cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tyynenmeren sota
Maasota
7. kesäkuuta 4 000 sotilaan chileläisjoukko laivaston tukemana valtasi Perun Francisco Bolognesin komentaman varuskunnan Aricassa. Eversti Pedro Lagosin komentaman hyökkäyksen piti nousta Morro de Arican kukkulalle vastassaan Bolognesin 2 000 sotilasta.
Arican taistelusta tuli yksi sodan traagisimmista. Chile kärsi 474 kaatuneen tappiot ja lähes tuhat perulaista menetti henkensä, ml. eversti Bolognesi itse.
Lokakuussa 1880 Yhdysvallat yritti neuvotella rauhaa USS Lackawannalla Arican lahdella. Peru ja Bolivia kieltäytyivät alueluovutuksista ja jättivät neuvottelut. Tammikuussa 1881 Chilen armeija marssi kohti Perun pääkaupunkia Limaa.
Perun vakinainen väki ja huonosti aseistetut kansalaiset valmistautuivat puolustamaan kaupunkia. Perulaiset lyötiin kuitenkin San Juanin ja Mirafloresin taisteluissa ja tammikuussa Lima jäi kenraali Baquedanon joukoille. Eteläiset kaupunginosat ryöstettiin ja poltettiin maan tasalle. Kaupungin ulkopuoliset suurtilat puolestaan polttivat Kiinasta 1850-luvulla halvaksi työvoimaksi tuodut kiinalaiset siirtotyöläiset, kulit. Chileläiset väittivät joukkojen tulleen suojelemaan kaupunkia ryöstelyltä ja tuholta esivallan kaaduttua.
Kun Perusta ei enää ollut vastusta, Chile jatkoi etenemistään rannikkoa ja Keski-Sierraa pitkin Cajamarcaan asti. Sotasaaliina joukot takavarikoivat Perun kansalliskirjaston, ml. sen vuosisatoja vanhat siirtomaa-aikaiset aineistot, jotka rahdattiin Santiago de Chileen, sekä valuuttavarat. Tästä huolimatta Chilen armeija ei saanut maata täysin haltuunsa.
Perulaisten vastarinta jatkui kolme vuotta Yhdysvaltain kannustuksella. Vastarintajohtajana oli kenraali Andrés Cáceres, myöhemmin Perun presidentti. Perun armeijan jäännökset löivät chileläiset muutamaankin kertaan, mutta Huamachucon taistelun jälkeen vastarinta oli enää vähäistä. 20. lokakuuta 1883 Peru ja Chile solmivat Ancónin rauhansopimuksen, jossa Tarapacá luovutettiin voittajalle.
Sodan seuraukset
Rauhansopimuksen mukaan Chile miehitti Tacnan ja Arican maakunnan kymmeneksi vuodeksi, jonka jälkeen pidettiin kansanäänestys niiden liittämiseksi jompaankumpaan maahan. Kansanäänestyksen ehdoista ei ikinä päästy sovintoon ja viimein vuonna 1929 Yhdysvaltain presidentti Herbert Hooverin välityksellä Chile piti Arican ja Tacna palautettiin Perulle, joka sai myös kuusi miljoonaa dollaria korvauksia.
Bolivia menetti vuoden 1884 aselevossa koko rannikkonsa, Antofagastan maakunnan, ja sen nitraatti-, kupari- ja mineraalivarat. Vuoden 1904 rauha teki järjestelystä pysyvän. Vastineeksi Chile rakensi rautatien La Pazista Arican satamaan ja takasi Bolivian kaupan Chilen satamissa ja alueella. Boliviassa menetys oli merkittävä henkinen isku ja on sitä edelleen; sitä vastaan protestoitiin vuoden 2004 kaasumellakoissa. Bolivia soti myös vuosina 1932–1935 Chacon sodan Paraguayta vastaan, tavoitteenaan pääsy merelle Paraguayjokea myöten. Maalla ei ole myöskään ollut diplomaattisia suhteita Chilen kanssa sitten vuoden 1978.
Perussa kehitettiin isänmaan puolustajien kultti, sekä sodassa kuolleille marttyyreille, että vastarintajohtaja kenraali Andrés Cáceresille.
Chile sai suuret raaka-ainevarat. Sodan aikana se luopui vuonna 1881 vaatimuksesta Patagoniaan varmistaakseen Argentiinan puolueettomuuden, mitä jotkut ovat pitäneet alueluovutuksena. Brittiläinen vaikutus nitraattiteollisuudessa kasvoi voimakkaasti sodan jälkeen, mikä johti sekaantumiseen maan politiikkaan ja vuoden 1891 vallankaappaukseen presidentti José Manuel Balmacedaa vastaan brittien tukemana. Rahavirta kesti vain muutaman vuosikymmenen ja väheni, kun synteettiset nitraatit kehitettiin ensimmäisen maailmansodan aikana. Alue on kuitenkin vielä maailman suurin kuparintuotantoalue.
Perun ja Chilen välinen meriraja sovittiin 1950-luvulla kulkevaksi suoraan länteen leveyspiiriä pitkin, kun Peru vaati linjaa, joka jatkuisi maiden maarajan suuntaisesti eteläänpäin. Elokuussa 2007 Perun ja Chilen välille nousi merirajasta erimielisyyksiä, kun perulainen toimittaja Álvaro Vargas Llosa (Mario Vargas Llosan poika) väitti Perun ulkoministeri José García Belaúnden aloittaneen uuden kartan julkaisun, joka muutti maiden välistä rajaa Tyynellämerellä. Vastineeksi Chile kutsui lähettiläänsä pois Perusta.
Redang
Redang on saari Malesian itärannikolla Terengganun osavaltiossa noin 25 kilometrin päässä rannikosta. Se on osavaltion suurin saari ja erityisesti malesialaisten suosima lomakohde. Saarella on pieni lentokenttä, mutta tavallisin tapa mennä saarelle on venekyyti Merangista tai Kuala Terengganusta.
Jayapura
Jayapura on Papuan provinssin pääkaupunki Indonesiassa, Uuden-Guinean saarella. Vuonna 2010 kaupungissa arvioitiin olevan noin 234 000 asukasta, joista noin 80 prosenttia on muuttanut muualta Indonesiasta, ja alle 20 prosenttia on alkuperäisiä papualaisia.
Kaupungin nimi oli siirtomaa-aikana Hollandia, ja Indonesian itsenäisyyden alkuvuosina Sukarnoputra. Nykyisen, voiton kaupunkia merkitsevän nimensä se sai vuonna 1968. Toisen maailmansodan aikana japanilaiset valloittivat alueen vuonna 1942, ja Yhdysvaltain joukot 1944. Douglas MacArthurin johtamat amerikkalaiset pitivät siellä tukikohtaa ja päämajaansa Filippiinien valloittamiseen, vuoteen 1945 asti.
WHA-kausi 1974–1975
WHA-kausi 1974–1975 oli jääkiekon ammattilaisliiga World Hockey Associationin (WHA) kolmas kausi. Runkosarjassa 14 joukkuetta pelasivat 78 ottelua kukin.
André Lacroix voitti runkosarjan pistepörssin 41 maalilla ja 106 maaliin johtaneella syötöllä. Houston Aeros voitti toisen perättäisen Avco Cup -mestaruutensa, kun se voitti loppuotteluissa Quebec Nordiquesin otteluvoitoin 4–0.
Runkosarja
O = Ottelut V = Voitot H = Häviöt T = Tasapelit
P = Pisteet TM = Tehdyt maalit PM = Päästetyt maalit
Lihavoidut joukkueet etenivät pudotuspeleihin
Beta-Bill
Suomessa Beta-Bill esiintyi ensimmäisen kerran MARVEL-lehden numerossa 1 (1990).
Historia
Kun Surtur, ikiaikainen tulidemoni nousi piilopaikastaan valtaamaan koko universumia, räjäytettiin kokonainen galaksi, jotta mystinen Iltahämärän Miekka saatiin taottua. Galaksin kuollessa kuoli myös avaruusrotu korbiniittien planeetta.
Henkiin jääneet korbiniitit päättivät etsiä itselleen uuden asuinsijan ja he valitsivatkin joukostaan kivuliain ja rasittavin testein sopivan sankarin kansaa johtamaan. Tämä sankari oli Beta Ray Bill, joka muutettiin kyberneettiseksi olioksi kuvastamaan korbiniittien hurjimpia petoja. Hän sai kumppanikseen kyberneettisellä älyllä varustetun taistelualus Skuttlebuttin, josta tuli hänen ystävänsä ja taistelukumppaninsa; näin siksi, että muut korbiniitit suorastaan kammosivat hänen petomaista olemustaan.
Tämän jälkeen valtaisa avaruusarmada kerättiin yhteen ja Beta-Billin johdolla korbiniitit suuntasivat kohti avaruuden kylmyyttä. Beta-Billin ja korbiniittien uinuessa staaseissa laivasto jatkoi kulkuaan kun YPKVV huomasi lähenevän armadan. Huolestuneena järjestön johtaja Nick Fury pyysi Thoria tarkistamaan asian.
Pian Thor saapuikin Beta-Billin alukselle Skuttlebuttille. Beta-Billin tietämättä Thor ei aikonut pahaa, mutta laivastoa jahtaavat Surturin demonilaumat saivat hänet uskomaan Thorinkin olevan yksi demoneista.
Seurasi raju taistelu, jonka kuluessa Thor joutui eroon Mjolniristä ja muuttui Odinin lumouksen mukaisesti hennoksi tohtori Donald Blakeksi.
Uteliaana Beta-Bill poimi kävelykepiksi muuttuneen vasaran ja kopautti sitä seinään. Koska Beta-Bill oli jalo ja nuhteeton sankari, Mjolnir reagoi hänen kosketukseensa ja muutti hänet Thoriksi. Odin huomasi tapahtuneen ja siirsi molemmat Asgardiin tutkiakseen asiaa. Bill halusi pitää vasaransa, koska voitti sen reilusti taistelussa ja pystyi sen suomien voimien avulla suojelemaan kansaansa demoneilta.
Lopulta Odin suostui järjestämään kaksintaistelun helvetillisessä Skartheimissa. Taistelun voittaja saisi pitää vasaran. Billin muunneltu korbiniitti-fysiologia antoi hänelle edun laavamaisessa maastossa ja hän voitti Thorin, mutta pelasti tämän syöksymästä tulivuoreen. Bill palasi voittoisana Odinin luo, muttei ollut tilanteeseen tyytyväinen. Hän ei halunnut riistää Thorilta perintöään.
Niinpä Odin matkusti kääpiöiden maille, Nidavelliriin, jossa pyysi takojamestari Eitriä luomaan uru-metallista uuden vasaran. Kääpiömestari suostui, koska Lady Sif teki heille palveluksen nujertamalla luonnottoman kokoisen kääpiön, joka orjuutti muita kääpiöitä.
Niin kääpiö loi Myrskynmurtajan, voimallisen aseen, jossa on samanlaisia ominaisuuksia kuin Thorin vasarassa. Beta-Bill veti erikoishansikkaan avulla vasaran omin käsin ulos pätsistä, ja sen vuoksi kukaan muu kuin hän itse ei pysty nostamaan tätä vasaraa.
Odin antoi hänelle uuden nimen Beta-Thor ja lisäsi kokonaisuuteen oman taikansa: hän tarttui molempiin kohotettuihin vasaroihin ja siirsi Mjolnirissa olleen lisäominaisuuden Myrskynmurtajaan hiukan muutettuna: kun Bill löisi vasaran tyveä maahan, hän muuttuisi petomuodostaan takaisin alkuperäiseen korbimiitti-hahmoonsa ja vasarasta tulisi keppi.
Kun hätä koittaisi, Bill iskisi kepin maahan ja Beta-Thor eläisi jälleen sekä Myrskynmurtaja palautuisi tehokkaaksi itsekseen. Keppi pysyi kuitenkin olennaisena osana häntä eli sitäkään ei kukaan voinut ottaa häneltä. Muutos tapahtui vain hänen omasta tahdostaan.
Myös Thor vapautui saman tien Donald Blaken hahmosta; Odin totesi kuumapäisen poikansa oppineen riittävästi nöyryyttä - eikä enää aloittaisi mitättömästä syystä resuista kapakkatappelua, minkä vuoksi hänet olikin alun perin muutettu tuohon raajarikkoisen ihmisen hahmoon. Myöhemmin Thor tosin sidottiin uudelleen vasaraansa ja erään palomies-sairaankuljettajan hahmoon hänen tehtyään pahan erehdyksen joka vaati sovitusta; silloin hän ei enää kantanut vasaraansa keppinä, vaan se muuttui aineettomaksi. Thorin hahmoon muuttuminen tapahtui iskemällä nyrkki maahan, jolloin myös Mjolnir palasi.
Yhdessä Thorin ja Sifin kanssa Bill matkusti tuhoamaan laivastoa piinaavat demonit. Bill ja Sif kehittivät hyvinkin läheisen suhteen ajan myötä.
Elokuvat
Beta-Bill esiintyi pienessä roolissa animaatioelokuvassa Planet Hulk, joka perustui samannimiseen sarjakuvaan. Elokuvassa Beta-Bill korvasi Hopeasurffarin sarjakuvaroolin. Hahmon äänenä toimi Paul Dobson.
Videopelit
Beta-Bill esiintyy Marvel: Ultimate Alliance -pelissä yhtenä Thorin vaihtoehtopuvuista.
Marie Cardinal
Marie Cardinal (1929 Alger, Algeria – 2001 Valréas, Vaucluse, Ranska ) oli ranskalainen kirjailija ja filosofi. Hän osallistui politiikkaan ja feministiseen liikkeeseen.
Teoksessaan Vapauttavat sanat Cardinal käsittelee lapsuudenkokemuksia katolisessa yläluokkaisessa perheessä, ja teos sai Ranskassa paljon huomiota. Cardinal vastasi kirjasta saamaansa palautteeseen raporttikirjalla Autrement dit (1976), jonka hän teki yhdessä Anne Leclercin kanssa.
Wotje
Wotje on 75 saaresta koostuva atolli Tyynellämerellä. Se on yksi Marshallinsaarten lainsäädännöllisistä alueista. Wotjen maapinta-ala on noin kahdeksan neliökilometriä, ja sillä on laguuni, jonka pinta-ala on 624 neliökilometriä. Atollilla oli 859 asukasta vuonna 2011.
Hahmajärvi (Sastamala)
Hahmajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa entisen Mouhijärven kunnan alueella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa.
Maantiede
Järven pinta-ala on 68,3 hehtaaria ja sen pituus on 1,2 kilometriä ja leveys 750 metriä. Järveen laskee ympäröiviltä pelloilta ojia. Luoteesta laskee Valkijärven laskuoja, etelästä Iso-Hustun, Pikku-Hustun tai erään tekoaltaan yhteinen laskuoja. Hyynilänjoki virtaa Hahmajärven läpi, mutta tulojoki on Pukaranjoen niminen. Luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta joki jatkaa Tomulanjoen nimisenä.
Järven rantaviiva on 3,9 kilometriä pitkä ja ranta on kokonaan savista peltomaata. Järven ympärillä on Hahmajärven, Venetmäen ja Pukaran kylät tiloineen. Loma-asuntoja on vähän.
Historia
Vuonna 1844 hämeenkyröläinen Johan Michelsson Riukulasta ja hänen kumppaninsa haki oikeutta laskeakseen Hahmajärven vedenpintaa. Tällainen on ilmeisesti saatu, koska myöhemmin vuonna 1848 haettiin järvenlaskulle kustannusten jaolle vahvistusta. Arkistossa on myös merkinnät padon kieltämiseksi (vuonna 1849), järven katselmuksesta (vuonna 1913) ja tukinuittoon liittyvistä järjestelyistä (vuonna 1928).
Vantaan maraton
Vantaan maraton on Vantaalla Tikkurilan urheilupuistossa ja sen ympäristössä juostava maratontapahtuma. Täysimittaisen maratonin lisäksi tapahtuman yhteydessä juostaan lyhyempiä matkoja, kuten puolimaraton ja 1/4-maraton eli runsaan kymmenen kilometrin mittainen Fun Run. Maraton on toteutettu 10,5 kilometrin mittaisena pääosin kestopäällystetietä pitkin kulkevana reittinä, jota kierretään valitusta matkasta riippuen 1, 2 tai 4 kertaa. Reitti kulkee Vantaan Viertolan, Koivuhaan, Ruskeasannan, Simonkylän, Hiekkaharjun ja Tikkurilan kaupunginosien kautta. Vuonna 2016 Vantaan maraton järjestettiin 8. lokakuuta 2016. Järjestäjänä toimii Vantaan seurayhtymä (VSY), jonka muodostavat Kenttäurheilijat-58, Korson Kunto ja Vantaan Salamat.
Vantaan maraton on järjestetty vuosittain vuodesta 1994 alkaen ja se juostaan yleensä lokakuun alkupuolella. Se on Suomen suurimpia maratontapahtumia, jossa vuonna 2010 maaliin pääsi 1 447 juoksijaa, joista 578 juoksi täysmaratonin. Vuonna 2012 Vantaan maratonilla kilpailtiin myös matkan Suomen mestaruudesta.
Mikäli osallistuja ilmoitautuu tapahtumaan kuukauden ennen tapahtumaa, oli Vantaan maraton Helsingin Sanomien vertailun mukaan 60 euron maksullaan Suomen edullisimpia täysmittaisia maratonjuoksutapahtumia vuonna 2016. Monesta juoksutapahtumasta oli tosin mahdollista saada hieman alennusta opiskelija- tai Juoksija-kortilla.
Curtis Hamilton
Curtis Hamilton (s. 4. joulukuuta 1991 Tacoma, Washington, Yhdysvallat) on kanadalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Britannian EIHL-liigan englantilaisjoukkue Manchester Stormissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Seuraura
Hamilton syntyi Yhdysvaltain Washingtonin Tacomassa, mutta muutti perheineen 3-vuotiaana Kanadan Brittiläisen Kolumbian Kelownaan hänen isänsä Brucen omistama WHL-seura Rockets muutti myös Tacomasta Kelownaan. Curtis Hamilton aloitti jääkiekkoilun Kelownassa. Saskatoon Blades varasi hänet 36. pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2006. Hamilton pelasi kauden 2006–2007 vielä BCMML-junioriliigan Okanagan Rocketsissa. Varsinaisella WHL:n tulokaskaudellaan 2007–2008 hän teki 68 runkosarjaottelussa tehot 14+13=27. Kaudella 2008–2009 Hamilton teki runkosarjassa 48 tehopistettä. Kaudella 2009–2010 Hamilton pelasi runkosarjassa vain 26 ottelua solisluumurtuman vuoksi.
Edmonton Oilers varasi Hamiltonin toisella kierroksella 48. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2010. Kaudella 2010–2011 hän nousi Bladesin varakapteeniksi. Hamilton oli joukkueen paras syöttäjä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 26+56=82. Pudotuspeleissä hän oli tehoilla 4+7=11 Bladesin paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Brayden Schennin kanssa.
Huhtikuussa 2011 Hamilton teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Hän siirtyi seuran organisaatioon kaudeksi 2011–2012, jonka Hamilton pelasi AHL-joukkue Oklahoma City Baronsissa tehden melko pienessä roolissa 41 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 5+6=11. Alkukaudella 2012–2013 hän jatkoi pienessä roolissa osaksi NHL:n työsulun vuoksi. Hamiltonin kausi päättyi yhden playoff-ottelun jälkeen harjoituksissa tulleen polvivamman vuoksi. Vamma vaati leikkaushoitoa ja hän palasi kaukaloihin vasta marraskuussa 2013. Huhtikuussa 2014 Hamilton teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Oilersin kanssa.
Kauden 2014–2015 Hamilton pelasi lähes kokonaan Baronsissa, mutta hän debytoi myös Oilersin NHL-joukkueessa, jossa Hamilton pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen NHL-ottelunsa runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 9. huhtikuuta 2015 San Jose Sharksia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.01 minuuttia ja keräsi myös yhden viiden minuutin jäähyn Bryan Lergiin kohdistuneesta laitataklauksesta. Hamilton taklasi myös neljä kertaa, mikä oli Nail Jakupovin ohella Oilersista eniten.
Kaudeksi 2015–2016 Hamilton siirtyi vuoden mittaisella Tšekin Extraligan HC Sparta Prahaan. Hän voitti koko liigan tehotilaston lukemalla +29. Kaudeksi 2016–2017 Hamilton siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon. Hän aloitti kauden vahvasti, teki syyskuun kuudessa ottelussa viisi maalia ja palkittiin Liigan K-Raudan syyskuun maalitykkinä. Hamiltonin maalitahti kuitenkin hiipui kauden edetessä. Hän oli tehoilla 14+13=27 SaiPan toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies, kunnes siirtotakarajalla helmikuussa 2017 liigassa viimeisenä ollut SaiPa vuokrasi hänet ja Per Savilahti-Naganderin loppukaudeksi Turun Palloseuraan. Vastaavasti TPS lainasi SaiPaan Markus Kojon ja Teemu Lämsän. Hamilton ehti pelata TPS:ssä vain kaksi ottelua, kunnes hänen kautensa päättyi leikkaushoitoa vaatineeseen polvivammaan.
Joulukuussa 2017 Hamilton siirtyi viikon mittaiselle try-outille Sveitsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Swiss Leaguen Rapperswil-Jona Lakersiin oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2017–2018. Hän ei ehtinyt pelata siellä otteluakaan, kunnes Hamilton palasi uudenvuodenaattona SM-liigaan ja siirtyi loppukauden sopimuksella Tapparaan. Hän pelasi siellä viisi ottelua ilman tehopisteitä ja jäi kahdessa ottelussa kokoonpanon ulkopuolelle, kunnes tammikuun puolivälin jälkeen Hamilton palasi loppukauden sopimuksella Saimaan Pallon riveihin.
Kaudeksi 2018–2019 Hamilton siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen Erste Bank Eishockey Ligan itävaltalaisjoukkue Graz 99ersiin. Kaudeksi 2019–2020 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Britannian EIHL-liigan pohjoisirlantilaisjoukkue Belfast Giantsiin. Hamilton oli tehoilla 16+17=33 joukkueen paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies.
Hamilton oli pelaamatta kokonaan kauden 2020–2021, jolloin hän toimi kuitenkin taitovalmentajana hänen isänsä Brucen omistamassa ja johtamassa WHL-joukkue Kelowna Rocketsissa. Kaudeksi 2021–2022 Hamilton palasi EIHL:ään ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella englantilaisjoukkue Manchester Stormiin.
Maajoukkueura
Hamilton pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin hän voitti hopeaa ja oli neljällä osumallaan Kanadan toiseksi paras maalintekijä Brayden Schennin jälkeen. Hamilton pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009.
Hamilton edusti myös Kanadan A-maajoukkuetta Spengler Cupissa vuosina 2014 ja 2017, joista jälkimmäinen turnaus päättyi joukkueen voittoon. Hän pelasi myös Deutschland Cupissa vuonna 2016.
Pelityyli
Elite Prospects -sivuston Erik K. Piri on luonnehtinut Hamiltonia monipuoliseksi kahden suunnan hyökkääjäksi, joka osaa myös ärsyttää vastustajia. Hockey's Future -sivuston mukaan Hamilton vastaa pelityyliltään voimahyökkääjää.
Muuta
Hamiltonin isä Bruce on WHL-joukkue Kelowna Rocketsin presidentti, toimitusjohtaja ja pääomistaja. Hänellä oli St. Louis Bluesin NHL-varaus vuodelta 1977, mutta Bruce Hamilton pelasi ammattilaisurallaan lopulta vain IHL-tasolla.
Manu Vesalo
Manu Vesalo toimi KuPSin jalkapallotoiminnan yhtiöittämisestä ja KuPS Oy:n perustamisesta, 12. joulukuuta 1998 (perustuskokous 28. lokakuuta 1998) lähtien kuluneen ajan KuPS Oy:n hallituksen puheenjohtajana aina joulukuuhun 2006 asti. Hänen siviilityönsä on Osuuskauppa PeeÄssän toimialajohtaja, vastuualueenaan Sokos ja Prismat.
Vieng Narumon
Vieng Narumon (, s. 11. tammikuuta 1992 Thaimaa) on thaimaalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on yksi tämän hetken suosituimpia mor lam -artisteja. Hän laulaa diskografia "Huk Bor Dai Tae Luem Ai Bor Long", "Won Poo Lam Khong", "Wai Oak Hak", "Ngiw Tong Ton Hum Hon Phoo Bao Kao".
Ülo Nugis
Koulutus ja ura Neuvostoliiton aikaan
Ülo Nugis valmistui Tallinnan teknisestä korkeakoulusta sen rakennus- ja mekaniikkaosastolta vuonna 1962. Sen jälkeen hän opiskeli Valko-Venäjän ammattikorkeakoulussa sen konetekniikkalinjalla Minskissä vuosina 1965-1967. Viron itsenäistymisvaiheessa hän opiskeli Yhdysvalloissa Delawaren yliopistossa oikeus- ja valtiotieteitä vuonna 1991.
Nugis työskenteli Neuvosto-Virossa Minskin opintojen jälkeen Tallinnan teknisessä korkeakoulussa opettaja vuosina 1967-1968 ja sen jälkeen insinöörinä useissa Neuvosto-Viron yrityksissä vuosina 1967–1974. Vuonna 1974 Nugisista tuli rakennusmateriaaleja tuottavan Ehitusdetail-tehtaan johtaja vuosiksi 1974–1980 ja sen jälkeen Dünamon suksitehtaan johtaja vuosiksi 1980–1986. Vuonna 1986 hänestä tuli Estoplastin tehtaan johtaja. Tässä tehtävässä hän työskenteli vuosina 1986-1990. Estoplastin toiminta oli sikäli erikoinen, että se Nugisin neuvoteltua suoraan puoluejohtaja Mihail Gorbatšovin kanssa hän sai oikeuden siirtyä paikallisen Neuvosto-Viron ministeriön alaisuuteen, jota saattoi pitää yhtenä perestroikan saavutuksena. Estoplast-johtajuuden aikaan hän toimi vuosina 1988–1991 Viron työntekijäliiton puheenjohtajana.
Kohti itsenäisyyttä
Nugis oli vuodesta 1973 NKP:n jäsen. Hän oli myös Neuvostoliiton korkeimman neuvoston jäsen vuosina 1989–1991. Käynnistyneessä laulavassa vallankumouksessa hän nousi virolaisten itsenäisyyttä hakevien poliitikkojen kärkikastiin. Hänestä tuli maaliskuussa 1990 valitun Viron tasavallan korkeimman neuvoston puheenjohtaja vuoteen 1992 saakka. Nugis oli jäsenenä myös korkeimman neuvoston kanssa kilpailleena edustuksellisena elimenä nähdyssä Viron kongressissa vuosina 1990–1992.
Nugis johti Viron valtuuskuntaa, joka aloitti kevään 1990 jälkeen Viron parlamentissa tehdyn päätöksen mukaisesti neuvottelut Neuvostoliiton edustajien kanssa taloussopimuksesta Neuvostoliiton ja Viron välillä. Elokuussa 1991 neuvotteluissa oli päästy taloussopimuksen osalta valmiiksi. Edessä odotti silloin vielä keskustelut itsemääräämisoikeudesta.
Uuden itsenäisyyden näkyviä persoonia
thumb|left|Riigikogun puhemiehet Ülo Nugis ja hänen seuraajansa [[Ene Ergma vuonna 2008.]] Ülo Nugis kuului niihin, jotka äänestivät 20. elokuuta 1991 korkeimmassa neuvostossa itsenäisyyden puolesta. Uuden itsenäisyyden myötä lokakuussa 1991 Nugis oli ensimmäinen, joka toi esille pikaisen sotilaallisen liittoutumisen Natoon.
Nugis jatkoi uuden itsenäisyyden ajan ensimmäisten riigikogu-vaalien jälkeen riigikogun puhemiehenä lokakuussa 1992. Tällöin hän edusti vielä pienpuoluetta, joka oli osa vuoden 1992 vaalit voittanutta Isänmaa-vaaliliittoa, jonka pohjalta syntyi marraskuussa 1992 uusi oikeistopuolue Kansallinen kokoomuspuolue Isänmaa puheenjohtajanaan pääministeri Mart Laar. Kesäkuussa 1994 puolueessa käytiin valtataistelu, jossa Laarin vastapelurina oli Ülo Nugis, mutta Laar voitti puolueen puheenjohtajaäänestyksessä jatkaen myös vielä pääministerinä. Syksyllä 1994 Kansallinen kokoomuspuolue isänmaa hajosi, ja osa Nugisin johdolla perusti Tasavaltalaisten ja konservatiivien kansanpuolueen. Tällöin hän putosi myös riigikogun puhemiehen paikalta. Hänet valittiin riigikoguun kolme kertaa eli vuoden 1992 vaalien jälkeen vielä 1995 ja 1999.
Do As Infinity
250px|right|thumb|Do As Infinity Do As Infinity on japanilainen yhtye, jonka ensimmäinen single Tangerine Dream ilmestyi 29. syyskuuta 1999. Yhtyeen nimi lyhennetään joskus D.A.I., mistä selviää, että nimi on valittu yhtyeen kitaristin ja säveltäjän, Dai Nagaon, mukaan.
Miradore
Miradore on suomalainen ohjelmistoyritys, joka on erikoistunut laitehallintaan. Se syntyi UPM:n spin-off-yrityksenä vuonna 2006. Yrityksen omistaa yhdysvaltalainen GoTo-yritys.
Do As Infinity
Do As Infinity hajosi 25. syyskuuta 2005, pian Do the A side -albuminsa julkaisun jälkeen. Yhtye oli ehtinyt toimia kuusi vuotta ja julkaissut tämän aikana kuusi albumia, 20 singleä, seitsemän kokoelmaa ja kahdeksan DVD:tä. Do as Infinity on tehnyt alku-, ja loppumusiikkeja suosittuun animesarjaan Inuyasha an. Yhdestä Inuyasha elokuvastakin löytyy Do As Infinityn kappale.
Yhtye kasattiin uudelleen vuonna 2008, ilman Daita.
Miradore
2006–2010
Tarve Miradoren palveluille syntyi metsäyhtiö UPM:ssä, kun se etsi markkinoilta hallintatyökalua ympäri maailmaa sijaitseville 30 000 käyttäjälleen ja 20 000 työasemalleen. Vuonna 2006 palvelun kehittäjät perustivat Miradoren, UPM oli uuden yhtiön ensimmäinen asiakas. n Yhtiön ensimmäisenä toimitusjohtajana toimi yksi perustajista, Paul Palojärvi.
Vuonna 2008 yhtiön liikevaihto oli noin 700 000 euroa.
2011–2020
Vuonna 2011 yhtiöllä oli 24 työntekijää. Miradoren tuotteita käytettiin 100 000 laitteen hallinnassa. Yhtiö ei myynyt ohjelmistoaan suoraan loppuasiakkaille, vaan palveluntarjoajat, kuten DataInfo, Fujitsu ja HP hoitivat myynnin.
Vuonna 2012 suomalainen Inventure-sijoitusyhtiö ja belgialainen ict-alan vaikuttaja Willem Hendrickx sijoittivat yhtiöön 1,2 miljoonan euroa ja saivat paikat yhtiön hallituksessa. Hendrick oli aloittanut yhtiön neuvonantajana jo edellisenä vuonna. Pääosa yhtiön asiakkaista oli Suomessa, mutta kansainvälistymistä aloitettiin useissa maissa. Yhtiön tuotteilla hallittiin noin 200 000 laitetta. Miradore tuki Windowsia, Linuxia, MacOS:ää, Androidia, IOS:ää, Symbiania ja Windows-puhelimia.
Tammikuussa 2014 Kristian Järnefeltin seuraajana toimitusjohtajana aloitti Marko Ruusinen. Yhtiö julkaisi ilmaisen pilvipohjaisen työkalun, Miradore Onlinen, joka oli tarkoitettu mobiililaitteiden hallintaan. Palvelu mahdollisti sen, että asiakkaiden työntekijät pääsivät henkilökohtaisilla laitteillaan työkalenteriin ja -sähköpostiin Miradorella hallitussa ympäristössä. Laitehallinnalla toteutettiin riittävä suojaustaso. Esimerkiksi kadonnut laite voitiin sulkea ja siitä voitiin pyyhkiä tiedot. Yhtiöllä oli pienet tytäryhtiöt ja toimipisteet Singaporessa ja Brasiliassa.
Vuonna 2016 yhtiön toimitusjohtajana aloitti Simo Salmensuu, joka oli toiminut aiemmin muun muassa Zyxelin maajohtajana.
Alkuvuonna 2017 Miradore avasi Tukholmaan toimipisteen, joka keskittyi markkinointiin ja tekniseen myyntiin. Yhtiöllä oli yli 5000 asiakasta yli 140 maassa. Yhtiön liikevaihto oli lähes neljä miljoonaa euroa.
Vuonna 2018 yrityksellä oli asiakkaita 160 maassa. Toukokuussa ruotsalainen pääomasijoittaja Standout Capital osti lähes puolet Miradoren osakkeista. Standout oli keskittynyt pohjoismaisiin teknologiayrityksiin.
2021–
Vuonna 2021 Miradorella oli 46 työntekijää ja sen liikevaihto oli 7,4 miljoonaa euroa. Standout Capital omisti yhtiöstä yli puolet.
Heinäkuussa 2022 kerrottiin, että yhdysvaltalainen GoTo-yritys aikoo ostaa Miradoren. Kauppa toteutui syyskuussa.
Organisaatio
Yhtiön pääkonttori sijaitsee Lappeenrannassa. Yhtiöllä on tytäryhtiöt Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Miradoren omistaja GoTo on keskittynyt viestintä- ja it-tukipalvelujen tarjoamiseen ja sillä on globaalisti noin 3500 työntekijää ja yli miljardin dollarin liikevaihto.
Russell Squaren metroasema
Russell Squaren metroasema on asema Lontoon metron Piccadilly-linjalla Bloomsburyn kaupunginosassa, Oyster-vyöhykkeellä 1. Asema on pieni mutta vilkas läheisten hotellien vaikutuksesta johtuen. Aseman on suunnitellut Leslie Green ja se on avattu 15. joulukuuta 1906. Aseman laitureille käynti on joko hissillä tai kierreportaita 175 askelmaa. Aseman lähistöllä sijaitsevat Russell Squaren puistikko sekä British Museum. Russell Squaren asemalta King’s Cross St. Pancrasin suuntaan tapahtui 7. heinäkuuta 2005 pommi-isku, joka vaati 26 ihmisen hengen. thumb|left|Ambulansseja Russell Squaren metroasemalla heinäkuun 2005 pommi-iskujen jälkeen.
Miradore
Tuotteet
Miradore kehittää tuotteita tietotekniikan etähallintaan. Sen työkaluilla voi seurata, raportoida, hallita ja päivittää verkon välityksellä eri alustoilla toimivia pääte- ja mobiililaitteita, kuten kassakoneita, älypuhelimia ja tietokoneita.
Yhtiön tärkeimpiä asiakkaita ovat pienet ja keskisuuret yritykset, terveydenhuollon yritykset, kaupan alan toimijat ja isojen organisaatioiden it-ympäristöjä hallinnoivat palveluntarjoajat. Yhtiön asiakkaita ovat esimerkiksi Fujitsu ja Puolustusvoimat. Vuonna 2022 sillä oli yli 2700 asiakasta ja sen palveluilla oli yli 89 000 käyttäjätiliä 180 maassa. Yhtiön päämarkkinat olivat Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa.
Vuonna 2021 yhtiöllä oli kaksi tuotetta, Miradore ja Miradore Management Suite.
Miradore
Miradoren avulla organisaatiot voivat hallita monipuolista laitekirjoa, joka on syntynyt muun muassa bring your own device- eli BYOD-trendin myötä. Kun tietohallinto voi etähallita keskitetysti erilaisia tietokoneita, tabletteja ja älypuhelimia, henkilöstö voi käyttää haluamiaan laitteita. Tuotteen avulla voidaan hallita laitteen salasanoja, salausta, etälukitusta ja yritykseen liittyvien tietojen tyhjentämistä. Miradore-palvelulla (aiemmin Miradore Online) voidaan myös paikantaa laite, asentaa siihen yrityksen sähköpostilaatikko, Wi-Fi tai VPN ja muuttaa verkkovierailuasetuksia.
Alkuvuonna 2023 toteutuvan yrityskaupan myötä Miradore-palvelu on tarkoitus sulauttaa osaksi GoTo Resolve -palvelua.
Fabian Klingendahl
pienoiskuva|Fabian Klingendahl. Fabian Klingendahl (5. elokuuta 1852 Pori – 16. syyskuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen teollisuusmies, joka perusti villalankaa ja villakankaita valmistaneen Klingendahl Oy:n Tampereelle.
Klingendahl oli Porin yläalkeiskoulun venäjän kielen opettajan Fabian Ludvig Martinsonin ja piika Maria Christina Klingendahlin avioton lapsi. Hän syntyi muutamia kuukausia Porin tuhonneen tulipalon jälkeen ja muutti pian äitinsä kanssa Porista Turkuun. Turussa Fabian Klingendahl kävi yläalkeiskoulun ja meni sitten 1868 kauppa-apulaiseksi turkulaisen Gustaf Adolf Lindblomin tukku- ja vähittäisliikkeeseen. Klingendahl oli Lindblomin liikkeen palveluksessa aina vuoteen 1886 toimien prokuristina ja lopuksi liikkeen apulaisjohtajana. Hän teki myös 1875–1876 opintomatkan Englantiin, Ranskaan ja Saksaan tutustuen ulkomaankauppa- ja huolintaliikkeisiin.
Vuonna 1882 Klingendahl osti yhdessä ruotsalaisen kutomateknikko John Algoth Dalbergin (1856–1936) kanssa vuonna 1859 perustetun Åbo Trikotfabriks Ab:n trikootehtaan. He perustivat uuden yhtiön nimeltä John Dalberg & Co, joka käynnisti heti tehtaan uudistamisen. Klingendahl vastasi yhtiön kaupallisista asioista ja Dahlberg puolestaan toimi teknillisenä johtajana. Klingendahl myi osuutensa yhtiössä Dahlbergille vuonna 1885 ja vuotta myöhemmin hän erosi Lindblomin tukku- ja vähittäisliikkeen palveluksesta. Hänellä oli vielä 1885–1887 trikootavarakauppa Helsingissä, mutta hän myi sen ja lähti pari vuotta kestäneelle opintomatkalle Keski-Eurooppaan tutustumaan tekstiiliteollisuuteen.
Palattuaan Suomeen Klingendahl asettui 1890 asumaan Tampereelle, missä hän oli aluksi osakkaana Santalahden panimossa ja toimi myös rakennustarvikekauppiaana. Vuonna 1891 Klingendahl oli jonkin aikaa Suomen Vientiyhdistyksen toimitusjohtajana, mutta hän perusti samana vuonna Tampereen Puuvilla- ja Villatavaratehdas -nimisen kutomatehtaan, jossa valmistettiin kaula- ja hartialiinoja. Tehdas toimi aluksi Pispalassa, mutta 1894 Klingendahl siirsi sen Tampereelle Hallituskatu 25:een. Tampere oli tähän aikaan tullivapauksia nauttiva vapaakaupunki ja Klingendahl halusi hyötyä näistä eduista. Vuonna 1896 Klingendahl osti Tampereen kaupungilta tontin Hämeenpuiston eteläpäästä ja rakennutti tontille villakangaskutomon. Vuonna 1900 Klingendahl muodosti yrityksestä Ab F. Klingendahl & Co Oy -nimisen osakeyhtiön ja vuonna 1904 Hämeenpuiston varrelle valmistui Suomen suurin 10 700 värttinän villakehräämö.
Klingendahl johti tehdasta aina vuoteen 1922 saakka, jolloin hän muutti Tampereelta Helsinkiin. Hän pysyi edelleen yhtiön toimitusjohtajana, mutta Tampereen tehtaan johto siirtyi tamperelaisen tehtailija Henrik Liljeroosin pojanpojalle Eino Henrik Liljeroosille. Tehdas alkoi 1920-luvulla kärsiä kannattavuusongelmista ja ajoittain myös villaraaka-aineen saannissa oli ongelmia. Vuonna 1933 tehtaalle valmistui oma villakampaamo ja tehdas saattoi nyt ostaa villansa käsittelemättömänä. Yhtiön nimeksi muuttui 1935 Klingendahl Oy ja Fabian Klingendahlin kuollessa 1937 yhtiön palveluksessa oli lähes tuhat henkilöä.
1950-luvulla suomalainen villateollisuus alkoi kärsiä liikakapasiteetista. Klingendahl Oy liitettiin 1960 osaksi Villayhtymä Oy:tä. Villayhtymä teki konkurssin 1968 ja sen toimintaa jatkoi ensin Hyvilla Oy ja vuodesta 1978 valtion omistama Valvilla Oy. Klingendahlin tehdaskiinteistö Tampereella siirtyi 1983 Rakentajien Ahti-osakeyhtiön ja Tampereen Hakan omistukseen. Kiinteistö saneerattiin 1984–1990 liike-, toimisto- ja asuinkäyttöön.
Fabian Klingendahl oli perustamassa myös lähinnä paperiteollisuutta palvellutta Keskuslaboratorio Oy:tä 1918 ja omisti pitkään enemmistön sen osakkeista. Klingendal sai kauppaneuvoksen arvon 1910. Tampereella asuessaan hän oli ruotsinkielisen Konversationsklubbenin ja Kauppaseuran toiminnassa mukana. Kuvanveistäjä Yrjö Liipolan veistämä Fabian Klingendahlin pronssinen muotokuva paljastettiin 1952 Klingendahlin tehtaan pihamaalla. Patsas siirrettiin 1972 Eteläpuistoon vastapäätä Klingendahlin tehtaan eteläistä porttia.
Fabian Klingendahl oli vuodesta 1892 lähtien naimisissa Gärda Josefina Laurénin kanssa. Heillä oli kolme lasta.
Maltan raiteet
pienoiskuva|280px|Maltan raiteet.
Maltan raiteet (Misrah Ghar il-Kbir) ovat Maltalta löytyneitä esihistoriallisia kiveen painuneita raiteita muistuttavia muodostumia.
Raiteiden alkuperä
Raiteita voi löytää useilta alueilta Maltalta ja Gozolta. Raiteet ovat jopa 60 cm syviä ja raiteiden väli vaihtelee 110–140 cm välillä. Jotkin risteävät muodostaen risteyksiä luoden illuusion ratapihasta.
pienoiskuva|280px|Raiteiden risteys Ghar il-Kbirssa. Raiteiden synnystä on useita teorioita, joista tärkeimmät ovat:
Tuoreiden tutkimusten mukaan raiteet ovat muodostuneet puisten kärrynrenkaiden kuluttaessa pehmeää kalkkikiveä. Professori Mottershead Portsmouthin yliopistosta on sanonut, että "Maltan kallioperä on heikkoa ja märkänä se menettää 80 prosenttia lujuudestaan. Kärryt ovat ensin tehneet jäljet maaperään ja lopulta eroosion kautta kärryt alkoivat kuluttaa kallioperää tehden jäljet, joita on toisten kärryjen helppo seurata."
Ted Williams
pienoiskuva|Ted Williams vuonna 1949
Theodore Samuel ”Ted” Williams (30. elokuuta 1918 San Diego, Kalifornia – 5. heinäkuuta 2002 Inverness, Florida) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hänellä oli äitinsä puolelta meksikolainen sukutausta. Williams pelasi Boston Red Soxissa vuosina 1939–1942, 1946–1952 sekä 1953–1960 ja valmensi myöhemmin Washington Senatorsia (1969–1971) ja Texas Rangersia (1972).
Williams valittiin MLB:n arvokkaimmaksi pelaajaksi vuosina 1946 ja 1949. Hän palveli Yhdysvaltain merijalkaväen lentäjänä toisessa maailmansodassa ja Korean sodassa.
Williams pelasi viimeisen Major League Baseball -ottelunsa 28. syyskuuta 1960. Hänet kelpuutettiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1966. Hän kuoli sydänpysähdykseen 83-vuotiaana ja sai säilytyksen kryoniikan avulla. Hänellä oli Presidential Medal of Freedom.
Jyrki Richt
Jyrki Richt on suomalainen toimittaja. Hän sai vuonna 2010 Suuren Journalistipalkinnon vuoden journalistisesta teosta yhdessä Taina Kanervan, Salla Paajasen sekä Reeta Kivihalmen kanssa. Hän toimitti yli 30 vuoden ajan TV2:n Ajankohtaista kakkosta sen lopettamiseen asti 2015. Richt on toiminut myös Yleisradion ajankohtaistoiminnan päällikkönä.
Vuosina 1993–1994 Richt veti vuoroin Maarit Tastulan kanssa haastatteluohjelmaa Yhdenillan pysäkki. Hän sai erityisen hyvää palautetta haastateltuaan autolautta Estonian pelastustöiden pintasukeltajia sekä Marjatta Leppästä tämän äidin dementiasta.
Pala sydämestä
Pala sydämestä on Yleisradion tuottama lastensuojeluaiheinen televisiosarja vuodelta 2021. Anna ja Aino Lappalaisen käsikirjoittaman mysteeridraaman on ohjannut Hanna Maylett, ja sen pääosia näyttelevät Lotta Lehtikari, Niina Koponen ja Martin Bahne
Sarja palkittiin kesäkuussa 2021 Monte Carlon televisiofestivaalin Golden Nymph -palkinnolla.
Sveitsin kansalliskirjasto
Sveitsin kansalliskirjasto on Sveitsin kansallinen kirjastolaitos. Sen pääpaikka sijaitsee Bernissä.
Kansalliskirjaston päärakennus
Kansalliskirjasto perustettiin vuonna 1895 ja se toimi aluksi neljän huoneen asuinnossa Bernin kantakaupungissa. Vuonna 1899 kirjasto muutti avarampiin tiloihin ja kirjasto avattiin kaikkien sveitsiläisten käyttöön. Nykyinen, Sveitsin ainoa Neuen Bauens -tyyliä edustava kirjastorakennus rakennettiin vuosina 1927–1931. Rakennusta on laajennettu yhteensä 11 800 neliömetrillä: ensin vuosina 1994–1997 itäisellä ja sitten vuosina 2005–2009 läntisellä rakennuksella. Näillä saatiin noin 140 000 hyllymetrin säilytystilat. Tilojen on suunniteltu riittävän vuoden 2038 tienoille.
Muut osat
Kirjaston lisäksi kirjastolaitokseen kuuluu neljä muuta osaa. Kansalliskirjaston graafisessa kokoelmassa säilytetään maan kuvallista kulttuuriperintöä. Kirjallisuusarkistoon säilötään kirjallisuuteen liittyvää aineistoa. Nämä kaksi arkistoa sijaitsevat kansalliskirjaston päärakennuksessa Bernissä. Sveitsin kansallinen äänitearkisto sijaitsee Luganossa. Centre Dürrenmatt Neuchâtel on kirjailija ja taiteilija Friedrich Dürrenmattin tuotantoa esittelevä ja säilyttävä kansalliskirjaston osa Neuchâtelissa.
Uruguayn jalkapallomaajoukkue
Uruguayn miesten jalkapallomaajoukkue edustaa Uruguayta kansainvälisissä jalkapallon maajoukkuekilpailuissa. Maajoukkuetta hallinnoi Uruguayn jalkapalloliitto (Asociación Uruguaya de Fútbol), joka on Etelä-Amerikan jalkapalloliiton Conmebolin jäsen. Uruguay on maailman vanhimpia maajoukkueita ja ensimmäinen jalkapallon maailmanmestari.
Uruguay on yksi parhaiten menestyneistä jalkapallomaajoukkueista, se on voittanut kahdet MM-kilpailut ja kaksi olympiakultaa. Uruguaylla ja Argentiinalla on ennätys keskenään pelatuissa maaotteluissa, ne ovat pelanneet 193 ottelua toisiaan vastaan vuodesta 1901 lähtien. Uruguayn ensimmäinen ottelu Argentiinaa vastaan oli samalla ensimmäinen virallinen maaottelu, joka pelattiin Ison-Britannian ulkopuolella.
Uruguay oli maailman paras jalkapallomaajoukkue 1920-luvulla ja 1930-luvun alussa. Tällöin se voitti olympialaisten jalkapalloturnauksen sekä Pariisissa 1924 että Amsterdamissa 1928. Ensimmäiset jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Uruguayssa 1930, ja maa voitti loppuottelussa Argentiinan ollen siten ensimmäinen jalkapallon maailmanmestari. Uruguay voitti maailmanmestaruuden myös Brasiliassa 1950, voittaen viimeisessä ottelussa Brasilian.
Uruguay on ollut menestyksekkäin Etelä-Amerikan mestaruusturnauksen Copa Américan osanottajista: maa on voittanut vuodesta 1916 järjestetyn turnauksen 15 kertaa. Argentiina on voittanut Copan myös 15 kertaa. Muut joukkueet ovat voittaneet Copan yhteensä 17 kertaa, niistä Brasilia 9. Kilpailun pistetilastoissa Uruguay on toisena, hieman Argentiinaa jäljessä. Uruguay voitti kaksi ensimmäistä Copa Américaa, ja sen viimeisin mestaruus maanosansa kisoissa on vuodelta 2011.
Maanosaliittojen cupissa (Confederations Cup) Uruguay on sijoittunut neljänneksi vuosina 1997 ja 2013.
Tunnettuja aiempia pelaajia
Katso myös Luokka:Uruguaylaiset jalkapalloilijat
Bokusui Wakayama
Bokusui Wakayama (1885 Miyazakin prefektuuri, Japani – 1928 Numazu, Japani) oli japanilainen runoilija. Hän kirjoitti alkuun romanttisia tankoja mutta siirtyi myöhemmin naturalistiseen tyyliin.
Mother (videopeli)
Mother (, myös nimellä EarthBound Beginnings) on Apen kehittämä ja Nintendon julkaisema roolipeli. Peli on julkaistu vuonna Nintendo Entertainment Systemille (Famicom).
Peli on samannimisen pelisarjan ensimmäinen osa. Peli julkaistiin aikoinaan ainoastaan Japanissa, mutta myöhemmin se sai kansainvälisen julkaisun nimellä EarthBound Beginnings Nintendon Virtual Console -palvelussa vuonna 2015.
Pelisarjan suunnittelija on Shigesato Itoi. Itoille videopelisuunnittelu oli uusi aluevaltaus.
Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff
thumb|Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff, 1732 Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff (17. helmikuuta 1699 Crossen an der Oder – 16. syyskuuta 1753 Berliini) oli saksalainen arkkitehti, sotilas ja taidemaalari.
Knobelsdorff jätti sotilasuransa kapteenina Preussin kuningaskunnan palveluksessa vuonna 1729 keskittyäkseen arkkitehtuuriin. Vuonna 1740 hän matkusti Pariisin ja Italian opiskelemaan kuningas Fredrik II Suuren tuella.
Knobelsdorffiin arkkitehtina teki vaikutus ranskalainen barokkiklassismi ja palladiolainen arkkitehtuuri. Hän toimi pääarkkitehtina kuninkaallisten rakennusten suunnittelussa. Vuonna 1746 kuningas kuitenkin erotti hänet virastaan. Knobelsdorffin kesken jääneiden kuninkaallisten projektien loppuunviemisestä huolehti Johann Boumann.
Amy Kaukonen
Amy Agnes Kaukonen (1891 Elyria, Ohio, Yhdysvallat – 1984 Painesville, Ohio, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen lääkäri ja paikallispoliitikko. Hänet valittiin 1921 Ohiossa sijaitsevan Fairport Harborin kylän pormestariksi ja hän oli Ohion osavaltion ensimmäinen naispormestari ja yksi ensimmäisiä naispormestareita Yhdysvalloissa.
Amy Kaukonen valittiin Erie-järven rannalla sijainneen noin 7 000 asukkaan Fairport Harborin pormestariksi 1921 kieltolain kannattajien edustajana. Kaupungin asukkaista suurin osa oli Suomesta ja Unkarista tulleita siirtolaisia, jotka toimivat satamatyöläisinä. Sen jälkeen kun kieltolaki astui voimaan Yhdysvalloissa vuonna 1920 Fairportin kautta alettiin salakuljettaa maahan alkoholia Kanadasta. Kaukonen kannatti kieltolakia, koska hän oli joutunut lääkärinä hoitamaan salakuljetetun alkoholin väärinkäyttäjiä. Pormestarikaudellaan Kaukonen käytti toimilupia voidakseen valvoa kaupungin biljardisaleja ja muita paikkoja, joista oli aiemmin myyty salakuljetettua viskiä. Hän taisteli myös kaupungissa vallinnutta korruptiota vastaan. Joitakin kieltolakia rikkoneita sakotettiin tai tuomittiin vankeuteen. Amy Kaukosta uhkailtiin hänen alkoholin salakuljetuksen vastaisten toimiensa vuoksi ja kerran käytiin myös tämän vuoksi hänen kimppuunsa. Amy Kaukonen erosi pormestarin virasta kesken virkakauden ja hän muutti 1923 Seattleen.
Kaukonen meni naimisiin 1928. Hän palasi myöhemmin Ohioon ja asettui asumaan Clevelandiin. Viimeksi Kaukonen asui Painesvillessa, jossa hän kuoli 1984 93-vuotiaana.
Jokilaakson koulu (Lieto)
thumb|Koulu vuonna 2014 Jokilaakson koulu on Liedon keskustassa sijaitseva Liedon suurin ala-aste. Koulu oli aiemmin nimeltään Kirkonkulman koulu. Vuonna 2015 siihen yhdistettiin Tapulikujan koulu, ja koulu sai uuden nimen.
Sen oppilasmäärä lukukaudella 2007–2008 oli 407 oppilasta. Opettajia koulusta löytyy 24. Koulussa on mahdollisuus opiskella musiikkipainotetusti kolmannelta luokalta lähtien. Kouluun liittyy myös Kisakallion korttelikoulu. Kaikki Liedon kunnassa järjestettävä starttiluokanopetus sekä maahanmuuttajien opetus (Mamu) alkaa Jokilaaksosta.
Laajennus ja kunnostus
Kirkonkulman koulussa aloitettiin peruskorjaus ja laajennusosan rakentaminen lukuvuoden 2005–2006 alussa. Sen oli tarkoitus valmistua lukuvuoden 2006–2007 alussa, mutta vanhan osan yllättävän huono kunto sekä ankara talvi pidensivät aikataulua. Koulu valmistui keväällä 2006. Uudessa osassa sijaitsevat teknisen työn, tekstiilityön ja musiikin opiskelutilat.
Pasquale Passarelli
pienoiskuva|Pasquale Passarelli (oikealla) nuorten MM-kilpailujen palkintojenjaossa vuonna 1977.Pasquale Passarelli (s. 14. maaliskuuta 1957 Gambatesa, Campobasso, Italia) on saksalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.
Italialaissyntyinen Passarelli paini arvokisamitaleille jo 1970-luvun lopulla, mutta hänen ensimmäinen huippuvuotensa oli 1981, jolloin hän voitti 57 kilon painoluokassa sekä MM-kultaa Oslossa että EM-kultaa Göteborgissa. Parin mitalittoman vuoden jälkeen hän sai vuonna 1984 EM-hopeaa ja painiuransa päätteeksi olympiakultaa Los Angelesin kisoissa. Hänen veljensä Claudio Passarelli voitti painin MM-kultaa Martignyssa 1989 ja osallistui olympiakisoihin kahdesti.
Serang
pienoiskuva|Serangin rautatieasema. Serang on kunta Jaavan saarella, ja Bantenin provinssin pääkaupunki, joka sijaitsee noin 60 km Jakartasta. Vuonna 2000 väestönlaskennassa siellä oli 150 401 asukasta, arvio vuonna 2010 oli	178 885 asukasta. Merakin satama jossa on sekä rahti- että matkustajaliikennettä, sijaitsee juuri kunnanrajan ulkopuolella.
Khulna
Khulna on kaupunki Bangladeshin lounaisosassa. Sen asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 664 728.
Maantiede
thumb|vasen|Khan Jahan Alin silta. Khulna sijaitsee Bangladeshin lounaisosassa Bhairabjoen varrella Gangesin sivujoki Padman ja Brahmaputran suistoalueella. Ympäröivä seutu on alluviaalitasankoa. Lähellä sijaitsee Sundarbansin suo- ja metsäalue.
Historia
thumb|vasen|Khulnan rautatieasema. Historiallisesti nykyinen Khulna oli osa Vangaa tai Samatataa. Kansanperinteessä Khulna on yhdistetty Khan Jahan Aliin, 1400-luvulla eläneeseen zamindar-hallitsijaan. Tuolloin aluetta hallittiin Gaurin kaupungista käsin. Myöhemmin Khulna tunnettiin suurmoguleja vastaan 1500-luvun lopulla kapinoineen Pratapadityan kotipiirikuntana. Khulnan kunta muodostettiin vuonna 1884.
Talous
Khulna on huomattava jokisatama. Sen lisäksi lähellä sijaitsee Chittagongin jälkeen maan toiseksi merkittävin satama Mangla. Khulnan teollisuuden tuotteisiin lukeutuvat esimerkiksi teräs, kaapelit, riisijauhot ja viljajauhot. Sundarbansilta saadaan metsäteollisuuden raaka-aineita esimerkiksi paperi- ja tulitikkutehtaille.
Väestö
Khulnan asukasluku oli Bangladeshin vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 664 728. Vuonna 2001 vastaava lukema oli 1 172 831. Kaupungin käsittävästä hallinnollisesta alueesta oli tehty näiden vuosien välillä pienempi.
Kaupungissa sijaitsevat esimerkiksi Khulnan yliopisto ja Khulnan teknologiayliopisto.
Richard von Weizsäcker
Richard Karl Freiherr von Weizsäcker (15. huhtikuuta 1920 Stuttgart – 31. tammikuuta 2015 Berliini) oli saksalainen kristillisdemokraattisen puolueen (CDU) poliitikko. Hän toimi Saksan liittopresidenttinä vuosina 1984–1994.
Weizsäckerin isä oli diplomaatti Ernst von Weizsäcker ja veli tiedemies Carl Friedrich von Weizsäcker. Hän asui isänsä työn vuoksi useita vuosia Sveitsissä ja Tanskassa. 17-vuotiaana hän muutti Britanniaan, missä hän opiskeli filosofiaa ja historiaa Oxfordin yliopiston Balliol Collegessa. Hänen isänsä oli alivaltiosihteerinä ulkoministeriössä ja toimi Joachim von Ribbentropin varamiehenä. Isä tuomittiin myöhemmin Nürnbergissä viiden vuoden vankeuteen.
Toisen maailmansodan alkaessa Weizsäcker oli 19-vuotias sotamies Gross Bornissa lähellä Puolan rajaa ja osallistui hyökkäykseen, minkä jälkeen hänet kuljetettiin välittömästi länsirintamalle. Weizsäcker haavoittui Itä-Preussissa vuonna 1945 ja palasi kotiinsa Stuttgartiin. Hän opiskeli oikeustiedettä ja avioitui vuonna 1953 Marianne von Kretschmannin kanssa. Parille syntyi neljä lasta.