.
Lukianos
Luettelo teoksista
Kaikki luettelon teokset eivät todennäköisesti ole Lukianoksen kirjoittamia. Varmuudella epäperäiset teokset ovat lopussa. Muista teoksista ne, joiden aitoutta on epäilty, on merkitty tähdellä (*).
Varmuudella epäperäiset teokset (Pseudo-Lukianos)
Pohjois-Hämeen rykmentin 1. pataljoona
Kuhmoisten pirut
Pataljoonan maine kasvoi edelleen maaliskuun 10. päivä Kuhmoisissa saavutetun voiton jälkeen. Pohjois-Hämeen rykmentin 3. pataljoona ja eskadroona Uudenmaan rakuunarykmentistä puolustautuivat Kuhmoisissa punaisten hyökkäystä vastaan. Kalmin johtama Pohjois-Hämeen rykmentin 1. pataljoona oli puolestaan lähetetty kiertämään vihollisen selkään. Se saapui ratkaisevalla hetkellä ja punaisten alkamassa ollut rynnäkkö muuttui sekasortoiseksi paoksi.
Lukianos
Luettelo teoksista
Kadonneet teokset
Aiheesta muualla
Teoksia:
HMS Spartan (S105)
HMS Spartan (viirinumero S105) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Swiftsure-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin 7. helmikuuta 1976 Vickers Shipbuilding Groupsilta (nykyisin osa BAE Systems Submarine Solutionsia), missä köli laskettiin 26. huhtikuuta 1976. Se laskettiin vesille 7. toukokuuta 1978 kumminaan amiraali Raymond Lygon puoliso ja valmistui 22. syyskuuta 1979.
Pohjois-Hämeen rykmentin 1. pataljoona
Tottelemattomuutta
Sodan ratkaisuvaiheessa Kalm ryhtyi käymään sotaa omin päin. Padasjoella, missä pataljoona oli ollut 25. maaliskuuta alkaen, Kalm päätti olla noudattamatta ylipäällikön käskyä marssia Mäntyharjulle. Huhtikuun 14. päivänä pataljoona suuntasi Padasjoelta etelään ja joutui taisteluihin punaisten kanssa Kurhilassa ja Asikkalan kirkonkylässä. Kun Kalm tiedotti tilanteesta eversti Hjalmarsonille, hän sai vastaukseksi uhkauksen sotaoikeudesta, ellei hän heti tottelisi käskyjä. Uhkaus ei tehonnut ja Kalm jatkoi etenemistä Vääksyn kanavalle, missä pataljoona kohtasi punaisten joukot 16. huhtikuuta. Kanava vallattiin punaisilta tunnin taistelun jälkeen. Seuraavaksi Kalm suuntasi vain komppanian ja joukkueen vahvuisella osastolla Anianpeltoon, missä osasto joutui ylivoimaisen vihollisen edessä vaikeuksiin. Kalm joutui pyytämään puhelimitse apua Päijänteen itäpuolella toimineilta joukoilta ja Sysmästä saapunut 400 miehen apujoukko pelastikin tilanteen. Huhtikuun 20. päivänä Kalm marssi yhden komppanian kanssa Lahteen, missä he tapasivat saksalaiset aseveljet.
Joukko-osastot
Päällikkö: jääkärivääpeli Hans Holopainen. Päällikkö: jääkäriluutnantti Ilmari Pohjanpalo. Päällikkö: ylioppilas Niilo Sigell, jääkärivänrikki Anton Eonsuu. Päällikkö: jääkärivänrikki Mauri Rantasalo. Päällikkö: voimistelunopettaja Väinö Teivaala. Päällikkö: luutnantti Kaarlo Varmavuori.
HMS Spartan (S105)
Palvelus
Alus sai 30. maaliskuuta 1982 määräyksen lähteä Etelä-Atlantille kaksi päivää ennen Argentiinan maihinnousua Falklandinsaarille. Alus oli siten ensimmäinen alueelle saapunut Britannian kuninkaallisen laivaston alus. Se aloitti välittömästi alueelle saavuttuaan Britannian julistaman sotatoimialueen valvonnan. Alus havaitsi Argentiinan laivaston miinoittavan Port Stanleyn sataman, mutta ei saanut hyökkäyslupaa. Lupa evättiin osittain neuvottelujen jatkamisen vuoksi ja osittain siksi, ettei karkotettaisi suurempia maaleja (Argentiinan laivaston lentotukialus ja kevyt risteilijä) alueelta. Alus ei sotatoimien aikana laukaissut torpedoitaan, mutta sen toimittamat tiedustelutiedot olivat merkittäviä. Lisäksi aluksen läsnäolo vaikutti Argentiinan laivaston toimintaan.
Spartan varustettiin 1999 Tomahawk-risteilyohjuksin. Alus poistettiin palveluksesta tammikuussa 2006.
Paimion rautatieasema
Paimion rautatieasema on Paimion kaupungissa Vistan kylässä sijaitseva rantaradan rautatieasema. Se sijaitsee 10 kilometrin päässä Piikkiön rautatieasemalta ja 29 kilometrin päässä Salon rautatieasemalta. Asemalla ei ole ollut säännöllistä matkustajaliikennettä vuoden 1988 jälkeen. Asema toimii nykyisin junien kohtauspaikkana, ja rautatieliikenteen ohjaus hoidetaan keskitetysti Helsingistä.
Asemarakennuksen on suunnitellut Bruno Granholm. Asema avattiin vuonna 1899, ja sitä laajennettiin vuonna 1916. Tavaramakasiinin ja asemarakennuksen välissä oli kioski. Ratapihalla oli hirsinen vesitorni ja yksipilttuinen veturitalli. Karjaan vanha kääntöpöytä siirrettiin alueelle vuonna 1930.
Rautatieliikennekäytöstä jäänyt asemarakennus on paikallisen helluntaiseurakunnan käytössä. Paimion keskustaajaman pohjoislaidalla, Paimionjoen ja Vähäjoen yhtymäkohdassa sijaitseva asemarakennus ympäristöineen on yksi Museoviraston määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Paimion rautatieaseman päässä, Turun suuntaan, sijaitsi puomeilla varustettu Paimion tasoristeys joka on korvattu Vistantien alikulkutiellä. Aseman toisessa päässä oli Preitilän tasoristeys joka on nykyään korvattu Alvar Aallontien sillalla.
Savisaarin hallitus
Savisaaren hallitus oli Viron tasavallan väliaikainen hallitus, joka toimi 20. elokuuta 1991 – 29. tammikuuta 1992. Se oli siirtymävaiheen hallitus, joka toimi kunnes Tiit Vähin siirtymävaiheen hallitus nimitettiin 29. tammikuuta 1992. Savisaaren hallitus oli tosin nimitetty jo 3. huhtikuuta 1991 Neuvosto-Viron Korkeimman neuvoston vaalien tuloksen perusteella, joissa Kansanrintama eli Rahvarinne sai 45 edustajaansa 105-jäseniseen Korkeimpaan neuvostoon. Egdar Savisaar sai Kansanrintaman edustajana 54-32 enemmistön pääministeriksi.
Hallitus aloitti Neuvosto-Viron hallituksena, mutta jo 8. toukokuuta 1990 parlamentti päätti ottaa käyttöön Viron entisen nimen, Viron tasavalta, vanhan valtion vaakunan ja lipun. Samalla parlamentti palautti voimaan osia vuoden 1937 perustuslaista. Viron sosialistinen neuvostotasavalta muuttui suurella äänten enemmistöllä Viron tasavallaksi.
Lorraine Baines McFly
Lorraine Baines McFly on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy sivurooleissa Paluu tulevaisuuteen -elokuvatrilogiassa. Hahmoa esittää Lea Thompson.
Lorrainen syntyi vuonna 1938 Hill Valleyssa, Kaliforniassa. Hän oli vanhin Sam Bainesin ja Stella Bainesin lapsista. Heillä on 5 muuta lasta, Milton (s. 1942), Sally (s. 1947), Toby (s. 1949) sekä Joey (s. 1954).
Lorraine meni naimisiin George McFlyn kanssa ja he saivat kolme lasta, David, Linda ja Marty McFly. Hän on esiintynyt trilogian kaikissa elokuvissa.
List of Back to the Future characters Герои вселенной «Назад в будущее»
Luettelo yleisurheilun olympiaennätyksistä
Yleisurheilu on kuulunut nykyaikaisten olympialaisten ohjelmaan olympiahistorian alusta alkaen, vuodesta 1896. Tokion 2020 olympialaisissa naisilla on 23 kilpailutapahtumaa ja miehillä 24. Näistä tapahtumista 21 on samoja miehille ja naisille. Miehillä on 50 kilometrin kävely, jota naisilla ei ole. Miesten yhdistelmälaji on kymmenottelu ja naisilla seitsenottelu. Pika-aitajuoksun juoksumatka on miehillä 110 metriä ja naisilla 100 metriä.
Vanhin edelleen voimassa oleva olympiaennätys on Bob Beamonin pituushyppytulos 890 vuoden 1968 Mexicon olympialaisissa. Hänen tuloksensa oli myös maailmanennätys 23 vuoden ajan, ennen kuin Mike Powell hyppäsi pidemmälle vuoden 1991 Tokion MM-kilpailuissa.
Joitakin olympiaennätyksiä on rikottu, mutta tulokset on myöhemmin kumottu. Vuonna 1988 Ben Johnson teki olympia- ja maailmanennätyksen 100 metrin juoksussa, mutta tulos hylättiin myöhemmin anabolisten steroidien käytön vuoksi. Vuonna 2004 Róbert Fazekas teki kiekonheiton olympiaennätyksen, mutta hänet hylättiin dopingrikkeen vuoksi. Lontoon vuoden 2012 kisojen 50 kilometrin kävelyssä Venäjän Sergei Kirdjapkin voitti olympiakultaa olympiaennätysajalla, mutta hänen tuloksensa hylättiin neljä vuotta myöhemmin dopingrikkeen tultua ilmi. Olympiakulta myönnettiin Australian Jared Tallentille, joka sai myös nimiinsä olympiaennätyksen samassa kilpailussa saavuttamallaan ajalla.
Jamaikan Usain Boltilla on hallussaan eniten voimassa olevia olympiaennätyksiä. Hänen nimissään on henkilökohtaiset olympiaennätykset miesten 100 metrin ja 200 metrin matkoilta, sekä lisäksi Jamaikan 4×100 metrin viestijoukkueen ennätys. Kaksi nykyistä olympiaennätystä on Etiopian Kenenisa Bekelellä, miesten 5 000 ja 10 000 metrin juoksumatkoilta, sekä Jackie Joyner-Kerseellä naisten pituushypyssä ja seitsenottelussa.
Naisten ennätykset
WR = Nykyinen maailmanennätys
Naamankylä
thumb|250px|Naamantietä kylän länsilaidalla Leikonsuon kohdalla, itään eli kylälle päin nähtynä. Naamankylä on kylä Naamanjoen varrella Utajärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla.
Sijainti ja yhteydet
Naamankylä sijaitsee parinkymmenen kilometrin päässä kunnan keskustaajamasta itään, yhdystieltä 8300 risteävän Naamantien varrella. Perimätiedon mukaan kylä on syntynyt isonvihan aikaan, kun venäläisiä ryöstäjiä pakoon lähteneet perheet rakensivat alueelle piilopirtit. Naamankylältä pääsee myös itään, Järvikylältä Otermalle päin menevää metsäautotietä myöten, joka yhtyy seututie 800:aan Kaihlalahdessa. Pohjoiseen päin on sen sijaan suuri Säippäsuon-Kivisuon soidensuojelualue Kortejärvestä länteen, samoin kuin etelään Tolkansuon soidensuojelualue Kutujoesta länteen.
Kylän asutusta ja toimintaa
30. joulukuuta 1938 kylälle päätettiin rakentaa oma koulurakennus, mutta talvisota keskeytti rakennustyöt. Ennen koulurakennuksen valmistumista, vuosina 1939–1947, koulu toimi tarkoitusta varten vuokratussa Ahosen pirtissä. Uusi koulurakennus paloi 26. marraskuuta 1960, ja sen tilalle rakennettiin toinen koulurakennus vuosina 1961–1962. Vuonna 1976 Naaman koulu lakkautettiin ja kylä liitettiin kirkonkylän koulupiiriin. Nykyisin kylän harvahko asutus on keskittynyt lähes yksinomaan jokivarteen, Alakylän, Korvenkylän, Naamankylän ja Järvikylän alueille, samoin kuin kesämökkiasutus.
Naamalla toimii kyläyhdistys Naaman kyläseura ry. Kylälle on rakennettu talkoilla oma kylätalo, Mäntyrinne, joka valmistui ensimmäisen kerran vuonna 1992 ja rakennettiin tulipalon jälkeen uudelleen.
Kylän lähettyvillä on useita turvetuotantoalueita kuten Korteperänsuo, Kapustasuo ja Niskansuo.
Talviolympialaiset 1956
pienoiskuva|right|Vuoden 1956 talviolympialaisten avajaisseremoniat. Vuoden 1956 talviolympialaiset järjestettiin Cortina d’Ampezzossa, Italiassa. Kisojen avajaiset olivat 26. tammikuuta ja päättäjäiset 5. helmikuuta 1956. Kisat piti järjestää jo vuonna 1944, mutta niitä ei pidetty toisen maailmansodan vuoksi. Kilpailut julisti avatuksi Italian presidentti Giovanni Gronchi. Urheilijoiden valan vannoi Giuliana Chenal-Minuzzo ja olympiatulen sytytti Guido Caroli. Kyseessä oli ensimmäiset televisioidut talviolympialaiset.
Neuvostoliitto osallistui ensimmäisen kerran talviolympialaisiin, ja sijoittui heti ensimmäiseksi mitalitaulukossa.
Lajit
Vuoden 1956 talviolympialaisten ohjelmassa oli 22 kilpailutapahtumaa kahdeksassa urheilulajissa.
Osallistujat
Vuoden 1956 talviolympialaisiin otti osaa 821 urheilijaa 32 maasta.
Mitalitaulukko
Vuoden 1956 talviolympialaisten mitalitaulukon ykkössijan saavutti ensimmäistä kertaa talviolympialaisiin osallistunut Neuvostoliitto.
Dione
Dione merkitsee seuraavia asioita:
Rolf Jensen
Rolf Jensen (s. 21. helmikuuta 1942) on tanskalainen tulevaisuudentutkija ja The Dream Companyn perustaja.
Jensen opiskeli yhteiskuntatieteitä Århusin yliopistossa. Hän on työskennellyt Tanskan valtionhallinnossa puolustusministeriössä, ulkoasiainministeriössä ja kalastusministeriössä. Vuodesta 1984 lähtien hän työskenteli Kööpenhaminan tulevaisuudentutkimuksen instituutissa, jonka johtajana hän toimi vuosina 1988 – 2001. Jensen perusti oman yrityksen nimeltään The Dream Company H.C. Andersenin syntymäpäivänä 2. huhtikuuta 2001. Toimitusjohtajan (CEO) tittelin sijaan hän suosii Chief imagination Officer –titteliä.
Jensen tuli tunnetuksi kirjoitettuaan kirjan ''The Dream Society. How the Coming Shift from Information to Imagination Will Transform Your Business'' (1999), joka on käännetty kymmenelle kielelle. Hänen mukaansa tietoyhteiskunnan jälkeen tulee ”elämysyhteiskunta”. Suomeksi on käytetty myös termejä ”tarinayhteiskunta” ja ”unelmayhteiskunta”. Jensenin mukaan kuluttajat eivät ensisijaisesti osta pelkkää tuotetta, vaan nykyisessa mielikuvayhteiskunnassa yhtä tärkeä on tarina, joka tuotteeseen liittyy. Esimerkkinä hän käyttää ”vapaan kanan munia”. Kuluttajat maksavat kalliimman hinnan kananmunista, jos he uskovat, että ne on tuotettu eettisesti kestävämmissä olosuhteissa kuin tehomaatalouden munat.
Kuluttajat hakevat tavaroita ostaessaan entistä enemmän tyydytystä tunnetasolla. He etsivät elämyksiä ja elämyksellisyyttä. Jensen kehottaa markkinoijia ymmärtämään markkinat emotionaalisina ja kehittämään tuotemerkille oman tarinansa, usein tunteisiin ja arvoihin vetoavan tarinan.
Jensen on käynyt esittelemässä ajatuksiaan monissa maissa, mm. Suomessa useita kertoja. Yritysmaailmassa hän on kysytty luennoitsija.
Hän on Washingtonissa sijaitsevan Maailman tulevaisuudenseuran (the World Future Society) jäsen.
Frank J. Oteri
Frank J. Oteri (s. 12. toukokuuta 1964) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän sai taiteiden kandidaatin ja maisterin arvot etnomusikologiassa Columbian yliopistossa. Hän on aktiivisesti edistänyt uuden musiikin näkyvyyttä ja rikkonut rajoja musiikin genrejen välillä.
Oteri on yhdistänyt sävellystensä rakenteissa sekä minimalismin että sarjallisuuden aineksia. Hän on usein hyödyntänyt mikrotonaalisuutta. Hänen esitetyimpiin sävellyksiinsä kuuluvat Imagined Overtures rockyhtyeelle, pianisti Guy Livingstonin laajalti esittämä Last Minut Tango sekä yhteistyössä Lucio Pozzin kanssa tehty George Maciunaksen elämän innoittama performanssioratorio Machunas. Esityksiä on pidetty muun muassa Carnegien Weill Recital Hallissa, Bathin Theatre Royalissa (Englanti), Knitting Factoryssa, Pittsburghin Andy Warhol -museossa ja Seattlen PONCHO Concert Hallissa.
Oteri sai vuonna 2007 ASCAP:n Victor Herbert -palkinnon ja tammikuussa 2018 Composers Now Visionary Awardin. Hän on toiminut International Society for Contemporary Musicin varapuheenjohtajana.
Hubert Lyautey
thumb|Hubert Lyautey Louis Hubert Gonzalve Lyautey (17. marraskuuta 1854 Nancy – 27. heinäkuuta 1934 Thorey-Lyautey) oli ranskalainen kenraali ja Ranskan marsalkka vuodesta 1921.
Lyautey oli koulutukseltaan ratsuväkimies. Hänellä oli aristokraattinen tausta ja hän oli kuningasmielinen. Lyautey sitoutui kristilliseen sosialismiin ja julkaisi arvostetussa Revue des deux mondes -lehdessä kiistanalaisen artikkelin, jossa hän arvosteli upseereita muun muassa siitä, että he välittivät enemmän hevosistaan kuin miehistään. Kun tämä yhdistettiin Lyauteyn osin epäsovinnaisiin elämäntapoihin (häntä muun muassa epäiltiin homoseksuaaliksi), hän sai siirron kaukaiseen Tonkiniin. Tonkinissa Lyauteyn esimies oli Joseph Gallieni, jonka rauhallisen valloitusmetodin kiihkeä kannattaja Lyauteystä tuli. Lyautey seurasi Gallienin mukana Madagaskarille, missä Lyautey sai tehtäväkseen rauhoittaa saaren eteläosan. Vuonna 1903 Algerian kenraalikuvernööri pyysi saada nimenomaan Lyauteyn rauhoittamaan maan lounaisosaa, jota marokkolaiset ryöstelijät häiritsivät. Algeriassa Lyautey otti käyttöön lentävät osastot ja valtasi Marokon sulttaanin nimellisesti hallitsemalta alueelta tukikohtia ranskalaisille. Vuonna 1910 Lyautey sai kutsun takaisin Ranskaan, jossa hän sai komennettavakseen armeijakunnan. Vuonna 1912 Lyautey palasi takaisin Marokkoon ja hänestä tuli maan ensimmäinen kenraaliresidentti. Hän toimi sotaministerinä vuosina 1916–1917 ja sai Ranskan marsalkan arvon vuonna 1921. Vuonna 1925 Lyautey siirtyi eläkkeelle, koska hänen toimiaan Rifin sodan aikana oli kritisoitu.
S/S Lahtis
S/S Lahtis on entinen siipiratashöyrylaiva, josta on jäljellä runko. Laivan runko on korjattavana Laukaassa taidekeskus Järvilinnan pihapiirissä, jonne alus siirrettiin Jyväskylän Noukanniemestä. Alus on tarkoitus entistää Päijänteellä liikennöiväksi tilausristeilijäksi. Lahtis ei ole Museoviraston perinnelaivarekisterissä. Aluksen vetoisuus on 171 nrt. Aluksessa oli aikoinaan kaksi höyrykonetta, mutta sittemmin toinen on poistettu.
Vuodet 1866–1904
Siipiratashöyrylaiva Lahtis rakennettiin Crichtonin konepajalla Turussa vuonna 1865. Alus siirrettiin ositettuna Päijänteen rannalla sijaitsevalle Vähä-Äiniön telakalle, Missä se niitattiin uudelleen kokoon ja varusteltiin vesillelaskukuntoon. Kesäkuussa 1866 se lopulta pääsi aloittamaan liikenteen Jyväskylä – Vääksy välillä ja 1871 valmistuneen Vääksyn kanavan myötä eteläiseksi päätesatamaksi tuli Lahti.
Vuodet 1904–1928
Alus koki kovia muutoksia 1904, kun sen omistaja vaihtui. Siipirattaat ja kone poistettiin, ja tilalle laitettiin kaksi potkuria, uudet höyrykoneet ja uusi kattila. Samalla kansirakenteet muuttuivat lähes täysin. Aluksen nimeksi muutettiin S/S Lahti. Se upotettiin 1918 Heinolanrantaan mutta nostettiin ja kunnostettiin. Alus siirtyi reitille Lahti – Kuhmoinen
Vuodet 1928–1933
Lopetettuaan kulkunsa 1925 Lahti seisoi Heinolan rannassa vuoteen 1928, jolloin sen osti maanviljelijä Toivo Manninen. Manninen muutti aluksen rahtialukseksi.
Vuodet 1933–1945
1933 Lahti siirtyi Ilonimen Sahalle halkoproomuksi Päijänteelle. Aluksesta poistettiin kone ja kansirakenteet ja sen nimi vaihdettiin Iloniemi 6:ksi.
Vuodet 1945–1974
Iloniemi 6 upposi vanhuuttaan Tehinselälle, mistä vuonna 1945 sen nostatti Edvard Saarinen. Saarinen kunnosti proomun ja nimesi sen Saari 2:ksi, jota käytettiin ruoppausmassojen kuljetukseen. 1973 Lauri Pykäläinen osti proomun ja hinautti sen Jämsänjoen varrelta Keljonlahdelle, minne se myöhemmin upposi täydessä savilastissa.
Vuodet 1974–1990
Ostettuaan hylyn 1974, Risto Höylä tyhjensi proomun lapioimalla lastina olleen ruoppausjätteen pois. Hän paikkasi reiät vedenpitäviksi ja nosti aluksen pintaan. Lahtis-nimen saanut alus sai Wikström moottorin, mutta Höylä korvasi sen 1975 kattilalla ja höyrykoneella. Siipirattaat alus sai takaisin 1978. Aluksen osti 1984 Päijänteen Museoyhdistys Päijänne-museota varten, mutta museon jäätyä toteutumatta, sen osti laivuri Hannu Hildén 1989. Hildén aikoi kunnostaa aluksen ja se nostettiin kuiville Jyväskylän satamaan.
Vuodet 1990–2014
Alus lojui kuivilla Jyväskylän satamassa vuoteen 2003 asti, jolloin sitä varten perustettu yhdistys Lahtis – Siipiratas Höyrylaivaseura ry osti aluksen Hildéniltä ja siirätti sen kahdessa osassa Vaajakosken Noukanniemeen missä vuotta myöhemmin aloitettiin aluksen korjaus. Tarkoituksena on saada Lahtis alkuperäiseen asuunsa.
Kumma Heppu & Lopunajan Voidellut
Kumma Heppu & Lopunajan Voidellut on suomalainen uuden aallon folkrock -yhtye. Se perustettiin Kajaanissa vuonna 1980 mutta asettui sittemmin Tampereelle. Ari Närhi on yhtyeen laulaja ja lauluntekijä. Viulisti Pirkko "Pike" Kontkanen on toinen yhtyeen kaikilla albumeilla vaikuttanut soittaja. pienoiskuva|Kumma Heppu ja Lopunajan Voidellut. Flow-festivaali, Helsinki, elokuu 2013.
S/S Lahtis
Vuodesta 2014
Kauko Sorjosen säätiö tuli Lahtis-laivan kunnostusprojektiin mukaan talvella 2014 ja osti aluksen säätiölle. 28.5.2014 alus siirrettiin kahdessa osassa Noukanniemestä Kauko Sorjosen säätiön Järvilinnaan Laukaaseen, missä alus on tarkoitus kunnostaa vesillelaskukuntoon.
Lahtis – Siipiratas Höyrylaivaseura
Lahtis – Siipiratas Höyrylaivaseura on vuonna 2003 Jyväskylässä perustettu höyrylaivaperinnettä ja Lahtis-laivaan liittyvää perinnetietoa ja historiallista arvoa vaaliva yhdistys. Seuran tarkoituksena on ylläpitää, kunnostaa ja entistää Lahtis-nimistä höyrylaivaa, pitää aktiivisesti yhteyttä elinkeinoelämään, viranomaisiin, tiedotusvälineisiin sekä laivahistoriallista tietämystä ja osaamista hallitseviin tahoihin. Yhdistys harjoittaa Lahtis-laivaa koskevaa julkaisutoimintaa ja tutkimusta sekä kerää ja säilyttää laivaan liittyvää perinnetietoa. Toimintansa tukemiseksi yhdistys kerää jäsenmaksuja ja voi ottaa vastaan lahjoituksia ja testamentteja.
Kumma Heppu & Lopunajan Voidellut
Historiaa
Yhtye sai nimensä kristillisen postimyyntiluettelon mainoksista, joissa kaupattiin saarnakasetteja nimeltä ”Kumma Heppu” ja ”Lopunajan Voidellut”. Alkuperäisessä kokoonpanossa soittivat Ari Närhin lisäksi kitaristi Jukka Lappalainen ja rumpali Mikko Lappalainen. Jukka Lappalainen siirtyi bassokitaraan, kun kitaristiksi saatiin elokuussa 1980 Mika Jankko. Johanna-levy-yhtiölle lähetetty demonauha kulkeutui Raine Salon kautta Atte Blomille, joka kutsui yhtyeen levyttämään. Tuloksena oli kevään 1981 single ”Ontto mies autiomaassa” / ”Esmeralda”, joka sai television Levyraadissa Klaus Järviseltä kärkeviä kommentteja.
Finnvox-studiolla viidessä päivässä äänitetty esikoisalbumi esitteli sittemmin yhtyeen toisena kantavana voimana pysyneen viulisti Pirkko Kontkasen, ja yhdellä raidalla soitti myös hänen trumpetistiveljensä Markku. Hyvän vastaanoton saaneen albumin suosituimmaksi kappaleeksi muodostui ”Meritähti”. Levyn myötä yhtyeelle kertyi vuoden 1982 aikana noin 70 keikkaa muun muassa kevään 1982 Rauhanjunassa ja Yleisradion Härmärock-konsertissa. Jo edellisenä vuonna KH&LV oli tehnyt kiertueen kolmen muun Johannalle levyttäneen yhtyeen kanssa. Helsingin Sanomien Markku Fagerlund piti Kummaa Heppua vuoden 1981 kiinnostavimpiin tulokkaisiin kuuluvana. Hänestä yhtye kuulosti keikoilla jokseenkin samalta kuin esikoisalbumillaan, ja erottui muista yhtyeistä kohtuullisen äänenvoimakkuutensa ansiosta. Kappaleiden yhteisinä nimittäjinä hän piti koskettavaa läheisyyttä, kuvitteellisesti liikkuvia tekstejä ja pelkistettyä toteutusta.
Keväällä 1982 julkaistiin single ”Minä ja hän” / ”Kuvat”, jonka tuotti Jyrki Siukonen ja äänitti Måns Groundstroem. Singlen A-puoli sai varsin paljon radiosoittoa Yleisradiossa. Toisen albumin Taivas ja maa tuottajaksi saatiin Pedro Hietanen, ja sillä yhtyeen kokoonpano on hieman alkuperäisestä muuttunut, kun Mikko Lappalaisen tilalle rumpuihin oli tullut Jari Kivelä Vaaralliset lelut -yhtyeestä. Levy julkaistiin loppuvuodesta 1982 ja sai hyviä arvioita, mutta myynti jäi vähäiseksi. Suomen Kuvalehden Jorma Tuominen moitti, ettei musiikki albumilla kuulosta ollenkaan niin kiinnostavalta kuin pienellä klubilla, koska levyn musiikkia ei ole juuri tuotettu vaan ainoastaan tallennettu.
Vuoden 1983 lopulla äänitettiin single, jonka A-puolella oli suomennos Neil Youngin kappaleesta ”Don’t Cry No Tears” ja B-puolella Ari Närhin ”Syyskuu”, jolla soitti myös Pedro Hietanen. Kolmanneksi albumiksi tarkoitettu materiaali miksattiin Hietasen johdolla valmiiksi keväällä 1984, mutta levyn julkaisu estyi Johannan konkurssin takia. Tämän jälkeen yhtye piti taukoa 1980-luvun keskivaiheen yli yhtyeen jäsenten turhautumisen ja eri paikkakunnilla asumisen takia.
Yhtye palasi vuoden 1987 albumilla Murheellisen hahmon ritari, jota seurasi vuotta myöhemmin albumi Oranssi. Levy-yhtiönä oli nyt Tapio Korjuksen Rockadillo Records. Oranssi ja sitä seurannut Kunnon ihmiset (1991) tehtiin ilman varsinaista tuottajaa. Kunnon ihmisten jälkeen yhtyeen toiminta oli tauolla läpi 1990-luvun, kunnes se kokoontui uudestaan joulukuussa 2000 tekemään vuonna 2002 julkaistua albumia Mennyt maailma. Vuosituhannen vaihteen jälkeen yhtye on myös esiintynyt harvakseltaan lähinnä Tampereella. Vuonna 2008 yhtye julkaisi Japaniin-albumin. Soundi-lehden Pertti Ojala piti levyn arvostelussa Ari Närhiä Timo Kiiskisen ohella Suomen ”vangitsevimpiin” kuuluvana lauluntekijänä.
Vuonna 2022 julkaistiin vuonna 1984 julkaisematta jäänyt albumi nimellä Seuraavana aamuna. Versioita levyn kappaleista oli julkaistu myöhemmillä albumeilla. Samana vuonna julkaistiin myös tuplalivealbumi Telakka ja Pieni sali, jonka toinen levy sisältää uuden miksauksen Missit-kokoelmalla julkaistusta, Ravintola Telakassa vuonna 2011 äänitetystä konsertista, ja toinen levy äänityksen vuonna 2014 Tampere-talon Pienessä salissa pidetystä konsertista.
Ned Beattyn filmografia
Tämä on Ned Beattyn filmografia.
Yhdet vielä (elokuva)
Yhdet vielä on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut tanskalainen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Thomas Vinterberg sekä tähdittänyt Mads Mikkelsen, Thomas Bo Larsen, Magnus Millang ja Lars Ranthe.
Yhdet vielä sai maailmanensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 12. syyskuuta 2020. Tanskassa se sai ensi-iltansa 24. syyskuuta 2020. Elokuva voitti parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarin vuoden 2021 gaalassa.
Juoni
Yhdet vielä kertoo neljästä keski-ikäisestä ystävästä, jotka työskentelevät opettajina samalla koululla. Martin (Mads Mikkelsen) käy läpi jonkinlaista keski-iän kriisiä ja yrittää turhaan luoda yhteyttä oppilaisiinsa samaistumalla. Samaan tapaan on taantunut myös hänen suhteensa vaimoonsa Trineen (Maria Bonnevie). Kolme opettajaystävystä lähtevät juhlistamaan Nikolajin (Magnus Millang) 40-vuotispäiviä ravintolaan runsaasti juoden. Puheeksi tulee psykiatri ja filosofi Finn Skårderud, jonka mukaan juominen on hyväksi. Ihanteellinen olotila vallitsee Skårderudin mukaan veren alkoholipitoisuuden ollessa 0,5 promillea ja ihmisten pitäisi ylläpitää tätä tilaa jatkuvasti. Martin ystävineen päättää kokeilla Skårderudin teoriaa alkaen seuraavasta työpäivästä.
Teoria vaikuttaa aluksi toimivan. Martin saa paremman yhteyden paitsi oppilaisiinsa, mutta myös vaimoonsa. Kokeilun jatkuessa ystävykset kohtaavat kuitenkin myös haasteita.
Tuotanto
Elokuvan on ohjannut tanskalainen elokuvaohjaaja Thomas Vinterberg, joka myös laati sen käsikirjoituksen yhdessä Tobias Lindholmin kanssa. Elokuvan tuottiivat Sisse Graum Jørgensen, Kasper Dissing ja elokuvayhtiö Zentropa yhteistyönä Film i Västin, Zentropa Swedenin, Topkapi Filmsin ja Zentropa Netherlandsin välillä. Tukea saatiin esimerkiksi Tanskan elokuvainstituutilta, Alankomaiden elokuvarahastolta, Eurimagesilta ja Svenska Filminstitutetilta. Elokuvan budjetti oli 33,5 miljoonaa Tanskan kruunua. Pääosaa esittää Mads Mikkelsen, joka on ennen Yhdet vielä-elokuvaa näytellyt myös Vinterbergin vuoden 2012 elokuvassa Jahti.
Elokuva kertoo tekijöidensä mukaan tanskalaisesta alkoholisuhteesta, viidenkympin villityksestä, sekä itsehillinnästä ja siitä vapautumisesta. Vinterbergin tytär kuoli auto-onnettomuudessa elokuvan kuvausten neljäntenä päivänä. Ohjaajana häntä tuurasi muutaman päivän Lindholm, mutta Vinterberg päätti palata psykiatrin neuvosta nopeasti ohjaustehtäviin.
Elokuvan näyttelijöillä oli kaikilla kokemusta humaltumisesta, jonka näytteleminen uskottavasti ei kuitenkaan ole itsestäänselvää. Näyttelijät eivät kohtauksissa ole oikeasti humalassa. Harjoituksissa he viettivät kaksi päivää juoden ja mitaten samalla omaa veren alkoholitasoaan, kuten elokuvan hahmot tekevät myös itse elokuvassa. Harjoituksen aikana heitä kuvattiin ja eri humaltumisen tason vaikutuksia tutkittiin videon kautta. Osa heistä pyöri kuvauksissa ympyrää humalan aiheuttaman epätasapainon aiheuttamiseksi ja silmien punerrus saatiin aikaan silmätipoin.
Vastaanotto
Yhdet vielä sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 10-19. syyskuuta 2020. Tanskassa elokuva sai ensi-iltansa 24. syyskuuta. Kotimaassaan elokuva menestyi erittäin hyvin ja sai yli 800 000 katsojaa. Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 21. toukokuuta 2021.
Arvostelumenestystä mittaavalla Metacritic-sivustolla 29 arvostelun painotettu keskiarvo on 80. Elokuva-aiheisen Rotten Tomatoesin 185 arvostelun otoksen mukaan amerikkalaiskriitikoista 92 prosenttia antoi elokuvalle myönteisen arvion. Kyseessä on internetin yksi suosituimmista arvosteluja kokoavista sivustoista. Se kerää yhteen arvostelijoiden artikkeleita ja jakaa ne positiivisiin sekä negatiivisiin arvioihin. Näiden perusteella Yhdet vielä sai ”Tomatometer”-arvosanakseen tuoreen punaisen tomaatin.
Euroopan elokuva-akatemian European Film Awards palkitsi elokuvan parhaan eurooppalaisen elokuvan palkinnolla 12. joulukuuta 2020. Se sai myös palkinnot parhaasta ohjauksesta, käsikirjoituksesta ja miespääosasta.
Elokuva oli vuoden 2021 Oscar-gaalassa ehdolla Parhaan ohjauksen Oscar-palkintoon ja Parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkintoon, joista se voitti jälkimmäisen.
Professori Nuikki
Professori Nuikki (Doctor Benjamin Boris Zachary Karbunkle) on hullu tiedemies, joka toimii Lalli Laktoosi Leipäjuuston alaisuudessa piirrossarjassa Prätkähiiret. Rick Ungarin luoma hahmo teki ensiesiintymisensä vuonna 1993 Prätkähiiret-animaatiosarjan jaksossa Hanat auki!.
Hahmo
Saksalainen hullu tiedemies Nuikki teki aluksi neroja keksintöjään Stiltonille, kun plutolaiset olivat tuhoamassa Marsia. Kaikki kuitenkin kääntyi huonoksi, kun Leipäjuusto lahjoi Nuikin puolelleen ja myöhemmin pilasi molempien ylennysmahdollisuuden. Hänet lähetettiin maahan Leipäjuuston ja Rasvanahan kanssa tuhoamaan maapalloa. Nuikki keksi siirrinkoneen, jonka avulla Leipäjuusto värvää palkkasotureita ja rikollisia tekemään likaiset työt.
Moton mekaaninen käsi ja Rontin häntä ovat Nuikin käsityötä. Ne hän teki Marsissa, kun Rasvanahka oli vahingossa ampunut Prätkähiiret, jotka tuotiin hänen laboratorioon aivopesua varten. He myöhemmin kuitenkin karkasivat. Nuikki myös loi Fredrik-nimisen Mutantin omaksi apulaisekseen. Nuikilla on tapana mielistellä Leipäjuustoa erilaisin ilmauksin.
Apulaiset
Päivittäin eri kokeita ja keksintöjä tekevä Nuikki teki itselleen oman apulaisen, jotta hänellä riittäisi aikaa tehdä kaikki Leipäjuuston pyytämät keksinnöt valmiiksi. Yleensä Rasvanahka on myös auttamassa häntä keksintöjensä kanssa, mutta hänen kömpelyytensä ja tyhmyytensä vuoksi Nuikki luottaa enemmän Mutanttiin.
Nehemiah Persoff
Persoffilla oli rooleja muun muassa elokuvissa Alaston satama (1954), Mitä kovemmin he kaatuvat... (1956), Piukat paikat (1959), Al Capone – lain ja oikeuden voitto (1959), Comancheros (1961), Trapetsin varjossa (1961), Kirottujen laiva (1976), Deadly Harvest (1977), Jentl (1983), Identtiset kaksoset (1988), Kristuksen viimeinen kiusaus (1988) ja Fievel matkalla Amerikkaan (äänirooli, 1986). Vierailuja Persoff on tehnyt muun muassa televisiosarjoissa Lännen tie, Tohtori Ben Casey, Minä, vakooja, Tarzan, Gunsmoke, Columbo, Sheriffi McCloud, Pieni talo preerialla, Seikkailujen saari, Magnum, Ihmemies MacGyver, L.A. Law, Murhasta tuli totta ja Chicagon lääkärit.
Persoff pääsi opiskelemaan The Actors Studiolla, kun se avattiin vuonna 1947. Hän teki ensiesiintymisensä elokuvassa vuonna 1948; hän oli jo nuorempana aloittanut teatteriuransa, jonka kuitenkin oli keskeyttänyt toinen maailmansota. Hänellä on puolisonsa Thian kanssa neljä lasta.
Kotia kohti
Kotia kohti oli suomalainen televisio-ohjelma, joka alkoi AVA:lla 25. maaliskuuta 2013. Ohjelmassa asuntoasiantuntija Mira Kasslin ja sisustussuunnittelija Tea-Mariia Pyykönen auttavat ihmisiä löytämään ja sisustamaan uuden asunnon. Ohjelman toisessa jaksossa Glamourin taikaa ensiasuntoa etsi Anni Uusivirta.
Kesällä 2013 sarja uusittiin MTV3-kanavalla.
The Principle of Moments
The Principle of Moments on englantilaisen rocklaulaja Robert Plantin toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 11. heinäkuuta 1983.
Jeff Christian
Jeffrey Christian (s. 30. heinäkuuta 1970, Burlington, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL:ssä vuosina 1991–1998 vain 18 ottelua, mutta teki pitkän uran Pohjois-Amerikan alasarjoissa ja Saksan DEL-liigassa.
Ura
Christian pelasi juniorina jääkiekkoa vuosina 1987–1990 OHL:n London Knightsissa ja Owen Sound Platersissä. New Jersey Devils varasi hänet kesällä 1988 NHL:n varaustilaisuudessa vuorolla 23. Kykyjenetsijät pitivät nuorta Christiania isona ja vahvana, mutta hänen piti vielä kehittyä. Hänen henkinen ja fyysinen kovuutensa olivat riittäviä, mutta luistelussa oli parannettavaa.