cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Billy Graham
Varhainen elämä
Billy Graham varttui maitotilallisen poikana Pohjois-Carolinan maaseudulla. Vuonna 1934 Graham osallistui evankelista Mordecai Hamin kokoukseen ja teki henkilökohtaisen uskonratkaisun. Vuonna 1936 Graham jätti isänsä maitotilan ja lähti opiskelemaan Bob Jonesin Collegeen, joka sijaitsi tuolloin Tennesseen Clevelandissa. Opinnot Bob Jonesin Collegessa jäivät kuitenkin yhden lukukauden mittaiseksi oppilaitoksen äärimmäisen fundamentalismin vuoksi. Graham siirtyi opiskelemaan Floridan raamattuinstituuttiin Tampan läheisyyteen. Graham valmistui vuonna 1940 ja hänet asetettiin Eteläisen baptistikonvention pastorin tehtävään. Graham ilmoittautui jatkokoulutukseen Illinoisissa sijaitsevaan Wheaton Collegeen ja tapasi Wheatonissa tulevan vaimonsa, Ruth Bellin.
Valmistuessaan Wheatonista vuonna 1943 Graham oli kehittänyt kuuluisan saarnatyylinsä. Graham viesti yksinkertaisesti ja suorasti synnistä ja pelastuksesta, jonka hän välitti tarmokkaasti ja ilman alentavuutta. Graham toimi lyhyen aikaa Western Springsin baptistikirkon pastorina, jonka jälkeen hän ryhtyi kiertäväksi evankelistaksi. Graham liittyi uuden Youth for Christ-järjestön henkilöstöön vuonna 1945 ja toimi vuodesta 1947 Northwestern Bible Collegen johtajana.
Pastorin ura
Graham saarnasi evankeliumia erilaisissa kokouksissa ja teki maailmanlaajuista lähetystyötä lähes 215 miljoonalle ihmiselle yli 185 maassa. Grahamin työ on arvion mukaan tavoittanut lisäksi satoja miljoonia ihmisiä television, videoiden, elokuvien ja internetin kautta. Grahamin toiminnan keskiössä olivat suuret, kirkkokuntarajat ylittävät, kokoukset, joita kutsutaan nimellä missio. Graham korosti julistustyössään julkisesti osoitettua henkilökohtaista uskonratkaisua.
Kokoussarjat
right|thumb|Billy Graham Feyenoord-stadionilla in [[Rotterdamissa, Alankomaat vuonna 1955]] Toisen maailmansodan jälkeen Graham teki töitä Youth for Christ -järjestön pastorina. Järjestön kautta Graham teki työtä nuorten ja sotilaiden parissa ja saarnasi eri puolilla Yhdysvaltoja ja Eurooppaa. Graham nousi julkisuuteen ja kansainväliseen tietoisuuteen vuonna 1949 Los Angeles Crusade -kokoussarjan myötä. Kolmen viikon mittaiseksi suunniteltu kokoussarja venyi yli kahdeksan viikon mittaiseksi, kun kiinnostunut väkijoukko täytti teltan Los Angelesin keskustassa joka ilta. Myös muut Grahamin varhaisista missioista laajentuivat samaan tapaan: vuoden 1954 Lontoon missio kesti 12 viikkoa ja vuoden 1957 New Yorkin missio Madison Square Gardenissa jatkui joka ilta 16 viikon ajan.
Graham julisti evankeliumia ympäri maailman ja tavoitti työnsä kautta kaikenlaisia ihmisiä aina heimoasukkaista valtionpäämiehiin. Vuodesta 1977 lähtien Grahamille avautui mahdollisuus julistaa evankeliumia rautaesiripun takana entisen itäblokin ja Neuvostoliiton maissa. Saksassa Graham saarnasi yhtä aikaa sekä länsi- että itäsaksalaisille Berliinin olympiastadionilla.
Vuonna 1992 Graham kutsuttiin jopa maailman sulkeutuneimmaksi valtioksi arvioituun Pohjois-Koreaan. Maan johto käytti vierailua ja Grahamin mainetta kuitenkin erikoisella tavalla hyväkseen, koska Pohjois-Korean valtiollinen media vääristeli Grahamin puhetta väittäen hänen luonnehtineen maan johtajaa Kim Il Sungia "Jumalaksi".
Suomi 1954 ja Missio Helsinki 1987
Graham vieraili ensimmäisen kerran Suomessa kesäkuussa 1954, jolloin hänen Helsingin Olympiastadionilla pitämäänsä puhetilaisuuteen osallistui noin 25 000 kuulijaa. Olympiastadion oli Grahamin julistuspaikka myös elokuussa 1987 järjestetyssä Missio Helsinki -tilaisuudessa, joka on suurin Helsingin Olympiastadionilla järjestetty ei-urheilullinen tapahtuma. Kuuden kokouksen sarja saavutti Suomessa uskonnollisten tapahtumien mittapuulla ennennäkemättömän mediahuomion. Missio Helsinki keräsi yhteensä noin 183 000 kuulijaa. Arviolta noin 9 000 ihmistä teki tilaisuuksissa henkilökohtaisen uskonratkaisun. Verrattuna 1970-luvun lopulla laajaa huomiota herättäneeseen helluntaisaarnaaja Niilo Yli-Vainioon, Grahamin kokouksissa ei juurikaan korostettu karsimaattisten uskonkokemusten merkitystä.
Billy Graham Evangelistic Association
Vuonna 1950 Graham perusti Billy Graham Evangelistic Association (BGEA)-yhdistyksen, jonka pääkonttori sijaitsi Minneapolisissa, Minnesotassa. BGEA-työn kautta Graham aloitti mm. viikoittaisen Hour of Decision-radio-ohjelman, jota lähetettiin ympäri maailmaa yli 60 vuoden ajan, kansallisilla kanavilla lähetettyjä televisio-ohjelmia, useissa kansallisissa ja kansainvälisissä sanomalehdissä julkaistun My Answer -lehtikolumnin sekä yhdistyksen virallisen julkaisun, Decision-aikakauslehden julkaisemisen.
Lausannen liike
Billy Graham järjesti yhdessä John Stottin kanssa maailman evankelikaalit yhteen Lausannen konferenssiin vuonna 1974. Kokoontumiseen osallistui noin 2 700 osanottajaa yli 150 maasta. Kokoontumisen perusteella syntyi Lausannen liike sekä kristillistä evankelikaalista käsitystä ja näkyä ilmaiseva Lausannen julistus. Grahamin ajatuksena oli "yhdistää kaikki evankelikaalit yhteiseen tehtävään evankelioida koko maailma". Time kuvaili Lausannen konferenssia "kenties laaja-alaisimmaksi kristilliseksi kokoontumiseksi mitä milloinkaan on nähty". Lausannen kokoontumista edelsivät 1960- ja 1970-lukujen konferenssit Berliinissä, Singaporessa, Minneapoliksessa ja Bogotassa sekä Australiassa.
Vaikutus
Grahamia on pidetty yhtenä maltillisen herätyskristillisyyden, evankelikalismin, johtohahmoista. Evankeliointikampanjoissaan Graham teki yhteistyötä liberaaleina pidettyjen valtavirran protestanttikirkkojen, kuten reformoitujen, luterilaisten ja metodistien kanssa. Grahamilla on arvioitu olleen merkittävä vaikutus yhdysvaltalaisen kirkkokuntakartan tiettyyn uudelleenmuotoutumiseen. Vuoden 2010 LifeWay-tutkimuslaitoksen selvityksessä Billy Grahamia pidettiin kaikkein vaikutusvaltaisimpana pastorina, joka on vaikuttanut eniten kyselyyn vastanneiden protestanttisiin pastoreihin. Grahamia on pidetty yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä uskonnollisista johtajista, ja verrattu Martin Luther Kingiin ja paavi Johannes Paavali II:een.
Politiikka
Grahamia kutsuttiin Yhdysvalloissa "presidenttien pastoriksi", sillä hän ehti aktiiviuransa aikana tavata henkilökohtaisesti kaikki Yhdysvaltain presidentit Harry Trumanista Barack Obamaan. Graham toimi monen presidentin uskonnollisena neuvonantajana, ja erityisen läheinen suhde hänellä oli Ronald Reaganiin. Puoluekannaltaan Graham tunnustautui demokraatiksi, mutta hänen suhteensa Valkoiseen taloon säilyivät hyvinä siitä riippumatta, kumpaa puoluetta edustava presidentti kulloinkin oli vallassa. 2010-luvun alkuvuosiin saakka Graham oli säännöllisesti nähty vieras Yhdysvaltain kongressin vuosittain helmikuussa järjestämällä rukousaamiaisella.
Media
Graham on listattu Gallup-järjestön toimesta säännöllisesti yhdeksi maailman kymmenestä ihailluimmasta miehestä. Järjestön kyselyssä Grahamia on kuvailtu hallitsevaksi hahmoksi vuodesta 1948 lähtien. Graham on esiintynyt mm. Time-, Newsweek-, Life-, U.S. News & World Report- ja Parade-lehtien kansikuvajutuissa sekä lukuisissa muissa aikakauslehdissä, sanomalehti- ja aikakauslehtien artikkeleissa sekä kirjoissa.
Viimeiset vuodet
Graham sairasti Parkinsonin tautia vuodesta 1992. Huonontuneen terveydentilansa takia hän lopetti kiertuetoimintansa, ja vuoden 2005 kiertue jäi hänen viimeisekseen. Graham kuoli 99-vuotiaana kotonaan Montreatissa, Yhdysvaltain Pohjois-Carolinassa helmikuussa 2018. Grahamin kuolema noteerattiin suurimmissa medioissa ympäri maailman ja häntä kiiteltiin yli kirkkokuntarajojen. Grahamin sai kuoltuaan Yhdysvaltain valtiollisen kunnianosoituksen. Hänen arkkunsa tuotiin ensimmäisenä uskonnollisena johtajana ja neljäntenä yksityisenä kansalaisena nähtäville Yhdysvaltain kongressitalon rotundaan. Arkku oli esillä 28. helmikuuta–1. maaliskuuta 2018 ja arkun vieressä seisoi sotilaista koostuva kunniavartio.
Grahamin hautajaiset järjestettiin 2. maaliskuuta 2018 Billy Graham -kirjaston pihalle pystytetyssä "telttakatedraalissa", joka muistutti Grahamin uran alkuvaiheen kokoustelttoja. Graham haudattiin kirjaston puistoon, lähelle lapsuudenkotiaan. Grahamin mäntyvanerisen arkun olivat tehneet Louisianan Angolan vankilan murhasta tuomitut vangit, jotka olivat löytäneet uskon elämänsä voimavaraksi. Grahamin hautakiveen kirjattiin titteliksi "saarnaaja" Grahamin tahdon mukaisesti. Grahamin hautajaisiin kutsuttiin kaikki tuolloin elossa olleet kuusi Yhdysvaltain presidenttiä.
Tunnustukset
Grahamia on kiitetty uskonnolliset ja poliittiset rajat ylittävästä työstä, ja joulukuussa 2001 hänelle myönnettiin brittiläisen imperiumin ritarikomentajan arvonimi kansainvälisestä panoksesta kansalais- ja uskonnoliseen elämään yli 60 vuoden ajalta. Graham sai oman tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 1989. Grahamin saamiin tunnustuksiin kuuluvat myös Ronald Reaganin presidentin säätiön vapauspalkinto (2000) työstä ja toimista vapauden hyväksi, Kongressin kultamitali (1996), Templetonin säätiön palkinto uskonnon edistämisestä (1982) ja Big Brother -palkinto työstä lasten hyvinvoinnin puolesta.
Vuonna 1964 Graham palkittiin vuoden puhemiehenä. George Washington Carver Memorial Institute mainitsi Grahamin panoksen rotuerojen lievittämisessä. Vuonna 1971 Graham sai tunnustuksen kaikkien uskontojen välisen ymmärryksen edistämisestä.
Teokset
Graham kirjoitti 33 kirjaa, joista monet nousivat eniten myytyjen listoille. Vuonna 1997 julkaistu omaelämäkerta Omana itsenään oli samanaikaisesti kolmen bestseller-listan kärjessä saman viikon aikana. Kirjassa Graham kertoo elämästään, uskosta ja työstään ympäri maailman.
Yksityiselämä
Billy Graham sai vaimonsa Ruth Bell Grahamin kanssa viisi lasta: kolme tytärtä, Virginia (Gigi), Anne ja Ruth (Bunny), ja kaksi poikaa, Nelson (Ned) ja Franklin. Ruth-vaimo kuoli 64 avioliittovuoden jälkeen kesäkuussa 2007.
Bronisław Geremek
pienoiskuva|upright|Bronisław Geremek vuonna 2004 Bronisław Geremek (6. maaliskuuta 1932 – 13. heinäkuuta 2008) oli puolalainen liberaali poliitikko, joka loi myös huomattavan uran akateemisessa maailmassa historioitsijana.
Elämäkerta
Varsovassa syntynyt Geremek pelastui lapsena natsien sinne perustamasta ghetosta, mutta hänen rabbi-isänsä kuoli Auschwitzissa. Geremek valmistui Varsovan yliopistosta vuonna 1954 ja väitteli tohtoriksi 1960. Hän erosi kommunistisesta puolueesta 1968 protestiksi Tšekkoslovakian miehitykselle ja oli 1980-luvulla oppositioliike Solidaarisuuden johtajia.
Geremekistä tuli apulaisprofessori 1989 ja professori 1993; hänelle myönnettiin lisäksi kymmeniä kunniatohtorinarvoja. Työstään demokraattisen Puolan ja Euroopan yhdentymisen hyväksi Geremek sai lukuisia tunnustuksia, kuten Bundesverdienstkreuzin, Aachenin Karlspreisin (1998) ja puolalaisen Valkoisen kotkan ritarikunnan ritariuden (2002).
Geremek kuoli auto-onnettomuudessa 13. heinäkuuta 2008.
Suomen intialaiset
Suomen intialaiset ovat Suomessa asuvia intialaistaustaisia henkilöitä. Intian kielellisen ja kulttuurisen monimuotoisuuden vuoksi intialaisten lukumäärää Suomessa ei voi arvioida kielellisin perustein. Intialaiset muodostivat vuonna 2022 kansalaisuuden perusteella viidenneksi suurimman ulkomaalaistaustaisen väestöryhmän virolaisten, venäläisten, irakilaisten ja kiinalaisten jälkeen. Intialaisten lukumäärä Suomessa on kasvanut nopeasti 2000-luvulla, pääasiassa työperäisen maahanmuuton seurauksena. Suomi on tavoitellut helpotusta työvoimapulaansa houkuttelemalla intialaista työvoimaa. Intiaa on pidetty yhtenä tärkeimmistä kärkikohdemaista kansainvälisten osaajien houkuttelemisessa Suomeen. Syitä tähän ovat Intian väestön hyvä koulutustaso ja suuri väkiluku.
Suomesta löytyy muutamia intialaisperäisiä uskonnollisia yhdyskuntia. Sikhien gurdwara sijaitsee Helsingissä Sörnäisillä. Varhaisimmat hindulaiset maahanmuuttajat saapuivat Suomeen Intiasta 1990-luvulla. Pitkään ainoa Suomessa toimiva hindutemppeli oli Krishna-liikkeen (ISKCON) hallinnoima, ja liike vastasi hindulaisesta uskonnonopetuksesta. Sen seurauksena useat hindulaiset maahanmuuttajat osallistuvat liikkeen toimintaan, vaikka olisivat todennäköisesti kotimaissaan valinneet toisen hindulaisen temppeliyhteisön. Malmin Krishna-temppeli on Helsingissä toimiva ISKCON-hindutemppeli, joka järjestää useita hindulaisia uskonnollisia juhlia. Malmilla toimii myös Sri Lankasta ja Intiasta kotoisin olevien tamilien Suomen Hindut -yhdyskunnan temppeli.
Kallioniemi
thumb|200px|Kallioniemi. Kallioniemi on kirjailija Kalle Päätalon lapsuudenkoti Taivalkosken Jokijärvellä. Hän asui siellä vuosina 1922–1939.
Herman Päätalo asui Kallioniemessä kuolemaansa saakka, Kalle Päätalon äiti Riitu vuoteen 1970 saakka. Sen jälkeen Kallioniemi oli Kallen ja hänen sisarustensa kesäpaikkana, kunnes vuonna 1986 Taivalkosken kunta osti rakennuksen tontteineen.
Kallioniemi-Säätiö hankki paikan itselleen 1990, minkä jälkeen se on toiminut kotimuseona sekä muun muassa Päätalo-päivien tapahtumapaikkana. Kallioniemi on ollut myös Päätalo-elokuvien kuvauspaikkana.
Lähteet
65.50122°N, 28.57539°W
Laurent Nkunda
Laurent Nkunda alias Laurent Nkundabatware (s. 2. helmikuuta 1967) on entinen Kongon demokraattinen tasavallan asevoimien kenraali, joka johti Itä-Kongossa Pohjois-Kivussa toimivaa kapinallisryhmäänsä, joka tukee Kongon tutseja ja naapurimaan Ruandan tutsihallitusta.
Nkunda on entinen psykologian opiskelija, joka matkusti Ruandan kansanmurhan aikaan Ruandaan tukemaan tutsien Ruandan isänmaallista rintamaa (RPF) hutujen hallitsemaa kansanmurhaa tekevää armeijaa vastaan. RPF:n voitettua sisällissodan Nkunda palasi Kongoon.
Toisen Kongon sisällissodan alkaessa Nkunda liittyi 1998 kapinallisryhmään Rassemblement Congolais pour la Démocratie (RCD-Goma) taistellen lähinnä tutsien rinnalla. Häntä syytettiin toukokuussa 2002 160 kapinallisen teloituksesta Kisanganissa. Vuonna 2003 sodan lähestyessä loppuaan Nkunda liittyi Kongon demokraattisen tasavallan siirtymäkauden hallituksen armeijaan everstinä ja hänet ylennettiin 2004 kenraaliksi. Hän sanoutui pian irti hallituksen alaisuudesta ja vetäytyi joukkoineen Masisin metsiin Pohjois-Kivuun.
Nkunda on ilmoittanut suojelevansa Kongon tutsivähemmistöä maahan paenneilta kansanmurhaajajoukkioilta. Samalla paikallisia on pakotettu kaivamaan kultaa, timantteja, kasseriittia (tinadioksidi) ja muita mineraaleja, jotka viedään maailmalle Ruandan pääkaupungin Kigalin kautta.
Nkundan ryhmittymä aiheutti levottomuuksia Pohjois-Kivussa lokakuusta 2008 lähtien, mikä ajoi 200 000 paikallista pakolaisiksi. Nkundan joukot etenivät lähellä Gomaa ja hänen raportoitiin saavan apua Ruandaa johtavan Paul Kagamen hallitukselta. Nkunda uhkasi myös kaataa maan hallituksen.
Nkunda on harras helluntailainen ja kirkon pastori. Hän sanoo myös suuren osa joukkojaan kääntyneen.
Nkundan sissijoukon Kansan puolustuksen kansallisen kongressin toiset johtajat ilmoittivat tammikuussa 2009 Nkundan syrjäyttämisestä ja liittyivät Kongon armeijan rinnalle riisumaan aseista toista sissiryhmää, FDLR:ta.
Nkunda pidätettiin 22. tammikuuta 2009 Ruandan puolella rajaa.
Tuomas Nevanlinna
thumb|Tuomas Nevanlinna [[Turun kansainväliset kirjamessut|Turun Kirjamessuilla 2011.]] Tuomas Erkki Edvard Nevanlinna (s. 25. helmikuuta 1960 Helsinki) on suomalainen filosofi, kirjoittaja ja suomentaja.
Ura
Vuosina 1990–1993 Nevanlinna päätoimitti ARG-lehteä ja vuosina 1998–2000 Nuorta Voimaa yhdessä Janne Porttikiven kanssa. Vuosina 2000–2003 hän oli Kriittisen korkeakoulun toiminnanjohtaja. Nevanlinna on toiminut myös Kuvataideakatemian jatkotutkimusosaston teoriaopettajana ja kirjoittamisen ohjaajana.
Nevanlinnan kolumnit ovat lähellä kulttuuriesseen muotoa. Toisaalta niissä on usein huumoria, nokkeluutta ja keveyttä, jolloin ne lähenevät pakinaa. Kolumneja on myöhemmin julkaistu kokoelmina, joissa tekstit eivät aivan tarkalleen vastaa alkuperäistä. Nevanlinna suosii teksteissään paradoksia kehitellessään ajatuksiaan, esimerkiksi Karjalan menetyksen menetys. Osa teksteistä on henkilökohtaisempia tai aihevalinnoiltaan leikkisän keveitä.
Politiikka
Nevanlinna oli vasemmistoliiton ehdokkaana vuoden 2019 eduskuntavaaleissa ja europarlamenttivaaleissa. Eduskuntavaaleissa hän sai 2 200 ääntä ja EU-vaaleissa reilut 3 000 ääntä. Vuoden 2021 kuntavaaleissa hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon.
Perhe
Tuomas Nevanlinna on kirjailija Arne Nevanlinnan poika ja matemaatikko Rolf Nevanlinnan pojanpoika.
Blauw-Wit Amsterdam
Blauw-Wit Amsterdam on vuonna 1902 Kinkerbuurtin kaupunginosassa Amsterdamissa perustettu jalkapalloseura, joka pelaa tällä hetkellä Zondag eerste klasse A:ssa. Blauw-Wit siirtyi pelaamaan kotiottelunsa Amsterdamin Olympiastadionille vuonna 1928. Ammattilaisseuraksi se ryhtyi vuonna 1954. Vuonna 1972 seura yhdistyi Door Wilskracht Sterkin ja De Volewijckersin kanssa, muodostaen FC Amsterdamin. Blauw-Wit Amsterdam jatkoi kuitenkin olemassaoloaan siirtymällä pelaamaan amatöörisarjoihin.
Laureus-palkinto
Laureus-palkinto on vuosittain jaettava palkinto vuoden parhaimmille urheilijoille ja joukkueille. Se perustettiin vuonna 1999 ja itse palkintojen jakaminen alkoi seuraavana vuonna.
Palkinnot
Yli 120 maan urheilujournalistit äänestävät ehdokkaat vuoden parhaiksi. Tämän jälkeen palkinnon saajan päättää kuuden ehdokkaan joukosta entisistä huippu-urheilijoista koostuva Laureus-urheiluakatemia.
Vuoden parhaille jaettavat palkinnot ovat:
Lisäksi akatemia voi halutessaan jakaa myös seuraavat palkinnot:
Palkinnon voittajat
Muun muassa Lance Armstrongin ja Marion Jonesin palkinnot on myöhemmin peruttu, kun heidän palkitsemiseensa vaikuttaneet saavutukset on jälkikäteen hylätty.
Vuoden läpimurto
Palkinnon nimi oli Vuoden tulokas ennen vuotta 2007
Aleksandr Moisejev
Aleksandr Ivanovitš Moisejev (, 28. toukokuuta 1927 Moskova, Venäjän SFNT – 2003) oli Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Moisejev saavutti olympiahopeaa Neuvostoliiton koripallomaajoukkueen pelaajana Helsingissä 1952. EM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuosina 1947, 1951 ja 1953 sekä pronssia vuonna 1955.
Servaali
Servaali (Leptailurus serval, aiemmin Felis serval ) on kissaeläin, joka elää pensas- ja ruohomailla Afrikassa.
Tuntomerkit
Servaali muistuttaa ulkonäöltään gepardia mutta on sitä pienempi. Solakalla servaalilla on pitkät jalat, pitkä kaula ja korkealle nousevat suuret korvat. Turkin pohjaväri vaihtelee kellertävästä kupariseen, turkissa on mustia täpliä, ja kyljissä ja raajojen yläosissa on suuria vaaleita laikkuja.
Servaalilla on 24–45 senttimetriä pitkä häntä. Häntineen servaalin pituus on jopa 130 senttimetriä.
Ravinto ja saalistaminen
Servaalit syövät yleensä alle 200 g painavia eläimiä kuten jyrsijöitä, lintuja, matelijoita, sammakkoja ja hyönteisiä. Joskus se voi kuitenkin tappaa suurempiakin saaliseläimiä kuten flamingoja, jäniksiä ja nuoria antilooppeja. Harvoin servaalit syövät myös raatoja.
Servaalit saalistavat yleensä päiväsaikaan. Ne lähtevät liikkeelle auringonnousun aikaan, lepäävät muutaman tunnin puolenpäivän aikana ja jatkavat saalistusta auringonlaskuun saakka. Servaali on melko hidas juoksija, mutta pitkien jalkojensa ansiosta sen on helppo kävellä korkeassa ruohikossa, ja pitkästä kaulasta ja tarkasta kuulosta on hyötyä jyrsijöiden paikallistamisessa. Havaittuaan jyrsijän servaali hypähtää jopa kahden metrin korkeuteen ja laskeutuu uhrinsa päälle. Se ei aina tapa saalista heti vaan jää leikkimään sillä jopa usean minuutin ajan. Se ei yleensä saalista kovalla tuulella, koska silloin sen on vaikea kuulla saaliseläintensä äänet.
Lisääntyminen
Servaali tekee pentuja yleensä kerran vuodessa. Kantoaika on noin 70 päivää. Poikueessa on kaksi tai kolme pentua, joskus neljä. Emo ilmeisesti hoitaa poikaset yksin ilman uroksen tai muiden naaraiden apua. Lähtiessään metsästämään emo kätkee poikaset heinikkoon tai koloon ja aika ajoin vaihtaa niiden piilopaikkoja. Päivän mittaan emo käy ruokkimassa poikasia. Kasvettuaan poikaset osallistuvat emon kanssa metsästysretkille. Aikuisina naaraspoikaset saattavat jäädä asustelemaan emonsa lähistölle, mutta urokset lähtevät etsimään omia metsästysmaitaan.
Lemmikkinä
Joissain Yhdysvaltain osavaltioissa servaalia saa pitää lemmikkinä. Laji ei kuitenkaan käyttäydy kotikissan tavoin, joten sitä joudutaan yleensä pitämään häkissä. Kesykissan kanssa risteytetty servaali eli savannikissa (savannah) on usein servaalia kesympi ja helpompi pitää. Myös kotikissasta on jalostettu servaalilta näyttävä rotu.
Luis Aparicio
pienoiskuva|Luis Aparicio vuonna 1963. Luis Ernesto Aparicio Montiel (s. 29. huhtikuuta 1934) on venezuelalainen baseballpelaaja, joka pelasi shorttina Major League Baseball -tasolla vuosina 1956–1973. Hänen joukkueinaan olivat:
Aparicio äänestettiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1984.
Erik Elmsäter
Erik Elmsäter, vuoteen 1939 asti Pettersson, (7. lokakuuta 1919 Tukholma, Ruotsi – 9. maaliskuuta 2006) oli ruotsalainen estejuoksija ja yhdistetyn hiihtäjä.
Elmsäter alitti estejuoksussa ensimmäisenä yhdeksän minuutin rajan Tukholmassa 4. elokuuta 1944 tuloksella 8.59,6. Virallista maailmanennätystä siitä ei tullut, koska IAAF alkoi hyväksyä estejuoksun maailmanennätyksiä vasta kymmenen vuotta myöhemmin. Lontoon olympialaisissa Ruotsi sai estejuoksussa kolmoisvoiton ja Elmsäter hopeaa ajalla 9.08,2 Tore Sjöstrandin voittaessa.
Yhdistetyssä hiihdossa Elmsäter oli talviolympialaisissa yhdeksäs 1948 ja kolmastoista 1952.
Pia Ruotsalainen
Pia Sinikka Ruotsalainen (s. 9. heinäkuuta 1974) on aktiiviuransa jo päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Seuratasolla hän edusti Asikkalan Raikasta ja vuodesta 1993 lähtien Porin Tarmoa. Hänen valmentajinaan toimivat Matti Saarelma sekä Jukka Toivola. Aikuisten SM-tasolla Ruotsalainen saavutti ulkoradoilta maratonin pronssia vuonna 1994 sekä sisäradoilta pronssia 3 000 metrin juoksussa vuonna 1992. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1994 jälkeen.
COVID-19-lääkkeen kehittäminen
COVID-19-lääkekehitys on tutkimusprosessi, jonka tarkoituksena on kehittää ennaltaehkäiseviä terapeuttisia reseptilääkkeitä, jotka lieventäisivät vuoden 2019 koronavirustautien (COVID-19) vakavuutta. Alkuvuodesta 2020 vuoteen 2021 useat sadat lääkeyritykset, biotekniikkayritykset, yliopistotutkimusryhmät ja terveysalan organisaatiot kehittivät COVID-19-tautiin tarkoitettuja terapeuttisia lääkeaihioita, jotka olivat prekliinisen tai kliinisen tutkimuksen eri vaiheissa (huhtikuussa 2021 yhteensä 506 lääkeaihiota), ja huhtikuussa 2021 kliinisissä tutkimuksissa oli 419 mahdollista COVID-19-lääkettä.
Jo maaliskuussa 2020 Maailman terveysjärjestö (WHO), Euroopan lääkevirasto (EMA), Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto (FDA) sekä Kiinan hallitus ja lääkevalmistajat koordinoivat akateemisten ja teollisuustutkijoiden kanssa rokotteiden, viruslääkkeiden ja infektion jälkeisten hoitojen kehittämistä. WHO:n kansainvälisessä kliinisten tutkimusten rekisterissä (International Clinical Trials Registry Platform) kirjattiin 536 kliinistä tutkimusta COVID-19-infektioiden jälkihoitojen kehittämiseksi, ja kliinisessä tutkimuksessa on useita muiden infektioiden hoitoon tarkoitettuja vakiintuneita viruslääkkeitä, joita on tarkoitus käyttää uudelleen.
Maaliskuussa 2020 WHO käynnisti kymmenessä maassa SOLIDARITY-tutkimuksen, johon osallistuu tuhansia COVID-19-tartunnan saaneita henkilöitä ja jossa arvioidaan neljän teholtaan lupaavimman olemassa olevan antiviraalisen yhdisteen hoitovaikutuksia. Huhtikuussa 2020 perustettiin dynaaminen, järjestelmällinen katsaus, jonka avulla seurataan COVID-19-rokotteen ja terapeuttisten lääkeaihioiden rekisteröityjen kliinisten tutkimusten edistymistä.
Lääkekehitys on monivaiheinen prosessi, jossa uuden yhdisteen turvallisuuden ja tehon varmistaminen kestää yleensä yli viisi vuotta. Useat kansalliset sääntelyviranomaiset, kuten EMA ja FDA, ovat hyväksyneet menettelyjä kliinisten testien nopeuttamiseksi. Kesäkuuhun 2021 mennessä kymmenet potentiaaliset infektion jälkeiset hoitokeinot olivat ihmiskokeiden loppuvaiheessa eli vaiheen III-IV kliinisissä tutkimuksissa.
Kaavio lääkekehityksen syklistä
Lääkekehitys on prosessi, jossa uusi tartuntatautirokote tai terapeuttinen lääke tuodaan markkinoille sen jälkeen, kun johtava yhdiste on tunnistettu lääkekehitysprosessin avulla. Siihen kuuluu mikro-organismeilla ja eläimillä tehtävä laboratoriotutkimus, uuden lääkkeen viranomaisstatuksen hakeminen esimerkiksi FDA:n kautta, jotta kliiniset tutkimukset ihmisillä voidaan aloittaa, ja siihen voi sisältyä vaihe, jossa lääkkeen markkinoille saattamiseksi haetaan viranomaishyväksyntää uuden lääkehakemuksen avulla. Koko prosessi - ideasta prekliinisten laboratoriotestien kautta kliinisten tutkimusten kehittämiseen, mukaan lukien vaiheen I-III tutkimukset - hyväksyttyyn rokotteeseen tai lääkkeeseen kestää yleensä yli kymmenen vuotta.
Termi "prekliininen tutkimus" määritellään laboratoriotutkimuksiksi in vitro ja in vivo, mikä tarkoittaa ehkäisevän rokotteen, viruslääkkeen tai muun infektion jälkeisen hoidon kehittämisen alkuvaihetta, kuten kokeita, joilla määritetään tehokkaat annokset ja toksisuus eläimillä, ennen kuin yhdiste-ehdokas viedään eteenpäin turvallisuus- ja tehokkuusarviointia varten ihmisillä. Lääkekehityksen prekliinisen vaiheen loppuunsaattaminen - jonka jälkeen lääkkeen turvallisuus ja teho testataan riittävällä määrällä COVID-19-tartunnan saaneita ihmisiä (satoja tai tuhansia eri maissa) - on prosessi, joka useiden vuoden 2020 alussa julkaistujen raporttien mukaan vie todennäköisesti 1-2 vuotta COVID-19-hoitojen osalta. Näistä ponnisteluista huolimatta lääkekandidaattien onnistumisprosentti on vain 19 prosenttia, kun ne saavuttavat lopulta viranomaishyväksynnän koko lääkekehitysprosessin aikana tartuntatautien hoidossa.
Vaiheen I tutkimuksissa testataan ensisijaisesti turvallisuutta ja alustavaa annostelua muutamalla kymmenellä terveellä koehenkilöllä, kun taas vaiheen II tutkimuksissa - vaiheen I onnistumisen jälkeen - arvioidaan terapeuttista tehoa COVID-19-taudin hoidossa nousevilla annostasoilla (teho perustuu biomarkkereihin) ja arvioidaan samalla tarkasti mahdollisia haittavaikutuksia, jotka aiheutuvat lääkeaihion (tai yhdistelmähoitojen) mahdollisista haittavaikutuksista, tyypillisesti sadoilla ihmisillä. Mahdollisten COVID-19-lääkkeiden vaiheen II tutkimusten yleinen tutkimusasetelma on satunnaistettu, plasebokontrolloitu ja sokkoutettu, ja ne tehdään useissa eri toimipaikoissa, ja samalla määritetään tarkemmat ja tehokkaammat annokset ja seurataan haittavaikutuksia.
Vaiheen II tutkimusten onnistumisprosentti vaiheeseen III (kaikkien sairauksien osalta) on noin 31 prosenttia ja erityisesti tartuntatautien osalta noin 43 prosenttia. Keskimääräinen toisen vaiheen tutkimus maksaa 57 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria (vuoden 2013 dollareissa, mukaan lukien prekliiniset ja vaiheen I kustannukset), riippuen sen kestosta (pidempi on kalliimpi), joka on tyypillisesti muutamasta kuukaudesta kahteen vuoteen. Vaiheen II tutkimuksen menestyksekäs läpivieminen ei ennusta luotettavasti, että lääkeaihioehdokas menestyy vaiheen III tutkimuksessa.
COVID-19:n vaiheen III tutkimuksiin osallistuu satoja tai jopa tuhansia sairaalahoitoon osallistujia, ja niissä testataan hoidon tehokkuutta taudin vaikutusten vähentämiseksi ja seurataan samalla haittavaikutuksia optimaalisella annoksella, kuten monikansallisissa Solidarity- ja Discovery-tutkimuksissa.
Ehdokkaat
15 terapeuttisen ehdokkaan kliinisten COVID-19-tutkimusten näyttöverkosto. Ympyrät edustavat interventioita tai interventioryhmiä (luokkia). Kahden ympyrän välissä olevat viivat osoittavat vertailuja kliinisissä tutkimuksissa.
Erään lähteen mukaan (elokuussa 2020) COVID-19-hoitokandidaattien kehittämiseen tähtäävän prekliinisen tai varhaisen vaiheen kliinisen tutkimuksen eri luokkiin kuuluivat mm. seuraavat:
erilaiset muut terapiaryhmät, kuten tulehduskipulääkkeet, malarialääkkeet, interferonit, proteiinipohjaiset yhdisteet, antibiootit ja reseptoreita muokkaavat yhdisteet. Vaiheen III pivotaalikokeissa arvioidaan, onko lääkeehdokkaalla tehoa nimenomaan tiettyä tautia vastaan, ja - vakavista COVID-19-infektioista kärsivien sairaalahoitoon joutuneiden ihmisten tapauksessa - testataan uudelleen käytettävän tai uuden lääkeehdokkaan tehokasta annostasoa COVID-19-infektiosta johtuvan sairauden (pääasiassa keuhkokuumeen) parantamiseksi. Jos kyseessä on jo hyväksytty lääke (kuten hydroksiklorokiini malariaan), vaiheen III-IV tutkimuksissa määritetään sadoilla tai tuhansilla COVID-19-infektiota sairastavilla ihmisillä jo hyväksytyn lääkkeen mahdollinen laajempi käyttö COVID-19-infektion hoitoon. Elokuussa 2020 yli 500 terapeuttiehdokasta oli prekliinisessä tai faasin I-IV kehitysvaiheessa, ja uusia faasin II-III tutkimuksia on ilmoitettu tehtäväksi sadoille terapeuttiehdokkaille vuoden 2020 aikana.
Lukuisat lääkekandidaatit, joita tutkitaan "tukihoitoina" sairauden aikana esiintyvien vaivojen lievittämiseksi, kuten tulehduskipulääkkeet tai keuhkoputkia laajentavat lääkkeet, eivät sisälly alla olevaan taulukkoon. Muut alkuvaiheen vaiheen II tutkimuksissa olevat lääkkeet tai lukuisat vaiheen I tutkimuksissa olevat hoitokandidaatit eivät myöskään ole mukana. Vaiheen I-II tutkimuksissa olevien lääkeaihioiden onnistumisprosentti on alhainen (alle 12 %), kun ne läpäisevät kaikki tutkimusvaiheet ja saavat lopulta hyväksynnän. Vaiheen III tutkimuksiin päästyään COVID-19-infektioon liittyvien sairauksien - infektio- ja hengityselinsairauksien - hoitokandidaattien onnistumisprosentti on noin 72 prosenttia.
Uudelleen käytettävät lääkeaihiot
Lääkkeiden uudelleenjärjestely (jota kutsutaan myös lääkkeiden uudelleenkäyttöönotoksi) - olemassa olevien lääkkeiden tutkiminen uusiin terapeuttisiin tarkoituksiin - on yksi tieteellisen tutkimuksen linja, jota noudatetaan turvallisten ja tehokkaiden COVID-19-hoitojen kehittämiseksi. Useita nykyisiä viruslääkkeitä, jotka on aiemmin kehitetty tai joita on käytetty SARSin (Severe acute respiratory syndrome), MERS:n (Middle East respiratory syndrome), HIV:n/aidsin ja malarian hoitoon, tutkitaan COVID-19-hoitoina, ja jotkut niistä siirtyvät kliinisiin tutkimuksiin.
COVID-19-pandemian aikana lääkkeiden uudelleenkäytöllä tarkoitetaan kliinistä tutkimusprosessia, jossa nopeasti seulotaan ja määritetään muiden sairauksien hoitoon jo hyväksyttyjen lääkkeiden turvallisuus ja tehokkuus, jotta niitä voitaisiin käyttää COVID-19-infektiota sairastaville. Tavanomaisessa lääkekehitysprosessissa lääkkeen uudelleenkäytön vahvistaminen uuden sairauden hoitoon vaatisi useita vuosia kliinistä tutkimusta - mukaan lukien keskeiset vaiheen III kliiniset tutkimukset - lääkekandidaatille, jotta voitaisiin varmistaa sen turvallisuus ja tehokkuus erityisesti COVID-19-infektion hoidossa. Kasvavan COVID-19-pandemian aiheuttaman hätätilanteen vuoksi lääkkeen uudelleenkäyttöönottoprosessia nopeutettiin maaliskuun 2020 aikana COVID-19-infektiota sairastavien sairaalahoitoa varten.
Kliiniset tutkimukset, joissa käytetään uudelleenkäytettyjä, yleisesti ottaen turvallisia, olemassa olevia lääkkeitä COVID-19-infektiota sairastaville sairaalahoidossa oleville henkilöille, voivat kestää vähemmän aikaa ja niiden kokonaiskustannukset voivat olla alhaisemmat, kun halutaan saavuttaa turvallisuutta (vakavien sivuvaikutusten puuttuminen) ja infektion jälkeistä tehoa osoittavia päätetapahtumia. Näiden etujen hyödyntämiseksi WHO aloitti maaliskuun 2020 puolivälissä nopeutetut kansainväliset vaiheen II-III tutkimukset neljällä lupaavalla hoitovaihtoehdolla - SOLIDARITY-tutkimus - ja vuoden 2020 aikana etenee vaiheen II tai III tutkimuksiin lukuisia muita lääkkeitä, joilla on potentiaalia uudelleenkäytettäväksi erilaisissa sairauden hoitostrategioissa, kuten tulehduskipulääkkeitä, kortikosteroidi-, vasta-aine-, immuunijärjestelmä- ja kasvutekijähoitoja, muun muassa.
Maaliskuussa Yhdysvaltain tautienvalvonta- ja ehkäisykeskus (CDC) antoi lääkärille suosituksen, joka koski remdesiviirin käyttöä COVID-19:n aiheuttaman keuhkokuumeen vuoksi sairaalahoitoon joutuneille henkilöille: "Vaikka kliiniset tutkimukset ovat kriittisen tärkeitä tämän lääkkeen turvallisuuden ja tehon määrittämiseksi, kliiniset lääkärit, joilla ei ole mahdollisuutta kliiniseen tutkimukseen, voivat pyytää valmistajan kautta remdesiviiriä myötätuntokäyttöön potilaille, joilla on kliininen keuhkokuume."
Lääkkeiden käytön nopeudesta
Lääkkeiden käyttö covid-19-virukseen on ymmärrettävästi toiveikas lähtökohta etenkin vakavissa, kriittisissä tilanteissa ja niissä tapauksissa, joissa rokotetta ei ole saatavissa tai siihen ei luoteta. Viruslääkkeiden kehittäminen – mistä esimerkkinä HIV – on kuitenkin hidas prosessi, myös verrattuna rokotekehitykseen; onhan SARS-rokotettakin onnistuttu kehittelemään jo lähes kaksikymmentä vuotta ennen covid-pandemiaa.
Lupaavia tuloksia on kuitenkin saatu aikaan toipilasplasmalla sekä eräillä antiviraalilääkkeillä kuten hydroksiklorokiini, remdesiviiri, molnupiraviiri ja yhdistelmävalmisteilla kuten nirmatrelviiri (jonka vaikuttavia aineita ovat nirmatrelviiri (PF-07321332) ja ritonaviiri) ja Evusheld (sisältää kahta monoklonaalista vasta-ainetta, tiksagevimabia ja silgavimabia). Nämä perustuvat lähinnä hätätilakäyttöön eikä vuoden 2021 marraskuun loppuun mennessä ole kehitetty luotettavaa eikä turvallista lääkehoitoa tautiin toiveista huolimatta.
Valmennusplasma
Passiivista immunisointia toipilas-plasmalla tai hyperimmuuniseerumilla on ehdotettu mahdolliseksi COVID-19:n hoidoksi.
Yhdysvalloissa FDA on myöntänyt tilapäisen luvan toipilasplasmalle (COVID-19:stä toipuneiden henkilöiden verestä peräisin oleva plasma, joka sisältää siten vasta-aineita SARS-CoV-2:ta vastaan) kokeellisena hoitona tapauksissa, joissa henkilön henki on vakavasti tai välittömästi uhattuna. Toipumisplasmahoito ei kuitenkaan ole läpikäynyt satunnaistettuja kontrolloituja tai satunnaistamattomia kliinisiä tutkimuksia, joita tarvitaan sen määrittämiseksi, onko se turvallista ja tehokasta COVID-19-tautia sairastavien ihmisten hoidossa.
Argentiina, Brasilia, Costa Rica ja Meksiko ovat kehittäneet vasta-aineita. Brasilia aloitti vuoden 2020 puolivälissä hevosten hyperimmuuniseerumin kehittämisen, joka saadaan inokuloimalla hevosia rekombinantilla SARS-CoV-2-piikkiproteiinilla. Instituto Vital Brasilian, UFRJ:n, Oswaldo Cruz -säätiön ja Rio de Janeirossa sijaitsevan D'Orin tutkimus- ja koulutusinstituutin muodostama konsortio aloitti prekliiniset kokeet toukokuussa 2020, ja São Paulossa sijaitseva Instituto Butantan sai eläinkokeet päätökseen syyskuussa. Joulukuussa 2020 Argentiina myönsi kiireellisen luvan CoviFabille, paikallisesti kehitetylle hevosen hyperimmuuniseerumin valmisteelle, käytettäväksi keskivaikean tai vaikean COVID-19:n tapauksissa perustuen yhden vaiheen 2/3 tutkimuksen alustaviin tuloksiin, joiden mukaan seerumia saaneilla potilailla kuolleisuus, tehohoitoon joutuminen ja mekaanisen ventilaation tarve vähenivät. Argentiinan tehohoitoyhdistys kritisoi tätä ankarasti ja totesi, että tutkimuksessa ei saavutettu ensisijaisia tai toissijaisia päätetapahtumia eikä siinä osoitettu tilastollisesti merkittäviä eroja seerumin ja lumelääkeryhmän välillä.
Kasirivimabi/imdevimabi
Kasirivimabi/imdevimabi, jota myydään tuotenimellä REGEN-COV, on yhdysvaltalaisen biotekniikkayhtiö Regeneron Pharmaceuticalsin kehittämä kokeellinen lääke. Se on keinotekoinen "vasta-ainecocktail", joka on suunniteltu tuottamaan vastustuskykyä COVID-19-pandemiasta vastuussa olevaa SARS-CoV-2-koronavirusta vastaan. Se koostuu kahdesta monoklonaalisesta vasta-aineesta, kasirivimabista (REGN10933) ja imdevimabista (REGN10987), jotka on sekoitettava keskenään. Kahden vasta-aineen yhdistelmän tarkoituksena on estää mutaatioiden karkaaminen. Se on saatavana myös yhdessä valmistettuna valmisteena.
Bamlanivimabi ja etesevimabi
Lääke on IgG1-monoklonaalinen vasta-aine (mAb), joka on suunnattu SARS-CoV-2:n piikkiproteiinia vastaan. Tavoitteena on estää viruksen kiinnittyminen ja pääsy ihmissoluihin, jolloin virus neutralisoituu ja auttaa COVID-19:n ehkäisyssä ja hoidossa.
Bamlanivimabi on syntynyt Lillyn ja AbCelleran yhteistyön tuloksena, jonka tarkoituksena on luoda vasta-ainehoitoja COVID-19:n ehkäisyyn ja hoitoon.
Sotrovimabi
Toukokuussa 2021 Euroopan lääkeviraston (EMA) ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä käsittelevä komitea (CHMP) totesi, että sotrovimabia voidaan käyttää vahvistetun COVID-19:n hoitoon vähintään 12-vuotiailla ja sitä vanhemmilla henkilöillä, jotka painavat vähintään 40 kiloa, jotka eivät tarvitse lisähappihoitoa ja joilla on riski edetä vaikeaksi COVID-19:ksi.
Nirmatrelviiri (PF-07321332)
Joskus vuoden 2021 alussa Pfizer aloitti Yhdysvalloissa ja Belgiassa faasin I ihmiskokeet uudella suun kautta otettavalla reseptilääkkeellä, nirmatrelviirilla (PF-07321332), joka on SARS-CoV-2:n replikaatiota heikentävä "proteaasin estäjä". Kolmeen vaiheeseen jakautuvien tutkimusten odotetaan kestävän yli 5 kuukautta. Lääke annetaan yhdessä pienten annosten ritonaviirin kanssa, joka on HIV:n hoitoon käytettävä viruslääke.
Sitojaproteiinit
Muun muassa Suomessa on kokeiltu myös sitojaproteiinia, joka vaikuttaa kaikkiin koronaviruksiin sitomalla niiden tartuttavuutta heikentämällä. Tästä on kehitetty nenäsumute, joka on toiminut ainakin hiirikokeissa. Tämäkään ei ole vaihtoehto rokotuksille, mutta siitä voi jossakin vaiheessa tulevaisuudessa olla hyötyä lyhytaikaisen altistuksen aikana.
Varhainen suunnittelu
Vuosina 2018-20 uusia aloitteita rokotteiden ja viruslääkkeiden kehittämisen edistämiseksi ovat olleet muun muassa valtion organisaatioiden ja teollisuuden väliset kumppanuudet, kuten eurooppalainen innovatiivisia lääkkeitä koskeva aloite (European Innovative Medicines Initiative), Yhdysvaltojen kriittistä polkua koskeva aloite (Critical Path Initiative) lääkekehityksen innovoinnin tehostamiseksi ja läpimurtohoitomerkintä (Breakthrough Therapy designation) lupaavien lääkeaihioiden kehittämisen ja viranomaiskatselmuksen nopeuttamiseksi. COVID-19-infektion havaitsemiseen käytettävien diagnostiikkamenetelmien hiomisen nopeuttamiseksi perustettiin maailmanlaajuinen diagnostiikkaputken seurantajärjestelmä.
COVID-19-infektioiden mahdollisten terapeuttisten lääkkeiden kliinisten tutkimusten edistymistä koskevan seurantajärjestelmän mukaan 29 vaiheen II-IV tehokkuustutkimusta saatiin päätökseen maaliskuussa 2020 tai niiden tulosten oli määrä valmistua huhtikuussa Kiinassa sijaitsevista sairaaloista - jossa COVID-19-tauti puhkesi ensimmäisen kerran vuoden 2019 lopulla. Seitsemässä tutkimuksessa arvioitiin uudelleen käytettäviä lääkkeitä, jotka on jo hyväksytty malarian hoitoon, mukaan lukien neljä hydroksiklorokiini- tai klorokiinifosfaattitutkimusta. Uudelleen käytettävät viruslääkkeet muodostavat suurimman osan kiinalaisista tutkimuksista, ja huhtikuun loppuun mennessä on määrä raportoida yhdeksästä remdesiviiriä koskevasta vaiheen III tutkimuksesta useissa maissa. Muita maalis-huhtikuussa päättyvissä keskeisissä kliinisissä tutkimuksissa olevia potentiaalisia terapeuttisia ehdokkaita ovat muun muassa verisuonia laajentavat lääkkeet, kortikosteroidit, immuunihoidot, lipoiinihappo, bevasitsumabi ja rekombinanttiangiotensiinikonvertaasientsyymi 2.
COVID-19 Clinical Research Coalitionin tavoitteena on 1) helpottaa eettisten toimikuntien ja kansallisten sääntelyviranomaisten suorittamaa kliinisten tutkimusehdotusten nopeaa arviointia, 2) nopeuttaa ehdolla olevien terapeuttisten yhdisteiden hyväksyntää, 3) varmistaa kehittyvien tehokkuus- ja turvallisuustietojen standardoitu ja nopea analysointi ja 4) helpottaa kliinisten tutkimustulosten jakamista ennen julkaisemista. COVID-19-rokotteen ja lääkeaihioiden kliinisen kehittämisen dynaaminen arviointi oli käynnissä huhtikuussa.
Maaliskuuhun 2020 mennessä kansainvälinen Coalition for Epidemic Preparedness Innovations (CEPI) sitoutui 100 miljoonan Yhdysvaltain dollarin tutkimusinvestointeihin useissa maissa ja esitti kiireellisen kehotuksen kerätä ja investoida nopeasti 2 miljardia dollaria rokotteiden kehittämiseen. Bill ja Melinda Gatesin säätiön johdolla ja 125 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria investoivien kumppaneiden ja Maailman terveysjärjestön kanssa koordinoivan COVID-19 Therapeutics Accelerator -hankkeen puitteissa käynnistettiin maaliskuussa COVID-19 Therapeutics Accelerator -hankkeen toiminta, joka helpottaa lääkekehityksen tutkijoiden nopeaa potentiaalisten hoitomuotojen tunnistamista, arviointia, kehittämistä ja laajentamista. COVID-19 Clinical Research Coalition perustettiin koordinoimaan ja nopeuttamaan lupaavimpia infektion jälkeisiä hoitoja koskevien kansainvälisten kliinisten tutkimusten tuloksia. Vuoden 2020 alussa lukuisia muiden infektioiden hoitoon vakiintuneita viruslääkkeitä käytettiin uudelleen tai kehitettiin uusissa kliinisissä tutkimustoimissa COVID-19-taudin lievittämiseksi.
Maaliskuussa 2020 Coalition for Epidemic Preparedness Innovations (CEPI) käynnisti kansainvälisen COVID-19-rokotteen kehittämisrahaston, jonka tavoitteena on kerätä 2 miljardia Yhdysvaltain dollaria rokotetutkimukseen ja -kehitykseen, ja sitoutui investoimaan 100 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria rokotteen kehittämiseen useissa maissa. Kanadan hallitus ilmoitti 275 miljoonan CA$:n rahoituksesta 96:lle tutkimushankkeelle, jotka koskevat lääkinnällisiä vastatoimia COVID-19:tä vastaan, mukaan lukien lukuisat rokote-ehdokkaat kanadalaisissa yliopistoissa, ja suunnittelee perustavansa "rokotepankin" uusista rokotteista, jotka voidaan ottaa käyttöön, jos uusi COVID-19-epidemia puhkeaa. Bill & Melinda Gates -säätiö sijoitti huhtikuussa 150 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria COVID-19-rokotteiden, -diagnostiikan ja -hoitojen kehittämiseen.
Tietokoneavusteinen tutkimus
C3.ai Digital Transformation Institute, toinen Microsoftin, kuuden yliopiston (mukaan lukien Massachusetts Institute of Technology, joka oli ensimmäisen konsortion jäsen) ja Illinoisissa sijaitsevan National Center for Supercomputer Applicationsin muodostama konsortio, joka toimii tekoälyohjelmistoyritys C3.ai:n alaisuudessa, yhdistää supertietokoneresursseja lääkkeiden löytämiseksi, lääketieteellisten protokollien kehittämiseksi ja kansanterveysstrategioiden parantamiseksi sekä myöntää suuria apurahoja tutkijoille, jotka ovat toukokuuhun mennessä ehdottaneet tekoälyn käyttämistä vastaavien tehtävien suorittamiseen.
Maaliskuussa 2020 hajautettu laskentahanke Folding@home käynnisti ohjelman lääkekehittäjien avuksi simuloimalla aluksi SARS-CoV-2:n ja siihen liittyvän SARS-CoV-viruksen proteiinikohteita, joita on tutkittu aiemmin.
Myös hajautetun tietojenkäsittelyn hanke Rosetta@home liittyi mukaan maaliskuussa. Hankkeessa käytetään vapaaehtoisten tietokoneita mallintamaan SARS-CoV-2 -viruksen proteiineja mahdollisten lääkekohteiden löytämiseksi tai uusien proteiinien luomiseksi viruksen neutraloimiseksi. Tutkijat paljastivat, että Rosetta@homen avulla he olivat pystyneet "ennustamaan tarkasti tärkeän koronaviruksen proteiinin atomimittakaavan rakenteen viikkoja ennen kuin sitä voitiin mitata laboratoriossa".
Toukokuussa 2020 Scripps Researchin ja IBM:n World Community Gridin välinen OpenPandemics - COVID-19-kumppanuus käynnistettiin. Kumppanuus on hajautetun tietojenkäsittelyn hanke, joka "suorittaa automaattisesti taustalla [yhdistettyjen kotitietokoneiden] simuloidun kokeen, joka auttaa ennustamaan tietyn kemiallisen yhdisteen tehokkuutta mahdollisena hoitona COVID-19:n hoitoon".
Kansainvälinen solidaarisuus ja löytökokeet
Maaliskuussa Maailman terveysjärjestö (WHO) käynnisti kymmenessä maassa viidellä mantereella koordinoidun "solidaarisuuskokeen", jonka tarkoituksena on arvioida nopeasti tuhansilla COVID-19-tartunnan saaneilla ihmisillä sellaisten nykyisten viruslääkkeiden ja tulehduskipulääkkeiden mahdollista tehoa, joita ei ole vielä arvioitu erityisesti COVID-19-tautiin. Huhtikuun loppuun mennessä tutkimukseen osallistui sairaaloita yli 100 maassa.
Yksittäiset tai yhdistetyt lääkkeet, joita tutkitaan alustavasti, ovat 1) lopinaviiri-ritonaviiri yhdistettynä, 2) lopinaviiri-ritonaviiri yhdistettynä interferoni-beetaan, 3) remdesiviiri tai 4) (hydroksi)klorokiini erillisissä tutkimuksissa ja sairaalapaikoissa kansainvälisesti. The Lancet -lehden julkaiseman, hydroksiklorokiinin turvallisuusongelmia käsittelevän tutkimuksen jälkeen WHO keskeytti sen käytön Solidarity-tutkimuksessa toukokuussa 2020, otti sen uudelleen käyttöön sen jälkeen, kun tutkimus oli vedetty takaisin, ja luopui sitten lääkkeen jatkokäytöstä COVID-19-hoidossa, kun analyysi osoitti kesäkuussa, että siitä ei ollut hyötyä.
Koska noin 15 prosentilla COVID-19-tartunnan saaneista ihmisistä oli vakava sairaus ja sairaalat olivat pandemian aikana ylikuormitettuja, WHO tunnusti nopean kliinisen tarpeen testata ja käyttää uudelleen näitä lääkkeitä, jotka oli jo hyväksytty muihin tauteihin ja tunnustettu turvallisiksi. Solidaarisuushanke on suunniteltu antamaan nopeasti tietoa tärkeimpiin kliinisiin kysymyksiin: