cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ajatusrikoksia – kierrätysmateriaalia 2001–2007
Ajatusrikoksia – kierrätysmateriaalia 2001–2007 on rap-artisti Seppo Lampelan Steen1-nimellä julkaisema kokoelmalevy. Albumi on koottu Steenin kahdesta EP:stä, singleistä sekä Steen1:n vierailuista muiden artistien levyiltä. Kappale ”Terapiaa” on samplattu Ice Cuben kappaleesta ”Ghetto Vet”. Albumin julkaisi Monsp Records heinäkuussa 2007.
HMS Inconstant (1914)
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Suuren laivaston Rosythiin sijoitettuun 1. risteilijäviirikköön, missä alus oli ensimmäisen maailmansodan päättymiseen saakka. Alus osallistui saksalaisen kaapparin Meteorin etsimiseen sekä laivaston mukana Skagerrakin taisteluun 31. toukokuuta - 1. kesäkuuta 1916. Alukselle asennettiin syyskuussa 1917 kiskot, joilla se kykeni kuljettamaan 74 miinaa. Alus suoritti viisi miinoitusmatkaa, joiden aikana se laski kaikkiaan 370 miinaa.
Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä alus lähetettiin vuoden 1919 alussa Itämerelle vanhemman lippu-upseerin aluksena. Alus palasi huhtikuussa Britteinsaarille, jolloin se liitettiin 2. risteilijäviirikköön Harwichiin.
Inconstant poistettiin palveluksesta lokakuussa 1919, jolloin siitä tehtiin 1. sukellusvenelaivueen emäalukseksi. Alus oli tehtävässä helmikuuhun 1922 lukuun ottamatta lyhyttä määräystä Atlantin laivaston lippulaivana. Se poistettiin lopullisesti palveluksesta 16. helmikuuta Chathamissa ja myytiin romutettavaksi 9. kesäkuuta 1922 Cashmorelle Newportiin.
Tertiäärilähde
Tertiäärilähteiden avulla voidaan paikallistaa primääri- tai sekundäärilähteitä. Bibliografioiden bibliografiat ovat tertiäärilähteitä, koska bibliografiat ovat sekundäärilähteitä.
Primääri- ja sekundäärilähteiden ero on vakiintunut historiankirjoituksessa, kun taas ero näiden lähteiden ja tertiäärilähteiden välillä on toisarvoisempi ja on olennaisempi tieteelliselle tutkimustyölle kuin itse julkaistulle sisällölle.
Primäärilähde taas esittelee aineistoa, joka on peräisin ilmiön ensi käden todistajalta, ja sekundäärilähde yleensä tarjoaa primäärilähteiden tulkintaa, kommentointia, analyysia ja kritiikkiä.
Samuli Kankaanperä
Samuli Kankaanperä (s. 30. maaliskuuta 1992 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka on pelannut yhden SM-liigaottelun JYP:ssä. Isokokoinen Kankaanperä on puolustava puolustaja, jonka vahvuudet ovat oman maalin suojeleminen ja fyysisyys. Hänen heikkouksiin kuuluu suora luistelu, kiekollinen peli ja laukaus. Kankaanperä on pelitapansa vuoksi myös melko jäähyherkkä. Hän saa vastuuta alivoimalla.
Seuraura
Kankaanperä on JYPin oma kasvatti. Hän toimi kaudella 2007–2008 joukkueen C-nuorten varakapteenina. Kaudella 2010–2011 Kankaanperä oli tehoilla 7+10=17 JYPin A-nuorten tehokkain puolustaja. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Kankaanperä pelasi samalla kaudella myös ensimmäiset miesten pelinsä esiintyessään yhteensä yhdeksässä Mestis-ottelussa D Teamin ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueen riveissä.
Toukokuussa 2011 Kankaanperä teki vuoden mittaisen sopimuksen D Teamin kanssa. Kaudeksi 2011–2012 joukkueen nimi vaihtui kuitenkin JYP-Akatemiaksi. Kankaanperä on pelannut kauden aikana myös JYPin A-nuorissa. Hänet nostettiin JYPin SM-liigajoukkueen kokoonpanoon ensimmäisen kerran 31. tammikuuta 2012 otteluun Saimaan Palloa vastaan. Kankaanperä merkittiin liigadebyytissään ykköspuolustajapariin Arto Laatikaisen viereen. Hän sai jääaikaa 13.44 minuuttia, kunnes sai toisessa erässä ajassa 45.54 viiden minuutin jäähyn ja 20 minuutin automaattisen pelirangaistuksen selästä taklaamisen vuoksi. Ottelu jäi Kankaanperän kauden ainoaksi SM-liigassa. Tuloskaskausi JYP-Akatemiassa toi hänelle 37 runkosarjaottelussa tehot 1+7=8 ja Kankaanperä keräsi myös 75 jäähyminuuttia, joilla hän sijoittui Mestiksen jäähypörssissä kahdeksanneksi.
Kaudeksi 2012–2013 Kankaanperä liittyi JYPin SM-liigarinkiin. Hänet lainattiin kauden kynnyksellä JYP-Akatemiaan, mutta Kankaanperä oli loukkaantumisten takia lähes koko kauden sivussa ja pelasi vain kuusi ottelua. Hän pelasi myös kaksi playoff-ottelua JYPin A-nuorissa.
Kauden 2013–2014 Kankaanperä vietti kokonaan JYP-Akatemian vahvuudessa, mutta hän pelasi kuitenkin yhden European Trophy -ottelun JYPissä, joka voitti lopulta koko turnauksen.
Matthew Santoro
thumb|Matthew Santoro vuonna 2015. Matthew Santoro (s. 16. heinäkuuta 1985 Welland, Ontario, Kanada ) on kanadalainen YouTube-persoona, entinen kirjanpitäjä ja näyttelijä. Hän tekee top 10 -listoja ja "50 Amazing Facts to Blow Your Mind" -sarjaa, joita hän lähettää YouTuben pääkanavalleen maanantaisin ja perjantaisin. Lisäksi hän ylläpitää videoblogikanavaa, jolle hän lähettää uusia videoita päivittäin sekä pelikanavaa, jonne hän lähettää uusia videoita kolme kertaa viikossa. Vuonna 2016 hän julkaisi kirjan Mind = Blown.
Samuli Kankaanperä
Muuta
Kankaanperän isoveljet Markus ja Mikko ovat pelanneet myös SM-liigassa. Veljesten isä Ari ja setä Risto Kankaanperä ovat myös entisiä SM-liigapelaajia. Heidän serkkunsa Tapio Sammalkangas pelasi omalla urallaan pudotuspelit mukaan lukien yli 700 SM-liigaottelua.
Matthew Santoro
Kesäkuussa 2016 Santoron pääkanavalla oli 5,4 miljoonaa tilaajaa ja hänen videoitaan on katsottu lähes 710 miljoonaa kertaa. Hän rekisteröityi YouTubeen 13. helmikuuta 2010.
Hän tulee esiintymään Resident Evil: The Final Chapter -elokuvassa zombina. Hän työskenteli Lilly Singhin, Olga Kayn, Toby Turnerin, Arnold Schwarzeneggerin ja monien muiden kanssa Terminator Genisys: The YouTube Chroniclesin, Terminator Genisys -elokuvan oheissarjan parissa.
Haukilan kansakoulu
Haukilan kansakoulu voi tarkoittaa seuraavia kansakouluja:
Detroit
Detroit on ollut vuosikymmenten ajan demokraattien kannatusaluetta, ja kaupunki on Kanadan rajan läheisyydessä olevan sijaintinsa ja teollisuustuotantonsa ansiosta moottori- ja rautatieliikenteen solmukohta. Detroit on lisäksi musiikkikaupunki, sillä Motown Recordsin sanotaan nostaneen siellä soulin maailmanmaineeseen 1960-luvulla.
Maantiede
thumb|300px|Näkymä Detroitiin Kanadan puolella olevasta naapurikaupungista Windsorista.|vasen Detroit sijaitsee Michiganin kaakkoisosassa Detroitjoen pohjoisrannalla, Eriejärven ja St. Clairjärven välissä. Kaupungin pinta-ala on 370,2 neliökilometriä, josta maa-alueen osuus on 359,4 km² ja vesialueen 10,8 km². Hamtramckin ja Highland Parkin kaupungit ovat Detroitin sisällä ja toistensa rajanaapureita.
Historia
Ranskalainen Antoine de la Mothe Cadillac perusti Detroitin 1701, ja sitä kutsuttiin nimellä Fort Pontchartrain du Détroit vuoteen 1760, jolloin britit saivat alueen hallintaansa. Yhdysvalloille alue siirtyi vuonna 1796, mutta britit valloittivat sen jälleen vuoden 1812 sodassa. Yhdysvallat taisteli kuitenkin alueen takaisin seuraavana vuonna kenraali William Henry Harrisonin johdolla.
Detroitin autoteollisuus sai alkunsa, kun Henry Ford perusti vuonna 1899 autotehtaan Highland Parkiin. Detroitissa on Yhdysvaltojen ”kolmen suuren” autovalmistajan eli Fordin, General Motorsin ja Chryslerin tehtaat.
Politiikka
Detroit on demokraattien kannatusaluetta.
Talous
Detroitilla on maineikas historia maailman autoteollisuuden pääkaupunkina. General Motorsin pääkonttori Renaissance Center sijaitsee kaupungissa. Myös rauta- ja kemianteollisuus on huomattavaa. Detroitin suuren sataman kautta viedään ja tuodaan muun muassa viljaa. Kaupungissa on kaksi yliopistoa.
2000-vuosikymmenen jälkipuoliskon taantuma koetteli autoteollisuutta ankaralla kädellä. Detroitin kaupunki hakeutui konkurssiin 18. heinäkuuta 2013. Kaupunki yritti neuvotella velkojiensa kanssa rahoituksen uudelleenjärjestelystä ja eläkerahastojen kanssa eläkkeiden alentamisesta, mutta neuvottelut kariutuivat. Mikäli oikeus hyväksyy konkurssihakemuksen, kaupungin hätätilajohtaja David Orr saisi oikeudet leikata eläkkeitä, sosiaaliavustuksia ja muita menoja. Kaupungilla velat olivat tässä vaiheessa yhteensä 18,5 miljardia dollaria.
Väestö
pienoiskuva|Länsi–itä-suuntainen kahdeksankaistainen moottoritie 8 Mile Road jakaa valkoihoisen väestön asuinalueet (kartassa punaisella värillä) ja mustaihoisen väestön asuinalueet (sinisellä) Vuonna 2000 Detroitissa oli 951 270 asukasta, 336 428 taloutta ja 218 341 perhettä.
Etninen jakauma oli vuonna 2000 seuraava :
vasen|pienoiskuva|Väestönkehitys Detroitissa vuosina 1800–2020 Detroitin väkiluku on ollut laskussa useiden vuosikymmenten ajan. Kun kaupungissa oli vuonna 1950 ennätykselliset 1 849 568 asukasta, oli heitä vuonna 2007 jäljellä enää 916 952. Väestön määrän on arvioitu laskevan vielä noin parillasadalla tuhannella vuoteen 2035 mennessä. Väestön väheneminen johtuu osittain valkoisen väestön poismuutosta, mikä näkyy etnisessä jakaumassakin. Lisäksi eläköityvällä väestöllä on Yhdysvalloissa tapana muuttaa maan lämpimiin eteläosiin, mistä Detroit on kärsinyt.
FBI nimesi Detroitin vuonna 2007 Yhdysvaltain vaarallisimmaksi kaupungiksi. Detroitissa nimittäin tapahtuu väkivaltaisia rikoksia eniten Yhdysvaltojen 25 suurimmasta kaupungista. 65–70 prosentissa tapauksista on tekijänä huumeiden käyttäjä. Vuodessa tapahtuu 47 surmatekoa, 2 051 murtoa ja 97 tuhopolttoa (100 000 asukasta kohden). Muita ongelmia ovat huumeiden ja ihmisten salakuljetus.
Yhdysvaltain Ruostevyöhykkeeseen kuuluvan Detroitin slummiutuminen etenee, ja kaupungissa ja etenkin sen lähiöissä suuri osa taloista on hylättyjä ja tuhottuja. Men's Fitness Magazine nimesi Detroitin Yhdysvaltain lihavimmaksi kaupungiksi vuonna 2004.
Vuonna 2011 The National Institute for Literacy arvioi, että Detroitin täysi-ikäisestä väestöstä 47% oli funktionaalisesti lukutaidottomia. Funktionaalisesti lukutaidottomista noin puolet oli kuitenkin suorittanut toisen asteen koulutuksen.
Liikenne
Detroit on niin moottoritie- kuin rautatieliikenteenkin solmukohta, mikä johtuu kaupungin sijainnista rajanylityspaikkana Yhdysvaltain ja Kanadan välillä sekä suuresta teollisuuslaitosten määrästä. Kanadan puolella sijaitsee 333 kilometrin päässä suurkaupunki Toronto, joka on Kanadan suurin kaupunki ja talouselämän keskus.
Detroitissa sijaitsee kansainvälinen lentokenttä Detroit Metropolitan Wayne County International Airport.
Musiikki
Detroit on musiikkikaupunki. Vuonna 1959 perustettu Motown Records on yksi tunnetuimpia ja menestyksekkäimpiä pienempiä levy-yhtiöitä, ja se nosti soul-musiikki 1960-luvulla silloiseen maailmanmaineeseensa. Motown Recordsille levyttäneistä tunnetuiksi tulivat muun muassa Marvin Gaye, The Supremes ja Diana Ross, The Temptations sekä Jackson 5.
Detroitista on tullut useita muitakin artisteja, kuten Sufjan Stevens, Aretha Franklin, Madonna, Eminem, Proof, Insane Clown Posse, Twiztid, Obie Trice, Kid Rock, D12, The White Stripes, Bob Seger, Ted Nugent, Iggy Pop, Alice Cooper, George Clinton, Mitch Ryder, MC5 ja The Stooges. Kissin kappale "Detroit Rock City" kertoo miehestä, joka kuolee kolarissa matkalla Kissin konserttiin Detroitissa.
Tekno syntyi Detroitissa 1980-luvun puolivälissä.
Godzilla
thumb|200px|Ohjaaja [[Ishirō Honda pitelee Godzilla-elokuvassa käytettyä Godzilla-hahmoa.]] Godzilla on kuvitteellinen, mutatoitunut dinosauruksen kaltainen jättiläishirviö, jonka alkuperä on useimmissa tarinoissa liitetty ydinkokeiden tuottamaan radioaktiiviseen säteilyyn. Hahmon kehitti Tōhō, ja se nähtiin ensimmäisen kerran vuonna 1954 elokuvassa Godzilla. Lokakuuhun 2010 mennessä Tōhō oli tuottanut kaikkiaan 28 Godzilla-elokuvaa. Elokuvien lisäksi Godzilla on esiintynyt videopeleissä, kirjoissa, sarjakuvissa ja televisiosarjoissa.
Godzillalle myönnettiin virallinen Japanin kansalaisuus vuonna 2015.
Hahmon taustatarina
Alkuperäisessä elokuvassa, Godzilla oli Tyynessämeressä miljoonia vuosia elänyt esihistoriallinen dinosauruksen kaltaisen matelijalajin jäsen, joka lähti liikkeelle merenpohjan jurakautisesta kerrostumasta ydinkokeiden häirittyä sen rauhaa, kun taas Heisei-sarjan kolmannessa elokuvassa kerrotaan, että Godzilla oli alun perin muinainen dinosaurus nimeltään "Godzillasaurus", joka mutatoitui ydinkokeiden seurauksena jättiläishirviöksi vuonna 1954.
Muut hirviöt
Useimmissa elokuvissa Godzilla taistelee muiden jättiläishirviöiden kanssa, joko niitä vastaan tai liittoutuneena niiden kanssa muita hirviöitä vastaan. Godzilla on otellut muiden muassa Mechagodzillaa, Gigania, Biollantea ja King Kongia vastaan. Jättiläiskoi Mothra ja lentoliskomainen Rodan puolestaan ovat toisinaan otelleet Godzillaa vastaan, toisinaan taas sen rinnalla. Godzillan pahimpia vihollisia ovat SpaceGodzilla, Destoroyah, Gigan ja King Ghidorah.
Elokuvat
Godzilla-elokuvia on tehty monia jo vuosikymmenien aikana. Ensimmäinen elokuva oli vuoden 1954 Gojira, jonka tuotti japanilainen Tōhōn studio.
Yhdysvaltalainen Godzilla
Vuonna 1998 TriStar Pictures tuotti Godzilla-elokuvan, jossa esiintyy Tōhōn Godzillan sijasta enemmän dinosaurusta muistuttava amerikkalainen Zilla. Toinen amerikkalainen Godzilla-elokuva Godzilla sai ensi-iltansa vuonna 2014. Sen tuotti Legendary.
Pekka Sulkunen
Pekka Juhani Sulkunen (s. 15. heinäkuuta 1948 Jyväskylä) on Helsingin yliopiston sosiologian professori (1. elokuuta 2000 lähtien) ja Jyväskylän yliopiston sosiologian dosentti. Hän on aiemmin työskennellyt muun muassa tutkijana ja esimiehenä Alkoholipoliittisessa tutkimuslaitoksessa sekä tutkimusprofessorina Stakesissa.
Tieteellinen toiminta
Sulkunen väitteli valtiotieteiden tohtoriksi sosiologian alalta Helsingin yliopistossa vuonna 1980 aiheenaan alkoholinkulutuksen ja elinolojen muutokset länsimaissa toisen maailmansodan jälkeen.
Päihdekysymykset ovatkin jo pitkään olleet keskeisessä roolissa Sulkusen tutkimuksissa ja juuri niiden kautta hän on usein myös lähestynyt yleisempiä modernisaatiokehitykseen kytkeytyviä teemoja kuten hyvinvointipolitiikkaa ja elämäntapoja, yhteiskuntaluokkia ja kulutusta, sekä luonnon ja kulttuurin suhdetta. Näitä teemoja kokoavasti Sulkunen on luonnehtinut länsimaisten yhteiskuntien nykytilaa saturoitumisen käsitteellä. Saturoitumisella hän viittaa teknisen edistyksen, universaalin individualismin ja nationalismin modernien ihanteiden muuttumiseen tavoiteltavista päämääristä osaksi jo saavutettua todellisuutta. Tällöin myös näiden ihanteiden tavoitteluun aiemmin kytkeytyneet ja niistä legitimaationsa saaneet yhteiskuntapolitiikan linjaukset ovat muuttuneet usein ristiriitaisiksi suhteessa ihanteiden toteutumisen myötä realisoituneisiin mahdollisuuksiin ja oikeuksiin. Tämä näkyy esimerkiksi monien kulutusriskien yhteiskunnallisen hallinnan perusteiden asettumisena kyseenalaisiksi. Sulkusen saturoitunutta yhteiskuntaa käsittelevä kirja ilmestyi vuonna 2009.
Sulkunen on keskustellut paljon myös sosiologisen arviointitutkimuksen perusteista sekä yleisemminkin sosiologisen tutkimuksen roolista osana yhteiskunnallista keskustelua. Tässä yhteydessä hän on käyttänyt sosiaalisten liikkeiden tutkijan Alain Tourainen alun perin esittelemää sosiologisen intervention käsitettä. Sulkunen viittaa sosiologisella interventiolla metodologisesti ja käsitteellisesti arkiajattelusta erottuvan näkökulman suomaan mahdollisuuteen osallistua tutkimuskohteesta käytävään keskusteluun hedelmällisellä tavalla. Omassa tutkimuksessaan Sulkunen on viimeaikaisena interventiona tematisoinut erityisesti julkishallinnon ja yleisemminkin yhteiskunnan projektiluontoistumista.
Empiirisissä tutkimuksissaan Sulkunen on ammentanut teoreettisesti ja metodologisesti ennen muuta ranskalaisesta keskustelusta kuten Pierre Bourdieun, Michel Maffesolin ja Claude Lévi-Straussin sosiologiasta ja antropologiasta sekä semiootikko A. J. Greimasin työstä. Greimasin aktantti- ja modaalisuus-käsitteiden pohjalta hän on kehittänyt myös kvalitatiivisia tutkimusmenetelmiä ja erityistä semioottisen sosiologian näkökulmaa.
Yhteiskuntateoriaa käsittelevissä puheenvuoroissaan Sulkunen on kiinnittänyt huomiota jyrkkään luonto-kulttuuri-erontekoon liittyviin ongelmiin. Hänen mukaansa sosiologiatieteen itseymmärryksen taustalla on pitkään ollut ajatus luonnon ja kulttuurin vastakkainasettelusta, joka ei kuitenkaan ole "tosiasiaväitteisiin perustuva näkemys ihmisen erityispiirteistä vaan käsitteellinen ja moraalinen näkökulma". Riittämättömyytensä tällaisen dualismin varaan rakentuva ajattelu paljastaa tarkasteltaessa maailmaa, jossa "ei ole puhdasta luontoa, ei myöskään ihmisluontoa, jota kulttuuri ei olisi muovannut, eikä kulttuuria joka ei riippuisi biologisesta elämästä." . Vaihtoehtoista yhteiskuntateoreettista näkökulmaa voitaisiin Sulkusen mukaan rakentaa esimerkiksi Adam Smithin moraalitunteiden teorian kaltaiselle, jyrkän dualismin välttävälle perustalle.
Empiirisen tutkimuksen puolella Sulkunen on ilmoittanut omaksi strategiakseen tarkastella sellaisia ilmiöitä, jotka näyttäytyvät korostuneesti juuri luonnon ja kulttuurin häilyvällä raja-alueella. Tällaisista ilmiöistä Sulkunen on paneutunut erityisesti riippuvuuksiin. Vuosina 2007–2010 Sulkunen koordinoi Suomen Akatemian Päihteet ja addiktio -tutkimusohjelman addiktioteorioihin ja -mielikuviin keskittyvää kansainvälistä tutkimuskonsortiota. Vuonna 2014 hän sai Suomen Akatemian rahoituksen hankkeelle ”Rahapelipolitiikka eurooppalaisessa hyvinvointivaltiossa" (2014–2018).
Sulkusen kirjalliseen tuotantoon kuuluu tutkimusartikkelien ja -monografioiden lisäksi myös sarja sosiologian oppikirjoja.
Luottamustoimet ja kunnianosoitukset
Pekka Sulkunen on ollut Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 2002. Suomen sosiologien kansallisen tiedeseuran Westermarck Societyn puheenjohtajana hän on toiminut vuosina 1992–1996 sekä 2004–. Vuosina 2008-2010 hän oli Euroopan sosiologiyhdistys ESA:n johtokunnan jäsen ja hänet valittiin vuosiksi 2011-2013 ESA:n presidentiksi.
Sulkunen sai vuonna 1997 kansainvälisen Jellinek Memorial Award -palkinnon yhteiskuntatieteellisistä ja kulttuurintutkimuksellisista ansioistaan alkoholitutkimuksen alalla.
Erioikeus
thumb|Ulrika Eleonoran privilegiot|356x356pxErioikeus eli privilegio on jollekin yhteisölle tai yksityiselle myönnetty etuus, jota ei ole muilla. Säädyillä eli aatelistolla, papistolla, porvaristolla ja talonpojilla on ollut vahvistettuja erioikeuksia, jotka on myöhemmin lainsäädännöllä kumottu, Suomessa lopullisesti 1995.
Säätyerioikeudet
Säätylaitos oli keskiajalla olemassa useimmissa Euroopan maissa. Yhteiskunnallisten erioikeuksien perusteella johonkin kansanluokkaan kuuluvat henkilöt saivat esimerkiksi yksinoikeuden tietyn kiinteän omaisuuden omistamiseen, heidät voitiin vapauttaa veroista ja rasituksista, he saattoivat saada harjoittaa elinkeinoaan vapaammin kuin muut tai he saattoivat käyttää julkista valtaa alaisiinsa nähden. Valtiollisten erioikeuksien nojalla tietty kansanluokka saattoi muodostaa valtiosäädyn, joka yhdessä toisten säätyjen kanssa muodosti säätyvaltiopäivät. Se rajoitti hallitsijan valtaa ja harjoitti joitakin valtiollisia tehtäviä. Erioikeuksien merkitys on kadonnut kansanvaltaisen valtiojärjestyksen myötä, sillä sen mukaan kansalaiset ovat yhdenvertaisia ja tasa-arvoisia. Esimerkiksi Ranskassa kaikki säätyerioikeudet lakkautettiin kerralla 4. elokuuta 1789, myöhemmin vähitellen lähes kaikissa muissakin maissa.
Suomessa
Ruotsin valtakunnassa ja siihen kuuluvassa Suomessa aatelisia olivat alun perin ne tilalliset, jotka sitoutuivat toimittamaan ratsumiehen sotaan. Myöhemmin aatelisto oli perinnöllinen viranhaltijoiden luokka. Pappissäädyn erioikeudet antoivat papeille ja heidän perheenjäsenilleen oikeuksia ja etuuksia. Pappien erivapauksissa on lausuttu uskontopakon periaate ja valtion velvollisuus kouluttaa papit kustannuksellaan. Porvarissäädyn erivapaudet muodostivat perustan silloisten kaupunkien itsehallinnolle.
Ruotsin valtakunnan aateliston vuonna 1723 vahvistetut erioikeudet pysyivät voimassa myös Venäjän vallan aikana. Vuonna 1723 vahvistettiin myös papiston erioikeudet. Porvariston ja kaupunkien sekä talonpoikien oikeudet vahvistettiin myöhemmin vuonna 1789 annetuilla vakuutuksilla.
Säätyerioikeuksien lakkauttaminen
Kun vuonna 1879 säädettiin joukko lakeja elin­keino­vapauden toteuttamiseksi, porvariston sääty­eri­oikeudet kumottiin siltä osin, kuin ne koskivat porvareita henkilöinä, mutta kaupungeilla julkis­yhteisöinä oli vielä tämän jälkeen eräitä erioikeuksia.
Säätyerioikeudet menettivät enimmän merkityksensä vuonna 1906, kun säätyvaltiopäivät lakkautettiin ja tilalle tuli yleiseen äänioikeuteen perustuva eduskunta. Kaikilta osin niitä ei kuitenkaan kumottu, ja vielä vuoden 1928 valtiopäiväjärjestyksessä säädettiin, että siltä osin kuin ne olivat vielä voimassa, niitä voitiin muuttaa tai kumota vain perustuslain säätämisjärjestyksessä.
Itsenäisessä Suomessa vuoden 1919 hallitusmuodossa mainittiin kansalaisten olevan yhdenvertaisia lain edessä. Hallitusmuoto kielsi myöntämästä uusia aatelisarvoja tai muita perinnöllisiä arvoja. Muutamia vanhoja erioikeuksia aatelisilla kuitenkin oli vielä myöhemminkin, muun muassa muita laajempi vapaus määrätä testamentilla kaupungissa olevasta omaisuudestaan. Vanhat arvonimet jäivät osittain käyttöön.
Kirkko ja valtio -komitea esitti mietinnössään vuonna 1977, että vuonna 1723 annettu laki papiston eri­oikeuksista oli kumottava, samoin sääty­eri­oikeuksia koskenut valtio­päivä­järjestyksen säännös papiston erioikeuksien osalta. Sitä ennen oli jo eräs Veli Merikosken johtama työryhmä todennut, että oli käytännöllisesti katsoen mahdotonta selvittää, minkä verran vanhoista eri­oikeuksista oli vielä voimassa.
Säätyerioikeudet lakkautettiin kokonaan vuonna 1995 perusoikeusuudistuksen yhteydessä vanhentuneina, tarpeettomina ja epätasa-arvoisina.
Vapaa-ajattelijoiden mielestä luterilaisen kirkon etuoikeutettu asema sekä teologian opettaminen julkisissa yliopistoissa perustuvat pappissäädyn erivapauksiin, ja tältä osin säätyerioikeuksia ei olisi heidän mukaansa vielä täysin kumottu.
Kaupunkien erioikeudet Suomessa
Naantali ja Rauma saivat satamaoikeudet 1440-luvulla. Kaupunkien erioikeudet satamanpitoon perustuivat vuodesta 1789 lähtien kuningas Kustaa III:n antamaan vakuutukseen. Ne kumottiin Suomen eduskunnan päätöksellä vuonna 1995.
Helsingin pitäjän Koskelan kylän maille vuonna 1550 perustettu Helsingin kaupunki sai kuningas Juhana III:lta ensimmäiset privilegiot elokuussa 1569. Kaupungille myönnettiin karjalaitumeksi ja viljelysalueeksi kaksi Helsinginjoen (nykyisin Vantaanjoki) länsipuolella sijainnutta kylää, Kumpula ja Koskela. Kuningas Sigismundin vuonna 1594 antama privilegiokirje lisäsi Helsingin kaupungin omistuksiin tiluksia Oulunkylässä. Kuningas vahvisti kaupungin oikeuden nauttia, käyttää ja hallita lahjoitettuja maita ja vesiä laidunmaina, kalastusvesinä sekä muihin tarpeisiin. Myös Kaarle IX ja kuningatar Kristiina antoivat myöhemmin saman kuninkaallisen vahvistuksen. Kun Helsingin kaupunki määrättiin siirrettäväksi Vironniemelle, lahjoitettiin Töölön alue sille kuninkaallisella päätöksellä maapohjaksi vuonna 1643. Vuonna 1650 kuningatar Kristiina lahjoitti kaupungille Huopalahden seudulta lisää maatiloja. Reduktio 1680-luvulla ei koskenut Helsingin kaupunkia, vaan lahjoituspäätökset vahvistettiin vuoden 1685 kuninkaallisella päätöksellä. Lahjoitusmaat olivat käytännössä Töölöä lukuun ottamatta edelleen hallinnollisesti osa Helsingin pitäjää ja lahjoituksen tulkittiin muilla alueilla sisältävän vain nautintaoikeuksia ja veronkanto-oikeutta. Samankaltaista hallinnollista rajanvetoa kruunun kaupungeille lahjoittamien maiden osalta käytiin muuallakin Suomessa.
Kaupungeilla, jotka olivat saaneet kruunulta tapulikaupunkioikeuden, oli oikeus käydä ulkomaankauppaa. Laki kaupunkien kaupankäyntioikeuksista kumottiin vuonna 1868.
Nykyaikaisia erioikeuksia Suomessa
Jehovan todistajien erioikeutena Suomessa oli vapautus asevelvollisuuden suorittamisesta vuosina 1987–2019. Vapautuslain katsottiin olevan ristiriidassa Suomen nykyisen perustuslain kanssa, minkä vuoksi se kumottiin vuonna 2019.
Vatikaanin toinen kirkolliskokous
thumb|Vatikaanin toinen kirkolliskokous.
Kahdeskymmenesensimmäinen ekumeeninen eli yleinen, koko ”yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi” itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous kutsuttiin koolle vuonna 1961 ja pidettiin vuosina 1962–1965 Vatikaanissa. Sitä kutsutaan myös nimellä Vatikaanin toinen kirkolliskokous.
Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi.
Tausta
left|thumb|130px|[[Paavali VI, paavina 1963–1978.]] Paavi Johannes XXIII:n oli tarkoitus olla lyhyen pontifikaatin omaava väliaikaispaavi Pius XII:n pitkän pontifikaatin jälkeen. Johannes XXIII yllätti kardinaalinsa ilmoittamalla haluavansa järjestää kirkolliskokouksen. Kuuria vastusti ajatusta, sillä edellisestä kokouksesta ei ollut sen mielestä kulunut pitkää aikaa, vain hieman yli sata vuotta.
Lopulta kuitenkin lyhyellä valmistelulla Johannes XXIII kutsui koolle kokouksen, johon osallistui 2 685 piispaa, arkkipiispaa, suurarkkipiispaa, metropoliittaa, patriarkkaa ja prelaattia sekä yli 3 000 muuta osallistujaa, kuten teologeja ja muiden kirkkojen ja yhteisöjen edustajia. Ortodoksinen kirkko ei osallistunut kokoukseen.
Kokous avattiin 11. lokakuuta 1962. Jo syyskuussa 1962 Johannes XXIII:llä oli todettu mahasyöpä, eikä hän enää voinut jatkaa kokousta. Hän kuoli seuraavana kesänä, mutta kokousta jatkettiin vielä kaksi vuotta, ja uusi paavi Paavali VI sulki kokouksen 8. joulukuuta 1965.
Päätökset
Vatikaanin toinen kirkolliskokous julkaisi kuusitoista tekstiä, joista tärkeimpinä pidetään julistuksia jumalallisesta ilmestymisestä, kirkosta, ekumeniasta ja pastoraalisäädöksestä.
Ekumenian julistuksen mukaan katolisesta kirkosta erkaantuneet seurakunnat ja yhteisöt ovat ”päteviä joiltain osin”. Tämä mahdollisti tunnustusten lähenemisen katolilaisten ja protestanttien kesken. Katolilaiseen perinteeseen on kuulunut vahvasti näkemys siitä, ettei oikean, so. katolisen, seurakunnan ulkopuolella voi olla pelastusta. Näin ollen ekumenian edellytyksenä on ollut se, että katolisen kirkon ulkopuolella olevat seurakunnat tai niitä edustavat tunnustettiin jossain määrin oikeiksi tunnustukseltaan.
Konsiili antoi myös suosituksia liturgiakaavaan. Kansankielisiä jumalanpalveluksia suositeltiin, vaikka ehtoollisen tärkeimmissä osissa tuli edelleen pysyä latinassa. Saarnan merkitystä painotettiin, ja se tuli pakolliseksi seurakuntien pääjumalanpalveluksiin. Myös Raamatun kääntämistä ja lukemista kansankielelle pidettiin hyväksyttävänä.
Seuraukset
Katolisen kirkon katsotaan nykyaikaistuneen kirkolliskokouksen päätösten seuraksesta ja siten muuttuneen jälleen avoimemmaksi.
Käytännössä kirkolliskokous johti siihen, että erittäin pieni joukko perinteisen näkemyksen kannattajia katsoi Johannes XXIII:n omaksuneen toisenlaisen tunnustuksen ja näin luopuneen katolisesta uskostaan jo ennen paaviksi tuloaan, ja että siten hänestä oli tullut paavi kanonisen lain mukaan väärin perustein. Näin ollen edellytettävä piispan viran jatkumo, suksessio, olisi katkennut Johannes XXIII:teen eivätkä hänen seuraajansakaan olisi laillisia paaveja, vaan vastapaaveja.
Konsiilin seurauksena katolisen kirkon latinalainen riitus otti käyttöön myös uuden messukaavan vuonna 1970.
Uno Salminen
Henrik Uno Albert Salminen (29. maaliskuuta 1905 Vårdö – 20. kesäkuuta 1991) oli suomenruotsalainen Ahvenanmaalta kotoisin ollut kirjailija.
Salmisen vanhemmat olivat pienviljelijä Hindrik Albin Salminen ja Erika Maria Eriksson. Hänen sisaruksiaan olivat kirjailijat Sally Salminen ja Aili Nordgren sekä runoilija Runar Salminen.
Uno Salminen lähti 15-vuotiaana merille ja aloitti kirjoittamisen vasta päästyään eläkkeelle. Hänen teoksissaan kuvataankin realistisesti nuoren Erik Sundblomin elämää merimiehenä.
Trefor Jenkins
Trefor Jenkins on eteläafrikkalainen perinnöllisyystieteilijä, joka on tehnyt merkittävää DNA-tutkimusta. Hän opiskeli lääketiedettä lontoolaisissa King's Collegessa ja Westminster Hospitalissa ja muutti 1960 Afrikkaan kaivoslääkäriksi. Hän törmäsi siellä sirppisoluanemiaan, jolloin hän kiinnostui perinnöllisyystieteestä. Hän on tutkinut myös albinismia molekyylitasolla. Hänen veriryhmiä ja dna:ta koskevien tutkimustensa avulla on voitu selvittää Afrikan alkuperäisväestön alkuperää. Hän on julkaissut kaksi kirjaa ja yli 300 tieteellistä artikkelia.
Hän on tukenut Himla Soodyallin tutkimustyötä ja Out of Africa -koulukuntaa.
Jenkins on ollut Witwatersrandin yliopistossa myös lääketieteen etiikan opetuksen uranuurtaja. Hän jäi virasta eläkkeelle 1997 mutta jatkaa yhä opetusta ja tutkimustyötä. Hän on myös tunnettu ihmisoikeusaktivisti.
Haukijärven koulu
Haukijärven kansakoulu oli Hämeenkyrön Haukijärven kylään vuonna 1898 perustettu koulu. Ensimmäiset vuotensa koulu toimi nykyisen tontin naapurissa sijainneen Suojan pirtissä. Yläkoulurakennus valmistui nykyiselle tontille vuonna 1902 ja alakoulurakennus vuonna 1941 (laajennus 1954). Koulun kaikkien aikojen tunnetuin oppilas lienee siellä koulunkäyntinsä aloittanut myöhempi Nobel-palkittu kirjailija F. E. Sillanpää. Koulun toiminta päättyi kevätlukukauden 2009 lopussa. Nykyisin tiloissa toimii Arteles Creative Center.
Luettelo hahmoista Jurassic Park -sarjassa
Seuraava luettelo käsittelee kuvitteellisia hahmoja Michael Crichtonin romaaneista Dinosauruspuisto (engl. Jurassic Park), Kadonnut maailma (engl. The Lost World) ja myös hahmoja elokuvista Jurassic Park, Kadonnut maailma – Jurassic Park, Jurassic Park III, Jurassic World, Jurassic World: Kaatunut valtakunta ja Jurassic World: Dominion
Hahmot jotka esiintyvät elokuvassa Jurassic Park ja romaanissa Dinosauruspuisto
Hahmot joko esiintyvät romaanissa Dinosauruspuisto tai vuoden 1993 elokuvassa Jurassic Park tai molemmissa.
Tohtori Alan Grant
Esiintyy romaanissa Dinosauruspuisto ja elokuvissa Jurassic Park ja Jurassic Park III
Paleontologian tohtori Alan Grant on ensimmäisen romaanin päähenkilö sekä ensimmäisen ja kolmannen elokuvan päähenkilö. Romaanissa häntä kuvataan tynnyrimahaisena, parrakkaana miehenä, joka ei "jaksa" lapsia, etenkin tietämättömiä dinosaurusten harrastajia. Grant perustuu palentologi Philip J. Currieen ja Jack Horneriin.
Elokuvassa Grantilla on hyvin erilainen persoonallisuus kuin romaanissa. Elokuvissa Grantilla on sisäänpäin kääntynyt persoonallisuus ja eikä hän edelleenkään pidä lapsista. Ensimmäisen elokuvan aikana hän kuitenkin lähentyy Timin ja Lexin kanssa. Tämä johtui siitä, että Spielberg halusi "tarjota dramaattisen jännityksen lähteen, jota ei ollut olemassa romaanissa". Elokuvassa Grant on erikoistunut Velociraptoreihin ja uskoo, että linnut liittyvät läheisesti dinosauruksiin. Elokuvan lopussa hänen kokemuksensa saarella muuttaa hänen näkemystään lapsista (ja dinosauruksista), ja hän päättää olla tukematta Jurassic Parkia.
Jurassic Park III:ssa hän on keskeinen päähenkilö. Isla Nublarin tapauksen jälkeen Grant on jatkanut fossiilien tutkimustyötään. Kuten ensimmäisessä elokuvassa, hänen tutkimuksensa keskittyy velociraptoreihin ja hän on esittänyt uusia teorioita raptorin ääntelystä. Grant suostuu vastahakoisesti liittymään varakkaaksi väitetyn pariskunnan retkelle Isla Sornalle vastineeksi hänen kaivaushankkeensa rahoittamisesta. Saarelta lähtevä lentokone törmää metsästävään Spinosaurukseen ja Grant sekä muut joutuvat jäämään saarelle. Saarella ollessaan hän ymmärtää, että hänen teoriansa raptoreitten ääntelemisestä oli oikea. Hän havaitsee, että raptorit ovat älykkäitä samoin kuten myös niiden viestintä. Hän onnistuu pakenemaan saarelta Ellie Sattlerin järjestämän pelastusoperaation ansiosta.
Grant on kirjoittanut kaksi kirjaa, joista puhutaan sekä Jurassic Parkissa ja Jurassic Park III:ssa. Hänen kirjojaan arvioivat koululaiset Tim Murphy ensimmäisessa elokuvassa ja Eric Kirby kolmannessa elokuvassa. Eric sanoo Grantille, että ensimmäinen kirja oli parempi, koska silloin Grant vielä piti dinosauruksista. Toisen kirjan Grant kirjoitti sen jälkeen, kun hän oli jo käynyt dinosauruspuistossa.
Tohtori Ellie Sattler
Romaanissa tohtori Ellie Sattler on opiskelija ja tohtori Alan Grantin oppilas, joka on erikoistunut paleobotaniikkaan ja kotoisin Montanasta.
Tohtori Ellie Sattlerilla on tärkeämpi rooli ensimmäisessä elokuvassa kuin romaanissa. Sattler tekee monia asioita, joita asianajaja Donald Gennaro teki romaanissa. Elokuvassa Ellie Sattler päätyy bunkkeriin riistanvalvoja Muldoonin kanssa saadakseen puiston sähkövirran takaisin päälle. Lisäksi Sattler on elokuvassa paleobotaniikan tohtori sekä eläinlääkäri. Spielberg teki tämän lisätäkseen jännitystä elokuvaan, mutta myös siksi, että hän tunsi, että hän ei saanut riittävästi huomiota kirjassa. Sattlerillä on pieni rooli Jurassic Park III:ssa.
Elokuvan mukaan suhde tohtori Grantin kanssa päättyi ensimmäisen elokuvan jälkeen, mutta he ovat edelleen läheisiä ystäviä. Hän on naimisissa Markin, Yhdysvaltojen ulkoministeriön asianajajan kanssa, joka on erikoistunut sopimusoikeuteen. He asuvat Washington D.C.:ssä kahden pienen lapsensa kanssa, jonne he kutsuvat Alan Grantin illalliselle. Alanin jouduttua Isla Sornalle, kun Spinosaurus alkaa jahdata heitä, Ellie Sattler pyytää Grantille apua. Hän kertoo miehelleen Markille, joka lähettää Yhdysvaltain laivaston ja Yhdysvaltain merijalkaväen pelastamaan heidät.
Tohtori Ian Malcolm
Tohtori Ian Malcolm on matemaatikko Texasin yliopistossa Austinissa ja on erikoistunut kaaosteoriaan. Hänen hahmonsa perustuu Ivak Ekelandiin ja James Gleickiin. Malcolmin luonne on "tarinan sisäinen" ironinen kommentaattori, joka kertoo toiminnasta sen tapahtuessa."
Hän tekee useita kaaosteoriaan perustuvia ennusteita, jotka usein osoittautuvat oikeiksi. Ihmisen toimenpiteillä on seurauksensa, jotka johtavat lopulta epäonnistumiseen yrittää hallita luontoa. Saarella ollessaan Malcolm loukkaantuu vakavasti ensimmäisen Tyronnosaurus rexin hyökkäyksen jälkeen. Hän selviytyy ja hänet tuodaan takaisin vierailijakeskukseen, jossa hän viettää loput romaanista, samoin kuin myös elokuvassa Jurassic Park.
Ian Malcolm on Kadonnut maailma -romaanissa päähenkilö. Tällä kertaa Richard Levine pyytää häntä liittymään retkelle Isla Sornaan. Malcolm miettii asiaa ja päättää lähteä, kuultuaan, että Levine on mennyt yksin ja jäänyt ansaan saarelle. Hän lähtee pelastamaan häntä ja retkikuntaa.
Elokuvassa Kadonnut maailma - Jurassic Park John Hammond pyytää Malcolmia menemään saarelle ja dokumentoimaan dinosaurukset luonnollisessa elinympäristössään. Malcolm suostuu, mutta vain pelastakseen tyttöystävänsä tohtori Sarah Hardingin, joka on jo lähtenyt saarelle. Joukkue joutuu kohtaamaan Ludlowin järjestämän retkikunnan, jonka aikomus on tuoda dinosauruksia Yhdysvalloissa olevaan Jurassic Park -tyyppiseen puistoon.
Malcolm ei ole elokuvassa Jurassic Park III. Tohtori Grant mainitsee hänet kerran, kun puhuu Ericin kanssa Malcolmin kirjoittamasta kirjasta.
Huhtikuussa 2017 vahvistettiin, että Goldblum palaisi Ian Malcolmin rooliin elokuvassa Jurassic World: Kaatunut valtakunta. Elokuvassa hän on nyt vanhus, Malcolm suhtautuu edelleen vihamielisesti geneettisesti muunneltujen dinosaurusten olemassaoloon ja vaatii, että dinosauruksia ei pelasteta saarelta, koska uskoo, että luonto korjaa erehdyksen, jonka John Hammond oli tehnyt vuosia aikaisemmin. Hän onnistui suostuttelemaan Yhdysvaltojen senaatin tuomalla esiin uhan, jonka dinosaurukset aiheuttavat. Kuitenkin elokuvan loppupuolella Eli Millsin toimet johtavat dinosaurusten vapautumisen maailmaan, Malcolm sanoo vastahakoisesti, että ihmisten on nyt yhdessä myönnettävä että maailma on tullut Neo-Jurassic kaudelle, hän sanoillaan: "Tervetuloa Jurassic Worldiin. "
John Hammond
John Hammond on Jurassic Parkin omistaja ja InGenin luoja. Romaanissa hänen kokonimensä on John Alfred Hammond, mutta videopelissä, joka perustuu elokuvaan hänen koko nimensä on John Parker Hammond.
Romaani historia
Hammond on yksi romaanin päähenkilöistä, ja häntä kuvataan "kylmäveriseksi" eksentriseksi toimitusjohtajaksi, joka on kiinnostunut vain rahan ansaitsemisesta ja menestymisestä dinosaurusten uudelleen luomisessa. ​Selittäessään tohtori Wulle, miksi hän päätti käyttää rahaa Jurassic Parkiin eikä auttaa ihmiskuntaa, Hammond sanoi: "Se on kauhea ajatus. Uuden teknologian väärinkäyttö ihmiskunnan auttamiseksi on erittäin vaarallista liiketoimintaa. Henkilökohtaisesti en koskaan auttaisi ihmiskuntaa. " pienoiskuva|John Hammond (Richard Attenborough) elokuvassa Jurassic Park Romaanin John Hammond ottaa vähän vastuuta puistosta ja syyttää muita, jos jokin menee pieleen.
Elokuva historia
Toisin kuin romaanin kylmä, ahne ja vastuuton hahmo; elokuvan Hammond kuvataan pirteänä ja karismaattisena miehenä, joka ottaa vastuun kaikista toimistaan, osoittaa todellista huolenpitoa lapsenlapsistaan,työntekijöistään sekä vierailijoistaan, jos he ovat vaarassa. Hän on erilainen henkilö elokuvaversiossa kuin romaaniversiossa lähes kaikilla tavoilla. Hammond on sympaattinen ja rakastava isoisä ja johtaja, joka tarkoittaa hyvää ja yrittää pitää kaikki turvassa. Hän näyttää olevan vähemmän kiinnostunut rahasta kuin vastapuoli. Hammond sanoi elokuvassa Jurassic Park, että hän haluaisi teemapuiston, johon kaikki pääsevät eivätkä vain rikkaat.
Hammond halusi näyttää puistossa kävijöille jotain todellista, eikä mitään robotteja. Hän on kuitenkin perusteetta sitä mieltä, että hänen luomuksena ovat hallinnassa, koska hän aliarvioi genetiikan ja luonnon voiman. Kun turvajärjestelmä hajoaa, hän ja hänen henkilökuntansa pyrkivät palauttamaan sähkövirran ja pelastamaan asiantuntijat ja hänen lapsenlapsensa, kun hän ja Malcolm pysyivät turvassa valvomossa. Lopulta hän, perheenjäsenet sekä tutkijat ja jäljelle jäänyt henkilökunta lähtevät saarelta, ja masentunut Hammond sopii tohtori Grantin kanssa siitä, että puisto oli epäonnistunut eikä sitä koskaan saa hyväksyä avattavaksi yleisölle.
Toisessa elokuvassa Hammond on vanhempi ja terveydeltään heikentynyt. Hänet vapautetaan yhtiön johtopaikasta ja jonka hallitus antaa tämän veljenpojalle Peter Ludlowille Jurassic Parkin "Isla Sorna" onnettomuuden jälkeen. Elokuvassa Ludlow aikoo kaapata mahdollisimman monta dinosaurusta saarelta ja rakentaa Jurassic Parkin mantereelle. Yritettäessä pysäyttää hänet, Hammond lähettää pienen ryhmän, mukaan lukien vastahakoisen Ian Malcolmin dokumentoimaan dinosauruksia ja niitten luonnollisesta elinympäristöä valokuvin, jotta hän voisi kertoa dinosaurusten säilyttämisestä muulle maailmalle. Lopulta retkikunta luovuttaa ja Hammond pystyy julkisesti kannattamaan ajatusta ​​jättää dinosaurukset rauhassa saarelle, miettimällä sitä mitä Malcolm kertoi hänelle jo aiemmin: "Elämä löytää keinonsa".
Jurassic World: Kaatunut valtakunnassa paljastettiin, että Hammond oli Benjamin Lockwoodin kumppani, kunnes Lockwoodin suunnitelmat ihmisen kloonaamisesta erottivat heidät, koska Hammond oli ihmisten kloonaamista vastaan.
Lexi Murphy
Alexis (Lexi) Murphy on Tim Murphyn sisko ja John Hammondin lapsenlapsi. Romaanissa hänet kuvataan seitsemän- tai kahdeksanvuotiaana tyttönä suhteellisen arkana, vaaleana ja "urheilullisena nuorena tyttönä, joka rakastaa baseballia". Hänellä on baseball-räpylä mukanaan kaikkialla. Hän on itsekäs ja lapsellinen käyttäytymiseltään, hän usein ärsyttää ympärillään olevia ihmisiä ja asettaa oman ryhmänsä vaaraan. Koko romaani kertoo hänen isoisänsä John Hammondin ominaisuuksista, kuten epäluottamuksesta, huolimattomuudesta ja hänen ympärillään tapahtuneista asioista.
Spielbergin vuonna 1993 elokuvassa Lexi kuvataan 12-14 -vuotiaana ja hänellä on erilainen persoonallisuus. Elokuvassa Lexilla on edistyneitä tietoteknisiä taitoja, Timin mukaan hän on "tietokonenörtti", joka auttaa muita pakenemaan Velociraptoreita. Vaikka hän alun perin pelkää dinosauruksia, Lexi lopulta luottaa itsensä ja kerää rohkeutensa, kun hän käynnistää uudelleen ​​puiston tietojärjestelmän.
TV1 Kansainvälinen musiikki
TV1:n Kansainvälinen musiikki oli Yleisradion TV1:een vuonna 1993 perustettu kahden tuottajan, Aarno Cronvallin ja Erkki Pohjanheimon, tuotantoryhmä. Itsenäinen tuotantoryhmä perustettiin ohjelmapäällikkö Aarre Elon alaisuuteen. Muusta viihteestä oli edelleen vastannut Ere Kokkosen vetämä TV1:n Taideohjelmien linja, jonkin aikaa Fiktio-ohjelmien osasto ja vuodesta 1994 Viihdeohjelmat. Kansainvälisen musiikin keskeisenä tehtävänä oli kehittää ja edistää kansainväliseen ohjelmavaihtoon ja myyntiin tarkoitettua ohjelmistoa TV1:ssä sekä vaikuttaa asiantuntemuksellaan TV1:n ulkomaisen musiikkiohjelmiston hankintaan. Tuotantoryhmä teki musiikkiohjelmia myös kotimaista lähetystoimintaa varten. Kansainvälinen musiikki edusti Yleisradion TV1:tä EBU:n (Euroopan yleisradioliitto) musiikkia käsittelevissä kokouksissa.
Luettelo hahmoista Jurassic Park -sarjassa
Lexi Murphy
Hänellä oli myös pieni rooli toisessa elokuvassa, kun Ian Malcolm tulee John Hammondin kartanolle. Ulkoisesti Lexi on jo vanhempi, todennäköisesti vielä teini-ikäinen.
Tim Murphy
Romaanissa Tim Murphy on Lexi Murphyn veli ja John Hammondin lapsenlapsi. Hänet kuvataan noin 11-vuotiaana poikana, joka on kiinnostusta dinosauruksista ja tietokoneista. Hänellä on nopea ajattelukyky ja kuin kävelevä tietosanakirja dinosaurusten suhteen.
TV1 Kansainvälinen musiikki
Aarno Cronvall oli aikaisemmin toiminut toimituspäällikkönä ja tuottaja-ohjaajana TV1:n Musiikkitoimituksessa, Erkki Pohjanheimo puolestaan TV1:n Viihdetoimituksen tuottajana, ohjaajana ja toimituspäällikkönä.
Luettelo hahmoista Jurassic Park -sarjassa
Tim Murphy
Spielbergin elokuvassa Timin ja Lexin iät vaihtuvat niin, että Lexi on isosisko. Tim on edelleen lapsi ja kiinnostunut dinosauruksista, mutta hänen tietokonetietämyksensä on Lexillä. Tämä johtui siitä, että Spielberg voisi erityisesti työskennellä nuoremman näyttelijän Joseph Mazzellon kanssa ja samalla Lexistä tehtiin vahvempi.
TV1 Kansainvälinen musiikki
TV1:n Kansainvälisen musiikin toiminta jäi verraten lyhyeksi (1993–1995) TV1:n jatkuvissa organisaatiouudistuksissa.
Luettelo hahmoista Jurassic Park -sarjassa
Pääinsinööri John Arnold / Ray Arnold
Romaanissa John Arnold on Jurassic Parkin pääinsinööri, joka johtaa pääohjauskeskusta vierailijakeskuksessa. Hänet kuvataan laihaksi mieheksi, joka polttaa tupakkaa loputtomasti. Arnold on suunnitellut aseita Yhdysvaltojen armeijalle ja myöhemmin työskennellyt useissa huvipuistoissa ja eläintarhoissa ennen kuin hän liittyi Jurassic Park -tiimiin. Hän oli vihamielisen optimistinen mies, jolla suuri usko atk-järjestelmiin ja että ongelmista huolimatta kaikki asiat ovat kunnossa.
Kun Dennis Nedry pistää sähköjärjestelmän pois päältä, Arnold sulkee kaiken virran puistosta ja nollaa tietokoneohjausjärjestelmät sen jälkeen, kun Donald Gennaro on suostunut siihen. Kun virta on kytketty päälle, hän uskoo, että ongelma on ratkaistu, mutta se on vain pahentunut. Sulkemalla virran pääverkosta hän sammutti useita järjestelmiä, joihin Nedryn lukitus ei vaikuttanut, mukaan lukien Velociraptor sähköaitauksen virran. Arnold ymmärtää virheen monta tuntia myöhemmin ja menee vapaaehtoisesti ulos palauttamaan virran päägeneraattoriin. Ennen kuin hän ehti tehdä tämän Velociraptor tappaa hänet.
Spielbergin vuonna 1993 elokuvassa Arnoldia kutsutaan "Rayksi" eikä Johnksi, jotta hänet pystyy erottamaan John Hammondista. Kuitenkin toisen elokuvan poistetuista kohtauksista hänet mainitaan "John Arnoldiksi". Elokuvassa Arnoldilla on pienempi rooli kuin romaanissa, mutta hänellä on sama persoonallisuus ja mielipiteet. Arnoldin kuolema ei näy kamerassa, mutta vahvistuu, kun hänen katkaistun käsivartensa putoaa Ellie Sattlerin olkapäälle, tämän kytkiessä sähkövirran takaisin päälle. Toisessa elokuvan poistetussa kohtauksessa Arnoldin perheen on sanottu saaneen 23 miljoonan dollarin hyvityksen InGeniltä hänen kuolemaansa liittyneessä oikeudenkäynnissä.
Asianajaja Donald Gennaro
Donald Gennaro on Jurassic Parkin sijoittajien lähettämä asianajaja, jonka tarkoitus on tutkia puiston turvallisuus sen jälkeen, kun useita raportteja oli tehty kadonneista ja kuolleista työntekijöistä. Romaanissa hänet on kuvattu lyhyenä, lihaksikkaana miehenä.
Elokuvassa Donald Gennaron tappaa T-rex. Toisessa elokuvassa kerrotaan, että Gennaron perhe sai InGeniltä 36,5 miljoonaa dollaria korvauksia hänen kuolemastaan.
Tohtori Harding
Tohtori Harding on Jurassic Parkin pääeläinlääkäri. Romaanissa hän oli San Diegon eläintarhan eläinlääketieteen päällikkö, ja hän oli maailman johtava avohoidon asiantuntija. Hän hyväksyi työpaikan Jurassic Parkissa, koska hän halusi tulla kuuluisaksi siitä, että hän oli ensimmäinen henkilö, joka kirjoittaisi oppikirjan dinosaurusten hoidosta. Hän hoitaa sairasta Stegosaurusta. Ellie Sattlerin avulla hän löytää eläimen sairauden lähteen ja pystyy hoitamaan sitä. Hän on myös ainoa saarella oleva lääkäri, joka hoiti Malcolmia tämän haavoituttua Tyrannosaurus rexin hyökkäyksessä. Velociraptorien hyökkäyksessä vierailijakeskukseen hän saa vammoja, mutta lopulta hän selviää koko saarella oloajan. Toisessa romaanissa sanotaan, että Sarah Harding on hänen tyttärensä; hän mainitsee, että hänen isänsä oli San Diegon eläintarhan eläinlääkäri ja lintuasiantuntija.
Hän on myös ensimmäisessä elokuvassa pienessä roolissa, kun hän hoitaa sairasta Triceratopsia ennen kuin lähtee veneellä mantereelle. Hän esiintyy myös Jurassic Park: The Game'ssä, 2011 elokuvan inspiroimassa videopelissä, jossa hänellä on tytär nimeltä Jess. Pelissä hänet on kuvattu huomattavasti nuorempana kuin elokuvassa. Vaikka hänen etunimeään ei koskaan mainita romaanissa tai elokuvassa, häneen viitataan Jurassic Park: The Game'ssa, tohtori Gerry Hardingina. Pelissä Sarah Harding mainitaan hänen tyttärenään.