cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cutty Sarkin asema
Cutty Sark on asema Docklands Light Railwayllä Lontoon Greenwichin kaupunginosassa Thames-joen alittavan tunnelin eteläpuolella 20 metriä maanpinnan alapuolella. Aseman nimi juontuu läheisestä museoidusta Cutty Sark -laivasta ja joskus kartoissa aseman nimessä mainitaan myös lähellä sijaitseva Greenwichin observatorio. Samassa puistossa sijaitsee myös Queen’s House.
Asema avattiin 3. joulukuuta 1999, kaksi viikkoa myöhemmin kuin muut Mudchuten ja Lewishamin välisen laajennuksen asemat. Cutty Sark sekä muut Bankin ja Lewishamin välillä olevat asemat tullaan remontoimaan vuoteen 2009 mennessä mahdollistamaan kolmen yksikön pituisten junien pysähtymisen.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1926
Vuonna 1926 hiihdon MM-kilpailut järjestettiin Lahdessa, Suomessa. Kisoilla ei ollut vielä silloin maailmanmestaruuskilpailujen arvoa, vaan ne olivat ”kongressikilpailut”, joille annettiin MM-arvo myöhemmin.
30 km
Päivämäärä: 4. helmikuuta
<br style="clear:both" />
Seyðisfjörður
Seyðisfjörður on entinen kunta Islannissa. Se sijaitsee Islannin itärannikolla, noin 25 kilometriä Egilsstaðirista. Seyðisfjörðurin asukasmäärä oli vuoden 2018 alussa 676. Se on Vantaan ystävyyskaupunki. Vuonna 2020 kunta yhdistettiin kolmen muun kunnan kanssa Múlaþingin kunnaksi.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1926
50 km
Päivämäärä: 6. helmikuuta
<br style="clear:both" />
Seyðisfjörður
Muuta
Seyðisfjörður on saanut julkisuutta Loukussa-televisiosarjan tapahtumapaikkana.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1926
Normaalimäki + 17 km
Päivämäärä: 4. helmikuuta. Norjan Johan Grøttumsbråten oli ylivoimaisesti paras hiihtäjä kolmen minuutin aikaerolla ennen Norjan Thorleif Haugia. Suomen Esko Järvinen hävisi Grøttumsbråtenille 7,5 minuuttia ollen kolmas. Muista suomalaisista Aarne Lukander oli 12., Urho Kunttu 14. ja paremmin uimarina tunnettu Toivo Reingoldt 22.
<br style="clear:both" />
Mäkihyppy
Päivämäärä: 4. helmikuuta
Mitalitaulukko
<br style="clear:both" />
Tietze
Tietze voi tarkoittaa:
Vanity Fair
Vanity Fair voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
The Smashing Pumpkins
The Smashing Pumpkins (alun perin ilman The-liitettä) on 1990-luvun kaupallisesti ja taiteellisesti menestyneimpiä yhdysvaltalaisia alternative rock -yhtyeitä. Se perustettiin Chicagossa 1988. Yhtyeen vaikuttajina ovat muun muassa New Order, The Cure ja Pixies.
Yhtye nousi suureen suosioon albumien Siamese Dream (1993) ja Mellon Collie and the Infinite Sadness (1995) myötä, jolloin se saavutti suurimman kaupallisen menestyksensä. Vuosien varrella yhtyeessä esiintyi suuria ongelmia, kuten huumeriippuvuutta, jonka takia kiertuemuusikkona toiminut (kosketinsoittimet) Jonathan Melvoin menehtyi New Yorkissa vuonna 1996. Toukokuussa 2000 yhtye ilmoitti hajoavansa ja viimeisen konserttinsa se soitti joulukuun toisena päivänä Chicagossa. Vuosina 2001–2003 Smashing Pumpkinsin johtohahmo Billy Corgan oli Zwan-yhtyeen keulahahmo ja perustajajäsen, mutta yhtye kuitenkin hajosi parin vuoden jälkeen, jonka jälkeen Corgan kehitteli soolouraansa.
Kesäkuussa 2005 Billy Corgan ilmoitti aikeensa koota yhtyeen uudestaan ja tehdä comebackin. Smashing Pumpkins julkaisi uuden albuminsa Zeitgeist 7. heinäkuuta 2007 ja yhtye on sen jälkeen julkaissut neljä albumia ja tehnyt lukuisia keikkoja.
Historia
thumb|Billy Corgan.
Alkuajat (1988–1991)
Billy Corgan muutti pois kotikaupungistaan Chicagosta Floridaan pystyäkseen työskentelemään oman goottiyhtyeensä kanssa. Corganin yhtye Marked oli kuitenkin hyvin lyhytikäinen ja sen hajoamisen jälkeen Corgan palasi kotikaupunkiinsa. Työskennellessään paikallisessa levykaupassa hän tapasi kitaristi James Ihan ja he alkoivat tutustuttuaan tehdä kappaleita yhdessä. The Smashing Pumpkinsien ensimmäinen live-esiintyminen tapahtui heinäkuun yhdeksäntenä päivänä 1988 Chicagossa, 21 Clubissa. Kyseisellä keikalla Billy Corgan soitti bassoa ja James Iha kitaraa. Miesten taustalla pauhasi rumpukone. Vähän tämän jälkeen yhtyeeseen liittyi basistiksi D'arcy Wretzky. Tämän jälkeen yhtyeeseen löydettiin rumpaliksi aiemmin lähinnä jazz-yhtyeissä soittanut Jimmy Chamberlin. Yhtyeen kokoonpano vakiintui nelikkoon Corgan, Iha, Wretzky & Chamberlin seuraavien yhdeksän vuoden ajaksi. Yhtye julkaisi vuonna 1990 ensimmäisen singlensä, kappale oli "I Am One" ja julkaisina toimi Limited Potential. Yhtye julkaisi toisen singlen "Tristessa" Sub Pop -levymerkillä ja sai tämän jälkeen levytyssopimuksen Caroline Recordsilta. Debyyttialbumin Gish tuotti Butch Vig ja se julkaistiin toukokuussa 1991. Yhtyeen julkaiseman Lull-EP:n jälkeen bändi siirtyi Virgin Recordsille. Smashing Pumpkins oli muun muassa Red Hot Chili Peppersin ja Guns n' Rosesin lämmittelijänä vuosina 1991 ja 1992. Suosion myötä Chamberlin aloitti päihdekokeilunsa ja Corgan kärsi syvästä masennuksesta, joka vaikutti yhtyeen toisen pitkäsoiton teksteihin.
Maine (1992–1998)
Grunge-musiikin tullessa suosituksi myös Smashing Pumpkinsin suosio kasvoi. Smashing Pumpkins itse asiassa luettiin grunge-yhtyeeksi, mitä yhtye itse ei ymmärtänyt, vaikka heidän tummanpuhuvassa musiikissaan olikin yhtymäkohtia grungeen. Yhtyeellä oli paljon paineita sen lähtiessä äänittämään seuraavaa albumia. Corganin ja muiden yhtyeen jäsenten piti työskennellä paljon ja nopeasti. Yhtye sai albumin valmiiksi muutamassa kuukaudessa. Yhtyeen toinen albumi, nimeltään Siamese Dream julkaistiin 27. heinäkuuta 1993 saaden hyvän vastaanoton. Kappaleet "Today", "Disarm" sekä mm. "Cherub Rock" nousivat hiteiksi ja yhtye sai nyt huomiota myös kansainvälisesti.
Vuonna 1994 yhtye julkaisi harvinaisuuskokoelman Pisces Iscariot, joka sijoittui albumilistalle Yhdysvalloissa jopa paremmin kuin Siamese Dream. Yhtye esiintyi samana vuonna pääesiintyjänä Lollapaloozassa ja 1995 Reading Festivalilla. Tämän jälkeen bändi piti pienen tauon live-esiintymisistä, jotta he voisivat valmistella seuraavaa albumiaan.
Lokakuussa 1995 Smashing Pumpkins julkaisi kolmannen studioalbuminsa, tuplalevyn Mellon Collie and the Infinite Sadness. Albumista muodostui taiteellisesti sekä kaupallisesti yhtyeen menestynein julkaisu, sillä sitä myytiin maailmanlaajuisesti yli kymmenen miljoonaa kopiota. Yhtye meni albumilla kunniahimoisempaan suuntaan ja kappaleet "Bullet with Butterfly Wings", "1979" ja "Tonight, Tonight" nousivat hiteiksi. Levyn kappaleista viisi lohkaistiin singleinä ja yhtyeen levy-yhtiö Virgin Records julkaisi niistä marraskuussa 1996 The Aeroplane Flies High -boksin. Jokaisella singlellä oli mukana viidestä kuuteen b-puolta, joten julkaisusta muodostui kattava kokoelma tästä ajanjaksosta. Mellon Collie and the Infinite Sadnessista julkaistiin triplavinyyli noin puoli vuotta sen alkuperäisen julkaisuajankohdan jälkeen.
Vaarallinen talo
Vaarallinen talo on Agatha Christien salapoliisiromaani, joka ilmestyi Yhdysvalloissa  helmikuussa 1932 Dodd, Mead and Companyn kustantamana ja Britanniassa saman vuoden maaliskuussa Collins Crime Clubin kustantamana.
The Smashing Pumpkins
Maine (1992–1998)
Yhtye sai seuraavana vuonna seitsemän Grammy-ehdokkuutta, josta voitti yhden (Bullet with Butterfly Wings: Paras Hard Rock-esitys). Yhtyeen maailmanlaajuinen konserttikiertue muodostui menestyksekkääksi ja sen kestoa pidennettiin suuren kysynnän johdosta. Yhtye sai kuitenkin 11. kesäkuuta suuren kolauksen kun rumpali Jimmy Chamberlin ja keikoilla soittanut kosketinsoittaja Jonathan Melvoin olivat ottaneet heroiinin yliannostuksen hotellihuoneessa New Yorkissa. Melvoin todettiin kuolleeksi ja Chamberlin joutui vankilaan huumeiden hallussapidosta. Yhtye päätti jatkaa kiertuetta uudella kokoonpanolla, sillä Chamberlin erotettiin tapahtuneen jälkeen ja hänen korvaajakseen valittiin Filter-yhtyeen rumpalina vaikuttanut Matt Walker.
Vaarallinen talo
Suomessa Vaarallinen talo ilmestyi vuonna 1936 O. A. Joutsenen suomennoksena.
Kirjan päähenkilönä on Christien kuuluisa etsivä Hercule Poirot, mukana on myös Arthur Hastings ja komisario Japp. Tämä oli seitsemäs Poirot-kirja.
The Smashing Pumpkins
Maine (1992–1998)
Vuonna 1997 Smashing Pumpkins julkaisi kahteen eri elokuvaan musiikkia. "The End Is The Beginning Is The End" toimi Batman & Robin -elokuvan tunnuskappaleena. "Eye" puolestaan julkaistiin elokuvan Lost Highway soundtrackille. Kappaleella yhtye meni huomattavasti uudenlaiseen ilmaisutyyliin sillä se sisälsi paljon elektronisia vaikutteita. Vuoden 1998 albumi Adore sisälsi samantyylisiä vaikutteita sekä myös hieman goottilaisia sävyjä. Albumin tunnetuin kappale on "Ava Adore". Hyvästä vastaanotosta huolimatta albumi ei yltänyt myyntiluvuiltaan lähellekään aikaisempien julkaisujen tasoa.
Loppuaika ja hajoaminen (1999–2000)
Keväällä 1999 Jimmy Chamberlin liittyi takaisin bändiin ja Smashing Pumpkins lähti alkuperäiskokoonpanossa minikiertueelle joka kantoi nimeä Arising-tour. Yhtye soitti 12 konserttia pienissä saleissa. Syksyllä 1999 yhtye ilmoitti, että D'arcy Wretzky on jättänyt bändin, ja hänen korvaajakseen pestattiin Hole -yhtyeessä vaikuttanut Melissa Auf Der Maur. Samalla yhtye tiedotti, että seuraava albuminsa Machina/The Machines of the God julkaisu siirtyy lähes puolella vuodella ja julkaistaan näin ollen helmikuussa 2000. Uusi albumi myi paremmin kuin Adore, mutta ei silti tuottanut toivottua tulosta. Toukokuun 23. päivä Corgan ilmoitti radiohaastattelussa, että The Smashing Pumpkins lopettaa toimintansa ja hajoaa loppuvuodesta 2000 kiertueiden päätyttyä, mutta sitä ennen julkaistaan vielä heidän viimeinen studioalbumi Machina II/The Friends & Enemies of Modern Music ilmaiseksi internetissä.
Vaarallinen talo
Juoni
Poirot ja Hastings viikon lomalla Cornwallin St. Loossa ja asuvat Majestic-hotellissa. Eräänä aamuna Hastings lukee lehdestä kapteeni Setonista, joka on kadonnut maailmanympärilennollaan Salomonsaarten lähettyvillä. He tapaavat St. Loossa asuvan nuoren tytön 'Nick' Buckleyn (hänen oikea etunimensä on Magdala), joka asuu End Housessa, jo hieman huonokuntoisessa talossa lahden rannalla. Keskustelun aikana Nick mainitsee ohimennen, että hän on ollut päästä hengestään kolme kertaa kolmen päivän aikana, mikä luonnollisesti herättää Poirotin mielenkiinnon. Samalla hetkellä ampiainen lentää Nickin pään ohi. Nickin ystävä laivastokomentaja George Challenger noutaa hänet. Heidän poistuttuaan Poirot tutkii Nickin unohtaman olkihatun ja löytää siitä luodinreiän. Luoti löytyy myös lähettyviltä. Poirot päättää pelastaa tytön hengen. Poirot soittaa End Houseen ja Nick kertoo hänelle kolmesta muusta 'onnettomuudesta' - putoava taulu, kalliolta pudonnut kivi ja auton jarrujen pettäminen. Poirot kertoo hänelle, että hän uskoo Nickin olevan hengenvaarassa. Nick ei ota uhkaa vakavasti, mutta Poirot on tunnistanut luodin Mauser-pistoolin luodiksi. Nick kertoo omistavansa sellaisen, mutta etsiessään sitä hän huomaa sen kadonneen. Nick alkaa ottaa uhan vakavasti. Poirot kysyy Nickiltä ja tämä kertoo, ettei tiedä itsellään olevan vihollisia. Hän on jokseenkin vähävarainen ja orpo, sillä hänen ainut veljensä kuoli auto-onnettomuudessa kolme vuotta aikaisemmin. Hänen lähin elossa oleva sukulainen on lakimiesserkku Charles Vyse, joka järjesti End Housen kiinnityksen, jotta Nick saisi kipeästi tarvitsemaansa rahaa. Lisäksi hänellä on kaukaisia serkkuja Yorkshiressä, mutta ei muita sukulaisia. Hänen talouteensa kuuluu taloudenhoitaja Ellen, tämän mies ja lapsi sekä vierastalon vuokrannut australialainen Croft-pariskunta. Regattaviikon aikana talossa ovat myös hänen ystävänsä Freddie Rice, jota Nick yrittää ylipuhua eroamaan pahoinpitelevästä aviomiehestään (joka nyttemmin on kadonnut), ja Jim Lazarus, Freddieen rakastunut nuori mies. George Challenger on myös paikalla. Hän on yhtä vähävarainen kuin Nick ja jo muutaman vuoden tätä vanhempi ja puolivakavissaan pariin otteeseen kosinut Nickiä. Nick teki testamentin kuusi kuukautta aikaisemmin, jossa hän jättää talon Charles Vyselle ja kaiken muun Freddielle. Poirot taivuttelee hänet kutsumaan myös jonkun muun taloon viikonlopuksi ja Nick aikoo kutsua Maggie Buckleyn, yhden Yorkshiren serkuistaan. Kun Poirot ja Hastings lähtevät, Poirot kertoo Nickillä olevan nyt kolminkertainen suojaus: häntä itseään, aiottua uhria, on varoitettu, Maggie Buckley tulee taloon, joka muutoin on täynnä mahdollisia epäiltyjä, ja potentiaalinen murhaaja tietää, että Hercule Poirot on paikan päällä. Muutoin Poirot on ymmällään, sillä hän ei keksi mitään syytä, miksi Nick pitäisi murhata.
The Smashing Pumpkins
Loppuaika ja hajoaminen (1999–2000)
Koko alkuvuosi 2000 meni yhtyeeltä kierrellen Euroopan sekä Yhdysvaltojen konserttisaleja. Lopetusilmoituksen ja Machina II:n julkaisun jälkeen vuorossa oli jäähyväiskiertueen, The Sacred And Profane Tour:in vieminen Aasiaan, Kanadaan, Eurooppaan sekä Etelä-Afrikkaan. Smashing Pumpkins esiintyi viimeisellä kiertueellaan ensimmäistä kertaa Suomessa, keikkapaikkana toimi Helsingin Hartwall Areena 25. lokakuuta.
Vaarallinen talo
Juoni
He soittavat paikalliseen autokorjaamoon ja saavat selville, että jarruja tosiaankin oli peukaloitu. Seuraavana päivänä Nick kertoo Maggien saapuva iltapäivällä ja kutsuu Poirotin ja Hastingsin illalliselle, jonka jälkeen puutarhasta voi katselle sataman ilotulitusta. Sitten Poirot ja Hastings soittavat Charles Vyselle ja saavat selville juonikkaan kysymyksen avulla, ettei hänellä ole alibia Nickin ampumakohtauksen ajalle. Vyse kertoo Nickin olevan myös äärimmäisen kiintynyt End Houseen, joskin Poirot ja Hastings saivat sen vaikutelman, että Nick vain piti talosta.
The Smashing Pumpkins
Loppuaika ja hajoaminen (1999–2000)
Marraskuun loppupuolella yhtye saapui takaisin kotimaahansa ja ryhtyi valmistautumaan kahteen viimeiseen konserttiinsa Chicagossa. Toiseksi viimeisenä konserttipaikkana toimi United Center jossa bändi esitti hyvin samankaltaisen kattauksen kuin aiemmin mm. Euroopassa (ja Suomessa) esiintyessään. Viimeinen keikka järjestettiin yhtyeen perinteitä kunnioittaen Club Metrossa, samassa pienessä konserttisalissa jossa bändi oli 13 vuotta aikaisemmin soittanut ensimmäisen keikkansa alkuperäisnelikon kokoonpanolla. Konserttiin saapuneille kuulijoille jaettiin ovilla pienimuotoinen lahja, nimittäin ensimmäisen konsertin aikaisemmin julkaisematon CD-painos. "The Last Show" kesti noin kolme ja puoli tuntia, eri kappaleita soitettiin peräti 39. Vierailevina artisteina esiintyivät The Frogs, Linda Strawberry, Matt Walker, Rick Nielsen sekä Billy Corganin isä Bill Corgan, Sr. Viimeisenä livevetona kuultiin Siamese Dream-albumin rämäpäinen Silverfuck-kappale jota yhtye venytti ja sovelsi siten, että kappaleen kestoksi tuli lopulta yli puoli tuntia.
Vaarallinen talo
Juoni
Poirot soittaa Lontooseen edesmenneen Sir Matthew Setonin asianajajalle, joka vahvistaa Michael Setonin perivän setänsä omaisuuden ja että heidän hallussaan on testamentti, jossa Michael jättää kaiken kihlatulleen Magdala Buckleylle. Summa on hyvin huomattava - jopa perintöverojen jälkeenkin. Lounaalla he tapaavat Jappin, joka kertoo, ettei heillä ole tietoja Crofteista. Takaisin St Loossa Poirot järkyttyy kuullessaan, että Nick on joutunut uuden murhayrityksen kohteeksi turvalliseksi oletetussa hoitokodissa. Hän melkein kohtalokkaan annoksen kokaiinia syötyään suklaata rasiasta, joka ilmeisesti oli tullut Poirotilla (mukana tulleet kukat Poirot oli itse lähettänyt). Poirot ja Hastings saavat selville, että suklaarasian on ostanut Jim Lazarus Freddien pyynnöstä, ja Freddie puolestaan lähetti ne saatuaan puhelun Nickiltä. Freddie on nyt joko pääepäilty, koska hän on riippuvainen kokaiinista ja siksi olisi voinut saada sitä helposti, tai hän tietää enemmän kuin kertoo.
The Smashing Pumpkins
Loppuaika ja hajoaminen (1999–2000)
Hajoamisen jälkeen yhtyeen ex-jäsenet jatkoivat musiikin tekoa: Loppuvuodesta 2001 Corgan ja Chamberlin perustivat ns. superkokoonpanon joka kantoi nimeä "Zwan ". James Iha liittyi A Perfect Circle -yhtyeen kokoonpanoon. Melissa Auf Der Maur aloitti soolouran.
Vaarallinen talo
Juoni
Poirot päättää kertoa julkisuuteen, että murhaaja on vihdoinkin onnistunut ja Nick on kuollut, jotta pahempaa ei pääsisi tapahtumaan. Kun he keskustelevat asiasta hotellissa, Hastings huomaa "kaameat kasvot" ikkunan takana, jotka katoavat nopeasti. Charles Vyse soittaa Poirotille, että hän on juuri saanut postissa kauan kaivatun testamentin. Hastings olettaa, että sen olevan testamentti, joka tekee Freddiestä perillisen. Tästä kehkeytyy keskustelu lempinimistä, miten Fredericasta tulee Freddie, Margaretista Maggie - ja yhtäkkiä Poirot tajuaa kaiken!
Poirot järjestää tapaamisen kaikkien epäiltyjen kanssa End Housessa, jossa testamentti avataan. Kaikkien yllätykseksi - paitsi edunsaajan - testamentissa kaikki jätetään rouva Croftille kiitokseksi avusta, jota hän antoi Nickin isälle monia vuosia aiemmin hänen ollessaan Australiassa. Rouva Croft on liikuttunut ja toivoo, että hän voisi jollain tavalla kiittää Nickiä tämä ystävällisyydestä. Poirot ehdottaa spiritististä istuntoa, johon muut suostuvat vastahakoisesti. Istunnon kuluessa Nick saapuu huoneeseen omana haamunaan ja saa rouva Croftin paniikkiin. Japp tulee paikalle ja tunnistaa rouva Croftin Milly Mertoniksi, poliisin etsimäksi väärentäjäksi, joka väärensi testamentin sen jälkeen kun hänen aviomiehensä oli siepannut alkuperäisen ja säilyttänyt testamentin, kunnes Nick oli todettu kuolleeksi.
Ikkō-ikki
pienoiskuva|[[Tokugawa Ieyasu kukistaa ikkō-ikkeja Azukizakan taistelussa 1564.]] Ikkō-ikki oli maanviljelijöiden, buddhalaisten munkkien, šintolaisten pappien ja aatelisten muodostama ryhmittymä, joka nousi vastustamaan samuraiden valtaa 1400- ja 1500-luvun Japanissa.
The Smashing Pumpkins
Paluu (2005–)
Kesäkuussa 2005 Billy Corgan ilmaisi aikeensa koota yhtye uudelleen. Huhtikuussa 2006 yhtyeen kotisivulla Billy Corgan ilmoitti yhtyeen palaavan jälleen yhteen ja julkaisevan uuden albumin lähitulevaisuudessa. Marraskuussa 2006 kotisivuilla ilmoitettiin yhtyeen olevan studiossa levyttämässä uutta albumia, joka ilmestyisi pian. Uusi Zeitgeist-albumi julkaistiin 7. heinäkuuta 2007. Albumi myi Yhdysvalloissa kultaa. Uuteen kokoonpanoon kuuluvat Billy Corganin ja rumpali Jimmy Chamberlinin lisäksi Jeff Schroeder (kitara) sekä Ginger Reyes (basso). Alkuperäisjäseniä, James Ihaa sekä D'arcy Wretzkya oli kysytty mukaan osaksi kokoonpanoa, mutta he eivät olleet kiinnostuneita.
Vaarallinen talo
Juoni
Sillä hetkellä laukaus ammutaan ja luoti hipaisee Freddieä. Poirot ja Challenger ryntäävät ulos ja saavat ampujan kiinni ja tuovat hänet sisälle. Hän on puolikuollut ja kasvot ovat runnellut - "kaameat kasvot" jotka Hastings näki hotellihuoneen ikkunan ulkopuolella. Kun mies on kuollut, Freddie tunnistaa hänet kadonneeksi narkomaaniaviomiehekseen. Hän lähetti rahanpyyntökirjeen, joka päätyi Poirotin haltuun ja melkein sai Freddien pyörtymään Poirotin hotellihuoneessa. Freddie oletti, että hänen aviomiehensä oli ampunut erehdyksessä Maggien hänen sijastaan, koska ulkona oli ollut niin pimeää.
Ikkō-ikki
Ikkō-ikkin tausta on 1400-luvulla, jolloin pieni Jōdo Shinshū -buddhalaisuutta seurannut ryhmä yhdistyi. He uskoivat, että vain täysi omistautuminen Amitabhalle voisi tuoda pelastuksen. Heidän vaikutusvaltansa oli suurimmillaan vuodesta 1488 lähtien, jolloin he saivat haltuunsa koko Kagan provinssin.
The Smashing Pumpkins
Paluu (2005–)
Smashing Pumpkins aloitti maailmankiertueensa Pariisista 22. toukokuuta 2007. Heinäkuun 7. päivä Smashing Pumpkins soitti Live Earth -tapahtumassa New Jerseyssä Yhdysvalloissa ilmastonmuutosta vastaan. Laajan Amerikan-kiertueen jälkeen Smashing Pumpkins suuntasi takaisin Eurooppaan ja soitti suurilla areenoilla. Suomeen yhtye saapui konsertoimaan Helsingin jäähallille 3. maaliskuuta 2008. Suomen konsertti oli yhtyeen Euroopan-kiertueen päätöskonsertti. Tällä kiertueella yhtye keskittyi lähinnä soittamaan vanhaa materiaalia.
Ikkō-ikki
Ikkō-ikki laajeni 50 vuoden ajan, kun siihen liittyi monia maanviljelijöitä, jotka jakoivat ryhmän ajatukset. Ikkō-ikki käynnisti 1563 laajan hyökkäyksen heiltä verotusta vaatinutta Tokugawa Ieyasua vastaan. Ieyasulla meni kuusi kuukautta hyökkäyksen pysäyttämiseen. Ikkō-ikki jatkoi taistelua myös Oda Nobunagaa vastaan, joka pyrki yhdistämään Japanin. Taisteltuaan 11 vuotta ryhmittymää vastaan Nobunaga hyökkäsi suoraan heidän nagashima-nimellä tunnettuihin temppelilinnoituksiin. Lopullisesti Nobunaga kukisti ikkō-ikkin 1580, jolloin hän tuhosi Osakan lähellä sijainneen Ishiyama Hongan-jin temppelilinnoituksen.
Vaarallinen talo
Juoni
Poirot tietää kuitenkin totuuden ja antaa Jappin kertoa, että hän oli piiloutunut aikaisemmin taloon ja nähnyt Nickin ottavan Mauserin piilopaikastaan ja panneen sen Freddien tavaroiden sekaan. Nick halusi lavastaa Freddien syylliseksi. Poirot kertoo Nickin olevan Maggien murhaaja.
Kun Nick ja Croftit on pidätetty, Poirot kertoo muille koko tarinan. Kuten Charles Vyse sanoi, Nick oli äärimmäisen kiintynyt taloonsa ja kun hän tapasi Michael Setonin Le Touquet'ssa, hän huomasi mahdollisuuden naida rahaa. He tapasivat uudelleen Scarborough'ssa, jossa Michael myös tutustui Maggie Buckleyyn ja rakastui häneen. Pian he menivät salaa kihloihin. Ainoastaan Nick tiesi kihlautumisesta ja testamentista, jossa Michael jätti koko omaisuutensa "Magdalalle". Seton ei kuitenkaan tiennyt, että "Magdala" oli myös Nickin etunimi. Kun Nick kuuli Sir Matthew'n kuolemasta ja myöhemmin Michaelin, hän alkoi suunnitella Maggien murhaa ja antaa kaikkien ymmärtää, että hän oli ollut Setonin kihlattu kaiken aikaa. Hän järjesti "murhayritykset" ja oli jo kirjoittanut Maggielle ja pyytänyt tätä tulemaan luokseen, kun hän sai tietää Poirotin olevan St Loossa. Hän otti Poirotin mukaan suunnitelmiinsa. Hän tarttui Poirotin ehdotukseen kutsua joku ulkopuoline seuralaiseksi ja sähkötti Maggielle, jotta tämä tulisi päivää aikaisemmin. Kun Poirot sai tietää tästä Maggien vanhemmilta, hän alkoi kyseenalaistaa Nickin lausuntoja ja toimia. Nick myös lähetti myrkytetyn suklaan itselleen ja varasti joitain Michaelin kirjeitä Maggielle - mutta vain ne, joissa ei ollut Maggien koko nimeä. Poirot tietää myös viimeisen salaisuuden – Challenger välitti kokaiinia ja Nickillä on sitä tarpeeksi mukanaan, jotta hän voi tappaa itsensä ja siten välttää kuolemantuomion. Lopussa Frederica Rice ja Jim Lazarus kihlautuvat.
Vastaanotto
Times Literary Supplementissa kirjoitettiin 14.4.1932: "ratkaisu on epätavallisen nerokas, kuten monissa Christien parhaimmista tarinoista. Christie pelaa reilua peliä, arvoituksen ratkaisun voi päätellä jokseenkin varhain, joskaan se ei todellakaan ole helppoa." Arvostelussa todettiin lisäksi: "Tämä on niitä salapoliisiromaaneja, jotka ovat pelkkää palapeliarvoituksen ratkontaa ilman häiritseviä lisukkeita tai henkilökuvauksia. Poirot ja hänen uskollinen kapteeni Hastingsinsä on aina ilo tavata uudelleen ja he ovat kirjan eläväisimmät hahmot, mutta hekin ovat vain nappuloita tässä ongelmassa. Mutta juoni on sommiteltu lähes matemaattisella tarkkuudella, ja juuri sitä lukija odottaakin."
Isaac Anderson aloitti arvostelunsa The New York Times Book Review -lehdessä 6.3.1932 sanomalla: "Kun kirjailijana on Agatha Christie ja salapoliisina Hercule Poirot, lukija voi olla varma, että tarina ja arvoitus ovat todella viihdyttäviä." Hän päätti arvostelun: "End Housen likaisesta pelistä vastuussa oleva henkilö on pirullisen ovela, mutta ei tarpeeksi ovela huijatakseen belgialaista etsivää kaiken aikaa. Hyvä juoni ja erittäin yllättävä loppu."
Robert Barnard: "Loistavaa yksinkertaisten temppujen käyttöä, joita Christie käytti uransa aikana aina uudelleen ja uudelleen (varokaa esimerkiksi nimiä - lempinimet ja sekä miehen että naisen etuniminä käytetyt nimet tarjoavat aina mahdollisuuden hämätä lukijaa). Juoni ei ole aivan vedenpitävä, jokseenkin paljon melodraama ja epäuskottavia asioita - muuten tämä romaani olisi kuulunut Christien klassikoiden joukkoon."
Britannia ja Yhdysvallat
Ensimmäistä kertaa romaani julkaistiin 11-osaisena jatkokertomuksena yhdysvaltalaisessa Liberty-viikkolehdessä 13.6.-22.8.1931 (8. vuosikerta, numerot 24-34). Tekstiä oli lyhennetty hieman, jakoa lukuihin ei ollut, ja 3. luvun kuvaus Jim Lazaruksesta ("juutalainen, tietenkin, mutta hyvin kunnollinen sellainen") oli poistettu. Jatkoromaanin kuvitti W.D. Stevens.
Britanniassa se ilmestyi 11-osaisena jatkoromaanina Women's Pictorial -viikkolehdessä 10.10.-19.12.1931 (22. vuosikerta, numerot 561-571) nimellä The Peril at End House. Tekstiä oli lyhennetty hieman ja jakoa lukuihin ei ollut. Jatkoromaanin kuvitti Fred W. Purvis.
Suomennokset
Romaanin on suomentanut O. A. Joutsen. Suomennoksen on tarkistanut Kirsti Kattelus. Romaanin julkaisi WSOY. Bibliografian lähteenä on Suomen kansallisbibliografia.
Omistuskirjoitus
Kirja omistus on:
1908 Christie oli toipumassa influenssasta ja oli pitkästynyt. Hänen äitinsä Clara Miller kehotti häntä kirjoittamaan tarinan, minkä Christie sitten tekikin (katso Stylesin tapauksen omistuskirjoitusta). Tästä alkoi Christien kiinnostus kirjoittamiseen. Hän kirjoitti useita tarinoita, jotka nyt ovat kadonneet tai ovat julkaisematta (poikkeuksena The Call of Wings (suom. Siipien kutsu) joka ilmestyi novellikokoelmassa Kuoleman koira vuonna 1933). Hän kirjoitti aluksi novelleja mutta saman vuoden loppupuolella hän kirjoitti ensimmäisen romaaninsa Snow Upon the Desert ("Lunta autiomaassa"). Hän lähetti sen usealle kustantajalle, mutta kaikki hylkäsivät sen. Claran ehdotuksesta hän pyysi Phillpottsia lukemaan romaanin ja eräitä novelleja ja antamaan palautetta. Phillpotts oli Millereiden naapuri ja perheenystävä Torquayssä. Phillpottsin päiväämättömässä vastauskirjeessä hän antaa kehuja: "osa työstäsi on hyvää. Osaat kirjoittaa erittäin hyvää dialogia." Christien myöhemmin käyttämä tehokas keino oli antaa lukijoiden arvioida itse henkilöiden tunteita ja motiiveja (ja siten lukijat useimmiten erehtyivät syyllisen arvailussa), tähänkin Phillpotts oli antanut arvokkaita neuvoja: "jätä henkilöt yksin niin että he voivat itse puhua puolestaan. Älä ryntäile ympäriinsä ja laita sanoja heidän suuhunsa äläkä selittele lukijalle, mitä jokin henkilö on puheillaan tarkoittanut.". Hän antoi lisäksi erinäisiä kirjasuosituksia, joiden lukeminen auttaisi Christietä parantamaan kirjoittamistaan.
Phillpotts esitteli Christien myös omalle agentilleen Hughies Massielle, joka oli aiemmin hylännyt Christien teoksen (tosin 1920-luvun alussa he sittenkin ryhtyivät edustamaan Christietä). Lannistumaton Christie yritti uudella - nyt kadonneella - tarinalla Being So Very Wilful ja kysyi jälleen Phillpottsin mielipidettä. Hän vastasi 9.2.1909 monin neuvoin ja antoi lisää lukuvinkkejä. . Omaelämäkerrassaan Vanha hyvä aikani (1977) Christie kirjoitti:, "Pystyn tuskin ilmaisemaan kiitollisuuttani häntä kohtaan. Hän olisi hyvinkin voinut kirjoittaa nopeasti hyvin perustellun kritiikin ja olisi sitten lannistanut minut kokoan. Kävi kuitenkin toisin, hän päätti auttaa minua.".
Näytelmä (1940)
Arnold Ridley muokkasi romaanin näytelmäksi vuonna 1940 ja sen ensi-ilta oli Lontoon West Endin Vaudeville Theatressä 1. toukokuuta. Poirotia esitti Francis L. Sullivan.
Hercule Poirot -televisiosarja (1990)
Romaani muokattiin televisiosarjan Hercule Poirot jaksoksi vuonna 1990. Poirotia esitti David Suchet ja Nick Buckleya Polly Walker. Sovitus oli hyvin uskollinen romaanille.
PC-peli (2007)
Flood Light Games muokkasi romaanin PC-peliksi 2.11.2007. Peril at End House -peli julkaistiin yhteistyössä Oberon Gamesin ja Big Fish Gamesin kanssa. Pelaaja on Poirotin roolissa ja etsii johtolankoja talosta ja ympäröivästä Cornwallista ja kuulustelee epäiltyjä löytämiensä johtolankojen avulla.
Sarjakuva
HarperCollins julkaisi Peril at End House -sarjakuvaversion 1.12.2008. Sen muokkasi Thierry Jollet ja kuvitti Didier Quella-Guyot (ISBN 0-00-728055-6).
The Smashing Pumpkins
Paluu (2005–)
Loppuvuodesta 2008 Smashing Pumpkins ilmoitti julkaisevansa tupla-DVD:n If All Goes Wrong sekä tekevänsä 20-vuotisjuhlakiertueen.
Vuonna 2009 yhtyeen pitkäaikainen rumpali Jimmy Chamberlin päätti erota. Yhtyeen omien sivujen mukaan ero tapahtui sovinnossa, eikä riitaa syntynyt. Koesoiton myötä yhtye pestasi Chamberlinin tilalle 19-vuotiaan Mike Byrnen. Yhtye alkoi tehdä uutta albumia. Myöhemmin yhtye tiedotti julkaisevansa massiivisen 44 kappaleesta koostuvan Teargarden by Kaleidyscope -konseptialbumin. Alkuperäisen idean mukaan levyn kaikki kappaleet julkaistaisiin ilmaiseksi internetissä sekä neljän kappaleen EP-CD-leyinä, eli yhteensä 11 eri EP-CD:nä. Konseptialbumin ensimmäinen kappale A Song for a Son julkaistiin internetissä joulukuussa 2009. Maaliskuussa 2010 yhtyeessä vuodesta 2007 vaikuttanut Ginger Rhyes erosi bändistä raskaudesta johtuen. Uudeksi basistiksi valittiin Nicole Fiorentino. 25. toukokuuta julkaistiin Teargarden by Kaleidyscope -konseptialbumin ensimmäinen fyysinen EP, V1: Songs for a Sailor vinyyli+cd-paketti.Teargarden by Kaleidyscopen toista osaa jouduttiin odottamaan marraskuulle kun osa 2, V2: The Solstice Bare julkaistiin.
26. huhtikuuta 2011 Corgan ilmoitti että Smashing Pumpkins julkaisee seuraavaksi Oceania (albumi)-nimisen täyspitkän albumin joka on "albumi albumissa", eli Teargarden by Kaleidyscope -konseptialbumin kolmas osa.
Smashing Pumpkins tiedotti päässeensä EMI levy-yhtiön kanssa yhteisymmärrykseen yhtyeen kuuden ensimmäisen albumin uudelleenjulkaisuista. Tarkoituksena on julkaista kaikki yhtyeen EMI-merkin alla tehdyt albumit uudelleen remasteroituina, bonus-sisällöillä. Marraskuussa 2011 EMI julkaisi yhtä aikaa sekä Gishin että Siamese Dreamin remasteroidut versiot useissa eri formaateissa.
Remasteroitujen levyjen sarja sai jatkoa vuoden 2012 aikana kun Pisces Iscariot julkaistiin kesäkuussa ja Mellon Collie and the Infinite Sadness joulukuussa.
Smashing Pumpkins esiintyi kolmannen kerran Suomessa 4. elokuuta 2013 ja Circus-klubilla Helsingissä. Samalla viikolla julkaistiin Aeroplane Flies High remasteroituna pakettina.
Vuonna 2014 Billy Corgan erotti Fiorentinon sekä Byrnen yhtyeestä. Corgan ja Schroeder aloittivat uuden studioalbumin valmistelun ja pestasivat Tommy Leen rumpaliksi seuraavalle levylle. Lopputuloksena syntyi Monuments To An Elegy -studioalbumi. Levy julkaistiin 5. joulukuuta 2014. Aikaisemmin syksyllä ilmestyi Adore-albumin remasteroitu, uusintajulkaisupaketti joka sisälsi kuusi CD:tä sekä DVD:n.
Keväällä 2015 Corgan ja Marilyn Manson (muusikko) pitivät yhteisen lehdistötilaisuuden jossa muusikot ilmoittivat lähtevänsä kesällä yhteiselle kiertueelle halki yhdysvaltojen. The End Times Tour -nimeä kantava rundi käynnistyi 7.6.2015. Smashing Pumpkinsien alkuperäisrumpali, Jimmy Chamberlin liittyi yhtyeeseen kiertueen ajaksi.
22. joulukuuta 2015 uutisoitiin Billy Corganin saaneen esikoisensa kumppaninsa Chloe Mendelin kanssa.
Smashing Pumpkins suuntasi alkukeväällä 2016 In Plainsong: An Acoustic-Electro Evening-kiertuueelle yhdessä alkuperäisrumpalin Jimmy Chamberlinin kanssa. Kiertueen kolmannessa ja neljännessä konsertissa, Los Angelesin Theatre at Ace Hotel -konserttisalissa koettiin todellinen yllätys, sillä yhtyeen alkuperäinen perustajajäsen James Iha nousi 48-vuotis-syntymäpäivänään ensimmäistä kertaa lavalle Smashing Pumpkinsien merkeissä lähes kuuteentoista vuoteen. Los Angelesin ensimmäisellä keikalla Iha soitti kappaleet Mayonaise, Soma, Rocket, Spaceboy, Today, Whir, Disarm sekä palasi vielä lavalle yhtyeen kanssa soittaakseen encoren jonka aikana kuultiin Rolling Stones-lainaus Angie, Happy Birthday sekä ennenjulkaisematon ja livenä soittamaton Amarinthine.
Lauantaina 10. helmikuuta 2018 Smashing Pumpkinsien verkkosivuille ilmestyi laskuri joka laski sekunteja torstai-iltaan 15. helmikuuta. Kun Laskuri saavutti nollahetken, ilmestyi sivuille video jossa Siamese Dream -albumin kansikuvatytöt aikuisiksi kasvaneina sytyttävät yhtyeen sydänlogon liekinheittimellä tuleen. Videon yhteydessä paljastettiin James Ihan paluu yhtyeen vakiojäseneksi sekä sen, että yhtye tekee kesällä 2018 peräti 33 suurta konserttia Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Shiny And Oh So Bright -kiertueella Smashing Pumpkinsien kokoonpanon muodostivat Billy Corgan, James Iha, Jimmy Chamberlin, Jeff Shroeder, Katie Cole sekä Jack Bates. Kiertueella yhtye soitti musiikkia ainoastaan viideltä ensimmäiseltä albumiltaan (Gish, Siamese Dream, Mellon Collie and the Infinite Sadness, Adore sekä Machina/The Machines of the God) sekä muutamia cover-kappaleita. Kiertueesta muodostui menestyksekäs ja sitä laajennettiin myös Eurooppaan.
The Smashing Pumpkins julkaisi 16.11.2018 uuden, kahdeksasta kappaleesta koostuneen albumin, Shiny And Oh So Bright - Vol. 1/LP - No Past, No Future, No Sun. Rick Rubin in tuomalla levyllä yhtyeen jäsenistöksi muodostui Corgan, Iha, Chamberlin sekä Shroeder. Levyltä lohkaistiin kolme singleä: Solara, Silvery Sometimes (Ghosts) sekä Knights of Malta.
Kesällä 2019 Smashing Pumpkins teki laajan euroopankiertueen soittaen sekä festivaaleilla että omia keikkojaan. Kiertueen ollessa hetkellisesti tauolla teki Billy Corgan soolokiertueen soittaen pienillä klubeilla eri puolilla Eurooppaa.
27. Marraskuuta 2020 The Smashing Pumpkins julkaisi yhdennentoista studioalbuminsa. CYR -nimeä kantanut teos koostui 20 kappaleesta. Levy julkaistiin CD:nä, tuplavinyylinä sekä digitaalisissa musiikkipalveluissa.
Rob Marshall
Rob Marshall (s. 17. lokakuuta 1960 Madison, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja koreografi. Hänen esikoisohjauksensa Chicago (2002) voitti useita Oscar-palkintoja, muun muassa vuoden parhaan elokuvan palkinnon, ja hän sai itsekin ehdokkuuden ohjauksesta.
Rencontre-ongelma
Rencontre-ongelma eli yhteensattumisongelma on todennäköisyys sille, että kun joukon A alkiot kuvataan joukon B alkioiksi ja joukon B alkiot sekoitetaan satunnaiseen järjestykseen, niin kuvauksessa kaikki joukon A alkiot saavat sekoituksessa jonkun uuden joukon B alkion. Todennäköisyyden arvo riippuu alkioiden lukumäärästä, mutta se on asymptoottisesti vakio.
Käytännön esimerkkinä tästä ovat pikkujoulun lahjapaketit, missä juhlavieraat tuovat lahjasäkkiin lahjapaketin ja ne jaetaan takaisin lahjan tuoneiden kesken umpimähkään. Penconte-ongelmassa päätellään todennäköisyys sille, että "kukaan ei saa omaa lahjaansa takaisin".
Ongelman ratkaisu
Ratkaisu on johdettavissa käyttäen apuna joukko-opin ja todennäköisyyslaskennan kaavoja.
Olkoon lahjapaketin tuojien lukumäärä. Sovitaan, että tapahtuma A_i sattuu, jos vieras i saa takaisin oman lahjansa. Kysytty todennäköisyys on siis . De Morganin lakien mukaan pätee yhtälö . Tämän ja komplementin todennäköisyyden kaavalla saadaan yhtälö . Todennäköisyyslaskennan yleinen yhteenlaskukaava on. Näin ollen riittää laskea tapahtumien kaikkien kombinaatioiden leikkausten todennäköisyydet. Koska lahjojen oletetaan jakautuvan symmetrisin todennäköisyyksin, on kaikilla indeksikombinaatioilla. Yhteenlaskukaava supistuu tällöin binomikertoimen avulla merkittynä muotoon . Todennäköisyys, että k ensimmäistä vierasta saavat takaisin omat lahjansa, on. Kun tämä sijoitetaan yhteenlaskukaavaan, saadaan vastaus .
Tämän kaavan avulla pystytään kysytty todennäköisyys laskemaan helposti eri lukumäärän n arvoille. Kun n lähestyy ääretöntä, suppenee todennäköisyys eksponenttifunktion määritelmän mukaan kohti Neperin luvun käänteislukua. Summalausekkeen luonteesta johtuen suppeneminen on hyvin nopeaa, ja likiarvo 0{,}368 pätee aina, kun lahjan tuovia vieraita on vähintään kuusi.
Monte Verità
Monte Verità (totuuden vuori) on 350 metriä korkea kukkula Asconassa sveitsiläisessä Ticinon kantonissa. Siellä on toiminut utopiayhdyskuntia, ja siellä on järjestetty kulttuuritapahtumia 1900-luvun alusta lähtien.
Historia
Antwerpeniläisen liikemiehen 25-vuotias poika Henry Oedenkoven ja hänen kumppaninsa Ida Hofmann ostivat vuonna 1900 Asconasta kukkulan, joka siihen asti oli ollut nimeltään Monescia, ja perustivat sinne "Vegetariaanisiirtokunta Monte Veritàn osuuskunnan". Siirtokunnan aatteellinen pohja oli alkuun alkeellinen sosialismi, mutta myöhemmin se kannatti yksilöllistä vegetarismia ja toimi aurinkokylpylä Monte Verità Sanatoriumin isäntänä.
Siirtokuntalaiset "kammosivat yksityisomaisuutta, noudattivat ankaraa moraalia, tiukkaa vegetarismia ja nudismia. He hylkäsivät kaikki avioliiton ja pukeutumisen, puoluepolitiikan ja -dogmien sovinnaissäännöt: he olivat suvaitsemattomia suvaitsevaisia". thumb|250px|[[Emil Fahrenkampin suunnittelema Bauhaus-tyylinen hotelli.]] Anarkisti ja lääkäri Raphael Friedeberg muutti Asconaan 1904 ja houkutteli seudulle runsaasti muita anarkisteja. Kukkulalle tulleita taiteilijoita ja kuuluisuuksia olivat Hermann Hesse, Carl Jung, Erich Maria Remarque, Hugo Ball , Else Lasker-Schüler , Stefan George, Isadora Duncan , Carl Eugen Keel, Paul Klee, Carlo Mense, Rudolf Steiner, Mary Wigman , Max Picard, Ernst Toller, Henry van de Velde, Fanny zu Reventlow, Rudolf Laban , Frieda ja Else von Richthofen, Otto Gross, Erich Mühsam, Walter Segal ja Gustav Stresemann. Huhutaan jopa Leninin ja Trotskinkin käyneen siellä.
Vuosina 1923–1926 Monte Veritàssa toimi taiteilijoiden Werner Ackermann, Max Bethke ja Hugo Wilkens ylläpitämä hotelli, mutta 1926 sen hankki omistukseensa taiteenkerääjä ja pankkiiri, paroni Eduard von der Heydt. Seuraavana vuonna rakennettiin Emil Fahrenkampin suunnittelema Bauhaus-tyylinen hotelli. Eduard von der Heydt kuoli 1964, ja paikka siirtyi hänen testamenttinsa perusteella Ticinon kanttonin omistukseen.
Kaksi vuotta kestäneiden kunnostustöiden jälkeen vuonna 1992 avattiin ETH Zürichin konferenssikeskus Centro Stefano Franscini virallisesti.
Nykyisin
thumb|Casa Selma Monte Veritàssa on nykyisin Teknillisen korkeakoulun ETH Zürichin konferenssikeskus Centro Stefano Franscini ja kolmesta rakennuksesta koostuvat museo, Casa Anatta, joka on tasakattoinen puurakennus, jossa aikoinaan oli vegetaristisiirtokunnan keskus ja nykyisin paikkakunnan historiasta kertova näyttely, Casa Selma on pieni rakennus, jossa majailivat sanatoriumin auringonottajat; sekä rakennus, jossa on Elisar von Kupfferin maisemamaalaus Siunattujen kirkas maailma. Kukkulalla on myös teepuutarha ja japanilainen teehuone.
Kirjallisuudessa
Monte Verità on kuvitteellisena aiheena Daphne du Maurierin novellissa "Monte Verità" kokoelmassa The Apple Tree (1952).
Elokuvissa
Vuoden 2014 dokumenttielokuva Freak out kuvaa yhdyskunnan syntyä, kehitystä ja vaikutusta Yhdysvalloissa myöhemmin syntyneeseen hippiliikkeeseen.
Virukset
Virus on hyvin pieni biologinen järjestelmä, joka tarvitsee isäntäsolun lisääntyäkseen. Viruksella ei ole omaa solurakennetta tai aineenvaihduntaa. Sitä ei useimpien määritelmien mukaan voida pitää varsinaisena elävänä organismina. Sillä on kuitenkin omaa perintöinformaatiota – samankaltaista kuin eliöillä – sekä omia proteiineja.
Whose Line Is It Anyway?
Whose Line Is It Anyway? (lyh. Whose Line? tai WLIIA) on brittiläinen Hat Trick Productionsin tuottama ja Clive Andersonin juontama improvisaatiokomediasarja, jota Channel 4 on esittänyt televisiossa vuodesta 1988 alkaen. Ennen siirtymistä televisioon BBC Radio 4 oli esittänyt sarjaa kuuden jakson verran tammi-helmikuussa 1988.
Virukset
Virukset tunkeutuvat soluihin ja saavat ne valmistamaan uusia viruksia, jotka jatkavat uusiin soluihin. Vahingoittuneet solut usein kuolevat, ja virukset aiheuttavat isäntäeliössään usein jonkin sairauden. Lääketieteessä viruksia käytetään myös hyödyksi esimerkiksi bakteereja vastaan tai hoitavien geenien kuljettajina kohdesoluihin.
Whose Line Is It Anyway?
Ohjelmasta tehtiin myös samannimistä yhdysvaltalaista versiota, jota ABC on esittänyt vuodesta 1998. Tämän version juontajana toimii Drew Carey. Se siirtyi The CW-kanavalle vuonna 2013 ja juontajaksi vaihtui Aisha Tyler.
Virukset
Virusten alkuperää ei tiedetä varmasti. Joidenkin teorioiden mukaan virukset ovat syntyneet soluista, mutta on myös esitetty, että ne ovat syntyneet jo ennen ensimmäistä solua.
Whose Line Is It Anyway?
Myös MTV3:lla esitettävä Vedetään hatusta perustuu samaan formaattiin.
Virukset
Viruksia tutkiva mikrobiologian haara on nimeltään virologia (virusoppi). Virukset löydettiin 1800-luvun lopulla.
Etymologia
Virus on latinankielinen myrkkyä tarkoittava sana. Lääketieteessä viruksiksi kutsuttiin alun perin kaikkia taudinaiheuttajia.
Alkuperä
Virusten alkuperää ei vieläkään tunneta. Siitä on esitetty useita teorioita, mutta konsensusta ei ole saavutettu. On mahdollista, että yksi teoria on enemmän oikeassa yhdelle virustyypille ja toinen teoria toiselle virustyypille.
Yhden teorian mukaan virukset ovat soluista karkuun lähteneitä irrallisia geenipaketteja.
Toisen teorian mukaan virukset ovat kehittyneet soluista niin, että suuri osa solujen alkuperäisistä ominaisuuksista on karsiutunut pois. Tämä teoria saa vahvistusta sellaisten virusten olemassaolosta, jotka ovat keskimääräistä virusta huomattavasti suurempia. Niiden on esitetty voineen kehittyä itsenäisesti elävistä soluista. On kuitenkin myös mahdollista, että ne olisivat paisuttaneet genomiaan kaappaamalla geenejä isäntäeliöiltään.
Kolmannen teorian mukaan virukset olivat olemassa jo ennen soluja. Teoria esittää, että nykyiset yksijuosteista RNA:ta sisältävät virukset voisivat olla varhaisten RNA-molekyylien jälkeläisiä. On myös esitetty, että DNA-virukset voisivat olla aitotumallisten solujen tumien esiasteita. Esiaitotumalliset solut olisivat antaneet pysyvän sijan DNA-viruksille, joista sittemmin olisi kehittynyt nykyisen kaltainen tuma.
Löytyminen
Saksalaiset tutkijat Friedrich Loeffler ja Paul Frosch tutkivat suu- ja sorkkatautia, ja päätyivät vuonna 1898 tulokseen, että vasikoita tartuttaa tartunnan saaneen eläimen rakkulasta valmistettu suodos. He siirsivät tautia ensimmäisestä suodoksen sairastuttamasta eläimestä seuraavaan ja siitä taas seuraavaan. Koska vielä sarjan viimeinenkin eläin sairastui, tutkijat päättelivät, että alkuperäisessä suodoksessa ollut toksiini olisi ollut jo liian laimeaa sitä sairastuttamaan, eli kyseessä täytyi olla pienikokoinen, lisääntymään kykenevä tekijä. Tutkijat havaitsivat myös, että sairastunut eläin sai pysyvän immuniteetin, ja he olivat ensimmäiset lisääntymiskyvyttömiä viruksia sisältävän rokotteen käyttäjät.
Rakenne
pienoiskuva|Sauvamaisen [[Tupakan mosaiikkivirus|tupakan mosaiikkiviruksen rakennekuva, jossa näkyy RNA-rihma ja sitä ympäröivä proteiinivaippa.]] pienoiskuva|upright|Pyöreän [[Influenssavirus|influenssaviruksen poikkileikkaus.]] Yksittäinen virus eli viruspartikkeli eli virioni (virion) sisältää joko DNA- tai RNA-rihman, eli perinnöllistä informaatiota sisältävän nukleiinihappomolekyylin, joka voi olla joko yksi- tai kaksijuosteinen. Nukleiinihappomolekyyliä ympäröi proteiinivaippa, kapsidi. Kapsidi voi olla rakenteeltaan joko sauvamainen tai monitahokas, kahdestakymmenestä säännöllisestä kolmiosta muodostuva ikosaedri. Joillakin viruksilla on kapsidin ympärillä vielä lipidivaippa, joka on peräisin isäntäsolun kalvorakenteista. On tosin olemassa viruksia, joilla lipidivaippa on proteiinivaipan sisällä. Vaippaan voi olla myös kiinnittyneenä hiilihydraatteja. Vaipalliset virukset ovat alttiimpia erilaisille ympäristön vaikutuksille, kuten kuivumiselle, happamille olosuhteille esimerkiksi suolistossa ja sappinesteelle.
Koko
Fyysiseltä kooltaan suurin tunnettu virus on Siperian maaperästä routarajan alapuolelta esiin kaivettu pithovirus, joka on pituudeltaan puolitoista mikrometriä (1 500 nanometriä) ja leveydeltään puoli mikrometriä (500 nanometriä). Suurin genomi, 2,5 miljoonaa emästä, on löydetty meressä elävältä Pandoravirus salinusilta.
Luokittelu
Virukset voidaan luokitella esimerkiksi niiden isäntäeliöiden mukaan. Tällöin luokittelu saattaa käsittää erikseen vaikkapa eläinten, kasvien, sienten ja bakteerien virukset. Tämäntyyppinen luokittelu johtuu virusten yksipuolisuudesta: bakteriofagit eli bakteerivirukset tunkeutuvat ainoastaan bakteereihin, bakulovirukset ainoastaan niveljalkaisiin, rabies ainoastaan nisäkkäisiin ja niin edelleen. Jotkut virukset ovat hyvin yksipuolisia: esimerkiksi HIVin isäntäsoluiksi käyvät vain tietyt veren valkosolut.
Toinen yleinen luokitteluperusta on viruksen sisältämät nukleiinihapot ja niiden juosteet. Tällöin muodostuu kaksi pääryhmää, DNA-virukset ja RNA-virukset.
Luokittelua voidaan tehdä myös viruksen muodon, koon, lipidivaipan sekä lääketieteessä usein myös potilaassa ilmenevien oireiden perusteella.
Baltimoren luokittelujärjestelmässä virukset jaetaan genomin rakenteen ja replikaatiomenetelmien perusteella seitsemään luokkaan:
<ol style="list-style-type: upper-roman;"> <li>dsDNA</li> <li>ssDNA</li> <li>dsRNA</li> <li>(+)ssRNA</li> <li>(−)ssRNA</li> <li>ssRNA-RT</li> <li>dsDNA-RT</li> </ol>
Kansainvälinen virusluokituskomitea (ICTV) on luokitellut virukset kahdeksaan nimettyyn lahkoon (-virales) sekä yhteen lahkoihin määräämättömien heimojen ryhmään. Lahkot jakautuvat edelleen heimoihin (-viridae), sukuihin (-virus) ja lajeihin (-virus).
Lisääntyminen
pienoiskuva|300px|Uusi [[HI-virus tulossa infektoituneesta isäntäsolusta.]] Virus voi tunkeutua soluun esimerkiksi tarttumalla yhteensopivalla pintaproteiinillaan solukalvon reseptoriin, mikä johtaa endosytoosiin. Virustyypeistä bakteriofagi taas tarttuu bakteerin pintaan ja ruiskuttaa perimäaineksen solun sisään.
Yleensä viruksen pääsy solun sisälle estyy. Mikäli virus kuitenkin pääsee soluun, sen sisältämä nukleiinihappo vapautuu. Jos viruksen nukleiinihappo on DNA:ta, sen täytyy päästä tumaan asti, koska DNA:n lukukoneisto on siellä. Jos viruksen nukleiinihappo on puolestaan RNA:ta, se toimii joko solun lähetti-RNA:na tai retroviruksen tapauksessa se saa isäntäsolun muodostamaan RNA:sta viruksen sisältämän käänteiskopioijaentsyymin avulla vastin-DNA:ta (cDNA). Retroviruksen muodostama DNA tunkeutuu DNA-viruksen tapaan isäntäsolun tumaan.
Isäntäsolun aineenvaihdunta muuttuu muuntuneen DNA:n tai lähetti-RNA:n vuoksi niin, että se alkaa valmistaa viruksen nukleiinihappojen kopioita sekä viruksen kuoren rakenneosia ja entsyymejä. Virusten valmistamisen kannalta tarpeettomat geenit deaktivoituvat. Uudet virukset syntyvät lopulta isäntäsolun sisällä. Mikäli viruksella on lipidivaippa, se muodostuu virukseen proteiinivaipan päälle isäntäsolun solukalvosta viruksen poistuessa solusta. Virusten valmistaminen vahingoittaa usein lopulta niin paljon isäntäsolun omaa aineenvaihduntaa, että solu kuolee.
Joskus isäntäsoluun päässyt virus voi olla pitkään harmiton osa solun DNA:ta. Se voi kopioitua solunjakautumisen kautta isäntäsolun muodostamiin tytärsoluihin. Vasta tietyissä olosuhteissa virus muuttuu laajassa solujoukossa nopeasti vahingolliseksi, virulentiksi. Tällöin uusia viruksia muodostuu suuria määriä, mikä tarkoittaa usein jonkin sairauden puhkeamista isäntäeliössä.
Ihmisen ja kaikkien muidenkin selkärankaisten perimässä on runsaasti siihen fuusioituneiden retrovirusten jäänteitä. Ihmisen DNA:sta noin yhdeksän prosenttia muodostuu retrovirusten jäänteistä, ja kun mukaan lasketaan myös pienet pirstaleet, luku nousee 45 prosenttiin. Selviä virusjäänteitä ihmisen perimässä on huomattavasti enemmän kuin varsinaisia ihmisen geenejä. Virusjäänteiden säätelyalueet eivät enää muodosta viruksia, mutta ne vaikuttavat edelleen ihmisten geenien ilmentymiseen.