cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ira David Sankey
Sankey meni syyskuussa 1863 naimisiin Fanny V. Edwardsin kanssa ja sai kolme poikaa. Hän vietti elämänsä viimeiset vuodet sokeana vanhuuden silmänpainetaudin johdosta. Sankey kuoli Brooklynissä ja pääsi postuumisti Gospel Music Hall of Fameen.
Sankeyn säveltämiä virsiä suomenkielisissä laulukirjoissa
Siionin kannel
Hengellinen laulukirja
Sateenkaaripaita
thumb|250px|Kolminkertainen [[Maantiepyöräily|maantieajon maailmanmestari Peter Sagan sateenkaaripaidassa vuonna 2016.]]
Ira David Sankey
Sankeyn säveltämiä virsiä suomenkielisissä laulukirjoissa
Hengellisiä lauluja ja virsiä
Sateenkaaripaita
Sateenkaaripaita on pyöräilyn hallitsevan maailmanmestarin tunnus. Paidan pääväri on valkoinen ja siinä on rinnan kohdalla viisi vaakasuuntaista raitaa kansainvälisen pyöräilyliiton UCI:n väreissä. Värit ovat alhaalta lukien: vihreä, keltainen, musta, punainen ja sininen. Värit ovat samat kuin olympialipussa ja -renkaissa. Paitaa käytetään kaikissa pyöräilyn lajeissa mukaan lukien maantiepyöräily, ratapyöräily, cyclocross, BMX ja maastopyöräily. Sateenkaaripaitaa on käytetty hallitsevan maailmanmestarin tunnuksena vuodesta 1927 asti.
Ira David Sankey
Sankeyn säveltämiä virsiä suomenkielisissä laulukirjoissa
Seurakunta laulaa
Sateenkaaripaita
Joukkuekilpailuissa, kuten joukkuetakaa-ajossa, jokaisen jäsenen on pidettävä sateenkaaripaitaa, mutta he eivät saa pitää sitä kilpaillessaan henkilökohtaisilla matkoilla.
Sateenkaaripaita helpottaa hallitsevan maailmanmestarin löytämistä niin yleisölle kuin myös muille ajajille. Tästä voi olla paidan haltijalle haittaa, koska hän ei voi ryhtyä huomaamatta hyökkäykseen. Paidassa ei myöskään ole yhtä paljon tilaa sponsorien mainoksille kuin normaaleissa ajopaidoissa, mutta maailmanmestarin saama medianäkyvyys luultavasti kompensoi pienemmän mainospinta-alan.
Mikäli ajaja ei pidä sateenkaaripaitaa on sääntörikkomuksesta rangaistuksena 2 500–5 000 Sveitsin frangin sakko.
Ajajan mestaruusvuoden päättyessä, saa hän oikeuden pitää ajopaitansa kauluksessa ja hihansuissa sateenkaarirenkaita. Tämä oikeus säilyy ajajan uran loppuun asti ja kuten sateenkaaripaitaa tunnusta saa käyttää vain siinä lajissa, jossa mestaruus on voitettu.
Mikäli sateenkaaripaidan haltijasta tulee monipäiväisen etappikilpailun (esimerkiksi Ranskan ympäriajo) johtajan paidan haltija, käyttää hän kilpailun paitaa sateenkaaripaidan sijasta. Vastaavasti UCI:n maailmancupin johtajan paita ohittaa sateenkaaripaidan.
Katri Komi
Katri Helena Komi (s. 11. toukokuuta 1968 Joroinen) on suomalainen poliitikko, joka toimi Suomen Keskustan kansanedustaja 1999–2015. Hän jättäytyi pois eduskunnasta neljän vaalikauden jälkeen.
Komi asuu Joroisissa. Hän on koulutukseltaan maatalous- ja metsätieteiden maisteri ja agronomi. Myös hänen isänsä, maanviljelijä Armas Komi, on toiminut kansanedustajana. Komi on toiminut maatalousyrittäjänä 1987–2000 ja freelance -toimittajana 1991–2000.
Eduskunnassa Komi oli jäsen ulkoasiainvaliokunnassa (2004–2015), jossa käsitellään Suomen ulkosuhteisiin liittyviä asioita. Hän toimi myös valtiovarainvaliokunnan työ- ja elinkeinojaostossa (2007–2011) sekä asunto- ja ympäristöjaostossa (2007–2011). Maa- ja metsätalousvaliokunnassa hän oli jäsen 1999–2007 ja varajäsen 2007–2015. Lisäksi hän oli muun muassa Yleisradio Oy:n hallintoneuvoston jäsen (2011–2015).
Komi toimi Parlamenttienvälisen liiton (IPU) Suomen ryhmän johtokunnan puheenjohtajana kahdeksan vuotta ja varapuheenjohtajana neljä vuotta. Hän on myös toiminut Karjalan Liiton liittovaltuuston varapuheenjohtajana sekä Maa- ja kotitalousnaisten Keskuksen hallituksen jäsenenä (vpj. kolme vuotta). Komi harrastaa ratsastusta ja muuta liikuntaa, kirjoittamista ja lukemista, matkustamista sekä mökkeilyä. Hän on julkaissut runokokoelman Sisua, särmää ja sydäntä (2006).
Komi äänesti ydinvoimalupien myöntämistä vastaan vuonna 2010.
Dusty Rhodes (baseballpelaaja)
pienoiskuva|Dusty Rhodes vuonna 1961. James Lamar ”Dusty” Rhodes (13. toukokuuta 1927 – 17. kesäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi ammattimaisesti vuosina 1952–1957 ja 1959 joukkueenaan koko kyseisen ajan San Francisco Giants. Hän voitti vuoden 1954 Babe Ruth Awardin.
Rhodesilla on kreikkalaisia juuria.
Suomen valtiopäivät
thumb|[[Eduskuntatalon istuntosali otettiin käyttöön vuonna 1931.]] Valtiopäivät on eduskunnan vuotuinen työjakso. Eduskunta kokoontuu valtiopäiville vuosittain päättämänään ajan­kohtana, minkä jälkeen tasavallan presidentti julistaa valtio­päivät avatuiksi. Tavallisimmin valtiopäivät avataan helmikuun alussa paitsi niinä vuosina, jolloin eduskuntavaalit pidetään.
Suomen perustus­lain mukaan valtio­päivät jatkuvat siihen saakka, kunnes seuraavat valtio­päivät kokoontuvat. Käytännössä edus­kunnan työ on kuitenkin tällä välin osan vuodesta keskeytyneenä. Vaali­kauden viimeiset valtio­­päivät päättyvät, kun edus­­kunta päättää lopettaa työskentelynsä. Presidentti julistaa tämän jälkeen edus­kunnan työn päättyneeksi siltä vaali­kaudelta. Edus­kunnan puhe­­miehellä on kuitenkin oikeus tarvittaessa kutsua valtio­päivät uudelleen koolle ennen uusien vaalien toimittamista.
Historia
pienoiskuva|Juhlakulkue ensimmäisten yksikamaristen valtiopäivien avajaisissa vuonna 1907. Ennen vuotta 1906 kokoontuivat säätyvaltiopäiville keisarin kutsusta 3–5 vuoden välein. Valtiopäivät toivat Suomeen monia uudistuksia. Ensimmäisellä matkallaan Suomeen keisari Aleksanteri II antoi 1863 kieliasetuksen. Sen mukaan suomi oli ruotsin rinnalla virallinen hallinto- ja oikeudenkäyntikieli. Toisen vierailunsa aikana keisari lupasi palauttaa säädyille niiden erityisoikeudet. Aatelittomien säätyjen kokoontumispaikaksi rakennettiin Säätytalo 1890. Vuosina 1899 ja 1905 kutsuttiin koolle ylimääräiset valtiopäivät. 1. kesäkuuta 1906 säädyt hyväksyivät uuden valtiopäiväjärjestyksen ja vaalilain. Eduskunta kokoontui ensimmäiseen täysistuntoonsa 23. toukokuuta 1907.
Vuoden 1906 valtio­päivä­järjestyksen mukaan sääty­valtio­päivien tilalle tuli yksikamarinen edus­kunta. Nimitys valtio­päivät pysyi kuitenkin käytössä tarkoittaen edus­kunnan vuotuisia kokoontumis­kausia. Eduskunta kokoontui valtio­päiville vuosittain 1. helmikuuta, tai sen sattuessa pyhä­päiväksi seuraavana arki­päivänä. Keisari ja Suuri­ruhtinas saattoi kuitenkin määrätä, että valtio­päivät oli aloitettava muuna aikana vuodesta. Valtio­päivät kestivät vuosittain 90 päivää, ellei keisari toisin määrännyt. Jos edus­kunta oli keisarin määräyksestä hajotettava ja uudet vaalit pantava toimeen, valtio­päivät lopetettiin hänen määräämänään päivänä ja uusi edus­kunta kokoontui valtio­päiville sen kuu­kauden ensimmäisenä päivänä, joka lähinnä alkoi 90 päivän kuluttua hajotus­käskyn antamisesta. Jos kuitenkin hajotus­käsky annettiin sen jälkeen, kun valtio­päivät oli jo lopetettu, eikä uusia vaaleja ehditty pitää ennen seuraavan helmi­kuun alkua, uusi edus­kunta kokoontui valtio­päiville vaalien tulosten julkaisemista seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä. Tämän vuoksi sellaisina vuosina, jolloin edus­kunta hajotettiin, pidettiin monesti kahdet varsinaiset valtio­päivät, joita sanotaan kyseisen vuoden ensimmäisiksi ja toisiksi valtio­päiviksi.
Suomen itsenäistymisen jälkeen keisarin valta­oikeudet siirtyivät tasa­vallan presidentille. Vuonna 1928 säädettiin uusi, edellisestä jonkin verran poikkeava valtio­päivä­järjestys. Sen mukaan edus­kunta kokoontui valtio­päiville vuosittain helmi­kuun alussa ilman erityistä kutsua, ja valtio­päivät kestivät normaalisti 120 päivää, ellei eduskunta toisin päättänyt. Vakiintuneeksi käytännöksi kuitenkin muodostui, että valtiopäivät kestivät lähes vuoden loppuun saakka, usein seuraavankin vuoden puolelle. Eduskunta oli koolla ensin valtiopäivien alussa kevättalvella muutaman kuukauden (kevätistuntokausi), minkä jälkeen valtiopäivät keskeytettiin kesän ajaksi ja jatkettiin jälleen syksyllä (syysistuntokausi), jolloin käsiteltiin erityisesti seuraavan vuoden budjetti.
Vuonna 1983 valtio­päivä­järjestystä muutettiin niin, että varsinaiset valtio­päivät jatkuivat yhtä­jaksoisesti tai keskeytyksin seuraavien varsinaisten valtio­päivien kokoontumiseen saakka. Säännön­mukaisen vaali­kauden viimeiset valtio­päivät päättyivät silloin, kun edus­kunta oli päättänyt lopettaa istuntonsa ja tasavallan presidentti julisti eduskunnan työn päättyneeksi siltä vaali­kaudelta. Samoin on laita nykyisen, vuonna 1999 säädetyn perustus­lain mukaan.
Ylimääräiset valtiopäivät
Vuosien 1906 ja 1928 valtio­päivä­järjestysten mukaan edus­kunta voitiin tarvittaessa kutsua myös yli­määräisille valtio­päiville. Kutsun antoi Venäjän vallan aikana keisari, Suomen itsenäisyyden aikana presidentti. Yli­määräisillä valtio­päivillä voitiin ottaa käsiteltäväksi ainoastaan ne asiat, joita varten edus­kunta kutsuttiin koolle tai jotka hallitus muuten eduskunnalle esitti tai mitkä sellaisiin asioihin erottamattomasti kuuluivat. Ylimääräiset valtiopäivät mahdollistivat tärkeän asian nopean käsittelyn, etenkin kun niiden aikana ei poikkeuksellisesti ollut voimassa mahdollisuutta lykätä lakien hyväksymistä määrävähemmistöllä, ellei asia koskenut perustuslakia. Yli­määräiset valtio­päivät pidettiin vain neljä kertaa, vuosina 1910, 1918, 1932 ja 1935. Näistäkin itse asiassa vain vuoden 1932 ylimääräiset valtiopäivät saivat jotain hyödyllistä aikaan.
Vuoden 1910 ylimääräisillä valtiopäivillä eduskunnan olisi pitänyt uuden yleisvaltakunnallista lainsäädäntöä koskevan lain mukaan valita Suomen edustajat Venäjän duumaan. Eduskunta piti yksimielisesti vaatimusta laittomana ja kieltäytyi valitsemasta edustajia. Loukkaantuneena keisari Nikolai II hajotti eduskunnan.
Vuoden 1918 ylimääräisillä valtiopäivillä, jotka alkoivat 27. syyskuuta, Paasikiven senaatti esitti hyväksyttäväksi uuden monarkistisen hallitusmuodon, mutta sen tueksi ei saatu kiireellisyyteen vaadittavaa 5/6 määräenemmistöä, ja esitys jäi lepäämään vaalien yli. Sen jälkeen valtiopäivien huipennukseksi muodostui Suomen kuninkaanvaali, joka kuitenkin raukesi, sillä valittu kuningas ei koskaan saapunut Suomeen.
Vuoden 1932 ylimääräisillä valtiopäivillä, jotka alkoivat 19. tammikuuta, hyväksyttiin Sunilan hallituksen esitys kieltolain kumoamisesta ja valtion alkoholiliikkeen perustamisesta. Lisäksi säädettiin laki konkurssisäännön väliaikaisesta muuttamisesta.
Vuoden 1935 jälkeen ylimääräisiä valtiopäiviä ei lain suomasta mahdollisuudesta huolimatta kutsuttu koolle kertaakaan. Kun valtiopäivät olivat tulleet käytännössä lähes ympärivuotisiksi, se ei olisi ollut mahdollistakaan muulloin kuin sinä useimmiten vain runsaan kuukauden, toisinaan vain muutaman päivänkin pituisena aikana, joka jäi edellisten varsinaisten valtiopäivien päättäjäisten ja seuraavien avajaisten väliin. Kun valtiopäiväjärjestystä vuonna 1983 muutettiin niin, että valtiopäivät jatkuivat virallisesti seuraavien varsinaisten valtiopäivien alkuun saakka, paitsi eduskunnan toimikauden päättyessä, tästä seurasi, että ylimääräisten valtiopäivien koollekutsuminen olisi enää ollut mahdollista vain vaalikauden lopussa, juuri ennen seuraavia vaaleja, jolloin eduskunta oli muutoin jo päättänyt työnsä. Ylimääräisten valtiopäivien mahdollisuus päätettiin silloin kuitenkin vielä säilyttää, jotta voitiin turvata eduskunnan kokoontumisen mahdollisuus kaikissa oloissa.
Kun nykyinen Suomen perustuslaki säädettiin, ylimääräisten valtiopäivien mahdollisuutta ei enää pidetty tarpeellisena, ja niitä koskevat säännökset poistettiin laista.
Nopsajalka
1999–2004
Nopsajalka aloitti uransa Soul Captain Bandissa 1990-luvun lopulla. Hän julkaisi yhtyeen kanssa albumit Jokaiselle tulta (2001) ja Tanssijan valinta (2004). Samoihin aikoihin Nopsajalka ja Soul Captain Bandissa vaikuttanut reggaeartisti Jukka Poika perustivat Kapteeni Ä-ni -nimisen reggaeyhtyeen. Se julkaisi toistaiseksi ainoaan levynsä Parhaat vuonna 2002. Vuonna 2004 ilmestyi Ghetto Blaster vol. 1 -niminen reggae kokoelma-albumi, jonka tuotannosta vastasi Nopsajalan lisäksi DJ Svengali. Samana vuonna ilmestyi Salamaryhmä -yhtyeen albumi Kaikki on mahollista.
2005–2010
Nopsajalka julkaisi ensimmäisen oman sooloalbuminsa, Tontilla taas, lokakuussa 2006 Monsp Recordsin kautta. Albumi sijoittui Suomen virallisen listan 32. sijalle ja pysyi listalla kaksi viikkoa. 30. elokuuta 2008 Nopsajalka julkaisi Villi inkkari -nimisen mixtapen. Nopsajalan toinen sooloalbumi, 5 sormee, julkaistiin Monsp Recordsin kautta 11. maaliskuuta 2009 ja se debytoi julkaisuviikollaan (12/2009) Suomen virallisen listan sijalla 16. Albumin kappaleesta "Lanteilla" julkaistiin musiikkivideo, jolla vierailee rap-artisti Super Janne. Nopsajalan kolmas studioalbumi, Kuningas soundi, julkaistiin 25. elokuuta 2010. Se sijoittui julkaisuviikollaan (35/2010) Suomen virallisen listan sijalle 29 pysyen listalla kaksi viikkoa. Albumin kaikki kappaleet on tehty Nopsajalan ja DJ Svengalin järjestämällä Kuningassoundi-klubilla Helsingin Vanhassakaupungissa. Kuningas Soundin kappaleesta "Paineet tippuu" julkaistiin musiikkivideo loppukesästä 2010. Kappaleella vierailee rap-artisti Asa.
2011–2012
Nopsajalka, rap-artisti Juno ja tuottaja Jonas W. Karlsson muodostivat Elokuu -nimisen yhtyeen loppuvuodesta 2011. Yhtyeen ensimmäinen single "Soutaa huopaa" julkaistiin digitaalisesti 20. tammikuuta 2012 ja yhtyeen debyyttialbumi Hääväki saapuu julkaistiin 11. huhtikuuta 2012. Albumi nousi Suomen virallisen listan toiselle sijalle julkaisuviikollaan. Albumilta on julkaistu toinenkin single kappaleesta "Saatilla". Monsp Records julkaisi Nopsajalan uuden singlen "Periaatteen miehii" 8. helmikuuta 2012 ja Nopsajalan uusi musiikkivideo kappaleesta "School Dayz" julkaistiin 2. huhtikuuta 2012. Toukokuun lopulla julkaistiin Nospajalan single kappaleesta "Nousta lentoon", joka jäi Nopsajalan viimeiseksi soolokappaleeksi. Elokuun kolmas single julkaistiin elokuussa 2012 kappaleesta "Kullankaivaja".
2013–
Elokuun jäätyä tauolle maaliskuussa 2014 Nopsajalka ilmoitti julkaisevansa kaksi kokopitkää albumia, Sun ja Mun, jotka yhdessä muodostavat kokonaisuuden nimeltä Sun & Mun. Sun -albumi julkaistiin Kuuluuks-levy-yhtiön kautta 14. maaliskuuta 2014. Se nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan 15. sijalle. Albumin ensimmäinen single "Nautintoo" julkaistiin lokakuussa 2013 ja toinen single "Lupaan olla" 28. helmikuuta 2014. Jälkimmäinen single sijoittui Suomen virallisen singlelistan toiselle ja Latauslistan ensimmäiselle sijalle ja myi kultaa toukokuussa 2014. Mun-albumi julkaistiin huhtikuussa vuonna 2015.
Nopsajalka on viime aikoina tehnyt musiikkia myös muille artisteille kuten Junolle, jonka 050187-albumilla on pari hänen säveltämää biisiä, Heikki Kuulalle ja Ghettoblaster Sound Volume 1-levylle.
Nopsajalka ilmoitti lopettavansa muusikon uransa ja piti jäähyväiskeikan syyskuussa 2017. Hän kuitenkin pyörsi päätöksensä ja julkaisi uuden singlen syksyllä 2019.
Yksityiselämä
Nopsajalka asuu Helsingin Arabianrannassa avopuolisonsa Anna Boitsovan ja hänen tyttärensä kanssa. Boitsova tekee myös debyyttinsä uudella kappaleellaan "Suunnitelma A".
Edellisestä avioliitosta Taina Hakalan kanssa Nopsajalalla on neljä lasta.
Diskografia
300px|thumb|Nopsajalka esiintymässä [[Elokuu (yhtye)|Elokuun kanssa Ilosaarirockissa vuonna 2012.]]
Churchill
Churchill voi tarkoittaa:
Morrisonkerrostuma
Morrisonkerrostuma on laaja ja runsas fossiilikerrostuma, joka peittää 1,5 miljoonan neliökilometrin alan Yhdysvaltojen länsiosassa. Se ulottuu etelässä New Mexicosta Kanadaan ja lännessä Idahosta Nebraskaan. Ensimmäiset löydöt tehtiin vuonna 1877. Sen fossiiliantiin pohjautuvat American Museum of Natural Historyn ja Carnegie Museumin kokoelmat. Sieltä on löytynyt Allosaurus, Diplodocus, Apatosaurus, Stegosaurus ja Brachiosaurus, ja lisäksi krokotiileja, nisäkkäitä, liskoja ja kaloja. Nämä ja monet muut löydöt ovat antaneet kuvan alueesta jurakaudella. Ehkä tunnetuin löytö on alueelta 1991 löytynyt Allosaurus Big Al.
MIKES-Aalto Mittaustekniikka
MIKES-Aalto Mittaustekniikka on Mittatekniikan keskuksen (MIKES) ja Aalto-yliopiston yhteislaboratorio, jonka toimipaikka sijaitsee Espoon Otaniemessä. MIKES-Aalto Mittaustekniikka toimii MIKESin nimeämänä optisten suureiden kansallisena mittanormaalilaboratoriona. Se tarjoaa opetusta Aalto-yliopiston Sähkötekniikan korkeakoulussa elektronisten mittausten ja optiikan aloilla. MIKES-Aalto Mittaustekniikan johtajana toimii tutkimusprofessori Erkki Ikonen.
Trond Sollied
Trond Sollied (s. 20. huhtikuuta 1959 Mo i Rana) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Solliedin tavaramerkki on 4–3–3 -tyyppinen hyökkäävä taktiikka, jota hän käyttää lähes poikkeuksetta aina.
Ura pelaajana
Sollied pelasi Norjassa 17 vuotta voittaen Norjan mestaruuden viidesti. Norjan jalkapallomaajoukkueessa Sollied pelasi 15 A-maaottelua ja teki yhden maalin.
Meriitit pelaajana
Ura valmentajana
Sollied aloitti valmennusuransa 1992 FK Bodø/Glimtin pelaajavalmentajana. Hän valmensi seuran ykkösdivisioonan voittoon heti ensimmäisellä valmentajakaudellaan ja seura nousi pääsarjaan. Kausi 1993 oli loistelias ja FK Bodø/Glimt sijoittui liigassa toiseksi sekä voitti Norjan Cupin. Kauden päätteeksi Sollied lopetti pelaamisen ja ryhtyi täysipainoisesti seuran päävalmentajaksi. 1995 Bodø/Glimt sijoittui liigassa kolmanneksi ja 1996 eteni Norjan Cupin loppuotteluun. Cup-voittoa ei kuitenkaan tullut sillä Tromsø IL oli finaalissa parempi. Sollied jätti Bodø/Glimtin 1996 riitauduttuaan seuran johdon kanssa ja siirtyi maan suurseuran Rosenborgin valmennusjohtoon.
Sollied työskenteli Nils Arne Eggenin apulaisvalmentajana ja voitti 1997 Norjan mestaruuden. Eggen piti 1998 välivuoden valmennushommasta ja Sollied toimi päävalmentajana. Ensimmäinen pääsarjamestaruus päävalmentajana sekä samana vuonna saavutettu Skandinavian mestaruus nostivat Solliedin arvostusta.
1999 Sollied päätti lähteä etsimään uusia haasteita Belgiasta. Hän aloitti KAA Gentin päävalmentajana ja 2000 hän siirtyi Club Bruggen päävalmentajaksi. Club Bruggessa Sollied voitti kaiken mitä Belgian kentillä voi voittaa. Kaksi voittoa liigassa, cupissa ja super cupissa nostivat Solliedin seuran legendaaristen valmentajien joukkoon.
2003 Sollied oli ehdolla Norjan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi Nils Johan Sembin jätettyä tehtävät. Sollied kuitenkin halusi jatkaa työskentelyä myös Club Bruggessa eikä Norjan jalkapalloliitto hyväksynyt sitä, että Sollied olisi hoitanut molempia valmennustehtäviä. Näin ollen Åge Hareide vei maajoukkuevalmentajan tehtävät Solliedin nenän edestä.
Huolimatta loistavasta menestyksestä Kreikassa, Olympiakos päätti 29. joulukuuta 2006 erottaa Solliedin päävalmentajan tehtävistä. Kreikkalaisseura perusteli päätöstä kehnolla menestyksellä Mestarien liigassa, jossa Olympiakos jäi alkulohkonsa viimeiseksi 2006–07. Potkujen antamisen hetkellä Olympiakos piti kärkipaikkaa Kreikan liigassa.
Kauden 2006–07 päätteeksi Sollied valittiin toistamiseen KAA Gentin uudeksi päävalmentajaksi Georges Leekensin jätettyä tehtävät. Solliedin toinen kausi Gentissä jää myös yhteen kauteen. Kesäkuussa 2008 norjalainen siirtyy SC Heerenveenin uudeksi päävalmentajaksi Eredivisiehen Alankomaihin.
Debyyttikaudellaan Heerenveenissä Sollied johdatti seuran hienosti liigassa viidenneksi. Kauden kruunasi KNVB Cupin finaalivoitto FC Twentestä. Solliedin ja Heerenveenin historian ensimmäinen KNVB Cupin mestaruus ratkesi lopulta rangaistuspotkukilpailun jälkeen.
Kausi 2009/10 alkoi Solliedin johtamalta Heerenveeniltä edellistä heikommin. Odotukset olivat edelliskauden vuoksi korkealla ja kun joukkue oli onnistunut voittamaan vain yhden viidestä ensimmäisestä ottelusta Sollied sai potkut syyskuun alussa.
Kesäkuussa 2010 Sollied palasi valmennustehtäviin allekirjoittamalla vuoden sopimuksen Saudi-Arabian liigassa pelaavan Al-Ahlin kanssa. Pesti päättyi kuitenkin lyhyeen Solliedin saatua potkut tehtävistään jo elokuun lopussa. Al-Ahli voitti norjalaisen alaisuudessa yhden ja hävisi kolme ottelua.
Tammikuussa 2011 Sollied palasi valmennustehtäviin Belgiaan, kun liigan hännille juuttunut Lierse SK palkkasi hänet päävalmentajaksi. Sollied nosti Liersen sijalle 14 ja pelasti seuran putoamiselta. Kauden jälkeen hän jätti Liersen palaten kolmannen kerran KAA Gentin päävalmentajaksi. Solliedin johdolla Gent pelasi hyvän kauden 2011/12 ja sijoittui Belgian liigassa neljänneksi. Kauden 2012/13 alku ei sen sijaan tyydyttänyt seurajohtoa ja Sollied sai lokakuun lopussa potkut Gentin ollessa liigassa seitsemäntenä.
Kesäkuussa 2013 Solliedista tuli turkkilaisseura Sanica Boru Elazığsporin päävalmentaja. Joukkueen menestys Solliedin alaisuudessa oli heikkoja ja viiden ottelun tappioputki johti potkuihin lokakuussa 2013.
Marraskuun alussa 2018 Sollied palasi viiden vuoden tauon jälkeen valmennustehtäviin, kun hänestä tuli Belgian liigan KSC Lokerenin päävalmentaja. Pesti päättyi kuitenkin lyhyeen, sillä heikosti menestynyt Lokeren erotti Solliedin tammikuun puolivälissä 2019.
Dangol-Boré
Dangol-Boré on maalaiskunta Moptin alueen Douentzan piirissä Malissa. Sen keskuspaikka Boré sijaitsee 65 kilometriä Douentzasta länteen. Kunnassa on 27 200 asukasta (vuonna 2009).
Dangol-Borén kunnan pinta-ala on 2 237 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Douentzan piirin Djaptodjin, idässä Koraroun, Débérén ja Koubéwel Koundian, etelässä Bandiagaran piirin Borkon, Kendién ja Lowol-Guéoun sekä lännessä Moptin piirin Konnan ja Korombanan kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kunnan etelärajalla kohoaa pitkä vuorijono. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Kuntaan kuuluu 36 kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja, dogoneja, bambaroita ja fulbeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä. Markkinapaikkoja ovat Boré ja Kiro. Borén kautta kulkee Moptin ja Gaon välinen maantie RN16.
Painin Suomen-mestaruuskilpailut 1910
Vuoden 1910 painin Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin Porissa 19. - 20. maaliskuuta. Ne olivat järjestyksessään kolmannet SVUL:n painimestaruuskilpailut. Kisojen ainoa laji oli kreikkalais-roomalainen paini, jossa painittiin neljässä painoluokassa. Kilpailupaikkana oli Porin Teatteri.
Affekti (musiikki)
Affekti on jonkin musiikkikappaleen aiheuttama tunnetila tai, varsinkin barokkimusiikissa, tietty sävelkulku tai rytmikuvio, joka kuvaa jotain tiettyä tunnetilaa, esimerkiksi tuskaa, iloa tai ahdistusta.
Affekti
Affekti voi tarkoittaa seuraavia:
It Comes at Night
It Comes at Night on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen psykologinen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Trey Edward Shultsin. Elokuva on aiheuttanut ristiriitaisia mielipiteitä sen hämäävän mainonnan takia ja jakanut kriitikot sekä elokuvafanit kahtia. Elokuvan tarina sijoittuu mysteerisen taudin riivaamaan maahan, jossa perhe on linnoittautunut yksinäiseen mökkiin keskellä metsää.
Juoni
Elokuvan alussa perheen isoisää Budia (David Pendleton) lohduttelee hänen tytär Sarah (Carmen Ejogo). Bud on sairas ja on paiseiden peittämänä. Perheen isä Paul (Joel Edgerton) vie hänet pois heidän kodistaan keskelle metsää ja eutanisoi hänet, kunnes heittää ukin matalaan hautaan ja polttaa tämän. Perheen ainut lapsi 17-vuotias Travis (Kelvin Harrison Jr.) todistaa isoisänsä kuoleman ja muuttuu alakuloiseksi.
Paljastuu, että Paul pitää tiukkaa kuria ja on säätänyt erilaisia sääntöjä perheensä turvallisuudeksi. Elokuvassa mainitaan "tauti", jonka oireina ovat paiseet, mustat silmät ja huonovointisuus ja lopulta kuolema. Yksi mieleenpainuvista säännöistä on punaisesta ovesta rajoitettu läpikulku, joka on ainut ulos vievä ovi. Eräänä yönä Travisin vaeltaessa ympäri taloa, hän kuulee kovan äänen takahuoneen punaisesta ovesta ja herättää vanhempansa. Aseistautuneina, perhe saa kiinni tunkeilijan, jonka Paul tainnuttaa ja sitoo talon ulkopuolella olevaan puuhun kiinni.
Seuraavana päivänä, Paul kuulustelee tunkeilijaa, joka paljastuu Will:iksi (Christopher Abbott). Hän kertoo perheensä kärsivän vesipulasta ja anelee Paulia tarjoamaan vettä, antaen vastakaupaksi ruokaa. Paul ja Will ajavat hylätylle talolle, jossa Willin perhe asustaa. Matkalla heidät väijytetään, mutta Paul onnistuu ampumaan molemmat hyökkääjät kiväärillään. Paul epäilee, että Will järjesti väijytyksen, mutta tämä kiistää asian.
Kolmen päivän päästä, Paul ja Will palaavat takaisin talolle Willin perheen kera, johon kuuluvat hänen vaimonsa Kim (Riley Keough) ja heidän poikansa Anthony. Kaksi perhettä muodostavat yhden yhteiskunnan, jonka turvin he asustelevat. Eräänä päivänä, perheen koira Stanley alkaa yhtäkkiä haukkumaan, kuin vaistoaisi vaaran. Metsän siimeksistä alkaa kuulua outoja ääniä ja Stanley puree itsensä vapaaksi. Travis, Will ja Paul yrittävät saada koiran kiinni, mutta tämä karkaa metsän uumeniin. Paul käskee kaikkien mennä sisälle ja vakuuttaa koiran löytävän tiensä takaisin.
Sinä yönä, Travis näkee painajaista sairastuneesta isoisästään. Hän herää ja vaeltaa ympäri taloa, kunnes löytää Anthonyn nukkumasta isoisän huoneen lattialla. Travis herättää Anthonyn ja taluttaa tämän vanhempiensa luo nukkumaan. Sen jälkeen hän huomaa takaoven olevan auki, jolloin hän herättää vanhempansa. Paulin tutkiessa takahuonetta, hän löytää Stanleyn verisenä ja loukkaantuneena. Tartunnasta varuillaan oleva Paul tappaa Stanleyn, josta Travis murtuu kyyneliin. Koira myöhemmin poltetaan matalassa haudassa, niin kuin Bud.
Perheet kokoontuvat pöydän äärelle käsittelemään tapahtumia. Paul kysyy Travisilta tapahtumien kulun ja tämä selittää. Kysymys kuuluu, kuka avasi oven. Will epäilee Travisia, mutta Travis oli tuolloin vaeltamassa talossa eikä ollut oven lähellä. Sarah epäilee Anthonya, joka saattoi unissaan avata oven, mutta Anthony kiistää asian ja kertoo muistaneensa ei mitään. Paul päättää turvautua varotoimenpiteisiin ja ehdottaa perheiden asumista erillään, kunnes tilanne laantuu.
Seuraavana aamuna, Travis salakuuntelee ullakolta toisen perheen puhetta ja kuulee Anthonyn epätoivoista itkua. Kim mainitsee talosta lähtemistä, jonka jälkeen Travis herättää vanhempansa. Travis epäilee Anthonyn olevan sairas ja Paul varustautuu happinaamariin sekä haalariin ja revolveriin. Paulin pyytäessä päästä sisään nähdäkseen Anthonya, Will avaa oven ja osoittaa häntä aseella. Will vannoo, että hänen perheensä on terve ja pyytää vain hieman ruokaa ja vettä, jonka jälkeen he lähtisivät eivätkä koskaan näkisi heitä uudestaan. Will ottaa Paulin panttivangiksi, josta tilanne eskaloituu radikaalisesti.
Paul ja Sarah tainnuttavat Willin ja raahaavat hänet ulos Anthonya kantavan Kimin kanssa. Will hyökkää Paulin kimppuun ja alkaa lyömään tämän kasvoja raa'asti, jolloin Sarah ampuu tätä sydämeen. Kim lähtee peloissaan karkuun, mutta Paul yrittää pysäyttää heitä. Käskyjen mennessä kuuroille korville, Paul ampuu kiväärillään Anthonyn, aiheuttaen suurta järkytystä Kimille. Kim pyytää Paulin lopettamaan tämän tuskat, ja Paul ampuu Kimin kuoliaaksi. Travis todistaa tapahtuman ja juoksee vessaan oksentamaan verta.
Travis herää äiti vierellään, joka toistaa hänelle samat sanat kuin Budille. Sarahin silmät ovat likimustat, osoittaen koko perheen olevan tartutettu. Travisin kuoltua näytetään uni, jossa Travis kävelee aukinaista takahuoneen ovea kohti, jossa perheen koira makaa. Elokuvan loppukohtauksessa Paul ja Sarah istuvat ruokapöydän ääressä, hiljaisina odottaen kohtaloaan.
Avasiko Travis takahuoneen oven? Vai oliko se pelkkää unta?
Vastaanotto
It Comes at Night on saanut myönteistä kehua elokuvakriitikoilta mutta herättänyt pahennusta elokuvaharrastajien keskuudessa. Syynä tähän mielipiteiden jakaannukseen on elokuvan traileri. Elokuvaa markkinoitiin perinteisenä kauhuelokuvana, ja varsinkin "It" elokuvan nimessä herätti mielenkiintoa. Rotten Tomatoes -sivustolla It Comes at Night on saanut pisteytyksen 88 %, joka perustuu 166 hyvään arvosteluun. Käyttäjien pisteytys on taas suunnilleen puolet kriitikoiden määrästä.
Toinen syy elokuvan ristiriitaiseen vastaanottoon on se, kuinka elokuvan ohjaaja ja käsikirjoittaja Trey Edward Shults päätti pitää osan elokuvan katsojan mielikuvituksen ruokkimana. Osaan elokuvan kysymyksiin ei vastata ja siten koko elokuva jää mysteerin peittoon.
Stan Berkowitz
Stan Berkowitz on yhdysvaltalainen televisiosarjojen käsikirjoittaja, joka on toiminut myös satunnaisena tuottajana. Hänet palkittiin Daytime Emmyllä vuonna 2006.
Yhdistetty talviolympialaisissa 2014
Vuoden 2014 talviolympialaisten yhdistetyn kilpailupaikkana oli hiihto-osuudella Hiihtokeskus Laura ja mäkiosuudella RusSki Gorki -mäkihyppykeskus, lähellä kisojen pääpaikkaa Sotšia. Yhdistetyssä käytiin kolme kilpailua, kaksi yksilökilpailua ja joukkuekilpailu. Parhaiten yhdistetyn kilpailuissa menestyivät norjalaiset urheilijat.
Konneveden kirjasto
Konneveden kunnankirjasto on Konneveden kirkonkylän taajamassa toimiva yleinen kirjasto. Se on vuodesta 2014 lähtien kuulunut osana Keski-Suomen maakunnan kirjastojen muodostamaan kirjastokimppaan eli Keski-kirjastoihin.
Aiemmin kunnankirjaston omiin palveluihin kuului myös syrjäkyliä kiertävä kirjastoauto.
Haltia (Arda)
Haltiat (quendi, ) ovat kirjailija J. R. R. Tolkienin luomassa fantasiamaailmassa asuva rotu. Eniten haltioiden historiasta kerrotaan Silmarillionissa. Kirjojen suomennoksissa puhutaan johdonmukaisesti haltioista, mutta periaatteessa myös suomen haltija olisi sanan Elf pätevä ja kieliopin mukainen käännös.
Haltioiden synty
Silmarillionin mukaan kun Varda, Taivaan Valtiatar, otti Valinorin Kahdesta Puusta vanhemman, Telperioinin, kastetta ja heitti sen taivaalle, syntyivät tähdet. Samalla hetkellä Keski-Maan itäosissa Cuiviénenin järven rannalla heräsivät ensimmäiset haltiat.
Haltiat olivat yhtä kookkaita kuin ihmiset, mutta paljon viisaampia ja voimakkaampia. Haltioiden sanottiin hohtavan pimeässä tähtivaloa, ja silmiensä olevan tähtien peili. Haltiat puhuivat kaikista kansoista ensimmäisinä ja he saivat sen vuoksi nimen quendi eli "Puhuvat". Haltioiden suurin ero ihmisiin verrattuna oli kuitenkin se, että haltiat olivat kuolemattomia. Heihin eivät ikääntyminen tai sairaudet vaikuttaneet, mutta haltia saattoi kuolla taistelussa tai jopa pelkkään suruun. Kerrottiin, että kuolleet haltiat pääsivät Mandosin saleihin odottamaan maailmanloppua. Erään teorian mukaan haltiat saattoivat reinkarnoitua uudelleen omina jälkeläisinään.
Haltiat asuivat Keski-Maassa, kunnes Oromë, Metsien Valtias, löysi heidät ja kertoi heille suuresta valosta, joka sijaitsi Lännessä.
Haltioiden jakautuminen ja Suuri Matka
Haltioiden herättyä valar halusivat suojella näitä kapinallisen valan Melkorin pahuudelta ja lähtivät sotaan Melkoria vastaan. Kun valar olivat vanginneet Melkorin, he pitivät neuvonpidon, jossa päätettiin kutsua haltiat turvaan Valinoriin. Oromë lähetettiin haltioiden luo ja hän valitsi jokaisesta sukukunnasta yhden lähettilääksi, jotta he voisivat tutustua Valinoriin. Nämä kolme olivat Ingwë, Finwë ja Elwë, joista tuli sittemmin kuninkaita. He ihastuivat valarin maiden autuuteen, ja palattuaan Cuiviéneniin kehottivat haltioita ottamaan kutsun vastaan ja muuttamaan länteen.
Silloin tapahtui haltioiden ensimmäinen hajaantuminen. Kaikki ensimmäisestä sukukunnasta ja suurin osa toisesta ja kolmannesta halusi lähteä, mutta monet kieltäytyivät kutsusta ja tahtoivat jäädä Keski-Maahan tähtitaivaan alle. Keski-Maahan jääneitä kutsuttiin nimellä Avari, haluttomat.
Länteen matkanneet haltiat jakautuivat kolmeen suureen kansaan. Ensimmäinen kansa oli vanyar, kultahaltiat, joiden kuningas oli Ingwë. Toinen kansa oli noldor, mestarihaltiat, joiden kuningas oli Finwë. Kolmas kansa oli teleri, merihaltiat, joiden kuningas oli Elwë Singollo. Hän oli myöhemmin Neldorethin metsän kuningas Beleriandissa. Vanyar kokonaisuudessaan sekä osa noldorista ja teleristä luokitellaan calaquendiin eli valohaltioihin, jotka ovat nähneet omin silmin Valinorin Kaksi Puuta.
Matkalla osa teleristä väsyi, eivätkä he enää tahtoneet jatkaa Kuolemattomille Maille ja jäivät Keski-Maahan. Teleri jakautui tämän myötä useaksi eri kansaksi. Olwë Ciriáranin johtamat Kuolemattomille maille matkanneet saivat nimen falmari, mutta heitä kutsuttiin yleisemmin teleriksi. Beleriandiin Elwën, Olwën veljen, johdolla jääneet saivat nimen sindar eli harmaahaltiat. Muu osa teleristä sai nimen nandor, joihin luokitellaan myös Ossiriandin laiquendi eli viherhaltiat.
Lopulta teleri saapuivat Kuolemattomille Maille, jonne vanyar ja noldor olivat ehtineet paljon aikaisemmin. Vanyar ja noldor rakensivat kaupungikseen Tirionin ja teleri rakensivat kaupungikseen Alqualondën. Kahden Puun valossa Kuolemattomilla Mailla asuvat haltiat kukoistivat ja elivät rauhassa.
Silmarilit
Kuolemattomilla Mailla Valinorissa noldoriin kuuluva haltia Fëanor, Finwën poika, loi Silmarilit; kolme suurta jalokiveä, jotka loistivat Valinorin Kahden Puun, Telperionin ja Laurelinin, valoa. Melkor, Mahdista Nouseva, halusi Silmarilit itselleen. Hän liittoutui suuren hämähäkin, Ungoliantin, kanssa ja he tuhosivat yhdessä Valinorin Kaksi Puuta. Valinor pimeni ja Melkor onnistui kaappaamaan Silmarilit. Melkor pakeni linnakkeensa Angbandin uumeniin ja Fëanor antoi hänelle nimeksi Morgoth, Maailman Musta Vihollinen.
Fëanor johdatti noldorin Alqualondën kaupunkiin ja pyysi telerin kuninkaalta Olwëlta lupaa lainata telerin laivoja, jotta pääsisi Keski-Maahan saadakseen Melkorilta Silmarilit takaisin. Olwë kieltäytyi, joten noldor-haltiat tappoivat teleri-haltioita ja ryöstivät laivat itselleen. Se oli ensimmäinen Sukusurma ja haltiat kauhistuivat suuresti, sillä koskaan aiemmin eivät haltiat olleet tappaneet toisiaan.
Lähinnä tästä syystä manalan herra Mandos, eli Lorien langetti Fëanorin veljesten päälle kirouksen. Kirous takasi heille onnettomuuden jo pelkästä halusta silmarileihin. "Ja niin kaatui Fëanor Utumnon porteilla taistellessaan Morgothia vastaan". Ynnä muut Silmarillionissa mainitut kauheat onnettomuudet Fëanorin suvulle. Viimeinkin lännen valoon sai luvan mennä "Galadriel Alatariel Indaris", joka oli Fëanorin sisarpuoli isänsä puolelta ja siten myös Mandosin kirouksen piiriin kuuluva.
Fëanorin johdolla noldor hyökkäsivät Morgothia vastaan ja tästä alkoi Kivien Sota, jonka aikana suurin osa haltioista ja heidän valtakunnistaan tuhoutui. Fëanor kaatui taistelussa ja ennen kuolemaansa kirosi Morgothin. Kääpiöt murhasivat Elu Thingolin ja murheissaan Melian palasi Kuolemattomille Maille, minkä jälkeen kääpiöt ja Fëanorin pojat tuhosivat Doriathin. Viimeisenä tuhoutui Gondolinin valtakunta Morgothin örkkien piirittämänä ja sitä hallinnut kuningas Turgon sai surmansa.
Lopulta valar Kuolemattomilla Mailla lähettivät suuren sotajoukon Keski-Maahan ja aloittivat Vihan Sodan. Valarin sotajoukko tappoi miltei kaikki Morgothin palvelijat ja hävitti Angbandin. Lopulta valar ottivat Morgothilta Silmarilit ja paiskasivat hänet Tyhjyyteen. Maedhros ja Maglor, Fëanorin viimeiset hengissä olevat pojat, varastivat Silmarilit, mutta Maedhros sai surmansa pudottuaan Silmarilinsa kanssa tuliseen kuiluun ja Maglor heitti omansa mereen. Kolmannen Silmarilin asetti taivaalle tähdeksi Eärendil Puolhaltia lentävällä laivallaan Vingilotëlla.
Mahtisormukset ja Ihmisten ja Haltioiden Viimeinen Liitto
Vihan Sodan jälkeen suurin osa Keski-Maan haltioista matkasi Kuolemattomille Maille, mutta pieni osa jäi Kuolevaisille Maille. Keski-Maahan nousi aluksi kolme suurta haltiavaltakuntaa. Fingonin jälkeläinen ja Noldorin korkea kuningas Gil-galad perusti Lindonin. Celeborn ja Galadriel perustivat Eregionin. Suurimalta osin nandoriin kuuluvia salohaltioita asettui sindariin kuuluvan Oropherin johdolla Vihermetsään (myöhemmin Synkmetsä). Salohaltioita asettui myöhemmin myös Celebornin ja Galadrielin johdolla Lothlórieniin ja Eregion jäi Celebrimborin hallitsemaksi.
Morgoth oli lyöty, mutta hänen suurin palvelijansa Sauron oli elossa. Sauron otti valtakunnakseen Mordorin maan ja omaksui kauniin ulkomuodon. Tässä valeasussa hän saapui Eregioniin nimellä Annatar ja opetti haltiaseppiä takomaan Mahtisormuksia. Haltioiden taottua Seitsemän Kääpiösormusta ja Yhdeksän Ihmisten Sormusta, Sauron lähti, mutta Celebrimbor takoi salaa vielä Kolme Haltiasormusta. Sormuksista Vilya, Ilman Haltiasormus, annettiin Gil-galadille, Nenya, Veden Haltiasormus, annettiin Galadrielille ja Narya, Tulen Haltiasormus, annettiin Círdanille.
Sauron takoi Tuomiovuoren uumenissa Sormusten Sormuksen, jolla hän yritti saada valtaansa kaikki Mahtisormukset kantajineen. Kun Sauron laittoi Valtasormuksen sormeensa, Haltiasormusten kantajat saivat selville Annatarin olleen Musta Ruhtinas Sauron. Vihassaan Sauron hyökkäsi Eregioniin. Celebrimbor kuoli, Eregion tuhoutui ja kääpiöiden ja ihmisten Mahtisormuksen joutuivat Sauronin käsiin, mutta númenorilaiset, Númenorin saarella asuvat ihmiset, tulivat haltioiden apuun ja tuhosivat Sauronin armeijan ennen kuin se olisi tuhonnut Lindonin. Elrond Puolhaltia perusti entisten Eregionin haltioiden kanssa Imladrisin eli Rivendellin haltioiden suojapaikaksi.
Myöhemmin númenorilaiset veivät Sauronin Númenoriin, missä Sauron turmeli Númenorin asukkaat. Lopulta númenorilaiset hyökkäsivät Kuolemattomille Maille, minkä vuoksi Númenor tuhoutui ja Kuolemattomat Maat erotettiin Kuolevaisista Maista. Tämän jälkeen vain haltialaivat kykenivät matkaamaan Kuolemattomille Maille.
Sauronin voimat kasvoivat ja Gil-galad ja Númenorin tuhosta selvinnyt númenorilaisruhtinas Elendil poikiensa Isildurin ja Anárionin kanssa perustivat Ihmisten ja Haltioiden Viimeisen Liiton.
Liiton joukot marssivat Mordoriin ja piirittivät seitsemän vuotta Barad-dûria, Sauronin linnaketta. Lopulta Gil-galad, Elendil ja Anarion kaatuivat. Isildur katkaisi Valtasormuksen Mustan Ruhtinaan sormesta, muttei kyennyt tuhoamaan sitä Tuomiovuoren liekeissä, koska ihmisten sydän oli houkutuksille altis.
Haltioiden haipuminen
Sauron oli lyöty ja Barad-dûr tuhottu, mutta haltiat näkivät heidän aikansa Kuolevaisilla Mailla olevan lopussa ja ihmisten valtakauden alkavan. Niinpä suurin osa haltioista matkasi Harmaista Satamista Valinoriin jatkaakseen ikuista elämäänsä rauhassa.
Koska Isildur ei kyennyt tuhoamaan Valtasormusta, Sauron palasi. Hän perusti Dol Guldurin linnakkeen Synkmetsään. Vaikka haltiat eivät saaneet karkotetuksi sinne levinnyttä pimeyttä, ei Sauronkaan onnistunut ajamaan haltioita pois metsästä.
Noin sata vuotta myöhemmin viisi velhoa saapui Kuolemattomilta Mailta Harmaisiin Satamiin. Velhot ja haltioista suurimmat perustivat Valkoisen Neuvoston, jota johti Saruman Valkoinen, velhoista mahtavin. Velhoista Sarumanin jälkeen voimakkain, Gandalf Harmaa, käsitti Synkmetsän pimeyden johtuvan Sauronista. Viiden Armeijan Taistelun aikoihin Gandalf onnistui saamaan Neuvoston hyökkäämään Dol Gulduriin, mutta Sauron palasi takaisin Mordoriin ja jälleenrakensi Barad-dûrin.
Sormuksen Sota ja viimeisten haltioiden lähtö
Valtasormus oli löytynyt ja Rivendellissä pidettiin neuvonpito Elrondin johdolla. Neuvonpidon päätteeksi muodostettiin Sormuksen Saattue, johon kuului myös haltia Legolas, Thranduilin poika ja haltiaprinssi Synkmetsästä. Legolasin kaikkein suurin teko oli ystävystyminen kääpiö Gimlin kanssa, vaikka yleisesti haltiat ja kääpiöt inhosivat toisiaan; poikkeuksena noldor, jotka jakoivat kääpiöiden kiinnostuksen metallitöihin ja sepäntaitoihin.
Sormuksen Sodan aikana Sauronin örkit hyökkäsivät kolme kertaa Lothlórieniin, mutta epäonnistuivat. Myös Synkmetsässä metsähaltiat taistelivat beorningien ja metsänihmisten kanssa ja Dol Guldur tuhottiin, jolloin metsä puhdistui pahuudesta.
Sormusten Sormus tuhoutui Tuomiovuoren tulessa ja Sauron kaatui. Gondorin ja Arnorin Yhdistyneen Valtakunnan kuninkaaksi kruunattiin Aragorn Arathornin poika, joka otti vaimokseen haltianeito Arwenin, Elrondin tyttären. Näin Eärendilin eldarilainen ja edainilainen sukuhaara yhdistyivät.
Keski-Maan Neljännelle Ajalle mennessä eldar olivat kokonaan lähteneet Keski-Maasta. Viimeisenä lähti Legolas ja kerrottiin, että hän otti mukaansa Gimlin, sillä tämä oli ollut hänen paras kumppaninsa Keski-Maassa. Niin lähti eldarista viimeinen, eivätkä he enää palanneet Keski-Maahan.
Haltioiden kieli
Ensimmäinen kielten jakaantuminen tapahtui eldarin kieleen sekä kuuteen avarin kieleen. Eldarin kielet jakaantuivat aluksi quenyaan, jota puhuivat vanyar ja noldor, sekä telerin kieleen, jonka alkuperäinen muoto jäi ainoastaan falmarin käyttöön, kun sen murteista syntyivät sindarin ja nandorin kielet.
Quenya ja sindarin kieli ovat Tolkienin pisimmälle kehittämät kielet. Quenyan hän muotoili pääosin ihailemansa suomen kieliopin pohjalta ja sindarin kielen pääosin kymrin kieliopin pohjalta. Hartaana katolilaisena Tolkien kertoi haltioiden pohjalla olleen mielikuvan siitä, millaisia ihmiset olisivat, mikäli syntiinlankeemusta ja perisyntiä ei milloinkaan olisi tapahtunut. Englannin sana Elves ja monet haltioihin liittyvät yksityiskohdat sinänsä palautuivat Tolkienille rakkaaseen esikristilliseen mytologiaan ja kansanperinteeseen.
Haltioiden elämänkaari
Haltiat olivat yksiavioisia ja laskivat sukunsa isän puolelta, milloin isä oli korkeampaa syntyperää, ja äidin puolelta, milloin äiti oli korkeampaa syntyperää. Finwë oli ainut haltia, joka meni uudelleen naimisiin hänen ensimmäisen vaimonsa, Mirielin, kuoltua Fëanorin synnytyksessä.
Haltiat saavuttivat täysi-ikäisyyden noin 70 vuoden iässä ja menivät naimisiin noin 140 vuoden iässä. Heillä oli harvoin seitsemää lasta enempää.
Haltiat saattoivat poikkeustapauksissa ottaa puolisokseen sekä kuolevaisia ihmisiä, että kuolemattomia maiarin edustajia. Ihmisen ja haltian liitosta syntyneen puolhaltian oli täysi-ikäisenä päätettävä, kumpaan sukuun hän haluaisi kuulua. Eärendilin pojista Elrond valitsi eldarin, kun taas Elros valitsi edainin.
Tolkien ei kerro, mikä oli avarin eli "haluttomien", jotka eivät koskaan lähteneet Kuolemattomille Maille, kohtalo. Erään teorian mukaan vuosituhansien vieriessä Keski-Maassa heidän ruumiinsa haipui, ja heistä jäi jäljelle vain kuolevaisille silmille näkymätön haamu, samankaltainen kuin sormusaaveilla.
Aiheesta muualla
Figuren in Tolkiens Welt
Joona Kinnunen
Joona Kinnunen (s. 22. marraskuuta 2002) on suomalainen pesäpalloilija. Kinnunen edustaa Superpesiksessä pelaavaa Sotkamon Jymyä. Kinnusen kasvattajaseura on Haapajärven Pesä-Kiilat. Hän pelaa etenijäjokerina. Kinnunen on pelannut urallaan kaksi Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on kerännyt neljä kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 10. heinäkuuta 2021.
Ota banaani!
Ota banaani! on suomalainen lastenohjelma, jota esitetään Yle TV2-kanavalla, Pikku Kakkosessa. 13-osaisen sketsisarjan ovat käsikirjoittaneet Minna Kivelä, Jukka Toivonen ja Ville Kiljunen. Ohjelmaa alettiin esittää vuonna 2011. Sarjassa näyttelevät Janne Kallioniemi, Heidi Kiviharju, Atte Järvelin, Ville Väisänen, Emma Saadetdin ja Lauri Kukkonen.
Norman Finkelstein
Norman Gary Finkelstein (s. 8. joulukuuta 1953) on amerikanjuutalainen politiikantutkija ja kirjailija. Hän erikoistunut juutalaisuuteen liittyviin aiheisiin ja erityisesti Israelin ja Palestiinan väliseen konfliktiin. Hän on kirjoittanut Lähi-idän konfliktista kuusi teosta. Finkelstein on noussut julkisuuteen antisionististen mielipiteidensä vuoksi.
Finkelsteinin molemmat vanhemmat selvisivät holokaustista, äiti Majdanekista, isä Auschwitzista.
Finkelsteinin perehtyminen Lähi-idän tapahtumiin alkoi 1982, jolloin hän vastusti Israelin hyökkäystä Libanoniin. Myöhemmin hän oli osoittamassa mieltään Sabran ja Shatilan verilöylyjä vastaan.
Akateeminen ura
Finkelstein suoritti Bachelor of Arts-tutkinnon New York:n Binghamtonin yliopistosta vuonna 1974. Hän jatkoi opintojaan Ranskassa Pariisin yliopiston École Pratique des Hautes Études in Parisissa, jonka jälkeen hän siirtyi Princetonin yliopistoon vuonna 1980. Siellä hän suoritti Master of Arts-tutkinnon valtiotieteistä ja myöhemmin tohtorinväitöksensä Sionismista, vuonna 1984.
Finkelstein teki tohtorinväitöksensä analysoimalla Joan Petersin kirjaa From Time Immemorial (1984), jossa väitettiin suuremman osan Palestiinan arabeja olleen muualta sinne muuttaneita, sen jälkeen kun sionistit "saivat aavikon kukoistamaan." Finkelstein analysoi väitettä väestödemografian pohjalta ja suurin osa kirjan väitteistä osoittautui sionistien propagandalehdyköistä kerätyksi. Amerikkalaisista tutkijoista, joille Finkelstein lähetti alustavat tuloksensa, ainoastaan Noam Chomsky vastasi ja varoitti Finkelsteinia, että tuloksista ei pidettäisi.
Myöhemmin Finkelstein arvosteli Harvardin lakiprofessori Alan Dershowitzin kirjaa The Case for Israel (2003), joka sisältää yleisiä väitteitä Israelista ja niiden vastauksia, plagiaatiksi ja vääristelyksi. Yhteishaastattelussa Dershowitz ei tuntenut oman kirjansa sisältöä ja Finkelstein arveli ettei Dershowitz ollut itse kirjoittanut, tai edes lukenut sitä. Dershowitzista tuli Finkelsteinin vihamies ja hän yritti myöhemmin vaikeuttaa hänen uraansa.
Ehkä tunnetuimmassa kirjassaan The Holocaust Industry (2000) hän esittää näkemyksen, että holokaustin muistoa hyödynnetään teollisissa mitoissa Israelin hyväksi.
Finkelstein kävi Helsingin vuoden 2009 Lens Politica elokuvan ja taiteen festivaaleilla juhlistamassa hänestä kertovan American Radical -elokuvan ensi-iltaa.
Dusty Rhodes
thumb|right|Dusty Rhodes vuonna 2005
Virgil Riley Runnels, Jr. eli ”The American Dream” Dusty Rhodes (12. lokakuuta 1945 – 11. kesäkuuta 2015) oli yhdysvaltalainen showpainija. Hän syntyi Austinissa Teksasissa ja aloitti uransa vuonna 1968. Vuonna 2007 hänet nimitettiin WWE Hall of Fameen. Rhodesin tunnisti yleensä kaksivärisestä käsisiteestä.
Dusty Rhodes on Cody Rhodesin ja Dustin Rhodesin eli Goldustin isä.
Xerox 820
Xerox 820 oli Xeroxin valmistama 8-bittinen mikrotietokone, joka perustui Ferguson Big Board -suunnitteluun. Ensimmäinen malli julkaistiin vuonna 1981.
Tietokoneen suorituskyky oli vaatimaton sen korkeaan hintaan nähden.
Ensimmäisen mallin seuraaja Xerox 820-II julkaistiin vuonna 1982 ja sen seuraaja Xerox 16/8 vuonna 1983.