cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Steven Jay Russell
Vankilapaot
Russell pidätettiin 7. huhtikuuta 1998 Fort Lauderdalessa kun hän oli kävelemässä autolleen. Hänet lähetettiin jälleen kerran Texasiin, tällä kertaa 144 vuoden vankeuteen. Russellin teoreettinen vapautumispäivä on 12. heinäkuuta 2140, mikä tarkoittaa, ettei hän tule enää koskaan vapautumaan. Lukuisten pakojensa ja rikostensa takia Russell suorittaa rangaistustaan Polunsky Unit -vankilan eristyssellissä.
Russell mediassa
Steve McVicker on kirjoittanut Russellista samannimisen kirjan vuonna 2003.
Tähtimeriahven
Tähtimeriahven (Epinephelus multinotatus) on meriahventen (Serranidae) heimoon ja meriahventen (Epinephelinae) alaheimoon kuuluva meri- ja murtovesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö
250px|vasen|pienoiskuva|Nuori yksilö. Tähtimeriahven saavuttaa täysimittaisena noin 100 senttimetrin pituuden ja noin yhdeksän kilogramman painon. Pää ja ruumis ovat pohjaväritykseltään tumman purppurasävyisen harmaita ja niissä on valkeita epäsäännöllisen muotoisia ja kokoisia pilkkuja ja läiskiä. Selkä-, perä- ja pyrstöevien takareunat ovat valkeita. Tähtimeriahvenella on kylkiviivallaan 64–81 suomua. Selkäevässään lajilla on yksitoista piikkiruotoa ja 15–17 pehmeää ruotoa, peräevässään kolme piikkiruotoa ja 8–9 pehmeää ruotoa ja rintaevässään 18–20 pehmeää ruotoa.
Levinneisyys ja elinympäristö
Tähtimeriahventa tavataan alueella Chagossaarilta ja Mauritiukselta Itä-Afrikkaan ja Australian länsiosiin. Laji elää yleensä korkeintaan 90–100 metrin syvyisistä vesistä. Sen ravintoa ovat pienet kalat ja äyriäiset. Naaras saavuttaa sukukypsyyden noin 41 senttimetrin mittaisena. Lajin on havaittu voivan elää ainakin 30-vuotiaaksi.
Ini Kamoze
Cecil Campbell (s. 9. lokakuuta 1957 Port Maria, Jamaika), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Ini Kamoze, on jamaikalainen reggaemuusikko. Hänet tunnetaan parhaiten hänen vuonna 1994 ilmestyneestä hittikappaleestaan "Here Comes the Hotstepper", joka nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen. Hän sai myös suosiota, kun hänen kappalettaan "World a music" samplattiin reggaeartisti Damian Marleyn kappaleessa "Welcome to Jamrock".
Skotlanninbullterrieri
Skotlanninbullterrieri on sukupuuttoon kuollut brittiläinen koirarotu.
Ulkonäkö
Skotlanninbullterrieri näytti sen aikaiselta amerikanpitbullterrieriltä. Se oli kookas, pitkäraajainen, lihaksikas ja vahvaluustoinen. Sillä oli sileä karvapeite ja voimakas rakenne. Se painoi n. 20 kg ja oli 50 cm korkea. Pää oli kookas; otsa oli litteä, kuono lyhyt ja neliömäinen, suuri ja leveä muttei vetäytyvä kuten englanninbulldoggilla. Leuat ja hampaat olivat yhtenäiset ilman toistensa yli menoa. Koiralla oli loiva painauma silmien välissä, jotka olivat tumman pähkinänruskeat mutteivät uponneet eivätkä ulostyöntyvät. Korvat olivat pienet, ohuet, korkealle kiinnittyneet ja aina typistetyt, eikä naama ollut ryppyinen. Kulmakarvat pienet tai yhdistyneet. Skotlanninbullterrierin ilmettä ei ole koskaan nähty millään muulla rodulla mutta voidaan usein tunnistaa sekarotuisessa koirassa. Runko oli pyöreä ja kylkiluut selkeät, selkä lyhyt, leveä ja lihaksikas ja rintakehä syvä ja leveä. Häntä oli alaskiinnittynyt ja ilman hapsuja, ennemmin riippuva eikä koskaan selän yli nouseva. Koira seisoi suoraan ja tiukasti raajoillaan. Sen eturaajat olivat vankat ja lihaksikkaat, eikä niissä ollut kaareumia. Takaraajat olivat hyvin paksut ja vahvat ja niissä oli hyvin kehittyneet lihakset. Väri oli tummansininen, samanlainen kuin englanninvinttikoiralla; siitä huolimatta toisinaan syntyi brindlejä tai punaisia yksilöitä jotka tunnettiin Skotlannissa nimellä red smut eli punainen saasta.
Luonne ja käyttäytyminen
Rotu oli rohkea, peloton, älykäs, sitkeä ja ketterä. Sen sanottiin olevan hiljainen taistelija. Koiria tappelutettiin kuolemaan asti ja hävinneitä yksilöitä myös rangaistiin karulla kädellä. Ne olivat kyvykkäitä ja ovelia taistelutaktiikassaan, mikä teki niistä koiratappeluiden harrastajien suuren suosikin. Väitettiin, ettei mikään muu rotu pärjännyt taistelussa niitä vastaan.
Alkuperä
Tarinan mukaan merirosvo John Paul Jones osti koiria ulkomailta ja toi muutamia mukanaan Skotlantiin vieraillessaan synnyinkaupungissaan Kirkcudbrightissa noin vuoden 1770 aikoihin. Suosituimman teorian mukaan Kin Tilloch -alueen romanit hankkivat englantilaisia bullterriereitä, ja jalostivat niitä alkuperäistä kookkaammiksi, jotta ne pärjäisivät paremmin koiratappeluissa. Toisen teorian mukaan rotu oli bulldoggin ja sinisen englanninvinttikoiran välisen risteytyksen tulos ja kolmannen mukaan eteläintianvinttikoiran (Poligar Hound) jälkeläinen. Väitettiin että skotlanninbullterrieri oli alun perin kotoisin Gallowayn rannikolta, mikä tukee Paul Jones -legendaa.
1800-luvun puolivälissä rotu oli suosittu erityisesti Glasgow'n alueella. Se kuoli kuitenkin sukupuuttoon 1800-luvun loppupuolella koiratappeluiden lakkauttamisen myötä.
Vaikutus muihin rotuihin
Ensimmäiset koirat jotka saapuivat Yhdysvaltoihin englantilaisten immigranttien mukana 1800-luvun puolivälissä olivat skotlanninbullterriereitä ja staffordshirenbullterriereitä. Suurenmoisten taistelutaitojensa vuoksi skotlanninbullterrieri lisättiin osaksi staffordshirenbullterrierin jalostusta 1800-luvun alkupuolella ja sinistä väritystä on esiintynyt staffordshirenbullterrierillä siitä lähtien.
Danas Rapšys
Danas Rapšys (s. 21. toukokuuta 1995 Panevėžys) on liettualainen uimari. Rapšys on saavuttanut MM- ja EM-kilpailuissa useita mitaleja vapaa- ja selkäuinnissa. Rapšys osallistui myös Rio de Janeiron olympialaisiin 2016 100 m ja 200 m selkäuintiin sekä 4 x 100 m sekaviestiin. Yksilökilpailuissa hän jäi ensimmäiselle kierrokselle. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui 200 metrin vapaauinnissa kahdeksanneksi.
Illuusioargumentti
Illuusioargumentti on argumentti aistinsisältöjen olemassaolon puolesta. Se on suunnattu niin kutsuttua suoraa eli naiivia realismia vastaan. Argumentti voi hyödyntää esimerkiksi sellaista luonnossa esiintyvää illuusiota, jossa aistit saavat väärän kuvan. Tunnettu on suoran tikun argumentti. Kun pidän täysin suoraa tikkua veden alla, se ei näytä suoralta. Tiedän, että tikku on suora, mutta sen havaitseminen veden läpi saa aikaan taipumisen vaikutelman, enkä voi muuttaa aistivaikutelmaa. Havaitsen aistinsisältöjen kautta, mutta en saa oikeaa tietoa.
Kuningatar Loanan arvoituksellinen liekki
Kuningatar Loanan arvoituksellinen liekki (La misteriosa fiamma della regina Loana) on Umberto Econ kaunokirjallinen teos vuodelta 2004. Sen on suomentanut Helinä Kangas, ja suomennoksen on julkaissut WSOY vuonna 2005. Teos kertoo italialaisesta miehestä, joka kokee aivohalvauksen seurauksena osittaisen muistinmenetyksen ja koettaa rekonstruoida koko aiemman elämänsä 1900-luvun Italiassa. Kirjassa on Econ oma runsas kuvitus.
Teoksen alkuperäinen nimi on peräisin sarjakuvan Tim Tyler erään jakson otsikosta. Eco sanoo, että otsikko oli valmiina jo ennen kuin hän oli alkanut kirjoittaa kirjaa. Hän olettaa että se on kiehtonut häntä jo lapsena, sillä hän muisti otsikon mutta ei itse sisältöä. Liekki viittaa siihen, että teoksen päähenkilö Yambo kokee muistamisen hetket liekin leimahduksena. Sarjakuvan otsikko on puolestaan peräisin H. Rider Haggardin teoksesta She, joka vuorostaan on plagiaatti Pierre Benoit'n teoksesta Atlantide. Benoit'a taas on syytetty siitä, että hän oli kopioinut sen Haggardilta.
Kirjan päähenkilön nimi viittaa 1813 kuolleeseen italialaiseen kirjanpainajaan ja typografiin Giambattista Bodoniin.
Tarina
Antikvaarinen kirjakauppias Giambattista "Yambo" Bodoni menettää yllättäen muistinsa. Hän ei tiedä omaa nimeään, hänen muistonsa menneisyydestä ovat kadonneet. Hän ei tunnista vaimoaan, ei lapsiaan, ei kotikaupunkiaan. Kaikki mitä hän muistaa, on peräisin kirjoista ja muista julkisista tietolähteistä. Hän alkaa rakentaa itselleen uutta minuutta kirjojen kautta. Lapsuudenkotinsa ullakolla hän uppoutuu nuoruutensa kirjoihin. Hän yrittää ankarasti mutta turhaan löytää yhteyttä julkisen tiedon kautta yksityisiin muistoihin. Hän kuvailee elämäänsä "elämäksi tietosanakirjana".
Bodoni pystyy lukemansa ja löytämänsä suvun kirjallisen aineiston avulla rakentamaan uudelleen menneisyyttä, mutta olennainen puuttuu: tunne ja yhteys entiseen minään. Kiihkeä lukeminen vie kuitenkin voimat, ja Bodoni saa uuden sairauskohtauksen. Hän vaipuu koomaan, mutta siitä toipuessaan hän alkaa muistaa entisiä asioita, ja hän ymmärtää sellaistakin, mikä aiemmin on ollut käsittämätöntä, esimerkiksi miksi hän on karttanut lapsuudenkotiaan. Hän muistaa myös nuoruuden saavuttamattoman rakkauden, jonka unohtuneita kasvoja hän yrittää pinnistää mieleensä. Tämä ponnistelu tuottaa kuitenkin tulokseksi vain muistikuvia lapsuudessa luetuista kirjoista, ja kirjallisuuden ystävä kokee traagisen kohtalon. Teoksesta löytyvät monet jo Ruusun nimestä tutut aiheet, arvoitukset ja ongelmanratkaisut.
Arvioita
Toni Brantberg kirjoittaa Kirkko ja kaupunki -lehdessä: "Romaanissa pohditaan kulttuurin ja muistin merkitystä. Mikä minussa on pelkästään minua ja mikä yhteistä? Mitä voin muistaa ja miten?" Hän pitää fasismin ja katolisuuden varjossa elävää Italian populaarikulttuuria kuvaavaa kirjaa kiinnostavana ja monipuolisena.
Helsingin yliopiston tutkijat Tarja Knuuttila ja Max Ryynänen toteavat Econ teosta käsittelevässä artikkelissaan, että se on samalla Econ matka omaan kirjahyllyynsä, niin lukijana, kirjailijana kuin tutkijanakin. Hän on saanut siihen omasta työstään teemoja, joista yksi on tietosanakirja, toinen sarjakuvat, joita hän on aikoinaan tutkinut. Myöhemmin Eco siirtyi tutkimaan mieltä, tietoisuutta ja havainnointia, ja hän on saanut kirjaan keskeisiä aineksia juuri näistä tutkimuskohteistaan. Kirja on muistin kysymyksiin perehtyneen tutkijan ajatuskoe, kuten Knuuttila ja Ryynänen kirjoittavat.
Eco on pohtinut tarinan ja todellisuuden suhdetta aiemmissa teoksissaan Edellisen päivän saari ja Baudolino. Knuuttila ja Ryynänen kirjoittavat, että Kuningatar Loanassa Eco menee kuitenkin suoraan minuuteen, siihen miten ihminen rakentaa tarinoiden avulla itselleen kulissin, joka voi olla hyvin vieras niiden luojalle itselleenkin.
Teos sisältää runsaasti kirjallisia viittauksia, ja Eco hyödyntää siinä myös omaa elämäänsä, lapsuuttaan Mussolinin aikana, katolista kasvatusta, syyllisyyttä, aikansa populaarikulttuuria. "Suurin osa noiden aikojen muistoista on omia henkilökohtaisia muistojani, ja kaikki lehtikuvat, äänilevyt ja sarjakuvat kuuluvat minun muistini kuvastoon", hän sanoo haastattelussa. Tosin ne eivät ole omaelämäkerrallisia, hän huomauttaa, vaan koko sukupolven muistoja. Viittaukset sumuun muistin menettämisen yhteydessä pohjautuvat myös hänen omiin kokemuksiinsa. Hän on syntynyt sumun keskellä, ja hän rakastaa sumua jopa niin paljon, että on koonnut antologian sumua käsittelevistä teksteistä.
Peter van der Kamp nostaa arviossaan esiin teoksen yhteydet James Joyceen, tämän Dublinilaisiin ja Taiteilijan omakuvaan nuoruuden vuosilta, mikä ei ole sattumaa, sillä Eco on eräässä teoksessaan käsitellyt Joycen kiitollisuudenvelkaa keskiajan skolastiikalle, joka hänelle itselleen, Ecolle, on läpikotaisin tuttua keskiajan tutkijana.
Kasilanjärvi
Kasilanjärvi on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa Koivujärven kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 45 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 900 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,7 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Paloselän alueeseen (35.332) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 101,8 metriä mpy.
Ramūnas Šiškauskas
Ramūnas Šiškauskas (s. 10. syyskuuta 1978 Kaišiadorys, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija.
Ura
Šiškauskas löydettiin pelaamasta juniorivuosinaan B-liigan pelejä. Hänet haluttiin nostaa pelaamaan korkeimmalle tasolle, minkä takia hänet siirrettiin BC Sakalaihin. Kahden vuoden jälkeen hän siirtyi Liettuan toiseen suurseuraan, BC Lietuvos Rytasiin, jossa hän myös voitti Liettuan koripalloliigan mestaruuden kahdesti. Vuonna 2004 Šiškauskas siirtyi Benetton Trevisoon, jossa hän voitti Italian-mestaruuden.
Kaudeksi 2006–2007 Šiškauskas siirtyi Panathinaikosiin. Kreikassa ollessaan hän voitti Kreikan-mestaruuden, Kreikan cupin sekä Euroliigan mestaruuden. Panathinaikosista Šiškauskas siirtyi TsSKA Moskovaan kahden vuoden sopimuksella vuonna 2007. Seuran paidassa hän voitti muun muassa Venäjän ja Euroliigan mestaruudet.
Kauden 2008–2009 jälkeen Šiškauskas teki TsSKA:n kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen kevääseen 2011 saakka. Hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 2012.
Maajoukkue
Šiškauskas pelasi Liettuan koripallomaajoukkueessa ja voitti pronssia Sydneyn olympialaisissa 2000. Kultaa hän voitti EM-kisoissa 2003. Viimeinen mitali oli EM-kisojen 2007 pronssimitali. Vuonna 2008 Šiškauskas päätti vetäytyä maajoukkueesta.
Sisilian iltamessu
Sisilian iltamessu (vesper) oli Sisiliassa 1282 puhjennut kapina, joka teki lopun Kaarle Anjoulaisen vallasta saarella. Se sai alkunsa toisen pääsiäispäivän iltana, 30. maaliskuuta, Palermossa, juuri kun asukkaat olivat menossa iltamessuun. Kapina sai sytykkeen erään ranskalaisen sotilaan loukkaavasta esiintymisestä erästä naista kohtaan. Kaikki saarella tavatut ranskalaiset surmattiin, ja Sisilia antautui Aragonian kuninkaan Pietarin valtaan.
Hel
Hel (myös Hell tai Hella) on skandinaavisessa mytologiassa alamaailman eli Helheimin jumalatar. Hän on Lokin ja Angrboða-jättiläisen nuorin lapsi sekä Fenris-suden ja käärme Jörmungandrin sisar. Hel on vastuussa kulkutaudeista, sairauksista ja katastrofeista.
Kun Odin sai tietää, että Lokilla on lapsia, hän karkotti heidät syrjäisiin paikkoihin. Helin Odin syöksi manalaan ja antoi hänelle tehtäväksi huolehtia kaikista vainajista, jotka olivat kuolleet tauteihin tai vanhuuteen. Helheimin alapuolella sijaitsi Niflheim.
Kristinuskon levitessä Skandinaviaan kristinuskon tuonpuoleinen alamaailma nimettiin Helin mukaan pohjoismaisissa kielissä (ruotsiksi ja norjaksi helvete, tanskaksi helvede, islanniksi helvíti ja suomeksi helvetti).
Kuvaus
Hel kuvataan hyvin kummallisena ja kauhistuttavana hirviönä. Puolet hänen kasvoistaan ovat kauniit katsoa, kuten hänen isänsä Lokin kasvot, kun taas toinen puoli on ruma ja muodoton kuten hänen äidillään. Lantioilta ylöspäin hänen ihonsa on vaaleanpunainen ja elossa, mutta lantiosta alaspäin se on kuollut ja mätänevä. Joissakin yhteyksissä hänet kuvataan puoliksi valkoisena, kuten lumi ja puoliksi mustana, kuten yö.
Helin sali
pienoiskuva|Kuvassa Hel pitämässä sauvaa ja [[helvetinkoira Garm.]] Hel rakensi Helheimiin Eljudnir-salinsa, jossa hänellä on mies- ja naispalvelija, Ganglat ja Gonglot, joiden nimet tarkoittavat tervaista. Palvelijat ovat niin hitaita, että kukaan ei pysty kertomaan liikkuvatko he vai eivät. Helin pöydällä on hänen lautasensa, jota kutsutaan Näläksi ja lautasen vieressä on veitsi, jota kutsutaan Nälänhädäksi. Eljudnir-salissa sijaitsee Helin vuode, jota kutsutaan Sairasvuoteeksi ja hänen roikkuvia sänkykoristeitaan kutsutaan ’Kajastavaksi Onnettomuudeksi’.
Helin viimeinen taistelu
Hel suorittaa viimeisen taistelunsa ’Jumalien Hämärässä’, kun hän tuo kuolleet ylös Helheimistä liittyäkseen isänsä ja toisten jättiläisten kanssa ragnarökin viimeiseen taisteluun. Toisin kuin Helin veljien Fenris-suden ja Jörmungandr-käärmeen tapauksessa, ei tiedetä, kuinka Hel kohtaa tuhonsa Vigrid-kentällä.
Mustajärvi (Ruovesi, Mustajärvi)
Mustajärvi on Pirkanmaalla Ruovedellä Mustajärven kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 52 hehtaaria ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä.Järven tilavuudeksi on saatu 1,3 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0013 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,6 metriä ja suurin syvyys on 6,0 metriä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 4,8 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Ruojärven valuma-alueeseen (35.334) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,7 metriä mpy.
Andrius Šidlauskas
Andrius Šidlauskas (s. 1997 Panevėžys) on liettualainen uimari.
Šidlauskas on saavuttanut nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa kultaa 50 metrin ja pronssia 100 metrin rintauinnissa 2015. Vuoden 2015 Euroopan kisoissa, jotka olivat samalla nuorten EM-kilpailut, hän voitti 50 metrin rintauinnin ja oli toinen 100 metrin rintauinnissa. Šidlauskas osallistui myös Rio de Janeiron olympialaisiin 2016 100 m rintauinnissa, jossa karsiutui ensimmäisellä kierroksella. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 100 metrin rintauinnissa kuudenneksi. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 100 ja 200 metrin rintauinnin välierissä. Budapestin MM-kilpailuissa 2022 hän oli 100 metrin rintauinnissa kahdeksas. Saman vuoden Rooman EM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 100 metrin rintauinnissa ajalla 59,50.
Slowed Down
Slowed Down on suomalaisen popyhtye Kemopetrolin huhtikuussa 2000 julkaisema esikoisalbumi. Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan 10:nneksi ja kolmannella listaviikollaan se saavutti parhaan sijoituksensa, kolmannen sijan (17/2000). Yhteensä Slowed Down oli listalla 19 viikkoa. Vuonna 2003 albumi ylitti kultalevyrajan.
Helmikuussa 2001 albumista julkaistiin Special Edition, joka sisälsi perusalbumin lisäksi toisen CD:n, jolla oli kuusi remixiä sekä neljä livenä äänitettyä kappaletta. Levyllä oli myös ”Child Is My Name”-kappaleen musiikkivideo.
Singlet
Joulukuussa 1999 julkaistu albumin ensimmäinen single ”Child Is My Name” nousi hitiksi ja on edelleen yhtyeen menestynein single. Kappale nousi yhdeksäksi viikoksi singlelistalle, parhaimmillaan sijalle kuusi sekä Rumba-lehdessä vuosina 1992–2007 julkaistulla levymyynnin ja radiosoiton yhdeksi hittilistaksi yhdistäneellä Top 50 Hitit-listalla 18:nneksi.
Toinen single ”Tomorrow” menestyi vielä kohtalaisesti nousten parhaimmillaan singlelistan 12:nneksi ja Rumban listan 38:nneksi. Kaksi seuraavaa singleä ”African Air” ja ”Disbelief” saivat vähemmän huomiota osakseen, ”African Airin” sijoittua vain Rumba-listan 14:nneksi.
Max Taut
Max Taut (1884–1967) oli saksalainen arkkitehti. Taut ja hänen veljensä Bruno Taut kuuluivat Berliinissä toimineeseen, spartakismiin sidoksissa olleeseen, ekspressionistiseen Novembergruppe -nimiseen arkkitehtien ja taidemaalarien yhteenliittymään, jonka työn johdosta julkaistiin arkkitehtuurialbumeita ja järjestettiin näyttely vuonna 1919. Siinä määriteltiin modernin arkkitehtuurin sanasto. He olivat yhdessä Walter Gropiuksen kanssa alkuperäisjäsenenä 1920-luvun alun Berliinin merkittävissä arkkitehtuurin avantgardejärjestöissä, kuten Arbeitsrat für Kunstissa ja Der Ringissä. Max Taut suunnitteli muun muassa Berliinissä sijaitsevan Saksan ammattiyhdistysliikkeen toimitalon (1923). Max ja Bruno Taut olivat mukana arkkitehtiryhmässä, jonka suunnittelemia taloja rakennettiin vuonna 1927 järjestettyä näyttelyä varten perustettuun Stuttgartin Weißenhofin lähiöön, jota on pidetty nykyaikaisen arkkitehtuurin historian tärkeimpänä rakennusryhmänä. Natsiaikana Max Tautin työ estettiin, mutta sodan jälkeen hän jatkoi uraansa suunnitellen varsinkin asuinalueita. Niistä tunnetuin on Duisburgissa sijaitseva August-Thyssen-Siedlung. Hän toimi Berliinin kuvataideakatemian arkkitehtuurin professorina vuodesta 1945 1950-luvun alkupuoliskolle.
Luis Guevara Mora
Luis Ricardo Guevara Mora (s. 2. syyskuuta 1961) on entinen elsalvadorilainen jalkapallomaalivahti, joka valmentaa Atletico Martea.
Henkilöbrändi
Henkilöbrändi tarkoittaa henkilön maineen ja imagon kokonaisuutta, brändiä. Sanaa on Suomessa käytetty internetin sisältömarkkinoinnin ja vaikuttajamarkkinoinnin yhteydessä. Riku Vassinen ja Antti Isokangas neuvovat Digitaalinen jalanjälki -kirjassaan henkilöbrändin rakentamisessa. Vassinen ja Isokangas jakavat henkilöbrändin persoonabrändiin ja ammattibrändiin. Heli Sirkiän mukaan henkilöbrändäyksellä tarkoitetaan oman osaamisensa markkinointia ja itsensä erilaistamista massasta. Oma henkilöbrändi on vahva ura-ankkuri luovan alan osaajalle.
GeeBee-turnaus
GeeBee-turnaus on kansainvälinen nyrkkeilyturnaus, jonka Suomen Työväen Urheiluliitto järjestää vuosittain Helsingin urheilutalossa. Se käytiin ensimmäisen kerran vuonna 1982. Turnaus on nimetty vuonna 1934 raskaan sarjan Euroopan-mestaruuden voittaneen Helsingin Jyryn kasvatin Gunnar Bärlundin mukaan. Ehdotuksen turnauksen järjestämisestä teki syksyllä 1979 Tapio Pakkanen, joka on sittemmin toiminut TUL:n nyrkkeilyjaoston puheenjohtajana ja turnauksen johtajana.
Esimerkiksi GeeBee-turnauksen 30-vuotisjuhlaturnaukseen vuonna 2011 osallistui 73 nyrkkeilijää 13 maasta, ja otteluita oli yhteensä 58. Miesten painoluokkia oli kymmenen ja naisten kolme.
Mulatu Astatke
Mulatu Astatke (, ; s. 19. joulukuuta 1943 Jimma, Etiopia) on etiopialaissyntyinen muusikko ja säveltäjä. Hänen musiikkinsa on niin sanottu ethio-jazzia. Astatken musiikkia on kuultu muun muassa vuonna 2005 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Broken Flowers.
Paamajärvi
Paamajärvi on Lapin läänissä Pellon kunnassa Turtolan kylässä sijaitseva matala ja reheväkasvustoinen järvi. Paamajärvi on Tornionjokeen laskeva pienen valuma-alueen keskusjärvi. Järvi on kauttaaltaan matala; se kuivattiin 1800-luvun lopulla niityiksi ja vesitettiin takaisin 1950-luvulla. Kasvillisuusvyöhykkeet ovat laajoja etenkin järven pohjoispäässä. Alueen linnusto on monipuolinen. Valtakunnallisessa lintuvesien suojeluohjelmassa alue arvioitiin valtakunnallisesti arvokkaaksi kohteeksi.
Seulapirkko
Seulapirkko (Coccinula quatuordecimpustulata) on leppäkerttujen heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Seulapirkko on kooltaan 3-4,5 mm. Lajin mustapohjaisissa peitinsiivissä on kellertäviä ja joskus oransseja täpliä. Seulapirkon peitinsiivissä on yhteensä 14 täplää ja yhdessä peitinsiivessä niiden rivitys on 2-2-2-1. Mustan etuselän etureuna on kellertävä ja lajin jalat ovat rusehtavat. Lajin koiraalla on enemmän vaaleaa päässään kuin naaraalla. Lajia esiintyy usein paahteisissa, lämpimissä paikoissa kuivassa aluskasvillisuudessa. Ravintonaan seulapirkot käyttävät kirvoja kuten juurikaskirvoja (Aphis fabae), pikkuluumukirvoja (Brachycaudus helichrysi), Diuraphis noxia, Schizaphis graminum ja viljakirvoja (Sitobion avenae) sekä kemppeja kuten Cacopsylla pyri ja siitepölyä. Syksyllä aikuiset seulapirkot hakeutuvat talvehtimispaikkoihin talvehtien aikuisena maassa, lehtikarikkeessa ja kuolleen kasvillisuuden seassa.
Seulapirkko on Suomessa vakiintunut ja yleinen laji koko maassa. Suomessa se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia esiintyy pääasiassa Euroopan alueella.
Seulapirkko muistuttaa kelta-mustalla värityksellään hieman ruutupirkkoa (Propylea quatuordecimpunctata).
Peter Jacobson
thumb|Peter Jacobson vuonna 2009. Peter Jacobson (s. 1965) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt esimerkiksi Housessa seitsemällä tuotantokaudella. Hänellä on myös ollut pienet roolit televisiosarjoissa NYPD Blue ja CSI: Miami. Pixarin animaatiossa Autot 2 hän oli Acerin ääni.
Jacobson syntyi Chicagossa juutalaisperheeseen, jonka esi-vanhemmat olivat saapuneet Yhdysvaltoihin Itä-Euroopasta. Hän opiskeli Brownin yliopistossa ja Juilliard Schoolissa.
Simrishamnin kunta
thumb|right|260px|Simrishamnin kunnan alueella sijainneet pitäjät.
thumb|right|250px|Sankt Olof -nimisessä taajamassa oleva [[Pyhä Olavi|Pyhän Olavin lähde.]] thumb|right|250px|Ruotsin puolustusvoimien ampuma-alue Ravlundassa. thumb|right|250px|Glimmingehusin linna. thumb|right|250px|Kivikin pronssikautinen kuninkaanhauta. thumb|right|250px|Östra Huvudin suuntaan otettu kuva Stenshuvudin kansallispuistosta.
Simrishamnin kunta on Skånen läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Skåneen. Kunnan keskustaajama on Simrishamn.
Kunnan maapinta-ala on 392,34 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 19 267 henkeä (31.12.2021).
Kunnassa sijaitsevat muun muassa Stenshuvudin kansallispuisto, Gärsnäsin linna ja Glimmingehusin keskiaikainen linna.
Vuonna 2007 kunnassa oli 216,19 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 54,8 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys
Vuoden 1862 kunnallislakien astuessa voimaan nykyisen kunnan alueella sijainneista 19 pitäjästä muodostettiin jokaisesta oma maalaiskunta. Niiden lisäksi alueella sijaitsi Simrishamnin kaupunki. Maalaiskuntiin syntyneen taajama-asutuksen myötä perustettiin joitakin taajaväkisiä yhdyskuntia: Baskemölla (Gladsaxin maalaiskunnassa 1889–1951), Borrby (Borrbyn maalaiskunnassa 1934–1957), Brantevik (Simrisin ja Östra Nöbbelövin maalaiskunnissa 1894–1951), Kivik (Vitabyn ja Södra Mellbyn maalaiskunnissa 1886–1957), Skillinge (Östra Hobyn maalaiskunnassa 1889–1963) ja Vitemölla Vitabyn maalaiskunnassa 1886–1957). Vuonna 1946 Nöbbelöv ja Simris yhdistettiin Simris-Nöbbelövin maalaiskunnaksi.
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa muodostettiin seuraavat "suurkunnat": Lisäksi Simris-Nöbbelövin, Gladsaxin ja Järrestadin maalaiskunnat liitettiin Simrishamnin kaupunkiin. Kuntaliitokset Simrishamnin kuntablokissa toteutettiin vaiheittain. Vuonna 1969 Borrby ja Tommarp sekä osia Brösarpin (Ravlunda) ja Hammenhögin (Hammenhög, Hannas, Vallby ja Östra Herrestad) maalaiskunnista liitettiin Simrishamnin kaupunkiin. Vuonna 1971 kaupunki muutettiin Simrishamnin kunnaksi Ruotsin siirtyessä yhteen kuntamuotoon. Vuonna 1974 kunta sai nykyiset rajansa, kun Kivikin kunta liitettiin siihen.
Vaakuna
Nykyinen vaakuna on entisen Simrishamnin kaupungin vaakuna. Myös Tommarpin maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 113 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,6 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 169 782 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 216 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 12 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 69,0 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 5 988 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Simrishamnin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Team WWE
Team WWE on showpainijoukkue joka perustettiin Nexus-ryhmää vastaan. Joukkueeseen kuului John Cena, R-Truth, Chris Jericho, Edge, John Morrison, Bret Hart sekä Daniel Bryan joka tuli viime hetkellä The Mizin tilalle. Joukkue voitti Summerslam 2010 tapahtumassa Team Nexuksen kun John Cena teki Wade Barrettille STF luovutusliikkeen.
Paavo Joensalo
pienoiskuva|Paavo Joensalo Paavo Joensalo (23. tammikuuta 1942 Kauhava – 26. marraskuuta 2022 Kuopio ) oli suomalainen arkkitehti, itseoppinut säveltäjä, näytelmäkirjailija ja kulttuurituottaja.
Joensalo valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1967 ja toimi Imatran kaupunginarkkitehtina 1975-1985, Joensuun 2. kaupunginarkkitehtina 1985–1987, konsultointitehtävissä Yritystaito Oy:ssä 1987-1995 ja sen jälkeen toimitusjohtajana perustamassaan Joensalo Oy:ssä. Joensalon tunnetuin suunnittelutyö on lahtelaisen taiteilijan Matti Koskelan Domino-elementtijärjestelmää käyttäen rakennettu lasipintainen ateljeekoti.
Suistamolaiseen Härkösten runonlaulajasukuun kuuluva Joensalo loi monipuolisesti musiikkia, musiikkiteatteria ja oopperaa toimien käsikirjoittajana ja libretistinä, säveltäjänä ja tuottaja-toiminnanjohtajana Pohjois-Karjalan Liperiin perustamansa Eettisesti Innovatiiviset Kulttuurin Uudistajat EIKU ry:n produktioissa.
Joensalo opiskeli nuorena pianonsoittoa ja laulua ja on toiminut Polyteknikkojen kuorossa, Imatran kamarikuorossa ja Savonlinnan oopperajuhlakuorossa.
Nikolai Tšebotko
Tšebotko kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran vuonna 2001. Hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs tammikuussa 2006 Oberstdorfissa käydystä sprinttikilpailusta. Parhaimmillaan hän oli viides Canmoren sprintissä helmikuussa 2010 ja Davosin sprintissä helmikuussa 2013. Hän voitti Denis Volotkan kanssa vapaan hiihtotavan parisprintin Quebecissä joulukuussa 2012. Arvokisoissa Tšebotko edusti maataan 2002 Salt Lake Cityn olympiakisoista lähtien. Hän oli kahdeksas 2005 Oberstdorfin MM-kisojen sprintissä. Parisprintissä hän oli kuudes Torinon olympialaisissa 2006. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Tšebotko oli parisprintin kolmas yhdessä Aleksei Poltoraninin kanssa.
Hän kuoli 24. tammikuuta 2021 auto-onnettomuudessa.
Tšebotko oli naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hänen harrastuksiinsa kuuluivat kalastus ja autot.
Aitolahden kirkko
Aitolahden kirkko on Tampereen Olkahisissa entisen Aitolahden kunnan alueella sijaitseva Messukylän seurakunnan kirkko, aikaisemmin Aitolahden seurakunnan kirkko. Kirkkorakennuksen nimi on Suojamuuri, ja sen ovat suunnitellet Arkkitehtitoimisto KSOY:ssa arkkitehdit Erkki Karvala, Markku Koskinen ja Juha Ryösä. Kirkko vihittiin käyttöön syyskuussa 2001. Sisustussuunnittelu on Taina Väisäsen.
Kirkossa on 200 kiinteää istumapaikkaa, ja lisäksi kirkkosaliin saa 150 irtotuolia. Aulaan voidaan tarvittaessa laittaa 70 istumapaikkaa. Kirkkoon pääsee helposti pyörätuolilla.
Kirkko on rakennettu arkkitehti Pentti Turusen vuonna 1980 suunnitteleman punatiilisen seurakuntatalon yhteyteen.
Lauantai-ilta
Lauantai-ilta on Mamban toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1986.
Albumi saavutti kultalevyrajan ja on myynyt yli 49 000 kappaletta.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Tero Vaara, ellei toisin mainita.
Alainen Herajärvi
Alainen Herajärvi on Pirkanmaalla Ruovedellä Mustajärven kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 98 hehtaaria ja se on 2,0 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä.Järven tilavuudeksi on saatu 4,0 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0040 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,1 metriä ja suurin syvyys on 14,0 metriä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Sen rantaviivan pituus on 6,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Ruojärven valuma-alueeseen (35.334) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 118,1 metriä mpy.
Bruno Taut
pienoiskuva|Bruno Taut Bruno Taut (1880–1938) oli saksalainen arkkitehti, rakennustaiteen ensimmäisiä ekspressionisteja , professori vuosina 1929–1933 Berliinin teknillisessä korkeakoulussa ja Istanbulissa vuodesta 1937 lähtien. Hänen suunnittelemiaan ekspressionistisia lasi- ja teräsrakennuksia ovat muiden muassa hänen kaksi ensimmäistä merkittävää työtään, Leipzigin (1913) ja Kölnin (1914) rakennusnäyttelyiden konstruktiiviset lasi- ja teräspaviljongit. Hänen lasiarkkitehtuurilleen on tyypillistä, että ikkunat eivät ole väritöntä lasia vaan puiterakennelmia, joiden varaan kiinnitetyt lasinpalaset ovat värillisiä ja tämä ratkaisu synnyttää hartautta herättäviä, katedraalien lasimaalauksia muistuttavia värivaikutelmia. Taut oli mukana maansa puutarhakaupunkiliikkeessä; hänen 1910- ja 1920-luvulla suunnittelemiaan puutarhakaupunginosia sijaitsee Falkenbergissa ja Magdeburgissa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän teki utopistisia kaupunkisuunnitelmia. Taut oli Erich Mendelsohnin (1887–1953), Hans Scharounin (1893–1972), Wassili Luckhardtin (s. 1889) ja Hermann Finstlerin (1887–1973) Berliinissä vaikuttaneen ekspressionistisen suuntauksen pääedustajia. Taut ja hänen veljensä Max Taut (1884–1967) kuuluivat Berliinissä toimineeseen, spartakismiin sidoksissa olleeseen, ekspressionistiseen Novembergruppe -nimiseen arkkitehtien ja taidemaalarien yhteenliittymään, jonka työn tuloksena julkaistiin arkkitehtuurialbumeita ja järjestettiin näyttely vuonna 1919. Siinä määriteltiin modernin arkkitehtuurin sanasto. He olivat yhdessä Walter Gropiuksen kanssa alkuperäisjäseninä 1920-luvun alun Berliinin merkittävissä arkkitehtuurin avantgardejärjestöissä kuten Arbeitsrat für Kunstissa ja Der Ringissä. Bruno Taut olivat mukana arkkitehtiryhmässä, jonka suunnittelemia taloja rakennettiin vuonna 1927 järjestettyä näyttelyä varten perustettuun Stuttgartin Weißenhofin lähiöön, jota on pidetty nykyaikaisen arkkitehtuurin historian tärkeimpänä rakennusryhmänä. Muutenkin 1920-luvulla Bruno Taut suunnitteli funktionalistisia asuinalueita. Noihin aikoihin hän uudisti sosiaalista asuntoarkkitehtuuria.
Algo pequeñito
Algo pequeñito (”Jotain pientä”) on Daniel Digesin Eurovision laulukilpailussa 2010 laulama kappale. Sen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Jesús Cañadilla, Luis Miguel de la Varga, Alberto Jodar ja Daniel Diges.
Koska Espanja kuuluu kilpailun suuriin rahoittajamaihin, kappale pääsi suoraan finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 25. maan joukosta sijalle 15.
Euroviisuissa Daniel Diges sai esiintyä kahdesti – ensin omalla vuorollaan toisena esiintyjänä ja tämän jälkeen vielä uudestaan viimeisenä. Syynä oli Jimmy Jump -niminen häirikkö, joka ponnahti lavalle kesken ensimmäisen esityksen.
HD 125612 b
HD 125612 b on eksoplaneetta, joka löydettiin 10. huhtikuuta 2007. Se kiertää keltaista G-tyypin pääsarjan tähteä HD 125612 noin 172 valovuoden päässä Maasta, Neitsyen tähdistön suunnalla.
Planeetta kiertää emotähteään 1,37 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 502 päivää. Planeetan massa vastaa noin 3 Jupiterin massaa. Planeetta on todennäköisesti kaasujättiläinen.
Jyväskylän junaturma
Jyväskylän junaturma sattui 6. maaliskuuta 1998 Jyväskylässä. Junaturmassa Turusta Pieksämäen kautta Joensuuhun matkalla ollut pikajuna P 105 veturinaan Sr1 3089 suistui kiskoilta. Surmansa onnettomuudessa saivat toinen veturinkuljettaja ja yhdeksän matkustajaa. 94 matkustajaa loukkaantui. Junassa oli noin 300 matkustajaa. Aineelliset vahingot olivat 22 miljoonaa markkaa (3,7 milj. €).
Tapahtumien kulku
Juna oli lähtenyt Tampereelta 20 minuuttia myöhässä aikataulusta, mutta kuljettajat olivat onnistuneet kirimään eroa matkan aikana kymmenellä minuutilla. He olivat vaihtaneet paikkoja keskenään Jämsässä. Noin 750 metriä ennen Jyväskylän aseman esiopastinta toinen kuljettajista lähti etsimään kahvipakettia ojentaakseen sen toiselle kahvien keittämistä varten.
Pääosa lännestä Jyväskylään saapuneista junista oli tuolloin määrätty saapumaan raiteelle 1, mutta pikajuna P 105 oli poikkeus. Kyseinen vuoro oli määrätty tammikuusta 1998 alkaen saapumaan raiteelle 3, jonne mentiin tuolloin niin kutsuttujen lyhyiden vaihteiden kautta. Suurin sallittu nopeus lyhyillä vaihteilla on 35 kilometriä tunnissa. Mustasta laatikosta saadut tiedot paljastivat, että veturin kuljettaja oli ilmeisesti vanhasta tottumuksesta valmistautunut ohjaamaan junan Jyväskylän pitkille vaihteille, joiden sallittu nopeus oli 80 kilometriä tunnissa ja joiden kautta juna olisi päätynyt ykkösraiteelle. Vaikka kuljettaja ehtikin aktivoida hätäjarrut ennen kuolemaansa, ne ehtivät hidastaa junan vauhtia vain sadan metrin matkalla ja juna ajautui lyhyisiin vaihteisiin yli kaksi kertaa sallitulla nopeudella, mikä aiheutti suistumisen raiteilta.
Veturi lensi yli Rantaväylän ja osui siltatolppaan 90 kilometrin tuntivauhdilla. Kuljettajana ollut veturimies sai surmansa. Romuttunut veturi päätyi noin 50 metrin päähän radalta. Kaksi etummaista vaunua kierähti ympäri, ja loput kuusi suistui raiteilta pysyen kuitenkin pystyssä. Monet matkustajista lensivät kierähtäneistä vaunuista ulos, ja yhdeksän heistä sai surmansa murskaannuttuaan niiden alle.
Ensimmäiset pelastajat saapuivat paikalle vain neljä minuuttia onnettomuuden tapahduttua noin klo 13.55, sillä onnettomuuspaikka sijaitsi aivan Jyväskylän keskustassa. Lisäyksikköjä tarvittiin kuitenkin paikalle myös naapurikunnista turman vakavuuden käytyä ilmi. Junanvaunujen nostamiseksi hätiin kutsuttiin nostokalustoa, kun pelastushenkilökunta huomasi vaunujen alla jumissa olleet ihmiset. Kolmen loukkuun jääneen matkustajan henki pelastettiin nostotyynyjen avulla.
Onnettomuustutkinta
Tutkinta oli alkuun hidasta lukuisien tapahtumarekonstruktioiden myötä. Onnettomuuden syyt tulivat selville päiväkausia myöhemmin tutkijoiden selviteltyä mustan laatikon sisältöä ja kuultua henkiin jäänyttä veturinkuljettajaa.
Pääsyyksi todettiin lopulta inhimillinen erehdys opastinten tulkinnassa. Suomen rautateiden opastinjärjestelmä oli uusittu juuri 1990-luvulla, joten on oletettu, että onnettomuudessa kuollut veturimies tulkitsi uudistuneita opastimia väärin ja luuli, että junan oli tarkoitus saapua Jyväskylän rautatieaseman raiteelle 1. Nopeusrajoituksen määritelleeseen valo-opastimeen oli tuolloin lisätty numero-opastin, joka kumosi valojen määrittelemän rajoituksen ja salli suuremman nopeuden tietyille junille. P 105:n kuljettaja luuli numero-opastimen koskeneen hänen ohjaamaansa junaa ja suuntasi 80 kilometrin tuntivauhdilla kohti Jyväskylää, mutta tajusi virheensä liian myöhään ennen kohtalokasta vaihdetta.
Kaiken lisäksi turmajunaa kuljettanut veturimies oli väsynyt, sillä edeltäneenä aamuna hän oli päättänyt vuoronsa aamukuudelta ja nukkunut huonosti Tampereella VR:n taukotiloissa. Yksi vaikuttanut tekijä oli myös toisen veturinkuljettajan keskittyminen kahvinkeittoon apukuljettajana olemisen sijaan. Hän ei täten pystynyt varoittamaan kuljettajaa ylinopeudesta.
Turma toimi herätyksenä VR:n johdolle. Yhtiö ei ollut päivittänyt turvallisuusohjettaan pitkään aikaan, eivätkä kuljettajille jaetut muistiot olleet tarpeeksi selkeitä. Onnettomuustutkintalautakunta haastatteli sataa veturinkuljettajaa, joista 30 vastasi menneensä jossain vaiheessa uraansa sekaisin opastimissa ja yli puolet kertoi nähneensä rautatieliikenteen turvallisuutta uhanneita tilanteita edeltäneen vuoden aikana.
Vaikutukset
Jyväskylän junaturma – ja kaksi vuotta aikaisempi Jokelan junaturma – näyttivät automaattisen kulunvalvontajärjestelmän tärkeyden, sillä sen avulla molemmat onnettomuudet olisi voitu estää. Jyväskylässä järjestelmä olisi ensin varoittanut kuljettajaa ja vielä jarruttanut automaattisesti 1,5 kilometriä ennen vaihdetta hidastaen junan vauhdin nopeusrajoitusten mukaiseksi. Kulunvalvonnan automatisointi aloitettiin jo vuonna 1995, mutta sitä ei Oriveden ja Jyväskylän rataosuudella vielä ollut toteutettu. Kyseisen onnettomuuden vuoksi Ratahallintokeskus nopeuttikin automatisointiprojektia.
VR maksoi asianosaisille korvauksia, ja tavaraliikennejaosto VR Cargo peruutti juuri aloittamansa "Turvallisuus on rautaa" -kampanjan välttääkseen kielteisen julkisuuden. Turma aiheutti suurta haittaa Keski-Suomen raideliikenteelle ja Jyväskylän Rantaväylälle, johon onnettomuusjunan veturi iskeytyi.
Onnettomuustutkintalautakunta suositti turvavöiden asentamista junien istumapaikoille. VR asensikin kokeeksi kolmeen InterCity-vaunuun samanlaiset turvavyöt kuin lentokoneissa, mutta luopui kokeilusta ja laajemmasta käyttöönotosta lähinnä vöiden epäkäytännöllisyyden vuoksi.
Hengissä turmasta selvinnyt veturinkuljettaja haastettiin oikeuteen tammikuussa 2000 liikenneturvallisuuden vaarantamisesta, kymmenestä kuolemantuottamuksesta ja yhdestätoista vamman tuottamuksesta. Jyväskylän käräjäoikeus totesi hänet syyttömäksi samana vuonna, ja marraskuussa 2001 Vaasan hovioikeus piti tuomion voimassa ja vapautti veturinkuljettajan syytteistä.
Miliczin piirikunta
Miliczin piirikunta on yksi Ala-Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 36 999. Piirikunta on jaettu kolmeen maalaiskuntaan, jotka ovat Cieszków, Krośnice sekä Milicz ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; hallintokeskus Milicz.
Miliczin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 6,4 prosenttia. Luku on huomattavan suuri sekä Ala-Sleesian voivodikunnan että koko Puolan työttömyyslukuihin verrattuna. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Miliczin piirikunnassa arvioitiin olevan 36 999 asukasta, joista 50,5 prosenttia naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 37 506 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 32 128 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 19,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 59,2 prosenttia ja eläkeikäisten 21,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,9 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 366 lasta.
Typhoon (tuotemerkki)
Typhoon oli saksalainen multimediaelektroniikan tuotemerkki. Sen valmistaja Anubis Electronic meni konkurssiin vuonna 2007.
45 Grave
45 Grave on yhdysvaltalainen vuonna 1979 perustettu punk rock -yhtye Los Angelesista. Se oli yksi ensimmäisista yhtyeistä, jotka yhdistivät punkin ja kauhuaiheiset sanoitukset. Alkuperäinen yhtye hajosi vuonna 1985, mutta vokalisti Dinah Cancer elvytti yhtyeen vuonna 1989.
Tšekinpaimenkoira
Tšekinpaimenkoira eli bööminpaimenkoira (chodský pes) on tšekkiläinen koirarotu, joka tunnetaan saksaksi myös nimellä Chodenhund. Se saavutti FCI:n hyväksynnän vuonna 2019.
Ulkonäkö
Tšekinpaimenkoira on keskikokoinen rotu. Karvapeite on pitkää ja tuuheaa ja siinä on tiheä alusvilla. Väritys on musta ruskein merkein. Korvat ovat pystyt, pienet, ylöskiinnittyneet ja terävät. Pääväri on tumman siniharmaa tai musta, ja siinä on kellanruskeat merkit. Urosten säkäkorkeus on 52–55 cm ja narttujen 49–52 cm, ja keskimääräinen paino sukupuolia määrittämättä vaihtelee 18–25 kg välillä.
Luonne ja käyttäytyminen
Tällä erittäin aktiivisella koiralla on upea luonne. Se on helppo kouluttaa ja on yleensä erittäin nopea oppimaan. Se ei ole aggressiivinen, se on hyvä lasten, muiden koirien ja lemmikkien kanssa. Tšekinpaimenkoira on suurenmoinen agilityssä, pelastustyössä ja palveluskoulutuksessa. Sillä on erinomainen hajuaisti ja se kykenee työskentelemään kehitysvammaisten kanssa. Luonnollisesti se on myös hyvä vahtikoira. Tämä rotu sopii kiistatta moniin eri tehtäviin, mukaan lukien agilityn, pelastustoiminnan, kuurojen ja sokeiden opastamisen, paimentamisen ja jopa harrastusmielessä harjoitetun reenvedon.
Alkuperä
Tšekinpaimenkoira on vanha lammaskoira. Se on myös vartioinut Tšekin etelärajaa ja alueen taloja. Paikallisilla ihmisillä joita kutsuttiin nimellä chodove oli poikkeuksellinen lupa pitää suuria koiria tähän käyttötarkoitukseen. Alois Jirasek joka kirjoitti paikallisten rohkeasta kansannoususta valitsi tämän rodun heidän lippunsa symboliksi. Vaikka se on oikeastaan virheellistä, symboli nousi kansalliseen tietoisuuteen tunnetun tšekkiläismaalarin Mikolas Alesin teosten kautta. Tšekinpaimenkoiran symboli on yhä nuorten tšekkiläisten partiolaisten tunnuksena.
Koska tšekinpaimenkoira on vanha rotu, se on mahdollisesti yksi saksanpaimenkoiran edeltäjistä. Tšekinpaimenkoiran tiedetään asuttaneen Tšekin maita jo 1300-luvulla ja olleen ammattimaisesti jalostettu 1500-luvulla. Rodun elvytys ja nykyinen jalostusohjelma aloitettiin vuonna 1984, ja ensimmäinen rekisteröity pentue syntyi vuonna 1985. Nykyisin on monia kasvattajia, ja 3500 rekisteröityä pentua on syntynyt ohjelman aloittamisen jälkeen (vuosien 1984–2009 aikana).
Rotu Suomessa
thumb|250px|right|Tšekinpaimenkoira on monipuolinen käyttö- ja harrastuskoira, joka soveltuu perinteisten pk-lajien lisäksi myös agilityyn. Suomen Kennelliitto tunnusti tšekinpaimenkoiran virallisesti alkuvuodesta 2013, josta lähtien se on voinut myös osallistua täällä pidettäviin näyttelyihin. Rodun suosio on siitä lähtien ollut nopeassa kasvussa: jo ensimmäisenä rekisteröintivuotena eli vuonna 2013 rekisteröitiin 36 yksilöä ja vuoden 2014 puolella pelkästään tammi-huhtikuun välisenä aikana jo 16 uutta yksilöä. Siitä on selvästi tullut monelle palveluskoiraharrastajalle potentiaalinen vaihtoehto perinteisemmälle saksanpaimenkoiralle.
Suomen ensimmäinen virallisesti rekisteröity pentue syntyi Harjusalaman kenneliin jo 7. tammikuuta 2013 eli käytännössä heti sen jälkeen, kun virallinen rekisteröinti mahdollistettiin kyseiselle rodulle. Molemmat vanhemmat olivat Tšekin tuonteja: isä oli Suomen muotovalio Francis Ford Vita Canina ja emä Aggy Spirneo. Vuonna 2013 syntyi yhteensä kolme pentuetta, kolmelle eri kasvattajalle eli myös kasvatustoimintaan on Suomessa tämän rodun harrastajien parissa riittänyt kiinnostusta jo alusta alkaen.
Lähteet
1. Dog Breed Info
Gene De Paul
De Paul syntyi New Yorkissa kesäkuussa 1919. Hän sai koulutusta klassiseen pianonsoittoon ja aloitti uransa sovittajana ja teatteripianistina. Hän soitti varhaisella urallaan myös pianoa tanssiorkestereissa. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Yhdysvaltain maavoimissa.
Tšekinpaimenkoira
Lähteet
2. Dogomania