cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fist of the Red Dragon
Juoni
Oopiumi on levinnyt ympäri Kiinaa ja aiheuttanut ongelmia ihmisten keskuudessa, jonka vuoksi sen tuottaminen päätetään hävittää. Keisarin prinssi Barac kuitenkin päättää saada oopiumin käyttämisen lailliseksi ja juonitella Wong Fei Hungin ja kenraalin salamurhaa. Suunnitelmaansa varten hän manipuloi Beggar So nimisen miehen puolelleen huumaamalla hänet oopiumilla. Beggar Son on taisteltava eroon oopiumin riippuvuudesta ja auttaa Wong Fei Hungia taistelemaan prinssia ja hänen liittolaistaan Valkoinen lotus ryhmää vastaan.
Prince George Cougars
Prince George Cougars on Western Hockey Leaguessa pelaava junioriseura. Seuran kotikaupunki on Prince George Brittiläisessä Kolumbiassa ja se pelaa kotiottelunsa CN Centre -areenalla. Cougars perustettiin vuonna 1971 ja se käytti silloin nimeä Victoria Cougars, mutta muutti nimensä Prince Georgeksi vuonna 1994.
Joukkue kaudella 2023–2024
Lähde: EliteProspects
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Philipp Kurashev
Philipp Kurashev (s. 12. lokakuuta 1999 Davos, Sveitsi) on sveitsiläis-venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Chicago Blackhawksin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Seuraura
Kurashev on SC Bernin kasvatti. Hän oli kaudella 2013–2014 seuran U15-junioreiden paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 35+18=53. Kaudella 2014–2015 Kurashev sijoittui koko U17-junioreiden Elite Novizenin pistepörssissä kolmanneksi tehoilla 22+28=50. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden. Kauden 2015–2016 hän pelasi GCK Lionsin A-nuorissa.
SKA Pietari varasi Kurashevin viidennellä kierroksella 139. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2016. Samana kesänä hänet varasi myös QMJHL-joukkue Quebec Remparts 21. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Kurashev siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2016–2017, jolloin hän voitti Rempartsin sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 21+33=54. Kaudella 2017–2018 Kurashev oli tehoilla 19+41=60 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Matthew Boucherin jälkeen. Hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Elokuussa 2022 Kurashev teki Blackhawksin kanssa yksivuotisen ja 750 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Heinäkuussa 2023 Kurashev teki Blackhawksin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 4,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Kurashev edusti Sveitsiä MM-kilpailuissa vuonna 2019. Yhteensä hän on pelannut 12 A-maaottelua tehopistein 2+4=6. Kurashev teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 26. huhtikuuta 2019 Sierressä Ranskaa vastaan. Hänet merkittiin Sveitsin kakkossentteriksi laidoilleen Gregory Hofmann ja Andres Ambühl. Kurashev teki ottelussa myös ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa ja hän sai syöttöpisteen Gregory Hofmannin tekemään avausmaaliin, joka jäi Sveitsin 6–0-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi.
Kurashev pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2018 ja 2019, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Sveitsin varakapteenina. Kurashev voitti tehoilla 6+1=7 koko turnauksen maalipörssin ja hän oli joukkueensa paras pistemies. Kurashev valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Valmennus valitsi hänet turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Kurashev valittiin myös sekä Kanadaa että Tanskaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Sveitsin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Kurashev pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Sveitsin varakapteenina. Kurashev jakoi kolmella osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Nando Eggenbergerin kanssa. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2016. Kurashev pelasi myös World Junior A Challengessa vuonna 2015. Hän edusti myös Sveitsin alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015, jolloin Kurashev oli joukkueen paras maalintekijä kahdella osumallaan. Yhteensä hän on pelannut 24 nuorten ja 46 poikien maaottelua.
Pelityyli
The Sports Forecaster -sivuston mukaan Kurashev on liukas, monipuolinen ja erinomainen pelintekijä, joka on varustettu hyvillä käsillä. Sivuston mukaan hän on parhaimmillaan kiekollisena. Kurashev osaa pelata sekä keskellä että laidassa, mutta hän on sivuston mukaan tyypillinen ykkössyöttäjä hyvällä visiolla. Sivuston mukaan Kurashevin tulisi kuitenkin laukoa enemmän sekä kehittää myös kiekotonta pelaamistaan.
Muuta
Kurashevin isä Konstantin pelasi omalla urallaan puolustajana yhteensä 389 ottelua Neuvostoliiton mestaruussarjassa ja hän loi pääsarjauraa myös Itävallassa. Konstantin Kurašev on luonut myöhemmin pitkän valmentajauran Sveitsissä ja hankkinut maan kansalaisuuden. Hän toimii nykyään Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL:ssä pelaavan SKA-Nevan päävalmentajana.
Markus Perola
Markus Perola (s. 1966 ) on suomalainen lääkäri ja THL:n tutkimusprofessori. Hän johtaa kvantitatiivisen genetiikan tutkimusryhmää Helsingin yliopistossa. Tämän ohella hän toimii Tarton yliopiston vierailevana professorina. Hän kuuluu maailman viitatuimpiin tutkijoihin alallaan.
Perola opiskeli lääkäriksi (LL) Helsingin yliopistossa. Kesätyössä hänet lähetettiin oikeuslääketieteen laitokselta akateemikko Leena Palotien luo perehtymään geenitekniikkaan, ja hän kiinnostui tutkimustyöstä. Perola väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa korkean verenpaineen molekyyligenetiikkaa käsittelevällä artikkeliväitöskirjalla (1999), joka oli otsikoitu Molecular genetics of hypertension and related traits. Hän on Helsingin yliopiston kvantitatiivisen genetiikan dosentti.
Perola kuului kollegansa, THL:n tutkimusprofessori Veikko Salomaan kanssa vuonna 2016 maailman viitatuimpien tutkijoiden joukkoon alallaan (osa-alue molekyylibiologia ja genetiikka) ja oli yksi alle 20:stä Suomessa työskentelevästä tutkijasta noin 3 100 tieteilijää maailmanlaajuisesti sisältävällä Highly Cited Researchers -listalla.
Siteían arkeologinen museo
Siteían arkeologinen museo on arkeologinen museo Siteían kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Sen kokoelmiin kuuluu esineitä esihistorialliselta kaudelta antiikin ajan lopulle saakka. Museo on perustettu vuonna 1984.
Kokoelmat
Museon kokoelmiin kuuluu esineitä itäisen Kreetan alueelta noin 4 000 vuoden ajanjaksolta vuosilta 3500 eaa.–500 jaa. Kokoelmat on jaettu neljään osaan. Ensimmäinen osa sisältää neoliittisen kauden löytöjä muun muassa Zákroksen luolasta sekä varhaisen minolaisen kauden esineitä Agía Fotián hautausmaalta. Toinen osa sisältää keski- ja myöhäisminolaisen kauden esineistöä, mukaan lukien Káto Zákroksen palatsista tehdyt löydöt. Kolmas osa sisältää geometrisen kauden ja arkaaisen kauden löytöjä pääosin haudoista Siteían lähistöltä. Neljäs osa käsittää hellenistisen ja roomalaisen kauden esineitä muun muassa Xerókampoksesta (antiikin Ampeloksesta), Zíroksesta, Makrý Gialóksesta ja Koufonísin saarelta.
Merkittävimpiin esineisiin kuuluvat muun muassa kullasta ja norsunluusta tehty kuros-patsas Rousolákoksesta, Pseíran saaren minolaisen asutuksen löydökset, Káto Zákroksen palatsin pithokset ja sen arkiston lineaari-A-taulut, sekä maailman vanhimpiin kuuluva viininpuristin Áno Zákroksesta.
Iván González
Seurajoukkueura
González on kotikaupunkinsa Málagan kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 22. marraskuuta 2009 ottelussa Zaragozaa vastaan. Samaisessa ottelussa hän teki myös ensimmäisen maalinsa joukkueessa.
Kauden 2009–2010 edetessä hän nousi joukkueensa puolustuspään luottopelaajaksi ja herätti kiinnostusta muun muassa Real Madridissa, Atlético Madridissa, Liverpoolissa ja Hull Cityssä.
Johdatus metafysiikkaan
Johdatus metafysiikkaan on Riku Jutin vuonna 2001 ilmestynyt metafysiikan oppikirja. Gaudeamuksen kustantama teos keskittyy ontologiaan eli niin sanottuun yleiseen metafysiikkaan. Muun muassa mielen filosofia, filosofinen kosmologia ja filosofinen teologia on rajattu pois.
Vastaanotto
Sami Pihlströmin mukaan etenkin logiikan alkeiden osaaminen auttaa teoksen ymmärtämisessä, koska Juti korostaa logiikan ja ontologian yhteyttä. Ontologian ja tietoteorian välinen suhde voi Pihlströmin mukaan olla keskeisempi kuin mitä Juti esittää. Ontologisen identiteetin eli samuuden käsitteen Juti kääntää 'tunnistettavuudeksi', mikä voi olla harhaanjohtavaa. Ontologisen realismin ja idealismin välisen vastakkainasettelun käsittely jää vähälle huomiolle.
Mytilínin arkeologinen museo
Mytilínin arkeologinen museo (myös Mytilenen arkeologinen museo) on arkeologinen museo Mytilínin kaupungissa Lesboksen saarella Kreikassa. Museolla on kaksi rakennusta, uusi ja vanha museo, jotka kummatkin sijaitsevat lähellä Mytilínin linnaa ja satamaa.
Museo perustettiin vuonna 1935. Vuonna 1965 se siirtyi nykyiseen vanhaan museorakennukseen. Vanha museo toimii vuonna 1912 rakennetussa kaksikerroksisessa uusklassisessa huvilassa. Se kunnostettiin vuonna 1990 ja sen nykyinen näyttely perustettiin vuonna 1991. Uuden museorakennuksen rakentaminen alkoi vuonna 1984 ja se valmistui vuonna 1995. Sen nykyinen näyttely, joka on keskittynyt hellenistisen ja roomalaisen ajan Lesbokseen, perustettiin vuonna 1999.
Kokoelmat
Vanhan museon näyttely esittelee Lesbosta neoliittiselta kaudelta roomalaiselle ajalle. Alakerrassa on neoliittisen ja pronssikauden esineistöä, mukaan lukien esineitä niin kutsutusta Pyhän Bartolomeuksen luolasta sekä Thermín pronssikautisesta asutuksesta. Yläkerrassa on esineistöä noin 900-luvulta eaa. 300-luvulle jaa. muun muassa antiikin Mytilenen ja Antissan kaivauksilta sekä yksityiskokoelmista. Museon pihalla on veistoksia, rakennusten osia ja piirtokirjoituksia.
Uuden museon kokoelmat esittelevät päivittäistä poliittista, taloudellista ja uskonnollista elämää hellenistiseltä ajalta 200 luvulta eaa. roomalaiselle ajalle 300-luvulle jaa. Merkittävimpiin aarteisiin kuuluvat roomalaisen ajan niin kutsutuista Menandroksen, Telefoksen ja Euripoksen huviloista peräisin olevat lattiamosaiikit ja muut löydökset. Kokoelmiin kuuluu myös mm. hauta- ja votiivireliefejä sekä jumalia ja merkkihenkilöitä esittäviä veistoksia.
Amityville Horror (kirja)
Amityville Horror – Tositarina on Jay Ansonin kirja vuodelta 1977. Kirjasta on tehty elokuvasarja, jonka elokuvat ovat ilmestyneet vuosina 1979–2005 ensimmäisen ollessa Luojan tähden, paetkaa!. Kirjan väitetään perustuneen paranormaaleihin tositapahtumiin, mutta sen todenmukaisuudesta on kiistelty.
Tositapahtumat
Joulukuussa 1975 George ja Kathreen Lutz sekä heidän lapsensa muuttivat Ocean Avenue 112:een, joka oli suuri hollantilaisella tyylillä sisustettu talo Amityvillessä, esikaupunkiseudulla Long Islandin eteläisellä rannikolla. Kolmetoista kuukautta aiemmin Ronald Defeo Jr. oli ampunut ja tappanut kuusi perheenjäsentään samassa talossa. Lutzit muuttivat talosta pois jo 28 päivän jälkeen, sillä väitetyt paranormaalit ilmiöt terrorisoivat heidän eloaan.
Kirja
Lutzin perhe muutti Ocean Avenue 112:een 23. joulukuuta. Talossa oli vielä paljon DeFeon perheen huonekaluja, ja ne kuuluivat hintaan, joka oli 80 000 dollaria. George Lutzin ystävä tiesi talon historiasta ja vaati, että se siunataan. George tiesi katolisen papin, joka suostui siunaamaan talon. Kun pappi purskotti ensimmäisen pyhän veden ja alkoi rukoilla, hän kuuli miehen äänen, joka sanoi "lähde pois". Lähtiessään pappi ei maininnut asiasta Georgelle eikä Kathylle. Seuraavana päivänä pappi soitti Georgelle ja kertoi mysteerisestä äänestä. Huone oli toisen kerroksen huone, josta Kathy suunnitteli ompeluhuonetta. Se oli aiemmin ollut Marc ja John Matthew DeFeon makuuhuone. Papin seuraavan vierailun jälkeen tämä sai korkean kuumeen ja rakkuloita käsiinsä. Rakkulat muistuttivat stigmoja.
Aluksi George ja Kathreen eivät huomanneet talossa mitään erikoista. Kun he kertoivat talosta myöhemmin, he sanoivat, että jokainen perheenjäsen ikään kuin eli eri talossa. Perhe koki erilaisia kokemuksia, esimerkiksi George nousi kello 3.15 tarkastaakseen venehuoneen. Myöhemmin hän sai kuulla, että se oli DeFeon murhien arvioitu aika. George myös näki Kathyn muuttuvan hetkellisesti 90-vuotiaaksi naiseksi, jolla oli vitivalkoinen, sotkuinen tukka ja kasvot vain massa ryppyjä.
Freşa
Freşa on turkkilainen virvoitusjuomamerkki. Freşa-juomia valmistaa Çakırmelikoğlu Mineral Water Institutions, joka on perustettu 1997 Giresuniin. Päivittäinen tuotanto on noin 150 000 pulloa kahdessa tehtaassa Giresunissa ja Bursassa. Tuotteita viedään Eurooppaan, Pohjois-Amerikkaan ja Aasiaan.
Sarkosiini
Sarkosiini eli N-metyyliglysiini (C3H7NO2) on aminohappo. Yhdiste on osa glysiinin ja koliinin aineenvaihduntaa. Aineesta käytetään myös nimiä N-metyyliaminoetaanihappo, N-metyyliaminoetikkahappo ja metyyliglykokolli.
Aineenvaihdunta
Maksan entsyymit muuttavat koliinin betaiiniksi ja edelleen dimetyyliglysiiniksi. Dimetyyliglysiinistä muodostuu sarkosiinia dimetyyliglysiinidehydrogenaasientsyymin katalysoimana. Sarkosiinidehydrogenaasi muuttaa sarkosiinin glysiiniksi. Sarkosiinia muodostuu elimistössä myös glysiinistä glysiini-N-metyylitransferaasin katalysoimana.
Synteesi
Synteettisesti sarkosiinia voidaan valmistaa joko Mannich-reaktion kaltaisella menetelmällä tai kloorietikkahapon ja metyyliamiinin välisellä reaktiolla.
Käyttö
Kemianteollisuudessa sarkosiinista valmistetaan rasvahappojen kanssa kondensaatioreaktiolla yhdisteitä, joita käytetään kosteutusaineina. Sarkosiinista valmistetaan myös hammastahnoissa käytettäviä antientsyymejä. Yhdistettä voidaan käyttää myös stabiloimaan diatsoniumsuoloja ja atsoväriaineita.
Käyttö lääketieteessä
Sarkosiinia voidaan käyttää merkkiaineena sairauksien tutkimisessa. Kohonnut virtsan sarkosiinikonsentraatio voi olla merkki alkavasta nopeasti leviävästä eturauhassyövästä. Parkinsonin tautia sairastavilla ihmisillä veren seerumin sarkosiinipitoisuus on usein tavallista korkeampi. Sarkosiinipitoisuus on korkea myös harvinaisessa perinnöllisessä sairaudessa sarkosinemiassa, joka johtuu sarkosiinidehydrogenaasientsyymin puutteesta.
Sarkosiini muuntuu muun muassa aivoissa glysiiniksi, joka aktivoi NMDA-reseptoria. Tämän vuoksi sitä voidaan käyttää skitsofrenian hoitoon. Sarkosiinilääkityksen on todettu auttavan sekä psykoottisiin oireisiin ja masennukseen.
Cernusco sul Naviglio
Cernusco sul Naviglio on kunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Se on osa Milanon metropolikaupunkia, etäisyys Milanon keskustasta on 13 kilometriä koilliseen. Cernusco kuuluu historialliseen Martesanan alueeseen. Se nimitettiin virallisesti kaupungiksi vuonna 1985.
Maantiede ja ilmasto
Cernusco sul Naviglio sijaitsee Lombardian länsiosassa ja Milanon metropolikaupungin koillisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Monza e Brianzan maakuntaan, Monzan keskusta on kahdeksisen kilometriä Cernuscosta luoteeseen. Cernuscon halki virtaa Milanon kanaalijärjestelmään kuuluva 38-kilometrinen Naviglio della Martesana.
Historia
pienoiskuva|200px|vasen|Villa Uboldo Cernuscon nimi oli muinoin Cixinusculum. Nimen alkuperästä ei ole yksimielisyyttä, se saattaa olla joko etruskilaista tai roomalaista perua. Rooman valtakunnan aikana Cernuscon kautta kulki nykyisen Pohjois-Italian halki rakennettu historiallinen valtaväylä Via Gallica. Paljon myöhemmin, 1400- ja 1500-luvuilla, rakennettiin vesiväylä Naviglio della Martesana parantamaan liikenneyhteyksiä ja maatalouden edellytyksiä. Cernuscoa hallitsivat Milanon seudun mahtisuvut, kuten Viscontit ja Torrianit, keskiajalta pitkälle uuteen aikaan.
Cernuscon virallinen nimi oli Cernusco Asinario 1800-luvun puoleen väliin. 1700-luvun lopussa se oli lyhytikäiseksi jääneen Distretto di Cernusco Asinario -hallintoyksikön pääpaikka. Hallintoyksikkö oli osa Napoleonin vasallivaltiota Cisalppista tasavaltaa, joka oli pystyssä vain muutaman vuoden. Vuonna 1771 Cernuscon väkiluvuksi kirjattiin noin 1 600 asukasta. Monien muiden Milanon ympäryskuntien tavoin Cernuscon väkiluku moninkertaistui 1900-luvun puolen välin jälkeen.
Cernuscon historiallisia rakennuksia ovat muun muassa keskiaikainen Santuario di Santa Maria Addolorata ja kirkko Santa Maria Assunta, joka vihittiin 1932. Cernuscossa sijaitsee myös rokokoohuvila Villa Alari (valmistunut 1725) ja Villa Biancani Greppi 1600-luvulta.
Cernuscon entisen nimen taustalla on Caio Asinio -niminen mies, jolle on omistettu katu kaupungin keskustassa.
Liikenne
Cernusco on Milanon metroliikenteen piirissä. Moottoritie A51 kulkee Cernuscon länsipuolitse, A4 pohjoispuolitse ja A58 itäpuolitse. Kymmenisen kilometriä Cernuscosta etelään sijaitsee Linaten lentoasema, kauempana lännessä sijaitsee Malpensan kansainvälinen lentoasema.
Kepler-90
Kepler-90 on pääsarjan tähti, joka sijaitsee noin 2 500 valovuoden päässä Maasta, Lohikäärmeen tähdistön suunnalla. Tähden massa ja säde vastaavat noin 120 % Auringon vastaavista. Tähden pintalämpötilaksi on arvioitu 6 080 K ja metallipitoisuudeksi −0,120.
Planeettakunta
NASAn Kepler-avaruusteleskooppi on havainnut seitsemän tähteä kiertävää eksoplaneettaa:
Härkäjuhlat
Härkäjuhlat on Vihannin Mäntylammella vietettävä härkäteemainen tapahtuma. Se järjestetään vuonna 2014 50. kerran peräkkäin samassa paikassa elokuun toisena lauantaina. Tapahtuma on tarkoitettu kaikenikäisille. Musiikin ja tanssin lisäksi tapahtumassa on vuosien varrella ollut monenlaista oheistapahtumaa. Tapahtuman keskeiseksi osaksi on muodostunut härkäannosten myyminen, vartaassa pyörivä härkä on vaihtanut muotoaan hygieniasyistä.
Festivaalin perusti LC Vihanti vuonna 1964, mikä jälkeen tapahtuma on järjestetty vuosittain elokuun toisena lauantaina. Tapahtuman järjestämisessä on vuodesta 1967 vuoteen 2013 ollut mukana myös Vihannin Urheilijat.
Tapahtuma on vakiintunut myös nuorten kesäloman päättäjäispaikaksi, koska useina vuosina elokuun toinen lauantai on ollut myös viimeinen lomalauantai koulusta.
Tapahtuman tuotto on vuosittain ohjattu vihantilaisten nuorten hyväksi.
49v Härkäjuhlat 8. elokuuta 2013
Vuonna 2013 tapahtuman järjesti Vihannin LC yksin, Vihannin Urheilijoiden kanssa yhdessä järjestettyjen 46-vuotisjuhlan jälkeen. Muutoksesta johtuen tapahtuma hieman supistui kattamaan vain Mäntylammen lavatilan sisäosan, ja ulkona ei järjestetty ohjelmaa kuten aiempina vuosina. Tapahtuma menestyi kuitenkin hyvin ja pääsi tavoitteeseensa muutoksesta huolimatta.
50v Juhlavuosi 9. elokuuta 2014
Vuonna 2014 Härkäjuhlat vietetään 50. kerran. Tapahtumaan on tarkoitus kerätä kattava otos vuosien varrella olleita virikkeitä, kuten pussitappelua, tikanheittoa ja taikuri.
Knut Nærum
Knut Nærum (3. maaliskuuta 1961 Norja ) on norjalainen koomikko, kirjailija, sarjakuvantekijä ja televisioesiintyjä. Hän on ollut norjalaisen ohjelman Nytt på nytt pysyvä jäsen.
Nærum vietti lapsuutensa Haldenissa, mutta kävi lukion Grimstadissa ja jatkoi sitten opintoja Agderin yliopistossa. Hän asuu perheineen Oslossa.
Nærum on kirjoittanut muutamia kirjoja, kuten Å (2000), Norsk litteraturhistorie, fritt etter hukommelsen (2001), Døde menn går på ski (2002), Krig! (2003), En himmel full av stjerner (2004), Madonna-gåten (2005, with Elisabeth Botterli and Peder Udnæs), Monster (2007), De dødes båt (2008) ja Sitt ned og hold kjeft (2010). Hän on julkaissut vuonna 2016 sarjakuvaromaanin Vinossa (Muffens).
Nærumilla on ollut pieni rooli norjalaisessa elokuvassa Trolljegeren, jonka Yle Fem on esittänyt vuonna 2013 nimellä  The Troll Hunter - vaiettu salaisuus.
Nærum kuuluu vasemmistopuolueeseen Punaiset ja on ollut sen edeltäjän Punaisen vaaliliiton ehdokkaana.
Craig Thomson (jalkapallotuomari)
Craig Alexander Thomson (s. 20. kesäkuuta 1972 Paisley, Skotlanti) on skotlantilainen jalkapalloerotuomari. Hänestä tuli kansainvälinen erotuomari vuonna 2003. Erotuomariuran ohella hän toimii asianajajana.
Hän tuomitsi uransa ensimmäisen ottelun Skotlannin valioliigassa 12. toukokuuta 2002 St. Johnstonen ja Hibernianin välillä.
Ensimmäisen kansainvälisen ottelunsa hän tuomitsi 18. kesäkuuta 2004. Siinä kohtasivat Pohjois-Irlanti ja Norja.
Olaf Zinke
Olaf Zinke (s. 9. lokakuuta 1966 Bad Muskau) on aiemmin Itä-Saksaa ja sittemmin Saksaa edustanut pikaluistelija. Zinke kilpaili 1 000 ja 1 500 metrin matkoilla. Hän nousi pikaluistelun parhaimpien joukkoon voittamalla sekä 1 000 metrin että 1 500 metrin matkat vuoden 1990 pikaluistelun maailmancupin kilpailussa Helsingissä. Vuoden 1992 talviolympialaisissa Albertvillessä hän voitti kultaa 1 000 metrin matkalla ajalla 1.14,85; korealainen Kim Yoon-man hävisi hänelle vain yhden sadasosasekunnin erolla, ja kahteen seuraavaankin oli eroa vain seitsemän ja kahdeksan sadasosasekuntia. Zinke sijoittui 1 500 metrillä kuudenneksi ajalla 1.56,74.
Zinke oli automekaanikko, joka sai Berliinin kaupungilta työpaikan voidakseen harjoitella. Nuorempana hän piti jalkapallosta, mutta Itä-Saksan viranomaiset määräsivät hänet vaihtamaan 14-vuotiaana pikaluisteluun.
Lootusasento
thumb|200px|Täyslootusasennossa istuva mies Lootusasento on istuma-asento ja joogan asana. Lootusasennossa jalat ovat ristissä ja jalkaterät nostetaan vastakkaisten reisien päälle. Lootusasentoa käytetään ja suositellaan usein mietiskelyssä, koska selkä on siinä suorassa ja koska siinä on mahdollista pysytellä kauan aikaa miellyttävästi. Mukava lootusasento edellyttää kuitenkin notkeutta ja voi vaatia harjaantumista. Varomattomasti ja väkisin harjoitettuna lootusasento voi olla vaarallinen polville, etenkin jos se aiheuttaa kipua.
Lootusasennosta on erilaisia muunnelmia kuten täyslootus, puolilootus ja yksineljäsosalootus. Täyslootuksessa kumpikin jalkaterä on reisien päällä ja jalkapohjat ovat ylöspäin. Puolilootuksessa vain toinen jalkaterä on reiden päällä ja toinen lattiaa vasten.
Lootusasento on saanut nimensä lootuskukasta.
Carl Enckell (kenraali)
pienoiskuva|Carl Enckell (1901) Carl Enckell (22. lokakuuta 1839 Ulvila – 21. helmikuuta 1921 Helsinki) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut suomalainen jalkaväenkenraali. Hän toimi Haminan kadettikoulun johtajana vuosina 1885–1903.
Carl Enckellin isä oli tullihallituksen pääjohtaja, eversti Carl Gustaf Enckell. Enckell kävi Haminan kadettikoulun vuosina 1851–1858 ja valmistui luokkansa priimuksena. Valmistuttuaan upseeriksi hän palveli aluksi krenatöörirykmentissä Astrahanissa ja vuodesta 1862 Henkikaartin Moskovan rykmentissä, jonka mukana hän osallistui Puolan kapinan kukistamiseen 1863. Hän suoritti 1866–1868 Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin ja palveli sen jälkeen Henkikaartin yleisesikunnassa. Hänet ylennettiin 1869 kapteeniksi, 1871 everstiluutnantiksi ja 1874 everstiksi. Vuonna 1872 Enckell sai tehtäväkseen uudistaa Puolan kenraalikuvernementista laadittuja sotilaskarttoja ja 1873–1875 hän toimi komiteassa, joka suunnitteli Henkikaartin miehistön koulutusta. Vuosina 1877–1878 hän toimi Henkikaartin 3. jalkaväkidivisioonan esikuntapäällikkönä, ja osallistui divisioonan mukana Turkin sotaan. Sodan jälkeen hänet määrättiin Venäjän pääesikunnan sotatieteellisen komitean sihteeriksi, ja matkustettuaan 1879–1880 ulkomailla hän sai laatia komitealle tilastolliset esitykset eri Pohjoismaiden armeijoista.
Vuosina 1881–1885 Enckell toimi vastaperustetun Suomen asevelvollisen sotaväen asioiden esittelijänä Venäjän sotaministeri Pjotr Vannovskin alaisuudessa. Hänet ylennettiin 1884 kenraalimajuriksi. Enckellin ura huipentui toimintaan Haminan kadettikoulun johtajana 1885–1903. Hän oli kadettikoulun historian pitkäaikaisin johtaja. Konservatiivinen Enckell pyrki muuttamaan kadettikoulun luonteeltaan puhtaaksi sotilasoppilaitokseksi. Kadettien keskuudessa hän ei ollut suosittu, mutta saavutti kuitenkin ajan kuluessa näiden jonkinlaisen kunnioituksen. Hänen aikanaan koululle rakennettiin uusi päärakennus, joka valmistui vuonna 1898. Saman vuonna Suomen kenraalikuvernööriksi tuli Nikolai Bobrikov, jonka aikana kadettikoulun toimintaa alettiin supistaa. Enckell turhautui, ja pyysi lopulta eroa, mikä myönnettiin syyskuussa 1903. Hänet oli 1894 ylennetty kenraaliluutnantiksi ja eronsa yhteydessä hän sai ylennyksen jalkaväenkenraaliksi. Sen jälkeen Enckell asui aluksi omistamassaan Kärbyn kartanossa Snappertunassa, mutta muutti kartanon myytyään Helsinkiin.
Carl Enckell meni vuonna 1875 Pietarissa naimisiin venäläisen vaatetehtailijan tyttären Hélène Natalia Bronikowskyn kanssa. Heidän poikiaan olivat diplomaatti Carl Enckell ja kenraaliluutnantti Oscar Enckell.
Enckell kirjoitti eläkepäivinään kaksiosaisen teoksen kadettikoulun historiasta ja omasta johtaja-ajastaan, mutta käsikirjoitus jäi hänen elinaikanaan julkaisematta. Svenska Litteratursällskapet julkaisi sen J. E. O. Screenin toimittamana vuonna 1990 nimellä Finska kadettkåren 1887–1903. Enckell myös käänsi ruotsiksi venäläistä klassikkokirjallisuutta, kuten Aleksandr Puškinin ja Mihail Lermontovin tuotantoa.
Garbagnate Milanese
Garbagnate Milanese on kunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Se on osa Milanon metropolikaupunkia, etäisyys Milanon keskustasta on noin 15 kilometriä luoteeseen.
Maantiede
Garbagnate Milanese sijaitsee Lombardian länsiosassa ja tiheään asutun Milanon metropolikaupungin pohjoisosassa. Noin 80 neliökilometrin laajuinen luonnonpuisto Parco delle Groane ulottuu Garbagnaten alueelle. Vuonna 1890 valmistunut vesiväylä Canale Villoresi kulkee Garbagnaten kautta. Garbagnaten maaperä on savipitoista.
Garbagnaten frazionet ovat Bariana, Santa Maria Rossa ja Cascina Siolo.
Historia
Rooman valtakunnan aikana Garbagnaten nimenä oli Garbaniatum, ja sen kautta oli rakennettu merkittävä maantie Via Mediolanum-Bilitio, joka yhdisti Milanon Bellinzonaan. Sydänkeskiaikana Garbagnatessa vallitsi Baggin suvun feodaalihallinto, ja myöhäiskeskiaikana Viscontin suku piti valtaa. Feodaalijärjestelmä esti Garbagnaten kehitystä uudella ajalla; sen väkiluku supistui vuosina 1573–1615 huomattavasti: noin 900:sta 550:een.
Paikkakunnan nimeksi virallistettiin Garbagnate Milanese 18. helmikuuta 1864. Teollisuus alkoi pikku hiljaa kehittyä ja paikkakunta liitettiin vuonna 1879 rautatieverkkoon. 1900-luvun alussa Garbagnatessa kukoisti mulperipuiden viljely, joka oli pohjana paikkakunnan sukka- ja sukkahousuteollisuudelle. Savipitoinen maaperä mahdollisti tiilenvalmistuksen. Garbagnaten väkiluku moninkertaistui 1950-luvulta 1980-luvulle, jonka jälkeen se on pysynyt melko muuttumattomana.
Garbagnaten kirkkoja on muun muassa Santuario della Beata Vergine Maria del Rosario 1600-luvun lopulta.
Talous ja liikenne
Garbagnatessa on muun muassa kemianteollisuutta. Jälkiteollisten kaupunkien tavoin myös Garbagnaten elinkeinoelämä on palveluvaltaistunut. Garbagnatessa on kaksi rautatieasemaa, Stazione di Garbagnate Parco delle Groane ja Stazione di Garbagnate Milanese. Kumpikin sijaitsee 21-kilometrisen Milano–Saronno-radan varrella. Milanon kehämoottoritie kulkee Garbagnaten eteläpuolitse.
Visser
Visser on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Pienet soturit
Pienet soturit on vuonna 1998 valmistunut koko perheen toimintakomedia. Se kertoo lelusotilaisiin asennetuista aseprosessoreista, joka tekee niistä älykkäitä ja murhanhimoisia, ja sotilaiden ja gorgonimutanttien välisestä sodasta tavallisessa lähiössä. Elokuvan on ohjannut Joe Dante. Sen pääosissa nähdään mm. Gregory Smith, Kirsten Dunst, Tommy Lee Jones (ääniroolissa), Frank Langella (ääniroolissa) ja Denis Leary. Suomessa elokuva julkaistiin 16. lokakuuta 1998. Se sai kehnohkot arvostelut heti ilmestyessään.
Juoni
Puolustusministeriön leivissä oleva Globotech-niminen yritys fuusioituu Heartlandin leikkikalutehtaan kanssa. Kaksi Heartlandin leikkivälineen tuotantopäällikköä, Irwin ja Larry, tapaavat Globotechin johtajat kokouksessa ja päättävät tuoda markkinoille aivan uudenlaisen lelusarjan. Larryn tehdessä leluihin paristotilausta hän tilaa puolustusministeriöltä X1000-prosessorit, jotka joutuvat leluihin. Prosessorit on suunniteltu käytettäväksi aseissa ja niin leluista tulee kuin aitoja sotilaita.
Osa leluista päätyy ohiolaiseen leluliikkeeseen, jossa juuri kaupunkiin muuttanut 13-vuotias Alan Abernathy hoitaa isänsä liikettä. Alan kysyy lelurekan kuljettajalta, Joelta, voisiko ostaa joitakin näistä leluista ja maksaa myöhemmin. Pienen suostuttelun jälkeen Joe antaa periksi ja antaa yhden mutanttinuken Alanille. Hahmo on nimeltään Archer, sotilaiden vastassa olevien mutanttien eli Gorgoneiden johtaja. Kauppaan tulee pikkuveljensä Timmyn kanssa 14-vuotias naapurintyttö, Christy, joka on tullut katsomaan veljelleen syntymäpäivälahjaa. Timmyn mennessä varastoon yksi leluista ampuu häntä imukupilla otsaan ja Timmy ihastuu leluihin heti. Christyn huomatessa lelujen korkean hinnan hän lähtee raahaamaan kiukuttelevaa Timmyä kotiin. Alanin mentyä kotiin hän tajuaa että hänen ostamansa lelu ei ole pelkästään muutamia lauseita puhuva ja kävelevä ukko, vaan älykäs olento, jonka kanssa hän pystyy käymään jopa keskusteluita.
Séléfougou
Séléfougou on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Kangaban piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerin ja sen sivujoen Sankaranin välillä 30 kilometriä Kangabasta kaakoon. Kunnassa on 4 600 ja keskuskylässä 3 200 asukasta (vuonna 2009).
Séléfougoun kunta rajoittuu pohjoisessa Kangaban piirin Maramandougoun, lännessä Kaniogon ja Nougan sekä etelässä Yanfolilan piirin Tagandougoun ja Bayan kuntiin.
Kuntaan kuuluu neljä kylää.
Séléfougousta on kuivana aikana lauttayhteys Nigerjoen yli Kangabaan. Tieyhteys Bamakoon kulkee Sélinguéjärven padon kautta.
National Gallery (Lontoo)
National Gallery on lontoolainen vuonna 1824 perustettu taidemuseo. Se sijaitsee William Wilkinsin suunnittelemassa, 1832–1838 rakennetussa ja myöhemmin laajennetussa rakennuksessa Trafalgar Squarella.
Kokoelman taiteilijoita
National Galleryn kokoelma sisältää yli 2 300 teosta. Niistä kuuluisimpia ovat Jan van Eyckin Arnolfinin muotokuva, Velázquezin Rokeby Venus, Turnerin Taisteleva Temeraire ja van Goghin Auringonkukat.
Edustettuina ovat länsieurooppalaisen maalaustaiteen kaikki huomattavimmat traditiot myöhäiskeskiajalta Italian renessanssiin ja Ranskan impressionisteihin.
1500-luvun taiteilijoita
Leonardo, Cranach, Michelangelo, Rafael, Holbein, Bruegel, Bronzino, Tizian ja Veronese.
1600-luvun taiteilijoita
Caravaggio, Rubens, Poussin, Van Dyck, Velázquez, Claude, Rembrandt, Cuyp ja Vermeer.
Taiteilijoita 1700-luvulta 1900-luvun alkuun
Canaletto, Giambattista Pittoni, Goya, Turner, Constable, Ingres, Degas, Cézanne, Monet ja van Gogh.
Jaakko Haarti
Jaakko Haarti (s. 15. tammikuuta 1999 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Hän laukoo oikealta.
Seuraura
Haarti on Espoo Bluesin kasvatti. Hän jakoi kaudella 2014–2015 koko C-nuorten SM-sarjan pudotuspelien puolustajien pistepörssin voiton Kärppien Juho Korhosen kanssa sekä puolustajien syöttöpörssin voiton Korhosen ja Lukon Oskari Seppälän kanssa. Haarti voitti kauden päätteeksi C-nuorten Suomenmestaruuden. Kauden 2015–2016 päätteeksi hän voitti B-nuorten SM-hopeaa. Kaudella 2016–2017 Haarti oli Bluesin B-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 10+10=20.
Kaudella 2017–2018 Haarti oli Bluesin A-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 10+23=33, joilla hän sijoittui koko A-nuorten SM-liigan alku- ja runkosarjan yhteenlasketussa puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Haarti valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui 14 osumallaan A-nuorten SM-liigan alku- ja runkosarjan yhteenlasketussa puolustajien maalipörssissä toiseksi edellään vain TUTO Hockeyn Timi Lehti. Haarti voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa. Hänet palkittiin sarjan parhaana puolustajana Reijo Ruotsalainen -palkinnolla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Haarti teki SM-liigauransa avausmaalin Jukureiden kauden 2020–2021 toisella kierroksella ja kotiavauksessa 3. lokakuuta 2020 ylivoimalla JYPiä vastaan. Hänen kautensa jäi loukkaantumisten vuoksi kuitenkin vain kymmenen ottelun mittaiseksi. Tammikuussa 2021 Haarti teki Jukureiden kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2021–2022, lokakuussa 2021 Jukurit lainasi Haartin SaPKon Mestis-joukkueeseen, jossa hän pelasi neljä ottelua. Marraskuussa hän pelasi Jukureissa kaksi ottelua, kunnes joulukuussa seura lainasi Haartin viikon mittaisella Iisalmen Peli-Karhujen Mestis-joukkueeseen. Hän pelasi siellä kolme ottelua. Tammikuussa 2022 Jukurit lainasi Haartin loppukaudeksi Mikkelin Jukureihin, joka vastaavasti lainasi Jukureiden suuntaan puolustaja Niklas Peltomäen.
Huhtikuussa 2022 Haartin sopimus Jukureiden kanssa purettiin. Elokuussa hän teki kauden 2022–2023 kattavan sopimuksen Mestis-joukkue Kiekko-Vantaan kanssa.
Maajoukkueura
Haarti on pelannut seitsemän nuorten maaottelua.
Harmeet Singh
Harmeet Singh (s. 12. marraskuuta 1990) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Singh edusti vuosina 2008–2012 Vålerengaa, jossa hän pelasi sata Norjan pääsarjan ottelua ja voitti Norjan Cupin kaudella 2008. Heinäkuussa 2012 Singh siirtyi 300 000 euron siirtosummalla Alankomaiden pääsarjassa pelaavaan Feyenoordiin. Hän pelasi seurassa seitsemän sarjaottelua kaudella 2012–2013, mutta seuraavalla kaudella ei otteluakaan. Helmikuussa 2014 Singh siirtyi ilmaisella siirrolla Norjan pääsarjassa pelaavaan Moldeen, jossa hän voitti ensimmäisen kautensa päätteeksi Norjan-mestaruuden. Vuosina 2014-2018 Singh pelasi norjalaisen Molden lisäksi Tanskan pääsarjan Midtjyllandia, Puolan pääsarjan Wisla Plockia, Ruotsin pääsarjan FF Kalmaria sekä norjalaista FF Sarpsborgia.
Singh siirtyi Veikkausliigaan Helsingin jalkapalloklubiin kausiksi 2019-2020 kaksivuotisella sopimuksella.
Norjan A-maajoukkueessa Singh teki ensiesiintymisensä vuonna 2012.
Recep İvedik
Recep İvedik on vuonna 2008 ilmestynyt turkkilainen komediaelokuva. Elokuvan on ohjannut Togan Gökbakar ja pääosassa näyttelee Şahan Gökbakar. Recep İvedik on ollut Turkin katsotuimpia elokuvia, mutta Recep İvedik 3 oli myydyimpiä elokuvia Turkissa.
Juoni
Recep İvedik on kaupungilla, kun huomaa miehen pudottavan lompakkonsa. Recep ottaa lompakon mukaansa ja menee kotiin. Kun Recep avaa television, hän näkee lompakon pudottaneen miehen. Mies on kuuluisan hotellin omistaja, ja Recep päättää viedä lompakon hänelle. Kun hän saapuu hotellille, hän näkee lapsuuden ihastuksensa. Hotellin omistaja tarjoaa Recepille lompakosta rahaa, mutta Recep haluaa vain huoneen hotellista, jotta hän pääsisi olemaan lapsuuden ihastuksensa kanssa.
Myrskyisä maanantai
Myrskyisä maanantai (Stormy Monday) on Mike Figgisin käsikirjoittama ja ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1988. Figgis on tehnyt myös musiikin tähän esikoiselokuvaansa, jota pidetään hänen läpimurtonaan. Elokuvan pääosia näyttelevät Sean Bean, Melanie Griffith, Tommy Lee Jones ja Sting.
Juoni
Film noir -tyylisen jännityselokuvan keskiössä on Newcastlen telakkakaupunki. Nuori mies Brendan (Bean) saa siivoojan paikan hämärältä jazzklubilta. Hän rakastuu siellä tarjoilijana työskentelevään amerikkalaisnaiseen (Griffith) ja saa tietoonsa, että rikolliset ovat ottamassa jazzklubia haltuunsa keinolla millä hyvänsä. Brendan yrittää varoittaa klubin isäntää (Sting) että tämän henki on vaarassa. Gangstereiden pomoksi osoittautuu kaupungin ”amerikkalaisviikolle” kunniavieraaksi kutsuttu korruptoitunut liikemies (Jones).
Tuotanto
Elokuvan piti alun perin olla Channel 4 -kanavan pääosin rahoittama halpatuotanto, mutta onnistui saamaan lisärahoitusta Yhdysvalloista ja päätettiin roolittaa uudelleen amerikkalaisnäyttelijöillä sikäläisiä markkinoita ajatellen. Griffith ja Jones suostuivat elokuvaan tavanomaista alemmilla palkkioilla uraansa elvyttääkseen.
Vastaanotto
Helena Ylänen kehuu Helsingin Sanomien ensi-ilta-arviossaan erityisesti Griffithin ja Stingin roolitöitä, Roger Deakinsin kuvausta ja Newcastlen upeita näkymiä.. Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi pitää Myrskyisää maanantaita visuaalisesti komeana mutta ”laiskanpulskeana” film noirina. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
The Voice of Finland (3. tuotantokausi)
The Voice of Finlandin kolmas tuotantokausi alkoi 3. tammikuuta 2014 ja päättyi 18. huhtikuuta 2014.
Lisäksi tähtivalmentajatiimissä on tapahtunut muutoksia sillä Lauri Tähkän ja Paula Koivuniemen tilalle on tulleet tähtivalmentajiksi Mira Luoti ja Anne Mattila. Elastinen ja Michael Monroe jatkavat edelleen myös tähtivalmentajina. Ohjelmaa juonsivat Axl Smith ja backstage-toimittajana toimiva Jenni Alexandrova.
Kaksintaistelut
Mikäli toinen Kaksintaistelu-vaiheessa mukana ollut kilpailija pääsi jatkoon, hänet kaappasi toinen tähtivalmentaja painamalla nappia.
Jakso 1 (14.2.2014)
Elastinen kaappasi Anne Carlssonin Miralta omaan tiimiinsä, nappia painoi Elastinen ja Michael. Michael kaappasi Tiia Erämeren Elastiselta omaan tiimiinsä, nappia painoi Mira, Anne ja Michael. Anne kaappasi Sonja Perkiön Michaelilta omaan tiimiinsä, nappia painoi Anne.
Jakso 2 (21.2.2014)
Mira kaappasi Maya Kurjen Elastiselta omaan tiimiinsä, nappia painoi Mira ja Anne. Anne kaappasi Netta Pietilän Elastiselta omaan tiimiinsä, nappia painoi Anne. Elastinen kaappasi Sanna Hannuksen Annelta omaan tiimiinsä, nappia painoi Elastinen.
Jakso 3 (28.2.2014)
Mira kaappasi Kazumi Tanakan Michaelilta omaan tiiminsä, nappia painoi Mira.
Jakso 4 (7.3.2013)
Michael kaappasi Ivone Kätkän Elastiselta omaan tiimiinsä, nappia painoi Michael.
Hopeaheinät
Hopeaheinät (Corynephorus) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva pienehkö kasvisuku. Sukuun kuuluu viisi lajia.
Hopeaheinät ovat monivuotisia, kasvutavaltaan tiiviisti mätästäviä ja yleisväritykseltään vihertäviä heiniä. Lehdet ovat kapeita, ja lehtitupet ovat punertavia. Kieleke on kalvomainen ja teräväkärkinen. Hopeaheinien kukinto on harsu röyhy, jonka tähkylät ovat sivuilta tasaisia ja kaksikukkaisia. Tähkylöiden kaleet ovat pitkähköjä, teräväkärkisiä ja keskenään suunnilleen yhtä suuria. Ulkokale on yksisuoninen ja sisäkale on kolmisuoninen. Ulkohelpeet ovat kalvomaisia, yksisuonisia ja vihneellisiä. Vihne on polvitaitteinen, tyveltä musta ja kärkeä kohti vaaleneva. Keskellä vihnettä on vaaleista karvoista muodostunut rengas.
Suvun lajeista Suomessa on tavattu hopeaheinää (Corynephorus canescens), jota on havaittu muutamilta alueilta eteläisestä Suomesta, viime aikoina Kaakkois-Suomesta. Etelä-Ruotsissa hopeaheinä on jo yleinen.
Pöytyän kirkko
Pöytyän kirkko (ruots. Pöytis kyrka) on Pöytyän seurakunnan kirkko Pöytyällä Varsinais-Suomessa. Kirkon rakentaja oli Mikael Piimänen ja suunnittelija Carl Christoffer Gjörwell. Rakennus valmistui 1793.
Fredrik Thesleff
Fredrik Thesleff (17. syyskuuta 1859 Viipurin maalaiskunta – 12. joulukuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Pöytyän kirkko
Kirkko
thumb|250px|left|Sisätiloiltaan kirkko on uusgoottilaista eli nikkarityyliä. thumb|250px|left|Alttaritaulu on Johan Zacharias Blackstadiuksen työ vuodelta 1849. Pöytyän puukirkko on tyypiltään länsitornillinen pitkäkirkko. Sen täyskorkeat kylkiäiset avautuvat kirkkosaliin. Tornin yläosan Piimänen rakensi oman mallinsa mukaisena Gjörwellin suunnitelmista poiketen. Itäpäädyssä oleva sakaristo on muuta kirkkoa hieman leveämpi ja korkeampi, kuten myös tornin alla oleva osa.
Fredrik Thesleff
Henkilöhistoria
Thesleffin vanhemmat olivat eversti, valtioneuvos Fredrik Wilhelm Thesleff (1824–1893) ja Olga Maria Thesleff (1830–1893). Hänen nuorempi veljensä oli kasvitieteilijä ja mustalaisten kielen ja tapojen tutkija Arthur Thesleff. Fredrik Thesleff pääsi ylioppilaaksi 1879 Helsingin reaalilyseosta ja valmistui 1884 arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta. Thesleff teki useita opintomatkoja muun muassa Ranskaan, Italiaan ja Venäjälle. Hän toimi Yleisten rakennusten ylihallituksen arkkitehtina 1884–1887 ja oli sen jälkeen talonrakennuksen lehtorina Vaasan teollisuuskoulussa 1889–1908. Thesleffillä oli Vaasassa yhteinen arkkitehtitoimisto lääninarkkitehti Waldemar Backmanssonin kanssa ja hän toimi jonkin aikaa myös Vaasan kaupunginarkkitehtina. Thesleffin pääasiassa Viipuriin ja Vaasaan suunnittelemat rakennukset edustivat tyylillisesti uusrenessanssia ja jugendia.
Pöytyän kirkko
Kirkko
Kirkon valmistumisen aikaan pyhätöt oli tapana nimetä hallitsijan mukaan, Pöytyän kirkko omistettiin silloin vasta 14-vuotiaalle Kustaa IV Aadolfille. Tästä on muistotaulu kirkon ulkoseinässä pääoven yläpuolella.
Fredrik Thesleff
Henkilöhistoria
Thesleff on haudattu Hietaniemen vanhalle hautausmaalle.
Töitä
pienoiskuva|Pikkupalatsi Tampereella.
Pöytyän kirkko
Sisätilat
Kirkon sisätilojen tyyli on muuttunut huomattavasti. Vuonna 1825 kirkon ikkunoita suurennettiin. Sisätilat muuttuivat uusgoottilaisen tyylin mukaisiksi korjauksissa vuosina 1886–1888. Näitä niin sanotun nikkarityylin koristeita karsittiin raskaalla kädellä arkkitehti Toivo Paatelan suunnittelemassa korjauksessa, joka toteutettiin vuosina 1937–1938. Korjauksen yhteydessä kirkkoon saatiin sähkövalo ja keskuslämmitys. Viimeisin iso korjaus oli vuonna 1980, suunnittelijana oli arkkitehti Eero Raatikainen. Korjauksen myötä kirkko palautui sisäpuoleltaan takaisin uusgoottilaiseen tyyliin. Kirkossa on tilaa noin 750 henkilölle.
Kaksiosainen Johan Zacharias Blackstadiuksen maalaama alttaritaulu on vuodelta 1849. Yläosa esittää Kristusta ristillä ja alaosa Pyhän ehtoollisen asettamista. Kirkon edellinen alttaritaulu kuvasi samoja aiheita, taulu myytiin Oripään seurakunnalle 1849.
Kaikki kirkossa olleet urut ovat olleet Kangasalan urkutehtaan rakentamia. Ensimmäiset olivat vuodelta 1883 ja rakennettu Bror Axel Thulén kaudella. Toiset urut rakennettiin Martti Tulenheimon ollessa urkutehtaan johtajana. Nykyiset urut ovat viimeiset Kangasalan urkutehtaan rakentamat urut (valmistusnumero 1039), ne ovat vuodelta 1983 ja 21-äänikertaiset.
Muistomerkit
Hautausmaa ympäröi kirkkoa joka puolelta. Sankarimuistomerkki on pöytyäläissyntyisen kuvanveistäjä Aarre Aaltosen työ, kuten myös kirkon edessä Vanhan Tampereentien puolella oleva Raivaaja-patsas, joka on pystytetty 1966. Pöytyälläkin pappina olleen Fredrik Gabriel Hedbergn muistokivi on kirkon seinustalla, toinen pöytyäläispappi Antti Lizelius sai muistokiven Kyröntien toiselle puolelle vanhan kirkkomaan aitauksen viereen.
Shantou
Shantou (, peng’im: Suan1tao5, pha̍k-fa-sṳ: Sân-thèu) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Guangdongin maakunnan itäosassa Etelä-Kiinan meren rannikolla. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 350 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kantonista itään. Shantoun ja sen naapurikaupunkien alue tunnetaan Chaoshanina. Monet etenkin Kaakkois-Aasian ulkokiinalaisista ovat lähtöisin tältä alueelta. Shantou oli pieni kalastajakylä vielä 1800-luvun alkupuolella, mutta se kasvoi huomattavasti ulkomaalaisille avoimien sopimussatamien perustamisen myötä. Vuonna 1981 kaupungista tuli Shenzhenin ohella yksi Kiinan ensimmäisistä erikoistalousalueista. Kaupungin asukasluku oli vuonna 2017 noin 5 654 400.
Maantiede
thumb|vasen|Queshin silta. Shantou sijaitsee Kiinan Guangdongin maakunnan itäosassa Han-joen suistossa Etelä-Kiinan meren rannikolla. Shantoun naapurikaupunkeja ovat Chaozhou pohjoisessa ja koillisessa, sekä Jieyang lännessä ja lounaassa. Shantoun ja sen naapurikaupunkien muodostama alue tunnetaan Chaoshanina. Suurin osa itse kaupungin alueesta (63,62 %) on alluviaalitasankoa. Kukkuloita tai vuoria alueesta on 30,4 %. Kaupungin alueeseen lukeutuu myös 40 eri kokoista saarta. Suurin saarista on Nanao. Shantouhun kuuluvan alueen kokonaispinta-ala on 2 198,7 km².
Ilmasto
Shantoussa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesät ovat kuumia ja sateisia, talvella on melko kuivaa ja leutoa. Vuoden keskilämpötila on noin 22 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 530 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 28 °C. Viilein kuukausi on helmikuu, jolloin keskilämpötila on noin 14 °C. Sateisin kuukausi on kesäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 280 millimetriä. Joulukuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 31 millimetriä. Taifuunit ja pienemmät myrskyt ovat alueella suhteellisen tavallisia.
Historia
thumb|vasen|Shantoun länsimaalaista ja kiinalaista arkkitehtuuria historiallisella alueella. Shantou oli Chenghain piiriin kuulunut suhteellisen pieni kalastajakylä aina 1800-luvulle saakka. Se alkoi kasvaa varsinaisesti vasta, kun läheisestä Chaozhoun kaupungista Han-joen ylävirrassa tehtiin ulkomaalaisille kauppiaille avoin niin sanottu sopimussatama vuonna 1858. Vuonna 1861 Shantousta tuli Chaozhoun ulkosatama, mikä alkoi lisätä alueen kauppaa ja liikennettä huomattavasti. Kiinalaiset džonkit purjehtivat Shantousta Kiinan muihin satamiin Guangdongin ja Fujianin maakuntien rannikoilla. Shnatou oli myös monien Kaakkois-Aasiaan lähteneiden kiinalaisten siirtoilaisten lähtösatama. Yhden arvion mukaan sataman kautta kulki vuosina 1880–1909 noin 2,5 miljoonaa siirtolaista.
Vuonna 1922 Shantouhun iski trooppinen hirmumyrsky, joka tappoi 50 000 kaupungin asukkaasta ja aiheutti huomattavia tuhoja sen satamalle. Huomattavia vahinkoja aiheuttivat myös japanilaisten pommitukset Kiinan–Japanin sodassa vuonna 1938. Vuonna 1939 kaupungin hallinta menetettiin japanilaisille, jotka miehittivät aluetta vuoteen 1945 saakka. Sittemmin Shnatousta tuli Shenzhenin ohella yksi Kiinan ensimmäisistä erikoistalousalueista. Vuonna 1981 perustettu erikoistalousalue on käsittänyt koko kaupungin vuodesta 1991 ja vaikuttanut sen taloudelliseen kasvuun.
Talous ja liikenne
thumb|Öinen näkymä kohti Shantoun satamaa. Vuonna 2017 Shantoun bruttokansantuote oli yhteensä 235,1 miljardia renminbiä, eli 42 029 renminbiä henkilöä kohden. Kaupungin teollisuus on kehittynyt nvuoden 1949 jälkeen ja talous on kasvanut huomattavasti erikoistalousalueen perustamisen jälkeen vuonna 1981. Kaupungin teollisuuden aloihin lukeutuvat nykyisin esimerkiksi kemikaali-, tekstiili-, elektroniikka- ja elintarviketeollisuus. Myös paikalliset käsityöläistuotteet ovat arvostettuja muualla Kiinassa.
Han-joki on purjehduskelpoinen matalille aluksille aina sisämaan Meizhouhun saakka. Shantoun satama on Guangdongin itäosan pääasiallinen satama. Rautatieyhteyksiä kaupungista kulkee Fujianin maakuntaan idässä ja lännessä Kantoniin ja Hongkongiin. Kantoniin ja Shenzheniin kaupunkia yhdistävät myös moottoritiet.
Väestö
Shantoun asukasluku oli vuonna 2017 yhteensä noin 5 654 400. Heistä 5 608 200 oli rekisteröity kaupungin vakituisiksi asukkaiksi. Shantoussa puhutaan minnanin kielen Chaoshanin murteisiin kuuluvaa Shantoun murretta. Kieli poikkeaa huomattavasti kiinan yleiskielestä. Osa kaupungin asukkaista puhuu myös hakka-kiinaa.