cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Roope Pelo
Koulutus
Pelo valmistui sähkövoima- ja automaatiotekniikanmekaanikoksi vuonna 1995, mutta ymmärsikin sen jälkeen haluavansa mieluummin laulajaksi. Hän aloitti lauluopintonsa vuonna 1997 Helsingin Konservatoriossa. Hän kävi vuosina 2000–2001 Oriveden musiikkilinjan ja sen jälkeen vuosina 2001–2002 Helsingin konservatorio n muusikkolinjan. Hän opiskeli Helsingin ammattikorkeakoulussa kulttuurialan ammattikorkeakoulututkinnon pääaineenaan laulu, ja valmistui sieltä laulupedagogiksi 2008.
Pelon laulunopettajina ovat toimineet muun muassa Matti Pelo, Petri Pöyhönen, Mikko Pasanen ja Aki Alamikkotervo.
Uran alku
Nuoruuden ja varhaisaikuisuuden 1990–2000 Pelo lauloi Halikko Ensembessä, joka saavutti Maltan kansainvälisessä laulukilpailussa 2. sijan. 17–20-vuotiaana hän toimi paikallisen Sonic Haze -yhtyeen solistina ja kiersi paikallisia ravintoloita ja kotibileitä. 22-vuotiaana Pelo kutsuttiin laulajaksi poikabändi Boomiin. Yhtye teki yhden levyn levy-yhtiö Sonylle ja kiersi sen jälkeen ympäri Suomea, antoi lehti-, radio- ja tv-haastatteluja sekä osallistui Onnenpyörä- ja Syksyn sävel -kilpailuihin. Muutamat yhtyeen kappaleet ylsivät jopa radiosoittojen ykkösiksi.
Pelo lauloi Savonlinnan oopperakuorossa vuosina 2001–2004.
Vuosina 2003–2007 Pelo oli Helsingin kaupunginteatterin musikaalilaulajana. Hän esiintyi muun muassa musikaaleissa Cherbourghin sateenvarjot, Miss Saigon ja Evita.
Nykypäivä
Pelo on laulajana Roope Pelo & The Fearless -yhtyeessä. Lisäksi hän on ollut musiikkiyhtye Virtuoso n jäsen vuodesta 2005 lähtien ja toiminut solistina erilaisissa kirkollisissa teoksissa ja oopperaproduktioissa, kuten Bachin kantaateissa, Mozartin Taikahuilussa (Taminon rooli), Pasatieri Signor Deluso (Leonin rooli), Brittenin Kesäyön Unelmassa (Lysanderin rooli), Pulaoopperassa ja Helsingin Kaupunginteatterin Cherbourghin sateenvarjoissa (Jeanin rooli).
Vuosina 2007–2015 Pelo oli Halikon Musiikkiyhdistyksen toiminnanjohtaja. Yhdistyksen tarkoitus on edistää musiikin harrastusta ja opetusta erityisesti lasten ja nuorten keskuudessa.
Vuonna 2014 Pelo perusti yhdessä Sanna Takatalo-Heinosen kanssa Tanssii ja Musisoi ry:n. Yhdistys järjestää kulttuuritapahtumia ja tanssikursseja.
Alankomaiden parlamentti
Alankomaiden parlamentti on Alankomaiden kaksikamarinen lainsäädäntöelin, joka koostuu senaatista (Eerste Kamer) ja edustajainhuoneesta (Tweede Kamer). Molemmat kamarit kokoustavat Haagin Binnenhofissa.
Kenttälinkki
Kenttälinkki on suomenkielinen nimitys alkujaan suomen kielessä suuntaradioksi kutsutulle radiojärjestelmälle, jota käytetään puolustusvoimien taistelevissa joukoissa siirrettävänä radioasemana. Suomen puolustusvoimien ensimmäinen alkujaan suuntaradioksi kutsuttu kenttälinkki oli FM 12/800, jonka tunnukseksi myöhemmin tuli FM 4 T. Kenttäradiolinkissä on radiolähetin ja radiovastaanotin, jotka kutusttiin suomen puhekielellä Sakuksi ja puhekanavat yhteen yksillä taajuuksilla lähetettäviksi muuttava kanavointilaite, jota kutsuttiin suomen puhekielellä Seijaksi.
Suomen puolustusvoimissa nimitys suuntaradio muuttui linkkiradioksi 1970-luvun alkupuolella, kun maassa otettiin käyttöön L. M. Ericssonin valmistama kevyt kenttälinkkiradiojärjestelmä PL-70, portable link, 1970.
Suuntaradio tarkoittaa radiolähetin-radiovastaanotinta, jossa on suuntaava antenni päinvastoin kuin monissa muissa kenttäradioissa, mm. monissa puheradioissa ja ennen kaikkea sähkötysradiossa, joissa on usein ympäri säteilevä antenni. Ensimmäisten linkkiradioiasemien suunta-antennit ovat olleet jagi-tyyppisiä, samalla periaatteella toimivia kuin jo vuosia Suomen analogisen PAL-televisiojärjestelmän TV-2:n antennit.
FM 12/800
Laite oli Telefunkenin valmistama. Sen kehitystyö alkoi Siemensin ja Telefunkenin yhteistyönä 1954 ja sarjavalmistus alkoi 1959. Suomen puolustusvoimissa otettiin käyttöön 20 järjestelmää 1960. Järjestelmää oli käytössä monissa muissa maissa, muun muassa Saksan liittotasavallassa, joka oli valmistajamaa, Ranskassa, Tanskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Sakun lähetystehoa kyettiin säätämään ja se saattoi vaihdella 1 W:n - 10 W:n välillä. Radio-osan taajuusalue oli 610 MHz - 960 MHz ja kanavaväli 1 MHz.
Radiolinkki FM 12 / 800 - suurtaajuusosa ja vahvistinosa
Radiossa oli suurtajuusosa UHF-alueella, jossa oli 100 MHz:n modulaattori 6AK5W:ä kaksi, lähetinoskillaattori 2C39B, esivahvistin 2C39B, päätevahvistin 2C39B, vastaanotinoskillaattori 2C39B ja koeistusoskillaattori 6AK5W. Radion vahvistinosassa oli viisitoista välitaajuusvahvistinta 6AK5W, neljä vastaanottimen kantoaaltokaistan vahvistinta 6AK5W, kaksi pilotlaite I:ä ja kaksi pilotlaite II:a, tyyppiä 6AK5W, lähettimen vahvistimia neljä 6AK5W sekä kaksi huoltopuhelintulovahvistinta ja kaksi huoltopuhelinlähtöävahvistinta 6A6W.
Kanavointilaitteet V4/12 I ja V4/12 II
Jo 1950-luvulla transistoroitu kanavointilaite V4/12 I kykeni yhdistämään neljä kanavaa ja tarvittaessa viidennen, myös huoltopuhelinkanavayhteyden. Jos järjestelmään lisättiin kanavointilatie V4/12 II, niin päästiin 12 kanavan kokonaismäärään. Radiolinkin järjestelmäarvo oli V4/12 I:llä nelikanavaisena 172 dB sekä V4/12 I:llä ja V4/12 II:lla kaksitoistakanavaisena 159 dB. Tätä vähäisemmillä arvoilla vaimennuksista johtuen ei radiolinkki toiminut.
Puhelinkanavien siirto kanavointilaitteelle saatettiin tehdä parikaapelilla tai nelikierrekaapelilla. Kaapelietäisyydet olivat noin 10 kilometriä parikaapelilla ja 19 km saksalaisella kenttäkaukokaapelilla. Lisäksi huoltopuhelinkanava voitiin jakaa huoltopuhelimen ja Hellscriber-kaukokirjoittimen kanssa, mitä ominaisuutta ei juuri koskaan käytetty Suomen puolustusvoimissa.
Antenni
Antenneina käytettiin kahta heijastajalla varustettua yhdeksänkierteistä vaakatasoista helix-antennia rinnakkain, kierukka-antennia, joiden antennivahvistus vaihteli 12,5 dBi:stä 18,5 dBi:hin. Putkiristikkomasto SP-3, jolla kierukka-antennit saatiin toimintakorkeuteensa oli massaltaan varusteineen 300 kg. Antennit oli vaiheistettu yhteen kytkemällä. Rakenne olisi mahdollistanut antennien kytkemisen sitenkin, että lähettämisessä olisi käytetty yhtä ja vastaanottamisessa toista antennia, mutta tätä ei toteutettu radioasemilla laitteistojen kytkennässä.
FM 12 / 800 -ryhmän vahvuus oli 1 + 7. Siihen kuului ryhmänjohtaja, autonkuljettaja, asentaja ja viisi muuta viestimiestä. Mastonpystytyksen ja käyttökuntoonlaiton lisäksi viestiasema tarvitsee toisen päivystysvuoron ympärivuorokautista toimintaa varten. Näin ollen osa radioaseman henkiökunnasta on lepovuorossa ympärivuorokautisen toiminnan vuoksi.
Sähkövoimakoneet
Koska kenttälinkkiä ajatellaan yleensä siirrettäväksi kerran vuorokaudessa sotatoimien kehittymisen mukaan, lähinnä taistelevan aselajin, jalkaväen, pataljoonan esikuntien komentopaikkojen siirron mukaan, pitää järjestelmällä olla itsenäinen yleisestä sähköverkosta riippumaton sähkönsyöttö, koska asema voidaan joutua perustamaan korkealle paikalle, jossa ei ole yleistä sähköverkkoa tai sellainen on vaurioitunut käyttökelvottomaksi.
FM 12/800:n sähkövoimakoneina käytettiin Auto Diesels, Norma T 300, 220 VAC/1,7 KVA:n voimakonetta, mutta myös suomalaisia Hyrygen koneita ja neuvostoliittolaisia. Radion energiantarve oli 110 VAC / 350 VA tai 220 VAC / 350 VA ja kanavointilaitteen 110 VAC / 37 VA, 220 VAC / 37 VA tai 24 VDC / 11 W.
PL-70
PL-70, josta käytetään myös merkintä FM 4 E, oli L. M. Ericsson Oy Suomen, Ruotsin Ericsson radio systemsin ja Norjan As Elektrisk bureun valmistama kenttäradiolinkki. Ruotsin puolustusvoimissa järjestelmän nimi oli RL 430, joka otettiin käyttöön 1974. Suomeen PL-70:iä hankittiin runsaat sata, mikä tarjosi mahdollisuuden niiden välillä runsaaseen 50:een linkkiyhteyteen. Linkkiä käytettiin mm. jalkaväkiprikaati 1980:n viestikomppanian viestiosasto-1:ssä jalkaväkiprikaatin esikunnissa sekä viestiosasto-2:n ja viestiosasto-3:n yhteyksiin prikaatin jalkaväkipataljoonien komentopaikoilla. Linkin taajuusalue oli 430 MHz - 470 MHz, mikä 1981 alkaen osui päällekkäin NMT-450 -matkapuhelinjärjestelmän kanssa. Näin ollen osa järjestelmän kanavista jäi käyttämättä siksi, että ei olisi häiritty matkapuhelinliikennettä. Toisaalta matkapuhelinliikenne oli kuultavissa PL-70:llä selväkielisenä matkapuhelinkehityksen alkuaikoina.
Kun FM 12 / 800:n kanavaväli oli 1 MHz eli 1000 kHz, oli PL-70:n väli vain neljäsosa tästä, 250 kHz.
Näyteradiot
Suomessa FM 12 / 800 on Museo Militariassa. Saksan liittotasavallassa FM 12 / 800 on mm. Museum für Zivil- und Wehrtechnik:ssä Uffenheimssa.
Lähteitä: Viestiupseeriyhdistyksen julkaisemat Viestimies -kirjat.
Markus Aaltonen
pienoiskuva|Markus Aaltonen heinäkuussa 2012. Markus Sakari Aaltonen (s. 1. toukokuuta 1946 Seinäjoen maalaiskunta) on suomalainen valtiopäiväneuvos (2001) ja SDP:n entinen kansanedustaja Vaasan läänin vaalipiiristä (1975–1991 ja 1995–1999).
Elämä ja ura
Aaltonen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1965 ja taloustieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1974. Hän opiskeli pääaineenaan kansantaloustiedettä ja sivuaineena muun muassa sosiologiaa. Hän oli Tampereen yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtaja 1969–1970. Sosialidemokraattiseen nuorisojärjestöön Aaltonen liittyi lukioaikansa alkupuolella vuonna 1963.
Aaltonen oli ensimmäisen kerran ehdolla eduskuntaan vuoden 1970 vaaleissa 23-vuotiaana. Hän oli ehdolla myös vuoden 1972 vaaleissa. Kansanedustajaksi Aaltonen valittiin kolmannella yrittämällä vuoden 1975 vaaleissa. Ennen valintaa hän työskenteli Tampereen yliopiston täydennyskoulutuskeskuksen suunnittelijana 1974–1975 ja Seinäjoen korkeakoulun suunnittelutoimikunnan pääsihteerinä 1975.
Kansanedustajana Aaltonen oli ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja vuosina 1987–1991 ja 1996–1999. Tässä asemassa Aaltonen pyrki saamaan erityisesti alkuvuoden 1991 Persianlahden kriisin aikana valtiosääntöön tulkinnan, jonka mukaan tasavallan presidentin ja valtioneuvoston olisi otettava eduskunnan ja etenkin ulkoasiainvaliokunnan kanta tehokkaammin huomioon tärkeissä ulkopoliittisissa päätöksissä.
Seinäjoen kaupunginvaltuuston jäsen Aaltonen oli vuosina 1973–2012 ja ensimmäinen varapuheenjohtaja 1993–2001. Vuodesta 2013 hän on ollut toinen varavaltuutettu. Vuosina 1985–1991 Aaltonen oli SDP:n puoluetoimikunnan jäsen. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosien 1978, 1982 ja 1988 vaaleissa.
Aaltonen on ollut naimisissa vuodesta 1967 ja hänellä on kaksi aikuista tytärtä.
Poko klassikot (Popeda)
Poko klassikot on suomalaisen Popeda-yhtyeen viiden kappaleen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1987. Levy on osa Poko Rekordsin Poko klassikot -kokoelmalevysarjaa.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Gaoshanit
Gaoshanit ovat Taiwanin alkuperäiskansa. Heidän esi-isänsä asuttivat saarta 8 000 vuotta ennen Han-kiinalaisia. Heitä on oletettavasti 458 000 henkeä ja he muodostavat 2 % vähemmistön Taiwanissa. He ovat kärsineet keskushallinnon sorrosta ja he elävätkin keskimääräisesti kurjemmissa oloissa kuin Taiwanin kiinalaiset.
Best Day of My Life
Best Day of My Life on yhdysvaltalaisen indie pop-yhtye American Authorsin kappale. Sen sanoittivat Zac Barnett, Dave Rublin, Matt Sanchez, sekä James Adam Shelley yhdessä tuottajien Aaron Accettan ja Shep Goodmanin kanssa. "Best Day of My Life" nauhoitettiin alun perin Mercury Recordsille ja Island Recordsille 19. maaliskuuta 2013 tapahtunutta singlejulkaisua varten, mutta se lopulta tuli osaksi yhtyeen toista, American Authors-EP:tä sekä Oh, What a Life-debyyttialbumia.
Luettelo hävittäjälentokoneista
Tämä on luettelo hävittäjälentokoneista. Toisen maailmansodan aikana ensiesiintymisen Messerschmitt Me 262:n muodossa tehneet suihkuhävittäjät on jaoteltu ominaisuuksiensa perusteella eri kehityssukupolviin. 2000-luvun vaihteen jälkeen on alettu siirtyä neljännestä sukupolvesta viidenteen. Modernien suihkuhävittäjien jako tiettyihin kehityssukupolviin ei ole kiistaton – yksittäinen kone voi kuulua lähteistä riippuen eri sukupolviin. Joidenkin mallien eri kehitysversiot poikkeavat toisistaan myös niin paljon, että aikaisemmat kuuluvat edelliseen sukupolveen. Esimerkkinä F-16 Fighting Falcon ja F-16E/F Block 60.
Katso myös:
Ensimmäinen maailmansota
Nieuport 11, Nieuport 17, SPAD S.XIII, Nieuport 28
Fokker Eindecker, Albatros D.III, Fokker Dr.I, Fokker D.VII
Lukuun ottamatta keula-ampujallista Vickers F.B.5:tä, edellä mainitut olivat ns. tiedustelukonetyyppisiä.
Kaksitasot
Avia B.534
Fiat CR.42, Meridionali Ro.37bis
Kawasaki Ki-10, Kawasaki Type 92, Mitsubishi F1M, Nakajima A1N, Nakajima A2N, Nakajima A4N
Svenska Aero Jaktfalken
Bristol Bulldog, Gloster Gladiator, Hawker Fury
Boeing F4B-4/Boeing P-12
Yksitasot
Mitsubishi A5M, Nakajima Ki-27, Nakajima Type 91
Fokker D.XXI
PZL P.11
Polikarpov I-16
Hawker Hurricane
P-26 Peashooter, F2A Brewster Buffalo
Ikarus IK-2
Toinen maailmansota
CAC Boomerang
Bloch MB.150, Dewoitine D.520, Morane-Saulnier M.S.406
Macchi MC.200, Macchi MC.202, Macchi MC.205, Fiat G.55, Fiat G.50, Reggiane Re.2000, Reggiane Re.2001, Reggiane Re.2005
Kawanishi N1K/N1K-J, Nakajima Ki-43, Nakajima Ki-44, Nakajima Ki-84, Kawasaki Ki-61, Kawasaki Ki-100, Kawasaki Ki-102, Mitsubishi A6M Zero, Mitsubishi J2M
Messerschmitt Bf 109, Messerschmitt Bf 110, Messerschmitt Me 210, Messerschmitt Me 262, Dornier Do 335 Pfeil, Focke-Wulf Fw 190, Heinkel He 100, Heinkel He 112, Junkers Ju 88C/R, Messerschmitt Me 163
PZL P.24
IAR 80
FFVS J 22, Saab 21
Jakovlev Jak-1, Jakovlev Jak-3, Jakovlev Jak-7, Jakovlev Jak-9, Lavotškin LaGG-3, Lavotškin La-5, Lavotškin La-7, MiG-3
F4F Wildcat, F4U Corsair, F6F Hellcat, F8F Bearcat, P-36 Hawk, P-38 Lightning, P-39 Airacobra, P-40 Warhawk, P-43 Lancer, P-47 Thunderbolt, P-51 Mustang, P-63 Kingcobra, North American P-64, Vultee A-35 Vengeance, Vultee P-66 Vanguard, P-70A Havoc
Rogozarski IK-3
RPF
RPF tarkoittaa:
Dina Sherman
Dina Sherman on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan muun muassa vuoden 2006 Prätkähiiret -sarjasta Minnin roolista.
Luettelo hävittäjälentokoneista
Toisen maailmansodan jälkeiset ei-suihkuhävittäjät
Avia S-199
Dina Sherman
Ura
Enimmäkseen äänirooleja tehnyt Sherman on esiintynyt myös televisiosarjoissa kuten Dharma & Greg, Siskoni on noita ja Good Morning, Miami. 1990-luvulla ensimmäiset ääniroolinsa tehnyt Sherman on ääninäytellyt usein sivuhahmoja. Ensimmäinen päärooli oli animesarjassa Mon Colle Knights, jossa hän dubbasi Glukoa. Sherman teki dubbauksia myös Digimoniin.
Luettelo hävittäjälentokoneista
Toisen maailmansodan jälkeiset ei-suihkuhävittäjät
Lavotškin La-9, Lavotškin La-11
Hispano Aviación HA-1112
Ikarus S-49
1. sukupolvi
Avro CF-100
Dassault Ouragan, Dassault Mystère, Dassault Mystère IV
Messerschmitt Me 262, Heinkel He 162
Shenyang J-5
Saab 21R, Saab 29 Tunnan
MiG-9, MiG-15, Jakovlev Jak-15/17, Jakovlev Jak-23, Jakovlev Jak-25, Lavotškin La-15
De Havilland Vampire, De Havilland Venom, Gloster Meteor, Supermarine Attacker
P-59 Airacomet, F-80 Shooting Star, F-84 Thunderjet/F Thunderstreak, F-86 Sabre, F-89 Scorpion, F-94 Starfire, FJ-1 Fury, FJ-2/3/4 Fury, F2H Banshee, F3H Demon, F3D Skyknight, F4D Skyray, F7U Cutlass, F9F Panther
2. sukupolvi
Dassault Étendard IV, Dassault Super Mystère, Dassault Mirage III
HAL HF-24 Marut
IAI Nesher
Fiat G.91
Chengdu J-7, Shenyang J-6
Saab 32 Lansen, Saab 35 Draken
MiG-19, MiG-21F, Suhoi Su-7, Suhoi Su-9/11 De Havilland D.H.110 Sea Vixen, English Electric Lightning, Gloster Javelin, Hawker Hunter, Supermarine Scimitar, Supermarine Swift
F-8 Crusader, F-9 Cougar, F-11 Tiger, F-100 Super Sabre, F-101 Voodoo, F-102 Delta Dagger, F-104 Starfighter, F-105 Thunderchief, F-106 Delta Dart
3. sukupolvi
Mirage F1
Azarakhsh, Saeqeh
IAI Kfir
Mitsubishi F-1
Shenyang J-8I/IIB&D
Atlas Cheetah
Saab AJ-37 Viggen
F-4 Phantom II, F-5 Freedom Fighter
MiG-21MF/bis MiG-23, MiG-25, Suhoi Su-15, Suhoi Su-17, Tupolev Tu-28
4. sukupolvi
Dassault Mirage 2000/2000N/2000D
Chengdu J-10, Shenyang J-11A/B, Xi’an JH-7A
/ JF-17 Thunder/Chengdu Xiaolong
AIDC F-CK-1 Ching-kuo
MiG-29, MiG-29K, MiG-29M, MiG-31, Suhoi Su-27, Suhoi Su-30, Suhoi Su-33
/ /  Panavia Tornado ADV
F-14 Tomcat, F-15 Eagle, F-16 Fighting Falcon, F/A-18 Hornet
4½. sukupolvi
/ /  /  Eurofighter Typhoon
Mitsubishi F-2
Dassault Rafale
JAS 39 Gripen
MiG-31BM, Suhoi Su-32/34, Suhoi Su-35
/ Su-30MKK/MK2
5. sukupolvi
/ Suhoi PAK FA, Suhoi/HAL FGFA
F-22 Raptor
/ /  /  /  /  /  /  /  /  F-35 Lightning II
F-22 Raptor on toistaiseksi ainoa aktiivikäytössä oleva viidennen sukupolven suihkuhävittäjä. Yhdysvaltain ilmavoimat otti ensimmäisen F-22A:n palveluskäyttöön joulukuussa 2005. F-22 Raptoria ei saa myydä Yhdysvalloista ulkomaille.
Claes Elmstedt
pienoiskuva|Claes Elmstedt Claes Yngve Elmstedt (31. maaliskuuta 1928 – 14. helmikuuta 2018 ) oli ruotsalainen keskustalainen poliitikko. Hän oli valtiopäivien toisen kamarin jäsenenä vuosina 1965–1970 ja sitten yksikamaristen valtiopäivien jäsenenä vuosina 1971–1984. Hän oli viestintäministerinä Fälldinin hallituksessa vuosina 1981–1982 ja toimi Gotlannin läänin maaherrana vuosina 1984–1991.
Viktor Afanasjev
Viktor Mihailovitš Afanasjev (, s. 31. joulukuuta 1948 Brjansk) on entinen neuvostoliittolainen ja nykyinen venäläinen kosmonautti. Afanasjev valmistui lentäjäksi sotilasilmailukoulusta vuonna 1970. Hän liittyi NKP:n jäseneksi vuonna 1971. Hän yleni everstiksi Neuvostoliiton ilmavoimissa ja on sittemmin toiminut Venäjän ilmavoimissa. Hän on toiminut mm. koelentäjänä. Hänellä on ohjaaja-aikaa 2 000 tuntia 40 eri lentokoneella. Hän lensi Sojuz TM-11-, Sojuz TM-18-, Sojuz TM-29-, Sojuz TM-33- ja Sojuz TM-32 -avaruuslennoilla ja on ollut kaikkiaan yli 545 vuorokautta avaruudessa. Hän on tehnyt yli 38 tuntia avaruuskävelyjä. Afanasjev on jäänyt eläkkeelle avaruuslentäjän tehtävästä. Hän on naimisissa Jelena Afanasjevan kanssa, ja perheessä on kaksi lasta.
Reina Yokoyama
Reina Yokoyama (jap. 横山玲奈; s. 22. helmikuuta 2001 Saitama) on japanilainen poplaulaja ja Morning Musumen 13. sukupolven jäsen.
Alexandre Herculano
Alexandre Herculano de Carvalho e Araújo (1810 Lissabon, Portugali – 1877 Vale de Lobos, Portugali ) oli uuden ajan kuuluisimpia portugalilaisia runoilijoita ja prosaisteja, portugalilaisen romanttisen koulukunnan perustajia. Hän oli kuninkaallisen kirjaston kirjastonhoitaja.
Västerhankmon baptistiseurakunta
Västerhankmon baptistiseurakunta oli vuosina 1903–1936 Koivulahden Västerhankmossa toiminut baptistiseurakunta. Seurakunta perustettiin 16 henkilön toimesta vuonna 1903, joista monet olivat myös Österhankmon baptistiseurakunnan jäseniä. Seurakunnan ensimmäisenä saarnaajana toimi I. S. Österman, mutta hän asui Vaasassa eikä juuri kyennyt toimimaan Hankmossa.
Västerhankmon kappeli rakenettiin vuonna 1900 ja sitä laajennettiin vuonna 1930. Tuolloin kappelissa oli istumapaikkoja 125 henkilölle, minkä lisäksi rakennukseen sisältyi pastorin asunto ja keittiö. Vuonna 1931 seurakunnan jäsenmäärä oli 38. Västerhankmon ja Österhankmon baptistiseurakunnat yhdistyivät vuonna 1936 Hankmon baptistiseurakunnaksi.
Seurakunnan johtajat
Seuraavat henkilöt toimivat seurakunnan johtajina:
Jake Garn
thumb|right|Jake Garn Edwin Jacob "Jake" Garn (s. 12. lokakuuta 1932) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hänestä tuli ensimmäinen avaruudessa käynyt istuva Yhdysvaltain kongressiedustaja huhtikuussa 1985, kun hän osallistui Discoveryn STS-51-D-lennolle.
Garn syntyi Richfieldissä, Utah'ssa, ja valmistui Utah'n yliopistosta. Hän toimi Salt Lake Cityn pormestarina vuosina 1972–1974 ja Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Utah'sta vuosina 1974–1993.
Garn meni vuonna 1957 naimisiin ensimmäisen vaimonsa Hazelin kanssa ja sai neljä lasta ennen tämän kuolemaa auto-onnettomuudessa 1976. Garn meni uusiin naimisiin toisen vaimonsa Kathleenin kanssa 1977 ja sai kaksi lasta lisää. Syyskuussa 1986 Garn luovutti toisen munuaisensa siirrettäväksi sairaalle tyttärelleen.
Shonda Rhimes
Shonda Rhimes (s. 13. tammikuuta 1970 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen televisiotuottaja, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten televisiosarjojen Greyn anatomia (2005–) ja Rakkauden anatomia (2007–2013) luojana.
Jaakko Hartonen
Jaakko Hartonen (6. syyskuuta 1821 Mikkelin maalaiskunta – 30. huhtikuuta 1896 Mikkeli) oli suomalainen maanviljelijä ja moninkertainen valtiopäivämies.
Shonda Rhimes
Ura
Rhimes syntyi Chicagossa. Hän suoritti kandidaatintutkinnon Dartmouth Collegessa. Tämän jälkeen hän muutti Los Angelesiin ja suoritti maisteritutkinnon Etelä-Kalifornian yliopistolla elokuva- ja televisioalan laitoksessa.
Rhimes toimii Greyn anatomian ja Rakkauden anatomian tuottajana ja johtavana käsikirjoittajana. Hän on ollut kolmesti Primetime Emmy -ehdokkaana työstään Greyn anatomiassa. Vuonna 2006 ja 2007 sarja oli ehdolla parhaaksi draamasarjaksi ja vuonna 2006 Rhimes sai parhaan draamasarjan käsikirjoituksen ehdokkuuden. Vuonna 2007 hän pääsi Time-lehden maailman 100 vaikutusvaltaisimman ihmisen listalle.
Rhimes on työskennellyt myös elokuvien parissa. Hän on käsikirjoittanut elokuvat Crossroads – tienristeyksessä (2002) ja Prinsessapäiväkirjat 2 (2004).
Yksityiselämä
Rhimesilla on kaksi isosiskoa ja kaksi isoveljeä ja kolme adoptoitua tytärtä.
Kirgisian som
Kirgisian som (kirg. сом, som) on Kirgisian valuutta. Sen valuuttakoodi on KGS.
Kirgisiassa on käytössä setelit 20–5000 somia ja vuodesta 2008 alkaen kolikot 10 ja 50 tiyiniä ja 1, 3, 5 ja 10 somia. 50 somin setelissä käytetään C. G. E. Mannerheimin ottamaa valokuvaa Kurmanžan Datkasta.
Hatsina–Iivananlinna-rata
Hatsina–Iivananlinna-rata eli entinen Baltian rautatie on Venäjän rataverkkoon kuuluva rautatie, joka kulkee läpi Leningradin alueen Hatsinasta Iivananlinnan. Rata jatkuu edelleen Narvan kautta Tallinnaan. Valmistuttuaan 1870 se oli osa Paldiskin ja Pietarin välistä ratayhteyttä eli Baltian rautatietä.
Harry Angelman
Tri Harry Angelman (13. elokuuta 1915 – 8. elokuuta 1996) oli englantilainen lastenlääkäri, jonka mukaan Angelmanin oireyhtymä on nimetty. Hän kuvasi sen ensimmäistä kertaa julkaisemalla vuonna 1965 raportin kolmesta oireyhtymän vammauttamasta lapsesta.
Angelman syntyi Birkenheadissa ja kuoli 80-vuotiaana Portsmouthissa. Hän puhui oireyhtymästä kärsivistä lapsista "nukkelapsina", ja pian syndroomasta alettiin käyttää nimitystä "iloisen nuken oireyhtymä". Nykyinen suositeltu muoto on Angelmanin oireyhtymä.
Francisco Lupi
Francisco Lupi (k. tammikuussa 1954) oli portugalilainen shakkimestari.
Lupi noteerattiin merkittävänä pelaajana toisen maailmansodan aikaan. Tammikuussa 1940 Lupi hävisi Aleksandr Alehinille ottelussa Estorilissa. Helmikuussa he ottelivat uudestaan, ja tällä kertaa ottelu päättyi tasan.
Lupi pelasi useissa turnauksissa ja antoi paljon simultaaninäytöksiä 1940-luvulla ja 1950-luvun alussa.
Salmenkivi
Salmenkivi on suomalainen sukunimi. Nimeä kantaa nykyään 68 henkilöä. Tunnettuja nimen kantajia ovat:
Annamaria Giotto
Annamaria Giotto (4. syyskuuta 1915 Venetsia – 20. kesäkuuta 2021 Bergamo) oli italialainen koripalloilija ja Euroopan mestari.
Giotto voitti Italian naisten maajoukkueessa Euroopan mestaruuden Italian-kotikisoissa 1938, jotka olivat historian ensimmäiset naisten Euroopan-mestaruuskilpailut. Kyseinen Euroopan mestaruus on vuoteen 2022 mennessä ainoa Italian naisten voittama. Giotto teki pisteitä jokaisessa neljässä pelaamassaan ottelussa ja oli joukkueensa paras pisteidentekijä. Hän oli myös Italian naisten pääsarjan parhaita pisteidentekijöitä 1930-luvun lopulla ennen uransa lopettamista vuonna 1939. Giotto kuoli Bergamossa 105-vuotiaana 20. kesäkuuta 2021.
Magnum II
Magnum II on rockyhtye Magnumin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1979 Jet Recordsin kautta. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, "Changes" (syyskuu 1979) ja "Foolish Heart" (marraskuu 1979).
Kappaleet
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tony Clarkin.
Vuonna 2005 julkaistun laajennetun version bonusraidat:
Mason McTavish
Mason McTavish (s. 30. tammikuuta 2003 Zürich, Sveitsi) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Anaheim Ducksia. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja laukoo vasemmalta. Ducks varasi McTavishin ensimmäisellä kierroksella koko varaustilaisuuden kolmantena pelaajana vuoden 2021 varaustilaisuudessa.
Masonin isä Dale McTavish on entinen jääkiekkoilija ja Mason syntyi Sveitsissä, kun hänen isänsä pelasi Sveitsin liigan Rapperswil-Jona Lakersin joukkueessa.
Pelaajaura
McTavish varattiin vuoden 2019 OHL-varaustilaisuudessa Peterborough Petesiin, samaan juniorijoukkueeseen, jossa hänen isänsä oli pelannut. McTavish siirtyi Sveitsin toiseksi korkeimman sarjatason EHC Oltenin joukkueeseen, kun OHL-kausi peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
Anaheim Ducks varasi McTavishin vuoden 2021 varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella kolmantena varauksena. McTavish allekirjoitti elokuussa 2021 kolmen vuoden tulokassopimuksen Ducksin kanssa. 14. lokakuuta McTavish teki NHL-debyytissään maalin Winnipeg Jetsiä vastaan, ja 18 vuoden ja 256 päivän ikäisenä hänestä tuli Ducksin seurahistorian nuorin maalintekijä. Samana syksynä hän pelasi AHL-farmiseura San Diego Gullsissa, ja palasi hetkeksi takaisin OHL:ään Peterborough Petesiin. Hän pelasi Petesissä viisi ottelua, ja tammikuussa 2022 hänet kaupattiin kertaalleen Hamilton Bulldogsiin.
Kauden 2022–2023 McTavish pääsi aloittamaan Anaheim Ducksin vakiokokoonpanossa.
Maajoukkueura
McTavish edusti ensimmäisen kerran Kanadan alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta Texasissa pidetyissä MM-kilpailuissa 2021. Hän oli turnauksen pistepörssin viides viidellä maalilla ja kuudella syöttöpisteellä, kun Kanada voitti kultaa. Myöhemmin samana vuonna hänet valittiin U20-joukkueeseen nuorten MM-kilpailuihin 2022. Turnaus kuitenkin keskeytettiin muutaman pelatun ottelun jälkeen koronavirustartuntojen vuoksi. McTavish valittiin Kanadan jääkiekkomaajoukkueeseen talviolympialaisiin 2022. McTavish pelasi turnauksessa Kanadan ykkösketjussa Eric Staalin ja Josh Ho-Sangin kanssa, mutta joukkueen menestys jäi heikoksi ja Kanada putosi puolivälierissä.
Kansainvälinen Jääkiekkoliitto päätti järjestää perutut nuorten MM-kilpailut elokuussa 2022 uudestaan, ja tällä kertaa McTavish valittiin joukkueen kapteeniksi, kun Kaiden Guhle ei voinut osallistua. Kanadan joukkue eteni turnauksessa loppuotteluun Suomea vastaan. Yksi loppuottelun dramaattisimpia hetkiä koettiin jatkoajalla, kun McTavish torjui Topi Niemelän laukauksen mailallaan ilmasta, käytännössä maaliviivan kohdalta, ja vain minuutteja myöhemmin Kanada voitti ottelun ja kultamitalin jatkoajalla. McTavish voitti turnauksen maali- ja pistepörssin, ja hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
David Meca
David Meca Medina (s. 1. helmikuuta 1974, Sabadell) on espanjalainen maraton- ja avovesiuimari, joka on uinut Espanjan rannikolta Ibizalle. Hän voitti kultaa 25 kilometrin avovesiuinnissa MM-kilpailuissa 2005, Montrealissa, ja hän on myös voittanut hopean ja pronssin muiden uintilajien kanssa yhteisissä MM-kilpailuissa, ja lisäksi hän on voittanut mitaleita lajin omissa MM- ja EM-kilpailuissa.
Meca kärähti nandrolonien käytöstä maratonuinnin MC-kilpailuissa Brasiliassa 1999. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon, josta hän kärsi vuoden.
Afrikankultakissa
Afrikankultakissa (Caracal aurata) on kissaeläin (Felidae), joka elää Länsi- ja Keski-Afrikan trooppisissa sademetsissä. Se saalistaa öisin. Laji on läheistä sukua aavikkoilvekselle ja servaalille.
Ulkonäkö ja koko
Nimensä afrikankultakissa on saanut kullankeltaisesta turkista, joka voi olla täplikäs tai täplätön. Afrikankultakissa voi olla häntineen jopa 140 senttiä pitkä.
Uhanalaisuus
Laji on luokiteltu vaarantuneeksi, ja sitä uhkaavat metsien hakkaaminen ja metsästys.
Dixie Dean
William Ralph Dean (22. tammikuuta 1907 – 1. maaliskuuta 1980), tunnettu paremmin nimellä Dixie Dean, oli englantilainen jalkapalloilija. Dean oli kenties suurin maalintekijä englantilaisen jalkapallon historiassa. Dean pelasi lähes koko uransa Evertonissa.
Peliura
Dixie Dean syntyi Birkenheadissä, Liverpoolin vierestä virtaavan Mersey-joen etelärannan kaupungissa. Hän aloitti uransa kotikaupunkinsa Tranmere Roversissa, mutta siirtyi suosikkijoukkueeseensa jo 19-vuotiaana vuonna 1925. Deanista maksettiin 3,000 puntaa, mikä oli tuolloin jättiläismäinen summa teini-ikäisestä pelaajasta. Hänen vaikutuksensa Evertonissa oli välitön: ensimmäisellä täydellä kaudellaan seurassa hän viimeisteli 32 maalia.
Dean joutui tyttöystävänsä kanssa vakavaan moottoripyöräonnettomuuteen Pohjois-Walesin Holywellissä vuonna 1926, ja mursi tapaturmassa kallonsa ja leukaluunsa. Vaikka alkuperäiset paranemisennusteet eivät olleet hyvät, Dean toipui nopeasti. Kaudella 1927-1928 hän rikkoi Englannin liigan maalintekoennätyksen viimeistelemällä pelaamissaan 39 liigaottelussa sensaatiomaiset 60 maalia. Tämän ennätyksen lähelle eivät muut ole päässeet; kaudella 1930–1931 Tom Waring teki 49 maalia ja toisen maailmansodan jälkeen suurimpaan yhden kauden maalimäärään on yltänyt Jimmy Greaves, joka kaudella 1960–1961 teki 41 maalia.
Afrikankultakissa
Uhanalaisuus
thumb|250px|left|Nyljettyjen afrikankultakissojen taljoja saksalaisessa turkisalan ammattikoulussa.
Siitä tuntee joulun
”Siitä tuntee joulun” on Kari Tuomisaaren säveltämä ja sanoittama ikivihreä joululaulu. Sen levytti ensimmäisen kerran Brita Koivunen vuonna 1964. Kappaleen on tulkinnut myös muun muassa Pedro Hietanen.
Dixie Dean
Peliura
Tässä vaiheessa Dean oli jo Evertonin kapteeni ja Englannin maajoukkuepelaaja. Tuohon aikaan maaotteluita pelattiin vain murto-osa nykyaikaan verrattuna. Siitä huolimatta Deanin tilille kirjattiin 16 maaottelua ja niissä huimat 18 maalia.
Siitä tuntee joulun
Kari Tuomisaari sai aiheen joululauluunsa vuonna 1963 lukemastaan joulukiireistä kertovasta runosta ”Tis the Season to Be Frantic”. Tästä joulun kiireisimpien valmistelupäivien kuvauksesta onkin tullut suosittu jouluiskelmä.
Dixie Dean
Peliura
Deanin pelitapa oli äärimmäisen vaativa: jatkuvat taistelut vastustajien puolustajien kanssa – nämä pyrkivät myös tietoisesti vahingoittamaan tähtipelaajaa – kuluttivat hänen fysiikkaansa. Tästä seurasi, että hän ei pelannut kovinkaan ehjiä pelikausia, vaan oli usein loukkaantuneena pidempiä jaksoja. Siitä huolimatta hän ehti tehdä Evertonille peräti 377 maalia (349 liigassa, ennätys yhdelle seuralle Englannissa) vain 431 ottelussa. Arthur Rowley rikkoi Deanin ennätyksen myöhemmin, mutta hän pelasi lähes kaksi kertaa pidemmän uran eikä koskaan ylimmällä sarjatasolla, kun taas Dean pelasi mainittua kautta 1930–31 lukuun ottamatta kaikki Evertonin-kautensa 1. divisioonassa. Rowley teki 433 liigamaaliaan 619 ottelussa (0.7 maalia per ottelu; Deanin keskiarvo oli peräti 0.87).
Dixie Dean viimeisteli Evertonille kaikki ottelut mukaan lukien 383 maalia 433 pelissä. Hänet tunnettiin äärimmäisen ammattimaisena pelaajana, joka suhtautui työhönsä innostuneesti ja muita pelaajia kunnioittavasti. Vaikka hän joutui jatkuvasti vastustajien kovan kohtelun alaiseksi, hän ei saanut koko ammattiuransa aikana yhtään varoitusta tai tullut ulosajetuksi. Kerran vastustajan poikkeuksellisen raju potku johti hänen toisen kiveksensä vakavaan vahingoittumiseen.
Dean pudotettiin Evertonin avauksesta vuonna 1937. Tuolloin seuraan oli jo hankittu Burnleyn huippulahjakas, nuori keskushyökkääjä Tommy Lawton, jonka tärkein mentori Dean Evertonissa oli. Vuonna 1938 Dean siirtyi Notts Countyyn. Seuraavana vuonna hän siirtyi Irlannin liigan Sligo Roversiin, jolle hän viimeisteli 11 maalia 11 ottelussa, kunnes toisen maailmansodan puhkeaminen keskeytti sarjat ja Deanin ammattiura päättyi. Hän pelasi myöhemmin vielä Ashton United –amatööriseurassa.
Elämä jalkapallon jälkeen
thumb|right|Dixie Deanin patsas [[Goodison Parkilla, Liverpoolissa.]] Eläköidyttyään jalkapallosta Dean piti The Dublin Packet –nimistä pubia Chesterissä, ja työskenteli sittemmin Littlewoodsin vedonlyöntifirmassa, jonka omistaja Sir John Moores tuli Evertonin omistajaksi vuonna 1959. Työtoverit Littlewoodsilla mainitsivat Deanin olleen hiljainen ja vaatimaton mies, joskin hänet tunnettiin tyypillisestä liverpoolilaisesta sarkastisesta huumorista.
Kuolema
Dixie Dean kuoli maaliskuussa 1980 sydänkohtaukseen pian Evertonin ja paikallisvastustaja Liverpoolin ottelun päätyttyä Evertonin kotikentällä Goodison Parkilla. Hänen toinen jalkansa oli jouduttu amputoimaan reilua kolmea vuotta aiemmin pahojen verenkiertohäiriöiden vuoksi.
Kun englantilaisen jalkapallon Hall of Fame avattiin vuonna 2003, oli Dean luonnollisesti mukana tässä kunniataulukossa.
Lempinimi
Dixie Deanilla oli musta, kihara tukka, joka yhdistettiin Yhdysvaltain etelävaltioiden mustaan väestöön. Alue tunnetaan nimellä Dixieland, mikä oli myös 1920-luvun suosituimman uuden musiikkityylin nimi. Dean inhosi lempinimeään: hän halusi itseään kutsuttavan Bill Deaniksi.
Deanin lempinimeä on sittemmin lainattu myös muille tehokkaille maalintekijöille, kuten 70-luvulla skottilaiselle, mm. Celticissä pelanneelle John "Dixie" Deansille tai walesilaiselle, mm. Wrexhamissa pelanneelle ja joukkuetta myös manageroineelle Richard "Dixie" McNeilille.
Dick Advocaat
Dick Advocaat (s. 27. syyskuuta 1947 Haag) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Marraskuusta 2022 lähtien hän on toiminut ADO Den Haagin päävalmentajana.
Dixie Dean
Folklorea
Pelatessaan Sligo Roversissa Dixie Dean sai hopeaa Irlannin cupissa vuonna 1939. Deanin hopeamitali kuitenkin varastettiin finaalin jälkeisen juhlan aikana. Vuonna 1978 Dean palasi Irlantiin katsomaan Roversin ottelua, jolloin hänen hotellihuoneeseensa toimitettiin nimetön kirjekuori, joka sisälsi 39 vuotta kateissa olleen mitalin.
Dick Advocaat
Ura pelaajana
Advocaat ei noussut pelaajana maailmanmaineeseen. Keskikenttäpelaaja pelasi urallaan alankomaalaisseuroissa ADO Den Haagissa, VVV Venlossa, Roda JC:ssä, Sparta Rotterdamissa ja FC Utrechtissa sekä yhdysvaltalaisessa Chicago Stingissä.
Dixie Dean
Folklorea
Erään tarinan mukaan Evertonin paikallisvastustajan Liverpoolin maalivahti Elisha Scott käveli kerran Deaniä vastaan kaupungilla. Kun pääpelivoimastaan tunnettu Dean nyökkäsi Scottille näkyvän tervehdyksen, maalivahti heittäytyi refleksinomaisesti torjuntaliikkeeseen keskellä jalkakäytävää.
Kun Deanin jalka oli 1970-luvun lopulla amputoitu, hänet vietiin hiukan myöhemmin sairaalaan sovittamaan kävelytukea. Nähdessään sairaalan osastolla useita muita henkilöitä, joilta oli myös amputoitu raajoja, Dean totesi kuuluvasti saattajalleen: "Aye aye! I see Tommy Smith's been 'ere!" (Oho! Tommy Smith näkyy käyneen täällä!) Smith oli kovista otteistaan kuuluisa Liverpool FC:n puolustaja 1960-70 -luvuilla.
Dick Advocaat
Ura valmentajana
PSV:ssä Advocaat voitti valmentajauransa ensimmäiset pokaalit, 1996 Alankomaiden cupin ja 1997 Alankomaiden-mestaruuden. Advocaat lähti eindhovenilaisseurasta 1998 ja siirtyi Skotlannin suurseuran, glasgow'laisen Rangersin päävalmentajaksi. Advocaat hankki Rangersiin tukun maamiehiään, muun muassa Giovanni van Bronckhorstin, Michael Molsin ja Ronald de Boerin.
Dixie Dean
Pelityyli
Dixie Deanilla oli monia erityisvahvuuksia: hän oli taitava harhauttelija, nopea juoksija pallon kanssa sekä ilman, ja hän laukoi tehokkaasti molemmilla jaloilla. Merkittävin hänen kyvyistään oli kuitenkin pääpelivoima: hän puski tavattoman kovaa ja tarkasti. Dean tekikin noin puolet maaleistaan pääpuskuilla siitä huolimatta, että oli 178-senttisenä korkeintaan keskikokoinen. Monet asiantuntijat ovat halukkaita vertaamaan Deaniä pelaajana Peléen tai Alfredo di Stéfanoon, mutta koska hänen saavutuksensa sijoittuvat aikaan ennen toista maailmansotaa, suuri yleisö ei tunne häntä kovinkaan hyvin. Todellisuudessa edes harvat nykyajan jalkapallotoimittajat ovat tiedostaneet Deanin erityislaatua pelaajana.
Dick Advocaat
Ura valmentajana
Potkujen jälkeen kesällä 2004 Advocaat palkattiin saksalaisjoukkue Borussia Mönchengladbachin päävalmentajaksi. Hän kuitenkin erosi puolisen vuotta myöhemmin, huhtikuussa 2005. Kesällä 2005 Advocaat palkattiin Arabiemiirikuntien maajoukkuevalmentajaksi, mutta jo syyskuussa hän siirtyi Etelä-Korean päävalmentajaksi. Advocaat jatkoi näin ollen alankomaalaisten päävalmentajien sarjaa.
Saksan MM-kisoissa kesällä 2006 Advocaatin valmentaman Etelä-Korean oli tyytyminen alkulohkon kolmanteen sijaan. Etelä-Korea voitti Togon 2–1, pelasi tasan Ranskan kanssa ja hävisi Sveitsille 2–0.
Advocaat jätti Etelä-Korean maajoukkueen ja siirtyi Venäjän jalkapalloliigassa pelaavan FK Zenit Pietarin päävalmentajaksi. Pietarilaisseurassa Advocaat on nauttinut suurta arvostusta, joka nousi entisestään kun Zenit voitti Venäjän-mestaruuden kaudella 2007. Anatoli Tymoštšukin ja Andrei Aršavinin tähdittämä Zenit voitti mestaruuden tasaisessa sarjassa kahden pisteen erolla Spartak Moskovaan. Mestaruus oli Zenitille seurahistorian ensimmäinen Venäjän liigassa.
Advocaatin johdolla Zenit pelasi loistavasti myös kauden 2007–2008 UEFA Cupissa, joka huipentui joukkueen osalta loppuotteluun skottiseura Rangersia vastaan. Välierissä Zenit kohtasi Bayern Münchenin, jonka se murskasi kotikentällään 4–0 ja eteni loppuotteluun yhteismaalein 5–1. Manchesterissä pelatussa loppuottelussa Zenit vei lopulta pidemmän korren kaatamalla Rangersin Igor Denisovin ja Konstantin Zyrjanovin maaleilla 2–0.
Venäjän liigassa kausi 2008 ei sujunut eurorasituksien varjossa odotusten mukaisesti. Mestaruus karkasi jo ennen kauden loppua FK Rubin Kazanille. Heikommasta menestyksestä huolimatta Zenitin seurajohto luottaa Advocaatiin, jonka ilmoitettiin jatkavan sopimuksen loppuun, kauteen 2009 saakka. Lopulta Zenit sijoittui viidenneksi.
Toukokuussa 2009 uutisoitiin, että Advocaat olisi siirtymässä vuoden 2010 alusta alkaen Belgian maajoukkuevalmentajaksi. Huhut saivat vahvistuksen kesäkuussa, kun Advocaat allekirjoitti vuoteen 2012 ulottuvan sopimuksen Belgian jalkapalloliiton kanssa. Hän aloitti työssään tammikuussa 2010.
Elokuussa 2009 Advocaat sai potkut Zenitin päävalmentajan tehtävistä. Viimeinen pisara oli Zenitin 0–2 tappio FK Tom Tomskille. Zenit ei ole menestyskauden 2007/08 jälkeen menestynyt toivotulla tavalla, mikä koitui alankomaalaisen kohtaloksi. Zenit oli potkujen aikaan Venäjän valioliigassa seitsemäntenä. Potkujen taustalla oli myös Advocaatin keväinen ilmoitus siirtyä Belgian maajoukkuevalmentajaksi kauden jälkeen.
Zenit-potkujen ja Belgian jalkapallomaajoukkueen surkean menestyksen vuoksi Advocaat aloitti uudessa tehtävässään jo syyskuussa 2009. Advocaatin tavoitteena oli nostaa Belgia takaisin takavuosien menestystasolle ja urakka alkoi lokakuussa, kun Belgia kohtasi jo merkityksettömässä MM-karsintaottelussa Turkin.
Joulukuun alussa 2009 Advocaatista tuli AZ Alkmaarin päävalmentaja Ronald Koemanin potkujen jälkeen. Advocaat hoiti AZ:n valmennustehtäviä maajoukkuevalmennuksen ohella kauden 2009–2010 loppuun saakka.
Vappuna 2012 Advocaat ilmoitti jättävänsä Venäjän maajoukkuevalmentajan tehtävät EM-kisojen jälkeen. Pian ilmoituksensa jälkeen Advocaat allekirjoitti vuoden sopimuksen PSV Eindhovenin kanssa. Hän palaa 14 vuoden tauon jälkeen seuran päävalmentajaksi EM-kisojen jälkeen. EM-lopputurnauksen Venäjä aloitti vahvasti murskaamalla Tšekin 4–1. Tasapeli isäntamaa Puolaa vastaan pakotti joukkueen nappaamaan pisteen Kreikalta lohkon päätöskierrokselta. Tiiviisti puolustanut Kreikka aiheutti Advocaatin miehistölle suuria vaikeuksia ja lopulta Venäjä jäi maaleitta Kreikan Georgios Karagounisin osuttua kertaalleen. Tšekin voitettua samaan aikaan Puolan 1–0, päättyi Advocaatin suojattien turnaus jo alkulohkovaiheeseen.
Advocaatin paluu PSV:n peräsimeen ei tuonut seuralle kaivattua mestaruutta. Eredivisiessä titteli karkasi AFC Ajaxille ja cupin loppuottelussa AZ Alkmaar vei voiton 2–1. Finaalitappion jälkeen Advocaat ilmoitti jättävänsä PSV:n päävalmentajan tehtävät.
Lokakuun puolivälissä 2013 Advocaat palasi kauden loppuun ulottuvalla sopimuksella AZ Alkmaarin päävalmentajaksi. Hän johdatti seuran liigassa kahdeksanneksi ja jätti seuran kauden jälkeen.
Heinäkuussa 2014 Advocaat teki kaksivuotisen sopimuksen Serbian jalkapallomaajoukkueen kanssa. Serbian EM2016-karsinnat alkoivat heikohkosti tasapelillä Armeniaa vastaan. Advocaatin suojatit hävisivät Portugalille ja kotiottelu Albaniaa vastaan jouduttiin keskeyttämään yleisössä alkaneiden väkivaltaisuuksien takia. Lopulta 1–3 kotitappio Tanskalle koitui Advocaatin kohtaloksi ja hän sai potkut marraskuussa 2014.
Maaliskuussa 2015 Advocaatista tuli Englannin Valioliigassa putoamiskamppailuun juuttuneen Sunderlandin päävalmentaja. Advocaatin johdolla Sunderland ryhdistäytyi riittävästi noustakseen putoamisviivan yläpuolelle ja säilyttääkseen sarjapaikkansa kolmen pisteen turvin. Kausi 2015/16 alkoi kuitenkin samoissa merkeissä ja joukkue vajosi syksyllä valioliigan hännille. Hollantilaisvalmentajan pesti seuran kanssa päättyi lokakuun alussa.
Toukokuussa 2016 Danny Blind nimesi Advocaatin apuvalmentajakseen Alankomaiden jalkapallomaajoukkueeseen. Elokuussa 2016 Advocaat siirtyi Turkin Superliigaan Fenerbahçen päävalmentajaksi. Advocaat luotsasi Fenerbahçen Eurooppa-liigassa alkulohkonsa voittoon ennen Manchester Unitedia. Pudotuspeleissä tie katkesi kuitenkin jo ensimmäiselle kierrokselle venäläistä FK Krasnodaria vastaan.
Toukokuun alussa 2017 ilmoitettiin, että Advocaatista tuli kolmatta kertaa Alankomaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Hänen sopimuksensa kattaa MM2018-karsinnat. Advocaatin debyyttiottelussa Alankomaat murskasi Luxemburgin 5–0 MM-karsintaottelussa. Seuraava karsintaottelu päättyi murskatappioon Ranskaa vastaan 4–0, mutta tämän jälkeen Advocaat luotsasi joukkueensa voittoihin Bulgariasta, Valko-Venäjästä ja Ruotsista. Tulokset eivät kuitenkaan riittäneet, sillä Oranje jäi karsintalohkonsa kolmanneksi Ruotsia heikomman maalieronsa vuoksi. Karsintojen jälkeen Advocaat luotsasi Alankomaat vielä kahteen maaotteluvoittoon Skotlantia ja Romaniaa vastaan. Jättäessään maajoukkueen valmentajan tehtävät marraskuussa 2017, Advocaatista tuli eniten Alankomaiden maajoukkueen otteluita voittanut päävalmentaja 37 voitolla.
Tammikuun alussa 2018 Advocaat palasi loppukaudenmittaisella sopimuksella Sparta Rotterdamin päävalmentajaksi. Maaliskuussa vahvistettiin, että hänen seuraajakseen kauden jälkeen tulee Henk Fraser. Advocaat ei onnistunut kevätkauden pestillään nostamaan Spartaa pois putoamisviivan alapuolelta ja seura putosi Eredivisiestä kauden päätteeksi.
Syyskuussa 2018 Advocaatista tuli Eredivisie-seura FC Utrechtin päävalmentaja. Advocaat luotsasi Utrechtin kauden päätteeksi kuudenneksi. Hän jätti tehtävänsä kauden päätyttyä.
Lokakuun lopussa 2019 Advocaat palasi valmennustehtäviin heikosti kautensa aloittaneen Feyenoordin peräsimessä. Feyenoord sijoittui Advocaatin johdolla kolmanneksi koronaviruksen ennenaikaisesti päättämällä kaudella 2019/20. Kesäkuussa 2020 hän teki vuoden jatkosopimuksen Feyenoordin kanssa. Advocaat lutosasi Feyenoordin kaudella 2020/21 viidenneksi. Hän jätti seuran kauden jälkeen ja ilmoitti lopettavansa valmennusuransa.
Advocaat perui kuitenkin eläköitymispäätöksensä jo heinäkuussa 2021, kun hänestä tuli Irakin jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Advocaat erosi tehtävästään jo marraskuussa 2021 heikkojen tulosten vuoksi.
Marraskuussa 2022 Advocaatista tuli ADO Den Haagin päävalmentaja.
Corona del Mar
Corona del Mar on asuinalue Newport Beachissa, Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se erottuu muusta Newport Beachista tyylikkäällä rakennuskannallaan, joka koostuu vanhoista ja uusista omakotitaloista kukkien mukaan nimettyjen katujen varsilla. Kaupunginosassa on kaksi uimarantaa, Big Corona ja Little Corona.
Wetzlar
Wetzlar on kaupunki Hessenin osavaltiossa Saksassa. Se on Lahn-Dillin piirikunnan pääkaupunki. Kesäkuussa 2021 kaupungissa asui 53 035 asukasta. Wetzlarin pinta-ala on 75,6 neliökilometriä.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Wetzlarin kartta. Wetzlar sijaitsee Frankfurt am Mainista 50 kilometriä pohjoiseen. Kaupungin läpi virtaa Lahnjoki. Wetzlarin korkein kohta on Stoppelberg, jonka korkeus on 401 metriä.