cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wien
Kulttuuri
Wien on tunnettu myös ruokakulttuuristaan ja erityisesti kahviloistaan. Wieniläisen Kaffeehausin perinteet ulottuvat 1600-luvulle, jolloin ensimmäiset kahvipavut otettiin suositun legendan mukaan sotasaaliiksi turkkilaisilta piirittäjiltä. Kaupungin lukuisat kahvilat ovat toimineet vuosisatojen ajan wieniläisen seuraelämän keskuksina, joihin on kokoonnuttu seurustelemaan ja lukemaan sanomalehtiä. Kahviloiden listoilla on tyypillisesti kymmeniä erikoiskahveja sekä erilaisia kakkuja ja torttuja. Miltei jokaisen kahvilan ruokalistalta löytyy perinteikäs suklainen Sacher-kakku.
Kaupunginosat
270px|thumb|Wienin kaupunginosat Wien koostuu 23 kaupunginosasta eli Bezirkestä, joista jokainen on numeroitu.
Liikenne
Wienin metro on viisilinjainen, ja kaupungissa on useita raitiovaunu- ja bussilinjoja. Wienissä on neljä rautatieasemaa: Wien Hauptbahnhof, Wien Praterstern, Wien Meidling ja Wien Westbahnhof. Uusi päärautatieasema, Wien Hauptbahnhof valmistui vuoden 2014 lopussa. Kaupungin lentoliikennettä palvelee Wienin kansainvälinen lentoasema, jolla on Euroopan korkein lennonjohtotorni. Tonavaa pitkin on mahdollista myös kulkea Bratislavaan laivalla.
Asuminen
Wienin asukasmäärä kutistui 1900-luvun loppuun asti, mutta nyt sen kasvaessa uusilla tulijoilla on vaikeaa ja omistusasuntojen hinnat ovat nousseet nopeasti. Vuokrasääntelyn vuoksi jotkut saavat asua halvalla saatuaan kauan sitten vuokra-asunnon. Sellaisesta ei aina kannata luopua edes silloin, kun sitä ei enää tarvitse. Halvalla saatua asuntoa vuokrataan muille kalliimmalla. Asuntoja vuokrataan säänneltyjä hintoja kalliimmalla siten, että ne vuokrataan kalustettuina.
Järjestöt
Wienissä sijaitsee useita kansainvälisten järjestöjen virastoja, kuten Yhdistyneiden kansakuntien teollistamisjärjestö UNIDO, öljynviejämaiden yhteistyöorganisaatio OPEC ja kansainvälinen atomienergiajärjestö IAEA.
SMS Tb 97F
SMS Tb 97F oli Itävalta-Unkarin laivaston Tb 82F -luokan torpedovene, joka luovutettiin 1921 Jugoslavian kuningaskunnalle. Alus palveli Jugoslavian kuninkaallisessa laivastossa nimellä T8.
Valmistus
Itävalta-Unkarin laivasto tilasi aluksen Danubiukselta, missä köli laskettiin 5. maaliskuuta 1915. Alus laskettiin vesille 20. elokuuta 1916 ja valmistui 22. joulukuuta.
Palvelus
Alus annettiin 1920 Jugoslavialle Saint-Germainin rauhassa. Tb 97F luovutettiin maaliskuussa 1921 ja liitettiin Jugoslavian kuninkaalliseen laivastoon nimellä T8. Alus osallistui harjoituksiin Dalmatian rannikolla vuonna 1935 ja laivasto-osaston mukana purjehdukseen Maltalle, Korfulle ja Bizertaan touko-kesäkuussa 1929. Osaston muut alukset olivat viisi torpedovenettä, kevyt risteilijä Dalmacija, sukellusveneiden emälaiva Hvar ja sukellusveneet Hrabri ja Nebojša.
Akselivallat hyökkäsivät Jugoslaviaan huhtikuussa 1941, jolloin T8 kuului Sibenikiin sijoitettuun 3. torpedovenelaivueeseen. Alus määrättiin laivueen mukana hyökkäykseen italialaisten hallussa pitämään Zaraan. Osasto joutui kolmeen Italian ilmavoimien pommitukseen, joista viimeisen jälkeen se siirtyi Zatonista Prokljanjärvelle, missä se oli 11. huhtikuuta saakka. Seuraavana päivänä laivue saapui Milnaan, missä se kieltäytyi täyttämästä annettua käskyä siirtymisestä Kotorinlahdelle. Italian joukot valtasivat osaston alukset.
Alus palveli Regia Marinassa samalla nimellä suojaten Adrianmeren liikennettä. Sen pääaseet vaihdettiin kahteen 76 millimetrin ilmatorjuntatykkiin. Italian antauduttua liittoutuneille syyskuussa 1943 Saksan ilmavoimien lentokoneet upottivat italialaisia joukkoja Dalmatiasta evakuoineen aluksen Dubrovnikin luoteispuolella 10. tai 11. syyskuuta.
Boeing 2707
Boeing 2707:n oli määrä olla ensimmäinen yhdysvaltalainen ylisooninen matkustajakone. 5. kesäkuuta 1963 Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy muotoili ohjelman, joka sitoi hallituksen kustantamaan 75 % sellaisen kaupallisen yliäänikoneen kehityskustannuksista, joka pystyisi kilpailemaan Concorden kanssa. Koneen oli tarkoitus kantaa 350 matkustajaa, lentää 2,7 Machin eli 2 900 km/h nopeudella ja saavuttaa 6 400 kilometrin kantama. Voitettuaan kilpailun Yhdysvaltain hallituksen rahoittamasta urakasta rakentaa yliäänikone, Boeing aloitti kehitystyön laitoksissaan Seattlessa, Washingtonin osavaltiossa. Kasvavat kustannukset, markkinoiden puute ja kasvava huoli koneen (ja erityisesti äänivallin murtuessa syntyvän shokkiaallon) ympäristövaikutuksista johtivat projektin lakkauttamiseen vuonna 1971: Kaksi prototyyppiä päätettiin rakentaa, mutta ne eivät milloinkaan valmistuneet. Koneesta tehtiin 1:1 ei-lentävä malli (mock-up; suom. maketti, hahmomalli) ja se on nykyisin täysin restauroitu ja on nähtävillä Hillerin lentomuseossa San Carlosissa, Kaliforniassa.
Claes Samuel Segerstråle
Claes Samuel Segerstråle (29. heinäkuuta 1850 Pernaja – 28. helmikuuta 1897 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virka- ja moninkertainen valtiopäivämies.
Segerstrålen vanhemmat olivat kapteeni Klas Otto Segerstråle ja Elisabet Konstantia von Born ja puoliso vuodesta 1875 Claudia Sigrid Cecilia Holm. Segerstråle tuli ylioppilaaksi Helsingissä ja suoritti tuomarintutkinnon ja kameraalitutkinnon 1872, varatuomarin arvon hän sai 1876. Hän työskenteli senaatin palveluksessa vuodesta 1874, viimeksi maanviljelystoimituskunnan esittelijäsihteerinä vuodesta 1891.
Segerstråle oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894 ja 1897.
Virka- ja valtiopäivämies Johan Viktor Segerstråle, samoin kuin opettaja ja valtiopäivämies Knut Albert Segerstråle sekä juristi ja valtiopäivämies Georg Otto Segerstråle,  olivat Claes Samuel Segerstrålen veljiä.
Helge Lund
thumb|Helge Lund Helge Lund (16. lokakuuta 1962 Asker, Norja) on norjalaisen öljy-yhtiö Statoilin toimitusjohtaja vuodesta 2004.
Tausta ja koulutus
Lund on kotoisin Askerista. Hän oli nuorempana lahjakas jalkapallon pelaaja. Hän on opiskellut ekonomiksi Norjan kauppakorkeakoulusta, Bergenistä sekä suorittanut MBA-tutkinnon INSEADissa, Ranskassa. Opintojensa jälkeen hän toimi Konservatiivipuolueen eduskuntaryhmän neuvonantajana 1988–1990.
Lundin vaimo Else-Cathrine työskentelee Norjan poliisin talousrikososastolla asianajajana. Pariskunnalla on tytär ja poika ja he asuvat Bærumissa.
Ura
Lund on valmistunut kauppakorkeakoulusta ja työskenteli vähän aikaa finanssialalla, kunnes hänet pyydettiin Høyre-puolueen eduskuntaryhmän neuvonantajaksi. Hän siirtyi tehtävästä jatkamaan opintoja Ranskaan Insead-oppilaitokseen ja suoritti liikkeenjohdon MBA-tutkinnon. Hän toimi kaksi vuotta konsulttina McKinseyssa, minkä jälkeen hän siirtyi Hafslund Nycomed -yhtiöön 1993. Hän toimi sittemmin johtotehtävissä Nycomed Pharma AS -yhtiössä 1997–1998 sekä Aker RGI Holding ASA:ssa 1999. Vuonna 2002 hänestä tuli Aker Kværnerin toimitusjohtaja, minkä jälkeen hän siirtyi Statoilin toimitusjohtajaksi 15. elokuuta 2004.
Lund aloitti toimitusjohtajana, kun Statoil osti 2006 Norsk Hydron kaasu- ja öljyliiketoiminnan ja ne yhdistämällä perustettiin 1. lokakuuta 2007 StatoilHydro ASA.
Forbesin mukaan hänen palkkansa oli 2006 5 128 647 NOK. Bonuksineen hänen ennakoitiin ansaitsevan StatoilHydro-fuusion jälkeen kolmessa vuodessa noin 33 miljoonaa kruunua.
Lund nimitettiin 3. toukokuuta 2011 alkaen Nokian hallitukseen, ja tehtävä on hänen ainoa ulkopuolinen hallituspaikkansa. Hän ilmoitti huhtikuussa 2014 jättävänsä hallituksen kesän yhtiökokouksessa.
Toivo Härkönen
Toivo Johannes Härkönen (9. syyskuuta 1917 Mikkeli – 9. marraskuuta 2002 Mikkeli) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria
Härkösen vanhemmat olivat kivityömies Juho Härkönen ja Mari Kustaava Utriainen ja puoliso vuodesta 1943 Aune Maria Tuovinen. Härkönen tuli ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1935 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun rakennusinsinööriosastolta 1943. Hän osallistui pioneerina sekä talvisotaan että jatkosotaan. Vuonna 1945 Härkönen tuli rautatiehallituksen palvelukseen ratainsinööriksi, 1946–1953 hän oli Imatran Voiman työpäällikkö ensin Imatrankosken voimalaitoksella ja sitten Petäjäskosken voimalaitoksella. Silta ja Satama -yhtiön työpäällikkö Härkönen oli 1953–1958 ja sitten perustamansa Sillanrakennus-yhtiön toimitusjohtaja vuodesta 1958.
Vuonna 1961 Härkönen siirtyi Rautaruukin Raahen rautatehtaan rakennuspäälliköksi. Tehtaan ensimmäinen johtaja hänestä tuli rakennustöiden valmistuttua 1964 ja johtokunnan jäsen seuraavana vuonna. Vuonna 1976 Härkönen nimitettiin Rautaruukin varatoimitusjohtajaksi, yhtiön pääkonttorin siirto Helsingistä Ouluun oli hänen vastuullaan 1981. Eläkkeelle Härkönen jäi 1982, teollisuusneuvoksen arvonimen hän oli saanut vuonna 1973. Sotilasarvoltaan Härkönen oli reservin majuri (1967).
Gustaf Karl Kullervo von Schoultz
Gustaf (Gösta) Karl (Carl) Kullervo von Schoultz (25. huhtikuuta 1866 Tver Venäjä – 19. syyskuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen maanmittari ja virka- ja valtiopäivämies.
Von Schoultzin vanhemmat olivat Gustaf Johan Edvard von Schoultz and Hulda Constance Augusta Sofia Segerström ja puoliso Sigrid Maria Colliander. Von Schoultz kävi koulua Lovisassa ja suoritti maanmittarintutkinnon 1887. Toimittuaan ensin maanmittausoppilaana ja auskultanttina hän tuli Vaasan läänin varamaanmittariksi 1895. Läänin komissiomaanmittariksi hänet nimitettiin 1904. Viipurin läänin varamaanmittarina von Schoultz toimi vuodesta 1906, komissionimaanmittarina vuodesta 1910 ja vanhempana maanmittausinsinöörinä 1918–1920. Maanmittausuransa jälkeen von Schoultz oli vielä 1920–1931 Kone- ja Silta-yhtiön huoltokonttorin johtaja. Von Schoultz tunnettiin myös aktiivisena eläinsuojelun harrastajana.
Von Schoultz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894 ja 1897.
Kaiken teoria
Kaiken teoria on teoreettisen fysiikan etsimä teoria, jonka ajatellaan selittävän ja yhdistävän kaikki fysikaaliset ilmiöt. Teoria kattaisi kaikki neljä perusvuorovaikutusta eli gravitaation, sähkömagneettisen vuorovaikutuksen, vahvan vuorovaikutuksen ja heikon vuorovaikutuksen. Nämä on gravitaatiota lukuun ottamatta onnistuttu yhdistämään hiukkasfysiikan standardimallissa.
Kaiken teoriaa on etsitty vuosikymmeniä. Albert Einstein oli ensimmäinen, joka otti tehtäväkseen teorian kehittämisen. Hän piti suurimpana haasteena kehittämänsä yleisen suhteellisuusteorian ja sähkömagnetismin yhdistämistä. Nykyfysiikalle päänvaivaa tuottavat kvanttimekaniikan ja yleisen suhteellisuusteorian toisistaan poikkeavat selitykset maailmankaikkeudesta.
Kaikki fyysikot eivät edes pidä varmana, että perusteita yksittäiselle kaiken selittävälle teorialle ylipäänsä olisi olemassa. Ehdokkaita kaiken teorian pohjaksi ovat muiden muassa supersäieteorian eri muunnelmat sekä ajatus, jonka mukaan kaikkeudessa on muitakin ulottuvuuksia kuin nykyään tunnetut kolme tilaulottuvuutta ja yksi aikaulottuvuus.
Wilhelm Thesleff (insinööri)
Wilhelm Thesleff (22. syyskuuta 1852 Viipuri – 31. lokakuuta 1912 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja valtiopäivämies.
Thesleffin vanhemmat olivat eversti, valtioneuvos Fredrik Wilhelm Thesleff ja Olga Maria Thesleff. Viipurissa ylioppilaaksi tullut Thesleff suoritti insinööritutkinnon 1874. Hän oli Helsingin kaasulaitoksen johtaja 1887–1900 ja Suomen teollisuudenharjoittajien paloapuyhdistyksen tarkastaja 1902–1910. Thesleff oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1897.
A. F. Puukko
Antti Filemon Puukko (25. helmikuuta 1875 Hirvensalmi – 4. joulukuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen professori ja kansainvälisesti arvostettu Vanhan testamentin tutkija sekä vuoden 1938 kirkkoraamatun laatineen raamatunsuomennoskomitean jäsen ja puheenjohtaja. Häntä pidetään yhtenä suomalaisista historiallis-kriittisen raamatuntutkimuksen uranuurtajista. Hän on kirjoittanut Vanhan testamentin selitysteoksen (Raamatun selitysteos 1–4) sekä raamatunsuomennosten historiaa käsittelevän kirjan Suomalainen Raamattumme.
Päästyään ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta vuonna 1896 Puukko ryhtyi opiskelemaan Helsingin yliopistossa kieliä ja teologiaa. Filosofian kandidaatin tutkinnon suoritettuaan hän opiskeli Leipzigissa väitöskirjaa valmistellen. Hän väitteli kuukauden välein sekä filosofian että teologian lisensiaatin arvoa varten viidettä Mooseksen kirjaa (Deuteronomium) käsittelevällä kaksiosaisella Das Deuteronomium-teoksella (1909–1910). Tämän jälkeen hän toimi yliopistossa heprean kielen dosenttina. Teologian tohtorin arvon hän sai vuonna 1919. Hän toimi teologisessa tiedekunnassa Raamatun alkukielten apulaisena (apulaisprofessori) ja Vanhan testamentin eksegetiikan professorina vuosina 1927–1945. Suomen itsenäistyttyä hän toimi tulojaan lisätäkseen eräiden eduskunnan valiokuntien sivutoimisena sihteerinä. Raamatunkäännöskomitean jäsen hän oli vuosina 1925–1938 ja tuosta ajasta puheenjohtajana vuodet 1934–1938. Komitean työn tuloksena syntyi niin sanottu vanha kirkkoraamattu.
Puukon väitöskirjassaan viidennestä Mooseksen kirjasta esittämät näkemykset herättivät kiivasta vastustusta historiallis-kriittiseen raamatuntutkimukseen tottumattomassa papistossa. Vanhoilliset eivät hyväksyneet Puukon ja muiden modernien tutkijoiden näkemystä siitä, että Mooseksen kirjat eivät olleet Mooseksen kirjoittamia ja että Deuteronomiumin kirjoitusajankohta oli vuoden 600 eaa. paikkeilla. Tutkijoiden keskuudessa Puukon tutkimusta on arvostettu sekä Suomessa että ulkomailla, ja Räisäsen mukaan siihen on viitattu ulkomailla vielä 2000-luvullakin. Puukon myöhempi tuotanto on pääosin suomenkielistä. Siihen kuuluu muun muassa yliopistollisia oppikirjoja ja laajemmalle yleisölle suunnattuja esityksiä sekä artikkeleita tieteellisissä ja yleistajuisissa julkaisuissa. Hän muun muassa esitteli ensimmäisenä tutkijana Qumranin käsikirjoitukset suomalaiselle yleisölle Uuteen Suomeen ja Kansanvalistusseuran kalenteriin kirjoittamissaan artikkeleissa 1949–1951. Luettelo Puukon tuotannosta on lähdeluettelossa mainitussa Niemelän teoksessa.
Puukko kirjoitti vuosina 1931–1939 julkaistuun Isoon tietosanakirjaan raamatunhistorian alalta useita artikkeleja, joita käytettiin suurelta osin vielä 1960-luvulla ilmestyneessä Otavan isossa tietosanakirjassa.
Tim Lambesis
Tim Lambesis (s. 21. lokakuuta 1980) on laulaja metalcore-yhtyeessä As I Lay Dying. Hän on toinen yhtyeen perustajajäsenistä. Hän on myös soittanut kitaraa yhtyeissä Society's Finest ja Point of Recognition. Avoimesti kristityksi tunnustautunut Lambesis on osittain kreikkalainen. Lambesis on tunnettu äänestään, joka on saanut vaikutteita ruotsalaisyhtyeiden In Flamesin, Living Sacrificen ja At the Gatesin tuotannosta.
Tim Lambesiksella on thrash metalia ja metalcorea yhdistelevä soolohanke nimeltä Austrian Death Machine, jossa hän soittaa kaikki instrumentit, ja yhtye käsittelee Arnold Schwarzeneggerin toimintaelokuvia. Austrian Death Machinelta ilmestyi heinäkuussa 2008 albumi nimeltä Total Brutal. As I Lay Dyingissa Lambesiksen sanoitukset ovat henkilökohtaisia ja käsittelevät aiheita ihmissuhteista elämässä kamppailuun.
Lambesiksella on 3 veljeä. Hän syntyi Phoenixissa, Arizonassa, mutta muutti San Diegoon ollessaan nuori. Kaikki hänen veljensä elävät Phoenixissa. Lambesiksen vanhemmat omistavat yrityksen Carlsbadissa, kaliforniassa. Lambesis työskenteli jonkin aikaa vanhempiensa yrityksessä ennen kuin perusti As I Lay Dyingin. Hän omistaa osan Metal Blade Recordsista.
Toukokuussa 2013 Lambesis pidätettiin epäiltynä yrityksestä palkata murhaaja tappamaan vaimonsa. Hänet tuomittiin 6 vuodeksi ehdottomaan vankeusrangaistukseen 16.5.2014. Lambesis vapautui vankilasta 17.12.2016 kärsittyään tuomiotansa yhteensä kaksi vuotta ja kymmenen kuukautta.
Hollola
Hollola on Suomen kunta, joka sijaitsee Päijät-Hämeen maakunnassa. Kunnan pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on vesistöjä. Kunnassa asuu 0 ihmistä, ja väestötiheys on 0 asukasta/km². Hollola on väkiluvultaan yksi Suomen suurimmista kunnista, joka ei käytä kaupunki-nimitystä. Hollolaa suurempia tässä suhteessa ovat Uudellamaalla sijaitsevat Nurmijärvi, Kirkkonummi, Tuusula ja Vihti.
Hollolan naapurikuntia ovat pohjoisessa Asikkala, lännessä Hausjärvi ja Hämeenlinna, idässä Lahti sekä etelässä Kärkölä ja Orimattila. Hollola kuuluu Lahden seutukuntaan. Hollolasta Helsinkiin on 111 km ja Tampereelle 121 km.
Hollolan kuntakeskus on Salpakangas, joka sijaitsee valtatie 12:n varrella lähellä Lahden länsirajaa. Hollolan kirkonkylä on jäänyt sen rinnalla pieneksi kyläksi. Hämeenkoski liitettiin Hollolaan 1. tammikuuta 2016. Hollolan kunnasta on liitetty Lahden kaupunkiin alueita useita kertoja. Lahden kauppala perustettiin Hollolan kunnan Lahden kylään, josta tuli 16. marraskuuta 1905 Lahden kaupunki.
Luonto
Etelä-Suomen korkein paikka Tiirismaa sijaitsee Hollolassa Salpakankaan kuntakeskuksen pohjoispuolella. Tiirismaalla sijaitsee Digitan radio- ja televisiolähetysasema ja Messilän kartanoon liittyvä laskettelukeskus.
Tiirismaan eteläpuolella Tiilikankaalla on vähäravinteinen, kirkasvetinen ja sukelluskohteeksikin sopiva Iso-Tiilijärvi, jossa näkyvyys on jopa 5—10 metriä pohjaan. Iso-Tiilijärvellä on uimaranta. Heinsuon urheilukeskukselta pääsee Tiirismaalle Iso-Tiilijärven itäpuolitse käyttämällä Soisalmen suolle rakennettuja pitkospuita.
Kaikkiaan Hollolan kunnan alueella on kokonaan tai osittain 44 järveä, joista suurimmat ovat Vesijärvi, Pääjärvi ja Kivijärvi.
Kiikunlähde sijaitsee Hollolan kirkosta luoteeseen Uskilan kylässä. Kiikunlähteellä on kuvattu osa luontoelokuvasta Järven tarina. Kiikunlähde on juomakelpoinen ja se toimii pintavedenottamona kotitalouksille.
Valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin kuuluu Kastarin-Hatsinan-Kutajoen maisema-alue. Perinnemaisemiin kuuluvat Heinlammin kalliokedot ja Huhdanjoen Tervalan niitty. Hollolan Natura 2000 -luonnonsuojelualueet ovat Kivijärvi, Kotajärvi, Kutajärven alue, Pähkinäkukkula, Riihikallio-Pilkanmäki ja Tiirismaa.
Asutus
Hollola on Lahden länsipuolella sijaitseva kehyskunta. Vapaa-ajan asuntoja siellä oli 1 527 vuoden 2013 lopussa.
Hollolan kunnan keskellä sijaitseva Lahden kaupunki ja Vesijärvi jakavat kunnan järven länsipuolella sijaitsevaksi Maakansaksi ja itäpuolella sijaitsevaksi Vesikansaksi. Maakansa muodostaa pääosan kunnan pinta-alasta. Vesikansan muodostavat pohjoisesta Asikkalan rajalta etelään päin Lahden rajalle lueteltuina Paimela, Kalliola ja Kukkila. Vesikansalla on Hollolan kunnanvaltuustossa erillinen Vesikansa-lautakunta, joka käsittelee alueen asioita. Lahden perustamisen jälkeen Hollola on luovuttanut sille alueita neljä kertaa.
Kunta on ostanut maata tonttivarannon ylläpitämiseksi voidakseen tarjota omakotitontteja.
Salpakangas
Hollolan kunnan hallinto siirtyi jatkosodan aikana Hollolan kunnantuvalta Lahden kaupungin keskustaan ja siirtyi myöhemmin Salpakankaalle. Kunnan kasvu 1960-luvulla perustui lähinnä elinkeinopolitiikkaan ja tarkkaan talouteen. Se mahdollisti Lahtea matalammat kunnallisverot ja houkutteli Salpakankaalle yrityksiä ja asukkaita.
Salpakankaan keskustaan tuli suuria muutoksia, kun Osuuskauppa Hämeenmaa rakennutti alueelle Prisma-marketin joka valmistui vuonna 2017. . Salpakankaalle on rakennettu Huili-niminen kerrostalo vanhusten omarahoitteiseksi palvelutaloksi. Toinen varttuneelle väestölle tarkoitettu talo on Huilahdus. Toinen Huilahduksen kaltainen talo valmistui vuonna 2011 Hollolan torin lähelle. Salpakankaan terveysasema päättää toimintansa ja puretaan. Sen länsipuoliselle tontille rakennetaan 2019–2020 laaja hyvinvointikeskus.
Historia
Päijänteen rannoilla on ollut asutusta järvien kalaisuuden vuoksi jo kivikaudella. Hollolan merkittävin vasarakirveskulttuurin aikainen asuinpaikka sijaitsee Okeroisissa. Viikinkiajalla Hollolasta kehittyi tärkeä keskus, jonka tiheimmin asuttua aluetta lienee ollut Vainion seutu. Turkumäkeä on arveltu tärkeäksi kauppapaikaksi, ja sen lounaispuolella on Kirkailanmäen kalmisto.
Ruotsin Hämeeseen tekemän ristiretken ja katolisen kirkon vallan vakiintumisen jälkeen Päijät-Hämeestä tuli Ruotsin valtakunnan rajaseutua. Suomesta on löydetty 13 muinaislinnoituksen ketju, joista Kapatuosian linnavuori on tarkimmin tutkittu. Kapatuosian muinaislinnoituksen lisäksi Hollolassa ollut Hankaan ja Laitialan Kiiluanmäen linnoitukset. Niiden varsinaista käyttötarkoitusta ei tarkkaan tiedetä, mutta niiden epäillään olleen osa puolustusketjua, tulitiedotusketjua tai paikallisen väestön pakopaikkoja.
Keskiajalla Hollola kuului Hämeen linnalääniin. Kruununhallintoa varten perustettiin Hollolan, Asikkalan ja Tennilän hallintopitäjät, joiden jälkeen perustettiin vielä Uudenkylän hallintopitäjä. Hollolan hallintopitäjä oli jakautunut Artjärven, Etolan, Okeroisten ja Uskilan neljänneskuntiin.
Hollolan Lahden kylän kehitys kauppalaksi ja lopulta kaupungiksi alkoi, kun Riihimäki–Lahti-rata ja siihen kuuluva Vesijärven rautatieasema rakennettiin Päijänteen eteläosan Vesijärven rantaan. Lahdesta muodostui Vesijärven sataman vesiliikenteen, rautatieliikenteen ja maantieliikenteen solmukohta. Lahti erotettiin Hollolasta kaupungiksi 16. marraskuuta 1905.
Maatalousvaltainen Hollola alkoi teollistua 1960-luvun lopulla, kun Ala-Okeroisten kylään Tampereen–Lahden-valtatien varteen kaavoitettiin Salpakankaan taajama, josta tuli Hollolan uusi kuntakeskus. Hollola on viime vuosikymmeninä ollut asukasluvultaan Päijät-Hämeen nopeimmin kasvanut kunta.
Päijät-Hämeessä on käyty useita kuntaliitoskeskusteluja ja tehty niihin liittyviä selvityksiä. Niihin kuuluvat Vellamoksi kutsuttu Uusi Kunta -hanke ja kuuden kunnan, Hollolan, Hämeenkosken, Iitin, Kärkölän, Lahden ja Nastolan yhdistymishanke, jonka Hollolan kunnanvaltuusto ja Iitin kunnanvaltuusto hylkäsivät. Hämeenkoski liitettiin Hollolaan vuoden 2016 alussa.
Kunnallishallinto
Hollolan kunnanvaltuustossa on 43 valtuutettua, ja siihen kuuluu seitsemän valtuustoryhmää. Oma valtuustoryhmä on kokoomuksella, SDP:llä, keskustalla, kristillisdemokraateilla, Perussuomalaisilla, Vasemmistoliitolla ja vihreillä. Perussuomalaisten valtuustoryhmä muodostui vuoden 2008 kunnallisvaaleissa. Kaudella 2021–2025 suurin valtuustoryhmä on kokoomus, jonka hallussa on 11 paikkaa.
Kunnanvaltuusto päätti vuonna 2008 perustaa lähineuvostot kylittäin. Lähineuvostojen piirirajat noudattavat peruskoulun ensimmäisten luokkien oppilaaksiottoalueiden rajoja ja niitä on viisi kappaletta. Neuvostot on muodostettu eteläisen, Keski-Hollolan, kuntakeskuksen, kirkonseudun ja Vesikansan lähipalvelualueille.
Talous
Vuoden 2011 lopussa Hollolan työpaikoista 4,7 prosenttia oli alkutuotannossa, 31,2 prosenttia jalostuksessa ja 61,9 prosenttia palveluissa. Peltohehtaarien mukaan laskettuna Suomen neljänneksi suurin maatila on Hollolassa (vuonna 2013).
Vuonna 2015 Hollolan suurimmat yhteisöveron maksajat olivat karjan tuottavuuteen tähtäävä palveluosuuskunta Faba, paperikonealalla toimiva Bellmer Vaahto Paper Machinery Oy ja Etteplan Design Center Oy.
Hollolan suurimmat työnantajat vuonna 2007 olivat (suluissa työntekijöiden määrä):
Eimon toimintaa jatkanut Hollolan suurin yksityinen työantaja Foxconn lopetti toimintansa Hollolassa vuonna 2006.
Suomen Keksijäin Keskusliitto KEKE, Kuntaliitto ja Suomen Yrittäjät valitsivat Hollolan Suomen luovimmaksi kunnaksi vuonna 2004 muun muassa Hollolassa haettujen patenttien määrien perusteella. Elinkeinojen kehittämisessä Hollola tukeutuu Lahden Seudun Kehitys Ladeciin. Hollolan elinkeinoelämän voimakas laajeneminen alkoi 1960-luvun lopulla, kun Hollolan itärajalle lähelle Lahtea kaavoitettiin Salpakankaan teollisuusalue. Sen lisäksi Hollolassa on Kukonkoivun teollisuusalue.
Väestö
Vuonna 1956 Hollolassa oli 9 316 asukasta. Tämän jälkeen asukasluku kasvoi seuraavasti:
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Taajamat
Vuoden 2018 lopussa Hollolassa oli 23 602 asukasta, joista 18 481 asui taajamissa, 4 818 haja-asutusalueilla ja 303:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Hollolan taajama-aste on 79,3 %. Hollolan taajamaväestö jakautuu seitsemän eri taajaman kesken:
Hollolan keskuspaikka Salpakangas ei muodosta omaa taajamaansa, vaan se sekä Vesikansa ovat osa Lahden keskustaajamaa, joka ulottuu pääosin Lahden kaupungin alueelle. Myös Heinlammin taajama ulottuu pieniltä osin Lahden alueelle.
Väestötilastoinnin aluejako
Hollolan väestötilastoinnin mukaiset alueet ovat: Hollolan väestö on kasvanut eniten Kukkila-Kalliolan tilastoalueella ja Länsi-Hollolassa Sairakkalan tilastoalueella.
Sivistystoimi
Hollolan sivistystoimesta päättää Hollolan kunnanvaltuuston sivistyslautakunta. Lautakuntaan liittyvät toimintakokonaisuuksina päivähoito ja varhaiskasvatus lähipalvelualueineen, perusopetus, perusopetus lähipalvelualueineen, vapaa-ajantoimi, kirjastoineen, kulttuureineen ja nuorisotoimineen.
Oppilaitokset
Hollolan kunnan sivistystoimeen on liitetty sen naapurikunnan Kärkölän sivistystoimi. Hollolan ja Kärkölän peruskoulut toimivat yhteisen lautakunnan alaisuudessa.
Kouluverkosto kuuluu hallinnollisesti Hollolan kunnan sivistystoimelle.
Toisen asteen koulutusta Hollolassa järjesti Hollolan lukio, jonka toiminta lakkasi vuonna 2014 sekä Koulutuskeskus Salpaus, joka luopui toimitiloistaan Hollolan Kukonkoivussa 2013. Hollolasta tuli Suomen suurin vailla lukiota oleva kunta.
Kulttuuri
Hollolasta on peräisin Hollolan näkkileipä, jota kutsutaan myös pitoleiväksi. Hollolan muiksi pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla perunatuuvinki eli imelletty perunalaatikko, suolattu Paimelan lahna ja omenapepu.
Hollolan kunnankirjaston pääkirjastolle valmistui uusi kirjastorakennus vuonna 2004. Pääkirjaston ohella kuntalaisia palvelevat Kalliolan lähikirjasto, Hämeenkosken kirjasto ja Hollolan kirjastoauto.
Hollolassa on puulajipuisto, Hannun muistometsä, Kukkilassa. Uskonnollinen Hiljaisuuden huone on muurattu peruskiveltään 2003. Sen vihki käyttöön Jukka Kuoppamäki.
Tapahtumat
Vanhoillislestadiolaisten suviseurat on järjestetty Hollolassa vuosina 1974 sekä 1984.
Hollola kirjallisuudessa
Hollolan Hämeenkoski ja Hyväneulan kylä ovat vahvasti esillä Isaksson-sarjan viidennessä dekkarissa Sieluttomat, jonka on kirjoittanut Seutuneloset-lehtiryhmää edeltäneen Seutuviikon entinen päätoimittaja Markus Ahonen.
Seurakunta
pienoiskuva|[[Hollolan keskiaikainen kivikirkko|Hollolan kivikirkko on noin vuodelta 1510.]]
pienoiskuva|Hollolan kellotapuli on vuodelta 1831.
Hollola kuuluu Pyhän Ursulan seurakunnan alueeseen. Kyseinen seurakunta on osa Katolisen kirkon Helsingin hiippakuntaa.
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Hollolassa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Hollolan seurakunta kuuluu Mikkelin hiippakuntaan. Seurakunta toimii vuoden 2017 alusta Hollolan lisäksi Kuhmoisten, Kärkölän ja Padasjoen kuntien alueella. Hollolan merkittävin historiallinen nähtävyys on Hollolan keskiaikainen kivikirkko, jossa on 550 istumapaikkaa. Kirkko kuuluu kolmanteen suomalaiseen kivikirkkosukupolveen, joka rakennettiin noin vuosien 1480–1560 välisenä aikana. Se valmistui nykyiseen muotoonsa vuosien 1495–1510 välisenä aikana: sakaristo vuonna 1495, kirkkosali vuonna 1500 ja asehuone vuoden 1505 jälkeen. Kivikirkko on kuuluisa hyvin säilyneistä puuveistoksistaan. Kattoon iskeneen salaman vuoksi kirkon puiset kattorakennelmat paloivat vuonna 1642. Kirkko peruskorjattiin vuosina 1934–1935..
Kirkon eteläpuolella on keltainen Carl Ludvig Engelin suunnittelema empiretyylinen vuosina 1829–1831 rakennettu kellotapuli.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Hollolan alueella toimii Lahden ortodoksinen seurakunta.
Suomen helluntaikirkon jäsenseurakunnista Hollolassa toimii Hollolan helluntaiseurakunta
Entiset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Hollolan kunnan nykyisellä alueella.
Muita nähtävyyksiä
Kapatuosian linnavuori sijaitsee Hollolan kirkon pohjoispuolella. Se ajoittuu rautakauteen, keskiaikaan tai molempiin ajanjaksoihin. Linnavuorella on kesäisin avoinna oleva näkötorni, jota käytetään myös lintujen tarkkailuun.
Hollolan kotiseutumuseota ylläpitää Hollolan kotiseutuyhdistys. Museo sijaitsee kirkon läheisyydessä kaksikerroksisessa makasiinirakennuksessa. Ensimmäiseen kerrokseen on sijoitettu sota-ajasta kertovaa näyttely..
Toinen kotiseutuyhdistyksen ylläpitämä kohde kirkonkylässä on Hentilän talomuseo, johon on koottu alueen vanhoja rakennuksia ja suuri talo Asikkalasta.
pienoiskuva|Hollolan kunnantupa vuodelta 1902. Arkkitehti Vilho Penttilä suunnitteli vuonna 1902 valmistuneen Hollolan kunnantuvan. Se on Suomen ensimmäinen arkkitehdin suunnittelema puinen kunnantalo. Vastapäätä Hollolan kirkkoa sijaitsevassa kunnantuvassa toimii kahvila..
Yhdystien 3161 itäpuolella Puolustusvoimien alueella on Hälvälän ampumarata ja harjoitusalue.
Kuhmon seurakunta
Kuhmon seurakunta on Kuhmon kaupungin alueella toimiva evankelis-luterilainen seurakunta. Seurakunta perustettiin vuonna 1856, jolloin sen nimi oli Kuhmoniemen seurakunta. Nimi vaihtui nykyiseksi vuonna 1937.
Eldar Rønning
Eldar Rønning (s. 11. kesäkuuta 1982 Levanger) on norjalainen uransa lopettanut hiihtäjä.
Rønning teki kansainvälisen läpimurtonsa vuonna 2005, kun hän saavutti kolme palkintokorokesijoitusta maailmancupin sprinttikilpailuista ja sijoittui sprintin kokonaiscupissa toiseksi Tor Arne Hetlandin takana. Kaudella 2005–2006 hän hiihti myös pitempiä matkoja sijoittuen niillä kolmesti seitsemän parhaan joukkoon. Hän saavutti myös yhden parisprinttiosakilpailuvoiton.
Kaudella 2006–2007 Rønning löi itsensä lopulta läpi myös pitkillä matkoilla saavuttaen kolme osakilpailuvoittoa, joista kaksi pitkiltä matkoilta. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas. 2007 Sapporon MM-kisoissa Rønning hiihti avausosuuden Norjan kultaa voittaneessa viestijoukkueessa ja saavutti lisäksi sprinttikilpailusta henkilökohtaisen pronssimitalin.
Kaudella 2010–2011 Rønning voitti Otepäässä perinteisen hiihtotavan 15 kilometrin kilpailun. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän otti hopeaa samassa kilpailumuodossa ja hiihti toisen osuuden kultaa voittaneessa Norjan viestijoukkueessa. Kaudella 2011–2012 hän voitti Holmenkollenin 50 kilometrin yhteislähtökilpailun.
Denis
Denis Lima de Assis eli Denis (s. 29. joulukuuta 1989 Fortaleza, Brasilia ) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Eldar Rønning
Rønning lopetti uransa maastohiihtäjänä vuonna 2016.
Denis
Denis siirtyi kaudeksi 2011 Suomen Kakkosen Mikkelin Palloilijoihin. Kolmen ensimmäisen MP-kautensa ajan hän lukeutui sarjan parhaisiin maalintekijöihin tehden ensimmäisellä kaudellaan 23 maalia 24:ssä ottelussa, toisella kaudellaan 20 maalia 19:ssä ottelussa ja kolmannella kaudellaan 16 maalia 24:ssä ottelussa. Kaudella 2014 Denis ehti pelata MP:ssä kahdeksan Kakkosen ottelua ja tehdä niissä seitsemän maalia. Hänen kauden 2015 loppuun ulottunut sopimuksensa kuitenkin purettiin syyskuussa 2014, kun Denis poistui omin luvin kentältä kesken ottelun MP–FC Myllypuro. Denis pelasi MP:ssä yhteensä 75 Kakkosen ottelua tehden niissä 66 ja syöttäen 30 maalia. Hän siirtyi saman tien Veikkausliigan FF Jaroon. Jarossa Denis pelasi kausina 2014-15 33 liigaottelua ja teki niissä viisi maalia.
Kaudella 2016 Denis Lima de Assis siirtyi kotimaahansa C-liigan Tirandentesiin, josta hän siirtyi syksyllä 2016 Hongkongin pääsarjaan ja siellä Hong Kong Rangersiin, jossa hän pelasi kevääseen 2017. Sen jälkeen hän vaihtoi saman sarjan Lee Man-seuraan.
Edie Adams
thumb|Edie Adams vuonna 1958. Elizabeth Edith ”Edie” Adams (alk. Enke; 16. huhtikuuta 1927 – 15. lokakuuta 2008) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja, joka esiintyi uransa aikana niin televisiossa, elokuvissa kuin Broadwaylläkin. Lisäksi hänet muistetaan Muriel-sikarimerkin pitkäaikaisena mainoskasvona.
Elizabeth Edith Enke syntyi Pennsylvanian Kingstonissa. Adams on hänen äitinsä tyttönimi. Hän valmistui Juilliard School of Musicista ja Columbia School of Dramasta.
Adams debytoi Broadwayllä Leonard Bernsteinin musikaalissa Wonderful Town vuonna 1953. Hän sai Tony-palkinnon roolistaan Daisy Maena vuoden 1956 musikaalissa Li’l Abner.
1960-luvulla Adams esiintyi muun muassa elokuvissa Poikamiesboksi (1960), Rakkaani, tule takaisin (1961) ja Mieletön, mieletön maailma (1963). Vuonna 1963 hänellä oli televisiossa oma varieteeshow’nsa Here’s Edie, joka jäi kuitenkin lyhytikäiseksi saamistaan viidestä Emmy-ehdokkuudesta huolimatta. 1970- ja 1980-luvuilla hän esiintyi vierailevissa rooleissa monissa televisiosarjoissa, kuten Fantasy Island, Lemmenlaiva, Murhasta tuli totta ja Designing Women.
Adams oli kolmesti naimisissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa, koomikko Ernie Kovacs, kuoli auto-onnettomuudessa 13. tammikuuta 1962. Myöhemmät avioliitot valokuvaaja Marty Millsin ja jazz-trumpetisti Pete Candolin kanssa päättyivät eroon. Adamsin ja Kovacsin tytär kuoli toisessa auto-onnettomuudessa 1982. Millsin kanssa Adamsilla oli yksi poika.
Holyroodin palatsi
Holyroodin palatsi on Yhdistyneen kuningaskunnan kuningasperheen virallinen asunto heidän ollessaan Skotlannissa. Palatsi sijaitsee Edinburghin kaupungissa melko tarkalleen mailin päässä Edinburghin linnasta Royal Mile -nimellä tunnetun katuosuuden itäpäässä (linna sijaitsee länsipäässä). Palatsin paikalla oli vuodesta 1128 lähtien luostari. Nykyinen palatsi rakennettiin 1400-luvulla, ja se on toiminut Skotlannin kuninkaiden ja kuningattarien asuntona 1500-luvulta, ja sittemmin Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijoiden virallisena Skotlannin-asuntona. Palatsin yhteydessä on luostarin rauniot ja puutarha, jossa järjestetään perinteeksi muodostuneita kuninkaallisia puutarhajuhlia.
Skotlannin parlamentti sijaitsee Holyroodin palatsin vieressä. Siitä käytetään metonyymiä Holyrood.
Shanghain metro
undefined Shanghain metro on Shanghaissa Kiinassa sijaitseva metrojärjestelmä. Shanghain metroverkko on Kiinan laajin, ja siinä on sekä maanalaisia että kohoratoja. Metroa laajennetaan jatkuvasti – vuonna 2020 järjestelmän on suunniteltu käsittävän 18 linjaa ja 800 kilometriä rataa.
Linjat
thumb|300px|Metron linjakartta
Suunnittelu
thumb|300px|Metron suunniteltu linjasto (2009–2020)
Manuel Ortiz (nyrkkeilijä)
Manuel Ortiz (2. heinäkuuta 1916 Corona, Kalifornia – 31. toukokuuta 1970 San Diego) oli yhdysvaltalainen kääpiösarjan (51–54 kg) ammattinyrkkeilijä.
Manuel Ortizin ensimmäinen vastustaja helmikuussa 1938 oli Benny Goldberg, jolle hän hävisi. Hän saavutti kääpiösarjan maailmanmestaruuden 7. elokuuta 1942 Los Angelesissa voitettuaan pistein Lou Salican. Hän puolusti titteliään menestyksekkäästi 14 kertaa kunnes 6. tammikuuta 1947 San Franciscossa menetti sen Harold Dadelle ja voitti sen takaisin samana vuonna 11. maaliskuuta Los Angelesissa. Vasta 31. toukokuuta 1950 Johannesburgissa käydyssä ottelussa hän menetti mestaruutensa lopullisesti hävittyään pistein eteläafrikkalaiselle Vic Toweelille.
Ortiz voitti yhteensä 98 ottelua, hävisi 29, tasapeleiksi tuomittiin kolme. Vain kerran hänet tyrmättiin.
Michael Stich
Michael Stich (s. 18. lokakuuta 1968) on saksalainen ammattilaisuransa lopettanut tennispelaaja.
Stich voitti ensimmäisen kaksinpeliturnauksensa ammattilaisena 26. helmikuuta 1990 Memphisissä Tennesseessä. Hän saavutti uransa kohokohdan seuraavana kesänä Wimbledonin tennisturnauksessa. Hän järkytti tennismaailmaa ensin semifinaalissa, jossa hän voitti hallitsevan mestarin ja maailmanlistan ykkösen Stefan Edbergin neljässä erässä (4-6, 7-6, 7-6, 7-6), ja sitten finaalissa, jossa hän voitti kolminkertaisen Wimbledon-voittajan Boris Beckerin suoraan kolmessa erässä (6-4, 7-6, 6-4).
Vuonna 1992 Stich saavutti huomattavaa menestystä nelinpelissä. Hän voitti viisi erää ja yhteensä viisi tuntia kestäneen Wimbledonin nelinpelin loppuottelun John McEnroen parina. Ottelu pelattiin loppuun maanantaina, päivää myöhemmin kuin turnaus normaalisti loppuu, ja viimeinen erä päättyi luvuin 19-17. Myöhemmin samana kesänä hän voitti Barcelonan olympialaisissa nelinpelin kultaa parinaan Boris Becker. Stich voitti vuonna 1992 myös Grand Slam Cupin, jonka loppuottelussa Michael Chang hävisi suoraan kolmessa erässä.
Vuoden 1993 kohokohta Stichille oli ATP-mestaruusturnauksen voitto. Finaalissa kaatui Yhdysvaltain Pete Sampras. Stich voitti samana vuonna myös sekä Hopman Cupin että Davis Cupin Saksan joukkueessa.
Stich selviytyi vuoden 1994 Yhdysvaltain avoimissa Grand Slam -turnauksen kaksinpelin finaaliin toista kertaa urallaan mutta hävisi Andre Agassille suoraan kolmessa erässä. Hän oli samana vuonna myös voittamassa World Team Cupia Saksan joukkueessa.
Stichin viimeinen esiintyminen Grand Slam -finaalissa tapahtui vuonna 1996, jolloin hän hävisi Ranskan avointen finaalissa niukasti Jevgeni Kafelnikoville.
Stichin lahjakkuus ja monipuolisuus (hän hallitsi yhtä lailla sekä syöttö-volley-pelin että pelin takalinjalla) tekivät hänestä yhden harvoista pelaajista, jotka ovat onnistuneet voittamaan turnauksia kaikilla alustoilla. Hän voitti ammattilaisurallaan yhteensä 18 kaksinpeliturnausta ja 10 nelinpeliturnausta. Hän oli maailmanlistalla korkeimmillaan sijalla kaksi (vuonna 1993).
Stich lopetti uransa vuonna 1997. Tämän jälkeen hän on omistautunut suurimman osan ajastaan oman AIDS-säätiönsä (Michael Stich -säätiö, die Michael-Stich-Stiftung) toimintaan. Stich on ollut naimisissa kahdesti, vuodesta 1992 vuoteen 2003 saksalaisnäyttelijä Jessica Stockmannin kanssa ja vuodesta 2005 Alexandra Rikowskin kanssa.
Hanvec
Hanvec on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Brestin redin rannikolla, noin 32 kilometriä Brestin kaupungista itään.
Kunnan keskustassa oleva Saint Pierren kirkko on rakennettu 1600-luvulla. Kirkko oli kuitenkin 1800-luvulla niin huonossa kunnossa, että sinne pääsy kiellettiin. Uuden kirkon suunnitteli arkkitehti Joseph Bigot, ja uusi kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1877. Vanhasta kirkosta on jäljellä kirkon sisäänkäynti.
Juha Soukiala
Soukiala on FC Espoon kasvatteja. Kaudeksi 2003 hän siirtyi Veikkausliigan FC Inter Turkuun. Siellä hän jäi kuitenkin vähälle peliajalle ja pelasikin lähinnä seuran tuolloisessa reservijoukkueessa VG-62:ssa. Kaudeksi 2005 Soukiala siirtyi Kakkosen Pargas IF:ään. Kaudet 2006–2007 Soukiala edusti Ykkösen FC Hämeenlinnaa.
Ensimmäisen liigaottelunsa Tampere Unitedin paidassa Soukiala pelasi 2. toukokuuta 2009 Vaasan Palloseuraa vastaan. Tätä ennen hän oli pelannut joukkueessa vain muutamia Suomen Cupin ja Liigacupin otteluita.
Kaudeksi 2010 Soukiala siirtyi Ykkösessä pelaavaan PK-35 Vantaaseen.
Pikku-Salmus
Pikku-Salmus on Pirkanmaalla Kangasalla  sijaitseva metsälampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Hollon suon lounaispäässä Iso-Salmuksen vieressä. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä ja sen rannat ovat soistuvaa metsämaata. Lampi on saareton ja autio, mutta sen ympäri kulkee metsäautotie, joka tulee Kangasalta päin.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 112,8 metriä mpy. Järveen laskee idästä Hollon kuivatusojat ja lännestä Iso-Salmuksen yhdysoja. Pikku-Salmuksen laskuoja laskee Lampiseen, jonkavedet päätyvät lopulta Roineeseen.
Luontoarvoja
Järvi sisältyy Lempäälän ja Kangasalan rajalla sijaitsevaan Salmuksen alueeseen, joka on pienjärvien Natura 2000-suojelualue. Alue on suosittu retkeilyalue.
Historiaa
Vuoden 1960 peruskartassa sen nimi oli vielä Vähä Salmus, mutta vuoden 1975 kartassa Pikku-Salmus. Alueelle rakennettiin metsäautotiet vasta 1975 jälkeen.
Ruotsin valtiopäivävaalit 2014
Tulos
Ruotsin valtiopäivävaalien 2014 tulokset ! colspan="4" rowspan="2" style="text-align:left;"| Puolueet ja vaaliliitot ! colspan="3"| Äänet ! colspan="2"| Paikat ! width="75"| Ääniä ! width="30"|% ! width="30"|+/– ! width="30"| Paikat ! width="30"|+/– Lähde: Valmyndigheten
Krusifiksi
thumb|240px|Krusifiksi. thumb|240px|Triumfikrusifiksi, [[Naantalin kirkko.]] Krusifiksi eli Ristiinnaulitun kuva on ristiinnaulittua Kristusta esittävä veistos tai kuva. Krusifiksissä on esitettynä corpus, eli Kristuksen ruumis, mikä erottaa sen rististä. Kolmiulotteiset veistoskrusifiksit ovat läntinen perinne ja kaksiulotteiset kuvakrusifiksit ovat puolestaan itäinen perinne.
Allyylipropyylidisulfidi
Allyylipropyylidisulfidi on orgaaninen yhdiste (disulfidi), joka on normaaliolosuhteissa palavaa olomuodoltaan vaaleankeltaista nestettä, jolla on pistävän ärsyttävä sipulin kaltainen haju. Sen kemiallinen kaava on C6H12S2 ja rakennekaava CH2=CHCH2SSCH2CH2CH3. Allyylipropyylidisulfidista käytetään myös nimityksiä 2-propenyylipropyylidisulfidi, propyyliallyylidisulfidi ja sipuliöljy.
Krusifiksi
Varhaisimmat krusifiksit olivat pieniä ja niitä säilytettiin alttarilla. Myöhemmin keskiajalla myös kirkon triumfikaareen kuorin ja runkohuoneen väliin sijoitettiin suuri ja usein monivärinen, puusta tehty triumfikrusifiksi.
Krusifikseissa ovat usein Jeesuksen pään yläpuolella kirjaimet INRI. Tämä on lyhennys latinankielisestä tekstistä Iesus Nazarenus Rex Iudaeorum (suom. Jeesus Nasaretilainen juutalaisten kuningas), jonka Pontius Pilatus Raamatun mukaan kirjoitutti tauluun Jeesuksen pään yläpuolelle.
Allyylipropyylidisulfidi
Allyylipropyylidisulfidi on sipulin ja valkosipulin eteerisen öljyn pääaineosa. Allyylipropyylidisulfidia saadaan erotettua valkosipulista vesihöyrytislauksella.
Krusifiksi
Varsinkin krusifiksia esittävissä kuvissa on pään yläpuolella usein kirjaimet IC (vasen puoli) XC (oikea puoli), jotka ovat Kristuksen kreikankielisen nimen alku- ja loppukirjaimet (iota, sigma, khi, sigma). Alhaalla on kreikankielinen kirjoitus nika (suom. hän on voittoisa).
Allyylipropyylidisulfidi
Allyylipropyylidisulfidin aineenvaihdunta ei tunneta kovin hyvin, mutta on arveltu sen orgaanisena disulfidina voivan osallistua solujen tioliyhdisteiden (mm. glutationi (C10H17N3O6S) ja kysteiini (C3H7NO2S)) hapetus-pelkistysreaktioihin.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Allyylipropyylidisulfidi ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Palaessaan aineesta muodostuu rikin oksideja.
Työssä orgaanisena liuottimena allyylipropyylidisulfidin altistumisen katsotaan työministeriön päätöksen 1044/1991 mukaan aiheuttavan vaaraa perimälle, sikiölle tai lisääntymiselle.
Gardner Dozois
thumb|Gardner Dozois vuonna 1998. Gardner Dozois (23. heinäkuuta 1947 – 27. toukokuuta 2018 ) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija ja tieteiskirjallisuustoimittaja. Hän oli Asimov's Science Fiction -lehden päätoimittaja 1980-luvulta aina vuoteen 2004.
Brian Asbury
Brian Keith Asbury (s. 1. lokakuuta 1986 Miami, Florida ) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä tai sentteri.
Gardner Dozois
Dozoisin oma tuotanto koostuu suurimmilta osin novelleista. Hän on voittanut useita Hugo- ja Nebula-palkintoja. Hän loukkaantui vuonna 2004 pahoin liikenneonnettomuudessa ollessaan palaamassa taksilla Philadelphia Philliesin ottelusta.
Brian Asbury
Asbury pelasi kauden 2012–2013 Espanjan pääsarjassa ja Eurocupissa CB Sevillan joukkueessa. Hän on pelannut urallaan myös useissa muissa maissa. Israelin pääsarjassa Asbury on pelannut kolme kautta yltäen parhaimmillaan Hapoel Eilatissa hopealle vuonna 2015.
Pelaajaura
Asbury pelasi vuodet 2005–2009 yliopistokoripalloa Miamin yliopiston joukkueessa. Asburya ei varattu NBA:han, vaan hän siirtyi ammattilaiseksi Eurooppaan. Hän pelasi Israelissa ensimmäiset kaksi ammattilaiskauttaan 2. korkeimmalla sarjatasolla yltäen jälkimmäisellä kaudella Hapoel Tel Avivissa sarjan toiseksi. Kaudeksi 2011–2012 Asbury siirtyi Elitzur Netanyan joukkueeseen Israelin pääsarjaan. Seuraavan kauden hän pelasi CB Sevillassa Espanjan pääsarjaa ja Eurocupia. EuroCupissa Asbury pelasi noin 19 minuuttia ottelua kohden kirjauttaen keskimäärin 7,7 pistettä, 2,7 levypalloa ja 1,0 riistoa. Espanjan-kautensa jälkeen Asbury palasi Israelin pääsarjaan, tällä kertaa Hapoel Holoniin, josta hän siirtyi yhden kauden jälkeen hetkeksi Brasiliaan ja takaisin Israelin pääsarjaan: kaudella 2014–2015 hän edusti Hapoel Eilatia, joka eteni aina loppuotteluihin saakka taipuen niissä kuitenkin Hapoel Jerusalemille 0–2-otteluvoitoin. Ensimmäisessä loppuottelussa Asbury teki 14 pistettä ja otti kuusi levypalloa. Kauden 2015–2016 Asbury pelasi Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, ja kesällä 2017 Dominikaanisessa tasavallassa.
Gardner Dozois
Dozois kasvoi Salemissa, Massachusettsissa, ja asui Philadelphiassa, Pennsylvaniassa. Dozoisin vanha yhteistyökumppani Michael Swanwick julkaisi vuonna 2001 hänen uraansa käsittelevän teoksen Being Gardner Dozois.
Brian Asbury
Pelaajaura
Elokuussa 2017 Asbury siirtyi Suomen pääsarjaan, Tampereen Pyrintöön. Asbury oli kauden ajan Pyrinnön avainpelaajia, ja hänen ottelukohtaiset ennätyksensä olivat 34 pistettä ja 19 levypalloa. Tupla-tuplia hän teki runkosarjassa 13 kappaletta ja pudotuspeleissä yhden lisää. Runkosarjan riistotilastossa hänen pallonriistojen keskiarvonsa oli sarjan kolmanneksi korkein. Asburyn parhaiden otteluiden voidaan nähdä ajoittuneen kauden alkupuoliskolle. Pyrintö sijoittui runkosarjassa seitsemänneksi ja putosi pudotuspelien puolivälierissä lopulta mestaruuden vieneelle Kauhajoen Karhulle.
Lokakuussa 2018 Asbury palasi Suomeen tehtyään sopimuksen Kouvoihin. Kouvot selvittivät tiensä aina finaaleihin saakka, mutta hävisivät siellä mestaruuden voittaneelle Karhubasketille otteluvoitoin 4-1.
Pelityyli ja ominaisuudet
Pyrinnön valmentaja Sami Toiviainen kuvaili elokuussa 2017 Asburyn olevan monipuolinen iso laitahyökkääjä ja korintekijä.
Epolettikaija
Epolettikaija (Aprosmictus erythropterus) on Oseaniassa esiintyvä kaija.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 32 cm ja paino 120–210 g. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, siiven yläpeitinhöyhenet punaiset, yläperä ja alaselkä siniset sekä hartiahöyhenet ja selkä mustat tai tummanvihreät. Nokka on korallinpunainen, koivet harmaat ja iiris oranssinpunainen (koiras) tai vaaleanruskea (naaras). Naaras on väritykseltään huomattavasti himmeämpi, nuori lintu muistuttaa naarasta, hyvin nuorilla nokka on keltainen.
Elinympäristö
Eukalyptus- ja akasiametsiköt, joenvarsimetsät, savannit, metsänreunat ja viljelysmaat 600 m:n korkeudelle merenpinnasta.
Ravinto
Ruokavalio koostuu hedelmistä, pähkinöistä, siemenistä, marjoista, silmuista, kukista, medestä sekä hyönteisistä ja niiden toukista.
My Thing
My Thing on suomalaisen soul- jazzmuusikko Tuomo Prättälän esikoisalbumi. Se julkaistiin tammikuussa 2007 Texicalli Recordsin alla toimivan Jupiter Recordsin kautta. Levy sai arvostelijoilta erittäin hyvän vastaanoton. Prättälä soittaa levyllä piano- ja kosketinsoitinosuudet sekä laulaa. Hän on myös itse vastannut sävellyksestä, sanoituksesta ja yhtyeen sovituksesta.
Ilmestymisviikollaan (8/2007) levy sijoittui Suomen virallisella albumilistalla parhaimmillaan kahdeksanneksi.
Uskonnonfilosofia (Hick)
Uskonnonfilosofia on brittiläisen uskonnonfilosofin ja teologin John Hickin teos vuodelta 1963. Kirja on lyhyt johdatus juutalais-kristilliseen uskonnonfilosofiaan. Teos on ilmestynyt suomeksi vuonna 1969 kristillisen kustantamon Kirjapajan julkaisemana. Toinen suomenkielinen painos ilmestyi 1992.