cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olavi Puro
Elämä ja ura
Puro oli Työmiehen toimitussihteerinä 1917–1918, Helsingin elintarvelautakunnan puheenjohtajana ja toimitusjohtajana 1918, KK:n valistus- ja neuvontatyön hoitajana ja Kuluttajain lehden toimittajana 1918–1923 sekä Henki-Kansan kirjallinen sihteerinä 1924–1925. Viimeksi Puro toimi KK:n kirjallisissa tehtävissä 1925–1927 ja KK:n johtokunnan sihteerinä ja työehtosopimusasiain hoitajana 1928–1933.
Oleellinen supremum ja oleellinen infimum
Määritelmä
Oleellinen infimum määritellään täysin vastaavasti oleellisten alarajojen supremumina:
Olavi Puro
Elämä ja ura
SDP:n kansanedustajana Puro toimi 1919–1922 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Puro oli sisäasiainministerinä Väinö Tannerin sosialidemokraattisessa vähemmistöhallituksessa 1927 ja valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaalissa.
Oleellinen supremum ja oleellinen infimum
Määritelmä
jos oleellisten alarajojen joukko ei ole tyhjä, ja muuten.
Lebesgue-mitalliselle joukolle
Olkoon Lebesguen mitan mitta-avaruus. Lebesgue-mitallisen joukon oleellinen supremum (infimum) määritellään inkluusiokuvauksen  oleellisena supremumina (infimumina). Yksityiskohtaisesti, joukon A oleellinen supremum on
Terminologiaa
Jos funktion tai joukon oleellinen supremum on äärellinen, sanotaan, että se on oleellisesti ylhäältä rajoitettu. Jos funktion tai joukon oleellinen infimum on äärellinen, sanotaan, että se on oleellisesti alhaalta rajoitettu. Jos funktion itseisarvon oleellinen supremum on äärellinen, sanotaan, että se on oleellisesti rajoitettu.
Suomi-rock ’87
Suomi-rock ’87 on Poko Rekordsin julkaiseman Suomi-rock -kokoelmalevysarjan kymmenes osa. Se julkaistiin 26.9.1994. Kokoelma sisältää suomirock-hittejä vuodelta 1987.
Hans Vaihinger
pienoiskuva|Hans Vaihinger vuonna 1912. Hans Vaihinger (25. syyskuuta 1852, Nehren – 18. joulukuuta 1933, Halle) oli saksalainen filosofi, joka tunnetaan Kant-tutkijana sekä teoksen Philosophie des Als Ob kirjoittajana.
Vaihinger julkaisi selittävän teoksen Commentar zu Kants Kritik der reinen Vernunft (1881–1892), jossa hän käsittelee vain Kantin teoksen alkua. Hän julkaisi aikakauskirjaa Kant-Studien (vuodesta 1896 alkaen). 1911 Vaihinger julkaisi vuonna 1911 nuoruudessaan kirjoittamansa teoksen Die Philosophie des Als Ob, jossa hän esittää mielenkiintoisen filosofisen kannan, eräänlaisen idealistisen positivismin.
Vaihinger syntyi Saksassa Württembergissä Nehrenissä, lähellä Tübingeniä ja kertomansa mukaan kasvoi hyvin uskonnollisessa ilmapiirissä. Hän opiskeli filosofiaa, teologiaa, luonnontieteitä sekä matematiikkaa Tübingenissä, Leipzigissa ja Berliinissä. Myöhemmin hänestä tuli filosofian opettaja ja professori Strasbourgiin, ennen kuin hän muutti Halleen vuonna 1884. Vuodesta 1892 lähtien hän hoiti filosofian professuuria Hallen yliopistossa. Hän joutui eroamaan virastaan vuonna 1906, kun hänen näkönsä heikkeni.
Teoksessaan Philosophie des Als Ob Vaihinger katsoi, etteivät ihmisolennot voi koskaan tuntea maailman todellista pohjarakennetta, vaan he rakentavat ajatusjärjestelmiä ja olettavat niiden vastaavan todellisuutta: he toimivat "ikään kuin" maailma vastaisi malleja. Tämän havainnollistamiseksi hän käytti esimerkkejä luonnontieteistä, kuten protoneja, elektroneja ja sähkömagneettista säteilyä. Mitään näistä ei voida havaita suoraan, mutta tiede teeskentelee niiden olevan olemassa ja käyttää näihin oletuksiin perustuvia havaintoja uusien ja parempien rakennelmien luomiseen. Oppia kutsutaan fiktionalismiksi.
Trojan
Trojan on kaupunki Keski-Bulgariassa. Sen asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 19 352 ja pinta-ala 60,2 neliökilometriä. Trojan sijaitsee 160 kilometriä Sofiasta. Lähin lentoasema Trojanista on Gorna Orjahovitsa 105 kilometrin päässä. Beli Osam -niminen joki virtaa kaupungin halki.
Trojanista tuli kaupunki 1868, kun se kehittyi alueen teollisuuden keskukseksi. Vuonna 1948 kaupungin liikenneyhteydet paranivat Lovetš–Levski–Svištov-rautatien myötä.
Trojanin alueella sijaitsee historiallinen Trojanin luostari. Se on myös kuuluisa saviesineistään ja paikallisesta Vinprom-Trojain luumu-rakian tuotannosta. Trojanissa on suuri Allerganin lääketehdas sekä Elman ja Mashstroin koneteollisuutta.
Toni Kuivasto
Toni Kuivasto (s. 31. joulukuuta 1975 Tampere) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Kuivasto edusti urallaan Tampereen Ilvestä, Myllykosken Palloa, Helsingin Jalkapalloklubia, norjalaista Vikingiä, ruotsalaista Djurgårdens IF:iä sekä Valkeakosken Hakaa.
Kuivasto kuului 1990- ja 2000-luvuilla Suomen maajoukkueen vakiokalustoon, mutta Sami Hyypiä ja Hannu Tihinen pelasivat toppariparina tärkeimmät ottelut, ja Kuivaston osaksi jäi vaihtopenkillä istuminen. A-maajoukkuedebyyttinsä hän teki 21. helmikuuta 1997 Malesiaa vastaan pelatussa ottelussa.
Kuivasto lopetti uransa ylemmillä sarjoilla polvivaivojen takia vuonna 2011, mutta jatkoi vielä pelaamista Ilveksen kakkosjoukkueessa.
Suomi-rock ’85
Suomi-rock ’85 on Poko Rekordsin julkaiseman Suomi-rock -kokoelmalevysarjan kahdeksas osa. Se julkaistiin 26.9.1994. Kokoelma sisältää suomirock-hittejä vuodelta 1985.
Ulf Findeisen
Ulf Findeisen (s. 2. maaliskuuta 1962) on saksalainen mäkihyppääjä, joka edusti aktiiviurallaan Saksan demokraattista tasavaltaa.
Findeisen kuului DDR:n hopeajoukkueeseen Engelbergin 1984 joukkuemäen MM-kilpailussa. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 hän oli joukkuemäessä viides, normaalimäessä 25:s ja suurmäessä 27:s. Lahden MM-kilpailuissa 1989 hän sijoittui suurmäessä 44:nneksi ja normaalimäessä 48:nneksi.
Findeisen voitti maailmancupin kilpailun Oberwiesenthalin normaalimäessä tammikuussa 1986 ja Štrbské Pleson suurmäessä tammikuussa 1987. Hän oli lisäksi kolmas Garmisch-Partenkirchenissä uudenvuodenpäivänä 1987 ja sijoittui tuolloin kolmanneksi myös mäkiviikon kokonaistuloksissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli samalla kaudella 12:s.
Mnemosyne
Mnemosyne oli kreikkalaisessa mytologiassa muistin jumalatar, titaani, joka synnytti Zeukselle muusat eli runottaret. Hän oli Gaian ja Uranoksen tytär. Alkuperäiset boiotialaisen mytologian mukaiset muusat olivat Mneme, Aoide ja Melete. Kreikan runottaria kuviteltiin olevan enemmän, tavallisesti yhdeksän. Antiikin taiteilijat kutsuivat avukseen luomistyötä tehdessään aina kuhunkin alaan kuuluvan muusan.
Azad
thumb|Azad 2006. Azad (s. 1. tammikuuta 1974) on saksalainen rap-artisti. Hän on kurdi ja muutti lapsena vanhempiensa kanssa Kurdistanista Saksaan. Azad toimi aiemmin rap-yhtyeessä Asiatic Warriors. Sen hajottua hän aloitti soolouran. Azad on julkaissut tähän mennessä yhdeksän sooloalbumia. Azad oli myös rap-yhtyessä nimeltään Agro-Berlin. Sen hajottua hän aloitti soolouran. Azad ja Bushido ovat tehneet monta yhteistä kappaletta.
Aiheesta muualla
Azad
Alakylä (Kouvola)
Alakylä on Kouvolassa, Kymijoen rannalla sijaitseva kylä. Se sijaitsee Kouvolan keskustan lounaispuolella lähellä Kouvolan keskustaajamaa. Alakylä oli alun perin osa Valkealan kuntaa, ja se liitettiin Kouvolan kaupunkiin vuonna 1991. Alakylä on maaseutumaista aluetta, ja sieltä on noin 3 kilometrin matka Eskolanmäkeen.
Cronopio
Cronopio on hävinnyt nisäkässuku, joka tunnetaan Argentiinan Río Negron seuduilta.
Cronopio dentiacutus on aiemmin tuntemattoman lajin fossiili, jonka on sanottu muistuttavan animaatioelokuvan Ice Age sapelihampaista oravaa. Se on pienikokoinen nisäkäs, jolla on hyvin pitkät hampaat, kapea kuono ja suuret silmäkuopat. Ulkomuodon perusteella on oletettu, että se on liikkunut pimeällä ja välttänyt näin saalistajat.
Kuvaus
Cronopio tunnetaan holotyypistä MPCA PV 45, joka on osittainen kallo, sekä näytteistä MPCA PV 450, osittainen vasen alaleuka, josta hampaat ovat vahingoittuneet, sekä MPCA PV 453, epätäydellinen kallo, jossa on melko täydellinen oikea alaleuka, josta puuttuu osa hampaista. Kaikki näytteet ovat peräisin La Buitreran seudulta, Neuquénin ryhmän Candelerosin muodostumasta, ajallisesti myöhäisen liitukauden Cenomanum-vaiheesta, noin 100–96 miljoonaa vuotta sitten.
Nimi
Cronopion ovat nimenneet Guillermo W. Rougier, Sebastián Apesteguía ja Leandro C. Gaetano vuonna 2011 Sen tyyppilaji on Cronopio dentiacutus. Suku on nimetty argentiinalaisen kirjailijan Julio Cortázar teoksessa esiintyvän kuvitteellisten hahmojen cronopioiden mukaan.
Fylogenia
Rougier, Wible, Beck ja Apesteguía (2012) tutkimuksen mukaan:
Saat miehen Rööperiin
Saat miehen Rööperiin (alaotsikkona Kaikki levytykset 1965-1968) on suomalaisen pop-yhtye Jormasin 2 CD:n kokoelma-albumi vuodelta 2001. Se sisältää kaikki yhtyeen singlejulkaisut sekä molempien studioalbumien kappaleet. Mukana ovat myös Yleisradion arkistosta löytyneet studio- ja keikkaäänitteet.
Allyson Felix
Allyson Michelle Felix (s. 18. marraskuuta 1985 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pikajuoksija, kuusinkertainen olympiavoittaja ja 13-kertainen ulkoratojen maailmanmestari, jonka päämatkat ovat 200 ja 400 metriä. Hänellä on naisyleisurheilijoista eniten olympiavoittoja ja olympiamitaleja, ja hän on ensimmäinen yleisurheilija joka saavutti henkilökohtaisen mitalin viisissä olympialaisissa. Hän ilmoitti keväällä 2022 lopettavansa uransa kuluvan kauden jälkeen.
Felix on 168 senttimetriä pitkä ja painaa 57 kilogrammaa. Häntä valmentaa Bob Kersee, joka aikoinaan tunnettiin myös muun muassa Jackie Joyner-Kerseen valmentajana ja aviomiehenä.
Ura
Felix voitti sisäratojen Yhdysvaltojen mestaruuden 200 metrillä vuonna 2003, mutta karsiutui matkan välierissä Birminghamin MM-hallikisoissa. Toukokuussa 2003 hän juoksi 17-vuotiaana Ciudad de Méxicossa 200 metrillä henkilökohtaisen ennätyksensä 22,11. Pan-Amerikan kisoissa hän saavutti pronssia (22,93), samoin Yhdysvaltain mestaruuskisoissa (22,59). Pariisin MM-kisoissa hänen kisataipaleensa katkesi puolivälieriin. thumb|Allyson Felix [[Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2009|Berliinin MM-kilpailuissa 2009]] Vuonna 2004 Felix voitti Yhdysvaltain juniorimestaruuden 200 metrillä ja oli toinen 100 metrillä. Hän voitti 200 metrillä Yhdysvaltain kovatasoiset olympiakarsinnat ajalla 22,28. Ateenan olympialaisissa 18-vuotiaana hän saavutti 200 metrillä hopeaa Jamaikan Veronica Campbellin takana ajalla 22,18.
Chilen jääkiekkomaajoukkue
Chilen jääkiekkomaajoukkue edustaa Chileä kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Chile on ollut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen vuodesta 1999 alkaen. Vuonna 2022 maassa oli 120 rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa ja seitsemän jäähallia. Vuonna 2022 sitä ei ollut vielä sijoitettu maailmanrankingiin.
Vuonna 2017 Chilessä muodostettiin ensimmäistä kertaa virallinen jääkiekkomaajoukkue, joka otti osaa Etelä-Amerikan maiden turnaukseen.
Allyson Felix
Ura
Osakan MM-kisoissa 2007 Felix voitti toisen MM-kultansa 200 metrillä. Hänen voittoaikansa oli 21,81, jolla hän alitti ensimmäisenä naisena vuoden 2000 jälkeen 22 sekunnin rajan. Hän voitti toiseksi tulleen Veronica Campbellin 0,53 sekunnilla. Voittomarginaali oli suurin sitten vuoden 1948, jolloin Fanny Blankers-Koen voitti Lontoon olympialaisissa 200 metrin juoksun 0,7 sekunnin erolla. Felix oli Osakassa mukana myös molemmissa viesteissä, jotka Yhdysvallat voitti. Ennen Felixiä naisissa vain Marita Koch oli voittanut samoista MM-kisoista kolme kultamitalia. Hän voitti Yhdysvaltain mestaruuden 200 metrillä 2007 ja 2008.
Pekingissä 2008 Felix sijoittui hopealle 200 metrin juoksussa Jamaikan Veronica Campbell-Brownin jälkeen. 4 × 400 metrin viestissä hän voitti kultaa Yhdysvaltain joukkueessa. Hän voitti Yhdysvaltain 200 metrin mestaruuden jälleen 2009. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän voitti kolmannen kerran peräkkäin 200 metrin maailmanmestaruuden juostuaan ajan 22,02. 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi toisen osuuden Yhdysvaltojen kultajoukkueessa. Myöhemmin samana syksynä hän voitti 200 metriä IAAF:n yleisurheilufinaalissa.
Felix voitti Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 kultaa 4×400 metrin viestissä. Hän voitti samana vuonna Yhdysvaltain mestaruuden 100 metrillä. Vuonna 2011 hän voitti kotimaansa mestaruuden 400 metrin juoksussa. Daegun MM-kilpailuissa hän sai 400 metrillä hopeaa ennätyksellään 49,59 ja 200 metrillä pronssia ajalla 22,42. Lisäksi hän voitti kultaa sekä 4×100 metrin että 4×400 metrin viestissä. Hän voitti 2012 Yhdysvaltojen olympiakarsintojen 200 metriä. Lontoon olympialaisissa 2012 Felix voitti 200 metrillä kultaa ajalla 21,88 ja sijoittui 100 metrillä viidenneksi ennätyksellään 10,89. Hän juoksi lisäksi toisen osuuden Yhdysvaltojen voittoon päättyneissä 4 × 100 ja 4 × 400 metrin viesteissä.
Felix keskeytti 200 metrin loppukilpailun Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Hän saavutti IAAF World Relays -kilpailuissa hopeaa 4 × 100 metrin viestissä 2015. Hän voitti samana vuonna Yhdysvaltojen-mestaruuden 400 metrillä. Hän voitti Pekingin MM-kilpailuissa 2015 kultaa 400 metrillä ajalla 49,26 sekä sai hopeaa molemmissa viesteissä. Hän voitti Yhdysvaltojen-mestaruuden 400 metrillä 2016. Rion olympialaisissa hän voitti kultaa kummassakin viestissä ja sai 400 metrillä hopeaa ajalla 49,51. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti kultaa molemmissa viesteissä ja pronssia 400 metrillä ajalla 50,08.
Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti kultaa sekä 4 × 400 metrin viestissä, jossa juoksi vain alkuerissä, että uutena lajina kisaohjelmaan tulleessa 4 × 400 metrin sekaviestissä. Tokion olympialaisissa vuonna 2021 Felix saavutti 400 metrillä pronssia ajalla 49,46 ja tämän johdosta hänestä tuli ensimmäinen yleisurheilija kautta aikojen, joka saavuttaa henkilökohtaisen olympiamitalin viisissä olympialaisissa. 4 × 400 metrin viestissä hän voitti kultaa. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti pronssia sekajoukkueiden 4 × 400 metrin viestissä, minkä lisäksi hän juoksi alkuerissä kultaa voittaneessa naisten 4 x 400 metrin viestijoukkueessa.
Saarento (Valkeala)
Saarento on kylä Kouvolan Valkealassa, Lappalanjärven rannalla. Se on myös entisen Valkealan kunnan rekisterikylä. Saarennon rekisterikylään kuuluu Saarennon, Harjun, Miehon, Riihikallion, Kuninkaankylän, Sydänmaan ja Kullasvaaran kylät. Valkealan kunnan aikana Saarennon rekisterikylästä liitettiin paljon alueita silloiseen Kouvolan kaupunkiin. Tornionmäen, Lehtomäen, Viitakummun, Ravikylän ja Mielakan alueet kuuluvat Saarennon rekisterikylään.
Gervasio Gestori
pysty|pienoiskuva|Gestorin vaakuna. Gervasio Gestori (1. helmikuuta 1936 – 6. tammikuuta 2023 ) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. kesäkuuta 1959 ja nimitettiin San Benedetto del Tronto-Ripatransone-Montalton hiippakunnan piispaksi 21. kesäkuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Maria Martini, jota avustivat Giuseppe Chiaretti ja Bernardo Citterio.
Infiniti M30
Infiniti M30 (alustakoodi F31) oli 2-ovinen ylellinen GT-malli, joka esiteltiin yhdessä Q45:n kanssa Infinitin malliston ensimmäisinä malleina vuonna 1990, "väliaikaismallina" kunnes muita malleja saatiin tuotantoon. M30 oli alun perin Japanissa myyty Nissan Leopard, mutta vasemmanpuoleisella ohjauksella, paremmalla varustelulla ja eri nimellä. Muut suuret erot olivat moottorissa, vaihteistossa ja jousituksessa. M30-mallia myytiin ainoastaan Yhdysvalloissa, ja se oli saatavilla coupé- ja cabriolet-malleina. vasen|pienoiskuva|Avomallinen Infiniti M30 M30 oli tuotannossa vain kolme vuotta, ja sen valmistus päättyi 1992 huonon myynnin takia. Ei ole tiedossa kuinka monta yksilöä ehdittiin valmistaa, mutta arviot liikkuvat noin 12 000 kappaleessa, joista puolet olivat coupéita ja puolet avomalleja. M30 on harvinaisin koskaan valmistettu Infiniti. M30:n korvasi Infiniti J30, keskikokoinen 4-ovinen sedan. Vaikka J30 on täysin eri auto ja sillä on eri alustakoodi (Y32), sitä kutsuttiin nimellä "Leopard J. Ferie" Japanissa ja siitä käytetään edelleen nimeä Nissan Leopard.
Birmingham (Alabama)
Maantiede
thumb|vasen|Öistä Birminghamia, vuonna 2015. Birmingham sijaitsee Alabaman osavaltion keskiosan pohjoisosassa Jones Valleyn laaksossa Appalakien vuorijonon eteläkärjessä. Kaupungissa ja sen ympärillä onkin useita kukkuloita. Birminghamin suurempi metropolialue käsittää myös Blountin, St. Clairin ja Shelbyn piirikunnat, sekä Bessemerin, Homewoodin ja Fairfieldin kaupungit.
Historia
Ennen eurooppalaistaustaisten siirtolaisten saapumista nykyisen kaupungin alue oli cherokee-, choctaw- ja chickasaw-intiaanienmetsästysaluetta. Vuonna 1815 alueelle saapui John Jones johtama ryhmä siirtolaisia, jotka perustivat Jonesboro-nimisen kylän. Vuonna 1819 perustettiin puolestaan Jeffersonin piirikunta. Paikkakunta kasvoi tulevina vuosina ja etenkin kun lähistöltä löydettiin rautamalmia. Yhdysvaltain sisällissodan aikana paikalla oli pari sulattoa. Sulatot tuhoutuivat vuonna 1865 ja kehitys alueella jäi paikalleen aina vuoteen 1871 saakka, Elyton Land Company -yhtiö alkoi ostaa maata paikalta. Rautamalmin ohella lähistöllä tajuttiin olevan myös hiili- ja kalkkikivivarantoja. Kaikki nämä luonnonvarat soveltuivat terästeollisuuden tarpeisiin. Elyton Land Company perusti kaupungin, joka nimettiin Ison-Britannian Birminghamin kaupungin mukaan.
Kaupungin asukasluku oli perustettaessa vuonna 1871 vain 1 200, mutta vuoteen 1885 sen asukasluku oli jo lukemassa 25 000. Kasvun mukana tuli omia ongelmiaan, kuten rikollisuus ja sairaudet. Omia ongelmiaan aiheuttivat myös kaupungin asukkaita työllistäneiden kaivosten vaaralliset olosuhteet, sekä väkivalta kaivostyöläisten ammattiyhdistysten ja kaivosten omistajien välillä. Lopulta saatiin aikaan myös joitakin parannuksia. United States Steel suunnitteli Coreyn mallikaupungin 1900-luvun alussa. Kaupunkiin liitettiin myös joitakin lähialueita ja sen väkiluku kaksinkertaistui. Ensimmäistä maailmansotaa seurasi talouskasvu ja rakennusbuumi. Toisaalta myös esimerkiksi Ku Klux Klan kasvatti vaikutusvaltaansa sodan jälkeisenä aikana. Paikalliset afroamerikkalaiset joutuivat väkivaltaisten hyökkäysten kohteeksi. Lisäksi 1930-luvun lama iski erityisen rajusti teollisuuskaupunkeihin, kuten Birminghamiin.
thumb|center|Näkymä Birminghamiin vuodelta 1916.|1051x1051px
Birmingham toipui lamasta hitaasti liittovaltion tuen avulla. Toisen maailmansodan aikana kaupungin tehtaat palvelivat jälleen sotateollisuuden tarpeita ja sotaa seurasi taloudellisen kasvun aika. Vuonna 1957 iski jälleen taantuma ja työttömyys. 1950- ja 1960-luvuilla vaikutti myös kansalaisoikeusliike. Birmingham pyrki estämään koulujen rotuerottelun lopettamisen. Vuonna 1963 Martin Luther King johti rauhanomaisia mielenosoituksia, joiden aikana pidätettiin tuhansia. Kuvat kaupungin poliisista mielenosoittajia vastasta levisivät ympäri maata. Väkivalta ei jäänyt vain mielenosoitusten tukahduttamiseen. Tunnetuin rasistinen isku oli vuonna 1963 baptistikirkkoon asetettu pommi, joka tappoi neljä mustaa lasta.
Rotujen välinen väkivalta taantui viimein 1970-luvulla. Vuonna 1979 Birminghamiin valittiin maan ensimmäinen afroamerikkalainen pormestari Richard Arrington, Jr. Vuonna 1971 kaupungista oli tullut myös Yhdysvaltojen ensimmäinen kaupunki, jossa liittovaltion asetuksella suljettiin tehtaat ilmansaasteiden takia. Vuonna 2005 kaupunkiin asutettiin tuhansia hurrikaani Katrinan takia kotinsa menettäneitä. Vuonna 2011 voimakas tornado teki puolestaan tuhoja Birminghamissa.
Talous
thumb|[[Sloss Furnaces.]] Birmingham rakentui terästeollisuuden ympärille ja teräksen- sekä raudan tuotannolla ja niihin liittyvillä muilla teollisuuden aloilla on edelleen suuri merkitys. Teollisuus on kuitenkin myös monimuotoistunut. Kaupunkiin on tullut esimerkiksi lääketeollisuutta ja taloudellista merkitystään ovat lisänneet finanssiala, tutkimus ja hallinto. Muihin teollisuuden tuotteisiin lukeutuvat esimerkiksi elektroniikka, lentokoneiden osat, kemikaaliteollisuus ja huonekaluteollisuus. Birmingham on yksi tärkeimmistä Lounais-Yhdysvaltojen talouden ja pankkialan keskuksista. Sitä voidaan pitää myös Alabaman osavaltion kulttuurin ja viihteen keskuksena.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Birminghamissa aikavälillä 2012–2016 olivat 32 404 Yhdysvaltain dollaria ja henkilöä kohden 20 791 dollaria. 29,4 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö
Birminghamin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 212 237 ja vuoden 2017 arvion mukaan 210 710. Suuremman metropolialueen asukasluku oli vuonna 2010 1 151 801. Kaupungin väkiluku on laskenut 1900-luvun lopulta.
Koulutus
thumb|[[Alabama Theatre.]] Birminghamissa sijaitsevia korkeamman asteen oppilaitoksia ovat Alabaman yliopiston Birminghamin haara, Birmingham-Southern College, Birmingham School of Law ja Southeastern Bible College.
Bernardo Citterio
Bernardo Citterio (11. kesäkuuta 1908 – 13. marraskuuta 2002) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Milanon arkkihiippakuntaan 30. toukokuuta 1931 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Florianan titulaaripiispaksi 4. marraskuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Umberto Colombo, jota avustivat Giuseppe Schiavini ja Luigi Oldani.
Birmingham (Alabama)
Kulttuuri
Birmingham Museum of Art esittelee Samuel H. Kressin renessanssin taiteen kokoelmia. Muita kaupungin museoita ovat moottoriurheilumuseo Barber Vintage, ilmailumuseo Southern Museum of Flight ja musiikkiaiheinen Alabama Jazz Hall of Fame. Kaupungissa sijaitsevat myös kansalaisoikeusinstituutti ja rautateollisuuden perinnettä ylläpitävä Sloss Furnaces National Historic Landmark. Birminghamilla on oma sinfoniaorkesterinsa, sekä ooppera-, baletti- ja teatteriryhmiä. Kaupungissa järjestetään useita elokuva-, musiikki- ja perinnetapahtumia, kuten Sidewalk Moving Picture Festival. Festival of Arts järjestetään keväisin ja Alabama State Fair syksyisin.
Bernardo Citterio
Citterio jäi eläkkeelle 30. joulukuuta 2000.
Grundtvigin kirkko
thumb|Läntinen julkisivu thumb|Kirkon laiva, pohjoispuoli thumb|Kirkon laiva, näkymä alttarille
Grundtvigin kirkko sijaitsee Bispebjergin kaupunginosassa Kööpenhaminassa Tanskassa. Erikoisen ulkonäkönsä ansiosta kirkko on yksi kaupungin kuuluisimmista.
Historia
Vuonna 1913 kirkon suunnittelijaksi valittiin kilpailussa arkkitehti Peder Klint. Ajatus kirkon rakentamisesta N. F. S. Grundtvig’n muistoksi oli saatu jo vuonna 1912. Ensimmäisen maailmansodan päättymisen jälkeen vuonna 1918 kaupunki valitsi rakennuspaikan Bispebjergistä, mutta kirkon peruskivi muurattiin vasta 8. syyskuuta 1921 Grundtvig’n 138-vuotissyntymäpäivänä. . Pääosa kirkosta rakennettiin vuosina 1921–1925, mutta sisätilojen ja ympäröivien rakennusten viimeistely jatkui vuoteen 1940 saakka, eikä Klint itse pystynyt viemään rakennushanketta päätökseen, vaan sen teki hänen poikansa Kaare Klint. Kirkko vihittiin käyttöön 8. syyskuuta 1940 kuningas Kristian X:n läsnä ollessa.
Arkkitehtuuri
Peder Klintin suunnittelema kirkko yhdistelee useita arkkitehtonisia tyylejä. Rakennuksen suunnitteluvaiheessa Klint oli tutustunut useisiin tanskalaiskylien kirkkoihin ja niiden rakennustekniikka, materiaalit ja koristelu innoittivat häntä. Klint yhdisti suunnitteluun myös modernin tiiliskiviekspressionismin geometrisia muotoja sekä klassisen goottilaisen arkkitehtuurin pystysuoria piirteitä. Pitkä puiden reunustama tie johtaa läpi Bispebjergin hautausmaan kohti kirkkoa ja sen ympärille geometrisesti sijoitettuja rakennuksia, mikä luo barokkimaisen vaikutelman.
Kirkon huomiota herättävin piirre on sen läntinen julkisivu, joka muistuttaa kirkon urkuja. Julkisivuun kuuluu myös 49 metriä korkea kellotorni. Kirkon torni yltää 49 metrin korkeuteen ja se on 35 metriä leveä sekä 76 metriä pitkä. Kirkossa on 1863 istumapaikkaa.
Kolumbian jääkiekkomaajoukkue
Kolumbian jääkiekkomaajoukkue edustaa Kolumbiaa kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Kolumbia on ollut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen vuodesta 2019 alkaen. Vuonna 2023 maassa oli 47 rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa, mutta ei yhtään jäähallia. Vuonna 2023 sitä ei ollut vielä sijoitettu maailmanrankingiin.
Ennen liittymistään Kansainväliseen jääkiekkoliittoon Kolumbia oli ottanut jo 2010-luvulla osaa turnauksiin, joissa pelasi IIHF:n Etelä-Amerikan jäsenmaita.
Kirje Filemonille
Kirje Filemonille on yksi Uuden testamentin kirjeistä. Sen on kirjoittanut apostoli Paavali työtoverilleen, apostoli Filemonille.
Historia
Nykyisen käsityksen mukaan kirjettä pidetään aitona Paavalin kirjeenä, vaikka sen aitous onkin aiemmin ollut kyseenalaistettuna. Paavali on ollut kirjeen kirjoittaessaan vankilassa, joko Roomassa tai Efesoksessa, ja hän on kirjoittanut kirjeen Filemonille ja hänen kahdelle toverilleen, Apfiaalle ja Arkippokselle. Jos Kirje kolossalaisille on autenttinen, Filemonin on täytynyt asua Kolossiassa.
Paavali on kirjoittanut kirjeen Filemonin orjan Onesimoksen puolesta. Onesimoksen nimi tarkoittaa hyödyllistä. Paavali sanaleikittelee hänen olleen omistajalleen aiemmin hyödytön ja tehneen jotain väärää, mutta muuttuvan nyt hyödylliseksi. Onesimos oli todennäköisesti karannut omistajaltaan, tavannut Paavalin ja tullut uskoon. Paavali lähetti hänet takaisin omistajalleen.
Sisältö
Paavalin kirjeen sisältö on kryptinen. Hän imartelee Filemonia tahdikkaasti, puhuen Filemonin kristillisestä rakkaudesta ja uskosta, mutta kuitenkin samanaikaisesti muistuttaa häntä omasta auktoriteetistaan, joka käy myös hänen ylitsensä, sekä Filemonin hengellisestä "velasta" Paavalille. Onesimoksen kääntymys on muuttanut aiemman tilanteen, ja Onesimos voi palata "ei enää orjana vaan orjaa arvokkaampana, rakkaana veljenä" (jae 16).
Kirjeestä ei kuitenkaan käy ilmi, tulisiko Onesimoksen karkaaminen vain antaa anteeksi, vai tulisiko hänet jopa vapauttaa. Voiko orja olla myös "veli", vai korvaako veljeys orjuuden? Vastaus on epäselvä, ja oppineet ovat aina jakautuneet kysymyksen suhteen. Kysymys on kuitenkin oleellinen Paavalin saarnaaman evankeliumin sosiaalisten vaikutusten kannalta.
Ei ole tietoa, mitä Onesimokselle tapahtui kirjeen kirjoittamisen jälkeen. Antiokian piispa Ignatius mainitsee Efesoksen piispan Onesimoksen toisen vuosisadan alkupuolella. Onesimos oli kuitenkin yleinen orjan nimi, joten tämän piispan yhdistäminen Filemonin orjaan on pelkkää spekulaatiota.
Kirje Filemonille ei ole ollut kovin merkittävä kristillisen teologian ja etiikan kannalta. Luther näki yhteyden Paavalin ja Jeesuksen opettaman anteeksiannon ja sovinnon välillä. Luther kuitenkin huomautti myös, että kirje ylläpiti sosiaalista status quo -tilannetta: Paavali ei tehnyt mitään muuttaakseen Onesimoksen asemaa orjana – ja hän kunnioitti lakia palauttamalla hänet.
Kirjettä käytettiin paljon brittiläisten ja myöhemmin yhdysvaltalaisten taistelussa orjuutta vastaan. Sekä orjuuden puolustajat että vastustajat käyttivät kirjettä tukemaan omaa mielipidettään. Nykyään tutkijat ovat sitä mieltä, että Paavali käytännössä kaivoi pohjan orjuuden alta kirjeellään, ja ainakin hän olisi tehnyt sen, jos yhteiskunnalliset olosuhteet olisivat sallineet sen.
Lato
thumb|Heinälatoja Lappajärvellä. Lato on puusta tehty rakennus, jossa säilytetään esimerkiksi heiniä, viljaa, olkia tai rehua.
Käyttö
thumb|right|250px|Turvelato [[Ypäjällä.]] Ladon päätarkoitus on ollut säilöä varastoja talven yli karjalle ja ihmisille. Pelloilta korjatut ja kuivatetut heinät ajettiin kesällä niittylatoon ja sitten vähitellen talven mittaan hevosreellä pihalatoon, josta ne syötettiin kotieläimille.
Ladoissa voidaan säilyttää monenlaista ainesta, josta kuiva tai kuivuva heinä on ollut ylivoimaisesti tärkein. Rehuvarastona käytetyssä ladossa säilytetään heinän lisäksi esimerkiksi olkea, ruokoa tai kerppuja eli lehtipuiden oksista tehtyä lampaiden talviruokaa. Navetan viereen pystytetyssä rehuladossa säilytetään kaikenlaista karjanruokaa, kuten heinää, kortetta, kaislaa, taarnaa ja lehdeksiä. Olkiladot olivat yleensä riihen jatkeena ja lähellä tallia. Pahnalato sijaitsi puimalan yhteydessä, ja siinä oli taittunutta ja katkeillutta olkea. Puintijätteitä säilytettiin silppuladossa eli törkyladossa, ruumenuksessa, korsussa, kumossa tai riihikumossa. Turveladossa säilytettiin turvetta eläinten kuivikkeeksi ja sammalladossa sammalta. Sysilato oli sepän töissä tarvittavan sysihiilen pieni ja tiivisseinäinen säilytyspaikka. Armeijan tarvitseman salpietarin säilytyspaikka oli salpietarilato. Kalkkilato oli poltetun kalkin säilytyspaikka ja lantalato lannan säilytypaikka. Muita käyttötarkoituksen mukaan nimettyjä latoja olivat puulato, verkkolato, nuottalato, rataslato, liiterilato, venelato ja paattilato.
Latoja on rakennettu kaikkialla niillä Euroopan alueilla, joilla heinää on täytynyt varastoida ja hirsiä on ollut käytettävissä rakentamiseen. Lato onkin luultavasti keksitty useaan kertaan eri paikoissa toisistaan riippumatta. Enimmillään Suomessa arvioidaan 1960-luvulla olleen jopa yli miljoona latoa. Yksi ladonala oli puolen hehtaarin niitty. Maatalouden viljelytekniikan muututtua viime vuosikymmeninä latojen tarve on vähentynyt. Heinät pakataan muovilla päällystettyihin isoihin pyöröpaaleihin, jotka voidaan säilyttää ulkona. Tämän takia ladot ovatkin häviämässä tai niissä säilytetään muuta tavaraa, kuten polttopuita tai koneita.
Lautarakenteisen ladon eräs käyttötarkoitus ovat olleet kesällä latotanssit. Latoja voivat käyttää nykyisin suojanaan myös luonnossa kulkijat, kuten marjastajat ja metsästäjät.
Sijainti ja rakenne
Ladon paikaksi valittiin pellon tai niityn keskipiste, jolloin heinän kuljetusmatka oli pienin mahdollinen. Paikan tuli olla luonnostaan kuiva, kuten kumpare. Oli hyvä, jos paikalla oli valmiiksi kiviä, joista ladolle saatiin kulmakivet.
Lato on puusta tehty ilmava laatikko, joka on tarkoitettu säilyttämään sen sisään tuotu aines kuivana ja kunnossa. Ladossa on seinät ja katto sekä lattia, jonka alta ilma kiertää vapaasti.
Muodoltaan ladon katto on yleensä kaksilappeinen harjakatto. Itäisessä Suomessa rakennettiin myös yksilappeisia pulpettikattoja. Kattorakenteita on ollut useita erilaisia.
Ladon lattia rakennettiin kulmakivien, välikivien ja aluskivien päälle. Alinna olivat pohjahirret, joiden päälle lattia ladottiin. Ladon alle syntyi alipaine, joka kuivatti rakennusta ja heinää. Lattiapuita ei tarvinnut kiinnittää paikoilleen. Ladossa saattoi olla loiva ajosilta, jota pitkin heinä ajettiin latoon hevosella tai traktorilla. Ovia oli monenlaisia.
Suomalaisia latotyyppejä rakenteen mukaan
Kaikkein pienin lato on pikkulato, perusmitoiltaan alle 2 × 3 metriä.
Yksiaukkoinen niittylato on pohjapinta-alaltaan noin 3 × 5 metriä, isoimmillaan 5 × 7 metriä.
Korpilato rakennettiin nopeasti ja hienostelematta syrjäiseen paikkaan eli korpeen.
thumb|right|Pellolle rakennettu vinoseinäinen heinälato Lappajärvellä. Vinoseinäistä latoa kutsutaan myös noppaladoksi. Seinien ylöspäin levenevä muoto on heinän säilytyksen kannalta edullista, sillä tällaiseen latoon ei jää kuollutta tilaa ja myös puutavaraa tarvitaan suhteellisen vähän.
Läpiajettava lato on lato, jossa on kaksi niittylatoa vastakkain ja niiden välissä välikkö.
Tulva-alueille rakennettiin pylväslatoja, joiden lattiat olivat pylväiden kannattelemina toista metriä maanpinnan yläpuolella.
Liiterilato on hongasta neliöön rakennettu monitoimilato, jollaisia löytyy Rovaniemen seudulta.
Kaarilato on Suomessa harvinainen amerikkalaistyyppinen lato, jonka katto on kaareva.
Pyöröpaalilato on uudenaikainen lato, jonka katto perustuu teollisesti valmistettuihin kattoristikoihin. Tyyppi on syntynyt siitä, kun nurmirehua on alettu korjata pyöröpaaleihin.
Jotkin latotyypit ovat jo kadonneet, mutta suomalaisessa maisemassa näkyy yhä muun muassa pikkulatoja, niittylatoja, noppamaisia luhtalatoja, silmäpuolilatoja, läpiajettavia ja parilatoja, pylväslatoja, suuleja, kaarilatoja, makasiinilatoja ja pyöröpaalilatoja.
Juho Koivisto (ministeri)
Johannes (Juho) Koivisto (ent. Keski-Koivisto; 15. maaliskuuta 1885 Kurikka – 13. lokakuuta 1975 Kurikka) oli suomalainen maanviljelijä ja pitkäaikainen Maalaisliiton kansanedustaja ja ministeri.
Koiviston vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Keski-Koivisto ja Josefina Fredrika Liljeqvist. Käytyään kansakoulun hän oli maanviljelijänä Kurikassa vuosina 1906–1958. Koivisto tunnettiin Kurikassa puhujana jo 1900-luvun alkupuolella, ja vuodesta 1903 alkaen hän toimi nuorisoseuratoiminnassa sihteerinä ja myöhemmin puheenjohtajana. Hän oli mukana torvisoittokunnassa ja näytelmäpiireissä. Koivisto oli myös Kurikan suojeluskunnan perustajajäsen ja toimi sen perustamiskokouksen puheenjohtajana. Hän toimi myös Kurikan osuusmeijerin isännöitsijänä.
Koivisto oli Maalaisliiton kansanedustajana Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä 1927–1951. Hän oli apulaismaatalousministerinä Svinhufvudin II hallituksessa 1930–1931 ja Cajanderin III hallituksessa 1937–1939. Sotien aikana Koivisto oli II maatalousministeri Rytin I hallituksessa 1939–1940 ja Rytin II hallituksessa 1940–1941 sekä II valtiovarainministeri Rangellin hallituksessa 1941–1943.
Koivisto oli tasavallan presidentin valitsijamiehenä presidentinvaalissa 1925. Kunnallispolitiikkaan hän osallistui Kurikan kuntakokouksen ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Koivisto sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1935 ja maanviljelysneuvoksen 1960.
Maija Poppanen (elokuva)
Maija Poppanen (Mary Poppins) on vuonna 1964 ensi-iltansa saanut musikaalielokuva, jonka on ohjannut Robert Stevenson. Elokuva on Disneyn näytelmäelokuva, mutta siinä on myös animaatiokohtauksia. Se pohjautuu P. L. Traversin Maija Poppanen -kirjasarjaan. Elokuvan pääosissa ovat Julie Andrews ja Dick Van Dyke.
Julie Andrews palkittiin Maija Poppasen roolistaan parhaan naispääosasan Oscarilla ja lisäksi elokuva palkittiin myös parhaasta musiikista, kappaleesta, leikkauksesta, erikoistehosteista oltuaan ehdolla 13 kategoriassa.
Elokuva valittiin vuonna 2013 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. American Film Institute listasi Maija Poppasen vuonna 2006 kuudenneksi parhaaksi amerikkalaiseksi musikaalielokuvaksi kautta aikojen. The New York Timesin kriitikot valitsivat Maija Poppasen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Elokuvalle tehtiin jatko-osa Maija Poppasen paluu, joka sai ensi-iltansa vuonna 2018, 54 vuotta ensimmäisen elokuvan jälkeen.
Suomenkieliset äänet
Elokuva dubattiin suomeksi vuonna 1998 videojulkaisua varten. Dubbauksen toteutti Tuotantotalo Werne ja sen ohjasi Pekka Lehtosaari.
Jatko-osa
Rob Marshallin ohjaama jatko-osa Maija Poppasen paluu saa ensi-iltansa Yhdysvalloissa 25. joulukuuta vuonna 2018. Maija Poppasta näyttelee Emily Blunt.
Elokuva sijoittuu Lontooseen 20 vuotta ensimmäistä elokuvaa myöhemmin. Anna ja Mikko Pankki ovat kasvaneet aikuiseksi ja Maija Poppanen saapuu Mikon ja tämän kolmen lapsen luo. Elokuvassa näyttelevät Bluntin lisäksi muun muassa Lin-Manuel Miranda ja Meryl Streep, joka näyttelee Poppasen serkkua Topsya. Elokuvan käsikirjoittaa David Magee. Elokuvan musiikin säveltää Marc Shaiman ja hän myös luo uusia lauluja elokuvaan Scott Wittmanin kanssa.
Umbilikaali
Umbilikaali (kirjaimellisesti napanuora) eli kaapeliletkuyhde on sukeltamisen apuväline, jota käytetään pääasiassa öljyteollisuuteen liittyvässä sukeltamisessa.
Umbilikaalissa yhdistyvät turvakaapeli sekä yhteys-, hengityskaasu- ja voimajohdot.
Tavallisimmin umbilikaaliin kuuluu hengityskaasuletku, 2–3 hydrauliikkaletkua, useita sähköjohtoja, valokaapeleita yhteydenpitovälineisiin sekä joitakin muita tarvittavia johtoja. Kaikki on asennettu tiiviiksi yhtenäiseksi nipuksi, jota ympäröi noin tuuman vahvuisesta erikoisteräsvaijerista punottu sukka. Ympäryssukka hoitaa varsinaisen kantavan osan tehtäviä sekä suojaa arempia valokaapeleita ja hydrauliikkaletkuja ulkoisilta vahingoilta. Sukellusveneiden ja -kellojen umbilikaalit varustetaan yleensä kevennyspoijuilla rasituksen vähentämiseksi; poijut sijoitetaan paikalleen ja nostettaessa kerätään pois nosturin kärkeen asennetusta erillisestä työkorista käsin. thumb|Veden alla työskentelevä Yhdysvaltain laivaston sukeltaja Umbilikaalia käytetään etupäässä pintasyöttöisten pienoissukellusveneiden yhteydessä ja huomattavasti kevytrakenteisempana myös sukeltajien tarpeisiin; tärkein vm. käyttötapa on paineistetun sukelluskellon ja kestosukeltajan välisessä yhteydessä; silloin 5 mm vaijerista tehdyn suojasukan sisällä ovat hengityskaasuletku, sukeltajanpuvun lämmittämiseen tarkoitettu kuumavesiletku, valaisimien sähköjohdot, sukeltajan elintoimintoja tarkkailevien laitteiden telemetriakaapelit sekä sukelluskypärään liittyvän televisiokameran valokaapelit; pehmusteena on kelluvaa materiaalia sen verran, että yhde on vedessä painoton, koska muuten sen mukana raahaaminen olisi tarpeeton rasitus sukeltajalle. Näin siksi, että raskaammissa umbilikaaleissa käytettävät kevennyspoijut tekisivät yhteen käsisyötön liian vaikeaksi.
Sukellusveneiden ja -kellojen umbilikaaleihin liittyy aina erillisellä yhden käsiventtiilin takana olevalla käsipumpulla toimiva titaanista tehty kiinteä leikkuri, jolla yhteen voi hätätilassa katkaista; näin esimerkiksi silloin, jos alus täytyy hinata kauemmas nostoa varten ja oma umbilikaali olisi paitsi tarpeeton myös vaaratekijä. Tämä ei ole haitaksi, koska kaikissa aluksissa on vähintään kolmen vuorokauden hätävarasto hengitysilmaa.
Paineistetussa sukelluskellossa, jolla ei ole omaa kelluvuutta, on myös oma umbilikaali, mutta toisin kuin sukellusveneissä, sitä ei käytetä nostoon vaan suuremman rasituksen vuoksi kellossa on erillinen ripustuslenkki johon on kytketty normaali nosturi. Koneistoon liittyy myös keinunnanvaimennus: nosturin vaijeri ja umbilikaali menevät erillisen raskaaseen painoon kytketyn hydraulisen koneiston läpi. Jos aluksen perä jossa nosturi on laskee aallokossa, koneisto kelaa täsmälleen tarvittavan määrän vaijeria ja yhdettä niin että sukelluskello pysyy tarkasti paikallaan; vastaavasti perän palatessa ylös tai noustessa aallokossa molempia lasketaan lisää. Menetelmä on osoittautunut tarkkaan toimivaksi ja äärimmäisen tarpeelliseksi. Sitä käytetään myös laskettaessa tai nostettaessa pienoissukellusveneitä.
Kolumbian naisten jääkiekkomaajoukkue
Kolumbian naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Kolumbiaa kansainvälisissä naisten jääkiekko-otteluissa. Kolumbia on ollut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen vuodesta 2019 alkaen. Vuosina 2022–2023 maassa oli 25 rekisteröitynyttä naisjääkiekkoilijaa, mutta ei yhtään jäähallia. Vuonna 2022 sitä ei ollut vielä sijoitettu jääkiekon maailmanrankingiin.
Vuonna 2016 maajoukkue pelasi Meksikon ja Argentiinan joukkueita vastaan osana Pan-American Ice Hockey Tournamentia.
Kim Collins
Kim Collins (s. 5. huhtikuuta 1976) on saintkittsnevisläinen pikajuoksija ja maailmanmestari.
Ura
Ensimmäisissä arvokisoissaan Atlantan olympialaisissa 1996 hän karsiutui 100 metrin puolivälierissä. 1997 MM-kisoissa Ateenassa Collins ei päässyt 100 metrin alkueristä jatkoon. Hän sai 100 metrillä hopeaa Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa 1999. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 hän karsiutui 100 ja 200 metrin alkuerissä. 2000 Sydneyn olympialaisissa hän pääsi ensimmäistä kertaa arvokisojen 100 metrin finaaliin, jossa sijoittui seitsemänneksi. 200 metrillä hän karsiutui välierissä. Hän voitti Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuden 100 ja 200 metrillä 2001. 2001 Edmontonin MM-kisoissa Collins voitti pienelle maalleen kautta aikain ensimmäisen MM-mitalin sijoituttuaan 200 metrillä pronssille ajalla 20,20. Lisäksi hän sijoittui viidenneksi 100 metrillä.
2002 Kansainyhteisön kisoissa Manchesterissa Collins voitti 100 metrin kilpailun maansa ennätysajalla 9,98. Kisan jälkeen hän jäi kiinni doping-testissä kielletyn lääkeaineen käytöstä, mutta osoittautui, että lääkeaine kuului osana Collinsin astmalääkitykseen. Tämän johdosta Collins selvisi rikkeestä varoituksella ja sai pitää mitalinsa. Samana vuonna Collins oli sadalla metrillä toinen sekä GP-finaalissa Pariisissa että yleisurheilun maailmancupissa Madridissa.
Collins jatkoi hyviä esitykseen 2003 halli-MM-kisoissa Birminghamissa sijoituttuaan 60 metrillä hopealle Justin Gatlinin takana maansa ennätysajalla 6,53. Hän voitti jälleen Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuden 100 metrillä. Hänen hyvät esityksensä jatkuivat läpi kauden, ja huipentuivat Pariisin MM-kisoihin, missä hän voitti sadan metrin maailmanmestaruuden ajalla 10.07.
2004 Ateenan olympialaisissa Collins sijoittui kuudenneksi sadalla metrillä, mutta palasi 2005 Helsingin MM-kisoissa takaisin arvokisojen mitalikantaan sijoituttuaan 100 metrillä pronssille ajalla 10,05. Vuonna 2007 hän sijoittui Pan-Amerikan kisoissa 100 metrillä viidenneksi ja karsiutui Osakan MM-kilpailuissa saman matkan välierissä. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän jakoi 60 metrillä hopeamitalin Dwain Chambersin kanssa ajalla 6,54. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 200 metrillä kuudenneksi ja karsiutui 100 metrin välierissä. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui sekä 100 että 200 metrillä puolivälierissä.
Collins ilmoitti syksyllä 2009 lopettavansa uransa, mutta hän kuitenkin kilpaili uudestaan jo seuraavana kesänä. Hän sai 2011 Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa pronssia 4 × 100 metrin viestissä. Saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän sijoittui 100 metrillä kolmanneksi ajalla 10,09 ja hänestä tuli 35-vuotiaana matkan vanhin MM-mitalisti. 200 metrillä hän karsiutui välierissä. 4 × 100 metrin viestissä hän juoksi toisen osuuden St. Kitts ja Nevisin saavuttaessa pronssia ajalla 38,49. Pan-Amerikan kisoissa 2011 hän saavutti 100 metrillä hopeaa ajalla 10,04.
Collins juoksi Bottropissa 29. toukokuuta 2016 100 metrin Saint Kitts ja Nevisin ennätyksen 9,93, joka on samalla 40–44-vuotiaiden maailmanennätys. Collins paransi vuonna 2015 kolme kertaa kotimaansa 60 metrin sisäratojen ennätystä päätyen Łódźissa 17. helmikuuta aikaan 6,47. Hän karsiutui Pekingin MM-kilpailuissa 2015 100 metrin alkuerissä. Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 hän oli 60 metrillä kahdeksas. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 100 metrin välierissä.
Eemil Linna
Kustaa Eemil (K. E.) Linna, ent. Ainiala, (17. tammikuuta 1876 Pälkäne – 10. tammikuuta 1951 Tampere) oli suomalainen maanviljelijä ja nuorsuomalaisen puolueen ja myöhemmin edistyspuolueen kansanedustaja ja ministeri.
Linna oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana 1913–1914 ja 1917–1918 sekä Edistyspuolueen kansanedustajana 1918–1930 valittuna Hämeen läänin pohjoista vaalipiiristä. Hän oli maatalousministerinä Mantereen hallituksessa 1928–1929 ja Kivimäen hallituksessa kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä 1932–1936 ja toisena maatalousministerinä 1934–1936 sekä vielä maatalousministerinä syksyllä 1936 noin kahden viikon ajan.
Linna oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikkaan hän osallistui Messukylän kuntakokouksen ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Linna sai kunnallisneuvoksen arvon 1920.
Linna oli MTK:n johtokunnan puheenjohtaja 1936–1951.
Linna oli naimisissa vuodesta 1913 Eeva Maria Taipaleen kanssa. Hänen poikansa diplomi-insinööri Antti Emil Linna oli 1960-luvulla Suomen Kansanpuolueen ja liberaalisen kansanpuolueen kansanedustajana.
Johan Franzén (kauppaneuvos)
Johan Franzén (6. toukokuuta 1784 Oulu – 3. joulukuuta 1849 Oulu) oli suomalainen Oulussa asunut kauppaneuvos, laivanvarustaja ja sahateollisuuden harjoittaja.
Elämäkerta
Franzénin isä kuoli hänen olleessaan kolmevuotias ja äiti meni 1789 uusiin naimisiin oululaisen kauppiaan Lars Henrik Keckmanin kanssa. Franzén aloitti uransa kasvatusisänsä palveluksessa ja hän sai porvarinoikeudet Oulussa 1808.
Franzénin kauppahuone toimi vuodesta 1810 Oulussa Kajaaninkatu 10:ssä sijainneella tontilla. Kun toimitalo tuhoutui Oulun palossa 1822, Franzén rakennutti 1829 tilalle uuden kaksikerroksisen empiretyylisen talon, jonka suunnitteli mahdollisesti arkkitehti Carl Ludvig Engel. Franzén luovutti kauppahuoneen johdon pojalleen Frans Johan Franzénille 1841.
Franzén toimi Oulun kaupungin raatimiehenä vuodesta 1827 ja oli seuraavana vuonna perustamassa Oulun läänin talousseuraa. Kauppaneuvoksen arvon hän sai 1830.
Franzén oli naimisissa kaksi kertaa:
Eugène Ionesco
thumb|Eugène Ionesco vuonna 1993. Eugène Ionesco (synt. Eugen Ionescu; 26. marraskuuta 1909 Slatina, Romania – 29. maaliskuuta 1994 Pariisi, Ranska) oli romanialaissyntyinen näytelmäkirjailija. Ionesco luetaan niin sanotun absurdin teatterin tärkeimpiin nimiin. Hän tarkasteli näytelmissään inhimillistä vuorovaikutusta ja rajoituksia, joita kieli sille asettaa.
Ionesco asui suurimman osan elämästään Ranskassa. Hän myös kirjoitti lähes koko tuotantonsa ranskaksi. Hän aloitti näytelmien kirjoittamisen 30-vuotiaana. Ensimmäiset kymmenen vuotta kului pienen pariisilaisen avantgarde-teatterin näytelmäntekijänä, ennen kuin Ionesco alkoi saada tunnustusta suurilla näyttämöillä.
Ionescon ensimmäisten näytelmien keskiössä on usein pariskunta, joiden ympärillä tapahtuu burleskeja asioita. Ionesco kuvaa maailman epätodellisuutta huumorin keinoin. Hän ei kuitenkaan käsittele teemaa abstraktioilla vaan konkreettisilla kuvilla, esimerkiksi näyttämön esineiden nopealla lisääntymisellä. Vuodesta 1957 alkaen Ionescon näytelmissä alkoi esiintyä Bérenger-niminen pelokas pieni mies. Tämän hahmon kautta Ionesco kuvaa esimerkiksi totalitarismin syntyä Sarvikuonot-näytelmässä (1959).
Ionescon tunnetuimpia näytelmiä ovat Kalju laulajatar, Oppitunti, Sarvikuonot ja Tuolit. Niitä kaikkia on esitetty myös Suomessa. Vuonna 1955 Ionescon näytelmä Uusi vuokralainen sai maailmanensi-iltansa helsinkiläisessä Lilla Teaternissa.
Gåte
Gåte on norjalainen yhtye, joka soittaa norjalaista kansanmusiikkia, jossa on vaikutteita rockista ja elektronisesta musiikista. Yhtyeen musiikkia luonnehditaan joskus progressiiviseksi folk rockiksi.
Gåte perustettiin Trøndelagissa vuonna 1999. Yhtyeen ensimmäinen täysimittainen albumi oli Jygri vuodelta 2002. Yhtye ilmoitti jäävänsä tauolle syyskuussa 2005.
Luettelo Harvialan kartanonherroista
Harvialan herra, oli keskiaikaista perua oleva sittemmin Ruotsin ritarihuoneeseenkin merkitty titteli, joka johtui Harvialan mahtikartanon perinnöllisestä omistamisesta. Näistä kartanonherroista ja herrattarista muodostuu todellinen Harvialan suku, joka oli mahtiasemassa Etelä-Hämeessä ainakin kymmenen sukupolven ajan. Harvialan pääkartano sijaitsi Vanajan pitäjässä, eli nykyisen Janakkalan kunnan alueella.
Harvialan dynastia
Aiemmista sukupolvista ei ole varmuutta, joskin etelähämäläinen suuromistus on väistämättä syntynyt jo edellisten sukupolvien aikana, ja saattaa hyvinkin olla muinaissuomalaista perua.
Näille perillisille Harvialan omistukset lopulta päätyivät, ja toisaalta Kruse-suku sammui miehenpuolelta Lassen pojanpojan myötä.