cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tammi (kirjankustantamo)
Tammi on vuodesta 2015 alkaen järjestänyt vuosittain Dekkarifestivaalia, jonka ohjelmajohtajana toimii Tammen kustannusjohtaja Outi Mäkinen. Dekkarifestivaalin rinnakkaistapahtumana järjestetään myös Lasten dekkarifestivaalia.
Oikeusministeriön demokratiapalkinto
2020
Teema: uudenlaisen vuorovaikutuksen edistäminen
Tammi (kirjankustantamo)
Historia
Kustannusosakeyhtiö Tammen perustamista suunniteltiin jo 3. kesäkuuta 1941. Lähtökohtana oli edistysmieliseksi osuustoiminnaksi ilmoittautuneen ryhmän tarve saada markkinoille yleisestä linjasta poikkeavaa kirjallisuutta. Jatkosodan alkaminen kuitenkin keskeytti toiminnan ennen kuin se ehti alkaa. Tammen uusi perustava yhtiökokous pidettiin 6. toukokuuta 1943. Yhtiön perustajiksi tulivat Kulutusosuuskuntien Keskusliitto, Osuustukkukauppa, Elanto ja Kansa, jotka omistivat osakkeista yhteensä 90 prosenttia sekä Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliitto ja Työväen Sivistysliitto. Merkittävästi kustantamon perustamiseen vaikutti sosialidemokraattien voimahahmo Väinö Tanner. Tammen ensimmäinen toimitusjohtaja oli Untamo Utrio. Hänen jälkeensä toimitusjohtajina ovat olleet muun muassa Olli Arrakoski ja Jarl Hellemann. .
Oikeusministeriön demokratiapalkinto
2022
Lähde:
Tammi (kirjankustantamo)
Historia
Ruotsalainen Bonnierförlagen osti vuonna 1996 Tammen ja Kirjakanava Oy:n. Kirjakanava-konsernista tuli vuonna 1997 Tammi-konserni, joka fuusioitui vuoden 1999 lopussa merkittävän yleisen kirjallisuuden kustantajan Kirjayhtymä Oy:n kanssa. Bonnier osti 2011 WSOY:n yleisen kirjallisuuden liiketoiminnan Sanomalta, jolle se puolestaan myi kaupassa Tammen oppimateriaalien liiketoiminnan. Nykyään Tammi on osa Werner Söderström Osakeyhtiötä.
Keltainen kirjasto
Vuonna 1954 perustetussa Keltaisessa kirjastossa julkaistaan ajankohtaista maailmankirjallisuutta. Sarjassa on ilmestynyt yli 530 teosta. Nobel-palkittuja kirjailijoita sarjassa on 31, joista viimeisin on Abdulrazak Gurnah. Sarjassa julkaistuja kirjailijoita ovat esimerkiksi Günter Grass, Orhan Pamuk, James Joyce, Italo Calvino, Paul Auster, Antonio Muñoz Molina, José Saramago, Sarah Waters, Haruki Murakami, John Irving, Édouard Louis ja Elizabeth Strout.
Vuonna 2014 Tammi perusti Kultaisen kirjaston 60-vuotisjuhlavuoden kunniaksi Jarl Hellemann -käännöskirjapalkinnon, joka on nimetty kirjaston perustajan mukaan. Sen tarkoituksena on tuoda esiin kirjallisesti korkeatasoisten alkuteosten laadukkaan käännöstyön merkitystä sekä nostaa käännöskirjallisuuden ja kääntäjien tunnettuutta. Palkinto myönnetään suomentajalle ja sen jakaa Suomen Kirjasäätiö vuosittain.
M10
M10 voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Lyykylänjärvi
Asutus ja elinkeinot
Lyykylänjärvellä oli 355 asukasta vuonna 1937. Kylän etelärajaa pitkin kulki kantatie 62 Viipurista Rautuun. Asutus oli keskittynyt Lyykylänjärven rannoille ja Rauduntien varteen. Rajaharjun alue, joka sijaitsi kylän "jatkona" Rauduntien varressa, luettiin toisinaan osaksi Lyykylää, vaikka se olikin virallisesti osa Näätälää. Lyykylänjärven väestö työskenteli pääasiassa maatalouden parissa. Vuonna 1937 kylässä oli 2 420 ha metsää, 491 ha peltoa ja 66 ha niittyä. Urheiluseura Lyykylän Visa perustettiin vuonna 1931.
Suurin osa Lyykylänjärvestä kuului Lyykylän koulupiiriin, johon kuului myös Kähärin kylä. Lyykylänjärven itäosa kuului Rajaharjun koulupiiriin, jonka koulu sijaitsi Näätälän kylän eteläosassa. Lyykylän koulurakennus ei ollut Viipurin maalaiskunnan omistuksessa vaan sen omisti Hackman & Co. Vuonna 1939 Lyykylän kansakoulussa oli kaksi opettajaa ja 33 oppilasta.
Historia
Lyykylänjärven väestö joutui evakkoon talvisodan aikana ja Moskovan rauhassa kylä jäi Neuvostoliitolle. Kun alue jatkosodassa vallattiin takaisin, pääsi väestö palaamaan koteihinsa. Vuonna 1944 asukkaat joutuivat lähtemään kuitenkin uudelleen evakkoon.
Pavlo Skoropadskyi
Pavlo Petrovytš Skoropadskyi (, ; 3. toukokuuta 1873 Wiesbaden, Saksan keisarikunta – 26. huhtikuuta 1945 Metten, Saksa) oli ukrainalainen hetmani.
Elämä
Skoropadskyi liittyi Venäjän armeijan ratsuväen upseeriksi ja oli ensimmäisen maailmansodan puhjetessa 1914 kenraalimajuri ja prikaatinkomentaja. Hän johti 34. armeijakuntaa, jonka hän ukrainalaisti. Ukrainan kasakat valitsivat hänet lokakuussa 1917 ukrainalaisen kasakka-armeijan atamaaniksi.
pienoiskuva|vasen|Pavlo Skoropadskyi upseeriensa keskellä. Ukrainan miehitettyään Saksan keisarikunta ja Itävalta-Unkari nostivat Skoropadskyin 29. huhtikuuta 1918 vallankaappauksella valtaan. Hän jatkoi hallitsemistaan saksalaisten tuella 14. joulukuuta 1918 saakka. Skoropadskyin valtakauden Ukrainasta käytettiin nimitystä hetmanaatti eli Ukrainan valtakunta, joka syrjäytti sitä edeltäneen Ukrainan kansantasavallan. Syy saksalaisten tukemalle vallankaappaukselle oli se, että Saksa halusi Ukrainan luovuttavan viljaa vastineeksi Saksan ja Itävalta-Unkarin suojeluksesta Neuvosto-Venäjää mutta myös ympärysvaltojen tukemaa Krimiltä toimivaa Etelä-Venäjän armeijaa vastaan. Skoropadskyin vallankaappaus perustui yleisukrainalaiseen maanviljelijöiden kokoukseen, joka julisti Ukrainan kansantasavallan mitättömäksi. Skoropadskyin hallitus ei ryhtynyt Ukrainan kansantasavallan kaavailemaan maareformiin, suurtilojen jakamiseen maanviljelijöille, vaan hänen hallituksensa katsottiin periaatteessa tukeutuvan lähinnä vain suurmaanomistajiin. Hänen hallintonsa aikana Ukrainasta ei myöskään saatu toimitetuksi sitä määrää viljaa, minkä saksalaiset olisivat halunneet. Saksalla ei ollut sotaponnistustensa vuoksi maksukykyä, ja viljaa yritettiin ostaa Ukrainasta säänneltyihin alihintoihin, mihin maanviljelijät eivät suostuneet.
Skoropadskyin hallitus ehti kuitenkin hankkia Ukrainan itsenäisyydelle laajan diplomaattisen tunnustuksen, ja esimerkiksi Suomessa Ukrainan diplomaattisena edustaja oli 1919–1920 Mykola Zaliznjak.
Ukrainan itsenäisyysmielisten kannalta Skoropadskyin hallitus teki suuren virheen, kun hän valtionpäämiehenä ilmoitti saksalaisille suostuvansa tulevaisuudessa liittovaltiosuhteeseen Venäjän kanssa sen jälkeen, kun Neuvosto-Venäjä olisi kukistettu.
Kansantasavalta taisteli Ukrainan itsenäisyyssodassa Neuvosto-Venäjän lisäksi myös muun muassa Venäjän valkoisen liikkeen monarkistista Etelä-Venäjän armeijaa vastaan, ja siksi sen kannattajille oli liittovaltioajatus Venäjän kanssa vieras. Liittovaltioajatukset oli Ukrainassa kansantasavallan kannattajien osalta käsitelty Venäjän maaliskuun 1917 vallankumouksesta Ukrainan itsenäisyysjulistukseen 1918. Skoropadskyi pakeni Ukrainasta joulukuussa 1918 ja asettui synnyinmaahansa Saksaan.
Toisen maailmansodan aikana Skoropadskyi kieltäytyi osallistumasta saksalaisten kanssa miehitetyn Ukrainan hallitsemiseen. Skoropadskyi kuoli ilmapommituksesta saamiinsa vammoihin luostarin sairaalassa Baijerissa 26. huhtikuuta 1945.
Joensuun lentoasema
pienoiskuva|[[Pegasus Airlinesin A320 Joensuun lentoasemalla syyskuussa 2022.]] pienoiskuva|Finnairin ATR 72 laskeutumassa Joensuun lentoasemallethumb|[[Finncomm Airlinesin ATR 42 Joensuun lentoasemalla tammikuussa 2010]] Joensuun lentoasema on Liperin ja Kontiolahden rajalla, noin 11 kilometriä Joensuun keskustasta luoteeseen sijaitseva lentoasema. Vuonna 2019 lentoaseman kautta kulki yhteensä 126 613 matkustajaa, joista 112 564 oli kotimaan lentojen matkustajia ja 14 049 kansainvälisten lentojen matkustajia. Matkustajamäärä kasvoi 4,2 % vuoteen 2018 verrattuna; kotimaan liikenteessä 1,3 % ja kansainvälisessä liikenteessä 35 %.
Joensuun lentoasemalla toimii myös Pohjois-Karjalan rajavartioston ylläpitämä kansainvälinen rajanylityspaikka.
Danny the Dog
Danny the Dog (joissain yhteyksissä nimellä Unleashed) on Louis Leterrierin ohjaama rikos-, draama- ja toimintaelokuva vuodelta 2005. Elokuvan on käsikirjoittanut Luc Besson ja sen pääosia näyttelevät Jet Li, Morgan Freeman ja Bob Hoskins. Elokuvan valmistusmaat ovat Ranska, Yhdysvallat ja Yhdistynyt kuningaskunta. Sen kesto on 102 minuuttia.
Joensuun lentoasema
Lentoaseman kiitotie 10/28 on 2 500 metriä pitkä ja 52 metriä leveä. Kiitotie 28 on varustettu ILS-mittarilähestymisjärjestelmällä. Aiemmin lentoasemalla oli myös toinen, 1 200 metriä pitkä kiitotie 17/35, joka kuitenkin poistettiin käytöstä 25. elokuuta 2008 alkaen. Joensuun lentoasemalla otettiin ensimmäisenä Suomessa käyttöön pystysuuntaopastuksen mahdollistavat APV SBAS (LPV) GPS -lähestymiset 12. joulukuuta 2013. Ne korvaavat tulevaisuudessa osittain ILS-mittarilaskeutumisjärjestelmät. Vastaavia menetelmiä on käytetty Yhdysvalloissa jo 2000-luvun alusta lähtien mittarilentovarustelluissa yleisilmailukoneissa.
Danny the Dog
Juoni
Danny on asustanut koko ikänsä Bart-nimisen gangsterin luona. Hän joutuu käyttämään koiran tavoin kaulapantaa, mutta kun kaulapanta aukaistaan, hänestä tulee voittamaton tappelija. Bart käyttää häntä apunaan periessään velkojaan. Danny pääsee kuitenkin vapaaksi gangsterien ”kuoltua”. Danny pääsee sokean pianonsoittajan Samin ja tämän kasvattaman Victoria-tytön luokse asumaan. Pian kuitenkin selviää, että gangsterit ovat elossa ja aikovat hankkia Dannyn takaisin. Danny ei kuitenkaan halua enää tapella tai olla gangsterien apuna.
Joensuun lentoasema
Historia
Lentoasema on perustettu vuonna 1937. Toisen maailmansodan aikana lentokenttä oli sotilaskoneiden käytössä. Esimerkiksi jatkosodan aikana (14. helmikuuta 1944 tilanteen mukaan) oli Onttolan eli Joensuun lentokenttä Lentorykmentti 4:n pommituslentolaivue 44:n ja 48:n käytössä. Edellisellä oli lentokoneinaan Junkers Ju 88 ja jälkimmäisellä sekä Bristol Blenheim että Petljakov Pe-2.
Helsingin ja Joensuun väliset lennot alkoivat vuonna 1950.
Kulkuyhteydet
Lentoasemalta on bussiyhteydet Joensuun keskustaan ja takaisin. Joensuun paikallisliikenteen bussilinja 6 liikennöi jokaiselle kotimaan lennolle.
Lentoaseman lähistöltä, noin kolmen kilometrin päästä, on bussiyhteyksiä Joensuuhun, muualle Pohjois-Karjalaan sekä muualle Suomeen, muun muassa Kuopioon, Jyväskylään, Varkauteen, Mikkeliin, Lahteen sekä Helsinkiin.
Marius Laiho
Marius Laiho on suomalainen näyttelijä. Hän on tullut tutuksi hevosmies Tommi Juslinin roolistaan sarjoissa Salatut elämät ja Rantabaari. Laiho on opiskellut näyttelemistä kansanopistossa. Vuodesta 2014 hän on ollut helsinkiläisen Ylioppilasteatterin jäsen.
Laihon isä oli näyttelijä Pekka Laiho. Hänen veljiään ovat Miro Laiho ja Samuli Laiho.
Syyshortensia
Syyshortensia (Hydrangea paniculata 'Grandiflora') on japaninhortensian lajike, joka on suosittu koristepensas. Japaninhortensia (Hydrangea paniculata) on kotoisin alun perin Aasian itäosista.
Syyshortensia on pystykasvuinen pensas tai pikkupuu. Lehdet ovat 5–12 cm pitkät, soikeat ja hammaslaitaiset. Kukinto on 15–30 cm pitkä. Lähes kaikki kukat ovat neuvottomia. Väriltään ne ovat aluksi valkoisia, mutta muuttuvat myöhemmin punertaviksi ja lopulta ruskeiksi säilyen pensaassa kiinni pitkälle talveen.
Kasvupaikkavaatimuksiltaan syyshortensia menestyy aurinkoisella tai puolivarjoisella paikalla ravinteikkaassa maaperässä. Sitä voidaan pitää matalana leikkaamalla vuosiversoja keväällä, jättäen niihin 2–3 silmuparia. Yksittäisistä kukinnoista kehittyy tällöin myös kookkaampia. Syyshortensiaa voidaan talvenkestävyytensä vuoksi kasvattaa pohjoisempana kuin monia muita hortensioita. Suomessa se menestyy maan etelä- ja keskiosissa.
Molossus
Molossus (, ”molossilainen”) on runojalka ja metron, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta. Se koostuu kolmesta pitkästä tavusta, eli sen kaava on ( = pitkä tavu):
Metronin nimi viittaa Epeiroksen molosseihin.
Vantaan Kamppailukeskus
Vantaan Kamppailukeskus (vuoteen 1999 asti Vantaan Kickboxing) on Vantaan Koivuhaassa sijaitseva kamppailusali. Se on Suomen menestynein sali potkunyrkkeilyssä. Salilla voi harrastaa kickboxingia, Krav Magaa, vapaaottelua ja brasilialaista jujutsua. Salin omistaa Pasi Rantala, joka on valmentanut myös Suomen potkunyrkkeilymaajoukkuetta vuodesta 2000 lähtien.
Sin City (elokuva)
Sin City on Frank Millerin samannimisiin sarjakuviin perustuva sarjakuvamainen noir-elokuva. Elokuvan ohjannut Robert Rodriguez on merkinnyt Millerin elokuvan ensimmäiseksi ohjaajaksi, vaikkei tämä ole ollut juurikaan tekemisissä itse elokuvanteon kanssa. Myös Quentin Tarantino on ohjannut elokuvassa yhden kohtauksen.
Elokuva on oikeastaan minisarja. Se koostuu kolmesta itsenäisestä, peräkkäin kerrotusta tarinasta, joista jokainen pohjautuu yhteen Sin City -albumiin (Sin City, Kohtalokas tappo ja Keltainen äpärä). Tarinat liittyvät toisiinsa ja niissä on osittain yhteisiä sivuhenkilöitä. Elokuvassa käytetään hyväksi sarjakuvamaisuutta muun muassa osittaisen mustavalkoisuuden keinoin.
Sin City äänestettiin elokuvalehti Episodin lukijaäänestyksessä vuoden 2005 parhaaksi elokuvaksi. Toimituksen vuoden 2005 parhaat -listalla se sijoittui kolmanneksi.
Jatko-osa
Elokuvan jatko-osa Frank Millerin Sin City: A Dame to Kill For sai ensi-iltansa vuonna 2014.
Sollentunan piiri
Sollentunan piiri sijaitsee Sollentunan kunnassa Ruotsissa. Piiri kattaa koko kunnan ja sen väkiluku on. Kyseessä on väkiluvultaan Ruotsin suurin piiri.
Liekkikurkkukolibri
Liekkikurkkukolibri (Selasphorus ardens) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Laji luokitellaan erittäin uhanalaiseksi ja se kuuluu Panaman endeemiseen lajistoon.
Koko ja ulkonäkö
Liekkikurkkukolibri on pienikokoinen kolibrilaji ja kasvaa korkeintaan noin 7 cm pitkäksi. Liekkikurkkukolibrikoiras on päälaeltaan, selästään ja siivistään kiiltävän tummanvihreä. Kurkussa on suurikokoienn kaulaan asti ulottuva punainen laikku. Koiraan rinta on valkoinen ja vatsa on väritykseltään vaalean ruskea. Pyrstön väri on punaruskea. Liekkikurkkukolibrinaaras on päästään selästään ja siivistään koiraan tavoin vihreä. Kurkku on vaalean ruskea ja harmaapilkullinen ja vatsa on vaalea.
Levinneisyys ja elinympäristö
Liekkikurkkukolibria tavataan Panaman länsi- ja keskiosista. Lajin elinympäristöä ovat vuorten juurilla ja rinteillä sijaitsevat pensaikot ja metsien reunamaa. Sitä tavataan tyypillisesti 750–1 800 metrin korkeudessa merenpinnasta. Liekkikurkkukolibrin elintavat ovat huonosti tunnettuja. Liekkikurkkukolibrikannan kooksi arvioidaan 350–1 500 yksilöä. Vaikka se tulee toimeen myös osittain hakatuissa metsissä, on elinympäristön häviäminen laiduntamisen ja metsien hakkuiden vuoksi uhka lajille.
Uhanalaisuusluokitus
Uhanalaisuusluokitus on menetelmä, jolla kuvataan eri eliölajien (kasvit, eläimet, jne.) todennäköisyyttä kuolla sukupuuttoon tietyllä aikavälillä. Mitä korkeampi lajin uhanalaisuusluokka on, sitä suurempi on sukupuuton riski ilman suojelutoimia. Uhanalaisuusluokitus voidaan tehdä joko kansainvälisesti tai tietyllä alueella.
Kansainvälisesti tunnetuimman uhanalaisuusluokituksen on määritellyt Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN). IUCN:n kriteereihin perustuva luokitusmenetelmä on yhdenmukainen kaikkialla maailmassa ja etukäteen määriteltyjen yksityiskohtaisten arviointikriteerien vuoksi sillä saadaan jokseenkin puolueeton kuva arvioitavien lajien häviämisriskistä. Luokitus ei kuitenkaan ota huomioon lajikohtaisia erityispiirteitä ja saattaa siksi johtaa yksittäisten lajien uhanalaisuuden yli- tai aliarviointiin.
Jos lajista ei ole riittäviä tietoja, aineistoja ja asiantuntemusta, siitä ei tehdä arviointia. Uhanalaisuusluokkaa ei myöskään arvioida lajeille, jotka kuuluvat johonkin huonosti tunnettuun ryhmään. Uhanalaisuusluokitus tehdään yleensä kokonaiselle taksonitasolle (lahko, heimo, alaheimo). Jos lajin uhanalaisuusluokkaa ei ole määritelty, sitä ei tunneta kyseiselle lajille.
Uhanalaisuusluokat
IUCN:n uhanalaisuusluokitus jakaa eliöt eriasteisen häviämisriskin mukaan johonkin seuraavista luokista.
Lisäksi alueellista arviointia varten on olemassa kaksi lisäluokkaa.
Ylläolevista merkinnöistä merkintä voi olla tietyllä alueella eri kuin kansainvälinen merkintä. Esimerkiksi ahma on maailmanlaajuisesti elinvoimainen, mutta Suomessa se on erittäin uhanalainen. Tämä tarkoittaa sitä, että ahma voi kokonaisuudessaan ihan hyvin, mutta sillä on kuitenkin erittäin suuri vaara kadota Suomesta lähitulevaisuudessa.
Uhanalaisuusluokitus Suomessa
Vuoden 2019 arvioinnissa arvioitiin 22 418 lajin uhanalaisuus, mikä vastasi noin 47 prosenttia Suomen luokitelluista eliölajeista. Arvioiduista lajeista 11,9 prosenttia luokiteltiin uhanalaisiksi eli luokkiin VU, EN tai CR. Elinvoimaisiksi luokiteltiin 70,2 prosenttia lajeista.
Vuoden 2010 arvioinnissa arvioitiin 21 398 lajin uhanalaisuus, mikä vastasi noin 45 prosenttia Suomen luokitelluista eliölajeista. Arvioiduista lajeista 10,5 prosenttia luokiteltiin uhanalaisiksi eli luokkiin VU, EN tai CR. Elinvoimaisiksi luokiteltiin 76,8 prosenttia lajeista.
Vuoden 2000 arvioinnissa arvioitiin 18 743 lajin uhanalaisuus, mikä vastasi noin 44 prosenttia Suomen luokitelluista eliölajeista. Arvioiduista lajeista 10,0 prosenttia luokiteltiin uhanalaisiksi eli luokkiin VU, EN tai CR. Elinvoimaisiksi luokiteltiin 81,8 prosenttia lajeista.
Kemijoki (Viena)
thumb|Vienan Kemijoen kartta. |273x273px Kemijoki eli Vienan Kemijoki (myös Kemi; ) on Vienan Kemijoen vesistön Vienanmereen laskeva laskujoki Karjalan tasavallan pohjoisosassa Venäjällä. Suomessa puhutaan joskus Vienan Kemijoesta erotukseksi Suomen Kemijoesta.
Kemijoki on 191 kilometriä pitkä ja alajuoksulla noin 200–400 metriä leveä. Joen syvyys on keskimäärin 1,5–2,5 metriä. Kemin valuma-alue kattaa 27 700 neliökilometriä. Latvavesistä osa on Suomen puolella Kuusamossa Koillismaalla.
Joki alkaa Ala-Kuittijärven eteläpäästä, josta se virtaa etelään Jyskyjärveen. Sinne laskee myös Kemijoen suurin sivujoki Tširkkakemijoki. Jyskyjärvestä Kemi virtaa kohti itää. Pian Jyskyjärven länsipuolella laskee Kemijokeen pohjoisesta Kepajoen reitti ja etelästä pieni Suopasjoen reitti. Tämän jälkeen Kemi kääntyy kohti pohjoista. Seuraava merkittävämpi lisäjoki on pohjoisesta tuleva Kuusutjoki, jonka jälkeen Kemijoki kääntyy ensin virtaamaan kohti kaakkoa, sitten taas pohjoista ja lopulta itää. Tämän jälkeen siihen laskee pohjoisesta Sompajoen reitti. Viimeinen merkittävä lisäjoki ennen Kemijoen laskua Vienanmereen on etelästä tuleva Ohtajoen reitti.
Kemin rannat ovat vaihtelevat, välillä rannat ovat hiekkaa ja kiveä, välillä joki virtaa suoalueiden läpi ja välillä se levenee suvannoksi. Kemijoessa on noin 20 suurta koskea ja monia pienempiä. Isompiin koskiin, kuten Usmankoskeen ja Vääräkoskeen on rakennettu vesivoimalat, joiden yläpuolelle on syntynyt patoamisen myötä järvimäisiä suvantoja.
Kemijoki on tärkeä uittoväylä, mutta laivaliikenteelle se ei sovellu monien koskien vuoksi. Pienemmillä veneillä liikennöinti kyllä sujuu. Joki virtaa pääasiassa läpi asumattomien erämaiden. Sen rannoilla sijaitsevia asutuskeskuksia ovat Vienan Kemin kaupunki joen suulla sekä Paanajärven ja Jyskyjärven kylät.
M18
M18 voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Paion (runojalka)
Paion ( tai, ) on runojalka ja metron, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta. Se koostuu yhdestä pitkästä ja kolmesta lyhyestä tavusta. Metron on saanut nimensä Apollonin ja Artemiin kunniaksi esitetyistä paiaaneista.
Metronia esiintyy neljässä muodossa. Niiden kaavat ovat ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu):
Salametsästys
Salametsästys tarkoittaa luvatonta ja laitonta metsästystä, joka tapahtuu kiellettynä aikana tai kohdistuu metsästykseltä rauhoitettuun eläimeen tai tapahtuu alueella, jossa metsästäjällä ei ole metsästysoikeutta. Myös sallitulla alueella ja ajalla tapahtuva luvalliseen lajiin kohdistettu kiellettyä ansapyyntiä kutsutaan salametsästykseksi. Myös laillisen metsästyksen yhteydessä tapahtuvaa lain näkökulmasta kielletyn saaliin tavoittelua sanotaan salametsästykseksi.
Salametsästyksen yhteydessä tapahtuva saaliin kaatamista, ampumista kutsutaan salakaadoksi ja vastaavasti kaatajaa, ampujaa salametsästäjäksi tai salakaatajaksi.
Monspin diskografia
Monspin diskografia sisältää luettelon suomalaiseen hip hop -musiikkiin keskittyneen Monsp Records -levy-yhtiön julkaisuista. Monsp on julkaissut äänitteitä CD-, digi- vinyyli- ja kasettiformaateissa. Yhtiön katalogista löytyy myös muutama DVD ja yksi kirja.
Salametsästys
Salametsästysrikokset jäävät Suomessa lähes aina tutkimatta. Lisäksi kiinnijääneiden rangaistukset ovat olleet poikkeuksetta erittäin lieviä.
Suden salametsästys Suomessa
Susien salakaadot ovat merkittävä ongelma Suomessa, ja niiden arvioidaan lisääntyneen. Esimerkiksi Kainuussa elää nykyään enää kaksi susilaumaa. 90 prosenttia yli puolivuotiaista susista kuolee ihmisen käden kautta. Susia häviääkin enemmän kuin metsästyslupia niiden tappamiseksi on annettu. Esimerkiksi Kuhmossa on susia hävinnyt lähes kaksinkertainen määrä lupiin verrattuna. Myös hirvien määrän väheneminen on vaikuttanut susien määrään laskevasti. Joillain seuduilla on hirvikanta vähentynyt merkittävästi. Susi on Suomessa luokiteltu erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Susi on Suomen vihatuin ja pelätyin suurpeto.
Monspin diskografia
Taulukon sarakkeissa ”CD” ja ”vinyyli” ilmoitetaan yhtiön kataloginumerot eri formaateille. Tyhjä sarake tarkoittaa, ettei levyä ole julkaistu kyseisessä muodossa. Levyjen kataloginumerot on annettu ennen julkaisua, joten ne eivät täysin vastaa ilmestymisjärjestystä, jonka mukaan taulukko on järjestetty. Osa numeroista on jäänyt käyttämättä.
Kesäkuuhun 2012 asti Monspin levyt julkaistiin keskiviikkoisin. Heinäkuusta 2012 alkaen ne on julkaistu perjantaisin. Päivän vaihto liittyi Suomen virallisen listan julkaisuajankohdan muutokseen.
Listauksessa ei ole mukana digitaalisesti julkaistuja singlejä niiden suuren määrän vuoksi.
Albumit
Fyysisesti sekä digitaalisesti julkaistut albumit ja kokoelmat.
Mulgimaa
pienoiskuva|Mulgimaan lippu. pienoiskuva|Mulgin murteen puhuma-alue Etelä-Virossa.
Mulgimaa on Etelä-Virossa sijaitseva kulttuurillinen ja historiallinen alue. Mulgimaahan kuuluu viisi entistä seurakuntaa, jotka ovat Tarvastu, Paistu, Halliste, Karski ja Helme. Niitä kuvaavat Mulgimaan lipun viisi solmua. Lippu on otettu käyttöön vuonna 2013.
Mulgimaalla puhutaan mulgin murretta, joka on eteläviron kielen tai murteen alahaara. Etelävirolla on noin 100 000 puhujaa, Mulgin murteella noin 10 000.
Mulgimaalla sijaitseva Abja-Paluojan kylä valittiin vuodeksi 2021 suomalais-ugrilaiseksi kulttuuripääkaupungiksi.
Pinjainen
Pinjainen on Raaseporin kaupungissa Kuninkaantien varrella, entisen Pohjan kunnan alueella sijaitseva kylä ja entinen rautaruukki. Pinjaisten ruukkikylä kuuluu osana Pohjan ruukkien maisemaa Suomen kansallismaisemiin.
Historia
Pinjaisten ”isä” oli vuorimestari Carl Billsten, joka sai rautaruukin perustamisoikeuden Karjaanjoen (Mustionjoen) koskeen vuonna 1641. Yksityisestä aloitteesta perustettu ruukki kohtasi ensimmäiset vaikeutensa jo 1659, kun paikalliset talonpojat hävittivät ruukin liiallisiksi kokemiensa rasitteiden takia. Toinen tuho kohtasi Pinjaisia isovihan muodossa, jonka aikana venäläiset hävittivät ruukin lähes kokonaan.
Isovihan jälkeen ruukkiyhtiön ostivat veljekset Mikael Hising ja Johan Hising, jotka perustivat Pinjaisiin muun muassa Suomen ensimmäisen puutarhakoulun.
Yritys päätyi 1883 Fridolf Leopold Hisingerin omistukseen. Billnäs Bruks Aktiebolag -nimellä toiminut yhtiö (vuodesta 1935 O.Y. Billnäs A.B.) valmisti muun muassa takomotuotteitta, joista kuuluisimpia ovat kirveenterät. Tehtaat valmistivat vuodesta 1909 alkaen myös laadustaan tunnettuja konttorikalusteita.
M36
M36 voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Pinjainen
Historia
Pinjaisten tehtaiden osake-enemmistö siirtyi Oy Fiskars Ab:lle vuosina 1918–1920, ja kokonaan tehtaat siirtyivät Fiskarsin omistukseen vuonna 1957. O.Y. Billnäs A.B. sulautettiin lopullisesti emoyhtiö Fiskarsiin 1970 ja samalla lopetettiin myös huonekalutehtaan toiminta.
Pohjan kunta perusti 1983 yhtiön Kiint. Oy Pohjan Ruukkiteollisuus, joka valtion tuella osti keskeisiä osia Pinjaisten ja Fiskarin ruukeista, runsaat 110 rakennusta, joista noin 60 Pinjaisissa. Pinjaisten ruukkialue vaihtoi omistajaa vuonna 2008, kun Pohjan kunta myi 15. joulukuuta tehdyllä kaupalla omistuksessaan olleen 4,7 hehtaarin suuruisen jokiranta-alueen sekä sillä sijaitsevan yhdentoista teollisuusrakennuksen kokonaisuuden yrittäjä Olli Muuraiselle osaksi Management Events -yhtiöitä.
Asuntojen myynti
Raaseporin kaupunki myi vuonna 2012 yrittäjä Olli Muuraiselle sata omistamaan ruukkiasuntoa Fiskarista ja Pinjaisista. Asukkailla on kaksi vuotta oikeus asua entisin ehdoin, ja sen jälkeen kymmenen vuotta asunnoista puolet on säilytettävä vuokrakäytössä. Asunnot myytiin 4,1 miljoonalla eurolla. Pinjaisista Muurainen suunnittelee kongressikeskusta.
Tehtaiden toiminnan loppuminen
Fiskars-yhtiön toiminta Pinjaisten vanhassa osassa lakkasi pääosin vuonna 1989, jolloin suurin osa toiminnoista siirrettiin uusiin tiloihin noin kahden kilometrin päähän, lähelle Karjaan rajaa. Vanhan osan teollinen toiminta loppui kokonaan vuonna 2002, kun myös työkalutehdas Tooling siirrettiin saksitehtaan yhteyteen.
Entinen ruukkialue kuuluu Suomen kansallismaisemiin. Alue muodostaa myös osan Pohjan ruukkiympäristöt -nimistä kohdetta valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luettelossa.
Rautatieasema-alue
Helsingin ja Turun välisen rantaradan linjaus kulki alun perin Pinjaisten läpi, joskaan ei enää vuoden 1989 rataoikaisujen jälkeen kylän ydinosan kautta. Vanhan rautatien penger sekä asema-alueen asuinrakennukset ovat kuitenkin yhä jäljellä.
Rakennukset
Pinjaisten ruukkialueella on jäljellä runsaasti kulttuurihistoriallisesti arvokkaita rakennuksia, joista merkittävin on 1600-luvulta peräisin oleva Iso paja. Entiset tuotantorakennukset sijoittuvat pääosin ruukkia halkovan Karjaanjoen (Mustionjoen) eteläpuolelle. thumb|Viljamakasiini Pinjaisten puistotien varrella. Pohjoisrannalla sijaitsevat entiset maatalousrakennukset, joista vaikuttavimman kokonaisuuden muodostavat niin sanotun Poliittisen kulman rakennukset, jotka ovat isännöitsijän huvila (1915), viljamakasiini (1778), vanha talli (1778) sekä härkätalli (1888). Pohjoisrannalla sijaitsee myös Lars Sonckin piirtämä kivirakenteinen ruukinkartano Villa Billnäs, joka on valmistunut vuosina 1916–1917. Se rakennettiin vuonna 1915 tulipalossa tuhoutuneen puisen Villa Billnäsin tilalle. Koskenkyläntiellä, korkeimmalla kukkulalla sijaitsee Billnäs Lokalen (1917), joka on täysin säilynyt huomattavan kokoinen puurakenteinen seuraintalo.
Suurinta osaa kylän vanhan ja arvokkaimman osan kiinteistöistä hallitsee Billnäsin Ruukki Oy -kiinteistöyhtiö, joka kuuluu Olli Muuraisen omistamiin Hjärnbruket Ab Oy -yhtiöihin.
Tapahtumat
Pinjaisten alueella järjestetään vuosittain lukuisia tapahtumia.
Lähteet
60.08528°N, 23.64222°W
Pyrrhikus
Pyrrhikus (, myös, , ”kaksi lyhyttä”; tai bibrevis) on runojalka, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta. Se koostuu kahdesta lyhyestä tavusta, eli sen kaava on ( = lyhyt tavu):
Nykyrunoudessa pyrrhikus koostuu vastaavasti kahdesta painottomasta tavusta. Se on kuitenkin nykyään sellaisenaan suhteellisen harvinainen.
Westminster-järjestelmä
Westminster-järjestelmä on järjestelmä, jossa maan parlamentaarisen hallituksen päämies ja valtionpäämies ovat eri henkilöitä ja hallituksen päämies on ylimmän poliittisen vallan käyttäjä ja valtionpäämies pikemminkin edustuksellinen henkilö. Hallituksen päämiehen nimitys on yleensä pääministeri ja valtionpäämiehen presidentti, kuningas tai kuningatar. Järjestelmä on ominainen etenkin Euroopalle.
Borough’n metroasema
Borough’n metroasema on Lontoon Boroughissa sijaitseva metroasema. Se on osa Lontoon metroa ja kuuluu metron ensimmäiseen vyöhykkeeseen. Aseman kautta kulkee ainoastaan Northern Line -linja.
Vuonna 2017 Borough’n aseman kautta kulki yhteensä noin 5,87 miljoonaa matkustajaa.
Berga (Kemiö)
Berga on pieni kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön pohjoisosassa Angelniemelle vievän Suomenkulmantien varrella.
Bergan kylä muodostuu kahdesta maatilasta ja parista talosta, jotka sijaitsevat vierekkäin kumpareella peltoaukean vieressä. Näiden lisäksi kylässä on entinen kansakoulurakennus, joka on muutettu omakotitaloksi. Pääosa kyläalueesta on peltoa. Bergan naapurikylät ovat Kiila, Mainiemi, Orrnäs ja Skäggböle.
Kylän alueelta on löytynyt pronssikautinen hauta. Berga on muodostunut keskiaikaisesta yksinäistalosta. 1500-luvulla talo on jaettu kahtia, mistä kylän nykyiset maatilat ovat perua. Maatilojen yhteydessä on ollut muuta asutusta, mistä on jäljellä kaksi asuintaloa. Kylän pohjoisosaan perustettiin kansakoulu vuonna 1951, joka sittemmin on lakkautettu.
Täbyn piiri (Uplanti)
Täbyn piiri sijaitsee Täbyn kunnassa Ruotsissa. Piiri kattaa koko kunnan ja sen väkiluku on.
Portugalin kieli
pienoiskuva|Puhuttua [[euroopanportugalia.]] Portugalin kieli (omakielinen nimi: português ) on romaaninen kieli, joka syntyi Portugalissa ja Galiciassa ja on nykyään pääkielenä myös muun muassa Angolassa, Brasiliassa, Mosambikissa, Kap Verdellä sekä useissa muissa Afrikan ja Aasian valtioissa. Portugalia käytetään myös toisena kielenä useissa muissa maissa.
Portugali on puhujamääränsä perusteella maailman 9. suurin kieli. Sillä on yli 234,1 miljoonaa puhujaa, joista suurin osa asuu Portugalissa ja Brasiliassa. Portugali on äidinkielenä puhutuin kieli Etelä-Amerikassa (monissa espanjankielisissä maissa kuten Perussa, Paraguayssa ja Boliviassa on yhä merkittäviä alkuperäiskieliä puhuvia vähemmistöjä). Portugalin kieli levisi maailmalle siirtomaa-ajalla. Siirtomaa-ajalla portugalin kielestä kehittyi useita kreoleja erityisesti Karibialla, Afrikassa ja Aasiassa.
Historia
Portugali kehittyi Iberian niemimaalla latinan kielestä, jonka roomalaiset toivat sinne ennen ajanlaskun alkua. Roomalaisia edeltävistä kielistä on portugalissa säilynyt jonkin verran sanastoa, esimerkiksi "esquerdo" (vasen) ja "sapo" (sammakko).
700-luvulla maurit valloittivat suurimman osan Iberian niemimaata, ja alueen kieliin jäi arabialaisperäisiä sanoja kun maurit karkotettiin 1200-luvulla. Portugalissa arvioidaan olevan noin 1000 arabialaisperäistä sanaa, esimerkiksi azeite (oliiviöljy) ja oxalá (kunpa). Kaikki al- ja onde-alkuiset sanat ovat peräisin arabiasta, erityisesti paikannimissä, esim. Algarve ja Albufeira.
Viimeinen kuningaskunta
Viimeinen kuningaskunta on Bernard Cornwellin vuonna 2004 ilmestynyt historiallinen romaani, ensimmäinen osa The Saxon Stories -sarjaa.
Portugalin kieli
Historia
Vanhan portugalin kielen aikakauden katsotaan loppuneen noin 1500-luvulla, jolloin nykyportugali kehittyi. Renessanssin aikakaudella latinalais- ja kreikkalaisperäisten lainasanojen käyttö yleistyi. 1500-luvulla portugalista oli tullut lingua franca useissa Aasian ja Afrikan maissa.
Viimeinen kuningaskunta
Romaanin päähenkilö Uhtred on 800-luvulla elävä englantilainen poika, joka jää orvoksi 10-vuotiaana. Tanskalaiset ottavat hänet hoiviinsa ja opettavat viikinkien tavoille. Uhtredin elämä näyttää kietoutuvan yhteen Wessexin kuningas Alfred Suuren kanssa. Wessex on ainoa jäljellä oleva englantilainen kuningaskunta, joka pitää puoliaan tanskalaisten hyökkäyksiä vastaan.
Portugalin kieli
Historia
Vuonna 1603 kirjoitettiin Nippo Jisho -niminen japani-portugali-sanakirja. Se sisältää 32 293 hakusanaa.
Vuonna 1996 perustettiin Portugalinkielisten maiden yhteisö (Comunidade dos Países de Língua Portuguesa, CPLP), johon kuuluu kahdeksan valtiota.
Johdetut kielet
1500-luvulla portugalista kehittyi useita pidgineitä. Monista niistä tuli tulevien sukupolvien edustajien äidinkieliä. Nykyään portugaliin pohjautuvia kreoleja puhuu äidinkielenään maailmanlaajuisesti yli kolme miljoonaa ihmistä.
Portugalista on myös lainattu sanoja useisiin kieliin, kuten japaniin, indonesiaan, malaijiin, tetumiin ja swahiliin.
Luokitus ja sukulaiskielet
Portugali kuuluu indoeurooppalaisen kielikunnan romaaniseen kieliryhmään. Portugalin läheisimpiä sukulaiskieliä ovat galego sekä ladino (juutalaisespanja) ja espanja. Portugalin etäisimpänä sukulaiskielenä romaanisen kieliryhmän jäsenistä pidetään romanian kieltä.
Erityisesti portugalin ja galician puhujat ymmärtävät toisiaan melko vaivattomasti.
Maantieteellinen sijoittuminen
[[Kuva:Detailed SVG map of the Lusophone world.svg|thumb|400px|Portugalinkielinen maailma.
]] Pääosa portugalin puhujista asuu Portugalissa ja Brasiliassa. Portugalia käytetään ensisijaisena kielenä Portugalissa, Brasiliassa, Angolassa, Mosambikissa ja São Tomé ja Príncipessä. Portugali on myös yksi virallisista kielistä Itä-Timorissa, Macaossa, Päiväntasaajan Guineassa ja Guinea-Bissaussa. Portugalia puhutaan laajalti myös Andorrassa, Luxemburgissa, Namibiassa ja Paraguayssa, joissa sillä ei kuitenkaan ole virallista asemaa. Portugaliin pohjautuvia kreoleja puhutaan ensisijaisina kielinä Kap Verdellä ja osassa Guinea-Bissauta.
Maat, joissa portugali on virallinen kieli, ovat järjestäytyneet Portugalinkielisten maiden yhteisöksi. Se juhlistaa mm. portugalinkielisen kulttuurin päivää vuosittain 5. toukokuuta.
Portugalia opetetaan myös yleisesti portugalinkielisten maiden naapurimaissa. Se on ollut pakollinen kieli Uruguayssa vuodesta 2008 lähtien. Lisäksi sitä tarjotaan valinnaisena kielenä myös Sambiassa, Etelä-Afrikassa, Senegalissa, Norsunluurannikolla, Kongossa ja Swazimaassa.
Murteet
Portugalin päämurteina pidetään euroopanportugalia ja brasilianportugalia jotka ovat keskenään ymmärrettäviä. Lisäksi Afrikassa ja Aasiassa on käytössä useita pienempiä murteita, muun muassa angolan portugali. Myös euroopanportugali ja brasilianportugali jakautuvat pienempiin murteisiin. Afrikassa käytettävät murteet ovat lähempänä euroopan- kuin brasilianportugalia. Euroopan- ja brasilianportugalilla on eroja ääntämisessä, sanojen oikeinkirjoituksessa ja kieliopissa.
Oikeinkirjoitusuudistukset
1900-luvun alkuun asti portugalin oikeinkirjoitus noudatti pääasiassa sanojen oletettua kreikan- ja latinankielistä etymologiaa (käytetään vähättelevää termiä pseudo-etimológica).
Uudistus tehtiin kuitenkin neuvottelematta Brasilian kanssa, jossa vanha oikeinkirjoitus jäi käyttöön. Ajan myötä Lissabonin ja Brasilian akatemiat saivat neuvoteltua yhteisen oikeinkirjoituksen molemmissa maissa. Ensimmäinen tällainen sopimus tehtiin 1931. Vuosina 1971 Brasiliassa ja 1973 Portugalissa tehdyt tarkkeita koskevat uudistukset poistivat noin 70 % oikeinkirjoituksen eroavaisuuksista.
Vuoden 1990, mutta vasta vuonna 2009 voimaan astunut, Acordo Ortográfico muutti oikeinkirjoitusta noin 1,5 %:ssa portugalin sanoissa. Se aiheutti närää Portugalissa, jossa sen katsottiin vievän kieltä brasilialaisempaan suuntaan. Uudistus siirsi kieltä enemmän foneettiseen suuntaan, kun useista sanoista pudotettiin ääntymättömiä konsonantteja (esim. direcção → direção, "suunta"). Samassa yhteydessä kieleen otettiin virallisesti käyttöön kirjaimet k, w ja y. Uudistusta on moitittu joistain epäloogisuuksista. Esim. maan nimi Egito (Egypti) kirjoitetaan ilman p:tä (aiemmin Egipto), mutta adjektiivi egípcio p:llä.
Uusi oikeinkirjoitus otettiin käyttöön Brasiliassa 1.1.2009. Portugalissa siitä säädettiin laki 21.7.2008 kuuden vuoden siirtymäajalla.
Äännejärjestelmä ja ääntämys
Tässä kuvaillaan Portugalissa puhutun portugalin lausumista, Brasiliassa ja muualla ääntämys poikkeaa jonkin verran tässä esitetystä.
Portugalin kielessä on 36 foneemia, joista 14 on vokaaleja (5 nasaaleja), 2 puolivokaaleja ja 20 konsonantteja. Portugalin kieli muistuttaa espanjaa varsinkin kirjoitusasultaan, mutta lausumisessa on suurempia eroja.
Vokaalit
Tilde (til) (ã, õ) vokaalin päällä merkitsee vokaalin nasalisoitumista ja painollisuutta. Vokaali nasalisoituu myös sananloppuisen m:n edellä.
Lähde:
Konsonantit
Lähde:
Kielioppi
Portugalin kielioppi on melko samanlainen kuin muiden romaanisten kielten. Sanajärjestys on yleensä subjekti-predikaatti-objekti.
Adjektiivit
Portugalin adjektiivit taipuvat pääsanansa mukaan suvussa ja luvussa. Adjektiivin paikka on tavallisesti pääsanansa jäljessä.
Substantiivit
Portugalin substantiiveilla on kaksi sukua, maskuliini ja feminiini. Näitä vastaavat artikkelit um ja uma epämääräisessä ja o ja a määräisessä muodossa. Määräiset artikkelit monikossa ovat os ja as. Kuten muissakin romaanisissa kielissä, myös portugalissa käytetään maskuliinin monikkomuotoa ryhmästä, jossa on sekä maskuliini- että feminiinisukuisia.
Verbit
Portugalin kieliopin vaikein osuus on verbioppi. Verbit taipuvat indikatiivissa kahdeksassa aikamuodossa, jotka ovat:
Lisäksi käytössä ovat gerundi, partisiippi sekä persoonallinen infinitiivi (infinitivo pessoal), jollaista ei ole monessakaan muussa kielessä. Persoonallinen infinitiivi ilmaisee tekijän, mikä mahdollistaa infinitiivin käytön monissa tapauksissa, joissa useimmissa romaanisissa kielissä voitaisiin käyttää ainoastaan sivulausetta.
Säännölliset verbit jakautuvat kolmeen luokkaan infinitiivin päätteen perusteella: -ar, -er tai -ir. Olla-verbistä erotetaan pysyvää (ser) ja väliaikaista (estar) olemista ilmaisevat verbit.
Royal Gala
Royal Gala on tarhaomenapuun (Malus domestica) lajike. Sillä on punasävyinen kuori, ja se on maultaan makea. Sitä tuodaan Suomeen talvella Italiasta ja kesällä Etelä-Amerikasta. Se on Suomen myydyin omenalajike. Vuonna 2018 sen tuotanto oli Yhdysvalloissa tuotetuista lajikkeista suurinta.
Lajikkeen nimi on ”Gala” ja siitä on kloonaamalla lisätty erityisen kauniin väristä kantaa, jonka nimi on ”Royal Gala”.
Rapperswil
Rapperswil tarkoittaa seuraavia:
Katso myös
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Viivi (laulaja)
Viivi Mirette Korhonen (s. 28. kesäkuuta 1999 Turku ) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, joka käyttää taiteilijanimenään etunimeään Viivi.
Uran alku
Korhonen kilpaili vuonna 2009 Lasten laulukilpailu Karusellissa sijoittuen toiseksi. Seuraavana vuonna hän voitti kilpailun. Vuonna 2013 Korhonen kilpaili The Voice Kids -ohjelman ensimmäisellä tuotantokaudella Elastisen tiimissä sijoittuen kilpailussa toiseksi. Hän on osallistunut myös Staraoke-ohjelmaan.
Levytyssopimus ja esikoisalbumi (2017–)
Korhonen solmi levytyssopimuksen Capitol Recordsin kanssa vuonna 2017. Ensimmäisen singlensä ”Sä päätit tän” hän julkaisi helmikuussa 2020. Toinen single ”Lauseet on vaan lauseita” julkaistiin kesäkuussa 2020. Joulukuussa 2020 julkaistu ”Lääke”-kappale nousi tammikuussa 2021, kuusi viikkoa julkaisunsa jälkeen, suoraan Suomen virallisen singlelistan kolmannelle sijalle, pysyen samalla sijalla kolmen viikon ajan. Maaliskuussa 2021 singlen suoratoistoluvut ylittivät kahden miljoonan rajan saavuttaen kultalevyn. Sittemmin single on ylittänyt platinalevyrajan. Kesällä 2021 julkaistu ”USA”-single on myös ylittänyt platinalevyrajan ja nousi parhaimmillaan radiolistan kolmannelle sijalle. Viivin esikoisalbumi Parisuhdehautausmaa julkaistiin 11. maaliskuuta 2022.
Vuonna 2021 Viivi teki ensimmäisen ääniroolinsa antaessaan äänensä Spirit – Kesyttämätön -animaatioelokuvan päähahmolle Lucky Prescottille.
Taustaa
Korhonen on asunut lapsuutensa Joroisten Kuvansissa, sittemmin hän on muuttanut Helsinkiin. Ylioppilaaksi hän on kirjoittanut Sibelius-lukiosta. Hän on voittanut SM-pronssia jääpallosta.
Metsäliero
Metsäliero (Dendrobaena octaedra) on Suomessa yleinen lierojen heimon (Lumbricidae) laji. Metsälieron tuntomerkkejä ovat tasaiset eikä parittaiset sukasrivit (vrt. peltoliero) ja prostomium, joka ei jaa peristomiumia kahtia selkäpuolelta (vrt. kastemato). Metsäliero on hermafrodiitti. Suomessa metsäliero on vakiintunut ja elinvoimainen laji.
Metsälieron tyypillistä elinympäristöä ovat Suomessa kangasmetsät, mutta sitä esiintyy myös lehdoissa ja erilaisissa kulttuuriympäristöissä.
HMS Porpoise (1913)
HMS Porpoise oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acasta-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Woolstonista Southamptonista John I. Thornycroft and Companyltä, missä köli laskettiin 14. maaliskuuta 1912. Alus laskettiin vesille 21. heinäkuuta 1913 ja otettiin palvelukseen tammikuussa 1914.
Palvelus
Porpoise oli Suuren laivaston 4. hävittäjälaivueessa, kunnes se siirrettiin 1916 Skagerrakin taistelun jälkeen laivueen mukana Humberiin. Alus siirrettiin edelleen vuoden lopussa Portsmouthiin. Pian siirron jälkeen laivue hajotettiin, jolloin sen alukset sijoitettiin eri paikallislaivueisiin.
Brasilian laivasto
Alus myytiin 23. helmikuuta 1920 ilman aseita takaisin valmistajalleen, joka myi sen edelleen Brasiliaan siviiliyritykselle. Brasilian laivasto otti aluksen palvelukseen 9. joulukuuta 1922 ja nimesi sen ensin Alexandrino Deaencaksi ja edelleen Maranhãoksi runkonumerolla CT 12.
Maranhão varustettiin 1942 Oerlikonin 20 mm ilmatorjuntatykein, sukellusveneentorjuntakalustolla ja kaikuluotaimella. Aluksen miehistö pelasti 13. heinäkuuta 1943 Rio de Janeiron kaakkoispuolella 86 eloonjäänyttä amerikkalaiselta rahtilaiva SS African Starilta, jonka Saksan laivaston sukellusvene U-172 oli torpedoinut (-25.76667°N, -40.58333°W). Alus poistettiin palveluksesta 13. syyskuuta 1946, jolloin se oli matkannut 89 510 merimailia.
Coton de tuléar
Coton de tuléar on madagaskarilainen kääpiökoira, joka kuuluu FCI:n seurakoiraryhmään (nro 9). Sen FCI-vastuumaa on Ranska.
Ulkonäkö
Coton de tuléarin tavaramerkki on pitkä ja puuvillamaisen pehmeä erittäin runsas turkki, jossa ei ole aluskarvaa. Aluskarvan puuttumisen vuoksi koira ei välttämättä aiheuta suuria oireita allergikoille. Turkin pääväri on valkoinen, mutta pennuilla ja nuorilla koirilla saattaa esiintyä tummempia merkkejä, jotka kuitenkin haalistuvat tai katoavat kokonaan koiran aikuistuessa. Turkki kasvaa pitkäksi ja vaatii paljon hoitoa. Coton de tuléarin pentukarva on pehmeää, mutta karvan laatu vaihtuu noin 7–8 kuukauden iässä. Jo pentuna on hyvä totutella turkinhoitoon. Coton de tuléarin paino on välillä 3,5 ja 9 kilogrammaa ja säkäkorkeus on 23–28 cm. Coton de tuléarin pituus on korkeutta pidempi.
Luonne ja käyttäytyminen
Coton de tuléarit ovat luonteeltaan iloisia, valppaita, hauskoja ja lapsirakkaita. Ne sopeutuvat nopeasti ja ovat erittäin seurallisia. Ne ovat helposti koulutettavia ja oppivat nopeasti. Niillä on halu viihdyttää ihmistä, minkä vuoksi niitä kutsutaan usein koiramaailman klovneiksi. Coton de tuléarin kanssa voi harrastaa vaikka agilityä tai tokoa, mutta myös muita koiraharrastuksia.
Alkuperä
Coton de tuléarin alkuperää ei tarkkaan tunneta, mutta ilmeisesti ne periytyvät lyhytkarvaisista bichon tenerif -koirista, jotka rantautuivat espanjalaisten laivojen mukana Madagaskarin saarelle 1600-luvulla ja risteytyivät sittemmin myös paikallisten koirien kanssa. Rotu on siis syntynyt osittain tahattomasti, vaikka sitä on myöhemmin toki systemaattisesti jalostettu. Puolivilleistä koirista kesytettiin Madagaskarilla paikallisen yläluokan seurakoiria. 1900-luvulle asti tavalliset ihmiset eivät saaneet omistaa ollenkaan coton de tuléareja.
Eurooppaan rotu tuli ranskalaisten mukana. FCI hyväksyi rodun vuonna 1971. Kanta eri Euroopan maissa pohjautuu melko suurelta osin samoihin koiriin: Useimpien linjojen esi-isinä ovat James ja Okazaki-Pong, jotka molemmat ovat TI –coton de tuléareja eli niiden vanhempien nimiä ei ole tiedossa tai vanhemmat ei ole rotuun otettuja.
Suomeen ensimmäiset coton de tuléarit (narttu Jolly Little Fellows Blanca Bonita ja uros Jacky of Woodland Cottage) tulivat vuonna 1989. Ensimmäinen pentue Suomessa syntyi Kin-Sei-kenneliin 3. toukokuuta 1990 ja samana vuonna rekisteröitiin myös kaksi muuta pentuetta. Koiria on tuotu Suomeen muun muassa Belgiasta, Saksasta, Ranskasta, Hollannista ja muutamia myös Yhdysvalloista. Suomeen on tuotu kaksi koiraa suoraan Madagaskarilta (Lamba de la Case Creole (* 5.5.1995, † 16.7.2010 Kangasalla) ja Moumoute de la Case Creole). 2000-luvun alkuvuosina coton de tuléareja rekisteröitiin Suomessa vuosittain 500–600 kappaletta.
Terveystilanne
Coton de tuléar on varsin terve ja pitkäikäinen rotu. Terveyteen vaikuttaa myös hoito. Löysät polvet ovat tavallinen ongelma. Rotu kärsii myös hyperoksaluriasta, joka on kuolemaan johtava perinnöllinen aineenvaihduntasairaus.
Polveutumisongelmat Suomessa
Suomessa yksi kasvattaja on erehdyttänyt Kennelliittoa pentuja rekisteröidessään, jonka vuoksi rodussa on ilmennyt epäselviä sukutauluja jopa 700:lla tämän rodun koiralla. Tarkastamattomat kasvattajan koirat ja niiden jälkeläiset on siirretty liiton rekisteristä niin sanotulle EJ-listalle (ei jalostukseen).
David Jason
pienoiskuva|David Jason vuonna 2012. David John White, taiteilijanimi David Jason (s. 2. helmikuuta 1940 Lontoo, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä, joka on tullut suomalaisille tutuksi etenkin televisiosarjoista Oi ihana toukokuu (The Darling Buds of May, 1991–1993) ja Komisario Frost (A Touch of Frost, 1992–2010 ), jossa hän esitti päähenkilöä.
Jason aloitti uransa 1960-luvun puolivälissä. Hän esiintyi muun muassa sarjassa Do Not Adjust Your Set (1967), joka oli eräänlainen Monty Pythonin lämmittelyvaihe ennen Lentävää sirkusta. Muita sarjoja, joissa Jason on näytellyt, ovat muun muassa vankilasarja Hilut kintuissa (Porridge, 1974–1977) ja Aina auki (Open All Hours, 1976–1985).
Guido Simberg
Guido Peter Maximilian Simberg (11. syyskuuta 1887 Viipuri – 23. helmikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Guido Simbergin vanhemmat olivat eversti Niklas Edvard Simberg (1822–1915) ja Ebba Matilda Widenius (1840–1897). Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 Viipurin ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta ja opiskeli sitten fysiikkaa ja kemiaa muutaman vuoden ajan Helsingin yliopistossa.
Simberg oli pari vuotta Outokummun kuparikaivoksen palveluksessa ja palasi sitten Helsinkiin, jossa hän oli työssä kaupungin laboratoriossa. Tämän jälkeen Simberg oli Teka Oy:n palveluksessa Riihimäellä ja sitten Tampereen Rohdoskauppayhtiön palveluksessa Tampereella. Helsinkiin palattuaan Simberg oli Kala Oy:n palveluksessa. Hän toimi myös kemian ja fysiikan opettajana Kulosaaren ruotsalaisessa yhteiskoulussa ja Töölön ruotsalaisessa yhteiskoulussa. Guido Simberg oli naimisissa Rhea Stenbergin (s. 1887) kanssa.
Guido Simbergin veli oli taidemaalari Hugo Simberg.
Aiheesta muualla
Kirjallisuusarvosteluja Guido Simbergin teoksista:
Nuorisoilmailijat
Nuorisoilmailijat ry on helsinkiläinen purjelentoseura, joka on toiminut vuodesta 1990 Räyskälän lentopaikalta. Kerhon huoltotila oli Vallilassa, sittemmin Herttoniemessä.
Seuran kalustoon on viime vuosina kuulunut 8 purjelentokonetta, joiden tyypit ovat Junior SZD-51-1, LS1-f, 2 x LS8a, Discus 2b, Ventus 2c, DuoDiscus X ja osuus ASK-21 -koneesta.
Sapphicus
Sapphicus eli Sapfon säe (, tai hendecasyllabus sapphicus) on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva lyyrinen runosäe, yksi niin kutsutuista aiolialaisista säkeistä. Se on saanut nimensä Sapfosta, jonka tunnetuimmissa runoissaan käyttämä niin kutsuttu Sapfon säkeistö koostuu kolmesta sapphicuksesta ja yhdestä adoneuksesta.