cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hilla (kaupunki)
Kaupunki oli aikoinaan šiiamuslimien tärkeä kulttuuri- ja koulutuskeskus. Kaupunki on perustettu 900-luvulla jaa. ja se tunnettiin aluksi nimellä al-Jamiayn (’kaksi moskeijaa’). Nykyisen nimensä se sai vuonna 1102. Se sijaitsi Bagdadin ja Kufan välisellä pyhiinvaellusreitillä. Šiiamuslimit muistivat paikkakunnan neljännen kalifin, Alin salamurhan tapahtumapaikkana. Kaupunki oli merkittävä hallinnollinen keskus ottomaanien ja brittien hallituskaudella. 1800-luvulla veden virtaama Eufratin al-Hilla -uomassa vähitellen heikkeni, mikä rajoitti maataloutta seudulla. Vuonna 1913 rakennettu Hindiyan pato (32.7283°N, 44.2689°W) ohjasi jälleen enemmän vettä jokiuomaan.
Hillassa käytiin Irakin sodan taisteluita vuonna 2003. Vuodesta 2004 alkaen siellä on tehty useita pommi-iskuja. 28. helmikuuta 2005 125 ihmistä kuoli itsemurhaiskussa armeijan värväystoimistoon. 6. maaliskuuta 2007 117 šiiapyhiinvaeltajaa kuoli kahdessa itsemurhaiskussa.
Vuonna 2011 iskut jatkuivat.
Hillalla on yksi ystävyyskaupunki. Se on Tempe Arizonassa Yhdysvalloissa.
Muinaisen Babylonin kaupungin rauniot sijaitsevat kaupungin lähellä.
Gerónimo Rulli
Gerónimo Rulli (s. 20. toukokuuta 1992 La Plata) on argentiinalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa alankomaalaisseura Ajaxia. Rulli on oikeajalkainen.
Seurajoukkueura
Rullin kasvattajaseura on Club Estudiantes de La Plata. Hän edusti seuraa vuodet 2011–2014 pelaten 50 ottelua Argentiinan Primera Divisiónissa. Heinäkuussa 2014 Rulli siirtyi Uruguayn Primera Divisiónin Deportivo Maldonadoon, josta hän siirtyi kuitenkin vielä samassa kuussa lainalle Espanjan Primera Divisiónin Real Sociedadiin. Rulli debytoi Espanjan pääsarjassa joulukuussa 2014 Levante UD:ta vastaan. Hän pelasi kauden aikana 22 ottelua, joista kuudessa hän piti nollan. Myös kauden 2015–2016 Rulli vietti lainalla Espanjassa, ja piti pelaamistaan 36 liigaottelusta 13:ssa vastustajan maaleitta.
Rulli siirtyi Englannin Valioliigan Manchester Cityyn 4,7 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2016. Hänet lainattiin kuitenkin saman tien jälleen Real Sociedadiin, ja hän siirtyi sinne pysyvällä siirrolla seuraavassa vuodenvaihteessa seitsemällä miljoonalla eurolla. Hän pelasi kausilla 2016−2019 Sociedadissa kaikkiaan 91 Primera Divisiónin ottelua, joista 23:ssa ei päästänyt maaliakaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi Real Sociedadin vuosinaan kaikkiaan yhdeksän ottelua. Kaudella 2019−2020 hän pelasi lainalla Ligue 1:n Montpellier'ssä, jossa hän 25 liigapelistä kahdeksassa piti vastustajan maaleitta.
Rulli siirtyi Espanjan pääsarjan Villarrealiin viidellä miljoonalla eurolla syyskuussa 2020. Hän pelasi avauskaudellaan vain kaksi liigaottelua. Eurooppa-liigassa hän pelasi 13 ottelua. Loppuottelussa Manchester Unitedia vastaan hän laukoi rangaistuspotkukilpailun 11. parissa maalin ja torjui perään David de Gean rangaistuspotkun ratkaisten mestaruuden Villarrealille. Seuraavalla kaudella hän nousi Villarrealin ykkösmaalivahdiksi. Hän pelasi 32 Primera Divisiónin ottelua, joissa päästi 28 maalia ja piti vastustajan maaleitta 14:ssä ottelussa. Mestarien liigassa hän pelasi välieriin edenneen Villarrealin kaikki 12 ottelua.
Maajoukkueura
Maaliskuussa 2015 Rulli kutsuttiin ensimmäistä kertaa Argentiinan jalkapallomaajoukkueen mukaan otteluihin El Salvadoria ja Ecuadoria vastaan. Hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan kummassakaan ottelussa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän pelasi Argentiinan kaikki kolme ottelua. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Guatemalaa vastaan syyskuussa 2018, ja ensimmäisen MM-karsintapelinsä Ecuadoria vastaan maaliskuussa 2022. Hän kuului Argentiinan maailmanmestarijoukkueeseen 2022, muttei päässyt pelaamaan turnauksessa. .
Mark Crilley
pienoiskuva|Mark Crilley vuonna 2018. Mark Crilley on yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä, joka keskittyy enimmäkseen mangatyyliin. Crilley on tunnettu Akiko-kirjasarjastaan ja uudemmasta neliosaisesta Miki Falls -sarjastaan, joka myös sai elokuvasopimuksen Brad Pittin omistaman elokuvayhtiön kanssa. Nykyisin Crilleyllä on työn alla Brody's Ghost-niminen mangasarjakuva, jonka Dark Horse Comics tulee luultavasti julkaisemaan vuoden 2010 kesällä.
Suomen autovero
thumb|Tuontiautoja satamassa 1970-luvulla. Autovero on Suomeen rekisteröitäviksi aiotuista ajoneuvoista maksettava vero. Sen kantoi 31.12.2016 saakka tullilaitos. Tammikuun 1. päivästä 2017 alkaen autoveron kannosta on vastannut verohallinto . Autovero täytyy olla maksettuna, ennen kuin auto voidaan rekisteröidä. Käsite "autovero" on sikäli harhaanjohtava, että sitä kannetaan myös moottoripyöristä, mutta toisaalta sitä ei kanneta kaikista autoista. Ajoneuvovero taasen on vuotuinen ajoneuvosta maksettava vero.
Autoveron historia
Autovero otettiin Suomessa käyttöön 1. tammikuuta 1958 voimaan tulleella lailla. Lakia säädettäessä eduskunta ilmoitti ”edellyttävänsä, että vero on vain tilapäinen ja valtion senhetkisestä poikkeuksellisen kireästä rahatilanteesta johtuva ja että verosta pyritään luopumaan etenkin halvemman hintaluokan ajoneuvojen osalta heti, kun valtiontalous antaa siihen mahdollisuuden”. Autovero hyväksyttiin 28. kesäkuuta 1966 eduskunnan kolmannessa käsittelyssä.
Maastoautot vapautettiin autoverosta, mihin perusteena oli niiden käyttö metsätaloudessa. Maastoautokannan lisääntyminen palveli myös puolustusvoimien tarpeita, sillä lähes kaikki Suomessa rekisteröidyt maastoautot oli pitkälle 2000-luvulle saakka varattu liikekannallepanossa ja kriisitilanteissa armeijan käyttöön otettaviksi.
Marraskuussa 1967 astui voimaan uusi autoverolaki, ei enää tilapäinen vaan pysyvä. Sitä ennen autojen maahantuonti oli kokonaan kiellettyä syyskuun puolestavälistä marraskuun puoleenväliin. Tähän ajanjaksoon sijoittui myös Suomen markan devalvaatio.
Autoveron arvonlisävero
Vuosina 2002–2005 EU-alueelta tuotujen käytettyjen autojen autoverosta kannettiin virheellisesti ja EY-lainsäädännön vastaisesti myös arvonlisäveroa ("ei-arvonlisävero" eli "elv"). Asiasta saatiin 5.7.2013 korkeimman oikeuden tuomio. Tulli ei kuitenkaan aio palauttaa laittomasti kerättyjä veroja. Autoveron arvonlisäverotus lopetettiin lakimuutoksella 1.4.2009 lähtien.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi 19. maaliskuuta 2009 tuomion autoverosta vuosina 2006–2009 väärin perustein kannetusta arvonlisäverosta, ja veroja palautettiin.
Autoveroluokat
Autoveroa kannetaan:
Autoveron määrä
Henkilö- ja pakettiautojen veroprosentti on porrastettu ajoneuvon hiilidioksidipäästön perusteella. Jokainen hiilidioksidigramma lisää veron määrää. Veroprosentti on vähintään 12,2 % ja enintään 48,8 %.
Autoveron kiertoa
Henkilöautot olivat 1950-luvulla tuontisäännöstelyn vuoksi vaikeasti saatavissa, ja kaiken lisäksi vuonna 1958 säädetty autovero nosti niiden hintoja 20 prosenttia. Valtiovalta poisti pakettiautojen tuontisäännöstelyn vuoden 1960 alussa, mikä suuntasi kysynnän verovapaisiin pakettiautoihin. Verottoman farmarimallisen pakettiauton tavaratilaan sai asentaa takaistuimen tai sivuikkunat, jolloin syntyi henkilöauton korvike. Huippuvuonna 1961 Suomessa rekisteröitiin 20 859 uutta pakettiautoa; kasvua edelliseen vuoteen oli 56 prosenttia. Uusia henkilöautoja rekisteröitiin samana vuonna 27 790 kappaletta eli vain neljänneksen enemmän kuin pakettiautoja. Piilofarmarivilltys lisäsi painetta henkilöautojen tuonnin vapauttamiseksi, mikä toteutui heinäkuussa 1962.
Autoverolakia muutettiin vuonna 1967 siten, että autoverosta vapaan pakettiauton kokonaispainon oli oltava vähintään 1 700 kg. Tämän ehdon täyttänyt farmariauto voitiin rekisteröidä pakettiautoksi, mutta sen tavaratilaan sai asentaa ohuen, pehmustamattoman istuimen "tilapäistä henkilökuljetusta varten". Istuimen piti olla taitettavissa seinämää vasten niin, ettei tavaratila oleellisesti pienentynyt. Tämän vuoksi pakettiautoja hankittiin runsaasti henkilöautojen korvikkeeksi, ja valtiolta jäi saamatta autoverotuloja. Esimerkiksi vuoden 1970 aikana rekisteröitiin melkein 17 000 pakettiautoa. Piilofarmarikausi päättyi toukokuussa 1971 eduskunnan hyväksymällä asetuksella, jonka mukaan autoverosta vapaan pakettiauton tavaratilan oli oltava tilavuudeltaan vähintään kolme kuutiometriä eikä siihen saanut asentaa minkäänlaisia lisäistuimia. pienoiskuva|[[Citroën BX Van]] Vuoden 1971 asetuksessa autoverosta vapaan pakettiauton lavan vähimmäispituudeksi määrättiin 150 cm. Vuonna 1976 Korpivaara Oy toi Suomen markkinoille pienen Toyota Timangi -pakettiauton, jonka lavan pituus ylitti juuri ja juuri kriittisen rajan ja jolle pystyttiin siksi järjestämään edullinen hinta. Tämänkin auton historia Suomessa jäi lyhyeksi, sillä eduskunnan hyväksymällä asetuksella vuonna 1977 verovapaan pakettiauton lavan vähimmäispituus nostettiin 185 senttimetriin. 1980-luvun loppupuolella huomattiin, että pakettiauton tavaratilan mittaustapa mahdollisti auton katon korottamisen suksiboksin tapaisella lisäosalla, joka yhdistettiin aukolla farmariauton tavaratilaan. Tunnetuin tällainen esimerkki oli Citroën BX:n farmarimalli, joka voitiin muutostyön jälkeen rekisteröidä pakettiautoksi. Tämä veronkiertomahdollisuus poistui vuonna 1990 tehdyllä lainmuutoksella.
International Harvester A-sarja
thumb|1957 A-100 Golden Jubilee Custom -erikoisversio
A-sarja oli International Harvester Companyn valmistama kevyiden hyötyajoneuvojen sarja, joka korvasi edeltäneen S-sarjan huhtikuussa vuonna 1957. Mallinimen kirjain "A" tuli sanasta "Anniversary", koska vuosi 1957 oli International Harvester Companyn 50. juhlavuosi hyötyajoneuvojen valmistajana. IH oli valmistanut hyötyajoneuvoja "A-sarja" -nimellä aiemminkin, vuosien 1930½ – 35 välisenä aikana.
Uuden mallisarjan muutoksista tärkeimpiä oli uusi, leveämpi ohjaamo sekä korin muotoihin integroidut etulokasuojat. A-sarjaa ja sen seuraajia valmistettiin myös Australiassa vuoteen 1979 asti ja niitä myytiin sekä International- että Dodge -nimisinä.
Uusi design
Uuden mallisarjan ohjaamoa oli laskettu rungolla alaspäin. Tämä vastavuoroisesti vähensi ohjaamon jalkatilaa keskimmäiseltä matkustajalta, koska vaihteiston vaatiman tilan vuoksi lattiaan oli muotoiltava kohouma. Veistokselliset keulan muodot ja voimakkaasti kaareva panoraama-tuulilasi sekä uuden korin myötä hylätyt astinlaudat loivat korille aikakautensa tyypillisen ilmeen. IH oli saanut korimallinsa taas ajan tasalle, pääosin vuonna 1953 yhtiön palkkalistoille tulleen Ted Ornasin muotoilemana.
Konepeitto oli nyt saranoitu takareunastaan, aiemman sivulle käännettävän tai vaihtoehtoisesti kokonaan pois nostettavan sijaan. Pysäköintivalot oli muotoiltu ajovalojen yläpuolelle. Kuten jo aiempiin R- ja S -sarjoihin, myös uuden A-sarjan mallivalikoimaan kuului Travelall station wagon. Versioina oli tarjolla kokonaispainoluokkiin 4200 – 33 000 lbs (1900 – 20,4 t) sijoittuvat A-100 – A-180 -mallit.[2] Ensimmäisenä mallivuotena, juhlavuoden kunniaksi, asiakkaiden oli mahdollista tilata myös erikoisvarusteltu ja kulta-valkoisella kaksivärimaalauksella viimeistelty Golden Jubilee Custom -pickup. Juhlamallin lava oli eräs markkinoiden ensimmäisistä "oikeista" täysleveistä lavoista, joissa lokasuojat oli muotoiltu kyljen sisäpuolelle. Esimerkiksi vuoden 1955 Chevrolet Cameo Carrier -mallin sileä kylki oli aikaansaatu lasikuitupeitteellä, itse lava oli perinteistä kapeaa mallia.
A-sarjan voimalinjavalikoima oli muutoin sama kuin edeltäneen S-sarjan, mutta uutena optiomoottorina A-100 – A-130 -alasarjoihin oli tarjolla voimakas Black Diamond 264. International mainosti voimanlähdettään "kuusisylinterisenä moottorina V8:n tehoilla", koska sen teholukema oli sama kuin Chevrolet 265 V8 -moottorilla.
Camilla Herrem
Camilla Herrem (s. 8. lokakuuta 1986 Sola) on norjalainen käsipalloilija. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa huhtikuusta 2006 alkaen 223 maaottelua ja tehnyt niissä 600 maalia. Hän voitti olympiakultaa Lontoossa 2012 ja saavutti olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016. Hän voitti maailmanmestaruuden Brasiliassa 2011 ja Tanskassa 2015 sekä Euroopan-mestaruuden Makedoniassa 2008, Tanskan ja Norjan yhdessä järjestämissä kisoissa 2010, Unkarin ja Kroatian kisoissa 2014 ja Ruotsin kisoissa 2016. Seuratasolla hän edustaa Sola HK:ta.
International Harvester A-sarja
A- ja AC-series conventional
Täysin uudet muodot saanut A-sarjan light- ja medium-duty -nokkamallin ohjaamo (conventional cab) korvasi S-sarjan vuoden 1957 keskivaiheilla. Samanaikaisesti töpökeulainen short-conventional -AC-sarja, jonka moottori oli osittain ohjaamotilan "koirankopissa", korvasi SC-sarjan COE- eli pystyhyttimallit. Vuonna 1958 AC-ohjaamo sai jatketun keulan, jota käytettiin suurilla Cummins-moottoreilla varustettujen heavy-duty AC-D -sarjan mallien yhteydessä.
Camilla Herrem
Camilla Herrem avioitui vuonna 2013 käsipalloilija Steffen Stegavikin kanssa.
International Harvester A-sarja
ACO-sarja, Sightliner
Sightliner-sarja, eli ACO-195 – ACOF-200 -sarja, oli korkealla ja äärimmäisen lyhyellä kippiohjaamolla varustettu mallisto. Lähijakeluun tarkoitetun ohjaamon tunnuspiirteenä olivat kuljettajan jalkoihin ja ovien alareunoihin sijoitetut ikkunat, joilla pyrittiin parantamaan näkyvyyttä ulos. Sightliner-malliston voimansiirtoon oli Roadranger-manuaalivaihteiston sijaan mahdollista valita Internationalin uusi Select-O-Matic -automaatti tai viisiportainen synkronoitu vaihteisto nappitoimisella, sähköohjatulla nestekytkimellä.
A-sarjan mallisto
Light-Duty Conventional-Cab:
Milk Delivery Trucks:
Medium- ja Heavy-Duty Conventional-Cab:
High Tilt-Cab:
Stelliitti
Stelliitti on metalliseos, jota käytetään pyörö- ja vannesahojen terissä sekä palloventtiilien tiivisteissä. Stelliitti on Deloro Stellite Company -nimisen yrityksen tavaramerkki. Elwood Haynes kehitti stelliitin 1900-luvun alussa korvaamaan likaantuvia ja toistuvaa puhdistusta tarvinneita vastepintoja.
Stelliitti sisältää 2–4 % hiiltä, 25–33 % kromia, 5–20 % volframia, 20–55 % kobolttia ja 0–10 % rautaa.
Stelliittiä käytetään myös muun muassa varoventtiilien ja takaiskuventtiilien tiivistepinnoissa. Ydinvoimalaitoksissa stelliitin käyttöä primääripiirin komponenteissa ei suositella, koska pinnoitteesta mahdollisesti irtoava koboltti saattaa aktivoitua primääripiirikierrossa.
Ei mitään menetettävää
Ei mitään menetettävää on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Steve Oedekerk. Elokuvan pääosissa esiintyvät Martin Lawrence ja Tim Robbins.
Xinjiangin tuotanto- ja rakennuskomennuskunta
Xinjiangin tuotanto- ja rakennuskomennuskunta (, pinyin: Xīnjiāng Shēngchǎn Jiànshè Bīngtuán), Bingtuan lyhennenimenä, tai China Xinjian Group (, pinyin: Zhōngguó Xīnjiàn Jítuán) rinnakkaisnimenä, on ainutlaatuinen talous- ja puolisotilaallinen hallintojärjestö Sinkiangin uiguurien autonomisella alueella Kiinassa. Hallintoasioissa Bingtuan on maakuntatason yksikkö suoraan maan keskushallituksen alla. Bingtuan hallitsee suoraan muutamaa keskikokoista kaupunkia, sekä muita siirtokuntia ja maatiloja Sinkiangissa. Sillä on oma hallintohierarkia, ja se hoittaa itse kunnallistehtäviä kuten terveyshuoltoa ja koulutusta omilla alueilla. Sinkiangin uiguurien autonomisen alueen hallitus ei yleensä puutu hallintoasioihin näillä alueilla.
Vuoden 2014 lopussa Bingtuan hallitsee 70 600 neliökilometriä maata (4.24% Sinkiangin pinta-alasta), ja sen väkiluku on noin 2,73 miljoonaa.
Historia
thumb|300px|oikea|Bingtuanin museo [[Shihezin kaupungissa.]] Xinjiangin tuotanto- ja rakennuskomennuskunta perustettiin lokakuussa 1954. Alussa Bingtuanissa oli 175 500 henkilöä.
Hallinto
Bingtuanin johtajistoon kuuluu ensimmäinen poliittinen komissaari, poliittinen komissaari ja komentaja. Ensimmäisen poliittisen komissaarin roolin täyttää autonomisen alueen kommunistipuolueen sihteeri. Bingtuanin esikunta sijaitsee Ürümqissa.
Bingtuan jakautuu 14 divisioonaan ja niistä edelleen 185 rykmentteihin. Divisioonat ovat:
Bingtuanin hallitsemat kaupungit
Bingtuan on perustanut 11 keskikokoista kaupunkia. Ja se hallitsee 10 niistä suoraan. Näiden kaupunkien hallinto on yhdistetty hallitsevien divisioonien johtokuntaan. Esimerkiksi divisioonan poliittinen komissaari toimii kaupungin puolueen sihteerinä ja divisioonan komentaja toimii kaupungin pormestarina, jne. Nämä kaupungit ovat muodollisesti piirikuntatason kaupunkeja Sinkiangin uiguurien autonomisen alueen suorassa ohjauksessa, mutta autonomisen alueen hallitus ei yleensä puutu hallintoasioihin näissä kaupungeissa.
Derek Clayton
Derek Clayton (s. 17. marraskuuta 1942) on australialainen entinen kestävyysjuoksija, joka menestyi erityisesti maratonilla.
Lancashiressa Englannissa syntynyt Clayton kasvoi Pohjois-Irlannissa. Kun hän osallistui vuonna 1967 Fukuokan maratonille, hänen ennätyksensä ennen kilpailua oli 2.18.28. Kilpailussa Clayton seurasi Uuden-Seelannin Mike Ryania, joka piti kovaa vauhtia. Viiden kilometrin väliaika oli 15.06, kymmenen kilometrin 29.57 ja viidentoista kilometrin 44.57. Kahdenkymmenen kilometrin kohdalla Clayton siirtyi kärkeen. Hänen väliaikansa 59.59 oli ensimmäinen kerta, kun maratonilla ensimmäiset 20 kilometriä juostiin alle tuntiin. Puolimaratonin väliaika oli 63.22, jolloin Japanin Sei-ichiro Sasaki alkoi saavuttaa Claytonia. He juoksivat yhdessä kolmenkymmenen kilometrin väliaikapaikalle ajassa 1.30.32. Sasaki sai pistoksen rintaansa 34 kilometrin kohdalla, jolloin Clayton siirtyi kilpailun kärkeen. Vaikka hänen vauhtinsa hyytyi lopussa, hän saapui neljänkymmenen kilometrin väliaikapisteeseen ajassa 2.02.16 ja maaliin ajassa 2.09.36,4, joka oli uusi maailmanennätys ja ensimmäinen kerta, kun haamuraja 2.10 rikottiin. Vanha maailmanennätys 2.12.00 parani lähes kaksi ja puoli minuuttia. Myös toiseksi tullut Sasaki alitti vanhan ennätyksen juosten 2.11.17.
Clayton oli seuraavana vuonna Mexico Cityn kesäolympialaisissa seitsemäs. Vuonna 1969 hän osallistui Antwerpenin maratonille ja juoksi soolojuoksuna uuden maailmanennätyksen 2.08.33,6. Hän oli Münchenin olympialaisissa 1972 kolmastoista.
Clayton harjoitteli keskimäärin 220–270 kilometriä viikossa ja pahimpina viikkoina juoksi jopa yli 320 kilometriä. Hänen itsepäinen harjoittelunsa aiheutti hänelle lukuisia vammoja. Juostuaan maratonin maailmanennätyksen hänen virtsansa oli viikon ajan mustaa.
Matriisiorganisaatio
Matriisiorganisaatio on linjaorganisaation ja prosessiorganisaation välimuoto. Matriisi syntyy, kun linjaorganisaation sisään rakennetaan linjoja poikkileikkaavia prosesseja.
Matriisiorganisaatio perustuu ristikkäisohjaukseen, jossa yhtäällä ovat esimerkiksi markkinointi- ja tuotantoyksiköiden kaltaiset resurssitekijät sekä toisaalla tulosvastuuyksiköt. Tällaisen organisaation jäsen vastaa toiminnastaan kahdelle tai useammalle taholle.
Esimerkkejä matriisiorganisaatiosta:
Riippuen siitä, onko pääasiallinen johtamisvastuu toiminnoilla vai linjaorganisaatiolla, erotetaan - heikko matriisi (linjalla päävastuu) - vahva matriisi (toiminnolla päävastuu).
2000-luvulla matriisiorganisaatiomalli on yleistynyt Suomen julkishallinnossa.
Tuulikki Jokinen
Tuulikki Jokinen (o.s. Puttonen, s. 3. helmikuuta 1962 Laukaa) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen aitajuoksija. Hänen seuranaan oli vuoteen 1986 saakka Vaajakosken Kuohu, jonka jälkeen hän siirtyi urheilemaan Hämeenlinnan Kisan riveihin. Hän vastasi itse omasta valmennuksestaan. Kalevan kisoista Jokinen saavutti pronssia 400 metrin aitajuoksusta vuonna 1987. Lisäksi hän voitti sisäratojen SM-kisoista pronssia sekä 400 metrin juoksusta vuonna 1988 että 300 metrin aitajuoksusta vuonna 1989. Virallisissa kilpailuissa Jokinen ei ole esiintynyt vuoden 1989 jälkeen.
19. elokuuta
19. elokuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 231. päivä (232. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 134 päivää.
Aiheesta muualla
Katso myös: kalenteri ~ 18. elokuuta, 20. elokuuta
HMS Achates (1912)
HMS Achates oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acasta-luokan hävittäjä.
Palvelus
Alus liitettiin palvelukseen otettaessa 4. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana alus siirtyi ensimmäisen maailmansodan alkaessa Suureen laivastoon. Se siirtyi kesällä 1916 edelleen laivueen mukaan Humberiin, josta se edelleen siirtyi vuoden lopulla Portsmouthiin ja keväällä 1917 Devonportiin.
Alus myytiin romutettavaksi 9. toukokuuta 1921.
Yorkin tuomiokirkko
Yorkin tuomiokirkko on goottilaista arkkitehtuuria edustava katedraali Yorkissa Englannissa. Keskilaivan rakentaminen aloitettiin 1280-luvulla ja katedraali vihittiin käyttöön 1472.
Elisabet I:n aikana katedraalista yritettiin hävittää kaikki roomalaiskatolisuuteen viittava. Englannin sisällissodassa kaupunkia piiritettiin ja se antautui vuonna 1644.
Numeerinen virtausdynamiikka
Numeerinen virtausdynamiikka eli CFD, Computational Fluid Dynamics on virtausmekaniikan osa-alue, jossa numeerisilla menetelmillä ratkaistaan ja analysoidaan fluidien, eli nesteiden ja kaasujen käyttäytymistä. Tietokoneita käytetään tarvittavien laskelmien suorittamiseen. Laskutoimitusten avulla simuloidaan nesteiden ja kaasujen vuorovaikutusta. Pinnat määritellään reunaehtoina. Suurnopeustietokoneilla voidaan saavuttaa parempia tuloksia. Kehitystyö parantaa edelleen ohjelmistojen tarkkuutta ja nopeutta monimutkaisissa simulointiskenaarioissa, joissa voi olla esimerkiksi transoonisia tai turbulenttisia virtauksia. Tällaista kehitystyötä validoidaan kokeellisesti esimerkiksi tuulitunnelissa tai lopulta täyden mittakavaan testeissä, esimerkiksi koelentojen avulla.
Otter Tailin piirikunta
Otter Tailin piirikunta sijaitsee Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion länsiosassa. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 heinäkuussa 58 746. Vuoden 2010 väestönlaskennassa piirikunnan väkiluku oli 57 303 asukasta. Piirikunnan pääkaupunki ja suurin kaupunki on Fergus Falls.
Otter Tailin piirikunta perustettiin 18. maaliskuuta 1858 ja järjestäytyi virallisesti 12. syyskuuta 1868. Se on saanut nimensä Otter Tail -joen ja Otter Tail -järven mukaan.
Otter Tailin piirikunta rajautuu Beckerin, Clayn, Douglasin, Grantin, Toddin, Wadenan ja Wilkinin piirikuntiin.
Kaupungit
Otter Tailin piirikunnassa sijaitsevat seuraavat kaupungit:
Townshipit
Otter Tailin piirikunta jakautuu seuraaviin townshipeihin:
Bernoullin epäyhtälö
Matematiikassa Bernoullin epäyhtälö approksimoi reaaliluvun 1 + x potensseja.
Epäyhtälön mukaan kaikilla kokonaisluvuilla r ≥ 0 ja kaikilla reaaliluvuilla x > −1. Jos eksponentti r on parillinen, on epäyhtälö voimassa kaikilla reaaliluvuilla x. Aito epäyhtälö on voimassa kaikilla kokonaisluvuilla r ≥ 2 kunhan x ≥ −1, x ≠ 0.
Bernoullin epäyhtälöä käytetään usein toisten epäyhtälöiden todistamiseen. Itse Bernoullin epäyhtälö voidaan todistaa kokonaislukueksponenteille induktion avulla:
Alkuaskel:
r = 0
(1 + x)0 ≥ 1 + 0*x, pätee selvästi.
Induktio-oletus:
(1 + x)r ≥ 1 + rx.
Kerrotaan induktio-oletus puolittain (1 + x):llä ⇒ (1 + x)r+1 ≥ 1 + rx + x + rx2 ≥ 1 + (r+1)x, MOT.
Eksponentti r voidaan yleistää mielivaltaiselle reaaliluvulle seuraavasti: jos x > −1, on kaikilla r ≤ 0 tai r ≥ 1 ja kun 0 ≤ r ≤ 1. Tämän yleistys voidaan todistaa derivaatan avulla. Edelleen tämä epäyhtälö on aito kun x ≠ 0 ja r ≠ 0, 1.
Vastaavia epäyhtälöitä
Seuraava epäyhtälö arvio luvun 1 + x r:ttä potenssia: kaikilla reaaliluvuilla x, r > 0 on voimassa missä e = 2,718.... Tämä voidaan todistaa epäyhtälön (1 + 1/k)k < e avulla.
Sirkka Oikarinen
Arvokilpailuissa Oikarinen on edustanut Suomea kaksi kertaa. Hän oli mukana sekä EM-kilpailuissa Stuttgartissa vuonna 1986 että MM-kilpailuissa Roomassa vuonna 1987. EM-kisoissa Oikarinen sijoittui 10 kilometrin kävelyssä sijalle 16, MM-kisoissa hänen sijoituksensa oli samalla matkalla 23.
Virallisissa kilpailuissa Oikarinen ei ole osallistunut kävelyyn vuoden 1987 jälkeen, mutta on sen jälkeen ottanut osaa muun muassa maratoneille.
B. B. King
Riley B. King eli B.B. King (16. syyskuuta 1925 Berclair, Mississippi, Yhdysvallat – 14. toukokuuta 2015 Las Vegas, Nevada, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen blueskitaristi ja -laulaja. Hän aloitti 1940-luvun lopulla radioesiintyjänä ja levytti ensimmäisen hittinsä ”Three O’Clock Blues” vuonna 1951. Hänen uransa eteni vauhdilla 1950-luvulla, kun hän äänitti useita hittejä ja teki parhaimmillaan jopa 342 keikkaa vuoden aikana. Maailmanlaajuista suosiota King sai, kun hän alkoi 1960-luvulla esiintyä myös rock-yleisölle.
Nuoruudesta uran ensimmäisiin vaiheisiin
Riley B. King (B. ei ilmeisesti tarkoittanut mitään) syntyi syyskuussa 1925 pienessä Mississippissä Berclairin kylässä lähellä Itta Benan kaupunkia. Hänen vanhempansa Albert ja Nora Ella King olivat vuokraviljelijöitä.
Rileyn vanhemmat erosivat, kun tämä oli viisivuotias. Hänen äitinsä kuoli 1940-luvun alussa, ja hän jäi omilleen 14-vuotiaana. Bluestutkija Dick Watermanin mukaan King vuokraviljeli puuvillaa eekkerin laajuisella maatilalla ja eli lainatulla 2,50 dollarin kuukausirahalla.
Riley King vietti pääosan ajastaan itsekseen ja kuunteli muun muassa Blind Lemon Jeffersonin ja Lonnie Johnsonin äänityksiä. King esiintyi itse ensimmäisen kerran kolmen muun pojan kanssa gospel-laulajana. Hän vaihtoi kuitenkin gospelin pian bluesiin, koska hän piti tyyliä lähempänä itseään ja sitä kautta myös tienaisi paremmin. King on sanonut olevansa suurimmassa kiitollisuuden velassa T-Bone Walkerille, jonka äänityksen hän kuuli ensimmäisen kerran teini-ikäisenä.
King osallistui 1944 Yhdysvaltain asevoimien peruskoulutukseen mutta palasi sen jälkeen puuvillapelloille Indianolaan. Toisen maailmansodan jälkeen King muutti sukulaisensa, bluesmuusikko Bukka Whiten luokse Memphisiin. King palasi vielä kertaalleen Mississippiin ja asettui lopulta Memphisiin vuonna 1947.
Ammattilaisura
King siirtyi musiikkialalle Sonny Boy Williamsonina tunnetun Aleck Millerin avustuksella. King vakuutti Williamsonin ottamaan hänet KWEM-radiokanavalla tulevaan ohjelmaansa. Kingista tuli suosittu, ja hän sai pian paikan memphisiläiseltä WDIA-asemalta. Afroamerikkalaista musiikkia soittaneella kanavalla hän aloitti lyhyessä kymmenminuuttisessa ohjelmassa, mutta aloitti vuonna 1949 kokoaikaisena levyjuontajana. Hänet tunnettiin nimellä Beale Street Blues Boy, josta lyhentyi myöhemmin nimi B. B.
King teki ensimmäiset levytyksensä 1949 ja ensimmäisen hittinsä 1951. ”Three O’Clock Blues” oli vuonna 1952 listaykkösenä 17 viikon ajan. Hittikappaleen jälkeen King lähti afroamerikkalaisen musiikin kertueelle, jonka aikana hän esiintyi muun muassa New Yorkin Apollo-teatterissa.
King vaihtoi 1962 ABC Recordsille, joka pyrki hiomaan tämän tyyliä valtavirran suuntaan. Kingin ensimmäiset ABC-levy-yhtiölle tekemänsä albumit olivat pettymyksiä, mutta vuoden 1965 konserttitallenne Live at the Regal menestyi erittäin hyvin.
King muutti 1960-luvun lopulla New Yorkiin, missä hän aloitti yhteistyön manageri Sid Seidenbergin kanssa. Tämä auttoi Kingiä taistelemaan uhkapeliriippuvuuttaan vastaan ja sai hänet soittamaan suurimmille areenoille. Kingin 1960-luvun lopun hittikappaleita olivat ”Paying The Cost To Be The Boss” (1968), yhteiskunnallisesti kantaa ottava ”Why I Sing the Blues” (1969) ja ”The Thrill Is Gone”, josta King voitti ensimmäisen Grammy-palkintonsa.
Seidenbergin ajatuksesta King alkoi 1960-luvulla esiintyä myös rock-yleisölle. ”The Thrill Is Gone” -kappaleen ja rock-esiintymisten ansiosta King nousi maailmanlaajuisesti tunnetuksi muusikoksi. Hän saavutti rock-uskottavuutta vuoden 1970 albumilla Indianola Mississippi Seeds, jossa hän teki yhteistyötä Carole Kingin ja Joe Walshin kanssa. Seidenberg sai hänet myös kansainvälisille konserttikiertuille, ja hän esiintyi lisäksi vankilakonserteissa.
Kingin 1970-luvun albumeihin kuuluvat myös hänen äänityksensä pitkäaikaisen ystävänsä Bobby Blandin kanssa. He julkaisivat albumit Together for the First Time... Live (1974) ja Bobby Bland and B. B. King Together Again...Live (1976).
thumb|King Valkoisen talon -keikkansa jälkeen 2006. King vähensi keikkailua vuonna 1990, kun hänellä diagnosoitiin diabetes. Hän myös teki pääosan esiintymisistään istuen. Hän levytti kuitenkin edelleen kaupallisesti menestyneitä albumeita. Deuces Wildilla (1997) esiintyi Kingin lisäksi Van Morrison, Bonnie Raitt ja Eric Clapton. Bluesia, popmusiikkia ja countrya yhdistänyt albumi hallitsi blues-listoja peräti kahden vuoden ajan. Claptonin kanssa King levytti myös albumin Riding with the King (2000). Sheryl Crow’n, John Mayerin ja Elton Johnin kanssa hän teki albumin B.B. King & Friends: 80. Juurilleen King palasi albumilla One Kind Favor (2008), jossa hän soitti 1940- ja 1950-lukujen blues-klassikoita. King keikkaili lokakuuhun 2014 asti, jolloin hän ilmoitti peruuttuvan kiertueensa diabeteksen aiheuttaneen nestehukan ja uupumuksen takia.
Yksityiselämä
King kuoli kotonaan Las Vegasissa 89-vuotiaana toukokuussa 2015. Clarkin piirikunnan kuolinsyyntutkijan mukaan King kuoli aikuistyypin diabeteksen aiheuttamiin kompilaatioihin.
B.B. King muusikkona
B.B. King hioi blueskitaroinnin tyylin huippuunsa kehittäen esimerkiksi oman persoonallisen vibratonsa. On myös sanottu, että King oivalsi laulavista blueskitaristeista parhaiten laulun ja kitaransoiton välisen yhteyden. Vuodesta 1949 lähtien King nimesi jokaisen kitaransa "Lucilleksi". Laulajana Kingin maine on lähes samaa luokkaa kuin kitaristina. Kappaleitaan B.B. King ei juuri kirjoittanut itse, vaan hän useiden muiden vanhojen blueslaulajien tapaan tyytyi valmiiseen materiaaliin. Varsinaisen bluesin lisäksi B. B. Kingin levyiltä löytyy paljon myös "kevyempää" rhythm and bluesia. Hän julkaisi myös yhden gospel-levyn (B.B. King Sings Spirituals), johon oli itse tyytyväinen, sekä epäonnistuneena pidetyn country-levyn. King halusi aina musiikkiinsa vanhalle rhythm and blues -musiikille ominaisen ison taustaryhmän, johon kuuluu esimerkiksi flyygeli sekä suuri puhallinsektio. King myönsi, ettei osaa kovin hyvin sointuja, ja hänen soittonsa monien muiden blueskitaristien tapaan koostui enimmäkseen yksittäisistä nuoteista.
Ahkerasti konsertteja pitänyttä B.B. Kingiä on luonnehdittu blueskitaristien kuninkaaksi. Hän kiersi maailmaa "levittäen bluesin sanomaa", kuten hän itse luonnehti missiotaan. King ei ollut sukua aikalaisilleen Freddie Kingille ja Albert Kingille, vaikka musiikkinsa puolesta nämä kolme kitaristia ovat läheisiä toisilleen. King on toiminut esikuvana monille häntä seuranneille blues- ja rock- kitaristeille.
Bluesmusiikin lisäksi King harrasti esimerkiksi lentämistä (hän hankki pilotin koulutuksen), pelasi uhkapelejä ja kampanjoi diabetesta vastaan. Viimeisinä elinvuosinaan hän muutti elintapojaan terveellisempään suuntaan ja vietti päihteetöntä ja savutonta elämää kasvissyöjänä.
Anne Karvinen-Poutanen
Anne Maarit Karvinen-Poutanen (o.s. Karvinen, s. 21. tammikuuta 1967 Oulu) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen aitajuoksija. Hän edusti koko uransa ajan Kuivasjärven Auraa ja hänen valmentajanaan toimi Pekka Karvinen. Kalevan kisoista Karvinen-Poutanen saavutti pronssia 100 metrin aitajuoksusta vuonna 1987. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1987 jälkeen.
Ernst August (Hannoverin vaaliruhtinas)
thumb|Ernst August, [[Jacob Ferdinand Voetin maalaama muotokuva.]] Ernst August (20. marraskuuta 1629 Herzberg am Harz – 23. tammikuuta 1698 Herrenhausen) oli ensimmäinen Hannoverin vaaliruhtinas vuosina 1692–1698. Hän oli myös Ison-Britannian kuninkaan Yrjö I:n isä.
Ernst August oli vuonna 1658 nainut Pfalzin vaaliruhtinas Fredrik V:n ja Elisabet Stuartin yhteisen tyttären Sofian, joka oli siis Englannin kuningas Jaakko I:n tyttärentytär. Englannissa vuonna 1701 säädetty vallanperimyslaki Act of Settlement määräsi Ernst Augustin ja Sofian pojan Yrjö Ludvigin Englannin kruununperijäksi, koska hän oli naislinjan kautta Stuartien jälkeläinen. Tämän seurauksena Hannoverin suku tuli aikanaan nousemaan Englannin valtaistuimelle.
A Raisin in the Sun
A Raisin in the Sun on vuonna 2008 julkaistu yhdysvaltalainen draama-/televisioelokuva, joka perustuu Lorraine Hansberryn näytelmään. Näytelmästä on tehty elokuvaversiot myös 1961 (Särkynyt illuusio ) ja 1989. Elokuvan pääosia esittävät Sean 'P. Diddy' Combs, Sanaa Lathan, Audra McDonald, Phylicia Rashād, Justin Martin, Bill Nunn, John Stamos, David Oyelowo ja Sean Patrick Thomas. Morgan Freeman tekee elokuvassa roolin elokuvan kertojana. Elokuvan on ohjannut Kenny Leon.
Operaatio Shakti
Operaatio Shakti (koodinimeltään Pokhran-II) oli Intian toukokuussa 1998 suorittama ydinkoesarja, jossa se kokeili ydinasettaan.
Intia oli jo 1974 tehnyt maan alla "Hymyilevä Buddha" -nimisen ydinkokeen, jonka voima saattoi olla 2 kilotonnia. Intialla tiedettiin pitkään olevan ydinaseita. Intian armeija ja ydintutkijat räjäyttivät 11. toukokuuta 1998 Luoteis-Intiassa Rajasthanin osavaltiossa Tharin autiomaassa Pokhranin alueella maan sisässä yhtä aikaa kolme ydinlatausta, joista ensimmäisen voima lienee 25–30 kilotonnia, toisen 12 kilotonnia ja kolmannen alle kilotonnin verran. Armeija räjäytti vielä pari hyvin pientä latausta hyvin lähellä maan pintaa 13. toukokuuta. Intian tekemät ydinkokeet eivät liene menneen täysin piirustusten mukaan, sillä ainakaan ensimmäinen koe ei ollut yhtä voimakas kuin oli suunniteltu. Ensimmäinen koe oli jonkinlainen vetypommi, ja toinen tavanomainen plutoniumpohjainen fissiopommi. Pokhranin kokeet määräsi tehtäväksi Intian kansallismielisen BJP-puolueen vetämän hallituksen pääministeri Atal Bihari Vajpayee, koska halusi Intian julistautuvan avoimesti ydinasevallaksi turvallisuuspoliittisista syistä. Vajpayeen mielestä Kiina uhkasi Intiaa ydinaseellaan. Koesarjan jälkeen Intian Vajpayee julisti 14. toukokuuta 1998 Intian olevan ydinasevaltio, ja että Intia pystyy rakentamaan vetypomminkin, ja ettei Intia tule koskaan käyttämään ydinaseita ensin.
Pakistan vastasi Intian koesarjaan omalla koesarjallaan. Intian koesarja herätti vastalauseita maailmalla ja Intia sai kokeiden takia kansainvälisiä pakotteita. 2000-luvun alussa Intian ja Pakistanin välit kiristyivät pariksi vuodeksi äärimmilleen, ja maiden välisessä kiivaassa sanaharkassa puhuttiin avoimesti ydinsodan mahdollisuudesta.
Operaatio Shaktin johtajat
Koodinimellä Pokhran II-kulkeneet ydinkokeet määräsi Intian kansallismielisen BJP-vetoisen hallituksen johtaja Atal Bihari Vajpayee. Voimakkaasti kansallismielinen Intian kansanpuolue BJP oli noussut hallitukseen parllamenttivaaleissa helmikuussa 1998. Puolustusministerinä toimi George Fernandes. Operaatio Shaktia johtivat silloinen puolustusvoimien tutkimuslaitoksen DRDO:n johtaja tohtori Abdul Kalam ja atomienergiakomission johtaja Rajagopala Chidambaram. Kokeiden valmistelut teki käytännössä Bhabhan ydintutkimuskeskus BARC. Satinder Kumar Sikka johti vetypommin kehitystä. Maaliskuun puolenvälin jälkeen Vajpayee tapasi Kalamia ja Chidambaramia muutamaan otteeseen määräten alussa näitä valmistelamaan ydinkokeita saatuaan tietoa ydinohjelman nykytilasta. 6. huhtikuuta Pakistan koelaukaisi uuden 1500 km kantavan Ghauri-ohjuksen, joka lisäsi Intian halua julistautua avoimesti ydinasevallaksi. Kaiken lisäksi Pakistan joka oli jo aiemmin vihjannut ydinkokeen mahdollisuudesta, ilmoitti Abdul Khadeer khanin suulla 15. huhtikuuta 1998 urdunkieliselle Ausaf-lehdelle että Pakistan on valmis ydinkokeisiin poliittisen päätöksen tullessa.
Operaatio Shaktin kokeet
Operaatio Shaktin eli Pokhran-II:n kokeet tehtiin Luoteis-Intiassa Rajasthanin osavaltiossa Tharin autiomaassa Pokhranin alueella. Tarkemmin kokeet tehtiin hylätyn Malkan kylän lähellä asutusta 6 kilometriä 1200 asukkaan Khetolain kylästä koilliseen ja 10 kilometriä etelään Loharkista (ydinkoealueen koordinaatit 27.0788°N, 71.7221°W, 2,8 kilometrin päässä vuoden 1974 kokeen paikasta.
Intia teki Pokhranissa varmasti ydinkokeita 11. maaliskuuta, 13. päivän koe oli joko epäonnistuminen tai hämäystä.
Intian aikaa iltapäivällä räjäytettiin yhtä aikaa kolme latausta, jotka pöläyttivät kolme tomupilveä ilmaa ja kaivoivat matalia kuoppia maahan maan sisässä räjähtäessään. Voimakkuudeltaan räjähdys vastasi kohtalaisen voimakasta maanjäristystä (magnitudi 4,6–5,4). Pokhranin kokeet aiheuttivat seiniin 4–6 kilometrin päässä olevassa Khetolain kylässä halkeamia.
11. maaliskuuta 1998 tehdyt ydinkokeet:
13. maaliskuuta 1998 tehdyt ydinkokeet olivat hyvin pieniä. Toinen niistä räjäytettiin hiekkadyynin sisässä ja se synnytti vain 3,5–4 metrin läpimittaisen kraatterin. Ne olivat joko hämäystä, epäonnistuneita kokeita, hyvin pieniä ydinaseita tai mittauskokeita, joissa ei testattu ydinräjähdyksiä täysitehoisina.
Seuraukset
Intia teki ydinkokeensa, koska Intiassa oli joissakin piireissä 60-luvulta alkaen pelätty Kiinan ydinaseita. Intia ja Kiina olivat käyneet lyhyen sodan vuonna 1962. Ydinaseellinen Intia oli poliittisesti merkittävämpi tekijä kuin ydinaseeton Intia. Intian lehdissä ylistettiin laajalti maan ydinkoetta. Varsinkin kaupunkien keskiluokka tuki ydinaseita ja kaduilla tervehdittiin ilojuhlin ydinkokeita, mutta kriittiset tahot Intiassakin katsoivat Intian ydinkokeen tekevän maanosasta turvattomamman. Vajpayee sanoi, että viimeisen 2 500 vuoden aikana Intiaan oli hyökätty monta kertaa, muttei maa itse ollut hyökännyt koskaan. Tämän logiikan mukaan Intia ei tulisi käyttämään ydinaseita ensin.
Toki Intiassa oli käyty sisäisiä sotia. Intian tehtyä kokeensa Pakistanin pääministeri Auyb Khan sanoi Pakistanin kokeilevan omia ydinaseitaan, jotta tasapaino Intian kanssa säilyisi alueen kilpavarustelussa. 91 % kannatti India Today-lehden kyselyn mukaan Intian ydinkokeita. Pakistanissakin juhlittiin ydinkokeita. Yhdysvallat oli pettynyt Intian kokeisiin ja asetti Intialle talouspakotteita, pysäytti kaupan ja mikä paljon pahempaa Intian kannalta, jäädytti lainat. Kiinalaisten mukaan Intian ydinase vaarantaa alueen rauhaa ja vakautta ja alentaa alueen turvallisuustilannetta. 27.5 Intia halusi neuvotella Pakistanin kanssa ydinaseiden ensikäytön kieltävästä sopimuksesta. 28. toukokuuta 1998 Pakistan räjäytti oman ilmoituksensa mukaan viisi ydinlatausta Chagain kukkuloilla. YK vaati molemmilta valtioilta lupauksen ettei uusia ydinkokeita tehdä, mutta Pakistan kokeili ydinlatauksia vielä 30. toukokuuta. Ydinaseet ovat tämän jälkeen olleet politiikassa mukana, ja molemmat maat ovat kehitelleet niille yhä pidemmälle kantavia ohjuksia. Jotkut väittävät Intian tehneen ydinkokeet sisäpoliittisista syistä, jotta hallitus vaikuttaisi voimakkaalta kansan silmissä ja pysyisi pystyssä. 2000-luvun alussa Intian ja Pakistanin kiivaassa sanaharkassa puhuttiin avoimesti ydinsodan mahdollisuudesta. Maiden välit kiristyivät sodan partaalle, kun Intiassa tapahtui Pakistanista kotoisin olevien terroristien tekemä suuri pommi-isku. Pommi-iskut huipentuivat Intian parlamentissa tapahtuneeseen terrori-iskuun 13. joulukuuta 2001, ja molemmat maat keskittivät tänä vuonna suuren määrän joukkoja toistensa rajalle. Intian pääministeri George Fernandes sanoi 2003, että Intiassa saattaa räjähtää pommi tai kaksi, mutta jos Intia vastaa iskuihin, Pakistan lakkaa olemasta Maiden välit lientyivät seuraavana vuonna, mutta kiristyivät taas 2008 Mumbaissa tapahtuneen terrori-iskun takia.
Työväen Sivistysliitto
right|220px
Työväen Sivistysliitto TSL on suomalainen, työväenliikettä lähellä oleva sivistys- ja opintojärjestö, joka ylläpitää vapaan sivistystyön oppilaitosta, TSL-opintokeskusta. TSL perustettiin sisällissodan jälkeen 1. syyskuuta 1919 professori Väinö Voionmaan aloitteesta Koiton talolla. Väinö Voionmaa toimi liiton puheenjohtajana vuoteen 1947 asti. Liittoon kuuluu SAK:laisia ammattiliittoja, sosiaali- ja kulttuurialan järjestöjä sekä sosialidemokraatteja lähellä olevia järjestöjä. TSL kuuluu jäsenenä Opintokeskukset ry:hyn.
TSL:n sivistystyön malli haettiin aluksi Ruotsista, jossa toimii Ruotsin suurin vapaan sivistystyön Arbetarnas bildningsförbund -oppilaitos ja järjestö. Suomessakin sivistystyö sisälsi aluksi luentoja, joissa käsiteltiin kunnallistietoa, taloutta, kansainvälisiä kysymyksiä, sosialismia, ammattiyhdistysliikettä, sielutiedettä, siveysoppia ja kasvatusta. Työläiset perustivat TSL:n opintokerhoja ja sen kirjeopisto käynnisti etäopiskelun. Oma lehti Työläisopiskelija perustettiin välittämään tietoa liiton toiminnasta. TSL:n siirtokirjastojen avulla tietoa ja sivistystä vietiin myös tiettömien taivalten taakse metsäkämpille. Liiton kirjekursseja oli mahdollista suorittaa etäopintoina myös syrjäseuduilla. TSL:n vaikutus ei alussakaan rajautunut vain työväenliikkeen sisälle. Se heijastui koko suomalaiseen yhteiskuntaan opintokerhojen ja luentojen koulimien työläisten välityksellä esimerkiksi kunnalliselämän kautta. Tällä oli huomattavaa merkitystä kansallisen eheyden vahvistumiseen ennen sotia. SKDL ja SKP tulivat mukaan TSL:n toimintaan sotien jälkeen, mutta vuonna 1964 ne perustivat oman Kansan Sivistystyön Liiton (KSL). 1970-luvulla TSL:n toiminta laajeni ennen kaikkea ammattiyhdistysten opintokerhojen ansiosta.
Koulutus
TSL:n kursseilla voi täydentää työelämätaitoja, yhteiskuntavaikuuttamisen taitoja, opiskella viestinnän ja yhteistyön taitoja, edistää työhyvinvointia sekä hioa järjestöosaamista tai digitaalisia taitoja. Koulutusmuotoina ovat lähi- ja verkko-kurssit, seminaarit ja webinaarit, luento- ja keskustelutilaisuudet, yhteiskunnalliset kampanjat, kansainväliset opinnot sekä pitkäkestoisemmat opinto-ohjelmat.
Kulttuuri
TSL kannustaa yhteiskunnalliseen keskusteluun ja ympäröivien ilmiöiden kommentointiin kulttuurin ja taiteen avulla. Kantaaottava kulttuuri ja taide ovat muuttuneet vuosikymmenten aikana. Nykyisin TSL:n tapahtumissa pääsevät esille niin kansankulttuurin kuin klassisten taiteiden harrastajat ja ammattilaiset. TSL tekee tiivistä yhteistyötä vuosittain Valkeakoskella toteutettavan Työväen Musiikkitapahtuman kanssa.
Hankkeet
Hankekeskus tuo työelämän hankeyhteistyöhön mukaan ammattiliittojen verkostot ja asiantuntijuuden. Yhteiskunnallisissa hankkeissa ääneen pääsevät niin kansalaisvaikuttajat kuin ikääntyneet ja maahanmuuttajat. Kulttuurihankkeissa rohkaistaan luovuuteen ja ilmaisuun sekä taiteen monipuoliseen käyttämiseen.
Mnet
Mnet (lyhenne sanoista Music Network) on eteläkorealainen nuorisolle suunnattu musiikkitelevisiokanava. Kanavan omistaa CJ Groupin alainen CJ ENM.
Kanavalla esitetään vuosittain Mnet Asian Music Awards (MAMA) -musiikkipalkintogaala.
Tauko II
Tauko II on Juice Leskinen Slam -yhtyeen toinen albumi ja samalla ”Tauko-trilogian” toinen osa. Se julkaistiin vuonna 1979. Albumin kaikki kappaleet on äänitetty keikoilla lukuun ottamatta kappaleita ”Pidä vakan alla kynttilää” sekä ”Tanssimaa”, joista ensin mainittu on nauhoitettu hotellihuoneessa ja jälkimmäinen studiossa. Tauko II oli ensimmäinen Juice Leskisen albumi, jota ei julkaissut Love Records. Levyä julkaistiin LP:nä kahdella eri kannella, joista toisessa on juna ja toisessa lukee vihreällä pohjalla ”Juice Leskinen Slam”. Alkuperäisessä LP:ssä oli myös sisäpussissa sanat kaikkiin kappaleisiin. Ensimmäinen CD-versio levystä ilmestyi vuonna 1991 ja seuraava vuonna 2000. Tämän levyn kappaleessa ”Slam Slam Slam” on pitkä instrumentaalivälike, jossa soittajat esittelevät taitojaan järjestyksessä: rummut (Matti A. Takala) / basso (Hannu Tervaharju) / urut (Eero ”Safka” Pekkonen) / kitara (Pekka ”Petteri” Salminen).
Kappaleet
B-puoli
Tapio Piipponen
Ville Juha Tapio Piipponen (s. 21. kesäkuuta 1957 Sotkamo) on suomalainen ampumahiihtäjä, joka kilpaili kansainvälisellä huipputasolla 1980-luvulla.
Piipponen saavutti pronssia Ruhpoldingin MM-kisoissa 1985 normaalimatkalla, 20 kilometrin kilpailussa, Juri Kaškarovin ja Frank-Peter Roetschin jälkeen
Olympiakisoissa Piipponen oli Sarajevossa 1984 kahdestoista normaalimatkalla ja viidestoista sprintissä (10 km). Calgaryssä 1988 hän sijoittui seitsemänneksi 10 kilometrillä ja kahdeksanneksi 20 kilometrillä
Transformers: Cyber Missions
Transformers: Cyber Missions on yhdysvaltalainen 13-osainen tietokoneanimaatiosarja, joka kertoo sivujuonta elokuvasta Transformers: Kaatuneiden kosto. Sarjaa esitettiin ensi kerran Yhdysvalloissa 21. tammikuuta 2010 Hasbron internetsivustolla ja Vimeolla. Sarjaa on esitetty myös Kanadassa YTV:llä.
Cyber Missions on myös suunnitteilla julkaistuksi DVD:lle Yhdysvalloissa.
Juoni
Bumblebee ja Ironhide katsovat NESTin tukikohdassa Vector Sigmaan tallennettuja Optimus Primen tekemiä videopätkiä Autobottien taistelusta Decepticoneja vastaan, jotka historioitsija Alpha Trion on säilyttänyt. Kaksikko joutuu samalla taistelemaan yksittäisiä Decepticonien hyökkäyksiä vastaan. Lisäksi Optimus Prime kehottaa Bumblebeeta harjoittelemaan ja olemaan varuilla yllätyshyökkäyksiä vastaan, jonka myötä Ironhide valmentaa häntä.
Äänirooleissa
Sarjassa Bumblebee kommunikoi elokuvien tavoin radion välityksellä. Hahmolle äänen antavat tämän myötä lähes kaikki sarjassa ääninäyttelevät henkilöt.
Alassalmen lossi
thumb|300px|Lossi on lähtenyt Manamansalosta. Alassalmen lossi liikennöi Vaalan kunnassa Oulujärvellä Manamansalon saaren ja mantereen välillä Alassalmessa yhdystiellä 8820. Lossireitin pituus on 733 metriä. Lossi liikennöi aikataulun mukaan joka päivä puolen tunnin välein kello 5 ja 23 välillä. Lossitoiminnasta vastaa Suomen Lauttaliikenne Oy.
Jaakko Keränen
Jaakko Keränen (1. kesäkuuta 1883 Paltamo – 6. kesäkuuta 1979 Helsinki ) oli suomalainen ilmatieteilijä. Hän oli Ilmatieteellisen keskuslaitoksen magneetikko vuosina 1911–1919, osastonjohtaja vuodesta 1921 ja laitoksen johtaja professorin arvonimellä 1933–1953. Helsingin yliopiston dosentti hän oli 1930–1953. Hänelle myönnettiin maatalous- ja metsätieteiden kunniatohtorin arvo 1958. Keränen julkaisi tutkimuksia ilmatieteen ja maamagnetismin aloilta. Hän oli Sodankylän geomagneettisen (myöh. geofysikaalinen) observatorion ensimmäinen johtaja 1913–1917.
Keränen ehdotti Ilmatieteen laitoksen siirtämistä Maatalousministeriön alaisuudesta kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriölle, myöhemmin Liikenneministeriölle. Siirto tapahtui 1968.
Keräsen puoliso vuodesta 1914 oli Siiri Ingeborg o.s. Pajari (1887–1968); heillä oli viisi lasta, joista kaksi poikaa kaatui talvisodassa.
Mille Lacs
Mille Lacs Lake (nimi on alkujaan ranskaa, mutta s-kirjain äännetään silti) myös: Lake Mille Lacs ja Mille Lacs, on järvi Minnesotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se ulottuu Mille Lacsin, Aitkinin ja Crow Wingin piirikuntien alueelle, Minneapolis-St. Paulin metropolialueen pohjoispuolella. Järven pinta-ala on 536 neliökilometriä, ja sen suurin syvyys on 13 metriä. Odžibwan kielellä järven nimi on Misi-zaaga'igan ('suuri järvi').
22. elokuuta
22. elokuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 234. päivä (235. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 131 päivää.
Kuolleita
Katso myös: kalenteri ~ 21. elokuuta, 23. elokuuta