cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vartiovuoren vesisäiliö
Historia
Vesisäiliöt saivat uutta käyttöä vuonna 1986, kun Turun merimuseo muutti tähtitorniin. Maanalainen allastila kunnostettiin ja siitä tuli näyttelytila laivojen pienoismalleille. Merimuseo muutti Forum Marinumiin 1999 ja sen tilalle tuli kuudeksi vuodeksi Turun taidemuseo, jonka omassa rakennuksessa tehtiin mittava peruskorjaus. Taidemuseokin käytti vesiluolia näyttelytilana.
Pumppurakennukseen oli tehty muuntamo 1980-luvulla. Rakennuksen ulkopuoli korjattiin perusteellisesti vuonna 2005.
Vesisäiliön, pumppurakennuksen ja tähtitornin on omistanut vuodesta 2008 lähtien Åbo Akademin säätiö, jonka toimisto sijaitsee tähtitornissa. Vuonna 2011 vesisäiliössä järjestettiin taidenäyttely.
Ahmad Al Harthy
Ahmad Al Harthy (s. 31. elokuuta 1981) on Omanilainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2006 hän kilpaili Thunder Arabia Middle Eastern Series-luokassa sijoittuen sarjan toiseksi. Seuraavana vuonna hän kilpaili Formula Renault 2.0 UK BARC talvisarjassa sijoittuen kolmanneksi. Vuonna 2009 Harthy kilpaili Formula Renault 2.0 UK BARC-sarjassa sijoittuen sarjan toiseksi. Vuonna 2011 Harthy kilpaili Britannian Porsche Carrera Cup A1-luokassa sijoittuen kolmanneksi. Vuonna 2012 Harthy jatkoi samassa sarjassa voittaen sarjan mestaruuden.
Erikoiskirjasto
Erikoiskirjastot ovat kirjastoja, jotka rakentuvat tietyn aiheen tai tarkoituksen ympärille, esimerkiksi käyttäjäryhmän tai erikoisalan mukaan. Erikoiskirjastoja voivat ylläpitää esimerkiksi julkishallinto, tieteelliset seurat, yritykset ja ammatilliset järjestöt. Suomessa on satoja erikoiskirjastoja, muun muassa näkövammaisten kirjasto Celia, Eduskunnan kirjasto, Kansallisarkiston kirjasto ja Kriminologinen kirjasto.
Termi
Erikoiskirjaston käsite ei ole ollut aina selkeä. Alussa termillä viitattiin tiettyyn erikoisalaan keskittyneisiin kokoelmiin. Termin käyttö alkoi yleistyä 1900-luvun alussa. Määritelmä painottui kirjastojen tarjoamaan tietoon liike-elämän tarpeisiin. Nykyään erikoiskirjastojen määrittelyssä korostetaan sitä, miten ne eroavat muista kirjastoista. Ne ovat kirjastoja, jotka eivät sovi julkisten, akateemisten tai koulukirjastojen määritelmään.
Erikoiskirjastojen neuvosto (ErikN)
Merkittävä osa erikoiskirjastoja on osana erikoiskirjastojen ja tietopalveluiden verkostoa. Verkostosta valitaan vuosittain erikoiskirjastojen neuvosto, joka ajaa erikoiskirjastojen etuja. Se käy keskustelua erikoiskirjastojen ja tietopalveluiden puolesta kansallisessa kirjastoverkossa. Se edistää yhteistyötä erikoiskirjastojen välillä. Vuonna 2015 neuvostossa on 10 jäsentä.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1896 – miesten 400 m
Miesten 400 metrin juoksu kesäolympialaisissa 1896 käytiin 6. – 7. huhtikuuta. Juoksijat jaettiin kilpailussa kahteen alkuerään, joista kaksi parasta pääsivät finaaliin. Kilpailuun osallistui seitsemän juoksijaa, joista viisi oli mukana myös 100 metrin juoksussa.
1. erä
Hoffmannin ja Griselin piti juosta 402 metriä varaslähdön takia. Ei ole selvillä, tuliko Dörry vai Grisel maaliin ensin.
Alutorit
Historia
Alutorit joutuivat muiden alueensa kansojen mukaan Venäjän vallan alle 1700-luvun aikana. Heidän mailleen alkoi 1800-luvulla tulla lähetyssaarnaajia, jotka käännyttivät paikalliset ortodoksisuuteen. Lähetyssaarnaajia seurasivat venäläiset kauppiaat. Neuvostoliiton myötä perustettiin Korjakkien kansallinen piirikunta vuonna 1930, johon myös alutorien alueet kuuluivat. Kolektivisoinnin myötä alutorit pakotettiin asettumaan aloilleen. Tänä aikana alutorit omaksuivat muun muassa venäläistyylisen vaatetuksen ja tavat. Myös koulujärjestelmä sulautti heitä venäläisiin. Nykyisin alutorin kieltä ja vanhoja tapoja pidetään vanhanaikaisina.
Kulttuuri
Alutorit yhdistivät korjakkien harjoittamaan pienimuotoiseen poronhoitoon merellä metsästyksen ja kalastuksen. Kesäisin kalojen kutuaikana suuri osa alutoreista muutti jokien suille jättäen porot nuorien paimenten huolehdittavaksi. Alutoreilla oli monia legendoja, jotka keskittyivät tarinoihin sodankäyntiin naapurikansojen kanssa. Tarinoiden sankarit kuvattiin usein puoliksi eläimiksi.
HMS Norrköping (T131)
HMS Norrköping (runkonumerot T131 ja R131) oli Ruotsin laivaston Norrköping-luokan torpedovene, joka myöhemmin muutettiin ohjusveneeksi.
Valmistus
Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta. Se laskettiin vesille 16. marraskuuta 1972 ja liitettiin laivastoon 11. toukokuuta 1973.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1. syyskuuta 2005.
Paviaaneja, punaviiniä ja puutarhanhoitoa
Paviaaneja, punaviiniä ja puutarhanhoitoa: Esseitä ihmisen biologiasta on Seppo Turusen vuonna 2007 ilmestynyt kirja. Teos oli Tieto-Finlandia-ehdokkaana.
Vastaanotto
Petter Portin kirjoitti Luonnon tutkija -lehden arvostelussaan, että maassa, jossa kolmannes väestöstä selittää elävää luontoa kehitysopin sijasta erilaisilla mystisillä uskomuksilla, Turusen kaltaista keskustelijaa ja tietokirjailijaa tarvitaan. Turunen varoittaa tieteellisen ajattelun korvaamisesta epätieteellisillä ajatusmalleilla, kuten uskolla niin sanottuun älykkääseen suunnittelijaan. Portin suositteli teosta kaikille, joita kiinnostaa biologian anti ihmiskäsitykselle sekä oman lajinsa ja maapallon tulevaisuudelle.
Mikaela Valtersson
thumb|Mikaela Valtersson Mikaela Valtersson (o.s. Holmström, s. 1967 Avestan kunta) on ruotsalainen vihreä poliitikko.
Valtersson nousi Ruotsin valtiopäiville vuonna 2002, jolloin oli ympäristöpuolue vihreiden listan kolmas nimi Tukholman läänin vaalipiirissä. Hän uusi parlamenttipaikkansa valtiopäivävaaleissa 2006, joissa oli puolueensa listan kärkinimi Tukholman läänissä, ja valtiopäivävaaleissa 2010, joissa oli puolueensa listan toisella sijalla. Hän toimi viiden vuoden ajan toisena puolueensa valtiopäiväryhmän kahdesta puheenjohtajasta, 2006–2008 Mikael Johanssonin, 2008–2010 Ulf Holmin ja 2010–2011 Mehmet Kaplanin kanssa.
Valtersson pyrki vuonna 2011 puolueensa puheenjohtajaksi, muttei tullut valituksi. Myöhemmin samana vuonna hän päätti luopua valtiopäivien jäsenyydestä. Valtersson oli vuosina 2002–2006 varsinaisena jäsenenä valtiopäivien koulutusvaliokunnassa ja vuosina 2006–2011 valtiovarainvaliokunnassa.
Ennen valtakunnanpolitiikkaan siirtymistään Valtersson toimi Upplands Väsbyn kunnan kunnallispolitiikassa ja työskenteli lukion opettajana, aineinaan historia ja yhteiskuntaoppi. Hän varttui Järnassa ja Tukholmassa ja on asunut Upplands Väsbyn kunnassa vuodesta 1986. Hän on naimisissa Lars Valterssonin kanssa, jonka kanssa hänellä on kolme lasta, vuonna 1986 syntynyt poika ja vuosina 1990 ja 1993 syntyneet tyttäret.
Scatman John
John Paul Larkin, taiteilijanimeltään Scatman John (13. maaliskuuta 1942 El Monte, Kalifornia – 3. joulukuuta 1999 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti. Hän siirtyi 1990-luvulla tekemään eurodancea.
Vaiheet jazz-pianistina
Larkinin lapsuus Kalifornian El Montessa oli änkytyksen aiheuttaman ahdistuksen varjostama. Hän aloitti pianonsoiton 12-vuotiaana ja löysi scat-laulamisen paria vuotta myöhemmin muun muassa Ella Fitzgeraldin ja Louis Armstrongin levyiltä. Larkin koki, että pianoa soittamalla hän pystyi kommunikoimaan ilman, että hänen tarvitsi puhua. Vuonna 1996 hän kuvaili eräässä haastattelussa "piileksineensä" pianon takana, koska pelkäsi puhumista.
Ura Scatmanina
Larkin muutti Berliiniin vuonna 1990 edistääkseen uraansa Saksassa, jossa jazzilla tuntui olevan kysyntää. Saatuaan seisovat aplodit esittäessään scat-laulua kappaleessa "On the Sunny Side of the Street", hän otti laulamisen pysyvästi mukaan esityksiinsä. Ajatus yhdistää scat-laulu ja moderni tanssipoppi tuli tanskalaisen Iceberg Records -yhtiön agentti Manfred Zähringeriltä. Ajatus ei vakuuttanut Larkinia välittömästi, mutta hän päätti lopulta kokeilla sitä. Koska Larkin pelkäsi yleisön huomaavan hänen änkytyksensä, Judy ehdotti, että hän puhuisi asiasta suoraan kappaleissaan. Ensimmäinen single "Scatman (Ski Ba Bop Ba Dop Bop)" syntyi tuottajien Ingo Kayas ja Tony Catania kanssa ja sen tarkoitus oli rohkaista änkyttäviä lapsia selviämään haasteensa kanssa. Kappaleen julkaisua vasten keksittiin taiteilijanimi Scatman John.
Ensimmäisestä singlestä, "Scatman", tuli maailmankuulu ja se nousi etenkin monissa Euroopan maissa listaykköseksi (mukaan lukien Suomi). Scatman Johnin toinen suuri hitti oli "Scatman's World". Vaikka myöhemmät levytykset eivät saaneet kahden ensimmäisen singlen veroista suosiota, syntyi eurodance-tyylisiä albumeita lopulta kolme kappaletta.
Grumman F7F Tigercat
Grumman F7F Tigercat on kaksimoottorinen raskas yhdysvaltalainen tukialuksilta käytettävä potkuri-hävittäjälentokone. Tigercat on kuuluisan ”kissa-sarjan” jatkaja, Grummanin valmistamat laivaston hävittäjäkoneet olivat cat-päätteisiä. Koneen kehitystyötä edelsivät Grummanin kokeelliset kaksimoottori-tyyppiset koekoneet, jotka olivat XP-50 ja XF5F-1.
Tigercat oli Yhdysvaltain laivaston ensimmäinen nykyaikaista eli nokkapyörällistä laskeutumistelinettä käyttänyt konetyyppi. Prototyyppi lensi ensilentonsa joulukuussa 1943. Konetyyppi ei ehtinyt toiseen maailmansotaan, mutta sitä käytettiin Korean sodassa. Sodan syttyessä nämä koneet olivat tukeutuneita Japaniin.
Kaksi turboahdettua Pratt & Whitney -ruiskutuksella varustettua mäntämoottoria tuottivat kukin 2 100 hevosvoiman tehon. Huippunopeus oli kutakuinkin sama, kuin P-51 Mustangin tai P-47 Thunderboltin : 700 km/h. Siis se oli F6F Hellcatia huomattavasti nopeampi, jonka huippunopeus oli 595 km/h (Humblen mukaan) taikka 605 km/h (Chantin mukaan). Siivet olivat trapetsista muotoa: etusiipi tasan suora, mutta jättöreuna kapeni rungosta siiven kärkeen päin. pienoiskuva|Grumman F7F-3N 3D-kaaviokuvina. "Kissojen sarjassa" tätä tyyppiä seurasi Grumman F8F Bearcat.
Aseistuksena koneella oli neljä 20 mm tykkiä siipien tyvissä ja neljä 12,7 mm konekivääriä eturungossa. Kaikki tuliaseet ampuivat suoraan eteenpäin. Rungon alle sekä siipiripustuksiin voitiin liittää lisäpolttoainesäiliöitä, pommeja, rakettiaseistusta tai torpedo.
Bolla
Bolla on Pajtim Statovcin kolmas romaani. Se käsittelee muun muassa rakkautta ja sotaa. Se julkaistiin vuoden 2019 elokuussa, ja se voitti vuonna 2019 Finlandia-palkinnon.
Louis-Marie Ling Mangkhanekhoun
pienoiskuva Louis-Marie Ling Mangkhanekhoun (s. 8. huhtikuuta 1944) on laosilainen roomalaiskatolinen piispa ja kardinaali. Hänet vihittiin papiksi 5. marraskuuta 1972 ja nimitettiin Paksén apostoliseksi vikaariksi sekä Aquae Novae in Proconsularin titulaaripiispaksi 30. lokakuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. huhtikuuta 2001. Pääkonsekraattorina toimi Jean Khamsé Vithavong, jota avustivat Jean Sommeng Vorachak ja Pierre-Antonio-Jean Bach. Hänet ylennettiin kardinaaliksi vuonna 2017.
World in My Eyes
World in My Eyes on Depeche Moden neljäs single vuoden 1991 studioalbumilta Violator. Se julkaistiin 2. syyskuuta 1990 levymerkillä Mute Records. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Martin Gore.
Kappale nousi Suomen virallisen singlelista sijalle 4.
Trattoria Bucco
Trattoria Bucco on vuonna 2004 perustettu Porissa Hallituskadulla sijaitseva italialaistyylinen ravintola. Sen ravintoloitsijana ja keittömestarina toimii Jani Lehtinen. Ravintolan perustajiin ja alkuperäisiin omistajiin kuului myös elokuvaohjaaja Timo Koivusalo.
Verkkolehti Viisi Tähteä valitsi Buccon keväällä 2011 Suomen 13. parhaaksi ravintolaksi. Bucco oli listalla kolmanneksi paras Helsingin ulkopuolella sijaitseva ravintola. Samana syksynä viinilehti FINE puolestaan valitsi Buccon Suomen 11. parhaaksi viiniravintolaksi.
Enon
Enon on yhdysvaltalainen rock-trio, jonka muodostavat John Schmersal (ex Brainiac) sekä Toko Yasuda (ex Blonde Redhead) & Matt Schultz.
Vjatšeslav Buravtšikov
Vjatšeslav Vladimirovitš Buravtšikov (, s. 22. toukokuuta 1987 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Buravtšikov pelaa TsSKA Moskovassa.
Buravtšikov aloitti uransa aikuisten sarjoissa Krylja Sovetov Moskovassa. Buffalo Sabres varasi hänet kesän 2005 varaustilaisuudessa NHL:ään, kuudennella varauskierroksella, numerolla 191. Kauden 2005–06 hän pelasi Himik Moskovan alueessa, minkä jälkeen hän siirtyi Ak Bars Kazaniin.
Buravtšikov on voittanut kaksi maailmanmestaruushopeaa nuorten MM-kisoissa 2006 ja 2007.
Heinz Brandt
pienoiskuva|Heinz Brandt siviilipukuisen [[Wernher von Braunin vasemmalla puolella.]]Heinz Brandt (11. maaliskuuta 1907 Charlottenburg – 21. heinäkuuta 1944 Rastenburg) oli saksalainen kenraalimajuri ja yksi niistä neljästä henkilöstä, jotka kuolivat niin sanotun heinäkuun 20. päivän salaliiton Adolf Hitleriä vastaan vuonna 1944 tekemässä salamurhayrityksessä.
Elämä
Heinz Brandt oli syntynyt Charlottenburgissa lähellä Berliiniä vuonna 1907. Hän liittyi Reichswehrin kadettikouluun vuonna 1925. Hänestä tuli luutnantti vuonna 1928. Brandt oli taitava ratsastaja ja voitti Berliinin olympialaisissa 1936 esteratsastuksesta olympiakultaa.
Toisen maailmansodan aikana Brandt liittyi OKW:hen eli Wehrmachtin pääesikuntaan. OKW toimi toisessa maailmansodassa Saksan asevoimien ylimpänä johtona. OKW:n johtajana oli Wilhelm Keitel.
Brandt haavoittui vakavasti heinäkuun 20. päivän salaliiton pommiattentaatissa, jonka tarkoituksena oli salamurhata Adolf Hitler. Claus von Stauffenbergin asettama pommi räjähti aivan Brandtin jalkojen juuressa. Brandt yritettiin pelastaa, mutta leikkausyritykset eivät auttaneet ja hän kuoli seuraavana päivänä 21. heinäkuuta 1944 Rastenburgissa Itä-Preussissa. Hitler ylensi Brandtin kuoleman jälkeen vielä kenraalimajuriksi.
Vuonna 2008 ilmestyneessä heinäkuun 20. päivän salaliittoa käsittelevässä elokuvassa Operaatio Valkyrie Brandtia näytteli Tom Hollander.
Käkisalmen Palloilijat
Käkisalmen Palloilijat, (KäP), oli käkisalmelainen palloiluseura. Seuran perustava kokous pidettiin 4. marraskuuta 1932, ja uuden seuran ohjelmaan otettiin jääpallo, jalkapallo ja pesäpallo. Jääkiekon harrastus jäi seurassa kokeiluasteelle.
Jääpallossa seura pelasi vuosikymmenen lopulla toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kaudella 1938 joukkue selvisi karsinnoista varsinaiseen Itäsarjaan.
Pesäpalloa KäP pelasi aluksi Kaakkois-Suomen alueen B-luokassa päästen loppuotteluun 1934, jossa kuitenkin hävisi Viipurin Reippaalle. Vuonna 1936 KäP onnistui voittamaan B-luokan aluemestaruuden, joka tiesi samalla nousua Valtakunnansarjan A-luokkaan, joka oli tuohon aikaan toiseksi korkein sarjataso pesäpallossa. Vuoden 1937 pelit päättyivät kuitenkin alueellisissa karsinnoissa. Keväällä 1938 pääsi seura kuitenkin karsimaan paikasta uudelle sarjatasolle - Välisarjaan. Ratkaisuottelussa paikan otti kuitenkin Terijoen Kiisto.
Sieluni kyyneleet
Sieluni kyyneleet (The Tears of My Soul) on Kim Hyun Heen vuonna 1994 julkaisema omaelämäkerta, jossa hän kertoo elämästään Pohjois-Koreassa. Kim kertoo muun muassa siitä, miten häntä koulutettiin vakoojaksi, jonka tehtäväksi tuli pommittaa 115 matkustajan lentokone.
Käkisalmen Palloilijat
Talvisota koitui seuran kohtaloksi. Sodan jälkeen Käkisalmen Palloilijat piti vuosikokouksensa Helsingissä heinäkuussa 1940 ja päätti lopettaa seuran toiminnan.
Solid (albumi)
Solid on saksalaisen heavy metal -yhtye U.D.O:n viides studioalbumi. Yhtyeen laulajan Udo Dirkschneiderin toisen yhtyeen Acceptin rumpali Stefan Kaufmann soitti tällä levyllä kitaraa.
Sitronellaali
Sitronellaali (C10H18O) on tyydyttymätön aldehydi, jota syntyy sitronellolin hapettuessa. Sitronellaali on yksi sitruunamelissaöljyn ainesosista, joita ovat myös muun muassa neraali ja geraniaali.
Teollinen synteesi ja käyttö
Sitronellaalia valmistetaan teollisesti usein sitraalia hydraamalla. Tällä menetelmällä saantoprosentti on hyvin vähäinen. Sitronellaalia voidaan syntetisoida myös etyynistä ja myrseenistä.
Sitronellaalia käytetään hajuste- ja lääkeaineteollisuudessa. Siitä voidaan valmistaa useita eri yhdisteitä. Yksi perinteisimpiä käyttökohteita on mentolisynteesi, jossa sitronellaali isomerisoidaan isopulegoliksi, ja liittämällä vetyä saadaan tuotteena mentolia. Katalyyttinä käytetään sinkkibromidia.
Vaikutukset
Sitronellaali on yksi sitruunamelissaöljyn rauhoittavista aineosista. Sillä on todettu olevan myös bakteereja tappavia ominaisuuksia.
Boogie Jungle
Boogie Jungle on Kalevalan toinen studioalbumi. Tyyliltään levy on suoraviivaisempaa ja funkyvivahteisempaa kuin edeltäjänsä. Levyn julkaisi Hi-Hat vuonna 1975, ja se on julkaistu CD-levynä People No Names - levyn kanssa. Kokoonpano oli vaihtunut edellisestä albumista: Zape Leppänen oli liittynyt uudeksi laulajaksi, Ari Vaahterasta tuli basisti, Beaver Aitto-Oja palasi rumpuihin ja Salonen siirtyi bassosta kitaraan.
Kappaleet
Sanoitukset Jim Pembroke, sävellykset Salonen ja Kurkinen.
Varjojen valtakunta
Varjojen valtakunta on vuonna 2003 julkaistu yhdysvaltalainen toiminnallinen kauhuelokuva. Sen ohjasi Len Wiseman, ja elokuva on Underworld-sarjan ensimmäinen osa. Varjojen valtakunnan pääosissa ovat Kate Beckinsale ja Scott Speedman. Elokuvassa nähdään myös Bill Nighy ja Michael Sheen.
Elokuvan päähenkilö (Selene), joka on vampyyri, on taistellut jo satoja vuosia ihmissusia (Lycan) vastaan, kunnes hän rakastuu ihmiseen (Michael), jota ihmissudet jahtaavat. Elokuvassa Michael muuttuu ihmissudeksi ja sota vampyyrien ja ihmissusien välillä päättyy. Tarina jatkuu seuraajassa Underworld: Evolution, joka jatkuu noin 30 minuuttia edeltäjänsä tapahtumien jälkeen.
Arvioita
Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä musiikkivideoita ja mainoselokuvia tehneen Len Wisemanin esikoispitkä on tasapaksusti junnaava toiminta- ja teurastusfantasia, jonka juoni on silkkaa sotkuista huttua ja kuvasto loppuunkaluttua. ”Pitkän teatterielokuvankin tarpeiksi kuvitellaan riittävän sen, että valkokankaalla piisaa kiivastahtista efektitykitystä, nopeaa leikkausta ja keskeytyksettä pauhaavaa musiikkiraitaa. Ja samojen vanhojen ideoiden ryöstöviljelyä.”
Voittamaton Herkules
thumb|225px|Voittamattoman Herkuleen ensi-ilta [[Bostonissa.]] Voittamaton Herkules on vuonna 1958 julkaistu Pietro Franciscin ohjaama italialainen seikkailuelokuva. Sen päähenkilö on antiikin Kreikan mytologian sankari Herkules (kreikaksi Herakles), jota esittää amerikkalainen kehonrakentaja Steve Reeves. Elokuva perustuu löyhästi Apollonios Rhodoslaisen kirjoittamaan runoelmaan argonauttien retkestä. Valtavan yleisömenestyksen Italiassa, muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa saanut elokuva aloitti ”peplumelokuvien” sarjan. Reevesin jälkeen monet muutkin kehonrakentajat siirtyivät näyttelemään italialaisiin elokuviin mytologian sankareita.
Juoni
Elokuvan juoni perustuu löyhästi Apollonios Rhodoslaisen 200-luvulla eaa. kirjoittamaan runoelmaan argonauttien retkestä. Herkules kutsutaan Thessalian Iolkosiin opettamaan paikallisen kuninkaan Peliaan pojalle Iphitukselle sotataitoa. Matkalla hän törmää kuninkaan tyttäreen Ioleen ja rakastuu tähän. Nemean leijona tappaa Herkuleen huostaan uskotun Iphituksen. Rakastunut ja Iphituksen kuolemaa katuva Herkules luopuu kuolemattomuudestaan, surmaa Kreetan härän ja tutustuu Iasoniin.
Oikea kruununperijä Iason lähetetään Herkuleen ja argonauttien kanssa noutamaan kultaista taljaa kaukaisesta Kolkhiista. Matkalla he vierailevat Lemnosin saarella, jossa he kohtaavat amatsonien kuningattaren Antean. Kolkhiissa argonautit torjuvat apinamiesten hyökkäyksen ja kukistavat kultaista taljaa vartioivan lohikäärmeen.
Herkules ja argonautit palaavat kultainen talja mukanaan Iolkosiin, jossa ilkeä tyranni on anastanut valtaistuimen. Herkules kukistaa tämän sotilaat haudaten heidät Raamatun Simsonin tavoin romahduttamansa palatsin alle. Iasonista tulee kuningas ja Herkules lähtee Iolen kanssa etsimään yhteistä onnea.
Tyyli ja teemat
Alkuperäisestä italiankielisestä nimestään (”Herkuleen urotyöt”) huolimatta elokuva keskittyy seikkailuelokuvaan paremmin sopivaan argonauttien tarinaan ja tulkitsee varsin vapaasti kreikkalaista mytologiaa. Mr. Universe -kilpailujen voittaja Steve Reeves ei ole taitava näyttelijä, mutta sopii karismaltaan ja ulkoisilta avuiltaan erinomaisesti legendaarisen voimamiehen rooliin. Korostetun ruumiillisuuden ja maskuliinisuuden vastapainona toimii sankarin pyrkimys inhimillisyyteen sekä rakkaustarina jugoslavialaissyntyisen Sylva Koscinan esittämän Iolen kanssa.
Vastaanotto ja vaikutus
Elokuva oli valtava kaupallinen menestys Italiassa ja muualla Euroopassa sekä Pohjois-Amerikassa. Italiassa sen tuotto oli lähes 900 miljoonaa liiraa, ja elokuvaliput maksoivat 600–1 000 liiraa kappale. Amerikkalainen tuottaja Joseph E. Levine osti elokuvan oikeudet 120 000 dollarilla. Hän käytti miljoonan sen mainostamiseen, mutta sai sijoituksensa viisinkertaisesti takaisin. Yhdysvalloissa elokuvan näki noin 24 miljoonaa katsojaa yli 11 000 teatterissa ja sen kokonaistuotto oli 18 miljoonaa dollaria. Franciscin, Reevesin ja Levinen menestystä jatkoi seuraavana vuonna julkaistu jatko-osa Herkules ja Lyydian kuningatar, jota on pidetty edeltäjäänsä parempana.
Sastamalan mopoautoturma
Sastamalan mopoautoturma oli 18. helmikuuta 2017 valtatiellä 12 Sastamalassa, lähellä Nokian rajaa tapahtunut tahallaan ajettu liikenneonnettomuus. Tila-autoa ajanut 34-vuotias mies ajoi tahallaan päin vastaantulevaa mopoautoa, jolloin mopoautoa kuljettanut 17-vuotias poika sekä matkustajana ollut samanikäinen tyttö menehtyivät välittömästi.
Voittamaton Herkules
Vastaanotto ja vaikutus
Voittamaton Herkules aloitti lähes kahdensadan peplum-elokuvan sarjan, joka jatkui vuoteen 1964 saakka, jolloin lajityypin korvasi italialainen spagettiwestern. Menestyksekkään näyttelijänuran tehneen Steve Reevesin esimerkkiä seurasi joukko muskelimiehiä kuten Reg Park, Gordon Scott, Brad Harris, Dan Vadis, Alan Steel ja Kirk Morris, joiden esittämistä päähenkilöistä käytettiin vaihtelevasti nimiä Herkules, Goljat, Ursus, Simson tai Maciste. Reevesin esittämä Herkules jäljittelijöineen levitti uudenlaista maskuliinista mieskuvaa, herätti kiinnostusta kehonrakennusta kohtaan ja vaikutti homoseksuaalien alakulttuurien esteettisiin käsityksiin.
Sastamalan mopoautoturma
Tila-auton kuljettaja oli alkoholin ja lääkkeiden vaikutuksen alaisena. Tapahtumaa edelsi perheriita, jonka jälkeen mies lähti ajamaan päihtyneenä tila-autolla Nokialta Sastamalan suuntaan yrittäen törmätä useisiin vastaantuleviin ajoneuvoihin. Ennen kohtalokasta kolaria vaarallisesta ajosta oli tehty useita ilmoituksia hätäkeskukseen. Mies kertoi yrittäneensä itsemurhaa ja luulleensa mopoautoa isommaksi ajoneuvoksi. Hänellä oli taustalla aiempia rattijuopumuksia, pahoinpitelyjä, huumausainerikoksia ja petoksia.
Tuomio
Tila-autoa kuljettanut vuonna 1982 syntynyt mieshenkilö tuomittiin 26. lokakuuta 2017 12 vuoden vankeuteen kahdesta taposta, törkeästä rattijuopumuksesta ja törkeästä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta. Mielentilatutkimuksessa syytetty todettiin syyntakeiseksi. Oikeus katsoi, että vaikka tekohetkellä oli pimeää, kuljettajan oli täytynyt havaita, ettei vastaantuleva auto ollut kuorma-auto tai rekka. Lisäksi oikeus on arvioinut, että hänen on täytynyt tekohetkellä pitää vähintäänkin todennäköisenä sitä, että kun hän ajaa vastaantulevaa ajoneuvoa päin, siinä olevat henkilöt kuolevat. Ennen rikosta mies oli ajanut työkseen kuorma-autoa useita vuosia. Syyttäjän näkemyksen mukaan kuljettaja oli valinnut kohteekseen mopoauton, jotta voisi epäonnistua itsemurhayrityksessään. Poliisi teki tapahtumasta rekonstruktion, jonka mukaan mopoauton ja kuorma-auton ajovalot erottuvat hyvin selvästi pimeälläkin.
Jälkipuinti
Tragedian jälkimainingeissa on keskusteltu mopoautojen korvaamisesta henkilöautoilla, joihin on asennettu nopeusrajoitin. Normaalin auton on osoitettu olevan kolaritilanteissa huomattavasti mopoautoa turvallisempi. Poliisin esitutkintamateriaaleista on selvinnyt, että mopoauto tuhoutui täysin, ja tila-auto sai vain ison lommon keulaan. Mopoautossa olleilla nuorilla ei ollut mitään mahdollisuutta selvitä hengissä, kun taas tila-auton kuljettaja sai vain lieviä vammoja.
Petals for Armor
Tausta
Williams kuvaili ensimmäisen sooloalbuminsa tekoa pelottavaksi mutta siitä huolimatta vahvistavaksi kokemukseksi. Hän otti suuremman roolin musiikkia tehdessään kuin aiemmin Paramorelle kirjoittaessaan ja oli enemmän tekemisissä soitinten kanssa. Sen seurauksena hän tutustui uusiin puoliin itsessään ja on ylpeä etenkin sanoituksistaan. Williams työskenteli albumin parissa yhdessä läheisten ystäviensä kanssa.
Albumi sai alkunsa, kun Williamsin terapeutti rohkaisi häntä jatkamaan kappaleiden kirjoittamista, vaikka Williams oli itse ajatellut pitää taukoa musiikista sen jälkeen, kun Paramoren After Laughter -albumia seurannut kiertue päättyi vuonna 2018. Williams kirjoitti albumin kamppailustaan masennuksen kanssa ja kertoi kirjoittamisen auttaneen hänet eteenpäin elämässään. Hän kuvaili rakentaneensa albumin kolmesta osasta, joiden on tarkoitus kuvata hänen toipumistaan.
Albumi alkaa synkästi, mutta vähitellen muuttuu tunnelmaltaan iloisemmaksi. Sen teemoja ovat muun muassa viha, yksinäisyys ja syyllisyys. Williams käy albumilla läpi muun muassa vanhempiensa avioeroa ja omaa parisuhdettaan. Synkkien teemojen lisäksi albumilla käsitellään myös kevyempiä asioita. Esimerkiksi ”Cinnamon”-kappaleellaan Williams ylistää kotiaan ja kuvailee siellä tuoksuvan sitrushedelmille ja kanelille.
Albumi sai nimensä ”Simmer”-kappaleen säkeestä. Kappaleessa lauletaan ”wrap yourself in petals for armor”. Williams kertoi BBC Radio 1:n haastattelussa säkeen tarkoittavan, että hänestä paras tapa suojata itseään vaikeuksilta elämässä on olla haavoittuva sen sijaan, että vastustaisi kaikkea. Williams kokee, että elämään kuuluu sekä kärsimystä että iloa.
Williams sävelsi ja sanoitti albumin kappaleet suurimmaksi osaksi Paramoren kitaristin Taylor Yorkin ja kiertuebasistin Joey Howardin kanssa. York myös tuotti albumin. Muita vierailevia lauluntekijöitä olivat Steph Marziano, Daniel James ja Micah Tawlks. Albumi nauhoitettiin pääasiassa Nashvillessa, Tennesseessä East Iris Studiossa ja Music Friends -studiossa Kalifornian Los Angelesissa. ”Why We Ever” -kappale nauhoitettiin osittain myös Peptalk Studiossa ja ”Watch Me While I Bloom” -kappale Sunset Sound -studiossa.
Julkaisu
Marraskuussa 2019 eräs Paramore-yhtyeen fani löysi sattumalta Petals for Armor -albumin Instagram-tilin, jossa oli sillä hetkiä ainoastaan lähikuvia kasveista. Ensimmäiset kuvista oli julkaistu syyskuussa 2019. Koska kyseinen tili oli yksi harvoista virallisen Paramore-tilin seuraamista Instagram-tileistä ja vaikutti kummalliselta, tilin löytänyt fani arveli sen liittyvän jollakin tavalla Paramoreen ja jakoi havaintonsa Twitterissä. Julkaisun seurauksena esiin nousi Williamsin haastattelu edelliseltä keväältä, jossa tämä puhuu kukista. Haastattelun perusteella epäilykset kyseisen tilin liittymisestä Paramoreen vahvistuivat. Williams alkoi myös itse seurata tiliä Instagramissa.
Joulukuussa 2019 Williams ilmoitti julkaisevansa seuraavana vuonna soolomusiikkia. Ilmoituksen seurauksena Petals For Armor -tili yhdistettiin Paramoren sijaan Williamsin sooloprojektiin ja tämä vahvisti epäilykset oikeiksi myöhemmin. Tammikuun 2020 aikana Williams julkaisi tilillä useita pätkiä ”Simmer”-kappaleen musiikkivideolta. Kaikilla videoilla esiintyi päivämäärä ”22. tammikuuta” ja viimeisellä videolla julkaistiin myös kappaleen nimi.
”Simmer” julkaistiin singlenä 22. tammikuuta ja samassa yhteydessä Williams kertoi, että hänen tuleva albuminsa on nimeltään Petals for Armor. Toisena singlenä julkaistiin ”Leave It Alone” -kappale. Helmikuun alussa julkaistiin ensimmäinen kolmesta albumiin liittyvästä EP:stä, Petals for Armor I. Albumin julkaisua osissa Williams selitti sillä, että albumi käsittelee niin paljon vakavia teemoja, että hän halusi kuuntelijoilla olevan tarpeeksi aikaa niiden läpikäymiseen. Sen lisäksi hän halusi, että albumi kuultaisiin samalla tavalla kuin hän koki sen syntyyn johtaneet tapahtumat.
Williams paljasti 17. maaliskuuta 2020, että albumin toinen osa Petals for Armor II oli alun perin tarkoitus julkaista kyseisellä viikolla. Hän kuitenkin päätyi julkaisemaan kappaleet yksitellen kuten edellisen EP:n kohdalla. Julkaisutavan muutos johtui koronaviruspandemiasta. Williams kertoi, että ei halunnut pandemian aiheuttamasta epävarmasta ja ahdistavasta tilanteesta johtuen julkaista kerralla niin montaa itselleen arkaluonteista kappaletta. Lisäksi hän toivoi, että voi näin tarjota ihmisille jotain mitä odottaa.
Koko albumi julkaistiin Atlantic Recordsin kautta 8. toukokuuta 2020. Petals for Armor III julkaistiin samaan aikaan albumin kanssa.
Arvostelut
Metacritic-sivusto laski albumin arvosteluissa saamien arvosanojen painotetun keskiarvon ja antoi 21 arvostelun perusteella sille 84 pistettä sadasta, mikä vastaa ”yleistä ylistystä” kriitikoiden keskuudessa.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säv. ja san. myös Hayley Williams.
Robin Hood – varkaiden ruhtinas
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi näkee elokuvassa jahkailevan alun jälkeen isolla rahalla toteutettua ”silkkaa seikkailua” ja antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Indian Pacific
Indian Pacific on australialainen Great Southern Rail -yhtiön liikennöimä matkustajajuna. Juna kulkee Perthistä Adelaiden kautta Sydneyyn, nimensä mukaisesti Intian valtamereltä Tyynellemerelle.
Nullarborin tasangolla juna kulkee maailman pisintä suoraa rataosuutta pitkin. 478 km osuudella ei ole yhtään mutkaa, joskin mäkiä.
Historia
Vaihdoton junayhteys Perthin ja Sydneyn välillä tuli mahdolliseksi 1969, jolloin raideleveys oli saatu yhtenäistettyä. Indian Pacific aloitti liikennöinnin 23. helmikuuta 1970, aluksi kahdesti viikossa. 1970-luvun lopussa vuoroja oli toisinaan neljä viikossa, ja ne korvasivat vanhat Trans-Australianin vuorot. Vuodesta 2015 juna on kulkenut kerran viikossa.
Liikennöinti
Indian Pacific liikennöi kerran viikossa, ja matka välipysähdyksineen kestää noin kolme vuorokautta. Lähdöt Perthistä ovat sunnuntaina aamupäivällä, ja juna on perillä Sydneyssä keskiviikkona aamupäivällä. Samana iltapäivänä juna lähtee paluumatkalle ja saapuu Perthiin lauantaina iltapäivällä.
Indian Pacific kuljettaa autoja Perthin ja Adelaiden välillä.
Teodor Kettunen
Teodor Kettunen (, 1907 Iisalmi – 15. marraskuuta 1937 Leningrad ) oli neuvostoliitonsuomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Kettunen syntyi torpparin perheeseen ja työskenteli metallityöläisenä. Hän siirtyi Neuvostoliittoon vuonna 1927 ja työskenteli kahden vuoden ajan tehtaassa Leningradissa. Kettunen hyväksyttiin NKP(b):n jäseneksi vuonna 1929.
Kettunen työskenteli Leningradin suomalaisen teatterin näyttelijänä ja johtajana vuoteen 1936 saakka. Hän laati teatteria varten näytelmät Oustroi ja Punainen kuormasto.
Vuonna 1937 Kettunen työskenteli sorvarina Astrahanissa. Hänet pidätettiin maaliskuussa, tuomittiin kuolemaan vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja ammuttiin.
Sepelmetsäpöllö
Sepelmetsäpöllö (Ciccaba nigrolineata eli Strix nigrolineata) on metsäpöllöjen sukuun kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Belizessä, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa, Panamassa, Perussa ja Venezuelassa.
Sen luontaista elinaluetta ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat metsät, subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät sekä subtrooppiset ja trooppiset kosteat vuoristometsät sekä viljelmät ja puutarhat.
Väinö Koivula
Väinö Ilmari Koivula, vuoteen 1905 Björklund, (12. kesäkuuta 1896 Iisalmi – 18. syyskuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen urheilutoimittaja, -johtaja ja -virkamies.
Koivulan vanhemmat olivat kultaseppä ja raatimies Reetrikki Olivier Koivula, aiemmin Björklund, ja Maria Aleksandra Henriksson. Jääkäriksi 1915 Saksaan lähteä halunneen Koivulan opinnot jäivät joksikin aikaa kesken ja hän työskenteli vuoteen 1919 asti apteekkiapulaisena Kuopiossa, Pyhäjärvellä ja Jaakkimassa. Urheilusta hän innostui 1917 Pyhäjärvellä. Kurkijoella maatalousoppilaitoksen kesken jättänyt Koivula muutti 1921 Helsinkiin, jossa hän menestyi pikajuoksijana TUL:laisessa Helsingin Jyry -seurassa. Työväen Urheilulehti palkkasi hänet vuonna 1921 vastaavaksi päätoimittajaksi, joka toimitti lehteä avustajineen ja tuotti itse tuhansia juttuja omalla nimellään ja nimimerkeillä VK ja Jussi. Hän toimitti myös TUL:n vuosikirjoja ja kalentereita.
SDP:n jäsen Koivula yritti pysyä erossa TUL:ssa 1927 alkaneista kommunistien ja sosiaalidemokraattien riidoista, mutta kommunistien tultua lehtiyhtiön johtoon hänet erotettiin päätoimittajan tehtävästä ja tilalle valittiin Oskari Lamminen. Koivulasta tuli sosiaalidemokraattien perustaman TUL-lehden päätoimittaja. Vuonna 1928 hänet valittiin Sosialistisen työläisurheiluinternationaalin teknisen valiokunnan jäseneksi ja yleisurheiluvaliokunnan puheenjohtajaksi. Koivula vastasi yleisurheilutoiminnasta järjestössä, jossa oli 1920-luvun lopulla yli kaksi miljoonaa jäsentä yli 20 maasta. Vuonna 1931 hän johti Wienin työläisolympialaisten yleisurheilukilpailuja. Vuonna 1941 Koivula riitaantui TUL:n kanssa kokoamansa historia-aineiston korvausasiasta ja siirtyi Helsingin kaupungin palvelukseen, vastaamaan urheilukenttien ja retkeilyalueiden hoidosta isännöitsijänä. Helsingin olympialatisten suorituspaikoista hän sai runsaasti kiitosta vuonna 1952. Eläkepäivillään Koivula keräsi ja korjasi asiatietoja laajaksi aineistoksi Suomen painin historiasta. Aineisto päätyi Suomen Urheilumuseoon.
Lauren Reed
Lauren Reed on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Alias. Häntä esittää näyttelijä Melissa George.
Hahmon tarina
Lauren Reed tulee sarjaan kolmannella tuotantokaudella. Hänen vanhempansa ovat senaattori George ja Olivia Reed. Lauren työskentelee NSC:lle ja tekee yhteistyötä CIA:n kanssa. Hän halusi kenttäagentiksi, mutta ei omannut tarpeeksi pätevyyttä siihen. Sydney Bristow'n lavastetun kuoleman jälkeen hänen poikaystävänsä Michael Vaughn jatkoi elämäänsä eteenpäin ja meni naimisiin töiden kautta tapaamansa Laurenin kanssa.
Kun Sydney kaksi vuotta ”kuolemansa” jälkeen palaa takaisin kuvioihin, naiset eivät tule toimeen. Lauren epäilee entisellä pariskunnalla olevan vielä tunteita toisiaan kohtaan. Myöhemmin paljastuu, että Sydney oli kahden vuoden poissaolonsa aikana tappanut diplomaatti Andrian Lazareyn, mikä oli todellisuudessa lavastus. Lauren antaa Sydneyn ilmi ja Sydneyltä kidutetaan tietoja NSC:n vankilassa. Myöhemmin Lauren päättää kuitenkin auttaa pelastamaan Sydneyn. Naiset alkavat vähitellen hyväksyä toisensa ja tekevät tiivistä yhteistyötä jahdatessaan terroristijärjestö Liittoa.
Myöhemmin Lauren paljastuu Liiton vakoojaksi. Hän murhaa Lazareyn ja myöhemmin häntä käsketään murhaamaan isänsä, joka sai tietää totuuden tyttärensä toimista. Lauren ei itse kyennyt suorittamaan tehtävää, joten hänen äitinsä Olivia surmasi miehensä, paljastaen itse olevansa myös Liiton leivissä. Lauren myös rakastuu kollegaansa Julian Sarkiin. Hänen pelinsä paljastuu CIA:ssa, minkä jälkeen hän pakenee. Petetty Vaughn janoaa kostoa ja alkaa pakkomielteisesti etsiä vaimoaan. Sydney jäljittää Laurenin ja joutuu alakynteen taisteltuaan hänen kanssaan, mutta Vaughn ehtii väliin ja ampuu Laurenin.
Perheväkivalta
thumb|295px|[[Turmiolan Tommi käy humalassa perheensä kimppuun, Alexandra Frosteruksen piirros vuodelta 1858.]] Perheväkivallalla tarkoitetaan perheen sisäistä väkivaltaa, joka voi kohdistua kehen tahansa perheenjäseneen. Perheväkivaltaan kuuluu puolisoiden keskinäinen väkivalta, vanhempien lapsiinsa kohdistama väkivalta ja lasten vanhempiinsa ja toisiinsa kohdistama väkivalta.
Perheväkivallan käsite ja lähikäsitteitä
Perheväkivalta-käsitteen historia on tapana aloittaa vuodesta 1971, jolloin englantilaisen tv-reportterin vaimo Erin Pizzey perusti Lontoon esikaupunkiin Chiswickiin naisten toimintakeskuksen. Keskukseen alkoi tulla kotonaan pahoinpideltyjä naisia. Pizzeyn keskuksessa alkoi niin sanottu naisten turvakotitoiminta. Myöhemmin Pizzey kirjoitti myös kirjan Scream quietly or the neighbours will hear ('Huuda hiljaa etteivät naapurit kuule'), josta tuli aikansa myyntimenestys. Tämä toiminta toi esiin kodeissa tapahtuvaa miesten harjoittamaa väkivaltaa, ja sen katsotaan laskeneen ja jopa poistaneen naiselta kynnyksen puhua asiasta tai hakea apua.
Perheväkivalta on käsitteenä vakiintunut suomen kieleen. Sille läheinen käsite on lähisuhdeväkivalta, joka eroaa perheväkivallasta siinä, että tekijä ja uhri eivät välttämättä ole saman perheen jäseniä. Paljon käytetty käsite on myös ”parisuhdeväkivalta” (, intimate partner violence). Erityisesti feministinen tutkimus    on pyrkinyt systemaattisesti käyttämään ensin "hakatun vaimon" käsitettä  ja myöhemmin "naisiin kohdistuvan väkivallan" ja "sukupuolistuneen väkivallan" käsitteitä.
Erityyppisten käsitteiden ansioina on nähty, että niillä on tuotu ansiokkaasti esiin vaiettua väkivaltaongelmaa perheissä ja lähisuhteissa erityisesti naisten kokemana. Lapsiin kohdistuva perheväkivalta on ollut vähäisemmän huomion kohteena ja sitä on tutkittu lähinnä lapsen kaltoinkohtelun, laiminlyönnin tai lapsen hyväksikäytön käsitteiden kautta. Uusia käsitteitä on kritisoitu siitä, että ne eivät anna relevanttia kuvaa perheväkivallan eri muodoista.
Suuri osa tutkimuksesta on mahdollista jaotella karkeasti kahteen eri näkökulmaan, joita voidaan nimittää sukupuolittuneen parisuhdeväkivallan näkökulmaksi ja konfliktilähtöisen parisuhdeväkivallan näkökulmaksi. Yksinkertaistettuna näkökulmien keskeinen ero on siinä, nähdäänkö parisuhdeväkivalta yksi- vai kaksisuuntaisena ilmiönä. Sukupuolittuneen väkivallan näkökulmasta parisuhdeväkivalta on asymmetristä, pääosin miehen naiseen kohdistamaa väkivaltaa, kun taas konfliktilähtöinen näkökulma tutkii parisuhdeväkivaltaa symmetrisenä, yleisimmin molempien osapuolten harjoittamana väkivaltana.
Sukupuolittuneen parisuhdeväkivallan näkökulma perustuu ajatukselle siitä, että parisuhdeväkivallan tekijä on mies ja kohteena on nainen. Tutkimusperinne nojaa vahvasti feministiseen paradigmaan, jossa väkivalta nähdään miehisen vallankäytön ilmenemismuotona. Samoin parisuhdeväkivallan syynä pidetään miehen halua kontrolloida naista sekä käyttää valtaa suhteessa. Parisuhdeväkivalta ja joskus jopa perheväkivalta esitetään useimmin jo lähtökohtaisesti ja määritelmällisesti miehen naiseen kohdistamaksi väkivallaksi. Näin ollen sukupuolittuneen parisuhdeväkivallan paradigmasta käsin tarkasteltu parisuhdeväkivalta on itse asiassa naisiin kohdistuvaa parisuhdeväkivaltaa, jossa muun muassa lasten tai miesten naisten taholta kokema parisuhdeväkivalta jätetään usein huomiotta.
Perheväkivallan muotoja
Perheväkivallan muodot vaihtelevat perheenjäsenten fyysisestä vahingoittamisesta (kuten lyöminen ja tukistaminen) seksuaaliseen ja henkiseen väkivaltaan. Fyysinen väkivalta itsessään on aina samalla myös henkistä väkivaltaa, sillä se loukkaa ja alistaa kohdettaan. Myös perheessä tapahtuva väkivalta on rikos. Suomessa kaikki perheen sisäinen väkivalta on kriminalisoitu pahoinpitelyinä ja on virallisen syytteen alaista. Tämä tarkoittaa sitä, että tapauksen tullessa poliisin tietoon se tutkitaan ja saatetaan syyttäjälle syyteharkintaa ja mahdollista rikossyytettä varten riippumatta siitä, haluaahko väkivallan kohde itse nostaa asiasta syytettä.
Väkivallan muodoissa erityisesti naisilla korostuu erityyppisten aseiden käyttö, joilla he pyrkivät kompensoimaan fyysistä voimaa. Esimerkiksi naisten tekemissä henkirikoksissa keittiöveitsi oli tekoväline 44 prosentissa tapauksista.
Perheväkivallan tekijöiden ja uhrien auttamiseen keskittyvän Ensi- ja turvakotien liiton sekä A-klinikkasäätiön mukaan perheväkivaltaa voidaan jakaa muun muassa seuraavanlaisiin muotoihin:
Perhe- ja lähisuhdeväkivalta mielletään usein samassa osoitteessa asuvien ihmisten väliseksi ilmiöksi. Perheväkivalta päättyy kuitenkin vain harvoin erilleen muuttamiseen. Uhrien mukaan eron jälkeinen perheväkivalta saattaa saada uusiksi muodoikseen muun muassa huoltajuuskiistoilla uhkailun, läheisten ja elinympäristön mustamaalauksen lapselle, lasten hakujen ja palauttamisten kriisiyttämisen, toistuvat perusteettomat oikeudenkäynnit esimerkiksi huoltajuusasioissa, perusteettomat ilmiannot viranomaistahoille, lasten eristämisen toisesta vanhemmasta, isovanhemmista, sisaruksista ja ystävistä, lapsikaappaukset.
Perheväkivallan esiintyvyydestä
Kumppani oli vähintään läimäissyt 1,9 % miehistä ja 2,1 % naisista vuonna 2015 (suomalaiset 15-74-vuotiaat) ja yhteensä väkivallan kohteeksi oli joutunut 2,6 % miehistä ja 5,0 % naisista. Suurin ero oli väkivallalla uhkaamisessa. Vakavammassa parisuhdeväkivallassa sukupuolieroja ei ollut. Vuonna 2009 miehistä 5,6 % ja naisista 4,3 % on kokenut parisuhdeväkivaltaa. Koko silloisen suhteen ajalta luvut olivat 16 % ja 17 %. Pelkoa kotona tapahtuvaa väkivaltaa kohtaan tuntee miehistä 4 % ja naisista 2 %.
Kumppanin pahoinpitelemistä 20-64-vuotiaista on ollut terveydenhuollon hoidettavana kaksi kertaa niin paljon miehiä kuin naisia. Koska tilastoiduista törkeistä parisuhdepahoinpitelyistä vain reilut 40 % tekijöistä oli naisia, tutkimusprofessori Hannu Lauerma arvelee, että miehillä on korkeampi kynnys ilmoittaa itseensä kohdistuneesta väkivallasta. Suomen perheväkivallassakin alkoholi on yhä usein mukana, kuolemaan johtavassa yleensä.
Vuonna 2005 tehdyn tutkimuksen mukaan naisiin kohdistuva parisuhdeväkivalta ei ole Suomessa harvinaista. Tutkimukseen vastanneista 18–74-vuotiaista naisista noin 20 % oli joutunut miehen tekemän väkivallan kohteeksi nykyisessä parisuhteessaan. Vastanneista 49 % oli kokenut väkivaltaa vähintään kerran entisessä suhteessaan. Miehiin kohdistuu perheväkivaltaa suunnilleen yhtä paljon kuin naisiin.
Puolisoon kohdistuvasta perheväkivallasta naiset ilmoittavat useammin poliisille kaikkein vakavinta lukuun ottamatta, mutta kyselyissä tulee toisenlaisia tuloksia. Lapsiin kohdistuvassa perheväkivallassa taas näyttää korostuvan naisten osuus. Sen sijaan siinä, mikä osa perheväkivallasta tulee ilmi, on todennäköisesti suuria eroja. Poliisin tietoon tulevat tapaukset käsittelevät useimmin avo- ja aviomiehen vaimoonsa tai avopuolisoonsa kohdistamaa väkivaltaa, mutta myös vaimojen ja avovaimojen miehiään tai lapsiaan kohtaan harjoittamaa väkivaltaisuutta on aina esiintynyt. Perheväkivaltaan luetaan myös lapsiin kohdistuva väkivalta. Tämä väkivallan laji on ollut ehkä vaietuin perheväkivallan laji. Lapsiin kohdistuvan väkivallan osalta käytetään perheväkivalta-käsitteen ohella käsitteitä lapsen kaltoinkohtelu.
Perheväkivallan kaikissa muodoissa esiintyy myös piilorikollisuutta. Kaikki tapaukset eivät siis tule poliisin tietoon. Varsinkin Suomessa perheväkivalta, erityisesti henkirikokset, liittyvät usein alkoholin käyttöön. Kaikkein vakavimpaan ja kuolemaan johtaneeseen väkivaltaan liittyy valtaosassa tapauksia alkoholinkäyttöä ja väkivallanteot on tehty humalassa. Perheväkivallan syihin kuuluu myös väkivallan sukupolvinen periytyminen ("väkivallan sukupolvinen kierre") eri muodoissaan     Äidin ja isän väkivaltaisuuden näkemisen ja kokemisen sekä erityisesti suoran lapsen kaltoinkohtelun lapsen laiminlyönnin tai lapsen hyväksikäytön kautta näyttää olevan merkittävimpiä väkivallan taustasyitä myös Suomessa.
Oikeuspsykiatri Hannu Lauerman kertoo, että viranomaiset eivät tahdo uskoa miesten uhrikertomuksia vaan jopa nauravat. Miehet kärsivät pitkään ennen kuin hakevat apua. Vuosien 1997, 2003, ja 2006 uhritutkimusten mukaan miesuhreista vain 4 % ilmoittaa teon poliisille, naisuhreista 10 %.
Tutkimus- ja tilastotietoa perheväkivallan esiintyvyydestä
Perheväkivallan yleisyydestä on annettu monentyyppistä tietoa. Uusimmassa HEUNI-tutkimus "Tuhansien iskujen maa – Miesten kokema väkivalta Suomessa" haastateltiin sekä miehiä että naisia. Raportti on miespainotteinen väkivaltaraportti. Koska miehistä ei ole Suomessa aiemmin tehty vastaavaa väestötason tutkimusta, naisia koskevat tulokset tarjoavat mahdollisuuden vertailuun.
Raportin mukaan miehet kokevat naisia kolmanneksen enemmän väkivaltaa nykyisessä parisuhteessaan; sekä joskus sen aikana, että viimeisen vuoden aikana. Naisten kokema väkivalta suhteen päättyessä oli kaksinkertaista miehiin verrattuna. Myöskään fyysisen väkivallan kohteeksi joutumisessa ei sukupuolten välillä ollut eroa, mutta miehet olivat kohdanneet useammin uhkailua ja naiset enemmän seksuaalista väkivaltaa parisuhteessa. Naisille aiheutui parisuhdeväkivallasta yli kaksi kertaa useammin fyysisiä vammoja kuin miehille ja yli kolme kertaa useammin psyykkisiä seurauksia. Naisilla oli myös miehiä enemmän parisuhdeväkivallan tapahtumakertoja. Nainen jää usein fyysisesti heikompana alakynteen väkivaltatilanteissa ja kärsii vakavammat seuraukset
Suomessa fyysisen perheväkivallan määrä on vähentynyt viime vuosikymmeninä aivan viime vuotta lukuun ottamatta. Myös aiemmissa 1980-luvun jälkeen toistetuissa niin sanotuissa uhritutkimuksissa sekä miehiin että naisiin kohdistunut vamman aiheuttanut väkivalta on vähentynyt voimakkaasti. Esimerkiksi naisiin kohdistunut fyysisen vamman aiheuttanut perheväkivalta on vuoden 1980 vajaasta 30 000 tapauksesta vähentynyt noin 8 000 tapaukseen vuonna 2003. Tiedot ovat samansuuntaisia muiden tietolähteiden kuten henkirikollisuustilastojen ja poliisin tekemien kansallisten uhritutkimusten kanssa. Myös niiden mukaan vakava naisiin kohdistuva fyysinen perheväkivalta on vähentynyt. Muista lähteistä kuten Tilastokeskuksen tiedoista v. 1997–2005 on saatu viitteitä, että samaan aikaan esimerkiksi miehiin kohdistuva vakava perheväkivalta on joiltain osin jopa lisääntynyt. Myös lapsiin kohdistuvan perheväkivallan eräät muodot ovat poliisilähteiden mukaan lisääntyneet.