cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Georges Clemenceau
Vuodet syrjässä politiikasta
Pudottuaan parlamentista Clemenceau keskittyi journalismiin ja saavutti aseman arvostettuna kirjoittajana. Hän ystävystyi monien kulttuurivaikuttajien, kirjailijoiden ja taiteilijoiden kanssa. Hän tuki muun muassa taidemaalari Claude Monet’ta. Clemenceau kirjoitti myös itse lukuisia poliittisia teoksia, romaaneja ja näytelmiä. Hän jatkoi politikointia lehdistössä ja kirjoitti paljon Dreyfus-skandaalista. Ensimmäisen Dreyfus-oikeudenkäynnin aikana Clemenceau uskoi upseeri Alfred Dreyfusin todella olleen vakooja, mutta vakuuttui myöhemmin tämän syyttömyydestä. Yhdessä kirjailija Émile Zolan kanssa Clemenceau kampanjoi vuodesta 1897 alkaen Dreyfusin maineen puhdistamiseksi ja perusti äänitorvekseen uuden L’Aurore-lehden. Lehti julkaisi 13. tammikuuta 1898 etusivullaan Zolan kuuluisan avoimen kirjeen ”J’accuse…!”, jolla oli suuri vaikutus Dreyfusin maineen palauttamiseen. Vuonna 1901 Clemenceau perusti Le Bloc -viikkolehden.
Paluu politiikkaan ja ensimmäinen pääministerikausi
Dreyfusin puolustaminen palautti Clemenceaun suosion tasavaltalaisten parissa ja hänet valittiin huhtikuussa 1902 Varin edustajana Ranskan senaattiin, jossa hän jatkoi edustajana vuoteen 1920 asti. Hän palasi johtamaan radikaaleja tasavaltalaisia, jotka järjestäytyivät vuonna 1901 virallisesti puolueeksi nimellä ”Tasavaltalainen radikaali ja radikaali-sosialistinen puolue” (Parti Républicain Radical et Radical-Socialiste) ja tunnettiin siitä alkaen ”radikaali-sosialisteina”. Puolue oli vuodesta 1899 johtavassa asemassa René Waldeck-Rousseaun ja Émile Combesin johtamissa keskustavasemmistolaisissa hallituksissa, joiden aikana Dreyfus viimein julistettiin syyttömäksi kolmannessa oikeudenkäynnissä ja vuonna 1905 säädettiin laki kirkon ja valtion erosta.
Clemenceau otti ensimmäistä kertaa vastaan aseman hallituksessa tullessaan maaliskuussa 1906 Ferdinand Sarrienin hallituksen sisäministeriksi. Häntä pidettiin Sarrienin hallituksen vahvana miehenä, mutta hän menetti sosialistien sympatiat määrätessään sotilaat tukahduttamaan kaivostyöläisten lakkolevottomuuksia Pas-de-Calais’ssa. Clemenceau nimitettiin Sarrienin seuraajana pääministeriksi 23. lokakuuta 1906. Hän joutui kokoamaan hallituksensa pelkästään keskustan ja radikaalien yhteistyön varaan, koska sosialistien uusi puolue SFIO kieltäytyi tukemasta porvarillisia hallituksia.
Kapean pohjansa vuoksi Clemenceaun ensimmäisellä hallituksella oli vaikeuksia saada sosiaalinen uudistusohjelmansa läpi parlamentissa. Hallitus kääntyi työväenliikettä vastaan kukistamalla ankarin keinoin syndikalistisen CGT-ammattijärjestön johtamat työlevottomuudet. Ranskan työministeriö kuitenkin perustettiin Clemenceaun ensimmäisen hallituksen aikana. Hallitusta haittasivat myös kirkon ja valtion eron toimeenpanosta seuranneet kiistat katolisen kirkon kanssa. Ulkopolitiikassa eniten huomiota saivat Ranskan ja Saksan kiistat intresseistään Marokossa. Niitä koitettiin sovitella helmikuussa 1909 solmitulla sopimuksella. Myös Ranskan ja Ison-Britannian entente cordiale -liitto tiivistyi noina vuosina. Vuoden 1908 Bosnian kriisin aikana Clemenceau ilmoitti Ranskan pysyvän puolueettomana. Clemenceau erosi yllättäen pääministerin tehtävistä 20. heinäkuuta 1909 käytyään katkeran sananvaihdon Théophile Delcassén kanssa edustajainkamarin istunnossa laivastokysymyksen käsittelyn aikana. Clemenceaun pääministerikausi oli vieroittanut hänet osin omasta puolueestaankin, ja uudeksi pääministeriksi tuli vasemmistolaisempi Aristide Briand.
Ensimmäinen maailmansota ja toinen pääministerikausi
Ensimmäistä maailmansotaa edeltäneinä vuosina Clemenceaun mielenkiinto kohdistui maanpuolustusasioihin, sillä hän ennakoi Saksan suunnittelevan hyökkäystä. Hän kannatti sotilaallisen varustelun lisäämistä ja perusti keväällä 1913 tämän asian ajamiseen uuden lehden L’Homme Libren. Sotasensuuri lakkautti lehden pian sodan puhkeamisen jälkeen syyskuussa 1914 sen arvosteltua haavoittuneiden hoitoa, mutta Clemenceau perusti lehtensä uudelleen nimellä L’Homme Enchaîné. Hän tuki Ranskan sotapolitiikkaa, mutta arvosteli ankarasti ensimmäisten sotavuosien hallituksia kyvyttömyydestä. Clemenceau kieltäytyi sodan alussa oikeusministerin paikasta René Vivianin kokoamassa hallituksessa ja moitti julkisuudessa erityisesti ylipäällikkö Joseph Joffrea. Toimiessaan marraskuusta 1915 alkaen senaatin ulkoasiain- ja sota-asiainvaliokunnan puheenjohtajana hän vaati suurempaa panostusta varusteluun ja tehokkaampaa inhimillisten ja aineellisten resurssien hyödyntämistä. Lehdissään hän hyökkäsi kansakunnan taistelumoraalia horjuttavia ”defaitisteja” kuten vasemmistolaisia pasifisteja vastaan. Julkisuudessa Clemenceausta tuli Ranskan ”voitontahdon” symboli. Hän myötävaikutti Alexandre Ribot’n ja Paul Painlevén hallitusten kaatumiseen vuonna 1917.
Kun Ranskan taistelukyky ja -tahto kolmen sotavuoden jälkeen olivat lakkoliikkeiden ja sotilaskapinoiden heikentäminä surkeimmassa tilassaan, presidentti Poincaré päätti nimittää 76-vuotiaan Clemenceaun uudelleen pääministeriksi 16. marraskuuta 1917. Clemenceau muodosti keskustaoikeistolaisen enemmistöhallituksen, jossa hän otti itselleen myös sotaministerin salkun. Hän asettui Pariisissa pääministerin virka-asunnon sijasta sotaministeriön taloon Hôtel de Brienneen. Sodan alkupuolella Ranskan hallitus oli antanut armeijan ylipäällikölle varsin itsenäisen toimintavapauden, mutta nyt valta ja vastuu sodan johtamisesta keskitettiin Clemenceaulle. ”Vain minä määrään täällä”, hän ilmoitti ylipäällikkö Philippe Pétainille. Clemenceaun johtamistyyliä on kutsuttu ”diktatoriseksi”, vaikka hän toimi parlamentarismin puitteissa antamalla säännöllisesti selontekoja parlamentille ja sen valiokunnille. Hän kokosi ympärilleen pienen piirin luotettuja neuvonantajia, joista tärkeimmät olivat kansliapäällikkö Georges Mandel ja sotakabinetin johtaja, kenraali Henri Mordacq. Clemenceaun kyvyttöminä pitämät komentajat korvattiin nopeasti uusilla.
Clemenceau keskitti kaiken tarmonsa sodan voittamiseen sivuuttaen muut tavoitteet. Hän piti ympärysvaltojen yhtenäisen sotilasjohdon muodostamista välttämättömänä ja sai Ranskan liittolaisilta hyväksynnän kenraali Ferdinand Fochin nimittämiselle kaikkien länsirintaman joukkojen ylipäälliköksi maaliskuussa 1918. Clemenceaun ja Fochin välillä oli strategiaa ja operaatioita koskevia erimielisyyksiä, mutta Clemenceau puolusti Fochia parlamentin edessä. Clemenceaun oman huomion kohteena oli varsinkin armeijan tarvitsemien varusteiden ja kulkuneuvojen saatavuuden takaaminen. Totaalisen sodankäynnin vaatimusten mukaisesti myös Ranskan kansantalouden kontrolli keskitettiin entistä voimakkaammin sodanjohdon käsiin ja kansalaisvapauksia kavennettiin. Defaitismin vastaisessa taistelussa Clemenceau oli niin armoton, että järjesti jopa entisen pääministerin Joseph Caillaux’n ja entisen sisäministerin Louis Malvyn vangituiksi ja myöhemmin oikeuden eteen syytettyinä maanpetoksesta. Clemenceau myös vieraili useasti rintamalla kohottamassa sotilaiden taistelutahtoa.
Clemenceau hyväksyi marraskuussa 1918 välittömän aselevon, vaikka presidentti Poincaré olisi halunnut jatkaa sotaa Saksan täydelliseen antautumiseen asti. Sodan päätyttyä ympärysvaltojen voittoon Clemenceau sai Ranskassa uuden lempinimen Le Père la Victoire, ”voiton isä”. Kiitollisuudenosoituksena Ranskan parlamentti määräsi maan jokaiseen raatihuoneeseen kiinnitettäväksi hänelle omistetun muistolaatan. Lisäksi Clemenceau valittiin marraskuussa 1918 – kymmenen päivää aselevon solmimisen jälkeen – yksimielisesti Ranskan akatemian jäseneksi kirjailija Émile Faguet’lta vapautuneelle tuolille.
Pariisin rauhankonferenssi
thumb|upright=1.2|Versailles’n rauhanneuvottelujen ”neljä suurta”: Ison-Britannian pääministeri [[David Lloyd George, Italian pääministeri Vittorio Orlando, Ranskan pääministeri Clemenceau ja Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilson.]]
Clemenceaun vaatimuksesta sodan jälkeinen rauhankonferenssi järjestettiin vuonna 1919 Pariisissa. Hän puolusti konferenssissa peräänantamattomasti Ranskan etuja sekä vaati Saksan aseistariisumista ja muita ankaria rauhanehtoja, jotka käytännössä estäisivät Saksaa uhkaamasta Ranskaa uudelleen ja rankaisisivat sitä sodan aloittamisesta. Clemenceaun mielestä Ranskan turvallisuuden takaaminen edellytti Saksan heikentämistä jakamalla se osiin. Vuonna 1871 Saksalle luovutetun Elsass-Lothringenin palauttamisen ohella hän olisi halunnut irrottaa myös Reininmaan Saksasta erilliseksi puskurivaltioksi. Hän kannatti kaikkia Saksaa heikentäviä ehdotuksia ja toivoi samalla voittajavaltioiden sotilaallisen liiton jatkumista.
Clemenceaun ajama kyyninen valtapolitiikka edusti rauhankonferenssissa vastavoimaa Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilsonin edustamalle idealismille. Myös Britannian pääministeri David Lloyd George piti Clemenceaun linjaa epäviisaana, koska Saksan liian ankara kohtelu voisi nostattaa siellä vallankumouksen. Clemenceau hyväksyi kompromissina Saarinmaan erottamisen Saksasta 15 vuodeksi, Reininmaan miehityksen 15 vuodeksi ja sen pysyvän demilitarisoinnin sekä suurten sotakorvausten määräämisen Saksan maksettaviksi, mutta hän piti Versailles’n rauhansopimuksen lopullista sisältöä sittenkin liian pehmeänä Saksalle. Lopuksi hän vaati, että Saksan valtuuskunnan oli allekirjoitettava sopimus samassa Versailles’n palatsin peilisalissa, jossa Saksan keisarikunta oli julistettu perustetuksi vuonna 1871.
Anarkisti Émile Cottin yritti salamurhata Clemenceaun ampumalla rauhankonferenssin aikana 19. helmikuuta 1919.
Pääministerikauden loppu
Sodan päättymisen jälkeen Clemenceaun hallitus pyrki toteuttamaan kotimaassa lupaamiaan uudistuksia ja sääti muun muassa lain kahdeksantuntisesta työpäivästä. Lakiehdotus naisten äänioikeudesta sen sijaan kaatui konservatiivisen senaatin vastustukseen. Ranskan parlamentin ohittaminen rauhanneuvotteluissa oli heikentänyt Clemenceaun hallituksen tukea kotimaassa, varsinkin kun monet ranskalaiset olivat pettyneitä rauhanehtoihin, ja oikeisto-oppositio saavutti voiton marraskuun 1919 vaaleissa. Clemenceau pyrki presidentiksi tammikuun 1920 vaalissa, mutta hävisi Paul Deschanelille äänin 389–408. Clemenceau erosi pääministerin tehtävistä vaalia seuranneena päivänä 18. tammikuuta 1920.
Clemenceau kannatti interventiota Venäjän sisällissodassa ja otti käyttöön sanonnan cordon sanitaire kuvaamaan Neuvosto-Venäjän eristämistä, jonka oli tarkoitus estää kommunismin leviäminen Länsi-Eurooppaan.
Viimeiset vuodet
Toisen pääministerikautensa jälkeen Clemenceau vetäytyi täydellisesti politiikasta. Hän teki 1920–1921 huomiota herättäneen matkan Kaukoitään ja 1922 menestyksekkään puhematkan Yhdysvaltoihin. Eläkepäiviään hän vietti pääasiassa Bel-Ebatin kylässä Vendéen maaseudulla ja osallistui satunnaisesti suurvaltapolitiikkaa koskeneeseen julkiseen keskusteluun. Viimeisinä vuosinaan Clemenceau kirjoitti vielä useita tutkielmia ja aatteellisia teoksia. Hän kuoli vuonna 1929 Pariisin-asunnossaan ja omasta toiveestaan hänet haudattiin ilman muodollisuuksia Vendéen Colombieriin, johon myös hänen isänsä oli haudattu. Hänen keskeneräiset muistelmansa julkaistiin postuumisti vuonna 1930 nimellä Grandeurs et misères d’une victoire (”Voiton suuruudet ja kurjuudet”). Teoksessa hän varoitti Saksan uhkaavan vielä Ranskaa uudella sodalla, mahdollisesti vuonna 1940.
Muistaminen
Clemenceaun mukaan on nimetty vuonna 1919 Mount Clemenceau -vuori (3 658 m) Kanadassa ja vuonna 1961 valmistunut Ranskan lentotukialus FS Clemenceau.
Pariisin Champs-Élysées-kadun varrelle Petit Palaisin lähelle pystytettiin vuonna 1932 kuvanveistäjä François Cognén toteuttama Clemenceaun patsas.
Alempi korkeakoulututkinto
Alempi korkeakoulututkinto on alin yliopistossa suoritettava tutkinto, jonka suorittaminen vie maasta riippuen kolmesta neljään vuotta.
Alemmat korkeakoulututkinnot Suomessa
Sen nykyinen laajuus Suomen yliopistoissa on 180 opintopistettä (120 opintoviikkoa), mikä sisältää kandidaatintutkielman. Kuvataiteen kandidaattitutkintoon vaadittava opintopistemäärä on muita suurempi, 210 opintopistettä. Syksystä 2005 alkaen uusien opiskelijoiden on suoritettava alempi korkeakoulututkinto välitutkintona ennen ylempää korkeakoulututkintoa. Erikoistapauksissa on mahdollista alkaa suoraan alemman korkeakoulututkinnon pohjalta suorittaa tohtorin tutkintoa.
Tavallisin nimi alemmalle korkeakoulututkinnolle on kandidaatti (lat. candidatus), puhekielessä kandi. On huomattava, että 1990-luvulle saakka kandidaatti oli useissa tiedekunnissa ylemmän korkeakoulututkinnon nimi. Tällöin tiedekunta myönsi maisterin arvonimen niille kandidaateille, jotka suorittivat pienehkön leimaveron.
Tällä hetkellä Suomessa voi suorittaa seuraavat alemmat korkeakoulututkinnot:
Lisäksi on olemassa seuraavat oppiarvot, jotka eivät ole varsinaisia tutkintoja:
Käytöstä poistuneita alempia korkeakoulututkintoja
Seuraavia alempia korkeakoulututkintoja ei enää voi suorittaa:
Alempi korkeakoulututkinto ulkomailla
Tutkintojen nimet vaihtelevat maittain, mutta kansainvälisiä englanninkielisiä nimiä ovat mm.
Näitä nimityksiä voidaan käyttää myös suomalaisesta ammattikorkeakoulututkinnosta.
Jean Ferrat
thumb|130px|Jean Ferrat
Jean Ferrat, oik. Jean Tenenbaum (20. joulukuuta 1930 Vaucresson, Hauts-de-Seine, Ranska – 13. maaliskuuta 2010 Aubenas, Ranska) oli ranskalainen sanoittaja, muusikko ja laulaja.
Elämäkerta
Jean Tenenbaun syntyi vaatimattoman juutalaisperheen neljäntenä lapsena, ja perhe muutti hänen varhaislapsuutensa aikana, vuonna 1935, Versailles'n kaupunkiin, jossa hän kävi Jules Ferrylle nimetyn peruskoulun. Hänen isänsä joutui saksalaisten natsien käsiin ja kuoli Auschwitzin keskitysleirillä. Näiden tapahtumien yhteydessä hänen täytyi luopua lukio-opiskelusta ja hankkia töitä, jotta saattoi auttaa perheen toimeentulossa. Kuitenkin jo nuorena hän oli erittäin kiinnostunut musiikista ja teatterista.
Jean Ferrat'n ensimmäinen 45-kierroksinen levytys ilmestyi vuonna 1958, mutta sekään ei saavuttanut suurta menestystä. Nuori laulaja Christine Sèvres kuitenkin levytti Ferrat'n lauluja, ja seurauksena oli avioliitto. Vuonna 1959 Ferrat tapasi Gérard Meysin, josta tuli hänen kustantajansa sekä ystävänsä. Tämä antoi vauhtia hänen uralleen, ja seuraavana vuonna hän solmi levytyssopimuksen Decca-yhtiön kanssa. Tästä oli seurauksena toinen 45-kierroksinen äänilevy Ma Môme, josta tuli ensimmäinen suurmenestys, ja sitä soitettiin runsaasti myös radiossa.
Ensimmäinen 33-kierroksinen levytys Jean Ferrat'lta ilmestyi 1961, ja siitä hän sai SACEM:in (musiikintekijöiden yhdistyksen) tunnustuspalkinnon. Ferrat'n uraa sävyttivät useat vaikeudet sensuurin kanssa. Hän kirjoitti itse myös runoja ja sävelsi ystäviensä tekemisiä sanoituksia.
Puistopolun peruskoulu
Puistopolun peruskoulu (PPPK) on peruskoulu Helsingin Vuosaaressa. Siihen kuuluu Punakiventien ja Pohjavedenkadun toimipisteet. Koulussa painotetaan liikuntaa ja taideilmaisua. Koulu on mukana Suomen Olympiakomitean koordinoimassa valtakunnallisessa urheiluyläkouluverkostossa (Urhea) luokilla 7–9. Koulun rehtorina toimii Pertti Tossavainen ja virka-apulaisrehtoreina Suaad Onniselkä sekä Juha Juvonen. Luokat 1–6 ovat Punakiventien toimipisteessä ja luokat 7–9 Pohjavedenkadun toimipisteessä. Punakiventien toimipistettä kutsutaan Alapuistoksi ja Pohjavedenkadun toimipistettä Yläpuistoksi. Koulu näkyy hyvin sosiaalisessa mediassa.
Ennakkoäänestys
thumb|Lippu ennakkoäänestyspaikalla Västra Frölundassa, [[Göteborgissa.]] Ennakkoäänestys tarkoittaa äänestämistä ennen varsinaista vaalipäivää. Ennakkoäänestys voi tapahtua etäisesti, kuten postiäänestyksessä tai käymällä henkilökohtaisesti ennakkoäänestyspaikalla. Saatavuus ja aikavälit ennakkoäänestyksessä vaihtelevat valtioittain ja vaalityypistä riippuen. Ennakkoäänestyksen tavoitteina on tavallisesti lisätä vaaleihin osallistumista ja helpottaa ruuhkaa vaalihuoneistoilla vaalipäivänä.
Ennakkoäänestys Ruotsissa
Ruotsissa ennakkoäänestys alkaa noin kolme viikkoa ennen vaalipäivää ja jatkuu vaalipäivään asti.
Ennakkoäänet lasketaan vasta varsinaisella äänestyspaikalla.
Ennakkoäänestys Suomessa
Suomessa ennakkoäänestyspaikoilla vaalilippu suljetaan kirjekuoreen äänestäjän vaalisalaisuutta koskevan vakuutuksen kanssa. Ennakkoäänestyspaikkoina voivat toimia muun muassa postit, kaupat, kirjastot, äänestysautot tai koulut.
Yhdysvaltain vapaussodan taistelut
250px|right|thumb|Vapaussodan sotaretkien kartta
Ennakkoäänestys
Ennakkoäänestys Suomessa
Valtiollisten ja kunnallisten vaalien äänestystä valvoo valtion puolesta oikeusministeriö ja kuntien puolesta sitä varten asetetut vaalilautakunnat.
Ennakkoäänestyksen sisältävä uusi vaalilaki tuli voimaan vuonna 1970. Aluksi ennakkoäänestyksen järjestäminen oli säädöksissä määrätty postilaitoksen tehtäväksi (äänestyspaikkoina valikoidut postitoimipaikat), kunnes 1990-luvulla tehtävä siirtyi kunnille ja paikkoina voivat olla myös esimerkiksi virastotalot, kirjastot ja kauppakeskukset. Ensimmäisinä vuosina ennakkoäänestys oli sallittu ainoastaan, mikäli ”todennäköisesti on estynyt käyttämästä äänioikeuttaan sen äänestysalueen vaalitoimituksessa, jonka vaaliluetteloon hänet on merkitty”. Tällöin ennakkoäänestyksen yhteydessä lähetekirjeeseen tuli sisällyttää myös ilmoitus syystä, joka oikeutti ennakkoäänestykseen. 1990-luvun jälkeen ennakkoäänestys ja äänestäminen vaalipäivänä ovat olleet tasaveroisia vaihtoehtoja, eikä ennakkoäänestäjiltä ole kysytty enää perustelua valintaan.
Yhdysvaltain vapaussodan taistelut
Yhdysvaltain vapaussodan tärkeimmät taistelutapahtumat lueteltuna.
Novgorodin alue
Novgorodin alue on hallinnollinen alue Luoteis-Venäjällä Itä-Euroopassa. Se rajoittuu pohjoisessa Leningradin alueeseen, koillisessa Vologdan alueeseen, kaakossa ja etelässä Tverin alueeseen sekä lännessä Pihkovan alueeseen.
Maantiede
Novgorodin alue sijaitsee Itä-Euroopan tasangon luoteisosassa. Sen pinta-ala on 54 501 neliökilometriä. Alueen suurin järvi on Ilmajärvi, ja merkittävimmät joet ovat Olhava, Msta, Lovat ja Šelon.
Historia
Suomalais-ugrilaiset ja slaavilaiset heimot valitsivat 800-luvulla Nestorin kronikan mukaan viikinki Rurikin ruhtinaakseen ja hallintoalueen "pääkaupungiksi" valittiin Olhavanjoen Novgorod. Novgorodin alue joutui 900-luvulla Kiovan alaisuuteen. Novgorod itsenäistyi Kiovasta 1136 ja muodosti ympäristöineen tasavaltamaisen valtion, joka rikastui kaupankäynnillä. Novgorodin valtio laajeni sittemmin pohjoiseen ja koilliseen. Pihkova ympäristöineen erosi Novgorodista 1348 ja muodosti oman valtion. Novgorodin valtio liitettiin Venäjään 1478.
Väestö
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan asukkaista 93,9 prosenttia asukkaista oli venäläisiä, 1,5 prosenttia ukrainalaisia ja 0,8 prosenttia valkovenäläisiä.
Hallinto
Novgorodin alue on yksi Venäjän federaation jäsenistä eli subjekteista. Sen pääkaupunki on Novgorod. Alueen lainsäädäntöelin on alueduuma. Toimeenpanovaltaa johtaa kuvernööri Sergei Mitin.
Piirit
Paikallista itsehallintoa varten alue on jaettu 21 piiriin ja Novgorodin kaupunkipiirikuntaan.
Novgorodin alueen kaupungit
Alueella on yhteensä kymmenen kaupunkia, jotka on lueteltu oheisessa taulukossa. Asukasluku on Venäjän 2010 väestönlaskennasta. Kaupunkien ja muiden Novgorodin alueen piirikeskusten sijainti ilmenee oheisesta kartasta.
Talous
Novgorodin alue tuotti Venäjän tilastokeskus Rosstatin mukaan vuonna 2010 yhteensä 127,3 miljardin ruplan osuuden eli 0,34 prosenttia Venäjän federaation BKT:stä. Jokaista alueen asukasta kohti BKT:tä kertyi vuodessa 200 700 ruplaa eli noin 4 917 euroa. Tämä oli 77 prosenttia Venäjän keskiarvotasosta.
Alueen merkittävimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus, radioelektroniikka-, kemian-, puunjalostus-, lasi-, posliini-, elintarvike- ja kevytteollisuus. Maatalous on keskittynyt pellavan viljelyyn ja karjankasvatukseen.
Liikenneyhteydet
Novgorodin alueen halki kulkee useita keskeisiä rautateitä. Näiden reitti tärkeimpine asemineen oli:
Venäjän valtateistä Novgorodin alueen läpi kulkee ainoastaan reittiä Suomen raja – Viipuri – Pietari – Tšudovo – Novgorod – Valdai – Moskova seuraava M10 (Rossija).
Siviililentokenttä on ainakin Novgorodissa, ja sotilasilmailua varten alueella on Novgorodin, Staraja Russan ja Soltsyn sotilaslentokentät.
Malung-Sälenin kunta
thumb|right|250px|Vemforsen Länsi-Daljoessa Malungin taajaman ulkopuolella thumb|right|250px|Auringonlasku Tandådalenin hiihtomäessä Sälenissä. thumb|right|250px|Malungin kartta.
Malung-Sälenin kunta on Taalainmaan läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Taalainmaahan. Kunnan keskustaajama on Malung.
Kunnan maapinta-ala on 4 084,89 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 10 218 henkeä (31.12.2021).
Vuoteen 2007 asti kunnan nimenä oli pelkkä Malung.
Luoteis-Malungissa Norjan rajan tuntumassa sijaitseva Sälenin kylä on suosittu talviurheilu- ja tunturialue.
Kuntajaon kehitys
Vuoden 1952 kuntauudistus ei vaikuttanut nykyisen Malungin alueella sijainneisiin maalaiskuntiin, jotka olivat Lima, Malung ja Transtrand. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa ne yhdistettiin nykyiseksi Malungin kunnaksi. Kunnan keskustaajama Malung oli taajaväkinen yhdyskunta vuosina 1931–1957.
Vaakuna
Vaakunaselitys: Sinisessä kentässä hevosenkenkä yläpuolellaan vaaka-asentoon asetettu vasara, molemmat kultaa. (Ruotsiksi I blått fält en hästsko och däröver en bjälkvis ställd klohammare, båda av guld.)
Vuonna 1971 yhdistetyillä kunnilla oli jokaisella oma vaakunansa. Malungin vaakuna vuodelta 1947 perustui käräjäkunnansinettiin 1600-luvulta. Lima ja Transtrand kuuluivat samaan käräjäkuntaan (ruots. tingslag), joten oli luonnollista valita Malungin vaakuna uuden kunnan vaakunaksi vuonna 1975. Kunnan nimenmuutos ei aiheuttanut muutoksia vaakunaan.
Väestönkehitys
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 96 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,9 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 4,0 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 132 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,1 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 175 018 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 121 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 6 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 73,0 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 2 793 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Malung-Sälenin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Malung-Sälenin kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Ystävyyskunnat
Malung-Sälenillä on neljä ystävyyskuntaa:
Jana Teschke
Jana Teschke (s. 22. syyskuuta 1990 Hampuri) on saksalainen maahockeypelaaja. Hän on pelannut Saksan naisten maajoukkueessa 168 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Sisähockeyssa hän on pelannut viisi maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Teschke pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa kesäkuussa 2011. Hän saavutti olympiapronssia Riossa 2016 ja kuului olympiajoukkueeseen myös Lontoossa 2012, kun Saksa sijoittui seitsemänneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän on pelannut vuonna 2014, jolloin Saksa sijoittui kahdeksanneksi, ja vuonna 2018, jolloin tuloksena oli viides sija. Euroopan-mestaruuskilpailuista on tullut kultaa vuonna 2013, hopeaa vuonna 2011, pronssia vuonna 2015 sekä neljäs sija vuonna 2017.
Teschke on pelannut Champions Trophyssa vuosina 2011 ja 2012, joista jälkimmäisellä kerralla Saksa sijoittui neljänneksi. Maailmanliigan lopputurnauksessa hän on pelannut vuosina 2013 ja 2015, ja jälkimmäisessä turnauksessa Saksa sijoittui kolmanneksi.
Vuonna 2014 Teschke saavutti sisähockeyn Euroopan-mestaruuskilpailuissa hopeaa.
Teschke edustaa seuratasolla UHC Hamburgia.
André Gorz
André Gorz (helmikuu 1923 Wien, Itävalta – 22. syyskuuta 2007 Vosnon, Ranska), syntyjään Gerhart Hirsch ja kirjailijanimeltään Michel Bosquet, oli itävaltalais-ranskalainen yhteiskuntafilosofi ja toimittaja. Hän perusti vasemmistolaisen Le Nouvel Observateur -viikkolehden yhdessä Jean Danielin kanssa vuonna 1964. Gorz tuki toisen maailmansodan jälkeen Jean-Paul Sartren eksistentialistista marxismia, mutta heidän välinsä rikkoutuivat vuonna 1968, jonka jälkeen Gorz keskittyi poliittiseen ekologiaan. Hän oli myös perustulon puolestapuhuja.
Gorz teki itsemurhan pitkään syöpää sairastaneen vaimonsa Dorinen kanssa 22. syyskuuta 2007.
Musiikkivuosi 1968
Musiikkivuosi 1968 käsittelee vuoden 1968 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Joanne Pavey
Joanne Pavey (s. 20. syyskuuta 1973 Honiton, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija.
Pavey aloitti kansainvälisen kilpauransa 1997 osallistumalla Ateenan MM-kisoihin, joissa hän karsiutui 1 500 metrin juoksun välierissä. Sydneyn olympialaisissa hän sijoittui 5 000 metrin juoksussa kahdenneksitoista ajalla 14.58,27. Edmontonin MM-kisoissa 2001 hän oli samalla matkalla yhdestoista. Vuonna 2002 hän juoksi 5 000 metrillä Euroopan cupissa toiseksi, Kansainyhteisön kisoissa viidenneksi ja Münchenin EM-kisoissa samoin viidenneksi. IAAF:n GP-finaalissa hän oli 3 000 metrin juoksussa viides ja yleisurheilun maailmancupissa 5 000 metrillä kolmas.
Pavey osallistui 2003 Lausannen maastojuoksun MM-kisoihin sijoittuen lyhyellä matkalla neljänneksikymmenenneksi. Samana vuonna hän juoksi Eurooppa-cupissa toiseksi 5 000 metrillä ja Pariisin MM-kisoissa kymmenenneksi 1 500 metrillä. Kauden lopuksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli 1 500 metrillä neljäs ajalla 4.01,79 ja 3 000 metrillä kolmas ajalla 8.37,89. 2004 Pavey sijoittui Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 3 000 metrillä viidenneksi ja voitti EM-pronssia maastojuoksun EM-kisoissa pitkällä matkalla. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui 1 500 metrillä alkuerissä ja sijoittui 5 000 metrillä viidenneksi ajalla 14.57,87. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän sijoittui 3 000 metrillä neljänneksi. 2005 hän keskeytti loppukilpailun sisäratojen EM-kisoissa 3 000 metrillä ja sijoittui Helsingin MM-kisoissa 5 000 metrillä viidenneksitoista. 2006 Kansainyhteisön kisoissa hän sijoittui 5 000 metrillä toiseksi ja Euroopan cupin superliigassa 3 000 metrillä ensimmäiseksi. Göteborgin EM-kilpailuissa hän sijoittui 5 000 metrin juoksussa neljänneksi. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän oli kahdeksan kilometrin matkalla kahdeksas.
Vuonna 2007 Pavey sijoittui sisäratojen EM-kilpailuissa 3 000 metrillä kuudenneksi. Osakan MM-kilpailuissa hän sijoittui 5 000 metrillä yhdeksänneksi ja 10 000 metrillä alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin pronssille Elvan Abeylegessen dopinghylkäyksen jälkeen. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 10 000 metrin juoksussa lopulta dopinghylkäysten jälkeen kymmenenneksi. Hän oli toinen Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 5 000 metrillä 2010. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui 10 000 metrillä toiseksi ajalla 31.49,03. Lontoon olympialaisissa hän oli seitsemäs sekä 5 000 että 10 000 metrillä.
Pavey sijoittui Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 5 000 metrillä kolmanneksi ajalla 15.08,96. Hän voitti 10 000 metrin Euroopan-mestaruuden Zürichissä 2014 ajalla 32.22,39. Samojen kilpailujen 5 000 metrillä hän sijoittui seitsemänneksi. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui 10 000 metrillä viidenneksi ajalla 31.34,61 ja Rio de Janeiron olympialaisissa viidenneksitoista ajalla 31.33,44.
Björgvin Halldórsson
Björgvin Helgi Halldórsson (s. 16. huhtikuuta 1951) on islantilainen poplaulaja Hafnarfjörðurista. Hän edusti maataan Eurovision laulukilpailussa 1995 laulullaan ”Núna” ja sijoittui 31 pisteellä viidenneksitoista. Björgvin on tullut kotimaassaan tunnetuksi myös Stöð 2:n kuuluttajana.
Rikkihapoke
Rikkihapoke on heikko happo, joka syntyy rikkidioksidin (SO2) reagoidessa veden kanssa.
SO2(g) + H2O(aq) → H2SO3(aq)
Rikkihapoketta ei tunneta puhtaana, vaan ainoastaan vesiliuoksena. Se on kahdenarvoinen heikko happo, ja se protolysoituu seuraavan kaavan mukaan.
H2SO3 HSO3- + H+
Rikkihapoke voi protolysoitua edelleen:
Ioni HSO3- on vetysulfiitti-ioni, ja SO32- on sulfiitti-ioni. Rikkihapokkeen suolat, joissa sulfiitti-ioni esiintyy, ovat sulfiitteja.
Ympäristö
Fossiilisten polttoaineiden käytössä syntyvä rikkidioksidi reagoi veden kanssa muodostaen rikkihapoketta, joka aiheuttaa jonkin verran vesistöjen ja sadeveden happamoitumista. Rikkihapokkeen vaikutus happamoitumiseen on kuitenkin vähäinen verrattuna rikkihappoon, jota syntyy rikkidioksidin hapettuessa rikkitrioksidiksi ja tämän reagoidessa veden kanssa.
Käyttö
Rikkihapoketta käytetään muun muassa valkoviinin säilöntään. Sen E-koodi on E220.
Dansk Melodi Grand Prix 2021
Dansk Melodi Grand Prix 2021 oli Tanskassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Tanskan edustaja Eurovision laulukilpailuun 2021. Kilpailu pidettiin avoimena kilpailuna. Lähetetyistä ehdotuksista valittiin kahdeksan finalistia, jotka julkaistiin 10. helmikuuta.
Abastumani
thumb|280px|Maisemaa Abastumanissa. Abastumani on kaupunkityyppinen taajama ja kylpyläpaikkakunta Adigenin piirikunnassa Samtskhe-Džavakhetin hallintoalueella Georgiassa. Se sijaitsee Vähä-Kaukasuksella Meskheti-vuorijonon etelärinteillä pienessä Otskhe-joen laaksossa 25 kilometriä Adigenista koilliseen ja 28 kilometriä Akhaltsikhestä länteen. Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan taajamassa oli 937 asukasta. Georgian kansallinen astrofysikaalinen observatorio toimii Abastumanissa.
Historia
Keskiaikana nykyisen Abastumanin alue kuului Odzrkhen maakuntaan, joka sai nimensä linnoitukselta. Sen rauniot ovat edelleen jäljellä taajaman lähellä. 1500-luvulla linnoitus joutui osmanien käsiin ja alue autioitui heidän hallinnassaan, mutta paikalliset kävivät edelleen sen kuumilla lähteillä. Venäjän valtakaudella vuonna 1842 alueelle syntyi lyhytikäinen saksalainen Friedenthalin siirtokunta. 1850-luvulla venäläiset asuttivat sen uudelleen varakuningas Mihail Vorontsovin suojeluksessa. Uusi asutuskeskus sai nimen Abbas-Tuman läheisen kylän mukaan ja nousi suosituksi lomapaikaksi ilmastonsa ja vesiensä vuoksi. Sen kehitys oli erityisesti suuriruhtinas Georgi Aleksandrovitš Romanovin (1871–1899) ansiota; hän kuului Romanov-sukuun ja vetäytyi Abastumaniin huonon terveytensä vuoksi. Abastumani sai kaupunkityyppisen taajaman (daba) aseman neuvostokaudella vuonna 1926. Alueen matkailuinfrastruktuuria on uudistettu 2000-luvun puolivälistä lähtien.
Kylpylä
Abastumanissa on suhteellisen kuiva vuoristoilmasto, jossa suhteellinen kosteus saavuttaa 50 prosenttia vain kesällä. Vuosittain aurinko paistaa keskimäärin 3 000 tuntia. Vuosittainen sademäärä on vuorostaan 626 millimetriä ja keskilämpötila 6,4 astetta celsiusta: tammikuussa −6,5 astetta ja heinäkuussa 17,2 astetta. Abastumanin kolmessa kuumassa lähteessä (veden lämpötila 39–48,5 astetta) ei juuri ole mineraaleja, mutta niiden vedessä on runsaasti sulfaatteja ja suolaa. Vettä on pitkään käytetty tuberkuloosin hoidossa. Abastumani toimii myös lähtöpaikkana vaelluksille Bordžomi-Kharagaulin kansallispuistoon.
Nähtävyydet
Sen lisäksi että Abastumani on kylpyläkaupunki, jossa toimii hotelleja ja hoitolaitoksia, paikkakunnalla on useita kulttuurimonumentteja keskiajalta lähtien:
Öljynsiirtoputkisto
Öljynsiirtoputkistot ovat pitkiä usean öljyputken muodostamia öljynsiirtoväyliä, jotka saattavat ulottua valtioiden rajojen ylitse. Niillä korvataan öljyn maantie- ja merikuljetuksia ja ne usein päättyvät satamiin jatkokuljetuksia varten. Saatavuuteen ja toimitusvarmuuden vuoksi niillä on huoltovarmuuden kautta myös laajaa yhteiskunnallista merkitystä, minkä vuoksi ne voivat olla valtioiden välisen kilpailun kohteita samoin kuin myös terrorikohteita.
Chosen
Chosen on italialaisen rockyhtye Måneskinin EP, joka julkaistiin 8. joulukuuta 2017.
Ambiorix
thumb|250px|Ambiorixia kuvaava patsas [[Tongerenin kaupungissa Belgiassa.]] Ambiorix oli kelttiheimo eburonien päällikkö, jota pidetään kansallissankarina Belgiassa. Ambiorix johti eburoneja näiden sodassa roomalaisia vastaan 54–51 eaa. .
Vuosina 58–51 eaa. Julius Caesar löi Galliaan asettuneet belgit ja alisti Gallian pohjoisosat Rooman valtaan. Vuonna 54 eaa. Gallian koillisosiin leiriytyneet legioonat pakottivat eburonit luovuttamaan suurimman osan sadostaan valloittajille. Tätä eburonit eivät antaneet anteeksi. Ambiorix onnistui houkuttelemaan yhden legioonan väijytykseen, jossa kaikki roomalaiset tapettiin.
Vuonna 53 eaa. roomalaiset tekivät kostoretken, jossa suurin osa eburoneista tuhottiin. Ambiorix pakeni Reinin yli, eikä hänen myöhemmistä vaiheistaan ole tietoa.
Hindulainen filosofia
Hindulainen filosofia on yksi intialaisen filosofian merkittävimpiä osia. Se kytkeytyy läheisesti hindulaisuuteen uskontona. Filosofiaa kuvaa vapaamielinen universalismi.
Rábida
Rábida on pieni saari Ecuadorille kuuluvilla Galápagossaarilla. Se sijaitsee 4,5 km Santiagosta etelään. Saari on yksi tuliperäisimmistä. Siellä on useita pieniä tulivuorenkraattereita, joiden laava on rautasisällön takia punasävyistä. Rinteet ovat jyrkät, ja rannat kivikkoiset, paitsi saaren koillisosassa, missä on pieni hiekkaranta.
Rothenburg
Rothenburg voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kereta Api Indonesia
PT Kereta Api Indonesia (Persero), lyhennettynä KAI, on Indonesian valtion omistama rautatieyhtiö. Sen tarjoaa sekä henkilö- että tavarakuljetuksia. Se on ollut Kansainvälisen rautatiejärjestön jäsen vuodesta 2009 alkaen.
Tolyylifluanidi
Tolyylifluanidi on muun muassa torjunta-aineissa (Euparen M) ja liuotinohenteisissa puunsuoja-aineissa käytettävä tehoaine. Se ärsyttää hengitysteitä, ihoa sekä silmiä ja voi aiheuttaa herkistymisihottumaa. Tolyylifluanidi on haihtumaton ja veteen liukenematon.
Tolyylifluanidin hajoamistuotetta N,N-dimetyylisulfamidia löydettiin vuonna 2007 sekä pinta- että pohjavedestä useissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa tehdyissä tutkimuksissa. Hajoamistuote on terveydelle haitaton, mutta vettä otsonoitaessa esimerkiksi juomavettä puhdistettaessa se muodostaa syöpää aiheuttavia nitrosoamiineja.
Tolyylifluanidin kemiallinen kaava on C10H13Cl2FN2O2S2, moolimassa 347,26 g/mol ja CAS-numero 731-27-1.
Cape Cod
thumb|250px|Niemimaan sijainti Massachusettsin osavaltiossa. thumb|Cape Cod avaruudesta Cape Cod on kaaren muotoinen niemimaa Yhdysvaltojen Massachusettsin osavaltion itäkolkassa. Niemimaa on 105 kilometriä pitkä. Sen maayhteys katkaistiin vuonna 1914 Cape Codin kanavalla. Kanavan yli pääsee kolmea siltaa pitkin: yksi on rautatiesilta, kaksi autoille.
Cape Cod ympäröivine saarineen muodostaa Barnstablen piirikunnan, jonka hallintokaupunki on niemimaan eteläosassa sijaitseva Barnstable Town.
Niemimaalla on 230 000 pysyvää asukasta, mutta lomakaudella siellä on jatkuva turistien virta: vieraita käy noin 13 miljoonaa Cape Cod on tunnettu valkoisista hiekkarannoistaan ja romanttisista majakoistaan. Siellä on filmattu useiden elokuvien kohtauksia.
Niemellä tuotetaan karpaloita, ostereita ja hummereita.
Cape Cod kulttuurissa
Yhdysvaltojen perustamiseen johtanut tapahtumasarja alkoi siirtolaisia kuljettaneen Mayflower-laivan rantautumisesta Cape Codin kärkeen 21. marraskuuta 1620, joskin lopullinen rantautuminen ja siirtokunnan perustaminen tapahtui Cape Codin lahden länsirannalla Plymouthissa. Neuvostoliitosta Yhdysvaltoihin karkotetun ja Nobel-palkitun kirjailija Joseph Brodskyn humoristinen runo Cape Cod kuuluu hänen tunnetuimpiinsa. Cape Codin mukaan on nimetty siellä syntynyt jyrkkäharjainen pientalomalli ja tietty majakkatyyppi.
Mitali
thumb|upright=0.6|Helsinki-mitali. Mitali on esimerkiksi muistoksi tai palkinnoksi tehty kolikkoa muistuttava metallilaatta. Mitali voidaan antaa kunnianosoituksena urheilukilpailuista ja myös muista siviiliansioista, tai se voidaan antaasotilasansioista tai henkilön tai tapahtuman muistoksi. Jotkin mitalikunniamerkit ovat osoitus kunniamerkkiin liittyvän ritarikunnan jäsenyydestä. Mitali on usein pyöreä, mutta muitakin muotoja esiintyy. Nelikulmaista mitalia kutsutaan monesti plaketiksi.
Urheilukilpailuissa jaetaan palkinnoiksi kulta-, hopea- tai pronssimitaleja. Näiden ei tarvitse olla tästä metallista tehtyjä, vaan mitalien aidonkaltainen väri on voitu saada aikaan pintakäsittelyllä. Ainakin talviolympialaisissa on jaettu kristallisia mitaleja. Joskus jaetaan myös platinamitaleita, jotka voidaan saada vain tiettyjä tehtäviä suorittamalla.
Mitalitaide on oma taiteenalansa. Monet kuvanveistäjät tekevät mitaleita, jotka voivat olla luonteeltaan puhtaasti taide-esineitä.
Vincent Kompany
Vincent Jean Mpoy Kompany (s. 10. huhtikuuta 1986 Uccle, Belgia) on uransa päättänyt belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja. Kompany edusti 11 kauden ajan Englannin Valioliigan Manchester Cityä, jossa hän toimi myös joukkueen kapteenina voittaen lukuisia mestaruuksia. Kesäkuussa 2022 Kompany aloitti Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mestaruussarjassa pelaavan Burnleyn päävalmentajana.
Seurajoukkue
Kompany on belgialaisen RSC Anderlechtin kasvatti. Kompany voitti kalenterivuosittain jaettavan Belgian liigan parhaan pelaajan palkinnon, Gouden Schoenin, vuonna 2004. Hänet valittiin myös kauden 2004–2005 parhaaksi ammattilaispelaajaksi. Vuosina 2004 ja 2006 hän oli voittamassa Anderlechtissa kotimaansa mestaruutta.
Kesäkuussa 2006 Kompany siirtyi Saksan Bundesliigassa pelaavaan Hamburger SV-joukkueeseen 5,1 miljoonan punnan siirtosummalla.
Manchester Cityssä hän voitti Englannin Valioliigan mestaruuden 2012, 2014, 2018 ja 2019, FA Cupin 2011 ja 2019, Liigacupin 2014, 2016, 2018 ja 2019 sekä Community Shieldin 2012 ja 2018. Hänet valittiin Valioliigan kauden pelaajaksi 2011–2012. Valioliigan tähdistökentälliseen hänet on valittu kausilla 2010–2011, 2011–2012 ja 2013–2014.
Maajoukkue
Kompany oli pitkään Belgian maajoukkueen vakionimiä. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2014 ja 2018, joista jälkimmäisissä Belgia saavutti pronssia, sekä Pekingin olympialaisissa 2008. Kaikkiaan hän on pelannut 89 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Ura valmentajana
Kompany aloitti valmentajauransa junioriseuransa Anderlechtin pelaajavalmentajana kaudella 2019-2020 luopuen kuitenkin roolista neljän pelatun pelin jälkeen keskittyäkseen pelaajarooliinsa. Lopetettuaan pelaajauransa kauden jälkeen, hän siirtyi Anderlechtin päävalmentajaksi seuraavalle kaudelle. Ensimmäisellä täydellä kaudella 2020-2021 Anderlecht sijoittui Kompanyn valmennuksessa Belgian liigassa neljänneksi ja seuraavalla kaudella 2021-2022 kolmanneksi.
Kesäkuussa 2022 Kompany siirtyi Englannin Mestaruussarjassa pelaavan Burnleyn päävalmentajaksi. Kompany luotsasi debyyttikaudellaan 2022/23 Mestaruussarjan voittoon. Joukkue keräsi yli 100 pistettä ja hävisi kauden aikana vain kolme ottelua. .
Santillana
Santillana voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Laskospoimulehti
Laskospoimulehti (Alchemilla plicata) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, poimulehtien (Alchemilla) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja yleisesti ottaen matalakasvuinen poimulehtilaji, jonka tuntomerkkejä ovat paksut, harmaanvihreät lehdet sekä lajityypillinen karvoitus kaikissa muissa kasvin osissa paitsi kukkaperissä.
Teatteri-ilmaisun ohjaaja
Teatteri-ilmaisun ohjaaja (AMK)  on kulttuurialan ammattikorkeakoulututkinnon tutkintonimike. Teatteri-ilmaisun ohjaajan koulutus on laajuudeltaan 240 opintopistettä. Tutkinto suoritetaan esittävän taiteen koulutusohjelmassa, ja opinnot kestävät 4 vuotta.
Laskospoimulehti
Laskospoimulehti kasvaa noin 20 cm korkeaksi ja sillä on vankka juurakko. Varsissa sekä lehtiruodeissa on ylöspäin suuntautuneita karvoja ja varret ovat karvaisia aina tyveltä ylös kukintoihin asti. Lehdet ovat pieniä, paksuja ja harmaanvihreitä tai sinivihreitä. Lehtisuonet ovat kellertäviä. Lehdissä on seitsemästä kymmeneen pyöreäkärkistä liuskaa ja jokaisen liuskan laidoilla on 9–11 melko suurta hammasta. Laskospoimulehden kukat ovat pieniä ja keltavihreitä. Kukinnot ja kukkapohjukset ovat karvaisia, mutta kukkaperät ovat täysin kaljuja. Laskospoimulehti kukkii kesä–heinäkuussa.
Teatteri-ilmaisun ohjaaja
Suomessa teatteri-ilmaisun ohjaajan koulutusta järjestetään kahdessa oppilaitoksessa: Turun ammattikorkeakoulussa sekä ruotsinkielisessä Yrkeshögskolan Noviassa Pietarsaaressa. Aiemmin teatteri-ilmaisun ohjaajaksi pystyi opiskelemaan myös Metropolia Ammattikorkeakoulussa.
Laskospoimulehti
Laskospoimulehti kasvaa muun muassa niityillä ja tienpientareilla sekä tuoreilla tai hieman kosteilla kasvupaikoilla. Suomessa laskospoimulehteä tavataan paikoitellen lähinnä Etelä-Suomessa, mutta havaintoja on tehty eteläistä Lappia myöten. Laskospoimulehti on luokiteltu Suomessa silmälläpidettäväksi (NT) kasvilajiksi.
Teatteri-ilmaisun ohjaaja
Teatteri-ilmaisun ohjaaja työskentelee yleensä alan opetus- ja suunnittelutehtävissä taiteen perusopetuksessa ja harrastajakentällä. Hän voi myös työskennellä esiintyjänä tai ohjaajana teatterissa. Teatteri-ilmaisun ohjaaja voi toimia myös sosiaali- ja terveydenhuoltoalalla.
Laskospoimulehti
Laskospoimulehdessä voi esiintyä ainakin seuraavia mikrosieniä: poimulehdenruoste (Trachyspora intrusa), mansikanhaituhärmä (Podosphaera aphanis), poimulehdenlaikkusieni (Ramularia haplospora) ja poimulehdenlehtihome (Peronospora alchemillae).
GP3 Britannian Grand Prix 2012
GP3 Britannian Grand Prix 2012 oli GP3-kauden 2012 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 7.–8. heinäkuuta Silverstonen moottoriradalla Englannissa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Britannian GP:n ohessa.
Charleyn täti
thumb|200px|[[Alfred Bryan (kuvittaja)|Alfred Bryan, karikatyyri W. S. Penleystä Charleyn tätinä.]] Charleyn täti (Charley's Aunt) on brittiläinen Brandon Thomasin kirjoittama farssi.
Charleyn täti oli Brandon Thomasin tilaustyönä englantilaiselle maalaiskoomikolle W. S. Penleylle tekemä näytelmä. Thomas kirjoitti ensimmäisen version kahdessa kuukaudessa ja luki sen Penleylle, jota nauratti niin että hän putosi tuolilta ja jäi avuttomana lattialle makaamaan. Mutta lontoolaisia teatterinjohtajia ei näytelmä ilahduttanut yhtä paljon, vaan kaikki palauttivat sen. Penley ja Thomas olivat kuitenkin varmoja, että teatteriväki oli väärässä ja että näytelmä oli todellinen kultakaivos. He hankkivat rahoittajia ja alkoivat esittää näytelmää maaseudulla. Charleyn täti sai kantaesityksensä helmikuussa 1892 Bury St. Edmundsissa Suffolkissa noin 150 km Lontoosta pohjoiseen. Näytelmä oli todellakin menestys.
Joulukuussa 1892 heidän onnistui saada näytelmä Lontooseen Royalty Theatreen, josta se siirtyi suurempaan Globe-teatteriin. Charleyn täti oli yleisömenestys, ja sitä esitettiin loppuunmyydyille katsomoille neljä vuotta. Lokakuussa 1893 se sai ensiesityksensä Yhdysvalloissa Standard Theatressa New Yorkissa, ja "tätinä" oli Etienne Giradot. Näytelmän pohjalta tehtiin ensimmäinen elokuva 1925, ja siinä oli pääosassa Charlie Chaplinin veli Sydney Chaplin. Sen jälkeen on tehty useita elokuvaversioita.
Näytelmä on käännetty lukemattomille kielille. Suomeksi se ilmestyi painettuna 1906 Yrjö Weilinin kustantamana.
Befun metroasema
thumb|Metroaseman sisäänkäynti Befun metroasema on Fukuokan kaupungin Jōnanin suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on seitsemäs asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähistöllä sijaitsevat muun muassa:
Istanbul-Atatürkin kansainvälinen lentoasema
Istanbul-Atatürkin kansainvälinen lentoasema on Istanbulin entinen päälentoasema. Sen matkustajaliikenne siirtyi uudelle Istanbulin lentoasemalle 6. huhtikuuta 2019. Ennen tätä tasavallan perustajan Kemal Atatürkin mukaan nimetty lentoasema oli yksi maan tärkeimmistä kansainvälisistä lentoasemista. Turkish Airlines käytti lentoasemaa solmukohtana. Myös rahtiliikenne siirtyi uudelle lentoasemalle 5. helmikuuta 2022.
Lentoasema sijaitsee Yeşilköyn kaupunginosassa, 24 kilometriä lounaaseen Istanbulin keskustasta. jonne lentoasemalta on suora metroyhteys (M1-linjan lounainen pääteasema: Atatürk Havalimani (airport).
Istanbulin kaupunkia palvelee myös toinen kansainvälinen lentoasema, Sabiha Gökçenin kansainvälinen lentoasema.