cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Filingué (departementti)
Filinguén departementti rajoittuu koillisessa Tahouan alueen Tchintabaraden ja Tahouan departementteihin, kaakossa Dosson alueen Dogondoutchin sekä etelässä Logan ja Boboyen departementteihin, lounaassa Tillabérin alueen Kollon ja lännessä Ouallamin departementteihin sekä pohjoisessa Maliin.
Departementin hallinnollinen keskus on Filinguén kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu kuusi maalaiskuntaa: Abala, Imanan, Kourefeye Centre, Sanam, Tagazar ja Tondikandia. Tärkeimmät elinkeinot ovat maanviljely sekä laiduntamiseen ja paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito. Monet käyvät ansiotöissä alueen ulkopuolella.
Imperial State Electric
Imperial State Electric on The Hellacopters-yhtyeen nokkamiehen Nicke Anderssonin perustama ruotsalainen rock-yhtye.
Oscar Byström
thumb|right|Oscar Byströmistä 85-vuotispäivänsä yhteydessä [[Hvar 8 dag -lehdessä julkaistu kuva]]
Oscar Fredrik Bernadotte Byström (13. lokakuuta 1821 Tukholma – 22. heinäkuuta 1909 Spillersboda) oli ruotsalainen säveltäjä, pianisti, urkuri ja kapellimestari, joka työskenteli myös Suomessa. Hänen isänsä oli säveltäjä Thomas Byström ja veljensä everstiluutnantti Johan Thomas Byström. Erotessaan Musikkonservatorietin inspehtorin tehtävästä hän sai professorin arvon.
Byström meni vuonna 1853 naimisiin Elisabeth Dorothea Augusta Bäckströmin (1835–1902) kanssa. Parille syntyi viisi lasta vuosina 1854–1861.
Ruotsissa
Byström pääsi Ruotsin kuninkaalliseen musiikkiakatemiaan vuonna 1834 Erik Draken oppilaaksi. Keväällä 1836 hän meni kadettina Ruotsin sota-akatemiaan. Debyyttinsä säveltäjänä hän teki vuonna 1839 tai 1840 "Romance"-laululla Erik Sjöbergin ("Vitalis") sanoihin. Byström lähti sotilasuralle, mutta jatkoi samalla säveltämistä. Hän muodosti suhteita hoviin, ja Ruotsin ja Norjan prinssi Kustaa oli yleisössä, kun hän teki ensimmäisen julkisen esiintymisensä pianistina joulukuussa 1849. Ohjelmistoon kuului Carl Helstedin, Ludwig van Beethovenin, Frédéric Chopinin ja Charles Mayerin teoksia.
Byströmiä on usein väitetty Franz Berwaldin oppilaaksi; tästä ei ole olemassa varmuutta, mutta heidän tiedetään olleen läheisiä vuoden 1850 paikkeilta saakka. Byströmin suhteet Berwaldin sukuun kuitenkin päättyivät onnettomasti, sillä Berwaldin kuoleman jälkeen Byström sai osakseen syytöksiä Berwaldin kadonneen teoksen Sinfonie capricieuse varastamisesta. Berwaldin Hjalmar-poika jopa väitti Byströmin omaa sinfoniaa itse asiassa Berwaldin kadonneeksi työksi.
Byström sai ylennyksen kapteeniksi vuonna 1857. Hän ei ollut säännöllisesti armeijan palveluksessa vuoden 1871 jälkeen, mutta pysyi reservissä vuoteen 1881. Vuonna 1865 hänet lyötiin Miekkaritarikunnan ritariksi. Hän toimi Musikaliska konstföreningenin puheenjohtajana vuosina 1870–72. Vuodelta 1871 on peräisin hänen laatimansa oppikirja Allmän musiklära. Hän oli kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen vuodesta 1864.
1860-luvulla Byström sävelsi merkittävimmät teoksensa, sinfonian (d-molli) ja jousikvarteton (D-duuri). Sinfonian kaksi ensimmäistä osaa esitettiin vuonna 1871 ja koko sinfonia Ludvig Normanin johtamana vuonna 1874.
Suomessa
Byström sävelsi Suomessa työskennellessään lisää omia teoksia, joihin kuului Fantasi över finska melodier orkesterille. Vuonna 1875 Helsingissä esitettiin hänen kevyt oopperansa Herman Wimpel, joka ei kuitenkaan ollut suuri menestys. Samana vuonna hän johti oman sinfoniansa esityksen Turussa ja kiersi Ruotsissa tyttärensä Anna Byströmin kanssa, joka oli edellisenä vuonna debytoinut Tukholmassa laulajana.
Myöhemmät vaiheet
1880-luvun alussa Byström ryhtyi tutkimaan virsisävelmiä ja kirkkomusiikkia, joihin liittyvää opetustyötä hän myös teki Ruotsissa. Hän lähti valtion tuin useaan otteeseen ulkomaille aiheeseen liittyvää tutkimusta tekemään. Byström pyrki todistamaan virsien gregoriaanisen alkuperän, mutta tutkimuksilla ei ollut suurta eikä kestävää vaikutusta. Byström keskittyi myös Miguel de Cervantes -oopperan säveltämiseen Ernst Wallmarkin librettoon, mutta teos ei koskaan valmistunut.
Chihaya (1900)
Chihaya oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1901 valmistunut panssaroimaton risteilijä. Alus poistettiin palveluksesta 1. syyskuuta 1929, ja se romutettiin 25. heinäkuuta 1939.
Tapani Lehto
Tapani Lehto (8. tammikuuta 1962 Haukipudas) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Lehto kiekkoili enimmäkseen Oulun Kärpissä mestaruussarjatasolla, jossa pelasi vuosina 1983–1987, saavuttaen kolmesti pronssia ja kaudella 1986–1987 hopeaa. Lehto on edustanut myös 2. divisioonassa pelannutta Raahen Kiekko-Vesaa.
Chihaya (1900)
Valmistus
Chihaya valmistettiin osana vuoden 1896 hankintoja Yokosukan laivastontelakalla, missä köli laskettiin 7. toukokuuta 1898. Alus laskettiin vesille 26. toukokuuta 1900 ja valmistui 9. syyskuuta 1901.
Aluksen kylkikaaret ja -levyt olivat terästä. Se oli varustettu kahdella mastolla, joissa oli parkkitakilointi avustamaan risteilemistä. Aluksen kahteen akseliin oli kytketty kumpaankin oma VTE-höyrykone, joiden tarvitsema höyry tuotettiin kahdeksalla locomotive-kattilalla.
Pääaseistuksena oli kaksi 4,7 tuuman tykkiä ja apuaseina kahdeksan kolmen naulan tykkiä. Lisäksi aluksella oli kaksi kannelle asennettua torpedoputkea.
Palvelus
Aluksen ollessa edelleen koeajoissa 18. kesäkuuta 1901, se törmäsi Tateyaman edustalla hävittäjä Akebonoon, joka oli torpedoharjoituksessa. Kumpikaan alus ei kärsinyt merkittäviä vaurioita. Venäjän–Japanin sodassa alus osallistui Port Arthurin taisteluun sekä sataman sulun valvontaan. Se osallistui myös Keltaisenmeren taisteluun sekä Tsushiman meritaisteluun, joka ratkaisi merisodan voiton Japanille. Tsushimassa alus johti hävittäjälaivuetta, joka tuhosi Venäjän keisarikunnan laivaston taistelulaiva Knjaz Suvorovin sekä korjausalus Kamchatkan.
Alus luokiteltiin 26. elokuuta 1912 ensimmäisen luokan tykkiveneeksi. Ensimmäisessä maailmansodassa Chihaya lähti valvomaan entisen Saksan Mikronesian aluetta, jonka Japani oli miehittänyt sodan alussa. Vuodesta 1918 aina vuoteen 1923 alus osallistui Japanin Siperian miehitykseen, joka tuki valkoisten joukkoja Venäjän sisällissodassa. Toukokuusta lokakuuhun 1928 alus oli Yokosukan laivastontelakalla muutettavana koululaivaksi.
Alus poistettiin 1. syyskuuta 1928 alusluettelosta, ja se siirrettiin laivastoakatemialle, jossa se palveli koulutuspaikkana aina 25. syyskuuta 1939 saakka. Toisen maailmansodan lopulla aluksen hylky oli edelleen Etajimassa, mistä se siirrettiin romutettavaksi.
Run Like Hell
Pelin Xbox-versiossa on mukana yksi uusi pelikenttä ja lisää olentoja. Peli oli alun perin suunniteltu olevan kuin Resident Evil, mutta vain avaruudessa.
Juoni
Kaivostöiden tarkistaja, Nicholas Conner (lempinimeltään Nick), on töissä Forseti-avaruusasemalla. Hän herää eräänä aamuna painajaisesta ja saa viestin kihlatultaan Samantha Reillyltä, jossa hän käskee, että hänet pitäisi opettaa ampumaan. Myös Nicholaksen työtoveri, Amanda on laittanut viestin, että heidän pitäisi mennä kaivosalueelle, löytämälleen planeetalle.
Myöhemmin Nick herää ja samassa tohtori Mek ja tohtori Monroe kertovat pelastaneensa hänet. Dag laittaa viestiä Nickille, että heidän pitäisi tavata hetken päästä. Mek vielä kertoo, että Nickin pitäisi saada napattua Cutter, jotta hän voisi tutkia niitä. Tavatessaan he kohtaavat skorpionimaisia Scouteja. Myöhemmin Dag ja Nick löytävät H.A.V.E.N.:in ja saavat selville, että Mnyanlys nimeltään Niles ja hänen poikansa Jessie ovat hengissä. Dag ja Nick menevät pelastamaan heitä. Paikan päällä selviää, että Jessie on lähtenyt omille teilleen.
Myöhemmin Dag on matkalla H.A.V.E.N.:iin ja Nick tulee mukaan. He huomaavat Scoutien olevan vahvempia ja sen, että heidän on toimittava nopeasti, ennen kuin aseet ovat turhia näitä vastaan. H.A.V.E.N.:issa komentaja Mason ottaa yhteyttä ja sanoo olevansa jumissa Komentosillalla, jolloin Nick lähtee pelastusretkelle. Dag jää H.A.V.E.N.:iin ja Nickille tulee ongelmia hississä. Outo biomassa, jota alienit levittävät, tunkeutuu hissiin ja Nickin on paettava sitä.
Niles ottaa yhteyden Nickiin ja sanoo, että ilmastointi on ainoa tie ulos Nickin alueelta. Nickin tielle kuitenkin tulee nelikätinen johtajaolento nimeltään Amalgamator, sekä sininen, suuri, Über Cutter, jonka esiintymisen jälkeen Amalgamator juoksee piiloon. Hoidettuaan sen pois tieltä, Nick jatkaa matkaa. Hänen täytyy mennä avaruuden kautta Forsetin seiniä pitkin. Päästyään takaisin sisätiloihin, Samantha ottaa yhteyden Nickiin ja sanoo olevansa jumissa parin muun henkilön kanssa.
Amalgamator näyttäytyy jälleen, asettamassa ihmisen kättä suureen Scoutiin. Molemmat juoksevat paikalta ja Nick jatkaa matkaa. Hän on jo lähellä Samanthaa, aivan oven takana. Toinen Über Cutter ilmestyy paikalle ja sen hoidettuaan Nick huomaa olevansa liian myöhässä. Pöydän alta kuuluu hissinvartija Craig O' Feardonin itkua ja Nick ottaa hänet mukaan. Nick uskoo Samanthan olevan elossa ja jatkaa matkaansa.
Mek lähettää Nickille viestiä, että hänen pitäisi napata yksi Amalgamator tutkittavaksi. Sen jälkeen Dag ottaa yhteyttä Nickiin ja sanoo olevansa lähellä asekätköään ja haluaa Nickin tulevan mukaan. Hän lähtee Craigin kanssa matkaan ja huomaavat Dagin poissaolon. Dag kertoo olevansa kätkön sisällä ja ovea vartioi Brute. Nickin hoidettua Brute, Dag ja Nick kohtaavat Snipereita, joilla on aseet. Dagia ammutaan, ja Nickin täytyy hoitaa oliot.
Dag on kuitenkin hengissä ja he lähtevät hakemaan Amalgamatoria. Jäädytettyään sen, he lähettävät sen ilmastoinnin kautta Mekin laboratorioon. Hetken päästä Dagia ammutaan ja hän käskee Nickin juosta. Craigin luona Dag räjäyttää itsensä ja lukemattoman määrän oliota Jax'n Trep pommilla.
Palattuaan Mekin laboratorioon, Niles tulee H.A.V.E.N.:ista. Nick saarnaa hänelle, ettei hän saisi lähteä yksin. Niles kertoo, että HSS Huginn -alus on tulossa pelastamaan Forsetin väkeä. H.A.V.E.N.:iin palattuaan Huginnin kapteeni ottaa yhteyttä ja sanoo, että Forsetin tykit ovat käynnissä ja ne ovat määrätty ampumaan alusta. Niles kertoo, että Jessien ystävä Jinx on hyvä hakkeroitumaan kaikenlaisiin tietokoneisiin ja että hän on vielä hengissä.
Nick pelastaa Jinxin, mutta matkalla H.A.V.E.N.:iin vihreä Mega Cutter tulee vastaan. Nick hoitaa sen ja Jinx laittaa tykit pois käytöstä. HSS Huginnista tulee pienempi alus Forsetille, mutta kaikki heistä kuolevat. Forseti rupeaa ampumaan HSS Huginnia, mutta Jinx ei pysty estämään sitä. Forsetin lasertykki viimeistelee Huginnin lopullisesti.
Mekin laboratoriossa Mekin tutkima Cutter on melkei nyljetty puhki, mutta Mek on löytänyt useita ihmisen tapaisia osia. Monroe pitää Amalgamatoria kiinnostavana ja yrittää tehdä rauhan. Hetken päästä Monroe päästää sen vapaaksi, mutta Amalgamator ei ole samalla puolella. Se tappaa Monroen ja vie tämän kädet. Sitten se ohjelmoi suojaovet pois päältä Mekin koneella ja Nick, Mek, Niles, Jessie ja Jinx pakenevat H.A.V.E.N.:iin.
Nick on seuraavaksi matkalla komentosillalle Nilesin kanssa. Niles sanoo, että hänestä voi olla apua. Matkalla he kohtaavat Nano-Cuttereita, jotka ovat näkymättömiä Cuttereita. Olioita on kuitenkin muokattu jälleen ja ne ovat kestävämpiä. Hetken päästä komentosillalla, paikka on tyhjänä ja Big Bad Bulliksi nimitetty olio hyökkää Nickin kimppuun. Palattuaan komentosillalle Mason ja Samantha ilmestyvät biomassaportaalista osana lajia ja väittävät olevansa Eliittejä. Niles kuitenkin kaapataan, mutta Conner päästetään pois.
Nick haluaa kostaa lajille lopullisesti räjäyttämällä Forsetin. HSS Huginnin jättämä pienempi alus on vielä jäljellä. Jinx ei onnistu ylikuumentamaan reaktoria tietokoneen kautta, joten Connerin täytyy tehdä se manuaalisesti. Jinx, Mek, Craig ja Jessie lähtevät aluksen sisään odottamaan Nickin paluuta.
Nick pääsee reaktoriin ja Niles ilmestyy eliittinä ja Nickin pitää tappaa hänet. Kun Niles on vielä vähän hengissä, Nick ylikuumentaa reaktorin ja ampuu Niles-eliitin sanomalla sen olevan Nilesiltä, joka päätyy muiden eliittien tietoon, sillä kaikki eliitit ovat linkitettynä yhteen. Nick palaa muiden luo, mutta on oven takana jumissa, koska Amalgamator on lukinnut sen. Samalla Scout, jota Amalgamator muokkasi, on palannut, aseen kanssa.
Voitettuaan sen, Amalgamator ilmestyy ja ampuu Conneria. Hän kaatuu maahan ja Amalgamator osoittaa aseella tämän niskaan. Jessie kuitenkin ilmestyy paikalle ja murhaa Amalgamatorin haulikolla. Nick lähtee muiden kanssa, mutta he huomaavat Forsetin tekevän jonkinlaista teleportaatiosädettä, johon pakenee pienempi alus. Sen jälkeen Forseti räjähtää.
Pelistä piti tulla trilogia, cliffhanger-lopetuksesta päätellen.
Jaksot ja niiden merkittävät tapahtumat
Chapter 0 - Before the Storm:
Chapter 1 - Flight Into Darkness:
Chapter 2 - Road to H.A.V.E.N.:
Chapter 5 - What Dreams May Come:
Chapter 6 - Revelations:
Chapter 7 - Echoes in the Night:
Henkilöt ja kohtalot
Nicholas "Nick" Conner
Samantha "Sam" Reilly
Amanda Bethune
Niles
Jessie
Mek
Fred Monroe
Komentaja Mason
Olennot
Cutterit
Brutet
Scoutit
"Auttajat"
Eliitit
Muut
Aseet
Rifle (kivääri)
Shotgun (haulikko)
Sonic Stunner
Repeater Rifle
Nitrogen Blaster
Pulse Rifle
Bolt Thrower
Alien Weapon
Assault Rifle (rynnäkkökivääri)
Soundtrack
Pelin kolmaskymmenes musiikki on (Shallow Bayn ja Waterin kanssa) ainut, jota ei ole Run Like Hell -soundtrack CD:llä. Sillä ei myöskään ole nimeä.
Tuotanto
Brian Freyermuthin, pelin suunnittelijan, mukaan pelin tekemiseen meni viisi vuotta. Alieneita piti heikentää ja lisätä. Run Like Hell sai Metacriticin arviossa pistemääräksi 58 %.
Avco Cup
200px|pienoiskuva|Avco Cup esillä [[Toronton Hockey Hall of Famessa.]] Avco Cup (myös Avco World Trophy) oli WHA-liigan mestaruuspalkinto, jonka voitti pudotuspelien voittaja.
Avco Cupin voittajat:
Kolme suomalaista on voittanut Avco Cupin: Heikki Riihiranta, Markus Mattsson ja Veli-Pekka Ketola.
The Settlers IV
The Settlers IV (myös nimellä The Settlers: Fourth Edition) on Blue Byte Softwaren kehittämä ja julkaisema reaaliaikainen strategiapeli, joka on julkaistu vuonna Windowsille. Peli on The Settlers -pelisarjan kolmas jatko-osa.
Pelaaminen
Pelaaja voi valita kolmesta rodusta mieleisensä: mayat, viikingit tai roomalaiset. Yksinpelikampanjassa on kolmas rotu: The Dark Tribe (pimeä heimo). Sen jäsenet ovat karkotetun jumalan orjia ja palvojia. Ne polttavat kaiken vihreän maailmasta ja saastuttavat luonnon homerihmastoilla ja hirvittävillä rakennuksillaan.
Moninpeli sisältää vapaan imperiumin rakentamisen toisia imperiumeja vastaan sekä vapaan asettumisen, jossa ei ole vihollisia.
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 7/10.
Jos rakastat (kappale)
Jos rakastat on Kristiina Halkolan esittämä vuonna 1971 levyttämä musiikkikappale. Kappaleen on säveltänyt Kaj Chydenius, ja sanoittanut Matti Rossi. Se julkaistiin Halkolan samana vuonna ilmestyneellä esikoisalbumilla Täytyy uskaltaa. Kappale on yksi tunnetuimpia Halkolan esittämiä kappaleita.
Kansainvälinen Jääkiekkoliitto
Kansainvälinen Jääkiekkoliitto eli IIHF on jääkiekon kattojärjestö, joka hallinnoi jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuja ja järjestää jääkiekon osalta olympialaiset yhteistyössä NHL:n kanssa. Liiton tehtävänä on ylläpitää jääkiekon maailmanrankingia.
IIHF perustettiin vuonna 1908, ja sen päämaja sijaitsee Zürichissä, Sveitsissä. Aikoinaan liittoa ei perustettu sen takia, että laji olisi ollut suuri, vaan sen takia, että se oli pieni ja sitä oli määrä kehittää. Jääkiekko on yksi ensimmäisistä urheilulajeista, jolle on perustettu oma kansainvälinen liitto ja omat kansainväliset turnaukset.
Kansainvälisen Jääkiekkoliiton puheenjohtajana on toiminut syyskuusta 2021 lähtien kanadalais-ranskalainen Luc Tardif.
IIHF:n lajivalikoimaan kuuluu myös rullakiekko, jonka maailmanmestaruuskilpailut se järjestää vuosittain.
Yacouba Diarra
Yacouba Diarra (s. 23. maaliskuuta 1989 Bamako) on malilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa egyptiläinen pääsarjassa Al-Masri.
Ura
Diarra aloitti ammattilaisuransa AS Korofina joukkueessa, josta hän siirtyi Tunisiaan ES Saheliin tammikuussa 2009. Hän oli jo alustavasti tehnyt viiden vuoden sopimuksen joukkueen kanssa elokuussa 2008, mutta varsinainen siirto tapahtui myöhemmin. Toukokuussa 2010 ES Sahel ilmoitti vapauttaneensa hyökkääjän sopimuksesta. Diarra siirtyi kuitenkin lainalle ES Zarzisiin, jossa hän pelasi 12 ottelua ja teki kaksi maalia. Kauden päätyttyä hän palasi takaisin ES Sahelin riveihin.
Kyyhkyslakkaperiaate
thumb|Jos kyyhkysiä on seitsemän ja pesäkoloja yhdeksän, voi jokainen kyyhkynen mennä eri koloon. thumb|Jos kyyhkysiä on kymmenen ja koloja yhdeksän, tulee vähintään yhteen koloon ainakin kaksi kyyhkystä. Kyyhkyslakkaperiaate on yksinkertainen menetelmä, jonka avulla voidaan ratkaista monia matemaattisia ongelmia. Sen taustalla on havainto kyyhkyslakkaan lentävästä parvesta: jos parvessa on enemmän kyyhkysiä kuin kyyhkyslakassa pesäkoloja, lentää johonkin pesäkoloon vähintään kaksi kyyhkystä. Kyyhkyslakkaperiaatetta kutsutaan myös lokero-, laatikko- ja pulunkoloperiaatteeksi.
Kyyhkyslakkaperiaatteen ideaa on ilmeisesti käyttänyt ensimmäisenä saksalainen matemaatikko Johann Peter Gustav Lejeune Dirichlet (1805–1859) vuonna 1834, jolloin hän kutsui sitä lokeroperiaatteeksi. Joissakin kielissä kyyhkyslakkaperiaate on nimetty Dirichlet’n mukaan. Esimerkiksi venäjän kielessä sen nimi on Dirichlet’n laatikkoperiaate.
Esimerkkejä
Vaikka kyyhkyslakkaperiaate vaikuttaa triviaalilta havainnolta, sen avulla saadaan helposti aikaan hämmästyttäviä tuloksia. Sitä käyttämällä voidaan osoittaa todeksi esimerkiksi seuraava väite: Suomessa on ainakin 25 ihmistä, joilla on täsmälleen yhtä monta hiusta. Ihmisellä on tyypillisesti noin 150 000 hiusta ja enintään noin 200 000 hiusta. Täten tarvitaan 200 000 "laatikkoa", jotka numeroidaan arvoilla 0 – 199 999. Kukin Suomen asukas sijoitetaan siihen laatikkoon, jonka numero on sama kuin hänen hiusmääränsä. Koska Suomessa on yli 5 miljoonaa asukasta ja laatikkoja 200 000, on väistämättä oltava sellainen laatikko, jossa on ainakin 25 ihmistä.
Hiukan monimutkaisempaa on osoittaa oikeaksi seuraava väite: viiden henkilön joukossa on vähintään kaksi henkilöä, joilla on täsmälleen yhtä monta tuttavaa tässä joukossa. Tuttavuus ymmärretään tässä molemminpuoliseksi. Satunnaisesti valitulla henkilöllä voi siten olla 0, 1, 2, 3 tai 4 tuttavaa. Koska tuttavuussuhteiden määristä muodostuu viisi lokeroa, näyttää siltä, että lokerot olisivat jaettavissa tasan viiden henkilön kesken, jolloin kyyhkyslakkaperiaatetta ei päästäisi käyttämään väitteen todistamiseen. Ongelma ratkeaa kuitenkin helposti, kun se jaetaan kahteen erilliseen tapaukseen. Tutkitaan ensin tapausta, jossa joku henkilö on kaikkien tuttava eli hänellä on neljä tuttavaa. Tällöin joukossa ei ole ketään jolla olisi nolla tuttavaa, jolloin lokeroiden määrä vähenee neljään. Jos taasen kukaan henkilöistä ei ole kaikkien muiden tuttava, joukossa ei ole ketään, jolla olisi neljä tuttavaa, jolloin lokeroiden määrä vähenee myös neljään. Kummassakin tapauksessa lokeroita on siis neljä ja henkilöitä viisi, joten kyyhkyslakkaperiaatteen nojalla johonkin lokeroon tulee vähintään kaksi henkilöä. Ongelma voidaan yleistää myös n henkilön tapaukseen, joka ratkeaa samalla menetelmällä.
Matemaattinen esitys
Kyyhkyslakkaperiaate voidaan esittää matemaattisesti seuraavalla tavalla: Jos A ja B ovat äärellisiä joukkoja, #A > #B ja f on kuvaus A → B, niin joukossa A on alkiot x ja y, joille on x ≠ y ja f(x) = f(y). Näin todella on, sillä muutoin f olisi injektio ja olisi #A ≤ #B.
Yleistyksiä
Kyyhkyslakkaperiaate voidaan yleistää seuraavasti: jos n esinettä pannaan m laatikkoon, niin ainakin yhdessä laatikossa on vähintään ⌈n/m⌉ esinettä, missä ⌈...⌉ on kattofunktio.
Todennäköisyyslaskennassa kyyhkyslakkaperiaatteen yleistys on: jos n kyyhkystä pannaan satunnaisesti m koloon todennäköisyydellä 1/m, niin ainakin yhdessä kolossa on enemmän kuin yksi kyyhkynen todennäköisyydellä
missä on laskeva kertoma. Kun n = 0 ja n = 1 (m > 0), niin todennäköisyys on nolla. Kun n > m, niin todennäköisyys on yksi, jolloin yleistys palautuu kyyhkyslakkaperiaatteen perusmuotoon.
Hans Carl von Carlowitz
pienoiskuva| Hans Carl von Carlowitz Hans Carl von Carlowitz, alun perin Hannß Carl von Carlowitz (24. joulukuuta 1645 - 3. maaliskuuta 1714), oli saksalainen verotilinpitäjä ja kaivosvalvoja. Hänen kirjansa Sylvicultura oeconomica, oder haußwirthliche Nachricht und Naturmäßige Anweisung zur wilden Baum-Zucht (1713) oli ensimmäinen kattava tutkielma metsätaloudesta. Häntä pidetään kestävän satometsätalouden isänä.
Elämä
Hans Carl von Carlowitz syntyi Oberrabensteinissa lähellä Chemnitziä, nykyään Chemnitzin esikaupunkia. Hän oli metsämestari Georg Carl von Carlowitzin poika. Hän opiskeli lakia ja julkishallintoa Jenassa, oppi vieraita kieliä, matkusti nuoruudessaan Ranskaan, Venäjälle ja Italiaan sekä harjoitteli luonnontieteitä ja kaivostieteitä.
Carlowitz tuli 1677 kaivosvalvoja, ja vuonna 1711 hän aloitti työskentelyn kaivostoiminnasta Kursachsenin tuomioistuimessa Freibergissä (Sachsen). Freiberg, joka sijaitsee Erzgebirgen juurella, tunnettiin hopeakaivoksistaan. Tässä tehtävässä hän vastasi muun muassa puun toimittamisesta kaivosteollisuudelle, joka työllisti tuolloin noin kymmenentuhatta kaivostyöläistä. Hän kuoli Freibergissä.
Merkitys
pienoiskuva|407x407px| Kansi Sylvicultura oeconomica, oder haußwirthliche Nachricht und Naturmäßige Anweisung zur wilden Baum-Zucht vuodelta 1713. Ajatus kestävyydestä, missä sitä historiassa esiintyy, syntyy kriisin ja niukkuuden aikana. Noin vuonna 1700 kaivosteollisuus ja tuhansien toimeentulo oli uhattuna Sachsenissa. Kaivoksissa oli malmia riittävästi, mutta ongelmana oli akuutti puutavaran puute. Kaivosteollisuus ja malmien sulatus olivat kuluttaneet kokonaisia metsiä. Kaivospaikkojen läheisyydessä vanhat metsät olivat kadonneet kokonaan. Puut oli hakattu kestämättömällä vauhdilla vuosikymmenien ajan ilman ponnistuksia metsien palauttamiseksi. Ensimmäiseksi Erzgebirgen jokijärjestelmät rakennettiin, joita pitkin tukkeja voitiin uittaa yhä kauempana olevilta metsäalueilta, mutta nämä toimenpiteet vain lykkäsivät kriisiä. Puun hinta nousi yhä enemmän, mikä johti konkursseihin ja kaivosteollisuuden osien sulkemiseen. Hans Carl von Carlowitz kasvoi tässä ympäristössä ja vaikutti siihen. Hän matkusti laajalti nuoruudessaan ja oli oppinut paljon pakko kuria Ranskan ministeri Jean Baptiste Colbert ilta, joka oli sääti metsätalouden uudistuksen Ranskassa.
Hänen merkityksensä kirjoittajana on siinä, että hän ensimmäisenä kirjoitti kattavasti metsätaloudesta. Hänen tutkielmansa on kokoelma tietoa metsänhoidosta tuolloin. Hän hyödynsi omaa kokemustaan laajentaakseen tieteellistä tietopohjaa, joka säilyi kolmekymmenvuotisen sodan tuhojen jälkeenkin. Hans Carl von Carlowitz muotoili ensimmäisenä selkeästi kestävän metsätalouden käsitteen.
La Futura
La Futura on yhdysvaltalaisen blues rock-yhtye ZZ Topin viidestoista ja toistaiseksi tuorein studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2012.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan neljänneksi ja pysyi listalla 14 viikkoa.
Ikazuchi-luokka
Ikazuchi-luokka oli keisarillisen Japanin laivaston kuuden aluksen muodostama torpedovenehävittäjäluokka.
Luis Posada Carriles
thumb|Luis Posada Carriles Luis Posada Carriles (15. helmikuuta 1928 Cienfuegos – 23. toukokuuta 2018 Miami, Florida ) oli Venezuelan kansalainen, jonka epäillään syyllistyneen terrori-iskuihin ja jonka luovuttamista Venezuela on pyytänyt sekä kuubalaiset mielenosoittajat vaatineet presidenttinsä Fidel Castron johdolla. Posada oli CIA:n palkkalistoilla 1960-luvulta vuoden 1976 puoliväliin asti.
Luis Posada pakeni venezuelalaisesta vankilasta 1985, jossa hän sovitti rangaistusta terrorismista. Syyttäjä oli vaatinut jutun uudelleenkäsittelyä. Huhtikuussa 2005 Posada pyysi poliittista turvapaikkaa Yhdysvalloista.
Häntä epäillään:
Basto
Basto (oikea nimeltään Jef Martens, s. 8. tammikuuta 1975 Hoogstraten, Belgia) on belgialainen house/electro tuottaja ja DJ.
Santtu Jokinen
Santtu Jokinen (s. 30. maaliskuuta 1974) on suomalainen toimitusjohtaja, joka toimii SM-liigajoukkue Turun Palloseuran toimitusjohtajana vuodesta 2017 lähtien. Hänellä on myös aikaisempaa kokemusta toimitusjohdosta.
Don’t Answer Me
Don’t Answer Me englantilaisen rockyhtye The Alan Parsons Projectin kappale vuonna 1984 julkaistulta albumilta Ammonia Avenue. Se nousi Yhdysvalloissa 20 suosituimman joukkoon viimeisenä The Alan Parsons Projectin singlenä. Kappaleen sovitus jäljittelee Phil Spectorin ”the Wall of Sound” -tekniikkaa.
Assholes by Nature
Assholes by Nature on rap-duo ABN:n esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003. Albumi on kahden levyn julkaisu, joista toinen albumi on S.L.A.B.in editoima.
Erkki Susi
Erkki Susi (27. tammikuuta 1947 Nurmo – 5. helmikuuta 2018 Helsinki ) oli suomalainen toimittaja. Hän oli Tiedonantajan päätoimittaja vuosina 1984–2012. Susi kuului Suomen kommunistisen puolueen (aik. SKPy) keskuskomiteaan ja poliittiseen toimikuntaan vuodesta 1986.
Olympus E-510
E-510-runkoon sopivat objektiivit käyttävät Four Thirds -standardin mukaista kiinnitystä. Pölyn kertymistä kameran kennolle vähentää Supersonic Wave Filter -pölynpoisto. Se ravistaa kameran kennoa yleensä kameran käynnistämisen ja sammuttamisen yhteydessä.
Baltian maiden itsenäistyminen 1986–1991
Vastarinta
Baltian maat Viro, Latvia ja Liettua liitettiin kesällä 1940 Stalinin Neuvostoliittoon. Stalin karkotti monia Baltian maiden asukkaita Siperiaan, ja monet yhteiskunnan johtohenkilöt tuhottiin teloittamalla puhdistuksissa. Karkotukset ja puhdistukset jatkuivat Virossa vuoteen 1955. Tilalle muutti noin puoli miljoonaa venäläistä. Venäläisten määrä kasvoi Virossa ajan mittaan, vaikka moni Viroon tullut venäläinen muuttikin pois. Metsäveljiksi sanottujen sissien toiminta loppui 1950-luvulla.
Kalliohuuhkaja
Kalliohuuhkaja (Bubo bengalensis) on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä on aiemmin pidetty huuhkajan alalajina Bubo bubo bengalensis, mutta nykyisin se on IUCN:n luettelossa oma lajinsa. Sen elinalue on Etelä-Aasiassa Intiassa, Nepalissa ja Pakistanissa. Sen elinpiiriä ovat lämpimän ja kuuman vyöhykkeen kuivat metsät ja pensaikot mäkisillä ja kallioisilla alueilla, ja yleensä niitä näkee pareittain. Sillä on voimakas värähtelevä kumea ääni, joka kuuluu aamu- ja iltahämärissä. Se on tyypillinen iso pöllö, ja sillä on korvatupsut. Sen värityksessä on läiskittäistä ruskeaa ja harmaata, ja kurkussa on valkea läiskä, jossa on pieniä mustia juovia. Ulkonäöltään se muistuttaa hyvin paljon euraasialaista huuhkajaa. pienoiskuva|left Kalliohuuhkajan elinympäristön kuvailu on hyvin mutkikasta runsaan vaihtelevuuden vuoksi. Sen elinaluetta on Himalajan eteläpuolinen Intia 1 524 metrin korkeuteen saakka. Se karttaa kosteita ikivihreitä metsiä ja hyvin kuivia alueita.
Baltian maiden itsenäistyminen 1986–1991
Vastarinta
Baltian maissa jatkui peitelty vastarinta varsinkin tieteen- ja taiteentekijöiden piirissä. Puolan Solidaarisuus-kapina innoitti 40 virolaisen älymystön edustajaa lähettämään Pravdaan avoimen kirjeen, jossa vastustettiin Viron venäläistämistä ja syksyn 1980 opiskelijalevottomuuksien väkivaltaista tukahduttamista. Neuvostoliiton viranomaiset pitivät kirjettä ulkomaisten tiedustelupalvelujen tekona ja lisäsivät toisinajattelijoiden valvontaa Virossa. Toisinajattelija Jüri Kukk pidätettiin vuonna 1981, ja hän kuoli parissa kuukaudessa tehtyään nälkälakon. Kun Leonid Brežnev kuoli vuonna 1982, ei Virossa käytännössä ollut oppositiota. Tilanne jatkui samana vielä jonkin aikaa Mihail Gorbatšovin noustua valtaan.
Kalliohuuhkaja
Lintuun liittyy paljon taikauskoa. Kuten monia suuria pöllöjä, kalliohuuhkajaakin pidetään sen elinalueella pahan enteenä. Sen vangitsemiseen ja tappamiseen on nähty liittyvän joukko rituaaleja. Intian lain mukaan kalliohuuhkajan vangitseminen on kiellettyä, mutta laittomat markkinat edistävät salametsästystä.
Baltian maiden itsenäistyminen 1986–1991
Ympäristömielenosoitukset politisoituvat
Vuonna 1985 valtaan noussut uudistusmielinen neuvostojohtaja Mihail Gorbatšov päätti demokratisoida maata ja vapauttaa taloutta.
Alussa vuonna 1986 Latvian pääkaupungissa Riiassa osoitettiin mieltä ympäristön suojelemiseksi Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden takia syksyllä 1986. Pian arvostelijat huomasivat, miten vähän paikallisilla asukkailla oli valtaa omaan elinympäristöönsä. Latviassa huolestuttiin kansallisesta säilymisestä. Maassa oli 50 % väestöstä venäläisiä. Venäläisiä ei kiinnostanut ympäristöongelma, ja vuonna 1987 Latviaan syntyi ympäristönsuojeluryhmä. Näin Latviasta tuli Baltian itsenäistymisen alkuvaiheen edelläkävijä. Toisaalta syyskuussa 1986 Riian lähellä Jūrmalassa järjestetyssä kansainvälisessä kokouksessa länsimaiden edustajat toistivat aiemmin esittämänsä kannan, jonka mukaan länsimaat eivät hyväksy Baltian maita Neuvostoliiton osiksi. Tieto tästä voimisti syntymässä olevaa oppositiota. Latvian liikehdintä levisi nopeasti myös Liettuaan ja Viroon.
Viron ympäristöliike nousi vuoden 1987 keväällä. Virossa vastustettiin fosforiittikaivoksen rakentamista. Kaivos olisi tuhonnut Viron ympäristöä laajalti, mutta hyödyttänyt virolaisia vain vähän. Fosforiittikaivosta vastustanut kansanliike oli suurin protestiliike aikoihin, ja lopulta Moskova luopui kalliista kaivoshankkeesta. Gorbatšov vieraili Virossa, ja keskustelu virolaisten kanssa johti kaivoshankkeen perumiseen. Vastarintaliikkeen painopiste alkoi siirtyä Viroon.
Elokuussa 1987 vaadittiin Virossa totuuden kertomista Molotov–Ribbentrop-sopimuksesta, jonka mukaisesti Latvia, Liettua ja Viro oli aikoinaan liitetty Neuvostoliiton etupiiriin. Haluttiin yksittäisiä tasavaltoja varten räätälöityjä taloudellisia uudistusohjelmia.
Syyskuussa 1987 Virossa vaadittiin itsehallintoa ja taloudellista itsenäisyyttä, toki Neuvostoliiton osana ja sosialismin puitteissa. Kyse oli muun muassa Tiit Maden ja Edgar Savisaaren vaatimasta IME-ohjelmasta. Kansa alkoi tukea sitä nopeasti, vähitellen myös poliitikot.
21. lokakuuta 1987 miliisi epäonnistui yrittäessään hajottaa kulkuetta, joka kuljetti ensi kertaa julkisesti Viron kansallista lippua sitten Viron itsenäisyysajan. Kulkue marssi keskikaupungille. Joulukuussa 1987 Viroon syntyi muinaismuistoyhdistys. Samoihin aikoihin Kremlissä hyväksyttiin lausuma kansallismielisistä ilmiöistä Baltian neuvostotasavalloissa. thumb|250px|Baltian väestö aktivoitui Neuvostoliitossa käynnistyneen glasnostin myötä. Vuonna 1990 Neuvostoliiton presidentti Gorbatšov vieraili Liettuan Šiuauliaissa. Kuvassa paikallisen liettulaisväestön mielenosoitus vierailun ajalta.
Kansanrintamat syntyvät
Keväällä ja kesällä Baltian maiden 1988 kapinaliike laajeni koko Baltiassa laajan älymystönosan tukemiksi kansanrintamiksi, joissa vaadittiin uudistuksia ja vapautta. Näitä olivat Viron Rahvarinne, Latvian Tautas Fronte ja Liettuan Sąjūdis.
Ensimmäinen perestroikaa tukeva kansanrintama sai alkunsa Virossa, Edgar Savisaaren aloitteesta 13. huhtikuuta 1988. Virossa esitettiin joukkokokouksissa kesällä 1988 musiikkia ”laulavassa vallankumouksessa” suurille kansanjoukolle. Nämä esitykset kokosivat joukkokokouksiin satojatuhansia osanottajia. Vanhoilliset kommunistijohtajat joutuivat eroamaan kansanrintaman painostuksen takia maansa johdosta. Kansanrintamista tuli vuoden 1989 alkuun mennessä poliittisia puolueita.
Kremliä tukenut venäläismielinen virolainen Karl Vaino kutsuttiin Moskovaan, ja Hiidenmaalta kotoisin ollut Vaino Väljas nimitettiin hänen tilalleen 16. kesäkuuta 1988. 19. heinäkuuta 1988 Viron ei-virolaiset perustivat Tallinnan interrintaman, joka tuomitsi Viron kielen ja lipun nationalismiksi.
Riippumattomuus
pienois|vasen|Baltian maissa eli Virossa, Latviassa ja Liettuassa järjestettiin rauhanomainen mielenosoitus 23. elokuuta 1989 muistutuksena 50 vuotta aiemmin tapahtuneen Molotov–Ribbentrop-sopimuksen solmimispäivästä. Ajankohtaa pidettiin yleisesti Baltian valtioiden itsenäisyyden menettämiskauden alkupisteenä. Kuva Liettuasta. Vuonna 1988 maat eivät vielä vaatineet itsenäisyyttä. Vuonna 1988 Liettuan poliisi kukisti väkivaltaisesti mielenosoituksen vanhoillisen kommunistijohtajan käskystä. Tämä tuomittiin niin Baltiassa kuin Gorbatšovin Neuvostoliitossakin, ja vanhoillinen Songa joutui eroamaan. Silti Viro julistautui marraskuussa 1988 suvereeniksi, samoin Latvia ja Liettua vuoden 1989 alkupuolella. Esimerkiksi Viron suvereniteetti tarkoitti, että Neuvostoliiton antamat käskyt piti hyväksyttää virolaisilla, ennen kuin ne voitaisiin toteuttaa Virossa.
Vuonna 1990 Baltia oli selvästi irtautumassa Neuvostoliitosta. Kansanrintamat aiheuttivat paikallisten kommunististen puolueiden ohjelmaan muutoksia ja ajoivat ne eri raiteelle Moskovan kommunistihallinnon kanssa. Niihin jäi vain pieni Moskovaa tukeva oppositio. Lopulta myös Baltian kommunistit kannattivat yleensä eroamista Neuvostoliitosta. Liettuan kommunistit irtosivat ensiksi, pian myös Latvian ja Vironkin kommunistit.
Kohti itsenäisyyttä
Vasta 1989 Viro sääti lain, jonka mukaan se kykenisi irtautumaan Neuvostoliitosta, ja Liettua irtautui 11. maaliskuuta 1990 Neuvostoliitosta. Liettua ajoi aktiivisimmin itsenäisyyttään, koska sillä oli vain 10 prosentin venäläisvähemmistö, muualla Baltiassa oli noin 1/3 venäläisvähemmistö. Neuvostojohto, Saksa ja Ranska painostivat Liettuaa perumaan itsenäisyysjulistuksensa. Huhtikuussa 1990 Neuvostoliitto asetti Liettuan taloussaartoon. Liettuan itsenäistymispyrkimyksiä ajoi määrätietoinen puhemies Vytautas Landsbergis.
Myös Latvia ja Viro ilmaisivat toukokuussa 1990 olevansa siirtymässä takaisin kohti menetettyä itsenäisyyttään. Nämä maat kukistivat itsenäisyyttä vastustavien mielenosoitukset. Samana kuuna myös Latvian korkein neuvosto antoi itsenäisyysjulistuksen ja ilmoitti pyrkivänsä kohti täyttä valtiollista itsenäisyyttä.
Tapahtumat Baltian maissa olivat neuvostojohdon kannalta hälyttäviä: maassa oli alkanut kasvaa maasta länteen paenneiden vaikutus, maiden kommunistitkin tukivat enimmäkseen niiden itsenäisyyttä ja tekivät yhteistyötä kansanrintamien kanssa, eivätkä baltit lähettäneet nuoriaan neuvostoarmeijaan vaan loivat omia kodinturvajoukkojaan.
Neuvostoliiton vastatoimet
pienoiskuva|oikea|Tallinnan televisiotornia puolustaneiden ihmisten muistomerkki. Marraskuussa 1990 konservatiivien kanssa liittoutunut Gorbatšov kuvasi balttien vaatimuksia ETY-kokouksessa fasistien liikkeellelähdöksi. Lopulta Gorbatšovin OMON-joukot hyökkäsivät Vilnassa tammikuussa miehittäen Vilnan tärkeimpiä rakennuksia ja valtasivat aseettomien mielenosoittajien suojeleman TV-tornin, surmaten 15 mielenosoittajaa ja haavoittaen yli sataa. Latviassa tehtiin samantyyppinen operaatio, jossa Riiassa kuoli 4 sisäministeriön rakennuksen puolustajaa. Ulkomaiden painostus esti näitä tapahtumia toistumasta Virossa. Baltian maat eivät halunneet maaliskuussa osallistua äänestykseen Neuvostoliiton tulevaisuudesta vaan järjestivät omat äänestyksensä. Kaikissa maissa ainakin 78 % väestöstä kannatti itsenäisyyttä, myös venäläisten enemmistö.
Tammikuussa vuonna 1991 Neuvostoliiton sisäministeriön OMON-joukot valtasivat Riian lehdistötalon. 13. tammikuuta 1991 kuoli 14 ihmistä, kun neuvostoarmeija hyökkäsi Vilnan TV-asemalle. Samana päivänä Venäjän presidentti Boris Jeltsin antoi kuitenkin kirjallisen tukensa Baltian maiden itsenäisyydelle. 20. tammikuuta 1991 OMON-joukot aloittivat vielä yhden verisen yhteenoton Latvian sisäministeriössä, ja viisi ihmistä kuoli. Samana päivänä oli demokraattien mielenosoitus Moskovassa. Venäjän parlamentin demokraattinen puhemies Boris Jeltsin tuki tammikuun tapahtumissa Baltian maita, koska ajoi itse demokraattista Venäjää. Monet venäläiset sotilaskomentajat kieltäytyivät lähettämästä joukkojaan baltteja vastaan. Tämän takia venäläisten operaatio epäonnistui.
Neuvostoliiton vallankaappausyrityksen yhteydessä vallankaappausta yrittävä juntta määräsi elokuussa 1991 Pihkovassa sijaitsevan 76. maahanlaskudivisioonan Viroon estämään sen itsenäistyminen. Neuvostojoukot suuntasivat Tallinnaan melko kevyellä kalustolla, mutta Virolla ei ollut tarvittavia aseita sitäkään vastaan. Viron itsenäisyysliike Kansanrintaman turvallisuuspäällikkö Andrus Öövel pyysi elokuun 19. ja 20. päivän välisenä yönä ihmisiä ympäröimään Tallinnan televisio- ja radiotalon raskailla ajoneuvoilla, jotta neuvostojoukot eivät voisi valloittaa sitä. Elokuun 20. päivänä, jolloin neuvostojoukot saapuivat Tallinnaan, kaikki radiotalolla johtavat tiet oli saatu suljettua tiesuluilla. Myös Toompeassa rakennettiin panssariesteitä turvamaan Viron hallitusta. Neuvostojoukot saapuivat Tallinnan televisiotornille aamuyöllä 21. elokuuta. Televisiotornin ulkopuolella ihmisketjuna olleet vapaaehtoiset estivät neuvostojoukkoja valtaamasta televisiotornia, josta välitettiin tietoa tapahtumista ulkomaille. Neuvostojoukot saivat hetkeksi haltuunsa televisiotornin alaosat, mutta ne joutuivat vetäytymään iltapäivällä 21. elokuuta vallankaappausyrityksen epäonnistuttua.
Lopullinen itsenäistyminen
Latvia ja Viro itsenäistyivät virallisesti Neuvostoliiton vallankaappausyrityksen jälkeen: Viro 20. ja Latvia 21. elokuuta 1991. Samassa yhteydessä myös Liettuan itsenäisyys tunnustettiin. Neuvostoliitto tunnusti kaikkien Baltian maiden itsenäisyyden 6. syyskuuta 1991. Tällöin neuvostojohto oli tosiasiallisesti luhistunut ja maan presidentiksi nousi Boris Jeltsin, joka ensitöikseen päätti lakkauttaa Neuvostoliiton. Baltian maiden itsenäistymiset saattoivat sen jälkeen tapahtua täysin vapaasti, koska osavaltioista koostuvaa Neuvostoliittoa ei enää ollut olemassa. Virallisesti Neuvostoliitto lakkasi 21. joulukuuta 1991.
Itsenäistymisen seurauksena Baltian maihin jäi suuri venäläisvähemmistö, jonka asema oli määrittelemätön. Tämä aiheutti tulevina vuosina kitkaa Baltian maiden ja Venäjän välille.
Monowi
Monowi on kylä Nebraskassa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2010 väestölaskennan mukaan kylässä asuu vain yksi henkilö, mikä tekee kylästä Yhdysvaltojen pienimmän kunnan.
Tšekkiläiset maahanmuuttajat perustivat Monowin vuonna 1902. Nimensä kylä sai intiaanikielien preeriakukkaa tarkoittavasta sanasta. Monowi kasvoi 1920-luvulle saakka, jolloin sen asukasluku oli 150. Kylässä oli tuolloin posti, lukio, kaksi pankkia ja kirkko. Monowin asukkaat ovat pikkuhiljaa muuttaneet töiden perässä maaseudulta kaupunkeihin ja jäljelle jäi vain Elsie Eiler ja hänen aviomiehensä Rudy Eiler. Aviomiehen kuoltua vuonna 2004 Elsie Eilerista tuli kylän ainoa asukas.
Elsie Eiler on kunnan pormestari, ravintoloitsija ja kirjastonhoitaja. Hänen kunnallisverollaan ylläpidetään Monowin katuvaloja. Kylän ainoa tulonlähde on ravintola Monowi Tavern.
Hehkupurjetetra
Hehkupurjetetra (Poecilocharax weitzmanii) on tetrakaloihin kuuluva eteläamerikkalainen kala, jota pidetään myös akvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö
Hehkupurjetetra kasvaa noin 3–4 cm pitkäksi. Sillä on kullanruskea vartalo, jonka keskipaikkeilla kulkee musta leveä vaakaraita. Raidassa on kimaltavia kohtia, kuin jalokiviupotuksia. Kutuasussa koiraan selkäevä kohoaa komeaksi purjeeksi, jossa on pieniä mustia pisteitä.
Alkuperä
Hehkupurjetetroja elää villeinä Etelä-Amerikassa Solimões-, Negro- ja Orinoco-jokien yläjuoksulla.
Vesiolot ja ravinto
Hehkupurjetetra syö lihapitoista sekaruokaa. Luonnosta pyydystetyt yksilöt eivät aina suostu syömään akvaariossakaan muuta kuin elävää ruokaa. Hehkupurjetetra on tyypillinen mustan veden laji, joka elää pehmeässä, hiukan happamassa vedessä. Sopivat vesiolot ovat lämpötila 24-28 °C, happamuus pH 5–6,4.
Bill Walsh
thumb|Bill Walsh vasemmalla. William Ernest ”Bill” Walsh oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän on tunnettu San Francisco 49ersin 1980-luvun menestyksen arkkitehtina sekä hyökkäyksen syöttöpelaamisen kehittäjänä. Walshin kehittämä hyökkäysjärjestelmä (West Coast offense) oli aikanaan vallankumouksellinen ja on yhä suosittu NFL:ssä.
Walsh syntyi Los Angelesissa ja kasvoi Kaliforniassa. Hän urheili yliopistotasolla amerikkalaisessa jalkapallossa sekä nyrkkeilijänä. Valmennusura alkoi high school -tasolta ja jatkui yliopistotasolla. NFL:ään hänet palkkasi Al Davis vuonna 1966 Oakland Raidersin apuvalmentajaksi. Sieltä hän siirtyi Cincinnati Bengalsiin vuonna 1968, jossa hän sai oppia legendaariselta Paul Brownilta. Vuonna 1975 Walshia ei nimetty Brownin seuraajaksi ja hän erosi hyökkäyksen koordinaattorin tehtävästä. Valmennettuaan vuoden San Diego Chargersin organisaatiossa Walsh sai ensimmäisen päävalmentajan pestinsä Stanfordin yliopistojoukkueesta. Kahden menestyksekkään vuoden jälkeen San Francisco 49ers palkkasi Walshin uudeksi päävalmentajakseen kaudelle 1979.
Walshin kaksi ensimmäistä kautta NFL:ssä olivat vaikeita, sillä voittoja kertyi yhteensä vain kahdeksan kappaletta. Walsh kuitenkin uusi joukkuetta voimakkaasti ja rakensi koko organisaation uudestaan. Hyökkäyksen johtajaksi draftattiin vuonna 1980 pelinrakentaja Joe Montana ja puolustuksen johtajaksi vuonna 1981 Ronnie Lott. Walshin kolmas kausi 49ersin peräsimessä sujuikin loistavasti ja päättyi Super Bowl -mestaruuteen. Loppuottelussa kaatui Cincinnati Bengals. Walshin johdolla 49ersista kehittyi 1980-luvun menestysjoukkue, joka uusi mestaruutensa kausilla 1984 ja 1988. Lisäksi Walshin seuraaja George Seifert johdatti 49ersin mestariksi kausina 1989 ja 1994. Walshin apuvalmentajista kehittyi myös useita NFL:n menestysvalmentajia kuten: Seifert, Mike Holmgren, Mike Shanahan, Brian Billick ja Dennis Green.
Bill Walsh erosi 49ersin päävalmentajan tehtävästä 1988. Hän palasi kuitenkin organisaatioon vuonna 1999 toimitusjohtajaksi kolmen kauden ajaksi. Vuosina 2002-2004 hän toimi vielä konsultin roolissa. Vuosina 1992-1994 Walsh valmensi Stanfordin yliopistojoukkuetta. Bill Walsh kuoli leukemiaan 30. heinäkuuta 2007 kotonaan Woodsidessa, Kaliforniassa.
Tatsuta (1894)
Tatsuta oli keisarillisen Japanin laivaston panssaroimaton risteilijä. Alus valmistui vuonna 1894 ja se poistettiin alusluettelosta vuonna 1916.
Valmistus
Japani tilasi aluksen Armstrong Whitworthilta Elswickistä osana vuoden 1891 hankintoja korvaamaan Chishima. Armstrongin varkauskirjassa on 15. syyskuuta 1892 merkintä Japanin kanssa tehdystä sopimuksesta, jonka mukaan tuli valmistaa noin 850 tonnin uppouman ja 21 solmun omaava torpedoalus. Ilmoitus ei kuitenkaan sisällä tietoa, miksi aluksen luovutus ajankohdaksi on merkitty syyskuu 1894.
Aluksen köli laskettiin tammikuussa 1893 Elswickin telakalla numerolla 609, ja alus laskettiin vuotta myöhemmin vesille 6. huhtikuuta nimellä Tatsuta. Alus valmistui nelisen kuukautta myöhemmin 24. heinäkuuta aloittaen valmistajan koeajot, joissa aluksen nopeudeksi normaalilla uppoumalla mitattiin 20,5 solmua.
Alus oli teräsrunkoinen, Phillip Wattsin suunnittelema ja se oli varustettu kahdella parkkitakiloidulla mastolla. Aluksen pääaseina oli kaksi 4,7 tuuman tykkiä ja apuaseina neljä kolmen naulan tykkiä. Aseistusta täydensi viisi torpedoputkea.
Palvelus
Armstrong lupasi toimittaa alukselle miehistön, joka siirtäisi tilatun aluksen Japaniin. Tatsuta lähti Tyne-joelta 31. heinäkuuta eli vain kaksi päivää ennen kuin Japani julisti sodan Kiinalle. Britannian viranomaiset pysäyttivät aluksen Adenissa marraskuussa, mutta jo hieman sen jälkeen viranomaiset ilmoittivat aluksen ja sen miehistön vapauttamisen olevan valmisteilla. Adenissa alus suoritti nopeuskoeajot 28. maaliskuuta 1895, ja japanilainen miehistö vastaanotti uuden aluksensa. Vaikka sotatoimet jatkuivat edelleen, aluksen osallisuudesta niihin ei ole tietoja.
Tatsuta kuului vuonna 1900 boksarikapinan aikaan Takun edustalla olleeseen amiraali Togon laivueeseen. Aluksen kattilat vaihdettiin vuonna 1903 Miyabara-kattiloihin, jolloin sen paksuhko savuhormi korvattiin kolmella kapeammalla. Venäjän–Japanin sodan alkaessa alus luokiteltiin yhteysalukseksi ja se liitettiin 1. laivueen 1. viirikköön, joka valvoi Port Arthurin sulkua. Taistelulaivojen Yashiman ja Hatsusen tuhoutuessa 15. toukokuuta 1904 miinoituksessa laivueen komentaja kontra-amiraali Nashiba siirsi lippunsa Tatsutalle. Alus kuitenkin ajoi jo samana iltana sakeassa sumussa Kuan Lun Taossa karille, missä se oli lähes kuukauden ennen irrotusta ja Yokosukaan laivastontelakalle siirtämistä.
Alus poistui telakalta elokuun lopulla liittyen laivastoon syyskuussa. Marraskuussa Tatsuta valtasi saksalaisen höyrylaiva SS Veteranin, joka oli matkalla Shanghaista Port Arthuriin. Tsushiman meritaistelussa alus oli Togon 1. laivueen yhteysaluksena. Ensimmäisen taistelupäivän päätteeksi Togo lähetti aluksella viestin koko laivastolle suunnata pohjoiseen ja palata seuraavaksi aamuksi Ullondon saaren lähistölle. Aluksen kolmen naulan tykit korvattiin vuonna 1905 kolmen tuuman tykeillä ja 14 tuuman torpedoputket vaihdettiin 18-tuumaisiksi.
Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 ensimmäisen luokan tykkiveneeksi, ja se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1916, jolloin aluksen aseistus poistettiin. Kuitenkin alus jatkoi erilaisissa laivaston tukitehtävissä, ja se siirrettiin sukellusveneiden emälaivaksi 9. joulukuuta 1918 nimettynä Nagauramaruksi, koska aiempi nimi siirrettiin rakenteilla olevalle kevyelle risteilijälle. Aluksen nimi lyhennettiin 1. heinäkuuta 1920 Nagauraksi. Alus siirrettiin reserviin 12. maaliskuuta 1926 ja se myytiin romutettavaksi 6. huhtikuuta.
Kelluskeiholehti
Kelluskeiholehti (Sagittaria natans) on sarpiokasvien (Alismataceae) heimoon, keiholehtien (Sagittaria) sukuun kuuluva kasvilaji. Kelluskeiholehti on vesikasvi, kuten muutkin keiholehtilajit, ja kasvaa usein kokonaan veden alla. Kelluskeiholehti muistuttaa pystykeiholehteä (Sagittaria sagittifolia) ja lajit voivat myös risteytyä keskenään. Lajit ovat erotettavissa toisistaan lehtien ulkonäön, heteiden ponsien värin sekä hedelmien koon perusteella.