cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hapari
Sana hapari on peräisin venäjän kielen sanasta habár, joka voi tarkoittaa muun muassa hyötyä, voittoa, etua tai onnea. Yleiskielinen nimitys samalle asialle on hylkytavara.
Keihäspuukasvit
Keihäspuukasvit (Curtisiaceae) on koppisiemenisten Cornales-lahkoon kuuluva kasviheimo, jossa on vain yksi laji: keihäspuu (Curtisia dentata).
Ulkonäkö ja koko
Keihäspuu on ainavihanta puu, jossa on eräitä iridoidiyhdisteitä. Lehdet ovat sahalaitaiset. Kukinto sijaitsee varsipäätteisesti. Kukissa on pieni verhiö, jossa on yhtä monta lehteä kuin on heteitä; ne sijaitsevat kohdakkain. Kehänalainen ja yhdislehtinen sikiäin on kahdesta neljään emilehdestä koostunut. Hedelmä on neljäsiemeninen marja. Siemenessä on vähäpätöinen alkio. Kromosomiluku n = 13.
Levinneisyys
Keihäspuu kasvaa Afrikan eteläosassa.
Luokittelu
Keihäspuu on läheistä sukua Kapmaassa kasvavalle sälepensaiden (Grubbia) suvulle. Molemmat ovat jäänne vanhasta kehityslinjasta, joka oli aikoinaan laajemmalle levinnyt. Etelä-Englannista on löytynyt keihäspuiden sukuun luokiteltavia hedelmäfossiileja, jotka ovat peräisin eoseenikaudelta.
Käyttö
Keihäspuun puuaines on kovaa ja soveltuu mm. huonekalujen, maataloustarvikkeiden ja keihäänvarsien valmistukseen.
Laukko
Laukko voi tarkoittaa:
Mato (täsmennyssivu)
Mato voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Luettelo power metal -yhtyeistä
Tämä on luettelo yhtyeistä, jotka esittävät tai ovat esittäneet jossain uransa vaiheessa power metalia.
Rk (vaunusarja)
Rk on VR:n pikajunissa käyttämä ravintolavaunutyyppi. Vaunun markkinointinimi on Kultainen Kulkuri. Rk-vaunut on muutettu Rkt-sarjan vaunusta vuosina 1996–1998.
Vaunusarjasta ensimmäisenä romutettiin Rk 27817, joka vaurioitui käyttökelvottomaksi tulipalossa Turussa 21. maaliskuuta 2012. Ensimmäinen sarjan vaunu Rk 27820 museoitiin kesällä 2020 Keitele-museolle Suolahdelle. Rk 27813 on museoituna Haapamäen höyryveturipuistossa ja Rk 27818 Veturimuseolla. Lisäksi Rk 27811 on Louhosareenalla Nilsiässä. Vaunua Rk 27810 käytetään uuden Dr19-veturin testiajoissa.
Liikennöinti
Rk-vaunut liikennöivät pohjoisen Suomen pikajunissa:
Marlous Fluitsma
thumb|200px|Marlous Fluitsma vuoden 1980 Eurovision laulukilpailuissa, vasemmalla kilpailun voittaja [[Johnny Logan.]] Maria Louise Clara Albertine "Marlous" Fluitsma (s. 12. joulukuuta 1946 Zutphen, Gelderland) on alankomaalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi elokuvista, televisiosta ja teatterista. Roolien joukossa on ollut Helen Helminkin osa sarjassa Goede tijden, slechte tijden, jossa hän esiintyi vuosina 1990–1991.
Fluitsma juonsi Haagissa pidettyä Eurovision laulukilpailua 1980.
Duque de Caxias
Duque de Caxias on kaupunki Rio de Janeiron osavaltiossa Kaakkois-Brasiliassa. Kunnan asukasluku oli 855 048 vuonna 2010.
Turun lohko (1939)
thumb|[[Kuivasaari|Kuivasaaren 152/45 C, minkä tyyppisillä Utön linnakkeelta ammuttiin 14. joulukuuta 1939 neuvostohävittäjiä]] Turun lohko oli Suomen rannikkotykistöön kuuluva rannikkopuolustusyksikkö, joka muodostettiin 10. syyskuuta 1939 liittyen 1. syyskuuta 1939 Saksan valtakunnan Puolaan hyökkäämisen johdosta 3. syyskuuta 1939 Britannian ja Ranskan sodanjulistuksin laajenneeseen toiseen maailmansotaan. Turun Lohkon itäpuolella oli Hangon lohko, länsipuolella Ahvenanmaan lohko sekä pohjoispuolella Satakunnan lohko.
Tästä katsotaan Turun Rannikkorykmentin varsinaisen historian alkaneen. Sodan uhan kasvaessa linnakkeiden rakennustöitä kiirehdittiin, mutta määrärahojen puutteen takia oli linnakkeiden hoito laiminlyöty 1920- ja 1930-luvuilla. Tykkitilanne saatiin tyydyttäväksi rannikkotykkien osalta, mutta ilmatorjuntatykeistä oli huutava pula. Myös tulenjohto- ja viestikalustossa oli suuria puutteita.
14. joulukuuta 1939 Utön linnakkeelta havaittiin kello 11 kahden projeti-7 -luokan hävittäjän lähestyvän. Noin 11½:n kilometrin päässä Utöstä ammuttiin kuuden tuuman Canet-rannikkotykkien pattereilla. Utöltä tehtyjen havaintojen mukaan toinen G-luokan hävittäjistä sai yhden osuman. Hävittäjät päästivät ilmaan savua ja irtautuivat. Savujen hälvettyä nähtiin vain yksi hävittäjä jäljellä: toisen uskottiin uponneen. Toinen hävittäjistä oli Gnevnyj
Turun Lohkon kokoonpano oli seuraava:
Tykistötilanne Turun Lohkolla 10.11.1939
Timur Lenk
pienoiskuva|Timur Lenk kuvattuna [[Uzbekistan|uzbekistanilaisessa postimerkissä.]] pienoiskuva|Bagdadin valtaus vuonna 1401 Timur Lenk (9. huhtikuuta 1336, Shahr-e-Sabz – 14. helmikuuta 1405) eli Tamerlan oli 1300-luvun merkittävä turkkilaismongolilainen valloittaja ja hallitsija Keski-Aasiassa, erityisesti eteläisellä Venäjällä ja Persiassa. Hänestä alkoi mongolien timuridien dynastia.
Elämäkerta
Timur merkitsee tšagatain kielessä rautaa. Lenk tarkoittaa rampaa, koska Timurin jalka rampautui taistelussa.
Noin vuodesta 1358 Timur tuli tunnetuksi sotilasjohtajana. Hän osallistui Tšagatain kaanikunnan sotaan synnyinmaassaan Transoksaniassa ja nousi lopulta vuonna 1369 tämän Mongolivaltakunnan seuraajavaltiona esiintyneen maan johtajaksi, joskin muodollisesti oli kaanin alaisena emiirinä. Timur perusti pääkaupunkinsa Samarkandiin ja seuraavat 35 vuotta hän vietti lukuisissa sodissa. Valloitukset lännessä ja luoteessa veivät hänen valtakuntansa rajat Ural- ja Volga-jokien luokse, etelässä ja lounaassa ne sisälsivät lähes koko Persian, mukaan lukien Bagdadin, Karbalan ja Kurdistanin. Timur ei jättänyt valloittamilleen alueille kunnollista hallintoa, ja usein aiemmin valloitetut seudut jouduttiin valloittamaan uudestaan kapinoiden takia.
Yksi Timurin vaikeimmista vastustajista oli Kultaisen ordan hallitsija Tokhtamysh, joka kamppaili Timurin kanssa Horezmin hallinnasta. Timur auttoi Tokhtamyshia venäläisiä vastaan ja hän valtasi Moskovan 1385. Il-kaanien valtakunnan Abu Sa'idin kuoleman (1335) jälkeen Persiassa oli voimatyhjiö, jota Timur alkoi valloituksellaan täyttää. Samaan aikaan Tokhtamysh kääntyi Timuria vastaan ja valloitti Azerbaidžanin. Vasta pitkän sodan jälkeen Tokhtamysh oli lopullisesti lyöty 1395. Timur hävitti Ordan pääkaupungin Sarain ja raunioitti sen talouden.
Vuonna 1398 Timur aloitti sodan Intiassa Delhin sulttaanikunnan muslimihallitsijaa vastaan. Timur kohtasi voimakasta vastarintaa, mutta lopulta Delhi valloitettiin ja tuhottiin täydellisesti. Vuoden 1399 lopulla Timur aloitti sodat osmanien valtakuntaa ja mamelukkien Egyptiä vastaan. Timur valtasi Syyrian ja ryösti Aleppon. Voitettuaan mamelukkiarmeijan Timur valtasi Damaskoksen ja järjesti siellä joukkomurhan. Timur valtasi Bagdadin vuonna 1401 ja 20 000 sen asukasta murhattiin. Valloittajat opittiin tuntemaan julmuudestaan. Timurin tarkoituksena oli käydä psykologista sotaa levittämällä huhuja mongoliarmeijan voimasta ja julmuudesta sekä vastarinnan tuhoisista seurauksista. Niinpä Sistanin alueen pääkaupunki Zarendji, joka ei antautunut suosiolla, ryöstettiin ja poltettiin ja kaikki sen asukkaat surmattiin. Saman kohtalon kokeneen Isfahanin asukkaiden 70 000 pääkalloa kerättiin suureksi keoksi. Sabzavarissa surmattiin lähes 2 000 henkeä ja ruumiit muurattiin muistomerkiksi vastarinnan seurauksista.
Vuonna 1402 Timur valloitti Anatolian ja voitti osmanit Ankaran taistelussa saman vuoden heinäkuussa. Sulttaani Bayezid I vangittiin ja hän kuoli vankeudessa. Eurooppalaiset maat alkoivat tällöin tuntea huolta Timurin mahdollisesta hyökkäyksestä, ja lähettivät hänelle kohteliaita kirjeitä ystävällisten suhteiden toivossa. Timurin seuraava tavoite oli kuitenkin Kiinan suunnalla.
Ming-dynastia oli ajanut mongolit Kiinasta vuonna 1368. Timur halusi palauttaa mongolivallan valtaamalla Kiinan, mutta ehti kuolla ennen operaation aloittamista. Vuonna 1404 hänen valtakuntansa oli laajimmillaan kolmenkymmenen vuoden sotimisen jälkeen. Aasiassa ei ole ollut yhtä suurta valloittajaa sitten Tšingis-kaanin jälkeen.
Juuri ennen kuolemaansa Timur oli nimittänyt pojanpoikansa Pir Muhammad ibn Jahangirin seuraajakseen. Hänen muut jälkeläisensä eivät kuitenkaan suostuneet tähän, vaan taistelivat vallasta seuraavat 15 vuotta.
Timurin hauta
Timur haudattiin Samarkandiin rakennettuun hautamoskeijaan, joka sai nimen Gur-Emir (Gur-e Amir, Emiirin hauta). Timurin haudan avasi 1941 venäläinen antropologi Mihail M. Gerasimov. Hän totesi Timurin rampuuden (oikean polvinivelen vaurion), kyynärpään vahingoittumisen ja oikeasta kädestä puuttuvat sormet. Luurangon perusteella pääteltiin Timurin olleen leveäharteinen ja aikanaan poikkeuksellisen pitkä, yli 170-senttinen.
Marie Valerie (Itävalta)
pienoiskuva|Marie Valerie vuonna 1896.
Marie Valerie Mathilde Amalie (22. huhtikuuta 1868 Buda, Unkari – 6. syyskuuta 1924 Wien, Itävalta) oli Baijerin herttuatar Elisabetin ja Itävallan keisari Frans Joosefin kolmas lapsi.
Elämä
Marie Valerie syntyi 22. huhtikuuta 1868 Unkarin pääkaupungissa Budapestissä (Buda), Itävallan keisariperheen kolmanneksi lapseksi. Keisarinna Elisabet halusi, että lapsi syntyisi Unkarissa. Vuonna 1867 sovittu Ausgleich nostatti keisarinnan kiinnostusta Unkaria kohtaan. Keisarinna toivoi, että lapsi olisi poika. Syy tähän oli se, että lapsi oltaisiin voitu nimetä Unkarin suojeluspyhimyksen Tapanin mukaan.
Keisarinna ei ollut kovin läheinen Marie Valerien siskon Giselan kanssa, pääasiassa koska hänen anoppi Sophie kasvatti Giselan. Marie Valerien Elisabet sai kasvattaa itse ja heidän suhteensa muodostuikin paljon läheisemmäksi kuin Elisabetin ja hänen muiden lastensa. Elisabet kutsui Marie Valerieta nimellä  'die Einzige'  - "Ainoa" - joka kuvasti heidän läheistä suhdetta.
Hugenotit
thumb|310px|Pärttylinyönä eli pyhän Bartolomeuksen päivänä [[24. elokuuta|24. elokuuta 1572 tapahtunut hugenottien Pariisin joukkomurha, jossa kuoli yli kolmetuhatta protestanttia.]]
Marie Valerie (Itävalta)
Elämä
Marie Valerie vietti paljon aikaa Unkarissa. Nuorena hän vietti paljon aikaa hänen serkkunsa, kreivitär Marie Larisch von Moennichin, kanssa. Marie Valerie osasi puhua saksaa, italiaa, englantia ja ranskaa. Hän rakasti taidetta ja musiikkia.
Hugenotit
Hugenotit olivat Ranskan protestantteja. Hugenotit-nimitystä käytettiin Ranskassa 1500- ja 1600-luvulla protestanttiseen kalvinistiseen kirkkoon kuuluvista henkilöistä. Sanan alkuperä on epävarma, mutta se on mahdollisesti johdettu Besançon Huguesin nimestä tai sveitsiläistä tarkoittavan saksalaisen sanan Eidgenosse ranskalaisesta muodosta.
Marie Valerie (Itävalta)
Elämä
Vuonna 1886, Marie Valerie tapasi tulevan miehensä, arkkiherttua Frans Salvatorin, tanssiaisissa Hofburgin palatsissa. He menivät naimisiin 31. heinäkuuta 1890. Avioliitto aloitti hovissa suuren mielipidetaistelun. Keisari Frans Joosef ei ollut tyytyväinen avioliittoon, kun taas keisarinna Elisabet ja kruununprinssi Rudolf antoivat tukensa avioliitolle. He saivat 10 lasta. Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä Marie Valerie tunnusti virallisesti Habsburgien monarkian lopun ja allekirjoitti asiakirjat, joissa hän luovutti tittelinsä.
Marie Valerie kuoli imusolmukesyöpään 6. syyskuuta 1924.
Gynekomastia
pienoiskuva|200px|Gynekomastia Gynekomastia ( 'nainen' + μαστός 'naisen rinta') on tila, jossa miehen rinnat ovat kasvaneet normaalia suuremmiksi. Gynekomastiaa voi esiintyä vastasyntyneillä ja murrosikäisillä pojilla. Jos tila ei johdu ylipainoisuudesta, se häviää yleensä parissa vuodessa.
Gynekomastiaa voi esiintyä myös vanhoilla miehillä. Kaikissa tapauksissa on usein kysymys sukupuolihormonitasapainon vaihtelusta. Joskus gynekomastia johtuu Klinefelterin oireyhtymästä.
Rinnat voivat olla suurentuneet myös rasvakudosylimäärän vuoksi, jolloin hormonitoiminnalla ei ole samaa merkitystä. Jos gynekomastia on rasvakudoksen ylimäärää, se saattaa kadota myös laihduttamalla. Jos rasvakudosta on paljon, rinnat saatetaan leikata.
Myös hormonien tai alkoholin käyttö saattaa aiheuttaa gynekomastiaa.
Noin 4–10 prosenttia gynekomastiatapauksista johtuu lääkkeistä. Spironolaktoni aiheuttaa erittäin tavallisesti gynekomastiaa, jopa 17 prosentille käyttäjistä. Sekä digoksiinin että furosemidin tiedetään aiheuttavan gynekomastiaa. Jotkin opioidit, eritoten metadoni, vaikuttavat testosteroni- ja prolaktiinitasoihin aiheuttaen gynekomastiaa. Myös eräät psyykenlääkkeet, neuroleptit, esimerkiksi perfenatsiini, voivat pitkäaikaisesti käytettynä aiheuttaa sivuvaikutuksena rintojen kasvua miespotilaille.
Gynekomastia voidaan parantaa leikkauksella.
Maiju Salmenkivi
Maiju Salmenkivi (s. 1972 Espoo) on suomalainen taidemaalari, laulaja ja kuvataideopettaja Salmenkiven pyörteisillä vedoilla tehtyjä maalauksia on sanottu runsaan psykedelisiksi ja unenomaisen ekspressionistisiksi fantasiamaailmoiksi.
Alkuun Salmenkivi maalasi paljon öisiä Helsinki-näkymiä. Vuonna 2012 hänen näyttelynsä näyttelynsä Kalhama & Piipossa (nyk. Helsinki Contemporary) herätti laajaa huomiota. Teoksia ostettiin useisiin kokoelmiin kuten Kiasmaan ja Helsingin taidemuseo HAMiin. Maalauksissa oli uhkaavia näkymiä, myrskypilviä ja pyörteistä maailmankaikkeutta. Salmenkivi maalaa yhtä aikaa useita teoksia, aloittaa abstrakteista muodoista, jotka alkavat elää ja löytää esittävää muotoa.
Salmenkivi opiskeli Kuvataideakatemiassa maalaustaiteen osastolla 1997-2003, aiemmin Taideteollisessa korkeakoulussa kuvataideopettajaksi vuodesta 1992 alkaen Helsingin kuvataidelukion jälkeen. Salmenkiven näyttelyitä on ollut Helsinki Contemporaryssä, Kluuvin galleriassa ja Galleria Huudossa.
Salmenkiven teoksia on Kiasman, Amos Andersonin taidemuseo, Emman ja Wihurin säätiön kokoelmissa. Laulajana Salmenkivi on julkaissut etenkin lastenlauluja, kuten Popsi, popsi porkkanaa.
Leena Noponen
Leena Sisko Maria Noponen (30. joulukuuta 1937 Äyräpää - 3. elokuuta 2006 Lieksa) oli suomalainen kielten opettaja ja runoilija.
Noponen pääsi ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta 1957. Hän opiskeli kieliä ja kirjallisuutta Helsingin yliopistossa ja toimi sitten lähes 30 vuoden ajan kielten opettajana Lieksassa.
Teoksia
Nimellä Leena Mäkelä:
Seaborgium
Seaborgium (aiemmin unnilhexium) on alkuaine, jonka järjestysluku on 106 ja kemiallinen merkki Sg. Se kuuluu 6. ryhmään ja 7. jaksoon. Alkuaineen tunnettujen isotooppien massaluvut ovat välillä 258–271 ja useimpien puoliintumisaika on alle yksi sekunti. Sen pysyvimmän havaitun isotoopin (269Sg) puoliintumisajaksi on arvioitu noin 3,1 minuuttia.
Seaborgium on radioaktiivinen metalli, jota ei esiinny luonnossa. Seaborgium on ydinreaktioilla keinotekoisesti valmistettu alkuaine, jolla ei ole kaupallista käyttötarkoitusta. Sitä tuskin pystytään valmistamaan niin merkittäviä määriä, että sen ominaisuuksia voitaisiin tarkemmin tutkia. Ei esimerkiksi tiedetä, minkä väristä se on, mutta sen arvellaan olevan metallin ja hopean valkoinen tai harmaa. Toistaiseksi sitä on onnistuttu valmistamaan vain muutama atomi.
Hapetusluku Sg+6:n arvellaan olevan pysyvin.
Seaborgiumia on onnistuttu valmistamaan vain hyvin pieniä määriä seuraavalla ydinreaktioon perustuvalla menetelmällä:
18 O + 249 Cf → 106 Sg + 41 n
Paul Scherrer Institutessa Sveitsissä seaborgiumin toista isotooppia onnistuttiin valmistamaan alkuaineiden kalifornium ja neon välisessä reaktiossa seuraavasti:
Nimeämisriita
Seaborgium löydettiin Lawrence Berkeley National Laboratoryssa (LBNL) vuonna 1974 ja samaan aikaan Dubnan JINR:ssa (ОИЯИ).
Alkuaineiden 104–109 nimeäminen aiheutti kiivaita riitoja 1960-luvulta lähtien. Berkeleyn yhdysvaltalainen ryhmä halusi alkuaineen 106 nimeksi 'seaborgium', mikä oli kyseenalaista, koska Glenn T. Seaborg oli vielä elossa ja nimeäminen oli IUPAC:in sääntöjen vastaista. Vuonna 1994 IUPAC ehdotti alkuaineille nimiä, joissa 106 olisi nimetty "rutherfordiumiksi" Ernest Rutherfordin mukaan. American Chemical Society (ACS) vaati yhdysvaltalaiselle tutkijaryhmälle oikeutta nimetä löytämänsä alkuaine. Seaborg vastusti ehdotusta.
IUPAC päätti jakaa kunnian alkuaineen löytämisestä myös Neuvostoliiton Dubnan JINR:lle, mutta dubnalaiset eivät ehdottaneet 106:lle nimeä. Koska yhdysvaltalaiset oppikirjat käyttivät jo 104:sta nimeä rutherfordium, päätti 39. IUPACin yleiskokous Genevessä vuonna 1997 antaa alkuaineelle nimen 'seaborgium'.
Isotoopit
Seaborgiumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Sille tunnetaan 12 radioaktiivista isotooppia, näiden massaluvut ovat välillä 258–271. Massalukujen 268–270 isotooppeja ei ole löydetty, pois sulkien massaluvun 269 isotooppi joka löydettiin vuonna 2010. Isotoopeista vakain on 269Sg, jonka puoliintumisaika on noin 3,1 minuuttia. Seuraavaksi stabiileimmat ovat 271Sg jonka puoliintumisajaksi on mitattu 3,1±1,6 minuuttia ja 267Sg (1,8±0,7 min). Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat ovat alle minuutin, useimmiten vain joitain sekunnin murto-osia. Lisäksi seaborgiumilla on neljä tunnettua meta­stabiilia ydinisomeeriä.
Seaborgiumin isotoopit hajoavat lähes yksinomaan alfahajoamisella ja spontaanilla fissiolla. Vain 259Sg ja sen ydinisomeeri 259mSg hajoavat elektronisieppauksella ja vain 261Sg isotoopin tiedetään kykenevän β+-hajoamiseen. Taulukossa on kaikki tunnetut isotoopit, joiden olemassaolo ja puoliintumisaika on pystytty kokeellisesti varmentamaan (vuonna 2016):
Pramia
Pramia Oy on vuonna 1990 perustettu kurikkalainen yksityinen perheyritys. Se on alkoholijuomien valmistaja ja tukkumyyjä, joka tunnetaan alkoholi- ja alkoholittomista juomistaan. Pramian juomia myydään Alkon myymälöissä, vähittäiskaupoissa ja verottomassa myynnissä. Useat Pramian juomat ovat päässeet Alkon vakiovalikoimiin. Ilvesjoen kylässä toimivan yrityksen alkuperäinen nimi oli Sahti Mafia – tämä nimi on edelleen Pramian aputoiminimenä. Yrityksen ensimmäiset tuotteet olivat sahtivierre ja kotikalja. Pramian perustaja ja yrittäjä on Marko Mäkinen.
Vuonna 2020 Pramian liikevaihto oli 2,326 miljoonaa euroa. Pramian tytäryhtiö Pramia Plastic Oy on Toholammilla sijaitseva kierrätysmuovitehdas. Osa Pramia Plasticin kierrättämästä muovista käytetään raaka-aineena Pramian juomapakkauksissa.
Yrityksen alkuvaiheet
Pramia aloitti toimintansa Sahti Mafian nimellä vuonna 1990. Ensimmäinen tuote oli sahtivierre, jota myytiin suoraan panimolta kuluttajille. Seuraavana vuonna valmista sahtijuomaa myytiin jo Alkon myymälöissä. Vuonna 1995 EU:hun liittymisen myötä Suomen alkoholintuotantomonopolista luovuttiin, jolloin Sahti Mafia hankki alkoholin valmistusluvan. Tämä oli ensimmäinen Suomessa myönnetty yksityinen alkoholin valmistuslupa Alkon monopolin lakkauttamisen jälkeen. Joulukuussa 1996 Sahti Mafia toikin Alkon myymälöihin ensimmäisen laillisesti valmistetun pontikan, Ilves Pontikan. Vuonna 1997 Sahti Mafian nimi muutettiin nykyiseksi Pramiaksi. Vuosituhannen vaihtuessa yritys oli ehtinyt laajentaa niin tuotantotilojaan kuin tuotevalikoimaansa. Sahti ja pontikka olivat saaneet rinnalleen muun muassa miedoista alkoholijuomista siiderit ja lonkerot, ja väkevistä alkoholijuomista puolestaan maustetut viinat sekä liköörit.
Lasipulloista muovipulloihin
2000-luvulle tultaessa Pramia vaihtoi asteittain tuotteidensa pakkaukset lasisista muovisiin. Vuonna 2005 yritys osti muovipullojen valmistusta varten aukipuhalluskoneen. Investoinnin myötä Pramia alkoi valmistamaan sekä alkoholijuomia että näiden pakkauksia samassa tuotantolaitoksessa. Vuoteen 2007 mennessä kaikki Pramian tuotteet pakattiin PET-muovipulloihin, ja lasisista pakkauksista luovuttiin kokonaan. Pramia oli ensimmäinen eurooppalainen alkoholin tuottaja, joka alkoi valmistamaan itse muovipullonsa. Isot investoinnit jatkuivat vuosituhannen ensimmäisellä kymmenellä, kun vuonna 2009 Pramia rakensi tuotantolaitoksensa läheisyyteen oman tuulivoimalan. Tuulivoimalan ja tehtaan välille rakennettiin sisäinen sähköverkko, jolloin tuotanto saatiin muutettua kokonaan omalla tuulivoimalla toimivaksi.
Muovipullojen tuotannossa siirryttiin uudelle aikakaudelle vuonna 2012, kun Pramia osti Toholammilta kierrätyspullojen aihioita valmistavan tehtaan. Yrityskaupoista syntyi Pramia Plastic Oy, joka on Pramian tytäryhtiö. Tästä eteenpäin Pramia on valmistanut täysin kierrätysmuovipohjaiset juomapakkauksensa pulloaihioista asti itse. Pramia Plasticin tuotantosuuntina ovat kierrätysmuovin pesu, granulointi ja muovivanteen tuotanto. Pramia Plastic käsittelee vuorokaudessa noin miljoona kierrätysmuovipulloa. Kuten Pramian Ilvesjoen tuotantolaitoksella, myös Pramia Plasticilla käytetään pelkästään vihreää sähköä.
Alkoholittomat tuotteet, tehtaanmyymälä ja Joutsenmerkki nestepakkauksiin
Pramian ensimmäiset alkoholittomat juomat vähittäiskaupoissa ja Alkon myymälöissä olivat alkoholittomia juomasekoituksia eli mocktaileja. Vuonna 2018 Alkon valikoimaan tuli kaksi mocktailia Alkon omalla merkillä, ja myöhemmin vuonna 2019 Pramia alkoi valmistamaan alkoholittomia juomia omalla merkillään. Samana vuonna Pramialla käynnistyi hiilihapotetun veden pullotus. Pullovedessä käytetty vesi on peräisin Kurikassa sijaitsevasta Kangasahteen lähteestä.
Vuonna 2021 Pramian juomapakkauksille myönnettiin Joutsenmerkki osoituksena vähäisestä ympäristökuormituksesta. Pramia oli ensimmäinen joutsenmerkittyjen nestepakkausten valmistaja Suomessa, ja ensimmäinen joutsenmerkittyjen muovipakkausten valmistaja Pohjoismaissa.
Julius Nättinen
Julius Nättinen (s. 14. tammikuuta 1997 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Nättinen osaa pelata myös laidassa.
Seuraura
Kaudella 2013–2014 Nättinen debytoi JYPin SM-liigajoukkueessa. Hän pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen liigaottelunsa 1. marraskuuta 2013 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Nättinen merkittiin JYPin kolmossentteriksi laidoilleen Jani Tuppurainen ja Petr Hubáček. Hänestä tuli JYPin seurahistorian kaikkien aikojen nuorin SM-liigapelaaja 16 vuotta, yhdeksän kuukautta ja 18 päivää vanhana. Ennätyksen edellinen haltija Erkka Leppänen debytoi joukkueessa Nättistä vajaan kuukauden vanhempana syksyllä 2003. Hän pelasi miesten pelejä myös viiden Mestis-ottelun verran JYP-Akatemiassa.
Jokerit varasi Nättisen 93. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2014. Kauden 2014–2015 hän pelasi suurimmaksi osaksi JYP-Akatemiassa tehden siellä 39 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 11+18=29. Nättinen pelasi kauden aikana JYPissä yhdeksän runkosarja- ja neljä Mestarien liigan ottelua tehden kolme syöttöpistettä.
Anaheim Ducks varasi Nättisen toisella kierroksella 59. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Samana kesänä hänet varasi myös OHL-joukkue Barrie Colts 51. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Nättinen teki jo saman kesän heinäkuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen Ducksin kanssa. Hänen tiedotettiin elokuussa siirtyneen pelaamaan OHL:ää Coltsiin. Nättinen oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 22+49=71.
Kesäkuussa 2016 Barrie Colts kauppasi Nättisen ja kesän 2017 12. kierroksen varausvuoron Windsor Spitfiresiin vaihdossa Kyle Augeriin sekä kesän 2017 toisen ja neljännen kierroksen varausvuoroihin. Hän jakoi kaudella 2016–2017 pudotuspeleissä Spitfiresin sisäisen tehotilaston voiton Sean Dayn kanssa lukemalla +5. Joukkueen kausi päättyi jo OHL:n neljännesvälieriin, mutta Spitfires osallistui kuitenkin isäntäjoukkueena Memorial Cup-lopputurnaukseen, jonka joukkue lopulta voitti. Nättisestä tuli Veli-Pekka Kinnusen, Anssi Melametsän ja Olli Juolevin jälkeen kaikkien aikojen neljäs Memorial Cupin voittanut suomalaispelaaja.
Kaudeksi 2017–2018 Nättinen siirtyi Anaheim Ducksin organisaatioon. Hän pelasi koko kauden AHL-joukkue San Diego Gullsin vahvuudessa, jossa tulokaskausi toi 55 runkosarjaottelussa tehot 4+8=12. Syksyn 2018 harjoitusleirin päätteeksi Ducks asetti Nättisen siirtolistalle aikomuksenaan purkaa hänen sopimuksensa. Koska mikään toinen NHL-seura ei napannut Nättistä vuorokauden aikana, Ducks osti hänen sopimuksensa lopulta ulos. Seuraavana päivänä Nättisen kerrottiin palaavaan kolmivuotisella sopimuksella kasvattajaseuraansa JYPiin. Hän teki ensimmäisen SM-liigamaalinsa 15. marraskuuta 2018 Saimaan Palloa vastaan. Nättinen keräsi ottelussa myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Jarkko Immosen tekemään maaliin. Pentti Mikkilä valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Jo seuraavassa ottelussa 17. marraskuuta 2018 Tampereen Ilvestä vastaan Nättinen teki liigauransa ensimmäisen kypärätempun. Hänen ensimmäinen täysimittainen SM-liigakautensa 2018–2019 toi lopulta 41 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 10+13=23. Mestarien liigassa Nättinen pelasi kaksi ottelua ilman tehopisteitä. Hän voitti runkosarjassa JYPin sisäisen tehotilaston lukemalla +8.
Nättinen johti kaudella 2019–2020 24 pelaamansa ottelun jälkeen koko SM-liigan piste- ja maalipörssiä tehoilla 20+14=34, kunnes hänet valittiin liigan marraskuun kuukauden pelaajaksi. SM-liigan eliittiin noussut Nättinen voitti tehoilla 33+22=55 lopulta koko liigan maalipörssin ja hän sijoittui pistepörssissä kolmanneksi. Nättinen palkittiin maalipörssivoitostaan Aarne Honkavaara -palkinnolla. Hänestä tuli ensimmäinen palkinnon voittanut JYPin pelaaja 33 vuoteen Risto Kurkisen (1986–1987) jälkeen. Hänet valittiin myös SM-liigan tähdistökentälliseen. Nättinen palkittiin lisäksi myös Veikkauksen Vedonlyönnin Kultaisella kypärällä.
Kesäkuussa 2020 Nättinen käytti hänen JYP-sopimuksessa olleen option ulkomaille siirtymisestä ja hänen sopimuksensa purettiin. Heinäkuussa Nättisen vahvistettiin siirtyvän vuoden mittaisella sopimuksella Sveitsin National Leaguen HC Ambrì-Piottaan. Hän oli kaudella 2020–2021 tehoilla 17+8=25 joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Nättinen teki maaleistaan 12 jo ensimmäiseen kymmeneen otteluun ja hän johti syyskaudella liigan maalipörssiä. Kaudeksi 2021–2022 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Växjö Lakers HC:hen. Nättisen runkosarja jäi kuitenkin vain 33 ottelun mittaiseksi syyskaudella tulleen nilkkavamman vuoksi.
Kaudeksi 2022–2023 Nättinen palasi SM-liigaan ja hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Helsingin IFK:hon. Nättisen kausi osoittautui kuitenkin jälleen rikkonaiseksi. Hän loukkaantui ensimmäisen kerran jo ennen kauden alkua ja viiden ottelun jälkeen uudelleen syyskuun 2022 lopulla, jolloin Nättinen joutui lähes kuukaudeksi sivuun. Hän johti 33 pelaamansa ottelun jälkeen HIFK:n sisäistä pistepörssiä tehoilla 10+16=26. Nättinen teki niistä 13 tehopistettä viimeisimmän kymmenen ottelun aikana, kunnes hän jälleen loukkaantui tammikuussa 2023 ja oli sivussa yli kolme viikkoa. Nättinen teki runkosarjassa kaikkiaan 38 ottelussa tehot 12+20=32. Liigauransa ensimmäisen playoff-maalin hän teki toisessa välieräottelussa 1. huhtikuuta 2023 Tapparaa vastaan. Hänen osumansa jäi HIFK:n 4–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi ja se tasoitti ottelusarjan 1–1:een. Nättinen sai ottelussa myös syöttöpisteen Sebastian Dykin tekemään ylivoimamaaliin. Marko Tuomainen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Tappara kuitenkin eteni lopulta finaaleihin otteluvoitoin 4–1. Nättinen teki pudotuspeleissä lopulta vain kaksi maalia, mikä oli Jatkoaika.com-verkkolehden toimittaja Veikko Nurmisen mukaan aivan liian vähän, sillä Nättisestä odotettiin maalintekijää. Hän edusti HIFK:ta kauden aikana myös Spengler Cupissa.
Maajoukkueura
Nättinen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Nättinen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti hopeaa. Nättinen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2014, jolloin hän toimi Suomen varakapteenina. Nättinen pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2013. Yhteensä hän on pelannut 27 nuorten ja 47 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Nättinen on pelannut kahdeksan ottelua tehopistein 1+3=4. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupin 12. joulukuuta 2019 Plzeňissä pelatussa avausottelussa Tšekkiä vastaan. Nättinen merkittiin Suomen kakkosketjun oikeaan laitaan kahden muun debytantin, hänen kanssaan JYPissä pelanneiden Miska Siikosen ja Petrus Palmun viereen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Nättinen teki Beijer Hockey Gamesin Helsingin jäähallissa 6. helmikuuta 2020 pelatussa avausottelussa Venäjää vastaan.
Nättinen valittiin Pohjola-leirin tähdistökentälliseen vuonna 2012.
Muuta
Nättisen isoveljet Jussi ja Joonas sekä heidän serkkunsa Topi ovat myös jääkiekkoilijoita.
Richard von Hertwig
Richard Hertwig opiskeli Zürichin, Jenan ja Bonnin yliopistoissa ja hänet nimitettiin eläintieteen lehtoriksi Jenan yliopistossa 1875. Hänet nimitettiin professoriksi Königsbergin yliopistoon 1881, minkä jälkeen hän toimi professorina myös Bonnin yliopistossa (1883) sekä Ludwig-Maximilians-Universität Münchenissa (1885-1925).
Väinö Kajander
pienoiskuva|Väinö Kajander (vasemmalla), [[Otto Oksanen ja Otto Lasanen vuonna 1921.]] Väinö Kajander (myöh. Kajukorpi, 30. marraskuuta 1893 Elimäki – 16. syyskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen kilpapainija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Helsingin Jyryä ja Helsingin Kisa-Veikkoja.
Kajander saavutti hopeaa Los Angelesin 1932 olympialaisten kreikkalais-roomalaisen painin sarjassa alle 72 kg. Vuonna 1930 hän voitti työläisten maailmanmestaruuden. Vielä vuonna 1936 hän paini maaottelussa Ruotsia vastaan. "Kaiju" Kajander voitti viisi TUL:n mestaruutta 75 kg:n sarjassa vuosina 1920, 1921, 1923, 1926 ja 1928.
Antimonipentafluoridi
Antimonipentafluoridi (SbF5) on antimonista ja fluorista koostuva yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa väritöntä nestettä. Se on erittäin syövyttävää ja myrkyllistä, ja reagoi kiivaasti veden kanssa muodostaen fluorivetyhappoa. Kun antimonipentafluoridia kuumennetaan, se hajoaa synnyttäen syövyttäviä höyryjä. Se voi aiheuttaa syöpymiä silmiin, iholle tai keuhkoihin.
Antimonipentafluoridista käytetään myös nimeä antimoni(V)fluoridi.
Letsie III
Letsie III (s. 17. heinäkuuta 1963, Morija) on Lesothon kuningas.
Letsie aloitti opintonsa Isossa-Britanniassa ja jatkoi niitä Lesothon kansallisessa yliopistossa, Bristolin yliopistossa ja Cambridgen yliopistossa. Kun hän oli saanut opintonsa valmiiksi vuonna 1989, hän palasi Lesothoon.
Letsie seurasi isäänsä Moshoeshoe II:ta Lesothon kuninkaana, kun tämä ajettiin maanpakoon vuonna 1990. Hänen isänsä nousi takaisin valtaan vuonna 1995, mutta vain lyhyeksi aikaa, sillä hän kuoli auto-onnettomuudessa tammikuussa 1996. Letsie on ollut kuninkaana jälleen isänsä kuoleman jälkeen.
Vuonna 2000 Letsie III avioitui 'Masenate Mohato Seeison kanssa ja heillä on kaksi tytärtä ja yksi poika.
Djuktain kulttuuri
Djuktain kulttuuri oli kivikautinen metsästyskulttuuri Koillis-Siperiassa ehkä joskus 15500-11000 vuotta sitten. Kulttuurin merkitys perustuu siihen että sen on väitetty edeltäneen paleointiaaneja tai tämän löytöpaikan metsästäjien olleen paleointiaanien edeltäjien sukulaiskansaa tai olleen muuten yhteydessä näihin. Kulttuurin aikaisemmat epätarkat radiohiiliajoitukset aikaan 35000-19000 vuotta sitten on myöhemmin kiistetty.
{{Lana]]joen sivuhaaran Aldanjoen Djuktain kulttuuriin liittyi alussa intiaanienkin käyttämiä kaksipuolisesti isketty jä kiviesineitä ja myöhemmin mikroteriä, joita paleointiaanit eivät käyttäneet. Varhaisten intiaanien käyttämän tyyppisiä lehdenmuotoisia kärkiä esiintyy djuktain luolan löydöissä, mutta ne ovat harvinaisia.
Djuktain kulttuuri
Djuktain kulttuuri vallitsi Koillis-Siperiassa Jakutiassa Aldanjoella noin 15 000–10 000 vuotta sitten. Ajoitukset ovat melko epävarmoja. Kulttuuri liittyy varhaiseen ihmisasutukseen jääkauden loppuvaiheen Siperiassa. Nykytiedon mukaan Koillis-Siperia asutettiin vasta 15500 vuotta sitten jääkauden ankarimman vaiheen mentyä oli.
Djuktain kulttuurin arvellaan liittyvän varhaisten intiaanien muuttoon Amerikkaan. Tähän perinteeseen kuuluvat monet Angarajoen, Amurjoen, Indigirkan, Kolymajoen, Kamtšatkan niemimaan ja Kukhtuin löydöt, kuten myös monet Sahaliniin, Hokkaidoon, Etelä-Uralilta Mongoliaan ja Kiinaan sekä Amerikkaan ulottuvalta alueelta tehdyt löydöt. . Vanhimmat Djuktain kulttuurin löydöt ovat Aldanjoen Ust-Mil 2 ja Ikhine. Varhaisen Djuktain kulttuuriin liittyvän Ust-MIl 2:n alimman kerrostuman ikä on uusien radiohiiliajoitusten mukaan 24300-23500 radiohiilivuotta, kun aiemmin on arvioitu 35600-30000 vuotta. Ust-Mil 2:n alimpaan kerrostumaan liittyy mm. puolisuunnikkaan muotoisia kiviesineitä. Useinkaan kivityökaluja ei ole työstetty koko pinnaltaan. Ust MIl 2:een liittyy muun muassa mammutti, villasarvikuono, biisoni ja hevonen.
Djuktain kulttuurin alueella, varsinkin nykyisessä Sahan tasavallassa, mikroteriä valmistanutta myöhempää kulttuuria edelsi 2-puolisesti iskettyjä teriä tehnyt kulttuuri. Mikroterät ilmestyivät Jakutiaan ehkä jo 35400–22500 Ikhinen 2:ssa, mutta varmemmin mikroteriä oli lännempänä Baikalin alueella noin 18000 vuotta sitten. 2-puolisesti isketyt terät ilmestyivät Troitskayaan noin 18 300–17 680 vuotta sitten. Pohjois-Amerikan paleointiaanien työkaluvalikoima muistuttaa Djuktain kulttuurin työkaluja ilman mikroteriä.
Djuktain kulttuuri oli tyypillinen myöhäispaleoliittinen mammuttia ja myskihärkää metsästänyt kulttuuri, johon liittyi 2-puolisesti iskettyjä kolmiomaisia veitsiä ja keihäänkärkiä. Nämä kärjet muistuttavat muuten paleointiaanien tekemiä, mutta niistä puuttui fluting-tekniikka. Täältä on löydetty myös mikroteriä. Aldanjoen löydöt ajoitetaan jopa ajalle 35000–18000 eaa., eivätkä ne muistuta Euroopan Aurignacin ja Moustierin löytöjä.
Muita Itä-Aasiassa intiaanien alkuperään liittyviä paikkoja ovat olleet Baikaljärven lähellä sijainnut Mal’tan esihistoriallinen asutus 25000–13000 BP, joka eli mammutinmetsästyksellä, rakensi puoliksi maanalaisia taloja ja teki nais- ja lintupatsaita; Ushkijärvellä 14000–13000 BP oli suuri leiri.
Djuktain luola
Djuktain luola sijaitsee Sahan tasavallassa Ust-Majaskiyn alueella Aldanjokeen liittyvän Djuktaijoen varrella paikassa 59 18 N, 132 36 E. Luolan viimeiset paleoliittiset kivikautiset löydöt ajoittuvat aikaan 14000-12100 BP.
Tähän aikaan liittyy mm. villamammutin, biisonin, hevosen, peuran, hirven, lumilampaan, suden, ketun, napaketun, jäniksen ja monien pienempien eläinten luita. Työkalulöydöissä on kerrostumassa VIIa, kaksipuolisia soikeita veitsiä, pieniä pitkulaisia 2-puolisia keihäänkärkiä, ja mikroteriä. Viimeinen jääkautinen paleoliittinen kerros eli kerrostuma 7a on noin 40 cm paksu ja sieltä löytyy laajalti vuotomaan muttei jääpiikkien jäänteitä .. Kerrostuma 7a ajoittuu aikaan 12100-13200 BP. Siihen liittyy piikkimäisiä kivityökaluja ja näiden esimuotoja. Lisäksi on muutamia prismalaisia työkaluja. Piikkimäiset työkalut ovat veneenmuotoisia, kolmiomaisia tai melkein suorakaiteita. Monet työkalut ovat karkeasti tehtyjä. 2-puoliset keihäänkärjet ovat melko hyvin työstettyjä. Kerrostuma 7b muistuttaa kulttuuriltaan ja eläimistöltään kerrostumaa 7 a ja ajoittuu suunnilleen aikaan 13000-14000 BP. Kerrostuma 7b on keskimäärin noin metrin paksuinen. Siinä on Routimisesta kielivää vuotomaata.. Myös alla oleva peruskallion päällä oleva vanhin kerrostuma on routinut. 7b:n työkalut ovat monesti prismamaisia ja karkeasti tehtyjä. Mm. mammutin lisäksi myös hirveä on 7b:ssäkin. kerrostumassa 7c ei hirven luita esiinny, mutta sieltä on kaivettu esiin mammutin, biisonin, hevosen, peuran, napaketun, jäniksen <-- ground squirrel citellus-->sopulin ja monien pienten jyrsijälajien sekä lintujenkin jäänteitä. VI:n alla olevassa VIII kerrostumassa esiintyy taas hirveä ja edellä mainittujen tyypillisten jääkautisten eläinten lisäksi myskihärkää. VIII kerrostuman löydöissä on yksi "solutremainen" kärki, kaivertimia ja mikroteriä. Myös IX:ssä näkyy 2-puolisten kohtalaisen hyvin työstettyjen litteiden terien jäänteitä. Varhaisimpia Djultain luolan löytöjä on väitetty 23000-15000 vuotta vanhoiksi.
Djuktain tyyppistä esineistöä on löydetty muun muassa Aldanjoen Tumulurista ja eräästä paikasta 27 km sivuun Jakutsk-Pokrovskin valtatiestä. Tumulrissa pistää silmään monet mantelimaiset soikeat ja veitsimäiset 2-puolisesti isketyt työkalut.
Djuktain tyyppisiä löytöjä on tehty myös mm. Selemgdasta, missä kulttuurihorisontti II:ssa on lehtimäisiä veitsiä Aldanjoen Ust-Majaskiyn alueella Verkhne-Troitskajassa on ajoitusten mukaan yli 18300 radiohiilivuoden takaista esineistöä. Berelehkistä on löydetty ve2-puolisesti iskettyjä kivityökaluja sekä korujen jäänteitä, ja lisäksi katkaistuja luita. Djultain kulttuuria on Ohotanmeren rannalla Habarovskin lähellä KukHuy 3:ssa.
Berelekh
Berelekhin kivikautinen löytöpaikka on Itä-Siperiassa Indigarkan sivuhaaran Berelekhjoen varrella Sahan tasavallan Allakhovskin alueella paikassa 7024, 143 57. Paikalta on löydetty turpeen alaisesta jääpiikin halkaisemasta tulvahiekkakerrostumasta mm. kivityökaluja, työstettyjä luuesineitä ja eläinten luita. Paikka on ajoitettu aikaan noin 12000-13500 radiohiilivuotta sitten. Löydöksissä on kaksipuolisesti iskettyjä kiviesineitä, koruja ja kaivertimia. Joihinkin säilyneisiin luihin on tehty viivamaisia kaiverruksia. Tunnetuin Berelekhin löydös on mammutin kuva. Eläinlöydöt ovat mammutteja ja muita jääkauden eläimiä.
Ushkijärven löydöt
Kamtshatkan niemimaan Ushki-järveltä on kaivettu kivikautisia löytöjä viidestä kohtaa. Löydöt ovat neoliittisia ja peloliittisia. Kerrostumasta VI on löydetty yli pyöreän 20 nahkamajan jäänteet, joista on säilynyt muun muassa tulisija ja syötyjen kalojen ruotoja. Yhden majan alta on löydetty tarkoituksella sinne haudatun koiran luut. Erään majan alta on löydetty haudattu lapsi ja haudassa punaokraväriä ja kivityökaluja. Kerrostuma VI ajoittuu suunnilleen aikaan 10800 BP. VI:stä löydetyt kärjet ovat joko 2-puolisesti iskettyjä venemäisiä. Erääseen kiveen on kaiverrettu ehkä kotamaisten majojen kuvia. Ehkä n 13000-14000 BP:n ikäisestä.
Uusi kansa
Uusi kansa on vuonna 2020 perustettu keskustaoikeistolainen puolue Venäjällä. Puoluetta johtaa kauneustuotetehtailijana toiminut liikemies Alexei Netšajev.
Djuktain kulttuuri
Ushkijärven löydöt
Kerrostumasta VII joka eroaa huomattavasti myöhemmästä VI:stä on löydetty suurten monilisisten majojen jäänteitä. Kivirengasliesiä ei ole löydetty. On löydetty okraa, hemamtiittia ja työkaluja. Kerrostumaa luonnehtivat litteät 2-puolisesti isketyt kärjet ja myös korut. Erityisesti Ushki VI:tlle ovat ominaisia kantakärjet.
Konsta Alatupa
pienoiskuva|Konsta Alatupa Kalevan kisoissa 2020. Konsta Timo Iisakki Alatupa (s. 25. kesäkuuta 1999) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Vuosina 2016–2020 hän edusti Kokkolan Työväen Urheilijoita.
Djuktain kulttuuri
Ushkijärven löydöt
VII:stä on myös kannoitettuja kärkiä, soikeita veitsiä, mikroterämäisiä poria, kaivertimia ja koruja. Ushki VII;n kantakärjet muistuttavat Pohjois-Amerikan varhaista kantakärkiperinnettä. Ushki 1:n alue oli jääkauden lopuilla ja varhaisholoseenilla tundraa. Myöhäisin Ushki on varhaiselta holoseenilta noin ajalta 8700 BP.
Konsta Alatupa
Alatupa voitti Kalevan kisoissa 2019 Lappeenrannassa kultaa 100 metrin juoksussa ennätysajallaan 10,53. Kesäkuussa 2019 hän oli juossut Jämsässa aiemman ennätyksensä 10,58. Samoissa Kalevan kisoissa hän saavutti lisäksi pronssia 200 metrillä, jossa hänen ennätyksensä on Jyväskylässä kesäkuussa 2021 juostu 21,29. Lahden Kalevan kisoissa 2023 Alatupa saavutti pronssia 400 metrillä. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa viestissä 2021, 2022 ja 2023 ja saanut hopeaa 400 metrillä 2022. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on 4 × 100 metrin viestijuoksussa saavuttanut hopeaa vuonna 2021 ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa samoin hopeaa vuosina 2021 ja 2022.
Djuktain kulttuuri
Djuktain kulttuurin/luolan kirjoitusasuja
Eri lähteissä käytetään erilaisia kirjoitusasuja Djuktain kulttuurille.
Konsta Alatupa
Alatupa on edustanut Suomea 4 × 100 metrin viestijuoksussa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 sekä alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019 ja 2021, joissa kaikissa Suomi karsiutui alkuerissä.
Sisäradat
Lähde
Kartessi
Kartessi (kartessiammus, raehaulipanos) oli 1800-luvulle asti suustaladattavissa tykeissä käytetty, jalkaväkeä vastaan tarkoitettu ammustyyppi. Kartessi muodostui kyseisen tykin ammuksen painoisesta määrästä metallihauleja, jotka pakattiin purjekangaspussiin. Tykin laukaisussa pussi repesi; pussin jäännökset ja välipanos huolehtivat siitä, että haulit lensivät ulos piipusta yhtenäisenä massana, joka kuitenkin vapaassa tilassa hajaantui melko laajalle alalle.
Menetelmä oli hyvin tehokas nimenomaan elävää voimaa vastaan; vasta brittiläisen eversti Henry Shrapnelin (1761–1842) keksimä srapnelli, jota kokeiltiin ensi kerran Waterloon taistelussa, syrjäytti kartessin. Viimeisen kerran jo vanhahtavia kartessiammuksia käytettiin Yhdysvaltain sisällissodassa.
Sana kartessi juontuu ranskan sanasta cartouche, joka puolestaan pohjautuu italian panosta tarkoittavaan sanaan cartuccia. Pyöreillä lyijykuulilla täytetty, kummastakin päästä suljettu lieriö voitiin valmistaa useasta aineesta. Varhaisin tyyppi oli kangaspussikartessi, jossa pitkulaisen pussin täytteenä oli sekä ruuti että pienet kuulat. Peltilieriökartessissa materiaalina oli metalli. Lieriö voitiin valmistaa myös pahvista. Ennen kartessien käyttöönottoa tykit ladattiin ruudilla ja irrallisilla rautakappaleilla kuten nauloilla ja kuulilla, ja ammuttiin raehaulilaukauksena.
Kartesseja käytettiin alle 300 metrin etäisyydellä olevia eläviä maaleja vastaan. Kartessin ampuminen on rinnastettavissa haulikolla ampumiseen. Kartessina voidaan ampua myös aikasytyttimellä varustettuja kranaatteja. Tällöin sopivan mallinen kranaatti aikautetaan niin, että se räjähtää lähellä tykin putken suuta.
MustRead
MustRead on suomalainen maksullinen digimedia, joka käsittelee politiikkaa ja yhteiskuntaa. Lokakuussa 2017 julkaisutoimintansa aloittaneen MustReadin pääasiallinen kohderyhmä ovat Suomen keskeisimmät päättäjät ja vaikuttajat sekä muut yhteiskunnallisista asioista kiinnostuneet henkilöt. Median missio on, "että Suomi tekisi maailman parhaat päätökset".
MustReadin ansaintamalli perustuu kaupallisiin yhteistyösisältöihin ja tilauksiin. Lehdellä on sekä yksityis- että institutionaalisia tilaajia. Kaupalliset yhteistyösisällöt tarkoittavat maksettuja artikkeleita, jotka tehdään yhteistyössä asiakkaiden kanssa. Lehden verkkosivuilla kaupallinen aineisto erotetaan journalistisesta aineistosta Julkisen sanan neuvoston lausuman mukaisesti maininnalla "kaupallinen yhteistyö + yrityksen nimi”. Kaupallisia yhteistyösisältöjä ja journalismia tekevät MustReadissa eri henkilöt.
MustReadin perustivat syksyllä 2017 kymmenkunta suomalaista journalistia, tutkijaa, ekonomistia ja liikkeenjohdon ammattilaista. Päätoimittajaksi valittiin Heidi Hammarsten. Vuosina 2018–2022 päätoimittajana työskenteli Anne Moilanen. Perustajajoukkoon kuului useita mediasta tunnettuja henkilöitä, kuten Turun yliopiston politiikan tutkija Erkka Railo, ajatuspaja Liberan johdosta MustReadiin siirtynyt ekonomisti Heikki Pursiainen ja muun muassa Ylen toimittajana ollut Anne Moilanen.
MustRead on tekijöidensä omistama. Mediaa kustantaa Toinen Aatos Oy. Sen osakkaina oli alkuvaiheessa kahdeksan työntekijää. Työntekijöitä oli perustettaessa yhteensä 11. Lehti julkaisee uutta sisältöä päivittäin. Toimitus sijaitsee Helsingissä.
MustRead on poliittisesti sitoutumaton ja Julkisen sanan neuvoston (JSN) jäsen.
The Foreigner
The Foreigner on vuonna 2003 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Michael Oblowitz ja pääosassa esiintyivät Steven Seagal ja Max Ryan. Elokuva kuvattiin Puolassa, Varsovassa ja Kazunissa.
Juoni
Salainen agentti Jonathan Cold saa uransa haastavimman tehtävän, kasvavan toimeksiannon pariisilaiselta työnantajalta. Hänen on toimitettava Saksaan salaperäinen paketti, josta toinen toistaan armottomammat gangsterit ovat kiinnostuneita. Tinkimättömästä ammattietiikastaan tunnettu virtuoosi Cold aikoo suorittaa tehtävänsä loppuun.
Aarno Vehviläinen
Aarno Johannes Vehviläinen (s. 15. elokuuta 1944 Parikkala) on suomalainen kenraalimajuri evp.
Vehviläinen syntyi agrologi Vilho Vehviläisen ja Vieno Hämäläisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1971 oli diplomikosmetologi Aila Alice Kymäläinen (k. 2010). Toimittaja ja juontaja Kimmo Vehviläinen on heidän poikansa.
Vehviläinen tuli ylioppilaaksi Rovaniemen yhteislyseosta 1963, Kadettikoulusta hän valmistui 1967 ja Sotakorkeakoulusta 1977. Vehviläinen toimi opetusupseerina Pohjan prikaatissa 1967 ja sitten Reserviupseerikoulussa opetuspseerina 1967–1972 ja komppanianpäällikkönä 1972–1975. Turun sotilaspiirin esikunnassa hän oli toimistoupseeri ja -päällikkö 1975–1981 ja Länsi-Suomen sotilasläänin esikunnan toimistopäällikkö 1981–1983. Pataljoonaupseerina Suomen YK-valvontajoukossa Vehviläinen toimi 1983–1984, opetusupseerina Taistelukoulussa 1984–1987, pataljoonankomentajana Savon Prikaatissa 1987–1989, uudelleen Taistelukoulussa esiupseerikurssien johtajana vuodesta 1989 ja YK:n suomalaisen valvontajoukon komentajana Libanonissa vuodesta 1992. Vehviläinen toimi komentajana Jääkäriprikaatissa vuodesta 1993 ja uudelleen Libanonissa UNIFIL:in apulaiskomentajana (DFC) vuosina 1996–1997. Hänet nimitettiin Itäisen maanpuolustusalueen esikunnan päälliköksi vuonna 1997. Maanpuolustuskorkeakoulun rehtori Vehviläisestä tuli keväällä 2001 Seppo Tanskasen jälkeen.
Vehviläinen ylennettiin vänrikiksi 1964, luutnantiksi 1967, yliluutnantiksi 1970, kapteeniksi 1973, majuriksi 1979, everstiluutnantiksi 1987, everstiksi 1993 ja prikaatikenraaliksi 1998. Kenraalimajuri Vehviläisestä tuli vuonna 2001.
Jeanne de Salzmann
Jeanne Matignon de Salzmann, o.s. Jeanne Allemand, usein tunnettu nimellä Madame de Salzmann (1889 – 25. toukokuuta 1990) oli sveitsiläinen tanssija, rytmisten liikesarjojen (engl. Movements) opettaja sekä armenialais-kreikkalaisen mystikko G. I. Gurdjieffin merkittävä oppilas, jota monet Gurdjieffin oppilaat sanovat Gurdjieffin opetuksen jatkajaksi.
Madame de Salzmann aloitti uransa opiskelemalla pianonsoittoa, orkesterin johtamista sekä säveltämistä Geneven konservatoriossa. Myöhemmin, oltuaan vuodesta 1912 alkaen Saksassa Emile Jaques-Dalcrozen oppilaana, hän opetti tanssia sekä rytmisiä liikesarjoja. Hän tapasi tulevan miehensä, taiteilija Alexandre de Salzmannin Helleraussa Dalcroze'n koulussa. Liitosta syntyi tytär, Boussique. Venäjän vallankumouksen aikaan he asuivat Georgian Tiflisissä, jossa Jeanne de Salzmann jatkoi opettamistaan.
Vuonna 1919 ukrainalainen säveltäjä Thomas de Hartmann tutustutti de Salzmannit G. I. Gurdjieffiin. Tämä suhde kesti aina Gurdjieffin kuolemaan 1949 saakka, jolloin Jeanne de Salzmann oli työskennellyt hänen kanssaan liki kolmekymmentä vuotta. G. I. Gurdjieffin pääteos All and Everything ilmestyi Gurdjieffin kuoleman jälkeen ja sen ranskankielistä käännöstä hiottiin vuosia Jeanne de Salzmannin ohjauksessa. Tämä käännös Récits de Belzébuth à son petit-fils ilmestyi vuonna 1956. pienoiskuva|De Salzmannin viimeinen lepopaikka perheen haudassa (keskellä) Cimetière des Rois'ssa Genevessä Jeanne de Salzmann käsikirjoitti yhdessä Peter Brookin kanssa Brookin ohjaaman, Gurdjieffin kirjaan "Meetings with Remarkable Men" perustuvan samannimisen elokuvan.
Jeanne de Salzmannin jälkeen hänen vuonna 1923 syntynyt poikansa Michel de Salzmann otti organisaation johtamisen vastuulleen.