cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skotlannin 1. divisioona
'''Skotlannin 1. divisioona''' oli Skotlannissa pelatun Scottish Football Leaguen korkein sarjataso, ja koko maan toiseksi korkein sarjataso. 1. Divisioonan yläpuolella oli Valioliiga. 1. divisioonaa pelattiin vuodesta 1975 vuoteen 2013, jolloin perustettiin Scottish Professional Football League.
Paul van Suchtelen
Van Suchtelen osallistui Napoleonia vastaan käytyihin sotiin, joiden päätteeksi hänet ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1815. Samalla hänet määrättiin Venäjän armeijan keveiden ratsuväkiosastojen komentajaksi.
Van Suchtelenille myönnettiin 1826 päämajoitusmestarin arvo, ja samalla hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi. Hänet korotettiin 31.5.1827 keisari Nikolai I:n kenraaliadjutantiksi. Persian ja Turkin vastaisissa sodissa 1827 - 1829 van Suchtelen toimi kenraali, kreivi I. F. Paskevitš-Erivanskin komentaman armeijan esikuntapäällikkönä.
Hän toimi vuodesta 1830 Orenburgin kenraalikuvernöörinä Kaakkois-Venäjällä. Samalla hän oli Orenburgin erillisen armeijakunnan komentaja ja kuolemaansa saakka uralilaisten kasakkojen päällikkö.
Hänen isänsä oli kenraali Jan Peter van Suchtelen.
Fuchū
Fuchū voi tarkoittaa:
James Thompson
James Thompson -nimisiä henkilöitä ovat:
Mälkki
Mälkki tarkoittaa seuraavia:
Mads Østberg
Ura
Østberg aloitti ralliuransa vuonna 2004. Vuonna 2006 hän debytoi rallin maailmanmestaruussarjassa Subarulla ajaen kolme kilpailua. Vuonna 2007 hän ajoi kuusi kilpailua ja saavutti ensimmäisen MM-pisteensä Suomen rallissa. Østberg voitti samana vuonna rallin Norjan-mestaruuden. Vuonna 2008 Østberg jatkoi Adapta Motorsport -tallissa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2009 hän saavutti kauden aikana seitsemän pistettä ja ajoi parhaimmillaan kuudenneksi Portugalin rallissa.
Vuonna 2010 Østberg saavutti uudistuneen pistejärjestelmän ansiosta 18 pistettä sijoittuen sarjan 11:nneksi. Kaudella 2011 Østberg saavutti ensimmäisen palkintosijoituksensa ajamalla toiseksi Ruotsin rallissa häviten vain muutamalla sekunnilla kilpailun voittaneelle Mikko Hirvoselle johtaen kilpailua vähän aikaa. Seuraavassa kilpailussa Meksikon rallissa Østberg sijoittui viidenneksi. Vuonna 2012 Østberg voitti Portugalin rallin, kun Mikko Hirvonen hylättiin hänen edeltään. Voitto oli Østbergin ensimmäinen ja ensimmäinen norjalaisvoitto sitten Petter Solbergin ja vuoden 2005 Walesin rallin. Kaudella 2013 Østberg sai paikan M-Sport-tallista, mutta tulokset jäivät vaatimattomiksi. Vuosina 2014-2015 hän ajoi Citroënin tehdastallissa. Tuloksena oli satunnaisia podiumsijoituksia ja MM-sarjan neljäs sija parhaana ei-VW-kuljettajana vuonna 2015. Citroënin pitäessä välivuoden 2016, Østberg palasi M-Sportin kuljettajaksi. Østberg ajoi M-Sportin Ford Fiestalla myös kauden 2017 sijoittuen parhaimmillaan viidenneksi Katalonian rallissa.
Suomen rallissa 2018 hän oli toinen. Ott Tänakin voittaessa ja Jari-Matti Latvalan ollessa kolmas.
Kärki
Kärki voi tarkoittaa seuraavia:
Mercedes-Benz W111
Mercedes-Benz W111 on vuosina 1959–1971 valmistettu Mercedes-Benz loistoautomalli. Yhteensä autoja valmistettiin 370 807 kappaletta sedan, coupé ja cabriolet-malleina. Sarjan edeltäjä oli ponttooni-malliston Mercedes-Benz W180 ja seuraaja (sedan-mallit) oli vuosina 1965-1972 valmistettu Mercedes-Benz W108. Autosta valmistettiin myös samaa pohjalevyä käyttäen ylellisemmin varusteltua Mercedes-Benz W112-mallia sekä pienempää siipimallista Mercedes-Benz W110.
Kehittely
Mercedes-Benz esitteli vuonna 1959 Frankfurtin autonäyttelyssä uuden ponttooni-mallit korvaavan sedanin, W111. Muotoilun lähtökohtana oli ollut matkustamon kasvattaminen ajomukavuuden ja näkyvyyden parantamiseksi ponttooni-malleihin verrattuna. Auton turvallisuus-suunnittelussa oli otettu ensimmäisenä maailmassa käyttöön Béla Barényin kehittelemät, Mercedes-Benzin vuonna 1952 patentoimat kolaritilanteessa asteittain kokoonpuristuvat törmäysvyöhykkeet.
Ajoneuvon kori oli jaettu kolmeen vyöhykkeeseen: vankasti rakennettu matkustamoa suojasi takana pitkä, runsaan kapasiteetin tuonut tavaratila ja edessä pitkä moottoritila. Mercedes-Benz suoritti 10. syyskuuta 1959 ensimmäisen kolaritestinsä käyttäen samaa korisuunnittelua (lyhyempää keulaa) käyttänyttä Mercedes-Benz W110:tä.
Vähemmillä kromikoristeilla ja sirommilla takavaloilla varusteltu perusmalli 220 b:n kori toimi perustana W110:lle, joka julkistettiin 1961 yhdessä ylellisemmän W112-sarjan ja 2-ovisten 220 SE-mallien kanssa. Sedan-mallien muotoilusta vastasi Friedrich Geiger ja coupé/cabriolet-mallien muotoilusta vastasi Geigerin alaisena työskennellyt Paul Bracq. Bracqin hillitty muotoilukieli tuli vaikuttamaan suuresti 60-luvun Mercedes-Benz -malleihin, kuten 600 Großer Mercedes, 230SL Pagoda ja W108/W109.
Coupé ja cabriolet
Coupe- ja cabriolet-mallien valmistus jatkui sedan-mallien jälkeen koska sedan-mallit korvanneista W108/W109-sarjoista ei ollut 2-ovista versiota saatavilla, ja tätä markkinarakoa täytettiin W111 ja W112-sarjojen 2-ovisilla malleilla kunnes C107-sarja ilmestyi markkinoille 1971.
Kukkotappelu
thumb|Kukkotappelu alkamassa [[Balilla, Indonesiassa.]] Kukkotappelu on perinteinen laji, jossa kaksi tappelukukkoa usutetaan toisiaan vastaan. Kukot tappelevat yleensä kuolemaan asti. Kukkotappeluita järjestetään kilpailu-, viihde- ja vedonlyöntitarkoituksessa.
Stiina Saaristo
Stiina Saaristo (s. 1976 Kisko) on suomalainen kuvataiteilija. Saaristolle tyypillisiä töitä ovat suurikokoiset pikkutarkat piirustukset. Häntä pidetään yhtenä sukupolvensa omaperäisimmistä taiteilijoista. Saaristo on Taidemaalariliiton jäsen.
Saaristo on valmistunut Kuvataideakatemiasta vuonna 2005. Hän piti talvella 2010 Amos Andersonin taidemuseossa vuosien 2001–2009 tuotannostaan näyttelyn otsikolla Ein kleines Monster (Pieni hirviö), joka on laajin hänen teoksiaan siihen mennessä esitellyt näyttely.
Kukkotappelu
Ottelutapahtumat
Tappelukukot jalostetaan erityisen aggressiivisiksi. Kukolla kasvaa jalan takaosassa kannus, jota se käyttää puolustaessaan itseään tai tapellessaan. Tappelukukon kannus yleensä leikataan pois ja korvataan keinotekoisella kannuksella, joka voi olla piikkimäinen tai veitsimäinen, ja se voi olla vain toisessa jalassa tai molemmissa jaloissa. On myös ottelumuoto, jossa kukot tappelevat kokonaan ilman kannuksia. Tämä ei kuitenkaan välttämättä vähennä kukkojen vammoja.
Stiina Saaristo
Saaristo käyttää teoksissaan lyijykynää ja värikynää. Hän käyttää mallina itseään ja kirpputoreilta hankkimaansa aineistoa. Teoksille on ominaista groteskiliioittelu ja huumori. Niiden henkilöhahmot ovat usein epävakaita lapsiaikuisia ja aikuislapsia, joiden kautta hän kuvaa naisen elämää ja naiseen kohdistettuja odotuksia ja vaatimuksia.
Hänelle myönnettiin valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha 2021.
Kukkotappelu
Ottelutapahtumat
Yhdessä tapahtumassa järjestetään useita tappeluita. Tappelurinkiin asetetaan yleensä vastakkain kaksi samanpainoista kukkoa. Kasvattajat tuovat tapahtumaan omia kukkojaan ja maksavat osanottomaksun. Voittajakukon omistaja voittaa osanottomaksuista kootun rahapalkinnon. Ottelujen aikana katsojat lyövät vetoja voittajista.
Kukoille voidaan antaa piristeitä ennen ottelua. Kukkotappelu voi kestää pisimmillään jopa tunteja, ja kukot kärsivät tappeluissa vakavia vammoja. Omistajat yrittävät elvyttää ottelun aikana kukkojaan esimerkiksi imemällä verta niiden keuhkoista, jotta ne voisivat jatkaa tappelemista. Jos tappelu hiipuu, kukot voidaan siirtää pääareenalta sivuareenalle jatkamaan tappeluaan. Ottelu lopetetaan, kun toinen kukko on kuollut tai haavoittunut kuolettavasti. Myös voittaja usein kuolee vammoihinsa. Joskus vammautuneet voittajat usutetaan toisiaan vastaan joukkotappeluun.
Laillisuus
Kukkotappelujen järjestäjät puolustavat lajia sillä perusteella, että tappeleminen on kukoille luonnollista käyttäytymistä.
Expressen
Expressen on ruotsalainen iltapäivälehti. Sen perustivat Albert Bonnier nuorempi, Ivar Harrie ja Carl-Adam Nycop vuonna 1944. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi samana vuonna, 16. marraskuuta. Lehden linja on sen oman ilmoituksen mukaan sitoutumaton liberaali. Sen omistaa Bonnier.
Yrityskauppojen vuoksi Expressenistä julkaistaan Göteborgissa GT-nimistä sisarjulkaisua (ent. Göteborgs-Tidningen) ja Malmössä Kvällsposten-nimistä. Näiden sisällöstä nuo puolet on samaa.
Varsinkin 1970-luvulla Expressen tarkasteli kriittisesti Suomen puolueettomuuspolitiikan ja suomalaisen demokratian kannalta arveluttavina pitämiään ilmiöitä, mm. presidentti Urho Kekkosen sisäpoliittista vallankäyttöä. Se nosti näkyvästi esille myös ns. Vankileirien saariston tapauksen vuonna 1974. Nämä artikkelit herättivät huomiota ulkomaita myöten ja herättivät kohua Suomessa.
Nykyään Expressen on Ruotsin kolmanneksi suurin sanomalehti levikiltään, joka on arkipäivisin 339 400. Lehden sunnuntainumeron levikki on 462 100.
Vuonna 2013 Researchgruppen-niminen ryhmä keräsi 29 miljoonaa nettikommenttia Disqus-palvelusta, jota käytetään yleisesti erilaisten sivustojen lukijakommentointiin, ja onnistui murtamaan noin 6 000 MD5-salattua sähköpostiosoitetta. Researchgruppen luovutti tiedot Expressenille, joka paljasti useita nimettömiä rasistisia kommentoijia verkkosivustoilla. Paljastukset johtivat ainakin usean Ruotsidemokraattien jäsenen eroon. Lehden toimittajat, Researchgruppen ja Expressen saivat paljastuksista tutkivan journalismin Guldspaden-palkinnon.
Lokakuussa 2014 Afroruotsalaisten valtakunnanjärjestö vaati päätoimittaja Thomas Mattssonin eroa lehdessä julkaistujen kolumnisti Ulf Nilssonin väitetysti toistuvasti rasististen kolumnien vuoksi.
Heikki Lund
Heikki Lund (s. 16. joulukuuta 1953 Oulu) on suomalainen näyttelijä, näytelmäkirjailija ja muusikko. Lund on näytellyt lukuisissa teatterituotannoissa ja TV-sarjoissa. Hän on toiminut vuoteen 2022 asti myös Keski-Uudenmaan Teatteri KUTin hallituksen puheenjohtajana ja Tuusulan Krapin kesäteatterin tuottajana. Lund on myös yksi teatterin perustajajäsenistä. Heikki Lund on kirjoittanut useita Suomen kulttuurihistoriasta ja taiteen Kultakauden merkkihenkilöistä kertovia näytelmiä. Muun muassa Jean Sibeliuksen ja Eino Leinon kohtaamisesta kertova näytelmä Yksi laulu yli muiden oli ohjelmistossa lähes 13 vuotta. Vanhustenhoidon ankeasta arjesta kertova trilogia Harmaat pantterit on ollut huippusuosittu. "Trilogian" neljäs osa Aktiivimalli oli ensi-illassa Keravalla helmikuussa 2020. Lund on myös julkaissut useita lähinnä runoteksteihin säveltämiään äänilevyjä.
Wilhelm Sucksdorff
Wilhelm Joachim Sucksdorff (24. joulukuuta 1851 Loviisa – 20. maaliskuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Vihertöpösirkku
Vihertöpösirkku (Certhidea olivacea) eli aiemmalta nimeltään kerttusirkku on Etelä-Amerikan Galápagossaarilla elävä tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Vihertöpösirkku on darwininsirkuista pienin. Sen ruumiinpituus on noin 10 senttimetriä ja paino 8 grammaa. vihertöpösirkun kapea ja terävä nokka muistuttaa muodoltaan tangaroiden ja kerttujen nokkaa, mihin lajin nimikin viittaa. Lajin väritys on vaatimaton. Molempien sukupuolten höyhenpeite on samea ja väriltään oliivinvihreä. Aikaisemmin vihertöpösirkkua ja harmaatöpösirkkua (Certhidea fusca) pidettiin saman lajin populaatioina. Populaatioiden edustajien koossa ja värityksessä on vain vähän eroja, mutta niiden lauluäänet poikkeavat selvästi toisistaan. DNA-testien mukaan töpösirkkupopulaatioiden kehityshaarat erkanivat toisistaan jo 1,5–2,0 miljoonaa vuotta sitten tai jopa aiemmin. Vihertöpösirkkujen nokan muoto ja melodinen lauluääni poikkeavat selvästi saarten muista sirkuista.
Wilhelm Sucksdorff
Sucksdorffin puoliso oli Julia Olga Maria Nikkanen. Heidän tyttärestään Monica Saxénista (s. 1903) tuli keuhkosairauksiin erikoistunut lääkäri. Sucksdorff oli Helsingin yliopiston terveysopin ylimääräinen professori vuosina 1894–1895 ja Helsingin kaupungin I kaupunginlääkäri 1895–1917. Hän julkaisi tieteellisiä tutkimuksia ja yleistajuisia kirjoituksia terveydenhoitoon liittyvistä aiheista Tidskrift för hälsovård -lehdessä, jonka päätoimittaja hän oli 1891–1917.
Vihertöpösirkku
Levinneisyys ja elinympäristö
Vihertöpösirkkua tavataan kotoperäisenä lajina ainoastaan Ecuadorille kuuluvilla Galápagossaarilla. Se on saarten laajimmalle levinnyt darwininsirkkulaji, ja sitä tavataan kaikilla tärkeimmillä saarilla. Vihertöpösirkku elää Galapagosin saariston sisäosissa, harmaatöpösirkku puolestaan pienemmillä ulkosaarilla. vihertöpösirkkujen levinneisyys kattaa noin 7 800 neliökilometriä.
Vihertöpösirkkujen ainoaa elinympäristöä ovat 300–700 metrin korkeudessa kasvavat kosteat ikivihreät metsät, joiden valtakasveja ovat asterikasveihin kuuluvan Scalesia-suvun puut. Harmaatöpösirkkujen elinympäristöä sen sijaan ovat saarten karut alueet, joiden kasvillisuus koostuu pensaista, kaktuksista ja lehtensä ajoittain pudottavista puista.
Elintavat
Vihertöpösirkut ovat hyönteissyöjiä. Ne etsivät sammalten, lehtien ja kaarnojen alta ruoakseen hyönteisiä ja hämähäkkejä. Ohut, terävä nokka on mukautunut juuri tätä tarkoitusta varten. Vihertöpösirkut ovat ilmeisesti ainoita darwininsirkkuja, jotka pystyvät nappaamaan saaliinsa lennosta.
Lisääntymiskausi on yleensä kuumaan ja sateiseen aikaan, jolloin ravintoa on runsaiten. Kerttusirkut ovat yksiavioisia. Pari perustaa pienen reviirin ja rakentaa sinne pienen, kupolin muotoisen pesän, jonka sivulle tehdään sisäänkäyntiaukko. Naaras munii tavallisesti kolme munaa, joita se hautoo yksin noin 12 vuorokautta. Poikaset pysyttelevät pesässä kaksi viikkoa kuoriutumisensa jälkeen, kunnes jättävät pesänsä. Poikasia ja nuoria lintuja saalistavat usein suopöllöt. Aikuisia uhkaavat satunnaisesti myös galapagosinhiirihaukka ja galapagosinkyyryhaikara.
Hispania ulterior
Hispania ulterior oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Hispaniassa nykyisen Etelä-Espanjan alueella.
Maantiede
Hispania ulteriorin provinssi eli ”Kaukaisempi Hispania” sijaitsi alun perin Hispanian eli Iberian (Pyreneiden) niemimaan eteläosissa, ja käsitti suunnilleen nykyisen Andalusian alueen. Sen koillispuolella nykyisen Koillis- ja Itä-Espanjan alueella sijaitsi Hispania citeriorin provinssi eli ”Läheisempi Hispania". Myöhemmässä vaiheessa provinssi käsitti koko Hispanian länsi- ja eteläosan, mukaan lukien nykyisen Portugalin alueen, siinä missä Hispania citerior käsitti itäosan. Provinssin hallinnollinen keskus oli Corduba.
Historia
Hispania tuli roomalaisten valtaan toisen puunilaissodan myötä. Hispania ulteriorin provinssi perustettiin vuonna 197 eaa. samaan aikaan Hispania citeriorin provinssin kanssa. Ne olivat Rooman ensimmäiset provinssit, jotka perustettiin kauemmaksi Italiasta, mikä on merkittävä vaihe Rooman kehittymisessä alueellisesta tekijästä välimerelliseksi imperiumiksi.
Karthagolaisvallan vaihtuminen alueella roomalaisvallaksi sai aikaan paljon kapinoita paikallisen iberialaisen väestön keskuudessa. Ajan kuluessa provinssin alue laajeni, ja lopulta Rooma sai koko Hispanian alueen valtaansa Augustuksen aikana 20-luvulla eaa. Hispania ulteriorin provinssi lakkautettiin viimeistään vuoteen 27 eaa. mennessä, jolloin se oli jaettuna kahdeksi provinssiksi. Nämä olivat Hispania Baetica, joka käsitti suurin piirtein alkuperäisen Hispania ulteriorin alueen, sekä Hispania Lusitania.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Sydäninfarkti
Sydäninfarkti (infarctus myocardii acutus) eli sydänkohtaus tarkoittaa sairauskohtausta, jossa osa sydänlihaksesta vaurioituu pysyvästi hapenpuutteen takia. Sydäninfarkti on lääketieteellinen hätätapaus ja edellyttää aina sairaalahoitoa.
Sydäninfarktin diagnostiikka perustuu oireisiin, sydänsähkökäyrään ja verikokeisiin, joiden avulla osoitetaan sydänlihassolujen tuhoutuminen. Lähes puolet työikäisten kuolemista johtuu Suomessa sydänkohtauksista. Sydäninfarktien määrä on vähentynyt brittiläisen tutkimuksen mukaan 20 vuodessa 74 prosenttia. Merkittävimpinä tekijöinä pidetään LDL-kolesterolin pitoisuuksien pienenemistä sekä verenpaineen laskua. Ylipainon lisääntyminen vaikutti vähenemiseen negatiivisesti noin 10 prosenttia. Puolet sydänkohtauksista sattuu kuitenkin ihmisille, joilla on normaalit kolesteroliarvot.
Palau Reialin metroasema
Palau Reial on Barcelonan metron linjan 3 asema. Se sijaitsee Avinguda Diagonal -kadun alla Les Cortsin alueella. Metroaseman lähellä on myös samanniminen Trambaix-pikaraitiotien pysäkki.
Sydäninfarkti
Syyt
Sydän saa tarvitsemansa verenkierron sepelvaltimoiden kautta, jotka ottavat levossa 4–5 prosenttia sydämen pumppaamasta verimäärästä. Sydäninfarktin taustalla on useimmiten sepelvaltimotauti, jossa sydänlihakseen verta tuovat sepelvaltimot ovat ahtautuneet ateroskleroosin eli valtimonkovettumataudin johdosta ja sydämen verenvirtaus on riittämätön. Sepelvaltimotautikohtauksiksi nimitetään oireistoja, jotka johtuvat sepelvaltimon äkillisen tukkeutumisen aiheuttamasta sydänlihaksen hapenpuutteesta. Jos sepelvaltimotukoksen aiheuttama iskemia johtaa sydänlihassolujen tuhoutumiseen, kyseessä on sydäninfarkti.
Palau Reialin metroasema
Palau Reialin asema on avattu vuonna 1975 ja se on saanut nimensä lähistöllä sijaitsevasta Alfonso XIII:n 1920-luvulla rakennuttamasta kuninkaallisesta palatsista. Pikaraitiotiepysäkki puolestaan otettiin käyttöön vuonna 2004.
Sydäninfarkti
Syyt
Sydäninfarkti aiheutuu yleensä sepelvaltimon äkillisestä tukkeutumisesta. Tavallisin syy sepelvaltimon äkilliseen tukkeutumiseen on sepelvaltimon sisällä seinämänmyötäisesti sijaitsevan ahtauman repeäminen. Kun ahtauma repeää, muodostuu repeämäkohtaan verihyytymä, joka tukkii suonen kokonaan, ja kyseisen suonen suonittaman sydänlihasalueen verenkierto estyy. Joskus suonitukoksen syynä on sepelvaltimon dissekoituminen, embolus eli verenkierron mukana kulkeutunut tulppa, tai vamma. Verenkierron loppuessa sydänlihassolut alkavat kärsiä hapenpuutteesta ja vaurioituvat. Jos tukosta ei saada avatuksi ja hapenpuute jatkuu, vaurio etenee vähitellen muutaman tunnin kuluessa ja sydänlihas menee kuolioon.
Palau Reialin metroasema
Aiheesta muualla
thumb|left|Palau Reialin raitiovaunupysäkki
Sydäninfarkti
Suojaavat tekijät
Päivittäinen vihannesten ja hedelmien nauttiminen sekä fyysisen aktiivisuuden harjoittaminen vähintään neljä tuntia viikossa vähentävät jonkin verran sydäninfarktin riskiä.
Oireet
Sydäninfarktin tyypillinen oire on äkillinen, yli 20 minuuttia kestävä rintalastan alueelle painottuva, laajalla alueella tuntuva puristava kipu, joka voi säteillä olkavarsiin, leukaperiin ja jopa selkään. Lisäksi voi esiintyä muun muassa hengenahdistusta, voimattomuutta ja pahoinvointia. Meneillään oleva infarkti näkyy tavallisesti varsin selvästi sydämen sähköisessä käyrässä eli EKG:ssa esimerkiksi ST-muutoksina tai T-aaltojen inversioina. Tulkinta ei ole aina yksiselitteistä, mutta oireiden ja löydösten pohjalta jo ambulanssihenkilökunta voi useimmissa tapauksissa tunnistaa sydäninfarktin. Pian infarktin alkamisen jälkeen voidaan myös verikokeissa todeta kohonnut troponiinin pitoisuus. Troponiini on sydänlihassoluissa oleva entsyymi, joka vapautuu verenkiertoon hapenpuutteen (iskemian) takia kuolleesta sydänlihaskudoksesta. Sydäninfarkti voi myös johtaa suoraan sydämen kammiovärinään, josta seuraa sydänhalvaus ja usein äkkikuolema. Sydäninfarkti voi alkaa yllättäen ilman minkäänlaisia ennakkomerkkejä.
Yleensä pistokset ja kiristyksen tunteet ovat lihasperäisiä, eivät sydämestä johtuvia. Myös rintakehän sidekudos ja jänteet voivat aiheuttaa äkillisiä tuntemuksia. Sen sijaan rytmihäiriöt ovat todennäköisemmin sydänperäisiä.
Myös muun muassa sappikivet, refluksitauti tai asentohuimaus voivat aiheuttaa sydänkohtaukselta vaikuttavia oireita.
Myös nuori ja huippukuntoinen voi saada sydänkohtauksen.
Hoito
Jokainen voi aloittaa sydäninfarktipotilaan hoidon kotona jo ennen ammattiavun saapumista antamalla potilaalle pureskeltavaksi 250 mg asetyylisalisyylihappoa (Aspirin, Disperin). Lääke tulee pureskella, jotta se vaikuttaisi nopeammin.
Sydäninfarktin pääasiallinen hoitomuoto on verisuoneen annettava liuotushoito, jolla pyritään liuottamaan sepelvaltimoa tukkiva verihyytymä auki. Liuotushoito tehoaa sitä paremmin, mitä nopeammin oireiden alettua se voidaan aloittaa. Siksi sydäninfarktitapauksissa välitön ambulanssin hälyttäminen on ensiarvoisen tärkeää.
Ambulanssihenkilökunta voi aloittaa potilaan hoidon jo sairaalan ulkopuolella heti potilaan kohdattuaan. Ensihoitajat ottavat potilaalta sydänfilmin, minkä perusteella sydäninfarktin hoito aloitetaan lääkärikonsultaation jälkeen. Ensihoitajat avaavat potilaalle suoniyhteyden ja aloittavat happihoidon. Hoitotason ambulanssin henkilöstö voi aloittaa liuotushoidon jo potilaan kotona ja lievittää potilaan kipua suonensisäisesti annettavilla vahvoilla kipulääkkeillä sekä annostella sydämen työmäärää vähentäviä lääkkeitä, kuten nitraatteja. Lisäksi suoniyhteys on tarpeellinen potilaan jatkohoitoa ajatellen, sillä mahdollisesti tarvittavan pallolaajennuksen esilääkitys voidaan aloittaa jo matkalla sairaalaan.
Jos sepelvaltimossa oleva tukkeuma tukkii koko suonen (ST-nousuinfarkti), liuotushoitoa ei aloiteta ollenkaan, mikäli potilaalle on mahdollista tehdä välitön pallolaajennus. Pallolaajennuksessa sepelvaltimoon viedään ohut katetri suonta tukkivan hyytymän kohdalle, minkä jälkeen laajennetaan katetrin kärjessä oleva pallo, joka laajetessaan avaa tukkeutuneen suonen. Pallolaajennus on liuotushoitoa tehokkaampi hoitomuoto, mutta toimenpiteen voi suorittaa ainoastaan sydäntautien erikoislääkäri eli kardiologi. Suomessa ympärivuorokautinen kardiologipäivystys on vain yliopistosairaaloissa, joten yleensä kaikkien yli puolen tunnin ajomatkan päässä yliopistosairaaloista olevien potilaiden hoito aloitetaan liuotushoidolla.
Sydäninfarktissa syntyneen sydänlihaskuolion laajuus pystytään selvittämään sydämen ultraäänitutkimuksella.
Epidemiologia
Elintason nousuun liittynyt elintapojen muutos 1950- ja 1960-luvuilla aiheuttivat sepelvaltimotaudin ja sydäninfarktien yleistymisen. Sairastuvuus lisääntyi aluksi ylemmissä sosiaaliryhmissä ja myöhemmin työväestön elintason parantuessa myös muissa sosiaalirymissä. Kilpailevat kuolinsyyt kuten tartuntatautikuolemat vähenivät samalla, mikä johti siihen, että sydänsairausten osuus kuolinsyynä kasvoi.
Suomessa sattuu vuosittain noin 23 000 sydäninfarktia, jotka johtavat 13 000 ihmisen kuolemaan. Heistä runsaat 7 000 kuolee yllättävästi sairaaloiden ulkopuolella ja vajaat 6 000 sairaaloissa. Sydäninfarktin riskitekijöitä ovat muun muassa sepelvaltimotauti, diabetes, tupakointi, korkea ikä, koholla oleva veren kolesteroli ja verenpainetauti.
Jean-Lambert Tallien
thumb|Jean-Lambert Tallien. Jean-Lambert Tallien (23. tammikuuta 1767 Pariisi – 16. marraskuuta 1820 Pariisi) oli ranskalainen poliittinen vaikuttaja Ranskan vallankumouksen aikana. Hän oli eräs avainhenkilöistä heinäkuun 1794 thermidorin vallankaappauksessa, joka päätti vallankumouksen terrorin ajan, ja oli yksi thermidoriaanien (thermidoriens) puolueen johtajista sitä seuranneena aikana.
Elämä
Tallienin isä oli Bercyn markiisin hovimestari. Tallien toimi nuoruudessaan lakimiehen apulaisena ja kirjapainon oikolukijana. Vallankumouksen puhjettua vuonna 1789 hän siirtyi toimittajaksi Le Moniteur -lehteen. Vuonna 1791 hän alkoi julkaista jakobiiniklubin rahoittamaa, Pariisissa kahdesti viikossa ilmestynyttä poliittista ilmoituslehteä Ami des citoyens. Tallienin poliittinen ura alkoi hänen osallistumisellaan Tuileries’n palatsin valtaukseen elokuussa 1792, minkä jälkeen hänet valittiin Pariisin kommuunin sihteeriksi. Hän oli osallisena niin sanotuissa syyskuun murhissa ja lähetti Pariisin kommuunin nimissä Ranskan maakuntiin kiertokirjeitä, joissa hän yllytti rankaisemaan vastavallankumouksellisia armottomasti. Toisaalta hänen on sanottu pelastaneen murhien aikana joidenkin poliittisten vankien kuten madame de Staëlin hengen. Hieman myöhemmin Tallien valittiin Seine-et-Oisen edustajana kansalliskonventtiin, jonka nuorin jäsen hän 25-vuotiaana oli. Hän liittyi vuoripuolueen edustajaryhmään, äänesti kuningas Ludvig XVI:n kuolemantuomion puolesta ja myötävaikutti girondistien syrjäyttämiseen. Tallien valittiin jäseneksi yleisen turvallisuuden valiokuntaan. Kansalliskonventti lähetti vuonna 1793 hänet järjestämään uusien sotilaiden värväämistä Lounais-Ranskassa.
thumb|Tallien uhkaa diktaattori Robespierreä veitsellä puhuessaan kansalliskonventissa 26. heinäkuuta 1794, piirros 1800-luvulta. thumb|Thérésa Tallien Syyskuussa 1793 Tallien sai tehtäväkseen kukistaa vastavallankumouksellisen kapinan Bordeaux’ssa, missä yhteydessä hän turvautui vallankumoukselliseen terroriin. Bordeaux’ssa Tallien tutustui ja rakastui Thérésa Cabarrus -nimiseen eronneeseen aatelisnaiseen, joka sai hänet pehmentämään asennoitumistaan vallankumouksen vastustajiin. Tallien kutsuttiin maaliskuussa 1794 takaisin Pariisiin, jossa hän alkoi ajautua kasvaviin erimielisyyksiin yhteishyvän valiokunnan ja sen johtajan Maximilien Robespierren kanssa. Tallien oli maalis–huhtikuussa kaksi viikkoa kansalliskonventin puhemiehenä. Tallienia Pariisiin seurannut Cabarrus, joka nyt oli hänen rakastajattarensa, vangittiin toukokuun 1794 lopussa, mikä jyrkensi Tallienin vihamielisyyttä Robespierren terrorihallintoa kohtaan. Robespierre järjesti 14. kesäkuuta Tallienin erotetuksi jakobiiniklubista. Samoihin aikoihin säädetty, terroria entisestään kiristänyt prairialkuun 22. päivän laki uhkasi sekä Tallienin että vangitun Cabarrusin turvallisuutta. Tämän vuoksi Tallien solmi salaliiton Paul Barrasin ja Joseph Fouchén kanssa, ja he olivat keskeisessä roolissa heinäkuussa 1794 suoritetussa thermidorin vallankeikauksessa, jolla Robespierre syöstiin vallasta. Ratkaisevassa kansalliskonventin istunnossa 26. heinäkuuta juuri Tallien aloitti hyökkäykset Louis de Saint-Justia vastaan ja huusi dramaattisia tappouhkauksia Robespierrelle veistä esitellen. Tallien järjesti myöhemmin Thérésa Cabarrusin vapautuksen, ja he menivät naimisiin joulukuussa 1794.
Robespierren kukistamista seuranneina kuukausina Tallien oli keskushahmo niin sanotussa thermidor-reaktiossa, jossa terrorin ajan jakobiinijohtajat ja vallankumoustuomioistuinten jäsenet joutuivat puhdistuksen kohteeksi. Hänet valittiin jäseneksi uudistettuun yhteishyvän valiokuntaan, mutta hän joutui eroamaan jo kuukauden kuluttua elokuun 1794 lopussa tuomittuaan puheessaan joko jakobiinipuolueen. Ylilyöntiensä vuoksi Tallien menetti vähitellen muiden puolueiden luottamuksen. Jakobiinivastaisuutensa vuoksi häntä epäiltiin piilomonarkistiksi, mutta heinäkuussa 1795 kukistetun Quiberoninlahden maihinnousun jälkeen hän salli satojen vangiksi jääneiden emigranttirojalistien kuolemantuomiot, mahdollisesti vakuuttaakseen ranskalaiset sitoutumisestaan tasavaltaan. Kansalliskonventin istuessa viimeisiä päiviään syksyllä 1795 Tallien vaati uusien vaalitulosten peruuttamista, koska ne merkitsivät hänen mukaansa vanhoillisten voittoa. Direktorion tultua valtaan syksyllä 1795 hänet valittiin jäseneksi parlamentin uuteen alahuoneeseen viidensadan neuvostoon, mutta hänen vaikutusvaltansa siellä jäi vähäiseksi. Hänen edustajanpaikkansa peruutettiin toukokuussa 1798 säädetyllä niin sanotulla floréalkuun 22. päivän lailla, jolla viidensadan neuvostoa puhdistettiin.
Tallien osallistui vuonna 1798 siviilivirkamiehenä kenraali Napoléon Bonaparten Egyptin-sotaretkeen. Paluumatkalla Tallien joutui englantilaisten sotavangiksi. Oleskeltuaan jonkin aikaa Englannissa hän palasi Ranskaan huhtikuussa 1801 ja otti eron vaimostaan Thérésasta, joka oli jo käytännössä hylännyt hänet. Tallien sai marraskuussa 1804 Fouchén avulla Napoleonilta nimityksen Ranskan konsuliksi Espanjan Alicanteen. Hän joutui sairastuttuaan luopumaan tehtävästä melkein heti, mutta onnistui saamaan eläkkeen. Hän tuki vuonna 1814 Bourbonien valtaanpaluuta ja vuonna 1815 Napoleonin satapäiväistä keisarikuntaa, jonka kukistuttua hänen eläkkeensä peruttiin mutta hän välttyi maastakarkotukselta. Tallien eli lopun ikänsä köyhyydessä. Kuningas Ludvig XVIII myönsi hänelle uuden eläkkeen tammikuussa 1820. Tallien kuoli myöhemmin samana vuonna Pariisissa lepraan 53-vuotiaana.
Gunther Plaut
Wolf Gunther Plaut CC, O.Ont, (1. marraskuuta 1912 – 8. helmikuuta 2012) oli reformijuutalainen rabbi ja tunnettu juutalaisaiheista kirjoittava tutkija. Hän syntyi Münsterissä, Saksassa, mutta lähti vuonna 1935 pakoon kansallissosialistista hallitusta ja asettui Yhdysvaltoihin.
Jean-Lambert Tallien
Elämä
Tallienilla oli avioliitostaan Thérésan kanssa kaksi tytärtä.
Gunther Plaut
Plaut, joka valmistui rabbina Hebrew Union Collegesta vuonna 1939, sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 31. maaliskuuta 1943. Hän työskenteli pitkään Toronton Holy Blossom Templessä Kanadassa.
Plautista tehtiin Order of Canadan Officer vuonna 1978, ja hänet ylennettiin Companionin arvoon 1999; hän kuului lisäksi Order of Ontarioon. Hänelle myönnettiin vuonna 1999 myös Saksan Bundesverdienstkreuz. Plaut kuoli 99-vuotiaana helmikuussa 2012
Sousse
Sousse (suomeksi myös Susa ,) on kaupunki Tunisiassa, Pohjois-Afrikassa. Se sijaitsee Välimeren rannikolla, Hammametinlahden rannalla, noin 140 kilometriä Tunisista etelään. Soussen asukasluku oli 173 047 vuonna 2004. Se on merkittävä satamakaupunki, josta viedään muun muassa oliiveja, oliiviöljyä ja hedelmiä. Kaupungin tärkeimmät elinkeinot ovat matkailu, elintarvike-, tekstiili- ja koneteollisuus sekä kalastus. Tärkeimpiä nähtävyyksiä ovat vanhakaupunki eli Medina, katakombit ja Ribat eli luostarilinnoitus. Sousse on brittien, saksalaisten, pohjoismaalaisten ja venäläisten suosima matkakohde. Soussessa käy matkailijoita sekä kesäisin että talvisin. Talvisin joulukuun paikkeilla Soussessa on parhaimmillaan 20 °C lämmintä. Kaupungista on noin kymmenen kilometriä Port El Kantaouin kaupunkiin ja noin 20 kilometriä Monastiriin, jossa sijaitsee Monastirin lentoasema.
Historia
Antiikin aikana kaupungin nimi oli Hadrumetum. Foinikialaiset perustivat Hadrumetumin 1200-luvulla eaa.
Roomalaisten ja vandaalien kausi
Kaupunki liittoutui Rooman kanssa Puunilaissotien aikaan ja vältti siten pahimmat vauriot. Kaupunki eli suhteellisen rauhassa 700-vuotisen kauden Pax Romanan aikaan. Liviuksen mukaan Hadrumetum oli Roomalaisarmeijan maihinnousupaikka Scipio Africanuksen aikaan toisessa Puunilaissodassa.
Osana Bonifaciuksen kapinaa Konstantinopolia vastaan Vandaalit pyydettiin paikalle. He ottivat haltuun Hadrumetumin vuonna 434 ja nimesivät kaupungin Hunerikopolikseksi. Vandaalisodassa Justinianus valtasi kaupungin 534 ja nimesi kaupungin jälleen roomalaisittain.
Arabivalloitus
600-luvulla arabi-islamilaiset armeijat valtasivat nykyisen Tunisian alueen ja levittivät nopeasti arabialaisen kulttuurin ennestään täysin roomalaiselle ja kristinuskoiselle alueelle. Arabit valtasivat kaupungin, joka Rooman kaatumisen jälkeen oli ollut vain muisto entisestä kukoistuksestaan. Kaupunki nimettiin Sûsaksi ja muutamassa vuosikymmenessä siitä tuli Aghlabidien dynastian suurin satama. Aghlabidien Sisilian valtaus vuonna 827 tehtiin pääosin Sûsasta käsin.
Eurooppalaiset
Seuranneina vuosisatoina eurooppalaiset rupesivat työntämään islamia takaisin ja Sûsa oli hetken Normannien vallassa 1100-luvulla, sitten täysin espanjalaisten valloittama, ja 1700-luvulla venetsialaisten ja ranskalaisten pommitusten kohteena. Ranska nimesi kaupungin Sousseksi.
Nykypäivä
Historian myllerryksestä huolimatta Sousse on onnistunut säilyttämään hyvin islamilaisista ajoista juontuvan arabialaisen ulkoasun ja tunnelman vuosisatojen takaa. Nykyään sitä pidetään yhtenä parhaiten säilyneistä meren rannalla sijaitsevista arabilinnoituksista. Ribatin luostarilinnoitus, korkeuksiin nouseva minareetin ja vahtitornin yhdistelmä, on näyttävä matkailukohde.
Sousse oli vuonna 1967 shakin Interzonal-turnauksen paikkana. Turnauksesta tuli kuuluisa, kun ensimmäisellä sijalla ollut shakin maailmanmestari Bobby Fischer yllättäen luovutti.
Nykyään Sousse noin 200 000 väkiluvullaan vaalii hyvin keskiaikaista historiaansa kapeine, mutkittelevine kujineen. Jäljellä on Kasbah-linnoitus, Medinan vanhakaupunki, Ribatin luostarilinnoitus ja pitkä muuri Välimeren rannassa. Ympärillä on moderni, väljemmin rakennettu kaupunki pitkine suorine katuineen.
Historiallisia nimiä
Historiansa aikana Sousse on ollut viittä eri kulttuuria edustavien alaisuudessa. Jokainen näistä kulttuureista antoi uuden tai muunnetun nimen kaupungille. Jokainen näistä nimistä esiintyy eri muodoissa eri kielissä. Vanhimmasta uusimpaan näitä nimiä ja muotoja ovat muun muassa:
Arkeologia
Vuoden 1987 ICOMOS-raportin mukaan Soussen piiritys ja valloitus 600-luvun lopussa (Oqba Ibn Nafîi) johti täydelliseen tuhoon kaupungissa, joka koostui puunilaisesta, roomalaisesta ja bysanttilaisesta menneisyydestä tuhannen vuoden ajalta. Raportin mukaan yksikään kaupungin monumentti ei selviytynyt tuhoilta.
Tunisian virallinen taho kansallisperintö- ja arkeologia-asioissa on Institut National du Patrimoine Tunisie / National Heritage Institute (INP) (Kansallinen perintöinstituutti). Instituutilla on projekti nimeltä Carte Nationale des Sites Archéologiques et des Monuments Historiques, joka jakaa valtiot suorakaiteen muotoisiin 1:50000 karttasivuihin. Sousse kuuluu karttasivulle 'Sousse 57'.
Talous
Sousse on Tunisian kolmanneksi suurin kaupunki Tunisin ja Sfaxin jälkeen. Vaikka Sousseen yhdistetään usein oliiviöljyn tuotanto ja muita teollisuuden aloja, kaupunki elää nykyään lähinnä turismista. Noin 2 500 neliökilometrin oliivilehto on yksi Antiikin ajoilta jäljelle jääneistä rikkauksista. Vilkas satama kaupungin keskustassa tuo oman osansa keskustan elämään.
Kaupungin teollisuutta ovat sardiinien purkitus, autonosien valmistus ja kokoaminen, oliiviöljyn tuotanto ja puuvillan jalostus.
Turismi
Sousse on tärkeä lomakohde. Vanhankaupungin Medinassa, siitä 10 kilometriä pohjoiseen Port El Kantaouissa, ja niiden välillä on merenrannalla suuret hotellialueet, joilla on yli 40 000 makuupaikkaa.
Hiekkarantojen takaa alkavat viljelmät ja oliivilehdot. Kaupungissa vaikuttaa välimerenilmasto kuumine kuivine kesineen ja kosteine leutoine talvineen. Merenranta tarjoaa leudon ilmaston ympärivuotiselle turismille. Soussessa käy vuosittain noin 1,2 miljoonaa matkailijaa.
UNESCO nimesi Soussen Medinan Maailmanperintökohteeksi 1988, mainiten erityisesti hyvän säilymisen nykykehitykseltä.
Nähtävyydet
Medinan vanhakaupunki kaupunginmuureineen ja linnoituksineen on historiallisesti merkittävä. Medinasta löytyy sekä avoimia (Souq) että katoksellisia basaareja. Historiallisesti merkittäviin rakennuksiin kuulu Ribatin linnoitus, vanha moskeija, historiallinen museo Kasbah-linnoituksessa ja Karthagon ajan katakombit.
Soussen vanhaakaupunkia on käytetty monesti elokuvien kuvaamiseen. Kuuluisin elokuva lienee Kadonneen aarteen metsästäjät (1981), jossa Sousse esittää Kairoa, vaikka Sousse valkoiseksi rapattuine taloineen ja sinisine puitteineen ei mitenkään muistuta Kairoa.
Aiheesta muualla
thumb|El Ribat Soussen keskustassa.
TyT­Ti
Hän on perustajajäsenenä Basso Radion Telluksen Seireenit ja Sunnuntai Siskot ohjelmissa. Radio-ohjelmien pohjalta DJ TyTTi on koonnut DJ-kollektiiveja ja klubi konsepteja Helsingin yöelämään. Hänet tunnetaan myös Radio Helsingin DJ-juontaja nimikko-ohjelmasta Tytti ja Cheesy Stereo. Hänet on myös kiinnitetty Radio Valon palkkalistoille.
DJ TyTTi on toiminut myös tapahtumajuontajana Flow-festivaaleilla sekä Funky Elephant festivaaleilla.
Skotlannin 2. divisioona
'''Skotlannin 2. divisioona''' oli Skotlannin jalkapallon kolmanneksi korkein sarjataso ja Scottish Football Leaguen toiseksi korkein sarjataso.
2. Divisioona perustettiin vuonna 1893. Vuoteen 1975 asti se oli Skotlannin toiseksi korkein sarjataso. Kaudeksi 1975–1976 sarjoja järjesteltiin uudestaan ja vanhojen 1. ja 2. divisioonan tilalle tuli valiodivisioona, 1. divisioona ja 2. divisioona.
Vuonna 2013 tehdyn sarjauudistuksen myötä Skotlannin jalkapallon neljä korkeinta sarjatasoa yhdistettiin Scottish Professional Football Leagueksi, jolloin Ykkösliiga korvasi 2. divisioonan kolmanneksi korkeimpana sarjatasona.
Topi ja Toivottomat (vuoden 1980 albumi)
Topi ja Toivottomat on tanssiyhtye Topin ja Toivottomien studioalbumi vuodelta 1980.
To Venus and Back
To Venus and Back on laulaja-lauluntekijä Tori Amosin albumi vuodelta 1999. To Venus and Back on kaksois-CD. Ensimmäisellä levyllä Venus: Orbiting on 11 studiokappaletta, mm. singleinä julkaistut Bliss ja 1000 Oceans. Toisella levyllä Venus Live: Still Orbiting on live-äänitteitä Torin kiertueelta 1997-1998. Albumi sai kaksi Grammy-ehdokkuutta vuonna 2000.
Singlet
B-puolet
Tahmakot
Tahmakot (Dittrichia) on kasvisuku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu kaksi lajia, joita esiintyy alkuperäisenä Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä.
Oreithyia
thumb|right|200px|Boreas makaa Oreithyian väkisin. Yksityiskohta apulialaisesta punakuvio-[[oinokhoesta, 360 eaa.]] Oreithyia oli kreikkalaisessa mytologiassa Ateenan kuninkaan Erekhtheuksen ja Praksithean tytär. Hänen veljiään olivat Kekrops, Pandoros ja Metion, ja sisariaan Prokris, Kreusa ja Khthonia.
Boreas, pohjoistuuli, rakastui Oreithyiaan, mutta epäonnistuttuaan kosimisyrityksissään hän päätti ryöstää tämän itselleen puolisoksi. Oreithyian ollessa Ilissos-joella Boreas päätti toteuttaa suunnitelmansa, ja vei tämän mukanaan Traakiaan. Täällä hän verhosi Oreithyian pilviverhoon ja makasi tämän väkisin, koska voima ja väkivalta olivat enemmän pohjoisen myrskytuulen ominaisuuksia.
Oreithyia synnytti Boreaalle kaksi tytärtä, Khionen ja Kleopatran, sekä kaksi siivekästä poikaa, Kalaiksen ja Zeteen, jotka tunnetaan boreadeina.
Auringontähdet
Lajit
Auringontähtiin kuuluu auringontähti (Telekia speciosa), joka esiintyy alkuperäisena Itä- ja Kaakkois-Euroopassa, Turkissa ja Kaukasiassa, villiintyneenä myös Euroopan länsi- ja pohjoisosissa. Suomessa auringontähti on harvoin viljelykarkulaisena levinnyt puutarhakasvi.
Sukuun on usein viety myös toinen laji Telekia speciosissima, syn. Xerolekia speciosissima, josta tällä hetkellä käytetään häränkukkiin kuuluvaa alkuperäistä nimeä Buphthalmum speciosissimum. Se esiintyy Pohjois-Italiassa Alpeilla.
Get a Grip
Get a Grip on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Aerosmithin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 20. huhtikuuta 1993. Albumi oli viimeinen Aerosmith-albumi, joka julkaistiin Geffen Recordsin kautta ennen yhtyeen paluuta Columbia Recordsin artistiksi.
Albumilla vierailevista artisteista Don Henley ja Lenny Kravitz lauloivat taustalauloja kappaleisiin ”Line Up” ja ”Amazing”. Kuten Aerosmithin pari aiempaa studiotuotosta, myös tällä levyllä yhtye sai valtavasti apua ulkopuolisilta laulunkirjoittajilta, kuten Desmond Childilta, Jim Vallancelta sekä Mark Hudsonilta ja Richie Supalta.
Get A Grip nousi nopeasti Aerosmithin maailmanlaajuisesti suurimpiin myyntilukuihin saavuttaen yli 20 miljoonan kappaleen myynnin. Lisäksi albumi on jaetulla toisella sijalla Aerosmithin myydyimmistä albumeista Yhdysvalloissa edeltäjänsä Pumpin kanssa. Se saavutti seitsemän miljoonan myydyn kappaleen rajan kotimaassaan vuonna 1995. Lisäksi albumi oli yhtyeen kolmas yli viisi miljoonaa kappaletta kotimaassaan myynyt julkaisu, ja singlejulkaisut Livin' on the Edge ja Crazy voittivat vuosina 1993 ja 1994 parhaan rock-kappaleen Grammy-palkinnon.
Albumi pysyi Billboardin listoilla peräti yhdeksän vuoden ajan, ja ilmestymisviikollaan albumi ampaisi välittömästi listakärkeen. Huonoimman listasijoituksensa albumi saavutti Ranskassa sijoittuen albumilistalla sijalle 24. Suomessa albumia myytiin vuoteen 1994 kultalevyn oikeuttavan myyntimäärän verran. Suomessa kultalevy myönnetään, kun albumi ylittää 10 000 myydyn kappaleen rajan. Get a Grip Tour -maailmankiertueen aikana Aerosmith esiintyi Suomessa 1. joulukuuta 1993 Helsingin jäähallissa ja 10. heinäkuuta 1994 Turun Ruisrock-festivaalitapahtumassa.
Mestarien liigan kauden 2017–2018 pudotuspelit
Mestarien liigan kauden 2017–2018 pudotuspelit alkoivat 13. helmikuuta ja päättyvät 26. toukokuuta 2018 Kiovan olympiastadionilla Kiovassa, Ukrainassa pelattuun loppuotteluun, joka ratkaisi Mestarien liigan kauden 2017–2018 voittajan. Pudotuspelivaiheessa kilpaili yhteensä 16 joukkuetta.
Ottelut
Juventus voitti 4–3 yhteistuloksella.
Manchester City voitti 5–2 yhteistuloksella.
Liverpool voitti 5–0 yhteistuloksella.
Sevilla voitti 2–1 yhteistuloksella.
Real Madrid voitti 5–2 yhteistuloksella.
''2–2 yhteistulos. Roma voitti vierasmaaleilla.''
Barcelona voitti 4–1 yhteistuloksella.
Bayern München voitti 8–1 yhteistuloksella.
Real Madrid voitti 4–3 yhteistuloksella.
Liverpool voitti 7–6 yhteistuloksella.
Kabul Weekly
Kabul Weekly oli afganistanilainen sanomalehti, joka ilmestyi Kabulissa. Se perustettiin vuonna 1991, mutta julkaisu jouduttiin lopettamaan vuonna 1994. Lehti alkoi taas ilmestyä Taliban-hallinnon kaaduttua. Kabul Weekly ilmestyi joka keskiviikko, ja se julkaisi uutisia englanniksi, dariksi ja paštuksi. Lehden levikki oli noin 10 000, ja se oli maan merkittävin sanomalehti, jota luettiin niin Kabulissa kuin maaseudullakin.
Kabul Weekly oli poliittisesti ja taloudellisesti riippumaton eturyhmistä, mutta se kaatui ilmoitustulojen romahtamiseen. Suuret ilmoittajat tukivat vuoden 2009 vaaleissa Hamid Karzaita, jojon kohdistuvaa kritiikkiä lehti oli julkaissut.
Tammikuussa 2011 lehden etusivulle ilmestyi tieto, että lehti lakkaa ilmestymästä: "Koska tämä on kolumni, haluan kertoa etusivulla päätöksestäni lakkauttaa Kabul Weekly. Faheem Dashty, 30. tammikuuta 2011".
Lehden viimeinen numero ilmestyi kuitenkin keskiviikkona 2. maaliskuuta 2011.
Jalkapallon II divisioonan kausi 1988
Jalkapallon II divisioonan kausi 1988 oli Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin kolmessa 12 joukkueen lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat nousivat suoraan I divisioonaan. Kolme viimeistä joukkuetta putosivat suoraan III divisioonaan.
Itälohko
19 maalia 15 maalia 13 maalia 12 maalia 11 maalia
Länsilohko
14 maalia 13 maalia 12 maalia 11 maalia 10 maalia
Pohjoislohko
24 maalia 18 maalia 13 maalia 12 maalia 11 maalia
Jartsevo
Jartsevo on kaupunki Smolenskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Dnepriin laskevan Vop-joen rannalla 63 kilometriä Smolenskista kaakkoon. Kaupunki on Jartsevon piirin keskus. Kaupungin kautta kulkee Smolenskin ja Vjazman välinen rautatie sekä Moskovasta Smolenskin kautta Minskiin vievä valtatie M1. Kaupungissa asui 47 853 henkeä (vuonna 2010).
thumb|210px|left|Näkymä Prospekt Metallurgoville Jartsevossa.
Kaupunki on saanut alkunsa Jartsevon kylän lähelle perustetun rautatieaseman taajamasta. Kaupunki siitä tuli vuonna 1926. Nykyään Jartsevossa on mm. tekstiili-, metalli- ja puunjalostusteollisuutta.
Pitmanin järjestelmä
Pitmanin järjestelmä on englantilaisen Isaac Pitmanin 1800-luvulla kehittämä pikakirjoitusjärjestelmä, josta tuli suosituin englannin kielen pikakirjoitusjärjestelmä. Myöhemmin Greggin järjestelmä tuli suositummaksi Yhdysvalloissa, mutta Britanniassa Pitmanin järjestelmän asema säilyi vahvana 1900-luvullakin.
Aikaisempien englantilaisten järjestelmien tapaan Pitmanin järjestelmän merkit ovat yksinkertaisia geometrisia muotoja: kaaria ja suoria viivoja. Vokaalit merkitään pisteillä tai pienillä väkäsillä konsonanttimerkkien ympärille. Aikaisemmista järjestelmistä poikkeavaa oli kirjoituksen pohjautuminen johdonmukaisesti sanojen ääntämistapaan eikä kirjoitusasuun, sekä vahvennuksen käyttö muuten samanlaisten merkkien erottamiseen.
Järjestelmän rakenne
thumb|400px|Pitmanin järjestelmän konsonanttimerkit Järjestelmässä sanat kirjoitetaan ääntämisen mukaisesti. Konsonanteille on omat merkkinsä, jotka ovat erisuuntaisia suoria viivoja tai kaaria. Teräskärkiset mustekynät olivat yleistyneet Englannissa hiukan aikaisemmin, ja ne mahdollistivat vahvennuksen käytön merkkien erottamisessa: samalla viivalla on kaksi eri merkitystä riippuen siitä, vedetäänkö viiva kevyesti vai kovempaa painaen. Pitman sai merkistöönsä kaksinkertaisen määrän konsonanttimerkkejä. Yksittäisen sanan konsonantit liitetään toisiinsa yhtenäiseksi viivaksi, ja vokaalit merkitään pienillä pisteillä, viivoilla tai erilaisilla väkäsillä konsonanttimerkkien viereen. Nopeasti kirjoitettaessa voidaan erilliset vokaalimerkit jättää pois ja osoittaa sanan ensimmäinen vokaali konsonanttimerkin pystysuuntaisella sijainnilla.
Järjestelmän leviäminen
pienoiskuva|Pitmanin järjestelmä
Ajankohdan suosiollisuus, Pitmanin ja hänen sukulaistensa ja ystäviensä työpanos sekä halvat oppikirjat vaikuttivat siihen, että järjestelmä saavutti 20 vuodessa ylivertaisen aseman muihin englanninkielisiin järjestelmiin nähden. Pitman omistautui vuodesta 1840 lähtien järjestelmänsä markkinointiin ja opettamiseen. Hänen veljensä Benn ja Henry kiersivät innokkaasti ympäri Englantia 1800-luvun puolivälissä pitämässä pikakirjoitusoppitunteja ja -näytöksiä. Pitmanin järjestelmä oli ensimmäinen laajaa julkisuutta saanut pikakirjoitusjärjestelmä Englannissa. Aikaisemmat Gurneyn ja Taylorin järjestelmät olivat saaneet mainetta ja kannattajia, mutta eivät vastaavaa julkisuutta. Vuodesta 1842 Pitman julkaisi Phonographic Journal -nimistä lehteä, joka oli ensimmäinen säännöllisesti ilmestyvä pikakirjoituslehti. Myöhemmin sitä julkaistiin nimillä Phonetic Journal ja Pitmans Journal.
Järjestelmä levisi myös muun muassa Yhdysvaltoihin, Australiaan, Etelä-Afrikkaan ja Brittiläiseen Intiaan. Järjestelmästä tehtiin sovituksia muillekin kielille, ja ne levisivät ainakin Hollantiin, Italiaan, Etelä-Amerikkaan ja Japaniin.
Pitmanin järjestelmä Yhdysvalloissa
Pitmanin järjestelmällä ei ollut tekijänoikeussuojaa Yhdysvalloissa, ja eri henkilöt julkaisivat järjestelmästä oppikirjoja jo 1840-luvulla. Vuonna 1853 Benn Pitman muutti Yhdysvaltoihin ja alkoi opettaa järjestelmää ja julkaista oppikirjoja. Merkittäviä olivat myös Andrew J. Grahamin ja James Munsonin julkaisemat versiot. Näiden kolmen version lisäksi oli runsaasti muitakin, joista osa muistutti hyvin paljon alkuperäistä järjestelmää, osa erosi enemmän.
Pitmanin järjestelmällä oli hallitseva asema Yhdysvalloissa 1800-luvun lopussa, mutta käyttäjäkunta oli hajaantunut useiden eri järjestelmäversioiden kesken. Ammattipikakirjoittajat yrittivät saada aikaan yhtenäistä järjestelmää, mutta eivät siinä onnistuneet. 1890-luvulla Pitmanin kilpailijaksi tuli Greggin järjestelmä, jonka suosio kasvoi Yhdysvalloissa nopeasti 1900-luvun alussa.
Järjestelmän versiot
Pitman julkaisi järjestelmänsä ensimmäisen kerran vuonna 1837 nimellä Stenographic Sound-Hand. Toinen painos vuonna 1840 oli nimeltään Phonography, ja myöhemmin järjestelmä tunnettiin nimellä Pitman's Shorthand. Pitman teki järjestelmään jatkuvasti pieniä parannuksia ja julkaisi oppikirjasta uusia versioita.