cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ohjelmistotuotanto
Eri tuotantomalleista
Prototyyppimallissa suuri kiusaus voi olla käyttää jo toteutettuja ohjelmistokomponentteja lopputuotteessa. Näin ei kuitenkaan tule tehdä, koska silloin menetetään prototyyppimallin perusidea.
Myös muita yleisiä malleja on kehitetty, kuten inkrementaalinen malli, jossa ohjelmisto rakennetaan vesiputousmallin mukaisesti siten, että 1. versio on hyvin yksinkertainen toiminnoiltaan. Ensimmäiseen versioon on siis toteutettu vain kaikkein kriittisimmät tai eniten toivotuimmat toiminnot. Seuraavat sukupolvet lisäävät aina uusia ominaisuuksia. Jos jokainen sukupolvi sisältää vaiheet aina vesiputousmallin alusta asti, on kyseessä iteratiivinen malli. Tällöin sukupolvea kutsutaan iteraatioksi. Niin sanotussa ketterässä ohjelmistokehityksessä uusia versioita tuotetaan usein, ja uusien ominaisuuksien tärkeysjärjestys arvioidaan uudestaan kunkin kierroksen jälkeen.
Ohjelmien suunnittelu voidaan ajatella spesifikaatioiden (määritysten) luomisena. Suunnittelussa edellinen vaihe luo spesifikaation, joka on syötteenä seuraavalle vaiheelle. Spesifikaatiot voidaan jaotella formaaleiksi ja informaaleiksi spesifikaatioiksi. Formaalit menetelmät ovat jäykkiä, mutta niiden käsittely on helppoa ja käsittely voidaan koneellistaa. Informaalien menetelmien ilmaisuvoima on hyvä, mutta käsittely monimutkaisempaa.
Ohjelmiston elinkaaren vaiheet
Ohjelmiston elinkaari jakautuu kahteen pääluokkaan: kehitys ja ylläpito. Ohjelman kehitykseen kuuluvat vaatimusmäärittely, ohjelmistosuunnittelu, toteutus, testaus, julkistus ja käyttöönotto.
Ennenaikainen-Alpha on teknologianäyte ohjelmiston yhdestä tai kahdesta ydintoiminnosta. Vaihe koostuu ennen kaikkea toimintojen suunnittelusta. Alpha on ohjelmiston kehityksen ensimmäinen vaihe, jonka aikana ohjelmisto suunnitellaan pääpiirteissään ja jonka aikana ohjelmiston toiminnot luodaan. Beta on vaihe, jonka aikana ohjelmiston toiminnallisuus on suunniteltu loppuun. Vaiheen aikana on tarkoitus viimeistellä toiminnot ja tuottaa ohjelmisto tilaan, jossa se kykenee toimimaan käytännön tilanteessa omillaan.
Vaatimusanalyysi
Vaatimusanalyysin eli vaatimusmäärittelyn tarkoituksena on selvittää ne ohjelmistotuotteelle asetetut ohjelmistovaatimukset, mitkä valmiin järjestelmän tulisi täyttää. Vaatimusanalyysin tarkoituksena ei ole ottaa millään tavoin kantaa siihen, miten nämä tavoitteet saavutetaan. Näin toimitaan siksi, että on edullisinta siirtää toteutusmenetelmiin liittyvät päätökset mahdollisimman myöhäiseen vaiheeseen. Tyypillisesti ohjelmiston tekninen toiminta muuttuu sen elinkaaren myötä monistakin syistä, ja muutosten tekeminen on sitä kalliimpaa taloudellisesti, mitä aikaisempaan vaiheeseen ne joudutaan kohdistamaan.
Esimerkiksi ohjelmistotuotteelle asetettuja vaatimuksia voisivat olla seuraavat: ohjelmiston pitää kyetä numeeriseen sekä symboliseen laskentaan ja lukemaan käyttäjältä tarvittavat syötteet. Nyt huomattavaa on, että tässä vaatimuksessa ei ole kuvattu esimerkiksi sitä, millaisessa muodossa syöte tulee antaa, onko järjestelmä graafinen vai ei, pitääkö tiloja kyetä tallentamaan jne. Yksi suurimpia vaikeuksia vaatimusanalyysissä (kuin myös muissa vaiheissa) onkin huomata se, onko saatujen tietojen määrä riittävä, jotta seuraavaan vaiheeseen voidaan edetä. Sen vuoksi kukin vaiheista yleensä hyväksytetäänkin loppuvaiheessa, yleensä vähintäänkin ensimmäiset vaiheet myös asiakkaan kesken.
Vaatimusanalyysi tulee tehdä tiiviissä yhteistyössä ohjelmiston asiakkaan kanssa. Analyysi ei juurikaan muutu, vaikka asiakas olisi kuvitteellinen (esimerkiksi siksi, että tuotteella ei ole etukäteen tiedossa asiakasta). Analyysissä on tärkeää osata sivuuttaa turhat toteutustekniset vaatimukset – esimerkiksi asiakas saattaa toivoa laitteeseen kymmentä eri painonappia, vaikka parempi olisi nappien toiminnallisuudet toteuttava valikko.
Vaatimusanalyysi tuottaa lopputuloksenaan dokumentin asiakasvaatimukset.
Järjestelmäsuunnittelu
Järjestelmäsuunnittelussa tarkastellaan järjestelmien välistä työnjakoa ja integrointia sekä laitteiston ja ohjelmiston välistä työnjakoa. Järjestelmäsuunnittelussa voidaan päättää hajauttaa eri ohjelmistoja eri laitteille tai asentaa samaa ohjelmistoa usealle laitteelle.
Järjestelmäsuunnittelua voidaan tehdä esimerkiksi kahdella tasolla:
Järjestelmäsuunnittelu on tavallinen vaihe räätälöityjen ohjelmistojen tuotannossa. Valmisohjelmien tuotannossa sitä ei yleensä tarvita.
Ohjelmistosuunnittelu
Ohjelmistosuunnittelu koostuu kahdesta vaiheesta. Näistä ensimmäinen on toiminnallinen määrittely. Siinä kuvataan kaikki järjestelmän toteuttamat toiminnot ja liitännät järjestelmän ulkopuolelle. Vaiheen tuotoksena syntyvä määrittelydokumentti kuvaa siis mitä kaikkea järjestelmällä voi tehdä sekä miten käyttäjä voi ne tehdä. Järjestelmä ei kuvaa sitä, miten toiminnot tulee toteuttaa. Näin määrittelydokumentti kuvaa esimerkiksi tekstinkäsittelyohjelman eri näytöt, valikot ja niissä olevat asetukset ja kaikki käyttöliittymäkontrollit. Mikäli järjestelmä tuottaa tulosteita, niin määrittelydokumentin tulisi sisältää sekä visuaaliset että riittävät tekstuaaliset kuvaukset kaikista järjestelmän eri näytöistä.
Tyypillinen ohjelmistoalan ongelma on se, että määrittelydokumentteja ei jakseta kirjoittaa. Jonkinlainen vaatimusanalyysi (yleensä hyvin epämuodollinen) saatetaan tehdä, mutta sen jälkeen aletaankin heti koodata ohjelmaa. Ajatellaan, että määrittelydokumentin kirjoittamiseen menevä aika ei ole verrannollinen siitä saatavaan hyötyyn. Kuitenkin asia on juuri päinvastoin, koska asioita on paljon helpompi muuttaa luonnollisella kielellä kirjoitetusta dokumentista kuin ohjelmakoodista, ja suoraan koodia kirjoittavat huomaavat hyvin pian tekevänsä määrittelyä samaan aikaan kuin kirjoittavat ohjelmaa. Näin ohjelma muodostuu ad hoc -ratkaisujen varaan, ja isoista ohjelmista muodostuu rakenteellisesti hyvin vaikeaselkoisia ja sitä kautta erittäin virhealttiita rakennelmia.
Laajojen ohjelmistojen suunnittelun hallinta helpottuu, jos ohjelmisto jaetaan erilaisiin kerroksiin. Yksi tunnettu malli on MVC-malli, jossa käyttöliittymä erotetaan muista osista. Etuna on se, että esimerkiksi käyttöliittymän muuttaminen on helpompaa kun muutokset tulevat vain siihen osaan ohjelmansuunnittelussa. Toinen tunnettu kerrosmalli on kolmitasomalli, jossa tasoina ovat käyttöliittymä, liiketoimintakerros (businesslogiikka) ja tietokantakerros (tiedon tallennus).
Toiminnalliselle määrittelylle vastakohta on tekninen määrittely. Tekninen määrittely eli arkkitehtuurisuunnittelu seuraa toiminnallisen määrittelyn jälkeen, ja siinä ei enää tehdä valintoja tai päätöksiä siitä, millaisia ominaisuuksia laitteessa on – sen tarkoituksena on kuvata ohjelmiston tai ohjelman tekninen arkkitehtuuri tarkasti, joskaan ei vielä ohjelmakoodina. Syötteenä sille toimii toiminnallinen määrittely, ja se kuvaa ne ohjelmistokomponentit, jotka toteuttavat määrittelyn vaatimat toiminnot.
Tekniseen määrittelyyn sisältyy esimerkiksi käytetty ohjelmointikieli/kielet, ohjelmistokomponentit kuten kirjastot, ohjelmistokomponenttien rakenne ja keskinäinen hierarkia, käytetyt tietorakenteet ja niiden väliset sovellusrajapinnat jne.
Arkkitehtuurisuunnittelussa voidaan käyttää hyväksi suunnittelumalleja, jotka ovat valmiita ratkaisuja suunnitteluongelmiin (tehtäviin). Niiden etuna on tehokkuus ja toimintavarmuus.
Huomattavaa on, että ohjelmiston koosta ja monimutkaisuudesta riippuen dokumentti koostuu usean eri kerroksen kuvauksista. Esimerkiksi kompleksissa ohjelmistossa ensimmäisellä tasolla voi näkyä eri moduulit, mistä järjestelmä koostuu: palvelinohjelma-prosessit, asiakasohjelma-prosessit, tietovarastot sekä niiden liitynnät ympäristöön. Toisella tasolla kukin näistä komponenteista on pilkottu pienempiin osiin kuten luokkiin, ja niistä näkyy tarkemmin, mitä ulkoiset liitännät ovat (käytetty protokolla jne). Kolmannella tasolla on kuvattu luokkien metodit ja luokkamuuttujat, käytettyjen tietorakenteiden tyypit (merkkijono, kokonaisluku, liukuluku...) jne.
Toteutus
Määrittelydokumentin valmistuttua toteutus voi alkaa. Toteutus käsittää lähinnä varsinaisen koodaamisen valitulla ohjelmointikielellä sekä tarvittavien oheiskomponenttien tuottamisen (käytetyt kuvat, äänet jne). Mikäli edelliset vaiheet on toteutettu kunnolla, niin toteutukseen menevä aika on noin 10–20 % koko ohjelmistoprojektiin käytetystä ajasta. Tämän vaiheen tuotoksena on siis ajettava ohjelmisto, mutta siinä on kuitenkin yleensä suhteellisen paljon toiminnallisia virheitä.
Testaus
Alpha-testaus on ohjelmistokehityksen vaihe, jonka aikana tutkitaan luotujen toimintojen kykyä toimia oikein käytännön tilanteessa. Vaiheen aikana on tarkoitus kartoittaa myös ohjelmiston sisäinen koodi dokumentoituun muotoon. Beta-testausvaiheen aikana ohjelmistosta etsitään ja korjataan pois mahdolliset ohjelmointivirheet eli bugit, joita on saattanut aiheutua mahdollisista Beta-vaiheen aikana tehdyistä muutoksista. Beta-testaus on ohjelmistonkehityksessä eräs eniten aikaa vaativista vaiheista.
Virheitä löytyy toteutuksen huolellisuudesta riippumatta käytännössä kaikista ohjelmistoista. Esimerkiksi yritykselle on erittäin tärkeää löytää virheet (ja korjata ne) itse sen sijaan, että asiakas löytää ne ja kertoo sitten huonoista kokemuksistaan muille.
Vaikka testaus onkin osana kaikkea ohjelmistokehitystä, niin sen harteille ei pidä sälyttää vastuuta lopputuotteen hyvästä laadusta. Laatuajattelun on oltava mukana aivan ensimmäisestä vaiheesta alkaen, sillä tutkitusti testattaessa ei löydetä kuitenkaan käytännössä koskaan kaikkia virheitä, ja myös virheiden korjaaminen aiheuttaa usein uusia virheitä.
Testaukseen kuuluu muun muassa testausmenetelmien suunnittelu, erilaisten testidokumenttien sekä testipenkkien laatiminen. Testitulosten mukaan ohjelmistoon tehdään tarvittavat muutokset – jos muutoksia pitää tehdä ylemmille tasoille kuten toiminnalliseen määrittelyyn, niin se on yleensä merkki koko projektin yli ulottuvasta heikosta laadusta.
Siinä missä toteutuksessa on tarkoituksena tehdä mahdollisimman virheetön ohjelmisto, testauksessa on tarkoitus löytää mahdollisimman paljon virheitä. Testaus vaatii siis testaajalta destruktiivisen eli hajottavan asenteen. Monet virheet vaativat korjaamista, joten hyvin suoritettu testaus aiheuttaa lisätöitä ohjelmiston toteuttajille. Tämän vuoksi on usein järkevää, että organisaatiossa testauksesta huolehtii eri yksikkö kuin toteutuksesta. Pienissä organisaatioissa tämä ei välttämättä onnistu, mutta mahdollisuuksien mukaan ohjelmoijat voivat kuitenkin testata toistensa valmistamat ohjelmistot tai niiden osat.
Ohjelmiston testaus voidaan jaotella myös muun muassa seuraaviin:
Julkaisu tai käyttöönotto
Julkaisuehdokkuudesta puhutaan kun ohjelmisto on saavuttanut tietyn toiminnallisen tilan, jossa kaikki ohjelmiston ominaisuudet toimivat lähes virheettömästi ja ohjelmisto on valmis julkaistavaksi. Useimmissa tapauksissa julkaisua ei kuitenkaan voi tapahtua, ennen kuin kaikki ohjelmistoa kehittävät tahot ovat siihen tyytyväisiä. Joskus ohjelmiston valmistuminen ajallaan on tärkeämpää kuin riittävä testaus, jolloin Julkaisuehdokkuus kyseenalaisesti ohitetaan.
Julkisesti saataville tarkoitetun ohjelmatuotteen valmistuttua se yleensä julkaistaan. Julkaistaessa kerätään ohjelman osat ja dokumentointi yhdeksi paketiksi sekä tiedotetaan uuden ohjelman tai ohjelmaversion saatavuudesta, lisenssiehdoista sekä ominaisuuksista. Näitä toimenpiteitä varten on olemassa työkaluja ja hallintajärjestelmiä.
Tuotantoon julkaisemista kutsutaan myös nimellä kultaaminen, joka tulee siitä, että alkuperäinen ohjelmiston Master-levy viedään monistettavaksi ja paketoitavaksi tehtaalle tai se valmistellaan internet-pohjaista levitystä varten. Ohjelmisto saatetaan kääntää eri kielille, lisäksi sen ohjekirjat kirjoitetaan ja tulostetaan. Myös markkinoinnin suunnittelu kuuluu osaksi tätä vaihetta.
Lisenssiehdot määräävät kaupalliset ja juridiset ehdot ohjelman jakelulle, asentamiselle ja käyttämiselle. Kaupallisen (ks. omisteinen ohjelmisto) jakelun lisäksi on avoimen lähdekoodin lisenssejä kuten GNU GPL. Freeware-ohjelmistot ovat maksuttomia, mutta niiden lähdekoodi ei ole aina saatavilla.
Jos ohjelmisto on rakennettu tietylle asiakkaalle, julkaisun sijaan tehdään käyttöönotto. Käyttöönotossa ohjelmistosta valmistellaan asennettava kokonaisuus, joka sitten suunnitellusti asennetaan määrätyille laitteille. Käyttöönottoon liittyy usein myös muun muassa laitteiston asennus ja valmistelu, tietoyhteyksien valmistelu, vanhojen tietojen konvertointi ja käyttäjien valmentaminen.
Ylläpito
Ohjelmien ja ohjelmistojen ylläpito ei kuulu enää ohjelmistotuotantoon eikä ohjelmien kehittelyyn vaiheena. Ylläpidon tarkoitus on pitää ohjelmisto toimintakuntoisena ja raportoida virheistä tuotannolle. Ylläpitoon kuuluu ohjelmien uusien versioiden päivitys vanhojen tilalle ja päivityksestä aiheutuvat muutostoimet. Ylläpito käsittää ne toimenpiteet, mitä asiakkaat tarvitsevat ollakseen tyytyväisiä ohjelmistotuotteeseen. Tyypillisesti ohjelmistojen katsotaan vanhenevan ennen pitkää, ja tarpeet myös muuttuvat; lisäksi laadukkaastakin ohjelmistotuotteesta löytyy yleensä vähintäänkin pieniä ohjelmistovirheitä, joten käyttäjät odottavat uusia versioita täyttämään muuttuvat tarpeet ja esiintyneet ongelmat.
Ohjelmistotuotannon työkalut
Muita ohjelmistotuotannon työkaluja ovat UML ja CASE. UML (Unified Modeling Language, yhtenäistetty mallinnuskieli) auttaa visualisoimaan suunnitelmia. UML on kokoelma yksinkertaisia graafisia merkintöjä, kuten laatikoita ja nuolia, joilla on määrätty merkitys. UML on kehitetty olio-ohjelmointiin. UML-mallinnuksia voi tehdä esimerkiksi ohjelmilla MS Visio, Argo UML, Eclipseen asennettavalla liitännäisohjelmalla, NetBeans, yms.
CASE (Computer Aided Software Engineering, tietokoneavusteinen ohjelmistotuotanto) on ollut käytössä 1970-luvulta alkaen. CASE-työkalut ovat ohjelmia, joiden avulla voi organisoida ja visualisoida ohjelmistotuotannon prosesseja. Eri ohjelmointikielille ja -ympäristöille on omat CASE-työkalunsa.
Tunnettu ohjelmankehitysympäristö on Eclipse.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2005
Vuoden 2005 yleisurheilun maailman­mestaruus­kilpailut pidettiin Suomessa Helsingin Olympiastadionilla 6.–14. elokuuta 2005. 10. IAAF:n yleisurheilun maailman­mestaruus­kilpailut olivat vuoden 2005 suurin urheilutapahtuma ja Suomen kaikkien aikojen kansainvälisin tapahtuma. Koska Helsinki oli järjestänyt myös ensimmäiset maailman­mestaruus­kilpailut vuonna 1983, siitä tuli ensimmäinen kaupunki, joka on järjestänyt tapahtuman kahdesti. Kilpailujen yhtenä teemana oli vammaisurheilu. Kisat oli jo myönnetty Lontoolle, mutta kaupunki ei voinut taata stadioninsa valmistumista ajoissa, joten IAAF päätti Nairobissa keväällä 2002 järjestää kilpailut Helsingissä.
MM-kilpailut numeroina
Huhtikuussa 2006 Suomen urheiluliiton kisatilinpäätöksestä kävi ilmi, että kisojen tulos olikin huomattavasti ennakoitua parempi. Kisat tuottivat lopulta voittoa 386 290 euroa. Kisojen voitollisen tuloksen mahdollisti MM-kisojen juhlarahojen tuotto, 1,2 miljoonaa euroa, joka valtioneuvoston päätöksellä ohjattiin kisaisännille. Kilpailujen budjetti oli 28,5 miljoonaa euroa. 17 miljoonaa odotettiin saatavan lipputuloista ja kuusi miljoonaa sponsoreilta. Loput rahoista oli tarkoitus tulla oheistuotteiden myynnistä.
Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimuskeskus KIHU teki opetusministeriön toimeksiannosta tutkimuksen MM-kilpailuiden yhteiskunnallisista vaikutuksista. KIHU valvoi ja koordinoi tutkimusta, jonka toteutti Kaupunkitutkimus TA Oy.
Kilpailupaikat
thumb|270px|Miesten 20 kilometrin kävely [[Mannerheimintie (Helsinki)|Mannerheimintiellä 6. elokuuta.]]
Pääareenana oli Olympiastadion, jota oli uusittu perusteellisesti vuoden 2004 kesäkuusta alkaen. Itäkatsomon ylle nousseen katoksen lisäksi nurmikko ja kaikki yleisurheilun suorituspaikat, mukaan lukien juoksuratojen pinnoite uusittiin. Lisäksi lounaiskaarteeseen nousi niin kutsuttu mediakatos, joka oli kuitenkin väliaikainen ratkaisu. Samalla stadionin valaistus- ja äänitekniikka uudistettiin. Maratonreitti kiersi Helsingin kantakaupunkia, lähtien Senaatintorilta ja päätyen Kaivopuiston, Punavuoren, Töölön ja Alppiharjun kautta stadionille. Kisojen lehdistökeskus oli Töölön kisahallissa. Yhteensä kilpailuja seurasi itse paikalla lähes 400 000 katsojaa.
Joukkueet majoittava kisakylä sijaitsi Espoon Otaniemessä. Osa teekkareiden asunnoista tyhjennettiin kisavieraiden käyttöön. Alueelle rakennettiin myös uusia asuntoja, joista tuli kisojen jälkeen opiskelija-asuntoja. Urheilijoiden ravintola sijaitsi Dipolissa ja harjoituspaikat myös Otaniemessä. .
Avajaiset
thumb|200px|Kisojen maskotti Findy MM-kilpailujen avajaiset oli jaettu kahteen osaan. Viralliset avajaiset pidettiin alkuillasta ja avajaisshow myöhään illalla. Virallisissa avajaisissa Tasavallan presidentti Tarja Halonen avasi virallisesti kilpailut niiden suojelijana. Hetki avajaisshown alkamisen jälkeen kello 23 alkoi vesisade. Avajaisten teemana oli katsaus aikaisempiin MM-kisoihin. Vuosien 1983–2003 kilpailuja oli jokaista stadionilla edustamassa kyseisissä kisoissa kunnostautuneita legendoja; maailmalta Serhi Bubka, Hicham el-Guerrouj, Heike Drechsler, Jonathan Edwards, Frankie Fredericks, Saïd Aouita, Iván Pedroso, Mike Powell sekä suomalaisista Seppo Räty, Tiina Lillak, Kimmo Kinnunen, Sari Essayah, Eduard Hämäläinen, Aki Parviainen ja Valentin Kononen, jotka Hämäläistä lukuun ottamatta ovat kaikki entisiä maailmanmestareita. Muistopalojen välissä oli musiikkiesityksiä, muun muassa Apocalypticalta, Leningrad Cowboysilta, Helena Paparizoulta, Nightwishiltä, Rednexiltä, Laura Bonolta, Vicente Amigolta ja Värttinältä sekä ilotulituksia. Suomen lipun toi stadionille Lasse Virén. Virallinen kisakappale oli Suomen vuoden 2005 Euroviisuedustajan Geir Rönningin esittämä Victory.
Kuvia avajaisista
thumb|Lauantaina, toiseksi viimeisenä kilpailupäivänä, sade pysyi poissa ja yleisöä hemmoteltiin muun muassa miesten jännittävällä pituusfinaalilla, jossa Suomen mitalitili aukesi kolmen vuoden kuivan kauden jälkeen. Valotaululla pituuskilpailun voittanut [[Dwight Phillips.]]
Kisat kokonaisuutena
Kilpailuissa tehtiin kolme maailmanennätystä, kymmenen kisaennätystä ja 18 stadionin ennätystä. Yhteensä 40 maata saavutti mitaleita. Mitalitaulukon voitti Yhdysvallat saalistamalla 14 kultamitalia, kahdeksan hopeaa ja kolme pronssia eli yhteensä 25 mitalia. Venäjä sijoittui mitalitaulukon toiseksi seitsemällä kullalla ja yhteensä 18 mitalillaan. Suomen ainoan mitalin voitti Tommi Evilä sijoittumalla pituushyppykilpailun pronssille.
Tulokset
Taulukoissa käytetyt lyhenteet (kts. tarkempi lista lyhenteistä artikkelista yleisurheilu):
Näytöslajit
Näytöslajit eivät kuuluneet viralliseen kisaohjelmaan.
Mitalitaulukko
thumb|right|Toiseksi viimeinen kilpailupäivä kääntyi iltaan. thumb|right|Naisten [[kuulantyöntö|kuulantyönnön ylivoimaisesti vienyt Nadzeja Astaptšuk hiljentyi Valko-Venäjän kansallishymnin ajaksi.]]
Thérèse
Pyhä Lisieux’n Thérèse (alkuperäinen nimi Marie Françoise-Thérèse Martin; 2. tammikuuta 1873 Alençon – 30. syyskuuta 1897 Lisieux) oli roomalaiskatolinen ranskalainen karmeliittanunna, pyhimys, neitsyt ja 33. katolisen kirkon 36:sta kirkonopettajasta. Hän on floristien, lähetysmissioiden, lähetystyöntekijöiden, pilottien, tuberkuloosin, AIDS-potilaiden, vanhempien menettämisen, Australian, Ranskan, Alaskan Fairbanksin hiippakunnan, Kalifornian, Alaskan Juneaun hiippakunnan ja Coloradon Pueblon hiippakunnan suojeluspyhimys. Hänen tunnuksiaan ovat ruusut, ruusuja pitelevävä paljasjalkakarmeliitta, karmeliittanunna ruusuja jaloillaan, Jeesus-lapsen ja Jeesuksen kasvojen kuvia pitelevä karmeliittanunna, krusifiksia ja ruusuja pitelevä karmeliittanunna ja kirja. Paavi Pius X avasi pyhän Thérèsen kanonisaatioprosessin 10. kesäkuuta 1914, paavi Pius XI julisti hänet autuaaksi 29. huhtikuuta 1923 ja kanonisoi hänet 17. toukokuuta 1925, ja paavi Johannes Paavali II julisti hänet kirkonopettajaksi 19. lokakuuta 1997. Paavi Benedictus XVI julisti myös pyhän Thérèsen vanhemmat autuaiksi 19. lokakuuta 2008. Katolisessa kirkossa hänen muistopäiväänsä vietetään 1. lokakuuta.
Pyhää Thérèseä on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavalla kollehtarukouksella:
"Orémus.
Dómine, qui dixisti: Nisi efficiámini sicut párvuli, non intrábitis in regnum coelórum: da nobis, quǽsumus: ita sanctæ Teresiæ Vírginis in humilitáte et simplicitáte cordis vestígia sectári, ut praemia consequámur ætérna."
Paaveista hänen elinaikanaan hallitsivat ainoastaan paavi Pius IX (1846–1878) ja Leo XIII (1878–1903).
Pyhälle Thérèselle on laadittu myös litania ja novena.
Elämä
left|thumb|175px|Pyhä Thérèsen basilika Lisieux'ssa on yksi Ranskan tärkeimmistä pyhiinvaelluskohteista. Thérèse syntyi Alençonissa vauraaseen ja hartaaseen katoliseen perheeseen vuonna 1873. Hänen sanottiin olevan iloinen ja voimakastahtoinen lapsi, kunnes hänen äitinsä kuoli 1877. Myöskään perheen yhdeksästä lapsesta oli vain neljä selvinnyt varhaislapsuudesta. Thérèse ajuitui äidin kuoleman jälkeen šokkiin ja hänestä tuli neuroottinen, sisäänpäin suuntautunut ja ujo.
Perhe muutti 1877 Lisieux’hön, jossa kaikki lapset kävivät koulua benediktiiniluostarissa. Thérèse sairastui 1883 tuberkuloosiin ja koki sairasvuoteellaan helluntaina ilmestyksen, minkä jälkeen hän pian parantui. Vuonna 1886 Thérèse kääntyi joulumessun aikana kristityksi ja muuttui jälleen iloiseksi ja avoimeksi. Hän teki isänsä kanssa pyhiinvaelluksen seuraavana vuonna Roomaan, jossa hän pyysi tavata paavin. Paavi Leo XIII otti 14-vuotiaan Thérèsen vastaan, mikä teki hänestä kuuluisan. Thérèse pyysi paavilta lupaa liittyä siskojensa tavoin karmeliittaluostariin, mutta paavi neuvoi kuuntelemaan paikallisia päättäjiä.
Bayeux’n piispa antoi Thérèselle poikkeusluvan liittyä normaalia nuorempana karmeliittoihin 1888. Luostarissa hän kirjoitti paljon erilaisia kirjoituksia, päiväkirjaa, runoja ja lauluja. Yksi hänen tunnetuimmistaan kirjoituksistaan on Pieni tie, jossa hän sanoi että ihmisen tulisi elää lapsenuskoa.
Thérèse sairastui 1896 uudelleen tuberkuloosiin, johon hän lopulta kuoli 25-vuotiaana 1897.
Elämänvaiheita
Pyhän Lisieux’n Thérèsen elämä voidaan jakaa seuraaviin vaiheisiin:
Eraser
Eraser voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Jasmikkeet
Jasmikkeet (Philadelphus) on kasvisuku, johon kuuluu noin 60 lajia 1–6 metriä korkeita pensaita. Useimmat lajit ovat kotoisin Pohjois- ja Keski-Amerikasta, jotkut Aasiasta ja Etelä-Euroopasta. Monia lajeja viljellään koristekasveina. Pohjois-Euroopassa näistä tunnetuimpia ovat pihajasmike, hovijasmike ja puistojasmike.
Jasmikkeiden lehdet ovat yksinkertaiset, soikeat ja kevyesti hammaslaitaiset. Kukat ovat valkoiset, usein hyväntuoksuiset. Suku on saanut suomenkielisen nimensä hovijasmikkeen jasmiinia muistuttavasta tuoksusta. Sitä kutsutaan myös joskus valejasmiiniksi.
Lajeja ja risteymiä
Risteymiä:
ARA Misiones (1937)
ARA Misiones (runkonumerot E11, T11 ja D11) oli Argentiinan laivaston Buenos Aires -luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Cammell Lairdilta ja se laskettiin vesille 23. syyskuuta 1937. Alus valmistui 5. syyskuuta 1938.
Palvelus
Alus palveli toisessa maailmansodassa, jonka jälkeen sen puolen tuuman konekiväärit korvattiin kahdella yksiputkisella 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Se luokiteltiin 1952 torpedoveneeksi, jolloin sen runkonumeroksi tuli T11 ja edelleen 1957 hävittäjäksi runkonumerolla D11. Aluksen takimmaiset torpedoputket poistettiin 1956 ja etummainen etsintävalotasanne suurennettiin ja sille asennettiin kaksi kaksiputkista 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Samassa yhteydessä alus varustettiin tutkalla. Se romutettiin 1974.
Adrian Monk
Monk työskenteli ennen San Franciscon poliisissa ja oli erittäin arvostettu, mutta hän joutui jättämään työnsä vaimonsa kuoleman laukaistua hänen mitä erikoisimmat neuroosinsa ja fobiansa, kuten sen että Monk ei juo vesijohto- eikä pullotettua vettä, ainoastaan 'Sierra Springsiä'. Monk suree yhä vaimoaan Trudya, joka kuoli 1997 autopommi-iskuun ja Monk onkin omistanut elämänsä murhan jälkeiset kuusi vuotta murhan selvittämiseen. Monk sai selville vain, että pommin rakensi Warrick Tennyson kuusisormisen miehen tilauksesta. Sarjan päätösjaksossa Monk lopulta sai lopulta oikean syyllisen selville.
Piraattipuolue (Ruotsi)
Piraattipuolue  on Rickard Falkvingen 1. tammikuuta 2006 perustama ruotsalainen puolue, joka suhtautuu kriittisesti immateriaalioikeuksiin kuten tekijänoikeuksiin ja patentteihin. Vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa se oli Ruotsin viidenneksi suosituin puolue ja sai Euroopan parlamenttiin kaksi edustajaa. Vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa puolue sai vain parin prosentin kannatuksen ja jäi ilman edustajia.
Valtiopäivävaaleissa Piraattipuolue on jäänyt selvästi alle vaalikynnyksen ja sai syksyn 2010 vaaleissa vain 0,65 prosenttia äänistä. Puoluejohtaja on Falkvingen jälkeen 1. tammikuuta 2011 alkaen Anna Troberg.
Tavoitteet
Tärkeäksi puolue katsoo yksityisyyden suojan niin internetissä kuin arkielämässä. Puolue pitää yhä laajentuvaa puhelu-, tekstiviesti- ja sähköpostiliikenteen seurantaa (ns. teletunnistetietojen tallentamista) sekä muuta julkista valvontaa yksityisyyden loukkauksena. Puolueella ei ole kantaa muihin kysymyksiin, eikä sitä voida sijoittaa perinteiselle vasemmisto–oikeisto-akselille.
Ajatuksen tekijänoikeuksien hyödyllisyydestä yhteiskunnalle puolue tyrmää. Puolueen mielestä tekijänoikeudet ja niiden pitkä suoja-aika rajoittavat mahdollisuuksia uuden kulttuurin luomiseen.
Patentteja puolue pitää yksinomaan patentinhaltijaa hyödyttävinä monopoleina. Niiden puolue näkee ehkäisevän innovaatioiden syntyä; tämän katsotaan merkittävästi rajoittavan muiden toimijoiden toimintamahdollisuuksia markkinoilla. Puolue katsoo nykyisen teknologisen kehityksen ajaneen tekijänoikeus- ja patenttilainsäädännön sekä niiden pitkien suoja-aikojen ohi.
Tärkeänä puolue pitää oikeutta ideoiden, tiedon ja kulttuurin vapaaseen levittämiseen ja jakamiseen. Erityisenä arvostelun kohteena on lainsäädäntö, joka tekee etenkin nuorten keskuudessa yleisestä tiedostonjaosta laitonta; puolue arvioi Ruotsissa olevan 800 000–1,1 miljoonaa vertaisverkkojen käyttäjää.
Toiminta
Piratpartietin verkkosivusto avattiin 1. tammikuuta 2006 puolueen perustamiseen vaadittavien allekirjoituksien keräämistä ja syyskuun valtiopäivävaaleihin valmistautumista varten. Vuorokauden kuluessa sähköisiä allekirjoituksia oli kertynyt yli puolueen perustamiseksi tarvitut 1 500 ja 36 tunnissa yli 4 500. Tällöin allekirjoitusten vastaanottaminen päätettiin lopettaa. Puolueen perustamiseksi vaaditaan kuitenkin allekirjoitus paperille ja vaadittava määrä kerättiin nopeasti.
Vuoden 2006 parlamenttivaaleissa Piratpartiet keräsi 34 918 ääntä eli 0,63 prosenttia kaikista äänistä. Tämä teki Piratpartietista Ruotsin kymmenenneksi suurimman puolueen, mutta äänimäärä ei riittänyt edustajan paikkaan. Joulukuussa 2006 perustettiin Piraattipuolueen nuorisojärjestö, Ung Pirat. Huhtikuussa vuonna 2009 The Pirate Bayn oikeudenkäynnin ensimmäisen päätöksen jälkeen jäsenmäärä kasvoi 13 000 henkilöllä.
Adrian Monk
Monkilla oli hoitaja, Sharona Fleming, joka oli hänen palveluksessaan seitsemän vuotta, kunnes muutti New Jerseyhin ja nai entisen aviomiehensä. Hänen jälkeensä Monk sai uuden hoitajan Natalie Teegeristä. Monkin psykiatri on nimeltään Tohtori Charles Kroger.
Piraattipuolue (Ruotsi)
Toiminta
Vuoden 2009 EU-vaaleissa Piratpartiet sai 215 000 ääntä eli 7,1 % annetuista äänistä ollen näin Ruotsin viidenneksi suosituin puolue. Piratpartietilla oli vaaleissa 20 ehdokasta. Ehdokkaista yksi, Christian Engström, tuli valituksi parlamenttiin. Kun Lissabonin sopimus ratifioitiin 1. joulukuuta 2009, Amelia Andersdotter tuli valituksi parlamenttiin. Kumpikaan ei kyennyt uusimaan paikkaansa 2014 vaaleissa, ja Piraattipuolue jäi ilman euroedustajia.
Adrian Monk
Perhe
Monkilla on veli, Ambrose (John Turturro), joka on vielä Monkiakin älykkäämpi. Tosin hän kärsii agorafobiasta (julkisen paikan kammosta) ja on sen vuoksi jättänyt talonsa vain kahdesti. Ensimmäisen kerran hän jätti talon, kun Ambrose luuli saavansa ruokamyrkytyksen. Toisen kerran Ambrose jätti talon, kun se syttyi palamaan. Adrianin ja Ambrosen äiti kuoli 1994. Poikien isä, Jack Monk (Dan Hedaya) on ammatiltaan rekkakuski. Hän taas jätti perheensä poikien ollessa vielä pieniä. Eräässä jaksossa Jack palaa kaupunkiin ja pyytää Monkin mukaansa erälle keikalle. Lopulta he onnistuvat sopimaan vanhat kaunansa. Jackillä on kertoman mukaan toinen perhe ja hieman Adriania nuorempi poika, joka on ristitty isänsä mukaan Jack Junioriksi (Steve Zahn). Hän on patalaiska ja näpistelee rahaa isältään.
Piraattipuolue (Ruotsi)
Toiminta
Elokuussa 2009 puolueen silloinen puoluejohtaja Falkvinge kertoi, että puolue aikoo asettaa ehdokkaita myös paikallistason vaaleissa. Tavoitteena oli herätellä äänestäjiä etenkin yksityisyydensuojakysymyksissä. Elokuussa tehdyn mielipidemittauksen mukaan puolueen suosio on laskenut selvästi kannatuksen ollessa nyt 2,9 prosenttia äänestäjistä.
Vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa puolue menetti molemmat paikkansa.
Etelä-Holland
Etelä-Holland, myös Zuid-Holland (aiemmin Etelä-Hollanti ), on maakunta Alankomaiden länsiosassa, Pohjanmeren rannalla. Se on Alankomaiden provinsseista väkiluvultaan suurin sekä yksi tiheimmin asutuista ja eniten teollistuneista provinsseista. Naapuriprovinsseja ovat Zeeland lounaassa, Pohjois-Brabant kaakossa, Gelderland idässä, Utrecht koillisessa ja Pohjois-Holland pohjoisessa.
Piraattipuolue (Ruotsi)
Aiheesta muualla
Partido Pirata Piratpartiet Partido Pirata
Etelä-Holland
Etelä-Hollandin väkiluvultaan suurimmat kaupungit ovat Haag ja Rotterdam. Muita kaupunkeja ovat muun muassa pääosin 1970-luvulla rakennettu Zoetermeer, Leiden, Delft ja Gouda. Provinssin asukasluku on 3 600 784 (vuonna 2015).
Historia
Etelä-Hollandin provinssi muodostettiin vuonna 1840, kun Hollannin provinssi jaettiin pohjoiseen (Pohjois-Holland) ja eteläiseen osaan.
Etelä-Hollandista on siirretty kolme kuntaa Utrechtin provinssiin: Oudewaterin vuonna 1970, Woerdenin vuonna 1989 ja Vianenin vuonna 2002.
Goony Strömmer
Gunnar Evert "Goony" Strömmer (6. marraskuuta 1914 Ikaalinen, Suomen suuriruhtinaskunta – 2. kesäkuuta 2006 Tampere) oli tamperelainen arkkitehti ja jazzpianisti. Hänen isänsä oli arkkitehti Bertel Strömmer.
Hän soitti rumpalina 1920-luvun lopulla Pajazzo-tanssiorkesterissa ja 1930-luvulla Toivo Kärjen orkesterissa sekä Farrow-nimisessä orkesterissa. Sotien jälkeen Strömmer vaihtoi instrumenttinsa pianoon ja soitti muun muassa Lasse Pihlajamaan kanssa Jam Sessio -yhtyeessä sekä Acre Karin Chicago Seven -yhtyeessä. Kokoonpanot tekivät pitkiä kiertueita ympäri Suomea. Jam Session solistina toimi usein Eugen Malmstén.
Goony Strömmer kuului myös sähköisen soitinteknologian pioneereihin Suomessa. Jo 1940-luvulla Goony rakenteli veljensä Valter Strömmerin kanssa kitaravahvistimia, sähkömagneettisia mikrofoneja sekä PA-laitteita muun muassa Olli Hämeen orkesterille, Viljo Immoselle ja Jorma Ikävalkolle. Harrastepuolen ohella hän suunnitteli muun muassa putkiradioita pääesikuntaan Suomen Puolustusvoimille. Strömmer korjaili elektroniikkaa harrasteena elämänsä loppuun asti.
Strömmer julkaisi oman albumin 1980-luvun alussa ja esiintyi vielä viimeisinä vuosinaankin säännöllisesti tamperelaisessa Paapan Kapakassa. Häntä kutsuttiinkin maailman vanhimmaksi aktiivisesti keikkailevaksi jazz-laulajaksi. Strömmerillä oli myös oma jazztrio Goony's Old Timers.
Varsinaiselta ammatiltaan Strömmer oli arkkitehti. Strömmer valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1948 ja suunnitteli Tampereelle muun muassa Ensi- ja turvakodin, Valmetin tehtaiden muutos- ja korjaustyöt, useita asuntokerrostaloja, omakotitaloja ja huviloita. Hän toimi arkkitehtina myös isänsä toimistossa ja toimiston jatkajana, josta hän kuitenkin luopui omien sanojensa mukaan boheemiutensa vuoksi. Tampereen kaupungin asemakaava-arkkitehtina hän oli vuosina 1966–77.
Vuonna 2003 Strömmer nimettiin Suomen jazz-legendaksi. Vuonna 2005 Porin Jazz kunnioitti Strömmerin elämäntyötä kutsumalla hänet vanhimpana ja pisimpään esiintyneenä muusikkona festivaalien avaajaksi ja ensimmäiseksi esiintyjäksi. Omasta mielestään hänen muusikonuransa kohokohta oli esiintyminen New Orleansissa paikallisen dixieland-yhtyeen solistina vuonna 2000.
Strömmer esiintyi viimeisen kerran julkisesti ravintola Laternassa Tampereella vappuna 2006. Hänet on haudattu Strömmerien sukuhautaan Tampereen Kalevankankaan hautausmaalle.
Vuonna 2003 Lasse Keso teki Strömmeristä dokumenttielokuvan nimeltä "Goony – dokumentti miehestä joka toteuttaa unelmaansa". Se esitettiin Ylen TV1:ssä 25.12.2004.
Strömmerien kitaramikrofonit
Goony ja Valter Strömmerin rakentamat kitaramikrofonit ovat varhaisimpia Suomessa rakennettuja kitaramikrofoneja, joista on tallennettua tietoa. Strömmerien kitaramikrofonien rakentelu alkoi 1940-luvun puolivälissä. Ensimmäiset, kokeelliset "kidemikrofonit" tehtiin levysoittimen äänirasioista. Kide laitettiin kumityynyn sisään, joka kiinnitettiin kitaran kanteen, ja neulan sijaan laitettiin kosketuspuikko kiinni tallaan. Kitarataituri Viljo Immonen oli eräs ensimmäisistä Strömmer-kitaramikrofonien käyttäjistä. Goonyn "puikkomikrofoni" on myös Suomen vanhimmassa säilyneessä kiinteärunkoisessa sähkökitarassa (Helmer Rautsolan "Puikkokitara", 1946).
Kokeilujen edetessä Valter Strömmer erikoistui mikrofoneihin ja Goony vahvistimiin. Valter Strömmer teki itse (ilman ulkomaisia piirustuksia) kehittämänsä magneettimikrofonin kitaralle vuonna 1947, siis vuotta ennen kuin Leo Fender esitteli Broadcaster-kitaran. Näitä asenneltiin Tampereen musiikkiliikkeissä usein Jaakko Noson akustisiin kitaroihin.
1950-luvulla Strömmerien mikrofonien kehittyneimmät mallit tehtiin heidän teettämänsä Lokomon magneettiteräksen valumallista, ja niissä oli säädettävät naparuuvit. Näitä myytiin Veneskosken ja Tampereen soitinkaupoissa.
Strömmerit eivät rakentaneet kitaroita, mutta olivat mukana erilaisissa soitinkehittelyissä, esim. vuonna 1948 rakennetussa, Suomen Kuvalehdenkin esittelemässä Martti Leppäsen sähkökontrabassossa. Projektissa kontrabasson rungon korvasi pelkkä alumiiniputki, ja vahvistusta ajoi Strömmerien rakentama erityinen hevosenkenkämikrofoni.
Oona Tikkaoja
Oona Tikkaoja (s. 1976) on suomalainen kuvanveistäjä. Hän on valmistunut kuvataiteilijaksi Turun piirustuskoulusta vuonna 2000 ja taiteen maisteriksi Lapin yliopistosta vuonna 2002.
Teoksia julkisissa taidekokoelmissa
Tikkaojan julkisia teoksia ovat muun muassa:
Leena Vallisaari
thumb|Leena Vallisaari
Lammassaari
Lammassaari voi tarkoittaa:
Leena Vallisaari
Leena Kaarina Vallisaari (s. 4. huhtikuuta 1947, Kangasniemi) on suomentaja, joka valmistui diplomikielenkääntäjäksi vuonna 1969. Hän on kääntänyt sekä kaunokirjallisuutta että tietokirjoja yhteensä yli 90 teosta lähes kaikille Suomen johtaville kustantamoille. Lisäksi hän on suomentanut elokuvia ja televisio-ohjelmia erityisesti Yleisradiolle saksasta, englannista ja ruotsista.
Hän on erikoistunut musiikkiohjelmien käännöksiin. Vallisaari on merkittävä oopperoiden kääntäjä. Hän on luonut oopperatekstityksiä Suomen Kansallisoopperalle vuodesta 1987, jolloin tekstitystoiminta aloitettiin Suomessa Vallisaaren Rigoletto-oopperan käännöksen myötä. Vallisaari on toiminut kääntäjänä Savonlinnan oopperajuhlilla vuodesta 1995. Oopperoiden alkukielinä ovat saksa, englanti, ruotsi ja italia. Libretto- ja/tai tekstityskäännöksiä on syntynyt n. 50 teokseen.
Leena Vallisaari on toiminut myös Helsingin yliopiston saksan laitoksen tuntiopettajana opettaen suomentamista vuosina 1998-2005.
Tärkeimmät oopperakäännökset
(l,libretto; t,tekstitys)
Ekstranet
Ekstranet tai extranet on yrityksen tai muun yhteisön ja asiakkaan tai yhteistyökumppanin välinen Internet-teknologiaa hyödyntävä suljettu verkkopalvelu. Ekstranet-palvelun kohderyhmänä ovat ainoastaan yrityksen halutut sidosryhmät.
Esimerkkinä ekstranet-palvelusta voidaan pitää vaikkapa yhdistyksen jäsenistölleen tarjoamaa suojattua sivustoa, jolta löytyy yhdistyksen sisäistä aineistoa ja jäsenistön yhteystiedot.
Ekstranet-, kuten muutkin verkkopalvelut voidaan luokitella niiden operatiivisuusasteen mukaan viestinnällisiin ja operatiivisiin palveluihin. Viestinnällinen ekstranet-palvelu keskittyy sidosryhmäviestintään kun taas operatiivisen palvelun päätarkoitus on tarjota sidosryhmäpalveluja. Ekstranet-palvelussa tämä jaottelu korostuu: viestinnällisen palvelun hyöty käyttäjälle perustuu palvelussa olevaan tekstiin, kuviin, ääneen tai elävään kuvaan (mm. animaatiot ja videot), eli ruudulla näkyvään ja kaiuttimista kuuluvaan sisältöön.
Operatiivisissa palveluissa suurin hyöty käyttäjälle ei tulekaan ruudulla näkyvästä tai kaiuttimista kuuluvasta sisällöstä. Operatiivisissa verkkopalveluissa käyttäjän saama hyöty perustuu siihen, mitä tapahtuu verkkopalvelun ulkopuolella. Operatiivisia verkkopalveluja ovat esimerkiksi Internetin pankkipalvelut ja verkkokaupat, joista voi ostaa tavaroita. Nämä voidaan luokitella ekstranet-palveluiksi: yrityksen kohderyhmänä ovat ainoastaan omat asiakkaat, jotka ovat rekisteröityneet käyttäjiksi. (Jussila & Lehto 1999, 32–33.)
Sad Mac
Sad Mac oli Happy Macin vastakohta vanhoissa Macintosh-tietokoneissa. Jos käynnistyksen aikana havaittiin laitteisto-ongelmia, Sad Mac ilmestyi ruutuun. Tämän jälkeen tietokone oli useimmiten käynnistettävä uudelleen.
RAH-66 Comanche
250px|thumb|RAH-66 Comanche Boeing/Sikorsky RAH-66 Comanche oli Yhdysvaltain maavoimien kehittämä sotilashelikopteri. Siitä piti tulla ensimmäinen Yhdysvaltojen jokasään aseistettu tiedusteluhelikopteri ja ensimmäinen häiveteknologiaa käyttävä helikopteri, mutta sen kehitysprojekti lopetettiin helmikuussa 2004.
Projekti
Yhdysvaltain maavoimat aloitti 1982 Light Helicopter Experimental (LHX) -ohjelman Vietnamin sodan aikaisten AH-1 Cobra ja OH-58 Kiowa -helikopterien korvaamiseksi. Ohjelma lopetettiin 23. helmikuuta 2004, jolloin se oli maksanut 6,9 miljardia dollaria ja prototyyppejä oli valmistunut kaksi. Suunniteltujen 121 kopterin valmistaminen vuoteen 2011 mennessä olisi tullut laskemien mukaan maksamaan vielä 14,6 miljardia ja niiden päivittäminen ajan tasalle kaksi miljardia lisää.
Tekniset tiedot
Comanche oli nimenomainen aseistettu tiedustelija. Se oli pienempi ja kevyempi kuin suoraan taistelutoimintaan tarkoitettu AH-64 Apache. Comanche on 13,1 m pitkä ja 3 500 kg eli se oli 4,6m ja 1 700 kg pienempi kuin Apache 17,7m sekä 5 200 kg koollaan. Comanche oli rakennettu osittain komposiittimateriaaleista. Häiveominaisuuksiin kuuluvat sisäänvedettävät asejärjestelmät ja tutkan säteitä absorboivat materiaalit. Sen melutaso oli niin ikään huomattavan pieni verrattuna muihin saman luokan helikoptereihin. Comancheissa oli hyvin kehittyneitä tunnistus- ja navigointijärjestelmiä, niinpä se pystyi toimimaan yöllä ja huonon sään aikana, jota Kiowa Warrior ei pysty tekemään. Comanchen siirtolentomatka oli 2 330 km. Yhdysvaltalaisten tutkijoiden liitto FAS on julkaissut koosteen Comanchen teknisistä tiedoista.
Suorituskyky
Yhdysvaltalaisten tutkijoiden liitto FAS on julkaissut koosteen Comanchen nopeuksista.
Aseistus
globalaircraftin sivuilla olevat tiedot aseistuksesta
Ferdinand Lemström
Frans Fredrik Ferdinand Lemström (26. syyskuuta 1824 Asikkala – 8. kesäkuuta 1882 Heinola) oli suomalainen kauppias ja valtiopäivämies.
Lemströmin vanhemmat olivat vänrikki Carl Fredrik Lemström ja Sofia Lovisa Borgenström. Lemström muutti Asikkalasta ensin 1828 Elimäelle ja sieltä 1851 Heinolaan, jossa hän toimi kauppiaana. Hän oli porvarissäädyssä Heinolan edustaja valtiopäivillä 1863–1864.
Milla Viljamaa
Milla Viljamaa (s. 1980 ) on säveltäjä, sanoittaja, sovittaja, muusikko ja tuottaja, joka on työskennellyt mm. sirkus-, tanssi-, ooppera ja teatteriproduktioissa sekä elokuvissa ja erilaisissa konserteissa. Hän on myös toteuttanut kaksi omaan musiikkiinsa perustuvaa visuaalista konserttia Kadonnut kuu (2005) sekä Ansa (2008). Viljamaan kokoonpanoja ovat mm. Hereä, Duo Milla Viljamaa & Johanna Juhola sekä trio Las Chicas del Tango, joilta kaikilta julkaistiin albumit vuonna 2007. Duo Milla Viljamaa & Johanna Juhola voitti kansainvälisen Astor Piazzolla –kilpailun (International "Citta di Castelfidardo" -award, Astor Piazzolla music section) vuonna 2002, minkä jälkeen julkaistiin duon ensimmäinen levy Piazzolla Passage. Duon toinen levy Mi Retorno oli Etnoemmaehdokas vuonna 2008. Elektrotangoa soittavan Johanna Juhola Reaktorin musiikkia on kuultu konserttien lisäksi myös tangoshowssa nimeltä Tango Roto, josta julkaistiin livelevy 2010. Saaga Enseble on yhtyeistä tuorein ja sen esikoisalbumi julkaistiin syksyllä 2012. Viljamaan ensimmäisen soololevyn nimeltä Paras aika päivästä teemoja ovat arjen pienet yksityiskohdat ja toisella Minne nimisellä soololevyllä tutkimuksen kohteena on tarun ja toden rajapinta. Viljamaan levy Minne sai Teosto-palkinnon vuonna 2012.
Viljamaa on toiminut opettajana mm. Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastolla, mistä hän valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2007 pääaineenaan piano ja harmoni. Lisäksi hän on kehittänyt uudenlaista opetus- ja opiskelumateriaalia julkaisuina nimeltä Kansanmusiikkia pianisteille (2008) ja Kansanmusiikkia pianisteille -alkeet (2012).
ARA Santa Cruz (1937)
ARA Santa Cruz (runkonumerot E12, T12 ja D12) oli Argentiinan laivaston Buenos Aires -luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Cammell Lairdilta ja se laskettiin vesille 3. marraskuuta 1937. Alus valmistui 26. syyskuuta 1938.
Palvelus
Alus palveli toisessa maailmansodassa, jonka jälkeen sen puolen tuuman konekiväärit korvattiin kahdella yksiputkisella 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Se luokiteltiin 1952 torpedoveneeksi, jolloin sen runkonumeroksi tuli T12 ja edelleen 1957 hävittäjäksi runkonumerolla D12. Aluksen takimmaiset torpedoputket poistettiin 1956 ja etummainen etsintävalotasanne suurennettiin ja sille asennettiin kaksi kaksiputkista 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Samassa yhteydessä alus varustettiin tutkalla. Se poistettiin alusluettelosta 1973.
Etninen uskonto
pienoiskuva|Šintolaisuus on japanilainen etninen uskonto. Etninen uskonto on uskonto, joka yhdistyy johonkin kansaan tai kulttuuriin, erotuksena universaaleista uskonnoista, jotka eivät yhdisty erityisesti mihinkään etniseen ryhmään. Joihinkin etnisiin uskontoihin ei kansan ulkopuolinen voi edes kääntyä.
Šintolaisuus on japanilaisten etninen kirjoitukseton uskonto. Kirjauskonnoista hindulaisuus on hindujen ja juutalaisuus juutalaisten etninen uskonto. Samoin esimerkiksi suomalainen muinaisusko oli etninen uskonto.
Waaqa on varhainen monoteistinen etninen uskonto Afrikan sarvessa asuvien kuusilaisia kieliä puhuvien kansojen keskuudessa.
Jesidit vaikuttavat niin ikään harjoittavan omaa etnistä uskontoaan, johon ei voi edes teoriassa kääntyä, vaan siihen on synnyttävä.
Joensuun Popmuusikot
thumb|300px|Kulttuurikeskus Karjalantalo on sijoittunut Karjalantalolle Ilosaareen vuonna 2011. thumb|300px|Popmusiikin omaa taloa suunniteltiin 200-luvun alussa Taidemuseon piharakennuksen paikalle. Puutalo toimi ennen mm. lyseon vessana ja liiterinä. Joensuun Popmuusikot ry on joensuulainen rockmusiikkiväen järjestö. Se perustettiin 1971 tukemaan paikallista musiikkielämää, parantamaan musiikinharrastajien harjoittelumahdollisuuksia ja tuomaan kaupunkiin livemusiikkia.
Nuokkulauhat
Nuokkulauhat eli lapinlauhat (Vahlodea) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku, joka määritellään toisinaan omaksi suvukseen ja toisinaan osaksi niittylauhojen (Deschampsia) sukua. Nuokkulauhojen sukuun on kuvattu aikojen kuluessa viisi eri lajia, joiden kaikkien on sittemmin todettu edustavan yhtä ja samaa lajia: lapinlauha (Vahlodea atropurpurea, syn. Deschampsia atropurpurea).
Joensuun Popmuusikot
Yhdistys jakaa apurahoja paikallisille yhtyeille ja järjestää matkoja suomalaisille festivaaleille ja yksittäisille keikoille.
Xinhai-vallankumous
Xinhai-vallankumous tai Hsin-hai-vallankumous, tunnettu myös vuoden 1911 vallankumouksena tai Kiinan vallankumouksena, oli vallankumous, joka syrjäytti Kiinan viimeisen keisarillisen dynastian, Qing-dynastian, ja perusti Kiinan tasavallan. Vallankumous nimettiin Xinhaiksi, koska se tapahtui vuonna 1911, Xinhain-haaran vuonna Kiinan kalenterissa.
Joensuun Popmuusikot
Popmuusikot ry:n heinäkuussa järjestämä Ilosaarirock on yksi Suomen suurimmista rockfestivaaleista ja yksi yhdistyksen toiminnan kulmakivi. Yhdistys järjestää myös Rokumentti Rock Film Festival -elokuvafestivaalia marraskuussa. Sillä on toimintaa kulttuurikeskus Karjalantalossa ja Ravintola Kerubissa. Yhdistys järjestää klubeja, konsertteja, konserttimatkoja ja bändivaihtoa sekä koulutusta kotimaisten ja kansainvälisten tekijöiden kanssa. Lisäksi yhdistyksen rahasto jakaa apurahoja kolmesti vuodessa paikallisille bändeille ja musiikkitoimijoille.
Xinhai-vallankumous
Vallankumous käsitti monia kapinoita ja kansannousuja. Kääntymäpiste oli Wuchangin kansannousu 10. lokakuuta 1911, joka oli seurausta Rautateiden suojaliikkeen huonosta käsittelystä. Vallankumous päättyi viimeisen keisarin Pu Yin vallastaluopumiseen 12. helmikuuta 1912. Se merkitsi yli 2000-vuotisen keisarillisen vallan päättymistä ja Kiinan tasavallan ajan alkua.
Joensuun Popmuusikot
Kulttuurikeskus Karjalantalo
Joensuun Popmuusikoiden perustama Joensuun Töminä osakeyhtiö päätti huhtikuussa 2010 vuokrata Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiöltä Ilosaaressa sijaitsevan Karjalantalon. Uusi yhtiö aloittaa vuoden 2011 alussa koko talon laajuisen rytmimusiikin keskuksen, Kulttuurikeskus Karjalantalon toiminnan. Keskus sisältää Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulun pop-jazz- ja kansanmusiikin opetuksen ja popmuusikoiden klubi- ja ravintolatoiminnan.