cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
George Adamski
Adamski tuli tunnetuksi yhdessä Desmond Leslien kanssa kirjoittamansa kirjan Flying Saucers Have Landed (1953) ansiosta. Kirjassa oli myös kuvia lentävistä lautasista. Alun perin Adamskin oli tarkoitus julkaista scifi-kirjoja. Ensimmäinen hänen nimissään julkaistu oli Lucy McGinnisin haamukirjoittama Pioneers of Space  vuodelta 1949. Vuonna 1955 ilmestynyt mutta totena esitetty Olen ollut lentävällä lautasella on olennaisesti sama tarina.
Nicolaus Bruhns
Nicolaus Bruhns (1665 – 29. maaliskuuta 1697) oli saksalainen säveltäjä, urkuri, viulisti ja gambisti. Hän oli schleswigholsteinilaisen muusikkosuvun jäsen.
Bruhnsin tuotannosta on säilynyt vain viisi urkuteosta ja kaksitoista kirkollista kantaattia. Kantaatteja on esitetty suhteellisen vähän, mutta urkuteokset ovat hyvin suosittuja. Niiden tiedetään tehneen vaikutuksen Johann Sebastian Bachiin, joka tutki niitä huolellisesti.
Jussi-palkinnot 2014
Jussi-gaala 2014 järjestettiin 2. helmikuuta 2014 Helsingin Kaapelitehtaalla. Tilaisuuden lähetti suorana televisiossa MTV3. Gaalan juonsi Mikko Leppilampi.
Eniten ehdokkuuksia saivat elokuvat 8-pallo ja Betoniyö, jotka saivat molemmat 10 ehdokkuutta. Betoniyö oli palkituin elokuva kuudella Jussilla.
Gunnar Sträng
Gunnar Georg Emanuel Sträng (23. joulukuuta 1906 Järfälla – 7. maaliskuuta 1992 Tukholma) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi Ruotsin valtiovarainministerinä ennätykselliset 21 vuotta (1955–1976) ja valtioneuvoston jäsenenä niin ikään ennätykselliset 31 vuotta (1945–1976).
Strängin poliittinen ura alkoi maalaistyöläisten liiton puheenjohtajana 1938–1951. Valtiopäivien ensimmäisen kamarin jäseneksi hän nousi 1945, ja samana vuonna hänet nimitettiin salkuttomaksi ministeriksi Per Albin Hanssonin hallitukseen, mistä hänen katkeamaton ministeriuransa alkoi. Vuosina 1947–1948 hän oli kansanhuoltoministerinä, 1948–1951 maatalousministerinä, 1951–1955 sosiaaliministerinä ja sitten valtiovarainministerinä aina vuoteen 1976 saakka.
Sträng antoi lastenkirjailija Astrid Lindgrenin myötävaikutuksella kasvot Ruotsin ennätyskireälle verotukselle 1970-luvulla. Hyvätuloinen Lindgren huomasi marginaaliveroasteensa nousseen absurdiin 102 prosenttiin: jokaisesta ansaitsemastaan kruunusta hänen oli maksettava kruunun ja kahden äyrin verran veroa. Lindgren kirjoitti aiheesta Strängiä satirisoivan lastensadun Pomperipossa i Monismanien, joka osaltaan suisti Olof Palmen johtamat sosiaalidemokraatit vuoden 1976 valtiopäivävaaleissa oppositioon ensi kerran 40 vuoteen.
Viime vuosinaan Sträng toimi Ruotsin keskuspankin hallituksessa ja sosiaalidemokraattien harmaana eminenssinä. Vähän ennen kuolemaansa 1992 hän sai yhdessä Mona Sahlinin kanssa valmiiksi sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen historiikkikirjan.
Jani Sipilä
Jani Sipilä (s. 14. tammikuuta 1977 Forssa) on entinen suomalainen jalkapalloilija, joka lopetti pelaajauransa kauden 2009 jälkeen. Pelipaikaltaan Sipilä oli keskuspuolustaja.
Sipilä edusti urallaan FC Hämeenlinnaa ja AC Oulua. Erityisesti Sipilä muistetaan peleistään Hämeenlinnassa, jossa hän pelasi kymmenen kautta. Sipilä oli kahdesti nousemassa liigaan, vuosina 2001 ja 2006. Hän pelasi Veikkausliigassa yhteensä 45 ottelua tehden niissä kuusi maalia.
Kari Peitsamo & Hirttämättömät
Julkaisut
Yhtyeen ensimmäinen albumi Bubblegum Warriors in Faded Jeans julkaistiin 1998. Albumin Peitsamon ja Brono Starrin yhdessä tekemät kappaleet ovat suomenkielisiä yhtä saksankielistä ja yhtä englanninkielistä lukuun ottamatta. Peitsamo laulaa levyn kappaleista suurimman osan; Brono Starr laulaa kaksi kappaletta yksin ja kaksi duettona Peitsamon kanssa. Yhtyeen toinen ja viimeinen albumi Brono Starr's Rock'n'roll Roadside Attraction julkaistiin 1999. Levyn kappaleet ovat kolmea coveria lukuun ottamatta Peitsamon tekemiä. Tällä kertaa laulukieli on yhtä saksankielistä kappaletta lukuun ottamatta englanti. Molemmat levyt ovat Tuomo Valtosen tuottamia.
Russian Government Cup 2002
Russian Government Cup 2002 oli Venäjällä järjestetty jääpalloturnaus. Se pelattiin Arkangelissa 20.–24. maaliskuuta 2002. Turnaukseen osallistui kuusi joukkuetta viidestä maasta. Loppuottelussa kohtasivat venäläisjoukkueet keskenään.
Miss Jean Brodien parhaat vuodet
Miss Jean Brodien parhaat vuodet on Ronald Neamen ohjaama brittiläinen draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1969. Jean Brodien nimiroolin näyttelee Maggie Smith, joka sai Oscar-palkinnon ja BAFTA-palkinnon roolisuorituksestaan. Jean Brodie oli myös Smithin läpimurtorooli. Muissa rooleissa näyttelevät muun muassa Robert Stephens ja Pamela Franklin, joka tekee elokuvassa uransa tärkeimpiä rooleja.
Miss Jean Brodien parhaat vuodet perustuu Muriel Sparkin samannimiseen romaaniin vuodelta 1961. Miss Jean Brodien parhaat vuodet sijoittuu vuoden 1932 Edinburghiin, missä naimaton vapaamielinen Jean Brodie työskentelee historianopettajana Marcia Blaine -nimisessä tyttökoulussa. Hän ei kuitenkaan välitä opetussuunnitelmasta vaan opettaa romantiikkaa, taidetta ja fasismia. Miss Jean Brodien parhaat vuodet oli osallisena myös vuoden 1969 Cannesin elokuvajuhlilla, missä elokuva oli ehdolla Kultaiseen palmuun.
Juoni
Edinburghissa vuonna 1932 neiti Jean Brodie (Maggie Smith) opettaa koulutytöille maailmasta omalla tavallaan taiteen, fasismin ja romantiikan alalla. Vaikka hänellä on suuri vaikutus oppilaisiinsa, ei koulun tiukka johto juuri arvosta hänen vapaamielistä opetussuunnitelmaansa. Kun yksi oppilaista vie mentorinsa elämänfilosofian liian pitkälle, huojuu Brodien vakaumus pahemman kerran. Häntä alkaa uhata romahdus sekä ammatillisesti että yksityiselämässä.
Näyttelijät
Näyttelijäkaartissa on kaksi avioparia: Maggie Smith ja Robert Stephens, ja Gordon Jackson ja Rona Anderson.
Tausta ja tuotanto
Miss Jean Brodien parhaat vuodet -romaanista Jay Presson Allen sovitti näytelmän, joka avattiin Lontoossa vuonna 1966. Tällöin Jean Brodien roolissa oli Vanessa Redgrave. Maggie Smithille ensimmäisenä tarjottiin Jean Brodien roolia näytelmään, mutta joutui kieltäytymään elokuvasitomusten takia. Kun elokuvan tuotanto alkoi, neiti Brodien roolia tarjottiin ensimmäiseksi Vanessa Redgravelle. Tällä kertaa Redgravella oli työsitoumuksia ja kieltäytyi; Smith otti roolin, jota hänelle oli alun perin tarjottukin.
Broadwaylle näytelmä siirtyi vuonna 1968, jolloin nimiroolin esitti Zoe Caldwell. Caldwell voitti roolisuorituksestaan Tony-palkinnon. Broadwaylla Jean Brodie avattiin Helen Hayes Theaterissa 16. tammikuuta ja sitä esitettiin 379 näytöstä. Elokuva on myös filmatisoitu televisioon 7-osaisena televisiosarjana vuonna 1978; tällöin Geraldine McEwan näytteli nimiroolin.
Jay Presson Allen laati myös käsikirjoituksen elokuvaan Muriel Sparkin alkuperäisen teoksen ja oman näytelmäsovituksensa pohjalta. Elokuva kuvattiin lähinnä Skotlannin Edinburghissa, mutta kohtauksia otettiin myös Lontoossa ja Pinewood Studiosilla Buckinghamshiren Iver Heathissa. Elokuvan budjettina oli 2,7 miljoonaa dollaria.
Julkaisu ja vastaanotto
Miss Jean Brodien parhaat vuodet sai ensi-iltansa kotimaassaan Isossa-Britanniassa 24. helmikuuta vuonna 1969. Yhdysvalloissa elokuva julkaistiin 2. maaliskuuta 1969 New Yorkissa. Suomessa elokuva sai ensi-illan 29. elokuuta 1969. Tuotantoyhtiönä toiminut 20th Century Fox myös toimi elokuvan jakelijana.
Rod McKuen oli ehdolla Oscar-palkintoon parhaasta laulusta "Jean", josta tuli Oliverin esittämänä suuri hitti syksyllä 1969.
DVD-julkaisut
20th Century Fox julkaisi elokuvan DVD:lle Yhdysvalloissa 6. heinäkuuta vuonna 2004. Isossa-Britanniassa Acorn Media julkaisi elokuvan DVD:lle heinäkuussa vuonna 2010.
Matteus Marttila
Ura
Matteus Marttila, alun perin Matti, oli kotoisin Luvian Korvenkylästä. Taiteellista lahjakkuutta osoitettuaan hän hakeutui opiskelemaan Porin piirustuskouluun ja sitten Helsinkiin, jossa hän opiskeli 1971–1974 silloisessa Taideteollisessa oppilaitoksessa.
Uransa aikana hän toimi usean vuosikymmenen aikana lavastajana lukuisissa elokuva- ja televisiotuotannoissa. Hänen uransa alun merkittävimpiä seikkoja oli vain vähän aikaa kestänyt hedelmällinen yhteistyö Filminor Oy:ssä ohjaaja Risto Jarvan kanssa, jolle hän lavasti elokuvat Mies, joka ei osannut sanoa ei (1975), Loma (1976) ja Jäniksen vuosi (1977). Alku-uran merkittäviin töihin lukeutuu myös lavastus Tapio Suomisen elokuvaan Täältä tullaan, elämä! (1980), joka oli ensi-iltavuotensa katsotuin kotimainen elokuva.
Vuodesta 1981 2000-luvun puoliväliin Marttila työskenteli Tampereella Yleisradion TV 2:n teatteritoimituksessa lavastaen lukuisia TV-elokuvia, -sarjoja ja muita tuotantoja. Eläkkeelle jäätyään hän toimi aktiivisesti Risto Jarva -seurassa, jonka puheenjohtajana hän toimi vuodesta 2011 kuolemaansa asti.
Kuolema
Marttila kuoli kotonaan Tampereen Pispalassa saamaansa sairaskohtaukseen perjantaina 13. tammikuuta 2012.
Filmografia
lavastajana, ellei muuta mainittu
Ruostekukat
Ruostekukat (Crocosmia) on kasvisuku, joka kuuluu kurjenmiekkakasvien (Iridaceae) heimoon. Siihen sisältyy muun muassa leikkokukkana kasvatettu risteymälaji tarharuostekukka (Crocosmia × crocosmiiflora).
Road America
Road America on Yhdysvalloissa Wisconsinin osavaltiossa sijaitseva moottorirata. Varsinaisen "neljän mailin radan" yhteydessä on myös 1,3 kilometriä pitkä kartingrata. Radalla on pidetty kilpailuja 50-luvulta lähtien; mm. American Le Mans Series-, AMA Superbike- ja Speed World Challenge-kilpailuja.
Kartingrata
Road American yhteydessä on myös Briggs & Stratton Motorplex -niminen kartingrata. Radan pituus on 1,3 kilometriä eli 0,8 mailia.
Raghunath Mohapatra
Raghunath Mohapatra (23. maaliskuuta 1943 – 9. toukokuuta 2021 ) oli intialainen arkkitehti, kuvanveistäjä ja parlamentaarikko Rajya Sabhassa.
Mohapatra syntyi odishalaiseen kuvanveistäjäperheeseen, jonka myötä hän sai varhain kosketuksen kuvanveistämiseen. Poikansa mukaan hän aloitti kuvanveistämisen ollessaan kahdeksanvuotias. Hän lopetti koulunkäynnin kolmannella luokalla omistautuen työllensä. Ollessaan 22-vuotias hänet palkittiin kansallisella arkkitehtuuripalkinnolla. Vuonna 1976 Intian presidentti myönsi hänelle Padma Shrin, jota seurasi vuonna 2001 Padma Bhushan. Vuonna 2013 hänelle myönnettiin maansa toiseksi korkein siviilikunniamerkki Padma Vibhushan.
Rare Earth
Rare Earth on yhdysvaltalainen rock-yhtye, joka perustettiin vuonna 1960 Detroitissa. Yhtye on tunnettu Motown-vaikutteistaan ja se oli Motown-levy-yhtiön leivissä kunnes sai oman levy-yhtiön Rare Earth Records. Yhtyeessä on viidellä vuosikymmenellä soittanut 30 eri muusikkoa, ja ainoa alkuperäisjäsen on Gil Brigdes.
Sigurd Andersson
Sigurd Andersson (18. heinäkuuta 1926 – 5. helmikuuta 2009) oli ruotsalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili 1950-luvun alkupuolella. Hän voitti olympiapronssia vuoden 1952 talviolympialaisissa Oslossa 4x10 km viestissä.
Andersson voitti tammikuun lopussa 1951 Garmisch-Partenkirchenin kansainvälisen hiihtokilpailun 18 kilometrin hiihdon.
(I Would) Die for You
(I Would) Die for You (lyhennettynä usein Die for You) on Antiquen single, jolla yhtye edusti. Kappale keräsi kilpailussa 147 pistettä ja sijoittui kolmanneksi.
Die for You myi Kreikassa platinaa ja Ruotsissa kultaa.
Warendorf
Warendorf on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se kuuluu Münsterin hallintopiiriin ja toimii Warendorfin piirikunnan hallintokaupunkina. Kaupunki sijaitsee Emsjoen varrella noin 28 kilometriä itään Münsterin kaupungista. Warendorfin asukasluku on noin 37 000 (2011 ).
Historia
Warendorfista muodostui kaupunki 1100- ja 1200-lukujen vaihteessa. Suuri osa siitä tuhoutui vuoden 1404 suuressa tulipalossa. Tulipalo runteli kaupunkia jälleen pahoin vuonna 1741. Kaupunki siirtyi Preussin hallintaan vuonna 1802. Rautatieyhteys Münsterin, Warendorfin ja Rhedan välillä avattiin vuonna 1887.
Balabanovo
Balabanovo on kaupunki Kalugan alueen Borovskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Okan sivujoen Protvan rannalla 76 kilometriä Kalugasta koilliseen ja 90 kilometriä Moskovasta lounaaseen. Asukkaita oli 26 337 henkeä (vuoden 2010 väestönlaskenta).
Grosseto
thumb|250px|Via Manin, taustalla Grosseton katedraali. thumb|Palazzo Aldobrandeschi thumb|Marina di Grosseto, postikortti Grosseton merenrantakaupunginosasta vuodelta 1965.
Balabanovo
thumb|210px|left|Balabanovon asemalla.
Grosseto
Grosseto on kaupunki Keski-Italiassa Toscanan alueen eteläosassa. Se on samannimisen maakunnan pääkaupunki ja Maremman rannikkoalueen keskus. Kaupungin väkiluku on noin 82 000 (2014).
Balabanovo
Balabanovon kylä mainitaan ensimmäisen kerran 1600-luvun alussa. Kaupungin läpi kulkee päärata Moskova–Kaluga–Brjansk, mistä voi jatkaa edelleen Homeliin tai Kiovaan. Rautatien valmistuttua 1900-luvun alussa paikkakunnasta tuli asemataajama ja vuonna 1972 kaupunki. Myös Venäjän valtatie M3 kulkee kaupungin kautta.
Kaupungin tunnetuin tuotantolaitos on suuri tulitikkutehdas. Balabanovossa toimii myös Stora Enson pakkaustehdas.
Grosseto
Grosseton historiallinen ydinkeskusta sijaitsee kymmenisen kilometriä Tyrrhenanmeren rannalta itään. Se on kokonaisuudessaan vanhan kaupunginmuurin ympäröimä. Nykyisen Grosseton kunnan alueella oli aikoinaan muinaisten etruskien asutuskeskuksia.
Maantiede ja ilmasto
Grosseto on pinta-alaltaan Italian suurimpia kaupunkeja. Se sijaitsee 145 kilometriä Firenzestä etelään ja 175 kilometriä Roomasta luoteeseen. Etäisyys Grosseton keskustasta Välimeren rantaan on noin 12 kilometriä. Ombrone-joki kulkee mutkitellen kaupungin eteläpuolitse. Keskustan ympärillä on laaja vuorien ympäröimä tasanko. Grosseton korkeuserot ovat suuria: keskustan korkeus merenpinnasta on noin kymmenen metriä, Monti dell'Uccellina -vuoret kohoavat aina 417 metrin korkeuteen.
Grosseto on luokiteltu matalan maanjäristysriskin alueeksi, vyöhykkeeseen 4 (Classificazione sismica: zona 4). Voimakkain mitattu maanjäristys tapahtui 25. elokuuta 1909.
Grosseton kaupunginosien vuotuiset keskilämpötilat vaihtelevat viidentoista celcius-asteen molemmin puolin. Keskustan vuotuinen keskilämpötila on 14,8 °C ja sademäärä 652 mm. Tammi–helmikuussa keskilämpötila on matalin, noin 8 °C ja heinä–elokuussa puolestaan korkein, noin 24 °C. Merituulet viilentävät kesäpäiviä, jolloin ylimmät lämpötilat kohoavat tyypillisesti 30...32 °C:een. Talvisin lämpötilat vaihtelevat muutamasta lämpöasteesta noin 15 °C:een.
Aurinkotunteja on eniten heinäkuussa: 10,8 tuntia vuorokaudessa. Joulukuussa aurinkotunteja on vähiten: 3,0 tuntia vuorokaudessa.
Historia
Esihistoriallisena aikana nykyisen Grosseton lähellä sijaitsi kaksi kukoistavaa etruskien kaupunkia, Vetulonia ja Roselle, jotka varhaiskeskiajalla rappeutuivat ja menettivät merkitystään. Asutuksen painopiste siirtyi Ombrone-joen laaksoon. Varhaisin kirjallinen maininta Grossetosta on dokumentissa vuodelta 803. Kaupungin kasvu alkoi 1130-luvulla, kun piispanistuin siirrettiin Rosellesta Grossetoon.
Sienalaiset ottivat Grosseton haltuunsa 1224. Siitä muodostui keskeinen linnoituskaupunki. Vuosina 1266 ja 1355 grossetolaiset yrittivät vapautua Sienan vallasta, mutta menestyksettä. Sienan tasavallan romahdettua 1550-luvulla Grossetosta tuli osa Toscanan suurherttuakuntaa. Cosimo I de’ Medicin joukot valloittivat kaupungin heinäkuussa 1557 ja liitos suurherttuakuntaan vahvistettiin Cateau-Cambrésisin rauhassa (Pace di Cateau-Cambrésis) vuonna 1559.
Malaria rasitti suoalueella sijaitsevaa Grossetoa 1700-luvulla siinä määrin, että vuoteen 1745 mennessä kaupungin väkiluku oli enää 648. Seuraavan vuosisadan alussa soita alettiin kuivattaa. Elämänlaatu koheni ja väkiluku kasvoi; tosin provinssin hallinnolliset instituutiot jouduttiin kesäisin siirtämään vielä pitkän aikaa noin 25 kilometrin päässä sijaitsevaan Scansanoon. Suurherttua Leopoldo II (1797–1870) hallitsi Grossetoa vuoteen 1859; hänet on mainittu Grosseton vuosituhantisen historian arvostetuimmaksi ja pidetyimmäksi poliittiseksi henkilöksi. Vuonna 1860 Grosseto liittyi Toscanan suurherttuakunnan mukana Italian kuningaskuntaan.
Grosseto kasvoi voimakkaasti 1800-luvun jälkipuoliskolla ja alkoi laajentua vanhan kaupunginmuurin ulkopuolelle. Kaupunkia pommitettiin toisen maailmansodan aikana useaan otteeseen. Pommitukset suoritettiin vuonna 1943. Seurauksiltaan vakavin tehtiin 26. huhtikuuta 1943 noin kello 14; pommitus tappoi 134 ihmistä. Pommituksen muistona Grossetossa on puisto Parco alle vittime del 26 aprile 1943. Grosseton kasvu jatkui sodan jälkeen: vuonna 1951 väkiluku oli noin 38 000, vuonna 2001 puolestaan noin 71 000.
Nähtävyyksiä
Keskiaikaiselle italialaiskaupungille tyypillisesti Grossetossa on suuri määrä palatseja, kirkkoja, piazzoja, patsaita ja muita arkkitehtonisia rakennelmia useilta vuosisadoilta.
Luonnonpuistoja
thumb|Montepescali
Osa-alueet
Grosseton kantakaupungin ulkopuolella sijaitsevia kaupunginosia:
Talous
thumb|Maatila Grossetossa
Grosseton talous perustuu palvelualoihin, eritoten turismiin. Maataloudella on pitkät perinteet: tasangolla viljellään viljaa sekä kasvatetaan sitrushedelmiä ja vihanneksia; kukkuloilla on viini- ja oliiviviljelmiä. Grossetossa on myös kemianteollisuutta ja tekstiilialan yrityksiä.
Tiedonvälitys
Grossetossa on toimipaikka kolmella radiokanavalla: RBC Radio Barbanella City, Radio Grifo ja Radio Grosseto. Vuonna 1978 perustetun RBC Radio Barbanella Cityn kuuluvuusalue käsittää koko Grosseton maakunnan ja läheiset saaret. Televisiokanavalla TV9 on toimipaikka Grossetossa. Kaupungissa toimii niin ikään useita sanomalehtiä: Il Corriere di Maremma, Il Tirreno ja La Nazione.
Liikenne
Grosseton rautatieasema (Stazione di Grosseto) sijaitsee Pisa–Rooma-rautatien varrella. Kaupungista on rautatieyhteys myös Sienaan. Montepescalin ja Alberesen kaupunginosissa on asemat paikallisliikennettä varten. Keskeisiä maantieyhteyksiä ovat Via Aurelia Rooman suuntaan ja Variante Aurelia Livornoon. 286-kilometrinen Eurooppatie 78 kulkee Apenniinien niemimaan halki Grossetosta Fanoon.
Grosseton venesatama, Porto di Marina di Grosseto, sijaitsee Marina di Grosseton kaupunginosassa. Grosseton lentokenttä, Aeroporto di Grosseto (Aeroporto della Maremma "Corrado Baccarini", ICAO: LIRS), sijaitsee aivan kantakaupungin kyljessä ja se on ensisijaisesti sotilaskäytössä.
Grossetossa on laaja ja tasokas polkupyöräväylien verkosto.
Koulutus
Grossetossa sijaitsee useiden eri asteiden ja eri alojen oppilaitoksia. Polo Universitario Grossetano on Sienan yliopistoon kuuluva laitos.
Urheilu
thumb|Baseball-stadion Roberto Jannella Grosseton paikallinen jalkapalloseura on vuonna 1912 perustettu Unione Sportiva Grosseto Football Club. Seuran kotikenttä on Stadio Carlo Zecchini. Baseballia varten puolestaan on rakennettu Stadio Roberto Jannella.
Christl Cranz
Christl Franziska Antonia Cranz-Borchers (1. heinäkuuta 1914 Bryssel, Belgia – 28. syyskuuta 2004 Oberstaufen-Steibis, Saksa) oli saksalainen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja.
Lumbeet
Lumbeet ovat pohjoisamerikkalainen väestöryhmä, joka asuu pääosin Pohjois-Carolinassa. Lumbeiden alkuperä on kiistanalainen, mutta he itse pitävät itseään intiaaneina. Useiden historiallisten dokumenttien perusteella he ovat afroamerikkalaisten, intiaanien ja valkoihoisten risteymiä. Vuonna 1956 liittovaltion kongressi viimein tunnusti lumbeet laillisesti intiaaneiksi, mutta epäsi heiltä intiaaneille tarkoitetun liittovaltion tuen.
Lumbeiden synty
Ensimmäiset maininnat lumbeista tulivat 1730-luvulla Pohjois-Carolinasta Appalakkien vuoriston jokialueelta, jonne oli muodostunut pääosin intiaanipakolaisista muodostunut väestöryhmä. Tätä ryhmää alettiin kutsua lumbee-nimellä läheisen Lumberjoen mukaan. Monet seka-avioliitot afroamerikkalaisten kanssa lisäsivät lumbeiden monikansallista kokonaiskuvaa. Heihin liittyi myös brittiläisiä ja skottilaisia siirtolaisryhmiä.
Jo 1700-luvun aikana lumbeiden pääkieleksi muotoutui englannin kieli. Suurin osa heidän väestöstään tunnusti kristinuskoa vuosisadan lopulta eteenpäin, mutta ympäristön valkoinen väestö vieroksui heidän yhteisöään ja luki heidät värillisiksi. Lumbeiden kohtelu pysyi huonona koko 1800-luvun. Yhdysvaltain sisällissodassa Etelävaltioiden joukot pakottivat monet lumbeet työskentelemään linnoitustöissä epäinhimillisissä olosuhteissa ja Amerikan kodinturvajoukot terrorisoivat jatkuvasti heidän kommuunejaan.
Sisällissodan aikaan
Sisällissodan jälkeen eräänlaisena Robin Hoodina legendaksi noussut Henry Berry Lowrie kokosi lumbeiden ja mustien orjien joukosta sissijoukon, joka erikoistui ryöstämään rikkaiden amerikkalaisten maatiloja. Ryöstämänsä omaisuuden Lowrie jakoi köyhille intiaaneille ja mustille. Kodinturvajoukot jäljittivät Lowrien sissejä, mutta nämä käyttivät hyödykseen laajoja suo-alueita ja onnistuivat toistuvasti pakenemaan. Sodan jälkeen Lowrien johtama lumbeiden joukko kahakoi myös Yhdysvaltain armeijan ja Ku Klux Klanin kanssa kunnes tilanne rauhoittui Lowrien kadottua 1870-luvun alussa.
Valtion tunnustus
Vuonna 1885 Pohjois-Carolinan eduskunta tunnusti lumbeet intiaaneiksi, mutta vain kaksi vuotta myöhemmin heiltä kiellettiin avioliitot mustien kanssa. Seuraavan vuosisadan alussa lumbeiden viralliseksi nimeksi tuli "Robesonin piirikunnan intiaanit" (Indians of Robeson County). Kun intiaaniheimoja alettiin laskea ja rekisteröidä, alkoivat lumbeet pyrkiä omaksi heimokseen. Bureau of Indian Affairs (BIA) lähetti tutkijansa selvittämään lumbeiden alkuperää. Tutkijat olettivat kansan olevan cheraw- ja siouan-intiaanien jälkeläisiä. Vuonna 1956 asia käsiteltiin kongressissa ja esitys meni läpi. Esityksessä heitä ruvettiin kutsumaan lumbee-heimoksi; nimi itse tulee heidän maidensa läpi virtaavasta Lumber-joesta.
1900-luvun kahakka Ku Klux Klanin kanssa
Vuonna 1958 Ku Klux Klan ryhtyi kampanjoimaan lumbeita vastaan, ja poltti muun muassa ristejä näiden pihoilla Robesonin piirikunnan alueella. Tilanne johti välienselvittelyyn 18. tammikuuta 1958, jolloin klaanin tarkoitus oli järjestää suurmielenosoitus lumbeita vastaan 5 000 miehen voimin. Lopulta paikalle saapui vain 50 klaanilaista. Kokoontuminen päättyi Hayes Pondin taisteluun, jossa kokouspaikan piirittäneet 500 lumbeeta ajoivat klaanin jäsenet pakoon. Tapaus toi lumbeille paljon julkisuutta ja Ku Klux Klan ei koskaan kokoontunut uudelleen Robesonin piirikunnan alueella.
Nykypäivän lumbeet
Vuonna 1969 lumbeiden korkeakoulusta tuli Pembroken Valtionyliopisto, joka nykyään on osa Pohjois-Carolinan Valtionyliopiostoa. Lumbeiden määrä on kasvanut tasaiseen tahtiin ja vuonna 2010 heidän väestömääränsä oli yli 50 000 intiaania.
Taustatietoa
Lumbeiden alkuperästä on useita eri versioita, ja heidät on nähty Roanoken siirtokunnan lisäksi myös intiaanien ja espanjalaisten sekä portugalilaisten jälkeläisinä. Lumbeet itse väittävät polveutuneensa valkoisista, mutta kertovat omaavansa myös cherokeiden verta. Cherokeet vastustivat pitkään lumbeiden tunnustamista intiaanikansaksi, eivätkä edelleenkään hyväksy täysin lumbeille myönnettyjä intiaanien oikeuksia.
Württemberg-Hohenzollern
Württemberg-Hohenzollern oli vuosien 1949 ja 1952 välisenä aikana toiminut Saksan liittotasavallan osavaltio. Se koostui entisen Württembergin kuningaskunnan eteläosasta ja entisestä preussilaisesta Hohenzollernin hallintoalueesta. Osavaltion pääkaupunki oli Tübingen ja se kattoi 10 406 neliökilometrin suuruisen alueen. Asukkaita osavaltiossa oli noin miljoona.
Historia
Vuonna 1945 luotiin Württemberg-Hohenzollernin alue osaksi Ranskan miehitysvyöhykettä Saksassa. Alueesta tuli yksi Saksan liittotasavallan osavaltiosta liittotasavallan perustamisen yhteydessä 23. toukokuuta vuonna 1949. Vuoden 1951 joulukuussa pidettiin kansanäänestys Württemberg-Hohenzollernin, Württemberg-Badenin ja Badenin osavaltioiden yhdistämisestä. Kaikki kolme osavaltiota yhdistettiin Baden-Württembergin osavaltioksi 25. huhtikuuta 1952.
Pollusiitti
Pollusiitti on zeoliitteihin kuuluva silikaattimineraali. Sen kemiallinen kaava on (Cs,Na)2Al2Si4O12 · 2H2O. Se on tärkeä cesiumin ja rubidiumin malmi. Yhdessä analsiimin kanssa pollusiitti muodostaa isomorfisen seossarjan. Pollusiitti kiteytyy isometrisessä heksoktahedraalisessa järjestelmässä, ja muodostaa värittömiä, valkoisia, harmaita ja harvoin vaaleanpunaisia ja sinisiä massoja. Hyvin muodostuneet kiteet ovat harvinaisia. Sen kovuus on 6,5 ja ominaispaino 2,9. Se murtuu herkästi ja on lohkeamatonta.
Mineraali esiintyy tyypillisesti runsaasti litiumia sisältävissä graniittipegmatiiteissa seuraavien mineraalien yhteydessä: kvartsi, spodumeeni, petaliitti, amblygoniitti, lepidoliitti, elbaiitti, kassiteriitti, kolumbiitti, apatiitti, eukryptiitti, muskoviitti, albiitti ja mikrokliini.
Se kuvailtiin ensimmäisen kerran vuonna 1846 Italiassa tehdyistä löydöistä. Se nimettiin Polluxin, Castorin kaksoisveljen mukaan, sillä sitä löydetään usein petaliitin yhteydestä (joka ennen tunnettiin nimellä castoriitti).
Frankiumia esiintyy pieninä määrinä tietyissä pollusiittimalmeissa, ja jotkin ensimmäisistä näytteistä herättivät paljon väittelyä, sillä niiden spektritutkimuksissa näkyi outoja viivoja, jotka pystyttiin selittämään vain uuden alkuaineen, frankiumin, olemassaololla.
Lonestars
__EISISLUETT__ Lonestars oli vuosina 1980–1981 toiminut suomalainen rockabilly-yhtye, joka julkaisi yhden albumin ja kaksi singleä. Lonestarsia pidettiin suomirockabillyn superyhtyeenä, sillä se muodostui aikaisemmin Teddy & The Tigersissa soittaneesta Teddy Guitarista, Johnny & the New Dodgersin Rock-Olasta sekä Buck Jones & His Rhythm Riders -yhtyeen kaksikosta Buck Jones ja Farmer John. Musiikissaan Lonestars sulautti perinteiseen rockabillyyn muun muassa western swingiä, hillbillyä ja lopulta myös bluesia. Yhtye kuitenkin vaihtoi nimensä vain hieman yli puolen vuoden jälkeen Falconsiksi muuttaen samalla tyyliään kohti rock'n'roll- musiikkia. Ilmoitus Lonestarsin lopettamisesta tapahtui yhtyeen lanseeraamisen tapaan Suosikki-lehden sivuilla.
Mahmud Iskandar Ismail
Iskandar ibni Ismail Al-Khalidi oli Malesian kuningas vuosina 1984-1989 ja Johorin osavaltion sulttaani vuosina 1981-2010.
Iskandarista tuli Johorin sulttaani isänsä sulttaani Ismailin kuoltua vuonna 1981. Iskandar johti Johorin osavaltiota 30 vuotta, kuolemaansa asti, vuoteen 2010. Sulttaani Iskandarin jälkeen valtaan nousi hänen vanhin poikansa Ibrahim. Iskandar oli ensimmäinen Johorin sulttaani, joka oli myös maan kuningas.
Sulttaani Iskandar oli kantava voima, kun Johorin osavaltioon perustettiin uusi erityistalousalue, joka on nimetty hänen mukaansa Iskandariksi.
Skandaalit
Iskandarilla on hyvin kiistanalainen historia, ja hän on ollut osallisena useissa skandaaleissa. Vuonna 1961 ollessaan vielä Johorin prinssi hän pahoinpiteli kuutta ihmistä. Vuonna 1977 hän ampui miehen, jota hän sanoi luulleensa salakuljettajaksi. Iskandar tuomittiin vankeuteen, ja hän istui vankilassa puoli vuotta, kunnes hänen isänsä sulttaani armahti hänet.
Vuonna 1987 Iskandar hyökkäsi golfkentällä mailapojan kimppuun ja poika kuoli. Mailapoika oli nauranut Iskandarin missattua putin.
Vuonna 1993 sattuneiden kahden pahoinpitelytapauksen jälkeen Malesian perustuslakia muutettiin ja sulttaanien koskemattomuus lain edessä poistettiin. Tapahtumat saivat alkunsa, kun Iskandarin poika Tunku Abdul Majid Idris pelasi Johorin maahockeyjoukkueessa ja hävittyään ottelun Perakia vastaan rangaistuslaukauskilpailun jälkeen menetti malttinsa ja hyökkäsi Perakin maalivahdin kimppuun. Perakin joukkueen maalivahti teki asiasta rikosilmoituksen, ja Majid sai vuoden vankeustuomion pahoinpitelystä ja Malesian maahockeyliitto antoi hänelle viiden vuoden kilpailukiellon. Hän kuitenkin vapautui takuita vastaan, jotka myös kumottiin, sillä kuninkaalliset nauttivat oikeudellista koskemattomuutta.
Sulttaani Iskandar vastasi maan liiton antamaan kilpailukieltoon määräämällä Johorin joukkueet vetäytymään kaikista kansallisista kilpailuista. Erään joukkueen valmentajana toiminut Douglas Gomez arvosteli Iskandarin päätöstä. Iskandar kutsui valmentajan palatsiinsa, jossa Iskadar pahoinpiteli hänet henkivartijoiden seuratessa vieressä.
Johorin kuningasperheen toilailut johtivat lopulta siihen, että Malesian pääministeri Mahathir Mohamad johti kampanjaa, jolla maan perustuslaista poistettiin sulttaanien syytesuoja.
Myyrämies
Myyrämies (oikealta nimeltään Harvey Rupert Elder) on Marvel-kustantamon luoma superroisto. Hahmon loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Myyrämiehen ensiesiintyminen oli yhdysvaltalaisen Fantastic Four -lehden numerossa 1 (1961). Suomessa Myyrämies esiintyi ensimmäisen kerran Mail-Man Ky:n julkaiseman Ihmeneloset-lehden ensimmäisessä numerossa (1982).
Voimat ja varusteet
Myyrämiehellä ei ole yliluonnollisia kykyjä. Hän on kuitenkin erittäin nerokas, ja on maanalaisista piilopaikoista löytänyt ihmisen tietotason ylittäviä muinaisia laitteita. Myyrämies kykeni opettelemaan näiden outojen koneiden käytön ja tutustui ihmisen käsityksen yli meneviin tieteisiin.
Vaikka Myyrämies on liki sokea, hänen muut aistinsa ovat kuitenkin korostuneet kompensoimaan visuaaliset aistit. Myyrämiehen tarkentuneet aistit ovatkin melkein samaa mittaluokkaa Daredevilin kanssa. Myyrämies tuntee lisäksi maanalaisen maailman kuin omat taskunsa ja kykenee hallitsemaan valtakuntansa hirviöitä.
Myyrämies taistelee miltei kaksimetrisen sauvansa avulla (sauvat ovat yleensä tehdyt joko puusta tai alumiinista). Hänen sauvassaan piilee runsaasti kätkettyä aseistusta. Kaikki sauvat sisältävät biometrisen lukon joka estää ketään muuta kuin Myyrämiestä käyttämään niitä.
Hän on itse kehitellyt taistelutyylin joka muistuttaa bōjutsua. Huolimatta pienestä koostaan ja heikkouksistaan Myyrämies on taitava lähitaistelija. Myyrämies komentaa myös maanalaisten olentojen armeijaa, lukemattomia moloideja ja muita hirviöitä.
Moloidit
Moloidit ovat Deviaanien luomia olentoja. Maanalaisen maailman olennoista moloidit ovat heikoimpia mutta niiden määrä kompensoi voiman puutteen. Deviaanit eivät arvostaneet henkisesti ja fyysisesti rajoittuneita luomuksiaan ja yrittivät tuhota ne kaikki.
Nykyään moloidit palvelevat herraansa Myyrämiestä ja ovat yrittäneet useasti tuhota Ihmeneloset. Tyrannoidit taas ovat normaaleista moloideista poikkeava lahko, joka palvelee toista maanalaista diktaattoria Tyrannusta.
Rajoitukset
Myyrämiehen silmät ovat erittäin herkät valolle. Normaali huonevalaistus saa hänet hetkellisesti sokeaksi ja vaurioittaa hänen silmiään. Heikkouttaan vastaan Myyrämies on kehitellyt erityiset silmälasit, jotka himmentävät valon hänelle sopivaksi. Lasit myös tehostavat valoa pimeissä paikoissa, jolloin Myyrämies voi nähdä pimeässäkin.
Ultimate Myyrämies
Ultimate Marvel -jatkumossa Myyrämies on Baxter Buildingissa työskentelevä tiedemies tohtori Arthur Molekevic. Lempinimensä Myyrämies hän sai opiskelijoilta. Tohtori Molekevic erotettiin kuitenkin hänen yritettyään luoda elämää. Katkeroituneena Myyrämies pakeni maan alle luotujen moloidiensa kanssa. Täältä hän löysi muinaista tekniikkaa ja aikoi valloittaa maailman, mutta Ihmeneloset pysäytti hänet.
Ultimate Myyrämies muistuttaa fyysisesti alkuperäistä, mutta on raskasrakenteisempi ja kärsii pahasta ihosairaudesta.
Harold Bloom
thumb|Harold Bloom
Harold Bloom (11. heinäkuuta 1930 – 14. lokakuuta 2019 ) oli yhdysvaltalainen professori, kirjallisuusarvostelija ja kulttuurikriitikko.
Ura
Ensimmäisissä kirjoissaan (Shelley's Mythmaking, 1959, The Visionary Company, 1961, ja Blake's Apocalypse, 1963) Bloom puolusti 1800-luvun romanttisia runoja, jotka eivät vielä olleet kokeneet maineenpalautusta. Bloomin läpimurtoteos oli The Anxiety of Influence (1973). Siinä ja sitä seuraavissa kirjoissa hän esitti runoilijoiden välisiä vaikutussuhteita koskevan teoriansa ensimmäisen version. Alun perin hän rajasi sen valistuksen ajan jälkeiseen länsimaiseen runouteen mutta laajensi myöhemmin sen koskemaan kaikkea kirjallisuutta. Seuraavassa vaiheessaan Bloom kirjoitti uskontoaiheiset kirjat Ruin the Sacred Truths (1989), The Book of J (1990) ja The American Religion (1993).
Vuonna 1994 Bloom julkaisi erään tunnetuimmista teoksistaan The Western Canon. Siinä ja sen jälkeen Bloom on ollut ankara sosiopoliittisten ideologioiden valtaamien kirjallisuuskritiikkisuuntausten kriitikko. Länsimaisen kanonisen kirjallisuuden puolustamisen lisäksi Bloom kirjoitti myöhempinä vuosinaan William Shakespearesta kirjat Shakespeare: The Invention of the Human (1998) ja Hamlet: Poem Unlimited (2003). Bloomin mukaan Shakespeare oli paitsi suurin koskaan elänyt kirjailija, myös keksinyt käsityksemme inhimillisestä persoonallisuudesta.
Bloom tähtää kirjansa Lukemisen ylistys (How to Read and Who) tavalliselle lukijalle, joka ei aio kirjailijaksi. Sen julkaistessaan hän ei enää ollut nuori, ja kriitikko Jan Blomstedtin mukaan painostukset ovat muuttuneet, joskin vanhat painotukset ovat yhä taustalla. Kapina saa jäädä, tärkeintä on lukunautinto. Bloom antaa teoksessa neuvoja muun muassa siihen, kuinka William Shakespearea ja tämän Hamletia tulee lukea. Marcel Proustista Bloomilla on omaperäisiä näkemyksiä: Proust oli shakespearelainen. Blomstedt varoittaa kirjan lukijaa: "Bloomissa on paitsi vahvaa subjektiivisuutta myös vankkaa dogmaattisuutta," eikä lukijan pidä siten odottaa saavansa "objektiivista tietoa kirjallisuuden huipuista".
Bloom hoiti Sterling-professuuria Yalen yliopistossa sekä englantilaisen ja amerikkalaisen kirjallisuuden Berg-professuuria New Yorkin yliopistossa.
Elämänvaiheet
Harold Bloomin vanhemmat olivat William ja Paula Bloom, Hän syntyi New Yorkissa ja asui Etelä-Bronxissa. Hänet kasvatettiin ortodoksijuutalaiseksi, joskin hän luopui siitä aikuisena, ja hänen äidinkielensä oli jiddiš. Hän oppi kotonaan myös kirjallista hepreaa. Kuuden vanhana hän opetteli itse lukemaan englannin kieltä. Haroldilla oli kolme vanhempaa siskoa ja yksi vanhempi veli. Hän kuoli sisarussarjasta viimeisenä.
Poikana Bloom luki Hart Cranen Collected Poems -laitosta, joka sytytti hänen elinikäisen kiinnostuksensa runouteen. Bloom suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon Cornellin yliopistossa vuonna 1951 ja filosofian tohtorin tutkinnon Yalen yliopistossa vuonna 1955.
Njomben alue
Njomben alue on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan lounaisosassa Njassajärven pohjoisrannalla. Alue perustettiin vuonna 2012 erottamalla se Iringan alueesta.
Alueen pinta-ala on 24 994 neliökilometriä, josta 21 172 neliökilometriä on maata. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan alueella asui 702 097 asukasta. Njomben alue jakaantuu kuuteen pienempään hallintoalueeseen. Alueen pääkaupunki on Njombe.
Csepelsaari
Csepelsaari on saari Tonavassa, Budapestin keskustan eteläpuolella. Sen pituus on 48 kilometriä ja leveys enimmillään 8 kilometriä, ja se on Unkarin suurin saari.
Csepelsaari on melko tiheästi asuttu, ja 1900-luvulla sinne syntyi paljon raskasta teollisuutta. Nykyään saari on enimmäkseen asuin- ja virkistysaluetta. Saarella on kuitenkin myös suuri Csepelin vapaasatama, jonka kautta kulki vuonna 2007 yli 270 tonnia rahtia. Saaren pohjoisosa kuuluu hallinnollisesti Budapestin kaupunkiin ja muodostaa sen XXI osa-alueen. Osa-alueella on 76 000 asukasta (2010). Lisäksi saarella ovat muun muassa Ráckeven, Szigethalomin, Szigetszentmiklósin ja Tökölin kaupungit.
Tuonenkielot
Tuonenkielot (Aspidistra) on kasvisuku, joka kuuluu parsakasvien (Asparagaceae) heimoon. Siihen sisältyy muun muassa huonekasvina kasvatettu tuonenkielo (suutarinkielo eli issikka) (Aspidistra elatior).
Eemeli Lakkala
Juho Eemeli Lakkala (3. toukokuuta 1900 Kolari – 9. toukokuuta 1974 Pello) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko, joka toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1958–1962. Hän oli yksi tunnetuimpia niin sanotun korpikommunismin edustajia.
Elämä
Eemeli Lakkalan vanhemmat olivat asutustilallinen Leander Lakkala ja Hilda Maria Holck. Hän kävi kiertokoulun ja kansakoulun ja oli sitten metsätyömiehenä ja pientilallisena Kolarissa.
Lakkala osallistui kommunistien toimintaan Kolarissa jo 1920-luvulla ja oli silloin yhden kauden kunnanvaltuutettuna. Hän joutui poliittisen toimintansa takia Tammisaaren pakkotyölaitokseen vuosiksi 1930–1931. Vankilasta päästyään hän ei enää voinut osallistua Kolarin kunnallispolitiikkaan menetetyn kansalaisluottmuksen takia. Myöhemmin 1930-luvulla Lakkala yritti päästä sosialidemokraattien kunnallisvaaliehdokkaaksi, mutta nämä eivät ottaneet häntä listoilleen.
Talvisodan aattona Lakkala joutui ensin turvasäilöön ja sitten uudelleen Tammisaaren pakkotyölaitokseen. Hän vapautui sieltä välirauhan aikana, mutta jatkosodan alla hänet vietiin aluksi Köyliön pakkotyölaitokseen ja sieltä rintamalle Itä-Karjalaan Nikke Pärmin pataljoonaan. Pataljoonassa tapahtuneiden rintaman yli loikkausten jälkeen Lakkala siirrettiin ensin pakkotyöleirille Itä-Karjalaan, ja vuonna 1942 hänet tuomittiin viideksi vuodeksi kuritushuoneeseen. Lakkala pääsi vapaaksi jatkosodan päätyttyä.
Sodan päätyttyä kommunistit saattoivat toimia laillisesti, ja heidän johtamansa SKDL menestyi vaaleissa niin, että suurimmillaan SKDL sai esimerkiksi Kolarissa yli 50 prosenttia äänistä. Lakkala valittiin Kolarin kunnanvaltuustoon vuoden 1945 kunnallisvaaleissa. Hänestä tuli Kolarin johtava kunnallispoliitikko, ja hän oli kunnanvaltuutettuna vuoteen 1972 saakka toimien myös kymmenen vuotta kunnanhallituksen ja viisi vuotta kunnanvaltuuston puheenjohtajana. "Kolarin keisariksi" luonnehdittu Lakkala onnistui luomaan myös toimivat suhteet paikkakunnan toiseen valtapuolueeseen Maalaisliittoon. SKP:n sisällä Lakkala kuului enemmistöläisiin, ja hän esitti kriittisiä arviota Neuvostoliitosta niin, että häneltä tämän vuoksi evättiin puolueen kultainen ansiomerkki.
Maunu Niilonpoika Vahva
Maunu Niilonpoika Vahva (, 1107 – 4. kesäkuuta 1134) oli Ruotsin kuningas 1100-luvulla ja Tanskan kruununtavoittelija. Hän oli Tanskan kuninkaan Niilo Sveninpojan ja ruotsalaissyntyisen kuningatar Margaretan poika. Maunu Niilonpoika valittiin kuninkaaksi Ruotsin Länsi-Götanmaalla vuonna 1125, mutta svealaiset eivät tunnustaneet häntä vaan valitsivat hallitsijaksi Ragvald Tuittupään. Maunun kannanttajat kuitenkin murhasivat pian Ragvaldin.
Noin vuonna 1130 Sverker vanhempi syrjäytti Maunun Ruotsin valtaistuimelta ja Maunu joutui palaamaan Tanskaan. Siellä hän murhautti kilpailijansa Knut Lavardin vuonna 1131 ja 15. huhtikuuta 1134 hänet kruunattiin Tanskan kuninkaaksi. Maunu Niilonpoika kaatui Fotevikenin taistelussa kaksi kuukautta myöhemmin.
Your New Favourite Band
Your New Favourite Band on The Hivesin kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 2001. Siinä on kappaleita levyiltä Barely Legal, A.K.A. I-D-I-O-T ja Veni Vidi Vicious.
Albumi on päässyt 1001 Albums You Must Hear Before You Die -kirjaan.
Ivan Uhov
Uhov vaihtoi päälajinsa kiekonheitosta korkeushyppyyn vuonna 2004. Samana vuonna hän osallistui nuorten MM-kisoihin, mutta karsiutui loppukilpailusta tuloksella 210 cm. Vuonna 2005 hän voitti 19-vuotiaiden Venäjän-mestaruuden ennätyksellään 230 cm ja hyppäsi samalla tuloksella kolmanneksi Venäjän mestaruuskisoissa. Samana vuonna hän voitti nuorten Euroopan-mestaruuden ja sijoittui Universiadeissa neljänneksi. Vuonna 2006 hän sijoittui Venäjän-mestaruuskisoissa toiseksi tuloksella 228 cm ja Göteborgin EM-kilpailuissa kahdenneksitoista tuloksella 220 cm.
Torinon EM-hallikilpailuissa 2009 hän voitti Euroopan-mestaruuden tuloksella 232 cm. Berliinin MM-kisoissa hän oli kymmenes. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän voitti kultaa. Barcelonan EM-kilpailuissa hän sijoittui maanmiehensä Aleksandr Šustovin voittamassa kilpailussa toiseksi tuloksella 231 cm. Pariisin EM-hallikilpailuissa 2011 hän voitti Euroopan-mestaruuden tuloksella 238 cm. Saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän oli viides. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 231 cm.
Lontoon olympialaisissa Uhov voitti alun perin olympiakultaa tuloksella 238 cm. Vuoden 2019 helmikuussa Urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS tuomitsi hänen syyllistyneen dopingiin ja antoi hänelle neljän vuoden kilpailukiellon. Uhov valitti tuomiostaan ja huhtikuussa 2021 CAS lyhensi kilpailukiellon pituudeksi 2 vuotta 9 kuukautta. Kilpailukiellon katsottiin alkaneeksi 1.2.2019. Hänen tuloksensa aikavälillä 16.7.2012–31.12.2014 hylättiin jälkikäteen. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Uhov sijoittui alun perin neljänneksi. Sopotin sisäratojen MM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui alun perin toiseksi tuloksella 238 cm ja saman vuoden Zürichin EM-kilpailuissa hän sijoittui alun perin kolmanneksi. Nämä mitalinsa hän menetti vuonna 2021 CAS:n päätöksen jälkeen. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui loppukilpailusta.
Venäjän-mestaruuden Uhov on voittanut sisäradoilla vuosina 2007, 2009, 2010, 2012 ja 2014 sekä ulkoradoilla vuosina 2009, 2012 ja 2013. Tammikuussa 2007 Uhov hyppäsi Moskovassa uuden sisäratojen Venäjän ennätyksen 239 cm. Hän paransi Jaroslav Rybakovin nimissä ollutta ennätystä yhdellä senttimetrillä. Helmikuussa 2009 hän paransi ennätystään senttimetrillä lukemiin 240 cm. Edellinen yli 240 cm hypännyt korkeushyppääjä ennen häntä oli ruotsalainen Stefan Holm, joka EM-hallikisoissa 2005 hyppäsi 240 cm. Tammikuussa 2014 Uhov hyppäsi 241 cm ja helmikuussa 2014 hän sivusi Carlo Thränhardtin sisäratojen Euroopan ennätystä 242 cm. Toukokuussa 2014 hän hyppäsi Timanttiliigan kilpailussa Dohassa 241 cm ja rikkoi Vjatšeslav Voroninin Venäjän ulkoratojen ennätyksen yhdellä senttimetrillä.
Syyskuussa 2008 Uhov herätti huomiota kilpaillessaan humalassa Lausannessa Athletissima-kilpailussa. Hän oli juonut Red Bullia ja votkaa. Kilpailussa hän ei tehnyt yhtään onnistunutta suoritusta. Uhov sai tapauksesta jälkikäteen vakavan varoituksen Kansainväliseltä yleisurheiluliitolta.
Puskás-palkinto
Puskás-palkinto (FIFA Puskás Award) on kansainvälisen jalkapalloliiton Fifan jakama palkinto, joka myönnetään vuoden hienoimman maalin tekijälle.
Palkinto on nimetty Ferenc Puskásin mukaan. Se jaetaan Fifan vuoden pelaaja -gaalan yhteydessä. Palkinnon perusteena on edellinen sarjakausi eli heinäkuusta heinäkuuhun. Sen saajasta äänestävät käyttäjät Fifan sivustolla.
Riia-Rosa Koskelainen
Riia-Rosa Koskelainen (s. 4. toukokuuta 1987) on suomalainen uimari, joka edustaa Cetus-uimaseuraa. Koskelainen on edustanut Suomea Suomi–Viro-maaottelussa useampaan kertaan. Hän oli myös mukana Budapestin EM-uinneissa, Helsingissä LREM-uinneissa vuonna 2006 ja pitkän radan Euroopan mestaruuskilpailuissa Eindhovenissa 2008. Hänen päälajinsa on 50 metrin selkäuinti.
Martti Romppanen
Romppanen näytteli Kansallisteatterissa vuosien varrella mm. Laertesin osan Hamletissa, Richardin osan Oi nuoruudessa, Tyykon osan Karkureissa, Laurin ja Juhanin osat Seitsemässä veljeksessä, Hippolytoksen osan Phaidrassa, Tybaltin osan Romeossa ja Juliassa, Jerryn osan Zoo Storyssä sekä Teemun osan Nummisuutareissa. Suomalaisen teatteritaiteen huippuihin nousivat näistä hänen tulkintansa Kiven näytelmissä ja Shakespearen klassikoissa. Hänen mieliohjaajiansa olivat mm. Wilho Ilmari ja Ralf Långbacka. Teatterivalokuvauksen klassikoihin kuuluu yhteinen roolikuva Eeva-Kaarina Volasen kanssa August Strindbergin Uninäytelmästä.
Romppanen oli myös tunnettu elokuvarooleistaan. Kaiken kaikkiaan Romppanen esiintyi 25 elokuvassa. Romppanen tunnetaan kenties parhaiten elokuvista Tuntematon sotilas, jossa Romppanen esitti sotamies Sihvosta, sekä Skandaali tyttökoulussa. Martti Romppanen oli usein kuultu lausuja (mm. Arvo Turtiaisen runot) radiossa. Romppanen kuoli vain 47-vuotiaana pitkän sairauden murtamana. Romppanen on haudattu Kansallisteatterin näyttelijöiden yhteishautaan Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Kreikan–Turkin sota
Kreikan–Turkin sota on nimitys kahdelle Kreikan ja Turkin väliselle sodalle:
Martti Romppanen
Näyttelijä oli kolmesti naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Ensimmäinen puoliso oli kollega, näyttelijä Aino Lehtimäki.
LA-radiopuhelin
thumb|250px|LA-radiopuhelin LA-radiopuhelin (eli lyhytaaltoradiopuhelin, lyhyemmin LA-puhelin tai ”lälläri”) on puhekielen yleisnimitys luvasta vapautetuille 27 MHz:n lyhytaaltoalueella toimiville radiopuhelimille. Käytössä on 23 tai 40 kanavaa.
Näiden puhelimien käyttö ei maksa mitään ja kaikki, jotka ovat lähialueella samalla kanavalla kuulevat toisensa. Puhelu tapahtuu yksivuoroisesti eli yksi puhuu kerrallaan.
LA-puhelimien kantama on yleensä noin 5–50 kilometriä olosuhteista ja laitteista riippuen. Muun muassa niin sanotulla hyvällä radiokelillä kantama saattaa olla jopa 1 000–2 000 kilometriä.
Nykyään suosittuja kämmenenkokoisia PMR446-puhelimia ei pidä sekoittaa LA-puhelimiin. PMR446-puhelimet kantavat yleensä enintään kolme kilometriä ja toimivat 446 MHz:n taajuusalueella. LA-/PR- ja CB-puhelimilla taas yleensä pääsee osalla kanavista ottamaan yhteyksiä keskenään.
Puhelimeen saa liittää erillisen antennin, jonka vahvistus on korkeintaan 3 dBd (desibeliä yli puoliaaltodipolin). Yleensä antennien vahvistus ilmoitetaan teoreettisesti tasaisesti (isotrooppisesti) säteilevälle antennille dBi, jolloin antennivahvistukseen sisältyy jo myös perusantennina pidetyn puoliaaltodipoliantennin vahvistus.
Viestintävirasto erittelee Suomessa kolme eri tyyppiä 27 MHz:n lupavapaille radiopuhelimille:
7. syyskuuta
Juhlapäiviä
Suomalaisen ratsuväen perinnepäivä.
Katso myös: kalenteri ~ 6. syyskuuta, 8. syyskuuta
Dennis Saikkonen
Dennis Saikkonen (s. 27. marraskuuta 1992 Bern, Sveitsi) on sveitsiläis-suomalais-ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Sveitsin National Leaguen EHC Bielissä.
Seuraura
Saikkonen aloitti jääkiekkoilun 6-vuotiaana EHC Bern 96 -joukkueessa ja siirtyi 10-vuotiaana SC Berniin. Hän pelasi sekä hyökkääjänä ja maalivahtina aina 12-vuotiaaksi asti, mutta tämän jälkeen Saikkonen keskittyi ainoastaan maalivahdin pelipaikkaan. Kaudella 2008–2009 hän U17-junioreiden Elite Novizenin ratkaisevan playoff-ottelun EHC Klotenia vastaan ja torjui SC Bernin Sveitsin-mestaruuteen lukemin 2–0. Samalla kaudella Saikkonen voitti myös lähinnä kolmosmaalivahdin roolissa Elite Jr. A:n mestaruuden. Hän puki myös yhteen miesten peliin Sveitsin alle 20-vuotiaiden maajoukkueen paidan maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla National League B:ssä. Kaudella 2009–2010 Saikkonen torjui Bernissä eniten voittoja (18) Elite Jr. A:n runkosarjassa.
Brampton Battalion varasi Saikkosen 83. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2010. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2010–2011 ja pelasi 13 runkosarjaottelua. Joulukuussa 2010 Saikkosen olisi myyty uuteen joukkueeseen, mutta kävi ilmi että Brampton Battalion ei ollut hoitanut hänen sopimuksiaan liigan vaatimuksien mukaisesti, joten pelaajakauppa ei ollut mahdollista ja Saikkosen oli palattava Eurooppaan. Hän palasi helmikuussa 2011 loppukaudeksi kasvattajaseuransa SC Bernin A-nuoriin. Kaudella 2011–2012 Saikkosella oli aikomus palata takaisin Pohjois-Amerikkaan, mutta tällä kertaa Bern ei suostunut allekirjoittamaan hänen siirtosummaansa, koska Saikkonen palasi jo kertaalleen kotimaahansa. Kaudella 2011–2012 hän puki Bernin paidan kahdeksaan National League A -otteluun, mutta jäi kuitenkin vielä ilman peliaikaa. Saikkonen debytoi kuitenkin miesten peleissä pelattuaan 11 ottelua lainalla NLB:n HC Sierressä. Hän teki NLB-debyyttinsä 22. marraskuuta 2011 HC La Chaux-de-Fondsia vastaan. Sierre voitti ottelun voittomaalikilpailun jälkeen lukemin 3–2.