cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Charlotte Garrigue
Tšekkoslovakian ensimmäisenä naisena
Kun Tšekkoslovakia itsenäistyi vuonna 1918, Masaryk palasi Prahaan ja hänet valittiin maan ensimmäiseksi presidentiksi. Garrigue toimi ensimmäisenä naisena, mutta ei terveydentilansa vuoksi esiintynyt usein julkisuudessa. Häntä tuurasi usein heidän tyttärensä Alice. Garrigue kuoli vuonna 1923 Lányssä, jonne hänet on myös haudattu.
Perhe
Garriguelle ja Masarykille syntyi viisi lasta vuosina 1879–1891. Heistä Jan Masaryk toimi Tšekkoslovakian ulkoministerinä vuosina 1940–1948. Alice Masaryková toimi Tšekkoslovakian punaisen ristin johtajana ja epävirallisena ensimmäisenä naisena, kun hänen äitinsä ei siihen kyennyt.
Muistomerkki
Hutisko-Solanecen kylässä itäisessä Määrissä on Garriguelle vuonna 1926 paljastettu muistomerkki. Sen edessä lukee tšekiksi ja englanniksi ”Kärsivälle naiselle ja kaikille hänen sisarilleen”.
Alimmainen (Uurainen)
Alimmainen on Keski-Suomessa Uuraisissa Oikarinperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 21 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 177,6 metriä mpy.
Get Your Wings
Get Your Wings on amerikkalaisen hard rock -yhtye Aerosmithin toinen julkaistu albumi. Tämä on ensimmäinen Jack Douglasin tuottama albumi, Douglas tuotti myös yhtyeen neljä seuraavaa albumia.
Listasijoitukset
Albumi
Sertifikaatiot
Get Your Wings Tour
Schönebergin raatihuone
thumb|Schönebergin raatihuone Schönebergin raatihuone on hallintorakennus Berliinissä, Schönebergin kaupunginosassa John-F.-Kennedy-Platzin laidalla. Rakennus tunnetaan parhaiten toimimisestaan Länsi-Berliinin kaupungintalona vuosina 1949–1991. Nykyään sitä käyttää Tempelhof-Schönebergin alueen hallinto.
Historia
Nykyinen raatihuone rakennettiin vuosien 1911 ja 1914 välisenä aikana tuolloin itsenäisenä kaupunkina toimineelle Schönebergille. Sen suunnittelivat arkkitehdit Peter Jürgensen ja Jürgen Bachmann. Vuonna 1920 Schönebergistä tuli osa Berliiniä ja raatihuonetta alkoi käyttää Schönebergin hallintoalueen (Bezirkin) hallitus.
Toisessa maailmansodassa Schönebergin raatihuone kärsi vaurioita ja sen torni rakennettiin uudelleen arkkitehti Kurt Dübberin piirustusten pohjalta. Maailmansodan jälkeen Berliini jaettiin Itä- ja Länsi-Berliiniin. Berliinin raatihuone jäi Itä-Berliinin puolelle, jolloin Länsi-Berliinin kaupunginhallinto otti käyttöön Schönebergin raatihuoneen. Vuonna 1950 rakennuksen kellotorniin asennettiin ”vapaudenkello” (Freiheitsglocke) Yhdysvaltain kansan lahjana Berliinille.
Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy piti Schönebergin raatihuoneella 26. kesäkuuta 1963 kuuluisan Ich bin ein Berliner -puheensa. Saman vuoden marraskuussa Kennedy murhattiin. Raatihuonetta vierustava Rudolph-Wilde-Platz nimettiin kolme päivää murhan jälkeen John-F.-Kennedy-Platziksi.
Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen yhdistyneen Berliinin hallinto siirtyi Berliinin raatihuoneelle, ja Schönebergin raatihuonetta alkoi jälleen käyttää Schönebergin hallintoalueen hallitus. Vuoden 2001 alueuudistuksessa Schönebergin ja Tempelhofin hallintoalueet yhdistettiin. Schönebergin raatihuoneesta tuli yhdistyneen Tempelhof-Schönebergin alueen hallintopaikka.
52.48556°N, 13.34306°W
Polkupyörävarkaus
Polkupyörävarkaus tarkoittaa yleensä polkupyörän anastamista. Sillä tarkoitetaan usein myös polkupyörän luvatonta käyttöä.
Polkupyörävarkaus on rikos muun muassa Suomessa, jossa se on yksi yleisimmistä omaisuusrikoksista.
Pyörävarkaudet Suomessa
Polkupyörä on Suomessa varkausrikoksen yleisin kohde. Vuosittain varastetaan arviolta 70 000—100 000 polkupyörää. Vakuutusyhtiöille ilmoitettiin yli 16 000 pyörävarkautta vuonna 2013. Varastettuja pyöriä korvataan vakuutuksista useiden miljoonien eurojen arvosta vuodessa. Poliisille varkauksista ilmoitetaan vain osa; varastetuiksi ilmoitettujen pyörien määrä oli vuonna 2011 noin 15 000. Pyörävarkaudet vähenivät 2000-luvulla, lähtivät kasvuun 2010-luvun taitteessa ja alkoivat jälleen vähetä 2010-luvun keskivaiheilta alkaen. Syiksi vähenemiseen arveltiin uudenlaisten pyörätelineiden mahdollistamaa runkolukintaa, arvopyörien huolellisempaa säilytystä ja päivittäisen asioinnin hoitamista halvemmilla kakkospyörillä.
Vain murto-osassa tapauksista varastettu pyörä saadaan takaisin tai rikos selviää. Esimerkiksi Helsingin poliisissa pyörävarkauksia ei käytännössä tutkita lainkaan, vaan tutkinta merkitään lopetetuksi heti rikosilmoituksen saavuttua. Löydettyjen pyörien määrä vastaa vajaata kymmentä prosenttia varastetuiksi ilmoitetuista. Ilmoitetuista polkupyörävarkauksista selviää alle kolme prosenttia, yleensä muun rikostutkinnan ohessa.
Varkaiden motiivit ottaa toisen pyörä vaihtelevat. Pyörä voidaan anastaa suunnitelmallisesti jälleenmyyntiä varten, tai pyörästä voidaan irrottaa osia omaan pyörään ja hylätä loppuosa siitä. Pyörä voidaan varastaa kotimatkaa varten (luvaton käyttö), jonka jälkeen se hylätään maastoon tai heitetään sillalta jokeen. Vakuutusyhtiö Ifin mukaan pyörävarkaudet jakautuvat kahteen pääryhmään. Ammattivarkaat suosivat arvokkaita pyöriä, joita he anastavat valikoidusti ja usein tilausten perusteella. Toinen ääripää on hetken mielijohteesta tehty pyörän ”lainaaminen” vaikkapa ravintolaillan jälkeen. Silloin pyörä voi olla melkein millainen vain kunhan sen saa helposti käyttöönsä.
2010-luvun lopulla yleistyi anastettujen pyörien nopea myynti sosiaalisessa mediassa tai Tori.fi-palvelussa valokuvin ja tekaistulla myyjännimellä. Uhreiksi joutuneet ja vapaaehtoiset alkoivat seurata ilmoituksia, verrata niitä sosiaalisessa mediassa tehtyihin pyörien katoamisilmoituksiin (niille on erityisiä Facebook-ryhmiä) ja järjestää ilmoittajien kanssa valetapaamisia, joihin saattoivat saada poliisin mukaansa tekijän vastuuseen saamiseksi. Poliisilla ei välttämättä ole resursseja tällaiseenkaan apuun, vaikka se kannustaakin kansalaisia omatoimiseen tutkintaan lain sallimissa puitteissa. Aktiivijäljittäjien mielestä on väärin, etteivät kansalaiset saa poliisilta apua rikostapauksissa, joissa sitä yleisimmin tarvitsisivat.
Varkauksista suurin osa kohdistuu hinnaltaan alle tuhannen euron pyöriin. Arvokkaiden pyörien varastaminen on harvinaisempaa, sillä ne lukitaan paremmin ja säilytetään turvallisemmissa paikoissa. Noin puolet varkauksista tapahtuu kotipihalta. Syyksi varkauksien korkeaan määrään on esitetty muun muassa kunnollisten lukitusmahdollisuuksien puute.
Poliisin haltuun päätyy Suomessa vuosittain satoja polkupyöriä, joiden omistajaa ei onnistuta löytämään, koska kansalaiset eivät vaivaudu tekemään katoamisista rikosilmoituksia tarkkoine tuntomerkkeineen, kuten rungonnumeroineen. Poliisi myy varastossaan olevat löytöpyörät huutokaupalla.
Pelko polkupyörävarkauden kohteeksi joutumisesta on arvioitu erääksi keskeisimmistä syistä, jotka vähentävät polkupyörän käyttöä Suomessa. Erään suomalaisen opinnäytekyselyn mukaan yleisin uuden polkupyörän hankinnan syy oli edellisen pyörän menetys varkaalle. Pelko pyörävarkauksista saa monet ajamaan huonokuntoisilla polkupyörillä, mikä lisää jopa kuolemaan johtavien tapaturmien riskiä.
Pyörävarkaudet muissa maissa
Belgialaisen tutkimuksen mukaan polkupyörävarkaus on levinnein rikollisuuden muoto Euroopassa. Se on myös kansainvälisesti järjestäytynyttä: Suomessa kadonneita pyöriä on löydetty ulkomailta varastohalleista muun varastetun tavaran joukosta.
Vuonna 2004 julkaistun raportin mukaan Britanniassa varastettiin 439 000 polkupyörää vuodessa eli lähes yksi joka minuutti. Siellä 17 % pyöräilijöistä sanoi 1990-luvun lopun tutkimuksessa joutuneensa varkauden kohteeksi. Heistä neljännes lopetti pyöräilyn kokonaan sen takia ja kaksi kolmannesta sanoivat vähentäneensä pyöräilyä varkaustapauksen jälkeen.
Varkauksien ennaltaehkäisy
Polkupyörävarkauksia voidaan turvallisen säilytyksen ja lukituksen tehostamisen lisäksi ehkäistä mm. vartioiduilla pyöräparkeilla ja merkitsemällä pyöriä kaiverruksin ja mikrosiruin. Kotona polkupyörää suositellaan säilytettäväksi lukitussa pyörävajassa tai autotallissa. Arvopyöriä säilytetään usein jopa asuintiloissa. Lainattavien tai vuokrattavien kaupunkipyörien on myös arveltu vähentävän varkauksia tai ainakin polkupyörän luvattomia käyttöönottoja ja kaupunkilaisten tarvetta omistaa oma pyörä.
Polkupyörän lukitsemiseen on syytä käyttää yhtä tai useampaa kunnollista pyörälukkoa, kuten vankkaa U-lukkoa. Kahden erilaisen lukon käyttö vähentää varkauksia, sillä monet pyörävarkaat ovat erikoistuneet tietyn tyyppisiin lukkoihin ja pitävät mukanaan vain niihin sopivaa työkalua. Polkupyörä kannattaa kiinnittää rungostaan johonkin kiinteään rakenteeseen. Kiinnitys pitäisi tehdä mahdollisimman ylhäältä, jotta varas ei saa voimapihdeilleen tukea maasta eikä lisävoimaa oman kehonsa painosta. Sähköpyörävarkauksissa tukea pihdeille on havaittu saatavan pyörän moottorista. . Lukitukseen käytettävä rakenne on syytä tutkia, sillä ammattivarkaat saattavat kyhätä vilkkaille paikoille tukevasti alustaan ankkuroidun näköisiä, mutta irtonaisia putkia, liikennemerkkejä tms., englanniksi sucker poles eli ”hölmöntolpat”, jotka mahdollistavat pyörän varastamisen sekunneissa. Rungon lisäksi on suositeltavaa lukita sekä etu- että varsinkin takapyörä. Perinteisten etupyörää hyödyntävien pyörätelineiden sijaan pyritään kehittämään telineitä, joihin pyörän voisi lukita rungostaan, mutta jotka eivät veisi perinteisiä telineitä enempää tilaa.
Turvamerkintänä on Suomen poliisi käyttänyt henkilötunnuksen kaivertamista keskiön alle. Merkinnöistä on nyttemmin ainakin osittain luovuttu. On esitetty vaatimuksia polkupyörien pakollisesta rekisteröinnistä moottoriajoneuvojen tapaan, tai Ruotsin Larmtjänstin kaltaisesta avoimesta verkkosivustosta, jonne voisi panna julkisesti näkyviin tiedot varastetuksi ilmoitetusta omaisuudesta.
Newcastlen yliopistossa tehdyn tutkimuksen mukaan niinkin yksinkertainen keino kuin tarkkailevaa silmäparia esittävän kuvan ripustaminen pyöräpysäköintipaikan ylle vähentää pyörävarkauksia.
Kuluttajajärjestöt ja Euroopan pyöräilyliitto ovat pyytäneet alan teollisuutta kehittämään suunnitelmia sarjanumeroiden, tunnistesirujen ja pakollisten varmuuslukkojen yhdenmukaistamiseksi. Tämä ei kuitenkaan ole toteutunut.
PFK Botev Plovdiv
PFK Botev Plovdiv eli Botev Plovdiv on jalkapalloseura Plovdivin kaupungista. Seura pelaa Bulgarian korkeimmalla sarjatasolla A PFG:ssä. Seuralla on kaksi Bulgarian mestaruutta vuosilta 1929 ja 1967. Botev on pelannut useammalla kaudella Euroopan sisäissä turnauksissa, erityisesti Eurooppa-liigassa ja sen edeltäjässä UEFA Cupissa, mutta ei ole saavuttanut suurta menestystä.
Raúl Jiménez
Seurajoukkueura
Raúl Jiménez on meksikolaisen Club Américan kasvatti. Hän liittyi seuran juniorijoukkueseen jo kuusivuotiaana. Hän teki ensiesiintymisensä maan pääsarjassa lokakuussa 2011. Hän voitti seuran riveissä Meksikon clausura-mestaruuden vuonna 2013. Hän siirtyi espanjalaiseen Atlético Madridiin elokuussa 2014. Lehtitietojen mukaan Atlético maksoi Jiménezistä 14 miljoonaa dollaria, mikä on historian kolmanneksi suurin meksikolaisesta jalkapalloilijasta maksettu siirtokorvaus. Hän voitti Supercopa de Españan 2014. Hän ei kuitenkaan onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa pelaavassa kokoonpanossa ja hänen siirtymisestään muualle spekuloitiin espanjalaislehdistössä jo tammikuussa 2015. Hän pelasi kauden 2014−2015 aikana 21 Espanjan pääsarjaottelussa ja teki yhden maalin.
Jiménez solmi viiden vuoden mittaisen sopimuksen Portugalin pääsarjassa pelaavan Benficaa kanssa saman vuoden elokuussa. Hän pelasi seurassa kausina 2015−2018 kaikkiaan 80 Primeira Ligan ottelua, ja teki 18 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 21 ottelua ja teki neljä maalia. Hän voitti Benficassa Portugalin-mestaruuden 2016 ja 2017, Portugalin cupin 2017, liigacupin 2016 sekä supercupin 2016 ja 2017.
Jiménez pelasi kauden 2018–2019 lainalla Englannin Valioliigan Wolverhamptonissa, jossa teki 38 pääsarjaottelussa 13 maalia. Hän siirtyi Wolverhamptoniin pysyvästi kesällä 2019 noin 38 miljoonan euron siirtosummalla. Kaudella 2019–2020 hän pelasi jälleen joukkueensa kaikki 38 valioliigaottelua ja teki niissä 17 maalia, millä hän oli joukkueensa paras maalintekijä ja koko sarjan maalintekijätilastossa jaetulla kahdeksannella sijalla. Eurooppa-liigan karsinnoissa kaudella 2019–2020 hän teki kuudessa ottelussa kuusi maalia, muun muassa viimeisellä karsintakierroksella italialaista Torinoa vastaan maalin sekä vieras- että kotikentällä. Varsinaisessa Eurooppa-liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua ja teki neljä maalia.
Kaudella 2020–2021 Jiménez pelasi kymmenen valioliigaottelua ja teki niissä neljä maalia, mutta marraskuun lopulla kymmenennessä ottelussa Arsenalia vastaan hän sai vaarallisen kallonmurtuman törmätessään yhteen Arsenalin David Luizin kanssa, ja hänet vietiin saman tien sairaalaan leikkaukseen. Hän palasi kentille seuraavan kauden alussa ja pelasi kauden aikana 34 valioliigaottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 15 valioliigaottelua tekemättä maaleja.
Jiménez siirtyi Valioliigan Fulhamiin 6,4 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2023.
Maajoukkueura
Jiménez kuului vuonna 2012 olympiakultaa voittaneeseen Meksikon joukkueeseen. MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi yhdessä alkulohkovaiheen ottelussa päästen kentälle Meksikon kohdatessa Brasilian. MM-kilpailuissa 2018 hän tuli vaihdosta kentälle otteluissa Saksaa ja Brasiliaa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle joukkueensa kaikissa kolmessa alkulohko-ottelussa.
Jiménez on pelannut Copa Américassa kolme ottelua sekä 2015 että 2016. CONCACAF Gold Cupissa 2019 Jiménez teki viisi maalia Meksikon voittaessa mestaruuden.
Jiménez pelasi marraskuussa 2022 sadannen A-maaottelunsa, joskaan kansainvälinen jalkapalloliitto ei laske kahta Martiniqueta vastaan pelattua maaottelua virallisiksi. Virallisissa otteluissa Jiménez sai sata täyteen kesäkuussa 2023. Hän on tehnyt näissä otteluissa 30 maalia, joista yhden Martiniqueta vastaan.
Kuusitiainen
Kuusitiainen (Periparus ater) on Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Pohjois-Aasiassa aina Japaniin saakka esiintyvä tiaisten heimoon kuuluva lintulaji. Se on Suomen pienin tiainen, joka näppärästi keinuu kuusen oksilla tarvittaessa pää alaspäin.
Koko ja ulkonäkö
Laulu on kirkas ja voimakas ”piiti-piiti-piiti…”, usein pitkinä sarjoina kuusen latvasta. Laulu muistuttaa kiireistä talitiaisen laulua. Äänet ovat tiaismaisia tiitityksiä, paitsi tunnusomainen, vihervarpusmainen vihellys ”tiii-tyy”.
Vanhin suomalainen rengastettu kuusitiainen on ollut seitsemän vuotta ja 14 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut brittiläinen yhdeksän vuotta ja neljä kuukautta vanha kuusitiainen.
Levinneisyys
Kuusitiaisen levinneisyysalueeseen kuuluu Eurooppa ja Pohjois-Aasia Japaniin saakka, sekä Pohjois-Afrikka. Suomessa se pesii Tornion-Kuusamon korkeudelle saakka. Runsain se on Etelä-Suomessa, etenkin Hämeen ja Uudenmaan kuusivaltaisilla seuduilla. Esiintymisen vuosivaihtelu on suurta.
Suomessa pesii noin 30 000–100 000 kuusitiaisparia.
Elinympäristö
Kuusitiainen viihtyy parhaiten vanhoissa kuusikoissa, mutta myös muissa havumetsissä ja sekametsissäkin. Suomessa lajia ei tavata puhtaissa lehtimetsissä. Syysmuutolla sitä tavataan melko yleisesti ulkomeren saarilla. Talvella kuusitiainen tulee taajamien lintulaudoille, harvoin keskikaupungille.
Lisääntyminen
thumb|245px|Kuusitiainen poseeraa. Kuusitiainen tekee pesänsä valmiiseen koloon, esimerkiksi jonkun muun lajin hylkäämään pesään tai ihmisen tekemään linnunpönttöön, jonka lentoaukon leveys on noin 2,7 senttimetriä. Lintu kelpuuttaa pesäpaikaksi myös monenlaiset muut kolot, kuten kaatuneen puun juurakossa, aidantolpassa tai rakennuksessa olevan kolon. Muninta alkaa Etelä-Suomessa vapun jälkeen. Naaras munii 8–10, keskimäärin yhdeksän punapilkkuista valkoista munaa, joita se hautoo pari viikkoa. Poikaset poistuvat pesästä lentokykyisinä runsaan kahden viikon ikäisinä. Molemmat emot ruokkivat niitä pesässä sekä vielä 1–2 viikkoa pesästä lähdön jälkeen. Kuusitiaiset pesivät usein toisen kerran joko samaan tai muuhun lähistöllä olevaan koloon. Kyseinen muninta sijoittuu kesäkuun loppuun, ja siinä on vähemmän munia kuin ensimmäisessä pesueessa.
Ravinto
Kuusitiaisen ruokavalio koostuu kesäisin pienistä hyönteisistä ja hämähäkeistä. Se tarvitsee kesäpäivän aikana noin kaksi grammaa ravintoa. Syksyllä lintu varastoi kuusenoksien kätköihin havupuiden siemeniä ja selkärangattomia: esimerkiksi kirvoista se tekee pienen pallon ja kiinnittää sen neulasten varaan. Talvella kuusitiainen syö varastoimaansa ravintoa sekä käy mieluusti lintulaudoilla syömässä rasvaa, maapähkinöitä ja auringonkukansiemeniä.
Ammatti-instituutti Iisakki
Ammatti-instituutti Iisakki on ammatillinen oppilaitos ja osa SASKY koulutuskuntayhtymää. Oppilaitoksella on yksiköt Hämeenkyrön Pappilanmetsässä ja Osaralla sekä Parkanossa. Oppilaitokseen haetaan pääsääntöisesti yhteishaussa, myös suorahaku oppilaitokseen on mahdollista.
Koulutusalat ja tutkinnot
Ammatti-instituutti Iisakki on toisen asteen oppilaitos, jossa voi suorittaa ammatillisia perustutkintoja seuraavilla aloilla:
Janne Jääskeläinen
Janne Kosti Ilmari Jääskeläinen (s. 1977 Ylivieska ) on suomalainen tietokirjailija, yrityskonsultti ja yrittäjä. Jääskeläinen on Hopeinen Omena -foorumin perustaja, ja hän on määritellyt ensimmäisenä suomeksi, mikä on weblog (blogi).
Teokset
Teosten lisäksi Jääskeläinen on myös kirjoittanut novelleja:
Aligarh
Aligarh on kaupunki Uttar Pradeshin osavaltiossa Intian pohjoisosassa. Vuonna 2011 Aligarhin asukasluku oli 872 575.
Aligarh perustettiin 1100-luvulla Kol-nimisenä linnoituksena. Kaupungin nimi vaihtui vuonna 1776 Aligarhiksi uuden tukikohdan rakentamisen myötä. Britit valloittivat tukikohdan vuonna 1803. Vanhan linnoituksen rauniot sijaitsevat kolme kilometriä kaupungin pohjoispuolella. Parhaiten kaupunki tunnetaan lukkoteollisuudestaan.
Cardaillac
Cardaillac [kaʁdajak] on Ranskan kunta Occitanien alueella Lotin departementissa, kymmenkunta kilometriä Figeacin kaupungista pohjoiseen. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 595. Kunta kuuluu departementissaan Canton de Lacapelle-Marivalin kantoniin Figeacin arrondissementissa.
1000-luvulla perustetun linnoituksen piiriin syntynyt Cardaillac kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France, johon Lotin departementista kuuluu viisi muutakin kylää. Linnoituksesta on jäljellä kolme kylän yläpuolelle kohoavaa, 1200-luvulta peräisin olevaa tornia.
Total Recall (vuoden 2012 elokuva)
Total Recall on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Len Wisemanin ohjaama yhdysvaltalainen tieteiselokuva. Se on uudelleenfilmatisointi vuoden 1990 elokuvasta Total Recall – Unohda tai kuole.
Juoni
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat tulevaisuuteen, jossa ihmiskunta on supistunut radikaalisti ja suuri osa maapalloa on saastunut. Maapallolla on vain kaksi elinkelpoista aluetta, rikas Britannian Yhdysvallat sekä työläisten kansoittamaan köyhä Australian siirtokunta, joiden väliä kuljetaan Maan sisään rakennetun tunnelin läpi. Yhtiö nimeltä Rekall kykenee tekemään unelmista todentuntuisia muistoja. Siirtokunnassa asuva tehdastyöntekijä Doug Quaid (Colin Farrell) haluaa vaihtelua arkeensa ja hakeutuu yhtiön asiakkaaksi saadakseen muistot agentin elämästä. Toimenpide kuitenkin epäonnistuu ja Quaidista tulee takaa-ajettu. Hän pakenee poliisia, jota komentaa vapaan maailman johtaja Cohaagen (Bryan Cranston). Quaid liittoutuu kapinallisen taistelijan Melinan (Jessica Biel) kanssa ja yhdessä he päättävät etsiä vastarintaliikkeen johtajan Matthias Lairin (Bill Nighy) lopettaakseen Cohaagenin valtakauden. Totuuden paljastuessa Quaidin ja koko ihmiskunnan kohtalo on vaakalaudalla.
Vastaanotto
Elokuva on saanut pääosin negatiivisia arvosteluja, esimerkiksi Rotten Tomatoes -verkkosivustolla elokuva on saanut arvosanan 30 %, joka perustuu 217 arvioon.
The Story of My Life
The Story of My Life on punk-yhtye Millencolinin kappale, joka julkaistiin vuonna 1995 heidän albumillaan Life on a Plate. Kappaleesta on julkaistu myös single ja musiikkivideo.
Kappaleet ”9 to 5” ja ”Dragster” julkaistiin myöhemmin yhtyeen kokoelma-albumilla The Melancholy Collection.
Yleistä kappaleesta
”The Story of My Life” edustaa punk rockia ja ska punkia. Kappaleen humoristisissa sanoituksissa kerrotaan ruoasta ja kasvissyöjänä olemisesta. Kappale julkaistiin Life on a Plate -albumin kuudentena kappaleena.
Vittorio Pozzo
Pozzo valmensi Italian jalkapallomaajoukkuetta vuoden 1912 ja vuoden 1924 olympialaisissa sekä vuodesta 1929 aina vuoteen 1948 asti. Vuonna 1912 Italian jalkapallo oli heikossa tilassa; olympialaisissa maa hävisi jo ensimmäisella kierroksella Suomelle 3–2. Pozzon valmennuksessa Italia saavutti kultaa vuoden 1936 olympialaisissa. Hän johti Italian maailmanmestariksi sekä vuoden 1934 että vuoden 1938 kisoissa.
Myöhemmin Pozzo toimi lehtitoimittajana ja kirjoitti artikkeleita La Stampa -lehteen kuolemaansa saakka.
Luettelo Suomen simpukkalajeista
Sisävesissä elävät heimot on merkitty tähdellä, muut esiintyvät Suomessa vain Itämeressä.
Opel Corsa F
Opel Corsa F on Opel Corsan kuudennen sukupolven malli, jota on valmistettu vuodesta 2019 lähtien. Se esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2019.
Opel Corsa F (2019–)
Vuonna 2022 Corsan 40-vuotisjuhlan kunniaksi Opel toi markkinoille juhlamallin, jota valmistetaan 1 982 kappaletta Corsa A:n ensiesittelyvuoden mukaisesti. Autoissa on Rekord Red -erikoisväri ja ruudullinen verhoilu, lisäksi jokaisessa autoyksilössä on kojelaudassa valmistusnumeron sisältävä numerolaatta. Brittiläinen Vauxhall myy tuhat kappaletta samoilla ominaisuuksilla varustettua mallia, jotka ovat kaikki täyssähköisiä.
Aasat
Aasat eli Æsir ( tai ǫ́ss, mon. æsir) ovat skandinaavisen mytologian toinen suku vaanien ohella. Perinteisen tulkinnan mukaan aasat ovat jumalten soturisukua, kun taas vaanit ovat luonnon ja hedelmällisyyden jumalia ja jumalattaria. Jättiläiset eli jotunit ovat heidän vastustajiaan. Nykyisin osa tutkijoista katsoo, ettei ero aasojen, vaanien ja jättien välillä ole näin yksiselitteinen.
Myytin mukaan maailman ensimmäinen sota käytiin aasojen ja vaanien välillä. Jumalat tekivät sovinnon ja vaihtoivat panttivankeja. Vaanit Njord, Freyr ja Freija tulivat Åsgardiin panttivangeiksii ja asuivat siitä lähtien aasojen keskuudessa. Jotkut aasoista ottivat vaimoikseen vaanijumalattaria ja toiset jotuneita.
Monet aasoista tavataan myös jumalhahmoina muinaisenglantilaisessa ja mannergermaanisessa muinaisuskonnossa.
Aasoista kertovat lähteet
Tärkeimmät aasoista kertovat lähteet ovat viikinkiaikaisiksi ajoitetut mytologiset eeposrunot, jotka sisältyvät Runo-Eddana tunnettuun kokoelmaan. Lähes yhtä suuri merkitys on Snorri Sturlusonin kirjoittamilla teoksilla Proosa-Edda ja Ynglingien saaga, joista viimeksi mainittu on kuningassaagoja sisältävän Heimskringlan aloittava osa. Islantilainen kristitty poliitikko Snorri esitti myytit euhemeristisessa valossa esittäen, että aasat olivat alun perin olleet muinaishistorian inhimillisiä sankareita, joita myöhemmin oli alettu palvoa jumalina.
Jonkin verran aasoista kertovaa tietoa sisältyy myös skaldirunoihin, saagoihin, riimukirjoituksiin ja arkeologisiin löytöihin.
Wahlroosit
Wahlroosit Oy oli vuonna 1922 Varkaudessa toimintansa aloittanut makkaranvalmistaja, joka vuonna 1924 muutti Kotkaan Hovinsaarelle. Yhtiö laajensi hankkimalla alueelta lisää tuotantotiloja. Viimeisin tehdasrakennus valmistui entisen viereen 1967. Vihannessäilykkeiden valmistuksen Wahlroosit aloitti 1972.
Aasat
Aasa-aiheinen paikannimistö
Tanskassa, Ruotsissa ja Norjassa on runsaasti Odiniin ja Thoriin viittaavaa paikannimistöä. Tunnetuin tällainen paikannimi lienee Tanskan Odense, joka tarkoittaa ”Odinin palvontapaikkaa tai Odinin saarta”. Paikannimistön perusteella on päätelty, että myös Tyrin ja Ullrin kultit olivat merkittäviä. Näistä jumalista kertovia myyttejä on kuitenkin säilynyt vain hyvin vähän.
Wahlroosit
Osuusteurastamoiden keskusliike Tuottajain Lihakeskuskunta (TLK) kiinnostui Wahlroosit Oy:stä yhtiön aloitettua Kaakkois-Suomessa oman eläinhankinnan ja teurastuksen. Vuonna 1980 yhtiö myytiin TLK:lle, joka kolme vuotta myöhemmin siirsi tuotannon muille tehtailleen ja sulki Kotkan tehtaan.
Aasat
Aasojen jälkiä Suomen paikannimistössä?
Myös Suomessa, varsinkin Länsi-Uudellamaalla, on useita aasojen nimistön ja erityisesti Thor-jumalan mieleen tuovia ruotsinkielisiä paikannimiä. Tunnetuimpia näistä lienevät Raaseporin editse kulkevalla saaristoväylällä sijaitsevat saaret Odensö ja Torsö.
Wahlroosit
Wahlroosit Oy:n palveluksessa vuonna 1980 oli 288 henkeä.
Aasat
Aasojen jälkiä Suomen paikannimistössä?
Näitä nimiä on 1900-luvun alun tutkimuksessa pidetty jumaliin viittaavina, mutta käsitys on sittemmin kyseenalaistettu. Kielitieteilijä Aino Naertin mukaan Suomen alueen väitetty aasa-aiheinen nimistö on todennäköisesti syntynyt vasta kristillisellä keskiajalla, ja useimpien nimien voisi olettaa juontuvan jumalien nimiä muistuttavista ruotsalaisista miehen etunimistä.
Sibylla (nimi)
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu alle 45 Sibylla-nimistä naista.
Nimipäivät
Ruotsin almanakassa Sibyllan nimipäivä on nykyään 20. lokakuuta; aikaisemmin se oli 22. toukokuuta.
Sokrates
Sokrates (470/469–399 eaa.) oli antiikin Kreikassa Ateenassa vaikuttanut filosofi. Hän on yksi kaikkien aikojen merkittävimpiä filosofeja, ja häneen viitataan usein koko länsimaisen filosofian isänä.
Sokrates hylkäsi esisokraatikoiksi kutsuttujen edeltäjiensä luonnonfilosofiset pohdiskelut ja suuntasi tutkimuksensa ihmisten elämäntapoihin. Hän kyseenalaisti ihmisten totunnaiset käsitykset ja pyrki kyselemällä löytämään määritelmiä erilaisille käsitteille, kuten hyve ja oikeudenmukaisuus. Sokrateelle tieto ja hyve liittyivät läheisesti yhteen; hän esimerkiksi katsoi, että jos ihminen tunsi hyveen käsitteen, hän teki automaattisesti sitä, mikä on hyvää.
Sokrates ei perustanut mitään omaa koulukuntaa, mutta houkutteli ympärilleen joukon oppilaita ja ihailijoita, joista tunnetuin on Platon. Opetuksiaan Sokrates ei kirjoittanut muistiin, eikä hän jättänyt jälkeensä muitakaan kirjoituksia; sen sijaan hän opetti dialektiikan avulla käyttäen niin sanottua sokraattista menetelmäänsä. Hänen oppilaansa kuitenkin kirjoittivat useita sokraattisia dialogeja, joiden keskushahmona Sokrates esiintyy. Tunnetuimpia näistä ovat Platonin dialogit.
Sokrates vaikuttaa väittäneen, ettei hän tiedä itsekään mitään, mutta ainakin hän tietää sen, ettei tiedä mitään (mistä on peräisin sanonta ”tiedän, etten tiedä mitään”). Koska Sokrateen tyylinä oli haastaa tinkimättömästi ihmiset perustelemaan tietoväitteensä ja myöntämään tietämättömyytensä, hän sai sekä vihollisia että ystäviä. Lopulta hänet tuomittiin kuolemaan ja hän joutui juomaan myrkkyä.
Sokraattinen ongelma
Sokrates on henkilönä paljolti historiallinen arvoitus. Koska hän ei itse kirjoittanut mitään tai ainakaan hänen kirjoituksiaan ei ole säilynyt, nykyinen tietämys Sokrateesta on peräisin toissijaisista lähteistä. Niitä ovat Platonin, Ksenofonin ja Aristofaneen teokset sekä joiltakin muilta aikalaisilta säilyneet katkelmat. Gabriele Giannantoni on koonnut moniosaiseen teokseensa Socratis et Socraticorum Reliquiae kaikki mahdolliset Sokratesta koskevat viitteet. Niihin kuuluvat edellä mainittujen lisäksi muun muassa Aiskhines, Antisthenes sekä lukuisia muita Sokrateen tunteneita henkilöitä.
Näihin lähteisiin liittyy muutamia ongelmia, joiden vuoksi kaikkea Sokrateehen liittyvää tietoa tulisi pitää vain mahdollisesti mutta ei varmasti totena. Aristofanes esimerkiksi oli komediakirjailija, ja siksi hänen näkemyksensä Sokrateesta on lähinnä pilkallinen eikä historiallisesti luotettava. Myös Ksenofonin kuvausten luotettavuus, samoin kuin hänen filosofisen ymmärryksensä laajuus, on usein kyseenalaistettu. Platon puolestaan halusi välittää Sokrateesta jälkipolville tietynlaisen kuvan, johon hän halusi myös itse samaistua. Hänen dialogejaan, joissa Sokrates esiintyy, ei ole tarkoitettu sanatarkoiksi esityksiksi tämän opetuksista.
Syntyperä ja koulutus
Sokrates oli syntyperäinen ateenalainen ja kotoisin Alopeken demoksesta. Hänen isänsä Sofroniskos oli kuvanveistäjä ja äitinsä Fainarete kätilö. Sokrates vaikuttaa saaneen ajalle tyypillisen muodollisen koulutuksen, johon on todennäköisesti kuulunut lukemista, kirjoittamista, voimistelua ja musiikkia. Sofroniskos vaikuttaa kuolleen pian Sokrateen tultua täysi-ikäiseksi, jolloin tästä tuli äitinsä holhooja. Fainarete meni myöhemmin uudestaan naimisiin Khairedemos-nimisen miehen kanssa ja sai toisen pojan, nimeltään Patrokles.
Noin 20-vuotiaana Sokrates suoritti kaksivuotisen asepalveluksen. Ateenassa miehiä pidettiin kypsinä julkisiin virkoihin 30-vuotiaana, ja väliin jäävät kymmenen vuotta käytettiin ammatin sekä julkisessa elämässä tarvittavien taitojen, kuten puhetaidon, oppimiseen. Sokrateskin on saattanut saada tällaista opetusta: Platonin dialogeissa Sokrates esitetään keskustelemassa useiden merkittävien tuon ajan opettajien, kuten Protagoraan, Prodikoksen ja Hippiaan, kanssa.
Sotilaana, kuvanveistäjänä ja virkamiehenä
thumb|200px|[[Ksanthippe tyhjentää yöastian Sokrateen niskaan (Otho Vaenius: Emblemata Horatiana, 1607).]]
Sokrates osallistui myös Ateenan käymiin taisteluihin peloponnesolaissodassa. Peloponnesolaissotien alkaessa hän oli jo noin 40-vuotias. Hän taisteli hopliittina eli raskaasti aseistettuna jalkaväkisotilaana muun muassa Poteidaian (432 eaa.), Delionin (424 eaa.) ja Amfipoliin taisteluissa (422 eaa.). Sotaretkiä lukuun ottamatta Sokrates ei käynyt Ateenan ulkopuolella, ja hän korosti tätä mielellään.
Platonin Pitojen perusteella on arveltu, että Sokrates palkittiin sodassa urhoollisuudesta. Poteidaiassa hän pysyi haavoittuneen ystävänsä Alkibiadeen rinnalla ja todennäköisesti pelasti tämän hengen. Alkibiadeen pyynnöistä huolimatta Sokrates ei halunnut siitä kunniaa itselleen vaan ehdotti Alkibiadeen palkitsemista. Delionissa hänen kerrotaan pelastaneen puolestaan Ksenofonin. Platonin mukaan Sokrates näytti sotaretkillä myös kovan ja askeettisen puolensa kävelemällä ilman jalkineita ja viittaa talvellakin.
Sokrates otti Ksanthippen vaimokseen joskus Nikiaan rauhan jälkeen, ehkä noin vuonna 416–415 eaa. Ksanthippe oli tarinoiden mukaan äkäistä tyyppiä (esimerkiksi englannin kieleen sana 'xanthippe' on otettu tarkoittamaan äkäpussia), ja pariskunnalla kerrotaan olleen paljon riitoja. Sokrates itse sanoi, että kun hän oli oppinut elämään Ksanthippen kanssa, hän tulisi toimeen kenen tahansa muun ihmisen kanssa, aivan niin kuin jotkut hevosmiehet suosivat äksyjä hevosia, sillä opittuaan tulemaan toimeen niiden kanssa he tulevat toimeen kaikkien hevosten kanssa. Ksanthippen kanssa Sokrates sai pojan nimeltä Lamprokles, joka oli todennäköisesti nimetty Ksanthippen isän mukaan. Kaksi nuorempaa poikaa olivat Sofroniskos ja Meneksenos. Joidenkin lähteiden mukaan Sokrates olisi kuitenkin saanut nämä toisen vaimonsa Myrton kanssa.
Sokrates palveli valtiota paitsi sotilaallisissa myös poliittisissa tehtävissä. Hän toimi prytanina vuonna 406 eaa., kun Ateenan kenraalit haastettiin oikeuteen Arginusain taistelun jälkeen. Sokrates sanoi olleensa ainoa, joka tuolloin kannatti Ateenan lakien noudattamista. Myöhemmin kolmekymmentä tyrannia määräsivät hänet yhdessä neljän muun kanssa tuomaan Leon Salamislaisen kuolemaantuomittavaksi. Sokrates sanoi, että hän kuitenkin vain käveli kotiinsa muiden neljän mennessä pidättämään Leonin. Hänen mukaansa hän olisi saattanut saada tottelemattomuudestaan kuolemantuomion jo tuolloin, ellei hallintoa olisi syrjäytetty pian tämän jälkeen.
Aktiivipoliitikon ura Sokratesta ei kiinnostanut. Suuri osa Sokrateen ystävistä, suosijoista ja oppilaista kuitenkin kuului ateenalaiseen yläluokkaan: hänen ystäviinsä kuuluivat tunnetuista poliitikoista Alkibiadeen lisäksi muun muassa Kritias, Kharmides, Lysias ja Thrasymakhos.
On epäselvää, mitä Sokrates tarkkaan ottaen teki elääkseen. Hän ei varsinaisesti työskennellyt, mutta hän tuskin kuitenkaan pystyi jättämään sukunsa käsityöläistaustaa kokonaan taakseen. Joidenkin lähteiden mukaan hän olisi tehnyt veistoksia muun muassa Akropoliille. Aristofanes kuvaa Sokrateen pitämässä sofistista koulua ystävänsä Khairefonin kanssa ja opettamassa maksua vastaan. Platonin kirjoittamassa puolustuspuheessa ja Ksenofonin Muistelmissa Sokrates sen sijaan nimenomaisesti kieltää ottavansa oppilailtaan rahaa. On mahdollista, että Sokrates sai nauttia varakkaiden ja vaikutusvaltaisten ystäviensä taloudellisesta suosiosta. Hänen on myös ajateltu eläneen perinnön ja Ateenan valtion kansalaisilleen jakamien avustusten turvin.
Filosofina
Ei ole varmaa tietoa siitä, milloin Sokrates kiinnostui filosofiasta, mutta se vaikuttaa täyttäneen ainakin viimeiset 25 vuotta hänen elämästään. Platonin mukaan Sokrateen elämä Ateenan yhteisöllisen elämän ”paarmana” alkoi, kun hänen ystävänsä Khairefon kysyi Delfoin oraakkelilta, onko kukaan viisaampi kuin Sokrates. Oraakkeli vastasi kieltävästi. Sokrates tulkitsi sen arvoitukseksi, sillä hän ei tuntenut olevansa viisas. Niinpä hän lähti matkalle etsimään itseään viisaampia. Näin Sokrates katsoi filosofisen tutkimuksensa olevan peräisin jumalilta, tarkemmin Delfoin Apollon-jumalalta.
Viisautta etsiessään Sokrates alkoi kierrellä toreilla, gymnasioneissa ja käsityöläisten työpajojen lähettyvillä ja väitellä kaikkien tapaamiensa ateenalaisten kanssa. Väittelyissään hän kyseenalaisti ihmisten tietoja hyvästä, hyveestä ja kauneudesta. Hänen tavoitteenaan ei kuitenkaan ollut varsinaisesti vastapuolen käsitysten kumoaminen, vaan totuuden löytäminen, delfoilaista ohjetta ”tunne itsesi” (gnothi seauton) noudattaen. Sokrates kehitti itselleen väittelytekniikan tai kyselymenetelmän, niin kutsutun sokraattisen menetelmän, jossa hän tekeytyi itse tietämättömäksi ja pyysi vastapuolelta opetusta jostakin asiasta ikään kuin saadakseen itse tietoa. Hän jatkoi kyselemistä, kunnes vastapuoli joutui ainakin myöntämään tietämättömyytensä puheenaiheen suhteen. Toisena tavoitteena hänellä oli varman tiedon löytäminen löytämällä menetelmän avulla käsitteille määritelmiä. Sokrates käytti menetelmää erityisesti aikansa moraalikäsitysten tutkimiseen.
Sokrates asetetaan usein samaan aikaan toimineita sofisteja vastaan. Sokrates itsekin korosti harrastavansa nimenomaan filosofiaa, jonka hän käsitti eri asiaksi kuin sofistiikan. Hänen mielestään sofistit keskittyivät ainoastaan väittelyjen voittamiseen eivätkä välittäneet siitä, ovatko väittelyn kohteena olevat asiat tosia. Samoin he tavoittelivat lähinnä rahallista tai muuta henkilökohtaista hyötyä. Sokrates itse asetti totuuden pelkän vakuuttavuuden ja menestyksen yläpuolelle. Hän ei myöskään pitänyt sofisteille tyypillisistä väittelynäytöksistä. Tavallisen kansan silmissä Sokrates näyttäytyi kuitenkin helposti sofistina sofistien joukossa, ja vielä 50 vuotta hänen kuolemansa jälkeen häneen saatettiin yleisesti viitata sofistina.
Ulkoisesti Sokrateen sanotaan olleen kalju, tylppänenäinen, pömppömahainen ja ruma, ja pukeutuneen ryysyihin. Alkibiades vertasi Pidoissa Sokratesta ulkoisesti rumaan mutta sisäisesti kauniiseen Silenoksen patsaaseen.
Oikeudenkäynti
thumb|320px|[[Jacques-Louis David, Sokrateen kuolema, 1787.]]
Sokrates oli piittaamaton sovinnaisista normeista, ja käyttäytyi tahallisen ärsyttävästi pyrkiessään hätkähdyttämään ihmisiä terävyydellään. Platonin Sokrateen puolustuspuheessa Sokrates kuvaa saaneensa viisautensa ansiosta huonon maineen – hänhän kiusasi kysymyksillään kaikkia, joiden katsoi väittävän tietävän jotakin, joten seurauksena monet katsoivat tulleensa loukatuiksi. Lisäksi Sokrates sai kaupungin nuorison jäljittelemään itseään toiminnassaan. Tämän johdosta jotkut näkivät hänet myös nuorison turmelijana. Anytos, Meletos ja kansankiihottaja Lykon haastoivat lopulta Sokrateen oikeuteen. He katsoivat edustavansa käsityöläisiä, runoilijoita ja puhujia, joita Sokrates oli loukannut.
Sokrateen oikeudenkäynnin aikaan Ateena oli tilanteessa, jossa se oli hävinnyt peloponnesolaissodan Spartalle, ja tämän jälkeen palauttanut demokratian lyhytaikaiseksi jääneen ja verisen niin kutsuttujen kolmenkymmenen tyrannin oligarkisen tyrannian (404–403 eaa.) jälkeen. Robin Waterfieldin mukaan ateenalaiset pitivät häviön syynä jumalten tyytymättömyyttä. Tällöin Sokrates, jonka katsottiin opettaneen nuoria epäilemään vanhempiaan ja kyseenalaistamaan ikivanhoja arvoja, oli helppo nähdä yhtenä syyllisenä. Lisäksi Sokrateella oli läheiset yhteydet tyrannian johtoon, ja hänen näkemyksensä siitä, että asiantuntijoiden tulisi johtaa valtiota, nähtiin tukevan oligarkiaa demokratiaa vastaan. Tällöin Sokratesta oli helppo syyttää siitä, että tämä oli ollut kasvattamassa sukupolvea, joka tuli valtaan Ateenaa kohdanneiden poliittisten mullistusten aikana; ja ennen kaikkea Alkibiadesta, joka edusti monille sitä moraalista rappiota, joka oli aiheuttanut tappion sodassa.
Sokrateen saamassa muodollisessa syytekirjelmässä häntä syytettiin muun muassa pahantekijäksi, joka ”turmelee nuorisoa”, sekä jumalanpilkasta, koska hän ei ”kunnioita valtion jumalia, vaan joitakin vieraita daimoneja”. Sokrates ei juuri puolustautunut syytteitä vastaan, vaan jatkoi oikeudessakin ateenalaisten ärsyttämistä tyylilleen uskollisena: hän muun muassa ehdotti omaksi rangaistuksekseen samaa, jolla Olympian kisojen voittajat palkittiin. Hän myös sanoi, ettei aio muuttaa toimintaansa, vaikka hänen olisi kuoltava monta kertaa. Niinpä hän hävisi heliaian eli vapaiden miesten muodostaman kansankokouksen äänestyksessä kolmellakymmenellä äänellä, todennäköisimmin äänin 280–221. Diogenes Laertios kertoo kuitenkin tarinan, jonka mukaan Sokrates olisi hävinnyt vain yhdellä äänellä. Sokrates tuomittiin kuolemaan, ja hänen tuli juoda myrkkykatkomalja.
Syyttäjien alkuperäisenä tarkoituksena saattoi olla ainoastaan Sokrateen varoittaminen ja korkeintaan karkottaminen Ateenasta. Sokrateen huono menestys oikeudenistunnossa on jälkeenpäin pantu heikon puolustuksen nimiin. Jälkikäteen tehtyjen puolustuspuheiden kirjoittaminen oli myöhemmin niin suosittua, että Sokrateen puolustuspuheista tuli oma lajityyppinsä. Myöhemmin tunnetuimmaksi on tullut Platonin kirjoittama puhe, nimeltään yksinkertaisesti Sokrateen puolustuspuhe eli Apologia. Puolustuspuhe sekä Sokrateen viimeisiä aikoja kuvaavat dialogit Kriton ja Faidon ovat filosofisen kirjallisuuden tunnetuimpia teoksia. Niiden perintöä on kuva Sokrateesta vakaumuksensa puolesta kuolleena hahmona.
Kuolema
Sokrateen kuolemantuomion täytäntöönpanoa edelsi vankeusaika, josta Platonin Kriton ja Faidon sekä Ksenofonin teos Muistelmia kertovat. Vankeusaika johtui siitä, että juuri tuolloin pidettiin Deloksen Delia-juhlat ja ateenalaisten pyhä laiva lähetystöineen oli vuotuisella matkallaan Deloksessa. Lain mukaan tänä aikana ei kuolemantuomiota saanut panna täytäntöön. Ksenofon kertoo, että Sokrateen elämä jatkui tämän vuoksi vielä kolmekymmentä päivää.
thumb|left|240px|V. Camuccini, Valitus Sokrateen ruumiin äärellä, 1800-luvun alku. Ksenofonin mukaan Sokrates ei muuttanut vankeusaikana elämäntapojaan eikä menettänyt elämäniloaan. Päivää tai paria ennen Sokrateen kuolemaa, kun Deloksesta saapuvaa laivaa jo odotettiin palaavaksi, Sokrateen lapsuudenystävä Kriton yritti taivutella Sokratesta pakenemaan. Sokrates kieltäytyi, sillä hänestä pahan tekeminen tai pahan teon kostaminen ei ollut sallittua missään olosuhteissa. Hänestä pakeneminen ja lain rikkominen olisivat myös osoittaneet, että oikeus olisi ollut oikeassa syyttäessään häntä nuorison turmelemisesta, sekä saattaneet hänen sukunsa ja ystävänsä häpeään.
Platonin mukaan Sokrates tapasi perheensä viimeisinä hetkinään ja vietti loppuajan ystäviensä ympäröimänä. Hän keskusteli filosofiasta ystäviensä kanssa ja puolusti sielun kuolemattomuutta sekä kehotti heitä etsimään lakkaamatta totuutta. Toisaalta hän kehotti heitä hillitsemään tunteensa. Lopulta niin kutsutun ”Yhdentoista” eli arvalla valittujen vankilaviranomaisten palvelija toi Sokrateelle myrkyn, antoi hänelle ohjeet sen nauttimisesta ja kertoi, kuinka myrkky vaikuttaa. Palvelija kutsui Sokratesta kaikista vangeista ”jaloimmaksi, lempeimmäksi ja parhaimmaksi”. Sokrates joi myrkyn tyynesti. Hänen arvoitukselliset viimeiset sanansa olivat: ”Kriton, olemme Asklepiokselle velkaa kukon. Uhratkaa se hänelle, älkää unohtako!” Oletettavasti Sokrates tarkoitti tällä lausumalla kuoleman parantavan hänet elämästä, poiketen täten aikaisemmasta elämänasenteestaan. Kukon uhraaminen lääketieteen jumalalle oli täten vertauskuvallinen lääkärinpalkkio tästä ”parannuksesta”.
Diogenes Laertioksen mukaan ateenalaiset katuivat tuomiota heti Sokrateen kuoltua, ja kansan viha kohdistui sen jälkeen hänen syyttäjiinsä. Meletos tuomittiin vuorostaan kuolemaan, ja muut syyttäjät karkotettiin. Sokrateen muistoksi pystytettiin pronssinen patsas.
Sokrates satiireissa
thumb|220px|Strepsiades ja Feidippides keskustelevat, Sokrates riippuu korissa. Kohtaus [[Aristofanes|Aristofaneen komediasta Pilvet. (Joannes Sambucus: Emblemata et aliquot nummis antiqui operis, 1564)]]
Sokrates mainitaan useissa kreikkalaisissa komedioissa ja esiintyy joissain jopa yhtenä henkilöhahmona. Näytelmäkirjailija Aristofanes pilkkasi Sokratesta komediassaan Pilvet, jonka hän kirjoitti vuonna 423 eaa., kun Sokrates oli nelissäkymmenissä. Komediassa Sokrates-niminen hahmo ”kulkee ympäri ja väittää kävelevänsä pilvissä ja puhuu kaikenlaista päätöntä”. Tämä on varhaisin säilynyt kuvaus Sokrateesta. Aristofanes pilkkasi Sokratesta myös näytelmässään Linnut tämän likaisuudesta sekä näytelmässä Sammakot. Aristofaneen lisäksi Sokratesta pilkkasivat satiireissaan muutkin komediakirjailijat, kuten Kallias, joka kirjoitti Sokrateesta ensimmäisenä noin vuonna 429 eaa.; Ameipsias, joka pilkkaa Sokratesta tämän vanhasta viitasta ja paljasjalkaisuudesta näytelmässään Konnos; sekä Eupolis, joka syytti Sokratesta hiustenhalkomisesta ja viinikauhan varastamisesta. Sokratesta kommentoi myös Telekleides.
Filosofia
Aiemminkin mainittu sokraattinen ongelma koskee paitsi Sokrateen elämää myös tämän opetuksia. Sokrateen filosofisten käsitysten yksityiskohtainen esittäminen ei ole helppoa, koska hän ei itse kirjoittanut filosofiaansa ylös. Näin tulkinnassa ollaan riippuvaisia Platonin ja Ksenofonin osittain ristiriitaisista selonteoista. Sokrateen todelliset näkemykset ovat olleet suuren filosofisen kiistelyn aiheena, ja erityisesti on kiistelty siitä, missä määrin ne erosivat Platonin omista näkemyksistä.
Sokraattinen ongelma koskee näin ollen erityisesti sitä, missä määrin Platonin dialogien Sokrateessa on historiallista Sokratesta. Sokrateen ja Platonin näkemysten erottamiseksi on kuitenkin vain vähän selviä todisteita, ja sokraattisen ja platonisen osuuden erottaminen dialogeista on hyvin vaikeaa. On mahdotonta sanoa, oliko esimerkiksi ideaoppi Platonin keksintö vai oliko se jossain muodossa jo Sokrateen luoma ajatus.
Jotkut katsovat, ettei Sokrateella itsellään edes ollut mitään tiettyä joukkoa näkemyksiä vaan että hän pyrki ainoastaan tutkimaan asioita ja muiden näkemyksiä. Jotkut taas katsovat, että Sokrateella oli omia selityksiä ja käsityksiä, mutta siitä, mitä nämä näkemykset olisivat olleet, on suuria erimielisyyksiä. Pienimpänä yhteisenä tekijänä vaikuttaisi olevan se, että Sokrates piti hyvin tai hyveellisesti elämistä tärkeimpänä asiana elämässä.
Etiikan ulkopuolisten asioiden suhteen Sokrates vaikuttaa olleen epäilevämpi. Ei kuitenkaan ole selvää, katsoiko hän totuuden olevan tavoitettavissa järkiperäisen keskustelun kautta, vai katsoiko hän ainoastaan, että keskustelu voi paljastaa tietämättömyytemme. Vaikka Sokrates ei mennyt yhtä pitkälle kuin kyynikot aineellisten asioiden hylkäämisessä, hän vaikuttaa suosineen yksinkertaista elämää.
Sokraattinen, historiallisen Sokrateen hahmoon liittyvä ongelma on syytä pitää mielessä luettaessa seuraavassa esitettäviä Sokrateen näkemyksiä. Kuvaus perustuu ennen kaikkea Platonin dialogeihin.
Sokraattinen menetelmä
thumb|220px|Sokrates keskustelee toisen filosofin kanssa (Wilhelm von Gloeden).
Eräs merkittävimpiä panoksia, jonka Sokrates on antanut länsimaiseen ajatteluun, on hänen käyttämänsä dialoginen opetusmenetelmä. Sitä kutsutaan sokraattiseksi menetelmäksi (elenkhos). Menetelmään kuuluvat kysely, keskustelu sekä ristiriitaisten käsitysten ja väärien väitteiden kumoaminen. Sokraattisessa menetelmässä voidaan nähdä kaksi vaihetta. Ensimmäisessä, negatiivisessa vaiheessa Sokrates tekeytyi itse tietämättömäksi ja pyysi vastapuolelta opetusta jostakin asiasta. Hän jatkoi kyselemistä, kunnes vastapuoli joutui ainakin myöntämään tietämättömyytensä puheena olleen aiheen suhteen. Teeskentelyn vuoksi tällaiseen toimintaan on viitattu sokraattisena ironiana. Toisessa, positiivisessa vaiheessa, oppilaan myönnettyä tietämättömyytensä, Sokrates jatkoi aiheen käsittelyä kyselemällä, tuoden näin aiheesta esiin yhä uusia puolia, jotka voitiin lopulta liittää yhteen käsitteen kuvaukseksi tai määritelmäksi. Menetelmän päämääränä oli näin tieto käsitteiden löytämisen kautta.
Menetelmää kutsutaan myös kätilöintimenetelmäksi (maieutikos), koska Sokrateen ajattelun mukaan tietämys totuudesta on piilevänä kaikissa ihmisissä, ja kysymysten ja annettujen vastausten kautta kyselijä voi auttaa kysymysten kohteena olevaa ”synnyttämään” ajatukset itsestään ja tällä tavalla opettaa häntä. Sokraattista menetelmää käyttämällä taitava opettaja voi siis opettaa oppilaansa ajattelemaan itse. Ajatus ilmenee hyvin dialogissa Menon, jossa Sokrates houkuttelee eräästä Menonin orjapojasta esiin yksinkertaisen geometrisen teoreeman.
Sokrates itse sanoi, että elämä ilman tutkiskelua ei ole elämisen arvoista.
Tieto
Sokrates totesi usein, että hänen viisautensa perustuu siihen, että hän ei luule tietävänsä sellaista, mitä ei tiedä. Platonin Sokrateen puolustuspuheen mukaan Sokrates päätyi tähän ajatukseen käymiensä keskustelujen kautta. Hän havaitsi, että hänen keskustelukumppaninsa eivät tienneet mitään mutta luulivat kyllä tietävänsä paljonkin. Näin Sokrates päätteli olevansa viisas ainoastaan siinä, että hän tiesi, ettei tiennyt mitään. Muut taas virheellisesti luulivat, että heillä oli tietoa.