cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kansallissosialismi Suomessa
1930- ja 1940-luku
Suomessa toimi 1930- ja 1940-luvulla useita pieniä kansallissosialistisia järjestöjä, jotka ottivat mallia saksalaisista natseista ja pitivät yhteyksiä näihin. Tunnetuimpia järjestöistä olivat Arvi Kalstan johtamat Suomen Kansan Järjestö (1933–1936) ja Kansallissosialistien Järjestö (1940–1944), Teo Snellmanin Suomen Kansallissosialistinen Työjärjestö (1940–1944) ja Yrjö Raikkaan Suomen Kansallissosialistit (1941–1944). Muita olivat esimerkiksi Aseveljien Työjärjestö (1942), Isänmaallinen Kansanpuolue (1932–1933), Suomalaissosialistinen Työväen Puolue (1934–1944) ja Suomen Työrintama (1936–1939). Yrjö Ruudun johtama Suomen Kansallissosialistinen Liitto (1932–1937) ei nimestään huolimatta kannattanut saksalaistyyppistä kansallissosialismia, ja se vaihtoi 1933 nimensä Suomalaissosialistiseksi puolueeksi. Vuoden 1933 eduskuntavaaleissa kansallissosialistit saivat koko maassa yhteensä noin 4 000 ääntä.
Suomalaisten kansallisosialistisen ryhmien lisäksi Suomessa toimi Saksan natsipuolueen ulkomaalaisjärjestön (NSDAP/AO) puoluejärjestö (Landeskreis Finnland), johon kuului vuosina 1932-1944 noin 100-150 Suomessa asunutta Saksan kansalaista. Suomenruotsalaisilla oli Gunnar Lindqvistin johtama Samfundet Folkgemenskap (1940–1944).
Varsinaisten kansallissosialististen liikkeiden ulkopuolella Suomen ilmapiirissä oli 1930-luvulla ja sota-aikana jonkin verran natsi-Saksaa myötäileviä ja ihannoivia äänenpainoja. Esimerkiksi poliisien ammattilehdissä käsiteltiin Saksan poliisiurheilua ja Reinhard Heydrichin perustamaa ”kansalaisten raportointipalvelua” (Volksmeldedienst) kritiikittömästi ja Gestapon tehokkuutta korostaen.
Suomessa vaikuttaneet merkittävät oikeistoradikaalit liikkeet eivät olleet yleisesti ottaen niinkään kansallissosialistisia, vaan pikemminkin lähempänä fasismia. Tunnetuimmat suomalaiset oikeistoradikaalit liikkeet olivat Suomen Suojeluliitto, Lapuan liike ja Isänmaallinen Kansanliike (IKL). Näistä Lapuan liike ja sen parlamentaarinen seuraaja IKL halusivat tiukkaa valtiovaltaa ja vahvaa johtajuutta.
Adolf Hitler: Taisteluni
Suomen Kansan Järjestö tarjosi jo vuonna 1934 Adolf Hitlerin Taisteluni-teoksen käännösoikeuksia kustannusyhtiö Otavalle, mutta tämä kieltäytyi. Valtaosalle suomalaisista Hitler oli tuolloin vielä tuntematon pyrkyri, jonka ei uskottu pysyvän kauankaan vallassa. Toinen Suomen suurimmista kustannusyhtiöistä, WSOY, sai teoksen julkaisuoikeudet välirauhan aikana kesällä 1940 sen jälkeen, kun saksalainen kustantamo oli hyväksynyt kääntäjäksi Lauri Hirvensalon WSOY:n varmistettua tämän ”arjalaisen” sukutaustan. Taisteluni-teoksen kahta osaa ja yhdistettyä laitosta myytiin vuosina 1941–1944 Suomen oloissa suuri määrä, 32 000 kappaletta, ja professori V. A. Koskenniemi kirjoitti siitä ylistävän arvion Uusi Suomi -lehteen. Kuitenkin vain harvat suomalaiset lukijat lienevät jaksaneet kahlata teoksen raskaan tekstin kokonaan läpi, eikä teos synnyttänyt Suomessa mitään kansallissosialistista liikehdintää.
1900-luvun jälkipuolisko
Myös Väinö Kuisman aiemmin johtama Suomi – Isänmaa -puolue (nyk. Suomen Isänmaallinen Kansanliike, aiemmin tunnettu nimillä Arjalainen Germaaniveljeskunta, Isänmaallinen Oikeisto ja Suomi Nousee – Kansa Yhdistyy) sai vaikutteita kansallissosialismista, vaikka se määrittelikin ideologiansa nimikkeellä kalevala inen nationalismi.
2000-luku
2000-luvulla Suomessa on toiminut joitakin pieniä rekisteröimättömiä ryhmittymiä, joista osa on ollut ideologisesti kansallissosialismia lähellä, kuten Rautainen Kansallissosialismi ja Aamutähti, ja osa suoraan kansallissosialistista maailmankatsomusta julistavia, kuten Suomen Vastarintaliike.
Vuonna 2018 tuli julkisuuteen kansallissosialistinen puoluehanke nimeltä Kansan yhtenäisyys, joka pyrki rekisteröidyksi puolueeksi.
Suomessa toimii myös muita pieniä kansallissosialistiryhmittymiä, kuten Gutt Gang -liike, Kohti Vapautta! -kansanliike ja kansallissosialistinuoret.
Selkäänpuukotusteoria
thumb|pysty=1.15|Vuonna 1919 julkaistu [[itävaltalainen postikortti, jossa karikatyyrisesti kuvattu juutalainen on puukottamassa sotilasta selkään.]] thumb|pysty=1.15|Juutalaisten sotaveteraanien valtakunnanliiton yritys vastata selkäänpuukotusteoriaan: ”12 000 juutalaista kuoli kunnian kentillä isänmaan puolesta”. Selkäänpuukotusteoria tai selkäänpistoteoria (, suoraan käännettynä ”tikarinpistolegenda”) oli teoria, jonka mukaan Saksan armeija oli hävinnyt ensimmäisen maailmansodan vain siksi, että kotirintaman petturit olivat niin sanotusti puukottaneet sitä selkään. Selkäänpuukotuksesta syytettiin erityisesti juutalaisia ja sosialisteja. Varsinkin Adolf Hitlerin johtama kansallissosialistinen puolue käytti selkäänpuukotusteoriaa hyväkseen antisemitistisessä ja kansallismielisessä propagandassaan.
Tausta
Keisarillisessa Saksassa tapahtui 9. marraskuuta 1918 vallankumous, keisari Vilhelm II joutui luopumaan kruunusta ja sosiaalidemokraattien johtajiin kuulunut Philipp Scheidemann julisti maan tasavallaksi. Sosiaalidemokraattisen puolueen (SPD) puheenjohtaja Friedrich Ebert kokosi välittömästi uuden hallituksen.
Saksa allekirjoitti ensimmäisen maailmansodan päättäneen aseleposopimuksen Compiègnessä 11. marraskuuta 1918 ja hyväksyi seuraavana vuonna Versailles’n rauhansopimuksen, jota monet saksalaiset pitivät ”häpeärauhana”. Antautuminen ja sodan häviö tuli monelle saksalaiselle yllätyksenä. Aselepoa solmittaessa rintama kulki yhä Ranskassa ja Belgiassa, eivätkä ulkomaiset joukot olleet vielä astuneet Saksan maaperälle. Vuosia kestäneen enemmän tai vähemmän staattisen sodan luonne muuttui viimeisenä sotavuonna 1918. Uuden Hutier-taktiikan avulla Saksan armeija pääsi etenemään paikalleen juuttuneen rintamasodan sijasta. Taktiikassa etsittiin ja hyödynnettiin vihollisen rintamalinjan heikkoja kohtia. Sitä käytettiin laajasti Saksan kevätoffensiivissa 1918.
Todellisuudessa Saksalla ei ollut enää mahdollisuuksia voittaa sotaa. Nälänhätä ja tarvikepula oli jo koetellut pitkään saarroksissa ollutta maata. Vaikka Venäjä oli irtautunut sodasta vallankumouksen alettua, Saksa oli saanut uuden ja sotapotentiaaliltaan ylivoimaisen vihollisen Yhdysvalloista, jonka joukot osallistuivat aktiivisesti sotaan vuoden 1918 alusta lähtien. Monet pitivät sodan jatkamista toivottomana ja sen lopettamista välttämättömänä. Kommunistit näkivät tilanteessa mahdollisuuden lakkoiluun ja jopa Venäjän mallin mukaiseen vallankumoukseen. Antautuminen tapahtui käytännössä pakon edessä.
Teoria selkäänpuukotuksesta
Selkäänpuukotusteoria tarjosi tappioista ja sotakorvauksista kärsineelle ja ylpeytensä menettäneelle Saksan kansalle selkeitä syyllisiä. Pettureita teorian mukaan olivat ensisijaisesti juutalaiset sekä kommunistit ja sosiaalidemokraatit. Selkäänpuukotusteoria oli suosittu Weimarin tasavallan oikeiston parissa. Yksi teorian aktiivisista kannattajista oli sodan päätyttyä Ruotsiin paennut kenraali Erich Ludendorff, joka oli itse vaatinut Saksan antautumista kärsittyään hermoromahduksen syyskuussa 1918.
Aseleposopimuksen Compiègnessä Saksan edustajana allekirjoittanut keskustapuolueen poliitikko Matthias Erzberger murhattiin vuonna 1921, sillä oikeisto piti häntä maanpetturina.
Selkäänpuukotusteorian nimi saattoi viitata Nibelungein lauluun ja siihen perustuvaan Richard Wagnerin oopperaan Jumalten tuho, jossa kavala Hagen surmaa tarinan sankarin Siegfriedin pistämällä tätä keihäällä selkään, Siegfriedin ainoaan haavoittuvaiseen kohtaan. Sota-aikana pääesikunnan päällikkönä toiminut sotamarsalkka Paul von Hindenburg kirjoitti vuonna 1920 muistelmissaan, että rintama oli romahtanut ”kuin Siegfried julman Hagenin petollisesta keihääniskusta”.
Gordon Smith (jalkapalloilija)
Gordon Duffield Smith (s. 29. joulukuuta 1954 Kilwinning, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on skotlantilainen entinen jalkapalloilija ja Skotlannin jalkapalloliiton toimitusjohtaja. Hän on myös toiminut jalkapalloagenttina ja BBC:n jalkapalloasiantuntijana. Hänen poikansa, Grant Smith, pelasi Veikkausliigaa HJK:ssa.
Pelaajaura
Smith aloitti uransa Kilmarnockissa. Vuonna 1977 hänet myytiin Rangersiin, jossa hän ensimmäisenä kautena voitti kaikki Skotlannin kolme titteliä. Hän teki kauden aikana 27 maalia keskikentältä. Vuonna 1980 hänet myytiin Brighton & Hove Albioniin, mutta hän palasi Rangersiin joulukuussa 1982 lainalla. Silloin hän pelasi seurassa kolme peliä, joiden joukossa Skotlannin liigacupin loppuottelussa. Hän ei kuitenkaan tehnyt yhtään maalia lainasopimuksen aikana.
Maalintekoon hän sen sijaan pääsi vuoden 1983 FA-cupin loppuottelussa kun Brighton pelasi tasapelin 2-2 Manchester Unitedin kanssa. Brighton hävisi tosin uusinnan luvuin 0-4. Hän jätti Brightonin maaliskuussa 1984 ja pelasi Manchester Cityn riveissä kaudella 1984-85.
Smith pelasi vielä Itävallan pääsarjassa Admira Wackerissa, Sveitsissä FC Baselissa sekä Skotlannissa Stirling Albionissa ennen kuin hän päätti pelaajauransa vuonna 1988.
Pelaajauran jälkeen
Smith toimi St. Mirrenin avustavana valmentajana vuosina 1990-1993, kunnes hän siirtyi työskentelemään median parissa BBC:n asiantuntijana. Agenttina hän on löytänyt pelaajia kuten Paul Lambert ja Kenny Miller. Smith jätti BBC:n asiantuntijan sekä agentin tehtävät kesäkuussa 2007 kun hänet nimettiin Skotlannin jalkapalloliiton puheenjohtajaksi.
Alppihiihto
Alppilajit
Alppihiihdossa kilpaillaan seitsemässä lajissa, jotka ovat syöksylasku, supersuurpujottelu eli super-G, suurpujottelu, pujottelu, alppiyhdistetty eli pujottelun ja syöksylaskun tai supersuurpujottelun yhdistelmä, joukkuelasku, vapaalasku ja paripujottelu. Näistä pujottelu, suurpujottelu, super-G, syöksylasku ja alppiyhdistetty kuuluvat alppihiihdon maailmancupiin. Lisäksi alppiyhdistetystä on muunnelma superalppiyhdistetty, jossa lasketaan syöksylaskun tai supersuurpujottelun lisäksi vain yksi pujottelulasku.
Suomessa kilpaillaan myös ns. superpujottelussa, joka on Suomen lyhyisiin rinteisiin kehitetty pujottelun ja suurpujottelun välimuoto.
Pujottelu
Pujottelussa lasketaan porteilla merkattu rata mahdollisimman nopeasti alas. Tiheään merkatun porttivälin johdosta vauhdit ovat maailmancupin lajeista pienimmät. Porttien kepit ovat muista maailmancupin lajeista poiketen yksittäisiä.
Suurpujottelu
Suurpujottelu on pujottelun jälkeen toiseksi hitain maailmancupin alppilaji. Porttiväli on huomattavasti suurempi pujotteluun verrattuna.
Supersuurpujottelu eli Super-G
Super-G tuli viimeisimpänä varsinaisista lajeista maailmancupin ohjelmaan. Se on suurpujottelun ja syöksylaskun välimuoto. Se on maailmancupin lajeista toiseksi nopein.
Syöksylasku
Syöksylaskun porttiväli maailmancupin lajeista on pisin ja nopeudet suurimmat. Useimmiten rata myötäilee rinteen muotoa, joten se on melko suora. Suuren nopeuden takia syöksylasku lasketaan pitkissä rinteissä. Syöksylaskussa lasketaan vain yksi kierros.
Alppiihiihtovälineitä
228px|right Alppihiihdossa on monia välineitä, mm.
Suksienhuoltovälineet
mm.
Alppihiihdon tekniikka
Nykyään alppihiihdossa käytetään leikkaavaa (carving) käännöstä suksien kääntämiseen. Käännöksessä suksea ei päästetä luistamaan sivusuunnassa, vaan sen reuna painetaan rinteeseen, jolloin suksen muoto ja muut ominaisuudet kääntävät laskijaa. Sukselle luodaan painetta, joka tuo lisää vauhtia.
Sukset, jotka ovat suunnilleen laskijan pituiset tai hieman lyhyemmät, ovat aloittelijalle sopivan mittaiset. Liian leikkaavat eli lyhyet ja voimakkaasti muotoillut sukset saattavat aiheuttaa loukkaantumisriskin. Laskuasento on noin hartioiden levyinen ja painopiste suurin piirtein päkiöiden kohalla.
Alppihiihtokilpailuja
nuorilla:
Rajmohan Gandhi
Rajmohan Gandhi (s. 7. elokuuta 1935 ) on intialainen historioitsija, professori ja poliitikko. Hän on Mahatma Gandhin pojan Devdasin poika, hänen äitinsä Lakshmin isä on C. Rajagopalachari.
Gandhi opiskeli taloustiedettä St. Stephen's Collegessa saavuttaen M.A. -oppiarvon vuonna 1956. Valmistuttuaan hän matkusti Edinburghiin, jossa hän työskenteli The Scotsman -lehden toimittajana ja kiinnostui moraalisesta varustautumisesta (MRA). MRA:n innostamana hän matkusti eri ympäri maailmaa levittäen sen sanomaa. MRA-liikkeen parista hän löysi myös vaimonsa Ushan. Vuonna 1964 hän palasi Intiaan perustaen oman viikoittaisen lehtensä nimeltä Himmat, joka ajautui usein vaikeuksiin kritisoidessaan Indira Gandhin hallintoa. Himmat lopetti toimintansa vuonna 1981, jolloin Gandhi siirtyi Madras Indian Expressin toimittajaksi.
Gandhi asettui ehdolle vuoden 1989 parlamenttivaaleissa Amethin vaalipiiristä, joissa hänen vastaehdokkaansa oli pääministeri Rajiv Gandhi. Rajmohan Gandhi edusti Vishwanath Pratap Singhin oppositioliittoumaa ja kritisoi Rajiv Gandhin hallitusta korruptoituneeksi ja epädemokraattiseksi. Rajmohan Gandhi hävisi vaaleissa, mutta hänet valittiin edustajaksi Rajya Sabhaan 23. maaliskuuta 1990. Hän lopetti tehtävässään 4. heinäkuuta 1992. Hän liittyi Aam Aadmi Partyn jäseneksi vuonna 2014, kehuttuaan puoluetta ruohonjuuritason työstä ja pelottomasta korruption vastustamisesta. Hän oli ehdolla vuoden 2014 parlamenttivaaleissa Itä-Delhin vaalipiiristä, mutta hävisi Intian kansanpuolueen Maheish Girrille.
Gandhille myönnettiin vuonna 2012 Vishwa Gujarati Samaj -järjestön Sardar Patel Vishwa Pratibha Award -palkinto. Professorina Gandhi on puolustanut isoisäänsä Mahatma Gandhia rasismiväitteiltä selittäen niiden jättävän ajan kontekstin huomioimatta. Hän on myös väittänyt Intian vuosien 2019–2020 kansalaisuusmielenosoitusten pelastaneen maan kansallisen kunnian.
Virmailan linnasaari
Linnasaari
Muinaislinna sijaitsee Padasjoen kirkosta 13,1 kilometriä koilliseen Päijänteessä olevan Virmailan saaren koillispuolella olevassa Linnasaaressa. Linnasaari on 1,7 kilometriä pitkä ja suhteellisen moninieminen ja kapea saari. Muinaislinna sijaitsee kallioisella niemellä, jota kutsutaan Västingiksi. Mäen rinteet ovat jyrkät ja sen huippu kohoaa yli 30 metriä Päijänteen vedenpinnan yläpuolelle. Mäki on niemen suuntainen ja huipun molemmilla puolilla sijaitsevat itä-länsi-suuntaiset jyrkänteet, joiden välissä muinaislinnan jäännökset sijaitsevat. Rakennetuista puolustusvarustuksista on jäljellä kivivalleja. Niitä on mäen itärinteen loivalla osuudella ja korkeimman kohdan länsipuolella.
Tutkimuksia ja opastus
Koska muinaislinnalla ei ole tehty kaivaustutkimuksia, sen tarkkaa ikää ei tiedetä. Se liittynee Hämeen myöhäisrautakautiseen ja varhaiskeskiaikaiseen asutushistoriaan muiden muinaislinnojen tapaan. Sitä on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1907 (Hjalmar Appelgren), 1936 (Jouko Voionmaa), 1961 (Helmer Salmo), 1971 (Matti Huurre), 1985 (Jussi-Pekka Taavitsainen) ja 1995 (Mirja Miettinen). Virkistysalueen ja muinaislinnan jyrkänteen rajalla on ollut kuparinen muinaisjäännöskyltti. Se on hävinnyt. Kivivallien luonna on ollut toinen rauhoituskyltti.
Mehukeitto
Mehukeitto on tyypillisesti marja- ja hedelmämehuista valmistettu makeutettu jälkiruokakeitto, joka on tavallisesti kiisseliä nestemäisempää. Sitä tarjotaan esimerkiksi puurojen ja murojen lisukkeena. Mehukeittoa voi käyttää myös juomana, koska siinä ei ole suuria marja- tai hedelmäpaloja.
Suomen suurin mehukeiton valmistaja on Valio, joka valmistaa erimakuisia mehukeittoja.
Lotta Aaltonen
Lotta Aaltonen (s. 29. elokuuta 1985) on suomalainen koripalloilija. Hän on pelannut kahdeksan kautta Korisliigassa ja voittanut kaksi Suomen-mestaruutta. Hän pelasi Yhdysvaltain yliopistosarjassa neljä kautta. Naisten maajoukkueessa hän on pelannut yhdeksän ottelua.
Aaltonen on raumalaisen Kaaron Roiman kasvatti. SM-sarjassa, joka nykyään on nimeltään Korisliiga, hän pelasi ensimmäisen kerran Vantaan Pussihukkien joukkueessa kaudella 2005–2006. Vuosina 2006–2010 hän pelasi Yhdysvaltain Etelä-Carolinassa Coker Collegen joukkueessa. Kauden 2010–2011 hän edusti SM-sarjassa Forssan Alkua. Kausilla 2011–2012 ja 2012–2013 hän voitti lappeenrantalaisseura Catzin joukkueessa sekä Suomen-mestaruuden että Suomen cupin.
Kauden 2018–2019 päätyttyä Aaltonen on pelannut Korisliigassa runkosarja ja pudotuspelit yhteen laskien 235 ottelua. Hän on tehnyt ottelua kohden 8,6 pistettä ja ottanut 4,3 levypalloa.
Aaltonen on pelannut 18-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua, 20-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua ja naisten maajoukkueessa yhdeksän maaottelua.
Les Misérables (musikaali)
Les Misérables on ranskalaisten Claude-Michel Schönbergin säveltämä ja Alan Boublilin sanoittama musikaali. Les Misérables perustuu Victor Hugon romaaniin Kurjat. Musikaali sai ensi-iltansa Lontoossa 1985 Royal Shakespeare Companyn esityksenä, ja sitä esitetään edelleen täysille katsomoille. Lontoossa Les Misérablesia on esitetty kolmessa teatterissa Barbican Centerissä, Palace Theatressa ja nykyisessä esityspaikassaan Queens Theatressa. Les Misérablesin on nähnyt yli 50 miljoonaa katsojaa, mikä tekee siitä yhden maailman suosituimmista musikaaleista. Musikaalia on esitetty Lontoon lisäksi mm. Broadwaylla, Berliinissä, Helsingissä, Tukholmassa, Tampereella ja Tokiossa. Syksystä 2010 musikaalia esitettiin Turussa Åbo Svenska Teaterissa ja syksyllä 2013 Tampereen Teatterissa.
Elokuva
Musikaalista on tehty myös elokuva Les Misérables (2012), jonka on ohjannut Tom Hooper. Elokuvan pääosia näyttelevät Hugh Jackman, Russell Crowe, Anne Hathaway, Amanda Seyfried, Eddie Redmayne, Samantha Barks, Sacha Baron Cohen, Helena Bonham Carter ja Aaron Tveit.
Chanián kansainvälinen lentoasema
Chanián kansainvälinen lentoasema ”Ioánnis Daskalogiánnis” (,, YPA: ΚΑΧΝΔ) on kansainvälinen lentoasema Chanián kaupungin lähellä Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Akrotírin niemellä noin 15 kilometriä kaupungista itään.
pienoiskuva|vasen|Chanián lentoaseman terminaalia sisältä. Lentoasema on yksi saaren kolmesta päälentoasemasta. Se on alun perin Kreikan ilmavoimien Soúdan tukikohta, ja toimii tässä käytössä edelleen. Matkustajalennot lentoasemalle aloitettiin vuonna 1959. Terminaalirakennus rakennettiin vuonna 1967 ja uusittiin vuonna 1996. Vuonna 1974 lentoasemalle alettiin lentää myös kansainvälisiä lentoja. Vuodesta 2000 lentoasema on omistettu Kreetan kansannousua johtaneelle Ioánnis Daskalogiánnikselle. Lentoasemalla on yksi kiitotie, jonka pituus on metriä. Vuonna 2014 lentoasemaa käytti noin 2,1 miljoonaa matkustajaa. Sotilastukikohdasta johtuen valokuvaus lentoasemalla on kielletty.
Aegean Airlines ja Olympic Air lentävät lentoasemalle säännöllisiä lentoja muun muassa Ateenasta. Lukuisat ulkomaiset yhtiöt, myös muun muassa Finnair, lentävät lentoasemalle suoria reitti- tai tilauslentoja turistikaudella. Lentoasemalta on taksi- ja linja-autoyhteydet Chanián kaupunkiin, ja sieltä voi vuokrata myös autoja. Monet lomakohteet, kuten Plataniás, Agía Marína ja Káto Stalós sijaitsevat noin 14–25 kilometrin päässä lentoasemasta.
Lentoyhtiöt ja kohteet
pienoiskuva|upright=1.1|Chanián kansainvälinen lentoasema satelliittikuvassa.
Chaniáan lentävät seuraavat yhtiöt:
pienoiskuva|Chanian lentoaseman taksitolppa.
Matias Mikkonen
Matias Timo Anshelm Mikkonen, taiteilijanimeltään Matias (s. 14. maaliskuuta 2003 Myrskylä) on suomalainen laulaja, näyttelijä ja vloggaaja. Hänen vanhempansa ovat Nina Mikkonen ja edesmennyt Timo T. A. Mikkonen.
Laulajana
Matias Mikkosen ensimmäisen single #Dissaa julkaistiin vuonna 2014, ja se keräsi yhdessä yössä yli 100 000 näyttökertaa. Kappaleen oli säveltänyt Maki Kolehmainen, joka on tehnyt levyjä muun muassa Robinille. Kappaleen on sanoittanut Sana Mustonen. Matiaksen toinen single Hyvät Tyypit julkaistiin huhtikuussa 2015. Kappaleen musiikkivideolle on kertynyt YouTubessa yli 500 000 näyttökertaa. Matiaksen ensimmäinen albumi #Dissaa julkaistiin 10. kesäkuuta 2015. Levynjulkistamistilaisuus järjestettiin Tuurin kyläkaupassa 5. kesäkuuta 2015. Levyllä on yhteensä kymmenen kappaletta ja kaksi remixiä. Levyn julkaisun jälkeen Matiakselta ei ole julkaistu musiikkia muun muassa äänenmurroksen takia.
Matias esiintyi Elämä lapselle -konsertissa 17. syyskuuta 2014.
Televisiossa
Mikkonen esiintyi vuonna 2009 Nelosella tosi-tv-ohjelmassa Mikkosten maailma, joka seurasi Mikkosten perheen arkea. Vuonna 2011 Mikkosten perhe oli mukana Karavaanarit-ohjelmassa. Mikkonen näytteli sivuroolia vuonna 2015 julkaistussa draamaelokuvassa Hukkakaurat. Vuoden 2016 dokumentissa Matti Nykänen – omin sanoin hän näytteli nuorta Matti Nykästä. Mikkonen vieraili televisio-ohjelmassa Tuurin kyläkauppias vuonna 2016.
Yksityiselämä
Mikkonen kärsi vuosia koulukiusaamisesta, mikä laukaisi hänelle paniikkihäiriön.
Pika-aikuinen
Pika-aikuinen on Haruka Fukushiman kirjoittama ja piirtämä neliosainen mangasarja. Sarja kuuluu muodonmuutosshōjon genreen. Sen pääosassa on 10-vuotias Natsumi Kawashima, joka aikuistuu taikapähkinöiden avulla. Sarjaa alettiin julkaista Suomessa vuonna 2009.
Miekkailun maailmanmestaruuskilpailut 2007
Miekkailun maailmanmestaruuskilpailut 2007 pidettiin Pietarissa Venäjällä 28. syyskuuta – 7. lokakuuta. Miehet ja naiset kilpailivat floretilla, säilällä ja kalvalla sekä henkilökohtaisesti että joukkueena. Suomen Dennis Bade sijoittui miesten henkiökohtaisessa kilpailussa 12:nneksi.
Redemption
Redemption voi tarkoittaa:
Suomen Työväen Urheiluliitto
Suomen Työväen Urheiluliitto TUL ry (lyh. TUL, ) on Suomessa toimiva työläisurheiluseurojen keskusjärjestö. Vuonna 2019 liiton jäsenenä oli 790 urheiluseuraa, joiden yhteenlaskettu jäsenmäärä oli noin 218 000. TUL keskittyy nykyisin nuorisourheiluun, kuntoliikuntaan ja seuratoiminnan kehittämiseen. TUL kuuluu Kansainväliseen työ- ja amatöörikonfederaatioon. TUL tekee yhteistyötä 15 yhteisöjäsenensä, muun muassa Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestön kanssa.
Liitto julkaisi vuoteen 2012 saakka kahdeksan kertaa vuodessa ilmestyvää TUL-lehteä. Lehti aloitti ilmestymisensä joulukuussa 1927, kun liiton sosiaalidemokraattinen johto perusti uuden lehden. TUL:n aiempi äänenkannattaja Työväen Urheilulehti jäi kommunistien haltuun ja jatkoi ilmestymistään heinäkuuhun 1930, jolloin se lakkautettiin. Vuonna 2012 TUL-lehti muuttui TUL Aviisi -verkkolehdeksi.
Historia
Ajatuksen työläisurheiluliitosta oli ensimmäisen kerran esittänyt Helsingin Ponnistuksen perustaja Viktor Damm vuonna 1897 ja seuraavan kerran suurten mullistusten aikaan 1906–1907. Asia ei edennyt kuitenkaan ideaa pidemmälle.
Vuonna 1912 työläisurheiluliiton perustamista esitti Väinö Lähteinen. TUL perustettiin lopulta 26. tammikuuta 1919 sisällissodan jälkimainingeissa, kun SVUL oli erottanut jäsenyydestään kaikki punaisten puolella olleet seurat ja urheilijat. Järjestön ensimmäinen puheenjohtaja oli Eino Pekkala. Työväen urheiluseurat kuuluivat ennen vuoden 1918 sisällissotaa Suomen Voimistelu- ja Urheiluliittoon, mutta SVUL erotti syksyllä 1918 seurat, jotka olivat osallistuneet sisällissotaan hävinneellä puolella tai jos yli puolet seuran jäsenistä oli tuomittu 'osanotosta kapinaan'. thumb|TUL:n III liittojuhlat sodan jälkeen kesällä 1946 olivat merkittävä urheilujärjestön voimannäyte. Tapahtumasta julkaistiin postimerkki kesäkuussa 1946. Maailmansotien välisenä aikana 1920- ja 1930-luvuilla TUL:n urheilijat toimivat omassa yhteisössään ollen kansainvälisen urheilun ulkopuolella, koska SVUL lähetti Suomen edustajat mm. olympialaisiin. Ainoan poikkeuksen teki vuonna 1920 Hannes Kolehmainen, joka SVUL:laisen Helsingin Kisa-Veikkojen edustajana saattoi osallistua TUL:n kilpailuihin. TUL teki yhteistyötä kansainvälisesti Sosialistisen urheiluinternationaalin (SUI) työläisurheiluliittojen ja Neuvostoliiton kanssa.
Suurimpia kansainvälisiä tapahtumia olivat työläisolympialaiset, joita järjestettiin kolme kertaa. Niissä TUL:n edustama Suomi oli kisojen ykkösmaa. Omana erillisenä työläisurheilun suurtapahtumana oli Neuvostoliiton johtaman Punaisen urheiluinternationaalin (PUI) järjestämät Moskovan spartakiadit kesällä 1928. Niihin osallistuneet erotettiin TUL:stä. SUI kielsi jäsenjärjestöiltään osallistumisen ja TUL:n sosiaalidemokraatit kokivat asian liiaksi kommunismin myötäilynä. Urheilijat ja urheiluseurat joutuivat kilpailukieltoihin tai erotetuksi TUL:stä. Kommunistit syrjäytettiin TUL:n johtopaikoilta ja nämä perustivat joulukuussa 1929 Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitean (TYK). Monet erotetuista seuroista, joita oli yli 150, ja TYK joutuivat 1930-luvun alussa säädettyjen kommunistilakien perusteella lakkautetuiksi.
Kansallisesti suurimpia näytön paikkoja ja järjestön urheilullisen voiman osoituksia olivat TUL:n liittojuhlat, joista ensimmäiset järjestettiin 1927 Helsingissä. TUL:n urheilijahuipuille loikkaukset SVUL:n riveihin herättivät aikanaan ankaraa keskustelua. Siirtyminen SVUL:en seuraan antoi mahdollisuuden osallistua olympialaisiin. Loikkauksen tehneitä tunnettuja urheilijoita olivat mm. yleisurheilijat Eino Purje, Volmari Iso-Hollo, Sulo Bärlund; nyrkkeilijä Gunnar Bärlund ja painijat Väinö Kokkinen sekä Lauri Koskela. Kaikkiaan loikanneet urheilijat saavuttivat 23 olympiamitalia. Sopuun edustusoikeudesta päästiin ensimmäisen kerran vasta omien kotiolympialaisten alla 1939. Talvisodan jälkeinen urheilusovun henki tuli parhaiten näkyviin heinäkuussa 1940 järjestetyissä kaatuneiden muistokisoissa, joissa niin SVUL:n kuin TUL:n edustajat olivat mukana.
Sosialidemokraattien sisäiset riidat ulottuivat 1950-luvun loppupuolella myös urheiluliittoon. Hajaantuminen oikeastaan alkoi TUL:stä. Jo 1955 TUL:n puheenjohtaja Väinö Leskinen marssi kannattajineen ulos järjestön Helsingin piirin kokouksesta. Syynä oli SDP:n vasemmiston liittoutuminen kommunistien kanssa enemmistön muodostamiseksi. Sosiaalidemokraattien erimielisyydet koskivat varsinkin yhteistyötä SVUL:n ja muiden porvarillisten piirien kanssa. Leskisläiset olivat valmiita lähempään yhteistyöhön, jonka tarkoituksena oli mm. työläisurheilijoiden edustusmahdollisuuksien laajentaminen ja yhteisen kansallisen urheiluliiton perustaminen. Osa TUL:n jäsenseuroista jatkoi yhteistyötä SVUL:n kanssa välittämättä skogilaisen johdon kielteisestä kannasta, mikä johti kyseisten järjestöjen erottamiseen TUL:stä. Leskisläiset perustivat erotettujen seurojen yhteistyöelimeksi vuonna 1955 Urheilun Tuki -järjestön. Tältä pohjalta perustettiin 1959 Työväen Urheiluseurojen Keskusliitto (TUK). TUK jatkoi toimintaansa TUL:n rinnalla aina vuoteen 1979, vaikka pääosa skogilaisten perustamasta TPSL:stä palasi SDP:hen jo 1960-luvulla.
Vuoden 1993 urheilun järjestörakenteen uudistuksessa Suomen Valtakunnan Urheiluliitto SVUL lakkautettiin ja korvattiin perustetulla Suomen Liikunta ja Urheilulla, TUL menetti keskusjärjestöasemansa sekä maajoukkuetason toiminnan ja sen seurat liittyivät lajiliittoihin. TUL:n pääsihteerinä vuosina 1998–2009 toimineen Esko Rannon jälkikäteisarvion mukaan ei huippu-urheilun antaminen lajiliitoille ja olympiakomitealle nyt niin kauhean suuri menetys ollut.
TUL:n Kisakeskussäätiö ylläpitää Pohjassa Raaseporissa sijaitsevaa urheiluopisto Kisakeskusta, joka on toiminut vuodesta 1958.
TUL:n olympiamitalistit
TUL:n seuroja edustaneet urheilijat ovat saavuttaneet yhteensä 18 olympiamitalia; 3 kultaa, 6 hopeaa ja 9 pronssia.
Kultaa Hopeaa Pronssia
Talous
Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus liikuntaan vuosina 2017–2018 1 410 000 € / vuosi.
Kritiikkiä
Joulukuussa 2020 Yle uutisoi TUL:n aseman herättämästä kritiikistä. Kritiikin keskiössä olivat liiton talousasiat ja erityisesti opetus- ja kulttuuriministeriön vuosittain maksama yleisavustus, jota TUL on saanut 2010-luvun aikana yhteensä lähes 17 miljoonaa euroa. Summa on viidenneksi suurin kaikkien urheilu- ja liikuntajärjestöjen osalta ja enemmän kuin esimerkiksi Jääkiekkoliitolla, Hiihtoliitolla, Urheiluliitolla ja Salibandyliitolla. Yleisavustusten lisäksi TUL on saanut 2010-luvulla lähes 800 000 euroa erilaisia projekteja varten myönnettyjä erityisavustuksia, esimerkiksi 275 000 euroa 100-vuotisjuhlavuotensa tapahtumien järjestelyyn. Moni Ylen haastattelemista henkilöistä arvioi, että liiton poliittiset kytkökset ovat auttaneet valtionavun saamisessa.
2010-luvulla TUL:n noin kahden miljoonan euron vuosittaisista kokonaismenoista suurin osa on mennyt henkilöstökuluihin eli palkkoihin, palkkioihin, eläkkeisiin ja sosiaalikuluihin. Aalto-yliopiston laskentatoimen professorin Seppo Ikäheimon mukaan henkilöstökulujen osuus on huomattavan suuri verrattuna lajiliittoihin. Esimerkiksi Jääkiekko- tai Salibandyliiton henkilöstökulut ovat Ikäheimon mukaan 20–30 prosenttia, kun taas TUL:llä ne ovat yli puolet kokonaiskuluista. Ikäheimo piti liiton kulurakennetta muutenkin poikkeuksellisena ja nosti esiin muun muassa korkeat majoitus- ja ruokailukulut, jotka ovat olleet suurimmillaan yli 300 000 euroa vuodessa. Myös matkoihin on TUL on käyttänyt kymmeniä tuhansia euroja vuosittain. Liiton puheenjohtajana vuosina 2007–2016 toiminut Sirpa Paatero koki TUL:n hoitaneen talousasioitaan vastuullisesti. Paateron seuraaja Kimmo Suomi päinvastoin kommentoi järkyttyneensä liiton taloudenpidosta. Suomen mukaan TUL on jäänyt historiansa vangiksi, eikä hänen mielestään TUL:ää tarvita nykymuodossaan lainkaan. Vuosien 2009 ja 2019 välillä liittoon kuuluvien jäsenseurojen määrä on laskenut 28 prosenttia ja samoin jäsenmäärä lähes 70 000 henkilöllä.
YLE:n artikkeliin vastasi tuolloin Työväen Urheiluliiton varapuheenjohtaja Henrik Nyholm Kansan Uutisten blogissaan: "Suurin yksittäinen tietolähde artikkelissa vaikuttaa olleen de facto erotettu liiton aiempi puheenjohtaja, jonka jättäessä tehtävänsä liitolla oli artikkelissa mainittuja vaikeuksia etenkin 100v-juhlallisuuksien järjestämisessä vuonna 2019" ja jatkaa "artikkeli kohdistaa katseensa lisäksi majoitus- ja ruokakuluihin, jotka tietenkin riippuen vuodesta voivat hieman elää. Taustasyynä on tässä toiminnan laajuus, joka paitsi on maantieteellistä: pienistä kunnista isoihin ja etelästä pohjoiseen idästä länteen, myös tukeutuu valtavaan luottamustoimien sisällyttämään vapaaehtoisten joukkoon, joka kokoustaa, syö ja matkustaa tehdäkseen tuloksena merkityksellistä liikunnan edistämistä yhteiskunnan eteen."
Paradiso Girls
Paradiso Girls on tyttöyhtye, jonka muodostavat Aria, Lauren, Kelly, Shar ja Chelsea. Yhtyeen jäsenet ovat kaikki eri maista. Yhtyeen single "Patron Tequila" julkaistiin vuonna 2009.
Seitsemännen portaan enkeli (elokuva)
Seitsemännen portaan enkeli on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-irlantilainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Alan Parker. Elokuvan pääosissa ovat Emily Watson, Robert Carlyle, Joe Breen, Ciaran Owens ja Michael Legge. Elokuva pohjautuu Frank McCourtin samannimiseen omaelämäkertaan.
Juoni
Michael Leggen roolisuoritusta aikuistuvana Frankina ylistettiin paljon. Eritoten hänen kehuttiin mukautuvan rooliinsa viattomana teini-ikäisenä, joka aikuistuu perinteisten kasvuriittien kuten seksuaalisuuden ja kypsyyden mukana irlantilaisessa katolilaisympäristössä.
Pia Cramling
Pia Ann Rosa-Della Cramling (s. 23. huhtikuuta 1963 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen shakinpelaaja. Hän sai vuonna 1992 suurmestarin arvonimen viidentenä naisena historiassa, ja kansainvälisen mestarin tittelin vuonna 1983. Cramling on johtanut shakin maailmanrankingin naisten tilastoa useaan otteeseen 1980- ja 1990-luvuilla. Tammikuussa 2023 hän sijoittuu shakin maailmanrankingissa naisten tilastossa sijalle 24. Cramling on tällä sijoituksella Ruotsin parhaiten sijoittunut naispelaaja. Miehet ja naiset mukaanluettuna hän sijoittuu shakin maailmanlistalla sijalle 1506 ja Ruotsin listalla sijalle 19. Cramling on Judit Polgárin lisäksi ainoa naispelaaja, joka ansaitsi shakin suurmestarin arvonimen ennen vuotta 2000 voittamatta yhtään shakin naisten maailmanmestaruutta.
Cramling on naimisissa shakin suurmestari Juan Manuel Bellón Lópezin kanssa. He asuivat ennen Espanjassa, mutta ovat muuttaneet sittemmin Ruotsiin. Heidän tyttärensä Anna Cramling Bellón on naisten FIDE-mestari ja YouTube-sisällöntuottaja.
The Spectator
Aikaisemmin lehti oli kuuluisa oivaltavista pakinoistaan mutta sittemmin sen artikkelit ovat muuttuneet asiapitoisemmiksi. Nykyään se tunnetaan parhaiten laadukkaista kirja-arvosteluista ja huolitellusta kirjoitustyylistä. Poliittisesti se on konservatiivisempi kuin kilpailijansa The Economist ja New Statesman. Lehden päätoimittajana on toiminut monia huomattavia konservatiiveja, mukaan lukien myöhempi pääministeri Boris Johnson ja entiset parlamentaarikot Iain Macleod, Ian Gilmour ja Nigel Lawson.
Brittiläiset liikemiesveljekset David ja Frederick Barclay ovat omistaneet The Spectatorin vuodesta 2004 lähtien osana laajempaa Telegraph Media Group -mediakonsernia, johon kuuluvat myös suuret sanomalehdet The Daily Telegraph ja The Sunday Telegraph. Lehteä pidetään poliittisesti vaikutusvaltaisena vaikka sen levikki onkin suhteellisen pieni (54 000).
Special Boat Service
Special Boat Service on Iso-Britannian merivoimien erikoisjoukko, joka rinnastuu maavoimien erikoisjoukkoon SAS (Special Air Service). Myös SBS:n tehtävät ovat pitkältä samat kuin SAS:n eli erikoistiedustelu, iskuosastotoiminta ja terrorisminvastaiset operaatiot, joskin merellisellä painotuksella. SBS on osallistunut Iso-Britannian kaikkiin sotilaallisiin konflikteihin toisesta maailmansodasta lähtien mukaan lukien Afganistanin ja Irakin sodat 2000-luvulla.
SBS:n juuret ovat toisen maailmansodan aikaisissa Britannian armeijan merellisissä kommandoyksiköissä, joista ensimmäinen oli vuonna 1940 perustettu Special Boat Section. Nämä yksiköt kuitenkin lopetettiin toisen maailmansodan jälkeen. Vuonna 1951 Britannian kuninkaallinen merijalkaväki (Royal Marines Commando) perusti yksikön nimeltä Special Boat Company, joka suoritti Korean sodassa tiedustelu- ja tuhoamistehtäviä Pohjois-Korean rannikolla ja pohjoiskorealaisten joukkojen selustassa. Kun yksikön tehtäviin lisättiin terrorisminvastaiset operaatiot merellä, sen nimeksi vaihdettiin vuonna 1974 Special Boat Squadron. Falklandin sodassa vuonna 1982 SBS operoi argentiinalaisten joukkojen selustassa samaan tapaan kuin SAS.
Vuonna 1987 yksikön nimeksi tuli Special Boat Service kun se liitettiin yhdessä SAS:n kanssa Britannian erikoisjoukkojen yhteisen johdon alaisuuteen (DSF, Director Special Forces). Alun perin SBS oli osa Britannian kuninkaallista merijalkäväkeä, jonka riveistä sen sotilaat rekrytoitiin. SBS:n sotilaat käyttävät yhä kuninkaallisen merijalkaväen vihreää barettia, mutta vuonna 2003 SBS vaihtoi vihreään barettiinsa kuninkaallisen merijalkaväen "Per Mare Per Terram"-merkin tilalle oman "By Strength and Guile"-merkkinsä. Samoihin aikoihin SBS ryhtyi rekrytoimaan vapaaehtoisia kaikista Britannian asevoimien yksiköistä, joskin suurin osa SBS:n sotilaista tulee yhä kuninkaallisesta merijalkaväestä.
Aiemmin SBS:llä oli omat valintatestit, mutta nykyisin SBS:llä ja SAS:lla on yhteinen 27 viikkoa kestävä valintaprosessi, jonka läpäistyään SBS:n sotilaiden tulee suorittaa vielä useita kuukausia kestävä "Swimmer Canoeist"-kurssi. SBS:n operatiivinen vahvuus on noin 200-250 sotilaista, jotka kaikki ovat saaneet taistelusukeltajan koulutuksen sekä HALO/HAHO (high altitude low opening / high altitude high opening) -laskuvarjohyppykoulutuksen.
Keski-Makedonia
Keski-Makedonia eli Keski-Makedonian alue (Περιφέρεια Κεντρικής Μακεδονίας, Periféreia Kentrikís Makedonías) on yksi Kreikan aluehallinnon kolmestatoista alueesta. Se kuuluu Makedonian ja Traakian hajautetun hallinnon alueeseen ja sen pääkaupunki on Thessaloniki.
Alueyksiköt ja kunnat
Vuoden 2011 alusta lähtien alue on jaettu alueyksiköihin ja kuntiin seuraavasti:
EMD SD40
EMD SD40 ja siitä kehitetyt EMD SD40-2 ja EMD SD40T-2 ovat General Motors Electro-Motive Division (EMD) valmistamia dieselvetureita. Ne olivat EMD:n ensimmäiset 3 000 hevosvoiman tehon saavuttaneet dieselveturit. Veturit ovat road switcher -tyyppisiä, ja niissä on kaksi 3-akselista teliä. SD40-sarjan veturit kilpailivat General Electricin (GE) U30C- ja U30B-vetureiden kanssa. Vetureita valmistettiin vuosina 1966-1986 kaikkiaan 5535 kappaletta. Suuri osa niistä on yhä käytössä, ja osa on myyty Amerikan ulkopuolelle.
EMD SD40
EMD SD40 on dieselveturi, joita General Motors Electro-Motive Division valmisti vuosina 1966-1972 kaikkiaan 1268 kappaletta. Veturissa on 2-tahtinen, 16-sylinterinen 3 000 hevosvoiman moottori ja se on varustettu sähköisellä voimansiirrolla. SD40 oli EMD:n ensimmäinen 3 000 hevosvoiman tehon saavuttanut veturi.
Philippa Foot
Philippa Ruth Foot (o.s. Bosanquet, 3. lokakuuta 1920 – 3. lokakuuta 2010 ) oli brittiläinen analyyttiseen suuntaukseen kuuluva filosofi, joka tunnettiin ennen kaikkea eetikkona. Hän oli yksi nykyaikaisen hyve-etiikan perustajia. Hänen työnsä voidaan nähdä pyrkimyksinä nykyaikaistaa aristoteelista etiikkaa ja osoittaa, että se on sovellettavissa nykyaikaisiin kysymyksiin ja voi näin kilpailla deontologisen ja utilitaristisen etiikan kanssa. Hänen voi katsoa palauttaneen normatiivisen etiikan analyyttiseen filosofiaan erityisesti seurausetiikan kritiikillään.
Footin lähestymistapaan vaikutti ennen kaikkea Ludwig Wittgensteinin myöhäisfilosofia, vaikkakaan hän ei useinkaan käsitellyt tämän käsittelemiä aiheita. Wittgensteinin ja Aristoteleen lisäksi Foot sai vaikutteita G. E. M. Anscombelta, Tuomas Akvinolaiselta ja Thomas Nagelilta. Hänen työnsä on vaikuttanut muun muassa Bernard Williamsiin, Candace Vogleriin, Michael Sloteen, John McDowelliin, Rosalind Hursthouseen ja Judith Jarvis Thomsoniin.
EMD SD40
EMD SD40-2
EMD SD40-2 on dieselveturi, joita General Motors Electro-Motive Division valmisti vuosina 1972-1986 kaikkiaan 3 957 kappaletta. Veturissa on 2-tahtinen, 16-sylinterinen 3 000 hevosvoiman moottori ja se on varustettu sähköisellä voimansiirrolla. Se on kehitetty versio EMD SD40-dieselveturista: SD40-2:ssa on vanha sähkömekaaninen ohjausjärjestelmä korvattu modulaarisella elektronisella järjestelmällä. Veturi teki yhä voimassa olevan yhden veturityypin myyntiennätyksen: 15 vuodessa sitä myytiin SD40T-2 -veturit mukaan lukien 4267 kappaletta. Tällä hetkellä veturityyppiä käyttävät Pohjois-Amerikan kaikki 1. luokan rautatieyhtiöt, muun muassa BNSF, CSXT, Union Pacific ja Canadian Pacific.
EMD SD40T-2
EMD SD40T-2 on dieselveturi, joita General Motors Electro-Motive Division valmisti vuosina 1974-1980 kaikkiaan 312 kappaletta. Vetureissa on 2-tahtinen, 16-sylinterinen 3 000 hevosvoiman EMD 645-E3 -dieselmoottori, ja voimansiirto on sähköinen. Veturi on puoli metriä pidempi kuin SD40- ja SD40-2 -veturit. SD40T-2 -vetureiden jäähdytysjärjestelmä on suunniteltu toimimaan paremmin tunneleissa. Suurimpana ulkoisena erona voidaan pitää niiden takaosassa konesuojan sivuilla sijaitsevia suuria jäähdyttimen säleikköjä, jota tässä mallissa on sijoitettu alemmas aivan käyntisiltoihin kiinni, kun ne SD40- ja SD40-2 malleissa ovat konesuojan yläreunassa. Näin on parannettu puhtaamman ilman saantia. Suurin osa vetureista palvelee tällä hetkellä Union Pacific Railroadilla.
Kultainen lapsi
Kultainen lapsi (The Golden Child) on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Michael Ritchie. Elokuvan pääosissa nähdään Eddie Murphy, Charles Dance, Charlotte Lewis, Victor Wong, Randall ”Tex” Cobb ja James Hong. Elokuvassa Eddie Murphy esittää rääväsuista sosiaalityöntekijää, joka saa nuorelta naiselta tehtäväksi pelastaa mystinen Kultainen Lapsi demoni Sardo Numspalta.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kuvasi elokuvaa hillittömäksi, harmittomaksi ja helposti unohtuvaksi hölmöilyksi ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Pöykärin Linnanmäki
Pöykärin Linnanmäki eli Pöykärin linnamäki eli Pöykärin linnavuori on Uudellamaalla Lohjalla Karjalohjan Tallaan kylässä sijaitseva mäkilinna.
Linnamäki
Linnamäki sijaitsee Karjalohjan kirkosta 4,5 kilometriä eteläkaakkoon Lohjanjärven Hauraveden lahden pohjukassa. Linnasta on 200 metriä järven rantaan ja 150 metriä Hotopohjanojaan, joka laskee lahteen. Mäki sijaitsee peltoaukean ja avosuon keskellä ja sen huippu kohoaa yli 25 metriä ympäristöään korkeammalle. Se on moreenimäki, jossa esiintyy kalliopaljastumia eri puolilla mäkeä. Jyrkimmät piirteet sijaitsevat mäen länsipäässä, jossa lounaaseen aukeaa jyrkänne. Koilliseen mäki on loiva. Mäen lakea kiertää pohjois- ja itäpuolella kivistä ladottu valli. Vallin on keskiosasta 2,5–4,0 metriä leveä ja metrin korkuinen. Valli on noin 80 metriä pitkä, mutta reunoissa sen rakenne on epämääräisempi. Luoteessa on vielä kolmimetrinen lyhyt valli, joka sijoittuu kahden kallion väliin. Pitkässä vallissa on kaksi kaksimetristä aukkoa, joita pidetään linnoituksen portteina. Ne sijaitsevat vallin itä- ja koillisosassa. Vallit ja jyrkänne rajaavat sisälleen linnapihan, joka on kooltaan 70×45 metriä.
Hoito ja opastus
thumb|left|Opastaulu. Linnanvuorella tehtiin perusraivaus vuosina 1991–1993, jolloin raivattiin muun muassa puustoa mäen lakialueelta, mäen etelärinteiltä ja vallien läheisyydeltä. Kohteen hoidon alkuperäisenä tarkoituksena on varmistaa muinaisjäännöksen säilyminen ja tehdä siitä matkailukohde. Vuonna 2004 raivattiin mäeltä joitakin kiireellisiä kohtia, ja raivausta jatkettiin myöhemmin kotiseutuyhdistyksen raivaustalkoissa. Tien viereen on pystytetty opastaulu. Käynti linnanmäelle on Niemeläntieltä, parikymmentä metriä ennen Linnanmäentietä. thumb|left|Näkymä linnanmäeltä lounaaseen.
Tutkimukset
Kohdetta on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1879 (J. Wefvar), 1937 (V. Maajoki), 1992 (Hannu Kotivuori) ja 1997 (Kaarlo Katiskoski). Sitä on tutkinut myös Hjalmar Appelgren, mutta hänen käyntinsä ajankohta on tuntematon. Linnanvuorta ei ole tutkittu arkeologisin kaivauksin.
Linnavuoren luoteispuolella noin 350 metrin päässä sijaitsee Lammashaanmäki, jonka kaakkoisrinteessä on metsänrinteessä havaittu terassimaisia raivanteita ja pengerrettyjä kohtia. ne voivat liittyä linnavuoren aikaiseen asutukseen.
Leander Dendoncker
Leander Dendoncker (s. 15. huhtikuuta 1995 Passendale) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa ja on pelannut Belgian maajoukkueessa.
Dendoncker nousi RSC Anderlechtin edustusjoukkueeseen kaudella 2013–2014 ja pelasi Belgian pääsarjassa ensimmäiset ottelunsa kaudella 2014–2015. Hän pelasi neljän kauden aikana 125 liigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Hän voitti Belgian-mestaruuden kaudella 2016–2017 ja Belgian Super Cupin 2013. Hän pelasi Anderlechtissa Mestarien liigassa kymmenen ottelua. Eurooppa-liigassa hän pelasi 20 ottelua ja teki yhden maalin. Kaudella 2018–2019 hän pelasi lainasopimuksella Wolverhampton Wanderersissa 19 Englannin Valioliigan ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kesällä 2019 Wolverhampton osti hänet itselleen. Kaudella 2019–2020 Dendoncker pelasi joukkueensa kaikki 38 valioliigaottelua ja niistä 32 ottelua avauskokoonpanossa. Maaleja hän teki neljä. Eurooppa-liigassa Wolverhampton ylsi puolivälieriin ja Dendoncker pelasi kaikki kuusi karsintaottelua ja 11 varsinaisen liigan ottelua sekä teki maalin karsinnassa Torinoa ja alkulohkossa Beşiktaşia vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 33 valioliigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 30 valioliigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän pelasi elokuussa 2022 Wolverhamptonissa vielä neljä valioliigaottelua mutta siirtyi syyskuun alussa Aston Villaan, jossa hän pelasi kauden aikana 20 valioliigaottelua, niistä seitsemän avauskokoonpanossa.
Dendoncker pelasi Belgian eri ikäluokkien juniorimaajoukkueissa 32 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Belgian A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran kesäkuussa 2015 Ranskaa vastaan. Hän kuului Belgian joukkueeseen, joka saavutti MM-kilpailuissa 2018 pronssia. Hän pelasi MM-turnauksessa alkulohko-ottelun Englantia vastaan. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän oli avauskokoonpanossa kahdessa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa mutta pelasi sen jälkeen vain viime hetket neljännesvälieräottelussa Portugalia vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Kanadaa ja kolmannessa Kroatiaa vastaan. Dendoncker on kesäkuun 2023 loppuun mennessä pelannut 32 A-maaottelua, joissa 21 kertaa avauskokoonpanossa. Ainoan A-maaottelumaalinsa hän on tehnyt kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Puolaa vastaan.
Bill Sharman
William Walton ”Bill” Sharman (25. toukokuuta 1926 Abilene, Texas – 25. lokakuuta 2013 Redondo Beach, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän valmistui Etelä-Kalifornian yliopistosta ja palveli vuosina 1944–1946 Yhdysvaltain laivastossa.
Sharman kelpuutettiin Basketball Hall of Fameen pelaajana vuonna 1976, sittemmin myös valmentajana vuonna 2004. Hänen lisäkseen Hall of Fameen on molemmissa kategorioissa kelpuutettu ainoastaan kaksi henkilöä: John Wooden ja Lenny Wilkens.
Valmentajana Sharman teki merkittäviä muutoksia pelaajien harjoitteluun. Hän määräsi ensimmäisenä Yhdysvaltain ammattilaissarjojen koripallovalmentajana pelaajat harjoittelemaan pelipäivien aamuina. Hän myös alkoi verrytellä pelaajia organisoidusti ennen ottelua ja näyttää otteita vastustajien edellisistä otteluista television kautta. Hän käytti televisiota myös harjoituksissa välittömän palautteen antamisessa pelaajilleen. Kaudella 1971–1972 Sherman valmensi Los Angeles Lakersin edelleen ennätyksenä pysyvään 33 perättäisen ottelun voittoputkeen. Valmentamisen Sherman lopetti vuonna 1976 menetettyään äänensä pysyvästi huutamisen seurauksena. Tämän jälkeen hän työskenteli Lakersin organisaatiossa 35 vuotta muun muassa seuran toimitusjohtajana.
Sharman sisällytettiin vuonna 1996 NBA:n kaikkien aikojen viidenkymmenen suurimman pelaajan luetteloon.
Pelaajana
Lähde:
Samosata
Samosata oli muinainen kaupunki Turkissa, Eufratin yläjuoksulla. Sofenen kuningas Sames perusti kaupungin joka hallitsi tärkeää Eufratin ylityspaikan. Kaupunkia kutsuttiin nimellä Kommagenen Antiokia kun se oli osa Kommagenea 100-luvulla eaa. Rooman valtakunta valtasi kaupungin vuonna 72. Samosata oli muun muassa Lukianoksen syntymäkaupunki.
Vaaliruhtinaan linna
Vaaliruhtinaan linna tarkoittaa useissa Saksan kaupungeissa olevia linnoja, jotka olivat Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan vaaliruhtinaiden residenssejä:
Robert Downey Jr.
Robert John Downey Jr. (s. 4. huhtikuuta 1965, New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan supersankari Rautamiehenä Marvel Cinematic Universen elokuvissa sekä Sherlock Holmesina Sherlock Holmes -elokuvassa ja sen jatko-osassa.