cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
HMS Gudur (1894)
Palvelus
Vuoden 1905 unionikriisin jälkeen aluksen numerointi muuttui Minbåt N:o 11:stä tuli Minbåt N:o 10. Alus luokiteltiin 1918 yhteysalukseksi runkonumerolla V22, jolloin sille asennettiin miinanraivauskalusto. Lisäksi alusten torpedoputket poistettiin ja 25 millimetrin konekiväärit korvattiin yhdellä 37 millimetrin kanuunalla M/98B. Alus makasi ankkurissa vuodesta 1922 alkaen ja se poistettiin palveluksesta 25. kesäkuuta 1926. Alus romutettiin ennen vuotta 1930.
Silkkitie (täsmennyssivu)
Silkkitie tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Evilution
Evilution on puolalaisen heavy metal -yhtye Chainsawin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2009.
Hypolaktasia
Hypolaktasia on tila, jossa laktaasientsyymin muodostuminen ohutsuolessa on heikentynyt tai loppunut kokonaan. Tämä voi johtaa laktoosi-intoleranssin oireisiin.
Laktaasientsyymin aktiivisuuden muutokset eliniän aikana ovat geneettisesti säädeltyjä. Aktiivisuus saavuttaa huippunsa sikiöaikana ja säilyy voimakkaana ensimmäisten elinkuukausien ajan, minkä jälkeen se hitaasti vähenee. Laktaasientsyymin aktiivisuuden väheneminen hyvin matalalle aikuistasolle on normaali fysiologinen ilmiö noin 70 prosentilla maailman väestöstä.
Ensisijainen hypolaktasia eli niin sanottu aikuistyypin laktaasin puutos johtuu entsyymipuutoksen perinnöllisyydestä. Heillä, joilla on hypolaktasia, on kromosomissa 2q21 laktaasigeenin läheisyydessä emäspari sytosiini/sytosiini (C/C), kun taas laktoosia sietävillä emäspari on sytosiini/tymiini (C/T) tai tymiini/tymiini (T/T). Hypolaktasiassa geenimuutos on siten täytynyt periä molemmilta vanhemmilta.
Toissijainen laktaasin puutos voi aiheutua jonkin ulkoisen tekijän vaurioittaessa suolinukkaa, jolloin laktaasientsyymiä tuottavia soluja tuhoutuu useimmiten tilapäisesti. Näitä ulkoisia tekijöitä ovat esimerkiksi ohutsuolen syöpä, ohutsuolen tulehdukset tai hoitamaton keliakia. Kun aiheutuva tekijä poistuu ja suolinukka paranee, epiteelisolujen kyky tuottaa laktaasia palautuu.
Black Oak Arkansas
Black Oak Arkansas on vuonna 1965 perustettu yhdysvaltalainen southern rock -yhtye. Se on nimetty alkuperäisjäsenten kotipaikan, Arkansas’n osavaltiossa sijaitsevan Black Oakin kaupungin mukaan. Vuoteen 1970 asti yhtye käytti nimeä The Knowbody Else.
Historia
Black Oakissa perustettu yhtye muutti Memphisiin vuonna 1969 ja kirjoitti samalla sopimuksen Stax-levy-yhtiön kanssa. The Knowbody Elsen esikoisalbumi julkaistiin samana vuonna. Se ei kuitenkaan saavuttanut suurta menestystä ja yhtyeen jäsenet muuttivat asumaan Los Angelesiin. Siellä heidän onnistui saada levytyssopimus suurelle Atlantic-yhtiölle.
Samalla The Knowbody Else otti käyttöön nimen Black Oak Arkansas ja julkaisi toisen albuminsa vuonna 1971. Vuosien 1971 ja 1978 välillä yhtyeeltä ilmestyi yhteensä 13 levyä, joista studioalbumeja oli 11. Ne saavuttivat myös kohtalaista kaupallista menestystä. Vuonna 1973 julkaistu Hound on the Hog nousi parhaimmillaan Billboardin albumilistalla sijalle 52 ja single Jim Dandy Billboard Hot 100:n sijalle 25.
Yhtyeen laulusolisti Jim Mangrum julkaisi vuonna 1984 soololevyn Ready as Hell nimellä Jim Dandy. Sitä seurasi Jim Dandy’s Black Oak Arkansas -nimellä kahta vuotta myöhemmin ilmestynyt albumi. Varsinaisen paluun yhtye teki vuonna 1999, jonka jälkeen se on julkaissut yhden studio- ja kaksi livealbumia.
Diskografia
The Knowbody Else Black Oak Arkansas Jim Dandy Jim Dandy’s Black Oak Arkansas
Noormarkun käsityöt
Noormarkun Käsityöt oli vuosina 1961–1976 Noormarkussa toiminut taidekäsityöyritys. Yrityksen perustivat Maire Gullichsen ja Bertel Gardberg. Noormarkun Käsitöiden tarkoituksena oli tuottaa laadukkaita käsityötuotteita pääasiassa Artekin myyntiin ja samalla työllistää noormarkkulaisia käsityöläisiä. Yritys valmisti erilaisia pienesineitä puusta, huonekaluja, takorautatuotteita ja tekstiilejä.
Noormarkun Käsitöiden vaiheet
Noormarkun Käsitöiden ensimmäiset valmistamat tuotteet olivat sorvattuja puuesineitä, joita suunnittelivat lasimuotoilijana tunnettu Nanny Still, hopeaseppä Bertel Gardberg sekä hopeaseppä Birgitta Bergh. Yrityksellä ei aluksi ollut omia toimitiloja, vaan paikalliset puusepät valmistivat tuotteita kotonaan ja hankkivat tarvitsemansa materiaalitkin itse. Vähitellen koriste-esineiden valmistus laajeni, ja vuonna 1963 yritys vuokrasi omat toimitilat A. Ahlström Oy:n ruukin vanhasta pajarakennuksesta. Samalla käyttöön saatiin ruukin vanhoja koneita sekä maalaamo.
Vuonna 1965 Bertel Gardberg jätti yrityksen muuttaessaan Irlantiin, ja Maire Gullichsen otti vetovastuun yrityksestä kokonaan itselleen. Samana vuonna Noormarkun Käsitöiden toiminta laajeni huonekalujen valmistukseen. Huonekaluja valmistettiin muun muassa Kristian Gullichsenin, Ben af Schulténin, Maija Heikinheimon, Anna-Maija Jaatisen ja Aino Aallon suunnittelemien mallien mukaan. Rabbe Wreden suunnittelemia metallitaoksiakin valmistettiin muutaman vuoden ajan alkaen vuodesta 1967, ja vuonna 1968 tuotantoon otettiin vielä mattokutomotuotteet. Tekstiilit osoittautuivat yrityksen menestyksekkäimmäksi tuotteeksi, ja kutomon toiminta jatkuikin Noormarkun Käsitöiden tarun loppuun saakka. Tekstiilitaiteilija Elisabeth Gripenberg toimi kudonnaisten suunnittelijana ja pitkän aikaa myös yrityksen työnjohtajana.
Janata Dal
pienoiskuva|Janata Dalin logo vuosina 1987-1999 Janata Dal oli intialainen puolue, joka oli toiminnassa vuosina 1988–1999. Yksi sen merkittävimmistä jäsenistä oli Intian entinen pääministeri Vishwanath Pratap Singh.
Noormarkun käsityöt
Noormarkun Käsitöiden vaiheet
Noormarkun Käsityöt -yrityksen tärkeimpinä asiakkaina Artekin jälleenmyynnin lisäksi olivat Ahlströmin suku ja A. Ahlström Osakeyhtiö. Tuotteilla oli oma pysyvä myyntinäyttely Noormarkussa Uotilla, ja Noormarkun Käsitöiden tuotteita myytiin myös useissa jälleenmyyntipaikossa sekä Suomessa että ulkomailla. Tunnetuimpia jälleenmyyjiä ulkomailla olivat esimerkiksi tavaratalo Bloomingdale’s Lontoossa ja Galeries Lafayette Pariisissa, minkä pääsunnittelijana Gardberg toimi aikoinaan. Jälleenmyyntiä tehtiin Euroopan ulkopuolellekin aina Yhdysvaltoihin ja jopa Aasiaan saakka. Ulkomaille löytyi jälleenmyyntikanavia erilaisten kansainvälisten näyttelyjen kautta, esimerkiksi Kööpenhaminan huonekalumessuilla Noormarkun Käsityöt esitteli tuotteitaan kolmesti; 1967, 1968 ja 1970. Vaikka Noormarkun Käsityöt pystyi hyödyntämään Gullichsenin ja Gardbergin suhdeverkostoja ja myi tavaraa ulkomaillekin usealle jälleenmyyjälle, yrityksen toiminta oli tappiollista koko olemassaolonsa ajan. Korjausliikkeinä kokeiltiin esimerkiksi yritysmuodon vaihtamista ja henkilökunnan vähentämistä, mutta Noormarkun Käsityöt tuli päätökseensä 31. joulukuuta 1976.
Janata Dal
Puolueen muodostivat sulautumisessa 1988 eräät oppositiopuolueet ja Janata-puolue.
Noormarkun käsityöt
Puuesineet
Noormarkun Käsityöt valmisti puuesineitä aluksi pääasiassa ulkomaisista jalopuulajeista kuten teakista ja oliivipuusta. 1965 huonekaluvalmistuksen alettua siirryttiin pienesineissäkin enemmän kotimaisiin, edullisempiin puulajeihin kuten koivuun, leppään ja mäntyyn. Valmistetut esineet olivat pääosin käyttöesineitä ja tarpeellista arkitavaraa, kuten tarjottimia, kulhoja, salaatinottimia, jääpalastioita, leikkuulautoja ja muita erilaisia keittiö- ja säilytysastioita. Tunnetuimpia Noormarkun Käsitöiden valmistamia puuesineitä ovat Nanny Stillin koristeelliset kynttilänjalat ja -kruunut ja Bertel Gardbergin erilaiset leikkuulaudat ja tarjottimet.
Huonekalut
Klassikkona tunnettu Safari-tuoli, jota on valmistettu useiden eri valmistajien toimesta hieman eri versioina, kuului Noormarkun Käsitöiden tuotteisiin. Muita jo aikaisemmin muualla tuotannossa olleita huonekalumalleja olivat Aino Aallon suunnittelema terassipöytä ja Maija Heikinheimon suunnittelemat telttatuoli sekä Maija-palli. Ben af Schultén suunnitteli muutamia erilaisia lastensänkyjä ja edelleen Artekin tuotevalikoimaan kuuluvan syöttötuoli Benin. Artek valmistaa edelleen myös Anna-Maija Jaatisen pystynaulakkoa, jonka hän suunnitteli alun perin Taideteollisen korkeakoulun oppilastyönä vuonna 1964. Malli saatiin Noormarkkuun hieman myöhemmin. Birgitta Berghin suunnittelemiin tuotteisiin lukeutui pienesineiden lisäksi lastenjakkara. Tärkeimmäksi Noormarkun Käsitöiden huonekalutuotteeksi nousi vuodesta 1968 alkaen valmistettu Kristian Gullichsen suunnittelema koivuvanerinen Vanikka-sarja. Gullichsenin suunnittelemia tuotteita olivat myös Tupa-tuolit, joiden istuinosa oli joko puinen tai verhoiltu nahalla tai markiisikankaalla. Yhteistä Noormarkun Käsitöiden valmistamille huonekaluille oli sorvattujen osien ja kotimaisten puulajien käyttö. Huonekalut pyrittiin myös suunnittelemaan mahdollisimman helposti kuljetettaviksi ja koottaviksi. Huonekalu- ja puuverstas myytiin kokonaan Artekin hallintaan vuonna 1974, jolloin pienesineiden valmistus pääosin loppui ja Artek oy ab Norrcraft -nimellä valmistettiin vain muutamia huonekalumalleja.
Takorautatuotteet
Noormarkun Käsitöiden tuotevalikoimaan lisättiin vuonna 1967 taonnaiset, joita suunnitteli ja aluksi takoikin Rabbe Wrede. Jonkin ajan kuluttua takominen siirtyi noormarkkulaiselle sepälle Pentti Laine elle. Noormarkussa valmistettuja taonnaisia olivat muun muassa erilaiset grilli- ja takkavälineet sekä kynttiläkruunut ja -lampetit. Taonnaisten valmistus kesti vain muutamia vuosia.
Kudonnaiset
Tekstiilejä valmistettiin Noormarkussa vuodesta 1968 alkaen, ja lähes kaikki kutomon tuotteet myytiin sitä mukaa, kun ne valmistuivat. Tekstiilejä suunnitteli pääasiassa Elisabeth Gripenberg, mutta muutamia tekstiilitaiteilija Alice Rosenlewinkin suunnittelemia malleja valmistettiin. Kudonnaisten materiaalina käytettiin paljolti Porin Puuvillatehtaan jäännöserien räsyjä. Kutomolla valmistettiin voimakkaan värisiä räsymattoja, poppanoita, poppanatekniikalla kudottuja tabletteja, kaitaliinoja sekä monikäyttöisiä suuria liinoja. Erikoistuotteena Noormarkun Käsityöt valmisti valkoisia kylpyhuoneen mattoja, joissa pohja muistutti räsymattoa ja pinta muodostui valkoisesta puuvillalangasta tehdyistä hapsuista. Viimeisinä vuosina kutomossa valmistettiin myös kasseja ja hameita peite- ja pöytäliinakankaasta, jossa räsymateriaali oli vastaavaa kuin matoissa, mutta ohuemmaksi leikattua. Noormarkun Käsitöiden toiminta keskittyi pelkästään tekstiilien valmistukseen vuonna 1974, kun puu- ja huonekaluverstas siirtyi Artekin alaisuuteen. Noormarkun Käsityöt ja kutomo toimi vuoden 1976 loppuun saakka, ja kutomon toiminta siirtyi Satakunnan Kotiteollisuusyhdistyksen vastuulle heti alkuvuodesta 1977.
Andrican konjektuuri
Lukuteoriassa Andrican konjektuuri (nimetty Dorin Andrican mukaan) on konjektuuri alkulukujen jakautumisesta. Konjektuuri sanoo että epäyhtälö
pätee kaikille n, missä p_n on n:s alkuluku.
Débo
thumb|250px|Savitaloja Débojärvellä. Débo on Nigerjoen muodostama matala järvi Malin keskiosassa Moptin alueen Youwaroun piirissä. Se sijaitsee Nigerin sisämaasuistossa 80 kilometriä Moptista pohjoiseen.
Débo on pinta-alaltaan laajin Nigerin sisämaasuiston tulvajärvistä. Tulva-aikaan marras-joulukuussa se yhtyy lähellä sijaitseviin Walado Débo ja Korientzé -järviin, joiden yhteispinta-ala on enimmillään 600 neliökilometriä. Débojärven omaksi pinta-alaksi on mainittu 250 ja 190 neliökilometriä. Järveen virtaavat Nigerjoen lisäksi sen sivuhaarat Diaka ja Mayo Dembé. Sen laskujoet ovat Nigerin päähaara Issa Ber ja sivuhaarat Bara Issa ja Koli Koli.
Järvi on tärkeä vesilintujen asuinympäristö. Se julistettiin Ramsar-alueeksi vuonna 1987. Débojärvellä elää myös virtahepoja ja harvinaisia manaatteja. Järven rannoilla asuvat bozot harjoittavat kalastusta ja kuivana aikana se toimii fulbejen karjalaumojen laidunmaana.
Suomen musiikkitieteellinen seura
thumb|right|Internationale Musikgesellschaftin Suomen-osaston tilikirjan ensimmäinen aukeama tilikaudelta 1911–1912. Jäsenlistassa mukana mm. [[Ilmari Krohn, Armas Launis, Otto Andersson ja Heikki Klemetti.]] Suomen musiikkitieteellinen seura ry – Musikvetenskapliga sällskapet i Finland rf on tieteellinen yhdistys, jonka perusti Ilmari Krohn Helsingissä vuonna 1916 edistämään suomalaista musiikkitiedettä. Yhdistysrekisterissä seura on ollut vuodesta 1921 alkaen. Krohn oli perustanut jo vuonna 1911 Internationale Musikgesellschaftin Suomen-osaston, mutta sen toiminta keskeytyi I maailmansodan takia vuonna 1914
Lauri Tamminen
Lauri Esko Olavi Tamminen (1. joulukuuta 1919 Helsinki – 2. joulukuuta 2010 Lipen, Bulgaria ) oli suomalainen moukarinheittäjä.
Henkilöhistoria
Tammisen vanhemmat olivat Karl Hj. Tamminen ja Lempi Somersalmi ja puoliso Hilma (Himmi) Tiihonen. Tamminen palveli jatkosodassa JR 52:n riveissä joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä. Rukajärven suunnalla hän haavoittui 27. maaliskuuta 1942 tarkka-ampujan luodista, joka osui poskipäähän ja tuli takaraivon kautta ulos. Tamminen ylennettiin sodan jälkeen reservissä majuriksi. Vuoden 1987 eduskuntavaaleissa hän oli Perustuslaillisen Oikeistopuolueen ehdokkaana. Tamminen oli myös kuvataiteilija, hänen teoksiaan oli ensimmäisen kerran esillä näyttelyssä vuonna 1973. Helsingin sotilaspiirin mitali (1973) ja Helsingin oppilasurheilun mitali (1979) ovat hänen suunnittelemiaan.
Urheilu-ura
Vuonna 1938 Tamminen voitti nyrkkeilyssä alokkaiden Suomen mestaruuden. Hän sijoittui moukarinheitossa Lontoon 1948 olympialaisissa viidenneksi ja Helsingin 1952 olympialaisissa 20:nneksi. Tamminen edusti seuratasolla Helsingin Kisa-Veikkoja, Helsingin Voimailijoita ja Rekolan Urheilijoita. Hän voitti moukarinheiton Suomen mestaruuden vuosina 1949 ja 1951 ja saavutti SM-hopeaa vuosina 1950, 1952 ja 1953 sekä SM-pronssia vuosina 1945, 1946 ja 1947. Tamminen edusti Suomea yhteensä 20 maaottelussa vuosina 1945–1953 ja saavutti niissä viisi lajivoittoa. Tammisen henkilökohtainen ennätys moukarinheitossa oli 54,60 m vuodelta 1948. ”Laukki” Tamminen voitti vielä veteraanisarjoissa moukarinheiton MM- ja EM-mitaleja. Hän toimi Suomen Urheiluliiton lajivalmentajana vuosina 1961–1963 sekä maajoukkueen johtajana vuonna 1962.
Alexandru Fölker
Alexandru Fölker (s. 28. tammikuuta 1956 Orşova) on romanialainen käsipalloilija ja kolminkertainen olympiamitalisti. Fölker oli mukana Romanian hopeaa saavuttaneessa joukkueessa Montreálin olympialaisissa 1976. Hän osallistui myös kaksiin seuraaviin olympialaisiin Moskovassa ja Los Angelesissa, joista Romanian joukkue saavutti pronssimitalin.
Montreálissa Fölker pelasi vain yhdessä alkulohkon ottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Hänen onnistui kuitenkin tehdä ottelussa neljä maalia USA:n verkkoon. Moskovan olympialaisissa Fölker pelasi neljässä alkulohkon ottelussa sekä pronssiottelussa tehden yhteensä kahdeksan maalia. Los Angelesissa Fölker pelasi viidessä alkulohkon ottelussa ja pronssiottelussa, joissa hän heitti yhteensä kahdeksan maalia.
Jone Takamäki
Jouni Kullervo "Jone" Takamäki (s. 31. joulukuuta 1955 Helsinki) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan erityisesti saksofonistina. Saksofonin soittoon Takamäki intoutui kuusitoistavuotiaana vuonna 1971 kun hän kuuli Jan Garbarekia Tapiola-klubilla Takamäki on ollut mukana useissa jazz- ja rockyhtyeissä ja soittanut lukuisien artistien levyillä. Terapia -trio (Jone Takamaki-puhaltimet, Samppa Salmi-rummut, Make Lievonen-basso) herätti esiintymisellään kiinnostusta. Johanna-merkillä ilmestyi 1980-alussa kaksi Takamäen sooloalbumia: ensimmäinen omalla nimellään ja toinen Jone Takamäki Triona, jossa soittivat myös Samppa Salmi-rummut ja Antti Hytti. Jaakko Tahkolahti luonnehti Takamäen saksofonin soittoa jo 80-luvun alussa sekä teknisesti taitavaksi mutta samalla raivokkaan tunnepohjaiseksi ja herkäksi.
Jazzkokoonpanoista Takamäki on ollut mukana soittajana ja säveltäjänä muun muassa Tapio-Takamäki Quintetissa, Suhkan Uhkassa ja vuonna 1997 perustetussa Otná Eahketissa. Näiden lisäksi hän on soittanut 1980- ja 1990-luvuilla Edward Vesalan Sound and Furyssa, Raoul Björkenheimin Krakataussa ja Jorma Tapion Hugry Tribal Marching Bandissa.
Takamäki on säveltänyt myös elokuvamusiikkia (muun muassa Urpo ja Turpo -lasten animaatioihin) sekä näytellyt erityisesti Anssi Mänttärin elokuvissa.
Vuodesta 2005 lähtien Jone Takamäki on toiminut aktiivisesti teatterikentällä musiikin- ja äänisuunnittelun tekijänä ja vuodesta 2006 Takamäki on keskittynyt erityisesti soolo-konsertteihin ja japanilaisten shakuhachi- ja hochiku-huilujen soittamiseen.
Takamäki sai vuoden 2010 Säde-palkinnon äänisuunnittelutyöstään esitykseen Woyzeck. Palkinto jaettiin teatterialan Thalia-gaalassa 2011. Takamäelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2019.
Hanoi Rocks -muusikkona tunnetuksi tullut Sam Yaffa (oik. Sami Takamäki) on Jone Takamäen veli.
Televisio
Tabu (1986-1987)
Saint-Jeoire
Saint-Jeoire on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella.
Nähtävyyksiä
Kunnan nähtävyyksiä on 1200-luvulta peräisin oleva linna Château de Beauregard.
Dirlandaa
Dirlandaa on Anssi Mänttärin ohjaama televisioelokuva vuodelta 1999. Elokuva kertoo Risto Jarvan Loman (1976) ja Ere Kokkosen Uuno Epsanjassa -elokuvan (1985) tavoin Espanjaan lomailemaan lähteneistä suomalaisista. Tässä lähtijöinä on ryhmä varttuneita miehiä, joita opastaa hyljätyksi tullut ja rahattomaksi jäänyt kolmikymppinen suomalainen.
Arvion mukaan elokuva ei yllä Jarvan ja Kokkosen elokuvien tasolle mutta on kuitenkin mainettaan parempi.
Elokuvan teosta tehtiin myös dokumentti Kaksi viikkoa vieraassa kaupungissa eli näin tehtiin Dirlandaa (1999). Elokuva ei saanut tukea Elokuvasäätiöltä vaan rahoituksen taustalla oli tv-kanava Nelonen. Kokonaisbudjetti oli 2,5 miljoonaa markkaa.
Laulu (Tein lasinkuultavan laulun)
Leskisen lisäksi myös ainakin Petri Laaksonen, Kaj Chydenius, Unto Mononen ja Ilkka Aaltonen ovat säveltäneet runon kappaleeksi. Laaksosen versio löytyy ainakin Laaksosen itsensä levyttämänä, sekä Eino Grönin kokoelmalevyllä Soi maininki hiljainen vuodelta 1998. Lauluyhtye Hummeripojat on esittänyt Aaltosen sovitusta kappaleesta nimellä "Lasinkuultava laulu" Valomerkin jälkeen -levyllä. Mikko Perkoila on levyttänyt Monosen version.
Tambo
Rakenne ja käyttötarkoitukset
Inkat rakensivat useimmat tambot samoihin aikoihin, kun he alkoivat rakentaa ja päivittää tiejärjestelmäänsä Túpac Inca Yupanquin valtakaudella vuosina 1471–1493. Tutkijat arvioivat tamboja olleen ainakin 2 000. Suuren lukumäärän ja rakennelmien monipuolisuuden vuoksi niiden kokoa ja toimintoja on vaikea kuvailla tarkasti, mutta niissä oletetaan olleen ainakin asuin-, ruuanlaitto- ja varastotilat. Tämän lisäksi viitteitä lukuisista muista variaatioista on löydetty. Jotkin tamboista toimivat hyvin yksinkertaisina majataloina, kun taas osa niistä oli perimmiltään pieniä kaupunkeja, jotka tarjosivat tilapäistä majoitusta matkalaisille. Ei ole olemassa selkeitä merkkejä siitä, että nämä suuremmat tambot eroaisivat millään tavalla pienistä kylistä, joten rajan vetäminen on vaikeaa. vasen|pienoiskuva|Qunchamarkan tambo [[Machu Picchuun johtavan Inka Trailin varrella]] Tambojen käyttötarkoitukset olivat riippuvaisia niiden koosta sekä siitä, millaisia varusteita niissä oli tarjolla. Jokainen tambo oli kuitenkin kykeneväinen majoittamaan erilaisia valtion virkamiehiä. Esimerkiksi pienimmät tambot toimivat viestinvälitysasemina pääteitä pitkin juokseville chaskeille, jotka kuuluivat Inkavaltakunnan sanansaattajiin ja quipu-solmukirjoituksen tulkitsijoihin. Suuremmilla tamboilla oli muitakin käyttötarkoituksia, kuten toimia liikkeellä olevien armeijan joukkojen majoitus- ja tarvikevarastoina. Näitä rakennelmia ei kuitenkaan pidä sekoittaa qullqa-rakennuksiin, jotka toimivat pelkästään varastoina. Kaikkein suurimmat ja tasokkaimmat tambot oli tarkoitettu hallitsijan retkiä varten, joilla mukana oli myös hänen vaimonsa ja erinäisiä valtion virkamiehiä.
Matkailijoiden perustarpeiden kattamisen lisäksi suuremmista tamboista löytyi tilat muun muassa savenvalajille ja kutojille, jotka tuottivat erilaisia käyttötavaroita yhteisön tarpeisiin. Kylämäiset tambot toimivat myös hallinnollisina keskuksina, joista paikalliset valtiaat pystyivät valvomaan aluettaan. Niistä löytyi myös seremoniatilat, joita käytettiin uskonnollisten rituaalien harjoittamiseen. Historioitsijat ovat lisäksi löytäneet todisteita metsästyksestä, kaivostoiminnasta ja kokatuotannosta suurempien tambojen läheisyydestä.
Espanjalainen konkistadori Pedro Cieza de León viittasi useaan otteeseen tamboihin teoksessaan Crónicas de Peru. Seuraavassa osassa Cieza de León kuvaa tambojen yleistä käyttötarkoitusta. Tiedot hän kuuli paikallisilta asukkailta: ”Ja siellä oli riittävästi tarvikkeita heidän miehilleen, joka neljäs peninkulma oli majapaikka ja varastorakennus, ja edustajat sekä luottamusmiehet, jotka asuivat maakuntien pääkaupungeissa huolehtivat siitä, että alkuperäisasukkaat pitivät nämä majatalot tai asunnot (tambot) hyvin varusteltuina. Ja varmistaakseen, ettei kukaan saisi enempää kuin muut, ja että kaikki tekisivät osansa, he pitivät kirjanpitoa solmutekniikalla, mitä he kutsuivat quipuiksi, ja tällä keinoin, kun sotajoukot olivat ohittaneet alueen, he pystyivät tarkistamaan solmuista, ettei huijausta ollut tapahtunut.”
Sijainti ja välimatkat
Monien historioitsijoiden ja tutkijoiden mukaan tambot sijoitettiin noin päivän kävelymatkan päähän toisistaan. On kuitenkin yksilöllisiä eroja, kuinka paljon ihminen pystyy kävelemään päivässä, joten tämä tekee tulkinnasta ongelmallisen. Käytännössä etäisyydet vaihtelivat alle kymmenestä kilometristä 45 kilometriin. Monet eri tekijät vaikuttivat tambojen sijoittamiseen, mutta normaalisti ne pyrittiin rakentamaan vesistöjen lähelle suotuisaan maastoon. Joissain tapauksissa yksittäisiä tamboja on rakennettu syrjäisiin paikkoihin, mutta niiden sijaintien syystä ei ole saatu selvyyttä. Osa tambojen sijainneista lienee valittu sen perusteella, missä työvoimaa oli kulloinkin parhaiten saatavilla. Rakennelmien sijaintiin on saattanut vaikuttaa myös laamakaravaanien päivässä kulkema nopeus, sillä ne kulkivat hitaammin kuin yksinään juoksevat chaskit ja muut jalankulkijat. Toinen tärkeä matkailija, joka mahtoi liikkua hitaammin kuin tyypillinen matkaaja, oli Sapa Inka. Koska Sapa Inkan mukana matkusti valtava kulkue, oli heidän etenemisensä hitaanpuoleista, jolloin se edellytti tambojen tiiviimpää sijoittelua.
Arkkitehtuuri
Nykyään tambojen jäännöksiä on hajallaan ympäri Perua, Boliviaa, Chileä ja Kolumbiaa. Rauniot osoittavat merkkejä suuresta arkkitehtonisesta vaihtelusta. Vaikka tästä vaihtelusta on mahdotonta tehdä tarkempia huomioita enää tänä päivänä, joitakin karkeita luokituksia voidaan kuitenkin nähdä. Esimerkiksi jotkut tambot on rakennettu selkeästi ennen Inkavaltakunnan nousua, joten voidaan päätellä inkojen yksinkertaisesti ottaneen olemassa olevat rakennelmat haltuunsa ja muuttaneen ne tamboiksi. Tämän aikakauden arkkitehtuuri voidaan jakaa kahteen pääryhmään. Joitain tamboja ei ole muutettu lainkaan ulkoisesti eli niissä voidaan nähdä inkoja edeltävän aikakauden arkkitehtoninen tyyli, kun taas toisia on selkeästi uudistettu ja muokattu inkojen tyylin mukaiseksi.
Arkkitehtoninen ominaisuus nimeltä kancha löytyy useista Inkavaltion rakennelmista. Kancha käsittää ison suorakaiteen muotoisen rakennuksen, jonka sisälle on rakennettu pienempiä yksihuoneisia tiloja. Päätös rakentaa pienempiä asumuksia suuremman sisään lienee syntynyt ”Andien ylängön kylmästä ja sateisesta ympäristöstä”. Tutkija John Hyslop toteaa, että kanchat olivat läsnä inkojen rakennelmissa, vaihdellen ulkomuodoltaan aina Cuscon suuresta Qurikancha-temppelistä pieniin, syrjäisiin tamboihin inkateiden varsilla. Historioitsijoiden mukaan, vaikka kanchat eivät olleetkaan vain tamboja, kuvaa tambojen rakentaminen kanchatyylin mukaisesti niiden olleen olemassa lähinnä yksilöiden ja ryhmien majoituskäyttöä varten.
Tambot Inkavaltakunnan jälkeen
Tutkijat, kuten Craig Morris toteaa, että Inkavaltion valloituksen jälkeen Andien alueella asuneet muut sivilisaatiot kieltäytyivät käyttämästä tamboja inkojen aikaisiin tarkoituksiin. Tämän vuoksi Morris ehdottaa, että tambot olisivat olleet inkojen kulttuuriin kuuluva tapa levittää ”keinotekoista urbanismia” Andien alueelle. Tambojen arvellaankin olleen muille alueen ihmisille vähemmän merkityksellisiä, kuin mitä ne olivat inkoille itselleen. Tästä kertoo osittain myös rakennelmien sijoittelu; tambot oli monesti rakennettu eri hallinta-alueiden välisten kontaktien luomiseen ja matkustajien tarpeisiin, eikä niinkään suurien kyläkeskittymien lähelle.
Vaikka tambot eivät inkojen jälkeen enää olleetkaan Andien alkuperäiskansojen käytössä, ei niitä kuitenkaan täysin unohdettu: espanjalaiset valloittajat alkoivat käyttää valmista infrastruktuuria omiin tarkoituksiinsa. Valmiita rakennuksia käytettiin sellaisenaan, mutta espanjalaiset myös rakensivat omia rakennelmiaan inkateiden varsille. Nykyään tiedetäänkin, että kaikki tambot eivät ole peräisin inkojen ajalta, vaan osa niistä on rakennettu nimenomaan espanjalaisten saapumisen jälkeen.
Bir Tawil
thumb|upright|Yksinkertaistettu kartta, joka osoittaa [[Egyptin (keltainen ja vihreä) sekä Sudanin aluevaatimukset (sininen ja vihreä). Hala'ibin kolmio on merkitty vihreällä ja Bir Tawil valkoisella.]] thumb|right|350px|Yhdysvaltalaisten sotilasinsinöörien (USACE) vuonna 1960 laatima topografikartta. Bir-Tawilin alue on kartan yläreunassa.
Bir Tawil tai Bi'r Tawīl ( tai بئر طويل ) on Egyptin ja Sudanin alueella sijaitseva 2 060 neliökilometrin laajuinen alue, jota kumpikaan valtio ei katso alueeseensa kuuluvaksi. Koska se usein mainitaan samassa yhteydessä kuin läheinen Hala'ibin kolmio, sitä sanotaan joskus myös Bir Tawilin kolmioksi, vaikka se onkin muodoltaan nelikulmainen. Bir Tawilin ja Hala'ibin kolmion sekä Egyptille ja Sudanille kiistattomasti kuuluvien alueiden rajat kohtaavat samassa pisteessä.
Bir Tawilin asema ei-kenenkään-maana (terra nullius) on saanut alkunsa siitä, että Sudanin anglo­egyptiläinen yhteis­hallinto vahvisti vuonna 1899 "poliittiseksi rajaksi" 22. pohjoisen leveyspiirin, jota myöten raja kulki Punaiseen­mereen saakka, mutta vuonna 1902 britit vahvistivat siitä osittain poikkeavan "hallinnollisen rajan", jolla osa mainitun leveys­piirin pohjois­puolellakin olevasta alueesta, Hala'ibin kolmio, yhdistettiin hallinnollisesti Britannian ja Egyptin yhteis­hallinnossa olleeseen Sudaniin. Toisaalta Bir Tawil jäi tällöin vedetyn hallinnollisen rajan pohjoispuolelle, vaikka onkin vanhemman poliittisen rajan eli 22. leveyspiirin eteläpuolella. Siitä lähtien kun Sudan vuonna 1956 itsenäistyi, se on vaatinut pohjoisrajakseen vuonna 1902 vedettyä hallinnollista rajaa, kun taas Egypti on vaatinut etelärajakseen vuoden 1899 poliittista rajaa. Näin ollen Hala'ibin kolmiota vaativat itselleen molemmat valtiot, mutta Bir Tawilia ei kumpikaan.
Historia
Vuonna 1899 alueella hegemonian saavuttanut Iso-Britannia teki Egyptin kanssa sopimuksen Sudanin yhteishallinnosta. Siinä Sudanin ja Egyptin väliseksi poliittiseksi rajaksi vahvistettiin 22. leveyspiiri. Vuonna 1902 britti­hallinto veti kuitenkin siitä osittain poikkeavan "hallinnollisen rajan", jonka oli tarkoitus ottaa paremmin huomioon eri heimojen asuma-alueen. Bir Tawil kuului lähellä Assuania asuneen ababda-heimon laidunalueisiin, ja sen vuoksi se siirrettiin Egyptin hallintaan. Sen sijaan Hala'ibin kolmiosta tuli pohjoisin Khartumissa sijainneen brittiläisen kuvernöörin hallitsema alue, koska sen asukkaat olivat kulttuurisesti läheisempiä muun Sudanin asukkaiden kanssa.
Kun Sudan vuonna 1956 itsenäistyi, Egypti vaati vuonna 1899 rajaksi vahvistettua, leveys­piiriä pitkin kulkevaa rajaa maiden väliseksi rajaksi, jolloin Hala-ibin kolmio kuuluisi Egyptille mutta Bir Tawil Sudanille. Sudan sen sijaan vaatii vuoden 1902 hallinnollista rajaa, jolloin se saisi Hala-ibin, mutta Bir Tawil jäisi Egyptille. Näin ollen molemmat valtiot vaativat itselleen Hala'ibin kolmiota, mutta kumpikaan ei vaadi vähempiarvoista Bil Tawilin aluetta, jonka on pinta-alaltaan vain kymmenesosa edellisestä ja asumaton eikä sijaitse meren rannalla. Sen enempää Sudanilla kuin Egyptilläkään ei ole kansainvälisen oikeuden hyväksymää perustetta vaatia molempia alueita, mutta kumpikaan ei ole halukas luopumaan Hala'ibista. Kun mikään muukaan valtio ei vaadi Bir Tawilia, se on yksi harvoista maailman maa-alueista, joita mikään valtio ei pidä alueeseensa kuuluvana. Käytännössä alue on Egyptin hallinnassa, mutta sitä ei ole merkitty Egyptiin kuuluvaksi maan hallituksen julkaisemissa kartoissa.
Maantiede
Bir Tawil on 2 060 neliökilometrin laajuinen nelikulmainen alue. Sen pohjoisraja on 95, itäraja 26, eteläraja 46 ja länsiraja 49 kilometrin pituinen.
Alueen pohjoisrajalla on 459 metrin korkuinen vuori, Jabal Tawil, idässä 662 metrin korkuinen Jebel Hagar ez Zarqa.
Alueen eteläosan kautta kulkee Tawil-niminen vadi, joka tunnetaan myös nimellä Khawr Abū Bard.
Aluevaatimukset
Tietokirjailija Alastair Bonnett väitti eräässä teoksessaan vuonna 2014, että Bir Tawil on maailman ainoa asumiskelpoinen paikka, jota mikään valtio ei ole vaatinut itselleen.
Useat henkilöt ovat kuitenkin Internetissä vaatineet aluetta itselleen perustaakseen sinne suunnittelemansa mikrovaltion. Esimerkiksi yhdysvaltalainen Jeremiah Heaton kävi paikalla vuonna 2014 aikoen muodostaa siitä "Pohjois-Sudanin kuningaskunnan".
Various claims
Due to its status as de jure unclaimed territory, multiple individuals and organizations have attempted to claim Bir Tawil. However, due to the remoteness and hostile climate of the region, the vast majority of these claims have been by declarations posted online from other locations.
One who claims he visited Bir Tawil was Jack Shenker, who, in 2011, planted a multicolored flag designed around a yellow desert fox.
A Sin Act
A Sin Act on puolalaisen heavy metal -yhtye Chainsawin kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2006.
Bir Tawil
Various claims
Another exception is Jeremiah Heaton, an American citizen who traveled to Bir Tawil in 2014 to claim the region as a new sovereign state, the Kingdom of North Sudan,   and subsequently announced the establishment of self-styled "embassies" elsewhere in the world. -->
Jääpallon Suomen Cup 2020–2021
Jääpallon Suomen Cup-mestaruus 2020–2021 ratkaistiin yhdeksällä joukkueella. Alkuottelut pelattiin kahdessa lohkossa, joista kummastakin voittajat etenivät suoraan loppuotteluun.
Porvoon Akilles voitti kolmannen perättäisen Suomen cupin mestaruuden.
Oulu
Lohko A pelattiin Oulussa 30.10.-1.11.2020 Lohkossa pelasivat Akilles, Kampparit, Narukerä ja OLS.
Jyväskylä
Lohko B pelattiin Jyväskylässä 14.-15.11.2020 Lohkossa pelasivat HIFK, JPS, WP-35, Botnia ja Veiterä.
Kuurojen urheilu
Kuurojen urheilu on kuurojen tai vaikeasti kuulovammaisten harjoittamaa urheilua. Se poikkeaa kuulevien urheilusta siten, että kilpailuun liittyviä komentoja ei voida antaa äänimerkeillä (starttipistooli, erotuomarin pilli). Suomessa on määritelty että kuurojen urheilukilpailuihin voivat osallistua urheilijat, joiden kuulovaje on 55 desibeliä tai enemmän.
Suomessa on noin 500 000 kuulovammaista, joista kuuroja on noin 5 000. Varsinaisia jäseniä Suomen Kuurojen Urheiluliiton (SKUL) kolmessatoista jäsenseurassa on noin 1 000.
Erotuomarin merkinanto kuurojen jääkiekko-ottelussa
Tuomarin merkinantona on pillin lisäksi flash-valoja kaukalon ympärillä (Kansainvälisissä kuurojen jääkiekkoturnauksissa). Otteluissa viittomakieli, tuomarimerkit ovat kansainvälisiä. Muuten säännöt ovat kuuroilla samat kuin kuulevilla. Selvityksessä käytetään viittomakielisiä tulkkeja. Joissakin otteluissa tuomari heiluttaa punaista käsilippua vihellyksen ohella.
Kanimozhi
Kanimozhi (s. 5. tammikuuta 1968) on intialainen poliitikko, joka edustaa Dravida Munnetra Kazhagam (DMK) -puoluetta. Hän toimi parlamentaarikkona Rajya Sabhassa vuosina 2007–2019, kunnes hänet valittiin Lok Sabhaan vuonna 2019. Hänen isänsä on entinen DMK:n puheenjohtaja ja Tamil Nadun pääministeri M. Karunanidhi sekä veljensä poliitikko M. K. Stalin.
Ennen poliittista uraansa Kanimozhi työskenteli toimittajana sekä osallistui kulttuurielämän rientoihin. Hän myös osallistui isänsä kanssa tärkeisiin poliittisiin tapaamisiin. Vuonna 2007 hän aloitti kansantaidefestivaalin, joka toi hänelle mainetta kulttuuripiireissä. Poliittista suosiota hän sai järjestämällä rekrytointimessuja pienissä kylissä. Vuonna 2007 hänet valittiin maansa parlamentin ylähuoneeseen edustamaan Tamil Nadun osavaltiota. Vuonna 2011 hänet pidätettiin korruptiosta syytettynä, koska hänen väitettiin ottaneen lahjuksia vastaan puolueensa omistaman Kalaignar TV -kanavan kautta vuonna 2008. Hänet vapautettiin kuitenkin saman vuoden aikana.
Kanimozhi valittiin vuonna 2013 toiselle kaudelleen Rajya Sabhaan kongressipuolueen tuella. Vuonna 2015 hänet valittiin puolueensa naisjärjestön johtoon samalla kun hänen isänsä Karunanidhi valittiin puolueen puheenjohtajaksi. Kaksi vuotta myöhemmin hänestä tuli ammattiyhdistysjohtaja, kun hänet äänestettiin toimittajaliiton puheenjohtajaksi. Vuonna 2019 hänet äänestettiin ensimmäiselle kaudelleen Lok Sabhaan. Lok Sabhan jäsenenä hän on kritisoinut Intian uutta kansalaisuuslakia, joka hänen mukaansa on ensivaihe Intian hindulaistamiseksi.
Larry Houston
Larry Houston on yhdysvaltalainen animaattori, tuottaja ja animaatio-ohjaaja, joka on työskennellyt animaation parissa vuodesta 1980 lähtien. Enimmäkseen hän on ollut eri Marveliin perustuvien animaatioiden parissa, kuten Hämähäkkimies, Spider-Man and His Amazing Friends, Hulk, Pryde of the X-Men, X-Men ja Ultimate Avengers 2. Näiden lisäksi muita sarjoja ovat olleet Thundarr barbaari, Action Force, Action Force: The Movie, Turtles – mutanttikilpikonnat, RoboCop, Kapteeni Planeetta, RoboCop: Alpha Commando ja Prätkähiiret.
Harwell Dekatron
pienoiskuva|oikea|Harwell Dekatron. Harwell Dekatron oli varhainen digitaalinen tietokone, joka rakennettiin Atomic Energy Research Establishmentille. Tietokonetta käytettiin ensi kerran vuonna 1951. Tietokoneen rakentaminen alkoi vuonna 1949.
Tietokonetta ei koskaan tarkoitettu nopeaksi vaan luotettavuutta painotettiin enemmän kuin nopeutta. Tarkoitus oli vähentää käsin tehtävää laskentaa.
Tietokone korvattiin vuonna 1956 ja se sai nimen ”Witch”. Tietokone restauroitiin käyttöön vuosien 2009–2012 aikana. Guinness Book of Records nimesi tietokoneen vanhimmaksi toimivaksi digitaaliseksi tietokoneeksi vuonna 2013.
Les Gets
Les Gets on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella.
Feidiaan työpaja
Historia
thumb|left|160px|Feidiaan työpajan pienoismalli. [[Olympian arkeologinen museo.]] thumb|left|160px|Työpajasta löydetty Feidiaan [[oinokhoe. Olympian arkeologinen museo.]]
Työpaja rakennettiin noin vuonna 430 eaa. tunnetun kuvanveistäjä Feidiaan käyttöön ja se toimi hänen työpajanaan hänen työstäessään suurikokoista, kullasta ja norsunluusta tehtyä Zeuksen kuvapatsasta läheistä Zeuksen temppeliä varten. Temppeli oli valmistunut 26 vuotta aiemmin, vuonna 456 eaa. Feidias siirtyi Olympiaan saatuaan Parthenonin koristelut valmiiksi Ateenassa. Kuvapatsaan, joka luettiin myöhemmin yhdeksi maailman seitsemästä ihmeestä, veistäminen kesti todennäköisesti useita vuosia. Löydösten perusteella rakennus olisi saattanut olla työpajakäytössä vielä vuonna 420 eaa. Patsas todennäköisesti siirrettiin temppeliin osina ja koottiin siellä uudelleen.
Vaikka työpajarakennus oli tarkoitettu väliaikaiseksi, se säilyi käytössä ja siihen tehtiin muutoksia aina roomalaiselle ajalle saakka. Rakennusta käytettiin ainakin pyhäkkönä, jossa oli eri jumalille omistettuja alttareita. Varhaiskristillisellä ajalla noin 435–451 jaa. rakennus muutettiin kirkoksi rakentamalla sen säilyneiden osien päälle basilikakirkko. Se oli koko Eliksen alueen ensimmäinen tunnettu varhaiskristillinen kirkko. Kirkko tuhoutui maanjäristyksessä vuonna 550. Tästä huolimatta rakennus on käyttöhistoriastaan johtuen Olympian rakennuksista kaikista parhaiten säilynyt.
Feidiaan työpaja kaivettiin esiin jo Olympian ensimmäisissä, ranskalaisten suorittamissa arkeologisissa kaivauksissa vuonna 1829. Sitä arveltiin heti alusta Feidiaan työpajaksi. Järjestelmälliset tutkimukset suoritettiin osana saksalaisten kaivauksia 1900-luvun jälkimmäisellä puoliskolla.
Rakennus ja löydökset
thumb|right|220px|Feidiaan työpajan rauniot sisältä. Näkyvissä mm. kirkkovaiheen marmorisen kuoriaitauksen jäänteet. Varhaiskristillisessä basilikassa oli kolme laivaa ja apsis sekä alttari itäpäässä eli entisen sisäänkäynnin paikalla. Sisäänkäynti oli nyt länsipäässä olleen nartheksin eteläosassa. Seinät oli tehty tiilestä, lattia marmorista ja katto puusta. Kirkon matala kuoriaitaus, joka oli tehty marmorista, on säilynyt.
Synchronous Technology
Synchronous Technology on Siemens PLM Softwaren omiin tuotteisiinsa luoma suoramallinnustekniikka, joka käyttää hyväksi Siemensin omistamia Parasolid ydintä ja D-Cubed relaatioiden ratkaisijaa. Synchronous Technology tai lyhyesti ST, löytyy Siemensin CAD -tuotteista Solid Edgestä sekä NX:stä. Moni muu suunnitteluohjelmisto valmistaja ostaa Siemensiltä Parasolidin, D-cubedin tai molemmat.
Menetelmä
Tekniikan avulla mallinnettaessa ei synny perinteistä historiapuuta, jossa osaan tehdyt piirteet näkyvät luomisjärjestyksessä. Tämä mahdollistaa osien perinteistä mallinnusta helpomman muokattavuuden, kun piirteet eivät rakennu aiemmin luodun päälle. Piirteiden relaatiot, kuten kohtisuoruus, tangentiaalisuus jne., sekä dimensiot ovat edelleen käytettävissä, mutta niitä pystytään muokkaamaan helposti. Menetelmä on käytettävissä sekä osa- että ohutlevymallinnuksessa.
Mallinnus
Mallinnus alkaa samaan tapaan kuin perinteinen, luomalla aluksi sketsi, josta luodaan haluttu piirre. Tämän jälkeen pursotetun kappaleen muokkaus tapahtuu itse osaa, ei sketsiä, muokkaamalla. Uusien piirteiden luontia varten voidaan piirtää uusia sketsejä, joilla luodaan uusia piirteitä vanhan rakenteen lisäksi/leikkaamiseksi tai olemassa olevaa geometriaa muokkaamalla.
BAM (elokuva)
BAM on vuonna 2008 valmistunut dokumenttielokuva venäläisten komsomoltyöläisten haaveesta rakentaa rautatie Baikalin ja Amurin välille. Elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut Jouni Hiltunen ja tuottanut helsinkiläinen tuotantoyhtiö Making Movies.
Synopsis
BAM eli Baikalin–Amurin päärata (Baikalo-Amurskaja Magistral) oli Leonid Brežnevin utopistiselta vaikuttanut suunnitelma rakentaa yli 3 500 kilometriä rautatietä ja yli 200 asemaa ja kaupunkia Etelä-Siperiaan viidessä vuodessa. Työntekijöiksi valittiin Komsomol-nuoria eli Neuvostoliiton kommunistisen puolueen nuorisojärjestön jäseniä.
”Tämä projekti tulee ratkomaan taloudelliset ongelmamme. Kehotan teitä jättämään arkielämänne ja ilmoittautumaan mukaan tähän isänmaalliseen projektiin”, Leonid Brežnev julisti maaliskuussa 1974.
Ehkäpä viimeistä kertaa neuvostohallitus onnistui rekrytoimaan kymmeniä tuhansia idealistisia nuoria, jotka todella uskoivat asiaansa. He olivat BAM-radan pioneereja, jotka jättivät kotinsa ja vanhempansa Neuvostoliiton eurooppalaisissa osissa ja muuttivat Siperiaan. Filmiryhmät seurasivat vuosikausia radan rakentamista. Dokumentteja ja uutispätkiä käytettiin propagandamateriaalina sekä Neuvostoliitossa että lännessä.
Viisivuotissuunnitelma radan valmistumiseksi muuttui toiseksi viisivuotissuunnitelmaksi, ja lopulta rakentaminen kesti peräti 30 vuotta.
Dokumenttielokuva BAM kertoo BAM:in rakentajista – ihmisistä, jotka rakensivat omin käsin tulevaisuutensa sekä perustivat perheensä ja kasvattivat lapsensa radan varrella. Heistä tuli ensin sankareita, mutta Neuvostoliiton hajottua heidät unohdettiin.
Elokuvan kaksi päähenkilöä, Aleksander Bondar ja Ivan Varsavskij, työskentelivät BAM:illa työprikaatien johtajina. Heidät nimitettiin Sosialistisen työn sankareiksi ja heistä tuli aikanaan – kiitos filmiryhmien ja television – äärimmäisen kuuluisia ihmisiä Neuvostoliitossa.
Karl Ferdinand Becker
thumb|Karl Ferdinand Becker Karl Ferdinand Becker (14. huhtikuuta 1775 Lieser – 4. syyskuuta 1849 Offenbach am Main) oli saksalainen kielitieteilijä.
Becker kirjoitti kirjan Deutsche Sprachlehre (kaksi osaa 1827–1829), laajennettuna nimellä Ausführliche deutsche Grammatik (kolme osaa, 1836–1839, 2. painos 1870). Kun tutkimus oli siihen asti lähtenyt Johann Christoph Adelungin määrittelemien suuntaviivojen mukaan, otti Becker tutkimuksissaan käyttöön loogisemman näkökulman, ja hänellä oli 1840- ja 1850-luvulla suuri vaikutus kielentutkimukseen.
Beckerillä oli vaikutusta myös suomalaisiin tutkijoihin, ja hän käsitteli teoksissaan myös suomen kieltä.
Eeva Joenpellon kirjailijakoti
thumb|270px|Eeva Joenpellon kirjailijakoti Sammatissa (punainen talo rinteessä). Eeva Joenpellon kirjailijakoti on Sammatissa sijaitseva, kirjailija Eeva Joenpellon 1970-luvulla rakennuttama talo, jonka hän testamenttasi WSOY:n kirjallisuussäätiölle kirjailijoiden käyttöön. Talossa on asunut kirjailijoita vuodesta 2005. Asumiskauden pituus on noin kolme vuotta. Kesäajat talo on Joenpellon perikunnan käytössä.
Asukkaat
Talossa ovat asuneet seuraavat kirjailijat:
Ningbo Bird
Ningbo Bird Co. Ltd, usein vain Ningbo Bird on kiinalainen matkapuhelinten ja tablettien valmistaja. Se oli suurin matkapuhelinten myyjä Kiinassa vuosina 2003–2005.
Yhtiö perustettiin vuonna 1992 Fenghuassa, ja vuonna 1997 siitä tuli Kiinan suurin hakulaitevalmistaja. Ningbo Bird alkoi valmistaa matkapuhelimia vuonna 1999. Se listattiin Shanghain pörssiin seuraavana vuonna. Kun se pyrki kansainvälisille markkinoille, BIRD International perustettiin Hongkongissa vuonna 2003.
Ningbo Birdillä on tutkimus- ja kehityskeskukset Chongqingissa, Hangzhoussa ja Ningbossa.
Ubuntu (täsmennyssivu)
Ubuntu voi tarkoittaa seuraavia:
Filonoe
Filonoe oli kreikkalaisessa mytologiassa kahden eri naishahmon nimi.
Salatiga
Salatiga on kaupunki Keski-Jaavan provinssissa Indonesiassa noin 40 kilometriä Semarangista etelään ja noin 50 kilometriä Yogyakartasta pohjoiseen Merbabu- ja Telomoyo-tulivuorten juurella. Kaupunki on perustettu vuonna 750. Kaupungissa oli vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan 183 631 asukasta, ja sen pinta-ala on 57,4 neliökilometriä.
Maailman paras maa – Världens bästa land
Maailman paras maa – Världens bästa land on Ilkka Kalevi Tillasen & Rantaremmin 2. toukokuuta 2012 julkaistu studioalbumi. Albumin julkaisi Joku Roti Records.
Asko Kaikusalo
Asko Kullervo Kaikusalo (4. helmikuuta 1941 Helsinki – 10. toukokuuta 2012 Luhanka) oli suomalainen luonnontutkija ja tietokirjailija, joka teki pitkän uran akateemisten piirien ulkopuolisena luonnontutkijana. Koulutukseltaan Kaikusalo oli ylioppilas. Kirjoittajana Kaikusalo teki merkittävää työtä pikkunisäkkäiden parissa ja erityisesti myyräseurannassa. Viimeisessä omaelämäkerrallisessa kirjassaan Sopulipoluilla hän kertoo tutkijanuransa alkuvaiheista 50 vuotta aikaisemmin. Eläintutkijana Asko Kaikusalo avusti professori Olavi Kalelan projekteissa. Hänen kiinnostuksensa kohteena olivat yli 40 vuotta nimenomaan sopulit, joiden parissa hän teki paljon maastotöitä. Kaikusalo kirjoitti juttuja myös Eläinmaailma-lehteen.
Ampumahiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1990
Ampumahiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1990 pidettiin Säkylässä.
7,5 km
<br style="clear:both" />
15 km
<br style="clear:both" />
Demokraattinen sentralismi
Demokraattinen sentralismi on eräiden kommunististen puolueiden noudattama periaate, jonka mukaan puolueen jäsenet voivat käydä vapaata keskustelua. Kun aiheesta on järjestetty sitova äänestys, keskustelun tulee päättyä ja puolueen jäsenten tulee sitoutua siihen ehdottomasti. Alemman portaan tulee noudattaa puoluejohdon päätöksiä. Demokraattisen sentralismin teorian loi Vladimir Lenin. Hänen mukaansa puolue oli vallankumouksen etujoukko, mikä edellytti äärimmäistä kurinalaisuutta ja tiukkaa järjestäytymistä. Vapaa keskustelu johtaisi kuppikuntaiseen ja riitelyyn, mutta toisaalta tiukka keskusjohtoisuus tukahduttaisi rivijäsenten oma-aloitteisuuden. Demokraattisessa sentralismissa yhdistyivät siten demokratia, joka mahdollistaa uusien ajatuksien esittämisen, sekä sentralismi, joka mahdollistaa yhtenäisyyden ja kurin.
Marxilais-leninistisessä poliittisessa järjestelmässä ei ole muuta kuin yksi puolue. Kilpailevia puolueita ei siis ole. Siten päätökset on muodostettava yhden puolueen sisällä, eikä useampien puolueiden yhteisenä kompromissina. Leninin mukaan puolueen sisällä on vapaus keskustella päätettävistä asioista. Venäjän kommunistinen puolue (bolševikit) omaksui demokraattisen sentralismin 10. puoluekokouksessa vuonna 1921. Myöhemmin samaa periaatetta ovat noudattaneet myös Kiinan kommunistinen puolue sekä lukemattomat pienemmät puolueet.
Käytännössä demokratia on toteutunut yksipuoluejärjestelmissä heikosti, ja puolueen rivijäsenten osaksi on jäänyt hyväksyä johdon tekemät päätökset. Neuvostoliitossa näin kävi erityisesti Iosif Stalinin kaudella vuodesta 1928 alkaen, jolloin puoluekokouksia järjestettiin harvakseltaan.
Samu Kemppi
Samu Kemppi (s. 2002 ) on suomalainen aktivisti, joka tuo aktiivisesti esille lastensuojelun epäkohtia ja vaatii niihin muutosta.
Kemppi on perustanut Apua Nuorille- järjestön vuonna 2017. Järjestön tehtävänä on auttaa vertaistuellisesti nuoria ja ohjata heitä ammattiavun ääreen.
Kemppi on suorittanut peruskoulun oppimäärän Kosken Koulukeskuksessa Imatralla ja hän aloitti lukio-opinnot vuonna 2020.
Apua Nuorille -tiimi
Samu Kempin perustama Apua Nuorille -tiimi tarjoaa nuorille vertaistukea, apua ja ohjausta nettisivujen chatissa.
Nuoret voivat ottaa palveluun yhteyttä, ja Kempin kanssa toimiva tiimi tarjoaa heille vertaistukea ja ohjaa nuoria tarvittaessa ammattiavun tai viranomaisavun piiriin. Ensimmäisen puolentoista vuoden aikana palveluun tuli 16 000 yhteydenottoa. Viestit koskevat koulukiusaamista, perheväkivaltaa, itsetuhoisuutta, masennusta ja syömishäiriöitä.
Kemppi ja tiimi toiminnallaan pyrkii tekemään lapsille ja nuorille ammattiavun hakemisesta helpompaa.
Cryptochironomus baeus
Cryptochironomus baeus on surviaissääskiin kuuluva kaksisiipislaji, joka elää Sudanissa.
Ugandan pääministeri
Ugandan pääministeri johtaa Ugandan hallitusta, vaikka hallituksen todellinen päämies on presidentti.
Ugandan pääministerin virka perustettiin ensi kerran vuonna 1962. Vuonna 1966 siihenastinen pääministeri Milton Obote kumosi perustuslain, lakkautti pääministerin viran ja julistautui presidentiksi. Vuonna 1980 pääministerin virka perustettiin uudelleen.
Johann Elias Schlegel
Schlegelin veljenpoikia olivat August Wilhelm von Schlegel and Friedrich von Schlegel.
Belgian Grand Prix 2012
Belgian Grand Prix 2012 (virallisesti 2012 Formula 1 Shell Belgian Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2012 12. osakilpailu, joka ajettiin 2. syyskuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n moottoriradalla Belgiassa.
Vapaat harjoitukset
Williamsin kolmoskuljettaja Valtteri Bottas ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Bruno Sennan tilalla. HRT:n Dani Clos ajoi Narain Karthikeyanin tilalla.
Aika-ajo
Paalupaikalle ajoi ylivoimaisesti Jenson Button. Kimi Räikkönen ajoi aika-ajoissa neljänteen lähtöruutuun, mutta nousi yhden pykälän Pastor Maldonadon saatua lähtöruuturangaistuksen. Heikki Kovalainen oli aika-ajoissa yhdeksästoista, mutta nousi yhden pykälän Nico Rosbergin saatua rangaistuksen.