cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sirkkalan kasarmi
thumb|Sirkkalan kasarmi Kaivokadulta päin nähtynä. Vasemmalla [[Pehr Johan Gylich|Gylichin vaivaistaloksi suunnittelema kasarmirakennus vuodelta 1834 ja oikealla Axel Hampus Dalströmin vuoden 1870 kasarmi.]]Sirkkalan kasarmi on Turun itäisessä keskustassa I kaupunginosassa sijaitseva entinen kasarmialue. Alue on rakennettu alkujaan Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonalle, joka sijoitettiin perustamisvuonnaan 1846 Pehr Johan Gylichin vuonna 1834 suunnittelemaan köyhäintaloon. Ennen siviilikäyttöön siirtymistä kasarmi toimi viimeksi Turun ja Porin sotilasläänin esikuntana. Vuonna 2006 kasarmille muutti Turun yliopiston historian laitos.
Kasarmialueen rakennukset
Kasarmialue sijaitsee aivan Carl Ludvig Engelin Turun palon jälkeen laatiman ruutukaavan itäisellä laidalla ja se tunnettiin nimellä Kurjenkaivonkenttä. Kaavassa alue on merkitty aukion ympäröimäksi umpikortteliksi ja lienee jo tuolloin tarkoitettu julkisten rakennusten sijoituspaikaksi. Vuonna 1834 Pehr Johan Gylich suunnitteli paikalle palossa tuhoutuneen köyhäintalon tilalle uuden kolmikerroksisen rakennuksen. Rakennus toimi köyhäintalona ainoastaan vuoteen 1846 asti, jolloin kortteli otettiin armeijan käyttöön ja siihen sijoitettiin Turun krenatööritarkk'ampujapataljoonan kasarmi. Vuonna 1846 kortteliin rakennettiin nykyisen Sirkkalankadun varrelle pataljoonan valkoinen sairaalarakennus 1847. Myös sen suunnitteli P. J. Gylich. Päävartiorakennus eli Komendantin talo rakennettiin Kaivokadulle Ernst Lohrmannin piirustusten pohjalta. Kasarmi annettiin 1860-luvulla Venäjän armeijalle, jonka tarpeisiin valmistui vuonna 1875 Axel Hampus Dalströmin suunnittelema kasarmirakennus Kaivokadulle. Kyseinen rakennus on Suomen ensimmäinen kasarmikäyttöön suunniteltu rakennus. Alueella on lisäksi useita 1800-luvun puolivälissä ja 1900-luvun alussa kasarmeiksi rakennettuja puurakennuksia ja muun muassa tallirakennus.
Arkkitehtitoimisto Lasse Kosunen Oy on vastannut valkoisen sairaalarakennuksen ja kasarmirakennuksen arkkitehtuurisuunnittelusta ja sen yhteydessä toimintojen muuttamisen yliopiston käyttöön soveltuviksi.
Itsenäistymisen jälkeinen aika
Kasarmialue toimi Venäjän armeijan poistuttua alueelta Suomen itsenäistymisen myötä Suomen sisällissodan jälkeen vuonna 1918 vankileirinä. Suurimmillaan Turun vankileirin vankiluvuksi on arvioitu noin 3 300. Leirillä kuoli eri arvioiden mukaan noin 120–175 ihmistä, pääasiassa nälkään ja sairauksiin. Leirin vuonna 1994 paljastettu muistomerkki on Ismo Kajanderin veistos, Kurjenkaivonkentän rinteen peruskallioon upotettu ruostunut tasavartinen risti.
Leirin lakkauttamisen jälkeen alue oli Puolustusvoimien hallussa aina 2000-luvun alkuun asti. Kasarmilla toimi muun muassa Turun ja Porin sotilasläänin esikunta edeltäjineen ja Turun varuskuntasairaala. Esikunta siirtyi Heikkilän kasarmille vuonna 2003 ja varuskuntasairaala jo 1990-luvulla.
Tällä hetkellä kasarmilla toimii Turun yliopiston historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos. Jäänteenä aikaisemmasta käytöstä Kaivokadun esikuntarakennuksen kellarissa toimi toukokuuhun 2020 saakka ravintola Turun Upseerikerho.
Viitteet
60.45028°N, 22.28889°W
Lisa Della Casa
pienoiskuva|upright|Lisa Della Casa (oikealla) vuonna 1968. Lisa Della Casa-Debeljevic (2. helmikuuta 1919 Burgdorf – 10. joulukuuta 2012 Münsterlingen ) oli sveitsiläinen oopperalaulaja (sopraano), joka tuli kuuluisaksi Wolfgang Amadeus Mozartin ja Richard Straussin teosten tulkinnoistaan.
Della Casa syntyi italialais-sveitsiläisen tohtorin ja tämän baijerilaissyntyisen vaimon perheeseen. Hän suoritti oopperadebyyttinsä vuonna 1940 Giacomo Puccinin Madama Butterflyn nimiroolissa. Hän meni vuonna 1947 naimisiin jugoslavialaisen journalistin Dragan Debeljevicin kanssa.
Della Casan ensimmäinen esiintyminen Wienin valtionoopperassa tapahtui vuonna 1947. Hän pääsi pian muun muassa La Scalaan, Baijerin valtionoopperaan ja Bayreuthin musiikkijuhlille. Metropolitan-oopperassa hän oli vakituinen tähti vuoteen 1968.
Della Casan esiintymiset alkoivat vähetä 1960-luvun kuluessa, ja esiintymisensä vuonna 1974 Salzburgissa hän ilmoitti viimeisekseen. Hän äänitti useita kokonaisia oopperalevytyksiä muun muassa Deccalle.
Pekka Laakso (koripalloilija)
Pekka Emil Laakso (s. 7. syyskuuta 1938 Muhos) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Laakso pelasi Oulun NMKY:ssä seuran esiintyessä ensimmäistä kertaa miesten SM-sarjassa kaudella 1966–1967. Laakso pelasi 18 ottelussa 17,0 pisteen keskiarvolla ollen sarjan seitsemänneksi paras pisteidentekijä.
Vuosina 1967 ja 1969 Laakso saavutti NMKY:n Euroopan mestaruuden. Hän asui Oulussa ja harrasti partiota, torvensoittoa ja muitakin urheilulajeja, kuten yleisurheilua. Hän työskenteli kansakoulunopettajana ja toimi muun muassa ONMKY:n koripallojaoston puheenjohtajana.
Raksilan pesäpallostadion
Raksilan pesäpallostadion (sponsorinimeltään Oulun DataCenter Stadion) on pesäpallostadion Oulussa Raksilan kaupunginosassa. Kooltaan suurin lajille rakennettu stadion on avattu vuonna 1997. Stadion oli valmistuessaan Suomen kallein pesäpallostadion 14,4 miljoonan markan budjetilla (vuoden 2022 rahassa 3,74 milj. €). Hinta oli yli kaksinkertainen Seinäjoen stadioniin verrattuna ja seitsemänkertainen Sotkamon Jymyn stadioniin verrattuna. Postmodernistisen rakennuksen suunnitteli Arkkitehtitoimisto Pekka Lukkaroinen Ky. Stadionin päämateriaalit ovat betoni ja puu.
Kentän alustana on hiekkatekonurmi. Raksilan urheilukeskukseen kuuluvan stadionin katsomossa on 4 204 istumapaikkaa, joista katettuja 1 460 ja aitiopaikkoja 162 kappaletta. Lisäkatsomoissa on lisäksi 2 000 paikkaa. Lisäkatsomo ja aitiot eivät kuuluneet alkuperäiseen arkkitehtisuunnitelmaan vaan ne lisättiin Oulun Lipon vaatimuksesta.
Esiintyjiä
Pesäpallostadionilla on nähty kesäisin huippuartisteja.
thumb|right|250px|Raksilan pesäpallostadionin kenttä
Oligarkia
Oligarkia eli harvainvalta ( ”harvat” ja ”hallita”) on valtiomuoto, jossa vallankäyttö on rajattu pienelle, syntyperään tai varallisuuteen perustuvalle eliitille. Spartassa vallitsi spartiaattien harvainvalta, ja monissa kreikkalaisten siirtokunnissa alkuperäisten siirtolaisten oligarkia. Myös Ateenassa yritettiin vuonna 411 eaa. peloponnessolaissodan aikaan perustaa oligarkia.
Roomassa puolestaan muotoutui 400-luvulla eaa. uusi varallisuuteen perustuva oligarkkinen hallintojärjestelmä, jossa varakkaimmilla kansanluokilla oli kansankokouksissa ehdoton valta.
Aristoteles käytti sanaa oligarkia tarkoittamaan korruptoitunutta, oligarkkien omaan etuun tähtäävää vallankäyttöä. Jos eliitti käytti valtaansa epäitsekkäästi, yhteistä hyvää ajaakseen, kutsui hän hallintoa aristokratiaksi.
Antiikki
Esimerkkinä oligarkiasta käytännössä käytetään usein Ateenaa ennen demokratian syntyä. Solonin lakien voimaantulon jälkeen 600–500 lukujen vaihteessa eaa. Solonin oligarkiassa, joka voidaan nähdä myös timokratiana, kansalaiset oli jaettu neljään luokkaan joilla oli vaihteleva määrä oikeuksia ja velvollisuuksia. Vain ylimmillä yhteiskuntaluokilla, joilla oli varallisuutta ja veronmaksukykyä, oli mahdollisuus poliittiseen vaikuttamiseen.
Antiikin Sparta oli myös oligarkia. Maata hallitsi kaksi periytyvää kuningasta. Yleinen päätäntävalta oli yli 60-vuotiaiden miesten neuvostolla. Sekä viidellä vuodeksi kerrallaan valitulla johtavalla virkamiehellä, joiden valitsevaan kansankokoukseen saivat osallistua yli 30-vuotiaat miespuoliset kansalaiset.
Nykyaika
Venäjällä Neuvostoliiton romahdettua rikastuneita teollisuuspohattoja kutsutaan monesti oligarkeiksi heille kasautuneen huomattavan demokraattisen järjestelmän ulkopuolisen vallan vuoksi.
Berchidda
Berchidda on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 773 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 201,88 neliökilometriä. Se sijaitsee 290 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Lauri Ollonqvist
Lauri Ollonqvistin vanhemmat olivat Karl Gustaf Ollonqvist ja Hilda Nordgren ja puoliso vuodesta 1917 Anna Wilhelmina Soini. Ollonqvist tuli ylioppilaaksi 1900 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1910, minkä jälkeen hän toimi lääkärinä muun muassa Savonlinnassa ja Orimattilassa. Kirurgiaan 1913 erikoistunut Ollonqvist ylennettiin lääkintämajuriksi 1918, lääkintäeverstiluutnantiksi 1923 ja lääkintäeverstiksi 1928. Hän oli Helsingin sotilassairaalan yilääkäri 1918–1945 ja sitä ennen Tilkan ylilääkäri 1914–1915. Hän työskenteli myös Mehiläisen lääkärinä ja johtajana sekä pitkään Vakuutusosakeyhtiö Pohjolan ja Tapaturmavakuutusyhtiö Kullervon palveluksessa, vuodesta 1913 aina vuoteen 1959 asti. Suomen kirurgiyhdistyksen puheenjohtaja Ollonqvist oli 1935–1938. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1949.
Näyttelijä Matti Oravisto oli Lauri Ollonqvistin ja Anna Wilhelmina Soinin poika.
Hôtel des Invalides
thumb|Invalidikirkko. thumb|Hôtel des Invalides. thumb|Ilmakuva.
Hôtel des Invalides, usein vain Les Invalides, on rakennusryhmä Pariisissa, Ranskassa. Siihen kuuluu kultakupolinen kirkko, museoita ja muistomerkkejä, jotka kaikki liittyvät Ranskan sotahistoriaan, sekä sotaveteraaneille tarkoitettu sairaala ja vanhainkoti, jotka ovat antaneet alueelle sen alkuperäisen nimen. Les Invalidesiin on myös haudattu eräitä Ranskan sotasankareita.
Hôtel des Invalidesin rakennuttamisen aloitti kuningas Ludvig XIV vuonna 1670. Alue oli silloin Pariisin esikaupunkia, ja rakennuksen tarkoitus oli toimia vanhojen sotilaiden kotina ja sairaalana. Hankkeen valmistuessa vuonna 1676 siihen kuului viisitoista sisäpihaa, joista suurin oli suunniteltu sotilasparaateja varten. Joenpuoleisen julkisivun pituus oli 196 metriä.
Kappeli rakennettiin vuonna 1679, ja sairaalassa asuvien veteraanien tuli päivittäin osallistua siellä järjestettyihin messuihin. Pian kappelin valmistumisen jälkeen Ludvig XIV teetti Pietarinkirkkoa muistuttavan kuninkaallisen kappelin, joka on yksi barokkiarkkitehtuurin helmistä. Kirkko valmistui vuonna 1706 ja kupolin kultaus 1715. Jules Hardouin Mansart avusti kappelin suunnittelussa ikääntyvää Libéral Bruantia ja viimeisteli sen Bruantin kuoltua vuonna 1679 tämän suunnitelmien mukaan. Kappelia kutsutaan yleisesti Invalidikirkoksi.
Invalidikirkon näyttävin hautaholvi kuuluu Napoléon Bonapartelle.
Toisessa maailmansodassa
Toisen maailmansodan aikana vuonna 1944 Invalidikirkkoa kosketti tuhon uhka, kun Adolf Hitler määräsi tuhoamaan koko Pariisin, jos saksalaiset joutuisivat vetäytymään sieltä; erityisesti tuhottaviksi määrättiin muun muassa Notre Dame ja Invalidikirkko. Saksalaiset pioneerit sijoittivat rakennukseen räjähteiden lisäksi myös sadoittain happisäiliöitä lietsomaan tulta.
Hanke jäi toteutumatta, sillä Pariisin viimeinen saksalainen komendantti, kenraali Dietrich von Choltitz, kielsi pioneereja räjäyttämästä panoksia ja käski heidän johtajansa viedä kaikki miehensä pois. On sanottu, että hän käski asentaa kaikkien räjäyttimien yhteisen keskusohjaimen työhuoneeseensa kuitenkin katkaisten johdot heti, kun pioneerit olivat poistuneet. Tämän asian todenperäisyys on epävarma; kuitenkin varmaa on, että kenraali kertoi ensi töikseen hänet vanginneille ranskalaisille upseereille, majuri Jean de la Horielle ja luutnantti Henri Karcherille, selvin sanoin varoituksen joka puolella kaupunkia olevista räjähteistä, jotka purettiinkin ensi tilassa.
Kirkkoon haudatut henkilöt
thumb|Napoleonin hauta Invalidikirkossa.
Huomattavin Invalidikirkkoon haudattu henkilö on Napoleon I (1769–1821). Napoleon haudattiin alun perin Saint Helenan saarelle, mutta kuningas Ludvig Filip päätti tuoda Napoleonin jäännökset Pariisiin vuonna 1840.
Muita kirkkoon haudattuja henkilöitä ovat muiden muassa:
Vladimír Sičák
Vladimír Sičák (s. 1. joulukuuta 1980 Hradec Králové, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän siirtyi kaudeksi 2011–2012 Tšekin Extraligan pelaavaan HC Pardubiceen. Sičák tunnetaan pienehköstä koostaan huolimatta periksiantamattomana puolustajana, joka on hyvä kaksinkamppailuissa.
Ura
Sičák on Mountfield České Budějovicen kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset Extraligan ottelunsa kaudella 1997–1998 noin 17-vuotiaana. Sičákin isä allekirjoitti pojalleen sopimuksen Extraligaan, koska Sičák oli vielä alaikäinen. Täyttäessään 18 vuotta hänen agenttinsa mielestä Sičákin täytyi neuvotella seuransa kanssa uusi sopimus. Mountfield České Budějovice ei kuitenkaan suostunut siihen, joten Sičák siirtyi kesken kauden 1998–1999 WHL-joukkue Medicine Hat Tigersin riveihin. Toisena vaihtoehtona hänellä olisi ollut vain jatkaa kasvattajaseurassaan.
Sičák oli kesän 1998 koko CHL Import Draftin ensimmäinen pelaaja. Odotuksista huolimatta häntä ei varattu NHL:ään, mutta hän pelasi Pohjois-Amerikassa kolmen kauden ajan. Sičák teki kaudeksi 1999–2000 sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa, mutta hän pelasi kauden WHL:ssä. Kausi oli hänelle menestys, kun Sičák valittiin joukkueen ahkerimmaksi pelaajaksi, parhaaksi puolustajaksi ja arvokkaimmaksi pelaajaksi. Kausi 2000–2001 kului IHL:ssä ja ECHL:ssä. Keväällä 2001 Sičák voitti IHL-joukkue Orlando Solar Bearsissa Turner Cupin, joka jäi koko liigan historian viimeiseksi, kun IHL lakkautettiin.
Kaudeksi 2001–2002 Sičák siirtyi SM-liigaan ja HPK:hon kehittymään. Hän teki aluksi vuoden mittaisen sopimuksen, mutta jatkoi sitä vielä toisella vuodella keväällä 2002 pelattuaan hyvän kauden. Joulukuussa 2002 Sičák teki kahden vuoden jatkosopimuksen. HPK:ssa avainpelaajiin kuulunut Sičák viihtyi joukkueessa kevääseen 2005 saakka. Hän voitti HPK:ssa neljän kauden aikana kolme SM-pronssia: vuosina 2002, 2003 ja 2005.
Keväällä 2005 Sičák teki sopimuksen Ruotsin Elitserienin MODO Hockeyn kanssa. Hän kärsi syyskaudella loukkaantumisista ja purki sopimuksensa tammikuussa 2006. Sičák löysi kuitenkin nopeasti itselleen uuden seuran, sillä hän palasi SM-liigaan ja teki sopimuksen TPS:n kanssa. Sopimuksessa oli optio kaudesta 2006–2007, jonka hän käytti. Sičákin sopimus tuli hyvään ajankohtaan TPS:n kärsittyä puolustajapulasta. Hän ei kuitenkaan jatkanut kevääseen 2007, vaan Sičák siirtyi tammikuussa 2007 loppukaudeksi Elitserien-joukkue Malmö IF:n riveihin.
Kaudeksi 2007–2008 Sičák palasi Mountfield České Budějoviceen. Joukkue oli runkosarjan ensimmäinen ja Sičák pääsi pelaamaan kaudella 2008–2009 Champions Hockey Leagueessa. Sičák siirtyi kaudeksi 2009–2010 HC Vítkovicen riveihin. Hän oli Extraligan puolustajien maalipörssin voittaja yhdeksällä osumallaan yhdessä HC Plzeň 1929:n Jaroslav Modrýn kanssa.
Sičák palasi taas kaudeksi 2010–2011 SM-liigaan ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Oulun Kärppiin. Hän pelasi Kärpissa kauden ja palasi sen jälkeen kotimaahansa, kun hän teki sopimuksen Extraligan HC Pardubicen kanssa.
Maajoukkue
Sičák pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1998.
Lowestoftin taistelu
Lowestoftin taistelu oli 13. kesäkuuta 1665 toisen Englannin-Hollannin sodan aikana 40 merimailia Lowestoftista lounaaseen käyty meritaistelu. Se on yksi purjelaivojen mahtiaikojen klassisista meritaisteluista, johon osallistui kaksi suurta laivastoa. Englannin laivastoon kuului 109 ja Hollannin 103 alusta.
Taustaa
Hollannin laivasto syöksyi toukokuun lopulla Doggermatalikon lähistölle, missä se kaappasi kahdenkymmenen englantilaisen aluksen saattueen. Englannin laivaston komentaja Yorkin herttua James sai tästä tiedon ja vei laivastonsa merelle lippulaivanaan HMS Royal Charles. Laivasto siirtyi Southwoldin lahteen odottamaan hollantilaislaivastoa. Yorkin herttualla oli alipäällikköinä kaksi merisankaria: Sandwichin jaarli ja ruhtinas Rupert.
Taistelu
Kaksi päivää odotettuaan englantilaiset kohtasivat hollantilaiset 3. kesäkuuta aamulla. Laivastot purjehtivat toistensa sivuitse tulittaen toisiaan. Taistelu hajosi nopeasti keskinäisiksi otteluiksi, ja kaiken keskellä taistelivat lippulaivat HMS Royal Charles ja Eendracht keskenään. Taistelun Eendracht onnistui melkein entraamaan hieman suuremman vastustajaansa. Englantilaisten lippulaiva sai pahan osuman yläkansilleen, joka surmasi Falmouthin jaarlin, lordi Musgraven ja jaarli Burlingtonin pojan. Eendrachtin ruutivarastoon osui, ja se räjähti. Ainoastaan viisi merimiestä pelastui hollantilaisen lippulaivan tuhosta, jossa kuoli laivaston komentaja Wassenaerin. Hollantilaisten uudeksi komentajaksi nousi vara-amiraali Johan Evertsen. Taistelun kuluessa myös vara-amiraali Kortenaer sai surmansa Groot Hollandian kannella.
Ainoastaan Evertsenin ja Cornelis Trompin taito pelasti hollantilaiset tuholta. Laivasto vetäytyi Texelin ja Maasin suistoihin, jonne ne saapuivat illan pimentyessä. Laivasto oli menettänyt 32 alusta, joista yhdeksän vallattiin. Englannin laivasto menetti ainoastaan taistelun alussa vallatun HMS Charityn.
Rautia
Rautia-ketju syntyi Suomeen vuonna 1969 muissa Pohjoismaissa toimineen Jernia-ketjun jatkeena. Siihen liittyivät Suomessa monet yksityiset rautakaupat kuten vaasalainen Oy C.J. Hartman Ab, turkulainen Ingman, pohjoissuomalainen Rauta-Kemppainen Oy, Keski-Suomen Rauta, porilainen Aug. Lipsanen, Pohjanmaa Oy, parinkymmenen myymälän Rake Oy, Rautasavo, Starckjohann, Stockmann, Oy Julius Tallberg Ab ja Teräs Oy sekä muita paikallisia rautakauppoja. Ketjun keskusliikkeenä toimi vuonna 1918 perustettu Rautakonttori Oy. Vuonna 1977 Rautia-ketjun markkinaosuus Suomen rautatavarakaupasta oli 56 yrityksen ja 263 toimipisteen myötä noin kolmannes, muina kilpailijoina E-liikkeen OTK, Kesko ja SOK.
Rautian keskusliikkeen Rautakonttori Oy:n enemmistöomistajaksi tuli 1980-luvulla Starckjohann-Telko Oy ostettuaan Raken ja C. J. Hartmanin osuudet. Rautakonttori ja Rautia-tavaramerkki myytiin Tukolle 1987. Tukon hajottua Rautia päätyi vuonna 1997 kilpailijalle Keskolle, joka teki siitä K-Rautaa pienempien rautakauppojensa brändin. Vähitellen Kesko rakensi Rautiasta noin sata liikettä käsittävän ketjun, jossa kukin liike yhdistetään vahvasti paikkakunnan kauppiaaseen. Taustamusiikkina Rautian TV-mainoksissa soi 2000-luvulla Leevi and the Leavingsin kappale ”Vasara ja nauloja”. Vuonna 2017 Rautia-myymälät muutettiin K-Raudoiksi.
Semjon Bytškov
Semjon Majevitš Bytškov (s. 30. marraskuuta 1952 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläissyntyinen yhdysvaltalainen kapellimestari. Hän opiskeli Leningradissa kymmenen vuotta Glinka-kuorokoulussa ja myöhemmin Leningradin konservatoriossa. Vuonna 1973 hän voitti Rahmaninov-kapellimestarikilpailun ja häntä pyydettiin johtamaan Leningradin filharmonikoita. Konsertti kuitenkin peruttiin Bytškovin poliittisten mielipiteiden vuoksi. Vuonna 1974 hän muutti Neuvostoliitosta Yhdysvaltoihin.
Vuosina 1980–1985 Bytškov toimi Grand Rapids Symphonyn musiikillisena johtajana ja Buffalo Philharmonicin päävierailijana. Hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1983. Bytškov nimitettiin Buffalo Philharmonicin musiikilliseksi johtajaksi 1985 ja hän toimi virassa vuoteen 1989. Hänen kapellimestariuransa lähti nousuun 1980-luvun puolivälissä, kun hän johti menestyksekkäästi New Yorkin ja Berliinin filharmonikoita. Vuosina 1989–1998 Bytškov toimi Pariisin orkesterin musiikillisena johtajana. Hän toimi 1990-luvulla myös Pietarin filharmonisen orkesterin ja Firenzen musiikkijuhlien päävierailijana sekä Dresdenin valtionoopperan ylikapellimestarina.
Kölnin radion sinfoniaorkesterin (WDR Sinfonieorchester Köln) ylikapellimestarina Bytškov toimi 1997–2010. Hän vieraili orkesterin kanssa Britanniassa, Yhdysvalloissa, Japanissa ja Etelä-Amerikassa. Bytškov on johtanut paljon myös oopperoita. Hän on vieraillut Wienin valtionoopperassa, Milanon La Scalassa ja Lontoon Covent Gardenissa. New Yorkin Metropolitan-oopperassa Bytškov johti ensi kerran tammikuussa 2004.
Kölnin radion sinfoniaorkesterin kanssa Bytškov on levyttänyt kaksi Richard Straussin oopperaa, Daphnen ja Elektran, ja tuorein levytys Sergei Rahmaninovin toisesta sinfoniasta ilmestyi toukokuussa 2007. Bytškov on tehnyt levytyksiä myös Amsterdamin Concertgebouw-orkesterin, Berliinin filharmonikoiden, Philharmonia-orkesterin ja Pariisin orkesterin kanssa.
Enemmistön tyrannia
Enemmistön tyrannia on uhkakuva, jossa enemmistön tekemät päätökset johtavat vähemmistöjen sortoon. Sitä käytetään yleensä argumenttina, jolla kritisoidaan pelkkään enemmistöön perustuvaa päätöksentekoa (enemmistösääntö).
Semjon Bytškov
Semjon Bytškov johti Suomessa viimeksi Radion sinfoniaorkesteria huhtikuussa 2007. Bytškov on naimisissa pianisti Marielle Labèquen kanssa, ja hän on kapellimestari Jakov Kreitsbergin veli.
Enemmistön tyrannia
Valtiollisella tasolla yleisiä keinoja enemmistön tyrannian välttämiseksi ovat määräenemmistösäännöt (esimerkiksi erillinen perustuslainsäätämisjärjestys), parlamentin valtaoikeuksien rajoittaminen sekä perusoikeuksien turvaaminen vaikeasti kumottavilla laeilla. Myös vallan jakamisella eri instituutioihin pyritään estämään vallan väärinkäyttöä hallinnon sisällä.
Kassopaía
Kassopaía (myös Kassopéa; virallisesti Δημοτική Ενότητα Κασσωπαίων, Dimotikí Enótita Kassopaíon) on yksi Pohjois-Korfun kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Korfun alueyksikössä Jooniansaarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 2 185 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|Kassiopín kylän rantaa. Kassopaían kunnallisyksikkö käsittää alueen Korfun saaren koillispäässä. Sen suurin asutus on Kassiópin kylä. Kassopaía oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Korfun kunnaksi yhdessä Achílleion, Ágios Geórgioksen, Ereikoússan, Esperíeen, Faíakeen, Korfun kaupungin, Korissían, Lefkímmin, Mathrákin, Meliteieíin, Othonoín, Palaiokastrítsan, Parélioin ja Thinálin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi. Vuonna 2019 se tuli Kleisthenes I -suunnitelman myötä osaksi Pohjois-Korfun kuntaa.
Kunnallisyksikön osat
Kassopaían kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
The Best Damn Thing
The Best Damn Thing on kanadalaisen pop-punklaulaja Avril Lavignen kolmas studioalbumi. Se ilmestyi 17. huhtikuuta 2007. The Best Damn thing pääsi listaykköseksi Billboard 200 -listalla.
Tyyli
Albumin on sanottu olevan vähemmän ”lempeä” kuin Lavignen edelliset julkaisut. Suomeksi The Best Damn Thing kääntyy vapaasti ”Paras hiton juttu”. Sum 41:n solisti ja Lavignen tuolloinen aviomies Deryck Whibley on tuottanut albumille kaksi kappaletta. Whibley myös soittaa kitaraa levyllä. Levyn takaa löytyy toki muitakin suuruuksia kuten Travis Barker, joka soittaa levyllä rumpuja. DVD-version kannen väri on vaaleanpunainen ja normaalin valkoinen.
The Best Damn Thing - Bonukset (CD & DVD)
I Will Be on tuottaja Max Martinin kanssa tehty kappale, joka löytyy albumin Pohjois-Amerikan, Taiwanin ja Japanin Limited editions versioilta. Kappale oli myös iTunesin Pre-order Bonus kappale vuonna 2007. Leona Lewis lauloi samana vuonna coverin kyseisestä kappaleesta omalle debyytilleen Spirit.
Alone on myöskin Max Martinin kanssa kirjoitettua materiaalia. Kappale löytyy albumin Japanese Edition bonus tracks - versiolta. Mukana myös Girlfriendin musiikkivideo.
Adia (liveversio) on Pierre Marchandin ja Sarah McLachlanin käsialaa. Löytyy Japanese Tour Edition bonus tracksiltä.
The Best Damn Thing Deluxe Edition (DVD) "The Making of The Best Damn Thing"- dokumentti ja mukana myös faneja varten koottu valokuva galleria.
K-Rauta
250px|thumb|K-raudan logo Suomessa vuoteen 2017 asti, käytetään edelleen Virossa ja Ruotsissa. right|250px|thumb|K-Raudan myymälä [[Alajärvi|Alajärvellä kesäkuussa 2017.]] K-Rauta (aiemmin K-rauta) on suomalaisen Keskon kansainvälinen rautakauppaketju ja osa K-ryhmää. K-Rauta toimii Suomen lisäksi Ruotsissa, Virossa ja Latviassa. Osana K-Rauta-ketjun uudistusta Rautiat yhdistyivät osaksi K-Rauta-ketjua keväällä 2017, ja uudella ketjulla on Suomessa noin 140 kauppaa. Uudistukseen kuului myös uusi logo, joka on yhdenmukainen koko Keskon uuden ilmeen kanssa.
Ruotsissa K-Raudalla on 20 kauppaa ja Virossa ja Latviassa kummassakin kahdeksan kauppaa.
The Best Damn Thing
The Best Damn Thing - Bonukset (CD & DVD)
Limited Edition bonus tracks, Taiwanese Limited Edition bonus tracks & Japan Limited Edition bonus tracks 13. 	"Alone" 14. 	"I Will Be" 15. 	"I Can Do Better" (Acoustic Version) 16. 	"Girlfriend" (The Submarines' Time Warp '66 mix) 17. 	"Girlfriend" (Dr. Luke Remix featuring Lil Mama)
K-Rauta
Suomessa K-Raudat toimivat kauppiasliiketoimintamallilla, eli jokaista kauppaa vetää K-kauppiasyrittäjä. Muissa toimintamaissa toiminnasta vastaa Kesko.
The Best Damn Thing
The Best Damn Thing - Bonukset (CD & DVD)
The Best Damn Thing Japanese Tour Edition (DVD) 1. 	"Girlfriend" (Music Video) 2. 	"Girlfriend" (Dr. Luke Remix featuring Lil Mama) (Music Video) 3. 	"When You're Gone" (Music Video) 4. 	"Hot" (Music Video) 5. 	"The Best Damn Thing" (Music Video) 6. 	"Making of The Best Damn Thing" 7. 	"Making of Girlfriend"
Musiikkivideot
Albumilta on ilmestynyt yhteensä neljä musiikkivideota. Ensimmäinen musiikkivideo oli Avrilin hittikappale ”Girlfriend”. Toinen musiikkivideo on ”When You're Gone”, kolmas ”Hot” ja uusin ”The Best Damn Thing”.
K-Rauta
Kesko ilmoitti myyvänsä Venäjällä toimivat K-Raudat keväällä 2018.
Bessude
Bessude on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 410 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 26,79 neliökilometriä. Se sijaitsee 447 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Homoseksuaalisuus
thumb|[[Henri de Toulouse-Lautrecin kahden miehen välistä suudelmaa kuvaava maalaus Suudelma.]]
Homoseksuaalisuus (kreikan sanasta ὁμός ’sama’ ja latinan sanasta sexus ’sukupuoli’) tarkoittaa seksuaalista suuntautumista, jossa yksilön seksuaalinen kiinnostus, romanttiset ajatukset, tunteet tai molemmat kohdistuvat pelkästään tai ensisijaisesti hänen omaan sukupuoleensa.
Suomalaisten käyttämällä lyhenteellä homo tarkoitetaan yleensä homoseksuaalia miestä, ja naispuolista homoseksuaalia kutsutaan usein lesboksi. Kyseinen termi viittaa Kreikan Lesboksen saarella asuneeseen Sapfoon, antiikin runoilijaan, joka käsitteli runoissaan usein naisten välistä rakkautta.
Homoseksuaalisuus on kiellettyä useissa maissa ja homoseksuaalisista teoista voi saada jopa kuolemanrangaistuksen. Suomessa on kuitenkin laitonta syrjiä ihmisiä seksuaalisen suuntautumisen perusteella.
Homoseksuaalisuus on saanut useissa länsimaissa viime vuosina laajan hyväksynnän, mihin liittyen homoseksuaalisuuden leimaaminen mielenterveyden häiriöksi ja homoseksuaalisista teoista rankaiseminen on lopetettu. Homoseksuaalit voivat useissa maissa rekisteröidä parisuhteen tai solmia avioliiton, mutta monet uskonnot ja kirkot eivät silti hyväksy vieläkään homoseksuaalisuutta.
Homoseksuaalisuus ei ole valinta, vaan sillä on biologinen perusta. Biologisten syiden tutkimuksessa on löydetty homoseksuaaleilta aivojen rakenteellisia poikkeavuuksia ja vallitseva homoseksuaalisuuden selitysmalli liittyy hormonialtistuksiin ennen syntymää. Eläinkokeiden avulla onkin todistettu, että yksilöiden seksuaalisuutta pystytään muokkaamaan altistamalla hormoneille tai estämällä hormonien vaikutusta. Jean Bergeretin mukaan homoseksuaalisuus ei ole seksuaalisuutta laisinkaan, vaikka sosiaalinen media painostaa nimittämään sitä siksi. Bergeret kutsuisi sitä ennemmin homoeroottisuudeksi.
Homoseksuaalien yhteiskunnallinen asema Suomessa
Mies- tai naisparien harjoittama seksi oli vuosina 1894–1971 rikoslain kieltämää toimintaa. Sakkorangaistus ei tullut kyseeseen, vaan tuomio oli joko ehdollista tai ehdotonta vankeutta, jonka pituus oli enimmillään kaksi vuotta. Suomessa ehdittiin tuomita yhteensä yli 1000 miestä ja noin 50 naista ennen homoseksuaalisuuden dekriminalisointia vuonna 1971. Lakiin säädettiin vuonna 1971 kuitenkin pykälä, jonka mukaan "julkinen kehottaminen haureuteen toisen samaa sukupuolta olevan kanssa" tuli rangaistavaksi. Homoseksuaalisen toiminnan paljastuminen työnantajalle saattoi myös johtaa työntekijän irtisanomiseen.
Homoseksuaalisuus oli listattu Suomessa psykiatriseksi sairaudeksi aina vuoteen 1981. Psykiatrit saattoivat lähettää homoseksuaalisesti suuntautuneet ihmiset niin sanottuun eheytyspsykoanalyysiin, jonka pyrkimyksenä oli muuttaa potilaan sukupuolista suuntautumista. Intensiivistä, neljä kertaa viikossa tapahtuvaa terapiaa saatettiin jatkaa jopa viisi vuotta ilman että yhteiskunta olisi korvannut "potilaalle" tästä aiheutuneita erittäin suuria taloudellisia kuluja. Eheytysterapian kohdetta saatettiin esimerkiksi painostaa pitkään selibaattiin, jonka ajateltiin johtavan "heteroseksualisuuden tukkeutuneen uoman" aukeamiseen. Terapoitaville saatettiin myös kertoa, että homoseksuaaliset suhteet ovat "narsistisia projektioita", eivätkä voi olla pitkäikäisiä.
Seksuaalinen tasavertaisuus ry Seta lähetti lääkintöhallitukselle kirjelmän, jossa vaadittiin diagnoosinimekkeen poistamista tautiluokituksesta ja sitä että lääkintöhallituksen tulisi ”tehokkaasti työskennellä homoseksuaalisuuden sairausleiman synnyttämien vakavien haittavaikutuksien poistamiseksi”. Tämä johti homoseksuaalisuuden poistamiseen tautiluokituksen suomalaisesta versiosta vuonna 1981.
Suomen psykoanalyyttinen yhdistys esitti vuonna 2022 julkisen anteeksipyynnön sen vuoksi, että se oli aiheuttanut homoseksuaaleille ja transsukupuolisille kärsimystä leimaamalla heidät sairaiksi, häiriintyneiksi tai "kehitykseltään pysähtyneiksi". Yhdistys pyysi anteeksi myös hoitoja, joiden tarkoituksena oli muuttaa hoidettavan seksuaalista suuntautumista ja sitä, että potilaiden kokemia ongelmia oli pyritty selittämään homoseksuaalisuudesta johtuviksi. Tämä johtui siitä, että monet psykoanalyytikot uskoivat kehitysteorioita, joiden mukaan terve ihminen oli yksiavioinen heteroseksuaali".
Myös avioliitto oli pitkään kielletty homoseksuaalisesti suuntautuneilta ihmisiltä. Samaa sukupuolta olevat saivat Suomessa vuonna 2002 oikeuden rekisteröidä parisuhteensa, mutta avioliiton solmimisen oikeus astui voimaan vasta vuonna 2017 Naispareille sallittiin vuonna 2007 mahdollisuus hakeutua koeputkihedelmöitykseen.
Suomessa homot ja lesbot kokevat syrjintää yhä työpaikoilla ja kouluissa, vaikka laki syrjinnän tiukasti kieltääkin. Tutkimusten mukaan homojen ja lesbojen työsyrjinnästä on näyttöä. , ja syrjintää voi ilmetä esimerkiksi työhönottotilanteessa, työehdoissa sekä kohtelussa työpaikoilla. Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöihin kuuluvat ihmiset voivat esimerkiksi joutua kuulemaan epäasiallista ja loukkaavaa puhetta, kuten homottelua tai loukkaavia vitsejä, sekä osaan heistä voi kohdistua suoranaista seksuaalisuuteen tai sukupuoleen liittyvää halventavaa nimittelyä, tai jopa seksuaalista häirintää. Jotkut homoseksuaalit pitävät työpaikoillaan seksuaalisen suuntautumisensa mieluummin salassa. Kyselyjen perusteella, suuntautumisestaan avoimet olivat kohdanneet työsyrjintää sitä salaavia useammin. Toisaalta, ne jotka salaavat seksuaalisen suuntautumisensa, näkevät syrjintää tapahtuvan useammin omalla työpaikallaan. Viimeisinä vuosikymmeninä yleinen suhtautuminen homoseksuaalisuuteen on muuttunut paljon suvaitsevaisemmaksi.
Suhtautuminen homoseksuaalisuuteen
pienoiskuva|[[Édouard-Henri Avril, noin 1860.]] pienoiskuva|[[Gustave Courbet, 1866.]]
Juutalaisuuden ja katolisen kirkon sekä myöhempien kristillisten kirkkokuntien suhtautuminen homoseksuaalisiin perustui pyhiin kirjoituksiin sekä stoalaisuuden filosofiaan. Pitkään katsottiin, että "siemen menee hukkaan" homoseksuaalisissa teoissa. Sitäkin suurempi oli sen merkitys, että stoalaisilla oli vahva näkemys siitä että ihmisellä on voima hillitä itsensä ja että on tavoiteltava mielenrauhan saavuttamista tällä tavalla. Esimerkiksi Musonius Rufus on argumentoinut, että ihmisen tulee suojella itseään seksuaalisilta kiusauksilta ja seksuaaliselta liiallisuudelta. Stoalaiset asettivat seksuaaliset teot laajempaan ihmiselämän merkitykseen, jossa seksuaaliset teot voivat olla moraalisia vain kun niitä käytetään lisääntymiseen. Varhaiset kristilliset teologit omaksuivat tämän stoalaisten näkemyksen ja kirkkoisä Augustinuksen aikaan seksi lisääntymismielessä oli ainoa normaali seksi. . Toisaalta myös Raamattu suhtautuu homoseksuaalisuuteen penseästi, mitä on tulkittu myös siten, että Raamatun kertomukset eivät kuvaisi nykyistä käsitystä homoseksuaalisuudesta.
Suomalaisten seksitapoja vanhojen oikeudenkäyntipöytäkirjojen avulla tutkinut Teemu Keskisarja löysi vain kolme homoseksuaalisuuteen liittynyttä tapausta 1600-1700-lukujen oikeudenkäynneistä. Rikosnimikkeenä saattoi olla esimerkiksi avioliiton ulkopolinen "luonnoton" seksuaalinen kanssakäyminen.
Psykoanalyysin kehittäjä Sigmund Freud uskoi ihmisen olevan luonnollisesti biseksuaalinen. Freudin näkemyksen mukaan heteroseksuaalisuus on normaalin libidon kehityksen lopputulos, ja psykoanalyyttisessä koulukunnassa homoseksuaalisuus edusti normaalin libidon kehityksen häiriötä. Freudin mukaan heteroseksuaaleilla on kyky tulla kiinnostuneeksi samasta sukupuolesta, jota Freud nimitti latentiksi homoseksuaalisuudeksi.
Homoseksuaalisuuteen alettiin suhtautua 1950-luvun lopulta ja 1960-luvulla monissa maissa enemmän sairautena kuin rikoksena. Homoseksuaalisuuden sairausluokituksesta poistamista alettiin ajamaan Philadelphiassa, Yhdysvalloissa vuonna 1965. Vuonna 1969 New Yorkissa oli Stonewallin mellakoiksi kutsuttu tapahtuma, jossa homot ja lesbot nousivat homoseksuaaleja vainoavaa järjestelmää vastaan. Mellakoista tuli ratkaiseva tapahtuma, joka käynnisti homojen oikeuksien liikkeen Yhdysvalloissa ja muualla maailmassa.
Yhdysvaltojen psykiatriyhdistys APA poisti homoseksuaalisuuden mielenterveyden häiriöiden sairausluokituksesta vuonna 1973. Yhdysvallat oli maailman ensimmäinen maa, joka teki uudistuksen sairausluokitukseen. Tämä johti kahden eri koulukunnan kehittymiseen: toiset pitivät homoseksuaalisuutta edelleen patologiana, toiset normaalina. Sairausluokituksesta poistamiseen vaikuttivat aktivistit. Sairausluokituksesta poistamista perusteltiin sillä, että homoseksuaalit kärsivät stigmasta, jonka homoseksuaalisuuden määritteleminen sairaudeksi luo. Aktivistien tavoitteena oli tehdä homoseksuaalisuudesta normaalia, kun taas lääketiede pyrki määrittelemään homoseksuaalisuutta epänormaaliksi, poikkeavaksi.
1960- ja 1970-luvuilla homoseksuaalisuus ilmeni seksuaali-identiteettinä. Ihmiset alkoivat julistaa identiteettinsä olevan homoseksuaali. Se liittyi miespuolisilla homoseksuaaleilla tehtyihin sosiologisiin tutkimuksiin ja homoseksuaaliksi leimautumisen sosiaalisiin vaikutuksiin. Seksuaali-identiteetin ajatus kiteytyy kaapista ulos tulemisessa. Homoseksuaalisuus seksuaali-identiteettinä muutti kysymyksen siitä, mikä saa ihmisen kehittymään homoseksuaaliksi muotoon mikä saa ihmisen kehittymään henkilöksi, joka identifioituu homoseksuaaliksi. Tällöin homoseksuaalisuuden tutkimus kohdistui identiteetin muotoutumisen tutkimiseen. Plummerin (1981) mukaan tällöin ei ole tarkoituksena löytää homoseksuaalisuuden kausaalisia syitä, vaan kehtysprosesseja jotka saavat yksilön rakentamaan ja pitämään yllä tiettyä seksuaali-identiteettiä. Seksuaali-identiteetti tarkoittaa, että yksilö kategorisoi itsensä tietynlaiseksi henkilöksi kokemusten ja tunteiden valossa. Richardsonin ja Hartin (1981) mukaan homoseksuaaliset tunteet ja homoseksuaaliset teot voivat olla seurausta siitä, että yksilö määrittelee itsensä homoseksuaaliksi.
1980-luvulla puhkesi Yhdysvalloissa HI-viruksen leviämisestä johtuva AIDS-epidemia. Tämä pääasiassa homomiesten keskuudessa levinnyt sairaus kovensi ihmisten suhtautumista homoseksuaalisuutta kohtaan, koska sairauden leviäminen uhkasi kansanterveyttä.
Erilaiset homoseksuaalien tyypit
Tutkijat ovat kiinnittäneet huomiota siihen, että luultavasti esiintyy erilaisia homoseksuaalisuuden tyyppejä. Tämä tarkoittaa, että homoseksuaalisuus ei ole vain yhdenlainen asia ja sitä että kaikki homoseksuaalit eivät ole homoseksuaaleja samoista syistä. Aivan samalla tavalla kuin heterotkin, homot ovat kaikki erilaisia.
Vastaavasti homoseksuaalisilla naisilla esiintyy toisistaan poikkeavat butch- ja femme-roolit. On olemassa myös biseksuaalisia femmejä.
Psykologisia selitysmalleja
Homoseksuaalisuutta pidettiin aiemmin psykiatrisena sairautena, mutta psykiatrian kyky selittää homoseksuaalisuutta ilmeni heikoksi. Psykiatriassa käytetyt ympäristöön liittyvät sosiaaliset ja kulttuuriset selitykset ovat kiinteiltä vaikutuksiltaan pieniä ja kausaatioiltaan epämääräisiä.
Vuonna 1969 julkaistun yhdysvaltalaistutkimuksen mukaan homoseksuaalisilla miehillä on ollut varhaislapsuudessa keskimäärin tavallista läheisempi suhde äitiinsä ja etäisempi suhde isäänsä. Osa tutkijoista on ajatellut, että samastuminen pikemminkin äitiin kuin isään saattaisi selittää aikuisiän seksuaalista kiinnostusta toisiin miehiin. Osa tutkijoista taas selittää ilmiön sillä, että kyseiset pojat ovat omanneet jo varhaislapsuudessa sellaisia luonteenpiirteitä, että äitien on ollut tavallista helpompi ja isien tavallista vaikeampi solmia heihin läheinen suhde.
Kinsey-instituutin vuonna 1986 tekemän tutkimuksen mukaan sukupuoli-nonkonformistisuus lapsuudessa on homoseksuaalisuuden tärkein ennusmerkki. Kinsey-instituutin vuonna 1981 tekemän tutkimuksen mukaan vanhempien vaikutusta homoseksuaalisuuden kehittymiseen on liioiteltu ja heteroseksuaalisten mahdollisuuksien puutetta sekä traumaattisia heteroseksuaalisia kokemuksia on liioiteltu.
Biologisia selitysmalleja
Miesten ja naisten homoseksuaalisuuden etiologia näyttää olevan erilainen, sillä erimunaisten kaksosten osalta yhden kaksosen homoseksuaalisuus on yhteydessä toisen kaksosen kohonneeseen homoseksuaalisuuden todennäköisyyteen ainoastaan silloin, kun he ovat samaa sukupuolta.
Ympäristötekijöistä homoseksuaalisuuden esiintymiseen vaikuttavat ei-jaetut tekijät, joskin naispuolisten homoseksuaalien kohdalla myös jaettu ympäristö saattaa olla merkittävässä roolissa. Toisissa tutkimuksissa on saatu pienempiä ja hyvin vaihtelevia yhdenmukaisuuksia välillä 5–60 %.
Olsonin teorian mukaan homoseksuaalisuus johtuisi aivopuoliskojen dominanssista. Heteronaisilla ja homomiehillä yleensä oikea aivopuolisko on dominoiva. Sen sijaan heteromiehillä ja lesboilla yleensä vasen aivopuolisko on dominoiva. Olson arvelee, että geeni tai hormoni säätelee sitä, kumpi aivopuolisko dominoi. Aivojen kuvausten perusteella tiedetään, että homomiesten ja heteronaisten aivojen rakenteet muistuttavat toisiaan; vastaavasti lesbojen ja heteromiesten aivojen rakenteet muistuttavat toisiaan. Homomiesten ja heteronaisten kumpikin aivopuolisko on samankokoinen ja heillä on vasemmassa mantelitumakkeessa enemmän hermoyhteyksiä kuin oikeassa. Lesbojen ja heteromiesten oikea aivopuolisko on vasempaa suurempi, ja hermoyhteyksiä on enemmän oikeassa mantelitumakkeessa.
Hormonien vaikutus
Tämän jälkeen homoseksuaalisen syytä on etsitty syntymää edeltävistä sikiön kohdussa kokemista hormonialtistuksista. Hypoteesiä tukee se fakta, että testosteronille altistavaa CAH-sairautta sairastavista naisista 37 prosenttia on lesboja tai biseksuaaleja. Toisaalta hypoteesiä vastaan puhuu se, että hormonaalisista ongelmista sikiövaiheessa kärsineet, joille on tullut hormonaalisista poikkeavuuksista sukupuolielinten tai sukurauhasten epämuodostumia, eivät ole homoseksuaaleja.
Mieshormonien vaikutus miesten bi- ja homoseksuaalisuuteen
Jyrsijöiden tavoin myös ihmisillä on viitteitä siihen, että androfiliaa (seksuaalista suuntautumista miehiin) on eniten niillä uroksilla, joilla on erityisen paljon tai erityisen vähän androgeeneja. Bottom-rooli on yleisintä niillä, joilla sormien pituuksien suhteet toisiinsa (digit ratio) ovat naistyypillisempiä ja jotka kokevat miehen sukupuoliroolin epämukavaksi. Sen sijaan topit ovat pidempiä ja karvaisempia ja heillä murrosikä alkaa aiemmin.
Sukupuolihormonien vaikutus naisten bi- ja homoseksuaalisuuteen
Archives of Sexual Behavior -tiedelehden julkaiseman kolmen tutkijan tekemän selvityksen mukaan äidiltään poikkeuksellisen paljon testosteronia saavasta tyttösikiöstä tulee enemmän maskuliinisina pidettyjä piirteitä omaava butch-lesbo ja paljon estrogeenia saavasta enemmän feminiinisinä pidettyjä piirteitä omaava femme-lesbo. Butch-tyypin lesbojen aivoissa on havaittu maskuliinisia piirteitä, mikä ilmenee käytännössä muun muassa suurempana riskinottona, runsaampana seksikumppaneiden määränä ja hyvänä avaruudellisena hahmotuskykynä. Femme-lesbot kehittyvät keholtaan ja mieleltään tavanomaista feminiinisemmiksi, poikkeuksena kuitenkin aivojen inah3-alueen poikkeuksellisen suuri koko, joka saa heidät tuntemaan seksuaalista vetoa naisiin.
Maskuliiniset ominaisuudet selittyvät hyvin sikiöaikaisella testosteroninsaannilla. Myös 1950-70-luvuilla keskenmenojen ehkäisyyn käytetty synteettinen estrogeeni tuotti saajilleen ylimäärän bi- ja lesbotyttäriä (mitattuna suuntautumisella, ei seksikokemuksilla) ja tavallista naisellisempia tyttäriä. Vastaavasti sikiöajan estrogeenilla tai testosteronilla saatiin naarashiiret kiinnostumaan naarashiiristä. Estrogeeneista estradioli vastaa aivojen maskulinisaatiosta. Uroksilla sitä aromatisoituu kivesten tuottamasta testosteronista. .
Aivojen rakenteelliset erot
Aivokuvissa ja ruumiinavauksissa on havaittu, että aivojen hypotalamuksen inah3-alueen koko korreloi yleensä sukupuolisen suuntautumisen kanssa siten, että se on suuri naisista kiinnostuneiden miesten ja naisten kohdalla ja pieni miehistä kiinnostuneiden naisten ja miesten kohdalla. Inah3-alue kehittyy 6–8 viikon sikiöiässä testosteronin vaikutuksesta.
Poikasikiöillä testosteronin tuottavat yleensä kivekset, mutta geenit tai äidin terveydentila ja jopa äidin stressi voivat vaikuttaa sikiön tuottamiin testosteronin määriin. Tyttösikiöt eivät tuota lainkaan testosteronia tai estrogeenia, vaan heidän mahdollisesti saamansa ylimääräinen testosteroni- tai estrogeenialtistus on yleensä peräisin äidin elimistöstä. Selityksenä saattaa olla raskaudenaikainen stressi tai kemikaalien sisältämät estrogeeni- tai testosteronimatkijat, jotka voivat johtaa äidin hormonitoiminnan heilahteluihin.
Veljesten syntymäjärjestys
Blanchardin veljesten syntymäjärjestykseen (engl. fraternal birth order, FBO) liittyvä selitys on varmin ja tieteellisesti todistettu miesten homoseksuaalisuuden aiheuttaja. Siinä jokaisen nuoremman veljen todennäköisyys olla homoseksuaali kasvaa 33 prosentilla. Selityksessä on kyse raskaana olevan äidin immuunireaktiosta, jossa on vasta-aineita Y-kromosomiin liittyvää neurologiselle kehitykselle tärkeää neuroligiini 4 (NLGN4Y) -proteiinia vastaan. Blanchardin arvion mukaan 15–29 prosenttia miespuolisista homoseksuaaleista on homoseksuaaleja tämän selityksen vuoksi. Vaikutus on silti pieni vaikka miehellä olisi useampi isoveli.
Geeneihin liittyvät selitykset
Baileyn ja Pillardin homomiehillä vuonna 1991 tekemässä geenitutkimuksessa on tutkittu miesten homoseksuaalisuuden periytyvyyttä. Homoseksuaalisuus ei ole 100-prosenttisesti periytyvää, mikä tekee siitä multifaktoriaalisesti periytyvää, mikä tarkoittaa että homoseksuaalisuuden ilmenemiseen vaikuttavat muutkin tekijät kuin vain geenit. Bailey ja Pillard ovat tehneet lesboilla vuonna 1993 vastaavan tutkimuksen, jossa geenien vaikutus naisten homoseksuaalisuuteen (lesbouteen) on yhtä suuri kuin miehillä. Tutkimusten mukaan kuitenkin jopa identtisten kaksosten joilla on ollut sama kasvuympäristö, seksuaaliset suuntautumiset voivat olla toisistaan poikkeavia. Geenit selittävät identtisten kaksosten homoseksuaalisuudesta vain 52 prosenttia. Identtisistä kaksosista kummatkin ovat vain 20 prosentin todennäköisyydellä homoseksuaaleja.
Vuonna 1993 Hamer löysi homomiesten X-kromosomeista yhteneviä kohtia. Homoveljeksien perimää tutkittaessa on havaittu 8-kromosomissa ja X-kromosomissa sijaitsevien 8q12- ja Xq28-geenialueiden vaikuttavan miesten seksuaaliseen suuntautumiseen. Geenit selittävät miesten homoseksuaalisuudesta 30-40 prosenttia.
Vuonna 2017 on löydetty kaksi miesten homoseksuaalisuuteen liittyvää geeniä. Kromosomissa 13 sijaitseva SLITRK6 on aivojen kehitykseen liittyvä geeni, joka vaikuttaa erityisesti väliaivoissa ja kromosomissa 14 sijaitseva TSHR on geeni joka koodaa tyreotropiinia (TSH) vastaanottavaa reseptoria.
Tutkijat ovat yrittäneet löytää homoseksuaalisuuden aiheuttavaa "homogeeniä" sitä löytämättä. Homogeeniä etsittiin, koska homoseksuaalisuutta pidettiin synnynnäisenä ja geeni olisi ollut yksinkertainen selitys sille, mikä aiheuttaa homoseksuaalisuuden ennen syntymää. Geenitutkimusten pohjalta voidaan sanoa, että yhtä yksittäistä homogeeniä ei ole olemassa. Geenitutkimuksessa hyödynnetään nykyään epigenetiikkaa ja on kehitetty epigeneettisiä selitysmalleja, joissa keskitytään hormoneille herkkyyteen. Hormoneihin keskitytään CAH-sairaudesta tiedetyn pohjalta.
Kilpirauhaseen liittyvät selitykset
Alustavien tutkimusten mukaan kilpirauhasen toiminta ja kilpirauhashormonit äidin raskausaikana saattavat olla yhteydessä lapsen homoseksuaalisuuteen.
Tanskalaisen tutkimuksen mukaan lesboilla esiintyy 2,92-kertaisesti Hashimoton tautia ja homomiehillä 1,88-kertaisesti Gravesin tautia.
Eräässä nuorisopsykiatrian potilaita koskeneessa tutkimuksessa 15 lapsen äideillä oli kilpirauhasongelmia raskausaikana. Nuorisopsykiatrian potilaista löytyi 16 homoseksuaalista nuorta. 12 tapauksessa homoseksuaalinen nuori oli kilpirauhasongelmista raskausaikana kärsineen naisen lapsi. Yhteys oli merkitsevä molemmilla sukupuolilla. Väestötasolla homoseksuaalisuuden ja kilpirauhasen vajaatoiminnan esiintyvyys ovat samaa luokkaa.
Hypotyreoosiin liittyvässä selitysmallissa epäillään äidin raskausajan aikaista kilpirauhasen vajaatoimintaa ja äidin kilpirauhasen autoimmuunisairautta. Tähän liittyvät kilpisrauhashormonien puute ja Hashimoton tauti. Raskaus vaatii äidin kilpirauhaselta tavallista suurempaa ponnistelua, mihin se tavanomaisesti vastaa kasvattamalla hormonituotantoa. Äidin kilpirauhasen toiminnalla on vaikutusta sikiön neurologiseen kehitykseen. Tässä selitysmallissa kilpirauhasen hormonitoiminta on riittämätön ja tietyt aivojen alueet jäävät kehittymättä.