cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kölin ali vetäminen
La cale
pienoiskuva|La cale-kidutus, ([[Antoine Morel-Fation grafiikka vuodelta 1844).]] La cale, myös nimellä estrapade marine, oli ranskalaisten käyttämä rangaistuskeino, joka oli sukua kölihaalaukselle. Rangaistava asetettiin isomaston alapuolelle ja hänet istutettiin laudan päälle hajareisin. Lautaan oli kiinnitetty köysi, joka kulki isomaston huipulla olevan taljan kautta. Kolmesta neljään miestä veti sitten rangaistavaa kohti huippua samalla, kun tämä piti köydestä kiinni kaikin voimin lievittääkseen vetoa. Köysi päästettiin irti, jolloin rangaistava sinkoutui mereen. Joskus uhrin jalkoihin oli kiinnitetty tykinkuula, joka nopeutti putoamista. La cale saatettiin toistaa jopa viisi kertaa tuomiosta riippuen. Hollantilaiset käyttivät rangaistuksesta julmempaa versiota, jossa uhri sinkoutui laivan alle, mikä yleensä surmasi rangaistavan. La calesta luovuttiin virallisesti vasta 12. maaliskuuta 1848.
Simon Dupree and the Big Sound
Simon Dupree and the Big Sound oli 1960-luvun brittiläinen psykedeelinen pop-yhtye. Yhtyeen perustivat veljekset Derek Shulman (s. 11. helmikuuta 1947 Glasgow) (laulu), Phil Shulman (s. 27. elokuuta 1937 Glasgow) (laulu, saksofoni, trumpetti) ja Ray Shulman (s. 8. joulukuuta 1949 Portsmouth) (kitara, viulu, trumpetti, laulu). Alkujaan nimillä The Howling Wolves ja The Road Runners Portsmouthin alueella keikkailleeseen rhythm and blues -yhtyeeseen kuului Shulmanin veljesten lisäksi Peter O’Flaherty (basso), Eric Hine (koskettimet) ja Tony Ransley (rummut).
Yhtye hajosi vuonna 1970 ja Shulmanin veljekset perustivat progressiivista rockia soittaneen Gentle Giant -yhtyeen.
Smithson Tennant
Smithson Tennant (30. marraskuuta 1761 Selby, Yorkshire, Englanti – 22. helmikuuta 1815 Boulogne-sur-Mer, Ranska) oli englantilainen kemisti. Hänet tunnetaan parhaiten siitä, että vuonna 1803 hän löysi osmiumin ja iridiumin liuottaessaan platinaa kuningasveteen. Hän myös osaltaan edisti ymmärrystä siitä, että timantti ja hiili ovat sama alkuaine.
Elämä ja ura
Tennantin kiinnostus luonnontieteisiin alkoi jo varhain, ja koska hänen isoisänsä oli apteekkari, hän sai käyttöönsä kirjoja ja materiaaleja kemiallisia kokeita varten. Hän kävi Beverley Grammar Schoolia, ja nykyisin koulun sisäänkäynnin yläpuolella on osmiumin ja iridiumin löytäjän muistolaatta.
Tennant aloitti lääketieteen opinnot Edinburghissa vuonna 1781 Joseph Blackin oppilaana, mutta muutaman kuukauden kuluttua hän siirtyi Cambridgen yliopistoon, jossa hän omistautui kasvitieteelle ja kemialle. Hän valmistui lääketieteen tohtoriksi Cambridgesta vuonna 1796 ja osti samoihin aikoihin tilan Cheddarin läheltä, jossa hän teki maatalouskokeita.
Vuonna 1784 hän matkusti 23-vuotiaana Tanskaan ja Ruotsiin, jossa hän tapasi Carl Scheelen ja mineralogi Johan Gottlieb Gahnin. Vuonna 1786 Ranskassa hän tapasi Claude-Louis Berthollet'n ja mahdollisesti Antoine Lavoisier'n. Tennant nimitettiin kemian professoriksi Cambridgeen vuonna 1813, mutta hän ehti pitää vain yhden kurssin, ennen kuin kuoli onnettomuudessa Boulogne-sur-Merin lähellä, kun silta, jonka yli hän oli ratsastamassa, romahti.
Batavia (laiva)
pienoiskuva|Batavian replika. pienoiskuva|Batavian replika. Batavia oli Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian omistama purjelaiva, joka rakennettiin Amsterdamissa 1628. Aluksella puhkesi neitsytmatkalla kapina, minkä seurauksena se haaksirikkoutui. Aluksesta on rakennettu samanniminen kopio.
Batavian kapina
Itä-Intian kauppakomppanian omistama uusi kolmimaastoinen purjealus Batavia lähti 29. lokakuuta 1628 kapteeni Adriaan Jakobszin johdolla kohti Hollannin Itä-Intiaa noutamaan kauppias François Pelsaertin tilaamaa maustelastia. Pelsaert oli myös mukana laivalla. Jakobsz ja Pelsaert olivat ennenkin purjehtineet yhdessä vähemmän ystävällisissä merkeissä. Laivalla oli mukana myös haarlemilainen kauppias Jeronimus Cornelisz, vararikossa oleva farmaseutti, joka joutui pakenemaan Hollannista epäkristillisten ajatustensa vuoksi. Matkan aikana Cornelisz ja Jakobsz kehittivät suunnitelman kaapata laivan ja aloittaa elämä jossain syrjäisessä paikassa laivalla olevan kullan ja hopean avulla. He olivat jo koonneet kapinaan mukaan joitakin merimiehiä ja järjestelivät tapahtuman, jonka seurauksena laivalla puhkesi kapina.
Mutta 4. kesäkuuta 1629 Batavia törmäsi riuttaan Beaconsaaren lähellä Australian länsirannikolla. Laivalla olleista 341 hengestä (mukaan lukien 38 nais- ja lapsimatkustajaa) 40 hukkui. Itä-Intian kauppakomppanialle haaksirikot eivät olleet epätavallisia, mutta tällä kertaa asiat menivät todella pahasti pieleen. Koska saarella ei ollut ruokaa tai juomavettä, laivan vanhemmat upseerit ja Francisco Pelsaert lähtivät yhdessä joidenkin merimiesten ja matkustajien kanssa haaksirikkopaikalta etsimään juomavettä jättäen 268 henkeä hylylle. Ryhmä joutui kuitenkin jättämään juomaveden etsinnän kesken ja purjehtimaan laivaveneellä Bataviaan (nykyinen Jakarta). Bataviaan saapumisen jälkeen Pelsaert lähetettiin pelastamaan hylyllä odottavia eloonjääneitä. Hän purjehti Saerdam-nimisellä aluksella takaisin Beaconsaarelle kaksi kuukautta Batavialta lähtönsä jälkeen. Saapuessaan sinne hän joutui toteamaan, että kapina oli sittenkin tapahtunut.
Jeronimus Corneliusz oli varma, että Pelsaert ilmoittaisi kapinasta ja että Jakobsz syyttäisi siitä häntä. Täten hän kehitti suunnitelman kaapata pelastusalus ja purjehtia sillä johonkin satamaan. Hän jopa suunnitteli perustavansa uuden kuningaskunnan. Tätä varten hänen täytyi eliminoida mahdolliset vastustajat. Yhdessä hänelle uskollisten miesten kanssa hän toteutti 125 miehen, naisen ja lapsen murhan onnistuttuaan sitä ennen siirtämään Wiebe Heyesin komentaman sotilasjoukon lähisaarelle väärin perustein. Mutta kun hän oli toteuttamassa jäljelle jääneen joukon murhaa, Pelsaertin alus saapui paikalle, ja yhdessä sotilasryhmän kanssa kapinalliset saatiin vangittua lyhyen taistelun päätteeksi.
Pahimmat kapinahengenlietsojat teloitettiin saarella lyhyen oikeudenkäynnin päätteeksi. Kaksi nuorta merimiestä jätettiin oman onnensa nojaan Australian rannikolle, eikä heistä sen jälkeen kuultu. Pienempiin rikoksiin syyllistyneet kuljetettiin Bataviaan oikeuden eteen, jossa suurin osa heistä teloitettiin ruoskimisen, kölin ali vetämisen ja raa'annokalta pudottamisen jälkeen. Esimerkin vuoksi Corneliszista komentoketjussa seuraava tuomittiin teilipyörään Corneliszin teloittamisen jälkeen. Lähes kaikki kapinoitsijat teloitettiin lukuun ottamatta Jakobszia, joka ei tunnustanut kidutuksesta huolimatta. Hänen kohtaloaan ei tiedetä. Pelsaertiä pidettiin osittain syyllisenä kapinaan auktoriteetin puutteen vuoksi. Wiebe Hayes ylennettiin. Cornelisz ei toteuttanut murhia itse, vaan käytti suostuttelutaitojaan saadakseen muut suorittamaan tappamisen. Laivalla olleista 341 hengestä vain 68 pääsi elossa Bataviaan.
Hylky
Vuonna 1970 hylystä pelastettiin suuri määrä esineistöä. Kaksi vuotta myöhemmin Alankomaat siirsi kaikkien hollantilaisalusten hylkyjen hallinnan Australialle. Osa esiin kaivetuista esineistä, mukaan lukien ihmisten jäänteitä, asetettiin esille Western Australian Maritime Museumiin Fremantleen Australiaan. Myös Geraldton Region Museumissa on laivan esineistöä. Museot kiistelevät nykyisin esineistön hallintaoikeudesta.
Aluksen replika
pienoiskuva|Batavian replika [[Lelystadissa]] Bataviasta rakennettiin kaksoiskappale vuosina 1985–1995 Bataviawerf-telakalla Lelystadissa Alankomaissa. Projektin johtajana toimi laivanrakentaja Willem Vos. Batavian kaksoiskappale on nykyisin näyttelyesineenä telakalla yhdessä 7 provinciën -laivan kaksoiskappaleen kanssa.
Batavian kaksoiskappale on ainutlaatuinen siinä mielessä, että se on rakennettu kölistä mastonhuippuun käyttäen 1600-luvulla käytettyjä menetelmiä, työkaluja ja materiaaleja. Edellä mainittuja alkuperäisen Batavian sekä Vasa-laivan hylyistä pelastettuja esineitä käytettiin lähdemateriaalina uusia materiaaleja valmistettaessa. Koska 1600-luvulla aluksista ei tehty piirustuksia, käytettiin lähdemateriaaleina maalauksia vastaavista aluksista.
25. syyskuuta 1999 Batavian kaksoiskappaleen merikelpoisuus asetettiin koetukselle, kun alus purjehti Hollannista Australian Sydneyyn. Alus palasi takaisin Lelystadiin 12. kesäkuuta 2001, ja siellä se on edelleen museon vetonaulana.
Aluksen mitat
Mitat koskevat kaksoiskappaletta
Kaksi kirjaa sekä ooppera
Komentaja Pelsaert menehtyi vuosi kapinan jälkeen jättäen jälkipolville kertomuksensa tapahtumien kulusta. Tämä kertomus yhdessä vuonna 1647 julkaistun pamfletin Ongeluckige voyagie van 't schip Batavia mahdollisti aluksen tarkat etsinnät. Toimittaja Hugh Edwards julkaisi vuonna 1966 kertomuksen haaksirikosta sekä hylyn löytämisestä nimellä Island of Angry Ghosts: Murder, Mayhem and Mutiny.
Vuonna 2002 historioitsija Mike Dash julkaisi kirjan Batavia’s Graveyard: The True Story of the Mad Heretic Who Led History’s Bloodiest Mutiny, joka kertoi koko tarinan erittäin tarkasti. Kirjan henkilöitä käsittelevät tiedot pohjautuvat Hollannin kansallisarkistojen lähteisiin.
Batavian tarina on myös kirjoitettu oopperaksi nimeltä Batavia. Sen on säveltänyt Richard Mills, ja sen ensiesitys oli 2001 Opera Australiassa. Arabella Edgen romaani The Company perustuu myös kapinan tapahtumiin.
Jussi Peteri
Jussi Peteri (s. 4. huhtikuuta 1982 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Peteri on Korson Palloseuran kasvatti. Vuonna 1999 hän siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin, jossa hän pelasi ensimmäisen kautensa A-junioreissa. Kolmen seuraavan kauden aikana hän pelasi kuitenkin vain kolme ottelua HJK:n edustusjoukkueessa, viettäen enemmän aikaa yhteistyöseura Käpylän Pallossa Kakkosessa. Kesken kauden 2002 Peteri siirtyi lainalle FC Viikinkeihin, johon hän siirtyi seuraavana vuonna pysyvästi. Hän pelasi Viikingeissä kymmenen kauden ajan, rikkoen yli 200 pelatun sarjaottelun rajan ja ollen myös tärkeässä roolissa seuran noustessa ensimmäistä kertaa Veikkausliigaan sen historiassa. Peteri pelasi yhteensä 25 pääsarjaottelua, tehden niissä neljä maalia.
Juoksute (juusto)
Juoksute on uute, joka sisältää muun muassa kymosiini-nimistä entsyymiä, joka edistää maidon saostumista juustoa valmistaessa. Perinteisesti juoksute on eristetty vasikan mahasta, mutta nykyään sitä tuotetaan myös mikrobiperäisesti. Juoksute hajoaa kypsytyksen aikana, eli valmiissa juustossa sitä ei ole.
Quimosina
Sateenkaarihallitus
Sateenkaarihallitus on hallitus, joka muodostetaan useista eri puolueista, jossa on sekä oikeistoa, vasemmistoa ja puoluekentän keskellä olevia puolueita. Sateenkaarihallituksia käytetään mm. silloin, kun taloudella menee huonosti ja tarvitaan vaikeita päätöksiä. Muulloin sateenkaarihallitukset ovat ongelmallisia, koska eri puolueet eivät helposti pääse sopimukseen päätettävistä asioista ja täytyy tehdä ns. lehmänkauppoja. Suomessa oli sateenkaarihallitus vuosina 1995–2003 (Lipposen I ja II hallitus) sekä vuosina 2011–2014 (Kataisen hallitus sekä Stubbin hallitus vihreiden eroon syyskuussa 2014 asti).
Passion, Grace and Fire
Passion, Grace and Fire on Al Di Meolan, John McLaughlinin ja Paco de Lucían toinen yhteinen levy. Toisin kuin edeltäjänsä Friday Night in San Francisco, se on äänitetty studiossa Lontoossa ja New Yorkissa. Levyllä McLaughlin soittaa Yamahan flamencokitaraa, de Lucía espanjalaista flamencokitaraa ja Di Meola Ovationin kuusikielistä teräskielistä kitaraa.
GD Library
150px|right|GD Libraryn logo.
GD Library (jäljempänä GD) on avoimeen lähdekoodiin perustuva C-kielellä kirjoitettu ohjelma, jolla voi luoda ja muokata yleisimpiä kuvaformaatteja (esimerkiksi JPEG). GD on useimmiten Linux-palvelimissa ajettava ohjelma, jonka päätarkoituksena on toimia esimerkiksi kuvagalleria-ohjelmien yhtenä "pääkomponenttina". Tämän tarkoituksena on siis muuntaa kuvat peukalonkynsi-kuviksi, eli pieniksi esikatselukuviksi.
Pitkään ImageMagickia pidettiin suuremmassa arvossa kuin GD:tä, sillä tämä tuki enemmän formaatteja. Vuoden 2004 lopussa GD:stä kuitenkin ilmestyi uusi versio, johon lisättiin muun muassa toimiva GIF-kuvien tuki.
Kunnallisvaalit 1953
Vuoden 1953 kunnallisvaalit järjestettiin Suomessa 4.–5. lokakuuta.
Vaaleissa asetettiin yhteensä 39 538 ehdokasta, joista naisia oli 3 959 (10 %). Valituista naisia oli 912 (7,4 %). Miehistä äänesti 75,3 ja naisista 68,0 prosenttia.
Vadim Delone
Vadim Nikolajevitš Delone (, 1947–1983) oli venäläinen runoilija ja toisinajattelija, joka osallistui Punaisella torilla vuonna 1968 järjestettyyn, Prahan kevään sotilaallista tukahduttamista vastustaneeseen mielenosoitukseen.
Kunnallisvaalit 1953
Kokoomus kampanjoi muun muassa tunnuksilla ”Vapauden puolesta puolueiden holhousta vastaan” ja ”Vapauden puolesta myös kunnalliselämässä”.
Seuraavan vuoden alussa tapahtui yksi kuntaliitos, kun Pielisensuu liitettiin Joensuuhun. Näissä kunnissa vaalit toimitettiin uuden kuntajaon mukaisesti.
Vadim Delone
Lapsuus
Vadim Delone syntyi venäläis-ranskalaiseen neuvostoälymystöperheeseen. Hänen isoisänsä Boris Delone oli tunnettu neuvostoliittolainen matemaatikko ja Delone-triangulaation keksijä. Eräs hänen esi-isistään oli markiisi Bernard-René Jordan de Launay, joka oli Bastiljin viimeinen komendantti ja jonka linnaan hyökännyt väkijoukko surmasi.
Vihdin seurakunta
Vihdin seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen kirkon Espoon hiippakuntaan kuuluva seurakunta. Se käsittää Vihdin kunnan alueen Uudellamaalla.
Vadim Delone
Runoilija
<div style="float: left; margin: 1em 1em 0 0; padding: 0.5em; background: #fffff4; border: 1px solid #ddddbb; width: 250px;"> Vadim Delone Delone opiskeli Moskovan matškolassa n:o 2, yhdessä Venäjän sen ajan parhaista oppilaitoksista, ja myöhemmin Moskovan pedagogisen instituutin filologian laitoksella. Hän myös työskenteli opiskeluaikoinaan Literaturnaja gazetan freelancetoimittajana.
Vihdin seurakunta
Seurakunnalla oli 19 313 jäsentä 31.12.2020 (66,3 % kunnan väestöstä) ja 64 työntekijää. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Pekka Valkeapää.
Vadim Delone
Runoilija
Delone alkoi harrastaa runoutta 13-vuotiaana. Hänen teoksiaan jaeltiin samizdatin välityksellä, ja osa niistä julkaistiin ulkomailla. 22. tammikuuta 1967 Delone osallistui Puškinin aukiolla pidettyyn mielenosoitukseen, jonka tarkoituksena oli protestoida Aleksandr Ginzburgin ja Juri Galanskovin pidätystä sekä Neuvostoliiton rikoslain artikloja 70 ja 190 vastaan, joiden aiheina olivat ”neuvostovastainen yllytys” sekä ”neuvostohallituksen herjaaminen”. Delone pidätettiin ja tuomittiin vuoden ehdonalaiseen vankeuteen rikoslain artiklan 190 mukaisesti. Saman kokoontumisen toinen järjestäjä Vladimir Bukovski sai paljon ankaramman rangaistuksen – kolme vuotta työleirillä. Tuomioiden eroavaisuus ahdisti Delonea, joka selitti oman rangaistuksensa suhteellista vaisuutta sukulaistensa vaikutuksella.
Vihdin seurakunta
Seurakunta pitää jumalanpalveluksia Vihdin kirkossa, Nummelan seurakuntakeskuksessa ja Vihtijärven kappelissa. Lisäksi seurakunta omistaa Vihdin seurakuntatalon, Pyhän Birgitan kirkon rauniot ja kerhotilana toimivan Pappilan Vihdin kirkonkylällä. Tämän lisäksi kerhotoimintaa pidetään kerhohuoneistossa Ojakkalassa. Seurakunnalla on kolme hautausmaata, joista Vihdin hautausmaalla sijaitsee siunauskappeli. Lisäksi seurakunta omistaa leirikeskus Riuttarannan Moksissa. Vuosina 2015–2016 Riuttaranta toimi vastaanottokeskuksena.
Vadim Delone
Toisinajattelija
Delonen saama tuomio vaati häntä muuttamaan pois Moskovasta, joten hän matkasi Novosibirskin yliopistoon ystävänsä ja isoisänsä oppilaan Aleksandr Aleksandrovin luokse. Novosibirskissa hän jatkoi kielitieteen opintojaan ja kirjoitti runoja. Samoihin aikoihin hänen kirjoituksiaan ilmestyi ensimmäisen kerran ulkomailla pariisilaisessa lehdessä. Delone oli myös järjestämässä tuolloin puolilaillisen muusikon Aleksandr Galitšin konserttia. Vuoden 1968 alussa Galanskovin ja Ginzburgin tapauksen oikeuskäsittelyn jälkeen Delone kirjoitti avoimen kirjeen Literaturnaja Gazetaan, jossa hän ylisti edellä mainittujen henkilöiden urheutta. Kirje julkaistiin newyorkilaisessa sanomalehdessä Novoe Russkoe Slovo.
Vihdin seurakunta
Vihdin seurakunta järjesti valtakunnalliset lähetysjuhlat Vihdissä kesällä 2016.
Vadim Delone
Mielenosoitus Punaisella torilla 1968
frame|right|Punaisen torin mielenosoittajien historiallinen banderolli Teidän vapautenne puolesta ja meidänkin. Kesäkuussa 1968 Delone palasi Moskovaan. 25. elokuuta 1968 hän ja seitsemän muuta toisinajattelijaa järjestivät kuuluisan Prahan kevättä tukeneen mielenosoituksen Punaisella torilla lähellä Moskovan Kremliä. Delone ja Pavel Litvinov itse asiassa pitelivät kuuluisaa banderollia, johon oli kirjoitettu sanat ”ЗА ВАШУ И НАШУ СВОБОДУ”.
Seitsemän henkilöä pidätettiin, ja oikeudessa Delone ilmoitti, että aukiolla vietetyt vapauden viisi minuuttia olivat häntä todennäköisesti odottavien vankilavuosien arvoisia. Puolustuksen yritykset vakuuttaa oikeusistuin siitä, että mielenosoittajien toiminnassa ei ollut mitään rikollisia piirteitä, olivat hyödyttömiä. Erään mielipiteen mukaan tuomio oli annettu jo ennen oikeuskäsittelyä. Delone tuomittiin kahdeksi vuodeksi ja kymmeneksi kuukaudeksi työleirille. Hän suoritti rangaistuksensa Tjumenin alueella Länsi-Siperiassa.
Vihdin seurakunta
Lukkarit ja kanttorit
Lista Vihdin seurakunnan lukkareista ja kanttoreista :
Vadim Delone
Maastamuutto
Kesäkuussa 1971 Delone oli kärsinyt tuomionsa loppuun ja palasi Moskovaan. Vuonna 1973 hänen vaimonsa I. Belgorodkaja pidätettiin osallisuudesta maanalaiseen julkaisuun Hronika Tekuštših Sobyti. Belgorodkaja vapautettiin 1975, ja he muuttivat yhdessä Ranskaan. Delanolta ilmestyi 1979 Echo-lehdessä tarina nimeltä Muotokuvia väkäisessä kehyksessä.
Vihdin seurakunta
Lue myös
thumb|left|Vihdin seurakuntakeskus Nummelassa.
Vadim Delone
Maastamuutto
Delone kuoli sydänkohtaukseen 13. kesäkuuta 1983. Vuonna 1984 hänelle myönnettiin postuumisti Vladimir Dal -palkinto. Hänen runouttaan on julkaistu Venäjällä vuodesta 1989 lähtien.
SARS-CoV-2-virusmuunnokset
SARS-CoV-2-virusmuunnokset eli SARS-CoV-2-virusvariantit ovat COVID-19-tautia aiheuttavia, geeniperimältään merkittävästi alkuperäisestä Kiinan Wuhanissa alkujaan 7. tammikuuta 2020 eristetystä SARS-CoV-2-viruskannasta muuttuneita viruksia. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen 24. helmikuuta 2021 julkaiseman viikkokatsauksen mukaan erityisesti alfavarianttina tai brittimuunnoksena tunnettu, tavanomaista tarttuvampi virusmuunnos (B.1.1.7) on merkittävästi osallisena Suomessa tammi-helmikuussa 2021 yleistyneissä COVID-19-tapauksissa. Alfavariantin ohella joulukuussa 2020 Suomessa havaittiin ensimmäiset beetavariantin eli eteläafrikkalaisen muunnoksen (B.1.351) aiheuttamat tartunnat. Näillä, samoin kuin gammavariantilla eli brasilialaisella virusmuunnoksella (P.1), on kaksi yhteistä geenimutaatiota: N501Y ja D614G. Ainakin D614G-mutaation omaavat virukset saattavat tarttua muita muunnoksia herkemmin. Kesällä 2021 Suomessa valtavirukseksi tuli aiempia muunnoksia leviävämpi deltavariantti.
Helmikuun 2021 alussa ei ollut vielä käytössä maailmanlaajuisesti hyväksyttyä nimikkeistöä SARS-CoV-2-virusmuunnoksille. Maailman terveysjärjestö WHO kertoi tammikuussa 2021 laativansa virusmuunnoksille poliittisesti ja maantieteellisesti neutraaleja, standardoitavia nimityksiä. Variantit päätettiin nimetä kreikkalaisten aakkosten nimillä. Uusia nimiä alettiin käyttää mediassa julkistamisen jälkeen 1.6.2021.
Osasta virusmuunnoksista on esitetty havaintoja, että ne pystyisivät kiertämään osan vasta-aineista, jotka sairastettu COVID-19 tai SARS-CoV-2-rokote on muodostanut. Tämä on merkityksellistä arvioitaessa, miten hyvin eri rokotteet pystyvät suojaamaan COVID-19-taudilta. Kliinisten havaintojen perusteella ainakin osa rokotteista, jotka on suunniteltu alkuperäisen viruskannan perusteella suojaamaan ihmisiä covid-19-taudilta, toimisivat heikommin joidenkin virusmuunnosten kohdalla. Toisen ja myöhempien sukupolvien rokotteilla pyritään tarvittaessa vastaamaan virusmuunnosten muuttuneisiin ominaisuuksiin.
Tärkeimpien virusmuunnosten nopeaan luokitteluun soveltuvaa analysointiohjelmistoa ja metodiikkaa on kehitetty myös Helsingin yliopistossa.
SARS-CoV-2 -virusmuunnosten luokittelutapoja
Maailman terveysjärjestön mukaan alkukesään 2020 mennessä oli havaittu jo tuhansia SARS-CoV-2-viruksen geenimuunnoksia eli variantteja. Suomessakin on luokiteltu uusi muunnos (Fin-796H), jonka tartuntaketju saattaa olla peräsin maasta tai alueelta, jossa virusten perimän sekvensointia tehdään vähän tai ei lainkaan. Virusmuunnosten alatyypit voidaan ryhmitellä kuitenkin kehityshistoriansa perusteella suuremmiksi alatyypeiksi, joita kutsutaan kehityslinjoiksi tai kladeiksi. Kolmea virusmuunnosten ehdotettua nimitystapaa on käytetty laajalti: Toukokuun lopulla 2021 WHO esitteli yleistajuisemman, kreikkalaisiin kirjaimiin perustuvan nimeämiskäytännön, jota se suosittelee käytettävän muunnosten löytöpaikkojen leimaamisen välttämiseksi. Tämän järjestelmän mukaan esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan muunnosta B.1.1.7:ää kutsutaan nimellä Alpha ja Etelä-Afrikan muunnos B.1.351 on nimeltään Beta.
Virusmuutosten merkittävyyden ehtoja
Virukset yleensä mutatoituvat ajan kuluessa synnyttäen uusia virusmuunnoksia. Jos uusi muunnos tarttuu väestössä aiempaa enemmän, sitä voidaan kutsua leviäväksi muunnokseksi.
Leviävien virusmuunnosten mahdollisia seurauksia ovat muun muassa:
Merkittäviä SARS-CoV-2-virusmuunnoksia
Maailmanlaajuisesti yleisimmät testeissä luokitellut virusmuunnokset (helmikuussa 2021) olivat B.1.1.7 (Britanniasta levinnyt virusmuunnos), B.1.351 (Etelä-Afrikasta levinnyt muunnos) ja P.1 (Brasiliasta levinnyt muunnos). Eri maissa kyky analysoida tautimuunnoksia edustavasti poikkeaa huomattavasti toisistaan. Siksi maailmanlaajuiseen tautimuunnosten todellinen levinneisyys voi poiketa huomattavasti esimerkiksi oheisissa kartoissa esitetyistä tiedoista.
Virusmuunnos B.1.1.7 (Alfa)
Virusmuunnos B.1.1.7 (eli 20I/501Y.V1, Britanniassa käytetään lyhennystä VOC 202012/01, ), jota on kutsuttu myös brittimuunnokseksi tai alfamuunnokseksi, havaittiin lokakuussa 2020 edelliskuun aikana otetuista näytteistä osana COVID-19-pandemiaa Britanniassa. Muunnos korreloi Britannian koronatapausten huomattavan kasvun kanssa joulukuusta 2020 lähtien. Tämä liittyy osaksi muuntuneen viruksen N501Y-mutaatioon piikkiproteenissa. Virusmuunnoksen tarttuvuuden noususta 40–80 prosenttia (arviot painottuvat vaihteluvälin keskivaiheille tai yläosaan), on jotakin näyttöä ja alustavaa näyttöä kuolleisuuden lisääntymisestä.
Britanniassa virusmuunnos levisi nopeasti vallitsevaksi kannaksi joulukuussa 2020. Esimerkiksi GISAID-genomiaineiston mukaan B.1.1.7-muunnoksen osuus oli 10,15 prosenttia covid-19-sairastuneista viikolla 48 (2020), 45,67 prosenttia viikolla 51 ja kohosi 70,61 prosenttiin viikolla 53 (2020/2021) ja 89,06 prosenttiin viikolla 4 (2021). Vastaava erittäin nopea virusmuunnoksen B.1.1.7 osuuden kasvaminen tuli esille myös runsaasti geenisekvensointeja covid-19-positiivista näytteistä viikoittain tekevässä Tanskassa. Siellä virusmuunnoksella oli 3,7 prosentin osuus covid-19-tartunnan saaneista viikolla 1 (2021), mutta jo 19,5 prosentin osuus viikolla 4 ja 65,8 prosentin osuus viikolla 7 (2021). Suomessa geenisekvensoitujen näytteiden osuus covid-19-positiiviseksi todetuista tapauksista on ollut huomattavasti pienempi kuin Tanskassa, joten niin tarkkaa kuvaa brittimuunnoksen B.1.1.7 leviämisosuudesta ja -aikataulusta ei sekvensoitujen näytteiden edustavuutta tuntematta voi muodostaa. THL:n mukaan viikolla 3 (2021) Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin (HUS) alueella otetuista covid-19-positiivista näytteistä runsas viidennes sekvensoitiin, ja tämän aineiston mukaan 54,8 prosenttia edusti jo brittimuunnosta. Muissa Suomen sairaanhoitopiireissä otetuista koronapositiivista näytteistä sekvensoitiin muutama prosentti vähemmän, mutta tämän aineiston mukaan virusmuunnoksen B.1.1.7 osuus vaihteli viikoilla 2-3 (2021) 10-19 prosentin välillä ja oli runsas 30 prosenttia viikolla 5 (2021).
Inspektionen för strategiska produkter
Inspektionen för strategiska produkter, ISP on Ruotsin ulkoministeriön alainen virasto. ISP sijaitsee Tukholmassa ja se valvoo aseiden ja ns. kaksoiskäyttö-tuotteiden vientiä. Kaksoiskäyttö-tuotteet ovat raaka-aineita tai valmisteita, joilla on sekä sotilas- että siviilikäyttöä.
SARS-CoV-2-virusmuunnokset
Virusmuunnos B.1.1.7 (Alfa)
Alfa oli merkittävin koronavirusmuunnos Suomessa vuoden 2020 viikolta 53 vuoden 2021 viikolle 23. Sen jälkeen merkittävimmäksi muodostui deltamuunnos. Alfa on hävinnyt Suomesta kokonaan vuoden 2021 puolivälissä.
Virusmuunnos B.1.1.7 mutaatiolla E484K
Englannin kansanterveyslaitos Public Health England (PHE) on kutsunut virusmuunnosta VOC 202102/02 virusmuunnoksi B.1.1.7 mutaatiolla E484K. Se on Rambaut-luokittelun mukaan samaa viruslinjaa kuin muunnos B.1.1.7, mutta siinä on ylimääräinen E484K-mutaatio. Näitä VOC-202102/02-muunnoksia oli vahvistettu 18. helmikuuta 2021 mennessä 26 sekvensoidusta brittiläisestä potilastapauksesta.
Virusmuunnos B.1.351 (Beeta)
Viruslinjasta B.1.351 eli virusmuunnoksesta 501.V2 (tai 20H/501Y.V2 tai VOC-202012/02 (PHE)) raportoi ensin Etelä-Afrikan terveysministeriö. Muunnos tunnetaan myös nimellä beetamuunnos. WHO:n tulkinnan mukaan virusmuunnosta on havaittu näytteistä elokuun 2020 alkupuolelta lähtien. Tutkijat ja viranomaiset raportoivat tämän virusmuunnoksen olevan yleisempää nuorten, perusterveiden ihmisten joukossa. Lisäksi näissä tapauksissa virusmuunnos johtaa useammin vakavaan sairastumisiin. Etelä-Afrikan terveysministeriön mukaan muunnos saattoi olla Etelä-Afrikan toista COVID-19 pandemia-aaltoa ajava voima, koska virusmuunnos leviää nopeammin kuin aiemmat muunnokset.
Suomessa beetamuunnosta havaittiin vuoden 2021 viikolta 4 viikolle 18, minkä jälkeen sitä ei ole enää tavattu. Beetan huippuaikoinakin alfa ja muut linjat olivat yleisempiä.
Virusmuunnos P.1 (Gamma)
Virusmuunnoksen P.1. tunnisti ensimmäisenä Japanin kansallinen tartuntatautien instituutti (NIID) 6. tammikuuta 2021. WHO antoi sille nimen Gamma. Ensin se havaittiin neljässä henkilössä, jotka olivat saapuneet Tokioon Brasilian Amazonasista 2. tammikuuta 2021. Brasilian viranomaiset vahvistivat 12. tammikuuta, että tämä muunnos oli todettu 13 henkilöllä Amazonin sademetsäalueella. Se syntyi muunnoksena variantista B.1.1.28, mutta jotta tunnukset eivät tulisi kovin pitkiksi, se sai tunnuksen P.1 (eikä B.1.1.28.1.). . Muunnos sisältää 17 aminohappojen vaihdosta, joista 10 piikkiproteiinissa. .
Gammaa on tavattu Suomessa vain hyvin harvoin.
Virusmuunnos B.1.617.2 (Delta)
Intiassa ensi kertaa syksyllä 2020 todettu virusmuunnos, niin sanottu kaksoismutaatiovirus, joka leviää nopeasti. Virusmuunnos tunnetaan yleisesti nimellä deltamuunnos. Yhdysvaltojen tautikeskuksen arvion mukaan deltavariantti on kaksi kertaa aiempia variantteja tarttuvampi. Lisäksi sen on arvioitu aiheuttavan rokottamattomille ihmisille muita variantteja vakavampaa tautia. Muunnos aiheutti Intiassa koronaviruksen toisen aallon keväällä 2021. Huhtikuuhun 2021 mennessä se oli Intiassa valtavirus. Suomeen deltamuunnos saapui ensi kertaa maaliskuussa 2021. WHO luokitteli deltan tehostetun seurannan alaiseksi varianttilinjaksi 4. huhtikuuta 2021 ja huolestuttavaksi varianttilinjaksi 11. toukokuuta 2021. Suomessa delta nousi valtavirukseksi heinäkuussa 2021. Leviämistä voimisti Jalkapallon euroopanmestaruuskilpailuihin Venäjälle suuntautunut kisaturismi. Loppuvuodesta 2021 99% EU-alueen koronatapauksista oli deltavarianttia, ja se oli siten EU:n alueella ylivoimainen valtavirus. <!-- Scientists noted that the variant contains several mutations that allow it to attach more easily to human cells because of the following three mutations in the receptor-binding domain (RBD) in the spike glycoprotein of the virus: N501Y, K417N, and E484K. The N501Y mutation has also been detected in the United Kingdom.
Virusmuunnos P.1
--> Delta oli Suomen yleisin koronavirusmuunnos vuoden 2021 viikolta 24 viikolle 50, jolloin sen syrjäytti omikron. Deltaa ei ole tavattu enää vuoden 2022 ensimmäisen viikon jälkeen.
Vietnamin virusmuunnos
Keväällä 2021 havaittiin Vietnamissa uusi muunnos, joka tarttuu helpommin kuin mikään muu virusmuunnos aikaisemmin. Vietnamin muunnos on kehittynyt Britannian ja Intian virusmuunnoksesta.
Virusmuunnos B.1.1.529 (Omikron)
Marraskuussa 2021 Etelä-Afrikassa havaittiin uusi virusmuunnos, joka tunnetaan Pango-viruslinjakoodilla B.1.1.529. WHO nimesi sen 26. marraskuuta 2021 omikroniksi, ja samalla se luokiteltiin huolestuttavaksi varianttilinjaksi. Nimeämisen yhteydessä hypättiin kahden kreikkalaisen aakkosen yli: nyy sivuutettiin, sillä sen lausunnan arveltiin muistuttavan liikaa englannin sanaa new ('uusi'), ja ksii, koska se olisi voinut sekaantua sukunimeen "Xi". Muunnos sisältää 50 mutaatiota, joista yli kolmekymmentä on viruksen piikkiproteiinissa. Siitä puuttuu yksi PCR-testin havaitsemista geeneistä, S-geeni, mitä voidaan käyttää apuna sen erottamisessa. Tämä nopeuttaa tapausten havaitsemista. Sen ominaisuudet ovat vielä epäselvät, mutta muunnosten vuoksi sen pelätään leviävän nopeammin ja kiertävän rokotteen tai sairastetun koronataudin aiheuttamaa suojaa.
Muunnosta luonnehdittiin tuoreeltaan "merkittävimmäksi tähän asti". Euroopan tautikeskus luonnehti sen riskejä suuriksi.
Muunnosta havaittiin aluksi Botswanassa ja Etelä-Afrikassa, jossa muunnos levisi nopeasti koko maan alueelle. Muunnos nousi Etelä-Afrikassa valtavirukseksi alle kolmessa viikossa. Ensimmäinen tapaus eteläisen Afrikan ulkopuolella havaittiin Hong Kongissa Etelä-Afrikasta saapuneella matkailijalla. Virus tarttui häneltä karanteenihotellissa toiseen matkailijaan. Seuraava tartunta eteläisen Afrikan ulkopuolella löydettiin Israelissa Malawista saapuneelta matkailijalta. Euroopan ensimmäinen tartunta löytyi Belgiasta Egyptistä 11. marraskuuta 2021 saapuneelta matkailijalta. Hän hakeutui testiin oireiden vuoksi 22. marraskuuta ja tapauksesta uutisoitiin 26. marraskuuta. Seuraavana päivänä uusia varmennettuja tartuntoja oli löydetty Iso-Britanniasta, Italiasta ja Saksasta. Lisäksi Itävallassa ja Tšekissä epäiltiin tartuntoja. Hollannissa todettiin 61 koronavirustartuntaa kahdella lennolla Etelä-Afrikasta saapuneilla ihmisillä 27. marraskuuta 2021. Tartuntojen varianttia ei kuitenkaan tiedetty.
Omikron syrjäytti muut koronavirusmuunnokset ja nousi Suomen yleisimmäksi muunnokseksi vuoden 2021 viikolla 51. Kolmen viikon kuluttua koronatautitapausten määrä nousi suuremmaksi kuin koskaan aiemmin. Helmikuussa 2022 omikron oli todennäköisesti Suomen ainoa koronavirusmuunnos. Tällöin kyseessä oli omikronin alavariantti BA.1.
BA.5
Ensimmäinen BA.5-muunnoksen aiheuttama tartunta havaittiin toukokuussa 2022. Alalinjoihin BA.4 tai BA.5 kuuluvat virukset ohittivat BA.2-alalinjan virukset juhannuksen 2022 tienoilla. Omikronmuunnoksen BA.4/BA.5-alalinjat ovat nyt yleisimpiä koronavirusmuunnoksia Suomessa.
XBB.1.5 (Kraken)
Omikronmuunnoksen alalinjan XBB.1.5 virusta havaittiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa lokakuussa 2022. XBB.1.5:tä on mediassa kutsuttu myös krakeniksi. Se tuli Suomeen tammikuussa 2023. XBB.1.5-linja on yhdistelmä kahden BA.2-omikronmuunnoksen ominaisuuksista. WHO on arvioinut uuden muunnoksen olevan tähänastisista tarttuvin, mutta sen ei tiedetä aiheuttavan muita omikronmuunnoksia vakavampaa tautia. Rokote suojaa XBB.1.5:tä vastaan erinomaisesti.
Lähteet
{{Viitteet|sarakkeet|viitteet=
}}
Sami Hernesaho
Sami Hernesaho on suomalainen toimittaja ja juontaja. Hernesaho aloitti työuransa Helsingin Albertinkadun Sin City -liikkeessä ja siirtyi sitten MoonTV:n Pornostara-aikuisviihdeohjelman juontajaksi ja toimittajaksi. Hernesaho toimi vuodesta 2018 helmikuuhun 2020 saakka juorulehti Seiskan vastaavana päätoimittajana.
Hän on myös Sexhibition-messujen monivuotinen juontaja. Hernesaho työskenteli Katso-lehdessä toimittajana 2005–2007 sekä PokerMagazinen toimituspäällikkönä 2007–2010. Tämän jälkeen Hernesaho työskenteli Iltalehdessä. Hernesaho on toiminut Ilta-Sanomien uutispäällikkönä ja verkkovastaavana.
Aveiron yliopisto
Aveiron yliopisto on yliopisto Aveirossa Portugalissa. Se perustettiin vuonna 1973. Aveiron yliopistossa on noin 15 000 opiskelijaa.
Vuonna 2017 kansainvälinen Shanghain Jiao Tong -yliopiston ARWU-yliopistoranking luokitteli Aveiron yliopiston sijaluokkaan 401.–500. maailmassa. Se oli tässä vertailussa Portugalin 3.–5. parhaimmaksi arvostettujen yliopistojen ryhmässä. Verkkonäkyvyyttä korostavassa espanjalaisessa Webometrics-rankingissa yliopisto ylsi vuonna 2018 Portugalin 6. parhaaksi yliopistoksi ja maailmanlistan sijalle 528.
Fragile (Cherrellen albumi)
Albumin kappaleet sanoittivat suurimmaksi osaksi Jimmy Jam ja Terry Lewis. Albumin kappaleesta ”I Didn’t Mean to Turn You On” tuli hittikappale. Kappale sijoittui Yhdysvaltain R&B-listan sijalle 8. sekä Billboard Hot 100 -listan sijalle 79.
Loire
Loire (ääntyy [​], suomalaisittain "luaar") on joki Ranskassa, joka laskee Atlanttiin Saint-Nazairen luona. Sen alkulähde on Ardèchessa, Rhône-Alpesin alueella. Loire on pisin kokonaan Ranskassa virtaava joki, pituutta sillä on 1 020 kilometriä.
Loire virtaa seuraavien kaupunkien läpi: Le Puy-en-Velay, Roanne, Nevers, Orléans, Blois, Tours, Saumur, Nantes ja Saint-Nazaire. Loiren sivujokia ovat Allier, Cher, Indre ja Vienne sekä Maine, joka muodostaa Sarthe- ja Mayenne-jokien yhteisen alajuoksun.
Loirejoen laakso on tunnettu monista linnoistaan ja osalta matkaa Loirejoen laakso kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Loirejoki on myös suosittu matkailukohde hienojen maisemien, kuten linnojen ja viinitilojen ansiosta.
ImageMagick
ImageMagick on joukko grafiikan käsittelyyn tarkoitettuja ohjelmia, ja niiden toiminnallisuuden toteuttava kirjasto. Sitä levitetään GPL-yhteensopivan ImageMagick Licensen alla, ja se toimii lukuisissa ympäristöissä (Unix, Windows, Linux, OS X jne.)
Paketti koostuu useista työkaluista, joita voidaan käyttää komentoriviltä. Sitä ei juuri ole tarkoitettu interaktiiviseen käyttöön (kuten esimerkiksi Photoshop tai GIMP), vaan sillä on tarkoitus helpottaa rutiininomaisia toimenpiteitä, esimerkiksi kuvien muuntoa tiedostomuodosta toiseen tai pienempien versioiden luomista sadoista kuvista. Tärkeimpiä ImageMagickin työkaluista on muun muassa convert, joka muuntaa grafiikan toiseen muotoon tehden sille tarpeellisia muutoksia. Esimerkiksi:
muuttaa kuvatiedoston GIF-muodosta PNG-muotoon, ja
Paketin varsinainen ydin on ImageMagick-kirjasto, joka mahdollistaa grafiikan käsittelyn C-kielisissä ohjelmissa. Kirjastoon on saatavilla lisäksi rajapinnat monille muille kielille, kuten C++:lle, Javalle, Perlille, PHP:lle ja Rubylle. Hyvän skriptikielituen takia kirjastoa käytetäänkin usein WWW-sovelluksissa, esimerkiksi kuvagalleriasovelluksissa (kuten Coppermine).
John Ellis McTaggart
John McTaggart Ellis McTaggart (3. syyskuuta 1866 Lontoo – 18. tammikuuta 1925 Lontoo) oli brittiläinen idealistinen metafyysikko. Hän oli 1900-luvun alun Englannin johtava Hegel-tutkija ja yksi merkittävimpiä brittiläisiä idealisteja. McTaggart kävi koulua Bristolin Clifton Collegessa ja opiskeli Cambridgen Trinity Collegessa, jossa hän pysyi opettajana lähes koko elämänsä. Hän oli Bertrand Russellin ja G. E. Mooren opettaja ja ystävä.
Panssari hyökkää
Rommelin arvellaan aloittaneen teoksensa kirjoittamisen ollessaan vielä Potsdamin sota-akatemian opettajana vuosina 1935–1938. Rommel kokosi teostaan varten runsaasti muistiinpanoja ja muuta aineistoa ensimmäisen maailmansodan ajalta, mutta sen kirjoittaminen jäi kesken, kun hänen muut velvollisuutensa ja lopulta toinen maailmansota veivät suurimman osan hänen ajastaan. Rommel luonnosteli kirjaansa koko sodan ajan ja aikoi käyttää paljon Saksan Afrikan-armeijan (Afrika Korpsin) komentajana keräämäänsä materiaalia teoksessaan. Palattuaan Afrikasta vuonna 1943 hän jatkoi kirjansa kirjoittamista, mutta työtä hidastivat sotatoimet Euroopassa ja Rommelin terveyden heikentyminen. Hänellä oli jonkin verran aikaa taas jatkaa työtään kirjansa parissa ollessaan sairaalassa toipumassa 17. heinäkuuta 1944 saamistaan vammoista, kun Spitfire-hävittäjäkone oli tehnyt ilmahyökkäyksen Rommelin autosaattuetta vastaan. Rommelin epäiltiin sekaantuneen Adolf Hitleriä vastaan suunnattuun pommiattentaattiin ja hänet pakotettiin tekemään itsemurha 14. lokakuuta 1944, jolloin hänen kirjansa jäi lopullisesti kesken.
Vaikka Panzer greift an jäikin keskeneräiseksi nipuksi muistiinpanoja, se saavutti tekijänsä ansiosta Jalkaväki hyökkää -teoksen kaltaisen legendaarisen aseman sotakirjallisuuden joukossa. Suurin osa siitä materiaalista, mikä olisi ollut valmiissa Panzer greift an -teoksessa, löytyvät Rommelin vaimon Lucie-Maria Rommelin ja Fritz Bayerlein teoksesta Krieg ohne Hass, johon he kokosivat Rommelin muistiinpanoja.
Edison Miranda
Edison Miranda (s. 7. tammikuuta 1981) on ylemmässä keskisarjassa otteleva kolumbialainen nyrkkeilijä.
Ammattilaisura
Ammattiuran Miranda aloitti 20-vuotiaana. Nuorukaisen ura kulki voittoisasti mutta rahat päätyivät muille. Pettyneenä Miranda muutti Dominikaaniseen tasavaltaan jossa havaitsi saman kaavan toistuvan. Uransa alkuvuodet Miranda voitti nimettömiä iskijöitä päästen lopulta IBF liiton mestaruusotteluun Arthur Abrahamia vastaan. Ottelussa Mirandalta vähennettiin pisteitä puskemisesta ja vyön alle lyömisestä. Miranda hävisi ottelun kaikin tuomariäänin. Kahden kevyemmän ottelun jälkeen Miransa pääsi WBC liiton karsintaotteluun Kelly Pavlikia vastaan mutta hävisi seitsemännessä erässä teknisellä tyrmäyksellä. Tämän jälkeen Miranda voitti kaksi helpompaa vastustajaa jonka jälkeen pääsi kohtaamaan Abrahamin uudelleen. Ottelussa oli 166 lbs painoraja jonka vuoksi IBF liiton vyö ei ollut ottelun panoksena. Miranda hävisi ottelun teknisellä tyrmäyksellä neljännessä erässä.
John Garcia
Elämä Kyussin jälkeen
Vuonna 1996 Garcia liittyi stoner rock -yhtye Slo Burniin, jonka EP:tä Amusing the Amazing varsinkin Kyuss-fanit arvostivat. Tämän takia yhtye esiintyi jopa vuoden 1997 Ozzfestissä, mutta EP jäi sen ainoaksi julkaisuksi.
Slo Burnin hajoamisen jälkeen Garcia perusti Unidan, jossa myös Kyussin basisti Scott Reeder vieraili erään esiintymisen aikana. Unida julkaisi yhden albumin ja yhden split-julkaisun Dozerin kanssa. Sitten yhtye sai levytyssopimuksen Rick Rubinin levy-yhtiölle, American Recordsille. Unida nauhoitti toisen albumin, mutta Island/Def Jam Records ei suostunut julkaisemaan sitä, koska ei pitänyt siitä. Huhujen mukaan albumi olisi saatavilla laittomasti internetistä. Yhtye teki albumista kopioita faneilleen kiertueellaan. CD:n nimi on El Coyote.
Vuonna 1998 Garcia liittyi Hermanoon, useiden stoner rock -muusikoiden sivuprojektiin.
Vuonna 2003 Garcia nauhoitti lauluosuudet kappaleeseen ”Born Too Slow”, jonka esittäjä on The Crystal Method. Kappaleesta tuli The Crystal Methodin albumin Legion of Boomin ykkössingle, ja se sai paljon radiosoittoaikaa. Myös Limp Bizkitin kitaristi Wes Borland soitti kappaleen nauhoituksissa.
20. joulukuuta 2005 Garcia ja Homme esiintyivät jälleen yhdessä Queens of the Stone Agen keikan encorena Wiltern Theatressa, Los Angelesissa, Kaliforniassa. He esittivät kolme Kyussin kappaletta: ”Thumb”, ”Hurricane” ja ”Supa Scoopa and Mighty Scoop”.
Vuonna 2006 Garcia vieraili Danko Jonesin kolmannella albumilla Sleep Is the Enemy, kappaleessa ”Invisible”.
GLFW
GLFW (GL Frame Work) on alustariippumaton C-ohjelmointirajapinta C/C++-ohjelmointikielelle. Sen on tehnyt Marcus Geelnard. GLFW on tarkoitettu helpottamaan OpenGL-ohjelmointia. Se on pääasiallisesti suunnattu peliohjelmointiin, mutta soveltuu hyvin muihinkin käyttötarkoituksiin. GLFW luo yleisen rajapinnan erilaisiin käyttöjärjestelmän prosesseihin, joita OpenGL ei osaa kutsua. Näihin kuuluvat muun muassa ikkunoiden avaus, käyttäjän syötteet, ajastimet, säikeistys ja niin edelleen. Näiden prosessien kutsut ovat erilaisia eri käyttöjärjestelmissä. GLFW:n avulla näitä prosesseja voidaan kutsua samalla tavalla kaikissa tuetuissa järjestelmissä. Tämä mahdollistaa suoraan eri järjestelmille käännettävissä olevan OpenGL-pohjaisen grafiikkaohjelman koodin luomisen.
Sid Abel
Sidney ”Sid” Gerald Abel (22. helmikuuta 1918 – 8. helmikuuta 2000) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja valmentaja. Hän pelasi National Hockey Leaguessa Detroit Red Wingsissä ja Chicago Black Hawksissa vuosina 1938–1954. Abel voitti pelaajana Stanley Cupin kolmesti. Hyökkääjä Abel teki 612 ottelussa 189 maalia ja antoi 283 maalisyöttöä keräten 472 pistettä.
Sid Abel pelasi pitkään Detroitin ylistetyssä Production line -ketjussa yhdessä Gordie Howen ja Ted Lindsayn kanssa. Kaudella 1949–50 sen jäsenet miehittivät kolme ensimmäistä sijaa maalintekijätilastossa.
Abelin tyttärenpoika Brent Johnson on NHL:ssä pelannut entinen maalivahti.
Office Open XML
Office Open XML (myös nimillä OOXML tai Microsoft Open XML (MOX)) on Microsoftin kehittämä ZIP-pakattu XML:ään perustuva tiedostomuoto, joka on tarkoitettu taulukkojen, kaavioiden, esitelmien ja tekstinkäsittelydokumenttien esittämiseen.
Wiener Neustadt
Wiener Neustadt on kaupunki Ala-Itävallan osavaltiossa Itävallassa. Kaupungin asukasluku on 44 461 asukasta (2017).
Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli keskeinen Messerschmitt Bf 109 -hävittäjien ja A4-rakettien valmistuspaikka ja se kärsikin sen takia mittavia vahinkoja, kun liittoutuneet pommittivat sitä. Noin 80 % kaupungista tuhoutui pommituksissa ja siviiliuhrien määrä oli suuri. Suomen ilmavoimat haki sodan aikana pääosan Messerschmitt Bf 109 -hävittäjistään Wiener Neustadtista.
Nykyään Wiener Neustadt on yksi Itävallan tärkeimmistä liikenteen solmukohdista, sillä siellä yhdistyvät suuret valta- ja rautatiet.
Sofoklís Venizélos
Sofoklís Venizélos (, 3. marraskuuta 1894 – 7. helmikuuta 1964) oli kreikkalainen poliitikko, joka toimi Kreikan pääministerinä kolme kertaa: 13. huhtikuuta – 26. huhtikuuta 1944, 23. maaliskuuta – 15. huhtikuuta 1950 sekä 21. elokuuta 1950 – 1. marraskuuta 1951.
Kananlento
Kananlento on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut vaha-animaatio. Elokuvan ovat ohjanneet Peter Lord ja Nick Park. Ääninäyttelijöinä ovat muun muassa Mel Gibson ja Julia Sawalha. Netflix on kehittämässä elokuvalle jatko-osaa.
Juoni
Elokuva kertoo Inkku-kanasta ja tämän kanaystävistä, jotka asustelevat ilkeän rouva Piipun kanafarmilla. Kanojen yhteinen unelma on karata farmilta ja elää vapaana. Pakoyrityksiä on ollut monia, mutta ne eivät ole koskaan onnistuneet. Eräänä päivänä farmille tupsahtaa kukko Roki, jolla on "varma" suunnitelma pakenemiseen.
Palkinnot ja tunnustukset
The New York Timesin kriitikot valitsivat Kananlennon vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Robert Calvert
Robert Newton Calvert (9. maaliskuuta 1945 Pretoria, Etelä-Afrikka – 14. elokuuta 1988 Ramsgate, Iso-Britannia) oli englantilainen muusikko ja kirjailija. Hänet muistetaan parhaiten Hawkwind-yhtyeen laulaja-sanoittajana. Hänen muita yhteistyökumppaneitaan ovat olleet muun muassa Michael Moorcock ja Brian Eno. Calvert on kirjoittanut myös useita näytelmiä, musikaaleja, novelleja ja runokokoelmia.
Alkuajat
Robert Calvert syntyi Etelä-Afrikassa vuonna 1945. Hän muutti Isoon-Britanniaan perheensä mukana vuonna 1947. Opiskeluaikoinaan hän innostui runoudesta (Rimbaud), kirjallisuudesta sekä musiikista ja hän oli mukana erilaisissa katuteatteriryhmissä. Muutettuaan Lontooseen 1960-luvun lopulla hänestä tuli aktiivinen hahmo underground-piireissä ja hän tutustui moniin uuden aallon scifi-kirjoittajiin.
1970-luku
1960- ja 1970-luvun taitteessa Calvert kirjoitteli muun muassa scifi-tarinoita vaihtoehtolehtiin kuten Friendz, International Times ja Michael Moorcockin New World’s Magazine. Hän teki myös konserttiarvioita ja eräällä keikalla esiintyjänä oli underground-yhtye Hawkwind. Calvert innostui yhtyeen avaruusaiheesta ja alkoi kulkea yhtyeen keikoilla lausumassa runoja. Hän kirjoitti yhtyeen vuoden 1971 In Search of Space -albumin mukana tulleen ”The Hawkwind Log” -kirjasen. Vuonna 1972 hän liittyi pysyvästi yhtyeen kokoonpanoon ja kirjoitti yhdessä kitaristi Dave Brockin kanssa hitiksi nousseen ”Silver Machine” -kappaleen. Hitti mahdollisti yhtyeen suuren ”Space Ritual” -kiertueen, joka oli suureksi osaksi Calvertin ideoima. Kova keikkatahti ja yhtyeen huumeidentäytteinen elämäntapa alkoivat kuitenkin käydä raskaaksi maanisdepressiota sairastavalle Calvertille. Hän jätti yhtyeen vuonna 1973 pian ”Urban Guerilla” -singlen julkaisun jälkeen ja aloitti soolouran. ”Urban Guerilla” oli Calvertin sanoittama ja laulama terrorismia ylistävä laulu, jonka BBC julisti soittokieltoon IRA:n samanaikaisen pommiuhkan takia. Yhtye veti singlen pois markkinoilta tämän johdosta. Calvert kertoi kirjoittaneensa kappaleen lähinnä satiiriseksi kommentiksi jo paria vuotta aiemmin.
Calvertin ensimmäinen sooloalbumi Captain Lockheed and the Starfighters julkaistiin vuonna 1974. Albumin konseptina olivat Länsi-Saksan epäonniset F-104 Starfighter -hävittäjähankinnat. Calvert itse oli kiinnostunut nuorena hävittäjälentäjän urasta, mutta joutui hylkäämään haaveensa terveydentilansa vuoksi. Toinen sooloalbumi Lucky Leif and the Longships, joka käsitteli Pohjois-Amerikan historiaa viikinkien näkökulmasta, julkaistiin vuonna 1975. Samana vuonna hän palasi Hawkwindiin ja pysyi yhtyeen päälaulajana vuoteen 1979 asti. Tätä aikakautta pidetään yhtenä yhtyeen parhaista ja Calvertin tieteisaiheiset ja poliittisetkin sanoitukset saivat huomiota. Myös yhtyeen konserttilavasteet ja tehosteet olivat pitkälti Calvertin ideoimia. Calvertin ailahteleva mielentila aiheutti kuitenkin ongelmia yhtyeelle ja varsinkin pitkät kiertueet pahensivat Calvertin tilaa entisestään. Hawkwind-vuosina hän kirjoitti myös ensimmäisen novellikokoelmansa Centigrade 232 (1977) sekä Jimi Hendrixin elämään perustuvan näytelmän The Star That Played With Laughing Sam's Dice (1976).
1980-luku
1980-luvulla Calvert jatkoi soolouraansa kovalla työtahdilla. Vuonna 1980 julkaistiin single ”Lord Of The Hornets”/”Greenfly And The Rose”, jolla Calvertia avustivat Hawkwindin jäsenet sekä Lemmy Kilmister. Samana vuonna Calvert kiersi Krankshaft Cabaret -show’nsa kanssa, joka perustui lauluihin, runoihin ja sketseihin. Lisäksi hän kirjoitti, ohjasi ja näytteli elektroniseen musiikkiin perustuvan dekkaritarinan The Kid From Silicon Gulch (1981). Vuonna 1981 hän julkaisi Hype – Songs of Tom Mahler -nimisen albumin ja kirjan, jonka tarina perustui Tom Mahler -nimisen muusikon seikkailuihin musiikkibisneksen kiemuroissa. Calvert teki myös yhteistyötä Nik Turnerin Inner City Unit -yhtyeen kanssa ja vieraili edelleen silloin tällöin Hawkwindin keikoilla.