cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kepler-186f
Elinkelpoisen vyöhykkeen ulkolaidalla
Paksu hiilidioksidikaasukehä saattaisi lämmittää planeettaa ja tehdä ainakin osan siitä suotuisaksi elämälle. Jos hiilidioksidia olisi kaasukehässä 0,5–5 baaria ja typpeä 0–10 bar, planeetan keskilämpötila olisi joidenkin arvioiden mukaan yli 0 °C. Tämä on vain arvailua, sillä noin 500 valovuoden päässä olevan Kepler 186f:n fysikaaliset ominaisuudet tunnetaan erittäin huonosti. Lähinnä planeetan säde ja etäisyys keskustähdestään sekä joitain näistä johdettavia numerotietoja tunnetaan. Ei osata täsmälleen sanoa, onko planeetan pyöriminen vuorovesilukkiutunut, tähän uskotaan olevan 50 %:n mahdollisuus. Näin, koska emoauringon ikää ei tunneta. Tässäkin tapauksessa paksu hiilidioksidikaasukehä tekisi planeetan pimeän puolenkin elinkelpoiseksi. Planeetta saattaa pyöriä paljon Maata hitaammin, ja yksi pyörähdys saattaisi olla vuorovesijarrutuksen takia hidastunut viikkoihin tai kuukausiin.
Kepler 186f:n maankaltaisuudeksi väitetään mahdollisesti asuttavien eksoplaneettojen luettelossa 0.64, mikä on suunnilleen sama kuin Marsin asuttavuus. Kepler 186f:stä käytettiin aiemmin nimiä KOI-571-05 tai KOI-571.05.
Bestial Torture
Historiaa
"Hellthrashing Warriorsin" julkaisi Atomic Carnage Records, ja "Blackened Metal Damnation" MC puolestaan Witchhammer Productions.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1969–1970
Karsintasarja
SM-sarjaan nousivat Jyväskylän Pesä-Veikot ja Vammalan Kisa.
Kepler-186f
Massa kohtalaisen lähellä Maan massaa
Planeetan säteeksi on arvioitu tähdenpeittokeinolla 1,11 ± 0,14 eli 0,97–1,25 kertaa Maan säde. Planeetan massa saattaisi olla 1,44 Maan massaa, jos sen säde olisi 1,11 Maan massaa, ja planeetan koostumus on kolmannes rautaa ja melkein kaksi kolmannesta silikaattia, niin kuin Maalla. Eräiden arvioiden mukaan planeetta olisi hieman tätä isompi, noin 1,13–1,17 Maan sädettä.
Bestial Torture
Historiaa
Bestial Torture soitti ensimmäisen keikkansa Tampereella sijaitsevassa Varjobaarissa 22.09.2010. Yhtye ei koskaan esiintynyt alkuperäisen laulajan kanssa.
Cynognathus
Cynognathus (nimen merkitys: ”koiranleuka”) on sukupuuttoon kuollut terapsidisuku, joka kuuluu kynodontteihin. Se eli mesotsooisen maailmankauden alussa varhais- ja keskitriaskaudella noin 247–242 miljoonaa vuotta sitten. Cynognathusin fossiileja on löydetty Etelä-Afrikasta, Namibiasta, Argentiinasta ja Etelämantereelta.
Kepler-186f
Massa kohtalaisen lähellä Maan massaa
Luultavasti planeetalla ei ole elinkelvottomaksi tekevää paksua vety–helium-kaasukehää, jollaisia on yli 1,5 Maan säteisillä kohteilla.
Cynognathus
Ominaisuudet
Cynognathus oli hieman koiraa muistuttava lihansyöjä, ja hyvin suurikokoinen kynodontti. Sen pää on ruumiin kokoon suhteutettuna suuri, kallon pituus on noin 30–45 cm. Kallo on jokseenkin kapea ja sen alaleuassa on käytännöllisestikatsoen vain yksi luu, jossa ovat eläimen alaleuan etu-, kulma- ja poskihampaat. Kulmahammas on suuri ja alaleuan muoto mahdollistaa leukojen suuren avautumisen. Eläimellä oli kallon rakenteesta päätellen suuret leukalihakset ja täten suuri puruvoima. Cynognathusin vartalo on voimakasrakenteinen ja takajalat sijaitsevat ruumiin alla, joten eläimen asento oli sen eläessä nisäkäsmäinen.
Luokittelu
Cynognathus kuuluu kladiin Eucynodontia, kladiin Cynognathia ja heimoon Cynognathidae. Eucynodontian edustajana se on täten läheisempää sukua nisäkkäille kuin ”primitiivisemmille” kynodonteille, joita ovat esimerkiksi Progalesaurus, Procynosuchus ja Thrinaxodon.
Fylogenia
Muokattu Botha et al. (2007):
J. A. Hopson (2001):
Vääntelänkoski
Vääntelänkoski (myös Väänteenkoski) on Aurajoen toiseksi alin koski Liedossa. Kosken pituus on 100 metriä ja pudotus noin 1,5 m. Keskellä viljelysmaisemaa sijaitsevan kosken pohja muodostuu laakeista kallioista. Kosken ylittää kävelysilta. Aiemmin koskessa on ollut mylly, joka purettiin vuonna 1958. Lähellä koskea on eräs Aurajokilaakson harvoista hakamaista.
Henk Norel
Ura
Yhden kauden jälkeen Alicantessa Joventut päätti nostaa hänet edustusjoukkueeseen. Ensimmäisellä kokonaisella Joventut-kaudellaan Norel teki Euroliigassa 3,1 pistettä ja otti 2,2 levypalloa ottelua kohden. Hänen aggressiivinen pelitapansa takia hän muun muassa mursi nenänsä debyyttikautensa aikana, mutta nousi kotiyleisön suosikiksi.
Tommi Kinnunen
Neljäntienristeys (2014)
Esikoisromaaninsa Neljäntienristeyksen kirjoittamisen Kinnunen aloitti novellien muodossa syksyllä 2012 Turun suomenkielisen työväenopiston lyhytproosakurssilla ja jatkoi tekstin työstämistä Kirsti Ellilän kirjoituskurssilla. Kesällä 2013 hänen ystävänsä Joni Pyysalo luki tekstin ja lähetti sen edelleen WSOY:lle, joka julkaisi kirjan helmikuussa 2014. Siihen perustuva näytelmä kantaesitettiin Turun kaupunginteatterissa 29. tammikuuta 2016 ja Kotkan kaupunginteatterissa 6. helmikuuta 2016. Tammikuussa 2017 Oulun kaupunginteatteri toi ensi-iltaan teokseen perustuvan oopperan, jonka on säveltänyt Tapio Tuomela ja kirjoittanut Sami Parkkinen.
Neljäntienristeys sijoittuu jälleenrakennusaikaan, ja sen lähtökohtana olivat Kinnusen valokuvaajasuvun valokuvat. Helsingin Sanomien kirjallisuuskriitikko Antti Majander luonnehti romaania harvinaisen painokkaaksi ja varmaotteiseksi proosadebyytiksi.
Neljäntienristeys oli ilmestymisvuonnaan Finlandia-palkintoehdokas. Se oli ehdolla myös Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon saajaksi. Keväällä 2015 teos sai Suuren journalistipalkinnon yhteydessä ensimmäistä kertaa jaetun Vuoden kirja -palkinnon. Kinnuselle myönnettiin Kiitos kirjasta -tunnustuspalkinto keväällä 2015. Syksyllä 2015 hän sai kirjasta Nuori Aleksis -palkinnon.
Pintti (2018)
Kinnusen kolmas romaani Pintti ilmestyi 2018. Hän kertoo siinä lasinpuhaltajien tarinan. Teos voitti Botnia-kirjallisuuspalkinnon vuonna 2019.
Muu tuotanto
Kinnunen on kirjoittanut radio-oopperan Kylmän maan kuningatar libreton yhdessä säveltäjä Riikka Talvitien kanssa. Hän on myös julkaissut novellin "Jatsityttö" antologiassa Marilyn, Marilyn: Tarinoita ikonista ja ihmisestä ja novellin "Nuku nurmelle hyvälle" kokoelmassa Toinen tuntematon. Hän on myös kirjoittanut näytelmä- ja kabareetekstejä Turun ylioppilasteatteriin sekä Turun Nuoreen Teatteriin. Hän on myös ollut mukana tekemässä Otavan kustantamaa äidinkielen Särmä-oppikirjasarjaa. Hän on lisäksi toiminut Ylen kolumnistina ja kirjoittanut tekstit Tanssiteatteri Erin esitykseen Rakkauden viiltoja.
Kinnunen toimi yhdessä Salla Simukan kanssa Turun Kirjamessujen ohjelmapäällikkönä vuoden 2017.
Haapasaaren vaakuna
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kolme hopeapuikkaria alatusten.” Vaakunan on suunnitellut Kimmo Kara, ja Haapasaaren kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 17. syyskuuta 1957. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 11. joulukuuta samana vuonna.
Sokea kauhu
Sokea kauhu (See No Evil tai Blind Terror) on vuonna 1971 ensi-iltansa saanut brittiläinen kauhuelokuva. Siinä Mia Farrow esittää äskettäin sokeutunutta Sarah-nimistä naista. Sarah palaa setänsä taloon, jossa hänen sukulaisensa on murhattu hänen tietämättään. Sarah löytää ruumiit yksi kerrallaan ja joutuu pakenemaan mielipuolista tappajaa. Elokuvalla oli pieni budjetti, mutta siitä tuli sitäkin suositumpi; erityisesti Farrow'n roolisuoritusta on kehuttu.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen pitää asetelmaa kiinnostavana ja ohjausta varmana, mutta tarinaa silti melko tyhjästä nyhjäistynä. Hän antaa Sokealle kauhulle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. VideoHound's Golden Movie Retriever antaa elokuvalle kolme tähteä neljästä.
Kuudes aisti (elokuva)
Kuudes aisti on vuonna 1999 valmistunut jännityselokuva, jonka on ohjannut M. Night Shyamalan.
Juoni
Elokuva kertoo Malcolm Crowesta (Bruce Willis), joka on arvostettu lastenpsykologi. Malcolmia on jo vuosia vaivannut yksi potilas, jota hän ei voinut auttaa. Malcolm tapaa yhdeksänvuotiaan pojan (Haley Joel Osment), joka pystyy puhumaan kuolleille. Häntä auttaessaan Malcolm tajuaa, että kuolleet eivät halua satuttaa poikaa, vaan he pyytävät apua.
Vastaanotto
Kuudes aisti oli ilmestyessään valtava menestys niin rahallisesti kuin kriitikoidenkin silmissä. Erityisesti Haley Joel Osmentin roolisuoritus keräsi laajasti ylistystä. Elokuva sai vuoden 2000 Oscar-gaalassa kuusi ehdokkuutta, muun muassa parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, miessivuosasta (Osment) ja naissivuosasta (Collette).
Helsingin Sanomien elokuvakriitikko Helena Ylänen kehui elokuvaa "upeasti rakennetuksi". Hän kirjoitti elokuvan olevan "kerronnallisesti niin kimmoisa, että pienetkin mielialan ja ilmapiirin vaihtelut toimivat kuin hyvin sijoitetut ilma-aukot. Hyvin keskitetty tarina pyörii vain muutaman henkilön varassa. Näyttelijäntyön laatu on keskeinen syy kaiken onnistumiseen".
Isänpäivä (albumi)
Isänpäivä on Teflon Brothersin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 7. marraskuuta 2014 Johanna Kustannuksen kautta. Albumi ylsi alun perin Suomen virallisen albumilistan 46. sijalle, mutta nousi uudestaan listalle toukokuussa 2019 korkeimmillaan sijalle 25.
Taustaa
Albumilta on julkaistu yhteensä neljä singleä: "Kärpästen juhlat (osa 2)", "Kendo Anthem", "Maradona (kesä '86)" ja "Isänpäivälaulu". Marraskuussa 2014 kappaleen Maradona (kesä '86) musiikkivideota oli katseltu videopalvelu YouTubessa jo kaksi miljoonaa kertaa. Singleistä "Kendo Anthem" ja "Maradona (kesä '86)" ovat myyneet molemmat kultaa.
John Howard Pyle
pienoiskuva|John Howard Pyle vuonna 1954.John Howard Pyle (25. maaliskuuta 1906 – 29. marraskuuta 1987) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän toimi Arizonan kuvernöörinä vuosina 1951–1955.
Pyle syntyi Sheridanissa, Wyomingissa. Hän oli Arizonan ensimmäinen 1900-luvun puolella syntynyt kuvernööri. Hän voitti vuoden 1950 vaalissa Ana Frohmillerin, mutta ei onnistunut tulemaan valituksi uudelleen 1954.
Pyle kuoli 81-vuotiaana Tempessä, Arizonassa, johon hänet myös haudattiin.
I Have a Dream
thumb|Martin Luther King, Jr. pitämässä puhettaan [[Lincoln Memorialin portailla]] I Have a Dream on Martin Luther Kingin puhe, jossa hän esitti toiveensa mustan ja valkoisen väestön välillä vallitsevasta rauhasta ja tasa-arvosta. King piti puheensa yli 250 000 kansalaisoikeuksien puolustajalle Washingtonissa Lincoln Memorialin edustalla suurmielenosoituksessa 28. elokuuta 1963. Puheen ansiosta rotuerottelun vastustajat saatiin liikkeelle. Vuonna 1964 hyväksytyn kansalaisoikeuslain on katsottu saaneen myötätuulta puheen vuoksi. Toisaalta puhe lisäsi myös Kingin vastustajia.
King vetosi puheessa Yhdysvaltain itsenäisyysjulistukseen ja perustuslakiin. Osa puheesta vastasi sisällöltään aikaisempaa Kingin puhetta, jonka hän piti Detroitissa kesäkuussa 1963. Puhe alkoi seuraavasti: "Sata vuotta sitten suuri amerikkalainen, jonka symbolisessa varjossa seisomme tänään, allekirjoitti vapautusjulistuksen. Tämä merkittävä julistus oli kuin valonhohtoinen toivon majakka miljoonille neekeriorjille, jotka olivat kärventyneet epäoikeudenmukaisuuden loimottavissa liekeissä. Se tuli riemuisana päivänkajona päättämään heidän vankeutensa pitkän yön. Mutta sata vuotta myöhemmin neekeri ei vieläkään ole vapaa."Vuonna 1999 tehdyssä kyselyssä ”I Have a Dream” valittiin 1900-luvun parhaaksi yhdysvaltalaiseksi puheeksi.
Harri Haanpää
thumb|Harri Haanpää [[Helsingin kirjamessut|Helsingin kirjamessuilla 2013.]] Harri Haanpää (s. 3. syyskuuta 1951 Pori) on WSOY:n entinen kotimaisen kaunokirjallisuuden kustannuspäällikkö, joka oli keskeinen henkilö yhtiön kotimaisen kirjallisuuden julkaisussa. Haanpää on ollut monien tunnetuimpien kirjailijoiden, kuten Rosa Liksom, Jari Tervo ja Sofi Oksanen, luottohenkilö ja -kustannustoimittaja. WSOY:n vuoden 2010 kriisin aikana, jolloin yhtiöstä lähti useita kirjailijoita muihin taloihin, hänet siirrettiin kustannuspäällikön tehtävästä kustantajaksi, ja hänen tilalleen tuli Yleisradiosta Harri Virtanen. Toukokuussa 2011 julkistettiin tieto, että hän oli siinä yhteydessä sopinut jäävänsä eläkkeelle syyskuussa 2011.
Eläkkeelle siirryttyään Haanpää on jatkanut kirjojen toimittamista freelancerina WSOY:lle. Joulukuusta 2011 hän aloitti Liken kustannuspäällikkönä. Samassa yhteydessä Likeen siirtyivät myös Sofi Oksanen ja Riikka Ala-Harja.
Rossellini
Rossellini ja Rosselini ja Rosellini on yleinen italialainen sukunimi.
Rossellini voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Pog-o-Matic Pogómen 3000000
Pog-o-Matic Pogómen 3000000 on suomalaisen psytrance-artisti Luomuhapon toinen studioalbumi. Albumin julkaisi Freakdance Records 1. marraskuuta 2004. Albumi julkaistiin Suomen lisäksi Hong Kongissa huhtikuussa 2007. Hong Kongin versio julkaistiin Faerie Dragon Recordsin kautta.
Tuuleen kirjoitettu
Tuuleen kirjoitettu (Written on the Wind) on vuonna 1956 ensi-iltansa saanut Douglas Sirkin ohjaama draamaelokuva. George Zuckermanin käsikirjoitus perustuu Robert Wilderin vuonna 1947 kirjoittamaan novelliin. Pääosissa ovat Rock Hudson, Lauren Bacall, Robert Stack ja Dorothy Malone. Elokuva kertoo seksin, vallan ja rahan yhteen punoutuneista siteistä. Dorothy Malone sai Oscar-palkinnon elokuvan sivuroolista ja lisäksi elokuva sai Oscar-ehdokkuudet tunnuslaulustaan, jonka on säveltänyt Victor Young ja sanoittanut Sammy Cahn, sekä miessivuosasta (Robert Stack).
Näyttelijät
Lähde:
Dardennen veljekset
Vuonna 1999 veljekset voittivat Cannesin elokuvajuhlilla arvostetun Kultaisen palmun elokuvallaan Rosetta. Kaikki heidän tämän jälkeen ilmestyneet elokuvansa ovat kilpailleet Cannesissa ja voittaneet jonkin suurista palkinnoista. Vuonna 2005 he voittivat toisen kultaisen palmun elokuvalla Lapsi (L'Enfant).
2001 Maniacs
2001 Maniacs on vuonna 2005 ilmestynyt yhdysvaltalainen kauhukomedia. Elokuvan on ohjannut Tim Sullivan ja siinä näyttelevät muun muassa Robert Englund, Lin Shaye, Giuseppe Andrews ja Jay Gillespie.
Contrapunctus
Contrapunctus on akateemikko Sam Vannin (1908–1992) kolmiosainen seinämaalaus vuodelta 1959–1960. Maalaus sijaitsee Helsingin suomenkielisen työväenopiston (Helsinginkatu 26) toisessa kerroksessa, Viipurinsalin sisäänkäynnin vieressä. Teos oli merkkitapaus niin Vannin uran kuin abstraktin ja konkreettisen taiteen Suomeen tulon kannalta.
Myös Ateneumin taidemuseon kokoelmissa on teoksesta kollaasimalli. Contrapunctus oli ensimmäinen ei-esittävä taideteos, joka voitti avoimen taidekilpailun Suomessa ja työ toteutettiin julkisin varoin. Lisäksi Porin taidemuseon kokoelmissa on pieni hiili- ja lyijykynäluonnos seinämaalauksesta.
Musiikissa termi kontrapunkti tarkoittaa kahden tai useamman melodian hallittua yhdistämistä yhtäaikaiseksi. Vannin teoksessa melodioiden tilalla on värejä ja muotoja, joilla on vastamuoto.
Ateneumin teos toteutettiin samaan mittakaavaan varsinaisen Contrapuctuksen kanssa vuonna 1960. Ateneumin taidemuseo osti työn vuonna 1961. Ateneumin kollaasi koostuu kolmesta rinnakkaisesta osasta, joista vasemmanpuoleinen osa kuvaa muotojen kaaosta. Keskimmäinen osa kuvaa taistelevaa ihmistä ja oikeanpuoleinen osa järjestystä. Keskimmäisen osan taisteleva ihminen erottuu viivakimppuna punaisen osan vieressä. Vanni totesi maalauksen kuvaavan ihmisen hengen voitokasta taistelua, jossa järjestymätön aine muuttuu orgaaniseksi kokonaisuudeksi.
André Marie
André Marie (3. joulukuuta 1897 Honfleur, Calvados, Ranska – 12. kesäkuuta 1974 Rouen, Seine-Maritime, Ranska) oli Ranskan pääministerinä vuonna 1948.
Toisen maailmansodan saksalaismiehityksen aikana Gestapo piti häntä Buchenwaldissa vuosina 1943-1945 epäiltynä vastarintatoiminnasta. Sodan jälkeen hän toimi oikeusministerinä, taisteli mustan pörssin kauppaa vastaan ja palautti maahan lakia ja järjestystä. Opetusministerinä hän rakennutti uudelleen sodassa tuhoutuneita kouluja, samoin kuin uusia kouluja suurille sodanjälkeisille ikäluokille.
Théoneste Bagosora
Théoneste Bagosora (16. elokuuta 1941 – 25. syyskuuta 2021 Bamako, Mali ) oli ruandalainen eversti, joka tuomittiin Kansainvälisessä Ruanda tuomioistuimessa elinkautiseen vankeusrangaistukseen Ruandan kansanmurhan pääsuunnittelijana.
Bagosora syntyi vuonna 1941 Gisenyin alueella Ruanda-Urundin länsiosassa. Presidentti Juvénal Habyarimana ja monet muut hutueliitin jäsenet olivat kotoisin samalta seudulta. Bagosora valmistui upseeriksi 1964 ja sen jälkeen hänjatkoi opintojaan Ranskassa.
Eversti Bagosora oli maansa armeijan ylipäällikkö, kun hän laati suunnitelman maansa tutsivähemmistön tuhoamisesta. Sadan seuraavan päivän aikana tutseja surmattiin yli 800 000. Bagosoara organisoi, koulutti ja aseisti yhdessä kahden muun upseerin kanssa Interahamwe-joukot, jotka totetuttivat tappamisen. He kokosivat myös nimilistoja tutseista ja maltillisista hutuista, jotka vastustivat etnisiä puhdistuksia. Valmistelu oli alkanut jo vuonna 1990, vaikka kansanmurha leimahti liikkeelle vuonna 1994 presidentti Habyarimanan lentokoneen syöksyttyä maahan. Kun hutujen sotaonni kääntyi, Théoneste Bagosora pakeni Kameruniin, jossa hänet pidätettiin vuonna 1996. Hänet luovutettiin Ruanda-tuomioistuimen eteen.
Savumuura
Savumuura (Cercomacra tyrannina) on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava puumuuriin kuuluva varpuslintu.
Elintavat
Savumuurat liikkuvat yleensä pareittain. Laji viihtyy tiheiköissä, joista sitä on vaikea havaita. Savumuurat eivät yleensä liity muiden lintulajien kanssa sekaparviksi.
Savumuurien pesimäkausi kestää maaliskuulta kesäkuulle. Pesä on pussimainen ja sijaitsee aluskasvillisuuden joukossa. Naaras munii kaksi valkoista, ruskeapilkullista munaa.
Borealophitecus
Borealophitecus on suomalaisen psytrance-artisti Luomuhapon kolmas albumi. Se julkaistiin 22. joulukuuta 2005 Freakdance Recordsin kautta. Albumi oli saatavilla fyysisenä äänitteenä ainoastaan kasettina 100 kopion rajoitetulla painoserällä ja on sittemmin loppuunmyyty. Albumi on yhtä kappaletta lukuun ottamatta imuroitavissa ilmaiseksi mp3-muodossa Freakdance Recordsin kotisivuilta.
Piikkineulat
Piikkineulat (Indostomidae) on yhdyskiduskalojen lahkoon kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Kaakkois-Aasiasta.
Lajit ja anatomia
Piikkineulojen heimoon kuuluu 1 suku ja 3 lajia. Lajit ovat piikkineula (Indostomus paradoxus), I. crocodilus ja I. spinosus. Piikkineulalajit ovat pieniä kaloja ja voivat suurimmillaan saavuttaa 3,3 cm:n pituuden. Tyypillisiä piirteitä ovat hoikka ruumis, jota peittävät luulevyt, putkimaisen kuonon päässä sijaitseva suu, 5–6 piikkiä selässä ennen selkäevää, Ohut pyrstönvarsi ja viuhkamainen pyrstöevä.
Levinneisyys
Piikkineulalajeja tavataan erityisesti soisilta alueilta runsaan vesikasvillisuuden joukosta. Heimon lajeja tavataan Myanmarista, Thaimaasta, Malesiasta, Laosista ja Kambodža. Ensimmäisen kerran piikkineuloja löytyi Myanmarista Indawgyi-järvestä.
Kaarina Lönn
Alma Kaarina Vaher (sukunimi vuoteen 1935 Lönn, 8. lokakuuta 1896 Jyväskylä – 23. elokuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen runoilija. Hän syntyi sokeana, mutta lapsena tehty silmäleikkaus antoi hänelle kohtalaisen heikon näkökyvyn. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1917. Sen jälkeen hän kävi Jyväskylän seminaarin ja täydensi opintojaan Helsingin yliopistossa. Työuransa hän teki Helsingin sokeainkoulun opettajana vuosina 1928–1963.
Teoksia
Nimellä Kaarina Lönn: Nimellä Kaarina Vaher:
Iso-Britannia olympialaisissa
thumb|[[Kesäolympialaiset 2012 järjestettiin Isossa-Britanniassa. ]] thumb|right|[[Christine Ohuruogu kesäolympialaisissa 2008. ]] thumb|Ison-Britannian joukkue talviolympialaisissa 2010. Iso-Britannia on yksi niistä neljästä maasta, jotka ovat osallistuneet kaikkiin olympialaisiin.
Nimestään huolimatta joukkue edustaa koko Yhdistynyttä kuningaskuntaa sekä sen erillisalueita (Jersey, Guernsey ja Mansaari) ja merentakaisia alueita lukuun ottamatta Bermudaa, Brittiläisiä Neitsytsaaria ja Caymansaaria, jotka osallistuvat olympialaisiin omilla joukkueillaan. Vaikka Irlannin olympiakomitea edustaa koko Irlannin saarta, pohjoisirlantilaiset urheilijat saavat valita itse, osallistuvatko he olympiakisoihin Ison-Britannian vai Irlannin joukkueessa.
For We Are Many
For We Are Many on yhdysvaltalaisen metalcoreyhtye All That Remainsin viides studioalbumi. Albumin tuotti Adam Dutkiewicz, joka on tuottanut myös yhtyeen albumit This Darkened Heart ja The Fall of Ideals.
Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 10.
Postinumero
Helmikuussa 2005 Maailman postiliitto UPU:n 190 jäsenestä 117 käytti jonkinlaista postinumerojärjestelmää. Postinumeroa eivät käytä mm. Hongkong, Macao, Panama ja Vietnam. Suurimmaksi osaksi maiden käyttämät postinumerojärjestelmät ovat täysin numeerisia. Joissain maissa ne voivat sisältää myös kirjaimia, kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Alankomaissa, Kanadassa ja Argentiinassa. Euroopan maissa postinumero sijoitetaan osoitteeseen tyypillisesti ennen kaupunkia (paitsi Latviassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa).
Kansainvälisissä lähetyksissä numeron eteen lisätään joskus selvennykseksi maatunnus. Maailman postiliitto UPU ei kuitenkaan suosittele maatunnusten käyttöä, ja ne ovat ai­heut­ta­neet jopa se­kaan­nuk­sia. Maatunnusten käyttö on tai oli käytössä vain Euroopan maissa, ja monet niistäkin (esim. Saksa ja Itävalta) ovat luopuneet käytöstä tai jopa kieltäneet sen molempiin suuntiin, myös Suomeen lähtevässä postissa. Syy on, että maatunnukset ovat ai­heut­ta­neet se­kaan­nuk­sia. Maatunnuksia ei monissa maissa käytetä eikä tunneta hyvin, mikä voi johtaa väärinkäsityksiin.
Postinumerot Suomessa
Suomessa siirryttiin postinumerojärjestelmään kansainvälistä esimerkkiä seuraten 1970-luvun alkupuolella. Järjestelmä oli koekäytössä vuoden 1971, jolloin myös ilmestyi ensimmäinen postinumeroluettelo, vuosi 1972 muodosti ylimenokauden ja virallisesti järjestelmään siirryttiin vuoden 1973 alussa. Paperille painettuja postinumeroluetteloita julkaistiin noin kolmen-neljän vuoden välein, viimeisen kerran vuonna 1998. Helsingissä aloitettiin postitoimipaikkojen numerointi vuonna 1966, kuten esim. Helsinki 57.
Erikoisena postinumerona oli aiemmin 99999 Korvatunturi eli Joulupukin posti. Nykyinen Joulupukin osoite on Tähtikuja 1, 96930 NAPAPIIRI.
Posti jakaa suuret kaupungit omiin postinumeroalueisiinsa siten, että keskustan alue on aina 100-loppuinen ja mitä kauemmaksi keskustasta siirrytään, sen suuremmiksi viimeiset kolme numeroa yleensä kasvavat. Ensin edetään sataluvuilla, mutta suuria postinumeroalueita joudutaan usein pilkkomaan kymmenluvuilla. Pienet kaupungit ja kunnat saattavat muodostua vain yhdestä postinumeroalueesta, kuten esimerkiksi Kauniainen (02700) ja Kaskinen (64260). Postinumerojärjestelmän alkuaikoina postitoimipaikkojen nimet kantoivat kaupungeissa ja kauppaloissa itse kuntien nimiä ja maalaiskunnissa puolestaan kylien nimiä. Esimerkiksi lehtien palkintokilpailujen voittajien kotipaikkakunnat ovat postitoimipaikkojen nimiä.
Kansainvälisessä postiliikenteessä suomalaisten postinumeroiden eteen suositellaan laitettavaksi maatunnus FI. Esimerkiksi Kouvolan keskustan postinumero olisi näin FI-45100. Ennen vuotta 2004 maatunnus oli jonkin aikaa FIN ja ennen sitä pitkään SF. FIN-tunnuksen käytöstä on pitänyt luopua vuoden 2005 jälkeen.
Luigi Galleani
right|thumb|160px|Luigi Galleani Luigi Galleani (1861 – 4. marraskuuta 1931) oli italialainen anarkisti, joka toimi poliittisesti aktiivisesti Yhdysvalloissa vuosina 1901–1919, jolloin hänet karkotettiin Yhdysvalloista. Hän oli tunnettu siitä, että hän kannatti väkivaltaa instituutioita vastaan, mukaan lukien "tyrannien" ja "ihmisten vihollisten" salamurhaaminen. Hänen seuraajansa, joita kutsuttiin galleanisteiksi, toteuttivat useita pommi-iskuja ja salamurhan yrityksiä vuosina 1914–1932. Ryhmän uskotaan myös olleen osallisena Wall Streetillä vuonna 1920 tapahtuneeseen pommi-iskuun, jossa kuoli 38 ihmistä ja loukkaantui 400. Nykyään Galleania pidetään anarkokommunistina.
Varhainen elämä ja ura
Galleani syntyi Vercellissä Piemontessa keskiluokkaiseen perheeseen. Galleanista tuli anarkisti hänen opiskellessaan Torinon yliopistossa. Hän jätti koulun ennen valmistumistaan. Galleani joutui pakenemaan Torinosta Ranskaan vuonna 1880. Tämän johdosta hänet pidätettiin ja myöhemmin karkotettiin Sveitsistä. Hän siirtyi takaisin Ranskaan, mutta muutaman vuoden kuluttua hänet karkotettiin myös Ranskasta.
Galleani asui Ranskassa lähes 20 vuotta. Hän vietti jonkin aikaa Sveitsissä ystävänsä maantieteilijän ja anarkistin Élisée Reclus kanssa. Galleani avusti Reclusta tämän suurteoksen La Nouvelle Geographien työstämisessä. Lisäksi hän auttoi Reclusta järjestämään Geneven yliopiston opiskelijoiden keskuudessa mielenosoituksen vuonna 1887. Mielenosoitus järjestettiin vuotta aiemmin Chicagossa tapahtuneen Heinätorin verilöylyn muistoksi.
Galleani palasi Italiaan, jossa hänet muutaman vuoden kuluttua pidätettiin ja tuomittiin salaliitosta 5 vuoden vankeusrangaistukseen. Vuodesta 1894, kun hän oli 31-vuotias, hän vietti yli 5 vuotta vankilassa ja sisäisessä maanpaossa, pääasiassa Pantellerian saarella Sisilian lähellä. Pantelleriassa hän tutustui tulevaan vaimoonsa Mariaan, jolla jo oli yksi lapsi. Luigi ja Maria Galleani saivat yhdessä 4 lasta. Emma Goldman kertoi myöhemmin tavanneensa Galleanin Barressa Vermontissa vuonna 1899, mutta tämä ei pidä paikkaansa, koska Galleani saapui Yhdysvaltoihin vasta vuonna 1901. Paettuaan Pantelleriasta vuonna 1900, Galleani siirtyi Egyptiin.
Ura Yhdysvalloissa
Pian saapumisensa jälkeen Galleani kiinnitti radikaalianarkististen piirien huomion karismaattisena puhujana, joka uskoi väkivallan olevan tarpeellista työläistä sortavien kapitalistien kukistamiseksi. Galleani asettui Patersoniin, New Jerseyhin ja hänestä tuli Yhdysvaltain johtavan italian anarkistisen julkaisun La Questione Socialen päätoimittaja. Galleani tunsi naamioimatonta ylpeyttä kuvatessaan itseään vallankumoukselliseksi propagandistiksi, joka oli omistautunut nykyisen hallinnon tuhoamiselle. Galleani oli erittäin taitava puhuja.
Vuonna 1902 Patersonissa sijainneen silkkitehtaan työntekijät menivät lakkoon ja Galleani käytti puhujan taitojaan kannustaen työntekijöitä yleislakkoon. Poliisin tulitettua mielenosoittajia, Galleani haavoittui kasvoihin ja hänet tuomittiin myöhemmin mellakan lietsomisesta. Hän pakeni Kanadaan, jossa viranomaiset pidättivät hänet ja saattoivat takaisin rajan yli Yhdysvaltoihin.
Abu Yusuf Ya'qub al-Mansur
Abu Yusuf Ya'qub al-Mansur oli Marrakechin kalifi 1184-99. Hänen valtakautensa suurin osa kului maan rajojen puolustamiseen ja voitettuaan kristityt joukot Alacrossin taistelussa vuonna 1195 hän sai lisänimen al-Mansur, voittoisa. Voitto vakautti hänen valtansa Espanjassa, mutta hän joutui taistelemaan jatkuvasti kapinallisia berberiheimoja vastaan: vuonna 1185 kapinaan nousi almoravidi-prinssi Beni Ghaniyan dynastiasta, eikä hänen onnistunut koskaan kukistamaan Tunisian kapinallisheimoja.
Luigi Galleani
Ura Yhdysvalloissa
Galleani kiinnostui Barressa, Vermontissa sijainneesta italialaisyhteisöstä, jossa siirtolaiset olivat löytäneet työtä muurareina. Nämä työläiset muodostivat pääosa Barren anarkistiyhteisöstä. Galleani piti kokouksia ja kirjoitti esseitä. Hän perusti uutislehden Cronaca Sovversiva, joka ilmestyi 15 vuoden ajan ennen kuin Yhdysvaltain hallitus lakkautti lehden vuonna 1918 säädetyllä lailla, joka kielsi epälojaalin, rienaavan, rääväsuisen tai kiroilun.
Abu Yusuf Ya'qub al-Mansur
thumb|300px|Giralda Abu Yusuf Ya'qub al-Mansur oli suuri rakennuttaja: Ouadaian portti ja El-Hassanin moskeija Rabatissa todistavat suurenmoista kivenkäsittelytaitoa ja Giralda Sevillassa osoittaa hänen kuuluvan maailman suurimpien rakennuttajien joukkoon.
Luigi Galleani
Ura Yhdysvalloissa
Cronaca Sovversivassa oli yleensä korkeintaan 8 sivua ja lehdellä oli parhaimmillaan 5 000 tilaajaa. Lehti esitteli erilaisia radikaaleja näkemyksiä kuten esimerkiksi Jumalan olemassaolon epäilyyn, vapaaseen rakkauteen ja valtion tyrannian vastustamiseen. Lehti julkaisi usein "kapitalististen vakoojien", jotka käytännössä olivat liikemiehiä, lakonmurtajia ja muita "ihmisten vihollisia", osoitteita ja henkilötietoja.
Abu Yusuf Ya'qub al-Mansur
Poistaakseen sisäisiä uskonnollisia ristiriitoja kalifi poltatti joukon isänsä filosofiystävien kirjoittamia kirjoja sekä malikiten laillisen perinteen lakikirjat. Näin järkiperäinen islamilainen filosofia sai kuoliniskun ja tilalle astui kalifin luoma synteesi, joka palautti uskonnollisen tulkinnan oikeusoppineille.
Luigi Galleani
Ura Yhdysvalloissa
Cronaca Sovversivassa Galleani rakensi teoriaansa suorasta toiminnasta ja propagandasta. Hän kehui Gaetano Brescin tekoa ampua kuningas Umberto I.
Abu Yusuf Ya'qub al-Mansur
Abu Yusuf Ya'qub al-Mansurin kuoltua kalifiksi valittiin hänen poikansa Muhammad an-Nasir.
Luigi Galleani
Ura Yhdysvalloissa
Yksi Cronaca Sovversivan kiinnostavimmista julkaisuista oli pieni mainos, joka kauppasi viattomasti nimettyä lehtistä La Salute è in voi! (Terveys on sinussa!) 25 sentin hintaan. Lehtistä kuvailtiin kaikkien proletaariperheiden välttämättömäksi teokseksi. Lehtinen oli käytännössä pomminrakentamisohje. Galleani tarjosi lukijoilleen nitroglyseriinin kemiallisen kaavan. New Yorkin kaupungin pommiryhmä kuvasi ohjeita tarkaksi ja käytännönläheisiksi. Galleani oli kuitenkin tehnyt nitroglyseriinin kaavassa virheen, joka aiheutti ainakin yhden ennenaikaisen räjähdyksen. Hän korjasi virheen vuoden 1908 painokseen.
Vallankumouksellinen toiminta
Galleanista tuli uhmakkaampi ja hän keräsi ympärilleen ryhmän radikaaleja ystäviä. Galleani ja hänen ryhmänsä ajoivat radikaalia anarkismia ja ennen kaikkea suoraa toimintaa. Ajan kuluessa useat Galleanin seuraajista käyttivät pommeja ja muita väkivaltaisia keinoja saadakseen viestinsä läpi. Galleani itse kannatti toimintaa, mutta ei ilmeisesti koskaan varsinaisesti osallistunut siihen, lukuun ottamatta kirjoittamaansa pomminrakennusohjetta.
Historioitsijat uskovat, että Galleanin seuraajat aloittivat pommi-iskut vuonna 1914. Samana vuonna kuin Galleani julkaisi teoksen Facccia a Faccia col Nemic (Kasvokkain vihollisen kanssa), jossa hän ylisti anarkistisia salamurhaajia marttyyreiksi ja vallankumouksen sankareiksi. Galleanistit osallistuivat New Yorkissa ainakin kahteen pommi-iskuun sen jälkeen kun poliisi väkivaltaisesti hajotti John D. Rockefellerin kodin edustalle kokoontuneen mielenosoituksen. Seuraavien kuukausien aikana tapahtui räjähdyksiä useissa New Yorkin virallisissa rakennuksissa, kuten poliisiasemilla, kirkoissa ja oikeustaloissa. 14. marraskuuta 1914 pommi oli asetettu Tombsin poliisioikeustalolle. Tammikuussa 1915 poliisi paljasti suunnitelman Pyhän Patrickin tuomiokirkon räjäyttämiseksi. Yhden epäilyn kotoa löytyi Galleanin pomminrakennusopas.
Nesto Dondoglio, Chicagossa asunut kokki, joka käytti nimeä Jean Crones, myrkytti noin 100 henkilöä arkkipiispa Mundeleinin kunniaksi vuonna 1916 järjestetyssä illallistilaisuudessa. Dondoglio sekoitti illallisella tarjottuun keittoon arsenikkia. Yksikään vieraista ei kuollut vieraana olleen lääkärin valmistaman oksennuslääkkeen ansiosta. Dondoglion asunto tutkittiin ja sieltä löydettiin useita myrkkyjä. Dondogliota ei kuitenkaan ikinä pidätetty. Hän pakeni itärannikolle, jossa hän eli kuolemaansa saakka, vuoteen 1922, piilotettuna muiden Galleanistien koteihin.
6. joulukuuta 1916 Galleanisti Alfonso Fagotti pidätettiin tämän puukotettua poliisia Bostonissa tapahtuneessa mellakassa. Seuraavana päivänä Galleanistit räjäyttivät pommin Bostonin satamapoliisin Salutation Streetillä sijainneella asemalla. Fagotti tuomittiin ja vangittiin sekä lopulta karkotettiin Italiaan.
Jotkin historioitsijat epäilevät Galleanisteja osallistumisesta vuonna 1916 San Franciscossa tapahtuneeseen pommi-iskuun. Iskusta ei tuomittu ketään Galleanistia, mutta pommin rakenne muistutti hyvin paljon Galleanistien käyttämää rakennetta.
Tilanteen kiristyessä Euroopassa ja Yhdysvaltojen otettua käyttöön asevelvollisuuden, Galleani kehotti seuraajiaan siirtymään Meksikoon, jossa he voisivat odottaa vallankumousta ja välttää listautumisen armeijaan. Pommi-iskut Yhdysvalloissa lakkasivat joksikin aikaa. Vuoden 1917 lopussa useat Galleanistit palasivat Yhdysvaltoihin ja jatkoivat toimintaansa.
Mario Budan uskotaan rakentaneen 24. marraskuuta 1917 Milwaukeen poliisiasemalla räjähtäneen suuren mustaruutipommin, jossa oli ajastettu sytytin. Poliisit olivat löytäneet pommin kirkon kellarista ja vieneet sen poliisiasemalle, jossa se räjähti. Räjähdyksessä kuoli 9 poliisia ja yksi siviili. Tapaus oli vakavin Yhdysvalloissa tuohon asti tapahtunut terrori-isku. Pommi oli ilmeisesti suunnattu pastori August Giulianaa vastaan. Giuliana oli aiemmin järjestänyt kokouksen, jota paikalliset anarkistit olivat vastustaneet.
Satunnaisia räjähdyksiä tapahtui New Yrokissa, San Franciscossa, Washingtonissa, Bostonissa ja Milwaukeessa. Iskut vaihtelivat tehokkuudessaan, ja ne liitettiin Galleanisteihin, mutta rikossyytteitä tapauksista ei seurannut. Helmikuussa 1918 Yhdysvaltain viranomaiset tekivät kotietsinnän Cronoca Sovversivan toimitukseen, keskeyttivät julkaisun ja pidättivät lehden toimittajat. Yksi henkilökunnan jäsen piilotti lehden tilaajista tehdyn listan, mutta viranomaiset saivat yli 3 000 tilaajan tiedot.
17. tammikuuta 1918, 19-vuotias Galleanisti Gabriella Segata Antolini pidätettiin tämän kuljetettua dynamiitilla täytettyä laukkua. Antolini oli saanut laukun Carlo Valdinocilta. Kuulusteluissa Antolini antoi väärän nimen ja kieltäytyi yhteistyöstä poliisin kanssa. Hänet vangittiin 14 kuukaudeksi ennen kuin hänet lopulta vapautettiin. Ollessaan vankilassa Antolini tapasi Emma Goldmanin ja ystävystyi tämän kanssa.
Väkivallan ja yleisen levottomuuden seurauksena, Yhdysvaltain kongressi hyväksyi lokakuussa 1918 lain, jonka tarkoituksena oli valvoa ulkomaalaisten toimintaa anarkistisissa tai vallankumouksellisissa järjestöissä. Galleani ja hänen seuraajansa julistivat sodan Yhdysvaltain hallitusta vastaan ja julkaisivat uhkauksen, jonka mukaan karkottaminen ei auttaisi lopettamaan väkivaltaa. Lain säätämistä seurasi sarja johtavia liike- ja virkamiehiä vastaan kohdennettuja pommi-iskuja.
Huhtikuun lopussa 1919 postissa lähetettiin noin 30 dynamiittipommia, jotka oli osoitettu poliitikoille, oikeusvirkailijoille ja rahoittajille (mukaan lukien John D. Rockefeller) eri puolilla maata. Yksi pommi oli lähetetty FBI:n edeltäjän Bureau of Investigationin agentille R.W. Finchille, joka oli jäljittänyt useita Galleanisteja, mukaan lukien Carlo Valdinoci. Pommit oli tarkoitettu toimitettavaksi vappupäivänä, mutta vain osa pommeista saapui perille sillä lähettäjät eivät olleet laittaneet lähetyksiin riittävästi postimerkkejä. Yksi pommeista löydettiin ja tämän perusteella pystyttiin tunnistamaan useimmat muut lähetykset. Kukaan ei kuollut, mutta senaattori Hardwickin palvelija menetti kätensä avattuaan pommilähetyksen.
Kesäkuussa 1919 Galleanistit onnistuivat räjäyttämään 8 suurta pommia lähes samanaikaisesti eri puolilla Yhdysvaltoja. Pommit oli sijoitettu tuomareiden, liikemiesten, pormestarin, maahanmuuttovirkailijan ja kirkon rakennuksiin. Pommeissa oli jopa 9 kiloa dynamiittia, jonka ympärillä oli metallisirpaleita. Suunniteltujen uhrien joukossa oli poliitikkoja, jotka olivat kannattaneet anarkistien karkottamista ja tuomareita, jotka olivat tuominneet Galleanisteja. Räjähdyksissä kuoli yksi satunnainen ohikulkija sekä yksi Galleanisti - Carlo Valdinoci, joka oli yksi Galleanin läheisimmistä seuraajista.
27. helmikuuta 1919 neljä Galleanistia kuoli kun Franklinissa, Massachusettsissa sijainneeseen tekstiilitehtaaseen oltiin asettamassa pommia. Heidän uskotaan saaneen innoituksen räjäytykseen, Galleanin aiemmin päivällä pitämästä puheesta.
Yhdysvaltain oikeusministeri Alexander Mitchell Palmer päätti aloittaa sarjan tutkimuksia. Niihin kuului kotietsintäluvattomia puhelimiin liitettyjä kuunteluvälineitä, radikaalien julkaisujen tilaajien seuraamista. Tuhansien anarkistien, kommunistien ja muiden radikaalien toimintaa valvottiin. Kun toiminnasta oli saatu riittävästi näyttöä, oikeusministeriö aloitti henkilöiden pidätykset ja karkottamiset.
Karkotus
Luigi Galleani ja 8 hänen seuraajansa karkotettiin Italiaan kesäkuussa 1919. Viranomaisilla ei ollut riittävästi näyttöä Galleanin asettamiseksi syytteeseen, mutta hänet voitiin karkottaa, koska hän oli osallistunut vallankumoukselliseen toimintaan. Italiaan paluun jälkeen Galleani kiinnitti pian viranomaisten huomion. Hän joutui maanpakoon Italian rannikolla sijainneelle saarelle. Mussolinin noustua valtaan, Gelleania pidettiin jatkuvan poliisivalvonnan alaisena. Myöhemmin hän sai luvan palata Italian mantereelle, mutta poliisivalvonta jatkui. Galleani kuoli vuonna 1931 sydänkohtaukseen,
Jälkiseuraamukset
Galleanin karkotuksen ja Saccon ja Vanzettin tuomioiden jälkeen tapahtui uusia pommi-iskuja. Galleanin seuraajia, erityisesti Budaa, epäiltiin Wall Streetin vuoden 1920 pommi-iskusta, jossa kuoli 38 henkilöä ja loukkaantui vakavasti 143. Vuonna 1927 Galleanisteja epäiltiin uusista iskuista.
Goacci ja Recchi pakenivat pian Argentiinaan. Goacci liittyi yhteen argentiinalaisen anarkistin Severino Di Giovannin kanssa. Di Giovannin teloituksen jälkeen Goacci karkotettiin Argentiinasta, mutta hän palasi toisen maailmansodan jälkeen. Buda palasi Italiaan pian Wall Streetin pommi-iskun jälkeen. Hän asui Italiassa kuolemaansa saakka, vuoteen 1963.
Sellon ampumavälikohtaus
Sellon ampumavälikohtaus tapahtui Espoon Leppävaarassa sijaitsevan kauppakeskus Sellon Prisma-myymälässä 31. joulukuuta 2009 noin kello 10. Välikohtauksessa kuoli neljä Prisman työntekijää. Lisäksi ampuja surmasi espoolaisessa yksityisasunnossa entisen naisystävänsä, jota poliisi pitää iskun pääasiallisena kohteena, ja lopuksi itsensä. Uhri oli hakenut apua useasti, mutta ei ollut onnistunut pääsemään eroon miehestään. Hän oli jopa soittanut hätäkeskukseen vähän ennen tekoa ja pyytänyt apua. Hätäkeskus oli vastannut, että "elä nyt normaalisti siinä vaan". Poliisi epäilee, että tapahtumien motiivina olivat ampujan ja hänen entisen naisystävänsä väliset ihmissuhdeongelmat, sillä mikään ampujan taustassa ei viittaa uskonnolliseen tai poliittiseen aktiivisuuteen.
Tapahtumien kulku
Poliisi sai ilmoituksen ampumistapauksesta kello 10.08. Kauppakeskuksen kaikki asiakkaat evakuoitiin ja alue eristettiin. Poliisi etsi ampujaa kauppakeskuksesta ja sen lähialueilta. Poliisi kielsi junien pysähtymisen Leppävaaran asemalla. Matkustajien tuli kiellon aikana käyttää Kilon tai Mäkkylän asemia. Junien pysähtymiskielto purettiin kello 15.41.
Tekijä
Poliisin mukaan ampujaksi epäilty oli vuonna 1966 Mitrovicassa syntynyt Ibrahim Shkupolli. Hän oli Kosovon albaani, joka oli tullut Suomeen pakolaisena. Asuessaan 1990-luvulla useita vuosia Mikkelissä hänet tuomittiin muun muassa liikennerikkomuksista ja pahoinpitelyistä. Shkupolli oli tuomittu myös pahoinpitelystä vuonna 2001, ampuma-aserikoksesta vuosina 2004 ja 2007 sekä useisiin lähestymiskieltoihin nyt kuollutta entistä naisystäväänsä kohtaan, johon hänellä oli ollut 18 vuotta kestänyt suhde. Lisäksi hän on ollut keskusrikospoliisin tutkittavana laittoman maahanmuuton järjestämisestä. Uusimmat rikosepäilyt ainakin kahdesta petoksesta ja laittomasta uhkauksesta olivat ennen tätä ampumistapausta menneet Espoossa syyteharkintaan. Shkupolli oli hakenut Suomen kansalaisuutta mutta ei ollut saanut sitä rikollisen taustansa takia.
Poliisi sai heti ampumistapauksen jälkeen käyttöönsä tavaratalon valvontakameran nauhan, jolta voitiin seurata kaikkien ampumisten tapahtumakulku. Poliisi pystyi tämän vuoksi heti aloittamaan teosta epäillyn etsinnät.
Surmansa saaneet
thumb|Muistokynttilöitä kauppakeskus Sellon edessä 3. tammikuuta 2010. Poliisi vahvisti kuuden henkilön saaneen surmansa. Näistä neljä oli miehiä ja kaksi naisia. Yksi uhreista oli ampumisista epäilty itse. Muiden surmansa saaneiden henkilöllisyyttä ei heidän omaistensa pyynnöstä ole julkistettu.
Shkupollin entinen naisystävä löydettiin samana päivänä kello 11.50 surmattuna asunnostaan. Poliisin mukaan hänet oli surmattu ensimmäisenä.
Tell Me Why (Bobby Vintonin albumi)
Sijoitukset
Albumi - Billboard (North America)
Sellon ampumavälikohtaus
Surmansa saaneet
Kauppakeskuksessa surmattu 45-vuotias nainen oli Prisman henkilökuntaa ja 27–40-vuotiaat miehet Prisman esimiehiä. Shkupollin arvellaan tavoitelleen kauppakeskuksessa kohteekseen miestä, jota hän epäili entisen naisystävänsä uudeksi kumppaniksi. Tekojen motiivina saattoi olla myös kosto siitä, että henkensä menettäneet olivat estäneet ampujaa pääsemästä myymälään. Poliisi pitää mahdollisena sitä, että yksikään surmansa saaneista ei ollut valikoitunut tekijän kohteeksi sattumanvaraisesti. Keskusrikospoliisin tekemän esitutkinnan mukaan kaikki uhrit kuolivat heti saamiinsa vammoihin.
Tell Me Why (Bobby Vintonin albumi)
Sijoitukset
Singlet - Billboard (North America)
Sellon ampumavälikohtaus
Surmansa saaneet
Kello 14.10 poliisi löysi Shkupollin kuolleena tämän Espoon Suvelassa sijainneesta asunnostaan, jossa hän oli ampunut itsensä.
Differentiaalianalysaattori
Kelvinin laite otettiin käyttöön laivaston tulenhallintajärjestelmässä vuonna 1912. Siihen yhdistettiin John Saumarez Dumaresqin kehittämä dumaresq-laskin, ja näin saatiin aikaan täydellinen mekaaninen tulenjohtotietokone, Dreyer Fire Control Table. Kuitenkin vasta Vannevar Bush ja Harold Hazen MIT:stä rakensivat 1928–1931 ensimmäisen laajaan käyttöön tulleen laitteen. Manchesterin yliopiston Douglas Hartree toi Bushin laitteen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Yhden prototyypin jälkeen Metropolitan-Vickers rakensi maaliskuussa 1935 neljä konetta, jotka olivat Hartreen mukaan ensimmäiset Yhdysvaltain ulkopuolella. Seuraavien vuosien aikana myös Cambridgen yliopisto, Belfastin yliopisto ja Royal Aircraft Establishment rakensivat omat versionsa koneesta. Royal Navy rakensi oman tulenjohtotietokoneensa, Admiralty Fire Control Tablen, differentiaalianalysaattorin pohjalta.
Yhdysvalloissa 1940-luvulla differentiaalianalysaattoreita rakennettiin Pennsylvanian yliopistoon ja ballistisia tutkimuksia varten. Laitteita käytettiin toisen maailmansodan aikana, mutta lopulta ne korvattiin elektronisilla analogisilla koneilla ja lopulta digitaalisilla tietokoneilla.
Eldrine
Eldrine on georgialainen rock-yhtye, joka edusti Georgiaa vuoden 2011 Euroviisuissa kappaleella "One More Day". Georgian Euroviisukarsinnat voitettuaan yhtyeen laulajaksi vaihdettiin Sopio Torošelije.
David Prowse
David Prowse (1. heinäkuuta 1935 Bristol – 28. marraskuuta 2020 ) oli englantilainen kehonrakentaja, painonnostaja ja näyttelijä. Hänet tunnettiin roolistaan Darth Vaderin näyttelijänä alkuperäisessä Tähtien sota -elokuvatrilogiassa, joskin hahmon ääninäyttelijänä toimi Prowsen sijaan James Earl Jones ja hahmoa ilman kypärää näytteli Sebastian Shaw. Prowse omisti kuntosalin Lontoossa. Hänellä oli vaimo ja kolme lasta.
David Prowse voitti kilpaurallaan kolmesti painonnoston raskaassa sarjassa Britannian-mestaruuden. Hän edusti Englantia vuoden 1962 Kansainyhteisön kisoissa.
Prowsen ensimmäinen elokuva oli James Bond -satiiri Casino Royale (1967), missä hän näytteli Frankensteinin hirviötä. Prowse oli saanut roolin lähinnä kokonsa ansiosta, mutta se innoitti häntä jatkamaan uraa näyttelijänä. Frankensteini hirviötä hän näytteli uudestaan kahdessa Hammerin kauhuelokuvassa, The Horror of Frankensteinissa (1970) ja elokuvassa Frankenstein ja vampyyrin kosto (1974).
Prowse näytteli Kellopeliappelsiinissa (1971) henkivartijaa, ja televisiossa hän oli muun muassa minotauros Doctor Who -sarjan jaksossa. Ohjaaja George Lucas huomasi Prowsen Kellopeliappelsiinista ja kutsui tämän Tähtien sodan koe-esiintymisiin. Hänelle ajateltiin joko Darth Vaderin tai Chewbaccan roolia.
Prowse kertoi myöhemmin, että hän otti vastaan Darth Vaderin roolin, koska ”pahat tyypit muistetaan aina paremmin”. Prowse näytteli hahmoa kolmessa elokuvassa, alkuperäisessä elokuvassa, Imperiumin vastaiskussa ja Jedin paluussa. Prowsen lounaisenglantilainen murre ei kuitenkaan sopinut Darth Vaderin uhkaavalle hahmolle, joten hahmoa ääninäytteli James Earl Jones. Tähtien sodan suosion seurauksena Prowsekin kiersi lähes 40 vuoden ajan erilaisissa fanitapahtumissa. Huhujen mukaan hän ajautui Lucasin kanssa niin pahoihin erimielisyyksiin, että Lucas kielsi vuonna 2010 Prowsea osallistumasta virallisiin tapahtumiin.
Prowsen itsensä mukaan hänen paras roolinsa oli niin sanottu Green Cross Code -mies, joka oli Britannian liikenneturvallisuuden kasvot yli kymmenen vuoden ajan. Green Cross Code -mies oli supersankari, joka oli pukeutunut vihreä-valkoiseen asusteeseen. Hahmon iskulause oli ”Stop, look and listen” (”Pysähdy, katso ja kuuntele”).
Prowse kuoli koronavirukseen 85-vuotiaana 28. marraskuuta 2020. Ennen kuolemaansa hän oli sairastanut myös Alzheimerin tautia.
Hylsy
Hylsy yhdistää nallin, luodin ja ruutipanoksen yhdeksi kokonaisuudeksi, patruunaksi sekä toimii laukaustapahtuman aikana aseen lukon tiivisteenä, estäen ruutikaasun karkaamisen piipun tai putken peräpään kautta. Tämän lisäksi hylsy, joka yhdistää lataamiseen tarvittavat komponentit patruunaksi, helpottaa ja nopeuttaa aseen lataamista sekä suojelee ruutia kosteudelta ym. sään vaikutuksilta.
Jako
Hylsyt voidaan jakaa pienikaliiperisten aseiden hylsyihin ja tykkien hylsyihin.
Pienikaliiperisten aseiden hylsy on aina patruunahylsy, joka liittää ammuksen, ruutipanoksen ja nallin yhdeksi kokonaisuudeksi: patruunaksi.
Tykkien hylsyt jaetaan patruuna- ja kartussihylsyihin. Tykin patruunahylsyn toimintaperiaate on sama kuin pienikaliiperisten aseiden hylsyjen ja niitä käytetään etupäässä kevyiden kanuunoiden, panssarivaunukanuunoiden ja konetykkien patruunoissa korkeintaan 155 mm kaliiperiin asti. Myös rekyylittömien aseiden hylsyt ovat patruunahylsyjä, mutta ne ovat rei'itettyjä, eivätkä tiivistä putken takapäätä.
Kartussihylsy on ammuksesta erillinen hylsy, jonka tehtävänä on liittää ruutipanos ja nalli yhdeksi kokonaisuudeksi ja toimia putken takapään tiivisteenä. Kartussihylsyjä käytetään yleensä yli 100 mm kenttätykeissä, sekä joissakin panssarivaunukanuunoissa.
Patruunahylsyt voidaan jakaa kannan muodon perusteella ura-, laippa- ja vahvike- eli vyökantaisiin hylsyihin. Näiden lisäksi on olemassa kaksi suhteellisen harvinaista hylsynkannan muotoa: kavennettu urakanta ja puolilaippakanta.
Valmistus
Hylsyjen valmistus on pitkälle automatisoitua, mutta silti hylsy on muihin patruunan osiin verrattuna kallis, ja siksi niitä käytetään kilpa- ja metsästyskäytössä uudelleen lukuisia kertoja. Tarkkuusammunnassa, esimerkiksi nk. kasa-ammunnassa, itselataajat saavuttavat parhaat tulokset omassa aseessa aiemmin käytettyjä hylsyjä itse jälleenladaten.
Hylsyt on yleensä valmistettu syvävetämällä ja sorvaamalla messinkiseoksesta ( tavallisimmin Ms 90 ) tai teräksestä. Haulikon patruunoiden hylsyt voidaan valmistaa pahvista tai muovista mutta kannan osalta messinkisinä tai kokonaan muovisina tai messinkisinä. Erityisesti panssarivaunutykeissä käytetään ruutipohjaisista aineista tai räjähdysaineella kyllästetystä pahvista valmistettuja palavia hylsyjä, joissa on metallinen kantaosa. Palava hylsy keventää jo ennestään raskaita laukauksia ja vähentää tyhjien hylsyjen sijoitteluun tai poistamiseen liittyviä ongelmia.