cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tamilisai Soundararajan
Soundararajan syntyi poliitikkosukuun. Hänen isänsä on kongressipuolueen Tamil Nadun yksikön entinen puheenjohtaja Kumari Ananthan. Opiskeluaikoinaan Madras Medical Collegessa hän osallistui opiskelijapolitiikkaan. Intian kansanpuolue valitsi hänet vuonna 1999 Etelä-Chennain piirikunnan lääkintäsihteeriksi. Osavaltiopääsihteeriksi hän yleni vuonna 2007 ja varapuheenjohtajaksi 2010. Hänestä tuli Telanganan BJP:n puheenjohtaja vuonna 2014, kunnes hän luopui tehtävästä tultuaan valituksi kuvernööriksi.
Poliittisen uransa aikana Soundararajan kohtasi runsaasti trolleja ja meemejä, jotka arvostelivat hänen ulkonäköään. Hän on vastannut sen johtuvan siitä, että kukaan ei pysty väittämään häntä korruptoituneeksi tai pilkkaamaan hänen koulutustaan. Hän oli ehdolla vuoden 2019 parlamenttivaaleissa Thoothukudin vaalipiiristä, mutta hävisi Dravida Munnetra Kazhagam -puolueen Kanimozhille.
Soundararajanin aviomies P. Soundarajan on munuaissiirtoihin erikoistunut lääkäri. Heillä on tytär ja poika, jotka molemmat työskentelevät myös lääkäreinä.
Nordman (yhtye)
Nordman on ruotsalainen yhtye, joka yhdistelee tuotannossaan kansanmusiikkiia, rockia ja popia. Sen muodostavat laulaja Håkan Hemlin sekä avainviulua soittava Mats Wester, hän on myös yhtyeen lauluntekijä. Nordmanin hittejä ovat olleet mm. kappaleet "Förlist", "Be mig", "Det sista du ser" ja "Vandraren". Yhtye hajosi vuonna 1998 yhtyeen keulahahmon Hemlinin huumeongelman vuoksi, mutta teki uuden tulemisen vuonna 2004 Hemlinin läpikäytyä huumevieroituksen ja palattua töihin.
Nordman on osallistunut Melodifestivalen-kilpailuun (Ruotsin Euroviisukarsintaa vastaava kilpailu) kolmesti: vuonna 2005 kappaleella "Ödet var min väg", sijoitus loppukilpailussa oli 9. sija. Vuonna 2008 yhtye osallistui Karlskronan esikarsinnassa 1.3.2008 kappaleella "I lågornas sken" ja pääsi Kiirunassa 8.3.2008 pidettyyn toiseen osakilpailuun ja selviytyi edelleen Globenissa 15.3.2008 järjestettyyn finaaliin, sijoittuen kuudenneksi. Vuonna 2023 se osallistui Melodifestivalenille kappaleella "Släpp alla sorger".
HowStuffWorks
HowStuffWorks.com on englanninkielinen tieteeseen ja tekniikkaan keskittynyt verkkosivusto, joka selittää erilaisten asioiden toimimista.
Sivuston perusti entinen Pohjois-Carolinan osavaltionyliopiston opettaja Marshall Brain vuonna 1998 harrastuksenaan. Seuraavana vuonna hän haki riskipääomaa ja perusti HowStuffWorks, Inc:in kehittämään sivustoa. Maaliskuussa 2002 se myytiin atlantalaiselle Convex Groupille, jolloin yhtiön päämaja siirtyi Carysta Pohjois-Carolinasta Atlantaan.
Sivusto laajentui alkuperäiseltä alaltaan käsittämään muitakin aiheita kuten biologiaa ja selittämään yliluonnollisia ilmiöitä. Tavaramerkillä on julkaistu myös neljä kirjaa: HowStuffWorks ja More HowStuffWorks, How Much Does the Earth Weigh? ja What If?.
Lokakuussa 2007 Discovery-tiedekanavaa pyörittävä Discovery Communications osti sivuston 250 miljoonalla dollarilla, mutta se myytiin toisille omistajille vuonna 2014. Sivusto on sittemmin laajentanut toimintaansa tuottamalla asiaohjelmapodcasteja kuten suosittu Stuff You Should Know. Vuonna 2016 HowStuffWorks myytiin OpenMail-markkinointiyritykselle. System1:ksi nimensä vaihtanut OpenMail siirsi sivuston podcast-toiminnan Stuff Media-toiminimen alle, jonka se myi 2018 IHeartMedialle 55 miljoonan hintaan.
Isaac Titsingh
thumb|right|Isaac Titsinghin Pariisiin tuoma japanilainen akupunktio-mannekiini Isaac Titsingh (10. tammikuuta 1745 Amsterdam − 2. helmikuuta 1812 Pariisi) oli hollantilainen lääkäri, tutkija, kauppias ja suurlähettiläs. Hän työskenteli pitkään Itä-Aasiassa ja toimi Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian (VOC) vanhempana virkamiehenä. Hän edusti Eurooppaa koko Aasian kattaneen kauppasopimuksen neuvotteluissa Japanin Tokugawan kanssa. Hän matkusti kahdesti Edoon tapaamaan Shōgunia muita bakufun korkeita edustajia. Myöhemmin hän toimi Hollannin ja VOC:n pääsihteerinä Chinsurassa, Länsi-Bengalissa. Titsingh työskenteli yhdessä Englannin Itä-Intian kauppakomppanian edustajan Charles Cornwallisin kanssa. Vuonna 1795 hän edusti Hollantia ja VOC:tä Kiinassa, jossa Keisari Qianlong vastaanotti hänet, toisin kuin Englannin edustajan. Kiinassa Titsingh toimi käytännössä Hollannin suurlähettiläänä ja toimi samaan aikaan VOC:n kaupallisena edustajana.
Thíra
Thíra eli Thera, usein Santoríni (Σαντορίνη), on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladeihin ja tarkemmin Santorínin saariryhmään. Saaren pinta-ala on 79,194 km² ja asukasluku 15 230 (vuonna 2011). Hallinnollisesti saari kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkaupunki on Firá, joka tunnetaan myös nimellä Thíra.
Thíra on suurin tuliperäisistä Santorínin saarista, jotka aikanaan muodostivat yhden saaren. Siksi nimityksiä Thíra ja Santoríni käytetään ristiin sekä tästä saaresta että koko saariryhmästä. Nimitys Thera voi tarkoittaa myös saarella sijainnutta antiikin aikaista Theran kaupunkia.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Thíran saarta [[Profítis Ilías (Thíra)|Profítis Ilías -vuorelta nähtynä.]] Saaren korkein huippu on sen eteläosassa sijaitseva Profítis Ilías (567 metriä).
Hallinto, kaupungit ja kylät
Thíra kuuluu hallinnollisesti Thíran kuntaan, johon kuuluvat myös muut Santorínin saariryhmän saaret kuten Thirasía. Koko saariryhmä on ollut yhtä kuntaa vuoden 2011 aluehallintouudistuksesta lähtien. Tätä ennen saariryhmä muodostui kahdesta kunnasta, jotka olivat Thíra ja Oía. Thíran kunta kuuluu Thíran alueyksikköön, johon kuuluvat myös lähisaaret Anáfi, Folégandros, Íos ja Síkinos. Alueyksikkö kuuluu puolestaan koko Kykladien tavoin Etelä-Egean saarten alueeseen.
pienoiskuva|vasen|[[Firán kaupunkia.]] Saaren suurimmat asutukset ovat Emporeío (1 938 asukasta), pääkaupunki Firá (1 616), Mesariá (1 593), Kamári (1 344) ja Karterádos (1 238). (Katso myös: Luettelo Thíran kunnan kaupungeista ja kylistä.)
Historia
Thíra oli asuttu jo kykladisen kulttuurin aikana. Akrotíri oli merkittävä keskus minolaisella kaudella. Saaren kulttuuri tuhoutui kuuluisassa tulivuoren räjähdyksessä noin 1650–1600 eaa. Räjähdyksessä on nähty yhteyksiä Atlantis-myyttiin. Antiikin aikana nykyinen Thíra, alun perin Kalliste (”Kaunein”) ja myöhemmin Thera, asutettiin uudestaan. Se oli spartalaisten siirtokunta ja sen keskus oli Theran kaupunki. Roomalaisella ajalla Santorínin saaret toimivat karkotuspaikkana. Bysanttilaisen ajan jälkeen saari oli venetsialaisten vallassa vuodesta 1207 ja siitä tuli osa Náxoksen herttuakuntaa. Tuona aikana koko saariryhmä sai nimen ”Santa Irini” eli Santoríni Thirasíassa vuonna 304 kuolleen Pyhän Irene Thessalonikalaisen mukaan. Turkkilaiset valtasivat saaren vuonna 1537. Saari vapautui turkkilaisten vallasta vuonna 1821 ja pian tämän jälkeen siitä tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa. Tämän jälkeen saari toimi jälleen karkotuspaikkana toiseen maailmansotaan saakka.
Nähtävyydet
pienoiskuva|pysty=1.1|[[Thera (kaupunki)|Antiikin Theran raunioita.]]
Thíra ja koko Santoríni on yksi Kreikan suosituimpia ja jo pelkän luontonsa puolesta näyttävimpiä turistikohteita. Thíran saaren nähtävyyksiä ovat kalderan reunan maisemien lisäksi muun muassa Akrotírin minolainen kaupunki, antiikin Theran kaupungin rauniot, Firássa sijaitsevat Esihistoriallisen Theran museo ja Firán arkeologinen museo, sekä Oían kuvauksellinen kylä auringonlaskuineen. Saaren itärannikolla Kamárissa ja Períssassa on laavakivirantoja. Profítis Ilías -vuorella sijaitsee Profeetta Elian luostari. Vuorelta on hyvät näkymät saarelle. Firásta ja Oíasta pääsee turistiveneillä Néa Kaménin ja Palaiá Kaménin kraatterisaarille sekä Thirasían saarelle.
Luumäki
pienoiskuva|Luumäen vuonna 1845 valmistunut [[Luumäen kirkko|kirkko.]] Luumäki on Suomen kunta, joka sijaitsee Etelä-Karjalan maakunnassa. Kunnassa asuu 0 ihmistä, ja sen pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km².
Luumäen naapurikunnat ovat Hamina, Kouvola, Lappeenranta, Lemi, Miehikkälä ja Savitaipale. Entisiä naapurikuntia ovat Kouvolaan liitetyt Anjalankoski ja Valkeala, Lappeenrantaan liitetyt Lappee ja Ylämaa sekä Haminaan liitetty Vehkalahti. Vuoteen 1975 saakka naapurikuntiin kuului myös Sippola.
Kunnan keskustaajama on Taavetti (Marttilan kylä), josta matkaa lähimpään kaupunkiin, Lappeenrantaan, on noin 37 kilometriä. Kouvolaan ja Haminaan on kumpaankin matkaa 50 kilometriä. Taavetti, Luumäen kuntakeskus, on rakentunut Venäjän keisarinna Katariina II:n vuonna 1773 perustaman Taavetin linnoituksen ympärille. Luumäki tunnetaan paitsi mökkikuntana ja P. E. Svinhufvudin kotipitäjänä, myös jaloberyllistä, jota kunnan alueelta on löytynyt.
Taavetissa sijaitsee myös Luumäen vesitorni, yläkoulu ja Taavetin lukio.
Historia
Myöhäiselle kivikaudelle ajoittuvat löydökset osoittavat Luumäen alueella olleen tuolloin asutusta jo laajalti. Asutus on ehkä jatkunut metallikaudelle, jolta ajalta on kaivauksissa löydetty jonkin verran esineitä. Siitepölyanalyysien mukaan vakituinen maanviljely pitäjän keskiosassa on alkanut 600-luvun puolivälissä, sitä edeltää useiden satojen vuosien tyhjä jakso, ainakin Salpausselän eteläpuolella.
Luumäki erotettiin omaksi pitäjäkseen Lappeesta vuonna 1642. Luumäen seurakunnan ensimmäinen kirkko rakennettiin todennäköisesti heti pitäjän itsenäistyttyä. Se tuhoutui isonvihan aikana. Vuonna 1731 valmistunut toinen kirkko vahingoittui pikkuvihan aikana ja oli 1800-luvulle tultaessa käynyt pieneksi ja huonokuntoiseksi. Kirkko ja 1781 rakennettu kellotapuli paloivat 1839. Seurakunta oli hankkinut uuden kirkon piirustukset jo ennen toisen kirkon paloa, mutta sen rakentaminen pääsi alkuun vasta toisen kirkon palon jälkeen sijaintipaikasta syntyneen riitelyn takia. Rakentamispaikaksi oli ehdolla edellisen kirkon paikka ja Taavetti. Uusi kirkko vihittiin käyttöön 1845.
Talvisota
Syksyllä 1939 lähetettiin Luumäen miehille palvelukseenastumismääräyksiä, joissa kokoontuminen oli määrätty Taavettiin Joukolan kentälle, jossa miehet järjestettiin neljään komppaniaan. Komppaniat marssivat rautatieasemalle, josta juna vei sotilaat Kouvolaan ja sieltä rintamalle aina Muolaaseen ja Taipaleenjoelle asti. Osa sotilaista lähti myös Mikkelin kautta rintamalle.
Talvisota alkoi, ja jo sen toisena päivänä, 1. joulukuuta 1939, Luumäkeä alettiin pommittaa puolilta päivin. Hälytysjärjestelmien kerrotaan olleen tuolloin hyvin alkeellisia. Linnalan valleilla olleesta lottien ilmavalvontatornista ilmoitettiin asemalle, kun viholliskoneet alkoivat lähestyä. Asemalla oli rautalangalla roikkumassa kiskonpätkä, jota alettiin kilkuttaa, jonka jälkeen pommeja alkoi pudota ja kaikki etsivät suojaa. Ensimmäinen pommitus ei vielä tuottanut suurta tuhoa, sillä pommit osuivat metsiin ja pelloille. Jatkossa huomattiin, että pommitusten kohteina olivat usein rautatieasemat ja seisakkeet.
Pommitusten jatkuessa kaupankäynti loppui ja keskusta tyhjeni päiväsajaksi. Iltaisin toimintaa kuitenkin oli. Ainoastaan kahvi loppui kunnassa talvisodan aikana. Sodan loppupuolella pommitukset keskittyivät suurimmaksi osaksi Taavettiin ja myös osumia tuli. Ikkunat piti peittää, ettei niistä näkyisi valoa. Osuuskauppa paloi, eikä ilmatorjuntaa ollut Taavetissa ainakaan jatkosodan alkuun saakka. Molempien sotien aikana Taavetissa oli runsas rautatieliikenne.
Luumäkeläisiä kaatui talvisodassa joulukuussa neljä ja tammikuussa kolme miestä. Helmikuussa suurhyökkäyksessä kuoli 33 ja maaliskuun 13. päivän aikana 27 miestä. Tappiot yhteensä olivat siis 67.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Luumäellä oli 4 747 asukasta, joista 2 911 asui taajamissa, 1 800 haja-asutusalueilla ja 36:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Luumäen taajama-aste on 61,8 %. Luumäen taajamaväestö jakautuu kahden eri taajaman kesken:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Seurakunnat
Luumäki kuuluu Pyhän Ursulan seurakunnan alueeseen. Kyseinen seurakunta on osa Katolisen kirkon Helsingin hiippakuntaa.
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Luumäellä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Luumäellä toimii Luumäen helluntaiseurakunta Saalem.
Kana (rap-artisti)
Kana (oik. Marianna Elisabeth Alanen) on suomalainen rap- ja poplaulaja sekä juontaja.
Luumäki
Perinteet
Luumäellä on omat käsityö- ja ruokaperinteensä. Luumäen lapaset ovat mustavalkoiset ja niiden vartta koristaa mustavalkoinen vinoneliöruudutus. Luumäen kuvatäkkejä eli värillisillä langoilla päälle kirjailtuja peittoja on toistakymmentä erilaista mallia, ja niistä kuuluisin lienee Pätärin kuvatäkki, joka on Pätärin suvun malli. Luumäen kansallispuku esiteltiin ensimmäisen kerran 1954.
Ruokaperinteeseen kuuluu kovaohranen, happamaton ohraleipä, joka on erityinen pyhäruoka ja muinoin myös kirkkoeväs. Perinteiseen lauantai-illan ateriaan kuului ohrainen hapanrieska, uunipiimä (kotitekoinen rahka) maidon kera, karjalanpaisti tai -lohko, uuniperunat sekä munavoi eli uunissa paistettu munakas. Luumäkeläinen piirakka oli perinteisimmillään suuren lautasen kokoinen, ohraiseen (hapan)rieskataikinaan tehty vatruska, jonka päällisenä tavallisesti oli potatvoita eli perunasosetta tai puuroa tai marjoja.
Kana (rap-artisti)
Elämäkerta
Kana juonsi 1. marraskuuta 2006 aloittanutta lastenkanava Subtv Junioria Tea Hiillosteen sekä Pekka Laukkarisen kanssa. Hän toimi saman kanavan esittämän Code Lyokon Aelitan suomenkielisenä äänenä. Lisäksi Kana on esiintynyt Salatut elämät -sarjassa cameoroolissa syksyllä 2007.
Luumäki
Liikenneyhteydet
Kuntaa halkoo itä-länsisuunnassa valtatie 6, joka kunnan alueella kulkee pääosin Salpausselän harjua pitkin ja jonka pohjoispuolelle jää Kivijärvi. Valtatien eteläpuolta kulkee rautatie. Luumäen rautatieasema on risteysasema, jossa Riihimäki–Pietari-rata ja pääosin 1960-luvulla rakennettu nykyinen Karjalan rata erkanevat toisistaan. Luumäelle myös päättyy valtatie 26 Haminasta.
Kana (rap-artisti)
Elämäkerta
Kana myös suunnittelee ja valmistaa koirille pantoja, valjaita ja taluttimia.
Luumäki
Kulttuuri
Vuonna 1986 perustettu Luumäen elävän musiikin yhdistys Luumu ry järjestää kevyen musiikin konsertteja ja muusikoille harjoitusmahdollisuuksia. Luumäellä pidetään vuosittain heinäkuussa jazz-tapahtuma Vallijamit. Ensimmäiset Vallijamit järjestettiin vuonna 2002. Entinen Valtion Virastotalo remontoitiin uudeksi kirjastoksi vuoden 2013 aikana. Luumäen kunnankirjasto liittyi kesällä 2018 osaksi Heili-kirjastokimppaa.
Kana (rap-artisti)
Elämäkerta
Kesällä 2012 Kana synnytti kuolleen tyttövauvan. 19. syyskuuta 2013 Kana synnytti poikavauvan, jonka nimeksi tuli Felix Fox Lennox Wesamaa.
Luumäki
Kulttuuri
Luumäen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla kovaohranen eli ohrarieska'', uunimunavoi ja puolukkaröpsö.
Urheilu
Luumäkeläisiä urheiluseuroja ovat Luumäen Pojat Ry (LuPo), jonka lajeihin kuuluvat jalkapallo, jääkiekko, hiihto, yleisurheilu, pesäpallo ja lentopallo. Suunnistuksella on oma erikoisseuransa, Luumäen Rasti. Luumäellä on myös salibandyjoukkue, LuFT-StU.
Nykyisin Yhdysvalloissa Orange County SC -joukkuetta edustava keskikenttäpelaaja Mikko Kuningas on kotoisin Luumäeltä.
Esimerkiksi Luumäkeläiset Jesse Ruotsi ja Roope Elimäki ovat pelanneet Jääkiekon SM-liigassa.
Yritystoiminta
Valtatie 6:n ja Haminantien risteyksessä sijaitsee kasvava alue puualan yrityksille. Luumäen suurimpien työllistäjien joukkoon voidaan lukea kunnan itsensä ohella muiden muassa Luumäen pellettitehdas Deletec Oy, Ansarin kasvihuoneet, Lujabetoni Oy, Etelä-Karjalan Osuuskauppa ja Evonik. Lisäksi Luumäki on maakaasuverkoston vaikutusalueella. Kunnan alueella on joillakin suoalueilla myös turvetuotantoa.
Kylät
Anjala, Antikkala, Askola, Ellola (Ellonen), Haimila, Heikkilä, Heimala, Hermunen, Hietamies, Himottula (Taina), Hirvikallio, Huomola, Huopainen, Husula, Hyyrylä, Iihola, Inkilä, Junttola, Jurvala, Juurikkala (Juurikas), Kaitjärvi, Kannuskoski, Kelvelä, Keskinen, Kiurula, Kiviniemi, Kokkola, Kolppola, Kontula, Koskela, Kähölä, Laapas, Lakkala (Lakka), Laukkala (Laukas), Lensula, Luotola, Marttila (Taavetti), Mentula, Metsola, Multiala, Munne (Munteenkylä), Niemi, Nokkala, Nuppola, Nurmiainen, Näppi, Okkola, Orkola, Parola, Pitkäpää, Pukkila (Pukki), Pätärilä, Rantala, Saareks, Saarits, Saksala, Salmi, Sarkalahti, Sarvilahti, Siiropää, Sirkjärvi, Suoanttila, Suoknuuti, Suonpohja, Sydänmaanlakka, Taina, Tapavainola, Taukaniemi, Toikkala, Uro, Vainonen, Venäläinen, Viuhkola
Kana (rap-artisti)
Elämäkerta
Kana on usein oman soolotuotannon kappaleiden sanoittamisessa käyttänyt tekijänimenä Kana C.
Lisäksi Kana on tehnyt sanoituksia Aarne Alligaattorille ja Tea Hillosteelle. MC Puhuva Pään kappaleessa "Syökää kanaa" Kana toimii taustalaulajana ja sanoittajana.
Kana toimii hyvin aktiivisesti hyväntekeväisyydessä auttamalla kodittomia eläimiä, erityisesti koiria. Kanalla on kaksi Espanjasta adoptoitua rescuekoiraa. Kana toimii vuonna 2011 perustamansa Dog Force One ry:n puheenjohtajana. Yhdistys auttaa hyljättyjä eläimiä pääosin Espanjassa.
Singlet
Lisäksi Kana laulaa Staraoken kokoelmilla ohjelman tunnusbiisin Staraoke-RAP:in
Cannon Fodder
Cannon Fodder on Sensible Softwaren kehittämä ja Virgin Interactiven julkaisema ammuntapeli. Peli julkaistiin vuonna alun perin Amigalle ja myöhemmin useille muille alustoille.
Peli käsitteli sotaa hyvinkin humoristisesta näkökulmasta ja oli myös sotaa ja siihen liittyvää nationalismia vastaan.
Pelille on julkaistu jatko-osa Cannon Fodder 2 vuonna.
Pelaaminen
Pelaaja ohjastaa pelissä kommandoryhmää, joka koostuu useammasta sotilaasta ja jonka voi edelleen jakaa enintään kolmeen ryhmään. Tehtävien laatu vaihtelee muun muassa vihollisjoukkojen tuhoamisesta panttivankien pelastamiseen. Onnistuneen tehtävän jälkeen selviytyneet sotilaat ylennetään ja saavat pieniä parannuksia kykyihinsä.
Kehitys
Pelin kehitystä pidetään malliesimerkkinä iteratiivisesta kehityksestä. Aluksi tason aloituksena oli rekrytointikoppi, joka muuttui kukkulaksi ja myöhemmin hautausmaaksi. Pelaaja ei myöskään voinut klikata ohi kuolleista vaan pelaajan oli pakko nähdä ne.
Kehittäjät päättivät "tarinataulun" sijaan käyttää kynää ja paperia tasosuunnitteluun ja muokkaamista kehityksen edetessä. Kehittäjäryhmä käytti paljon aikaa pelin hienosäätämisessä ja tuloksena kaksinäppäimisellä hiirellä voitiin tehdä kaikki liikkumisesta ja ampumisesta helikopterin lentämiseen sekä ryhmän jakamiseen ja yksittäisten ohjeiden antamiseen.
Oppimiskäyrä yhtä tasoa lukuun ottamatta oli hyvin suunniteltu ja esitteli uuden pelielementin tiettyä tasojen "lohkoa" kohden.
Kritiikki
Cannon Fodder herätti ilmestyessään paljon keskustelua, tiedotusvälineissä paheksuttiin pelin väkivaltaisuutta ja sodan ihannoimista. Peli itsessään on kuitenkin satiiri sodasta ja siinä on useita viittauksia siihen, suurimpana kenties sen tunnusmusiikki (jossa johtavana teemana lauletaan "War has never been so much fun - Sota ei ole ollut koskaan näin hauskaa"). DOS-version ohjekirjan lopussa todetaan kuitenkin lievennykseksi, että sota tuhoaa järjettömällä tavalla ihmishenkiä ja resursseja, ja toivoo ettei lukija joutuisi toteamaan sitä omin silmin.
Brittiläiset veteraanijärjestöt paheksuivat markkinoinnissa esillä olleita neilikankukkia, joilla on ollut symbolinen arvo Britanniassa ensimmäisestä maailmansodasta lähtien.
Vastaanotto
Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 93% ja Amiga Format -lehden arvostelussa arvosanaksi 95%. Wired mainitsi Cannon Fodderin yhtenä kymmenestä merkittävimmistä peleistä Amigalla.
Arto af Hällström
Gustaf Arthur (Arto) af Hällström (s. 1. elokuuta 1952 Helsinki ) on suomalainen teatteriohjaaja ja Ryhmäteatterin perustaja. Hän on ollut ohjaajana myös esimerkiksi Ylioppilasteatterissa ja Helsingin kaupunginteatterissa. Hän oli sukupolvensa kulttinäytelmän Pete Q:n ohjaaja 1978. Vuonna 1984 af Hällström ohjasi Ryhmäteatterissa kohunäytelmäksi kutsutun Jumalan rakastajan. Vuosina 1987 ja 2015 hän ohjasi Molièren Luulosairaan Suomen Kansallisteatteriin. Hän on tehnyt myös näyttelijäntöitä elokuvien sivuosissa. Vuonna 1988 hän toimi lyhytelokuvan Sielun veljet Moskovassa tuottajana. Vuodesta 1988 af Hällström toimi Suomen Kansallisteatterin vakituisena ohjaajana ja jäi eläkkeelle 1.8.2015.
Af Hällström on lisäksi tehnyt sanoituksia sekä käännöstekstejä mm. Johan Lewis & Korjaa Bois -yhtyeelle (jossa hän soitti bassoa vuosina 1973–1978 salanimellä Ronnie ”Fox” Dahlberg), Samuli Edelmannille sekä Old Dudesille.
Arto af Hällström on suomalaisen aatelissuvun af Hällström jäsen, elokuvaohjaaja Roland af Hällströmin ja näyttelijä Elvi Saarnion poika. Hän oli naimisissa professori Raila Leppäkosken kanssa vuosina 1980–1996 ja teatteriohjaaja Leena Havukaisen kanssa vuodesta 1996.
Eero Hyry
Eero Kalevi Hyry (s. 25. maaliskuuta 1960 Tampere) on suomalainen matemaatikko. Hän toimii Tampereen yliopiston matematiikan professorina.
Hyry tuli ylioppilaaksi Tampereen lyseon lukiosta (19). Hän opiskeli matematiikkaa Helsingin yliopistossa, josta valmistui filosofian kandidaatiksi (1986), lisensiaatiksi (1987) ja tohtoriksi (1990). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1990) oli otsikoitu Residual Multiplicities and Residual Intersections. Väitöskirjatyön ohjaaja oli professori Olli Jussila. Hyry on ollut Helsingin yliopiston dosentti vuodesta 1994.
Työurallaan Hyry on toiminut Helsingin yliopiston tutkijana (1988–1990), Maanpuolustuskorkeakoulun vanhempana lehtorina (1991–2006), Suomen Akatemian akatemiatutkijana (2000–2006). Tampereen yliopiston matematiikan professori hän on ollut vuodesta 2007. Hän on ollut useita jaksoja vierailevana tutkijana Kölnin yliopistossa Saksassa (1991–1998) ja vieraillut tutkimusprofessorina Yhdysvaltain Kalifornian Berkeleyssä sijaitsevassa Mathematical Sciences Research Institutessa (2002).
Tunnustuksena työstään Hyrylle on myönnetty Suomalaisen Tiedeakatemian Väisälän palkinto (2008). Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen hän on ollut vuodesta 2016.
Perun–Bolivian liittovaltio
Perun–Bolivian liittovaltion olemassaoloa vastustivat sen naapurimaat Argentiina ja Chile, jotka näkivät sen mahdollisena sotilaallisena ja taloudellisena uhkana. Konfederaatiosota alkoi Argentiinan ja Chilen hyökättyä liittovaltioon pian sen perustamisen jälkeen. Argentiina lyötiin vuonna 1837, mutta Chilen joukoista ja perulaisista toisinajattelijoista koostunut armeija jatkoi sotaa ja voitti Yungayn taistelun vuonna 1839 tehden lopun liittovaltiosta. Perun uusi presidentti Agustín Gamarra julisti Perun–Bolivian liittovaltion virallisesti hajotetuksi 25. elokuuta 1839.
Urho Kähönen
Urho Kähönen (6. heinäkuuta 1910 Terijoki – 3. elokuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen agronomi, pääjohtaja, maanviljelijä ja maalaisliittolainen poliitikko. Hän oli kansanedustajana 1951–1966 sekä maatalousministerinä 1958−1959. Kähönen vaikutti erityisesti siirtokarjalaisten edunvalvonnassa ja oli Karjalan liiton puheenjohtaja.
Kähösen vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Kähönen ja Maria (o.s. Koukku). Hän avioitui Hilkka Elina Rummukaisen kanssa 1937. Kähönen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1929 ja valmistui 1934 maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi sekä 1935 agronomiksi. Vuosina 1935–1951 hän toimi erilaisissa maatalouteen liittyvissä tehtävissä kuten Karjalan liiton maatalousasiainhoitajana 1945–1951. Hän toimi myös maanviljelijänä Karjalohjalla vuodesta 1947 alkaen.
Kähönen valittiin eduskuntaan 1951 Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän oli 1954–1956 suuren valiokunnan ja 1958 maatalousvaliokunnan puheenjohtajana sekä jäsenenä puolustusasiainvaliokunnassa, ulkoasiainvaliokunnassa ja pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnassa. Kähönen toimi maatalousministerinä Fagerholmin III hallituksessa 14.11.1958 – 13.1.1959. Presidentin valitsijamiehenä hän oli kahdesti, vuosina 1956 ja 1962. Hän vaikutti myös Karjalohjan kunnanvaltuustossa. Kähönen oli muissa yhteiskunnallisissa tehtävissä eri yhdistyksissä puheenjohtajana tai johtokunnan, hallintoneuvoston tai valtuuskunnan jäsenenä.
Ministeriyden jälkeen Kähönen nimitettiin asutushallituksen pääjohtajaksi, jona hän toimi vuosina 1959–1970. Sen jälkeen hän toimi vuoteen 1975 asti Maataloustuottajain keskusliiton virkamiehenä.
Russell T Davies
Russell T. Davies (oikealta nimeltään Stephen Russell Davies, s. 27. huhtikuuta 1963 Swansea) on brittiläinen televisiotuottaja ja käsikirjoittaja. Hän on käsikirjoittanut muun muassa televisiosarjoja Älä kerro äidille, Toinen tuleminen, Doctor Who ja Torchwood. Hänet kutsuttiin Royal Society of Literaturen jäseneksi vuonna 2022.
Doctor Who
Davies aloitti Doctor Whon käsikirjoittamisen vuonna 2005. Hän toimi tuolloin sarjan pääkäsikirjoittana ja johtavana tuottajana. Davies lopetti sarjan käsikirjoittamisen sen viidennellä kaudella vuonna 2009, ja Steven Moffat seurasi Daviesia sarjan pääkäsikirjoittana.
Davies kehitti ohjelmasta myöhemmin myös spin-off-sarjat Torchwood ja The Sarah Jane Adventures.
Porsche Supercup Italian Grand Prix 2006
Porsche Supercup Italian Grand Prix 2006 oli Porsche Supercup -kauden 2006 yhdestoista ja viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 10. syyskuuta Monzan moottoriradalla Italiassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Italian GP:n ohessa.
Upseeri ja herrasmies
Upseeri ja herrasmies (An Officer and a Gentleman) on vuonna 1982 valmistunut romanttinen draamaelokuva, joka kertoo Yhdysvaltain laivaston upseerikandidaatista, joka joutuu ristiriitoihin kouluttajansa kanssa. Elokuvan on ohjannut Taylor Hackford ja käsikirjoittanut Douglas Day Stewart. Pääosissa ovat Richard Gere, Debra Winger ja Louis Gossett Jr..
Upseeri ja herrasmies -sanonta perustuu siihen, että upseerikoulutukseen sisältyy yleiset hyvät käytöstavat ja sosiaaliset taidot.
Juoni
Zack Mayo (Richard Gere) on nuori mies, joka haluaa tulla upseeriksi Yhdysvaltain laivastossa. Hän on elämässään mielestään epäonnistunut ja jumittunut, joten armeijaura tuntuu hyvältä vaihtoehdolta. Vaikean luonteensa takia Mayo laittaa kuitenkin esteitä matkalleen. Melko pian koulutuksen alettua hän joutuu riitoihin kouluttajan kersantti Emil Foleyn (Louis Gossett Jr.) kanssa. Samalla Mayo joutuu selvittämään tunteensa tehdastyöntekijä Paula Pokrifkiin (Debra Winger), joka asuu edelleen yhdessä vanhempiensa ja sisarustensa kanssa ja haaveilee kokemassaan ankeassa tilanteessaan rakkaudesta ja elämänmuutoksesta useimpien nuorten tavoin. Paikkakunnan upseerikoulutuskeskuksen kokelaat ovat monen nuoren naisen haaveena paremman elämän avaimina.
Foley saa Mayon kiinni petoksesta ja yrittää simputtamalla saada Mayon keskeyttämään koulutuksensa, mutta hänellä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin jatkaa armeijaurallaan. Mayo muuttaa asennettaan tämän jälkeen ja hänestä tulee tiimihenkisempi.
Seuraavissa juonenkäänteissä Mayon ystävä vastuuntuntoinen Sid Worley (David Keith) rakastuu tai luulee rakastuneensa Paulan ystävään, niin ikään tehdastyöntekijä Lynetteen (Lisa Blount). Lynette manipuloi Worleytä uskotellen olevansa raskaana päästäkseen upseerin vaimoksi, mutta dramaattisesti peruuttaa juuri minuutti sitten hyväksymänsä kosinnan kuultuaan Worleyn lopettaneen sotilasuransa ja haaveilevan yhteiselosta tylsässä pikkukaupungissa. Worley tekee ahdistuksissaan itsemurhan sekä sotilasuran, että avioliittosuunnitelman kariuduttua.
Kaikista vastoinkäymisistä huolimatta Mayo suorittaa koulutuksensa menestyksekkäästi. Elokuvan melodramaattinen huippukohta tulee, kun Mayo hakee Paulan paraatipuvussa paperitehtaalta ja kantaa tämän pois muiden naistyöntekijöiden hurratessa.
Rustavi
Rustavi on Georgian neljänneksi suurin kaupunki. Rustavi sijaitsee Kaakkois-Georgiassa Kvemo Kartlin hallintoalueella Mtkvari-joen varrella 37 kilometriä Tbilisistä kaakkoon. Kaupungissa on 117 900 asukasta (vuonna 2007).
Upseeri ja herrasmies
Oscarit
Ehdokkaana:
Rustavi
Historia
Kronikoitsija Leonti Mrovelin mukaan kaupunki perustettiin jo 300-luvulla eaa., mutta ensimmäiset varsinaiset jäljet kaupungista ovat 300-luvulta ajanlaskun alun jälkeen. Kuningas Trdatin sanotaan rakentaneen Kukhetin alueelle kanavan (ru, "virta") Mtkvari-joesta, mistä Rustavi on saattanut saada nimensä. Myös Rustavin ensimmäisen kirkon ja linnoituksen rakennustyöt on liitetty samalle aikakaudelle. Kuningas Vakhtang I teki 400-luvulla kaupungista kirkollisen keskuksen. Arabit tuhosivat kaupunkia 700-luvulla.
Upseeri ja herrasmies
BAFTAt
Ehdokkaana:
Rustavi
Historia
Kaupunki eli kukoistuskauttaan 1200-luvulla, jolloin se oli merkittävä kaupan keskus. Mongolit kuitenkin tuhosivat kaupungin vuonna 1265, eikä se enää toipunut. Nykyinen kaupunki syntyi vasta neuvostoaikana, kun vanhan Rustavin raunioille perustettiin metalliteollisuuden keskus, joka rakennettiin vuosina 1941–1950. Kaupunkioikeudet Rustavi sai vuonna 1948.
Upseeri ja herrasmies
Golden Globet
Ehdokkaana:
Rustavi
Historia
Neuvostoliiton hajoamisen aiheuttama talousromahdus iski kaupunkiin pahoin. Rustavin väkiluku oli vuoden 1989 väestönlaskennassa vielä yli 159 000, mutta se laski vuoteen 2002 mennessä noin 116 000:een. Rustavin asukkaista georgialaisia on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 87,8 prosenttia. Suurimmat vähemmistöt ovat azerit (4,3 prosenttia) ja venäläiset (3,1 prosenttia).
Upseeri ja herrasmies
Arvioita
Suomessa aikalaisarviot Upseerista ja herrasmiehestä olivat tylyjä. Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta kaksi antoi elokuvalle yhden tähden, kuusi muuta ei sitäkään ja kaksi ei ollut arvioinut elokuvaa. Keskiarvoksi tuli Projektio-lehden laskukaavalla 0,25 tähteä neljästä. Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo Upseeria ja herrasmiestä standarditarinaksi erittäin taitavasti toteutettuna ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa samankaltaisin perustein sille kolme ja puoli tähteä neljästä.
Carolina Kostner
Carolina Kostner (s. 8. helmikuuta 1987 Bolzano) on italialainen taitoluistelija. Hän on vuoden 2012 maailmanmestari, viisinkertainen Euroopan-mestari (2007, 2008, 2010, 2012 ja 2013) ja olympiapronssimitalisti Sotšin olympialaisista 2014.
MM-kilpailuissa Kostner on saavuttanut vuoden 2012 mestaruuden lisäksi hopeaa vuosina 2008 ja 2013 sekä pronssia vuosina 2005 ja 2011. EM-kilpailuista hänellä on mestaruuksien lisäksi hopeaa vuosilta 2009 ja 2011 sekä pronssia vuosilta 2006, 2014, 2017 ja 2018. Kostner on myös kahdeksankertainen Italian mestari.
Elämä ja ura
Kostner aloitti luistelun vuonna 1990. Hänen äitinsä Patrizia oli kansallisen tason taitoluistelija 1970-luvulla ja isä Erwin pelasi jääkiekkoa Italian joukkueessa MM- ja olympiatasolla. Hänellä on myös kaksi veljeä, vuotta vanhempi Martin sekä kolme vuotta nuorempi, jääkiekkoa pelaava Simon Kostner. Kostnerin serkku ja kummitäti on Isolde Kostner, olympiahopeaa vuonna 2002 voittanut alppihiihtäjä.
Kostner harjoittelee valmentajansa Michael Huthin johdolla Saksan Oberstdorfissa. Hänen koreografeinaan toimii Lori Nichol.
Tammikuussa 2015 Italian olympiakomitea määräsi Kostnerin 16 kuukauden kilpailukieltoon. Olympiakomitean mukaan Kostner oli vuonna 2012 auttanut silloista poikaystäväänsä, kilpakävelijä Alex Schwazeria, välttelemään dopingviranomaisia. Lokakuussa 2015 kieltoa lyhennettiin ja Kostner on saanut kilpailla vuoden 2016 alusta alkaen.
Ohjelmat
Lähde
Jacquerie
Jacquerie ovat Ranskassa vanhan vallan aikaisia talonpoikaiskapinoita. Aatelisto käytti myöhäiskeskiajalla talonpojista yleistä pilkkanimeä Jacques Bonhomme, mistä vuoden 1358 talonpoikaislevottomuuksissa johdettiin sana Jacquerie.
Jacqueries keskiajalla
28. maaliskuuta 1358, pyhän Sakramentin päivänä, leimahti Île-de-Francen alueella, eritoten Ponleroin (nykyisin Pronleroy) kunnassa kapinaliike, jota kutsuttiin jacquerieksi. Tämä kapina liittyi satavuotisen sodan vaikeisiin vuosiin ja samalla myös mustan surman leviämiseen Ranskassa. Kansakunnan ylväs aatelisto oli menettänyt arvostuksena Crédyn (1346) ja Poitiers'n (1356) taistelujen ja tappioiden johdosta. Samoihin aikoihin niin sanotut suuret komppaniat (grandes compagnies), ryöstelivät ja elivät maaseudun kustannuksella. Pariisissa Étienne Marcel ylläpiti laajaa agitaatiota tarpeellisten uudistusten puolesta.
Jacqueries 1500-luvulla
Historioitsija Boris Porchenevin mukaan talonpoikaiskapinoiksi voidaan katsoa myös seuraavat kansannousut:
Jacqueries Richelieun aikana
Fronden aateliskapinan aikoihin vuosina 1648–1649 oli myös talonpoikien antimilitaristisia ja verotusta vastaan toimivia kapinointeja. Niissä vaadittiin myös paikallisen itsehallinnon ja siten myös desentralisaation toteutumista.
Jacqueries Ludvig XIV aikana
Talonpojat elivät 1600-luvulla lähes oman maansa tuottamalla ravinnolla, jonka lisäksi he saattoivat vaihtaa ja ostaa pienessä määrässä lähiympäristönsä tuotteita. He elivät yksinkertaista elämää. Jos tuli huono satovuoksi se oli maatalouden suuri onnettomuus, jos raekuurot piiskasivat sadon, tulvat tuhosivat sadon tai sato oli yleensä heikko, niin siitä seurasi ensinnä hintojen nousu ja sitten hyvin nopeasti nälänhätä.
Päinvastoin kuin yleensä oletetaan historiassa, niin todellisuudessa nämä onnettomuudet alkoivat varsin varhaisessa vaiheessa Ludvig XIV hallituskautta. Nälkä vallitsi Ranskassa jo vuonna 1662. Tällöin oli nähtävissä maaseudun ihmisten voimakasta liikehdintää kaupunkeihin, mistä he etsivät apua ja samalla täyttivät köyhäintalot. Myös muut onnettomuudet varjostivat talonpojan arkea; näitä olivat erilaiset epidemiat, jotka hyökkäsivät nälän heikentämien talonpoikien kimppuun ja yleisesti nälän syynä pidetään ruoan puutteen lisäksi raskaita veroja, suolavero (gabelle) sekä veroleimoilla varustetut paperiarkit ilmaantuivat kuin kohtalon oikusta.
Suurin osa näistä mellakoista ja kapinoista, joita koettiin eritoten Lounais-Ranskassa vuosina 1624–1670 olivat seurausta juuri näistä ongelmista ja erityisesti kiristyneestä verotuksesta. Nämä olivat maatyöläisiä, talonpoikia ja tilanvuokraajia, jotka nousivat muita vapaaehtoisemmin kapinoimaan. Nämä 1600-luvun kapinat eivät suinkaan olleet epätoivoisia kapinan yrityksiä.
Kapinoita oli useita ja ne tukahdutettiin usein kovin ottein.
Jacqueries’n loppu
Talonpoikien kapinoinnit laantuivat vuoden 1680 jälkeen, ja viimeisin koettiin vuonna 1797. Tämä vuosisata koki siis kapinoinnin loppumisen, ja siihen oli useita syitä:
Mutta kokonaan eivät talonpoikaiskapinat kuitenkaan kadonneet, vaan niitä tapahtui paljon pienemmässä mittakaavassa, ja ne kehittyivät koko ajan kohden alueellista läänityshallintoa suuntautuviksi.
Talonpoikaiskapinat alkoivat kuitenkin uudelleen vähän ennen Ranskan suurta vallankumousta (1789) ns. jauhosodassa noin vuonna 1775. Vallankumouksen aikana talonpojilla oli keskeinen rooli eritoten ns. suuren palon aikana.
Reinhard Selten
Reinhard Selten (5. lokakuuta 1930 Breslau, Saksa – 23. elokuuta 2016 Poznań, Puola ) oli saksalainen taloustieteilijä. Hän syntyi Wrocławissa, silloisessa saksankielisessä Breslaussa.
Puoliksi juutalainen Selten pakeni Breslausta äitinsä ja sisarustensa kanssa toisen maailmansodan aikana. Nuorukainen kiinnostui matematiikasta, jota hän lopulta pääsi opiskelemaan Frankfurtin yliopistoon. Hän aloitti tieteellisen uransa professori Heinz Sauermannin avustajana.
Selten meni vuonna 1959 naimisiin esperantopiireissä tapaamansa Elisabeth Langreinerin kanssa. Hän pysyi kielen harrastajana vanhalle iälleen. Hänestä tuli vähitellen johtavia peliteorian asiantuntijoita, ja ura huipentui vuonna 1994 myönnettyyn Nobelin taloustieteen palkintoon.
Selten oli vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä jo 1960-luvulla ja työskenteli Berliinin vapaan yliopiston taloustieteen professorina, kunnes siirtyi vuonna 1972 Bielefeldin yliopistoon. Hän vietti siellä toistakymmentä vuotta ja siirtyi edelleen Bonnin yliopistoon.
Seltenillä todettiin vuonna 1991 diabetes. Hän kuului Akademio Internacia de la Sciencoj San Marinon perustajajäseniin.
Antoine Charles Horace Vernet
thumb|Antoine Charles Horace Vernet: Mamelukki, 1810. Antoine Charles Horace Vernet eli Carle Vernet (14. elokuuta 1758 Bordeaux – 17. marraskuuta 1835 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari, Claude Joseph Vernet’n nuorin lapsi ja Horace Vernet’n isä.
Bordeaux’ssa syntynyt Vermet oli Michel Nicolas-Bernard Lepicien oppilas. Hän meni Roomaan tutkimaan antiikin mestareita. Hänen voitettuaan grand prix’n (1782) hänen isänsä oli käskettävä hänen palata Ranskaan estääkseen häntä menemästä luostariin. 1788 hänestä tuli École des Beaux-Artsin jäsen ja 1810 Academie Royalen jäsen.
Teoksessaan Aemilius Pauluksen triumfi hän mursi perinteen ja kuvasi hevosta tavalla, jonka hän oli oppinut talleilla ja ratsastuskouluissa. Hänen metsästystä, kilpailuja, maisemia ja työntekoa kuvaavat litografiansa olivat hyvin suosittuja.
Carlen sisar teloitettiin giljotiinissa Ranskan vallankumouksen aikana. Kun Vernet jälleen ryhtyi maalaamaan, hänen tyylinsä oli muuttunut perusteellisesti. Hänen piirroksensa Napoleonin Italian-taistelusta saivat runsaasti kiitosta, samoin Marengon taistelu, ja Austerlitzin aamusta Napoleon palkitsi hänet Kunnialegioonan arvomerkillä. Ludvig XVIII palkitsi hänet Pyhän Mikaelin kunniamerkillä.
Baruch Spinoza
Baruch (de) Spinoza (, ; 24. marraskuuta 1632 Amsterdam – 21. helmikuuta 1677 Haag), oli hollanninjuutalainen filosofi. Spinoza pyrki erottamaan uskonnon ja filosofian (Tractatus theologico-politicus, 1670) ja luomaan rationalistisen etiikan ja valtio-opin teorian (Ethica ordine geometrico demonstrata, 1674, suom. Etiikka). Hän on René Descartesin ja Gottfried Leibnizin ohella 1600-luvun suurimpia rationalisteja.
Spinozan teokset, samoin kuin hänen rationalistiaikalaistensa kirjoitukset, soveltavat matematiikan menetelmiä ja muotoa kaikkeen filosofiaan. Spinozaa pidetään valistuksen tienraivaajana ja nykyaikaisen raamatuntutkimuksen perustajana. Spinozan käsitykset muun muassa Jumalasta ja ruumiin ja sielun samuudesta johtivat hänet kuitenkin vuosisadoiksi ajattelun valtavirran ulkopuolelle. Hänen teoksensa olivat vielä sata vuotta hänen kuolemansa jälkeen tuhottavien kirjojen listoilla.
Elämä
pienois|vasen|Spinozan kotitalo, nykyinen Spinoza-museo. Baruch Spinoza syntyi suureen sefardijuutalaiseen perheeseen, joka oli Amsterdamissa asuvia Portugalin juutalaisia. Hänen äidinkielensä oli portugali. Vainottuihin marranoihin, kristillisiä muodollisuuksia noudattaneisiin kryptojuutalaisiin, kuuluneet vanhemmat olivat paenneet Portugalin juutalaisvainoja. Hänen isänsä Michael oli kauppiaana juutalaisyhteisössä. Vuonna 1649 Baruchin velipuoli Isaac kuoli, ja Baruchin piti ottaa tämän työ kaupassa. Vuonna 1654 myös isä Michael kuoli, ja perheen pojat jatkoivat liikettä nimellä ”Bento y Gabriel de Spinoza”.
Spinoza sai ortodoksijuutalaisen kasvatuksen, ja hän opiskeli teini-iässä muun muassa talmud-koulussa, jossa hän perehtyi hepreankieliseen kirjallisuuteen. Kriittisen ja tiedonhaluisen luonteensa vuoksi hän joutui kuitenkin pian ristiriitoihin juutalaisyhteisön kanssa. Aluksi hän sai kielteistä mainetta näkemyksistään, jotka olivat lähellä panteismia ja neutraalia monismia. Spinoza julistettiin 27. heinäkuuta 1656 ”suureen pannaan” (cherem), eli hänet suljettiin juutalaisyhteisön ulkopuolelle luopumuksen ja kerettiläisyyden vuoksi. Hän oli esittänyt, että Jumala oli luonnon ja maailmankaikkeuden mekanismi, jolla ei ollut persoonallisuutta, ja että Raamattu oli vertauskuvallinen teos, jota käytettiin Jumalan luonteen opettamiseen. Kummatkin näkemykset perustuivat kartesiolaisuuteen. Seurakunnasta erottaminen tapahtui juutalaisen rituaalin synkkien muodollisuuksien mukaan.
Synagogasta erottamisen jälkeen Spinoza otti käyttöön etunimen Benedictus, joka oli latinankielinen vastine hänen etunimelleen Baruch. Molemmat nimet tarkoittavat siunattua. Hän asui ja työskenteli jonkin aikaa Franciscus van den Endenin koulussa, jossa hän oppi latinaa ja filosofiaa. Koulussa hän luki muun muassa Terentiuksen näytelmiä, mikä vaikutti hänen teostensa latinaan. Hän opiskeli myös linssinhionnan taidon, jolla hankki elantonsa. Hän sai myös pieniä mutta säännöllisiä lahjoituksia ystäviltään. Elämäntavoiltaan Spinozaa kuvailtiin vaatimattomaksi yksineläjäksi.
pienois|Spinozan työhuone. Tuohon aikaan Spinoza tutustui myös joihinkin kollegiantteihin, epädogmaattiseen lahkoon, joka suuntautui rationalismiin, sekä mennoniitteihin ja kveekareihin. Hänen ympärilleen alkoi vähitellen syntyä ajattelijoiden piiri. 1660-luvun alkupuolella Spinozan nimi tuli laajemmin tunnetuksi, ja lopulta hänen luonaan vierailivat muiden muassa Gottfried Leibniz ja Henry Oldenburg. Hän oli kirjeenvaihdossa viimeksi mainitun kanssa lopun ikäänsä.
Spinozan ensimmäinen julkaisu oli vuonna 1663 ilmestynyt Renati des Cartes Principiorum Philosophiae, joka käsitteli Descartesin filosofiaa mutta esitteli myös joitakin hänen omia ajatuksiaan. Hän oli kirjoittanut kuitenkin jo aiemmin teoksia, joita levitettiin pienessä piirissä tai julkaistiin vasta hänen kuoltuaan. Vuonna 1665 Spinoza kirjoitti Oldenburgille, että oli aloittanut uuden kirjan nimeltä Tractatus theologico-politicus. Teos julkaistiin ilman tekijännimeä vuonna 1670. Ennen Tractatusta hän oli kirjoittanut Etiikasta jo ensimmäisen version. Panostus Tractatukseen sen sijaan saattoi johtua ajankohdan poliittisesta tilanteesta – Ranska oli hyökännyt Alankomaihin vuonna 1665.
Koska Tractatus theologico-politicus ja sen esittämä tulkinta kartesiolaisuudesta saivat kielteisen julkisen vastaanoton, Spinoza pidättäytyi julkaisemasta lisää teoksia. Spinoza oli kuitenkin osannut varautua kielteiseen julkisuuteen – teos oli julkaistu nimettömänä, ja sen painopaikaksi oli merkitty paikkansapitämättömästi Hampuri. Teos kiellettiin vuonna 1674 samaan aikaan kuin muun muassa Thomas Hobbesin Leviathan. Spinoza oli muutenkin luonteeltaan varovainen. Hänellä oli sinettisormus, jossa oli hänen nimikirjaimensa, ruusu sekä sana caute (lat. 'varovaisuus'). Kaikki muut hänen kirjoituksensa julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen hänen ystäviensä kokoamassa Opera Postuma -teoksessa. Etiikka valmistui vuonna 1675, mutta sitäkään ei voinut julkaista Spinozaan kohdistuneen vihan vuoksi. Tractatus politicus puolestaan jäi keskeneräiseksi.
Vuonna 1669 Spinoza muutti Amsterdamista Haagiin. Vuonna 1673 hänelle tarjottiin professorin virkaa Heidelbergin yliopistosta. Spinoza kuitenkin kieltäytyi, koska halusi säilyttää riippumattomuutensa. Leibniz ja Spinoza tapasivat vuonna 1676, vuotta ennen Spinozan kuolemaa, Haagissa ja keskustelivat Etiikasta, joka oli juuri ilmestynyt. He eivät ilmeisesti päässeet yhteisymmärrykseen monestakaan seikasta. Spinoza kuoli vuonna 1677 ennenaikaisesti, mahdollisesti sen vuoksi, että oli hengittänyt linssien hiomisen seurauksena lasipölyä ja se oli pahentanut hänen keuhkotautiaan.
Filosofia
pienois|Spinozan patsas hänen entisen kotinsa läheisyydessä. Spinozan mukaan aineellinen luonto voidaan johtaa muutamasta perusmääritelmästä eli aksioomasta. Spinoza esitti filosofiansa Etiikka-teoksessaan matemaattisena menetelmänä, aksioomineen ja todistuksineen.
Spinoza luokitteli tiedon lajit kolmeen luokkaan: (1) luulo (välittömät tunteet, mielikuvat, mielikuvitus, auktoriteettiusko yms.), (2) järjen tieto (tiede) ja (3) suora tieto luonnosta, intuitio. Spinozan mukaan Jumala on yhtä kuin luonto ja ihmisen tarkoitus on Jumalan, siis luonnon (olemassaolon ja siis itsensä) ymmärtäminen. Koska koko deterministinen kaikkeus, luonto, on Jumala, mikään ei voi tapahtua toisin kuin se tapahtuu. Hieman stoalaisten tapaan Spinoza ajatteli, että determinismin ja mysteerin eli tuntemattoman hyväksyminen auttaa yksilöä olemaan sovussa maailmankaikkeuden kanssa.
Joitakin Spinozan filosofisia mielipiteitä olivat:
Yksi substanssi
Spinoza katsoi, että Jumala ja luonto olivat kaksi nimeä samalle todellisuudelle, nimittäin yhdelle jakamattomalle ja äärettömälle substanssille, joka on koko maailmankaikkeuden perustana. Hänen argumenttinsa tällaisen yhden jakamattoman substanssin puolesta eteni näin:
Spinoza katsoi, että Deus sive Natura (”Jumala tai luonto”) oli olento, jolla oli äärettömän monta attribuuttia ja ajattelu ja ulottuvaisuus olivat niistä kaksi. Spinozan mukaan kaikki vähäisemmät oliot tai kappaleet eivät olleet osia tästä yhdestä substanssista, vaan ne olivat sen modifikaatioita tai moduksia. Tällöin esimerkiksi yksityinen ihminen ei ollut oma substanssinsa, vaan tämä yksi substanssi kyseisen ihmisen moduksessa – luonto modifikoituneena tämän ihmisen ruumiiksi, ja Jumala modifikoituneena tämän ihmisen ymmärrykseksi tai mieleksi.
Spinoza oli monisti, eli hän katsoi sielun ja ruumiin olevan sama asia: aine, kaikkeus ja Jumala ovat Spinozan ajattelussa perimmältään yksi ja sama substanssi. Siten hänen mukaansa sekä sielu että ruumis ovat tämän saman substanssin moduksia, eikä niin, että toinen näistä olisi toisen ilmiö. Tämä monismi voidaan nähdä vastauksena 1600-luvun suureen ongelmaan mieli- ja ainesubstanssien suhteesta, minkä Descartesin filosofia oli nostanut esille. Spinozan filosofiassa mieli ja aine ovat todellisuuden (Jumalan) ”attribuutteja”. Attribuutteja jumalalla on loputtomasti hänen täydellisen luonteensa vuoksi, mutta ihmiset tuntevat niistä vain ajattelun (mielen) ja ulottuvaisuuden (aineen). Koska nuo kaksi ovat saman asian eri puolia, on kaikilla ainetason ilmiöillä vastineensa mielitasolla ja toisin päin. Esimerkiksi jos ainetasolla kivi putoaa, on mielitasolla tästä vastineena Jumalan ajatus tuosta samasta tapahtumasta. Spinozan näkökulmaa kutsutaan neutraaliksi monismiksi, ja se on historiallisesti merkittävä panpsykistinen ratkaisu mielen ja ruumiin ongelmaan.
Determinismi
Spinoza oli perinpohjainen deterministi, joka katsoi, että kaikki mikä tapahtuu, tapahtuu välttämättömyydestä eikä mikään voi tapahtua toisin kuin se tapahtuu. Tämä johtuu siitä, että koko deterministinen maailma, luonto, on Jumala, joka on täydellinen. Myös inhimillinen käyttäytyminen oli täysin määrättyä, ja inhimillinen vapaus oli kykyämme tietää, että kaikki meissä on määrättyä ja kykyämme ymmärtää, miksi toimimme niin kuin toimimme. Vapaus ei siis ole mahdollisuus sanoa ”ei” sille, mitä meille tapahtuu, vaan mahdollisuus sanoa ”kyllä” ja ymmärtää täydellisesti, miksi asioiden tulisi todellakin tapahtua niin. Muodostamalla tarkoituksenmukaisia käsityksiä tekemisistämme, tunteistamme ja affektioistamme (mielenliikutuksistamme), meistä tulee aikaansaannostemme tarkoituksenmukaisia syitä, joko sisäisiä tai ulkoisia, mikä saa aikaan aktiivisuuden lisääntymisen (passiivisuuden vastakohtana). Tämä tarkoittaa, että meistä tulee sekä vapaampia että enemmän Jumalan kaltaisia (Etiikka II, Prop. 49, Scholium).