cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Makupalat
Kirjat
Ohjelmaan liittyen Nykyri ja Pekkala julkaisivat kolme ruoka-aiheista kirjaa.
Bunga bunga
Bunga bunga on sanonta, jonka arvellaan olevan peräisin vuodelta 1910. Tuolloin kirjailija Virginia Woolf ystävineen pääsi brittisotalaiva HMS Dreadnoughtille esittäytymällä Abessinian prinssin seurueeksi. Seurue näytteli afrikkalaisia huudahtaen "bunga, bunga" aina kun pahaa-aavistamaton kapteeni esitteli laivan ihmeitä. Kun huijaus selvisi, laivastosta tuli pilkanteon kohde ja tapahtuma tuli tunnetuksi Dreadnought-huijauksena.
Vuonna 2011 Bunga bunga -lausahdus saavutti kuuluisuutta, kun se yhdistettiin Italian pääministeri Silvio Berlusconin huvilalla pidettyihin seksijuhliin, joissa alastomat tai vähäpukeiset nuoret naiset esiintyvät juhlien isännälle. Juhlat saivat aikaan suuren skandaalin Italiassa. Tanssija Karima el-Mahrougin mukaan Silvio Berlusconi kertoi kopioineensa Bunga Bunga -juhlan Libyan johtaja Muammar Gaddafin haaremilta.
Mark Reeds
Mark Reeds (24. tammikuuta 1960 Toronto, Ontario, Kanada – 14. huhtikuuta 2015) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka uransa peliuransa jälkeen toimi jääkiekkovalmentajana. Pelipaikaltaan hän oli oikea laitahyökkääjä.
Reeds pelasi urallaan 365 NHL:n runkosarjaottelua tehopistein 45+114=159 ja 53 pudotuspeliottelua tehopistein 8+9=17. Hänen seurojaan NHL:ssä olivat St. Louis Blues ja Hartford Whalers. Lisäksi Reeds pelasi CHL:ssä 188 runkosarjaottelua tehoin 53+95=148 ja 17 pudotuspeliottelua tehoin 5+8=13 edustaen Salt Lake Golden Eaglesiä, 69 runkosarjaottelua AHL:ssä tehoin 26+34=60 edustaen Binghamton Whalersiä sekä IHL:ssä 16 runkosarjaottelua tehoin 4+2=6 ja yhden pudotuspeliottelun tehoitta edustaen Peoria Rivermeniä. Pohjois-Amerikan ulkopuolella Reeds edusti kahden kauden ajan Italian Serie A:ssa pelaavaa Fiemme Cavalesea, jossa hän teki 80 runkosarjaottelussa 55+131=186 pistettä.
Reeds oli mukana Kanadan joukkueessa nuorten MM-kilpailuissa 1980, joissa hän pelasi viisi ottelua tehopistein 1+0=1.
Reeds aloitti valmentamisen jo peliuransa viimeisellä kaudella toimiessaan Peoria Rivermenissa pelaaja-apuvalmentajana. Myöhemmin seuran pelatessa ECHL:ää hän toimi myös päävalmentajana. Reeds työskenteli päävalmentajana myös UHL:n Missouri River Ottersissa ja Kalamazoo Wingsissa sekä OHL:n Owen Sound Attackissa. Hänen viimeiseksi työtehtäväkseen jäi NHL:n Ottawa Senatorsin apuvalmentajan pesti, jota hän ehti hoitaa vajaat neljä kautta. Reeds voitti Owen Sound Attackin päävalmentajana OHL:n mestaruuden.
Reeds menehtyi syöpään pari päivää ennen kuin Ottawa Senators, jossa hän toimi apuvalmentajana, aloitti NHL:n pudotuspelit.
Venäläinen karmageddon
Venäläinen karmageddon on venäläisen toisinajattelijan ja mielipidevaikuttajan Artemi Troitskin kirjoituksista ja haastatteluista koottu kirja. Sen on suomentanut ja toimittanut Anton Nikkilä, ja sen on kustantanut vuonna 2015 Into. Tekstit ovat aikaisemmin ilmestyneet venäjäksi ja englanniksi useissa julkaisuissa.
Esipuheessa Troitski kuvaa näkemystään Venäjän nykytilasta: Venäjän ylle on laskeutunut pimeys. Sitä varjostaa vihan ja kauhun musta pilvi, joka olisi saatava pois. Olisi saatava aikaan muutos ja nostettava maa uuteen kukoistukseen.
Troitski oli läsnä 7. lokakuuta 2015 kirjan Kirjamessujen Venäjä-teemaan liittyvässä julkistamistilaisuudessa.
Luettelo tunnetuista autismin kirjon henkilöistä
Seuraavilla julkisuuden henkilöillä tiedetään olevan tai arvellaan olleen autisminkirjoon kuuluva neurobiologinen tila, eli Aspergerin oireyhtymä tai Kannerin autismi:
Tulenkantaja (palkinto)
Tulenkantaja on Aamulehden ja tamperelaisen Tulenkantajien kirjakaupan vuonna 2012 perustama kirjallisuuspalkinto. Se myönnetään edellisenä vuonna ilmestyneelle suomalaiselle teokselle, jolla arvioidaan olevan mahdollisuuksia menestyä käännöksenä Euroopassa.
Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran 23. maaliskuuta 2013 Tampereella Hotelli Tammerissa Vihtorin kirjamessujen päätösgaalassa. Vuosina 2013–2015 palkinnon arvo oli 5 000 euroa. Vuonna 2016 summa nostettiin 10 000 euroon. Vuonna 2020 palkinto oli jälleen 5 000 euroa, minkä lisäksi voittaja saa Suomen kirjallisuuden vientikeskus Filin valmennusohjelman voittajateoksen viemiseksi ulkomaille.
Palkintoidean isä on runoilija, kirjakauppias ja kustannuspäällikkö Ville Hytönen. Palkintoraadin puheenjohtajana toimii vuoden kerrallaan ulkomailla menestynyt suomalainen kirjailija. Hän toimii lisäksi palkitun kirjailijan kummina. Ensimmäinen puheenjohtaja oli Sofi Oksanen.
Saksan koripallomaajoukkue
Saksan koripallomaajoukkue edustaa Saksaa koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Sampo-Passio
Sampo-Passio on Veltto Virtasen Sammas-yhtyeen kanssa tehty studioalbumi vuodelta 1990. Albumi jäi yhtyeen ainoaksi.
Saksan koripallomaajoukkue
Olympialaisissa
Saksa on osallistunut olympialaisten koripalloturnaukseen viisi kertaa. Se oli mukana kotikisoissaan Berliinissä 1936 ja Münchenissä 1972 mutta ilman suurempaa menestystä. Los Angelesin 1984 boikottikisoissa se sijoittui kahdeksanneksi, Barcelonassa 1992 seitsemänneksi ja Pekingissä 2008 kymmenenneksi.
Sampo-Passio
Sampo-passion vinyylipainoksen sisäpusseista löytyvät laulujen sanat.
D-puoli
Sävellykset ja sanoitukset Veltto Virtanen, paitsi "Elinvesi" Vaaranmaa – Virtanen
Saksan koripallomaajoukkue
MM-kisoissa
Toistaiseksi ainoan MM-mitalinsa Saksa sai Indianapolisin MM-kisoissa 2002, kun se suomalaisen Henrik Dettmannin valmentamana ylsi pronssille. Joukkue oli nuori; ainoa yli 30-vuotias pelaaja oli Henrik Rödl. Mukana oli muun muassa 19-vuotias Misan Nikagbatse, jonka äiti on suomalainen. Ensimmäisen ottelun Saksa voitti Kiinaa vastaan luvuin 88–76. Toisessa ottelussa Saksa hävisi isäntämaa Yhdysvalloille luvuin 87–104. Lopulta Saksa sijoittui lohkossaan toiseksi Yhdysvaltain taakse. Jatkopeleissä Saksa sai vastaansa kisojen yllättäjäjoukkue Uuden-Seelannin, Argentiinan sekä Venäjän. Argentiinaa vastaan Saksa kärsi kisojen toisen tappionsa. pienoiskuva|300px|vasen|Saksan maajoukkue MM-karsintaottelussa marraskuussa 2017. Puolivälierissä Saksa voitti Espanjan. Välierissä se hävisi Argentiinalle luvuin 80–86. Pelin tiimellyksessä Argentiinan tähtipelaaja Manu Ginóbili nyrjäytti nilkkansa, mikä ei kuitenkaan auttanut saksalaisia voittoon. Pronssiottelussa Saksa voitti Uuden-Seelannin pistein 117–94. Dirk Nowitzki oli kisojen paras pistemies ja hänet valittiin myös kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Saksan joukkueessa pelasi myös Marko Pesic, jonka isä Svetislav Pešić valmensi kultamitalin voittanutta Jugoslaviaa.
Sampo-Passio
D-puoli
Sovitukset: Sammas
Saksan koripallomaajoukkue
MM-kisoissa
Vuoden 2006 MM-kisoissa Japanissa Saksa sijoittui kahdeksanneksi. Vuoden 2010 MM-kisoissa Turkissa ilman tähtipelaajaansa Dirk Nowitzkia esiintynyt Saksa voitti alkulohkossaan vain kaksi ottelua, ja vaikka toinen voitettu joukkue oli lohkon lopulta voittanut Serbia, ei Saksa selviytynyt lohkosta neljännesvälieriin.
Sampo-Passio
Sammas
sekä
Saksan koripallomaajoukkue
EM-kisoissa
Serbia ja Montenegrossa pelatuissa vuoden 2005 EM-kisoissa Saksa sai hopeaa. Se hävisi finaalissa Kreikalle pistein 78–62. Dirk Nowitzki oli jälleen korikuningas ja kisojen arvokkain pelaaja. Espanjassa pelatuissa vuoden 2007 EM-kisoissa Saksa sijoittui viidenneksi. Vuosien 2009 ja 2011 EM-kisoissa Saksa selviytyi 12 parhaan jatkolohkoihin mutta karsiutui puolivälieristä. Vuosien 2013 ja 2015 EM-kisoissa Saksa jäi kuuden joukkueen alkulohkossaan viidenneksi eikä selviytynyt 12 parhaan joukkoon. EM-kilpailuissa 2017 se sijoittui kuudenneksi.
Sampo-Passio
Sammas
Joikhaus: A.J., H.S., V.V.
Tukholman pörssitalo
pienoiskuva|Tukholman pörssitalon pääjulkisivu Tukholman pörssitalo eli Börshuset sijaitsee Ruotsin pääkaupungin Tukholman vanhassakaupungissa, Stortorgetin pohjoislaidalla. Sen omistaa Tukholman kaupunki, ja se rakennettiin vuosina 1773–1778 arkkitehti Erik Palmstedtin suunnittelemana. Paikalla sijaitsi aiemmin keskiajalla rakennettu Tukholman vanha raatihuone.
Ranskalaista 1700-luvun klassismia rokokoon vivahtein edustavan rakennuksen ylähuoneistoja on käyttänyt Ruotsin Akatemia vuodesta 1914 lähtien. Akatemia isännöi siellä tapaamisiaan ja kokouksiaan, sekä järjestää Nobelin kirjallisuuspalkinnon vastaanottotilaisuuden.
Rakennuksen katutasossa, Suuressa pörssisalissa, jossa Tukholman pörssi ennen sijaitsi, on nykyisin Nobel-museo. Pörssitalossa toimii myös kaunokirjallisuuden erikoiskirjasto, Nobelbiblioteket.
Aiheesta muualla
59.32528°N, 18.07056°W
Maurice Utrillo
thumb|Maurice Utrillo vuonna 1921 [[Suzanne Valadonin maalauksessa.]] thumb|left|210px|Maurice Utrillon hauta Pariisin Saint-Vincentin hautausmaalla
Maurice Utrillo, oikealta nimeltään Maurice Valadon (26. joulukuuta 1883, Pariisi – 5. marraskuuta 1955 Dax, Landesin departementti) oli ranskalainen, Pariisin koulukuntaan kuulunut taidemaalari.
Maurice Utrillo syntyi Montmartrella Pariisissa taidemaalari Suzanne Valadonin aviottomana lapsena. Espanjalainen kirjailija Miguel Utrillo tunnusti hänet pojakseen. Utrillon elämää hallitsivat voimakas alkoholisoituminen ja mielenterveydelliset ongelmat, joita hän purki maalaustaiteeseensa. Silti hän vietti mielisairaaloissa ja parantoloissa osia elämästään.
Utrillo maalasi konemaisesti, spontaanisti, valtavalla nopeudella ja kulki tarjoamassa vielä märkiä kankaitaan kapakoihin punaviiniä saadakseen. Erilaiset seinät ja muurit ovat hänen tuotannossaan keskeisellä sijalla. Pääosan maalauksistaan hän teki Montmartrella. Hänen taiteestaan voidaan erottaa valkoinen kausi 1908–1914, jolloin hän käytti paljon sinisen ja ruskean sävyjä valkoisia seiniä maalatessaan. Hän kuvasi vaaleita seinäpintoja sitomalla värit yhteen liiman ja liitujauhon sekoituksella. Herkkä värisommittelu tehostaa teoksen surullista tunnelmaa. Utrillon katsotaan kuvanneen Montmartren hökkeleiden ja kapakoiden lakastunutta viehätystä paremmin kuin kukaan muu.
Utrillo alkoi saavuttaa menestystä taiteilijana vuoden 1910 tienoilla, ja hänestä tuli kansainvälisesti tunnettu taiteilija. Hän ei kuitenkaan koskaan päässyt yli sairaudestaan. Itsemurhayritystä seurasi pitkäkestoinen sekavuustila ja toipilasaika. Myöhemmin hän löysi uskonnosta helpotusta tilaansa. Hän yritti herättää huomiota käyttäytymällä erikoisesti: hänen luokseen sai tulla vain tietynväriseen asuun pukeutuneena. Hän soitti harmonia ja ilmoitti säveltävänsä suurta sinfoniaa, tai leikki pienellä sähkörautatiellä. Vuonna 1935 hän avioitui Lucie Valoren kanssa. Tämä alkoi valvoa hänen elämäänsä ja loi suuren omaisuuden keinottelemalla miehensä maineella ja tauluilla. Maurice Utrillo kuoli 5. marraskuuta 1955.
Cristóbal de Morales
pienoiskuva|Cristóbal de Morales. Cristóbal de Morales (noin 1500 Sevilla – 7. lokakuuta 1553 Marchena) oli yksi aikansa tärkeimmistä espanjalaisista säveltäjistä.
Elämä
Morales syntyi ja opiskeli Sevillassa. Vuonna 1535 Morales muutti Roomaan, jossa hän toimi jonkin aikaa laulajana kuorossa. Vuonna 1545 hän palasi Espanjaan. Morales kuoli Marchenassa.
Musiikki
Lähes kaikki Moralesin teokset ovat uskonnollista musiikkia. Hän sävelsi muun muassa yli 100 motettia sekä monta messua.
Keskinäinen ymmärrettävyys
Keskinäinen ymmärrettävyys tarkoittaa toisilleen sukua olevien kielten tai murteiden välistä suhdetta, jossa yhden kielen tai murteen puhuja ymmärtää myös toista sukulaiskieltä tai murretta sitä erikseen opiskelematta. Kielen määritelmä on enemmän sosiaalinen kuin tieteellinen, eikä kieliä tai murteita voida erottaa toisistaan pelkän keskinäisen ymmärrettävyyden perusteella. Esimerkiksi ruotsia ja norjaa pidetään erillisinä kielinä, vaikka ne ovat keskinäisesti ymmärrettäviä, kun taas joitakin saksan murteita pidetään saman kielen murteina, vaikka niiden keskinäinen ymmärrettävyys on huono.
Kielen ymmärtäminen alkaa yhtäläisyyksien havaitsemisesta uuden ja aiemmin opittujen kielten välillä. Lähisukukielten välillä näitä yhteyksiä on eniten, ja ne on helpoin havaita. Ei kuitenkaan tarkoin tiedetä, miten lähisukukielten yhtäläisyyksiä hyödynnetään ja mitkä tekijät vaikuttavat ymmärtämisprosessiin. Kun kohdekielinä ovat läheiset sukukielet, kielitaidon ja kielen käytön yksi mahdollinen taso on reseptiivinen monikielisyys. Kyseessä on tilanne, jolloin keskustelussa kukin osallistuja käyttää omaa äidinkieltään, jota muut ymmärtävät. Kieleten keskinäistä ymmärrettävyyttä on tutkittu enimmäkseen indoeurooppalaisten kielten osalta, mutta Suomessa ja Virossa aihetta tutkitaan suomen ja viron kielten osalta.
Vera Telenius
Vera Elisabeth Telenius (24. syyskuuta 1912 Sahalahti – 5. elokuuta 1991 Tampere ) oli suomalainen laulaja. Hänen menestynein levytyksensä oli Raimonds Paulsin sävellys ”Miljoona ruusua”, johon Telenius teki itse suomenkieliset sanat. Kappale oli tullut alun perin tunnetuksi Alla Pugatšovan esittämänä. Telenius julkaisi ensimmäisen levynsä vasta yli 60-vuotiaana, minkä vuoksi häntä kutsuttiinkin ”senioritähdeksi” ja ”Mansen isoäidiksi”.
Nuoruus ja työura
Vera Telenius peri musikaalisuutensa viulistiäidiltään ja soitti itsekin viulua nuorena muun muassa Tampereen Työväen Orkesterissa. Hän opetteli aluksi soittamaan mandoliinia ja vaihtoi sen sitten viuluun. Ennen toista maailmansotaa Teleniuksen selkä vahingoittui pukutehtaan prässikoneella. Sotien aikana hän ehti tehdä työtä muun muassa sorvarina, rakennustyömailla ja hevoskuskina. Musiikki oli Teleniukselle pitkään vain harrastus. Hän ryhtyi yksityisyrittäjäksi ja työskenteli omassa lasten- ja nuortenpukimoyrityksessään Tampereen Kauppakadulla, kunnes heikentynyt näkö pakotti hänet luopumaan yrityksestä 1960-luvun lopulla. Hän menetti näkönsä lopulta kokonaan ja joutui siirtymään eläkkeelle.
Laulajanura
Vasta 1970-luvun alusta lähtien Telenius vieraili silloin tällöin poikansa Antti Teleniuksen yhtyeen solistina. Telenius oli jo aikaisemmin tehnyt paljon muun muassa erilaisia pikkujoulukeikkoja. Eräällä keikalla kuitenkin oli yleisön joukossa toimittaja Jussi Tuominen, joka teki vuonna 1974 Teleniuksesta televisio-ohjelman. Pian ohjelman jälkeen samana vuonna julkaistiin ensimmäinen albumi Yön laulajatar. Telenius esiintyi 1970-luvulla usein keikkaillen, televisiossa ja radiossa sekä teki kaksi LP-levyä. Vuonna 1979 hän levytti albumillisen lausumiaan Lauri Viidan runoja.
Suurin menestys syntyi kolmannella albumilla, kun Miljoona ruusua -albumin myynti rikkoi nopeasti timanttilevyrajan, ja sitä myytiin kaikkiaan yli 70 000 kappaletta. Levyn ilmestyessä vuonna 1984 Vera Telenius oli 72-vuotias. Samana vuonna hänet palkittiin Emma-palkinnolla ensimmäisenä Vuoden naissolistina. Menestyksen myötä Telenius alkoi kiertää tanssipaikkoja hanuristi Rexi Innasen kanssa. Vuonna 1985 ilmestyneen Sydämen ääni -albumin suuri hitti oli ”Tanssi loppuun rakkauden”, suomenkielinen versio Leonard Cohenin kappaleesta ”Dance Me to the End of Love”.
Sittemmin Telenius levytti muun muassa albumillisen Toni Edelmannin sävellyksiä (Vera Telenius laulaa Toni Edelmannin lauluja) ja toisen albumin Elvi Sinervon tekstejä (Niin muistan). Telenius on myös levyttänyt monia Édith Piafin kappaleita suomeksi levyillä Yön laulajatar ja Kiitos paljon kiitos vaan, kuten En kadu mitään, Hymni rakkaudelle ja Milord''.
Teleniuksen suuria hittejä ”Miljoonan ruusun” lisäksi ovat muun muassa laulut ”Tanssi loppuun rakkauden”, ”Harlekiino”, ”Kurjet” ja ”Mä olen nainen”. Laulu ”Miljoona ruusua” tuli tutuksi myös Katri Helenan levyttämänä vuonna 1984 ja kemiläinen yhtye Santa Lucia julkaisi vuonna 1988 oman versionsa, minkä seurauksena radiossa soi useita versioita samasta kappaleesta. Kappaleen on levyttänyt Suomessa ainakin vielä Kari Vepsä ja Karita Koverinen.
Telenius kuoli 78-vuotiaana pitkäaikaisen sairauden jälkeen Tampereella vuonna 1991. Telenius tituleerattiin monesti muun muassa ”Mansen isoäidiksi” ja ”Yön laulajattareksi”, ja häntä verrattiin usein kuuluisiin laulajiin, kuten Zarah Leanderiin, Marlene Dietrichiin ja Edith Piafiin.
Philadelphian piirikunta
Philadelphian piirikunta on piirikunta Yhdysvalloissa, Pennsylvaniassa. Se on nykyään yhdistetty Philadelphian kaupungin kanssa, mutta on edelleen kuitenkin olemassa paperilla. Se on väkiluvultaan Pennsylvanian suurin piirikunta ja pinta-alaltaan toiseksi pienin.
Historia
William Penn perusti 1682 Pennsylvanian kolme alkuperäistä piirikuntaa: Philadelphian, Chesterin ja Bucksin. Philadelphian piirikunnasta siirrettiin alueita Berksin piirikuntaan 1751 ja Montgomeryn piirikuntaan 1784. Kaikki Philadelphian piirikunnan kunnat yhdistettiin 1854 Philadelphian kaupunkiin, joka siis laajeni käsittämään koko piirikunnan alueen. Philadelphian piirikunnan hallinto lakkautettiin ja yhdistettiin Philadelphian kaupungin hallintoon 1952.
Väestö
Piirikunnan asukkaista 40,1 prosenttia on afroamerikkalaisia, 34 prosenttia valkoisia 12,75 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 7,42 prosenttia aasialaisia. 23,9 prosenttia asukkaista puhuvat myös muita kieliä kuin englantia. 92,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 34,5 vuotta.
Henry Walter Bates
thumb|Henry Walter Bates Henry Walter Bates (1825–1892) oli brittiläinen biologi. Vuosina 1825–1859 hän teki tutkimusmatkoja ennestään tuntemattomilla seuduilla Amazonin alueella. Hän selvitteli ansiokkaasti Amazonin laakson hyönteistöä perehtyen mm. eläinten, mm. Etelä-Amerikassa elävien täpläperhosten (Nymphalidae) Ithominae-alaheimon lajien varoitusväritykseen. Bates kuvaili mimikryä vaelleltuaan 11 vuotta Amazonian alueella Hänen mukaansa on nimetty Batesin mimikry, jossa vaarallista tai pahanmakuista lajia jäljittelee laji, joka itse ei ole sellainen.
Suzanne Valadon
Lapsuus
Suzanne Valadon, oikealta nimeltään Marie-Clémentine Valadon, syntyi aviottomana lapsena Bessines'n kylässä Ranskassa. Hänen äitinsä Madeleine Valadon oli pyykkäri ja kotiapulainen. Tyttären syntymästä aiheutuneen kohun vuoksi Madeleinen oli lähdettävä kylästä ja matkustettava Pariisiin. Lapsuutensa Valadon vietti Montmartren kaduilla, piirteli katukiviin eikä juuri välittänyt koulunkäynnistä. 15-vuotiaana hän ryhtyi akrobaatiksi sirkukseen ja harjoitti tätä tointa vajaat seitsemän kuukautta, kunnes putoaminen ja loukkaantuminen lopettivat hänen uransa.
Toipilasaikanaan hän päätti ryhtyä poseeraamaan taiteilijoiden mallina, ja tässä työssä hänellä oli mahdollisuus seurata taiteilijoiden työskentelyä ja opetella heidän tekniikoitaan. Hän alkoi itsekin piirtää enemmän. Valadonin työnantajien joukossa olivat muun muassa Pierre Puvis de Chavannes, Edgar Degas, Henri de Toulouse-Lautrec ja Pierre-Auguste Renoir.
Rakkautta ja taiteilijaelämää
236px|thumb|[[Henri de Toulouse-Lautrec: Suzanne Valadonin muotokuva]] Valadonilla oli ailahteleva luonne ja räjähtävä temperamentti. Niinpä hänen rakkaussuhteensakin vaihtuivat usein. Taiteilijan ja mallin suhteeseen liittyi usein myös erotiikkaa, ja Valadon oli vuoron perään ainakin de Chavannesin ja Renoirin rakastajattarena. Myös Henri de Toulouse-Lautreciin hänellä oli ystävyys-, opettaja- ja rakkaussuhde, joka eroon päätyttyään sai Toulouse-Lautrecin masentumaan ja alkoholisoitumaan. Pitempiaikainen suhde hänellä oli espanjalaisen kirjailijan Miguel Utrillon kanssa. Kun hän vuonna 1883 synnytti pojan, ei isän henkilöllisyyttä koskaan saatu selville. Myöhemmin Utrillo tosin tunnusti lapsen, ja Maurice Utrillon nimellä tämä tuli tunnetuksi yhtenä Montmartren kuuluisimmista taiteilijoista.
Jack Abramoff
thumb|250px|Jack Abramoff antamassa oikeudessa todistajanlausuntoa. Jack Abramoff (28. helmikuuta 1959 Atlantic City, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen lobbari, liikemies ja talousrikollinen.
Abramoff oli vuoteen 2004 asti yksi merkittävimmistä poliittisista lobbareista Washingtonissa. Vuonna 2004 aloitettiin tutkinnat Abramoffin toimista, kun selvisi, että hän oli työkumppaninsa Michael Scanlonin kanssa saanut 45 miljoonaa dollaria intiaaniheimoilta, joilla on kasinoita. Tutkimuksissa kävi ilmi, että Abramoff oli tarjonnut poliitikoille ja heidän avustajille aterioita, matkoja ja lippuja urheilutapahtumiin sekä ohjannut intiaaniheimoja lahjoittamaan miljoonia dollareita poliitikoille ja puolueille.
Tuomio korruptiosta tuli Abramoffille syyskuussa 2008. Hänelle langetettiin poliitikkojen lahjomisesta neljäksi vuodeksi vankeuteen, joka suoritettaisiin yhtäaikaisesti aiemmin rangaistuksen kanssa. Tuomio oli pienennetty, sillä Abramoff oli toiminut yhteistyössä viranomaisten kanssa korruptoituneiden virkamiesten kiinnisaamiseksi. Hänen ansiostaan noin kymmenen virkamiestä oli pidätetty, mukaan luettuna entinen edustajainhuoneen jäsen Bob Ney.
Suzanne Valadon
Rakkautta ja taiteilijaelämää
Sekä Toulouse-Lautrecilla että Degas'lla oli merkittävä vaikutus Valadonin rohkaisemisessa taiteelliselle uralle. Varsinkin Degas oli hyvin vaikuttunut Valadonin rohkeasta ja varmasta piirustustyylistä. Hänen ensimmäiset näyttelynsä 1890-luvun alussa sisälsivät pääasiassa muotokuvia, niiden joukossa Erik Satiesta maalatun. Eksentrikkosäveltäjä Satien kanssa Valadonilla oli lyhyt intiimi suhde vuonna 1893. Satie ehdotti avioliittoa jo ensimmäisenä iltana heidän tavattuaan.
Valtunk
Valtunk (myös Waltunk, Waldung, Valhun tai Valjhun) oli luultavasti vuosina 770–788 Karantanian prinssi. Valtunkin edeltäjä oli Hotimir ja seuraaja luultavasti Pribislav.
Suzanne Valadon
Rakkautta ja taiteilijaelämää
Samaan aikaan Valadonin rakastajana oli liikemies Paul Mousis, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1896. Tänä aikana hän muutti pois Montmartrelta ainoan kerran elämässään ja asui vuoroin Pariisissa, vuoroin Pierrefitten kylässä. Vuonna 1894 Suzanne Valadonista tuli ensimmäinen nainen, joka hyväksyttiin Société Nationale des Beaux-Artsiin. Hän maalasi asetelmia ja maisemia ja oli tunnettu niiden vahvasta sommittelusta ja voimakkaista väreistä. Tunnetuin hän on kuitenkin naispuolisista alastonhahmoistaan.
Valadonin elämää varjosti hänen poikansa Mauricen sairaus. Maurice Utrillo kärsi henkisistä ongelmista ja tuli voimakkaasti riippuvaiseksi punaviinistä jo nuorena. Useiden raivokohtausten, tolkuttomien juominkien ja silmittömien tuhoamispuuskien jälkeen Utrillo oli vietävä mielisairaalaan. Valadon yritti auttaa poikaansa ehdottamalla, että tämä kokeilisi maalaamista. Utrillo osoittautui hyvin lahjakkaaksi ja maalasi kuumeisella kiihkolla aina kun ei juonut.
Menestys
Vuonna 1896 Valadon jätti Mousis'n palatakseen Montmartrelle ja naidakseen poikansa ystävän, 23-vuotiaan taidemaalarin André Utterin. He elivät kiihkeää rakastavaisten elämää, jota varjostivat alkoholismi ja Mauricen hulluuskohtaukset. Valadonin ja varsinkin hänen poikansa taiteen äkillinen menestys teki heistä pian upporikkaita. He ostivat hetken mielijohteesta linnan ja järjestivät suuria, toinen toistaan mielikuvituksellisimpia juhlia. Valadon tuhlasi hullun lailla: hän jakeli suuria juomarahoja, syötti koirilleen kyljyksiä ravintoloissa ja kissoilleen kaviaaria perjantaisin. Hän saattoi ostaa tyhjäksi kokonaisen kukkakaupan ja lähettää kukat jollekin ystävälleen.
Yleisölle Valadon esiintyi eksentrisesti. Hän käytti porkkanoita ja eläviä etanoita takkinsa koristeena tai piti vuohta ateljeessaan ja syötti sille huonot piirroksensa. Maurice Utrillon mentyä naimisiin hänen ei enää tarvinnut huolehtia pojastaan. Myös välit Utteriin viilenivät. Valadonille oli raskasta joutua eristyksiin taiteilijapiireistä ja tapahtumien keskipisteestä. Viimeisiin töihinsä hän maalasi lähinnä kukkia ja kissoja. Suzanne Valadon kuoli vuonna 1938. Hautajaisissa oli useita hänen taiteilijaystäviään, joukossa muun muassa André Derain, Pablo Picasso ja Georges Braque.
João Pina
João Alexandre Ferreira da Pina (s. 31. heinäkuuta 1981 Lissabon) on portugalilainen judoka, kaksinkertainen Euroopan-mestari.
Pina sai hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen 66 kg:n sarjassa Nikosiassa 2000. Hän sijoittui samassa painoluokassa viidenneksi Osakan MM-kilpailuissa 2003 ja seitsemänneksi sekä Bukarestin EM-kilpailuissa 2004 että Ateenan olympialaisissa.
Pina sijoittui 73 kg:n sarjassa viidenneksi Belgradin EM-kilpailuissa 2007. Hän voitti saman painoluokan Euroopan-mestaruuden Wienissä 2010 kukistettuaan loppuottelussa Venäjän Batradz Kaitmazovin sekä Istanbulissa 2011, jossa finaalivastustajana oli venäläinen Murat Kodzokov.
Pina on voittanut kolme maailmancup- ja Continental Open -kilpailua, sijoittunut kerran toiseksi ja kahdeksan kertaa kolmanneksi. Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa hänellä on yksi turnausvoitto, yksi kakkossija ja yksi kolmossija. Hän on voittanut viisi Portugalin-mestaruutta.
Pokémon Emerald
Pelin suurin uudistus on Ottelurintama, joka on tullut mukaan aiemmissakin peleissä olleen Ottelutornin rinnalle. Pokémon Emeraldissa ei ole yön ja päivän vaihtelua, toisin kuin seuraavan sukupolven Pokémon-peleissä. Pokémonit liikkuvat vähän aikaa ennen ottelun alkua. Tämä ominaisuus oli jo Pokemon Crystalissa, mutta ei Rubyssa ja Sapphiressa.
Pokémon Ruby and Sapphire Pokémon Rubis et Saphir
William F. Walsh Regional Transportation Center
William F. Walsh Regional Transportation Center on Syracusessa New Yorkin osavaltiossa sijaitseva bussi- ja junaliikenteen matkakeskus, joka on nimetty Syracusen entisen pormestarin ja kongressiedustajan William F. Walshin mukaan.
Yön kuumuudessa
Yön kuumuudessa (In the Heat of the Night) on yhdysvaltalainen rikoselokuva vuodelta 1967. Se kertoo mustasta poliisista, joka ratkoo murharikosta rasistisessa Spartan pikkukaupungissa Mississippin osavaltiossa. Elokuvan ohjasi Norman Jewison, ja käsikirjoituksen laati Stirling Silliphant John Ballin romaanin Musta yö (1965) pohjalta.
Yön kuumuudessa palkittiin viidellä Oscarilla: paras elokuva, paras miespääosa (Steiger), paras leikkaus, paras äänitys ja paras sovitettu käsikirjoitus. Se oli kaikkiaan seitsemän Oscarin ehdokkaana.
Yön kuumuudessa valittiin vuonna 2002 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. American Film Institute valitsi sen vuonna 2006 sadan kaikkien aikojen innostavimman yhdysvaltalaiselokuvan joukkoon.
Ääniraita
Elokuva ääniraidan on tehnyt Quincy Jones.
Ristinolla (yhtye)
Ristinolla oli jyväskyläläinen yhtye, joka soitti lievillä gospel-vaikutteilla varustettua raskasta melankolista rockia.
Jevgenija Ginzburg
Jevgenija Solomonovna Ginzburg (, isännimi myös Semjonovna, Семёновна; 20. joulukuuta 1904 Kazan – 25. toukokuuta 1977 Moskova) oli venäläinen kirjailija.
Ginzburg ja hänen NKP(b):n aluekomiteaan kuulunut miehensä pidetettiin vuonna 1937. Ginzburgia syytettiin vastavallankumoukselliseen trotskilaiseen ryhmään kuulumisesta. Hänet tuomittiin kymmenen vuoden vankeuteen. Vietettyään yli kaksi vuotta yksinäissellissä Ginzburg lähetettiin vankileirille Kolymaan. Vuodesta 1947 hän asui Magadanissa mutta joutui vuonna 1949 jälleen pidätetyksi ja sai karkotustuomion. Ginzburg todettiin syyttömäksi vuonna 1955. Sen jälkeen hän työskenteli toimittajana Lvivissä. Vuodesta 1966 lähtien hän asui Moskovassa.
Ginzburgin opettajavuosista kertovat muistelmat ilmestyivät vuonna 1963. Hänen pääteoksensa on yksityiskohtainen ja laaja vankileirimuistelmateos Rajumyrskyn halki (Krutoi maršrut). Ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1967 italiaksi Milanossa ja venäjäksi Frankfurt am Mainissa. Toinen osa ilmestyi Milanossa vuonna 1979. Neuvostoliitossa Rajumyrskyn halki julkaistiin ensimmäisen kerran latvialaisessa Daugava-kirjallisuuslehdessä vuosina 1988–1989.
Kirjailija Vasili Aksjonov oli Jevgenija Ginzburgin poika.
Haavansahajumi
Haavansahajumi (Xyletinus tremulicola) on puunkaivajiin kuuluva, uhanalainen ja Suomessa rauhoitettu kovakuoriainen. Se on yksi Suomen kansainvälisistä vastuulajeista.
Koko ja ulkonäkö
Haavansahajumi on noin 4 mm pitkä, mustanruskea, pitkänomainen kovakuoriainen. Ulkonäöltään se muistuttaa suuresti muita Xyletinus-suvun kovakuoriaisia, mutta eroaa näistä siinä, että laji elää ainoastaan haapojen kuorella.
Levinneisyys
Haavansahajumi kuvattiin tieteelle vuonna 1958 Pohjois-Ruotsista löytyneiden yksilöiden perusteella. Lajin tiedetään elävän koko maailmassa ainoastaan Suomessa ja Ruotsissa, mutta sitä tavattaneen myös Venäjällä. Suomesta laji löydettiin vasta vuonna 1991 ja siltä tunnetaan vain muutamia erillisiä esiintymispaikkoja.
Elinympäristö ja elintavat
Laji elää vaurioituneissa tai kuolleissa, paksukuorisissa haavoissa ja vaikuttaa suosivan aurinkoisilla paikoilla kasvavia, kookkaita puuyksilöitä. Lajia tavataan useammin pystyssä olevassa kuin kaatuneessa puussa. Kuoriaiset elävät runkojen yläosissa ja joskus paksuissa oksissa. Toukat elävät kuoren alla, usein siten että kuoren alla on aikaisemmin elänyt haapakaarnureita (suku Trypophloeus). Helpoin merkki lajin esiintymisestä ovat puun kuorella näkyvät lentoaukot.
Vaikka haavansahajumi on tunnettu Suomesta vasta vähän aikaa, lajin hajanainen levinneisyys viittaa siihen että se on ollut aikaisemmin yleisempi. Lajin arvellaan kärsineen pahoin kookkaiden haapojen vähenemisestä ja se hyötynee sellaisten säilyttämiseen tähtäävistä metsänhoitotoimenpiteistä.
Laji mainitaan Euroopan unionin luontodirektiivin toisessa liitteessä. Vuoden 2010 kansallisessa uhanalaisarvioinnissa se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Ravinto
Kuoriainen elää haavalla (Populus tremula).
Seututie 434
Seututie 434 on Etelä-Savossa kulkeva seututie. Tie kulkee Puumalan Luukkosenkylästä Juvan kirkonkylään. Tieosuus on mäkinen ja mutkainen ja nopeusrajoitus on pääosin 80 kilometriä tunnissa.
Final Fantasy X:n ja X-2:n hahmot
Final Fantasy X ja Final Fantasy X-2 ovat Final Fantasy -pelisarjan kymmenes osa ja sen jatko-osa, jotka julkaistiin 2001 ja 2003. Final Fantasy X:n tapahtumat keskittyvät velhotar Yunaan ja hänen vartijoihinsa, joiden tehtävänä on kukistaa Sin-niminen olento. Pelin fiktiivinen maailma on nimeltään Spira. Peli on kerrottu Tidusin, Spiraan joutuneen pojan näkökulmasta. Pelin jatko-osan, Final Fantasy X-2:n, tapahtumat sijoittuvat kaksi vuotta Final Fantasy X:n tapahtumien jälkeen, ja siinä esiintyvät hahmot ovat suurimmaksi osaksi samoja kuin edeltäjässään.
Hahmot on suunnitellut Tetsuya Nomura. Final Fantasy X:ssä on seitsemän pelattavissa olevaa päähahmoa: Tidus, Yuna, Kimahri Ronso, Auron, Lulu, Wakka ja Rikku. Final Fantasy X-2:n pelattavat hahmot ovat Yuna, Rikku ja uusi hahmo, Paine. Peleissä nimellisillä hahmoilla on ääninäyttelijät, mikä on uusi ominaisuus aiempiin sarjan peleihin verrattuna.
Useat sivuhahmot, jotka ovat juonen kannalta tärkeitä, ovat tärkeiden protagonistien vanhempia, kuten Jecht (Tidusin isä), Braska (Yunan isä) ja Cid (Rikkun isä). Tärkeimmät antagonistiset Final Fantasy X:n hahmot ovat Seymour Guado ja muut Yevon-uskonnon johtajat, mutta vastustajista pääpaino on tuhoisalla Sin-nimisellä olennolla. Final Fantasy X-2:ssa on omat antagonistinsa, joihin pelaajan tekemät valinnat osaksi vaikuttavat.
Saukot (suku)
Saukot (Lutra) on näätäeläinten heimoon kuuluva petoeläinsuku.
Lajit
Omana lajinaan esiintyy joissakin luokitteluissa myös Lutra nippon. Se on Japanissa elänyt saukko, joka julistettiin virallisesti sukupuuttoon kuolleeksi vuonna 2012. Sitä on pidetty myös Lutra lutran alalajina L. l. whiteleyi.
Aiemmassa luokittelussa mukaan sukuun kuului myös täpläsaukko eli täpläkurkkusaukko (Lutra maculicollis). Nykyään sen katsotaan kuitenkin muodostavan oman sukunsa Hydrictis.
No Man’s Band
No Man’s Band ("NMB") on jyväskyläläinen rockyhtye, jonka ensi-EP ilmestyi 1998.
Yhtye oli tunnettu energisistä live-esiintymisistään. Sanoituksissaan yhtye käsittelee suomalaisen miehen kipuilua elämän aallokossa. Kaiken takana kuitenkin nähdään Korkeimman auttava käsi. Yhtye keikkaili ahkerasti niin maallisissa kuin kristillisissä tapahtumissakin.
Tunnetuimpia kappaleita ovat mm. Pelipöytä, Suojelusenkeli, Helmiä sioille ja Pikkusisko, joka on kerännyt Youtube -sivustolla yli 300 000 katselukertaa.
Yhtyeen solisti Miika Partala soittaa NMB:n lisäksi Deuteronomiumissa, Matkamiehissä, Stoner Kingsissä ja Icon Clanissa kuin myös Feiledissä.
No Man’s Band lopetti uransa Jyväskylän Tanssisali Lutakossa 28. maaliskuuta 2015.
No Man's Band teki keikan 30.3.2019 Helsingin, Nosturissa. ja julkaisi samalla uuden kokoelmalevyn: Tulin, Näin, Soitin.
No Man's Band lämmitteli myös Narniaa GoodMoodStock festivaaleilla pieksämäellä 30.11.2019
1918
Vuosi 1918 oli normaalivuosi, joka alkoi tiistaista.
Jingit
Jingit tai muilta nimiltään ginit, chinit tai chingit, ovat etninen vähemmistö Kiinassa. Jingit asuttavat alueita Kiinan ja Vietnamin rajalla sekä Jiangwein, Wutoun ja Shanxinin saaria Tonkininlahdella. Saaret kuuluvat Fangchengin kuntaan Guangxissa. Yhteensä heitä on noin 20 000.
Historia
Tutkijoilla on ollut vaikeuksia selvittää jingien alkuperää. Kansanperinteen ja vanhojen vietnamilaisten kirjoitusten mukaan he ovat peräisin Vietnamin alueelta ja muuttivat nykyisille asuinseuduilleen 1500-luvulla. He eivät kuitenkaan puhu kielenään vietnamilaisperäisiä kieliä, vaan Guangdongista lähtöisin olevaa kantoninkiinaa. Kommunistien voitto Kiinan sisällissodassa vuonna 1949 toi muutoksia jingien perinteiseen kalastuselinkeinoon. He aloittivat syvänmerenkalastuksen ja osteriviljelmät hallinnon tuella. 1980-luvulla Kiina aloitti myös meren kuivattamisen lisämaan saamiseksi. Näin esimerkiksi Jingsaaret yhdistyivät mantereeseen. Lisämaan takia myös maanviljelyksen merkitys kasvoi. Nykyisin noin kolmasosa jingeistä asuu kaupungeissa.
Kulttuuri
Jingien perinteinen elinkeino on kalastus, jota harjoitettiin sekä joissa että merellä. Heillä oli tähän liittyneitä tapoja, kuten se, että kattiloita ja pannuja ei saanut asettaa ylösalaisin, koska se muistutti kaatuneista veneistä. Samaan liittyi sanan "öljy" välttely, koska se muistutti sanaa uida ja veden varaan joutuminen muistutti jälleen veneonnettomuuksista. Jiangit harjoittavat useita eri uskontoja, kuten taoismia, buddhalaisuutta ja animismia. Noin kymmenesosa heistä on lisäksi roomalaiskatolilaisia 1800-luvulla Indokiinassa toimineiden ranskalaisten lähetyssaarnaajien vaikutuksesta.
Júnior dos Santos
Júnior dos Santos Almeida (s. 30. tammikuuta 1984 Caçador, Santa Catarina, Brasilia) on brasilialainen raskaansarjan vapaaottelija, joka ottelee nimellä Júnior Cigano dos Santos. Hän voitti Ultimate Fighting Championshipin raskaansarjan mestaruuden 12. marraskuuta 2011 tyrmäämällä Cain Velasquezin UFC on Fox: Velasquez vs. Dos Santos -tapahtumassa.
Varhaiset vuodet
Júnior dos Santos Almeida syntyi aluksi vähävaraiseen perheeseen Caçadorin paikkakunnan syrjäseuduilla, Santa Catarinan osavaltiossa, Brasiliassa vuonna 1984. Vaikka hän oli ainut lapsi, hänen yksinhuoltajaäidillään oli harvoin varaa huolehtia lapsestaan kunnolla. Niinpä Almeida oppi vastuunsa jo pienenä ja alkoi työskennellä jo kymmenenvuotiaana auttaakseen äitiään myymällä mehujäätelöä. Myöhemmin hän kuitenkin ajatteli, että äidin olisi helpompi pitää itsestään huolta jos hän ei itse olisi taakkana tälle ja hankkisi elantonsa vain itselleen. Almeida hyvästeli äitinsä 17-vuotiaana ja suuntasi Salvadoriin, Bahian osavaltioon. Siellä hän sai töitä ravintolassa, jossa hän työskenteli tarjoilijana 19-vuotiaana. Siellä hän myös tapasi tulevan vaimonsa, joka oli ravintolanomistajan vanhempi tytär. 21-vuotiaana hän alkoi harjoitella brasilialaista jujutsua pitkäaikaisen ohjaajansa ja hyvän ystävänsä Yuri Carltonin ohjauksessa ja puolen vuoden harjoittelun jälkeen hän alkoi kilpailla lajissa. Tätä ennen hänellä ei ollut minkäänlaista kamppailukokemusta. Tämän jälkeen häntä alkoi kouluttaa nyrkkeilyssä hänen toinen pitkäaikainen valmentajansa Luiz Carlos Dórea, joka oli aikaisemmin opettanut nuoria Antônio Rodrigo Nogueiraa ja Antônio Rogério Nogueiraa lajissa. Dórea oli myös ohjaaja vapaaottelussa. Hieman nyrkkeilyä myöhemmin hän aloitti harjoittelemisen vapaaottelussa. Noin vuosi myöhemmin hän teki ammattilaisdebyyttinsä pienissä brasilialaisissa promootioissa ja organisaatioissa.
Uran alku
Dos Santos aloitti ammattilaisuransa heinäkuussa 2006 ja otteli seuraavien kahden vuoden aikana muun muassa Extreme Fighting Championship- ja Minotauro Fights -promootioissa. Seitsemästä ottelustaan hän voitti kuusi, ja ainoan kerran hän marraskuussa 2007 hävisi uusintaottelussa Joaquim Ferreiraa vastaan.
Dos Santos debytoi UFC:ssä lokakuussa 2008, UFC 90: Silva vs. Côté -tapahtumassa. Ennen ottelua hänet arvioitiin mediassa altavastaajaksi UFC-veteraani Fabricio Werdumia vastaan, mutta dos Santos voitti silti teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. UFC 95 -tapahtumassa Lontoossa seuraavan vuoden helmikuussa hän sai vastaansa ensimmäistä kertaa UFC:ssä otelleen Stefan Struven. Dos Santosin vasen koukku ja oikea suora tiputtivat Struven mattoon. Tuomari Dan Miragliotta keskeytti ottelun 53 sekunnin jälkeen ja julisti dos Santosin voittajaksi teknisellä tyrmäyksellä. Välittömästi ottelun jälkeen Struve protestoi tuomarin lopettaneen ottelun liian aikaisin. Hänen mielipiteensä sai myös jonkin verran tukea ottelua seuranneessa mediassa.
Dos Santos otteli ensi kertaa urallaan ensimmäistä erää pidemmälle syyskuussa 2009, UFC 103: Franklin vs. Belfort -tapahtumassa, jossa hänen vastaansa asettui potkunyrkkeilylegenda Mirko Filipović. Kaksi ensimmäistä erää olivat tasaisia, joskin sekä Sherdog.com että MMAJunkie.com arvioivat dos Santosin johtaneen pisteissä. Kolmannen erän puolivälissä dos Santos osui polvella Filipovićia päähän ja välittömästi tämän jälkeen oikealla suoralla kroatialaisen silmään. Filipović otti välittömästi etäisyyttä, peitti silmänsä käsillään ja ilmoitti kehätuomarille, ettei nähnyt enää mitään. Lyhyen epätietoisuuden jälkeen dos Santos julistettiin kolmannessa erässä ajassa 2:00 voittajaksi luovutuksella. Filipovićin näkö ei vammautunut pysyvästi.
Mestaruuskamppailu
Dos Santosin seuraava vastustaja oli Roy Nelson. Kohtaaminen elokuussa 2010 UFC 117: Silva vs. Sonnen -tapahtumassa oli ensimmäinen täyden ajan kestänyt dos Santosin ammattilaisotteluista, joka median arvioiden mukaan todisti enemmän Nelsonin kestävyydestä kuin dos Santosin voiman tai taidon puutteesta. Dos Santos voitti ottelun kaikin tuomariäänin (30–27, 30-27, 30-26). Kuuden ottelun voittoputki teki dos Santosista varteenotettavan mestaruushaastajan. .
UFC:n presidentti Dana White ilmoitti 11. tammikuuta 2011, että Ultimate Fighter -televisiosarjan 13. tuotantokauden joukkueiden valmentajat olisivat Brock Lesnar ja Junior dos Santos. Lesnar joutui kuitenkin vetäytymään sarjan valmentajien perinteisestä ottelusta uusiutuneen divertikuliitin vuoksi ja hänen sijallaan dos Santosin vastustajaksi UFC 131:een asettui Shane Carwin. Dos Santos dominoi 11.6.2011 käytyä ottelua ja voitti sen kaikin tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–26).
Dos Santosin odotettiin puolustavan mestaruuttaan 26. toukokuuta 2012 Alistair Overeemiä vastaan UFC 146 -tapahtumassa. Maaliskuussa tehdyssä yllätystarkastuksessa Overeemin testosteroni/epitestosteroni-suhteen todettiin olevan 14:1, yli kaksi kertaa sallitun. 20. huhtikuuta UFC ilmoitti Frank Mirin korvaavan Overeemin dos Santosin vastustajan mestaruusottelussa UFC 146:ssa. Vahvana jujutsu-ottelijana tunnettu Mir ei onnistunut viemään dos Santosia mattoon ja ottelun edetessä mestari hallitsi tilannetta yhä selvemmin nyrkkeilyllään. Dos Santos voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä ajassa 3:04 toista erää. Voitto oli ensimmäinen menestyksekäs UFC:n raskaan sarjan mestaruuden puolustus sitten vuoden 2010.
UFC 146:n jälkeen sekä media että UFC:n edustajat ovat esittäneet arvioita, että dos Santos tulee puolustamaan mestaruuttaan seuraavaksi uusintaottelussa samaisessa tapahtumassa vahvan näytön antanutta entistä mestaria Cain Velasquezia vastaan.
Rakkauslauluja (Jukka Kuoppamäen albumi)
Rakkauslauluja on Jukka Kuoppamäen vuonna 1983 julkaistu kokoelma-albumi.
Júnior dos Santos
Mestaruuskamppailu
Junior dos Santos menetti raskaansarjan mestaruuden, kun Cain Velasquez voitti hänet uusintaottelussa 29.12.2012 tuomariston yksimielisellä päätösellä viisieräisessä UFC 155 -tapahtuman pääottelussa
Ottelutyyli
Vaikka dos Santosilla onkin vahva tausta brasilialaisessa jujutsussa, hän on selkeästi vahvimmillaan pystyottelussa, jolloin hän voi hyödyntää nyrkkeilytekniikkaansa ja tyrmäysvoimaansa. Seitsemässä UFC-ottelussaan hän on yrittänyt viedä vastustajan maahan vain neljästi ja on saanut kaikki ennen täyttä aikaa tulleet voittonsa teknisillä tyrmäyksillä.
Saavutukset
UFC
Karbeenit
thumb|75px|Metyleeni on yksinkertaisin karbeeneista Karbeenit ovat orgaanisia yhdisteitä, jotka ovat ulkoisesti varauksettomia ja joillain niiden hiiliatomilla on kuusi elektronia uloimmalla elektronikuorellaan. Näistä elektroneista neljä osallistuu sidoksien muodostamiseen ja kaksi ovat vapaana.
Rakenne
thumb|left|250px|Singletti- ja triplettikarbeenit Karbeenit voidaan jakaa kahteen ryhmään vapaiden elektronien perusteella. Karbeenissa kuusi valenssielektronia sisältävä hiiliatomi on sp2-hybridisoitunut. Vapaat elektronit voivat olla pariutuneena vapaaksi elektronipariksi, jolloin niillä on vastakkaistakkaiset spinit. Tällaisia karbeeneja kutsutaan singlettikarbeeneiksi. Singlettiakrbeeneilla vapaa elektronipari sijaitsee hajottavalla sp2-orbitaalilla ja singlettikarbeenilla on tällöin yksi tyhjä p-orbitaali. Elektronien spinit voivat olla myös samansuuntaiset, jolloin kyseessä on triplettikarbeeni. Triplettitilan energia on hieman singlettitilan energiaa alempi.
Karbeenien valmistus
Karbeeneja voidaan valmistaa usealla tavalla. Tyypillisiä ovat alkyylihalogenidien α-eliminaatio, diatsokarbonyyliyhdisteiden tai p-tosyylihydratsonien kuumennus ja karbeenien muodostus organoelohopeayhdisteistä.
Mennyt maailma (EP)
Mennyt maailma on Lyijykomppanian EP-levy, joka julkaistiin 18. huhtikuuta 2007. Se on yhtyeen ensimmäinen julkaisu, jolla on mukana basisti-laulaja Petteri Virtanen. Levyn avausraita ”Ethän koskaan” on Lyijykomppanialle hyvin epätyypillinen iskelmävaikutteinen kappale, jossa ei kuulla ollenkaan sähkökitaroita.
Karbeenit
Alkyylihalogenidien α-eliminaatio
Alkyylihalogenideista, jotka eivät sisällä vetyä β-asemassa halogeeniin liittyneeseen hiileen nähden, mutta sisältävät vedyn α-asemassa voivat muodostaa karbeeneja voimakkaiden emästen vaikutuksesta α-eliminaatiolla. Tällaisia yhdisteitä ovat muun muassa kloroformi ja bentsyylikloridi. Emäksenä voidaan käyttää hydroksideja, alkoksideja tai organolitiumyhdisteitä. Tyypillinen esimerkki on kloroformin reaktio, jossa tuotteena muodostuu dikloorikarbeeni.
Karbeenien valmistus diatsokarbonyyliyhdisteistä ja p-tosyylihydratsoneista
Kuumennettaessa tai säteilytettäessä diatsokarbonyyliyhdisteitä ne hajoavat vapauttaen typpeä ja karbeenin. Karbeenit muodostumista voidaan nopeuttaa käyttämällä katalyyttinä rodiumin tai eräiden muiden siirtymämetallien yhdisteitä. p-Tosyylihydratsonit reagoivat vahvojen emästen kanssa eliminaatioreaktiolla, joka muodostaa diatsoyhdisteen välituotteena. Tämä diatsoyhdiste hajoaa edelleen lämmitettäessä typeksi ja karbeeniksi.
Mennyt maailma (EP)
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Lyijykomppania.
Karbeenit
Karbeenien reaktioita
Karbeenit ovat hyvin reaktiivisia yhdisteitä ja voivat muodostuttuaan toisiintua tai fragmentoitua muiksi yhdisteiksi. Karbeenit esiintyvätkin pääasiassa vain reaktiivisina välituotteina muun muassa additioreaktioissa ja insertioreaktioissa.
Rakkauslauluja (Jukka Kuoppamäen albumi)
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Giovanni Gabrieli
Giovanni Gabrieli (noin 1553 – 12. elokuuta 1612) oli italialainen säveltäjä ja urkuri. Gabrieli syntyi Venetsiassa ja aloitti musiikinopiskelun luultavasti setänsä Andrea Gabrielin johdolla. Lisäksi häntä mahdollisesti opetti Orlando di Lasso. Myöhemmin Gabrielista tuli yksi Euroopan arvostetuimmista säveltäjistä.
Gabrieli ansioitui sekä maallisen että uskonnollisen musiikin säveltäjänä.
Opetustyö
Giovanni Gabrieli oli myös merkittävä opettaja. Erityisen suuri vaikutus hänellä oli Alppien pohjoispuolisen Euroopan musiikilliseen kehitykseen, sillä monet hänen sittemmin huomattaviin asemiin nousseista oppilaistaan olivat kotoisin saksankieliseltä kielialueelta. Seuraavat 16 muusikkoa opiskelivat todistetusti Gabrielin johdolla: Gregor Aichinger, Melchior Borchgrevinck, Hans Brachrogge, Christoph Clemsee, Christoph Cornet, Johann Grabbe, Gallus Guggumos, Paul Homberger, Christoph Kegel, Niels Mortensen Kolding, Wilhelm Lichtlein, Hans Nielsen, Mogens Pedersøn, Giacomo Rondenin, Heinrich Schütz ja Alessandro Taddei. Myös seuraavia 17 muusikkoa pidetään (tai ainakin vanhemmassa tutkimuskirjallisuudessa on pidetty) mahdollisina Gabrielin oppilaina: Andreas Aagesen, Wilhelm Egbertsen, Alessandro Grandi, Alvise Grani, Giovanni Battista Grillo, Georg Gruber, Adam Gumpelzhaimer, Hans Leo Haßler, Georg Poss, Michael Praetorius, Giovanni Priuli, Francesco Spongia detto Usper, Francesco Stivori, Jan Pieterszoon Sweelinck, Pater F. Thaddeo, Giovanni Valentini ja Mikołaj Zieleński.
Samuel Häkkinen
Ura
Häkkinen on tehnyt lyhytelokuvia lapsesta saakka. Vuonna 2009 hän perusti yhdessä Henna Välkyn kanssa Silent Paprika Films -elokuva­tuotanto­yhtiön. Hän on ohjannut useita lyhytelokuvia, musiikkivideoita ja mainoksia. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat Päätös № 30001 (2020), Seuraa Valkeaa Jänistä (2016), With You (2015) ja Hevosen Kyyneleet (2012).
Induktio
Induktio voi tarkoittaa seuraavia:
Kirjodurra
Kirjodurra eli koristedurra, (Sorghum bicolor) on yksivuotinen suurikokoinen heinälaji, jota yleiskielessä kutsutaan usein pelkästään durraksi. Se on yksi maailman tärkeimpiä viljakasveja ja on kotoisin trooppisesta Afrikasta.
Kirjodurraa käytetään ihmisten ja kotieläinten ravinnoksi Afrikassa, Intiassa ja Etelä-Amerikassa. Afrikassa sen käyttö on edelleen yleisintä. Kirjodurra on vehnän, kauran, maissin ja ohran ohella yksi maailman viidestä käytetyimmästä viljasta.
Ulkonäkö ja koko
Kirjodurra on hyvin muunteleva laji. Sen korkeus vaihtelee alle metrin ja jopa kahdeksan metrin välillä. Pohjoismaissa kasvaessaan se tulee 75–150 senttimetriä korkeaksi. Kirjodurran korret ovat pystyjä, ne kasvavat yksittäin tai muutaman ryhmissä. Lehtilavat ovat 2–5 cm leveät, karheareunaiset ja alaosastaan karvaiset yläpuolelta. Vahapintaisuutensa vuoksi ne kestävät kuivuutta paremmin kuin esimerkiksi maissin lehdet.
Kirjodurran kukintona on tiheä röyhy. Tähkylöistä alemmat ovat 4–6 millimetriä pitkiä, väriltään vaaleankeltaisesta mustahkoon. Tähkylöiden vihneet ovat 0,5–1 cm pitkiä.
Elvira Puccini
pienoiskuva|Elvira Puccini vuonna 1900. Elvira Puccini (s.Bonturi, aviol. Gemignani) (13. kesäkuuta 1860 Monza – 9. heinäkuuta 1930 Torre del Lago Puccini) oli italialaisen säveltäjän Giacomo Puccinin vaimo.
Kirjodurra
Viljely
Durraa voi viljellä alueilla, joissa ilmasto on liian kuuma ja kuiva maissille, esimerkiksi Teksasissa, ja laajoissa osissa Afrikkaa ja Aasiaa. Viljelyalaa rajoittaa minimilämpötila: jos yölämpötilat tähkänmuodostusaikana jäävät alle 12 °C viikon ajan, sato on hyvin pieni. Itämisaikana maan lämpötilan pitää olla 15 °C. Durran varsi on vihreä.
Elvira Puccini
Elvira Puccinin vanhemmat olivat: isä Amadeo Bonturi (s.1837) ja äiti Maria Torre (s. 1843). Elviran varhaista vuosista ei paljoa tiedetä. Elvira oli kaunis, kookas ja keholtaan sopusuhtainen. Hänen ryhtinsä oli arvokas ja hänellä oli klassiset kasvonpiirteet. Elviralla oli tummat säihkyvät silmät sekä tumman-vaaleat hiukset. Ne olivat ajan hengen mukaisesti palmikoituna hänen pänsä päälle.