cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Länsimetron historia
Ensimmäisen vaiheen kustannusten nousu ja aikataululykkäykset
Länsimetron ensimmäisen vaiheen hinta-arvio nousi tasaisesti suunnitteluajan alun 400 miljoonasta eurosta ensin 530 miljoonaan rakennustöiden alulla. Vuoden 2008 hankesuunnitelmassa hinnaksi arvioitiin 713,6 miljoonaa euroa. Lopulta kustannusarvio nousi hieman yli miljardiin rakennustöiden loppupuolella huhtikuussa 2015. Merkittävimmät kustannusylitykset johtuivat hankesuunnitelman ratkaisuista, joita jouduttiin päivittämään muuttuneiden säädösten täyttämiseksi. Muutoksia tuli esimerkiksi savunpoistojärjestelmiin ja metroasemien esteettömyyteen. Länsimetron rakennustöiden alkuvaiheessa tapahtunut Rautatientorin metroaseman vesivahinko sai aikaan muutoksia asemien suunnitteluun. Sähkötiloja nostettiin muun muassa kerrosta korkeammalle ja asemien rakenneratkaisuja muutettiin. Ylimääräisiä kuluja aiheuttivat myös paikoittain heikko kallioperä ja maanalaisten asemien odotettua korkeammat rakennuskustannukset. Yleinen rakennuskustannustaso nousi urakan aikana noin 20 prosenttia. Metron kuluja pyrittiin projektin aikana karsimaan muun muassa lyhentämällä sen asemia kolmanneksella ja vähentämällä niiden sisäänkäyntejä kahdesta yhteen. Ensimmäisen vaiheen lopulliseksi hinnaksi arvioitiin 1 088 miljoonaa euroa maaliskuussa 2016. Alkuperäisen hankesuunnitelman indeksikorjattuun 848 miljoonan euron kustannusarvioon nähden ylitys oli noin 240 miljoonaa euroa, eli noin 28 prosenttia.
Länsimetron arvioitiin ennen räjäytystöiden alkua syyskuussa 2009 valmistuvan vuoden 2014 syksyllä. Metron valmistumista lykättiin ensin vuoteen 2015. Metroa lykättiin tämän jälkeen vielä kertaalleen elokuuhun 2016, ja lopullinen avajaispäivä tarkentui myöhemmin 15. elokuuta. Avauspäivää jouduttiin tosin tästäkin vielä lykkäämään turvallisuuteen liittyvien taloteknisten järjestelmien testauksen viivästyessä. Ongelmia tuli ilmi, kun Otaniemen asemalla alettiin testaamaan aseman ja valvomon välistä tietoliikennettä mahdollisen hätätilanteen sattuessa. Metron liikennöinnin oli kesäkuun 2016 tilanteessa tarkoitus alkaa saman vuoden lopulla. Metron viivästymisestä huolimatta uusi liityntäbussilinjasto aloittaa liikennöintinsä elokuussa 2016, jolloin keskeneräistä metroa korvaavat hätäratkaisuna toteutetut bussilinjat Etelä-Espoon ja Helsingin keskustan välillä. Rakentamisen aikataulujen viivästymisen lisäksi ongelmia ovat tuottaneet muun muassa metrojunien ja asemien automatisointi, jota HKL päätti lopulta lykätä myöhemmäksi ja aloittaa länsimetron liikennöinnin alkuun kuljettajien ajamilla junilla. HSL:n tammikuussa 2017 esittelemän kauden 2017–2018 liikennöintisuunnitelman lähtökohtana oli, että matkustajaliikenne Ruoholahti–Matinkylä -osuudella alkaisi 19. kesäkuuta 2017, mutta tosiasiallisesti liikennöinti voitiin aloittaa vasta 18. marraskuuta.
Toisen vaiheen suunnittelu
Helsingin seudun liikenteen vuoden 2011 liikennejärjestelmäsuunnitelmassa (HLJ 2011) länsimetron toinen rakennusvaihe oli määritelty aloitettavaksi vuoteen 2020 mennessä. Suunnitelma asetti myös sen samalle prioriteettitasolle Mellunmäestä Majvikiin suunnitellun itämetron kanssa. HLJ 2011 -raportti arvioi länsimetron jatkeen hinnaksi 400 miljoonaa euroa. Länsimetron jatkeen alustava yleissuunnitelma Matinkylästä Kivenlahteen valmistui keväällä 2011. Projektin hankesuunnitelman laatiminen alkoi syyskuussa 2011, ja se valmistui seuraavan vuoden toukokuussa. Siinä esitettiin metron rakentamista Matinkylästä aina Saunalahteen asti. Saunalahden aseman rakentamisesta päätettiin luopua yli vuotta ennen rakennustöiden käynnistymistä. Saunalahden asemalle ja sen lähelle suunnitellulle Harmaakallion metrovarikolle jätettiin tilaa Espoon maanalaiseen asemakaavaan mahdollista myöhempää toteutusta varten. Saunalahden aseman jäätyä pois metron jatke supistui viiteen uuteen asemaan. Metrovarikko päätettiin sijoittaa Sammalvuoreen. Toisen vaiheen valmistuttua metroa on myös mahdollista jatkaa Kirkkonummelle tai rantaradan varteen Kauklahteen. Kauklahden suunnalla radalle voitaisiin rakentaa kaksi uutta pysäkkiä Saunalahteen ja Kauklahteen. Kirkkonummen suunnalla metroa voitaisiin jatkaa esimerkiksi Sundsbergin kautta Jorvakseen tai Masalaan. Kirkkonummen kunta piti parhaana linjauksena Jorvaksen suunnan metroa, kun taas kunnan itäosien suurimmat maanomistajat EKE-Yhtiöt, YIT ja Sato kannattivat radan jatkamista Masalaan länsimetron toisen rakennusvaiheen rakentamispäätöksen aikoihin. Matinkylä–Kivenlahti-osuuden hankesuunnitelma hyväksyttiin kaupunginvaltuustossa 2012 ja sen rahoitus kaupunginhallituksessa syyskuussa 2014. Saman vuoden syyskuussa Länsimetro Oy valittiin vastaamaan metron toteuttamisesta. Rakentamispäätöksen ehtona oli valtion osallistuminen hankkeeseen 240 miljoonalla eurolla. Rakennustöiden alkaessa metron jatkeen kustannuksiksi arvioitiin 800 miljoonaa euroa.
Toisen vaiheen rakentaminen
Metron louhintatyöt käynnistyivät Finnoossa joulukuussa 2014. Soukan metroaseman avolouhintatyöt valmistuivat metron jatkeen ensimmäisinä helmikuussa 2015, minkä jälkeen työmaalla aloitettiin maanalaisten työtunnelien louhinta. Sammalvuoren metrovarikon työtunnelin louhinta käynnistyi maaliskuussa 2015 ja sen arvioidaan valmistuvan heinäkuussa 2015. Kivenlahden ja Kaitaan asemien avolouhintatyöt käynnistyivät huhtikuussa 2015. Ratatunnelien ja metroasemien louhinta alkoi ensimmäisenä Soukan aseman alueella syyskuussa 2015, ja oli alkoi Kivenlahdessa saman vuoden marraskuun lopulla. Sammalvuoren metrovarikon ja Finnoon metroaseman louhinnat alkoivat maaliskuussa 2016.
Sammalvuoren metrovarikon rakennustyöt päätyivät jo vuonna 2020.
Rakennustyöt saatettiin päätökseen 13. toukokuussa 2022 jonka jälkeen alkoivat (koko rataosan) testiajot, joita suoritettiin kesäkuusta joulukuun alkuun 2022. pienoiskuva|pysty|Länsimetron toisen vaiheen avajaisissa 3. joulukuuta 2022 jaettu makeispussi. Toinen vaihe avattiin kolmas joulukuuta 2022.
Östkindin kihlakunta
thumb|Östkindin kihlakunnan sijainti Itä-Götanmaan läänin kartalla.
Östkindin kihlakunta oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 358,92 neliökilometriä ja asukasluku 5 130 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Kvarsebo, Östra Stenby, Östra Husby, Häradshammar ja Jonsberg.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Norrköpingin kuntaan.
Lamminahon talo
pienoiskuva|Lamminahon päärakennus pihalta päin
Valtakunta (Yön albumi)
Valtakunta on elokuussa 2007 ilmestynyt Yön seitsemästoista studioalbumi. Singleinä siltä julkaistiin kappaleet Rakkautta vain?, Satukirjan sankari ja Taikasanat.
Lamminahon talo
Historiaa
Lamminaho on 1750-luvulla perustettu uudistila. Se sai nimensä yhdeksän kilometriä pitkään Niskakoskeen kuuluneen Oterman putouksen alapuolisesta Lamminlammesta. Tila tunnettiin ensin nimellä Lamminparras, ja myöhemmin nimi vakiintui muotoon Lamminaho.
Valtakunta (Yön albumi)
Äänitykset
Levyn materiaali äänitettiin syksyn 2006 ja kevään 2007 välisenä aikana usealla eri studiolla, koska ajatuksena oli, että kaikki muusikot saivat itse päättää, missä haluavat äänittää osuutensa. Alkuperäisenä ajatuksena oli tehdä nauhoituksia muun muassa Skotlannissa ja Ruotsissa, mutta lopulta äänitykset hoidettiin kuitenkin Suomessa, esimerkiksi Olli Lindholm nauhoitti lauluosuutensa Yön entisen kitaristin Jani Viitasen studiolla Tampereella. Albumilla kuultavaa säkkipilliä soittaa irlantilaisen Sliotar-yhtyeen jäsen Ray MacCormac, joka äänitti osuutensa Dublinissa. Muita vierailijoita levyllä ovat muun muassa Suvi Teräsniska sekä Tampere Filharmonian jousiryhmä.
Listamenestys ja myyntimäärät
Albumi nousi Suomen virallisen listan kärkeen heti ilmestymisviikollaan ja yhteensä sille kertyi 25 listaviikkoa. Yhteensä albumia myytiin yli 35 000 kappaletta, eli platinalevyyn oikeuttava määrä. Kultalevymyynnin eli 15 000 kappaletta se saavutti jo ensimmäisen päivän aikana.
Lamminahon talo
Historiaa
Lamminahon tila on ehyt historiallinen kokonaisuus, jossa pihapiirin rakennuksia ympäröi hoidettu perinnemaisema. Tilan vanhimmat aitat ovat peräisin 1700-luvulta. Päärakennus on rakennettu 1800-luvun alkupuolella alun perin savupirtiksi. Myös rakennuksissa oleva esineistö on alkuperäistä, talon tarpeisiin tehtyä tai hankittua sekä maatilan töissä ja arjen askareissa käytettyä. Esineistö kuuluu Suomen kansallismuseon kokoelmiin.
Talon tunnetuimpia asukkaita olivat Juho Lamminaho (s. 1796) sekä hänen poikansa Tuomas (s. 1838) ja Juho Juhonpoika Lamminaho (s. 1827), jotka olivat kaikki valan tehneitä laskumiehiä. Talossa majailleet ulkomaiset urheilukalastajat eli Oulujoen lohilordit tekivät osaltaan sitä ja Niskakoskea tunnetuksi lohen pyyntipaikkana 1800-luvun loppupuolella.
Lamminaho oli yhtenä jakamattomana tilana saman suvun hallussa lähes kaksisataa vuotta. Vuonna 1992 se lahjoitettiin testamentilla ja lahjakirjalla irtaimistoineen Museovirastolle, joka toteutti kohteessa laajan korjaushankkeen. Vuonna 2014 tila siirtyi Museovirastolta Senaatti-kiinteistöjen haltuun, ja peruskorjatut rakennukset lähialueineen luovutettiin Vaalan kunnan käyttöön tilan kulttuurihistorialliseen luonteeseen sopiviin tarkoituksiin.
Pihapiiri ja rakennukset
Talon pihapiirissä olivat 1900-luvun alussa seuraavat rakennukset: Kunnostetussa Lamminahon talossa on myös traktorikoppi eli taloon jo varhain hankitun rautapyöräisen traktorin talli, sysikoppi ja talon lähellä tervahauta sekä latoja. Sen sijaan savusaunasta on jäljellä vain kivijalkakivet osoittamassa saunan paikkaa. Paja siirrettiin Ouluun Turkansaareen mutta palautettiin samoille nurkkakivilleen, kun Lamminahon talo avattiin museokohteena yleisölle. Tiiviiseen nelikulmaiseksi rakennettuun pihapiirin johtaa kuja-aitaus, ja yhä käytössä olevat pellot on ympäröity riukuaidalla.
Lamminaho sijaitsee noin seitsemän kilometrin päässä Vaalasta länteen, lähellä Nuojuan vesivoimalaitosta. Sinne on opasteet sekä Oulujoen pohjoispuolelta valtatie 22:lta että Kestilän suunnasta seututie 879:ltä.
Sofia Coppola
Sofia Carmina Coppola (s. 14. toukokuuta 1971 New York) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän on elokuvaohjaaja Francis Ford Coppolan tytär ja esiintyi isänsä elokuvissa 1970- ja 1980-luvuilla.
Coppola on palkittu muun muassa parhaan käsikirjoituksen Oscarilla (Lost in Translation) ja Venetsian elokuvajuhlien Kultaisella leijonalla (Somewhere).
Elämäkerta ja ura
Sofia Coppola syntyi 14. toukokuuta 1971 New Yorkissa elokuvaohjaaja Francis Ford Coppolan ja taiteilija-dokumentaristi Eleanor Coppolan (o.s. Neil) nuorimmaksi lapseksi. Hänellä on italialaiset sukujuuret isänsä puolelta. Coppolalla on myös kaksi isoveljeä, Gian-Carlo Coppola (1963–1986) ja Roman Coppola (s. 1965). Coppolan suku on tunnettu elokuvamaailmassa, ja Sofia Coppola on kuuluisien vanhempiensa lisäksi myös näyttelijä Talia Shiren veljentytär sekä näyttelijöiden Nicolas Cage ja Jason Schwartzman serkku. Hän syntyi ensimmäisen Kummisetä-elokuvan kuvausten aikana ja esiintyikin vauvana elokuvan kastekohtauksessa. Lapsuutensa Sofia Coppola vietti pääasiallisesti perheen tilalla Napa Valleyssa, Kaliforniassa lukuun ottamatta isänsä kuvausmatkoja, kuten kahta Filippiineillä vietettyä vuotta Ilmestyskirja. Nytin (1979) kuvausten aikana. Hän vieraili usein isänsä elokuvien kuvauksissa ja on myöhemmin kertonut oppineensa paljon elokuvanteosta isäänsä seuraamalla. Kuten isoveljensä, myös Sofia esiintyi statistina ja pienissä sivurooleissa useissa isänsä 1970- ja 1980-luvuilla kuvatuissa elokuvissa. Näiden lisäksi hän näytteli kahdessa muiden ohjaajien elokuvassa: tuolloin aloittelevan elokuvaohjaaja Tim Burtonin lyhytelokuvassa Frankenweenie (1984, taiteilijanimellä Domino) ja Yurek Bogayeviczin elokuvassa Anna (1986). Näyttelemisen ohella Coppola myös käsikirjoitti yhdessä isänsä kanssa jakson ”Life Without Zoë” elokuvaan New York Stories (1989), ja suunnitteli siihen puvustuksen.
Suurimman roolinsa Coppola teki Kummisetä-trilogian päätösosassa (1990), jossa hän näytteli Mary Corleonea alkuperäisen näyttelijän, Winona Ryderin, vetäydyttyä roolista äkillisen sairauden takia. Kriitikot eivät kuitenkaan pitäneet Coppolan roolisuorituksesta, ja hän saikin siitä vuoden huonoimman naissivuosan Golden Raspberry -palkinnon. Sen jälkeen hän jätti näyttelemisen suurimmaksi osaksi.
Coppola päätti lukio-opintonsa samana vuonna kuin Kummisedän osa III ilmestyi, minkä jälkeen hän opiskeli ensin Mills Collegessa San Franciscossa ja sitten jonkin aikaa valokuvausta ja maalausta California Institute of Artsissa Los Angelesissa. Hän kokeili 1990-luvulla myös uraa muotikuvaajana ja perusti ystävänsä Stephanie Haymanin kanssa vaatemerkin Milk Fed, jonka tuotteita myydään lähinnä Japanissa. Hänellä oli myös haastatteluista ja musiikista koostunut televisio-ohjelma Hi-Octane Comedy Central -kanavalla yhdessä Zoe Cassavetesin kanssa, mutta ohjelma peruttiin vain muutaman jakson jälkeen.
Coppola ohjasi ja käsikirjoitti ensimmäisen elokuvansa, Lick the Star, vuonna 1998. 14-minuuttinen lyhytelokuva kertoi neljästä koulutytöstä, jotka luettuaan V. C. Andrewsin romaanin Flowers in the Attic keksivät myrkyttää vihaamiensa poikien ruoan. Lick the Staria seurasi Coppolan varsinainen debyytti elokuvantekijänä, Jeffrey Eugenidesin samannimiseen romaaniin perustuva täyspitkä elokuva Virgin Suicides (2000). 1970-luvulle sijoittuvassa tarinassa yhdysvaltalaisessa esikaupungissa asuvat pojat seuraavat naapurissaan asuvia Lisbonin sisaruksia, jotka päätyvät kaikki tekemään itsemurhan. Elokuva sai ensi-iltansa tammikuussa 2000 San Franciscon kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla ja sai hyvän vastaanoton kriitikoilta.
Coppolan toinen elokuva, Tokiossa kuvattu Lost in Translation (2003), käsitteli kahden toisilleen tuntemattoman ihmisen kohtaamista vieraassa kulttuurissa. Se on Coppolan tähän mennessä menestynein elokuva niin kriitikoiden silmissä kuin lipputuloilla mitattunakin. Hän voitti elokuvasta Oscar-palkinnon parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen kategoriassa ja oli ehdolla saman palkinnon saajaksi parhaan ohjaajan kategoriassa, ollen kolmas koskaan ehdokkaana ollut nainen (Lina Wertmullerin ja Jane Campionin jälkeen) ja ensimmäinen ehdokkaana ollut yhdysvaltalaisnainen. Lisäksi elokuva voitti parhaan elokuvan Golden Globe -palkinnon ja ranskalaisen elokuvapalkinto Césarin. Päänäyttelijät Bill Murray ja Scarlett Johansson saivat Bafta-palkinnot.
Coppolan seuraava teos, popkulttuuria historiaan sekoittanut Marie Antoinette, toteutettiin suuremmalla budjetilla kuin hänen aikaisemmat elokuvansa. Elokuvaa varten Ranskan valtio myönsi Coppolalle ennenkuulumattoman laajat kuvausluvat Versailles’n palatsiin. Antonia Fraserin kirjoittamaan elämäkertaan Marie Antoinette – The Journey löyhästi perustuva elokuva kertoo Ranskan kuningattaresta Marie Antoinettesta tämän naimisiinmenosta kruununperijän kanssa vuoteen 1789 asti. Se ensiesitettiin Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2006. Elokuva sai ristiriitaisen vastaanoton. Puvustaja Milena Canonero vastaanotti työstään parhaan puvustuksen Oscar-palkinnon, mutta muuten elokuva sai selvästi vähemmän palkintoja ja palkintoehdokkuuksia kuin Lost in Translation.
Coppola palasi takaisin pienempään skaalaan neljännellä elokuvallaan Somewhere, joka sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 2010. Elokuva voitti festivaalien pääpalkinnon, Kultaisen leijonan, mikä teki Coppolasta ensimmäisen palkinnon saaneen yhdysvaltalaisnaisen.
Fanny Nyström
Fanny Matilda Nyström (30. syyskuuta 1878 – 31. elokuuta 1989) oli eräs Suomen vanhimmista ihmisistä. Nyström asui suurimman osan elämästään Naantalissa. Hänen elämäntapansa olivat terveelliset, eikä hän tarvinnut lääkkeitä kuin vasta ylitettyään sadan vuoden iän.
Pearl
Pearl voi tarkoittaa:
Björkekindin kihlakunta
thumb|Björkekindin kihlakunnan sijainti Itä-Götanmaan läänin kartalla.
Björkekindin kihlakunta oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 220,53 neliökilometriä ja asukasluku 3 290 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Rönö, Östra Ny, Å, Kuddby, Konungsund ja Tåby.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Norrköpingin kuntaan.
Kari Övermark
Kari Juhani Övermark (s. 26. toukokuuta 1955 Lappajärvi) on suomalainen painija, joka kilpaili 1970-luvulla arvokisoissa.
Övermark karsiutui toisessa ottelussaan Montréalin 1976 olympialaisten vapaapainin 68 kilon sarjassa. Saman vuoden EM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi. Kotimaassa hän edusti Lappajärven Veikkoja ja voitti vapaapainin 68 kilon sarjassa viisi Suomen-mestaruutta vuosina 1976, 1977, 1979, 1980 ja 1984.
Kari Övermarkin kaksosveli Jarmo oli painin arvokisamitalisti, ja perheen muista veljistä Hannu ja Matti painin Suomen-mestareita.
Seychellienpalmu
Seychellienpalmu (Lodoicea maldivica) on palmulaji, jota kasvaa luonnonvaraisena vain muutamilla Seychellien saarilla.
Seychellienpalmu kasvaa 25–35 metriä korkeaksi. Lehdet ovat viuhkanmuotoiset, 7–10 metriä pitkät. Kypsä hedelmä on halkaisijaltaan 40–50 cm, painaa 15–30 kg. Sen sisällä oleva siemen on kasvikunnan suurin siemen.
Fathammer
Fathammer oli suomalainen vuonna 2000 perustettu pelitalo. Se tunnettiin etenkin X-Forge-mobiilipelimoottoristaan. Yhtiö myytiin brittiläiselle Telcogamesille vuonna 2006.
Fathammerin merkittäväin kehitelmä oli X-Forge-niminen lisensoitava 3D-pelimoottori kämmenmikroille, matkapuhelimille sekä Tapwave Zodiac- ja Gizmondo-käsikonsoleille. Yritys kehitti mobiilialustoille myös omia pelejä, muun muassa yhteistyössä Disneyn (Narnia) ja Eidoksen (Tomb Raider) kanssa.
Fathammerin suurimmat omistajat olivat sijoitusyhtiöt 3i ja Nexit Ventures. Myös Suomen itsenäisyyden rahasto Sitra sijoitti yhtiöön yli miljoona euroa. Yhtiöllä oli konttorit Helsingissä sekä Soulissa, Koreassa.
Historia
Samuli Syvähuoko uskoi yritystä perustaessaan, että WAP- ja java-pelien aika olisi ollut pian ohi. 3D-pelimoottori X-Forgen ensimmäinen versio oli suunnattu Symbian-käyttöjärjestelmälle. Ensimmäisiä sitä hyödyntäneitä pelejä olivat Sony Ericssonin P800-puhelimeen kehitetyt Stunt Run ja Men in Black II: Alien Pursuit.
Huhtiyökkönen
Koko ja ulkonäkö
Yleisväritykseltään huhtiyökkönen on vaaleanharmaa perhonen. Siipien pohjaväri on tuhkanharmaa, ja niiden kuviointi on tummaa. Keilatäplä on vaalea, mutta siinä on paksu musta reunus. Samanlainen selväpiirteinen reunus on myös vaalean munuaistäplän takaosassa. Aaltoviiva erottuu yleensä. Takasiivet ovat etusiipiä vaaleammat. Siipiväli on 49–56 mm.
Fathammer
Historia
Fathammer Game Studio myytiin 2006 Symbian-pelejä tehneelle Telcogamesille. X-Forge-pelimoottori myytiin japanilaiselle Acrodealle, joka samalla perusti toimipisteen Suomeen. Sijoitusyhtiöt 3i ja Nexit Ventures sekä Sitra olivat ehtineet sijoittaa yritykseen yhteensä yli 6 miljoonaa euroa ennen kauppaa.
Huhtiyökkönen
Levinneisyys ja lentoaika
Suomessa lajia tavataan ainakin Pohjois-Pohjanmaalle saakka. Lentoaika painottuu huhtikuun loppupuoliskolle ja toukokuun alkuun.
Fathammer
Pelit
Seuraavat pelit ovat Fathammerin kehittämiä:
Huhtiyökkönen
Elinympäristö ja elintavat
Elinympäristönään koivuvaltaista maastoa suosiva huhtiyökkönen on yöaktiivinen perhonen, joka lentää valolle. Päivisin sen voi tavata lepäämästä puunrungoilta tai rakennusten seiniltä. Talvehtii maaperässä kotelona.
Fathammer
Vasara Games
Vasara Games oli Fathammerin pelistudiopuoli.
Huhtiyökkönen
Ravintokasvi
Toukan ravintokasveja ovat monet lehtipuut, erityisesti kuitenkin koivut (Betula sp.). Muita huhtiyökkösen toukan ravintokasveja ovat lehmukset (Tilia), haapa (Populus tremula), vaahterat (Acer), jalavat (Ulmus), tuomi (Prunus padus), pajut (Salix), lehtokuusama (Lonicera xylosteum) ja paatsama (Rhamnus frangula).
Rusalka (ooppera)
Rusalka on tšekkiläisen Antonín Dvořákin (1841–1904) säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Oopperan libreton kirjoitti Jaroslav Kvapil (1868–1950). Rusalka pohjautuu slaavilaisen mytologian lisäksi Karel Jaromír Erbenin ja Božena Němcován julkaisemiin kansansatuihin. Rusalka on yksi Tšekin oopperan menestyksekkäimmistä oopperoista.
Tausta
Kvapil kirjoitti libreton ennen kuin hän tapasi Dvořákiin. Juonessa on paljon vaikutteita H. C. Andersenin sadusta "Pieni merenneito". Libretto valmistui vuonna 1899, jolloin Kvapil alkoi etsiä tekstilleen säveltäjää. Hänen säveltäjäystävillään oli tekeillä muita töitä mutta he mainitsivat Kvapilille, että Dvořák etsii sävellettävää librettoa. Dvořák luki libreton ja sävelsi oopperan varsin nopeasti. Ensimmäinen luonnos oli valmis 22. huhtikuuta 1900.
Ensi-ilta
Ooppera sai ensiesityksensä 31. maaliskuuta 1901 Prahassa. Rusalkaa esitti ensi-illassa Růžena Maturová. Ooppera oli valtava menestys Tšekin alueella, ja menestys levisi pian ulkomaille.
Hammarkindin kihlakunta
thumb|Hammarkindin kihlakunnan sijainti Itä-Götanmaan läänin kartalla.
Hammarkindin kihlakunta oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 973,61 neliökilometriä ja asukasluku 16 215 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Västra Husby, Drothem, Skönberga, Mogata, Börrum, Skällvik, Sankt Anna, Gryt, Valdemarsvikin kauppala ja Ringarum.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Gryt, Valdemarsvikin kauppala ja Ringarumkuuluvat nykyään Valdemarsvikin kuntaan ja muut Söderköpingin kuntaan.
The History of Middle-earth
The History of Middle-earth on Christopher Tolkienin toimittama 12-osainen kirjasarja, johon hän on koonnut isänsä J. R. R. Tolkienin kirjoituksia. Vuosina 1983–1996 ilmestynyt sarja esittelee, kuinka Tolkienin fantasiamaailma kehittyi 1910–1920-lukujen ensimmäisistä tarinoista Tarun sormusten herrasta luonnoksiin ja aina viime vuosina ennen kuolemaa kirjoitettuihin esseisiin ja muistiinpanoihin. The History of Middle-earthiä ei ole julkaistu suomeksi.
Isänsä kuoltua vuonna 1973 Christopher Tolkien toimitti tämän jälkeenjääneistä kirjoituksista ensin Silmarillionin (1977), jossa hän kokosi erilaisista, eri aikoina kirjoitetuista ja osin keskenään ristiriitaisista teksteistä yhtenäisen narratiivin – Tolkien oli kehitellyt Silmarillionia yli 50 vuoden ajan saamatta sitä koskaan aivan valmiiseen ja tyydyttävään muotoon. Silmarillionin jälkeen ilmestyi Keskeneräisten tarujen kirja (1980), The History of Middle-earth -sarjan edeltäjä, jossa julkaistuissa kirjoituksissa ei enää haettu yhtenäistä kerrontaa ja Christopher Tolkien sisällytti teokseen runsaasti toimituksellisia huomautuksia tekstihistoriasta.
The History of Middle-earthistä suunniteltiin alun perin neliosaista, mutta se laajeni lopulta 12-osaiseksi. Sarja on myynyt niin hyvin, että siitä on otettu useita painoksia.
The History of Middle-earth ei sisällä juuri lainkaan Hobittiin liittyvää materiaalia. Siitä on ilmestynyt John D. Rateliffin toimittama kaksiosainen The History of The Hobbit (2007).
Osat
Vuonna 2002 julkaistiin erillinen hakemisto-osa The History of Middle-earth: Index, johon on koottu kaikkien sarjan osien hakemistot.
Bundaberg
Bundaberg on kaupunki Queenslandissa, Australiassa. Se sijaitsee Burnett-joella, noin 385 kilometriä Brisbanesta pohjoiseen. Kaupungin väkiluku oli noin 50 000 vuoden 2016 väestönlaskennassa.
Bundaberg perustettiin vuonna 1867. Bundaberg on Australiassa kuuluisa ennen kaikkea rommistaan. Nanning Kiinassa ja Settsu Japanissa ovat Bundabergin ystävyyskaupunkeja.
Sirkkulit (suku)
Sirkkulit (Spizella) on sirkkulien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sirkkulien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 6 lajia.
Leevi K. Laitinen
Leevi K. Laitinen (s. 1931 Kangasniemi ) on suomalainen kauppaneuvos ja entinen lapsisaarnaaja.
Bundaberg
Ilmasto
Kaupungissa vallitsee subtrooppinen ilmasto.
Vuoden lämpimintä aikaa on tammi- ja helmikuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on yli 30 °C. Viileintä on heinäkuussa, jolloin keskimääräinen alin jää kymmenen asteen vaiheille. Sadetta saadaan ympäri vuoden, selvästi eniten helmikuussa, 157 mm.
Leevi K. Laitinen
Etelä-Savon Kangasniemellä syntynyt Laitinen joutui nelivuotiaana kartanolaisten uskonlahkon kasvatettavaksi. Hänestä koulutettiin Kymenlaaksossa Sippolan pitäjässä yksi kartanolaisten lapsisaarnaajista, joita yhteensä oli kymmenkunta. Laitinen onnistui lopulta karkaamaan lahkosta 18-vuotiaana. Hän on myöhemmin kertonut avoimesti kartanolaisten parissa kokemastaan ankarasta kurista sekä henkisestä ja fyysisestä väkivallasta. Vuonna 2010 ilmestyi toimittaja Ulla Appelsinin kirjoittama, Laitisen lapsuus- ja nuoruusvuosiin keskittyvä teos Lapsuus lahkon vankina. Helmikuussa 2019 ilmestyi Laitisen omaelämäkerta Siivet kantoivat.
Myöhemmin Laitinen toimi menestyneenä liikemiehenä huolinta-alalla omistamassaan Varova Oy:ssä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 2005. Vuonna 2001 Laitinen rakennutti Vampulaan oman lentokentän, joka tunnetaan nimellä Tuulikki–Vampula.
Pokrovsk (Ukraina)
Pokrovsk on Ukrainassa Donetskin alueella sijaitseva kaupunki ja Pokrovskin piirin hallintokeskus. Kaupungin nimi vaihdettiin vuonna 2016, johon saakka paikkakunta tunnettiin nimellä Krasnoarmijsk ja vuoteen 1938 saakka venäläisperäisellä nimellä Grišino. Kaupungissa arvioitiin olevan 64 895 asukasta vuonna 2013. Tuolloiseen kaupunkipiiriin (77 379 as. 2013 alussa) kuului myös Rodynsken kaupunki (10 698 as.) ja yksi kaupunkityyppinen taajama.
Kaupunkia liitettiin osana Ukrainan heinäkuun 2020 alueuudistusta osaksi laajennettua Pokrovskin piiriä.
Konstantin Valkov
upright|pienoiskuva|Konstantin Valkov, [[Vologdassa vuonna 2011.]]
Konstantin Valkov (s. 11. marraskuuta 1971 Kamensk-Uralskissa Sverdlovskin alueella) on venäläinen kosmonautti, joka lentänee ensi kerran avaruudessa vuonna 2012 Sojuz TMA-04M-lennolla.
Hän valmistui sotilaslentäjäksi vuonna 1994. Hän on eversti Venäjän ilmavoimissa. Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen 27. heinäkuuta 1997 TsPK-12-ryhmässä ja hän oli peruskoulutuksessa marraskuuhun 1999 asti.
Claudio Gentile
Claudio Gentile (s. 27. syyskuuta 1953 Tripoli, Libya) on italialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Pelaajana hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1982.
Peilitalossa
Peilitalossa on suomalaisen goottirock-yhtye Mustan Paraatin esikoisalbumi, joka ilmestyi maaliskuussa 1983. Albumin julkaistiin Johanna-levymerkillä, ja se äänitettiin Finnvoxin studioilla helmikuussa 1983. Levyn tuotti yhdessä yhtyeen kanssa Jimi Sumén ja äänittäjänä toimi levyn miksanneen Suménin lisäksi Risto Hemmi. Albumin kansikuvat otti Stefan Bremer. Albumi nousi ilmestyttyään Suomen virallisen listan sijalle 24 ja pysyi listalla yhteensä kuusi viikkoa.
Love Kustannus julkaisi Peilitalossa-albumista uudelleenmasteroidun CD-version vuonna 2001. Alkuperäisen albumin lisäksi CD:llä oli bonusmateriaalia. Vuonna 2005 albumi sijoittui Soundi-lehden kriitikoiden 50 parhaan suomalaisen levyn listalla sijalle 26. 2012 Svart Records uudelleenjulkaisi levyn vinyylinä. Se nousi virallisen listan sijalle 28. Vuonna 2018 Cleopatra Records julkaisi levyn Yhdysvalloissa CD:nä, vinyylinä ja digitaalisesti.
Albumista ilmestyy 16. kesäkuuta 2023 vinyylipainos Svart Records in kautta.
Halla
Halla tarkoittaa tilannetta, jossa lämpötila laskee maan kasvillisuuskerroksessa kasvukauden aikana niin alas, että kasvit, etenkin viljelyskasvit tai sato, vaurioituvat tai tuhoutuvat. Suomen olosuhteissa tämä tarkoittaa pakkasta. Jos tavanomaisella sääaseman lämpötilanmittauskorkeudella eli kahdessa metrissä on myös pakkasta, puhutaan yöpakkasista.
Jos lämpötila laskee maanpinnan läheisyydessä alle −4 °C:n, on kysymyksessä ankara halla. Tällöin kasvillisuus ja marjasato kärsivät pahoin.
Tuulikki-Vampulan lentokenttä
Tuulikki-Vampulan lentokenttä on entisessä Vampulan kunnassa Huittisissa sijaitseva yksityinen lentokenttä. Vuonna 2001 valmistuneen lentokentän on rakennuttanut kauppaneuvos Leevi K. Laitinen. Se on nimetty hänen Tuulikki-vaimonsa mukaan. Lentokenttä sijaitsee noin 15 kilometriä Huittisten keskustaajamasta Lauttakylästa lounaaseen. Vampulan entiseen kuntakeskukseen on matkaa viisi kilometriä.
Halla
thumb|Hallan karkotusta Kolarissa vuonna 1956. Muualla maailmassa, esimerkiksi kahvinviljelyalueilla, vahinkoa sadolle saattaa tulla myös lämpötiloissa, jotka eivät mene nollan alapuolelle. Brasiliassa puhutaan kahdenlaisesta hallasta, valkoisesta (geadas brancas) ja mustasta (geadas negras). Lievät hallat (brancas) vahingoittavat ainoastaan kahvipuiden ylimpiä oksia, kun taas ankarat hallat (negras) saattavat tappaa koko puun. Ankarakin halla tosin voi tappaa kahvipuun ainoastaan, mikäli se seuraa sateista säätä ja puunrungot ovat vielä märkiä hallan sattuessa. Tuolloin puun solut jäätyvät ja halkeavat, ja lopulta itse puukin halkeaa. Mustia halloja on sattunut Brasiliassa muun muassa vuosina 1870, 1902, 1918, 1943, 1955, 1963 ja 1969.
Hallan syntyminen
Kylmä ilma painuu lämmintä ilmaa raskaampana alaspäin, ja erityisesti hallanarkoja paikkoja ovat laaksot, joihin kylmä ilma laskeutuu. Vähiten hallanarkoja ovat kukkulat, koska kylmä ilma ei pääse nousemaan kukkulan päälle vaan ympäröi sen. Halla johtuu poikkeuksetta ilman alhaisesta lämpötilasta, koska kylvöä ei suoriteta ennen roudan sulamista. Erityisesti yöaikaan keväällä voi olla hallanvaara, koska tavallisesti vuorokauden alhaisin lämpötila koetaan yöaikaan. Suomessa hallaa aiheuttavat pohjoissuunnasta puhaltavat tuulet, jotka tuovat pohjoisia kylmiä ilmamassoja, mutta myös pilvettömät yöt, jolloin maaperän ja ilmakehän varastoima lämpösäteily karkaa avaruuteen ja alentaa maanpinnan lämpötilaa.
Hallan estäminen
Turvemaalla esiintyy hallaa herkemmin kuin mineraalimaalla, sillä turve johtaa lämpöä huonosti varsinkin kuivana. Hallaa voidaan torjua vesisadettimilla (hallantorjuntakastelu) ja viljelmien ylle levitettävillä harsokankailla. Hallalle vähemmän alttiita paikkoja ovat kukkulat ja vesistöjen ja merien rannat. Sen sijaan laaksot ovat hallalle altteimpia.
Claudio Gentile
Ura
Gentile oli pelipaikaltaan puolustaja. Hänet tunnettiin kovaotteisena pelaajana.
Uransa alkuvuosina 1971–1973 Gentile edusti Aronaa ja Varesea. Vuonna 1973 hän siirtyi Juventukseen. Gentile saavutti Juventuksen riveissä muun muassa kuusi Italian-mestaruutta, kaksi Italian cupin voittoa, UEFA Cupin voiton ja Cup-voittajien cupin voiton. Vuosina 1984–1988 hän edusti vielä Fiorentinaa ja Piacenzaa.
Italian maajoukkueessa Gentile pelasi 71 ottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 1975–1984. Hän edusti Italiaa MM-kilpailuissa vuosina 1978 ja 1982 sekä EM-kilpailuissa vuonna 1980. Gentile saavutti Italian riveissä maailmanmestaruuden vuonna 1982. Hänet muistetaan vuoden 1982 kilpailuista erityisesti Argentiinan Diego Maradonan ja Brasilian Zicon vartioijana.
Vuosina 2000–2006 Gentile toimi Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana. Hän johdatti Italian ikäluokan Euroopan-mestaruuteen vuonna 2004.
19. lokakuuta 2011 Gentile nimitettiin Libyan maajoukkueen päävalmentajaksi.
Konstantin Valkov
Hän on naimisissa ja perheessä on yksi lapsi.
Novojasenevskajan metroasema
Novojasenevskaja on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 17. tammikuuta 1990.
Jeanne Calment
Elämä
Calment'n isä oli laivanrakentaja Nicolas Calment (1837–1931) ja äiti Marguerite Gilles (1838–1924). Jeannen veli François oli häntä kymmenen vuotta vanhempi ja kuoli 97-vuotiaana 1. joulukuuta 1962. Perheeseen kuuluivat lisäksi Antoine ja Marie, jotka kuitenkin kuolivat jo pikkulapsina. Perheen mahdollisista muista lapsista ei ole tietoa, ja Jeannen tiedetään varmuudella olleen perheen nuorin. Calment oli 14-vuotiaana tavannut taidemaalari Vincent van Goghin (k. 1890).
thumb|left|Jeanne Calment'n syntymätodistus Jeanne Calment kastettiin 23. helmikuuta 1875, ja hän oli mukana vuoden 1876 väestönlaskennassa. Hän asui tähän aikaan yhä Arlesissa. Myös hänen koulunkäynnistään kirjoitettuja dokumentteja pidetään todisteina poikkeuksellisesta iästä.
thumb|right|Calment 20-vuotiaana vuonna 1895 Jeanne Calment avioitui pikkuserkkunsa Fernand Calment'n (k. 1942) kanssa 8. huhtikuuta 1896. Jeanne kuoli 64 vuotta tyttärensä ja ainoan lapsensa (Yvonne, k. 1934) ja 34 vuotta ainoan lapsenlapsensa (kuoli moottoripyöräonnettomuudessa vuonna 1963) kuoleman jälkeen. Vuonna 1965, 90 vuoden iässä ja ilman elossa olevia perillisiä, Calment teki (Ranskassa yleisen) en viager -sopimuksen lakimies François Raffrayn kanssa, joka oli tällöin 47-vuotias. Sopimuksen mukaan Raffray maksaisi kuukausittaisen summan Calment'lle hänen kuolemaansa asti, jolloin Raffray saisi asunnon omistukseensa. Sopimuksen kirjoittamisen aikaan Calment'n asunnon arvo vastasi 10 vuoden kuukausimaksuja. Raffrayn epäonneksi Calment eli tuosta hetkestä vielä yli 30 vuotta, ja lopulta lakimies itse kuoli ensin joulukuussa 1995, jolloin hänen leskensä joutui jatkamaan maksuja.
Calment oli 85-vuotias, kun hänellä todettiin harmaakaihi. Vuonna 1985 hän siirtyi vanhainkotiin. 119-vuotiaana Calment oli melkein sokea ja erittäin huonokuuloinen. Calment kuoli Arlesissa 4. elokuuta 1997 kello 10.45.
Hieman ennen kuolemaansa Calment osasi yhä kuvata elämänsä tärkeimpiä vaiheita. Vaikka Calment'n muisti oli säilynyt, hän oli vaikeasti kuulonäkövammainen.
Calment ei dementoitunut, ja vielä viimeisinä vuosinaan hän vitsaili, että hänellä on ”vain yksi ryppy ja hän istuu sen päällä”. Erityinen piirre on, että Calment'lla ei ennen kuolemaansa esiintynyt minkäänlaista taantumaa, motivaation loppumista tai henkistä romahdusta. Erittäin heikosta näöstään ja kuulostaan sekä vanhuudestaan huolimatta hänen henkinen suorituskykynsä säilyi.
Calment poltti säännöllisesti 117-vuotiaaksi ja käytti myös alkoholia kohtuullisesti. Calment rakasti suklaata, jota hänet kuvattiin syömässä vielä 112 vuoden ikäisenä. Hänen pitkäikäisyyteensä saattoivat vaikuttaa geenit, sillä Calment'n suvussa on muutenkin esiintynyt pitkäikäisyyttä; isä Nicolas eli vuosina 1837–1931 ja äiti Marguerite (o.s. Gilles) 1838–1924, ja François-velikin kuoli vasta 97-vuotiaana.
Jeanne Calment'lla on hallussaan myös muita pitkäikäisyyteen liittyviä ennätyksiä. Hänet on mainittu Guinness World Recordsissa maailman vanhimpana potilaana, sillä hän joutui lonkkaleikkaukseen ollessaan 114 vuoden ja 11 kuukauden ikäinen. Calment oli Guinnessin mukaan myös maailman vanhin näyttelijä; hän oli 114-vuotias esiintyessään itsenään Vincent van Goghista kertovassa elokuvassa Vincent et moi (suom. Vincent ja minä). Calment'n uskotaan olleen kuollessaan viimeinen elossa ollut Van Goghin henkilökohtaisesti tavannut ihminen.
Kysyttäessä, millaisena hän 120-vuotispäivänään näki tulevaisuutensa, Calment vastasi sen tulevan olemaan hyvin lyhyt. Calment'n kuolinsyyksi ilmoitettiin yksinkertaisesti vanhuus.
Epäilys ikähuijauksesta
Vuonna 2018 Moskovan matemaattisen yliopiston tutkija Nikolai Zak ja ikääntymistutkija Valeri Novosselov esittivät hypoteesin, jossa he kyseenalaistivat Calment'n iän. Heidän mukaansa Jeanne Calment oli oikeasti Calment'n vuonna 1898 syntynyt Yvonne-tytär, joka otti käyttöön äitinsä identiteetin välttääkseen perintöveron maksamisen. Yvonnen on väitetty kuolleen vuonna 1934 keuhkotulehdukseen. Mikäli Jeanne Calment oli oikeasti Yvonne, oli hän vuonna 1997 kuollessaan vain 99-vuotias. Tutkimus oli tehty tutkimalla Calment'n elämäkertatietoja, haastatteluja, valokuvia sekä Arlesin kaupungin arkistoja.
Valtavirran ikääntymistutkijat, kuten ranskalainen gerontologi Jean-Marie Robine, Calment'n pitkäikäisyyden toinen todentaja, pitävät väitteitä kuitenkin huterina ja perusteettomina. Robinen mukaan ikähuijaus olisi ollut vaikeaa ja ei vain hänen perheensä, vaan koko Arlesin kaupungin olisi täytynyt osallistua siihen. Lisäksi Fernand Calment, Jeannen vuonna 1942 kuollut aviomies, olisi joutunut vaihtamaan tyttärensä vaimoonsa.
Ken Holland
thumb|235px|Ken Holland vuonna 2013 Kenneth Mark "Ken" Holland (s. 10. marraskuuta 1955 Vernon, Brittiläinen Kolumbia ) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen Edmonton Oilersin toimitusjohtaja.
Omalla peliurallaan Holland pelasi neljä NHL-ottelua Red Wingsin sekä Hartford Whalersin paidassa. Hänen pelipaikkansa oli maalivahti.
Holland kutsuttiin kesällä 2020 Hockey Hall of Famen jäseneksi yhdessä viiden entisen pelaajan kanssa.
Jäätyvä helvetti
Jäätyvä helvetti on Ilkka Remeksen kirjoittama jännitysromaani, joka julkaistiin syyskuussa vuonna 2015. Kirjan juoni on jatkoa Remeksen vuoden 2014 kirjalle Horna. Teos oli vuoden 2015 myydyin kotimainen kaunokirja (54 900 kpl).
Kirjasta on valmisteilla Aku Louhimiehen ohjaama elokuva.
Juoni
Venäläinen tiedustelukone törmää Virossa Finnairin matkustajakoneeseen. Tilanne on sekava, ja Naton saksalainen hävittäjä ampuu tiedustelukoneen alas Viron ilmatilassa. Finnairin koneen pakkolaskussa jäälle Tallinnan lähelle 16 suomalaista kuolee. Venäjä kiistää osallisuuden onnettomuuteen ja syyttää länttä sodanlietsonnasta. Viron venäläisvähemmistöön on jo jonkin aikaa kohdistunut outoja tuhopolttoja, ja tilanne maassa on kiristänyt äärimmilleen. Jäätyvä helvetti jatkaa vuonna 2014 ilmestyneen Hornan tarinaa.
Quintesson
Quintessonit ovat kuvitteellisia avaruusolentoja Transformers-universumissa.
The Transformers
Quintessoneja on erilaisia. Mutta suurimmalla osalla heistä orgaaniset lonkerot, kun muu osa heidän kehoistaan on metallia.
The Transformers: The Movie
Quintessonit esiintyivät ensimmäisen kerran elokuvassa The Transformers: The Movie, kun Autobotit Hot Rod ja Kup sekä Dinobotit tekivät pakkolaskun niiden asuttamalle planeetalle nimeltä Quintessa. He tuomitsivat sinne haaksirikkoutuneita robotteja hyvin epäoikeudenmuokaisesti. Oli syytetty sitten "syyllinen" vai "syytön", Quintessonit syöttivät tämän välittömästi Sharkticoneille. Hot Rod ja Kup kuitenkin pakenivat ja Dinobottien tultua apuun Sharkticonit usutettiin Quintessoneja vastaan.
Animaatiosarja
Unicronin tuhon jälkeen Quintessonit alkoivat suunnitella robottien asuttamien planeettojen valtaamista. Kun Autobottijohtaja Rodimus Prime (entinen Hot Rod) yritti Johtajuuden Matrixin kautta selvittää mitä Quintessonit olivat, hänelle selvisi, että transformereiden kotiplaneetta Cybertron olikin alun perin yksi Quintessonien perustamista robottitehtaista, jossa transformereiden esi-isät oli luotu. Lopulta robotit kääntyivät luojiaan vastaan ja ajoivat nämä pois Cybertronilta. Mutta nyt Quintessonit pyrkivät valtaamaan sen takaisin.
Quintessonit tekivät yhteistyötä Autobottien kanssa vain kerran, kun Mark Morgan ja Gregory Swofford alkoivat levittää Vihan vitsausta avaruudessa. Sky Lynx pyysi yhtä Quintessoneista herättämään henkiin Autobottien entisen johtajan, Optimus Primen.
Transformers: Energon
Sarjassa Transformers: Energon esiintyi Quintesson-tuomareita muistuttava olento nimeltä Alpha Quintesson (tai yksinkertaisesti Alpha Q). Kauan sitten Unicron tuhosi hänen kotiplaneettansa, Planeetta Q:n, ja tämän seurauksena hänen mielensä jakautui neljäksi persoonallisuudeksi, joista kukin käytti eri kasvoja.
Alpha Q:n äänenä sarjassa on Trevor Devall.
Aligned-jatkumo
Tässä jatkumossa Quintessonit olivat 13 alkuperäiseen Primeen kuuluvan Quintus Primen luomuksia.
The Covenant of Primus
Kirjan Transformers: The Covenant of Primus mukaan Liege Maximon kuoleman sekä Primejen välisen yhtenäisyyden murtumisen jälkeen Quintus Prime lähti Cybertronilta luodakseen artefaktinsa, Hiilloskiven, avulla Cybertronin tuleville sukupolville mahdollisia liittolaisia.
Kun Quintessonit lopulta saapuivat Cybertronille, Alpha Trion, tunnisti niiden alkuperän. Mutta ei saanut koskaan tietää mitä itse Quintus Primelle oli tapahtunut niiden luomisen jälkeen. Lisäksi vastoin Quintuksen toiveita, Quintessonit vain esittivät olevansa Cybertronin asukkaiden liittolaisia. Myöhemmin ilmeni, että nämä halusivat orjuuttaa heidät. Tätä ajanjaksoa kutsuttiin Cybertronin historiassa Vihan kaudeksi. Quintessonien vallan alla suuri osa uusista transformereista luotiin vailla nimeä tai persoonallisuutta. Mutta lopulta Sentinel Primen johdolla Quintessonit ajettiin pois Cybertronilta. Quintessonit olivat sitä ennen ehtineet opettaa transformereille merkittäviä asioita, kuten opettaneet heidät käyttämään T-Cog -mekanismejaan muuntautumiseen (vaikka Alpha Trion oli aiemmin salannut transformereilta T-Cogien olemassaolon) sekä rakentamaan avaruussiltoja.
Transformers: Exodus
Romaanissa Transformers: Exodus Quintessonit eivät esiintyneet, mutta heidät mainittiin muutamaan otteeseen.
Thomas Powys
thumb| Thomas Littleton Powys, Lilfordin 4. paroni (18. maaliskuuta 1833 Westminster, Middlesex, Englanti - 17. kesäkuuta 1896 Lilford, Northamptonshire) oli englantilainen lintutieteilijä.
Quintesson
Transformers: Retribution
Romaanissa Transformers: Retribution Quintessonit asuttivat kahta planeettaa nimeltä Aquatron ja Quintessa.
Transformers – Tuhon aikakausi
Elokuvan Transformers – Tuhon aikakausi takaumakohtauksissa ”Luojiksi” kutsuttu avaruusoliorotu, joka perustuu Quintessoneihin, saapui Maahan ja he pudottivat Maan pinnalle useita ”Siemeniksi” kutsuttuja pommeja, jotka räjähtäessään cybermuunsivat osan Maasta metalliksi, josta transformerit rakennettiin. Kun palkkionmetsästäjä Lockdown vangitsi Optimus Primen, hän paljasti työskentelevänsä Luojille.
Transformers: Viimeinen ritari
Elokuvassa Transformers: Viimeinen ritari yksi Luojista, naispuolinen noita nimeltä Quintessa, vangitsee Optimus Primen ja aivopesee hänet, aikomuksenaan saada hänet auttamaan Maan tuhoamisessa ja Cybertronin jälleenrakentamisessa.
Thomas Powys
Powys oli yksi kahdeksasta British Ornithologists' Unionin (BOU) perustajasta vuonna 1858. Hän toimi BOU:n puheenjohtajana vuodesta 1867 kuolemaansa asti. Hän oli myös Northamptonshire Natural History Societyn ensimmäinen puheenjohtaja.
Powys matkusteli laajalti, etenkin Välimeren alueella, ja keräsi huomattavan kokoelman lintuja. Hänellä oli myös aviaarioita, joissa oli lintuja maapallon joka kolkalta, muun muassa vapaana lentävä partakorppikotkapari. Hän myös toi minervanpöllön Englantiin 1880-luvulla.
Powys oli ahkera kirjoittaja. Hän julkaisi useita lintukirjoja, muun muassa Notes on the Birds of Northamptonshire and Neighbourhood (1895) ja Coloured Figures of the Birds of the British Islands, jonka kuvitti Joseph Smit, ja jonka viimeisteli Osbert Salvin Powysin kuoleman jälkeen.
Pingus
Pingus on Ingo Ruhnken kehittämä pulmapeli, joka on Lemmingsin kaltainen. Peli on julkaistu avoimena lähdekoodina.
Pingusin pelihahmot ovat sopulien sijaan pingviinejä, jotka on tehty muistuttamaan Tuxia, Linuxin maskottia. Ruhnke on tosin huomauttanut, että pingviinit eivät oikeastaan ole varsinaisesti Tuxeja.
Peli on aloitettu vuonna 1998. Tämä peli on myös The Linux Game Tomen ensimmäinen Game of the Month, kuukauden peli. Ensimmäinen versio Kuukauden peli -palkinnon jälkeen julkaistiin vuonna 2003 Linuxille. Julkaisussa oli mukana uusia tasoja ja tasonmuokkausohjelma.
Pelissä on noin 20 tasoa mukana, mutta lisäksi pelissä on tasoeditori, sekä siihen on saatavilla useita tasoja epävirallisesti.
Pelin tämänhetkiset tasot ovat täysin pelattavia, ja peli sisältää musiikin ja ääniefektit.
Pingus ei liity mitenkään animaatiosarja Pinguun.
Neues Deutschland
pienoiskuva|Neues Deutschland logo.
Neues Deutschland on saksalainen sanomalehti, joka on perustettu 1946. Se on nykyisin riippumaton, mutta oli aikaisemmin DDR:n johtava sanomalehti ja valtion lakkauttamiseen asti Sosialistisen yhtenäisyyspuoleen pää-äänenkannattaja.
Lehden levikki oli DDR:n loppuaikoina 1,1 miljoonaa, vuonna 1994 se oli 80 000 ja vuoden 2012 lopussa 35 131.
Efesoksen stadion
Efesoksen stadion oli antiikin aikainen kreikkalainen stadion Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Stadionin paikka sijaitsee Peion-vuoren eli nykyisen Panayır-dağin pohjoissivulla, etelään Vediuksen gymnasionista. Stadion rakennettiin alun perin hellenistisellä kaudella. Alun perin katsomoa oli oletettevasti vain eteläsivulla, ja juoksurata kulki tämän katsomon edestä. Lähtöportit olivat länsipäässä. Stadionia laajennettiin huomattavasti roomalaisella kaudella keisari Neron aikana, ja sen kustannuksiin osallistui muun muassa vapautettu C. Stertinius Orpex. Piirtokirjoituksessa rakennus omistettiin Efesoksen Artemiille ja Nerolle. Viimeistään tässä vaiheessa stadion laajennettiin tyypilliseksi pitkänomaiseksi hevosenkengän muotoiseksi stadioniksi, jossa oli katsomo myös pohjoissivulla ja mahdollisesti myös itäpään kaaressa, ja joka oli avoin länsipäästä. Pohjoissivun katsomo sijoitettiin holvattujen käytävien päälle, ja länsipäähän rakennettiin monumentaaliportti.
Jossakin välissä roomalaista kautta, noin 200–300-luvulla jaa., stadionin itäpäähän lisättiin ellipsin muotoinen amfiteatterimainen alue, jonka koko oli noin 50 × 40 metriä. Ainakin myöhemmällä roomalaisella kaudella se oli kokonaan suljettavissa erilleen itse stadionista. Tätä aluetta oletetaan käytetyn gladiaattori- ja villieläinnäytäntöihin. Stadionia käytettiin myös kristittyjen vainoissa.
Stadion kärsi suuria tuhoja vuoden 262 jaa. maanjäristyksessä. Tämän jälkeen se kunnostettiin vain osittain. Rakennus vaurioitui myös vuosien 259–366 maanjäristyksissä. Lopulta stadion jäi käyttämättömäksi, ja sen kiviä käytettiin muihin rakennuksiin, kuten Pyhän Johanneksen basilikakirkon rakentamiseen. 400-luvulla stadionin alueelle rakennettiin kirkko, ja sen ympäristö alkoi muuntua hautausmaaksi. Juoksuradan aluetta käytettiin myöhemmin peltona. Kaikki istuinkivet poistettiin keskiajan kuluessa.
Stadionin alueella on suoritettu melko vähän kaivauksia, mutta se on helposti tunnistettavissa maastossa olevan noin 3,3 hehtaarin kokoisen painauman muodosta. Aluetta on tutkittu enemmän vuodesta 1993 lähtien.
Pohjois-Korean nälänhätä
Pohjois-Korean nälänhätä oli Korean demokraattista kansantasavaltaa koetellut ruokapula, joka tapahtui samaan aikaan maassa käynnissä olleen energiakriisin kanssa vuosina 1994–1998.
Nälänhätä oli seurausta monesta tekijästä, joista esimerkkinä voidaan mainita huono valtiontalouden hoito, Neuvostoliiton tuen lakkaaminen valtion romahtaessa, sekä luonnonkatastrofit. Useat maata koetelleet tulvat pahensivat tilannetta, mutta eivät olleet sen pohjimmainen syy. Pohjois-Korean suljettu Juche-järjestelmä osoittautui kriisin aikana liian joustamattomaksi. Arviot kuolonuhreista vaihtelevat voimakkaasti, ja 240 000 – 3,5 miljoonan pohjoiskorealaisen arvioidaan kuolleen nälänhätään, huippuvuoden ollessa 1997.
Åkerbon kihlakunta (Itä-Götanmaa)
thumb|Åkerbon kihlakunnan sijainti Itä-Götanmaan läänin kartalla.
Åkerbon kihlakunta oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 113,21 neliökilometriä ja asukasluku 2 668 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Lillkyrka, Östra Skrukeby, Törnevalla, Östra Harg ja Rystad.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Linköpingin kuntaan.
Skärkindin kihlakunta
thumb|Skärkindin kihlakunnan sijainti Itä-Götanmaan läänin kartalla.