cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Solomija Krušelnytska
Solomija Krušelnytskan esittämät oopperat
Solomija Krušelnytska lauloi 31 eri säveltäjän oopperoita 32 oopperatalossa 29 kaupungissa. Hänen esittämistään 60 oopperasta 37 oli saanut ensi-iltansa hänen syntymänsä jälkeen. Krušelnytska esitti 1800-luvun lopun sekä 1900-luvun alun aikaisia ”nykyoopperoita”, joista moni on edelleen oopperatalojen ja -seurueiden kantaohjelmistoa. Mainintoja Krušelnytskan muista mahdollisista rooleista ja esityspaikoista on eri tietolähteissä, mutta tiedot ovat ristiriitaisia.
Solomija Krušelnytskan esiintymisen tunnetuimpia oopperataloja olivat mm. Liceu Barceona, Teatro Colón Buenos Aires, Kairon kuninkaallinen ooppera Kairo, Lviv Opera Lviv, Teatro Real Madrid, Teatro alla Scala Milano, l'Opéra de Monte-Carlo Monte Carlo, Teatro San Carlo Napoli, Odessa City Theatre Odessa, Théȃtre National de l’opera Pariisi, Mariinski-teatteri Pietari, Teatro Costanzi Rooma, Teatr Wielki w Warszawie Varsova.
Ensi-ilta- ja eri maiden tai oopperatalojen ensiesityksiä Krušelnytskalle kertyi yhteensä 13.
Maser (Italia)
Maser on kunta Pohjois-Italiassa Trevison maakunnassa Veneton alueella. Maser on kumpuilevaa aluetta, jossa kasvaa paljon kirsikka- ja oliivipuita. Kunnan alueella on myös useita Venetolle tyypillisiä huviloita, joista tunnetuin on Villa Barbaro (Villa di Maser). Se kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta Vicenzan kaupunki ja palladiolaiset huvilat Venetossa. thumb|left|Villa Barbaro
Ireneusz Jeleń
Vuosina 2002–2006 Jeleń pelasi kotimaassaan Wisła Płockin joukkueessa, jossa hän sadassa ottelussa teki 45 maalia. 28. heinäkuuta 2006 Jeleń allekirjoitti sopimuksen ranskalaisseura AJ Auxerren kanssa, ja hän teki ensimmäisen maalinsa seuran riveissä 9. syyskuuta Monacoa vastaan.
Jeleń on pelannut Puolan jalkapallomaajoukkueessa 12 ottelua tehden niissä kaksi maalia. Hän kuului Puolan joukkueeseen Saksassa pidetyissä jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa 2006 ja oli yksi vaisusti pelanneen joukkueen parhaista pelaajista.
Heikki Paasonen (kielitieteilijä)
Heikki Paasonen (2. tammikuuta 1865 Mikkeli – 24. elokuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen kieli- ja kansatieteilijä, joka keräsi aikoinaan kahdella Venäjälle suuntautuneella tutkimusmatkallaan runsaasti mordvalaista kansanrunoutta. Paasonen myös perehtyi tšuvassin, misääritataarin, niittymarin ja hantin kieliin.
Biografia
Paasosen vanhemmat olivat kauppias Anders Paasonen ja Fredrika Matiskainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1881 Mikkelin ruotsinkielisestä lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1888 ja toimi seuraavasta vuodesta vuoteen 1890 saakka tutkijana mordvalaisten parissa. Hänen väitöskirjansa aihe vuonna 1893 olikin Mordwinische lautlehre. Vuonna 1894 Paasosesta tuli priimustohtori ja suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen dosentti. Paasonen teki tutkimusmatkoja suomalais-ugrilaisten kansojen pariin, myös Unkariin, keräten kieli- ja kansatieteellistä aineistoa. 1902 hänestä tuli Kouluhallituksen ylitarkastaja, suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professorina Helsingin yliopistossa hän toimi vuosina 1904–1919.
Paasonen julkaisi tutkimuksiaan ja aineistokokoelmiaan varsin laajasti ja niitä julkaistiin hänen kuoltuaankin. Esimerkiksi kokoelma Mordwinische Volkslieder I-IV ilmestyi Paavo Ravilan toimittamana vuosina 1938–1947 ja Suomalais-Ugrilainen Seura on toimittanut Paasosen materiaaleihin pohjautuen mordvalaiskielten sanakirjan, joka on näiden kielten leksikologisen tutkimuksen perusta.
Paasosen puoliso vuodesta 1894 oli unkarilaissyntyinen Mariska Paskay de Palásth (k. 1951). Eversti Aladár Paasonen oli heidän poikansa.
Markku Laakso
Markku Heikki Sakari Laakso (s. 28. maaliskuuta 1949 Vampula) on suomalainen lääkäri ja akatemiaprofessori, joka johtaa Suomen Akatemian nimittämää huippuyksikköä, Verisuonitautien ja tyyppi 2 diabeteksen tutkimusryhmää Itä-Suomen yliopistossa. Hän on kansainvälisesti tunnettu diabetestutkija, joka on vastaanottanut useita alansa merkittäviä tutkimuspalkintoja, muun muassa Matti Äyräpään palkinnon vuonna 2007.
Laakso on ollut monena vuonna Kuopion yliopiston siteeratuin (vuonna 2009 yli 25 000 kertaa ) tutkija. Hänen väestötutkimuksistaan eniten huomiota on saanut New England Journal of Medicine -lehdessä julkaistu tutkimus, joka osoitti, että tyypin 2 diabeetikoilla, jotka eivät ole sairastaneet sydäninfarktia, on yhtä suuri riski kuolla sydäninfarktiin seitsemän vuoden seurannassa kuin aikaisemmin sydäninfarktin saaneilla ei-diabeetikoilla. Tutkimus muun muassa muutti lipidisuosituksia Yhdysvalloissa. Sittemmin Laakso on panostanut geenitutkimukseen. Hän on tutkimusryhmineen löytänyt muun muassa kaikkiaan 20 geeniä, jotka lisäävät tyypin 2 diabetesriskiä.
Koulutus ja työura
Laakso väitteli valtiotieteiden tohtoriksi ja luonnontieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1975. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli vuonna 1986 Kuopion yliopistossa. Hänet nimitettiin samana vuonna Kuopion yliopiston sisätautiopin dosentiksi. Hän teki tyypin 2 diabetekseen liittyviä sydänsairauksia käsittelevän väitöskirjansa Kalevi Pyörälän ohjauksessa. Pyörälä aloitti tyypin 2 diabeteksen tutkimuslinjan Kuopion yliopistossa.
Vuonna 1995 Laakso nimitettiin Kuopion yliopiston sisätautiopin professoriksi. Hän toimi akatemiaprofessorina 2005–2010 ja toisen viisivuotiskauden 2011–2015. Laakso on toiminut myös sisätautien ylilääkärinä Kuopion yliopistollisessa sairaalassa.
Laakso on julkaissut yli 600 alkuperäisartikkelia, yli 100 katsausartikkelia, oppikirjan lukua (sisätautiopin alueelta) tai kirjettä tieteelliselle lehdelle sekä ohjannut 49 väitöskirjaa (2015 mennessä). Hänen tutkimuksiinsa on viitattu yli 63 000 kertaa.
Viime aikojen tutkimuskohteet
Toukokuussa 2009 Laakso sai kaksivuotisen, 100 000 euron tutkimusapurahan Diabetestutkimussäätiöltä. Hänen tutkimuksensa on ”DNA- ja RNA-analyysi tyypin 2 diabeteksen uusien geenien identifioimisessa”. 11. toukokuuta 2009 Nature Genetics -lehdessä julkaistiin Laakson, hänen vaimonsa lääkäri-professori Johanna Kuusiston, sekä 93 eurooppalaisen ja amerikkalaisen keskuksen laaja tutkimus, jonka tuloksena löydettiin 8 verenpainetasoon vaikuttavaa geeniä.
Toukokuussa 2010 Sydäntutkimussäätiö myönsi Laaksolle 180 000 euron tutkimusapurahan. Hänen ryhmänsä tutkii insuliiniresistenttien geenien merkitystä sydänsairauksien riskitekijöinä.
Näkemyksiä
Laakson mielestä roskaruoka täytyisi laittaa verolle, yhteiskunnan tulisi hinnoittelun kautta suosia terveellisempiä vaihtoehtoja ja koululiikuntaa pitäisi myös lisätä. Ehkäisevää terveydenhuoltoa hän ei pidä kuin pelkkänä puheena, jos sitä ei aleta nähdä muuten kuin lisäkuluna. Laakso on tuonut ilmi myös syvän pettymyksensä yhteiskunnan arvoihin – hän kokee kaiken pyörivän rahan ympärillä. Tämän Laakso kertoo näkyvän myös sairaalamaailmassa, jossa osastoista on tullut tulosyksiköitä.
Tunnustukset
Vuonna 1999 professori valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi. Vuonna 2003 Laakso vastaanotti pohjoismaisen NovoNordisk Foundation -diabetespalkinnon. Loppusyksystä 2006 hän sai Euroopan diabetestutkijoiden seuran EASD:n Castelli Pedroli -palkinnon merkittävästä ja korkeatasoisesta diabetestutkimuksesta.
Tammikuussa 2007 Laaksolle myönnettiin Matti Äyräpään palkinto. Keväällä 2008 hän vastaanotti American Diabetes Associationin Kelly West -palkinnon. Syksyllä 2009 hän sai Sydäntutkimussäätiön Sydäntutkimuksen suurpalkinnon.
Vuonna 2011 Laakso sai Düsseldorfin Heinrich-Heine yliopiston Jühling-palkinnon ansioistaan diabetestutkimuksessa. Vuonna 2015 hänelle myönnettiin Suomen tiedepalkinto Tiedefoorumi-tapahtumassa.
Perhe
Laaksolla on kolme lasta ja hän on toista kertaa naimisissa. Hänen vaimonsa on Itä-Suomen yliopiston professori Johanna Kuusisto. He tutustuivat kun Laakso ohjasi Kuusiston väitöskirjan. Sittemmin Kuusisto on ollut mukana lukuisissa Laakson tutkimuksissa.
Batysfääri
pienoiskuva|Batysfääri Batysfääri eli syvyyspallo on ihmisen kuljettamaan pystyvä epäitsenäinen sukelluslaite.
Alkuperä
Ensimmäisen batysfäärin rakensivat luonnontutkija William Beebe ja insinööri Otis Barton vuonna 1930. Laite oli teräksinen jalaksin varustettu pallo johon mahtui kaksi miestä ja joka suljettiin ulkopuolelta pulttaamalla. Laitteessa oli vahva nostovaijeri jonka kyljessä olivat sähkö- ja puhelinkaapelit. Laitteen heikkous oli sen vaatima raskas nostovaijeri joka rajoitti toimintaa. Samoin sillä sukeltaminen oli riskialtista, koska sen sisältä pelastaminen olisi ollut liki mahdotonta.
Barton jatkoi sukeltamista parannetun laitteen, bentoskoopin, avulla aina vuoteen 1950. Hän kehitti laitteistoon ulkopuoliset valonheittimet sekä ulkopuoliset mekaaniset käsivarret.
Nykyisin
Sukelluspalloa tai siitä edelleen kehitettyä sukelluskelloa käytetään edelleen. Nykyään niissä on omat voimanlähteet ja kelluntasäiliöt, ja ne saavat käyttövoimansa umbilikaalin kautta, eli ne ovat etupäässä eräänlaisia vaijeriohjattuja pienoissukellusveneitä. Nykyisin niiden olennaisin osa ovat merivesihydrauliset mekaaniset kourat eli manipulaattorit.
Kaarle-kuninkaan metsästys
Kaarle-kuninkaan metsästys on Fredrik Paciuksen säveltämä ooppera. Libreton kirjoitti Sakari Topelius. Kaarle-kuninkaan metsästys on ensimmäinen suomalainen ooppera. Se sai ensi-iltansa harrastelijavoimin Helsingissä 24. maaliskuuta 1852 Engelin teatteritalossa. Hankkeeseen osallistui 120 osanottajaa. Oopperan tekijät saivat suurta kansallista huomiota, ja teosta esitettiin puolenkymmentä kertaa. Esityksiin myytiin 5 000 lippua, mikä oli siihen aikaan paljon. Ooppera esitettiin myös Kuninkaallisessa oopperassa Tukholmassa 1. joulukuuta 1856.
Oopperan ensiesitys vuonna 1827 valmistuneessa Engelin teatteritalossa edisti Helsingin uutta teatteritalohanketta. Ensi-illan jälkeisessä illanvietossa aloitettiin osakkeiden merkintä uutta teatterirakennusta varten, ja Nya Teatern vihittiin käyttöön vuonna 1860.
Oopperan solistina kalastajatyttö Leonoran osassa esiintyi Hanna Sofia Falkman (1824–1882).
Oopperan tapahtumat sijoittuvat nuoren Kaarle-kuninkaan metsästysretkelle Ahvenanmaalle vuonna 1672, ja kuninkaan seurueessa juonitaan vallankaappausta. Romanttisen tarinan teemoja ovat kunnianhimo, rakkaus ja valta.
Ooppera esitettiin ensimmäisen kerran suomeksi Viipurissa 7. maaliskuuta 1905. Oopperan suomenkielinen version levyttivät ensimmäisen kerran vuonna 2004 Porin Ooppera ja Pori Sinfonietta. Kapellimestarina levytyksellä oli Ari Rasilainen.
Luettelo Ryhmä-X:n jäsenistä
Ryhmä-X on mutanteista koostuva fiktiivinen supersankarijoukkue, jonka seikkailuja julkaisee Marvel Comics. Lehtinumerot viittaavat alkuperäisiin Yhdysvalloissa julkaistuihin lehtiin.
Alkuperäinen Ryhmä-X
Seuraavassa listassa ovat ryhmän jäsenet siten kuin heidät esiteltiin X-Men #1:ssä (syyskuussa 1963). Tarinan alkaessa kaikki jäsenet olivat jo liittyneet ryhmään Ihmetyttöä lukuun ottamatta, joten luettelo kertoo missä numerossa jäsenen liittyminen näytettiin.
1970-luvun jäsenet
Uusi ryhmä muodostettiin vuonna 1975.
Booriryhmä
Booriryhmä on alkuainetaulukon 13. ryhmä eli kolmas pääryhmä, johon kuuluu kuusi alkuainetta, jotka ovat boori (B), alumiini (Al), gallium (Ga), indium (In), tallium (Tl) ja nihonium (Nh). Boori on puolimetalli, alumiini, gallium, indium sekä tallium ovat metalleja. Nihonium on synteettinen alkuaine, jota ei tavata luonnossa ja jolla ei ole merkitystä kemian perustutkimuksen ulkopuolella.
Stalker (elokuva)
Stalker on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut neuvostoliittolainen taide-elokuva, jonka on ohjannut Andrei Tarkovski. Se pohjautuu Arkadi ja Boris Strugatskin romaaniin Stalker: Huviretki tienpientarelle. Elokuva yhdistelee tieteiselokuvaa sekä psykologisia ja filosofisia elementtejä.
Stalkerin jälkeen Tarkovskin työskentely Neuvostoliitossa kävi mahdottomaksi, ja hän siirtyi ohjaamaan elokuvia ensin Italiaan, myöhemmin Ruotsiin.
Stalker palkittiin Cannesin elokuvajuhlilla tuomariston erikoispalkinnolla 1980, se sai myös Fipresci-palkinnon 1981 ja Ekumeenisen erikoispalkinnon 1982. Elokuva sai julkaisun aikoihin ristiriitaisia arvioita, mutta ajan myötä sitä ollaan alettu pitämään klassikkona.
Vuonna 2012 British Film Instituten kansainvälinen asiantuntijaraati nimesi Stalkerin kaikkien aikojen 29. parhaimmaksi elokuvaksi. Vuonna 2018 BBC:n vastaavanlainen raati äänesti Stalkerin kaikkien aikojen 50 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Juoni
Stalker (Aleksandr Kaidanovski) vie ihmisiä salaperäiselle ”Vyöhykkeelle”, jonka otaksutaan syntyneen meteoriitin iskeytymisen, ulkoavaruudesta kotoisin olevien vierailijoiden, ydinonnettomuuden tai jonkin vastaavan tuloksena. Valtio on lopettanut ”Vyöhykkeen” tutkimisen huomattuaan sen mahdottomaksi ja ainoastaan vartioi tiukasti aluetta.
Aapajärvi
Aapajärvi on kylä Torniossa. Se sijaitsee noin kymmenen kilometriä entisen Karungin kuntakeskuksesta itään. Tornion keskustaan Aapajärveltä on matkaa 38 kilometriä. Kylän asutus sijaitsee Aapajärven rannalla sen länsi- ja pohjoisrannoille levittäytyen. Vuoden 2006 lopussa Aapajärven osa-alueen väkiluku oli 128.
Stalker (elokuva)
Juoni
Kirkkaanvärisessä erikoissuojapuvussa Vyöhykkeelle tehty virkamatka, josta kirja alkaa, on elokuvasta jätetty pois. Samoin pois on jätetty vyöhykkeen erikoisuudet, painovoimakeskittymät eli "hyttyskaljut", tappava kolloidinen kaasu eli "velhon hyytelö" ja oudot esineet, kuten "mustat roiskeet", "patterit" ja "tyhjiöt". Tarkkaan ottaen näyttää siltä, että elokuvaan on kelpuutettu vain satunnaisia otoksia ja kirjan viimeinen luku.
Monenlaiset motiivit ajavat ihmisiä eristetylle alueelle, ja Stalker opastaa heitä siellä löytämiään salapolkuja pitkin. Stalker lähtee matkaan mukanaan kirjailija ja professori, jotka hän pyrkii johdattamaan ”Huoneeseen”, paikkaan jossa kaikki toiveet voivat toteutua. Vyöhyke ei kuitenkaan päästä kolmikkoa helpolla. Mikään ei pysy siellä samanlaisena, mitään ei voi ennustaa, ja vain harvat ovat palanneet sieltä elävinä.
Tuotanto
Stalker on kuvattu Tallinnan satama-alueella ja Linnamäen voimalaitoksessa.
Elokuvan tuotanto kärsi vakavista vastoinkäymisistä. Alun perin kuvaukset oli tarkoitus suorittaa Isfaran lähistöllä, mutta helmikuussa 1977 tapahtuneen maanjäristyksen jälkeen oli etsittävä uusi kuvauspaikka. Kuvauksissa käytettiin Kodakin erikoisfilmiä, ja sen kehitys epäonnistui, niin että ensimmäisen vuoden työ meni hukkaan ja elokuva oli kuvattava kokonaan uudestaan seuraavana kesänä, vaikka rahoitusta ei ollut riittävästi.
Arvioita
Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta seitsemän antoi Stalkerille täydet neljä tähteä, kaksi arvostelijaa kolme tähteä ja yksi kaksi tähteä, keskiarvona 3,6 tähteä neljästä. Vain uusintaensi-iltaan tuotu Seitsemän samuraita sai Suomessa paremmat pisteet tammikuun ja elokuun lopun 1980 välillä teatteriohjelmistoon tulleista elokuvista.
Oikeudenmukainen oikeudenkäynti
Oikeudenmukainen oikeudenkäynti on tullut ilmaisuna osaksi Suomen lakikieltä Suomen liittyessä Euroopan ihmisoikeussopimukseen vuonna 1990. Kyseessä on termin fair trial käännös Suomeksi.
Ihmisoikeussopimuksen kuudes artikla
Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6. artikla määrittää ne asiat, joista päätettäessä jokaisella tulee olla oikeus saada asiansa käsitellyksi nimenomaan tuomioistuimessa ja että menettelyn siellä tulee olla oikeudenmukainen.
Kuudennen artiklan 1. kappale kuuluu seuraavasti: <div style="margin-left:3em; margin-right:20em; padding:4px 1em; border:0.5px solid #F8F8F8; background:#FEFEFB"> Oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin 1. Jokaisella on oikeus kohtuullisen ajan kuluessa oikeudenmukaiseen ja julkiseen oikeudenkäyntiin laillisesti perustetussa riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa silloin, kun päätetään hänen oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan tai häntä vastaan nostetusta rikossyytteestä. Päätös on annettava julkisesti, mutta lehdistöltä ja yleisöltä voidaan kieltää pääsy koko oikeudenkäyntiin tai osaan siitä demokraattisen yhteiskunnan moraalin, yleisen järjestyksen tai kansallisen turvallisuuden vuoksi nuorten henkilöiden etujen tai osapuolten yksityiselämän suojaamisen niin vaatiessa, tai siinä määrin kuin tuomioistuin harkitsee ehdottoman välttämättömäksi erityisolosuhteissa, joissa julkisuus loukkaisi oikeudenmukaisuutta. Artiklan 2. kappaleessa säädetään syyttömyysolettamasta: <div style="margin-left:3em; margin-right:20em; padding:4px 1em; border:0.5px solid #F8F8F8; background:#FEFEFB"> 2. Jokaista rikoksesta syytettyä on pidettävä syyttömänä, kunnes hänen syyllisyytensä on laillisesti näytetty toteen. Artiklan 1. kappaleessa on vain pääkohdat seikoista, jotka oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin kuuluu (laillinen ja riippumaton tuomioistuin, oikeudenkäytön julkisuus). Oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin sisältö onkin jätetty ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön varaan. Kuitenkin artiklan 3. kappaleessa on säädetty vähimmäisoikeuksista, jotka rikoksesta syytetylle on taattava. <div style="margin-left:3em; margin-right:20em; padding:4px 1em; border:0.5px solid #F8F8F8; background:#FEFEFB"> 3. Jokaisella rikoksesta syytetyllä on seuraavat vähimmäisoikeudet: a) oikeus saada viipymättä yksityiskohtainen tieto häneen kohdistettujen syytteiden sisällöstä ja perusteista hänen ymmärtämällään kielellä; b) oikeus saada riittävästi aikaa ja edellytykset valmistella puolustustaan; c) oikeus puolustautua henkilökohtaisesti tai itse valitsemansa oikeudenkäyntiavustajan välityksellä, ja jos hän ei pysty itse maksamaan saamastaan oikeusavusta, hänen on saatava se korvauksetta oikeudenmukaisuuden niin vaatiessa; d) oikeus kuulustella tai kuulustuttaa todistajia, jotka kutsutaan todistamaan häntä vastaan, ja saada hänen puolestaan esiintyvät todistajat kutsutuiksi ja kuulustelluiksi samoissa olosuhteissa kuin häntä vastaan todistamaan kutsutut todistajat; e) oikeus saada maksutta tulkin apua, jos hän ei ymmärrä tai puhu tuomioistuimessa käytettyä kieltä.
Suomen perustuslain 21. pykälä
Suomen vuoden 1995 perusoikeusuudistuksen yhteydessä oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin otettiin myös Suomen kansalliseen perusoikeusluetteloon. Nykyisin säännös on perustuslain 21 §:ssä, joka kuuluu seuraavasti: <div style="margin-left:3em; margin-right:20em; padding:4px 1em; border:0.5px solid #F8F8F8; background:#FEFEFB"> 21 §. Oikeusturva. Jokaisella on oikeus saada asiansa käsitellyksi asianmukaisesti ja ilman aiheetonta viivytystä lain mukaan toimivaltaisessa tuomioistuimessa tai muussa viranomaisessa sekä oikeus saada oikeuksiaan ja velvollisuuksiaan koskeva päätös tuomioistuimen tai muun riippumattoman lainkäyttöelimen käsiteltäväksi. Käsittelyn julkisuus sekä oikeus tulla kuulluksi, saada perusteltu päätös ja hakea muutosta samoin kuin muut oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin ja hyvän hallinnon takeet turvataan lailla. Perustuslain 21 § on soveltamisalaltaan laajempi kuin ihmisoikeussopimuksen 6. artikla. Ihmisoikeussopimuksen määritelmää oikeuksista ja velvollisuuksista päätettäessä on tulkittu siten, ettei siihen kuulu esimerkiksi kaikki virkamiesoikeudelliset asiat tai veroasiat.
Harshad-luku
Harshad-luku (tai Nivenin luku) on positiivinen kokonaisluku, joka on jaollinen numeroidensa summalla annetussa kantaluvussa. Esimerkiksi 1 729 on Harshad-luku kymmenjärjestelmässä, koska 1 + 7 + 2 + 9 = 19 ja 1 729 on jaollinen 19:llä. Ensimmäisiä Harshad-lukuja kymmenjärjestelmässä ovat 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 18, 20, 21, 24, 27, 30, 36, 40, 42, 45, 48, 50, 54 ja 60.
Vain 1, 2, 4 ja 6 ovat Harshad-lukuja jokaisen kannan suhteen. Lisäksi esim. luvut 720, 780, 840 ja 1 008 ovat Harshad-lukuja kantojen 2–16 suhteen.
Peräkkäiset Harshad-luvut
H. G. Grundman todisti vuonna 1994, että kymmenjärjestelmässä ei voi olla yli 20:tä peräkkäistä Harshad-lukua. Hän myös löysi pienimmän esimerkin 20 peräkkäisestä Harshad-luvusta kymmenjärjestelmässä. Ne ovat kaikki suurempia kuin
Binäärijärjestelmässä on äärettömän monta neljän peräkkäisen Harshad-luvun jonoa. Kolmikantaisessa järjestelmässä taas on äärettömän monta kuuden peräkkäisen Harshad-luvun jonoa. Molemmat tulokset todisti T. Cai vuonna 1996.
Barysentrinen koordinaatti
Käsite barysentrinen koordinaatti esiintyy
Jeanne Lanvin
Lanvinin vaatteiden suunnittelu alkoi oman tyttären vaatteista. Varakkaat ihmiset ihailivat niitä ja pyysivät samanlaisia omille lapsilleen. Pian Lanvin suunnitteli jo lasten äideille ja perusti 1909 liikkeen Pariisiin rue du Faubourg Saint-Honorélle. Hän liittyi alan järjestöön, ja siitä alkoi hänen uransa muotisuunnittelijana.
Ostahnovo
Ostahnovo on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Hvoinajan piirissä Venäjällä. Kylä sijaitsee kaksi kilometriä Hvoinajasta pohjoiseen. Kunnan pinta-ala on 946 neliökilometriä. Asukkaita on 380 henkeä (vuonna 2010).
Ostahnovon kunta rajoittuu luoteessa ja pohjoisessa Leningradin alueeseen, koillisessa Vologdan alueeseen, idässä Hvoinajan piirin Mintsyn, kaakossa Hvoinajan, etelässä Pesin ja Borovskojen sekä lounaassa Antsiferovon kuntiin ja lännessä Novgorodin alueen Ljubytinon piiriin. Pinta-alasta valtaosa on metsää ja suota. Seudulla on lukuisia järviä, joista suurimmat ovat Berezoradinskoje, Švarkovskoje ja Zademenskoje. Hyötykaivannaisia ovat hiekka, sora, turve ja kalkkikivi. Kunnan alueella sijaitsee 166 neliökilometrin laajuinen Hvoinajan rauhoitusalue.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 16 kylää: Babje, Demidovo, Kamenka, Latšino, Mjatšino, Myšino, Obetšištši, Podsosna, Pogorelovo, Potolokovo, Šipilovo, Slatino, Švarkovo, Zaozerje, Zaretšje ja Žiloi Bor.
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Rauma)
Pyhän Kolminaisuuden kirkko oli Raumalla sijainnut keskiaikainen kivikirkko, joka valmistui 1400–1500-lukujen vaihteessa. Kirkko tuhoutui vuoden 1640 kaupunkipalossa ja siitä on jäljellä enää raunioita. Tulipalon jälkeen Rauman seurakunta otti käyttöönsä aikaisemmin fransiskaanikonventille kuuluneen Pyhän Ristin kirkon.
Pyhän Kolminaisuuden kirkon rauniot ovat osa Unescon maailmanperintökohteisiin kuuluvaa Vanhaa Raumaa ja ne kuuluvat myös Museoviraston määrittelemiin kiinteisiin muinaisjäännöksiin sekä valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Sijainti ja iänmääritys
Pyhän Kolminaisuuden kirkko rakennettiin Rauman vanhimman kaupunkiasutuksen yhteyteen keskiaikaisen kaupungin itäosaan. Kirkon tuntumassa oli nykyisin Kalatorina tunnettu kauppatori ja sen sivuitse kulki Turkuun johtava maantie. Sijainti antoi kirkolle keskeisen aseman ja sen arvokkuuden korostamiseksi kirkon välitön ympäristö jätettiin rakentamatta. Seurakunnan pappila sijaitsi Kalatorin itäpuolella olevalla tontilla.
Kirkon iästä on aikojen kuluessa esitetty eri tulkintoja. Aina Lähteenojan kirjoittaman Rauman historian mukaan ensimmäinen seurakunta muodostui seudulle jo 1200-luvun alkupuolella ja se vakiinnutti asemansa vuosisadan lopussa. Hänen mukaansa ensimmäinen puukirkko rakennettiin paikalle tuolloin ja Pyhän Kolminaisuuden kirkko olisi valmistunut jo 1300-luvun puolivälissä. Raunioilla kaivauksia 1920–1930-lukujen vaihteessa suorittaneen Iikka Kronqvistin mukaan puukirkon viereen rakennettiin 1300-luvulla kivisakaristo, jonka jälkeen puukirkko korvattiin kivikirkolla 1400-luvun puolivälissä Rauman saatua kaupunkioikeudet. Myös töitä valvoneen valtionarkeologi Jalmari Rinteen mukaan kirkko osoittautui otaksuttua nuoremmaksi ja hän ajoitti sen 1400-luvun jälkipuoliskolle.
Savvati Solovetskilainen
thumb|250px|Pyhät Sosima ja Savvati Solovetskilainen 1500-luvun ikonissa Pyhittäjä Savvati Solovetskilainen (k. 27. syyskuuta 1435) oli yksi Solovetskin luostarin perustajista. Hän saapui luostarisaarelle pyhittäjä Kyrill Valgetjärveläisen perustamasta luostarista Laatokan Valamon luostarin kautta. Kummassakaan näistä edellisistä luostareistaan hän ei ollut saanut kunnioitettuna kilvoittelijana rauhaa ja joutui näin hakeutumaan yksinäisyyteen kilvoittelemaan.
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Rauma)
Sijainti ja iänmääritys
Nykyisin vallalla on tutkija Markus Hiekkasen vuonna 1994 väitöskirjassaan esittämä tulkinta. Hänen mukaansa kaivauksissa tehtyjen rahalöytöjen perusteella ensimmäinen puukirkko rakennettiin paikalle aikaisintaan 1410-luvulla, jolloin Rauma oli Eurajoen kappeliseurakunta. Vanhimmat kirkon alta löydetyt rahat ovat 1300–1400-lukujen vaihteessa lyötyjä Turun sterlinkejä. Kirkon ympäristössä oli jo tuolloin tiivistä asutusta, vaikka Rauma saikin kaupunkioikeudet vasta vuonna 1442. Hiekkasen mukaan 1400-luvun alkuvuosina rakennettu puukirkko on voinut olla käytössä Pyhän Kolminaisuuden kirkon rakentamiseen saakka, mutta paikalla on saattanut olla myös useampia tulipaloissa tuhoutuneita puukirkkoja. Jäljellä olevien rakenteiden perusteella hän on määritellyt kirkon valmistumisajankohdaksi vuodet 1495–1505. Myös sakaristo on Hiekkasen mukaan samalta ajanjaksolta, vaikka se onkin muurattu ennen runkohuonetta.
Myöhemmät vaiheet
Pyhän Kolminaisuuden kirkkoa kunnostettiin vuosina 1592 ja 1599. Kattoholvien väitetään romahtaneen talvella 1633–1634, mutta Markus Hiekkasen mukaan ainoastaan vesikatto oli vahingoittunut, koska vuonna 1635 Rauman porvareita velvoitettiin hankkimaan uusia paanuja. Hieman myöhemmin Pyhän Kolminaisuuden kirkko vaurioitui pahoin vappuna 1. toukokuuta 1640 raivonneessa kaupunkipalossa. Rakennus oli tarkoitus korjata, mutta varojen puuttuessa hanke ei milloinkaan käynnistynyt ja kirkko jäi säiden armoille. Vuoden 1643 valtiopäivillä raumalaiset pyysivät hallitukselta varoja kirkon korjaamiseen, mutta anomus evättiin kolmikymmenvuotisen sodan rasittaessa valtiontaloutta. Tämän johdosta Pyhän Kolminaisuuden kirkko hylättiin lopullisesti ja seurakuntakirkoksi tuli aiemmin Rauman fransiskaaniluostarin käytössä ollut Pyhän Ristin kirkko.
Isonvihan aikana 1700-luvun alussa kirkon seinäpilasterien ja oviaukkojen tiiliä purettiin muualla käytettäviksi ja vuonna 1816 seinäkiviä hyödynnettiin Pyhän Ristin kirkon länsitornin rakentamiseen. Kirkosta ovat jäljellä enää seinien alaosat, joista korkeimmat nousevat vajaan kolmen metrin korkeuteen.
Raunioissa on tehty kaivauksia 1890-luvulla, 1920–1930-lukujen vaihteessa sekä vuonna 1983. Tutkimuksissa on löytynyt hautauksia, kivi- ja laattalattia sekä lukuisia taltioituja rahalöytöjä. Arkeologi Iikka Kronqvist suoritti kaivauksia useampana kesänä vuodesta 1928 lähtien. Vuosina 1929–1931 raunioita restauroitiin muun muassa saumaamalla seiniä, korjaamalla pilasterien alaosat sekä poistamalla kirkon tiililattiaa peittänyt maa-aines. Vuonna 1939 entisöintiä päätettiin jatkaa, mutta työt suoritettiin vasta sotavuosien jälkeen.
Savvati Solovetskilainen
Tavattuaan Vienanmeren alueella sillä kilvoitelleen pyhittäjä Herman Solovetskilaisen, he siirtyivät yhdessä Solovetskin saarelle, jonne perustivat Solovetskin luostarin.
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Rauma)
Arkkitehtuuri ja sisustus
Pyhän Kolminaisuuden kirkko muodostui noin 29 × 16 metrin kokoisesta runkohuoneesta ja siihen liittyvästä sakaristosta, joka oli kooltaan 4,2 × 4,8 metriä. Harmaakivestä rakennetun kirkon seinät olivat poikkeuksellisen paksut, sillä runkohuoneen seinät olivat noin kahden metrin ja sakariston noin metrin vahvuiset. Pääsisäänkäynti ja papinovi olivat eteläseinässä ja länsiseinässä oli sivusisäänkäynti. Pohjoisseinän länsipäässä on muurinsisäisiin ullakkoportaisiin johtanut oviaukko, jossa portaiden alimmat askelmat ovat edelleen nähtävissä. Kirkon ovenpielet oli vuorattu tiilillä. Limitys oli tehty keskiaikaiseen tyyliin tiilenpäitä ja pitkiä sivuja vuoroittain muuraten.
Rakennuksen ikkunanpaikat eivät ole näkyvissä, mutta Aina Lähteenojan mukaan kirkossa oli viisi ikkunaa, joista suurikokoinen 2,8 metrin levyinen ikkuna sijaitsi itäpäädyssä. Runkohuoneen nurkissa sekä pitkien sivuseinien keskikohdilla on pilasterit. Niiden rakenteen perusteella runkohuone oli yksilaivainen ja siinä oli kaksi tähtiholvia. Runkohuonetta aikaisemmin muurattu sakaristo on kirkon pohjoissivun itäpäässä. Lähteenojan mukaan sitä käytettiin hartauskappelina ennen runkohuoneen valmistumista. Sakaristo on runkohuoneeseen nähden aavistuksen vinossa.
KY-Dealing
KY-Dealing Oy on Turun kauppatieteiden ylioppilaat ry:n omistama yritys, joka harjoittaa muun muassa kirjakauppa-, valmennus-, ja yritysvalmennustoimintaa. Tämän lisäksi KY-Dealing Oy tarjoaa Opiskelijankaupunki.fi-palvelua.
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Rauma)
Arkkitehtuuri ja sisustus
Kirkon seinissä ei ole jälkiä rappauksesta tai koristemaalauksista, mutta sakariston seinät oli kalkittu vaaleansinisiksi. Myöskään sisustukseen liittyviä esineitä ei tiedetä säilyneen. Rauman museossa tai Pyhän Ristin kirkossa saattaa kuitenkin olla alun perin Pyhän Kolminaisuuden kirkkoon kuulunutta esineistöä.
KY-Dealing
Yritys työllistää vuoden aikana eri tehtävissä yli 30 työntekijää niin kokopäiväisissä työtehtävissä kuin lyhyemmissä projektiluontoisissa työtehtävissäkin.
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Rauma)
Arkkitehtuuri ja sisustus
Kirkon lattianalaiset muurihaudat olivat kuorissa ja kirkon takaosassa, kun taas halvemmat multahaudat sijaitsivat ovensuussa. Seurakunnan tilikirjojen perusteella kirkon alle hautaamista jatkettiin aivan 1600-luvun loppuun saakka. Rauman historiasta vuonna 1909 kirjoittanut Juho Helomaa kertoo, että lattian alla oli vielä vuosisadan alussa useita muurihautoja, jotka purettiin tuolloin yhtä lukuun ottamatta. Jäljellä on kirkon itäpäässä sijaitseva tyhjä muurihauta, jonka tiilet ovat Lähteenojan mukaan kirkon muita tiiliä vanhempia.
KY-Dealing
Historia
KY-Dealing Oy on perustettu kahden opiskelijan voimin vuonna 1989. KY-Dealing Oy aloitti toimintansa käytettyjen atk-laitteiden välittäjänä. Yritys sittemmin siirtyi kokonaisuudessaan Turun kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan omistukseen. KY-Dealing Oy siirtyi kokonaisuudessaan Turun kauppatieteiden ylioppilaat ry:lle kun TuKY ry jatkoi Turun kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan vahvoja perinteitä. Vuonna 2010 KY-Dealing Oy ja Valmennusakatemia Proffa Oy sulautuivat, jolloin valmennusliiketoiminta tuli osaksi KY-Dealing Oy:n liiketoimintoja.
Savvati Solovetskilainen
Myöhemmin, Hermanin ensin väliaikaisesti poistuttua Solovetskista ja Savvatin kuoltua, perustajien joukkoon liittyi vielä pyhittäjä Sosima Solovetskilainen, joka jatkoi kunniakkaasti pyhittäjä Savvatin aloittamaa työtä.
KY-Dealing
Yrityksen verkkosivuja
www.paasykoekirjat.fi
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Rauma)
Kirkkomaa
Vuosina 2015–2017 kirkkomaan ympäristössä tehtiin katutöihin liittyneitä kaivauksia. Vanhakirkonkadun alta löydettiin 170 hautaa, joissa oli noin 150 vainajan jäänteet. Kyseessä oli kirkon pohjoispuolella sijainnut vähävaraisten hauta-alue, joka oli käytössä 1700–1800-lukujen vaihteessa. Haudoista löydetyt vainajat siirrettiin muualle uudelleenhaudattaviksi.
KY-Dealing
Yrityksen verkkosivuja
www.valmennusakatemia.com
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Rauma)
Kirkkomaa
Kirkkomaata ympäröinyt kiviaita valmistui viimeistään 1600-luvun lopulla ja se muodosti osan kaupungia ympäröineestä tulliaidasta. Kalatorin puolella oli ensimmäisen kerran vuonna 1706 mainittu porttiholvi, joka purettiin huonokuntoisena 1891. Samalla purettiin myös paarihuone katualueen laajennuksen alta ja rakennettiin uusi hautausmaalle johtava portti. Vanhan tulliaidan puolella sijaitseva porttiholvi säilynyt. Vanhankirkkokadun toisella puolella on myös kivirakennelmia, jotka mahdollisesti ovat kellotapulin jäänteitä.
KY-Dealing
Yrityksen verkkosivuja
www.verkkoakatemia.com
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Rauma)
Kirkkomaa
Kirkon raunioilla on muistolaatta, jossa sen rakentamisajankohdaksi mainitaan vanhentuneen käsityksen mukaisesti 1300-luku.
KY-Dealing
Yrityksen verkkosivuja
www.opiskelijankaupunki.fi
Juutalaiskysymys
Britanniassa sanaa ”juutalaiskysymys” käytettiin ensimmäisen kerran 1750-luvulla keskustelussa vuoden 1753 juutalaislaista, joka koski kansalaisuuden myöntämistä juutalaisille. 1800-luvulla termi nousi juutalaisten asemaa koskevassa keskustelussa keskeiseksi etenkin saksankielisissä maissa. Se laajeni käsittämään käytännössä kaikki juutalaisten läsnäoloon modernissa yhteiskunnassa liittyvät asiat. Siinä missä juutalaiskysymys oli aiemmin koettu teologiseksi kysymykseksi, sitä alettiin nyt pitää maallisena kysymyksenä, johon tarvittaisiin maallinen ratkaisu. Konservatiivisen kristillisen näkemyksen - joka vastusti avoimesti kaikkia muutoksia juutalaisten perinteiseen oikeudelliseen ja sosiaaliseen asemaan - rinnalle julkiseen keskusteluun nousi nyt ajatus, että juutalaiskysymykseen tuli löytää ratkaisu assimilaation ja emansipaation kautta.
1800-luvun lopulta lähtien juutalaiset alkoivat myös itse käyttää termiä ja tarkoittivat sillä keskustelua juutalaisten identiteetistä, paikasta ja roolista modernissa maailmassa.
Volkmar Eichstaedtin laatima, Saksassa vuonna 1938 ilmestynyt bibliografia juutalaiskysymyksestä on alan perusteos. Se ilmestyi englanniksi vuonna 1969. Bibiliografia käsittää vuodet 1750–1848 ja keskittyy juutalaisten vapautusliikkeseen ja sen vastustajiin.
Wannseen konferenssin tavoite oli löytää ”lopullinen ratkaisu juutalaiskysymykseen”. Nykyään juutalaiskysymys on yksi valkoisen nationalismin ja alt-right -liikkeen teemoista.
Pelitietokone
Pelitietokone on mikrotietokone, joka on tarkoitettu erityisesti tietokonepelien pelaamiseen. Pelitietokone vastaa komponenteiltaan tavallista pöytätietokonetta, sillä erotuksella että erityisesti grafiikkaprosessori on tehokkaampi. Pelaamiseen tarkoitetut tietokoneet yleensä rakennetaan täysikokoisen emolevyn ympärille, mikä vaatii myös vähintään ATX-kokoisen tietokoneen kotelon. Tämä mahdollistaa myös isokokoisten pelikäyttöön tarkoitettujen näytönohjaimien käytön.
Pelitietokoneita voi ostaa valmiiksi koottuina, mutta ne myös usein ostetaan komponentteina ja kasataan itse. Syitä koneen kasaamiseen itse ovat aiheen harrastaminen, pyrkimys tehdä kone juuri omaan käyttöön sopivaksi ja saavuttaa paras mahdollinen hinta/teho suhde. Tyypillistä on myös tietokoneiden päivittäminen komponentteja vaihtamalla sekä ylikellottaminen.
Abisko Turiststation
Abisko Turiststation on Ruotsin rataverkolla rataosalla Kiiruna–Narvik sijaitseva henkilöliikenteen seisake. Se sijaitsee Abiskon kylässä Torniojärven etelärannalla Kiirunan kunnassa Norrbottenin läänissä. Seisakkeella pysähtyvät kaikki rataosan henkilöjunat. Liikennepaikka sijaitsee 1507,9 ratakilometrin päässä Tukholman keskusrautatieasemalta.
Abisko Turiststationin seisake perustettiin Abiskon kansallispuistoon suuntautuvaa turistiliikennettä varten. Abiskosta voi esimerkiksi patikoida Kungsledeniä pitkin lumihuippuisia tuntureita ihaillen Kebnekaiselle ja edelleen eteenpäin. Aseman lähistöllä on kansallispuistossa vierailevien matkailijoiden suosima majatalo. Liikennepaikan lämmitetty odotustila on avoinna jatkuvasti.
Skonto FC
Skonto Futbola Klubs oli jalkapalloseura Latvian pääkaupungista Riiasta. Se voitti Latvian itsenäistymisen jälkeen vuodesta 1992 pelatun maan pääsarjan Virslīgan mestaruuden 13 kertaa peräkkäin, mutta jäi vuonna 2005 toiseksi. Vuonna 2010 seura voitti vielä yhden mestaruuden. Latvian cupin joukkue voitti kahdeksan kertaa. Seura meni konkurssiin vuonna 2016 jäätyään ilman lisenssiä talousvaikeuksien vuoksi. Latvian toisella sarjatasolla 1. līgassa pelaava RTU Futbola centrs otti haltuunsa osan seurasta ja on esiintynyt vuodesta 2017 alkaen nimellä RTU FC/Skonto Academy.
Huvilakatu
Huvilakatu on noin 320 metriä pitkä pohjois-eteläsuuntainen katu Helsingin Ullanlinnassa. Se alkaa eteläpäässään Merikadulta ja päättyy pohjoispäässään Tehtaankadulle. Huvilakadun ajorata on koko pituudeltaan kaksisuuntainen.
Historia
pienoiskuva|Huvilakatu vuonna 1908. Huvilakadun alue oli vielä 1800-luvun lopulla täysin rakentamaton. Alue kaavoitettiin lopullisesti 1906 ja rakennettiin vuoteen 1910 mennessä. Ainoastaan Huvilakatu 9–11 purettiin vuonna 1961 ja tilalle rakennettiin ajanmukainen kerrostalo.
Tehtaankadun ja Huvilakadun kulmatontille rakennettiin vuonna 1910 Lars Sonckin suunnittelema Eiran sairaalan lisärakennus joka valmistumisensa myötä otettiin käyttöön varsinaisena sairaalana vuodeosastoineen.
Televisiossa
pienoiskuva|”Pihlajakatu 23”, [[Salatut elämät|Salattujen elämien tapahtumapaikka.]] Huvilakadulla kuvattiin yli 15 vuotta saippuasarjaa Salatut elämät, jossa Huvilakatu esitti kuvitteellista Pihlajakatua. Keltaisen julkisivun Huvilakatu 23 esitti Pihlajakatu 23:a, sarjan keskiössä olevaa taloa. Taloyhtiö teki aikanaan tuotantoyhtiön kanssa vuokrasopimuksen, jonka pohjalta sarjaa voitiin kuvata myös Huvilakadun ja Kapteeninkadun välisellä sisäpihalla. Sisätilakohtaukset on kuitenkin aina kuvattu studiossa Konalassa. Sopimuksen päätyttyä vuonna 2015 ulkokuvaukset siirrettiin pääosin Munkkiniemeen. Huvilakadulla vierailee runsaasti sarjan kuvauspaikoista kiinnostuneita ihmisiä.
Kreikan Superliigan kausi 2009–2010
Kausi 2009-2010 oli Kreikan Superliigan neljäs kausi. Uusina joukkueina sarjassa pelasivat Beta Ethnikistä nousseet Atromitos FC, AO Kavala sekä PAS Giannina. Kauden jälkeen Giannina, Levadiakos ja Panthrakikos putosivat Beta Ethnikiin. Sarjan voitti Panathinaikos, joka katkaisi näin Olympiakoksen viiden mestaruuden putken.
Sarjataulukko
O = ottelut; V = voitot; T = tasapelit; H = Häviöt; TM = Tehdyt maalit; PM = Päästetyt maalit; ME = Maalien erotus; P = Kokonaispiste määrä
Terävän kansakoulu
Terävän koulu oli kansakoulu Jokioisten kunnassa Jänhijoen kylässä lähellä Latovainion asutuskeskittymää. Koulurakennus sijaitsee Jänhijokeen laskevan Tyytynojan ja tien 13564 (Latovainiontie) risteyksessä Tyytynsillan kupeessa.
Terävän koulun perustamistarve syntyi Jokioisissa vuonna 1922, kun viereisiin Rehtijärven, Latovainion ja Jänhijoen koulupiireihin oli tulossa runsaasti uusia oppilaita ja olisi tarvittu lisää apuopettajain virkoja. Elokuussa 1922 Jokioisten kunnanvaltuuston puheenjohtaja ministeri Pehkonen ja kunnallislautakunnan esimies opettaja Helle kävivät kylällä selvittämässä asiaa, ja ratkaisuksi Markkulan talosta saatiin vuokrahuone koulun tarpeita varten.
Jokioisten koulusuunnitelman mukaisesti koulu oli tarkoitus avata vuonna 1926 tai 1927, mutta oppilaitten paljous aikaisti koulun avaamista. Terävän koulun johtokunta piti 8. joulukuuta 1922 kokouksen kunnallislautakunnan ja kansakoulutarkastajan läsnä ollessa, ja kokouksessa katsottiin rakennettavan koulun paikaksi keskeltä kansakoulupiiriä tontti Heikkilän talon mailta. Kouluhallitus hyväksyi heinäkuussa 1923 koulun piirustukset, ja oma koulurakennus valmistui syksyksi 1924.
Kansakoulu vihittiin käyttöön sunnuntaina 19. lokakuuta 1924. Rakennustyön suoritti rakennusmestari H. Niemi, ja koulu tuli maksamaan 257 000 markkaa. Terävän koulu oli Jokioisten kunnan kahdeksas koulu, ja näin Jokioisista tuli ensimmäinen Forssan tarkastuspiirin kunta, joka sai toteutettua oppivelvollisuslain vaatimukset.
Koulu lakkautettiin peruskoulu-uudistuksen yhteydessä 1970-luvulla.
Aristotélis (kunta)
Aristotélis ( eli Δήμος Αριστοτέλη, Dímos Aristotéli) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Chalkidikín alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Kunnan pinta-ala on 739,9 neliökilometriä ja väkiluku 18 294 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Ierissós.
Aristotéliin kunta käsittää Chalkidikín niemimaan itäisen osan ja Áthoksen niemen pohjoisimman osan lukuun ottamatta Athoksen eli Pyhän Vuoren autonomisen munkkivaltion itsehallintoaluetta. Kuntaan kuuluvat myös saaret Ammoulianí, Drénia, Eleftherónisos ja Kafkanás. Kunta syntyi, kun Arnaía, Panagía ja Stágira-Ákanthos yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Kunta on nimetty sen alueella Stageirassa lähellä nykyistä Stágiran kylää syntyneen filosofi Aristoteleen mukaan.
Anarawd ap Rhodri Mawr
Anarawd ap Rhodri Mawr oli Walesissa sijainneen Gwyneddin kuningaskunnan hallitsija vuosina 878–916 ja mahdollisesti oman aikanasa voimakkain walesilainen hallitsija.
Anarawd ap Rhodri oli Gwyneddin kuningas Rhodri Mawrin poika. Joidenkin lähteiden mukaan hänellä oli viisi veljeä. Anarawd nousi Gwyneddin kuninkaaksi vuonna 878. Walesilaisen munnki Asserin kirjoitusten mukaan Anarawd liittoutui 880-luvulla Northumbrian viikinkikuningas Guthfrithin kanssa Wessexin kuningas Alfred Suurta vastaan. Hänen sanotaan olleen lähellä myös Deheubarthin, Dyfedin, Glywysingin, Gwentin ja Brycheiniogin yhdistämistä Gwyneddin alaisuuteen. Muut Walesin kuninkaat estivät kuitenkin alueen yhdistymisen liittoutumalla Anarawdia vastaan Alfred Suuren kanssa. Myös Anarawd vaihtoi lopulta puolia 890-luvulla. Suurin osa Walesia oli näin tuolloin myös Alfredin yliherruuden alaisena.
Anaeawdin mainitaan tehneen sotaretkiä yhdessä englantilaisten kanssa Alfredin vaikutusvallan uolkopuolelle jääneen Ceredigionin alueella vuonna 895. Anarawd kuoli vuonna 916. Bruty Tywysogyonin kronikka kutsuu häntä nimellä brittien kuninkaaksi eli Brenhin y Bryttanyeit, mikä lienee osoitus hänen asemastaan Walesin voimakkaimpana paikallisena hallitsijana.
Darhan-Uul
Darhan-Uul on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa Ulan Batorin pohjoispuolella ja on kokonaan Selengen provinssin ympäröimä. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 90 642 asukasta ja sen pinta-ala on 3 280 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Darhan.
Aluejako
Provinssi jakaantuu neljään pienempään osaan, sumiin. Ne ovat:
Matoma
Matoma (oikealta nimeltään Tom Stræte Lagergren, s. 29. huhtikuuta 1991) on norjalainen DJ ja tuottaja, joka tuottaa trooppista house-musiikkia.
Carl-Oscar Björklöf
Carl-Oskar Björklöf (1. joulukuuta 1923 Karjaa – 23. toukokuuta 2008 Kauniainen) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Björklöf oli sähköliikkeen palveluksessa jo 1940-luvun vaihteessa ja valmistui sotien jälkeen 1946 sähköteknikoksi. Sähköasentajan ja sähköliikkeen vastaavan johtajan työn ohella opiskeltuaan hänestä tuli sähköinsinööri 1949. Osin opintojensa loppuvaiheessa hän työskenteli myös suunnittelijana ja laboratorioinsinöörinä Ericssonin puhelintehtaalla Tukholmassa 1948–1950, siirtyen sitten Malmin Sähkölaitoksen palvelukseen. 1954–1955 hän toimi Lohjan Sähkössä suunnittelijana, piiripäällikkönä ja sähkönsiirtojohdon rakentamispäällikkönä.
Google Pay
Google Pay on Googlen kehittämä mobiilimaksusovellus ja verkkomaksujärjestelmä, joka julkaistiin Suomessa 29. lokakuuta 2018. Google Pay on saatavilla Android-laitteille, kuten älypuhelimille, taulutietokoneille ja älykelloille. Suomessa monet pankit ovat ottaneet käyttöön Google Pay -sovelluksen. Google Pay on samankaltainen kuin Apple Pay. Google Pay hyödyntää maksupäätteiden lähimaksuominaisuutta. Google Paylla maksaminen toimii lähes joka paikassa, kuten lähikaupoissa.
Rakennusteos
Rakennusteos on taiteellisten teosten laji, jota tekijänoikeuslaki suojaa, kunhan teoskynnys ylittyy. Suojan saavat sekä rakennus että sitä kuvaava piirustus. Selittävät piirustukset voivat olla suojattuja kirjallisina teoksina. Suojattuja ovat sekä arkkitehtoniset yksityiskohdat että niistä koostuva kokonaisuus. Suoja ei riipu rakennuksen eikä rakenteen käyttötarkoituksesta, joten suojan voi saada funktionaalinenkin ratkaisu. Suojattuja eivät sen sijaan ole rakennusidea eikä tyylisuunta. Rakennusteoksen kappaleen valmistamiseen tarvitaan arkkitehdin lupa, mutta rakennuksen omistajalla on oikeus muuttaa sitä teknisistä syistä tai tarkoituksenmukaisuussyistä.
Pataljoonaradio
Pataljoonaradio on kenttäradio, jonka tarkoituksena on kuulua pataljoonan alueella. Pataljoonan toiminta-alueeksi voidaan tiheässä ryhmityksessä painopistesuunnassa arvioida karkeasti noin 2–3 km × 2–3 km. Näin ollen radio, jonka todennäköinen melko varma kuuluvuus on esimerkiksi 6–8 km soveltuu pataljoonaradioksi.
Suomessa 1970-luvulla otettiin käyttöön lisenssivalmistettuna alun perin yhdysvaltalaiseen AN/PRC-77:ään perustuva pataljoonaradio LV 217, mitä paranneltiin myöhemmin LV 217M:ksi. Jo 1960-luvun lopulta ja 1970-luvun alusta kehittyi pyrkimys tehdä pataljoonaradioista yhteensopivuuden vuoksi prikaatiradioita lisäämällä niihin tehovahvistin, joka paransi radion lähettimen kantamaa. AN/PRC-77:n edeltäjään, AN/PRC-25:een suomalaiset tutustuivat Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvatehtävissä. AN/PRC-25:n myöhempi suomalainen tyyppimerkintä oli LV-311.
Suomen puolustusvoimien uusin pataljoonaradio on tanskalaista lisenssivalmistusta oleva LV 241, joka perustuu israelilaisen Tadiranin tekniikkaan. Suomalaisessa versiossa on esikuvaansa verrattuna lisäpiirteitä, jotka mahdollistavat sen käyttämisen esimerkiksi erittäin kovissa pakkasolosuhteissa.
HF
3,0–6,0
Radio
LV 217:ää ja LV 217M:ää kutsutaan puhekielessä myös ventti-seiskaksi. Ventti tarkoittaa ventti-korttipelissä 21:tä.
Norsunluurannikon myrkkyjäteskandaali 2006
pienoiskuva|Roska-auto Abidjanissa. Suuri osa myrkkyjätteestä vietiin avokaatopaikoille Abidjanin köyhille esikaupunkialueille. Norsunluurannikon myrkkyjäteskandaali 2006 oli terveys- ja ympäristökatastrofi, joka tapahtui elokuussa 2006, kun singaporelaisen Trafigura Beheer BV -öljy- ja kuljetusyhtiön Probo Koala -aluksesta purettiin myrkyllistä öljyjätettä Abidjanin satamassa. Jätteen käsittelystä vastasi paikallinen yritys, Compagnie Tommy, joka kuljetti jätteen laittomasti kaatopaikoille ympäri Abidjania. Myrkkyjäte, joka sisälsi muun muassa suuria määriä rikkivetyä, aiheutti tuhansille ihmisille hengitysvaikeuksia, pahoinvointia ja ripulia. Virallisen arvion mukaan myrkyille altistumisen seurauksena 15 ihmistä kuoli, 69 loukkaantui ja 108 000 hakeutui hoitoon oireiden vuoksi.
Jäte oli syntynyt laivan tankeissa kuljetetun rikkipitoisen öljyn puhdistusprosessissa. Se sisälsi muun muassa merkaptaaneja ja fenoleja, ja sen haju oli niin paha ja voimakas, että Tunisiassa aloitettu puhdistusprosessi oli pakko tehdä loppuun merellä, kun viranomaiset kielsivät käsittelyn satamatyöntekijöiden alettua kärsiä hengitysvaikeuksista. Trafigura pyrki ensin hävittämään jätteen Amsterdamissa, ja ehti jo tehdä Amsterdam Port Services -yhtiön (APS) kanssa sopimuksen. Jätteen todellisen laadun huomattuaan APS korotti alkuperäistä hinta-arviotaan noin 37-kertaiseksi, koska sillä itsellään ei ollut kapasiteettia niin pahasti saastuneen aineksen käsittelyyn. Jäte pumpattiin takaisin Probo Koalaan. Alus jatkoi matkaansa Paldiskin kautta Afrikkaan, jossa jätteestä pyrittiin pääsemään eroon ensin Nigeriassa ennen kuin miehistölle annettiin ohjeet purjehtia Abidjaniin.
Trafigura kielsi aluksi olevansa vastuussa jätteen aiheuttamista ongelmista, mutta sopi helmikuussa 2007 maksavansa sata miljoonaa puntaa, jotta jäte saadaan siivottua Abidjanista. Compagnie Tommyn johtaja ja toinen työntekijä saivat lokakuussa 2008 vankeustuomiot tapauksen vuoksi. Seuraavana vuonna brittilehdistö sai käsiinsä todistusaineistoa, joka osoitti Trafiguran olleen tietoinen jätteen todellisista vaaroista ja pyrkineen peittelemään tapauksen seurauksia. Syyskuussa 2009 Trafigura suostui lopulta maksamaan tuhannen punnan korvaukset 30 000 sairastuneelle.
Sitä se teettää
Sitä se teettää on Jyrki Nissinen & Laskettuaika -yhtyeen EP vuodelta 2009.