cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Euroopan avaruusjärjestö
Laajeneminen
Irlanti liittyi ESA:an jo perustamisvuonna 1975, Itävalta ja Norja vuonna 1987. Suomi liittyi vuonna 1987 ESA:n liitännäisjäseneksi ja 1. tammikuuta 1995 alkaen jäseneksi (samaan aikaan kuin Suomen EU-jäsenyys alkoi). Suomea ovat seuranneet 2000-luvulla Portugali (2000), Luxemburg (2005), Kreikka (2005), Tšekki (2008), Romania (2011), Puola (2012), Viro (2015) ja Unkari (2015). Kanada on ollut vuodesta 1979 ESA:n yhteistyöjäsen. Bulgaria, Kypros, Latvia, Liettua, Malta, Slovakia ja Slovenia ovat myös yhteistyöjäseniä.
Vuodet 2003–2015
Vuosina 2003–2015 ESA:n pääjohtajana toimi ranskalainen Jean-Jacques Dordain. Tänä aikana järjestön jäsenmäärä kasvoi 15:stä kahteenkymmeneen ja toiminnan laajeneminen jatkui. ESA:n ensimmäinen planeettaluotain Mars Express saapui Marsiin. Näitä seurasi Huygens, Venus Express ja Rosetta. Myös Maata tarkkailevia satelliitteja laukaistiin. ESA:n ja Euroopan unionin yhteistyönä aloitettiin Galileo-satelliittipaikannusjärjestelmän ja GMES-ohjelman Sentinel-kaukokartoitussatelliittien laukaisut.
Miehitetyssä avaruustoiminnassa Kansainvälisen avaruusaseman (ISS) rakentamisen päävaihe saatiin päätökseen. Automated Transfer Vehicle-ohjelman rahtilennot ISS:lle suoritettiin ja sen tekniikkaa sovittiin käytettäväksi Nasan Orion-aluksen huoltomoduulissa.
Vuodet 2015–2021
Vuosina 2015–2021 ESA:n pääjohtajana toimi Johann-Dietrich Wörner. Hänet on palkittu useilla palkinnoilla.
Varsinaiset jäsenet
[[Tiedosto:Location ESA member countries.svg|thumb|right|300px|
]] [[Tiedosto:European Space Agency.png|thumb|300px|
]]
Jäsenehdokkaat
Plan for European Cooperating State eli PECS-sopimuksen puitteissa yhteistyötä tekevät EU-maat voivat toimia ESAn ohjelmissa ennen jäsenyyttä ja jäsenyyttä huokeammin kustannuksin.
Fenatsepaami
Fenatsepaami on bentsodiatsepiini, joka kehitettiin Venäjällä, missä sitä nykyisin valmistetaan joidenkin IVY-maiden lisäksi.
Euroopan avaruusjärjestö
Rahoitus
Euroopan (pois lukien Venäjän ja Ukrainan) avaruustoiminta työllistää 40 000 ihmistä. Euroopan avaruustoiminnan volyymi on noin viisi miljardia euroa. ESA kattaa tästä noin 60% ja on siten Euroopan suurin ja maailman toiseksi suurin avaruusjärjestö. ESA:n avaruustoiminta on sen peruskirjan mukaisesti rauhanomaista, ja valtaosa myös muusta EU-alueen avaruustoiminnasta on siviililuonteista.
Fenatsepaami
Fenatsepaamia käytetään neurologisiin häiriöihin, epilepsiaan, alkoholista vieroitukseen ja unettomuuteen. Sitä voidaan myös käyttää leikkauksen esilääkityksenä, koska se lisää nukutuslääkkeiden tehoa ja vähentää ahdistusta.
Euroopan avaruusjärjestö
Rahoitus
Suomen rahoitusosuus ESAssa on 0,6 % eli noin 20 miljoonaa euroa vuodessa. EU:n avaruustoimintaan Suomi maksaa EU-veron kautta BKT-osuutensa mukaisesti noin prosentin. Suomen avaruusteollisuudessa työskentelee noin 150–180 ihmistä.
Fenatsepaami
2010-luvulla fenatsepaamista on kehittynyt eräänlainen viihdekäyttöhuume, sen väärinkäyttöä on raportoitu esimerkiksi Britanniassa, Suomessa, Ruotsissa, ja Yhdysvalloissa.
Euroopan avaruusjärjestö
Pääjohtajat
ESA:a ovat johtaneet:
Neuvosto
Koska ESA on monikansallinen valtioiden rahoittama organisaatio, sen päätöksiä tekevät eri maiden edustajat ESA:n neuvostossa ja eri ohjelmien ohjelmakomiteoissa. Neuvosto on ylin päättävä elin.
Fenatsepaami
Fenatsepaamin tavallinen annostus on 0,5 mg 2–3 kertaa päivässä. Maksimiannostus on 10 mg; ja 1 mg fenatsepaamia vastaa kymmentä milligrammaa diatsepaamia.
Fenatsepaami on Suomessa luokiteltu huumausaineeksi heinäkuussa 2014.
Pietarin lääketieteellinen yliopisto
Pietarin lääketieteellinen valtionyliopisto
Euroopan avaruusjärjestö
Neuvosto
22. kesäkuuta 2005 sen puheenjohtajaksi valittiin 2 vuodeksi saksalainen Sigmar Wittig. Hänen seuraajakseen tuli vuonna 2007 ruotsalainen Per Tegner, jota seurasi CDTIn pääjohtaja Marice Lucena, jota seurasi kesäkuussa 2010 englantilainen David Williams.
Neuvosto kokoontuu noin joka kolmas vuosi ministeritasolla, edellisen kerran vuonna 2012. Tällaisissa kokouksissa ESA:n jäsenmaat tekevät 3–5 vuoden ajaksi sitovat rahoituspäätöksensä ja usein myös paljon pitempiaikaisia linjauksia. Suomea edustaa näissä kokouksissa ministerikokouksissa kauppa- ja teollisuusministeri.
EU ja ESA ovat pitäneet yhteisiä ministeritasoisia European Space Councileita vuodesta 2003 alkaen likimain vuosittain. Syy tähän on EU:n suurempi rooli Länsi-Euroopan avaruustoiminnassa ja ESA:n rahoittajana.
Direktoraatit ja ohjelmat
ESA:n toiminta toteutetaan ohjelmittain, joita hoitavat direktoraatit (osastot). Vuonna 2003 ESA:n organisaatiota uudistettiin. Tällöin osa osastojen nimistä ja johtajista vaihtui.
Direktoraatteihin ja niiden hallintoon liittyvät alla mainitut ESA:n komiteat ja niiden 16. kesäkuuta 2010 valitut puheenjohtajat:
Toimipisteet
thumb|ESA:n päämaja Pariisissa, Ranskassa. thumb|Ilmakuva teknologiakeskus ESTECin alueesta [[Noordwijkissa, Hollannissa.]] thumb|ESAn lennonjohtokeskus ESOC [[Darmstadtissa, Saksassa.]] ESAn keskeiset toimipisteet ovat:
Toiminta
Nykyisin järjestöllä on käytössään lukuisia satelliitteja, avaruusluotaimia, maa-asemia jne. ESA tekee yhteistyötä Nasan ja Venäjän avaruusjärjestön kanssa muun muassa osallistumalla Kansainvälisen avaruusaseman (ISS) rakentamiseen. ESA:n yhteistyö Venäjän kanssa alkoi 5. lokakuuta 1994 solmitulla yhteistyösopimuksella ja laajenee Sojuz-kantoraketin laukaisuihin Kourousta. Kiinan ja Intian (ISRO) kanssa ESA tekee yhteistyötä muun muassa Galileo-paikannussatelliittien kehittämisessä.
Tiedeohjelma
Tiedeohjelma toteuttaa ESA:n avaruustieteen avaruusluotainten ja satelliittien valinnan, rahoituksen ja toteutuksen. Tiedeohjelma on pakollinen ohjelma, johon kaikki ESA:n jäsenvaltiot osallistuvat niiden bruttokansantuotteen suuruuden mukaisella panoksella. ESRO:ssa tämä ohjelma edusti kaikkea tiedettä (kaukokartoitus, sääsatelliitit, tietoliikennesatelliitit), josta sen nimi tiedeohjelma johtuu. Ohjelma loi 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa muun muassa ESA:n ensimmäiset sääsatelliitit ja tietoliikennesatelliitit. Tiedeohjelman budjetti on ollut 1990-luvun puolivälistä, jolloin Toulousessa pidetyssä ministerikokouksessa jäsenmaat pysäyttivät sen budjetin kasvun, alkaen noin 400 miljoonaa euroa. Tämä on hieman yli 10 % ESAn kokonaisbudjetista. Direktoraatin nimi on 2000-luvulla muuttunut muotoon Directorate of Science and Robotic Exploration (D/SRE). Pääosa tiedeohjelman henkilöstöstä toimii ESA:n tiede- ja teknologiakeskuksessa ESTEC:issä, Hollannissa, mutta osa toimii ESAC:issa, Espanjassa.
17. lokakuuta 1994 Tiedeohjelma esitteli Horizons 2000 Plus -ohjelman, joka pohjautui aiempaan, 1980-luvun puolivälissä hahmoteltuun, Horizon 2000 -ohjelmaan. Nykyinen pitkän aikavälin ohjelma on Cosmic Vision, jonka toteutus alkoi vuonna 2007. Vuonna 2005 valittiin alustavasti vuosina 2015–2025 laukaistavien avaruuslentojen teemat, jotka kuuluvat Tiedeohjelman Cosmic Vision -suunnitelmaan. Tutkimusteemat ovat planeetat ja elämä ja Aurinkokunta, perusfysiikka (Fundamental Laws) ja universumi.
Kilpailevat suuret missioehdotukset (900 M€/kpl) ovat pitkin 2000-lukua olleet LISA (gravitaatioaallot), entinen XEUS eli IXO (röntgen) ja LAPLACE/EJSM (Jupiterin Europa-kuu), mutta näistä mikään ei välttämättä toteudu. Keskenään kilpailevia keskikokoisia (300–600 Meuroa) missioita ovat Euclid (pimeä energia; missio päätettiin toteuttaa ), Plato (maankaltaiset planeetat) ja Solar Orbiter
Luotainrakettiohjelma
ESRO aloitti tieteellisen avaruustutkimuksen luotainraketeilla, joita edelleen laukaistaan Ruotsin Kiirunasta.
Kaukokartoitusohjelma
thumb|250px|[[ERS|ERS-1 on toinen kahdesta ESA:n ERS-satelliitista.]] ESA:n kaukokartoitusohjelma (Earth Observation Programme) toteuttaa kaukokartoitussatelliittien toteutuksen. Se rahoittaa myös datan käyttöä, alan tutkimusta ja sen alkavia sovellutuksia. Toisaalta data ei ole ilmaista kuten avaruustieteessä. Pääosa ohjelman henkilöstöstä toimii ESRIN:issä, Italiassa. Ohjelman johtaja on saksalainen Volker Liebig.
ESA:n toteuttamia kaukokartoitussatelliitteja ovat ERS-1, ERS-2, ENVISAT-1 ja laukaisussa menetetty CryoSat. Rakenteilla ovat GOCE, SMOS ja ADM-Aeolus -satelliitit. Tulevista tehtävistä SWARM päätettiin toukokuussa 2004 rakentaa ja se laukaistiin vuonna 2012. EarthCARE oli rakenteilla vuonna 2012 ja se tullaan laukaisemaan vuonna 2024. Sitä seuraavia missioita esisuunnitellaan (CoreH2O, Premier, Biomass, Flex jne. – kilpailevat keskenään)
ESRO ja ESA aloittivat aikoinaan EUMETSAT-organisaation (Euroopan sääsatelliittiorganisaation, joka toimii Darmstadtissa, Saksassa) rahoittamalla ja toteuttamalla sen ensimmäiset sääsatelliitit, jotka olivat ESA:n ensimmäiset kaukokartoitussatelliitit. Vuonna 2012 suunnitteilla on Meteosat Third Generation (MTG) sääsatelliitti ja kaavailuissa MeTOP Second Generation.
Tämä ohjelma on vapaaehtoinen, mutta useimmat ESA:n jäsenvaltiot osallistuvat siihen. Ohjelma koostuu monista vapaavalintaisista aliohjelmista. Sen budjetti on noin 400 miljoonaa euroa.
Satelliittitietoliikenteen ja integroitujen sovellutusten ohjelma
thumb|250px|ESA:n kehittämän kokeellisen [[Artemis (satelliitti)|Artemis-satelliitin täysikokoinen malli.]] Pitkään nimellä Tietoliikenneohjelma (ARTES) toiminut ESA:n ohjelmalinja kehittää uusia kokeellisia tietoliikennesatelliitteja ja niiden käytön sovellutuksia. Tietoliikenneohjelman nimi muuttui vuonna 2007 muotoon ”Telecommunications and Applied Initiatives” (TIA). Ohjelman ohjelmaneuvoston (JCB, Joint Communications Board) puheenjohtajana toimi vuosina 2005–2008 ensi kertaa suomalainen diplomi-insinööri Heikki Hannula ja 2008 syksystä alkaen saksalainen Gerhart Kraft.
Tietoliikenneohjelma on osa ESA:n ”European Union and Industrial Programmes”-osastoa. Sitä johti vuodet 2002–2008 italialainen Giuseppe Viriglio ja vuodesta 2008 alkaen ranskalainen Magali Vaissière. Tietoliikenneohjelmasta erotettiin vuoden 2008 kesällä Galileo-ohjelma, jota oli aiemminkin hallinnut erillinen ohjelmaneuvostonsa (PB NAV). Vuonna 2009 Galileo-ohjelma sai uuden nimen, Navigaatio-ohjelma. Sitä johtaa Didier Faivre.
ESA avusti Länsi-Euroopan satelliittitietoliikenteen organisaation INMARSAT ja EUTELSAT 1970-luvulta lähtien. Organisaatiot olivat lähinnä kansallisten posti- ja telelaitosten rahoittamia. ESA toteutti niiden ensimmäiset tietoliikennesatelliitit. Molemmat organisaatiot on 2000-luvulla muutettu valtioiden välisistä organisaatioista yksityisiksi yrityksiksi.
Artes
Direktoraatin ohjelmat kulkevat edelleen nimellä ”ARTES + numero”:
Satelliittipaikannusohjelma
ESA:n satelliittipaikannusohjelma käynnistyi vuonna 1998. Vuoteen 2008 asti Galileo-ohjelmaa johdettiin ESA:n tietoliikennedirektoraatista. Huhtikuussa 2008 direktoraatti jaettiin kahtia Tietoliikenne ja sovellutukset -ohjelmaksi (D/TIA) sekä Navigaatio-ohjelmaksi (D/NAV; entinen nimi: Galileo-ohjelma eli D/GAL). Jälkimmäistä johti René Oosterlinck talveen 2011 asti, jonka jälkeen johtoon tuli ranskalainen Didier Faivre vuoden 2015 tammikuuhun asti.
Direktoraatti on toistaiseksi väliaikainen. Se kehittää 2010-luvulla Galileo-satelliittipaikannusjärjestelmän ja EGNOS-tukijärjestelmän kokonaan Euroopan komission rahoituksella. Jatkossa satelliittien teknisen kehityksen voi johtaa Euroopan komission satelliittipaikannusvirasto (GNSS Supervisory Authority). Satelliittien palvelut eli maanpäälliset sovellutukset on 2000-luvun alusta lähtien kehitetty Euroopan komission kuudennen ja seitsemännen puiteohjelman projekteissa.
Miehitetyt lennot
ESA:n Miehitetyt lennot -ohjelma (Human Space Flight Directorate; 2000-luvun alussa ”Human Spaceflight, Microgravity and Exploration Programmes”-niminen) sai alkunsa avaruussukkulaan toimitetusta Spacelab-laboratoriosta, joka lensi parikymmentä kertaa vuoteen 1998 mennessä, jolloin sen käyttö lopetettiin. Ohjelma toimii pääosin ISS-avaruusaseman kehittämisessä ja käytössä. ESAn avaruusasemamoduulit ja ATV-huoltoalus on vuoteen 2010 mennessä laukaistu avaruusasemalle.
Ohjelma on osa direktoraattia, jota johti ranskalainen Daniel Sacotte vuoteen 2008 asti, jolloin italialainen Simona di Pippo valittiin sen johtoon. Häntä seuraa keväästä 2011 alkaen saksalainen astronautti Thomas Reiter. ESA-jäsenmaista Suomi, Englanti ja Irlanti eivät osallistu tähän ohjelmaan. Suomi on kuitenkin osallistunut vuodesta 2004 alkaen Euroopan komission kuudennen puiteohjelman IMPRESS-projektiin, joka on ESA:n mikrogravitaatio-osaston johtama.. Tähän projektiin liittyvä ensimmäinen Texus 42-luotainraketin laukaisu tapahtui Kiirunasta 1. joulukuuta 2005 klo 09:06 (UTC).
ESAn miehitettyjen lentojen direktoraatti järjestää painottomuuslentoja Airbus A300 -lentokoneella, joihin muun muassa suomalaiset teekkarit ovat osallistuneet muutamia kertoja.
Euroopan astronauttijoukot
thumb|250px|Vuonna 2009 valittujen ESA:n astronauttien valmistumisseremonia.
Euroopan avaruusjärjestön nykyiset astronautit ovat:
<references group="Mir"/> <references group="ISS"/>
Aurora
thumb|Exomarsin kulkija. Aurora-ohjelma on osa miehitettyjä lentoja – se keskittyy aurinkokunnan tutkimiseen, tutkimusmatkailuun (exploration) siinä merkityksessä, että jatkossa tutkimusta tekisivät astronautit Kuussa, planeetoilla ja asteroideilla. Tässä on nähtävissä yhteinen tavoite Nasan kaavaileman Moon-to-Mars-tutkimusmatkaohjelman kanssa. EU:n puolella Aurorasta käytetään kuvausta Inspirational Programme, jolla viitataan sen yleiseen kiinnostavuuteen. Auroran tavoite on viedä eurooppalaisia astronautteja Marsiin vuoteen 2030 mennessä.
Ensimmäisten 15 vuoden ajan ohjelmassa laukaistaan avaruuteen vain miehittämättömiä avaruusluotaimia. Ohjelmassa on kahdenlaisia avaruusaluksia, suuria Flagship-missioita ja pieniä Arrow-missioita. Flagship-aluksista esisuunniteltavina on ExoMars, jossa tarkoitus oli alun perin vuonna 2009 ajokki Marsiin (yhteistyössä Nasan kanssa vuosi 2016 on mahdollinen). Toinen Flagship-missio on Mars Sample Return-missio (MSR), jossa haettaisiin näytteitä Marsista – alun perin tavoite aikataulu oli vuodet 2011–2014. Arrow-missioista esisuunniteltavana on paluukapseli MSR:ää varten. Vuonna 2009 ohjelma on tehnyt esitutkimuksen kuulaskeutujasta, joka perustuisi ATV-rahtialukseen. Tämä liittyy Nasan kuuohjelmaan, joka vuoden 2010 alussa näyttää olevan keskeytetty.
Suomi ei ole osallistunut Auroraan sen perustamisesta 2001 lähtien.
Kantoraketti-ohjelma
ESAn kantoraketti-ohjelma on kehittänyt Ariane- ja Vega-kantoraketit. Ariane 5 -rakettien kaupallinen myynti tapahtuu Arianespace-yhtiön kautta. Ohjelma kehittää Ariane 5:stä voimakkaampaa versiota. Ohjelma kehitti pienemmän italialaisen Vega-raketin, jonka esilento tehtiin 13. helmikuuta 2012. Venäläisen Sojuz-kantoraketin käyttö ESAssa kuuluu myös sen tehtäviin. Ensimmäinen Sojuz-laukaisu Kourousta tapahtui syksyllä 2011.
Ohjelmaa johtaa italialainen Antonio Fabrizi. Suomi ja Englanti eivät osallistu tähän ohjelmaan: Kaikki ESAn jäsenmaat osallistuvat Kouroun avaruuskeskuksen kustannuksien kattamiseen.
Muuta
SSETI eli Student Space Exploration and Technology Initiative on ESAn koulutusosaston eräs projekti, joka alkoi vuonna 2000. Siinä Euroopan avaruustekniikan opiskelijat voivat suunnitella ja rakentaa pieniä koesatelliitteja. 400 opiskelijaa on osallistunut tähän toimintaan. Ensimmäinen satelliitti SSETI Express ei toiminut 27. lokakuuta 2005 laukaisun jälkeen. Tekeillä on kaksi muuta satelliittia:
Ulkosuhteet ja yhteistyö
ESA on johtava toimija Euroopan avaruustekniikan standardointia tekevässä ECSS-organisaatiossa. Vielä 1990-luvun puolivälissä ESA julkaisi PSS-julkaisusarjassaan omia standardejaan. ESAn ulkosuhteiden johtaja oli vuoteen 2008 asti René Oosterlinck. Merkittävin ja pitkäaikaisin ESAn yhteistyökumppani on Nasa. Toinen pitkäaikainen ESAn yhteistyökumppani on Japanin avaruusjärjestö, JAXA. ESAlla on jonkin verran yhteystyötä Intian avaruustutkimusjärjestön (ISRO) kanssa. PROBA-luotain laukaistiin intialaisella kantoraketilla. Vuoden 2005 talvella ESA päätti osallistua (tieteellisiä laitteita toimittamalla) Intian Kuu-luotaimeen, Chandrayaan-1:een. ESAn yhteistyö Venäjän (Venäjän avaruusjärjestö) kanssa on laajentunut koko 2000-luvun ajan.
Kanada on ollut ESAn liitännäisjäsen 1. tammikuuta 1979 alkaen. Kanada on ollut avaruustoiminnan alalla edistyksellinen maa muun muassa tietoliikennesatelliittien käytössä, ks. Anik. Kanadan avaruusjärjestö on CSA. ESA ja Euroopan unioni ovat koko 2000-luvun etsineet yhteistyönsä muotoja. Vuonna 2005 hyväksyttiin EU:n Euroopan avaruuspolitiikka (ESP, European Space Policy). Vuonna 2009 koottiin eri EU- ja ESA-jäsenmaiden, ESAn ja EUn avaruustoiminnoista väljästi kuvattu Euroopan avaruusohjelma (ESPro, European Space Programme).
Vuonna 2009 ESA aloitti yhteistyön Euroopan puolustusviraston (EDA) kanssa. Lokakuussa 2010 ESA solmi Yhdysvaltain asevoimien tutkimuskeskuksen DARPAan kanssa sopimuksen linkkisatelliittien tutkimisesta sekä siviili- että sotilaskäyttöön. ESAn omassa ”avaruustilannekuva”-ohjelmassa (SSA, Space Sitiational Awareness) laajentaa toimialaan ”peaceful use” -rajoituksen ulkopuolelle. ESAn SSA-ohjelmalla on linkkejä Saksan ja Ranskan asevoimiin.
Takeshi Kamo
Takeshi Kamo (8. helmikuuta 1915 Shizuoka, Japani – 26. maaliskuuta 2004) oli japanilainen jalkapalloilija.
Harutsuki (1944)
Harutsuki oli keisarillisen Japanin laivaston Fuyutsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Sasebon laivastontelakalta, missä köli laskettiin 23. joulukuuta 1943. Alus laskettiin vesille 3. elokuuta 1944 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 28. joulukuuta.
Palvelus
Palvelukseenotettaessa alus liitettiin koulutettavaksi yhdistetyn laivaston 11. hävittäjälaivueeseen päällikkönään aiemmin Hatsushimon päällikkönä ollut komentaja Kohama Satoru. Se liitettiin 20. tammikuuta 1945 lippulaivaksi 1. saattajalaivaston 103. saattajalaivueen, mistä se siirrettiin koulutettavaksi Japaninmerelle. Alus lähti 8. maaliskuuta Japaninmereltä aloittaen saattajatehtävät. Alus siirrettiin 10. heinäkuuta laivueensa mukana 7. laivastoon. Se saapui 15. elokuuta Sasebosta Kureen, mistä alus jatkoi palvelustaan Japaninmerellä sodan päättymiseen.
Alus poistettiin palveluksesta 5. lokakuuta 1945, minkä jälkeen se kuljetti kotiutettavia sotilaita Japaniin. Se luovutettiin 28. elokuuta 1947 Neuvostoliiton laivastolle, joka nimesi sen Pospeschnyksi.
Ragnar Stenberg
pienoiskuva|Ragnar Stenberg Ragnar Olof Jakob Stenberg (14. kesäkuuta 1887 Helsinki – 6. joulukuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija ja urheiluvaikuttaja. Hän edusti Helsingin Unitasta ja Ylioppilasvoimistelijoita.
Stenberg oli ammatiltaan hammaslääkäri. Hän toimi SVUL:n yleisurheilujaoston puheenjohtajana vuosina 1914–1915 ja 1918–1922 sekä kuului IAAF:n hallitukseen vuodesta 1921 lähtien.
Säätöpossu
Säätöpossu on rap-artisti Heiniksen toinen studioalbumi. Se julkaistiin 26. marraskuuta 2008 ja sen julkaisi Yellowmic. Levyn kannet on suunnitellut Heikki Kuula.
David Hurley
David John Hurley (s. 26. elokuuta 1953) on australialainen kenraali, joka on toiminut heinäkuusta 2019 lähtien Australian 27. kenraalikuvernöörinä eli Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijaa edustavana Australian seremoniallisena valtionpäämiehenä. Hän on ennen kenraalikuvernööriyttään toiminut Uuden Etelä-Walesin osavaltion kuvernöörinä, sekä palvellut neljän vuosikymmenen ajan Australian armeijassa. Häntä edelsi kenraalikuvernöörinä Sir Peter Cosgrove.
Suuri ajomatka
Suuri ajomatka on ensimmäinen Terry Pratchettin nuorille suunnattu Bromeliad-trilogia-romaani.
BeNe League
BeNe League on vuonna 2015 perustettu monikansallinen jääkiekkosarja, joka toimii Alankomaissa ja Belgiassa. BeNe Leaguessa on 16 joukkuetta, joista kymmenen tulee Alankomaista ja kuusi Belgiasta. Sarjan ensimmäinen kausi oli 2015–2016.
Sarjaa hallinnoivat Alankomaiden ja Belgian jääkiekkoliitot.
Mikrokirurginen leikkaustekniikka
Mikrokirurgia tarkoittaa käytännössä leikkausmikroskooppin käyttöä, jolloin kohteeseen saadaan hyvä valo ja suurennus. Tarkka leikkaustyöskentely on tällöin mahdollinen ja kudosten erottuminen paremmin on mahdollista.
Hyvä esimerkki mikrokirurgiasta on neurokirurgia, jossa mikroskoopin avulla leikataan aivoja, selkäydintä, selkäydinkanavan rakenteita, ääreishermostoa.
Mikrokirurgiaa käytetään myös silmäkirurgiassa, korvatautien alalla ja plastiikkakirurgiassa.
Shōgo Kamo
Shōgo Kamo (12. joulukuuta 1915 Shizuoka, Japani – 14. syyskuuta 1977) oli japanilainen jalkapalloilija.
Vincenzo Zarri
Zarri sai 9. huhtikuuta 1988 nimityksen Forli-Bertinoron piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 12. marraskuuta 2005.
Shōgo Kamo
Jalkapallomaajoukkue
Kamo osallistui muun muassa kesäolympialaisiin 1936.
Vesiagama
Vesiagama eli purjelisko (Hydrosaurus amboinensis) on agamien heimoon kuuluva liskolaji. Se on suurimpia agamalajeja. Vesiagamaa tavataan Molukeilla ja Uudessa-Guineassa. Se elää puissa veden läheisyydessä. Se on taitava uimari, ja se pakenee vaaran uhatessa veteen.
Taksonomia
Hollantilainen lääkäri Johann Albert Schlosser kuvasi vesiagaman vuonna 1768 nimellä Lacerta amboinensis. Lisko löydettiin Ambonin saarelta, jonka aiempi nimi oli Amboina. Holotyypiksi määritettiin eräs aikuinen koiras, joka on nykyään Ruotsin luonnonhistoriallisen museon kokoelmissa.
Ulkonäkö ja koko
Vesiagama on sukunsa muiden lajien tapaan suuri, lohikäärmemäinen lisko. Vesiagamien sukuun kuuluvat agamien suurimmat lajit, ja ne voivat saavuttaa yli metrin pituuden. Vesiagaman pituudesta kaksi kolmasosaa on häntää.
Vesiagamakoiras on väriltään kellertävänvihreä, naaras vihreä, ja molempia sukupuolia koristaa selkäpuolella musta marmorikuvio. Niskasta häntään kulkee selkärangan tukema jäykkä harja. Koirailla harja muodostaa hännän kohdalle korkean ”purjeen”. Naarailla harja on pieni eikä purjetta ole. Harjan tarkkaa merkitystä ei tiedetä, mutta sitä käytetään mahdollisesti kosintamenoissa tai koiraiden välisissä taisteluissa. Vesiagaman häntä on kärjestä litistynyt, mikä auttaa liskoa uimisessa.
Levinneisyys
Vesiagamaa tavataan Molukkien saariryhmän keskimmäisillä saarilla ja Uudessa-Guineassa. Lajin itäisin esiintymisalue on mahdollisesti Mamberamo-joen valuma-alue Uudessa-Guineassa.