cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kominform
Kominformin perustamiskokouksessa pitämässään laajassa tilannekatsauksessa Andrei Ždanov julisti maailman jakaantuneen kahteen leiriin: ”Imperialistinen ja demokratian vastainen leiri pyrkii alistamaan maailman amerikkalaisen imperialismin herruuteen ja murskaamaan demokratian, kun taas imperialismin vastainen ja demokraattinen piiri pyrkii torjumaan imperialismin, vakaannuttamaan demokratian ja poistamaan fasismin jäänteet.” Täten ei enää hyväksytty kommunistipuolueiden yhteistyötä muiden ”demokraattisten” voimien kanssa eikä myöskään ”kansallista tietä sosialismiin”, vaan ainoa oikea tie oli Neuvostoliiton malli. Kommunistien päävastustajiksi nimettiin sosialidemokraatit, ja Ždanov julisti läntisten sosialistijohtajien – nimeltä mainiten Ranskan Léon Blumin, Britannian Clement Attleen ja Ernest Bevinin sekä Saksan Kurt Schumacherin – työskentelevän ”imperialistien uskollisina renkeinä työväenluokan rivien hajottamiseksi”. Italian ja Ranskan kommunististen puolueiden valinnan Kominformin jäseniksi on katsottu johtuneen siitä, että niillä ei ollut kotimaissaan vastassaan vahvoja sosialidemokraattisia puolueita, ja näin Moskova katsoi voivansa niiden kautta vaikuttaa länsimaiden politiikkaan. Sen sijaan Suomen Kommunistinen Puolue jätettiin Kominformin ulkopuolelle siksi, että Stalin ei luottanut sen kykyyn tehdä vallankumousta omin voimin. Stalinin asennetta kuvasi, että hän ei koskaan suostunut tapaamaan suomalaisia kommunisteja näiden lukuisista pyynnöistä huolimatta. Max Jakobsonin mukaan SKP:n johtohenkilöt saivat tiedon Kominformin perustamisesta vasta seuraavien päivien sanomalehdistä, minkä vuoksi he kokivat tulleensa nöyryytetyiksi.
Informaatiotoimiston kotipaikka oli alun perin Belgrad ja kesästä 1948 lähtien Bukarest. Toimisto siirrettiin, kun jugoslavialaiset erotettiin Kominformista näiden riitaannuttua neuvostoliittolaisten kanssa. Kominform kritisoi ankarasti titolaisuutta, jota nähtiin esiintyvän jugoslaavien lisäksi muidenkin puolueiden kaadereissa. Järjestö lakkautettiin osana destalinisointia vuonna 1956.
Kim Wilde
Kim Wilde (alun perin Kim Smith; s. 18. marraskuuta 1960 Chiswick, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen poplaulaja ja puutarhuri. Erityisen suosittu Wilde oli 1980-luvulla. Hänen menestyssävelmiään ovat muun muassa "Kids in America", "You Keep Me Hangin' On" (The Supremesin cover), "Cambodia" sekä "You Came".
Wilde sai parhaan naissolistin (Best Female Vocalist) palkinnon British Phonographic Industrylta (nykyinen "Brits-palkinto") vuonna 1983 ja on myöhemmin ollut ehdolla kahdesti samassa kategoriassa. Hän on saanut lukuisia kulta-, hopea-, ja platinalevyjä ympäri maailman, kaikkiaan Wilden levyjä on myyty yli 30 miljoonaa yksikköä. Myös Wilden puutarha-aiheiset kirjat ovat menestyneet.
RAK Records -kausi
Wilden debyyttisingle "Kids in America" julkaistiin tammikuussa 1981 ja se oli menestys eri puolilla Eurooppaa. Yhdysvalloissa single julkaistiin 1982, mutta menestys oli vaisumpaa kuin Euroopassa. "Kids in America" -kappaletta on pidetty Wilden tunnussävelmänä ja aikakautensa klassikkona.
Wilden ensialbumilta Kim Wilde menestyivät lisäksi Chequered Love sekä Water on Glass. Vuonna 1982 julkaistua Select-albumia myytiin myös yli miljoona yksikköä. Levyltä erottuivat sävelmät "Cambodia" ja "View From a Bridge". Vuonna 1983 julkaistu single "Love Blonde" ja kolmas albumi Catch as Catch Can menestyivät edeltäjiään heikommin, joten Wilde jätti RAK-yhtiön ja siirtyi MCA Recordsin leipiin kesällä 1984.
MCA Records -kausi
Wilden ensimmäisellä MCA-yhtiön tuottamalla albumilla Teases & Dares oli kaksi kohtalaisesti menestynyttä hittiä, "The Second Time" sekä rockabilly-tyylinen "Rage to Love", joka kohosi Britannian Top 20 -listalle 1985. Teases & Dares oli Wilden neljäs albumi ja ensimmäinen, jolle hän itse teki sävellyksiä. Siihen asti kaikki Wilden sävelmät oli kirjoittanut Marty Wilde sekä Kim Wilden veli Ricki Wilde.
Vuonna 1986 ilmestyneelle viidennelle albumilleen Another Step Kim Wilde sävelsi kokonaan tai osittain kaikki kappaleet. Albumilta julkaistu "Schoolgirl" ei menestynyt Euroopassa eikä Australiassa. Wilden tulkinta The Supremes-klassikosta "You Keep Me Hangin' On" vuonna 1987 sen sijaan oli hänen ensimmäinen ykköshittinsä Yhdysvalloissa. Single menestyi niin ikään Australiassa sekä Kanadassa ja nousi Britanniassa listakakkoseksi. Myöhemmin Wilde myönsi, ettei hän "tuntenut laulua kovin hyvin" entuudestaan: "Tosiasiassa ryntäsimme studioon täynnä energiaa, ei niinkään kunnioitusta. Muunsimme laulua melko lailla ja mielestäni se menestyi juuri sen tähden niin hyvin. Se oli hyvin spontaani idea."
Paluu pop-musiikin pariin
2000-luvun alussa Kim Wilde teki pitkästä aikaa kiertueita, lähinnä Britanniassa. Vuonna 2001 hän levytti kappaleen "Loved" kokoelma-albumille, josta yllättäen tuli menestys Belgiassa. Vuonna 2003 hän lauloi saksalaisen Nenan kanssa sävelmän "Anyplace, Anywhere, Anytime", joka menestyi eri puolilla Eurooppaa.
Suomessa Kim Wilde esiintyi 14. syyskuuta 2006 Helsingin Hartwall Areenalla järjestetyssä Elämä Lapselle -konsertissa. Never Say Never julkaistiin Suomessa 13. syyskuuta 2006.
Ura puutarhurina
Ensiraskautensa aikoihin Kim Wilden vanha kiinnostus puutarhanhoitoon heräsi henkiin ja hän alkoi opiskella alaa luodakseen omille lapsilleen puutarhan. Wilde teki myös puutarha-aiheista televisio-ohjelmaa BBC-yhtiölle. 2005 hänelle myönnettiin alan palkinto omasta puutarhastaan. Samana vuonna julkaistiin Wilden puutarhakirja Gardening with Children. Sitä seurasi huhtikuussa 2006 teos The First-time Gardener. Ensimmäinen kirja julkaistiin käännöksenä Espanjassa, Ranskassa, Tanskassa sekä Alankomaissa.
Yksityiselämä
Kim Wilde oli aviossa Hal Fowlerin kanssa vuosina 1996–2022. Pariskunnan esikoinen Harry Tristan syntyi 3. tammikuuta 1998. Kaksi vuotta myöhemmin, 13. tammikuuta 2000 syntyi Rose Elisabeth. Wilde laajensi uraansa musikaalitaiteen puolelle vuosina 1996 ja 1997, jolloin hän esiintyi Lontoon West Endissä tuotannossa nimeltä Tommy.
Gunnar Bärlund (veistos)
thumb|280px|[[Niilo Rikula, Gunnar Bärlund, 1991 Vallila, Helsinki. ]]
Gunnar Bärlund on Helsingin Vallilassa sijaitseva, kuvanveistäjä Niilo Rikulan toteuttama patsas ammattinyrkkeilijä Gunnar "GeeBee" Bärlundista. Se on pystytetty vuonna 1991. Teos sijaitsee Paavalinpuistossa Paavalinkirkon vieressä. Sijantipaikka on Bärlundin kotikadun Sammatintien varressa, jonka talonumerossa 8, asunnossa H 53 hän asui vuosina 1928–1936 ja 1941–1942. Talon seinässä on tästä muistolaatta, joka paljastettiin elokuussa 2021.
Pieneen puistoon pystytetty luonnollista kokoa suurempi realistinen veistos on pronssia ja sen jalusta graniittia. Patsaassa "GeeBee" on juuri iskemässä, suojaten samalla toisella kädellään päätään ja vartaloaan. Bärlundin omaisten aloitteesta veistoksen jalustaan on kiinnitetty pieni messinkilaatta, jossa on teksti: "In Loving Memory Eva Bärlund 1912–2006". Patsaan jalustassa lukee metallisin kohokirjaimin "GeeBee Gunnar Bärlund 1911–1982". Kilpailun muistomerkistä järjesti Hermanni-Vallila-seura.
ROKS
ROKS eli Riksorganisationen för kvinnojourer i Sverige on ruotsalainen puolueista riippumaton naisten tukijärjestö ja rikosuhripäivystys.
ROKS on saanut kuuluisuutta äärifeministisistä kannoistaan. Järjestön entinen puheenjohtaja Ireen von Wachenfeldt on muun muassa todennut, että "kaikki miehet ovat sikoja, käveleviä dildoja." ROKSin taustavoimia on myös Uppsalan yliopiston naistutkimuksen professori Eva Lundgren. Tämä on arvioinut miehen luonnostaan väkivaltaiseksi ja pitänyt esillä lapsia uhraavien miesten pedofiilirenkaiden olemassaolon mahdollisuutta.
TV2 on esittänyt kesällä 2006 järjestöstä kertovan ruotsalaisen toimittaja Eva Rubarin tekemän palkitun dokumentin Miesvihaajat.
Tuzinjärvi
Tuzinjärvi eli Tuzjärvi on Turkin toiseksi suurin järvi. Se sijaitsee Aksarayn, Ankaran ja Konyan maakuntien rajalla. Tuzinjärven pinta-ala on 1 500 neliökilometriä. Järvi on 905 metrin korkeudella merenpinnasta ja tavallisesti sen pituus on noin 80 ja leveys 50 kilometriä. Järvi on erityisen matala, sillä suurimman osan vuodesta sen keskisyvyys on 1–2 metriä. Järvi on todella suolainen, ja alueella toimii kolme kaivosta, jotka tuottavat 70 prosenttia Turkin vuotuisesta suolan tuotannosta.
Ylva Johansson
Ylva Julia Margareta Johansson (s. 1964 Huddinge, Ruotsi) on ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. joka aloitti vuonna 2019 Von der Leyenin komission Euroopan sisäasioista vastaavana komissaarina. Hänen toimialaansa kuuluvat muun muassa uuden sisäisen turvallisuuden strateguan kehittäminen sekä maahanmuutto- ja turvapaikkasopimuksen valmistelu.
Johansson toimi työmarkkinaministerinä Löfvenin I hallituksessa ja Löfvenin II hallituksessa.
Kiisa Hulkko-Nyman
Hulkko-Nyman kirjoitti ylioppilaaksi Harjavallan lukiosta vuonna 1990. Hän valmistui psykologian maisteriksi Tampereen yliopistosta 1999 ja väitteli tekniikan tohtoriksi Aalto-yliopistossa 2016. Hulkko-Nyman on työskennellyt Teknillisen korkeakoulun palkitsemisen tutkimusohjelman tutkijana ja projektipäällikkönä 1996–2010 ja oli vierailevana tutkijana Stanfordin yliopistossa 2010. Hän oli GLM Consulting Ab:n toimitusjohtaja 2011–2015 ja on työskennellyt vuodesta 2016 Mandatum Lifein palkitsemispalveluisen liiketoimintajohtajana.
Ylva Johansson
Koulutukseltaan Johansson on matematiikan ja fysiikan opettaja.
Prinssi ja kerjäläispoika
Prinssi ja kerjäläispoika on Mark Twainin kirjoittama kertomus 1500-luvun Englannin nuorena kuolleen prinssi Edvardin seikkailusta vaihdokkaana kerjäläispojan kanssa.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1956 – karsinnat
Vuoden 1956 jalkapallon olympiaturnaus oli ensimmäinen johon järjestettiin karsinnat. Olympialaisten jalkapalloturnaukseen oli määrä osallistua 16 joukkuetta, mutta viisi kisoihin selviytynyttä maata vetäytyi turnauksesta. Jotkut karsintoihin lähteneet maat vetäytyivät jo karsinnoista. Isäntämaa Australia selviytyi turnaukseen automaattisesti.
Prinssi ja kerjäläispoika
Juoni
Prinssi Edvard ihastuu kerjäläispoika Tom Cantyn rajattomaan elämään. He vaihtavat vaatteita, ja pian Tom kompuroi hovisäännöissä Westminsterin linnassa. Edvard kohtaa monien mutkien kautta Miles Hendonin, joka suojelee häntä läpi tapahtumien.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1956 – karsinnat
Eurooppa
Bulgaria selviytyi olympiaturnaukseen yhteismaalein 5-3. Puola olisi päässyt olympiaturnaukseen ilman karsintoja, mutta Puolan vetäydyttyä turnauksesta myös Iso-Britannia selviytyi olympiaturnaukseen.
´ Neuvostoliitto selviytyi olympiaturnaukseen yhteismaalein 7-1.
Romania luopui ja Jugoslavia selviytyi olympiaturnaukseen.
Molemmat selviytyivät olympiaturnaukseen ilman ottelua luovutusten perusteella. Itä-Saksa ja Länsi-Saksa osallistuivat Melbournen olympialaisiin yhteissaksalaisena joukkueena.
Itä-Saksa luopui ja Unkari selviytyi olympiaturnaukseen. Itä-Saksa ja Länsi-Saksa osallistuivat Melbournen olympialaisiin yhteissaksalaisena joukkueena.
Afrikka
Egypti selviytyi olympiaturnaukseen yhteismaalein 9-3.
Aasia
Etelä-Vietnam selviytyi olympiaturnaukseen yhteismaalein 9-5.
Kaksoisottelun molemmat ottelut pelattiin Tokiossa. Kahden ottelun yhteistulos oli 2-2 ja Japani selviytyi olympiaturnaukseen arvonnan perusteella.
Molemmat joukkueet luopuivat karsinnoista.
Molemmat selviytyivät olympiaturnaukseen ilman ottelua luovutusten perusteella.
Amerikka
Meksiko luopui ja Yhdysvallat selviytyi olympiaturnaukseen.
Turnaukseen selviytyneet maat
Turnaukseen selviytyi 16 maata, mutta kuitenkin vain 11 maata osallistui turnaukseen, sillä Unkari, Turkki, Kiina, Egypti ja Etelä-Vietnam vetäytyivät turnauksesta.
Intel High Definition Audio
Intel High Definition Audio, HD-audio tai Azalia on Intelin kehittämä vuonna 2004 julkaistu määrittely audiototeutuksille PC-yhteensopiville. Määrittely sisältää rekisterit, fyysisen yhteyden ominaisuudet ja koodekin ohjelmointimallin.
Kehitysvaiheessa projektia kutsuttiin koodinimellä Azalia. HD-audion on tarkoitus ylittää edeltäjänsä AC'97:n ominaisuudet äänentoistossa.
HD Audio ei ole taaksepäin yhteensopiva AC'97:n kanssa.
Useimmat käyttöjärjestelmät ja jakelut tukevat HD Audio -määrittelyn mukaisia äänipiirejä, kuten Windows XP ja Windows Vista, Linux, Mac OS X ja muut BSD-pohjaiset Unixit.
Iced Earth
Iced Earth on yhdysvaltalainen metalliyhtye, joka yhdistelee musiikissaan thrash metalia, power metalia ja NWOBHM-tyyliä.
Historia
Kitaristi Jon Schaffer perusti yhtyeen Indianassa vuonna 1984 nimellä Purgatory. Floridaan muuton ja nimenvaihdon jälkeen heidän vuonna 1988 tekemänsä demo Enter the Realm herätti Century Media -levy-yhtiön kiinnostuksen ja heidän kauttaan julkaistiin yhtyeen nimeä kantanut debyyttialbumi vuonna 1991. Seuraavana vuonna ilmestynyttä Night of the Stormrider -albumia seurasi kolmen vuoden tauko. Iced Earth palasi vuonna 1995 albumillaan Burnt Offerings, jolloin mikrofonin varteen John Greelyn tilalle oli pestattu Matt Barlow, joka saavutti heti kuulijoiden varauksettoman suosion. Seuraavana vuonna ilmestynyt The Dark Saga oli Spawn-sarjakuvan ympärille kasattu teema-albumi.
Barlow jatkoi yhtyeen keulakuvana vielä albumeilla Something Wicked This Way Comes (1998), Horror Show (2001) sekä cover-albumilla Tribute to the Gods (2002), mutta jätti yhtyeen syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen ja ryhtyi poliisiksi. Hän työskentelee nykyään poliisina Delawaren osavaltiossa Yhdysvalloissa. Barlow’n paikkaajaksi tuli Judas Priestistä Rob Halfordin tieltä väistymään joutunut Tim Owens, jonka ensimmäinen tuotos Iced Earthin riveissä oli alkuvuodesta 2004 ilmestynyt albumi The Glorious Burden. Albumi oli teema-albumi aiheinaan monet historialliset tapahtumat ja henkilöt kuten Waterloon taistelu, Hunnien kuningas Attila sekä huipentumanaan kolmiosainen trilogia, joka kertoi Yhdysvaltain sisällissodan Gettysburgin taistelusta vuonna 1863.
Syyskuussa 2007 Iced Earth julkaisi albumin Framing Armageddon. Se on Something Wicked This Way Comes -albumiin perustuvien teema-albumeiden ensimmäinen osa, toinen osa The Crucible of Man ilmestyi vuonna 2008.
5. joulukuuta 2007 Schaffer ilmoitti yhtyeen sivustolla Barlow’n palaavan takaisin Iced Earthiin. Schaffer oli keskustellut kiertueella useiden yhtyeen kuulijoiden kanssa ja useimmiten ilmeni, että Barlow’ta kaivattiin takaisin. Schaffer sai myös tietää, että Barlow oli palannut metallimusiikin pariin Pyramaze-yhtyeen laulajana ja näin ollen otti häneen yhteyttä kysyäkseen, mitä mieltä hän olisi myös Iced Earthiin paluusta. Barlow näin ollen lauloi 2008 ilmestyneen Something Wicked -saagan toisella osalla. Matt Barlow lähti kuitenkin yhtyeestä toistamiseen 2011, ja hänen tilalleen tuli Stu Block, joka myös laulaa Iced Earthin seuraavana vuonna julkaistulla studiolevyllä Dystopia. Albumin julkaisun jälkeen yhtye suoritti maailmankiertueen, jolla nauhoitettiin myös livealbumi Live in Ancient Kourion.
Yhtye alkoi työstää seuraavaa studioalbumiaan vuonna 2013, ja 2014 julkaistiin Plagues of Babylon.
Yhtyeen jäsen Jon Schaffer oli yksi niistä mielenosoittajista, jotka tunkeutuivat kongressiin Washingtonissa 6. tammikuuta 2021 ja hänet pidätettiin hieman myöhemmin. Helmikuussa 2021 laulusolisti Stu Block ja basisti Luke Appleton erosivat yhtyeestä.
Entiset jäsenet
Laulajat
Kitaristit
Basistit
Rumpalit
Taekwon-Do Akatemia
Taekwon-Do Akatemia on suomalainen taekwon-do-seura. Se on Suomen ITF Taekwon-Do ry (SITF) -lajiliiton jäsen ja toimii sitä kautta myös All European Taekwon-Do Federation in (AETF) ja International Taekwon-Do Federation in alaisuudessa. Taekwon-Do Akatemialla on toimintaa noin 16:lla paikkakunnalla toiminnan painopisteen ollessa Pohjois-Pohjanmaan sekä Lapin ja Kainuun alueilla. Rekisteröityjä jäseniä seurassa on yli 300. Seuran päävalmentajana toimii Mikko Allinniemi.
Park Tae-hwan
Park Tae-hwan (s. 27. syyskuuta 1989) on eteläkorealainen uimari ja olympiavoittaja.
Ura
Pekingissä 2008 Park sai maansa ensimmäisen olympiakullan uinneissa, kun hän voitti 400 metrin vapaauinnin Aasian-ennätysajalla 3.41,86. Myös 200 metrin vapaauintifinaalissa Park rikkoi Aasian-ennätyksen uituaan 1.44,85, mutta tämä riitti vain hopealle. Voiton vei kisojen kolmannella kullallaan ja maailmanennätysajalla Michael Phelps.
Park sai 2010 Aasian kisoissa kolme kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia sekä Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa yhden kulta- ja hopeamitalin. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän voitti 400 metrin vapaauinnin ajalla 3.42,04.
Lontoon olympialaisissa 2012 Park saavutti hopeaa 400 metrin vapaauinnissa. Hänet hylättiin matkan alkuerässä varaslähdön vuoksi, mutta protestin jälkeen hän pääsi loppukilpailuun. Park voitti hopeaa myös 200 metrin vapaauinnista, jakaen sen 400 metrin olympiavoittaja Sun Yangin kanssa.
Park voitti Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2014 kultaa 400 metrin vapaauinnissa. Saman vuoden Aasian kisoissa hän saavutti yhden hopeamitalin ja viisi pronssia. Syyskuussa 2014 Park antoi dopingnäytteen, joka sisälsi kiellettyä testosteronia. Sen esitettiin olevan peräisin Parkin kiropraktikolta saamasta ruiskeesta. Maaliskuussa 2015 Park sai 1,5 vuoden kilpailukiellon, joka päättyy maaliskuussa 2016. Käryn seurauksena hän menetti Aasian kisoissa 2014 saavuttamansa mitalit.
Park sijoittui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 parhaimmillaan kymmenenneksi 400 metrin vapaauinnissa. Hän voitti saman vuoden Windsorin lyhyen radan MM-kilpailuissa kultaa 200 metrin (ajalla 1.41,03), 400 metrin (3.34,59) ja 1 500 metrin (14.15,51) vapaauinneissa.
Lakotat
Lakotat eli tetonit (suomeksi tasangoilla asuvat ) kuuluvat siouxien läntiseen haaraan. Heidän perinteinen kulttuurinsa edusti ratsain liikkuvaa tasankointiaanien perustyyppiä, joka on tullut tutuksi niin Villin lännen elokuvista kuin sarjakuvistakin. Lakotojen alkuperäiset maat sijaitsivat Minnesotassa ja Iowassa. 1700-luvun aikana he siirtyivät Missourin lännenpuolisille alueille. Hankittuaan ratsuja lakotat laajensivat asuinmaitaan läpi Etelä-Dakotan aina Montanan ja Wyomingin itäosiin saakka. Black Hillsistä tuli heidän uskonnollinen keskuspaikkansa. 1870-luvulla erimielisyydet Yhdysvaltain kanssa johtivat pohjoisilla tasangoilla käytyyn sotaan, jonka huipentumana pidetään Little Bighornin taistelua 1876.
Lakotat jakaantuvat seitsemään eri heimoon.
Tulo tasangoille
thumb|250px|Sioux-intiaanien heimoalueet ja nykyiset reservaatit. Lakotain muuttoliikkeen yhtenä syynä pidetään heidän monia sotiaan creiden, assiniboinien ja ojibwojen kanssa. Itäisten siouxien mukaan lakotojen suurin syy siirtymiseen pois Minnesotasta oli toive parempien metsästysmaiden löytymisestä. Cheyennien perimätieto väittää, että lakotat tulivat tasangoille koiravaljakoiden vetäminä. Edetessään kohti länttä lakotat työnsivät syrjään iowat, murskasivat omahat ja kävivät 1700-luvun puolivälissä sotaan suojatuissa kylissään asuvia arikaroja, mandaneita ja hidatsoja vastaan. Saatuaan cheyennien välittäminä ratsuja lakotat valtasivat Black Hillsin (Mustat kukkulat) alueet ja ajoivat pois siellä asuneet kiowat.
Viimeinen voitto
thumb|170px|Istuva Härkä oli kuuluisin lakota. (Maalaus [[Henry F. Farny.]] 1800-luvun alkupuolella lakotat vahvistivat asemansa pohjoisten tasankojen vahvimpana kansana. Liikkuessaan pieninä ryhminä he onnistuivat välttämään isorokon ja muitten kulkutautien aiheuttamat suuret tuhot, jotka pahiten vaikuttivat kiinteissä kylissä asuvien kansojen keskuudessa. Lakotojen lukumäärä lisääntyi samalla kun useat heidän naapureistaan menettivät puolet väestöstään.
Yhdysvaltain asutuksen leviäminen pohjoisille tasangoille 1800-luvun puolivälissä aiheutti lisääntyviä levottomuuksia intiaanien ja valkoisen väestön välillä. Monet kirjoitetut rauhansopimukset raukesivat turhina. Lakotain johtoon nousseet Punainen Pilvi, Istuva Härkä ja Hullu Hevonen saavuttivat joitakin merkittäviä voittoja 1860-luvun aikana. Presidentti Ulysses Grant katsoikin sotimisen tulevan aivan liian kalliiksi ja alkoi ajaa rauhanpolitiikkaa intiaaniasiain rauhoittamiseksi. Ennen seuraavan vuosikymmenen puoliväliä lakotat saivat todeta, että Yhdysvaltain poliittinen suunnanmuutos ei riittänyt takaamaan pysyvää rauhaa. Mustilla kukkuloilla tehdyt kultalöydöt ja pyhiä maitaan puolustavien lakotojen lisääntynyt niskurointi johtivat laajaan sotilasoperaatioon, jota johti päämajastaan Chicagosta kenraali Philip H. Sheridan. Hyökkäyksen toimeenpanijaksi valittiin intiaanisodissa kunnostautunut everstiluutnantti George Armstrong Custer. Helppoa voittoa odottanut Custer oli tietämätön vastassaan olevasta ylivoimasta ja johti seitsemännen ratsuväkurykmenttinsä kesällä 1876 lakotojen ja cheyennien leiriin, mutta joutui nopeasti perääntymään huomattuaan sen koon. Pakoa yrittäneet sotilaat joutuivat pian soturien piirittämäksi ja saivat surmansa kukkulalla, joka tunnetaan nykyään nimellä ”Custer Hill”.
Tasankokulttuurin päätös
1880-luvulla uuden elämäntavan karuus paljastui lakotoille, ja heidän poliittinen järjestelmänsä hajosi. Myös uskonnolliset seremoniat tukahdutettiin, ja lapset lähetettiin kaukaisiin kouluihin oppimaan vieraan kulttuurin tapoja. Vuosina 1889–1890 lakotojen keskuudessa sai suosiota paiute-intiaanien keskuudesta levinnyt henkitanssirituaali, joka yhdisti kristinuskon oppeja lakotojen uskonnollisiin käsityksiin. Henkitanssia ja siihen yhdistynyttä Wounded Kneen verilöylyä on sanottu surulliseksi loppuluvuksi Yhdysvaltain armeijan ja lakotojen välisissä yhteenotoissa 1800-luvulla.
Lakotat 1900-luvulla
1930-luvun aikana lakotojen sosiaalinen kanssakäyminen lisääntyi kristillisten kirkkojen järjestämien seurojen myötävaikutuksella. Lakotat yhdistivät kesäisiin tapahtumiin omia tanssejaan ja pelejään, mutta uskonnollinen ja kulttuurillinen herääminen tapahtui kolme vuosikymmentä myöhemmin. Lakotojen elämä oli vaikeaa 1950–1960-luvuilla. Pick-Sloan-nimellä tunnettu patoprojekti työnsi osan Missourin vesistä heidän mailleen, ja 600 lakota-perhettä menetti kotinsa. Yhdysvaltain hallituksen poliittiset suuntaukset kohdistuivat yhä enemmän keinoihin, joilla pyrittiin vähentämään heimoyhteisön merkitystä. Intiaanien uudelleensijoittaminen merkitsi samaa kuin intiaanikansojen lakkauttaminen. Monet lakotat muuttivat New Yorkiin, Los Angelesiin ja Chicagoon uuden terminaatio-politiikan mallia noudattaen.
”Kaupunkilaistuneet” intiaanit eivät kuitenkaan muuttuneet osaksi näkymätöntä massaa, vaan heidän yhteenkuuluvuuden tunteensa voimistui. Radikaalit ajatukset nousivat esiin nuorten keskuudessa. Oglala-lakota Vine Deloria, Jr. kritisoi 1969 kirjassaan Custer Died for Your Sins: An Indian Manifesto amerikkalaisia intiaanihistorian vääristelystä. ”Punainen valta” ja muut radikaalit intiaaniliikkeet valtasivat nopeasti alaa. Minnesotassa 1968 perustettu Amerikan intiaaniliike (American Indian Movement, AIM) nousi saman vuosikymmenen lopulla kaikkien intiaanien puolestapuhujaksi ja järjesti yhä suurempia mielenosoituksia Yhdysvaltoja vastaan. Protestoivien lakotojen ja muiden heimojen vaatimukset kasvoivat, ja tapahtumat johtivat kahden lakotan murhaan. Verityöt kiristivät välejä lakotojen sisäisessä valtataistelussa. Oglala-lakotojen Pine Ridgen reservaatissa puoliverisistä koostunut Guardians of the Oglala Nationin (Goons) ajautui erimielisyyksiin täysveristen lakotojen kanssa, jotka protestoivat valkoisten suorittamia murhia vastaan. Goons hoiti kyläpoliisin virkaansa väkivaltaisin ottein ja yritti pahoinpidellä lakotojen avuksi tulleen AIM:n johtajan Russell Meansin. Levottomuudet huipentuivat helmikuussa 1973, kun noin 200 aseistettua AIM:n aktivistia ja joukko lakotoja valtasi Wounded Kneen taistelupaikan ja otti vangikseen 11 valkoista siviiliä. Televisio välitti tiedon valtauksesta ympäri maailmaa. Yhdysvaltain viramomaiset reagoivat yllättävällä tavalla, ja lähettivät paikalle armeijan kalustoa ja jopa hävittäjiä. Seuranneessa ammuskelussa muutamia intiaaneja kuoli, kun helikopterista avattiin tuli kirkon katon läpi.
Lakotojen sisäinen valtataistelu jatkui yhä valtauksen jälkeen. Pelon ja epäluulon ilmapiiri vallitsi Pine Ridgessä ja vuonna 1975 kaksi FBI:n asiamiestä ja yksi lakota saivat surmansa samassa reservaatissa käydyssä laukaustenvaihdossa. Vuosisadan lopulla presidentti Bill Clinton teki vierailun Yhdysvaltain köyhimmälle alueelle Pine Ridgeen. Vierailu sai aikaan julkisuutta niin kansallisessa kuin kansainvälisessäkin mediassa. Se oli merkittävä symbolinen ele, sillä kukaan Yhdysvaltain istuvista presidenteistä ei ollut vieraillut intiaanireservaatissa jälkeen Franklin D. Rooseveltin. Monista lupauksista huolimatta Clintonin matka lakotojen luo jäi jokseenkin merkityksettömäksi.
2000-luku
thumb|230px|Lakotat haluavat takaisin Paha Sapan, Mustat kukkulat. AIM:n taistelu lakotojen ja muiden intiaanien oikeuksien puolesta on jatkunut 2000-luvun puolelle. AIM on julistanut Yhdysvalloissa vietettävän kiitospäivän ”Kansalliseksi murheen päiväksi”, koska siirtolaisten tulo toi intiaaneille pelkkää murhetta. Lakotat ovat myös ilmaisseet tyytymättömyytensä heille maksettuihin rahallisiin korvauksiin ja kieltäneet Yhdysvaltain oikeudet Mustiin kukkuloihin. Pitkän linjan aktivisti Russell Means ja lakotojen ylin johto toimittivat Yhdysvaltain ulkoministeriölle joulukuussa 2007 viestin, jossa sanoutuivat irti yli 150 vuotta sitten tehdyistä vanhoista sopimuksista. Kyseessä ei ollut Yhdysvalloista eroaminen, vaan perinteisten maa-alueitten vaatiminen viiden eri osavaltion alueelta, ja itsenäisyyden saavuttaminen. Lakotat ovat etsineet taakseen tukea muun muassa Venezuelasta. Lisäksi heidän vaatimuksensa noudattaa Yhdysvaltain perustuslakia ja on täysin laillinen. Yksikään maailman valtioista ei ole kuitenkaan tunnustanut Lakotahin tasavaltaa.
Heimot
Lakotoihin kuului seitsemän eri heimoa, jotka olivat:
Kylät
thumb|230px|Lakota-kylä. Oman perimätietonsa mukaan lakotat tulivat ”maan alta”. Heidän historiansa alkaa Black Hillsistä eikä tunnista sitä aiempia tapahtumia. Lakotojen kulttuuri oli avoin vaikutteille. Se oli rakenteeltaan joustava ja omaksui uusia piirteitä jatkuvasti. Tasangoille tullessaan he löysivät niin ratsut, tipit kuin aurinkotanssinkin. Miesten ja naisten seurat olivat tärkeä osa yhteiskuntaa. Lakota-yhteisön perusyksikkö oli thiyóspaye eli laajentumaperhe. Pienempi yksikkö tiwáhe (ydinperhe) käsitti avioparin lapsineen. Laajentumaperheeseen saattoi kuulua useita sukulaisia, joten sen koko vaihteli kymmenestä useaan sataan. Lakotojen sukulaissuhteet olivat vaikeasti tulkittavia, ja joskus leirikuntien määriä saatettiin kasvattaa ottamalla niihin asukkaita, jotka eivät kuuluneet sukuun.
Lakotojen laajentumaperheistä koostuvat monet heimokunnat muodostivat vielä suuremman kokonaisuuden, heimon. Yhdessä nämä 7 heimoa tunnettiin lakotojen kansana, joka puolestaan kuului laajalle levinneeseen siouxien liittoon, seitsemän neuvoston tuleen.
Uskonto
Wakan Tanka (Suuri Henki) oli lakotojen elämää hallitseva kaikkialle yltävä voima, johon he suhtautuivat pelonsekaisella kunnioituksella. Wakan Tankaa ei pidetty yksittäisen olennon ilmentymä, kuten kristityt pitivät Jumalaansa, vaan se nähtiin enemmänkin koko maailmankaikkeutta yhdistävänä kokonaisvaltaisuutena. Tämän yliluonnollisen jumaluuden alla toimi joukko pyhiä voimia kuten aurinko, kuu ja tähdet. Lisäksi Wakan Tankan alaisuudessa työskenteli joukko näkymättömiä henkiolentoja. Eurooppalaisten mukana tullut kristinusko muutti lakotojen uskonnollista näkemystä, ja sai heidät 1800-luvulla rinnastamaan oman luojansa kristinuskon Jumalaan, jota se periaatteessa jo olikin.
Vanhan perimätiedon mukaan lakotoilla oli seitsemän pyhää riittiä, joista osa on seurannut heidän mukanaan läpi historian tähän päivään asti. Esimerkkinä säilyneistä tai uudelleen henkiin herätetyistä rituaaleista ovat vainajan muistotilaisuus vuosi tämän kuoleman jälkeen sekä puberteettiseremonia tyttöjen ja poikien aikuisiksi kasvamiselle. Tärkein tämän päivän seremonioista on aurinkotanssi ja siihen kuuluva sekä fyysinen että henkinen puhdistautuminen hikoilumajassa. Keskikesän aikaan järjestettävä aurinkotanssi on viime vuosina saanut myös yhä enemmän naisia asettamaan itsensä alttiiksi kärsimyksille.
Avioliitto
Neitsyet ja naimattomat tytöt olivat lakotojen keskuudessa korkealle arvostettuja. He vannoivat koskemattomuuttaan erityisillä neitsyttulilla, joita poltettiin yleisissä seremonioissa. Jos joku tiesi tytön valehtelevan, hänet oli mahdollisuus osoittaa huijariksi. Monet nuoret lakotamiehet keräsivät naiskokemuksia ja kirjoittivat valloittamistaan tytöistä ivalauluja, joita laulettiin leirinuotiolla. Sukulaiset pyrkivät suojelemaan parhaansa mukaan nuoria tyttöjä turhan innokkailta ihailijoilta. Eräs keino estää liian varhaiset suhteet oli sitoa yön ajaksi tytön jalat toisiinsa kiinni.
Avioliitto oli miehelle lähes välttämätön jo talouden ylläpidon vuoksi. Hänellä oli lupa useampaan vaimoon, jotka usein olivat keskenään sisaruksia. Uskoton vaimo saattoi menettää tekonsa seurauksena palmikkonsa tai joskus myös nenänpäänsä. Joissakin tapauksissa hänet surmattiin. Jos lakotamies kyllästyi vaimoihinsa, hän saattoi yhtenä vaihtoehtona lahjoittaa nämä pois. Vaimon oikeuksiin kuului jättää mies niin halutessaan. Avioeron syyksi miehellä riitti vaimon uskottomuus tai laiskuus. Naisella suurin syy eroon oli miehen pelkuruus.
Frankfurtin lentoaseman rautatieasema
Frankfurtin lentoaseman rautatieasema on rautatieasema Saksan Frankfurtissa. Asema yhdistää kaupungin lentoaseman itse kaupunkiin sekä maan rataverkkoon. Asema on jaettu kahteen osaan: S-Bahnin ja tavallisen rautatieliikenteen sekä ICE-liikenteen asemiin.
ICE-asema avattiin vuonna 1999. Sen pituus on 660 metriä ja korkeus 45 metriä. Aseman odotustilan ja lipunmyynnin yläpuolella on lasikupoli, jonka kohdalta lähtee ylikulkusilta A3-moottoritien yli lentoterminaaliin. Neljän tähden hotelli, jossa on konferenssikeskus, aiotaan rakentaa aseman päälle.
Saksan suurin lentoyhtiö Lufthansa antaa asiakkaidensa tehdä lähtöselvitys jo Kölnin tai Frankfurtin päärautatieasemalla. Matkustajien matkatavarat kuljetetaan sen jälkeen ICE-junalla lentoasemalle, jossa ne lastataan suoraan halutulle lennolle. Tämä palvelu tunnetaan nimellä AiRail Service. Vuorot, joilla palvelu on käytössä, on merkitty tunnuksella LH. Toinen Lufthansan palvelu on lähtöselvitystiskit moottoritien ylittävällä sillalla.
Toisella puolella moottoritietä lähempänä lentoterminaalia on S-Bahnin ja Regionalbahnin asema. Tämä rautatieasema avattiin 14. maaliskuuta 1972 ja se oli ensimmäinen lentokenttäasema Länsi-Saksassa. Tällä alkuperäisellä asemalla on kolme raidetta. Aseman alkuperäinen nimi oli Frankfurt (Main) Flughafen. Kauko- ja lähiliikenteen junat käyttivät samoja raiteita, joka usein aiheutti ruuhkia. Uuden aseman avautuminen 1999 helpotti asiaa huomattavasti.
Maribon tuomiorovastikunta
Maribon tuomiorovastikunta ( Maribo Domprovsti) on rovastikunta Lolland-Falsterin hiippakunnassa Tanskan kansankirkossa. Rovastikunta sijaitsee Lollandin kunnan alueella.
Rovastikuntaan kuuluu 23 seurakuntaa (sogn) ja 11 pastoraattia (pastorat).
Ohuella langalla
Ohuella langalla (Tunna blå linjen) on ruotsalainen draamasarja, joka kertoo malmöläisten poliisien työstä ja elämästä. Cilla Jackertin käsikirjoittamasta ja Anagramin tuottamasta sarjasta nähtiin ensimmäinen kausi keväällä 2021. Toinen kausi alkoi 18. syyskuuta 2022.
Sarjan on tilannut SVT. Suomessa sitä on esittänyt Yle.
Juoni
Sarja seuraa kuuden malmöläisen poliisin työtä ja arkipäivää. Uskovainen Sara (Amanda Jansson) on vastavalmistunut idealisti, joka saa parikseen kokeneemman ja kyynisemmän Magnuksen (Oscar Töringe). Jesse (Per Lasson) on eronnut ja elää osittain asuntoautossa. Leah (Gizem Erdogan) joutuu aika ajoin rauhoittelemaan kuumahermoista isoisäänsä Jurekia (Jurek Sawka) ja joutuu kollegoidensa epäsuosioon puhuessaan median haastatteluissa poliisin ongelmista liian suoraan. Dani (Sandra Stojiljkovic) ja Faye (Anna Sise) painiskelevat sen kanssa, julkistaako suhteensa silläkin uhalla, että he eivät saisi jatkaa työparina.
Toisella kaudella mukana on neljä uutta poliisia. Khalid (Mustafa al-Mashhadani) on suosittu sosiaalisessa mediassa, Ollesta (Robert Bengtsson) on tulossa isä, Fanny (Malou Marnfeldt) on juuri valmistunut poliisikoulusta ja Osmond (Johannes Lindkvist) on kunnianhimoinen poliisikokelas.
Tuotanto
Sarjan on tilannut SVT ja sen on tuottanut Anagram. Sarjan ensimmäinen kausi kuvattiin Malmössä kesäkuun 2019 ja tammikuun 2020 välisenä aikana. Pääkäsikirjoittaja Cilla Jackert oli alun perin suunnitellut sarjan sijoittuvan Tukholmaan, mutta tuotantoyhtiö halusi tuoda sen Malmöhön, koska siellä ei ollut aiempina vuosina juurikaan kuvattu draamasarjoja, ja kaupunki oli ollut otsikoissa ampumisten takia. Sarjan tekoon osallistui oikeita poliiseita, jotta siitä olisi saatu mahdollisimman aidon tuntuinen. Noin puolet 400 roolista on amatöörien näyttelemiä, esimerkiksi oikeita poliiseja, lääkäreitä, sairaanhoitajia tai (entisiä) päihdeongelmaisia. Sarjan kuvauksissa sattui vaaratilanne, kun kuvausryhmä joutui todistamaan jengitappelua erään lähikaupan vieressä. Seuraavana päivänä samalla paikalla mies ja lapsi ammuttiin autoonsa.
Sarjan teossa SVT:tä ovat avustaneet muiden Pohjoismaiden yleisradioyhtiöt Yle (Suomi), DR (Tanska), NRK (Norja) ja RÚV (Islanti), ja sarja on esitetty tai tullaan esittämään myös näissä maissa.
Pohjoismaiden lisäksi sarjaa on esitetty Saksassa ZDF-kanavalla sekä Australiassa SBS-kanavalla.
Vastaanotto
Sarjaa on kehuttu Ruotsissa autenttiseksi ja raikkaaksi vaihteluksi murhamysteereille ja nordic noirille. Sitä on myös verrattu Hill Street Bluesiin. Sitä on kuitenkin vasemmiston suunnalta myös kutsuttu poliisin "mainokseksi" ja erityisesti nimeä on kritisoitu (Thin Blue Line on Yhdysvalloissa yhdistetty äärioikeistoon ja poliisiväkivaltaan).
Takaisin Karjalaan
Takaisin Karjalaan on Sleepy Sleepersin kolmas studioalbumi vuodelta 1977, jonka teemana on Karjala.
Kullimaa (Käru)
Kullimaa on kylä Keski-Virossa, Türin kunnassa, 8 kilometrin päässä Kärusta etelään Kärun joen rannalla. Vuonna 2001 kylässä oli 24 asukasta.
Takaisin Karjalaan
Takaisin Karjalaan on Sleepy Sleepersin ensimmäinen varsinainen teema-albumi. Kahdella aiemmalla levyllään yhtye oli keittänyt alkoholista ja ihmisruumiin eritteistä liemen, jossa uiminen olisikin saattanut tuntua jo ahdistavalta. Sleepy Sleepersin onneksi maailma antoi heille kaksi riemukasta asiaa: punkrockin ja Neuvostoliiton. Näiden avulla bändi kykeni palaamaan edellisen Livet I Bordell -albumin ammattimaisesta Sleepy Sleepersistä takaisin kohti alkuperäistä, railakkaan älyvapaata lahtelaisbändiä. Nauhoitukset tehtiin 1977 Lahden Microvox-studiossa. Äänittäjänä toimi Pekka Nurmikallio.
Kullimaa (Käru)
Kylässä avattiin kirjasto jo vuonna 1882.
Takaisin Karjalaan
Albumin ristimänimi oli Karjala takaisin - otsikko, joka vuonna 1977 oli Suomen ja Neuvostoliiton läheisten suhteiden vuoksi verrattavissa lähinnä jumalanpilkkaan. Levy-yhtiön lakimiesten helpotukseksi levyn nimi muutettiin ulkopoliittisesti miedommaksi, mutta alkuperäisestä ajatuksesta on julkaisulla kuitenkin vielä kappaleessa "Anarkiaa Karjalassa" jäljellä peitelty ilmaus perkeleen juntit, palauttakaa... pilsnerini; alun perin laulusuorituksessa "juntteja" vaadittiin palauttamaan pilsnerin sijasta Karjala.
Muutenkin Takaisin Karjalaan ilakoi täysin rinnoin aiemmin kielletyksi koetun teeman - siis Neuvostoliiton ja venäläisten herjaamisen - parissa, jos kohta pilkkakirveen terävimmät iskut osuvat itse asiassa suomalaisten tuolloin harjoittamaan itsesensuuriin suurta itänaapuria koskevien kommenttien esittämisessä. Yhteiskunnallista vastuuta tuntevat tahot toimivatkin toivotusti ylireagoiden: tanssien järjestäjille lähetettiin kiertokirjeitä, joissa kehotettiin kieltämään Sleepy Sleepersin esiintymiset. Suomi–Neuvostoliitto-Seuran paikallisosastot paheksuivat yhtyeen musiikkia ala-arvoiseksi sekä Suomen ja Neuvostoliiton hyviä suhteita vahingoittavaksi. Vaikka kohu tuntuikin bändin keikkamyynnissä, Sleepy Sleepers -leirissä toivottiin salaa, että viranomaiset kieltäisivät koko yhtyeen: parempaa mainosta kun ei rockyhtye voisi Amerikan markkinoilla saada.
Musiikillisesti Takaisin Karjalaan hyödyntää paljon Sleepy Sleepersille tässä vaiheessa jo tavaramerkiksi muodostunutta 50-luvun rock'n'rollia, mutta yhtye oli ottanut käyttöönsä myös uuden punkrockin, jota hyödynnetään niin Sex Pistolsilta ("Anarkiaa Karjalassa") kuin Stranglersilta ("IC:llä Karjalaan"). Linkki 50- ja 70-lukujen rockin välille syntyy kappaleissa kuultavista lainoissa Sex Pistolsilta ("Anarkiaa Karjalassa"/"Anarchy in the UK"), joka on muutoin oma sävellys, ja vanhoista klassikoista ("Do you wanna dance"/"Mennään Karjalaan") sekä ("Johnny B. Goode"/"Idi Amin"). Toisaalta sovitus "Kapina Wiipurin asemalla" ("Johnny Guitar") ja Surf-klassikkosovitus "Jytinää Eestissä" ("Wipe Out") ovat viitteitä 1960-luvun alun rautalankatyyliin.
Musiikillisen ja ulkopoliittisen ajankohtaisuuden lisäksi Sleepy Sleepers osallistui myös kriminaalipoliittiseen keskusteluun. Kappale Kaapataan Lentokone Moskovaan ("Paint It Black") sisältää rikollista toimintaa suunnitteleville nuorille sopivan varoituksen siitä, kuinka moiset toimet voivat johtaa ympärileikkuupöydän kautta Siperiaan. Singlen ensin jukebokseihinsa hyväksynyt Raha-automaattiyhdistys kuitenkin havahtui Sleepy Sleepersin ulkopoliittista kelvottomuutta julistaneesta keskustelusta vetäen levyn pois levyautomaateistaan. Sleepy Sleepers ei kuitenkaan suostunut suomettumaan tai tinkimään muutenkaan periaatteistaan. "Merkonomimusiikki on täysin out - emme tee valheellista Aku Ankka -musiikkia", Sakke Järvenpää painotti Hymy-lehdessä syksyllä 1978, ja Mato Valtonen säesti kuvaillen Sleepy Sleepersin asenteen peruskiveä: "Me olemme musiikin maallikoita. Emme edes tiedä mitä musiikki on".
Kappaleet
Sävellykset ja sanoitukset Sakke Järvenpää, Mato Valtonen = S.Helminen, M.Helminen. Myös yhtyeen jäsenet käyttivät salanimeä Helminen.
Kappaleet Rahaa, sexii, hulinaa ja UKK eivät olleet mukana alkuperäisellä vinyyli-LP:llä, vaan albumin jälkeen julkaistavaksi suunnitellulle, mutta hyllytetyllä singlellä. Kappaleet ilmestyivät vuonna 1978 Pahimmat-kokoelmalla.
Suomen ITF Taekwon-Do
Suomen ITF Taekwon-Do ry (SITF) on perustettu vuonna 1986. SITF:llä on 30 jäsenseuraa ja noin 1500 harrastajaa yli 40 paikkakunnalla Helsingistä Muonioon. SITF:n puheenjohtajana toimii Tanja Hammare.
Lajillisina kattojärjestöinä toimivat International Taekwon-Do Federation (ITF) ja All European Taekwon-Do Federation (AETF). SITF:n tarkoitus on auttaa Suomessa toimivia jäsenseurojaan toimimaan ITF:n sääntöjen mukaisesti ja harjoittamaan Kenraali Choi Hong Hi’n kehittämää Taekwon-Doa, Koreasta lähtöisin olevaa taistelu- ja itsepuolustuslajia. ITF Taekwondossa on kuusi eriväristä vyötä ja niiden lisäksi niihin kuuluvat merkit (lapset ja juniorit) ja mustassa vyössä on arvoja 9 dan. asti.
SITF:n tarkoituksena on kehittää liikuntaharrastusta eri ikäisten ihmisten parissa ja toimia niin, että mahdollisimman moni seuran jäsen harrastaisi kunto-, kilpa- tai huippu-urheilua edellytystensä ja tarpeidensa mukaisesti. SITF:n toiminnan perustana ovat liikunnan eettiset arvot ja urheilun Reilun Pelin periaatteet. Toiminnassa pyritään edistämään sukupuolten välistä tasa-arvoa.
Petolliset
Petolliset on tuleva suomalainen psykologinen tositelevisiokilpailu, jossa joukko suomalaisia kilpailee joukkueittain erilaisissa haasteissa, joissa voi kerryttää ryhmän kokonaisrahapottia. Ryhmässä on kuitenkin joukko Petollisia, jotka koettavat evätä tämän voittopotin kokonaan itselleen ”murhaamalla” eli pudottamalla tavalliset kilpailijat pois.
Ohjelman esitys alkaa syksyllä 2023 Nelonen kanavalla ja Ruutu-suoratoistopalvelussa. Ohjelmaa juontaa Christoffer Strandberg, jolle sarja on toinen Nelonen-kanavan juontopesti.
Formaattia on myyty jo 14 eri maahan, kuten Yhdysvaltoihin, Ranskaan, Iso-Britanniaan sekä naapurimaa Ruotsiin, ja se on saanut monia palkintoehdokkuuksia esimerkiksi Britanniassa.
Ohjelman kulku
Ohjelman idea on hyvin samantapainen kuin Mafiosossa, silmäniskumurhaajassa tai muissa tunnetuissa ajanviettopeleissä.
18 julkisuudesta tuttua kilpailijaa pelaa Christoffer Strandbergin johdolla Vanajanlinnassa 25 000 euron jaetusta palkinnosta. Joukossa on kuitenkin vähemmistö Petollisia, jotka tietävät toistensa identiteetit ja joiden tehtävä on pudottaa uskolliset kilpailijat pois päivä päivältä ja olla viimeiset jäljellä olevat. Uskollisten tehtävä on päästä Petollisten jäljille ja eliminoida nämä, ennen kuin he itse putoavat kaikki.
Joka jaksossa kilpailijat suorittavat haastavia tehtäviä, joissa kerätään rahaa hopeaharkkojen muodossa yhteiseen pottiin. Kilpailut voivat olla eri joukkueiden välisiä kamppailuja, joissa oman osuutensa tekevä joukkue kerryttää lisää hopeaharkkoja, tai yksilökisoja, joissa jokainen on merkittävässä roolissa tehtävän onnistumisessa. Petolliset koettavat kuitenkin huomaamattomasti sabotoida joka ikistä tehtävää ja herättää epäilyksiä uskollisten joukossa.
Pyöreä pöytä
Lyhyiden puolustuspuheiden jälkeen äänestetään yhdessä siitä, kuka karkotetaan kilpailusta. Äänestyksen jälkeen karkotettu kilpailija paljastaa, oliko Uskollisten vai Petollisten leirissä. Mikäli uskolliset onnistuvat pudottamaan yhden Petollisista, saattavat Petolliset neuvotella jonkun uskollisen kanssa siitä, liittyisikö tämä heihin ja alkaisi itse sabotoida kilpailua.
Petollisten kammio
Joka yö Petolliset kokoontuvat yhteen kammioonsa, ja päättävät yhdessä, kuka uskollisista kilpailijoista ”murhataan” keskellä yötä. Enemmistön päätöksellä yksi uskollisista joutuu jättämään pelin eli tulee ”murhatuksi”. Muut uskolliset itse saavat tietää, kuka putosi pelistä, vasta seuraavan aamun koittaessa.
Voittaminen
Mikäli uskolliset kilpailijat epäilevät toista uskollista kilpailijaa, kyseinen henkilö putoaa pelistä pois. Uskollisten tehtävä on pelata Petolliset pois voittaakseen. Mikäli viimeiset kilpailijat jäljellä ovat Uskollisia, voittopotti menee jäljellä olevien uskollisten jakoon; mikäli viimeiset kilpailijat ovat sen sijaan Petollisia, voitot jaetaan Petollisten kanssa. Pelin voittajat saavat 25 000 euron voittopotin yhteisesti jaettavaksi.
Kilpailijat
Ex-nyrkkeilijä Elina Gustafsson, somepersoona Hanad "Dosdela" Hassan, ex-lumilautailija Heikki Sorsa, korkeushyppääjä Jade Nyström, juontaja Janne Porkka, yritysvalmentaja Juhana Helmenkalastaja, ex-jääkiekkoilija Jukka Tammi, tubettaja Juuso "Herbalisti" Karikuusi, radiotoimittaja Karoliina Tuominen, iskelmälaulaja Marita Taavitsainen, muotisuunnittelija Mert Otsamo, viestintäjohtaja Mikael Jungner, muusikko Pertti "Nipa" Neumann, toimittaja Raija Pelli, Miss Suomi 2012 Sara Chafak, somevaikuttaja Sita Salminen, twerk-tanssija Tia-Maria "Tinze" Sokka sekä rikostoimittaja Vera Miettinen.
Seven Seals
Seven Seals on Primal Fearin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 21. lokakuuta 2005.
APL (ohjelmointikieli)
APL (A Programming Language) on ohjelmointikieli, joka perustuu Kenneth E. Iversonin vuonna 1957 Harvardin yliopistossa kehittämään matemaattiseen merkintäkieleen. Kieli on nimetty Iversonin vuonna 1962 julkaistun kirjan A Programming Language mukaan. Kielestä on myös sanottu, että se ei ole ohjelmointikieli vaan laskentaan soveltuva ongelmanratkaisukieli.
APL:n periaatteena on ilmaista matemaattiset ja tietojenkäsittelylliset perustoiminnot omilla symboleillaan tai niiden yhdistelmillä; luku- ja merkkijoukkoja operoidaan kokonaisuuksina. APL:n primitiivit ovat kaikki yhden merkin symboleita, mikä tekee kielestä tiiviin ja monien mielestä kryptisen. APL-ohjelmointiympäristö on hyvin salliva (kysehän on notaatiosta), joten ohjelmointikuri on käyttäjän vastuulla.
APL toimii (käytännöllisesti katsoen aina) tulkkiperiaatteella: ohjelmia ei käännetä vaan ne suoritetaan alkuperäiskoodia suoraan tulkitsemalla. Tämä mahdollistaa ohjelmaympäristön jäljittämisen, ohjelmakoodin ja muuttujien tarkastelun ja muokkauksen kesken suorituksen. Sovellus voidaan siten keskeyttää (joko tahallaan tai virhetilanteeseen) ja suoritusta voidaan jatkaa tehtyjen muutosten jälkeen suoraan keskeytyskohdasta. APL onkin ollut aina tehokas prototyyppikehitin.
Lyhyt historia
Alun alkaen Iversonin tarkoituksena oli kehittää tietojenkäsittelyn opetus- ja tutkimuskäyttöön yleinen matemaattispohjainen merkintätapa (Iversonin notaatio).
APL-kieltä kehitettiin IBM:ssä 1960-luvulla, Iversonin lisäksi mukana olivat Adin Falkoff ja Donald Sussenguth. APL julkistettiin 1970-luvulla, ja sen käyttö levisi IBM:n keskustietokoneissa laajalle. IBM:n lisäksi muut keskeiset tietokonevalmistajat tarjosivat APL:n omiin tuotteisiinsa, ja APL-käyttäjät alkoivat järjestää käyttäjätapaamisia (vuonna 1984 pidettiin APL-konferenssi Helsingissä). Muutamat tehokkaat APL-tuotteet edesauttoivat tuotteen leviämistä: mm. kuvien ja kaavioiden tekoon tarkoitettu Graphpak, tehokas tietokantajärjestelmä ADI ja APE-sovelluskehitin.
APL:n keskuskonekäytössä tarvittiin erillinen APL-näppäimistö, ohessa muistinvarainen kaavio IBM:n suomalaisesta APL2-näppäimistöstä. center|IBM:n APL2-päätteen näppäimistökartta.
Nykyään (2010 lopulla) on valmistaja- ja tuotejakauma suunnilleen seuraavanlainen: IBM:n APL2 on saatavissa laajalti (VM/CMS, MVS/TSO, Windows, Unix), brittiläis-tanskalainen Dyalog (Windows, Unix, PDA-laitteet) on noussut kielen tärkeimmäksi kehittäjäksi, yhdysvaltalainen APLNow (entinen APL2000 entinen Manugistics entinen STSC) nousi PC:iden myötä kehityksen kärkeen (Windows, Unix), brittiläisen MicroAPL:n tulkki on saatavissa eri ympäristöihin ja siis myös Mac-koneisiin, Soliton jatkaa Sharp-APL:n perinteitä (VM/CMS, MVS/TSO, Unix).
Iverson kehitti yhdessä Roger Huin kanssa uuden sääntiöajatteluun perustuvan ohjelmointikielen, J:n, jossa käytetään vain Ascii-merkkejä. Athur Whitney kehitti Morgan-Stanleylle APL-pohjaisen tehokkaan erikoiskielen A+ (joka on nykyään saatavilla vapaasti mm. Linuxille). Hänen 1990-luvulta kehittämäänsä K-sääntiökieltä voi luonnehtia erikoistuneeksi ja erittäin tehokkaaksi, erityisesti suurille datamassoille ja transaktioille hiotun tietokantaratkaisunsa ansiosta.
APL on modernisoitunut ajan myötä. Esimerkiksi DyalogAPL sisältää seuraavia kielen ja ympäristön laajennuksia: nimitilat (rakenteiset työtilat), oliolaajennukset (mm. GUI-, OLE- ja TCP-liittymät on toteutettu oliosyntaksilla), .NET-yhteensopivuus, kontrollirakenteet, dynaamiset funktiot (D-kieli, funktionaalinen APL:n alikieli), säie- ja olio-ohjelmointi. APLNow Inc:n APL+Win on kehittänyt Internet-ominaisuuksiaan.
APL:n nykyinen käyttö
APL:ää käytetään edelleenkin mitä erilaisimmissa tehtävissä muun muassa finanssipalveluissa sekä matemaattis-tilastollisissa tietojenkäsittelytehtävissä. Merkittävän käyttäjäryhmän muodostavat vakuutusmatemaatikot.