cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jomala
Taajamat
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain. Jomalan kuntakeskus Prästgården ei muodosta omaa taajamaansa, vaan se on osa Maarianhaminan keskustaajamaa, joka ulottuu myös Maarianhaminan kaupungin alueelle. Godbyn taajama ulottuu pääosin Finströmin kunnan alueelle.
Seurakunnat
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Jomalan alueella toimii Turun ortodoksinen seurakunta.
Kylät
pienoiskuva|vasen|180px|[[Jomalan kirkko]]
Kunnassa on 33 kylää: Andersböle, Björsby, Brändö, Buskböle, Dalkarby, Djurvik, Gottby, Gölby, Hammarudda, Hindersböle, Ingby, Jettböle, Jomalaby, Karrböle, Kila, Kungsö, Möckelby, Möckelö, Norrsunda, Prästgården, Ringsböle, Sviby, Södersunda, Torp, Ulfsby, Vargsunda, Vestansunda, Vesterkalmare, Ytterby, Ödanböle, Önningeby, Österkalmare ja Överby.
Ruokakulttuuri
Jomalan pitäjäruoaksi äänestettiin 1980-luvulla silakkalaatikko korinttikastikkeen kera.
Grand Islen piirikunta
Grand Islen piirikunta on Yhdysvaltojen Vermontin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 7 235 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on North Heron kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1805.
Mixtape: Oh
Tausta ja julkaisu
Yhtye ilmoitti julkaisevansa uuden digitaalisen singlen Kingdom: Legendary War voittonsa jälkeen. Kappale tulisi kuulumaan yhtyeen mixtape-projektiin, jonka aikaisempia julkaisuja ovat ”Mixtape: Gone Days” (2020) ja ”Mixtape: On Track” (2020). JYP Entertainment ilmoitti digitaalisesta singlestä 15. kesäkuuta. Kappale ja sen musiikkivideo julkaistiin yllättäen 26. kesäkuuta. Hyunjin palasi tauoltaan julkaisun myötä, jolla hän oli ollut helmikuusta asti.
Tuottaminen
Musiikillisesti ”Mixtape: Oh” on keskitempoinen elektropop-kappale reaggaeton-rytmillä, jossa on vaikutteita deep housesta ja trooppista housesta. Kappaleen on sanoittanut 3racha. Sen tuottamiseen osallistui 3rachan lisäksi Kobee ja Holy M. Kappaleen sanoitukset kertovat rakastuneen ihmisen aidoista tunteista ja levottomasta mielestä. Kappaleen koreankielinen nimi "애" tarkoittaa lasta ja rakkautta, joten kappaleen nimi viittaa yksilön turhautumiseen itseään kohtaan, kun käyttäytyy kuin lapsi rakkauden kohteensa edessä.
Musiikkivideo
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin yllättäen 26. kesäkuuta JYP Entertainmentin YouTube-kanavalle. Sen ohjasi VIA Productionin Jimmy. Video on värimaailmaltaan hillityn vaaleansininen, joka kuvastaa yhtyeen jäsenien omakohtaisia pulmia, ja halua sulautua yhdeksi ja unohtaa eroavaisuudet.
Kappaleet
Digitaalinen lataus ja suoratoisto
Niittyrengaskehrääjä
Niittyrengaskehrääjä (Malacosoma castrense) kuuluu keskikesän kookkaisiin yöperhoslajeihin. Suomessa se on harvinainen ja levinneisyydeltään hyvin eteläinen. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Koko ja ulkonäkö
Niittyrengaskehrääjä on helposti tunnistettava perhonen, jonka sukupuolet ovat kuitenkin huomattavan erinäköiset. Koiraan etusiivet ovat vaalean kellanruskeat, ja niissä on kaksi lämpimänruskeaa poikkijuovaa, jotka koskettavat toisiaan siiven keskiosassa. Poikkijuovista sisempi kaartuu siiven puolivälissä suoraan kohti perhosen ruumista. Takasiivet ovat lämpimän ruskeat hieman vaaleammalla keskustalla. Naaras on selvästi koirasta kookkaampi ja ruumiiltaan rotevampi. Naaraan siipien pohjaväri on pähkinänruskea, ja etusiivessä on kaksi leveää, lähes suoraa, vaaleaa poikkijuovaa, joiden siiven keskiosan puoleinen reunus on terävä. Takasiipi on etusiiven värinen, mutta siinä on vain yksi vaaleampi, epäselvä poikkijuova. Molemmilla sukupuolilla siiven reunassa on jaksoittain vaaleita ja tummia ripsiä. Naaraan ruumis on kokonaan tummanruskea, koiraan pää ja keskiruumis ovat kellanruskeat ja takaruumis tumma. Siipiväli on koiraalla 24–32 mm ja naaraalla 34–40 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
Niittyrengaskehrääjän levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja edelleen Etelä-Siperiaan, Mongoliaan ja Kiinaan. Pohjoismaissa se on eteläinen, ja merkittävimmät esiintymät löytyvät Ruotsin Öölannista ja Gotlannista. Suomessa lajia tavataan melko yleisenä vain Ahvenanmaalla ja lounaisrannikolla sekä harvinaisempana etelärannikkoa pitkin Venäjälle. Esiintymät ovat melko paikallisia ja havainnot häviävät hyvin nopeasti sisämaahan mentäessä. Perhoset lentävät heinäkuun puolivälistä elokuun puoliväliin.
Elinympäristö ja elintavat
Niittyrengaskehrääjä on elinympäristönsä suhteen vaatelias ja viihtyy pääasiassa matalakasvustoisilla, avoimilla ja lämpimillä paikoilla, joilla on kalkkipitoinen maaperä. Lisäksi sitä tavataan hiekkaisilla rannoilla. Perhoset lentävät iltahämärästä alkaen ja se saattaa olla paikoitellen erittäin runsaslukuinen. Molemmat sukupuolet lentävät valolle. Päivisin ne lepäävät kasvillisuuden joukossa, mutta lähtevät häirittyinä lentoon silloinkin. Naaras tuottaa 500–700 munaa, jotka se asettaa kasvien varsille lajille tyypillisiin, noin 40mm pitkiin, kasvin vartta spiraalimaisesti kiertäviin ryhmiin ja kuolee heti saatuaan munat laskettua. Munat talvehtivat.
Munat kuoriutuvat toukokuun alussa. Toukat viihtyvät ryhminä ja oleskelevat lähellä maanpintaa kehräämänsä seitin suojissa. Siirtyessään uuteen paikkaan toukat etenevät maastossa peräkanaa, muodostaen pitkiä jonoja. Toukkien kasvunopeus vaihtelee paljon ja yhdessä toukkapesässä voi olla hyvinkin erikokoisia toukkia. Täysikasvuisena toukka tekee kasvillisuuteen, lähelle maanpintaa läpikuultavan kotelokopan, jonka sisälle se erittää kirkasta, keltaiseksi jauheeksi kuivuvaa nestettä. Kotelovaihe kestää kolmisen viikkoa.
Ravinto
Toukat syövät pääasiassa erilaisia ruohovartisia kasveja, mutta myös vadelmaa ja pajuja.
Tuomas Pohjanpalo
Tuomas Pohjanpalo (vuoteen 1906 Friis, 3. maaliskuuta 1861 Kalajoki – 27. helmikuuta 1933 Kokkola) oli ensimmäinen suomalainen, jolle myönnettiin talousneuvoksen arvonimi, vuonna 1931. Hän perusti yhdessä veljensä Juhanin kanssa konepajan Weljekset Friis Oy, jonka johtajana hän toimi. Pohjanpalon puoliso oli 7. elokuuta 1884 alkaen Neena Merenoja (30. kesäkuuta 1860 Kalajoki – 6. tammikuuta 1943 Kokkola), jonka isä oli valtiopäivämies Jaakko Merenoja. Tuomas Pohjanpalo toimi myös Suomalaisen puolueen kansanedustajana vuosina 1907–1909 valittuna Vaasan läänin pohjoisesta vaalipiiristä.
Leninin patsas (Turku)
thumb|Mihail Anikušin, V. I. Leninin muistomerkki, 1977. Oikealla vuonna 1964 paljastettu Tauno Torpon suunnittelema muistolaatta Leninin asumisesta muistomerkin vieressä olleessa talossa. V. I. Leninin muistomerkki on Aurakadun yläpäässä Turun Puolalanmäellä sijaitseva Mihail Anikušinin veistämä Vladimir Iljitš Leninin rintakuva. Patsas on Leningradin kaupungin vuonna 1977 ystävyyskaupungilleen Turulle antama lahja. Pronssiveistos valettiin vuonna 1977 Leningradin Monumentskulptura-valimossa. Patsaan alustan on valmistanut Loimaan Kiviveistämö. Veistos paljastettiin Leningradin päivänä 13. marraskuuta 1977. Patsas on pronssia ja jalusta punaista graniittia. Rintakuva on 0,8 metriä ja jalusta 1,7 metriä korkea, ja yhteiskorkeus on 2,5 metriä.
Veistoksen ympäristökokonaisuuteen kuuluu myös vuonna 1964 paljastettu Tauno Torpon suunnittelema erillinen pronssinen muistolaatta Leninin asumisesta vieressä olleessa talossa pakomatkallaan vuonna 1907. Paikalla nykyisin oleva talo on rakennettu seuraavana vuonna.
Turun kaupunki päätti 26. huhtikuuta 2022, että muistomerkki ja muistolaatta poistetaan ja siirretään kaupungin museopalveluiden varastoon. Kaupungin päätöksen mukaan ”rintakuva ei sinänsä ole uhka kellekään”, mutta ”kuvaa kuitenkin nykypäivänä ihmiskunnan historian yhtä epädemokraattista ja traagista vaihetta, joka ideologialtaan ei ole Turun kaupungin arvoperustan ja kaupunkistrategian eteenpäin katsovan, uusiutumiskykyisen ja ihmisten tasa-arvoisia oikeuksia korostavan hengen mukainen”. Päätöksen teki pormestari Minna Arve.
Cahiers du cinéma
Kultakaudellaan lehti vaikutti voimakkaasti ranskalaiseen elokuvamakuun, niin sanotun uuden aallon syntyyn, sekä auteur-teorian leviämiseen. Cahiers du cinéman kirjoit­tajat löysivät muiden kaupal­lisena pitämästä amerikka­laisesta elokuvasta suuria ohjaajaneroja, joita lehti ryhtyi nostamaan: näitä olivat esimerkiksi Alfred Hitchcock ja Howard Hawks.
Olivier Dacourt
Olivier Nicolás André Dacourt (s. 25. syyskuuta 1974 Montreuil, Seine-Saint-Denis, Île-de-France, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edusti seuratasolla kotimaansa Strasbourgia ja Lensiä, englantilaisia Evertonia, Leedsiä ja Fulhamia, italialaisia AS Romaa ja Interiä sekä belgialaista Standard Liègeä. 175 senttimetriä pitkän Dacourtin pelipaikka oli keskikenttäpelaaja.
Ranskan maajoukkueessa Dacourt pelasi 21 ottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 2001–2004. EM-kilpailuissa 2004 hän pelasi kolmessa Ranskan neljästä ottelusta.
Alfonso II (Portugali)
thumb Alfonso II ”Paksu” (1185–1223) oli Portugalin kuningas vuodesta 1212 kuolemaansa asti. Hän oli Sancho I:n toiseksi vanhin poika, mutta hänen isoveljensä kuoli nuorena.
Hänen valtaannousuaan vahvistamaan kutsuttiin koolle Portugalin ensimmäinen cortes, säätyvaltiopäivät.
Kuninkaana Alfonso ei harrastanut yhtä aggressiivista politiikkaa kuin edeltäjänsä: hän ei yrittänytkään laajentaa alueitaan Kastilian tai maurien maille. Hän joutui taistelemaan vallasta sisarustensa kanssa, ja keskittyi kehittämään Portugalin hallintojärjestelmää eli käytännössä lähinnä keskittämään valtaa itselleen. Hän pyrki ottamaan valtaa pois myös katoliselta kirkolta, ja niinpä paavi Honorius III julisti Alfonsin kirkonkiroukseen.
Mary Fedden
Mary Fedden (14. elokuuta 1915 – 22. kesäkuuta 2012 ) oli brittiläinen taidemaalari.
Fedden syntyi Bristolissa ja valmistui Slade School of Fine Artista vuonna 1936. Hän meni vuonna 1951 naimisiin taiteilija Julian Trevelyanin kanssa ja opetti vuosina 1958–1964 Royal College of Artissa, jossa hänen opiskelijoidensa joukkoon kuuluivat David Hockney ja Allen Jones.
Feddenin tuotantoa on ollut laajasti näytteillä varsinkin hänen kotimaassaan. Hän toimi vuosina 1984–1989 Royal West of England Academyn johdossa. Hän oli OBE, Bathin yliopiston kunniatohtori ja 27. toukokuuta 1992 alkaen Royal Academyn jäsen.
Fedden täytti 90 vuotta elokuussa 2005, mutta jatkoi sen jälkeenkin työskentelyään Lontoon Chiswickissä.
Märynummi
Märynummi on taajama Salossa Halikon keskiosissa. Märynummi on kahden kylän, Märyn ja Nummen yhteenkasvanut alue. Paikalliset kutsuvat taajamaa usein pelkästään Märyksi. Märynummi on korkea hiekkaharju, joka on ollut asutettuna jo kivikaudella. Harjulta on löytynyt lukuisia arkeologisia löytöjä mm. Suomusjärven kulttuurista. Nykyään Märynummi on taajama, jossa toimii oma alakoulu, Märynummen koulu. Salon kaupunki rakentaa kylään uuden koulun ja päiväkodin, joka valmistuu arviolta syksyllä 2021.
Luonto
Märynummi sijaitsee metsäselänteiden eteläreunalla n. 60–80 metriä merenpinnan yläpuolella. Asutus on syntynyt eteläisten rinteiden ympärille ja kasvanut pohjoiseen metsien suuntaan. Pähkinäpensaat ja tammet ovat yleinen näky etelärinteellä. Asutuksen eteläpuolella avautuu kaunis maatalousmaisema Halikonjoen valtakunnallisesti arvokkaalla maisema-alueella, jossa Halikonjoen sivu-uomat ovat syöneet syviä uurteita ja tehneet maisemasta kauniin polveilevan. Hiekkaisen maaperän ja etelään viettävän rinteen ansiosta luonto on harvinaisen monimuotoinen. Peltoalueen reunamilla linnusto on monipuolista ja etenkin yölaulajia tavataan: ruisrääkkä, satakielet, käet, pensassirkkalinnut ja punavarpuset ovat yleisiä. Myös uhanalainen pikkuapolloperhonen elää pieninä populaatioina entisillä lehmien laitumilla, joita nykyisin hoitavat lampaat.
Historia
Venäläiset rakensivat vuonna 1883 Märyyn sotilaskasarmin Halikon reservikomppanialle. Venäjä lakkautti Suomen sotaväen 1900-luvun alussa, jolloin myös reservin tarkka-ampujapataljoona Märyssä loppui. Tyhjilleen jääneille rakennuksille mietittiin uutta käyttöä. Uskelalaiset olivat kuntakokouksessaan vuonna 1897 keskustelleet houruinhuoneen tarpeellisuudesta. Senaatti ei esitystä hyväksynyt, mutta ajatus jäi vuosiksi hautumaan, ja monien vaiheiden jälkeen kasarmi muutettiin vuonna 1926 mielisairaalaksi, joka tunnetaan nykyään Halikon sairaalana. Piirimielisairaalana Halikon sairaala loi alueelle useita työpaikkoja ja teki Märystä kasvavan kylän. 1980-luvulla Halikon kunta kaavoitti alueelle asuintontteja, ja muutkin alkoivat löytää viihtyisän, luonnonläheisen asuinalueen. Märynummesta kehittyi Halikon toiseksi suurin taajama. Parhaimmillaan kylässä oli kolme kauppaa, kolme pankkia, posti, kirjasto, koulu ja päiväkoti. Linja-autovuoroja kulki Saloon ja takaisin tunnin välein.
Suomen sisällissodan jälkeen Märynummella teloitettiin 50 punaista, joukossa myös ulkopaikkakuntalaisia. Kirjailija Leena Lander on kirjoittanut näistä tapahtumista kirjan "Liekin Lapset". Teloitettujen haudalla, nykyisellä Halikon sairaalan hautausmaalla Vaskiontien varressa on vuonna 1940 pystytetty Punaisten muistomerkki.
Nykyisyys
Märyssä on alakoulun lisäksi Halikon VPK:n paloasema, päiväkoti, nuorisotila Mesta, frisbeegolf-rata, viitoitettu luontopolku ja uimala. E18-moottoritie kulkee kylän eteläpuolelta. Vuonna 2011 perustettiin kyläyhdistys, joka on pyrkinyt elävöittämään kylän elämää. On ryhdytty viettämään Märypäivää, ylläpidetty patikkareittiä, järjestetty paikallisia luontoretkiä ja teatterimatkoja. Kyläyhdistys on lisäksi avustanut koulua ja päiväkotia hankinnoissa ja järjestänyt saunankorjaustalkoot. Vuosittain kyläyhdistys järjestää mm. siivoustalkoita, joulu- ja laskiaistapahtumia sekä niittää kuppikivien polut. Viimeisin ponnistus on ollut vuonna 2017 valmistunut 9-korinen frisbeegolfrata, ja vuonna 2018 rata laajenee 18-koriseksi.
Tunnustuksia
Vuonna 2018 Märynummi valittiin Varsinais-Suomen vuoden kyläksi.
Loissieni
Loissienet ovat sieniä, jotka hankkivat ravintonsa elävästä isäntäkasvista tai -eläimestä, tai käyttävät niitä muuten hyödyksi, eli ne loisivat. Tämä on vastakohta symbioottisille sienille, joiden isäntäkasvit hyötyvät liitosta.
Kasveissa eläviä loissieniä on esimerkiksi: kuusentuomiruoste (Thekopsora areolata) ja kuusensuopursuruoste (Chrysomyxa ledi). Kuusensuonpursuruosteen varsinainen isäntäkasvi on kuusi, mutta nimensämukaisesti se käyttää väli-isäntänä suopursua. Loissienen pahin tuho kuuselle on yhdenvuoden neulastuotannon tuhoutuminen, mikä hidastaa puun kasvua
Eläinten loissienistä varmasti yksi erikoisimmista on Ophiocordyceps -suvun loissieni, joka näyttää ottavan Camponotus leonardi -hevosmuurahaisen täydellisesti hallintaan. Sienen vaikutus saa muurahaisen käyttäytymään täysin lajin vastaisesti. Ensin se poistuu yhdyskunnasta ja tarrautuu hampailla lehden alapintaa, ja jää siihen kuolemaan. Lopulta loissienen itiöemä kasvaa muurahaisesta ulos ja näin sieni pääsee leviämään.
Einar Mäkinen
Einar Nikolai Mäkinen (3. heinäkuuta 1895 Maaria – 8. syyskuuta 1964 Helsinki ) oli suomalainen jääkärikenraaliluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan komppanianpäällikkönä. Hän osallistui vielä talvi- ja jatkosotaankin, joissa hän toimi muun muassa armeijakunnan komentajana.
Perhe ja opinnot
Mäkinen kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1914 ja liittyi Varsinaissuomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1914–1915 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1934 ja hyväksyttiin samana vuonna auskultantiksi Turun hovioikeuteen. Mäkinen kävi Sotakorkeakoulun yleisen osaston vuosina 1924–1926.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoonan 2. komppania. Mäkinen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 7. tammikuuta 1916. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoona rintamakomennuksen jälkeen hänet siirrettiin 10. heinäkuuta 1917 alkaen pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan, mistä käsin hän osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
Suomen sisällissota
Mäkinen palasi takaisin Suomeen 1. marraskuuta 1917 aselaiva S/S Equityn ensimmäisellä retkellä Luotoon, missä hän rantautui Tolvmansgrundetin saarelle. Saarelta hän kuljetti tovereineen laivan lastina olleita aseita mantereelle. Myöhemmin hän toimi sotilaskouluttajana Karhumäen kansanopistolla kouluttaen suojeluskuntajoukkoja. Lisäksi hän koulutti joukkoja Mustasaarella ja Kauhavalla sekä Lappajärvelle sijoitetussa Järjestyslipustossa. Näiden jälkeen hän siirtyi Vimpeliin, jossa hän toimi kouluttajana Vimpelin kursseilla. Vimpelin kurssien päätyttyä hän siirtyi Kauhavalle, missä hän toimi paikallisen suojeluskunnan päällikkönä. Varsinaisten sisällissodan taistelutoimien alettua Mäkinen johdatti joukkonsa Lapuan, Seinäjoen, Kokkolan, Raahen ja Oulun valtauksiin. Oulusta hänet komennettiin Kauhavan suojeluskunnan päällikkönä Vilppulan rintamalle, jossa hänen johtamastaan joukosta muodostettiin Hämeen ryhmän V Mäntän pataljoonaan 8. komppania, jonka päällikkönä hän jatkoi. Mäkinen osallistui sisällissodan taisteluihin Vilppulassa, Ruovedellä sekä Tampereella, jossa hän haavoittui 31. maaliskuuta 1918. Myöhemmin hänen komentamansa komppania liitettiin 4. huhtikuuta 1918 alkaen Länsiarmeijan reserviin.
Sisällissodan jälkeinen aika
Mäkinen palveli sisällissodan jälkeen Vaasan rykmentin 3. pataljoonan 11. komppanian päällikkönä, josta hänet siirrettiin 30. kesäkuuta 1918 Suomen valkoisen kaartin 5. komppanian päälliköksi ja 25. syyskuuta 1918 alkaen 1. konekiväärikomppanian päälliköksi Itämeren jalkaväkirykmentti 1:een, josta muodostettiin myöhemmin Porin rykmentti. Porin rykmentistä hän oli komennettuna opettajaksi Reserviupseerikouluun 1. helmikuuta – 1. heinäkuuta 1920 väliseksi ajaksi. Porin rykmentissä hän hoiti 20. marraskuuta 1922 1. heinäkuuta 1923 I pataljoonan komentajan tehtäviä. Lopulta hänet komennettiin 2. heinäkuuta 1923 ja lopulta siirrettiin 2. marraskuuta 1923 Sotaväen esikuntaan, jossa hänet sijoitettiin toimistoupseeriksi Jalkaväen tarkastajan toimistoon.
Hänet nimitettiin 23. lokakuuta 1926 Yleisesikunnan koulutustoimiston päälliköksi, jona aikana hän oli komennettuna jo 9. syyskuuta 1926 alkaen Sotakorkeakoulussa missä hän toimi koulun johtajan apulaisena. Lopullisesti hänet siirrettiin johtajan apulaiseksi 28. huhtikuuta 1927 alkaen. Sotakorkeakoulussa hän toimi myös taktiikan opettajana. Sotakorkeakoulusta hänet nimitettiin 1. syyskuuta 1931 alkaen Huoltopataljoona 2:n komentajaksi kunnes hänet nimitettiin Armeijakunnan esikuntapäälliköksi 1. heinäkuuta 1933 alkaen. Armeijakunnasta hänet komennettiin 26. tammikuuta 1934 alkaen puolustusministeriöön. Puolustusministeriössä hänet sijoitettiin 27. huhtikuuta 1934 alkaen sota-asiaintoimiston päälliköksi. Myöhemmin hänet sijoitettiin puolustusministeriön ja Yleisesikunnan uudelleenjärjestelyn yhteydessä perustetun puolustusministeriön järjestely- ja liikekannallepano-osaston päälliköksi.
Sotien jälkeinen aika
Mäkinen toimi sotien jälkeen Puolustusvoimain Pääesikunnan päämajoitusmestarina ja Yleisesikunnanpäällikön sijaisena vuoteen 1946 saakka, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta ja siirtyi toimitusjohtajaksi Parava Oy:n palvelukseen. Armeijasta eronsa jälkeen hän oli 12 kuukauden ajan pidätettynä niin sanotussa asekätkentäjutussa, mutta häntä vastaan nostetut syytteet hylättiin. Hänet haudattiin Helsingin Kaartin hautausmaalle.
Luottamustoimet
Mäkinen toimi Konekivääriohjesääntökomitean jäsenenä vuonna 1924 ja pikakiväärikokeilukomitean jäsenenä vuonna 1924 ja oli jalkaväen ohjesääntökomitean jäsenenä vuosina 1927–1928. Hän toimi myös liikekannallepano-ohjesääntökomitean jäsenenä vuosina 1935–1939. Jääkäriliiton varapuheenjohtajana hän toimi 1937–1938 ja sihteerinä vuosina 1938–1945 sekä jäsenenä vuosina 1948–1964.
Kuun valloituksen aikajana
Tämä on aikajana Kuuhun laskeutuneista, iskeytyneistä ja ohilentäneistä luotaimista ja avaruusaluksista. pienoiskuva|Kuuhun laskeutuneita luotaimia ja avaruusaluksia
Violence Unimagined
Violence Unimagined on Cannibal Corpsen viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin 16. huhtikuuta 2021.
Iso-Heiniä
Iso-Heiniä on Keski-Suomessa Jämsän Länkipohjassa Hiukkaan ja Syväjärven kylien välissä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 7,1 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee kumpuilevan maaston painaimassa yhdessä Vähä-Heiniän kanssa. Sen länsirannasta kohoaa kallioinen mäki 35 metriä vedenpintaa korkeammalle. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja sen pohjois- ja itäpuolella sijaitsee kolme maatilaa. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata, paitsi pohjoisessa, missä ne ovat peltomaata. Lammen rantaviiva on soistunutta ja sitä kiertää kapea avosuon kaistale. Rantaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Lammen itäpuolelta kulkee Hirtolahteen jatkava yhdystie 3280.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72), jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 99,0 metriä mpy. Siihen on johdettu kaksi metsä- ja pelto-ojaa, joista toisen valuma-alueella sijaitsee Rummakkojärvi. Lammen laskuoja on suoraksi kaivettu ja yli 300 metriä pitkä oja Vähä-Heiniään. Nämä lammet laskevat samaa ojaa myöten Koljonselän Säkkiän Hiukkaanlahteen kuin Maivia ja Hepojärvi.
Historiaa
Vuoden 1965 peruskartassa pohjoispuoleln maatilan nimeksi on merkitty sulkuihin Heinäjärvi. Tämä on saattanut olla myös lammen aikaisempi nimi, sillä varsin usein maatilaa on kutsuttu järvensä mukaan. Kartan mukaan lammen ympärillä on ollut paljon enemmän peltoa, jotka ovat nykyään metsämaata.
Rummakkojärvi
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Rummakkovuoren itäpuolella ojitetun suon keskellä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat suota, jossa ranta muodostuu avosuon kaistaleesta.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72), jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 114,5 metriä mpy. Lampeen on johdettu kahdeksan suo-ojaa, joista yksi on samalla sen laskuoja. Se laskee 1,4 kilometrin päässä Iso-Heiniään. Laskuojalle tulee pudotusta 15,5 metriä.
Historiaa
Vuoden 1965 peruskartassa suon eteläosia oli jo ojitettu ja vuoden 1986 kartassa ojitus oli saatettu päätökseen.
Magda Szabó
Magda Szabó (5. lokakuuta 1917 Debrecen, Unkari – 19. marraskuuta 2007 Kerepes, Unkari ) oli unkarilainen kirjailija. Hän valmistui 1940 Debrecenin yliopistosta latinan- ja unkarin opettajaksi.
Szabó aloitti uransa runoilijana, mutta varsinaisesti hän nousi maineeseen vuoden 1956 jälkeen romaaneillaan, joita on käännetty monille kielille. Hän sai vuonna 1949 Baumgarten-palkinnon, joka kuitenkin peruttiin poliittisista syistä, sillä vuosina 1949–1956 hänen teostensa julkaisu oli kommunistisessa Unkarissa kiellettyä. Hänen 1958 ilmestynyt romaaninsa Fresko sai heti lukijoiden suosion.
Szabó sai lukuisia palkintoja kotimaassaan. Lisäksi hänelle myönnettiin vuonna 2003 Ranskan Prix Femina parhaasta ulkomaisesta romaanista. Hänen teoksensa Abigél (1970) valittiin Big Read -äänestysohjelman unkarilaisessa versiossa kuudenneksi parhaaksi romaaniksi. Hän sai vuoden 1978 Kossuth-palkinnon.
Morsiosorsa
pienoiskuva|Morsiosorsan munia. Morsiosorsa (Aix sponsa) on Pohjois-Amerikassa esiintyvä sorsalintulaji.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 47–54 cm, paino 500–700 g ja siipien kärkiväli 70–73 cm. Koiras on hieman naarasta suurempi. Juhlapukuinen koiras on helppo tuntea: erittäin kirjava sorsa, jonka puvussa on mustaa, vihreätä, ruskeaa ja valkoista. Silmä ja osa nokasta ovat kirkkaan punaiset. Maha on valkoinen ja koivet kellahtavat. Naaras on vaatimattomman värinen: puku on ruskea ja alapuolelta valkotäpläinen, silmän ympärys valkoinen. Naaras voidaan sekoittaa samannäköiseen mandariinisorsanaaraaseen. Lennossa laji on mahdollista sekoittaa amerikanhaapanaan.
Morsiosorsa elää keskimäärin 3–4-vuotiaaksi. Vanhimmat luonnonvaraiset yksilöt ovat olleet yli 15-vuotiaita. Poikaskuolleisuus on suuri, sillä kahden ensimmäisen elinviikon aikana 86–90 % poikasista menehtyy tavalla tai toisella.
Levinneisyys
Luontainen levinneisyysalue kattaa Pohjois-Amerikan itärannikon Nova Scotiasta Meksikonlahdelle, länsirannikon Brittiläisestä Kolumbiasta Meksikon rajalle ja laajalti sisämaa-alueita etenkin mantereen itäosassa. Morsiosorsat ovat muuttolintuja, jotka talvehtivat Yhdysvaltain etelärannikolla ja Keski-Amerikassa. Keski-Euroopassa lajia tarhataan yleisesti, ja Suomessakin tavataan toisinaan vieraslajina eurooppalaisia tarhakarkulaisia.
Elinympäristö
Metsämaat erilaisten vesistöjen varsilla. Elinpiirin vaatimuksena on sopivan pesäkolon löytyminen, korkeintaan 1,5 kilometrin etäisyydellä vesistöstä.
Lisääntyminen
Pesä on puunkolossa tai pöntössä. Eteläisillä alueilla laji voi pesiä kahdesti kesässä. Munamäärä vaihtelee välillä 6–15. Munia voi pesässä olla enemmänkin, mutta silloin samaan pesään on muninut ainakin kaksi naarasta. Morsiosorsa voi joskus munia myös muiden koloissa pesivien lintujen, kuten idänkirkupöllösten, pesiin. Haudonta kestää kuukauden, vain naaras hautoo, ja poikaset kuoriutuvat vuorokauden sisällä. Ne itsenäistyvät 56–70 päivän ikäisinä. Koiras ei osallistu poikasten hoitoon. Morsiosorsa on sukukypsä yksivuotiaana.
Ravinto
Morsiosorsan ruokavalio on monipuolinen. Se syö vesikasveja, erilaisia pähkinöitä ja siemeniä, sekä vedessä eläviä hyönteisiä ja muita selkärangattomia. Kesyt yksilöt syövät myös pullaa ja muuta ihmisen tarjoamaan ravintoa.
Moon Landrieu
thumb|Moon Landrieu Maurice Edwin ”Moon” Landrieu (23. heinäkuuta 1930 – 5. syyskuuta 2022 ) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Landrieu toimi Louisianan edustajainhuoneen jäsenenä (1960–1966), New Orleansin kaupunginvaltuutettuna (1966–1970), New Orleansin pormestarina (1970–1978) ja Yhdysvaltain asunto- ja kaupunkikehityksen ministerinä (1979–1981).
Landrieun lapsista poliittisiksi kuuluisuuksiksi ovat nousseet liittovaltion senaattori Mary Landrieu ja New Orleansin pormestari Mitch Landrieu.
Jenni Banerjee
Ura
Banerjee näytteli Kira Kankaanpäätä Yle TV1:llä esitetyssä sarjassa Kotikatu vuosina 2010–2011. Lokakuussa 2013 hän aloitti näyttelijänä MTV3:lla esitettävässä draamasarjassa Salatut elämät. Hänet nähtiin sarjassa ensimmäisen kerran 14. maaliskuuta 2014. Banerjee esitti sarjassa vuonna 2014 lääkäri Katariina Mäkelää, jota esitti aiemmin Jasmin Hamid.
Yksityiselämä
Banerjee kihlautui tanskalaisen lentäjän Joakim Arken kanssa joulukuussa 2019. He asuvat hevostilalla Tuusulassa ja heille syntyi tytär tammikuussa 2020.
Ranskan ympäriajo 2007
Vuonna 2007 Ranskan ympäriajossa kilpailtiin 94. kerran. Kilpailu alkoi 7. heinäkuuta ja päättyi 29. heinäkuuta. Ympäriajon järjestäjät ja Lontoon pormestari Ken Livingstone ilmoittivat 24. tammikuuta 2006, että kilpailu alkaa Lontoosta. Livingstone paljasti myös, että kaksi etappia omistetaan Lontoon vuoden 2005 pommi-iskun uhreille. Livingstonen mukaan kilpailun aloittamisella iskujen vuosipäivänä oli tarkoitus viestittää maailmalle siitä, että ”heidän kaupunkiaan ei lannisteta”.
Prologi ajettiin Lontoossa, ja ensimmäinen varsinainen etappi kulki Kentin halki Canterburyyn. Etappien reitit julkaistiin Lontoossa 9. helmikuuta 2006. Tämä oli kolmas kerta, kun 'Tour' vieraili Englannissa.
Ranskan ympäriajon johtaja Christian Prudhomme julkaisi koko reitin Pariisissa 26. lokakuuta 2006.
Kokonaiskilpailun voitti espanjalainen Alberto Contador. Toiseksi sijoittui Cadel Evans ja kolmanneksi Levi Leipheimer.
Ennakkoasetelmat
Kilpailun suurimpia vedonsuosikkeja olivat etukäteen Aleksandr Vinokurov, Andreas Klöden ja Alejandro Valverde. Vuoden 2006 voittaja, dopingtapauksensa ratkaisua edelleen odottanut Floyd Landis ei ollut mukana. Sen sijaan Oscar Pereiro Sio, joka nimetään edellisvuoden voittajaksi, jos Landis todetaan syylliseksi kiellettyjen aineiden käyttöön, oli mukana kilpailussa. Ainoana suomalaisajajana vuoden 2007 Ranskan ympäriajoon osallistui Kjell Carlström.
Sinkewitz
Saksan televisio toteutti uhkauksensa lopettaa lähetykset, mikäli yksikin T-Mobilen ajaja jäisi kiinni kielletyistä aineista, kun jo loukkaantumisen takia keskeyttäneen Patrik Sinkewitzin näytteestä ilmoitettiin löytyneen merkkejä testosteronin käytöstä.
Vinokurov
Ennakkosuosikki Vinokurov antoi positiivisen dopingnäytteen 13. etapin eli henkilökohtaisen aika-ajon jälkeen järjestetyssä testissä. Kilpailun järjestäjät pyysivät välittömästi koko Astana-tallia vetäytymään kilpailusta. Talli suostui pyyntöön, vaikka tuloksen vahvistavaa B-näytettä ei oltu vielä analysoitu. Toisaalta lehdet tietävät kertoa Vinokurovin kärähtäneen kahdesti, sillä hän voitti myös maanantaina 23. heinäkuuta ajetun etapin. . B-näyte valmistui lauantaina 27.7. ja vahvisti dopingtapauksen.
Moreni
Ennen 16. etapin alkua, 25. heinäkuuta eräät joukkueet tekivät protestin dopingin vastaisten asenteiden löysyydestä kilpailussa. Myöhemmin samana päivänä ilmoitettiin, että myös italialainen Cristian Moreni on jäänyt kiinni dopingista. 34-vuotias Cofidis-tallissa polkeva pyöräilijä on Italian pyöräilymestari vuodelta 2004. Moreni oli antanut positiivisen dopingnäytteen kilpailun 11. etapin jälkeen. Näytteestä kerrotaan löytyneen dopingiin viittaava pitoisuus testosteronia. Morenin viimeiseksi jääneen, 16. etapin jälkeen hän oli noin kaksi tuntia kärkeä jäljessä, sijalla 54. Morenin Cofidis-talli myönsi käryn, eikä vaadi B-näytteen tutkimista. Ranskan poliisi pidätti tapauksen johdosta Morenin ja teki ratsian Cofidis-tallin hotelliin. Cofidis-talli vetäytyi kilpailusta.
Rasmussen
Samana päivänä kun Morenin nimi julkistettiin, Rabobank erotti kokonaiskilpailun johdossa ajaneen Michael Rasmussenin. Syynä ilmoitettiin Rasmussenin valehtelu olinpaikastaan doping-testien aikaan. Hän oli ilmoittanut olevansa Meksikossa vaikka oli Italiassa. Rasmussen oli ollut tavoittamattomissa useita kertoja testien aikaan, ja siksikin hänen olisi pitänyt olla kilpailukelvoton.
Soler
Belgialainen Het Laatste Nieuws -lehti väitti kolumbialaisen Mauricio Solerin jääneen kiinni dopingista. Kokonaiskilpailun yhdeksäntenä polkeva Soler olisi antanut positiivisen näytteen 14. etapin jälkeen. Soler polkee Barloworld-tallissa. Kilpailun järjestäjät ilmoittivat, että kyseessä oli perätön huhu.
Mayo
Tourin jälkeen Kansainvälinen pyöräilyunioni ilmoitti Iban Mayon antaneen positiivisen doping-näytteen 24. heinäkuuta, jolloin ympäriajossa vietettiin lepopäivää. Mayon näytteestä on löytynyt jälkiä EPO-hormonista (erytropoietiini). Mayo sijoittui kokonaiskisassa sijalle 16. Hän ajoi 8. etapilla toiseksi. Tuon etapin voitti Michael Rasmussen. . Mayo kuitenkin vapautettiin myöhemmin dopingepäilyistä B-näytteen osoittauduttua negatiiviseksi.
Contador
Voittaja Contadorin nimi yhdistettiin Espanjan poliisin tekemään doping-tutkintaan operaatio Puertoon, mutta Kansainvälinen pyöräilyunioni (UCI) vapautti hänet myöhemmin epäilyistä. Saksalainen doping-asiantuntija Werner Franke kertoi, että hänen hallussaan on Operaatio Puerton dokumentteja, jotka todistavat Contadorin käyttäneen kiellyttyjä aineita.
Joukkuekilpailu
thumb|upright|Suomalainen [[Kjell Carlström Ranskan ympäriajon 7. etapilla vuonna 2007.]]
Osallistuvat tallit
ProTour-tallit villin kortin tallit:
Keskeyttäneet
Yhteensä 48 ajajaa joutui keskeyttämään kilpailun joko loukkaantumisen tai hylkäyksen seurauksena.
Marlen Hutsijev
thumb|175px|Marlen Hutsijev vuonna 2018. Marlen Martynovitš Hutsijev (, 4. lokakuuta 1925 Tbilisi – 19. maaliskuuta 2019 ) oli venäläinen elokuvaohjaaja.
Elämäkerta
Marlen Hutsijev syntyi Stalinin vainoissa menehtyneen kommunistin ja näyttelijättären perheeseen. Hän valmistui vuonna 1952 Neuvostoliiton elokuvainstituutin ohjaajalinjalta, jossa hän opiskeli Igor Savtšenkon johdolla. Diplomityö Gradostroiteli (”Rakentajat”, yhdessä Feliks Mironerin kanssa, 1950) kertoo Moskovan nuorista rakennustyöläisistä.
.kp
.kp on Pohjois-Korean Internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Tunnus otettiin käyttöön 24. syyskuuta 2007. Internetin käyttö on Pohjois-Koreassa erittäin vähäistä ja valvottua. .kp -verkkosivut on lähinnä tarkoitettu ulkomaiselle yleisölle, mutta joitakin niistä käytetään myös maan intranetissä.
Marlen Hutsijev
Elämäkerta
Vuosina 1953–1958 Hutsijev työskenteli ohjaajana Odessan elokuvastudiolla. Hänen esikoisteoksensa Vesna na Zaretšnoi ulitse (”Kevät Zaretšnaja-kadulla”, Feliks Mironerin kanssa, 1956) on lyyrinen ja yksityiskohdiltaan todenmukainen rakkaustarina ja yksi ensimmäisistä Neuvostoliiton kulttuurielämän ”suojasäätä” heijastaneista elokuvista. Orpopojan ja perheensä menettäneen sotilaan ystävyydestä kertova psykologinen draama Dva Fjodora (”Kaksi Fjodoria”, 1959) on jäänyt historiaan Vasili Šukšinin näyttelijädebyyttinä.
.kp
Käyttö
Syksyllä 2016 .kp-maatunnuksen alaiset verkkotunnukset vuotivat julkisuuteen konfiguraatiovirheen takia. Maatunnuksen alla oli tuolloin 28 verkkotunnusta:
Marlen Hutsijev
Elämäkerta
Vuosina 1959–1965 Hutsijev työskenteli Gorkin elokuvastudiolla ja vuodesta 1965 lähtien Mosfilmin studiolla. Erityinen sija ohjaajan tuotannossa on nuorisosta ja sen ihanteista kertovalla elokuvalla Zastava Iljitša, jota pidetään Neuvostoliiton ”kuusikymmenlukulaisuuden” avainteoksena. Vuonna 1962 valmistunut elokuva joutui Nikita Hruštšovin rajun kritiikin kohteeksi, ja se julkaistiin uudelleen muokattuna nimellä Olen 20-vuotias (Mne dvadtsat let, 1964). Elokuvan alkuperäinen versio ilmestyi vuonna 1988. Kuusikymmenlukulaisten aikuistumista ja suojasään päättymistä kuvaa Heinäkuun sade (Ijulski dožd, 1967). Sukupolven alustavan tilinpäätöksen ohjaaja tekee elokuvassa Posleslovije (”Jälkisana”, 1983).
1960–1970-lukujen vaihteessa Hutsijev työskenteli televisio- ja dokumenttielokuvien parissa. Yhdessä Elem Klimovin ja German Lavrovin kanssa hän viimeisteli Mihail Rommin aloittaman dokumenttielokuvan I vsjo-taki ja verju (”Silti uskon”, 1976). Vuonna 1991 valmistui näytelmäelokuva Beskonetšnost (”Loputtomuus”). Hutsijev on toiminut myös käsikirjoittajana, näyttelijänä ja teatteriohjaajana. Vuonna 1965 hänet valittiin Neuvostoliiton elokuvatyöntekijäliiton sihteeriksi. Vuodesta 1978 lähtien hän toimi elokuvainstituutin opettajana ja vuodesta 1987 professorina. Hutsijev sai Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1986 ja Venäjän valtionpalkinnon vuonna 1993.
.kp
Aiheesta muualla
Toppdomän
Jennifer Ehlen filmografia
pienois|pysty|Jennifer Ehle [[Toronton elokuvajuhlat|Toronton elo­kuva­juhlilla 2016]] Tämä on Jennifer Ehlen filmografia.
Seppo Kärkkäinen
Veli Seppo Kalervo Kärkkäinen (7. syyskuuta 1935 Pielisjärvi – 10. kesäkuuta 2022 Järvenpää ) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Hän kuuluu suomalaisiin konkretisteihin, ja hänen teoksilleen on ominaista pinnan selkeä jaottelu ja selkeät geometriset muodot. Hän opiskeli Vapaassa taidekoulussa 1956–1959. Hän toimi 1973–1974 Taidemaalariliiton hallituksen jäsenenä, 1974–1976 Taidemaalariliiton hallituksen puheenjohtajana, 1973–1974 Suomen Taiteilijaseuran hallituksen jäsenenä ja 1975–1980 Suomen Taiteilijaseuran hallituksen varapuheenjohtajana. Hän toimi taideopettaja 1960–1995.
Kärkkäisen teoksia on Suomen valtion, Ateneumin, Porin taidemuseon, Keravan taidemuseon ja Wäinö Aaltosen museon kokoelmissa.
Pähkinäallergia
Pähkinäallergia tarkoittaa yliherkkyyttä pähkinöille. Virheellisesti pähkinäallergiaksi nimitetään joskus manteli- ja maapähkinäallergiaakin. Maapähkinä kuuluu kuitenkin palkokasveihin, ja manteli on puolestaan hedelmän siemen. Pähkinäallergia on yksi pahimmista ruoka-aineallergioista: se aiheuttaa helposti vaarallisiakin allergiareaktioita (ks. anafylaktinen šokki), eikä se helpota ajan kanssa. Vakavasta allergiasta kärsivien kannattaakin pitää mukanaan adrenaliiniruisketta anafylaktisten šokkien varalta. Allergiaan on kehitteillä useita erilaisia hoitoja, kuten rokote.
Yleisimpiä pähkinäallergian oireita ovat suun ja kurkun kutiaminen, nielun kipu, oksentaminen, ripuli, iho-oireet, voimakas kutina, hengenahdistus ja mahdollinen anafylaktinen šokki.
Pähkinäallergikon on luettava tarkoin tuoteselosteet, koska tuotteet saattavat sisältää pähkinää, vaikka pähkinä ei varsinaisesti kuuluisikaan tuotteen sisältämään ruokaan.
Sahan tasavalta Turkvision laulukilpailussa
Sahan tasavalta on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kahdesti, vuosina 2013 ja 2014.
2013
Sahan tasavalta osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Edustajaksi valittiin laulaja Olga Spiridonova kappaleella "Kötütööm" (Көтүтүөм). Turkvision laulukilpailun semifinaalissa Spiridonova ei päässyt jatkoon.
2014
Vuonna 2014 Sahan tasavalta osallistui uudestaan Turkvision laulukilpailuun, joka järjestettiin Kazanissa, Tatarstanissa. Edustajaksi valittiin laulaja Vladlena Ivanova Sakhaya kappaleella "Kyn" (Кын). Kilpailun semifinaalissa Sakhaya sai 168 pistettä, sijoittui kahdenneksitoista ja pääsi finaaliin. Finaalissa hän sijoittui seitsemänneksi 183 pisteellä.
Kilpailijat
{{legend|gold|Voitto}} {{legend|silver|Toinen}} {{legend|#cc9966|Kolmas}} {{legend|#FE8080|Viimeinen}}
Girona FC
Girona Futbol Club on jalkapalloseura Gironan kaupungista Espanjan Kataloniasta. Sen edustusjoukkue pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa. Seura perustettiin vuonna 1930, ja sen kotistadion on 13 500 -paikkainen Montilivi.
Historiaa
Kaudella 1935–1936 Girona voitti oman lohkonsa kolmeen lohkoon jaetussa Segundassa, mutta ei läpäissyt nousukarsintoja. Kauden jälkeen alkoi Espanjan sisällissota, jonka aikana Girona osallistui muiden tasavaltalaisten hallitsemilla alueilla sijainneiden joukkueiden ohella niin sanottuun Välimeren liigaan kansallisen sarjatoiminnan ollessa keskeytettynä. Tuolloin joukkuetta valmensi Espanjan maajoukkueen historian ensimmäinen valmentaja Francisco Bru.
Kaudeksi 2008–2009 Girona nousi Segundaan vuosikymmenten tauon jälkeen voitettuaan ensin oman lohkonsa Segunda División B:ssä ja sitten nousukarsinnoissa Barakaldon ja Ceutan. Girona pelasi pääsarja Primera Divisiónissa kausina 2017–2018 ja 2018–2019.
Simon Vestdijk
Simon Vestdijk (1898 Harlingen, Leeuwarden, Alankomaat – 1971 Utrecht, Alankomaat) oli alankomaalainen kirjailija. Hän oli 1900-luvun merkittävimpiä alankomaalaisia kirjailijoita, ammatiltaan lääkäri. Hän julkaisi runo- ja esseekokoelmia ja 36 romaania. Älyllisesti terävät romaanit sisältävät jopa kyynistä pikkuporvarillisen maailman analyysiä.
Vestdijkin romaani Rommisaari sijoittuu 1700-luvulle siirtomaa-ajan Jamaikaan, jonne kotisaareltaan vuonna 1720 lähtenyt päähenkilö Richard Beckford palaa päätettyään opinnot Englannissa. Yhtenä paluun syynä on kuuluisa naismerirosvo Anne Bonney, jonka löytämisestä on tulossa hänelle pakkomielle. Teos on Vestdijkin romaaneista käännöksenä levinnein.
Delta (levymerkki)
Delta oli Fazerin vuonna 1974 Finndiscille lanseeraama levymerkki. 1963 perustetun Finndiscin osti Scandia-Musiikki vuonna 1971, jonka tuleva omistaja oli seuraavana vuonna Musiikki-Fazer. Scandian Finndisc herätettiin jälleen henkiin vuonna 1974 Musiikki-Fazerilla.
Deltan menestyksiä
Finndiscin 1970–1980-lukujen levymerkeistä Delta painottui enemmän popmusiikkiin ja sille levyttivät mm. Virve Vicky Rosti, Danny, Kalervo Kassu Halonen, Kirka ja Anna Babitzin. Heistä menestynein oli Virve Rosti, joka levytti Deltalle viisi albumia sekä liki 20 singleä. Debyytti Kun Chicago kuoli oli kolme kuukautta Suomen listaykkönen. Albumi 1-2-3-4-Tulta! sai platinalevyn ja myi kaikkiaan liki 60.000 kappaletta. Dannyn Kuusamo nousi listaykköseksi. Kirkan ja Annan useilla singleillä osassa he ovat triona sisarensa Muskan kanssa. Popin lisäksi levyihin kuuluu Ami Aspelundin, Seitsemän seinähullua veljestä-yhtyeen ja Paul Nacke Johanssonin äänitteitä. Delta julkaisi Juha Vainion kolme viimeistä albumia: Albatrossi ja sorsa, Sellaista elämä on ja Elämää ja erotiikkaa. Tuotanto jatkui vuoteen 1985 asti.
Roberto Gerhard
Robert, myöh. Roberto Juan René Gerhard i Ottenwaelder (25. syyskuuta 1896 Valls, Katalonia, Espanja – 5. tammikuuta 1970 Cambridge, Yhdistynyt kuningaskunta) oli espanjalainen säveltäjä. Hän oli isänsä puolelta sveitsiläistä ja äitinsä puolelta elsassilaista sukua.
Gerhard syntyi Vallsissa, Kataloniassa, ja opiskeli pianonsoittoa Enrique Granadosin ja sävellystä Felipe Pedrellin johdolla. Hän oli myös Arnold Schönbergin ainoana espanjalaisena oppilaana Wienissä ja Berliinissä. Hän palasi Barcelonaan vuonna 1928.
Gerhard pakeni Espanjan sisällissodan puhjettua Ranskaan eikä koskaan palannut vakituisesti kotiseuduilleen. Hän asettui Cambridgeen, Englantiin. Hän kärsi 1950-luvulta alkaen sydänvaivoista. Hän kuoli Cambridgessa 1970.
Gerhardilta valmistui neljä sinfoniaa. Viidennestä on säilynyt luonnoksia vuodelta 1969. Lisäksi tuotantoon kuuluu mm. näyttämö- ja kamarimusiikkia.
We are the Superlative Conspiracy
WeSC on ruotsalainen vuonna 1999 perustettu vaatemerkki, joka on ollut 2000-luvun suosittu vaatemerkki Euroopassa erityisesti nuorten keskuudessa.
WeSC:n perustajat ovat lumilautailijoita tai skeittareita. Omien sanojensa mukaan he luovat katumuotia, eivät pelkästään "vaatteita".
WeSC on tunnettu erityisesti monissa eri väreissä valmistettavista vaatteistaan, joissa esiintyvät suurikokoiset painokuvat. WeSC valmistaa myös asusteita, lastenvaatteita, kuulokkeita sekä liinavaatteita.
Tunnettuja suomalaisia WeSC:n vaatteiden käyttäjiä ovat olleet muun muassa Beats And Styles -yhtyeen Alimo ja Control sekä The Crash -yhtyeen Teemu Brunila. Lisäksi lumilautailija Jussi Oksanen sekä rullalautailija Tuukka Korhonen ovat WeSC:n yhteistyökumppaneita, "WeAktivisteja".
WeSC-liikkeet
Omia myymälöitä WeSC:lla on 21 kappaletta kolmella eri mantereella, Euroopan lisäksi Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Edellisten lisäksi WeSC on edustettuna myös seuraavissa maissa jälleenmyyjien kautta:
Suonteen seisake
Suonteen seisake oli Suomen rataverkolla Savon radalla Suonenjoen kaupungin Suonteen kylässä sijainnut rautatien seisake. 4,2 kilometriä Haapakosken rautatieaseman pohjoispuolella sijainnut seisake oli toiminnassa vuosina 1889–2003. Henkilöliikenne lakkautettiin Kouvola–Kuopio-välisen paikallisjunaliikenteen loputtua 2. kesäkuuta 2002. Liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 1. kesäkuuta 2003.
Suonteen pysäkkirakennus on jo purettu aiemmin. Myös laituri on purettu.
How Many More Times
”How Many More Times” on brittiläisen rockyhtye Led Zeppelinin kappale. Se julkaistiin vuonna 1969 yhtyeen ensimmäisellä albumilla Led Zeppelin ja on albumin viimeinen kappale. Kappale on yli kahdeksanminuuttinen ja on albumin pisin raita.
"How Many More Times" lopetti Led Zeppelinin keikat yhtyeen varhaisilla kiertueilla.
Kappale alkaa rumpali John Bonhamin cymbalin soitolla ja basisti John Paul Jonesin bassokompilla, johon mukaan tulee kitaristi Jimmy Pagen kitarariffi. Kappaleen tekijöiksi on merkitty Page, Bonham ja Jones.
VRML
pienoiskuva VRML (Virtual Reality Modeling Language eli virtuaalitodellisuuden kuvauskieli) on tiedostomuoto, jolla esitetään kolmiulotteista interaktiivista vektorigrafiikkaa. VRML on suunnattu erityisesti Web-käyttöön.
Voimassa oleva standardi on VRML97 (ISO/IEC 14772-1:1997) vuodelta 1997.
VRML:n seuraajaksi on kehitetty XML-pohjainen X3D (ISO/IEC 19775-1).
Argentiinan Grand Prix
Argentiinan Grand Prix oli Argentiinassa järjestetty Formula 1 -sarjan osakilpailu.
Timo Hoffmann
Timo Hoffmann (s. 25. syyskuuta 1974 Eisleben) on saksalainen raskaansarjan nyrkkeilijä.
Hoffmann on vuonna 1997 alkaneella ammattilaisurallaan voittanut 38 ottelua, hävinnyt seitsemän ja otellut yhden ratkaisemattoman. Voitoista 22 on tullut tyrmäyksellä. Toukokuussa 2009 Hoffmann hävisi Francois Bothalle tuomariäänin täysien erien jälkeen.
Joukahaisen kosto
Joukahaisen kosto on taidemaalari Axel Gallénin (myöh. Akseli Gallen-Kallela) Kalevala-aiheinen maalaus vuodelta 1897. Maalaus kuvaa nuorta Joukahaista, joka aikoo murhata Väinämöisen kostaakseen häviämänsä laulukilpailun ja sisarensa Ainon kuoleman. Joukahainen lupasi Ainon Väinämöiselle vaimoksi, mutta Aino ei tätä halunnut, joten hän hukuttautui. Joukahaisen takana seisoo hänen äitinsä, joka yrittää estää poikaansa tekemästä surmatyötä.
Teoksen oli tilannut helsinkiläinen koristemaalari ja liikemies Salomo Wuorio. Wuorio oli tilannut jo kerran aiemmin vaimonsa Gerdan kanssa Gallénilta Kalevala-aiheisen teoksen. Tällöin Gallén oli maalannut heille Sammon puolustuksen. Wuoriot eivät kuitenkaan kelpuuttaneet teosta ruokasalinsa seinälle sen aiheen ja kuvakielen vuoksi. Uutena tilaustyönä Gallén maalasi Joukahaisen koston, joka ei myöskään kelvannut Wuorioille. Maalaus jäi Gallénin omistukseen aina vuoteen 1904 saakka, jolloin Turun taideyhdistys osti teoksen kokoelmiinsa. Teos on esillä Turun taidemuseossa.
Eerik Trolle
Eerik Arvidinpoika Trolle (n. 1460–1530) toimi Ruotsin valtionhoitajana nimellisesti hetken aikaa vuonna 1512, joskaan hän ei ehtinyt hoitaa tointa. Häntä seurasi virkaan Sten Sture nuorempi. Eerik Trolle syntyi 1460 arvostettuun aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat lordi Arvid Birgersson Trolle, joka kuoli 1505 sekä tämän ensimmäinen vaimo Kristina Jönsdotter Gädda.
Eerik Trollen pojasta, Gustav Trollesta (1488–1535) tuli Uppsalan arkkipiispa ja samalla Ruotsin kirkon päämies.
Hän oli valtaneuvos vuodesta 1487 ja Närken laamanni 1493. Trolle sekaantui voimakkaasti Ruotsin valtataisteluihin. Hänet valittiin 1512 valtionhoitajaksi mutta Sten Sture nuorempi sai vaalin kumotuksi. Kustaa Vaasan voiton jälkeen hän pakeni Tanskaan.
Ranskan Grand Prix 2019
Ranskan Grand Prix 2019 (virallisesti Formula 1 Pirelli Grand Prix de France 2019) oli Formula 1 -kauden kahdeksas osakilpailu, joka ajettiin 23. kesäkuuta Paul Ricardin moottoriradalla Le Castelletissa Ranskassa.
Viikonlopun aikana Ferrari laati Kanadan osakilpailun tapahtumista protestin, joka FIA:n lopullisen päätöksen myötä ei mennyt läpi.