cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Abbey Road (albumi)
Tausta
Paul McCartney alkoi kesäkuussa 1969 maanitella yhtyeen muita jäseniä takaisin studioon tekemään seuraavaa albumia. Hän myös pyysi tuottajaksi jälleen George Martinia, jota ei ollut käytetty Get Backin äänityksissä. Martin suostui sillä ehdolla, että saisi tuottaa albumin entiseen tapaansa.
Äänityksiä nopeutti se, että yhtyeellä oli jo valmiiksi äänitettynä jonkin verran uutta raakamateriaalia, kuten kappaleet ”Something”, ”Golden Slumbers”, ”Carry That Weight”, ”She Came In Through the Bathroom Window”, ”Mean Mr Mustard” ja ”You Never Give Me Your Money”. Ennen äänitysten alkua oltiin myös jo keskusteltu ajatuksesta lyhyiden musiikkipätkien muodostamasta sikermästä.
Äänitykset
Yhtye varasi käyttöönsä EMI:n kakkosstudion koko heinäkuuksi ja elokuun alkuviikoiksi. Ensimmäisinä viikkoina paikalla olivat Martinin lisäksi vain McCartney, Harrison ja Starr, sillä Lennon oli joutunut Skotlannissa pieneen auto-onnettomuuteen ja toipui paikallisessa sairaalassa. Sillä välin muut jäsenet hioivat McCartneyn ja Harrisonin kappaleita ja äänittivät osuuksiaan. Starr oli saanut käyttöönsä uudet rummut, minkä ansiosta hänen soittonsa albumilla on aiempia albumeja monipuolisempaa ja energisempää. Äänityksissä myös käytettiin 8-raitaista laitteistoa aiemman 4-raitaisen sijaan.
Lennon ja Yoko Ono liittyivät äänityksiin 9. heinäkuuta. Ono seurasi äänityksiä paikalle tuodusta sängystä ja jakeli sieltä ehdotuksiaan ja mielipiteitään, joita muut kuin Lennon eivät kaivanneet. Kitkaa Lennonin ja McCartneyn välillä aiheutti myös McCartneyn kappale ”Maxwell’s Silver Hammer”, jota erityisesti Lennon vihasi. Lennon toi äänityksiin kappaleensa ”Come Together”, ”Sun King”, ”Because”, ”I Want You (She’s So Heavy)” ja ”Polythene Pam”, joitka ovat sanoituksiltaan tyypillisen lennonmaisen erikoiset ja niukat. Lennonin työskentelyyn, käyttäytymiseen ja sanoituksiin vaikutti hänen heroiiniriippuvuutensa. Lennon halusi aluksi kaikki omat kappaleensa albumin toiselle puoliskolle ja kaikki McCartneyn kappaleet ensimmäiselle puoliskolle. Näin ei kuitenkaan lopulta tehty, vaan toiselle puoliskolle laitettiin sikermä, joka päättyi kappaleeseen ”The End”.
Albumin teon aikana kitaristi George Harrison nosti entisestään profiiliaan lauluntekijänä. Harrison kirjoitti Abbey Roadille kaksi kappaletta: "Something", joka myös julkaistiin albumin singlen A-puolena ja jonka Harrison kirjoitti vaimonsa Pattie Boydin innoittamana, sekä "Here Comes the Sun", joka on iloinen ja tahtilajiltaan intialaisittain vaihteleva kappale.
Kappaleella ”The End” on Ringo Starrin koko uran ainoa rumpusoolo. Starr vihasi rumpusooloja, ja hänet jouduttiin maanittelemaan sen soittamiseen. Kappale ”Octopus’s Garden” on Starrin kirjoittama ja laulama, mutta Harrison auttoi kappaleen teossa.
Paul McCartneyn kädenjälki on albumilla vahvasti kuultavissa. McCartney teki albumille muun muassa kappaleet "Oh Darling!", "Maxwell's Silver Hammer" ja "You Never Give Me Your Money". Tunnetuimpia McCartneyn töistä albumilla on Abbey Road -sikermä, joka koostuu monesta McCartneyn ja Lennonin kirjoittamasta lyhyestä kappaleesta. McCartney muokkasi 30. heinäkuuta sikermän yhtenäiseksi. Aluksi kappale ”Her Majesty” oli sikermän neljäntenä kappaleena, mutta koska se ei McCartneyn mielestä sopinut mukaan, hän heitti sen pois. Studioinsinööri John Kurlander kuitenkin säilytti kappaleen ja liitti sen masternauhan loppuun.
Lennon, McCartney, Harrison ja Starr viimeistelivät albumin yhdessä studiolla 21. elokuuta 1969. Tämä sessio jäi viimeiseksi kerraksi kun nelikko työskenteli studiossa yhdessä. George Martinin ja George Harrisonin mukaan kaikilla oli äänitysten loputtua se tunne, että albumi jäisi yhtyeen viimeiseksi, kuten se jäikin.
Nimi ja kansi
Albumin nimen "Abbey Road" keksi Ringo Starr. Hän sai myös ajatuksen sen kansikuvasta, joka kuvattaisiin Abbey Roadin studioiden edustan suojatiellä. Kuvan otti skotlantilainen valokuvaaja Iain MacMillan aamupäivällä 8. elokuuta.
Albumin kansi on yksi kuuluisimmista levynkansista. Kannessa The Beatlesin jäsenet kävelevät Abbey Road Studiosin edessä sijaitsevan suojatien yli. Ensimmäisenä suojatien yli kävelee kokovalkoisessa asussa John Lennon, jota seuraavat Ringo Starr, Paul McCartney ja George Harrison. Harrisonia lukuun ottamatta muut yhtyeen jäsenet ovat pukeutuneet pukuihin. Harrisonilla on kuvassa farkkuasu. Kannessa ei ole yhtyeen eikä albumin nimeä.
Kannessa kiinnitettiin huomiota erityisesti siihen, että Paul McCartney kävelee kuvassa paljain jaloin ja eri tahtiin kuin muut. Tämä yhdistettiin Paul on kuollut -salaliittoteoriaan. Salaliittoteoriaa vahvisti myös kuvassa taustalla olevan Volkswagen Kuplan rekisteritunnus LMW 28IF. "If" on englanniksi jos, ja McCartney olisi salaliittoteorian mukaan kansikuvan ottoaikana 28-vuotias "jos eläisi". Todellisuudessa McCartney oli kuvaushetkellä 27-vuotias.
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
A-puoli
Albumin aloituskappale ”Come Together” on Lennonin kappale, jossa on surrealistiset sanat ja R&B-vaikutteita. Kappale sai innoituksensa, kun Lennonia pyydettiin tekemään laulu LSD-guru Timothy Learyn kuvernöörinvaalikampanjaan.
”Something” on George Harrisonin tekemä balladi. Se julkaistiin myös singlenä, joka nousi listaykköseksi Yhdysvalloissa.
”Maxwell's Silver Hammer” on Paul McCartneyn kepeä vaudevilletyylinen kappale, joka kertoo miehestä joka murhaa ihmisiä vasaralla. Muut yhtyeen jäsenet eivät tätä kappaletta arvostaneet, varsinkaan kun McCartney teetti siitä lukemattomia ottoja.
”Oh! Darling” on McCartneyn rock and roll -rakkauslaulu, jonka hän laulaa tarkoituksellisen raa'alla äänellä.
”Octopus’s Garden” on Ringo Starrin kirjoittama meriaiheinen fantasialaulu "mustekalan puutarhasta". Starr kertoi haaveilleensa tuolloin pääsevänsä merenpinnan alle pakoon kaikkea. Harrison avusti häntä kappaleen tekemisessä.
”I Want You (She’s So Heavy)” on Lennonin pitkä ja raskassointinen bluesvaikutteinen laulu, jonka sanoitukset kertovat hänen tunteistaan vaimoaan Yokoa kohtaan.
B-puoli
B-puolen aloittaa Harrisonin kepeä ja iloinen ”Here Comes the Sun”. Harrisonia oli innostanut se, kuinka hän oli keväällä 1969 vihdoin päässyt vapaaksi raskaista liikepalavereista Apple Recordsiin liittyen.
B-puolen kolmannesta kappaleesta alkaa kahdeksan kappaleen sikermä, jonka kappaleet nivoutuvat toisiinsa. Sikermän aloittaa McCartneyn musiikillisesti monimuotoinen ”You Never Give Me Your Money”, jonka sanoitusten on katsottu viittaavan yhtyeen sisäisiin jännitteisiin. Seuraavat kolme kappaletta ovat Lennonin tekemiä. Unenomaisen ”Sun Kingin” sanoitus sisältää satunnaisia espanjankielisiä sanoja sekä yhden piilotetun liverpoolilaisen törkeyden. ”Mean Mr. Mustard” on kertomus vanhasta kitupiikistä. Laulu lyhennettiin albumia varten neljästä minuutista yhteen minuuttiin. "Polythene Pam” on rokkaava kappale, jolla Lennon laulaa korostetulla Liverpoolin aksentilla. McCartneyn ”She Came In Through the Bathroom Window” perustuu tositapahtumiin ja kertoo McCartneyn kotiin murtautuneesta fanista. ”Golden Slumbers” on piano- ja jousisoitinballadi, jonka sanat perustuvat Thomas Dekkerin runoon vuodelta 1603. Kappaletta seuraa välittömästi ”Carry That Weight”, jonka yhteislaulussa kuuluu etenkin Starrin ääni. Sikermän päättää ”The End”, jossa tehdään eräänlainen musiikillinen matka yhtyeen ensimmäisestä albumista viimeiseen. Kappaleen lopussa voidaan kuulla Lennonin, McCartneyn ja Harrisonin yhteinen huokaus.
Sikermän viimeistä kappaletta seuraa 14 sekunnin hiljaisuus, jonka jälkeen kuullaan vielä McCartneyn hupailu ”Her Majesty”. Se oli siirretty albumin loppuun, koska se ei McCartneyn mukaan sopinutkaan sikermän keskelle.
Vastaanotto
Time-lehti arvostelussaan 3. lokakuuta 1969 kutsui albumia iloiseksi, melodiseksi, kekseliääksi ja yhtenäiseksi kokoelmaksi musiikillisia herkkuja, joissa yhdistyvät monenlaiset tyylit ja taitava soittaminen. Myös Rolling Stonen John Mendelsohn kiitteli albumin yhtenäisyyttä ja laatua.
The New York Timesin Nik Cohnin mukaan keskinkertaisessa albumissa hyvää oli vain 15-minuuttinen sikermä, ja joitain sanoituksia oli tuskaista kuunnella.
AllMusicin musiikkikriitikko Stephen Thomas Erlewinen mukaan Abbey Road on enemmän kuin osiensa summa – siinä on useita yhteennivoutuvia hienoja kohtia ja mieleenpainuvia lauluja, ja sen rehevä tuotanto antaa sille huomattavaa voimaa.
Helsingin Sanomat arvosteli levyn 1. marraskuuta 1969 melko positiivisesti, mutta levyn katsottiin olevan jossain määrin viihteellinen. 50 vuotta myöhemmin, kun levystä oli julkaistu uudet miksaukset, joiden joukossa oli myös Blu-ray -levyllä oleva 5.1 -miksaus, Helsingin Sanomat kutsui albumia “yhtyeen hui­keaksi joutsenlauluksi” ja totesi, että albumi on nostettu monissa äänestyksissä maailman parhaiden pop-albumien kapeimpaan kärkeen.
Los Glaciaresin kansallispuisto
Los Glaciaresin kansallispuisto on 445 900 hehtaarin laajuinen kansallispuisto Santa Cruzin maakunnassa Argentiinan Patagoniassa. Se perustettiin 1937 ja listattiin 1981 Unescon maailmanperintöluetteloon. Puisto sijaitsee Andien eteläosissa, ja sen alueella on 13 jäätikköä, jotka kuuluvat laajempaan Eteläiseen Patagonian jäätiköön. Vuoristoisen puiston korkein kohta on 3 375 metrin korkuinen Cerro Fitz Roy, joka houkuttelee alueella paljon kiipeilijöitä. Kansallispuiston kasvillisuusvyöhykkeistä merkittävimmät ovat etelänpyökkejä kasvava subpolaarinen metsä ja itäosissa sijaitseva Patagonian aro.
Maantiede ja ilmasto
thumb|left|[[Cerro Fitz Roy (3 375 m).]] thumb|left|[[Perito Moreno -jäätikkö päättyy vaikuttavaan jääseinämään.]] Los Glaciaresin kansallispuisto on osa laajempaa noin 6 000 neliökilometrin laajuista suojelualuetta; itse kansallispuisto on 4 459 neliökilometrin laajuinen. Kansallispuisto sijaitsee Chilen rajalla, jonka takana suojelualue jatkuu Torres del Painen ja Bernardo O'Higginsin kansallispuistoina. Los Glaciaresin kansallispuisto käsittää osan Andien eteläosissa sijaitsevasta laajasta Eteläisestä Patagonian jäätiköstä, jonka 47 jäätiköstä 13 on puiston alueella.
Puiston suurimmat jäätiköt ovat Upsala- ja Viedmajäätikkö, mutta tunnetuin on Perito Moreno -jäätikkö. Sen etureuna päättyy viisi kilometriä leveään ja 50–70 metriä korkeaan seinämään, joka on vain 500 metrin korkeudella merenpinnasta. Jäätikkö katkaisee säännöllisesti Argentinojärvestä sen eteläisen haaran, jota kutsutaan Brazo Ricoksi. Argentinojärvi on puiston suurin järvi, ja sen pinta-ala on 1 466 neliökilometriä. Viedmajärvi on 1 100 neliökilometriä.
Los Glaciares on vuoristoinen kansallispuisto, ja sen matalin kohta Argentinojärven rannalla on 150 metriä merenpinnan yläpuolella. Puiston länsireunalla vuoret kohoavat säännöllisesti yli 2 000 metriin. Korkeimmat huiput ovat Chilen rajalla olevat Cerro Fitz Roy (3 375) ja Cerro Torre (3 128), jotka ovat jään muovaamia paljaita graniittipiikkejä.
Ilmasto on viileän lauhkea, ja vuoden keskilämpötila El Calafaten kylässä on 7,5 astetta. Andit estävät Tyynenmeren kosteuden pääsyn sisämaahan, minkä takia puiston itäosissa sataa vain noin 250 millimetriä vuodessa, kun vuoristossa sataa jopa 900 millimetriä. Vuotuinen keskisademäärä on 809 millimetriä, ja pääosa sateista tulee huhti-toukokuussa. Talvisin lumisateet ovat yleisiä.
Luonto
thumb|[[Tulisilmämonhiitta puiston alueella.]] Suurin osa puistosta on jäätikköä ja vettä, mutta metsiä alueelta löytyy noin 790 neliökilometriä. Metsät kuuluvat subpolaariseen metsävyöhykkeeseen. Niitä kasvaa noin 800–1 200 metrin korkeudessa. Toinen merkittävä kasvimaantieteellinen alue on puiston itäosissa, alle 400 metrin korkeudessa sijaitseva Patagonian aro. Metsäalueiden merkittävimmät lajit kuuluvat etelänpyökkeihin. Nothofagus pumilio on yleisin puulaji, mutta etelänpyökeistä alueella kasvaa myös poimuetelänpyökkiä ja lajia Nothofagus betuloides, jonka korvaa suurin piirtein 48. eteläisen leveyspiirin jälkeen tummaetelänpyökki. Aroalueiden valtalajeja ovat erilaiset höyhenheinät, nurmikat ja natoihin kuuluva Festuca argentina. Metsänrajan yläpuolelta noin 1 000–1 100 metrin korkeudesta alkaa ylängön puoliaavikko.
Los Glaciaresin kansallispuiston eläinlajeista vain lintuja on tutkittu tarkemmin, mutta muista eläimistä on huomattavasti vähemmän tietoa. Puistosta on kuitenkin tavattu noin sata lintulajia. Niistä erityisesti luonnonsuojelullista arvoa on patagoniannandulla, andienkondorilla, koskisorsalla, patagoniankarakaralla, keltakulmasirkulla ja keltasiipisirkulla. Nisäkäslajeista erityisen huomion kohteena on puiston eristynyt chilenhirvipopulaatio.
Historia
Los Glaciaresin alueella on ollut asutusta 3 000 vuoden ajan. Ensimmäiset asukkaat olivat esihistoriallisella kaudella liikkuneita metsästäjä-keräilijöitä. Niiden jälkeen alueelle levittäytyivät tehuelchet, jotka ovat jättäneet jälkeensä ainakin 14 arkeologista kohdetta. Tehuelchet hävisivät kuitenkin lähes kokonaan eurooppalaisten tultua Patagoniaan. Tutkimusmatkailijoista alueella kävi muun muassa Perito Moreno, jonka mukaan yksi puiston jäätiköistäkin on nimetty.
Los Glaciaresista tuli suojelualue jo vuonna 1937 ja kansallispuisto 1945. Puistosta halkaistiin yli 100 hehtaarin alue 1986, kun El Chalténin kylä perustettiin Viedmajärven rannalle. Unescon maailmanperintöluetteloon Los Glaciares hyväksyttiin 1981. Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton perusteluiden mukaan puisto täyttää kaksi maailmanperintökriteeriä, sillä se on merkittävä esimerkki jäätiköitymisprosessista ja edustaa poikkeuksellista luonnonkauneutta.
Väestö ja matkailu
El Chalténin ja muutamien matkailumajojen lisäksi Los Glaciaresissa ei ole asutusta. El Chalténissa on noin 400 asukasta, ja se perustettiin palvelemaan kiipeilijöitä ja patikoijia. El Chaltén on yhdistetty tiellä El Calafaten kaupunkiin, joka sijaitsee noin 220 kilometrin päässä 40 kilometriä itään puiston rajasta. El Calafaten kesäkauden asukasluku on arvioitu olevan nykyään noin 20 000 asukasta, kun sinne valmistui vuonna 1993 lentoasema.
Kiipeilijät ovat suosineet puistoa pitkään, sillä Cerro Fitz Royn pohjoisseinä on tunnettu kiipeilykohde. Maailmanperintöluettelon pääsemisen jälkeen myös muiden matkailijoiden määrä on kasvanut. Vuosien 1990–1995 aikana puistossa vieraili vuosittain noin 78 000 ihmistä, mutta matkailijoiden määrä on tuon jälkeen noussut selvästi. Vuonna 2003 alueella ennustettiin käyvän noin 167 000 ihmistä.
Deutschlandsberg (piiri)
Deutschlandsberg on yksi Steiermarkin osavaltion 17 piiristä.
Maantiede
Deutschlandsbergin piiri sijaitsee Steiermarkin eteläosassa. Se rajautuu lännessä Kärntenin osavaltioon (Wolfsbergin piiri) ja etelässä Sloveniaan. Naapuripiirit ovat pohjoisessa Voitsberg ja idässä Graz-Umgebung sekä Leibnitz. Piirin pinta-ala on 863,5 neliökilometriä ja Deutschlandsberg on suurin keskus. Piiri jakautuu 40 paikkakuntaan:
Väestö
Deutschlandbergin piirin asukasluku oli vuonna 2006 61 282. Ulkomaalaisten osuus oli vuonna 2005 2,5 %.
Sven Wollter
Wollter näytteli elokuvissa ja televisiossa 1960-luvulta asti. Hän esiintyi muun muassa Bo Widerbergin elokuvissa Komisario Beck tähtäimessä (1976) ja Mies Mallorcalta (1984) sekä Andrei Tarkovskin viimeisessä elokuvassa Uhri (1986). Wollterilla oli myös rooli John McTiernanin ohjaamassa yhdysvaltalaisessa elokuvassa 13. soturi (1999). Håkan Nesserin kirjoihin perustuvassa Van Veeteren -sarjassa hän esitti nimiosaa.
Medal of Honor
thumb|right|300px|[[Yhdysvaltain armeija|Maavoimien, laivaston ja ilmavoimien kunniamerkit]]
Sven Wollter
Wollter kuoli saatuaan COVID-19-tartunnan. Hän sairasti keuhkoahtaumatautia.
Medal of Honor
Medal of Honor on Yhdysvaltain korkein sotilasansiomitali. Siitä käytetään usein myös virheellisesti nimitystä Congressional Medal of Honor, koska sen myöntää Yhdysvaltain kongressi. Mitali myönnetään Yhdysvaltain asevoimien sotilaalle ”merkittävästä urheudesta ja velvollisuuden ylittävästä oman hengen vaarantamisesta taistelussa Yhdysvaltain vihollista vastaan”. Tästä syystä se myönnetään usein vasta kuoleman jälkeen, jolloin mitali annetaan omaisille. Mitalin ainutlaatuisen luonteen vuoksi Yhdysvaltain presidentti antaa sen usein henkilökohtaisesti saajalle tai tämän lähiomaisille.
Valkeinen (Keuruu, Haapamäki)
Valkeinen on Keski-Suomessa Keuruulla Haapamäen taajaman lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Medal of Honor
Ansiomitalin voivat saada kaikki Yhdysvaltain asevoimien puolustushaarojen edustajat, ja mitalin ulkonäkö vaihtelee puolustushaarasta riippuen. Poikkeuksena on kuitenkin merijalkaväki ja rannikkovartiosto, jotka käyttävät laivaston mitalia.
Valkeinen (Keuruu, Haapamäki)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 27 hehtaaria ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,5 kilometriä. Järven itäpuolelta kulkee Haapamäki–Seinäjoki-rata.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Kaijanjoen valuma-alueeseen (35.654) se kuuluu.
Medal of Honor
Kirjallisuus vilisee mainintoja tämän mitalin arvostuksesta: yleisin lienee se, että tämän mitalin kantajalle jopa kenraalit tekevät kunniaa.
Kriteerit
Medal of Honor voidaan myöntää kenelle tahansa tapahtumahetkellä Yhdysvaltain asevoimien palveluksessa olleelle henkilölle, joka taistelussa Yhdysvaltain vihollista vastaan ylittää velvollisuutensa rohkeasti ja pelottomasti henkensä vaarantaen. Ansiomitali voidaan myöntää myös teoista sotilasoperaatioissa tai aseellisen konfliktin aikana, kun henkilö on ystävällismielisten vierasmaalaisten joukkojen palveluksessa. Suorituksen pitää olla merkittävä ja siihen on liityttävä niin suuri oman hengen menetyksen vaara, että se selkeästi erottuu muiden taistelutoverien teoista. Enemmistö Irakin ja Afganistanin sotien aikana myönnetyistä mitaleista on myönnetty kuoleman jälkeen – Irakin sodassa myönnetyistä neljästä Medal of Honorista kaikki myönnettiin postuumisti.
Poikkeuksena sääntöihin Charles Lindbergh sai kunniamerkin siviililentäjänä, ja merkki on myönnetty myös vertauskuvalliselle tuntemattomalle sotilaalle.
Kunniamerkin saaneet
Kunniamerkkejä on myönnetty yhteensä 3 465, joista 3 446 on myönnetty eri henkilöille. Kaksi kunniamerkkiä saaneita on 19, joista 14 ovat saaneet erilliset merkit erillisistä teoista ja viisi on saanut sekä laivaston että maavoimien merkin samasta teosta. Historian ensimmäisen kunniamerkin sai sotamies Jacob Parrot Yhdysvaltain sisällissodassa. Ainoa merkin saanut nainen on Mary Edwards Walker, joka toimi sisällissodassa kirurgina. Hänen merkkinsä mitätöitiin 1917 monien muiden ei-taistelusta saatujen merkkien ohella, mutta Yhdysvaltain presidentti Jimmy Carter palautti sen 1977. Suomalaissyntyiset Johannes S. Anderson ja John Eglit saivat Medal of Honorin urotöistään ensimmäisessä maailmansodassa ja Espanjan–Yhdysvaltain sodassa.
Yhdysvaltain asevoimien divisioonista eniten Medal of Honoreja on myönnetty 3. Jalkaväkidivisioonan sotilaille, 51 kappaletta.
Viljo Kauppila
thumb|150px|Viljo Antero Kauppila Viljo Antero Kauppila oli suomalainen jääkärieversti ja pankinjohtaja sekä Janakkalan kunnan ainoa jääkäri. Viljo Antero Kauppila syntyi Janakkalan Kauppilan kylän Kauppilan talossa. Hänen vanhempansa olivat Konstantin Erkinpoika Kauppila ja Ida Vilhelmiina Maria Joonantytär. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Pirkko Viholaisen kanssa.
Opinnot
Kauppila kirjoitti ylioppilaaksi Mikkelin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1913 ja liittyi Hämäläisosakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla vuosina 1913–1914. Venäjän keisarikunnan armeijan Kazanin sotakoulun hän kävi vuosina 1914–1915 ja Sotakorkeakoulun komentajakurssin hän suoritti vuonna 1928 ja yleisen osaston vuosina 1931–1932. Sotien jälkeen Kauppila suoritti vielä raha- ja pankkiopin tutkinnon Kauppakorkeakoulussa vuonna 1946.
Venäjän armeija
Kauppila astui vapaaehtoisena Venäjän armeijan palvelukseen syyskuussa 1914. Kävi Kazanin sotakoulun 1914–1915. Hän palveli 97. Jalkaväkirykmentin täydennyspataljoonassa Saratovissa joulukuuhun 1915.
Jääkärikausi
Kauppila palasi välittömästi Venäjältä takaisin Suomeen saatuaan tiedon jääkäriliikkeestä. Suomesta hän jatkoi matkaansa Saksaan ja liittyi vapaaehtoisena sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 29. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen hänet komennettiin 4. toukokuuta 1917 alkaen laivastoon ja määrättiin Libaun rannikkokipinälennätinaseman palvelukseen. Komennukseltaan hän palasi takaisin yksikköönsä 6. helmikuuta 1918 hieman ennen pataljoonan kotiuttamista.
Suomen sisällissota
Kauppila saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 3. jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 4. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 8. maaliskuuta 1918 lähtien 4. jääkärirykmentin 9. jääkäripataljoonan ja 25. maaliskuuta 1918 alkaen 11. jääkäripataljoonan 1. komppaniassa. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa, missä hän haavoittui lievästi 29. huhtikuuta 1918.Suomen sisällissota: Joukkueenjohtaja mm. osallistui Viipurin taisteluihin. Haavoittunut 29. huhtikuuta 1918 Viipurissa vasempaan käsivarteen.
Sotilasura Suomessa
Sisällissodan jälkeen Kauppila toimi Pohjanmaan jääkärikomppanian päällikkönä 1918-1922 sekä Viipurin rykmentissä pataljoonankomentajana 1923-1927. Polkupyöräpataljoona 3:a hän komensi 1928. Reserviupseerikoulua hän johti ensimmäisen kerran 1928–1933. Tampereen rykmentin komentajana Kauppila oli 1933-1938. Keski-Suomen sotilaslääniä hän johti 1938-1939.
Talvi- ja jatkosota
Talvisodassa Kauppila komensi 10. divisioonaa Taipaleen joella 21. joulukuuta 1939 saakka. Välirauhan ja jatkosodan aikana hän toimi toistamiseen Reserviupseerikoulun komentajana 1940-1946. Evp 1946.
Sotien jälkeinen aika
Toimi Pohjoismaiden Yhdyspankin Kuusankosken konttorin johtajana 1946–1958.
Aiheesta muualla
Pohjan Prikaatin Kilta: Viljo Kauppilan biografia
Frédéric Bazille
thumb|Frédéric Bazille. Jean Frédéric Bazille (6. joulukuuta 1841 Montpellier, Hérault – 28. marraskuuta 1870 Beaune-la-Rolande, Loiret) oli ranskalainen impressionistitaidemaalari.
Bazille syntyi Montpellier’ssa keskiluokan protestanttiseen perheeseen. Hän kiinnostui kuvataiteesta Eugène Delacroix’n töiden myötä, mutta opiskeli alun perin lääketiedettä. Hän omistautui täysipäiväiselle maalaamiselle vuodesta 1864 alkaen.
Bazillen läheisiä ystäviä olivat Claude Monet, Alfred Sisley ja Édouard Manet. Hänen tunnetuimpien teostensa joukkoon lukeutuu Réunion de famille (1868–1869). Taiteilija kaatui 28-vuotiaana Ranskan–Preussin sodassa.
Alkeishiukkanen
thumb|440px|[[Hiukkasfysiikan standardimallin mukaan alkeishiukkasia ovat kvarkit, leptonit ja bosonit]]
thumb|Maailman ensimmäinen neutriinohavainto vuodelta 1970. Alkeishiukkanen on hiukkasfysiikassa hiukkanen, jolla ei ole omaa sisäistä rakennetta eikä se siis koostu muista hiukkasista.
Esimerkiksi atomit muodostuvat pienistä hiukkasista, jotka tunnetaan elektronina, protonina ja neutronina. Protoni ja neutroni puolestaan koostuvat vielä alkeellisemmista hiukkasista, ylös- ja alaskvarkeista. Gluonit (bosoni) taas sitovat kvarkit protoneiksi ja neutroneiksi. Siten protonia ja neutronia ei voi määritellä alkeishiukkaseksi, toisin kuin elektronin, jolla ei tiedetä olevan pienemmistä hiukkasista koostuvaa rakennetta; elektroni on itsessään alkeishiukkanen (leptoni).
Standardimallin mukaan alkeishiukkasia ovat leptonit, kvarkit ja bosonit. Bosonit jaetaan edelleen mittabosoneihin (välittäjähiukkasiin) ja Higgsin bosoniin. Leptonit ja kvarkit ovat fermioneita, eli ns. materiaalihiukkasia ja mittabosonit ymmärretään perusvuorovaikutusten välittäjähiukkasina. Bosonit erottaa fermioneista spin-luku, joka on bosoneilla kokonaisluku ja fermioneilla puoliluku.
Leptonit
Leptoneihin kuuluvat tutun elektronin ja neutriinoiden lisäksi samantapaiset mutta raskaammat hiukkaset myoni ja tau. Kullakin näistä on lisäksi antihiukkasensa, positroni, antimyoni, antitau ja antineutriinot. Neutriinojen mahdollisten antihiukkasten olemassaolosta ei vielä olla varmoja. Nykyään tiedetään, että neutriinoilla on pieni lepomassa.
Kvarkit
Kvarkkeja on kuutta lajia, kuten leptoneitakin, antikvarkit mukaan luettuna kaksitoista. Kuusi kvarkkia ovat (suluissa vaihtoehtoisia nimiä):
Hadronit ovat useamman kvarkin yhdistelmiä. Kolmesta kvarkista muodostunutta hadronia kutsutaan baryoniksi ja kahdesta kvarkista muodostunutta hadronia kutsutaan mesoniksi. Tunnetuimmat hadronit ovat protoni (kaksi ylöskvarkkia ja yksi alaskvarkki) ja neutroni (yksi ylöskvarkki ja kaksi alaskvarkkia).
Kvarkit kuuluvat fermioneihin.
Mittabosonit
Mittabosonit välittävät perusvuorovaikutuksia eli sähkömagneettista vuorovaikutusta (fotoni), heikkoa vuorovaikutusta (W- ja Z-bosonit), vahvaa vuorovaikutusta (gluonit) ja gravitaatiota (hypoteettinen gravitoni).
Fotoni
Fotoni välittää sähkömagneettista vuorovaikutusta, vaikka fotoni onkin itse sähköisesti neutraali. Sähkömagneettisen vuorovaikutuksen tuntevat ainoastaan sähkövaraukselliset hiukkaset, kuten elektroni.
Gluoni
Gluoni välittää vahvaa vuorovaikutusta, jonka tuntee ainoastaan värivaratut hiukkaset, eli kvarkit ja gluonit itse. Tämä vuorovaikutus sitoo kvarkkeja hadroneiksi, kuten protoniksi ja neutroniksi, jotka koostuvat ylös- ja alaskvarkeista.
W- ja Z-bosoni
W- ja Z-bosonit välittävät heikkoa vuorovaikutusta, joka aiheuttaa radioaktiivisuuden, tästä esimerkkinä beetasäteily. Heikon vuorovaikutuksen tuntevat leptonit ja kvarkit.
Gravitoni
Perusvuorovaikutuksiin kuuluu myös massallisiin hiukkasiin vaikuttava gravitaatio, mutta hiukkasfysiikan standardimalli ei ota kantaa sen olemassaoloon, sillä sitä välittävää hiukkasta, gravitonia, ei ole vielä löydetty. Toisaalta gravitaatio on voimana niin heikko muihin vuorovaikutuksiin nähden, että se voidaan hiukkasfysiikassa jättää huomioimatta.
Supersymmetristen teorioiden ennustamat
Supersymmetriset teoriat ennustavat myös joidenkin hiukkasten olemassoloa. Yhtään niistä ei kuitenkaan oltu vielä vuoteen 2007 mennessä löydetty.
Muiden teorioiden ennustamat
Muut teoriat ennustavat muun muassa seuraavanlaisia hiukkasia.
Alkeishiukkasten tutkiminen
thumb|250px|[[Elektronitykki|Elektronitykillä tuotetaan elektroneita ja sitä käytetään kuvaputkinäytöissä.]]
Alkeishiukkasten tuottaminen
Elektronit ovat alkeishiukkasista helpoimmin keinotekoisesti tuotettavissa, sillä niitä voidaan tuottaa yksinkertaisesti lämmittämällä metallia ja asettamalla positiivisesti varautunut pinta tämän lähelle, jolloin metallista emittoituneet elektronit kiitävät sähkökentän vaikutuksesta kohti positiivista kohtiota. Muiden alkeishiukkasten tuottaminen ja havaitseminen onkin hankalampaa. Aikaa ennen hiukkaskiihdyttimiä alkeishiukkasia voitiin havaita tutkimalla kosmista säteilyä, mistä alkeishiukkasfysiikka varsinaisesti sai alkunsa. Positroni, myoni ja pioni löydettiin ensimmäisen kerran vuosina 1930–1940 kosmisesta säteilystä. Myöhemmin alkeishiukkasia voitiin havaita myös ydinreaktoreissa radioaktiivisten ydinten hajotessa, esimerkiksi beetasäteilyn yhteydessä elektroneja ja positroneja sekä gammasäteilyn yhteydessä fotoneja.
Nykyään alkeishiukkasten tuottamista varten on rakennettu hiukkaskiihdyttimiä, joissa kiihdytetään korkeaenergiaisia hiukkasia mm. magneettien avulla. Hiukkaskiihdyttimien avulla voidaan tuottaa mm. positroneja, myoneja, pioneja ja kaoneja. Jopa ns. vapaita kvarkkeja ja gluoneja voidaan luoda törmäyttämällä tarpeeksi suurella energialla hiukkasia (protoneja), jolloin syntyy kvarkkigluoniplasmaa (kvarkit eivät enää sidoksissa toisiinsa). Tällöin lämpötila ja paine ovat hetkellisesti todella korkeat. Kvarkkigluoniplasmaa ei voida kuitenkaan havaita suoraan, sillä se jäähtyy nopeasti (kvarkit sitoutuvat takaisin hadroneiksi), mutta sen olemassaolon voi päätellä hiukkasilmaisimilla niihin osuneista lopputilan hiukkasista.
Thespios
Thespios oli kreikkalaisessa mytologiassa Thespiain kuningas Boiotiassa, Erekhtheuksen, Ateenan kuninkaan, ja Praksithean poika. Puolisonsa Megameden kanssa hänellä oli viisikymmentä tytärtä.
John Houseman
John Houseman (synt. Jacques Haussmann, 22. syyskuuta 1902 Bukarest, Romania – 31. lokakuuta 1988 Malibu, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja.
Thespios
Tyttärien tultua naimaikään Thespios ei jostakin syystä etsinytkään näille puolisoja, vaan tahtoi saada lapsenlapsia Herakleelta. Kun Herakles oli saanut tehtäväkseen tappaa alueella olleen leijonan – ei kuitenkaan vielä Nemean leijonaa – Thespios päätti laittaa tyttärensä öisin Herakleen kanssa sänkyyn. Leijonanmetsästys kesti viisikymmentä päivää, ja jokaisena yönä Herakles, luullen olevansa aina saman naisen seurassa, makasi eri tyttären kanssa sillä seurauksella, että jokainen näistä synnytti hänelle pojan.
John Houseman
Houseman perusti vuonna 1937 Mercury Theatren yhdessä Orson Wellesin kanssa. 1940-luvulla hän siirtyi Hollywoodiin, jossa hän tuotti 19 elokuvaa, joiden joukossa olivat muun muassa Kirje tuntemattomalta naiselta (1948), Särkyneiden haaveiden kaupunki (1952), Julius Caesar (1953) ja Hän rakasti elämää (1956). Samaan aikaan hän myös tuotti ja ohjasi esityksiä Broadwaylla ja 1950-luvulla hän toimi CBS:llä televisiotuottajana.
Thespios
Pausanias kertoo kaksi vaihtoehtoista versiota. Ensimmäisessä versiossa Herakles makasi neljänkymmenenyhdeksän tyttären kanssa yhden illan aikana, mutta yksi tyttäristä kieltäytyi sukupuoliyhteydestä tämän kanssa. Loukkaantuneena Herakles määräsi tämän palvelemaan häntä neitseenä pyhäkkönsä papittarena. Toisessa hän oli kaikkien viidenkymmenen kanssa, joista jokainen synnytti hänelle pojan; vanhin ja nuorin jopa kaksoset.
John Houseman
Myöhemmällä urallaan Houseman toimi näyttelijänä, ja hän sai parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon vuonna 1973 ensi-iltansa saaneesta elokuvasta Arvosanametsästys.
Thespios
Tyttäret ja lapsenlapset, thespiadit
Apollodoros luettelee Thespioksen tyttäret ja thespiadit seuraavasti :
Buddhalainen kasvissyönti
pienoiskuva|Buddhalaista kasvisruokavalioa noudatteleva ruoka-annos [[Japani|Japanissa.]] Buddhalainen kasvissyönti on tapa noudattaa kasvisruokavaliota buddhalaisesta näkökulmasta. Sitä noudattavat etenkin mahayana-suuntauksen munkit sekä tiettyyn pisteeseen asti myös maallikot. Buddhalaisuudessa ei ole yhtä oikeaa tapaa noudattaa kasvisruokavaliota. Keskustelu buddhalaisesta kasvissyönnistä keskittyy etupäässä siihen, saavatko munkit ja maallikot syödä lihaa ja millä perustein. pienoiskuva|[[Taiwan|Taiwanilainen ravintola, joka tarjoilee buddhalaisen ruokavalion mukaista ruokaa.]] Buddhalaisuuteen kääntynyt Ašoka noudatti kasvisruokavaliota, ja määräsi rangaistuksia niille, jotka uhrasivat eläimiä. Siddhartha Gautama sen sijaan söi lihaa.
Alkoholin käyttöä on buddhalaisuuden mukaan pyrittävä välttämään, sillä se sumentaa ajattelua, mikä puolestaan vaikeuttaa esimerkiksi meditaation harjoittamista. Myös erilaisia sipuleita ja muista väkevistä mausteita pyritään välttämään, koska ne kiihottavat aisteja. .
Lihan syöminen yleisesti
Suurin osa buddhalaisista munkeista, monia mahayana-luostareita lukuun ottamatta, syö lihaa. Munkit eivät pääsääntöisesti saa kieltäytyä heille tarjotuista liharuoista, koska heidän on tarkoitus elää almuilla. Poikkeus tehdään kuitenkin silloin, jos munkin on syytä epäillä, että kyseinen eläin on tapettu juuri hänen ruokkimisekseen.
Haaskan syömisen ei katsota kerryttävän negatiivista karmaa, toisin kuin esim. metsästämisen.
Theravada
Pääsääntöisesti theravadan harjoittajien oletetaan noudattavan kasvisruokavaliota, mutta olosuhteiden vuoksi lihan syömistä ei suljeta pois.
Seuraavien eläinten lihaa ei tule syödä: ihminen, hevonen, elefantti, koira, käärme, leijona, tiikeri, leopardi, karhu ja hyeena. Kolmea ensimmäistä pidetään liian pyhinä. Muiden katsotaan olevan liian vastenmielisiä tai vaarallisia.
Mahayana
Mahayana-buddhalaiset noudattavat kasvisruokavaliota kaikkein tiukimmin. Lihasta ei kuitenkaan ole tapana kieltäytyä sitä tarjottaessa. Mahayana-sutrat, kuten esim. Lankavatara, opettaa kasvissyönnin puolesta.
Japanin keisari Tenmu kielsi naudan, hevosen, koiran, kanan ja apinan lihan syömisen huhtikuusta syyskuusta välisenä aikana. Myöhemmin kielto laajeni koskemaan koko vuotta. Lihasta luopuminen oli siinä mielessä helppoa, koska lihalla ei ollut keskeistä roolia japanilaisessa keittiössä. Kalaa sen sijaan syötiin yleisesti. Tenmun asettama kielto kumottiin Meiji-restauraation yhteydessä, ja vuonna 1872 keisari Meiji söi lihaa uudenvuodenateriallaan.
Vajrayana
Vajrayana ja sitä kautta tiibetinbuddhalaisuus lähtee käytännönläheisyydestä: Tiibet on ympäristö, jossa maanviljelys ei toimi isossa mittakaavassa. Näin ollen liha ja maitotuotteet ovat isompi osa ruokavaliota kuin buddhalaisuudessa keskimäärin.
Uvs
Uvs on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan luoteisosassa ja rajautuu Zavhanin, Hovdin ja Bajan-Ölgiin provinsseihin sekä pohjoisessa Venäjään. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 72 906 asukasta ja sen pinta-ala on 69 600 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Ulaangom.
Aluejako
Provinssi on jaettu 19 pienempään osaan, sumiin. Ne ovat:
Peter Sutherland
Peter Denis Sutherland, KCMG (25. huhtikuuta 1946 – 7. tammikuuta 2018 ) oli irlantilainen liikemies ja diplomaatti sekä Fine Gael -puolueen poliitikko.
Sutherland oli koulutukseltaan lakimies. Hän toimi Irlannin Attorney Generalina 1981–1984 ja oli Irlannin EU-komissaarina Jacques Delorsin ensimmäisessä komissiossa 1985–1989 vastuullaan sosiaaliasiat ja kilpailukyky. Hän oli GATTin ja vuosina 1993–1995 Maailman kauppajärjestön (WTO) pääjohtaja.
Sutherlandin muihin vastuutehtäviin kuului neuvonantajan paikka kansainvälisissä asioissa Hongkongin hallintoelimessä 1998–2005, Yhdistyneiden kansakuntien (YK) hyväntahdon lähettiläänä, Pyhän istuimen (paavin) talousneuvonantajana, Navarran yliopiston IESE Business Schoolissa ja London School of Economicsin hallintoneuvoston puheenjohtajana vuodesta 2006. Hän oli myös YK:n pääsihteeri Kofi Annanin nimittämänä erityislähettiläänä siirtolaisuusasioissa.
Sutherland oli Bilderberg-ryhmän johtokomiteassa, Trilateraalisen komission puheenjohtaja sekä European Round Table of Industrialistsin varapuheenjohtaja.
Sutherland tunnettiin erityisen avoimen maahanmuuttopolitiikan ajamisesta Euroopan unionissa. Hänen mukaansa Euroopan unionin eri kansallisuuksien tulisi luopua yhdenmukaisuudestaan ja siirtyä monikulttuurisuuteen.
Evert Nukari
Gustaf Evert (Kustaa Evert) Nukari oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus.
Nukari valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, 1924, 1927 ja 1929, Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän toimi kansanedustajana kuuden vuoden ajan, toukokuusta 1924 helmikuuhun 1930, jolloin hänet vapautettiin edustajantoimesta sairauden takia, ja Oskari Lehtonen palasi eduskuntaan varaedustajan paikalta. Hän vaikutti eduskunnan maatalousvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja työväenasiainvaliokunnassa. Nukari toimi poliittisella urallaan myös Hämeenlinnan maalaiskunnan kunnallispolitiikassa, kunnallislautakunnan esimiehenä ja kunnanvaltuuston jäsenenä. Hän sai vuonna 1934 kunnallisneuvoksen arvonimen.
Nukari oli naimisissa Lempi Auroora Jussilan kanssa. He avioituivat vuonna 1916. Nukari kuoli maaliskuussa 1944, 69-vuotiaana.
Oulaisten kirkko
Oulaisten kirkko on Oulaisten seurakunnan kirkko. Kirkko on valmistunut vuonna 1753 ja sen rakennustöitä johti Matti Honka. Kirkon tapuli on vuodelta 1758. Erik Westzynthius nuorempi koristeli kirkon seinämaalauksilla vuosina 1779–1782. Vuonna 1882 kirkon rakennusmuoto muutettiin sellaiseksi kuin se on nykyään, kun kirkko sai uuden kivijalan, eteistilat ja kirkontornin vanhan salon tilalle. Kirkkoa maalattiin vuonna 1843, jolloin se sai punamultavärin. Väri korvattiin 1882 vaalealla hiekkakiven sävyisellä värillä. 1930-luvun korjauksissa seinät saivat jälleen punamultavärin. Muita korjauksia olivat ikkunoiden pyöristäminen sekä pinkopahvien pois ottaminen seinämaalausten päältä. Kirkon alttaritaulu on vuodelta 1931. Taulun on maalannut Väinö Blomstedt.
Palsternakka
Palsternakka eli euroopanpalsternakka (Pastinaca sativa) on kaksivuotinen sarjakukkaiskasvi, jonka ensimmäisenä vuonna kasvattamaa juurta käytetään juureksena.
Levinneisyys
Suomessa palsternakka on viljelykarkulainen ja tulokas. Se kasvaa luonnossa vakiintuneena paikoitellen Etelä-Suomessa, varsinkin kaupunkialueilla, esimerkiksi teiden varsilla jopa melko yleisenä. Muuallakin Etelä- ja Keski-Suomessa sitä tavataan satunnaisesti.
Kasvi on alkujaan euraasialainen laji, mutta se on levinnyt viljelykarkulaisena myös Yhdysvaltoihin, missä sitä pidetään haitallisena tulokaslajina.
Juures
Juureksena palsternakka muistuttaa porkkanaa, mutta on vaaleampi ja maultaan mausteisen pähkinäinen. Palsternakkaa on syöty Euraasiassa jo muinaisista ajoista lähtien. Sitä voidaan keittää, paistaa tai käyttää muhennoksissa, keitoissa ja laatikoissa.
Palsternakkaa ei viljellä lämpimillä seuduilla, koska routa on tarpeellista maun kehittymiseksi. Mullan tulee olla hiekkaista ja savimaista, jotta juuret kasvavat suuriksi. Sopimattomassa mullassa ne jäävät lyhyiksi ja haaraisiksi. Palsternakan siemenet voidaan kylvää varhaiskeväällä, kun maa on sulanut kylliksi. Sadonkorjuu voidaan aloittaa myöhään syksyllä, heti ensimmäisten pakkasten jälkeen. Joka vuosi kannattaa käyttää uusia siemeniä, koska varastointi heikentää niiden kasvukykyä merkittävästi.
Palsternakassa on enemmän kivennäisaineita ja useampia vitamiineja kuin sen lähisukulaisessa porkkanassa; kuitenkin A-vitamiinin esiastetta β-karoteenia on porkkanassa moninkertaisesti enemmän. Palsternakassa on erityisen paljon kaliumia, jopa 600 mg verran sataa grammaa kohden. Se sisältää myös runsaasti ravintokuitua. 100 grammaa palsternakkaa sisältää 230 kJ (55 kcal) energiaa.
Joillekin kasvi aiheuttaa allergisen reaktion. Palsternakan lehdet saattavat myös ärsyttää ihoa, jos niistä irtoava neste osuu iholle yhdessä auringonvalon kanssa.
Lucian Freud
thumb|Lucian Freud. Lucian Michael Freud (8. joulukuuta 1922 Berliini – 20. heinäkuuta 2011 Lontoo) oli brittiläinen taidemaalari. Hänen teostensa aiheina ovat usein hänen elämänsä todelliset ihmiset.
Freud syntyi Berliinissä juutalaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli Sigmund Freudin nuorin poika Ernst Ludwig Freud (1892–1970) ja hänen veljensä oli poliitikko Clement Freud. Freud pakeni vuonna 1933 perheensä kanssa natsi-Saksasta ja sai Britannian kansalaisuuden vuonna 1939. Freudin ensimmäinen oma näyttely järjestettiin vuonna 1944. Hän matkusti kesällä 1946 Pariisiin ja sieltä useiksi kuukausiksi Italiaan, mutta hänen pääasiallisena työskentelypaikkanaan oli aina Lontoo.
Palkintoja
Freud oli ehdolla Turner-palkinnon saajaksi vuonna 1989. Hän oli Britannian Ansioritarikunnan ja Kunniaritarien ritarikunnan jäsen.
Erkki Eirto
thumb|Erkki Eirto Erik (Erkki) Vilhelm Eirto (vuoteen 1935 Eklund; 6. huhtikuuta 1907 Helsinki – 1. elokuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (baritoni), joka lauloi vuodesta 1931 alkaen yhteensä parinkymmenen vuoden ajan erilaisia rooleja oopperassa. Eirto levytti myös iskelmiä, joista parhaiten muistetaan kappaleet "Vartiossa" ja "Ilta kannaksella". Muita Eirron, tosin muiden tunnetummaksi tekemiä ensilevytyksiä olivat mm. Leif Wagerin bravuuri "Romanssi" elokuvasta Katariina ja Munkkiniemen kreivi, tangon "Mustasukkaisuutta" ensimmäinen suomenkielinen levytys sekä "Tahiti", jonka Pirkka-Pekka Petelius teki uudelleen tunnetuksi 1980-luvun alkupuolella TV-ohjelmassa Velipuolikuu ja matki koomisesti jopa Eirrolle tyypillistä voimakasta vibratoa. Erkki Eirto on levyttänyt iskelmiä myös salanimillä Eero Tammisto ja Tauno Eskola. Hänen poikansa Juha Eirto (1934–2011) menestyi levylaulajana.
Clement Freud
Clement Raphael Freud (24. huhtikuuta 1924 – 15. huhtikuuta 2009) oli brittiläinen Liberaalipuolueen poliitikko. Hän oli Sigmund Freudin lapsenlapsi ja taidemaalari Lucian Freudin veli. Hän meni vuonna 1950 naimisiin June Flewettin kanssa ja sai viisi lasta.
Freud oli juutalaistaustainen. Hän istui parlamentin jäsenenä vuosina 1973–1987. Hän kirjoitti lastenkirjan Grimble (1968) ja kuusi vuotta myöhemmin sen jatko-osan Grimble at Christmas.
Freud toimi vuosina 1974–1980 Dundeen ja vuosina 2002–2005 St Andrewsin yliopiston rehtorina.
Pistos
Pistos on Keski-Suomessa Keuruulla Mäkikylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Kaijanjoen valuma-alueeseen (35.654) se kuuluu.
Ruhr
thumb|Ruhria [[Essenin varrella]] Ruhr on 230 kilometrin pituinen Reinin sivujoki Saksassa, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa. Joki lähtee Winterbergistä, Sauerlandista, ja laskee Reiniin Duisburgin kohdalla. Joen varrella sijaitsevat muun muassa Mülheim an der Ruhr, Essen, Bochum, Hagen ja Dortmund. Teollisen vallankumouksen myötä Ruhrin, Reinin ja Lippen väliselle Ruhrin alueelle kasvoi merkittävä ja tiiviisti asuttu teollisuuskeskittymä. Koko alueen isommasta konurbaatiosta käytetään nimitystä Rein–Ruhr.
Kalevala Koru
Kalevala Koru Oy on suomalainen koruja valmistava yritys, joka suunnittelee, valmistaa ja markkinoi kulta-, hopea- ja pronssikoruja Kalevala-tuotemerkillä. Yritys on alansa suurin Suomessa ja yksi Pohjoismaiden suurimpia. Kalevala-korut valmistetaan Suomessa, minkä vuoksi yritykselle on myönnetty Avainlippu-tunnus. Vuoden 2015 tutkimuksessa Kalevala Koru oli Suomen 11:nneksi arvostetuin tuotemerkki.
Kalevala-korujen valmistus alkoi vuonna 1937 kirjailija Elsa Heporaudan aloitteesta. Kalevala Koru Oy perustettiin vuonna 1941. Yrityksen omistaja Kalevalaisten naisten liitto tekee valtakunnallista kulttuurityötä.
1935–1940
pienoiskuva|Kalevala korun liike [[Grönqvistin talossa Pohjoisesplanadilla Helsingissä.]] Kalevalan satavuotisjuhlat vuonna 1935 innostivat kirjailija Elsa Heporaudan pohtimaan miten suomalaisen kulttuurin arvo parhaiten tunnistettaisiin. Hän alkoi suunnitella kalevalaisille naisille omistetun patsaan pystyttämistä.
Heporaudan aloitteesta perustettiin Muistomerkkitoimikunta, jonka tavoitteena oli pystyttää patsas Kalevalan aineiston runonlaulajanaisten muistoksi. Muistomerkin aiheeksi valittiin Louhi. Kansalaiskeräys ei tuottanut toivottua tulosta, joten patsashanketta vetävä naistoimikunta päätti perustaa varojen keruuta varten yrityksen, joka myi Kansallismuseon muinaiskorujen jäljennöksiä.
Kalevala Korun ensimmäiset 40 korua suunnitteli muinaislöytökorujen pohjalta korusuunnittelija Germund Paaer. Ne olivat kaikki solkia, ja niiden joukossa oli esimerkiksi Hannunvaakuna, joka oli esiintynyt kuviona suomalaisissa esineissä jo rautakaudella. Korut esiteltiin vuonna 1937 presidentin rouvan Kaisa Kallion järjestämillä teekutsuilla, joissa korut myytiin nopeasti loppuun.
Vuonna 1939 Heporauta vei koruja New Yorkin maailmannäyttelyyn Amerikkaan, piti matkallaan 75 luentoa ja tapasi Valkoisessa talossa Eleanor Rooseveltin, joka sai tuliaisiksi kultaisen Karkun Palvialan riipuksen. Roosevelt kirjoitti vierailusta My Day -palstallaan, jota julkaistiin yli sadassa amerikkalaisessa sanomalehdessä.
Sodan syttymisen vuoksi keräysvarat päätettiin sijoittaa hädänalaisten auttamiseen, kuten sotaleskille perustettuihin äitikoteihin tai sotaorpojen tukemiseen. Patsas toteutettiin paljon alkuperäistä ajatusta pienempänä vuonna 1940. Kuvanveistäjä Eemil Halosen tekemä pronssinen patsas nuoresta Louhesta sijaitsee on nykyään Kalevalaisten Naisten Liiton toimistossa Helsingissä.
1941–1999
Vuonna 1941 Muistomerkkiyhdistyksen nimi vaihdettiin Kalevalaiset Naiset ry:ksi ja Kalevala Korusta perustettiin osakeyhtiö. Yhtiön ensimmäinen toimitusjohtaja 1941–1950 oli Aino-Mari Mecklin.
Germund Paaer toimi Kalevala Korun ensimmäisenä pääsuunnittelijana kuolemaansa (1950) asti. Hän suunnitteli yritykselle satoja esineitä, esimerkiksi 1940-luvulla suunnitellun Kuutar-riipuksen, joka on yksi Kalevala Korun kautta aikojen myydyimmistä koruista. Vuonna 1951 Kalevala Korun pääsuunnittelijaksi palkattiin Eero Rislakki, jota pidetään uranuurtajana suomalaisten korukivien käytössä. Yhtiön ensimmäinen naispääsuunnittelija oli Paula Häiväoja, joka toimi vuodesta 1956 lähtien Kaunis Korun ja Kalevala Korun muotoilijana ja muotoilijana ja pääsuunnittelijana vuodet 1963-1967. Häiväoja oli korutaiteilijana eturivin suomalainen modernisti. Börje Rajalin toimi pääsuunnittelijana vuosina 1956-1961 ja 1975-1983. Hän oli tärkeässä roolissa modernin korusuunnittelun tuomisessa Kalevala Koruun.
Sakara Tour 2006
Sakara Tour 2006 on Sakara Records -levy-yhtiön yhtyeiden Mokoman, Rytmihäiriön ja Stam1nan samannimiseltä yhteiskiertueelta julkaistu musiikki-DVD. Seitsemän konserttia kattanut kiertue järjestettiin Suomessa vuoden 2006 marraskuussa ja DVD julkaistiin 23. toukokuuta 2007. DVD on kokonaispituudeltaan noin 100 minuuttia ja sisältää seitsemän kappaleen verran livemateriaalia kultakin yhtyeeltä sekä kiertueen toteutusta ja muuta kiertue-elämää luotaavaa lisämateriaalia. Livemateriaali on tallennettu kiertueen Helsingin-, Seinäjoen- ja Oulun-konserteista. DVD sijoittui julkaisun jälkeisellä viikollaan Suomen DVD-listan ensimmäiseksi.
Kiertueen erikoisuuksiin kuului yhden kappaleen kultakin yhtyeeltä sisältänyt jokaisesta konsertista äänitetty livesingle, jonka konserttilippunsa ennakkoon hankkineet saivat jälkikäteen toimitettuna. Singlejen jäännöserä tuli 28. helmikuuta 2007 myyntiin myös levykauppoihin, ja tämän myötä kaikki singlet nousivat yhden viikon (10/2007) ajaksi Suomen singelistalle.
Kalevala Koru
2000–
Vuonna 2004 Kalevala Korun vuosittainen liikevaihto oli noin 14 miljoonaa euroa.
Vuonna 2005 Kalevala Koru osti suomalaisen korudesignin kansainvälisenä lippulaivana pidetyn Lapponia Jewelryn. Lapponia Jewelrystä tuli Kalevala Korun kokonaan omistama tytäryritys, joka säilyi erillisenä osakeyhtiönä. Lapponian liikevaihto oli noin 5-6 miljoonaa euroa ja sillä oli noin 50 työntekijää.
Sakara Tour 2006
Suomen Lehtikuvaajat valitsi valokuvaaja Joonas Brandtin kiertueelta taltioiman ja koostaman kuvasarjan vuoden 2006 kotimaiseksi reportaasiksi.
Kalevala Koru
2000–
Lares toimi toimitusjohtajana kevääseen 2012 asti. Riitta Huuhtanen oli toimitusjohtajana vuosina 2012–2019.