cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rio de Janeiron Kristus-patsas
Patsaan paljastustilaisuus
Katolilaiset olivat huolissaan patsaan toimimisesta pelkkänä turistinähtävyytenä, minkä takia patsaan juurelle rakennettiin kappeli. Patsaan 75. vuosipäivänä lokakuussa 2006 Rio de Janeiron arkkipiispa, kardinaali Eusébio Oscar Scheidin, vihki kappelin, joka on nimetty Brasilian suojelupyhimykselle, Nostra Signora di Aparecidalle. Katolilaiset voivat pitää siellä kastetilaisuuksia ja häitä.
Yksi nykyajan seitsemästä ihmeestä
pienois|Patsas, taustalla [[Sokeritoppa (vuori)|Sokeritoppa-vuori.]] Kristus-patsas valittiin 7. heinäkuuta 2007 NewOpenWorld Corporationin nykyajan seitsemän ihmeen listalle. Äänestys tapahtui internetissä. Yli 10 miljoonaa brasilialaista äänesti asian puolesta, ja brasilialaiset juhlivat onnistumistaan kuin olisivat voittaneet jalkapallon MM-kisat.
Huhtikuussa 2010 ryhmä vandaaleja maalasi graffiteja patsaan rintaan, päähän ja käsiin. Patsas oli tekohetkellä huollossa, ja vandaalit pääsivät sen huipulle sitä ympäröiviä rakennustelineitä käyttämällä. Rio de Janeiron pormestari Eduardo Paes kutsui tekoa ”kansakunnan vastaiseksi rikokseksi”.
Samson Mahbod
Samson Mahbod (s. 3. helmikuuta 1989 Montréal, Québec, Kanada) on kanadalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Rio de Janeiron Kristus-patsas
Yksi nykyajan seitsemästä ihmeestä
Kristus-patsas juhlavalaistiin sinivalkoiseksi Suomen täyttäessä 100 vuotta 6. joulukuuta 2017.
Samson Mahbod
Junioriura
Mahbod pelasi kaudella 2004–2005 Québecin paikallista juniorisarjaa West Island Lionsissa, jonka jälkeen QMJHL-joukkue Gatineau Olympiques varasi hänet 75. pelaajana kesällä 2005. Kauden 2005–2006 Mahbod pelasi vielä pääosin Lac St-Louis Lionsin juniorijoukkueessa toimien joukkueen varakapteenina, mutta hän pelasi myös viisi QMJHL-ottelua Olympiquesissa. Kaudet 2006–2007 ja 2007–2008 hän pelasi pääosin QJAAAHL-joukkue Vaudreuil-Dorion Mustangsissa. Ensimmäisellä kaudella Mahbodin QMJHL-seuraksi vaihtui Acadie-Bathurst Titan, jossa hän pelasi yhdeksän ottelua. Jälkimmäisestä kaudesta Mahbod pelasi vajaat puolet taas uudessa QMJHL-seura Drummondville Voltigeursissa. Hänet palkittiin liigan syyskuun 2008 kuukauden pelaajana. Mustangsissa Mahbod ylsi joukkueensa sisäisen piste- ja syöttöpörssin voittoon tehoilla 22+43=65 sekä sisäisen tehotilaston voittoon lukemalla +4.
Ensimmäisellä kokonaisella QMJHL-kaudellaan 2008–2009 Mahbod teki 66 runkosarjaottelussa tehot 30+49=79 ja 19 playoff-ottelussa tehot 5+8=13. Hän voitti kauden päätteeksi QMJHL:n mestaruuden, President's Cupin. Mahbod palkittiin myös syyskuussa 2008 kerran liigan viikon pelaajana. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi jo neljänteen QMJHL-seuraansa Prince Edward Island Rocketiin. Mahbod nousi joukkueen varakapteeniksi ja voitti Rocketin sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 20+44=64. Joulukuussa 2009 hänet palkittiin QMJHL:n viikon pelaajana.
Rio de Janeiron Kristus-patsas
Kopiot, jäljittelijät ja kilpailijat
Vuonna 2010 Puolan Świebodzinin pystytettiin Pomnik Chrystusa Króla -niminen Jeesus-patsas, joka on myös 33 metriä korkea, mutta kruunuineen ja kukkulan päälle rakennettuna se kohoaa ympäristöään 52 metriä korkeammalle. Tämä patsas oli valmistuessaan tiettävästi korkein Jeesus-patsas.
Vuonna 2011 Perun Limaan alettiin pystyttää 37-metristä Jeesus-patsasta. Patsas on kopio Rion patsaasta, ja sitä sponsoroi pääasiassa brasilialainen yhtiö.
Kolmiulotteinen mallinnus
Helmikuussa 2015 patsaasta tehtiin kolmiulotteinen mallinnus. Siinä käytettiin miehittämätömiä ilma-aluksia, joiden avulla veistoksesta otettiin tuhansia hd-kuvia, joista 3D-mallinnus koottiin.
Samson Mahbod
Ura miesten sarjoissa
Elokuussa 2012 Mahbod teki sopimuksen ECHL-joukkue Orlando Solar Bearsin kanssa, mutta juuri ennen kauden alkua hän lähti joukkueesta. Tammikuussa 2013 Mahbod siirtyi Alaska Acesiin, Neljän siellä pelatun ottelun jälkeen hän siirtyi loppukaudeksi Puolan Polska Liga Hokejowan GKS Katowiceen. Mahbod oli kevään 2013 pudotuspeleissä tehoilla 5+2=7 joukkueen paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Marcin Frączekin kanssa. Hän jakoi myös Katowicen sisäisen tehotilaston voiton Tobiasz Bigosin kanssa lukemalla +8.
Kaudeksi 2013–2014 Mahbod siirtyi jatkamaan PLH-uraansa KH Sanokiin. Hän voitti tehoilla 27+54=81 koko liigan piste- ja syöttöpörssin, kuten myös kevään 2014 pudotuspeleissä tehoilla 9+14=23. Mahbod voitti kauden päätteeksi Puolan-mestaruuden ja hänet palkittiin PLH:n parhaana pelaajana. Hän voitti kauden aikana myös Puolan Cupin. Mahbod joutui Puolassa pelatessaan myös pariin otteeseen iranilaisten ja afganistanilaisten taustojensa vuoksi vastustajien kannattajien rasististen solvausten kohteeksi mm. Krakovassa helmikuussa 2013 ja Oświęcimissä tammikuussa 2014.
Mahbod siirtyi kaudeksi 2014–2015 Venäjän toiseksi korkeimmalle sarjatasolla VHL-joukkue Toros Neftekamskin riveihin. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies tehoilla 8+17=25. Kevään 2015 pudotuspeleissä Mahbod oli Neftekamskin paras pistemies ja jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Kirill Nikonorovin ja Aleksandr Stepanenkon kanssa tehoilla 7+6=13. Hän voitti kauden päätteeksi VHL:n mestaruuden. Kesällä 2015 Mahbod harjoitteli SM-liigajoukkue Espoo Bluesin kanssa. Hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen ja kahden kuukauden try-outin sisältävän sopimuksen syyskuussa. Lokakuussa Mahbod sai loppukauden jatkosopimuksen. Hän oli Bluesin toiseksi paras pistemies Antti Suomelan jälkeen tehoilla 8+14=22.
Kaudeksi 2016–2017 KHL:n kroatialaisjoukkue Medveščak Zagrebiin.
Muuta
Mahbodilla on iranilaisia ja afganistanilaisia sukujuuria. Hänellä on myös Iranin kansalaisuus. Mahbod valittiin Iranin joukkueeseen Aasian talvikisojen II-divisioonan turnaukseen vuonna 2017. Hänet nimettiin myös joukkueen varakapteeniksi. Iran kuitenkin hylättiin turnauksesta, kun joukkueen pelaajista 12, mukaan lukien Mahbod olivat edustuskelvottomia. Kriteerinä edustuskelpoisuuteen oli joko syntyä Iranissa tai olla asunut maassa kolme vuotta. Mahbod oli ryhmän ainoa ammattilaistasolla pelannut pelaaja. Iran sai kuitenkin jatkaa Sapporossa edustuskelpoisilla pelaajillaan näytösotteluissa turnauksen ohjelmaan merkittyjä vastustajiaan vastaan. Osa vastustajien pelaajista kuitenkin täydensi Iranin kokoonpanon puuttuvat pelipaikat. Mahbod jäi muiden edustuskelvottomien pelaajien kanssa Sapporoon seuraamaan joukkueen otteita.
Hyvä tahto
Hyvä tahto (Den goda viljan) on Ingmar Bergmanin käsikirjoittama ja Bille Augustin ohjaama ruotsalainen television draamasarja vuodelta 1991 ja siitä lyhennetty noin kolmituntinen elokuva vuodelta 1992. Se kertoo löyhästi tositapahtumiin pohjautuen Ingmar Bergmanin vanhempien tarinan ajalta ennen hänen syntymäänsä. Tarina julkaistiin myös kirjana, suomeksi vuonna 1991. Elokuvan pääosia, köyhää teologian opiskelijaa ja tämän porvarisperheessä kasvanutta puolisoa näyttelevät Samuel Fröler ja ohjaajan silloinen vaimo Pernilla August.
Televisiosarja tuotettiin yhdeksän eurooppalaisen televisioyhtiön yhteistuotantona. Mukana oli myös Yleisradio, joka esitti sarjan joulukuussa 1991. Elokuvaversio sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla keväällä 1992 ja tuotiin Suomen teattereihin saman vuoden joulukuussa.
Elokuva voitti Cannesissa Kultaisen palmun, minkä lisäksi Pernilla August palkittiin parhaana naisnäyttelijänä. Ruotsissa tuotanto toi Guldbagge-palkinnot parhaasta käsikirjoituksesta ja naispääosasta.
Gabriel Ukec
Gabriel Ukec (1914 – 1. marraskuuta 1985) oli kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1943 ja nimitettiin Bunian hiippakunnan piispaksi 29. syyskuuta 1964. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. kesäkuuta 1965. Pääkonsekraattorina toimi Leo Jozef Suenens, jota avustivat Louis Van Steene ja Joseph Mikararanga Busimba.
10. lokakuuta 1979 Ukec sai lisäksi nimityksen Mahagin apostoliseksi hallitsijaksi, jona hän toimi, kunnes erosi syyskuussa 1980. Hän erosi myös Bunian piispan tehtävistä 2. heinäkuuta 1984.
Ukec osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Disco Volante
Disco Volante on Mr. Bungle -yhtyeen toinen studioalbumi vuodelta 1995. Albumi oli yhtyeen kokeellisin: siinä on vaikutteita mm. death metalista, technosta, 50-luvun avaruusajan popista ja italialaisesta avantgardemusiikista. Moni musiikkikriitikko on pitänyt Disco Volantea yhtenä erikoisimmista albumeista sen äänimaailman tähden.
Taustaa
Kappaleen "Nothing" tekijänkunnia on albumilla annettu Lengyelille ja Heifetzille, jotka eivät olleet mukana albuminteossa ollenkaan.
"Carry Stress In The Jaw"'n eteen on laitettu merkintä "Sleep: Part II", ja kappaleen "Phlegmatics" eteen on laitettu "Sleep: Part III". Ensimmäinen osa, "Sleep: Part I", on kappale "Slowly Growing Deaf" yhtyeen ensimmäiseltä albumilta Mr. Bungle. Kaikki osat ovat Trevor Dunnin käsialaa, joka ei suunnitellut alun perin "Slowly Growing Deaf":sta tulevan trilogia. Kaikissa kappaleissa teemana ovat ruuminosat.
Albumin julkaisun jälkeen alttosaksofonisti Theo Lengyel erosi yhtyeestä "taiteellisten erimielisyyksien vuoksi". Yhtyeen rumpali Danny Heifetz kommentoi tapahtunutta myöhemmin; "Kaipaan häntä. Hän lisäsi suuren kemiallisen epätasapainon, joka auttoi meitä tien päällä. Hän vihaa meitä ja hänellä on hyvä syy siihen. Musiikki vain muuttui, yksinkertaisesti siksi. Vähän käyttöä saksofonille, trumpetille tai huilulle. Hän oli alkuperäisjäsen, minä en. Se saa minut tuntemaan itseni yhteishengen pilaajaksi."
Euroopan kisat
Euroopan kisat ovat Euroopan parhaille urheilijoille suunnatut urheilukilpailut, jotka järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2015. Kisojen järjestämisestä vastaa Euroopan olympiakomiteat (EOC), joka julkisti tiedon uuden kilpailun järjestämisestä 8. joulukuuta 2012 pitämässään yleiskokouksessa Roomassa. Ensimmäiset Euroopan kisat järjestettiin Bakussa, Azerbaidžanissa kesäkuussa 2015. Sen jälkeen kisat ovat vuorossa aina neljän vuoden välein.
Vuoden 2019 Euroopan kisat oli tarkoitus järjestää Alankomaissa , mutta maa ilmoitti vain muutamaa päivää ennen vuoden 2015 kisoja luopuvansa kisojen järjestämisestä. Lokakuussa 2016 Valko-Venäjän presidentti Aljaksandr Lukašenka ilmoitti, että kisat järjestetään Minskissä 2019, koska se oli ainut jäljelle jäänyt ehdokas kilpailujen järjestäjäkaupungiksi. Vuonna 2023 kisat järjestetään Puolan Krakovassa.
Urheilulajit
Bakun kisoissa 2015 kilpailtiin seuraavissa urheilulajeissa:
Kestilän Pukimo
Historiaa
Iin pitäjästä Oulun pohjoispuolelta Turkuun 1800-luvun lopulla muuttanut Henrik Kestilä sai työpaikan Maria Kraftmanin kangaskaupasta ja jatkoi myös uuden omistajan palveluksessa, kunnes 1903 osti liikkeen itselleen. Nimeksi tuli H. Kestilän kangas- ja lankatavarain kauppa. Henrik Kestilä menehtyi raitiovaunun töytäisemänä 1910, mutta liikkeen jatkajaksi muutti Huittisten kansanopistossa opettajana toiminut Henrikin poika Heikki Kestilä. Hän jatkoi isänsä työtä kauppiaana, mutta perusti yrityksen nimeltä Suomalainen Pukimo elokuussa 1911 alkaakseen ompeluttaa valmisvaatteita.
Kestilän kotona Humalistonkatu 3:ssa työskenteli aluksi vain räätälimestari Hjalmar Rytsälä. Hän leikkasi kankaat, jotka toimitettiin sitten kotiompelijoille eri puolille kaupunkia. Pian perustettiin ompeluosasto Yliopistonkatu 26:ssa sijainneen myymälän yläkertaan, josta se laajeni muihin lähirakennuksiin.
1920-luvun lopussa Kestilän Pukimoksi muuttunut yritys sai uudet tuotantotilat Linnankatu 8:sta, jossa aloitettiin miesten valmispukujen valmistus. Vuonna 1934 yritys siirsi tuotantonsa Brahenkatu 20:n entiseen kenkätehtaaseen. 1930-luku oli Kestilän vahvaa kasvuaikaa sekä tuotannossa että myynnissä. Vuosikymmenen lopulla yrityksellä oli omat myymälät Turussa, Helsingissä, Viipurissa, Porissa ja Kotkassa ja se työllisti lähes 500 henkeä. Yrityksen toimitusjohtajana vuosina 1928–1945 oli Aapo Laurén, joka perusti sitten oman saman alan yrityksen, Kudos Oy Silon.
Vuonna 1956 Kestilä rakennutti arkkitehti Olli Kestilän suunnitteleman uuden tehtaan Turun keskustaan, Brahenkadun ja Läntisen Pitkänkadun kulmaan. Siellä työskenteli enimmillään noin 700 henkilöä. Olli on yksi kauppaneuvos Heikki Kestilän pojista; muut ovat toimitusjohtajana toiminut Eero Kestilä ja muun muassa turkisosastoa johtanut Kalevi Kestilä.
Kestilällä oli vuodesta 1972 tehdas myös Nivalassa. Se työllisti parhaimmillaan 280 henkeä etenkin Neuvostoliittoon suuntautuvan bilateraalikaupan ansiosta. Idänkaupan tyrehtyessä lähes 80 vuoden ikään ehtinyt Kestilä Oy ajautui konkurssiin vuonna 1989, tehdasrakennukset myytiin ja 220 työntekijää irtisanottiin. Myymälöiden toimintaa jatkettiin vielä 1990-luvulla.
GP2 Turkin Grand Prix 2011
Lauantain kilpailun voittoon ajoi DAMS -tallin kuljettaja Romain Grosjean. Sunnuntain kilpailun voitti Trident -tallin Stefano Coletti.
Christ’s Church of the Valley
Christ's Church of the Valley (CCV) on kristillinen seurakunta, joka sijaitsee Phoenixin kaupungissa Arizonassa, Yhdysvalloissa. Seurakunnalla on yhteensä yli 23 000 viikoittaista kävijää. CBS Newsin mukaan seurakunta oli Yhdysvaltain seitsemänneksi suurin megakirkko vuonna 2019. Seurakunta perustettiin vuonna 1982 ja se on tunnustuskuntiin sitoutumaton seurakunta.
Seurakunta kokoontuu 15 sijainnissa eri puolilla Arizonaa. Seurakunnan johtava pastori on Ashley Wooldridge.
Mendelevium
Mendelevium on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Md, järjestysluku 101 ja CAS-numero 7440-11-1. Se on metallinen, aktinoideihin kuuluva aine. Radioaktiivisuutensa ja lyhyen puoliintumisaikansa vuoksi sitä ei esiinny luonnossa. Keinotekoisesti sitä voidaan valmistaa pommittamalla einsteiniumia alfahiukkasilla. Nimensä se sai venäläisen kemistin Dmitri Mendelejevin mukaan. Mendeleviumilla ei ole tunnettuja käyttötarkoituksia tieteellisen tutkimuksen ulkopuolella.
Historia
Ensimmäisenä mendeleviumia valmisti vuonna 1955 Albert Ghiorso ryhmänsä kanssa, johon kuuluivat lisäksi Glenn T. Seaborg, Bernard Harvey ja Greg Choppin. He valmistivat isotooppia 256Md atomi kerrallaan pommittamalla 253Es-kohdetta alfahiukkasilla. Pommitus tehtiin Lawrence Berkeley National Laboratoryn 60 tuuman syklotronilla.
Mendelevium oli yhdeksäs syntetisoitu transuraaninen alkuaine.
Mjasištšev
V. M. Mjasištševin kokeellinen suunnittelutoimisto oli neuvostoliittolainen ja on nykyisin venäläinen sotilaslentokoneita suunnitteleva ja valmistava yhtiö. Sen perusti Vladimir Mjasištšev. Vuonna 2003 yhtiössä toimi noin tuhat työntekijää.
2000-luvun hankkeita
Yhtiön tuotekehitysprojekteja ovat mm.:
Brunswickin piirikunta (Pohjois-Carolina)
Brunswickin piirikunta on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli arvion mukaan 148 760 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Bolivian kunta ja suurin kaupunki on Leland. Piirikunta on perustettu vuonna 1764.
Renault 8 ja 10
250px|thumb|Renault 8 250px|thumb|Renault 10 Renault 8 (Renault R8 vuoteen 1964) ja Renault 10 ovat pieniä perheautoja, joita Renault valmisti 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa. Renault 8 esiteltiin 1962, ja pidempikorinen ja paremmin varusteltu Renault 10 vuonna 1965. Pidempi etupään ylitys toi enemmän tavaratilaa, mutta matkustamon mitat olivat samat kuin Renault 8:ssa. Molemmissa oli 1,1 litran kokoinen ja 50 hv:n (SAE) tehoinen moottori sekä levyjarrut kaikissa pyörissä. Renault 10 kuului hintaluokkaan 9000 mk.
Autojen tuotanto Ranskassa päättyi 1971, mutta jatkui Espanjassa vuoteen 1976. Malleja valmistettiin myös Bulgariassa vuoteen 1970 asti. Romaniassa 8-mallia valmistettiin lisenssillä vuosina 1968–1971 nimellä Dacia 1100.
Autojen turvallisuuspuutteet tulivat julkisuuteen muun muassa kesäkuussa 1967, kun 25-vuotias näyttelijä Françoise Dorléac törmäsi vuokraamallaan Renault 10:llä liikennemerkkiin Nizzan lähellä. Auto kierähti katolleen ja syttyi tuleen, ja Dorléacin ruumis paloi tunnistamattomaksi.
Renault 8 Gordini -malli oli suosittu ralliauto, joka tunnettiin Suomessa lempinimellä ”sinisorsa”. Sillä kilpaili muun muassa suomalainen Jorma Lusenius. Hän ajoi myös Alpine A110 -urheiluautolla, joka perustui Renault 8:n tekniikkaan.
José Maria Eça de Queiroz
200px|thumb|José Maria Eça de Queirozin patsas [[Póvoa de Varzimissa]] José Maria Eça de Queiroz tai Eça de Queirós (25. marraskuuta 1845 Póvoa de Varzim, Portugali – 16. elokuuta 1900 Pariisi, Ranska) oli portugalilainen romaanikirjailija. Hän käytti sukunimestään muotoa Eça de Queiroz, joka nykyään portugalin kielellä kirjoitettaisiin Queirós. Hänen teostensa kannessa käytetään muotoa Queiroz. Häntä pidetään 1800-luvun ja ehkä koko Portugalin historian merkittävämpänä romaanikirjailijana.
Nuoruus ja opiskelu
José Maria Eça de Queiroz syntyi Póvoa de Varzimissa. Hänen syntymätodistukseensa on merkitty vain hänen isänsä nimi. Äiti oli 19-vuotias ja naimaton. Josén vanhemmat menivät myöhemmin naimisiin ja saivat kuusi lasta. José asui vanhempiensa luona ensimmäistä kertaa 21-vuotiaana. Häntä olivat kasvattaneet imettäjä ja isovanhemmat. Hän asui osan ajasta isovanhemmillaan ja osan ajasta portolaisessa sisäoppilaitoksessa.
Ura
Vaikka Eça de Queiroz toimi asianajajana, hän oli enemmän kiinnostunut kirjallisuudesta. Hänen novellejaan ja esseitään julkaistiin pian Gazeta de Portugal -lehdessä. Eça de Queiroz oli 1870-luvun alussa mukana ryhmittymässä, jonka tavoitteena oli yhteiskunnalliset ja taiteelliset uudistukset.
Eça de Queiroz hakeutui diplomaattiselle uralle ja toimi 1870-luvun alussa kuuden kuukauden ajan Leirian kunnallishallinnossa. Hänen sai ensimmäisen konsulin pestinsä Havannaan. Siellä hän toimi vuodet 1872–1874. Sen jälkeen hän oli konsulina Newcastlessa (1874–1879) ja Bristolissa (1879–1888). Bristolin-kaudellaan Eça de Queiroz meni naimisiin Emília de Castron kanssa. Pariskunta sai neljä lasta.
Eça de Queiroz teki tunnetuimmat teoksensa toimiessaan diplomaattina. Vuonna 1876 julkaistu O Crime do Padre Amaro, joka käsittelee selibaattivaatimuksen tuhoavaa vaikutusta heikkoon pappiin ja fanaattisuuden vaaroja. O Primo Basílio (1878) on puolestaan satiiri intohimon romanttisesta ideasta. Teosta Os Maias (1888) pidetään Eça de Queirozin mestariteoksena, jossa hän kertoo portugalilaisen yhteiskunnan dekadenssista.
Eça de Queiroz toimi myöhemmin Portugalin pääkonsulina Ranskassa. Hän asui Neuilly-sur-Seinessa ja jatkoi samalla kirjallista uraansa. Hän kuoli tuberkuloosiin vuonna 1900. Eça de Queirozin viimeiset romaanit olivat tunteellisia, kuten hänen kuolemansa jälkeen julkaistu A Cidade e as Serras (1901).
Eça de Queirozin teoksia on käännetty noin 20 kielelle.
Teokset
Näytteitä Eça de Queirozin tuotannosta on teoksessa Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja (WSOY 1954).
Neitsytsaarten kansallispuisto
Yhdysvaltain Neitsytsaarten kansallispuisto on Saint Johnin saarella Yhdysvaltain Neitsytsaarilla sijaitseva kansallispuisto. Puiston 59 km² pinta-ala kattaa noin 60 % Saint Johnista. Kansallispuisto perustettiin vuonna 1956. Vuoden 2006 tilaston mukaan puistossa kävi vuoden aikana yli 677 000 vierailijaa.
Saarella on tavattu 120 lintulajia, ja se on merkittävä linnustonsuojelualue.
Puisto tunnetaan ennen kaikkea luontoarvoistaan, mutta siellä voi tutustua myös saarten historiaan. Tanskalaiset kasvattivat saarella orjien avulla tupakkaa, sokeria ja puuvillaa, ja näiden viljelysten ja tuotantolaitosten jäänteitä on edelleen nähtävillä.
Vuonna 2016 puistossa kävi yli puoli miljoonaa kävijää, ja se työllisti 900 ihmistä. Hurrikaani Irma aiheutti suurta tuhoa alueella vuonna 2017, minkä seurauksena puiston tiet olivat suljettuina yli kolme kuukautta.
Naisu no mori: The First Contact
Naisu no mori: The First Contact (englanninkielinen nimi Funky Forest: The First Contact) on vuonna 2005 valmistunut japanilainen surrealistinen komediaelokuva. Elokuvan ovat ohjanneet ja käsikirjoittaneet Katsuhito Ishii, Hajimine Ishimine ja Shunichiro Miki.
Orquestra Metropolitana de Lisboa
Orquestra Metropolitana de Lisboa (OML) on vuodesta 1992 lähtien toiminut portugalilainen sinfoniaorkesteri. Sen perusti AMEC-seura (Associação Música, Educação e Cultura).
Orkesterin ylikapellimestarina toimii Álvaro Cassuto.
Alibek Alijev
Seurajoukkueura
Alijev siirtyi tammikuussa 2015 kotimaansa IF Elfsborgista venäläiseen TsSKA Moskovaan. Elokuussa 2015, ilman debyyttiään seurassa, Alijev siirtyi loppukauden kattavalla lainalle Suomen Veikkausliigassa pelaavaan FF Jaroon. Alijev teki pääsarjadebyyttinsä päivän päästä siirrostaan FC KTP:tä vastaan. Alijev pelasi Veikkausliigaa kauden 2015 kaikkiaan 10 ottelua. Alijev jatkoi Jarossa vielä kaudella 2016, jolloin Jaro pelasi Ykkösessä aina elokuulle 2016, jolloin hän siirtyi Ruotsin Superettaniin GAIS:n riveihin.
Maajoukkueura
Alijev on edustanut Ruotsia alle 19-vuotiaiden maajoukkuetasolla. Aikuisten maajoukkuetasolla Alijev voi edustaa Ruotsin sijaan myös synnyimaataan Venäjää.
Muuta
Alijev syntyi Venäjän Mahatškalassa, mutta muutti perheineen Ruotsiin viisivuotiaana.
Georges Dargaud
pienoiskuva|Georges Dargaud vuonna 1988. Georges Dargaud (2. huhtikuuta 1911 – 18. heinäkuuta 1990) oli ranskalainen kustantaja ja Dargaud-kustantamon perustaja. Hän oli Tintti-kirjojen ja Asterix-sarjakuva-albumien ensimmäinen kustantaja. Dargaud perusti Dargaud Editeur -kustantamon vuonna 1936. Vuonna 1948 Dargaud teki sopimuksen belgialaisen sarjakuvantekijän Hergén kanssa Tintti-kirjojen julkaisusta.
Vuonna 1960 Dargaud-kustantamo otti hoitaakseen talousvaikeuksiin joutuneen Pilote-sarjakuvalehden julkaisun. Pilotessa saivat ensijulkaisunsa useat sarjakuvaklassikot, kuten Astérix, Blueberry sekä Valerian ja Laureline.
Dargaud myi vuonna 1989 kustantamonsa Media Participation -konsernille.
Stadio Diego Armando Maradona
Stadio Diego Armando Maradona on monikäyttöstadion, joka sijaitsee Napolissa Italiassa. Se on maan kolmanneksi suurin jalkapallostadion, suurempia ovat Stadio Giuseppe Meazza ja Rooman olympiastadion. Stadion toimii paikallisen jalkapalloseuran Società Sportiva Calcio Napolin kotikenttänä.
Stadion otettiin käyttöön 6. joulukuuta 1959 ja sen nykyinen yleisökapasiteetti on 60 240. Stadion toimi yhtenä näyttämönä Italiassa järjestetyissä vuoden 1990 MM-kilpailuissa.
Freq
Freq on Robert Calvertin albumi vuodelta 1984. Albumin inspiraationa olivat Ison-Britannian kaivostyöläisten työtaistelut 1980-luvun alkupuoliskolla. Runsas syntetisaattorien käyttö tekee albumista vahvasti konemusiikkivaikutteisen.
CD-version bonuskappaleet
Kaikki kappaleet Robert Calvert.
Daniel David Palmer
thumb|Daniel David Palmer Daniel David Palmer (7. maaliskuuta 1845 Port Perry – 20. lokakuuta 1913 Los Angeles) oli kiropraktisen hoidon eli kiropraktiikan luoja.
Daniel Palmer harjoitti parantamista magneettien avulla 1880-luvun lopulla ennen kiropaktisen hoidon kehittämistä. Palmerilla oli kaksi potilasta, joiden oireet viittasivat ongelmiin selkärangassa. Toinen potilaista oli kärsinyt kuulo-ongelmasta. Palmer korjasi tämän potilaan selkärangan siirtymän 18. syyskuuta 1895, jolloin potilaan kuulo palautui. Toisen potilaan sydämen vaivat korjautuivat selkärangan asennon korjaamisen myötä, mikä sai Palmerin uskomaan, että hermoon kohdistuva paine aiheutti sydänongelmia.
Kokemustensa myötä Palmer perusti kiropraktisen hoidon, kiropraktiikan. Hänen teoriansa perustui hermon heikentyneeseen toiminnan aiheuttavan taudintilan ja että, selkärangan nikaman väärä asento voi aiheuttaa hermopaineen. Palmer perusti koulun, myöhemmin Palmerin kiropraktikkojen koulun, josta vuonna 1902 koulusta valmistui 15 kiropraktikkoa.
Palmer myi perustamansa kiropraktikkokoulun pojalleen B. J. Palmerille. Myöhemmin Daniel Palmerin yritti perustaa uutta koulua kiropraktiikalle, muttei onnistunut yrityksessään.
Petroskoin maneetti
thumb|200px|Harrastajan kuva tapahtumasta. Itse raketti on kirkas juova vasemmassa reunassa, alla tähti. Petroskoin maneetti oli tuolloisen Neuvostoliiton Pletsetskin avaruuskeskuksesta tehty rakettilaukaisu 03:58 20. syyskuuta 1977. Laukaisusta saatiin Suomessa forssalaisen silminnäkijän ottamia kuvia. Havaintoja tehtiin laajalla alueella ja sitä pidettiin pitkään ufohavaintona.
Tämäntyyppinen laukaisu oli harvinainen, se vei suuressa kulmassa olevalle radalle, ja näkyi normaalia lännempänä.
Helsingin yliopiston tähtitieteen laitos ehdotti havainnon selitykseksi raketin laukaisua, vaikka täsmällinen laukaisun tyyppi ei vielä ollut tiedossa. Kyseessä oli Kosmos 955 -satelliitin laukaisu. Jäljet olivat näkyvissä noin kaksi tuntia.
Abessiniansininärhi
Abessiniansininärhi (Coracias abyssinicus) on afrikkalainen säihkylintujen lahkoon kuuluva lintu. Lajin nimesi Johann Hermann vuonna 1783.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 40-45 cm, siipien kärkiväli 58-60 cm ja paino 100 g:n molemmin puolin. Höyhenpuku on väritykseltään samankaltainen kuin sininärhellä, josta sen erottaa pitkiksi venähtäneiden keskimmäisten pyrstösulkien perusteella, joiden pituus on 12-28 cm. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Maantieteellinen muuntelu on hyvin vähäistä.
Esiintyminen
Asuu Saharan eteläpuolisessa Keski-Afrikassa ja Arabian niemimaan lounaisosassa. Lajin kanta on elinvoimainen. Osa kannasta on paikkalintuja, osa muuttaa sateisten ja kuivien kausien mukaan.
Elinympäristö
Avoimet pensaikkomaat ja ruohotasangot, myös viljelymailla kylien ympärillä.
Lisääntyminen
Pesä on puunkolossa tai rakennuksessa. Abessiniansininärhi munii sinne 3-6 munaa.
Ravinto
Lajin ravintoa ovat isokokoiset hyönteiset. Seurailee usein maastopaloja saalistaen pakoon pyrkiviä hyönteisiä.
John Williams (säveltäjä)
John Towner Williams (s. 8. helmikuuta 1932 Long Island, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvasäveltäjä, joka kuuluu merkittävimpiin ja tunnetuimpiin nykyisistä elokuvasäveltäjistä. Hän on säveltänyt musiikkia yleensä George Lucasin ja Steven Spielbergin elokuviin.
Ura
Williams innostui musiikista ja soittamisesta jo lapsena ja aloitti uransa pianistina. Hän perusti 19-vuotiaana oman jazz-yhtyeen ja opiskeli musiikkia Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa muun muassa Mario Castelnuovo-Tedescon johdolla. Varusmiespalveluksen jälkeen Williams opiskeli pianonsoittoa New Yorkin Juilliard Schoolissa, tähtäimenään konserttipianistin ura. Hän palasi Yhdysvaltain länsirannikolle ja teki 1950-luvulla muun muassa monia jazztyylisiä teemoja televisio-ohjelmiin nimellä Johnny Williams.
Williams alkoi säveltää elokuvamusiikkia Hollywood-elokuviin 1960-luvulla. 1970-luvulla hän sävelsi musiikkia katastrofielokuviin ja alkoi työskennellä Steven Spielbergin ja George Lucasin kanssa. Hän on säveltänyt musiikkia yli sataan elokuvaan.
Williams oli vuoteen 2022 mennessä saavuttanut viisi Oscar-, 25 Grammy-, neljä Golden Globe- , kolme Emmy- ja seitsemän Bafta-palkintoa. Hän on ollut Oscar-ehdokkaana 52 kertaa ja on ainoa elossa oleva henkilö, joka on ollut ehdokkaana niin monta kertaa (ennätys on Walt Disneyllä, ehdokkaana 59 kertaa ). Vuonna 2016 hän sai Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinnon.
Yksityiselämä
Williams meni naimisiin näyttelijä Barbara Ruickin kanssa vuonna 1956. He saivat kolme lasta. Hänen nuorin poikansa Joseph Stanley Williams nousi kuuluisuuteen vuosina 1986–1988 Toton laulajana.
Merkittävimpiä elokuvasävellyksiä
thumb|John Williams johtamassa musiikkia elokuvaan [[Kadonneen aarteen metsästäjät.]]
Petri Tamminen
pienoiskuva|250px|Tamminen [[Turun kansainväliset kirjamessut|Turun Kirjamessuilla 2010.]] Petri Tamminen (s. 23. marraskuuta 1966 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja freelancetoimittaja.
Vuonna 2002 Tamminen sai Kalevi Jäntin palkinnon teoksesta Piiloutujan maa. Vuonna 2006 hän oli ehdolla Finlandia-palkinnon saajaksi teoksellaan Enon opetukset. Tammisen teoksia on käännetty englanniksi, ruotsiksi, saksaksi, tanskaksi, sloveniaksi, latviaksi, tšekiksi, puolaksi ja japaniksi.
Elämä ja ura
Tamminen valmistui ylioppilaaksi Turussa vuonna 1985 ja yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1995 pääaineenaan tiedotusoppi. Vuosina 1995–1997 Tamminen työskenteli toimittajana. Hän on ollut vapaa kirjailija vuodesta 1998. Tamminen on pitänyt luovan kirjoittamisen kursseja ja luennoinut kirjoittamisesta Tampereen yliopistossa. Hän on kirjoittanut kolumneja muun muassa Annaan, Kaksplussaan, Sunnuntaisuomalaiseen ja Hyvä Terveys -lehteen.
Kuunnelmat
Lähde
Palkinnot
Lähde
World Without End
World Without End voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Baleares
Baleares voi tarkoittaa seuraavia:
Täpläkehrääjä (lintu)
Täpläkehrääjä (Nyctiphrynus ocellatus) on kehrääjien heimoon kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Keski- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan täpläkehrääjä voi kasvaa 20–22 cm pitkäksi. Koiras on yleisväritykseltään harmahtavan oliivinruskea. Kurkussa on valkoinen juova ja rinnassa on valkoisia pisteitä. Täpläkehrääjäkoiraan harmaanruskeissa siivissä on mustia täpliä. Naaras muistuttaa ulkonäöltään koirasta, mutta on väritykseltään harmaanruskean sijasta punaruskea. Myös täpläkehrääjänaaraalla on kurkussa valkoinen juova, rinnassa valkoisia ja siivissä mustia täpliä.
Levinneisyys ja elintavat
Täpläkehrääjällä on 2 alalajia. Niistä nimialalajia N. o. ocellatus tavataan Kolumbiasta Argentiinan pohjoisosiin ulottuvalta alueelta ja alalajia N. o. lautus Nicaraguasta, Hondurasista ja Costa Ricasta. Täpläkehrääjän elinympäristöä ovat kosteat metsät ja metsien reunamaat. Lajia tavataan niin alankomaiden metsistä kuin vuoristojen rinteiltä aina 1 350 metrin korkeuteen saakka. Täpläkehrääjä on yöaktiivinen ja sen ravintoa ovat perhoset, kovakuoriaiset ja torakat. Lajin pesimäkausi on maalis-huhtikuussa. Pesä sijaitsee maassa ja naaras munii 1 tai 2 vaaleanpunertavaa punapilkullista munaa.
It's a Man's World
It's a Man's World on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Anastacian viides studioalbumi, joka julkaistiin 9. marraskuuta 2012.
Lehtosen Liikenne
Lehtosen Liikenne Oy oli joensuulainen linja-autoyhtiö. Se oli tärkein Joensuun paikallisliikenteen liikennöitsijä vuoteen 2014.
Yhtiön perustaja, Viipurista kotoisin ollut Eino Lehtonen (1904–1986) aloitti työuransa asentajaoppilaana autokorjaamossa. Suoritettuaan asevelvollisuutensa hän ryhtyi taksiautoilijaksi toimien sen ohella myös autoliikkeen myyjänä. Muutettuaan Simpeleelle vuonna 1929 hän perusti autokorjaamon ja työskenteli samalla kuorma-autoilijana hoitaen Yhtyneiden Paperitehtaiden kuljetuksia. Välirauhan aikana hän osallistui Petsamon ja Rovaniemen väliseen tavaraliikenteeseen Liinahamarin reitillä.
Yhtiö lopetti toimintansa vuonna 2014. Yhtiön mukaan paikallisliikenteen kannattavuus on heikentynyt eikä yhtiö osallistunut enää EU-säädösten mukaiseen hankintakilpailuun Joensuun paikallisliikenteestä.
Likolampi (Ähtäri, Eteläperä)
Likolampi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Eteläperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 15,4 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Niemisjoen valuma-alueella (35.47), jonka Niemisveden alueeseen (35.472) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 197,6 metriä mpy.
RPG-7
RPG-7 on 1950-luvun lopulla Neuvostoliitossa kehitetty kevytsinko. Neuvostoliiton asevoimien vuonna 1961 käyttöön ottama RPG-7 korvasi aiemman RPG-2-mallin. RPG-sarja perustuu toisen maailmansodan aikaiseen saksalaiseen Panzerfaust 150 -sinkoon.
Erikoispiirteitä ovat halpa hinta ja tämäntyyppiselle kevyelle singolle tavallinen nopea uudelleenlataus. RPG-7 on suunniteltu käytettäväksi suurina määrinä. Näistä syistä RPG-7 onkin maailman eniten käytetty panssarintorjuntasinko. RPG-7:ää onkin käytetty lähes jokaiseissa konfliktissa Vietnamin sodasta lähtien.
Singon putki on valmistettu 40 mm halkaisijaisesta teräsputkesta, se on 953 mm pitkä ja painaa seitsemän kiloa. Putken eteen tuleva kranaatti muodostaa kolmanneksen laukaisuvalmiin aseen pituudesta. RPG-7:n perusampumatarvike, 85 mm PG-7V-onteloraketti painaa 2,6 kiloa ja läpäisee 330 mm panssariterästä 90 asteen iskukulmalla. RPG-7:n vakiotähtäin on PGO-7V-tähtäyskaukoputki, mutta siihen voi asentaa myös infrapuna- tai valonvahvistintähtäimen.
pienoiskuva|vasen|Afganistanilainen sotilas ampuu RPG-7:llä. Laukaus on rekyylitön. Rakettilaukauksen nalli sytyttää ulosheittopanoksen, joka antaa siivekevakautetulle raketille noin 115 m/s alkunopeuden. Se aiheuttaa samalla vaalean pilven, joka voi paljastaa ampujan sijainnin. Rakettipanos syttyy kymmenen metrin lennon jälkeen ja palaa 500 metrin matkan, saavuttaen 295 m/s nopeuden. Mikäli se ei osu maaliin, raketin sytyttimessä oleva itsetuholaite räjäyttää raketin yleensä noin 950 metrin lennon jälkeen.
RPG-7:n pääkäyttötarkoitus on ollut panssarintorjunta. Se on iästään huolimatta edelleen käyttökelpoinen ja sille on myös kehitetty uusia a-tarvikkeita kuten kaksois-ontelokranaatti ja termobaarinen kranaatti.
Asetta on käytetty laajasti eri maissa, muun muassa Afganistanin sisällissodassa, Somaliassa, Tšetšeniassa ja Irakissa. Sillä on tuhottu panssarivaunujen lisäksi myös helikoptereita. Joissain sissijoukoissa jopa puolet miehistä on varustettu yksinomaan RPG-7:lla ja kivääritaistelijat toimivat vain heidän tukenaan.
=
Ampumatarvikkeet
pienoiskuva|RPG-7:ään käytettäviä raketteja RPG-7:llä voi ampua useita erilaisia taistelukärkiä panssariajoneuvoja vastaan (HEAT, PG-Protivotankovaja Granata) ja henkilöitä vastaan (HE, OG-Oskolotšnaja Granata). Myös reaktiivipanssaria vastaan on kehitetty taistelukärkiä.
Tällä hetkellä RPG-7:ään tuotetaan seuraavia ampumatarvikkeita.
Osumatodennäköisyys
pienoiskuva|Yhdysvaltalaissotilas ampuu RPG-7:llä. Yhdysvaltain armeija testasi aseen osumatodennäköisyyttä ampumalla sillä viisi metriä leveään, 2,5 metriä korkeaan maaliin, joka liikkui sivuttain 14,4 km/h. Osumatodennäköisyys pieneni mikäli oli tuulta, ja 3 m/s tuulessa osumatodennäköisyys yli 180 m päähän oli vain 50 %.
NearLY
NearLY on Nine Inch Nailsin ex-rumpali Jerome Dillonin sooloprojekti. Dillon perusti nearLYn lähdettyään Nine Inch Nailsista vuonna 2005. Yhtyeen musiikki muistuttaa paljon The Fragilen aikaista Nine Inch Nailsia. Dillon yhdistelee musiikissaan ambienttia ja rockia. NearLYn levyillä on mukana monia vierailijoita, kuten levyllä "Reminder", oli mukana laulamassa Nothing Recordsista tuttu Claudia Sarne.
Kostula
Kostula on kylä Hämeenkyrön kunnassa Pirkanmaan maakunnassa. Se sijaitsee Särkijärven ja Pyhäjärven läheisyydessä. Kostulassa sijaitsee Mannanmäen näkötorni.
Vibia Sabina
Vibia Sabina (88–136) oli Rooman keisari Hadrianuksen puoliso. Hän syntyi Lucius Vibius Sabiniuksen ja Matidia I:n roomalaiseen aristokraattiseen perheeseen. Sabina nimettiin isänsä mukaan ja hänen nuorempi sisarensa Matidia II heidän äitinsä mukaan.
Sabina oli äitinsä puolelta sukua keisari Trajanukselle, joka järjesti Sabinan ja suojattinsa Hadrianuksen avioliiton noin vuonna 100. Avioliitto oli tärkeä linkki Trajanuksen ja Hadrianuksen välillä. Pariskunnan välit eivät olleet läheiset, vaikkakin Sabina kyllä piti asemastaan keisarinnana. Sabina oli lapsuudessaan tottunut olemaan huomion keskipisteenä ja joutui pettymään vähäiseen rooliinsa Hadrianuksen yksityiselämässä. Hänen tiedettiin olevan usein pahantuulinen miehensä seurassa. Hadrianuksen välinpitämättömyys vaimoaan kohtaan synnytti Sabinassa vihaa, joka lopulta jopa ylpeili sillä, että syy Hadrianin jäämiseen lapsettomaksi oli se, että Sabina kieltäytyi seksistä miehensä kanssaan. Yhtenä syynä Hadrianuksen välinpitämättömyydelle on epäilty olevan hänen mahdolliset homoseksuaaliset taipumuksensa. Julkisuudessa pariskunta näyttäytyi yhdessä ja Sabina matkustikin miehensä kanssa ympäri Rooman provinsseja. Rooman keisarin odotettiin olevan naimisissa, mikä teki Sabinan roolista merkityksellisen Hadrianuksen vallalle. pienoiskuva|Sabina Augusta -kolikko Sabina sai arvonimen Augusta vuonna 128 ja hänen kuvansa on monissa tuon ajan kolikoissa.
Kun Sabina vuonna 136 kuoli, Hadrianuksen epäiltiin myrkyttäneen vaimonsa tai ajaneen hänet itsemurhaan. Koska pari oli sietänyt toisiaan ja olleet naimisissa 36 vuotta, ei kuitenkaan ole erityistä syytä epäillä Hadrianuksen todella tehneen niin. Vaimon kuoltua keisari vielä julisti tämän jumalattareksi ja huolehti hänen tuhkiensa asettamisesta keisarin omaan mausoleumiin.
Markku Petander
Markku Olavi Petander (s. 11. maaliskuuta 1963 Hämeenkyrö) on suomalainen kitaristi, bassokitaristi ja lauluntekijä. Petander muistetaan erityisesti Yö-yhtyeen kitaristina sekä Popedan basistina.
Yö-yhtyeen ja Popedan lisäksi Petander on tehnyt kappaleita myös muille artisteille kuten Mustille Enkeleille.
Tabascokilpikonna
Tabascokilpikonna (Dermatemys mawii) on Dermatemydidae-heimon ainoa jäljellä oleva laji, ja äärimmäisen uhanalainen. Niitä on ollut maailmassa eoseenikaudelta asti. Tabascokilpikonna on sukunsa Dermatemys ainoa laji.
Ulkonäkö ja koko
Tabascokilpikonna voi kasvaa 65 senttimetrin mittaiseksi ja painaa kaksikymmentä kiloa. Sen selkäkilpi on litteähkö, tasaisen tummanharmaa tai melkein musta. Pehmeät osat ovat harmahtavat, mutta aikuisen koiraan päälaella on keltainen kolmiomainen alue.
Elinympäristö
Tabascokilpikonnat elävät Keski-Amerikan järvissä ja isoissa joissa Meksikon eteläosista Hondurasin pohjoisosiin.
Ravinto
Tabascokilpikonnat syövät pääasiassa kasveja vedestä ja rannan tuntumasta.
Lisääntyminen
Tabascokilpikonnat munivat syyskuun ja marraskuun välisenä aikana, kun niiden kotijoet tulvivat. Tulvaveden aikana ne voivat uida vaikeapääsyisiin paikkoihin, johon ne eivät muuten kykenisi kiipeämään. Ne kaivavat pesän rantaviivalle ja hautaavat munat mudan ja lahoavien kasvinjätteiden sekaan. Munissa on paksu, valkoinen kuori. Yksi pesä sisältää 6–20 munaa jotka ovat vajaat seitsemän senttiä pitkiä ja halkaisijaltaan puolet tästä.
Ann Baumgartner
Ann Gilpin Baumgartner Carl (27. elokuuta 1918 Augusta, Georgia, Yhdysvallat – 20. maaliskuuta 2008 Kilmarnock, Virginia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lentäjä ja toimittaja. Hän kuului toisen maailmansodan aikana Women Airforce Service Pilots -järjestöön (WASP), joka lensi Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien lentokoneita muissa kuin taistelutehtävissä. Toimiessaan WASP:ssä koelentäjänä hänestä tuli ensimmäinen suihkukoneella lentänyt yhdysvaltalainen nainen.
Varhaiset vuodet
Baumgartner innostui lentämisestä Amelia Earhartin vierailtua hänen koulullaan vuonna 1932. Baumgartnerin isä vei häntä Newarkin lentoasemalle katselemaan iltaisin saapuvia postilentoja ja Atlantin ylitystä varten harjoitelleen Clarence Chamberlinin lentämistä. Hän opetteli lentämään Somerset Hillsin lentokentällä New Jerseyssä syksyllä 1940 työskennellessään Eastern Airlinesin PR-osastolla. Hän lensi ensimmäisen yksinlentonsa kahdeksan tunnin opetuksen jälkeen ja osti puolikkaan osuuden Piper Cubista kerryttääkseen lentokokemustaan. Hänen tavoitteenaan oli kerätä 200 lentotuntia ja hankkia kaupallinen lentolupakirja. Hän ilmoittautui vapaaehtoiseksi Civil Air Patrol -järjestöön ja lensi alkuvuodesta 1942 lähtien partio- ja etsintälentoja sen tehtävissä.
Eyvind Rafn
Eyvind Rafn (s. 1931 Kööpenhamina) on tanskalainen huilisti. Hän opiskeli Holger Gilbert-Jespersenin johdolla Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa, Severino Gazzellonin johdolla Roomassa ja Julius Bakerin johdolla New Yorkissa. Rafn liittyi vuonna 1955 Tanskan kuninkaalliseen orkesteriin. Hän on usein esiintynyt myös solistina kotimaassaan ja kansainvälisesti. Hän on levyttänyt muun muassa Friedrich Kuhlaun teoksia Naxos-levymerkillä.
Ann Baumgartner
Sotavuodet
pienoiskuva|YP-59A-kone, jollaisella Baumgartner lensi vuonna 1944 ensimmäisenä yhdysvaltalaisena naisena. Työskennellessään The New York Timesille Baumgartner kuuli Women’s Flying Training Detachment -järjestöstä (WFTD), joka koulutti naisia lentämään Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien lentokoneita muissa kuin taistelutehtävissä. Hän kävi järjestön johtaja Jacqueline Cochranin haastateltavana loppuvuodesta 1942 ja hyväksyttiin WFTD:n kolmanteen ryhmään, jonka koulutus alkoi Houstonissa tammikuussa 1943. Hän kuitenkin sairastui koulutuksen aikana tuhkarokkoon ja sairauden takia menettämänsä ajan vuoksi valmistui koulutuksesta vasta myöhemmän ryhmän kanssa 11. syyskuuta 1943, jolloin WFTD ja Women’s Auxiliary Ferrying Squadron olivat jo yhdistyneet Women Airforce Service Pilots -järjestöksi (WASP).
Valmistumisensa jälkeen Baumgartner sijoitettiin kurssitoverinsa Betty Greenen kanssa Camp Davisiin Pohjois-Carolinaan korvaamaan kaksi lento-onnettomuuksissa kuollutta WASP:n lentäjää. Siellä heidän tehtävänsä oli lentää koneita, jotka hinasivat ilmatorjunnan harjoitusammunnoissa käytettyjä maaleja. Baumgartnerin Camp Davisissa lentämiin konetyyppeihin kuuluivat muun muassa Douglas A-24 Banshee, A-25 Shrike, B-34 Lexington, UC-78 ja L-5 Sentinel.
Helmikuussa 1944 Baumgartner ja Greene siirrettiin Wright Fieldille Ohioon, jossa koelennettiin kehitteillä olleita yhdysvaltalaisia sotilaskoneita ja ulkomailta saatuja koneita. Siellä he auttoivat WASP:n lentäjille kehitettävien lääketieteellisten välineiden kehittämisessä. Wright Fieldillä ollessaan Baumgartner ja Greene kiinnostuivat koelentämisestä ja tiedustelivat koelento-osaston johtajalta mahdollisia vapaita paikkoja. Tehtävänsä päätyttyä Baumgartner ja Greene palasivat Camp Davisiin, mutta saivat kahden viikon kuluttua tiedon, että heidän siirtonsa pysyvästi Wright Fieldille oli hyväksytty. Greene päätti lopulta jäädä Camp Davisiin, mutta Baumgartner otti siirron vastaan.
Baumgartner aloitti maaliskuussa 1944 Wright Fieldillä hävittäjien koelento-osaston apulaisena. Hänen tehtävänsä koostuivat aluksi lähinnä paperitöistä, kuten lentäjien aikataulujen seuraamisesta. Hiljalleen hän pääsi siirtymään itsekin lentotehtäviin ja lensi muun muassa P-47 Thunderbolteilla. Hänen koelentotehtäviinsä lukuisilla eri hävittäjälentokoneilla kuului muun muassa korkealta käytettävän vakoilukameran prototyypin testaaminen sekä koneen perään kiinnitettävällä varoitustutkalla varustetun lentokoneen kimppuun ”hyökkääminen” toisella koneella järjestelmän testaamiseksi.
Myöhemmin Baumgartner siirrettiin joksikin aikaa pommikoneiden koelento-osastolle, jossa hän lensi useimpia yhdysvaltalaisia pommikoneita ja niiden lisäksi myös ulkomailta saatuja koneita, kuten de Havilland D.H.98 Mosquito ja Junkers Ju 88. Pommikoneosastolla ollessaan Baumgartner osallistui lennoille, joilla valmistauduttiin atomipommin pudottamiseen Japaniin lentämällä B-29 Superfortress -koneella pitkäkestoisia lentoja painavalla kuormalla. Palattuaan takaisin hävittäjäosastolle Baumgartner lensi ensimmäisenä yhdysvaltalaisena naisena suihkukonetta päästyään YP-59A Airacometin ohjaimiin 14. lokakuuta 1944. Seuraavan kerran yhdysvaltalainen nainen lensi suihkukoneella vasta kymmenen vuoden kuluttua.
Muita Baumgartnerin koelentotehtäviä olivat ilmatankkauksen kokeileminen B-24 Liberatoreita ja P-38 Lightningeja käyttäen, ensimmäisen paineistetulla ohjaamolla varustetun RP-47-hävittäjän koelennot sekä F-82 Twin Mustangin kehitystyötä varten tehdyt lennot muokatulla P-38 Lightingilla, jonka ohjaamo oli siirretty toisen moottorin paikalle. Koelentojen lisäksi hän kuljetti toisinaan upseereja lentotukikohtien välillä ja lensi siirto- ja toimituslentoja.
Baumgartnerin palvelus Wright Fieldillä päättyi 20. joulukuuta 1944, kun WASP-ohjelma lakkautettiin sotatilanteen parannuttua Euroopassa ja WASP:n lentäjät kotiutettiin.
Sodan jälkeen
F-82 Twin Mustangia koelentäessään Baumgartner tapasi sen suunnittelijan, majuri William Carlin, ja pari meni naimisiin 2. toukokuuta 1945. He asettuivat asumaan Long Islandille ja saivat kaksi lasta. Lasten ollessa kouluikäisiä Baumgartner toimi lennonopettajana ja mittarilennon kouluttajana United Airlinesin lentäjille. Myöhemmin hänestä tuli tieteeseen ja ympäristöasioihin erikoistunut toimittaja, joka kirjoitti muun muassa kolumneja sanomalehtiin ja artikkeleita aikakauslehtiin. Hän ystävystyi Orville Wrightin kanssa ja toimi tämän seuralaisena monissa ilmailutapahtumissa.
Baumgartner ja Carl olivat innokkaita purjehtijoita. Carlin jäätyä eläkkeelle he purjehtivat joolillaan Atlantin yli Eurooppaan, kiersivät ympäri Eurooppaa ja palasivat takaisin Yhdysvaltoihin. He asettuivat asumaan Kilmarnockin kaupunkiin Virginiaan, josta he purjehtivat vuosittain Bahamalle. Baumgartner kirjoitti kaksi kirjaa: hänen purjehduskokemuksistaan kertovan The Small World of Long Distance Sailors ja ajoista WASP:n koelentäjänä kertovan A WASP Among Eagles: A Woman Military Test Pilot in World War II. Hänet nimitettiin vuonna 2000 Virginian ilmailun kunniagallerian jäseneksi.
Baumgartner jäi leskeksi 19. helmikuuta 2008 ja kuoli itse 89-vuotiaana vanhainkodissa Kilmarnockissa kuukautta myöhemmin, 20. maaliskuuta 2008.
Vientianen kuningaskunta
Vientianen kuningaskunta oli kuningaskunta nykyisen Laosin alueella vuosien 1707 ja 1828 välillä. Kuningaskunta muodostui entisen Lan Xangin kuningaskunnan hajotessa kolmeen osaan. Kuningaskunnan pääkaupunki oli sen nimen mukaisesti Lan Xangin entinen pääkaupunki Vientiane. Siamilaiset valtasivat Vientianen vuonna 1778 ja tekivät kuningaskunnasta vasallivaltion. Lopullisesti se liitettiin Siamiin Vientianen kuningas Anuvongin epäonnistuneiden itsenäisyyspyrkimysten jälkeen vuonna 1828.
Historia
thumb|vasen|[[Smaragdi-Buddha oli Vientianen kuninkaiden vallan symboli. Alun perin veistos oli peräisin Lannasta ja nykyisin veistos on Bangkokin Wat Phra Kaewn temppelissä, jossa sitä pidetään puolestaan Thaimaan kuninkaiden vallan symbolina. ]] Nykyisen Laosin alueella oli muodostunut 1300-luvulla Lan Xangin kuningaskunta, eli miljoonien elefanttien maa. Kuningaskunta muodostui useista keskushallinnon alaisista vasallivaltioista. Maan kuningas Xetthathirat siirsi maansa pääkaupungin Luang Prabangista Vientianeeseen vuonna 1560. 1700-luvun alussa Lan Xang hajosi kolmeen erilliseen kuningaskuntaan. Pohjoisessa sijaitsivat Vientiane ja Luang Prabang, kun taas Champassak muodostui entisen valtakunnan eteläosiin. Vientianen kuninkaaksi nousi vietnamilaisten tukema Sai Ong Hue. Vuonna 1778 kuningas Taksinin johtama Siam teki sotaretken Vientianeen. Vientianen kuninkaiden vallan symboli Smaragdi-Buddha ryöstettiin ja vietiin Siamiin. Veistosta säilytetään edelleen Bangkokin Wat Phra Kaewissa. Vientianesta tuli Siamin vasallivaltio. Siamilaisten sotaretkeä johtaneesta kenraali Chakrista tuli sittemmin Siamia hallinneen Chakri-dynastian ensimmäinen kuningas Rama I.