cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Geriatria
Geriatrinen kuntoutus
Kuntoutuksen tavoitteena on edistää vanhuksen toimintakykyä eli jokapäiväisestä elämästä selviytymistä. Vaikuttava kuntoutus on riittävän varhain aloitettua, oikein ajoitettua ja pitkäjänteistä, tavoitteellista ja suunnitelmallista, moniammatillista, potilas- ja voimavaralähtöistä, sekä kokonaisvaltaista.
Geriatrisen kuntoutuksen menetelmiä voidaan käyttää kaikessa vanhusten terveydenhuollossa. Esimerkiksi kuntouttavassa vanhuksen sairaalahoidossa ei keskitytä vain akuutin sairauden hoitoon vaan toimintakyvyn edistämiseksi esimerkiksi vältetään tarpeetonta hoitojakson pitkittämistä, arvioidaan lääkelistoja kriittisesti, vältetään tarpeetonta itsenäisen toiminnan, liikkumisen, ravinnonsaannin ja nesteensaannin rajoittamista, sekä pidetään huolta tehokkaasta jatkokuntoutuksesta. Sairaalan kuntouttavassa hoitotyössä ollaan esimerkiksi itsenäiseen toimintaan kannustavia eikä käytetä sitomista.
Geriatrisen kuntoutuksen käyttöaiheisiin kuuluvat muun muassa akuutti sairaus monisairaalla ja hauraalla potilaalla, lonkkamurtuma, aivohalvaus, tuki- ja liikuntaelinsairaus, sydänsairaus, keuhkosairaus, Parkinsonin tauti ja alaraaja-amputaatio.
Kuntoutustoimenpiteisiin kuuluvat muun muassa seuraavat:
Magmasäiliö
pienoiskuva|Kuva tulivuoren sisuksesta kelta-punainen Magma chamber on magmasäiliö. pienoiskuva|[[Namibiassa sijaitseva graniittinen Brandberg-vuori on muinainen magmasäiliö. ]]
Vittorio De Sica
Vittorio De Sica (7. heinäkuuta 1901 Sora, Italia – 13. marraskuuta 1974 Neuilly-sur-Seine, Pariisi, Ranska) oli italialainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä, jonka tunnetuimpiin töihin ohjaajana kuuluvat Polkupyörävaras (1948), Kaksi naista (1960) ja Finzi Continin puutarha (1971).
Magmasäiliö
Magmasäiliö on maan kuoreen muodostunut sulan kiviaineksen eli magman täyttämä säiliö, joka saattaa jäähtyä hitaastikin, muodostaen useinkin karkeakiteisiä syväkiviä. Mikäli magmasäiliöstä muodostuu kanava maan pintaan, siitä saattaa purkautua magmaa myös maan pinnalle, jolloin syntyy vulkaniitteja. Yleensä magmasäiliöt sijaitsevatkin tulivuorten alapuolella maan kuoressa.
Vittorio De Sica
Ura
De Sica syntyi köyhään perheeseen ja aloitti uransa toimistovirkailijana. Hän näytteli aluksi teattereissa ja vuodesta 1918 myös elokuvissa. Laajempaan suosioon De Sica nousi vuonna 1931 ensimmäisellä äänielokuvallaan La vecchia signora. Vuonna 1933 hän perusti oman teatteriryhmän vaimonsa Giuditta Rissonen ja Sergio Tofanon kanssa. Ryhmä esitti lähinnä kevyitä komedioita, mutta myös Pierre Beaumarchaisin näytelmiä. Ryhmä työskenteli ajan tunnettujen ohjaajien, kuten Luchino Viscontin, kanssa.
Elokuvaohjaajaksi De Sica ryhtyi toisen maailmansodan aikana. Hänen ensimmäiset ohjauksensa olivat kevyitä viihde-elokuvia. Viides elokuva Lapset katsovat meihin vuodelta 1944 oli ensimmäinen, jossa hän käsitteli yhteiskunnallista ongelmaa. Elokuva oli hänen ensimmäinen yhteistyönsä käsikirjoittaja Cesare Zavattinin kanssa, ja seuraavat neljä elokuvaa – Sciuscià – viattomat (1946), Polkupyörävaras (1948), Milanon ihme (1950) ja Umberto D. – elämän vanki (1952) – olivat heidän uransa pääteoksia. De Sicaa ja Zavattinia pidetään italialaisen sodanjälkeisen elokuvasuuntauksen neorealismin kantavina voimina. Sittemmin De Sica kunnostautui myös komediaohjaajana sekä Gina Lollobrigidan ja Sophia Lorenin luotto-ohjaajana mutta ei enää yltänyt aikaisempien elokuviensa tasolle.
De Sican pääteos on vuonna 1948 valmistunut Ladri di biciclette (Polkupyörävaras), joka on analyysi sodanjälkeisestä Roomasta. Sen päähenkilö on jäänyt työttömäksi, ja hänellä on poika elätettävänä. Umberto D. taas on vanhuuden tragiikan kuvaus. Näissä neorealistisissa teoksissaan de Sica oli tinkimättömän rehellinen omalle näkemykselleen ja taiteellisille pyrkimyksilleen. Ne eivät kuitenkaan omana aikanaan olleet yleisömenestyksiä, ja ohjaaja joutui rahoittaman työskentelyään esimerkiksi esiintymällä 1950-luvulla toisten ohjaajien elokuvissa.
Palkinnot
De Sica sai vuonna 1957 Suomessa elokuvasta Umberto D. parhaan ulkomaisen ohjaajan Jussi-palkinnon.
SEAT Alhambra
SEAT Alhambra on SEATin vuosina 1996–2020 valmistama tila-automalli. Sen nimi tulee Espanjan Granadassa sijaitsevasta Alhambran palatsista.
SEAT Alhambra Typ 7M (1996–2010)
Ensimmäisen sukupolven Alhambra esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 1996. Se on uudelleennimetty edellisenä vuonna markkinoille tullut Volkswagen Sharan, joka kehitettiin Fordin ja Volkswagen Groupin välisessä yhteistyössä. Ford nimesi mallinsa Galaxyksi. Kaikkia kolmea mallia valmistettiin Portugalin Palmelassa.
Vuonna 1999 testattu Volkswagen Sharan sai kolme tähteä viidestä Euro NCAP -kolaritestissä. vasen|pienoiskuva|Ensimmäisen sukupolven facelift-malli. Vuonna 2000 Alhambra koki perusteellisen kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudempien SEAT-mallien mukaisen keulailmeen ja uudet takavalot. Sisällä kojelauta ja ohjauspyörä vaihtuivat uusiin.
SEAT Alhambra Typ 7N (2010–2020)
Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä Alhambra sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottoreina olivat aluksi 1,4 TSI (150 hv) ja 2,0 TSI (200 hv), dieselmoottorina 2,0 TDI (140/170 hv). 140-hevosvoimaisen yhteyteen oli valittavana neliveto. Syksyllä 2011 dieselistä tuli tarjolle myös 115-hevosvoimainen versio ja vuoden 2013 alussa 170-hevosvoimaisen teho nousi 177 hevosvoimaan. vasen|pienoiskuva|Toisen sukupolven facelift-malli. Vuonna 2015 Alhambra koki kevyen kasvojenkohotuksen, jossa uudistettiin sen ajovaloja ja etusäleikköä. Moottoriosastolla 2,0 TSI:n teho nousi 220 hevosvoimaan, 140-hevosvoimaisen dieselin 150 hevosvoimaan ja 177-hevosvoimaisen 184 hevosvoimaan.
Seitajärvi
thumb|275px|Seitajärven kylän taloja ja Seitajärvi nähtymä [[Seitajärventieltä.]] Seitajärvi on Savukosken kuntaan kuuluva kylä. Kylä sijaitsee kahden järven välissä, Seitajärven länsi- ja Arajärven itäpuolella. Suomalaisasutus kylään syntyi 1800-luvulla yhden perheen, Kittilästä lähtöisin olleen Mikko Rannan perheen myötä. Kylän nimi viittaa uhripaikkaa tarkoittavaan seita-sanaan. Kylään johtava Seitajärventie otettiin museotieksi vuonna 2010.
Seitajärvi koki yhden tuhoisimmista Suomeen tehdyistä partisaanihyökkäyksistä 7. heinäkuuta 1944.
1940-luvulla Seitajärven kylä koostui viidestä maanviljelyä ja poronhoitoa harjoittavasta talosta. Asukkaat olivat toisilleen sukua olevia Arajärviä, Olliloita ja Ylilokkia. Nykyään Seitajärvellä ei ole vakituista asutusta.
Vuonna 2005 Seitajärvellä järjestettiin Lapin kamariorkesterin sota-ajan viihdekonsertti.
Meru
Meru voi tarkoittaa:
Guided by Voices
Guided by Voices (usein lyhennettynä GBV) on yhdysvaltalainen indierockyhtye, joka perustettiin vuonna 1983. Yhtye on kotoisin Daytonin kaupungista Ohiosta. Yhtyeen jäsenet vaihtuivat tiheästi lauluntekijä Robert Pollardin kuitenkin pysyessä yhtyeessä. Vuonna 2004 yhtye lopetti, kunnes 2010 alkuperäinen kokoonpano kokoontui ja esiintyi Matador Recordsin vuosijuhlissa jonka jälkeen yhtye myös teki kiertueen ympäri maata.
Alkuperäinen kokoonpano vaihtui Robert Pollardin itse äänittämään levyyn Please Be Honest (2016). Sen jälkeen kokoonpanoksi vakiintui August By Cake-levyn (2017) myötä Doug Gillard (kitara), Bobby Bare Jr (kitara), Mark Shue (basso) ja Kevin March (rummut). Yhtye on levyttänyt tällä kokoonpanolla useita studiolevyjä vuodessa sekä livelevyn Ogre’s Trumpet (2018).
2023 on yhtyeen 40-vuotisjuhlavuosi. Guided By Voices esiintyy kotikaupunkinsa Daytonin Masonic Centerissa juhlakeikoilla kahtena peräkkäisenä päivänä. Yhtyeen fanit ovat järjestäneet vuosittaista Heedfest-fanitapahtumaa vuodesta 2007 Daytonissa.
Robert Pollard on poikkeuksellisen tuottelias säveltäjä ja sanoittaja. Hänen nimissään on lähes 3000 kappaletta, joista monet on julkaistu sivuprojektien kautta. Pollardin 22 soololevyn ohella kappaleita on julkaistu yhtyeillä Boston Spaceships, Ricked Wicky, Lexo and the Leapers, Nightcrawler, Acid Ranch, Psycho and the Birds, Circus Devils, Mars Classroom, Cosmos, Keene Brothers, Teenage Guitar, Airport 5, Cash Rivers, ESP Ohio, Cub Scout Bowling Pins, Go Back Snowball, Hazzard Hotrods, Lifeguards, The Moping Swans ja The Takeovers.
Jäänmurtaja Sisu (1939)
Sisu oli ensimmäinen Suomessa rakennettu merijäänmurtaja, jonka valtio tilasi vuonna 1937 avustamaan kasvavaa meriliikennettä. Alus oli myös ensimmäinen suomalaismurtaja, jossa oli dieselmoottori ja dieselsähköinen voimansiirto. Säästäväisyyssyistä murtajasta tehtiin yhdistelmäalus, joka avomerikautena palveli meripuolustuksessa sukellusveneiden emälaivana. Koska alus suunniteltiin matalakulkuiseksi murtamaan jäitä Perämeren rannikkoväylillä ja lisäksi vielä emälaivaksi, ei Sisu ollut kovinkaan tehokas avomerijäissä toimiessaan.
Alus
Murtajan nimi Sisu on kansakoululaisten ehdottama ja sen nimiseksi aluksen kastoi merenkulkuhallituksen edesmenneen pääjohtaja Ilmari Jokisen puoliso rouva Ingeborg Jokinen vesillelaskun yhteydessä. Sisu liukui veteen juhlaliputettuna ja hurraa-huutojen saattelemana lipuen sakean sumun sekaan odottamaan hinaajaa. Sumu oli niin sakeaa, että tapahtumaa seuraamaan tulleet virolaiset tykkivene Laine ja sukellusveneet Kalev ja Lembit joutuivat aamulla odottelemaan merellä ankkurissa ennen kuin pääsivät varovaisesti etenemään Hietalahden satamaan. Vesillelaskun kunniaksi telakan työmiehille oli järjestetty kahvitarjoilu konttorin pihamaalle. Kutsuvieraat puolestaan joutuivat siirtymään ravintola Royaliin saakka saadakseen päivällistä.
Itä-Yhdysvaltain Grand Prix 1980
Itä-Yhdysvaltain Grand Prix 1980 oli Formula 1 -sarjan kauden 1980 päätösosakilpailu, joka ajettiin 5. lokakuuta 1980 Watkins Glenin radalla Yhdysvalloissa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Alan Jones. Kilpailu oli myös viimeinen kerta, kun F1-osakilpailu järjestettiin Watkins Glenissä. Kilpailun ensimmäisen puolikkaan ajan johdossa oli Bruno Giacomelli ja toisen puolikkaan johdossa oli Alan Jones.
Jäänmurtaja Sisu (1939)
Alus
Aikalaiset kuvasivat Sisun niittaamalla koottua runkoa "varsin vahvaksi", sillä sen jäävyökin oli tuuman paksuinen. Aluksessa oli kaksi kantta: takakansi ja ohjauskansi. Siihen oli rakennettu kaksoispohja ja sen ruuma oli jaettu yhdeksään osastoon. Aluksen tilaviin hytteihin ja kajuuttoihin oli järjestetty makuupaikat sadalle hengelle.
Koneisto
Sisun kolme tukholmalaisen Atlas-Dieselin valmistamaa 8-sylinteristä moottoria kehittivät kukin 1 600 hevosvoimaa. Moottorien sylinterien halkaisija oli 340 mm ja iskun pituus 570 mm. Dieselmoottorien pyörittämät Strömbergin sähkögeneraattorit tuottivat virtaa kolmelle Strömbergin potkurimoottorille, joiden akseleista saatiin 4 500 hevosvoiman (3 310 kW) yhteisteho. Sisun kolmesta potkurista kaksi oli perässä ja kolmas keulassa. Tehonjakautuma perän ja keulan välillä oli tavanomainen 2:1.
Sota-aika
Sotavuosina Sisu avusti talvikaudet kauppalaivoja päällikkönään Armas Olavi (A.O.) Aalto (1940–1956) ja avovesikaudet alus toimi sukellusveneiden emälaivana Sukellusvenelaivueessa (SuvLv). Talvisodan Sisu aloitti sukellusveneiden Vesihiisi, Vesikko ja Saukko emälaivana. Sukellusvenelaivueen tukikohtana oli Helsinki ja sukellusveneet väijyivät Baltian satamien edustalla pääsemättä ampumaan yhtään torpedoa.
Joulukuun puolivälissä 1939 Sisu siirtyi Saaristomerelle sukellusvene Vetehisen ja Iku-Turson emälaivaksi pääasiassa Husön ankkuripaikalle. Ennen kuin jääpeite lopetti sukellusveneiden toiminnan tammikuussa 1940 ne ehtivät laskea 39 miinaa Baltian satamien edustalle. Vesihiiden Paldiskin edustalle laskemiin miinoihin ajoi ainakin saksalainen höyrylaiva Dietrich Hasseldieck ja upposi.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2018 – miesten alppiyhdistetty
Alppihiihdon miesten alppiyhdistetyn kilpailu talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 13. helmikuuta 2018 Jeongseon Alpine Centressä, Gangwonissa ja Yongpyong Alpine Centressä, Pyeongchangissa, Etelä-Koreassa.
Tulokset
Kilpailun syöksylaskuosuus alkoi 11.30 ja pujottelu 15.00 paikallista aikaa.
Jäänmurtaja Sisu (1939)
Sota-aika
Kesän ja syksyn 1940 Sisu toimi jälleen emälaivana. Lisäksi se oli polttoainetilanteen parannuttua syksyllä sukellusveneiden hyökkäysharjoituksissa maalialuksena. Jatkosodan aikana Sisu toimi tavalliseen tapaan kesät emälaivana ja talvet murtajana.
Helmikuussa 1942 Itämeren jäätilanne oli niin vaikea, että Sisun oli lähdettävä Etelä-Itämerelle avustamaan Suomeen tulevia viljalaivoja. Sisu avusti Pillaussa ja Danziginlahdella Saksan liikennettä, ja siirryttyään Pommerinlahdelle lähti kolmen viljalaivan kanssa maaliskuun puolivälissä Swinemündestä kotimatkalle. Sisu saattoi alukset Tukholman kohdalle, jossa jätti ne Jääkarhun huomaan, ja lähti kahden kauppalaivan kanssa takaisin etelään. Kotiin palatessaan Sisu toi mukanaan kaksi kauppalaivaa Pillausta.
Tulipalo 1954
Sisu oli kunnostettavana Hietalahden telakalla 9. kesäkuuta 1954, kun hitsausliekki sytytti maalin palamaan keulaosassa kannen alla. Palokunta sammutti tulen alkuunsa ja vahingot jäivät mitättömiksi. Sisun rungon peruskorjausta lykättiin edelleen, vaikka se syksyllä 1943 miinaan ajossa retkahti pahasti. Talvella 1952–1953 Sisun runko joutui jäissä niin kovaan puristukseen, että niittejä irtosi ja rungon liikkumisen vuoksi kampiakseli meni poikki.
Sähkömies hukkui
Murtaja aloitti laivojen avustamisen Perämerellä vuonna 1958 28. marraskuuta ja lopetti sen 14. tammikuuta, jolloin meriliikenne Oulun ja Kemiin lopetettiin. Talven aikana murtaja avusti Oulussa 62 ja Kemissä 14 laivaa. Maanantainvastaisena yönä 12. tammikuuta kaksi Sisun laivamiestä oli palaamassa kello yhden aikoihin takaisin murtajalle. Laiturilla tuulenpuuska tempaisi toisen laivamiehen hatun pois päästä. Molemmat yrittivät tavoittaa hattua ja putosivat laiturilta satama-altaaseen.
Laiturissa olleesta Suomen Höyrylaiva Oy:n Mirasta ja Sisusta huomattiin putoaminen ja riennettiin apuun. Sisun sähkömies alkoi laskeutua köysitikkailla toveriensa avuksi. Köysitikkaat eivät pysyneetkään kiinni murtajan partaassa, vaan sähkömies putosi ja upposi heti näkymättömiin. Miran laivaväki sai pelastettua hatunpelastajat, mutta sähkömiehen löysi vasta palokunnan sukeltaja. Puoli tuntia jäisessä vedessä oli kuitenkin liian pitkä aika 45-vuotiaalle sähkömiehelle.
Tulipalo 1959
Sisu saapui Raumalle aamulla kuuden aikaan 27. tammikuuta 1959 korjauttamaan generaattoriaan. Kello yhdentoista jälkeen havaittiin tulen olevan irti erään konemiehen hytissä. Suurpalohälytyksen kutsumina paikalle saapuivat Rauman palokunta, VPK ja kolme tehdaspalokuntaa. Palokunnan saapuessa liekit löivät jo ulos aluksen peräosasta, sillä kun palavan hytin ovi avattiin tuli pääsi leviämään koko messiosastoon. Sisun 43 hengen miehistölle, josta osa oli nukkumassa vapaavuorollaan, tuli varsin kova kiire poistua aluksesta. Palomiesten ankara taistelu tulta vastaan tuotti tulosta kolmessa tunnissa. Runsaalla veden käytöllä saatiin tuli sammumaan ja estettiin messien alla olevien öljysäiliöiden räjähtäminen.
Tuli ja vesi tuhosivat kuusi hyttiä kokonaan, vaurioittivat aluksen koko sähköjärjestelmää, peräsinkoneistoa ja potkurimoottoreita. Sisun pääkoneet sen sijaan säilyivät vaurioitta, kun laivan omilla hiilidioksidisammuttimilla saatiin konehuone eristettyä tulelta. Hytissä, josta palo sai alkunsa, säästyivät tulelta onneksi vaatekaapissa roikkunut konemiehen päällystakki ja takin taskussa olleet rahat. Sen sijaan tuhoutuneiden hyttien asukkaille jäi vain päällään olleet vaatteet.
Palon todettiin syttyneen hytissä olevasta sähkölämmittimestä ja vahingon jäävän valtion maksettavaksi, sillä Sisu oli vakuuttamaton, kuten murtajat ja valtion omaisuus muutenkin olivat. Sisu korjattiin Valmetin Helsingin telakalla ja se lähti korjattuna takaisin Perämerelle 26. huhtikuuta 1959.
1969
Puutavara- ja sellulastissa ollut M/S Finnboard lähti Haminasta 11. tammikuuta 1969 syväväylää pitkin kohti Italiaa. Alus kulki Sisun perässä kun se puolen kilometrin päässä Aarholmasta törmäsi vedenalaiseen kariin 150 metrin päässä väylältä. Sisu hinasi keulansa repineen ja pahasti vuotavan aluksen saaren rantaan, jossa sen keula pian vajosi pohjaan kiinni. Väylältä poikkeamisen syyksi osoittautui se, että Sisu kulki aiemmin avaamaansa ränniä pitkin ja navigoi huonon näkyvyyden takia tutkan avulla.
Sangha (täsmennyssivu)
Sangha voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Jäänmurtaja Sisu (1939)
1969
Finnboardin kansilasti purettiin, sukeltaja tukki reiät puukiiloilla ja alus pumpattiin tyhjäksi vedestä. Pelastusaluksen avustamana ja omia koneitaan käyttäen Finnboard palasi takaisin Haminaan. Voiman aiemmin päivällä avaamassa uomassa kulkiessaan se sai uuden pohjakosketuksen, mutta ei saanut siitä enää lisävuotoja.
Merivoimiin
Sisu palveli pitkään jäänmurtajana tunnuksenaan OHLL ja kotisatamanaan Helsinki. Merenkulkulaitos poisti aluksen käytöstään vuonna 1974. Sisu luovutettiin Urhon valmistuttua maaliskuun puolivälissä 1975 merivoimille. Siellä alus palveli laivastolippueen emälaivana nimellä LOUHI ja numeronaan 90. Se oli aseistettu tuolloin kevyillä ilmatorjuntatykeillä. Alus toimi etupäässä Tuima-luokan ohjusveneiden sekä moottoritykkiveneiden emälaivana ja hinasi ohjusveneitä siirtymäosuuksilla, koska se oli taloudellisinta; omilla koneillaan ohjusveneet ajoivat vain toiminta-alueilla.
Merivoimat poisti aluksen kalustostaan vuonna 1986; aluksen runko olisi vielä ollut kelvollinen, mutta koneisto oli jo loppuun ajettu eikä varaosia ollut enää saatavilla. Taitavat konemestarit onnistuivat vielä luomaan varaosia luovalla kekseliäisyydellä, mutta esimerkiksi sylinterien kannet alkoivat olla jo miltei pelkkiä hitsaussaumoja - niin moneen kertaan ne olivat haljenneita eikä uusien teettäminen olisi enää kannattanut, joten poisto oli auttamatta edessä.
Alus ilmoitettiin myytäväksi julkisesti lehti-ilmoituksilla ja muutama yksityinen kyselikin aluksesta; siitä olisi haluttu tehdä kelluva ravintola tai vastaavaa, mutta nopeasti havaittiin se seikka, että myös lämmitys-, vesijohto- ja viemäriputkistot olivat niin loppuun kuluneita, että niiden uusiminen olisi maksanut enemmän kuin koko aluksen käypä arvo. Aluksen rungon malli oli sellainen, ettei siitä olisi saanut edes kelvollista proomua.
Näin tilanne meni lopulta siihen, että alus päätyi romuttamoon.
Die (yhtye)
Yhtye solmi levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa alkuvuodesta 2010, ja esikoisalbumi Rise of the Rotten julkaistiin saman vuoden maaliskuussa.
Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2013.
Sicco L. Mansholt
Tausta
Mansholt tuli syntyi sosialistiseen maanviljelijäperheeseen Hollannissa Groningenin maakunnassa. Sekä hänen isänsä että isoisänsä olivat sosialismin kannattajia työväenliikkeen varhaisvaiheista lähtien. Hänen isänsä Lambertus H. Mansholt oli sosialistisen työväenpuolueen valtuutettuna Groningenin maakunnan valtuustossa. Hänen äitinsä, Heerenveen kaupungin tuomarin tytär Wabien Andreae, oli Hollannin ensimmäisiä valtiotieteitä opiskelleita naisia. Äiti järjesti poliittisia kokouksia muiden naisten kanssa, yleensä omissa kodeissaan.
Aktiiviura
Koulun päätyttyä jälkeen Mansholt muutti Alankomaiden Itä-Intiaan Jaavan saarelle. Siellä hän toimi teeplantaasinviljelijänä. Hän kuitenkin halusi ryhtyä maanviljelijäksi ja palasi Alankomaihin 1936. Syynä oli myös hänen tyytymättömyytensä Hollannin siirtomaajärjestelmään. Vuonna 1937 Mansholt aloitti oman tilan viljelyn Wieringermeerissä. Siellä hän liittyi Alankomaiden työväenpuolueeseen ja toimi kunnan asioissa puolueensa edustajana. Hän oli myös puolueosastonsa johtohenkilöitä.
Toisen maailmansodan aikana Mansholt toimi Alankomaiden vastarintaliikkeessä. Hän auttoi erityisesti vainon kohteeksi joutuneita ihmisiä piiloutumaan. Lisäksi hän järjesti salaisesti ruoan jakelua Alankomaiden läntisissä maakunnissa.
Heti sodan jälkeen kesäkuussa 1945 sosialistinen pääministeri Wim Schermerhorn pyysi häntä maatalous-, kalastus- ja elintarvikkeiden jakelun ministeriksi. Aloittaessaan pitkän ministerinuransa hän oli hallituksen nuorin ministeri, 36-vuotias. Hän toimi ministerinä eri hallituksissa vuoteen 1958. Näin hän antoi vahvan panoksen nykyisen Euroopan unionin varhaiseen maatalouspolitiikkaan.
Uudenmuotoinen komissio perustettiin vuonna 1958, ja hänestä tuli Euroopan komission jäsen tehtävänään maatalousasiat ja eritoten maatalouden uudenaikaistaminen. Vuonna 1972 hän siirtyi johtamaan koko komissiota. Rooman klubin vaikutusta Euroopan kehitykseen pidetään voimakkaana juuri Mansholtin komission aikana.
Mannervesi
Mannervesi on Rauman eteläpuolella oleva Ihodenjoen vesistöalueeseen kuuluva Selkämeren lahti mantereen ja Pyhämaan saarten välissä.
Heysel-stadionin tragedia
Heysel-stadionin mellakka tapahtui 29. toukokuuta 1985 Brysselin Heysel-stadionilla Belgiassa, kun englantilaisen Liverpoolin ja italialaisen Juventuksen oli määrä kohdata jalkapallon Euroopan cupin loppuottelussa. Ennen ottelua katsomossa alkanut joukkueiden kannattajien välinen nahistelu aiheutti pakoon pyrkivien keskuudessa tungoksen. Siinä kuoli kaikkiaan 39 ihmistä, joista suurin osa oli Juventuksen kannattajia.
Mellakan tapahtumat
thumb|Tapahtumat stadionin kartalla. Kuolemiin johtanut väentungos sai alkunsa, kun mellakoivat Liverpoolin kannattajat tunkeutuivat X-katsomosta ”neutraaliin” Z-katsomoon. Onnettomuuteen johtaneista syistä ei ole koskaan tehty virallista tutkimusta, mutta päätapahtumat ovat tiedossa.
Vuonna 1930 rakennettu Heysel-stadion oli käyttötarkoitukseensa pahasti vanhentunut, minkä takia muiden muassa Liverpoolin johtohenkilö Peter Robinson oli vaatinut UEFA:a siirtämään ottelun toiselle stadionille.
Ennen ottelua stadionille tunkeutui lähes 60 000 katsojaa. Kummaltakin joukkueelta kannattajia oli noin 25 000. Joukkueiden kannattajille myytiin liput kentän päätyjen seisomakatsomoihin, ja kentän sivuilla oleviin osioihin myytiin lippuja belgialaisille katsojille. Joukkueiden kannattajat vastustivat väliin jätettävää neutraalia aluetta, koska kannattajat olisivat voineet esimerkiksi kaduilta ostaa lippuja näihin katsomonosiin, ja kannattajien sekaisin sijoittuminen katsomossa olisi voinut aiheuttaa vaaratilanteita.
Neutraaliksi alueeksi tarkoitettu Z-katsomo sijaitsi Liverpoolin kannattajien päädyn vieressä, ja monet Belgiassa asuvat italialaiset Juventuksen kannattajat olivat saaneet hankittua liput kyseiseen katsomonosaan. Myös joitakin Liverpoolin kannattajia oli saanut lipun Z-katsomoon. Lisäksi varsinaisissa Liverpoolin kannattajien katsomoissa oli liikaa katsojia, koska monet olivat onnistuneet pääsemään vanhentuneelle stadionille ilman lippuja.
Noin tuntia ennen ottelun alkua toisistaan aidalla erotetut Liverpoolin ja Juventuksen kannattajat alkoivat Z-katsomossa viskoa toisiaan esineillä, muun muassa rapistuneen stadionin rakenteista irtoilleilla betonin palasilla. Sittemmin vihanpito kiihtyi ja monet Liverpool-kannattajat tunkeutuivat omasta katsomonosastaan aitojen yli ja Juventus-kannattajat alkoivat perääntyä. He eivät kuitenkaan päässeet alueelta pois ja puristuivat väentungoksessa reunavalliin. Osa yritti kiivetä yli vallin, joka lopulta romahti ihmismassan painosta. Rynnivät ihmismassat talloivat ihmisiä kuoliaaksi. 39 ihmistä – 32 italialaista, neljä belgialaista, kaksi ranskalaista ja yksi irlantilainen – kuoli ja noin 600 loukkaantui. Juventus-kannattajat hermostuivat omassa päässään ja lähtivät rynnäköimään juoksuratoja pitkin kohti toista päätyä. Tämä johti tappeluun mellakkapoliisien kanssa, ja tappelu jatkui vielä ottelun aikanakin.
Ottelua edeltäneistä tapahtumista huolimatta loppuottelu päätettiin pelata, koska viranomaiset pelkäsivät tilanteen pahenevan entisestään, jos ottelu peruttaisiin. Juventus voitti ottelun Michel Platinin rangaistuspotkulla, jonka hän oli saanut Zbigniew Boniekiin kohdistuneen virheen seurauksena. Virhe tapahtui rangaistusalueen ulkopuolella, ja sittemmin onkin esitetty epäilyjä, että Juventusta olisi suosittu tai että ottelu olisi tällä saatu loppumaan peliajan umpeutuessa, koska jatkoaikaa ei näin tarvinnut pelata.
Seuraamukset
Mellakan ja onnettomuuden seurauksena Britannian silloinen pääministeri Margaret Thatcher painosti toukokuun lopulla Englannin jalkapalloliittoa vetämään englantilaisseurat pois eurocup-kilpailuista. Sittemmin Euroopan jalkapalloliitto UEFA kielsi englantilaisjoukkueiden osallistumisen tarkemmin määrittämättömäksi ajaksi. Kesäkuun alussa FIFA laajensi kiellon koskemaan kaikkia kansainvälisiä otteluita, mutta viikon kuluttua ystävyysottelut sallittiin. Kielto ei koskenut Englannin maajoukkuetta. Alun perin Liverpoolin osallistumiskiellon oli määrä olla kolme vuotta pitempi kuin muilla englantilaisseuroilla, mutta lopulta kieltoa täsmennettiin siten, että englantilaisseurojen kielto oli viiden vuoden mittainen, johon Liverpoolille lisättiin yksi vuosi päälle.
Aiheesta muualla
Heyselstadion
John Kundla
John Albert Kundla (3. heinäkuuta 1916 – 23. heinäkuuta 2017 Minneapolis) oli yhdysvaltalainen koripallovalmentaja.
Pennsylvaniassa syntynyt Kundla toimi Minneapolis Lakersin päävalmentajana vuosina 1948–1959. Hän voitti yhteensä 5 NBA:n mestaruutta ja ensimmäisenä valmentajana kolme peräkkäin vuosina 1952–1954. Hän valmensi myös yliopistokoripalloa; hän oli Minnesotan yliopiston koripallojoukkueen päävalmentajana vuosina 1959–1968.
Kundla kelpuutettiin vuonna 1995 maineikkaimmille koripalloilijoille ja koripallovalmentajille pyhitettyyn Basketball Hall of Fameen.
Ysäri
Ysäri on slangi-ilmaus, joka tarkoittaa 1990-luvun populaarimusiikkia ja tyyliä. Se on lyhenne sanasta yhdeksänkymmentäluku. City kuvailee ysäriä seuraavasti:
Retroperjantai on Radio Novalla perjantai-iltaisin tuleva radion musiikkiohjelma, jossa soitetaan 1990-luvun tanssimusiikkia. Ohjelmaa juontaa Matti Airaksinen.
Vallaisten seisake
Vallaisten seisake oli Uudenkaupungin radan varressa sijainnut lakkautettu seisake. Se perustettiin Mynämäen Vallaisten kylään vuonna 1933. Seisake lakkautettiin toukokuussa 1982, mutta se avattiin lyhyeksi aikaa uudestaan liikenteelle syyskuussa 1986. Seisake lakkautettiin lopullisesti vuotta myöhemmin, 27.9.1987. Seisakelaituri sijaitsi Raukkaan kylästä Vehmaantielle johtaneen Vallaistentien ja radan risteyksessä.
Luettelo Ranskan avointen naisten kaksinpelin voittajista
Ranskan avoin tennisturnaus on vuosittain järjestettävä tennisturnaus, joka pelataan massakentillä Stade Roland-Garrosissa Pariisissa, Ranskassa. Naisten kaksinpeliturnaus pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1897.
Aldan
Aldan voi viitata seuraaviin:
Piikkisiat
Piikkisikojen piikkien koko ja muoto vaihtelevat, toisilla lajeilla ne näkyvät selvemmin kuin toisilla. Piikit ovat kehittyneet karvoista, ja ne suojaavat eläintä tehokkaasti. Komeimmat piikit ovat Afrikassa ja Aasiassa tavattavilla piikkisioilla (Hystrix-suku). Uhattuina ne kiertyvät osittain kerälle ja ravistelevat piikkejään. Niiden piikit ovat mustavalkoisia ja jopa 50 cm pitkiä. Piikkisikojen piikit eivät ole myrkyllisiä, mutta haavaan voi kehittyä vaarallinen tulehdus.
Piikkisiat syövät pääasiassa lehtiä, juuria ja hedelmiä. Usein ne aiheuttavat vahinkoja viljelyksillä ja erityisesti juurikasvimailla. Naaraan kantoaika on noin 100-200 vuorokautta. Piikkisiat saavat kerrallaan yhdestä kahteen poikasta. Piikkisiat voivat elää jopa 17-vuotiaiksi.
Piikkisiat ovat yöeläimiä ja ne elävät koloissa tai luolissa. Talvisin piikkisiat liikkuvat vain vähän, mutta talviunta ne eivät nuku. Piikkisika voitaisiin piikkiensä johdosta sekoittaa siiliin, joka kuitenkin on paljon pienempi. Siilin piikit ovat myös lyhyitä ja tasapituisia.
Piikkisikoja, joista on käytetty myös nimeä vanhan maailman piikkisiat, ei tule sekoittaa Pohjois- ja Etelä-Amerikassa eläviin samankaltaisiin eläimiin, jotka kuuluvat puupiikkisikojen (Erethizontidae) heimoon. Vaikka heimojen edustajat muistuttavat toisiaan, ne eivät ole erityisen läheistä sukua toisilleen. Puupiikkisioilla on jaloissa isot kynnet ja karvattomat anturat, joilla on hyvä tarttua oksiin. Puupiikkisikojen erikoistunein laji on kierteishäntäpiikkisika, joka elää Keski- ja Etelä-Amerikan metsissä. Sillä on pitkä ja lihaksikas häntä, jonka se kietoo kiipeillessään oksan ympärille lisätueksi.
Helene Costello
thumb|Helene Costello (vas.) ja hänen siskonsa [[Dolores Costello|Dolores.]] Helene Adrienne Costello (21. kesäkuuta 1906 New York, New York – 26. tammikuuta 1957 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli Maurice Costellon ja Mae Costellon tytär; Dolores Costello oli hänen siskonsa. Hän tuli valituksi WAMPAS Baby Stariksi vuonna 1927, mutta ei koskaan saavuttanut sisarensa suosiota. Molemmat sisarukset aloittivat uransa jo lapsina.
Costellon ura alkoi hiipua äänielokuvien myötä. Hän kärsi alkoholiongelmasta ja heroiiniriippuvuudesta. Hän kuoli sairastettuaan keuhkokuumetta ja tuberkuloosia. Hänet on haudattu katoliselle Calvaryn hautausmaalle East Los Angelesissa. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Megiddon taistelu (1918)
Allenbyn joukot tekivät suurhyökkäyksen Jisreelin tasangolle lännestä Carmelin harjanteen kautta. Liittoutuneet voittivat taistelussa turkkilais-saksalaiset joukot lähes täysin. Jo ennen taistelua britit olivat katkaisseet niiden huoltoreitin ja horjuttaneet niiden taistelumoraalia valehyökkäyksillä. Saarrostushyökkäys tuhosi Turkin 7. armeijan ja sai 8. armeijan vetäytymään itään ja 4. armeijan pohjoiseen kohti Damaskosta. Lokakuun alussa Damaskos, Beirut ja Aleppo vallattiin ja britit saivat 20 000 turkkilaista sotavankia. Kun Allenbystä tehtiin myöhemmin varakreivi, hän otti tästä taistelusta oman nimensä. Allenbystä tuli näin Megiddon ensimmäinen varakreivi Allenby.
Maa (elokuva)
Maa (Земля, Zemlja) on Oleksandr Dovženkon ohjaama neuvostoliittolainen (ukrainalainen) mykkäelokuva, joka valmistui vuonna 1930. Maa kertoo Ukrainan maaseudun käännehetkestä, kun maataloutta aletaan kollektivisoida. Elokuva on Dovženkon Ukraina-trilogian viimeinen osa, jonka edelliset osat olivat Zvenigora ja Arsenal, ja samalla ohjaajan viimeinen mykkäelokuva.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänestivät kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Maa oli mukana heistä kuudentoista listalla.
Juoni
Elokuvassa vanhojen maanviljelijöiden lapset kyllästyvät maaseudulla vallitsevaan kurjuuteen ja päättävät ryhtyä kostotoimiin rikkaita maanomistajia vastaan. Kylään puhaltavat uudet tuulet, kun kylään ostetaan ensimmäinen traktori vanhojen maanviljelystapojen saadessa väistyä. Uudistukset eivät kuitenkaan ilahduta kaikkia ja seurauksena onkin epäluuloja ja ongelmia.
The Documentary
The Documentary on The Gamen virallinen vuonna 2005 julkaistu debyyttialbumi. Se on myynyt maailmanlaajuisesti yli viisi miljoonaa kappaletta ja nousi Yhdysvalloissa albumilistan ykköseksi alkuvuodesta 2005. Yhdysvalloissa levy saavutti tuplaplatinaan oikeuttavan myynnin. Levy on julkaistu CD-levynä ja vinyylinä, sekä GD:nä jonka mukana on DVD-dokumentti.
Albumilta julkaistiin singlet kappaleista Westside Story, How We Do, Dreams, Hate It Or Love It ja Put You On The Game.
Gabriel Sandu
Niculae Gabriel Sandu (s. ) on Helsingin yliopiston teoreettisen filosofian professori.
Sandu valmistui lukiosta Bukarestissa vuonna 1973 ja opiskeli siellä myös taloustieteen maisteriksi valmistuen 1978 (Academy of Economic Sciences), mutta siirtyi sitten Suomeen. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1984, lisensiaatiksi 1987 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1991. Hänen peliteorian logiikkaa käsittelevän englanninkielisen väitöskirjatyönsa, jonka otsikkona oli Studies in game-theoretical logics and semantics, ohjaaja oli professori Jaakko Hintikka.
Professorin viran Helsingin yliopistosta Sandu sai vuonna 1998. Vuosina 2004–2007 hän oli tutkimusprofessorina Ranskan Centre national de la recherche scientifiquessa, sitten virkaatekevä filosofian professori 2007–2008 ja professori 2008–2009 Pariisin yliopistossa (Université Paris 1: Panthéon-Sorbonne).
Sandu on ollut sekä Suomalaisen Tiedeakatemian että Academia Europæan jäsen vuodesta 2011.
Sandu on käsitellyt julkaistuissa artikkeleissaan esimerkiksi kielifilosofiaa, totuusteoriaa sekä logiikkaa.
Bajrangi Bhaijaan
Bajrangi Bhaijaan (suom. ”Veli Bajrangi”) on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Kabir Khan. Pääosia näyttelevät Salman Khan, Kareena Kapoor, Nawazuddin Siddiqui ja Harshaali Malhotra. Elokuvassa jalomielinen Pawan yrittää auttaa mykän pakistanilaisen pikkutytön takaisin kotimaahansa.
Bajrangi Bhaijaan rikkoi ennätyksiä ja saavutti valtaisan suosion sekä Intiassa että sen ulkopuolella. Se esitettiin Suomessa Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaaleilla.
Vastaanotto
Box Office India julisti Bajrangi Bhaijaanin ”kaikkien aikojen jymymenestykseksi”.
Kuittinen
thumb|right|200px|Kuittisen kunta Aunuksen kansallisen piirin kartalla. Kuittinen on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Aunuksen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Mäkriänjoen varrella 19 kilometriä Aunuksesta itään. Kylässä on 800 ja kunnassa 1 100 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus
Kuittisen kunnan pinta-ala on 350 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Aunuksen piirin Mäkriän, lännessä Aunuksen ja Koveran ja pohjoisessa Kotkatjärven kuntiin sekä idässä Kuujärven kuntaan ja Leningradin alueeseen. Pinta-alasta 87,3 % on metsää, 6,4 % luonnonsuojelualuetta, 2,9 % maatalousmaata ja 1,9 % vesistöjä.
Kunnan länsiosa kuuluu Aunuksen tasankoon. Idässä kohoaa Äänisen ja Laatokan vedenjakaja. Seudulla virtaavat Alavoisenjoki, sen sivujoet Mäkriänjoki (Megrega) ja Ulvanka, Mäkriänjokeen laskevat Tšilmozerka ja Pätsioja (Petšnaja), Ulvankan sivujoki Kadoi sekä Mäkriänjärveen (Megrozero) laskeva Bolotnaja. Hyötykaivannaisiin kuuluvat turve ja suomalmi. Luonnonsuojelualueita ovat Kohtasuon, Levotsuon ja Tšilimsuon luonnonmuistomerkit. Ympäristön kokonaistila on hyvä.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Vasoinkylän eli Jokiselän taajama (ven. Retšnaja Selga) sekä Mägrätjärven (Megrozero) ja Suurenselän kylät. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 63 % on kansallisuudeltaan karjalaisia, 31 % venäläisiä, 4 % valkovenäläisiä ja 1 % ukrainalaisia. Kunnan alueella on kaksi puutarhapalsta-aluetta.
Historia
Serebrjakovin kauppiasveljekset rakensivat 1870-luvulla kylään vesivoimalla toimineen rautatehtaan. 1900-luvun alussa Kuittinen lähikylineen muodosti Nekkulan volostiin kuuluneen kyläkunnan. 1920-luvulla perustettiin Aunuksen piirin Kuittisen kyläneuvosto, jossa vuonna 1933 oli 1 900 asukasta.
Liikenne, talous ja palvelut
Kuittisen kautta kulkee Mäkriän ja Kuujärven välinen asfaltoitu maantie, josta haarautuu asfaltoitu tie Yllöseen. Länsipuolella sen ohittaa Pietarin ja Murmanskin välinen M18-valtatie. Kylästä on linja-autoyhteys Aunukseen ja Kuujärvelle.
Paikallisista työllistäjistä tärkeimpiä ovat erilaiset palvelut. Nykyään alueella ei ole toimivia maatalousyrityksiä. Suurin osa työvoimasta käy töissä kunnan ulkopuolella.
Nähtävyydet
Suurenselän kylällä on historiallisen asutuksen status. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat autioituneen Pätsin (ven. Petšnaja Selga) kylän tsasouna sekä Suuren- ja Pienenselän, Pätsin ja Hatun (Kamennyi Rutšei) vanhat asuin- ja talousrakennukset. Historiallisia kohteita ovat Pätsin karsikkometsä ja Kuittisen toisen maailmansodan muistomerkki.
Roy Campanella
thumb|right|[[Willie Mays (vas.) ja Roy Campanella]] Roy Campanella (19. marraskuuta 1921 – 26. kesäkuuta 1993) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka tuli tunnetuksi ensisijaisesti siepparina. Hän syntyi Philadelphiassa, Pennsylvaniassa.
Campanellan isä oli italialaistaustainen ja äiti afroamerikkalainen. Hän aloitti uransa Negro Leaguessa, mutta pääsi vuonna 1948 Major League Baseballiin. Hänen joukkueenaan oli vuoteen 1958 Brooklyn Dodgers.
28. tammikuuta 1958 Campanella joutui auto-onnettomuuteen, joka johti hänen halvaantumiseensa. Hän sai kuntoutuksen tuloksena käsiensä käyttötaidon suurimmilta osin takaisin, mutta joutui lopettamaan peliuransa ja päätyi pysyvästi pyörätuoliin.
Campanella kelpuutettiin vuonna 1969 Baseball Hall of Fameen. Hän kuoli Kaliforniassa 71-vuotiaana.
Nutturlan seisake
Nutturlan seisake on Uudenkaupungin radan varressa sijaitseva lakkautettu seisake. Se perustettiin Nousiaisten Nutturlan kylään vuonna 1923, kun rata valmistui Mynämäen rautatieasemalle asti. Miehittämättömäksi seisakkeeksi Nutturla muuttui 1.8.1955. Seisake lakkautettiin toukokuussa 1982, mutta se avattiin lyhyeksi aikaa uudestaan liikenteelle syyskuussa 1986. Seisake lakkautettiin lopullisesti vuotta myöhemmin, 27.9.1987.
Seisakerakennus
Nutturlan pysäkki sijaitsee vähän matkan päässä Nutturlantien ja Kärryistentien sekä radan risteyksestä. Sen tontti pakkolunastettiin viereisestä Väli-Mäkilän tilasta vuonna 1923 ja pysäkki rakennettiin tontille samana vuonna. Rakennus perustettiin harkkokivistä muuratulle perustalle ja vuorattiin lomalaudoituksella. Satulakaton koillislappeelle rakennettiin myös kaksi puolipyöreää kattoikkunaa. Punamullatussa ja valkonurkkaisessa rakennuksessa sijaitsivat pienet odotustilat, rahtivarasto sekä pysäkinhoitajan asunto. Tontille valmistuivat myös sauna sekä kaksi muuta talousrakennusta. Hehtaarin laajuinen tontti rakennuksineen siirtyi Senaatti-kiinteistöjen myyntilistalle vuonna 2007, mutta ainakaan vuoden 2008 alkuun mennessä kiinteistöä ei ollut myyty.
Matalajärvi (Espoo)
Järven keskisyvyys on vain vähän yli metrin. Avovettä järvessä on nykyisin noin 71 hehtaaria. Rehevöitymisen takia järvi on osittain kasvanut umpeen. Veden laatuun ovat vaikuttaneet esimerkiksi ympäristön pitkäaikaiset viljelykset, joista osa on muutettu golfkentiksi. Matalajärvi on kuitenkin myös luonnostaan runsasravinteinen. Järveä on kuitenkin kunnostettu alueen asukkaiden, ympäristökeskuksen ja joidenkin yksityisten yritysten yhteistyönä. Kunnostus aloitettiin vuonna 2005 ja jatkuu vuoteen 2009.
Järvellä on monipuolinen linnusto ja se toimii lintujen muuttomatkojen pysähdyspaikkana. Monet lajeista ovat Euroopan unionin lintudirektiivissä mainittavia. Myös kasvilajisto on monipuolinen ja järvellä kasvaa monia harvinaisia vesikasveja. Kalalajeista on pyydystetty pois rehevöitymistä edistäviä ruutanoita ja tilalle istutettu haukia pitämään kalakantoja kurissa.
Espoon yleiskaavassa järvi on merkitty suojelualueeksi. Matalajärvi on Natura 2000 -aluetta, johon kuuluu myös sen ja Bodominjärven välisen Bodomin kannaksen pähkinäpensaslehto. Lisäksi järvi kuuluu valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan.
Jo Rees
Joanna ”Jo” Rees on brightonilainen kirjailija. Hän aloitti kirjailijanuransa tyttönimellään Josie Lloyd ja hänen ensimmäinen romaaninsa It Could Be You julkaistiin vuonna 1997. Pian tämän jälkeen hän tapasi tulevan aviomiehensä, Emlyn Reesin, jonka kanssa hän kirjoitti myöhemmin noin seitsemän romaania. Vuonna 2007 Rees kirjoitti Kostajattaret petyttyään kirjakaupan valikoimiin. Teos suomennettiin vuonna 2009. Jo Rees on julkaissut noin 11 romaania.
Vakuutusoikeus
Vakuutusoikeus (VakO) on Suomessa toimeentuloturva-asioiden erityistuomioistuin. Sen istuntopaikka on Helsingissä Ratapihantiellä ja toimialueena koko maa.
Käsiteltävät asiat
Vakuutusoikeus toimii toimeentuloturva-asioiden erityistuomioistuimena sille lain nojalla kuuluvissa asioissa.
Se käsittelee myös työeläkeasioita, kansaneläkeasioita, työtapaturma-asioita, työttömyysturva-asioita, sotilasvamma-asioita, rikosvahinkoasioita, asumistukiasioita, opintotukiasioita, vammaistukiasioita, kuntoutusasioita, lapsen hoitotukiasioita ja eläkkeensaajan hoitotukiasioita. Näissä asioissa vakuutusoikeus on ainoa toimivaltainen tuomioistuin.
Valittaminen
Etuuksia myöntävien laitosten ja yhtiöiden (esim. eläkevakuutusyhtiöiden) päätöksiin haetaan muutosta ensimmäisinä muutoksenhakuasteina toimivilta lautakunnilta. Lautakuntien päätöksiin voidaan hakea muutosta vakuutusoikeudelta.
Kaikissa toimeentuloturva-asioissa on kaksiasteinen valitustie samalla tavalla kuin kaikissa muissakin hallintolainkäyttöasioissa. Kaikissa toimeentuloturva-asioissa voi valittaa asianomaisen lautakunnan päätöksestä vakuutusoikeuteen. Viranomaisten toimeentuloturvaa koskevista ratkaisuista on yleensä ennen haettava muutosta asianomaisen alan lautakuntatyyppiseltä valituselimeltä, jonka ratkaisuista sitten voi valittaa edelleen vakuutusoikeuteen.
Vakuutusoikeuden päätöksiin ei voi hakea muutosta valittamalla, eli se on alallaan ylin oikeusaste. Poikkeuksen muodostavat eräät tapaturma-asiat, joissa voi hakea valituslupaa korkeimmalta oikeudelta.
Kokoonpano
Vakuutusoikeuden päätösvaltaiseen kokoonpanoon kuuluu yleensä kolme lakimiesjäsentä. Asioissa joissa tarvitaan erityisasiantuntijaa käsittelyyn osallistuu sivutoimisia lääkärijäseniä, työoloja ja yritystoimintaa tuntevia jäseniä sekä sotilasvamma-asioita tuntevia jäseniä.
Asian käsittelystä vakuutusoikeudesta ja päätösvaltaisesta kokoonpanosta säädetään oikeudenkäynnistä vakuutusoikeudesta annetussa laissa (677/2016).
Henkilöstö
Vakuutusoikeuden palveluksessa työskentelee päätoimisesti noin 110 henkilöä. Lainkäyttöhenkilökuntaa on noin 70 henkilöä ja muuta henkilöstöä noin 40 henkilöä. Sivutoimisia asiantuntijajäseniä ja heidän varajäseniään on noin 80.
Historiaa
Vakuutusoikeus perustettiin vuonna 1942 lailla vakuutusoikeudesta (907/1942). Sen edeltäjä oli vakuutusneuvosto. Vakuutusoikeuden ensimmäinen puheenjohtaja, vuodesta 1956 virkanimikkeeltään vakuutusylituomari, oli Kaarlo Kalliala. Hän hoiti virkaa aina vuoteen 1970 asti, lukuun ottamatta virkavapaajaksoa 1948–1951 korkeimman oikeuden apujäsenenä. Kallialan seuraaja oli Magnus von Essen 1970–1972, jonka jälkeen virkaa hoiti Juha-Veikko Hiekkaranta vuosina 1972–1995. Häntä seurasi kansanedustajakin toiminut Lea Kärhä vuoteen 2002 saakka, jolloin ylituomariksi nimitettiin Timo Havu. . Nykyinen määräaikainen (2019–2026) ylituomari on Tuula Kivari, joka seurasi virassa vuodesta 2011 toiminutta Juha Pystystä.
Vakuutusoikeutta koskeva lainsäädäntö uudistettiin 1.5.2003, jolloin voimaan tuli nyttemmin kumottu vakuutusoikeuslaki (132/2003). Siinä erityisesti muutoksenhakuoikeuksia laajennettiin.
Syyskuu
thumb|200px|Syyskuu. 1400-luvun ranskalaisen rukouskirjan ja kalenterin [[Les Très Riches Heures du Duc de Berryn kuvitusta syyskuun kohdalla. ]] Syyskuu on gregoriaanisessa ja juliaanisessa kalenterissa vuoden yhdeksäs kuukausi. Syyskuussa on 30 päivää. Syyskuu seuraa elokuuta ja edeltää lokakuuta. Kuukauden latinankielinen nimi September, joka on käytössä useimmissa eurooppalaisissa kielissä, tulee seitsemää merkitsevästä sanasta septem, sillä aiemmin vuosi alkoi maaliskuusta ja syyskuu oli seitsemäs kuukausi. Kuukauden suomenkielinen nimi johtuu syksystä. Syyskuu on Suomessa ruskan, syyssateiden, pimenevien iltojen, viilenevien säiden ja sienestämisen aikaa.
Keskilämpötila ja sää
Syyskuun keskilämpötila vaihtelee eri puolilla Suomea. Vantaalla syyskuun keskilämpötila on noin +11 °C, Lahdessa noin +10 °C, Tampereella noin +10 °C, Kuopiossa noin +8,5 °C, Oulussa noin +8,0 °C ja Sodankylässä noin +6 °C. Keskilämpötiloiltaan syyskuu onkin Suomessa lämpimämpi kuin toukokuu kosteiden ja pilvisten öiden takia syyskuussa eteläosissa maata yölämpötila putoaa harvoin alle +5 asteen. Syyskuun alussa päivälämpötilat ovat Etelä-Suomessa tyypillisesti 15–20 °C ja kuun lopulla 10–15 °C. Syyskuussa mitataan Suomessa hyvin harvoin hellelämpötiloja, mutta mm. vuosina 2002 ja 2019 helleraja (25 °C) ylittyi kuun alussa vielä muutaman kerran. Suomen säähistorian myöhäisin hellelämpötila, 25,2 °C, mitattiin 17. syyskuuta 1947. 20 asteen päivälämpötiloja mitataan enää harvoin syyskuun 20. päivän jälkeen, mutta niinkin on käynyt, viimeksi vuosina 2006, 2011, 2018 ja 2020. Pohjois-Lapissa päivälämpötila on noin 10–12 °C kuun alussa ja 5–7 °C kuun lopulla. Etelä-Suomessa on syyskuulla vain harvoin yöpakkasia, Lapissa ensimmäiset yöpakkaset osuvat yleensä syyskuun alkuun.
Suomessa syyskuussa ilmat viilenevät kesän jäljiltä nopeasti. Yhä useampi päivä on pilvinen ja harmaa. Syvässä korkeapaineessakin saattaa esiintyä Suomessa syyskuisin jonkin verran pilvisyyttä, sillä auringon ilmaa nostattava vaikutus on jo kesää heikompi.
Syksyn eteneminen
Syyskuisessa Suominessa tapahtuu värikäs luonnontapahtuma: ruska. Ruskastuminen alkaa Lapista, jossa se on parhaimmillaan syyskuun alussa, ja loppuu Etelä-Suomeen, jossa se on parhaimmillaan vasta syys-lokakuun vaihteessa.
Suurin osa muuttolinnuista jättää Suomen syyskuun aikana. Syysmuutto ei ole yhtä näyttävä tapahtuma kuin kevätmuutto, mutta silti muuttavat kurki- ja hanhiaurat kiinnittävät herkästi huomion. Monet pikkulinnut kokoontuvat suuriksi parviksi ennen muuttamistaan. Sienet muodostavat syyskuussa eniten itiöemiä, minkä vuoksi silloin on paras aika sienestämiselle. Syyskuussa auringonpaistepäiviä saadaan usein selvästi enemmän kuin myöhemmin syksyllä, mutta jo vähemmän kuin kesällä.
Stanley Kubrick
Stanley Kubrick (/ˈkuːbrɪk/; 26. heinäkuuta 1928 – 7. maaliskuuta 1999) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.
Kubrickia pidetään yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä elokuvaohjaajista. Hänen menestyselokuviinsa kuuluvat muun muassa 2001: Avaruusseikkailu (1968), Kellopeliappelsiini (1971), Hohto (1980) ja Full Metal Jacket (1987). Kubrick sai Oscar-ehdokkuuksia ohjaustöistään, muttei koskaan voittanut palkintoa.
Kubrickin elokuvat olivat usein kokeellisia ja kiisteltyjä. Hänen elokuvaansa 2001: Avaruusseikkailu pidetään yhtenä kokeellisimmista maailmanlaajuisen levityksen saaneista elokuvista. Jotkin hänen elokuvansa taas ovat saaneet osakseen paljon kritiikkiä aihepiiriensä takia: Kellopeliappelsiinia pidettiin aikoinaan väkivallan ihannointina, vaikka pohjimmainen viesti oli täysin päinvastainen. Lolitassa keski-ikäinen mies rakastuu teini-ikäiseen tyttöön, mikä oli elokuvan julkaisuaikana erittäin kiistelty aihe.
Mannesmann
Mannesmann oli saksalainen Düsseldorfissa sijainnut teollisuusyhtymä, jonka veljekset Reinhard Mannesmann (1856–1922) ja Max Mannesmann (1857–1915) perustivat vuonna 1890 yhdistämällä aiemmat yhtiönsä. Sen alaa olivat sittemmin koneenrakennus ja autonosien valmistus. 1990-luvulla se keskittyi tietoliikenteeseen ja kehittyi merkittäväksi matkapuhelinoperaattoriksi. Vuonna 2000 se sulautui brittiläiseen operaattoriin Vodafoneen.
Stanley Kubrick
Kolmea ensimmäistä elokuvaansa lukuun ottamatta Kubrickin elokuvat perustuvat kaunokirjallisiin teoksiin. Ne saivat kirjailijoilta usein tyytymättömän vastaanoton, koska ne eivät olleet uskollisia alkuperäiselle tekstille. Kubrick itse mainitsi elokuviensa olevan enemmänkin lähdemateriaalin inspiroimia kuin suoria adaptaatioita.
Nuoruus ja työ valokuvaajana
Stanley Kubrick syntyi esikoisena bronxilaiseen keskiluokkaiseen perheeseen, johon kuuluivat lääkäri-isä Jacques, äiti Gertrude ja sisar Barbara (s. 1934). Perhe polveutui Itävallasta, Romaniasta ja Puolasta muuttaneista aškenasijuutalaisista, mutta ei juurikaan harjoittanut juutalaista uskontoa.