cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Edvard III
Edvard III (13. marraskuuta 1312 Windsorin linna – 21. kesäkuuta 1377 Richmond upon Thames) oli Englannin kuningas vuosina 1327–1377. Hän oli edellisen kuninkaan Edvard II:n poika ja yksi Englannin menestyksekkäimmistä keskiaikaisista hallitsijoista. Hänen pitkäaikainen pyrkimyksensä oli saada haltuunsa Ranskan valtaistuin. Edvardista tuli kuningas jo 14-vuotiaana isänsä murhan jälkeen ja hän hallitsi maata 50 vuotta. Hänen edeltäjistään vain Henrik III oli hallinnut yhtä kauan ja vei yli 400 vuotta Edvardin kuolemasta ennen kuin maan monarkki seuraavan kerran ylsi samaan määrään hallitusvuosia.
thumb|Edvard III. Lähde: Cassell's History of England – Century Edition (n. 1902)
Valtakauden alku
thumb|Edvard III:n sinetti (toinen versio, joka oli käytössä 1327–1340) Edvard III syntyi Windsorin linnassa ja tästä syystä hänestä on käytetty myös nimitystä Edvard Windsorilainen. Edvard kruunattiin 1. helmikuuta 1327 14-vuotiaana – hänen isänsä Edvard II oli syrjäytetty tammikuussa. Seuraavana vuonna 24. tammikuuta 1328 hän avioitui Hainaultin kreivin tyttären Filippa Hainaultilaisen kanssa. Parille syntyi kolmetoista lasta, joista viisi poikaa saavutti täysikäisyyden. Heidän vanhin poikansa ja Edvardin ilmeinen kruununperijä Edvard Musta prinssi syntyi vuonna 1330 ja oli maineikas sotilasjohtaja.
Samana vuonna kuin Edvard oli avioitunut, hänen setänsä, Ranskan kuningas Kaarle IV, oli kuollut ilman miesperillisiä. Myös Kaarlen veljet olivat kuolleet ilman miespuolisia jälkeläisiä. Kaarlen sisar Isabella oli Edvardin äiti, mitä kautta Edvard oli Filip IV:n miespuolisista jälkeläisistä vanhin elossa oleva (ja pikkuveljensä Juhana Elthamilaisen ohella ainoa) ja siten mahdollinen Ranskan kruununperijä.
Koska Edvard oli kuninkaaksi tullessaan vielä alaikäinen, valtaa pitivät hänen äitinsä Isabella ja tämän rakastaja Roger Mortimer. Vuonna 1330 17-vuotias Edvard otti hallinnon käsiinsä ja syrjäytti Mortimerin, joka teloitettiin. Hänen äitinsä Isabella siirrettiin syrjään vallasta ja julkisuudesta.
Edvard III aikakaudella sota Skotlantia vastaan jatkui, mutta ulkopolitiikassa painopiste vaihtui Skotlannista haluun anastaa Ranskan kruunu.
Edwin Barclay
Edwin James Barclay (5. tammikuuta 1882 – 6. marraskuuta 1955) oli liberialainen poliitikko. True Whig Party -puoluetta edustanut Barclay oli valtion 18. presidentti vuosina 1930–1944. Hänen virka-aikanaan Liberia oli Yhdysvaltojen liittolainen toisen maailmansodan aikaan. Barclayn vanhemmat olivat kotoisin Länsi-Intiasta.
Edvard III
Sota Skotlantia vastaan
Edvardin ensimmäinen sotilaallinen voitto oli Halidon Hillin taistelu vuonna 1333, jossa hän löi skotlantilaiset perusteellisesti maan kruununtavoittelijan Edvard Balliolin avustuksella. Edvardin hallintokauden viimeinen suuri taistelu Skotlantia vastaan oli Neville's Crossin taistelu 17. lokakuuta 1346, jossa Robert Brucen poika Skotlannin kuningas David II vangittiin.
Christophe Coin
pienoiskuva|Coin ja Les Violons du Roy, [[Montrealissa, vuonna 2016.]]
Edvard III
Satavuotinen sota
thumb|left|[[Filip VI ja Edvard III]] Ranskalaiset aateliset eivät hyväksyneet Edvardin vaatimuksia Ranskan kruunusta vedoten muun muassa saalilaiseen lakiin, jonka mukaan kuninkaallinen perimys ei voisi kulkea äidin suvun kautta (kuten Edvardilla Isabellan tai kuningatar Johanna II:n kautta). Ranskalaiset asettivat vuonna 1328 uudeksi kuninkaaksi Edvardin serkun Filip VI:n, joka oli Filip IV Kauniin veljen Kaarlen poika. Edvardin päätarkoituksena oli varmistaa oikeutensa maihinsa Akvitanian herttuana. Vaatimuksia Ranskan kruunuun käytettiin ennemminkin sodan poliittisena oikeutuksena, joka unohdettiin aina kun tilanne sitä edellytti.
Christophe Coin
Christophe Coin (s. 26. tammikuuta 1958 Caen) on ranskalainen kapellimestari ja sellisti. Hän voitti Pariisin konservatoriossa ensipalkinnon sellonsoitossa vuonna 1974. Tuolloin hän opiskeli André Navarran johdolla. Hän on myös opiskellut Nikolaus Harnoncourtin johdolla ja saanut Jordi Savallilta viola da gamba -opetusta. Hän on muusikkona tehnyt yhteistyötä Harnoncourtin, Savallin ja Christopher Hogwoodin kanssa.
Edvard III
Satavuotinen sota
Edvard oli valmis suuriinkin uhrauksiin voittaakseen sodan. Hän hankki siihen rahoituksen firenzeläisistä Bardin ja Peruzzin kauppahuoneista ja antoi näille pantiksi villakaupan monopolin. Lopulta Edvardin velka oli 1,5 miljoonaa floriinia, joka vastasi viittä tonnia kultaa. Velka jäi maksamatta ja kauppahuoneet tekivät konkurssin.
Christophe Coin
Vuonna 1984 Coin perusti johtamansa Mosaïques-kokoonpanon ja on ansioitunut erityisesti samannimisen kvartetin toiminnan myötä. Erityisesti kokoonpano on keskittynyt wieniläisklassikkojen ja Franz Schubertin musiikin esittämiseen. Coin opettaa Pariisin konservatoriossa barokkiselloa ja viola da gambaa.
Edvard III
Satavuotinen sota
Edvard teki heinäkuussa 1337 liiton Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan Ludvig IV:n kanssa, julisti sodan Filip VI:lle ja myöhemmin julisti itsensä Gentissä 26. tammikuuta 1340 Ranskan kuninkaaksi. Tämä välienselvittely tultiin myöhemmin tuntemaan nimellä satavuotinen sota, joka jatkui välillä kiihkeämmin, välillä rauhallisemmin vaihein aina 1450-luvulle asti. Sota ei alkanut Edvardin kannalta kovin hyvin, hän joutui lainaamaan suuria rahasummia rahoittaakseen liittonsa keisarin kanssa ja sai rahoittajansa konkurssin partaalle. Vuonna 1346 Edvard kuitenkin löi ranskalaiset Crécyn taistelussa, jossa hänen rinnallaan oli hänen 16-vuotias poikansa Musta prinssi. Englannin voitto miesylivoimaista Ranskaa vastaan perustui tehokkaaseen pitkäjousen käyttöön. Pitkällisten taisteluiden jälkeen sodan tämä vaihe päättyi englantilaisten voittoon, kun he onnistuivat valtaamaan Calaisin, josta tuli englantilaisten maihinnousupaikka Ranskaan.
thumb|Edvard III:n käyttöön ottama Englannin vaakuna Musta Prinssi johti Englannin voittoisaa armeijaa Poitiers'n taistelussa 1356. Satavuotisen sodan ensimmäinen vaihe päättyi vuonna 1360 Brétignyn rauhaan, jonka myötä Englannin vaikutusvalta Ranskassa saavutti huippunsa. Ranska joutui myös maksamaan kolmen miljoonan kruunun lunnaat vangitun kuninkaan Juhana II:n vapauttamisesta.
Englantilaisten voitot kuitattiin, voitot ja tappiot seurasivat puolin ja toisin, aiheuttaen sukupolvia jatkuneen sodankäynnin. Brittiläiset monarkit jatkoivat ”Ranskan kuninkaan” arvonimen vaatimuksiaan aina vuonna 1802 solmittuun Amiensin rauhaan asti. Edvard III otti vaakunaansa pieniä ranskalaisten kuninkaallisten ”Fleur-de-lis” -kukkia sinisellä pohjalla ja ne pysyivät osana Englannin vaakunaa, kunnes Yrjö III poisti ne.
Kotimaan tapahtumat ja yksityiselämä
thumb|left|Edvard III thumb|Edvard III ja [[Edvard Musta prinssi.]] Sillä aikaa kun kuningas ja hänen vanhin poikansa olivat ulkomailla, maan johdosta huolehti nuorempi prinssi, Lancasterin herttua Juhana Gentiläinen. Edvardin kaudella valtakunta vaurastui ja talous kehittyi eloisamman kaupan myötä, mutta myös musta surma vainosi ihmisten elämää.
Verotus oli kuninkaallisten tärkein tulolähde, joka aiheutti suoraan parlamentin (aatelisten ja virkamiesten kokous, joka tulee ranskan kielen sanasta parley ’puhua, keskustella’) vaikutusvallan kasvamisen. Edvard yritti pitää parlamentin vallan rajoitettuna ja kehitellä muita tapoja ansaita tuloja, mutta mikään näistä ei osoittautunut yhtä tehokkaaksi kuin parlamentaarinen verotus.
Edvardin jatkuvat sotaretket jättävät varjoonsa merkittävät saavutukset kotimaan politiikassa. Edvard pystyi saavuttamaan jotakin mihin kukaan muu keskiaikainen kuningas ei pystynyt: hän loi nationalismin. Vaikka se syntyi osittain Edvardin manipuloidessa yleistä mielipidettä satavuotisen sodan yhteydessä, Edvard piti aina yleisen mielipiteen ja parlamentin mielessä. Hän oli mestari yhdistämään maan ja sotavoimat yhteisen Englannin kruunun alle eikä kuten aiemmin oli tapana, vain maanomistajan alaisuuteen.
Maan virallinen kieli oli vielä Edvard III:n hallituskauden alussa ranska (normannien valloituksesta lähtien), mutta jo vuonna 1362 englannista tehtiin virallinen kieli muun muassa oikeussaleissa.
Edvard otti ensimmäisenä käyttöön Englannissa ranskalaisten aatelisten herttuan arvon. Hänen pojastaan tuli ensimmäinen herttua – Cornwallin herttua. Eräs merkittävimmistä herttuoista oli Henrik Grosmontilainen, Lancasterin herttua, joka oli Edvardin uskottu sotapäällikkö ja eräs tärkeimmistä avustajista Roger Mortimerin ja Edvardin äidin syrjäyttämisessä.
Vaikka Edvardin avioliitto oli epätavallisen onnellinen ja tuotti kolmetoista lasta Filippan kanssa, Edvard oli tunnettu naistenmies. Filippan kuoleman jälkeen vuonna 1369 Edvardin rakastajattaresta Alice Perrersistä tuli synonyymi korruptiolle.
Kohdattuaan menetyksiä Ranskassa, Edvard pyysi parlamenttia myöntämään hänelle lisää varoja viinin ja villan verotuksella, mutta ehdotuksesta ei pidetty uuden musta surma -aallon puhjettua 1374–1375. Vuoden 1376 "Hyvä parlamentti" kritisoi kuninkaan neuvonantajia mukaan lukien Alice Perrersin perhe ja neuvoi kuningasta hillitsemään intohimojaan mukauttaakseen menonsa.
Sukkanauharitarikunta
Edvard III tunnetaan myös sukkanauharitarikunnan perustajana. Vuonna 1348 Salisburyn kreivitär pudotti tanssiessaan sukkanauhansa. Kuningas poimi sen ylös, kiinnitti nauhan omaan reiteensä ja sanoi: Honi soit qui mal y pense ("hävetköön, ken siitä pahaa ajattelee"). Arvovaltainen ritarikunta syntyi ja motto on säilynyt näihin päiviin asti.
Kuolema ja perintö
Edvard kuoli halvaukseen vuonna 1377. Hänen sanotaan kärsineen Alice Perrersiltä saamastaan kupasta. Legenda kertoo myös Alicen olleen kuninkaan kuolinvuoteen äärellä tämän kuollessa ja ottaneen kuninkaan sormukset sormista Edvardin kuoltua. Edvard III haudattiin Westminster Abbeyyn. Hänen vanhin poikansa Musta Prinssi oli kuollut vuotta aiemmin, joten valtaan astui tämän poika Rikhard II.
Pojat ja ruusujen sota
thumb|300px|Edvard III:n jälkeläisten sukupuu Edvardilla oli suuri määrä jälkeläisiä, ja hänen viisi aikuiseksi varttunutta poikaansa ja näiden jälkeläiset kamppailivatkin keskenään Englannin kruunusta. Vallanperimyskiistoja kutsutaan ruusujen sodaksi Lancasterin ja Yorkin sukujen tunnusten mukaan.
Saroj Khan
Saroj Khan (oik. Nirmala Nagpal; 22. marraskuuta 1948 Bombay – 3. heinäkuuta 2020 Mumbai )oli intialainen koreografi, joka työskenteli hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän voitti kolme National Film Awards -palkintoa, kahdeksan Filmfare Awards -palkintoa ja American Choreography Awards -palkinnon.
Walid Tayeb
Walid Tayeb (, s. 24. maaliskuuta 1981) on tunisialainen entinen jalkapalloilija. Hän pelasi oikeana laitahyökkääjänä muun muassa Espérancessa ja JS Kairouanissa.
Seurajoukkueura
Tayeb aloitti jalkapalloilun EOG Kramin junioreissa, josta hänet nostettiin myöhemmin edustukseen. Tayeb pelasi pitkään kasvattaja seurassaan, kunnes heinäkuussa 2006 Espérance osti hänet riveihinsä 4 vuoden sopimuksella. Useimmiten harvemmin maaleja tekevä Tayeb on onnistunut kaudella 2008–2009 tekemään neljä maalia kauden aikana.
Elokuussa 2010 Tayeb siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella JS Kairouaniin.
Maajoukkueura
Tayeb on pelannut myös yhden maaottelun Tunisian paidassa, päästyään vaihdosta kentälle Alankomaita vastaan pelatussa ystävyysottelussa 11. helmikuuta 2009.
Run (Remixes)
Run (Remixes) on yhdysvaltalaisen alternative rock -yhtye Awolnationin ensimmäinen remix-albumi, joka koostuu vuoden 2015 Run-albumin kappaleista tehdyistä remixeistä. Albumin julkaisi Red Bull Records 9. syyskuuta 2016.
Lahtan-Pravoberežnajan linja
Lahtan-Pravoberežnajan linja on Pietarin metron neljäs linja. Linja avattiin 30. joulukuuta 1985.
Linjan pituus on 11,2 kilometriä ja siinä on kahdeksan asemaa.
Seututie 435
Seututie 435 on Savonlinnan Kallislahdesta Sulkavan kirkonkylän ohitse Sulkavan Siikakoskelle johtava seututie.
Lasivaskitsat
Lasivaskitsat (Ophisaurus) on vaskitsojen suku.
Kuvaus
Joidenkin muiden vaskitsojen tapaan myös lasivaskitsat muistuttavat erehdyttävästi käärmeitä, vaikka ne tosiasiassa ovat raajattomia liskoja. Nimensä lasivaskitsat ovat saaneet siitä, että niiden häntä katkeaa hyvin helposti. Tästä on hyötyä, kun jokin petoeläin ahdistelee lasivaskitsaa. Kiemurteleva häntä harhauttaa saalistajaa, ja lasivaskitsa pääsee pakoon.
Luokittelu
Lasivaskitsat ovat liskoja ja ovat läheistä sukua varaaneille ja gilaliskoille.
Seltopusikki (Pseudopus apodus) luokiteltiin ennen lasivaskitsoihin, mutta siirrettiin myöhemmin sukuun Pseudopus neljän sukupuuttoon kuolleen lajin kanssa. Se on yleinen Kaakkois-Euroopassa ja Länsi-Aasiassa. Seltopusikki viihtyy pehmeikköjen ja kasvillisuuden lomassa ja piileskelee mielellään kivien koloissa. Se saattaa kasvaa jopa 1,2 metriä pitkäksi.
Alessandro Schöpf
Alessandro Schöpf (s. 7. helmikuuta 1994 Umhausen) on itävaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Schalke 04:ää. Oikeajalkainen Schöpf on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
Schöpf siirtyi vuonna 2009 kotimaastaan Bayern Münchenin juniorijoukkueeseen. Hän ei pelannut seuran edustusjoukkueen paidassa yhdessäkään ottelussa. Seuran kakkosjoukkueessa Schöpf pelasi 63 ottelua tehden 22 maalia ja voittaen Regionalliga Bayernin kaudella 2013–2014. Heinäkuussa 2014 Schöpf siirtyi 2. Bundesliigan 1. FC Nürnbergiin. Hän pelasi seuran paidassa 51 ottelua tehden 11 maalia.
Tammikuussa 2016 Schöpf siirtyi Bundesliigan Schalke 04:ään. Hän teki pääsarjadebyyttinsä samassa kuussa SV Darmstadtia vastaan. Avausmaali syntyi seuraavassa ottelussa VfL Wolfsburgia vastaan. Kauden 2020–2021 loppuun mennessä hän on pelannut seurassa 112 bundesliigaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Hän on tehnyt yhden maalin sekä Mestarien liigassa, jossa on pelannut neljä ottelua, että Eurooppa-liigassa, jossa on pelannut 12 kertaa.
Survivor (täsmennyssivu)
Survivor voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Alessandro Schöpf
Saavutukset
Seurajoukkuetasolla
Live and Dangerous
Live and Dangerous on Thin Lizzyn livealbumi vuodelta 1978. Albumi menestyi erittäin hyvin Britanniassa nousten platinalevymyyntiin, ja se on noussut yhdeksi rockhistorian arvostetuimmista livealbumeista. Albumi on nauhoitettu vuoden 1977 kiertueella Lontoossa ja Torontossa.
DVD nimeltä Live and Dangerous julkaistiin vuonna 2007. Se sisältää materiaalia samalta kiertueelta sekä myös myöhemmistä konserteista. Vuoden 1977 kiertueelta oleva materiaali julkaistiin albumin vuoden 2011 remasteroidun version bonuksena DVD:nä. Vuonna 2009 julkaistiin Still Dangerous -niminen livealbumi, joka sisältää kappaleita vuoden 1977 konsertista Philadelphiasta.
Remasteroidun version (2011) bonus-kappaleet ja DVD
<OL START=18> <LI>"Opium Trail" <LI>"Bad Reputation" </OL>
DVD
Mezzano
Mezzano on kunta Trenton maakunnassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella Italiassa. Kunnan pinta-ala on 48 neliökilometriä ja asukkaita siellä on 1 643 (2007). Väestötiheys on 34 as./km². Mezzanon pormestari on Ferdinando Orler.
Mezzanon suojeluspyhimys on Madonna del Carmine. Kunnan asukkaita kutsutaan italiaksi nimellä mezzanesi.
Väkiluvun kehitys
Mezzanon väkiluvun kehitys vuodesta 1921 vuoteen 2007:
Lulu (kappale)
Lulu on Jukka Alihangan säveltämä ja Alpo Jaakolan kirjoittaman runon pohjalta sanoittama kappale, jonka Tuula Amberla levytti vuonna 1984. Kappale oli Tuula Amberlan läpimurtokappale, ja se julkaistiin singlenä ja hänen esikoisalbumillaan Lulu.
Tausta
Jukka Alihangan mukaan kesti kauan ennen kuin kukaan huoli kappaletta laulettavaksi. Hän tarjosi sitä monelle laulajalle, mutta heidän mielestään sitä ei voinut laulaa. Ajan muihin iskelmäkappaleisiin verrattuna kappale oli outo, viettelevä ja vaarallinen. Lopulta Tuula Amberla, johon Alihanka oli Turussa tutustunut, päätti levyttää laulun. Alihanka ymmärsi kappaleen potentiaalin soitettuaan sen musiikkivaikuttaja Rauno Lepistölle, joka piti kappaleesta.
Äänitys
”Lulu” levytettiin Rauno Lepistön Turkuun rakennuttamassa Studio 55:ssä kesällä 1984, Alihangan mukaan kiireesti Esko Rahkosen ruokatunnin aikana. Kappaleen sovitti Ilpo Murtojärvi ja äänittivät Veijo Mäki ja Erik Gylphe. Äänitteellä soittavat albumin takakannen mukaan seuraavat muusikot:
Julkaisu ja menestys
Selecta julkaisi tyyliltään jatsahtavan ”Lulun” singlenä (koodinimeltään Selecta SES 030), jonka B-puolella oli kappale ”Viinimalja”. Kappale julkaistiin Amberlan esikoisalbumilla Lulu, jonka Alihanka ja Murtojärvi tuottivat. Kappale on albumin avauskappale. Albumia on myyty yli 52 000 kappaletta.
Kappaleesta tuli Amberlan läpimurtohitti. Alihanka on sanonut olevansa ”aika tyytyväinen” kappaleeseen. Sen ansiosta hänen oli helpompi tehdä kappaleita, joita julkaistiin. Hän on myös sanonut, että hän tajusi tehneensä jotain kestävää, kun Aku Ankka lauloi eräässä sarjakuvassa kylpyammeessa Hän rokkia rakastaa. Hän oli yllättynyt kappaleen menestyksestä rajun tekstin ja kappaleen erikoisuuden takia.
Myöhemmin ”Lulu” on julkaistu Amberlan kokoelmalevyillä ja eri artistien kappaleista koostuvilla kokoelmilla. Kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Tenavatähden Kristiina Kovanen, Kaija Santakangas ja instrumentaalina Jazz Society Big Band. Kappaleen nuotit ja sanat on julkaistu Musiikki-Fazerin Suuri toivelaulukirja -kirjasarjan kuudennessa osassa ja kirjassa Suuri pop-toivelaulukirja.
Vuonna 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70 suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. Tuula Amberlan alkuperäislevytys ylsi kyselyn kokonaistuloksissa jaetulle sijalle 76.
Sanat
Alihangan kirjoittamat kappaleen sanoitukset perustuvat Alpo Jaakolan runoon ”Myrkkylaulu”, jossa mainittiin naisen ”kolmesta mielestä”. Alihanka on todennut fraasista: ”Se on klassinen vertaus naisesta, joka oli minulle tuttu jo ennestään. Nyttemmin voisin sanoa, että vieläkin enemmän niitä mieliä on.” Tuula Amberlan mukaan kappaleen sanat ovat monimerkitykselliset, ja ne toimivat eri tavoin eri-ikäisiin ihmisiin.
Kahdessa säkeistössä ensimmäinen ja toinen säe toistetaan: Lululla oli kolme mieltä / Lululla oli kolme mieltä / ja yksi niistä valtasi hänet iltaisin ja Normiriemu valtasi heidät / normiriemu valtasi heidät / kahvihuoneen kalpeat sairaanhoitajat.
Kappaleen usein vääriin kuultuihin sanoihin kuuluu muun muassa Hän rottia rakastaa ja öisiä katuja (oik. rockia), Hän illalla kohtasi lapiomiehet (oik. rappiomiehet) ja Lululla oli kolme miestä (oik. mieltä).
Tavaratalon tuulispää
Tavaratalon tuulispää on A. Edward Sutherlandin ohjaama, vuonna 1929 valmistunut yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva. Elokuvan käsikirjoitti Ethel Doherty George Abbottin näytelmän pohjalta. Elokuvan pääosissa ovat Clara Bow, Jean Arthur ja James Hall. Sivuosissa ovat muiden muassa Edna May Oliver ja Hyman Meyer. Myöhemmin tunnettu, vasta uraansa aloittelemassa Jean Harlow näyttelee pikkuosaa Hazelina.
Juoni
Elokuva kertoo sisaruksista, Maymesta (Bow) ja Janiesta (Arthur), jotka ovat myyjättärinä Ginsbergin (Meyer) tavaratalossa. Mayme on rakastunut kauppavirkailija Billiin (Hall), mutta Janie yrittää varastaa Billin Maymelta. Hazel, toinen myyjätär, on Jean Harlowin ensimmäinen tärkeä rooli.
Äidin ja isän autokoulu
Äidin ja isän autokoulu on 3. helmikuuta Nelonen-kanavalla alkanut viihdeohjelma, jossa isät ja äidit yrittää opettaa omia lapsiaan ajamaan. Ohjelman jokaisessa jaksossa seurataan kolmea paria ja lopuksi kokelaisia kohtaa inssiajo Jorkka Terkon valvonnassa ja kertojana toimii Wanda Dubiel.
Fred Roberts
Frederick (Fred) Clark Roberts (s. 14. elokuuta 1960 Provo ) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija.
Ura
Roberts pelasi yliopistokoripalloa Brigham Youngin yliopistossa vuosina 1978–1982, josta hän osallistui NBA:n varaustilaisuuteen vuonna 1982. Milwaukee Bucks varasi hänet tilaisuuden 27:ntena pelaajana, mutta marraskuussa 1982 hänen pelioikeutensa myytiin New Jersey Netsille. Kauden 1982–1983 Roberts pelasi lopulta italialaisessa Fortitudo Bolognassa 19,1 pisteen ja 8,6 levypallon keskiarvoilla.
Kesäkuussa 1983 Nets kauppasi Robertsin pelioikeudet San Antonio Spursille, jossa hän pelasi kauden 1983–1984. Seuraavalla kaudella hän pelasi joukkueessa 22 ottelua, jonka jälkeen hänet kaupattiin joulukuussa Utah Jazzille. Roberts edusti seuraa puolitoista kautta ja syyskuussa 1986 hänet myytiin Boston Celticsille. Hän pelasi joukkueessa kaksi kautta, jonka jälkeen Miami Heat varasi hänet laajentumisvaraustilaisuudessa vuonna 1988. Heat ei pitänyt Robertsin pelioikeutta, vaan myi hänet edelleen Milwaukee Bucksille. Hän pelasi Bucksissa vuodet 1988–1993.
Tämän jälkeen Roberts siirtyi kaudeksi Eurooppaan FC Barcelonaan, jonka paidassa hän voitti Copa del Reyn. Kauden 1994–1995 alussa Roberts ei edustanut mitään seuraa, mutta teki helmikuussa 1995 päiväkohtaisen sopimuksen Cleveland Cavaliersin kanssa. Sopimusta jatkettiin lopulta loppukauden ajaksi. Kauden 1995–1996 Roberts edusti Los Angeles Lakersia. Lokakuussa 1996 hän siirtyi Dallas Mavericksiin, jossa hänen sopimuksensa raukesi helmikuussa 1997.
Isak Kaitera
Isak (Iikka) Kaitera (20. helmikuuta 1885 Liminka – 26. huhtikuuta 1941) oli suomalainen Oulussa asunut liikemies joka toimi aktiivisesti suojeluskunnissa ja Lapuan liikkeen piirissä.
Kaiteran vanhemmat olivat maanviljelijä Iikka Kaitera ja Maria Sofia Snellman. Hän kävi 4 luokkaa yhteiskoulua ja Raahen Porvari- ja Kauppakoulun 1905–1909. Kaitera oleskeli sitten Berliinissä 1910–1912. Palattuaan Suomeen hän toimi Oulun Elanto Oy:n toimitusjohtajana 1912 ja Oulun läänin keskinäisen paloapuyhdistyksen ja eläinvakuutusyhdistyksen toimitusjohtajana 1913.
Kaitera oli mukana perustamassa Oulun suojeluskuntaa lokakuussa 1917 ja Suomen sisällissodan aikana hän oli Oulun ja Pohjolan piirin edustajana valkoisten ylipäällikkö C. G. E. Mannerheimin neuvottelukunnassa. Kaitera toimi sittemmin Oulun suojeluskunnan piiripäällikkönä ja oli Suojeluskuntain Kauppa Oy:n, Suojeluskuntain Ase- ja Konepaja Oy:n sekä Suojeluskuntain Kustannus Oy:n hallitusten jäsen yhtiöiden perustamisesta lähtien.
Iikka Kaitera oli naimisissa vuodesta 1917 Aura Alina Hurmerinnan kanssa.
Guy Hendrix Dyas
Guy Hendrix Dyas on brittiläinen elokuvien tuotantosuunnittelija. Opiskeltuaan Lontoo Royal College of Art -taideopistolla ja työskenneltyään Sonyn teollisena muotoilijana Tokiossa, Dyas muutti San Franciscoon työskennelläkseen Industrial Light & Magicille. Vuonna 2002 hän valmistui tuotantosuunnittelijaksi ja hänen ensimmäinen työnsä oli Bryan Singerin elokuvassa X-Men 2, jota seurasi Terry Gilliamin Grimmin veljekset. Osa Dyasin töistä voi löytää Lontoon designmuseosta sekä Tokion Wakitan taidemuseosta.
Alan Rees
Alan Rees (s. 12. tammikuuta 1938 Langstone, Monmoutshire) on entinen brittiläinen Formula 1 -kuljettaja.
Ura
Hän osallistui kolmeen F1-osakilpailuun kausina 1966–1967. Hän oli parhaimmillaan 7. Saksan GP:ssä 1967. Hän ajoi kilpailussa F2-luokan autolla.
Kilpauransa jälkeen Rees liittyi March-tallin osaomistajaksi. Myöhemmin hänestä tuli Shadow-tallin tallipäällikkö ja sen jälkeen Arrowsin osaomistaja.
Hollow Fields
Hollow Fields on Madeleine Roscan luoma kolmiosainen mangasarja.
Juoni
Sarjan päähenkilö on 9-vuotias tuiki tavallinen tyttö Lucy Snow. Hän kirjautuu vahingossa tavallisen ala-asteen sijaan hullujen tiedemiesten jälkikasvulle tarkoitettuun peruskouluun, Hollow Fieldsiin. Koulussa on karmivia oppiaineita, esimerkiksi haudanryöstämistä ja tappajarobottien rakentamista. Jokaisen kouluviikon päätteeksi huonoimmat arvosanat saanut oppilas joutuu tuulimyllyssä pidettävään jälki-istuntoon, josta kukaan ei ole palannut. Lucy päättää selvittää tuulimyllyn arvoituksen ja pelastaa muut lapset. Se ei kuitenkaan ole helppo tehtävä, sillä insinöörit tuntuvat seuraavan Lucya koko ajan.
Opiskelijat
Lucy Snow on sarjan päähenkilö. Hän on 9-vuotias tyttö, joka erehdyksessä kirjoittautuu väärään kouluun. Hän kilpailee Summer Polanskin kanssa.
Claude McGinty on 10-vuotias oppilas. Hän yrittää paeta Hollow Fieldsistä kahden ystävänsä kanssa. Kun Lucy ensimmäinen kerran tapaa Clauden, hän on kylmä Lucylle.
Summer Polanski on älykkäin opiskelija Hollow Fieldsissä. Hän on hyvin kaunis ja koulun suosittu tyttö. Hän halveksii Claudea, koska Claude on älykkäämpi.
Carmen on Summerin paras ystävä, tai ainakin Carmen haluaisi asian olevan niin. Summer käyttää Carmenia likaisten töidensä tekijänä ja työmäärä tuplaantuu, kun Summerin toinen lakeija Francine lähetettiin tuulimyllyyn ensimmäisen osan lopussa.
Simon Belljoy on Lucyn ensimmäinen ystävä. Hän on ensimmäinen henkilö, jonka Lucy näkee otettavan tuulimyllyyn. Simon onnistuu pakenemaan kaksi kuukautta myöhemmin ja kertoo Lucylle jotakin, mutta jää pian sen jälkeen kiinni. Hänellä on valtava viitta ja hän leijuu ympäriinsä.
Insinöörit
Neiti Eleanor Weaver on koulutuskeskuksen päällikkö, jonka hän on rakentanut enimmäkseen itse. Hän on erittäin kylmä ja julma oppilaita kohtaan. On ilmennyt, että kaikki insinöörit olivat 80 vuotta sitten ihmisiä.
Neiti Emily Notch on koulun kotiapulainen. Hän oli se, joka antoi Lucyn tulla Hollow Fieldsiin. Hän on iloinen ja kiireinen, mutta on melko synkkä ja julma, kun hän kurittaa lapsia.
Neiti Ricketts on nuorin ja kiltein opettaja, josta oppilaat pitävät. Hän on myös koulun terveydenhoitaja ja hänen toimialueensa on sairaalan siipi.
Herra Archibald Croach on yksi opettajista. Hän on tiukka, äkkipikainen ja pelottaa lapsia. Neiti Weaver on työskennellyt hänen isälleen. Hän inhoaa lapsia ja ei halua olla yhteydessä muihin ihmisiin.
Stinch on koulun isäntä. Hän tekee mitä vain saadakseen kiinni opiskelijat, jotka tekevät jotain väärin ja vie heidät säilöön. Hänen todellinen sukupuolensa, ikänsä ja rotunsa on kaikille tuntematon.
John C. Lilly
thumb John Cunningham Lilly  (6. tammikuuta 1915 St. Paul, Massachusetts – 30. syyskuuta 2001 Los Angeles ) oli yhdysvaltalainen lääkäri, neurotieteilijä, psykoanalyytikko, psykonautti, filosofi, kirjailija sekä keksijä. Hän tutki tietoisuutta aistideprivaatiotankkien ja psykedeelisten huumeiden avulla sekä delfiinien kommunikaatiota tutkimalla, joskus yhdistellen näitä osa-alueita.
Hollow Fields
Muut
Lucy löytää Tohtori Atticus Normandy Bleakin kirjastosta.
Dino -pehmolelu on Lucylla aina mukanaan.
John C. Lilly
Lilly loi tutkimuksensa yhteydessä aistideprivaatiotankin. Hän täytti tankin suolavedellä, jossa kelluen ihmisen kaikki aistihavainnot jäävät pois. Tällainen aistieristys aiheuttaa hallusinaatioita. Myöhemmin Lilly oli mukana luomassa SETI:ä (Search for Extraterrestrial Intelligence). Järjestön ideana on koettaa löytää todisteita maan ulkopuolisista älykkäistä olennoista.
Elokuvat Muutostiloja (Altered states, 1980) ja Day of the Dolphin (1973) saivat innoituksensa Lillyn tekemästä tutkimustyöstä. Lisäksi animesarjassa Serial Experiments Lain käsitellään välillä Lillyn tutkimusta.
Frunzen–Primorjen linja
Frunzen–Primorjen linja on Pietarin metron viides linja. Linja avattiin 20. joulukuuta 2008.
Linjan pituus on 26,24 kilometriä ja siinä on viisitoista asemaa.
Aerosteon
Aerosteon oli teropodeihin kuulunut dinosaurussuku. Sukuun kuului yksi laji (A. riocoloradensis). Se eli 85 miljoonaa vuotta sitten liitukaudella.
Aerosteon tarkoittaa "ilmaluuta". Nimi tulee Aerosteonin ilmatäytteisistä paikoista sen luissa.
Fossiilit
Aerosteonin fossiileita on löydetty Argentiinasta, Anacleton muodostelmasta. Aerosteonista on löydetty sekalaisia fossiileita, muun muassa osittainen kallo, selkä-ja kaulaluita ja lonkkaluu.
Ulkonäkö ja koko
Aerosteon kasvoi yhdeksän metriä pitkäksi.
Aerosteonin ehkä mielenkiintoisin ominaisuus on että sillä oli linnunkaltainen hengityselimistö. Aerosteonin hengityselimistö edusti varhaisessa vaiheessa lintujen hengityselimistöä.
Dostojevskajan metroasema
Dostojevskajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
M/T Kiisla
M/T Kiisla on Navidom Oy:n omistaman SSC Kiisla Oy:n omistama öljytankkeri. Aluksen jääluokitus on 1 A Super.
Palvelus
Aluksen ei tarvitse käyttää luotsia liikkuessaan Porvooseen Sköldvikin satamaan ilman lastia, jos aluksen päälliköillä on linjaluotsinkirjat kyseiselle väylälle.
Finaglen laki
Finaglen laki (tunnetaan myös Finaglen lisäyksenä Murphyn lakiin) voidaan summata:
Nimitystä "Finaglen laki" käytti ensi kerran John W. Campbell, Jr., Astounding Science Fiction (myöh. Analog) -lehden päätoimittaja. Hän käytti sitä yleisesti pääkirjoituksissaan 1940-luvulta 1960-luvulle, mutta nimitys ei koskaan yleistynyt samaan tapaan kuin Murphyn laki.
Myöhemmin nimitystä "Finaglen laki" teki tunnetuksi tieteiskirjailija Larry Niven sarjassaan Tunnettu Avaruus.
Nina von Stauffenberg
”Nina” Schenk Gräfin von Stauffenberg (27. elokuuta 1913 Kowno, Venäjä – 2. huhtikuuta 2006 Kirchlauter, Saksa) oli operaatio Valkyrien suunnitelleen ja sen päätoteuttajana toimineen eversti Claus von Stauffenbergin vaimo.
Elämä
Nina von Stauffenberg oli alun perin nimeltään Magdalena Elisabeth Vera Lydia Herta von Lerchenfeld. Hän tapasi tulevan miehensä Claus von Stauffenbergin vuonna 1930. He menivät naimisiin 26. syyskuuta 1933 Bambergissa. Heillä oli kaikkiaan viisi lasta, josta nuorin syntyi vasta Claus von Stauffenbergin kuoltua.
Stauffenberg muutti lastensa kanssa sodan jälkeen Etelä-Saksaan Baden-Württembergin Lautlingeniin, jossa rikkaan Stauffenbergin suvun huvila sijaitsi. Viidestä lapsesta kolme on edelleen elossa, ja he asuvat Saksassa. Nina von Stauffenberg oli kuollessaan 92-vuotias. Hänet haudattiin kuusi päivää myöhemmin.
Operaatio Valkyrie
Nina von Stauffenberg tiesi miehensä suunnittelevan Adolf Hitlerin salamurhaa. Salaliiton epäonnistuttua Hitler teloitutti 21. heinäkuuta 1944 kaikki salaliittoon osallistuneet, myös Claus von Stauffenbergin. Salaliiton selvittyä Gestapo vangitsi Nina von Stauffenbergin ja erotti tämän lapsistaan yli vuodeksi. Lapset joutuivat lastenkotiin ja uudelleen koulutettaviksi. Stauffenberg synnytti nuorimman lapsensa Konstanzen vankeudessa ollessaan. Toisen maailmansodan jälkeen hän sai lapsensa takaisin.
Meždunarodnajan metroasema
Meždunarodnajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Pyhän Markuksen kirkko (Royal Tunbridge Wells)
Pyhän Markuksen kirkko on kyläkirkko Royal Tunbridge Wellsissä Englannin kirkon Rochesterin hiippakunnassa. Kirkko on Grade II* suojelukohde vuodesta 1974 alkaen.
Uusgoottilaista tyyliä edustava kirkko vihittiin käyttöön 21. elokuuta 1866, alle kaksi vuotta peruskiven muuraamisen jälkeen. Rakennusmateriaali on paikallista hiekkakiveä ja sisäseinät tiiltä.
Yalın
Yalın (oikea nimi Hüseyin Yalın) on turkkilainen poplaulaja. Hän saavutti menestystä laululla "Zalim".
Yksityiselämä
Hüseyin Yalın syntyi 30. maaliskuuta 1980 Istanbulissa, Turkissa. Hän sävelsi ensimmäisen laulun lukiovuosinaan ja kaivautui syvemmälle musiikkiin, kun opiskeli yliopistossa taloustieteitä. Tuolloin hän levytti ensimmäisen demo-CD:n. Yalınista tuli Turkin suosituimpia laulajia.
RWD-21
250 px|right RWD-16, RWD-16bis ja RWD-21 olivat 1930-luvun puolalaisia yleisilmailulentokoneita, joita tuotti RWD. Suurin ero koneiden välillä oli RWD-21:n voimakkaampi moottori.
RWD-21-mallissa oli 91-hevosvoimainen moottori. Koneen prototyyppi lensi helmikuussa 1939. Kuusi konetta ehdittiin valmistaa ennen Saksan hyökkäystä Puolaan.
Jazzikuningatar
Jazzikuningatar on vuonna 1929 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka ohjasi William A. Seiter. Käsikirjoituksesta vastasivat Paul Perez ja Carey Wilson. Pääosia näyttelevät Colleen Moore, Neil Hamilton ja Bodil Rosing.
Jazzikuningatar on mustavalkoinen ja on 84 minuutin mittainen. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa mykkäversiona 28. helmikuuta vuonna 1929 ja ääniversiona 12. maaliskuuta 1929. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 10. huhtikuuta vuonna 1930. Tuotantoyhtiönä oli First National Pictures.
Kuningatarneidonkieli
Kuningatarneidonkieli (Echium wildpretii) on pituudeltaan kolmimetrinen, karvainen neidonkielten sukuun kuuluva kasvi, jolle ovat ominaisia hyvin runsaslukuiset kukinnot.
Kuningatarneidonkielen kukat houkuttelevat erittäin voimakkaasti mehiläisiä.
thumb|none|200px|Kuningatarneidonkielen kukintoja.
Levinneisyys
Kuningatarneidonkieli kasvaa kotoperäisenä pääasiassa Kanariansaarilla, erityisesti Teneriffalla.
Meždunarodnajan metroasema (Pietarin metro)
Meždunarodnaja on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 28. joulukuuta 2012.
Herero
Herero tarkoittaa seuraavia:
Nasir Jalil
Nasir Jalil (1955 – 8. kesäkuuta 2011) oli singaporelainen jalkapalloilija, joka edusti Singaporen jalkapallomaajoukkuetta kansainvälisissä otteluissa 1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa.
Jalil kuoli 56 vuoden iässä kesäkuussa 2011 aivokasvaimeen, joka havaittiin hänellä ensi kerran vuonna 2003.
Hänen veljensä Nasaruddin Jalil on myös edustanut Singaporea kansainvälisellä tasolla.
What’s Happening
What’s Happening tarkoittaa seuraavia asioita:
Back From Earth
Back From Earth on yhdysvaltalaisen alternative rock -yhtye Awolnationin ensimmäinen extended play -albumi ja julkaisu Red Bull Records -levy-yhtiöllä. Albumi julkaistiin 18. maaliskuuta 2010, se sisältää hittisinglen Sail ja Innerpartysystemin remixin kappaleelle Burn It Down.
Steve Jackson (brittiläinen pelisuunnittelija)
Steve Jackson (s. 20. toukokuuta 1951) on brittiläinen pelisuunnittelija, kirjoittaja ja peliarvostelija.
Jackson aloitti uransa pelien parissa vuonna 1974 itsenäisenä toimittajana Games & Puzzles -lehdelle. Vuoden 1975 alulla Jackson oli mukana perustamassa Games Workshop -yhtiötä koulutovereidensa John Peaken ja Ian Livingstonen kanssa. He alkoivat julkaista Owl Weasel -nimistä kuukausittaista jäsenlehteä, jota kirjoitti pääasiassa Jackson. Vuonna 1980 Jackson ja Livingstone tapasivat Games Day -kokouksessa Penguin Booksin toimittaja Geraldine Cooken, jonka he suostuttelivat harkitsemaan roolipeliharrastuksesta kertovan kirjan julkaisemista. Sen oli alun perin tarkoitus olla opas, mutta idea interaktiivisesta pelikirjasta tuntui heistä paremmalta.
Kirjan menestyksen jälkeen Jackson suunnitteli ensimmäisen puhelimella pelattavan pelin, joka sai nimekseen F.I.S.T..
Hänet sekoitetaan usein Steve Jacksoniin, yhdysvaltalaiseen roolipelien suunnittelijaan.
Lamu (Oulu)
Lamu eli Lamula tai Lamunkylä on kylämainen alue Vesalan kaupunginosassa Ylikiimingissä Oulussa. Se sijaitsee Lamunkankaalla aivan entisen Kiimingin kunnanrajan tuntumassa Ouluntien (seututie 833) varressa kunnan läntisimmässä osassa, noin 14 kilometriä Ylikiimingin taajamasta länteen. Kylän voidaan katsoa sijaitsevan osaksi molempien kuntien puolella, ja Kiimingin puoleinen seututeiden St 833 ja St 848 liittymän lähellä sijaitseva Lamunkankaan alue on kehittymässä omakotitaloalueeksi. Matka Ouluun tai Kiiminkiin kestää noin 15 minuuttia.
Kaasuvaunu
thumb|300px|Kaasuvaunu [[Chełmnon tuhoamisleirillä]]
Kaasuvaunu oli natsi-Saksassa ja Neuvostoliitossa kehitetty väline ihmisten tuhoamiseen. Natsit ottivat kaasuvaunut käyttöön, koska ampuminen oli massateloituksista vastanneille Einsatzgruppien jäsenille psykologisesti liian kuormittavaa ja lisäksi hidasta. Kaasuvaunun ilmatiiviiseen takaosaan johdettiin moottorin käydessä syntyneet pakokaasut, minkä seurauksena uhrit kuolivat häkämyrkytykseen ja tukehtumiseen. Kaasuvaunut olivat kaasukammioiden edeltäjiä.
Varmuudesta
Varmuudesta on filosofi Ludwig Wittgensteinin postuumisti julkaistu teos. Teos on koottu Wittgensteinin muistikirjoihinsa kirjoittamista huomautuksista, jotka hän kirjoitti viimeisen puolentoista elinvuotensa aikana, vuoden 1949 syksystä kuolemaansa, huhtikuuhun 1951 saakka. Teoksen viimeiset huomautukset on päivätty vain kahta päivää ennen Wittgensteinin kuolemaa. Elizabeth Anscombe ja Georg Henrik von Wright, kaksi Wittgensteinin kolmesta jäämistönhaltijasta, kokosivat teoksen eri muistikirjoista, ja teos julkaistiin vuonna 1969.
Muistikirjat, joista teos on koottu, ovat von Wrightin luokituksen mukaan MS 172 (teoksen pykälät 1–65), MS 174 (§ 66–192), MS 175 (§ 193–425), MS 176 (§ 426–523) ja MS 177 (§ 638–676). Wittgenstein käsitteli vastaavia teemoja myös muissa muistikirjoissa, joita ei kuitenkaan sisällytetty teokseen. Vastaavasti kaikkea edellä mainittujen muistikirjojen sisältöä ei ole julkaistu tässä teoksessa, vaan muun muassa teoksissa Huomautuksia väreistä ja Yleisiä huomautuksia.
Eräät tutkijat ovat pitäneet Varmuudesta-teosta Wittgensteinin kolmantena pääteoksena Tractatus Logico-Philosophicuksen ja Filosofisten tutkimusten ohella. Eräänä syynä tähän on se, että teos on temaattiselta yhtenäisyydeltään lähes ainutlaatuinen Wittgensteinin tuotannossa.
Varmuudesta-teoksen aiheena ovat tietoteorian alaan kuuluvat seikat, etenkin tiedon ja varmuuden käsitteet. Teoksen taustalla ovat George Edward Mooren teokset Terveen järjen puolustus ja Ulkomaailman olemassaolon todistus sekä Wittgensteinin käymät keskustelut Norman Malcolmin kanssa.
Koripallo kesäolympialaisissa 2000 – naisten turnaus
Naisten koripalloturnaus kesäolympialaisissa 2000 alkoi 16. syyskuuta 2000 ja päättyi 29. syyskuuta 2000.
Novotšerkasskajan metroasema
Novotšerkasskaja on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1985.
Luettelo Counter-Strike-turnauksista
Luettelo Counter-Strike-videopelin ammattilaistason turnauksista. Luettelo ei ole täydellinen.
Turnauksia isoimmilla rahamäärillä
Luettelossa olevat turnaukset ovat lajiteltuna palkintorahojen määrän mukaan.
Ampezzon Dolomiitit
thumb|250px|right|[[Lago del Sorapiss]]
Ampezzon Dolomiitit on Itäisiin Dolomiitteihin kuuluva vuoristoalue koillis-Italiassa. Alueen vuoret sijaitsevat Bellunon maakunnassa, ja Cortina d'Ampezzon lomailu- ja talviurheilukeskus sijaitsee kutakuinkin keskellä Ampezzon Dolomiitteja. Korkein Ampezzon Dolomiitteihin kuuluva huippu on Monte Antelao (3 263 metriä).
Alueelle perustettiin 11 000 -hehtaarinen Ampezzon Dolomiittien luonnonpuisto vuonna 1990. Luonnonpuisto levittäytyy Cortina d'Ampezzon pohjoispuolella ja lomittuu Fanes-Senes-Braiesin luonnonpuiston kanssa muodostaen 37 000 hehtaaria laajan luonnonpuistoalueen.
Cadini di Misurina
Ramo di Misurina: Ramo della Neve: Ramo di San Lucano: Ramo di Croda Liscia: Ramo del Nevaio: Ramo del Diavolo: Ramo dei Tocci: Ramo del Rimbianco: Ramo di Campoduro:
Croda Rossa d'Ampezzo
Croda Rossa d'Ampezzon ryhmästä ainoastaan Croda Rossan alaryhmä kuuluu Ampezzon Dolomiitteihin. Pohjoisosa lukeutuu Dolomiti di Braiesin vuoristoon.
Sénnesin alaryhmä: Signoren alaryhmä: Croda Rossan alaryhmä:
Aaltopuisto
250px|pienoiskuva|Aaltopuisto Aaltopuisto, aiemmalta nimeltään Neekerikylä , on asuinalue Vaasassa. Alvar Aalto suunnitteli vuonna 1946 alueen 30 hehtaarin ja 3 000 asukkaan lähiöksi, mutta suunnitelmasta toteutui vain osa, ja asuinalue sai alkuperäisen nimensä ­rakennusten tummasta värityksestä. Alvar Aallon suunnittelemat rivitalot osoitteessa Neekerikylä 1–5 ovat Alvar Aalto -museon rakennusperintöosaston suojelurekisterissä.
Neekerikylän nimeä on pidetty loukkaavana eivätkä kaikki alueen asukkaat ole pitäneet nimestä. Kadun nimi muutettiin virallisesti vuonna 2013. Muutosta kannattivat suurin osa alueen asukkaista kuten myös vähemmistöoikeusasiamies.
Luettelo pikkuplaneetoista: 337001–338000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 337001:stä ja päättyen 338000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Embrace the Silence
Embrace the Silence on australialaisen progressiivista metallia soittavan Vanishing Pointin kolmas studioalbumi. Albumin julkaisi levy-yhtiö Metal Warriors vuonna 2005. Kaksi vuotta myöhemmin Locomotive Records julkaisi albumista uusintapainoksen.
Ladožskajan metroasema
Ladožskaja on yksi Pietarin metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1985.
Comme ci, comme ça
Comme ci, comme ça (”Niin ja näin”) on Evrydíkin kappale, joka edusti Kyprosta vuoden 2007 euroviisuissa. Kappale esiintyi kolmantena semifinaalissa, jossa se sai vain 65 pistettä eikä päässyt finaaliin, vaan jäi sijalle 15.
Ateismi 3.0
Ateismi 3.0 on nimitys ryhmälle ateisteja, joiden mielestä uskonto on hyödyllinen sekä yksilöille että yhteiskunnille. Liike on syntynyt Yhdysvalloissa.
Oskar Pöysti
Oskar Erik Pöysti (s. 12. lokakuuta 1982) on suomalainen näyttelijä. Hän kuuluu Viirus-teatterin ensembleen.
Ura
Pöysti valmistui näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta 2010. Hän on tehnyt uraansa pääosin Viirus-teatterissa, lisäksi hän on näytellyt muun muassa Svenska Teaternissa.
Pöystin näyttämötehtäviä ovat olleet muun muassa Robertin rooli Marius von Mayenburgin komediassa Perplex ja Simonin rooli Stig Larssonin komediassa Toimitusjohtaja. Giuseppe Verdin oopperassa Rigoletto Pöysti teki kaksi sivuroolia, Marullon ja palkkamurhaajan. Pöystin ääniala on baritoni.
Pöystin elokuvarooleista mainittakoon Cedric 1900-luvun alkupuolen Helsinkiä kuvaavassa epookkidraamassa Missä kuljimme kerran. Aku Louhimiehen elokuvassa Tuntematon sotilas Pöysti teki vääpeli Sinkkosen roolin. Yle TV2:n komediasarjassa Maailma on valmis Pöysti näytteli Stondis Vapaamäen roolin.
Perhetausta
Oskar Pöystin isovanhemmat olivat näyttelijät Lasse Pöysti ja Birgitta Ulfsson. Hänen isänsä Erik Pöysti on teatteriohjaaja, äitinsä Tua Ranninen oli Hufvudstadsbladetin toimittaja ja vanhempi siskonsa Alma Pöysti on näyttelijä, kuten myös hänen setänsä Tom Pöysti.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä)
Valentina Anatoljevna Ševtšenko (s. 7. maaliskuuta 1988 Biškek, Kirgisia) on kirgisialais-perulainen thainyrkkeilijä ja vapaaottelija. Hän on muun muassa voittanut yhdeksän kertaa IFMA:n thainyrkkeilyn amatöörien maailmanmestaruuden, sekä kerran World Muaythai Councilin ylemmän kevytsarjan ammattilaismestaruuden 2012.
Varhaisvuodet
Ševtšenko syntyi Kirgisiassa ja on sukujuuriltaan kazakki. Hän aloitti urheilemisen 5-vuotiaana taekwondolla. Ševtšenkon äiti Elena on ollut thainyrkkeilyn parissa yli kaksikymmentä vuotta ja omaa myös 3. danin mustan vyön taekwondossa. Hän on myös Kirgisian thainyrkkeilyliiton puheenjohtaja. Myös Valentinan sisko Antonina on entinen World Muaythai Councilin mestari. Valentina harjoitteli aluksi taekwondoa äitinsä innoittamana ja alkoi myöhemmin harjoittelemaan muita lajeja, kuten thainyrkkeilyä, potkunyrkkeilyä ja Vale Tudoa.
2007 Ševtšenko muutti Peruun siskonsa Antoninan ja valmentajansa Pavel Fedotovin kanssa, kun paikallinen ottelija Fran Paredes pyysi heitä alun perin pitämään seminaareja ja harjoitusleirejä Perussa. Ševtšenko ihastui uuteen maahan ja halusi jäädä asumaan. Hän anoi myöhemmin maan kansalaisuutta ja on sittemmin edustanut kansainvälisissä kilpailuissa Perua.
Thainyrkkeily
Aikuisten tasolla Ševtšenko kilpaili ensimmäisen kerran 2006 IFMA:n maailmanmestaruudesta 57-kiloisten sarjassa. Hän voitti avauskierroksella Joanna Jędrzejczykin tuomariäänin, jonka jälkeen Ševtšenko kohtasi Heather O'Donnellin. Hän voitti kamppailun tuomariäänin ja eteni loppuotteluun. Ševtšenko voitti mestaruuden Misty Sutherlandia vastaan tuomariäänin.
Ševtšenko otteli IFMA:n mestaruudesta myös 2007 Bangkokissa, jossa hän kohtasi edellisvuoden tapaan ensimmäisellä kierroksella Joanna Jędrzejczykin. Ševtšenko voitti kamppailun tuomariäänin ja eteni välieriin, jossa hän voitti Liisi Airon myös tuomariäänin. Loppuottelussa Ševtšenko kohtasi isänsämaan Vipavat Lasuwan, jonka hän voitti tuomariäänin ja voitti uransa toisen IFMA:n maailmanmestaruuden.
2008 Ševtšenko oli mukana Etelä-Koreassa järjestetyssä IFMA:n maailmanmestaruuskilpailussa. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella Mikaela Melanten tuomariäänin. Samoin myös toisella kierroksella Alla Ivashkevichia vastaan Ševtšenko voitti tuomariäänin. Voiton myötä hän eteni välieriin, jossa Ševtšenko voitti Gozde Bayergin tuomariäänin. Loppuottelussa hän kohtasi Joanna Jędrzejczyk, jota vastaan Ševtšenko oli otellut kahdesti aiemmin edellisissä turnauksissa voitokkaasti. Hän voitti kaksikon kolmannen kohtaamisen tuomariäänin ja vei uransa kolmannen IFMA mestaruuden aikuisten tasolla.
2009 IFMA:n mestaruuskisoissa, Thaimaassa Ševtšenko siirtyi ottelemaan raskaampaan painoluokkaa 60-kiloisten sarjaan. Tällä kertaa turnaus oli pienempi, kuin aiemmin sillä voitettuaan ensimmäisellä kierroksella Emma Thynin tuomariäänin, hän eteni loppuotteluun. Ševtšenko kohtasi Alena Muratovan, jonka hän voitti tuomariäänin ja ensimmäisen mestaruuden uudessa painoluokassa.
2010 Ševtšenko osallistui viidennen kerran IFMA:n turnaukseen, jotka järjestettiin Thaimaassa. Hän kilpaili 63.5-kiloisten sarjassa ja voitti muun muassa Maria Belushin teknisellä tyrmäyksellä potkaistuaan vastustajaansa kehoon. Loppuottelussa hän kohtasi ruotsalaisen Lina Länsbergin, jonka Ševtšenko voitti tuomariäänin.
Elokuussa 2010 Ševtšenko osallistui World Combat kisojen thainyrkkeily turnaukseen. Hän voitti välierissä saksalaisen Ania Fuczin ja kohtasi loppuottelussa Caley Reecen. Ševtšenko voitti mestaruuden tuomariäänin.
Kesäkuussa 2011 Ševtšenko otteli historian 20:ssä Etelä-Amerikan thainyrkkeilyn mestaruuskisoissa, jossa kilpailivat sekä ammattilaiset että amatöörit. Ševtšenko kilpaili ammattilaisten sarjassa alle 63.5-kiloisten luokassa. Hän voitti ensimmäisen ammattilaismestaruuden argentiinalaista Andrea Salazaria vastaan tuomariäänin.
Syyskuussa 2011 IFMA:n turnaus järjestettiin Uzbekistanissa, jossa Ševtšenko kilpaili alle 60-kiloisten sarjassa. Edellisen kerran hän kilpaili kyseisessä painoluokassa 2009, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Ševtšenko eteni aina välieriin asti, jossa hän voitti Alfia Ishirgakovan tuomariäänin. Loppuottelussa hän hävisi marokkolaiselle Aicha el-Majydyn tuomariäänin.
WMC:n ylemmän kevytsarjan mestaruus
Ševtšenko kilpaili WMC:n järjestämässä turnauksessa ylemmän kevytsarjan mestaruudesta. Muaythai Premier League turnaus alkoi Ševtšenkon osalta Angelique Pittotia vastaan, jonka hän voitti ensimmäisellä kierroksella hajaäänin. Turnaus jatkui Alankomaissa 6. marraskuuta, jolloin Ševtšenko kohtasi Ilona Wijmansin. Hän voitti kamppailun tuomariäänin ja eteni mestaruuskamppailuun.
28. huhtikuuta 2012 Ševtšenko otteli WMC:n ylemmän kevytsarjan mestaruudesta ranskalaista Ielö Siapo Pagea vastaan. Ranskassa käyty viisieräinen ottelu päättyi tuomariäänin Ševtšenkolle.