cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Winamp
Winamp 5
Winamp 2 ja Winamp3 -haarat sulautettiin myöhemmin Winamp 5:een. Nullsoft selitti epäjärjestyksellisen versionumerointinsa letkauttamalla, että 2 + 3 = 5. Winamp 5 ottikin parhaat puolet molemmista versioista. Winamp 5 perustui Winamp 2:n koodipohjaan monilla Winamp3:n ominaisuuksilla terästettynä. Winamp 5.0 julkaistiin joulukuussa 2003.
Winamp 5 :sta on kolme versiota, Lite (kevyt-), Full (täysi-) ja Pro (ammattilais-). Lite- ja Full-versiot ovat freewarea. Litessa on paljon vähemmän ominaisuuksia toisintaen suurimman osan Winamp 2:n ominaisuuksista pienemmässä asennuspaketissa. Pro-versio (nykyhintana 19,95 Yhdysvaltain dollaria) tarjoaa hieman runsaammin ominaisuuksia, pääasiassa musiikin rippaamiseen ja CD-polttoon liittyviä.
Satulinna (Hattula)
Satulinna oli tanssilava Hattulan kunnassa Kanta-Hämeessä. Se oli vuonna 1996 perustettu yksityinen tanssin harrastajien tanssipaikka, jonka yhteydessä toimi tanssiravintola Satulinna. Nykyisin Satulinnassa on Hattula Golfin toimintoja. Lisäksi paikassa myydään jälleen myös polttoaineita SEO-ketjun kautta.
Toiminta
Satulinnassa järjestettiin tanssikursseja. Tanssi-iltoina naisille oli kaksi hakuvuoroa, ensimmäinen puolen tunnin ja toinen tunnin mittainen. Tansseja oli pääsääntöisesti syys-huhtikuussa lauantaisin, erikoispyhinä myös muina iltoina. Vuosittain järjestettiin helatorstaiviikolla Satulinnan Tanssipäivät.
Kostamo
Kostamo on kylä Kemijärvellä noin 15 kilometrin päässä kunnan keskustasta. Kostamossa asuu yli sata ihmistä. Kylässä on laavu ja noin kahden kilometrin päässä Kummunkylä, missä laavu sijaitsee. Kummunkylällä on melko hyvät mahdollisuudet kalastukseen. Kummunkylällä on myös kirjolohenkasvattamo.
Sojuz TM-31
right|200px
Sojuz TM-31 oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty lento ISS-avaruusasemalle. Laukaisu Baikonurin kosmodromilta tapahtui Sojuz-U-kantoraketilla kello 7:52:47 UTC 31. lokakuuta 2000. Alus palasi 186 vuorokauden päästä maahan, 6. toukokuuta 2001. Lennon miehistö oli ensimmäinen ISS-avaruusaseman pysyvästä miehityksestä.
Miehistö
Laukaistiin ISS:n 1. nk. pysyvä miehistö (ISS Expedition 1)
Laskeutuivat
Ksenoestrogeenit
Ksenoestrogeenit ovat elimistön ulkopuolella esiintyviä estrogeeniä jäljitteleviä hormoneita. Ksenoestrogeenit voivat olla joko luonnossa esiintyviä tai ihmisen synteettisesti valmistamia kemiallisia yhdisteitä.
Kierteissarvikauris
Kierteissarvikauris eli markor eli kierteissarvivuohi (Capra falconeri) on kesyn vuohen sukuinen sorkkaeläin, jolla on korkkiruuvia muistuttavat sarvet. Laji elää Keski-Aasian vuoristoissa. Se on Pakistanin kansalliseläin. Suomen Lajitietokeskus suosittelee käyttämään lajista nimeä kierteissarvivuohi.
Ksenoestrogeenit
Monet tutkijat pitävät ksenoestrogeenejä vakavina ympäristöhaittoina, jotka toimivat hormonihäirikköinä. Ne voivat aiheuttaa ennenaikaisen murrosiän tai muita lisääntymisterveydellisiä haittoja.
Kierteissarvikauris
Koko ja ulkonäkö
Urospuolisten kierteissarvikauriiden säkäkorkeus on yli metrin ja painoa niillä on jopa 100 kiloa. Kutut ovat pienempiä, noin 150-senttisiä ja alle metrin korkuisia, ja paino on vain puolet pukeista. Kierteissarvikauriin lyhyt ja sileä peitinkarva pitenee talvella, jolloin pohjavillakin kasvaa. Molemmilla sukupuolilla on leukaparta, pidempi se on kuitenkin pukeilla. Uroksilla on myös pitkät riippukarvat kaulassa, ryntäällä ja säärissä sekä pitkäkarvainen selkäharja. Pukkien huomiota herättävin piirre on sarvet, jotka kierrettä pitkin mitaten voivat olla jopa 1,5-metriset. Kierteiden muoto vaihtelee eri alalajeilla. Joillain ne ovat leveät, taaksepäin suuntautuvat ja vain puolitoistakierteiset, joskus ne sojottavat V:n muotoisina kohtisuoraan ylöspäin muodostaen 4–5-kertaisen korkkiruuvimaisen kierteen. Sarvissa on omalaatuinen sääntö: oikea sarvi kiertyy ulospäin oikealle, vasen vasemmalle. Samoin on kuttujen pienemmissä sarvissa, jotka ovat vain enintään 25 senttimetriä pitkät ja kaartuvat taaksepäin. Väriltään ne ovat yleensä valkoisia ja niskassa on tumma läikkä.
Levinneisyys
Kierteissarvikauriita tavataan vain Pohjois-Afganistanin, Pakistanin Kashmirin ja Tadžikistanin ja Uzbekistanin vuoristoissa 600–3 600 metrin korkeudessa. Levinneisyysalue on hyvin laikukkainen.
Uhat
Kierteissarvikauriit ovat harvinaistuneet metsästyksen takia melkoisesti ja jotkin alalajit ovat jo sukupuuton partaalla.
Lajia suojellaan muun muassa Euroopan eläintarhojen yhteisellä suojeluohjelmalla. Suojeluohjelmaa johtaa Korkeasaaren eläintarha, jossa lajia on myös nähtävillä.
Will Wright
William R. Wright (s. 20. tammikuuta 1960 Atlanta, Georgia) on yhdysvaltalainen tietokonepelisuunnittelija ja toinen Maxis-peliyhtiön perustajista. Hän on suunnitellut suositut The Sims- ja SimCity-tietokonepelit. Muita hänen suunnittelemiaan pelejä ovat muun muassa The Urbz, SimAnt, SimEarth sekä Spore.
Wright on saanut BAFTAn Academy Fellowship palkinnon British Academy Games Awards 2006/7 tapahtumassa.
Lanzarote
thumb|200px|Lanzaroten lippu thumb|200px|Lanzaroten vaakuna thumb|250px|Lanzarote satelliittikuvassa Lanzarote on Espanjalle kuuluva saari Atlantin valtamerellä. Se on yksi Kanariansaarista. Lanzaroten pinta-ala on 807 neliökilometriä ja sen väkiluku oli 139 506 vuonna 2008. Saarella on pituutta noin 60 km ja leveyttä noin 20 km. Saarella on 213 kilometriä rantaviivaa. Saari sijaitsee noin 140 kilometrin päässä Pohjois-Afrikan rannikosta. Lanzarotelta on 15 kilometrin matka Fuerteventuralle ja kahden kilometrin matka Graciosalle.
Krasnoslobodsk
Krasnoslobodsk (mord. ja ) on pieni kaupunki Venäjällä Mordvan tasavallan länsiosassa Krasnoslobodskin piirissä, Mokšajoen länsirannalla. Se sijaitsee 107 kilometriä pääkaupungista Saranskista länteen.
Lanzarote
Lanzaroten pääkaupunki on Arrecife, jossa asuu lähes puolet saaren asukkaista. Saari on osa Las Palmasin maakuntaa ja jakautuu seitsemään kuntaan, joita ovat Arrecife, Haría, San Bartolomé, Teguise, Tías, Tinajo ja Yaiza. Saarella sijaitsee Arrecifen lentoasema.
Krasnoslobodsk
Asukasluvun kehitys:
Lanzarote
Lanzaroten on arveltu olevan ensimmäinen Kanariansaarista, joka koskaan asutettiin. Ensimmäinen saarelle annettu nimi oli Insula de Lanzarotus Marocelus, jonka sille antoi Angelino Dulcert. Saaren yleisilmeeseen ja tulivuoritoimintaan läheisesti liittyvien nähtävyyksien syntyyn on vaikuttanut saarella asunut taiteilija Cesar Manrique yhdessä saaren hallinnon kanssa. Lanzarote poikkeaa muista Kanariansaarista sen pelkistetyn värimaailman vuoksi. Lähes kaikki saaren rakennukset ovat matalia ja valkoiseksi kalkittuja. Tästä uniikista ilmeestä saarella halutaan pitää tiukasti kiinni. Muun kuin vaalean värin käyttöön on haettava erityislupa.
Krasnoslobodsk
Ensimmäinen maininta Krasnoslobodsksista on vuodelta 1571. Kaupunki siitä tuli vuonna 1780 ja piirin keskus 1928. .
Lanzarote
Maantiede
Lanzaroten saari nousi vedenpinnan yläpuolelle noin 19 miljoonaa vuotta sitten. Saari on maisemiltaan hyvin karu ja kasvillisuutta on vähän. Lanzaroten maisemaa hallitsevat lukuisat tulivuorenkraatterit ja laavavirrat. Noin puolet saaresta muutti ulkonäköään vuosien 1730 ja 1824 välisissä tulivuorenpurkauksissa, joiden laava peitti noin neljäsosan saaresta alleen. Lanzaroten tulivuoret eivät kuitenkaan ole kovin vaarallisia: uusia purkauksia ei odoteta tapahtuvan ainakaan seuraavan parin sadan vuoden aikana. Korkein huippu on 670 m korkea Peñas del Chache.
Matkailu ja nähtävyydet
Lanzarote sopii erinomaisesti etenkin lapsiperheille, autolomailijoille, luontoihmisille, vesiurheilijoille ja rauhallista rantakohdetta etsiville. Saaren suosituin matkailukohde on Puerto del Carmen, josta on kasvanut monipuolinen rantalomakohde hotelleineen, ravintoloineen, baareineen, klubeineen ja rantoineen. Alue on jakautunut vanhaan ja uuteen kaupunkiin, ja yksi kohteen keskuksista on sen satama, joka toimii sekä ravintola-alueena että on lähtöpiste veneretkille läheisiin satamiin ja saariin.
Toinen Lanzaroten rantalomakohteista on saaren eteläkärjessä sijaitseva Playa Blanca, jossa on nimensä mukaisesti valkeahiekkainen ranta. Palveluja ja yöelämää ei ole niin paljon kuin Puerto del Carmenissa, mutta ravintolatarjonta on hyvä. Huvivenesatamasta pääsee lautalla Fuerteventuraan. Playa Blancan edustalla kohoava Montaña Roja -vuori on suosittu kiipeilypaikka, ja parin kilometrin päässä kylästä sijaitsevat Papagayon kalliorannat ovat myös suosittu kohde. Lisäksi saaren keskeisellä paikalla sijaitsee pieni rantalomakylä Costa Teguise.
Lanzaroten länsiosassa sijaitsee Kanariansaarten toiseksi suosituin luonnonnähtävyys, Timanfayan kansallispuisto, joka on perustettu vuonna 1974. Kansallispuistossa voi nähdä erilaisia geologisia ilmiöitä ja tutustua yli 180 karussa elinympäristössä elävään kasvilajiin. Saaren pohjoisosassa Monte de la Corona -tulivuoren juurella sijaitsee Jameos del Agua, jossa on laavavirtojen muodostamia luolia ja uimakelpoisia altaita. Luoliin on rakennettu myös baareja ja konserttilava. Saarella on myös El Golfon kraatteri, jonka punasävyiset seinämät ympäröivät vihreävetistä laguunia.
Kunnallinen protokolla
Kunnallinen protokolla on kaupungin tai kunnan käyttämä arvojärjestys. Protokollan mukaan ylimpänä on valtuuston puheenjohtaja, joka on poliittisesti korkein henkilö. Hänet on valittu vaaleilla ja nimetty kanssavaltuutettujen keskuudesta. Korkeinta poliittista toimeenpanovaltaa on yleensä kunnanhallituksen puheenjohtajalla.
Kunnan virkakoneistoa johtaa puolestaan kunnanjohtaja tai kaupunginjohtaja. Hän ei ole poliittinen henkilö vaan toimii virkavastuulla ja hänet on valinnut kaupunginvaltuusto kaupunginhallitusen esityksestä, ja jolle kunnanjohtaja on vastuussa. Edustusprotokollassa kunnanjohtaja sijoittuu yleensä riviin kolmanneksi.
Joissakin kunnissa ja kaupungeissa on pormestari, joka on poliittinen henkilö ja vaaleilla valittu. Hänellä on niin sanottu kaupunginhallituksen puheenjohtajan rooli sekä kaupungin- tai kunnanjohtajan rooli.
Kunnanhallitus on vastuussa valtuustolle ja kunnanjohtaja hallitukselle. Valtuusto voi erottaa molemmat ja myös nimittää molemmat.
Samanlainen protokolla on monessa kuntayhtymässä ja maakuntaliitossa. Poliittista toimintaa ohjaa kuntalaki ja useasti kunnassa hallintosääntö.
Järjestys
(käsitteet voivat vaihdella kunnittain)
Johan Dielhardt
Johan William Dielhardt (Nylund) (23. heinäkuuta 1887 Sauvo – 22. tammikuuta 1975 Turku) oli suomalainen taidemaalari.
Dielhardt opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Turussa ja Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1905–1912. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyyn vuosina 1931, 1941 ja 1943. Hänen töitään oli esillä ulkomailla Tukholmassa ja Oslossa 1929.
Caterham F1 Team
Caterham F1 Team (Lotus Racing kaudella 2010, Team Lotus kaudella 2011, yritysnimeltään 1Malaysia F1 Team) oli malesialainen Formula 1 -talli, joka perustettiin vuonna 2009. Talli osallistui Formula 1 -sarjaan ensimmäistä kertaa kaudella 2010.
Omistus
Vaikka talli käyttikin samaa nimeä kaikkien aikojen neljänneksi menestyneimmän tallin, Team Lotuksen kanssa, on se kuitenkin täysin eri talli. Lotus Racing on Malesian valtion, Lotus Carsin omistajan Protonin, Sepangin ratayhtiön, Air Asian, Naza Motorsin ja Malesian autoliiton yhteishanke. Malesian valtio tosin ei aio rahoittaa tallia muuten kuin Protonin välityksellä. Aluksi talli toimii Norfolkista, läheltä Lotus Carsin tehtaita, mutta myöhemmin tallin on tarkoitus rakentaa tilat Malesiaan Sepangin radan läheisyyteen. Kaudella 2010 tallin budjetti on noin 55 miljoonaa puntaa. Vuonna 2011 talli kilpaili nimellä Team Lotus. Kausilla 2012–2014 talli kilpaili nimellä Caterham F1 Team.
2010 – Lotus Racing
thumb|250px|[[Jarno Trulli ja Heikki Kovalainen Malesian GP:n harjoituksissa kaudella 2010.]]
6. joulukuuta 2009 Alex Yoong nimitettiin tallin nuorten kuljettajien kehitysohjelman johtajaksi.
2011 – Team Lotus
Vuonna 2011 talli vaihtoi nimensä Team Lotukseksi. Kovalainen ja Trulli jatkoivat tallin kuljettajina. Kauden aikana talli jäi edellisen kauden tapaan ilman pisteitä. Tallin paras sijoitus kauden kisoissa oli 13:s sija, jonka Jarno Trulli ajoi kahdesti ja Heikki Kovalainen kerran. Pistetaulukossa talli sijoittui kymmenenneksi.
2012–2013 – Caterham F1 Team
Ennen kauden alkua talli vaihtoi nimeään kaudelle 2012. Talli julkisti uuden autonsa, CT01:n 25. tammikuuta. Helmikuussa Caterham ilmoitti purkaneensa Jarno Trullin sopimuksen. Hänen tilalleen Kovalaisen tallikaveriksi otettiin Vitali Petrov Caterhamin kausi ei alkanut Australiassa aivan suunnitelmien mukaan, sillä sekä Heikki Kovalainen että Vitali Petrov keskeyttivät kilpailun. Kauden päättävässä Brasilian kilpailussa Petrov saavutti tallin historian parhaan sijoituksen ajamalla 11:nneksi. Talli sijoittui tämän ansiosta valmistajien sarjan kymmenenneksi, mikä takasi tallille 7,5 miljoonan lisätulot ensi kaudelle.
Talli jatkoi kaudella 2013 kuljettajakaksikolla Charles Pic ja Giedo van der Garde. Ensimmäistä kertaa talli menetti kymmenennen sijan tuomat palkintorahat sijoituttuaan kauden päätteeksi valmistajien sarjassa 11:nneksi saavuttamatta vieläkään ensimmäisiä pisteitään.
2014 – Taloudelliset vaikeudet
Kaudeksi 2014 Caterham vaihtoi jälleen molemmat kuljettajansa valittuaan kilpakuljettajikseen Marcus Ericssonin ja Kamui Kobayashin.
27. kesäkuuta Caterhamin tallin perustaja Tony Fernandes ilmoitti tallin olevan myynnissä. Talli myytiin uusille sijoittajille mutta talli ajautui nopeasti talousvaikeuksiin. 22. lokakuuta 2014 Caterham Cars ajautui konkurssiin joten Caterhamin F1-tallin jatko kauden viimeisissä kilpailuissa oli epävarmaa. Myöhemmin vahvistettiin että Caterham ei tule ajamaan USA:n GP:ssä ja Brasilian GP:ssä taloudellisien vaikeuksien vuoksi.
Konkurssin selvitysmies Finbarr O’Connell vahvisti marraskuussa, että talli osallistuu kauden päättävään Abu Dhabin GP:hen kerättyään joukkorahoituksella 2,3 miljoonaa euroa.
Vuonna 2015 talli pyyhittiin pois MM-sarjaan osallistuvien tallien listalta, joten tallin tarina tuli lopullisesti päätökseensä.
Tulokset kilpailuittain
• Abu Dhabin GP:ssä 2014 jaettiin tuplapisteet.
Aiheesta muualla
Team Lotus
Turkki paralympialaisissa
Turkki on osallistunut paralympialaisiin 9 kertaa. Ensimmäinen esiintyminen oli vuoden 1992 kesäparalympialaisissa Barcelonassa. Talviparalympialaisten ensi esiintyminen oli vuonna 2014 Sotšissa.
Turkki on saavuttanut yhteensä 23 mitalia, joista 6 kultaista.
APLAC
APLAC on alun perin professori Martti Valtosen Teknillisessä korkeakoulussa kehittämä piirisimulointiohjelmisto. Nykyään APLACin omistaa AWR-APLAC Corporation.
Piirisimulaattoria käytetään sähköisten piirien toiminnan tutkimiseen tietokonesimulaatiolla. Kun piirin toimintaa voidaan testata rakentamatta piiriä fyysisesti, säästetään prototyyppikierroksia, aikaa ja rahaa.
APLACin tarina alkoi vuonna 1972, kun assistentti (nyk. professori) Martti Valtonen kehitti pienen piirisimulointiohjelman laskuharjoituksia elävöittämään. 1980-luvulla Mobira (nykyisin Nokia Mobile Phones) kiinnostui ohjelmistosta, mikä johti pitkään tutkimusyhteistyöhön. Vuonna 1998 APLACin kehitys siirtyi APLAC Solutions Oy:lle.
Juicen tori
thumb|Juicen torin monumentti, jossa on [[Juice Leskinen|Juice Leskisen näköispatsas.]] Juicen tori on Kuopiossa Juankosken keskustaajamassa sijaitseva tori. Tori nimettiin 1980-luvulla Juankoskelta kotoisin olleen Juice Leskisen mukaan. Torilla on monumentti, jossa on Leskisen näköispatsas ja kädenjäljet. Näköispatsaan on suunnitellut kuvanveistäjä Villu Jaanisoo. Monumentissa on myös Juankoskelta lähtöisin olevien taiteilijoiden Kaj Chydeniuksen, Eija Ahvon ja Jori Sivosen kädenjäljet. Juicen patsas sijaitsee Juankosken linja-autoaseman (Poikkitie 2) ja torin laidan rakennusten (Juankoskentie 20) välillä.
József Gurovits
József Gurovits (23. marraskuuta 1928 Budapest – 3. maaliskuuta 2021 Zürich, Sveitsi) oli unkarilainen ratameloja ja olympiamitalisti.
Gurovits voitti parinsa Ferenc Vargan kanssa olympiapronssia miesten kajakkikaksikoiden 10 000 metrin matkalta Helsingissä 1952. Hän kilpaili myös vuoden 1954 MM-kilpailuissa. Gurovits asui vaimonsa kanssa Sveitsissä yli 60 vuoden ajan. Hän kuoli sairastetuaan pitkään Zürichissä 92-vuotiaana 3. maaliskuuta 2021.
Haitin maantiede
Haitin maantiede käsittelee Hispaniolan saaren länsiosia.
Haitin pääosa muodostuu kahdesta vuoristoisesta niemimaasta, joiden välissä on Gonâvenlahti. Vuorten itärinteillä on periaatteessa sademetsää, länsirinteillä piikkipensastoa ja savannia. Vuorijonojen välissä on hedelmällisiä laaksoja, kuten maan tärkein viljelyalue Artibonitejoen laakso. Maan korkein kohta on Pic La Selle -vuorenhuippu, joka kohoaa 2 674 metrin korkeuteen.
Geologia
Haiti sijaitsee Karibian ja Pohjois-Amerikan mannerlaattojen rajalla, ja Enriquillon siirros kulkee Hispaniolan saaren halki. Siksi alue on jatkuvasti maanjäristysten uhan alainen ja järistykset ovatkin varsin tavallisia, mutta todella voimakkaita ja suurituhoisia järistyksiä alueella sattuu suhteellisen pitkin väliajoin.
Vuoden 2010 tammikuussa Haitissa tapahtui tuhoisa maanjäristys, joka ravisteli myös Kuubaa, Bahamasaaria ja Dominikaanista tasavaltaa. Kuolonuhrien määrän arvioidaan olevan vähintään 200 000. Suuri osa maailman valtioista on ryhtynyt tukemaan Haitia pelastustoimilla.
Ilmasto
thumb|Ruoka-apua vuoden 2008 hurrikaanien nostattamissa tulvissa Haitissa on trooppinen ilmasto. Päivälämpötilat ovat 30 asteen yläpuolella ympäri vuoden.
Atlantin hurrikaanit kulkevat säännöllisesti Haitin yli. Vuonna 2008 maata riepotteli neljä hurrikaania: Fay, Gustav, Hanna ja Ike. Aiemmin voimakkaat hurrikaanit ovat vaurioittaneet maata vuosina 1963, 1935 ja 1954. Syyskuussa 2004 trooppinen myrsky Jeanne aiheutti sateet, joiden liikkelle saamat mutavyöryt ja tulvat surmasivat yli 2 000 haitilaista. Saman vuoden toukokuussa edelliset tulvat olivat surmanneet tuhatkunta henkeä ja tuhonneet tuhansia koteja.
Maan vuoristoinen rakenne aiheuttaa suuria paikallisia eroja sademäärässä; yleisesti ottaen pohjoisrannalla sataa enemmän kuin etelärannikolla. Oheisessa taulukossa esitetyt Port au Princen lämpötilat ja sademäärät edustavat saaren alavia osia.
Luonto ja luonnonsuojelu
Koska väestön enemmistön ensisijainen kotitalousenergian lähde on polttopuu, Haitin luonnonmetsät katoavat nopeasti: vuonna 1923 maa-alasta lähes 60 prosenttia oli metsää, vuonna 2006 enää vajaa kaksi prosenttia. Metsien katoaminen aiheuttaa maaperän eroosion kiihtymistä, joka pienentää satoja ja aiheuttaa vaarallisia maanvyörymiä. Puuton maaperä ei pidätä vettä, joten rankkasateet aiheuttavat tulvia ja mutavyöryjä. Esimerkiksi syksyllä 2004 hurrikaani Jeannen aiheuttamat tulvat ja mutavyöryt hukuttivat Haitilla tuhansia ihmisiä, metsäisessä naapurimaassa Dominikaanisessa tasavallassa vain 18 henkeä.
Metsäkadon osasyynä on Haitin maailman 4. heikoin omistusoikeuden suoja, minkä vuoksi metsillä ei ole omistajia, joiden kannattaisi hillitä hakkuita ja istuttaa hakatun tilalle uutta metsää. Suurin osa haitilaisista myös asuu taloissa, joita ei omista kukaan, minkä vuoksi taloja ei kannata rakentaa niin järistyskestäviksi kuin omistettuja taloja rakennettaisiin. Talot näet saattaa menettää toiselle eikä niitä ehkä voi edes myydä.
Mitä meistä tuli
Mitä meistä tuli on vuonna 2009 Suomessa teatterilevityksen Finnkinossa saanut suomalainen harrastelijaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Miika Ullakko. Miika Ullakko näyttelee myös elokuvan yhtä pääosaa. Muissa rooleissa nähdään muun muassa harrastelijanäyttelijät Olli Similä ja Maria Uusikylä, jotka nähtiin myös Miika Ullakon Graffiti meissä -elokuvassa. Mitä meistä tuli on niin sanottu indie-elokuva, joka on toteutettu tuottajien omalla rahoituksella ja oman markkinointikoneiston voimin. Elokuva on saavuttanut suomalaiseksi indie-elokuvaksi paljon, sillä se on yksi harvoista teatterilevitykseen päätyneistä indie-elokuvista. Elokuvaa levitti teattereihin Black Lion Pictures.
Luokkakokouksesta kertova elokuva on voittanut parhaan elokuvan palkinnon Ranskassa (Culture&Cultures International Film Festival) sekä parhaan eurooppalaisen elokuvan palkinnon Etelä-Afrikassa. Elokuva pääsi lisäksi International Panorama sarjaan Shanghain kansainvälisille elokuvafestivaaleille. Finnkino toi elokuvan ohjelmistoonsa joulukuussa 2009 yhdellä esityskopiolla. Vuoden 2009 Jussi-gaalan yleisöäänestyksessä elokuva nousi toiseksi suosituimmaksi heti Rööperin jälkeen.
Knut Weckman
Knut Albert Weckman (2. elokuuta 1861 Hämeenlinna – 10. elokuuta 1930 Luopioinen) oli yksi ensimmäisistä Suomalaisen teatterin näyttelijöistä.
Weckmanin vanhemmat olivat urkuri Gustaf Adolf Weckman ja Charlotta Sofia Schottman. Hän kävi suomalaista normaalilyseota kotikaupungissaan ja opiskeli sitten näyttämötaidetta Kaarola Avellanin johdolla. Weckman näytteli Suomalaisessa teatterissa pitkään, vuosina 1879–1915. Hänet muistettiin merkittävänä koomikkona ja esiintyjänä. Lisäksi Weckman oli yksi aikansa merkittävimmistä näyttelijöistä. Hän oli myös taitava lausuja. Weckmanilla oli merkittäviä rooleja, joista muistettavimmat olivat Nummisuutareiden Iivari, Reviisorin Hlestakov ja Pimeyden vallan Nikita. Yhteensä hän ehti esittää lähes 400 eri osaa. Erottuaan heikentyneen terveytensä takia teatterin palveluksesta hän opetti yliopistossa teologian opiskelijoille lausuntaa. Weckman ehti näytellä myös yhdessä kotimaisessa mykkäelokuvassa, Rautakylän vanhassa paroonissa (1923). Siinä hän esitti kreivi Reutercronaa.
Weckmanin puoliso vuodesta 1883 oli Anna Antipin (k. 1942). Heidän tyttärensä oli tanssikoulun johtaja Toini Karto.
Veikko Salminen
Veikko Ilmari Salminen (s. 12. elokuuta 1945 Helsinki) on suomalainen kilpauransa päättänyt nykyaikainen viisiottelija, uimari, miekkailija ja olympiamitalisti.
Ennen viisiottelu-uraa
Helsingin Sörnäisissä kasvanut "Veka" Salminen oli TUL:n mestaruuksia uimahypyissä voittaneen ja monissa muissakin urheilulajeissa menestyneen Reino Salmisen poika. Myös Veikko harrasti uimahyppyjä, otteli kaveriporukassa innokkaasti nyrkkeilijänä ja palkittiin jo 9-vuotiaana Helsingin Työväen Uimarien parhaiten kehittyvänä uimarina. Vapaauintiviesteissä hän voittikin 1960-luvulla ensimmäiset aikuisten Suomen mestaruutensa, mutta kun hän jäi niukasti Tokion 1964 olympiajoukkueen ulkopuolelle hävittyään viimeisissä katsastuksissa seuratoveri Esa Lepolalle, ryhtyi hän harkitsemaan lajin vaihtoa. Ensin Salminen aikoi siirtyä juoksu-urheiluun Veikkaus Oy:n työtoverinsa Pauli Nyn houkuttelemana, mutta Salmisen sattumalta tapaama viisiotteluvalmentaja Wäinö Korhonen sai hänet siirtymään viisiottelun pariin.
Arvokisaedustajaksi viisiottelijana
Ensimmäisiin kansainvälisiin kilpailuihinsa viisiottelijana Salminen osallistui Moskovassa vuonna 1965. Oikuttelevan hevosen selässä hän jäi ratsastusosuuden pisteissä lähes nollille, ja ratsastus oli jatkossakin hänelle ongelmallisimpia viisiottelun osalajeista. Uinti ja juoksu olivat hänen vahvuuksiaan. Vuonna 1965 hän voitti Suomen mestaruuden neliottelussa (johon viisiottelun lajeista ei kuulu ratsastus). Vuonna 1968 hän voitti Suomen mestaruuden neliottelun lisäksi kolmiottelussa (josta ratsastuksen lisäksi puuttuu miekkailu) mutta pääsi Méxicon olympialaisiin vain varamieheksi.
Warendorfin MM-kilpailuissa 1970 Salminen sijoittui 34:nneksi. Seuraavan vuoden MM-kisoissa San Antoniossa hän oli 24:s ja joukkuekilpailussa kuudes.
Olympiamitalistiksi
Minskin kansainväliset kilpailut vuoden 1972 alkupuolella sujuivat suomalaisittain hyvin: Risto Hurme sijoittui neljänneksi, Martti Ketelä kuudenneksi ja Veikko Salminen kymmenenneksi. Nämä kolme valittiin Suomen edustajiksi Münchenin olympialaisiin. Kisapaikalla kaikki suomalaiset valittivat kurkkukipua ja Hurmeella oli hieman kuumettakin ennen ensimmäisen päivän lajia, ratsastusta. Salminen kokosi 1015 pistettä (maksimi 1100) ja Ketelä vielä enemmän, ja Suomen sijoitus joukkuekilpailussa oli ensimmäisen lajin jälkeen kuudes.
Suomalaisten pitkä päivä miekkailuosuudella alkoi hyvin, kun jokainen kolmesta voitti vuorotellen Neuvostoliiton hallitsevan maailmanmestarin, Boris Oništšenkon. Jatko ei sujunut yhtä hyvin, ja Salminen oli osuudella kolmikon heikoin 772 pisteellään.
Kolmantena päivänä Salminen ja Hurme saivat lääkityksen joukkueen ylilääkäriltä Helmer Kvistiltä. Ampumaosuudella Hurme teki huipputuloksen 195, mutta Salminen ampui tuloksen 182, joka tuotti vain 714 pistettä. Päivän päätteeksi suomalaisia uhkasi hylkääminen dopingkäryn vuoksi. Järjestäjillä oli kaksi kiellettyjen aineiden luetteloa, ja Hurmeen ja Salmisen saamat lääkkeet oli mainittu toisessa niistä. Lääkintäkomissiossa tehtiin lopulta päätös, että kyseessä oli vain väärinkäsitys ja suomalaiset saisivat jatkaa kilpailua.
Neljännen päivän uintiosuudella Yhdysvallat oli vahva, mutta Suomi pysyi sen edellä ja oli ennen viimeistä lajia joukkuekilpailussa kolmantena. Salminen ui 300 metrin matkalla ajan 3.27,4 ja oli uintituloksissa toinen Yhdysvaltain Charles Richardsin jälkeen. Salminen sai uinnistaan 1216 pistettä, ja myös Hurme ja Ketelä ylsivät yli tuhanteen pisteeseen.
Viisiottelun päättäneellä juoksuosuudella suomalaisilla oli varaa hävitä Yhdysvaltain ottelijoille yhteensä 50 sekuntia saavuttaakseen pronssin. Hurme kasvatti omassa erässään eroa kahdella sekunnilla, ja Salminen voitti John Fitzgeraldin 25 sekunnilla, joten Ketelällä oli varaa hävitä viimeisessä erässä Scott Taylorille 77 sekuntia. Kesällä akillesjänteensä loukannut Ketelä ei ollut yhtä hyvässä juoksukunnossa kuin aikaisempina vuosina, mutta Taylor saapui maaliin vain 74 sekuntia Ketelää nopeampana, joten kolmen sekunnin, kymmenen pisteen erolla Suomi voitti pronssia. Palkintojenjakotilaisuudessa suomalaiset saivat vain yhden yhteisen mitalin, joka päätettiin antaa henkilökohtaisessa kilpailussa parhaiten menestyneelle Hurmeelle. Tämä on edelleen, yli 45 vuotta myöhemmin, Suomen viimeisin olympiamitali nykyaikaisesta viisiottelusta. Salminen sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 17:nneksi.
Münchenin olympialaisten jälkeen Salminen harjoitteli San Antoniossa ja kilpaili Yhdysvalloissa. Kalpamiekkailijana hänet valittiin Montréalin 1976 olympiajoukkueen varamieheksi. Veikko Salmisen sisar Irmeli Salminen saavutti SM-mitaleja uinnissa. Salmisen lapset Ismo ja Laura ovat myös kilpailleet nykyaikaisessa viisiottelussa PM- ja MM-tasolla. Ismo keskittyy nykyisin 400 metrin ja 800 metrin juoksuun.
Ammatiltaan Veikko Salminen oli palomies.
LS-Liikennelinjat
LS-Liikennelinjat Oy on turkulainen Liikennöitsijä, joka ajaa Turun seudun joukkoliikenteen (Föli) tilaamaa sopimusliikennettä. LS-Liikennelinjoilla ei kuitenkaan ole omaa kalustoa, vaan sen liikennettä hoitavat Linjaliikenne Muurinen, Turun Citybus, Linjaliikenne Nyholm, Turkubus ja Jalobus.
Heinäkuun 2023 alusta linjat 99, 99A, 99B ja 99C siirtyvät LS-Liikennelinjojen ajettaviksi.
LS-Liikennelinjat Oy:n liikennöimiä Turun seudun linjoja, joilla Föli-liput eivät kelpaa: 117, 118, 119, 802.
LS-Liikennelinjat Oy hoitaa myös Rauman kaupungin tilaamaa Rauman paikallisliikennettä (Rauman Gyyt).
Unissakävely
Unissakävely (somnambulismi) tarkoittaa kävelemistä tai muiden valvetilaan kuuluvien toimien tekemistä tietämättään unitilassa. Unissakävely kuuluu NREM-univaiheen aikaisiin poikkeaviin tapahtumiin eli parasomnioihin. Unissakävelijän silmät ovat auki, mutta hän ei ole tietoinen toimistaan.
Unissakävelijöitä on 1–15 prosenttia väestöstä, ja yleensä kävely alkaa 4–8 vuoden iässä. Unissakävely on yleistä nuoressa lapsuusiässä, ja se saattaa usein liittyä painajaisiin. Lapsista jopa neljännes saattaa kävellä unissaan, mutta kävely vähenee iän myötä niin, että aikuisista enintään pari prosenttia harrastaa yöllistä kävelyä. Lasten unissakävelyn taustalla ei yleensä ole psyykkisiä häiriöitä, mutta aikuisilla siihen voi liittyä psyykkisiä ongelmia, vaikka myös täysin terveillä aikuisilla voi väsymyksen myötä esiintyä unissakävelyä. Unissakävely ei siis ole sairaus, eikä se ole merkki mielenterveysongelmista, mutta aikuisen kannattaa kuitenkin kääntyä lääkärin puoleen, jotta mahdolliset elimelliset sairaudet voidaan sulkea pois. Unissakävely voi joskus johtua korkeasta kuumeesta. Aikuiset unissakävelijät ovat yleensä kävelleet unissaan myös lapsena. Unissakävely on usein perinnöllistä.
Unissakävelijä ei yleensä muista unissakävelyään jälkeenpäin. Jos ensikertalainen unissakävelijä herää kesken kävelynsä, hän voi ihmetellä, kun löytää itsensä sängyn sijaan jostain väärästä paikasta. On suositeltavaa, että unissakävelijä ohjataan rauhallisesti sänkyyn.
Iin Röyttä
Röyttä, yleisesti Iin Röyttä (erotuksena Tornion edustalla sijaitsevasta Röytän saaresta), on saari Perämerellä, Iin edustalla. Saari sijaitsee noin 40 kilometriä Oulusta pohjoiseen ja noin neljän kilometrin päässä mannermaalta. Sen pinta-ala on noin 56 hehtaaria ja korkein kohta runsaan viiden metrin korkeudella merenpinnasta. Saarella on aallonmurtajien suojaama venesatama. Röyttä tarkoittaa nykysuomeksi riuttaa. Saari kuuluu Perämeren saaret -Natura-alueeseen.
Saari on syntynyt maankohoamisen myötä ja on iältään nuori. 1870-luvun merikartoissa nykyinen Röytän saari oli merkitty kolmena erillisenä saarena. Vielä 1900-luvun alkupuolella saaren rinnakkaisnimi oli Papinkari.
Historia
Röytässä on ollut satamatoimintaa vuosina 1882–1891, kun Siuruan Höyrysaha Osakeyhtiö alkoi uittaa vientisahatavaraa saarelle. Sahatavara puhdistettiin, loppukäsiteltiin, lajiteltiin ja varastoitiin saarelle odottamaan laivausta. Laivaliikenne oli aluksi hiljaista: vain viidestä kymmeneen alusta purjehduskautta kohti. Laivojen määränpäänä oli joko Saksa tai Englanti. Laivaustoiminnan laajuudesta ei ole säilynyt tarkkoja lukuja, mutta vuonna 1890 laivattiin 147 000 kappaletta erikokoisia lautoja ja lankkuja sekä kuutisensataa kuutiometriä polttopuuta. Vuonna 1924 Röytässä lastattiin 41 alusta, joista kukin lastasi keskimäärin tuhat kuutiometriä sahatavaraa.
Saarelle rakennettiin vuosina 1930–1933 viisi aallonmurtajaa, laituri sekä työntekijöiden asuinrakennuksia, joista useat ovat edelleen pystyssä. Laivaustoiminta päättyi suurimmalta osin vuonna 1965; viimeiset laivat kävivät satamassa vuonna 1969.
1960-luvulla saari sai uuden käyttötarkoituksen retkiveneilytukikohtana, kun 1966 Oulun Merenkävijäin ja Oulun Purjehdusseuran Telakkasäätiö ja metsähallitus kirjoittivat vuokrasopimuksen. Vuokrasopimuksen myötä oululaiset purjehdusseurat saivat käyttöoikeuden entiseen lastauspaikkaan aallonmurtajineen ja tukikohdakseen entisen luotsien asuinrakennuksen.
Metsähallitus on kustantanut saaren historiasta ja tästä päivästä kertovan kuvitetun kirjan "Iin Röyttä - laivoja ja ihmisiä", jonka ovat kirjoittaneet Kari Alenius ja Joni Skiftesvik.
Nykyaika
Nykyisin Iin Röyttä on virkistyskäytössä. Suojasatamaksi tarkoitettu vierasvenesatama rakennettiin vuosina 1993–1994. Luotsien entinen toimistorakennus Luotsila ja Lastaaja ovat nykyisin Metsähallituksen vuokrakämppiä.
Oulun Purjehdusseuralla, Oulun Merenkävijöillä, Iin Meriseuralla, Haukiputaan Pursiseuralla, Haukiputaan Veneilijöillä ja Oulun Työväen Pursiseuralla on kullakin saaressa omat majoitustilansa.
Vuonna 2009 Iin Röytässä toimivat veneilyseurat perustivat yhdistyksen, Iin Röytän toimijat ry, yhteseksi edunvalvojaksi saaren omistavaan Metsähallitukseen päin.
Oulusta Iin Röyttään järjestetään vuosittain myös muutamia purjehduskilpailuja:
Johanna Kustannus
Johanna Kustannus on Universal Music Finlandin levymerkki ja aputoiminimi. Kustantajan historiaan kuuluu kaksi Johanna Kustannus Oy -nimellä toiminutta suomalaista yhtiötä. Molemmissa yhtiöissä toimivat Atte Blom ja Pekka Aarnio. Ensimmäisen Johanna Kustannuksen levymerkki oli Johanna ja toisen levymerkkejä olivat muun muassa AMT, Grand Slam, Pyramid, Megamania sekä lopulta Johanna Kustannus. Vuodesta 2010 Johanna Kustannus on ollut osa monikansallista Universal Music Groupia. Johanna Kustannus Oy lopetti toimintansa vuoden 2014 lopussa ja yhtiö muuttui aputoiminimeksi Johanna Kustannus.
Johanna-levymerkki ja ensimmäinen Johanna Kustannus
Ensimmäinen Johanna Kustannus aloitti vuonna 1978 julkaisemalla Juice Leskisen, Dave Lindholmin ja Kari Peitsamon sanoituskirjat.
Johanna-levymerkki aloitti Love Records -levy-yhtiön mentyä konkurssiin kesällä 1979. Osa Love Recordsin rock-artisteista siirtyi Johannan artisteiksi. Ensimmäinen Johanna-levymerkin julkaistu single oli pihtiputaalaisen Ratsia-yhtyeen "Lontoon skidit" (JHNS 101) ja ensimmäinen albumi Tuomari Nurmion ja Köyhien Ystävien Kohdusta hautaan (JHN 2001). Levy-yhtiö oli alussa nimeltään Musiikki- ja kirjatoimisto P. Karhu Oy. Osassa levyjä yhtiöksi mainittiin ”Johanna/P.Karhu Oy”. Yhtiö julkaisi muutaman julkaisun myös Karhu-levymerkillä. Osassa Johanna-levymerkin levyjä yhtiötä ei ollut ilmoitettuna lainkaan.
Etenkin Leevi and the Leavingsin alamerkkinä toimi Black Label Series nivoutuen vähitellen itse Johanna-merkkiin levy-yhtiölle P. Karhu Oy.
Vuonna 1981 Johanna-levymerkki julkaisi jo noin 40 äänitettä.
Aluksi Musiikki- ja kirjatoimisto P. Karhu Oy ei toiminut julkaisemiensa levyjen musiikkikustantajana, vaan kustantaja oli vuonna 1976 perustettu Love Kustannus Oy. P. Karhu Oy ryhtyi musiikkikustantajaksi vuonna 1981.
Muut yhtiöt Johanna-levymerkin taustalla
Syksyllä 1982 yksittäisten Johanna-levymerkin levyjen tuottajayhtiöinä olivat myös muun muassa Ralf Örn Pop ja Rockadillo. Loppuvuonna 1982 myös levy-yhtiöksi tuli A.A.B. Tuotanto Oy. A.A.B. Tuotanto Oy:n omistajina olivat Atte Blom Johanna-merkiltä ja Leena Juuranto Polarvoxilta. Juurannolla oli myös omistusyhteys lähitalon Finnvoxiin.
A.A.B. Tuotanto julkaisi uusia äänitteitä Johanna-levymerkillä vuosina 1982–1984. Tänä aikana yhtiö julkaisi noin kolmekymmentä albumia JHN 3000-sarjana. Viimeinen A.A.B.:n Johanna-merkin tuotanto oli Rauli Badding Somerjoen kokoelma-albumi Rakkauden kiertokulku (1984, JHN 3039). AAB toimi sekä eräiden vanhojen Johanna-äänitteiden uudelleen- että ensijulkaisijana. AAB jatkoi myös Johanna-levymerkkiä toimintansa ajan vielä osassa CD-levyjään. A.A.B. Tuotanto jatkoi toimintaansa vuoden 2000 konkurssiin asti. Ennen tätä yhtiö oli myynyt koko kataloginsa Love Kustannus Oy:lle.
Konkurssi
Johanna Kustannus Oy meni konkurssiin lokakuussa 1984. Viimeiseksi levyksi jäi Sleepy Sleepers -taustainen Tohtori Pöhön aerobix (JHN 2512). Konkurssin jalkoihin jääneitä levyjä julkaisi Love Kustannus Beta-levymerkillä.
Välivaihe
Myös Atte Blom jatkoi konkurssin jälkeen äänitetuotantoa muissakin uusissa yhtiöissä kuten Peter von Baghin ja Pekka Aarnion vuonna 1985 perustetuissa Megamania Musiikki Ky sekä Pyramid Musiikki Ky levymerkkeineen Megamania ja Pyramid. Pitkäaikainen kustantaja Love Kustannus muutti Helsingin Hämeentien toimistoon pian jälkikäteen. Vuonna 1988 siitä tuli Johanna-levymerkin pääasiallinen käyttäjä jatkuneiden uudelleenjulkaisujen myötä CD-muodossa. Johanna Kustannuksen konkurssi päätettiin vuonna 1989.
Toinen Johanna Kustannus
Kun ensimmäisen Johanna Kustannuksen nimi poistettiin kaupparekisteristä 1989, Blom ja kolme muuta omistajaa rekisteröi heti uuden saman nimisen yrityksen. Uusi Johanna Kustannus jatkoi aiemman Megamania-yhtiön hengessä ja jatkoi julkaisemista Pyramid- ja Megamania-levymerkeillä. Yhtiön omien sivujen historiikki kertoo, että uusi Johanna Kustannus Oy perustettiin vuonna 1985 jo edellisen konkurssipesän vielä toimiessa.
Uuden Johanna Kustannuksen pääoma romahti tilikaudella 2000-01, ja jo kesällä 2002 yhtiön osake-enemmistö siirtyi osakeannin myötä Love Kustannus Oy:lle. Blomin vientityö yhtiön palveluksessa loppui vuonna 2005. Vuonna 2010 Universal Music osti Johanna Kustannuksen, Siboneyn ja Love Kustannuksen levy-yhtiö-, julkaisu- ja kustannustoiminnat. . Ennen kauppaa eri yhtiöiden omistajia olivat Sini Perho, Peter von Bagh, Pekka Aarnio ja Otto Donner.
Vuoden 2014 lopussa Johanna Kustannus Oy lopetti toimintansa. Johanna Kustannus on tämän jälkeen ollut Universal Music Groupin levymerkki ja aputoiminimi.
Artistit
Ensimmäisellä ja toisella Johanna Kustannuksella on ollut harvoja samoja artisteja uusine yhtyeineen. Love Kustannus julkaisi oikeuksineen Johanna-merkin levyjen CD-versiot vuodesta 1988 alkaen. Vasta Universal Musicin Johanna Kustannus alkoi julkaista vuonna 2012 20X-kokoelmia Johanna-merkin tuotannosta. Vuonna 2014 ilmestyi Johanna-vuodet -sarja.
Svjatlana Vusovitš
Svjatlana Usovitš (s. 14. lokakuuta 1980) on valkovenäläinen yleisurheilija, joka on kilpaillut pääasiassa 400 metrin ja 800 metrin juoksussa.
Usovitš karsiutui 2002 Wienin sisäratojen EM-kisoissa 400 metrin alkuerissä ajalla 52,59. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Münchenin EM-kisoissa matkan seitsemänneksi ajalla 52,10. Seuraavana vuonna hän juoksi Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa kuudenneksi, mutta karsiutui Pariisin MM-kisoissa välierissä ajalla 51,36. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän karsiutui 400 metrin henkilökohtaisen kilpailun välierissä, mutta oli samoissa kisoissa mukana Valko-Venäjän joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksussa MM-hopeaa. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Ateenan olympialaisissa 400 metrin välierissä ajalla 51,42.
Usovitš voitti 2005 Madridin sisäratojen EM-kisoissa hopeaa 400 metrillä ajalla 50,55. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Helsingin MM-kisoissa 800 metrin välierissä ajalla 2.02,34. Seuraavana vuonna hän oli Göteborgin EM-kisoissa mukana voittamassa EM-hopeaa 4 x 400 metrin viestissä. Osakan MM-kisoissa 2007 hän sijoittui 800 metrillä kuudenneksi ajalla 1.58,92. Valencian MM-hallikisoissa 2008 hän voitti hopeaa 4×400 metrin viestissä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui 800 metrin välierissä ajalla 2.02,79 ja Barcelonan EM-kisoissa 2010 alkuerissä ajalla 2.02,74. Daegun MM-kisoissa 2011 hän karsiutui 800 metrin alkuerissä.
Vuonna 2016 Usovitšin Pekingin olympialaisissa 2008 antama dopingnäyte tutkittiin uudelleen ja hän jäi kiinni Turinabol-nimisen steroidin käytöstä. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 4.7.2016–3.7.2018 ja hänen tuloksensa aikavälillä 15.8.2008–14.8.2010 hylättiin takautuvasti.
Keskustan Uudenmaan piiri
Keskustan Uudenmaan piiri on yksi Suomen Keskustan 21 piirijärjestöstä. Se asettaa Uudenmaan vaalipiirissä eduskuntavaaliehdokkaat sekä Itä-Uudenmaan hyvinvointialueen, Keski-Uudenmaan hyvinvointialueen ja Länsi-Uudenmaan hyvinvointialueen sekä Vantaan ja Keravan hyvinvointialueen ehdokkaat.
Uudenmaan vaalipiirin historia
Uudenmaan läänin vaalipiiri perustettiin 1906 vuoden 1905 ylimääräisillä valtiopäivillä, joiden tarkoituksena oli päättää Porvoon maapäivistä 1809 alkanut säätyvaltiopäiväjärjestelmä, joka sai vakiintuneet muotonsa 1863. Ensimmäisiä vuoden 1907 eduskuntavaaleja varten muodostettiin lääniperusteiset vaalipiirit, joista Uudenmaan läänin vaalipiiri oli yksi. 1952 Uudenmaan läänin vaalipiiristä erotettiin Helsingin kaupungin aluetta koskeva vaalipiiri, Helsingin kaupungin vaalipiiri, joka nimettiin myöhemmin Helsingin vaalipiiriksi. 1998 vaalilailla maakuntajaon mukaisesti säädettiin vaalilaki, jonka mukaan Itä-Uudenmaan maakunnasta Päijät-Hämeen maakuntaan siirtyneet Artjärvi ja Orimattila siirrettiin Päijät-Hämeen maakuntaa vastaavaan vaalipiiriin, Hämeen vaalipiiriin, joka oli nimeltään vuoteen 1995 saakka Hämeen läänin eteläinen vaalipiiri.
Maalaisliitto Uudenmaan läänin vaalipiirissä 1906–1951
Ilmari Auer, joka oli valittu vaalipiiristä edistyspuolueen vaalilistalta 1919–1922 ja 1924–1926, oli siirtynyt sen jälkeen Maalaisliittoon ja valittiin 1929–1930 Maalaisliiton vaalilistalta. J. E. Lampinen valittiin kansanedustajaksi vuosiksi 1930–1936 ja 1939–1954 Porvoon maalaiskunnasta. Moninkertainen ministeri Juho Niukkanen, joka oli toiminut aikaisemmin valtiovarainministerinä, puolustusministerinä, kulkulaitosten (liikenne- ja viestintäministeri) ja yleisten töiden (työministeri) ministerinä sekä toisen maatalousministerinä valittiin 1951 eduskuntavaaleissa kansanedustajaksi Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Uudenmaan läänin vaalipiiri käsitti vuoteen 1952 saakka myös Helsingin kaupungin, jolloin perustettiin Helsingin kaupungin vaalipiiri, joka nimettiin uudelleen myöhemmin Helsingin vaalipiiriksi.
Uudenmaan läänin vaalipiiri
Niukkasen varamies Esa Koivusilta nousi eduskuntaan 21. toukokuuta 1954. Hän oli eduskunnassa vaalikauden 1954–1958. Jo aiemmin samana vuonna nousi eduskuntaan myös J. E. Lampisen varamies Matti Mattila, joka oli eduskunnassa vuoteen 1975.
Yksi Suomen pitkäaikaisimpia kansanedustajia on ollut Johannes Virolainen. Hänet valittiin ensimmäistä kertaa kansanedustajaksi 1945–1948 Kymen läänin läntisestä vaalipiiristä, sitten Kymen läänin vaalipiiristä 1948–1958 ja lopulta Uudenmaan läänin vaalipiiristä 1958–1983. Yhden kauden poissaolon jälkeen Johannes Virolainen valittiin uudelleen 1987.
Marjatta Väänänen tuli valituksi eduskuntaan 1975, 1979, 1983 ja 1987. Hän ja Virolainen jättivät eduskunnan vuoden 1991 vaaleissa.
Alun perin Peräpohjolasta Lapin vaalipiiristä Uudellemaalle siirtynyt Paavo Väyrynen asettui ehdokkaaksi Uudenmaan läänin vaalipiiristä ja tuli valituksi 1991. Kaksi hallitusta muodostanut Matti Vanhanen valittiin ensimmäistä kertaa kansanedustajaksi Uudenmaan läänin vaalipiiristä 1991. Valituiksi tulivat myös Tero Mölsä ja Pekka Viljanen.
Uudenmaan vaalipiiri
1995 maakuntahallintoon siirtymisen edellyttämällä tavalla nimettiin entisten läänien vaalipiirit maakuntien vaalipiireiksi. Näin ollen Uudenmaan läänin vaalipiiristä tuli Uudenmaan vaalipiiri. Ensimmäisen kerran Uudenmaan vaalipiiri esiintyi eduskuntavaaleissa 1995.
Paavo Väyrynen asettui ehdokkaaksi myös vuoden 1995 eduskuntavaaleihin ja tuli valituksi vielä 1995 sekä 1999. Koska Väyrynen valittiin myös Euroopan parlamenttiin, hänen edustajantoimi keskeytettiin, jolloin eduskuntaan nousi eduskunnasta pudonnut orimattilalainen Tero Mölsä Mallusjoelta.
Matti Vanhanen valittiin toiselle kaudelleen vuosien 1995 ja myös 1999, 2003 ja 2007 eduskuntavaaleissa. Hän jatkoi kansanedustajana vuoteen 2010 saakka.
Uudenmaan vaalipiiri uudistusten jälkeen
1998 säädettiin vaalilaki, jonka mukaan Uudenmaan vaalipiiristä siirtyivät Hämeen vaalipiiriin Artjärvi ja Orimattila Päijät-Hämeen maakuntaan siirtyneinä kuntina. Ensimmäisen kerran Uudenmaan läänin tai Uudenmaan vaalipiirissä eivät kyseiset kaksi kuntaa olleet mukana. Muutoksesta huolimatta Uudenmaan vaalipiirin kansanedustajamäärä lisääntyi yhdellä 33:een vuoden 2003 eduskuntavaaleissa ja 34:ään vuoden 2007 eduskuntavaaleissa.
Tanja Karpela valittiin kansanedustajaksi 1999 ja 2003 sekä 2007. Vuoden 2003 vaaleissa hän oli koko maan äänikuningatar. Uuteen hallitukseen tuli Karpela kulttuuriministeriksi ja Vanhanen puolustusministeriksi. Vanhasesta tuli pääministeri kesällä 2003, kun Anneli Jäätteenmäki joutui eroamaan niin kutsutun Irak-skandaalin takia. Hänestä tuli myös uusi Keskustan puheenjohtaja.
Uusin keskustakansanedustaja Uudenmaan vaalipiiristä on curlingista kuuluisaksi tullut Markku Uusipaavalniemi. Vuoden 2007 vaaleissa kaikki istuvat kansanedustajat olivat ehdolla ja valitsematta jäivät Lankia ja Särkiniemi. Vanhanen oli suuri ääniharava. Karpelan (tuolloin Saarela) äänimäärä romahti, mutta hän meni läpi. Vanhanen jatkoi pääministerinä, mutta Saarelaa ei enää otettu hallitukseen.
Vuonna 2010 Vanhanen jätti pääministerin ja puolueensa puheenjohtajan tehtävät, ja vähän myöhemmin hän siirtyi pois eduskunnasta, jolloin Särkiniemestä tuli jälleen kansanedustaja. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Karpela ei asettunut uudelleen ehdokkaaksi, mutta sen sijaan ministerit Paula Lehtomäki ja Paavo Väyrynen asettuivat ehdokkaaksi Uudeltamaalta.
Markku Uusipaavalniemi siirtyi Perussuomalaisten eduskuntaryhmään ja ehdolle vuoden 2011 vaaleihin Helsingin vaalipiiristä, josta hän putosi eduskunnasta. Uudellamaalla vuonna 2007 eduskuntaan Lapista palannut ja näihin vaaleihin Uudellemaalle siirtynyt ministeri Väyrynen putosi eduskunnasta nelikymmenvuotisen uran jälkeen. Samoin Särkiniemi putosi jälleen eduskunnasta. Lehtomäki keräsi puolueen suurimman äänimäärän Uudellamaalla ja jatkoi eduskuntatyötä Oulun jälkeen Uudellamaalla. Myös vaalirahakohussa ryvettynyt Antti Kaikkonen onnistui pääsemään uudelleen eduskuntaan. Keskustan kannatus putosi edelliskerrasta puoleen, joten puolueen paikkaluku jäi kahteen.
Keskusta voitti eduskuntavaalit 2015, joissa se sai neljä paikkaa eli kaksi edustajaa lisää. Lehtomäki siirtyi ehdolle Helsingin vaalipiiriin, mutta eduskuntaan palasi nyt entinen pääministeri Matti Vanhanen. Kaikkosen ja Vanhasen lisäksi paljon ääniä sai myös uusi ehdokas Anne Berner. Neljänneksi edustajaksi onnistui pääsemään uutena Eerikki Viljanen. Vuonna 2019 Keskusta sai jälleen vain kaksi edustajaa, jotka ovat Antti Kaikkonen ja Matti Vanhanen. Berner ei ollut ehdolla ja Viljanen putosi eduskunnasta.
Askolan kunta
Kunnallisvaalien 2012 johdosta Askolan Keskusta sai Askolan kunnanvaltuustoon vuoden 2013 aluksi yhdeksän kunnanvaltuutettua Askolan kaikkiaan kahdestakymmenestäseitsemästä kunnanvaltuutetusta. Vaaleissa valittiin Anne Berg, Erik Franzén, Juhani Korkatti, Sanna Kurki, Olavi Merihaara, Antti Ollila, Asko Pitkänen, Erkki Pusula, Riku Saarinen ja Jaana Tummala. Vaalien jälkeen Keskustan valtuustoryhmään siirtyi perussuomalaisten piiristä Pasi Aaltonen kymmenenneksi kunnanvaltuutetuksi. Antti Ollila toimii Askolan kunnanvaltuuston ensimmäisenä varapuheenjohtajana.
Askolan kunnalla on yhteinen rakennusvalvonta- ja ympäristönsuojeluyksikkö Myrskylän, Pornaisten ja Pukkilan kuntien kanssa. Niillä on yhteisenä ympäristönsuojeluviranomaisena ja maa-aineslain lupa- ja valvontaviranomaisena Askolan rakennus- ja ympäristölautakunta. Askolan Keskustaa lautakunnassa edustaa Antti Ollila.
Keskustan Uudenmaan piirissä Askolan Keskustaa edustavaa piirihallituksessa Sanna Kurki. .
Eduskuntavaaleissa 2015 sai Askolan kunnasta toiseksi eniten ääniä Olavi Merihaara, 244. Häntä enemmän sai ääniä Askolasta vain Timo Soini, 247. Uudenmaan vaalipiirissä Merihaara sai 714 ääntä.