cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aragorn
Taru sormusten herrasta
Aragorn johdatti hobitit Viimapäälle, jossa sijaitsivat Amon Sûlin vartiotornin rauniot. Aragorn ja hobitit yöpyivät kukkulalla, mutta Nazgûlit hyökkäsivät heidän kimppuunsa. Aragorn onnistui ajamaan ne pakosalle, mutta Sormusaaveiden johtaja, Angmarin Noitakuningas, ehti iskeä Frodoa tappavalla Morgul-tikarilla. Aragorn ei kyennyt parantamaan Frodon haavaa, joten tämä piti viedä haltioiden hoitoon Rivendelliin. Haltia Glorfindel vei haavoittuneen Frodon sinne. Rivendellissä Aragorn tapasi jälleen Arwenin. Elrond piti Neuvonpidon, jonka päätteeksi muodostettiin Sormuksen Saattue. Aragorn liittyi Saattueeseen, haltiasepät takoivat Narsilin pirstaleet Andúriliksi ja Saattue lähti matkaan.
Kun Gandalf putosi kuiluun balrogin kanssa Morian kääpiökaivoksissa, Aragornista tuli Saattueen johtaja. Saattue hajosi Parth Galenin lähistöllä. Boromir sai surmansa ja pidettyään hänelle hautajaiset Aragorn lähti haltia Legolasin ja kääpiö Gimlin kanssa ajamaan takaa örkkejä, jotka olivat kaapanneet Merrin ja Pippinin. Aragorn, Legolas, Gimli ja Gandalf ratsastivat Edorasiin, Rohanin pääkaupunkiin. Siellä Gandalf paransi Rohanin Théoden kuninkaan. Théoden johdatti sotilaansa Helmin Syvänteessä sijaitsevaan Ämyrilinnaan. Sauronin kanssa liittoutunut velho Saruman lähetti Helmin Syvänteeseen 10 000 uruk-haita, puoliörkkiä ja mustainmaalaista. Aragorn ja Èomer taistelivat rinnakkain Rohanin sotilaiden joukossa (elokuvassa nähtyä haltiaosastoa ei kirjan Syvänteessä ollut, koska haltioilla oli liian kiire puolustaa omia maitaan Sauronin armeijoiden hyökkäykseltä). Lopulta Gandalf ja Erkenbrand saapuivat mukanaan Rohanin ratsastajat ja ajoivat örkit huornien metsään, missä huornit tappoivat ne.
Aragorn lähti 7 000 miehen kokoisen armeijan kanssa Mordorin Mustalle Portille. Tarkoituksena oli kääntää Sauronin Silmän katse pois Frodosta ja Sormuksesta kohti Aragornia ja hänen armeijaansa, jotta Frodo saisi aikaa tuhota Sormuksen. Lännen Armeija marssi Mustalle Portille, missä Sauron lähetti palvelijansa, Sauronin Suuna tunnetun mustan númenorilaisen neuvottelemaan Lännen Päälliköiden kanssa. Gandalf ei hyväksynyt Sauronin Suun esittämiä vaatimuksia ja Morannonin Taistelu alkoi. Taistelun lopuksi Sormus tuhoutui ja Sauron lyötiin. Faramir tunnusti Aragornin Gondorin kuninkaaksi ja toi hänelle Gondorin kuninkaalle kuuluvan kruunun. Aragorn kruunattiin Gondorin ja Arnorin Yhdistyneen Valtakunnan kuninkaaksi ja hän sai nimen kuningas Elessar.
Aragorn meni naimisiin Arwenin kanssa. Hänen valtakaudellaan Gondor kukoisti. Hän nimitti Faramirin Gondorin käskynhaltijaksi. Hän myös jälleenrakensi Arnorin valtakunnan ja antoi Konnun hobiteille. Kuningas Elessar toi valtakaudellaan rauhan ja oikeudenmukaisuuden kaikkialle Keski-Maahan ja häntä verrattiin suurimpiin númenorilaisiin ruhtinaisiin ja haltiakuninkaisiin.
Aragorn kuoli 1. maaliskuuta 120 Neljättä Aikaa 210-vuotiaana. Hänen pojastaan Eldarionista tuli Gondorin ja Arnorin kuningas.
Elokuvatulkinnat
Ralph Bakshin vuoden 1978 Taru sormusten herrasta -animaatiossa Aragornin ääninäyttelijänä toimi John Hurt. Elokuvasta on jätetty pois Aragornin rakastettu Arwen, joka esitellään kirjassa ensimmäisen kerran Rivendellissä. Jules Bassin ja Arthur Rankinin tekemässä The Return of the King-animaatioelokuvassa vuodelta 1980 Aragornin ääninäyttelijänä oli Theodore Bikel.
Suomalaisessa Hobitit-televisiosarjassa (1993) häntä esitti Kari Väänänen.
Peter Jacksonin Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiassa Aragornia näytteli tanskalais-yhdysvaltalainen Viggo Mortensen. Alun perin rooliin valittiin Stuart Townsend, mutta näyttelijä vaihdettiin kuvausten jo alettua hänen ja ohjaajan välillä ilmenneiden taiteellisten erimielisyyksien vuoksi. Mortensen kutsuttiin paikalle hyvin lyhyellä varoitusajalla.
Teräsbetoni
pienoiskuva|Teräsbetonirakennelmaa
Teräsbetoni on rakennusmateriaali, jossa teräskehikon päälle valetaan betoni. Teräsbetonirakenteet on suunniteltu siten, että betoni ja raudoitus toimimalla yhdessä kestävät betoniin kohdistuvat rasitukset. Kovettunut betoni kestää yksistään hyvin puristusvoimia, mutta vetorasitusta vain kymmenesosan siitä. Tätä heikkoutta pystytään korjaamaan teräksen paremmilla jousto-ominaisuuksilla. Teräs ja betoni ovat lämpölaajenemisominaisuuksiltaan hyvin lähellä toisiaan, jolloin lämpötilanmuutokset eivät aiheuta teräsbetonirakenteisiin suurta sisäistä painetta.
Α-Pyrrolidinopentiotiofenoni
α-Pyrrolidinopentiotiofenoni tai α-PVT on synteettinen stimulantti joka kuuluu katinoneihin, ja sitä on myyty internetissä muuntohuumeena. Alfa-PVT on Alfa-PVP:n muunnos, jossa sen fenyylirengas on korvattu tiofeenilla.
α-PVT:tä esiintyi ensimmäisen kerran Japanissa vuonna 2013.
Laillisuus
Ruotsissa α-PVT on luokiteltu vaaralliseksi yhdisteeksi 10. marraskuuta 2014.
Kiinassa se on luokiteltu kontrolloiduksi kemikaaliksi lokakuussa 2015.
Sveitsissä α-PVT on luokiteltu laittomaksi huumausaineeksi marraskuussa 2015.
Taavi Vähäsarja
Taavi Johannes Vähäsarja (28. joulukuuta 1930 Kemi – 4. joulukuuta 1975 Kemi ) oli suomalainen kirjailija.
Kiss (albumi)
Kiss on yhdysvaltalaisen rockmusiikkia esittävän Kiss-yhtyeen 18. helmikuuta 1974 julkaistu, ensimmäinen studioalbumi. Albumin tuottivat Kenny Kerner ja Richie Wise, ja se sisältää muun muassa kappaleet "Strutter", "Deuce", "Black Diamond", "Nothin’ to Lose", "Cold Gin", "100,000 Years" ja "Firehouse", jotka ovat edelleen vakionumeroita yhtyeen konserttien ohjelmistossa. Albumi ei juurikaan saavuttanut menestystä, ja Kiss ylsi Yhdysvalloissa korkeimmillaan Billboard 200 -albumilistan sijalle 87.
Albumi julkaistiin ensiksi ilman "Kissin’ Time" -kappaletta, joka oli alun perin Bobby Rydellin levyttämä. "Kissin’ Time" lisättiin albumin uusintapainokselle, joka julkaistiin vuoden 1974 heinäkuussa.
Lähteet
Uuden-Seelannin ja Japanin listasijoitukset:
DOB
2,5-Dimetoksi-4-bromoamfetamiini (DOB, bromolamfetamiini, bromo-DMA) on psykedeelinen päihde, substituoitu amfetamiini ja fenyylietyyliamiini johdannainen. DOB kuuluu DOx yhdisteisiin. DOB:n syntetisoi ensimmäisen kerran Alexander Shulgin kollegoineen 1967. Shulgin popularisoi DOB:n 1991 kirjassaan PiHKAL: A Chemical Love Story, jossa aineen synteesi ja vaikutukset on kuvailtu.
Biokemia
DOB on osittainen agonisti serotoniinireseptoreille 5-HT2A, 5-HT2B ja 5-HT2C. Psykedeeliset vaikutukset johtuvat agonismista 5-HT2A reseptoriin. DOB:tä käytetään tieteellisessä tutkimuksessa tutkittaessa 5-HT2 reseptoreiden alaluokkaa. DOB on agonisti ihmisen TAAR1.
On ehdotettu että DOB ei itsessään ole psykedeelisten vaikutusten pääaiheuttaja, vaan DOB on keuhkoissa metabolisoituva esiaste varsinaiselle psykedeeliselle aineelle.
DOB:lla on kiraliakeskus ja R-(-)-DOB on stereomeereistä biologisesti aktiivinen (eutomeeri).
Annostus ja vaikutusten kesto
vasen|pienoiskuva|129x129px|Poliisin 2006 takavarikoimia DOB lappuja. Erowid-sivun mukaan tyypillinen annos on 0.75–1.75 mg suun kautta. Kevyt annos on 0.2–0.75 mg ja vahva 1.75–2.5 mg. Täydet vaikutukset ilmenevät noin 1–2 tunnin jälkeen annoksen ottamisesta ja kestävät 8–24 tuntia, vaikka täysien vaikutusten kokemisessa voi mennä jopa 3 tuntia.
Vaikutukset
DOB:n aiheuttamia tuntemuksia on kuvailtu 2C-B:n kaltaiseksi ja energisiksi. DOB voi aiheuttaa vatsaan epämukavan tunteen, lihasjännitystä ja päänsärkyä.
3C-E
3C-E on psykedeelinen amfetamiini, jonka syntetisoi ensimmäisen kerran Alexander Shulgin. Kirjassaan PiHKAL hän mainitsee annostukseksi oraalisesti annosteltuna 30–60 mg. Vaikutusten on kerrottu kestävän 8–12 tuntia.
Kristine
Kristine on naisen etunimi. Se on Kristina-nimen rinnakkaisasu. Lähtömuotona on latinalainen miehennimi Christianus, joka merkitsee kristittyä.
Japonicana
Japonicana on japanilaisen laulajan Jin Akanishin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin Yhdysvalloissa 3. maaliskuuta 2012.
Kristine
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2023 mennessä tilastoitu 859 Kristine-nimistä henkilöä.
Perseo l’invincibile
Perseo l’invincibile (”Voittamaton Perseus”;, ”Kivimiesten laakso”) on vuonna 1963 valmistunut italialais-espanjalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan mytologia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Alberto De Martino. Sen sankaria Perseusta esittää yhdysvaltalainen Richard Harrison.
Juoni
Elokuva perustuu löyhästi kreikkalaisen mytologian kertomukseen Medusa-hirviön surmanneesta Perseuksesta. Argosin saartaman Serifosin kuningaskunnan ainoa suora kauppareitti merelle johtaa lohikäärmeen ja ihmiset kiveksi muuttavan Medusan asuttaman laakson kautta. Argosin kuningas Akrisios tarjoaa läpikukua maansa kautta, jos Serifosin kuninkaan tytär Andromeda menee naimisiin hänen poikansa Galenorin kanssa. Argosin kuningatar Danae, jonka edellisen miehen Akrisios on murhannut, ennustaa hänen kadonneen poikansa surmaavan Galenorin.
Andromedaa tavoitteleva Galenor törmää paikalliseen kalastajaan Perseukseen, joka voittaa hänet kaksintaistelussa. Sen aikana Perseuksen olkapäästä paljastunut merkki osoittaa hänet Danaen pojaksi. Galenor kaappaa Andromedan, mutta Perseus pelastaa hänet ja saa tiedon syntyperästään. Maiden välisen sodan aikana Perseus surmaa Medusan ja vapauttaa tämän kiveksi muuttamat sotilaat, jotka auttavat Serifosin voittoon.
Tuotanto ja julkaisut
Peplum-elokuvien kakkosketjun parhaimmistoon kuuluva Perseo l’invincibile muistetaan lähinnä Carlo Rambaldin suunnittelemien näyttävien hirviöiden ja Richard Harrisonin syvän inhimillisen näyttelijäsuorituksen ansiosta. Cinecittàn studioilla, trikkikuvauksella vuoristoksi muutetulla Tor Caldaralla sekä Espanjassa Madridin lähellä kuvatussa elokuvassa on myös joukko komeita ratsastuskohtauksia. Dialogin heikkoutta kompensoi elokuvan vauhdikkuus, joka eläinten lisäksi oli johtaa vahinkoihin myös näyttelijäkunnan keskuudessa. Erikoistehosteiden laatimiseen osallistui kauhuelokuvamestari Mario Bava.
Latrunculia copihuensis
Latrunculia copihuensis on Latrunculia-sukuun ja Latrunculiidae-heimoon kuuluva sienieläin. Tieteellisen nimen sille antoivat ensimmäisenä Hajdu, Desqueyroux-Faúndez, Carvalho & Lôbo-Hajdu. Sillä ei ole alalajeja.
Perseo l’invincibile
Tuotanto ja julkaisut
Elokuva tuotti Italiassa melko vaatimattomat 204 miljoonaa liiraa jättäen pääosansa esittäjän kokonaan vaille korvausta. Yhdysvalloissa se julkaistiin vain televisiossa nimellä The Medusa Against the Son of Hercules (”Medusa vastaan Herkuleen poika”) osana Embassy Picturesin Sons of Hercules -sarjaa. Alkuperäinen laajakangasversio on saatavilla First International Productionin ranskalaisena DVD:nä, joka sisältää myös italiankielisen ääniraidan.
Latrunculia copihuensis
Latrunculia copihuensis esiintyy luonnonvaraisena eteläisellä Tyynellämerellä.
George Eastman House
George Eastman House (viralliselta nimeltään George Eastman House International Museum of Photography and Film ) on maailman vanhin valokuvaukselle omistautunut museo. George Eastman House on lisäksi yksi maailman vanhimmista elokuva-arkistoista. Museo avattiin yleisölle vuonna 1949, ja se sijaitsee New Yorkin osavaltion Rochesterissa. Museossa sijaitsee myös 535-paikkainen elokuvateatteri Dryden Theatre. Museo sijaitsee sekä itse George Eastman Housen rakennuksessa että sen ympäristössä.
Talon rakennutti Eastman Kodak Companyn perustaja, keksijä, liikemies ja filantrooppi George Eastman (1854–1932) vuosina 1902–1905. Eastman asui talossaan vuodesta 1905 kuolemaansa vuonna 1932. George Eastman House lisättiin 13. marraskuuta vuonna 1966 National Register of Historic Places -rekisteriin. Samana päivänä talo nimettiin myös National Historic Landmarkiksi.
Kokoelma
Museon pysyvä kokoelma käsittää yli 400 000 valokuvaa ja negatiivia, 28 000 elokuvaa ja neljä miljoonaa elokuvastilliä, 53 000 julkaisua (muun muassa äänitteet, lehdet ja kuvat) ja yli 25 000 teknologiaan liittyviä asioita.
Tulimalvat
Tulimalvat (Malvaviscus) on kasvisuku malvakasvien (Malvaceae) heimossa. Sukuun kuuluu yksitoista lajia. Niitä kasvaa luonnonvaraisina trooppisessa Amerikassa, Floridasta ja Meksikosta Brasiliaan ja Peruun.
Ruth Etting
Ruth Etting oli  yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hänen tunnetuimpia sävelmiään oli esimerkiksi ”Ten Cents a Dance” (1930), tai ”Love Me or Leave Me”, jota Charles Vidor myös käytti vuonna 1955 laulajasta tekemänsä elokuvan nimenä. Elokuvassa Ettingiä esitti Doris Day.
Etting syntyi Nebraskassa. Hän esiintyi uransa aikana useissa lyhytelokuvissa, mutta myös eräissä täyspitkissä teoksissa, kuten Skaandalissa Roomassa vuonna 1933 (Roman Scandals).
Etting joutui vuonna 1938 kohun keskelle, kun hänen entinen aviomiehensä Moe Snyder ampui hänen uutta kumppaniaan, pianisti Myrl Aldermania. Alderman toipui, nai Ettingin ja eli vielä vuoteen 1966. Snyder sai tuomion, mutta vapautui istuttuaan vuoden.
Etting kuoli 81-vuotiaana Colorado Springsissä, Coloradossa. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Maaselän Kone
pienoiskuva|213x213px|Maaselän Kone Oy valmistaa ketjusahallisia Hakki Pilke-klapikoneita. TP Silva Oy, edeltäjä Maaselän Kone Oy, on Haapajärvellä Pohjois-Pohjanmaalla sijaitseva maa- ja metsätalouskoneita valmistava yritys, joka on perustettu vuonna 1984. Pääasiallisena tuotteena ovat klapikoneet. Yhtiön liiketoimintaan kuuluu tuotteiden vienti ulkomaille, polttopuukoneita myydään kuudessa maanosassa yli 35 maassa. TP Silva Oy:lle on myös myönnetty ISO 9001 laatusertifikaatti.
Yrityksellä on ollut viime vuosina lähes sata työntekijää ja liikevaihto on ollut reilut 10 milj. euroa (2014). Maaselän Kone Oy on kuulunut Terra Patris -konserniin vuodesta 2002 lähtien.
Gintaras Einikis
Gintaras Einikis (s. 30. syyskuuta 1969 Kretinga, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Einikis aloitti ammattilaisuransa vuonna 1987 BC Žalgirisissa. Myöhemmin hän edusti muun muassa TsSKA Moskovaa, Deichman Śląsk Wrocławia, Prokom Trefl Sopotia, CB Málagaa, BC Lietuvos Rytasia ja CEZ Basketball Nymburkia. Liettuan (tai Liettuan SNT:n) mestaruuden hän voitti yhdeksän kertaa ja kerran myös Puolan ja Venäjän mestaruuden.
Kilpaurallaan 208 cm pitkä ollut Einikis voitti Liettuan maajoukkueessa pronssia kolmissa kesäolympialaisissa: (Barcelonassa 1992, Atlantassa 1996 ja Sydneyssä 2000). Hän kuului myös EM-hopeaa voittaneeseen Liettuan joukkueeseen vuonna 1995.
Koosje van Voorn
Koosje van Voorn (15. tammikuuta 1935 Groningen – 5. elokuuta 2018) oli alankomaalainen uimari, joka saavutti olympiahopeaa naisten 4×100 metrin vapaauintiviestistä Helsingissä 1952. Viestijoukkueessa hänen kanssaan uivat Marie-Louise Linssen-Vaessen, Hannie Termeulen ja Irma Heijting-Schuhmacher. Van Voorn kilpaili Helsingissä myös 100 metrin vapaauinnissa. Hän kuoli 83-vuotiaana vuonna 2018.
Argos Orestikon
Argos Orestikon oli antiikin aikainen kaupunki Makedoniassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Orestídan kunnan alueella lähellä nykyistä Árgos Orestikón kaupunkia.
Maantiede
Argos Orestikonin kaupunki sijaitsi Orestiissa Ylä-Makedoniassa Haliakmon-joen (nyk. Aliákmonas) varrella. Kaupunki sijoitetaan nykyisen Árgos Orestikón kaupungin lähelle paikkaan nimeltä Armenochóri. Aiemmin antiikin aikaisen kaupungin sijainti oli epäselvä. Joidenkin antiikin lähteiden mukaan Makedonian Argos olisi ollut eri paikka kuin Argos Orestikon, joka olisi sijainnut Epeiroksessa, mikä on aiheuttanut sekaannusta. Siksi kaupungin paikka oli pitkään epäselvä.
Historia
Argos Orestikon oli Orestai-heimon pääkaupunki. Sen perustajana pidettiin kreikkalaisessa mytologiassa Orestesta, joka pakeni Argoksesta äitinsä Klytaimnestran murhan jälkeen. Tästä syystä Makedonian kuninkaat, jotka katsoivat olevansa argoslaista sukua, pitivät Argos Orestikonia alkuperänään.
Orestait olivat itsenäisiä siihen saakka kun Filippos II liitti alueen Makedonian valtakuntaan 300-luvulla eaa. Roomalaisella kaudella seudun kaupungit muodostivat orestailaisten koinonin, jonka keskuksena Argos Orestikon toimi. Kaupungin paikka on ollut asuttuna varhaiselle bysanttilaiselle kaudelle saakka.
Nykyinen Árgos Orestikó, entinen Chroúpista, nimettiin uudelleen antiikin aikaisen kaupungin mukaan vuonna 1926. Alueen arkeologiset tutkimukset alkoivat vuonna 1991.
Digital hardcore
Digital hardcore on kokeellinen Hardcore punk -musiikkityylin alalaji, joka yhdistelee elementtejä elektronisesta tanssimusiikista. Luultavasti tunnetuin digital hardcore -yhtye on Atari Teenage Riot. Suomalaisen Madventures-televisiosarjan kolmannen tuotantokauden Japani-jaksossa nähtiin pätkä tokiolaisesta Akira Death -nimisestä digital hardcore -yhtyeestä.
Megadelphax paulus
Megadelphax paulus on Megadelphax-sukuun ja Delphacidae-heimoon kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Emeljanov vuonna 1972. Sillä ei ole alalajeja.
People first
"People first" -kieli tarkoittaa muun muassa APA Style -ohjeistukseen sisältynyttä ohjetta kirjoittaa vammaisista henkilöistä tavalla, joka ei absolutisoi heille annettua vammaan liittyvää ominaisuutta vaan suhteellistaa sen yhdeksi ominaisuudeksi muiden joukossa. Ohjeen mukaan voitiin kirjoittaa esimerkiksi "henkilö, jolla on vamma" sen sijaan, että käytti ilmaisua "vammainen". Ohjeen noudattamista voitiin jopa vaatia APA Style-kirjoitusohjeita käyttävissä tieteellisissä aikakauslehdissä ehtona käsikirjoitusten julkaisemiselle.
Identity first -kieli
"People first" -kieltä suositeltiin APA:n ohjemanuaalin kuudennessa painoksessa vuodelta 2010 etenkin vammaisista henkilöistä puhuttaessa. Samalla todettiin, että tulisi käyttää sellaisia nimityksiä, jotka henkilöt itse hyväksyvät. Kirjan seitsemännessä painoksessa vuodelta 2020 hyväksytään sekä "people first" -kieli että aiemmin ei-suositeltavana pidetty "identity first" -kieli. Jälkimmäinen tarkoittaa esimerkiksi ilmaisua "vammainen" tai "vammainen henkilö".
Muutoksen syynä oli useiden vammaisjärjestöjen muuttunut kanta kielenkäyttöön. Ne ovat nähneet people first -kielen alentavana puheena, jossa ihmisen identiteetti nimenomaan vammaisena on haluttu syrjäyttää. Helen Pluckrose ja James A. Lindsay katsovat kirjassa Cynical Theories, että vammaisliikkeen identity first -kieli rinnastui vastaavan ilmiöön kriittisen rotuteorian piirissä ja edusti postmodernin sosiaalisen oikeudenmukaisuusteorian kehitystä.
Hotter Than Hell
Hotter Than Hell on Kiss-yhtyeen toinen studioalbumi, joka ilmestyi lokakuussa 1974. Albumi saavutti kultarajan Yhdysvalloissa vuonna 1977. Levyn nimeksi oli tulossa aluksi The Harder They Come, mutta yhtye päätti ottaa mieluummin nimeksi Hotter Than Hell. Albumi julkaistiin remasteroituna 1997.
Maków
Maków on seuraavien Puolan paikkakuntien nimi:
Hotter Than Hell
Melko pian ensimmäisen levyn jälkeen vuonna 1974 ilmestyneellä levyllä soittivat yhtyeen alkuperäisjäsenet Paul Stanley, Gene Simmons, Ace Frehley ja Peter Criss. Levyltä ei noussut mainittavia hittejä, mutta klassikon aseman ovat saavuttaneet ainakin kappaleet ”Let Me Go, Rock ’n’ Roll”, ”Hotter Than Hell”, ”Got to Choose”, ”Watchin’ You” ja ”Parasite”.
Kiertue
Hotter Than Hellin kiertueella soitettiin seuraavat kappaleet:
Jouko Mustila
Jouko Eemil Mustila (14. joulukuuta 1931 Messukylä – 12. marraskuuta 2016) oli suomalainen kirjailija. Mustila on käyttänyt myös nimimerkkejä Rolf Metsä, Erkki Tunturi ja Jouko Huumari.
Mustilan vanhemmat olivat Johan Mustila ja Hilja Kälviäinen. Hän kävi keskikoulun ja suoritti opintoja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Mustila asui Hyvinkäällä ja viimeksi Helsingissä. Hän on ollut 1980-luvulta lähtien seurakuntatyössä.
Kirjojen ohella Mustila on kirjoittanut novelleja ja kertomuksia eri aikakauslehtiin.
Bukefala
Bukefala (, myös, , , ; ) oli antiikin aikainen hellenistinen kaupunki Intiassa nykyisen Pakistanin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta se on sijoitettu lähelle nykyistä Jhelumia tai siitä jonkin verran etelään.
Bukefala sijaitsi Hydaspes-joen (nyk. Jhelum) varrella. Se oli yksi Aleksanteri Suuren sotaretkellään perustamista kaupungeista. Hän perusti sen vuonna 326 eaa. voitettuaan Poroksen. Aleksanteri nimesi kaupungin hevosensa Bukefaloksen mukaan, ja se rakennettiin paikalle, jossa Aleksanterin armeija oli ylittänyt joen ennen Hydaspesjoen taistelua, jossa Bukefalos kuoli vanhuuteen tai sotaretken rasituksiin; tai suoraan paikalle, jossa hevonen kuoli.
Bukefala oli yksi paikoista, joille Klaudios Ptolemaios on kirjannut astronomisia havaintoja: hän sanoo sen pisimmän päivän olleen pituudeltaan 14,5 tuntia, ja sen olleen ajallisesti 4⅓ tuntia edellä Egyptin Aleksandriaa. Kaupunki säilyi olemassa ainakin ensimmäiselle vuosisadalle jaa. saakka, sillä se esiintyy Tabula Peutingerianassa nimellä ”Alexandria Bucefalos”.
Pauline Betz
thumb|Pauline Betz vuonna 1949. Pauline May Betz Addie (6. elokuuta 1919 Dayton, Ohio – 31. toukokuuta 2011 Potomac, Maryland ) oli yhdysvaltalainen naistennispelaaja. Hän voitti viisi Grand Slam -kaksinpelimestaruutta ja oli loppuottelussa kolme kertaa häviävänä osapuolena. Jack Kramer kutsui häntä toiseksi parhaaksi koskaan näkemäkseen naistennispelaajaksi heti Helen Wills Moodyn jälkeen.
Nopeudestaan ja päättäväisyydestään tunnettu Betz vei Wimbledonin kaksinpelimestaruuden 1946 häviämättä erääkään. Kyseessä oli hänen ainoa esiintymisensä Wimbledonissa. Samana vuonna hän oli mukana maansa Wightman Cup -joukkueessa Britanniaa vastaan pelatussa sarjassa, jossa hän voitti sekä kaksin- että nelinpeliottelunsa ja johdatti siten Yhdysvallat voittoon. Betzin amatööriura loppui 1947, kun hänet tulkittiin ammattilaiseksi pelkästään sillä perusteella, että hän tutki mahdollisuuksia sellaiseksi ryhtymiseen. Toisaalta toinen maailmansota oli aiemmin rajoittanut hänen mahdollisuuksiaan osallistua kansainvälisiin turnauksiin. Betz valittiin International Tennis Hall of Famen jäseneksi 1965. Hän esiintyi Time-lehden kannessa syyskuussa 1946. Hän oli naimisissa The Washington Postin urheilutoimittaja Bob Addien kanssa ja oli runoilija Kim Addonizion äiti. Nuorena aikuisena Betzillä oli tapana viettää aikaansa elokuva-alan ihmisten kanssa.
Teatteri Reipas Irma
Teatteri Reipas Irma on vuonna 1994 perustettu helsinkiläinen ammatti- ja harrastajavoimin toimiva näyttämötaiteen ryhmä.
Teatteri Reipas Irma aloitti toimintansa vuonna 1994 helsinkiläisen, omaehtoista kulttuuri- ja kansalaistoimintaa edistävän ja silloin vielä talonvaltausliikkeenä tunnetun Oranssi ry:n harrastajaryhmänä. Sillä on edelleen yhteistyötä Oranssin kanssa, mutta nykyisin Reipas Irma jalkautuu useimmiten projektiluonteisesti muihin tiloihin ja toimii eri yhteistyökumppaneiden kanssa. Teatteri Reipas Irma järjestää esitystensä ohella myös yksityisesityksiä ja koulutuksia.
Tunnustuksia
Teatteri Reipas Irman esitys Sataa kaatamalla palkittiin 400 euron kannustuspalkinnolla Seinäjoen Harrastajateatterikesän katselmuksessa vuonna 2010. Palkinto myönnettiin "aiheensa näköisestä, rohkeasta esityksestä".
Augusta Holmès
thumb|right|Augusta Holmès
Augusta Mary Anne Holmès (16. joulukuuta 1847 Pariisi – 28. tammikuuta 1903 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä.
Elämä ja ura
Holmès syntyi vanhempiensa ainoana lapsena. Hän oli irlantilaisen kapteeni Dalkeith Holmesin tytär; Holmes oli muuttanut Ranskaan jo 1800-luvun ensimmäisinä vuosina. Äiti puolestaan oli taidemaalari. Tytön synnyttyään saamansa sukunimi oli Holmes, mutta nimi ranskalaistettiin muotoon Holmès hänen saatuaan Ranskan kansalaisuuden. Holmèsin kummisetä oli runoilija Alfred de Vigny.
Holmès ei saanut äidiltään kannustusta musiikillisissa pyrkimyksissään. Äiti kuoli tytön ollessa 11-vuotias, ja tyttö pääsi ottamaan musiikkiopetusta vasta tämän jälkeen. Hänen varhaisia opettajiaan olivat urkuri Henri Lambert (harmonia ja kontrapunkti), Hyacinthe Klosé (orkestraatio) ja Guillot de Sainbris (laulu). Holmès sai opetusta myös César Franckilta, johon hänen siteensä muodostuivat noin vuonna 1875. Samoihin aikoihin Holmèsin sävellyksiä jo esitettiin Ranskassa. Holmès oli myös Franz Lisztin läheinen ystävä.
Holmès oli 1870-luvulla tapaamansa Catulle Mendèsin rakastajatar. Suhteesta syntyi viisi lasta, joita Holmès ei julkisesti tunnustanut omikseen. Mendèsin vaimo Judith Gautier ei hyväksynyt suhdetta, mutta päätyi itse suhteeseen Richard Wagnerin kanssa. Holmèsin elämään liitettiin monia myyttejä, joihin hän itse antoi rohkaisua. Esimerkiksi huhu, jonka mukaan Holmèsin todellinen isä olisi ollut kummisetä Alfred de Vigny, oli virheellinen.
Jälkimaine
Holmès oli eläessään tunnettu, mutta jäi sittemmin suosiosta. BBC:n ja AHRC:n Forgotten Female Composers -hankkeessa syvennyttiin Holmèsin uraan ja tuotantoon. BBC Concert Orchestra kantaesitti hänen teoksensa Allegro Feroce kansainvälisenä naistenpäivänä 8. maaliskuuta 2018, ja esitys lähetettiin livenä BBC Radio 3:n kautta. Kolmiosainen sinfonia Roland furieux kantaesitettiin vuoden 2019 kansainvälisenä naistenpäivänä Cardiffissa. Schott Music on julkaissut Holmèsin sävellyksiä.
Tuotanto
Holmèsin teoksista monet liittyvät patrioottisiin tai humanistisiin aiheisiin. Tällaisia teoksia ovat Ode triumphalen lisäksi Irlande (1882), Pologne (1883) ja Ludus pro patria (1888). Orkesterituotannon joukossa ovat myös esimerkiksi sävelruno Andromède ja Les Argonautes -sinfonia. Holmèsin varhainen tuotanto koostuu enimmäkseen lauluista, mutta 1870-luvulta lähtien Holmès keskittyi laajempiin teoksiin. Ainoa häneltä elinaikanaan esitetty ooppera oli vuonna 1884 valmistunut La montagne noire, jonka Pariisin ooppera kantaesitti vuonna 1895. Viimeiseksi Holmèsilta valmistuneeksi teokseksi jäi Le jugement de Naïs orkesterille (1902).
Eddie Cantor
thumb|left|Midnight Rounders -esityken juliste. Eddie Cantor (31. tammikuuta 1892 – 10. lokakuuta 1964) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja muusikko. Hän voitti Oscar-kunniapalkinnon ja sai tähden Hollywood Walk of Famella.
Cantor syntyi New Yorkissa venäjänjuutalaisten vanhempien poikana. Hänen alkuperäinen nimensä oli Israel Iskowitz.
Monipuolisen uran luonut Cantor toimi Screen Actors Guildin puheenjohtajana vuosina 1933–1935. Hän sai puolisonsa Idan kanssa viisi lasta. Kuoltuaan sydänkohtaukseen Kalifornian Beverly Hillsissä hän tuli haudatuksi Hillside Memorial Park Cemeteryyn.
Valkosolu
Yleiskatsaus
Kaikilla valkosoluilla on tuma, joka erottaa ne muista verisoluista, tumattomasta punasolusta ja verihiutaleesta. Valkosolujen tyypit voidaan luokitella kahdella tavalla. Kaksi laajinta luokitusta jakaa valkosolut joko niiden rakenteen (jyvässolut tai agranylosyytit) tai solunjakaantumisen pohjalta (myeloidisolu tai imusolu). Nämä laajimmat ryhmät voidaan jakaa viiteen päätyyppiin: neutrofiilit, eosinofiilit, basofiilit, imusolut ja monosyytit. Nämä tyypit lajitellaan niiden fyysisten ja toiminnallisten ominaisuuksien mukaan. Monosyytit ja neutrofiilit ovat fagosyyttejä. Loput alalajit voivat olla luokiteltuja; esimerkiksi lymfosyyteissä on B-soluja, T-imusoluja ja NK-soluja.
Monosyytit
Monosyytti erikoistuu siirtyessään verenkierrosta kudoksiin makrofagiksi, joka kuuluu syöjäsoluihin eli fagosyytteihin. Makrofagin tehtävä on tunnistaa pintansa reseptoreilla elimistölle vieras aine tai mikrobi, niellä se ja lopulta tappaa. Makrofageja on lähes kaikissa kudoksissa, mutta eniten niitä on pernassa, luuytimessä, imusolmukkeissa ja maksassa. Makrofagien määrä lisääntyy tulehduksissa ja infektioissa, ne toimivat sekä luontaisessa että opitussa immuniteetissa.
Monosyytit voivat erikoistua myös dendriittisoluiksi. Ne ovat moniulokkeisia, hieman tähteä muistuttavia soluja. Niitä on imusolmukkeissa, limakalvoilla ja iholla (Langerhansin solut). Ne siirtävät antigeenejä imukudokseen ja toimivat antigeeniä tarjoavina soluina.
Granulosyytit
Neutrofiiliset valkosolut eli granulosyytit muodostuvat luuytimessä (kuten muutkin veren solut). Ne ovat lyhytikäisiä (niiden puoliintumisaika on alle vuorokausi). Niiden tuma on jakautunut lohkoihin, ja kypsän neutrofiilin tumassa voidaan erottaa normaalisti viisi lohkoa. Noin kolmessa prosentissa naisten neutrofiileistä on yhdessä tuman lohkoista havaittavissa pieni rumpukapulan muotoinen lisäke, niin kutsuttu Barrin kappale. Neutrofiilin soluliman jyväset värjäytyvät neutraaleilla väreillä. Jyväset ovat suuria lysosomeja, joita usein kutsutaan primääreiksi granuloiksi, koska ne ovat ensimmäisiä granuloita, jotka kehittyvät neutrofiilien erilaistumisen aikana. Nämä granulat sisältävät tavallisesti lysosomaalisia happohydrolaaseja mutta myös useita mikrobeja tappavia aineita, mukaan lukien myeloperoksidaasia, joka voidaan havaita peroksidaasivärjäyksellä.
Neutrofiiliset granulosyytit voivat liikkua amebamaisesti, tarttua verisuonten endoteeliin ja erilaisiin kudoksiin, fagosytoida ja tappaa useita fagosytoimiaan mikrobityyppejä. Neutrofiilien soluliman jyväsissä on mikrobien tappamisessa tarvittavia aineita, kuten myeloperoksidaasia, lysotsyymiä ja laktoferriiniä. Neutrofiilien solulimassa on kudoksiakin hajottavia entsyymejä, elastaasia ja kollagenaasia. Neutrofiilit muodostavat luontaisen immunologisen puolustusjärjestelmän osan, joka osallistuu infektioiden ensivaiheen torjuntaan. Neutrofiilit aktivoituvat myös akuutissa inflammaatiossa eli tulehdusreaktiossa. Veren neutrofiilien määrä lisääntyy tulehdustaudeissa, erityisesti bakteerien aiheuttamissa infektoissa. Neutrofiilejä ei ole ollenkaan terveissä kudoksissa, ja siksi niiden esiintyminen on merkki luontaisen immunologisen järjestelmän aktivoitumisesta tai muusta tulehdusreaktiosta.
Eosinofiilisiä granulosyyttejä on neljää eri tyyppiä, joista osa värjäytyy tietyillä kudosväreillä tunnusomaisen punertaviksi. Eosinofiilisten valkosolujen rakkulat eli granulat sisältävät mikrobeja tappavia, solukalvoja ja hermoja vaurioittavia entsyymejä. Kiteisen ytimen ulkopuolella on externum eli matrix, jossa muut spesifisen granulan komponentit sijaitsevat. Läpimitaltaan eosinofiilit ovat 12–15 mikrometriä ja niiden tuma on tyypillisesti kaksilohkoinen.
Eosinofiilien määrä lisääntyy kudoksissa ja veressä välittömissä allergioissa, loistaudeissa ja kroonisissa tulehduksissa. Eosinofiilien määrä vähenee kortikosteroidien, fyysisen rasituksen ja stressin vaikutuksesta.
Imusolut
Imusolujen tehtävä on etsiä elimistölle vieraita aineita tai mikrobeja ja merkitä ne, jolloin makrofagi tunnistaa ne paremmin.
Imusolut jaetaan T- ja B-imusoluihin. B-imusolut erittävät vasta-aineita, jotka koostuvat kuudesta rakenneosasta, joita kutakin koodaa oma geeninsä. Vasta-aineiden huomattava monipuolisuus perustuu eräänlaiseen geenikirjastoon, jossa vasta-aineen rakenneosat arvotaan lukuisista vaihtoehdoista. Vähiten vaihtoehtoisia geenejä on vasta-aineen tyviosalla, minkä perusteella vasta-aineet luokitellaan viiteen eri ryhmään: IgM, IgG, IgA, IgE, IgD.
T-imusolujen pinnalla on T-solureseptoriksi (T cell receptor eli TCR) nimetty proteiinirakenne. Se toimii eräänlaisena lukkona, jonka esimerkiksi mikrobien vieraat proteiinit voivat avata solun aktivoimiseksi. Aktivoituneen solun tyypin mukaan T-imusolut voivat siten osallistua mikrobin tuhoamiseen tai immuunireaktion vahvistamiseen.
T-imusolut voidaan jakaa auttaja-T-soluihin, tappaja-T-soluihin, estäjä-T-soluihin ja natural-killer-T-soluihin.
Tappaja-T-imusolujen pinnalla on spesifinen CD8-molekyyli, joka sijaitsee aivan T-solureseptorin vieressä. Tappajaimusolut pystyvät poraamaan kohdesolun solukalvoon reiän ja käynnistämään apoptoosin solussa. Osa tappaja-T-imusoluista vaimentaa B-soluvastetta, minkä vuoksi niitä voidaan kutsua myös vaimentaja- eli suppressori-T-lymfosyyteiksi.
Auttaja-T-imusolujen pinnalla on tunnusomainen CD4-proteiini. Auttaja-T-imusolut tunnistavat antigeenejä, säätelevät immuunireaktioita erittämällä sytokiinejä ja toimivat B-solujen kanssa yhteistyössä humoraalisen immuunivasteen synnyttämiseksi. Auttaja-T-soluja on kahta eri tyyppiä. Erona näillä on niiden erittämät välittäjäaineet. Th-2-solut erittävät mm. IL-4-sytokiinia ja Th-1-solut taas gammainterferonia.
Säätelijä-T-imusolut ovat CD4-positiivisten solujen alaryhmä, jonka tunnusmerkkeihin kuuluu pinnan CD25-proteiini. Näiden imusolujen arvellaan rajoittavan liian voimakasta immuunivastetta ja tasapainottavan Th-1- ja Th-2-solujen toimintaa.
NK-imusolut eli niin sanotut natural killer -imusolut ovat luonnollisia tappajasoluja. Ne pystyvät tappamaan virusten infektoimia soluja ja kasvainsoluja käynnistämällä niiden apoptoosin eli ohjelmoidun solukuoleman.
Intraepitaaliset imusolut eli epiteelinsisäiset imusolut ovat nimensä mukaan epiteelissä. Ne ovat T-imusoluja ja NK-imusoluja. Niiden määrän lisääntyminen viittaa limakalvon immunologisen järjestelmän aktivoitumiseen, ja ruoansulatuskanavassa ne osallistuvat ensi vaiheen immunopuolustukseen.
Valkosoluista aiheutuvia sairauksia
Leukemia ja lymfooma ovat syöpiä, joissa valkosolut lisääntyvät hallitsemattomasti.
Wimbledonin tennisturnaus 2018 – miesten kaksinpeli
Roger Federer oli turnauksen puolustava mestari, mutta hän hävisi puolivälierissä Kevin Andersonille. Turnauksen voitti Novak Đoković, joka päihitti loppuottelussa Andersonin.
RK 62
thumb|280px|RK 62 lukko irrotettuna. thumb|280px|Näkymä Rk:n takatähtäimen takaa. Rynnäkkökivääri 62 eli RK 62 tai 7,62 RK 62 on suomalainen, Suomen puolustusvoimien pääasiallisesti käyttämä rynnäkkökivääri. Sitä valmistivat sekä Valmet että myöhemmin myös Sako.
Historia ja rakenne
RK 62 on suunniteltu sotilaan henkilökohtaiseksi aseeksi ja mallina on käytetty maailman yleisintä rynnäkkökivääriä, neuvostoliittolaista alkuperää olevaa AK-47:ää. Ensimmäinen versio RK 60 erosi ulkoisesti AK-47:stä siten, että putkitukki oli metallia ja pistoolikahva sekä etutukki muovia. Se oli myös varustettu kolmihaaraisella liekinvaimentimella, jossa on kiinnike puukkopistimelle ja sen tähtäimet oli siirretty laatikon suojakannen ja kaasumännän etukiinnikkeen päälle. Puolustusvoimien testauksen jälkeen RK 62 syntyi etutukkia hiukan muuttamalla ja lisäämällä liipasinkaareen alaosa.
RK 62:n kaliiperi on 7,62 × 39 mm. Asetta pidetään onnistuneena. YK-joukkojen välisissä ammuntakilpailuissa ase on havaittu toimintavarmaksi ja tarkaksi. Aseen on myös todettu säilyttävän kohtuutarkkuuden vielä 20 000 laukauksen jälkeen. Tosin esimerkiksi esikuvana toimineen AK-47:n pääsuunnittelija Mihail Kalašnikov esitti kritiikkiä suomalaisen rynnäkkökiväärin diopteritähtäintä (reikätähtäin) kohtaan. Se tuo takatähtäimen lähelle silmää, ei sovi avotähtäimen veroisesti liikkuvan maalin seuraamiseen ja on valovoimaltaan avotähtäintä huomattavasti heikompi vaikeuttaen hämärässä ampumista. Uudemmassa mallissa ongelma ratkaistiin siten, että vakiotähtäimenä on reikätähtäin, mutta kääntämällä tähtäintanko ympäri tulee näkyviin avotähtäimen hahlo ja kun etutähtäimeksi kääntää jyvänjalassa olevan toisen jyvän, käytössä on tritiumilla varustetut yötähtäimet. Myös aseen perää pidetään liian pitkänä, mikä vaikeuttaa joidenkin ampuma-asentojen käyttöä silloin, kun käyttäjällä on yllään suojaliivi.
Alkuperäisestä RK 62 -mallista on myös taittoperäinen muunnos. Taittoperässä käytettiin useita eri liitostapoja, joista yleisin ”kahden sormen” saranalukitus. Kenttäkäytössä niiden ongelmana on se, että taitetun tukin liitoksiin joutunut esimerkiksi hiekka tai multa estää tukin auki taittamisen, tai ainakin sen lukittumisen ennen liitoksen puhdistamista.
Rk 62:n pohjalta kehitettiin israelilainen rynnäkkökivääri Galil ja suomalainen RK 95 TP.
Käyttö ja tulevaisuus
7.62 RK 62 säilyy toistaiseksi Suomen puolustusvoimien käytetyimpänä aseena, eikä sen korvaamista ole toistaiseksi suunniteltu. Tällä hetkellä on käynnissä modernisointihanke, jossa osa olemassa olevista RK 62 -aseista uudistetaan perän ja lisävarustekiinnitysten osalta. Uudempi RK 95 TP säilyy siis joidenkin joukko-osastojen käyttöaseena, mutta se ei tule korvaamaan RK 62:ta laajemmin. Puolustusministeri Haglund on vuonna 2013 todennut vastauksessaan kirjalliseen kysymykseen, että nykyisten rynnäkkökiväärien mahdollinen korvaaminen toteutetaan 2020-luvun loppupuolella.
R2 (reaktori)
R2-reaktori vesialtaineen.|thumb|250px R2 oli ruotsalainen tutkimusreaktori. Se sijaitsi Studsvikin tutkimuskeskuksessa noin 30 kilometriä Nyköpingistä koilliseen. Reaktorin tilasi AB Atomenergi ja sen toimitti Allis-Chalmers. Yhtiö on paremmin tunnettu valmistamistaan traktoreista. Reaktori tuli kriittiseksi 4. toukokuuta 1960 kello 3.54 jonka jälkeen se oli käytössä sulkemiseensa 16. kesäkuuta 2005 kello 8.00 saakka. Reaktorin alkuperäinen lämpöteho oli 30 MW, mutta sitä nostettiin 50 MW:iin vuonna 1969. Reaktoria käytettiin isotooppien tuottamiseen ja tieteelliseen tutkimukseen. Maailmassa on kolme muuta vastaavanlaista reaktoria Yhdysvalloissa, Etelä-Afrikassa ja Alankomaissa.
Ruotsinkylän kansakoulu
Ruotsinkylän kansakoulu voi tarkoittaa seuraavia kansakouluja:
Naurun kieli
pienoiskuva|Puhuttua naurua. Nauru (omakielinen nimi: dorerin Naoero) on austronesialainen kieli, jota puhutaan Naurussa. Kieli muodostaa oman alaryhmänsä mikronesialaisten kielten kieliryhmässä. Naurun sukulaisuussuhteet muihin mikronesialaisiin kieliin ovat epäselvät, joten se luokitellaan omaksi kielekseen kieliryhmän sisällä. Sillä oli vuonna 2013 arviolta 9 300 äidinkielistä puhujaa, joka on yli 90% koko valtion väestöstä. Kielellä on virallisen kielen asema Naurussa. Lähes kaikki naurun kielen puhujat osaavat puhua myös englantia. Tästä huolimatta naurun katsotaan olevan uhanalainen kieli.
Ennen saksalaisten saapumista nauru jakautui useisiin murteisiin. Sittemmin nämä ovat yhdentyneet ja kirjakielen pohjana on käytetty Yarenissa puhuttavaa murretta.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Lähde:
Kirjoitus
Naurua kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Naurun nykyinen kirjoitusjärjestelmä käyttää 8 vokaalikirjainta ja 20 konsonanttikirjainta. Vokaalit ovat a, ã, e, i, o, õ, u, ũ ja konsonantit b, c, d, f, g, h, j, k, l, m, n, ñ, p, q, r, s, t, w, y, z.
Vuonna 1907 Philip Delaporte julkaisi saksa–nauru-sanakirjan. Raamattu on käännetty nauruksi 1918.
Sanasto
Naurunkielisiä fraaseja:
Industrialnyi sojuz Donbasu
Industrialnyi sojuz Donbasu (ISD,, ) on erityisesti terästeollisuudessa toimiva ukrainalainen holdingyhtiö. Forbes listasi sen vuonna 2012 liikevaihdoltaan Ukrainan kolmanneksi suurimmaksi yritykseksi. Yritys kuuluu tuotantomäärältään maailman 30–40 suurimman teräsvalmistajan joukkoon.
Yhtiön kotipaikka on Donetsk, ja sen johdossa toimii keväällä 2014 Donetskin alueen kuvernööriksi nimitetty oligarkki Serhi Taruta. Ukrainassa olevien tuotantolaitosten lisäksi sillä on toimintaa Puolassa ja Unkarissa.
Enemmistöosuus yhtiöstä on venäläistä teräsjätti Evraz Groupia lähellä olevilla tahoilla (Aleksandr Katuninin ryhmittymä, 50,0 % + 2 osaketta), niukan osakevähemmistön (49,99 %) jäädessä Serhi Tarutalle ja Oleh Mkrttšanille.
Koivukosken voimalaitos
Koivukosken voimalaitos on Kajaaninjoessa Kajaanissa sijaitseva, Kainuun Voima Oy:n omistama voimalaitos. Voima-asema, jossa on kaksi vesiturbiinia, rakennettiin vuonna 1943. Turbiinit ovat pystyasennossa olevia Kaplan-tyyppisiä. Voimalaitoksen rakennutti Kajaanin Puutavara Osakeyhtiö. Voima-asema rakennettiin tuottamaan sähköä yhtiön sahalle, sellutehtaalle (suljettu vuonna 1982) ja paperitehtaalle (suljettu vuonna 2008). Voimalarakennuksen on suunnitellut arkkitehti Eino Pitkänen. Kainuun Voiman omistukseen voimalaitos siirtyi vuonna 1995 Yhtyneet Paperitehtaat-konsernilta. Nykyisellään voimalaitos tuottaa sähköä Kainuun Voiman asiakkaille.
Postimerkkejä
thumb|150px|Kajaanin 300-vuotispostimerkki. 7. heinäkuuta 1951 Suomessa julkaistiin ruskea 20 markan arvoinen postimerkki Kajaanin kaupungin 300-vuotisjuhlien kunniaksi. Postimerkissä näkyvät Ämmäkosken saaressa oleva Isak Rasmuksenpojan johdolla vuosina 1604–1619 rakennettu Kajaanin linna (1619–1717), Koivukosken voimalaitos ja Jac Ahrenbergin Kajaanin kirkko (1896) sekä Engelin suunnitteleman Kajaanin raatihuoneen tornit.
Unkarin Grand Prix 1995
Unkarin Grand Prix 1995 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. elokuuta 1995 Hungaroringin radalla Budapestissa. Kilpailu oli kauden 10:s. Sen voitti Damon Hill, jolle voitto oli kauden kolmas. Hill ajoi myös nopeimman kierroksen aikaan 1,20.247.
Katri Helena (albumi)
Katri Helena on samannimisen laulajan toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1966. Kaikki sovitukset on tehnyt Jörgen Petersen, joka myös johtaa studioyhtyettä. Levyllä esiintyviä muita muusikoita ovat Unto Haapa-aho, Ilpo Kallio, Herbert Katz, Heikki Laurila, Pentti Lasanen ja Raimo Roiha.
Albumin A-puolella on singlenä julkaistun ”Polkkis”-kappaleen suosion innoittamana kolme muutakin saman muotitanssin tahtiin kulkevaa kappaletta. Helsingin Sanomien toimittaja Eino Leino arvosti niitä enemmän Chaplin-ikivihreää ”Hymy” ja kappaletta ”Kuuretki”, jotka julkaistiin saman singlen puoliskoina. ”Kuuretken” lisäksi italialaisia käännösiskelmiä ovat myös ”Lui” ja ”Tyttö niin pieni”.
Samoihin aikoihin albumin teon kanssa Katri Helena näytteli musiikkialasta kertovan komedian Topralli kuvauksissa. Elokuvassa soivat albumin kappaleista ”Polkkis” ja ”Lui”.
Ville Seivo
Ville Seivo (s. 28. kesäkuuta 1978) on suomalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi erityisesti useista televisiorooleistaan.
Seivo näytteli Tuomo Tervajokea saippuasarjassa Salatut elämät vuosina 2006–2008 ja vieraili sarjassa vielä marraskuussa 2008, helmikuussa 2011 ja marraskuussa 2014. Seivo on esiintynyt myös muissa televisiosarjoissa Uudisraivaaja ja Käenpesä. Lisäksi hän on esiintynyt Jonnan musiikkivideossa ”Sateen jälkeen”.
Nykyään Seivo toimii Vaasan kaupunginteatterissa kiinnitettynä näyttelijänä.
Hyperbaena undulata
Hyperbaena undulata on kilpikiertokasvien (Menispermaceae) heimoon ja Hyperbaena-sukuun kuuluva kasvilaji. Tieteellisen nimen sille antoivat ensimmäisinä Ignatz Urban ja Erik Ekman. Sillä ei ole alalajeja.
Brian Houghton Hodgson
thumb|Brian Houghton Hodgsonin muotokuva Louisa Starr-Canzianin maalaamana. Brian Houghton Hodgson (1. helmikuuta 1800 Prestbury, Cheshire – 23. toukokuuta 1894 Alderley) oli englantilainen luonnontieteilijä ja etnologi, joka työskenteli Intiassa.
Hodgson tutki luontoa kokonaisuudessaan Nepalissa, Sikkimissä ja Bengalissa. Hän hankki suuren kokoelman lintujen ja nisäkkäiden nahkoja, jotka hän myöhemmin lahjoitti British Museumille. Hän kuvaili uuden antilooppilajin, joka nimettiin hänen mukaansa Pantholops hodgsoniiksi. Lisäksi hän löysi 39 uutta nisäkäslajia ja 124 uutta lintulajia, joista hän itse kuvaili ja nimesi 79 lintulajia, muun muassa sulttaanitiaisen. Hodgsonin British Museumille vuosina 1843 ja 1858 toimittamat kokoelmat käsittivät 10 499 näytettä. Tämän lisäksi kokoelmaan kuului valtava määrä hänen alaisuudessaan työskennelleiden paikallisten taiteilijoiden intialaisista eläimistä piirtämiä ja värittämiä kuvia, jotka pääosin siirrettiin Zoological Society of London -järjestön tiloihin.
Charles Darwin mainitsee teoksessaan Variation of Animals and Plants under Domestication Hodgsonin kesyttäneen nuoren intialaisen villikoiran Cuon alpinus primaevus. Darwin kiinnitti huomionsa myös Hodgsonin havaintoihin intialaisista kotieläimistä.
Hodgsonia on eräs kurpitsalaji, joka on nimetty Hodgsonin kunniaksi. Lukuisia lintulajeja on nimetty hänen kunniakseen: tiibetinpyy (Perdix hodgsoniae), himalajankyyhky (Columba hodgsonii), paljettipöllökehrääjä (Batrachostomus hodgsoni), savupriinia (Prinia hodgsonii), vuorisieppokerttu (Tickellia hodgsoni), ruoholeppälintu (Phoenicurus hodgsoni) tiheikköleppälintu (Hodgsonius phaenicuroides), tiibetinsieppo (Ficedula hodgsonii), kääpiösinisieppo (Muscicapella hodgsoni) ja taigakirvinen (Anthus hodgsonii).
Vuonna 1843 Hodgson luopui virastaan ja palasi Englantiin, jossa hän viihtyi vain vuoden, palaten Darjeelingiin jatkamaan pohjoisintialaisten kulttuurien tutkimista. Vuonna 1858 hän palasi lopullisesti Englantiin. Kaikkiaan Hodgson laati 140 tieteellistä kirjoitusta. John Edward Gray julkaisi luettelot Hodgsonin kokoelmista 1846 ja 1863.
Näkyvyys
Näkyvyyttä mitataan sirontamittareilla, joita on kahta perustyyppiä: joko lähetetään valoa kohti anturia ja mitataan kuinka paljon tuli perille, tai lähetetään valoa kohteen ohi ja katsotaan kuinka paljon päätyi kuitenkin anturiin sironnan takia. Käytännössä näkyvyys arvioidaan usein silmämääräisesti tunnettujen maamerkkien, kuten korkeiden rakennusten, ja niiden tunnettujen etäisyyksien avulla.
Näkyvyystaulukko
Näkyvyysluokat
Sumujen sakeutta kuvaavat luokat
Steve Valentine
thumb|210px|Steve Valentine Steve Valentine (s. 26. lokakuuta 1966) on brittiläinen näyttelijä.
Valentine syntyi Bishopbriggsissä Skotlannissa, mutta muutti perheensä kanssa nelivuotiaana Lontooseen. Hän on esiintynyt teatterissa, elokuvissa ja televisiossa ja hänet tunnettaneen parhaiten roolistaan eriskummallisena Nigel Towsendina NBC:n rikosdraamassa Yli synkän virran. Valentine on näytellyt muun muassa elokuvissa Mars hyökkää! ja Foreign Correspondents ja vierailevana tähtenä sarjoissa Ammu vaan! (Just Shoot Me), Will & Grace, Dharma ja Greg ja Siskoni on noita. Valentine on myös ääninäytellyt peleissä Dragon Age: Origins ja Uncharted 2: Among Thieves.
Valentine asui Los Angelesissa entisen vaimonsa, Sharin, ja heidän kahden kissansa kanssa, kunnes he erosivat joulukuussa 2005. Hän nauttii ratsastuksesta, vuoristoradoista ja tanssimisesta, ja on myös kokenut taikuri.
Televisio
Näyttelijänä
im in the band (2010)
Kirjoittaja
Ryti–Ribbentrop-sopimus
Ryti–Ribbentrop-sopimus (myös pelkkä Ribbentrop-sopimus) oli Suomen presidentti Risto Rytin kansallissosialistisen Saksan johtajalle Adolf Hitlerille jatkosodan loppuvaiheessa kesäkuussa 1944 lähettämä kirje, jossa hän sitoutui olemaan tekemättä rauhaa Neuvostoliiton kanssa ilman Saksan hyväksyntää. Kyseisen kirjeen on myös tulkittu olleen Suomen ja Saksan välinen liittosopimus.
Suomi joutui ahtaalle sotilaallisesti kesäkuun 1944 aikana Neuvostoliiton suorittamassa Viipurin-Petroskoin operaatiossa, varsinkin kun Suomen tiedusteltua rauhaa 21. kesäkuuta Neuvostoliitto ilmoitti vaativansa ehdotonta antautumista. Seuraavana päivänä Saksan ulkoministeri Joachim von Ribbentrop lensi Helsinkiin vaatimaan sitoumusta sodan jatkamisesta tai Saksan sotilaallinen tuki vedettäisiin välittömästi pois.
Sopimus takasi Saksan toimitukset Suomeen, mutta samalla sitoi Suomen Saksaan poliittisesti ja sotilaallisesti. Saksan häviö oli tuolloin jo varma. Presidentti Ryti ei halunnut tehdä poliittista itsemurhaa, vaan olisi halunnut viedä sopimuksen eduskuntaan. Puolustusvoimain ylipäällikkö, Suomen marsalkka Gustaf Mannerheim ja pääministeri Edwin Linkomies tiesivät kuitenkin Rytin tavoin, ettei sopimus olisi mennyt eduskunnassa lävitse ja painostivat Rytin antamaan tuon lupauksen kirjeen muodossa omissa nimissään, minkä Ryti muutamia tunteja pohdittuaan tekikin. Hallituksen istunnossa, missä Ryti esitteli kirjeensä, oli mukana myös lakimies, joka varmensi Rytin esittämän tulkinnan, että Suomi vapautuisi kirjeen lupauksista Rytin erotessa toimestaan.