cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suolahappo
Teollinen tuotanto
Teollisesti suolahappoa valmistetetaan liuoksina, jotka sisältävät enintään 38 % HCl. Suuremmatkin pitoisuudet aina 40 %:iin saakka ovat kemiallisisti mahdollisia, mutta niissä höyrystyminen on siinä määrin runsasta, että niiden varastointi ja käsittely edellyttäisivät ylimääräisiä varotoimia, kuten paineistusta ja jäähdytystä. Suurteollisuudessa käytetyissä valmisteissa pitoisuus on 30 ja 35 %:n välillä, mikä on kuljetusten kannalta tehokasta, mutta toisaalta höyrystymisen vuoksi tapahtuvat häviöt ovat pienempiä. Kotitalouskäyttöön, pääasiassa puhdistusaineeksi, myydään laimeampia liuoksia, joista eri maissa käytetään eri nimityksiä, esimerkiksi Britanniassa "Spirits of Salts". Useimmiten niissä kehotetaan laimentamaan liuosta ennen käyttöä.
Suurimpia suolahapon tuottajia ovat Dow Chemical Company, jonka vuosituotanto vastaa noin 2 miljoonaa tonnia HCl-kaasua, sekä Georgia Gulf, Tosoh, Akzo Nobel ja Tessenderlo, joiden vuotuiset tuotannot ovat 0,5 ja 1,5 miljoonan tonnin välillä. Koko maailmassa sitä tuotetaan, vertailun vuoksi HCl:ksi muunnettuna, noin 20 miljoonaa tonnia, vuodessa, josta 3 miljoonaa suoraan syntetisoimalla ja loput orgaanisten ja muiden synteesien sivutuotteina. Suurimman osan suolahaposta käyttävät tuottajat itse omiin tarkoituksiinsa. Myyntiin sitä tuoetaan vuodessa noin 5 miljoonaa tonnia.
Käyttö
Suolahappo on vahva epäorgaaninen happo, jota käytetään moniin teollisiin tarkoituksiin kuten metallien jalostukseen. Tarvittavan tuotteen laatu riippuu pitkälti käyttötarkoituksesta.
Teräksen puhdistus
Yksi suolahapon tärkeimmistä käyttötarkoituksista on ruosteen tai rautaoksidin poistaminen teräksen pinnalta ennen sen muuta käsittelyä kuten esimerkiksi ekstruusiota, valssausta tai galvanointia. Tähän tarkoitukseen käytetyn suolahapon HCl-pitoisuus on tyypillisesti noin 18 %. Reaktio on sällöin seuraava:
Reaktiossa syntyvää rauta(II)kloridin (FeCl2 liuosta on vanhastaan on myös käytetty hyväksi useisiin tarkoituksiin. Nykyisin teollisuus on kuitenkin kehittänyt prosesseja, joilla se voidaan muuttaa takaisin suolahapoksi. Yleisin tällainen prosessi on pyrohydrolyysi, jossa tapahtuva reaktio on seuraava:
Täten happo voidaan kierrättää. Sivutuotteena saatu rauta(III)oksidi Fe2O3 on myös arvokasta, sillä sitä voidaan käyttää useisiin muihin teollisuusprosesseihin.
Orgaanisten yhdisteiden tuotanto
Toinen suolahapon laajamittainen käyttötarkoitus on useiden orgaanisten yhdisteiden tuotanto. Sen avulla valmistetaan esimerkiksi vinyylikloridia ja dikloorietaania, joista edelleen valmistetaan polyvinyylikloridia eli PVC-muovia. Tähän tarkoitukseen käytetty suolahappo on usein saman tehtaan valmistamaa kuin missä se käytetään eikä siis ole sellaisenaan ollut missään vaiheessa kauppatavarana. Muita suolahapon avulla valmistettuja orgaanisia yhdisteitä ovat bisfenoli-A, josta tehdään polykarbonaattia, aktiivihiili, askorbiinihappo ja monet farmaseuttiset valmisteet. Esimerkiksi dikloorietaania valmistetaan oksyklorinaatiolla seuraavasti:
Epäorgaanisten yhdisteiden tuotanto
Suolahapon avulla voidaan normaaleilla happo-emäsreaktioilla valmistaa monia epäorgaanisia yhdisteitä. Sellaisia ovat veden esimerkiksi veden käsittelyyn käytetyt kemikaalit kuten rauta(III)kloridi ja polyalumiinikloridi (PAC):
Sekä rauta(III)kloridia että PAC:ta käytetään saostuskemikaalina juomaveden tuotannossa, jätevesien käsittelyssä ja paperin valmistuksessa.
Muita suolahapon avulla valmistettavia epäorgaanisia yhdisteitä ovat maantiesuolana käytetty kalsiumkloridi, sekä nikkelikloridi sinkkikloridi, joita käytetään metallien elektrolyyttiseen päällystämiseen, sinkkikloridia lisäksi paristoissa.
Happamuuden säätö ja neutralointi
Sellaisilla teollisuuden aloilla, joilla tuotteilta vaaditaan suurta puhtautta, esimerkiksi elintarvike- ja lääketeollisuudessa sekä vesijohtoveden puhdistuksessa, vesivirtojen pH:n säätöön käytetään korkealaatuista suolahappoa. Aloilla, joissa puhtausvaatimukset eivät ole yhtä tiukat, teknistä laatua oleva suolahappo riittää jätteenä syntyvien virtausten neutralointiin ja myös esimerkiksi uima-altaiden pH:n säätöön.
Ioninvaihtajien elvytys
Korkealuokkaista suolahappoa käytetään ioninvaihtohartsien elvytykseen.Ioninvaihdon avlulla voidaan poistaa Na+- ja Ca2+-ioneja vesiliuoksista, jolloin saadaan demineralisoitua vettä. Happoa käytetään kationien huuhtelemiseen pois hartsista. Na+-ionit korvautuvat H+-ioneilla ja jokainen Ca2+ kahdella H+-ionilla.
Ioninvaihtoa ja demineralisoitua vettä käytetään kaikilla kemianteollisuuden aloilla, juomaveden tuotantoon ja monilla elintarviketeollisuuden aloilla.
Muita käyttötarkoituksia
Pienessä mittakaavassa suolahappoa käytetään moniin tarkoituksiin kuten nahan prosessointiin, ruokasuolan puhdistukseen, puhdistusaineena kotitalouksissa ja rakennusteollisuudessa. Maaöljyn tuotannossa maahan ruiskutetaan toisinaan suolahappoa, jotta se liuottaisi osan kiviaineksesta ja edesauttaisi siten öljyn poraamista öljylähteistä. Näin on tehty varsinkin Pohjanmeren öljyntuotannossa.
Suolahappoa voidaan käyttää liuottamaan kalsiumkarbonaattia esimerkiksi poistettaessa kattiloissa kattilakiveä tai muurilaastia tiilten pinnoilta. Se on kuitenkin vaarallinen aine, jota on käsiteltävä varoen. Tiiliseinää käsiteltäessä reaktio jatkuu vain siihen saakka, kunnes kaikki happo on käytetty, jolloin syntyy kalsiumkloridia, hiilidioksidia ja vettä:
Elintarvikkeiden, niiden aineisten ja lisäaineiden tuotannossa sovelletaan monia reaktioita, joihin suolahappo osallistuu. Tyypillisiä tuotteita ovat aspartaami, fruktoosi, sitruunahappo, lysiini, hydrolysoitu kasviproteiini ruokien lisäaineena ja gelatiini. Näihin tarkoituksiin käytetään erittäin puhdasta, elintarviketason suolahappoa.
Esiintyminen elollisessa luonnossa
left|Mahalaukun alkalista [[limakalvoa esiittävä diagrammi puolustusmekanismeineen|thumb]]
Mahahappo on yksi mahalaukun tärkeimmistä eritteistä. Se koostuu pääasiassa suolahaposta, ja sen vaikutuksesta mahanesteen pH on välillä 1...2. Kloridi- (Cl−)(Cl−) ja vetyionit (H+) muodostuvat mahalaukun limakalon soluissa toisistaan erillään, ennen kuin päätyvät eri tiehyitä myöten mahalaukkuun.
Mahalaukkua itseään suojaa vahvalta hapolta paksu limakalvokerros sekä puskuriliuoksena toimiva natriumvetykarbonaatin liuos, jonka erittymistä edistää sekretiini. Jos nämä mekanismit eivät toimi kunnolla, seurauksena voi olla närästys tai mahahaava. Eräät lääkeaineet kuten antihistamiini ja PPI-lääkkeet voivat vähentää suolahapon muodostumista mahassa, ja antasideja käytetään liian suurten happomäärien neutralointiin.
Turvallisuus
100px|alt=Neljäkkään muotoinen etiketti, jossa on numero 8 ja syövyttävän aineen merkki, osoittavat, että nestepisarat syövyttävät materiaaleja ja ihmisten käsiä. 100px|alt=Aiheuttaa vakavia palovammoja ja silmävaurioita. 100px|alt=Voi ärsyttää hengitysteitä.
Väkevä suolahappo, savuava suolahappo, muodostaa happamia sumupisaroita. Sekä sumupisarat että liuos syöyvyttävät ihmisten kudoksia ja voivat peruutta­matto­masti vahingoittaa hengitys­elimiä, silmiä, ihoa ja sisä­elimiä. Suolahappo reagoi voimakkaasti useiden hapettavien kemikaalien kuten natrium­hypo­kloriitin (NaClO) tai kalium­permanganaatin (KMnO4) kanssa syntyy myrkyllistä kloorikaasua.
Suolahapon käsittelystä aiheutuvat riskit voidaan minimoida käyttämällä henkilö­kohtaisia suoja­varusteita kuten lateksikäsineitä, suojalaseja sekä kemikaaleja kestäviä vaatteita ja kenkiä. Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto luokittelee suola­hapon myrkylliseksi aineeksi.
Suolahapon YK-numero on 1789. Numero on merkittävä näkyviin säiliöön kiinnitettyyn kylttiin.
Panzerkampfwagen V Panther
Panther painoi 44,8 tonnia ja siinä oli paksuimmillaan 120 millimetrin panssarointi tykin asekilvessä, pitkäputkinen 75 millimetrin tykki, kahdesta kolmeen 7,92 millimetrin konekivääriä ja viiden hengen miehistö. Pantherin valmistus päättyi Saksan hävittyä sodan keväällä 1945. Panthereita eri versioineen ehdittiin valmistaa kaikkiaan 5 796 kappaletta.
Suunnittelu ja valmistus
Panther oli suora vastaus Neuvostoliiton T-34-panssarivaunulle, joka ensikohtaamisestaan lähtien saksalaisten kanssa 23. kesäkuuta 1941, löi saksalaisten päätyypit, Panzerkampfwagen III- ja Panzerkampfwagen IV -vaunut selvästi. Kenraali Heinz Guderian määrättiin kokoamaan asiantuntijaryhmä tutkimaan T-34:ää. Panssarivaunun tärkeimpien ominaisuuksien huomattiin olevan viisto panssari, joka tehosti panssaroinnin suojavahvuutta, leveät telaketjut ja suuret telapyörät, jotka paransivat maastoliikkuvuutta ja tykin pitkä putki, joka lisäsi tehoa ja osumatarkkuutta. Ensimmäiset suunnitelmat uudesta vaunusta olivat melkeinpä suoria kopioita T-34:stä.
Daimler-Benz ja MAN (runko) sekä Rheinmetall-Borsig (torni) saivat tehtäväkseen suunnitella 30–35 tonnin vaunusuunnitelman VK 30.02:n pohjalta huhtikuuhun 1942 mennessä. Daimler-Benzin suunnitelma muistutti suoraan T-34:ää rungon ja tornin muodon osalta, moottoriltaan, voimansiirroltaan, jousitukseltaan ja telojen osalta. MANin suunnitelma oli perinteisempi; se oli korkeampi ja leveämpi; torni oli taempana rungossa, bensiinimoottori, sauvajousitus ja perinteinen saksalainen miehistön sijoittelu. MANin suunnitelma hyväksyttiin 14. toukokuuta 1942, vaikka jo aikaisemmin oli tilattu 200 kappaletta vaunuja Daimler-Benziltä. Prototyyppi valmistettiin syyskuuhun mennessä ja hyväksyttiin kokeiden jälkeen. Panssarointia päätettiin vielä lisätä, mikä lisäsi myös painoa. Vaunua alettiin heti valmistaa korkealla prioriteetilla. Ensimmäiset vaunut valmistuivat joulukuussa ja kärsivät kiireen vuoksi luotettavuusongelmista. Vaunu pakotettiin sarjatuotantoon puolivalmiina. Valmistuksen aloittaminen kuitenkin kangerteli muun muassa erikoistyökoneiden puutteen takia. MAN:n ja Daimler-Benzin lisäksi Pantheria valmistivat Henschel Kassel-Mittelfeldissä ja MNH (Maschinenfabrik Niedersachsen-Hannover) Hannoverissa. Tosin nämä yhtiöt olivat vain pääurakoitsijoita; Pantherin, kuten muidenkin vaunujen, valmistuksessa käytettiin monien eri aliurakoitsijoiden valmistamia osia. Esimerkiksi Pantherin panssarilevyjä valmistivat muun muassa Schoeller-Bleckmann Itävallan Mürzzuschlagissa ja keskitysleirivankeja käyttänyt Bismarckhütte Ylä-Sleesiassa.
Pantherin valmistamiseen kului noin 150 000 henkilötyötuntia ja sen valmistaminen maksoi 117 000 saksanmarkkaa.
Ensimmäinen tuotantotavoite oli 250 vaunua 12. toukokuuta 1943 mennessä. Vuonna 1943 saatiin valmistettua keskimäärin 148 vaunua kuussa ja vuonna 1944 taas 315 (3 777 koko vuonna). Korkeimmillaan tuotantoluvut olivat heinäkuussa 1944 (380) ja vuoden 1945 kevääseen mennessä oli valmistettu kaikkiaan noin 6 000 Pantheria eri versioineen. Enimmillään vaunuja oli vahvuudessa 1. syyskuuta 1944 2 304, mutta samassa kuussa ilmoitettiin 692 menetettyä vaunua.
Tekniset tiedot
thumb|left|Myöhäisen mallin Panther Ausf. G varustettuna infrapunatähystyslaitteistolla. thumb|left|Nosturi kannattelee huollettavana olevan Pantherin 750 kilogramman painoista vaihdelaatikkoa. Panther oli perinteinen saksalainen vaunu, jos kallistettu panssarointi ja vaunun ulkomitat ylittävä tykki jätetään huomiotta. Paino kasvoi lisäpanssaroinnin myötä suunnitellusta 35 tonnista 43 tonniin. Voimanlähteenä oli 700 hevosvoiman 23,1-litrainen bensiinikäyttöinen Maybach HL 230 P30 V-12 (mallista Ausf. D alkaen), ensimmäisten 250 vaunun 21-litraisen HL 2itu10:n jälkeen. Vaihteisto ZF AK 7-200 oli synkronoitu, manuaalinen 6+R, jossa vinohampaiset hammaspyörät olivat jatkuvassa kosketuksessa. Ohjausjärjestelmä oli MANin kehittämä yksisäde-kytkin-jarru, säde- eli alennusvaihteisto oli toteutettu planeettapyörästöllä, joka käytännössä tarkoitti sitä, että jokaisella vaihteella saatiin yksi kiinteä kääntösäde. Mitä isompi vaihde oli käytössä, sitä suurempi oli myös kääntösäde. Mikäli säde oli haluttua isompi, voitiin voimansiirto toiseen telaan katkaista kytkimellä, ja vielä tarvittaessa jarruttaa telaa jarrulla, jolloin vaunu kääntyi tarvittaessa vaikka paikoillaan. Jarrut olivat hydrauliavusteiset levyjarrut. Telapyörästössä oli kahdeksan paria limittäin olevia telapyöriä, jotka oli jousitettu sauvajousin. Telapyörät olivat kiinni rungossa polviakselein, joista jokaisessa oli kaksi sauvajousta. Sodan alkaessa kallistua loppuaan kohden alettiin Panthereita Saksan kumipulan vuoksi valmistaa telapyörillä, joissa ei ollut enää kumisia reunuksia, vaan kumiset vaimentimet kunkin telapyörän sisällä. Tämä johti lähes kahden tonnin painonlisäykseen. Panther oli suhteellisen luotettava vaunu, mutta sen suurimpana ongelmana säilyi sen epäluotettava, alitehoinen kaasutinmoottori ja lukuisista parannusyrityksistä huolimatta sivuvälityskoneistojen huono kestävyys; ne saattoivat olla jo 150 kilometrin ajon jälkeen toimintakelvottomassa kunnossa.
Miehistöä oli tavanomaiset viisi: vaununjohtaja, ampuja, lataaja, ajaja ja radisti. Etupanssari oli muutamissa ensimmäisissä vaunuissa vain 60 millimetriä, mutta se lisättiin pian 80 millimetriin. Tuotantomallissa Ausf. D ja myöhemmissä paksuin panssarointi oli 120 millimetriä tykin asekilvessä. Myöhemmin tulivat käyttöön viiden millimetrin helmapanssarit, Schürzen, telapyörästön päälle ja magneettimiinojen tarttumista estävä Zimmerit-suojapinnoite. Osassa G-mallin Panthereista tykin asekilpi oli tykin alapuolelta pystysuora, tämän tarkoituksena oli estää asekilvestä alaspäin kimpoavia ammuksia osumasta rungon heikkoon kansipanssariin.
Pääaseistuksena oli Rheinmetall-Borsig AG:n kehittämä ja Unterlüßin tehtaillaan valmistama 75 millimetrin KwK 42 L/70, johon oli 79 ammusta malleissa D ja A. G-mallissa ammustäyttö nostettiin 82:een. Lisäksi vaunussa oli kaksi 7,92 millimetrin MG-34-konekivääriä, joista toinen oli etupanssarissa oikealla ja toinen tykin asekilvessä oikealla putken suuntaisesti. Viimeisistä D-mallin Panthereista alkaen vaunuissa oli uusi vaununjohtajan kupu, johon oli mahdollista kiinnittää MG-34 käytettäväksi ilmatorjuntaan.
75 millimetriä ei ollut enää iso kaliiperi, mutta Pantherin tykki oli yksi toisen maailmansodan parhaista vaunukanuunoista. Pitkän putken ja suuren ruutipanoksen mahdollistaman korkean lähtönopeuden ansiosta tykin ammuksen läpäisykyky oli parempi kuin Tigerin 88 millimetrin KwK 36 (L/56) -tykillä, mutta kuitenkin huonompi kuin Tiger II:n 88 millimetrin KwK 43 (L/71):llä.
Käyttö
thumb|220px|Panther Italiassa vuonna 1944. thumb|220px|Panssarimies hyppäämässä palavan Pantherinsa kannelta kiivaan vihollistulen alla. thumb|220px|Tuhottu Panther Ausf. A [[Kölnin tuomiokirkko|Kölnin tuomiokirkon edessä 1945.]] Panther otettiin ensimmäisen kerran käyttöön Kurskin taistelussa 5. heinäkuuta 1943. Ensimmäiset tankit olivat mekaanisten ongelmien vaivaamia: voimansiirto ja jousitus rikkoutuivat usein ja moottorit ylikuumenivat ja syttyivät palamaan. Aluksi enemmän Panthereita menetettiin niiden vikaantuessa kuin vihollisen toiminnan seuraksena. Monia miehistöjä menetettiin koulutuksen puutteen vuoksi. Vihollisvaunuja tuhottiin jopa 1 500–2 000 metrin matkoilta, ja ongelmien ratkaisun myötä Pantherista kehittyi yksi sodan parhaista panssareista. Pantherin parhaita ominaisuuksia olivat huipputehokas tykki, vahva etupanssari, jota vihollisen aseet eivät yleensä kyenneet läpäisemään aivan lähietäisyyksiä lukuun ottamatta, suuri huippunopeus ja aikansa paras maastoliikkuvuus, kuten MANin tekemät kokeet osoittavat. Panther oli nopeampi kuin yksikään länsiliittoutuneiden siihenastisista panssarivaunuista ja yhtä nopea kuin T-34/76. Tosin vuoden 1943 lopulla Panthereiden moottoreihin asennettiin konevaurioiden vähentämiseksi kierroslukurajoittimet, jotka estivät 2 500 kierroksen ylityksen. Rajoittimien asentamisen jälkeen vaunun huippunopeus oli 46 km/h.
Aluksi Pantherilla oli tarkoitus korvata muut Saksan keskiraskaat panssarivaunut ja siitä tuli sodan loppuvaiheissa yksi Saksan pääasiallisesti käyttämistä panssarivaunuista Panzerkampfwagen IV:n ja Sturmgeschütz III -rynnäkkötykin ohella. Panther ei ollut juurikaan kalliimpi kuin Panzer IV, vaikkakin se oli selvästi parempi. Panzer IV:n tuotannosta ei kuitenkaan voitu tyystin luopua Pantherin hyväksi, sillä tuotannon muuttamisen ylimenokausi olisi johtanut kestämättömään tilapäiseen panssarivaunutuotantomäärien notkahdukseen. Panzer IV:n myöhäisemmät, pitkällä 75 millimetrin tykillä varustetut mallit olivat sodan loppuun asti tuotannossa Pantherin ohella.
Pantherit sotivat enimmäkseen itärintamalla, mutta myös Normandian maihinnousun aikaan kesäkuussa 1944 Ranskassa olleet panssarijoukot saivat Panthereita käyttöönsä. Suurin osa Panther-vaunuista kuului Wehrmachtin tai Waffen-SS:n panssari- ja panssarikrenatööridivisiooniin tai erillisiin panssariprikaateihin.
Länsiliittoutuneiden M4 Sherman-, Stuart-, Cromwell- ja Churchill-vaunuja vastaan Panther oli täysin ylivoimainen niin panssaroinniltaan, nopeudeltaan kuin aseistukseltaankin.
Ardennien taistelun aikaan kymmenisen Pantheria muunnettiin osana laajempaa harhautusoperaatiota yhdysvaltalaisten M10-panssarintorjuntavaunujen näköisiksi. Muunnostyö käsitti lähinnä lisälevyjen hitsaamisen vaunuihin, sekä amerikkalaisen suojavärityksen ja kansallisuustunnukset.
Ausf. F oli tarkoitus saada tuotantoon vuonna 1945. Uudessa mallissa oli uusi, pienempi ja paremmin panssaroitu torni (Panzerturm Schmal), jossa oli stereoetäisyysmittari ja mahdollisuus suurempaan tykkiin sekä parannettu panssarointi. Moottori oli HL 230:n jatkokehitelmä, 800 hevosvoiman HL 234, jossa oli suorasuihkutus. Runkoja oli valmiina Daimler-Benzin ja Ruhstahlin tehtailla Hattingenissa sodan päättyessä.
Panther II -vaunun suunnittelutyö alkoi helmikuussa 1943. Päätarkoituksena oli taata osien vaihdettavuus Tiger II -vaunun kanssa valmistuksen ja huollon helpottamiseksi. Panther II:n runko oli samankaltainen kuin Tiger II:ssa, ja niissä oli samanlainen jousitus, telapyörät ja voimansiirto. Ainoastaan yksi Panther II -prototyyppi rakennettiin ennen suunnitelman hylkäämistä olemassa olevan Ausf F:n hyväksi. Se on näytteillä Panther Ausf. G:n tornilla varustettuna Fort Knoxissa, Patton Armor Museumissa.
Muuramen kirkonkylä
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2019 lopussa Muuramen kirkonkylän pinta-ala oli 12,91 neliökilometriä ja väkiluku 7 115. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta.
Panzerkampfwagen V Panther
Käyttö
Osaan vaunuista oli asennettu sodan päättyessä infrapunatähystysjärjestelmä johtajalle ja ajajalle pimeätoimintaa varten.
Muuramen kirkonkylä
Muuramen kunta on nimetty kylän mukaan, jonka nimi perustuu puolestaan järven nimeen. Vanhoissa asiakirjoissa Muurame mainitaan muodossa Muramelaxij, Murame ärmarch (1554), Muramis. Kylän nimi vaihtelee 1700-luvun kirkonkirjoissa: Muranjärvi, Murame ja Muratjärvi (Muuramenjärvi 1915). Jo alkuperäinen nimi viittaa muurain-marjaan. Murteissa tästä on yleisesti käytetty muotoja muurama ja muurame eli ’lakka, suomuurain’. Koska Muuramen ydinseudut eivät ole suomuuraimelle sopivia, nimen aiheena voisivat olla mesimarjat eli maamuuramet. Muuramen vaakunan keskeinen elementti on kultamarjainen muurain.
Panzerkampfwagen V Panther
Käyttö
Yksi Panther myytiin Japanille, mutta sitä ei voitu toimittaa, muutamia myytiin Unkarille ja mahdollisesti yksi Ruotsiin. Fiat-Ansaldo sai lisenssin vaunun valmistamiseen, mutta yhtään ei ehditty valmistaa Italiassa. Sodan jälkeen Ranska käytti Pantheria omissa panssarijoukoissaan 1950-luvulle asti.
Panssarointi
Panssarin paksuus vaihteli hieman eri tuotantomallien välillä. Tässä on esitetty G-mallin panssarointi, siten että ensimmäinen luku kertoo panssarilevyn paksuuden, toinen luku sen kaltevuuden vaakatasosta mitattuna ja kolmas luku ilmoittaa kaltevuudesta aiheutuvan todellisen panssarisuojan milleinä.
Mallit ja tuotanto
Muut Panzer V:n rungolle perustuneet vaunut:
Kylänpää
Kylänpää voi tarkoittaa seuraavia:
Imari
Imari on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Sagan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin länsiosassa Tyynenmeren Imarinlahden rannalla. Lännessä se rajautuu Nagasakin prefektuuriin. Imarissa on 54 710 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 255,25 neliökilometriä.
Imarinlahti tarjoaa kaupungille hyvän luonnonsataman. Edo-kaudella se kukoisti Imari-keramiikan vientisatamana ja myöhemmin Meiji-kaudelta aina 1960-luvulle saakka hiilikaivoskaupunkina. Myöhemmin Imarinlahden rannalle on kehittynyt muun muassa laivanrakennus-, elektroniikka- ja puuteollisuutta. Kaupunkioikeudet Imari sai vuonna 1954, kun silloiseen Imarin maaseutukaupunkiin liitettiin kahdeksan ympäristön kuntaa. Perinteisistä käsityötuotteista erityisen tunnettua Japanissa on Nabeshima-keramiikka. Imari tunnetaan myös kamabokostaan.
Imaria palvelevat JR Kyūshūn Chikuhi-linja ja Matsuura-rautatien Nishi-Kyūshū-linja, jotka kohtaavat Imarin rautatieasemalla.
Energiajuomat Suomessa
Suomessa on monia erilaisia sekä erimakuisia ja -hintaisia energiajuomia. Juomien markkinat ovat kasvaneet selvästi 2000-luvun alussa. Erilaisten merkkien ja niiden muunnelmien määrä on lisääntynyt ja brändien estetiikkaan panostetaan paljon. Tunnettuja suomalaisia energiajuomamerkkejä ovat muun muassa Sinebrychoffin valmistama Battery, Hartwallin valmistama ED ja Olvin valmistama Teho.
Historia
Ensimmäinen suomalainen energiajuomatuotemerkki oli Laihian Maltaan Vita Nova, jota on valmistettu 1970-luvulta alkaen.
Energiajuomien yleiset lisäaineet tauriini ja guarana sallittiin Suomessa vuonna 1998. Vuonna 2004 energiajuomia myytiin Suomen päivittäiskaupoissa yli 2,7 miljoonaa litraa, vuonna 2009 määrä oli 10 miljoonaa litraa.
Energiajuomien ostamiselle ei ole ikärajaa, mutta Suomessa erinäiset vanhempainyhdistykset ovat antaneet omia suosituksiaan kauppiaille. Antti Rinteen vuoden 2019 kesäkuussa nimetyn hallituksen ohjelmassa oli energiajuomien myynnin kieltäminen lailla alle 16-vuotiaille Suomessa.
Nykytilanne ja myyntirajoitukset
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos suosittelee, että energiajuomia ei myytäisi alle 15-vuotiaille. Energiajuomien myyntiä ei ole kuitenkaan kielletty laissa. Useat kaupat noudattavat suositusta ja rajoittavat energiajuomien myyntiä lapsille ja nuorille.
Jens Isak Kobro
Jens Isak de Lange Kobro (20. elokuuta 1882 Vestre Moland – 14. toukokuuta 1967) oli norjalainen juristi ja Venstren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1931–1936 ja toimi Norjan puolustusministerinö 1933–1935. Vuosina 1928–1931 sekä 1945 hän oli Tromssan pormestari.
Kaiken teoria (elokuva)
Kaiken teoria on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut James Marshin ohjaama elämäkertaelokuva Stephen Hawkingista ja tämän vaimosta Jane Hawkingista. Elokuva perustuu Janen muistelmiin Travelling to Infinity: My Life with Stephen. Elokuvan pääosissa ovat Eddie Redmayne ja Felicity Jones. Elokuva sai ensi-iltansa 6. syyskuuta 2014 Toronton elokuvajuhlilla. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 6. helmikuuta 2015.
Elokuva palkittiin parhaan miespääosan Oscarilla sekä parhaan miespääosan ja musiikin Golden Globeilla.
Arvosteluita
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 213 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 80 prosenttia oli positiivisia. Metacritic-sivuston mukaan 47 arvostelun perusteella elokuva on saanut 72/100 pistettä.
The Guardianin Catherine Shoard kehui elokuvaa ja erityisesti Eddie Redmaynen roolisuoritusta ja vertasi sitä Daniel Day-Lewisin roolisuoritukseen elokuvassa Minun elämäni (1989). The New York Postin Lou Lumenick sanoi elokuvan olevan suunnattoman koskettava ja inspiroiva. Helsingin Sanomien Pertti Avola kirjoitti arvostelussaan: ”Jos pitäisi etsiä oppikirjamainen esimerkki Oscar-elokuvasta, se olisi tässä. Kaiken teoriassa on epookkia, romantiikkaa, rohkeutta, vahvoja näyttelijäsuorituksia ja tosipohjainen tarina. Lisäksi se on voimakkaasti tunteisiin vetoava.”
Stephen Hawking itse kehui elokuvaa sen nähtyään ja sanoi muun muassa, että hän saattoi katsoa siinä elämäänsä ulkoapäin. Hänen mukaansa Eddie Redmayne näytteli häntä niin hyvin, että toisinaan hän luuli itse päätyneensä valkokankaalle Redmaynen asemesta.
Länsi-Australia
Länsi-Australia on pinta-alaltaan Australian suurin osavaltio, ja sijaitsee maan länsiosassa. Sen pääkaupunki on Perth, jonka läheisyydessä asuu lähes kolme neljäsosaa koko osavaltion väestöstä. Länsi-Australian pinta-ala on 2 645 615 km² ja vuoden 2018 arvion mukaan väkiluku oli 2,596 miljoonaa.
Pinnanmuodot
Länsi-Australian pohjois- ja länsiosissa on laajoja ylätasankoja, joiden välissä kohoaa monia vuoristoja. Niiden itäpuolella on puolestaan suuri aavikkoalue. Kimberley on pohjoisin osa osavaltiosta. Sen eteläosassa kohoaa King Leopold Ranges. Kimberleyn eteläpuolella on puolestaan Iso Hiekka-aavikko, joka yhdistyy osavaltion keskiosissa Gibsonin aavikkoon. Sen eteläpuolella on vielä Iso Victorian aavikko.
Ison Hiekka-aavikon lounaispuolella on kuiva ja mäkinen Pilbara, jossa kohoaa muun muassa punaisista kanjoneistaan tunnettu Hamersleyvuoristo, jonka korkein kohta Mount Meharry (1 235 metriä) on myös koko Länsi-Australian korkein huippu.
Pilbaran eteläpuolella on vakaa kilpi Yilgarnin kratoni, jonka loivarinteiset kukkulat ovat ylätasangolla 300–600 metrin korkeudessa. Sen itäpuolella on kuiva Nullarborin tasanko ja länsipuolella Darlingvuoristo, joka erottaa kratonin rannikkotasangosta. Eteläinen rannikko on melko jyrkkärantainen. Nullarborin tasanko päättyy rannalla jyrkänteisiin. Osavaltion eteläisimmässä osassa Stirlingvuoriston erottaa merestä jyrkkärinteiset kalliot.
Vesistöt
Länsi-Australian tärkeimmät joet Fitzroy ja Ord virtaavat Kimberleyn ylätasangolta mereen. Ordjoessa oleva pato on luonut Australian toiseksi suurimman makeavetisen järven, Argylejärven. Pysyviä jokia on myös osavaltion eteläosissa. Niistä suurimmat saavat alkunsa Wheatbeltin maanviljelysalueilta ja ovat hyvin suolaisia.
Länsi-Australian sisämaassa ja keskiosissa pääosa joista eivät virtaa mereen. Suurin osa järvistä on suolajärviä.
Ilmasto
Länsi-Australian ilmasto vaihtelee selvästi alueen eri osissa: pohjoisessa vallitsee trooppinen ilmasto ja etelässä välimerenilmasto. Antisykloni vaikuttaa talvella osavaltion pohjoisosissa, jolloin tropiikissa on pilvetöntä ja aurinkoista ja etelässä viileää, sateista ja kovia tuulia. Kesällä antisykloni on siirtynyt eteläosiin, jolloin tropiikkiin tulee läntinen monsuuni.
Länsi-Australian sateisimmat alueet saavat sadetta yli 1 400 millimetriä vuosittain. Ne ovat osavaltion pohjoisosissa Mitchellin ylätasangolla ja lounaiskulmassa Pembertonin ja Walpolen välisellä alueella. Kuivimmat seudut sijoittuvat Länsi-Australian sisäosiin, jossa voi sataa vain alle 150 millimetriä vuodessa.
Länsi-Australian kuumimmat kuukaudet on suurimmassa osassa osavaltiota tammi- ja helmikuu. Pohjoisessa kuuminta on marraskuussa ja joulukuussa. Heinäkuu on puolestaan kylmin kuukausi.
Gena Rowlands
pienoiskuva|upright|Gena Rowlands [[Emmy-palkintogaalassa 1992.]] Gena Rowlands (s. 19. kesäkuuta 1930, Madison, Wisconsin) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Rowlands on näytellyt pääasiassa teatterissa, mutta myös monissa elokuvissa. Hän oli naimisissa näyttelijä ja independent-elokuvaohjaaja John Cassavetesin kanssa ja näytteli tämän seitsemässä elokuvassa. Rowlandsin eräs tunnetuimmista roolitöistä oli Cassavetesin kokeellisessa elokuvassa Kasvoja (1968). Rowlands oli Oscar-ehdokkaana Cassavetesin ohjauksista Naisen parhaat vuodet (1974) ja Gloria – gangsteriheila (1980, myös Golden Globe -ehdokkuus). Uransa alkutaipaleella Rowlandsilla oli rooli myös 1960-luvun suositussa televisiosarjassa Peyton Place.
Länsi-Australia
Hallinto
Länsi-Australia on Australian osavaltio, mikä tarkoittaa että sillä on oma itsenäinen hallinto ja lainsäädäntö. Osavaltion lait eivät saa olla ristiriidassa liittovaltion lakien kanssa. Kuninkaan seremoniallista valtaa osavaltiossa käyttää kuvernööri. Osavaltion päämies on hallituksen pääministeri. Länsi-Australialla on 12 edustajaa Australian parlamentin ylähuoneessa ja 15 edustajaa alahuoneessa.
Länsi-Australialla on kaksikamarinen parlamentti, jonka ylähuoneessa on 36 jäsentä ja alahuoneessa 59 jäsentä. Parlamentin jäsenet valitaan suorilla vaaleilla neljän vuoden välein. Vaalit voittaneen puolueen puheenjohtajasta tulee Länsi-Australian pääministeri ja hän muodostaa hallituksen. Vuoden 2017 vaalien jälkeen osavaltion pääministeriksi nousi työväenpuolueen Mark McGowan. Osavaltion toimeenpanovalta on kuvernöörillä, joka allekirjoittaa osavaltion lait ja muut viralliset asiakirjat. Kuvernööriksi valittiin vuonna 2018 Kim Beazley.
Gena Rowlands
Vuonna 2015 Rowlands palkittiin Oscar-kunniapalkinnolla.
Yksityiselämä
Rowlandsin ja Cassavetesin poika on ohjaaja Nick Cassavetes, ja Gena Rowlands on näytellyt myös parissa poikansa elokuvassa.
Länsi-Australia
Hallinto
Osavaltion tuomiovalta on tuomioistuimilla. Alimpia tuomioistuimia ovat paikalliset maistraatit (engl. Magistrates Courts), joiden alla on useampia erikoistuneita tuomioistuimia. Toisella tasolla ovat käräjäoikeudet (engl. District Courts) sekä perheasioihin erikoistunut perheoikeus (engl. Family Court). Osavaltion ylin tuomioistuin on korkein oikeus (engl. Supreme Court). Liittovaltion tuomioistuimet ovat osavaltion tuomioistuimien yläpuolella.
Sosialistinen internationaali
Toisen maailmansodan jälkeen monet sosiaalidemokraattiset puolueet, jotka olivat olleet kiellettyjä natsi-Saksan valtaamassa Euroopassa, liittyivät internationaaliin. Vuoden 1976 Geneven kongressista lähtien Sosialistisella internationaalilla oli myös muutamia Euroopan ulkopuolisia jäseniä. 1980-luvulla useimmat SI:n jäsenpuolueista antoivat tukensa Nicaraguan sandinisteille (FSLN), joka sittemmin liittyi myös internationaalin jäseneksi. SI on hyväksynyt riveihinsä myös keskusta-vasemmistolaisen Puerto Ricon itsenäisyyspuolueen ja entiset kommunistipuolueet, kuten Italian Democratici di Sinistran ja Mosambikin Frelimon.
Länsi-Australia
Talous
Länsi-Australian talous perustuu suurelta osin öljyn ja kaivostuotteiden (erityisesti rautamalmin, maakaasun, nikkelin ja kullan) vientiin. Länsi-Australia tuottaa yli 20 % maailman alumiinista, mikä tekee siitä maailman johtavan alumiinintuottajan. Se on lisäksi maailman kolmanneksi suurin rautamalmin tuottaja tuottaen 15 % koko maailman rautamalmista. Australian 240 vuotuisesta kultatonnista Länsi-Australian osuus on jopa 75 %. Myös maataloustuotteiden (etenkin vehnän, ohran, lampaanvillan ja -lihan) vienti on tärkeä tulonlähde.
Länsi-Australian turismin merkitys on viime vuosina kasvanut. Suurin osa vierailijoista tulee Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Irlannista sekä Singaporesta, Japanista ja Malesiasta.
Väestö
Länsi-Australian asukasluku oli vuoden 2016 väestönlaskennassa 2 474 410 asukasta. Australian tilastokeskuksen arvion mukaan osavaltiossa oli kesäkuussa 2018 noin 2,596 miljoonaa asukasta. Osavaltion asukasluku kasvaa nopeammin kuin keskimäärin muut osavaltiot, mihin on vaikuttanut erityisesti maahanmuutto. Vuodesta 2011 vuoteen 2016 osavaltion väestönkasvu oli 10,5 prosenttia.
Australian ulkopuolella Länsi-Australian asukkaista oli väestönlaskennan mukaan syntynyt 32,2 prosenttia. Osuus on suurin kaikista Australian osavaltioista. Ulkomaalaisista suurimmat ryhmät ovat Britanniassa, Uudessa-Seelannissa ja Intiassa syntyneet. Englantia puhui Länsi-Australian asukkaista 75,2 prosenttia, mandariinikiinaa 1,9 prosenttia ja italiaa 1,2 prosenttia. Uskonnottomia asukkaista oli 32,5 prosenttia, katolisia 21,4 prosenttia ja anglikaaneja 14,3 prosenttia.
Sosialistinen internationaali
Neuvottelujäsenet
Seuraavat puolueet ovat neuvottelujäseniä :
Tarkkailijapuolueet
Seuraavat osapuolet ovat tarkkailijoita:
Adam Liška
Adam Liška (s. 14. lokakuuta 1999 Bratislava) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL-liigassa pelaavaa Severstal Tšerepovetsia. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Liška pelasi kaudella 2017–2018 OHL-junioriliigassa Kitchener Rangersin joukkueessa.
Koningin Regentes -luokka
Koningin Regentes -luokka oli Alankomaiden Kuninkaallisen laivaston kolmen vuosina 1900-1902 valmistetun aluksen muodostama rannikkopanssarilaivaluokka.
Alukset olivat 96,622 metriä pitkiä. Niiden leveys oli 15,189 ja syväys 5,817 metriä. Alusten uppouma oli 5 002 tonnia. Alusten kahteen potkuriin liitetty propulsiojärjestelmä tuotti 6 500 ihp:tä, mikä mahdollisti 16,5 solmun maksiminopeuden.
Alusten suojana oli 15 senttimetrin panssarivyö ja barbettien sekä tykkitornien suojana oli 25 senttimetrin panssarointi. Pääaseina aluksella oli kaksi 24 senttimetrin tykkiä. Apuaseina oli neljä 15 ja kahdeksan 7,5 senttimetrin tykkiä.
Tony Ayala, Jr.
Tony Ayala, Jr. (13. helmikuuta 1963 San Antonio, Texas – 12. toukokuuta 2015 San Antonio, Texas ) oli yhdysvaltalainen keskisarjan nyrkkeilijä ja rikollinen. Hän aloitti nyrkkeilyuransa vuonna 1980 ja oli vuonna 1982 saanut 22 voittoa eikä hävinnyt kertaakaan. Hän oli tyrmännyt 19 vastustajaansa ja saanut vahvasta, aggressiivisesta kilpailutyylistään lempinimen ”El Torito”.
Kerran Ayala sylkäisi vastustajansa päälle, kun tämä makasi maassa Ayalan lyömänä. Hän myönsi nauttineensa myös kolmeen otteeseen heroiinia ennen ottelua. Voitettuaan Carlos Herreran loppuvuodesta 1982 Ayalan oli määrä kohdata maailmanmestari Davey Moore.
Rikokset
Ottelu Moorea vastaan jäi käymättä. 1. tammikuuta 1983 Ayala murtautui naapurinsa, nuoren naisopettajan asuntoon, ja häiritsi tätä seksuaalisesti. Nyrkkeilijä oli jo aiemmin saanut ehdollista vankeutta vastaavista teoista. Kolmannesta kerrasta hän sai kuitenkin 35 vuotta ehdotonta vankeutta. Syyttäjä suositteli koko tuomion istumista, sillä Ayalan voitiin katsoa olevan vaaraksi yhteiskunnalle.
Ayala pääsi vapauteen kuudentoista vuoden istumisen jälkeen vuonna 1999. Hän jatkoi nyrkkeilyuraansa voittaen kuusi ja häviten kaksi ottelua. Yori Boy Campasista tuli ensimmäinen Ayalan voittanut nyrkkeilijä Texasissa 28. heinäkuuta 2000.
Ayala kuitenkin jatkoi myös rikosuraansa. Hän tuli ammutuksi olkapäähänsä murtauduttuaan nuoren naisen asuntoon vuonna 2000. Hän sai lievän tuomion, mutta vuonna 2003 hän joutui epäillyksi lapsiseksistä oltuaan seksuaalisessa kanssakäymisessä 13-vuotiaan tytön kanssa. Tyttö kuitenkin kiisti tapahtuneen sittemmin, joten Ayala vapautui syytteistä.
Vuonna 2004 Ayala tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankilaan toistuneesta ehdonalaissääntöjen rikkomisesta.
La Villette
La Villette voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Seljaröyhytatar
Levinneisyys
Seljaröyhytatar esiintyy alkuperäisenä Aasiassa: Afganistanista ja Pakistanista Tiibetiin ja Etelä-Kiinan keskiosiin. Viljelykarkulaisena se kasvaa muun muassa Länsi-Euroopassa ja osassa Pohjoismaista. Lajia käytetään koristekasvina.
Suuri Suomalainen Kirjakerho
Suuri Suomalainen Kirjakerho Oy (SSKK) on vuonna 1968 Suomen kolmen johtavan kirjankustantamon Otavan, Tammen ja WSOY:n perustama kirjakerho, joka nykyään kuuluu Otava-konserniin.
Muiden suomalaisten kirjakerhojen tapaan SSKK:n menestyksekkäintä aikaa olivat 1970- ja 1980-luvut, minkä jälkeen jäsenmäärät alkoivat hiipua ja kirjakerhot yhdistyä ja vaihtaa omistajia kustannusyhtiöiden kesken. Jäsenmäärän toinen huippu oli vuosituhannen vaihteen tienoilla, mutta 2010-luvulla kaikkien kirjakerhojen jäsenmäärä on nopeasti pienentynyt. Vuonna 1994 SSKK:lla oli jäseniä 199 000, vuonna 2007 noin 300 000, vuonna 2011 noin 210 000, vuonna 2016 noin 110 000 ja vuonna 2020 enää 67 000 jäsentä.
SSKK:hon on kuulunut lisäksi verkkokauppa Suuri Kuu sekä saman niminen kirjakauppaketju, jossa on viisi myymälää. Myymälät lakkautettiin vuonna 2012.
Syksyllä 2015 Bonnierin kirjakerhot yhdistettiin Suureen Suomalaiseen Kirjakerhoon. Kirjakerhoilla on yhteensä noin 180 000 jäsentä.
Suuri Suomalainen Kirjakerho myy ainoana kirjakerhona Suomessa kaikkien kustantajien kirjoja ja sillä on valikoimissa kaikki Suomessa julkaistut kirjat, yli 110 000 kirjaa.
Lauri Kangas
Lauri Viljo Kangas (2. syyskuuta 1916 Lapua – 17. huhtikuuta 1986 Lapua) oli suomalainen painija, joka oli parhaimmillaan 1940-luvulla.
Suuri Suomalainen Kirjakerho
Suuren Suomalaisen Kirjakerhon pitkäaikainen mainoskasvo oli Jörn Donner, vakiolauseenaan ˝Lukeminen kannattaa aina”.
Lauri Kangas
Lauri Kangas saavutti pronssimitalin 67 kilon vapaapainisarjassa vuoden 1946 EM-kisoissa. Suomen mestaruuksia tämä Lapuan Virkiän painija saavutti sekä vapaalla että kreikkalais-roomalaisella tyylillä yhteensä kuusi kappaletta.
Kangas oli ammatiltaan liikemies ja toimi Lapuan Virkiän painijaoston puheenjohtajana ja seuran johtokunnassa.
Sandhamn-liiga
Sandhamn-liiga oli Ruotsissa vuonna 1975 kiinni saatu rikollisliiga, joka valmisti ja myi amfetamiinia Tukholman saariston Sandhamnissa sijaitsevan Ruotsin kuninkaallisen pursiseuran (KSSS) ravintolan tiloissa. Liigan johtaja oli ravintolaa tuolloin hoitanut, arkkitehtikoulutuksen saanut ravintoloitsija ja hotellinomistaja Fleming Broman (s. 1938). Hän sai viiden ja puolen vuoden vankeustuomion.
Liigan päätekijöitä pidätettiin lokakuussa 1975 Stavsnäsissä Tukholman saaristossa. Oikeudenkäynti syytettyjä vastaan käynnistyi Tukholmassa alkuvuodesta 1976, ja heidät todettiin syyllisiksi törkeisiin huumerikoksiin. Pitkistä vankeusrangaistuksista valitettiin, ja Svean hovioikeus alensi tuomioita toukokuussa 1976. Poliisi käytti tutkinnassa Yhdysvalloista opittuja uusia menetelmiä, kuten puhelinkuuntelua ja liigaan soluttautumista, mikä herätti hyvistä tuloksista huolimatta myös kriittistä keskustelua. Syytettyjä puolustivat nimekkäät asianajajat, joiden eräät toimintatavat asetettiin myös kyseenalaisiksi.
Sandhamn-liigan kiinniotosta tuli Ruotsin rikoshistorian siihen asti huomattavimpia huumeiskuja. Tapaukseen liittyvät tiedot päätekijöiden ylellisestä elämästä, salakuljetukseen käytetyistä pikaveneistä ja Tukholman metron säilytyslokeroiden käytöstä huumeiden jakeluun herättivät suurta huomiota tiedotusvälineissä. Tätä lisäsi vielä tieto, että tapaus liittyi ruotsalaiseliitin suosimaan Sandhamnin kuninkaallisen pursiseuran ravintolaan ja hotelliin. Niiden tiloissa ehdittiin valmistaa noin sata kilogrammaa amfetamiinia.
Vankeustuomion kärsittyään päätekijä Fleming Broman on auttanut poliisia ratkomaan muita huumerikoksia soluttautumalla mukaan niiden toimintaan. Hän asuu jossakin päin Ruotsia uudella nimellä.
Monien televisiodokumenttien ohella Sandhamn-liigan tapaus oli innoittajana Hannes Holmin käsikirjoittamaan ja ohjaamaan, vuonna 2010 ensi-iltansa saaneeseen draamaelokuvaan Viattoman sininen taivas (Himlen är oskyldigt blå). Siinä lukiolaispoika pääsee kesätöihin pursiseuran ravintolaan, mutta joutuukin huumeliigan apuriksi.
Justo Villar
thumb|Justo Villar Justo Wilmar Villar (s. 30. kesäkuuta 1977 Cerrito, Paraguay) on paraguaylainen jalkapallomaalivahti, joka on edustanut seuratasolla muun muassa espanjalaista Real Valladolidia.
Villar on pelannut Paraguayn maajoukkueessa arvokisoissa muun muassa vuonna 1997 nuorten MM-kilpailuissa sekä vuonna 2006 Saksan MM-kisoissa, joissa hän loukkaantui jo ensimmäisessä ottelussa Englantia vastaan heti alkuminuuteilla. Hän on pelannut 120 maaottelua, mikä on kaikista paraguaylaispelaajista toiseksi eniten.
Opiskelijakunta
Opiskelijakunta on julkisyhteisö, jonka jäseninä voivat olla ammattikorkeakoulun opiskelijat. Ammattikorkeakouluissa opiskelijakunta on osa ammattikorkeakoulua ja rinnastettavissa yliopistoissa toimiviin ylioppilaskuntiin.
Opiskelijakunta toimii jäsentensä yhdyssiteenä sekä pyrkii edistämään opiskeluun ja opiskelijoiden asemaan liittyviä pyrkimyksiä. Julkisoikeudellista toimintaa on opiskelijoiden edustajan valinta ammattikorkeakoulun hallitukseen ja muihin monijäsenisiin hallintoelimiin. Siinä se edustaa kaikkia opiskelijoita, vaikka voi kerätä jäsenmaksuja vain jäseniltään.
Monet opiskelijakunnat huolehtivat myös opintojen ohjaukseen kuuluvasta opiskelijatuutoroinnista sekä urasuunnittelua ja työhön sijoittumista edistävästä rekrytointitoimintasta.
Ammattikorkeakoulujen opiskelijakuntien toiminta perustuu ammattikorkeakoululain 42 a §:ään, joka tuli voimaan 1.8.2005. Ennen lain voimaantuloa ammattikorkeakouluissa on toiminut osin vastaavia tehtäviä hoitaneita opiskelijayhdistyksiä.
Ammattikorkeakoulun opiskelijakunnalla on itsehallinto.
Ammattikorkeakoulujen opiskelijakuntien kattojärjestönä toimii Suomen opiskelijakuntien liitto - SAMOK ry.
Opiskelijakunnan päätöksenteko
Ammattikorkeakoulun opiskelijakunnan toiminnasta ja hallinnosta huolehtivat vaaleilla valittava ylintä päätösvaltaa käyttävä edustajisto ja edustajiston valitsema käytännön toiminnasta päättävä hallitus. Lisäksi suurimmalla osalla opiskelijakunnista on palkattua henkilökuntaa, jota kutsutaan sihteeristöksi.
Ammattikorkeakoululain 42 a §:n lisäksi määräyksiä opiskelijakunnan toiminnasta annetaan opiskelijakunnan säännöissä. Säännöt vahvistaa ammattikorkeakoulun rehtori.
Jäsenyys
Ammattikorkeakoulun opiskelijakunnan jäsenyys on vapaaehtoinen. Jäseneksi voivat liittyä kaikki tutkintoon johtavassa koulutuksessa olevat opiskelijat. Opiskelijakunta voi myös päättää hyväksyä muita ammattikorkeakoulun opiskelijoita jäsenikseen. Ammattikorkeakoululain mukaan opiskelijakunnalla on oikeus määrätä jäsenille jäsenmaksu. Jäsenyteen sisältyy oikeus osallistua opiskelijakunnan päätöksentekoon sekä opiskelijakortti, joka oikeuttaa moniin opiskelija-alennuksiin.
La Masquerade Infernale
La Masquerade Infernale on norjalaisen avant garde metal -yhtyeen Arcturuksen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Albumi muutti yhtyeen tyyliä huimasti edelliseltä albumilta Aspera Hiems Symfonialta. Musiikissa on käytetty enemmän syntetisaattoreja ja sampleja, jotka ovat usein tärkeämmässä roolissa kuin kitarat. Albumin teemat pyörivät teatterin, kirjallisuuden ja Saatanan ympärillä. La Masquerade Infernalea pidetään yleisesti Arcturuksen parhaana albumina ja yhtenä parhaimmista esimerkeistä avant-garde metalista. Albumi uudelleenjulkaistiin vuonna 2003 levy-yhtiöstä Candlelight Records. Uudelleenjulkaisu on masteroitu uudelleen, ja siinä ei ole piilotettua kappaletta ennen kappaletta 1.
Keski-Suomen Media
Keski-Suomen Media Oy on Keskisuomalainen Oyj -konserniin kuuluva kustannusyhtiö, jonka kotipaikka on Jyväskylä.
Jerry Lawler
thumb|Jerry Lawler Jerry O'Neil Lawler ”The King” (s. 29. marraskuuta 1949) on yhdysvaltalainen showpainin selostaja. Hän aloitti uransa vuonna 1970 painijana, ja on myöhemmällä iällään toiminut WWE Rawin selostajana.
Lawler tutustui koomikko Andy Kaufmaniin ja osallistui tämän suunnittelemaan pitkäaikaiseen yleisön vedätykseen, jossa kaksikko esiintyi julkisesti useissa tilaisuuksissa, muun muassa Late Night with David Letterman -ohjelmassa, ja tekeytyi toistensa pahimmiksi vihollisiksi. Myöhemmin valmistuneessa Kaufman-elämäkertaelokuvassa Man on the Moon (1999) Lawler esitti itseään.
10. syyskuuta Lawler sai sydänkohtauksen selostuspöydän äärellä suoran lähetyksen ollessa meneillään Montrealissa. Hän sai elvytystä välittömästi ja hänelle suoritettiin myöhemmin sairaalassa pallolaajennus.
Lawler palkittiin Raw:in vuoden 2012 Slammy awardsissa Vuoden palaajaksi.
Lawler on heinäkuussa 2018 menehtyneen showpainija Brian Lawlerin isä ja The Honky Tonk Manin serkku.
Martha Jefferson
Martha Skelton Jefferson (o.s. Wayles; 30. lokakuuta 1748 − 6. syyskuuta 1782) oli Yhdysvaltain presidentti Thomas Jeffersonin puoliso 1772−1782. Hän oli Virginian ensimmäinen nainen Jeffersonin kuvernöörikaudella 1779−1781. Hän kuoli vuonna 1782, 19 vuotta ennen kuin hänen puolisostaan tuli presidentti. Thomas ja Martha Jeffersonin kuudesta lapsesta vain kaksi eli aikuisikään asti, Martha ja Mary. Martha Jefferson kuoli neljä kuukautta viimeisen lapsensa syntymän jälkeen.
DraCo
Commodoren mennessä konkurssiin Amiga oli vielä suosittu videoeditoinnissa ja videoiden tekstityksessä. MacroSystem oli aiemmin tehnyt Amigalle laitteistoa kuten kiihdytinkortteja, kuvankaappauslaitteita, äänikortteja, SCSI-ohjaimia ja grafiikkakortteja.
DraCo oli osittain yhteensopiva Amigan kanssa ja suunnattu epälineaariseen videoeditointiin. Tietokoneessa oli prosessorikortti nimeltä "Eltanin", jossa oli Motorola 68060 -prosessori tai joissain tapauksissa Motorola 68040. Tietokoneessa oli viisi Zorro II/Zorro III -yhteensopivaa laajennuspaikkaa sekä kolme "DracoDirect"-laajennuspaikkaa. Tietokoneessa ei ollut Amigan erikoispiirejä mutta siinä oli osia Amigan laitteistosta. Tietokoneessa oli Fast SCSI-II -ohjain. Grafiikkakorttina oli Altais-nimellä tunnettu muokattu Retina Z3.
Tietokoneessa oli AmigaOS 3.1 käyttöjärjestelmä ja joukko sovellusohjelmia. Mukana tuli MovieShop-ohjelmisto videoeditoinnin ohjaamiseen. Grafiikkakortin käyttöön mukana oli tuolloin uusi CyberGraphX-ohjelmisto.
Vuonna 1994 tietokone maksoi. MacroSystem myi ja tuki DraCo-tietokoneita vuoteen 2000 saakka. MacroSystemin kilpailijoita olivat NewTek Yhdysvalloissa ja Scala Info Euroopassa.
Mikko Hokka
Mikko Nestori Hokka (5. helmikuuta 1932 Savonlinna – 18. elokuuta 1973 Lappeenranta) oli suomalainen painonnoston olympiaedustaja ja Suomen-mestari. Seuratasolla hän edusti Savonlinnan Voimailijoita ja helsinkiläistä Heraklesta.
Hokka sijoittui Helsingin kesäolympialaisissa 1952 alle 60 kilogramman sarjassa 15:nneksi yhteistuloksella 295,0 kg. Hän sijoittui MM-kilpailuissa vuosina 1951 ja 1953 seitsemänneksi sekä vuonna 1954 kahdeksanneksi. Hän voitti Suomen-mestaruuden 60 kilogramman sarjassa vuosina 1952 ja 1954 sekä 67,5 kilogramman sarjassa vuosina 1955 ja 1957.
Boxed
Termiä boxed käytetään kaupankäynnissä kuvaamaan, että myytävään tuotteeseen liittyy jotain erikoista, kuten esimerkiksi että varsinaisen tuotteen mukana tulee oheistuotteita.
Termi boxed tulee englannin kielestä, missä se on alun perin tarkoittanut yksittäispakattua, "myydään omassa pakkauksessaan". Sen synonyymina käytetään toisinaan sanaa retail.
Termi on otettu käyttöön muun muassa tietokonetarvikkeiden kaupassa. Kotitietokoneen suoritin voi olla boxed-malli, jolloin sen mukana tulee suorittimen tuuletin ja jäähdytyssiili.
Musiikki- ja elokuvatallenteiden kaupassa käytetään termin boxed lisäksi termejä boxed set ja box set. Tällöin myytävä tuotekokonaisuus voi sisältää kokoelman useita CD- tai DVD-levyjä (sisältäen joskus artistin koko tuotannon tai elokuvasarjan kaikki osat) sekä mahdollisesti muita artistiin tai elokuvaan liittyviä tuotteita. Boxed set -pakkaukset on yleensä suunnattu keräilijöille.