cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bob Gaudio
Elämä ja ura
Gaudio on tuottanut Neil Diamondille neljä albumia. Hänen Diamondille ja Barbra Streisandille kirjoittamansa duettokappale ”You Don’t Bring Me Flowers” oli ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi. Diamond esiintyi The Jazz Singer – tie tähtiin -elokuvan pääosassa vuonna 1980 ja Gaudio toimi elokuvan musiikkiraidan tuottajana. Muita elokuvia, joihin Gaudio on säveltänyt tai tuottanut musiikkia, ovat muun muassa Kauriinmetsästäjä (1978), Dirty Dancing – kuuma tanssi (1987), Mafiaveljet (1990) ja Mrs. Doubtfire – Isä sisäkkönä (1993).
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1946
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1946 oli 6. kausi, jolloin pelattiin miesten koripallon Suomen mestaruudesta. Kauden päättyessä Turun Riento ja Helsingin NMKY olivat tasapisteissä ja mestaruus oli ratkaistava uusintaottelussa,
Mestaruussarja
Uusinta mestaruudesta
HNMKY:n joukkue: Osmo Joutsen, Simo Joutsen, Hemming Lehtinen, Eeri Nick, Reino Nick, Kauko Pälvi, Lars Spaak, Osmo Tuominen.
TUL:n mestaruus
Danny Horn
Danny Horn (s. 1989) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa Doctor Who Karzanina.
Ton van Klooster
pienoiskuva|Ton van Klooster Anton ("Ton") Willem van Klooster (17. helmikuuta 1954, Hilversum, Pohjois-Hollanti), on alankomaalainen entinen uimari, joka osallistui kotimaansa riveissä kesäolympialaisiin 1972. Siellä hän karsiutui 400 ja 1500 metrien vapaauinneissa alkuerissä. Kesäolympialaisissa 1992 van Klooster toimi Alankomaiden uintimaajoukkueen päävalmentajana.
Ole Wackström
Ole Rafael Wackström (20. syyskuuta 1932 Porvoon maalaiskunta – 8. huhtikuuta 2015 Porvoo ) oli suomalainen kilpapyöräilijä.
Wackström edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Méxicossa 1968 hän sijoittui neljän kilometrin takaa-ajossa 16:nneksi Suomen ennätyksellä 4.50,76, joukkueajossa 19:nneksi yhdessä Raimo Suikkasen, Raimo Honkasen ja Mauno Uusivirran kanssa sekä henkilökohtaisessa maantieajossa 57:nneksi. Münchenissä 1972 hän sijoittui 100 kilometrin joukkueajossa 18:nneksi yhdessä Kalevi Eskelisen, Harry Hannuksen ja Mauno Uusivirran kanssa sekä keskeytti henkilökohtaisessa maantieajossa.
Seuratasolla Ole Wackström edusti Porvoon Akillesta, jonka kunniajäsen hän on. Hän voitti maantie- ja ratalajeissa vuosina 1955–1974 yhteensä 29 Suomen-mestaruutta, joista kolmetoista tuli henkilökohtaisista lajeista. Hän teki Suomen ennätyksiä muun muassa 5 kilometrillä (6.32,5), 10 kilometrillä (13.20,8), 20 kilometrillä (27.11,6), 30 kilometrillä (41.12,0), 40 kilometrillä (55.13,0) sekä tunnin ajossa (43 415 m).
Ole Wackström toimi Suomen pyöräilyjoukkueen valmentajana muun muassa Moskovan olympialaisissa 1980 ja neljä vuotta myöhemmin Los Angelesin kisoissa. Hänen poikansa Patrick ja Sixten Wackström kuten myös veljensä Erik ja Bror Wackström ovat menestyneet pyöräilijöinä.
Otava
Otava tarkoittaa seuraavia:
Hiekanpään koulu
Hiekanpään koulu on Pieksämäen ainoa yläkoulu (luokka-asteet 7–9).
Hiekanpään koulu on oppilasmäärältään Pieksämäen suurin peruskoulu. Vuonna 2016 koulua kävi 511 oppilasta.
Hiekanpään koululle rakennettiin Hiekanpään alueelle uudisrakennus, joka valmistui keväällä 2020. Koulu rakennettiin eri tontille kuin aiempi koulurakennus. Koulun lähipiirissä toimivat muun muassa Valona lastenkoti, STEP-koulutus, museo, Diakonia-ammattikorkeakoulu, Hiekanpään päiväkoti ja vanhusten palvelukoti, Ammattiopisto Spesia, urheilutalo, uimahalli ja jäähalli sekä Pieksämäen vanha kirkko.
Teen Mom
Teen Mom tai Teen Mom OG on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin Music Television -kanavalla 8. joulukuuta 2009. Sarja on spin-off samalla kanavalla esitetylle 16 and Pregnant -televisiosarjan ensimmäiselle tuotantokaudelle. Sarjassa seurataan nuorten elämää äiteinä. Sarjalle on tehty kaksi jatko-osaa Teen Mom 2 ja Teen Mom 3. Kakkos- ja kolmososissa seikkailevat muilta 16 and Pregnant -kausilta tutut tytöt perheineen.
Catholic Encyclopedia
Catholic Encyclopedia, nykyisin myös nimellä Old Catholic Encyclopedia tunnettu, on 1900-luvun alussa toimitettu englanninkielinen tietosanakirja liittyen katolilaisuuteen. Teos ilmestyi useana eri niteenä vuosien 1907–1914 välillä, eli se toimitettiin kokonaisuudessaan konservatiivisen paavi Pius X:n pontifikaatin aikana.
Harmaaminttu
Harmaaminttu (Mentha longifolia) on isokokoinen, aromaattisen tuoksuinen ruohokasvi minttujen suvussa. Sitä viljellään maustekasvina.
Catholic Encyclopedia
Kirjan kirjoitustyössä tärkeimpinä valvojina toimi useita katolilaisten oppilaitosten opettajia, ja se sai hyväksynnän silloiselta New Yorkin arkkipiispalta, kardinaali John Murphy Farleylta.
Nykyaikana Catholic Encyclopedian tiedot ovat osin vanhentuneita ja osittain myös ristiriidassa modernimpien lähteiden kanssa. Kirja ei esimerkiksi tunne noin viittäkymmentä vuotta myöhemmin pidettyä Vatikaanin toista kirkolliskokousta, joka muutti paljon katolilaista oppia ja kirkkoa.
Harmaaminttu
Ulkonäkö ja koko
Monivuotinen harmaaminttu kasvaa 40–100 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on karvainen ja haaroo yläosastaan. Kapeansoikeat lehdet ovat ruodittomat, karvaiset, alta huopakarvaiset. Harmaamintun kukinto on tähkämäinen, tavallisesti tiheä. Kukan verhiö ja teriö ovat karvaisia. Teriö on pieni, väriltään punertava ja kukan heteet ovat sitä pidempiä.
Moision koulu (Mikkeli)
Moision koulu on alakoulu (luokka-asteet 1–6), joka toimii Mikkelin Annilan kaupunginosassa valtatien 13 eli Lappeenrannantien varrella, Tuukkalan ABC-aseman vieressä.
Vuonna 2016 Moision koulua kävi 145 oppilasta.
Hayden Foxe
Hayden Foxe (s. 23. kesäkuuta 1977 Sydney) on australialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Foxe debytoi Australian maajoukkueessa 1998. Hän on pelannut 11 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Messier 9
Messier 9 on pallomainen tähtijoukko Käärmeenkantajan tähdistössä. Kohteen löysi Charles Messier vuonna 1764. M9 on varsin lähellä oman galaksimme Linnunradan keskustaa. Sen laskettu etäisyys galaksimme keskustasta on noin 5 500 valovuotta, kun taas sen etäisyys aurinkokunnastamme on n. 25 800 valovuotta.
Kohteesta on löydetty 13 muuttuvaa tähteä. Kohde on mahdollista nähdä kiikareilla. Kaukoputkella paljastuu yksittäisiä tähtiä ja joukon ulkonäkö pääsee oikeuksiinsa.
Palkki (rakennusosa)
thumb|Ahmaskosken maantiesillan teräspalkit [[Valtatie 22|Valtatie 22:lla Utajärvellä ovat lähes 100 metrin pituiset.]]
Palkin tehtävä rakenteessa on yleensä kannatella ylempiä rakenteita kuten lattialaattaa, välipohjaa, yläpohjaa, kattoa, ovi- tai ikkuna-aukkoa.
Palkkeja valmistetaan yleisesti puusta, betonista ja metalleista. Yleisin palkin valmistusmateriaali Suomessa talonrakentamisessa on puu. Muita palkkimateriaaleja ovat betoni, teräs ja alumiini.
Puupalkit
Liimapuupalkki on puulamelleista liimaamalla tehty kerrosrakenne. Palkissa on vähintään neljä lamellia. Palkin ylin ja alin lamelli ovat suurimmassa rasituksessa, joten niiden virheettömyyteen kiinnitetään erityistä huomiota. Liimapuu on yleisimmin lujuusluokkaa L40, joka vastaa eurooppalaista GL32-luokkaa.
Teräsbetonipalkit
thumb|[[Kiiminkijoki|Kiiminkijoen Määtänvirralla Olvasjärventiellä Juorkunassa ylittävän sillan betoniset palkit.]]
Teräsbetonipalkit voidaan valmistaa työmaalla tai tehtaassa. Terästen (harjateräs/teräspunokset) tehtävänä on ottaa vastaan vetojännitys ja betonin puristusjännitys. Betonin vetolujuus on heikko, mutta puristuslujuus sen sijaan erittäin hyvä.
Yksiaukkoisessa palkissa puristus sijoittuu palkin yläreunaan ja veto taas alareunaan, jonka vuoksi harjateräkset on sijoitettu pääosin palkin alapintaan, vähintään 20 mm suojaavan betonikerroksen sisään. Tehdasvalmisteiset teräsbetonipalkit voidaan esijännittää, jolloin niiden kantokyky kasvaa.
Metallipalkit
Metalleista yleisin valmistusmateriaali on teräs. Myös alumiinista tehdään nykyisin kantavia rakenteita käyttämällä laserhitsausta ja hitsaamalla alumiinilevyt kotelorakenteiksi, jolloin saadaan merkittävästi lisää kantavuutta.
Muut materiaalit
Muista materiaaleista lähinnä muovin käyttö on lisääntynyt rakentamisessa, ja nykyisin myös kantavia rakenteita on valmistettu muovista. Kuitenkin vasta tulevaisuudessa nähdään, yleistyykö se.
Ennen palkkeja tehtiin myös kivestä, mutta nykyään kivenkäyttö perustuu enemmänkin ulkonäköön kuin sen kykyyn kantaa kuormia (pl. puristus)
Sillat
Silloissa palkkia käytetään usein pääkannattimena, jonka tehtävä on siirtää sillan kuormat maatuille. Siltoja nimetään usein palkkityypin mukaan kuten kotelopalkkisilta, ulokekotelopalkkisilta ja teräspalkkisilta.
Puupalkkien käyttö on ollut yleistä vanhoissa silloissa, ja puupalkkien käyttö erityisesti kevyen liikenteen silloissa on lisääntymässä.
Juho Lehmus
Johannes (Juho) Lehmus (sukunimi aiemmin Lindgren) (19. joulukuuta 1858 Orivesi – 6. huhtikuuta 1918 Tampere) oli suomalainen suutari ja pienviljelijä, joka oli sosiaalidemokraattien kansanedustajana 1917–1918.
Lehmuksen vanhemmat olivat suutari Juha Kustaa Lindgren ja Manta Matintytär. Lehmus toimi suutarina ja pienviljelijänä Orivedellä vuoteen 1918 saakka. Hän oli naimisissa vuodesta 1880 Hedvig Sofia Sjöblomin kanssa.
Lehmus oli SDP:n kansanedustajana 1917−1918 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä.
Suomen sisällissodan aikana valkoiset vangitsivat Lehmuksen 5. huhtikuuta 1918 ja hänet teloitettiin seuraavana päivänä Tampereella.
Juhani Surakka
Väinö Juhani Surakka (19. lokakuuta 1944 Lievestuore – 27. elokuuta 2002 Jyväskylä) oli suomalainen paperikoneenhoitaja ja kansanedustaja. Hän toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1975–1987. Hän oli kansanedustajana Keski-Suomen läänin vaalipiiristä.
Putkiasentaja Väinö Surakan ja kotiäiti Toini Inkeri Lesosen poika Juhani kävi 4 luokkaa keskikoulua ja pääsi paperikonemieheksi Kankaan paperitehtaalle vuonna 1960. Tehtaan pääluottamusmieheksi hänet valittiin 1968. Tässä luottamustehtävässä hän jatkoi vuoteen 1971, kunnes tuli valituksi SAK:n Keski-Suomen piiriasiamieheksi. Työn ohessa Surakka opiskeli ammattiyhdistysopistossa ja kansankorkeakoulussa. Kansanedustajavuosien jälkeen hän palasi SAK:n toimitsijaksi vuosiksi 1987–1991, jolloin hän siirtyi yksityiseksi konsultiksi. Hän oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1972–1980 ja 1984–2002. Presidentin valitsijamiehenä Surakka oli vuosien 1978 ja 1982 vaaleissa.
Mantellin ufotapaus
Mantellin ufotapaus tapahtui Kentuckyssä yhdysvalloissa 7. tammikuuta 1948. Kentuckyn ilmakansalliskaartin lentäjä kapteeni Thomas F. Mantell menehtyi jahdatessaan väitetysti UFOa. Nähdystä tunnistamattomasta valkoisesta kappaleesta raportoivat myös muutamat muut, mukaan lukien sitä tornista Fort Knoxissa tarkkailleet.
Mantellin tapaus oli varhaisimpia laajasti uutisoituja väitettyjä UFO-kohtaamisia. Aluksi arveltiin, että UFO olisi ollut Venus, jonka näkyvyys kuitenkin oli tapauksen ajankohtana kovin heikko. Tapausta ei siksi ole virallisesti selvitetty.
Kalevi Eskelinen
Kalevi Eskelinen (s. 9. lokakuuta 1945 Sonkajärvi) on entinen suomalainen kilpapyöräilijä.
Eskelinen oli Suomen pyöräilyjoukkueen kotimaahan jäänyt varamies Méxicon olympialaisissa 1968. Neljä vuotta myöhemmin Münchenin olympialaisissa hän sijoittui 100 kilometrin joukkueajossa 18:nneksi yhdessä Harry Hannuksen, Mauno Uusivirran ja Ole Wackströmin kanssa sekä keskeytti henkilökohtaisessa maantieajossa.
Eskelinen sijoittui MM-kilpailujen 100 kilometrin joukkueajossa 17:nneksi vuonna 1969 ja 13:nneksi vuonna 1970. Henkilökohtaisessa maantieajossa hän keskeytti vuonna 1969 ja sijoittui 76:nneksi vuonna 1970. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuihin hän osallistui vuosina 1968, 1969 ja 1972. Hän voitti Porvoon ajon ja Rovaniemen kortteliajot vuonna 1971.
Seuratasolla "Kale" Eskelinen edusti Sukevan Kisaa, Sonkajärven Pahkaa ja helsinkiläisseura Pyörä-Tovereita. Hän voitti Suomen-mestaruuden 200 kilometrin maantieajossa vuonna 1969, pariajossa 1970 sekä neljän kilometrin joukkueajossa vuosina 1970 ja 1972. Ammatiltaan Eskelinen on poliisi.
Alexander Kartveli
thumb|200px|Alexander Kartveli Alexander Kartveli (, 1896–1974) oli georgialaissyntyinen insinööri, joka oli eräs Yhdysvaltain ilmailun pioneeriaikojen insinööreistä.
Kartveli syntyi Tbilisissä, jossa hän päätti koulunsa vuonna 1914. Hän valmistui Pariisin ilmailukoulusta vuonna 1922. Hän työskenteli vuodet 1922–1927 Louis Bleriot'n lentokonetehtaalla. Tällöin hän suunnitteli "Bernard"- ja "Ferbois"-lentokoneet. Vuonna 1924 eräs hänen suunnittelemistaan koneista saavutti lentonopeuden maailmanennätyksen.
Vuonna 1927 yhdysvaltalainen liikemies Charles Levine palkkasi Kartvelin, joka muutti New Yorkiin. Vuonna 1928 hän meni töihin hollantilaisen Fokkerin tytäryritykseen, Fokker American Companyyn. Vuonna 1931 Kartveli tapasi venäläisen emigrantin, Alexander de Severskyn, joka oli myös kotoisin Georgiasta. Hänestä tuli Seversky Aircraft Corporation -tehtaan tekninen päällikkö. Vuonna 1939 yhtiö amerikkalaisti nimensä muotoon Republic Aviation Company.
Kartveli ja de Seversky suunnitelivat useita sotilaslentokoneita II maailmansodan aikana. Niistä kuuluisin oli Republic P-47. 1950- ja 1960-luvuilla Kartveli suunnitteli muun muassa Republic F-84 Thunderjet ja Republic F-105 Thunderchief -hävittäjälentokoneet.
Kartveli kuoli New Yorkissa vuonna 1974.
Donald Keyhoe
Donald Edward Keyhoe (20. kesäkuuta 1897 – 29. marraskuuta 1988) oli yhdysvaltalainen merijalkaväen upseeri ja kirjailija, joka tuli tunnetuksi UFO-tutkijana. Hän työskenteli 1950–1960-luvuilla National Investigations Committee On Aerial Phenomenassa, johtoportaassa asti.
Keyhoe julkaisi useiden ufokirjojensa ohella myös kaunokirjallisuutta.
Ludwig Büchner
Friedrich Karl Christian Ludwig Büchner (29. maaliskuuta 1824 Darmstadt – 1. toukokuuta 1899 Darmstadt) oli saksalainen filosofi ja lääkäri, joka tunnetaan 1800-luvun tieteellisen materialismin kannattajana.
Vuosien 1842 ja 1848 välisenä aikana Büchner opiskeli fysiikkaa, kemiaa, kasvitiedettä, mineralogiaa, filosofiaa ja lääketiedettä Giessenin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1848 väitöskirjalla Beiträge zur Hall’schen Lehre von einem excitomotorischen Nervensystem, joka käsitteli Albrecht von Hallerin teoriaa hermostosta. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan Strasbourgin ja Würzburgin yliopistoissa. Jälkimmäisessä hän opiskeli patologiaa Rudolf Virchowin kanssa. Vuonna 1852 hänestä tuli lääketieteen lehtori Tübingenin yliopistossa. Tällöin hän julkaisi teoksensa Kraft und Stoff: Empirisch-naturphilosophische Studien (suom. Voima ja aine), jossa hän puolusti aineen ja voiman häviämättömyyttä. Tämän teoksen vahva materialismi suututti vastapuolta siinä määrin, että hän joutui luopumaan virastaan Tübingenissä. Hän vetäytyi Darmstadtiin, jossa jatkoi lääkärinä kirjoittaen artikkeleita patologiasta ja fysiologiasta. Myöhemmin hän jatkoi materialismin puolustusta muissa teoksissaan.
Büchnerin ajattelua arvioitaessa tulee muistaa, että hän oli ensi sijassa fysiologi, ei filosofi. Hän halusi ensi sijassa vastustaa edeltäjiensä romanttista idealismia ja teologisia maailmanselityksiä. Luonto oli hänelle puhtaasti fysikaalinen: sillä ei ollut erillistä tarkoitusta, ei tahtoa, ei ulkopuolisen arvovallan asettamia lakeja eikä yliluonnollisia moraalisia palkkioita tai rangaistuksia. Büchnerin materialismi toimi saksalaisen vapaa-ajattelun perustana. Vuonna 1881 hän perusti Frankfurtissa Saksan vapaa-ajattelijoiden yhdistyksen Deutsche Freidenkerbundin, jossa maan ateistit kokoontuivat ensimmäistä kertaa yhdessä.
Tommy Thayer
Thomas ”Tommy” Cunningham Thayer (s. 7. marraskuuta 1960 Portland, Oregon) on yhdysvaltalainen muusikko, säveltäjä ja tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten Kiss-yhtyeen nykyisenä soolokitaristina.
Vuonna 1981 Thayer perusti Black ’n Blue -yhtyeen yhdessä laulaja Jaime St. Jamesin kanssa, ja hän esiintyi yhtyeen riveissä aina sen lopettamiseen vuonna 1989 asti. Sittemmin St. James on koonnut yhtyeen uudelleen, ja Thayer on esiintynyt yhtyeen muiden alkuperäisen kokoonpanon jäsenten kanssa muutamaan otteeseen. Thayer tutustui Kissin laulaja-basisti Gene Simmonsiin 1980-luvun lopulla. 1990-luvun keskivaiheilla Thayer palkattiin Kissin tuotantokoordinaattoriksi ja kiertuemanageriksi, ja vuonna 2002 alkuperäiskitaristi Ace Frehleyn jätettyä Kissin Thayer korvasi hänet yhtyeen soolokitaristina ja otti käyttöönsä Frehleyn luoman ”The Spaceman” -meikkikuvion ja lavahahmon.
Kiss
Thayer on vaikuttanut Kissin taustalla jo pitkään. Hän tutustui Gene Simmonsiin 1980-luvulla, jolloin Simmons toimi tuottajana Black 'n Bluen vuoden 1986 Nasty Nasty -studioalbumilla. Thayer ja Simmons sävelsivät puolestaan Kissin vuoden 1989 studioalbumille Hot in the Shade yhdessä kappaleet ”Betrayed” ja ”The Street Giveth and the Street Taketh Away”. 1990-luvun puolivälissä Simmons ja Paul Stanley palkkasivat Thayerin työskentelemään Kissin tulevan Kisstory-kirjan parissa, ja tämä osa-aikainen työ vei Thayerin lopulta Kissin tuotantokoordinaattoriksi ja kiertuemanageriksi. Vuonna 1997 ilmestyneelle Kiss-albumille Carnival of Souls: The Final Sessions Thayer osallistui jälleen säveltäjänä osallistumalla ”Childhood’s End” -kappaleen säveltämiseen Stanleyn ja Kissin silloisen soolokitaristin Bruce Kulickin kanssa. Vuoden 1998 Kiss-albumilla Psycho Circus Thayer toimi palkattuna kitaristina soittaen lähes kaikki albumin kitaraosuudet Paul Stanleyn kanssa huolimatta siitä, että albumia markkinoitiin Kissin alkuperäisen kokoonpanon paluualbumina. Myös Bruce Kulick esiintyi albumilla kitaristina muutamalla kappaleella. Alkuperäiskitaristi Ace Frehley esiintyi albumilla kitaristina vain kahdella kappaleella.
thumb|200px|Hahmotelma ”The Spaceman” -meikkikuviosta.
Vuonna 2008 Kiss julkaisi uudelleennauhoitettuja versioita vanhoista hiteistään sisältäneen albumin Jigoku-Retsuden – New Recordings Best, joka tosin julkaistiin ainoastaan Japanissa. Vuonna 2009 yhtye päätti yhdentoista vuoden mittaisen levytystaukonsa, kun yhtyeen 19. studioalbumi Sonic Boom julkaistiin. Kyseessä oli Kissin ensimmäinen uutta materiaalia sisältänyt julkaisu sitten Psycho Circusin, ja positiivisen vastaanoton sekä kriitikoiden että yhtyeen fanien keskuudessa saanut albumi sai vuonna 2012 seuraajakseen yhtyeen tuoreimman studioalbumin Monster.
Gerhard Thyben
thumb|right|200px|Gerhard Thyben Liepājassa 22. joulukuuta 1944. Gerhard "Gerd" Thyben (24. helmikuuta 1922 Kiel – 4. syyskuuta 2006 Cali) oli saksalainen lentäjä ja toisen maailmansodan aikainen hävittäjä-ässä. Hän lensi Messerschmitt Bf 109 ja Focke-Wulf Fw 190 -kalustolla 385 taistelulentoa ja saavutti 157 ilmavoittoa, joista suurimman osan itärintamalla. Thybenin pudotussuhde oli 2.45. Thyben kuului myös Karjalankannaksen suurhyökkäyksen torjuntaan osallistuneeseen Lento-osasto Kuhlmeyhin, saavuttaen Suomessa 5. heinäkuuta 1944 mennessä 11 ilmavoittoa. Sodan jälkeen hän toimi ansiolentäjänä Argentiinassa ja Kolumbiassa.
Hävittäjälentäjä
Thyben liittyi Luftwaffeen vapaaehtoisena vuoden 1940 lopulla. Hänen koulutuksensa taistelulentäjäksi käsitti alkeiskoulutuksen Bücker Bü 131 ja 133 -koneilla, sekä jatkokoulutuksen Hävittäjälentokoulu 5:ssä Pariisissa, jossa oli kalustona Messerschmitt Bf 109 B ja D -koneet. Alikersantiksi ylennetty Thyben komennettiin vuoden 1942 lopulla rintamayksikköön, Ukrainaan tukeutuneeseen Hävittäjärykmentti 3:n kuudenteen lentueeseen (6./JG 3). Ensimmäisen ilmavoittonsa Thyben saavutti 26. helmikuuta 1943, ampuessaan alas Boston-pommikoneen.
7. toukokuuta 1945, lentäessään siirtolentoa Kuurinmaan motista Kieliin, lentokonemekaanikko Albert Mayers matkustajana koneensa takarungossa, Thyben saavutti JG 54:n viimeisen ilmavoiton toisessa maailmansodassa ampuessaan alas venäläisen Petljakov Pe-2:n. Petljakovin mukana sai surmansa kaksi Neuvostoliiton sankaria.
Indie pop
Indie pop (tai indie-pop) on popmusiikin tyylilaji. Indie on lyhennetty sanasta independent eli itsenäinen. Tyyli on saanut alkunsa Isossa-Britanniassa 1980-luvun puolivälissä. Nimi viittaa siihen, että useimmat yhtyeistä äänittivät musiikkiaan itsenäisissä levy-yhtiöissä.
Musiikillisesti sen ominaispiirteitä ovat rämisevät kitarat ja vaikutteet 1960-luvun popista.
Al-Ghaidan piirikunta
Al-Ghaidan piirikunta sijaitsee Mahran maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 27 404.
Rohtopähkämö
Rohtopähkämö (Betonica officinalis) on pallepähkämöiden sukuun kuuluva monivuotinen huulikukkaiskasvi. Se on vanha rohdos- ja koristekasvi.
Ulkonäkö
Rohtopähkämö kasvaa 30–80 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on pysty ja pehmeäkarvainen. Kasvin tyvellä on kapean herttamaisia ruusukelehtiä ja varressa 2–4 paria vastakkaisia varsilehtiä. Rohtopähkämön kukinto on tiheä ja tähkämäinen, kukat väriltään purppuranpunaisia.
Anna-Maija Korpijaakko-Huuhka
Anna-Maija Korpijaakko-Huuhka (s. 1955 ) on logopedian professori emerita Tampereen yliopistossa.
Näin mitä teit
Näin mitä teit on vuonna 1965 valmistunut yhdysvaltalainen William Castlen ohjaama kauhuelokuva, jonka pääosissa näyttelevät Joan Crawford, John Ireland ja Leif Erickson. Sivuosissa ovat muiden muassa Sara Lane ja Andi Garrett. Näin mitä teit perustuu Ursula Curtissin vuonna 1964 ilmestyneeseen romaaniin, Out of the Dark. Käsikirjoituksesta vastasi William P. McGivern. Elokuva on mustavalkoinen, ja on noin 82 minuutin mittainen. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 21. heinäkuuta vuonna 1965 ja Suomessa elokuva tuli esitykseen 6. toukokuuta vuonna 1966. Universal Pictures tuotti elokuvan.
Juoni
Näin mitä teit kertoo kahdesta teinitytöstä (Garrett ja Lane), jotka lapsenvahteina ollessaan päättävät huvittaa itseään soittamalla pilapuheluita. Epäonnekseen he tulevat soittaneeksi juuri vaimonsa murhanneelle miehelle (Ireland), joka luulee tyttöjen päässeen perille rikoksestaan.
Julian Schwinger
Julian Seymour Schwinger (12. helmikuuta 1918 – 16. heinäkuuta 1994) oli yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko, joka tunnetaan renormalisaation kehittämisestä. Schwinger ja japanilainen Shin’ichirō Tomonaga keksivät renormalisaation samaan aikaan toisistaan riippumatta ja saivat molemmat Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1965.
Schwinger oli eräänlainen lapsitähti, joka julkaisi ensimmäisen tieteellisen artikkelinsa 16-vuotiaana. Isidor Isaac Rabi päästi hänet opiskelemaan Columbian yliopistossa jo alaikäisenä. Hän väitteli vuonna 1939 väitöskirjalla, joka oli kirjoitettu jo muutamia vuosia aikaisemmin. Hän jatkoi Berkeleyn yliopistoon Robert Oppenheimerin ohjaukseen, sieltä Purduen yliopistoon ja sodan alettua MIT:n säteilylaboratorioon, johon kerättiin monia huipputiedemiehiä ratkomaan tutkaan liittyviä ongelmia.
Tutka-asioissa käytetään suuria mikroaaltotehoja, mikä sai Schwingerin miettimään elektronien kiihdyttämistä, mikä johti kysymykseen siitä, miten elektronit säteilevät magneettikentässä, ja havaintoon, että elektronin kentässä tapahtuva reaktio muuttaa hiukkasen ominaisuuksia, myös massaa. Tämä johti Nobelilla palkittuun työhön kvanttisähködynamiikan parissa.
Tietosuojaseloste
EU:n yleisen tietosuoja-asetuksen mukaan organisaation tulee informoida rekisteröityjä henkilötietojen käsittelystä. Tämän informaation sisältö riippuu muun muassa siitä, onko henkilötiedot saatu rekisteröidyltä itseltään vai muualta sekä siitä, mikä on henkilötietojen käsittelyperuste. Tiedon tulee olla helposti saatavilla ja ymmärrettävässä muodossa. Aiemmin voimassa olleesta henkilötietolaista poiketen tietosuoja-asetus ei edellytä määrämuotoisen tietosuojaselosteen tai rekisteriselosteen laatimista.
Eternal Flame
Eternal Flame on yhdysvaltalaisen tyttöbändi The Banglesin kappale heidän vuonna 1988 julkaistulta Everything-studioalbumiltaan. Siitä tuli julkaisunsa jälkeen menestyssingle vuonna 1989. Kappale saavutti singlelistan kärjen yhdeksässä valtiossa, mukaan lukien Australiassa, Alankomaissa, Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Kappaleen sanoittivat Billy Steinberg ja Tom Kelly sekä The Banglesin Susanna Hoffs. "Eternal Flamellä" sekä "Walk Like an Egyptianilla" The Banglesistä tuli kaikkien aikojen kolmas tyttöbändi, joka on julkaissut useita Yhdysvalloissa listan kärkeen päässeitä kappaleita The Supremesin ja The Shirellesin jälkeen.
Single ylsi Suomen virallisen singlelistan sijalle 9.
Petrus Capualainen
thumb|Petrus Capualaista esittävä rintakuva. Petrus Capualainen (, k. 1214) oli italialainen skolastinen filosofi ja teologi sekä kardinaali. Hän oli kotoisin Capuasta. Hänet nimitettiin kardinaalidiakoniksi vuonna 1193 ja kardinaalipapiksi vuonna 1200. Hän toimi paavi Innocentius III:n legaattina neljännellä ristiretkellä. Hänen tunnetuin teoksensa on summa Alphabetum in artem sermocinandi, joka on kirjoitettu noin vuosina 1201-02.
Beijing Guoan
thumb|260px|right|Beijing Guoanin logo Beijing Guoan FC （北京国安足球俱乐部）on kiinalainen jalkapallojoukkue. Joukkue perustettiin vuonna 1992. Joukkueen kotistadion on Työläisten stadion Pekingissä. Joukkueen nykyinen päävalmentaja on Bruno Génésio ja joukkueen nykyinen päämanageri on Wang Jiesen. Joukkue on voittanut Kiinan Superliigan mestaruuden vuonna 2009, Kiinan FA Cupin mestaruuden vuosina 1996-97 ja 2003 sekä Kiinan Supercupin mestaruuden vuosina 1997 ja 2003. Vuonna 2011 joukkue sijoittui toiseksi Kiinan Superliigassa. Vuonna 2008 joukkue sponsoroi Superleague Formula -sarjassa Zakspeed-tallia, joka voitti sarjan mestaruuden.
Paavo Vesterinen
Paavo Viktor (Vihtori) Vesterinen (2. maaliskuuta 1918 Laukaa – 26. kesäkuuta 1993 Laukaa) oli suomalainen kansanedustaja. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1975–1987. Hän oli kansanedustajana Keski-Suomen läänin vaalipiiristä ja hänet valittiin Keskustapuolueen ehdokkaana.
Vesterinen on käynyt keskikoulu 1935 ja maamieskoulun 1936. Hän valmistui agrologiksi 1940. Hän oli ammatiltaan maanviljelijä. Hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvo 1970.
Who Made Who
Who Made Who on AC/DC-yhtyeen vuonna 1986 julkaistu albumi ja soundtrack Stephen Kingin elokuvaan Maximum Overdrive.
Albumin kappaleista kolme, ”Who Made Who”, ”D.T.” ja ”Chase the Ace” olivat uusia, loput on otettu aikaisemmilta julkaisuilta. Kappaleet ”You Shook Me All Night Long” ja ”Hell’s Bells” ovat Back in Black -albumilta, ”Sink the Pink” ja ”Shake Your Foundations” Fly on the Wall -albumilta ja kappale ”For Those About to Rock (We Salute You)” albumilta For Those About to Rock We Salute You -albumilta. Vain yksi kappaleista, eli ”Ride On”, on edesmenneen laulajan Bon Scottin ajalta. Muissa kappaleissa laulusolistina toimii Brian Johnson.
Who Made Who julkaistiin remasteroituna vuonna 2003 osana AC/DC remasters -sarjaa.
Pirjo Korpilahti
Pirjo Korpilahti (s. 1951) on logopedian professori emerita Turun yliopistossa.
Kristiansandin eläintarha
Kristiansandin eläintarha (, myös Dyreparken) on yhdistetty eläintarha ja huvipuisto Kristiansandin lähistöllä Norjassa, Länsi-Agderin läänissä. Se perustettiin vuonna 1964 ja siitä on kehittynyt Norjan toiseksi suosituin matkailukohde Holmenkollenin jälkeen. Vuonna 2007 ympäri vuoden avoinna olevassa puistossa vieraili yli 670 000 matkailijaa.
Historia
Eläintarhan alullepanijana toimi Willy Tjomsaas, joka viiden liikemiehen kanssa perusti yrityksen nimeltä Kristiansand Dyrepark 22. huhtikuuta 1964. Jo samana syksynä yritys palkkasi eläintenhoitajan, kiinteistönhoitajan sekä kirvesmiehen. Ensimmäiset vieraat otettiin vastaan epävirallisesti jo helluntaina 1965. Samana vuonna toimintaan tuli mukaan sittemmin pitkäaikaisena johtajana toiminut Edvard Moseid, jonka elämäntyöksi tarhan kehittäminen muodostui. Virallisesti tarha avattiin 25. kesäkuuta 1966, jolloin siellä oli 30 eläinlajia, joista vetonaulana pidettiin karhua. Pääsylippu maksoi tuolloin kolme kruunua aikuisilta ja 1,50 kruunua lapsilta.
thumb|left|Leijona Kristiansandin eläintarhassa 1960- ja 1970-luvuilla eläinlajien määrä lisääntyi tasaisen hitaasti ja tarhaan tuli myös myyntikojuja. 1970-luvulla tarha tunnettiin maailman suurimpana kamelien vientipaikkana. Samoihin aikoihin tarhassa syntyivät myös ensimmäiset omat simpanssit, joista tuli sittemmin tärkeä osa sen myöhempää kehitystä. Julius-apina syntyi jouluna 1979. Sen vanhemmat eivät pitäneet poikasesta huolta ja apina siirtyi Edvard Moseidin kotihoitoon. Pikkuapinasta tuli maankuulu ja kansa halusi nähdä sen. Juliuksesta tehtiin oma laulu ja kirja ja se teki eläintarhasta tunnetun koko Norjassa. Vuonna 1981 Julius-apinasta tehtiin oma lasten-TV-ohjelma.
Vuonna 1983 eläintarha laajensi toimintaansa vapaa-ajan puiston suuntaan ja sinne alettiin sijoittaa erilaisia leikkilaitteita ja huvipuistomaisia elementtejä. Vuonna 1990 Terje Formoen esittämä Kapteeni Sapelihammas, josta tuli uusi menestystarina, esiintyi puistossa ensi kertaa. Kapteeni Sapelihammas -näytelmän on nähnyt siitä lähtien jo yli puoli miljoonaa katsojaa. Kardemumma-kylä, joka rakennettiin Thorbjørn Egnerin kirjan Kolme iloista rosvoa pohjalta, avattiin 1991. Sen myötä vierailijamäärät lähes kaksinkertaistuivat ja siitä tuli suurin yksittäinen menestystekijä puiston historiassa.
Korean Air Cargon lento 6316
Korean Air Cargon lento 6316 oli Korean Air Cargon reittilento Shanghaista Souliin. Lentoa operoinut rahtilentokone McDonnell Douglas MD-11F (rekisteritunnus HL7373) syöksyi maahan 15. huhtikuuta 1999 Shanghain lähellä Xinzhuangissa pian lentoonlähdön jälkeen. Kone osui siirtotyöläisten asuinrakennukseen, jonka asukkaista viisi kuoli. Lisäksi kaikki kolme miehistön jäsentä kuolivat.
Kristiansandin eläintarha
Historia
thumb|Kardemumma-kylää hahmoineen Huvipuisto meni Oslon pörssiin 1993. Vuonna 1995 Kapteeni Sapelihammas ei esiintynyt puistossa ja yleisömäärät romahtivat. Vuodesta 1996 puolestaan tuli uusi ennätysvuosi ja puistossa vieraili yli puoli miljoonaa kävijää. Kävijämäärät kuitenkin laskivat 1990-luvun loppua kohden, kunnes vuonna 2001 edellinen ennätys jälleen ylitettiin lähes 529 000:n kävijän voimin. Ennätysvuosi seurasi toistaan ja vuonna 2003 tarhaan tuli kaksi siperiantiikeriä, jotka saivat tarhassa myös Tinka-nimisen pennun 2003. 600 000:n kävijän rajapyykki ylitettiin 2005 ja vuonna 2007 puistossa vieraili jo 670 746 kävijää.
Yritys muuttui julkisesta osakeyhtiösta takaisin tavalliseksi osakeyhtiöksi vuonna 2007 Braganza AS:n ostettua kaikki yhtiön osakkeet 2006.
Korean Air Cargon lento 6316
Lentokone
Lentoa 6316 operoinut lentokone oli McDonnell Douglas MD-11F -rahtikone (rekisteri HL7373, sarjanumero 48409). Sen voimanlähteenä oli kolme Pratt & Whitney PW4462 -suihkumoottoria. Kone toimitettiin Korean Airille uutena maaliskuussa 1992. Se muutettiin rahtikoneeksi vuonna 1996, minkä jälkeen sitä käytti Korean Air Cargo.
Onnettomuus
Lento 6316, jonka kyydissä oli 68 tonnia rahtia, lähti lentoon Hongqiaon lentoasemalta pian kello 16 jälkeen. Miehistönä olivat 54-vuotias kapteeni Hong Sung-sil, 35-vuotias perämies Park Bom-suk ja 48-vuotias lentoinsinööri Park Byong-ki. Lentoonlähdön jälkeen he saivat luvan nousta 1 500 metriin (4 900 jalkaa). Kun lentokorkeus oli 1 400 metriä (4 500 jalkaa), perämies vastasi kahdesti väärin kapteenin kysymykseen oikeasta lentokorkeudesta. Hänen mukaansa lennonjohdon antama lentokorkeus oli 1 500 jalkaa (460 metriä) 1 500 metrin sijasta. Niinpä kapteeni luuli koneen olevan 3 000 jalkaa korkeammalla kuin oli tarkoitus. Hän työnsi ohjainta äkisti eteenpäin, jolloin kone alkoi pudota nopeasti. Miehistö menetti koneen hallinnan eikä saanut sitä enää pois syöksystä. Kone syöksyi maahan teollisuusalueella Xinzhuangissa, 10 kilometriä lounaaseen Hongqiaon lentoasemalta. Kolmen miehistön jäsenen lisäksi maahansyöksyssä kuoli kaksi opiskelijaa ja kolme siirtotyöläistä, joiden asuinrakennukseen kone osui. Törmäysvoimat vastasivat magnitudin 1,6 maanjäristystä.
Tutkinta
27. huhtikuuta 1999 alustavissa tutkimuksissa selvisi, ettei todisteita räjähdyksestä tai teknisestä viasta ennen maahansyöksyä löytynyt. Kiinan siviili-ilmailuhallinnon kesäkuussa 2001 tekemissä lisätutkimuksissa turman syyksi todettiin se, että perämies sekoitti annetun lentokorkeuden, 1 500 metriä, 1 500 jalkaan. Tämän perusteella kapteeni teki virheellisen päätöksen korkeuden vähentämisestä.
Italian sosiaalinen liike
Historia
Italian sosiaalisen liikkeen perustivat entiset diktaattori Benito Mussolinin kannattajat Giorgio Almiranten, Pino Romualdin ja Arturo Michelinin johdolla Roomassa 26. joulukuuta 1946. Sitä edelsi vuonna 1945 perustettu lyhytikäinen Fronte dell'Uomo Qualunque (”kadunmiehen rintama”). Nimi Italian sosiaalinen liike viittasi Mussolinin toisen maailmansodan loppuvaiheessa johtamaan Italian sosiaaliseen tasavaltaan eli Salòn tasavaltaan. MSI:n ensimmäisenä johtajana toimi puolen vuoden ajan nimellisesti Giacinto Trevisonno, jota seurasi vuosina 1947–1950 Almirante, entinen Italian sosiaalisen tasavallan propagandajohtaja.
Almiranten tavoitteena oli antaa puoleesta moderni kuva ja välttää pelkkään fasismin ajan nostalgiaan vajoaminen. Hänen kehotuksestaan MSI vältti fasistisen symboliikan käyttöä, sillä Italian tasavallan perustuslaki kielsi fasistiset puolueet. Kaikkiaan puolueen suhtatuminen Italian fasistiseen menneisyyteen vaihteli vuosien varrella. Puolueen alkuperäisessä aatteessa keskeisiä teemoja olivat kommunismin vastustaminen, isänmaallisuus ja kansankunnan ”elinvoiman” puolustaminen. MSI kieltäytyi aluksi yhteistyöstä monarkististen oikeistopuolueiden kanssa, koska Italian kuningasperhe oli tukenut vuonna 1943 Mussolinin syrjäyttämistä. Puolueessa vaikutti koko sen toiminnan ajan kaksi siipeä: jyrkän konservatiivinen oikeistosiipi, joka tuki kapitalismia ja nojasi yläluokkaan, sekä sosiaalisia uudistuksia kannattanut radikaali ”vasemmistosiipi”, johon muun muassa Almirante kuului. Lisäksi filosofi Julius Evolan kannattajat muodostivat pienen oman ryhmänsä.
MSI sai jo vuoden 1948 parlamenttivaaleissa kuusi edustajaa Italian edustajainhuoneeseen. 1950-luvulta 1970-luvulle saakka sillä oli yleensä noin 25 edustajaa. Se oli toisen maailmansodan jälkeen Euroopan ainoa kansallisessa parlamentissa edustettuna ollut uusfasistinen puolue, joka edusti suoraa jatkumoa fasistivaltiolle. Almiranten tilalle MSI:n johtoon vuonna 1950 tullut Augusto De Marsanich lähensi puoluetta liike-elämään ja perinteisiin konservatiiveihin, mikä lisäsi puolueen kannatusta ja vaikutusvaltaa mutta pahensi sen sisäistä jakoa. Osana uutta linjaa MSI asettui vuonna 1951 tukemaan Italian Nato-jäsenyyttä. Vuosina 1954–1969 puoluetta johti Arturo Michelini, joka jatkoi ”maltillista” linjaa ja kannatti yhteistyötä muun oikeiston ja jopa kristillisdemokraattien kanssa. MSI:n radikaalioppositio perusti vuonna 1954 Ordine Nuovo -nimisen järjestön, joka irtautui kolme vuotta myöhemmin puolueesta. Almiranten palattua MSI:n johtoon vuonna 1969 Ordine Nuovon perustajia palasi puolueen piiriin.
thumb|Puolueen johtaja [[Giorgio Almirante puhumassa vuonna 1970.]] Italian suurten puolueiden kesken vallitsi koko kylmän sodan ajan yhteisymmärrys siitä, että MSI tulisi pitää oppositiossa. Toisinaan kristillisdemokraattien hallitukset kuitenkin nojasivat sen tukeen saadakseen enemmistön parlamentissa. Vuonna 1960 tämä johti Genovassa antifasistisiin mellakoihin, joiden seurauksena Fernando Tambronin johtama kristillisdemokraattien hallitus kaatui. Tämän jälkeen MSI eristettiin pitkäksi aikaa vaikutusvallasta, kun kaikki merkittävät puolueet kieltäytyivät yhteistyöstä sen kanssa. Sillä oli kuitenkin yhteyksiä poliisiin ja armeijaan. Vuonna 1972 MSI liittoutui Partito Democratico Italiano di Unità Monarchica -nimisen monarkistipuolueen kanssa, ja ne muodostivat yhdessä Destra Nazionale (”Kansallinen oikeisto”) -nimisen liittouman. Puolueet yhdistyivät virallisesti tammikuussa 1973, jolloin nimeksi tuli MSI–DN.
MSI:llä oli vuodesta 1950 oma ammatillinen keskusjärjestö CISNAL ja vuodesta 1971 puolueesta riippumaton nuorisojärjestö Fronte della Gioventù (FdG), joka taisteli kommunistien kanssa katujen hallinnasta. MSI:n ja FdG:n aktiiveja oli osallisina Italian 1970-luvun poliittisessa väkivallassa sekä tekijöinä että uhreina. Väkivaltaan kyllästynyt puolueen maltillinen konservatiivisiipi irtautui vuonna 1976 ja perusti Democrazia Nazionale -nimisen puolueen, johon liittyi puolet MSI–DN:n kansanedustajista. Jäljelle jäänyt MSI palautti käyttöön aiemman nimensä.
MSI:n kannatus nousi uudelle tasolle 1980-luvun alussa. Puolue alkoi siirtyä kommunisminvastaisuudesta yleiseen korruptionvastaiseen populismiin ja etääntyi uusfasistisista nuorisoliikkeistä. Valtapuolueet lopettivat MSI:n poliittisen eristyksen. Luopuessaan puolueen johdosta vuonna 1987 Almirante järjesti seuraajakseen Gianfranco Finin. Pino Rautin oltua puheenjohtajana vuoden ajan 1990–1991 Fini palasi puolueen johtoon. Toiseksi puolueen näkyväksi hahmoksi kohosi 1990-luvun alussa Benito Mussolinin pojantytär Alessandra Mussolini. Vuoden 1993 paikallisvaaleissa Fini oli lähellä tulla valituksi Rooman ja Mussolini Napolin pormestariksi, kun MSI sai kummassakin kaupungissa liki kolmanneksen äänistä.
Niin sanotun tangentopoli-korruptioskandaalin paljastuminen 1990-luvun alussa hyödytti MSI:tä, sillä Italian johtavista puolueista poiketen se ei ollut sotkeentunut korruption verkostoon. Pääosa MSI:n vaikuttajista päätti siirtyä maltillisempaan oikeistolaisuuteen, jotta puolue voisi houkutella romahtaneen kristillisdemokraattisen puolueen entisiä kannattajia. Vuoden 1994 parlamenttivaaleissa MSI esiintyi Kansallinen liitto -nimisenä vaaliliittona, liittoutui Silvio Berlusconin perustaman Forza Italia -puolueen kanssa, sai 13,4 prosentin kannatuksen ja pääsi mukaan Berlusconin lyhytikäiseen ensimmäiseen hallitukseen. MSI lakkautettiin virallisesti seuraavana vuonna, ja sen seuraajaksi perustettiin Kansallinen liitto -puolue. Finin johtama AN otti selkeämmin etäisyyttä uusfasistiseen perintöönsä. Fini irtisanoutui ”kaikenlaisista diktatuureista” sekä omista aiemmista lausunnoistaan, joissa hän oli ihaillut Benito Mussolinia. MSI:n radikaalisiipi perusti Fiamma Tricolore (”Trikoloriliekki”) -nimisen pienpuolueen.
Merserointi
pienoiskuva|Merseroitua puuvillalankaa rullissa. Merseroinnilla tarkoitetaan puuvillan käsittelemistä lipeäliuoksilla (NaOH) niin, että se lujittuu ja saa silkinpehmeän kiillon. Lipeällä ja erilaisilla tavoilla puuvillaa ja kangasta käsittelemällä voidaan parantaa muitakin ominaisuuksia kuten pesunkestävyyttä ja sen värjäytyvyytä. Lipeällä ja rikkihapolla pystytään saamaan myös kankaaseen aikaan läpikuultava vaikutelma.
Menetelmä on saanut nimensä brittiläisen tekstiiliteollisuusmiehen John Mercerin (1791–1866) mukaan.
Warfare Noise I
Warfare Noise I on brasilialaisen Cogumelo Recordsin vuonna 1986 julkaisema split-albumi, joka esitteli Belo Horizontesta kotoisin olevia extreme metal -yhtyeitä. Levyllä esiintyivät Chakal-, Mutilator-, Sarcófago- ja Holocausto-nimiset yhtyeet. Warfare Noise I oli jokaisen sille levyttäneen yhtyeen ensimmäinen studiojulkaisu (demoja lukuun ottamatta).
Kappaleet
Vuoden 2007 CD-uudelleenjulkaisu sisältää muutamia uusia kappaleita:
Hannele Dufva
Hannele Dufva on soveltavan kielitieteen professori emerita Jyväskylän yliopistosta erikoisalanaan kielen oppiminen ja opettaminen. Hänen teoreettinen näkökulmansa pohjautuu Mihail Bahtiniin ja Valentin Vološinoviin palautuvaan dialogiseen kielikäsitykseen sekä hajautuneeseen kognitioon.
Lohjanharju
Lohjanharju eli Lohjanselkä on Ensimmäisen Salpausselän läntinen osa, joka ulottuu Hankoniemen eteläkärjestä Lahden länsipuolelle. Sen pituus on 200 kilometriä. Ensimmäinen Salpausselkä jatkuu merenalaisena edelleen Hankoniemestä länteen ja idässä Joensuun seudulle saakka.
Ensimmäisen Salpausselän reunamuodostuma muodostui jääkauden päättyessä noin 10 000 vuotta sitten, kun jään reuna pysähtyi ja sulamisvedet kuljettivat hiekkaa ja soraa. Sora- ja hiekkakerrosten paksuus on noin 30 metriä, paikoin 50 metriä. Korkeusero Lohjanjärven pintaan on suurimmillaan 85 metriä. Reunamuodostumasta on monin paikoin kaivettu soraa, mikä vaarantaa pohjavesiä. Säästyneet osat on liitetty harjujensuojeluohjelmaan.
Pontus Artti
Pontus Kaarlo Artti (vuoteen 1896 Tegström; 1. tammikuuta 1878 Ylitornio – 30. heinäkuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti, toimittaja ja kirjailija.
Pontus Artin vanhemmat olivat nimismies Karl Gustaf Tegström ja Mathilda Kajander. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta vuonna 1896 ja toimi aluksi teatteri- ja lehtimiehenä. Artti oli opiskellut yliopistossa estetiikkaa sekä taide- ja kirjallisuushistoriaa ja hän kirjoitti myös näytelmiä ja novelleja sekä toimi Päivälehden vakinaisena avustajana. Hän oli Tampereen teatterin johtajana 1905–1906 ja hän oli sitten Tampereen Sanomat-lehden toimittajana 1906–1910 ja Turun Sanomien päätoimittajana 1910–1917. Turussa hän oli myös Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Artti oli Hankkijan osastopäällikkönä 1918–1919 ja siirtyi sitten vuonna 1919 ulkoasianhallinnon palvelukseen. Hän toimi ulkoministeriön sanomalehtiosaston ja poliittisen osaston päällikkönä ja sen jälkeen kansliapäällikkönä 1921–1927. Hän oli Suomen lähettiläänä Moskovassa, Neuvostoliitossa 1927–1930 ja Roomassa, Italiassa 1931–1936. Artti oli muun muassa mukana neuvottelemassa kauppasopimuksia Turkin, Bulgarian ja Kreikan kanssa.
Pontus Artti oli naimisissa vuodesta 1906 Eeva Hilda Amanda Wentinin kanssa.
Proterotheriidae
Proterotheriidae on esihistoriallinen Litopterna-lahkoon kuulunut heimo, johon kuului Etelä-Amerikassa eläneitä kavioeläinmäisiä eläimiä. Niitä esiintyi paleoseenikaudelta pleistoseenikaudelle noin 60 miljoonaa–12 000 vuotta sitten. Heimon sisällä koko vaihteli paljolti. Heimoon kuuluneiden eläinten jalat muistuttivat hevoseläimiä.
vasen|225px|pienoiskuva|Piirros heimoon kuuluneesta [[Thoatherium-eläimestä.]]
Vastakaarijousi
120px|thumb|Nykyaikainen vastakaarijousi Vastakaarijousi on jousiase, jossa kaaren päät kaartuvat ulospäin. Vastakaarijousia käytetään nykyisin urheiluaseina ja metsästyksessä. Ne ovat yleensä heikkotehoisempia kuin nykyiset talja-, varsi- tai pitkäjouset, mutta helppokäyttöisempiä.
Vastakaarijousen ideana on, että kaartuvat päät varastoivat jännittyessään enemmän energiaa ja antavat nuolelle suuremman lähtönopeuden kuin samanpituisessa vastakaarettomassa jousessa. Vastakaarijousi on siten ollut hyödyllinen olosuhteissa, joissa pitkä jousikaari on hankala, kuten tiheissä metsissä tai ratsain liikuttaessa. Vastakaarijousia ovatkin käyttäneet muiden muassa hunnien ja mongolien ratsain liikkuneet sotilaat.
Paul Nyman
Paul Mauritz Nyman (3. heinäkuuta 1929 Viipuri – 25. marraskuuta 2020 Tampere ) oli suomalainen kilpapyöräilijä.
Nyman edusti Suomea kolmissa olympialaisissa. Helsingissä 1952 hän keskeytti 190 kilometrin maantieajossa sekä sijoittui neljän kilometrin joukkuetakaa-ajon karsinnassa 15:nneksi yhdessä Urho Sirénin, Aimo Jokisen ja Nils Henrikssonin kanssa. Melbournessa 1956 hän sijoittui henkilökohtaisessa maantieajossa 11:nneksi, mikä on edelleenkin paras suomalaissaavutus olympialaisten maantieajossa toisen maailmansodan jälkeen. Yhden kilometrin aika-ajossa hän sijoittui 16:nneksi ja eräajossa hän karsiutui. Roomassa 1960 hän sijoittui henkilökohtaisessa maantieajossa 17:nneksi sekä 100 kilometrin joukkueajossa 20:nneksi yhdessä Unto Hautalahden, Raimo Honkasen ja Matti Herrosen kanssa. Yhden kilometrin aika-ajossa hän oli 21:s ja eräajossa hän karsiutui.
Nyman edusti Suomea kahdeksan kertaa MM-kilpailuissa vuosina 1950–1959. Hän sijoittui maastoajossa 20:nneksi ja maantieajossa 29:nneksi vuonna 1953. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän sijoittui maantieajossa neljänneksi vuonna 1957.
Seuratasolla ”Poli” Nyman edusti tamperelaisseuroja Pyörä-Unionia ja Pyörä-Poikia. Hän voitti vuosina 1950–1960 yhteensä 33 Suomen-mestaruutta, joista 23 tuli henkilökohtaisista lajeista. Hän teki Suomen ennätyksiä 4 000 metrillä (5.14,2), 5 000 metrillä (6.45,8), 10 kilometrillä (13.52,2), 20 kilometrillä (28.22,4), 30 kilometrillä (43.01,8), 40 kilometrillä (57.42,4) ja tunninajossa (41 607 m).
Aktiiviuransa jälkeen Paul Nyman toimi Suomen Pyöräilyliiton johtokunnassa ja pyöräilymaajoukkueen johtajana.
Paul Nyman kuoli Tampereella pitkäaikaissairauteen 25.11.2020.
Turun velodromi
250px|thumb|Turun velodromi kesällä 2007Turun velodromi on asfalttipäällysteinen ulkopyöräilyrata, jonka pituus on 333,33 metriä. Radan sisäpuolella on lisäksi jäähdyttelyyn tarkoitettu alue sekä huoltajille ja toimitsijoille varattu alue. Velodromi sijaitsee Kupittaalla,  Kupittaanpuistossa, Lemminkäisenkadun ja Hippoksentien risteyksen tuntumassa. Rata on kaikille avoin ja maksuton. Ratapyöräilyn SM-kilpailut järjestettiin tällä velodromilla viimeksi heinäkuussa 2007.
60.44417°N, 22.30194°W
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1957
Koripallon naisten SM-sarjakaudella 1957 Tampereen Pyrintö voitti seuran neljännen Suomen mestaruuden. Hopeaa voitti Helsingin Visa ja pronssia Porin Palloilijat. Sarjassa pelasi kahdeksan joukkuetta.
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1968
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1968 oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin neljänä lohkona kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat pääsivät nousukarsintaan, jonka kaksi parasta nousi Mestaruussarjaan kaudeksi 1969.
Länsilohko
Uusinta: TPV - ÅIFK 2–0, pelattiin Hämeenlinnassa, yleisöä 355.
Pohjoislohko
Uusinta: Sisu - Tarmo 2–1 (pelattiin Kokkolassa), yleisöä 706.
Carlo Clerici
pienoiskuva|Carlo Clerici (1954) Carlo Clerici (3. syyskuuta 1929 Zürich – 28. tammikuuta 2007 Zürich) oli sveitsiläinen maantiepyöräilijä. Hänen uransa huipentui Italian ympäriajon kokonaiskilpailun voittoon vuonna 1954.
Lisäksi Clerici voitti mm. Züri-Metzgeten (1956). Hän kuoli 77-vuotiaana syöpään samassa kaupungissa, jossa oli syntynyt.
Anu Klippi
Anu Klippi (s. 1951 ) on logopedian professori emerita Helsingin yliopistossa.
Artur Degerholm
Degerholmin virkaura jatkui senaatin palveluksessa. Vuonna 1903 hänet määrättiin esittelemään siviilitoimituskunnassa lakkautetulle sotilastoimituskunnalle ennen kuuluneita asioita. Senaatin yleisen kanslian esittelijäsihteeri Degerholmista tuli 1904. Oheistyönään Degerholm toimi kenraalikuvernöörintalon taloudenhoitajana vuodesta 1899, kenraalikuvernöörinapulaisen talon taloudenhoitajana vuodesta 1902 ja kenraalikuvernöörin kesäasunnon Bjälbon huvilan taloudenhoitajana vuodesta 1906. Vuonna 1908 Degerholm valittiin jäseneksi maakunta-arkistojen perustamista varten nimitettyyn komiteaan. Työnsä ohessa Degerholm kirjoitti sanomalehtiin Hufvudstadsbladet ja Nya Pressen. Hän toimi myös uutta arvojärjestystä laativan komitean puheenjohtajana vuodesta 1919 alkaen ja uusia säännöksiä virkakuntoisuusmerkistä ja hengenpelastusmitaleista laativan komitean jäsenenä vuodesta 1919 alkaen. Degerholm siirrettiin lakkautuspalkalle 30. joulukuuta 1922.
Artur Degerholmin vanhemmat olivat Helsingin vaivaistalon johtaja, kunnallisneuvos Karl Edvard Degerholm ja Maria Vilhelmina Oljelund. Artur Degerholm avioitui Helsingissä 1894 Nanna Elisabeth Mellinin (1873–1932) kanssa. Puolison vanhemmat olivat kultaseppä Otto Roland Mellin ja Elisabet Boman.
Veniss Underground
Veniss Underground on Jeff VanderMeerin tieteisromaani vuodelta 2003.
Hatin piirikunta
Hatin piirikunta sijaitsee Mahran maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 2 786.
Finch (romaani)
Finch on Jeff VanderMeerin fantasiaromaani vuodelta 2009. Romaani sijoittuu Ambergrisin kaupunkiin, joka oli tapahtumapaikkana VanderMeerin teoksissa Pyhimysten ja mielipuolten kaupunki (2001) ja Shriek: An Afterword (2006).