cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tristan Scherwey
Seuraura
Scherwey on Fribourg-Gottéronin kasvatti. Hän siirtyi 16-vuotiaana SC Bernin junioreihin kaudeksi 2007–2008. Kauden 2008–2009 Scherwey voitti Elite Jr. A:n mestaruuden. Hän debytoi smalla kaudella myös miesten peleissä, kun Scherwey pelasi 11 ottelua lainalla Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla National League B:n Young-Sprinters HC:ssä. Kaudella 2009–2010 hän debytoi Bernin National League A -joukkueessa, jossa Scherweyn tulokaskausi toi 36 runkosarjaottelussa tehot 3+3=6 ja 14 playoff-ottelussa tehot 2+1=3. Hän voitti kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden.
Maajoukkueura
Scherwey edusti Sveitsiä Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän oli voittamassa hopeaa. Scherwey pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011, joista molemmissa turnauksissa hän toimi Sveitsin varakapteenina.
Scherwey pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009, jolloin hän jakoi Sveitsin sisäisen maalipörssin voiton Nino Niederreiterin ja Reto Schäppin kanssa kolmella osumallaan. Valmennus valitsi Scherweyn joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin Tšekkiä vastaan pelatun avausottelun päätteeksi Sveitsin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Scherwey pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2008 sekä alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2010, jolloin hän voitti pronssia ja oli Sveitsin paras syöttäjä neljällä syöttöpisteellään. Yhteensä Scherwey on pelannut 37 nuorten ja 38 poikien maaottelua.
Muuta
Scherweyn isoveli Cyrille pelaa Sveitsin 1. Ligaa Argovia Starsissa. Hän on pelannut urallaan myös yhden NLA-ottelun HC Luganossa kaudella 2007–2008.
The Vanguard Group
The Vanguard Group on yhdysvaltalainen sijoitusyhtiö. Yhtiö on yksi maailman suurimmista sijoitusyhtiöistä ja vuonna 2020 yhtiöllä oli noin 6,2 biljoonan dollarin arvosta hallinnoitavia varoja. Yhtiö on maailman toiseksi suurin pörssinoteerattujen rahastojen tarjoaja BlackRockin iSharesin jälkeen.
Steffen Hamann
Steffen Ewald Hamann (s. 14. kesäkuuta 1981, Rattelsdorf) on saksalainen koripalloilija. Hamannin nykyinen seurajoukkue on FC Bayern München.
Seurajoukkue
Hamann pelasi juniorikoripalloa TTL Bambergin, TSV Breitengüßbachin, Rattelsdorfin ja Kemmernin koripallojoukkueissa. Ensimmäisen pelinsä Bambergin edustusjoukkueessa hän pelasi kaudella 1999–2000. Hän pelasi samanaikaisesti myös Breitengüßbachin joukkueessa aina vuoteen 2003 saakka. Hän siirtyi Saksasta muualla Eurooppaan ja teki sopimuksen Fortitudo Bolognan kanssa. Visiitti jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä Hamann lähti joukkueesta heti samana vuonna. Italiasta Hamann palasi tuttuun Bambergiin. Kauden 2007–2008 jälkeen hän teki ALBA:n kanssa kolmen vuoden sopimuksen. Sopimuksen ansiosta hän ansaitsi vuodessa 450 000 euroa nettona. Hamann siirtyi kuitenkin jo kahden kauden jälkeen toisella sarjatasolla pelanneeseen FC Bayern Müncheniin.
Maajoukkue
Hamann on edustanut Saksan maajoukkuetta vuoden 2003 EM-kisoissa, vuoden 2007 EM-kisoissa, vuoden 2006 MM-kisoissa sekä Pekingin olympialaisissa 2008. Hänen ensimmäinen maaottelunsa oli vuonna 2003.
Africando
Africando on senegalilais-yhdysvaltalainen maailmanmusiikkiyhtye. Sen musiikissa on vaikutteita salsasta ja afrikkalaisesta musiikista.
Ryhmä senegalilaisia ja yhdysvaltalaisia muusikoita perusti Africandon vuonna 1990. Sen alkuperäisiä jäseniä olivat muun muassa Pape Seck, joka toimi aiemmin Star Bandissa sekä Medoune Diallo, joka toimi aiemmin Orchestra Baobabissa. Yhtyeen ensimmäinen albumi oli vuonna 1993 julkaistu Trovador. Pape Seckin kuoltua vuonna 1995 hänen korvaajakseen valittiin beniniläinen Gnonnas Pedro.
Ágios Kírykos
Ágios Kírykos (myös Ágios Kírikos) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Ikarían kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Αγίου Κηρύκου, Dimotikí Enótita Agíou Kirýkou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Ikarían saarella, Ikarían alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 3 511 ja varsinaisen Ágios Kírykoksen kaupungin väkiluku 2 218 (vuonna 2011). Ágios Kírykos on Ikarían saaren pääkaupunki ja Ikarían kunnan kuntakeskus.
Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat Pyhän Kerykoksen kirkko, vanhassa keskikoulussa toimiva Ágios Kírykoksen arkeologinen museo ja kansatieteellinen museo. Kaupungin rakennuskanta on yhdistelmä perinteistä ja uusklassista arkkitehtuuria. Kaupungissa sijaitsee toinen saaren kahdesta pääsatamasta. Satamassa on Ikarosta esittävä veistos. Ikarían lentoasema sijaitsee noin 12 kilometriä kaupungista koilliseen.
Ágios Kírykos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Ikarían kunnaksi yhdessä Évdiloksen ja Ráchesin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
HMS Royal Katherine (1664)
HMS Royal Katherine oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1664 vesillelaskettu 84-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin lokakuussa 1661 Christopher Pettiltä Woolwichin telakalta, missä köli laskettiin toukokuussa 1662. Alus laskettiin vesille 26. lokakuuta 1664. Aluksen valmistuskustannukset olivat 14 804 puntaa ja 10 shillinkiä.
Palvelus
Aluksen noston jälkeen se taisteli kolmannessa Englannin-Hollannin sodassa vuosina 1672-1674. Alankomaiden laivasto valtasi 7. kesäkuuta 1672 aluksen Solebayn taistelussa, mutta se vallattiin takaisin vielä samana päivänä. Alus osallistui 28. toukokuuta ja 4. kesäkuuta 1673 Schooneveldin taisteluihin. Alus oli mukana 29. toukokuuta 1692 Barfleurin taisteluun.
90-tykkinen toisen luokan linjalaiva
Royal Katherinen uudelleen rakentaminen (suuri korjaus) tilattiin 25. helmikuuta 1699 Portsmouthin telakalta ja alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1703 90-tykkisenä toisen luokan linjalaiva.
Alus otettiin palvelukseen elokuussa 1703 päällikkönään Henry Haughton, jonka kuoltua vielä saman vuoden lopulla päälliköksi tuli James Wishart. Alus oli amiraali George Rooken lippulaivana Espanjan perimyssodassa, jossa se osallistui 13. elokuuta 1704 Vélez-Malagan taisteluun. Aluksella sai taistelussa surmansa 27 ja haavoittui 94 miestä. Alus määrättiin 1706 palaamaan Britteinsaarille, missä se poistettiin palveluksesta. Alus siirrettiin 8. toukokuuta reserviin Portsmouthissa.
Alus rakennettiin uudelleen Portsmouthissa 30. marraskuuta 1742-8. helmikuuta 1743, jolloin se säilyi 90-tykkisenä toisen luokan linjalaivana. Alus ei kuitenkaan koskaan enää ollut palveluksessa. Amiraliteetti antoi 1737 määräyksen aluksen romuttamisesta, mikä tehtiin elokuussa 1741 Portsmouthissa.
Kevin Westgarth
Kevin Reginald Westgarth (s. 7. helmikuuta 1984 Amherstburg, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa EIHL-joukkue Belfast Giantsissa.
Yliopisto
Westgarth pelasi ensimmäisellä yliopistokaudellaan Princeton Tigersin joukkueessa. Hän pelasi 25 ottelua, joissa teki kuusi pistettä ja istui 48 minuuttia jäähyaitiossa. Koko nelivuotisen yliopistouransa aikana hän pelasi yhteensä 116 ottelua. Niissä hän teki 25 maalia ja yhteensä 60 pistettä. Jäähyllä hän istui 130 jäähyminuuttia. Westgarthin kanssa Tigersissa pelasi kolme vuotta myös hänen veljensä Brett. Neljännen kauden jälkeen hän allekirjoitti 16. maaliskuuta 2007 varaamattomana pelaajana sopimuksen Los Angeles Kingsin kanssa.
Ammattilaisura
Westgarth aloitti pelaamisen ammattilaistasolla 18. maaliskuuta 2007, vain kaksi päivää Kingsin kanssa tehdyn sopimuksen jälkeen. Hän pelasi Kingsin AHL-farmijoukkue Manchester Monarchsissa Providence Bruinsia vastaan. Loppukauden aikana hän pelasi Manchesterissa vain 14 ottelua, joissa tilille kertyi 44 jäähyminuuttia ja kolme pistettä.
Westgarth jatkoi Monarchsissa myös kaudella 2007–2008. Hän sijoittui tulokkaiden jäähypörssissä toiseksi 191 jäähyminuutillaan. Hänet komennettiin tulokkaista useimmin ulos. Westgarth pelasi ensimmäisen NHL-pelinsä Kingsissa 20. tammikuuta 2009 Minnesota Wildia vastaan. Hän oli ottelussa jäällä 4 minuuttia ja 39 sekuntia. Westgarth nostettiin Kingsin joukkueeseen ja pudotettiin takaisin farmiin kaksi kertaa kauden aikana. Ensimmäisessä farmiin pudottamisen jälkeisessä pelissä Manchesterissa Westgarth tappeli Philadelphia Phantomsin Garrett Klotzin kanssa.
Kausi 2009–2010 oli Westgarthin maalien valossa paras AHL-kausi, jossa hän teki 76 ottelussa 11 maalia ja 25 pistettä. Lisäksi hän sai yli 150 rangaistusminuuttia.
Los Angeles Kings
Westgarthin näytöt toivat hänelle paikan NHL-joukkueessa kauden 2010–2011 aikana. Ensimmäisen maalinsa NHL:ssä hän teki vasta seuraavalla kaudella Dallas Starsin Kari Lehtosta vastaan. Maali ratkaisi ottelun jatkoajalla. 16. helmikuuta 2012 Westgarth sai käsivamman, ja hän joutui olemaan loppukauden sivussa otteluista. Kings voitti kauden päätteeksi historiansa ensimmäisen Stanley Cupin, ja vaikka Westhgarth pelasi vain 25 ottelua runkosarjassa, hänet tunnustettiin Stanley Cupin voittajaksi ja hänen nimensä kaiverrettiin pokaaliin.
Carolina Hurricanes
Työsulun aikana kaudella 2012–2013 Westgarth pysyi kotonaan Pohjois-Carolinassa ja harjoitteli Carolina Hurricanesin pelaajien kanssa. Työsulun päättyessä Kings kauppasi Westgarthin Carolinaan ja sai vastineeksi Anthony Stewartin, neljännen kierroksen varauksen NHL:n varaustilaisuuteen 2013 sekä kuudennen kierroksen varauksen vuoden 2014 varaustilaisuuteen.
Calgary Flames
Westgarth vaihdettiin 30. joulukuuta 2013 Calgary Flamesiin, joka antoi tilalle Greg Nemiszin. Loppukaudella Calgaryssa Westgarth teki uransa uudet ennätykset viimeistelemällä neljä maalia ja seitsemän pistettä 36 pelissä.
Musée des 24 Heures du Mans
Le Mansin automuseo sijaitsee legendaarisen Circuit de la Sarthe -moottoriradan pääsisäänkäynnin lähituntumassa.
Yleistä
Museon näyttelypinta-ala on 5 000 m2. Pysyvään näyttelyyn kuuluu yli sata ajoneuvoa: Le Mansin 24 tunnin ajon voittajia ja harvinaisuuksia autoilun historiasta.
Ajoneuvokaluston lisäksi näyttely koostuu lukuisista filmiesityksistä ja valokuvatallenteista. Opastettu kierros jakautuu kuuteen pääosioon, joissa vieras tutustutetaan Le Mansin 24 tunnin sankareihin, paikallisen autoteollisuuden historiaan sekä käydään läpi auton evoluution kaari 20. vuosisadalla.
Le Mans on ranskalaisen ajoneuvohistorian kannalta merkittävä paikka. Amédée Bollée vanhempi valmisti ensimmäisen höyryvoimakäyttöisen ajoneuvonsa vuonna 1873 ja hänen poikansa Amédée Bollée nuorempi sekä Léon Bollée perustivat sinne omat autotehtaansa. Ranskan Grand Prix'n historia juontuu vuoteen 1906 ja Le Mansiin, jolloin siitä tuli ensimmäinen Grand Prix -kilpailu, joka oli koskaan järjestetty.
Historia
Museo perustettiin vuonna 1961 Automobile Club de l’Ouest (ACO) -järjestön ja Sarthen departementin yleisneuvoston yhteishankkeena. Museon alkuperäinen nimi oli Musée automobile de la Sarthe. Museon toimesta autojen hankinta käynnistyi 1960-luvulla, lisäksi useat yksityishenkilöt tekivät lahjoituksia museolle. Näytteillä on lisäksi omistajiltaan lainassa olevia yksilöitä.
Antiikin Sisilia
pienoiskuva|300px|Sisilian ja [[Magna Graecia|Suur-Kreikan siirtokuntia ja murrealueita.]] Sisilia eli Sikelia oli antiikin aikana merkittävää ja kukoistavaa kreikkalaisten siirtokuntien aluetta yhdessä Italian eteläosan niin kutsutun Suur-Kreikan eli Magna Graecian alueen kanssa. Kreikkalaiset asuttivat saarta 700-luvulta eaa. lähtien. 200-luvulla eaa. saari päätyi Rooman vallan alle ja siitä tuli Rooman ensimmäinen provinssi, Sicilia.
Sisilian merkittävimpiä kreikkalaiskaupunkeja olivat muun muassa Syrakusa, Akragas, Gela, Selinus ja Zankle eli Messene. Roomalaisaikana saaren tärkeimpiä kaupunkeja olivat Syrakusan (Syracusae) lisäksi Lilybaion (Lilybaeum), Panormos (Panormus), Soloeis (Soluntum) ja Tauromenion (Tauromenium). Saaren asukkaista käytettiin etnonyymejä Sikeliōtēs ja Sikelikos, latinaksi Siciliensis.
Luonnonmaantiede
Sisilian saaren kolmiomainen muoto havaittiin jo antiikin aikana ja siihen viitataan usein. Koillisin niemi tunnettiin nimellä Peloros (lat. Pelorus), kaakkoisniemi nimellä Pakhynos (Pachynus) ja läntisin niemi nimellä Lilybaion (Lilybaeum). Saaren ympärysmitasta esitettiin erilaisia arvioita: Strabon arvioi etäisyyden Lilybaionista Pelorokseen stadioninmitaksi ja Peloroksesta Pakhynokseen  stadioninmitaksi, mitkä arviot ovat suhteellisen oikeita. Plinius vanhempi puolestaan arvioi etäisyyden Lilybaionista Pelorokseen 170 roomalaiseksi mailiksi, Peloroksesta Pakhynokseen 186 mailiksi ja Pakhynoksesta Lilybaioniin 200 mailiksi, missä pohjoisin rannikko on arvioitu väärin lyhimmäksi.
Sisilian itäosaa hallitseva tulivuori Etna tunnettiin antiikin aikana kreikkalaisessa nimimuodossa Aitna (Aetna). Se oli myös antiikin aikana jatkuvasti aktiivinen, ja Strabon osasi yhdistää sen Sisilian pohjoispuolisten Eolisten saarten tuliperäisyyteen. Länsipään Monte Erice eli Monte di S. Giuliano tunnettiin nimellä Eryks (Eryx). Roomalaisajalla koillisosan vuorijono Pelorokselta Tauromenioniin tunnettiin latinaksi nimellä Neptunius Mons ja pohjoisrannikon vuorijono nimellä Mons Nebrodes. Laajin tasanko, itäosan nykyinen Piano di Catania, tunnettiin nimellä Leontinos (Leontinus) tai Laestrygonius Campus. Sisilian joet olivat kuten nykyäänkin suhteellisen vähäisiä. Merkittävimmät olivat Symaithos (Symaethus, nyk. Simeto tai Giarretta), Akesines tai Asines (Acesines, Alcantara), pohjoisempi Himera (Grande) ja eteläisempi Himera (Salso), Halykos (Platani), Hypsas (Belice) sekä Anapos (Anapus, Anapo).
Sisilia oli kuten nykyäänkin hyvin hedelmällistä ja tuottavaa maaperää, osin tuliperäisyyden ansiosta, ja sitä ylistetään tästä syystä usein antiikin kirjallisuudessa. Ilmasto oli kuten nykyisinkin välimuoto eteläisen Italian ja Pohjois-Afrikan ilmastosta, pohjoisosan ollessa vehreäämpi ja eteläosan karumpi. Sisiliaa pidettiin vehnän kotimaana, ja myös sen hunajaa ja sahramia kiitettiin. Laaksoissa kasvatettiin viiniä, oliiveja ja hedelmiä. Sisilia oli myös merkittävää karjankasvatusaluetta.
Kaupungit
Sisilian koillisrannikko oli asutushistoriasta johtuen joonialaista aluetta, jolla puhuttiin joonialaisia murteita, ja kaakkois- ja etelärannikko doorilaista aluetta, jolla puhuttiin doorilaisia murteita. Saaren länsiosan ja sisäosien kaupungit olivat alkuperältään pääosin ei-kreikkalaisia.
Sisilian itärannikolla sijaitsivat Peloros-niemeltä Pakhynokseen kuljettaessa Zankle eli Messene (Messana), Tauromenion (Tauromenium), Naksos (Naxus), Akion (Acium), Katane (Catana), Heloron (Helorus), Trotilon (Trotilum), Megara Hyblaia (Megara Hyblaea) ja Syrakusa (Syracusa). Etelärannikolla Pakhynoksesta länteen sijaitsivat Kamarina (Camarina), Gela, Fintias (Phintias), Akragas (Agrigentum), Herakleia Minoa (Heraclea Minoa), Thermai (Thermae Selinuntiae), Selinus ja Mazara. Etelärannikon lähellä sijaitsivat myös Kamikos (Camicus), Kaina (Caena) ja Inykon (Inycum).
Lilybaion (Lilybaeum) sijaitsi samannimisellä niemellä saaren länsipäässä. Saaren pohjoisrannikolla Lilybaionin niemestä itään sijaitsivat Motye (Motya), Drepanon (Drepanum), Eryks (Eryx), Hykkara (Hyccara), Keteria (Ceteria), Panormos (Panormus), Soloeis (Solus eli Soluntum), Thermai (Thermae), Himera, Kefaloidion (Cephaloedium), Alaisa (Alaesa), Kalakta (Calacta), Agathyrna, Alontion (Aluntium), Tyndaris ja Mylai (Mylae).
Sisilian läntisissä sisäosissa sijaitsivat Segesta, Halikyai (Halicyae), Entella, Iaitas (Iaeta), Makella (Macella), Triokala (Triocala), Skhera (Schera), pienempi Herbessos (Herbessus), Petra, Engyon (Engyum) ja Paropos (Paropus). Suunnilleen saaren keskellä sijaitsi Henna eli Enna.
Saaren koillisosan sisäosissa sijaitsivat Assoros (Assorus), Agyrion (Agyrium), Kentoripa (Centuripa), Adranon (Adranum), Hybla Geleatis, Aitna (Aetna), Herbita, Kapition (Capitium), Galeria (Galaria), Apollonia, Amestratos (Amestratus), Abakainon (Abacaenum), Noai (Noae), Imakhara (Imachara), Ikhana (Ichana) ja Tissa.
Saaren kaakkoisosan sisäosissa sijaitsivat puolestaan Ergetion (Ergetium), Morgantina, Leontinoi (Leontini), Menainon (Menainum), Euboia (Euboea), Herbessos (Herbessus), Akrai (Acrae), Bidis, Kakyron (Cacyrum), Hybla Heraia (Hybla Heraea), Ekhetla (Echetla), Neeton (Ne(e)tum), Motyka (Motyca) ja Kasmenai (Casmenae).
Polikset
Sisilian polikset eli kaupunkivaltiot olivat:
Muut kaupungit
Muita kreikkalaisia tai alkuperältään ei-kreikkalaisia mutta myöhemmin eri määrissä hellenisoituneita kaupunkeja olivat muun muassa:
Esihistoria ja mytologia
Kreikkalaisessa mytologiassa Sisilian muinaiset asukkaat olivat laistrygoneja ja kyklooppeja. On mahdollista, että tarut kertovat jossain muodossa mykeneläisten kreikkalaisten kohtaamisista saarelaisten kanssa. Homeroksella esiintyvä ”Thrinakia” on usein yhdistetty Sisiliaan, ja kreikkalaisessa perinteessä se yhdistettiin saaren kolmiomaiseen muotoon ja siihen, että sitä olisi tämän vuoksi kutsuttu aiemmin kreikkalaisten parissa nimellä Thrinakria.
pienoiskuva|Esihelleenisen eli kreikkalaisten tuloa edeltäneen Sisilian heimojen alueet. Punaisella [[elymit|elymien alue, sinisellä sikaanien alue ja keltavihreällä sikulien alue.]] Myöhemmän nimensä Sisilia sai saaren varhaisista, historiallisesti tunnetuista ei-kreikkalaisista asukkaista sikuleista (Sikeloi, ). Antiikin aikaisen perinteen mukaan nämä olivat tulleet saarelle Italian mannermaalta, jossa heimo oli asunut eri puolilla ja viimeisenä nykyisen Calabrian alueella Sisiliaa vastapäätä. Sikulit saattoivat olla sukua oinotrialaisille ja muille alueen itaalisille kansoille ja olla alkuperältään pelasgeja. Alkuperä saattaa selittää sen, että sikulit vaikuttavat myöhemmin omaksuneen kreikkalaisen kulttuurin hyvin samalla, kun heidän kulttuurinsa monilta muilta osin muistutti itaalisten kansojen kulttuuria.
Thukydideen näkemyksen mukaan sikulit saapuivat saarelle noin 300 vuotta aiemmin kuin ensimmäiset kreikkalaiset asuttajat, eli mahdollisesti noin 1000-luvulla eaa. Diodoros Sisilialaisen mukaan nämä olivat saaren viimeisenä tulleita asukkaita ennen kreikkalaisia.
Toinen, sikuleita varhaisempi kansa Sisiliassa olivat sikaanit, jotka asuttivat historiallisella ajalla saaren läntisiä ja luoteisia osia, johon sikulit olivat nämä ajaneet saavuttuaan saarelle. Toisen perinteen mukaan syynä olisi kuitenkin ollut Etnan toiminta. Sikaaneita pidettiin autoktoonisina eli saaren alkuperäisinä asukkaina. Thukydides katsoi näiden kuitenkin tulleen Iberian suunnasta.
Kolmas Sisiliaa historiallisella kaudella asuttanut heimo olivat elymit, jotka asuivat saaren luoteiskulmassa Eryksin ja Segestan alueella. Perinteen mukaan elymit olisivat tulleet Troijasta. Varmuudella tiedetään ainakin, että nämä olivat eri alkuperää kuin sikulit ja sikaanit. Myöhemmin elymit vaikuttavat kuitenkin sulautuneen kokonaisuudessaan muihin heimoihin.
Foinikialaiset saapuivat saarelle mykeneläisen kauden jälkeen, ja perustivat useita kauppa-asemia saaren rannikolle. Myöhemmin kreikkalaisten saavuttua foinikialaiset vetäytyivät saaren luoteisosaan, jossa heillä oli kolme pysyvää asutusta, Motye, Panormos ja Soloeis. Saaren foinikialaiset olivat ilmeisesti liitossa elymien kanssa. Ajan kuluessa he tulivat yhä riippuvaisemmaksi Afrikan puoleisesta Karthagosta.
Kreikkalaisten siirtokuntien perustaminen
Kreikkalaiset alkoivat perustaa siirtokuntia Sisiliaan geometrisen kauden lopulla 700-luvun eaa. puolen välin jälkeen, ja siirtokuntien vilkkain perustamisvaihe jatkui arkaaisella kaudella noin vuoteen 600 eaa. saakka. Sisilian siirtokuntien perustamisen historia tunnetaan antiikin lähteistä tarkemmin kuin Etelä-Italian Suur-Kreikan siirtokuntien historia. Ensimmäiset siirtokunnat perustettiin saaren itärannikolle eli Kreikan puolelle. Ensimmäinen saaren kreikkalaiskaupungeista oli Khalkiista tulleiden asuttajien perustama Naksos noin vuonna 735 eaa. ja toinen Syrakusa, jonka perustivat Korintista Arkhiaan johdolla tulleet siirtokuntalaiset vuonna 734 eaa. Näin heti alusta syntyi Sisilian myöhempää historiaa usein leimannut jännite saaren khalkislaisten ja doorilaisten siirtokuntien välille.
Khalkislaiset perustivat pian Naksoksen jälkeen Leontinoin ja Katanen noin 730 eaa. Megarasta tulleet puolestaan perustivat Syrakusan ja Katanen välille noin vuonna 728 eaa. kaupungin, joka erotettiin emäkaupungistaan kutsumalla sitä nimellä Megara Hyblaia. Saaren etelärannikon ensimmäinen siirtokunta oli Gela, jonka perustivat doorilaiset Rhodokselta ja Kreetalta tulleet asuttajat noin 690 eaa. Khalkislaiset perustivat Zanklen, myöhemmän Messenen, strategisesti tärkeällä paikalle Sisilian Italiasta erottaneen salmen kohdalle. 600-luvulla eaa. Sisiliaan länsiosiin tuli asuttajia myös Karthagosta.
Siirtokunnat perustivat pian saarelle omia uusia siirtokuntiaan. Syrakusa perusti Akrain noin vuonna 664 eaa., Kasmenain noin 644 eaa. ja Kamarinan noin 599 eaa. Zankelaiset perustivat saaren pohjoisrannikolle Himeran noin 648 eaa. Megara Hyblaian asukkaat perustivat yhdessä emäkaupunkinsa Megaran kanssa Selinuksen noin 628 eaa. Se oli saaren kreikkalaiskaupungeista läntisin ja sijaitsi elymien, foinikialaisten ja karthagolaisten asutusten rajaseudulla. Gela perusti Akragaan noin 582–580 eaa. Se oli saaren viimeisiä siirtokuntia, mutta nousi yhdeksi kukoistavimmista.
Arkaainen kausi
pienoiskuva|[[Syrakusa (antiikin kaupunki)|Syrakusan Apollonin temppelin (n. 565 eaa.) rauniot.]] pienoiskuva|[[Selinus|Selinuksen lyömä didrakhma, n. 540–510 eaa.]]
Sisilian siirtokuntien varhaisesta historiasta tiedetään antiikin lähteiden kautta suhteellisen vähän. Kaupungit nousivat kuitenkin nopeasti voimakkaiksi ja kukoistaviksi, ja nauttivat vauraudesta, joka usein ylitti emämaan olot. Tämä oli seurausta sekä seudun suosiollisista luonnonoloista ja hedelmällisestä maaperästä että laajasta kaupankäynnistä. Kukin kaupunki valloitti lähiseutunsa ja alisti sen varhaisemmat asukkaat alaisuuteensa. Saaren sisäosien sikulit sekä länsiosien elymit ja sikaanit olivat sen sijaan itsenäisiä, sillä nämä alueet eivät olleet kreikkalaisia.
500-luvulla eaa. Sisilian merkittävimmät kaupungit vaikuttavat olleen Akragas ja Gela. Syrakusa, joka oli saaren mahtitekijä myöhemmin, ei vielä ollut saavuttanut hallitsevaa asemaa. Akragas nousi kukoistavaksi erityisesti tyranni Falariin kaudella noin 570–554 eaa. Monien muidenkin kaupunkien hallinnot olivat alun perin oligarkkisia, mutta myöhemmin niissä nousivat valtaan tyrannit, jotka käyttivät rajatonta valtaa. Falariin ohella arkaaisen kauden tyranneja saarella olivat muun muassa Kleandros Gelassa, Panaitios Leontinoissa, Terillos Himerassa ja Skythes Zanklessa. Näistä merkittävin oli Kleandros, joka kykeni yhdessä veljensä ja seuraajansa Hippokrateen kanssa saamaan suuren osaan saarta vaikutusvaltansa alle. Gelan alaisuuteen joutuivat muun muassa Kallipolis, Leontinoi, Naksos, Zankle ja Kamarina. Syrakusa välttyi samalta kohtalolta korinttilaisten väliintulon ansiosta.
Gelan seuraava tyranni Gelon onnistui kukistamaan myös Syrakusan vuonna 485 eaa. Tämän jälkeen hän teki Syrakusasta uuden keskuksensa. Hän tuhosi Kamarinan ja siirrätti kaikki sen asukkaat sekä myös merkittävän osan gelalaisista sekä Megara Hyblaian ja Euboian asukkaista Syrakusaan. Näin Syrakusa nousi koko Sisilian merkittävimmäksi kaupungiksi, mikä asema sillä säilyi useita satoja vuosia. Hieman aiemmin noin 488 eaa. Theron saavutti tyranniuden Akragaassa ja sai valtaansa myös Himeran, josta karkotti tyranni Terilloksen. Samoihin aikoihin noin 488 eaa. Suur-Kreikan puoleisen Rhegionin tyranni Anaksilas sai salmen toisella puolella sijainneen Zanklen valtansa alle ja nimesi sen uudelleen Messeneksi.
Kaikki kolme mainittua tyrannia saavuttivat merkittävän aseman, ja kaupungit vaikuttavat kukoistaneen heidän aikanaan. Gelonin asema näkyy muun muassa siinä, että persialaissotien aikaan ateenalaiset ja spartalaiset lähettivät hänen luokseen lähetystön, jossa pyysivät apua taistelussa Persiaa vastaan. Samaan aikaan eli noin 480 eaa. sisilialaisille tuli kuitenkin ongelmia lähempänäkin, sillä Himeran karkotettu tyranni Terillos pyysi apua karthagolaisilta, ja nämä lähettivät saarelle suuren Hamilkarin, Hannon pojan johtaman armeijan, joka piiritti Himeraa. Theron onnistui pitämään kaupungin, kunnes Gelonin syrakusalaiset saapuivat apuun noin miehellä, jotka voittivat karthagolaiset. Tämä Himeran taistelu tapahtui samoihin aikoihin Salamiin taistelun kanssa, ja sai sisilialaisten mielissä saman aseman. Suuri saatujen orjien määrä vaikuttaa edelleen lisänneen sisilialaisten kaupunkien vaurautta.
Arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Sisiliaan alettiin rakentaa suuria kreikkalaisia temppeleitä, joille oli tyypillistä pitkänomainen muoto ja adyton-huoneet.
Klassinen kausi
pienoiskuva|[[Akragas|Akragaan doorilaistyylinen Heran temppeli (n. 460–440 eaa.).]]
Gelonia seurasi Syrakusan tyrannina Hieron. Tämä pelasti Italian Kymen voittamalla karthagolaiset ja tyrrheenit meritaistelussa vuonna 474 eaa. Samaan aikaan hän kukisti saaren khalkislaiset kaupungit. Hän siirrätti kaikki Naksoksen ja Katanen asukkaat Leontinoihin ja asutti Katanen uudelleen nimeten sen Aitnaksi. Theron puolestaan hallitsi Akragasta kuolemaansa vuonna 472 eaa. saakka, mutta kaupunkilaiset kukistivat tämän pojan Thrasydaioksen Hieronin avulla, ja saavuttivat näin ainakin nimellisen vapauden. Sama tapahtui Syrakusassa Hieronin kuoltua 467 eaa. Tällöin uuden tyrannin Thrasybuloksen vallankäyttö sai syrakusalaiset kapinoimaan, ja kapina-aalto levisi saaren kaikkiin kreikkalaiskaupunkeihin, jotka yhdistivät voimansa Syrakusaa vastaan. Thrasybulos, joka käytti linnoituksinaan Ortygiaa ja Akhradinea, ajettiin pois saarelta 466 eaa.
Gelonin tyrannian kukistuminen johti pitkäkestoisiin sisäisiin levottomuuksiin, jotka ilmenivät usein myös sotina. Rauha saatiin solmittua vuonna 461 eaa., ja se salli maanpakoon ajettujen palata kotikaupunkeihinsa. Gelonin tuhoama Kamarina asutettiin uudelleen, ja Katane palautettiin alkuperäisille khalkislaisille asuttajilleen ja sai takaisin vanhan nimensä. Seurannut noin 50 vuotta, aina vuoteen 409 eaa. saakka, kestänyt rauhan kausi voidaan nähdä Sisilian kreikkalaiskaupunkien suurimpana kukoistuskautena. Useimmissa kaupungeissa oligarkkinen hallinto korvattiin demokratialla. Rauhan rikkoi tuona aikana ainoastaan saaren keskiosaa asuttaneiden sikulien yritys saavuttaa enemmän valtaa saarella. Sikulien johtajana toimi Duketios, mutta Syrakusa kukisti ja karkotti tämän vuonna 450 eaa. Myöhemmin Duketios palasi ja yritti asettua valtaan, mikä johti muun muassa Himera-joen taisteluun vuonna 446 eaa., mutta yritys katkesi hänen kuolemaansa vuonna 440 eaa.
Ateenan Sisilian sotaretki
pienoiskuva|Ateenan kukistuminen [[Sisilian sotaretki|Sisilian sotaretkellä. J. G. Vogt, Illustrierte Weltgeschichte, 1893.]] pienoiskuva|Sisilian heimot ja kansat vuonna 431 eaa.
Peloponnesolaissodan sytyttyä Ateena alkoi sekaantui Sisilian asioihin. Vuonna 427 eaa. se lähetti joukkoja Lakheen ja Kharoiadeen johdolla tukiakseen saaren khalkislaisia ja muita joonialaisia siirtokuntia, joita niiden doorilaiset naapurit uhkasivat. Näitä seurasi toinen Eurymedonin ja Sofokleen johtama operaatio vuonna 425 eaa. Niillä ei ollut kuitenkaan suurta merkitystä. Vuonna 424 eaa. Gelassa solmittiin uusi rauha. Rauhaa ei kestänyt kauan, sillä syrakusalaiset ajoivat Leontinoin demokraatit kaupungista, ja samoihin aikoihin selinuslaiset sotivat ei-kreikkalaisia segestalaisia vastaan. Sekä Leontinoista karkotetut että segestalaiset pyysivät apua Ateenasta.
Ateenalaiset lähettivät tällä kertaa, vuonna 415 eaa., suuren sotajoukon sotaretkelle, joka tunnetaan Sisilian sotaretkenä. Tarkoituksena oli nimellisesti Ateenan sisilialaisten liittolaisten tukeminen, mutta Thukydides huomauttaa, että todellisena tarkoituksena oli saada koko saari Ateenan vallan alle. Pääkohteena oli Syrakusa, jonka piiritys kesti keväästä 414 syksyyn 413 eaa. Syrakusaa tukivat saaren doorilaiset kaupungit Akragasta lukuun ottamatta, sekä osa sikuleista. Segestalaiset ja suurin osa saaren muista ei-kreikkalaisista sekä Naksos ja Katane tukivat Ateenaa. Sotaretki epäonnistui Ateenan kannalta surkeasti ja johti suuriin tappioihin. Epäonnistumisen syynä saattoi olla muun muassa se, että Nikias viivytteli hyökkäystä Katanessa, mikä jätti Syrakusalle aikaa vahvistautua, hankkia liittolaisia ja parantaa linnoituksia.
Dionysios I:n aika
Ateenan kärsimä täydellinen tappio näytti tuottavan doorilaisille ja erityisesti Syrakusalle ylivallan saarella joksikin aikaa. Selinus jatkoi sotaa segestalaisten kanssa, jotka kuitenkin pyysivät apua Karthagolta, jonka alaisuudessa olivat saarella muun muassa foinikialaiskaupungit Motye, Panormos ja Soloeis. Karthagolaiset lähettivät saarelle vuonna 409 eaa. suuren noin miehen sotajoukon, jota johti Hannibal, Himerassa lyödyn Hamilkarin pojanpoika. Karthagolaiset piirittivät Selinusta, joka oli Syrakusan ja Akragaan ohella tuohon aikaan saaren kukoistavin kaupunki. Tämä Selinuksen taistelu kesti vain muutamia päiviä, kunnes kaupunki vallattiin ja tuhottiin. Tämän jälkeen karthagolaiset hyökkäsivät Himeraan, joka seuranneessa Himeran taistelussa tuhottiin kokonaan ja koko sen miespuolinen väestö surmattiin kostoksi Hamilkarin kohtalosta aiemmassa Himeran taistelussa.
Tämän jälkeen Hannibal palasi joukkoinen Karthagoon, mutta vuonna 406 eaa. karthagolaiset lähettivät hänet uudelleen valtaamaan Sisiliaa. Nyt pääkohteena oli Akragas, joka joutui lopulta antautumaan kahdeksan kuukauden piirityksen jälkeen ja tuhottiin. Vuonna 405 eaa. Hannibalia seurannut Himilkon hyökkäsi Gelaan. Samaan aikaan Syrakusa oli heikentynyt sisäisissä kiistoissa. Lopulta kaupungin tyranniksi nousi Dionysios. Tämä yritti ensin taistella Karthagoa vastaan, mutta sitten solmi rauhan, jonka seurauksena lähes puolet saaresta jäi karthagolaisten valtaan, mukaan lukien Selinus, Himera, Akragas, Gela ja Kamarina.
Dionysioksen aikana perustettiin useita uusia kaupunkeja. Tauromenion perustettiin Dionysioksen tuhoaman Naksoksen paikan lähelle. Tyndaris perustettiin saaren pohjoisrannikolle ja Lilybaion lähelle Motyetä. Alaisan perusti sikulipäällikkö Arkhonides.
Dionysios II:n aika
Kuollessaan Dionysios onnistui siirtämään valtansa pojalleen Dionysios nuoremmalle. Tämä osoittautui isäänsä kyvyttömämmäksi, ja Syrakusan saama valta-asema alkoi rakoilla. Vuonna 357 eaa. Dion sai aikaan kapinan ja nousi kaupungin tyranniksi seuraavana vuonna. Hänen itsevaltainen hallintonsa kuitenkin herätti tyytymättömyyttä, ja hänet murhasi hänen omiin upseereihinsa kuulunut Kallippos vuonna 353 eaa. Seurannut aika oli levotonta. Dionysios nuorempi onnistui saamaan Ortygian linnoituksen takaisin ja pyrki jälleen valtaan. Syrakusan haltuunsa saanut Leontinoin tyranni Hiketas pyysi apua Karthagolta, joka piiritti Ortygiaa. Samaan aikaan syrakusalaiset kapinalliset, jotka vastustivat sekä Dionysiosta että Hiketasta, pyysivät apua entiseltä emäkaupungilta Korintilta, joka onnistui vuonna 344 eaa. saamaan sekä Ortygian että Syrakusan valtaansa Timoleonin johdolla ja vain miehellä.
Syrakusa muuttui näin demokraattisesti hallituksi, ja sama muutos tapahtui saaren muissa kaupungeissa, jotka olivat levottomana aikana päässeet eroon Syrakusan vallasta. Monia niistä olivat hallinneet edelleen tyrannit, kuten Hiketas Leontinoissa, Mamerkos Katanessa ja Hippon Messenessä. Myös sikulien kaupungeissa Apolloniassa, Kentoripassa ja Agyrionissa nousivat valtaan kreikkalaiset tyrannit. Kaikki nämä tyrannit kuitenkin kukistettiin Timoleonin johdolla, ja niihin perustettiin demokraattinen itsehallinto. Samaan aikaan saarta uhkasivat jälleen karthagolaiset, mutta se päättyi Hasdrubalin ja Hamilkarin tappioon Krimisos-joella vuonna 340 eaa., mikä oli yksi suurimmista kreikkalaisten karthagolaisista saamista voitoista. Seuranneessa rauhassa Halykos-joki vahvistettiin uudelleen alueiden rajaksi.
Hellenistinen kausi
pienoiskuva|[[Syrakusan teatteri.]]
Sisilialaisten kaupunkien vapautumisen seurauksena saarella alkoi uusi kukoistuskausi. Maanpakolaisten sallittiin palata kotikaupunkeihinsa, ja saarelle tuli myös uusia siirtokuntalaisia Korintista ja muualta Kreikasta. Kreikkalaisen kulttuurin vaikutus koko saarella myös ei-kreikkalaisilla alueilla kasvoi edelleen, ja käytännössä koko saari vaikuttaa hellenisoituneen 300- ja 200-lukujen eaa. kuluessa. Tämä näkyy muun muassa eri puolilla saarta lyödyistä rahoista sekä myöhemmin roomalaiskaudella esiintyvästä nimistöstä, jotka ovat kauttaaltaan helleenisiä.
Agathokleen aika
Hellenistisen kauden alkuvaiheen kukoistuskausi jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä vuonna 317 eaa. Agathokles nousi Syrakusan tyranniksi Karthagon avustuksella. Tämä sai jälleen aikaan paljon levottomuuksia koko saarella. Agathokles alisti kaupungin toisensa jälkeen valtansa alle, mikä johti jälleen vihollisuuksiin Karthagon kanssa. Vuonna 311 eaa. Syrakusa kärsi tappion Eknomos-kukkulalla uudessa Himera-joen taistelussa Hamilkarin johtamia karthagolaisia vastaan. Agathokles kuitenkin hyökkäsi suoraan Karthagoon. Sillä välin Hamilkar sai suuren osan Sisiliaa valtansa alle, mutta lopulta hän jäi vangiksi ja hänet surmattiin. Akragas yritti vapautua Syrakusan vallasta syrakusalaisen Deimokrateen johdolla. Agathokles solmi Afrikasta palattuaan rauhan Karthagon kanssa, sai Syrakusan takaisin valtaansa ja surmautti kaikki häntä vastustaneet. Loppukaudellaan hän yritti muun muassa lisätä Sisilian vaikutusvaltaa Suur-Kreikassa. Agathokleen valta kesti hänen kuolemaansa vuonna 289 eaa. saakka.
Pyrrhoksen sotaretki
Agathokleen jälkeen Syrakusan tyrannina jatkoi Hiketas. Akragaan tyranniksi oli puolestaan noussut Fintias, joka valtasi ja tuhosi Gelan ja perusti sen ja Akragaan välille uuden Fintiaan kaupungin noin vuonna 280 eaa. Se oli viimeinen Sisiliaan perustettu kreikkalaiskaupunki. Samaan aikaan Karthago kasvatti jälleen valtaansa saarella. Kreikkalaiset pyysivät apua Epeiroksen kuninkaalta Pyrrhokselta, joka soti samaan aikaan Italiassa Roomaa vastaan. Pyrrhoksen joukot saapuivat saarelle vuonna 278 eaa. Tuolloin Hiketas ja Fintias olivat jo kuolleet, ja Pyrrhos oli vapaa toimimaan Karthagoa vastaan miten halusi. Pyrrhos valtasi kaupungin toisensa jälkeen, lopulta myös Panormoksen, joka oli pitkään ollut karthagolaisten keskus saarella eikä ollut vielä koskaan tullut kreikkalaisten valtaamaksi. Pyrrhos hyökkäsi myös Erkten ja Eryksin linnoituksiin, mutta kärsi lopulta tappion Lilybaionissa ja joutui palaamaan Italiaan vuonna 276 eaa.
Ensimmäinen puunilaissota
Pyrrhoksen poistuminen jätti Sisilian kreikkalaiset aluksi vaille johtajaa. Myöhemmin merkittäväksi johtohenkilöksi nousi Hieron II. Uudeksi uhkaksi muodostuivat mamertiinit, campanialaiset palkkasotilaat, jotka olivat saaneet Messenen haltuunsa ja alkoivat uhata myös muuta Sisiliaa. Hieron voitti nämä ja olisi saanut Messenenkin ilman Karthagon väliintuloa. Hän nousi Syrakusan tyranniksi ja otti jopa kuninkaan nimikkeen vuonna 270 eaa. Mamertiinit pyysivät vuonna 264 eaa. apua Roomalta, joka oli juuri vallannut Italian eteläosan. Tästä sai alkunsa ensimmäinen puunilaissota, joka teki Sisiliasta 23 vuodeksi roomalaisten ja karthagolaisten välisen sotanäyttämön.
Hieron vetäytyi sodasta ja solmi Rooman kanssa erillisrauhan vuonna 263 eaa., mikä mahdollisti hänelle Sisilian itärannikon kaupunkien hallinnan. Rooma sai sodan kuluessa haltuunsa suurimman osan muusta saaresta, mukaan lukien karthagolaisten keskuksen Panormoksen. Akragas vastusti Rooman valtausta eniten, ja sitä piiritettiin pitkään vuonna 262 eaa., jonka jälkeen sen asukkaat myytiin rangaistukseksi orjiksi. Vuonna 255 eaa. Akragas päätyi jälleen karthagolaisille. Näillä jäivät myös saaren länsiosan Eryks, Lilybaion ja Drepanon. Lilybaionin piiritys kesti kymmenen vuotta. Lopulta karthagolaiset kärsivät tappion meritaistelussa Aegatessaarten taistelussa vuonna 241 eaa., ja joutuivat luopumaan lopuistakin alueistaan Sisiliassa. Näin roomalaiset saivat käytännössä koko Sisilian valtansa alle.
Toinen puunilaissota
Rooman vallan myötä Sisiliasta tehtiin Rooman provinssi Sicilia, lukuun ottamatta aluetta, jota Hieron vielä hallitsi Rooman liittolaisena. Provinssi oli Rooman ensimmäinen, ja sen johtoon asetettiin vuosittain Roomasta lähetetty preettori.
Ensimmäinen ja toinen orjasota
Huonot olot johtivat ensimmäiseen orjasotaan vuonna 135 eaa. Se sai alkunsa Hennasta, ja sitä johti syyrialainen orja nimeltä Eunus. Orjakapina levisi pian koko saarelle, ja siihen sanotaan liittyneen jopa orjaa. Kapina menestyi aluksi hyvin. Vuonna 134 eaa. kapinaa kukistamaan lähetettiin konsuli Fulvius Flaccus. Vasta konsuli P. Rupilius sai kukistettua kapinan pääpesäkkeet Hennan ja Tauromenionin vuonna 132 eaa. Saaren sisäiselle hallinnolle muodostettiin uudet lait, jotka olivat käytössä vielä Ciceron aikana. Uudet lait eivät kuitenkaan ratkaisseet kaikkia ongelmia. Toinen orjasota alkoi vuonna 103 eaa., ja kapinalliset onnistuivat jälleen vastustamaan useita konsuleita, kunnes M. Aquilius voitti nämä vuonna 100 eaa.
Tasavallan loppuajat
Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. olot rauhoittuivat jonkin verran. Sisilia jatkoi Rooman vilja-aittana, ja liittolaissodassa vuosina 91–88 eaa. saari sekä aseisti, vaatetti että ruokki armeijaa. Kreikkalaiseen aikaan verrattuna Sisilia pysyi kuitenkin aina suhteellisen taantuneena. Saarella oli yli 60 kaupunkia, joista Messene, Tauromenion ja Neeton olivat liittolaiskaupunkeja (civitates foederatae), jotka olivat nimellisesti itsenäisiä, ja viisi Rooman suorasta vallankäytöstä vapaita vapaakaupunkeja (civitates immunes et liberae). Muut kaupungit olivat tavallisen provinssikaupungin asemassa, jolloin niillä oli paikallishallinto ja velvollisuus maksaa kymmenyksiä.
Sisilian olot huononivat jälleen preettori Verresin kaudella 73–70 eaa. Hänet tunnetaan poikkeuksellisen törkeästä korruptiosta ja paikallisen väestön riistosta ja siitä, että Cicero puhui ja kirjoitti häntä vastaan tämän vuoksi. Saari ei juurikaan osallistunut Julius Caesarin kansalaissotaan 49–45 eaa. Alussa Cato nuorempi hallitsi sitä Pompeiuksen puolesta. Julius Caesar lähti Sisilian Lilybaionista Afrikan sotaretkelleen. Hän ilmeisesti harkitsi Rooman kansalaisuuden antamista sisilialaisille, mutta tämä ei toteutunut vielä tuolloin. Caesarin kuoleman jälkeen saari päätyi Sextus Pompeiuksen käsiin, ja tämä pystyi laivastonsa ansiosta pitämään sen sekä Sardinian ja Korsikan Octavianusta eli myöhempää keisari Augustusta vastaan Misenumin rauhassa 39 eaa. Myöhemmin Sextus Pompeiuksen sodassa Octavianus hyökkäsi uudelleen, ja lopulta Pompeius joutui jättämään Sisilian. Saari kärsi huomattavasti näiden sisällissotien seurauksena.
Keisarikausi
pienoiskuva|[[Syrakusan amfiteatteri.]]
Augustus yritti elvyttää Sisiliaa perustamalla koloniat Tauromenioniin, Kataneen, Syrakusaan, Thermaihin ja Tyndarikseen, mutta vaikutukset jäivät suhteellisen vähäisiksi, eikä Sisilia koskaan toipunut täysin sodista. Strabonin aikana saari ja sen kaupungit olivat hänen kuvauksensa mukaan melko rappeutuneessa kunnossa. Egyptin valtakuntaan liittämisen jälkeen siitä tuli Rooman uusi vilja-aitta, mikä todennäköisesti vaikutti huomattavasti Sisilian asemaan.
Augustus myös uudisti saaren hallinnon. Provinssien jaossa Sisilia kuului senaatille ja sitä hallitsi prokonsuli. Plinius vanhemman aikaan Messene oli mainittujen kolonioiden lisäksi ainoa, jonka asukkailla oli Rooman kansalaisuus. Kentoripalla, Neetonilla ja Segestalla oli ius Latii -oikeudet, kun taas muiden kaupunkien asema oli tavanomainen civitates stipendiariae eli veroa maksavan kaupungin asema. Myöhemmällä ajalla Sisilia alettiin lukea osaksi Italiaa, ja sitä hallitsi consularis, joka oli Vicarius Urbis Romaen alainen.
Myöhäisantiikista keskiajalle
Myöhäisantiikin ja varhaiskeskiajan kansainvaellusaikana Sisilian sijainti suojeli sitä jonkin verran pahimmilta Länsi-Roomaa tuhonneilta barbaariaalloilta. Alarik epäonnistui saaren valtaamisessa visigooteille 300-luvulla jaa., mutta Geiserik sai sen vandaalien haltuun seuraavalla vuosisadalla. Lopulta se päätyi kuitenkin gooteille. Belisarius valtasi saaren Bysantin valtakunnalle vuonna 535, ja se säilyi osana valtakuntaa 800-luvulle saakka, jolloin sen valtasivat saraseenit. Myöhemmin Sisilia päätyi normanneille.
Viisikko (televisiosarja)
Viisikko on brittiläinen televisiosarja, joka perustuu Enid Blytonin samannimiseen kirjasarjaan. Viisikkoa tehtiin kaksi tuotantokautta vuosina 1978 ja 1979, yhteensä 26 puolen tunnin mittaista jaksoa. Jaksot esitettiin Britanniassa ITV-kanavalla ja Suomessa Mainostelevisiossa, joka 70-luvulla vuokrasi Yleisradiolta ohjelma-aikaa omille lähetyksilleen. MTV esitti Viisikkoa lauantai-iltapäivisin nuorten ohjelmille varatussa ajankohdassa, jossa näytettiin myös Onnen päiviä ja Ystäväni avaruudesta (Mork & Mindy).
Viisikko oli omana aikanaan kallein siihen mennessä tuotettu nuortensarja, osaksi siitä syystä että se kuvattiin filmille. Pääosien esittäjät olivat vuosina 1963 ja 1964 syntyneitä nuoria, jotka eivät jatkaneet näyttelemistä Viisikon jälkeen. Heistä kaksi työskentelee nykyään esittäviin taiteisiin liittymättömissä ammateissa ja yksi (Gary Russell) on toiminut 2000-luvulla Doctor Who -sarjan tuotannossa BBC:llä. Yksi pääosanäyttelijöistä on kuollut.
Mara
Mara tarkoittaa seuraavia:
Luigi Forni
Luigi Forni (15. toukokuuta 1666 Modena – 1755) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. maaliskuuta 1694 ja nimitettiin Reggio Emilian hiippakunnan johtoon 12. toukokuuta 1723. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi tuleva paavi Benedictus XIII, jota avustivat Nicola Maria Tedeschi ja Luigi Maria de Dura.
Forni erosi tehtävistään piispana 21. marraskuuta 1750.
Mara (suomalainen mytologia)
Mara on taruolento länsisuomalaisessa kansanperinteessä. Mara oli peikkoa tai pahaa henkeä muistuttava tumma olento, joka häiritsi nukkuvia ihmisiä ja eläimiä. Mara on usein sama olento kuin painajainen, joka istuu ihmisten rinnan päällä ja aiheuttaa näille pahoja unia. Maran nimitys on peräisin vastaavalta olennolta germaanisessa kansanperinteessä.
Maran asuinpaikoiksi on kerrottu ainakin eräitä isoja kiviä. Pohjois-Karjalasta, Ilomantsin Kivilahdelta tunnetaan maran pesäluolana eräs Marinkivi, jonka alkuperäinen nimi oli Marankivi. Marankiveä kutsuttiin myös pirunkiveksi. Marankiven alla on noin 36 neliömetrin laajuiseksi mitattu luola, jossa maran kerrotaan asuneen. Lähistöllä on myös toinen luola. Kivilahden mara voi olla läntistä alkuperää, sillä alueen kantaväestö on alkujaan muuttanut läntisemmistä osista Suomea Ruotsin vallan aikaan.
Maran nimessä on ehkä yhtäläisyyksiä nimeen Para, tosin Para oli auttava kotihaltija. Limasieniä on kutsuttu sekä paran mukaan paranvoiksi että maran mukaan maranpaskaksi.
Pikku G
Vähäkainu on tuottanut muita hip hop -artisteja Coach Beats -tuottajaryhmässä. Hänellä on myös yhtiökumppaninsa kanssa AppGyver-niminen teknologiayritys.
Musiikillinen ura
Henri Vähäkainu voitti 15-vuotiaana eli vuonna 2002 silloisen Radiomafian, nykyisen YleX:n, järjestämän Rockin’ Da North -demokilpailun, jonka palkintona hän pääsi studioon Rockin da North -ryhmän kanssa. RDN-ryhmä nimitti häntä Pikkujäbäksi, mistä muodostui taiteilijanimi Pikku G (G tulee hänen breakdance-/dj-nimestään Genetic).
Hänestä julkaistiin kirja Pikku G (Tammi, 2004), jonka kirjoitti toimittaja Carla Ahonius. Vuonna 2004 Pikku G valittiin vuoden positiivisimmaksi suomalaiseksi.
Miyanomori
Miyanomori on hyppyrimäki Miyanomori Ski Jump Stadiumilla  Sapporossa Japanissa.
Pikku G
Musiikillinen ura
29. maaliskuuta 2017 Vähäkainu konsertoi vuosien tauon jälkeen turkulaisessa opiskelijatapahtumassa, jälleen Pikku G -nimellä. Sen innoittamana hän on esiintymässä myös kolmilla kesäfestivaaleilla. Kesällä 2017 Pikku G solmi jälleen myös levytyssopimuksen Warner Music Finlandin kanssa. Häneltä ilmestyi uusi kappale ”Solmussa” 1. joulukuuta 2017, jossa on mukana tuore laulaja Behm.
Miyanomori
Hyppyrimäestä on hypätty viime vuosina enimmäkseen Continental Cupia ja naisten maailmancupia. Siinä on järjestetty vuoden 1972 talviolympialaisten, vuoden 1991 talviuniversiadien ja vuoden 2007 hiihdon maailmanmestaruuskilpailujen normaalimäen kilpailut.
Pikku G
Yksityiselämä ja yhteiskunnallinen toiminta
Valmistuttuaan Vähäkainu hankki alan työkokemusta kotimaassa, minkä jälkeen hän muutti puoleksi vuodeksi Yhdysvaltoihin. Siellä hän tuotti musiikkia paikallisille artisteille.
Henri Vähäkainu oli ehdolla vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Keskustan listoilla. Eduskuntavaalien alla järjestetyissä nuorisovaaleissa Vähäkainu oli koko Suomen toiseksi suosituin ehdokas heti Juha Miedon jälkeen. Itse eduskuntavaaleissa hän sai 691 ääntä ja jäi valitsematta eduskuntaan. Sittemmin sitoutumaton Vähäkainu ei ole ollut poliittisesti aktiivinen.
Miyanomori
Tekninen kehitys
Miyanomori Ski Jump Stadium rakennettiin vuoden 1972 talviolympialaisia varten. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1968 ja marraskuussa 1970 vietettiin K86-hyppyrimäen virallisia avajaisia.
Pikku G
Yksityiselämä ja yhteiskunnallinen toiminta
Vuonna 2009 Vähäkainu syyllistyi törkeään rattijuopumukseen, josta hänet tuomittiin 45 päivän ehdolliseen vankeuteen. Vuonna 2010 hänet tuomittiin huumausainerikoksesta sakkoihin, koska hän oli saattanut kokaiinin myyjän ja joukon käytöstä kiinnostuneita yhteen.
Vähäkainu on helluntailaisesta perheestä.
Miyanomori
Tekninen kehitys
Vuoden 1983 remontissa mäen K-piste siirrettiin 86 metristä 90 metriin ja alastulorinteeseen asennettiin muovitus. Vuonna 1990 asennettiin alumiininen vauhdinottolatu jäähdytysjärjestelmällä ja vuonna 1996 latu-ura vaihdettiin keraamiseksi.
Vuonna 2005 mäkeä modernisoitiin vuoden 2007 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuja varten.
Arvokilpailuvoittajat
Talviolympialaisissa 1972 normaalimäen kilpailussa japanilaiset ottivat kolmoisvoiton Yukio Kasayan voittaessa kilpailun. Talviuniversiadeissa 1991 normaalimäen kilpailun voitti japanilainen Naoto Itō ja joukkuekilpailun Japani. Vuoden 2007 normaalimäen maailmanmestaruuden voitti puolalainen Adam Małysz.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 102,0 metriä on hypännyt Adam Małysz, epävirallisen mäkiennätyksen 106,0 metriä on hypännyt Eric Frenzel.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 103,5 metriä on hypännyt Taku Takeuchi.
Pikku G
Yksityiselämä ja yhteiskunnallinen toiminta
Vähäkainu on sittemmin perustanut yhtiökumppaninsa kanssa AppGyver-nimisen teknologiayrityksen, joka auttaa yrityksiä kehittämään toimintaansa digitalisoituvassa maailmassa.