cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuopio
Tiedepuisto ja korkeakoulut
Savilahdessa sijaitseva Kuopion tiedepuisto on kasvanut nopeaa vauhtia läpi koko 2000-luvun. Tiedepuistossa sijaitseva Technopolis Kuopio on nykyisin jo 3 000 työpaikan yhteisö. Savonia-ammattikorkeakoulun 12 200 neliömetrin tilat sijaitsevat nykyään Technopoliksen kiinteistössä. Savilahdessa opiskelee noin 2 000 ammattikorkeakouluopiskelijaa. 2020-luvulla Savilahdesta kasvaa eurooppalaisittain merkittävä opiskelu- ja osaamiskeskittymä, minkä tarpeisiin alueelle rakennetaan kokonainen asuinalue. Hankkeet ja projektit ovat käynnistyneet 2010-luvun lopulla. Savilahden alueella on nykyään yli 9000 opiskelijaa ja 10 000 työpaikkaa, mutta määrä tulee kasvamaan useilla tuhansilla 2020-luvun aikana.
Tilastoja
Työpaikkoja vuoden 2016 lopulla oli yhteensä 50 877. Kuopion työttömyysaste syyskuun lopussa 2018 oli 9,6 %, kun vuotta aikaisemmin luku oli 11,0 %. Työttömyysaste laski 1,4 prosenttiyksikköä edellisen vuoden syyskuun loppuun verrattuna. Työttömiä oli 752 vähemmän kuin edellisen vuoden syyskuussa. Työllisenä oli 45 364 eli 89,3 % työvoimasta. Työvoiman ulkopuolella olevien suurin ryhmä on eläkeläiset (25 056 henkilöä). Eläkeläisten määrä on kasvanut 10 vuodessa (2002–2012) 13,1 %. Opiskelijoiden määrä on ollut vuodesta 2011 noin 10 000.
Vuonna 2011 työpaikoista 81,9 % oli palvelujen toimialalla.
Terveys- ja sosiaalipalvelut 10 755, kauppa-, majoitus- ja ravitsemistoiminta 7 479, julkinen hallinto ja koulutus 6 939, hallinto- ja tukipalvelut 3 588, rakentaminen 3 502, teollisuus 3 400, ammatillinen, tekninen ja tieteellinen toiminta 2 771, kuljetus ja varastointi 2 573, muut yhteiskunnalliset ja henkilökohtaiset palvelut 2 293, informaatio ja viestintä 1 522, maa-, metsä- ja kalatalous 1 248, rahoitus ja vakuutus 875, kiinteistöala 548, kaivostoiminta, energia-, vesi- ja ympäristönhuolto 544 sekä tuntematon 497.
Kuopion työttömyysaste oli 11,8 % vuoden 2014 tammi–kesäkuun aikana. Vertailukaupunkien kesken Kuopio sijoittuu työttömyyden osalta viidenneksi. Kuopion työttömyys on koko maahan vertailtaessa alle keskitason.
Koulutus- ja tutkimuslaitokset
Tärkeimmät ammatillisen ja korkeakoulutuksen oppilaitokset ovat Itä-Suomen yliopisto ja Sibelius-Akatemian Kuopion osasto, Pelastusopisto, Savonia-ammattikorkeakoulu sekä Savon ammatti- ja aikuisopisto. Lisäksi koulutusta tarjoaa muun muassa Palvelualan Opisto Kuopio, johon on yhdistetty myös Kuopion talouskoulu, sekä Kuopion konservatorio, Pohjois-Savon opisto ja Humanistinen ammattikorkeakoulu. Itä-Suomen yliopisto on pärjännyt suomalaisittain kansainvälisissä vertailuissa merkittävän hyvin viime vuosina, ja Savonia-ammattikorkeakoulusta on kasvanut aikojen saatossa yksi Suomen monipuolisimmista ja suurimmista ammattikorkeakouluista.
Toisen asteen ammatillisessa koulutuksessa opiskelijoita on noin 4 000, lukioissa 2 600, ammattikorkeakouluissa 5 300 ja yliopistoissa 6 500. Kaikki koulutusasteet (mukaan lukien esi- ja perusopetus) yhteenlaskettuna Kuopiossa on yli 30 000 oppilasta tai opiskelijaa, mikä muodostaa noin kolmasosan koko väestöstä.
Kuopiossa työttömistä noin 56 % ja työllisistä noin 48 % oli keskiasteen koulutuksen saaneita vuonna 2012.
Kuopiolaisten koulutustaso on korkea. 15 vuotta täyttäneistä kuopiolaisista 71,7 % on suorittanut vähintään keskiasteen tutkinnon (koko maa 65,5 %). Vuonna 2008 peruskoulun päättäneistä sijoittui 52,1 % lukiokoulutukseen, 38,1 % ammatillisiin ja 9,8 % ei jatkanut tutkintotavoitteista opiskelua. Koulutuksen ulkopuolelle jääneiden osuus on vähän pienempi kuin koko maassa (7,6 %), mutta suurten kaupunkien keskitasoa.
Yliopiston ja ammattikorkeakoulun tutkimuslaitosten lisäksi muun muassa Eviralla, Geologian tutkimuskeskuksella, Ilmatieteen laitoksella, Kansanterveyslaitoksella, Puolustusvoimilla, Työterveyslaitoksella, ja Valtion teknillisellä tutkimuskeskuksella on omat yksiköt Kuopion Savilahdessa sijaitsevassa tiedepuistossa.
Hallinto ja päätöksenteko
pienoiskuva|Kuopion vanha logo (2001–2010) pienoiskuva|Puisto Kuopiossa. pienoiskuva|Sorvarinkatu on nk. rännikatu. pienoiskuva|Kuopion Kaupunginteatteri pienoiskuva|Kerrostaloja Lehtoniemessä. pienoiskuva|pysty|Kerrostalo Saaristokaupungin kaupunginosassa. pienoiskuva|Kallavesi kuvattuna Väinölänniemeltä.
Kuopion strategia vuoteen 2030
Kuopion kaupunginvaltuusto hyväksyi Kuopion kaupungille uuden strategian 11.12.2017. Strategia määrittää Kuopion visioksi olla hyvän elämän pääkaupunki. Strategiassa hyvään elämään kuuluvat terveys, alueen elinvoima ja arjen rikkaus.
Visiota on täsmennetty päämäärillä, jotka kuvaavat kaupungin haluttua tavoitetilaa vuonna 2030:
Kaupunginhallitus
Kuopion kaupunginhallituksessa on 11 jäsentä. Kaupunginhallituksen paikkajako:
Hallituksen puheenjohtajana toimii Aleksi Eskelinen (kesk.).
Tunnettuja kuopiolaisia
Monet Suomen eturivin kirjailijoista, poliitikoista, toimittajista sekä urheilijoista ovat lähtöisin Kuopiosta.
Joshua Chamberlain
thumb|Joshua Chamberlain Joshua Lawrence Chamberlain (8. syyskuuta 1828 – 24. helmikuuta 1914) oli yhdysvaltalainen Mainen osavaltiosta kotoisin ollut collegeprofessori, joka lähti vapaaehtoisena Yhdysvaltain sisällissotaan ilman minkäänlaista muodollista sotilaskoulutusta. Hänestä tuli prikaatikenraali ja suuresti kunnioitettu unionin upseeri. Hän oli syntynyt Brewerissä Mainessa, ja oli naimisissa Fanny Adamsin kanssa. Vuonna 1855 hän aloitti retoriikan professorina Bowdoin Collegessa. Sisällissodan syttyessä hän liittyi 20. Mainen rykmenttiin, josta tuli osa Potomacin armeijaa. Samassa yksikössä palveli myös hänen veljensä Thomas.
Chamberlain otti osaa Antietamin ja Fredericksburgin taisteluihin, joista jälkimmäisessä rykmentti vietti karmivan yön taistelukentällä ruumiiden seassa ja vihollisen tulen alaisena. Chamberlain ylennettiin rykmentin everstiksi kesäkuussa 1863. Gettysburgin taistelun toisena päivänä Chamberlain ja 20. mainelainen rykmentti puolustivat Little Round Top -nimistä kukkulaa eversti Strong Vincentin alaisina yhdessä 83. Pennsylvanian, 44. New Yorkin ja 66. Michiganin rykmenttien kanssa. Vastassaan heillä oli 15. alabamalainen rykmentti komentajanaan eversti William C. Oates. Taistelut kukkulasta olivat raivoisia ja etelävaltiolaiset hyökkäsivät uudestaan ja uudestaan, mutta joka kerta hyökkäykset torjuttiin. Ammusten vähyydestä ja mieshukasta kärsivä mainelaisrykmentti aloitti pistinhyökkäyksen Chamberlainin käskystä. Mainelaisten hyökkäys alas kukkulanrinnettä heitti alabamalaiset kukkulalta alas. Hyökkäys oli menestys ja Chamberlain sai paljon vankeja.
Chamberlainia alettiin hyökkäyksen jälkeen nimittää ”Little Round Topin leijonaksi”. Hän sairastui taistelun jälkeen malariaan ja joutui vetäytymään vuodeksi pois taistelukentiltä. Vuonna 1864 hän palasi prikaatikenraalina ja taisteli River's Salientissa. Aikaisin 1865 hän sai komentoonsa prikaatin V armeijakunnasta. Hän oli mukana 20 taistelussa, kuusi hevosta ammuttiin hänen altaan ja hän haavoittui kuudesti. Presidentti Abraham Lincoln nimitti hänet kenraalimajuriksi ennen sodan loppua. Gettysburgin taistelussa osoittamastaan urheudesta hän sai kunniamitalin ja sai myös komentaa jalkaväkeä Robert E. Leen antautumisseremoniassa Appomattoxin käräjätalolla.
Sodan jälkeen hän oli neljä kautta, tammikuusta 1867 tammikuuhun 1871, Mainen kuvernöörinä ja oli myös Bowdoin Collegen presidentti. Hän kuoli sodan aiheuttamiin haavoihin 85 vuoden ikäisenä Portlandissa, Mainessa. Hänet on haudattu Pine Groven hautausmaahan Brunswickiin.
Globox
Globox on Ubisoftin kehittämä kuvitteellinen hahmo Rayman-pelisarjassa. Globox esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1999, jolloin julkaistiin Rayman 2: The Great Escape. Tämän jälkeen Globox on esiintynyt monissa muissa Raymanin seikkailuissa. Globoxsin ääninäyttelijänä toimii John Leguizamo.
Luonne
Globox on hyväsydäminen muttei rohkeudella pilattu. Globox pitää syömisestä ja torkkumisesta, mutta seikkailu tuo elämään mukavaa vaihtelua. Globox on huumorintajuinen hahmo, ja tuo Rayman-peleihin huumoria.
Globox saa luumumehusta erittäin vaikuttavia oireita. Luumumehun nauttimisen jälkeen Globox muun muassa venyy, hikottelee ja näkee näkyjä. Rayman: Hoodlum’s Revengessä Globox saa yllättäviä voimia luumumehusta ja tällöin pääsee raivaamaan tien läpi Hoodlum armeijan. Hoodlum’s Revenge on ainoa Rayman-tasohyppely, jossa pääsee pelaamaan Globoxsilla – lukuun ottamatta Rayman 3: Hoodlum Havocin yhtä tasoa, jossa pääsee lentämään Tower of Leptyksen läpi jonkinlaisella aluksella, jossa Globox on ohjaajana.
Perhe ja ystävät
Globoxilla on Uglette-niminen vaimo, ja hänen lapsiaan on noin 650. Globoxsin paras ystävä on Rayman, jonka kanssa Globox yleensä viettää päivää puun alla torkkuen, jollei Globox ole Raymanin mukana pelastamassa maailmaa Roboottimerirosvojen tai Mustien lumejen kynsistä. Rayman 2: The Great Escapessa (myös Rayman DS:ssä ja Revolutionissa) on seikkailussa mukana Ly-niminen haltiatar, joka on Raymanin ja Globoxin ystävä. Rayman 2: The Great Escapessa ensimmäisen kerran esiintyneet Teensiet ovat myös Raymanin ja Globoxin ystäviä.
Esiintymiset
Rayman 2: The Great Escape: Globox joutuu merirosvojen vangiksi muutaman kerran ja Raymanin on pelastettava hänet. Kyseessä on ainoa peli, jossa esiintyy Globoxin vaimo.
Rayman Revolution: Paranneltu versio Rayman 2:sta. Peli on julkaistu ainoastaan PlayStation 2:lle.
Rayman Arena: Amerikkalaisversio Rayman M:stä. Pelissä on mahdollista pelata myös Dark Globoxsilla.
Rayman 3: Hoodlum Havoc: Pelissä Globox nielaisee vahingossa Andrén, mutta ystävystyy tämän kanssa.
Rayman: Hoodlums’ Revenge: Jatko-osa Hoodlum Havocille. Julkaistiin vain Game Boy Advancelle.
Rayman Origins: Seitsemännen sukupolven koti- ja käsikonsoleille sekä Windowsille julkaistu peli.
Rayman Legends: Rayman Originsin jatko-osa, joka julkaistiin PlayStation 3, Xbox 360, Wii U ja PS Vita-konsoleille sekä Windowsille.
Rayman Kart: Matkapuhelimelle ilmestynyt Rayman-peli jossa ajetaan rallia Raymanilla, Globoxsilla, jäniksellä, Teensiellä, Razorbeardilla ja Hoodblasterilla.
Aiheesta muualla
Rayman Personaggi di Rayman
Juhani Brander
thumb|Juhani Brander [[Turun Kansainväliset Kirjamessut|Turun Kirjamessuilla 2010.]] Juhani Brander (s. 17. toukokuuta 1978 Turku) on suomalainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko, kolumnisti ja runoilija.
Brander on Suomen Kirjailijaliiton jäsen vuodesta 2004. Brander toimii Aamulehden, Turun Sanomien ja Satakunnan Kansan kriitikkona. Hän pääsi ainoana suomalaisena Best European Fiction 2010 -julkaisuun.
Šaahi
thumb|upright|[[Mohammad Reza Pahlavi, Iranin šaahi 1941–1979.]] Šaahi on entisen Persian hallitsijoiden arvonimi. 1900-luvun hallitsijasuku Pahlavit otti sen käyttöön muodossa šahanšah, kuninkaiden kuningas. Viimeinen šaahi oli Mohammad Reza Pahlavi, joka oli vallassa vuoteen 1979. Sana šaahi tulee muinaisen persian kielen sanasta khšathra-pava ’kuningas’.
Arvonimeä šaahi käytettiin myös Afganistanissa monarkian kaatumiseen vuonna 1973 asti. Muutamat Suurmogulien valtakunnan hallitsijoista käyttivät šaahin arvonimeä.
DDR (täsmennyssivu)
DDR voi viitata:
Kanadan Grand Prix 1982
Kanadan Grand Prix 1982 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. kesäkuuta 1982 Circuit Gilles-Villeneuvella Kanadassa. Kilpailun voitti Brabhamilla ajanut Nelson Piquet, jolle voitto oli ensimmäinen.
Kilpailussa sattui jälleen kohtalokas onnettomuus, kun italialainen Riccardo Paletti menehtyi ensimmäisen lähdön kolarissa. Seuraava kilpailutilanteessa kuollut kuljettaja oli Ayrton Senna vuonna 1994.
Pohjois-Korean kriisi 2017–2018
Pohjois-Korean kriisi (2017–2018) oli Yhdysvaltain ja Pohjois-Korean välinen kiista Pohjois-Korean kehittelemistä ydinaseista.
Pohjois-Korean mukaan sen ydinaseohjelma on puolustuksellinen. Pohjois-Korean mielestä Yhdysvallat uhkasi sitä, joten maa tarvitsi turvakseen ydinaseita. Se kertoi vastaavansa ydinaseilla vain ydinaseiskuihin. Yhdysvaltain mielestä Pohjois-Korean ydinaseohjelma uhkasi Yhdysvaltoja, eikä Pohjois-Korealla näin saisi olla ydinaseita. Tämä synnytti maiden välille jännitteitä.
Pohjois-Korean ydinaseohjelma oli edennyt nopeasti vuodesta 2016. Maa teki sarjan pitkän kantaman ohjuskokeita vuonna 2017. Jo koesarjan alussa Yhdysvaltain presidentti Donald Trump vaati Pohjois-Koreaa luopumaan joukkotuhoaseohjelmastaan. Kesällä Pohjois-Korea kokeili Yhdysvaltoihin kantavaa ohjusta ja syksyllä vetypommia, Tästä seurasi kova sananvaihto maiden johtajien välillä. Yhdistyneet kansakunnat määräsivät Pohjois-Korealle lisäpakotteita, mm. öljynvientikiellon.
Tausta
Pohjois-Korean ja Etelä-Korean välille ei ole solmittu Korean sodan jälkeen rauhaa vaan pelkkä aselepo. Ajoittaisia pieniä aseellisia välikohtauksia on ollut maalla ja merellä.
Pohjois-Korea alkoi viimeistään 90-luvulla havitella itselleen ydinasetta. Sysäys tähän tuli sosialistisen maailman romahduksesta. Neuvostoliiton seuraaja Venäjä ei ole tukenut Pohjois-Koreaa samalla tavoin kuin Neuvostoliitto aiemmin.
Vuosina 2015–2017
Pohjois-Korean ydinaseohjelma eteni nopeasti kun vuonna 2016 Pohjois-Korea kokeili ensi kertaa kohtalaisella menestyksellä sukellusveneestä laukaistavaa ohjusta. Kesällä 2017 maa laukaisi mannertenvälisen ohjuksen, jolla se saattoi uhata Yhdysvaltoja. Pohjois-Korean pelotteen sinetöi syksyn ydinkoe, joka oli todennäköisesti vetypommi.
Ohjuksien kehittelyn arveltiin tuolloin vieläkin olevan hieman kesken, ja vievän noin vuoden tai pari.
Kriisin alku
Korean demokraattisen kansantasavallan johtaja Kim Jong-Un ilmoitti uudenvuodenpuheessaan, että maan mannertenvälinen ohjus on melkein valmis. Pohjois-Korea laukaisi 13. helmikuuta 2017 keskimatkan Pukguksong 2-ohjuksen Japaninmerelle. Yhdysvaltain vasta valittu presidentti Donald Trump tuomitsi ohjuskokeen, koska katsoi sen uhkaavan Japanin turvallisuutta.
Kiina liittyi maaliskuussa YK:n pakoterintamaan, kun kielsi hiilen tuonnin Pohjois-Koreasta. Pohjois-Korea arvosteli ankarasti Kiinaa siitä, että se koettaa estää Pohjois-Koreaa kehittämästä ydinaseita. Yhdysvallat vaati Yhdistyneiden kansakuntien kokouksessa tiukempia pakotteita Pohjois-Koreaa vastaan. Yhdysvaltain laivasto ja sukellusvene liikkuivat Pohjois-Korean lähellä. Maa sijoitti THAAD-torjuntaohjuksia Etelä-Koreaan. Näiden tehoa tositilanteessa ei tiedetty. Huhtikuussa pelättiin sodan syttyvän Yhdysvaltojen ja Pohjois-Korean välille, mutta sitä ei silti pidetty todennäköisenä. Donald Trump sanoi maan olevan valmis toimimaan yksin Pohjois-Korean suhteen, jos Kiina ei auta kriisin ratkaisussa. Pohjois-Korean huhtikuun ohjuskokeet pelottivat Japania. Kiina ja Etelä-Korea sopivat huhtikuussa toimista Pohjois-Korean ohjusohjelmaa vastaan. Yhdysvaltojen presidentti Trump sanoi toukokuussa haluavansa tavata Pohjois-Korean johtajan Kim Jong-Unin.
Mannertenväliset ohjukset, vetypommi ja öljynvientikielto
Kesällä 2017 Pohjois-Korea teki kaksi ohjuskoetta, jotka olisivat voineet kantaa ainakin Alaskaan, mahdollisesti jopa kaikkialle Yhdysvaltoihin.
Yhdysvaltain presidentti Trump uhkasi elokuussa 2017 Pohjois-Koreaa "tulella ja raivolla", jos se uhkailee Yhdysvaltoja. YK määräsi Pohjois-Korealle uusia pakotteita. Myös Kiina oli pakoterintamassa mukana. Maiden johtajat kävivät elo-syyskuussa kiivasta sanaharkkaa: Kim Jong-Un oli Donald Trumpin mielestä "pieni rakettimies" ja Trump Kimin mielestä "vanha yhdysvaltalaishöppänä”.
Myös Kiina oli mukana Pohjois-Korean vastaisissa pakotteissa. Venäjän varaulkoministeri sanoi marraskuussa 2017 pakotteiden luovan humanitaarisia ongelmia.
28. marraskuuta Pohjois-Korea kokeili mannertenvälistä Hwasong-15-ohjusta, jonka kantama on 13 000 km. YK:n turvallisuusneuvosto kokoontui kriisin takia. Pohjois-Korea ilmoitti olevansa vastuullinen ydinasevaltio. Yhdysvallat vaati meriliikenteen katkaisemista Pohjois-Koreaan. Yhdysvaltain sotilasedustaja sanoi, että Hwasong 15 on epätarkka, ja että sen kärki ei tullut kokeessa ehjänä merenpinnan tasolle asti. Tällöin Pohjois-Korealla ei olisi ollut vielä marraskuussa 2017 todellista kykyä iskeä Yhdysvaltoihin.
22. joulukuuta YK:n turvallisuusneuvosto hyväksyi yksimielisesti päätöslauselman, jossa se tuomitsi Pohjois-Korean toimet ja päätti uusista pakotteista maata kohtaan. Pakotteilla estetään raakaöljyn ja öljytuotteiden vienti Pohjois-Koreaan ja vaikutetaan pohjoiskorealaisten vierastyöläisten asemaan jäsenvaltioissa.
Jännitteiden lievenemistä
Vuoden 2018 alussa Pohjois-Korean ja Yhdysvaltojen välinen jännite lieveni muun muassa Etelä-Koreassa järjestettyjen Talviolympialaisten takia. Kim Jong-Un halusi diplomatiaa Etelä-Korean kanssa. Pohjois-Korean johtaja kävi Kiinassa. Pohjois-Korean johtaja Kim kutsui Trumpin tapaamiseen. Yhdysvallat ja Korea suunnittelivat 2018 maaliskuun lopusta lähtien maiden johtajien huippukokousta. Tähän liittyen mm Yhdysvaltain tuleva ulkoministeri Mike Pompeo kävi Pohjois-Koreassa. Pohjois-Korean ja Etelä-Korean johtajien välille avattiin suora puhelinyhteys, "kuuma linja". Pohjois-Korea lupasi keskeyttää huhtikuussa 2018 ohjusten ja ydinaseiden testauksen. Yhdysvaltain presidentti Trump kiitteli alussa Pohjois-Koreaa. Mutta myöhemmin Trump totesi konfliktin ratkaisun olevan kaukana. Tarkkailijoiden mielestä Pohjois-Korean liennytyspuheet saattoivat olla kylmäveristä taktiikkaa.
Lena Hallengren
Lena Hallengren (s. 25. joulukuuta 1973 Kalmar) on ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja Ruotsin entinen sosiaaliministeri. Aiemmin Hallengren on toiminut lapsi-, vanhus- ja tasa-arvoministerinä sekä esiopetuksesta, nuorisosta ja aikuisopetuksesta vastaavana ministerinä ja kirkkoministerinä.
Hallengren on ollut kansanedustaja vuodesta 2006 alkaen.
Pohjois-Korean kriisi 2017–2018
Kimin ja Trumpin tapaaminen
Kim Jong-Un ja Donald Trump tapasivat Singaporessa 12. kesäkuuta 2018. He sopivat alustavasti pyrkimyksestä kohti ydinaseetonta Korean niemimaata ja Yhdysvaltain sotaharjoitusten lopettamisesta, mutta tämä oli vasta hatara alku. Trump sanoi luopuvansa sotaharjoituksista, koska nämä maksavat, mutta toisaalta Yhdysvaltain ulkoministeri sanoi, että Yhdysvallat suostuu vain täyteen ydinaseriisuntaan. Kim lupasi aloittaa ydinaseista luopumisen nopeasti.
Lena Hallengren
Ura
Lena Hallengren on koulutukseltaan musiikin ja yhteiskuntaopin opettaja. Valmistuttuaan hän ei kuitenkaan heti löytänyt töitä ja hänestä tuli sen sijaan kunnallispoliitikko, SSU:n pääsihteeri ja lopulta ministeri ja kansanedustaja.
Yksityiselämä
Hallengren asuu Kalmarissa. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Huhtikuussa 2021 Hallengren kertoi, että hänellä on todettu rintasyöpä, johon hän saa hoitoa.
Pohjois-Korean kriisi 2017–2018
Kimin ja Trumpin tapaaminen
Kiinan, Etelä-Korean ja Japanin johtajat suhtautuivat kokoukseen myönteisesti. Kriitikot katsoivat Trumpin antaneen myönnytyksiä Pohjois-Korealle ilman vastamyönnytyksiä. Todellista edistystä ydinaseriisunnassa ei tapahtunut. Pohjois-Korean ulkopuolella ei tiedetä, yritetäänkö ydinaseita oikeasti vähentää. Pohjois-korean ja Etelä-korean välinen rauhansopimus on yhä solmimatta. Pohjois-Korean johtajan oli määrä tavata tulevaisuudessa ainakin Vladimir Putin ja Japanin pääministeri Fumio Kishidan.
Neuvottelut umpikujaan
Pohjois-Korea kiersi öljynvientirajoituksia ja jatkoi aseohjelmaansa. Ainakin yksi venäläisyhtiö salakuljetti hiiltä Pohjois-Koreasta. Heinäkuussa Yhdysvallat yritti turhaan ajaa YK:ssa läpi uusia pakotteita. Venäjän ja Kiinan vastustus jäädyttivät uudet pakotteet puoleksi vuodeksi. Pohjois-Korea vaati Yhdysvalloilta pakotteiden höllentämistä ja virallista rauhansopimusta Yhdysvaltain kanssa. Yhdysvallat vaati Pohjois-Koreaa luopumaan pian osasta ydinaseistaan. Sen edustajat väittivät Pohjois-Korean jatkavan salassa aseohjelmaansa. Näin neuvottelut olivat elokuun puolivälissä 2018 umpikujassa.
Snowscoot
Snowscoot on lasketteluun tarkoitettu talviurheiluväline, joka koostuu polkupyörän rungon kaltaisesta rungosta ja kahdesta siihen kiinnitetystä laudasta. Snowscootin laudat ovat lumilaudan kaltaisia. Pidempi laudoista sijaitsee runkoon nähden liikkumattomana takana, ja lyhyempi polkupyörän eturenkaan tapaan edessä ohjausta varten. Snowscoot on Suomessa harvinaisempi lasketteluväline, mutta useimmissa laskettelukeskuksissa kyseisellä välineellä laskettelu on kuitenkin sallittua. Snowscootilla lasketellaan lumilaudan tapaan, joskin laskettelijan asemoituminen lautaan nähden eroaa lumilautailusta. Snowscootilla voidaan lasketella sekä hoidetuilla rinteillä että rinteiden ulkopuolella takamaastoissa. Eniten snowscoottausta harrastetaan Etelä-Koreassa, Japanissa ja Keski-Euroopassa.
Rakenne
Snowscoot rakentuu rungosta ja laudoista. Lisäksi snowscootista löytyy ohjaustanko, sekä jalkatasolla sijaitseva jalkalenkki, joka mahdollistaa erilaisten temppujen suorittamisen. Käyttötarkoituksesta riippuen snowscoottiin voidaan valita erilaisia runkoja ja lautoja. Hoidetuissa rinteissä, rinteiden ulkopuolella ja parkeissa laskeminen vaativat kukin laskuvälineeltä hieman erilaisia ominaisuuksia, joita käyttäjä voi oman tarpeensa tunnistaen ottaa snowscootin valinnassa huomioon.
Snowscootin runkoja valmistetaan teräksestä, alumiinista, hiilikuidusta ja titaanista. Teräsrunko on jäykkä ja painava. Teräsrunko myös ruostuu helposti etenkin sisäpuolelta. Painon vuoksi terästä ei juurikaan snowscootin runkomateriaalina nykyisin käytetä, lähinnä yksittäisissä osissa, kuten etuhaarukoissa. Alumiinirunko on ominaisuuksiltaan jäykkä, kestävä ja kevyt. Hiilikuidusta syntyy alumiiniseen runkoon verrattuna kevyempi runko. Titaanirunko on vaihtoehdoista kallein. Titaanirunko on joustava, kestävä ja kevyt.
Snowscootin laudat ovat rungossa kiinni, ja ne ovat vaihdettavissa. Rungon lisäksi myös laudoilla voi vaikuttaa suuresti snowscootin laskutuntumaan. Snowscootin laudat on suunniteltu siten, että etulauta on alle puolet takalaudan pituudesta. Takasuksessa on leikkaavuutta, mikä mahdollistaa snowscootilla kääntymisen kallistelemalla. Erilaiset laudat ja etu- ja takalaudan suhte vaikuttavat siihen, miten suuri kääntösäde snowscootilla laskettaessa on. Lautojen valinnalla vaikutetaan myös siihen, miten herkästi snowscoot lähtee kääntymään.
Laskeminen ja huolto
Snowscootilla lasketaan seisaallaan. Jalat ovat jalkatasolla hieman koukistettuina. Kädet ovat kevyesti ohjaustangolla siten, että ohjaustankoon ei käsillä nojata. Ohjaaminen tapahtuu snowscootilla painonsiirrolla jalalta toiselle, jolloin snowscoot lähtee kääntymään haluttuun suuntaan. Ohjaustankoa käännetään käsillä käännöksen jyrkkyyden mukaisesti. Snowscootilla laskettaessa voi jarruttaa jaloilla, koska niillä on vapaa liikkuvuus. Jarrutuksen voi tehdä myös voimakkaalla painonsiirrolla, jolloin snowscootin saa äkillisesti käännettyä rinteeseen nähden poikittain. Muiden laskettelutapojen tapaan kypärän käyttö ei ole snowscootilla laskettaessa pakollista mutta hyvin suositeltavaa. Snowscootissa on karkuremmi, joka estää laskuvälineen hallitsemattoman karkaamisen kaatumistilanteessa. Snowscootin kanssa voi laskettelukeskuksissa nousta rinteiden huipulle erilaisilla hisseillä, joista esimerkkeinä sompa-, ankkuri-, tuoli- ja gondolihissit. Snowscootin lautoja voi suksien ja lumilautojen tapaan huoltaa pohjat voitelemalla ja kantit teroittamalla.
Pekka Pietilä (soutaja)
Pekka Altti Olavi Pietilä (s. 1. tammikuuta 1945 Taivassalo) on suomalainen soudun olympiaedustaja.
"Pietro" Pietilä voitti 15 Suomen-mestaruutta eri veneluokissa vuosina 1964–1977. Hän edusti Turun Soutajia, Nesteen Soutajia ja Wärtsilän Soutajia.
Joseph Hooker
thumb|Joseph Hooker sisällissodan aikaan. Joseph Hooker (13. marraskuuta 1814 – 31. lokakuuta 1879), tunnetaan myös lempinimellä ”Fighting Joe”, oli Yhdysvaltain armeijan ammattisotilas ja Pohjoisvaltioiden Unionin kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. Vaikka hän palveli koko sodan ajan, yleensä menestyksellisesti, hänet muistetaan parhaiten tappiostaan Robert E. Leelle Chancellorsvillen taistelussa vuonna 1863.
Karhula (lehti)
Karhula: puolueeton paikallislehti oli vuosina 1959–1972 kerran viikossa ilmestynyt paikallislehti Karhulan kauppalassa. Lehteä julkaisi Yrjö Rasi. Lehteä oli perustamassa toimittaja Veikko Ennala Yrjö ja Aila Rasin rahoittamana. Lehti oli 8-sivuinen ja se painettiin Myllykosken Kirjapaino Oy:ssä. Parhaimmillaan lehden levikki oli 7000 kappaletta, josta 700 kappaletta oli irtonumeromyyntiä ja loput tilattavia lehtiä. Veikko Ennala oli vuoden Karhula-lehden päätoimittajana ja hänen lähtiessään lehden levikki romahti.
Joseph Hooker
Elämäkerta
Kenraali George B. McClellanin peräännyttyä Richmondista Hooker siirrettiin kenraalimajuri John Popen alaisuuteen Virginiaan. Hooker palasi kuitenkin joukkoineen samana vuonna Potomacin armeijaan, ja hän taisteli South Mountainissa ja Antietamissa. Antietamin taistelussa hänen joukkonsa käynnisti Yhdysvaltain historian verisimmän hyökkäyksen, taisteli Stonewall Jacksonin joukkoja vastaan ja ajoi ne kohti etelää. Hooker haavoittui taistelussa jalkaan. Hän komensi Fredericsburgin taistelun aikaan joulukuussa 1862 sekä III että V unionin armeijakuntaa, ja riitautui kenraalimajuri Ambrose Burnsiden kanssa tämän määrättyä Hookerin joukot 14 kertaa turhaan hyökkäykseen. Lincolnin kärsivällisyys kuitenkin loppui ja hän siirsi McClellanin seuraajan Burnsiden pois komennosta.
26. tammikuuta 1863 Hookerista tuli Potomacin armeijan komentaja. Hän kuitenkin kärsi Leelle nöyryyttävän tappion Chancellorsvillen taistelussa, ja 28. kesäkuuta juuri ennen Gettysburgin taistelua Lincoln siirsi hänet pois armeijan komennosta ja nimitti kenraalimajuri George B. Meaden hänen tilalleen. Hooker siirrettiin vahvistamaan Cumberlandin armeijaa Chattanoogan lähelle Tennesseehen. Hän taisteli Lookout Mountainissa ja Chattanoogassa, mutta hänen suuresta roolistaan huolimatta William Tecumseh Sherman sai kunnian jälkimmäisen voitosta itselleen.
Sodan jälkeen Hooker kärsi huonosta terveydestä ja halvaantui osittain sydäninfarktin seurauksena. Vuonna 1868 hän erosi unionin armeijasta kenraalimajurina. Hän kuoli vierailulla Garden Cityyn New Yorkiin ja on haudattu Spring Groven hautausmaahan Cincinnatissa Ohiossa vaimonsa kotikaupungissa.
Luonne
Luonteeltaan Hookeria on kuvailtu riidanhaluiseksi ja epäkunnioittavaksi esimiehiään kohtaan. Hooker oli viinaan menevä mies ja kenraalina ollessaan hänen päämajansa tuli tunnetuksi runsaasta alkoholinkäytöstä ja lukuisista sotilaita viihdyttäneistä prostituoiduista. Laajalle levinneen urbaanilegendan mukaan englannin kielen prostituoitua tarkoittava alatyylinen ilmaisu hooker olisi saanut nimensä juuri Joseph Hookerin nimestä. Legenda ei kuitenkaan pidä paikkansa, sillä todellisuudessa hooker-sanaa käytettiin tässä yhteydessä jo ainakin 1830-luvulla.
Marc
Marc voi tarkoittaa seuraavia:
ARD
thumb|ARD:n paikallisjäsenet kartalla
ARD (Arbeitsgemeinschaft der öffentlich-rechtlichen Rundfunkanstalten der Bundesrepublik Deutschland) on Saksan paikallisten yleisradioyhtiöiden yhteistyöorganisaatio. Se perustettiin Saksan liittotasavallassa vuonna 1950. ARD:n jäsenet tuottavat omien lähetystensä lisäksi yhdessä ohjelmaa valtakunnalliselle TV-kanavalle Das Erstelle. Deutsche Welle puolestaan vastaa yksin ulkomaanlähetyksistä.
Jäsenyritykset
Vuonna 2007 organisaatio koostui seuraavista yrityksistä:
Henryk Hryniewski
Hryniewski syntyi maanpaossa olleen puolalaisen patriootin perheeseen länsigeorgialaisessa Kutaisin kaupungissa, joka kuului tuolloin Venäjän keisarikuntaan. Vuosina 1895–1898 hän opiskeli taidetta ja arkkitehtuuria Firenzessä ja Karlsruhessa. Vuonna 1898 hän asettui Tiflisiin (Tbilisiin), jossa hän maalasi ja opetti. Hän johti Tiflisin taidekoulua vuosina 1918–1921 ja auttoi sen muuttamisessa Georgian kuvataideakatemiaksi, jonka professori hänestä tuli vuonna 1922. Vararehtoriksi hän nousi vuonna 1927.
ARD
Yhteinen kanava
60px|BR-Logo ARD:n jäsenien yhteinen kanava Das Erste on tarkoitettu koko Saksalle, mutta satelliitin kautta se näkyy myös ulkomailla. Das Ersten toimipaikka on Hampurissa ja se on perustettu vuonna 1952.
Henryk Hryniewski
Hryniewski osallistui energisesti ajan kaikkiin merkittäviin kulttuuriprojekteihin. Hän oli keskeisessä asemassa Tbilisin historian museon perustamisessa ja hän oli kulttuuriperinnön suojelua varten luodun erityiskomission jäsen. Hän opiskeli Georgian kansan- ja kirkkoarkkitehtuuria ja laati "Georgian vanha arkkitehtuuri" -akvarellialbumin, kattavan analyysin georgialaisesta koristetaiteesta sekä perspektiiviä ja varjostusta käsitelleen oppikirjan. Hryniewskin kuvituksia julkaistiin säännöllisesti Georgian lehdistössä ja johtavien georgialaisten kirjailijoiden teoksissa, erityisesti Ilia Tšavtšavadzen tuotannossa. Hän loi myös ikonostaasin Pyhän Yrjön Kašvetin kirkkoon ja osallistui Georgian aatelispankin toimiston rakennushankkeeseen (nykyinen Georgian parlamentin kirjasto). Hän vastusti neuvostoviranomaisten ajamia ideologisia uudistuksia taideakatemiassa. Hryniewski pidätettiin ja ammuttiin vuoden 1937 sortotoimissa. NKVD:n upseerit tuhosivat hänen studionsa, ja suuri määrä hänen töitään katosi pysyvästi. Hryniewskin vaimo Maria Perini (1873–1939), italialaissyntyinen tanssija ja Tbilisin ensimmäisen balettistudion perustaja, lähetettiin maanpakoon Georgiasta välittömästi miehensä pidätyksen jälkeen.
ARD
Paikalliset kanavat
Saksassa on yhteensä yhdeksän paikallista kanavaa, mutta nykyään niitä voidaan nähdä kaikkialla Saksassa ja satelliitin kautta myös ulkomailla.
P-2 Zvezda
P-2 Zvezda oli Neuvostoliiton laivaston P-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Bruno Pakarinen
Bruno August Pakarinen (1. tammikuuta 1880 Sortavala – 28. tammikuuta 1955) oli suomalainen taidemaalari.
P-2 Zvezda
Valmistus
Sukellusvene tilattiin Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 19. joulukuuta 1931. Vene laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 9. heinäkuuta 1936.
Bruno Pakarinen
Pakarinen kävi Taideteollista keskuskoulua 1897–1899 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulua 1899–1903. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1901, 1902 ja 1911. Pakarinen toimi piirustuksenopettajana oppikoulussa.
Uusklassismi
Uusklassismi on jonkin klassisen tyylin uudistunutta tai nykyaikaista muotoa. Uusklassismi vaikutti 1700- ja 1800-luvuilla, ja sen esikuvina olivat antiikin Kreikka ja Rooma. Tänä aikana pyrittiin yksinkertaisempaan ja tasapainoisempaan tyylikkyyteen.
Suuntauksen keskuspaikka oli Ranska, kun aikaisemmin uudet tyylisuuntaukset olivat tulleet Italian kaupunkivaltioista.
Uusklassismin huomattavin teoreetikko ja uusklassisen suuntauksen tiennäyttäjä oli Johann Joachim Winckelmann.
Uusklassismin eri osa-alueita ovat:
Taranton Bohemund
Bohemund I (s. 1050–1058 – k. 5. tai 7. maaliskuuta 1109, joidenkin lähteiden mukaan v. 1111 ) oli Taranton ruhtinas ja myöhemmin myös Antiokian ruhtinas. Hän oli Apulian ja Calabrian herttuan Robert Guiscardin vanhin poika tämän ensimmäisestä avioliitosta Buonalbergon Alberadan kanssa.
Bohemund otti osaa isänsä suuren sotaretkeen Bysantin valtakuntaa vastaan vuosina 1080–1085. Sillä välin kun hänen isänsä oli Italiassa vuosina 1082–1084, Bohemund johti normannijoukkoja. Hän hyökkäsi Thessaliaan ja pääsi aina Larissaan asti ennen kuin keisari Aleksios I Komnenos löi normannit. Vuonna 1085 Robert Guiscard kuoli. Bohemundin nuorempi velipuoli Roger Borsa (Robert Guiscardin toisesta avioliitosta Sikelgaitan kanssa) peri Apulian. Bohemund peri Bysantilta vallatut alueet, mutta nämä menetettiin pian. Lohdutukseksi Sikelgaita antoi Bohemundille Taranton ruhtinaskunnan siitä hyvästä, että tämä luopui vaatimuksistaan herttuakuntaan.
Bohemund otti osaa ensimmäiseen ristiretkeen enemmänkin siitä syystä, että saisi vallata kreikkalaisia maita, kuin uskonnollisista syistä. Bohemund keräsi kokoon hyvin varustetun armeijan normanneista, ehkä ristiretken parhaimman. Kun hän saapui Konstantinopoliin vannoi hän, muista ristiretken johtajista poiketen, muitta mutkitta keisarin vaatiman valan. Aleksioksen tytär, historioitsija Anna Komnena, oli erityisen kiinnostunut Bohemundista ja antaakin hänestä sympaattisen kuvauksen isänsä elämäkerrassa.
Kun ristiretki saapui Antiokiaan, Bohemund otti kaupungin piirityksen johtoonsa. Kun kaupungin lopulta vallattiin vuonna 1098, Bohemund julisti itsensä Antiokian ruhtinaaksi.
Vuonna 1100 Bohemund jäi danishmendien vangiksi, ja hänet päästettiin vapaaksi vasta vuonna 1103. Tämän jälkeen hän kärsi tappioita niin muslimeja kun kreikkalaisia vastaan. Hän palasi Italiaan keräämään lisää apua. Tällä matkalla hän nai Ranskan kuninkaan Filip I:n tyttären Constancen.
Kerättyään lisäjoukkoja Bohemund ei palannutkaan Antiokiaan, vaan päätti jälleen hyökätä Bysantin valtakuntaa vastaan. Bohemundin joukot kukistuivat sen jälkeen kun keisari Aleksios sai venetsialaiset avukseen. Bohemundin oli allekirjoitettava nöyryyttävä Devolin rauha vuonna 1108. Rauhansopimuksen mukaan hänestä tuli Aleksioksen vasalli. Bohemund palasi Italiaan murtuneena miehenä. Hän ei koskaan palannut Lähi-itään.
Suomalaisessa kirjallisuudessa Bohemond esiintyy Juha-Pekka Koskisen historiallisissa romaaneissa Ristin ja raudan tie sekä Seitsemäs temppeliherra.
Aahas
Aahas eli Ahas oli Juudan kuningas n. 735–720 eaa. Hänen isänsä oli kuningas Jotam. Sodassa aramealaisia ja Israelin kuningaskuntaa vastaan Aahas pyysi apuun Assyrian kuninkaan Tiglatpileser III:n, jolle hän sen jälkeen joutui maksamaan veroa. Profeetta Jesaja esiintyi Aahaan vastustajana, sillä hän olisi tahtonut kuninkaan noudattavan itsenäistä politiikkaa. Aahas oli tunnettu epäjumalanpalvelija ja poltti jopa oman poikansa. Aahasin jälkeen tuli kuninkaaksi hänen poikansa Hiskia.
Nootti (lehti)
Nootti oli vuosina 1968–1993 ilmestynyt suomalainen poliittinen aikakauslehti, jota julkaisi toimittaja Kauko Kare perustamansa Alea-kirja-kustantamon kautta. Se oli kulttuuria ja politiikkaa käsitellyt oikeistolainen mielipidelehti, joka toimi kanavana presidentti Urho Kekkosen ja suomettumisen vastustajille. Nootin tunnuslauseena oli ”terveen järjen puolesta”.
Kare perusti oman kustantamon Tähän on tultu -pamflettikirjastaan saamillaan tuloilla ja alkoi toimittaa Noottia, jossa hän saattoi esittää poliittisia mielipiteitään ilman rajoituksia. Lehti ilmoitti olevansa ”vapaiden mielipiteiden” areena. Kare teki lehteä autotallissaan Helsingin Käpylässä, jossa Alea-kirjakin toimi. Häntä tuki Torstaikerhoksi kutsuttu ryhmä, johon kuului eri puolueiden edustajia kokoomuslaisista sosiaalidemokraatteihin. Kareen ohella Noottiin kirjoittivat varsinkin sen alkuaikoina Yrjö Kivimies, Olavi Keskinen, Pentti Poukka, Simo Juntunen, Reino Rinne, Ahti M. Salonen, Tuure Junnila, Georg C. Ehrnrooth ja Kullervo Rainio. Myös eräiden oikeistoradikaalien kuten Teo Snellmanin ja ruotsalaisen Christopher Jolinin kirjoituksia julkaistiin. Pekka Siitoimen kirjoitusten julkaisu lopetettiin hänen ryhdyttyään avoimesti uusnatsiksi, vaikka sitä ennen lehti oli puolustanut hänen perustamaansa Hengentieteen Seuraa.
Nootti ilmestyi kahdeksan kertaa vuodessa. Sen levikki oli suurimmillaan 7 000 mutta kääntyi pian laskuun. Ilmoituksia Noottiin ei saatu juuri lainkaan, joten sekä lehti että Alea-kirja olivat 1970-luvun puolivälistä alkaen jatkuvasti syvenneissä talousvaikeuksissa, ja tunnetuimmat kirjoittajat jättäytyivät pois. Lehti lakkautettiin kylmän sodan päätyttyä ja Kareen voimien hiivuttua 1990-luvun alussa.
Luettelo KHL:ään varatuista ruotsalaisista
Luettelo KHL:ään varatuista ruotsalaisista sisältää kaikki KHL-joukkueiden varaamat ruotsalaiset jääkiekkoilijat. Luettelon tilastot koostuvat kaikista pelaajan KHL:ssä pelaamista otteluista, eivät siis vain pelaajan varanneessa joukkueessa pelatuista.
Varatut pelaajat
thumb|130px|Ensimmäinen KHL:ään varattu ruotsalainen, [[Magnus Pääjärvi-Svensson.]]
Aarne Ulappa
Aarne Martti Ulappa (11. marraskuuta 1896 Turku – 18. elokuuta 1934) oli suomalainen taidemaalari.
Ulappa kävi Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulua 1914–1917. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuonna 1930.
Matti Salminen (soutaja)
Matti Reima Salminen (s. 13. marraskuuta 1947 Turku) on suomalainen soudun olympiaedustaja.
Salminen edusti Suomea Montrealin olympialaisissa 1976 perämiehettömässä nelosessa. Joukkue jäi keräilyerässään neljänneksi eikä päässyt finaaliin. MM-kilpailuissa joukkue sijoittui 11:nneksi vuonna 1975 ja samana vuonna se voitti Pohjoismaiden-mestaruuden. Salminen oli mukana MM-kilpailuissa myös vuonna 1974 sekä PM-kilpailuissa vuosina 1971, 1973 ja 1977.
Salminen voitti kuusi Suomen-mestaruutta eri veneluokissa vuosina 1972–1975. Hän edusti Turun Soutajia.
Kurk Lee
Pelaajaura
Lee pelasi yliopistokoripalloa Western Kentucky Universityssä vuodet 1985–1987 ja Towson Universityssä vuodet 1988–1990. Leetä ei varattu NBA:han vuoden 1990 varaustilaisuudessa, mutta hän teki pelaajasopimuksen New Jersey Netsin kanssa ja pelasi joukkueessa kauden 1990–1991 1,4 pisteen ottelukeskiarvolla.
NBA-kautensa jälkeen Lee pelasi Yhdysvaltain piensarjoissa ja Euroopassa Suomessa, Virossa ja Islannissa. Suomessa hän edusti pääsarjassa Torpan Poikia 1995–1999 ja Pussihukkia 2001–2002. Lee sijoittui Suomessa usein heittotarkkuus-, korisyöttö- ja pallonriistotilastojen kärkisijoille, ja hänet nimettiin vuonna 1997 historian ensimmäiseksi SM-sarjan vuoden ulkomaalaisvahvistukseksi. Lee pelasi ToPossa sen menestysvuosina voittaen Suomen mestaruuden vuosina 1996, 1997 ja 1998 sekä Suomen cup-mestaruuden vuosina 1996 ja 1997. Hän pelasi ToPossa myös kolme kautta EuroCupia/Saporta Cupia. Lee päätti pelaajauransa vuonna 2002.
Alexandra Shipp
Alexandra Shipp (s. 16. heinäkuuta 1991, Phoenix, Arizona, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli supersankari Stormia elokuvasarjassa X-Men.
Finlandia Foundation
Finlandia Foundation -säätiö yhteistyökumppaneineen ja jaostoineen muodostaa kenties merkittävimmän yksityisen suomalaisen kulttuurin tukiverkoston Yhdysvalloissa. Säveltäjä Jean Sibelius toimi vuonna 1953 perustetun säätiön ensimmäisenä suojelijana.
Monte Alto
Monte Alto oli muinainen esiklassinen intiaanien rakentama temppelikeskus varhaisessa Guatemalassa lähellä Tyynenmeren rannikkoa noin 1800 eaa. - 500 jaa. Paikalta on löydetty muun muassa suuri pyramidi ja kiviveistoksia. Noin vuonna 1800 eaa. Monta Altoa merkittävämpiä olivat siitä 10 km itään ja länteen sijainneet El Bálsamo ja Los Cerritos Sur. Monte Alto kasvoi kuitenkin myöhäisesiklassisella ajalla noin 400 eaa. -200 jaa. alueelliseksi keskukseksi.
Monte Alton tyyppisten keskusten. joita olivat myös Izapa ja Takalik Abaj. uskotaan syntyneen todennäköisesti Perun ja Ecuadorin intiaanikulttuurien vaikutuksesta. Monte Alton aikoihin Perussa vallitsi niin sanottu alkujakson kulttuuri, joka myös rakensi suuria pyramideja ja teki kiviveistoksia.
Jussi Oksanen (poliitikko, päätoimittaja)
Johan Leonard (Jussi) Oksanen (15. huhtikuuta 1889 Asikkala – 25. syyskuuta 1945 Mäntyharju) oli Sanomalehti Kalevan päätoimittaja ja Kansallisen Edistyspuolueen puoluesihteeri
Oksasen vanhemmat olivat varusmestari Aatto Oksanen ja Vilhelmiina Sundqvist. Hän kiinnostui jo varhain politiikasta ja oli 20-vuotiaana perustamassa Suomalaisen puolueen Hämeen osastoa. 1919 hän osallistui Kansallisen Edistyspuolueen Oulun osaston perustamiseen, 1925 hänet valittiin puolueen puoluesihteeriksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1930 asti ja lyhyen aikaa vielä vuonna 1945. Puolueessa hän ajoi tunnettuna raittiusmiehenä kieltolain tiukkaa valvontaa, mutta myös muun muassa  puolustusmenojen supistamista ja pienviljelijöiden aseman parantamista.
Tax Justice Network
Tax Justice Network (TJN) on tutkijoista ja aktivisteista muodostettu painostusryhmä, jonka huolena on veronkierron, verojen välttämisen ja veroparatiisien haitallinen vaikutus maailman talouteen. Ryhmän mukaan verot voivat olla tärkeänä apuna luotaessa sosiaalisesti oikeudenmukaisempaa yhteiskuntaa.
Jussi Oksanen (poliitikko, päätoimittaja)
Oksasen tärkein harrastus oli raittiustyö, häntä voitaneen pitää yhtenä aikakautensa merkittävistä raittiuden puolustajista. Hän oli toisaalta kiinnostunut myös teatterista ja toiminut itsekin harrastajanäyttelijänä, esiintyen muun muassa Väinämöisen ja merirosvokapteeni Rinaldo Rinaldinin rooleissa. Oulussa hän toimi aktiivisesti myös teatterihallinnossa.
Tax Justice Network
Tax Justice Network International Secretariat Limited on Englannissa toimiva yhtiö, jota johtaa voittoa tavoittelematon Belgiaan rekisteröity järjestö nimeltään "Tax Justice Network Association Sans But Lucratif".
Jussi Oksanen (poliitikko, päätoimittaja)
Oksasen puoliso vuodesta 1907 oli Lyyli Toivola (1889-1955). Perheeseen syntyi viisi tytärtä, joista neljä oli opettajia, ja poika Vilho Juhani. Hän kaatui luutnanttina jatkosodassa kesän 1944 torjuntataisteluissa Kannaksella.
Tax Justice Network
TJN julkaisee Financial Secrecy Index -nimistä luetteloa maailman veroparatiiseista ja niihin rinnastettavista taloudellisen salailun sallivista maista.
TJN:n perustettiin vuonna 2003 Porto Alegressa pidetyssä Maailman sosiaalifoorumin (World Social Forum) kokouksessa. Järjestön päämaja on Lontoossa ja sitä johtaa John Christensen.
Alfredo Pacheco
Alfredo Alberto Pacheco (1. joulukuuta 1982 Santa Ana – 27. joulukuuta 2015 Santa Ana) oli elsalvadorilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hänellä on El Salvadorin maajoukkueessa eniten maaotteluita, 85 kappaletta.
Cécile Brunschvicg
thumb|upright|Cécile Brunschvicg kuvattuna 14. kesäkuuta 1938. Cécile Brunschvicg, o.s. Kahn, (19. heinäkuuta 1877 Enghien-les-Bains, Seine-et-Oise – 5. lokakuuta 1946 Neuilly-sur-Seine, Seinen departementti, Ranska) oli ranskalainen poliitikko ja feministi.
Alfredo Pacheco
Pacheco pelasi El Salvadorin maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2002 ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Hän kuului El Salvadorin joukkueeseen vuosien 2003, 2007 ja 2009 CONCACAF Gold Cupissa ja pelasi kahdeksassa joukkueensa yhdeksästä ottelusta täydet minuutit. Vuoden 2003 turnauksessa hän teki maalin tappiollisessa puolivälieräottelussa Costa Ricaa vastaan. Kaikkiaan Pacheco pelasi 85 maaottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Hän teki kaksi maalia kesäkuussa 2004 MM-karsintaottelussa Bermudaa vastaan ja tammikuussa 2009 UNCAF Nations Cupin ottelussa Belizeä vastaan. Viimeisen maaottelunsa hän pelasi toukokuussa 2013 Venezuelaa vastaan.
Pacheco sai syksyllä 2013 elinikäisen ottelukiellon sotkeuduttuaan monen muun pelaajan tavoin sopupeleihin. Hänet ammuttiin kuoliaaksi huoltoasemalla kotikaupungissaan Santa Anassa joulukuussa 2015.
Cécile Brunschvicg
Lapsuus ja nuoruus
Hän tapasi tulevan aviomiehensä Léon Brunschvicgin ollessaan jäsen Ranskan Ihmisoikeusjärjestössä (Ligue des droits de l’homme) ja sittemmin hän oli myös Naisten yleistä ja yhtäläistä äänioikeutta vaativan järjestön varapuheenjohtaja. He solmivat avioliiton vuonna 1900 ja vuosien 1901 ja 1919 välillä heille syntyi neljä lasta.
Poliittinen ja yhteiskunnallinen toiminta
Brunschvicg aloitti yhteiskunnallisen ja feministisen toimintansa vuonna 1908 osallistumalla Ranskalaisten naisten kansallisen unionin (Conseil national des femmes françaises, CNFF) toimintaan. Sen jälkeen vuonna 1909 hän osallistui myös naisten yleistä ja yhtäläistä äänioikeutta vaativan järjestön (Union française pour le suffrage des femmes, UFSF) työhön. Samana vuonna hän perusti kanttiinin, jossa työläisnaiset saattoivat nauttia lounasta. Vuonna 1920 hän liittyi Soroptimisti-klubiin.
Brunschvicg osallistui ensimmäisen maailmansodan pakolaisten asuttamiseen, ja hänestä tuli CNFF:n ”työjaoston” puheenjohtaja. Hän avusti voimakkaasti sosiaalisten keskusten perustamisessa ja vuonna 1917 sosiaaliturvan perustamisessa. Hän toimi myös viikkolehti La Françaisen päätoimittajana ja seurasi siten tässä tehtävässä Jane Mismeä. Hän julkaisi useita artikkeleita, jotka olivat eritoten keskustelua antifeministisen militantin Marthe Borélyn kanssa.
Poliittinen ura
Brunschvicg liittyi 1924 Radikaalipuolueeseen, joka avasi toimintansa myös naisille.
Brunschvicg nimitettiin opetusministeriön alivaltiosihteeriksi Léon Blumin ensimmäiseen hallitukseen. Yhdessä Suzalle Lacoren ja Irène Joliot-Curien kanssa he olivat ensimmäiset ranskalaiset naiset ministereinä, vaikka naisilla ei ollut edes äänioikeutta Ranskassa ennen vuotta 1944.
Luonnollisena osana yhteiskunnallista toimintaansa Brunschvicg osallistui myös kouluruokailun kehittämiseen ja koulukanttiinien perustamiseen, ja vuonna 1937 hän julkaisi ministeriraportin La Question de l’alimentation au ministère de l’Éducation nationale: les antin scolaires. Tyttöjen koulutus oli hänelle ensiarvoisena huolena. Léon Blumin hallitus kaatui senaatin epäluottamusäänestykseen, eikä Brunschvicgin seuraaja Camille Chautemps jatkanut hänen aloittamaansa edistyksellistä toimintaa.
Mihail Devjatjarov
Devjatjarov voitti 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan olympiakultaa Calgaryssa 1988 ennen Pål Gunnar Mikkelsplassia. Hän kuului samoissa kisoissa myös Neuvostoliiton hopeajoukkueeseen 4 × 10 kilometrin viestissä.
Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 Devjatjarov saavutti pronssia 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Marco Albarellon ja Thomas Wassbergin jälkeen sekä hopeaa Neuvostoliiton viestijoukkueen jäsenenä.
Devjatjarov voitti urallaan kaksi maailmancupin kilpailua: olympiakilpailun Calgaryssa sekä 15 kilometrin kilpailun Murmanskissa vuonna 1984.
Tom ja Jerry panevat kaupungin sekaisin
Tom ja Jerry panevat kaupungin sekaisin (Tom and Jerry: The Movie) on vuonna 1992 valmistunut yhdysvaltalainen animaatio-elokuva. Elokuva perustuu William Hannan ja Joseph Barberaan luomiin Tom ja Jerry -hahmoihin. Elokuvan ohjasi Phil Roman. Elokuvassa Tomin ja Jerryn kuullaan poikkeuksellisesti puhuvan ja laulavan.
Juoni
Elokuva alkaa, kun Tom ja hänen omistajinsa ovat muuttamassa. Kuitenkin Tomin jahdatessa Jerryä, tämän omistaja unohtaa hänet talolle. Tomin nukkuessa talo puretaan. Tom ja Jerry selviävät, mutta joutuvat liikkumaan yksin keskellä kaupunkia. Tom ja Jerry kohtaavat kujalla Pötsi-nimisen kulkurikoiran ja hänen kirppuystävänsä Frankien. Pötsi haluaa Tomin ja Jerryn tulevan toimeen, jotta he voisivat selviytyä kaupungilla. Laulussaan "Mä uskon ystävyyteen" Tom ja Jerry vannovat ystävyyttään ja sitä, etteivät kiusaa enää toisiaan .Pian koirarankkurit nappaavat Pötsin tämän haetessaan ruokaa. Tom kohtaa kujakissoja, jotka vuorostaan haluavat Tomin liittyvän heihin. Tom pakenee jengiä karkuun, mutta Jerry pelastaa Tomin. Tom kuitenkin korostaa, että he eivät ole vielä kavereita. Pian kaksikko kohtaa Robyn-nimisen tytön. Robyn kertoo olevansa orpo. Hänen äitinsä kuoli hänen ollessaan vauva ja hänen isänsä katosi Himalajalla, mutta Robyn uskoo isän olevan edelleen elossa. Robynin kasvattitäti Rouva Figg kohteli Robynia kaltoin, minkä vuoksi Robyn pakeni. Rouva Figg ja hänen avustajansa Vinosuu aikovat saada Robynin isän perimät miljoonat haltuussa.