cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mario Cecchini
Mario Cecchini (25. tammikuuta 1933 Piticchio di Arcevia – 13. tammikuuta 2021 Senigallia ) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 16. maaliskuuta 1958 ja nimitettiin Fanon, Fossombronen ja Cagli e Pergolan hiippakuntien johtoon 11. helmikuuta 1986. Piispaksi konsekroinnin suoritti 16. maaliskuuta Bernardin Gantin, jota avustivat Odo Fusi Pecci ja Marcello Morgante.
Laatokan kanava
thumb|200px|Laatokan kanavan kartta (1741–42). thumb|200px|Umpeen kasvanutta Vanhaa Laatokan kanavaa vuonna 2007.
Laatokan kanava on Nevan ja Olhavajoen suut yhdistävä vesireitti, joka kulkee Laatokan etelärantaa pitkin. Kanavia on kaksi: Vanha Laatokan kanava ja Uusi Laatokan kanava. Reitin pituus on noin 117 kilometriä.
1700-luvulla Laatokan kautta kulki yksi Venäjän tärkeimmistä tavarankuljetusreiteistä, Volgan Itämereen yhdistänyt Vyšni Volotšokin vesitie. Laatokka oli kovien myrskyjen takia reitin vaikein ja vaarallisin osuus. Pietari I:n määräyksestä Laatokan etelärannikolle ryhdyttiin vuonna 1719 rakentamaan kanavaa, joka alkoi läheltä Uutta Laatokankaupunkia ja päättyi Pähkinälinnaan Nevan suulle. Työntekijäpulan takia rakentamiseen osallistui myös sotilasosastoja.
Pietari I:lle nimetty kanava otettiin käyttöön vuonna 1731. Sen pituus oli noin 111 kilometriä, leveys 20 metriä ja syvyys 2,4 metriä. Kobona- ja Olhavajokien välille rakennettiin patoaltaita ylläpitämään tarvittavaa vedenkorkeutta. Niiden yhteydessä sekä kanavan molemmissa päissä oli sulut. 1700-luvun lopussa rakennettiin vielä toinen kanava Olhavalta Säsjoelle, ja 1800-luvun alussa sitä jatkettiin Syvärin suulle asti.
Vuosina 1861–66 madaltuneen vanhan kanavan ja rantalinjan väliin rakennettiin uusi suluton kanava, joka nimettiin keisari Aleksanteri II:n mukaan. Se otettiin käyttöön vuonna 1866. Rautatieverkon kehittyessä vesitiet menettivät kuitenkin merkitystään.
Nykyään Uutta Laatokan kanavaa käytetään pienalusten kulkureittinä. Vanha kanava on kasvanut lähes umpeen.
Appenzellin kantoni
thumb|200px|right|Historiallisen Appenzellin kantoni vaakuna oli sama kuin nykyisen Appenzell Innerrhodenin kantonin vaakuna. Appenzellin kantoni oli kantoni Sveitsissä vuosina 1513–1597. Kantoni jakaantui katoliseksi Appenzell Innerrhodenin ja reformoiduksi Appenzell Ausserrhodenin puolikantoniksi vuonna 1597. Jakautumisen syy oli uskonnollinen.
Erin
Erin on naisen etunimi. Se on englantilaistettu muoto harvinaisesta irlantilaisesta nimestä Eireann, joka on Irlannin omakielisen nimen genetiivimuoto. Nimi Erin on tullut käyttöön 1900-luvun puolenvälin aikoihin.
Suomessa nimi Erin on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1 480 henkilöille, joista suurin osa on syntynyt 2000-luvulla. Suomessa Erinin nimipäivä on sekä suomen- että ruotsinkielisen kalenterin mukaan 7. marraskuuta. Suomenkieliseen kalenteriin nimi lisättiin vuonna 2020.
Aittojärvi (Jämsä, Partala)
Aittojärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Partalan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Kurujoen–Nytkymenjoen valuma-alueeseen (14.226) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 147,5 metriä mpy.
Jussi Halme (muusikko)
Jussi Halme (oik. Marko-Jussi Halme, s. 6. heinäkuuta 1961 Tampere) on suomalainen pianisti, kosketinsoittaja, säveltäjä ja sovittaja.
Taustaa
Jussi Halme syntyi Tampereella musikaaliseen perheeseen. Hänen äitinsä Laila Halme oli tunnettu iskelmälaulaja 1950- ja 1960-luvuilla ja esiintyi tuolloin maan parhaiden tanssiorkesterien solistina. Laila Halme levytti noin 30 kappaletta 1950- ja 1960-luvuilla ja edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa 1963 Muistojeni laulu -kappaleella.
Jussi Halme aloitti pianonsoiton opinnot 6-vuotiaana ja kiinnostui 1970-luvun alussa sähköisistä kosketinsoittimista ja niiden soittajista. Hänen esikuvikseen tulivat erityisesti tummaihoiset amerikkalaiset kosketinsoittajat kuten George Duke, Herbie Hancock ja Lonnie Liston Smith. 13-vuotiaana Halme osti sähköpianon ja aloitti sillä harjoittelun. 1970-luvun puolivälissä hän ryhtyi säveltämään omia kappaleita. Pian hän kasasi Zambas-yhtyeen, joka soitti fuusiojazzia. Yhtyeen jäsenet olivat nuoria tamperelaisia muusikoita, jotka olivat tutustuneet toisiinsa opiskellessaan musiikkiopistoissa. Halme opiskeli Pirkanmaan musiikkiopistossa ja Oulunkylän Pop/jazz-opistossa.
Kesällä 1979 Zambas esiintyi Tavastialla Helsingissä sekä Pori Jazzissa. Helsingin Sanomien arvioissa nostettiin Halme esille yhtyeen parhaana solistina. Hän sai kehuja lehdessä myös omien kappaleiden säveltämisestä. Pori Jazzin perinteisissä jameissa Zambas-yhtyeen jäsenet pääsivät soittamaan yhdessä Art van Dammen ja Rhoda Scottin kanssa.
Monacon Grand Prix 2010
Monacon Grand Prix 2010 oli Formula 1 -kauden 2010 kuudes osakilpailu, joka kilpailtiin 16. toukokuuta Monacon katuradalla. Red Bull otti kilpailussa kaksoisvoiton siirtyen samalla MM-pisteissä kärkeen. Kilpailun voittoon ajoi paalupaikalta lähtenyt Mark Webber.
Jussi Halme (muusikko)
Ammattilaisura
18-vuotiaana Halme liittyi Markku Aron taustayhtyeen kosketinsoittajaksi. 1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa Halme keikkaili Aron bändin lisäksi Karma-yhtyeen riveissä. Aro ja Karma esiintyivät tuolloin ympäri Suomea tanssilavoilla ja ravintoloissa. Karma oli suosittu esiintyjä myös yökerhoissa ja risteilyaluksilla. Halme esiintyi Karman riveissä useita kertoja Ruotsissa ja Norjassa ja jopa neljä kuukautta Libanonin pääkaupungissa Beirutissa, jonne Karma sai kiinnityksen paikalliselle kasinolle. Halme soitti Karmassa kosketinsoittimia ja valitsi myös yhtyeen ohjelmistoon kappaleita.
Halme soitti ensimmäisen viiden ammattilaisvuotensa aikana lähes tuhat keikkaa. Keikkailun ohella Halme alkoi saada työtarjouksia studioäänityksiin ja televisio-ohjelmiin, joissa soitti 1980-luvulla usein orkesteri. Vuonna 1983 hän päätti lopettaa kiertämisen ja keskittyä säveltämiseen sekä studiotöihin. Hän oli avustanut laulaja ja studionomistaja Mika Sundqvistia tämän MSL-Studiossa Lempäälässä ja saanut sen myötä kokemusta studiossa työskentelystä.
Vuonna 1983 Halme julkaisi ensimmäisen soololevynsä, joka oli omakustannesingle Funny Funk / Autumn Gold. Levy sisälsi kaksi Halmeen instrumentaalista, jazz-funk-tyylistä sävellystä. Halme tarkoitti levyn käyntikortikseen, jonka avulla hän halusi saada lisää töitä säveltäjänä, sovittajana ja tuottajana. Levyllä soittivat Halmeen lisäksi kolme hänen entistä bändikaveriaan Zambas-yhtyeen ajoilta.
Halme toivoi saavansa mahdollisuuden tehdä kokonainen albumi Funny Funkin tyylistä instrumentaalimusiikkia, mutta hän ei yrityksistään huolimatta saanut levytyssopimusta. Hänelle sanottiin levy-yhtiöistä, että hänen sävellystensä pitäisi olla kaupallisempia, mikä tarkoitti iskelmätyylisempää soinnutusta ja suomenkielisten lauluosuuksien lisäämistä instrumentaalikappaleisiin. Halme ei halunnut tehdä näin, koska hänen sävellystensä pointti olisi tällä tavoin kadonnut.
Vuonna 1984 Halme avusti Mika Sundqvistia tämän soololevyllä Sade ja työskenteli sekä studiossa että televisiossa. Vuonna 1985 hän tuotti discotyylisen singlen Manhattan Club, joka oli tunnuskappale Tampereella sijainneelle Manhattan-discolle. Disco tarvitsi tunnuskappaletta ja palkkasi Halmeen tekemään sellaisen. Singleä ei myyty missään, vaan sitä jaettiin ilmaiskappaleena muun muassa Manhattanin tiskijukille ja kanta-asiakkaille. Manhattanin dj:t soittivat Halmeen kappaleen jokaisen illan aluksi sekä päätteeksi. Halme yritti myydä kappalettaan suomalaisille levy-yhtiöille ehdottaen, että lauluun voitaisiin tehdä uudet sanat ja se voitaisiin julkaista tavallisille äänitemarkkinoille, mutta mikään yhtiö ei halunnut julkaista sitä.
Vuonna 1985 Halme ryhtyi myös tekemään musiikkia englantilaisen dj:n Lori St. Johnin kanssa. St. John asui ja työskenteli tuolloin Suomessa. Halme ja St. John tekivät yhdessä kappaleen Tic-Toc-Tic-Toc ja osallistuivat sillä Kevään sävel -kilpailuun keväällä 1985. Televisiojulkisuus johti levytyssopimukseen VIP-Music-yhtiön kanssa. Yhtiö julkaisi duolta Jussi Halme & Lori St. John -nimisen albumin vuonna 1985.
Vuosina 1985–1987 Halme osallistui laulukilpailuihin myös soololaulajana. Syksyllä 1985 hän pyrki Syksyn Säveleen omalla sävellyksellään Aika rakkauden, mutta ei päässyt sillä finaaliin. Hän voitti vuonna 1985 kuitenkin Emma-patsaan sävellystöistään. Keväällä 1986 Halme osallistui Kevään Säveleen sävellyksellään Joki elämän. Vuoden päästä hän osallistui Suomen euroviisukarsintoihin kutsuttuna säveltäjänä. Niissä hän lauloi duona Helena Millerin kanssa sävellyksensä Hei, me lennetään, ja syksyllä 1987 Halme pääsi Syksyn Sävelen loppukilpailuun kappaleella Rakkauteni meri. Halme ei kuitenkaan pitänyt itseään varsinaisesti laulajana, eikä esiintynyt television ja studioiden ulkopuolella. Vuonna 1990 Halme osallistui toistaiseksi viimeistä kertaa Eurovision laulukilpailujen karsintaan sävellyksellään Katsot yötä tummaa.
Sooloesiintymisten lisäksi Halme sävelsi ja tuotti musiikkia muille artisteille. Suomessa asuva ja työskentelevä englantilainen laulaja ja dj Caron Barnes levytti vuonna 1986 singlen Boy Can't You See / Dancing In The Night, jonka molemmat puolet olivat Halmeen sävellyksiä ja sovituksia. Singlen julkaisi suomalainen Megafon Records -yhtiö, joka julkaisi myös albumin Caronilta. Albumi äänitettiin Tukholmassa ja sen tuotti Ulf Wahlberg, joka oli tullut tunnetuksi ruotsalaisen syntikkapopyhtyeen Secret Servicen jäsenenä. Halmeen Barnesille kirjoittamat kappaleet pääsivät mukaan albumille, ja Halme osallistui niiden tuottamiseen Tukholmassa.
Vuonna 1987 Halme tuotti albumin laulaja Helena Millerille, joka oli laulanut jo Halmeen Manhattan Club -singlellä. 1980-luvun loppua kohti Halme teki musiikkia yhä enemmän televisioon ja mainoksiin. Paikallisradioiden ja kolmannen tv-kanavan myötä tarve mainos- ja tunnusmusiikille oli kasvanut Suomessa, ja Halmetta alettiin pyytää tekemään sävellyksiä suurten suomalaisyhtiöiden mainoksiin ja suosittuihin televisio-ohjelmiin. Halme on säveltänyt tunnusmusiikin esimerkiksi ohjelmiin Hyvät herrat, Kaikki kotona, Kolmosvisa, Onnenpyörä, Se on siinä ja Älä katso.
Televisio tilasi Halmeelta myös kokonaisia lauluja. Vuonna 1991 lähetetyssä Helmenkalastajat-ohjelmassa hänen Laila-äitinsä haastatteli ihmisiä, ja ohjelman yhtenä osiona oli jokaisessa ohjelmassa esitettävä uusi laulu, jonka Jussi Halme oli säveltänyt ja sovittanut hänen äitinsä kirjoittamiin sanoituksiin. Helmenkalastajat-ohjelmaan tehtyjä lauluja ei koskaan levytetty, mutta Halme säästi nauhat myöhempää käyttöä varten, ja laulut julkaistiin digitaalisesti vuonna 2018.
Halme on 1980-luvulta lähtien säveltänyt levytettyjä lauluja tunnetuille kotimaisille artisteille kuten Kikka, Timo Tervo, Antero Mertaranta , Pate Mustajärvi , Mika Sundqvist sekä monet muut.
Stigmata (Arch Enemyn albumi)
Yhtyeen pitkäaikaisrumpali Daniel Erlandsson, joka on osallistunut jokaisen yhtyeen albumin tekoon, soittaa albumilla vain sen avausraidalla "Beast of Man". Loput rummut albumilla soittaa Peter Wildoer, joka on myös ottanut osaa mm. Arch Enemy -kitaristi Christopher Amottin sooloprojekti Armageddoniin.
Jussi Halme (muusikko)
Nykyhetki
Halme säveltää ja tuottaa musiikkia edelleen. Marraskuussa 2018 alankomaalainen Chillhop Records julkaisi kansainvälisille markkinoille Brazil-kappaleen, jonka Halme teki yhteistyössä suomalaisten rap-tuottajien Monman ja Mishan kanssa. Halme säveltää ja tuottaa musiikkia myös pojalleen, joka on rap-artisti Nuari Verbaali. Halmeen oma yhtye Jussi Halme Groove Band esiintyy aika ajoin esittäen pääosin Halmeen omaa tuotantoa.
Stigmata (Arch Enemyn albumi)
Albumilla soittaa bassoa Martin Bengtsson, eikä laulaja Johan Liiva, kuten Black Earthillä.
Jussi Halme (muusikko)
Nykyhetki
Kaikki Halmeen 1980-luvulla tekemät singlet julkaistiin digitaalisesti uudelleen vuonna 2018. Tammikuussa 2019 Svart Records julkaisi tupla-lp:n ja cd:n Funny Funk'N'Disco 1983–2018, johon on koottu Halmeen tuotantoa vuosilta 1983–2018. Kokoelman kaksi uutta kappaletta olivat ennen julkaisemattomia, ja Halme oli tehnyt ne yhteistyössä nuorempien suomalaislaulajien ja -tuottajien kanssa. Is It You -kappaleella laulavat tamperelaiset Minni ja Sissi Uotinen, Funny Funk 2018 -kappaleen ovat tuottaneet Misha, Monma ja 6mäki.
Valerian D’Souza
Valerian D'Souza (3. lokakuuta 1933 – 25. helmikuuta 2020) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Poonan hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1961 ja nimitettiin sen johtoon 7. heinäkuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Valerian Gracias, jota avustivat Ignatius P. Lobo ja Charles Gomes.
D'Souza jäi eläkkeelle 4. huhtikuuta 2009.
Jacobo Sanz Ovejero
Jacobo Sanz Ovejero, yleensä vain Jacobo (s. 10. heinäkuuta 1983 Valladolid, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa tällä hetkellä Kreikan pääsarjassa pelaavaa PAOKia.
Ura
Jacobo on Real Valladolidin junioriakatemian kasvatti. Ennen siirtymistään edustusjoukkueeseen, hän pelasi kaudet 2003–2004 ja 2004–2005 lainalla. Palatessaan Valladolidiin, joukkue pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Hän joutui kuitenkin tyytymään joukkueessa kolmosvahdin rooliin.
Kauden 2007–2008 hän pelasi Numanciassa. Otteluita kertyi kauden aikana yhteensä 32 kappaletta. Numancia voitti Segunda Divisiónin ja nousi kolmen kauden tauon jälkeen pääsarjaan. Jacobolla oli kahden vuoden sopimus Numancian kanssa, joka kuitenkin sisälsi Valladolidin takaisinosto-oikeuden.
Heinäkuussa 2008 Jacobo palasi Valladolidiin ja teki kolmivuotisen sopimuksen joukkueen kanssa. Kauden 2008–2009 aikana madridilaisseura Getafe kärsi maalivahtipulasta, kun joukkueen molemmat maalivahdit Roberto Abbondanzieri ja Oscar Ustari olivat loukkaantuneina. Näin Jacobo siirtyi kauden loppuun asti kestävällä sopimuksella Getafeen. 14. syyskuuta 2008 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Real Betisiä vastaan.
Tammikuussa 2009 Abbondanzieri palasi Argentiinaan ja niin Jacobo nousi jälleen joukkueen ykkösmaalivahdiksi.
Albinus
thumb|right|300px|Clodius Albinuksen lyöttämä kolikko. Etupuolella Albinuksen kuva ja teksti "D CLOD SEPT AL-BIN CAES". Takapuolella Saeculum Frugiferumin kuva ja teksti "SAECVLO FRVGIFERO COS II".
Hannoverin raitiotieliikenne
pienoiskuva|Raitiovaunulinjasto Hannoverin raitiotieliikenne on yksi Hannoverin alueen julkisen liikenteen muodoista. Nykyinen Hannoverin pikaraitiotie päätettiin rakentaa vuonna 1965. Se oli tuolloin Saksassa aivan uudenlainen raitiotie. Se kulkee kaupungin keskustassa maan alla tunnelissa, ja muualla kaupungissa maanpäällä, pääosin erillään autoliikenteestä omilla raiteillaan kulkevana raitiotienä.
Albinus
Decimus Clodius Albinus (25. marraskuuta 147 – 19. helmikuuta 197) oli Rooman keisari. Britannian ja Hispanian legioonat huusivat hänet Rooman keisariksi Pertinaxin murhan jälkeen. Häntä pidetään yleisesti vallananastajana.
Hannoverin raitiotieliikenne
Kalusto
Hannoverissa on käytössä neljä raitiovaunutyyppiä. Vanhimmat käytössä olevat TW 6000 raitiovaunut ovat vihreitä, ja ne on valmistettu 1980-luvulla. Hopeanuoleksi kutsutut TW 2000/2500 raitiovaunut hankittiin Hannoverin maailmannäyttelyn EXPO 2000:n yhteydessä. Uusimmat TW 3000 raitiovaunut ovat olleet käytössä maaliskuusta 2015 lähtien.
Alla olevassa taulukossa on Hannoverin raitioliikenteessä (linjaliikenteessä) tällä hetkellä käytettävät raitiovaunutyypit.
Albinus
Albinus syntyi Pohjois-Afrikassa aristokraattiseen perheeseen. Hän oli Britannian maaherrana. Didius Julianus oli ostanut keisarin viran pretoriaanikaartilta, mutta provinssien joukot kapinoivat. Albinus liittoutui Septimius Severuksen kanssa, joka oli vallannut Rooman ja tullut keisariksi vuonna 193. Kun Severus oli voittanut Pescennius Nigerin, hän lähetti salamurhaajat Albinuksen perään. Syksyllä 196 Albinus julistautui keisariksi ja siirtyi Galliaan joukkoineen. Hän oli aluksi voittoisa seuranneissa taisteluissa. Lopulta Severus voitti hänet ja Albinus teki itsemurhan.
Koska britannialaiset joukot oli siirretty mantereelle, Britannia oli nyt suojaton, ja Severus kohtasi siellä laajaa kapinointia.
Helinä Rautavaara
thumb|right|Helinä Rautavaara lemmikkeineen 1960-luvun alussa. Helinä Rautavaara (24. maaliskuuta 1928 Helsinki – 27. helmikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen tutkimusmatkailija, seikkailija ja keräilijä. Hän tuli 1950-luvulla tunnetuksi Seura-lehteen kirjoittamiensa Peukaloliisa-matkakertomusten myötä. Rautavaaran toiminnasta kertova Helinä Rautavaaran museo toimii 31.8.2019 lähtien Espoossa osoitteessa Kauppakeskus Entresse, Siltakatu 11.
Elämä ja ura
Helinä Rautavaara syntyi Helsingissä perheen ainoaksi lapseksi. Hänen isänsä Toivo Rautavaara oli tunnettu kasvitieteilijä, ja äiti Kaarina Rautavaara toimi kielenkääntäjänä ja konekirjoittajana eduskunnassa. Rautavaara kirjoitti ylioppilaaksi Suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1946. Musikaalinen ja taiteellisesti lahjakas Rautavaara oli jo lapsena haaveillut taiteilijan ammatista mutta päätyi hetkeksi akateemiseen maailmaan. Hän valmistui vuonna 1952 Helsingin yliopistosta psykologian maisteriksi.
Vuonna 1954 Rautavaara lähti ensimmäiselle merkittävälle matkalleen Pohjois-Afrikkaan. Siitä lähtien hän matkusteli liki 40 vuoden ajan lähes yhtäjaksoisesti. Rautavaara tutustui muun muassa Pohjois- ja Länsi-Afrikan, Lähi-idän, Kaakkois-Aasian ja Latinalaisen Amerikan kulttuureihin. Matkaa hän taittoi usein polkupyörän selässä tai liftaten. Rautavaaraa kiinnostivat erityisesti uskonnot, rituaalit sekä kulttuurien kohtaaminen ja sekoittuminen. Osallistumalla paikalliseen elämänmenoon hän pyrki kokemaan kulttuurit "sisältä käsin", minkä ansiosta hän pääsikin todistamaan erilaisia ilmiöitä, jotka usein jäävät tavalliselle matkailijalle varsin etäisiksi.
Dahomey (Benin)
Latinalaisessa Amerikassa Helinä Rautavaara tutustui afrobrasilialaisiin uskontoihin, jonka myötä hänellä heräsi kiinnostus Afrikkaa kohtaan. Keväällä 1966 hän matkusti ensimmäistä kertaa Länsi-Afrikkaan, jossa osallistui Unescon Afrikan ja Latinalaisen Amerikan kulttuurikollokvioon. Sen jälkeen hän jatkoi itsenäisesti matkaansa Beninin tasavaltaan, joka tunnettiin tuolloin nimellä Dahomey. Rautavaara matkusti Beninissä ainakin Porto-Novossa, Abomeyssa ja Ouidahissa. Porto Novossa hän kuvasi muun muassa aseneja ja muita rituaaliesineitä Gran Marchén torilla. Ouidahissa hän kuvasi muun muassa ashina-juhlaan osallistuvia Avossê tanssijoita.
Sen jälkeen Helinä Rautavaara osallistui Premier Festival des Arts Nègresiin Senegalissa, joka oli tutkijoiden ja mustan tietoisuuden taiteilijoiden kohtaamispaikka. Rautavaara kertoi oppineensa siellä kuukaudessa enemmän afrikkalaisesta kulttuurista kuin koko siihenastisen elämänsä aikana. Senegalissa Rautavaara tapasi myös ensimmäistä kertaa Etiopian valtionpäämiehen Haile Selassien.
Elämäntyö
Seura-lehden artikkelien lisäksi Rautavaara dokumentoi kokemuksiaan valokuvaamalla, äänittämällä ja maalaamalla. Myöhemmiltä matkoiltaan hän toi Suomeen mittavan määrän esineitä. Rautavaara koki elämäntehtäväkseen opettaa suomalaisia vieraista kulttuureista. Osia hänen kokoelmastaan onkin ollut esillä erilaisissa näyttelyissä 1980-luvulta lähtien, ja 1990-luvun puolivälissä ryhdyttiin neuvottelemaan Espoon kaupungin kanssa museon perustamisesta. Rautavaara oli aktiivisesti mukana museon suunnittelussa ja toteuttamisessa. Valmiissa muodossa hän ei sitä kuitenkaan päässyt koskaan näkemään.
Helinä Rautavaara kuoli 27. helmikuuta 1998 Helsingissä.
Toiminta
Helinä Rautavaaran museo avattiin Espoon Tapiolassa Weegee-talon kolmannessa kerroksessa kesäkuussa 1998. Vuonna 2006 se siirtyi Weegeen toiseen kerrokseen. Vuonna 2017 kokoelmat siirtyivät Näyttelykeskus Weegeen yhteydessä sijainneeseen väliaikaiseen tilaan Ahertajankuja 4:ssä, jossa kokoelmanäyttely Leiri kertoi yhteisöjen voimasta ja kyvystä selviytyä muuttuvassa maailmassa esittelemällä sekä Helinä Rautavaaran kokoelmaa että museolle lahjoitettua esineistöä. Näyttelyn seitsemän ”telttaa” kätkivät sisälleen yhteisöilleen merkityksellisiä esineitä. Länsiafrikkalaiset tanssipuvut, capoeiera-soittimet ja bengaliyhteisön Durga-alttari ovat elävää kulttuuriperintöä ja yhdyssiteitä eri puolilla maailmaa asuvien ihmisten välillä.
Keskustelu ja kritiikki
Syyskuusta 2007 asti Espoon kaupungin koulutoimi on vaatinut koululaisten vanhemmilta luvan siihen, että lapset voivat kouluaikana osallistua kulttuuri- ja liikuntapolku KULPS:n puitteissa järjestettävälle vierailulle Helinä Rautavaaran museoon. Päätöksen perusteena oli huoli lasten altistumisesta vieraille uskonnollisille tavoille. Museon kanta on, että sen tiloissa harjoitetaan ainoastaan sivistystointa – ei siis minkäänlaisia uskonnollisia menoja. Päätös liittyy pitkäaikaiseen keskusteluun Helinä Rautavaaran elämäntyöstä sekä vieraita kulttuureja koskevan tiedon roolista perusopetuksessa.
Tanssiteos
Elokuussa 2010 sai Louhisalissa ensi-iltansa espoolaisen tanssiteatterin Glims & Glomsin esitys Helinä, joka kertoo itseoppineesta antropologista ja uskontotieteilijästä. Helinän koreografian on tehnyt Simo Heiskanen, joka myös esittää vanhaa Helinää, teoksen kertojaa.
Langaton yhteys
Langaton yhteys on Shavan vuonna 2015 julkaistu toinen studioalbumi.
Edellisestä levystä poiketen levy sisältää myös pandzabinkielistä musiikkia. Levyltä löytyy myös kappale "Ostarilla", jolla Shava osallistui vuonna 2015 Uuden Musiikin Kilpailuun. Kappaleesta on julkaistu kaksi versiota. Notkea Rotta vierailee kappaleella "Action hero", jonka tekemiseen hän myös osallistui. Pushpinder Kaur vierailee pandzabinkielisellä kappaleella "Surma". Kappale "Hernesoppaa" on Valtteri Bruunin ja Kiureli Sammallahden tekemä käännöskappale, joka löytyy myös kokoelmalevyltä Pieni tiikeri – Lauluja lapsille. "Metsämiehen bhangra" perustuu Aleksis Kiven runoon. Muut suomenkieliset kappaleet ovat Kiurelin säveltämiä ja sanoittamia.
Singlenä on julkaistu aiemmin "Onkimiehen bhangra".
Muusikot
Levyllä soittaa Shava-yhtyeen päivittynyt kokoonpano joka on myös sovittanut kappaleet :
Joe Bugner
József Kreul "Joe" Bugner (13. maaliskuuta 1950 Szőreg, Unkari) on entinen raskaan sarjan nyrkkeilijä, jolla on Unkarin, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Australian kolmoiskansalaisuus. Hän hallitsi uransa aikana raskaan sarjan EBU:n mestaruutta kahdesti ja nousi myös Britannian ja Australian liittojen valtakunnalliseksi mestariksi. Lisäksi hän oli haastajana nyrkkeilyn maailmanmestari Muhammad Alia vastaan käydyssä titteliottelussa vuonna 1975, mutta hävisi pisteillä.
Vuonna 1998 Bugner voitti James Smithin ristiriitaisen tunnustuksen saaneessa WBF:n maailmanmestaruusottelussa, mikä teki hänestä 49 vuotta ja 110 päivää vanhana kaikkien aikojen vanhimman raskaan sarjan maailmanmestarin.
Dora Russell
pienoiskuva|Dora Russell vuonna 1922. Dora Russell (o.s. Black, 3. huhtikuuta 1894 Lontoo – 31. toukokuuta 1986) oli brittiläinen rauhanaktivisti, feministi ja pedagogi, joka puolisonsa Bertrand Russellin kanssa perusti 1927 vapaan kasvatuksen periaatetta noudattaneen Beacon Hillin koulun.
Alkuun Russelit vastasivat koulusta yhdessä, mutta vuodesta 1932 Dora Russell vastasi siitä yksin aina koulun lakkauttamiseen vuoteen 1943 saakka, jolloin hän siirtyi tiedotusministeriön palvelukseen.
Dora Russell opiskeli yliopistossa nykykieliä. Hän tutustui Bertrand Russelliin 1916 ja toimi tämän rinnalla työssä rauhan hyväksi jo ensimmäisen maailmansodan aikana. Dora Russell torjui Russellin kosinnan, koska hän näki avioliiton rajoittavan naisen vapautta, mutta suostui kuitenkin 1921 kosintaan, kun Russell halusi lapsen, joka perisi suvun nimen. Heille syntyi kaksi lasta, John Conrad Russell, 4. Russellin jaarli, ja Katharine Jane Russell, myöhempi Lady Katharine Tait. Avioliitto oli kuitenkin vapaa, ja Dora Russell sai vielä kaksi lasta toimittaja Griffin Barryn kanssa. 1935 Bertrand Russell jätti vaimonsa oppilaansa vuoksi.
Toisen maailmansodan päätyttyä Dora Russell jatkoi työtä rauhanliikkeessä ja oli mukana perustamassa brittiläistä rauhanjärjestöä Campaign for Nuclear Disarmament (CND).
Evald Jakku
Ludvig Evald Jakku (sukunimi myöh. Kaukonen; 23. lokakuuta tai 24. marraskuuta 1877 Laihia – 1968?) oli suomalainen näytelmäkirjailija joka kirjoitti 1900-luvun alussa muutamia suosittuja seuranäytelmiä. Jakku käytti nimimerkkejä Evald J ja L.E.J.
Jakku toimi aluksi maanviljelijänä Laihialla ja oli mukana kansanvalistusharrastuksissa. Hän muutti vuosisadan vaiheessa Yhdysvaltoihin ja kirjoitteli muun muassa Amerikan Uutisiin ja muihin amerikansuomalaisten lehtiin. Hän oli myös farmarina ja jalometallien etsijänä Montanan vuoristossa. Täyttäessään 60 vuotta vuonna 1937 hän asui Montanan osavaltiossa. . Hänen kuolinvuotensa ei ole tiedossa vaan hänet julistettiin kuolleeksi Helsingissä vuonna 1968.
Honesto Chaves Pacana
Honesto Chaves Pacana (s. 22. tammikuuta 1933 Cagayan de Oro) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 10. kesäkuuta 1965 ja nimitettiin Malaybalayn hiippakunnan johtoon 12. tammikuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gian Vincenzo Moreni, jota avustivat Jesus B. Tuquib ja Gaudencio Borbon Rosales.
Kalevi Alén
Jorma Kalevi Alén (16. marraskuuta 1930 Helsinki – 14. tammikuuta 2012 Vantaa ) oli suomalainen tullivirkailija ja kunnallisneuvos, joka toimi Vantaalla sekä pitkään kunnallispoliitikkona että useita vuosia apulaiskaupunginjohtajana.
Kalevi Alén syntyi myymälänhoitaja Emil Alénin ja siivooja Lyyli Johanna Vileniuksen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1953 oli Kirsi Johanna Angelin. Alén oli tullimestari, joka toimi Tullin palveluksessa 1951–1987. Vantaan apulaiskaupunginjohtaja hän oli 1987–1993. Apulaiskaupunginjohtajana Alén vastasi kaavoitus- ja kiinteistöäasioista. Alén oli SDP:n puoluetoimikunnan jäsen 1984–1987. Kunnallisneuvoksen arvo hänelle myönnettiin 1993. Alén oli Vantaan kaupunginvaltuuston jäsen 1974–1987, kaupunginhallitukseen hänet valittiin ensimmäisen kerran jo vuonna 1967 ja kaupunginhallituksen puheenjohtajana hän toimi yli kymmenen vuotta, 1974–1987.
Mauri Vanhanen
Mauri Juhani Vanhanen (1. kesäkuuta 1931 Kotka – 24. huhtikuuta 2014) oli suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Vanhanen edusti koko uransa ajan Kotkan Työväen Palloilijoita vuosina 1948–1964. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden 1951 ja 1952 sekä Suomen Cupin 1958 ja 1961. Kaikkiaan Vanhanen pelasi 13 kauden aikana 171 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 102 maalia. Hän voitti mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1952 ja on kaikkien aikojen maalintekijätilastossa sijalla 17.
Vanhanen pelasi Suomen maajoukkueessa vuonna 1957 kolme maaottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Urheilusuorituksistaan Vanhanen on saanut Suomen Palloliiton ja TUL:n kultaisen ansiomerkin. Vanhanen toimi KTP:n A-juniorien ja edustusjoukkueen valmentajana kolme vuotta, samoin seuran johtokunnassa. Vanhanen oli ammatiltaan hitsaaja ja mieluisimpia harrastuksia olivat kesämökkeily ja kalastus.
Dabke
Dabke (arabiaksi دبكة (dabaka); myös Dabka, Dabki, Dubki, Dabkeh; monikossa Dabkaat) on jopa yli 4000 vuoden perinteen omaava, sekä perinnetanssi että moderni populaaritanssi Lähi-idässä, syntyseuduillaan Levantin alueelta (Palestiina, Jordania, Libanon, Syyria; osin myös Irakissa). *
Dabken tanssirivi, avoin piiririvi tai kiemurteleva tanssirivi muodostetaan oikealta vasemmalle, tanssien käsi kädessä, kädet olkapäillä tai osissa tansseja vierekkäin kylki kyljessä. Dabken kaikille variaatioille on tyypillistä jalalla maahan polkaisut, kevyet potkut eteenpän, hypähdykset, pyörähdykset, sekä osalle yhdessä hitaammat nojailurytmiliikkeet kylkikyljessä. Tanssirivin ensimmäinen johtaa yleensä tanssia, taitavana tanssijana; perinteisissä versioissa muut tanssijat osin enempi tasatahtiin ja modernimmissa versioissa kukin tanssija enempi omaan tyyliinsäkin rivissä tanssien. Yleisöesityksissä tanssitaan sekä yleisöön päin että myös tanssirivit toisiaan vastatustenkin. Dabke-tanssiin voi liittyä mukaan ennestään täysin toisilleen tuntemattomanakin, tanssimaan käsi kädessä yhdessä. Modernimmissa versioissa useampikin pitkä tanssirivi kiemurtelee spontaanisti tanssitilassa ja sen eri osissa voidaan tanssia hyvinkin erilaisin askelin ja eri intensiteetillä, useampi sukupolvikin yhdessä tanssien. Dabke on sekä sosiaalinen että rytmillisesti ja liikunnallisesti monipuolinen tanssilaji.
Suomessa Levantin alueelta lähtöisin olevat, sekä myös irakilaiset ja muutkin dabken taitaja ja harrastajat tanssivat juhlissa, tanssikahviloissa ja vapaa-ajallaan dabkea.
Dabke-tanssit muistuttavat jonkin verran suomalaisten kansantanssien laulutansseja, joiden yleinen harrastaminen on sittemmin hiipunut.
Historia
Dabke arabiaksi دبكة (dabaka) tarkoittaa kirjaimellisesti "jalkojen tömistelyä".
Daiichi Sankyō
Daiichi Sankyō on japanilainen lääketeollisuusyhtiö. Se tunnetaan muun muassa naloksonin kehittäjänä. Yhtiö perustettiin vuonna 2005 Sankyō- ja Daiichi seiyaku -lääkeyritysten yhdistyessä.
Yritys oli 2014 liikevaihdoltaan Japanin viidenneksi suurin lääkeyhtiö. Se omistaa yhdysvaltalaisen Plexxikonin. Se osti vuonna 2008 saksalaisen U3 Pharman, mutta ilmoitti joulukuussa 2015 sulkevansa laitoksen ja siirtävänsä toiminnot Japaniin. Daiichi Sankyō omisti vuodesta 2008 myös intialaisen Ranbaxy Laboratoriesin, mutta vetäytyi maasta 2015.
Suomessa Daiichi Sankyōn tuotteista ovat myynnissä verenpainelääkkeet Olmetec (olmesartaanimedoksomiili) ja Sevikar (olmesartaanimedoksomiili/amlodipiini).
Dabke
Dabken perustanssiaskellus
Perusaskellus on 6-tahtinen. Tanssiaskelissa musiikkia voidaan myötäillä myös ylävartalolla rennosti.
Tanssijat seisovat käsi kädessä rivissä. Jalat ovat erillään, vasen jalka hieman edempänä.
Seuraavaksi kaikki tanssijat siirtävät vasemman jalan oikealle päin, oikean jalan editse, samalla polvia hieman notkistaen rytmikkäästi.
Sitten kaikki tanssijat siirtävät oikean jalan oikealle päin, vasemman jalan takaa ja siitä takaviistosti oikealle puolelle. Näin palataan tanssin aloitusasentoon, eli jalat erillään ja vasen jalka hieman edempänä.
Toistetaan edellä kuvattu. Näin tanssitaan dabken perustanssin 4 ensimmäistä askellusta.
Seuraavaksi kaikki tanssijat nostavat vasenta jalkaa suorana hieman ylös ilmaan, jalka etuviistoon (matala kevyt potku). Sitten ilmaan hieman nostettua vasenta jalkaa koukistetaan polvesta, nostaen polvea hieman ylöspäin, jolloin jalkateräkin nousee ylemmäs maasta (nosto), Sitten polvesta koukkuun ylösnostettu vasen jalka tömäytetään maahan (polkaisu), hieman oikeaa jalkaa edemmäksi. Tämä on dabken perustanssin tärkein askellus, tanssin tunnusomaisin piirre. Näin palataan samalla myös aloitusasentoon, eli jalat erillään ja vasen jalka hieman edempänä. Em. loppuvaiheista muodostuu dabken perustanssin 2 jatkotahtia, eli perustanssi on 6-askelista.
Dabken perustanssissa toistetaan sitten em. askellussarjaa, tanssipiiririvin edeten oikealle päin.
Dabke-tansseissa on perusaskelkuvion lisäksi lukematon määrä muita tanssiaskelluskuvioita, erilaisin askelin, potkaisuin, tömistyksin, hypyin ja pyörähdyksin, sekä jalat paikallaan suoritettavia kylkikyljessä rytmiliikkeitä. Osassa dabke-tansseja on myös, etenkin kärkitanssijan suorittamia soolotanssiosia tanssipiirin keskellä. Myös dabke-tanssimusiikin rytmilajien vaihdellessa.
Variaatioita
Jordaniassa on yli 20 eri Dabke-tanssivatiaatiota. Habel Mwadea’ (حبل مودع) on yleisin ja sitä tanssitaan monissa tilaisuuksissa, sekä naiset että miehet yhdessä. . Lisäksi jordanialaisia Dabke-tanssivariaatioita ovat mm.:
Palestiinalaisilla yleisimpiä Dabke-tanssivaritaatiota ovat 6-askeltahtiset shamaliyya ja sha'rawiyya, sekä 4- tai 8-askeltahtinen karaadiyya. Erityisesti naisten Dabke on dabke niswaniyyah. Jokaiselle variaatiolle on sille ominaista musiikkia, joissa teemana on usein rakkaus.
Yleisimpiä Dabke-tyylejä ovat:
Al-Shamaliyya (الشمالية): kenties tunnetuin Dabke. Siinä lawweeh (لويح) -tanssija johtaa puoliympyrän mutoista riviä tanssijoita, jotka pitävät toisiaan kädestä. lawweeh -tanssijan odotetaan olevan erityisen taitava, kykenevän improvisoimaan, sekä vikkelä (nostamaan jalkojaan tanssiessa). Tyypillisesti tämä dabke alkaa instrumentti-soittajan soololla mijwiz tai yarghoul, Dal Ouna -kappaleesta, usein kahden laulajan laulaessa mukana. Tanssijat kehittävät synkronoidun liikkeen ja askelluksen; ja kun laulajat päättävät laulamisen, lawweeh -kärkitanssija irrottautuu tanssirivipuolikaaresta tanssimaan soolona sen keskelle. Kun hän näkee että tanssiletkan tanssijoiden askeleet ovat samassa rytmissä, hän ohjaa tanssijoita hidastamaan ja laittamaan oikean jalkansa vasemman eteen. Sitten lawweeh jatkaa ohjaamalla tanssijat taas perusrytmiin ja tässä vaiheessa häiden tai juhlien muut osanottajat voivat liittyä Dabke-tanssiletkaan. Tämä on suosituin ja tutuin Dabke perhesukujuhliin ja myös kansallisina juhlapäivinä.
Al-Sha’rawiyya (الشعراوية): miesten dabke, jolle on tyypillistä voimakkaat asekeleet tai tömistelyt, lawweeh -kärkitanssija on tärkein elementti myös.
Al-Karaadiyya (الكرادية): kärkitanssijaa lawweeh ei ole ja rauhalliset liikkeet, tanssipiirin keskellä olevan azif (عازف) -huilunsoittajan tahtiin.
Al-Farah (الفره): aktiivisimpia Dabke-tanssityylejä ja vaatii siten tanssijoilta hyvää fysiikkaa.
Al-Ghazal (الغزل): tyypillistä kolme voimakasta polkuaskelta oikealla jalalla, mikä tekee tästä versiosta helposti väsyttävää.
Al-Sahja (السحجة): Palestiinassa ja Jordaniassa Brittimandaattihallinnon aikana suosituksi tullut dabke-versio. Al-Sahja on pohjois- ja keski-palestiinalainen dabke; etelässä samantyylisiä ovat As-Samir (السامر) ja Al-Dahiyya (الدحية). As-Samir-dabkessa on kaksi tanssijariviä vastakkaisilla seinustoilla, kisaamassa kansanrunoon pohjaavalla musiikilla, improvisoiden ja joskus härnäten puheillaan toisiaan, kisaten nokkelalla retoriikalla. Al-Dahiyya on beduiinien versio, jossa ammattitanssijatar tanssii vastakkaisten tanssirivien välissä ja nämä kisaavat hänen huomiostaan. Al-Sahja tanssitaan yleensä yöllä, ennen hääparin vihkiäisjuhlaa (zafat al-'arees) ja siihen osallistuvat kylän miehet, erityisesti häihin osaa ottavat ja eritoten niitä järjestävät.
Moderni dabke-tanssi, jossa tanssitaan käsikädessä avopiirissä, kiemurtelevissa riveissä, paljolti kukin yksilöllisesti musiikkirytmin ja omien taitojensa mukaan askeltaen, on suosittua nuortenkin keskuudessa, jotka tanssivat sitä juhlien lisäksi vapaa-ajallaankin, tanssikahviloissa ja -baareissa. Dabkea tanssitaan yleisesti naiset ja miehet yhdessä, useamman sukupolven tanssijatkin yhdessä, lapsista isovanhempiin samassa tanssirivipiirissä. Tanssipiiriin voi liittyä eri kohtiin, vaihtaa paikkaa rivissä, vaihtaa kärkitanssijaa tai lähteä piiristä lepäämään. Tanssiriviä voi kärkitanssijana johtaa nainen tai mies. Kärkitanssija voi myös heiluttaa liinaa tai kapulaa tanssiessaan.
Dabke-tanssilaulut
Nais- ja miesartisteilta on lukuisia, tempoltaan ja sanoituksiltaan monentyyppisiä lauluja Dabke-tansseja varten. Muutamat tunnetuimmat ja suosituimmat laulut, kuten Dal Ouna (دلعونا), Al Jafra (الجفرا), Al Dahiyya (الدحية) ja Zareef il-Tool (ظريف الطول), ovat myös Dabke-musiikkityylejä jo itsessäänkin. Niissä sanoitukset voivat vaihdella huomattavastikin eri esitysversioissa ta niitä saattaa yhdistää vain yksi sanoituskohta (esim. kuuluisassa dabke-rakkauslaulussa Ala Dal Ouna, Jafra), mutta niiden musiikkirytmi on yhtenäinen ja tunnistettavissa. Sanoitusvariaatioita voi olla satojakin. Dabke-musiikissa on hyvin moninaisia sanoituksia rakkaudesta, elämästä. sekä etenkin Libanonissa ja Syyriassa myös ns. baari-lauluja ja esim. sosiaalisen median virtuaalisuuden vertaamista käsikädessä dabke-tanssimiseen.
Perinteinen dabke-musiikki on yksirytmistä tai vaihtelevarytmistä (eli siinä ei kulje useita rytmejä rinnakkain), kuten Lähi-idän perinteinen musiikki yleensäkin, sekä kuten myös Euroopan ja Aasian perinteinen musiikki valtaosin myös. Afrikan monirytmisestä musiikkiperinteestä (jossa voi olla 6 tai 7 rytmiäkin rinnakkain) lähtöisin olevaa, globaalissa populaarinykymusiikissa yleistä monirytmisyyttä (esim. basso- ja diskattirytmit) on kuitenkin dabke-tekno-variaatiossa.
Perinteistä dabke-musiikkia ja elektronisia soittimia on yhdistetty Shamstep -genressä.
Dabke-musiikin soittimia
Perinteisiä ja yhä laajalti käytettyjä soittimia dabke-tanssilauluesityksissä ovat:
Oud (عود), jo ainakin Mesopotamian ajoilta periytyvä, nykymuodossaan persialaispohjainen soitin, josta luuttukin on kehittynyt. Kaikukopaltaan puolipäärynän muotoinen, ei-kaartuvalla kaulalla, 5-8 paria kieliä. Tuottaa syvän ja täyteläisen äänen.
Mijwiz (مجوز), kahdesta bambuhuilusta koostuva huilusoitin, joka on suosittu erityisesti Libanonissa, mutta myös muuallakin Levantissa. Molemmissa putkissa on sormireiät sävelten muodostamiseen.
Tablah (دربوكة‎) tai Darbuka, pienehkö koristeellinen käsirumpu, jota soitetaan asettamalla se joko vasempaan kainaloon tai jalkojen väliin, sekä rummuttamalla keskeltä kovempien äänien saamiseksi ja raunalta terävempien keskikovein äänien saamiseksi. Aiemmin rumpukalvo valmistettiin eläinten tai kalojen nahasta, mutta nyttemmin muovista, joita totetaan erityiesti Alexandriassa, Egyptissä.
Kellon Työväen Urheilijat
Voimistelu- ja urheiluseura Kellon Työväen Urheilijat (KTU) on 1937 perustettu urheilun yleisseura, joka on kotoisin Kellon kylästä entisestä Haukiputaan kunnasta, joka on vuodesta 2013 alkaen osa Oulun kaupunkia. . Seuran lajeihin kuuluvat muun muassa jalkapallo, lentopallo ja joukkuevoimistelu, mutta seurahistorian aikana lajeihin ovat lukeutuneet myös hiihto, paini, yleisurheilu, kaukalopallo, jääpallo ja salibandy.
Dabke
Dabke-musiikin soittimia
Daf (دُفْ‎) tai Riq (رق‎), tamburiinin kaltainen rumpusoitin, jossa on vuohen- tai kalannahkainen rumpukalvo, sekä sivuilla metallisia helistimiä (joista tulee ääni, jos soitinta helistetään). Tämä lyömäsoitin on yleisesti käytetty Lähi-idän klassisessa musiikissa.
Mestarien liigan kausi 2020–2021
Kauden 2020–2021 UEFA:n Mestarien liiga oli 66. kausi UEFA:n järjestämässä tärkeimmässä seurajoukkueiden jalkapalloturnauksessa ja 29. kausi, kun kilpailu tunnetaan nimellä Mestarien liiga.
Dabke
Dabke-musiikin soittimia
Arghul, (يرغول), antiikin Egyptin ajoilta peräisin oleva kaksoisklarinetti, jota soitetaan yhä nykyäänkin erityisesti Palestiinassa ja Egyptissä. Vain toisessa putkessa on sormireiät sävelten muodostamiseen. Käytetään etenkn Dabke-musiikkikappleissa soiton alussa soolosoittimena laulajan kera (ks. Al-Shamaliyya dabke).
Mestarien liigan kausi 2020–2021
Loppuottelu pelattiin 29. toukokuuta 2021 Estádio do Dragãolla Portossa, Portugalissa. Chelsea voitti Manchester Cityä vastaan 1–0, mikä oli Chelsean toinen Mestarien liigan mestaruus. Loppuottelu oli alun perin tarkoitus pelata Atatürkin olympiastadionilla Istanbulissa Turkissa. Istanbul valittiin vuoden 2020 Mestarien liigan loppuottelun isännäksi, mutta järjestämisoikeus siirrettiin vuodelle 2021 koronaviruspandemian vuoksi. Pandemian vuoksi tehdyt matkustusrajoitukset aiheuttivat myös vuoden 2021 loppuottelusiirron.
Dabke
Dabke-musiikin soittimia
Myös jo pitkään elektroniset soittimet, sähkökitarat ja erityisesti sähköiset kosketinsoittimet ovat olleet mukana dabke-tanssimusiikissa. Dabke-tanssijuhlissa on nykyäänkin tärkeää että tilaisuudessa on laulamassa ja soittamassa elävän musiikin yhtye, jotta musiikki ja tanssiminen voidaan sovittaa yhteen parhaiten.
Mestarien liigan kausi 2020–2021
Bayern München oli puolustava mestari mutta hävisi puolivälierissä Paris Saint Germainille.
Pudotuspelit
<section begin=Bracket /><section end=Bracket />
Dabke
Maailmanennätykset
Aiemmin Tollab, libanonilaisten opiskelijoiden yhdistys Kanadan Montrealissa, La Troupe Folklorique Les Chevaliers du Liban -festivaaleilla kokosi 4,475 ihmistä tanssimaan yhdessä Dabkea Montrealn Marcelin Wilson -puistossa.
Vieläkin aiemmin 2,743 palestiinalaista tanssi yhdessä Dabkea Acren kaupungissa Israelissa
Kalliojärvi (Jämsä, Partala)
Kalliojärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Partalan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,0 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Kurujoen–Nytkymenjoen valuma-alueeseen (14.226) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 148 metriä mpy.
MTCR
Missile Technology Control Regime (MTCR) on monikansallinen sopimus, jolla rajoitetaan ohjustekniikan siirtymistä sopijamaista muihin maihin. Sopimus koskee sekä ballistisia ohjuksia sekä risteilyohjuksia.
Sopimuksen pani alulle tohtori Richard H. Speier. MTRC sai alkunsa huhtikuussa 1987 Yhdysvaltojen, Ison-Britannian, Kanadan, Saksan, Japanin ja Ranskan allekirjoittaessa sopimuksen. Sopimus on edelleen epävirallinen. Sopimuksen on allekirjoittanut 34 maata. Suomi allekirjoitti sen alkaessaan toimia Euroopan avaruusjärjestössä.
Rajoite koskee ohjuksia ja raketteja, jotka voivat kuljettaa yli 500 kilogrammaa yli 300 kilometrin matkalle. Sopimusosapuolet kokoontuvat kerran vuodessa. Vuonna 1992 Oslon kokous laajensi sopimuksen koskemaan myös UAV-lentokoneita. Nykyään 117 maata rajoittaa UAV-alusten ja niiden tekniikan vientiä.
Vuonna 2002 MTCR tuli International Code of Conduct against Ballistic Missile Proliferation (ICOC) eli ”Hague Code of Conduct” -järjestelyn sopimusliitteeksi. Haagin sopimuksella on 119 osapuolta.
Sopimus on hidastanut useiden maiden ohjustekniikan ja avaruustekniikan kehitystä ja sittemmin UAV-aluksista tehtävää kaukokartoitusta. Kohdemaita ovat olleet muun muassa Argentiina, Egypti, Brasilia, Etelä-Afrikka, Etelä-Korea ja Taiwan.
Ramon Espadaler i Parcerisas
pienoiskuva|Ramon Espadaler Ramon Espadaler i Parcerisas on katalonialainen poliitikko. Joulukuun 2017 vaaleissa hänet valittiin Katalonian parlamenttiin oman pienpuolueensa Units per Avançarin ja Katalonian sosialistien puolueen yhteislistalta, mutta 24.3.2018 hän ilmoitti eroavansa sosialistipuolueen parlamenttiryhmästä, koska puolue ei vaadi suoraan Katalonian poliittisten vankien vapauttamista, vaan tyytyy julistamaan kantanaan ainoastaan, että rangaistukset, joihin syytetyt tultaisiin tuomarin ilmoittamien rikosnimikkeitten nojalla tuomitsemaan, olisivat kohtuuttomia.
Titulus
Titulus (monikossa tituli) voi tarkoittaa seuraavia:
RN Attilio Regolo (1940)
RN Attilio Regolo oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston toisen maailmansodan aikana vesille laskettu Capitani Romani -luokan kevyt risteilijä.
Valmistus
Alus tilattiin OTO:lta Livornosta, missä köli laskettiin 28. syyskuuta 1939. Alus laskettiin vesille 28. elokuuta 1940 ja valmistui 14. toukokuuta 1942.
Palvelus
Illalla 7. marraskuuta 1942 hävittäjien komentaja kontra-amiraali Gasparri nosti lippunsa aluksella. Attilio Regolo lähti Palermosta kuuden hävittäjän, jotka olivat Mitragliers, Ascari, Pigafetta, Da Noli, Zeno ja Fabrizi, saattamana laskeakseen miinakentän S8 Sisilian etelärannikolle. Paluumatkalla Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene HMS Unruffled torpedoi kello 10.24 aluksen, jolloin sen keula katkesi etummaisen tykkitornin takaa. Aluksen ohjailtavuuden säilyttyä se otettiin hinaukseen. HMS United epäonnistui omassa yrityksessään upottaa vaurioitunut alus, joka pääsi 9. marraskuuta takaisin Palermoon.
Korjausten jälkeen alus palasi palvelukseen vuoden 1943 puolivälissä liitettynä 8. viirikköön, mutta se ei juurikaan kerennyt osallistumaan operaatioihin ennen Italian antautumista. Alus oli antautumisen astuessa voimaan Genovassa.
Saksalaisten upotettua taistelulaiva Roman matkalla Maltalle Attilio Regolo suuntasi muutaman hävittäjän saattamana Baleaareille. Osasto internoitiin Mahónissa, kunnes se 19. tammikuuta 1945 lähti Algeriin ja edelleen Tarantoon 7. viirikköön. Alus suoritti kolme tehtävää ennen sodan päättymistä, minkä jälkeen se makasi ankkurissa La Speziassa.
Podokarpukset
Podokarpukset (Podocarpus) eli podokarpit on podokarpuskasvien heimoon (Podocarpaceae) kuuluva havupuusuku. Siihen kuuluu noin sata lajia, ja se on siten mäntyjen (Pinus) jälkeen havupuiden suvuista toiseksi suurin. Podokarpukset ovat ainavihantia puita tai pensaita. Niitä esiintyy luonnonvaraisena eteläisellä pallonpuoliskolla suuressa osassa Etelä-Amerikkaa ja Aasiaa, osissa Afrikkaa ja Australiaa, useilla Tyynenmeren saarilla sekä pohjoisen pallonpuoliskon puolella Etelä-Amerikan pohjoisosissa, Väli-Amerikassa ja itäisessä Aasiassa.
Nimet
Suvun nimi on johdettu kreikan kielen jalkaa ja hedelmää tarkoittavista sanoista. Nimi viittaa suvulle ominaiseen käpyyn, jossa mehevä pohjus on kiinni siemenen tyvessä vain kärjestään.
Perez Hilton
Perez Hilton (oik. Mario Armando Lavandeira, Jr., s. 23. maaliskuuta 1978) on yhdysvaltalainen bloggaaja ja televisiopersoona.
Hänen bloginsa, Perezhilton.com, johon hän kirjoittaa salanimellä Perez Hilton, on suosittu ympäri maailmaa. Blogiinsa Mario kirjoittaa tuoreimpia juoruja liittyen julkkiksiin.
Podokarpukset
Kuvaus
Podokarpukset ovat puuvartisia kasveja. Ne ovat usein puumaisia, mutta jotkin lajit voivat olla pensaita. Suurimmat puut saavuttavat noin 40 metrin korkeuden. Primääriset eli suoraan rungosta haarautuvat oksat kasvavat sivusuuntaisesti ja muodostavat lähes säteittäisiä valekiehkuroita. Rungon kuori voi hilseillä suomumaisina levyinä tai pitkittäisinä säikeisinä liuskoina. Pihkatiehyitä on yleensä lehdissä, mutta ei puuaineksessa.
Suvun kasvit ovat ainavihantia ja niiden lehdet ovat monivuotisia. Lehtiasento voi olla kierteinen tai lähes vastakkainen. Litteät lehdet ovat muodoltaan tavallisesti tasasoukan suikeita tai tasasoukan soikeita. Ne ovat ruodittomia tai lyhytruotisia ja pinnaltaan nahkeita. Niissä on näkyvä keskisuoni. Ilmarakoja on lähinnä lehden alapinnalla, jolle ne muodostavat kaksi ilmarakojuovaa, mutta niitä voi olla jonkin verran myös yläpinnalla. Toisin kuin monilla muilla heimon suvuilla, podokarpuksilla ei ole muodoltaan eroavia varhais- ja myöhäislehtiä. Nuorten kasvien varhaislehdet ovat kuitenkin usein muita lehtiä suurempia.
Podokarpukset ovat useimmiten kaksikotisia, mikä tarkoittaa hede- ja emikukintojen kasvavan eri kasviyksilöissä, mutta ne voivat olla myös yksikotisia. Kukinnot kehittyvät hankasilmuista ja voivat kasvaa yksittäin tai ryppäissä. Hedekukinnot eli hedekävyt ovat yleensä pitkiä ja norkkomaisia. Ne voivat olla perättömiä tai lyhytperäisiä. Hedekukinto muodostuu useista ohuen rangan ympärille kierteisesti asettuneista hedelehdistä, joissa on kussakin kaksi siitepölyä tuottavaa pölylokeroa.