cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mansplaining
pienoiskuva|Mies kertoo itsevarmasti mielipiteitään baarissa. Mansplaining (koostesana sanoista, ”mies” ja explaining, ”selittäminen”), joka suomennetaan usein muotoon miesselittäminen tai mansplainaus  , on ilmiö, jossa henkilö kommentoi tai selittää jotakin alentuvaan, yksinkertaistavaan ja yli-itsevarmaan sävyyn, olettaen tietävänsä enemmän kuin henkilö, jolle puhuu. Tyypillisesti sillä tarkoitetaan tilannetta, jossa kuuntelija tietää asiasta enemmän kuin selittäjä. Miesselittäminen voi tarkoittaa esimerkiksi pyytämättä annettuja neuvoja, päälle puhumista ja puhujan keskeyttämistä, ”itse asiassa” -tyyppisiä, aihetta yliyksinkertaistavia huomautuksia, sekä monenlaisia muita toisen henkilön argumenttien väheksymisen tapoja. Koska puhujan keskeyttävää, päällekäyvää selittämistä tapahtuu useimmiten miesten toimesta, ja naiset tulevat miehiä useammin puhuessaan keskeytetyksi (sekä miesten että naisten toimesta), feministisissä yhteyksissä ilmiö ymmärretään vallankäytön muodoksi.
Polynomi
Polynomeja matematiikan eri aloilta
Verkkoteoriassa verkon muuttujan x kromaattiset polynomit kertovat kuinka monella tavalla verkko voidaan värittää x värillä.
Kombinatoriikassa käytetään generoivia funktioita, joita käyttäen monet kombinatoriset tarkastelut voidaan palauttaa polynomien käsittelyksi. Tarkastellaan esimerkin vuoksi vaaleja, jossa erässä vaalipiirissä on ehdolla kaksi vasemmiston ehdokasta. Tällöin vaaleja edustaa generoiva funktio f(x) = 1 + 2x + x², jossa siis xk:n kerroin kertoo, kuinka monella tavalla k vasemmistolaista voidaan valita. Jos jossain toisessa vaalipiirissä on myös ehdolla kaksi ehdokasta, tässä vaalipiirissä vaaleja edustaa myös f(x). Vastaus kysymykseen, kuinka monella tavalla näissä kahdessa vaalipiirissä yhdessä voidaan valita s vasemmistolaista saadaan tulopolynomin astetta s olevan termin kertoimesta.
Mansplaining
Alkuperä
Termin alkuperä liitetään usein kirjailija Rebecca Solnitin kolumniin Miehet selittävät minulle asioita vuodelta 2008 (suom. Pauliina Vanhatalo, 2019). Solnit ei kuitenkaan itse käyttänyt termiä kolumnissa kertaakaan, vaan termin keksi nimettömäksi jäänyt LiveJournalin käyttäjä. Kulttimaineeseen nousseessa kolumnissaan Solnit kertoo olleensa juhlissa, joissa hän kertoi juhlien isännälle julkaisseensa hiljattain kirjan 1800-luvun valokuvaaja Eadweard Muybridgesta. Mies keskeytti kertomuksen kysymällä, oliko Solnit kuullut ”hyvin merkittävästä” samana vuonna ilmestyneestä julkaisusta, joka käsitteli samaa valokuvaajaa. Vaikka hän ei ollut itse lukenut kirjaa, hän ehti selittää Solnitille puutteellisia, The New York Times-lehden kirja-arvosteluun pohjaavia tietojaan tämän itse kirjoittamasta kirjasta pitkään, ennen kuin usean toiston jälkeen lopulta uskoi, että Solnit oli teoksen kirjoittaja. Kolumni nosti esiin tilanteen, jonka eri variaatioita useat naiset kohtaavat arjessaan: naisia pidetään monesti oletusarvoisesti miehiä tietämättömämpinä, ja he saattavat tulla kohdelluksi tietämättömämpinä myös silloin, kun ovat aiheen asiantuntijoita.
Polynomi
Polynomien yleistyksiä
Yllä polynomi määriteltiin siten, että alin esiintyvä x:n eksponentti on 0. Joissain tilanteissa on kätevää ottaa mukaan myös negatiiviset eksponentit, jolloin saadaan muotoa olevia lausekkeita. Tällaisia yleistettyjä polynomeja kutsutaan Laurentin polynomeiksi.
Mansplaining
Alkuperä
Solnit argumentoi kolumnissaan, että alentuva selittäminen on osa laajalle levinnyttä ilmiötä, joka ”saa naiset jättämään puheenvuoronsa käyttämättä ja heidän puheenvuoronsa tulemaan ohitetuiksi --. Se lisää naisten epävarmuutta ja itsensä rajoittamista samalla, kun se lisää miesten epätodenmukaista yli-itsevarmuutta” Hän osoittaa myös, että vaikka arkipäivän miesselittäminen voi vaikuttaa harmittomalta, naisten äänen vaientaminen laajassa mittakaavassa edustaa vallankäyttöä, joka vaikuttaa yhteiskuntaan ja sen tasa-arvoisuuteen.
Symmetria
Ajan nuoli
Kaikki klassisen mekaniikan ja sähkömagnetismin perus­lait ovat symmetrisiä myös ajan suhteen siten, että jos jokin ilmiö on niiden mukaan mahdollinen, se on mahdollinen myös käänteiseen suuntaan. Niinpä mikään fysiikan laki ei estäisi esimerkiksi planeettoja kiertämästä Auringon ympäri päin­vastaiseen suuntaan.
Mansplaining
Alkuperä
On tutkittu, että naiset pääsevät puhumaan alle 75 % ajasta päätöksentekoa koskevissa keskusteluissa verrattuna miehiin, ja useat suomalaistutkimukset osoittavat naisten kohtaavan vähättelyä sukupuolensa vuoksi myös työpaikoilla.
Termin käyttö
Vuonna 2018 Ilja Rautsi julkaisi miesselittämisestä kertovan lyhytelokuvan Helsinki Mansplaining Massacre. Hän kokosi siihen aidoista tilanteista koostettuja selittämisen esimerkkejä, ja kuvailee selittäjää kauhuelokuvien hirviönä: ”Ei auta, että yrität paeta sitä, logiikka ja vastaväitteet eivät auta”. Lyhytelokuva on Saanut Suomen elokuvasäätiön, Avekin ja Ylen Yhden Yön juttu -käsikirjoitusapurahan ja tuotantotukea. Se oli vuoden 2019 Jussi-gaalan palkintoehdokkaana parhaaksi lyhytelokuvaksi, ja voitti Etelä-Korean lyhytelokuvakilpailun pääpalkinnon.
Viktor Alonen
Viktor Alonen (s. 21. maaliskuuta 1969) on virolainen 171 senttimetriä pitkä jalkapalloilija. Alosen pelipaikka oli puolustava keskikenttäpelaaja.
Polynomi
Polynomien yleistyksiä
Toinen mahdollinen yleistys ovat usean muuttujan polynomit, joiden yleinen muoto on. Hyväksymällä summauksen aloittaminen negatiivisesta luvusta saadaan usean muuttujan Laurentin polynomit.
Mansplaining
Termin käyttö
Saara Särmä käsikirjoitti yhdessä Ulla Heikkilän kanssa lyhytelokuvan kuuluisaksi nousseesta tapauksesta, jossa huippufyysikkonainen istui miesten keskellä paneelissa ja sai ensimmäisen puheenvuoronsa vasta noin tunnin jälkeen, ja sen jälkeen tapahtuman moderaattori toistuvasti puhui hänen päällensä. Let Her Speak on osa Tuffi Filmsin tuottamaa Yksittäistapaus-elokuvasarjaa, ja ohjaaja Saara Särmä kuvailee sitä mansplaining-termin avulla.
Polynomi
Polynomien yleistyksiä
Jos hyväksytään myös äärettömän monitermiset polynomit, johdutaan analyysissä keskeisiin potenssisarjoihin.
Viktor Alonen
Uransa aikana Alonen edusti FC Floraa, JK Viljandi Tulevikia, Tervis Pärnua, JK Narva Transia, FC Kuressaarea ja JK Ganvix Türiä.
Polynomi
Polynomit koulumatematiikassa
Polynomin kertominen vakiolla tapahtuu siten, että jokainen termi kerrotaan vakiolla erikseen.
Viktor Alonen
Alonen pelasi vuonna 1992 alkaneella maajoukkueurallaan Viron maajoukkueessa 71 ottelua. Hän päätti maajoukkueuransa vuonna 2001.
Polynomi
Polynomit koulumatematiikassa
Jos vakio, jolla kerrotaan on -1\, riittää, kun polynomista vaihdetaan kaikki etumerkit.
Symmetria
Ajan nuoli
Joka­päiväisen kokemuksemme perusteella aika vaikuttaa kuitenkin perustavalla tavalla epä­symmetri­seltä: mennei­syy­dellä ja tule­vai­suu­della näyttää olevan ratkaiseva ero. Tämä ilmenee erityisesti siinä, että muistamme mennei­syyden mutta emme tule­vai­suutta, toisaalta voimme vaikuttaa tule­vai­suu­teen mutta emme mennei­syy­teen, ja yleensäkin syy on aina ennen seurausta. Viimeksi mainittu seikka ilmaistaan suppeassa suhteellisuus­teoriassa kausali­teetin invari­anssina. Lisäksi useimmat ympärillämme havaitsemamme ilmiöt ovat selvästi irrever­sii­be­lejä eli ne eivät voi tapahtua päinvastaiseen suuntaan: esimerkiksi pöydältä lattialle pudonnut astia saattaa särkyä, mutta sen sirpaleet eivät itsestään kokoonnu takaisin ehjäksi astiaksi. Niinpä jos mitä elokuvaa näytetään takaperin, katsojat huomaavat asian yleensä heti. . Arthur Eddington antoi tälle ajan epäsymmetrisyydelle nimen ajan nuoli. Kosmologisella tasolla ajan epä­symmetri­syys ilmenee maailman­kaikkeuden metri­senä laaje­nemi­sena.
Polynomi
Polynomit koulumatematiikassa
Polynomin kertominen monomilla tapahtuu samoin kuin polynomin kertominen vakiolla.
Symmetria
Ajan nuoli
On osoittautunut, että arki­elämän ilmiöiden ajallinen epä­symmetria eli irrever­sii­beliys perustuu kaikissa tapauk­sissa viime kädessä termo­dymaniikan toiseen pää­sääntöön jonka mukaan minkä tahansa fysi­kaali­sen systeemin epä­järjestys tai sitä mittaava suure, entropia, pyrkii kasvamaan.
Polynomi
Polynomit koulumatematiikassa
Polynomien kertolasku keskenään on monimutkaisempi:
Symmetria
Biologiassa
Symmetrialla on merkitys myös biologiassa. Monet eläimet, myös ihmiset, ovat ainakin likipitäen bilateraalisesti symmetrisiä eli vasen-oikea-symmetrisiä. Esimerkiksi kädellisillä on tutkittu symmetrian merkitystä parinvalinnassa. Toisaalta esimerkiksi meritähtien symmetria saattaa olla viisi- tai kahdeksanparista.
Useimpien kasvien lehdet ovat myös bilateraalisesti symmetrisiä. Monet kukat ovat likipitäen säteittäisesti symmetrisiä, toisin sanoen symmetrisiä sellaisten rotaatioiden suhteen, joissa kiertokulma on 360° jaettuna kukan terälehtien lukumäärällä tai jokin tämän kulman monikerta.
Kemiassa
Symmetria on tärkeä myös kemiassa, koska se selittää monet spektroskopian, kvanttikemian ja kiderakenteiden tutkimuksen havainnot.
Useimmat epäorgaaniset ja monet orgaanisetkin molekyylit ovat ainakin bilate­raali­sesti symmetrisiä; joillakin, esimerkiksi metaanimolekyylillä on useampiakin symmetria­tasoja. On kuitenkin olemassa runsaasti myös epä­symmet­risiä molekyylejä. Tällaisissa tapauksissa yhdisteellä on kaksi optista isomeeria, ja aine, joka sisältää vain toista iso­meeria, on optisesti aktiivista. Optisten isomeerien fysi­kaaliset ja kemialli­set ovat muutoin samat paitsi että ne kiertävät polari­soitu­nutta valoa vastak­kaisiin suuntiin. Sitä vastoin niiden fysio­logiset vaikutukset ovat yleensä erilaiset, mikä johtuu soluissa ennestään olevista optisesti aktiivi­sista aineista.
Esimerkkejä biologisesti merkittävistä optisesti aktiivi­sista aineista ovat sokerit sekä glysiiniä lukuun ottamatta kaikki amino­hapot ja proteiinit.
Kvartsin kiderakenne on myös epä­symmet­rinen, minkä vuoksi kvartsi on optisesti aktiivista. On siis olemassa kahden­laisia kvartsi­kiteitä, jotka raken­teeltaan ovat toistensa peili­kuvia ja kiertävät polari­soitu­nutta valoa vastakkaisiin suuntiin.
Historiassa, uskonnossa ja kulttuurissa
Jokaisessa inhimillisessä pyrimyksessä, jossa tavoitellaan vaikuttavaa näkyvää tulosta, symmetrialla on syvällinen merkitys. Synnynnäinen mieltymys symmetriaan voidaan havaita reaktioistamme suuresti symmetrisiin luonnon kohteisiin kuten täydellisesti muodostuneisiin kiteisiin tai kauniisti kiertyneisiin simpukankuoriin. Ensimmäinen reaktiomme löytäessämme sellaisen kohteen on usein olettaa, että kyseessä on toisen ihmisen aikaan­saannos, mikä pian vaihtuu yllättävään toteamukseen, että huomiota herättävät symmetriat ovatkin luonnon tuotteita.
Sosiaalisessa vuorovaikutuksessa
Ihmiset havaitsevat monissa tilanteissa sosiaalisen vuoro­vaikutuksen symmetrisen luonteen, johon usein kuitenkin liittyy myös epä­symmetristä tasapainoa. Esimerkkeinä ovat arviot vasta­vuoroisuudesta, empatiasta, anteeksi­pyynnöstä, dialogista, kunnioituksesta, oikeudesta ja kostosta. Symmetriset vuoro­vaikutukset lähettävät viestin "olemme kaikki samaa", kun taas asymmetriset vuoro­vaikutukset lähettävät viestin "Minä olen erikoinen, parempi kuin sinä." Tasa­vertaiset ihmis­suhteet perustuvat symmetriaan, valta­suhteet asymmetriaan.
Arkkitehtuurissa
right|250px|thumb|[[Lotfollahin moskeijan katto Isfahanissa, Iranissa on kahdeksankertaisesti rotaatiosymmetrinen, ja sillä on myös kahdeksan symmetria-akselia.]] thumb|left|upright|Pisan kalteva torni. right|thumb|Taj Mahal on bilateraalisesti symmetrinen.
Toinen inhimillinen toiminta, jossa tuloksen ulkonäöllä on suuri merkitys, on arkkitehtuuri. Sekä entisinä että nyky­aikana suurten rakenteiden tarkoitus on usein tehdä vaikutus ne näkeviin ihmisiin tai jopa säikähdyttää heitä, ja tällaisen tavoitteen saavuttaminen edellyttää yleensä symmetrian käyttöä.
Muutamia esimerkkejä muinaisajan arkki­tehtuu­rista, jossa symmetriaa käytettiin voimakkaan vaikutuksen aikaan­saamiseksi, ovat Egyptin pyramidit, Ateenan Parthenon, ensimmäinen ja toinen Jerusalemin temppeli, Kiinan Kielletty kaupunki, Kamputseamn Angkor Wat -rakennusryhmä sekä esi­kolumbi­aanisten kulttuurien monet temppelit ja pyramidit. Myöhäisemmältä ajalta voidaan mainita goottilaiset katedraalit sekä Yhdysvaltain presidentti Thomas Jeffersonin auintalo Monticello. Taj Mahal on myös hyvä esimerkki symmetriasta arkkitehtuurissa.
Mielenkiintoinen esimerkki rikkoutuneesta symmetriasta arkkitehtuurissa on Pisan kalteva torni, jonka kuuluisuus ei johdu mistään sen pienestä osasta eikä sen alun perin tarkoitetusta symmetriasta vaan symmetrian rikkoutumisesta sen kääntyessä kallelleen jo rakennus­vaiheessaan. Nykyaikaisia esimerkkejä arkkitehtuurista, joka tekee vaikutuksen mutkikaalla erilaisten symmetrioiden käytöstä, ovat Sydneyn oopperatalo Australiassa ja yksinkertaisempi Astrodome Houstonissa, Texasissa.
Symmetria löytää tiensä arkkitehtuuriin niin suuressa kuin pienessäkin mitta­kaavassa, alkaen rakennusten yleisnäkymistä ulkoa päin katsottuna sekä pohja­piirroksista aina rakennusten pieniin yksityiskohtiin saakka kuten ovien peileihin, ikkunoiden lasi­maalauksiin, lattia­laatoituksiin, friiseihin, portaikkoihin ja balustereihin. Eri­tasoisten symmetrioiden käytössä islamilainen arkkitehtuuri, josta Taj Mahal on hyvä esimerkki, menee usein paljon pidemmälle kuin minkään muun kulttuurin ja aika­kauden aikaan­saannokset osittain siitä syystä, koska islam kieltää ihmisten ja eläinten kuvaamisen.
Savi- ja metalliastioissa
thumb|Persialainen astia (neljänneltä vuosituhannelta eaa.)
Siitä lähtien, kun saven­valajan pyörää ensimmäisen kerran alettiin käyttää savi­astioiden muotoile­miseen, symmetrialla on ollut keramiikassa tärkeä osuus. Ensinnäkin pyörällä valmistetut savi­astiat väistämättä saavat pyörähdys­symmetrisen muodon, mutta jättävät suuren vapauden muotoilla esine pysty­suorassa suunnassa halutulla tavalla. Tästä alku­peräisestä symmetrisestä lähtö­kohdasta kulttuureilla on muinaisista ajoista saakka ollut taipumus lisätä kuviointeja, jotka käyttävät hyväkseen tai monessa tapauksessa rajoittavat täydellistä pyörähdys­symmetriaa, kunnes jokin tietty ulko­muoto on saavutettu. Esimerkiksi persialaisissa savi­astioissa neljänneltä vuosi­tuhannelta eaa. ja aikai­semmin­kin käytettiin symmetrisiä siksak-kuvioita, neliöitä ja toistuvia kuvioita mutkikkaamman ja visuaalisesti hämmästyttävän kokonais­muotoilun aikaan­saamiseksi.
Metallista valetuilla astioilla ei ole samaa valmistus­tavasta johtuvaa alku­peräistä pyörähdys­symmetriaa kuin pyörän avulla valmistetuilla savi­astioilla, mutta muutoin nekin on varhaisista ajoista saakka koristeltu kuvioilla, jotka miellyttivät niiden käyttäjiä. Esimerkiksi muinaiset kiinalaiset käyttivät symmetrisiä kuviointeja pronssivalussa jo 1600-luvulla eaa. Pronssi­astioissa esiintyy sekä bilateraalinen pää­aihe että toistuvia kuvioita niiden reunoissa.
Matoissa ja ryijyissä
thumb|300px|right|Persialainen matto
Symmetrian käytöllä matoissa ja ryijyissä on monissa kulttuureissa pitkät perinteet. Navajot käyttivät sekä dia­gonaalisia että suora­kulmaisia aiheita. Monissa itä­maisissa matoissa on selvä symmetriakeskus ja niiden reunoilla toistuu säännöllinen kuviointi. Mattojen suora­kulmaisen muodon vuoksi ei ole yllättävää, että niissä tyypillisesti käytetään kvadri­late­raalista symmetriaa, toisin sanoen niiden kuviot ovat symmetriset sekä pitkittäisen että poikittaisen akselin suhteen.
Musiikissa
Symmetria ei rajoitu kuvataiteeseen. Sen merkitys musiikissa liittyy moniin näkö­kohtiin musiikin luomisessa ja kuuntelemisessa.
Sävelasteikkojen rakenteet
Symmetria liittyy huomattavalla tavalla myös musikaalisten sävelasteikkojen ja sointujen muodostumiseen. Perinteinen tonaalinen musiikki kuitenkin perustuu epä­symmetriseen diatoniseen asteikkoon ja niin ikään epäsymmetrisiin duuri- ja mollikolmisointuihin. Symmetristen asteikkojen ja sointujen kuten koko­sävel­asteikon, yli­nousevan kolmi­soinnun ja vähennetyn neli­soinnun sanotaan olevan vailla selvää suuntaa ja etenevää liikettä. Niistä ei ilmene sävellajin perussävel eli tonaalinen keskus. Kuitenkin säveltäjät kuten Alban Berg, Béla Bartók ja George Perle ovat käyttäneet symmetria-akseleita tai intervallien muodostamia syklejä.
Perle selitti asian vuonna 1992 näin: "C-E, D-G ja Es-G ovat saman intervallin eri esiintymiä. … toisenalainen identeetti … liittyy symmetria-akseleihin. C-E kuuluu symmetrisessä suhteessa toisiinsa olevien dyadien perheeseen seuraavasti:"
Niinpä sen lisäksi, että C-E kuuluu neljästä puoliaskelesta kuuluvien intervallien perheeseen, se kuuluu myös summa-4 -perheeseen (missä C on 0).
Intervallien syklit ovat symmetrisiiä ja näin ollen ei-diatonisia. Kuitenkin seitsemän sävelen osuus sarjasta C5, kvinttien sarjasta, muodostaa diatonisen duuriasteikon. Romantiikan musiikissa kuten Gustav Mahlerin ja Richard Wagnerin sävellyksissä sykliset tonaaliset sointu­kulut muodostavat linkin syklisestä sävelsarjasta modernistien kuten Bartókin, Alexander Scriabinin, Edgard Varèsen ja Wienin koulun atonaaliseen musiikkiin. Samaan aikaan tällaiset sointu­kulut merkitsivät luopumista tonaalisuudesta.
Ensimmäinen laajempi sävellys, joka johdonmukaisesti perustuu sävelten symmetrisiin suhteisiin, oli todennäköisesti Alban Bergin Kvartetti, opus 3 (1910).
Estetiikassa
Symmetrian ja estetiikan suhde on moni­mutkainen. Jotkin yksinkertaiset symmetriat, erityisesti bilate­raalinen symmetria, näyttävät olevan syvällisesti juurtuneet ihmisten käsitykseen toisten elävien olentojen terveydestä ja kunnosta, minkä osoittaa yksin­kertainen koe, jossa kauniiden kasvojen kuvaa vääristetään toiselta puolelta ja kysytään katsojilta, kuinka viehättävä tuloksena saatu kuva on. Näin ollen ihmisellä näyttää olevan synnynnäinen mieltymys sellaisiin symmetrioihin, jotka jäljittelevät biologiaa, mikä vuorostaan saa aikaan voimakkaan taipumuksen tehdä keino­tekoiset esineet samaan tapaan symmetrisiksi. Biologisesti inspiroitujen symmetrioiden suuren merkityksen ymmärtämiseksi on vain kuviteltava, kuinka vaikea olisi markkinoida hyvin epä­symmetrisiä autoja tai muita kulku­neuvoja.
Toinen symmetrian erityis­piirre on sen yksin­kertaisuus, mikä vuorostaan viittaa turvallisuuteen ja tuttuuteen. Esimerkiksi hyvin symmetrinen huone on samalla sellainen, jossa mikä tahansa poissa paikoiltaan oleva tai potentiaalisesti uhkaava voidaan helposti ja välittömästi tunnistaa. Esimerkiksi henkilöt, jotka ovat kasvaneet täysin suora­kulmaisissa taloissa, joissa on runsaasti keskenään täysin samanlaisia esineitä, voivat kokea ensimmäisen kokemuksensa oleskelusta ei-suora­kulmaisessa huoneessa, jossa ei ole kahta samanlaista esinettä, varsin ärsyttäväksi. Symmetria voi näin ollen olla mukavuuden lähde, ei vain biologisen terveyden vaan myös turvallisen ja hyvin ymmärretyn elin­ympäristön osoittimena.
Toisaalta liiallinen symmetria vaikuttaa helposti kyllästyttävältä ja mielen­kiinnottomalta. Erityisesti ihmisillä on voimakas taipumus käyttää hyväkseen tai tutkia uusia mahdollisuuksia, ja äärimmäisissä muodossaan symmetria voi muodostua esteeksi sellaisille mahdollisuuksille. Useimmat henkilöt suosivat kuvioita, joissa ilmenee tietty määrä yksin­kertaisuutta ja symmetriaa, mutta kuitenkin tarpeeksi moni­mutkaisuutta tekemään ne mielen­kiintoisiksi.
Vielä yksi mahdollisuus on, että kun symmetriat muodostuvat kovin mutkikkaiksi tai haastaviksi, ihmis­mielellä on taipumus "virittää ne pois päältä" ja tulkita ne vielä toisella tavalla: kohinana, joka ei sisällä hyödyllistä informaatiota.
Lopuksi symmetrian havaitseminen ja arvostus riippuu myös kulttuurisesta taustasta. Esimerkiksi paljon suurempi mutkikkaiden geometristen symmetrioiden käyttö monissa islami­laisissa kulttuureissa tekee toden­näköisemmäksi, että sellaisista kulttuureista peräisin olevat henkilöt arvostavat sellaisia taide­muotoja, tai päinvastoin kapinoivat niitä vastaan.
Kuten monissa inhimillisissä toiminnoissa, näiden monien tekijöiden yhteistulos on, että symmetrian tehokas käyttö taiteessa ja arkkitehtuurissa on monimutkainen, intuitiivinen asia ja riippuu suuresti niiden henkilöiden kyvistä, joiden on sovellettava sellaisia tekijöitä luovassa työssään. Rakenteen, värin, mitta­suhteiden ja muiden tekijöiden tavoin symmetria on voimakas aines sellaisissa synteeseissä; tarvitsee vain tutkia Taj Mahalia sen toteamiseksi, kuinka suuri osuus symmetrialla on kohteiden esteettiseen puoleensa­vetävyyteen.
Modernistinen arkkitehtuuri hylkää symmetrian. Sen edustajat ovat sanoneet, että vain huono arkkitehti luottaa symmetriaan. Symmetristen muotojen, massojen ja rakenteiden sijasta modernistinen arkkitehtuuri perustuu siipi­rakennuksiin ja massojen tasapainoon. Jotkut ihmiset pitävät rakennusten ja rakennelmien epäsymmetrisiä muotoja vallan­kumouksellisina, toisten mielestä ne ovat levottomia, kyllästyttäviä ja luonnottomia.
Esimerkkejä symmetrian tietoisemmasta käytöstä on M. C. Escherin taiteessa.
Myrkky
thumb|Pääkallo ja ristiluut symboloivat myrkyllisyyttä.|alt= Myrkky on aine, jolle altistuminen haittaa eliön elintoimintoja tai tappaa eliön. Periaatteessa mikä tahansa kemiallinen aine voi olla myrkky. Tämän toi ensimmäisenä esille Paracelsus todeten, että ”Ei ole myrkytöntä ainetta. Vain annos ratkaisee, että aine ei ole myrkky.” Jopa vesi on todella suurena määränä myrkky. Liiallinen veden juonti voi aiheuttaa vesimyrkytyksen, joka on aiheuttanut kuolemantapauksiakin.
Myrkyn määritelmällinen ominaisuus on myrkyllisyys, kyky aiheuttaa haittaa eliölle. Eliöillä on vaihteleva kyky sietää kemiallisia aineita, ja tähän vaikuttaa pääasiassa eliön massa (annos/painokilo), mutta jotkin eliöt ovat sopeutuneet sietämään sellaisia kemiallisia aineita, jotka ovat yleisesti eliöille myrkyllisiä.
Myrkkyjä ja myrkyllisyyttä tutkii toksikologia, joka on oppi vieraiden aineiden haitallisesta vaikutuksesta eläviin organismeihin. Toksikologia hyödyntää myrkkyihin liittyvässä tutkimuksessa monia muita tieteenaloja, joissa myrkky on käsitteenä oleellinen. Näitä tieteenaloja ovat esimerkiksi patologia, farmakologia, fysiologia, biokemia, genetiikka, molekyylibiologia, analyyttinen kemia, ekologia ja biologian eri alat. Myrkkyjä voidaankin tutkia monista näkökulmista. Esimerkiksi biotieteiden piirissä tutkitaan erityisesti toksiineja, jotka ovat eliöiden tuottamia myrkyllisiä aineita.
Myrkkyjen luokittelu- ja ryhmittelyperusteita
thumb|Tulivuorista voi purkautua epäorgaanisia myrkkykaasuja.|alt= Myrkyille ei ole olemassa yhtenäistä kaikenkattavaa luokittelutapaa, vaan ryhmittely- ja luokitustapa riippuu asiayhteydestä. Kreikkalainen lääkäri Dioskorides jakoi 1. vuosisadalla myrkyt kasvi- eläin- ja mineraalimyrkkyihin niiden alkuperän mukaan. Myrkyt voidaan hallinnollisen toksikologian periaattein luokitella niiden vaarallisuuden mukaan. Kemikaalilainsäädäntö antaa perusteet kemikaalien myrkyllisyyden luokitteluun.
Toksikologiassa tutkitaan aineita systemaattisen toksisuuden tutkimuksen avulla, jolloin selvitetään kaiken muun ohella myrkyn vaikutusmekanismia ja mahdollista kohde-elintä tai -systeemiä. Vaikutusmekanismin perusteella aine voidaan luokitella muun muassa karsinogeeniksi (syövän aiheuttaja), teratogeeniksi (epämuodostumien aiheuttaja) tai mutageeniksi (perimän vaurioittaja). Myrkyt luokitellaan usein myös sen mukaan, mitä kohde-elintä tai elimistön järjestelmää ne haittaavat. Tällä tavoin voidaan erotella toisistaan esimerkiksi hermomyrkyt, solumyrkyt, munuaismyrkyt ja maksamyrkyt. thumb|Monet kemikaalit ovat myrkkyjä.|alt= Luonnossa esiintyvät myrkyt voidaan jakaa eliöiden tuottamiin myrkkyihin ja elottoman luonnon myrkkyihin. Näissä yhteyksissä käytetään ryhmittelyperusteena kemiallista rakennetta. Eliöiden myrkyt ovat peräisin eläimistä, kasveista, sienistä ja mikrobeista ja niitä kutsutaan toksiineiksi. Usein eliöiden tuottamat myrkyt ovat orgaanisia ja ryhmitellään tuottajansa mukaan, esimerkkeinä käärmeenmyrkyt ja bakteeritoksiinit. Elottoman luonnon tuottamia myrkkyjä ovat esimerkiksi alkuaineiden radioaktiiviset isotoopit, raskasmetallit ja myrkylliset kaasut. Nämä myrkyt ovat enimmäkseen epäorgaanisia.
Myrkyllisiä kemikaaleja on ryhmitelty niiden käyttötarkoituksen perusteella, esimerkkeinä lääkkeet, torjunta-aineet ja kemialliset aseet. Kemikaaleja ryhmitellään tyypillisesti myös sen mukaan, millaisia ongelmia ne ovat aiheuttaneet. Tästä ovat esimerkkinä vaikkapa ympäristömyrkyt, ruokamyrkytyksiä aiheuttavat myrkyt ja työympäristöjen myrkyt.
Eläinperäiset myrkyt
thumb|[[nuolimyrkkysammakko|Nuolimyrkkysammakot tuottavat eläinperäisiä myrkkyjä.|alt=]] Eläinperäisiä toksiineja tuottavia eläimiä tunnetaan paljon. Esimerkiksi myrkyllisiä käärmelajeja tunnetaan noin 300 kpl. Eläinten tuottamat toksiinit ovat pääasiassa proteiineja ja peptidejä ja niiden toimintamekanismit kohde-eliössä ovat erittäin vaihtelevia. Näiden toksiinien tutkiminen on ollut aktiivista jo pitkään niiden farmakologisten ominaisuuksien ja niiden tarjoamien sovellusmahdollisuuksien vuoksi.
Myrkkyä tuottavia eläimiä voivat olla muun muassa käärmeet, skorpionit, meduusat, pistiäiset, kartiokotilot, merivuokot, liskot, juoksujalkaiset sekä vesinokkaeläimet. Näille eläimille on yhteistä se, että ne ruiskuttavat myrkkynsä kohteeseen. Kyseinen ominaisuus puuttuu myrkkyä tuottavilta sammakoilta, punkeilta, madoilta ja nisäkkäiltä.
Eläinperäisten toksiinien tutkimus on tuonut paljon tietoa ihmiseen liittyvästä fysiologiasta ja farmakologiasta. Tutkimus on auttanut myös löytämään hoitokeinoja myrkytystapauksiin. Eläimien aiheuttamia myrkytystapauksia voidaan hoitaa vastamyrkyillä, joita on saatavilla esimerkiksi käärmeiden, skorpionien, hämähäkkien, punkkien ja meduusojen aiheuttamiin myrkytyksiin.
Eläinperäisiin proteiinitoksiineihin liittyen on käynnistetty Tox-Prot-hanke, jonka tehtävänä on systematisoida ja helpottaa toksiineihin liittyvän tiedon saatavuutta.
Kasviperäiset myrkyt
thumb|Loistotupsu (Scadoxus multiflorus) on toksiinintuottaja.
Kasvikunnasta tunnetaan lukuisia myrkyllisiä kasveja, joista osa on tappavia. Kasvimyrkyt ovat kasvien sekundaarimetabolisia tuotteita. Kasvimyrkyiksi luokitelluilla aineilla on tärkeitä tehtäviä elävässä kasvissa. Ne voivat toimia esimerkiksi vapaiden radikaalien poistajina, pölyttäjien houkuttimina, kasveja syövien eläimien karkottajina tai tuhohyönteisten torjujina.
Eräs tapa luokitella kasvimyrkyt perustuu niiden kemialliseen rakenteeseen. Tällöin kasvimyrkkyihin kuuluisi aineita seuraavista yhdisteryhmistä: glykosidit, flavonoidit ja proantosyaanit, tanniinit, terpeenit, resiinit, lignaanit, alkaloidit, furokumariinit sekä proteiinit ja peptidit.
Toinen tapa luokitella kasviperäiset myrkyt on jakaa ne ryhmiin niiden aiheuttamien haittojen perusteella. Kasvimyrkyt voidaan luokitella haittavaikutusten perusteella seuraavasti: ihoon, ruoansulatusjärjestelmään sekä sydän- ja verisuonijärjestelmään vaikuttavat myrkyt, hermomyrkyt, maksamyrkyt ja lisääntymistä häiritsevät myrkyt.
Sienimyrkyt
thumb|[[Punakärpässieni tuottaa useita erilaisia toksiineja.|alt=]]
Sienet voivat tuottaa toksiineja, sienimyrkkyjä. Toksikologiassa sienimyrkyt luokitellaan niiden vaikutuksen mukaan solumyrkyiksi, hermomyrkyiksi, alkoholin kanssa vaikuttaviksi myrkyiksi, ruoansulatuskanavaan vaikuttaviksi myrkyiksi sekä tuntemattomiksi myrkyiksi.
Ihmiselle myrkyllisiä sienilajeja tunnetaan noin 100 kpl, joista 15-20 lajia on nautittuna tappavia. Syömäkelpoisten ja myrkyllisten sienten välillä ei ole selvää rajaa. Yli 95 % myrkytystapauksista johtuu sienen väärintunnistamisesta, loput myrkytystapaukset liittyvät myrkkysienten päihdekäyttöön.
Myrkkysienten haitallisuus voi vaihdella maantieteellisen sijainnin, kasvuolosuhteiden, myrkkymäärän ja sienen geeniperimän mukaan. Sienimyrkkyjen poistaminen ei välttämättä onnistu keittämällä, paistamalla tai muulla ruoanlaittomenetelmällä. Myrkytystapauksen vakavuusaste riippuu paljon myös yksilön henkilökohtaisista ominaisuuksista.
thumb|Myrkyllinen [[leväkukinta järvessä ilmakuvattuna.|alt=]]
Mikrobimyrkyt
Mikrobitoksiineja tuottavat tyypillisesti esimerkiksi bakteerit, mikrosienet (erityisesti homesienet) ja levät.
Levä- ja syanobakteerimyrkyt. Myrkyllisiä leviä esiintyy ympäri maailman sekä merissä että makeassa vedessä. Levämyrkyt voivat olla haitallisia tai tappavia kaloille, äyriäisille, ihmisille, karjalle ja villieläimille. Usein leväkukinnot erottuvat värillisinä, esimerkiksi punaisina tai vihreinä. Vaikka leväkukintoja on historiallisessa mielessä pidetty luonnollisena ilmiönä, on kiinnitetty huomio myrkyllisten kukintojen runsaaseen määrään viime vuosina. Syyksi on arveltu vesistöjen fosfori- ja typpikuormaa.
Useat levät voivat aiheuttaa ihmisille toksisia reaktioita, kuten ihoreaktioita, silmien ärsytystä ja hengityshäiriöitä. Varsinainen myrkytystila edellyttää kuitenkin myrkyn joutumista elimistöön veden tai hengitysilman mukana. Myrkyllisiä lajeja tunnetaan panssarilevistä, punalevistä, piilevistä, tarttumalevistä mutta varsinkin sinilevistä.
thumb|Trichoderma-suvun sienet voivat tuottaa mykotoksiineja.
Mykotoksiinit ovat myrkyllisten homesienten sekundaarisia aineenvaihduntatuotteita, jotka voivat aiheuttaa haittaa tai kuoleman ihmisessä tai eläimessä. Mykotoksiinien farmakologisten ominaisuuksien takia joitakin mykotoksiineja käytetään antibiootteina, kasvunedistäjinä sekä lääkkeinä.
thumb|[[Bacillus cereus-bakteerin tiedetään tuottavan kereulidia, joka aiheuttaa ruokamyrkytyksiä. ]]
Bakteerimyrkyt. Monet bakteeritoksiinit ovat proteiineja, joiden vastaava geeni sijaitsee kromosomissa, plasmidissa tai faagissa. Toksiinit vapautuvat tavallisesti lyysauksen yhteydessä, mutta joissakin tapauksissa myrkky sijaitsee ulomman solukalvon rakkuloissa. Eräs tärkeä ei-proteiinimyrkky on endotoksiini, lipopolysakkaridi, joka on gramnegatiivisten bakteerien soluseinän rakenneosa. Vaikka monien bakteerien toksiset vaikutukset ihmiseen tunnetaan, on vain vähän bakteeritoksiineja identifioitu ja selvitetty niiden molekyylitason toiminta.
thumb|[[Elohopea on tunnettu myrkkynä jo satoja vuosia]]
Myrkylliset alkuaineet
Muutamat alkuaineet kuten alkalimetalleista natrium ja kalium sekä halogeeneista fluori ja kloori, ovat vapaina alkuaineina esiintyessään suuren reaktiivisuutensa vuoksi vaarallisia myrkkyjä, samoin kuin myös fosfori esiintyessään valkoisena fosforina, mutta monet näiden alkuaineiden yhdisteet ovat elämälle välttämättömiä.
Myrkylliset kemikaalit ja niiden käyttö
Kemikaaleilla tarkoitetaan tässä yhteydessä kemiallisia aineita, jotka eivät ole peräisin luonnosta, vaan ihmisen keinotekoisesti tuottamia tai eristämiä kemiallisia aineita tai niiden seoksia. Tällaiset myrkyt voivat olla orgaanisia tai epäorgaanisia ja esiintyä erilaisissa fysikaalisissa olomuodoissa.
Torjunta-aineet ovat aineita tai aineiden seoksia ja ne voivat olla fysikaalisia, kemiallisia tai biologisia myrkkyjä. Torjunta-aineiden tarkoitus on tappaa tuholaisia, kuten tuhohyönteisiä, rikkaruohoja tai rottia. Tällöin tavoitteena on, että aine olisi kohdelajille tappavan myrkyllinen, mutta ihmiselle ja eläimille mahdollisimman vaaraton.
thumb|[[Sormustinkukka tuottaa digitalis-myrkkyä.|alt=]]
Lääkkeet. Valikoivaa myrkyllisyyttä käytetään hyväksi erityisesti lääketieteessä, kun antibioottien avulla tapetaan sairauksia aiheuttavia bakteereja. Monet lääkeaineet ovat liian suurina annoksina myrkyllisiä, mutta terapeuttisina annoksina terveyttä edistäviä. Esimerkiksi digitalis häiritsee sydänlihassolujen natrium-kaliumpumpun toimintaa, mutta sopivana määränä tämä tehostaa lihaksen toimintaa ja on siis hyödyksi sydämen vajaatoiminnassa. Myös esimerkiksi yleinen kuume- ja kipulääke parasetamoli on maksalle myrkyllinen lääkeaine, jos sen turvallinen annos ylitetään.
thumb|Kemianteollisuuden tuotannossa käytetään usein myrkyllisiä kemikaaleja.|alt=
Teollisuuskemikaalit. Hyvinkin myrkyllisiä aineita käytetään moniin tarkoituksiin muiden ominaisuuksiensa kuin myrkyllisyytensä vuoksi. Laajassa teollisessa käytössä ovat esimerkiksi vetyfluoridi, joka on tappavan myrkyllistä ihon kautta, ammoniakki, joka on myrkyllinen kaasu, ja fosgeeni, jota on käytetty kemiallisessa sodankäynnissä. Näiden käytölle on kuitenkin hyvät syynsä: esimerkiksi vetyfluoridi syövyttää piitä, ammoniakista tehdään lannoitteita, fosgeeni muodostaa polykarbonaattimuoveja. Monet kemian teollisuuden synteesien välituotteet saattavat olla hyvin reaktiivisia ja myrkyllisiä. Esimerkiksi altistuminen orgaanisille liuottimille ja niiden höyryille on melko tavallista. Erityisesti altistumista työpaikoilla (tehtaat ym.) tutkitaan työtoksikologian piirissä.
Tappamistarkoitus. Myrkkyjä on kautta aikojen käytetty myös tappamistarkoituksiin. Niillä on tehty myrkytysmurhia ja niitä on käytetty myös kuolemantuomioiden täytäntöönpanossa. Myös sotilaallisiin tarkoituksiin on varsinkin ensimmäisessä maailmansodassa käytetty myrkyllisiä taistelukaasuja. Nykyisin niiden käyttö katsotaan sotarikokseksi.
Myrkyllisiin kemikaaleihin liittyvä lainsäädäntö
thumb|Luontoon päässeet kemikaalit voivat toimia ympäristömyrkkyinä.|alt= thumb|[[Rotta|Rottia torjutaan myrkyllisillä kemikaaleilla.]]
Myrkyllisiä aineita käytettäessä on noudatettava laissa säädettyjä turvallisuusmääräyksiä. Erityisesti on varottava, etteivät myrkylliset aineet sellaisenaan pääse leviämään ympäristöön; muussa tapauksessa ne voivat aiheuttaa äkillisen myrkytysuhan (esim. Bhopalin onnettomuus) tai niistä tulee vaarallisia ympäristömyrkkyjä (esim. Seveson onnettomuus).
Myrkylliset ja haitalliset kemikaalit jaetaan Euroopan unionin säännöissä myrkyllisyyden perusteella kolmeen ryhmään: erittäin myrkylliset aineet (T+), myrkylliset aineet (T) ja haitalliset aineet (Xn). EU-luokituksessa myrkyiksi ei luokitella aineita, jotka ovat pelkästään syövyttäviä eli aiheuttavat vain paikallista kudostuhoa. Kuitenkin on olemassa joitain aineita, jotka ovat sekä syövyttäviä että tappavan myrkyllisiä ihokosketuksessa.
Lisäksi asetus tuntee terveydelle vaaralisten kemikaalien ryhminä ärsyttävät, herkistävät, syöpää aiheuttavat eli karsinogeeniset, perimää vaurioittavat eli mutageeniset ja lisääntymiselle vaaralliset eli teratogeeniset kemikaalit.
Käytännössä aineen myrkyllisyys määritellään sen mukaan, mikä määrä ainetta on eläinkokeissa todettu tappavaksi. Euroopan unionin alueella, myös Suomessa, ainetta pidetään:
Myrkyllisten aineiden myyntipakkaukset on merkittävä myrkyn merkillä, joka on musta pääkallo oranssilla pohjalla. Haitallisten aineiden myyntipakkauksissa on musta vinoristi oranssilla pohjalla. Lisäksi pakkauksissa on oltava kutakin tällaista ainetta varten vahvistetut lauseet, jotka osoittavat, mikä vaara niistä on (R-lausekkeet) ja miten turvallisuussyistä on meneteltävä (S-lausekkeet).
Jos joku myrkyttämällä tai muulla siihen verrattavalla tavalla tekee elintarvikkeen terveydelle vaaralliseksi tai pitää myrkytettyä elintarviketta saatavilla, hän syyllistyy terveyden vaarantamiseen. Suomen rikoslain mukaan tällaisesta rikoksesta rangaistaan vähintään neljän kuukauden ja enintään neljän vuoden vankeudella. Myrkkyjen ja myrkkykaasujen käyttö sota-aseena on määritelty sotarikokseksi, josta Suomen lain mukaan rangaistaan vankeudella vähintään yhdeksi vuodeksi tai elinkaudeksi.
Mihail Birjukov
Mihail Olegovitš Birjukov (s. 13. lokakuuta 1985 Jaroslavl, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkomaalivahti ja kaksinkertainen maailmanmestari. Hän pelasi viimeksi KHL-joukkue Vitjaz Podolskissa alkukaudella 2017–2018. Birjukov toimii tällä hetkellä VHL-joukkue Buran Voronežin maalivahtivalmentajana.
Seuraura
Birjukov on Lokomotiv Jaroslavlin kasvatti. Hän debytoi seuran miesten kakkosjoukkueessa Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa vain 16-vuotiaana kaudella 2001–2002. Kaudella 2004–2005 Birjukov jatkoi samassa sarjassa HK Dmitrovin paidassa. Kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi sarjatasoa ylemmäs Vysšaja Ligan Kapitan Stupinoon, jossa Birjukov pelasi kahdeksan runkosarjaottelua. Kaudella 2006–2007 hän jatkoi saman liigan Molot-Prikamje Permissä, jossa Birjukov nousi joukkueensa pääasialiseksi ykkösmaalivahdiksi ja pelasi 37 runkosarja- ja seitsemän playoff-ottelua.
Kaudeksi 2007–2008 Birjukov siirtyi Superliigan HK MVD:hen, jossa hän nousi heti tulokaskaudellaan joukkueen selkeäksi ykkösmaalivahdiksi ja pelasi 46 runkosarja- ja kolme playoff-ottelua. Kaudeksi 2008–2009 Superliigan tilalle perustettiin KHL. Birjukov jäi kuitenkin MVD:n selkeäksi kakkosmaalivahdiksi Michael Garnettille ja hän siirtyi kesken kauden Dinamo Moskovaan. Siellä Birjukov toimi lähinnä Vitali Jeremejevin kakkosmaalivahtina. Kaudella 2010–2011 hän jakoi varsin tasaisesti Dinamon torjuntavastuun Jeremejevin kanssa.
Birjukov siirtyi kaudeksi 2010–2011 jatkamaan KHL-uraansa Jugra Hanty-Mansijskiin. Hän nousi joukkueen selkeäksi ykkösmaalivahdiksi ja torjui 39 pelaassaan runkosarjaottelussa neljä nollapeliä. Birjukov valittiin KHL:n lokakuun kuukauden maalivahdiksi ja hän pelasi myös KHL:n tähdistöottelussa. Kaudella 2011–2012 Birjukov torjui 39 runkosarjaottelussa kuusi nollapeliä, mikä oli eniten koko KHL:ssä Dinamo Moskovan Aleksandr Jerjomenkon ja Severstal Tšerepovetsin Vasili Košetškinin ohella. Hänellä oli myös liigan paras torjuntaprosentti (93%). Birjukov pelasi myös KHL:n tähdistöottelussa ja Jugran fanit äänestivät hänet joukkueensa kauden arvokkaimmaksi pelaajaksi. Heinäkuussa 2012 Birjukov teki Jugran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2012–2013 Birjukov jäi niukasi Jugran kakkosmaalivahdiksi Edgars Masaļskisille, mutta hän torjui kuitenkin suurimman osan Nadežda Cupin otteluista. Kesken kauden 2013–2014, KHL:n siirtotakarajalla tammikuussa 2014 seura kauppasi Birjukovin TsSKA Moskovaan rahallista korvausta vastaan, kun seura oli hetkeä aiemmin purkanut Rastislav Staňan sopimuksen. Hän toimi loppukaudella lähinnä toisen siirtotakarajan maalivahtihankinnan, Jeff Glassin aisaparina. Kaudeksi 2014–2015 Birjukov palasi kaksivuotisella sopimuksella Jugraan. Kesken kauden, joulukuussa 2014 seura kauppasi hänet ja puolustaja Aleksei Pepeljajevin Torpedo Nižni Novgorodiin vaihdossa maalivahti Georgi Gelašviliin ja puolustaja Pavel Valentenkoon. Birjukov jakoi loppukaudella varsin tasaisesti joukkueen torjuntavastuun Ivan Kasutinin kanssa.
Kaudella 2015–2016 Birjukov jäi Torpedon selkeäksi kakkosmaalivahdiksi Ilja Proskurjakoville. Häntä haastoi kauden aikana myös Ivan Lisutin ja Birjukov kävi syyskuussa 2015 lopulta pelaamassan myös yhden ottelun farmijoukkue HK Sarovin vahvuudessa, VHL:ssä. Hän kuitenkin palasi syyskauden mittaan paremmalle tasolle ja torjui yhdeksässä ensimmäisessä ottelussaan kolme nollapeliä.
Birjukov siirtyi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella Metallurg Novokuznetskiin. Joulukuussa 2016 hän palasi kuitenkin loppukauden sopimuksella Torpedo Nižni Novgorodiin. Birjukovilla oli KHL:n pudotuspelien paras torjuntaprosentti (94,8%), vaikkakin joukkueen kausi päättyi jo neljännesvälieriin. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi Vitjaz Podolskiin. Marraskuussa 2017 Birjukovin sopimus kuitenkin purettiin. Joulukuussa hän siirtyi VHL-joukkue Buran Voronežin maalivahtivalmentajaksi.
Maajoukkueura
Birjukov edusti Venäjää MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2012, joista molemmat turnaukset päättyivät maailmanmestaruuteen. Hän lähti vuoden 2008 turnaukseen niin ikään joukkueensa kolmosmaalivahtina Semjon Varlamoville ja Aleksandr Jerjomenkolle, joista molemmat kuitenkin loukkaantuivat turnauksen edetessä. Birjukov aloitti alkulohkon ottelun Tanskaa vastaan ja välisarjan ottelun Valko-Venäjää vastaan, kunnes Venäjä sai poikkeusluvulla nimetä neljänneksi maalivahdikseen Jevgeni Nabokovin, joka kantoi torjuntavastuun lopputurnauksen ajan.
Myös vuoden 2012 turnauksessa Birjukov toimi Venäjän kolmosmaalivahtina Semjon Varlamoville ja Konstantin Barulinille. Hän puki ainoastaan alkulohkon otteluun Italiaa vastaan, jossa Birjukov myös torjui kaksi jälkimmäistä erää.
Neuvostoliiton johtaja
Neuvostoliiton johtajat luotsasivat Neuvostoliittoa sen historian ajan 1922–1991. Heistä ensimmäinen oli Vladimir Lenin, joka oli johtanut bolševikkeja vuodesta 1903.
Omalla valtakaudellaan Josif Stalin esitti itsensä Leninin seuraajana ja työn jatkajana pyyhkien historian lehdiltä Leninin kuoleman jälkeiset johtajat, esimerkiksi vuosien 1924–1930 pääministeri Aleksei Rykovin, joka korvattiin Stalinin suosikilla Vjatšeslav Molotovilla. Stalin ajoi liittolaisineen Lev Trotskin maanpakoon 1929, ja suositun bolševikkijohtaja Sergei Kirovin murhasta vuonna 1934 alkaneissa Stalinin vainoissa tuomittiin ja teloitettiin monet aiemmin korkeissa asemissa olleen kommunistit kuten Grigori Zinovjev, Lev Kamenev ja Nikolai Buharin. (q.w.)
Myös Stalinin kuoleman jälkeen syntyi valtatyhjiö ja valtakamppailu. Lavrenti Berija esitti Georgi Malenkovia pääministeriksi ja Malenkov Berijaa varapääministeriksi, eikä kukaan uskaltanut vastustaa ehdotuksia. Berijalla oli tässä tilanteessa ylin valta. Molotov sai takaisin paikan ulkoministerinä ja Nikita Hruštšov joutui tyytymään paikkaan kommunistisen puolueen sihteeristössä. Kuitenkin Malenkov pidätytti Berijan 26. kesäkuuta 1953 ja hänet teloitettiin. Muutaman vuoden päästä Hruštšov mustamaalasi puoluekokouksessa Stalinin ja Malenkov ja Molotov syrjäytettiin.
Suvi-Pinx
thumb|Suvi-Pinxin logo
Suvi-Pinxin perustivat vuonna 1969 Jorma ja Margit Savolainen yhdessä poikansa Erkki Savolaisen kanssa Sysmän Suopellon vanhaan kansakouluun.
Suvi-Pinx oli alkuvaiheessa Suomen suurin kesäkulttuuritapahtuma, jolla oli huomattava merkitys Sysmän kunnan talous- ja kulttuurielämälle. Näyttelyt keräsivät parhaina kesinä 30 000 kävijää ja loppuvuosina vielä 4 000 – 5 000 kävijää. Vuonna 2006 Suvi-Pinxiin osallistui 11 taidemaalaria, 16 taidegraafikkoa ja 35 kuvanveistäjää, ja teoksia oli esillä lähes 400.
Suvi-Pinx oli erityisesti 1970- ja 1980-luvuilla turistien, toimittajien ja julkkistenkin suosima vierailukohde.
Erkki Savolainen laajensi toimintaa musiikin suuntaan: kesäviikonloppuisin nuoret taiteilijat soittivat Suvi-Pinxissä pienimuotoisia klassisen musiikin konsertteja. Hän järjesti Suvi-Pinxiin ensimmäiset neuvostonykytaiteen myyntinäyttelyt länsimaissa 1988–1989. Hän teki myös yhteistyötä englantilaisten ja ranskalaisten galleristien kanssa.
Sysmän kunta osti Pinx Oy:n omistaman 1,7 hehtaarin kiinteistön syksyllä 2013. Alue sijaitsee keskeisellä Ilola-Päijätsalo-Suopelto-kehittämisalueella. Alueella on edelleen taidegalleria, ravintola, vuokrattavia venepaikkoja ja rantasauna.
Michio Kaku
thumb|Michio Kaku vuonna 2012. Michio Kaku (s. 24. tammikuuta 1947 San José, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko, professori ja yksi säieteorian haaroihin kuuluvan säiekenttäteorian kehittäjistä.
Alankomaiden hallitsija
Alankomaiden hallitsijoista oli ensimmäinen vuosina 1806–1810 hallinnut Ranskan keisarin Napoleon I:n veli Ludvig Bonaparte, jonka Alankomaat vallannut Napoleon asetti perustamansa Hollannin kuningaskunnan nukkevaltion hallitsijaksi. Nykyinen monarkia perustettiin Wienin kongressissa 1815, kun Eurooppaa järjesteltiin uudelleen Napoleonin kukistumisen jälkeen. Tuolloin Alankomaihin kuuluivat myös nykyiset Belgia ja Luxemburg. Belgia itsenäistyi 1830. Vilhelm III:n kuoltua hallitsijaksi tuli hänen tyttärensä Vilhelmiina, mutta Luxemburgin laki ei sallinut naispuolista hallitsijaa, joten Luxemburgin hallitsijaksi tuli Nassaun entinen herttua Aadolf.
Alankomaiden hallitsijoilla on ollut tapana luopua kruunustaan myöhemmällä iällä. Vilhelm I luopui kruunusta poikansa Vilhelmin hyväksi, Vilhelmiina tyttärensä Julianan hyväksi ja Juliana tyttärensä Beatrixin hyväksi. Beatrix luopui kruunusta poikansa Willem-Alexanderin hyväksi, josta tuli Alankomaiden kuningas huhtikuussa 2013.
Koulu
Koulu on usein valtiollinen instituutio, jonka tehtävänä on järjestää virallista, tutkintoihin johtavaa koulutusta. Koulunkäynti perustuu Suomessa oppivelvollisuuteen, johon liittyy perustuslain takaama oikeus ilmaiseen peruskoulutukseen ja jatkokoulutukseen varallisuuden estämättä. Oppivelvollisuusiän ylittäneiden osalta puhutaan yleensä oppilaitoksesta.
Suomen sana koulu tulee latinan ja ruotsin kautta kreikan sanasta skhole. Kreikan sana merkitsi vapaiden miesten vapaa-aikaa, joutenoloa, jota he käyttivät henkiseen ja ruumiilliseen itsensä kehittämiseen.
Koulua voidaan pitää instituutiona, jonka tehtävä on alun perin ollut ratkaista sosiaalistumisen ongelma. Nykyisin koululle sälytetään muitakin kasvatuksellisia ongelmia, kuten syrjäytyminen, huumeiden käyttö ja niin edespäin.
Suomen koulutusjärjestelmä
thumb|right|270px|Suomen koulujärjestelmä.
Suomen koulujärjestelmä jakautuu peruskouluun (kaikille yhteinen), toiseen asteeseen (lukiot ja ammattioppilaitokset) sekä korkea-asteeseen (yliopistot ja ammattikorkeakoulut). Näiden rinnalla toimii aikuis- ja täydennyskoulutusta antavia yksiköitä, joista osa on yksityisiä. Myös peruskoulun ja toisen asteen oppilaitoksen ylläpitäjä voi olla yksityinen. Oppivelvollisuuden voi suorittaa myös peruskoulua korvaavassa koulussa kuten steinerkoulussa, mutta tämä on harvinaista.
Koulut voidaan toisaalta jakaa niiden tarkoituksen mukaan perustaitoja tarjoaviksi, yleissivistäviksi, ammatillisiksi, erikoissivistäviksi tai tieteellisiksi. Kouluksi kutsutaan myös esikoulua. Peruskoulussa noudatetaan opetussuunnitelmaa, joka voi hieman vaihdella riippuen esimerkiksi omasta äidinkielestä.
Parry O’Brien
William Patrick ”Parry” O’Brien (28. tammikuuta 1932 Santa Monica, Kalifornia – 21. huhtikuuta 2007) oli yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja.
O’Brien osallistui neljästi olympialaisiin. Hän voitti kultaa Helsingissä 1952 tuloksella 17,41 ja Melbournessa 1956. Roomassa 1960 hän sai olympiahopeaa ja Tokiossa 1964 hän sijoittui neljänneksi. Kuulantyöntöura toi hänelle paikan Yhdysvaltain olympiaurheilijoiden Hall of Famessa.
O’Brien tunnetaan myös siitä, että hän kehitti nykyisinkin vielä käytössä olevan pakitustyylin. Uudella tyylillään hän paransi 1950-luvulla maailmanennätystä useita kertoja ja ylitti sekä 18:n että 19 metrin rajan ensimmäisenä kuulantyöntäjänä.
Anni-Maija Koskinen
Koskinen kuuluu suomalaiseen Ketunhautaintie-yhtyeeseen, jonka ovat perustaneet tauolle jääneen Seamus-bändin jäsenet vuonna 2020. Hän on kirjoittanut kappaleita bändeilleen (Ketunhautaintie, Seamus, Linnuntie, Kaisla ja Leone) sekä säveltänyt muutamia musiikkiteatteriteoksia.
Anni-Maija Koskinen on valmistunut Lahden ammattikorkeakoulusta, Musiikki- ja draamainstituutista musiikkiteatterin suuntautumisvaihtoehdosta. Lisäksi hän on opiskellut pop/jazz-musiikkia Karelia-ammattikorkeakoulussa.