cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Epäorgaaninen yhdiste
Orgaaninen vastaan epäorgaaninen
Vaikka tunnettujen epäorgaanisten yhdisteiden määrä on valtava, on tunnettuja orgaanisia yhdisteitä silti paljon enemmän. Orgaaniset yhdisteet kattavat pääosan tunnetuista kemiallisista yhdisteistä. Kemia voidaankin jakaa karkeasti epäorgaaniseen ja orgaaniseen kemiaan. On kuitenkin huomattava, ettei tämä jako ole välttämätön, ja tietyt yliopistot pyrkivätkin pois tästä jaosta kemian kursseissaan.
Epäorgaaniset yhdisteet ja eliöt
Aiemmin uskottiin, että orgaanisia yhdisteitä on pelkästään eliöissä, ja tämä toimikin alkuperäisen jaon pohjana. Nykyään tämä käsitys on kuitenkin osoitettu vääräksi: tuhansia orgaanisia yhdisteitä on pystytty valmistamaan synteettisesti laboratoriossa. Esimerkiksi muovit ovat orgaanisia yhdisteitä.
Vastaavasti, monia epäorgaanisia yhdisteitä on eliöissä ja osa näistä on itse asiassa elintärkeitä. Esimerkiksi NaCl, hiilihappo, ja fosfaattiryhmät ovat tärkeitä yhdisteitä solussa. NaCl tarjoaa ioneja, joita pumppaamalla solukalvon ylitse solu pystyy reguloimaan osmoosia. Fosfaatit taas muodostavat DNAn selkärangan ja liittyvät usean entsyymin regulointiin fosforylaation kautta.
Epäorgaaniset hapot ja emäkset
Merkittävimpiä epäorgaanisia happoja ovat vetyhalidit (HX) ja happihapot. Happihapossa happiatomiin on liittynyt vetyatomi, jonka luovuttaminen tuottaa konjugaattiemäksen. Merkittäviä happihappoja ovat muun muassa rikki- (H2SO4), typpi- (HNO3) ja ortofosforihappo (H3PO4). Erilaisia happihappoja on lukuisia ja ne voivat olla useampiarvoisia.
Epäorgaanisia emäksiä ovat hydroksidit (esimerkiksi NaOH, KOH, CsOH) ja typpiemäkset (ammoniakki NH3 ja sen johdannaiset).
Mar Behnamin luostari
Marttyyrien Mar Behnamin ja Marth Sarahin luostari (syyriaksi ܕܝܪܐ ܕܡܪܝ ܒܗܢܡ ܘܡܪܬ ܣܪܐ, Mar Behnamin luostari) oli Syyrian katolisen kirkon luostari, joka sijaitsi Pohjois-Irakissa Khidr Ilyasin kylässä Ninawan maakunnan alueella. Siellä sijainnut Mar Behnamin hauta vaurioitui pahasti 19. maaliskuuta 2015 Isisin tekemien tuhotöiden vuoksi, samoin kuin kaikki ulkoseinien seinämaalaukset. Haudan ja luostarin jälleenrakennus ja entisöinti Isisin tuhoja edeltävään kuntoon valmistui joulukuun alussa 2018.
thumb|left|240px|Mar Behnamin luostari vuonna 1909, kuvannut [[Gertrude Bell.]]
George Peabody
Köyhästä perheestä Massachusettsin osavaltiosta kotoisin ollut George Peabody työskenteli 11-vuotiaasta asti vähittäiskaupan alalla. Vuonna 1814 hänestä tuli pääkaupungissa Washington D. C.:ssä sijaitsevan kangaskaupan osakas. Yritys muutti pian läheiseen Baltimoreen ja avasi liikkeet myös New Yorkissa ja Philadelphiassa. Liikematkalla Lontoossa 1837 Peabody neuvotteli lainan Marylandin osavaltion taloustilanteen kohentamiseksi. Hän päätti jäädä Lontooseen, joka tuolloin oli maailman finanssikeskus ja perusti Junius Spencer Morganin kanssa pankin, joka sittemmin kehittyi John Pierpont Morganin johdolla merkittäväksi pankki-imperiumiksi. Sen nykyisiä edustajia ovat JPMorgan Chase ja investointipankki Morgan Stanley.
Peabody jäi pankistaan eläkkeelle 1864 ja erikoistui hyväntekeväisyyteen. Hän perusti Lontooseen sosiaalista asuntotuotantoa ja yhdyskuntasuunnittelua harjoittavan Peabody Trust -säätiön. Yhdysvaltojen Baltimoressa sijaitsevaan Johns Hopkinsin yliopistoon hän lahjoitti Peabody Institute -konservatorion ja nimeään kantavan kirjaston George Peabody Library. Tennesseen osavaltion Nashvilleen hän lahjoitti opettajakorkeakoulun, joka on nyt osa Vanderbiltin yliopistoa. Hänen ansiostaan syntyivät myös muun muassa Yalen yliopiston luonnontieteellinen museo ja Harvardin yliopiston arkeologinen museo.
The Legend of Spyro: Dawn of the Dragon
The Legend of Spyro: Dawn of the Dragon on The Legend of Spyro -sarjan kolmas ja viimeinen osa, joka julkaistiin 14. marraskuuta 2008. Peli julkaistiin Wii:lle, PlayStation 2:lle, PlayStation 3:lle, Nintendo DS:lle ja Xbox 360:lle. Pelillä juhlistettiin myös Spyro-pelien kymmenettä syntymäpäivää.
Koska peli on käännetty suomeksi, myös sen nimi on suomennettu: Kulon legenda: Lohikäärmeen nousu. Japanissa pelin nimi on Densetsu no Supairo: dōn'obuzadoragon. Pelin alkuperäisen nimen suunniteltiin olevan The Legend of Spyro: The Darkest Hour. Muutamien hahmojen, Spyron, Cynderin, Sparxin, Hunterin, Meadow'n, Prowluksen, Ignituksen ja Maleforin nimet on vaihdettu suomenkielisessä versiossa. Spyro on Kulo, Cynder Kekäle, Sparx Kipuna, Hunter Erällys, Meadow Ahokas, Ignitus Syttö, Prowlus Vaaniskus ja Malefor Ärhämä. Suomenkielisessä versiossa lohikäärmeitä kutsutaan virheellisesti traakeiksi.
Pelaaminen
Dawn of the Dragoniin on tehty muihin Spyro-peleihin verrattuna entistä enemmän muutoksia. Se on mm. ensimmäinen -peli, jossa voi lentää milloin haluaa. Peliin tuli myös co-op-ominaisuus, jossa toinen pelaaja voi liittyä peliin pelaten Kekäleellä. Kulolla ja Kekäleellä on elinvoima- ja elementtimittarit, joiden täyttämiseen tarvitaan vihreiden ja punaisten kristallien energiaa. Sinisten kristallien energialla voi päivittää elementtihyökkäyksiä. Elementtien päivittäminen tehostaa myös raivohyökkäystä. Pelissä voi etsiä myös lohikäärmehaarniskoja, jotka antavat parannuksia hahmojen ominaisuuksiin. Pelissä on kolme haarniskasettiä molemmille lohikäärmeille: kuparinen tehostaa kestävyyttä, hopeinen fyysisiä iskuja ja mustan haarniskan löytämisestä saa palkinnoksi rajattoman raivohyökkäyksen. Jokainen haarniskasetti sisältää kolme kappaletta: kypärän, panssarin ja häntäsuojuksen. Keräiltäviin esineisiin kuuluvat myös suuret kristallisirpaleet, jotka kasvattavat lohikäärmeiden elinvoima- ja elementtimittareita. Internetistä löytyvillä koodeilla voi saada hahmoille kaikki haarniskat sekä loputtomat elinvoima- ja elementtipalkit.
Yksi merkittävimmistä muutoksista on Kulon ja Kekäleen uudelleen muokattu ulkonäkö, mikä saa heidät näyttämään kolme vuotta vanhemmilta ja aikuisemmilta. Tässä pelissä pelaaja voi vaihtaa hahmoa ja syöksettävää elementtiä aina silloin kun niin tahtoo. Kulon elementteihin kuuluu tuli, sähkö, jää ja maa. Kekäle kykenee käyttämään tuulta, pelkoa, varjoa ja myrkkyä. Uutena ominaisuutena on myös pelissä tutkittavat paikat, joihin on lennettävä: niihin ei maata pitkin pääse.
Kiipeäminen on myös uusi ominaisuus. Kulo ja Kekäle pystyvät kiipeämään ja juoksemaan seinämiä pitkin, ja he voivat myös heilauttaa toisensa ylemmäs kahleketjunsa varassa. Kulo ja Kekäle voivat myös lyödä vihollisen ilmaan, raapia ja purra sitä, rutata sen maahan tai viskellä sitä ilmassa. Peli sisältää useita komboliikkeitä.
Toisin kuin kahdessa edellisessä The Legend of Spyro -pelissä, kolmannessa voi palata aikaisemmin suorittamaansa episodiin (Luku-tilassa) esim. etsimään unohtuneita kristalleja tai haarniskoja. Lähes jokainen episodi sisältää myös yhden tai useamman eliittivihollisen, jotka ovat tavallisia vihollisia voimakkaampia. Vihollisella on kasvoillaan naamio, jonka väristä pelaajan on pääteltävä naamion parhaiten tuhoava elementaalihyökkäys. Kun oikea elementti on löydetty, ja naamio on revitty eliittivihollisen naamasta, on tämä mahdollista kukistaa muitakin hyökkäyksiä/elementtejä käyttäen.
Tarina
Tarina alkaa muinaisissa katakombeissa, kun Kulo (Spyro) ja Kekäle (Cynder) heräävät Aikakristallin rikkouduttua kolme vuotta edellisen pelin tapahtumien jälkeen. Sinä aikana Synkkä Mestari (oikealta nimeltään Ärhämä/Malefor) on palannut ja herättänyt muinaiset golemit. Ne ovat jättimäisiä hirviöitä, joiden avulla hän on ottanut lohikäärmeiden maailman hallintaansa. Synkkä Mestari on myös vallannut kahdesta edellisestä pelistä tutun lohikäärmetemppelin ja nostanut sen leijumaan korkealle taivaalle. Herättyään Kulo ja Kekäle kuitenkin huomaavat, että heidät on sidottu toisiinsa eräänlaisella taikaketjulla. Luolassa he törmäävät uuteen tärkeään hahmoon, gepardisoturi Erällykseen (Hunter), jolta he kuulevat tapahtumien kulun. Juuri silloin luolaan rymistää vaarallinen maagolem ja heidän on taisteltava sitä vastaan paetakseen katakombien uumenista. Eräässä kammiossa Kronikoija ilmestyy Kulolle ja Kekäleelle palauttaen näille elementtiensä hallinnan. (Kronikoija kirjaa ylös kaikkien lohikäärmeiden kohtalot ja historian merkittävimmät tapahtumat.) Lopulta Kulo ja Kekäle löytävät maanalaisen joen ja pääsevät sitä seuraamalla Hämäräputouksien kautta Lumottuun Metsään.
Illalla matkalaisten ollessa menossa nukkumaan Kulo ja Kekäle siepataan salakavalasti. Aamulla he huomaavat olevansa Avalarin laaksossa - tosin gepardisoturien kylässä köytettynä. Yhtäkkiä khiisiä hyökkää kylään ja ne sytyttävät gepardien koteja tuleen. Onneksi Kipuna huomaa taivaalla lohikäärmeennäköisiä lentäviä olentoja. Pian käy kuitenkin ilmi, että ne ovatkin hyökkääviä khiisiä. (Khiidet ovat Ärhämän henkiin herättämiä pahoja olentoja, joita vastaan pelissä on taisteltava useita kertoja.) Kulo ja Kekäle pyytävät päästä irti köysistä auttaakseen gepardeja ja osoittaakseen etteivät aio tehdä pahaa. Kylän päällikkö Vaaniskus suostuu lopulta - pian khiidet on voitettu. Soturit huomaavat kuitenkin, että yksi heistä on kateissa. Ahokas-niminen gepardi ei ole vieläkään palannut yrttienpoimimisretkeltään. Kulo ja Kekäle lähtevät etsimään häntä. Ennen pitkää Kulo ja Kekäle löytävät Ahokkaan vesiputouksen takaa pahasti loukkaantuneena. Silloin khiidet hyökkäävät jälleen, mutta perääntyvät onneksi pian. Ahokas ei pysty liikkumaan, joten hänelle on tuotava lautta. Kulo ja Kekäle löytävät lautan vastarannalta, mutta eivät saa sitä liikkeelle ilman kytkimiä. Ahokas kertoo kytkinvaraston avaimen olevan eräällä erakolla, joka asustaa laakson toisessa päässä. Kulo ja Kekäle löytävät erakon nopeasti lentotaitonsa avulla, mutta erakko ei kuitenkaan luota Kekäleeseen, "koska uskomuksen mukaan mustat lohikäärmeet ovat pahoja".
Juttutuokion aikana Kipunan onnistuu varastaa avaimet ja Kulo ja Kekäle pääsevät lopulta varastoon hakemaan kytkimiä. Päällikkö Vaaniskus on pahoillaan, ettei luottanut lohikäärmeisiin ja antaa heille Traakkikaupungin (Dragon City) sisäänkäynnin avaimen. Seuraavana päivänä Traakkikaupungissa syttyy sota khiisiä ja golemeja vastaan, joten Kulon ja Kekäleen on puolustettava kaupunkia myyrien armeijan kanssa. Juuri kun sota tuntuu olevan ohi, ensimmäisen episodin maagolem palaa kostamaan. Se saadaan tuhottua lopullisesti, kun Syttö (Ignitus) ja muut vartijalohikäärmeet saapuvat apuun. Syttö tutkii Kuloa ja Kekälettä toisissaan kiinni pitävää ketjua, mutta huomaa kuitenkin, että vain itse Ärhämä voi poistaa sen. Yöllä Ärhämä lähettää viestin Sotahampaan kansalaisille ja herättää Tuhoajan, golemeista suurimman ja voimakkaimman, joka yrittää luoda Tulivyön. Tulivyön tarkoitus on tuhota maailma ympäröimällä planeetta tulisella vyöllä, joka muodostuu Tuhoajan askelista, ja tuoda näin tullessaan "uuden maailman syntymä". Syttö johdattaa Kulon, Kekäleen ja Kipunan turvaan syvälle Sotahampaan raunioihin. Turvallisemman läpikulkutien toinen uloskäynti ei kuitenkaan toimi ilman voimakristalleja, jotka khiidet ovat varastaneet. Niinpä ne täytyy etsiä takaisin.
Kun Kulo, Kekäle ja Kipuna ovat päässeet ulos raunioista ja avaavat muille turvallisemman reitin ulos kaupungista, Kulo muistaa kuulleensa Ärhämän olevan purppuralohikäärme (kuten hän itsekin on). Niinpä Kulo alkaa epäröidä, että muuttuisi itse Synkän Mestarin kaltaiseksi. Syttö kuitenkin lohduttaa Kuloa sanomalla, ettei Kulo ikinä pystyisi niin suureen pahaan ja että väite purppuralohikäärmeiden kohtalosta tuhota maailma on pelkkä Ärhämän oma uskomus. Päästyään ulos kaupungista lohikäärmeet huomaavat, että elleivät he pian estä Tuhoajaa, kaikki on mennyttä. Silloin Kekäle keksii loistavan suunnitelman ja he lähtevät tuhoamaan patoa. He onnistuvat tehtävässään ja virtaava vesi jähmettää Tuhoajan, jolloin se ei kykene liikkumaan. Tällöin Kulo ja Kekäle huomaavat, että Tuhoajan ruhossa on useita pahoja energiakristalleja ja niiden tuhoaminen voisi heikentää tätä. Suunnitelma onnistuu ja Tuhoaja vajoaa veteen tuhoutuen täysin. Ärhämä kuitenkin herättää sen uudestaan henkiin ja Tuhoaja saa Tulivön valmiiksi. Kulkutie Palaneille Maille on tulen saartama ja kaikki jäävät ansaan liekkien keskelle. Syttö auttaa Kuloa ja Kekälettä pääsemään tulen läpi luomalla heidän ympärilleen tulikilven, vaikka tietääkin ettei itse selviä siitä. Kulo ja Kekäle pääsevät jatkamaan matkaa Palaneiden Maiden yli, vaikka Kulo onkin allapäin.
Seuraavaksi heidän on löydettävä Ärhämän olinpaikka. He joutuvat taistelemaan useasti toinen toistaan voimakkaampia khiisiä vastaan, mutta onnistuvat lopulta pääsemään tulivuorelle. Tulivuoren toiselta puolelta pääsee kiertämään savupatsaan ja lohikäärmeet löytävät Leijuvan Saariston. Suurimmalla saarella sijaitsee portti, joka aukeaa vain sytyttämällä kahdeksan soihtua. Saatuaan portin auki Kulo ja Kekäle saapuvat Ärhämän piilopaikkaan ja joutuvat taisteluun tämän kanssa. Tasaväkisen taistelun päätteeksi Ärhämä sinkoutuu vahingossa jättimäisen voimakiven päälle ja esi-isien henget vetävät hänet ikuiseksi vangiksi kiven sisään. Taistelun jälkeen Kulo masentuu, koska hänellä ja Kekäleellä ei ole paikkaa minne mennä. Tuhoaja pääsi tulivuorelle ja maailma alkoi tuhoutua. Samassa Kekäle tunnustaa rakastavansa Kuloa. Kulo luo eräänlaisen energiakentän, jolla hän saa estettyä maailman tuhon. Myöhemmin näitä kahta ei löydy mistään ja kaikki luulevat heidän kuolleen. Lopputekstien jälkeen näkyy viimeinen kohtaus, jossa Kronikoija toteaa uuden ajan alkaneen ja päättää luovuuttaa tuhansien vuosien tehtävänsä Sytölle. Ennen asemansa luovuttamistan Kronikoija kuitenkin kertoo, ettei ole löytänyt kirjoistaan merkkejä siitä, että Kulo olisi kuollut. Lopuksi näkyy vilaus Kulosta ja Kekäleestä lentelemässä jossain päin Avalarin laaksoa.
Vastaanotto
Kaiken kaikkiaan peli on saanut pääosin ristiriitaisia vastaanottoja sen julkaisunsa jälkeen, sillä Metacriticin keräämien arvioiden keskiarvoksi pelille muodostui 62/100. Matt Casamassina IGN:ltä antoi pelille arvosanaksi 7,3 ja sanoi, että "peli ei sisällä uutta sukupolvityyliä, eivätkä pelimekaniikat tuntuneet kovin tuoreilta (varsinkin kahden edeltäjäpelin jälkeen), mutta perustekijät ovat hyvin hallussa ja esitystapa on parempi kuin kukaan voi kuvitella". Impulse Gamer yllättyi pelin maksavasta kunnianosoituksesta sarjan "juuriin, joka ottaa seuraavan kehitysaskeleen. KonsoliFin antoi arvosanaksi 2/5 tähteä kehuen saadusta edeltäjiä monipuolisemmasta kokemuksesta, mutta se kritisoi huonoa toimintapainotteisuutta vihollisia vastaan taistellessa.
Pelin Wii-versio oli ehdokas "Parhaasta ääninäyttelystä" IGN:n vuoden 2008 videopeligaalassa.
Ääninäyttely
Englanninkieliset äänet
Suomenkieliset äänet
Seppo Halttunen
Seppo Tapio Halttunen (s. 27. heinäkuuta 1961 Pertunmaa) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän on esiintynyt useissa televisiosarjoissa ja näytelmissä. Halttusen tunnetuin rooli on Eero Mahlapuron rooli televisiosarjassa Me Stallarit, jota esitettiin MTV3-kanavalla syksyllä 2004.
Rikkiheksafluoridi
Rikkiheksafluoridi, (rikkifluoridi), (SF6) on rikistä ja fluorista koostuva hajuton, myrkytön ja palamaton kaasu. Rikkiheksafluoridin moolimassa on 146,1 g/mol, härmistymislämpötila –64 °C, sulamispiste –51 °C, suhteellinen höyryn tiheys: 5,11 (ilma = 1) ja CAS-numero on 2551-62-4.
Ominaisuudet
Rikkiheksafluoridimolekyyli on oktaedrin muotoinen. Keskusatomina on rikkiatomi, johon on kovalenttisesti sitoutunut yksi fluoriatomi (F) oktaedrin joka kärjessä.
Rikkiatomin ja fluoriatomin merkittävästä elektronegatiivisuuserosta johtuen SF6 on varsin pysyvä yhdiste. SF6 on ulkoisesti pooliton johtuen sen keskipisteen suhteen symmetrisestä muodosta.
SF6-molekyyli hajoaa noin 500 °C:n lämpötilassa, millä on käytön kannalta merkitystä. Rikkiheksafluoridissa äänen nopeus on pienempi kuin ilmassa. Tämän vuoksi rikkiheksafluoridia hengittävän ääni madaltuu. Päinvastainen ilmiö on havaittavissa hengitettäessä heliumia. Rikkiheksafluoridia hengitettäessä on kuitenkin huomioitava, että se syrjäyttää hengitysilmassa elintärkeän hapen ja on vaikea saada ulos keuhkoista, koska se on happea noin 6 kertaa raskaampaa.
Käyttö
SF6 on kolme kertaa parempi sähköeriste kuin ilma. Tästä syystä sitä käytetään yleisesti sähköalalla jäähdytykseen ja eristykseen. Käyttökohteita ovat sähkönsiirron kytkinlaitokset ja katkaisijat sekä jakeluverkkojen laitteet. SF6-eristetyt laitteet voidaan rakentaa pienemmiksi ja ne ovat toimintavarmempia kuin ilmaeristeiset. Kaasun käytöstä tuulivoimatuotannossa on myös keskusteltu, ja pyritään kehittämään korvaavia menetelmiä kuten esimerkiksi tyhjiöeristeet.
Ympäristövaikutukset
Rikkiheksafluoridi on hyvin stabiili yhdiste, joka pysyy ilmakehässä kauan. SF6 ei kuulu otsonikerrosta tuhoaviin aineisiin, mutta se on voimakas kasvihuonekaasu. Rikkiheksafluordin ilmastoa lämmittävä vaikutus (GWP) on 22 800. Se on yksi Kioton pöytäkirjassa mainituista kuudesta ilmakehän lämpiämiseen vaikuttavista kaasusta.
Dalmaatti
Historia
Latinalaisen kielen vaikutus Dalmatian alueella alkoi Rooman valtakunnan valloitettua sen 229–155 eaa. Latinan toivat alueelle roomalaiset kauppiaat ja vähitellen myös paikalliset illyrialaisia kieliä puhuneet asukkaat omaksuivat latinan. Rooman valtakunnan kukistuttua paikallinen latinan kieli alkoi vähitellen kehittyä omaan suuntaansa. Kieleen tuli voimakkaita vaikutteita kroaatista ja venetsiasta. Kieli oli pitkään virallisessa asemassa Ragusan tasavallassa, mutta siitä luovuttiin lopulta 1500-luvulla. Kieli säilyi pohjoisempana vuoteen 1898 saakka, jolloin kielen viimeinen puhuja Tuone Udaina kuoli pommin räjähdyksessä.
Kielinäyte
Isä meidän -rukous dalmaatiksi: Tuota nuester, che te sante intel sil, sait santificuot el naun to. Vigna el raigno to. Sait fuot la voluntuot toa, coisa in sil, coisa in tiara. Duote costa dai el pun nuester cotidiun. E remetiaj le nuestre debete, coisa nojiltri remetiaime a i nuestri debetuar. E naun ne menur in tentatiaun, miu deleberiajne dal mal.
Utopistinen sosialismi
Utopistinen sosialismi eli utopiasosialismi on teollisen vallankumouksen myötä 1800-luvulla syntynyt sosialistinen ajatussuuntaus, jossa hahmotellaan tulevaisuuden sosialistisia ihanneyhteiskuntia eli utopioita. Ajattelusuunnan edustajia kutsutaan utopistisosialisteiksi tai utopiasosialisteiksi.
Historia
Jo varhaisissa ihanneyhteiskuntien kuvauksissa korostettiin yhteisomistusta, mikä liittää ne sosialististen utopioiden sarjaan. 1800-luvun alkupuolella julkaisivat teoksiaan kuuluisat utopistisosialistit, ranskalaiset Henri de Saint-Simon, Charles Fourier ja Étienne Cabet sekä brittiläinen Robert Owen. Owen toteutti aatteitaan omassa tehtaassaan. Myöhemmin hän järjesti New Harmony -nimisen utopiayhteisön kokeilun Yhdysvalloissa. Termin utopiasosialismi esittelivät Karl Marx ja Friedrich Engels Kommunistisen puolueen manifestissa. Engels käytti Marxin teoriasta nimitystä tieteellinen sosialismi.
Steve Shields (jääkiekkoilija)
Steve Shields (s. 19. heinäkuuta 1972 North Bay, Ontario) on kanadalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi NHL-sarjassa 246 ottelua vuosina 1995–2006. Hän pelasi myös Pohjois-Amerikan alasarjoissa.
Ura
Shields aloitti uransa kotikaupunkinsa juniorijoukkueessa. Hän edusti North Bay Trappersia 16-vuotiaana NOJHL-juniorisarjassa 1988–1989 ja seuraavalla kaudella St. Mary's Lincolnsia alemmassa GOJHL-junnusarjassa. 18-vuotiaana Shields meni Michiganin yliopistoon, jonka joukkueessa hän pelasi neljä vuotta. Jo ensimmäisen yliopistokauden jälkeen Buffalo Sabres varasi Shieldsin vuorolla 101 NHL:n varaustilaisuudessa 1991.
Kaudeksi 1994–1995 Shields siirtyi Buffalon organisaatioon. Hän vietti kauden farmijoukkueissa AHL-liigan Rochester Americansissa ja ECHL-liigan South Carolina Stingrays'ssä. Kaudella Shields pelasi uransa ensimmäisen ottelun NHL-sarjassa. Kauden aikana hänelle kertyi vain kaksi ottelua Buffalossa, valtaosan kaudesta kuluessa Rochesterissa jossa Shields voitti kauden päätteeksi Calder Cupin.
Kaudella Shields sai Buffalossa enemmän peliaikaa Dominik Hasekin varamaalivahtina. Pudotuspeleissä hän tuurasi menestyksekkäästi loukkaantunutta Hasekia, ja varmisti joukkueelleen voitot kahdesta ensimmäisestä pudotuspelikierroksesta. Buffalo putosi lopulta konferenssifinaaleissa. Shields jatkoi vielä kauden Hasekin varamiehenä, mutta kauden jälkeen hänet myytiin San Jose Sharksiin vaihdossa Kay Whitmoreen.
Vivica A. Foxin filmografia
Tämä on Vivica A. Foxin filmografia.
Steve Shields (jääkiekkoilija)
Ura
Shields pelasi vain kauden Anaheimissa, josta hänet myytiin Boston Bruinsiin. Kauden jälkeen Boston myi Shieldsin eteenpäin Florida Panthersiin. Hän joutui jakamaan peliaikansa kauden mittaisissa pesteissä muiden maalivahtien kanssa. Floridassa hän oli selvä Roberto Luongon varamaalivahti. Työsulkukaudella 2004–2005 Shields ei pelannut missään. Atlanta Thrashers solmi vapaana agenttina olleen Shieldsin kanssa sopimuksen kaudelle, mutta hän sai peliaikaa vain viiden ottelun verran ja seuran farmissakin Chicago Wolvesissa irtosi vain neljä ottelua.
Kaudella 2006–2007 pelasi yhden ottelun AHL-liigan Houston Aerosissa. Tämän jälkeen hän siirtyi kelkkajääkiekon pariin.
Heinäkuussa 2011 Shields koetti tehdä paluun jääkiekon pariin. Hän oli yhteyksissä Ruotsin I-divisioonassa pelaavaan Asplöven HC:hen, joka ei kuitenkaan ollut kiinnostunut Shieldsistä.
Revisionismi
Revisionismi tarkoittaa seuraavia:
Rüdiger von Wechmar
Rüdiger von Wechmar (15. marraskuuta 1923 - 17. lokakuuta 2007) oli saksalainen paroni ja diplomaatti. Hän oli Länsi-Saksan suurlähettiläs YK:ssa ja myöhemmin Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtaja.
Varhainen elämä
Wechmar syntyi Berliinissä, Saksassa, paroni Irnfried  von Wechmarin poikana. Vuonna 1941 opiskellessaan Nationalpolitische Erziehungsanstaltessa ("Napola") hän värväytyi Saksan armeijaan 17-vuotiaana vapaaehtoisena ja taisteli Afrika Korpsissa Erwin Rommelin alaisuudessa kahden vuoden ajan, kunnes jäi Yhdysvaltain armeijan sotavangiksi. Vankiaikanaan Yhdysvalloissa hän opiskeli journalismia.
Sodan päätyttyä Wechmar työskenteli toimittajana ja vuonna 1958 hän astui Länsi-Saksan diplomaattiseen palvelukseen. Hänet lähetettiin Länsi-Saksan suurlähetystöön Washingtoniin ja pääkonsulaattiin New Yorkiin.
Vuonna 1963 hänestä tuli Saksan television ulkomaankirjeenvaihtaja Itä-Eurooppaan, mutta hän palasi diplomaattiseen palvelukseen vuonna 1968. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin valtiosihteeriksi ja hallituksen edustajaksi. Vuonna 1974 hänestä tuli Länsi-Saksan Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläs. Hän edusti Länsi-Saksaa YK:n turvallisuusneuvoston puheenjohtajana vuosina 1977 ja 1978 ja oli myöhemmin Länsi-Saksan suurlähettiläs Italiassa (1981-1983) ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa (1983-1988). Paroini von Wechmar oli myös Bilderberg ryhmän jäsen. . YK:n Kolmannenkymmenen viidennen yleiskokouksen ja kahdeksannen hätäkokouksen aikana 1980–1981 hän toimi yleiskokouksen puheenjohtaja.
Wechmar oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta.
Hän kuoli aivoverenkiertohäiriöön 17. lokakuuta 2007 Münchenissä
SOCKS
SOCKS on OSI-mallin istuntokerrokseen sijoittuva protokolla, joka reitittää paketteja välityspalvelimen kautta. Protokolla toimii alemmalla tasolla kuin HTTP-välityspalvelin.
SOCKSin kehitti David Koblas, joka työskenteli MIPS Computer Systemsille. SOCKS käyttää porttinumeroa 1080.
Romas Kalanta
Romas Kalanta (22. helmikuuta 1953 Alytus – 15. toukokuuta 1972 Kaunas) oli liettualainen opiskelija, joka teki polttoitsemurhan protestoidakseen Neuvostoliiton vuonna 1940 tekemää Liettuan miehitystä vastaan. Hänen kuolemansa laukaisi suuria mellakoita Liettuassa.
Elämänvaiheita
Kalantan perheessä oli neljä poikaa ja Romas oli heistä toiseksi nuorin. Vanhemmat kuuluivat työväenluokkaan ja isä oli kommunistisen puolueen jäsen. Perheen äiti oli kuitenkin sitä mieltä, että hänen poikiensa kuuluu käydä kirkossa ehtoollisella.
Koulussa Kalanta oli keskitason oppilas ja erityisen kiinnostunut historiasta. Opettaja kiinnitti huomionsa siihen, että Kalanta tiesi erityisen paljon Liettuan ja liettualaisten historiasta, mutta Neuvostoliiton historia, jota virallisesti opetettiin, ei häntä kiinnostanut.
Romasista varttui hiljainen ja hiukan vetäytyvä nuorimies. Hän piti piirtämisestä ja kitaran soittamisesta ja vietti paljon aikaa Kaunasin puistoissa, joissa kokoontui myös muita nuoria. Hänen tyyliinsä kuuluivat neuvostoviranomaisten inhoamat pitkät hiukset.
Miliisi suhtautui Kaunasin nuorten omaehtoiseen kokoontumiseen kielteisesti ja julisti sen yhdessä nuorten pukeutumistyylin ohella katurauhan häiritsemiseksi.
14. toukokuuta 1972 Kalanta hankki ystävältään kolme litraa bensiiniä ja matkusti Kaunasin keskustaan. Siellä hän meni puistossa kolmen tai neljän (tiedot vaihtelevat) nuoren ryhmän luo, otti takkinsa pois, jätti muistikirjansa maahan, valeli itsensä bensiinillä ja sytytti itsensä tuleen. Muistikirjassa hän selitti tekonsa motiiveja.
Heti Kalantan kuoltua hänen vanhempansa pidätettiin. Heidät määrättiin kirjoittamaan kirje, jossa he kertoivat, että heidän poikansa teko ei ollut poliittinen. Kirje, jossa he julistivat poikansa olleen mielisairas, julkaistiin kaikissa sanomalehdissä.
Viranomaiset luovuttivat Kalantan ruumiin tämän vanhemmille ja määräsivät hautajaiset pidettäviksi heti. Perheen muita lapsia kiellettiin poistumasta kodistaan. Kun perhe ilmoitti, että he haluaisivat kutsua omaisia hautajaisiin, heille ilmoitettiin, että saavat olla tyytyväisiä siitä, että yleensä saavat pitää hautajaiset. Hautajaisiin ei saanut viedä kukkia. Hautapaikaksi viranomaiset määräsivät hautausmaan reunan, paikan, johon oli yleensä kerätty hautausmaan roskat.
Kaikista peittely-yrityksistä huolimatta tieto Romas Kalantasta levisi ensiksi Kaunasiin ja myöhemmin muualle Liettuaan. Tapauksesta saivat alkunsa Liettuan vuoden 1972 mellakat.
Savivuoren frisbeegolfrata
Savivuoren frisbeegolfrata on Viitasaarella sijaitseva frisbeegolfrata. Se perustettiin 2013 9-väyläisenä, mutta vuonna 2015 sitä laajennettiin 18-väyläiseksi. Radalla on runsaasti puustoa ja korkeuseroja. Se on suunniteltu ja tehty kahdessa osassa. Radan pisin väylä on 245 metriä ja koko radan ihannetulos on 59 heittoa.
Honkilahden kirkonkylä
60.96766°N, 22.11254°W thumb|Honkilahden kirkko.
Einari Vuorela
Einari Arvid Vuorela (17. elokuuta 1889 Keuruu – 10. heinäkuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen runoilija ja prosaisti. Filosofian kunniatohtorin arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1969.
Honkilahden kirkonkylä
Honkilahden kirkonkylä on kirkonkylä entisen Honkilahden kunnan alueella Eurassa. Kunnan hallinnollinen keskus puolestaan oli kirkonkylästä hieman itään sijaitseva Koskenkylä. Kirkonkylä sijaitsee seututien 210 eteläpuolella ja sieltä lähtee tie etelään Vaaljoen kylän suuntaan ja pohjoiseen kohti Mannilaa. Honkilahden kirkonkylän eteläpuolella sijaitsee Koskeljärvi, jonka lasku-uoma virtaa kirkonkylän läpi Patajärveen.
Einari Vuorela
Henkilöhistoria
Vuorela syntyi Keuruun Jukojärvellä perheeseen, jossa oli kymmenen lasta ja aloitti opintonsa Multialla. Hänen vanhempansa olivat rakennusmestari Aapeli Vuorela ja Kristiina Ryöppylä. Vuorelan puoliso vuodesta 1939 oli kirjailija Laura Soinne. Vuorela valmistui opettajaksi Jyväskylän seminaarista 1914. Hän toimi liikeapulaisena ja myymälänhoitajana 1903–1909 ja kansakoulunopettajana Töysässä 1914–1920, Jyväskylässä 1922–1923 ja myöhemmin Multialla.
Honkilahden kirkonkylä
Kirkonkylän asutus keskittyy Honkilahdenraitin sekä Vaaljoentien ja Hannantien varrelle. Alueelle sijoittuu 1700-luvun puukirkko sekä 1800-luvun ja 1900-luvun alkupuoliskon maatilojen talouskeskuksia ja asuinrakennuksia. Uudempi rakentaminen sijoittuu vanhempien rakennusten lomaan ja kirkonkylän alueen itäpuolelle Honkilahdenraitin varrelle.
Honkilahden kirkonkylässä on aiemmin toiminut koulu, jonka toiminta lakkautettiin vuonna 2000, kun Koskenkylään valmistui uusi koulurakennus.
Einari Vuorela
Kirjallinen tuotanto
Vuorelan runoudelle oli tyypillistä kansanlaulunomaisuus. Hänen runoissaan palvotaan jylhiä korpimaisemia ja niissä on voimallinen luontoyhteys. Hän sai Valtion kirjallisuuspalkinnon kolmesti vuosina 1921, 1934 ja 1937 sekä kerran Aleksis Kiven palkinnon ja Eino Leinon palkinnon. Suomalaisuuden Liiton Johannes Linnankosken palkinto Vuorelalle myönnettiin 1944. Keuruulla on jaettu vuodesta 1997 lähtien Einari Vuorela -runopalkintoa. Myös Vuorelan runoilijakoti sijaitsee Keuruulla. Lauluja Vuorelan teksteihin ovat säveltäneet muiden muassa Joonas Kokkonen, Toni Edelmann ja Jouko Linjama. Vuorela on tehnyt tekstin Multian kotiseutulauluun, Multian lauluun, jonka on säveltänyt Juhani Pohjanmies.
Gunnar Hiilloskorpi
thumb|[[Mirjami Kuosmanen ja Gunnar Hiilloskorpi Nyrki Tapiovaaran elokuvassa Miehen tie (1940).]] Gunnar Ilmari Hiilloskorpi oli suomalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa oli Nyrki Tapiovaaran elokuvan Miehen tie (1940) pääosassa Ahrolan Paavona.
Gunnar Hiilloskorpi aloitti näyttämöuransa jo 15-vuotiaana Porin Työväen Teatterissa, jossa hän näytteli niin sankari- kuin luonneosia. Vuosina 1930–31 hän oli kiinnitettynä Kotkan Näyttämölle, josta hän jatkoi ensin Lahden Työväen Näyttämölle ja sitten Turun Teatteriin. Hiilloskorpi oli saanut kiinnityksen Helsingin Kansanteatteriin syksystä 1941 alkaen, mutta hän menehtyi keväällä.
Hiilloskorpi avioitui näyttelijä Gunvor Svanströmin kanssa vuonna 1931. Heidän poikansa on näyttelijä ja ohjaaja Jarno Hiilloskorpi. Gunnar Hiilloskorpi kuoli 33-vuotiaana aivokalvontulehdukseen, tultuaan Helsinkiin saamaan siihen hoitoa. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Formula 1 -kausi 1972
Formula 1 -kausi 1972 oli 23. Formula 1 -kausi. Se alkoi 23. tammikuuta ja päättyi 8. lokakuuta 1972 12 kilpailun jälkeen. Kuljettajien mestaruuden voitti Emerson Fittipaldi, ja valmistajien mestaruuden Lotus.
Valmistajien lopullinen järjestys
Valmistajille annettiin pisteitä vain kunkin valmistajan parhaasta sijoituksesta per kilpailu.
Indokiinan sota
Indokiinan sota oli Ranskan siirtomaassaan Indokiinassa käymä sota vuosina 1946–1954. Sodassa Ranskaa vastusti Việt Minh -kapinaliike, jonka voitettua sodan Ranskan Indokiinasta muodostettiin neljä itsenäistä valtiota: Pohjois- ja Etelä-Vietnam, Laos ja Kambodža.
Taustaa
Ranskan Indokiina, joka kattoi likimain nykypäivän Vietnamin, Laosin ja Kambodžan, oli Ranskan siirtomaa vuodesta 1884 lähtien. Kun Ranska kesällä 1940 antautui Saksalle toisessa maailmansodassa, Indokiina jäi Etelä-Ranskaa hallinnoineen Saksan kanssa yhteistoiminnassa olleen Vichyn hallituksen valvontaan. Vuonna 1942 Japani miehitti Indokiinan ja syrjäytti ranskalaishallinnon.
Sodan aikana Indokiinaan syntyi eurooppalaisesta kolonialismista irti pyrkiviä kansallisia vapautusliikkeitä, kuten Vietnamin Việt Minh, jota johti kommunistijohtaja Ho Tši Minh. Voimakkaimmat itsenäisyysliikkeet olivat kommunistisia myös muiden Indokiinan kansojen parissa.
Sodan kulku
Toisen maailmansodan loputtua Ranska pyrki palauttamaan valtansa siirtomaaherrana. Ranska toi asevoimansa Indokiinaan japanilaismiehityksen päätyttyä. Ranskan armeija aloitti sotilaallisen toiminnan kansallisia vapautusliikkeitä vastaan. Tästä alkoi Indokiinan sota, joka oli kuten muut eurooppalaisten käymät sodat Afrikan ja Aasian itsenäisyysliikkeitä vastaan ”likainen sota”. ”Likaisuus” merkitsee ranskalaisten hirmutekoja vuosikymmenten ajan – ihmisten kidutusta, ihmisten murhaamista – länsimaisen median nostaessa esiin vain vapaustaistelijoiden vastaavat teot.
Việt Minhin joukot saivat 26. joulukuuta 1953 katkaistua maan itä-länsisuunnassa, kun ne saavuttivat Siamin rajan. Việt Minh aloitti 9. tammikuuta 1954 suurhyökkäyksen Keski-Laosin vuoristossa.
Ranskan Indokiinan sodan ratkaisutaistelu käytiin Điện Biên Phủssa toukokuussa 1954. Ranskalaisten taktiikkana oli keskittää joukkonsa Điện Biên Phủn tukikohtaan. Tämän piti vetää Việt Minh ratkaisutaisteluun, jossa sen voimat kuluisivat loppuun. Taistelusta todella tuli ratkaiseva, mutta Ranska hävisi sen, koska ei ymmärtänyt sissisodan strategiaa eikä Việt Minhin kykyä kerätä vastaava sotilaallinen voima kyseiselle alueelle. Ranskaa auttoi sodassa se, että se pystyi käyttämään paljon saksalaisia palkkasotilaita ja sen käyttämä sotilaallinen kalusto oli likimain kokonaan Yhdysvaltain Ranskalle lahjoittamaa. Jälkimmäinen tekijä merkitsi sitä, että kyse ei lännen puolella ollut vain siirtomaiden itsenäistymisen estämistä vaan myös kommunismin vastaista kylmää sotaa.
Rauhansopimus
Ranskan hallitus kaatui kansalliskokouksen annettua sille epäluottamuslauseen Indokiinan politiikan vuoksi. Sosialisti Pierre Mendès France muodosti 18. kesäkuuta 1954 uuden hallituksen ja lupasi kuukauden kuluessa solmia tulitauon Vietnamissa, jossa ranskalaiset olivat joutuneet Điên Biên Phǔn kukistuttua kovan paineen alaisiksi.
Viisi suurvaltaa kokoontuivat heinäkuussa 1954 rauhanneuvotteluihin Sveitsin Geneveen. Neuvottelujen tuloksena Ranskan Indokiina jaettiin neljäksi itsenäiseksi valtioksi. Vietnam jaettiin 17. leveyspiiriä pitkin kahteen osaan. Ranskan puolelta alueista luopumisen allekirjoitti Ranskan pääministeri Mendès France. Uudelleen syntyneet itsenäiset olivat Laos, Kambodža sekä Pohjois- ja Etelä-Vietnam, joista Pohjois-Vietnam jäi kommunistisen Viêt Minhin haltuun. Vietnamin jaon oli tarkoitus olla väliaikainen; kuuden kuukauden kuluttua oli tarkoitus pitää vaalit, joiden jälkeen maa olisi yhdistetty. Laos ja Kambodža julistettiin puolueettomiksi.
Seuraukset
Geneven konferenssissa sattui enteellinen välikohtaus, kun Yhdysvaltain ulkoministeri John Foster Dulles kieltäytyi kättelemästä Kiinan pääministeriä Zhou Enlaita. Dulles piti Vietnamin kommunisteja Kiinan käskyläisinä. Pohjois-Korean hyökkäys Etelä-Koreaan vuonna 1950 oli vielä tuoreessa muistissa, ja Dullesin mukaan Stalin ja Mao Zedong käyttivät satelliittejaan hyväkseen yhteisen maailmanvallankumouksen toteuttamisessa. Tämän vuoksi Dulles katsoi, että Yhdysvaltain olisi ryhdyttävä tukemaan ranskalaisten Etelä-Vietnamiin muodostamaa nukkehallitusta. Aluksi sille toimitettiin aseita ja muita armeijan tarvikkeita, mutta myöhemmin niiden mukana lähetettiin neuvonantajia ja kouluttajia. Kun Lyndon B. Johnson tuli Yhdysvaltain presidentiksi vuonna 1963 murhatun John F. Kennedyn tilalle, Etelä-Vietnamissa oli jo noin 16 000 yhdysvaltalaista sotilashenkilöä. Max Jakobsonin mukaan Yhdysvallat oli näin askel askeleelta uponnut yhä syvemmälle Vietnamin petolliseen suohon. Tällöin harva enää muisti Yhdysvaltain joukkojen komentajana Korean sodassa toimineen kenraali Douglas MacArthurin varoitusta, jonka mukaan yhdysvaltalaisjoukkoja ei pitäisi koskaan sitoa Aasian mantereelle.
Reformismi
Reformismi ajattelusuuntana on esiintynyt sosialistisessa työväenliikkeessä jo alkaen liikkeen synnystä 1800-luvulla.
Reformismi suhtautuu yleensä kielteisesti vallankumouksiin. Usein uudistusten puolesta käytävä taistelu asetetaan sosialistisen vallankumouksen vaihtoehdoksi. Kun kapitalistisen yhteiskunnan sisällä saatiin aikaan uudistuksia, monet reformistit alkoivat katsoa, että kapitalistinen yhteiskunta voidaan näiden uudistusten avulla muuttaa hyväksi. Vallankumouksellisen sosialismin kannattajat ovat perinteisesti kiistäneet tämän.
Käsite reformismi viittaa edelleen useimmiten poliittiseen vasemmistoon. Nykyisinkin sosiaalidemokraattiset puolueet ovat reformistisia puolueita.
Pentti Saarikoski
Elämä ja ura
Saarikosken vanhemmat olivat Simo ja Elli (o.s. Snellman) Saarikoski. Hänellä oli myös vanhempi veli Ismo ja nuoremmat sisaret Sirkka ja Inkeri. Saarikoski kävi koulua Helsingin normaalilyseossa, jossa hänen koulutovereitaan ja hyviä ystäviään olivat Matti Klinge ja Anto Leikola.
Saarikoski julkaisi runokokoelmia vuodesta 1958 lähtien tasaisesti kuolemaansa saakka. 1960-luvulla hänen kirjoitustyylinsä alkoi muuttua ja erottautua yhä enemmän muusta suomalaisesta modernismista. Saarikoski itse kuvaili tyyliään demokraattiseksi tai dialektiseksi.
Saarikoski pakinoi nimimerkillä Nenä Ylioppilaslehteen, Uuteen Suomeen ja Kansan Uutisiin. Pakinat ivasivat kirkkoa, armeijaa, politiikkaa ja kaikenlaista konservatiivisuutta. Saarikoski parodioi virallisen Suomen juhlavaa kapulakieltä. Nenän viikoittaiset parodialla sävytettyjen kritiikkipakinat ilmestyivät Ylioppilaslehdessä kaksi vuotta. Saarikoskelle ei riittänyt pakinoiminen sanaleikkien ja hauskuttamisen keinoilla, vaan naurun piti hänen mielestään olla rankaisevaa. Sen ei tarvinnut olla parantavaa eikä rakentavaa. Hän oli myös aktiivinen kommunisti ja pyrki eduskuntaan vuosina 1966 ja 1970 SKDL:n listoilta, mutta ei tullut valituksi.
Henkilönä Saarikoski oli jo ennen termin tutuksi tulemista "julkkis", jonka tekemisiä seurattiin ja joka kertoi mielellään asioistaan lehdille. Sekä hänen henkilöönsä että tuotantoonsa vaikutti rankka alkoholin käyttö. Se johti delirium-kohtaukseen ja sairaalahoitoon joutumiseen jo vuonna 1968 (ennen kohtausta hän ehti maalata Che Guevaran erään lausahduksen asuntonsa seinään: "Patria o muerte" – "Isänmaa tai kuolema"). Silti hän ei muuttanut juomatapojaan vaan jatkoi valitsemallaan linjalla aina kuolemaansa asti. Lisäksi hänen viimeinen vaimonsa kertoo Saarikosken polttaneen parhaimmilla päivillään noin kolme askia North Statea, ja olleen lähes jatkuvasti ainakin parin lasillisen mukaisessa olotilassa (1960-luvulla Saarikoski itse kertoo päiväkirjassaan pilanneensa keuhkonsa ja kuntonsa kahdella päivittäisellä askilla ja ainakin yhdellä tai kahdellakin viinapullolla päivässä). Pekka Tarkan mukaan Saarikoski kuitenkin piti pitkään myös selviä kausia, jolloin työskenteli, mutta viime vuosinaan luopui näistä, jolloin kunto huononi nopeasti.
Saarikosken elämää on käsitellyt laajasti Pekka Tarkka kaksiosaisessa elämäkertateoksessaan. Hän arvioi Saarikosken merkityksen suomalaisen kirjallisuuden historiassa erittäin suureksi, mutta toteaa tämän olleen erittäin ristiriitainen persoona. Suhteen julkisuuteen on sanottu saaneen joskus hyvinkin narsistisia sävyjä.
Saarikosken arkistoa löytyi Norjasta Mia Bernerin jäämistöstä, ja se talletettiin vuonna 2010 SKS:lle. Joukossa on tekstejä ja päiväkirjoja 1970-luvun loppupuolelta Saarikosken kuolemaan asti.
Tuotanto
Saarikosken runotuotannosta on tapana nostaa laadukkaimpina esille erityisesti nuoruuden runot eli ns. kreikkalainen kausi (teokset Runoja, Toisia runoja sekä Runot ja Hipponaksin runot) sekä "vanhuuden runot" eli kolmen viimeisen runoteoksen muodostama Tiarnia-sarja. Runokokoelmaa Mitä tapahtuu todella? pidetään suomalaisen runon kannalta ratkaisevana irtiottona modernistisesta perinteestä. Marxilaisuuden kautta tuolloista ajankuvaa tulkinnut Mitä tapahtuu todella? aloitti samalla korostuneen poliittisen vaiheen Saarikosken runotuotannossa.
Unkarin Grand Prix 1999
Unkarin Grand Prix 1999 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. elokuuta 1999 Hungaroringillä, Unkarissa. Kilpailun voitti paalulta kisaan startannut Mika Häkkinen, joka johti kilpailua alusta loppuun. Kilpailun nopeimman kierroksen ajoi David Coulthard ajalla 1,20.699.
Pentti Saarikoski
Tuotanto
Saarikosken yritykset kirjoittaa romaani jäivät tuloksiltaan heikoiksi: ainoa Saarikoskelta julkaistu romaaniksi luokiteltava teos Ovat muistojemme lehdet kuolleet on pelkkä kollaasitekniikan harjoitelma. Saarikoskea pidetään kuitenkin eräänä Suomen huomattavimmista päiväkirjakirjoittajista: hän piti päiväkirjaa ensin nuoruusvuosinaan 1951–1958 sekä vuodesta 1966 kuolinvuoteen 1983 asti. Luovan työn kuvauksen ja tuolloisen kulttuuri- ja poliittisen elämän taltioinnin ohella päiväkirjoissa on esimerkiksi maailmankirjallisestikin harvinaislaatuisia deliriumkohtauksen kuvauksia, jotka on kirjoitettu kohtauksen aikana.
Saarikosken nuoruudenaikaisissa päiväkirjoissa tulee esiin uskonnollinen etsintä ennen julkista uraa. Keskisuomalainen-lehden kriitikon Hannu Waaralan mukaan se oli aitoa uskonnollista kamppailua ja pohdiskelua Kierkegaardin hengessä. . Saarikoski itse piti päiväkirjojaan omana magnum opuksenaan runotuotannon ohella.
Ruotsin-kaudellaan Saarikoski käsikirjoitti myös kuunnelmia. Hän voitti Sokeain kuunnelmapalkinnon 1981 käsikirjoituksestaan Kuikan pelto.
Sekstantti (tähdistö)
Tähdistö sijaitsee Eläinradan tähdistön Leijonan ja Vesikäärmeen välissä ja on Suomessa nähtävissä Tammi- Toukokuussa. Sen etsinnässä α Leonis l. Regulus sekä α Hydrae l. Alphard ovat hyvä apu.
Pentti Saarikoski
Suomentaja
thumb|right|[[Reino Helismaa ja Pentti Saarikoski vuonna 1962.]] Saarikoski myös suomensi useita kirjoja, kuten Homeroksen Odysseian, Aristoteleen Runousopin, James Joycen Odysseuksen ja J. D. Salingerin romaanin Sieppari ruispellossa. Hän käänsi suuren määrän aikalaisproosaa englannista, vaikka ei osannut englantia hyvin. Näitä käännöksiä, kuten Sieppari ruispellossa, onkin väitetty vapaatulkintaisuutensa vuoksi enemmän cover-versioiksi alkuperäisistä kuin varsinaisiksi käännöksiksi. Tätä vapautta – ja nimenomaan Siepparin vapaatulkintaa – kuvaava ilmaisu "Saarikoski-syndrooma" on jäänyt kriittiseen sanavarastoon. Aikalaisproosan käännösten laatuun vaikuttaa suuresti myös Saarikosken kulloinenkin motivoituneisuus: suuren osan käännöksistä hän teki vain rahan vuoksi, ja se näkyy toisinaan suoranaisena hutilointina.
Sekstantti (tähdistö)
Tähdistön suunnassa on kaukoputkella näkyvä galaksi NGC 3115 jonka kirkkaus on +10 magnitudia ja joka näkyy suoraan sivulta linssin muotoisena.
Pentti Saarikoski
Suomentaja
Saarikosken suomennoksia on yhä enemmän kritisoitu, kuten H. K. Riikonen huomauttaa. Siepparin lisäksi huomion kohteena on ollut etenkin Herzog mutta myös Odysseus Suomennos J. P. Donleavyn veijariromaanista The Ginger Man jäi häneltä kesken, ja sen viimeisteli toinen suomentaja, mutta Saarikoski sai sen nimiinsä ensimmäisessä painoksessa. Myöhemmin kääntäjäksi merkittiin Erkki Haglund. Jukka Kemppinen väittää, että kustannusmaailmassa tiedetään, mitä kaikkea Saarikoski on saanut nimiinsä.
Elokuvakäsikirjoittaja
Runoilijan ja kirjailijanuransa ohella Saarikoski toimi pariin otteeseen myös elokuvakäsikirjoittajana. Hän oli yksi käsikirjoittajista Veikko Itkosen elokuvassa Voi veljet, mikä päivä (1961) sekä kirjoitti dialogin Risto Jarvan ja Jaakko Pakkasvirran ensimmäiseen elokuvaan Yö vai päivä (1962).
Yksityiselämä
Saarikoski muutti vuonna 1974 Ruotsiin, missä neljännen vaimonsa Mia Bernerin suojissa laatimassaan Tiarnia-sarjassa koki vielä lyyrisen nousun, joka herätti hämmästystä ja ihastusta.
Saarikoski on haudattu Heinävedelle Uuden Valamon luostarin hautausmaalle. Elämänsä viimeisinä vuosina hän vietti useita jaksoja hiljentyneenä Uudessa Valamossa.
Mitä Missä Milloin -vuosikirjan toimituksen vuonna 1987 kokoama raati valitsi Saarikosken yhdeksi Suomen itsenäisyyden ajan 70 vaikuttajasta. Vuonna 2004 järjestetyssä Suuret suomalaiset -äänestyksessä Saarikoski oli asiantuntijaraadin valitsemalla ennakkolistalla, mutta karsiutui yleisöäänestyksen tuloksena muodostuneelta lopulliselta sadan kaikkien aikojen suurimman suomalaisen listalta.
Pukinlammi
Pukinlammi on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa Vilppulan taajaman lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kuoreveden alueella (35.61), jonka Kuoreveden lähialueeseen (35.611) se kuuluu.
Millay
Millay on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 34 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista kaakkoon.
Kunnan keskustassa oleva Saint-Mauricen kirkko on rakennettu alun perin 1100-luvulla pakanallisen temppelin paikalle. Kirkko tuhoutui Ranskan uskonsodissa 1500-luvun lopulla ja se korjattiin 1600-luvulla. 1800-luvun puolivälissä kirkon julkisivu ja kellotorni uusittiin, sillä kellotorni uhkasi romahtaa.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan).
Pirkko Hämäläinen
Pirkko Päivikki Hämäläinen (s. 29. toukokuuta 1959 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.
Ensimmäinen pitkä elokuva, jossa Hämäläinen näytteli, oli Mika Kaurismäen ohjaama lyhytelokuva Valehtelija vuodelta 1981. Lisäksi hän on näytellyt Mika Kaurismäen ohjaamissa elokuvissa Arvottomat (1982), Paperitähti (1989), josta hänet palkittiin parhaan naispääosan Jussi-palkinnolla, Amazon (1990) ja Kolme viisasta miestä (2008). Hän on näytellyt myös monissa muissa elokuvissa ja esiintynyt useissa televisiosarjoissa, muun muassa komediasarjoissa Kaverille ei jätetä ja Me Stallarit (2004) sekä draamasarjoissa Uudisraivaaja (2006) ja Vuoroin vieraissa (1997).
Hämäläinen oli pitkään avoliitossa näyttelijä Puntti Valtosen kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta, molemmat poikia, joista nuorempi on autistinen. Alkuvuonna 2010 Hämäläinen kertoi seurustelevansa kirjailija Kirsti Simonsuuren kanssa ja he elivät myöhemmin rekisteröidyssä parisuhteessa. Hämäläinen oli puolisonsa kanssa ensimmäinen naispari, joka esiintyi suomalaisen naistenlehden kannessa (Me Naiset 12.5.2011). Simonsuuri kuoli kesäkuussa 2019 syöpään.
ZFS
ZFS on Sun Microsystemsin kehittämä tiedostojärjestelmä, joka toteutettiin Solaris 10-käyttöjärjestelmään vuonna 2006. Tiedostojärjestelmä julkaistiin Solaris 10 update 2 -päivityksessä. Tiedostojärjestelmän kehittivät Jeff Bonwick ja Bill Moore.
ZFS on Linux -projekti on OpenZFS:n toteutus Linuxille. ZFS on julkaistu CDDL-lisenssillä ja Linuxin ydin GPLv2-lisenssillä, jotka molemmat ovat avoimen lähdekoodin lisenssejä mutta ne ovat myös epäyhteensopivia. OpenZFS-projekti aloitettiin 17. syyskuuta 2013. Tiedostojärjestelmää voi kuitenkin käyttää jos lataa lähdekoodit ja kääntää niistä kernelin moduulin itse.
Tiedostojärjestelmästä on kehityksen alla versiot myös FreeBSD:lle ja Mac OS X:lle.
Ominaisuudet
Tiedostojärjestelmä sisältää itsessään tuen loogiselle taltiohallinnalle (storage pool) ja tilannekuvan (snapshot) käsittelylle. Tiedostojärjestelmä tukee copy-on-write -menetelmää.
Rusticana
pienoiskuva|Rusticana Rusticana on sveitsiläisen kirjainmuotoilija Adrian Frutigerin vuonna 1993 suunnittelema kirjaintyyppi. Se kuuluu kirjasinvalimo Linotypen Type before Gutenberg -sarjaan, jossa julkaistiin kokeneiden kirjainmuotoilijoiden ja kalligrafien suunnittelemia uudelleentulkintoja kirjoitusmuodoista, jotka olivat yleisiä ennen painokirjainten aikakautta.
Rusticana perustuu roomalaisille kapiteelikirjaimille, suuraakkosille, jotka hakattiin kiveen. Niiden huippukausi oli 100-luvulla. Näistä kirjaimista johdettiin muut roomalaiset kirjoitustyylit, ja Rusticanan esikuvana olivat kirjaimet, jotka toimivat parhaiten pronssiin kaiverrettuina. Rusticana on maanläheinen kirjaintyyppi, joka sopii parhaiten lehtien otsikoihin, kutsukortteihin ja mainoksiin. Kirjaintyyppiin kuuluu myös erillinen koristereunusten fontti.