cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eufor
Suomen osallistuminen Althea-operaatioon
Tasavallan Presidentti päätti 1.10.2004 Suomen osallistumisesta operaatio Altheaan noin 200 henkilöllä 1.10.2004 alkaen. Suomi toimi operaation Pohjoisen taisteluosaston kehysvaltiona 1.1.2005 asti. Pääosa suomalaisista joukoista oli sijoitettuna Camp Eagle Base -tukikohtaan lähelle Tuzlan kaupunkia.
Suomalainen Rauhanturvajoukko Bosnia-Hertsegovinassa (SRJBiH) käsittää esikuntaupseereita, yhteysupseereita ja kansallisen huoltoelimen. Suomalaisten vahvuus vuonna 2008 on 53 sotilasta. Yhteysupseeriryhmiä (LOT = Liaison and Observation Team) on kolme, ja ne on sijoitettu Gradacaciin (Camp Lauri), Brckoon (Camp Aaro) ja Bijeljinaan (Camp Ilmari), joissa ryhmät asuvat ns. LOT-taloissa Bosnian koillisosissa.
Grenadan historia
thumb|Grenadan pääkaupunki [[St. George’s vuonna 1893.]] Grenadan historia alkoi noin 5000–3000 eaa., jolloin saarelle saapuivat ensimmäiset asukkaat. Heistä tiedetään hyvin vähän, mutta arawakit syrjäyttivät heidät noin 1000–500 eaa. Sotaisat karibit puolestaan kukistivat arawakit vuosien 1000–1300 välisenä aikana. Kristoffer Kolumbus näki ensimmäisenä eurooppalaisena Grenadan 15. elokuuta 1498. Eurooppalaiset antoivat saaren olla rauhassa useiden vuosikymmenien ajan, ja karibit karkottivat ensimmäiset uudisasukkaat pois. Martiniquen kuvernööri Jacques Dyel du Parquet osti Grenadan 1650 ja perusti sinne nykyisen St. George’sin. Ranskalaiset alkoivat viljellä tupakkaa, ja du Parquet’n nimittämä kuvernööri Jean Le Compten kukisti arawakkien kapinan ja hävitti intiaanit käytännössä kokonaan.
Grenada siirtyi Ranskalta Britannialle ja takaisin muutamia kertoja 1700-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Britannialle se siirtyi Pariisin rauhassa 1783. Brittien siirtomaahallinnon ensimmäiset vuodet olivat levottomia, kun protestanttiset britit syrjivät katolisia ranskalaisia ja käyttivät orjia, joiden vapauttamista Ranska tuki. Vapaa ja tummaihoinen plantaasinomistaja Julien Fédon johti 1795–1796 Fédonin kapinaa, jossa oli mukana ranskalaisia plantaasinomistajia ja entisiä orjia. Britit kukistivat kapinan, vaikka väliaikaisesti Fédon hallitsi lähes koko saarta. Orjuuden lakkauttamisen jälkeen saarille tuotiin siirtotyöläisiä, mutta monet heistä muuttivat pian muualle.
Grenada kuului Länsi-Intian federaatioon 1958–1962 ja sai sen hajoamisen jälkeen autonomian Britannian liitännäisvaltiona. Maan ensimmäinen pääministeri Eric Gairy ajoi kuitenkin täyttä itsenäisyyttä, jonka Grenada sai 7. helmikuuta 1974. Gairy oli itsevaltainen johtaja, ja hänet syrjäytettiin 1979. Uusi sosialistinen Maurice Bishopin hallitus hajosi kuitenkin sisäisiin ristiriitoihin, ja Hudson Austinin johtama armeija otti vallan lokakuussa 1983. Tämä antoi Yhdysvalloille ja sen liittolaisille syyn Grenadan miehitykseen ja vasemmistohallituksen kaatamiseen. Grenadaan palautettiin monipuoluejärjestelmä. Maan talous koki kovan kolauksen 2004, kun Hurrikaani Ivan tuhosi lähes koko maan ja muskottipähkinäsadon.
Esihistoria
Grenadan ensimmäiset asukkaat saapuivat Etelä-Amerikasta 5000–3000 eaa. Heistä tiedetään hyvin vähän, mutta he olivat todennäköisesti metsästäjä-keräilijöitä, jotka keräsivät kasveja sekä pyydystivät kaloja ja äyriäisiä. Orinocojoen seudulta tulleet arawakit syrjäyttivät nämä noin 1000–500 eaa. Grenadalle ja muille Windwardsaarille tuli erityisesti arawakeihin kuuluneita ignereitä.
Ignerit hallitsivat Grenadaa noin vuoteen 1200, jolloin saarille tuli jälleen uusi ryhmä eteläamerikkalaisia intiaaneja. Sotaisat karibit syrjäyttivät ignerit kokonaan vuosien 1000–1300 välisenä aikana.
Eurooppalaisten saapuminen
Kristoffer Kolumbus näki Grenadan purjehtiessaan saaren ohi 15. elokuuta 1498. Hän antoi saarelle nimen Concepción. Amerigo Vespucci purjehti saaren ohi 1499 ja nimesi tämän ilmeisesti uudelleen Mayoksi, jona se tunnettiin seuraavien 20 vuoden ajan. Espanjalaiset antoivat Mayon pohjoispuolisille saarille nimen Los Granadillos. Pian tämän jälkeen Mayo-nimen korvasi kartoissa nimi Granada.
Eurooppalaiset jättivät Granadan rauhaan vuoteen 1609, jolloin brittikauppiaat yrittivät perustaa sinne Megrin Town -nimisen asutuksen. Eurooppalaiset joutuivat kuitenkin karibien jatkuvien hyökkäysten kohteeksi ja lopulta hylkäsivät asutuksensa vielä saman vuoden aikana.
Ranskalta Britannialle
thumb|[[Jean-François Huen maalaus Grenadan taistelusta 1779.]] Martiniquen kuvernööri Jacques Dyel du Parquet osti 1650 Grenadan ja perusti sinne Fort Louisin (nykyinen St. George’s). Kylään rakennettiin myös Fort Louis -niminen tykein varustettu linnoitus. Ranskalaiset kaatoivat metsää ja alkoivat viljellä tupakkaa. Ensimmäinen sato valmistui kahdeksassa kuukaudessa, ja du Parquet nimesi tämän jälkeen saaren kuvernööriksi sukulaisensa Jean Le Compten.
Karibit hyökkäsivät useasti ranskalaisten kimppuun, mutta jättivät itse linnoituksen rauhaan. Eräässä Le Compten vastaiskussa karibikylään useita ranskalaisia kuoli. Du Parquet lähetti Martiniquelta Le Compten vahvistukseksi 300 sotilasta. Karibit hyökkäsivät 1652 Fort Louisiin. Ranskalaisten vastahyökkäyksessä kuoli useita karibeja. Taistelu oli kohtalokas karibien kannalta, sillä sen jälkeen he joutuivat vetäytymään Grenadan vaikeakulkuisempaan itäosaan. Tämänkin jälkeen he tekivät ajoittaisia sissihyökkäyksiä ranskalaisia kohtaan, kunnes Le Compte hyökkäsi 150 miehen voimin karibialueelle ja tappoi lähes kaikki karibit. Vain muutamia selviytyi hyökkäyksestä, mutta loputkin karibit hävisivät hiljalleen.
Grenada säilyi Ranskalla vuoteen 1762, jolloin se siirtyi Britannialle. Virallisesti se luovutettiin Britannialle vuoden 1763 Pariisin rauhassa. Britit nimesivät saaren Grenadaksi. Ranskalaiset omistivat tuolloin noin 80 sokeri- ja 200 kahviplantaasia. Protestanttisten brittien ja katolisten ranskalaisten välille syntyi erimielisyyksiä, ja britit pyrkivät pakottamaan ranskalaiset kuuliaisuuteen Test Actin nojalla. Erimielisyyksistä huolimatta saaren talous kukoisti, ja vuonna 1772 saarella oli jo 300 plantaasia. Grenadasta tuli Britannian Länsi-Intian johtava kahvin ja kaakaon tuottaja.
Britannian siirtomaa-aika
Britit kostivat erityisesti ääriprotestanttisten kuvernööriensä aikana ranskalaisille heidän nelivuotisen hallintoaikansa. Monet ranskalaiset kokivat elämisen saarella mahdottomaksi ja lähtivat sieltä orjineen. Britit takavarikoivat katoliset kirkot ja muuttivat ne protestanttiseksi. Samalla kaikki avioliitot, kasteet ja hautajaiset julistettiin kielletyiksi, elleivät ne tapahtuisi anglikaanikirkoissa.
Britit olivat 1700-luvun lopulla alkaneet tuoda Grenadalle lukuisia orjia, vaikka ranskalaisten mielipiteet olivat kääntymässä orjuuden lakkauttamisen kannalle. Tällaisessa ilmapiirissä käynnistyi Fédonin kapinana tunnettu tapahtuma, kun tumma martiniquelainen plantaasinomistaja Julien Fédon johti satoja ranskalaisia plantaasinomistaja ja entisiä orjia kapinaan, jota tukivat Guadeloupen ranskalaiset. Kapina kesti maaliskuulta 1795 kesäkuulle 1796, ja sen aikana Fédon vapautti monia orjia, ryösti useita tiloja ja tappoi useita plantaasinomistajia. Enimmillään hänen joukkonsa hallitsivat lähes koko saarta, mutta eivät silti onnistuneet valtaamaan pääkaupunkia St. George’sia. Britit kokosivat joukkonsa ja kukistivat lopulta kapinan. Kapina vaikutti Grenadan talouteen, sillä sen aikana tuhoutui omaisuutta muutaman miljoonan punnan arvosta ja kuoli noin 7 000 orjaa.
Britannia lakkautti orjuuden 1833, mutta parlamentti hyväksyi pian tämän jälkeen ”pakollisen oppiajan”, joka pakotti vapautetut orjat työskentelemään neljästä kuuteen vuoteen isäntiensä luona ilman palkkaa. Tämä järjestelmä lakkautettiin 1838, ja Grenadankin orjat vapautuivat todella 31. heinäkuuta. Monet tilat ja plantaasit kaatuivat työvoiman puutteen takia, ja vapautetut orjat perustivat taloja ja pientiloja entisten maatilojen ympärille. Näin syntyivät monet Grenadan maaseudun kylistä. Jäljelle jääneet tilat siirtyivät 1800-luvun puolivälissä sokerista kaakaoon ja 1900-luvulla muskottipähkinään. Carriacoun saarella maissista ja kyyhkynherneestä tuli pääviljelyskasveja.
Zelda Fitzgerald
Zelda Sayre Fitzgerald (o.s. Sayre; 24. heinäkuuta 1900 Montgomery, Alabama, Yhdysvallat – 10. maaliskuuta 1948 Asheville, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen puolisonsa oli kirjailija F. Scott Fitzgerald, jonka kanssa hän avioitui 1920. thumb|Zelda Sayre vuonna 1919. 1920-luvulla Zelda Fitzgerald kirjoitti useita aikakauslehdissä julkaistuja novelleja. Vuonna 1932 Zelda Fitzgeraldilta ilmestyi omaelämäkerrallinen romaani Save Me the Waltz. Fitzgeraldia on pidetty aikansa tyypillisen nuoren naisen edustajana, ja hän sai mainetta niin omilla teoillaan kuin miehensä tunnetuimpien hahmojen, etenkin teoksen Yö on hellä Nicole Diverin esikuvana.
Grenadan historia
Britannian siirtomaa-aika
thumb|Kaakaotila vuodelta 1903. Grenadalle alettiin 1800-luvun puolivälissä tuoda siirtotyöläisiä orjien tilalle. Halpaa työvoimaa tuotiin Länsi-Afrikasta, Intiasta, Maltalta ja Madeiralta. Suunnitelma epäonnistui pahoin, ja monet ensimmäisistä siirtotyöläisistä muuttivat Trinidadille. Hieman yli 3 200 intialaista tuotiin Grenadalle 1800-luvun puolivälin jälkeen. Heistä hieman yli puolet jäi saarelle asuttamaan saaren sisämaan ja itäosan kyliä. Intialaiset sulautuivat grenadalaisiin, ja heidän jälkeläisensä ovat olleet merkittäviä saaren talouselämässä.
Grenadasta tuli 1885 Brittiläisten Windwardsaarten hallintokeskus, jona se oli vuoteen 1958, jolloin Grenada liittyi Länsi-Intian federaatioon. Federaatio hajosi 1962, mutta Grenada pyrki liittoutumaan Windwardsaarten muiden saarien sekä Barbadosin ja Leewardsaarten kanssa.
Zelda Fitzgerald
Therese Anne Fowlerin vuonna 2013 ilmestynyt feministissävytteinen romaani Z on musertava kuvaus Zelda Fitzgeraldin suhteesta alkoholistimieheensä F. Scott Fitzgeraldiin. Fowlerin mukaan osa F. Scott Fitzgeraldin nimellä julkaistuista novelleista on tosiasiassa Zelda Fitzgeraldin kirjoittamia. F. Scott Fitzgerald edellytti vaimoltaan ehdotonta ihailua ja vaimon ja äidin rooliin antautumista ja pyrki vaientamaan Zeldan kirjailijanäänen ja saamaan hänet luopumaan muistakin taiteellisista ambitioistaan, eritoten baletista. Fowler esittää Zelda Fitzgeraldin mielenterveysongelmien puhjenneen mahdottomuudesta sopeutua aikansa ahtaaseen naisenrooliin ja naisten rajattuun liikkumatilaan yhteiskunnassa.
Grenadan historia
Itsenäistyminen
Britannia antoi 3. maaliskuuta 1967 Grenadalle itsehallinnon liitännäisvaltiona. Grenadan yhdistyneen työväenpuolueen (GULP) Eric Gairystä tuli maan ensimmäinen pääministeri. Hänen kautensa oli erittäin ristiriitainen ja aiheutti maassa levottomuuksia. Gairyn tavoitteena oli saada Grenadalle täysi itsenäisyys. Gairyn aikana tapahtui monia väkivaltaisuuksia, mutta Britannia myönsi Grenadalle täyden itsenäisyyden 7. helmikuuta 1974.
Zelda Fitzgerald
Zelda Fitzgeraldin novelleja on ilmestynyt suomeksi teoksessa Lahjakas tyttö (Oppian 2019).
Grenadan historia
Vallankumouksesta Yhdysvaltain valtaukseen
Gairyn vastainen mieli-ala kasvoi tavallisen kansan keskuudessa ja kärjistyi lakkoina, mellakoina ja mielenosoituksina. Vastustajat perustivat maaliskuussa 1973 New Jewel Movement -nimisen puolueen (NJM), jota johti karismaattinen Maurice Bishop. NJM ja muut oppositiopuoleet pienensivät vuoden 1976 vaaleissa GULP:n enemmistöä parlamentissa. Gairyn ollessa ulkomailla NJM järjesti 13. maaliskuuta 1979 verettömän vallankumouksen. Bishopista tuli pääministeri ja Bernard Coardista varapääministeri. Uusi hallitus sai tukea Kuubalta ja Neuvostoliitolta. Kuuba varusti asein ja ammuksin myös kansanvallankumouksellista armeijaa.
Länsivaltiot vastustivat uutta sosialistista hallitusta, mutta hallitus keskittyi kehittämään Gairyn puuttellisesti edistämää taloutta. Bishopin hallinto kaatui sen keskuskomitean erimielisyyksiin, jotka kärjistyivät 12. lokakuuta 1983 Coardin määrättyä Bishopin kotiarestiin. Tuhansien ihmisten mielenosoitus vapautti Bishopin ”verisenä keskiviikkona” 19. lokakuuta. Hänet kuljetettiin Fort Georgeen, joka oli hallituksen sotilaspäämaja. Coard hyökkäsi armeijan tuella linnoitukseen, vangitsi ja teloitti Bishopin tukijoineen. Armeija ilmoitti tämän jälkeen vallankumouksellisen sotilasneuvoston perustamisesta. Neuvoston oli tarkoitus johtaa maata toistaiseksi. Valtaan nostettiin kenraali Hudson Austinin kuubalaismielinen hallitus. Kaappauksen aikana saarella oli viitisenkymmentä kuubalaista sotilasneuvonantajaa ja noin 700 rakennustyöläistä.
Seitsemäntoista PRG:n ja Grenadan armeijaan kuulunutta henkilöä tuomittiin Yhdysvaltain järjestämissä oikeudenkäynneissä. Neljätoista heistä tuomittiin kuolemaan, mutta rangaistus muunnettiin elinkautiseksi vankeudeksi kansainvälisen painostuksen jälkeen. Loput kolme saivat 30–45 vuotta vankeutta. Vuonna 2003 Amnesty International julkaisi selonteon, jonka mukaan oikeudenkäynnit eivät olleet oikeudenmukaisia ja vangitsemiset olivat poliittisia sekä kytköksissä kylmään sotaan. Viimeiset tuomituista vapautettiin 2009.
Valtauksen jälkeen asetettiin neuvoa-antava neuvosto, jonka tarkoituksena oli palauttaa maan perustuslaki ja valmistaa vapaat vaalit, jotka lopulta pidettiin 3. joulukuuta 1984. Niissä maan pääministeriksi valittiin uuden kansallispuolueen Herbert Blaize. Pisimpään pääministerinä on ollut Keith Mitchell, joka johti valtiota 1995–2008.
Grenadan parlamenttivaaleissa vuonna 2018 pääministeri Keith Mitchellin puolue NNP voitti kaikki parlamentin 15 paikkaa ja Mitchell jatkoi pääministerinä. Tämä oli kolmas kerta, kun NNP voitti vaaleissa kaikki parlamentin paikat. Edellisen kerran se sai kaikki paikat Grenadan edellisissä parlamenttivaaleissa vuonna 2013, jolloin Mitchell palasi valtaan. Sitä ennen näin tapahtui  vuoden 1999 vaaleissa.
Hurrikaani Ivanin tuho
thumb|[[Hurrikaani Ivanin tuhoja Grenadalla.]] Hurrikaani Ivan iski Grenadalle 7. syyskuuta 2004. Pääministeri Mitchell julisti kansallisen hätätilan ja sanoi, että jopa 90 prosenttia valtiosta oli hävitetty. Ivanin aiheuttamat tuhot arvioitiin noin miljardin Yhdysvaltain dollarin suuruisiksi. Se vahingoitti pahoin Grenadan matkailualaa ja maataloutta. Grenada oli ennen Ivania Indonesian jälkeen maailman toiseksi suurin muskottipähkinän tuottaja. Vain vuosi Ivanin jälkeen Hurrikaani Emily aiheutti lisää tuhoja. Se ei ollut kuitenkaan yhtä katastrofaalinen, mutta aiheutti silti noin 100 miljoonan Yhdysvaltain dollarin tuhot.
Vuodesta 1995 asti pääministerinä ollut Keith Mitchell syrjäytettiin yllättäen vuoden 2008 vaaleissa, joissa kansallinen demokraattinen kongressi otti vaalivoiton. Mitchellin seuraajaksi nousi Tillman Thomas. Thomas ei pystynyt nostamaan hurrikaani Ivanin jäljiltä Grenadan taloutta nousuun. Tehtävää vaikeutti entisestään matkailualaan vaikuttanut maailmanlaajuinen lama. Uusi kansallispuolue palasi valtaan vuoden 2013 vaaleissa ja Mitchell pääministeriksi. Puolue oli kampanjoinut muun muassa aikeellaan houkutella sijoittajia ja niiden kautta työpaikkoja valtioon.
Nicaraguan lippu
thumb|250px|right|Nicaraguan lippu Nicaraguan lippu on Nicaraguan tasavallan virallinen lippu. Se otettiin käyttöön 27. elokuuta 1971. Lipun siniset raidat kuvaavat Tyyntä valtamerta ja Karibianmerta. Valkoinen raita kuvaa Pohjois- ja Etelä-Amerikan välistä yhteyttä.
Aarno
Aarno on suomalainen miehen etunimi.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on ollut kirjoilla vuoden 2021 loppuun mennessä 5 747 Aarno-nimistä henkilöä.
Yöperhonen (albumi)
Yöperhonen on Paula Koivuniemen vuonna 2006 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut CD-levynä Edel Records. Albumin kansilehti sisältää kappaleiden sanat. Levy on myynyt kultaa.
Paras listasijoitus Suomen virallisella albumilistalla oli seitsemäs tila. Kaikkiaan levy oli listalla viiden viikon ajan.
Mariona Caldentey
pienoiskuva|Mariona Caldentey Mariona Caldentey (s. 19. maaliskuuta 1996) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Espanjan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 25 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Caldentey edustaa kotimaassaan FC Barcelonaa. Hän voitti Barcelonan joukkueessa Mestarien liigan vuonna 2021.
Zu
Zu tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt
Zu on seuraavien henkilöiden nimi:
Esa Kauppi
pienoiskuva|Esa Kauppi Esa Kauppi (s. 1957 Kuusamo) on oululainen rakennusneuvos, arkkitehti (SAFA). Hän on toiminut Oulun yliopiston arkkitehtuurin osastolla opettajana 1981–1996 ja suunnitellut asuin-, liike- ja teollisuusrakennuksia Suomeen ja ulkomaille. Oulun kaupungin rakennusvalvonnassa Kauppi on toiminut arkkitehtina vuodesta 1996. Kilpailumenestymisiä hänellä on yleisissä arkkitehtuurikilpailuissa vuodesta 1985. Palkintotuomarina arkkitehtuurikilpailuissa hän on toiminut 1990 lähtien. Tasavallan presidentti Sauli Niinistö myönsi arkkitehti Esa Kaupille rakennusneuvoksen arvonimen 19.12.2019.
Kauppi on luonut OuluArchitecture-julkaisusarjan, jonka päätoimittajana hän on toiminut vuosina 2002, 2005, 2008, 2011, 2012, 2015, 2016, 2018. Hän on myös OuluArchitecture -matkojen perustaja. Arkkitehtuurimatkoilla on lisätty rakentamiseen ja suunnitteluun sisältyvää vuorovaikutusta eri osapuolten välillä.
Kauppi on ollut SAFA:n kilpailuvaliokunnan jäsen 1998–2000, minkä jälkeen myös SAFA:n liittovaltuuston jäsen, hallituksen jäsen ja kilpailutoimikunnan jäsen.
Kirby’s Adventure
Kirby’s Adventure on HAL Laboratoryn kehittämä tasohyppelypeli, joka on julkaistu vuonna Nintendo Entertainment Systemille. Se oli yksi viimeisimmistä konsolille tehdyistä peleistä. Myöhemmin peli on tehty uudelleen myös Game Boy Advancelle nimellä Kirby: Nightmare in Dream Land. Peli on julkaistu myös Wiin Virtual Consolessa.
250px
Boris Kostić
Borislav Kostić (24. helmikuuta 1887 – 3. marraskuuta 1963) oli serbialainen shakin suurmestari ja shakkiammattilainen silloisen Itävalta-Unkarin alueelta.
Vuosina 1927 – 1937 Kostić edusti Jugoslaviaa neljä kertaa shakkiolympialaisissa. Vuonna 1932 hän voitti Bukarestissa shakin romanianmestaruuden ja Belgradissa vuonna 1935 ja 1938 shakin jugoslavianmestaruuden.
Zw
Zw tarkoittaa seuraavia:
Juovasakaali
Juovasakaali (Lupulella adustus) on afrikkalainen piilottelevaa elämää viettävä, kaikkiruokainen koiraeläin. Juovasakaali on perinteisesti luettu koirien (Canis) sukuun, mutta DNA-analyysien perusteella se ei ole läheistä sukua koirien muiden lajien kanssa. Siksi juovasakaali onkin alettu lukea joko Lupulella-sukuun yhdessä vaippasakaalin kanssa, tai yksin Schaeffia-sukuun.
Koko ja ulkonäkö
Juovasakaali on melko pieni, 65–80 senttiä pitkä ja 6–14 kilon painoinen. Sen turkki on tumma ja paksu. Kyljet ovat punaruskean - kellansävyiset ja keskellä kylkeä kulkee vaalea juova. Häntä on 40-senttinen ja valkokärkinen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Juovasakaali elää Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Sen elinalue ulottuu etelässä Etelä-Afrikan koillisosiin, pohjoisessa Etiopiaan, Sudaniin ja Tšadiin ja lännessä Nigeriaan. Juovasakaali elää mieluiten metsissä, ei siis avoimilla savanneilla kuten muut sakaalit. Se viihtyy vuoristometsissä ja metsäisillä savanneilla. Kaikkialla se on varsin harvalukuinen.
Elintavat
Juovasakaali muistuttaa elintavoiltaan paljon kettua. Laji liikkuu öisin ja saalistaa yksin tai pareittain. Ääntely on hiljaisia kaksiosaisia ulahteluja. Sen hampaisto kertoo monipuolisesta ravinnosta. Se ei kuitenkaan pysty saalistamaan suuria eläimiä vaan tyytyy jyrsijöihin ja muihin pikkueläimiin. Se syö myös raatoja, hyönteisiä kuten termiittejä ja jopa kasveja kuten maissia ja öljypalmun hedelmiä. Pentuja se saa 3–6 ja ne syntyvät 57–70 vuorokauden kantoajan jälkeen. Pennut lähtevät vanhempiensa luota noin 11 kuukauden ikäisinä.
Sankarani
Sankaranin alkujoet ovat Kouroukelle ja Gbanhala. Sen tärkein sivujoki on Dion, jonka jälkeen joki virtaa kohti pohjoista. Alajuoksulla siihen yhtyy vielä Ouassoulou Bale. Sankarani liittyy Nigeriin noin 40 kilometriä ennen Bamakoa. Sen valuma-alueesta kaksi kolmasosaa kuuluu Guineaan. Vuotuinen virtaama on noin viisi kuutiokilometriä.
Joella sijaitsee vuonna 1982 valmistunut Sélinguén pato ja vesivoimalaitos. Voimalan kapasiteetti on 44 megawattia ja tuotanto noin 230 gigawattituntia. Sen 23 metriä korkea ja 2 600 metriä pitkä säännöstelypato muodostaa 34,2 neliökilometrin laajuisen tekojärven, jonka varastointikyky on 2,2 kuutiokilometriä. Pato mahdollistaa noin 60 000 hehtaarin laajuisen alueen keinokastelun, mutta toistaiseksi siitä on käytössä vain 1 350 hehtaaria.
Sankaranin varrella sijainnutta Niania on pidetty yhtenä keskiaikaisen Malin valtakunnan keskuksista tai mahdollisesti jopa sen pääkaupunkina.
Kilometrit
Kilometrit on Pikku G:n 29. toukokuuta 2019 julkaistu albumi. Albumilta on julkaistu singlet "Solmussa", "Paratiisiin", sekä "Mitä sulle jää". Levynjulkaisukeikka oli Tavastialla 7. kesäkuuta 2019.
Molinin talo
Molinin talo oli Tampereella Keskustorin pohjoislaidalla Sandbergin taloa vastapäätä sijainnut korttelin kokoinen puutaloryhmä. Talon rakensi 1875 apteekkari Karl Molin ja talossa oli apteekki aina vuoteen 1908 saakka jolloin se siirrettiin Commercen taloon. Apteekin lisäksi talossa sijaitsi eri aikoina olutkauppa, Wirtain kehruutehtaan myymälä sekä pukimoliike. Tampereen kaupunki osti 1913 Molinin talon tontteineen ja talossa sijaitsi tämän jälkeen kaupungin rahatoimikamari ja muita virastoja
Molinin talo purettiin 1960-luvulla ja tämän jälkeen Keskustori ulottui yhtenäisenä Satakunnankadulle saakka. Talon paikalla on nykyisin pysäköintialue.
Naimaosa
Naimaosa oli ennen vuotta 1930 solmittuja avioliittoja koskeva käsite, joka tarkoitti puolison osuutta aviovarallisuuden muodostamaan pesään. Siitä säädettiin vuoden 1889 laissa aviopuolisoiden omaisuus- ja velkasuhteista. Lain mukaan puolisoilla oli yhteisomistusoikeus molempien omaisuudesta muodostuneeseen pesään. Molemmilla puolisoilla oli oikeus pesän puolikkaaseen siten, että heillä oli omistusoikeus kuhunkin pesän esineeseen. Naimaosaan ei kuitenkaan kuulunut puolisoiden yksityinen omaisuus eli ennen avioliittoa hankittu tai avioliiton aikana peritty kiinteistö maalla. Myös avioehtosopimus saattoi rajata omaisuutta yhteisomistusoikeuden ulkopuolelle.
Naimaosasta tuli konkreettinen jakovaade silloin, kun puolisoille myönnettiin pesäero tai avioliitto purkautui. Tällöin naimaosa voitiin luovuttaa samoin kuin osuus jakamattomaan kuolinpesään. Naimaosa konkretisoitui, kun puolisoiden yhteinen omaisuus jaettiin. Jaon jälkeen kummallakaan puolisolla ei enää ollut esineellisiä oikeuksia tai vallintaoikeuksia toisen omaisuuteen. Ennen naimaosan konkretisoitumista sitä ei voinut luovuttaa. Naimaosasta voitiin määrätä myös testamentilla. Testamentinsaajan saannon sisältö ratkesi kuitenkin vasta pesänjaossa.
Arto Tiainen
Arto Kasperi Tiainen (5. syyskuuta 1930 Kiviapaja, Sääminki – 21. syyskuuta 1998 Mikkelin maalaiskunta) oli suomalainen maastohiihdon olympiamitalisti ja kansanedustaja. Hän osallistui hiihtourallaan neljiin olympiakisoihin vuosina 1956–1968. Ammatiltaan Tiainen oli poliisi ja urheiluvälinekauppias.
Urheilu-ura
Seuratasolla ”Tintti” Tiainen edusti Mikkelin Hiihtäjiä, Kuopion Poliisiurheilijoita, Kiviapajan Vesaa ja Savonlinnan Jyryä. Hän toimi myös Suomen Hiihtoliiton päävalmentajana vuosina 1968–1972.
Politiikka
Vuoden 1966 eduskuntavaaleissa Tiainen oli SDP:n ehdokkaana Mikkelistä. Kansanedustaja Viljo Virtasen siirryttyä tammikuussa 1970 Mikkelin läänin maaherraksi nousi Tiainen pariksi kuukaudeksi kansanedustajaksi (22.1.−22.3.1970). Hän oli myös Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsen.
Muse Watson
thumb|Muse Watson Muse Watson (s. 20. heinäkuuta 1948) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa teatterissa ja jatkoi vuodesta 1989 alkaen elokuvissa ja televisiossa.
Nostalgia (Irwin Goodman)
Nostalgia on vuonna 2005 julkaistu Irwin Goodmanin kokoelmalevy.
Ankaraa ja myötätuntoista kuuntelua
Ankaraa ja myötätuntoista kuuntelua: Keskustelevaa kirjoitusta paikkasidonnaisesta taiteesta on Lea Kantosen toimittama teos, jossa on eri näkökulmista paikkasidonnaista taidetta käsitteleviä kirjoituksia.
Teoksen runko koostuu kirjallisista töistä, jotka laadittiin Kuvataideakatemian paikka- ja tilannesidonnaisen taiteen maisteriohjelmassa 2007–2009. Yhteistyössä oli mukana Teatterikorkeakoulun esitystaiteen ja -teorian maisteriohjelma. Teoksen toimittanut Lea Kantonen opetti ohjelmissa paikkasidonnaisen taiteen teoriaa, menetelmiä, analyysia ja kirjoittamista. Kursseilla syntyneiden tekstien lisäksi hän pyysi kirjoituksia muilta opettajilta ja vierailijoilta sekä muilta opiskelijoilta.
Kirjoituksissa esitellään ja kommentoidaan aihetta käsitteleviä ulkomaisia tutkimuksia, ja mukaan on otettu tämän hetken tärkeimmän teoreetikon Grant Kesterin "Dialoginen estetiikka", jota on jo aiemmin käytetty oppimateriaalina. Kester on vieraillut Kuvataideakatemiassa luennoimassa.
Teoksen johdannossa toimittaja esittelee kirjan jakautumista kuuteen osaan, joissa kirjoitukset yhteen sitovia näkökulmia ovat historia, paikka, taiteilija, yleisö ja kritiikki. Teoksen lopussa on lyhyet kirjoittajien esittelyt.
Andrei Makejev
Andrei Genijevitš Makejev (, 3. helmikuuta 1952 Petroskoi, Karjalais-suomalainen SNT – 13. syyskuuta 2021 Pietari, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija ja olympiamitalisti.
Elämä ja urheilu-ura
Makejev voitti Neuvostoliiton miesten maajoukkueessa olympiapronssia Montréalissa 1976. Neuvostoliiton alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa hän voitti ikäluokan Euroopan mestaruuden Kreikassa 1970. Seuratasolla Makejev edusti Leningradin Spartakia jossa voitti Neuvostoliiton mestaruuden vuonna 1975 ja kahdeksan himmeämpää mitalia miesten pääsarjasta. Hän voitti Spartakissa myös Neuvostoliiton cup-mestaruuden sekä vuosina 1973 ja 1975 Euroopan cup-voittajien cupin mestaruuden. Pelaajauransa jälkeen Makejev toimi valmentajana naisten koripallossa ja pyörätuolikoripallossa. Jälkimmäisessä hän voitti useita Venäjän mestaruuksia ja valmensi myös Venäjän miesten maajoukkuetta. Makejev kuoli Pietarissa 69-vuotiaana 13. syyskuuta 2021.
Pekka Vihervuori
Aimo Pekka Vihervuori (s. 25. elokuuta 1950 Helsinki) on suomalainen professori, virkamies ja tuomari, joka toimi Korkeimman hallinto-oikeuden presidenttinä vuosina 2012–2018.
Henkilöhistoria
Vihervuoren vanhemmat olivat kauppaneuvos Aimo Vihervuori ja Viivi Karin Lemmikki (Pipsa) Nieminen. Koulutukseltaan Pekka Vihervuori on oikeustieteen tohtori ja maatalous- ja metsätieteiden maisteri. Ennen nimitystä korkeimman hallinto-oikeuden jäseneksi Vihervuori toimi Teknillisen korkeakoulun, Lapin yliopiston ja Turun yliopiston professorina, Helsingin ja Turun yliopiston apulaisprofessorina, lainsäädäntöneuvoksena oikeusministeriössä sekä näitä ennen eri tehtävissä vesihallituksessa. Hän on julkaissut runsaasti kirjoja ja tieteellisiä artikkeleita ympäristö-, kiinteistö- ja hallinto-oikeuden aloilta.
Hän on toiminut Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen, Korkeimpien oikeuksien tuomareiden yhdistyksen ja Olga ja Kaarle Oskari Laitisen säätiön hallituksen sekä Lakimies-lehden toimitusneuvoston puheenjohtajana. Hän on Suomalaisen tiedeakatemian jäsen.
Valtion virkamieseettisen neuvottelukunnan puheenjohtajana Vihervuori on toiminut vuodesta 2019.
Vihervuorelle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun suurristi 2015. Hän on saanut Suomen Vesiyhdistyksen kirjallisuuspalkinnon 2004.
Vihervuori on toiminut oikeusministeriön asettamana ILO:n maaoikeussopimuksen voimaansaattamisen selvityshenkilönä 1999, työ- ja elinkeinoministeriön asettamana kaivoslainsäädännön toimivuuden selvityshenkilönä 2019 ja ympäristöministeriön asettamana ilmastolain muutoksenhakusääntelyn selvityshenkilönä 2022.
Suloisesti suuteleva Jumalanäiti
Suloisesti suuteleva Jumalanäiti on ortodoksinen Jumalanäitiä eli Neitsyt Mariaa esittävä ikonityyppi tai ikonityyppien yhteisnimitys, sillä nimellä tunnetaan useita sommittelultaan toisistaan poikkeavia Jumalanäidin ikonimallia.
Athosvuoren Suloisesti suuteleva Jumalanäiti
Kreikan Athosvuoren Filotheoksen luostarista tunnetaan ihmeitätekevä Suloisesti suutelevan Jumalanäidin ikoni.
Valamon Suloisesti suuteleva Jumalanäiti
Valamon luostarissa Heinävedellä on Athoksen ikonimallista poikkeava, myös ihmeitätekevänä kunnioitettu ikoni. Tämän pyhäinkuvan sommitelma on ikään kuin vaakasuuntainen peilikuva Vladimirin Jumalanäidin ikonista. Ikoni sijaitsi aikoinaan Laatokan Valamon pääkirkon alakirkossa. Luostarin kalustokirjassa kuvan nimenä oli Jumalanäiti suloisesti suuteleva, josta ikonin nykynimi on peräisin.
Boeing 307
thumb|250px|Ainoa säilynyt Boeing 307 museoitunaBoeing 307 "Stratoliner" oli Boeingin nelimoottorinen matkustajalentokone. Se esiteltiin 1938, eikä koskaan saanut suurta suosiota. Matkustajaversiota rakennettiin vain kymmenen kappaletta, joista sotilasversioksi (Boeing C-75) muunnettiin lentoyhtiö TWA:n operoimat viisi konetta. B307 oli ensimmäinen matkustajalentokone, jossa oli paineistettu matkustamo. Tämä mahdollisti ennen näkemättömän yli 6 000 metrin lentokorkeuden, joka riitti ylittämään useimmat sääilmiöt.
Vladimir Arzamaskov
Vladimir Ivanovitš Arzamaskov (, 7. huhtikuuta 1951 Stalingrad, Venäjän SFNT – elokuu 1986) oli koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa.
Miesten maajoukkuekilpailuissa Arzamaskov edusti Neuvostoliittoa, jonka pelaajana hän voitti olympiapronssia Montréalissa 1976 ja EM-hopeaa Belgiassa 1977.
Los Lagos
Los Lagos on yksi Chilen viidestätoista hallinnollisesta alueesta. Sen virallinen järjestysnumero on X ja pääkaupunki Puerto Montt. Alue jakautuu neljään maakuntaan: Chiloé, Llanquihue, Osorno ja Palena. Alueen pinta-ala on 48 584,5 km² ja asukasluku 828 708. Los Lagosin alueella sijaitsee Chilen toiseksi suurin saari, Chiloé ja toiseksi suurin järvi, Llanquihue.
Lake Hopatcong
Lake Hopatcong on New Jerseyn suurin makean veden järvi ja samanniminen alue. Sen pinta-ala on noin kymmenen neliökilometriä. Järvi sijaitsee vuoristolla pohjoisessa New Jerseyssä.
Marta Torrejón
pienoiskuva|Marta Torrejón Marta Torrejón (s. 27. helmikuuta 1990) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Espanjan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 90 maaottelua, mikä on maajoukkueen ennätys. Maaottelumaaleja hän on tehnyt yhdeksän.
Lake Hopatcong
Lake Hopatcongissa pidettiin useita vahvoja shakkiturnauksia 1920-luvulla. Näihin kuului muun muassa yhdeksän amerikkalainen shakkikongressi vuonna 1923 ja José Raúl Capablancan vuonna 1926 voittama turnaus.
Marta Torrejón
Torrejón edustaa kotimaassaan FC Barcelonaa. Hän voitti Barcelonan joukkueessa Mestarien liigan vuonna 2021.
Kellarissa, lavalla ja studiossa
Kellarissa, lavalla ja studiossa on vuonna 2003 julkaistu Irwin Goodmanin kokoelmalevy.
Joseph Kony
Joseph Kony (s. 1961) on ugandalainen mystikko ja sissipäällikkö, joka on vuodesta 1987 lähtien johtanut Afrikan pahamaineisimpiin kuuluvaa Lord's Resistance Army -sissiliikettä.
Nuoruudessaan Kony keskeytti opintonsa ja ryhtyi Holy Spirit Movement -sissiliikkeen johtajan, voodoo-papitar Alice Auman alias Lakwenan opetuslapseksi. Vuonna 1987 hän kuitenkin muodosti Ugandan presidentti Yoweri Musevenin hallintoa vastustavista acholi-heimon jäsenistä sissiliikkeen, joka sittemmin sai nimen Lord’s Resistance Army. Konyn mukaan Lord’s Resistance Armyn tarkoituksena on perustaa Pohjois-Ugandaan valtio, joka pohjautuisi Raamatun kymmeneen käskyyn.
Lord’s Resistance Army
Lord’s Resistance Armyn toimintatapoihin kuuluu ugandalaisten lapsien sieppaaminen ja aivopeseminen lapsisotilaiksi, ja sisseiltä paenneet lapset ovat kertoneet lapsisotilaiden palvovan Konya puolijumalan kaltaisena hahmona. Konyn edustamaa ideologiaa on kuvailtu yhdistelmäksi kristinuskoa ja erilaisia afrikkalaisia heimouskontoja. Hänen on tiedetty harjoittaneen spiritismiä ja ilmoittaneen olevansa Jumalan lähettämä profeetta. Silminnäkijäkertomusten mukaan Kony on myös luovuttanut Lord’s Resistance Armyn lapsisotilaille ”taikaesineitä”, joiden hän on uskotellut suojelevan kantajaansa luodeilta ja pahoilta henkiolennoilta.
Koska Lord’s Resistance Army on historiansa aikana syyllistynyt lukuisiin ihmisoikeusloukkauksiin, mukaan lukien siviilien joukkomurhiin, silpomisiin, kidutuksiin ja raiskauksiin, vuonna 2004 kansainvälinen rikostuomioistuin julkaisi pidätysmääräyksen Konystä. Konya vastaan on esitetty 33 syytekohtaa, joista 12 koskee rikoksia ihmisyyttä vastaan, mukaan lukien murha, orjuutus, seksiorjaksi pakottaminen, raiskaus ja epäinhimilliset teot, jotka ovat aiheuttaneet vakavia fyysisiä vammoja ja kärsimyksiä. 21 syytekohtaa koskee sotarikoksia, mukaan lukien murha, siviilien julma kohtelu, tahalliset hyökkäykset siviiliväestöä vastaan, ryöstelyt, raiskauksiin yllyttäminen sekä lasten pakkovärväys sotilaiksi. Häntä ei ole kuitenkaan onnistuttu saamaan kiinni, ja nykyisin Konyn uskotaan piileskelevän Lord’s Resistance Armyn leirissä Kongon demokraattisessa tasavallassa.
Kony 2012 -kampanja
Konyn pysäyttämiseksi aloitettiin Kony 2012 -kampanja. Tavoitteena oli tehdä Konysta julkisuuden henkilö, ja aktivoida yksittäiset kansalaiset ympäri maailmaa vaatimaan hallituksilta toimia Konyn pidättämiseksi. Kampanjan taustajärjestö on yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon Invisible Children -organisaatio. Mukana oli julkisuuden henkilöitä ja poliitikkoja.
Kampanja sai paljon kritiikkiä monelta eri taholta. Foreign Policy -lehden entinen toimittaja, Ugandassa kirjeenvaihtajana toiminut Michael Wilkerson kertoo, että Ugandan armeija ajoi jo vuonna 2006 Konyn ja Lord’s Resistance Army -sissiliikkeen (LRA) maasta pois ja sen jälkeen sissiliike on toiminut naapurivaltioiden syrjäseuduilla. Videolla eikä kampanjassa mainita lainkaan, että pohjoisugandalaiset nauttivat pisimmästä rauhanjaksosta sitten konfliktin alkamisen vuonna 1986. Kehitysyhteistöjärjestö Kepan Esa Salminen varoittaa ihmisiä osallistumasta kampanjaan ja pitää sitä erinomaisena esimerkkinä kehitysapuun liittyvästä sumutuksesta.
Marraskuussa 2022 ICC:n syyttäjä ilmaisi haluavansa nostaa syytteen Joseph Konya vastaan. .
Culture Club
Culture Club on brittiläinen pop- ja soul-vaikutteinen yhtye, joka saavutti merkittävää suosiota 1980-luvulla ympäri maailmaa.
Yhtyeen muodostavat solisti Boy George (oik. George O’Dowd), basisti Mikey Craig, kitaristi-kosketinsoittaja Roy Hay sekä rumpali Jon Moss, joka on soittanut rumpuja myös yhtyeissä The Damned, The Clash, London ja Adam & the Ants. Boy George kuului aiemmin lyhyen aikaa Sex Pistols -manageri Malcolm McLarenin kehittelemään Bow Wow Wow -yhtyeeseen. Kun nelikko oivalsi, että yhtyeen muodostavat irlantilainen homomies, musta britti, blondi britti ja juutalainen, bändin nimen täytyi olla Culture club.
Yhtye luetaan joskus osaksi 1980-luvun alun niin sanottua uusromanttista tyyliä, jonka muita edustajia ovat esimerkiksi alkuaikojen Duran Duran ja Spandau Ballet sekä Classix Nouveaux. Laajemmin se kuului edellä mainittujen yhtyeiden ohella punk-rockin jälkeiseen uuteen popmusiikkiin kuten ABC ja Kajagoogoo.
Kissing to be clever
Yhtyeen ensimmäiset singlet ”White boy” ja ”I’m afraid of me” eivät menestyneet kaupallisesti eivätkä saaneet radiosoittoa. Kolmas single, reggae-tyylinen ”Do you really want to hurt me” nousi suureksi kansainväliseksi menestykseksi nousten listaykköseksi vuoden 1982 lopulla Britanniassa ja monessa muussakin maassa. Se saavutti toisen sijan Yhdysvalloissa, jossa single pysyi listalla 28 viikkoa.
Debyyttialbumi Kissing to be clever nousi myös listoille ja oli kansainvälinen menestys. Yhdysvaltain Billboard Hot-200 -albumilistalla levy nousi korkeimmillaan sijalle #14, pysyen listalla 60 viikkoa. Levy myi noin 2 miljoonaa kappaletta platinalevyrajan ollessa miljoona kappaletta. Albumilta irrotetut singlet ”Time (Clock of the heart)” ja ”I’ll tumble 4 ya” nousivat kymmenen eniten myydyn joukkoon niin Yhdistyneessä kuningaskunnassa kuin Yhdysvalloissakin. Culture Club teki myös historiaa olemalla ainoa yhtye, joka oli saanut kolme peräkkäistä top-10 hittiä debyyttialbumilta Yhdysvalloissa sitten The Beatlesin. ”Time” julkaistiin alun perin vain singlenä ja lisättiin albumin myöhempiin painoksiin.
Colour by numbers
Toinen albumi Colour by numbers julkaistiin 1983. Ensimmäisenä singlenä albumilta julkaistiin ”Church of the poison mind”, josta tuli suuri hitti Euroopassa ja Amerikassa. Toinen single Karma Chameleon nousi yhdeksi maailman kaikkien aikojen suurimmista ja tunnetuimmista hiteistä. Se saavutti listaykkössijan 16 Euroopan maassa sekä nousi kolmeksi viikoksi ykköseksi Yhdysvaltain virallisella singlelistalla. Yhdistyneessä kuningaskunnassa se pysyi ykkösenä kuusi viikkoa ja oli vuoden 1983 myydyin single. Muut albumilta irrotetut singlet ”Miss Me Blind”, ”It’s a Miracle”, ja ”Victims” olivat kaikki suuria kansainvälisiä hittejä. Pelkästään Yhdysvalloissa albumia myytiin yli neljä miljoonaa kappaletta. Maailmanlaajuisesti myynti oli yli 16 miljoonaa kappaletta. Albumilla oli vierailevana kosketinsoittajana entinen Sailor-yhtyeen jäsen Phil Pickett. Taustalaulajana toiminut Helen Terry on hyvin esillä kappaleessa ”Black Money”.
Suuresta suosiostaan huolimatta jännitteet yhtyeessä kasaantuivat. Boy Georgella ja rumpali Jon Mossilla oli ollut salaa suhde jo pidemmän aikaa. Suhteen salassa pitäminen yhtyeen muilta jäseniltä ja lehdistöltä vei Mossin sekä Boyn voimia synnyttäen riitoja.
Waking up with the house of fire
Kolmas albumi Waking up with the house of fire epäonnistui kaupallisesti myyden ainoastaan neljä miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti, joista yksi miljoona myytiin Yhdysvalloissa. Se nousi Yhdysvaltain Billboard Hot-200 -albumilistalla korkeimmillaan sijalle #26 ja pysyi listalla 20 viikkoa. Se oli huomattavasti heikommin kuin edellinen albumi Colour by numbers, joka nousi korkeimmillaan sijalle #2 ja pysyen listalla 59 viikkoa.
Albumilta irtosi vain yksi isompi hitti ”The War Song”. Lisäksi siltä julkaistiin singlet ”The Medal Song” ja ”Mistake No. 3”. Boy kertoi pian levyn julkaisun jälkeen, että oli tyytymätön albumin lopputulokseen, koska levy-yhtiö oli halunnut jatkoa edelliselle levylle liian pian eikä yhtye ehtinyt tehdä levystä oman näköistään. Boyn mielestä tämä karkotti faneja huomattavasti.
From Luxury to Heartache
Vuonna 1985 Boy George alkoi käyttää heroiinia ja muita huumeita. Vuonna 1986 hänet pidätettiin kannabiksen hallussapidosta. Paria päivää myöhemmin hänen asunnoltaan löydettiin huumeiden yliannostukseen kuollut Michael Rudetski, joka oli soittanut koskettimia yhtyeen levyllä. Yhtyeen musiikillinen luovuus alkoi rapautua. Neljännen From Luxury to Heartache albumin nauhoitukset venyivät niin pahasti huumeiden käytön aiheuttamien lieveilmiöiden takia, että tuottaja Arif Mardin peruutti nauhoitussessiot ja antoi nauhoitustehtävät Lew Hahnille. Esimerkiksi ”Gusto Blusto” ja ”Reasons” -kappaleiden valmistumiseen meni useita päiviä Boy Georgen huumeriippuvuuden vuoksi.
Ongelmista huolimatta levylle saatiin muutama hyväkin kappale, muun muassa albumin suurin singlehitti ”Move Away”, joka ylsi sijalle 7. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja sijalle 12. Yhdysvalloissa. Georgen hallitsematon huumeriippuvuus ja fyysiseksi väkivallaksi muuttuneet riidat Jonin kanssa johtivat siihen, että yhtye joutui perumaan koko Amerikan kiertueensa. Albumi nousi Top-10:een Britanniassa ja top-40:een Yhdysvalloissa, mutta myi silti alle miljoona kappaletta maailmanlaajuisesti.
Comeback
Vuonna 1998 jäsenet päättivät jättää erimielisyydet ja tehdä comebackin. Uusi single ”I Just Wanna Be Loved” nousi sijalle 4 brittilistalla ja yhtyeen paluukiertue oli menestys. Vuonna 2003 julkaistiin DVD yhtyeen Royal Albert Hallin keikasta, joka myös oli menestys, mutta Boy halusi jättäytyä jälleen pois yhtyeen riveistä. Uusi laulaja oli nimeltään Sam Butcher ja yhtye suunnitteli uutta studioalbumia vuodelle 2007, mutta luopui suunnitelmista.
Vuonna 2014 bändi palasi yhteen alkuperäisen kokoonpanon voimin ja ilmoitti samalla uuden levyn julkaisemisesta sekä paluukiertueesta.
Sittensen
Sittensen on kunta Rotenburgin piirikunnassa, Ala-Saksin osavaltiossa, Saksassa. Asukkaita kunnassa oli vuoden 2007 lopussa 5 514 ja pinta-ala on 18,55 neliökilometriä. Kunnan pormestari on Heinz-Hermann Evers. Ensimmäinen maininta Sittensenistä on vuodelta 1020.
Sittensen sijaitsee noin 20 kilometriä koilliseen Rotenburg an der Wümmesta ja 45 kilometriä lounaaseen Hampurista. Sittensenin naapurikaupungit ovat Bremervörde luoteessa, Stade pohjoisessa, Buxtehude koillisessa, Tostedt idässä, Schneverdingen kaakossa, Scheeßel etelässä, Rotenburg an der Wümme lounaassa ja Zeven lännessä. Kunnan läpi kulkee A1-moottoritie
Sittensenin nähtävyyksiä ovat muun muassa käsityöläismuseo, jossa on vesimylly sekä Ekelmoorin suo. Suolla on myös näkötorni. Kunnassa toimii golfkerho Golfclub Königshof Sittensen e. V.
Aiheesta muualla
180px|thumb|left|St. Dionysius -kirkko Sittensenissä.
Orsa-luokka
Orsa-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston neljän aluksen muodostama torpedoveneluokka.
Propulsio
Alusten voimanlähteenä oli 16 000 hevosvoimaa akselia kohti tuottaneet kaksiakseliset Tosi-turbiinimoottorit, joihin oli kytketty kaksi kolmivaihehöyrykattilaa. Koneisto mahdollisti 28 solmun huippunopeuden. Aluksilla oli polttoainetta 528 tonnia.
Kroatian sosiaalidemokraattinen puolue
Kroatian sosiaalidemokraattinen puolue (, lyh. SDP) on Kroatiassa toimiva keskusta-vasemmistolainen sosiaalidemokraattinen puolue, joka on nykyisin toinen Kroatian kahdesta suuresta valtakunnallisesta puolueesta Kroatian demokraattisen liiton ohella.
Orsa-luokka
Aseistus
Alusten pääaseina oli kaksi OTO:n valmistamaa 100 millimetrin 47 pituuskaliiperin tykkiä, jotka oli asennettu yksittäin käsikäyttöisinä panssarikilpien taakse. Ilmatorjuntaa varten aluksilla oli kahdeksan 13,2 millimetrin konekivääriä, jotka toisen maailmansodan aikana korvattiin jopa yhdellätoista 20 millimetrin 65 tai 70 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykillä. Lisäksi aluksilla oli neljä 450 millimetrin torpedoputkea ja kuusi syvyyspomminheitintä. Sukellusveneentorjuntaa vaikeutti kuitenkin kaikuluotaimen puute.
Perliitti (metallurgia)
Perliitti on teräksen mikrorakenne, joka muodostuu ohuista, vuorottelevista ferriitti- ja sementiittilamelleista. Perliittiä esiintyy teräksissä ja valuraudoissa. Perliitti on raudan ja hiilen eutektoidisen seoksen (hiilipitoisuus 0,8 %) mikrorakenne huoneenlämmössä. Perliitti on monien rakenneterästen perusrakenne. Mikäli teräksessä on hiiltä on alle 0,8 %, esiintyy perliitin raerajoilla suurempia ferriittisiä alueita, ja hiilipitoisuuden ollessa yli 0,8 %, esiintyy vastaavasti runsashiilistä raudan karbidia, sementiittiä. Huoneenlämmössä ferriitissä voi olla korkeintaan 0,02 % hiiltä, kun taas sementiitissä on hiiltä 6,7 %. Perliittisessä rakenteessa esiintyvä ferriitti pehmentää rakennetta ja tekee siitä helpommin muokkautuvaa. Sementiitti puolestaan lisää lujuutta ja kovuutta. Tämän vuoksi terämateriaaleina käytettävissä hiiliteräksissä on yleensä reilusti yli 0,8 % hiiltä ja helposti muokattavissa teräksissä hiilipitoisuus taas on verrattain pieni. Hiilipitoisuus vaikuttaa suoraan esimerkiksi teräksen taottavuuteen.
Perliittiä muodostuu austeniittisessa tilassa olevan teräksen jäähtyessä. Eutektoidisen teräksen jäähtyessä sopivalla nopeudella syntyy rakenteeseen vuorotellen ferriitti- ja sementiittilamelleja ja teräksestä tulee täysin perliittinen. Jäähtymisnopeuden ollessa niin suuri, että hiili ei ehdi poistumaan austeniitista diffuusion avulla ja muodostamaan sementiittiä, syntyy ferriitin hiiliylikylläisiä muotoja martensiittia ja bainiittia. Nämä rakenteet ovat lujia ja monet terästen lämpökäsittelyt, kuten karkaisu ja bainitointi perustuvat juuri näiden faasien syntymiseen.
Pääskylahden rautatieasema
Pääskylahden rautatieasema (, ratakm 484+913) on rautatieliikennepaikka Savonlinnan Pääskylahden kaupunginosassa -radan varrella.
Kroatian sosiaalidemokraattinen puolue
Historia
Puolueen edeltäjä on Kroatian kommunistien liitto (, SKH), joka oli Jugoslavian kommunistisen puolueen jäsenpuolue Kroatiassa. Kroatian kommunistien liitto lakkautti itsensä 3. marraskuuta 1990 ja sen sosiaalidemokraattinen siipi muutti puolueen sosiaalidemokraattiseksi. Ivica Račanin johtama SKH:n delegaatio ja sloveenit olivat marssineet tammikuussa 1990 ulos kommunistien liiton 14. kokouksesta johtuen erimielisyyksistä Slobodan Miloševićin kanssa Jugoslavian tulevaisuudesta.
Pääskylahden rautatieasema
Liikennepaikka avattiin kesäkuussa 1923, ja samana vuonna valmistuneen asemarakennuksen on suunnitellut Bruno Granholm. Asemalla oli myös henkilöliikennettä tammikuuhun 1989 saakka ennen pysähdysten lakkauttamista. Henkilöliikenne alkoi kuitenkin uudelleen 12. joulukuuta 2011, kun Savonlinnan rautatieasema liikennepaikkana suljettiin Savonlinnan ohikulkutien rakentamisen aiheuttamien muutostöiden takia. Samalla liikennepaikalle rakennettiin uusi korkea laituri ja Savonlinnan vanhan rautatieaseman ratapihatoiminnot siirtyivät Pääskylahteen. Pääskylahti toimi Parikkalan suunnasta tulevan liikenteen päätepisteenä 16.6.2012 saakka, jolloin keskustan läpi kulkevan radan uusi linjaus sekä Kauppatorin kohdalle rakennettu Savonlinnan uusi rautatieasema otettiin käyttöön.
Kroatian sosiaalidemokraattinen puolue
Historia
Kroatiassa järjestettiin huhti–toukokuussa 1990 monipuoluevaalit, joihin kommunistien liitto muutti nimensä demokraattisten muutosten puolueeksi (, SKH-SDP), mutta hävisi oikeiston HDZ:lle saaden 26 % äänistä. Elokuun 1992 vaaleissa uuden perustuslain mukaan puolue sai 5,5 % äänistä ja 11 paikkaa 138-paikkaisessa parlamentissa.
Puolueen kanssa kilpaili 1990-luvulla myös rinnakkainen Socijaldemokrati Hrvatske (SDH, aiemmin SDSH), joka katsoi olevansa vuonna 1894 perustetun sosiaalidemokraattisen puolueen seuraaja. Huonosti menestynyt SDSH liitettiin vuonna 1994 SDP:hen.
Vuoden 1995 vaaleissa SDP sai 8,9 % äänistä ja oli puolueista neljänneksi suurin. Elokuussa Ivica Račan ja Sosiaaliliberaalin puolueen (HSLS) johtaja Dražen Budiša solmivat vaaliliiton vuoden 2000 vaaleihin. Vaalilista sai 38,7 % äänistä ja lähes puolet paikoista, mikä riitti kuuden puolueen koalitiohallituksen muodostamiseen liberaalien, maaseudun puolueen ja kansanpuolueen kanssa Račan pääministerinä. Hallitus hajosi ensimmäisen kerran heinäkuussa 2002, mutta muodostettiin uudelleen neljän puolueen kesken. Oikeistolainen HDZ voitti seuraavat vaalit.
Vuoden 2005 presidentinvaaleissa SDP tuki istuvaa Stjepan Mesićia. Ivica Račan kuoli syöpään 2007, erottuaan vain kuukauden aiemmin puolueen johdosta. Hänen seuraajakseen valittiin Zoran Milanović. Marraskuun 2007 vaaleissa puolue sai 56 paikkaa 153:sta, häviten jälleen HDZ:lle. Puolue ei asettanut lainkaan ehdokasta ulko-kroatialaisten vaalipiiriin. Presidentinvaalissa 2009–2010 puolueen ehdokas Ivo Josipović valittiin Kroatian presidentiksi.
Vuoden 2011 vaaleihin puolue muodosti vaaliliiton Kroatian kansanpuolue – liberaalidemokraattien, Istrian demokraattisen liiton ja Eläkeläisten puolueen kanssa.