cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Al-Kastalin taistelu
Arabien vastahyökkäys
Abd al-Qadirin kuolemaa ei tajuttu heti kummallakaan puolella. Tarkka-ampujat jatkoivat kylän tulittamista, kunnes lopulta kävi selväksi heidän komentajansa kadonneen. Paikalle alkoi saapua uusia vahvistuksia Hebronin ja Nabluksen suunnilta. Arabit olivat päättäneet hakea takaisin komentajansa ruumiin. Keskipäivän aikoihin kylä joutui jälleen hyökkäyksen kohteeksi. Puolustajat olivat lopussa. Paikalle saatiin viimein myös joitakin Nahum Arielin johtamia Palmahin vahvistuksia, mutta ne eivät enää pystyneet muuttamaan taistelun tilannetta. Arabit saavuttivat kylän ja valtasivat sen rakennuksia. Lopulta Arieli määräsi omat miehensä ja jäljellä olevat Haganan puolustajat vetäytymään kohti itää. Arabijoukot valtasivat koko kylän ja he löysivät viimein myös Abd al-Qadirin ruumiin. Abd al-Qadir haudattiin suurissa menoissa Jerusalemin Temppelivuorelle. Arabien moraalille Abd al-Qadirin kuolema oli huomattava isku kylän valtauksesta huolimatta.
Kylän jälleenvaltaus
Haganan komentaja Yigael Yadin halusi lähettää nyt tyhjän huoltokolonnan takaisin juutalaisten hallitsemasta osasta Jerusalemia. Hän määräsi Palmahin joukot valtaamaan paluureittiä valvoneen al-Kastalin takaisin. Yosef Tabenkinin johtamat Harelin prikaatin kaksi komppaniaa iskivät kylään 9. huhtikuuta. Hyökkääjät tajusivat kuitenkin kylän olevan hylätty. Paikalla oli vain kaatuneiden ruumiita.
Seuraukset
Juutalaiset olivat menettäneet al-Kastalin taisteluissa 75 miestä ja arabit noin 90. Kaatuneiden lukumäärää huomattavampi tappio oli heidän maineikkaan komentajansa kaatuminen. Al-Kastalin menetys sen valtaamisen jälkeen oli myös huomattava strateginen takaisku. Haganan joukot olivat 8. huhtikuuta saaneet erillisen käskyn tuhota valtaamansa kylä. Haganan yleiseksi käytännöksi tuli al-Kastalin taistelun jälkeen tuhota kaikki vallatut arabikylät, jotta arabijoukot eivät voisi vallata niitä uudestaan tukikohdikseen. Samalla implikaatio oli, että kylien arabiasukkaat pakotettaisiin pakenemaan kodeistaan ja heidän paluunsa estettäisiin.
Minskin offensiivi
Minskin offensiivi oli toisessa maailmansodassa Saksan ja Neuvostoliiton välinen taistelu Minskin kaupungista Valko-Venäjällä vuonna 1944. Taistelu oli osa operaatio Bagrationia. Taistelu alkoi 29. kesäkuuta ja päättyi 3. heinäkuuta 1944, jolloin puna-armeija sai vallattua kaupungin itselleen. Taistelussa Saksan 5. panssaridivisioona, 4. armeija, XII, XXVII ja VI armeijakunta, XXXIX panssariarmeijakunta, 3. panssariarmeija, 9. armeija, 12. panssaridivisioona, 14. jalkaväkidivisioona ja Keskustan armeijaryhmä joutuivat vetäytymään kaupungista.
Tähtiportti (täsmennyssivu)
Tähtiportti tai Stargate voi tarkoittaa:
Diasetonialkoholi
Diasetonialkoholi (C6H12O2) on aldoleihin kuuluva orgaaninen yhdiste, joka sisältää alkoholeille ja ketoneille tyypilliset funktionaaliset ryhmät. Yhdisteellä on käyttöä liuottimena, hydraulisten nesteiden osana ja muiden orgaanisten yhdisteiden synteesien lähtöaineena.
Ominaisuudet
Diasetonialkoholi on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä ja sillä on miellyttävä haju. Aine liukenee erittäin hyvin veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Diasetonialkoholin reaktiot ovat tyypillisiä β-hydroksiketoneille ja erityisesti happamissa olosuhteissa siitä eliminoituu vettä ja muodostuu mesityylioksidia. Yhdiste voidaan pelkistää vedyttämällä heksyleeniglykoliksi. Diasetonialkoholi ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Suurina pitoisuuksina hengitettynä se on huumaavaa.
Valmistus ja käyttö
Diasetonialkoholia valmistetaan asetonista emäskatalysoidulla aldoliadditioreaktiolla. Tyypillisiä katalyyttejä ovat alkali- ja maa-alkalimetalli hydroksidit. Reaktiossa voi muodostua sivutuotteina muun muassa mesityylioksidia ja foronia. Reaktioseos neutraloidaan hapolla, reagoimaton asetoni poistetaan strippaamalla ja tuote puhdistetaan tislaamalla alennetussa paineessa. Diasetonialkoholia käytetään liuottimena liuottamaan muun muassa selluloosa-asetaattia, maaleja, lakkoja ja hartseja. Sitä lisätään hydraulisiin nesteisiin, jäähdytysnesteisiin ja jäätymisenestoaineisiin. Diasetonialkoholista myös valmistetaan useita muita orgaanisia yhdisteitä kuten metyyli-isobutyyliketonia, heksyleeniglykolia ja mesityylioksidia.
Helli Hannula
Helli Kustaava Hannula (30. lokakuuta 1906 Iisalmen maalaiskunta – 16. helmikuuta 2005 Outokumpu) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja lastenkirjailija.
Hannulan vanhemmat olivat työnjohtaja Oskar Hannula ja Anna Rönkä. Hän kävi keskikoulun ja suoritti 1926 Hämeenlinnan seminaarin sekä 1945 Raahen seminaarin. Hannula toimi kansakoulunopettajana Lapinlahdella 1927–1945, Iisalmen maalaiskunnassa 1945–1947, Kuusjärvellä 1947–1955 sekä Sonkajärvellä 1955–1968.
Kaksoisolento (albumi)
Kaksoisolento on Don Huonojen albumi vuodelta 1995. Levyn julkaisi Pyramid. Levyn teemana on mustavalkoisuus ja yhtyeen jäsenet ovat kuvissa maalattu mustavalkoisiksi ihomaalilla. Albumi on julkaistu myös kahden levyn versiona, joka on rajoitettu painos.
Lauri Sild
pienoiskuva|Lauri Sild vuonna 2016. Lauri Sild (s. 28. toukokuuta 1990) on virolainen suunnistaja. MM-kilpailuissa hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on kuudes sija keskimatkalta Trentinon MM-kilpailuissa 2014. Tarton MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui neljänneksi Viron viestijoukkueessa.
Seuratasolla Sild edustaa Kooveeta, jossa hän on voittanut Jukolan viestin 2016 ja 2018. Aiemmin hän on edustanut myös Deltaa.
Myös hänen veljensä Timo Sild on Viron maajoukkuesuunnistaja.
David Belenguer
Aikaisemmin Belenguer on edustanut muun muassa Getafea, jonka kapteenina hän myös toimi. Hän on pelannut 18 kauden aikana yli 400 ottelussa Espanjan kahdella korkeimmalla sarjatasolla. Belenguer on pelannut myös epävirallisessa Katalonian maajoukkueessa.
Ura
Belenguer syntyi El Ravalin kaupunginosassa Barcelonassa, mutta muutti pian vanhempiensa kanssa läheiseen Vilassar de Mariin, jossa hän aloitti jalkapalloilun. Juniorina hän edusti muun muassa barcelonalaisseura UE Santsia. Hän oli nuoruudessaan lahjakas myös tenniksessä ja oli juniorivuosien lähestyessä loppua jättää jalkapalloilun kunnes sai tarjouksen siirtyä Real Madridiin. Kaudella 1992–1993 Belenguer pelasi Real Madridin C-joukkueessa, jonka kanssa hän nousi Segunda División B:hen, mutta ei koskaan esiintynyt seuran edustusjoukkueessa.
Lähdettyään Madridista Belenguer pelasi useissa joukkueissa Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Ensiesiintymisensä korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa hän teki lopulta 25-vuotiaana Extremaduran riveissä 30. elokuuta 1998 ottelussa Real Valladolidia vastaan. Belenguer sai debyyttikaudellaan 1998–1999 runsaasti peliaikaa, mutta joukkue putosi sarjasta ja hän päätyi jälleen toiseksi korkeimmalle sarjatasolle. 2000-luvun alussa Belenguer oli nostamassa Real Betisiä takaisin Primeraan. Nousukaudella 2000–2001 hän oli yksi Betisin runkopelaajista, mutta korkeimmalla sarjatasolla vastuu väheni. Kaudella 2002–2003 hän pelasi vain kolmessa sarjaottelussa ja kaudella 2003–2004 ei yhdessäkään.
Tammikuussa 2004 Belenguer siirtyi Getafeen, jonka kanssa hän nousi Primeraan kauden päätteeksi ja vakiinnutti pitkän kiertämisen jälkeen paikkansa korkeimman sarjatason pelaajana. Kausina 2006–2008 Belenguer ylsi Getafen kanssa kahdesti peräkkäin Espanjan cupin Copa del Reyn loppuotteluun ja jälkimmäisellä kaudella myös UEFA-cupin puolivälieriin. Hänen sopimuksensa seuran kanssa päättyi kauteen 2009–2010.
Heinäkuussa 2010 Belenguer palasi entiseen seuraansa Real Betisiin, jonka kanssa hän teki yksivuotisen sopimuksen. Hän pelasi noin puolet otteluista kaudella 2010–2011, kun Betis voitti Segunda Divisiónin mestaruuden ja nousi takaisin Primera Divisióniin kahden kauden tauon jälkeen.
DCP
DCP (lyhenne sanoista Digital Cinema Package) on elokuvateatterien ja elokuvafestivaalien käyttämä standardoitu tapa elokuvien esityskopioiden toimittamiseksi teattereihin digitaalisessa muodossa. Tämän suosituksen taustalla on maaliskuussa 2002 perustettu Digital Cinema Initiatives, LLC (DCI) -yhteisyritys, johon osallistuvat Disney, Fox, Paramount, Sony Pictures Entertainment, Universal ja Warner Bros. Studios.
Kopioiden jakelu toteutetaan tavallisimmin kiintolevyillä, joilta elokuva ladataan teatterin omalle palvelimelle. Trailereita ja muita lyhyitä mainospätkiä voidaan myös jaella DVD-datalevyillä tai USB-muistitikulla. Lyhimmät mainokset voidaan jopa jakaa Internetin välityksellä tiedostopaketteina, jotka ladataan normaalisti verkosta, puretaan muistitikulle ja ladataan sitten palvelimelle. Kun haluttu materiaali on ladattu, jakelulevy voidaan lähettää eteenpäin toiseen teatteriin.
Noin vuonna 2014 Suomessa aloitettiin enenevssä määrin ottamaan käyttöön DCP-pakettien välitys internetin yli. Suurimmat verkkojakelupalvelua tarjoavat toimijat ovat Unique Digital ja Gofilex. Kumpikin palvelu toimittaa asiakkaan tiloihin 1-2 DSL-yhteyttä sekä tavallisesti 4G-yhteyden. Näiden kaistanleveys yhdistetään linkkiaggregaattorin avulla. Paketit latautuvat paikalliselle verkkotallentimelle. Latautuminen kestää yleensä yhdestä kahteen päivään elokuvaa kohti. Verkkojakelun yhtenä haittapuolena voidaan pitää sitä, että jotkin elokuvat toimitetaan yhtenä pakettina, sisältäen kaikki ääniraidat ja tekstit sekä 2D- ja 3D-version. Sellainen paketti voi olla kooltaan jopa 600 gigatavua. Jos kaikki on yhdessä paketissa, koko paketti on ladattava esityspalvelimelle ennen kuin siitä voi erottaa yksittäisiä elokuvaversioita. Tämä on hankalaa koska lataus kestää kauan, vie kerralla hurjasti tilaa esityspalvelimelta, ja tarvitsee tehdä loppuun ennen kuin on mahdollista karsia pois tarpeettomia versioita.
Perusajatus
Jakelupaketissa voidaan toimittaa useampi eri versio elokuvasta, esimerkiksi eri ääniraidoilla tai tekstityksillä, tai eri leikkauksia. Paketissa voidaan toimittaa myös mainoksia. Toiseen samassa paketissa jaeltuun elokuvaversioon voi olla määritetty lisäkohtauksia, kuten eri ääniraitoja koskeva luettelo ääninäyttelijöistä. Perusajatus on, että kaikkein eniten tilaa kuluttava osa, itse elokuva, on levyllä tallennettuna vain kerran, mykkäelokuvan muodossa. Eri kieliset ääniraidat ja tekstitykset sekä lisäkohtaukset ovat omissa tiedostoissaan paketin sisällä. Alalle on vakiintunut formaatiksi CRU-kelkkalevy, vaikkakin se on lähes väistynyt verkkojakelun tieltä ja moni levyihin turvautuva jakelija käyttää halvempia mutta hitaampia USB-kovalevyjä. Kun jakelulevy liitetään palvelimeen, koneenkäyttäjä saa luettelon eri elokuvaversioista jotka levyltä on mahdollista ladata. Kun tästä luettelosta valitaan ladattavaksi vaikkapa suomeksi puhuttu versio ruotsinkielisellä tekstillä, levyltä ladataan peruselokuva, suomenkielinen ääniraita, mahdollinen lisäkohtaus jossa luetellaan suomenkieliset ääninäyttelijät, sekä ruotsinkielinen teksti. Jos myöhemmin halutaan ladata toisia versioita, esimerkiksi ruotsinkielisellä ääniraidalla varustettu, peruselokuvaa ei enää erikseen ladata, vaan ainoastaan toinen ääniraita ja vastaava luettelo ääninäyttelijöistä. Joskus lisätekstityksiä toimitetaan jälkikäteen, esimerkiksi sähköpostissa. Tekstityspaketti puretaan muistitikulle ja ladataan samaan tapaan kuin mainokset ja elokuvat ja se tulee näkyviin omana elokuvaversionaan.
Salaus
Elokuva tavallisesti lukitaan ns. lisenssillä (KDM, Key Delivery Message) joka on XML-muotoinen viestitiedosto, jossa toimitetaan salauskoodi jolla elokuvakopio "avautuu" esitettäväksi levitysyhtiön määrittelemälle aikavälille. Lisenssissä määritellään myös palvelimen ja mahdollisesti projektorin laitetunnus, sekä elokuvan täsmällinen versio ääniraitaa ja tekstitystä myöten. Vain lisenssissä määritelty elokuvaversio voidaan avata, vain määriteltynä aikajaksona, ja vain määritellyllä laitekokoonpanolla. Teatterille (tai salille) A luodulla lisenssillä ei voida esittää samaakaan elokuvaa teatterissa (tai salissa) B tai päinvastoin. Jos elokuva siirretään toiseen saliin tai halutaan käyttää eri kieliversioita, levitysyhtiöltä täytyy tilata vastaavat lisenssit. Mainoksia lukitaan lisenssillä hyvin harvoin, ellei ole tarkoitus estää niiden käyttöä halutun aikavälin ulkopuolella. Lisenssi(t) voidaan toimittaa jakelulevyllä elokuvan kanssa, mutta tavallisimmin levitysyhtiö lähettää ne sähköpostissa ja ne siirretään palvelimelle esimerkiksi muistitikulla.
Elokuvan tiedostomuoto
Elokuvan pakkausmuoto on tavallisimmin JPEG2000, esitysnopeus 24 kuvaa sekunnissa ja ääni on pakkaamaton, tavallisesti 6- tai 8-kanavainen, 48 tai 96 kHz näytteistyksellä, 16 tai 24 bitillä, mutta voi olla myös esimerkiksi 2-kanavainen. Ensimmäinen suurempaa kuvataajuutta käyttävä HFR-elokuva on Hobitti – Odottamaton matka, jonka kuvanopeus on 48 ruutua sekunnissa. Spesifikaatiot ovat olemassa jo 60 ruudun sekuntinopeuksille. DCP-palvelimella ei ole mahdollista toistaa kotikäyttöön tarkoitettuja DVD- ja Blu-ray-elokuvia, vaan sitä varten tarvitsee projektorin ja soittimen väliin liittää erillinen skaalain, joka muuntaa kuvaformaatin sopivaksi.
Çaykur Rizespor
Çaykur Rizespor on jalkapalloseura Rizen kaupungista. Seura pelaa kaudella 2018–2019 Turkin korkeimmalla sarjatasolla Turkin Superliigassa.
Dagsavisen
Dagsavisen on norjalainen sanomalehti, joka ilmestyy Oslossa. Lehti on perustettu vuonna 1884 nimellä Vort Arbeide. Vuosien mittaan nimi on muuttunut useita kertoja. Lehti oli sosialidemokraattisen työväenliikkeen äänenkannattaja vuoteen 1991, jolloin se siirtyi säätiön julkaisemaksi. Vuonna 2008 se myytiin Mentor Medierille.
Tulcea
Tulcea ([], bulg., ven. ja ukr. Тулча, Tultša; ) on kaupunki Romaniassa, Ukrainan rajalla. Tonavan varrella sijaitseva kaupunki on osa historiallista Dobrudžaa. 700-luvulla eaa. perustettu Tulcea on samannimisen piirikunnan pääkaupunki. Kaupungin asukasluku oli 73 707 vuonna 2011.
Talviolympialaiset 1952
pienoiskuva|right|Vuoden 1952 talviolympialaisten avajaisseremoniat Oslossa Bisletin stadionilla. Vuoden 1952 talviolympialaiset järjestettiin Norjan pääkaupungissa Oslossa. Kisojen avajaiset olivat 14. helmikuuta ja päättäjäiset 25. helmikuuta 1952. Kisat julisti virallisesti avatuksi prinsessa Ragnhild. Olympialaisten urheilijoiden valan vannoi Torbjørn Falkanger, ja olympiatulen sytytti Eigil Nansen.
Valintaprosessi
Oslo valittiin kisojen pitopaikaksi ennen Cortina d'Ampezzoa ja Lake Placidia.
Osallistujat
Oslon talviolympialaisiin osallistui 694 urheilijaa 30 maasta.
Mitalitaulukko
Vuoden 1952 talviolympialaisten mitalitaulukon ykkössijan saavutti isäntämaa Norja.
The Collection (Harpo)
The Collection on ruotsalaisen pop-laulajan Harpon vuonna 2001 julkaistu kokoelma-albumi.
Raahen Vesi
Raahen Vesi Oy on Raahen kaupungin omistama vesilaitos. Raahen Vesi syntyi vuoden 2006 alussa, kun Raahen kaupungin vesilaitos ja Raaheen 2003 yhdistyneen Pattijoen omistama Pattijoen Vesi Oy yhdistyivät. Yrityksen liikevaihto oli vuonna 2018 3,9 miljoonaa euroa.
Oussouyen departementti
thumb|Oussouyen departementti ja sen arrondissementit. thumb|Kylä [[Carabanen saarella.]] thumb|Kapokkipuu Elinkinessä Casamancen sivuhaaran rannalla. thumb|Auringonlasku Cap Skirringissä. Oussouyen departementti on departementti Ziguinchorin alueella Senegalissa. Sen hallinnollinen keskus on Oussouye. Departementin pinta-ala on 891 neliökilometriä. Asukkaita on 53 000 henkeä (vuonna 2016, arvio).
Maantiede
Oussouyen departementti sijaitsee Ziguinchorin alueen lounaisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Casamancejokeen, idässä Ziguinchorin departementtiin, etelässä Guinea-Bissauhun ja lännessä Atlantin valtamereen. Maisemaa leimaavat alangot ja Casamancejoen estuaarin sivuhaarat.
Vuotuinen sademäärä on 1 200–2 000 millimetriä. Sateisimmat kuukaudet ovat heinä-, elo- ja syyskuu. Minimilämpötilat vaihtelevat 15–18:n ja maksimilämpötilat 27–32 asteen välillä. Tammikuu on viilein ja maalis-, huhti- ja toukokuu kuumimmat.
Seudulla on paljon metsiä ja mangrovesoita. Myös eläimistö on poikkeuksellisen runsas. Departementissa sijaitsee Ala-Casamancen kansallispuisto.
Liikenne, talous ja palvelut
Departementin läpi kulkee Ziguinchorista Cap Skirringiin johtava päällystetty maantie. Casamancella on jokiliikennettä ja Cap Skirringissä kansainvälinen lentokenttä.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, maissi, maapähkinä ja lehmänpapu. Tuotantoeläimiä ovat siat, vuohet, lampaat, naudat, aasit ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Teollisuutta edustaa pienimuotoinen hedelmien ja muiden maataloustuotteiden jalostus.
Palveluihin kuuluvat ala- ja yläkoulut, kolme lyseota, kaksi ammattikoulua, terveyskeskus, 14 terveysasemaa ja kaksi yksityisvastaanottoa. Vesihuollon taso on riittämätön ja sähköverkko on vain Oussouyessa ja Cap Skirringissä sekä niiden lähikylissä.
Matkailu
Seudun matkailupotentiaali perustuu sen kulttuuriperintöön, vehreään luontoon ja rannikon miellyttävään ilmanalaan. Nähtävyyksiä ovat diolojen juhlat ja seremoniat sekä perinteisten hallitsijoiden hovit. Cap Skirring on eurooppalaisten suosima rantalomakohde.
Matari
Matari on Vantaan Korson suuralueeseen kuuluva kaupunginosa. Se sijaitsee pääradan itäpuolella ja Keravanjoen luoteispuolella. Naapurikaupunginosia ovat Päiväkumpu ja Rekola etelässä, Asola radan takana lännessä sekä Metsola ja Mikkola pohjoisessa.
Asukkaita Matarissa on noin 2 300 ja työpaikkoja noin 200. Asutus koostuu lähinnä pien- ja omakotitaloista, ja asuntokannasta omistusasuntoja on yli 80 %. Asuntotuotanto on Korson suuralueen muihin kaupunginosiin verrattuna vähäistä. Korson vesitorni on Matarin kauas erottuva maamerkki.
Palvelut
Mikkolan koulu on Matarin ja Mikkolan välissä, ja Rekolan koulu palvelee myös Mataria. Mikkolan koulun yhteydessä on nuorisotila ja hammashoitola. Matarista löytyy myös päiväkoti. Lähimmät kirjastot ovat Lumon kirjasto Korsossa ja Koivukylän kirjasto.
Kaupallisia keskittymiä Matarissa ei ole. Korson keskustan palveluihin ruokakauppoineen ja erikoisliikkeineen on noin kilometrin matka. Junayhteyksiä palvelevat Korson asema ja Rekolan asema, ja Matarista on suora linja-autoyhteys Koivukylän asemalle ja Tikkurilaan.
Virkistysalueet
pienoiskuva|vasen|Keravanjoki ja siihen kuuluva Matarinkoski erottavat Matarin ja [[Päiväkumpu|Päiväkummun kaupunginosat toisistaan. Jokimaastossa on ulkoilureittejä.]] pienoiskuva|Matarinkosken uimaranta Kaupunginosassa on paljon viheralueita ja ulkoilumahdollisuuksia, kuten Tervahaudanmetsä kuntopolkuineen sekä Kiertotähdenpuisto Rekolantien viereisine skeittialueineen, katutaideaitoineen ja koirapuistoineen. Matarin täyttömäki on talvisin pulkkamäki. Rekolan koulun yhteydessä on Rekolan liikuntapuisto.
Keravanjoen äärellä sijaitsee ulkoilualue Matarinpuisto, johon kuuluu myös kuntoilupaikka. Keravanjokeen kuuluvan noin 400 metriä pitkän Matarinkosken alapuolella on Matarin yleinen uimaranta. Joen ylittävä Matarinpuiston silta yhdistää Matarinpuiston Päiväkummun ulkoilualueisiin, ja molemmin puolin jokea on valaistuja puistoraitteja ja ulkoilureittejä. Matarinpuiston alueelta on lyhyt matka virkistysalue Kuusijärvelle, josta on edelleen valaistu kulkureitti Sipoonkorven kansallispuistoon.
Lauri Vahtera
Lauri Vahtera (30. lokakuuta 1902 Turku – 9. elokuuta 1957 Turku) oli turkulainen taidemaalari ja taidekauppias.
Vahteran lapsuudenkoti oli Turussa Itäisellä Pitkäkadulla. Kansakoulun jälkeen hän meni rakennuksille ja hänestä tuli ammattimuurari. Ensimmäisen taideliikkeensä Vahtera Oy:n hän perusti vuonna 1937 osoitteessa Humalistonkatu 12 puutaloon, joka purettiin 1950-luvun alussa. Paikalle rakennettuun uuteen taloon Vahtera avasi uudistetun liikkeen jossa toimi kehystämö ja taidetarvikekauppa.
Vahtera kuvasi suomalaista maisemaa. Hänen aiheitaan olivat näkymät Kotkan seudulla, Turun saaristossa ja Kaarinan Torppalassa. Vahtera liittyi Turun taideyhdistykseen 1944 ja Turun taiteilijaseuraan 1947. Hän lahjoitti myös töitään Turun taiteilijayhdistyksen arpajaisiin ja osallistui yhdistyksen näyttelyihin vuosina 1949, 1950 ja 1953. Lauri Vahteran 80-vuotismuistonäyttely pidettiin taidesalonki Art Idéssä 1982. Hänen maalaustensa määrä ei ole tiedossa, niitä uskotaan olevan satoja. Lauri Vahteran maalaus ”Kultaranta” on Presidentinlinnassa kansliapäällikön työhuoneessa.
Norstedts Förlag
pienoiskuva|upright|Norstedtsin [[valomainos Norstedtshusetin seinällä.]] Norstedts Förlag on ruotsalainen kirjankustantamo. Kustantamon perusti 1823 Per Adolf Norstedt, ja se rekisteröitiin nimelle P. A. Norstedt & Söner. Norstedts on Ruotsin vanhin toiminnassa oleva kustantamo. Se on nykyisin Ruotsin suurimpia kustannustaloja. Yritys kuuluu rypääseen Norstedts Förlagsgrupp. Vuonna 1997 ruotsalainen osuuskuntaliitto KF (Kooperative Förbundet) osti Norstedtsin. Kaupan myötä KF:n aiemmin ostama toinen ruotsalainen kustantamo Rabén & Sjögren on sulautettu Norstedts Förlagsgruppiin. Rabén & Sjögren on nykyisin Norstedts Förlagsgruppin lastenkirjoihin keskittyvä osio. Norstedts Förlagsgrupp on vuodesta 2016 lähtien ollut äänikirjapalveluja tuottavan Storytelin omistuksessa.
Norstedtsin pääkonttori sijaitsee Tukholman Riddarholmenilla, vuonna 1882 rakennetussa Norstedtsin talona (Norstedtshuset) tunnetussa rakennuksessa.
Jumalten sota
Jumalten sota on yhdysvaltalaisen Rick Riordanin kirjoittaman Percy Jackson -fantasiakirjasarjan viides ja viimeinen osa. Percy Jacksonin seikkailut jatkuvat Eksynyt sankari -kirjassa.
Teoksessa 15-vuotias Percy Jackson on valmistautunut vuoden ajan sotaan Kronosta vastaan puoliveristen leirillä ja ennustuksen mukaan hän tulee joko pelastamaan tai tuhoamaan Olympoksen. Kirja sai ilmestyessään varsin hyvät arvostelut ja oli USA Todayn, Wall Street Journalin ja Los Angeles Timesin bestseller.
Juoni
Percy Jackson on ajelulla Rachel Elizabeth Daren kanssa, kun Charles Beckendorf lentää pegasoksella tapaamaan häntä ja kertoo että on aika toteuttaa heidän pitkään suunnittelemansa tehtävä. Percy ja Beckendorf suuntaavat Princess Andromeda-alukselle räjäyttääkseen sen ja kukistaakseen Kronosin ja tämän laivalla olevan hirviöarmeijan. Tehtävä menee pieleen ja he paljastuvat Kronoksella puoliveristen leirissä olleen vakoojan vuodettua etukäteen tiedon iskusta Kronosille. Beckendorf uhraa itsensä räjäyttääkseen laivan ja Percy pakenee mereen menettäen räjähdyksessä tajunsa.
Percy herää myöhemmin isänsä Poseidonin vedenalaisessa palatsissa ja saa tietää tämän käyvän sotaa meren titaani Okeanosia vastaan. Percy palaa puoliveristen leiriin, jossa Beckendorfin tyttöystävä, Afroditen tytär Silena Beauregard järkyttyy kuullessaan tämän kuolemasta. Hän kertoo heille samalla leirillä olevasta vakoojasta ja saa tietää, että jumalat ovat jättäneet Olympoksen ja lähteneet taistelemaan suurinta kokemaansa yksittäistä uhkaa Tyfonia vastaan. Percy ja Nico Di Angelo vierailevat myöhemmin Luken äidin May Castellanin luona ja huomaavat tämän menettäneen järkensä. He saavat kuitenkin selville Luken pyytäneen äidiltään siunausta johonkin. Nämä suuntaavat New Yorkiin, jossa Percy pyytää äidiltään Sally Jacksonilta siunausta hänen ja Nicon suunnitelmaa varten. Saatuaan siunauksen he etsivät kadoneen Groverin, joka on kohdannut unen jumala Morfeuksen ja joutunut vaivutetuksi syvään uneen. Herätettyään Groverin, Percy saa tämän avaamaan heille laulullaan Orfeuksen oven, jota kautta hän, Nico ja Percyn helvetinkoira Mrs O'Leary suuntaavat manalaan. Manalassa Nico kuitenkin pettää Percyn ja jättää hänet Haadeksen vangiksi saadakseen lisätietoa omasta äidistään. Nico kuitenkin vapauttaa tämän ja he suuntaavat Styksjoelle, jossa Percy kylpee saadakseen haavoittumattomuuden. Hän joutuu kuitenkin jättämään yhden heikon kohdan, vaikka onnistuukin saavuttamaan haavoittumattomuuden. Percy valitsee heikoksi kohdakseen alaselässä olevan kohdan.
Haades hyökkää heidän kimppuunsa mutta Percy onnistuu haavoittumattomuutensa turvin päihittämään tämän aavearmeijan ja pakottaa Haadeksen pakenemaan. Percy palaa puoliveristen leiriin organisoidakseen puolijumalat puolustamaan suojattomaksi jäänyttä Olymposta, kun taas Nico jää manalaan yrittääkseen vakuuttaa Haadeksen liittymään sotaan titaaneja vastaan. Percy ja puolijumalat lähtevät puolustamaan New Yorkia Areksen tupaa lukuun ottamatta. He saavat apua Thaleian johtamilta Artemiin metsästäjiltä ja Hudson ja East River-joen hengiltä. Annabeth ja Percy myös aktivoivat New Yorkin patsaat suojelemaan kaupunkia. Ennen taistelua Morfeus vaivuttaa koko New Yorkin uneen.
Bailuponien avulla puolijumalat selviytyvät ensimmäisestä hyökkäysaallosta mutta Kronoksen armeijan jatkuvat hyökkäykset pakottavat heidät vähitellen perääntymään. Ethan Nakamura miltei puukottaa Percyä tämän heikkoon kohtaan alaselässä mutta Annabeth ottaa iskun vastaan Percyn puolesta. Silena Beauregarde lähtee pegasoksella yrittämään suostutella Areen mökin johtaja Clarisse La Ruen auttamaan heitä. Taistelujen lomassa Percy näkee unia, joissa muun muassa paljastuu Haadeksen kironneen aikoinaan oraakkelin ja täten aiheuttaneen May Castellanin järjen menetyksen. Hän saa myös unen, joka vihjaa Luken alkaneen katua Kronoksen auttamista ja mahdollisesti pyrkivän kapinoimaan tätä vastaan. Titaani Prometheus tarjoaa hänelle rauhaa ja antaa hänelle Pandoran ruukun lahjaksi mutta Percy kieltäytyy ja antaa ruukun kotilieden jumalattarelle Hestialle. Percy onnistuu voittamaan Erymanthoksen karjua muistuttavan emakkohirviön ja kukistaa titaani Hyperionin taistelussa mutta he joutuvat silti perääntymään lopulta Empire State Buildingin juurelle asti, jossa valtava drakon hyökkää heidän kimppuunsa. Clarisseksi naamioitunut Silena johdattaa Areen tuvan hyöķkäämään Drakonin kimppuun ja nämä onnistuvat kukistamaan Drakonin mutta Silena loukkaantuu taistelussa itse kuolettavasti. Ennen kuolemaansa Silena paljastaa olleensa puoliveristen leirin vakooja. Haades ja kuolleiden armeija saapuvat mukaan taisteluun puolustamaan New Yorkia, minkä johdosta Kronos eristää Empire State Buildingin ja pienen joukon taistelijoita molemmilta puolilta purkaen samalla New Yorkissa vallinneen uniloitsun.
Joel Hokka
Ura ja muu elämä
Nuorena Hokka oli suunnitellut tulevansa jääkiekkoilijaksi, sillä hänen isänsä oli työskennellyt Oulun Kärppien kanssa. Kuitenki teini-ikäisenä, Hokka kiinnostui musiikista ja lopulta meni Madetojan musiikkilukioon, jossa hän tapasi Blind Channelin toisen perustajajäsenen, Joonas Porkon. Siellä Blind Channel sai alkunsa. Hokka valmistui lukiosta ylioppilaaksi vuonna 2013.
Nykyään Hokka asuu Helsingissä.
Serse
thumb|300px|Georg Friedrich Händel
Serse (Xerxes) on Georg Friedrich Händelin säveltämä opera seria. Serse esitettiin ensimmäistä kertaa Lontoossa 15. huhtikuuta 1738. Ooppera sijoittuu vuoden 480 eaa. Persiaan, nykypäivän Iraniin, ja perustuu hyvin löyhästi Kserkses I:n elämään.
Oopperan aloitusaaria Ombra mai fu on yksi Händelin tunnetuimmista sävellyksistä. Se tunnetaan lukuisina instrumentaalisina sovituksina nimellä ”Händelin Largo”, vaikka alkuperäisenä tempomerkintänä onkin larghetto eikä largo.
Jumalten sota
Juoni
Kronos suuntaa Olympos-vuorelle Percyn ja kumppaneiden seuratessa perässä. Kronosin alkaessa tuhota vuorta Percy kohtaa tämän taistelussa. Kumpikaan ei onnistu voittamaan toista, joten Kronos käskee Ethan Nakamuraa tappamaan Percyn tietäen tämän tietävän Percyn heikon kohdan. Ethan epäröi ja niskoittelee, joten Kronos tappaa tämän. Percy ja Kronos jatkavat taistelua Kronosin näyttäessä hänelle näyn Tyfonista, jonka Poseidonin armeija kukistaa ja lähettää takaisin Tartarosiin. Kronosin alkaessa saavuttaa täyttä muotoaan Annabeth saa yhteyden Lukeen ja vakuuttaa tämän puolelleen. Luke saa hetkeksi kontrollin ruumiistaan ja puukottaa itseään heikkoon kohtaansa tuhoten Kronosin ja haavoittuen itse kuolettavasti. Samalla hän täyttää ennustuksen, jonka kohtalottaret antoivat Percylle ensimmäisen kirjan alussa. Luke pyytää Annabethilta anteeksi tekojaan ja vakuuttaa Percylle, että jumalten tunnustamattomat lapset ja pikkujumalat huonoine kohteluineen aiheuttivat koko sodan. Luke kuolee rauhanomaisesti heidän käsivarsilleen jumalten palatessa Olympokselle.
Olympoksella palkitaan sankareita ja juhlitaan voittoa titaaneista. Jumalat tarjoavat Percylle lahjaksi mahdollisuutta tulla korotetuksi jumalaksi mutta hän kieltäytyy ja vaatii sen sijaan jumalia vannomaan Styksjoen nimeen, että he tunnustavat kaikki aiemmin tunnustamattomat lapsensa. He saavat myös tietää titaani Kriosin kukistuneen Othrysvuorella. Rachelista tulee uusi oraakkeli Haadeksen kumottua kirouksen ja tämä antaa uuden pahaenteisen ennustuksen. Percy ja Annabeth aloittavat seurustelun ja jakavat vedenalaisen suudelman ilmakuplan sisällä leiriläisten heitettyä heidät järveen. Puoliveristen leiri alkaa täyttyä uusista, aiemmin tunnustamattomista puolijumalista ja puolijumalat kunnioittavat kaatuneitaan polttohautauksella.
Verta, pornoa ja propagandaa
Verta, Pornoa ja Propagandaa on Don Huonojen albumi vuodelta 1994. Levyn julkaisi Pyramid.
Indian (vuoden 2001 elokuva)
Indian on vuonna 2001 ilmestynyt N. Mahrajanin ohjaama intialainen toimintaelokuva. Elokuva on virallinen hindinkielinen uudelleenfilmatisointi tamilinkielisestä elokuvasta Vallarasu.
Alkinoos (Nausithooksen poika)
pienoiskuva|Odysseus Alkinooksen hovissa, [[Francesco Hayez]] Alkinoos oli kreikkalaisessa mytologiassa Nausithooksen poika ja faiaakien kuningas. Puolisonsa Areten kanssa hänellä oli tytär Nausikaa sekä viisi poikaa.
Alkinoos otti Odysseuksen vieraanvaraisesti vastaan tämän haaksirikkouduttua hänen rannalleen sen jälkeen, kun tämä oli lähtenyt Kalypson luota. Huomattava osa Odysseiasta kuluukin Odysseuksen kertoessa seikkailujaan kuninkaalle.
Alkinooksen palatsia vartioivat kultaiset ja hopeiset vahtikoiraa esittävät patsaat, jotka Hefaistos oli veistänyt kuninkaalle.
Myös argonautit saapuivat Faiakean rannoille, ja heidätkin Alkinoos otti vieraanvaraisesti vastaan antaen heille lahjoja ystävyyden osoitukseksi heidän lähtiessään jatkamaan matkaansa.
Kyūdō
right|thumb|400px|Kyudōa - Japanilaista jousiammuntaa.
Kyūdō (, "jousen tie") on perinteinen japanilainen jousiammuntalaji.
Historia
thumb|400px|[[Heki Danjō Masatsugu opettaa Shigekata Yoshidalle kyujutsua.]]
Jousiammunnan esihistoria Japanissa
Jousiammunnan alku Japanissa, kuten muuallakin, on esihistoriallinen. Ensimmäiset metallivaloksissa säilyneet kuvat, joista voidaan tunnistaa tyypillinen japanilainen pitkä, epäsymmetrinen jousi, ovat Yayoi-kaudelta (n. 250 eaa. – 330 jaa.). Ensimmäinen kirjallinen dokumentti on kiinalainen kronikka Weishu (ennen vuotta 297), jossa kerrotaan, kuinka Japanin saarilla "käytetään puista jousta joka on alhaalta lyhyt ja ylhäältä pitkä." Jousta alettiin Japanissa näihin aikoihin käyttää metsästyksen lisäksi sodankäyntiin. Nara-kaudella (710-794) Kiinan vaikutus Japaniin oli suuri. Kiinasta levisi Japaniin myös jousen seremoniallinen käyttö. Se jäi kuitenkin keisarin hovin omaksi lajiksi. Se oli liian monimutkainen ja vaikeatajuinen tavalliselle kansalaiselle. Seremoniallinen jousiammunta säilyi Japanissa sen jo hävittyä Kiinasta. Kiinasta välittyi myös jousenvalmistuksen tekniikkaa, ja jousia alettiin valmistaa komposiittimenetelmällä liimaamalla bambu- ja puusäleitä yhteen.
Kamakura-kaudella kasvava väkivalta ja kahakointi
Gempei-sodan (1180–1185) jälkeen Minamoto Yoritomo julisti itsensä ensimmäiseksi Shōguniksi. Tämän myötä yhteiskunta muuttui. Sotilasluokka – bushi – nousi valtaan. Vaikkakin virallisesti perustettiin kyūjutsu-koulu jo 700-luvulla katsotaan varsinaisen järjestelmällisen kyūdō-opetuksen alkaneen Ogasawara-ryūn koulukunnan myötä 1200-luvulla. Tähän kehitykseen on voinut vaikuttaa Kublai Khanin kaksi yritystä valloittaa Japania. Hän kohtasi molemmilla kerroilla ensin hirmumyrskyjä, jotka upottivat puolet hänen hirveän suuresta armaadastaan. Näitä myrskyjä kutsuttiin sitten Kamikazeiksi (jumalten tuulet). Jousiampujat kunnostautuivat maihin päässeiden mongolilaisten eliminoimisessa. Tämän myötä jousiammunnasta tuli hyvin arvostettu. Eikä aikaakaan, niin kehitettiin eräänlainen ihmisen ohjenuora, jota kutsuttiin Hevosen ja jousimiehen tieksi. Myöhemmin tästä tuli Bushidō. 1400-luvulta 1600-luvulle asti Japanissa riehuivat sisällissodat. 1400-luvulla olivat sotilasjohtajat Shōgunit heikkoja ja kansan joukossa vallitsi erittäin suuri tyytymättömyys. Aseen käyttö oli suotu vain samuraille. Aika-ajoin maanviljelijöiden joukosta värvätyt jalkasotilaat saivat käyttää vain samuraiden lyhyttä miekkaa. Monet taistelulajien mestarit ryhtyivät opettamaan tavallisille kansalaisille taitojaan. Yksi tällainen mestari oli vuosisadan jälkipuoliskolla elänyt Heki Danjō Masatsugu. Hän uudisti ammuntaa vallankumouksellisesti, ja hänen jalkaväen ammuntaan perustuvat oppinsa levisivät nopeasti. Heki-koulukuntia syntyikin useita, ja niistä jotkut, kuten Heki-ryū Chikurin-ha, Heki-ryū Sekka-ha ja Heki-ryū Insai-ha, toimivat tänäkin päivänä. Historiallisista syistä Suomessa harjoitetaan kyūdōta lähinnä viimeksi mainitun tyylisuunnan mukaisesti, ja edelleen Heki Danjōn opein.
Jousen käyttö sota-aseena alkoi hiipua ensimmäisten eurooppalaisten saavuttua Japaniin 1542. He näet opettivat paikalliselle Daimyolle miten valmistaa lunttulukkokiväärejä. Jousi kuitenkin sinnitteli pitkään lunttulukkoisen musketin rinnalla, sillä se oli ulottuvampi, tarkempi ja ennen kaikkea 30–40 kertaa nopeampi kuin suustaladattava kivääri. Suurin osa samuraista inhosi tuliasetta, koska sen käyttö ei vaatinut samanlaista harjoittelua kuin jousen. Kun Oda Nobunagan pääasiassa maanviljelijöistä koostunut, mutta musketein aseistettu armeija hävitti samuraiden perinteisen jousiratsuväen yhdessä suuressa taistelussa vuonna 1575 oli jousen aika sota-aseena kutakuinkin ohi.
Tokugawa shogunaatin aika
Tokugawa-kaudella (1603–1868) Japani oli sisäänpäin kääntynyt, tiukan hierarkkisesti johdettu kastiyhteiskunta, jossa samurait olivat ylimmällä tasolla. Maassa vallitsi pitkään rauha. Samurait jäivät työttömiksi ja monet vaihtoivat yhteiskuntaluokkaa. Toiset rupesivat kauppiaksi, toiset maanviljelijöiksi jne. Jotkut samurait ajattelivat, että kunhan he kehittävät taitonsa huippuunsa, he saisivat töitä omalta alaltaan. Ehkä tunnetuin viimemainituista oli Miyamoto Musashi. Perinteisiä sotilaallisia taitoja arvostettiin kuitenkin edelleen. Tässä vaiheessa jousiammunta muuttui pakollisesta ”vapaaehtoiseksi” taidoksi, osittain hovipiireissä harjoitetuksi seremonialliseksi ammunnaksi, osin erilaisiksi kilpailuiksi. Se levisi myös sotilasluokan ulkopuolelle. Samuraihin vaikutti yksinkertaisen suorasukaisella filosofiallaan ja pyrkimyksellään mielenhallintaan alkuaan kiinalaisten munkkien välityksellä saatu zen-buddhalaisuus. Aiemmin jousiammuntaa oli kutsuttu kyūjutsuksi, jousitaidoksi, mutta munkkien toimiminen jopa sotilastaitojen opettajina vaikutti uuden käsitteen, kyūdōn, syntyyn.
Uuden ajan murros - feodaaliajan loppu
Meiji-kauden (1868–1912) alun uudistuksissa, joihin vaikuttivat olennaisesti Japanin avautuminen ulkomaailmalle, samurait menettivät asemansa. Koska kansa (ei samurait) inhosi kaikkea, mikä liittyi feodali-aikaan, myös taistelulajien opetus ja arvostus romahti. Niin kävi tietenkin myös kyūdōlle. Honda Toshizane, (1836-1917), Tokion keisarillisen yliopiston kyūdōn opettaja, yhdisti sotilas- ja seremonialliset ampumatyylit luoden hybridin, jota kutsutaan Honda-ryūksi. Tämä edesauttoi jousiammunan hengissä pysymistä. Vuonna 1896 joukko vanhoja kyūdō-mestareita kokoontui yhteen pelastaakseen perinteisen jousiammunnan. Muista budō-lajeista opittiin, että olisi hyvä organisoitua ja perustaa kansallinen liitto. Kesti kuitenkin vuoteen 1933 ennen kuin saatiin perustettua ensimmäinen kyūdō-liitto. Se hajosi jo seuraavana vuonna. Nykyinen katto-organisaatio Zen Nihon Kyūdō Renmei perustettiin v. 1949. Vuonna 1953 julkaistu säännöstö kyūdō kyōhon määrää, miten esimerkiksi kilpailuissa tai vyökokeissa eri koulukuntien ampujat voivat ampua yhdessä yhteismitallisesti.
Tarkoitus
Kyūdōssa, kuten kaikessa jousiammunnassa, tarkoituksena on osua maalitauluun. Kyūdōta harjoitetaan kuitenkin useissa koulukunnissa, joista toiset periytyvät sotilaskoulutuksesta, toiset seremoniallisesta ammunnasta. Näin ollen myös painotukset ovat erilaisia. Toiset painottavat esteettisyyttä, toiset tehokkuutta. Onkin niin, että osumaan on pyrittävä oikealla, hyvällä tekniikalla. Ja kääntäen: jos ampuu oikealla tekniikalla, osuma on väistämätön.
Teknisesti kyūdō voidaan jakaa kahteen pääluokkaan: seremonialliseen jousiammuntaan (reisha) ja sotilasammuntaan (busha). Seremoniallinen ammunta keskittyy rituaaleihin ja kyudon maagisiin puoliin, ja voidaan sanoa, että tämä on nimenomaisesti Ogasawara-ryūn aluetta. Sotilasammunta voidaan jakaa seisaalta ammuntaan (hosha), ratsailta ammuntaan (kisha) ja niin sanottuun temppeliammuntaan (dōsha). Näistä ratsailta ammuntaa ja seisaalta ammuntaa harjoitetaan edelleen, edellistä yabusamen muodossa. Yabusamessa ratsastajat yrittävät osua täyttä laukkaa kiitävän hevosen selästä 255 metrin pituisen radan vasemmalla puolella olevaan kolmeen maalitauluun. Aikaa koko suoritukseen on noin 20 sekuntia. Temppeliammunta, jossa pyrittiin ampumaan mahdollisimman monta nuolta tietyssä ajassa pitkän käytävän läpi, loppui meiji-restauraatioon. Kilpailuja ei enää järjestetty.
Kyūdōa harjoitetaan kuitenkin pääasiassa urheiluna muiden budolajien tapaan. Se on teknisessä vaikeudessaan erinomaista kehon ja mielen hallinnan opetusta.
Tekniikka
thumb| Kyūdōn zanshin kahdesta nuolesta ensimmäisen jälkeen thumb| Makiwara Kyūdō-ampuja pitää jousta aina vasemmassa kädessään. Tämä, kuten useat muutkin säännöt, ovat peräisin keskiaikaisilta taistelukentiltä. Onhan luonnollista, että rivissä kaikki ampujat ovat samoin päin.
Ampuminen tapahtuu aina samalla tavalla, ja se on jaettu kahdeksaan vaiheeseen(hassetsu). Nämä ovat
Ampumisen kahdeksan vaihetta
Kaikki nämä ovat eri tapoja kuvata voiman kasvattamista ja suuntaamista kehossa.
Vaativan ammuntatekniikan opettelu on aikaavievää. Harjoittelu aloitetaan gomuyumilla, jousen kahvaosalla, johon on kiinnitetty kuminauha. Tämän laitteen avulla opetellaan tekniikan alkeet turvallisesti, ennen kuin voidaan aloittaa jousen käsittely. Ammuntatekniikan alkeiden opettelu näin on tärkeää, koska muuten jänne saattaisi vahingoittaa ampujaa. Tämä vaihe kestää yleensä muutaman kuukauden, jonka jälkeen seuraa karabiki, harjoittelu tyhjällä jousella ilman nuolta ja käsinettä. Tämän lyhyen vaiheen tarkoituksena on totuttaa ampuja jouseen, antaa lihaksille oikeanlainen tuntuma. Vähitellen otetaan mukaan nuoli ja käsine, yritetään laukaisua verkkoon, kokeillaan, miten nuoli irtoaa laukaisussa. Ennen kuin ampuja on valmis ampumaan täyttä matkaa, on hänen vielä hiottava taitojaan makiwaran edessä. Makiwara on telineellä seisova tiukkaan kääritty olkirulla, johon ammutaan noin kahden metrin etäisyydeltä. Vasta, kun ampuminen makiwaraan sujuu vaikeuksitta, ampuja on valmis siirtymään täyden matkan ammuntaan. On huomattava, että yhden senttimetrin poikkeama nuolen paikassa makiwarassa vastaa noin puolta metriä maalitaulussa. Täyttä matkaa aloittelija on valmis ampumaan vajaan vuoden kuluttua aloittamisestaan.
Maalitaulu (mato) on halkaisijaltaan 36 cm, ja etäisyys siihen on 28 metriä. Maalitaulu on paperia, joka on pingotettu puiseen kehään. Oikealla dojolla maalitaulut nojaavat hiekkavalliin, urheiluhalleissa ammuttaessa käytetään synteettistä taustamateriaalia ja taustaverkkoja. Voidaan myös ampua 60 m:n matkalta halkaisijaltaan metriseen tauluun (enteki). Kilpailuissa ei ole sarjoja, vaan miehet ja naiset kilpailevat samassa sarjassa. Kilpailussa on tavallisesti kaksi osaa, tyylikilpailu ja finaali. Tyylikilpailusta 10 parasta osallistuvat finaaliin, jossa vain osumat lasketaan. Kilpailuja on niin yksilökilpailuja kuin joukkuekilpailuja. Lajissa käydään SM-, EM- ja MM-mittelöitä.
Jousi
Japanilainen jousi, yumi, on ns. pitkäjousi, ja sen normaalipituus on 227 cm. Pituus kuitenkin vaihtelee hieman riippuen ampujan vetopituudesta (yatsuka), matkasta kurkunpäästä sivulle ojennetun käden sormenpäihin, joka yleensä on puolet ampujan pituudesta. Luonteenomaisinta ja poikkeuksellista japanilaisessa jousessa on pituuden lisäksi epäsymmetrisyys. Jousen kahvan yläpuolelle jäävä osa on noin 2/3, alapuolinen osa 1/3 koko kaaresta. Asiaan on useita vaihtoehtoisia selityksiä, joista yleisimmät liittyvät joko jousen alkuperään (alkuaan yhdestä puusta valmistetun jousen alapää oli paksumpi) tai käsittelyyn (ampuminen polvelta tai hevosen selästä). Todennäköisempi vaihtoehto on kuitenkin fysikaalinen, ampujan ranne pysyy täydessä vedossa suorana ja vahvana kun jouseen tartutaan japanilaiseen tapaan, sen sijaan että sitä pidettäisiin kiinni keskeltä, kämmenpohjassa eurooppalaiseen tapaan, ranteen ollessa kääntyneenä ylöspäin. Jousi on valmistettu perinteisesti bambu- ja puusäleistä laminointitekniikalla. Nykyään käytettävistä jousista suurin osa on puuta, bambua ja lasikuitua, usein myös hiilikuitua. Jousi on ns. vastakaarijousi, eli se on virittämättömänä taipunut vastakkaiseen suuntaan kuin viritettynä. Jänteen materiaali on nykyään venymätöntä kevlaria perinteisen hampun asemesta. Kahva on nahkaa. Jousen voima valitaan ampujan voimien mukaan. Miehet aloittavat yleensä 11–12 kilon vahvuisilla jousilla, naiset 8–10 kilon. Tekniikan ja voimien karttuessa voidaan siirtyä vähitellen käyttämään yhä vahvempaa jousta.
Nuolet
Nuolet (ya), joiden materiaali myös on perinteisesti ollut bambu, valmistetaan nykyään useimmiten alumiiniputkesta. Nuolet ovat huomattavan pitkät johtuen ammuntatekniikasta, jossa nuoli vedetään pitkin poskea korvan taakse saakka. Ampujan nuolten pituus on jousen tapaan riippuvainen hänen vetopituudestaan. Nuolten pituus saadaan lisäämällä tähän matkaan noin kämmenenleveys. Nuolissa käytetään linnunsulkia ja ne ammutaan yleensä pareittain, jolloin eri suuntiin kaartuvat sulat muodostavat nuoliparin (haya ja otoya). Nuolet asetetaan jousen oikealle puolelle. Nuolten kärjet vaihtelevat tarkoituksen, kuten käytetyn maalitaulun mukaan. Seremonioissa voidaan käyttää erityisiä viheltäviä nuolia.
Käsine
Kyūdō-ampuja käyttää oikeassa kädessään peurannahkaista käsinettä (kake, yugake), jossa on puulla kovitettu peukalo. Peukalon juuressa on poikittainen lovi, johon jänne asetetaan. Ote jänteestä on ns. mongoliote, jänne peukalonhangassa ja etu- ja keskisormi peukalon päällä. Kun peukaloa kierretään, jänne irtoaa lovesta. Käsineessä on koulukunnasta riippuen kolmesta viiteen sormea, peukalo mukaan lukien. Käsineen alla käytetään aluskäsinettä (shitagake), joka estää hien imeytymisen nahkaan.
Vaatteet
Perinteinen japanilainen urheiluasu, jonka alaosana yleensä musta housuhame (hakama), yläosana lyhyt- ja kapeahihainen takki (gi), joka on yleensä valkoinen. Hakaman alla käytetään nelimetristä vyötä (obi). Kyūdō kyōhon edellyttää varvassandaalien käytön mahdollistavien valkoisten sukkien (tabi) käyttöä, mutta osa perinteisistä koulukunnista ampuu paljain jaloin. Korkea-arvoiset ampujat käyttävät ampuessaan hillittyä, yksiväristä kimonoa, yleensä raidallisen hakaman kanssa. Tällöin miespuoliset ampujat riisuvat kimonon vasemman hihan, naiset sitovat kimonon hihat nauhalla. Naiset käyttävät ampuessaan myös rintasuojaa (muneate).
Dojo
Paikka, jossa kyūdōa harjoitetaan, on kyū-dojo. Puulattiaisessa rakennuksessa on avoin seinä, joka suuntautuu sisäpihalle, jonka vastakkaisessa päässä ovat maalitaulut katoksessaan. Dojon vasemmassa laidassa, ampujien selkien takana, on käytävä, jota pitkin nuolet haetaan takaisin. Oikeassa laidassa on kamiza, eräänlainen alttari, jonka edessä istuvat kilpailuissa tuomarit. Rakennuksessa on myös jousien huoltotila, teehuone, pukuhuoneet jne.
Muuta
Kyūdōssa on käytössä samanlainen vyöarvojärjestelmä kuin muissakin perinteisissä budolajeissa, mutta arvot eivät näy mitenkään ulospäin. Kyū-arvot viidennestä ensimmäiseen vastaavat ”värillisiä vöitä”, dan-arvot ensimmäisestä kymmenenteen mustia vöitä.
Kyūdō Suomessa
Kyūdōn harrastajia on Suomessa joitakin kymmeniä, Euroopassa ja Amerikassa muutama tuhat ja Japanissa puolisen miljoonaa. Suomessa toimii Suomen kyudoliitto, vanhimmat seurat ovat Porvoossa (Yosaiki) ja Helsingissä (Hikari). Suomalaisen kyūdōn kummisetänä on toiminut Feliks Hoff, joka on saanut oppinsa Heki-ryū Insai-ha -koulukunnan mestarilta Genshirō Inagakilta, joka levitti syyskuuta1969 alkaen kyūdōta Euroopassa, opettaen kursseilla pääasiassa Saksassa, Italiassa ja Suomessa.
Mille Miglia
right Mille Miglia (suomeksi ”tuhat mailia”) oli Italian yleisillä teillä ajettu autokilpailu. Kilpailu järjestettiin yhteensä 24 kertaa vuosina 1927–1957 — 13 kertaa ennen toista maailmansotaa ja 11 kertaa sodan jälkeen.
Historia
Idea Mille Migliasta on peräisin yhden miehen, tuolloin hieman yli 20-vuotiaan Aymo Maggin päästä. Italian pohjoisosassa sijaitsevan Brescian asukkaat pitivät kaupunkiaan italialaisen autourheilun syntymäpaikkana ja tunsivat suurta katkeruutta, kun Italian Grand Prix siirrettiin vuonna 1922 Milanon autoklubin järjestettäväksi Monzaan. Aymo Maggi kokoontui yhdessä ystäviensä Franco Mazzottin, Gazzetta dello Sport -lehden moottoriurheilutoimittajan Giovanni Canestrinin ja Renzo Castagneton kanssa pohtimaan vastausta milanolaisten Italian GP:n ”ryöstölle”. He ajattelivat aluksi järjestää kilpailun Bresciasta Roomaan. Italia oli kuitenkin yhdistynyt yhtenäiseksi valtioksi vasta vuonna 1861, eivätkä roomalaiset olleet brescialaisille kovinkaan läheisiä, joten kilpailumatkaan päätettiin lisätä myös paluumatka Roomasta Bresciaan. Matkan mitaksi tuli noin 1 600 kilometriä – tuhat mailia.
Mille Miglian voittajat
thumb|Vuoden 1938 voittaja-auto, Alfa Romeo 8C-2900B
Loppu
Mille Miglia -kilpailut loppuivat vuonna 1957 vakavan onnettomuuden takia. Onnettomuudessa kuolivat aatelinen Alfonso de Portago, hänen kartanlukijansa ja lisäksi 10 katsojaa. Auto suistui ulos tieltä, törmäsi tolppaan katkaisten sen ja syöksyi katsojajoukkoon.
Samsung Gear 2
Samsung Gear 2 on Samsungin 11. huhtikuuta 2014 julkaisema älykello. Se on osa Samsung Gear -sarjaa.
Christine Amertil
Christine Amertil (s. 18. elokuuta 1979) on bahamalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin juoksu.
Amertil karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 400 metrin alkuerissä ajalla 53,12. Seuraavana vuonna hän karsiutui Edmontonin MM-kisoissa alkuerissä ajallaan 53,07. Hän voitti MM-hopeaa Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 ajalla 51,11. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa välierissä. Vuonna 2004 Amertil voitti Bahaman mestaruuden ja sijoittui Ateenan olympialaisissa seitsemänneksi ajalla 50,37. Kauden lopussa hän juoksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljänneksi. Seuraavana vuonna hän karsiutui Helsingin MM-kisoissa 400 metrin välierissä ja 200 metrin juoksun alkuerissä ajalla 23,88. Myöhemmin samana vuonna hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa 400 metrillä viides.
Amertil voitti MM-pronssia Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 ajalla 50,34. Hän juoksi samana vuonna neljänneksi Melbournen Kansainyhteisön kisoissa ja viidenneksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Rio de Janeiron Pan-Amerikan kisoissa 2007 hän sai hopeaa 400 metrillä ajalla 50,99. Osakan MM-kisoissa 2007 ja Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui välierissä. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän juoksi kolmannen osuuden hopeaa saaneessa Bahaman pikaviestijoukkueessa. 400 metrillä hänet hylättiin alkuerissä. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui 400 metrin välierissä. Saman vuoden Delhin Kansainyhteisön kisoissa hän sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi pronssille Folashade Abuganin jäätyä kiinni dopingista.
Henkilökohtaiset ennätykset
Lähde: IAAF