cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vixen (sarjakuvahahmo)
Taustaa
Koska Vixen on verisukulainen hämähäkkijumala Anansiin, hänellä on luontainen kyky saada suora yhteys Maan morfogeneettiseen kenttään, jota kutsutaan joskus "punaiseksi". Morphogenetic Field/Red on alkuvoima, joka yhdistää kaiken elämän universumissa. Tämä kontakti "Punaiseen" antaa hänelle mahdollisuuden hyödyntää minkä tahansa planeetalla koskaan eläneen eläimen kykyjä. Keskittymällä vain tiettyyn eläimeen Vixen voi ammentaa lahjansa morfogeneettisestä kentästä ja matkia sen kykyjä antaen itselleen erilaisia ​​yli-inhimillisiä voimia.
Vixen käyttää mystistä artifaktia nimeltä Tantu Totem, ketunpään muotoinen talismaani, jonka afrikkalainen huijarijumala Anansi antoi esi-isilleen. Aikaisemmin ajateltiin, että toteemi oli hänen voimiensa lähde, mutta myöhemmät tarinat ovat osoittaneet, että se vain estää morfogeneettistä kenttää valtaamasta hänen mieltään. Voidaan olettaa, että toteemi lisäsi luonnollista matkimisaluettaan 150 jalasta maailmanlaajuisesti, koska sen on nähty ottavan eläinten piirteitä ympäri maailmaa. Toteemin täydestä kyvystä ei ole tietoa, mutta Vixen käytti kerran toteemin taikuutta parantaakseen mustelmia ja haavoja muutamassa sekunnissa yksinkertaisesti koskettamalla sitä. Toteemin voima on myös antanut Vixenille mahdollisuuden koskettaa punaista ja saada henkistä yhteyttä "Wishers" -ryhmään, ihmisryhmään ympäri maailmaa, joille Fablen kuningatar myönsi toiveet.
Justice League Beyond #7 sarjakuvassa Shadow Thief murhasi Vixenin sinä päivänä, kun John Stewart aikoi kosia häntä. Tämän seurauksena John Stewart kosti Vixenin kuoleman tappamalla Shadow Thiefin.
Aki Ojanen
pienoiskuva|Aki Ojanen vuonna 2020 Aki Edvard Ojanen (s. 3. maaliskuuta 1961) on suomalainen yritysjohtaja, joka on toiminut eri yritysten johtotehtävissä vuodesta 1991 alkaen. Hän on toiminut pörssiyhtiö Aspo Oyj:n toimitusjohtajana vuodesta 2009 lähtien. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2021.
Ura
Ojanen kutsuttiin Aspon tytäryhtiön Aspokem (nykyinen Telko) hallituksen jäseneksi vuonna 2005. Hän siirtyi Aspon varatoimitusjohtajaksi (COO) elokuussa 2007 Postin sopimuslogistiikan johtajan paikalta, tehtävänään kasvattaa ja kansainvälistää yhtiötä sekä vastata yrityskaupoista. Aki Ojanen on toiminut aikaisemmin muun muassa Kuusakoski Oy:n toimitusjohtajana 2002–2005 sekä Kuusakoski Oy:n varatoimitusjohtaja 1997–2002.
Kansainvälisen yritysjohtajan uran Ojanen aloitti toimimalla 1994–1997 Canon Oy (myöhemmin Canon North East Oy, Canon Russia) Moskovan edustuston ensimmäisenä edustuston johtajana ja myöhemmin yhtiön General Managerina 1996–1997.
Aki Ojanen tunnetaan yhtenä Suomen kokeneimmista yritysjohtajista, jolla on kokemusta Venäjän, Ukrainan ja muun IVY- markkinasta 1994 alkaen. Hän asui perheineen Moskovassa 1994–1997 sekä Pietarissa 1998–2001. Hän on toiminut vuodesta 2013 hallituksen jäsenenä East Office of Finnish Industries Oy sekä hallituksen työvaliokunnassa 2014–2019.
Ojanen on toiminut useiden yhtiöiden hallituksen puheenjohtajana:
Luottamustehtävät
Aki Ojanen on toiminut aktiivisesti useissa eri luottamustehtävissä.
Ojanen toimi Teknisen Kaupan liiton hallituksessa 2008–2017 ja hallituksen puheenjohtajana 2014–2017. Ojanen on toiminut Teknisen Kaupan Liiton nimitysvaliokunnassa vuodesta 2018.
Ojanen on toiminut Kaupan Liiton hallituksessa 2013–2017. Hän toimi Kaupan Liiton hallituksen työvaliokunnassa 2014–2017, ja nimitysvaliokunnassa 2018–2020 ollen puheenjohtajana 2020. Ojanen toimi Kaupan Liiton kauppapoliittisen valiokunnan puheenjohtajana 2013–2015.
Ojanen on toiminut EK:n kauppapoliittisen valiokunnan jäsenenä 2013–2015 ja nimitysvaliokunnan jäsenenä 2020.
Ojanen on toiminut pitkään aktiivisesti maanpuolustuksen eri tehtävissä, reserviläisenä sekä mm Hermannit ry jäsenenä ja hallituksen jäsenenä 2000-2009.
Ojanen on suorittanut valtakunnallisen maanpuolustuskurssin 198 MPK ja toimi kurssin isäntänä. Sotilasarvoltaan Ojanen on Majuri. Suomen tasavallan presidentti myönsi hänelle SL R I vuonna 2011 sekä Suomen Leijonan Komentajamerkin (ritarikunnat) SL K vuonna 2017.
Koulutus
Ojanen on kotoisin Lahdesta ja hän on kirjoittanut ylioppilaaksi Salpausselän Urheilulukiosta vuonna 1980.
Aki Ojanen palveli varusmiehenä puolustusvoimien urheilukoulussa vuonna 1980–1981. Hän on valmistunut upseerin virkaan kadettikoulusta 1981–1984, kadettikurssilta 68. Hän toimi puolustusvoimien palveluksessa Hämeen ratsujääkäripataljoonassa vuosina 1984–1986, jolloin hän erosi luutnanttina upseerin virasta.
Ojanen opiskeli Tampereen yliopistossa taloustiedettä vuosina 1984–1988.
Ojanen on suorittanut Helsingin Kauppakorkeakoulun ja Helsingin Yliopisto internationalin eMBA vuosina 1992–1993.
Yksityiselämä
Aki Ojanen on ollut naimisissa Mia (o.s. Kivisilta) Ojasen kanssa vuodesta 1983 lähtien ja hänellä on aikuinen tytär ja kaksi tyttärentytärtä. Aki on kiinnostunut rotarytoiminnasta, vapaamuurariudesta ja Suomen ja Venäjän välisestä poliittisesta historiasta. Aki harrastaa hiihtoa, kalastusta ja on innokas oopperan ja baletin ystävä.
Marcello Giombini
Marcello Giombini (24. heinäkuuta 1928 Rooma, Italia – 12. joulukuuta 2003 Assisi, Italia) oli italialainen säveltäjä, kirkkomuusikko ja virsirunoilija. Hän on tullut tunnetuksi ns. spagettiwesternelokuvien musiikin säveltäjänä, sekä italialaisen nuorten kirkkomusiikin säveltäjänä.
Jo nuorena Giombini soitti kirkkourkuja ja aloitti sävellysopintonsa klassisen barokkimusiikin tyylisen kirkkomusiikin alueella. Hän toimi kuoronjohtajana Roomassa ja sävelsi sinfonista musiikkia. Hän tuli kuitenkin tunnetuksi lukuisten, yli sadan spagettiwesternin musiikin säveltäjänä. Tunnetuin elokuva, jossa on hänen säveltämänsä musiikki, on Sabata – salaperäinen ratsastaja jonka ensi-ilta oli vuonna 1969. Elokuva sai kaksi jatko-osaa, Adios Sabata (1970) ja Sabatan paluu (1971). Hän on käyttänyt myös pseudonyymejä Pluto Kennedy ja Marcus Griffin. Hän oli myös elektronisen musiikin uranuurtajia Italiassa.
Kun katolisen kirkon Vatikaanin II konsiili uudisti katolisen kirkon jumalanpalveluselämää konsiilin päätöksen mukaan tuli mm. mahdolliseksi käyttää jumalanpalvelusmusiikissa uusia musiikin tyylikeinoja. Uusissa olosuhteissa pääsivät myös Giombinin kirkkomusiikin säveltäjän kyvyt esille. Hän on kirjoittanut useita messuja ja kirkollista musiikkia, jotka seuraavat konsiilin antamia ohjeita, mutta ammentavat vaikutteita oman aikansa musiikista. Hän sävelsi ensimmäisen ns beat-messunsa lauluäänille, kitaralle, bassolle, pianolle ja lyömäsoittimille. Messu sai nimen Messa Iuventutis, (italiaksi Messa dei Giovani, Nuorten messu) ja sen ensiesitys oli Roomassa San Filippo Neri Oratoriossa 28. 4. 1966. Hän kirjoitti useita messuja yhdessä filmimusiikin säveltäjäkollegansa Ennio Morriconen kanssa. Hän on säveltänyt runsaasti virsiä ja hengellisiä lauluja, joita hän julkaisi italiankielisessä kokoelmassa 150 Salmi per il nostro tempo.
Vuonna 1970 Giombini sävelsi messun "Camminiamo nella speranza", (Me vaellamme toivossa). Tässä messussa on laulu Le tue mani son pieni di fiori. Laulu tuli suosituksi, sen ja monia muita Giombinin uusia lauluja levitti Pro Civitate Christiana -järjestö joka toimii Assisissa, Italiassa.
Pro Civitate Christiana osallistui NMKY: n maailmanliiton seminaariin Ruotsissa, Ljungskilessä 1970, jossa aiheena oli kristillinen musiikki. Giombinin laulu ”Le tue mani son pieni di fiori” esiteltiin tässä kokouksessa. Pian se käännettiin ruotsiksi, kääntäjänä pappi ja nuorisomusiikin tekijä Lars Åke Lundberg. Laulu ”Dina händer är fulla av blommor” tuli Ruotsin kirkon virsikirjaan 1986 ja käännettiin suomeksi 2003 ilmestyneeseen Ruotsin kirkon suomenkieliseen virsikirjaan, kääntäjänä Anna-Mari Kaskisen. Virsi on numerolla 154, "Sylin täydeltä kukkia kannat” ja se on myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan lisävihkossa virsi 943.
Wye Allanbrook
Wye Jamison "Wendy" Allanbrook (15. maaliskuuta 1954 – 15. heinäkuuta 2010) oli yhdysvaltalainen musiikkitieteilijä. Hänet tunnetaan erityisesti kirjastaan Rhythmic Gesture in Mozart: 'Le Nozze di Figaro' and 'Don Giovanni'  (1983), jossa hän esitti, että Mozartin ja muiden saman ajan säveltäjien musiikki on usein vähemmän abstraktia kuin oli aiemmin ajateltu. Wye Allanbrook esitti, että Mozart käytti systemaattisesti tiettyjä seuratanssien rytmisiä kuvioita kuvaamaan tiettyjä asioita, esimerkiksi menuettia kuvatessaan ylimystöä ja gigue-tanssia kuvatessaan maalais- ja talonpoikaiselämää.
UAZ Patriot
UAZ Patriot on maastoauto, jota Sollers valmistaa UAZ -brändin alla Uljanovskissa, Venäjällä. Auto esiteltiin vuonna 2005 UAZ Simbirin korvaajaksi.
Milena Govich
Milena Govich (s. 29. lokakuuta 1976 Norman, Oklahoma) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja ja nyttemmin myös ohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten etsivä Nina Cassadyn roolista TV-sarjassa Kova laki sen 17. tuotantokaudella. Sitä ennen hän ehti vierailla sarjassa sivuhenkilönä yhdessä jaksossa. Vuonna 2006 hän esiintyi myös lyhyeksi jääneessä väljästi Kovaan lakiin liittyneessä TV-sarjassa Conviction sen kaikissa 13 jaksossa. Kovan lain jälkeen hänellä on ollut vakioroolit TV-sarjoissa Rescue Me (2005–2009) ja Finding Carter (2014–2015).
Govich omaa isänsä puolelta serbialaiset ja äitinsä puolelta skotlantilaiset sukujuuret. Hänen molemmat vanhempansa toimivat musiikin professoreina isä Bruce Oklahoman yliopistossa ja äiti Marilyn University of Central Oklahomassa.
Govich on ollut naimisissa vuodesta 2003 lähtien säveltäjä, elokuvakäsikirjoittaja ja -tuottaja David Cornuen kanssa. Heillä ei ole lapsia. Govich on yksi kahdeksasta valitusta, jotka pääsivät American Film Instituten naisille suunnatulle ohjaajakurssille (The AFI Directing Workshop for Women). Heidän mentorinaan toimii Paul Feig. Govichin pääsykoetyönä toimi lyhytelokuva Temporary, jonka käsikirjoitti hänen aviomiehensä.
New Jersey Devilsin kauden kotiavauksessa Prudential Centerissä 2008 lokakuussa Govich lauloi kansallislaulun. Hän on myös kahdesti esiintynyt vierailevana tähtenä Kiinan merkittävimmän pop-tähden Fei Xiangin kiertueella.
Aimo Oikari
Aimo Olli Juhani Oikari (s. 25. elokuuta 1947 Mikkeli) on suomalainen ympäristötieteilijä, ja Jyväskylän yliopiston ympäristötieteiden, erityisesti ekotoksikologian ja ekofysiologian emeritusprofessori. Hän oli toiminut työurallaan myös Teknillisen korkeakoulun ympäristönsuojelutekniikan professorina. Oikari on suomalaisen ekotoksikologian, erityisesti ekotoksikologian alan pääainekoulutuksen, pioneeri.
Oikari kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta vuonna 1966. Hän valmistui Helsingin yliopistosta luonnontieteiden kandidaatiksi 1970, filosofian kandidaatiksi 1972 ja lisensiaatiksi 1973. Hän väitteli Helsingin yliopistossa eläinfysiologian aihepiiristä vuonna 1978. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1978) oli otsikoitu Adaptations enabling Baltic teleosts to maintain osmotic and ionic balance in dilute brackish water. Hän oli Helsingin yliopiston eläinfysiologian dosentti (1981-1993) ja Joensuun yliopiston ekotoksikologian dosentti (1988-1993).
Työurallaan Oikari toimi Helsingin yliopiston eläinfysiologian assistenttina, Turun yliopiston biologian virkaatekevänä apulaisprofessorina (1983), Helsingin yliopiston vanhempana tutkijana (1979–80), Suomen Akatemian nuorempana (1984–1985) ja vanhempana (1985-1991) tutkijana Joensuun yliopistossa, ja Joensuun yliopiston Karjalan tutkimuslaitoksen ympäristötutkimuksen tutkimusjohtajana (1990–1991). Suomalaisten virkanimitysten lomassa tai aikana hän työskenteli useita jaksoja vierailevana tieteentekijnä Yhdysvalloissa ja Britanniassa sijaitsevissa tutkimuslaitoksissa: vierailevana tutkimusprofessorina Miamin yliopistossa (Florida, 1979–1980, vierailevana tutkijana University College North Walesissa (Bangor, Britannia, 1983), vierailevana professorina ja tutkijana Oak Ridge National Laboratoryssä (Tennessee) ja National Institute of Environmental Health Sciences (NIEHS, Pohjois-Carolina, USA, 1988–1989).
Oikari toimi Teknillisen korkeakoulun ympäristönsuojelutekniikan (ympäristönsuojelu ja ekotoksikologian) professorina vuosina 1991–1994 ja oli sitten Jyväskylän yliopiston ympäristöntutkimuksen ja -tekniikan professori (1995–1999). Vuodesta 2000 lähtien hän toimi Jyväskylän yliopiston ympäristötieteiden, erityisesti ekotoksikologian ja ekofysiologian professorina eläkkeelle jäämiseensä saakka. Varttuneena tutkijana kuitenkin kaksi kautta (vuosina 1997–1998 ja 2004–2005). Oikari oli toteuttamassa Jyväskylän yliopistoon ympäristötieteet-nimistä (myöhemmin nimellä ympäristötiede ja -teknologia) oppiainetta 1995 lukien kahden vuosikymmenen ajan. Hän oli useita jaksoja vierailevana professorina ja tutkijana Kanadassa (Queen's University, Ontario) ja Yhdysvalloissa Kalifornian yliopistossa (UC Davis, Bodega Marine Laboratory).
Hänen tieteellinen tuotantonsa käsitti jo vuonna 2007 noin 150 kansainvälistä tieteellistä julkaisua ekotoksikologian, ekofysiologian ja eläintieteen aloilta sekä opetusaineistoja. Sittemmin tuotanto on täydentynyt. Hän on tutkinut mm. metsä- ja metalliteollisuuden, öljynjalostuksen, lääkeaineiden, dioksiinien, raskasmetallien ja sedimenttien ekotoksikologiaa sekä humusaineiden, UV-säteilyn, pH:n ja lämpötilan toksisuusmerkityksiä geenien, fysiologian ja ekosysteemin tasoilla.
DJ Qbert
Qbert on kuulunut Invisibl Skratch Piklz -ryhmään, joka oli yksi ensimmäisiä turntablismiin keskittyneitä yhtyeitä. Hän on voittanut Disco Mix Clubin (DMC) arvostetussa DJ-kilpailussa Yhdysvaltain mestaruuden vuonna 1991 sekä maailmanmestaruuden vuosina 1992–1994. Vuonna 1995 hän toimi samojen kilpailujen tuomarina. DMC:n DJ Hall of Fameen hänet ja toinen entinen ISP:n jäsen, Mix Master Mike, valittiin vuonna 1998. Hän on myös esiintynyt monissa lehdissä ja muutamassa TV-dokumentissa.
Qbertin ensimmäinen sooloalbumi Wave Twisters ilmestyi vuonna 1998.
Aryeh Eldad
pienoiskuva|Aryeh Eldad vuonna 2009.Aryeh Eldad (‎, s. 1. toukokuuta 1950) on israelilainen plastiikkakirurgi ja poliitikko. Hän edustaa knessetissä Kansallista uskontopuoluetta.
Eldad on väitellyt lääketieteen tohtoriksi Tel Avivin yliopistosta. Hän oli Israelin puolustusvoimien ylilääkäri vuosina 1997–2000.
Merihaka
Historia
pienoiskuva|Alueen rakennustöitä vuonna 1972. Ennen Merihaan rakentamisen aloittamista paikalla oli Wärtsilän – alkujaan Kone- ja Siltarakennus Oy:n – teollisuusrakennuksia. Paikalla on aikoinaan sijainnut Pannukakku-niminen saari, joka yhdistettiin mantereeseen.
Vuosina 1973–1986 rakennettu kerrostaloalue on joidenkin tietojen mukaan saanut nimensä läheisestä Hakaniemestä, toisten mukaan alueen rakentaneen rakennusliike Hakan mukaan. Merihaan suunnittelusta vastasi Kulutusosuuskuntien Keskusliiton asunto-osasto, josta vuonna 1980 tuli Suunnittelurengas Oy, Suomen suurin arkkitehtitoimisto. Rakennusten suunnittelijoita olivat alkuvaiheessa Peter Bieber, Arvi Ilonen ja Sulo Savolainen sekä loppuvaiheessa Unto Toikkanen. Alue on saanut paljon kritiikkiä, ja suunnittelijoidensakin mielestä siitä tuli ylimitoitetun rakennusoikeuden vuoksi liian massiivinen ja raskasilmeinen.
Merihaan kuuluisin asukas lienee ollut Suomen pitkäaikaisin pääministeri Kalevi Sorsa, jonka taloa Hakaniemenranta 16:ssa alettiin kutsua ”Sorsanpesäksi”. Rakennuksen seinässä on nykyään Sorsasta kertova muistolaatta.
Helsingin verotoimisto muutti Merihakaan (Haapaniemenkatu 7-9) joulukuussa 1974. Entisessä veroviraston kiinteistössä on vuoden 2015 alusta lähtien toiminut Stadin ammattiopiston toimipaikka.
Yleiskuva
pienoiskuva|vasen|[[Sörnäisten rantatie, yksi Helsingin monikaistaisista pääkaduista, kulkee Merihaan edustalla.]]pienoiskuva|Näkymä Merihakaan kesällä 2005 [[Siltavuori|Siltavuorenrannan suunnasta. Etualalla ravintolalaiva Wäiski.]] pienoiskuva|Merihaka [[Sompasaari|Sompasaaresta päin, vuonna 2016.]]
Merihaan alueelle tunnuksenomaista on 1960–1970-lukujen kaupunkisuunnittelullinen periaate, jonka mukaan rajattomasti kasvavan yksityisautoliikenteen vuoksi jalankulkuväylät ja lasten leikkialueet tuli erottaa eri tasolle katuverkosta. Tämän vuoksi alueelle suunniteltiin betoninen pihakansi – kuten vähän myöhemmin Itä-Pasilaankin – jonka alapuolella sijaitsee yli tuhat autopaikkaa. Kannen alapuolella Merihaan läpi kulkee Haapaniemenkatu.
2020-luvulla alueen maisema muuttuu hieman, kun Hakaniemenrannalta Nihtiin rakennetaan 400-metrinen Merihaansilta, joka on osa Kruunusillat-pikaraitiotietä Laajasaloon. Rakennustöiden alustavat valmistelut Hakaniemen ja Merihaan ympäristössä alkoivat maaperätutkimuksilla kesällä 2020. Merihaan kupeessa oleva 1960–luvulla rakennettu Hakaniemen silta puretaan ja vaihdetaan matalampaan tieliikennesiltaan vuoteen 2024 mennessä. Vuonna 1975 valmistunut Näkinsilta Sörnäisten rantatien yli purettiin vuonna 2022, ja se korvataan uudella.
Palvelut
Pihakannen päällys on varattu jalankulkijoille, ja myös Merihaan palvelut löytyvät sieltä. Merihaassa toimii K-Market, apteekki, lounasravintola, ravintola, kaksi baaria ja urheilukeskus Merihaan Pallohalli.
Kimmo Latvamäki
Kimmo Latvamäki (s. 6. kesäkuuta 1976) on ruoveteläinen kilpameloja. Hänen päämatkansa ovat ratamelonnan kajakkiyksiköiden 200 ja 500 metriä. Latvamäki edustaa Ruoveden Kanoottipurjehtijoita ja häntä valmentaa Béla Pavelka.
Latvamäen nuoruusvuodet
Melontaan Latvamäki tutustui vuonna 1985, kun Raimo Pihlava aloitti Ruovedellä melontakoulun. Ensimmäiset vuodet melonta oli hänelle vain leikkimielinen harrastus, mutta vuonna 1987 hän osallistui ensimmäiseen kilpailuunsa. Säännöllisen harjoittelun Latvamäki aloitti 13-vuotiaana ja samana vuonna hän sai mitalin nuorisomestaruuskilpailuista. Alun melko laihan menestyksen jälkeen Latvamäki voitti 18-vuotiaana juniorien maailmancupin Hollannissa. Vuonna 1996 Latvamäki siirtyi kokopäiväiseksi urheilijaksi.
Merihaka
Aiheesta muualla
60.17917°N, 24.96111°W
Matilde
Keisarinna Matilde (, helmikuu 1101 – 10. syyskuuta 1167) oli Englannin kuningatar ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna. Matilde oli kuningas Henrik I:n tytär ja tämän ehdokas kruununperijäksi Henrikin ainoan laillisen pojan kuoltua. Hänestä käytetään englanniksi joskus nimeä Maud (tai Maude).
Matilden ensimmäinen aviopuoliso oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Henrik V. Tämän kuoltua hän meni naimisiin Anjoun kreivin Gottfried V:n kanssa. Saatuaan vuonna 1141 vangittua serkkunsa, Englannin kuninkaan Tapanin, Matilde toimi vuonna 1141 muutaman kuukauden Englannin hallitsijana ja oli näin ensimmäinen nainen Englannin johdossa, mutta hänet karkotettiin Lontoosta ennen kruunajaisiaan ja seitsemän vuotta myöhemmin koko Englannista.
Gottfriedin eli Geoffrey Plantagenetin ja Matilden pojasta tuli vuonna 1154 Englannin kuningas Henrik II. Tämä aloitti Plantagenet-hallitsijasuvun valtakauden Englannissa.
Varhaiset vuodet
Matilde syntyi helmikuussa 1101 Henrik I:lle ja tämän vaimolle Edithille (joka avioliiton myötä otti nimen Matilde). Äitinsä puolelta Matilden isovanhemmat olivat Skotlannin Malcolm III ja pyhä Margaret. Margaretin isä oli Edvard Maanpakolainen ja isoisä Englannin kuningas Edmund Rautakylki. Yleensä Matilden sanotaan syntyneen Winchesterissä, mutta myöhemmät tutkimukset ovat osoittaneet, että hän syntyi Berkshiressä, Sutton Courtenayn kuninkaallisessa palatsissa.
Seitsemänvuotiaana Matilde kihlattiin Henrik V:n kanssa ja hänet lähetettiin vuonna 1111 Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan aloittamaan koulutuksensa keisarinnaksi. Matilde ja Henrik menivät naimisiin 7. tammikuuta 1114 Wormsissa loistavin seremonioin. Maaliskuussa 1116 he vierailivat Roomassa ja Toscanassa.
Matildella ja Henrikillä ei tiettävästi ollut yhteisiä lapsia. Henrik V kuoli vuonna 1125 ja jätti lapsettoman Matilden leskeksi. Matilden veli Vilhelm Adelin kuoli haaksirikossa vuonna 1120 ja jätti Matilden isänsä ainoaksi lailliseksi perijäksi.
Toinen avioliitto
Matilde palasi Englantiin, jossa hänen isänsä nimesi Matilden perillisekseen. Henrik vaati myös Englannin paroneja vannomaan valan, jonka mukaan he tunnustavat Matilden Englannin kuningattareksi, jos Henrik kuolisi ilman miespuolista perijää. Vuonna 1127 Matilde meni uudelleen naimisiin. Uusi aviopuoliso Gottfried V oli vasta 14-vuotias ja silloinen Mainen, myöhemmin myös Anjoun kreivi. Hän sai lisänimensä "Plantagenet" tunnuksenaan olleesta hernekasvin kukasta, Plantagenet antoi myös nimen tulevalle Englannin hallitsijasuvulle.
Avioliitto ei ollut onnellinen, ja Matilde erosi miehestään palaten takaisin isänsä luokse. Hän kuitenkin teki sovinnon Gottfriedin kanssa ja palasi tämän luo vuonna 1131. Liitosta syntyi kolme poikaa, vanhin Henrik syntyi 5. maaliskuuta 1133. Toisen pojan, Gottfriedin (tuleva Nantesin kreivi), synnytys vuonna 1134 oli vaikea, ja Matilde melkein kuoli lapsivuoteeseen. Matilden isä Henrik tuli tapaamaan lapsenlapsiaan. Henrik ja kreivi Gottfried riitautuivat, ja kun Henrik kuoli Normandiassa 1. joulukuuta 1135, Matilde oli Gottfriedin kanssa Anjoussa.
Taistelu Englannin kruunusta
Isänsä kuoleman jälkeen Matilden odotettiin seuraavan häntä Englannin hallitsijana, mutta hänen serkkunsa Tapani Bloisilainen kuitenkin kaappasi vallan ja aatelisten Henrikille tekemästä valasta huolimatta Tapani sai taakseen monia tärkeitä tukijoita. Seurasi pitkä sisällissotajakso, joka tunnetaan nimellä Anarkia. Vuonna 1139 Matilde sai vallattua Englannin voitettuaan useita taisteluja. Hänen tärkein tukijansa oli hänen velipuolensa (Henrikin avioton poika) Gloucesterin jaarli Robert.
Matilden suurin voitto tuli huhtikuussa 1141, jolloin hänen joukkonsa saivat Tapanin vangittua. Matilde hallitsi nyt koko valtakuntaa ja otti arvonimekseen "Lady of the English" ("englantilaisten rouva"). Hänen asemansa säilyi kuitenkin vain muutamia kuukausia. Matilde suututti mahtailevalla käytöksellään lontoolaiset. Hän epäonnistui kruunajaisten järjestämisessä ja sen sijaan joutui piiritetyksi (josta kuitenkin onnistui pakenemaan). 1. marraskuuta 1141 Matilde joutui järjestämään vankien vaihdon Robertin jouduttua Tapanin kannattajien vangitsemaksi. Vapauduttuaan Tapani palasi jälleen valtaan. Joulukuussa 1142 Matilde joutui jälleen piiritetyksi Oxfordissa, mutta hänen onnistui paeta lumessa Wallingfordin linnaan. Robert kuoli vuonna 1147 ja Matilde palasi seuraavana vuonna Normandiaan (jonka hänen aviomiehensä Anjoun kreivi oli vallannut) jättäen poikansa, myöhemmän Henrik II:n taistelemaan vallasta.
Matilde kuoli vuonna 1169 Rouenissa ja hänet haudattiin Fontevrault Abbeyhin. Hänen jäännöksensä siirrettiin mahdollisesti myöhemmin samaan paikkaan kuin isänsä eli Reading Abbeyhin.
Luettelo Agentsin kappaleista
Tämä on luettelo Agentsin levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä.
Aleksandr Samonov
Aleksandr Aleksandrovitš Samonov (ven. Александр Александрович Самонов, s. 23. elokuuta 1995) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa KHL-joukkue Severstal Tšerepovetsia.
Kirchberg
Kirchberg on kymmenien paikkakuntien nimi muun muassa
Andrew Young
Andrew Jackson Young, Jr. (s. 12. maaliskuuta 1932) on yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti ja demokraattipoliitikko.
Young syntyi afroamerikkalaiseen perheeseen New Orleansissa, Louisianassa. Hän aloitti opintonsa Dillard Universityssä, mutta siirtyi sitten Howardiin, josta hän valmistui vuonna 1951. Young istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Georgian viidennestä vaalipiiristä vuosina 1973–1977.
Young toimi vuosina 1977–1979 Yhdysvaltain ensimmäisenä mustana YK-suurlähettiläänä, ja vuosina 1982–1990 hän toimi Atlantan pormestarina. Hän on tunnettu mustien oikeuksien puolustaja ja julkaisi vuonna 1996 teoksen An Easy Burden: The Civil Rights Movement and the Transformation of America.
Youngille on myönnetty ihmisoikeuksien eteen tehdystä työstä Presidential Medal of Freedom. Hän voitti vuonna 1978 myös Spingarn Medalin. Hän sairastui syksyllä 1999 eturauhassyöpään, joka onnistuttiin havaitsemaan jo taudin varhaisessa vaiheessa.
Lentue 19
26.13333°N, -80.15°W
pienoiskuva|Tietokoneella tehty kuva lentue 19:n viidestä TBF Avengerista muodostelmassa. Lentue 19:n muodostivat viisi Yhdysvaltain laivaston Grumman TBF Avenger -lentokonetta, jotka katosivat Floridan itäpuolella Bermudan kolmion alueella 5. joulukuuta 1945 normaalilla harjoituslennolla. Avenger-koneet olivat suuria potkurikäyttöisiä torpedopommittajia, joita oli käytetty menestyksellä toisen maailmansodan taisteluissa.
pienoiskuva|Tapahtuma-alueen satelliittikuva, johon on kuitenkin piirretty lentosuunnitelma hieman väärin. [[Fort Lauderdale on etelämmässä Miamin lähellä, ja lentoreitti on silloin lähellä suorakulmaista kolmiota, ei tasakylkistä kolmiota, niin kuin tämä valmiskuva antaa ymmärtää.]] Lentue 19 lähti Fort Lauderdalesta Miamin pohjoispuolelta tehden normaalin koulutuspommituksen harjoitusmaaliin Biminin lähellä. Pian tämän jälkeen lentäjät ilmoittivat lennonjohdolle olevansa eksyksissä. Kouluttaja Taylorin koneen molemmat kompassit olivat rikki. Taylor arveli tuulen vieneen koneet Keys-saarten ylle Meksikonlahdelle, vaikka koneet todellisuudessa olivat luultavasti pohjoisen Bahaman pikkusaarten yllä. Radioliikenne etääntyviin koneisiin heikkeni ja muuttui sitten yksipuoliseksi niin, että lennonjohto saattoi kuulla koneita, mutta koneet eivät lennonjohtoa. Lopulta viestikeskus menetti yhteyden koneisiin. Illalla vähän ennen auringon laskua Taylor lähetti viimeisen viestin, jossa sanoi polttoaineen olevan loppumassa. Merenkäynti oli alueella voimakas ja sää huononemassa, pyörteisyys voimistui ilmassa. Aurinko oli jo laskenut. Otaksuttavasti koneet joutuivat tekemään pimeässä pakkolaskun voimakkaasti aaltoilevaan mereen ja upposivat vieden miehistön mukanaan.
Lentue 19:n katoamista on käsitelty usein populaarikulttuurissa. Charles Berlitzin kirjoittaman menestyskirjan mukaan kaikkien koneiden kompassihäiriöt ja koneiden katoaminen hyvän sään vallitessa on hyvin arvoituksellista ja vaikeasti selitettäviä. Berlitzin kirjan arvostelijoiden mukaan lentueen päällikkö Taylor oli eksynyt aiemminkin ja kompassihäiriöitä oli ainoastaan hänen koneessaan. Tapaukseen viitataan esimerkiksi Steven Spielbergin elokuvassa Kolmannen asteen yhteys (1977), jossa lentueen katoaminen yhdistetään ulkoavaruuden olentoihin.
Tehtävä
pienoiskuva|280px| Lentosuunnitelman kartta. 12345 suunniteltu reitti. 1 Fort Lauderdale. Keltainen kolmio pommitus maalihylkyyn.
Viiden yhdysvaltalaisen laivaston ilmavoimien Grumman TBF Avenger-koneen oli tarkoitus tehdä kahden tunnin ja 590 kilometrin mittainen kolmiomainen harjoituslento alkaen Fort Lauderdalen tukikohdasta itään Bahamasaarille päin. Fort Lauderdale sijaitsee eteläisellä Floridan rannikolla hieman Miamin pohjoispuolella paikassa 26 astetta 3 minuuttia pohjoista leveyttä, 80 astetta 7 minuuttia läntistä pituutta. Harjoituslennon nimi oli ”Suunnistusongelma numero yksi”.
Tarkoitus oli lentää itään kohti Bahamasaaria suuntaan 91 astetta 90 kilometrin päähän Biminin lähelle Hens and Chickens Shoals:ille eli Chicken Rockseille jossa oli harjoitushylky jota piti pommittaa torpedoilla. Paikka on hieman Biminin pohjoispuolella suunnilleen paikassa 26° N 79° 10′ W hieman Great Isaac -pikkusaarelta lounaaseen. Sen jälkeen oli aikomus jatkaa itään edelleen 91 asteen suuntaan 108 km, niin että tuli lennettyä tukikohdasta noin 200 kilometrin päähän. Sitten täytyi tehdä käännös miltei pohjoiseen päin lentäen suuntaan 346 astetta 118 kilometriä. Tämän jälkeen oli tarkoitus palata Fort Lauderdaleen länsilounaaseen suuntaan 241 astetta 193 kilometrin matkan. .
Lentosää oli koneille hyvä, mutta kohtalaisessa, puuskaisessa koillistuulessa aaltoileva meri pienille aluksille keskinkertainen tai huonompi .Tuuli oli epävakainen, 20 solmun pintatuulta ja 30 solmun kovia tuulenpuuskia ja vaihtelevaa pilvisyyttä. Näkyvyys oli sadekuuroissa 6–8 mailia, 10–12 mailia muuten. Yksittäisiä sadekuuroja oli reitillä, ja niiden ulkopuolella lentosää kohtalainen. Kylmä rintama kulki alueen halki lennon aikoihin. Koneissa oli yhteensä 14 miestä ja polttoainetta viiden ja puolen tunnin lentoa varten. Suurin osa koneissa olleista oli lento-oppilaita. TBF/TBM Avenger oli suurimpia ja voimakkaimpia yksipotkurisia sotilaskoneita tuohon aikaan. Koneissa oli polttoainetta noin viiden tunnin ja yli 1 600 kilometrin lentoa varten. Koneet lensivät ehkä noin 240 kilometrin tuntivauhtia. Lentueen kouluttajalla luutnantti Charles Taylorilla oli 2 500 lentotuntia takanaan, suurin osa Avenger-tyypillä ja taistelukokemusta. Oppilailla oli noin 300 lentotuntia takanaan, josta 60 Avengereilla.
Lennon alku
thumb|280px|Grumman TBF Avengereita.
Kalinkavitšy
Kalinkavitšy on kaupunki Homelin alueella Valko-Venäjällä. Arkeologisissa kaivauksissa on löydetty 24 000 vuotta vanhoja varhaisen asutuksen merkkejä Pripetin ääreltä. Nykyinen Kalinkavitšyn kaupunki, joka on samannimisen piirin keskus (raion), sijaitsee 124 kilometriä Homelin (Gomel) länsipuolella ja vain 9 kilometriä Mozyrin pohjoispuolella.
Lentue 19
Lennon alku
Luutnantti Charles Carroll Taylorin valvoma Lentue 19 alkoi nousta tukikohdastaan Fort Lauderdalesta lentoon kello 14.00, ja kaikki koneet olivat ilmassa kello 14.10. Kouluttaja luutnantti Taylor pysytteli lennettäessä taka-alalla. Edessä lentävä lento-oppilas hoiti suunnistuksen.
Kalinkavitšy
Kaupungissa oli 2009 väestönlaskennassa 38 381 asukasta. Koko hallintopiirissä asukkaita oli 64 055, mihin sisältyi Kalinkavitšyn kaupungin ohella Azarytšyn kaupunkityyppinen taajama (1 340 as.) sekä ympäröivä maaseutu kylineen.
Lentue 19
Lennon alku
Kun koneet olivat suunnitelman mukaan pommittaneet torpedoilla Biminin lähistöillä olevaa maalihylkyä noin kello 15.00 lennettyään 90 km ja nähtyään Eteläisen Grand Bahaman kivisen ulkoneman Hens and Chickens Shoalsin, he suuntasivat kohti pohjoisten Barrysaarten Great Stirrup Cayta.
Intel i860
pienoiskuva|i860XR i860 eli Intel 80860 oli Intelin kehittämä RISC-mikroprosessori. Intel i860 oli ensimmäinen alusta, jolle Windows NT kehitettiin. Sen suorituskyky yleiskäyttöisenä suorittimena ja menetys markkinoilla jäi hyvin vajavaiseksi, ja suoritinta käytettiin lähinnä apusuorittimena grafiikkakorteissa ja digitaaliseen signaalinkäsittelyyn.
Lentue 19
Hätäviesti
Alkoi tapahtua kummia. Ongelmat alkoivat ensimmäisen käännöksen jälkeen, joka tehtiin luultavasti väärään suuntaan. Suunnitelman mukaan koneiden olisi pitänyt olla 15.40 Great Sale Cayn lähellä. Ennen kello 16.00 eräältä Taylorilta tuli hätäviesti että lentue oli eksyksissä, ja että miehistö ei tiennyt suunnista ja sijainnistaan. Maamerkit ja meri näyttivät Taylorista oudoilta. Taylor ajatteli koneiden olevan tukikohdasta ja Floridan eteläkärjestä lounaaseen Keyssaarten yllä Meksikon lahdella. Todellisuudessa koneet lienevät olleet jossain Pohjois-Bahaman yllä, erään arvion mukaan Grand Bahaman pohjoispuolella. . Koneet lienevät lentäneet vähän ennen eksymistään kylmän rintaman läpi voimakkaisiin luoteistuuliin, mikä sekoitti Taylorin käsityksen siitä missä oltiin. Ajatellen lentueen olevan Keysien yllä päälennonopettaja neuvoi lentäjiä lentämään pohjoiseen aurinko vasemmalla puolella kohti Fort Lauderdalea. Joko aurinkoa ei näkynyt ehkä pilvien takia, tai Taylor ei ottanut sen antamaa suuntatietoa huomioon, koska uskoi lentävänsä Meksikon lahden yllä, kun luuli Androsta Floridaksi. Taylor kieltäytyi vastoin ohjeita vaihtamasta hätätaajuudelle, koska pelkäsi menettävänsä yhteyden muihin koneisiin.
Kalinkavitšy
Liikenteen ohella elintarviketeollisuus ja turvetuotanto ovat merkittäviä toimialoja ja työllistäjiä piirissä.
Intel i860
Intel esitteli i860:n vuonna 1989 ja lopetti sen 1990-luvun puolivälissä. i860 oli 32-bittinen prosessori, jossa oli 64-bittinen ulkoinen dataväylä. Intel itse mainosti prosessoria 64-bittisenä.
Lentue 19
Hätäviesti
Radioliikenteen mukaan eri koneiden miehistöt riitelivät siitä, missä oltiin ja mihin suuntaan kannattaisi lentää. Oppilaat sanoivat lentueen olevan Atlantin yllä. Taylor uskoi lentueen olevan Meksikonlahdella ja päätti lentää itään. Erään Stiversin kello 16.25 antaman ilmoituksen mukaan lentäjät olivat 360 km koilliseen Fort Lauderdalesta, Taylorin oppilailla oli ilmeisesti oikein näyttävä kompassi, mutta Taylor ei uskonut sitä. Erään Taylorin oppilaan mielestä olisi pitänyt lentää länteen. Jos oli epävarmuutta siitä missä Avengerit olivat, Keysien lähellä vai Bahaman lähellä, olisi kannattanut lentää luoteeseen. Jälkikäteen on kyselty sitä mikseivät oppilaat yksinkertaisesti eronneet Taylorin johdosta ja lentäneet länteen. Tämä selittynee sotilaallisella kurilla, jonka mukaan valvojan määräyksiä oli toteltava.
Intel i860
Prosessorissa oli 32 32-bittistä yleiskäyttöistä kokonaislukurekisteriä ja 32 32-bittistä liukulukurekisteriä. Liukulukurekistereitä pystyi käyttämään pareittain 64-bittisille liukuluvuille.
Lentue 19
Hätäviesti
Taylor oli paniikissa ja epäröi. 16.56 Tayloria käskettiin kytkemään päälle YG-lähetin, jonka avulla lentokenttä voisi paikantaa Avengerit, mutta Taylor ei vastannut. Sää huononi ja koneiden polttoaine kului jatkuvasti. Koneet lensivät eräässä vaiheessa itään, toisessa länteen.
Intel i860
i860 pystyi suorittamaan liukulukukomentoja joko liukuhihnalla tai skalaarisesti peräkkäinen, joka vaati kolmesta neljään kellosykliä käskyä kohden. Liukuhihnalla käskyt voitiin pilkkoa kolmeen tai neljään vaiheeseen. Kaksoiskäskymoodi pystyi aloittamaan yhden kokonaislukukäskyn ja yhden liukulukukäskyn kellojaksoa kohden, mutta kaksoiskäskymoodiin siirtyminen ja poistuminen vaativat kaksi kellojaksoa, joka teki siitä vaikean käyttää muutoin kuin käsin tehdyllä assembly-koodilla. Suorittimessa oli pieni grafiikkaprosessori lisättynä sen matematiikkaprosessoriin.
Lentue 19
Eksyksissä
Taylor ilmoitti muun muassa, että heitä vastaan tuli 80 mailin tuntinopeudella puhaltava tuuli. Tukikohdassa oli tieto, ettei luoteesta puhaltavia tuulia ollut Meksikonlahden, vaan Atlantin yllä. Tietoa ei ehditty radioida Taylorille, viestikeskus onnistui määrittämään vain yhden suuntiman, kun koettivat peilata Taylorin sijaintia radioviesteistä.
Intel i860
Suorittimesta oli 80860XP-malli, joka oli parannettu versio 80860XR:stä ja sisälsi suuremman välimuistin sekä moniprosessointituen.
Lentue 19
Eksyksissä
Lentue lähti lentämään itään päin, ja radioyhteys heikkeni. Koneiden lähettimet kuuluivat hyvin 50 mailia, korkeintaan 75 mailia. Eräässä vaiheessa yksi kone näytti eronneen muodostelmasta.
Silloin kun koneilla oli tunnin verran polttoainetta jäljellä miehistö sai näkyviinsä maata, joka luultavasti oli Andros, mutta jota Taylor luuli Floridan eteläkärjeksi, koska seutu on samantyyppinen, matalia pikkusaaria.
Intel i860
Intel korvasi suorittimen StrongARM-sarjalla.
Lentue 19
Eksyksissä
Koneiden etääntyminen ja ehkä myös säähäiriö vaikeutti yhä enemmän Avengereista tulevien radiosanomien kuuluvuutta. Alueella oli sadekuuroja, muttei kovin voimakkaita myrskyjä. Jotkut sanomista viittasivat mahdolliseen polttoainepulaan, polttoainetta oli vain 75 mailia varten. Merellä näkyi vaahtopäitä ja 22 solmun voimalla puhaltavan länsituulen luomia kuplavanoja. Yö laskeutui tuohon aikaan noin 17.30–18.00. 17.50 muutamat maa-asemat kolmiosuuntivat Avengereiden paikan sijainnin paikkaan, joka on Atlantilla Floridan itäpuolella 100 mailin säteellä kohdasta 29° pohjoista leveyttä 79° läntistä pituutta. Tätä tietoa ei ehditty lähettää Avengerien ohjaajille, ja Avengerit eivät liene näkyneet maa-asemien tutkissa, vaikka niitä etsittiinkin.
Intel i860
Käyttökohteet
Suoritin oli käytössä Oki Electricin OKI Station 7300 -työasemassa.
Lentue 19
Katoaminen
Taylor uskoi yhä 18.04 luultavasti yhä lentävänsä Meksikonlahdella, ja ehdotti lentämistä kauemmas itään. 18.20 Taylor sanoi, että kaikkien koneiden on pysyttävä tiiviisti yhdessä, ja että heidän on tehtävä pakkolasku, jos ei lennetä maan yllä. Taylor sanoi myös, että jos jonkin koneen polttoaine laskee alle 10 gallonaan, kaikkien koneiden on mentävä alas. Lentokoneet katosivat täysin, eikä löydetty mitään jälkiä pelastuslautoista tai vastaavista. Varsinaisia SOS-sanomia ei koneilta vastaanotettu.
Kello 18.20 kauppalaiva SS Viscount Empire ilmoitti, että Bahamasta luoteeseen on kova merenkäynti ja voimakkaita tuulia. Auringon laskun tienoilla alueelle kehittyi voimakastuulisia sadekuuroja, jotka heikensivät näkyvyyttä. Bahaman matalikon yllä oli voimakasta pilvisyyttä ja huono lentosää. Paikassa 29 pohjoista, 79 läntistä oli pilvipeite suhteellisen matalalla, ajoittaisia sadekuuroja ja tuuli länsi-länsilounas 25–30 solmua, ilma hyvin pyörteinen, ja meri aaltoili voimakkaasti.
Tuloksettomat etsinnät
thumb|280px|[[Martin PBM Mariner|PBM-5 Martin Mariner.]] Pian katosi myös koneita etsimään lähtenyt luutnantti Harry Conen ohjaama PBM-5 Martin Mariner -lentovene, ehkä räjähdettyään ilmassa. Katoamispaikka oli noin 28 N 80 W. Kone tunnettiin helposti räjähtävänä ”lentävänä bensiinisäiliönä”. Martin Mariner oli ”lentävää linnoitusta” suurempi lentokone. Lentokoneen ohjaajalla ja perämiehellä oli ennen lentoa tapana tarkistaa, ettei miehistöllä ollut tulitikkuja tai tupakansytyttimiä, jotka saattaisivat sytyttää koneen suurista polttoainesäiliöistä haihtuvan bensiinihöyryn tuleen. Koneiden etsinnät lopetettiin pimeyden vuoksi joulukuun 5. päivänä, mutta seuraavana päivänä alettiin koluta ainakin kolmensadan lentokoneen ja alueella kulkevien alusten voimin. Etsinnöissä oli mukana myös laivaston pinta-aluksia ja sukellusveneitä, satoja yksityskoneita ja myös Britannian armeijan Bahaman alueen yksiköitä. Koneiden miehistö oli koulutettu lähtemään uppoavista koneista pelastuslauttoihin minuutissa. Koneet pysyivät pinnalla puolitoista minuuttia, ja joissain tapauksissa jopa puoli tuntia. Koneissa oli itsestään täyttyvät pelastuslautat.
Laajat etsinnät jatkuivat viikkojen ajan. Yli 600 000 neliökilometrin alue tutkittiin Atlantilla, Karibianmerellä ja Floridan mantereella sekä Meksikonlahdella. 100 lentoa tehtiin päivittäin merenpinnan yllä, yhteensä 4 100 tuntia.
Moneen otteeseen on muun muassa 1980- ja 1990-luvuilla väitetty juuri lentue 19:n TBF Avengereita löydetyn merenpohjasta eri puolilta aluetta, mutta kyse on kaikissa tapauksissa ollutkin muista saman tyyppisistä koneista.
Legendan synty
<mapframe latitude="29.0" longitude="-79.0" zoom="5" width="264" height="253" align="right" text="Lentue 19"> { "type": "FeatureCollection", "features": [ {     "type": "Feature", "properties": { "title": "Fort Lauderdale", "description": "Lentueen 19 tukikohta", "marker-symbol": "", "marker-size": "small", "marker-color": "00f" },     "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [ -80.15,         26.13        ]      }   },
{     "type": "Feature", "geometry": { "type": "LineString", "coordinates": [ [-80.15, 26.13],         [-79.081868,26.06],         [-77.903512,26.01],         [-78.175016,27.034045],          [-80.173101,26.13]        ]      },      "properties": { "prop0": "value0", "prop1": 0.0 }   },
Sellaiset mysteerikirjailijat kuin Charles Berlitz pitävät katoamista arvoituksena, joka on kenties merkittävin Bermudan kolmioon yhdistettyjen omituisten laivojen ja lentokoneiden häviämisten sarjassa. Huhtikuussa vuonna 1962 Allen W. Eckert julkaisi American Legion -lehdessä artikkelin The Lost Patrol (”Kadonnut partio”). Kyseessä oli ensimmäinen kansanomainen ja kyseenalaisin väittämin väritetty kuvaus Lentue 19:n katoamisesta. Artikkelissa muun muassa lentäjien kerrottiin sanoneen olevansa joutumassa valkoiseen veteen. Vincent Gaddis julkaisi vuonna 1964 Argosy-lehdessä The Deadly Bermuda Triangle -artikkelin, ja seuraavana vuonna kirjan Invisible Horizons. Väite valkoisesta vedestä oli myös kesäkuun 1973 Naval Aviation News -lehden artikkelissa, joka oli käytännössä sama kuin Berlitzin kirjan versio tapahtumista. Berlitz väittää kirjassaan Bermudan kolmio, että kadonneita koneita lensivät kokeneet lentäjät, ja että lentueen vaikeudet alkoivat jo kello 15.15 maalihylyn pommituksen jälkeen. Väitteen mukaan Taylor ilmoitti hätätapauksesta, koska koneet ovat luultavasti eksyneet kurssista, maata ei näy ja sijainnista ei ole tietoa. Merikään ei näyttänyt tavanomaiselta. Berlitzin mukaan minkään koneen magneettinen tai hyrräkompassi ei toiminut. Lopussa jotkut sanoivat kuulleensa että koneet olivat joutumassa ”valkoiseen veteen”. Se on saattanut tarkoittaa ”valkoista vihuria”. Väitetään myös, että radioliikenteen lakattua kello 19.00 jälkeen Miamissa ollut laivastoasema vastaanotti heikon sanoman FT ... FT ...; lentueen koneiden tunnus oli FT-18.
Laivasto on syyttänyt nimenomaan Tayloria siitä, että lento päättyi onnettomuuteen. Charles Taylor oli eksynyt kolme kertaa aiemmin sodassa, ja kaksi kertaa hänet oli pelastettu merestä. Taylor tunsi aluetta huonommin kuin monet muut lennolla olleet, vaikka hänellä oli muuten takanaan melko pitkä 2 500 tunnin lentokokemus. Taylorin pahin virhe oli se, että hän luuli olevansa Keyssaarten yllä, vaikka lienee ollut jossain Bahaman yllä, ja sen takia pyrki lentämään pohjoiseen ja itään Atlantille päin. Hänen koneestaan puuttui muun muassa toimiva kello. . Taylor teki monia muitakin virheitä, muun muassa ei halunnut vaihtaa lähetintään helpommin kuuluvalle hätätaajuudelle.
Aiheesta muualla
Triángulo de las Bermudas
Alsace
Alsace (ransk., [alzas] ) tai Elsass (saks.) on historiallinen ja kulttuurihistoriallinen alue Ranskassa. Se sijaitsee Saksan ja Sveitsin vastaisella rajalla. Alsacen suurin kaupunki on Strasbourg. Alsacessa asuu 1 859 900 ihmistä (2012). Se oli myös yksi Ranskan hallinnollisista alueista. Vuoden 2016 alusta se on ollut osa Grand Estin hallintoaluetta. Vuodesta 2021 lähtien se muodostaa Collectivité européenne d'Alsace -nimisen alueellisen yhteisön.
Maantiede
Alsacen hallinnollisen alueen pinta-ala oli 8 280 km², eli se oli Ranskan Euroopassa sijaitsevista alueista pienin. Alsace oli pohjois-eteläsuunnassa pitkänmallinen alue Reinin ja Vogeesien välissä. Se rajoittui Saksaan idässä ja pohjoisessa, Sveitsiin ja Franche-Comtéhen etelässä sekä Lorraineen lännessä. Alue oli jaettu kahteen departementtiin: Haut-Rhin ja Bas-Rhin (Ylä-Rein ja Ala-Rein). Ne ovat vuoden 2016 alusta alkaen olleet Grand Estiin kuuluvia departementteja.
Metsiä Alsacessa on erityisesti Vogeeseilla ja Bas-Rhinin alueella (Haguenaun metsät). Korkein kohta on Grand Ballon -vuori, joka on 1 424 metriä korkea. Alsacessa tärkein joki – aluetta rajaavan Reinin ohella – on Ill.
Alsacen ilmasto on puolimannermainen kylmine ja kuivine talvineen ja kuumine kesineen. Vogeesien takia alueella sataa vähän.
Historia
Vuoden 1500 eaa. tienoilla keltit alkoivat asuttaa Elsassia ja aloittivat maanviljelyn. Vuoteen 58 eaa. mennessä roomalaiset olivat vallanneet alueen ja tehneet siitä merkittävän viininviljelyalueen. Suojellakseen tärkeitä viljelyksiä roomalaiset rakensivat linnoituksia ja sotilasleirejä, joista monet ovat olleet perustana nykyisille asutuskeskuksille.
Rooman valtakunnan luhistuessa Elsassista tuli alemannien aluetta. Germaaniset alemannit olivat maanviljelijöitä, ja heidän kielestään on kehittynyt nykyinen elsassin murre. Toinen germaanikansa, frankit, valloitti Elsassin 400-luvulla, ja siitä tuli myöhemmin osa Austrasian kuningaskuntaa.
Myöhemmin Elsassista tuli osa Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa, ja sen eteläosa oli Habsburgien suvun hallussa 30-vuotisen sodan loppuun vuoteen 1648, jolloin tuo omistus siirrettiin Westfalenin rauhassa Ranskalle. 1100- ja 1200-luvuilla Elsass oli vaurasta seutua, mutta kovat talvet, huonot sadot ja musta surma lopettivat onnen 1300-luvulla. Vaikeuksista syytettiin juutalaisia, mikä johti julmiin vainoihin vuosina 1336 ja 1339. Renessanssin aikana Elsass vaurastui uudestaan Habsburgien alaisuudessa.
Elsass ja Lothringen ovat pitkään olleet kiisteltyjä alueita Ranskan ja Saksan välillä. Ne liitettiin tiukasti Ranskan yhteyteen Ludvig XIV:n aikana. 500-luvulta lähtien alueella oli asunut saksalaisia, jotka vastustivat ranskalaistamispyrkimyksiä. Vuosien 1870–1871 Saksan–Ranskan sodan jälkeen alueet liitettiin uuteen Saksan keisarikuntaan, mikä johti noin 50 000 pakolaisen lähtemiseen Ranskaan. Elsass-Lothringenin provinssi säilyi Saksan osana ensimmäisen maailmansodan loppuun asti, jolloin se taas siirtyi Ranskalle.
thumb|right|150px|Alsacen perinteinen lippu. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen saksalaistaminen vaihtui taas ranskalaistamiseksi. Saksan kielen käyttö kiellettiin, ja ranskan kielestä tuli pakollinen.
Saksa liitti alueen jälleen itseensä vuonna 1940 toisen maailmansodan aikana. Elsass (Alsace) yhdistettiin Badeniin ja Lothringen liitettiin hallinnollisesti Saarlandiin. Valloitus päätti saksalaisten syrjimisen mutta toi tilalle kansan vihaaman natsihallinnon. Sodan runtelema alue palautui Ranskalle vuoden 1944 lopulla. Vuosina 1945–1984 saksan kielen käyttö sanomalehdissä oli rajoitettu 25 prosenttiin. Viime vuosina kulttuurisia vapauksia on hiljalleen palautettu.
Väestö
Alsacen väkiluku oli vuonna 2012 1 859 900 asukasta. Väestötiheys alueella on 224 as/km², mikä teki siitä Ranskan eurooppalaisista alueista kolmanneksi tiheimmin asutun. Alsace on Ranskan kasvualueita, ja sen väkiluvun arvellaan nousevan noin kahteen miljoonaan vuoteen 2030 mennessä.
Alsacen puhutuin kieli on ranska. Siellä puhutaan myös elsassin murretta, joka kuuluu yläsaksalaiseen kieliryhmään ja muistuttaa lähimmin Sveitsin saksaa. Alsacen pohjoisimmissa osissa puhutaan myös frankkilaisia murteita.
Alsace on nopeasti kehittymässä täysin ranskankieliseksi alueeksi. Vanhemmat ihmiset puhuvat elsassia kotonaan, mutta nuoremmat sukupolvet käyttävät ranskaa. Suurin osa alle 30-vuotiaista ei enää ymmärrä elsassia.
Suurin osa Alsacen asukkaista on katolilaisia, mutta alueella on myös merkittävä protestanttinen vähemmistö.
Carmine Giovinazzo
thumb|Carmine Giovinazzo Carmine Dominick Giovinazzo (s. 24. elokuuta 1973, Port Richmond, Staten Island, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tunnettu muun muassa etsivä Danny Messerin roolista televisiosarjassa C.S.I. New York. Lisäksi Giovinazzo on esiintynyt muun muassa elokuvissa Billy’s Hollywood Screen Kiss, Rakkaudesta peliin, Vallankahvassa ja Isku Mogadishuun.
Jen Psaki
Jennifer Rene ”Jen” Psaki (s. 1. joulukuuta 1978) on yhdysvaltalainen poliittinen neuvonantaja, joka toimi Valkoisen talon lehdistösihteerinä tammikuun 2021 ja toukokuun 2022 välisenä aikana.
Marraskuussa 2020 Yhdysvaltain presidentiksi valittu Joe Biden ilmoitti valinneensa Jen Psakin Valkoisen talon lehdistösihteeriksi.
Varhainen elämä
Jen Psaki syntyi Stamfordissa, Connecticutissa, James R. Psakinille ja Eileen D. Medveylle. Hänen isänsä on eläkkeellä oleva kiinteistökehittäjä ja hänen äitinsä psykoterapeutti. Hän valmistui Greenwichin lukiosta vuonna 1996. Vuonna 2000 hän valmistui William & Maryn yliopistosta englanninkielen tutkinnolla. Hän on Chi Omega -seuran jäsen.
Oleg Prudius
thumb|Vladimir Kozlov Tribute to the Troops tapahtumassa joulukuussa 2010. Oleg Aleksandrovitš Prudius (s. 27. huhtikuuta 1979) on ukrainalainen showpainija. Hänen muuhun lajivalikoimaansa kuuluvat amerikkalaista jalkapallo, rugby, sambo, potkunyrkkeily, Jujutsu ja judo. Prudius painii WWE:n Raw-ohjelmassa esittäen venäläistä painijaa nimeltä Vladimir Kozlov. Kozlovin liikearsenaaliin kuuluu erilaisia potkuja, heittoja ja headbutt-liikkeitä.
Jen Psaki
Ura
Marraskuussa 2020 Psaki erosi työstään CNN-kanavalta ja liittyi Joe Bidenin presidenttikampanjaan. Myöhemmin samassa kuussa Psaki nimettiin Bidenin hallituksen Valkoisen talon lehdistösihteeriksi. Tätä ennen hän on toiminut CNN-kanavan poliittisena kommentaattorina.