cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teollisuusrobotti
Rakenteiden jaottelu
Mekaniikkansa suhteen teollisuusrobotit voidaan jakaa nivelrobotteihin ja lineaarisesti liikkuviin, joita sanotaan portaaliroboteiksi. Tarkemman lajittelun mukaan perusrakenteita löytyy useampia: thumb|Sylinterikoordinaatistossa liikkuvan robotin [[kinematiikkakaavio.]] thumb|SCARA-rakenteen [[kinematiikkakaavio.]] thumb|Nivelrobotin [[kinematiikkakaavio.]]
Robotin käyttövoima
Hydraulisia robotteja käytetään silloin, kun siirrettävät kuormat ovat suuria, tyypillisesti yli 100 kg, mutta voivat olla jopa kymmeniä tonneja. Voimakkaimmilla sähkökäyttöisillä roboteilla maksikuorma on yli 1000 kg. Robotteihin on kehitetty suorakäyttöisiä (direct drive) sähkömoottoreita, joita käytettäessä voidaan jättää vaihteistot pois. Näitä käytetään erityisesti SCARA-roboteissa. Pneumaattisia robotteja käytetään muun muassa räjähdysherkiksi luokitelluissa tiloissa.
Koordinaatisto ja liikkeiden hallinta
Teollisuusrobottien työalueen avaruus hallitaan koordinaatistoilla, joita voi olla kolmekin yhtä aikaa käytössä: Kuusiakselisen käsivarren asennon määrittämiseen tarvitaan kolme kulmatietoa ranneakseleista ja kolme kulmatietoa jalustaan sidotusta koordinaatistosta. Robotin oma ohjaus tietää akselien pituuden ja laskee näiden avulla xyz-koordinaatit. Kun nivelrobotti siirtää esimerkiksi hitsaustyökalua pitkin lineaarista hitsisaumaa, niin se joutuu kääntämään kaikkia akseleitaan. Samoin nivelrobotille voidaan määrätä ulkoinen piste esimerkiksi hitsauskolvin kärkeen siten, että tuo piste pystyy paikoillaan robotin vaihtaessa työkalun kulmaa. Nämä liikkeet edellyttävät varsin hyvää ratalaskentakykyä. Lineaariroboteissa on yleensä yksinkertaisempi ohjaus, koska akselien suuntaiset lineaariliikkeet saadaan aikaan itse liikeakseleilla.
Liikeratojen ohjelmointi
Liikeratojen opettamisessa on käytössä seuraavia menetelmiä:
thumb|[[hitsaus|Kaarihitsausrobotti, joka on asennettu liikekelkkaan (ns. ulkopuolinen akseli), jolla saadaan työalue riittämään suurelle teräsrakenteelle. Myös työkappaletta pyörittävä kääntölaite toimii robotin ohjaamana liikeakselina.]]
Tarkkuus
Robottikäsivarren asema mitataan epäsuorasti servomoottorien akseleihin liitettyjen asema-anturien kautta. Käsivarret ovat lisäksi pitkiä ja kevytrakenteisia, joten niihin syntyy helposti taipumaa kuormasta ja siirtymiä lämpölaajenemisen johdosta. Toistotarkkuutta roboteille luvataan +/- 0,1 mm. Absoluuttinen tarkkuus saattaa jäädä niinkin huonoksi kuin +/- 50 mm kuormitetun ja kuormittamattoman käsivarren välillä. Jos robotti ohjelmoidaan opettamalla ja kuormitettuna, niin huono absoluuttinen tarkkuus jää huomaamatta. Tarkkuudesta tulee ongelma etäohjelmoinnissa, jota vaikeuttaa lisäksi nivelrobotin koordinaatistojen vääristymät. Etäohjelmoinnin paikkavirheitä voidaan jossain määrin kompensoida korjauskertoimilla koordinaatiston eri pisteissä, kun virheen suuruus on ensin mitattu. thumb|Hitsausrobotti, jonka valmistaja on [[Motoman.]] thumb|Robotti palvelee [[särmäyspuristinta. Kaltevalla tasolla kuvan etualalla suora levy paikoitetaan irrottamalla siinä ote levystä hetkeksi, jonka jälkeen saada uusi ote aina samasta kohdasta. Robotin oikealla puolella on lava, jolle robotti laittaa taivutetut kappaleet. Kappaleeseen tulee useampia särmäyksiä.]]
Dacia (provinssi)
Dacia oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Daakiassa ja käsitti alueen nykyisessä Romaniassa. Provinssi oli lyhytikäinen ja siinä tapahtui paljon muutoksia, jossa se jaettiin useammaksi provinssiksi, joita olivat Dacia superior, Dacia inferior, Dacia Apulensis, Dacia Malvensis ja Dacia Porolissensis. Loppuvaiheessa se oli jälleen yhdistettynä nimellä Tres Daciae.
Teollisuusrobotti
Työkalut ja tarraimet
Robotin työn onnistumisen kannalta on oleellista, että käytettävät tarraimet tai työkalut ovat toimivia ja sopivat valittuun tehtävään. Tarraimen suunnittelun ongelmana on, että tarraimen ja siirrettävän kappaleen yhteenlaskettu paino ei saa ylittää robotin maksimikuormitusta. Lisäksi painopisteen etäisyys työkalulaipasta on rajoitettu. Robotti liikkuu nopeasti, jolloin kiihdytyksistä ja hidastuksista aiheutuu suuria rasituksia mekaniikalle. Turvallisuuden vuoksi siirrettävä kappale ei saa irrota robotin otteesta.
Dacia (provinssi)
Maantiede
pienoiskuva|vasen|upright=0.9|Dacian provinssi (reunustettu oranssilla) ja ympäröivät provinssit. Allgemeiner Historischer Handatlas, 1886.
Dacian provinssi sijaitsi historiallisessa Daakiassa nykyisen Romanian alueella. Sitä rajasi etelässä Tonava-joki (lat. Danuvius). Pohjois-eteläsuunnassa alueen halki virtasi Tonavan sivujoki Olt (Alutus). Dacian eteläpuolella eli Danuviuksen toisella puolella sijaitsivat Moesia superiorin ja Moesia inferiorin provinssit. Länsipuolella sijaitsi Pannonia inferior. Dacian provinssi oli Rooman valtakunnan rajaseutua, ja siellä oli useita legioonalaislinnoituksia. Provinssin hallinnollinen keskus oli Sarmizegetusa eli Ulpia Traiana, välillä myös Porolissum, Apulum ja Romula.
Teollisuusrobotti
Työkalut ja tarraimet
Tarraimet ovat yleensä imukupeilla toimivia tai pihtimäisiä. Valmiita tarrainrunkoja on saatavissa, mutta yleensä tapauskohtaisesti joudutaan suunnittelemaan itse siirrettävään kappaleeseen tarttuvat osat. Työkaluja ovat esimerkiksi hitsauspistoolit. Hitsausvarustuksiin kuuluu, että robotin ohjelmasta tulee ohjaussignaalit valokaaren sytyttämisestä, suojakaasusta ja langansyötöstä. Hitsausarvoja voidaan muuttaa saumakohtaisesti. Työkalu voi olla myös pora tai hiomakone. Näiden kanssa voidaan käyttää voimanmittausta. Tarraimet ja työkalut voivat olla kiinni työkalunvaihtolaipassa, jolloin robotti pystyy vaihtamaan työkalua käsiteltävien kappaleiden tai työtehtävän mukaan. Robottiohjain voi hallita ylimääräisiä servoakseleita esimerkiksi asennettuna työkaluihin, jolloin voidaan ohjata tarttujan sormien liikettä. Tällaisen älykkään tarraimen avautuminen eri asentoihin voidaan määrittää ohjelmasta suoraa ja samoin kuin säätää sormien voimaa ja nopeutta. Älykkäällä tartujalla voidaan samalla työkalulla käsitellä eri kokoisia kappaleita.
Dacia (provinssi)
Maantiede
Myöhemmin Dacia jakaantui Dacia superioriin eli Ylä-Daakiaan, joka käsitti Karpaattien (Alpes Bastarnicae ja Montes Serrorum) länsipuolisen osan eli Baanaatin ja Keski-Transilvanian, ja Dacia inferioriin eli Ala-Daakiaan, joka käsitti Karpaattien itä- ja kaakkoispuolisen alueen, muun muassa Oltenian. Dacia inferior tunnettiin myös nimellä Dacia Malvensis. Dacia superior jakaantui kahteen osaan, jotka olivat pohjoisosan käsittänyt Dacia Porolissensis ja eteläosan käsittänyt Dacia Apulensis.
Humana
Humana AB on ruotsalainen hoivapalveluyhtiö. Yhtiö harjoittaa liiketoimintaansa seuraavilla segmenteillä: vähittäiskauppa, työnantajaryhmä sekä terveys- ja hyvinvointipalvelut. Humana aloitti toimintansa Suomessa ostettuaan Arjessa Oy:n. Tammikuussa 2018 Humana ilmoitti ostavansa Coronaria Hoiva Oy:n. Kilpailu- ja kuluttajavirasto hyväksyi yrityskaupan 8.4.2019. Humanan suomalainen tytäryhtiö Humana Finland Oy on perustettu vuonna 2019. Hyvinvointipalvelut Arjessa Oy:n nimeksi vaihdettiin Humana Avopalvelut Oy vuonna 2020.
Teollisuusrobotti
Turvallisuus
Automaattisena ja voimakkaana koneena teollisuusrobotit asettavat työturvallisuudelle vaatimuksia. Robotti on Suomessakin ollut osallisena kuolemaan johtaneeseen työtapaturmaan. Robottien ja sen työaseman turvallisuutta koskee konedirektiivi ja useampikin sen kanssa harmonisoitu standardi (SFS-EN ISO 10218-1 Robotit ja robotiikkalaitteet. Turvallisuusvaatimukset. Osa 1: Teollisuusrobotit). Yleisesti turvallisuusvaatimukset johtavat siihen, että robottiasemat aidataan tai eristetään valorajoilla tai kosketusherkillä matoilla siten, että robotin työalueelle meneminen pysäyttää robotin. Teollisuusrobottien turvallisuusvaatimukset aiheuttavat ongelmia robottien käytön laajenemiselle esimerkiksi ravintoloihin tai sairaaloihin. Siellä robotit joutuisivat olemaan läheisessä kosketuksessa ihmiseen, joten turvallisuustason tulisi olla vielä teollisuuttakin parempi.
Gene Robinson
thumb|right|Gene Robinson Vicky Gene Robinson (s. 29. toukokuuta 1947) on yhdysvaltalainen episkopaalisen kirkon pappi. Hänet valittiin New Hampshiren yhdeksänneksi piispaksi vuonna 2003, ja hän astui virkaansa 7. maaliskuuta 2004. Historiallisen nimityksestä teki hänen avoin homoseksuaalisuutensa.
Dacia (provinssi)
Kaupunkeja
Dacian roomalaisaikaisia kaupunkeja ja muita asutuksia olivat muun muassa:
Historia
Dacian provinssi perustettiin vuonna 106/107 sen jälkeen, kun keisari Trajanus valloitti alueen Daakian sodissa vuosina 101–106. Provinssiin viitattiin myös nimellä Dacia Traiana. Se oli olemassa Rooman ollessa laajimmillaan.
Trajanus nimitti 11. elokuuta 106 Dacian provinssin ensimmäiseksi maaherraksi D. Terentius Scaurianuksen. Tämä tapahtui vain pari viikkoa pääkaupunki Sarmizegetusan valtauksen jälkeen ja jo ennen viimeisen Daakian kuninkaan Decebaluksen kuolemaa. Uutta provinssia uhkasivat etupäässä lännessä asuneet iazygit ja idässä roksolaanit, kummatkin skyyttiläisiä paimentolaiskansoja. Paimentolaisten vaellusreitit kulkivat osittain uuden provinssin läpi. Aluksi roomalaiset pitivät hallussaan Baanaattia ja Valakian tasankoja, joita kuitenkin oli vaikea puolustaa. Pian, ehkä jo vuonna 108, roomalaiset jättivät nämä alueet, ja Dacian provinssi sai lopulliset rajansa.
Trajanus jätti provinssiin kolme legioonaa, muun muassa Legio IIII Flavian Berzobikseen ja Legio XIII Gemina Apulumiin. Sinne sijoitettiin myös paljon apujoukkoja, yhteensä noin sotilasta. Trajanus määräsi provinssiin rakennettavaksi teitä. Laajin näistä oli Via Pontica, joka kulki Pannonia inferiorista Daakian läpi Mustallemerelle. Tien rakentamiseen käytettiin sotavankeja.
Trajanus perusti Daakiaan ainakin yhden uuden colonian, Colonia Ulpia Traiana Augusta Dacica, Sarmizegetusan paikalle. Luultavasti hän perusti vielä toisenkin kaupungin, Malvan, jonnekin Daakian eteläosaan. Lisäksi hän korotti myöhemmin usean muun kaupungin municipiumiksi. Daakian kulta- ja hopeakaivoksista tuli keisarin omaisuutta.
Provinssin perustamisen jälkeen sen hallinnossa tapahtui useita muutoksia lyhyen ajan sisällä. Vuonna 119 provinssi jaettiin kahteen provinssiin, jotka olivat Dacia superior (”Ylä-Daakia”) ja Dacia inferior (”Ala-Daakia”, myöhemmin Dacia Malvensis). Joskus vuosien 124–158 välillä Dacia superior jaettiin kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Dacia Apulensis ja Dacia Porolissensis. Nämä kolme provinssia yhdistettiin vuonna 167/168 jälleen yhdeksi provinssiksi, jonka nimi oli Tres Daciae (”Kolme Daakiaa”).
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Daakialaisia värvättiin Rooman armeijaan, ja daakialaiskohortit taistelivat muun muassa Britanniassa. Daakialaiset omaksuivat roomalaisten tavat ja kulttuurin, mistä on merkkinä nykyinen romanian kieli, joka on romaaninen eli perustuu latinan kieleen.
Gallienuksen aikana 256 gootit ylittivät Karpaatit ja ajoivat roomalaiset Daakiasta muutamia linnoituksia lukuun ottamatta. Aurelianuksen (270–275) aikana viimeisetkin joukot vedettiin Tonavan eteläpuolelle. Ei tiedetä, seurasiko paikallinen väestö mukana Tonavan eteläpuolelle Moesiaa, johon perustettiin uusi provinssi, Dacia Aureliana, vanhan Dacian ”perilliseksi”. Hunnit valloittivat vuorostaan maan gooteilta 376. Madjaarit valloittivat Transilvanian 800-luvulla.
Teollisuusrobotti
Robottiautomaation kannattavuus
Robotit vähentävät teollisuuden työvoiman tarvetta yksinkertaisista tehtävistä, jotka usein ovat myös samaa liikesarjaa toistavina ihmisellekin kuluttavia. Robottiaseman kustannuksista noin puolet syntyy itse robotista ja sen oheislaitteista, yksi kolmasosa aseman suunnittelusta, asennuksesta ja ohjelmoinnista ja loput käyttöönotosta sekä käyttäjien koulutuksesta. Teollisuuden tuotantolaitteistoinvestoinneilta vaaditaan 2–3 vuoden takaisinmaksuaikaa. Robottien hinnat alkavat 20 000 eurosta. Peukalosääntönä voidaan katsoa, että yksi robotti korvaa noin yhden työntekijän. Kun tiedetään mikä on teollisuustyöntekijän keskiansio, näistä tiedoista voidaan päätellä, että kannattavan robotisoinnin edellytykset täyttyvät helposti kaksi- ja erityisesti kolmivuorotyössä. Tuotannollista etua roboteilla saavutetaan myös tasaisemman ja tasalaatuisemman tuotannon muodossa.
Suomalaisesta robottien valmistuksesta
Suomen suurin robottien valmistaja on Ulvilassa toimiva Cimcorp Oy (liikevaihto 48,4 miljoonaa, henkilöstö 205), joka valmistaa portaalirobotteja. Nämä robotit kehitettiin 1970-luvun lopussa Valcon kuvaputkitehtaalle kuvaputkien käsittelyyn. Nykyään Cimcorp on erikoistunut lähinnä renkaiden käsittelyyn. Toinen robottien valmistaja on Oulussa sijaitseva Blastman Robotics Oy (liikevaihto 7,8 miljoonaa, henkilöstö 30) , jonka robotteja käytetään suurten teräskappaleiden hiekkapuhallukseen. Näiden lisäksi on insinööritoimistoja ja konepajoja, jotka rakentavat robottisovelluksia käyttäen valmiita robottikäsivarsia tai räätälöimällä robotteja osista. Myös muutaman nostolaitevalmistajan kuten Erikkila automaattinosturit täyttävät robotin määritelmän.
Nokia Oyj valmisti 1980-luvulla robotteja Unimation Inc.:in lisenssillä. Robotti tyyppi oli Unimation Puma 560 ja niitä valmistettiin noin 1500 kpl Neuvostoliiton markkinoille. Robottien valmistus päättyi Neuvostoliiton hajoamiseen ja Nokian strategian muuttumisella yhä enemmän kohti mobiilipuhelimia. Nokia kehitti myös oman käsivarsirobottityyppinsä nimeltä NS-16. Tämä robotti pystyi käsittelemään maksimissaan 16 kg kuormia 1 m/s nopeudella. Ohjaustekniikka oli varsin edistyksellinen perustuen viime vaiheessa PC-tyyppiseen ohjaimeen, jollaiset yleistyivät vasta vuosikymmentä myöhemmin. Suomen Robotiikkayhdistys lunasti täysin palvelleena yhden viidestä valmistetusta NS-16 robotista ja kunnosti sen Suomen Tekniikan museon näyttelyjä varten.
Elektronisen sodankäynnin keskus
Elektronisen sodankäynnin keskus (ELSOK, puolustusvoimien sisällä Elektronisen Sodankäynnin Keskus) on vuoden 2007 alussa toimintansa aloittanut joukkoyksikkö, johon kuuluu kaksi Elso-komppaniaa sekä tutkimus- ja kehitysyksiköt. Se on puolustusvoimien elektronisen sodankäynnin valtakunnallinen kehittämiskeskus. Elektronisen sodankäynnin keskuksen henkilövahvuus on 140 henkilöä, joista puolet on puolustusvoimien palkattua henkikökuntaa ja puolet varusmiehiä tai -naisia. Keskus kuului aiemmin Viestirykmenttiin, joka lakkautettiin vuonna 2014. Elsokeskus on siitä lähtien ollut panssariprikaatin alaisuudessa.
Gene Robinson
Robinson kasvoi uskonnollisessa kodissa. Poika oli syntyessään fyysisesti niin sairaalloinen, että hänen pelättiin menehtyvän.
Elektronisen sodankäynnin keskus
Elsokeskuksessa annetaan koulutusta maavoimien elektronisen tiedustelun ja häirinnän erikoisjoukkoja varten. Varusmiehistä kaikki palvelevat 347 vuorokautta (muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta).
Anni Albers
Anni Albers (o.s. Annelise Fleischmann, 12. kesäkuuta 1899 Berliini – 9. toukokuuta 1994 New Haven, Connecticut) oli saksalaissyntyinen Yhdysvalloissa uransa tehnyt tekstiilitaiteilija, jota pidetään yhtenä alan merkittävimmistä uudistajista 1900-luvulla.
Elektronisen sodankäynnin keskus
Joukkoyksikön radiokomppania toimii Riihimäellä ja tutkakomppania Parolassa.
Perinteet
Maavoimien elektronisen sodankäynnin perinteiden vaalimista ja yhteydenpitoa tukemaan perustettiin vuonna 2008 Maavoimien elektronisen sodankäynnin perinnekilta ry.
Humana
Omistus
Humanan suurimpia osakkeenomistajia ovat Impilo Care AB (18,5 %), Air Syndication SCA (11,6 %), Nordea Investment Funds (6,8 %), Skandinaviska Enskilda Banken SA (4,7 %), UBS AG London Branch (4,5 %), Lannebo Fonder (4,4 %), BNY Mellon (4,0 %) ja Tredje AP-fonden (3,8 %).
Anni Albers
Annelise Fleischmann syntyi varakkaaseen juutalaiskotiin Berliinissä. Isä oli huonekalutehtailija ja äiti Ullsteinin kustantajasukua. Tytär olisi halunnut kouluttautua taidemaalariksi Oskar Kokoschkan opissa, mutta sitä ei katsottu hyvän perheen tyttärelle sopivaksi. Hänet lähetettiin 1922 Bauhaus-oppilaitokseen, jossa hän opiskeli koulun ainoaa naisille sallittua alaa, kudontaa. Vuonna 1925 hän avioitui opettajansa, taidemaalari ja väriteoreetikko Josef Albersin kanssa. Natsien suljettua Bauhausin 1933 arkkitehti Philip Johnson kutsui Albersit Yhdysvaltoihin, Pohjois-Carolinassa toimineeseen kokeelliseen Black Mountain College -taidekouluun. Kun Josef Albers kutsuttiin 1950 Yalen yliopiston professoriksi, perhe muutti Connecticutin New Haveniin, jossa he asuivat loppuelämänsä.
Irma Kastari
Irma Kastari o.s. Brummer, suomennettuna Parmala (18. maaliskuuta 1913 Viipuri – 26. elokuuta 2004 Helsinki) oli Tampereen yliopiston laitoshuollon lehtori ja laitosvanhusten olojen tutkija. Hän oli naimisissa professori Paavo Kastarin kanssa.
Anni Albers
Anni Albers oli vuonna 1949 ensimmäinen tekstiilitaiteilija, jonka New Yorkin Museum of Modern Art kutsui pitämään näyttelyä elämäntyöstään. Toinen suuri näyttely oli syksyllä 1985 Washington D.C.:ssä Smithsonian American Art Museumin Renwick Galleryssa. Hänen 1960-luvun suurten monumentaaliteostensa tunnetuin on Polttouhrien muistomerkki New Yorkin juutalaismuseossa. Hänen suunnittelemia kankaita valmistivat monet maailman johtavat tekstiiliyritykset.
Kajastus (albumi)
Kajastus on vuonna 1979 ilmestynyt Sakari Kukon ensimmäinen sooloalbumi, jolla hänen lisäkseen soittaa kaksi muuta Piirpaukessa vaikuttanutta muusikkoa; Hasse Walli ja Antti Hytti. Levyn kansitekstit on laatinut Henrik Otto Donner, jonka mukaan albumi pyrkii kuvaamaan Suomea muun muassa erilaisten äänien ja tunnelmien kautta. Kajastuksen A-puoli käsittelee maata ja B-puoli merta. Levyllä kuullaan sen tuottajan Richard Stanleyn keräämiä ääniefektejä, joita ovat esimerkiksi erilaiset luonnon ja eläinten äänet. Merta kuvaava B-puoli on sähköisemmin toteutettu kuin akustinen A-puoli ja se sisältää muun muassa Hasse Wallin sähkökitaraa.
Albumin kannen on maalannut kuvataiteilija Riitta Nelimarkka. Vuonna 2011 Kajastus julkaistiin CD-muodossa Piirpauken Kirkastus-albumin bonuksena.
Irma Kastari
Kastari suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1931. Tutkinnon jälkeen hän oli vuonna 1933 au pairina Ranskassa, josta hänelle jäi koko eliniän kestänyt kiinnostus ranskan kieltä ja maan kulttuuria kohtaan.
Gene Robinson
Robinson on ilmoittanut eroavansa piispan virasta täyttäessään 65 vuotta vuonna 2012 tappouhkausten ja julkisen kiistelyn vuoksi.
Anni Albers
70-vuotiaana Anni Albers siirtyi tekstiilistä taidegrafiikan pariin ja teki kineettistä taidetta.
Irma Kastari
Kahdeksan vuotta ylioppilaaksi tulonsa jälkeen hän valmistui 1933 sairaanhoitajaksi sen jälkeen 1943 terveydenhoitajaksi. Ennen terveydenhoitajaksi valmistumistaan, hän suoritti terveydenhuollon opintojen rinnalla 1942 filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa.
Kastari nimitettiin vuonna 1946 Yhteiskunnallisen korkeakoulun laitoshuollon lehtoriksi. Yli 20 vuotta myöhemmin hän valmistui työnsä ohella lisensiaatiksi valtiotieteellisestä tiedekunnasta 1964 ja väitteli siellä seuraavana vuonna tohtoriksi. Tehtävä yliopistossa säilyi samana koko hänen virkauransa ajan. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1974. Kastari jäi eläkkeelle yliopettajan virasta vuonna 1976.
Yliopistouransa aikana Kastari koulutti yli 1400 sosiaalihuoltajaa. Hänen tutkimuksensa käsittelivät erityisesti laitosvanhusten oloja. 1960–70-lukujen vaihteessa hän teki aiheesta koko maata koskevan tutkimuksen ja hän oli kiinnostunut myös vanhustenhuollon tilanteesta muiden maiden kohdalla.
Qaanaaq
thumb|Qanaaqin kaupunki vuoden 2007 loppukesällä. thumb|upright|Qaanaaqin kunnan alue Grönlannin kartalla.
Qaanaaqin lisäksi kunnassa on viisi kylää, joista Moriusaq ja Qeqertarsuaq ovat hylättyjä. Asutut kylät ovat Savissivik (59 asukasta), Qeqertat (29) ja Siorapaluk (57). Myös asuttujen kylien väkiluvut ovat laskeneet. Väkiluvut perustuvat vuoden 2013 tietoihin.
Mike Brennan
Michael Brennan (s. 24. tammikuuta 1986 Smithtown, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt jääkiekkopuolustaja. Hän oli pelityyliltään peruspuolustaja, joka osaa pelata myös varsin hyvää fyysistä peliä. Brennan laukoi oikealta.
Konvallatoksiini
Konvallatoksiini (C29H42O10) on myrkyllinen sydämen toimintaan vaikuttava glykosidi. Sitä esiintyy muun muassa kielossa (Convallaria majalis).
Mike Brennan
Seuraura
Brennania ei koskaan varattu NHL:ään. Hän teki vapaana pelaajana kaksivuotisen tulokassopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa huhtikuussa 2008. Brennan pelasi molemmat sopimuskautensa kokonaan farmijoukkue Rockford IceHogsissa, AHL:ssä. Tulokaskausi 2008–2009 toi hänelle 64 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa kuusi syöttöpistettä. Kaudeksi 2010–2011 Brennan teki AHL-sopimuksen Toronto Marliesin kanssa. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi puolestaan Lake Erie Monstersiin. Brennan osallistui myös NHL-joukkue Colorado Avalanchen harjoitusleirille. Oltuaan alkukauden 2012–2013 vapaana pelaajana hän teki marraskuussa 2012 sopimuksen ECHL-joukkue Florida Everbladesin kanssa. Yhdeksän siellä pelatun ottelun jälkeen joukkue lainasi Brenninin loppukaudeksi sarjatasoa ylemmäs AHL-joukkue Worcester Sharksiin.
Konvallatoksiini
Ominaisuudet
Rakenteeltaan konvallatoksiini kuuluu strofantosidiglykosideihin. Yhdisteessä sokeriosana on ramnoosi ja aglykonina strofantidiini. Yhdiste liukenee pieninä määrinä veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin tai asetoniin.
Mike Brennan
Seuraura
Kaudeksi 2013–2014 Brennan siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Saksan DEL-liigan Iserlohn Roostersiin. Oltuaan alkukauden 2014–2015 vapaana pelaajana hän siirtyi loppukauden kattavalla ja kahden kuukauden koeajan sisältäneellä sopimuksella SM-liigan nousijajoukkue Vaasan Sportin paitaan. Brennan sai marraskuun lopulla jatkosopimuksen loppukaudeksi. Hän oli tehoilla 7+7=14 joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja sekä tehokkain puolustaja Oskari Mannisen kanssa. Brennan sijoittui 129 minuutillaan SM-liigan jäähypörssissä toiseksi edellään vain TPS:n Otto Karvinen. Kesäkuussa 2015 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Sportin kanssa.
Konvallatoksiini
Ominaisuudet
Konvallatoksiinia on kielon kukissa ja lehdissä. Kielon lisäksi yhdistettä on eristetty sarjatähdikin (Ornithogalum umbellatum) sipulista Konvallatoksiini on kielon glykosideista myrkyllisin ja sen LD50-arvo on 0,08 mg/kg. Konvallatoksiini estää natrium-kaliumpumpun toimintaa, mikä johtaa takykardiaan ja lopulta sydänhalvaukseen. Yhdiste on myrkyllistä myös munuaisille. Konvallatoksiinin rakenteessa myrkyllisyyteen vaikuttavia tekijöitä ovat muun muassa tyydyttymätön laktonirengas, ramnoosisokeri ja aldehydiryhmä 17-aseman hiileen liittyneenä.
Radioteatteri
Radioteatteri on Yleisradion radiokanaville kuunnelmia tuottava yksikkö.
Mike Brennan
Maajoukkueura
Brennan pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2004, jolloin hän voitti hopeaa.
Radioteatteri
Historia
Radioteatteri perustettiin elokuussa 1948 tuottamaan Yleisradioon johtaja Hella Wuolijoen ohjelmapolitiikan mukaisesti ”mahdollisimman korkeatasoista teatteritaidetta”, toisin sanoen kuunnelmia.
Radioteatterin ensimmäiseksi johtajaksi tuli Olavi Paavolainen, joka toimi tehtävässä kuolemaansa eli vuoteen 1964 saakka. Ohjaajina toimivat Eero Leväluoma ja Markus Rautio, näyttelijöinä muun muassa Matti Aulos, Emmi Jurkka, Kauko Kokkonen, Kauko Käyhkö, Helge Ranin ja Reino Valkama.
Paavolaisen jälkeen Radioteatterin johtajaksi tuli Pekka Lounela. Hänen jälkeensä johtajina ovat toimineet Mirjam Polkunen ja Pekka Kyrö. Vuosina 2009–2010 Radioteatterin päällikkö eli vastaava tuottaja oli Juha-Pekka Hotinen, ja vuoden 2011 alusta tehtävässä toimi hetken aikaa Satu Kurvinen. Toukokuun alusta 2015 lähtien Yle Draaman päällikkönä toimii Jarmo Lampela.
Radioteatterin näyttelijöinä ovat olleet muun muassa Veikko Honkanen, Pekka Autiovuori, Pia Hattara, Hilkka Helinä (Halttunen), Kauko Helovirta, Jarno Hiilloskorpi, Hannes Häyrinen, Liana Kaarina Leskinen, Yrjö Järvinen, Eeva Litmanen, Heikki Määttänen, Jorma Hellström, Heikki Nousiainen, Jukka Puotila, Asko Sarkola, Aila Svedberg, Oke Tuuri, Leena Uotila, Aila Arajuuri, Ossi Ahlapuro, Matti Tuominen, Tiina Rinne, Karin Pacius, Eero Melasniemi, Soila Komi, Jukka Rantanen, Martti Pennanen, Martti Järvinen, Kristiina Halkola, Kristiina Kuningas, Kristiina Elstelä, Riitta Elstelä, Carl-Kristian Rundman, Rauha Rentola, Elli Castren, Erja Manto, Outi Alanen, Jukka Voutilainen, Kalevi Kahra, Aarre Karén, Jarkko Rantanen, Topi Reinikka, Ahti Jokinen, Hannu Lauri, Paavo Pentikäinen, Eila Pehkonen, Esko Nikkari, Seppo Kolehmainen, Ismo Saario, Tiina Bergström, Aaro Jaronen, Aapo Vilhunen, Simo Tamminen, Maija-Liisa Peuhu, Kati Outinen, Sinikka Sokka, Matti Pellonpää, Jussi Lampi, Erkki Luomala, Titta Antti-Poika, Pertti Weckström, Matti Ruohola, Tuomas Mattila, Seppo Laine, Maija-Leena Soinne ja Ismo Kallio.
Radioteatteri on toiminut yhteistyössä useiden kirjailijoiden kanssa. Radioteatterille ovat kirjoittaneet muun muassa Juha Siltanen, Laura Ruohonen, Paavo Haavikko, Mari Mörö, Juha Seppälä ja Jouko Turkka. Säännöllisinä dramaturgeina ja kirjoittajina on myös työskennellyt monia kirjailijoita, kuten esim. Veijo Meri, Hannu Raittila ja Mikko Viljanen.
Radioteatterin ensimmäisiä kuunnelmia oli esimerkiksi vuonna 1949 tehty jännitysnäytelmä Kaasuvalo. Suosittuja kuunnelmia ovat olleet Hyvää iltaa, nimeni on Cox!, Paul Temple -sarjakuunnelmat, Kankkulan kaivolla, Sinuhe egyptiläinen, Kalle-Kustaa Korkin seikkailut, Noita Nokinenä, Elmo, urheilija ja Linnunradan käsikirja liftareille.
Pitkäaikaisimpiin ohjelmiin kuuluvat vuosina 1976–2005 tehty perhesarja Kantolan perhe sekä viihdekuunnelma Knalli ja sateenvarjo, jonka ensimmäinen jakso tehtiin vuonna 1979.
Radioteatteri nyt
Radioteatteri toimii Yle Draaman alaisuudessa ja tuottaa erilaisia ja pituisia kuunnelmia monen eri yksikön käyttöön.
Yle Radio 1 on Radioteatterin kuunnelmien perinteinen pääpaikka; sillä on vuosittain 52 kuunnelmapaikkaa, joista 20-24 ovat uusia kuunnelmia ja loput uusintoja. Lähetyksissä on kolme kertaa vuodessa tapahtuva sykli, joihin haetaan sopivat uusinnat uusien tuotantojen vastapainoksi.
Radioateljee tuottaa 17 uutta radiodokumenttia vuosittain. Ääniversumi on yksikkö, joka tuottaa audiofiktiota; ääniteoksia. Niitä tuotetaan noin 11 uutta teosta vuodessa.
Radio Yhdessä kuullaan myös luentoja ja äänikirjoja, joita tuotetaan ja luetaan muutaman kirjan vuosivauhdilla. Ohjelmistossa on uusia teoksia ja klassikkoja. Lisäksi Yle Puheella on lastendraamapaikka.
Yle Radio Suomelle Radioteatteri tuottaa kevyempää ohjelmistoa, esimerkiksi pakinamaisia tilaustekstejä suomalaisilta kirjoittajilta (mm. Tuomas Kyrön Mielensäpahoittaja on lähtöisin radiosta). Alivaltiosihteeri ja Anonyymit kotikiusatut ovat seuratuimpia kuunnelmasarjoja. Uutena formaattina ovat suurituotantoiset ns. kesäsarjat, kuten Carola-kuunnelma, joka oli formaatiltaan radiomusikaali.
Rurja
Rurja on 25. tammikuuta 1998 julkaistu Vesa-Matti Loirin albumi.
3 etsivää
Alkuperäiseen kirjasarjaan kuuluu 43 kirjaa, jotka on kirjoitettu vuosina 1964–1987. Robert Arthur kirjoitti itse kirjat 1–9 ja 11. Suomeksi sarjaa julkaisi Gummerus. Vuosina 1989–1990 kirjasarjan kustantaja Random House julkaisi 11 kirjaa "3 Investigators, Crimebuster Series" -sarjana. Siinä etsiväkolmikko oli vanhempi ja kirjat sisälsivät enemmän toimintaa, mutta vähemmän salapoliisityötä – ne eivät menestyneet kovin hyvin. Saksassa julkaistaan edelleen noin kuusi uutta kirjaa vuodessa, näitä ei ole koskaan käännetty englanniksi. Saksalaisia kirjoja on jo enemmän kuin alkuperäisiä 3 etsivää -kirjoja.
Jadesoturi
Jadesoturi (kiinaksi 玉战士 Yù zhànshì) on suomalais-kiinalaisena yhteistuotantona tehty elokuva, jonka tarina yhdistelee Kalevalan mytologiaa ja kiinalaista wuxia-elokuvakerrontaa. Elokuvan on ohjannut Antti-Jussi Annila.
Jadesoturi sai Suomen-ensi-iltansa 13. lokakuuta 2006 40 kopion voimin. Kiinassa se sai ensi-iltansa 24. lokakuuta 175 kopion voimin 80 kaupungissa. Jadesoturi oli samalla ensimmäinen suomalainen elokuva, joka pääsi Kiinassa teatterilevitykseen. Sitä levittää Kiinassa Warner China Film HG Corporation. Kiinan lisäksi elokuvan levitysoikeudet on myyty yli 30 maahan. Suomessa elokuva keräsi hieman vajaat 83 000 katsojaa.
Jadesoturin vastaanotto oli Kiinassa kriittinen. Paikallisiin lehtiin tehdyissä arvosteluissa moitittiin elokuvaa vaikeasti ymmärrettäväksi: siinä liikutaan sekä Suomessa että Kiinassa ja vielä eri aikakausien välillä. Lisäksi suomalaisten näyttelijöiden kiinan kielen ääntämystä ei pidetty hyvänä, vaan ennemminkin naurettavana.
Sfax
Sfax on kaupunki Tunisiassa, 270 kilometriä pääkaupunki Tunisista kaakkoon. Kaupungissa oli vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan 272 801 asukasta ja se on tärkeä talous- ja teollisuuskeskus. Sen sataman ja lentokentän kautta kulkee merkittäviä määriä vientituotteita etenkin Eurooppaan. Vuonna 1986 perustettu Sfaxin yliopisto kuuluu Tunisian parhaimpiin.
Jadesoturi
Vuonna 2007 Jadesoturi sai Jussi-palkinnon parhaasta pukusuunnittelusta (Anna Vilppunen) ja parhaasta elokuvamusiikista (Kimmo Pohjonen ja Samuli Kosminen).
Sfax
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Sfax kuvattuna avaruudesta vuonna 2015. Sfax sijaitsee Välimeren rannikolla ja asukasluvultaan se on Tunisian toiseksi suurin kaupunki heti pääkaupunki Tunisin jälkeen. Alue on Sahel-nimellä tunnettua oliivintuotantoaluetta, joka ulottuu Hammametinlahdelta pohjoisessa Gabèsinlahdelle etelässä. Merellä kaupungin edustalla sijaitsevat Kerkenna-saaret. Kaupunki itsessään koostuu kahdesta osasta, 800-luvulla rakennetun muurin ympäröimästä vanhasta kaupungista ja uudemmasta siirtomaa-ajalta peräisin olevasta eurooppalaistyylisestä nykyisin liike-elämän keskuksena toimivasta kaupunginosasta. Vanhan kaupungin talot edustavat paikallista 1600- ja 1700-lukujen arkkitehtuuria. Kaupungin suur-moskeija rakennettiin vuonna 849 ja jälleenrakennettiin vuonna 981. Vanhassa kaupungissa sijaitsee myös vilkas souk, eli markkinapaikka.
Jadesoturi
Suomalainen Bleak-yhtye esitti Kimmo Pohjosen ja ruotsalaisen Ana Johnssonin kanssa elokuvan tunnuskappaleen "Fate", joka valittiin vuoden 2007 parhaaksi pohjoismaiseksi kappaleeksi.
Sfax
Historia
pienoiskuva|vasen|Sfaxin kaupunginmuureja. Nykyisen Sfaxin ensimmäiset asukkaat olivat alueelle 1000–800-luvuilla eaa. saapuneet foinikialaiset siirtolaiset ja myöhemmin alueesta tuli osa Karthagon valtakuntaa. Rooman valtakunta kukisti Karthagon vuonna 146 eaa. ja roomalaiset tunsivat kaupungin nimellä Taparura. Jonkin verran kaupungista etelään sijaitsi Thaenae (Thina)-niminen kaupunki ja molemmat päätyivät osaksi Africa Proconsularis-nimistä Rooman provinssia. Vuonna 46 eaa. Julius Caesar voitti kilpailijansa Cato nuoremman ja Numidian kuningas Juba I:n Thapsuksen taistelussa kaupungin muurien ulkopuolella. Näihin aikoihin kaupunki oli osa Tunisian sisämaat rannikkoon yhdistäneitä kauppareittejä. Kaupunkia ympäröivä maaseutu oli myös merkittävä viljan lähde Roomalle. 300-luvulle jaa. mennessä paikallinen viljantuotanto oli muuttunut oliivipuiden viljelyksi ja kaupunki oli merkittävimpiä oliiviöljyn tuottajia Rooman valtakunnassa.
Vuonna 439 vandaalit valloittivat kaupungin ja vuonna 533 sen valloitti Bysantin valtakunta. Bysanttia seurasivat vuorostaan muslimit vuonna 656 ja islam alkoi korvata kristinuskoa alueen valtauskona. Seuraavien 200-vuoden aikana Sfaxin alue oli lähes asumaton paimentolaisheimojen, sekä berberien ja arabien välisen sodankäynnin muuttaessa alueen kauppareittejä. Sfax toipui vasta 800- ja 900-luvuilla Aghlabidien alaisuudessa, jolloin se tuli jälleen tunnetuksi Saharan ylittäneiden kauppareittien päänä, oliiviöljyn tuotannosta, sekä villasta ja puuvillasta tehdyistä kankaista. Vuosina 1535–1574 kaupunkia miehitti Espanja ja miehitysajasta kärsi etenkin kaupungin juutalaisyhteisö. 1700- ja 1800-luvuilla kaupungista käsin toimi barbareskimerirosvoja.
Ranskalainen merijalkaväki valloitti Sfaxin vuonna 1881 ja kaupunki hyötyi taloudellisesti tätä seuranneena aikana, jolloin Tunisia oli Ranskan protektoraatti. Ranska kehitti fosfaattien kaivostoimintaa Gafsassa ja perusti kaupungin laitamille myös uusia oliiviviljelmiä. Kaupunki liitettiin myös muuhun Tunisiaan rautatiellä. Kaupungin nykyisen sataman rakensi ranskalainen Compagnie des Ports de Tunis, Sousse et Sfax-yhtiö vuosina 1895–1897. Toisen maailmansodan aikaan kaupunkia miehittivät italialaiset ja saksalaiset joukot Bernard Montgomeryn johtamien brittien valloittaessa sen 10. huhtikuuta 1943. Myöhemmin samana vuonna satamaa käytettiin Sisilian valtauksessa. Tunisian itsenäistyttyä kaupunki on jatkanut taloudellista kasvuaan. Kaupungin suuri työläisväestönosa on tehnyt siitä työväenliikkeiden ja poliittisten liikkeiden keskuksen.
Talous
pienoiskuva|Sfaxin [[souk.]] Sfax on Tunisian toiseksi liikennöidyin satama ja eteläisen Keski-Tunisian vientituotteiden tärkein läpikulkupaikka Tunisiassa. Sen läpi kulkee esimerkiksi Metlaouissa ja Redeyefissä Gafsan alueella kaivettua fosfaattia, sekä suolaa, kalaa, maataloustuotteita ja etenkin oliiviöljyä. Tärkein vientikohde on Eurooppa ja sataman ohella tavaraa kulkee myös kaupungin kansainvälisen lentokentän kautta. Sfax on myös merkittävä kalasatama ja se tuottaa vuosittain noin 25 % Tunisian kalansaaliista. Tunisian oliiviöljystä kaupunki tuottaa noin 40 % ja manteleista noin 30 %.
Sfaxin läheistä rannikkoa on 1970-luvulta alkaen pyritty kehittämään turismia ajatellen, mutta kaupunki on edelleen pikemminkin talouden ja tuotannon, kuin turismin keskus.
Norman McLaren
pienoiskuva|Norman McLaren vuonna 1944. Norman McLaren CC, CQ, (11. huhtikuuta 1914 Stirling, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 27. tammikuuta 1987) oli skotlantilainen animaattori ja elokuvaohjaaja, joka tunnetaan parhaiten National Film Board of Canadalle tekemistään kokeellisista animaatioelokuvista.
McLaren syntyi Stirlingissä, Skotlannissa. Hän opiskeli Glasgow School of Artissa ja teki opiskeluaikanaan ensimmäiset animaatiokokeensa. Vuonna 1939 hän muutti New Yorkiin ja vietti siellä kaksi vuotta. McLaren kutsuttiin vuonna 1941 työskentelemään Kanadaan, jossa hänen tehtäväkseen tuli perustaa animaatiostudio ja kouluttaa kanadalaisia animaattoreita. Työskennellessään National Film Board of Canadalle McLaren teki kuuluisimman elokuvansa Naapurit (1952), josta hän sai Oscar-palkinnon. Naapurit on puheenvuoro sotaa ja väkivaltaa vastaan. Elokuvassa McLaren käytti animaatiotekniikkaa, jota kutsutaan piksillaatioksi. Piksillaation ohella McLaren kehitti suuren määrän muita vallankumouksellisia animaatiotekniikoita. Hän muun muassa raaputti sekä kuvan että ääniraidan suoraan filmille.
K. A. Widenius
Karl Aristarchus Widenius oli suomalainen tilintarkastaja, opettaja-rehtori, pankinjohtaja ja raittiusmies.
Hän oli yksi nykyisen KPMG Finland -yhtiön (tuolloin tilintarkastusyhtiö) perustajista. Widenius tunnettiin aikanaan myös suurliikemies Herman Saastamoisen luottomiehenä, jonka perheyhtiön liiketoimiin hän osallistui muun muassa monivuotisena tilintarkastajana.
Wideniuksen vanhemmat olivat vaskiseppämestari Karl Henrik Widenius ja Maria Mathilda Illenius. Hän meni puolestaan naimisiin Eva Emilia Engroosin (k. 1938) kanssa 1891.
Zbigniew Seifert
Zbigniew Seifert (6. kesäkuuta 1946 − 15. helmikuuta 1979) oli puolalainen jazzviulisti ja saksofonisti.
Seifert soitti Tomasz Stańkon kvintetissä 1970-luvun alussa. Samoihin aikoihin hän jätti saksofonin ja keskittyi viulun soittamiseen. Hänen musiikkinsa otti paljon vaikutteita John Coltranesta. Seifertista tuli yksi tärkeimmistä moderneista jazz-viulisteista ennen kuin hän kuoli syöpään 1979.
Asenso Ampim
Nana Asenso Ampim (s. 7. joulukuuta 1988 Accra) on ghanalais-yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelaa ominaisimmillaan joko pienenä laitahyökkääjänä tai isona laitahyökkääjänä. Yhdysvaltalaisessa Columbian yliopistossa neljä kautta pelannut Ampim on pelannut ammattilaisena Etelä-Korean ja suomalaisen Tampereen Pyrinnön lisäksi Libanonissa ja Virossa.
Pelaajaura
Ghanan Accrassa syntynyt ja Yhdysvalloissa The Groton Schoolissa high schoolinsa käynyt Ampim pelasi yliopistokoripalloa Columbian yliopistossa neljä kautta vuosina 2007–2011.
Syksyllä 2014 Ampim teki sopimuksen suomalaisen Tampereen Pyrinnön kanssa. Pyrintö pelasi Korisliigan lisäksi Baltian liigaa. Korisliiga-debyytissään Ampim teki sarjan piste-ennätyksensä Tapiolan Honkaa vastaan tehtyään 24 pistettä ja otettuaan 15 levypalloa. Lisäksi häntä rikottiin viidesti. Jo kuuden Korisliigaottelun jälkeen, lokakuun lopussa, Ampim siirtyi eteläkorealaiseen Soul Samsung Thundersiin. Etelä-Koreassa Ampimin palkka kasvoi satoihintuhansiin euroihin per kausi.
Pelityyli
Ampim on monipuolinen heittäjä ja pystyy puolustamaan vastustajaa tämän pelipaikasta riippumatta. Ampimin kyky pelata kolmiopeliä oli tärkeässä roolissa hänen siirtyessään Pyrintöön. Hänen on kuvailtu olevan urheilullinen ja nopea sekä pelaavan kovaa.
Joey Didulica
Joseph Anthony "Joey" (Joe) Didulica (s. 14. lokakuuta 1977 Geelong, Victoria, Australia) on australialaissyntyinen Kroatiaa edustava jalkapallomaalivahti. Hän on vuodesta 2003 pelannut itävaltalaisessa FK Austria Wienissä.
Didulica aloitti pelaajauransa North Geelong Warriorsissa. Vuonna 1996 hän siirtyi Melbourne Knightsiin, seuraan, jonka pelaajista suuri osa on Australian kroaatteja. Knightsista hän siirtyi vuonna 1999 Amsterdamin Ajaxiin, josta vaihtoi nykyiseen seuraansa Wieniin vuonna 2003.
Didulica pelasi ensimmäisen maaottelunsa 28. huhtikuuta 2004 Makedoniaa vastaan. Hän oli mukana EM-kisoissa 2004 ja MM-kisoissa 2006, mutta ei päässyt kummassakaan lopputurnauksessa pelaamaan. Didulica on pelannut neljä maaottelua (tilanne 22. kesäkuuta 2006).
24. huhtikuuta 2006 Didulica tuomittiin oikeudessa 60 000 euron sakkoihin lyötyään toukokuussa 2005 ottelussa Rapid Wienin Axel Lawareeta. Lawaree kieltäytyi hyväksymästä Didulican anteeksipyyntöä. Tämä joutuu lisäksi maksamaan Lawareelle 1 000 euroa vahingonkorvauksena. Tuomio ei ole kuitenkaan vielä lainvoimainen. Jo aiemmin Itävallan jalkapalloliitto oli langettanut Didulicalle kahdeksan ottelun pelikiellon.
Ken Doherty
thumb|right|350px|Ken Doherty pelaamassa vuonna 2005
Ken Doherty (s. 17. syyskuuta 1969) on irlantilainen snooker-ammattilainen. Hän on ainut pelaaja, joka on voittanut kolme eri maailmanmestaruutta: amatöörien maailmanmestaruus vuonna 1989, alle 21-vuotiaiden maailmanmestaruus vuonna 1989 sekä maailmanmestaruus vuonna 1997. Doherty tunnetaan myös lempinimellä The Darling of Dublin. Urallaan Doherty on tehnyt 342 yli sadan pisteen ylittävää lyöntisarjaa ammattilaisturnaustasolla.
Turnausvoittaja
Ken Doherty voitti ensimmäisen ranking-turnauksensa jo vuonna 1993 voittaen Regal Welsh Open-turnauksen. Samana vuonna hän voitti myös Scottish Masters-turnauksen ja uusi voittonsa vielä seuraavanakin vuonna.
Maailmanmestari
Vuonna 1996 Doherty voitti ensimmäisen kerran Premier League-kutsuturnauksen, joka ei kuulu pääkiertueen kalenteriin, mutta on perinteinen ammattilaisturnaus. Finaalissa kaatui Steve Davis erin 10-5.
Vuonna 1997 Horace Lindrumin (Australia) ja Cliff Thorburnin (Kanada) jälkeen Doherty oli vasta kolmas Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolelta tuleva maailmanmestari. Finaalissa hän voitti 1990-luvun hallitsijan Steven Hendryn erin 18-12. Samana vuonna hän voitti myös Malta Grand Prix-turnauksen. Heti seuraavana vuonna Doherty pelasi itsensä toisen kerran MM-finaaliin, mutta hävisi sen John Higginsille.
Vuonna 1998 Doherty voitti toisen kerran Premier League-turnauksen, jonka finaalissa hän kaatoi Jimmy Whiten selkein lukemin 10-2.
Huippupelaaja
Vuonna 2000 Doherty saavutti kolmannen ranking-turnausvoittonsa Malta Grand Prix-turnauksessa.
Vuonna 2001 Doherty voitti toisen kerran Regal Scottish Open-turnauksen ja samalla kaudella hän voitti toisenkin ranking-turnauksen, joka oli Thailand Masters.
Keskinkertaisesti alkanut kausi 2005/2006 huipentui Dohertyn osalta Malta Cup-turnauksen voittoon helmikuussa 2006, jolloin hän voitti finaalissa John Higginsin. Doherty oli koko pelin alun häviöllä, mutta taisteli itsensä kuitenkin lopulta ranking-turnauksen voittajaksi viiden vuoden tauon jälkeen. Voittoaan hän kuvaili tärkeimmäksi maailmanmestaruuden jälkeen.
Vuoden 2006 maailmanmestaruusturnauksessa Doherty pääsi neljännesfinaaliin asti, jossa Marco Fu voitti hänet erin 13-10. Kauden päätteeksi hän oli ranking-listalla sijalla 2, joka on hänen paras listasijoituksensa.
Kaudella 2006/2007 Doherty aloitti vakuuttavasti neljännesfinaalipaikalla Northern Ireland Trophy-, Saga Insurance Masters- sekä Malta Cup-turnauksessa. Maailmanmestaruuskisoissa Doherty kuitenkin putosi jo ensimmäisellä kierroksella.
Vuosina 2006 ja 2007 Doherty voitti irlantilaisten ammattilaispelaajien Irish Professional Snooker Championship-turnauksen, joka on kutsuturnaus.
Syksyllä 2007 Doherty voitti ensimmäisen kerran Pot Black-turnauksen voittaen finaalissa Shaun Murphyn. Kausi 2007/2008 ei ole Dohertyn osalta sujunut ranking-turnausten osalta kehuttavasti, vaikka Malta Cup-turnauksessa hän olikin jälleen finaalissa Murphyn kanssa. Kauden päätteeksi Doherty putosi 16 parhaan joukosta ranking-listalla.
Kausi 2008/2009 ei käynnistynyt Dohertyn osalta nousujohteisesti, sillä vaikka Northern Ireland Trophy-turnauksessa hän voitti ensimmäisen karsintaottelunsa edeten 32 parhaan joukkoon, hän hävisi toisen ottelunsa. Shanghai Masters- ja London Royal Watches Grand Prix-turnauksen karsinnoissa Doherty hävisi jo ensimmäisen ottelunsa saavuttaen näin ainoastaan minimaalisen ranking-pistepotin näistä turnauksista. Mollivoittoinen peli jatkui ranking-osakilpailuissa, World Series-osakilpailun finaalipaikasta huolimatta, ensi kertaa pelatussa Bahrain Championship-turnauksessa, jossa Doherty hävisi taas ensimmäisen ottelunsa. Kauden päättävä maailmanmestaruusturnauskaan ei tuottanut menestystä ja pitkän aikaa 16. parhaan joukossa ranking-listalla majaillut Doherty putosi jopa sijalle 44. kauden päätteeksi joutuen näin pelaamaan kaksi karsintaottelua jokaisessa ranking-turnauksessa seuraavalla kaudella.
Kausi 2009/2010 käynnistyi edellistä pirteämmin, sillä kauden avaavassa Kiinan Shanghai Masters-turnauksessa Doherty selvitti ensin karsintansa ja eteni sitten aina neljännesfinaaliin saakka pudottaen mm. seuraavan Grand Prix-turnauksen voittajan Neil Robertsonin. Tässäkin turnauksessa Doherty pääsi pääsarjaan ja pudotti ensimmäisellä kierroksella parin vuoden ajan kovassa pelikunnossa olleen Mark Selbyn ensimmäisellä kierroksella. Doherty voitti pitkästä aikaa turnauksen, joka oli kuitenkin kutsuturnaussarjan Pro Challenge Series toinen turnaus Pro Challenge 2. Finaalissa kaatui Martin Gould erin 6-2. Vaikka syksyn päättävä Pukka Pies UK Championship tuottikin Dohertylle pettymyksen ja hän karsiutui pääsarjasta, nousi Doherty takaisin taistelemaan paikasta 32. parhaan joukossa ranking-listalla. Loppukauden esitykset riittivät sijoitukseen 30.
Kausi 2011-2012 alkoi todella hyvin, sillä Doherty pääsi ensimmäisessä suuressa turnauksessa, Australian Openissa, jopa välieriin asti. Doherty kukisti Stephen Maguiren, Liang Wenbon sekä Mark Selbyn ennen kuin hävisi välierissä Mark Williamsille 6-2.
Sinnikkyyttä, taitoa ja taktiikkaa
Doherty tunnetaan erittäin sinnikkäänä taistelijana ja taitavana taktisena pelaajana. Hänen pelityylinsä on erittäin varovainen, vaikka hän onkin taitava pussittaja. BBC'n kommentaattorit ovat äänestäneet Dohertyn parhaaksi all-round-pelaajaksi, eli pelaajaksi joka hallitsee jokaisen osa-alueen. Doherty taistelee epätoivoisessakin tilanteessa loppuun asti, eikä anna vastustajalleen mitään ilmaiseksi.
Vieraillut Suomessa
Ken Doherty vieraili Suomessa helmikuun puolivälissä vuonna 2010, jolloin hän osallistui monen muun ammattilaispelaajan kanssa ProAm-turnaukseen Finnish Snooker Challenge, joka järjestettiin Turussa biljardisalilla Sports Club Turku. Tapahtuman järjesti klubin omistaja Jyri Virtanen, joka itsekin osallistui päätapahtumaan. Suomen toistaiseksi ainut ammattilaisten pääkiertueella Robin Hull pudotti Dohertyn puolivälieräottelussa. Turnaukseen osallistuivat myös ammattilaispelaajat Alfie Burden, Ryan Day, Matthew Stevens, Joe Perry sekä kolminkertainen maailmanmestari Mark Williams. Tähän turnaukseen osallistui muitakin ulkomaalaispelaajia, kuten ammattilaisuraltaan eläkkeelle jäänyt Darren Morgan sekä tuore Euroopan mestari David Hogan.
Karl Ruda
Karl Evert Ruda (28. tammikuuta 1892 Lohja – 11. marraskuuta 1949) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat rakennusmestari Frans Victor Ruda ja Augusta Adolfina Warelius. Hänet vihittiin ensimmäisen kerran avioliittoon vuonna 1923 Hjördis Coustanec Erikssonin kanssa (kuoli vuonna 1926). Toisen kerran hän avioitui ensimmäisen vaimon kuoltua vuonna 1932, Aini Raatikaisen kanssa.
Opinnot
Hän kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti kuudennen luokan Helsingin uudessa ruotsalaisessa oppikoulussa vuonna 1921. Hän suoritti taktiikan sovoltamiskurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1927. Hän suoritti komentajakurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1944.
Jääkäriaika
thumb|350px|Jääkäripataljoona 27:n soittokunta. Tämä helsinkiläinen varastonhoitaja liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 11. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän kuului myös pataljoonan soittokuntaan.
Suomen sisällissota
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan ensin esikuntavääpeliksi ja myöhemmin lähettiupseeriksi 1. Jääkärirykmentin 3. jääkäripataljoonan esikuntaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, Kämärän kylässä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen hän toimi adjutanttina armeijan uudelleen järjestelyn jälkeen Suomen valkoisen kaartin 1. pataljoonassa, josta hänet siirrettiin 15. heinäkuuta 1919 alkaen 7. komppanian päälliköksi. Hänet siirrettiin 23. tammikuuta 1926 Kaartin Jääkäripataljoonan 1. komppanian päälliköksi. Armeijasta hän erosi 5. joulukuuta 1928 ja siirtyi liikemieheksi Helsinkiin ja vuodesta 1936 Konehuolto oy:n toimitusjohtajaksi.
Talvi- ja jatkosota
Hän toimi ylimääräisten harjoitusten aikana Täydennys Jalkaväkirykmentti 2:n pataljoonan komentajana, josta hänet siirrettiin Täydennys Jalkaväkirykmentti 1:een ja edelleen Jalkaväkirykmentti 63:een. Talvisodassa hän osallistui taisteluihin Haparaisissa, Volossulassa, Taipaleessa, Terentilässä ja Vuosalmella. Välirauhan aikana hän toimi samassa tehtävässä ja myöhemmin Pohjois-Satakunnan suojeluskuntapiirin Virtain aluepäällikkönä. Jatkosodan syttyessä hänet komennettiin pataljoonan komentajaksi Jalkaväkirykmentti 60:een ja edelleen jalkaväkirykmentti 50:een. Kunnes hänet komennettiin toimistoupseeriksi 17. Divisioonan esikuntaan ja vuonna 1941 pataljoonan komentajaksi 61:een jalkaväkirykmenttiin. Sodan loppupuolella hänet siirrettiin Erillinen Pataljoona 27:n komentajaksi, josta hänet siirrettiin vielä samana vuonna 17. Divisioonan suunnittelu-upseeriksi ja edelleen Henkilötäydennyskomppania 4:n komentajaksi. 2. Divisioonan opaselimen päälliköksi hänet siirrettiin vielä vuonna 1944. Hän osallistui Taisteluihin jatkosodassa Terussa ja Äänislinnassa sekä asemasotaan Shemenskissä sekä Karjalankannaksella Juustilassa ja Lavolassa. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1944.
Sotien jälkeinen aika
Hän toimi sotien jälkeen Konehuolto Oy:n toimitusjohtajana. Hänet haudattiin Helsinkiin.