cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sumatra
Luonto
thumb|left|150px|Nuori [[oranki kansallispuistossa.]] Trooppisella vyöhykkeellä sijaitsevalla Sumatralla kasvaa luontaisesti trooppista sademetsää. Suurin osa Sumatran sademetsistä on raivattu maatalouteen, mutta kansallispuistoissa on suojeltuja sademetsiä, jotka tarjoavat elinympäristön monille uhanalaisille eläinlajeille. Unesco on hyväksynyt Sumatran trooppisen sademetsän maailmanperintökohteekseen, johon kuuluvat Sumatralla sijaitsevat Gunung Leuserin kansallispuisto, Kerinci Seblatin kansallispuisto ja Bukit Barisan Selatanin kansallispuisto.
Saaren alkuperäisluonto on monimuotoista ja saarella on arvioitu elävän noin 10 000 kasvilajia, 200 nisäkäslajia ja 600 lintulajia. Monet lajit ovat endeemisiä ja niitä tavataan vain Sumatralla. Sumatran sademetsissä eläviä nisäkkäitä ovat muun muassa sumatrannorsu, sumatransarvikuono, sumatrantiikeri, malaijikarhu, binturonki, intiantapiiri, pikkusaukko, kalastajakissa ja vuorisusi. Kädellislajeista saarella elää sumatranoranki, sekä useat gibbonilajit. Monet Sumatralla elävät eläinlajit ovat erittäin uhanalaisia. Saarella kasvaa myös maailman suurin kukka rafflesia.
Ihmisen toiminta on vakava uhka Sumatran alkuperäisluonnolle ja eläinlajeille. Unesco on asettanut maailmanperintökohteena olevat kansallispuistot vaarantuneiksi salametsästyksen, laittomien hakkuiden, metsien raivaamisen pelloiksi ja tienrakennussuunnitelmien vuoksi.
Varhaiset kuningaskunnat
Vanhimmat tunnetut intialaiset maininnat Sumatrasta ovat intialaisissa Ramajana-kertomuksissa kolmannelta vuosisadalta eaa.
Maineikkain Sumatralla sijainneista kuningaskunnista oli Srivijaya. 600-luvun lopulla se laajensi vaikutuspiiriään muinaisesta Palembangista koko Kaakkois-Sumatralle ja lopulta Sumatran itärannikolla oleville saarille Malakan niemimaata myöten. Srivijayasta ja sen pääkaupungista Palembangista kehittyi buddhalainen kauppa- ja sivistyskeskus. Kiinalaiset ja myöhemmin arabialaiset lähteet kuvasivat Srivijayan vauraaksi ja voimakkaaksi kuningaskunnaksi, joka yritti ylläpitää ylellisyystuotteiden monopolia. Sumatran sisämaan ydinalueet eivät kuitenkaan koskaan joutuneet Srivijayan suoraan hallintaan, vaan tämän valta keskittyi rannikoille. Srivijayan kukoistus saavutti huipentumansa 1000-luvulla. Kuningaskunnan menestys perustui maan keskeiseen sijaintiin tärkeän merireitin varrella ja menestyksekkääseen ulkomaankauppaan.
Vuonna 1025 eteläintialainen Cholan kuningaskunta hyökkäsi Srivijayaan. Srivijayaa heikensivät lisäksi Jaavan suunnalta tulleet hyökkäykset ja kauppavallan siirtyminen alueen muille satamille. Srivijayan heikennyttyä saarella kasvatti valtaansa Jambi, joka irtautui Srivijayasta kuningaskunnan heikennyttyä.
Vuonna 1278 itäjaavalainen Singhasarin kuningaskunta hyökkäsi Sumatralle ja saari joutui jaavalaisten valtaan. 1300-luvulla Singhasarin seuraajavaltio Majapahit valloitti Sumatran ja Palembangin valtansa alle.
Islamin leviäminen
1300-luvulla alkoi islam vaikuttaa Pohjois-Sumatralla. Pieniä islamilaisia kuningaskuntia alkaa muodostua Malakan salmille ja nopeasti virtaavien lyhyiden jokien varsille. Alkoi muodostua kulttuuri, jonka kieli oli malaiji arabialaisilla kirjaimilla kirjoitettuna, ja islamista tuli yleinen uskonto. Intialaiset ja Keski-Aasiasta tulevat laivat alkoivat käyttää Pohjois-Sumatralle syntyneen Samudera Pasain satamaa levähdyspaikkanaan.
Myöhemmin kehittyneet Sumatran ja Malakan niemimaan sulttaanikunnat Malaka, Patani, Aceh ja Johor pitivät Samudera Pasaita mallinaan islamissa ja kulttuurissa. Samudera Pasaista islamilaisuus alkoi levitä pohjoiseen Malakan niemimaalle ja etelään pitkin Sumatran länsirannikkoa. Portugalilaiset valloittivat Samudera Pasain 1500-luvun alussa, ja valtakunnan rippeet joutuivat Acehin alaisuuteen.
Siirtomaa-aika
Alankomaiden Itä-Intian kauppakomppania valloitti Sumatran kuten muutkin Indonesian saaret vähitellen 1600-luvulta alkaen. Sumatra pysyi osana Alankomaiden Itä-Intiaa toiseen maailmansotaan saakka, jolloin Japani valloitti saaren.
Sumatran ja Jaavan välissä sijaitseva Krakataun tulivuori purkautui vuonna 1883 aiheuttaen laajaa tuhoa.
Indonesian osana
Toisen maailmansodan loppuvaiheessa, elokuussa 1945 Japanin kukistuttua, Indonesia julistautui itsenäiseksi, ja siihen tuli kuulumaan myös Sumatra.
Saaren aluejako
thumb|Sumatralla sijaitsevat [[Indonesian provinssit.]] Sumatran saarella sijaitsee kahdeksan Indonesian provinssia, mukaan lukien Acehin erityishallintoalue. Provinssit ovat Aceh, Bengkulu, Jambi, Lampung, Riau, Länsi-Sumatra, Etelä-Sumatra ja Pohjois-Sumatra. Lisäksi Sumatran itäpuolella sijaitsevat Riausaaret muodostavat oman provinssinsa, kuin myös Bangkan ja Belitungin saaret, jotka muodostavat oman Bangka-Belitungin provinssinsa.
Sumatran väkirikkain provinssi on Pohjois-Sumatra, siellä asuu 13,9 miljoonaa ihmistä (2015). Pinta-alaltaan suurin provinssi on Etelä-Sumatra, joka on hieman Riauta suurempi.
Talous
Sumatralla on rikkaat luonnonvarat, noin 70% Indonesian tuloista tulee sieltä. Saarella on joitakin Indonesian rikkaimmista öljykentistä ja hiilikaivosalueista, sekä kulta- ja hopeakaivoksia. Sumatran lähisaarilta saadaan tinaa ja bauksiittia. Suurin osa maan kumista ja kahvista viljellän Sumatralla. Saaren plantaaseilla kasvatetaan lisäksi vientituotteiksi öljypalmua, pippuria, teetä, sokeriruokoa ja tupakkaa. Kotimaiseen kulutukseen viljellään riisiä ja maissia. Sademetsistä saadaan kamferia ja eebenpuuta.
Väestö
Sumatralla asuu noin 50 miljoonaa asukasta. Sumatra on Jaavan jälkeen Indonesian toiseksi väkirikkain ja toiseksi tiheimmin asutettu.
Saarella elää useita etnisiä ryhmiä, joilla on oma kielensä, kulttuurinsa ja historiansa. Sumatran runsaslukuisimmat väestönosat muodostavat malaijit, acehilaiset, batakit ja minangkabaut. Saarelle on muuttanut myös uudisasukkaita siirtomaa-ajoista lähtien, jolloin Indonesia oli Alankomaiden hallinnassa. Siirtomaa-aikana Indonesiaan muutti runsaasti kiinalaisia. Muuttoliike on jatkunut myös Indonesian itsenäistymisen jälkeen, kun hallituksen transmigrasi -ohjelman myötä väestöä on siirretty ylikansoittuneelta Jaavalta Indonesian muihin osiin, muun muassa Sumatralle. Monissa Sumatran provinsseissa jaavalaiset muodostavat vähemmistön.
Malaijit muodostavat Sumatran suurimman etnisen ryhmän, heitä on saarella noin 11 miljoonaa. He ovat enemmistönä saaren itä- ja etelärannikon provinsseissa. Sumatran koillispuolella sijaitsevan Malesian malaijeista suurin osa on Sumatran malaijien ja minangkabauiden jälkeläisiä. Minangkabaut ovat enemmistönä saaren länsiosassa, ja suurimman väestönosan he muodostavat Länsi-Sumatran provinssissa. Minangkabaut ovat kielellisesti ja kulttuurillisesti lähinnä malaijeja, heitä asuu Sumatralla noin viisi miljoonaa. Pääuskontona malaijeilla ja minangabauilla on islam, mutta minangkabau-kulttuurissa naiset ovat hyvin kunnioitetussa asemassa. Heidän kulttuurinsa erityispiirteet ovat perua ajalta, jolloin islam ei vielä ollut saapunut Sumatralle.
Acehilaiset ovat myös merkittävä islamilainen väestönosa. He elävät pääasiassa Acehissa, saaren pohjoiskärjessä. Acehilaisia Sumatralla on noin kaksi miljoonaa. Batakit ovat enemmistönä Pohjois-Sumatran provinssissa. He ovat pääosin kristittyjä. Heitä elää Sumatralla noin neljä miljoonaa.
Muita merkittäviä etnisiä ryhmiä ovat lampungit, jotka ovat enemmistönä Lampungissa, Sumatran eteläkärjessä, sekä länsirannikon Bengkulussa enemmistönä olevat rejangit. Jambin provinssissa merkittävän vähemmistön muodostavat kerinciläiset. Alkuperäiskansojen lisäksi Sumatralla asuu maahanmuuttajina vähemmistö jaavalaisia, sundalaisia, kiinalaisia ja bugiseja.
Tepe Hissar
Tepe Hissar on arkeologinen löytöpaikka Iranissa Kaspianmeren kaakkoispuolella, Damghanista etelään. Paikka on Damghanin kaupungin lähellä Semnanin provinssissa.
Historia
Hissarin elinkeinot olivat Lähi-idälle tyypillinen viljely ja karjanhoito. Teknologia säilyi melko samana vaiheiden Hissar I-III läpi, vaikka isojakin muutoksia tapahtui. Tepe Hissar I:tä ei ole ajoitettu tarkasti, mutta se oli vuoden 5000 eaa. jälkeen kuparikaudella. IA-vaiheen keramiikka oli IB-vaiheen dreijalla käsin tehtyä. II-vaiheessa noin 4000–2500 eaa. yleistyi poltettu harmaa keramiikka. Ajalta on löydetty paljon lapis lazuli -helmiä. Paljon kuparin, IIB:stä alkaen lyijyn ja hopean käsittelyä. Hissar luultavasti vei metalliesineitä muualle Lähi-itään. IIB-vaiheessa ilmestyi kiillotettu, käsin tehty harmaa keramiikka, joka yleistyi myöhemmin. Hissar kasvoi suureksi vuoden 2500 eaa. jälkeen vaiheessa III. Temppeli, julkisia rakennuksia, keramiikan massatuotantoa.
Maalattu keramiikka korvautui Tepe Hissarissa ennen vuotta 2500 eaa. yksivärisellä, minkä oletetaan johtuneen indoeurooppalaisten "arjalaisten" saapumisesta alueelle varhemmin kuin muualle Iraniin. Paikalta on löydetty hevosen kallo kerrostumasta IIIB hieman ennen vuotta 2000 eaa. joka myös voi olla merkki hevoset kesyttäneen arjalaisen väestön oleskelusta siellä. Tähän viittaavat myös reikäkirveet, jotka on löydetty "palaneesta rakennuksesta " niin ikään kerrostumasta IIIB ajalta noin 2000 eaa. IIIB-vaiheen temppeli ilmeisesti paloi, sieltä löydetty ihmisen ruumiita ja piikivisiä nuolenkärkiä. Hissar IIIB hylättiin, ja asutus korvautui hajanaisella Hissar IIIC:llä. BMAC:n tyyppisiä esineitä sotureiden eliittihaudoissa.
Asutus tuhoutui joskus välillä 1900–1600 eaa. Luultavasti Hissar IIIC hylättiin noin 2000 eaa., tarkemmin 3580 + 130 bp (radiohiilivuotta sitten), joka on kalenterivuosissa 2138–1740 eaa. päätellen Turengin kerrostuman IIIC2:n ajoituksesta.
Vaahtokarkki
thumb|Valkeita vaahtokarkkeja thumb|Vaahtokarkki paistumassa tikunnokassa nuotiolla. Vaahtokarkki on makeinen, joka valmistetaan yleensä liivatteesta, sokerista, vedestä, maissista ja siirapista ja keinotekoisista aromiaineista.
Vaahtokarkkien edeltäjiä valmistettiin jo tuhansia vuosia sitten rohtosalkoruusun juurimehusta, joka oli tahmeaa ja valkoista. Muinaiset egyptiläiset sekoittivat siihen hunajaa ja pähkinöitä. Ruusuvedellä hoidettiin vilustumista 1000-luvun Euroopassa, ja 1500-luvulla apteekkarit suosittelivat sitä virtsatietulehduksiin. Vaahtokarkit saivat nykyisen muotonsa 1800-luvulla, kun Ranskassa alettiin sekoittaa ruusuvettä munanvalkuaissokerivaahtoon. Vaahtokarkkien koostumusta muutettiin 1900-luvun alussa valmistuksen helpottamiseksi. Vain makeisten idea säilyi samana.
Kanonisointi
Kanonisointi (kreikan sanasta kaanon, "ohjenuora") tarkoittaa henkilön julistamista pyhimykseksi, uskonnollisen kirjoituksen ottamista pyhien, ohjeellisten kirjojen kokoelmaan tai uskonnollisen dogmin julistamista ohjeelliseksi. Kanonisointi on myös yleisemmin jonkin asian asettamista ohjeelliseksi, julistamista esikuvaksi.
Kristinuskossa kanonisointi viittaa ensisijaisesti prosessiin, jossa lopullisesti määriteltiin mitkä kirjat kuuluvat Raamatun pyhien kirjojen kokoelmaan. 300-luvulta lähtien on Raamatun kaanonista vallinnut laaja konsensus kristikunnassa lukuun ottamatta Vanhan testamentin apokryfikirjojen asemaa.
Pyhimykseksi julistamisen merkityksessä termiä kanonisointi käytetään katolisessa ja ortodoksisessa kirkossa. Se on menettelytapa, jossa tutkitaan, täyttääkö kyseinen henkilö pyhimyksen kriteerit. Pyhimykseksi tarjolla olleen henkilön on täytynyt suorittaa ihmetekoja.
Roomalaiskatolisella kirkolla on ollut kauan virkamies, jonka nimenomainen tehtävä on esittää pyhimysehdokkaiden kanonisointia vastustavia argumentteja. Hänen nimikkeensä on Uskon yleinen edistäjä mutta puhekielessä kutsutaan Paholaisen asianajajaksi: tarkoitus on varmistaa, että vain todella pyhitykselle otolliset läpäisevät seulan. Tehtävään on kauan valittu nimenomaan augustinolaismunkkeja. Epävirallinen mutta vakiintunut kelpoisuusehto on poikkeuksellisen itsepäisen miehen maine.
Ortodoksisessakin kirkossa uskonnollisessa ja kirkollisessa mielessä esikuviksi kelpaavia henkilöitä voidaan kanonisoida pyhiksi, mutta kanonisointi tapahtuu hieman eri tavalla kuin roomalaiskatolisilla.
Anglikaaninen kirkko ei sulje kanonisointia pois, mutta on kanonisoinut vain yhden henkilön, Kaarle I:n. Muissa protestanttisissa, kuten luterilaisissa ja reformoiduissa, kirkoissa ihmisiä ei kanonisoida, koska tällaisen menettelyn katsotaan olevan ristiriidassa uskonpuhdistuksen keskeisten periaatteiden, sola scripturan ja sola gratian, kanssa.
Nes (Viken)
Nes on kunta Vikenin läänissä Norjassa. Sen noin 800 maatilaa tekevät alueesta yhden suurimmista vehnäntuottajista koko maassa. Nesissä on monia luonnonnähtävyyksiä, kuten Glomma-joen eräät osat ja 168 järveä. Kunnassa sijaitsee myös eräs Norjan parhaiten säilyneistä kirkonraunioista. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Nesin kunnassa oli 19 819 asukasta.
Coimbran yliopisto
Coimbran yliopisto (portugaliksi Universidade de Coimbra) on yliopisto Portugalin Coimbrassa. Se perustettiin vuonna 1290 ja on maansa vanhin yliopisto. Se oli myös Portugalin ainoa yliopisto vuoteen 1559, jolloin Évoran yliopisto avattiin.
Historia
Yliopisto perustettiin Lissabonissa 1290 studium generale -nimityksellä. Kuningas Dinis I siirsi sen kuitenkin Coimbraan vuonna 1308. Yliopisto siirrettiin tämän jälkeen vielä kaksi kertaa takaisin Lissaboniin, kunnes se muutti vuonna 1537 pysyvästi Coimbraan. Juhana III:n suojeluksessa yliopisto muutti tuolloin vanhaan kuninkaalliseen palatsiin ja alkoi keskittyä humanistisiin tieteisiin. Yliopiston ympärille kehitettiin lisäksi yli 20 sisäoppilaitostyylisen colégion verkosto. Colégiot sijaitsivat kuninkaallisen palatsin lähettyvillä, ja ne olivat luostarityylisiä suljettuja alueita, joissa oli oma kappeli.
Yliopisto tuli 1500- ja 1600-lukujen vaihteessa tunnetuksi jesuiittaprofessoreiden tekemästä Aristoteleen teosten kommentaarista, josta tehtiin yli sata painosta ja joka levisi ympäri Eurooppaa. Samaan aikaan Francisco Suárezin työt vaikuttivat modernin kansainvälisen oikeuden kehittymiseen.
Juhana V:n aikakaudella yliopistoon rakennettiin barokkityylinen kirjastorakennus, joka valmistui 1728. Sen myötä myös valistusaatteen ajatukset levisivät yliopistoon, kun kirjastoon hankittiin tieteellisiä kirjoja ja matemaattisia laitteita. Vuosisadan lopulla vuonna 1772 Pombalin markiisi Sebastião José de Carvalho e Melo uudisti niin sanotussa Pombal-uudistuksissa yliopistoa. Tämän seurauksena yliopiston jesuiittavaikutteet vähenivät ja opetussuunnitelmaa modernisoitiin. Samassa yhteydessä perustettiin matematiikan ja luonnontieteiden tiedekunnat. Opetusuudistuksen myötä yliopiston yhteyteen tarvittiin myös uusia tiedelaitoksia, joten samaan aikaan yliopistoon perustettiin myös kemian laboratoria, observatorio, yliopistopaino ja kasvitieteellinen puutarha.
Harri Mantila
Kielentutkimuksessa Mantila on erikoistunut sosiolingvistiikkaan ja murteidentutkimukseen, ja hän jatkaa täten apulaisprofessori Matti Pääkkösen aloittamaa murteidentutkimuksen traditiota Oulun yliopiston suomen kielen oppiaineessa. Muita Mantilan kiinnostuksen kohteita ovat vähemmistökielet, kielipolitiikka, tekstintutkimus sekä unkarin kieli.
Kielentutkimuksen lisäksi Mantila on julkaissut paljon suomen kielen tutkimusta popularisoivia lehtijuttuja ja artikkeleita. Vuonna 2011 julkaistiin Mantilan ja Vesa Heikkisen teos Kielemme kohtalo, jossa käsitellään suomen kieleen liittyviä uskomuksia.
Digiwiki
Digiwiki perustettiin 12.3.2009 jakamaan kokemuksia suomalaisissa muistiorganisaatioissa työskentelevien ihmisten ja kulttuuriperinnön tallentamista kiinnostuneiden kansalaisten välillä. Tiedon tallentajat joutuvat ottamaan kantaa kulttuuriperinnön digitointia koskeviin kysymyksiin, kuten mitä, miten ja minne digitoida. Monenlaista digitointia koskevaa tietoa ja palveluita on tarjolla, mutta luotettavaa tietoa aineistojen säilytyksestä on edelleen vaikea saada. Tähän tarpeeseen on perustettu DigiWiki-portaali.
Iiro Seppänen
Iiro Akseli Seppänen (s. 13. heinäkuuta 1975 Helsinki) on suomalainen taikuri ja elokuvatuottaja. Taikuri-uransa huipulla Iiro oli yksi Suomen suosituimmista viihdetaiteilijoista. Seppänen työskentelee televisio- ja elokuvatuottajana Los Angelesissa Yhdysvalloissa.
Elämä ja ura
Hänen vanhempansa ovat entinen europarlamentaarikko Esko Seppänen ja nykyisin eläkkeellä oleva toimittaja-kirjailija Kirsti Tulonen-Seppänen. Seppänen aloitti tv-uransa esiintymällä lapsena äitinsä ohjaamissa Yleisradion Koulutelevision ohjelmissa, kuten Robotti von Rosenbergin tutkimukset ja Kuka minä olen?. Seppänen aloitti taikurinuransa Linnanmäen sirkuskoulussa Solmu Mäkelän oppilaana.
Hän on harrastanut myös extreme-lajeja, kuten base-hyppyä. Hänellä oli Suomen televisiossa ohjelmia, joissa hän teki taikatemppuja ja esitteli extreme-lajeja. Vuonna 2001 hän lopetti hypyt loukkaannuttuaan vakavasti base-hypyssä Yhdysvaltojen Arizonassa.
Seppänen on myös osakkaana Pan Pacific Entertainment -yrityksessä. Yritys toimii siltana Kiinan ja Hollywoodin välillä rahoittamalla Hollywood-elokuvia ja kuvaamalla niitä Kiinassa. Seppänen toimii yhtiössä elokuvatuottajana. Hänen ensimmäinen iso tuotantonsa oli mikro-sarja The Courier CBS-kanavalle.
Seppänen ja Hannu Karttunen ovat kumpikin luvanneet maksaa 2 500 euroa Skepsis ry:n 10 000 euron palkinnosta sille suomalaiselle, joka ensimmäisenä tuottaa valvotuissa olosuhteissa paranormaalin ilmiön.
Yksityiselämä
Seppänen seurusteli pitkään malli-näyttelijä Vera Jordanovan kanssa, mutta he erosivat alkuvuonna 2008. Seppänen kihlautui vuonna 2017 eteläafrikkalaisen Julian kanssa ja heillä on vuonna 2019 syntynyt tytär. Perhe asui aluksi Kapkaupungissa Etelä-Afrikassa, mutta muutti alkuvuodesta 2020 suur-Lontoon St George's Hillin alueelle Surreyssa. He avioituivat 15. kesäkuuta 2019 Espanjassa.
Druskininkai
Druskininkai on kaupunki Liettuan eteläosassa. Vuonna 2010 sen väkiluku oli 16 111 asukasta. Kaupunki sijaitsee noin 130 kilometrin päässä maan pääkaupungista Vilnasta, lähellä Valko-Venäjän rajaa, Itämereen laskevan Niemen-joen etelärannalla.
Druskininkai mainittiin ensimmäisen kerran kirjoitetussa lähteessä vuonna 1596, jolloin Liettuan metrikaan oli merkitty, että Druskininkain kylä annettiin Pervalkan kartanon isännälle Voropajukselle.
Druskininkain suola
Kaupungin nimi tulee liettualaisesta termistä druska, joka tarkoittaa suolaa. Nimitys viittaa paikallisten lähteiden mineraalipitoiseen veteen, jonka väitetään auttavan parantavasti joihinkin sairauksiin. Oletetusta parantavasta vaikutuksesta on tiedetty jo muutamia vuosisatoja.
Kylpyläkaupunki
Lähdevesi on tuonut Druskininkaihin myös turisteja. Vuonna 1794 Puolan silloinen kuningas julisti alueen terveyslomakohteeksi, minkä jälkeen kaupunkiin alettiin rakentaa kylpyaltaita. 1800-luvulla Vilnan yliopiston professori Ignacy Fonberg analysoi paikallisen mineraaliveden kemiallisen koostumuksen ja totesi sen sisältävän suuria määriä kalsiumia, natriumia, kaliumia, jodia, rautaa ja magnesiumia. Venäjän silloisen keisarin Nikolai I:n nähtyä tulokset hän hyväksyi vuonna 1837 Druskininkain kehittämisen varsinaiseksi matkakohdekaupungiksi, vaikka epävirallisia mineraali- ja mutakylpylöitä paikalla oli ollut jo jonkin aikaa. Ensimmäinen hoitolaitos rakennettiin vuonna 1893.
Euroopan unionin rakennerahastojen tuella kaupungissa restauroidaan ja rakennetaan uusia turistikohteita.
Druskininkaissa on mm. nuorille kiipeilypuisto, jonka kaksi köysirataa kulkee joen toiselle puolelle. Kiipeijöiden turvallisuus on varmistettu vyövaljain. Viereisen kunnan puolella on yksityinen puuveistospuisto. Samalla alueella on valtion omistamaa metsämaata, jota käytetään leiriytymiseen. Druskininkaist on runsaat neljä kilometriä Valko-Venäjän rajan rajanylityspaikalle. Druskininkaissa on myös ortodoksinen kirkko.
thumb|oikea|250px|Ortodoksinen kirkko
Juliette Kaplan
Marlene Juliette Kaplan (2. lokakuuta 1939 Bournemouth, Hampshire – 10. lokakuuta 2019 Westgate-on-Sea, Kent) oli englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Pearl Sibshawin roolista komediasarjassa Vielä virtaa.
Nuoruus
Kaplan syntyi Bournemouthissa vuonna 1939. Hänen äitinsä Pearl oli hoitaja ja isänsä Jeremiah merimies. Pian Kaplanin syntymän jälkeen perhe muutti hänen isänsä kotimaahan Etelä-Afrikkaan. Kaplanin vanhemmat erosivat hänen ollessa kolmevuotias ja kuusi vuotta myöhemmin hän muutti äitinsä kanssa New Yorkiin. Kaplan asui New Yorkissa kaksi vuotta, minkä jälkeen hän muutti takaisin Bournemouthiin. Koulut käytyään Kaplan kävi töidensä ohella oppitunneilla Hampshire School of Dramassa.
Ura
Kaplan teki ensiesiintymisensä ammattinäyttelijänä näytelmässä Vaalea skandaali vuonna 1958. Sen jälkeen hän työskenteli näyttelijänä ja apulaisnäyttämömestarina repertoaariteatterissa Theatre Royalissa Margatessa. Kaplan vietti valtaosan varhaisesta urastaan teatterissa, ja hänen teatterirooleihinsa kuului muun muassa Janen rooli näytelmässä Who Killed "Agatha" Christie vuosina 1977–1979.
Kaplanin aviomies kuoli äkillisesti vuonna 1981, minkä jälkeen hän jätti näyttelemisen ottaakseen vastuun miehensä lahjatavarakaupasta. Kolme vuotta myöhemmin Kaplan palasi näyttelemisen pariin hänen entisen agenttinsa tarjottua hänelle roolia näytelmästä Folkestonessa. Samana vuonna Kaplan sai roolin Vielä virtaa -sarjaan perustuvassa näytelmässä Bournemouthissa. Kaplanin roolihahmo Pearl oli Howard Sibshawin määräilevä vaimo, joka esti toistuvasti tossun alla olevan miehensä yritykset karata toisen naisensa Marinan luo. Seuraavana vuonna Kaplanin hahmo teki ensiesiintymisensä itse televisiosarjassa, ja pian hänestä tuli osa sarjan vakiokaartia. Kaplan näytteli sarjassa sen loppuun 2010 saakka.
Vielä virtaa -sarjan ohella Kaplanilla oli pieniä rooleja sarjoissa kuten Brookside ja Tohtorit. Vuonna 2015 hän esiintyi lyhyen aikaa Agnes Tinkerin roolissa saippuasarjassa Coronation Street.
Yksityiselämä
Kaplan avioitui lahjatavarakauppias Harold Hoserin kanssa vuonna 1958, ja he saivat kolme lasta. Liitto kesti Hoserin kuolemaan 1981 saakka. Kaplan kuoli syöpään 80-vuotiaana 10. lokakuuta 2019.
Deinosuchus
Alkuperäinen 9 tonnin painon ja 15 metrin pituuden arvio on todettu vääräksi. Nykyään sen pituudeksi mitataan 10,6 metriä.
Deinosuchus hallitsi liitukauden lopulla Pohjois-Amerikan suoalueita ja kookkaatkin dinosaurukset olivat vaarassa joutua sen hampaisiin. Se söi esimerkiksi hadrosauruksia.
Deinosuchus käyttäytyi nykypäivän krokotiilien tavoin. Ainut ero oli sen kaksinkertainen pituus krokotiileihin verrattuna. Peto väijyi saalista rantavedessä. Kun dinosaurus asteli rantaan, Deinosuchus hyökkäsi.
Harri Kivelä
Harri Juhani Kivelä (s. 5. marraskuuta 1966 Nakkila) on suomalainen pikajuoksija. Seuratasolla Kivelä edusti Porin Tarmoa, Turun Tovereita, Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja Nakkilan Virettä.
Saavutuksia
Kivelä voitti 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 1995 ja 1997 sekä 200 metrin mestaruuden vuonna 1998. SM-hopeaa Kivelä voitti 100 metrillä 1989 ja 1996, 200 metrillä 1996 sekä SM-pronssia 200 metrillä 1989, 1991 ja 1995. Hallissa Kivelä sai SM-kultaa 60 metrillä 1996 ja 200 metrillä 1997. Kivelä oli mukana Budapestin EM-kisoissa 1998 100 ja 200 metrillä, mutta karsiutui alkuerissä.
Ennätyksiä
Uransa parhaan tuloksen 100 metrillä 10,43, Kivelä juoksi Lahden eliittikisoissa 26. heinäkuuta 1998. 200 metrillä Kivelä juoksi maaottelussa Tukholmassa 30. elokuuta 1997 parhaan aikansa 21,05.
Joukkue Harri Kivelä, Sami Länsivuori, Ari Pakarinen ja Janne Haapasalo juoksi 4 × 100 metrin viestissä ajan 39,39 Helsingissä 26. elokuuta 1995. Se on vielä vuoden 2018 lopussa kaikkien aikojen seitsemänneksi paras suomalaisaika.
John Suckling
John Suckling (10. helmikuuta 1609 – toukokuun jälkeen 1641) oli englantilainen runoilija. Hänen sanotaan myös kehittäneen korttipelin cribbage. Hänen tunnetuin runonsa on Ballad Upon a Wedding.
Suckling aloitti opiskelun Cambridgen Trinity Collegessa vuonna 1623. Vuonna 1628 hän lähti Lontoosta matkustellakseen Ranskassa ja Italiassa ja palasi ennen vuoden 1630 syksyä, jolloin hän sai ritarin arvonimen. Suckling kuoli Pariisissa vuonna 1641 ja hänet on myös haudattu sinne.
Sucklingin ystäväpiiriin kuuluivat aikalaisrunoilijat ja -kirjailijat Ben Jonson, Thomas Carew, Richard Lovelace, Thomas Nabbes ja erityisesti John Hales sekä Sir William Davenant.
Antero Toikka
Antero Toikka (s. 2. toukokuuta 1954 Ristiina) on Helsingissä asuva kuvanveistäjä, kuvataiteilija ja ympäristötaiteilija, joka tunnetaan erityisesti julkisista teoksistaan.
Taustaa
Toikka opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa (1976–1980) ja Academie van Beeldende Kunstenissa Rotterdamissa (1982). Helsingissä vuonna 1976 debytoinut taiteilija on osallistunut useihin yhteis- ja yksityisnäyttelyihin Suomessa ja ulkomailla. Vuonna 2011 Toikan 35 millin teräksestä tehty Ronda-veistos pystytettiin Kiinaan.
Toikka on jäsen Taidemaalariliitossa, Suomen Kuvanveistäjäliitossa sekä International Sculpture Centrerin (Washington DC, Yhdysvallat) jäsen.
Hän on toiminut useissa luottamustehtävissä, muun muassa Kuvanveistäjäliiton puheenjohtajana. Toikka oli Mäntän kuvataideviikkojen kuraattori vuonna 1999.
Toikalle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.
Toikan puoliso on hum. kand. Kristiina Drews. Heillä on neljä lasta.
Kolmen sarja
Kolme Toikan teosta sijaitsee Itä-Helsingissä noin kilometrin päässä toisistaan siten, että ne ovat lähes tasasivuisen kolmion kulmissa. Itäkeskuksessa on safiirinsiniseksi maalattu Omega (1993). Punainen Himmeli (1991) on sijoitettu Puotilan leikkipuistoon ja seitsemän metrin korkeuteen nouseva keltainen Alfa on Myllymestarintien varrella olevalla nurmikolla Vartiokylässä. Kaikki kolme teosta suunniteltiin alun perin väliaikaisiksi.
Pyöreistä muodoista rakentuva Omega kiersi Uudenmaan kuntia valmistuttuaan ja sai paikkansa myöhemmin Itäkeskuksen lukion edustalta. Punainen Himmeli ehti tulla monelle helsinkiläiselle tutuksi jo vuosina 1991–1992 sen kiertäessä eri puolilla kaupunkia erilaisissa ympäristöissä vaihtaen paikkaa kuukauden välein. Teos oli muun muassa Suomenlinnassa, Rautatientorilla ja hiilikasan päällä Salmisaaressa. Lopulta veistos sai pysyvän kodin Puotilasta, kun se hankittiin Helsingin kaupungin kokoelmiin vuonna 1995. Omega ja Himmeli saivat millenniumin kunniaksi seurakseen keltaisen Alfan paikassa, jota kutsutaan Arhopuistoksi sekä Alfapuistoksi. Alfan materiaalina on käytetty samanlaista teräspalkkikiskoa kuin Himmelissä.
Idea kiertävästä veistoksesta liittyi ajatukseen, että eri ympäristöissä ja erilaisissa tiloissa veistos toimii ja näyttää erilaiselta. Teos vaikuttaa paikan hahmottamiseen, ja veistokseen puolestaan vaikuttavat kaikki sen lähellä olevat elementit. Veistokselle ovat yhtä tärkeitä sen sisälle ja ulkopuolelle jäävä tila.
Muita teoksia
Suurempi versio Itäkeskuksen Omegasta on Tielaitoksen hankkima Mega-Omega (1994) valtatie E 18:n varrella Jaanin eritasoliittymässä.
Elo-syyskuun vaihteessa 2013 Orton Invalidisäätiön veistospuistossa Helsingissä olevaa Antero Toikan veistossarjan 16.barrikadi Saepimentum tumultuarium yksi osa oli vieritetty kalliolta alas. Veistoksen kulmat vaurioituivat ja vaativat korjausta tai konservointia. Helsingin poliisi tutki asiaa vahingontekona.
Kouvolassa pidetyille vuoden 2019 asuntomessuille Toikka teki Ajan hammas -nimisen julkisen taideteoksen.
Steve Cook
pienoiskuva|Steve Cook kaudella 2015–2016. Steve Anthony Cook (s. 19. huhtikuuta 1991 Hastings) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia. Aiemmin hän pelasi yli kymmenen vuotta Bournemouthissa.
Cook aloitti liigauransa kaudella 2008–2009 Brighton & Hove Albionissa, joka tuolloin pelasi kolmannella sarjatasolla ykkösliigassa. Seuraavina vuosina hän pelasi lainasopimuksilla Englannin liigan alapuolellakin olevissa sarjoissa. Lokakuussa 2011 hän siirtyi Bournemouthiin ja vuoden 2012 tammikuussa seura osti hänet omakseen. Tämän jälkeen hän pelasi Bournemouthissa mestaruussarjaa 129 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia sekä Valioliigaa 168 ottelua, joissa hän teki kymmenen maalia. Brightonissa hän pelasi yhden mestaruussarjaottelun tammikuussa 2012. Tammikuussa 2022 Cook siirtyi Nottingham Forestiin ja pelasi liiganousuun päättyneellä kaudella 14 mestaruussarjaottelua ja kolme nousukarsintaottelua, yhtä ottelua lukuun ottamatta avauskokoonpanossa. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Nottinghamin joukkueessa 12 valiolliigaottelua mutta ei mahtunut enää marraskuun jälkeen kokoonpanoon muutoin kuin yhteen FA Cupin otteluun.
Haukur Heiðar Hauksson
Haukur Heiðar Hauksson (s. 1. syyskuuta 1991, Akureyri, Islanti) on islantilainen jalkapalloilija. Hän pelaa oikeana laitapuolustajana. Haukur edustaa seuratasolla ruotsalaista AIK:ta. Hän on pelannut myös Islannin maajoukkueessa.
Haukur aloitti uransa KA:ssa vuonna 2008. Hän siirtyi KR:ään vuonna 2012 pelattuaan KA:ssa 80 ottelua tehden niissä kuusi maalia. KR:ssä hän pelasi kolme kautta tehden 52 ottelussa kolme maalia. Marraskuussa 2014 solnalaiseen AIK:hon viiden vuoden sopimuksella.
Ensimmäisen ottelunsa Islannin maajoukkueessa Haukur pelasi ystävyysottelussa Kanadaa vastaan tammikuussa 2015. Hän on pelannut maajoukkueessa kuusi ottelua. Haukur valittiin EM-kilpailuihin 2016 Islannin joukkueeseen.
Tanganjikajärvi
Tanganjikajärvi on suuri järvi Itä-Afrikan hautavajoamassa. Se on pinta-alaltaan Afrikan toiseksi suurin järvi ja maanosan syvin järvi.
Tanganjikajärven pinta-ala on 32 000 km², pituus yli 670 kilometriä ja syvin kohta 1 471 metriä. Tanganjikajärvi on luonnonoloiltaan ja biologialtaan ainutlaatuinen. Sen arvioidaan olevan maailman toiseksi vanhin järvi Baikaljärven jälkeen.
Eurooppalaiset tutkimusmatkailijat Richard Francis Burton ja John Speke löysivät järven helmikuussa 1858 etsiessään Niilin alkulähdettä.
Järvi jakautuu neljän valtion alueelle: Burundin, Kongon demokraattisen tasavallan, Sambian ja Tansanian. Tanganjikajärvi on tärkeä vesireitti ja kalastusallas. Järven talouden piiriin kuuluu yli 20 miljoonaa ihmistä. Sillä toimii noin 40 000 kalastajaa ja vuotuinen kalansaalis on ollut 150 000 tonnin luokkaa. pienoiskuva|220px|left|Kalastajia Tanganjikajärvellä. Tanganjikajärven kalakantoja ja kalastusta on tutkittu vuosina 1992–2001 FAO:n hankkeessa, jota oli toteuttamassa myös suomalaisia yliopistoja. Järven kalastus elättää suoraan tai välillisesti yli miljoona henkeä.
Obedience
Obedience on italialaisen brutaalia death metalia soittavan Bloodtruth-yhtyeen ensimmäinen täyspitkä albumi. Se julkaistiin vuonna 2014.
Walther Kadow
Höss sai raakalaismaisesta kostomurhasta kymmenen vuoden vankeusrangaistuksen, kun taas hänen kumppaninsa Martin Bormann (entinen Kadowin oppilas), sai vuoden vankeusrangaistuksen. Bormannista tuli myöhemmin NSDAP:n valtakunnanjohtaja ja Hitlerin yksityissihteeri. Hössistä puolestaan tuli Auschwitzin keskitysleirin komendantti.
Stade Nordique des Tuffes Jason Lamy Chappuis
Stade Nordique des Tuffes Jason Lamy Chappuis on kahden hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Prémanonissa Ranskassa.
Historia
Ensimmäinen K70-hyppyrimäki, Les Tuffes, rakennettiin vuonna 1953 ja seuraavana vuonna siinä järjestettiin ensimmäiset kilpailut. Vuonna 1976 rakennettiin pienemmät hyppyrimäet ja Les Tuffes remontoitiin K76 HS82 -kokoiseksi. Maaliskuussa 2015 mäkihyppystadion nimettiin Jason Lamy Chappuisin mukaan.
Lausannen vuoden 2020 nuorten talviolympialaisia varten mäkihyppystadion modernisoitiin vuosina 2017–2018. K76-mäki purettiin ja tilalle rakennettiin uusi K81 HS90 -mäki, jossa on teräksestä tehty vauhtimäki. Uusittu hyppyrimäki avattiin Ranskan mestaruuskilpailuiden yhteydessä maaliskuussa 2018 ja joulukuussa 2018 siinä järjestettiin naisten mäkihypyn maailmancupin osakilpailuja.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 93,5 metriä on hypännyt Jonathan Learoyd.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 87,0 metriä on hypännyt Sébastien Avoine.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 68,5 metriä on hypännyt Anais Geoffray.
Kahvimylly
thumb|Käsikäyttöinen kahvimylly. thumb|Kahvimylly sisäpuolelta. Kahvimylly on kahvin valmistuksessa käytettävä laite, jolla kahvipapuja jauhetaan jauheeksi. Kahvimyllyssä on yleensä joko levyterä tai kartioterä. Levyterä pyörii ja leikkaa pavut pieniksi paloiksi, ja kartioterä jauhaa pavut. Levyteräiset kahvimyllyt ovat edullisia, mutta niillä syntyy usein epätasainen jauhatus, eikä niillä yleensä saada aikaan tarpeeksi hienoa jauhatusta espressoon tai turkkilaiseen kahviin. Kartioteräisen myllyn jauhatuskarkeutta pystyy säätelemään, joten sillä pystyy jauhamaan kahvia joka tarkoitukseen.
Tawitawinhaavakyyhky
Tawitawinhaavakyyhky (Gallicolumba menagei) on äärimmäisen uhanalainen kyyhky. Haava-sana sen nimessä tulee verenpunaisesta läikästä sen muuten valkeassa rinnassa. Tawitawinhaavakyyhky on endeeminen laji Filippiineillä, missä sitä tavataan Sulun saaristossa. Laji on äärimmäisen uhanalainen, eikä sen jäljellä olevan kannan kokoa tiedetä. Tawitawin saaren vähäisiä jäljellä olevia metsiä uhkaa muuttaminen öljypalmuviljelmiksi.
Tawitawinhaavakyyhky on noin 30 cm pitkä, lyhytpyrstöinen maassa ruokaileva kyyhky. Sen rinta ja kurkku ovat valkeat keskellä rintaa olevaa oranssia läikkää lukuun ottamatta. Otsa on tummanharmaa, pää ja hartiat muuten loistavan vihreät ja yläpuoli muuten kastanjanruskea.
Inka
inka tarkoittaa seuraavia asioita:
Martin Lefebvre
Martin Lefebvre (s. 23. heinäkuuta 1992) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa SM-liigajoukkue Porin Ässissä, johon hän siirtyi toukokuussa 2023 vuoden mittaisella sopimuksella.
Raine Ampuja
Raine Tapani Ampuja (s. 24. tammikuuta 1958 Helsinki) on suomalainen kapellimestari, käyrätorvensoittaja, säveltäjä ja sovittaja.
Ampuja opiskeli käyrätorven soittoa, musiikin teoriaa ja orkesterin johtoa Sibelius-Akatemiassa vuosina 1980–1988. Vuonna 1993 hän opiskeli Englannissa, Kuninkaallisen Merijalkaväen sotilasmusiikkikoulussa.
Ampuja johti Kaartin soittokuntaa 1988–2006 ja siirtyi sitten Panssarisoittokunnan päälliköksi Hämeenlinnaan. Vuosina 2009–2012 hän toimi Kaartin soittokunnan päällikkönä ja jäi sitten eläkkeelle. Ampuja loi, käsikirjoitti ja ohjasi useita koko maan kiertäneitä Tattoo-kiertueita. Hän on myös vastannut useiden suurtapahtumien musiikista tai ohjaamisesta kuten hiihdon MM-kisat Lahdessa 2001, Linnanmäen 50-vuotisjuhla, Dannyn 60-vuotisjuhlakonsertti sekä Sibelius-laulukilpailu, jota hän on johtanut Järvenpäässä vuosina 2007 ja 2011.
Ampuja on säveltänyt eri kokoonpanoille vakavaa musiikkia ja viihdemusiikkia konsertteihin, mainoksiin ja TV:n viihdeohjelmiin. Vuonna 1992 hän sävelsi musiikin paavin vierailuun liittyneeseen Messuhallissa pidettyyn suurmessuun. Hän on tuottelias sovittaja. Hänen puhallinsävellyksiään ja sovituksiaan on esitetty Euroopassa, Yhdysvalloissa sekä Japanissa. Kaartin Soittokunnassa hän perusti Kaartin Combo -viihdekokoonpanon 1993.
Ampuja on toiminut kouluttajana Suomessa ja muissa maissa, musiikkileireillä ja Sibelius-Akatemian puhallinkapellimestarikoulutuksessa. Hän on ollut Suomen Puhallinorkesteriliiton ja Sibelius-viikkojen puheenjohtaja. Viime vuosina Ampuja on kehittänyt voimakkaasti nuorison harrastemusiikkia. Hän on perustamansa Puhallinorkesteri Uutiset -lehden päätoimittaja ja on kirjoittanut kaksi puhallinmusiikin oppikirjaa. Vuoden sotilasmuusikoksi hänet valittiin vuonna 1995, ja Klemetti-palkinto hänelle myönnettiin vuonna 1996 sekä Puolustusvoimien kultainen ansiomitali 2012.
Ampujan puoliso on Sibelius-Akatemian käyrätorvensoiton, pedagogiikan ja taidekasvatuksen lehtori Erja Joukamo-Ampuja.
Shareware
Shareware on tietokoneohjelma, joka on ladattavissa ja käytettävissä maksuttomasti tietyin ehdoin tai rajoituksin. Tyypillisesti kyseessä on maksullisen ohjelman markkinoimiseksi tarjottava kokeiluversio, jota saa käyttää ilmaiseksi jonkin aikaa tai karsituin ominaisuuksin (esimerkiksi tallennusmahdollisuuksia on rajoitettu tai ohjelman käynnistymistä joutuu odottamaan tavanomaista kauemmin). Jos käyttöä halutaan jatkaa kokeiluajan jälkeen tai ottaa käyttöön kaikki ominaisuudet, ohjelma on rekisteröitävä esimerkiksi maksullisella avainkoodilla. Kaikissa shareware-ohjelmissa ei ole teknisiä rajoitteita, vaan ilmaiskäytön rajat asetetaan vain lisenssiehdoissa. Ohjelma voi myös muistutella käyttäjää siitä, että kyseessä on kokeiluversio, joka pitäisi rekisteröidä. Tällöin kyseessä on sharewaren alatyyppi nagware.
Sharewaren suomenkieliseksi vastineeksi on tarjottu termejä maksullinen julkisohjelma ja osuusohjelma.
Pieni-Peranka
Pieni-Peranka on matala ja melko tasasyvyinen järvi Suomussalmen kunnassa Kainuun koillisosassa. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 138 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede
Pieni-Perangan pituus lännestä itään on 2,1 kilometriä. Järvi on melko tasaleveä. Sen länsiosassa sijaitsee noin kymmenen hehtaaria laaja Vasikkasaari, joka kohoaa vain muutamia metrejä järven pintaa korkeammalle. Järven koillisosassa sijaitsee muutaman aarin laajuinen Niittysaari.
Pieni-Perangan koillisella rannalla levittäytyy Peranganniemen kulttuurimaisema. Perangan kylä sijaitsee Pieni-Perangan koillispuolisen Iso-Perangan itäpuolella. Järvien etelärantaa kulkee maantie. Iso-Perangan korkeustaso on sama kuin Pieni-Perangan. Järviä yhdistävä salmi on yli sata metriä leveä. Pieni-Perangan lounaispuolinen Siikajärvi on myös samantasoinen, sinne johtava Siikasalmi on noin 60 metriä leveä.
Pieni-Perangan vesitilavuus on 1 414 000 kuutiometriä. Peranka-järviä yhdistävän salmen pohjoisosassa on yli 10 metriä syviä alueita, salmen keskiosan syvyys on enää 2,5 metriä. Pieni-Peranka eroaa merkittävästi Iso-Perangasta, jonka pohja kumpuilee kymmenien metrien syvänteistä pari metriä syviin matalikkoihin. Vesitilavuuden perusteella Iso-Peranka on noin 30 kertaa Pieni-Perankaa suurempi. Pieni-Peranka laskee Iso-Perangan kautta itään.
Pieni-Peranka (59.584.1.008) kuuluu Perangan alueeseen (59.584), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Lounajoen valuma-alue (59.58) ja ensimmäinen on Kiantajärven reitin valuma-alue (59.5).
Meksikon ralli 2013
pienoiskuva|[[Ken Block sijoittui rallissa seitsemänneksi.]] Meksikon ralli 2013 (virallisesti 10. Rally Guanajuato Mexico 2013) oli Rallin MM-sarjan kauden 2013 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 8–10. maaliskuuta.
Kita Nord
Kita Nord on maalaiskunta Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Sibikily sijaitsee 10 kilometriä Kitasta koilliseen. Kunnassa on 8 600 ja keskuskylässä 1 200 asukasta (vuonna 2009).
Kita Nordin kunta rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Djidianin, idässä Sébékoron, kaakossa Bendougouban, etelässä Kitan ja lännessä Boudofon kuntiin. Alue on enimmäkseen tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Kasvillisuus on puu- ja heinäsavannia.
Kuntaan kuuluu kahdeksan kylää. Asukkaista valtaosa on mandinkoja. Lisäksi on jonkin verran bambaroita ja fulbeja. Puhutuin kieli on maninka.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, puuvilla, maapähkinä ja okra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, kalastusta, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Harvoin tarjolla (albumi)
Harvoin tarjolla on samannimisen TV-sarjan soundtrack. Se julkaistiin 27. helmikuuta 2008.
Rami Shaaban
pienoiskuva|Rami Shaaban Rami Shaaban (s. 30. kesäkuuta 1975 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaa Hammarby IF:ää. Shaabanin isä on egyptiläinen ja äiti suomalainen.
Ura
193 senttimetriä pitkä Shaaban aloitti uransa aikuistasolla Järla IF:n joukkueessa kaudella 1993/1994. Tämän jälkeen hän edusti Ruotsissa myös Saltsjöbadenia ja IK Siriusta, kunnes siirtyi egyptiläiseen Zamalekiin kaudella 1995/1996. Saman kauden aikana Shaaban edusti myös toista egyptiläisseuraa, Thadosmania. Vuonna 1997 hän palasi Ruotsiin Nacka FF:n joukkueeseen, josta muutaman vuoden jälkeen pääsarjatasolle Djurgårdeniin. Mainiot esitykset Allsvenskanissa poikivat siirron Arsenaliin Englannin Valioliigaan vuonna 2002. Lontoolaisseurassa läpimurto jäi kuitenkin tekemättä ja peliaikaa tuli vain muutamissa otteluissa. Shaaban kävi myös lainalla West Hamissa vuonna 2004. Arsenalista hän siirtyi Brightoniin, josta pian nykyiseen seuraansa. Ruotsin maajoukkueessa Shaaban debytoi toukokuussa 2006 ottelussa Suomea vastaan. Hänet valittiin maajoukkueeseen Saksan MM-kisoihin 2006.
Sukujuuriensa vuoksi Shaaban olisi voinut edustaa maajoukkuetasolla myös Suomea tai Egyptiä, mutta valitsi Ruotsin, koska oli viettänyt maassa lapsuutensa ja nuoruutensa ja katsoi tuolloin Suomen maalivahtitilanteen olevan niin hyvä, ettei hän mahtuisi joukkueeseen. Hänen isoisänsä on egyptiläisen suurseuran Zamalekin puheenjohtaja.
Lezíria do Tejo
thumb|Lezíria do Tejo Portugalin kartalla Lezíria do Tejo on yksi Alentejon ala-alueista Portugalissa. Sen pinta-ala on 4 007 km² ja väkiluku 247 453 (2011 ).
Lezíria do Tejo kuului aiemmin Lisboa e Vale do Tejoon, josta sittemmin tuli Lissabonin alue.
Kalliovuorten kingit
Kalliovuorten kingit (High Mountain Rangers) on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka kertoo Sierra Nevadan vuoristossa Lake Tahoen lähistöllä toimivasta virkavallan yksiköstä. Sarjaa kuvattiin vain yhden tuotantokauden verran vuonna 1988. Sarja ei ollut suosittu ja sai murska-arvostelut, joten se lopetettiin ensimmäisen tuotantokauden jälkeen. Se kuitenkin sai jatkoa spin-off-sarjan Jesse Hawkes muodossa. Myös tämä sarja lopetettiin yhden tuotantokauden jälkeen. Suomessa sarjaa esitti MTV.
Batharin kieli
Batharin kieli on seemiläinen kieli, jota puhutaan Omanin etelärannikolla. Tarkemmin kieli kuuluu eteläarabiaan, joka poikkeaa esimerkiksi arabiasta.
Batharin puhujat kuuluvat Batahiran heimoon. Heimon jäsenet asuttavat alueita Omanin etelärannikolla niin sanotulla Jazirin alueella Hasikin ja Ras Sharbithatin välillä Kuria Murian lahden rannikolla. Alueen asukkaat ovat harjoittaneet perinteisenä elinkeinonaan kalastusta. Bathari on läheistä sukua kharsusin ja mehrin kielille.
Kyynelten muuri
Kyynelten muuri on Galápagossaarten Isabelalla oleva muuri, jota siellä olleet vangit rakensivat vuosien 1946–1959 aikana.
Isabelan rangaistussiirtolassa otettiin käyttöön myös pakkotyö rangaistuskeinona. Vangit laitettiin joka päivä rakentamaan muuria vulkaanisesta kivestä. Miehet joutuivat kantamaan kiviä useiden kilometrien matkan. Olosuhteet olivat usein haastavat: aurinko lämmitti ilmaa ja vangit olivat aliravittuja eikä heillä ollut tarpeeksi juotavaa. Koska muuria rakennettaessa kuoli satoja vankeja, sitä alettiin kutsua kärsimysten takia Kyynelten muuriksi.
Muurin rakentaminen lopetettiin vuonna 1959, kun rangaistussiirtolaki lakkautettiin. Se on 190 metriä pitkä, 9 metriä korkea ja perustaltaan 6 metriä leveä rakennelma. Se sijaitsee Puerto Villamilista seitsemän kilometriä länteen, ja siitä on tullut turistikohde.
Kaakkois-Suomi
Kaakkois-Suomi on entisen Etelä-Suomen läänin itäosassa tätä edeltänyttä Kymen lääniä vastaava alue. Se käsittää nykyisten Etelä-Karjalan ja Kymenlaakson alueet. Kymenlaakso on vanhaa historiallisen Uudenmaan maakunnan ja historiallisen Karjalan maakunnan rajaseutua. Kymenlaakson kaupungeista Haminan voidaan katsoa kuuluneen Karjalaan. Viitteellisen Uudenmaan ja Karjalan historiallisen rajan voitaneen katsoa kulkeneen Kymijoessa.
Kaakkois-Suomen suurimmat kaupungit ovat Kouvola, Lappeenranta ja Kotka. Muita kaupunkeja ovat Hamina ja Imatra. Kaakkois-Suomessa on sijainnut useita tehdaspaikkakuntia, kuten Karhula, Vehkalahti, Myllykoski, Kuusankoski, Joutseno sekä Simpele.
Kaakkois-Suomi on viitteellisenä käsitteenä aiheuttanut sekaannusta kun Kymen vaalipiiri sekä Etelä-Savon vaalipiiri liittyivät Kaakkois-Suomen vaalipiiriksi vuonna 2015. Kaakkois-Suomena kielenkäytössä ja virallisissa yhteyksissä on totuttu kuitenkin pitämään nimenomaan vanhaa Kymen lääniä vastaavaa aluetta.
Yleisradion Kaakkois-Suomen uutiset -ohjelmasarja kattaa uutiset Etelä-Karjalan ja Kymenlaakson maakunnista.
Suomen kielen kaakkoismurteita puhutaan Etelä-Karjalassa sekä Kymenlaakson Virolahdella ja Miehikkälässä.
Alueen kunnat
Kaakkois-Suomen kuntien alueella asuu yhteensä 298 480 henkilöä.
Luonto
Kaakkois-Suomen eteläosa on varsin alavaa Kymijoen laaksoa, jota reunustavat peltomaisemat. Myös meri ja saaristo antavat oman leimansa eteläiselle Kymenlaaksolle. Pohjoiseen päin mentäessä luonnosta tulee karumpaa ja mäkistä. Salpausselkä kulkee itä-länsi-suunnassa Kaakkois-Suomen läpi. Etelä-Karjalan luonto koostuu harjuista, korkeista mäistä sekä järvistä. Sekä Etelä-Karjalassa, että Kymenlaaksossa on myös paljon koskia, jotka ovat antaneet loistavat mahdollisuudet teollisuudelle.
Nähtävyydet
Kaakkois-Suomessa on suhteessa muuhun maahan nähden melko paljon nähtävyyksiä.
Virotoksiinit
thumb|281px|Erään virotoksiineihin kuuluvan yhdisteen rakenne. thumb|220px|[[Valkokärpässieni (Amanita virosa)]] Virotoksiinit ovat fallotoksiinien tavoin seitsemää aminohappoa sisältäviä rengasrakenteisia – kuitenkin monosyklisiä – heptapeptidejä, sienimyrkkyjä, joita esiintyy muun muassa valkokärpässienessä ja kavalakärpässienessä. Virotoksiinit eivät tuhoudu ruoanvalmistuksessa, eivätkä elimistön entsyymit hajota niitä. Ne vaikuttavat elimistössä samoin kuin fallotoksiinit.
Jonne (albumi)
Jonne on suomalaisen folk metal -yhtye Korpiklaanin laulaja-kitaristin Jonne Järvelän ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 5. syyskuuta 2014.
Sing mit Heino – German Folk & Hiking Songs, No. 1
Sing mit Heino - German Folk & Hiking Songs, No. 1 on saksalaisen laulajan Heinon studio-albumi vuodelta 1977.
Tšatšersk
Tšatšersk (, IPA: [tʂaˈtʂɛrsk], ) on pieni kaupunki ja hallinnollinen piiri Homelin alueen luoteisosissa Valko-Venäjällä. Tšatšersk sijaitsee Dnepr-joen sivuhaaran Sožin länsirannalla, Homelin (Gomel) kaupungin pohjoispuolella; maanteitse kaupunkien välinen etäisyys on 65 kilometriä. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 7 991 ja koko hallintopiirissä 15 790 ihmistä.
thumb|left|260px|[[Kaukokulkeumana levinneen cesium-137:n aiheuttama aktiivisuus Tšatšerskin lounaispuolella sijaitsevan Tšernobylin voimalan ympäristössä.]]
Vaikka itse kaupunki sijaitsee radioaktiivisesti melko lievästi saastuneella alueella, Tšatšerskin kaupungin talouselämä sekä ympäröivän alueen maatalous ovat kärsineet merkittävästi Tšernobylin ydinvoimalakatastrofin vaikutuksista.
Dan Snyder
Jääkiekkoura
Ennen ammattilaisuraansa Snyder pelasi vuodet 1995–1999 Owen Sound Platersin riveissä junioriliiga OHL:ssä. Hänelle kertyi neljän Sound Platers -kauden aikana yhteensä 230 OHL:n runkosarjaottelua, joissa syntyi 221 tehopistettä, 75 maalia ja 146 syöttöpistettä. Eniten pisteitä hän teki viimeisellä juniorikaudellaan (1998–1999), jolla hän oli runkosarjassa seuransa paras pistemies tehtyään 64 ottelussa tehot 27 maalia ja 67 syöttöpistettä; koko liigan pistepörssissä hän sijoittui sijalle neljätoista ja syöttöpörssissä sijalle viisi.
Tšatšersk
left|thumb|260px|Dneprin sivuhaara Sož Tšatšerskissa.