cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Draamaa
Draamaa on suomalaisen pop-laulaja Einin studioalbumi vuodelta 2016. Albumi on esittäjänsä kolmastoista. Se on jatkoa Einin 2010-luvun diskolinjalle. Albumi sisältää Einille sävelletyn "Draaman" ohella kahdeksan cover-versiota 2000-luvun suomalaisista menestyskappaleista, kuten "Kriisit" ja "Rusketusraidat".
Albumin nimisävellys "Draamaa" julkaistiin promosinglenä tammikuussa 2016.
Hans-Erik Lindqvist
Hans-Erik Johan Lindqvist (s. 21. heinäkuuta 1954 Närpiö) on Närpiön kaupunginjohtaja.
Hans-Erik Lindqvist syntyi maanviljelijä Hugo Lindqvistin ja Saga Bölingin perheeseen. Lindqvist tuli ylioppilaaksi 1974, suoritti maamieskoulun 1976 ja metsätutkinnon Helsingin yliopistossa 1981. Hän oli Vaasan piirimetsälautakunnan palveluksessa 1981–1982, Närpiön metsänhoitoyhdistyksen 1982–1983 ja Vaasan maaseutupiirin 1983–1985. Helsingin yliopiston kurssivastaavana Närpiössä Lindqvist toimi 1985, hankintapäällikkönä Vaasassa 1986–1991, Pohjanmaan metsälautakunnan metsänhoitajana ja johtajana 1991–1996, Rannikon metsäkeskuksen johtajana Espoossa 1996–1997 ja Mittaportti-yhtiön esimiehenä Kaskisissa 1997–1998. Oltuaan Pohjanmaan metsänhoitoyhdistysten toiminnanjohtajana 1998–1999 ja Rannikon metsäkeskuksen viranomaispäällikkönä Vaasassa 2000–2006 hänestä tuli Närpiön kaupunginjohtaja vuonna 2007. Lindqvist on toiminut Närpiössä myös maanviljelijänä vuodesta 1987.
Valeri Tihonenko
Valeri Aleksejevitš Tihonenko (, s. 19. elokuuta 1964 Angren, Uzbekistanin SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Venäjän lisäksi Neuvostoliittoa ja yhdistynyttä joukkuetta.
Pelaajauransa jälkeen Tihonenko toimi koripallovalmentajana ja valmensi muun muassa Venäjän naisten maajoukkueen EM-hopealle vuonna 2009.
The Last Border – viimeisellä rajalla
The Last Border – viimeisellä rajalla on Mika Kaurismäen ohjaama post-apokalyptinen elokuva, joka sai ensi-iltansa 1993. Tarinassa eletään vuonna 2009 lähes kokonaan saastuneella maapallolla, jonka ainoita elinkelpoisia alueita on napapiiri.
Saint John (New Brunswick)
Saint John on 68 043 asukkaan (2006) kaupunki New Brunswickin provinssin eteläosassa Kanadassa. Kaupungin muodostamalla metropolialueella asuu kaikkiaan 122 389 asukasta (2006). Kaupunki sijaitsee Fundynlahden pohjoispäässä, Saint John -joen suulla. Saint John sai kaupunkioikeudet 18. toukokuuta 1785 ja on näin ollen Kanadan vanhin kaupunki (city).
Historia
Ensimmäisinä eurooppalaisina Fundynlahdella uskotaan vierailleen baski-, bretoni- ja normannikalastajia jo 1500-luvun alkupuolella. Vuonna 1524 Espanjan lipun alla purjehtinut portugalilainen tutkimusmatkailija Esteban Gómez löysi Saint John -joen ja antoi sille nimen Rio De La Buelta. Tutkimusmatkailijat Pierre Dugua de Mons ja Samuel de Champlain purjehtivat joelle 24. kesäkuuta 1604 ja nimesivät sen samana päivänä juhlittavan Johannes Kastajan kunniaksi, St. John -joeksi. Alue oli osa Acadien maakuntaa.
Vuonna 1631 Acadien kuvernööri Charles de Saint-Étienne de la Tour perusti Saint John -joen suulle linnoitetun Fort Saint-Jean -turkiskauppa-aseman käydäkseen kauppaa alueella asuvien intiaanien kanssa. Brittiläiset ja ranskalaiset kävivät useita taisteluita alueesta 1600-luvulta 1700-luvun puoliväliin saakka, jolloin linnoitus jäi viimein brittiläisten omaisuudeksi. Brittiläiset nimesivät linnoituksen vuonna 1758 Fort Frederickiksi. Amerikan vallankumouksen aikana amerikkalaiset patriootit tuhosivat linnoituksen vuonna 1775. Kaksi vuotta myöhemmin uusi linnoitus, Fort Howe perustettiin samalle paikalle.
pienoiskuva|vasen|Saint John vuonna 1894. Yhdysvaltain vapaussodan päätyttyä brittiläiset lojalistit pakenivat pohjoiseen ja perustivat vuonna 1783, Parr Townin ja Carletonin kaupungit Saint John -joen suun vastakkaisille puolille. Kaksi vuotta myöhemmin kaupungit yhdistyivät ja yhdistynyt kaupunki nimettiin sen läpi virtaavan joen mukaan. Saint John on Kanadan ensimmäinen ja vanhin virallistettu kaupunki (city). Vuoden 1812 sodan aikana kaupunki oli tärkeä puolustusasema, ja sinne rakennettiin Martello-torni puolustamaan kaupungin satamaa.
Kaupungin kautta kulki 1800-luvulla suuria määriä siirtolaisia Euroopasta uudelle mantereelle. Huomattava määrä näistä oli Irlannin maaseudulta suurta nälänhätää pakenevia siirtolaisia. Siirtolaiset ylittivät Atlantin likaisissa rahtilaivoissa, ja monella heistä oli useita terveydellisiä ongelmia sekä monet heistä sairastivat isorokkoa, lavantautia ja koleraa. Sairastuneet eristettiin karanteeniin, Fundynlahdella sijaitsevalle Partridgesaarelle, jonne on haudattu noin 600 tauteihin kuollutta siirtolaista.
Kaupungin suotuisa sijainti ja vuoden ympäri jäästä vapaa satama teki siitä tärkeän laivanrakennustelakan. Ehkä kuuluisin kaupungissa rakennettu laiva oli Marco Polo, joka rikkoi vuonna 1852 nopeusennätyksen Englannista Australiaan ja takaisin. Vuonna 1877 kaupungissa riehui laaja tulipalo, joka tuhosi suuren osan kaupunkia. Vuonna 1889 Portlandin kaupunki ja vuonna 1966 Lancasterin kaupunki ja pitäjä sekä osa Simondsin pitäjää liitettiin Saint Johnin kaupunkiin. Kaupungissa sijaitsi tuolloin yksi maailman pisimmistä kuivatelakoista, joka oli 320 metriä pitkä.
Forshaga
Forshaga on samannimisen Forshagan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Värmlannin läänissä ja Värmlannin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 6 229 asukasta.
Forshaga oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Kööpenhaminan suurmoskeija
thumb|270px|Kööpenhaminan suurmoskeija on moskeijan ja kulttuurikeskuksen sisältävä rakennuskokonaisuus. Kööpenhaminan suurmoskeija tai kotikatunsa mukaan Rovsingsgaden moskeija, viralliselta nimeltään Hamad Bin Khalifa Civilisation Center, on Kööpenhaminan Ydre Nørrebron kaupunginosassa sijaitseva moskeija ja islamilainen kulttuurikeskus, joka avattiin 19. kesäkuuta 2014. Sen suunnittelija oli arkkitehti Metin Aydin työryhmineen.
Kööpenhaminan suurmoskeija on sunnijärjestö Dansk Islamisk Rådin rakennuttama. Qatarin emiiri lahjoitti 150 miljoonaa Tanskan kruunua rakennushankkeeseen, ja rakennuskokonaisuus onkin nimetty lahjoittajansa mukaan. Moskeija oli valmistuessaan Skandinavian (ja Fennoskandian) suurin moskeija ja Tanskan toinen moskeija pienen Nusrat Djahanin moskeijan (1967) jälkeen. Rakennuskokonaisuus pitää moskeijan lisäksi sisällään luokkahuoneita, ravintolan, elokuvateatterin ja lastenhoidon tiloja.
Työelämä- ja tasa-arvovaliokunta
Työelämä- ja tasa-arvovaliokunta (TyV) on yksi eduskunnan valiokunnista. Sen tehtävänä on käsitellä työympäristöä, työterveyshuoltoa, työvoimaa ja työllisyyttä, osallistumisjärjestelmiä sekä tasa-arvokysymyksiä ja siviilipalvelua käsittelevät asiat. Lisäksi valiokunta käsittelee suurimman osan säteilyvalvontaa ja kemikaaleja koskevista asioista. Valiokunta laatii esimerkiksi mietinnön valtioneuvoston tai kansanedustajien työelämään tai tasa-arvokysymyksiin liittyvistä lakiesityksistä.
Valiokunta asetettiin 1991 valtiopäiville nimellä työasiainvaliokunta. Vuodesta 2000 alkaen 1. maaliskuuta 2003 saakka valiokunnan nimi oli työ- ja tasa-arvoasiainvaliokunta.
Valiokunnan jäsenet
Työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa on 17 jäsentä ja 9 varajäsentä. Se kokoontuu tavallisesti neljä kertaa viikossa.
Urajärvi (järvi Asikkalassa)
Urajärvi on Päijät-Hämeessä Asikkalassa Urajärven kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 446 hehtaaria eli 4,5 neliökilometriä, se on 5,5 kilometriä pitkä ja 2,1 kilometriä leveä. Järvi on muodostunut itä- ja länsipuolisten kallioisten harjanteiden väliin ja etelässä se on patoutunut Hyrtiälänkankaan luoteispään taakse. Kangas on viime jääkauden loppuvaiheen aikana syntynyt deltamuodostuma, joka kuuluu toisen Salpalusselän reunamuodostumiin ja jota esiintyy Vääksyssäkin. Ne ovat pohjavesialuetta, ja pohjavettä tihkuukin Hyrtiälänkankaan pohjoisreunasta rantojen rinteisiin ja järvenpohjasta suoraan järveen. Järven metsäiset kalliorannat ovat yleisestikin jyrkkiä.
Järvellä on kartan mukaan 31 saarta. Ne sijaitsevat rannoilla olevien kalliomuodostumien suuntaisina jonoina. Merkittäviä saaria ovat esimerkiksi Pässisaari, Laitasaari, Pimeäsaari, Pyöreäsaari, Malkosaari, Rovatsaari, Korppinen, Uusisaari, Vaskosaari, Lehtinen, Petäjäsaari, Kiiansaari, Vitilä, Talassaari, Koppisaaret ja Salmensaaret.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 27,03 miljoonaa kuutiometriä eli 0,02703 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 6,1 metriä ja suurin syvyys on 16,6 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven pohjoispäässä. Järven pohja on hyvin vaihtelevaa ja monien saarten välissä pohja painuu yli 10 metrin syvyyteen.
Järven rantaviivan pituus on 29,5 kilometriä. Sen rannat ovat metsämaata, jota katkaisee lyhyet suoalueet. Rannoilta erottaa kallioisia alueita, mutta maaperä on muuten moreenimaata. Eteläosan hiekka-alueet Hyrtiälänkankaalla jäävät moreenireunan taakse. Järven haja-asutus muodostuu neljästä enitsestä maatilasta ja yli 150 vapaa-ajan asunnosta. Niille tulee tiet seututieltä 313 ja siitä haaratuvalta yhdystieltä 14129. Järven etelärannan ilmeeseen vaikuttaa Urajärven kartano ja sen puistot. Huhtarannassa sijaitsee kesäkoti.
Luontoarvoja
Urajärven vesialue sekä pari hehtaaria maata järven etelärannasta sisältyvät Natura 2000-hankkeeseen (FI0301016, 447 hehtaaria), jonka suojelualue perustettiin vuonna 2013. Järven rannat sekä saaret on muuten jätetty Natura-alueen ulkopuolelle. Suojellut tervaleppää kasvavat ranta-alueet sijaitsevat Urajärven kartanon puiston ja vesirajan välissä. Ranta-alue on korpea, jossa maan alta suotuu tihkupintaan pohjavettä. Perustamisen jälkeen on vielä kaksi metsäsaarta, Korpinen ja Uusisaari, rauhoitettu erillisen lain mukaan. Myös Huhtarannassa on kartan mukaan suojelualue, joka ulottuu järven rantaan asti Kukkaronkärjessä.
Urajärven vesi on kirkasta ja pohjalähteistä muodostunutta vettä. Järvi on ravinnepitoisuuksiltaan karu, mutta samalla sen happamuustaso jää emäksiseksi (pH 7,2). Veden kirkkaus ja pohjan mataluus mahdollistavat pohjakasvillisuuden esiintymisen. Järvessä kasvaa notkeanäkinruohoa ja hentonäkinruohoa yksittäisinä esiintymisinä eri kohdissa järven eteläpäätä. Järvessä esiintyy vesikasveja lähes 40 eri lajia.
Suojellussa rantalepikossa on varsin kosteat olosuhteet. Siellä kasvaa korpihohtosammalta lehtimaapuilla alle 0,5 hehtaarin kokoisella alueella. Kartanon puistossa on aiemmin havaittu myös liito-orava ja pikkutikka. Hyrtiälänkankaan jyrkät rinteet avaavat Kiiskinlammintieltä näkymiä Urajärvelle. Kangasmaasto sisältyy valtakunnalliseen harjujensuojeluohjelmaan (HSO040034).
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Asikkalanselän alueella (14.21), jonka Urajärven valuma-alueeseen (14.212) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98,6 metriä mpy. Järvi on Urajärven valuma-alueen latvajärvi ja sen itäuolella kulkee lähimpien järvien välissä vedenjakaja. Siten sen ainoa lähde vedelle on sadanta ja järvenpohjan lähteet. Siihen on johdettu eteläpäässä yksi pelto-oja ja länsirannan soilta muutama suo-oja. Järven laskuoja lähtee järven luoteispään Mertalahdelta. Se laskee 250 metrin pituisena Säynätjärven pohjoispäähän. Vesireitti jatkaa ensin Keskiseen, sitten Myllyjärven kautta Päijänteen Asikkalanselällä sijaitsevan Kinisselän Taipaleenpohjaan.
Historiaa
Vuoden 1965 peruskartassa oli sen rannoille rakennettu useita mökkejä. Rantojen soita ei vielä oltu ojitettu, mutta vuoden 1980 kartassa niihin oli kaivettu ojat.
Kalastushallitus
Kalastushallitus oli Suomessa 1918–1923 toiminnassa ollut keskusvirasto, jonka toimipaikka sijaitsi Helsingissä. Se perustettiin 19. heinäkuuta 1918 ja se oli aluksi senaatin ja sen maataloustoimituskunnan alainen. Senaatin nimeksi tuli 27. marraskuuta 1918 valtioneuvosto ja samalla maataloustoimituskunnasta tuli maatalousministeriö.
Tehtävät ja virat
Kalastushallituksen tehtävänä oli seurata kalastuselinkeinon kehitystä ja valvoa sen tarpeita, tehdä aloitteita elinkeinon edistämiseksi sekä kohottaa ja turvata kalastajien taloudellinen asema. Lisäksi se ohjasi ja tarkasti kalatalouden opetusta ja neuvontaa, edisti kalastushoitoyhdistysten ja kalastuskuntien perustamista sekä edisti kalanviljelystä, kalatalouden tutkimusta ja koetoimintaa. Kalastushallitus järjesti myös kalanistutuksia, edisti kalastusalusten ja pyydysten valmistusta, järjesti kalakauppaa sekä edisti kalasäilyketeollisuutta. Kalastajien ja kalastusvälineiden vakuutusten aikaansaaminen ja tilastojen laadinta kuuluivat niin ikään kalastushallituksen tehtäviin.
Kalastushallituksen puheenjohtajana toimi ylijohtaja ja jäseninä kaksi kalastusneuvosta ja asessori. Näiden lisäksi viraston henkilökuntaan kuului kaksi apulaiskalastusneuvosta, notaari ja tarpeellinen määrä virastoapulaisia eli toimisto- ja laboratorioapulaisia ja puhtaaksikirjoittajia.
Keskusviraston ylijohtajana toimi koko sen toiminta-ajan filosofian tohtori Toivo Järvi (1877–1960), joka toimi vuodet 1924–1947 maataloushallituksen kalataloudellisen tutkimustoimiston johtajana. Kalastushallituksen asessori oli William Wallenius.
Päätösten synty
Kalastushallitus oli kolleginen virasto, jossa äänestykseen joutuneet asiat ratkaisi äänten enemmistö ja äänten mennessä tasan puheenjohtajan mielipide. Viraston istunnoissa puhetta johti ylijohtaja tai hänen poissa ollessaan virkaiältään vanhin jäsen. Kalastushallitus oli päätösvaltainen, kun istunnossa oli puheenjohtajan lisäksi paikalla kaksi jäsentä. Myös apulaiskalastusneuvokset ottivat osaa istuntoihin, kun heidän esittelemiään asioita käsiteltiin ja niistä päätettiin. He saivat ottaa osaa myös äänestyksiin. Lisäksi istuntoihin oli mahdollista kutsua äänivallattomia asiantuntijoita, joille maksettiin korvaus voimassa olleen matkustussäännön mukaan.
Muutosta viraston päätöksiin ja määräyksiin oli mahdollista hakea valittamalla senaatin talousosastoon 30 päivän kuluessa asian tiedoksi saannista.
Viraston toiminta
Viraston moottoripursien hankkimiseen ja ylläpitoon tarvittavan määrärahan päätti vuosittain senaatti. Viraston alaisina viranomaisina toimivat kalastustarkastajat ja kalastusmestarit. Tammikuussa 1919 kalastushallitukseen siirrettiin aiemmin elintarvehallituksen toimialaan kuuluneet kalapörssien perustaminen sekä kalojen ja kalatuotteiden kauppaa ja maastavientiä koskeneet asiat.
Kalastushallituksen toiminta päättyi, kun vuoden 1924 alussa aloitti toimintansa uusi virasto, maataloushallitus. Maataloushallituksessa kalataloutta, sen opetusta ja neuvontaa sekä kalavesien hoitoa koskeneet asiat käsitteli kalatalousosasto. Kalatalouden tutkimustoiminnasta huolehti maataloushallituksen kalataloudellinen tutkimustoimisto.
Maren Hammerschmidt
Maren Hammerschmidt (s. 24. lokakuuta 1989 Frankenberg) on saksalainen ampumahiihtäjä. 169 senttimetriä pitkä ja 54 kilogrammaa painava Hammerschmidt edustaa Ski Club Winterbergiä.
Hammerschmidt debytoi maailmancupissa maaliskuussa 2012 Hanti-Mansijskin pikakilpailussa sijoittuen sijalle 34. Näin ollen hän saavutti heti uransa ensimmäiset pisteensä. Joulukuussa 2015 Hammerschmidt saavutti ensimmäisen palkintosijansa ollen Hochfilzenin pikakilpailussa toinen. Hän sijoittui toiseksi myös seuraavan päivän takaa-ajokilpailussa.
Hammerschmidt sai Oslon MM-kilpailuissa 2016 pronssia naisten viestissä. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän hiihti toisen osuuden kultaa voittaneessa Saksan viestijoukkueessa. Hän sijoittui lisäksi normaalimatkalla seitsemänneksi. Hän on saavuttanut EM-kilpailuista kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Nuorten MM-kilpailuista hänellä on kolme kultaa ja yksi pronssi ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilta yksi pronssi.
Hammerschmidt on ammatiltaan tullivirkailija. Hänen kaksoissiskonsa Janin on myös ampumahiihdon nuorten maailmanmestari.
Gregorio Diamare
thumb|right|Gregorio Diamare
Gregorio Diamare (13. huhtikuuta 1865 Napoli – 6. syyskuuta 1945) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin benediktiinien papiksi 28. kesäkuuta 1891 ja nimitettiin Montecassinon apotiksi 20. heinäkuuta 1909. Diamare sai 27. tammikuuta 1928 lisäksi nimityksen Constantia in Arabian titulaaripiispaksi. Piispaksi konsekroinnin suoritti 12. maaliskuuta Alessio Ascalesi, jota avustivat Carlo Gregorio Maria Grasso ja Anselmo Filippo Pecci.
Diamare kuoli 80-vuotiaana virassa.
MM-rallikausi 2020
MM-rallikausi 2020 oli rallin maailmanmestaruussarjan 48. kausi. Kausi alkoi Monte Carlo -rallilla tammikuussa ja päättyi Monzan ralliin joulukuun alussa.
Kuljettajien maailmanmestaruuden voitti Toyotan Sébastien Ogier, jolle mestaruus oli uran seitsemäs kahdeksan vuoden sisällä (Ott Tänak katkaisi mestaruussarjan hetkeksi edellisellä kaudella). Hän ratkaisi mestaruuden kauden päätöskilpailussa Monzassa, kun sarjaa ennen viimeistä kilpailua johtanut Elfyn Evans ajoi ulos. Valmistajien mestaruuden voitti toista kertaa peräkkäin Hyundai.
Kilpailukalenteri
thumb|300px|Karttaan merkitty vihreällä maat, joissa kilpailtiin MM-rallikaudella 2020. Rallien kilpailukeskukset on merkitty mustilla pisteillä. Sinisellä merkityissä maissa oli tarkoitus kilpailla kauden aikana, mutta kilpailut peruttiin. Kauden 2020 kilpailukalenterissa oli alun perin 14 osakilpailua, mutta Chilen ralli peruttiin maan epävakaan poliittisen tilanteen vuoksi. Ruotsin ralli ajettiin huonon lumitilanteen vuoksi supistettuna. Meksikon ralli keskeytettiin 14. maaliskuuta koronaviruspandemian vuoksi. Meksikon rallista ehdittiin ajaa yli 75 prosenttia ja siten siitä myönnettiin täydet pisteet. Kausi jatkui lopulta vasta syyskuussa, kun suurin osa kauden ralleista joko peruttiin tai siirrettiin pandemian vuoksi. Peruttujen rallien tilalle kalenteriin tuli kolme uutta rallia, jotka olivat ensimmäistä kertaa mukana MM-sarjassa: Viron ralli, Ypresin ralli ja Monzan ralli. Näistäkin Ypresin ralli ehdittiin vielä perua Belgian koronatilanteen pahennuttua. Lopulta kaudella ajettiin seitsemän osakilpailua.
Seuraavat kilpailut olivat mukana joko kauden 2020 alkuperäisessä tai kauden aikana päivitetyssä kilpailukalenterissa, mutta ne peruttiin.
Valmistajat
Kunkin valmistajan kaksi parasta sijoitusta jokaisesta rallista lasketaan mukaan valmistajien MM-pisteisiin.
Anne Pohjola
Suomen ringettemaajoukkueessa Pohjola on voittanut kuusi maailmanmestaruutta. Vuoden 2007 MM-kilpailuissa hän ratkaisi maailmanmestaruuden jatkoaikamaalillaan. Vuoden 2017 MM-kilpailuissa hän teki Kanadaa vastaan ensimmäisessä loppuottelussa yhden maalin, kun Suomi voitti 7–4, ja toisessa loppuottelussa Suomen 11 maalista viisi. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän teki ensimmäisessä loppuottelussa Suomen 11 maalista neljä ja toisessa loppuottelussa Suomen viidestä maalista kolme.
Ringeten SM-sarjassa Pohjola pelasi Lapinlahden Luistin -89 -seurassa kauteen 2013–2014 asti ja sen jälkeen jonkin aikaa Nokian Urheilijoissa kunnes palasi Lapinlahdelle. Suomen mestaruuden hän on voittanut 11 kertaa (vuosina 2002, 2003, 2009, 2010, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018 ja 2021 ). Vuosien 2015 ja 2016 mestaruudet tulivat Nokian Urheilijoissa. Seurajoukkueiden maailmanmestaruuskisoissa 2011 hän oli voittamassa kultaa. Hän on pelannut myös jääkiekkoa Mestiksessä kaudesta 2014–2015 lähtien kun LL-89 vaihtoi ringeten jääkiekkoon.
Ringeten SM-sarjan kaikkien aikojen pistetilastossa Pohjola on kauden 2021–2022 jälkeen kärkipaikalla. Hän on pelannut SM-sarjassa 599 ottelua ja tehnyt yhteensä 3 406 tehopistettä (1 661 maalia ja 1 745 maalisyöttöä).
Anne Pohjolan sisko Mari Pohjola on myös ringettepelaaja. Heidän syksyllä 2015 syöpään kuollut isänsä Juha Pohjola voitti useita ringeten Suomen-mestaruuksia Lapinlahden Luistin -89:n valmentajana.
Oleksandr Pjatnytsja
Oleksandr Serhijovytš Pjatnytsja (, s. 14. heinäkuuta 1985 Dnepropetrovsk, Ukraina) on ukrainalainen keihäänheittäjä.
Pjatnytsja sai pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Debrecenissä 2007. Hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2009 viidenneksi tuloksella 80,60 m. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän oli neljäs tuloksella 82,01. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 ja Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui loppukilpailusta. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui viidenneksi.
Lontoon olympialaisissa 2012 Pjatnytsja sijoittui alun perin toiseksi tuloksella 84,51 häviten voittajalle Keshorn Walcottille seitsemän senttimetriä. Pjatnytsja kuitenkin menetti mitalinsa vuonna 2016 kun hänen Lontoossa antamansa dopingnäyte osoittautui positiiviseksi uusintatesteissä. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 26.5.2016–25.5.2018 ja kaikki hänen tuloksensa aikaväliltä 11.8.2012–10.8.2014 hylättiin takautuvasti.
Pjatnytsjan ennätys on 86,12 m, jonka hän heitti Kiovassa 20. toukokuuta 2012.
Gazan avustussaattueen välikohtaus
Gazan avustussaattueen välikohtaus tapahtui 31. toukokuuta 2010 aamuyöstä kansainvälisillä vesillä Välimerellä, kun Israelin merivoimat tarkastivat Gazaan matkalla ollutta "Gaza Freedom Flotilla" -avustussaattuetta, johon kuului kuusi laivaa. Koska Mavi Marmara oli kieltäytynyt muuttamasta kurssia, merivoimat laski helikoptereista sotilaita sen kannelle. 30. toukokuuta 2010 IHH:n johtaja Bülent Yildirim oli turkkilaiselle televiokanava NTV:lle antanut lausunnon, jonka mukaan vastarintaan ryhdytään, mikäli saattueen aluksia yritetään pysäyttää.
Kun Israelin sotilaat laskeutuivat MV Mavi Marmaran kannelle, heidän kimppuunsa hyökättiin. Syntyi yhteenotto, jossa yhdeksän aktivistia kuoli ja kymmeniä haavoittui, mukaan lukien 10 loukkaantunutta israelilaissotilasta. Surmansa saaneiden joukossa oli yksi laivoilla työtehtävissä olleista yli 60 toimittajasta. Freedom Flotilla -saattueeseen kuului kuusi laivaa, joissa oli satoja ihmisiä eri maista. Aktivistit yrittivät murtaa vuonna 2007 alkaneen Israelin Gazan saarron. Saattue yritti kuljettaa alueelle humanitaarista apua ja rakennustarvikkeita. Israelilaislähteiden mukaan aluksilla oli kuitenkin mukana myös improvisoituja aseita, pimeäkiikareita, luotiliivejä, kaasunaamareita että rahaa. . Viidellä saattueen laivoista ei sattunut ihmishenkien menetyksiä eikä vakavia henkilövahinkoja.
Taustaa
thumb|240px|Avustussaattueen reitti Gazaan. Israel on pitänyt Gazaa tiukassa otteessaan sen jälkeen, kun islamistinen Hamas nousi alueella valtaan kesäkuussa 2007 palestiinalaisten keskinäisen valtataistelun jälkeen. Gazan taloussaarron tavoitteena on ollut lopettaa kotitekoisten aseiden valmistaminen sekä rakettien ampuminen Israelin puolelle. Ulkomailla saartoa on arvosteltu jatkuvasti siitä, että se on pikemminkin kurjistanut tavallisten gazalaisten elämää.
Saartoa murtamaan oli toukokuun lopussa lähdössä Freedom Flotillassa -saattuessa 4 rahti- ja 4 matkustalaivaa, joista jälkimmäisissä palestiina-aktivisteja useista maista. Rahtilaivoissa oli rakennus-, koulu- ja terveydenhuoltotarvikkeita sekä yleisiä avustustarvikkeita kaikkiaan 10 000 tonnia, joista osa kuuluu Israelin Gazan vientikieltolistalle. Israel tarjosi alun perin avustustavaroiden viemistä maitse omassa valvonnassaan, mutta aktivistien kieltäydyttyä Israelin ulkoministeriö ilmoitti Israelin tulevan estämään laivojen pääsyn Gazaan.
Israel perusti pidätyskeskuksen Ashdodin kaupungin satamaan, jonne saattueesta kiinniotetut aktivistit vietäisiin.
Freedom Flotillaan kuuluvat laivat kokoontuivat Kyprokselle. Sieltä lähteneiden kuuden aluksen ollessa 130 kilometrin päässä Gazan rannikosta, vielä kansainvälisellä merialueella, Israelin merivoimat ryhtyi aamuyöllä toimiin ottaakseen laivat halliintaansa. Israel pysäytti osan avustuslaivoista sabotoimalla moottoreita jo lähtösatamissa. Osa aluksista ei päässyt matkaan "teknisten vikojen vuoksi".
Laivueen laivat
Kaikki laivueen laivat eivät päässeet matkaan. Israelin armeija on vihjannut "harmaisiin toimiinsa", joilla muutaman laivan matka estettiin etukäteen sabotaasilla. Challenger I ja Challenger II joutuivat jäämään Kyprokselle. MV Rachel Corrie jäi ongelmien vuoksi Maltalle. mutta lähti matkaan, ja Israelin joukot valtasivat sen kansainvälisillä vesillä 5. kesäkuuta, tällä kertaa ilman väkivaltaa.
Challenger 1, järjestö: Free Gaza Sfendoni, järjestö: Ship to Gaza MV Mavi Marmara, järjestö: IHH Gazze, järjestö: IHH Defne Y, järjestö: IHH ja MS Sofia eli Eleftheri Mesogeios, järjestö: Ship to Gaza
Rahti
Kolme Flotilla-laivaa kuljetti vain matkustajia ja heidän henkilökohtaisia tavaroitaan ja kolme muuta laivaa kuljetti yhteensä 10 000 tonnia humanitaarista apua, arvioidulta arvoltaan 20 miljoonaa dollaria.
Israelin mukaan kaksi kolmasosaa lääkkeistä, joita flotilla kuljetti, oli vanhentunut 6 - 15 kuukautta ennen tapahtumaa, joten ne todettiin hyödyttömiksi. Osa muistakin lääkkeistä olisi vanhentunut pian. Lisäksi Israel väittää, että suuri osa lastista, mukaan luettuna sensitiiviset lääketieteelliset välineet, löydettiin sikin sokin kasoina pikemminkin kuin järkevästi pakattuina, mistä syystä ne olivat vahingoittuneita. Leikkausvälineistö, joka oli tarkoitus pitää steriilinä, oli huolimattomasti pakattu. Vanhentuvia ja sensitiivisiä välineitä säilytettiin Israelin puolustusministeriön kylmävarastossa ennen kuin ne toimitettiin Gazaan.
Muut laivat
Irlantilaisomisteinen alus MV Rachel Corrie ei osallistunut ensimmäiseen saattueeseen teknisten ongelmien vuoksi. Alus on nimetty yhdysvaltalaisen rauhanaktivisti Rachel Corrien mukaan. Corrie kuoli Israelin armeijan puskutraktorin alle vuonna 2003.
Edellisistä tapahtumista huolimatta Rachel Corrie lähti viivästyksen jälkeen kohti Gazaa, jatkaen laivueen alkuperäistä suunnitelmaa. Israel ilmoitti sallivansa laivan kulun vain Ashdodin satamaan. Alus oli ilmoittanut, ettei se vapaaehtoisesti noudattaisi Israelin määräyksiä, mutta noudattavansa mahdollisen valtauksen edessä väkivallattoman vastarinnan periaatetta. Israel valtasi 5. kesäkuuta Rachel Corrien, tiettävästi jälleen kansainvälisellä merialueella ja pakotti aluksen ja sen parikymmenhenkisen miehistön Ashdodin satamaan. Israel aikoi karkottaa koko miehistön välittömästi.
Ennen hyökkäystä
Ennen kuin laivat lähtivät Kyprokselta, Israel tarjosi laivueelle mahdollisuutta kuljettaa tavarat israelilaisen sataman kautta turvallisuustarkastuksen jälkeen. Sementtiä ei olisi sallittu, koska Israelin mukaan Gazassa valtaa pitävä Hamas-järjestö käyttäisi sitä bunkkereiden rakentamiseen. Israel suunnitteli pysäyttävänsä laivueen ja vievänsä sen Ashdodin satamaan, jonne oli pystytetty telttoja vastaanottamaan tavarat ja ihmiset. Tavarat olisi sitten viety Gazaan joko Israelin tai humanitaaristen järjestöjen kuljettamana. Aktivistit torjuivat ehdotuksen. Eräs järjestäjistä, Greta Berlin, sanoi, ettei tehtävä ole humanitaaristen tavaroiden toimittaminen vaan Israelin saarron murtaminen. Berlin sanoi, että heillä on oikeus purjehtia kansainväliseltä vesialueelta Gazan vesialueelle. Berlin lisäsi myös, että ainoa vesialueella laittomasti oleva on Israel itse, ei saarron murtamista yrittävä laivue.
Israelin laivasto otti yhteyttä saattueeseen ja ilmoitti että Gaza on suljettu sotilasalue. Laivasto vaati, että saattue siirtyy Ashdodiin tai muuten he valtaavat laivat. Saattue kieltäytyi.
IDF:n julkaiseman tiedotteen mukaan saattueesta vastattiin: ”Hiljaa! Menkää takaisin Auschwitziin", ja: "Autamme arabeja USA:ta vastaan. Muistakaa syyskuun 11.” Tiedote perustui IDF:n julkaisemaan lyhyemmäksi muokattuun 26 sekunnin nauhoitteeseen. Aktivistit syyttivät, että Israel on manipuloinut nauhoitetta, jotta aktivisteista välittyisi antisemitistinen kuva. Israel myönsi myöhemmin, että oli muokannut nauhoitetta, ja että keskusteluun käytetystä avoimesta kanavasta johtuen nauhoitteen ääniä ei pystynyt identifioimaan täydellisesti tiettyyn laivaan. IDF perusteli nauhoitteen muokkaamista sillä, että turhat hiljaiset hetket ja radiohälyt täytyi saada pois. Aktivistit kielsivät rasistiset kommenttinsa ja lainasivat tiedotteessaan Challenger 1 -laivan kapteenia, jonka mukaan kukaan ei hänen ohjatessaan sanonut niin. Aktivistien mukaan kaikki kapteenit kuulivat radioliikenteen.
Uusimmasta 6-minuuttisesta nauhoitteesta ilmenee uutena aiempaan muokattuun nauhoitteeseen verratessa muun muassa se, että israelilainen sota-alus kutsuu lukuisia kertoja avustussaattueen laivoja ja varoittaa niiden lähestyvän saartoaluetta. Israelilainen sota-alus ilmoittaa lisäksi, että kaikki tarvittavat keinot tullaan tekemään laivueen pysäyttämiseksi ja Gazaan rantautumisen estämikseksi. Kolmannen varoituksen jälkeen aktivistien joukossa ollut Huwaida Arraf vastaa, että Israelin ylläpitämä saarto on kansainvälisen oikeuden vastainen ja että saattue on kuljettamassa ainoastaan humanitaarista apua. "Meillä ei ole lastina mitään mikä muodostaisi uhkan asevoimillenne" sanoo Arraf.
Mavi Marmara
thumb|240px|[[Israelin puolustusvoimat|Israelin puolustusvoimien rauhanlaivueen Mavi Marmara -alukselta löytämikseen ilmoittamia aseina pitämiään esineitä.]] Israelin joukkojen nousu Mavi Marmara -alukselle johti väkivaltaisuuksiin. Osapuolilla on erilaiset näkemykset tapahtumista aluksella, etenkin siitä, kumpi osapuoli aloitti väkivaltaisuudet. Sotilaat nousivat myös muihin aluksiin, mutta pahimmat yhteenotot tapahtuivat Mavi Marmaralla. Yhteenotto alkoi ensimmäisen israelilaiskommandon ollessa vasta aloittamassa laskeutumista laivan kannelle. Tapahtumasta otetusta kuvamateriaalista näkyy, kuinka kepein, tangoin, puukoin ja raskain esinein varustautuneet aktivistit kävivät yksitellen köyttä pitkin laskeutuvien kommandojen kimppuun.
Kuolleet ja loukkaantuneet
Yhdeksän aktivistia kuoli ja 48 loukkaantui israelilaissotilaiden luodeista. Avustussaattueessa mukana olleen leicesteriläisen Pro-Palestina-ryhmän puheenjohtajan Ismail Patelin mukaan kuusi rauhanaktivistia on edelleen kateissa hyökkäyksen seurauksena.
Kuolleista aktivisteista kahdeksan oli Turkin kansalaisia ja yksi turkkilaistaustainen Yhdysvaltain kansalainen.
Turkkilaisten viranomaisten suorittamien ruumiinavausten mukaan kuolleista yhdeksästä aktivistista viittä oli ammuttu lähietäisyydeltä päähän, joko otsaan tai takaraivoon. Yhdeksästä kuolleesta löytyi kaikkiaan yhteensä 30 ampumahaavaa. Useita oli ammuttu useita kertoja eri puolille kehoa.
Kahdeksan israilaissotilasta haavoittui hyökkäyksessä, kaksi heistä vakavasti.
Aktivistien näkemys
Avustussaattueen johdossa olleen IHH:n johtaja Bulent Yildirimin mukaan sotilaat heittivät ruumiita myös mereen. Järjestön johtaja kertoo myös aktivistien siepanneen itsepuolustukseksi sotilailta aseita, mutta hänen mukaansa niitä ei käytetty. Yildirim sanoo lisäksi sotilaiden ampuneen loukkaantuneita sotilaita auttamaan mennyttä, rauhanaktivistien joukossa ollutta indonesialaista lääkäriä viisi kertaa vatsaan.
Ruotsalaisen Ship to Gaza -järjestön Sofia-laivalla matkustaneen ruotsalaisen kirjailijan Henning Mankellin mukaan Israelin kommandot ampuivat jopa nukkuvia ihmisiä. Sofia-laivalla ei tiettävästi ammuskeltu. Ruotsalaisaktivistit, joita oli Sofia-laivan lisäksi myös muilla laivoilla, kiistivät Israelin väitteet siitä, että rauhanaktivisteilla olisi ollut aseita.
Israelilaisten näkökanta
240px|thumb|oikea|IDF:n julkaisema kuva jossa IDF:n mukaan on Mavi Marmaran matkustaja hyökkäämäämässä israelilaissotilaan kimppuun metalliputki käsissään.
Israel ei ole julkisuudessa kommentoinut rauhanaktivistien vastaväitteitä. Israelin mukaan aseelliset rynnäköt laivoihin oli välttämättömiä, sillä laivueen tarkoituksena oli vain Gazan saarron rikkominen, ei humanitäärinen avustus. Israel nimitti aktivisteja terroristeiksi.
Israel puolusti sotilaidensa toimia sanomalla, että nämä ampuivat itsepuolustukseksi. Esimerkiksi eräs sotilas sanoo aktivistien hakanneen häntä kepeillä ja ottaneen hänen kiväärinsä, jonka jälkeen sotilas veti pistoolinsa esiin ja ampui. IDF:n mukaan sotilaita kohti tulitettiin ja kaksi sotilasta haavoittui luodeista. Merivoimien kommandojen johto antoi kaikille joukoille luvan avata tuli kaksi minuuttia kriisin puhkeamisen jälkeen. Israelin laivaston mukaan laivaan nousseet sotilaat olivat varautuneet kohtaamaan teräaseita ja saaneet luvan tarvittaessa puolustaa henkeään asein, mutta joukot eivät odottaneet kohtaavansa kymmeniä mellakoitsijoita.
Kansainvälinen reaktio
thumb|240px|Mielenosoitus Tukholmassa. Isku tuomittiin laajasti ympäri maailmaa. Turkki syytti Israelia valtionterrorismista. Euroopan unioni vaati täyttä tutkimusta tapahtumista. Hamas kehotti muslimeja protestoimaan Israelia vastaan kaikkialla maailmassa. Palestiinalaisten presidentti Mahmud Abbas kutsui Israelin iskua joukkomurhaksi. Israelin pääministeri Benjamin Netanjahu pahoitteli kuolonuhreja. Turkin presidentti Abdullah Gül ilmoitti myöhemmin, että hyökkäyksestä johtuen Turkin suhteet Israeliin eivät tule koskaan palaamaan ennalleen. Yhdysvaltojen presidentti Barack Obama tuomitsi kaikki "tähän tragediaan" johtaneet toimet ja toivoi tapahtuman johtavan sovittelupyrkimyksiin.
Hyökkäys lisäsi vaatimuksia lopettaa Gazan saarto. Yhdistyneet kansakunnat sekä muun muassa EU, Venäjä, Ranska ja Turkki vaativat, että Israelin on lopettava vuosia jatkunut saarto. Egypti avasi väliaikaisesti Rafahin rajanylityspaikan Egyptin ja Gazan välillä hyökkäystä seuraavana päivänä. Israel ilmoitti karkottavansa heti kaikki ulkomaiset aktivistit, jotka pidätettiin laivoista. Karkotettavia ihmisiä oli 680 paristakymmenestä maasta. YK:n pääsihteeri Ban Ki Moon vaati saarron lopettamista välittömästi verisen hyökkäyksen seurauksena. Ban Ki Moon piti saartoa kestämättömänä ja vääränä. Arabiliitto puolestaan vaati YK:n turvallisuusneuvostoa lopettamaan saarron, joka johti hyökkäykseen.
Jerusalemissa toimivan israelilaisten ja palestiinalaisten yhteisen tutkimus- ja tiedotuskeskuksen johtaja, israelilainen tutkija Gershon Baskin kutsui Israelin laivaston iskua avustussaattuetta kohtaan merirosvoudeksi. Tohtori Baskin piti iskua kokonaisuutenaan kansainvälisen oikeuden vastaisena. Baskin muistutti, että esimerkiksi tuliaseiden käyttö tappavana voimana on kansainvälisen oikeuden perusteella aina ylimitoitettua voimaa, vaikka rauhanaktivisteilla olisikin ollut heikkotehoisempia aseita.
Ruotsin satamatyöntekijöiden liitto asetti Israelin merituonnin saartoon kymmeneksi päiväksi 15.–24. kesäkuuta 2010 vastalauseena hyökkäykselle. Satamatyöntekijöiden liitto kehotti myös muita ammattiliittoja ja järjestöjä boikotoimaan israelilaisia tuotteita.
Mansikkapaikka (televisio-ohjelma)
Mansikkapaikka oli suomalainen Yle TV2:lla lähetetty keskusteluohjelma, jonka vetäjänä toimi Mikko Kuustonen (2007–2010) ja Jussi-Pekka Rantanen (2011). Neljän ja puolen esittämisvuotensa aikana ohjelmassa vieraili suomalaisen kulttuuri- ja yhteiskuntaelämän tunnettuja henkilöitä, joista merkittävimmät vieraat lienevät olleen silloinen tasavallan presidentti Tarja Halonen, presidentti Martti Ahtisaari, valtioneuvos Harri Holkeri ja europarlamentaarikko Anneli Jäätteenmäki. Yle TV2 lopetti ohjelman vuodenvaihteessa 2011–2012, koska katsoi sen olevan vanhemman väestön nostalgia-ohjelma.
Gazan avustussaattueen välikohtaus
Kansainvälinen reaktio
Iran ilmoitti tarjoavansa vallankumouskaarti Pasdaranin eliittijoukkoja suojelemaan sotilaallisesti uusia suunniteltuja avustuskuljetuksia, jolla Israelin merisaarto pyritään rikkomaan. Ajatollah Ali Khamenei ilmoitti asiasta puolivirallisen uutiskanava Mehrin välityksellä. Iranin valtion uutistoimiston IRNA:n mukaan Iran ja Iranin Punainen puolikuu suunnittelee aiempien tapahtumien johdosta myös omia avustuskuljetuksia Gazaan Iranin lipun alla olevilla laivoilla. Iranin ilmoituksia pidetään paljolti provokaationa, koska Israel on syyttänyt Iranin toimittavan aseita Gazaan.
Mansikkapaikka (televisio-ohjelma)
Ensimmäinen jakso esitettiin 13. syyskuuta 2007, jolloin vieraana oli Alpo Suhonen. Viimeinen jakso esitettiin 15. joulukuuta 2011, jolloin vieraana oli Matti Ijäs. Vanhat jaksot esitettiin uusintana TV2:lla kevään 2012 aikana.
Neulatupsiokasvit
Neulatupsiokasvit (Calyceraceae) on siemenkasviheimo, joka kuuluu lahkoon Asterales, ja on läheinen asterikasveille (Asteraceae). Sen neljään sukuun kuuluvat 60 lajia kasvavat Etelä-Amerikassa. Puolet lajeista kuuluu sukuun Boopis.
Gazan avustussaattueen välikohtaus
Puolesta
Harvardin yliopiston oikeustieteen professori Alan Dershowitzin mukaan on selvää, että Israelin suorittama hyökkäys ei rikkonut kansainvälisen oikeuden normeja. Hänen mukaansa alukselle nouseminen kansainvälisellä vesialueella on laillista mikäli alus yrittää rikkoa merisaarron. Israelin hallituksen edustajan Mark Regevin mukaan San Remon sodankäyntiä merellä koskeva sopimus mahdollistaa kannellenousun saarron rikkomista yrittävälle laivalle. Johns Hopkinsin yliopiston kansainvälisen oikeuden professorin Ruth Wedgwoodin mukaan Israelilla on oikeus pysäyttää Gazaan tulevat laivat kansainvälisen humanitäärisen oikeuden mukaan estääkseen puolueettomia valtioita tuomasta aseita Hamasille.
Neulatupsiokasvit
Tuntomerkit
Heimon kasvit ovat ruohoja. Kukinto on mykerö, jonka kukat avautuvat mykerön reunalta alkaen ja edeten keskustaa kohti (eli sentripetaalisesti). Kukat ovat pieniä ja säteittäisiä, verholehdet ovat piikkimäisiä tai paksuja ja tuuletussolukkoa sisältäviä. Putkimaisen teriön ulkokerros on yhteyttävä, heteet ovat erilliset ja sikiäin kehänalainen.
Gazan avustussaattueen välikohtaus
Vastaan
Northwestern University School of Law -yliopiston kansainvälisen oikeuden professorin Anthony D'Amaton mukaan Israelin suorittama hyökkäys kansainvälisellä vesialueella oli kuitenkin selkeästi laiton kansainvälisen oikeuden valossa. D'Amaton mukaan sodan lakeja ei voida soveltaa tässä kyseisessä tapauksessa, sillä konflikti on Israelin ja Hamasin välinen, jonka toinen osapuoli ei ole valtio.
Neulatupsiokasvit
Suvut
pienoiskuva|oikea|250px|[[Calycera crassifolia]]
Gazan avustussaattueen välikohtaus
Vastaan
Joukko Israelin syyttäjänviraston asianajajia ja kansainväliseen oikeuteen perehtyneitä israelilaisia asianajajia, kuten Avigdor Feldman, Itamar Mann, Omer Shatz ja Yiftah Cohen, piti heti hyökkäyksen jälkeen Israelin hyökkäystä kansainvälisen oikeuden vastaisena ja Israelia kansainvälisen YK:n merioikeusyleissopimuksen rikkojana. Syyttäjät vaativat, että Israelin on annettava oikeudellinen perustelu hyökkäyksestä, ja että israelilainen oikeusaste toteaa hyökkäyksen välittömästi laittomaksi. Asianajajat pitivät Israelia myös valtiona, joka harjoittaa piratismia ja avustuslaivueen matkustajien kaappausta.
Hastingsin korkeakoulun oikeustieteellisen tiedekunnan ja erityisesti Lähi-idän politiikkaan perehtyneen professorin George Bisharatin mukaan Israelin hyökkäys avustussaattueeseen oli kansainvälisen oikeuden näkökulmasta laiton ja kohtuuton. Bisharatin mukaan Israelilla ei ollut oikeutta hyökätä humanitääristä kuljetusta kuljettaneisiin laivoihin kansainvälisellä vesialueella. Bisharat toteaa myös, että laivan matkustajilla oli oikeus puolustautua Israelin yöllä suorittamaa laitonta hyökkäystä vastaan. Bisharat muistuttaa myös, että Israel kantaa joka tapauksessa oikeudellisen vastuun murhista kansainvälisellä vesialueella, johon sen sotilaat syyllistyivät. Bisharat muistuttaa myös, että laivaan nouseminen oli myös Israelin ylläpitämän Gazan saarron valossa laiton, sillä Gazan saarto perustuu Bisharatin mukaan poliittiseen eikä sotilaalliseen motiiviin, koska vastustaja on poliittinen puolue Hamas, ei valtio. Näin ollen Israelin ylläpitämä saarto ei kohdistu heikentämään Palestiinalaishallintoa sotilaallisesti, vaan Hamas -järjestöä poliittisesti, mikä on kansainvälisen oikeuden näkökulmasta laitonta. Bisharat toteaa laittoman saarron lisäksi rankaisevan kansainvälisen oikeuden näkökulmasta kollektiivisesti koko Gazaa, ei vain Hamas -järjestöä ja siten rikkovan räikeästi kansainvälisen oikeuden humanitäärisiä lakeja.
Tapauksen tutkinta
YK:n pääsihteeri Ban Ki Moon esitti puolueettoman kansainvälisen tutkimusryhmän perustamista. Ryhmän johdossa olisi merioikeuteen perehtynyt Uuden-Seelannin entinen pääministeri Geoffrey Palmer ja tutkimusryhmään kuuluisi edustajia Israelista, Turkista ja Yhdysvalloista. Israelin pääministeri Benjamin Netanjahu keskusteli asiasta Banin kanssa, mutta torjui ajatuksen. Israelin Yhdysvaltain-suurlähettiläs Michael Oren sanoi Israelin neuvottelevan Yhdysvaltain kanssa tutkinnan suoritustavasta.
YK:n ihmisoikeusneuvoston kesäkuussa 2010 asettama kolmihenkinen tutkijapaneeli, joka koostui kansainväliseen oikeuteen perehtyneistä asianajajista ja tuomareista, tuomitsi syyskuussa 2010 julkaisemassaan raportissa Israelin hyökkäyksen avustussaattueeseen ihmisoikeusrikoksena ja kansainvälisen oikeuden humanitääristen lakien vastaisena. Tutkijapaneeli sanoo lisäksi raportissaan Israelin käyttäneen uskomatonta väkivaltaa laivasaattueen ihmisiä kohtaan. Tutkijapaneelin mukaan Israelia voidaan syyttää avustustyöntekijöiden tarkoituksellisesta tappamisesta, kidutuksesta ja epäinhimillisestä kohtelusta. Israel kiistää tutkijapaneelin raportin oikeellisuuden.
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1922
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1922 käytiin 21. toukokuuta Hyvinkäällä. Järjestävänä seurana oli Hyvinkään Tahko. Osanottajia oli 16.
Lähteet
https://digi.kansalliskirjasto.fi/aikakausi/binding/854910?page=11 Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
Vink Vink
Vink Vink on suomalaisen poplaulaja Linda Vinkin debyyttisingle. Kappaleen ovat tehneet yhteistyössä Maki Kolehmainen, Jimi Constantine sekä Jonna Kärkkäinen ja sen julkaisi Suomen Musiikki Oy 14. kesäkuuta 2013 hänen Dödöö ja Meikkii-debyyttialbumilta. Vink Vink kertoo sanoituksellisesti pojan seksuaaliseen kanssakäymiseen saamisesta ja sen haasteista.
Grums
Grums on samannimisen Grumsin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Värmlannin läänissä ja Värmlannin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 5 025 asukasta.
Grums oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Paavo Uronen
Paavo Uronen (s. 16. lokakuuta 1938 Viipurin maalaiskunta) on tekniikan tutkija, professori ja rehtori.
Uronen valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1961 sekä Oulun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1966, tekniikan lisensiaatiksi 1970 ja tekniikan tohtoriksi 1971.
Uronen tutki teollisuusprosessien automaatiota, malleja ja optimointia, etenkin puunjalostusteollisuudessa, metallurgiassa ja kemianteollisuudessa.
Urosen veli oli kansliapäällikkö Reino Uronen.
Professori Uronen on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1999. Hän on myös Teknillisten tieteiden akatemian jäsen.
Lauri Saari (taiteilija)
Lauri Abel Saari (2. tammikuuta 1888 Urjala – 16. kesäkuuta 1953) oli suomalainen taidemaalari. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1910–1913 ja Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa sisällissodan jälkeen 1920–1922.
Ura taiteilijana
Saaren toimeliain ajanjakso oli 1920-luvulla. Hän piti oman näyttelyn Tampereella 1923 ja Saaren maalauksia oli myös esillä Helsingissä. Saari teki opintomatkan Norjaan ekspressionismin mestarin Edvard Munchin luokse ja sai tältä hyväksynnän sen ajan tyylilleen, eli täplämaalatuille voimakkaille väripinnoille. Saari työskenteli jonkin aikaa Munchin työhuoneessa. Palattuaan kotimaahan 1925 Saari asettui Urjalan Leikkikankaalle, minne hän rakensi kartanotyylisen ateljeen. Vuonna 1928 Helsingissä pidetystä näyttelystään Saari sai kielteistä arvostelua. Kirjailija Olavi Paavolainen näki kuitenkin Saaren taiteessa ajasta edellä olevaa ilmaisua ja toi julki rohkeasti oman taiteilijaa puolustavan käsityksensä 1929 julkaisemassaan teoksessa ”Nykyaikaa etsimässä.”
Saari sai myönteistä julkisuutta näyttelyistään Turussa 1946 ja Helsingissä 1948. Taiteilijan viimeistä edellisenä elinvuotenaan 1952 hänen maalauksensa ”Auringonlasku” hyväksyttiin Kuvataidejärjestöjen liiton vuosinäyttelyyn ja sijoitettiin ripustuksessa samalle seinälle Tyko Sallisen ja Eero Nelimarkan teosten keskelle.
Saaren muistonäyttelyssä Urjalassa 1969 oli esillä 58 teosta. Myös Hämeenlinnan taidemuseossa oli Lauri Saaren muistonäyttely 1971 ja Urjalassa 100–vuotisnäyttely 1988. Teoksia on Hämeenlinnan taidemuseon ja Urjalan kunnan kokoelmissa. Tampereen työväenteatteri esitti Lauri Saaren elämäntarinan kertovan näytelmän ”Tulisielu” vuonna 2004.
Perhe
Hänen vanhempansa olivat Karl Emil Saari ja Hilma Karoliina Heikintytär o.s. Saha. Isä toimi Laukeelassa sijainneen Pourun talon tilanhoitajana.
Sisällissodan aika
Suomen sisällissodassa Lauri Saari toimi Urjalan punakaartin päällikkönä. Längelmäellä hän oli selvittämässä 12. maaliskuuta 1918 tapahtunutta rintaman molemmilla puolilla pidetyn kirkkoherran murhaa. Saari osallistui muun muassa Länkipohjan ja Tampereen taisteluihin. Kalevankankaan vankileiriltä hänet vapautettiin pitkän ja raskaan tutkintaprosessin jälkeen. Sotarikoksiin Saaren ei todettu syyllistyneen.
Perustuslakivaliokunta
thumb|345px|Eduskunnan perustuslakivaliokunnan kokous [[Säätytalossa vuonna 1918. Pöydän päässä selin puheenjohtaja K. J. Ståhlberg, hänestä vasemmalla (myötäpäivään) R. A. Wrede, Ernst Estlander, G. G. Rosenqvist, A. O. Wuorimaa, Santeri Alkio, Antti Juutilainen, J. P. Kokko, Eero Erkko, Tekla Hultin (ei näy), Pekka Pennanen, Elias Tukia, Wilhelmi Malmivaara, F. W. Bergroth, Onni Rantasalo, J. E. Antila ja Lauri Ingman. Taustalla toisessa pöydässä valiokunnan sihteeri Hjalmar Kahelin.]]
Perustuslakivaliokunta (PeV) on yksi eduskunnan valiokunnista. Sen tehtävänä on valmistella perustuslakia sekä muuta perustuslain kanssa läheisessä asiayhteydessä olevaa lainsäädäntöä. Perustuslakivaliokunta antaa lausunnon perustuslain säätämisjärjestyksessä säädettävistä lakiesityksistä ja arvioi käsiteltäväkseen lähetettävien lakiesitysten perustuslainmukaisuutta ja sitä, miten ne suhtautuvat Suomen allekirjoittamiin kansainvälisiin ihmisoikeussopimuksiin. Lisäksi perustuslakivaliokunta tarkastaa esitykset eduskunnan työjärjestykseksi ja vaalisäännöksi sekä eduskunnan oikeusasiamiehen johtosäännöksi. Perustuslakivaliokunta toteuttaa perustuslain ennakkovalvontaa.