cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalmarin lääni
thumb|right|280px|Kalmarin läänin kunnat vuonna 1952. Tämän ajankohdan jälkeen lääninraja on muuttunut. Osia [[Tjust-Edin ja Uknadalenin maalaiskunnista liitettiin Itä-Götanmaan lääniin 1970-luvulla. Samaan aikaan Kronobergin läänistä liitettiin Kalmarin lääniin Hällebergan ja Algutsbodan maalaiskunnat sekä osa Älmebodan maalaiskuntaa.]]
Kalmarin lääni on lääni Itämeren rannikolla Etelä-Ruotsissa. Se kattaa Smålandin maakunnan rannikkoalueen ja koko Öölannin maakunnan. Läänin pääkaupunkina toimii Kalmar. Valtiopäivävaaleissa alue muodostaa Kalmarin läänin vaalipiirin.
Vuonna 2007 läänissä oli 1 239,11 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 11,0 prosenttia läänin maapinta-alasta.
Läänijaon kehitys
Kalmarin lääni luotiin vuonna 1634, mutta sai nykyiset rajansa vasta 1700-luvulla.
thumb|250px|Kalmarin läänin aiemmat kaksi maakäräjäkuntaa. Pohjoinen maakäräjäkunta ja sen vaalipiirit on esitetty vihreän eri sävyillä. Eteläinen maakäräjäkunta ja sen vaalipiirit puolestaan on esitetty vihreän eri sävyillä. Vaalipiirit olivat voimassa valittaessa [[maakäräjäkunta|maakäräjäkunnan valtuustoa.]]
Monien mielestä lääni on "keinotekoinen" alue, jossa ainoita yhdistäviä tekijöitä ovat vain harva asutus ja läänin suuri koko. Osoituksena epäyhtenäisyydestä läänissä ei ollut yhtä maakäräjäkuntaa, vaan kaksi: Kalmarin läänin pohjoinen maakäräjäkunta ja Kalmarin läänin eteläinen maakäräjäkunta, jotka yhdistettiin vasta vuonna 1971. Maakäräjäkuntien pääpaikat olivat Västervik ja Kalmar, joista Kalmarissa oli myös lääninhallitus ja maaherra. Syynä tähän jakoon oli läänin suuruus ja alhainen väestötiheys, sekä Kalmarin ja Västervikin välillä vallinnut kilpailu siitä kumpi saisi olla johtava Smålandin satamakaupunki. Västervik olisi halunnut muodostaa oman läänin, mihin Kalmar ei suostunut. Ratkaisuna lääniin perustettiin vuonna 1864 kaksi maakäräjäkuntaa, mikä oli poikkeuksellista Ruotsissa. Pohjoinen maakäräjäkunta kärsi kuitenkin väestön vähenemisestä, joten yli sadan vuoden olemassaolon jälkeen maakäräjäkunnat yhdistettiin nykyiseksi Kalmarin läänin maakäräjäkunnaksi.
Läänin pohjoisosassa oli perinteenä hakea yhteyksiä Itä-Götanmaan suuntaa, koska alue sijaitsi myös Linköpingin hiippakunnassa. Läänin eteläosa puolestaan kuului Växjön hiippakuntaan ja suuntautui enemmän etelään. Nykyäänkin läänin kahtiajako näkyy murteissa, sillä pohjoisosassa puhutussa kielessä on piirteitä Itä-Götanmaan murteesta ja eteläosassa taas puhutaan Kalmarin seudun murteella.
Vaakuna
Vaakunaselitys: Smålandin ja Öölannin vaakunoiden jakama kilpi. (Ruotsiksi Sköld kvadrerad av Smålands och Ölands vapen.)
Lääninhallitus käytti aiemmin molempien läänien vaakunoita rinnakkain tai jaetussa kilvessä. Nykyinen lääninvaakuna vahvistettiin vuonna 1944.
Kulttuurimaantiedettä
Kalmarin lääni oli pitkään köyhä ja jälkeenjäänyt jopa Smålandiin verrattuna. Se teollistui myöhään ja teollistuminen jäi heikoksi. Vuonna 1880 läänissä asui 245 000 asukasta, minkä jälkeen väkiluku kääntyi laskuun. Vielä nykyäänkin läänin väkiluku on pysytellyt tuon lukeman alapuolella. Etenkin pohjoinen lääni ja metsäseudut ovat kärsineet väestön vähenemisestä, mutta Kalmarslättenin tasankoalueella ja Keski-Öölannissa on mennyt paremmin. Kalmar oli tärkeä rajakaupunki siihen asti kunnes Ruotsi liitti Skånen, Blekingen ja Hallandin itseensä vuonna 1658 Roskilden rauhasa. Tuolloin Kalmar menetti strategisen merkityksensä. Öölanti oli 1800-luvulle asti kruununpuistoa, jota leimasivat kannattamaton maatalous, maastamuutto ja köyhyys. Öölannin väestö väheni koko 1900-luvun alun aina Ölansbronin sillan vihkimiseen asti vuonna 1972. Sen jälkeen saaren taajamista on tullut eräänlaisia Kalmarin esikaupunkeja, joista mainittakoon Färjestaden.
Luonto
Kalmarin läänistä voidaan erottaa tiettyjä maisema-alueita:
Rannikot läänin pohjois- ja eteläosassa eroavat toisistaan. Pohjoisen graniittikalliot ovat hyvin vanhoja, mutta etelässä viimeisin jääkausi on luonut moreenisaaristoa kivistä ja sorasta sekä upeita hiekkarantoja.
Kalmarin läänin pohjoisosassa on murrosvyöhyke, jossa on paljon järviä ja pittoreskejä kyliä, kuten Djursdala ja Hjorted. Alueelta löytyy esimerkkejä myös kuylistä, joissa isojakoa ei ole tehty. Tällaisia säilyneitä kyliä ovat esimerkiksi Stensjö ja Lund Oskarshamnin ja Västervikin välisen tien varressa.
Suurimmat taajamat
Läänin pääkaupunkia vastaava keskustaajama on lihavoitu.
Kalmar, Västervik, Oskarshamn, Nybro ja Vimmerby ovat entisiä kaupunkeja; Hultsfred, Emmaboda ja Mönsterås puolestaan entisiä kauppaloita. Lindsdalia ja Färjestadenia lukuun ottamatta luettelon taajamat ovat kaikki samannimisten kuntien keskustaajamia. Taajamat sijaitsevat mantereella lukuun ottamatta Öölannin saarella sijaitsevaa Färjestadenia. Öölannissa sijaitsee myös entinen Borgholmin kaupunki.
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo läänissä sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan läänissä asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus ja kierrätys, energiahuolto ja ympäristötoiminta sekä rakennustoiminta. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden toimiala on tuntematon.
Valtiopäivävaalit
Kalmarin lääni kuuluu kokonaisuudessaan Kalmarin läänin vaalipiiriin. Vuoden 2010 valtiopäivävaaleissa vaalipiirillä oli 8 kiinteää paikkaa (ruots. fasta mandat) valtiopäiville. Kiinteiden paikkojen lisäksi valtiopäivävaaleissa on koko maassa 39 tasauspaikkaa (ruots. utjämningsmandat), jotka jaetaan vaalipiirien kesken vasta vaalien jälkeen.
Yhteensä vaalipiiristä valittiin 9 valtiopäiväedustajaa, ja seuraavassa on esitetty viimeisimpien valtiopäivävaalien tulos.
Maakäräjäkunta
Kalmarin lääni kuuluu kokonaisuudessaan Kalmarin läänin maakäräjäkuntaan. Ruotsissa maakäräjäkunnat vastaavat pääasiassa yhteiskunnan julkisesti rahoitetusta terveydenhuollosta. Lisäksi maakäräjäkunta huolehtii yleisesti liikenteestä, vastaa tietyistä aluekehittämiseen liittyvistä tehtävistä ja tuottaa kulttuuritoimintaa.
Maakäräjäkunnat perustettiin Ruotsiin vuonna 1863. Maakäräjäkunnan valtuusto (ruots. landstingsfullmäktige) valitaan samaan aikaan kuin valtiopäiväedustajat ja kunnanvaltuustot. Vaaleja varten Kalmarin lääni on jaettu seuraaviin 6 vaalipiiriin: Valtuuston paikoista yhdeksän kymmenesosaa on kiinteitä paikkoja (ruots. fasta mandat) ja niiden lisäksi yksi kymmenesosa on tasauspaikkoja (ruots. utjämningsmandat). Maakäräjäkunnan valtuustossa on yhteensä kaikkiaan 67 paikkaa, ja seuraavassa on esitetty viimeisimpien maakäräjäkuntavaalien tulos.
Läänin kunnat
Lääniin kuuluu nykyään 12 kuntaa:
Väestönkehitys
Vuoden 2011 lopussa 11,1 prosenttia läänin väestöstä oli ulkomaalaistaustaisia, joista 9,1 prosenttia oli syntynyt ulkomailla.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 3,5 prosenttia läänin asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin läänissä asui 2 142 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,9 prosenttia läänin väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden läänin asukkaiden mediaaninettotulot olivat 179 751 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa läänin väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Väestö maakunnittain
Kalmarin läänissä oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 233 090 asukasta, jotka jakaantuivat eri maakuntiin seuraavasti:
Öölannin maakunta kuuluu lääniin kokonaan, mutta Småland vain osittain.
Kuningas Baudouinin stadion
thumb|275px|Kuningas Baudouinin stadion. Kuningas Baudouinin stadion on urheilustadion Brysselissä, Belgiassa. Se toimii Belgian jalkapallomaajoukkueen kotistadionina sekä yleisurheilun Timanttiliigan (entinen Kultainen liiga) kuuluvan Memorial Van Damme -kilpailun tapahtumapaikkana. Stadion sijaitsee Laekenissa Brysselin luoteisosassa niin sanotulla Heyselin tasangolla, jossa pidettiin maailmannäyttely vuonna 1958.
Historia
Stadion avattiin 23. elokuuta 1930 nimellä Jubilee-stadion. Toisen maailmansodan jälkeen stadionia alettiin kutsua Heyseliksi. Stadionilla järjestettiin jalkapallon Euroopan cupin loppuottelu vuosina 1958, 1966, 1974 ja 1985 sekä cup-voittajien cupin loppuottelu vuosina 1964, 1976 ja 1980.
Heyselin tragedia
Toukokuussa 1985 Heyselillä pelattiin Euroopan cupin loppuottelu italialaisen Juventuksen ja englantilaisen Liverpoolin välillä. Juventus voitti ottelun maalein 1–0, mutta suurin huomio kiinnittyi 39 ihmisen hengen vaatineeseen onnettomuuteen, joka sai alkunsa Liverpoolin fanaattisten kannattajien hyökättyä Juventus-kannattajien kimppuun. Onnettomuuden seurauksena Liverpool suljettiin eurocup-kilpailuista kuudeksi ja muut englantilaisjoukkueet viideksi vuodeksi.
Kunnostaminen ja uusi nimi
Stadionin uudelleenrakennettiin vuosikymmen onnettomuuden jälkeen ja uusia avajaisia vietettiin 23. elokuuta 1995. Nykyisen nimensä stadion sai edesmenneeltä belgialaisten kuninkaalta Baudouin I:ltä.
Stadionin nykykapasiteetti on 50 122, ja se on Belgian suurin. Sillä pelattiin vuoden 2000 jalkapallon EM-kilpailuiden avausottelu sekä muita alkulohko-, puolivälierä ja välieräotteluita.
Himala
Himala oli kylä Muolaan kunnan itäosassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Kylä sijaitsi Punnusjärven länsirannalla noin viisi kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta itään. Himalan naapurikyliä olivat pohjoisessa Punnus, idässä Saustala sekä etelässä ja lännessä Telkkälä. Nykyisin kylä on asumaton eikä sillä ole venäläistä asutusnimeä.
Kyläkuva
Vuonna 1936 Himalan kylän pinta-ala oli 5,63 neliökilometriä, josta oli peltoa 194 hehtaaria, niittyä 37 hehtaaria ja metsää 315 hehtaaria. Punnusjärvestä Kirkkojärveen laskeva Punnusjoki muodosti kylän Punnuksen vastaisen pohjoisrajan. Himalan asutus ja pellot olivat keskittyneet kylän pohjoisosaan Punnusjärven rannalle. Kylässä oli kauppa ja kaksi pientä myllyä ja sahaa. Kylän länsiosan kautta kulki maantie Lehtokylästä Punnukseen, jonka lisäksi kylään johti kylätie Telkkälästä. Kylän peltopinta-ala lisääntyi huomattavasti Punnusjärven laskun myötä. Kylän pääelinkeino oli maanviljelys, jonka ohella monet kyläläiset harjoittivat kalastusta Punnusjärvellä. Himalan kylä kuului Telkkälän koulupiiriin, jonka koulu sijaitsi kylätien varressa metsätaipaleella Himalan ja Telkkälän kylien välimaastossa.
Historia
Himalan asukkaat evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen ja Etelä-Pirkanmaalle, jossa Himalan asukkaat asutettiin Humppilaan ja Jokioisille.
Saint Vincent ja Grenadiinit
Saint Vincent ja Grenadiinit on pieni saarivaltio Karibianmerellä. Se kuuluu Yhdistyneen kuningaskunnan johtamaan Kansainyhteisöön. Rehevän ja vuoristoisen pääsaaren lisäksi se muodostuu rikkaiden lomailijoiden suosimista korallisaarista. Banaanit olivat varsinkin aiemmin talouden perusta.
Valtion noin 104 000 asukkaasta 95 prosenttia asuu Saint Vincentin saarella. Yli 80 prosenttia on afrikkalaista alkuperää, sillä maata hallinneet siirtomaaisännät pakkosiirsivät alkuperäisväestön muualle ja toivat tilalle orjia Afrikasta työskentelemään plantaaseilla. Maatalous on ollut aina tärkeä elinkeino, joten tulivuorenpurkaukset ja hurrikaanit ovat olleet tuhoisia taloudelle.
Maantiede
370x370px|thumb|left|Saint Vincent ja Grenadiinit satelliittikuvassa
Saint Vincent ja Grenadiinit sijaitsee Karibianmeren itäosassa, noin 30 km Saint Luciasta lounaaseen ja 160 km Barbadokselta länteen.
Saint Vincent ja Grenadiinit koostuu pääsaari Saint Vincentistä ja Pohjois-Grenadiinien saariryhmästä. Yhteensä valtioon kuuluu noin 600 saarta, joiden yhteenlaskettu pinta-ala on 389 neliökilometriä Saint Vincent on vuoristoinen ja tuliperäinen. Saaren korkein huippu, 1 234-metrinen La Soufrière, on yhä aktiivinen tulivuori. Vuonna 1902 La Soufrièren purkauksessa kuoli 2 000 ihmistä. Saint Vincentin vastakkaiset rannat ovat hyvin erilaiset: tuulenpuoleinen ranta on jyrkkä ja kivikkoinen, kun taas suojan puolella on sileä hiekkaranta pienine poukamineen. Saaren itäosissa on jokia ja tiheää metsää.
Pohjois-Grenadiinit ovat täysin erilaisia kuin valtion suurin asutuskeskus St. Vincent. Suurin osa niistä on korallisaaria. Mustique, Palm Island ja Union Island ovat rikkaiden suosimia lomasaaria, joilla on hienot rannat ja hyvät mahdollisuudet purjehdukseen ja sukeltamiseen.
Saaristolla on pasaatituulten leudontama trooppinen ilmasto. Vuoristoisuus vaikuttaa sademäärään, eniten sataa itärinteillä, 3 800 mm vuodessa. Rannikoilla tyypillinen sademäärä on 1 500–2 000 mm. Kuiva kausi kestää tammikuusta toukokuuhun. Tämä on hurrikaanialuetta, voimakkaat hurrikaanit ovat osuneet saarille vuosina 1780 ja 1898, vähän heikommat 1955 ja 1980.
Saint Vincentin vuoria peittää rehevä metsä, Grenadiinien kasvillisuus on tyypillisempää korallisaarille. Buccamentinlaakso Layoun itäpuolella on luonnonsuojelualue, jossa elää harvinainen papukaijalaji saintvincentinamatsoni. Bequian vedenalainen eliöstö on tehnyt siitä sukeltajien suosiman kohteen.
Historia
Karibit tulivat saarille 1300-luvulla ja valloittivat ne paikallisilta arawak-intiaaneilta. Kristoffer Kolumbuksen uskottiin vierailleen Saint Vincentillä 22. tammikuuta 1498, mutta Kolumbus oli todellisuudessa vielä Espanjassa tuolloin. Kolumbuksen vierailusta saarella ei ole todisteita. Karibit hallitsivat alueen saaria 1700-luvulle asti ja estivät eurooppalaisten asettautumisen niille. Saint Vincentiin tuli kuitenkin karanneita tai haaksirikkoutuneita afrikkalaisia orjia, ja heidän ja karibien jälkeläisistä syntyi uusi kansa, ”mustat karibit” eli garifunat.
Ranskalaiset perustivat saarille vuodesta 1719 plantaaseja, joilla he kasvattivat orjatyövoiman avulla kahvia, tupakkaa, indigoa, puuvillaa ja sokeriruokoa. Maailmanpolitiikan vaiheiden mukaan siirtomaaisännyys vaihtui ranskalaisilta briteille ja takaisin, mutta lopulta saaret vakiintuivat brittien siirtomaaksi 1783. Alkuperäisasukkaat siirrettiin reservaattiin Roatánin saarelle ja tilalle tuotiin orjia Afrikasta. Myöhemmin orjuuden kieltämisen jälkeen työväkeä plantaaseille haettiin Aasiasta.
Saint Vincentin talous ajautui lamaan, kun 1800-luvun toisella puoliskolla sokerin hinta putosi. Maatalouden olosuhteita vaikeuttivat vuoden 1898 hurrikaani ja Soufrièren purkautuminen vuonna 1902. Sokeriteollisuus loppuikin 1900-luvun alussa, ja arrowjuuresta ja länsi-intianpuuvillasta tuli tärkeimmät viljelykasvit, kunnes banaani otti niiden paikan 1950-luvulla.
Kruununsiirtomaajärjestelmää alettiin purkaa 1900-luvulla. Parlamentti perustettiin vuonna 1925, mutta sillä ei ollut juurikaan vaikutusvaltaa. Yleinen äänioikeus hyväksyttiin vuonna 1951. Länsi-Intian federaatioon Saint Vincent kuului 1958–1962. Itsehallinnon se sai vuonna 1967, ja siitä tuli itsenäinen valtio ja Kansainyhteisön jäsen vuonna 1979.
Ensimmäinen pääministeri oli keskustavasemmistolaisen SVLP-puolueen Milton Cato, joka oli käynyt voimakasta kampanjaa itsenäistymisen puolesta. Tuore hallitus kohtasi heti hankaluuksia: rastafarit nousivat aseelliseen kapinaan Bumba Charlesin johdolla, ja 1980-luvun alussa oli muita hallituksenvastaisia protesteja. Maan taloutta heikensivät 1980-luvun alussa Soufrièren vuoden 1979 purkaus, vuoden 1980 hurrikaani Allen ja Yhdysvaltain taantuma sekä Englannin punnan heikkeneminen.
Politiikka
Vuoden 2015 vaaleissa ULP-puolue sai kahdeksan paikkaa ja NDP seitsemän paikkaa. ULP:n Ralph Gonsalves valittiin tämän perusteella neljännen kerran Saint Vincent ja Grenadiinien pääministeriksi. Susan Dougan aloitti elokuussa 2019 saarivaltion kuudentena kenraalikuvernöörinä.
Maalla ei ole omaa virallista armeijaa, mutta poliisilla on käytännössä pieniä puolustusvoimia vastaava erikoisjoukkoyksikkö. Kansainvälisissä asioissa maa luottaa Barbadoksella päämajaansa pitäviin alueellisiin turvallisuusjoukkoihin.
Hallinnollinen jako
210px|thumb|right|Valtion kartta. Hallinnollisesti Saint Vincent ja Grenadiinit on jaettu kuuteen kuntaan, joista viisi on Saint Vincentin saarella. Kuudes kunta kattaa koko Pohjois-Grenadiinit. Pääkaupunki Kingstown sijaitsee Saint Georgen kunnassa, joka on koko maan hallinnollinen keskus.
Kunnat ovat Charlotte, Grenadines, Saint Andrew, Saint David, Saint George ja Saint Patrick.
Talous
Maatalouspainotteisessa maassa banaani on merkittävin viljelyskasvi. Euroopan unionin muutettua tuontisäännöksiään banaaninviljelyn kannattavuus on kuitenkin pienentynyt. Se tuottaa kuitenkin edelleen kolmanneksen vientituloista.
Banaanin lisäksi toinen merkittävä vientituote on arrowjuuren tärkkelys. Turismin merkitys on kasvussa, mutta maassa on työttömyysaste 35–40 prosenttia. Erilaiset teolliset kokeilut ovat pääosin epäonnistuneet, ja työssäkäyvistä vain viidennes saa elantonsa teollisuudesta. Monet elävät omavaraistaloudessa.
Maassa on kuusi lentokenttää ja 829 kilometriä maantietä. Kingstown on ainoa satama. Vuonna 2017 valmistunut Argylen kansainvälinen lentoasema pystyy ottamaan vastaan suoria lentoja Pohjois-Amerikasta. Tarpeeksi pitkän kiitotien rakentaminen kukkulaiseen maastoon ei ollut helppoa.
Väestö
thumb|right|350px|Väestön kasvu vuodesta [[1961 vuoteen 2003, Lähde FAO:n tilastot. Asukkaita x 1000.]]
Saint Vincent ja Grenadiinien väkiluku oli vuoden 2010 arvion mukaan 104 217. Väestöstä 95 prosenttia asuu Saint Vincentillä. Väestöstä 82 prosenttia on afrikkalaista alkuperää, 14 prosenttia sekaväestöä ja loput 4 prosenttia alkuperäisasukkaita, eurooppalaisia ja itäintialaisia kansoja. Englannin lisäksi puhutaan kreolikieliä: kreolienglantia ja ranskan patoisia.
Asukkaista 75 % on protestantteja (47 % anglikaaneja ja 28 % metodisteja), katolisia on 13 %, ja muita kuten hinduja ja muita kristittyjä yhteensä 12 %.
Koulunkäynti on pakollista 12 vuoden ajan ja alkaa viisivuotiaina. Korkeakoulutusta alueella tarjoaa Länsi-Intian alueellinen yliopisto, jolla on pääkampukset Barbadoksella, Jamaikalla ja Trinidad ja Tobagossa.
Ensimmäinen HIV-tapaus löytyi vuonna 1984. Maassa toteutettiin vuosina kansallinen 2004–2009 HIV/AIDS-ohjelma, jolla tapaukset saatiin vähenemään 40%.
Kulttuuri
Kingstownin kaupungin länsipuolella on Fort Charlotten linnoitus, joka on nimetty Yrjö III:n vaimon mukaan. Linnoitus on rakennettu vuonna 1806. Saarten muita arkkitehtonisia nähtävyyksiä ovat kolme kirkkoa: Pyhälle Yrjänälle omistettu anglikaaninen katedraali 1800-luvun alkupuolelta, katolinen katedraali vuodelta 1823 ja metodistien kirkko, jossa on hienot urut ja lasimaalauksia.
Kansanomaisempi kulttuuri on esillä Kingstownin markkinoilla, missä myydään paikallisten ruokatarvikkeiden lisäksi käsiteollisuuden tuotteita.
Kansallinen radioasema on osittain valtion rahoittama, lehdistö on kokonaan yksityistä. Maassa ilmestyy yksi päivälehti ja kolme viikoittaista sanomalehteä. Yksityisen televisiokanavan ohella on joukko yksityisiä radioasemia.
Saint Vincent on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1988 2–8 urheilijan joukkueella. Mitaleita ei ole tullut.
Suunta-Jurva
Suunta-Jurva on Kurikan Jurvassa toimiva suunnistusseura. Suunta-Jurva on perustettu vuonna 1994.
SEAT Córdoba
SEAT Córdoba on SEATin vuosina 1993–2009 valmistama pieni henkilöautomalli, joka esiteltiin alun perin SEAT Ibizan sedan-koriseksi rinnakkaismalliksi. Se korvasi markkinoille tullessaan SEAT Málagan. Auto on nimetty espanjalaisen Córdoban kaupungin mukaan.
SEAT Córdoba Typ 6K (1993–2002)
Ensimmäisen sukupolven Córdoba esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä 1993 sedan-versioksi SEAT Ibizalle, joka oli tullut markkinoille aiemmin samana vuonna. Moottorivalikoimassa olivat aluksi 1,6- (75 hv), 1,8- (90 hv) ja 2,0-litraiset (115 hv) bensiinimoottorit sekä dieselit 1,9 D (68 hv) ja 1,9 TD (75 hv). Vuoden 1994 alussa valikoimaa täydensi 1,8 16V (129 hv), myöhemmin samana vuonna myös 1,4-litrainen (60 hv).
Syksyllä 1995 1,6-litraisesta tuli tarjolle 100-hevosvoimainen versio. Uutena dieselmoottorina oli 1,9 SDI (64 hv). vasen|pienoiskuva|SEAT Córdoba SX Vuonna 1996 esiteltiin coupé-korinen Córdoba SX. Myöhemmin samana vuonna mallisto koki pienen kasvojenkohotuksen, johon kuului muun muassa uudenlainen etusäleikkö. Moottoriosastolla 16-venttiilisen 1,8-litraisen korvasi 2,0 16V (150 hv) ja uutena dieselmoottorina esiteltiin suorasuihkutteinen 1,9 TDI (90 hv), joka vuoden loppuun mennessä korvasi 1,9 D:n. Keväällä 1997 siitä tuli saataville myös 110-hevosvoimainen versio, joka korvasi aiemman 1,9 TD:n. Samaan aikaan esiteltiin 100-hevosvoimainen versio 1,4-litraisesta.
Vuonna 1997 esiteltiin farmarikorinen Córdoba Vario. vasen|pienoiskuva|SEAT Córdoba Vario Córdoba-mallisto koki perusteellisemman uudistuksen vuonna 1999, jolloin sekä keula- että peräosan ilmettä nykyaikaistettiin. Sisällä kojelauta vaihdettiin uuteen. Joillekin markkinoille pienimmäksi moottoriksi tuli 1,0-litrainen (50 hv). Keväällä 2000 esiteltiin lisäksi turboahdettu 1,8-litrainen (155 hv), joka oli urheilullisessa Cupra-mallissa. vasen|pienoiskuva|Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (1999).
SEAT Córdoba Typ 6L (2002–2009)
Toisen sukupolven Córdoba esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2002, ja se oli jälleen Ibizan sedan-versio. Toista sukupolvea ei ollut saatavana muina korimalleina. Auto perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Volkswagen Polo IV ja Škoda Fabia.
Kesällä 2006 esiteltiin uusi 1,6-litrainen (105 hv) bensiinimoottori. 75-hevosvoimainen 1,4-litrainen jäi tarjolle vain automaattivaihteisena ja 100-hevosvoimainen korvattiin 85-hevosvoimaisella versiolla. Lisäksi 1,2-litraisen teho nousi 69 hevosvoimaan.
Charles King
Charles King voi viitata useisiin henkilöihin:
Jalmari Niinikoski
Kustaa Jalmari Niinikoski (ent. Koivisto, 18. kesäkuuta 1900 Harjavalta – 28. syyskuuta 1978 Espoo) oli suomalainen vuorineuvos, Satakunnan Liikenteen perustajia ja vuosina 1936–1978 sen toimitusjohtaja.
Elämä
Jalmari Niinikosken isä Johannes Koivisto oli torppari Harjavallan Torttilan kylässä ja Jalmari oli yhdeksänlapsisen perheen kuopus. Perheen jouduttua häädetyksi torpasta vuonna 1914 seurasi muutto Oripäähän Juvankosken kylästä ostetulle Niinikosken tilalle. Muuton myötä myös perheen sukunimi vaihtui. Vuonna 1919 Jalmari Niinikoski osti tilan vanhemmiltaan ja vähän myöhemmin hän osti ensimmäisen autonsa, Chevrolet-henkilöauton, jolla hän alkoi ajaa tilausajoja.
Niinikoski oli Suomen linja-autoliikenteen uranuurtajia. Hän aloitti liikennöinnin linja-autolla Porin ja Säkylän välillä vuonna 1926. Vuonna 1936 hän perusti Satakunnan Liikenne Oy:n ja oli sen toimitusjohtajana kuolemaansa asti. Siitä kasvoi yksi Suomen suurimmista yksityisistä linja-autoyhtiöistä. Niinikoski oli sota-aikana vuonna 1942 perustamassa Tampereelle autokoritehdas Ajokki Oy:tä, joka myytiin myöhemmin valtiolle. Sodan jälkeen hän perusti Porin Auto-osa Oy:n ja Porin Autohuollon. Niinikoskelle myönnettiin vuonna 1953 teollisuusneuvoksen ja vuonna 1977 vuorineuvoksen arvo. Hän oli vuodesta 1975 Espanjan kunniakonsuli Porissa.
Niinikoski kuoli liikenneonnettomuudessa. Hän suistui Renault 12 -autollaan moottoritien kaiteeseen Turunväylällä (valtatie 1) lähellä Gumbölen liittymää Espoossa ja sai heti surmansa. Onnettomuuden syyksi todettiin joko sairauskohtaus tai rattiin nukahtaminen. Niinikoski on haudattu Käppärän hautausmaalle Poriin.
Indian Wells (täsmennyssivu)
Indian Wells tarkoittaa seuraavia asioita:
Jääpallon SM-sarja 1959
Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 1958-1959 ratkaistiin yksinkertaisessa sarjassa. Käpylän Urheilu-Veikot uusi mestaruutensa.
Ottelut
Uusintaottelussa putoamisesta Helsingin IFK voitti Mikkelin Palloilijat 2-1. Suomensarjasta nousivat pudonneiden MP:n ja Vaasan IFK:n tilalle Vaasan Palloseura ja Viipurin Reipas Lahdesta.
Yleisömäärät
Yleisömäärät kerätty Helsingin Sanomien otteluraporteista
Mestarijoukkue
KUV:n joukkue: Ohto Uotinen, Olavi Varma, Kai Ström, Nils Månsson, Matti Niemi, Lauri Martti, Kauko Korpela, Tauno Timoska, Reijo Rihtamo, Pentti Jokinen, Tapio Hovi, Veikko Laurikainen, Sakari Pihlamo, Heikki Laukkanen ja Antti Einiö valmentaja: Kaarlo Einiö.
European Film College
Koulurakennukset on suunnitellut suomalainen arkkitehtikaksikko Mikko Heikkinen ja Markku Komonen, ja he olivat työstään ehdolla Mies van der Rohe -arkkitehtuuripalkinnon saajiksi.
Rinkeli (maailmanpyörä)
thumb|Rinkeli Rinkeli on italialaisvalmisteinen maailmanpyörä, joka korvasi vanhan Helsinki-pyörän kaudella 2006 Linnanmäellä. Rinkeli on noin 35 metriä korkea eli 11 metriä edeltäjäänsä korkeampi. Laitteessa on 24 gondolia, ja sen kyytiin mahtuu samanaikaisesti 144 matkustajaa. Tunnissa laitteen kapasiteetti on noin 1 700 matkustajaa. Nimensä Rinkeli sai yleisöäänestyksessä, joka pyöri Linnanmäen internetsivuilla talvella 2005–2006. Maailmanpyörää ryhdyttiin pystyttämään maaliskuun puolivälissä, ja se otettiin käyttöön huvipuiston avauduttua perjantaina 28. huhtikuuta 2006.
Palus
Palus on kylä Ulvilassa entisen Kullaan kunnan alueella, Palusjärven rannalla. Asukkaita kylässä on noin 230. Palus valittiin Satakunnan vuoden kyläksi vuonna 2000.
FK Saturn Moskovan alue
Saturn oli jalkapalloseura Venäjän pääkaupungin Moskovan 85 100 asukkaan esikaupungista Ramenskojesta. Seuran joukkue edustaa Moskovan aluetta.
Kauden 2010 jälkeen Saturn joutui vetäytymään Venäjän liigasta talousvaikeuksien vuoksi.
Pentti Korhonen
Pentti Korhonen (s. 4. kesäkuuta 1951 Rantasalmi) on suomalainen ratamoottoripyöräilijä. Hän ajoi 350cc-luokan MM-sarjan pronssille kaudella 1975.
Elämäkerta
Korhonen osallistui ensimmäisen kerran MM-sarjan osakilpailuun vuonna 1969 Suomen GP:ssä. MM-sarjaa Korhonen pääsi kiertämään varsinaisesti kaudella 1973, ja heti ensimmäisellä kaudella tuli kolmossija Hockenheimin osakilpailussa. Kausi 1975 oli Korhosen paras. Hän voitti Jugoslavian osakilpailun, oli Hockenheimissa kolmas, ajoi Hollannin GP:ssä toiseksi ja oli MM-sarjan kokonaispisteissä kolmas. Seuraavalla kaudella Korhonen ajoi 250-kuutioisissa kauden päätöskilpailussa Barcelonassa neljänneksi ja sijoittui luokan MM-sarjassa lopulta neljänneksi. Viimeisen MM-osakilpailun hän ajoi vuonna 1979 Suomessa. Korhonen osallistui 138 GP:hen keräten 327 pistettä. Palkintopallisijoja kertyi kymmenen. Pentti Korhonen ajoi urallaan pääasiallisesti 250- ja 350-kuutioisilla mutta kilpaili kaikissa luokissa 125-kuutioisesta 1000-kuutioiseen asti. Korhonen ajoi myös kestävyyssarja Endurancen kilpailuja Ducatin ja Hondan tehdasajajana. Vuonna 1974 hän oli kymmenen parhaan joukossa neljässä eri luokassa, kun nykyään ajajat keskittyvät yhteen luokkaan.
Kilpauran jälkeen Korhonen on toiminut Suomen Moottoriliitossa eri tehtävissä muun muassa lajivalmentajana ja -päällikkönä. Lisäksi hänellä on ollut osaomistajuus ravintolasta.
Charles King (näyttelijä)
Charles Lafayette King nuorempi (21. helmikuuta 1895 Hillsboro, Texas – 7. toukokuuta 1957 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi kaikkiaan sadoissa elokuvissa 1910-luvulta 1950-luvulle. Hänellä oli vaimo ja kolme lasta. Hän kuoli maksakirroosiin.
PGE Polska Grupa Energetyczna
Yrityksellä on neljä liiketoiminta-aluetta: Perinteinen sähköntuotanto (lähinnä hiileen ja ligniittiin pohjautuva sähköntuotanto), Uusiutuva energia (esimerkiksi tuuli- ja vesivoima sekä biomassaan pohjautuva sähköntuotanto), Tukkukauppa (muiden toimijoiden tuottaman sähkön toimitus koti- ja ulkomailta), Jakelu (sähkönjakelu ja sen turvaaminen) ja Kauppa (sähkön myynti yrityksille, paikallishallinnolle ja kotitalouksiin). Yhtiöllä on ligniitin kaivostoimintaa.
Werner Seelenbinder
Werner Seelenbinder (2. elokuuta 1904 Stettin – 24. lokakuuta 1944 Brandenburg an der Havel) oli saksalainen painija ja natsien vastaisen vastarintaliikkeen jäsen.
Urheilu-ura
Werner Seelenbinder saavutti urallaan yhteensä kuusi Saksan mestaruutta vuosina 1933–1941. Kansainvälisissä kilpailuissa hänen saavutuksiinsa kuuluvat muun muassa voitot vuoden 1925 työläisolympialaissa sekä Moskovan spartakiadeissa 1928. EM-pronssia Seelenbinder voitti vuonna 1937 Pariisissa ja 1938 Tallinnassa. Olympialaisiin hän osallistui vuonna 1936 Berliinissä sijoittuen 87 kg:n sarjassa neljänneksi.
Suomessa Seelenbinder vieraili vuonna 1927, jolloin hän osallistui Helsingissä TUL:n liittojuhlien painikilpailuun ja sijoittui Jussi Juholan voittamassa 82,5 kg:n sarjassa kolmanneksi.
Aktivismi
Berliinin olympialaisiin Seelenbinder sai osallistua vain koska natsit pitivät häntä varmana mitalistina. Seelenbinder aikoi itse aluksi boikotoida kisoja, mutta osallistui lopulta tuttaviensa suostuttelemana. Hänen tarkoituksenaan oli jälleen kieltäytyä tekemästä natsitervehdystä ja esittää sen sijaan palkintokorokkeella jokin rivo käsimerkki, mutta suunnitelma epäonnistui Seelenbinderin jäätyä neljänneksi.
Seelenbinder toimi vastarintaliikkeessä muun muassa kuriirina, koska hän huippu-urheilijan ominaisuudessa pystyi matkustamaan tavallisia kansalaisia vapaammin ja käymään jopa ulkomailla. Seelenbinder pidätettiin helmikuussa 1942 yhdessä 65 muun vastarintaliikkeen aktiivin kanssa. Seuraavan kahden ja puolen vuoden aikana hän oli vangittuna yhteensä yhdeksällä eri keskitysleirillä. Seelenbinder mestattiin kirveellä Brandenburg-Gördenin vankilassa lokakuussa 1942.
Muistaminen
Werner Seelenbinderin tuhkauurna haudattiin sodan jälkeen heinäkuussa 1945 Berliiniin hänen entisen seuransa kentälle ja samalla se nimettiin Seelenbinderin mukaan. Nimi kuitenkin vaihdettiin vuonna 1949, kun kylmän sodan aikana ei pidetty sopivana, että Länsi-Berliinin puolelle jäänyt stadion kantoi kommunistin nimeä. Neuköllnin alueella sijaitseva stadion nimettiin jälleen Werner Seelenbinder -stadioniksi vuonna 2004 hänen syntymänsä 100-vuotisjuhlan kunniaksi. DDR:ssä Seelenbinderin muistoa kunnioitettiin nimeämällä hänen mukaansa useita urheilulaitoksia, kouluja ja katuja sekä muun muassa yksi rahtilaiva.
Himola
Himola (karjalaksi Himol’a ) on taajama Karjalan tasavallan Mujejärven piirin Sukkajärven kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Himolanjärven kaakkoispuolella 28 kilometriä Sukkajärvestä etelään. Taajamassa on 309 asukasta (vuonna 2012).
Historia
Selkin pogostaan kuulunut Himolan kylä mainitaan Lapin pogostojen tarkastuskirjassa vuonna 1597, jolloin siellä oli 25 taloa. Myöhemmin se kuului Aunuksen läänin Poventsan kihlakunnan Porajärven volostiin eli kuntaan, joka oli suomalaisten miehittämä vuosina 1919–1921 ennen Tarton rauhan toteuttamista. Porajärven Klyyssinvaaran kyläkunnan Himolan kylässä oli vuonna 1905 koulu, 30 taloa ja 158 asukasta.
Porajärven kunnan lakkauttamisen jälkeen Himolasta tuli osa Klyyssinvaaran kyläneuvostoa. Vuonna 1926 kylässä oli 184 asukasta, joista 177 oli karjalaisia ja seitsemän suomalaisia. Jatkosodassa vuosina 1941–1944 alue oli Suomen miehittämä.
Nykyinen taajama on perustettu metsätyöläisten asutukseksi rautatien rakentamisen yhteydessä vuonna 1954. Parhaimmillaan siellä asui lähes 3 500 henkeä vuonna 1966, mutta vuonna 1991 enää 650. Vuonna 1956 perustettu Himolan kyläneuvosto (myöhemmin kylähallinto) liitettiin Sukkajärven kuntaan vuonna 2006. Taajaman kuihtuminen alkoi jo vuonna 1973, jolloin Himolan metsäteollisuuspiiri muutettiin Sukkajärven metsäteollisuuspiirin työmaaksi.
Nykypäivä
Taajaman kautta kulkee Porajärven ja Mujejärven välinen soratie sekä Suojärven ja Jyskyjärven välinen rautatie. Rautatieaseman venäjänkielinen nimi on Gimolskaja.
Himolan lähellä on graniitti-, hiekka- ja soralouhoksia. Taajamassa toimii sepelintuotantolaitos. Palveluihin kuuluu posti.
Nähtävyydet ja matkailu
Autioksi jäänen Himolan kylän lähettyvillä on kivikautisia asuinpaikkoja. Himolanjärven rannalla sijaitsevan kylän rakennusmuistomerkkeihin kuuluu joukko 1800–1900-lukujen vaihteen asuin- ja talousrakennuksia. Myös muut alueen kylät Klyyssinvaara, Kuutamalahti, Roikonniemi ja Uskali ovat nykyään autioina.
Himolan taajamassa on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikka. Sen lounaispuolella Himolanjärven rannalla sijaitsee lomakylä. Lomakyliä suunnitellaan myös Himolanjärven Dengasaarelle, entisen Himolan kylän tienoille sekä Roikonniemelle. Seudun huomattavin nähtävyys on Himolan koillispuolella sijaitseva Länsi-Karjalan ylängön korkein kohta Vuottovaara (ven. Vottovaara) muinaisine seitoineen.
Per-Håkan Slotte
Per-Håkan Daniel Slotte (s. 9. joulukuuta 1942 Hammarland) on suomalainen virkamies ja poliitikko.
Slotte on koulutukseltaan arkkitehti. Vuosina 1970–1972 hän toimi Helsingin kaupungin toimistoarkkitehtina, Helsingin seutukaavaliitossa seutukaava-arkkitehtina 1972–1980 sekä kauppa- ja teollisuusministeriön ylitarkastajana 1980–1991.
1970- ja 1980-luvulla Slotte toimi Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä. Vuosina 1991–1995 hän toimi Porvoon maalaiskunnan kunnanjohtajana ja vuosina 1995–2006 Porvoon kaupunginjohtajana. Hän on puoluetaustaltaan RKP:läinen.
Vuonna 2011 Slotte tuomittiin virkavelvollisuuden rikkomisesta 60 päiväsakkoon. Hän ja hänen seuraajansa Marcus Henricson olivat Porvoon kaupunginjohtajina sopineet Slotten entiselle sihteerille erorahan, jota oli perusteltu kirjaamattomilla ylitöillä.
Homeperseensuo
Homeperseensuo on suo Haminassa n. 19 kilometrin päässä keskustasta. Suolla on turvetuotantoalue. Nimen historiaa on käsitelty kirjassa Homeperseensuo ja muita matkailukohteita. Homeperseensuo on osa Haminan Reserviupseerikoulun harjoitusalueita.
M/S Emma Mærsk
M/S Emma Mærsk on tanskalaisen A.P. Møller-Mærsk Gruppen laivanvarustamoyhtiön konttialus. Se oli aikanaan lajissaan kapasiteetiltaan maailman suurin, ennen kuin Mærskin tilaamat niin sanotun Triple-E -luokan alukset tulivat liikenteeseen – näistä ensimmäisenä valmistui M/V Mærsk Mc-Kinney Møller vuonna 2013.
A.P. Møller-Mærsk Gruppen -laivanvarustamoyhtiön omistama Emma Mærsk kuuluu SX-luokan laivoihin. Sen maksimi kapasiteetti on joko 11 000 tai 14 700 20-jalkaista merikonttia (TEU). Ero johtuu varustamon käyttämästä erilaisesta laskentajärjestelmästä. Laivan kuljettama konttimäärä on kuitenkin suurin. Laiva on rakennettu Odense Staalskibsværftin telakalla Odensessa, Tanskassa vuonna 2006. Laiva on suunniteltu 30 henkilön miehistölle, vaikkakin laivalla on nyt vain 13 henkilön miehistö. Alus on rekisteröity Tanskan lipun alle ja sen kotisatama on Taarbæk.
Emma Mærskin sisaraluksia ovat M/S Estelle Mærsk, M/S Eleonora Mærsk sekä vielä rakenteilla olevat 206, 207, 208, 209 ja 210.
Tekniset tiedot
Pituutta Emma Mærskilla on 397,7 metriä, leveyttä 56,4 metriä ja syväys on 15,5 metriä. Laivan koko tilavuus (bruttovetoisuus, GT) on 170 794 ja matkustus- ja lastitilojen tilavuus (nettovetoisuus, NT) 55 396. Aluksen kuollut paino eli kantavuus on 156 907 tonnia. Laivan huippunopeus on 23 solmua.
Käyttöhistoria
Rakennustöiden aikana, kesäkuussa 2006, telakalla sattui tulipalo, joka myöhästytti aluksen luovutusta, vaikka palo saatiin sammumaan hetkessä. 12. elokuuta alus luovutettiin A.P. Møller-Mærsk Gruppenin omistukseen, joka rekisteröi sen Tanskan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Taarbæk. Samana päivänä Ane Maersk Mc-Kinney Uggla kastoi laivan. 8. syyskuuta Emma Mærsk aloitti Maersk Linen liikenteessä.
Helmikuussa 2013 alus sai vuodon ja sähkökatkon (blackout) Suezin kanavassa. Alus hinattiin Port Saidiin, jossa vuoto paikallistettiin peräohjauspotkuritunneliin. Koko 13 500 kontin lasti jouduttiin lastaamaan uudelleen toisiin aluksiin. Alus hinattiin edelleen Palermoon korjattavaksi. Maaliskuussa kertoi ruotsalainen Sjöfartstidnigen että vuoto aiheutui ilmeisesti rakennevirheestä. Korjauskustannusten arvioidaan nousevan jopa 40 miljoonaan Yhdysvaltain dollariin.
Aiheesta muualla
Emma-Mærsk-Klasse
Intian lämpöaalto 2015
Intian lämpöaalto 2015 oli voimakas lämpöaalto, joka koetteli Intiaa touko–kesäkuussa 2015. Lämpöaallon seurauksena kuoli yli 2 500 ihmistä. Pahiten kuumuudesta kärsivät eteläisten Andhra Pradeshin ja Telanganan osavaltioiden alueet. Lämpöaalto oli toiseksi eniten kuolonuhreja vaatinut Intiassa ja viidenneksi tappavin maailmassa.
Mora-puukko
thumb|280px|Muovikahvainen Mora-puukko. thumb|280px|Perinteinen Mora muovitupella. Mora-puukko (ruots. [mu:ra] suom. [mora]) on laajassa käytössä oleva ruotsalainen yleispuukko. Nimensä puukko on saanut Taalainmaalla sijaitsevasta Moran kunnasta.
Vanhemmissa Mora-puukoissa on käytetty laminoitua terää, joka on tehty kolmesta eri liuskasta. Rakenteen etuna on muun muassa terän ytimen parempi kestävyys katkeamista vastaan. Terä kestää katkeamatta pientä taivutustakin. Keskimmäisenä olevan karkaistun ja sitkeän teräksen ansiosta puukkoa voi käyttää pehmeämpien metallien, muun muassa meltoraudan, käsittelyyn. Alkuperäinen Mora-puukko tehtiin ahjoteräksestä (kankirautaa ahjossa hiilestämällä saadusta teräksestä). Nykyään suurin osa Morista tehdään yhdestä teräslaadusta: joko hiiliteräksestä tai ruostumattomasta teräksestä.
Puukkojen valmistus aloitettiin vuonna 1891. Valmistaja on vuodesta 2005 ollut Mora of Sweden, johon yhdistyivät Mora – KJ Eriksson (perustettu 1912) ja Frosts Knivfabrik (perustettu 1891).
Miklós Raholcai Kont
Miklós Raholcai Kont oli kroati-unkarilainen aatelinen, joka toimi Unkarin kuningaskunnan palatiinina vuosina 1356 – 1367. Ennen sitä Miklós toimi 1351 - 1356 Transilvanian voivodina kuningas Ludvig I Suuren nimittämänä.
Tarina meistä kahdesta
Tarina meistä kahdesta (The Story of Us) on Rob Reinerin ohjaama draamakomediaelokuva vuodelta 1999. Sen pääosia esittävät Bruce Willis, Michelle Pfeiffer, Colleen Rennison, Jake Sandvig, Tim Matheson, Rob Reiner, Julie Hagerty ja Rita Wilson.
Elokuva kertoo pariskunnasta (Willis ja Pfeiffer), joka on ollut viisitoista vuotta naimisissa. Suhteesta on kadonnut kipinä, mutta he yrittävät pelastaa sen. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikkojen yhteinnen mielipide on, että tarina on tylsä ja ennalta arvattavissa, ja Willisin ja Pfeifferin välinen huono henkilökemia tekee sen vielä huonommaksi.
Elokuva ei menestynyt taloudellisesti.
Andy Sugden
Andrew "Andy" Sugden (ent. Hopwood) on kuvitteellinen henkilö saippuasarja Emmerdalessa. Häntä esittää Kelvin Fletcher.
Yleistä
Kun kymmenvuotias Andy Hopwood saapui Emmerdaleen, kauhea lapsuus oli jättänyt jälkensä häneen. Hänen onnensa kuitenkin kääntyi kun Sugdenin perhe otti hänet sijaislapseksi. Hänellä kesti kauan aikaa sopeutua perheeseen, ja juuri kun hän alkoi tuntea olonsa hyväksytyksi, hänen vankilassa ollut isänsä Billy saapui Emmerdaleen. Andy muuttikin takaisin isänsä luo rähjäiseen asuntovaunuun.
Postiryöstö/Vic Windsorin kuolema
Billy alkoi kuitenkin suistua vanhoille tavoilleen - varasteluun. Billyn rikospuuska päättyi tragediaan kun hän aseellisesti ryösti kylän postitoimiston joulupäivänä 1998 (UK). Tapaus johti Vic Windsorin kuolemaan ja Windsorien perheen suureen suruun. Andy oli tapahtumista hyvin järkyttynyt, ja muutti takaisin Sugdeneille.
Takaisin Sugdeneilla
Jack ja Sarah Sugdenin avioliitto oli särkymäisillään ja vaikka he adoptoivat Andyn, avioliitto päättyi eroon Sarahin ja Richie Carterin suhteen tullessa yleiseen tietoon. Raivostunut Jack kielsi Sarahia tapaamasta lapsia, aiheuttaen Andylle ahdistusta jota Jackin rahahuolet pahensivat. Kun Andy kuuli Jackin toivovan jonkin syttyvän tuleen että he saisivat vakuutusrahoja, Andy sytytti heinäladon tuleen.
Sarah ja Richie olivat sisällä heinäladossa keskustelemassa tulevaisuudestaan. Sarah kuoli mutta Richie pääsi pois ladosta ja syytti Jackia murhasta. Hän kuitenkin perui syytteensä tajutessaan että Andy oli syyllinen, ei Jack.
Suhde Katie Addymaniin
Andyn ja Katien suhde muuttui nopeasti vakavaksi, ja Katien isä Brian vaati heidän lopettavan suhteensa. Andy ja Katie tapailivat salaa ja tulivat siihen tulokseen, että jos heillä olisi vauva, he saisivat olla yhdessä. Katie tulikin raskaaksi ja he olivat onnellisia, mutta alkuhuuman laannuttua Andy ehdotti abortin tekemistä. Katie loukkaantui ja muutti äitinsä luo asumaan. He kuitenkin sopivat pian ja Katie muutti takaisin isänsä luo. Pian he muuttivat tyhjilleen jääneelle Butlerin tilalle vuokralle ja he olivatkin tyytyväisiä elämäänsä, kunnes Katie sai keskenmenon. He kuitenkin pysyivät yhdessä ja alkoivat suunnitella häitä.
Katien syrjähyppy
Katie oli kuitenkin kyllästynyt elämäänsä tilalla. Hän ja Robert Sugden tulivat läheisemmiksi ja aloittivatkin salasuhteen. Andy ei auttanut asiaa vuokraamalla huoneen tilalta Robertille ja tämän tyttöystävälle Donnalle. Heidän suhteensa jatkui huolimatta siitä, että Andyn velipuoli Daz sai tietää suhteesta. Daz kertoi Andylle, mutta Robert ja Katie kielsivät asian. Andy luuli Dazin valehtelevan ja käski Dazin muuttaa pois. Katie huomasi tehneensä virheen naidessaan Andyn ja hän tunnusti suhteensa Robertiin.
Andy meni petoksesta suunniltaan ja haki haulikon ja alkoi ammuskella kotonaan. Hän aikoi lopuksi ampua myös itsensä, mutta Jack sai puhuttua miehen järkiinsä. Sen jälkeen Andy päätti mennä ampumaan Robertin tämän asuntovaunulle, mutta osuikin vahingossa Jackiin. Jack toipui täysin, mutta ei halunnut olla enää missään tekemisissä Andyn kanssa. Andy palasi velipuolensa Dazin kanssa Butlerin tilalle ja otti sukunsa kanssa riitaantuneen Cain Dinglen asumaan kanssaan. Myöhemmin myös Cainin tytär Debbie muutti tilalle asumaan.
Sarah-vauva
Andy oli vapailla markkinoilla kunnes hän tapasi Libby Charlesin. Juuri kun heidän seurustelustaan oli tulossa vakavaa, Andy sai tietää että Debbie oli synnyttänyt Andyn lapsen. Järkytyksestä huolimatta Andy rakasti isänä olemista ja teki sovinnon Debbien kanssa. Sopu ei kuitenkaan säilynyt kauan, eikä Cainkaan pitänyt uuden sovun löytymisestä, ja Andy joutui tyytymään vain vierailuaikoihin saadakseen nähdä tytärtään. Debbie ei kuitenkaan pitänyt uudesta roolistaan äitinä ja huomatessaan että Robertkin halusi hänet vain koska hänellä oli Andyn tytär, hän ei enää jaksanut.
Andyn ja Katien sopu
Andy hätääntyi kuullessaan Katien joutuneen auto-onnettomuuteen ja riensi sairaalaan katsomaan tätä. Katie oli koomassa ja Katien isä, joka oli ollut myös autossa, oli kuollut. Katie toipui onnettomuudesta täysin ja Andy ja Katie, jotka olivat edelleen naimisissa, huomasivat edelleen välittävän toisistaan ja tekivät sovinnon. Jack ja Diane olivat ihmetyksissään, mutta Daz ei voinut hyväksyä asiaa. Hän yrittikin saada Andyn muuttamaan mieltään ja epäonnistuttuaan hän muutti pois tilalta Jackin ja Dianen luo. Vähän ajan päästä Daz kuitenkin muutti takaisin Butlerin tilalle, mutta teki kaikkensa tuhotakseen Andyn ja Katien onnen. Daz oli vakuuttunut, että Katie pettäisi Andyä taas ja suuteli Katieta todistaakseen sen. Katie ei ajatellut asian tulevan esille ja he sopivat etteivät kumpikaan kertoisi asiasta Andylle. Sitten Dazin äiti Denise Eden ilmaantui kylään ja pyysi Dazia muuttamaan takaisin asumaan hänen kanssaan, vannoen että oli muuttunut, Daz suostui pyyntöön koska ei tullut toimeen Katien kanssa. Andy ei ollut muutosta iloissaan, mutta ei voinut luopua Katiesta Dazin vuoksi.
Suhde Jo Stilesin kanssa
Jo Stiles oli muuttanut Butlerin tilalle alivuokralaiseksi jäätyään asunnottomaksi kun Jean, Dawnin äiti, heitti hänet ulos maksamattomien vuokrien takia. Jo nautti Andylle flirttailusta varsinkin kun hän huomasi kuinka se vaivasi Katieta. Andy ei kuitenkaan aluksi ottanut flirttailuja edes tosissaan.
Andy tuli pian vainoharhaiseksi ja luuli että Katie pettää häntä Jamie Hopen kanssa. Kuin kostoksi hän vastasi Jon flirttailuun ja he päätyivätkin samaan sänkyyn. Suhde ei kestänyt kauan sillä Andy käytti Jota vain hyväkseen tasatakseen puntit Katien Robert-seikkailun jälkeen. Jo oli kuitenkin ehtinyt jo rakastua Andyyn ja manipuloi ja juonitteli asiat niin, että Andy ei voinut käskeä Jota muuttamaan pois, vaikka olisi halunnutkin.
Daz oli palannut takaisin kylään ja näki Andyn ja Jon heinäladossa kuhertelemassa. Hän kertoi asiasta Andylle ja Andy vannotti tätä olemaan kertomatta Katielle. Daz kertoi asiasta kuitenkin Jackille ja Dianelle, jotka tekivät myös kaikkensa saadakseen Jon lähtemään Butlerin tilalta.
Sarah-vauvan paluu
Marraskuussa 2008 (Britanniassa lokakuussa 2006) Daz löysi tilan pihalta pikku Sarahin ja joitain hänen tavaroitaan, muun muassa kirjan, jossa oli valokuvia ja ohjeita mistä Sarah pitää ja ei pidä. Andy ei halunnut kenenkään muun tietävän Sarahin paluusta ja vannottikin Dazia, Jota ja Katieta pysymään hiljaa, peläten että Dinglet kuulevat ja haluavat Sarahin itselleen. Daz kuitenkin kertoi Jackille ja Dianelle, ja Katie uudelle liikekumppanilleen Perdylle.
Larry Levan
Larry Levan, oikealta nimeltään Lawrence Philpot, (20. heinäkuuta 1954 – 8. marraskuuta 1992) oli tunnettu yhdysvaltalainen DJ ja musiikkituottaja. Hän oli pitkään newyorkilaisen Paradise Garage -klubin vakio-DJ soittaen diskoa, housea ja garagea.
Levan aloitti 20 vuotta kestäneen uransa Brooklynissa vuonna 1972. Maineeseen hän nousi Paradise Garagen myötä. Hänen työtään arvostetaan edelleen hyvin paljon.
Ribonukleaasi P
thumb|200px|RNaasi P, johon on liittynyt [[siirtäjä-RNA (vihreä)]] RNaasi P eli  Ribonukleaasi P on entsyymi, joka koostuu useiden proteiinien lisäksi myös RNA-molekyylistä ja tähän perustuu myös sen kyky toimia katalyyttisesti. Sen tehtävänä on hajottaa käytettyä tai tarpeetonta RNA:ta. Bakteerien, arkkien ja aitotumaisten RNaasi P-entsyymit eroavat toisistaan jonkin verran. Sidney Altman sai Nobelin kemianpalkinnon työstään RNaasi P:n tutkimisessa.
Koko ja toimintaolosuhteet
RNaasi P on kooltaan 45–580 kDa. Useat metalli-ionit toimivat entsyymin tehokkuuden lisääjinä riittävän pieninä pitoisuuksina, mutta suurissa määrissä ne ovat inhibiittoreita. Parhaiten RNaasi P toimii 25–75 °C ja pH:n ollessa 5,5–8.
Husaari
thumb|Puolanliettualaisia husaareja Husaari on kevyen ratsuväen sotilaan nimitys. Husaareja on ollut 1400-luvulta lähtien useissa Euroopan armeijoissa.