cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Turkka Sundbäck
Keskustukena pelannut Sundbäck edusti koko uransa ajan Turun Tovereita vuosina 1949–1961. Kaikkiaan hän pelasi neljän kauden aikana 64 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Sundbäck edusti Suomen maajoukkuetta neljässä maaottelussa vuonna 1954.
Sundbäck toimi useasti joukkueensa kapteenina. Parhaimpana pelinään hän piti TUL:n liittojoukkueessa käytyä ottelua Moskovan Torpedoa vastaan vuonna 1950. Ammatiltaan Sundbäck oli puhelinasentaja ja hän harrasti lentopalloa. Hänen kotikuntansa oli Turku.
Baya
Maantiede, ilmasto ja luonto
Bayan kunta rajoittuu etelässä Yanfolilan piirin Séré Moussa Ani Samou De Siékorolén, lännessä Tagandougoun, idässä Bougounin piirin Syen Toulan ja pohjoisessa Koulikoron alueen Kangaban piirin Séléfougoun sekä Katin piirin Tiakadougou-Dialakoron kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan etupäässä tasankoa. Sankaranijoen pato muodosta Sélinguéjärven.
Seutu kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Kuiva ja viileä kausi kestää marraskuusta helmikuuhun, kuiva ja kuuma kausi maaliskuusta huhtikuuhun ja sadekausi toukokuusta lokakuuhun. Vuotuinen sademäärä kohoaa 1 200 millimetriin. Kasvillisuus on heinä- ja pensassavannia. Vesistöjen varsilla on galleriametsiä.
Asutus
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Kangarén ja Dalabalan kylät siirrettiin Sélinguén padon rakentamisen yhteydessä uudelle paikalle.
Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on bambaroita, bozoja, fulbeja, dogoneja, songhaita, soninkeja ja somonoita. Vallitseva uskonto on islam. Kunnassa on myös kristittyjä ja animisteja.
Liikenne, elinkeinot ja palvelut
Kangarésta on päällystetty tieyhteys RN7-maantien kautta Bamakoon (135 kilometriä). Sieltä pääsee myös veneellä Sankarania ja Nigerjokea pitkin Yanfolilaan, Kangabaan ja Bamakoon.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, maissi, hirssi ja durra. Lisäksi kasvatetaan hedelmäpuita ja puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Sélinguéjärvesta saadaan vuosittain noin 4 000 tonnia kalaa. Kunnassa on neljä torialuetta ja joukko kauppoja. Pienteollisuus jalostaa maataloustuotteita. Sélinguén vesivoimalaitos tuottaa sähköä.
Bayan kunnassa toimii lastentarha, viisi julkista alakoulua, viisi kyläkoulua, kaksi yläkoulua, kuusi koraanikoulua, yksityinen lyseo ja terveydenhoito-oppilaitos. Terveyspalvelut käsittävät poliklinikan, kaksi terveyskeskusta, tutkimuslaboratorion ja viisi apteekkia. Vesihuoltoon kuuluu kaivoja, porakaivoja ja neljän kylän vesijohtoverkot. Kunnassa on sähköverkko, Sotelman ja Orangen lanka- ja matkapuhelinverkot, posti ja kaksi paikallisradioasemaa.
Nähtävyydet ja matkailu
Paikallisia nähtävyyksiä ovat Sélinguén pato ja tekojärvi, luontokohteet ja asukkaiden kulttuuriperintö. Kunnassa on hotelleja sekä muita majoitus- ja matkailupalveluja. Maalis-huhtikuussa järjestetään vuosittainen kulttuuritapahtuma Festival de Sélingué.
Pimppini on valloillaan
Pimppini on valloillaan : naisiin kohdistuva seksuaalinen vallankäyttö on vuonna 2012 ilmestynyt kirja, joka käsittelee naisten kokemaa seksuaalista häirintää ja väkivaltaa. Se sisältää asiantuntija-artikkeleita sekä kaunokirjallisia tekstejä, joita on kaikkiaan 33:lta eri kirjoittajalta. Teoksen ovat toimittaneet Katja Kettu ja Krista Petäjäjärvi. Kirjan toimittanutta työryhmää olivat Ketun lisäksi ideoimassa muun muassa kirjailijat Leena Parkkinen, Tuuve Aro ja Anu Silfverberg. Myös ihmisoikeusjärjestö Amnesty International oli mukana projektissa alusta saakka.
Teos sisältää kuusi lukua, joissa asiantuntijoiden kirjoittamaa artikkelia seuraa tunnettujen kirjailijoiden novelleja. Raiskausten, hyväksikäytön ja ihmiskaupan kaltaisten seksuaalisen väkivallan muotojen lisäksi kirjassa nostetaan esille myös arkipäiväisempää sukupuolittunutta vallankäyttöä, kuten nuoriin tyttöihin kohdistuvaa sukupuolista häirintää. Henkilökohtaisen kokemuksen ohella aihetta käsitellään myös tapakulttuurin, rikosoikeuden, kirjallisuuden, sosiologian ja psykologisen kohtaamisen kautta. Lisäksi kirjassa pohditaan miten häirintään voi puuttua. Teoksen toimittaneen Katja Ketun mukaan se pyrkii osoittamaan, kuinka seksuaalista vallankäyttöä vähätellään muun muassa häpeän ja leimautumisen pelon vuoksi.
Kirjan provosoivana pidetty nimi tulee vienankarjalaisen runonlaulajan Santra Remsujevan tunnetuksi tekemästä vanhasta kansanlaulusta. Kannessa olevan kirjontatyön on tehnyt sarjakuvataiteilija Hanneriina Moisseinen.
Kansainvälisenä naistenpäivänä 2018 kirja jaettiin kaikille kansanedustajille Me Too -kampanjaan liittyen. Kirjoittajat toivoivat sen saavan kansanedustajia kiinnittämään huomiota oikeudenmukaisempaan raiskauslainsäädäntöön.
Kohut
Kirjan ilmestyessä Kettu oli julkisuudessa kertonut häneen Helsingin keskustassa kohdistuneesta päällekarkauksesta. Iltalehti väitti Ketun keksineen jutun markkinoidakseen kirjaansa, koska siitä ei löytynyt poliisille tehtyä ilmoitusta. Teokseen kirjoittaneet kirjailijat pitivät lehden juttua naisten kokeman seksuaalisen väkivallan vähättelynä. He paheksuivat Iltalehteä myös siitä, että julkaisutilaisuuteen oli lähetetty toimittaja esittämään Ketulle syytöksiä, sen sijaan että tämä olisi keskustellut kirjasta ja sen aiheesta.
Naistenpäivänä 2018 perussuomalaisten kansanedustaja Laura Huhtasaari kertoi löytäneensä kirjan eduskunnassa työpöydältään ja julkaisi sosiaalisessa mediassa siihen liittyvän päivityksen. Huhtasaari paheksui teoksen nimeä ja kertoi olevansa kyllästynyt ”pelleilynä” pitämäänsä nykyfeminismiin, josta hän irtisanoutui.
Sten Branzell
175px|thumb|right|Sten Branzell 175px|thumb|right|Sten Branzellin muistomerkki [[Kvibergin hautausmaalla Göteborgissa.]] Sten Gunnar Branzell (27. elokuuta 1893 Tukholma – 4. toukokuuta 1959) oli ruotsalainen arkkitehti.
Hän opiskeli Tukholmassa Tekniska högskolanissa ja Kungliga konsthögskolanissa. Hänen siskonsa oli tunnettu laulaja Karin Branzell.
Vuonna 1918 hän liittyi Svenska brigadeniin ja osallistui Suomen sisällissotaan, jossa hän haavoittui lievästi. Suomessa hän tapasi Alvar Aallon, joka tuli asumaan Branzellin perheen luona, kun Aalto vieraili Ruotsissa. Branzell laati huonekaluja NKlle ja oli taiteellinen designeri 1920-luvulla muun muassa Kosta Bodalle.
Branzell oli kaupunginarkkitehti Göteborgissa 1944–1957.
Joseph Williams
Joseph Stanley Williams (s. 1. syyskuuta 1960 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja, joka laulaa nykyisin rockyhtye Totossa.
Elämä ja ura
Joseph Stanley Williams syntyi 1. syyskuuta 1960 Santa Monican kaupungissa Kaliforniassa. Hänen isänsä on elokuvasäveltäjä John Williams ja äitinsä Barbara Ruick. Williamsin vanhempi veli Mark Williams on myös muusikko ja soittaa rumpuja. Williamsin lempinimi on Joe.
Williams julkaisi ensimmäisen, omaa nimeään kantavan albuminsa Joseph Williams vuonna 1982. Hän liittyi rockyhtye Toton laulajaksi vuonna 1986 ja lauloi samana vuonna julkaistulla studioalbumilla Fahrenheit sekä vuoden 1988 albumilla The Seventh One. Williams tunsi yhtyeen jäsenet entuudestaan ja hänen ensikosketuksensa yhtyeeseen tapahtui rumpali Jeff Porcaron kautta. Williamsista tuli yhtyeen olemassaolon kolmas laulaja. Hän erosi kuitenkin jo vuonna 1989 hänen ja yhtyeen muiden jäsenten hiertyneiden välien vuoksi. Williams oli yhtyeestä poistumisen aikoihin rahaongelmissa ja jätti musiikkialan hetkeksi työskentelemällä yli vuoden ajan hotellissa, kunnes palasi pian takaisin alalle.
Williams toimi ääninäyttelijänä vuoden 1994 animaatioelokuvassa Leijonakuningas, kun hän esitti lauluroolin aikuiselle Simba-leijonalle. Williams on ollut mukana lisäksi elokuvissa Arkajalat (1985) ja Pitch Perfect (2012) sekä lukuisissa televisiosarjoissa. Williams julkaisi vuonna 1996 oman albumin nimeltä I Am Alive 14 vuotta edellisen sooloalbumin jälkeen ja jatkoi oman musiikin tekemistä säännöllisesti hieman yli kymmenen vuotta, kunnes liittyi takaisin Totoon vuonna 2010. Hän on sittemmin laulanut Toton tuoreimmilla studioalbumeilla Toto XIV (2015) ja Old Is New (2018) sekä esiintynyt kiertueilla yhtyeen kanssa. Williams lauloi myös yhdellä kappaleella yhtyeen vuoden 2006 studioalbumilla Falling In Between ennen paluutaan kokoonpanoon.
Toto joutui keskeyttämään esityksensä Denverissä, Coloradossa syyskuussa 2016 Williamsin jouduttua hetkeksi sairaalaan nestehukan ja muun pahoinvoinnin vuoksi. Williams täytti 60 vuotta syyskuussa 2020. Noin kaksi kuukautta myöhemmin marraskuussa hän ja Toton kitaristi Steve Lukather ilmoittivat julkaisevansa omat sooloalbuminsa samana päivänä seuraavassa helmikuussa yhtyeen tulevaan kiertueeseen varautuen. Lukatherin I Found the Sun Again ja Williamsin Denizen Tenant julkaistiin lopulta 26. helmikuuta 2021. Albumi oli Williamsin soolotuotannon ensimmäinen kymmeneen vuoteen, ja hän sekä Lukather osallistuivat toistensa julkaisujen tekemiseen.
Yksityiselämä
Williamsin isä on elokuvasäveltäjä John Williams, joka on tunnettu useista George Lucasin ja Steven Spielbergin elokuviin tekemistään sävellyksistä. Williams avioitui Amye Williamsin kanssa lokakuussa 1992 ja heillä on kolme lasta.
Tommy Emmanuel
Elämä
Emmanuel syntyi Muswellbrookissa, Uudessa Etelä-Walesissa, 1950-luvun puolessa välissä. Hän sai ensimmäisen kitaransa nelivuotiaana. Seitsemänvuotiaana Emmanuel kuuli radiosta Chet Atkinsin soittoa, ja hän on kertonut tuon hetken innoittaneen häntä paljon. Yhdeksänvuotiaana hän olikin jo ammattimuusikko. Tommyn ja hänen veljensä Philin musiikillisten lahjojen innoittamana heidän isänsä perusti yhtyeen, ja melkein kaikki Tommyn aika kului sen kanssa kiertueilla eri puolilla Australiaa, ja koulunkäyntiin jäi vain vähän aikaa.
Isänsä kuoltua 1966 Emmanuel muutti Sydneyyn, jossa hän saavutti kuuluisuutta myös kansallisesti voittaessaan sarjan kykykilpailuja. 1970-luvun lopussa hän soitti rumpuja veljensä yhtyeessä Goldrush ja toimi sessiomuusikkona useilla albumeilla.
Uransa aikana Emmanuel on soittanut monien merkittävien artistien kanssa, esimerkiksi Chet Atkinsin, Eric Claptonin, George Martinin, Air Supplyn, John Denverin, Les Paulin ja Doc Watsonin.
Tammikuussa 2010 Emmanuel huutokauppasi kolme kitaraansa ja lahjoitti tulot Haitin maanjäristyksen katastrofiapuun Unicefille.
Dan Broström
Dan Broström oli Axel Broströmin ja Mathilda Olssonin poika. Hän opiskeli Göteborgissa. Hän sai ensimmäisen työpaikkansa Saksan Königsbergistä vuonna 1889 ja seuraavana vuonna hän siirtyi Hulliin, Englantiin. Broströmistä tuli Ruotsin suurimpia laivanvarustajia, ja hän oli muun muassa perustamassa Svenska Amerika Linieniä vuonna 1914. Hän liitti yhtiöryhmäänsä myös Götaverkenin ja Eriksbergin telakat.
Google Workspace
Google Workspace (aiemmin G Suite, Google Apps for Work tai Google Apps for Business) on pilvipalvelupohjainen toimisto-ohjelmistoista ja ryhmätyösovelluksista koostuva paketti sekä ohjelmisto, jota Google myy kuukausi- tai vuosimaksulla.
Dan Broström
Broström oli myös kansanedustajana toisessa kamarissa vuosina 1906–1911. Ruotsin meriministerinä hän toimi 1914–1917.
Google Workspace
Pakettiin sisältyy Googlen suosittuja Web-sovelluksia, joita ovat esimerkiksi Gmail, Google Drive, Google Hangouts, Google-kalenteri ja Google Docs. Samoja tuotteita tarjotaan kuluttajille maksutta, mutta G Suite-paketissa mukana tulee yrityksille tarkoitettuja lisäpalveluita, kuten sähköpostiosoitteet omalle verkkotunnukselle (@omayritys.com), vähintään 30 Gt tallennustilaa tiedostoille ja sähköpostille sekä kaikkina viikonpäivinä kellon ympäri toimiva puhelin- ja sähköpostituki. G Suite on pilvilaskentapohjainen ratkaisu, jonka periaate on erilainen kuin valmiina myytävissä toimisto-ohjelmistoissa: asiakastietoja säilytetään Googlen tietoturvallisissa datakeskuksissa sen sijaan, että ne olisivat perinteiseen tapaan yritysten omiin tiloihin sijoitetuilla palvelimilla.
Dan Broström
Broström menehtyi auto-onnettomuudessa 1925. Vielä 1960-luvun alussa Broströmin lesken ja pojan omistama varustamo hallitsi noin kolmannesta Ruotsin kauppalaivojen tonnistosta, ja Broström-konserni oli telakoineen Göteborgin suurin työnantaja noin 18 000 työntekijällä.
Google Workspace
Googlen oman ilmoituksen mukaan G Suite on käytössä yli viidessä miljoonassa yrityksessä eri puolilla maailmaa ja 60 prosentissa Fortune 500 -listalla olevista yrityksistä.
Tuotteet
G Suite -tuotteita ja palveluita ovat Gmail, Google-kalenteri, Google Drive, Google Hangouts, Google Docs, Google Sheets, Google Slides, Google Forms, Google Sivustot, Google+ ja Google Apps Holvi. Google Apps Holvi -palvelua lukuun ottamatta kaikkien edellä mainittujen käyttö sisältyy käyttäjäkohtaiseen perusmaksuun, joka on viisi dollaria kuukaudessa tai 50 dollaria vuodessa. Lisämaksusta saatavaan Drive for Work -pakettiin kuuluu Google Apps Holvi sekä rajoittamaton tallennustila. Sen käyttäjäkohtainen kuukausimaksu on 10 dollaria.
Gmail
Maailman suosituimmaksi verkkopohjaiseksi sähköpostipalveluksi kasvanutta Gmailia ryhdyttiin aluksi tarjoamaan rajoitetulle asiakaskunnalle 1. huhtikuuta 2004 alkaen. Kaikkien kuluttaja-asiakkaiden saataville Gmail tuli vuonna 2007. Heinäkuussa 2012 Google ilmoitti, että Gmailin käyttäjiä on 425 miljoonaa.
Gmailin kuluttajakäyttöön tarkoitetussa ilmaisversiossa on tekstimuotoisia mainoksia, jotka perustuvat käyttäjien sähköpostiviestien sisältöön. Gmailin ominaisuuksia ovat esimerkiksi 15 Gt:n ilmainen tallennustila, säiemuotoon järjestetyt viestiketjut, kehittyneet hakuominaisuudet ja sovellusta muistuttava käyttöliittymä.
Google Drive
Googlen tallennus- ja synkronointipalvelu julkistettiin 24. huhtikuuta 2012. Tässä vaiheessa tuotteen markkinoilletulosta oli liikkunut huhuja jo kuuden vuoden ajan. Googlen virallisen tiedotteen mukaan Google Drive on ”paikka, jossa voit luoda, jakaa ja säilyttää kaikkea tarpeellista ja tehdä yhteistyötä toisten kanssa”.
Google Drive -palvelun käyttäjät voivat ladata kaikenlaisia tiedostoja etäresurssipalvelimelle, jakaa niitä ja käyttää tiedostoja miltä tahansa tietokoneella, taulutietokoneella tai älypuhelimella. Mac- ja PC-koneille saatavan työpöytäsovelluksen avulla voi synkronoida omalla koneella ja etäresurssipalvelimella olevia tiedostoja. Sovellus luo tietokoneelle oman kansion, ja kaikki tiedostoihin tehdyt muutokset synkronoituvat myös Drivelle, verkkoon ja eri laitteille. Google Driven kuluttajaversiossa on yhteensä 15 Gt tallennustilaa, jota voi käyttää Gmailissa, Drivessä ja Google+:n valokuva-albumissa.
Google Docs, Sheets, Slides ja Forms
Google Apps -pakettiin sisältyy verkkopohjaisia editorityökaluja, joilla voi laatia tekstimuotoisia tai asiakirjaformaatissa olevia asiakirjoja, laskentataulukoita, esityksiä ja kyselylomakkeita. Työkalukokonaisuus julkaistiin alun perin 11. lokakuuta 2006 nimellä Google Docs & Spreadsheets.
Google Docs, Sheets, Slides ja Forms -työkaluja voi käyttää millä tahansa verkkoselaimella tai verkkoyhteydessä olevalla mobiililaitteella. Asiakirjoja, laskentataulukoita, esityksiä ja kyselylomakkeita voi jakaa, kommentoida ja muokata yhdessä reaaliaikaisesti. Muita ominaisuuksia ovat esimerkiksi rajoittamaton muokkaushistoria, jonka avulla kaikki muutokset säilyvät turvallisesti yhdessä paikassa, sekä mahdollisuus muokata asiakirjoja ilman verkkoyhteyttä.
Heinäkuun 25. päivästä 2014 lähtien myös natiiveja Microsoft Office -tiedostoja on voinut muokata Google Docs, Sheets ja Slides -työkaluilla. Muun muassa Mashable-verkkolehden toimittaja totesi, että Googlen tarkoituksena on selvästi tarjota sovelluksiaan edullisempana vaihtoehtona yrityksille, joissa on toisinaan tarvetta Office-muotoisten tiedostojen muokkaamiselle.
Google Sivustot
Google Sivustot on 28. päivänä helmikuuta 2008 käyttöön otettu palvelu, jolla verkkosivustojen tekeminen ja muokkaaminen on mahdollista niillekin, jotka eivät hallitse HTML-ohjelmointikieltä tai verkkosivujen suunnittelua. Palvelulla voi tehdä sivustoja alusta alkaen itse tai hyödyntää valmiita pohjia, ladata sivustoille esimerkiksi valokuvia ja videoita sekä käyttöoikeuksia hallitsemalla valita, kuka voi katsella ja muokata yksittäisiä sivuja.
Google Sivustot oli alun perin osa maksullista Google Apps -ohjelmistopakettia, mutta pian sitä ryhdyttiin tarjoamaan myös kuluttajakäyttöön. Yritysasiakkaat voivat tehdä Google Sivustot -palvelulla projektisivustoja, intranet-sivustoja ja yleisölle tarkoitettuja sivustoja.
Google-kalenteri
Gmailiin integroitavaksi suunniteltua Googlen verkkopohjaista kalenteripalvelua ryhdyttiin aluksi tarjoamaan kuluttajakäyttöön 13. huhtikuuta 2006 alkaen. Google-kalenteri hyödyntää iCal-standardia, joten se on yhteensopiva muiden kalenterisovellusten kanssa.
Googlen verkkopohjaisessa kalenterissa on integroitu, ryhmille tarkoitettu jaettava kalenteri. Yrityksissä on mahdollista luoda tiimikohtaisia kalentereita, joita voi jakaa koko yrityksen laajuisesti. Kalentereita voi siirtää toiselle henkilölle, joka voi hallita yksittäistä kalenteria ja siihen merkittyjä tapahtumia. Google-kalenterista voi myös tarkistaa, ovatko kokoustilat tai yhteiskäytössä olevat resurssit vapaana, ja lisätä niitä tapahtumiin.
Google-kalenterin ominaisuuksia ovat esimerkiksi seuraavat:
Google Hangouts
Google julkaisi 15. toukokuuta 2013 tiedotteen, jonka mukaan sen Google Talk-, Google Voice- ja Google+ Hangouts -palvelut korvataan uudella teksti-, ääni- ja videochatpalvelulla, jonka nimeksi tulee Google Hangouts. Hangouts-palvelun kuluttajaversiossa enintään 10 ja yrityskäyttöön tarkoitetussa versiossa enintään 15 henkilöä voi osallistua samaan keskusteluun tietokoneelta tai mobiililaitteelta. Osanottajat voivat jakaa näyttönsä, katsella tiedostoja ja muokata niitä yhdessä. Hangouts On Air -palvelulla voi tehdä suoria videolähetyksiä Google+:aan, YouTubeen ja omille verkkosivustoille.
G Suite -pakettiin kuuluvalla Hangouts-versiolla samaan keskusteluun osallistujia voi olla enintään 15, ja järjestelmänvalvoja voi rajoittaa Hangouts-palvelun käytön vain samaa verkkotunnusta käyttäville henkilöille, jolloin ulkopuoliset eivät voi osallistua keskusteluihin.
Hangouts-sovellus säilyttää viestit Googlen etäresurssipalvelimella. Viestihistorian voi ottaa pois käytöstä, jolloin keskusteluita ei tallenneta. Hangouts-palvelu voidaan integroida Google+:aan, jolloin kaikki jaetut kuvat säilyvät Google+:n yksityisessä, jaetussa valokuva-albumissa.
Google ilmoitti 30. heinäkuuta 2014, että kaikki Google Apps -sovelluksia käyttävät asiakkaat voivat käyttää myös Hangouts-palvelua, vaikka he eivät olisi luoneet profiilia Google+:aan. Samalla Google ryhtyi yhteistyöhön muita videochatpalveluita tarjoavien yritysten, kuten Blue Jeans Networkin ja InterCallin kanssa. Samassa yhteydessä Google ilmoitti, että Hangouts-palvelua koskevat samat palveluiden käyttöä koskevat ehdot kuin muitakin G Suite -sovelluksia, esimerkiksi Gmailia ja Driveä. Apps for Work -sovellusten käyttäjille tarjotaan myös ympäri vuorokauden kaikkina viikonpäivinä käytössä olevaa puhelintukea Hangouts-palvelulle ja ISO27001- ja SOC 2 -sertifiointia. Palvelulla on takuu, jonka mukaan se on käytössä 99,9 % ajasta.
Google ilmoitti Google+ -viestillä 19. joulukuuta 2014, että eräs Gmailiin integroidun Hangoutsin eniten toivotuista ominaisuuksista otetaan uudelleen käyttöön. Google Apps -järjestelmänvalvojat voivat valita, näkyvätkö käyttäjien tilaa ilmaisevat ilmoitukset vain sisäisesti.
Google+
Googlen oma yhteisöpalvelu Google+ otettiin käyttöön 28. kesäkuuta 2011. Aluksi kyseessä oli kokeilu, jossa palveluun pääsi liittymään vain kutsusta. Google+:aa pidettiin Googlen yrityksenä haastaa yhteisöpalvelujätti Facebook. Käyttöönoton jälkeen Google+ on jo ohittanut suosiossa Twitterin ja siitä on tullut Facebookin jälkeen maailman toiseksi suurin yhteisöpalvelu, mutta sitä on myös arvosteltu käyttäjien pettämisestä ja suositusliikenteen vähäisyydestä.
Google ilmoitti 29. elokuuta 2012, että pilottihankkeeseen osallistuneiden yritysasiakkaiden antaman palautteen perusteella Google+:n ominaisuuksia on muokattu yrityskäyttöön sopiviksi. Kyseisiä ominaisuuksia ovat esimerkiksi tiedostojen jakaminen vain organisaation sisällä sekä hallintaominaisuudet, joilla yksittäisten profiilien ja viestien näkyvyyttä rajoitetaan.
Google otti 5. marraskuuta 2013 käyttöön entistä turvallisemmat rajoitetut yhteisöt, joihin voivat liittyä vain samaan organisaatioon kuuluvat henkilöt. Järjestelmänvalvoja voi tehdä rajoitetuista yhteisöistä oletuksen ja päättää, milloin organisaation ulkopuoliset henkilöt voivat liittyä yhteisöön.
Yrityskäyttöön tarkoitettuun Google+:aan on suhtauduttu vaihtelevasti. Sitä on toisaalta kiitetty ominaisuuksista, joiden avulla myös pienyritykset voivat lisätä verkkonäkyvyyttään, mutta myös arvosteltu epäselvästä käyttötarkoituksesta. Google+:n on myös esitetty olevan tärkeä osa yritysten yhteisömarkkinointistrategiaa. Monissa verkkolehdissä on korostettu, että Google+ auttaa yrityksiä lisäämään Google-näkyvyyttään, sillä Google indeksoi välittömästi Google+-palveluun lähetetyt viestit.
Google Apps Holvi
Google Apps Holvin, vain Google Apps -asiakkaille arkistointiin ja lakisääteisten asiakirjojen säilytykseen tarkoitetun palvelun, julkaisemisesta tiedotettiin 28. maaliskuuta 2012. Holvin käyttäjät voivat hakea ja säilyttää sähköpostiviestejä, joita saatetaan tarvita riita-asioita ratkottaessa. Holvilla voi myös hallinnoida liiketoimintaan liittyviä tietoja toiminnan jatkuvuutta ja sääntelyn noudattamista varten. Holvin käyttäjät ovat 25. kesäkuuta 2014 lähtien voineet myös hakea, esikatsella ja viedä Google Drive -tiedostoja.
Google Apps Holvi kuuluu Drive for Work -pakettiin, jossa on rajoittamattomasti tallennustilaa. Paketin käyttäjäkohtainen kuukausimaksu on 10 dollaria.
Hinnoittelu
G Suite -paketista saa aluksi käyttöön 30 päivän ilmaisen kokeiluversion, jossa käyttäjiä voi olla enintään 10. Koeajan jälkeen valittavana on vuosisopimus, jossa käyttäjäkohtainen vuosimaksu on 50 dollaria, tai joustava sopimus, jossa maksu käyttäjää kohti on viisi dollaria kuukaudessa tai 60 dollaria vuodessa. Molemmissa hinnoittelumalleissa laskutus tapahtuu kuukausittain.
Joustavan sopimuksen tehneet asiakkaat voivat ottaa käyttöön rajoittamattoman tallennustilan ja Google Apps Holvi -palvelun yhteensä 10 dollarin käyttäjäkohtaiseen kuukausihintaan. Yrityksille, joissa käyttäjiä on alle viisi, tallennustilaa on myös tässä tapauksessa käytössä enintään yksi teratavu käyttäjää kohti.
Tietoturva
Google on ilmoittanut, ettei se omista asiakkaidensa tietoja. Tiedot on tallennettu Googlen datakeskuksiin, ja niitä voivat tarkastella vain tietyt työntekijät. Tietoja ei jaeta ulkopuolisille, niitä säilytetään vain asiakkaan haluaman ajan, ja Google Apps -sovellusten käytön päättyessä asiakas saa tiedot itselleen.
Google Apps -sovellusten tietoturva ja vaatimustenmukaisuus on yrityssovelluksilta edellytettävällä tasolla. Tästä osoituksena ovat esimerkiksi SSAE 16/SAE 3402 Type II, SOC 2 -auditointistandardin noudattaminen, ISO 27001 -sertifiointi ja Safe Harbor Privacy Principles -periaatteiden noudattaminen. Google Apps -sovelluksissa on tarvittaessa tuki myös toimialakohtaisille velvoitteille, esimerkiksi Yhdysvaltain sairausvakuutuksen siirrettävyydestä annetun Health Insurance Portability and Accountability Act -lain vaatimuksille. Google on ilmoittanut, että Google Apps -sovelluksissa on integroidut roskapostisuodattimet, joilla asiakirjat tarkistetaan virusten varalta ennen kuin käyttäjät lataavat viestejä omalle koneelleen.
Google varmistaa, että kaikki Google Drive -palveluun ladatut tiedostot on salattu ja että kaikki lähetetyt ja vastaanotetut sähköpostiviestit salataan datakeskusten välisessä liikenteessä. Google for Work -blogissa on kerrottu, että asiakastietojen suojaaminen perustuu sopimuksiin, minkä lisäksi palvelussa ei ole mainoksia eikä asiakkaiden tietoja hyödynnetä markkinointiviestinnän kohdentamisessa.
Käyttö
Google Apps -palvelun oman ilmoituksen mukaan sovelluksen ilmainen tai maksullinen versio on käytössä yli viidessä miljoonassa yrityksessä. Google for Work -divisioonan johtajan Amit Singhin mukaan 60 % Fortune 500 -yrityksistä käyttää Google for Work -palveluita. Asiakkaita on eri puolilta maailmaa ja kaikilla toimialoilla. Tunnettuja asiakkaita ovat esimerkiksi Uber, AllSaints, BuzzFeed, Design Within Reach, Virgin, PwC ja useat muut yritykset. Google Apps -palvelun asiakassivulla on esitelty useita Apps-sovellusten käyttäjiä.
Googlen jälleenmyyjät ja suosittelijat
Googlella on oma jälleenmyyjäverkosto, joka auttaa uusia asiakkaita Apps-sovellusten käyttöönotossa. Kumppaneita voi etsiä Partners-hakemistosta. Google aloitti 10. maaliskuuta 2014 suositteluohjelman, jossa suosittelija saa 15 dollaria jokaisesta uudesta käyttäjästä. Aluksi ohjelmaan osallistuminen oli mahdollista vain Yhdysvalloissa ja Kanadassa asuville. Suositteluohjelman sopimustekstistä käy ilmi, että suositusten määrää ei ole rajattu, mutta palkkion saa vain sadasta ensimmäisestä suosituksen perusteella käyttäjäksi ryhtyneestä.
Google otti käyttöön 4. joulukuuta 2014 Google for Work and Education Partner Program -kumppaniohjelman, jonka tarkoituksena on helpottaa tuotteiden ja palveluiden myyntiä sekä uusien tuotteiden kehittämistä kaikilla Google for Work and Education -ohjelmistopakettiin kuuluvilla alustoilla.
Google Apps Marketplace -verkkokauppa
Googlen 17. syyskuuta 2014 julkaisemassa blogikirjoituksessa kerrotaan, että työntekijät voivat asentaa ulkopuolisten kehittämiä sovelluksia Marketplace-verkkokaupasta myös ilman järjestelmänvalvojaa.
Arvioita
Google Apps -sovelluksia on arvioitu useissa verkkolehdissä, ja niille on yleensä annettu 4–5 pistettä viidestä. Arvioissa Google Apps -sovellukset saavat kiitosta kilpailukykyisestä hinnoittelusta, kattavasta ohjelmistopaketista, helposta käyttöönotosta sekä toimivuudesta eri laitteissa. Toisaalta arvioissa on arvosteltu sitä, että Google Apps-, Google Presentations- ja Google Documents -sovelluksissa ei ole vastaavia ammattimaisen näköisten asiakirjojen laatimiseen vaadittavia ominaisuuksia kuin PowerPointissa ja Microsoft Wordissa.
Kilpailijat
Google Apps -paketin tärkein kilpailija on Microsoft Office 365, Microsoftin etäresurssipohjainen yritysratkaisu, johon kuuluu vastaavia tuotteita. Verkkolehdissä on yleensä otettu varovasti kantaa siihen, kumman ominaisuudet ovat parempia. Arvioijat ovat todenneet, että Google Apps ja Microsoft 365 saavat yhtä hyviä arvioita, mutta niiden ominaisuudet poikkeavat merkittävästi toisistaan.
Olennaisimmat erot koskevat hinnoittelua, tallennustilaa ja ominaisuuksien monipuolisuutta. Microsoft 365 -sovelluksissa on yleensä enemmän ominaisuuksia kuin Google Apps -sovelluksissa, mutta ominaisuuksista monet jäävät käyttämättä. Google ei anna tietoa liikevaihdostaan tai käyttäjämääristä, minkä vuoksi Google Apps- ja Microsoft Office -pakettien suosiota on vaikea verrata. Microsoftin Office 365 -tuotteilla oli lokakuussa 2014 yhteensä seitsemän miljoonaa käyttäjää, ja määrä oli kasvanut 25 prosenttia viimeisen vuosineljänneksen aikana. Microsoft on myös ilmoittanut, että se antaa rajoittamattomasti tallennustilaa asiakkaille, jotka hankkivat Microsoft Office 365 -paketin etäresurssiversion.
Tällä hetkellä mikään alkava yritys ei tarjoa vaihtoehtoja Google Apps -ohjelmistopaketille, sillä yhdellä tuotteella, esimerkiksi sähköpostilla, kilpailemiseen liittyy liian suuria kustannuksia, ja tuottomahdollisuudet ovat heikot.
Uusi Google Apps -tuoteversio, Apps with Unlimited Storage and Vault, on tuonut Google Apps -paketille uusia kilpailijoita, joita ovat esimerkiksi Box, Dropbox ja OneDrive.
Muita samankaltaisia tuotteita
G Suite kuuluu osana moniin muihin Googlen työkäyttöön tarkoitettuihin tuotteisiin. Näitä ovat esimerkiksi Google Cloud Platform, Google Search for Work, Google Maps for Work ja Google Chrome for Work.
Johan Falk
Johan Falk on näyttelijä Jakob Eklundin esittämä kuvitteellinen henkilöhahmo. Hän esiintyy Johan Falk -rikoselokuvissa. Falk on ammatiltaan poliisi ja työskentelee Ruotsin poliisin erikoisyksikössä.
Juhani Koivisto
Juhani Koivisto (s. 20. huhtikuuta 1956) on tietokirjailija, libretisti ja Suomen Kansallisoopperan entinen päädramaturgi.
Koivisto on opiskellut muun muassa Tampereen konservatoriossa, Joensuun yliopistossa ja Caenin yliopistossa Ranskassa. Hän väitteli tohtoriksi 1998 Pentti Haanpään 1930-luvun tuotannosta väitöskirjalla Leipää huudamme, kiviä annetaan (1998). Hän on toiminut musiikin teorian ja kitaransoiton opettajana, kulttuuritoimittajana sanomalehti Ilkassa ja vuodesta 1998 Kansallisoopperan viestintäosastolla päädramaturgina. Päädramaturgin tehtävästä Koivisto jäi eläkkeelle keväällä 2020.
Väitöskirjan jälkeen Koivisto on julkaissut muun muassa Toivo Kuulan elämäkerran Tuijotin tulehen kauan (2008), joka oli Tieto-Finlandia -palkinnon ehdokkaana (uudistettu laitos 2018 nimellä Tähtiin kirjoitettu), Kansallisoopperan historian Suurten tunteiden talo (2011), lapsille suunnatun balettikirjan Baletin tähti, jonka on kuvittanut Ulla Sainio (2014) ja oopperanjohtaja Alfons Almin elämäkerran Alfons Almin taistelut (2016). Viimeksi hän on julkaissut Kuhmon Kamarimusiikin historian Kamarimusiikkia Kuhmossa, viisikymmentä ihmeellistä kesää (2019).
Toivo Kuulasta kertova monologinäytelmä Ikuinen nuoruus sai kantaesityksensä Kajaanin Runoviikolla 2012, ja sitä esitti myös Kajaanin Kaupunginteatteri. Uusittu versio teoksesta on syksystä 2018 ollut Saaristo-oopperan ohjelmistossa nimellä Tähtiin kirjoitettu. Ilmajoen musiikkijuhlilla sai 2015 kantaesityksensä Koiviston kirjoittama ooppera Elämälle, jonka on säveltänyt Jaakko Kuusisto ja ohjannut Anna Kelo. Ooppera kertoo Oskar Merikannosta ja suomalaisen kulttuurin synnystä. Libretto Vangit sai toisen palkinnon Savonlinnan Oopperajuhlien kilpailussa 2017. Kansallisoopperassa sai tammikuussa 2019 kantaesityksensä Jaakko Kuusiston säveltämä ooppera Jää, jonka libreton Juhani Koivisto on kirjoittanut Ulla-Lena Lundbergin samannimisen romaanin mukaan. Kansallisoopperalle Koivisto on kirjoittanut ja ohjannut myös lapsille tarkoitetut lyhyet versiot oopperoista Taikahuilu (2016), Sevillan parturi (2017), Tuhkimo (2018) ja Carmen (2019).
Koivisto toimii lehdistöpäällikkönä Kuhmon Kamarimusiikki -festivaalilla. Hän on ollt mukana festivaaleilla eri tehtävissä yli 30 vuoden ajan.
Jake ja Blake
Jake ja Blake on argentiinalainen tilannekomediasarja, jota esitettiin Disney Channelillä vuonna 2010.
Jake ja Blake kertoo kahdesta 16-vuotiaasta pojasta, jotka ovat melkein täsmälleen samannäköiset. Jake Valley on tavallinen nörtti ja matematiikanopettajan virallinen avustaja. Blake Hill on kansainvälinen poptähti ja asuu suuressa kartanossa.
Stefania Liberakakis
Stefania Liberakakis (, s. 17. joulukuuta 2002 Utrecht, Alankomaat), tunnettu myös taiteilijanimellään Stefania, on hollantilainen kreikkalaistaustainen laulaja, näyttelijä ja tubettaja. Hänen oli tarkoitus edustaa Kreikkaa vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa kappaleella ”Supergirl”. Ne kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi, ja hänet valittiin sen sijaan Kreikan edustajaksi vuoden 2021 kilpailuun. Hänen edustuskappaleensa on nimeltään "Last Dance". Stefania sijoittui kappaleellansa kymmenenneksi saatuaan yleisöltä ja ammattiraadeilta yhteensä 170 pistettä.
Hän kuului tyttöyhtyeeseen nimeltä Kisses, joka edusti Alankomaita kappaleella "Kisses & Dancin'" vuoden 2016 Lasten Eurovision laulukilpailussa. He sijoittuivat kilpailussa 8. sijalle 174 pisteellä.
Efraín Juárez
thumb|Efraín Juárez
Efraín Juárez Valdez (s. 22. helmikuuta 1988 México, Meksiko) on meksikolainen jalkapalloilija. 178 senttimetriä pitkän Juárezin pelipaikka on oikea puolustaja. Hän edustaa seuratasolla Real Zaragozaa, jossa hän on lainalla Celticistä.
Juárez liittyi Universidadin juniorijoukkueeseen 13-vuotiaana. Vuonna 2005 hän voitti alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden ja seuraavana vuonna espanjalainen FC Barcelona hankki hänet yhdessä joukkuetoverinsa Jorge Hernándezin kanssa. Juárez palasi kuitenkin takaisin Universidadiin jäätyään vähille peliminuuteille Barcelonan kakkosjoukkueessa. Vuonna 2009 hän voitti Meksikon Clausura-mestaruuden.
Meksikon maajoukkueessa Juárez pelasi ensimmäisen ottelunsa 28. kesäkuuta 2009 Guatemalaa vastaan. Hän oli voittamassa myös 2009 CONCACAF Gold Cupia, jossa hän aloitti kaikki ottelut. Juárez valittiin mukaan 2010 MM-kisoihin.
Robert Leonard
Robert Leonard voi tarkoittaa seuraavia:
Frederick Wollaston Hutton
thumb|200px|Frederick Wollaston Hutton Kapteeni Frederick Wollaston Hutton, FRS (16. marraskuuta 1836 Gate Burton, Lincolnshire – 27. lokakuuta 1905 merellä) oli englantilainen luonnontieteilijä.
Hutton avioitui Annie Gouger Montgomerien kanssa 1863 ja luopui sotilasurastaan 1866. Hän matkusti vaimonsa ja kahden lapsensa kanssa Uuteen-Seelantiin, missä heille syntyi vielä neljä lasta. He asuivat Waikatossa, missä Hutton yritti pitää toiminnassa pellavatehdasta, mutta luovutti ja siirtyi takaisin geologian pariin. Hän liittyi Geological Survey of New Zealandin jäseneksi 1866 ja 1874 hänestä tuli Otagon provinssigeologi. 1877 hänestä tuli vastaperustetun Otagon yliopiston luonnontieteiden professori ja hän sai myös kuraattorin toimen museosta. 1880 Huttonista tuli Canterbury Collegen biologian professori ja hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi 1892. Seuraavana vuonna hänestä tuli Canterburyn museon kuraattori. Hänet valittiin Royal Australasian Ornithologists Unionin puheenjohtajaksi ja New Zealand Instituten puheenjohtajaksi.
Hutton kuoli merellä paluumatkalla Englannista ja hänet haudattiin mereen Kapkaupungin edustalla. Hänen kunniakseen perustettiin Hutton Memorial Medal and Research Fund, joka myönnetään Uuden-Seelannin eläimistön, kasviston tai geologian hyväksi tehdystä tieteellisestä työstä.
Hutton selitti ensimmäisenä Uuden-Seelannin luonnonhistoriaa luonnonvalintateorian avulla. Hän nimesi linnuista muun muassa kalliotöyhtöpingviinin (Eudyptes chrysocome) alalajin filholi.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1990
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1990 järjestettiin Moskovassa Venäjällä. Kilpailussa oli 29 eri tapahtumaa, joista naisille oli 7.
Plotina järv
Maantietoa
Tekojärvi on 550 metriä pitkä, 60 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Viranomaistiedoissa sen tilavuus on 9 000 kuutiometriä, joten sen keskisyvyys on noin puoli metriä. Se on padottu Mädajõgea seuraavan tien kohdalta ja sen molemmilla puolilla on peltomaata ja asutusta.
Vesistösuhteita
Plotina järv kuuluu Mädajõen valuma-alueeseen, jossa Mädajõgi on Võhandu jõen sivu-uoma. Siihen on johdettu länsipuolella sijaitsevalta metsäalueelta useita ojia, jotka virtaavat järven läpi Mädajõgeen. Sekä ennen Plotinaa että jälkeen sijaitsee ojassa pienet lammet. Järven valuma-alueen pinta-ala on noin yksi neliökilometri. Mädajõgi yhtyy Võhanduun yhdeksän kilometrin päässä Räpinan lähellä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Tunteellisella tuulella
Tunteellisella tuulella on Mamban neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1989 levymerkillä Sonet.
Brooks Orpik
Richard Brooks Orpik (s. 26. syyskuuta 1980 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi viimeiset pelivuotensa puolustajana NHL-joukkue Washington Capitalsissa. Fyysisestä pelityylistään tunnettu Orpik oli yksi NHL:n eniten taklaavista pelaajista. Orpik on kaksinkertainen Stanley Cup -mestari.
Seurajoukkueura
Orpik pelasi vuosina 1998–2001 kolme kautta Boston Collegen yliopistojoukkueessa ja saavutti kansallisen NCAA-mestaruuden vuonna 2001.
Pittsburgh Penguins varasi Orpikin NHL:ään vuoden 2000 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella numerolla 18. Hän aloitti ammattilaisuransa Pittsburghin AHL-farmijoukkueessa Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissä kaudella 2001–2002. NHL-debyyttinsä hän teki kaudella ja nousi seuraavalla kaudella vakinaisesti Pittsburghin kokoonpanoon.
Kaudella Orpik pelasi 79 runkosarjaottelussa ja kaikissa 24 pudotuspeliottelussa, kun Pittsburgh saavutti Stanley Cup -mestaruuden. Vuotta aiemmin Pittsburgh oli loppuotteluissa häviävänä osapuolena.
Orpik siirtyi Washington Capitalsiin kaudelle. Kauden päätteeksi hän voitti Washingtonin kanssa Stanley Cupin. Kauden jälkeen Washington kauppasi Orpikin ja Philipp Grubauerin varausvuoroa vastaan Colorado Avalancheen. Colorado Avalanche osti kuitenkin Orpikin sopimuksen ulos ja hän palasi heti heinäkuussa takaisin Washingtoniin vuoden mittaisella sopimuksella.
Kauden jälkeen Orpik ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Maajoukkueura
Orpik kuului Yhdysvaltain maajoukkueen kokoonpanoon vuoden 2006 MM-kilpailuissa ja vuoden 2010 talviolympialaisissa.
Henkilökohtaista
Myös Orpikin nuorempi veli Andrew on jääkiekkoilija.
Orpik nimettiin Brooksiksi Herb Brooksin mukaan. Hän syntyi seitsemän kuukautta vuoden 1980 talviolympialaisten niin sanotun Miracle on Ice -ottelun jälkeen, jossa Brooksin valmentama Yhdysvallat voitti Neuvostoliiton. Myöhemmin Brooks toimi Pittsburgh Penguinsin kykyjenetsijänä, kun joukkue varasi Orpikin vuonna 2000.
Robert Z. Leonard
Robert Z. Leonard (7. lokakuuta 1889 Chicago, Illinois – 27. elokuuta 1968 Beverly Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.
Päljärvi (kylä)
Päljärvi eli Päläjärvi on kylä Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Petrovskin kunnassa. Se sijaitsee samannimisen järven koillisrannalla 14 kilometriä kunnan keskuksesta Munjärvenlahdesta pohjoiseen. Kylässä on 16 asukasta (vuonna 2012).
Päljärven lyydiläiskylät mainitaan vuoden 1563 verokirjassa. Kyläryhmään kuuluivat Peränkylä (ven. Severnoje Pjalozero), Suvikylä (Južnoje Pjalozero), Pälniemi (Navolok) ja Kudžankylä (Kutšinbor). 1900-luvun alussa ne muodostivat Munjärven volostin Päljärven kyläkunnan, johon kuuluivat myös Jouhoja (Jevhoja), Jyrkänmäki (Jurkostrov), Kanitša (Kanitševa Selga), Kuivajärvi (Suhoje Ozero), Kurhananselkä (Kurganova Selga), Sagarvoja (Krasnaja Retška), Sununsuu (Ussuna) ja Šuškenkylä (Šuški). Vuonna 1905 kyläryhmässä oli 55 taloa, 358 asukasta ja koulu.
1920-luvulla muodostettiin Petrovskin piiriin kuulunut Päljärven kyläneuvosto, jonka pohjoisosa liitettiin sittemmin Koikarin kyläneuvostoon. Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli 541 asukasta, joista 508 oli karjalaisia, 26 venäläisiä, yksi vepsäläinen ja kuusi muiden kansallisuuksien edustajia. Toisen maailmansodan jälkeen Päljärvi kuului Jyrkänmäen kyläneuvostoon, joka vuonna 1962 liitettiin Hirvaksen taajamaneuvostoon. Seuraavana vuonna Päljärvi siirrettiin Petrovskin kyläneuvostoon.
Rašid Nurgalijev
Rašid Gumarovitš Nurgalijev (, ; s. 8. lokakuuta 1956, Džetygara, nyk. Žitikara, Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kenraali ja poliitikko. Hän toimi Venäjän sisäministerinä vuosina 2003–2012. Nurgalijev on etniseltä taustaltaan tataari.
Nurgalijev on toiminut helmikuusta 2023 Venäjän federaation turvallisuusneuvoston ensimmäisenä varapääsihteerinä. Nuorempana Nurgalijev työskenteli muun muassa KGB:n palveluksessa etsiväupseerina.
Donbassin sodan (2014) ja Ukrainan hyökkäyksen (2022) vuoksi Nurgalijev on kansainvälisten sanktioiden alaisena.
Varhainen elämä
Nurgalijev syntyi miliisiperheeseen Kazahstanin neuvostotasavallassa. Kansallisuudeltaan hän on tataari. Vuonna 1974 hän valmistui karjalaisesta Vojatšun lukiosta ja meni opiskelemaan taloustieteitä Petroskoin Otto Kuusisen valtionyliopistoon, josta valmistui vuonna 1979. Vuosina 1979–1981 hän toimi fysiikan opettajana Vojatšussa.
Ura KGB:ssa
Vuonna 1981 Nurgalijev aloitti Karjalan ASNT:n KGB:n palveluksessa. Hän työskenteli etsiväupseerina Kalevalan piirissä ja Kostamuksessa, Karhumäen piirin päällikkönä ja myöhemmin FSK:n (nyk. FSB) terrorisminvastaisen osaston päällikkönä Karjalan tasavallassa. Vuosina 1992−1994 hän toimi Karjalan turvallisuusministerinä Nikolai Patruševin hallinnossa. Patruševista tuli myöhemmin FSB:n päällikkö ja Venäjän federaation turvallisuusneuvoston sihteeri eli tärkeä keskushenkilö Putinin hallinnossa.
Vuonna 1995 Nurgalijev siirtyi Moskovaan Venäjän federatiivisen vastavakoilupalvelun (Federalnaja Sluzba Kontrrazvedki, FSK) päämajaan hallinnollisen tarkastusosaston päätarkastajaksi. Pian FSK muuttui FSB:ksi ja Nurgalijev toimi sisäisen turvallisuuden osastolla jaostopäällikkönä. Vuonna 1998 hän siirtyi presidentinhallintoon. Vuonna 1999 hänet nimitettiin FSB:n talousosastolle salakuljetuksen ja huumekaupan vastaisen yksikön johtoon. Vuodesta 2000 lähtien hän oli FSB:n varapäällikkö ja tutkivan osaston päällikkö.
Kesäkuussa 2002 Nurgalijevista tuli sisäministeriön ensimmäinen varaministeri ja rikospoliisin päällikkö. Boris Gryzlovin eron jälkeen hänestä tuli virkaatekevä sisäministeri, johon asemaan hän sai hän virallisesti nimityksen 9. maaliskuuta 2004. Myöhemmin Nurgalijevin asema sisäministerinä on vahvistettu 24. syyskuuta 2007 ja 12. toukokuuta 2008. Nurgalijev sai armeijakenraalin arvon joulukuussa 2005. Uuden Venäjän aikoina Nurgalijev väitteli taloustieteestä tohtoriksi väitöskirjallaan "Yritystoiminnan taloudelliset perusteet nyky-Venäjällä". Vuonna 2006 Nurgalijevista tehtiin Karjalan tasavallan kunniakansalainen turvallisuusuransa ansioiden takia.
Toiminta ministerinä
Venäjän hallinnossa on yleensä suuri vaihtuvuus, mutta voimaministerit ja silovikit vaihtuvat harvemmin kuin ns. siviliiministerit. Silti Nurgalijevia on kuvailtiin selviytyjäksi, koska hän onnistui säilyttämään paikkansa yhtäjaksoisesti vuosina 2003–2012 läpi niin Putinin kuin Medvedevin presidenttikausienkin. Osasyyksi tähän selviytymiseen arveltiin hänen suhdettaan "isäntäänsä" turvallisuusneuvoston sihteeriin Nikolai Patruševiin, joka kuuluu Putinin lähipiiriin. Nurgalijev myös onnistui tasapainottelemaan Putinin ja Medvedevin välillä sekä vakuuttamaan nämä uskollisuudestaan.
Nurgalijevin ministeriaikana tehtiin useita terrori-iskuja myös Sisä-Venäjällä, joista tunnetuimmat ovat:
Lisäksi useita isompia ja pienempiä iskuja on tapahtunut Pohjois-Kaukasuksella, kuten Vladikavkazin iskut (2008 ja 2010), Nazranin pommi-iskut (2009) ja Kizljarin iskut (2010). Erityisesti vuoden 2011 Domodedovon lentokenttäiskuja edeltänyttä viranomaistoimintaa arvosteltiin ja Nurgalijev myönsi, että sisäisestä turvallisuudesta vastaava hallinto oli epäonnistunut tehtävissään. Sanktiona viranomaisten epäonnistumisista presidentti Medvedev erotti useita virkamiehiä, esimerkiksi sisäministeriössä Moskovan liikennehallinnosta ja -turvallisuudesta vastanneen johtajan Andrei Aleksejevin, joka oli ollut tehtävissään vain vuoden. . Nurgalijev sai vielä Domodedovon iskun jälkeen pitää paikkansa.
Nurgalijevia on arvosteltu Venäjän turvallisuusviranomaisten toiminnasta. Vaikka Medvedevin johdolla toteutettiin poliisiuudistus 5. maaliskuuta 2011, jonka suurimmat näkyvät vaikutukset olivat 22 prosentin leikkaukset henkilöstössä ja miilisin muuttaminen poliisiksi, eivät kokemukset Venäjän poliisiviranomaisten väkivaltaisuudesta, korruptiosta ja väärinkäytöksistä kadonneet minnekään. Nurgalijev ehti jo elokuussa 2011 ilmoittaa, että korruptio on kitketty pois Venäjän poliisivoimista. Riippumattoman Levada-tutkimuslaitoksen helmikuun kyselyn mukaan vain 18 prosenttia venäläisistä sanoi poliisiuudistuksen parantaneen tilannetta. Nurgalijev itse ei ole ollut hirveän innostunut poliisiuudistuksesta. vasen|pienoiskuva|Nurgalijev vuonna 2010. Nurgalijevin eroa alettiin vaatia jo vuonna 2009, jolloin mediassa käsiteltiin Denis Jevsjukovin ammuskelutapausta. Humalainen miliisi Jevsjukov päätyi ammuskelemaan ihmisia moskovalaiseen kauppakeskukseen surmaten kaksi henkilöä. Arvostelu kiihtyi entisestään sen jälkeen, kun julkista huomiota sai Pietarin poliisipiirissä tapahtunut 15-vuotiaan pidätetyn Nikolai Leontijevin pahoinpiteleminen hengiltä 22. tammikuuta 2012. Oikeudenmukainen Venäjä-puolue vaati duumassa Nurgalijevin eroa, kunnes valtapuolue Yhtenäinen Venäjä lopetti puheet alkuunsa. Nurgalijev vetosi siihen, että uudistukset ovat vasta alkaneet, ja väitti, että myös Yhdysvalloissa tapahtuu usein vastaavankaltaisia tapahtumia, kuin Leontijevin pahoinpitely hengiltä. Nurgalijev käytti tilannetta hyväkseen sisäministeriön (MVD) valtataisteluun ja erotti arvostelijansa Pietarin poliisikomentajan kenraali Mihail Suhodolskin. On sanottu, että Nurgalijev mieluiten lakaisisi maton alle tällaiset tapahtumat. Hän syytti median tekevän häntä arvostelevia kirjoituksia rahasta. Maaliskuussa 2012 Tatarstanin Kazanissa poliisi raiskasi shampanjapullolla pidätetyn noin 50-vuotiaan miehen putkassaan. Uhri kuoli myöhemmin vammoihinsa sairaalassa. Nurgalijev ärsyynnytti ihmisoikeusaktivistit erotettuaan vain poliisilaitoksen johtajan, muttei ylintä Tatarstanin poliisipäällikköä, joka sai vain nuhteet.
Huhtikuussa Nurgalijevin eroa vaadittiin uudelleen kaikkien duumaryhmien keskuudessa. Erityisesti häntä arvostelivat Oikeudenmukaisen Venäjän, Liberaalidemokraattisen puolueen ja kommunistien edustajat. Yhtenäisen Venäjän kansanedustaja Aleksandr Hinštein kutsui Nurgalijevia kaikkein epäsuosituimmaksi ministeriksi. 21. toukokuuta 2012 pääministeri Medvedevin uuden hallituskokoonpanon yhteydessä ilmoitettiin, että Nurgalijev ei toimi enää sisäministerinä. Presidentillisen lakivaliokunnan puheenjohtaja Mihail Fedotov kuitenkin kehotti, ettei Nurgalijevia "syytettäisi järjestelmän synneistä" ja kehui tämän yrityksiä uudistaa maan poliisia. Uudeksi sisäministeriksi nimitettiin Moskovan poliisipäällikkö Vladimir Kolokoltsev. Nurgalijeville ei ole toistaiseksi annettu uutta virkaa tai asemaa.
Suhde oppositioon
Nurgalijev tuli tunnetuksi erityisesti Venäjän opposition valvonnasta. Nurgalijev ehdotti vuonna 2011 netin valvontaa, koska nuoret saattavat löytää sieltä "yksipuolisia" ideoita. Hänen toimiessaan ministerinä mellakkapoliisi pyrki tiukasti tukahduttamaan hallinnon vastaiset mielenosoitukset. Talven ja kevään 2012 mielenosoituksia ei juuri hajotettu väkivaltaisesti, mutta päivä ennen Putinin virkavalanvannomistilaisuutta 6. toukokuuta mellakkapoliisi esti Moskovan Bolotnaja-aukiolle suuntautuneen luvallisen kymmenientuhansien ihmisten mielenosoituksen, mikä johti sen kärjistymiseen mellakaksi. Poliisi pidätti noin 440 mielenosoittajaa ja mielenosoittajajoukko hajotettiin väkivaltaisesti pampuilla hakaten. Nurgalijev totesi, että "emme ole koskaan toimineet näin, mutta jollekin taholle tämä provokaatio oli tarpeen. Luulen, että tällainen oli tarpeen vain lännelle".