cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karhumäki
Maantiede ja ilmasto
Kunnan alueella virtaavat Ääniseen laskevat Kumsajoki (ven. Kumsa), Vitsajoki (Vitška), Lumpuisjoki (Lumbuška), Makusjoki (Makušiha) ja Vaaksijoki (Vakšozerka). Poventsanlahti ja siihen kuuluva Pitkälahti (Bolšaja guba) on Äänisen syvin osa. Seudulla on lukuisia soita. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kupari, graniitti, graniittigneissi, hiekka ja sora.
Seudulla vallitsee lauhkea mannerilmasto, jossa on meri-ilmaston piirteitä. Talvi on pitkä ja melko kylmä, kesä lyhyt ja viileä. Sää on epävakainen varsinkin syksyllä ja talvella. Tammikuun keskilämpötila on –11,6 °C ja heinäkuun 16,2 °C. Vuotuinen sademäärä on 550–600 millimetriä.
Asutus ja väestö
Karhumäen kaupungin lisäksi kuntaan kuuluvat Lavaslahden (ven. Lavasguba), Perälahden (Perguba) ja Vitsakylän (Vitška) asutukset sekä Pindušin maalaiskunnan alueella sijaitseva Pitomnikin asutus. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 91 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 3 % karjalaisia, 2 % valkovenäläisiä ja 2 % ukrainalaisia.
Asukasluvun kehitys
Historia
Kansalaissodan jälkeen aseman lähelle syntyivät Dzeržinskille ja Arnoldoville nimetyt asutukset ja myöhemmin Južnyi, Školnyi ja Pervomaiski, jotka vuonna 1927 yhdistettiin Karhumäen taajamaksi. Vuonna 1924 paikkakunnalle perustettiin rautatieoppilaitos ja puunjalostuslaitos ja vuonna 1925 Neuvosto-Karjalan ensimmäinen tuberkuloosiparantola. Vuosina 1931–1933 Karhumäki oli Vienanmeren–Itämeren kanavan rakennustyömaan hallinnollinen keskus. Vuonna 1933 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1938 siitä tuli kaupunki, jolle annettiin venäjänkielinen nimi Medvežjegorsk. Jatkosodan aikana 1941–1944 se oli suomalaisten miehittämä.
Liikenne
Karhumäen kautta kulkee Muurmannin rata, jolla on Karhumäen (ven. Medvežja Gora), Vitsakylän, Predmedgorskin ja Perälahden asemat. Karhumäen asemalla pysähtyvät Murmanskin ja Pietarin, Moskovan, Minskin, Novorossijskin, Astrahanin, Adlerin, Simferopolin, Velikije Lukin ja Harkovan väliset kaukojunat sekä Petroskoin ja Segežan väliset paikallisjunat. Asemalla on myös paljon tavaraliikennettä.
Poventsanlahden perukassa sijaitsevasta satamasta on yhteydet Syväriä, Laatokkaa ja Nevaa pitkin Pietariin, Vienanmeren–Itämeren kanavaa pitkin Vienanmerelle sekä Volgan–Itämeren vesitien kautta Volgalle. Sataman kautta kuljetetaan sepeliä, kivihiiltä, sahatavaraa sekä haketta Kontupohjan ja Segežan sellutehtaille.
Talous ja palvelut
Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat liikenne (28 % vuonna 2010), terveydenhuolto ja sosiaalipalvelut (21 %) sekä hallinto ja koulutus (molemmat 13 %). Suurin työnantaja on noin 900 henkeä työllistävä Karhumäen veturivarikko. Teollisuutta edustavat Karhumäen metsäteollisuuspiiri, sepelitehdas, meijeri ja ompelimo.
Beelzebufo
vasen|pienoiskuva|Beelzebufon koko verrattuna ihmisen käteen. Beelzebufo ampinga on vuonna 2007 nimetty esihistoriallinen sammakko, jonka ensimmäiset tunnetut jäänteet löydettiin 1993 Madagaskarilta, jossa laji eli 65−70 miljoonaa vuotta sitten. Laji saattoi kasvaa yli 40 senttimetriä pitkäksi ja yli 4 kilogrammaa painavaksi, mikä tekisi siitä suurimman kaikista tunnetuista sammakkolajeista: suurin nykyisin elävä laji, goljatsammakko kasvaa sekin enintään 30 senttimetrin pituiseksi. Beelzebufo on Beelzebubista ja konnien Bufo-suvusta muodostettu yhdistelmäsana.
Karhumäki
Talous ja palvelut
Kaupungissa toimii kolme keskikoulua, ammattikoulu, lasten luomistyön keskus, lasten musiikki- ja taidekoulut sekä kaksi lasten ja nuorten urheilukoulua. Sosiaali- ja terveyspalveluihin kuuluvat poliklinikka, sairaala ja lastenkoti. Kulttuurilaitoksia ovat kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus sekä kotiseutumuseo.
Beelzebufo
Beelzebufo saattoi elintavoiltaan ja ulkonäöltään muistuttaa nykyisiä sarvisammakoita. Kokonsa ansiosta se saattoi syödä hyvin pieniä dinosauruksia, lintuja, kaloja ja nisäkkäitä. Jurakaudella, Beelzebufon ja nykyisten sarvisammakoiden esi-isien eläessä Madagaskarilla saari oli vielä kiinni Afrikan mantereessa. Kun Madagaskar irtautui Afrikasta, Beelzebufon esivanhemmat jäivät saarelle.
Karhumäki
Kaupunkikuva, nähtävyydet ja matkailu
Kumsa- ja Vitsajokien suussa luonnonkauniissa ympäristössä sijaitseva Karhumäki koostuu viidestä kaupunginosasta. Keskustassa on etupäässä viisikerroksisia asuintaloja ja sen eteläpuolella satama ja puunjalostuslaitos. Puudožin lähiön ja entisen posjolok Truda -asutuksen käsittävässä itäosassa on metsän toisistaan erottamia omakotialueita. Särkilammen (ven. Plotitšje) ja Kasarmilammen (Kitaiskoje) lähellä sijaitseva Pervomaiskin kaupunginosa käsittää entiset Pervomaiskin, Južnyin ja Školnyin omakotialueet. Rautatien takana Kumsa- ja Vitsajokien välillä on entisistä Oktjabrskin ja Dorožnikovin asutuksista koostuva Oktjabrskin kaupunginosa, jossa on myös laajoja teollisuus- ja varastoalueita. Kauempana Vitsajoen takana sijaitsee Vitsakylän omakotialue. Kaupungin viheralueet ja virkistysmahdollisuudet sijaitsevat Äänisen, Kumsa- ja Vitsajokien sekä Särki- ja Kasarmilampien rannoilla.
Kaupungin alueella ja Kumsajoen varrella on useita kivikautisia asuinpaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Rufin Gaben suunnittelema tyyliltään erikoinen puinen rautatieasema (1916) sekä keskustassa sijaitseva monumentaalinen Vienanmeren kanavahallinnon hotelli (1936), joka nykyään toimii hallintorakennuksena. Keskustan Dzeržinskinkadulla on toisen maailmansodan muistoksi asetettu T34-panssarivaunu sekä Sergei Kirovin patsas, joka on kopio Petroskoin vastaavasta muistomerkistä. Seudulla on suomalaisten linnoituslaitosten raunioita ja neuvostosotilaiden hautapaikkoja. Karhumäen lounaisosassa lähellä Kitaiskoe-järveä on suomalaisten jatkosodan aikana louhima luolasto, josta venäläiset suunnittelevat sotahistoriallista matkakohdetta. Kaupungin itäpuolella Poventsan maantien varrella sijaitsee Stalinin vainojen uhrien teloituspaikka ja hautausmaa Sandarmoh.
Karhumäen matkailupotentiaali perustuu lähinnä sen vankileiri- ja sotahistoriaan. Majoituspalveluja tarjoavat muun muassa keskustan vuonna 1981 rakennettu hotelli Onežskaja sekä Äänisen rannalla sijaitseva Malaja Medvežkan lomakylä.
Huipulla tuulee
Huipulla tuulee (KRÅCD 14) on Klamydia-yhtyeen kolme kappaletta sisältävä EP-levy, joka ilmestyi kesällä 1994. EP:n äänitti ja miksasi tuolloin Yö-yhtyeessä kitaraa soittanut Jani Viitanen. Viitanen vastasi myös myöhemmin samana vuonna ilmestyneen Tippurikvartetti-albumin äänityksestä ja miksauksesta.
EP:n nimikappale ”Huipulla tuulee” päätyi mukaan myös Tippurikvartetti-albumille. EP:n päättävä ”Plitskoveri” on nimensä mukaisesti suomenkielinen cover-versio Blitz-yhtyeen kappaleesta ”Razors in the Night”. EP nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen singlelistan sijalle 1.
Kokoonpano
+
Berthold Hinz
Berthold Hinz (s. 6. heinäkuuta 1941) on saksalainen taiteentutkija ja taidehistorioitsija, joka on kirjoittanut useita artikkeleja ja teoksia Saksan taidehistoriasta, arkkitehtuurista ja taiteilijoista.
Hinz kävi peruskoulun Lyypekissä, josta jatkoi humanististen aineiden lukioon Gelsenkirchenissä. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1961 ja suoritettuaan asepalveluksen hän jatkoi taidehistorian, historian ja filosofian opintoja eri yliopistoissa. Hän kirjoitti gradunsa Munsterissa 1969. Hinz työskenteli tutkimusapulaisena 1970-luvun alussa ja luennoitsijana vuodesta 1974. Saman vuoden lopulla hänestä tuli taidehistorian professori Berliiniin. Vuodesta 1989 Hinz on työskennellyt taidehistorian laitoksella Kasselin yliopistossa.
Louhtovuoren kalliomaalaus
Louhtovuoren kalliomaalaus sijaitsee Kuolimon rannalla Mikkelissä, Suomenniellä, Etelä-Savossa. Maalauksessa on useita pieniä kuvakenttiä. Maalaus merkittiin Timo Miettisen löytämäksi vuonna 1981, vaikkakin opettaja Jaakko Jäkälä oli havainnut sen jo vuonna 1975, muttei ilmoittanut löydöstään eteenpäin.
Kallio ja sen sijainti
Maalaus sijaitsee Kuolimon länsirannalla yli kymmenen kilometrin päässä Suomenniemen kirkosta luoteeseen. Kurkiselän kohdalla on kallioseinämä, joka aukeaa itäkoilliseen. Kallio nousee suoraan vedestä ja kuviot sijaitsevat noin seitsemän metrin korkeudella järven pinnasta pinen ulkoneman pinnalla.
Maalaus
Maalaus jakaantuu useaan kuvakenttään, jotka sijaitsevat lähellä toisiaan. Korkeimmalla sijaitseva pääkenttä on maalattu sileän ulkonevan pinnan päälle. Siihen on maalattu viisi tai kuusi hirvieläintä. Suurin hirvistä näyttää laukkaavan. Alempana on yksi ihmishahmo.
Ajoitus
Maalauksen alla on terassi, jonka päällä voi seistä. Siltä ei kuitenkaan ylety maalauksille, joten ainoa tapa maalata kuvioita, on tehdä se veneestä tai jäällä seisten. Maankohoamisen tunteva henkilö voi ajoittaa maalaukset. Maalaus sijaitsee Matkuslammen eli Mäntyharjun reitillä.
Me and Orson Welles
Me And Orson Welles on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Richard Linklater. Elokuva perustuu Robert Kaplow’n samannimiseen kirjaan. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoden 1937 New Yorkiin. Me And Orson Welles kertoo teini-ikäisestä pojasta, jonka Orson Welles palkkasi näyttelemään Julius Caesar -näytelmässä.
Juoni
17-vuotias Richard Samuels tapaa teatteriohjaajan, Orson Wellesin, ja saa roolin tämän näytelmästä Julius Caesar. Welles antaa tuotantoapulaiselle Sonja Jonesille tehtäväksi harjoitella Richardin kanssa. Richard viettää viikon teatterin ihmeellisessä maailmassa.
Tuotanto
Holly Gent Palmo ja Vincent Plamo Jr. sovittivat Robert Kaplow’n samannimisen kirjan käsikirjoitukseksi, ja Richard Linklater suostui ohjaajaksi. Zac Efron liittyi projektiin tammikuussa 2008, koska ”se oli ihan erilainen kuin mitä olin tehnyt aikaisemmin”. Claire Danes allekirjoitti sopimuksensa myöhään tammikuussa. Ennen kuin lähti elokuvaan mukaan, Christian McKay ei ollut näytellyt aikaisemmin.
Me And Orson Welles Elokuva kuvattiin Mansaarella, Lontoossa ja New Yorkissa helmikuusta huhtikuuhun vuonna 2008.
Joitakin pätkiä elokuvasta näytettiin vuoden 2008 Cannesin elokuvajuhlilla. Koko elokuva näytettiin ensimmäistä kertaa Toronton elokuvajuhlilla syyskuussa 2008.
In the End
In the End on neljäs single Linkin Parkin vuonna 2000 julkaistulta debyyttialbumilta, Hybrid Theorylta. Single julkaistiin 21. marraskuuta 2001. Kappale kertoo parisuhteen/kaverisuhteen luottamuksen katkeamisesta ja sen jälkeisestä epäonnistumisen tunteesta.
”In the End” on Linkin Parkin tunnetuin ja menestynein single; se sijoittui useilla listoilla top 10:een ja parhaimmillaan Billboard Hot 100 -listalla sijalle kaksi. Billboardin Alternative Songs -listalla single oli yhteensä viisi viikkoa ykkösenä. Kappale arvostettiin parhaaksi Z100:n Top 100 songs of 2002 -listalla. Kappale sijoittui sijalle 121 Blender Magazinen The 500 Greatest Songs Since You Were Born -listalla. ”In the End” on Billboardin vuosikymmenen toiseksi eniten soitettu rock-kappale.
Kappale ylitti Spotifyssä miljardin kuuntelun rajan kesäkuussa 2021.
Panaman konsuli
Panaman konsuli on Juha ”Watt” Vainion säveltämä, sanoittama ja esittämä kappale vuodelta 1980. Kappale julkaistiin singlen ”Vain sorsa lentää pohjoiseen” b-puolella samana vuonna ja vuotta myöhemmin albumilla Albatrossi ja sorsa. Kappaleen on sovittanut Markku Johansson. Musiikkityyliltään ”Panaman konsuli” on samba.
Kappaleen tarina
Kappaleen sanoitukset viittaavat alkoholinkäytön aikaansaamaan arvostelukyvyn puutteeseen. Laulussa kerrotaan erilaisista alkoholin liiallisen käytön aikaansaamista harhanäyistä. Laulun kertojan näyt ovat hyvin mielikuvituksellisia: hän kertoo olleensa Panaman konsuli Piirto, liikennelentäjä Viima, fregatin kapteeni Jetson ja öljystä rikas Abdullah. Kappaleen tekstiä pidetään yhtenä Vainion parhaimmista.
Äänitys
”Panaman konsuli” äänitettiin Helsingin Takomo-studioilla keväällä 1980. Sen äänitti Jukka Teittinen ja tuotti Jaakko Salo. Mukana olivat seuraavat muusikot:
Julkaisut
Delta julkaisi ”Panaman konsulin” singlen ”Vain sorsa lentää pohjoiseen” b-puolella vuonna 1980. Vuonna 1981 se julkaistiin Vainion albumilla Albatrossi ja sorsa. Lisäksi kappale on julkaistu Vainion kokoelmilla 20 suosikkia – Käyn ahon laitaa, Legendan laulut – Kaikki levytykset 1963–1990 ja Legendan laulut – 48 mestariteosta. Myöhemmin kappaleen on levyttänyt Vesa-Matti Loiri, jonka versio on hänen albumillaan Ystävän laulut.
Vainio käytti kappaleen melodiaa myöhemmin Valintatalon kassissa -mainoskappaleessaan vuonna 1982. Se on eräs tunnetuimmista televisiomainoslauluista, ja sen tunnetuin lause on ”Valintatalon kassissa on talous vatupassissa”. Vainion poika Ilkka Vainio sanoi lauseen kuultuaan: ”Kukaan muu ei noin älytöntä ois voinu keksii.”
Whitby (Kanada)
Whitby on kaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Ontariojärven pohjoisrannalla Torontosta itään. Kaupungin väkiluku on noin 122 000 (2011). Monet kaupungin asukkaista käyvät töissä Suur-Toronton kaupungeissa tai Oshawassa.
Hans Larsson
thumb|Hans Larsson noin vuonna 1910. Hans Larsson (18. helmikuuta 1862 Östra Klagstorp, Malmöhus – 16. helmikuuta 1944 Lund) oli ruotsalainen filosofi ja Ruotsin akatemian johtaja vuosina 1925–1944. Häntä kutsuttiin lempinimellä "Kloke-Hans".
Larsson toimi professorina Lundin yliopistossa. Hänen piirinsä toimi Uppsalan yliopistossa vaikuttaneen nk. Uppsalan koulukunnan kilpailijana. Larsson kannatti arvojen objektiivisuutta ja kirjoitti paljon myös estetiikasta. Lukuisten filosofisten teosten lisäksi Larsson kirjoitti myös useita romaaneja ja esseitä.
Graham Dadds
Graham Bassett Dadds (16. maaliskuuta 1911 Swansea – 8. maaliskuuta 1980 Swansea) oli brittiläinen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Dadds kuului Ison-Britannian olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Helsingissä 1952.
Junge Freiheit
thumb
Junge Freiheit (JF, ) on politiikkaan ja kulttuuriin keskittynyt saksalainen viikkolehti. Lehti on viralliselta linjaltaan konservatiivinen, mutta on kohdannut syytöksiä äärioikeistolaisuudesta muun muassa Saksan viranomaisten taholta. Lehden levikki on noin 30 000 kappaletta.
Historia
Dieter Stein perusti Junge Freiheitin Freiburg im Breisgaussa toukokuussa 1986. Stein on toiminut lehden päätoimittajana yli 30 vuotta. Alkujaan JF oli opiskelijoiden toimittama lehti, jota levitettiin pieninä painoksina yliopistolla.
Junge Freiheit tunnetaan uusoikeistolaisesta linjastaan. Saksan liittotasavallan sekä eräiden sen osavaltioiden perustuslainsuojavirastot ovat tarkkailleet lehteä äärioikeistolaisena ryhmittymänä ainakin vuodesta 1994, jolloin lehti ensimmäistä kertaa mainittiin Nordrhein-Westfalenin osavaltion perustuslainsuojaviraston vuosiraportissa. Saksan perustuslakituomioistuin päätti pitkän oikeusprosessin päätteeksi vuonna 2005, etteivät yksittäiset artikkelit riitä todisteeksi lehden julkaisulinjan perustuslainvastaisuudesta. Osalliset perustuslainsuojavirastot ilmoittivat jatkavansa lehden tarkkailua, mutta ovat sittemmin jättäneet sen pois äärioikeistolaisen toiminnan vuosiraporteistaan.
Joulukuussa 1994 Junge Freiheitin painotiloihin Weimarissa iskettiin polttopulloin. Tekijöitä ei saatu kiinni, mutta tekijäksi ilmoittautui aiemmin tuntematon Revolutionäre Lesbenfrauengruppen und andere revolutionäre Gruppen (suom. ”Vallankumoukselliset lesbonaiset ja muut vallankumoukselliset ryhmät”). Iskut aiheuttivat noin 2,5 miljoonan D-markan vahingot, minkä vuoksi lehti siirtyi ilmestymään Berliiniin.
Rannikkotykistökoulu
Rannikkotykistökoulu, lyhenne RtK, oli Puolustusvoimiin kuulunut joukko-osasto ja sotilasopetuslaitos Helsingin Santahaminassa. Se vastasi rannikkotykistökoulutuksesta Suomessa.
Koulu toimi vuodet 1969–1994, kunnes se yhdistettiin Merisotakouluun. Aikaisemmin rannikitykistökoulutus oli integroitunut meripuolustukseen aina 1930-luvulta lähtien. Niinisalon Tykistökoulussa rt-koulutusta annettiin vuosina 1963–1968.
Koulun johtajana toimivat mm. everstiluutnantit Petteri Knuuttila ja Timo Sario. Oppilaitos jakautui esikuntaan, toimiupseeriosastoon, upseeriosastoon ja kurssiosastoon. Se oli rannikkotykistön tarkastajan alainen.
Synty
Vuonna 1966 Tykistökoulu Niinisalon varuskunnassa päätettiin jakaa Kenttätykistökouluun ja Rannikkotykistökouluun. Vuonna 1969 syyskuun alussa aloittivat toimintansa itsenäisinä laitoksina Tykistökoulu Niinisalossa ja Rannikkotykistökoulu Santahaminassa.
Perinteet
Oppilaitoksen perinteistä huolehtii mm. Suomenlahden Rannikkotykistökilta. Koulun historiaa kuvaa teos Ove Enqvist: Rtk. Rannikkotykistökoulu 1969–1994, ISBN:952-90-5426-2, [Helsinki]: Rannikkotykistökoulun perinnerengas.
Devil Woman
Kappaleen työstö
Vaikka kappaleen tekijöiksi on virallisesti merkitty Terry Britten ja Christine Holmes, on ollut kuitenkin kiistoja sen suhteen, ketkä kappaleen todellisuudessa kirjoittivat. Brittenin osuutta ei ole kyseenalaistettu, mutta Christine Holmesin kohdalla sekaannuksia on aiheuttanut muun muassa se seikka, että tämä käytti lukuisia muitakin taiteilijanimiä. Todellisuudessa ”Devil Woman” on kuitenkin Brittenin säveltämä ja Holmesin sanoittama kappale.
Äänitys
”Devil Woman” äänitettiin Abbey Roadin studioilla Lontoossa 8.–9. syyskuuta 1975 samoissa sessioissa, joissa levytettiin myös eräs toinen Cliff Richardin suosituista kappaleista, ”Miss You Nights”. Se oli ensimmäinen sessio, jossa tuottajana toimi Bruce Welch sekä ensimmäinen, jossa taustalaulajina olivat Tony Rivers, John Perry ja Ken Gold, joita Richard tuli käyttämään kappaleissaan usean vuoden ajan. Vastoin joitain tietoja, Tony Harding ei laulanut taustoja. Säveltäjä Terry Britten soitti itse kitaraa, Alan Tarney bassoa, Clem Cattini rumpuja ja Graham Todd kosketinsoittimia. Kappaleen sovitti tuottaja Bruce Welch.
Julkaisu
Kappale ilmestyi Britanniassa singlenä toukokuussa 1976 B-puolenaan ”Love on (Shine on)”, jota ei julkaistu kuin kyseisellä singlellä, jonka julkaisi EMI tunnuksella 2458. ”Devil Woman” oli myös I’m Nearly Famous -albumin kahdeksas raita, ja järjestyksessään toinen siltä julkaistu single. Yhdysvalloissa singlen julkaisi EMIn sijaan Rocket Records. Single julkaistiin Britanniassa uudelleen vuonna 1981, tällä kertaa kuvakannella varustettuna.
Listamenestys
”Devil Woman” julkaistiin aikakaudella, jolloin Cliff Richardin suosio ja listamenestys oli hiipunut. Kappaleesta muodostui Richardin ensimmäinen top 10 -hitti Britanniassa sitten vuoden 1973, ja se oli 1970-luvulla hänen kaikkiaan kolmas top 10 -hittinsä. ”Devil Woman” nousi top 50 -listalle 8. toukokuuta, saavutti korkeimman sijoituksensa – yhdeksäs – 5. kesäkuuta, ja säilyi listalla kaikkiaan kahdeksan viikkoa.
Yhdysvalloissa ”Devil Woman” oli Richardin ensimmäinen listahitti sitten vuoden 1968 kappaleen ”Congratulations”, joka oli yltänyt sijalle 99. Se nousi Billboard Hot 100 -listalle 4. heinäkuuta, ja oli parhaimmillaan sijalla kuusi kolmen viikon ajan syyskuun 26:nnesta päivästä lähtien. Tämä tekee ”Devil Womanista” Cliff Richardin menestyneimmän kappaleen kyseisellä listalla, ja samalla hänen ainoan kappaleensa, joka on menestynyt Yhdysvalloissa paremmin kuin Britanniassa. Kaikkiaan kappale säilyi Billboardin listalla 22 viikkoa, ja se palkittiin yli miljoonan kappaleen myynnin johdosta kultalevyllä 20. lokakuuta 1976.
Kappale menestyi parhaiten Tanskassa, missä se ylsi listakakkoseksi. Se saavutti sijoitukset myös Uudessa-Seelannissa (5.), Irlannissa (6.), Ranskassa (7.), ja Norjassa (7.) Hyvän menestyksen myötä ”Devil Woman” merkitsi Cliff Richardille ”renessanssia”. Kappaletta soitetaan edelleen Richardin konserteissa ja radioasemilla.
Richard on myöhemmin haastatteluissa kertonut useasti tarinan, josta hän itse on hyvin ylpeä. Australialainen naisfani oli ottanut häneen yhteyttä, ja kertonut aiemmin olleensa ”eksyksissä” ja vailla suuntaa elämässään. Hän oli myös sotkeutunut okkultismiin, mutta kuultuaan ”Devil Womanin” – ja etenkin sen sanoituksen – oli hän luopunut okkultismista ja ryhtynyt hartaaksi kristityksi.
Sijoitukset
Sertifiointi
Kappaleet singlellä
A-puoli B-puoli
Arabisosialismi
Arabisosialismi on etenkin arabimaissa suosiota saavuttanut poliittinen aate. Arabisosialismissa yhtenä keskeisenä piirteenä on panarabialaisuus eli kaikkien arabikansojen yhdistäminen. Suuntaus liittyy myös läheisesti arabinationalismiin.
Devil Woman
Kokoonpano
Tuotanto
Arabisosialismi
Arabisosialismin teoria
Arabisosialismi eroaa monista muista sosialistisista liikkeistä kieltämällä materialismin ja sallimalla uskonnon, mutta kuitenkin painottaen maallista valtaa. Talous- ja sosiaalipolitiikassa arabisosialismi on lähellä eurooppalaista sosialismia. Arabisosialistinen talous myös sallii pienyritystoiminnan (kuten Neuvostoliitto), mutta ei kuitenkaan sitä erityisemmin rohkaise. Maakohtaisesti arabisosialismin päätavoitteena on luoda voimakas valtiokeskeinen, militaristinen ja nationalistinen valtio. Aate on idealistinen ja painottaa kansallisesti vahvaa valtiota sekä irtautumista kolonialismin perinteistä. Arabisosialismia toteutetaan pääasiassa puoluepolitiikan, talouden ja sotilaspolitiikan aloilla.
Varaus (talous)
Liiketoiminnan verotuksessa erilaisilla varauksilla tarkoitetaan toiminnan taloudellisesta tuloksesta ennen veroja pidätettyä osuutta, joka laskee sen verovuoden verotettavaa tulosta. Se on erään tyyppinen verovähennys. Varaus on tulevaisuudessa käytettävä tai tuloutettava. Eri toimialojen verotuksessa tunnetaan mm. investointivaraus, tasausvaraus, menovaraus, tuhovaraus ja metsävaraus.
Arabisosialismi
Arabisosialismi käytännössä
Arabisosialismin kulta-aikaa oli 1950-1970-luvuilla. Arabisosialismiin arabimaissa on pääasiassa siirrytty sotilasvallankaappauksella, ulkomaisten omistusten ja pankkien kansallistamisella, sekä Baath-puolueen tuella. Eversti Nasser oli Egyptin ensimmäinen arabisosialistijohtaja, aloittaen arabisosialismin sotilasvallankaappauksella ja Suezin kanavan kansallistamisella.
Devil Woman
Muut versiot
Laulun sanoittaja Christine Holmes levytti kappaleen taiteilijanimellä Kristine vuoden 1976 albumilleen I’m a Song. Lisäksi se julkaistiin singlenä Kanadassa. Ei ole varmuutta, julkaisiko hän kappaleen Cliff Richardia ennen vai jälkeen. Myös All About Eve, Cradle of Filth ja Shy ovat tehneet ”Devil Womanista” oman versionsa.
Varaus (talous)
Varauksen pääasiallisia tarkoituksia ovat tulojen tasaaminen vuosien välillä suhdannevaihteluiden vuoksi ja varojen kerääminen tulevia investointeja varten. Tuloja voidaan tasata pidättämällä varaus hyvänä vuonna, ja tulouttamalla se huonona vuonna. Investointeja varten varauksilla vältetään verotus sellaisen rahan osalta, joka tullaan käyttämään investointiin, ja joka siten ei tule olemaan liiketoiminnan tuloa. Varaus on joissakin tapauksissa talletettava erilliselle tilille ja sen maksimimäärä osana tuloksesta sekä käyttökohteet on lailla rajoitettu.
Arabisosialismi
Arabisosialismi käytännössä
1960-luvulla arabisosialismin tavoite arabikansojen yhdistämisestä tuotti Irakin, Egyptin, Libyan ja Syyrian valtioliiton. Arabisosialismi oli merkittävä aate Lähi-idässä Israelin ja arabimaiden välisten sotien aikana. Näissä maissa ainoastaan enää Syyriassa hallitsee arabisosialismin aatteelliseksi, toteuttavaksi voimaksi perustettu Baath-puolue (Irakin Baath-puolue syrjäytettiin vuoden 2003 sodassa).
Arabisosialismi nykyään
Pääasiassa arabisosialismin on katsottu epäonnistuneen taloudessa. Tämä heijastelee laajemmin suunnitelmatalouden ja markkinatalouden vaiheita 1900-luvulla. Egyptissä täysmittainen arabisosialistisen talouden toteuttaminen tuli tiensä päähän käytännössä 1970-luvulla, Anwar Sadatin aikakautena.
Tällä hetkellä arabisosialismia kokonaisuutena toteutetaan Libyassa sekä jossain määrin Syyriassa, Baath-puolueen johdolla. Arabisosialismin rippeitä on jäljellä Egyptissä esimerkiksi sotilaspolitiikassa ja taloudessa.
Merkittäviä arabisosialisteja
Irakin ja Syyrian arabisosialistisen Baath-puolueen ideologeja ja toimijoita: Ideologeja, joilta Baath-puolue omaksui ideologiansa:
Nasseriitteja:
Algerian sosialisteja:
Marokon sosialisteja:
Palestiinan sosialisteja:
Libanonin sosialisteja:
Karlóvasi
Karlóvasi on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Dytikí Sámoksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Καρλοβασίων, Dimotikí Enótita Karlovasíon) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Sámoksen saarella, Sámoksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 9 855 ja varsinaisen Karlóvasin kaupungin (virallisesti Néo Karlóvasi, Νέο Καρλόβασι) väkiluku 6 708 (vuonna 2011). Karlóvasi on Dytikí Sámoksen kunnan kuntakeskus.
pienoiskuva|vasen|Néo Karlóvasin Pyhän Nikolaoksen (Ágios Nikólaos) kirkko. Karlóvasi on Sámoksen saaren toiseksi suurin keskus pääkaupunki Sámoksen jälkeen. Kaupunki sijaitsee saaren pohjoisrannikolla noin 35 kilometriä pääkaupungista länteen. Karlóvasin kunnallisyksikkö käsittää saaren koko luoteisosan.
Karlóvasi oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Sámoksen kunnaksi yhdessä Marathókampoksen, Pythagóreion ja Vathýn kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi. Vuonna 2019 se tuli Kleisthenes I -suunnitelman myötä osaksi Dytikí Sámoksen kuntaa.
Karlóvasi on eräs Sámoksen turistialueista ja sen lähellä on useita suosittuja rantoja. Kunnallisyksikön länsilaidalla sijaitsevat muun muassa Megálo Seïtánin ja Mikró Seïtánin rannat. Kaupungissa toimii yksi Egean yliopiston yksiköistä (osa luonnontieteellistä tiedekuntaa).
Kunnallisyksikön osat
Karlóvasin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
John Conroy (maahockeypelaaja)
Conroy kuului Ison-Britannian olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Helsingissä 1952. Hän pelasi myös Ison-Britannian Melbournen kesäolympialaisissa 1956 neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa.
Board of European Students of Technology
Board of European Students of Technology (BEST) on kansainvälinen, epäpoliittinen ja ei-kaupallinen opiskelijajärjestö. BEST:n pääasiallisina tehtävinä on edistää opiskelijoiden kanssakäymistä, toimia opiskelijoiden äänitorvena ja auttaa opiskelijoita työelämään. Toimintaa pyörittävät vapaaehtoisvoimin teknillisten alojen opiskelijat lähes 100 Euroopan teknillisestä yliopistosta. BEST:n virallinen kieli on englanti.
Tällä hetkellä (toukokuu 2014) BEST koostuu 96 paikallisryhmästä 33 eri maassa. Toiminnassa on mukana yli 3400 aktiivista jäsentä.
Hallitus
Hallitus koostuu kuudesta vuosittain valittavasta jäsenestä.
Paikallisryhmät
thumb|right|BEST:iin kuuluvat paikallisryhmät
Yhteistyöjärjestöt
Kehittääkseen toimintaansa, BEST tekee yhteistyötä kahden muun opiskelijajärjestön kanssa:
Mariechen Wehselau
thumb|right|240px|Wehselau vuonna 1926
Mariechen M. Jackson Wehselau on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä Pariisin kesäolympialaisissa 1924. Wehselaun kanssa samassa joukkueessa uivat Ethel Lackie, Euphrasia Donnelly ja Gertrude Ederle. Hän voitti samoissa kilpailuissa hopeaa 100 metrin vapaauinnissa häviten vain Lackielle.
Wehselau edusti uintiurallaan Outrigger Canoe Clubia. Wehselau kuoli heinäkuussa 1992 kotonaan Honolululla.
Eric the Red
Eric the Red on färsaarelaisen folk metal -yhtye Týrin toinen täyspitkä albumi. Levyn nimi viittaa viikinki Erik Punaiseen. Napalm Records julkaisi albumista uuden painoksen vuonna 2006, jossa oli uuden kansitaiteen lisäksi kaksi bonuskappaletta yhtyeen demolta, vuodelta 2000.
Homestead Act
Lain tausta
Alun perin Yhdysvaltojen maanjakopolitiikkana oli myydä valtion maita uudisasukkaille tulojen keräämiseksi valtiolle. Vuoden 1785 säännöksen mukaan yksi henkilö sai ostaa vapaata maata enintään 640 eekkeriä (vuodesta 1800 alkaen 320 eekkeriä) yhden dollarin eekkerihinnalla. Vuonna 1854 hintoja laskettiin vähän kysyttyjen maa-alueiden osalta, mutta useimmille viljelijöiksi haluaville ne olivat silti edelleen liian kalliita.
Maan länsiosissa sijainneiden valtion maiden ilmaista jakamista halukkaille vaadittiin pitkin 1800-luvun alkupuoliskoa, mutta maan itäosien maanomistajat ja työnantajat sekä varsinkin Etelävaltioiden orjanomistajat vastustivat sitä, sillä se olisi aiheuttanut työvoiman virtaamisen pois itärannikolta ja laskenut vanhojen maaomistusten arvoa. Lakiesitys maanjaosta hyväksyttiin Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1852, 1854 ja 1859, mutta jokaisella kerralla senaatti hylkäsi sen. Vuonna 1860 laki hyväksyttiin molemmissa kamareissa, mutta presidentti James Buchanan esti sen voimaantulon veto-oikeudellaan. Kun Etelävaltiot sisällissodan seurauksena irtaantuivat liittovaltion päätöksenteosta, republikaaninen puolue pystyi ajamaan maanjakolain läpi. Presidentti Abraham Lincoln allekirjoitti Homestead Actin 20. toukokuuta 1862.
Maan jakamisen ehdot
Lain mukaan 160 eekkerin maa-alan hakemiseen oli oikeutettu jokainen 21 vuotta täyttänyt tai perheen päämies, joka oli Yhdysvaltain kansalainen tai hakenut kansalaisuutta, eikä ollut ”kantanut asetta” Yhdysvaltoja vastaan. Maan sai omakseen parannettuaan sitä, rakennettuaan sinne 12x14 jalan kokoisen asumuksen sekä asuttuaan sillä ja viljeltyään sitä vähintään viisi vuotta. Paikalliseen maatoimistoon jätettävässä hakemuksessa oli todistettava viiden vuoden asuminen ja maan parantaminen sinä aikana. Maasta ei joutunut maksamaan mitään, mutta hakijan oli maksettava vähäinen asiakirjojen rekisteröintimaksu. Prosessin alussa oli maksettava 12 dollaria ja lopullista omistusoikeutta haettaessa viiden vuoden kuluttua kuusi dollaria lisää. Maiden hakemiseen olivat oikeutettuja myös vastasaapuneet siirtolaiset, naimattomat naiset ja vapautetut orjat.
Vaihtoehtoisesti maan sai omakseen jo kuuden kuukauden asumisen jälkeen, jos maksoi siitä 1,25 dollaria eekkeriltä. Sisällissodan jälkeen Pohjoisvaltioiden joukoissa palvelleiden sotilaiden kohdalla palvelusaika voitiin vähentää viiden vuoden odotusajasta. 160 eekkerin raja johtui siitä, että sen katsottiin tuolloin vastaavan suunnilleen suurinta alaa, jota yksi perhe kykenisi yksinään viljelemään. Lisäksi Yhdysvalloissa tuolloin ja edelleen käytössä oleva maanmittausjärjestelmä jakaa kaiken maan 640 eekkerin eli yhden neliömailin kokoisiin suorakaiteen muotoisiin alueisiin. 160 eekkeriä vastasi tasan yhtä neljännestä tästä perusyksiköstä.
Joseph Jules Beecken
Joseph Jules Beecken (11. huhtikuuta 1904 – 5. helmikuuta 1948 ) oli belgialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Beecken osallistui Pariisin olympialaisissa 1924 alle 72,6 kilon sarjaan, jossa hän voitti pronssia.
Homestead Act
Lain soveltaminen
thumb|300px|Nebraskalaiselle Daniel Freemanille vuonna 1868 myönnetty todistus 160 eekkerin maa-alueen omistusoikeudesta. Freeman katsottiin myöhemmin ensimmäiseksi Homestead Actin mukaiseksi maanhakijaksi. Homestead Actin nojalla jaetut maapalstat sijaitsivat pääosin Keskilännessä, Suurten tasankojen alueella ja Yhdysvaltain läntisissä osissa. Ongelmana oli, että köyhemmän maaperän alueilla 160 eekkeriä ei useinkaan riittänyt tuottamaan tarpeeksi viljelijän elättämiseen. Myöhemmin kongressi joutui säätämään täydentäviä lakeja, jotka sallivat Yhdysvaltain tietyissä osissa yli 160 eekkerin maa-alueiden jakamisen. Lisäksi maanjaosta vastannut virasto (General Land Office) ei kyennyt estämään keinottelijoiden harjoittamaa järjestelmän hyväksikäyttöä. 1800-luvun lopussa syntyi niin sanottuja maaryntäyksiä, kun aiemmin suljettuja hedelmällisiä maa-alueita (usein entisiä intiaanireservaatteja) avattiin, ja uudisasukkaat riensivät valtaamaan parhaat maapalat voidakseen vaatia niitä itselleen Homestead Actin nojalla. Kuuluisin tapaus on vuoden 1889 Oklahoman ryntäys.
1800-luvun loppuun mennessä Homestead Actin nojalla jaettiin noin 80 miljoonaa eekkeriä maata noin 600 000 hakijalle. Vuoteen 1934 mennessä oli jaettu 270 miljoonaa eekkeriä maata, mikä vastasi kymmenesosaa valtion omistamasta maa-alasta Yhdysvalloissa. Maita jaettiin 30 osavaltion alueella, suhteessa eniten Nebraskassa, jossa homestead-maat käsittivät 45 prosenttia koko osavaltion pinta-alasta. Homestead Act lisäsi siirtolaisuutta Yhdysvaltoihin, sillä helppo mahdollisuus saada maaomaisuutta houkutteli ihmisiä eri puolilta maailmaa. Se myös edisti maatalouden kehitystä Yhdysvalloissa.
Vuonna 1934 säädettiin Taylor Grazing Act -niminen laki, joka siirsi suurimman osan valtion maista pois yhteismaakäytöstä. Sen jälkeen uusia homestead-maita jaettiin enää hyvin vähän, varsinkin kun 1930-luvun lama ja Keskilännen tomumyrskyt vähensivät maanviljelyn suosiota. 1900-luvun jälkipuoliskolla homestead-maita oli saatavissa enää lähinnä Alaskassa. Maan jakaminen Yhdysvalloissa lopetettiin lopullisesti vuonna 1976 säädetyllä Federal Land Policy and Management Act -lailla. Alaskan osalta laki määrättiin astumaan voimaan kymmenen vuoden viiveellä vuonna 1986. Kaikkiaan Homestead Actin nojalla jätettiin yli sadan vuoden aikana noin kaksi miljoonaa maahakemusta, joista noin 40 prosenttia hyväksyttiin.
Yksi ensimmäisistä homestead-maista luovutettiin Daniel Freeman -nimiselle miehelle lähellä Nebraskan Beatricea. Hän jätti hakemuksensa 417 muun henkilön tavoin 1. tammikuuta 1863, jolloin laki oli ensimmäistä päivää voimassa. Vuonna 1936 Yhdysvaltain sisäministeriö julisti hänet virallisesti ensimmäiseksi hakijaksi ja hänen tilansa paikalle perustettiin Homestead National Monument -niminen museo. Viimeisen Homestead Actin mukaisen maapalstan sai Kenneth Deardorff Alaskan Stony River -joen varrelta vuonna 1988. Hän oli jättänyt hakemuksensa 1974.
William Smith (merikapteeni)
thumb|250px|[[Livingstoninsaari|Livingstoninsaaren niemi Williams Point, jonka Williams Smith löysi 19. helmikuuta 1819.]] William Smith (1790 Blyth, Englanti – 1847) oli englantilainen merikapteeni, joka löysi Etelämantereen lähellä olevan saariston Eteläiset Shetlandsaaret.
thumb|250px|Eteläisiin Shetlandsaariin kuuluva Smithinsaari punaisella. Smithin mukaan on nimetty Eteläisiin Shetlandsaariin kuuluvat Smithinsaari, Cape Smith ja Williams Point.
Ketohavusammal
Ketohavusammal (Abietinella abietina) on ketohavusammalten sukuun ja havusammalten heimoon kuuluva lehtisammal.
Ulkonäkö
Ketohavusammal on keskikokoinen, 4–12 cm korkea sammal. Se on väriltään himmeän kellanruskea ja sulkamaisesti yhteen kertaan haarainen. Se kasvaa alustanmyötäisesti tai yläviistoon kohenevasti löyhinä peitteinä. Sen pienet lehdet ovat leveätyviset ja teräväksi kärjeksi kapenevat. Lehden tyvellä on kahdesta neljään pitkittäispoimua ja lehdissä on vankka keskisuoni, joka ei kuitenkaan ylety lehden kärkeen asti. Lehtien reunat ovat yläosasta hammaslaitaiset ja alaosasta taakäänteiset. Ketohavusammal on kaksikotinen, mutta itiöpesäkkeet ovat sillä harvinaisia ja se leviääkin itukappaleiden avulla.
Levinneisyys ja elinympäristö
Ketohavusammal on kalkinsuosija ja se viihtyy kuivahkoilla paikoilla koko Suomessa, etelässä yleisempänä kuin pohjoisessa.
Mohamed Yattara
Mohamed Lamine Yattara (s. 28. heinäkuuta 1993 Conakry, Guinea) on guinealainen jalkapalloilija, joka edustaa Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä pelaavaa Angersia, jossa hän on lainassa Belgian pääsarjassa pelaavasta Standard Liègestä. Pelipaikaltaan Yattara on hyökkääjä.
Seurajoukkueura
Yattara nousi Lyonin junioreista seuran kakkosjoukkueeseen kesällä 2010. Hän pelasi joukkueessa CFA-sarjassa 18 ottelua ja teki kolme maalia kaudella 2010–2011. Seuraavalla kaudella hän teki samassa sarjassa ja joukkueessa kaksi maalia kymmenessä ottelussa. Kauden jälkimmäisen puoliskon Yattara pelasi lainalla Ligue 2:ssa pelaavassa Arlesissa, jossa hän teki 19 sarjaottelussa neljä maalia. Kesällä 2012 Lyon nosti Yattaran edustusjoukkueeseen ja lainasi hänet heti Ligue 1:ssä pelaavaan Troyesiin.
Troyesissa Yattara pelasi ensimmäisen ottelunsa pääsarjatasolla 11. elokuuta 2012, kun Troyes hävisi kotonaan Valenciennesille 0–1. Yhteensä Yattara pelasi kaudella 2012–2013 Ligue 1:ssä 23 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa hän teki 16. helmikuuta 2013, kun Troyes pelasi Toulousea vastaan 2–2-tasapelin vieraskentällä. Kauden 2013–2014 alussa Yattara pelasi kolme CFA-ottelua Lyonin kakkosjoukkueessa, mutta syyskuussa hänet lainattiin Ligue 2:ssä pelaavaan Angersiin.
Maajoukkueura
Guinean A-maajoukkueessa Yattara pelasi ensimmäisen ottelunsa vuonna 2012. Hän oli mukana Afrikan-mestaruuskilpailuissa Päiväntasaajan Guineassa 2015. Yattara pelasi turnauksessa neljä ottelua ja teki maalin Norsunluurannikkoa vastaan pelatussa ja 1–1-tasapeliin päättynessä ottelussa.
Yksityiselämä
Myös Yattaran serkku Ibrahima Yattara (s. 1980) on Guinean maajoukkueessa pelannut jalkapalloilija.
Anthony John Robinson
Anthony John Backhouse Robinson (22. heinäkuuta 1925 – 24. heinäkuuta 1982 Yeovil) oli brittiläinen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Theresa Weld
Theresa Weld (myöh. Blanchard; 21. elokuuta 1893 Brookline – 12. maaliskuuta 1978 Boston) oli yhdysvaltalainen taitoluistelija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli Skating Club of Boston.
Weld voitti yksinluistelussa maansa mestaruuden vuosina 1914 ja 1920, jonka lisäksi hän oli pariluistelussa Yhdysvaltain-mestaruuskisojen korkeimmalla korokkeella Nathaniel Nilesin kanssa 1918 ja 1920. Hän meni naimisiin Charles Blanchardin kanssa ja luisteli nimellä Blanchard neljään yksilöiden ja seitsemään parien Yhdysvaltain-mestaruuteen jatkaen edelleen Nilesin kanssa. Blanchard voitti Antwerpenin olympialaisissa 1920 pronssia yksinluistelusta ja oli parikilpailussa neljäs.
Blanchard sijoittui Chamonix'ssa talviolympialaisissa 1924 neljänneksi henkilökohtaisessa kilpailussa ja ylsi parikilpailussa kuudennelle tilalle Nilesin kanssa. Pari oli yhdeksänneksi paras Sankt Moritzin kisoissa 1928, joissa Blanchard oli kymmenes yksinluistelussa. Blanchard ja Niles voittivat Pohjois-Amerikan-mestaruuden 1925, ja Blanchard oli jo sitä ennen saanut kisoista yksinluistelun kultaa 1923 ollen samalla kisahistorian ensimmäinen voittaja sarjassa.
Blanchard muutti naisten taitoluistelua pysyvästi. Hänen aikanaan naiset lähinnä piirtelivät luistimilla tarkkoja kuvioita jäähän. Blanchard lisäsi ohjelmiinsa rohkeita hyppyjä ja silmukoita, vaikka niitä moitittiin epänaisellisiksi.
Blanchard perusti Skating-lehden 1923 ja toimitti sitä vuoteen 1963 saakka. Hän toimi myös erilaisissa Yhdysvaltain taitoluisteluliiton komiteoissa. Blanchard valittiin kansainväliseen naisurheilun kunniagalleriaan 1989.
Luettelo Eridanuksen tähdistön tähdistä
Luettelo Eridanus-tähtikuvion tähdistä:
Taulukon sarakkeissa käytetyt lyhenteet:
Marathókampos
Marathókampos (myös transl. Marathókambos) on Kreikan kylä sekä samanniminen Dytikí Sámoksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Μαραθοκάμπου, Dimotikí Enótita Marathokámpou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Sámoksen saarella, Sámoksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 609 ja varsinaisen Marathókampoksen kylän väkiluku 1 069 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|[[Órmos Marathokámpoun satama.]] Marathókampoksen kylä sijaitsee Sámoksen lounaisosassa sisämaassa noin 55 kilometrin päässä saaren pääkaupunki Sámoksesta ja noin kahden kilometrin päässä merestä. Kylä on rakennettu Kérkis-vuoren rinteelle. Sen ranta-asutus Órmos Marathokámpou sijaitsee meren rannalla. Marathókampoksen kunnallisyksikkö käsittää saaren koko lounaisosan.
Marathókampos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Sámoksen kunnaksi yhdessä Karlóvasin, Pythagóreion ja Vathýn kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi. Vuonna 2019 se tuli Kleisthenes I -suunnitelman myötä osaksi Dytikí Sámoksen kuntaa.
Marathókampoksen ranta on suosittua turisti-aluetta ja siellä on lukuisia suuria hotelleja.
Kunnallisyksikön osat
Marathókampoksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Kleopatran neulat
”Kleopatran neulat” on nimitys kahdelle muinaisesta Egyptistä peräisin olevalle obeliskille, joista toinen on nykyisin Lontoossa ja toinen New Yorkissa. Nimestään huolimatta ne eivät liity kuningatar Kleopatraan.
Historia
Obeliskit olivat alun perin faarao Thutmosis III:n pystyttämiä. Ne valmistettiin noin vuonna 1450 eaa., ja ne sijaitsivat Heliopoliissa Ralle omistetun temppelin yhteydessä. Sinne ne kuljetettiin Assuanin kivilouhimoilta Niiliä pitkin. Obeliskeissa olevat hieroglyfikirjoitukset lisättiin 200 vuotta myöhemmin Ramses II:n käskystä muistoksi hänen sotilaallisista voitoistaan.
Roomalaiset siirsivät obeliskit keisari Augustuksen aikana vuonna 12 eaa. Aleksandriaan Kaisareioniin eli temppeliin, jonka Kleopatra oli rakennuttanut alun perin Marcus Antoniuksen muistolle. Muuta tekemistä Kleopatran kanssa obeliskeilla ei ole. Toinen, Lontooseen myöhemmin viety obeliski kaatui jossakin välissä etusivulleen, minkä ansiosta suurin osa sen hieroglyfeistä säästyi sään, tuulen ja ilkivallan tuhoilta. Britit yrittivät tuloksetta kaivaa sen esiin jo vuonna 1798. Toinen, New Yorkiin viety obeliski, oli pystyssä Aleksandriassa vielä vuonna 1880.
Obeliskit
Obeliskit on tehty punaisesta graniitista. Ne ovat korkeudeltaan noin 21 metriä ja painavat noin 225 tonnia, ja niiden halkaisija juuressa on noin 2,44 metriä.
”Kleopatran neula” Lontoossa
Lontoon obeliski sijaitsee Victoria Embankmentilla Thamesjoen varrella Westminsterissä. Muhammad Ali lahjoitti sen briteille vuonna 1818. Se pystytettiin Lontooseen vuonna 1878. Useimmiten nimityksellä ”Kleopatran neula” viitataan juuri Lontoon obeliskiin.
”Kleopatran neula” New Yorkissa
New Yorkin obeliski sijaitsee Central Parkissa lähellä Metropolitan Museum of Artia. Se lahjoitettiin Yhdysvaltoihin kiitoksena diplomaattisesta avusta Suezin kanavan avaamisessa, ja pystytettiin Central Parkiin vuonna 1881.
Katso myös
Joskus myös Pariisissa sijaitsevaa Luxorin obeliskia on virheellisesti nimitetty Kleopatran neulaksi.
Sydänjuuret
Sydänjuuret on Mokoma-yhtyeen seitsemäs studioalbumi, joka ilmestyi 24. maaliskuuta 2010.
Albumi äänitettiin Sound Supreme -studiolla Hämeenlinnassa ja miksattiin Astia-studiolla Lappeenrannassa vuodenvaihteen 2010 molemmin puolin. Albumin tuotti Janne Saksa ja miksasi Miitri Aaltonen.
Southwark (Philadelphia)
thumb|Southwarkin sijainti [[Philadelphian piirikunta|Philadelphian piirikunnassa ennen vuoden 1854 kuntaliitosta.]] Southwark on entinen kunta ja Philadelphian nykyinen kaupunginosa. Se on kaupungin vanhimpia alueita, ja sitä asuttivat alkuun erityisesti ruotsalaiset. Southwarkista tuli 1762 itsenäinen kuntansa, ja se oli suurimmillaan noin kolmen neliökilometrin laajuinen. Southwark ja muut Philadelphian piirikunnan alueet yhdistettiin 1854.
Sydänjuuret
Albumi julkaistiin normaalin CD- sekä vinyyliversion lisäksi kirjaversiona, joka sisältää Ville Pirisen kuvittaman 44-sivuisen kovakantisen kirjan sekä säveltäjän esipuheen jokaiselle kappaleelle. Albumin vinyyliversiossa on mukana mp3-latauskoodi.
Albumin ilmestymisen jälkeen yhtye aloittaa Onko siitä tullut leso -nimisen kevätkiertueen. Kappaleista "Ei kahta sanaa (ilman kolmatta)" ja "Hei hei heinäkuu" on tehty myös musiikkivideot.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.
Kappaleet
Kaikki sanoitukset Marko Annala, kaikki sovitukset Mokoma.
Kokoonpano
+
Milan Panić
pienoiskuva|Milan Panić, Entinen Jugoslavian pääministeri vuonna 2015.
Milan Panić (, s. 20. joulukuuta 1929 Belgrad, Serbia ) on alkujaan yhdysvaltainserbialainen liikemies, monimiljonääri, erään farmasiayhtiön johtaja Amerikassa. Yhtiö toimi Kaliforniassa ja sen nimi oli ICN. Serbian äärinationalistisella politiikalla ratsastava kovan linjan poliitikko Slobodan Milošević kutsui Panićin maan presidentiksi hoitamaan maan taloutta ja kiillottamaan maan kuvaa länteen päin. Panić alkoi toimia pian maassa Miloševićin kaatamiseksi asettuen ehdokkaaksi Miloševićia vastaan, mutta Milošević esti Panićin vaalimainonnan. Tämän jälkeen Panić erosi Jugoslavian pääministerin virasta ja palasi Yhdysvaltoihin.
Etiopia yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2008
Etiopian joukkue Valencian sisäratojen MM-kisoihin 2008 julkistettiin 19. helmikuuta 2008.
Bobby Vinton (albumi)
Bobby Vinton on Bobby Vintonin kolmaskymmenesneljäs studioalbumi, joka julkaistiin 1988. Albumilla on aikaisemmin ilmestyneet kappaleet "Sealed With a Kiss", "Blue on Blue", "Blue Velvet" ja "My Melody of Love".
Olav Hagen
Olav Hagen (28. marraskuuta 1921 Vingrom – 21. elokuuta 2013 Vingrom) oli norjalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Vingrom Idrettslagia. Hagen osallistui Sankt Moritzin olympialaisiin 1948, joissa hän oli yhdeksäs 18 kilometrin matkalla. Hän oli samoissa kisoissa myös maansa pronssia voittaneen viestijoukkueen ankkuri.
Never Gone -kiertue
Tämä kiertue erosi yhtyeen aikaisemmilta kiertueilta siten, että siihen ei kuulunut muita tanssijoita kuin vain yhtyeen jäsenet. Kiertueen lämppäreinä toimivat The Click Five, Kaci Brown ja Seminole County.
Kun pojat olivat Sydneyssä he vierailivat australialaisessa komediashowssa nimeltä "Mr. Ten Questions" (Andrew Hansen). Kuitenkin Hanseb kysyi vain kaksi kysymystä. Ensimmäinen oli "Miten viihdytte Australiassa?" ja toinen "Viittaako nimi 'Backstreet Boys' seksuaalisesti siihen, että musiikkinne on kuin teitä otettaisiin kovakouraisesti takaapäin?". Vaikka ensimmäiseen kysymykseen vastattiinkin iloisesti, toiseen kysymykseen vastattiin vihaisesti.
Tämä oli yhtyeen viimeinen kiertue Kevin Richardsonin kanssa. Hän jätti poikabändin kesäkuussa 2006.
Ivar Alanen
Ivar Alanen (aiemmin Lammi, 11. helmikuuta 1863 Virrat – 28. maaliskuuta 1936 Parkano) oli suomalainen poliitikko, joka edusti ensin suomalaista puoluetta ja myöhemmin kokoomuspuoluetta. Hänet valittiin eduskuntaan vuoden 1917 eduskuntavaaleissa ja hän toimi tehtävissään vuoteen 1922. Alanen oli maatalous- ja talousvaliokunnissa sekä suuressa valiokunnassa.
Suomen presidentinvaali 2000
Suomen presidentinvaali 2000 järjestettiin tammi-helmikuussa. Koska kukaan ehdokkaista ei saanut ensimmäisellä kierroksella 16. tammikuuta vaadittua yli puolta annetuista äänistä, pidettiin 6. helmikuuta toinen kierros, jossa tasavallan presidentiksi valittiin Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen ehdokas, ulkoasiainministeri Tarja Halonen. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Suomen presidentiksi valittiin nainen.
Ivar Alanen
Alanen avioitui Maria Hirvimäen kanssa vuonna 1891 ja asui maanviljelijänä Parkanossa vuosina 1894–1936.
Suomen presidentinvaali 2000
Presidentti Martti Ahtisaarella olisi ollut mahdollisuus asettua ehdolle toiselle perättäiselle kaudelleen, mutta hän päätti kieltäytyä ehdokkuudesta. Ahtisaaren mielestä SDP ei ollut kiinnostunut hänen ehdokkuudestaan, minkä lisäksi Tarja Halosella oli hänen sanojensa mukaan ”hirveä hinku” presidentiksi. Seitsemästä ehdokkaasta neljä oli naisia, mikä oli enemmän kuin koskaan aiemmin Suomen presidentinvaalissa.
Vihreä liitto asetti ensimmäistä kertaa oman ehdokkaan presidentinvaaleissa, Heidi Hautalan.