cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
HMS Hesperus
1944
Aluksesta tehtiin 11. kesäkuuta ilmavoimien maalilaiva koulutettaessa henkilöstöä meritorjuntaan. Alukselle tehtiin tarvittavat muutostyöt Rosythissa. Se oli Pohjanmerellä maalilaivana heinä-elokuun vaihteesta aina toukokuuhun 1946 saakka, jolloin se siirrettiin Rosythin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja siltä poistettiin käyttökelpoiset järjestelmät. Alus makasi ankkurissa Grangemouthissa odottaen romuttamista. G. W. Brunton romutti aluksen toukokuussa 1947.
Ahkeraliisa
Ahkeraliisa (Impatiens walleriana) on palsamikasvien heimoon kuuluva, koristekasvina yleinen palsami- eli häpykannuslaji. Sen kantamuotojen luontaista kasvualuetta ovat Itä-Afrikan tropiikki ja etenkin Sansibarin saari Afrikan itärannikolla. Suomessa ahkeraliisaa on kasvatettu huonekasvina 1800-luvulta alkaen, nykyisin se on myös suosittu ulkoistutuskasvi.
Hoito
Sisäkasvina ahkeraliisa viihtyy valoisalla ikkunalla, suojattuna kaikista voimakkaimmalta auringonpaisteelta. Se vaatii runsaasti kastelua, mutta mullan pitää kuivahtaa ennen seuraavaa kastelukertaa. Kesäkuumalla alustalle voi jättää hieman vettä seisomaan. Lannoitus pitäisi tehdä kerran viikossa. Eduksi on, jos kasvin voi sijoittaa talveksi 14–18 °C lämpöön. Leikataan myös kesällä.
Lähilajit
Sateenkaaripalsami eli uudenguineanliisa (Impatiens hawkeri) on ahkeraliisalle sukua oleva palsamilaji, joka on yleistynyt viime vuosina Suomessa kesäisissä ulkoistutuksissa.
Hippasos (mytologia)
Hippasos oli kreikkalaisessa mytologiassa usean eri mieshahmon nimi.
Hovijuutalainen
Hovijuutalainen tai hovifaktori (, hoffaktor) on historiallinen nimitys juutalaisille liikemiehille, jotka uuden ajan Euroopassa järjestivät verkostojensa avulla rahoitusta ja lainoja kristityille hallitsijoille. He saivat vastineeksi suojelua ja etuoikeuksia aikana, jolloin juutalaiset olivat muutoin toisen luokan kansalaisia. Ilmiö kukoisti varsinkin 1600–1700-lukujen Saksassa, jossa hallitsijat keisareita myöten hyödynsivät hovijuutalaisten apua etenkin sodankäynnin rahoittamisessa.
Useissa Euroopan maissa lievennettiin 1500-luvun lopulla juutalaisten ammatinharjoitusta rajoittanutta lainsäädäntöä, ja tämän seurauksena juutalaisten taloudellinen toimeliaisuus laajeni äkisti. Sitä ennen tunnetuin juutalaisille sallituista elinkeinoista oli ollut rahanlainaus eli halveksittu koronkiskonta. Varsinkin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarit alkoivat hakea luottoa vaurastuneilta juutalaisilta. Hovijuutalaisista tuli tärkeitä kolmikymmenvuotisen sodan aikana (1618–1648), jolloin heidän palveluksiaan varusteiden ja muonituksen hankkijoina käyttivät sekä katolinen keisari Ferdinand II että tätä vastaan taistelleet protestanttiset armeijat. Hovijuutalaiset olivat usein eräänlaisia hovihankkijoita, mutta saattoivat palvella useaa valtiota ja hallitsijaa yhtä aikaa. He varustivat kokonaisia armeijoita ja toimittivat pääosan Breslaun keisarillisen rahapajan hopeasta. Vastineeksi he saattoivat saada vapautuksia juutalaisia koskeneista maanomistus-, pukeutumis- ja asuinpaikkarajoituksista tai jopa aatelisarvon. Hovijuutalaiset saattoivat myös vuokrata veron- ja tullinkanto-oikeuksia tai hoitaa diplomaattisia tehtäviä residentteinä.
thumb|upright|Keisarin sotia rahoittanut [[Samuel Oppenheimer.]] Tunnetuimpia hovijuutalaisia olivat Ferdinand II:ta kolmikymmenvuotisessa sodassa auttanut prahalainen Jacob Bassevi (1570–1634), keisari Leopold I:n armeijoita 1600-luvun lopun sodissa varustanut Samuel Oppenheimer (1630–1703) ja keisarillista armeijaa Espanjan perimyssodassa rahoittanut Samson Wertheimer (1658–1728). Bassevi aateloitiin vuonna 1614 ensimmäisenä juutalaisena Saksassa. Myös Alankomaiden Vilhelm III Oranialainen hyödynsi hovijuutalaisilta saatua rahoitusta useilla sotaretkillä. Hovijuutalaiset olivat Saksassa yleensä aškenasijuutalaisia, mutta Vilhelm Oranialaisen tärkeimmät rahoittajat olivat sefardijuutalaisia.
Hovijuutalaiset joutuivat toisinaan vihatuiksi kansan keskuudessa antisemitismin vuoksi ja koska heihin voitiin kanavoida tyytymättömyyttä hallitsijan toimintaan. Vihan yltyessä hallitsijat saattoivat hankkiutua heistä julmasti eroon. Vuonna 1738 kavalluksista kuolemaan tuomitun Württembergin hovifaktorin Joseph Süss Oppenheimerin tapaus herätti valtavan huomion ja toimi antisemitistisen propagandan aiheena vielä 1900-luvullakin.
Hovijuutalaisten liiketoiminta kukoisti yleensä sotien aikana, joten rauhan aika johti monesti näyttäviin vararikkoihin, varsinkin kun keisarit jättivät joskus velkansa maksamatta. Hovijuutalaisten huippukausi päättyi vuoden 1713 Utrechtin rauhan myötä ja heidän merkityksensä alkoi heiketä. He katosivat kokonaan itsevaltiuden väistymisen myötä 1800-luvulle tultaessa. Monet assimiloituivat vähitellen valtaväestöön ja luopuivat näkyvistä juutalaisista perinteistä. Jotkut siirtyivät virkamiehiksi, toiset pankkiireiksi, kuuluisana esimerkkinä Rothschildin suku.
Guido Buchwald
Ura pelaajana
Guido Diego Buchwald pelasi uransa alkuaikoina sekä puolustuksessa että keskikentällä, mutta vakiintui lopulta puolustajapelaajaksi. Hän aloitti uransa aikuisten sarjoissa aladivisioonissa Stuttgarter Kickersissä vuonna 1979. Bundesligassa Buchwald debytoi vuonna 1983 VfB Stuttgartin joukkueessa. Hän edusti seuraa suurimman osan urastaan aina vuoteen 1994 asti. Buchwald pelasi VfB Stuttgartissa 325 pääsarjaottelua ja teki 28 maalia. Vuosina 1994–1997 hän pelasi Japanin pääsarjassa Urawa Red Diamondsin joukkueessa ja palasi sitten vielä Saksaan Karlsruher SC:hen. Buchwald pelasi Karlsruhessa yhdeksän Bundesliigaottelua kaudella 1997–1998 ja lopetti uransa kauden 1998–1999 jälkeen 2. Bundesliigassa. Yksi Buchwaldin uran kohokohtia oli kauden 1991–1992 viimeisessä sarjaottelussa Saksan mestaruuden ratkaisseen maalin viimeistely, kun peliaikaa oli jäljellä kuusi minuuttia.
Saksan jalkapallomaajoukkuetta Guido Buchwald edusti vuosina 1984–1994. Hän pelasi 76 maaottelua ja teki niissä neljä maalia. Buchwald voitti maailmanmestaruuden vuoden 1990 MM-kisoissa ja EM-hopeaa vuoden 1992 EM-kisoissa. Hän sai lempinimen Diego vuoden 1990 MM-kisoissa, kun hän onnistui puolustamaan loppuottelussa sen ajan maailman parhaan pelaajan Diego Maradonan tehottomaksi.
Peliuran jälkeen
Pelaajauransa jälkeen Buchwald jatkoi Karlsruher SC:ssä urheilutoimenjohtajana ja siirtyi sieltä kasvattajaseuransa Stuttgarter Kickersin urheilutoimenjohtajaksi. Vuonna 2003 hän siirtyi Japaniin valmentamaan entistä seuraansa Urawa Red Diamondsia, jonka hän valmensi Japanin mestariksi vuonna 2006. Samana vuonna Buchwald valittiin sarjan parhaaksi valmentajaksi. Vuonna 2007 Buchwald siirtyi takaisin Saksaan valmentamaan 2. Bundesliigaan juuri pudonnutta Alemannia Aachenia. Hänet erotettiin tehtävästä marraskuun 2007 lopulla.
Meriitit valmentajana
Odovakar
thumb|300px|Odovakar, [[Zenon (keisari)|Zenonin nimeen. Taustapuolella Victoria.]] Odovakar (435–493) oli germaaniheimo herulien päällikkö. Hän syrjäytti Länsi-Rooman viimeisen keisarin Romulus Augustuluksen vuonna 476. Hän myös otti hengiltä keisarin isän Oresteen. Odovakar jäi Italiaan kuninkaaksi muodollisesti Itä-Rooman keisarin vasallina. Hän olisi voinut nimittää uuden keisarin nukkehallitsijakseen, mutta päätti kuitenkin palauttaa keisarin tunnusmerkit Itä-Roomaan. Odovakar kuoli, kun Teoderik Suuri valtasi hänen valtakuntansa ja tarinan mukaan syöksi juhlissa Odovakarin omaan miekkaansa.
Musaka
Musaka tai moussaka on itäisen Välimeren alueen keittiöille tyypillinen munakoisopaistos. Se muistuttaa joissain määrin lasagnea, jossa pastalevyt on korvattu munakoisoviipaleilla.
Kreikkalaiseen musakaan tulee munakoison lisäksi kerroksittain muun muassa lampaanlihaa, sipulia, tomaattikastiketta, valkokastiketta ja juustoraastetta. Munakoisot viipaloidaan ja paistetaan oliiviöljyssä, ja asetellaan kerroksittain vuokaan muiden ainesten kanssa. Alle laitetaan joskus kerros perunaviipaleita. Päälle kaadetaan valkokastiketta.
Newcastle United FC
Newcastle United FC on vuonna 1892 perustettu koillis-englantilainen jalkapalloseura. Seuran kotipaikkakunta on Newcastle upon Tyne ja verivihollinen Tyne-joen eteläpuolella oleva Sunderland AFC. Newcastle United pelaa mustavalkoraidallisissa peliasuissa ja sen kotistadion on St James’ Park. Joukkue pelaa tällä hetkellä Englannin korkeimmalla sarjatasolla Englannin Valioliigassa, jonne se nousi Englannin mestaruussarjasta kauden 2016–2017 päätteeksi.
Newcastle United tunnetaan lempinimellä The Magpies. Joukkueen kannattajista käytetään usein nimitystä The Toon Army tai Geordies. Newcastle United perinteinen kannatuslaulu on Blaydon Races. Useiden vuosien ajan Newcastlen kotiotteluissa pelaajien juostessa kentälle soitettu Mark Knopflerin kappale Going Home (Theme of the Local Hero) on muodostunut myös eräänlaiseksi seuran tunnuskappaleeksi.
Newcastle Unitedin perinteinen kotipeliasu on mustavalkoraitainen pelipaita, mustat housut ja mustat sukat. Kyseinen peliasu ei kuitenkaan ole Newcastlen alkuperäinen kotipeliasu, sillä joukkue pelasi kotiottelunsa vuoteen 1894 saakka punaisissa paidoissa ja valkoisissa housuissa. Newcastle Unitedin nykyinen logo pohjautuu Newcastle upon Tynen kaupungin vaakunaan, johon myös sisältyy kaksi merihevosta. Seuran nykymuotoinen logo on ollut käytössä kaudesta 1988–1989 lähtien.
Newcastlen ensimmäiset jalkapalloseurat
Newcastlen kaupungin ensimmäinen jalkapalloseura Tyne Association perustettiin vuonna 1877. Stanley Cricket Club perusti vuonna 1881 Bykerissä Newcastlen toisen jalkapalloseuran. Seuran nimeksi otettiin vuonna 1882 Newcastle East End FC. West End Cricket Club perusti elokuussa 1882 kaupunkiin kolmannen jalkapalloseuran, jonka nimeksi otettiin Newcastle West End FC.
Vuonna 1889 perustettiin Northern Football League, jonne Newcastle West End ja Newcastle East End siirtyivät pelaamaan. Muutaman vuoden kuluttua Newcastle West End joutui taloudellisiin ongelmiin ja osa seuran pelaajista siirtyi pelaamaan Newcastle East Endiin. Lopulta Newcastle East End ja Newcastle West End päättivät yhdistyä toukokuussa 1892. Seuran kannattajapohjan vahvistamiseksi katsottiin, että uusi perustettava fuusioseura tarvitsi uuden nimen. Seuran uudeksi nimeksi ehdotettiin esimerkiksi Newcastle Rangers, Newcastle City ja Newcastle FC. Lopulta seuran nimeksi valittiin Newcastle United. Uudella nimellä pyrittiin korostamaan sitä, että seura oli syntynyt kahden seuran yhdistymisen tuloksena. Uuden seura kotistadioniksi valittiin Newcastle West Endin kotistadion St James’ Park.
Alkuvuodet (1892–1939)
Vasta perustettu Newcastle United yritti päästä kauden 1892–1893 alussa pelaamaan Englannin 1. divisioonaan, mutta seuraa ei hyväksytty 1. divisioonaan. Newcastle jatkoi siten Northern Football Leaguessa. Seuraavalla kaudella 1893–1894 Newcastle United pyrki jälleen Englannin 1. divisioonaan, mutta seuraa ei vieläkään hyväksytty. Newcastle United hyväksyttiin kuitenkin pelaamaan Englannin Englannin 2. divisioonaan. Newcastle Unitedin ensimmäinen ottelu Englannin 2. divisioonassa oli 2. syyskuuta 1893 pelattu vierasottelu lontoolaista Woolwich Arsenalia eli nykyistä Arsenalia vastaan. Ottelu päättyi tasan 2–2.
1910-luvun alkuvuosina Newcastlen otteet 1. divisioonassa heikkenivät. Seura pysytteli kymmenennen sijan alapuolella kausien 1912–1915 ajan. Ensimmäinen maailmansota keskeytti jalkapallosarjat vuosien 1915–1919 ajaksi. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Newcastle United nousi uudelleen 1. divisioonan huippujoukkueeksi uusien pelaajien noustessa esiin. Joukkueen tärkeimmäksi pelaajaksi nousi hyökkääjä Hughie Gallacher, joka toimi myös joukkueen kapteenina. Muita avainpelaajia joukkueessa olivat Neil Harris, Stan Seymour ja Frank Hudspeth. Vuonna 1924 Newcastle United eteni 14 vuoden tauon jälkeen FA-cupin finaaliin asti. Finaalissa Newcastle United voitti Aston Villan. FA-cupin voitto oli seuran historian toinen. Kauden 1926–1927 päätteeksi Newcastle United voitti neljännen kerran Englannin 1. divisioonan mestaruuden. 1930-luvun alussa Newcastle Unitedin peliesitykset heikkenivät ja kaudella 1930–1931 seura oli jo lähellä putoamista sijoittuen lopulta 1. divisioonassa seitsemänneksitoista. Newcastle United menetti kauden päätteeksi joukkueen parhaan maalintekijän Hughie Gallacherin Chelseaan. Seuraavan suuren voiton Newcastle United saavutti kaudella 1931–1932, jolloin seura voitti FA-cupin kolmannen kerran seuran historiassa. Loppuottelussa Newcastle voitti Arsenalin 2–1.
Kauden 1933–1934 päätteeksi Newcastle United putosi 2. divisioonaan oltuaan 1. divisioonassa yhtäjaksoisesti 35 kauden ajan. Newcastle kuului 2. divisioonan kärkijoukkueisiin monien kausien ajan mutta ei onnistunut nousemaan takaisin 1. divisioonaan. Toisen maailmansodan ajaksi 1939–1946 Englannin jalkapallosarjat keskeytettiin eikä otteluita pelattu.
Aikakausi 1. divisioonassa (1946–1961)
Toisen maailmansodan jälkeen Newcastlessa ryhdyttiin jälleen rakentamaan uutta joukkuetta. manageri George Martinin johdolla. Kauden 1946–1947 päätteeksi Newcastle United sijoittui viidenneksi 2. divisioonassa. Seuraavalla kaudella 1947–1948 Newcastle United saavutti toisen sijan ja nousi 1. divisioonaan. Sarjakausi 1948–1949 sujui 1. divisioonassa hyvin, kun Newcastle sijoittui lopulta neljänneksi sarjassa. Joukkueen tärkeimmäksi pelaajaksi nousi hyökkääjä Jackie Milburn, jonka johdolla ensimmäiset kaudet 1. divisioonassa olivat onnistuneita. Kausi 1949–1950 sujui myös hyvin joukkueen sijoittuessa viidenneksi sarjassa. Milburn muodosti vaarallisen hyökkääjäkaksikon joukkueeseen hankitun chileläisen hyökkääjä George Robledon kanssa. George Martinin jälkeen manageriksi siirtyi jälleen Stan Seymour vuonna 1950. Kaudella 1951–1952 George Robledo oli koko 1. divisioonan paras maalintekijä. Samalla Robledosta tuli ensimmäinen 1. divisioonan maalinkuninkuuden voittanut ulkomaalainen pelaaja.
Newcastle Unitedin sijoitukset pysyivät koko 1950-luvun kymmenennen sijan molemmilla puolin 1. divisioonassa. Newcastle United onnistui voittamaan FA Cupin kolme kertaa 1950-luvulla vuosina 1951, 1952 ja 1955. 1950-luvun lopulla Newcastle Unitedin tähtihyökkääjäksi nousi Len White. White pelasi Newcastlessa kausina 1952–1962 tehden 245 ottelussa 197 maalia. Newcastlen pelaajamateriaali alkoi kuitenkin heikentyä 1960-luvun vaihteessa. Vuonna 1958 uudeksi manageriksi tuli Charlie Mitten. Joukkue onnistui säilyttämään paikkansa 1.divisioonassa, mutta lopulta kauden 1960–1961 päätteeksi Newcastle putosi 2. divisioonaan.
Vaihtelevaa menestystä (1976–1992)
Joe Harveyn jälkeen Newcastlen manageriksi tuli Gordon Lee. Leen johdolla Newcastle United saavutti viidennentoista sijan 1. divisioonassa kaudella 1975–1976. Kesken seuraavan kauden 1976–1977 Lee siirtyi Evertonin manageriksi ja uudeksi manageriksi nimitettiin Leen apuvalmentaja Richard Dinnis. Huolimatta muutoksista Newcastle United sijoittui kauden päätteeksi hienosti viidenneksi 1. divisioonassa. Seuraava kausi 1977–1978 alkoi surkeasti, ja Newcastle hävisi kymmenen peräkkäistä otteluaan. Marraskuun alussa manageri Dinnis erotettiin ja uudeksi manageriksi nimitettiin Bill McGarry. Kauden päätteeksi Newcastle United putosi 2. divisioonaan, jossa seura pysyi vuoteen 1984 saakka.
Kauden 1983–1984 päätteeksi Newcastle United voitti 2. divisioonan ja nousi takaisin 1. divisioonaan. Viiden 1. divisioona-kauden jälkeen Newcastle United putosi jälleen 2. divisioonaan kaudella 1988–1989. Jatkuva aaltoliike jatkui, sillä kaudella 1989–1990 Newcastle taisteli vielä noususta 1. divisioonaan, mutta seuraavilla kausilla Newcastlen otteet heikentyivät. Kaudesta 1991–1992 muodostui todella vaikea, ja seura oli vaarassa pudota 3. divisioonaan. Huonojen peliesitysten ja jatkuvan putoamisvaaran kanssa kamppailevan seuran omistuksessa tapahtui kuitenkin suuria muutoksia. Newcastle Unitedin pääomistajaksi nousi miljonääri John Hall, josta tuli myös seuran puheenjohtaja vuonna 1992.
Kevin Keeganin aikakausi (1992–1997)
Toinen valioliiga-kausi 1994–1995 oli haastavampi Newcastlelle. Ennen kauden alkua puolustukseen hankittiin belgialainen puolustaja Philippe Albert RSC Anderlechtista. Tammikuussa 1995 hyökkääjä Andy Cole myytiin Manchester Unitediin 6,25 miljoonalla punnalla. Pelaajakaupassa Newcastle sai myös keskikenttäpelaaja Keith Gillespien. Colen myynti herätti hämmästystä kannattajien keskuudessa. Parhaan maalintekijän myynti heikensi joukkuetta, ja Newcastlen otteet kentällä heikkenivät. Lopulta joukkue sijoittui Valioliigassa kuudenneksi.
Ennen kauden 1995–1996 alkua Newcastlen vahvistui jälleen uusilla pelaajilla. Uusiin pelaajiin kuuluivat Wimbledonista siirtynyt puolustaja Warren Barton, keskikenttäpelaaja David Ginola sekä Readingista siirtynyt maalivahti Shaka Hislop. Andy Colen korvaajaksi Keegan osti Queens Park Rangersista 6 miljoonalla punnalla englantilaishyökkääjä Les Ferdinandin. Joukkuetta vahvistettiin vielä lisää kauden kuluessa hankkimalla hyökkääjä Faustinon Asprillan Parmasta ja keskikenttäpelaaja David Batty Blackburn Roversista.
Manageri Kevin Keegan päätti jatkaa joukkueen hyökkäysvoiman kasvattamista. Keeganin tavoitteena oli hankkia joukkueeseen Englannin maajoukkuehyökkääjä Alan Shearer Blackburn Roversista. Newcastlesta kotoisin oleva Shearer oli kiinnostunut myös siirtymään Newcastleen, vaikka hänestä olivat kiinnostuneet myös monet muut eurooppalaiset suurseurat. Lopulta Alan Shearer siirtyi Newcastleen 30. heinäkuuta 1996 15 miljoonalla punnalla. Siirtosumma oli sen hetkinen jalkapallosiirtojen maailmanennätyssumma.
Kausi 1996–1997 alkoi Newcastlen osalta hyvin, mutta marraskuussa alkoivat ongelmat. Joukkue pelasi seitsemän voitotonta ottelua Valioliigassa. Voitoton putki katkesi vasta joulukuun lopussa Newcastlen voittaessa kotonaan Tottenhamin 7–1. Kevin Keeganin menestyksekäs aikakausi Newcastlessa päättyi yllättäen tammikuussa 1997, jolloin Keegan ilmoitti eroavansa managerin tehtävistä. Eron syyksi Keegan ilmoitti tehneensä kaiken mitä pystyy Newcastlessa eikä enää halunnut jatkaa.
Kenny Dalglishin lyhyt jakso Newcastlessa (1997–1998)
Keeganin erottua Newcastlen uudeksi manageriksi valittiin Kenny Dalglish kolmen ja puolen vuoden sopimuksella. Dalglish päätti muuttaa joukkueen pelityyliä puolustusvoittoisemmaksi. Dalglishin johdolla Newcastle pelasi tappiotta kauden 1997–1998 kymmenen viimeistä Valioliiga-otteluaan ja nousi lopulta Valioliigassa toiseksi häviten liigamestaruuden Manchester Unitedille seitsemän pisteen erolla.
Seuraavalla kaudella 1997–1998 Newcastle voitti Mestarien liigan karsinnassa Dinamo Zagrebin ja eteni lohkovaiheeseen. Newcastle arvottiin samaan alkulohkoon Barcelonan, Kiovan Dynamon ja PSV Eindhovenin kanssa. Lohkon ensimmäisessä ottelussa Newcastle voitti kotonaan Barcelonan 3–2. Newcastle onnistui myös voittamaan Kiovan Dynamon kotonaan ja pelaamaan tasan vieraissa. Kahden PSV Eindhovenille kärsityn tappion sekä Barcelonalle kärsityn vierastappion seurauksena Newcastle jäi lohkossaan kolmanneksi. Jatkoon lohkosta selviytyi Kiovan Dynamo. Valioliigassa Newcastlen kausi sujui heikosti, ja joukkue sijoittui vasta kolmanneksitoista. FA Cupissa Newcastle selviytyi finaaliin, jossa se hävisi Arsenalille 2–0. Dalglishin tekemät pelaajakaupat herättivät vastusta seuran kannattajissa. Newcastlen suositut pelaajat Peter Beardsley, Lee Clark, Les Ferdinand ja David Ginola myytiin pois Dalglishin rakentaessa pelityyliinsä sopivaa joukkuetta. Tilalle Dalglish hankki kokeneita ja hyvin iäkkäitä pelaajia kuten esimerkiksi John Barnes, Ian Rush ja Stuart Pearce. Kokeneiden pelaajien ohella Dalglish hankki Newcastleen myös maalivahti Shay Givenin ja keskikenttäpelaaja Gary Speedin, jotka loivat pitkän uran Newcastlessa. Newcastlen puheenjohtaja Freddy Shepherd erotti Dalglishin elokuussa 1998. Dalglish ehti toimia vain seitsemäntoista kuukautta Newcastlen managerina.
Uudeksi manageriksi nimitettiin hollantilainen Ruud Gullit. Gullit otti tavoitteekseen uudistaa Newcastlen pelityyliä kohti omaa pelitapaansa, jota Gullit luonnehti termillä sexy football. Newcastle sijoittui Valioliigassa jälleen kolmanneksitoista. FA-cupissa Newcastle United eteni aina finaaliin asti. FA-Cupin finaalissa Manchester United voitti kuitenkin Newcastlen 2–0. Kauden 1999–2000 alussa Ruud Gullit erotettiin vain neljän ottelun jälkeen, kun Newcastle oli Valioliigassa viimeisenä.
Bobby Robsonin aikakausi (1999–2004)
Uudeksi manageriksi nimitettiin entinen Englannin jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja Bobby Robson. Robsonin ensimmäisessä ottelussa Newcastle voitti 8–0 Sheffield Wednesdayn. Robsonin johdolla Newcastle United sijoittui Valioliigassa yhdenneksitoista ja eteni FA-cupissa välieriin asti. Kaudella 2000–2001 Robson alkoi vahvistamaan Newcastlen joukkuetta hankkimalla Wimbedonista hyökkääjä Carl Cortin. Alan Shearerin loukkaantuminen kauden aikana vei hyökkäystehoja. Joukkueen paras maalintekijä oli Carl Cort kuudella Valioliiga-maalilla. Lopulta Newcastle sijoittui jälleen Valioliigassa yhdenneksitoista. Kauden 2001–2002 alussa Robson vahvisti joukkuetta. Uusia hankintoja olivat hyökkääjä Craig Bellamy Coventrysta, Laurent Robert PSG:stä ja Jermaine Jenas Nottinghamista. Newcastle sijoittui Valioliigassa lopulta neljänneksi saavuttaen paikan Mestarien liigaan. Alan Shearer oli Newcastlen kauden paras maalintekijä 23 Valioliiga-maalilla. Shearer oli myös koko Valioliigan neljän parhaimman maalintekijän joukossa.
Kausi 2002–2003 alkoi huonosti Newcastlen voittaessa vain yhden ensimmäisestä viidestä Valioliiga-ottelustaan. Mestarien liigassa Newcastle arvottiin samaan lohkoon Kiovan Dynamon, Feyenoordin ja Juventuksen kanssa. Ensimmäiset ottelut eivät sujuneet hyvin, sillä Newcastle hävisi ensin Kiovassa Dynamolle 2–0, sitten kotonaan Feyenoordille 0–1 ja vielä Juventukselle vieraissa 2–0. Newcastle onnistui kuitenkin lokakuun lopussa voittamaan kotonaan Juventuksen 1–0 ja viikkoa myöhemmin kotiottelussa Dynamon 2–1. Jatkoon pääsy jäi siten viimeisen ottelun varaan, jossa vastaan tuli Feyenoord. Ottelussa Newcastle siirtyi toisen puoliajan alussa nopeasti 0–2 vierasjohtoon, mutta Feyenoord nousi tasatilanteeseen 2–2. Ottelu ratkesi lopulta Newcastlen hyökkääjä Craig Bellamyn lisäajalla tekemään maaliin. Voiton ansiosta Newcastle selviytyi toisena alkulohkostaan jatkoon Juventuksen kanssa.
Kaudella 2003–2004 Newcastle sijoittui Valioliigassa viidenneksi. Mestarien liigan karsinnassa Newcastle hävisi rangaistuspotkuilla Partizan Belgradille eikä päässyt Mestarien liigan lohkovaiheeseen. UEFA-Cupissa Newcastle eteni semifinaaliin, jossa joukkue hävisi Olympique de Marseillelle. Huolimatta kohtalaisista saavutuksista manageri Robson erotettiin elokuussa 2004.
Kauden 2004–2005 alussa Newcastlen uudeksi manageriksi nimitettiin Graeme Souness. Newcastle vahvisti joukkueettaan elokuussa 2005 hankkimalla Michael Owenin 17 miljoonalla punnalla Real Madridista. Sounessin johdolla Newcastle ei kuitenkaan saavuttanut menestystä, ja Souness erotettiin helmikuussa 2006. Hänen tilalleen uudeksi manageriksi tuli Glenn Roeder. Kausi 2005–2006 sujui lopulta hyvin, kun Newcastle sijoittui Valioliigassa seitsemänneksi. Kauden päätteeksi Alan Shearer lopetti pelaajauransa. Lopettaessaan Shearer oli noussut Newcastlen kaikkien aikojen parhaaksi maalintekijäksi 206 maalillaan.
Kauden 2008–2009 päätteeksi seura putosi Englannin mestaruussarjaan 16 Valioliiga-vuoden jälkeen. Newcastlen visiitti Mestaruussarjassa jäi kuitenkin lyhyeksi, sen palatessa sarjavoittajana takaisin Valioliigaan kaudeksi 2010–2011. Kausi 2010–2011 Valioliigassa alkoi yllättävän hyvin manageri Chris Hughtonin johdolla, ja Newcastle oli parhaimmillaan viidentenä Valioliigassa. Kauden edetessä otteet kentällä heikkenivät. Joulukuun alussa Chris Hughton joutui jättämään paikkansa ja uudeksi manageriksi valittiin Alan Pardew. Kauden yksi huippuhetkistä koettiin helmikuun alussa pelatussa kotiottelussa Arsenalia vastaan. Ensimmäisen puoliajan jälkeen Arsenal johti ottelua 4–0. Toisen puoliajalla Newcastle nousi kuitenkin 4–4 tasapeliin. Kausi päättyi lopulta onnistuneesti Newcastlen sijoittuessa kahdenneksitoista.
Newcastle uudisti joukkuettaan paljon ennen kauden 2011–2012 alkua. Joukkueen runkopelaajiin kuuluneet Kevin Nolan, Joey Barton, Jose Enrique siirtyivät pois Newcastlesta. Uusia hankintoja olivat keskikenttäpelaaja Yohan Cabaye, hyökkääjät Demba Ba ja Papiss Cissé ja puolustaja Davide Santon. Onnistuneiden hankintojen ansiosta Newcastlen alkukausi alkoi loistavasti ja joukkue pelasi yksitoista ottelua peräkkäin ilman tappioita. Onnistuneen alkukauden jälkeen Newcastle pelasi kuusi ottelua ilman voittoa. Tammikuun siirtoikkunassa Newcastle hankki Senegalilaisen hyökkääjä Papiss Cissén Freiburgista. Cissé osoittautui hyväksi hankinnaksi tehden 14 ottelussa 13 Valioliiga-maalia. Demba Ban ja Papiss Cissén johdolla Newcastle sijoittui lopulta Valioliigassa viidenneksi ja selviytyi seuraavaksi Eurooppa-liigaan.
Kaudesta 2012–2013 muodostui vaikea. Alkukausi oli heikko, ja Newcastle vajosi Valioliigan pohjalle erityisesti heikon puolustuksen takia. Tammikuussa Newcastle oli aktiivinen pelaajamarkkinoilla. Hyökkääjä Demba Ba myytiin Chelseaan. Tammikuun aikana joukkueeseen liittyivät ranskalaiset puolustajat Mathieu Debuchy ja Mapou Yanga-Mbiwa ja keskikenttäpelaajat Moussa Sissoko ja Massadio Haïdara sekä hyökkääjä Yoan Gouffran. Uusien hankintojen jälkeen ranskalaisten pelaajien määrä Newcastlessa nousi kymmeneen. Uusien hankintojen ansiosta Newcastlen peliotteet paranivat ja joukkue sijoittui lopulta Valioliigassa kuudenneksitoista. Seuraavasta kaudesta 2013–2014 Newcastle United suoriutui hieman paremmin. Kohtalaisen alkukauden jälkeen Newcastlen nousi Valioliigassa viidenneksi marraskuun voittoputken ansiosta. Queens Park Rangersista lainattu ranskalainen hyökkääjä Loïc Rémy nousi kauden kuluessa suureen rooliin. Kauden käännekohtana on pidetty keskikenttäpelaaja Yohan Cabayen myyntiä Paris Saint-Germainiin. Cabayen jättämä aukko Newcastlen keskikentällä heijastui joukkueen peliesityksiin. Newcastlen loppukausi sujui surkeasti, sillä kauden kymmenestä viimeisestä ottelusta tuloksena oli vain kaksi voittoa ja kahdeksan tappiota. Surkeasta loppukaudesta huolimatta Newcastle sijoittui Valioliigassa kymmenenneksi.
Newcastlen managerit
+ Väli-aikainen manageri
Newcastle Unitedin managerien tilastot
ei sisällä väliaikaisia managereita
Ladysmith
Muita merkityksiä:
Nabil El Zhar
Nabil El Zhar (s. 27. elokuuta 1986 Ales) on ranskalais-marokkolainen jalkapalloilija. Nabil aloitti jalkapallouransa Alesin joukkueessa. Alesissa hän pelasi vuodet 1996–1999. Alesin jälkeen El Zhar siirtyi Nimesiin mistä Saint-Étiennen riveihin. Siellä hän pelasi vuodet 2004–2006. Ammattilaisuransa hän aloitti Liverpoolissa.
Kesällä 2011 hän siirtyi Levanteen.
Carrhaen taistelu
Carrhaen taistelu käytiin prokonsuli Marcus Licinius Crassuksen johtamien roomalaisten ja kenraali Surenan johtamien parthialaisten välillä nykyisessä Turkissa lähellä Syyrian rajaa 53 eaa. Carrhae oli yksi roomalaisten suurimmista tappioista.
Crassus oli saanut prokonsulina provinssikseen Syyrian ja hän päätti käyttää tilaisuutta hyväkseen aloittamalla sodan Parthiaa vastaan. Vaikka roomalaisilla oli suuri ylivoima, eivät he pystyneet lyömään parthialaisia, joista suurin osa oli kevyttä ratsuväkeä. Parthialaiset saattoivat ampua jousillaan roomalaisten tiheisiin riveihin. Kun roomalaiset yrittivät hyökätä, perääntyivät parthialaiset samalla ampuen. Tämän jälkeen parthialaisten katafrakti-ratsuväki löi joukosta erkaantuneet roomalaiset.
Taistelun aikana Crassus jäi parthialaiskenraali Surenan vangiksi. Tämä nöyryytti Crassusta ja lopulta teloitutti hänet. Sen jälkeen hänen päänsä lähetettiin Parthian kuninkaan Orodes II:n nähtäväksi.
Legioonan vangitseminen ja katoaminen
Pliniuksen mukaan taisteluun osallistunut ja vangiksi joutunut roomalaislegioona karkasi ja katosi. Parthialaisten tietojen mukaan he joutuivat parthialaisten vangiksi. Nämä lähettivät vangitun legioonan sotavankeina Pohjois-Afganistaniin. Matkalla he karkasivat ja perustivat Gobin autiomaan lähelle Kiinaan Lijiangin kaupungin, jonka nimi kiinaksi merkitsee Roomaa. Ajan kiinalaislähteet kuvailevat kaupungin asukkaita pitkiksi, vaaleahiuksisiksi ja sinisilmäisiksi.
Rudolf Tancré
Rudolf Tancré (24. joulukuuta 1842 Anklam, Pommeri – 19. syyskuuta 1934 Anklam) oli saksalainen liikemies ja lintutieteilijä, joka keräsi laajat kokoelmat lintuja ja hyönteisiä.
Tancré hankki näytteitä pääasiassa Itä-Euroopasta ja Aasiasta. Hän teki kauppaa eurooppalaisten museoiden ja yksityisten keräijöiden kanssa. Hyönteiskokoelmat myytiin eri eurooppalaisiin museoihin, ja nykyisin osia kokoelmista on Amsterdamin, Bonnin, Braunschweigin ja Linzin museoissa sekä Bukarestin "Grigore Antipan" kansallismuseossa.
Tancré nimesi, yhdessä Homeyerin kanssa, peltopyyn (Perdix perdix) alalajin robusta vuonna 1883.
Hedoninen oravanpyörä
Hedoninen oravanpyörä, joka tunnetaan myös nimellä hedoninen adaptaatio tai hedoninen juoksumatto, on ihmisillä havaittu taipumus palata nopeasti suhteellisen vakaaseen onnellisuuden tasoon huolimatta merkittävistä positiivisista tai negatiivisista tapahtumista tai elämän muutoksista. Tämän teorian mukaan henkilön vaurastuessa myös odotukset ja toiveet kasvavat samanaikaisesti, mikä ei johda pysyvään onnellisuuteen. Brickman ja Campbell loivat termin esseeään "Hedonic Relativism and Good Society" (1971). 1990-luvun lopulla konseptia muutti brittiläinen psykologi Michael Eysenck, jolloin teoria muovautui nykyiseen muotoonsa ja siitä tuli nykyinen "hedonisen oravanpyörän teoria", joka vertaa onnellisuuden harjoittamista juoksumatolla olevaan henkilöön, joka joutuu kävelemään vain pysyäkseen samassa paikassa.
Hedoninen (tai onnellisuuden) ohjearvo on saanut kiinnostusta koko positiivisen psykologian alalla, jossa sitä on kehitetty ja hiottu edelleen. Koska hedoninen sopeutuminen yleisesti ottaen osoittaa, että muuten merkittävät tapahtumat eivät vaikuta merkittävästi henkilön pitkäaikaiseen onnellisuuteen, positiivinen psykologia on keskittänyt tutkimuksensa asioiden löytämiseen, jotka voivat johtaa pysyviin muutoksiin onnen tasoilla.
Yleiskatsaus
Hedoninen sopeutuminen on prosessi tai mekanismi, joka vähentää emotionaalisten tapahtumien affektiivista vaikutusta. Yleisesti ottaen hedoninen sopeutuminen sisältää onnen "ohjearvon", johon pohjautuen ihmiset säilyttävät koko elämänsä ajan jatkuvan onnen tason huolimatta tapahtumista, jotka tapahtuvat heidän ympäristössään. Hedonisen sopeutumisen prosessi hahmotetaan usein juoksumatolla, koska tietyn onnen tason ylläpitämiseksi on jatkuvasti tehtävä työtä. Toinen hahmotustapa on konseptualisioida hedoninen sopeutuminen toimivaksi samalla tavalla kuin termostaatti (negatiivinen takaisinkytkentä), joka toimii yksilön onnellisuuden ohjearvon ylläpitämiseksi. Yksi positiivisen psykologian tärkeimmistä huolenaiheista on määritellä, miten ylläpitää tai nostaa onnea, ja millaisia käytännöt johtavat kestävään onneen.
Hedoninen sopeutuminen voi tapahtua monin eri tavoin. Yleensä prosessi sisältää kognitiivisia muutoksia, kuten arvojen, tavoitteiden, huomion ja tilanteen muutoksen. Lisäksi neurokemialliset prosessit desensitisoivat aivojen yli-stimuloituja hedonisia reittejä, mikä mahdollisesti estää voimakkaiden positiivisten tai negatiivisten tunteiden jatkuvan korkean tason. Sopeutumisprosessi voi tapahtua myös siten, että ihmiset pyrkivät rakentamaan rationaaleja, joiden mukaan heiltä puuttuu enemmän tarpeita kuin mitä todellisuudessa heillä on. Sosiaalitieteilijä Gregg Easterbrook kutsuu tätä prosessia nimellä "runsauden kieltäminen".
FS D’Estrées (1867)
Valmistus
Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 15. marraskuuta 1864. Alus laskettiin vesille 24. tammikuuta 1867 ja se aseistettiin 27. toukokuuta. Alus siirrettiin reserviin 28. elokuuta ja se otettiin palvelukseen 7. joulukuuta 1867.
Palvelus
Alus lähti 4. helmikuuta 1868 Cherbourgista Martiniquelle. Aluksen päällikkönä oli Desvarannes, kun se vieraili vuonna 1868 Québecissä ja Montréalissa. Se oli vuoden lopulla Haitin rannikolla valvomassa Ranskan etuja alueella.
Heittokirves
thumb|250px|Amerikan [[intiaani kädessään Tomahawk-heittokirves.]] Heittokirves on yleensä kevyt ja pienikokoinen, heittämiseen soveltuva kirves, jota käytettiin sodankäynnissä heittoaseena. Heittokirves heitettiin lähietäisyydeltä päin vastustajaa. Heittokirvestä käyttivät aseena muun muassa frankit.
Panttivanki (vuoden 2005 elokuva)
Panttivanki on vuonna 2005 valmistunut toiminta-/jännityselokuva, jonka on ohjannut Florent Emilio Siri ja jonka pääosassa on Bruce Willis. Elokuva perustuu Robert Craisin kirjaan.
Justin Faulk
Justin Faulk (s. 20. maaliskuuta 1992 South St. Paul, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa St. Louis Bluesissa. Faulkin varasi Carolina Hurricanes vuoden 2010 varaustilaisuudessa. Faulk pitää esikuvanaan San Jose Sharksin Brent Burnsia.
Seuraura
Faulk pelasi yläasteikäisenä USHS-liigaa South St. Paulissa kauden 2007–2008. Kaudella 2008–2009 hän osallistui Yhdysvaltain nuorten maajoukkueohjelmaan, jota edusti myös kaudella 2009–2010. Jälkimmäisellä kaudella Faulk teki NTDP:n yhden kauden puolustajien maaliennätyksen 21 osumallaan.
Kauden 2010–2011 ajan Faulk edusti Minnesota-Duluthin yliopistoa. Hän voitti kauden päätteeksi WCHA:n mestaruuden ja valittiin WCHA:n tulokkaiden tähdistökentälliseen ja WCHA:n kolmanteen tähdistökentälliseen. WCHA-kauden päätyttyä Faulk teki huhtikuussa 2011 kolmivuotisen tulokassopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa, ja pelasi pudotuspelit AHL:ssä Carolinan farmijoukkue Charlotte Checkersissä.
Kaudeksi 2011–2012 Faulk siirtyi Carolina Hurricanesin organisaatioon. Hän aloitti kauden farmijoukkue Checkersissä, mutta nostettiin Hurricanesiin lokakuussa 2011. Faulk teki NHL-debyyttinsä kauden ensimmäisellä kierroksella 7. lokakuuta 2011 kotona Tampa Bay Lightningia vastaan. Faulk teki NHL-uransa avausmaalin 10. joulukuuta 2011 vieraissa Winnipeg Jetsin Chris Masonin taakse. Hän nautti kaudella potkut saaneen päävalmentajan Paul Mauricen ja nykyisen valmentajan Kirk Mullerin vastuusta ja pelasi Carolinan ykköspuolustajaparissa keskimäärin yli 20 minuuttia.
Kaudella 2014–2015 Faulk paransi roimasti yhden kauden piste-ennätystään, ja oli Eric Staalin jälkeen Carolinan toiseksi paras pistemies tehoilla 15+34=49. Hänet valittiin myös NHL:n tähdistöotteluun.
Maajoukkueura
Yhdysvaltain maajoukkueessa Faulk on pelannut yhdet olympialaiset ja kolmet MM-kisat. Hänellä on MM-pronssia vuosilta 2013 ja 2015. Faulk oli voittamassa alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa 2011. Hän voitti alle 18-vuotiaiden MM-kultaa vuonna 2010.
Muuta
Faulkin serkku Marco Peluso pelaa myös jääkiekkoa.
Jim Geringer
thumb|Jim Geringer James ”Jim” Geringer (s. 24. huhtikuuta 1944) oli Wyomingin osavaltion 30. kuvernööri.
Geringer kasvoi maatilalla Wheatlandissa, Wyomingissa, Yhdysvalloissa. Hän opiskeli Kansasin osavaltionyliopistossa ja suoritti tutkinnon konetekniikasta. Hän palveli kymmenen vuotta Yhdysvaltain ilmavoimissa.
Geringer on republikaani. Hänet valittiin Wyomingin kuvernööriksi vuonna 1994, ja häntä seurasi vuonna 2003 Dave Freudenthal. Ennen kuvernööriksi valintaansa hän toimi vuodesta 1989 Wyomingin senaatin jäsenenä, mitä ennen hän oli toiminut kuusi vuotta Wyomingin edustajainhuoneen jäsenenä.
Tera (yhtye)
TERA on suomalainen rock-yhtye, jossa soittavat Petri Lassila, Jesse Riikonen ja Juho Fabrin. Yhtyeen perustajajäsenet Petri Lassila ja Antti Honkkila soittivat aiemmin Terapia-yhtyeessä. Alkuperäinen rumpali Matti Honkkila soitti TERAn ohella Realismissa, jossa myös Teran ensimmäisen kokoonpanon basisti Pike Määttä soitti. Riikonen soitti lisäksi yhtyeissä Sacrecy ja A Day In Paradise. Nykyinen rumpali Juho Fabrin soittaa myös kokoonpanossa TAKOMO.
Teran musiikin vakaumusta ja sanomaa on kutsuttu kristilliseksi, mutta yhtye käsittelee kappaleissaan mitä tahansa aiheita.
Historia
TERA perustettiin vuonna 2006. Yhtyeen kitaristi Antti oli leikkauttanut jalkansa yhdeksännen kerran ja laulaja-kitaristi Petri odotti selkäleikkaustaan. Sairaalassa miehet päättivät rampoina perustaa uuden bändin. Antti sanoi Petrille tietävänsä loistavan rumpalin, poikansa Matin, ja loistavan basistin, Matin bändikaverin Pike Määtän. Pike ja Matti olivat olleet kovia Terapia-faneja, joten mukaan lähteminen ei tuottanut heille hankaluuksia.
Keväällä 2009 TERA oli studiossa muutaman jakson äänittämässä toista albumiaan, jonka ilmestyminen lykkääntyi useampaan kertaan. Lopulta keväällä 2010 levyn ilmestymispäiväksi varmistui 1. syyskuuta 2010. Levyn ilmestyttyä se nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle 16. Julkaisukeikka soitettiin Tampereella Ristirock-tapahtumassa 4. syyskuuta. TERA oli tehnyt kesäkuuhun 2010 mennessä sata keikkaa.
18.11. 2012 Maata Näkyvissä -festareilla Matti soitti jäähyväiskeikkansa yhtyeen rumpalina. Perhe ja opiskelukiireet veivät miehen ja uudeksi rumpaliksi otettiin Mattia monesti tuurannut Juho Fabrin.
Akustisessa kokoonpanossa TERAn riveissä 1.12. 2012 alkaen on bassoa soittanut Miikka Jokela (tuttu mm. Trinitia-yhtyeestä), joka muilla keikoilla toimii yhtyeen lavamiksaajana. Basisti Riikonen soittaa akustisilla keikoilla toista kitaraa.
Keväällä 2013 TERA alkoi äänittää kolmatta levyään. Albumi "Ai kuin en?" julkaistiin Tampereella Ristirock-tapahtumassa 24. elokuuta 2013.
Antti Honkkila luopui rock-kitaristin urasta vuonna 2016 ja soitti jäähyväiskeikkansa TERAn riveissä 14.5.2016 Tampereella Rullikamarin Pakkahuoneella.
Vuonna 2020 TERA on ilmoittanut aloittavansa uusien kappaleiden julkaisun.
Muuta
Teran toisen albumin singlet ovat saaneet jonkin verran radiosoittoa. "Päästä" julkaistiin kesäkuussa 2009, "Minulle ei ole paikkaa" kesäkuussa 2010 ja "Keneen minä luotan" elokuussa 2010. Kaikki singlet ovat saaneet soittokertoja ainakin Radio Rockilla. Radio SuomiPop otti singlen "Keneen minä luotan" päivittäiseen soittoon syyskuussa 2010.
Suomen Punaisen Ristin Hämeen piiri
Suomen Punaisen Ristin Hämeen piiri toimii entisen Hämeen läänin alueella nykyisissä Kanta-Hämeen, Pirkanmaan ja Päijät-Hämeen maakunnissa.
Hämeen piiri Kanta-Hämeessä
thumb|Kanta-Häme Kanta-Hämeessä on kymmenen osastoa. Niistä Hauhon ja Hämeenlinnan sekä Lammi-Tuuloksen osasto toimivat Hämeenlinnan kaupungissa. Hauhon kunta, Lammin kunta ja Tuuloksen kunta ovat yhdistyneet Hämeenlinnan kaupunkiin.
Hämeen piiri Pirkanmaalla
thumb|Pirkanmaa Pirkanmaalla on 29 osastoa. Tampereen kaupungissa niistä toimii kolme. Teiskon kunta on yhdistynyt Tampereen kaupunkiin.
Hämeen piiri Päijät-Hämeessä
thumb|Päijät-Häme Päijät-Hämeessä on kahdeksan osastoa. Nastolan kunta on yhdistynyt Lahden kaupunkiin.
thumb|PHhykyn Päijät-Hämeen keskussairaalan peruskorjausta ja laajennusta edeltänyt sisäänkäynti. Päijät-Hämeen maakunnassa järjestettiin 2022 Päijät-Hämeen hyvinvointikuntayhtymän sosiaalipäivystäjien Suoja-2022-harjoitus, jossa harjoiteltiin evakuointikeskuksen toiminnan tukemista vapaaehtoisvoimin. Harjoitukseen osallistui henkilöitä Asikkalan, Heinolan, Kärkölän, Lahden alueen, Nastolan ja Orimattilan osastoista sekä lisäksi myös Autoliiton Nastolan osasto.
1. tammikuuta 2023 PHhyky:n korvasi Päijät-Hämeen hyvinvointialue.
Kötšnrin piiri
Kötšnrin piiri on hallinnollinen alue Kalmukian tasavallan pohjoisosassa Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Bağ Dörvdin, Sarpinskin ja Oktjabrin piireihin, idässä Üstinskin piiriin, etelässä Jaškulin ja Tselinnin piireihin sekä lännessä Kalmukian naapurialueeseen Rostovin alueeseen. Piirin hallinnollinen keskus on Kötšnrin kylä. Piirin pinta-ala on 6 548 km². Vuonna 2002 piirissä oli 11 049 asukasta. Piiri on perustettu 24. tammikuuta 1938.
Timo Harju
Timo Harju (s. 16. maaliskuuta 1958) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Raholan Pyrkivän kasvatti, 194-senttinen Harju kuului Suomen maajoukkueeseen vuosina 1978–1980. Arvokisoihin Suomi ei tuona aikana selviytynyt. Yhteensä Harju pelasi Suomen miesten maajoukkueessa 36 ottelussa 3,3 pisteen keskiarvolla.
Seuratasolla Harju edusti Pispalan Tarmoa, Tampereen Pyrintöä ja Helsingin NMKY:tä. Pyrintöä Harju edusti vuosina 1978–1987 kautta 1981–1982 lukuun ottmatta. Hän teki pääsarjatasolla runkosarjassa Pyrinnölle 3 711 pistettä, millä hän on edelleen joukkueen kaikkien aikojen parhaiden korintekijöiden joukossa. Pudotuspeleissä hän teki Pyrinnölle 463 pistettä. Kausilla 1979–1980 ja 1980–1981 Pyrintö ja Harju saavuttivat SM-hopeaa.
Pyrinnön päävalmentajana toimineen Raimo Lammin mukaan Harju oli puolustuksessa erityistehtäviä hoitanut taistelija.
Somalian sisällissota
thumb|400px|Somalia sijaitsee Afrikan itärannikolla. Naapurimaina ovat [[Etiopia, Djibouti ja Kenia]] Somalian sisällissota alkoi vuonna 1988. Sotaa kävivät Somalian pelastuksen demokraattisen rintaman (SSDF) ja Somalian hallitsijan, Siad Barren joukot. SSDF:n tarkoituksena oli syrjäyttää Siad Barre vallasta, mutta levottomuudet ovat jatkuneet myös Barren syrjäyttämisen jälkeen.
Suomen isohampaiset postimerkit
Suomen isohampaiset postimerkit olivat vuoden 1856 niin sanottujen soikiomerkkien jälkeen ensimmäisiä Suomen postilaitoksen julkaisemat postimerkit. Vuonna 1860 niitä julkaistiin kopeekka-arvoisina. Näitä oli 5 ja 10 kopeekan arvoisia. Kun Suomen markka otettiin käyttöön, alettiin Suomessa julkaisemaan penni- ja markka-arvoisia merkkejä vuonna 1866. Näitä oli 5, 8, 10, 20 ja 40 pennin arvoisia sekä 1 markan arvoisia. Vuonna 1875 julkaistiin ulkomaanpostia varten tarkoitettu ensimmäinen toisenmallinen 32 pennin merkki, joka painettiin Kööpenhaminassa, ja isohampaisista on tullut haluttuja keräilymerkkejä. Merkkejä arvostetaan rahallisesti esimerkiksi sen mukaan, ovatko ne hammastukseltaan täydellisiä tai puuttuuko yksi tai kaksi hammasta.
Somalian sisällissota
Sisällissotaa voidaan tarkastella myös Somalian klaanien välisenä konfliktina. Barre suosi kolmea klaania (Marehan, Ogadee, Dulbahantee), ja suurimmat sissiliikkeet olivat kumpikin pääosin yhden klaanin perustamia (SSDF Majerteen ja SNM Isaaqin klaanin). Kolmas sissiliike, Yhdistynyt Somalikongressi USC sai tukea Hawiyen klaanilta.
Sissiliikkeet SSDF ja SNM
Siad Barren hallintoa vastustavista oppositioryhmistä suurimmat olivat Somalian pelastuksen demokraattinen rintama (SSDF) jota tuki Majerteen klaani Mudugin alueella Somalian keskiosassa, sekä  Somali National Movement (SNM), jota tuli Isaaqin klaani maan pohjoisosassa. Molemmat järjestöt perustettiin 1982, ja ne kävivät sissisotaa Etiopian puolelle perustamistaan tukikohdista käsin.
SSDF:n perustamiseen johti vallankaappausyritys vuonna 1978. Joukko armeijan upseereita yritti syöstä Barren vallasta. Vallankaappaus kuitenkin epäonnistui ja 17 vallankaappausta yrittänyttä teloitettiin. Kaappaajat kuuluivat Majerteen klaaniin, joka oli Somalian suurin klaani. Majerteen klaaniin kuuluvia alettiin syrjiä, osa klaaniin kuuluvista ei päässyt yliopistoihin, heitä jätettiin luokalle ja vangittiin ilman syytä. Sortoa vastustamaan syntyi sissiliike SSDF. Koska majerteenit olivat aikaisemmin olleet johtoasemissa, muut klaanit eivät juuri tukeneet heitä kun Siad Barre kääntyi Majerteen klaania vastaan.
Somali National Movement (SNM) perustettiin Lontoossa tavoitteenaan Siad Barren kaataminen. Sen johdossa oli ulkomaille paenneita Isaaq-klaanin jäseniä. Sen perustajat kokivat sekä klaanin että sen perinteisen pohjoisen kotiseudun kokevan syrjintää. Barren joukot käyttivät samoja menetelmiä sekä Isaaqin että Majerteenin klaanien kotialueilla: tuhosivat juomavesilähteitä ja laidunmaita ja raiskasivat systemaattisesti naisia.
Hallitus
Somalian itsenäistyttyä vuonna 1960 maan olot ovat olleet aina sekavat. Ensimmäinen vallankaappaus tapahtui 1969, kun maakuntamatkalla ollut presidentti Abdirashid Ali Shermarke ammuttiin. Presidentin kuoleman jälkeen syntyi levottomuuksia ja armeija vangitsi hallituksen ja otti maan hallintaansa. Maan johtoon valittiin vanhin kenraali Siad Barre. Mohammed Siad Barre hallitsi maata aina vuoteen 1991 asti.
Vallankaappauksen jälkeen Somalia alkoi hivuttautua kohti sosialismia. Siad Barre liitti Somalian vuonna 1974 Arabiliittoon. Arabiliittoon pääseminen oli merkittävää, sillä Somalia oli ensimmäinen ei-arabiankielinen valtio joka otettiin jäseneksi. Samana vuonna Somalia sopi YYA-sopimuksen Neuvostoliiton kanssa. Vaikka ulkopolitiikassa saavutettiin menestyksiä, sisäpolitiikassa oli ongelmia. Siad Barren tiukensi otteitaan, tästä kertoo mm. se että maahan asetettiin ulkonaliikkumiskielto kello 22 jälkeen. Vuosi 1974 oli myös kuivin vuosi maan historiassa.
Vaikka Somalia on etnisesti yhtenäinen valtio, somaleita elää Somalian lisäksi Djiboutissa ja Etiopiassa. Djiboutin itsenäistyttyä Somalia pyrki yhdistämään somalit. Somalia aloitti sodan Etiopiaa vastaan liittääkseen Hawdin ja Ogadenin alueet Somaliaan. Sota meni aluksi hyvin, mutta Neuvostoliiton ja Kuuban tuella Etiopia löi Somalian joukot takaisin ja Somalia ajautui taloudelliseen kriisiin. Somaliaan vyöryi 600 000, joidenkin arvioiden jopa miljoona pakolaista. Vain kuukausi Ogadenin sodan jälkeen Majerteen klaani yritti vallankaappausta.
1980-luku
Ogadenin sodan seurauksena Somaliassa alettiin panostaa yhä enemmän maanviljelyyn. Somalian ollessa sosialistinen valtio pyrittiin maanviljely sosialisoimaan perustamalla ADG (Agricultural Development Corporation). ADG myi maanviljelijöille viljaa ja osti sen itselleen takaisin hinnalla, jonka se oli itse määrittänyt. Matalat hinnat ja jatkuva inflaatio haittasivat tuotantoa. Pitemmällä aikavälillä tämä johti siihen, että oli kannattavampaa ostaa tuotteet ulkomailta.
Siad alkoi keskittää valtaa yhä harvemmille, puhuttiin ns. MOD-koalitiosta. Siihen kuului kolme suurta klaania, Marehanin klaani, joka oli Siadin oma klaani, Ogadeen klaani, Siadin äidin klaani ja Dulbahanteen klaani, Siadin vävyn klaani. Vallan keskittäminen ja taloudellinen tilanne olivat syitä jonka vuoksi syntyi 1989 kolmas sissiliike, Yhdistynyt Somalikongressi eli USC. USC sai tukea Hawiyen klaanilta ja nousi nopeasti Somalian suurimmaksi sissiliikkeeksi. Siad Barre pyrki luomaan eripuraa ja taisteluja sissiliikkeitten välille, näin heikentäen USC:ta.
Somalian pohjoisosa liukui koko ajan yhä enemmän pois hallituksen otteesta ja siirtyi SNM-sissiliikkeen hallitsemaksi. Vuoden 1988 loppupuolella Somalian armeija alkoi pommittaa lentokonein pohjoisen suurinta kaupunkia, Hargeisaa.