cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Canarseet
Sodankäyntiä Long Islandilla
Lähes kaikki Long Islandin heimot olivat viettäneet rauhaisaa elämää ilman keskinäisiä kahinoita. Eniten uhkana olivat olleet Long Islandin salmen yli kanooteilla hyökkäilevät heimot sekä irokeesien liittokunnan mohawkit, joille canarseet ja monet muut alueen heimoista joutuivat maksamaan pakkoveroa. Kuvernööri Kieftin tultua valtaan alkoivat Uuden-Amsterdamin ja sen ympäristössä asuvien intianien suhteet huonontua. Vuonna 1640 Kieft lähetti sotilaita ja merimiehiä kurittamaan Staten Islandilla asuvaa delawareheimoa raritaneja, joiden epäiltiin varastaneen siirtolaisten sikoja Kurinpalautustoimenpiteet riistäytyivät käsistä ja monia intiaaneja tapettiin. Raritanit tekivät kostoiskun. Vuonna 1642 löydettiin useita intiaanien surmaamia hollantilaisia. Kuvernööri Kieftille ei sillä ollut merkitystä, mikä heimo teon oli tehnyt, sillä hän vihasi kaikkia intiaaneja eikä ollut alun pitäenkään välittänyt heidän ystävyydestään. . Sotatoimet alkoivat vuonna 1643, jolloin yli sata wappinger-intiaania surmattiin Kieftin käskystä. Canarseet, kuten myös monet muut Long Islandin heimoista, antoivat tukensa wappingereille ja näiden liittokunnalle, joka ryhtyi vuonna 1643 sotaan Uutta-Amsterdamia ja sen ympärille kohonnutta siirtokuntaa vastaan. Kaksi vuotta kestänyt sota aiheutti melkoiset menetykset niin valkoisten kuin intiaanienkin puolella. Vuonna 1644 saatiin solmituksi välirauha. Intiaanien johtajana toimi canarsee-päällikkö Penkowitz, ja mukana neuvotteluissa oli 16 alipäällikköä. Penhowitz muistutti hollantilaisille, miten intiaanit olivat auttaneet näitä siirtolaisuutensa alkuvaiheessa rakentamaan uutta elämää.
Hollantilaiset eivät kenties kuitenkaan halunneet enää muistaa. Joka tapauksessa muutaman kuukauden kuluttua sotiminen alkoi uudelleen. Nyt hollantilaisiin liittyi lähiseudun englantilaisia siirtolaisia. Englantilaisen kapteeni John Underhillin johdolla surmattiin sata canarsee-soturia. Lisäksi useita vangittiin ja vietiin ammuttaviksi Fort Amsterdamiin. Myös muut seudun heimot kärsivät tuntuvia menetyksiä, sillä sodan aikana surmattiin kaiken kaikkiaan yli 1 500 intiaania. Uusi rauha solmittiin 1645.
Mohawkien hyökkäys
Canarseet onnistuivat solmimaan ystävyys- ja kauppasuhteen Uusien-Alankomaitten siirtokuntaan, joka uuden kuvernöörinsä Peter Stuyvesantin alaisuudessa kukoisti ja kasvoi kaiken aikaa. Lisäksi hollantilaiset lupautuivat suojelemaan canarseita mahdollisten muiden heimojen tahoilta tulevien ikävyyksien varalta. Vuonna 1655 mohawkit ilmestyivät Long Islandille keräämään entisten perinteidensä mukaan pakkoveroa muilta heimoilta. Suurin osa saaren heimoista kieltäytyi. Mohawkien vastaus oli nopea. He tekivät yllätyshyökkäyksen Staten Islandille ja surmasivat sata intiaania. Sen tehtyään mohawkit ottivat kanoottinsa, nousivat maihin New Amersfoortissa ja teurastivat raivokkaasti lähes koko canarsee-heimon. Julman hyökkäyksen seurauksena loput canarseet pakenivat ja hajaantuivat eri puolille saarta. Hollantilaiset täyttivät nopeasti canarsein tyhjiksi jättämät alueet ja levittäytyivät kaikkialle.
World Series of Poker 1976
World Series of Poker 1976 oli historiansa seitsemäs. Kauden aikana järjestettiin kahdeksan turnausta, mestaruusturnaus mukaan lukien. Mestaruusturnauksen voitti Doyle Brunson, jolle turnauksen voitto oli ensimmäinen.
Canarseet
Englantilaiset
pienoiskuva|Peter Stuyvesant oli Uusien-Alankomaitten viimeisin kuvernööri, sillä virka lakkautettiin brittisotilaitten vallatessa hollantilaislinnakkeet. Uusien-Alankomaitten väkiluku oli ehtinyt nousta Stuyvesantin 18 vuotta kestäneen hallintokauden aikana lähes kymmenkertaiseksi. Asukkaita oli 1660-luvun alussa yli 18 000. Kun kolme laivaa täynnä brittisotilaita maihinnousi Uuteen- Amsterdamiin vuonna 1664, Peter Stuyvesant antautui ilman, että laukaustakaan olisi ammuttu. Hän olisi halunnut taistella Uutta-Englantia vastaan, mutta ei saanut siirtokunnan tukea taakseen. Kaikki hollantilaisten alueet saarella siirtyivät brittien hallintovallan alle. Näin myös canarsee-intiaanien mailla oli entistä enemmän haluajia. Seuraavana vuonna canarsee-päällikkö Wametappack myikin heidän loput maa-alueensa ja sai korvaukseksi sata sylillistä wambumia, yhden veneen, parin kenkiä, neljä kirvestä ja kaksi kannua rommia sekä puoli tynnyriä olutta.
Canarsee-intiaanien historia Long Islandilla oli päättynyt. Se oli päättynyt samalla tavalla kuin niin monen muunkin heimon. Heidän vähät rippeensä sinnittelivät läpi 1700-luvun pieninä ryhminä, kunnes viimeinen canarsee nimeltään Jim the Wild man kuoli vuonna 1830.
Tarinan mukaan kuuluisa merirosvo kapteeni Kidd hautasi aarrekirstunsa 1600-luvun lopulla Canarsein vanhoille maille Canarsie Beachiin. Hänet hirtettiin Englannissa vuonna 1701, ennen kuin hän ehti ilmoittaa aarteen tarkkaa sijaintia. Taru on kuitenkin jäänyt elämään.
Katso myös
Luettelo intiaanikansoista
Aiheesta muualla
Englanniksi
Ialomița (piirikunta)
Ialomița on piirikunta Romanian Munteniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Slobozia. Sen pinta-ala on 4 453 km² ja siellä on noin 269 251 asukasta (vuonna 2014).
Maantiede
Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 4 453 km². Alueen läpi virtaavat Tonava- ja Ialomițajoet.
Ialomițan piirikunta rajautuu idässä Constanţan piirikuntaan, lännessä Ilfovin piirikuntaan, pohjoisessa Brăilan, Buzăun ja Prahovan piirikuntiin sekä etelässä Călăraşin piirikuntaan.
Väestö
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 258 669 asukasta ja sen väestötiheys oli 67 asukasta neliökilometrillä.
Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 95,6 %, romaneja 4,1 %.
Nukulaelae
Nukulaelae on atolli Tuvalun saarivaltiossa ja yksi sen kahdeksasta hallintoalueesta. Se koostuu 19 saaresta, joiden pinta-ala on yhteensä noin 1,8 neliökilometriä. Atollilla on laguuni, jonka pinta-ala on 43 km². Nukulaelaen nimi tarkoittaa tuvalun kielellä "hiekkojen maata". ja sen asukasluku oli 324 vuoden 2012 väestönlaskennassa. Atollin suurin saari on Niuoko. Muita suurempia saaria ovat esimerkiksi Tumiloto, Fangaua ja Fetuatasi. Nukulaelaeta johtaa saarineuvosto ja atollilla on yksi paikka Tuvalun 15-paikkaisessa parlamentissa.
Maantieto
Nukulaelaen 19 saaresta koostuva atolli sijaitsee Tyynellämerellä noin 110 kilometriä kaakkoon Funafutista, Tuvalun väkirikkaimmasta atollista. Nukulaelae on maan itäisin atolli. Saarien yhteenlaskettu pinta-ala on 1,8 neliökilometriä ja atollin laguunin pinta-ala on 43 km². Atollin saaret ovat pääosin hiekkarantaisia laguunin puolella.
Ilmasto
Nukulaelaen vuosittainen sademäärä on keskimäärin noin 3 200 millimetriä.
Historia
Nukulaelaen eteläosissa sijaitsee polynesialaista maraes-temppeliä muistuttava rakennelma, joka on peräisin eurooppalaisten saapumista edeltäneeltä ajalta. Ensimmäinen Nukulaelaen löytänyt eurooppalainen oli kapteeni George Barrett. Kristinusko levisi saarelle ensimmäisen kerran vuonna 1861. Vuosina 1862–1863 arviolta 65–80 prosenttia atollin noin 300 asukkaasta vietiin orjiksi Peruun. Monet heistä eivät enää palanneet saarelle ja vuonna 1892 atollin asukasluku oli vain 95. Eurooppalaiset toivat myös mukanaan sairauksia, jotka johtivat useisiin kuolemantapauksiin saarella.
Harald Forss
Harald Forss (1911 Örebro, Ruotsi – 1996 ) oli ruotsalainen runoilija. Hän oli idyllikko, joka tuotannossaan muistuttaa 1920-1930-luvun Pär Lagerkvistia. Hänen runoilleen on ominaista naiivi romantiikka. Hän kirjoitti myös muistelmateokset Skomakarstan (1965) ja Parnassen i S:ta Clara (1968).
Forss kirjoitti niin oman nimensä kuin teostensa nimet pienillä alkukirjaimilla.
Nukulaelae
Historia
Nukulaelaen atollilla avattiin postitoimisto vuonna 1923.
Tämän päivän nukulaelaelaiset tunnetaan heidän laulamisestaan ja tanssistaan.
Italian Grand Prix 1976
Italian Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. syyskuuta 1976 Autodromo Nazionale Monzan radalla. Kilpailun voitti Ronnie Peterson.
Nukulaelae
Talous
Euroopan unioni on avustanut Nukulaelaella ja kahdella muulla Tuvalun atollilla aurinkoenergian käyttöönottoa. Niinpä niillä voidaan nykyään käyttää sähköä vuorokauden ympäri. Aikaisemmin sähköä tuotettiin saarilla dieselillä, ja sitä riitti vain 18 tunniksi vuorokaudessa.
Lähteet
°N, °W
Eunice Barber
Eunice Barber (s. 17. marraskuuta 1974 Freetown, Sierra Leone) on ranskalainen yleisurheilija, joka kilpailee seitsenottelussa ja pituushypyssä.
Sierra Leonea edustanut Barber osallistui Barcelonan olympialaisiin 1992, joissa hän sijoittui seitsenottelussa 26:nneksi ja karsiutui 100 metrin aitajuoksussa. Samana vuonna nuorten MM-kisoissa Soulissa hän oli seitsenottelussa neljästoista. Hän voitti vuonna 1995 Afrikan-mestaruuden pituushypyssä ja sijoittui Göteborgin MM-kisoissa seitsenottelussa neljänneksi tuloksella 6340. Seuraavana vuonna Barber teki Afrikan ennätyksen seitsenottelussa tuloksellaan 6416. Hän oli Atlantan olympialaisissa lajissa viides ja karsiutui pituushypyssä. Pariisin sisäratojen MM-kilpailuissa 1997 hän sijoittui viisiottelussa kuudenneksi. Ateenan MM-kisoissa 1997 hän karsiutui pituushypyssä.
Barber sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 1999 ja voitti samana vuonna Euroopan cupin seitsenottelussa. Samana vuonna Sevillan MM-kisoissa hän karsiutui 100 metrin aitojen 2. alkuerissä, mutta voitti maailmanmestaruuden seitsenottelussa tuloksella 6861. Vuonna 2003 hän voitti Euroopan cupin pituushyppykilpailun. Pariisin MM-kisoissa hän voitti maailmanmestaruuden pituushypyssä tuloksella 699 ja hopeaa seitsenottelussa. Kauden lopussa hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalissa pituushypyn hypättyään 705. Seuraavana vuonna Barber karsiutui Ateenan olympialaisissa pituushypyssä. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän saavutti hopeaa seitsenottelussa ja pituushypyssä. Pituushypyssä hän oli alun perin kolmas, mutta nousi vuonna 2013 hopealle Tatjana Kotovan dopinghylkäyksen jälkeen. Kauden 2005 lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli pituushypyn kolmas. Hän hyppäsi vuonna 2006 toiseksi Euroopan cupin pituushyppykilpailussa. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän karsiutui pituushypyn loppukilpailusta.
Barber pitää hallussaan Sierra Leonen ennätyksiä 100 metrin aitajuoksussa, pituushypyssä, korkeushypyssä, kuulantyönnössä, keihäänheitossa ja seitsenottelussa.
Barber joutui 18. maaliskuuta 2006 väkivaltaiseen yhteenottoon Ranskan poliisin kanssa. Barber haastoi poliisin väkivaltaisuudesta oikeuteen, mutta myös Barberia epäiltiin poliisien pahoinpitelystä. Myöhemmin Barber tuomittiin 5 000 euron sakkoihin, koska oli vastustanut kiinniottoa, huutanut hävyttömyyksiä ja purrut poliisia.
Adrian Pasdar
thumb|Pasdar vuonna 2008 Adrian Pasdar (s. 30. huhtikuuta 1965 Pittsfield, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hänellä on isänsä puolelta iranilaiset ja äitinsä puolelta saksalaiset sukujuuret.
Adrian Pasdar on tehnyt monipuolisen uran niin elokuva- kuin televisionäyttelijänäkin. Hänet tunnetaan parhaiten Nathan Petrellin roolista televisiosarjassa Heroes, jossa hän on näytteli vuosina 2006–2009. Vuonna 1999 ilmestyi Adrianin ohjaama pienen budjetin elokuva Cement.
Hän on naimisissa laulaja Natalie Mainesin kanssa ja pariskunnalla on kaksi lasta.
Paavo Arhinmäki
Arhinmäki on ollut Helsingin kaupunginvaltuutettu vuodesta 2001. Kaupunginhallituksen jäsenenä hän toimi 2017–2019 ja kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana 2019–2021.
Arhinmäki valittiin Helsingin kulttuurin ja vapaa-ajan apulaispormestariksi elokuussa 2021. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi kaupunginvaltuutettu Suldaan Said Ahmed.
Arhinmäki on toiminut valtion liikuntaneuvoston puheenjohtajana vuodesta 2019 alkaen.
Tausta
Arhinmäki kävi Helsingin Alppilan lukiota ja kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1995. Hän on opiskellut sosiologiaa ruotsinkielisessä Svenska social- och kommunalhögskolanissa.
Ennen valintaansa kansanedustajaksi Arhinmäki työskenteli muun muassa kansanedustaja Esko-Juhani Tennilän eduskunta-avustajana, suoritti siviilipalveluksen liikuntavammaisten koulussa luokka-avustajana sekä työskenteli SAKKI ry:ssä, Kansan Uutisten kesätoimittajana ja nurmikon leikkaajana Helsingin kaupungin rakennusviraston puisto-osastolla.
Nuorisopoliitikkona
Arhinmäki osallistui eduskuntavaaleihin 1999 Helsingin vaalipiirissä ja sai 768 ääntä. Vuoden 2000 kuntavaaleissa hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon 757:llä äänellä. Arhinmäki toimi jäsenenä Helsingin opetuslautakunnassa vuosina 1997–2004 ja 2007–2008 sekä kaupunkisuunnittelulautakunnassa vuosina 2005–2007.
Arhinmäki oli mukana järjestämässä kuokkavierasjuhlia vuonna 2000 ennen vuosittaisten mielenosoitusten muuttumista väkivaltaisiksi. Vuosina 2001–2005 hän oli vasemmistonuorten puheenjohtaja ja tuli tunnetuksi aktivistina sekä radikaalina punavihreänä poliitikkona.
Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa Arhinmäki sai 3 065 ääntä, mikä riitti ensimmäiseen varasijaan. Vasemmistoliiton vuoden 2006 ylimääräisessä puoluekokouksessa Arhinmäki hävisi puheenjohtajavaalin Martti Korhoselle.
Kansanedustajaksi ja puolueen puheenjohtajaksi: 2007–2011
thumb|250px|Arhinmäki Turussa vuonna 2011.
Vuoden 2007 vaaleissa Arhinmäki valittiin eduskuntaan Helsingin vaalipiiristä 6 859 äänellä. Ensimmäisellä kaudellaan eduskunnassa Arhinmäki oli lakivaliokunnan ja sivistysvaliokunnan jäsen. Hän toimi Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan puheenjohtajana vuosina 2008–2011. Kesäkuussa 2009 Arhinmäki valittiin vasemmistoliiton puheenjohtajaksi eurovaalitappion jälkeen eronneen Martti Korhosen seuraajaksi. Arhinmäki voitti vastaehdokkaansa – niin ikään ensimmäisen kauden kansanedustajan – Merja Kyllösen puoluevaltuuston äänestyksessä luvuin 34–20.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Arhinmäki oli puolueensa sekä Helsingin vaalipiirin suurin ja koko maan neljänneksi suurin ääniharava keräten 17 226 ääntä. Arhinmäki oli myös vasemmistoliiton presidenttiehdokas presidentinvaaleissa 2012. Hän oli Suomen historian nuorin presidenttiehdokas. Hän sai 5,5% äänistä ja sijoittui kuudenneksi.
Kulttuuri- ja urheiluministeri: 2011–2014
Vuoden 2011 vaalien jälkeen vasemmistoliitosta tuli hallituspuolue ja Arhinmäki valittiin kulttuuri- ja urheiluministeriksi.
Kulttuuriministerinä Arhinmäki pyrki nostamaan esiin vähemmälle huomiolle jääneitä taiteen ja kulttuurin muotoja. Liikunnan alalla Arhinmäki siirsi rahoja hallinnosta ruohonjuuritasolle. Ministeriaikanaan Arhinmäki ajoi rahoitusta Olympiastadionin perusparannukseen ja valtion tukea Helsingin keskustakirjaston rakentamiseen. Opintotuesta vastaavana ministerinä hän sitoi opintotuen indeksiin. Arhinmäki laajensi etsivää nuorisotyötä ja nuorten työpajatoimintaa koko maahan. Tasa-arvosta vastaavana ministerinä hän uudisti tasa-arvolakia.
Kulttuuriministerinä Arhinmäki jätti elokuussa 2011 väliin Helsingin Musiikkitalon avajaiset. Arhinmäki kertoi menevänsä ”mieluummin konserttiin kuin tuommoiseen enemmän kilistelytilaisuuteen”. Avajaisten sijaan hän matkusti Liettuaan seuraaman Suomen koripallomaajoukkueen ottelua. Kulttuuriväki raivostui Arhinmäen päätöksestä, etenkin kun myös tilaisuus Sibelius-Akatemiassa peruttiin kyseisen koripallomatkan vuoksi. Kesällä 2012 Arhinmäki jätti väliin Savonlinnan Oopperajuhlien 100-vuotisjuhlat. Poisjääntien myötä syntyi humoristinen Paavo ei ollut täälläkään -ilmiö. Kyseisellä Facebookiin perustetulla sivustolla sai ilmoittaa, missä kulttuuriministeri ei ollut ollut läsnä.
Arhinmäki on listannut merkittävämmäksi saavutuksekseen ministerinä Helsingin olympiastadionin peruskorjauksen järjestämisen.
Luopuminen puheenjohtajuudesta ja kansanedustajuus 2014–2021
Arhinmäki valittiin kansanedustajaksi 7 910 äänellä vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Marraskuussa 2015 Arhinmäki ilmoitti, ettei asetu enää ehdolle vasemmistoliiton puheenjohtajaksi kesän 2016 puoluekokouksessa. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa hänet valittiin kansanedustajaksi 6 775 äänellä.
Marraskuussa 2020 Arhinmäki asetettiin Vasemmistoliiton ehdokkaaksi Helsingin pormestariksi vuoden 2021 kunnallisvaaleissa. Vaalien jälkeen Arhinmäki valittiin Helsingin kulttuurin ja vapaa-ajan apulaispormestariksi elokuussa 2021. Samalla hän luopui kansanedustajan tehtävästä.
Poliittiset näkemykset
Arhinmäki on kertonut olevansa feministi. Hänen mukaansa yhteiskunnassa on paljon sukupuolittuneita rakenteita, jotka sortavat sekä naisia että miehiä. Arhinmäki haluaa purkaa ne esimerkiksi koulutuksesta ja työelämästä.
Urheilu-ura
Paavo Arhinmäki pelasi jalkapalloa lapsuudessaan ja nuoruudessaan Helsingin Ponnistuksessa, Kullervossa, Käpylän Pallossa sekä Malmin Palloseurassa. Hän on pelannut B-poikien SM-sarjassa ja A-nuorten SM-sarjassa. Miesten tasolla Arhinmäki edusti Käpylän Palloa 2. divisioonassa ja SAPA:a 3. divisioonassa vuosina 1997–2006. Myöhemmin hän on pelannut alemmilla sarjatasoilla ja ikämiessarjoissa.
Jalkapallon kakkoslajina Paavo Arhinmäki pelasi koripalloa nuorten sarjoissa Helsingin Visassa.
Kohuja ja rikosepäilyjä
Maaliskuussa 2018 Arhinmäki ja perussuomalaisten kansanedustaja Leena Meri ajautuivat kesken mediahaastattelun sanaharkkaan, kun Arhinmäki suuttui Meren antamasta lausunnosta, jonka koki olevan sisällöltään ristiriidassa haastattelua edeltäneen kokouksen kanssa. Meri syytti Arhinmäkeä tönäisemisestä, käsiksi käymisestä ja tökkäisemisestä. Arhinmäki kertoi myöhemmin, ettei hänen tarkoituksensa ”ollut millään tavalla koskea häneen (Mereen) enkä myöskään tämän videon perusteella niin tee”. Arhinmäki kuitenkin pyysi Mereltä Facebookissa anteeksi, ”jos hänen kätensä oli osunut Mereen”.
Arhinmäki on kertonut saaneensa 15 päiväsakkoa julkisrauhan rikkomisesta ydinvoimala-alueella.
Arhinmäki teki juhannusaattona 2023 laittoman graffitin junaradan tunneliin Vantaalla. Arhinmäen teos pestiin pois heti seuraavana maanantaina. Pesusta laskutettiin 3 500 euroa. Poliisin mukaan junaliikenne jouduttiin pysäyttämään noin kymmeneksi minuutiksi. Tapauksesta uutisoivat mm. CNN, Bild , Aftonbladet ja New York Post.
Yksityiselämä
Arhinmäki tunnetaan innokkaana jalkapallofanina. Kotimaassa hänen suosikkijoukkueensa oli FC Jokerit, jonka kannattajaryhmä 116% Boysia hän oli perustamassa. Hänen ulkomaalaiset suosikkiseuransa ovat AIK ja Chelsea FC. Arhinmäki harrastaa myös polkupyöräilyä. Hän kertoo olevansa kasvissyöjä. Hän ei kuulu mihinkään uskontokuntaan.
Huuhteluaine
Huuhteluainetta käytetään pyykinpesussa, jotta pesty pyykki tuntuisi pehmeämmältä, tuoksuisi paremmalta eikä sähköistyisi. Sähköistyneet vaatteet vetävät itseensä enemmän likaa. Huuhteluaineessa olevat molekyylit vähentävät hankauskitkaa ja siten hankaussähkön muodostumista kankaaseen. Lisäksi aineen molekyylit ja niiden sitomat vesimolekyylit kiinnittyvät kankaaseen, jolloin pinta tuntuu pehmeämmältä.
Mihin huuhteluaine sopii
Erityisen hyvin huuhteluaine sopii sähköistyville kankaille kuten polyesteri, polyamidi ja akryyli, etenkin talvella. Sen väitetään parantavan näiden käyttömukavuutta ja käyttöikää.
Työtehoseuran tutkija Tarja Marjomaa sanoo, että huuhteluaine sopii myös puuvilla- ja villavaatteille muttei pidennä vaatteiden käyttöikää.
Mihin huuhteluainetta ei pidä käyttää
Jos huuhteluaine ei sovi tekstiilille, siinä on yleensä huuhteluaineen kieltomerkki.
Pyyhkeiden imukyky kärsii huuhteluaineesta, samoin mikrokuituisten siivousliinojen kyky imeä likaa ja pölyä.
Huuhteluaine voi heikentää ulkoiluvaatteen vedenhylkivyyttä. Se ei siis sovi vettä hylkiville ulkoiluvaatteille (esim. dry/dri-fit ja goretex ).
Haittoja
Huuhteluaine kuormittaa ympäristöä eikä välttämättä sovi herkälle iholle.
Hyvin harvat saavat huuhteluaineiden hajusteista tai säilöntäaineista allergiaoireita. Allergisille tarkoitetut "Sensitive"-huuhteluaineet ovat yleensä hajusteettomia, mutta niissäkin voi olla säilöntäaineita.
Jotkut pitävät huuhteluainetta turhana eivätkä käytä sitä lainkaan.
Huuhteluaineen vaihtoehtoja
Silittäminen, rumpukuivaus, mankelointi ja kädellä hierominen ovat vaihtoehtoisia keinoja tehdä vaate pehmeäksi. Huuhteluaineen sijaan voidaan käyttää myös etikkaa, joka samalla raikastaa pyykinpesukoneen.
Fredman Group
Fredman Group (aiemmin Eskimo Finland Oy) on vuonna 1997 perustettu suomalainen perheyritys, joka vaihtoi nimensä vuonna 2016 Fredman Group Oy:ksi.
Fredman Group toimii kahtena liiketoimintayksikkönä. Fredman Finland keskittyy kotimaan liiketoiminnan lisäksi palvelemaan kansainvälisiä kuluttajatuoteasiakkaita. Fredman International palvelee ammattikeittiöasiakkaita globaalisti.
Fredman Group -konserniin kuuluu kolme tytäryhtiötä: 1. heinäkuuta 2016 aloittaneet Fredman Professional Kitchen Oy ja Fredman Operations Oy sekä vuoden 2019 alussa aloittanut Fredman Perfect Kitchen Oy. Fredman valmistaa ja kehittää ruoan valmistukseen, kuljetukseen, säilytykseen ja keittiön puhdistamiseen tuotteita koteihin ja ammattikeittiöille sekä Food Tech -palveluita ammattikeittiöiden omavalvontaan ja johtamiseen. Sen brändejä ovat muiden muassa Fredman, Elmu®kelmu, Carita® ja Comple®. Tuotteet olivat aiemmin Ahlström Kuluttajatuotteet Oy:n tuotemerkkejä.
Yrityksen pääkonttori sijaitsee Espoossa ja tehdas Rauman Lapissa. Fredman Group työllistää Suomessa noin 80 työntekijää. Tuotannosta menee vientiin noin 10 prosenttia. Yrityksen tärkeimmät vientimaat ovat Sveitsi, Yhdysvallat, Britannia ja Viro.
Yhtiön johto
thumb|Fredman Groupin pääkonttori Polaris Business Parkissa, Espoon Leppävaarassa. Hallituksen puheenjohtajana toimii Peter Fredman. Konsernin toimitusjohtajana toimii 1.10.2020 alkaen Per-Henrik Hagberg.
Tytäryhtiöt
Fredman Group -konserniin kuuluu kolme tytäryhtiötä: 1. heinäkuuta 2016 aloittaneet Fredman Professional Kitchen Oy ja Fredman Operations Oy sekä vuoden 2019 alussa aloittanut Fredman Perfect Kitchen Oy. Fredman valmistaa ja kehittää ruoan valmistukseen, kuljetukseen, säilytykseen ja keittiön puhdistamiseen tuotteita koteihin ja ammattikeittiöille sekä Food Tech -palveluita ammattikeittiöiden omavalvontaan ja johtamiseen. Sen brändejä ovat muiden muassa Fredman, Elmu®kelmu, Carita® ja Comple®. Tuotteet olivat aiemmin Ahlström Kuluttajatuotteet Oy:n tuotemerkkejä.
Historia
Fredman Groupin juuret ulottuvat vuoteen 1937, jolloin perustettiin Euran Paperi Oy. 1940-luvulla Euran Paperin jalostustehdas siirtyi osaksi A. Ahlström Osakeyhtiötä. Christian Fredman perusti vuonna 1981 paperi- ja kertakäyttötuotteita tarjoavan Certix Ky:n, jonka hän myi vuonna 1991 A. Ahlström Oy:lle. Vuonna 1997 Fredman osti A. Ahlströmiltä Ahlström Kuluttajatuotteet Oy:n, jonka nimi muuttui Euran Kuluttajatuoteet Oy:ksi.
Vuonna 2002 yrityksen nimi muuttui Euracon Oy:ksi, ja samana vuonna Fredmanin pojat Peter ja Clas Fredman tulivat mukaan yrityksen toimintaan. Vuonna 2008 yrityksessä tehtiin sukupolvenvaihdos, minkä yhteydessä Christian Fredman nimitettiin Euracon Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi ja veljekset alkoivat johtaa yritystä. Yrityksen nimi muuttui vuonna 2013 Eskimo Finland Oy:ksi. Vuonna 2016 yritykselle annettiin nimeksi perheen sukunimi. Syntyi Fredman Group ja sen kaksi tytäryhtiötä, Fredman Professional Kitchen Oy ja Fredman Operations Oy.
Tuotteet
Fredman Operations Oy kehittää ja valmistaa koti- ja ammattikeittiötuotteita ruoan valmistamiseen, kuljetukseen ja säilytykseen sekä keittiön puhdistamiseen. Fredmanin omistama Eskimo-tuotemerkki on jo yli 50 vuotta vanha. Eskimo-tuotemerkki jäi historiaan alkuvuonna 2020. Siitä alkaen yritys on valmistanut tuotteita Fredman-brändillä kaikenlaisiin keittiöihin ja valikoiduille sopimusvalmistusasiakkaille. Yrityksen vastuullisuusvision mukaan tuotekehitys suunnataan uusiutuviin raaka-aineisiin ja kierrätettäviin loppumateriaaleihin.
Tunnustukset
Suomen Yrittäjien aluejärjestö Satakunnan Yrittäjät valitsi vuonna 2013 Eskimo Finlandin Satakunnan Vuoden yrittäjäksi.
Fredman Food Tech -palvelukokonaisuus palkittiin Keskisuomalaisen järjestämässä suomalaisen ravintola-alan kilpailussa Innovaatio-sarjan voittajaksi vuonna 2019.
Romahdus: Miten yhteiskunnat päättävät tuhoutua tai menestyä
Romahdus: Miten yhteiskunnat päättävät tuhoutua tai menestyä (, 2005) on Jared Diamondin kirjoittama yhteiskuntien romahtamista ja menestymistä tarkasteleva kirja. Siinä keskitytään elinympäristön kestokyvyn merkitykseen ratkaisevana, ultimaattisena, tekijänä yhteiskuntien romahtamisessa. Kirjan pääväittämä on, että yhteiskunnat ratkaisevat päätöksillään, säilyvätkö vai tuhoutuvatko ne. Ratkaiseva kysymys on pystyykö yhteiskunta muuttamaan toimintatapoja ja arvojaan elinympäristön kantokyvyn saavuttaessa rajansa.
Diamond esittelee kirjassaan monivaiheisen prosessin, jonka kuluessa yhteiskunta päättää itse selviytymisestään ja tuhoutumisestaan. Diamond kutsuu prosessia tiekartaksi menestykseen.
Kirja on jatkoa Diamondin edelliselle kirjalle Tykit, taudit ja teräs, jossa käsiteltiin ympäristön vaikutusta eri kulttuurien syntymisessä.
Kimmo Pietiläinen on suomentanut kirjan. Terra Cognita julkaisi sen vuonna 2005.
Amerikanstaffordshirenterrieri
Amerikanstaffordshirenterrieri (American Staffordshire Terrier) on amerikkalainen koirarotu. Suomeen ensimmäinen amerikanstafforshirenterrieri saapui vuonna 1985, saksalainen Rachel Vom Simba-Camp. Ensimmäinen kyseisen rodun pentue syntyi Suomessa vuonna 1987.
Ulkonäkö
Amerikanstaffordshirenterrieri on vankkarakenteinen, keskikokoinen koira. Rotumääritelmän suosittelema säkäkorkeus on uroksilla 45–48 cm ja nartuilla 43–45,5 cm. Pää on keskipitkä ja leveäkalloinen, otsapenger erottuu selkeästi. Leuat ovat voimakkaat, purenta on leikkaava. Kaula on keskipitkä, paksu ja hieman kaartunut. Silmät ovat tummat, pyöreät ja syvällä ja sijaitsevat kaukana toisistaan. Rotu on kokoonsa nähden hyvin voimakas. Typistämättömien korvien tulee olla puolipystyt tai ruusumaiset.
Karvapeite on lyhyt ja tiivis. Värityksistä sallitaan kaikki. Valkoinen, yli 80-prosenttisesti valkoinen, musta punaruskein merkein sekä maksanruskea eivät ole suositeltavia. Vaaleat silmät ja muunvärinen kuin musta kirsu katsotaan virheiksi.
Luonne ja käyttäytyminen
Amerikanstaffordshirenterrieri on urhea, peloton ja reviiritietoinen, ei kuitenkaan haukkuherkkä koira. Sen luonteen tulee olla avoin ja aktiivinen, ei kyräilevä tai salakavala. Hermorakenteen ja kivunsiedon tulee olla hyvä. Urokset ovat tyypillisesti itsenäisempiä, itsepäisempiä ja tasaluontoisempia, mutta kovaluonteisia ja taipuvaisia dominointiin. Nartut ovat pehmeämpiä ja käyttävät enemmän oveluutta pyrkiessään niskan päälle.
Amerikanstaffordshirenterrieri pyrkii työskentelemään ihmisen kanssa, mutta se ei ole palveluskoiramaisen aulis ja tarvitsee runsaasti motivointia. Aktivoinnin jäädessä vajalliseksi koira tuhoaa herkästi ympäristöään. Rodulla on taipumusta olla aikuisena hyökkäävä muita saman sukupuolen koiria kohtaan. Tätä piirrettä voi hillitä huolellisella kasvatuksella ja koirakontaktien valvomisella pentuajasta alkaen.
Amerikanstaffordshirenterrierinarttu tulee sukukypsäksi noin kuuden-seitsemän kuukauden iässä ja juoksut jatkuvat puolivuosittain sen elämän loppuun saakka. Uros alkaa tehdä virtsamerkkailua ja kiinnostua nartuista kuudesta kahteentoista kuukauden ikäisenä. Rodun tyypillinen ensimmäisen uhmaiän alkamisajankohta on kahdeksasta kymmeneen kuukauden iässä ja toinen uhmaikä koittaa noin kahden vuoden iässä. Määrätietoisella ja oikeanlaisella kasvatuksella uroksestakin tulee sävyisä ja rauhallinen koira. Vääränlainen kasvatus johtaa helposti sietämättömään käytökseen.
Rodun kasvattaminen Tanskassa on ollut kiellettyä vuodesta 2010. Kasvatus on kielletty myös Norjassa.
Alkuperä
Rotu kehitettiin alun perin amerikanpitbullterrierin näyttelyversioksi. 1930-luvulla pitbullterriereiden harrastajat olivat pitäneet koiristaan rekisteriä United Kennel Club:ssa jo yli 30 vuoden ajan, minkä vuoksi yleinen mielipide oli, että rotu ansaitsi tulla virallisesti tunnustetuksi. Koska laittomat koiratappelut olivat rodun keskuudessa edelleen yleisiä, American Kennel Club joutui harkitsemaan asiaa tarkkaan: se halusi rekisteröidä aidon amerikkalaisen rodun, mutta ei voinut hyväksyä tappeluita. Ratkaisuna se antoi rodulle uuden nimen ja vaati ettei yhtäkään sen rekisteröimää yksilöä käytettäisi koiratappeluihin. Täten rotu rekisteröitiin vuonna 1935 nimellä "staffordshirenterrieri", mutta myöhemmin kun myös englantilaisperäinen staffordshirenbullterrieri hyväksyttiin AKC:iin, kookkaampaa rotua päätettiin kutsua amerikanstaffordshirenterrieriksi – jollaisena se tunnettiin vuodesta 1972 alkaen.
Marjatuomipihlaja
Marjatuomipihlaja (Amelanchier alnifolia) on ruusukasvien heimoon ja tuomipihlajien sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan keski- ja länsiosissa. Marjatuomipihlajan viljelyyn valituista lajikkeista käytetään myös nimeä saskatoon, joka tulee creen kielen tuomipihlajan marjaa merkitsevästä sanasta misâskwatômin. Kanadassa sijaitseva Saskatoonin kaupunki on saanut nimensä tästä kasvista.
Ulkonäkö ja koko
Marjatuomipihlaja on tiheähaarainen pensas tai pieni puu, joka kasvaa 1–6, harvoin jopa 10 metrin korkuiseksi. Marjatuomipihlaja kasvaa usein ryhminä. Kasvin oksat ovat punaruskeita. Lehdet ovat pyöreähköjä, 3–5 cm:n pituisia; niiden kärjissä on hammastusta.
Käyttö
Marjatuomipihlajaa viljellään Pohjois-Amerikassa marjakasvina. Amerikan alkuperäisasukkaat käyttivät saskatoonmarjoja pemmikaanin valmistukseen yhdessä lihan ja talin kanssa. Saskatoonia voidaan myös syödä sellaisenaan tai käyttää piirakoihin, hilloihin sekä viinien ja oluen maustamiseen.
Sata grammaa saskatoonia sisältää yli 150 milligrammaa kaliumia, lähes yhden mg:n rautaa sekä myös kalsiumia, magnesiumia ja kuitua.
Suomessa marjatuomipihlajaa kasvatetaan koristekasvina, mutta myös sen marjojen takia. Laji menestyy vyöhykkeillä I–VI.
Nimitykset
Kasvista käytetty englanninkielinen nimi serviceberry viittaa sen käyttöön hautajaistoimituksissa uudisraivauksen aikoina. Tuolloin talvella kuolleet tavattiin haudata varhaiskeväästä, jolloin ainoa kukkiva kasvi oli marjatuomipihlaja. Kukat olivat myös merkkinä siitä, että routa oli sulanut tarpeeksi, että hautoja voitiin taas kaivaa.
Tieteellinen sukunimi Amelanchier on peräisin ranskan sanasta amélanche, joka tarkoittaa tuomipihlajaa. Ranskan sana puolestaan tulee kaakkoisoksitaanin sanasta amelanca, joka on kehittynyt mustaa tarkoittavasta sanasta melanco yhdistyneenä muinaisliguurilaiseen etuliitteeseen. Nimitys johtuu marjojen lähes mustasta väristä ja on sukua mm. muinaiskreikan mustaa tarkoittavalle sanalle mélas sekä latvian sanalle melns. Lajinimi alnifolia puolestaan merkitsee lepänlehtistä ja viittaa marjatuomipihlajan lehtiin, jotka muistuttavat leppien (Alnus) lehtiä.
Komero
Komero on kodin tai työpaikan irtaimiston säilyttämiseen tarkoitettu huonekalu tai huone. Komeroita on huoneistossa yleensä useita eri tarkoituksiin, kuten siivouskomero, ruokakomero ja vaatekomero.
Tommy Moe
Tommy Moe (s. 17. helmikuuta 1970 Missoula, Montana) on yhdysvaltalainen entinen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja.
Moe voitti olympiakultaa syöksylaskussa Lillehammerin olympialaisissa 1994. Samoissa olympialaisissa hän sijoittui supersuurpujottelussa hopealle ja laski alppiyhdistetyssä 5:ksi. Naganon olympialaisissa 1998 Moe oli super-G:ssä 8:s ja syöksylaskussa 12:s. Maailmanmestaruuskilpailuissa Moen uran paras sijoitus tuli Moriokan kisoista 1993, jossa hän laski syöksylaskun 5:ksi.
Urallaan Moe pystyi vain yhteen maailmancupin osakilpailuvoittoon, ja yhteensä seitsemään palkintokorokepaikkaan.
Moe lopetti uransa vuonna 1998 ja on toiminut sen jälkeen muun muassa vaateyrityksen ja hiihtokeskuksen edustustehtävissä.
Ashtabulan siltaonnettomuus
Ashtabulan siltaonnettomuus on Yhdysvalloissa tapahtunut junaonnettomuus. Se tapahtui 29. joulukuuta 1876, jolloin Ashtabula-joen rautatiesilta romahti junan ylittäessä sitä. Edellisen päivän lumimyrskyn vuoksi kiskoilla oli paksut kinokset. Ohion edustajainhuoneen nimittämä tutkintalautakunta totesi raportissaan sillan olleen sortumiskunnossa viimeisten 11 vuoden ajan. Onnettomuuden jälkeen Ashtabulan kaupungin kasvu pysähtyi, kun taas Cleveland ja Lorain kasvoivat suurkaupungeiksi. Kuolleiden joukossa olivat laulaja Philip Bliss ja hänen vaimonsa.
Rautatieonnettomuudet olivat Yhdysvalloissa yleisiä 1800-luvulla, jolloin uusia rataosuuksia rakennettiin nopeasti ja halvalla.
Seuraukset
Siltayhtiön insinööri Charles Collins löydettiin kuolleena sängystään revolveri kädessä. Hänen oletettiin järkyttyneen syvästi onnettomuudesta ja tunteneen itsensä syylliseksi. Tutkimusten perusteella poliisi piti kuolemaa kuitenkin murhana eikä itsemurhana.
Siltaturma vauhditti Ashtabulan sairaalan rakentamista. Kymmenisen vuotta onnettomuuden jälkeen Lake Shore and Michigan Southern Railway -yhtiö siirtyi käyttämään höyrylämmitystä matkustajavaunuissa vaarallisten puun ja hiilen sijasta.
Avenas
Avenas [avənas] on kunta Rhônen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 125 asukasta vuoden 2014 väestönlaskennassa. Avenasin pinta-ala on yhdeksän neliökilometriä.
Villa Christiansberg
Villa Christiansberg oli yksi Helsingin Malmilla sijainneista huviloista, joiden rakentaminen alueelle oli suosittua 1800-luvun loppupuolella. Kaikissa huviloissa ei asuttu pysyvästi niiden omistajien toimesta ja osaa tarjottiin vuokralle muun muassa lehti-ilmoituksin. Christiansenin huvila sijaitsi osoitteessa Helsingintie 1 (nykyisin Latokartanontie 1). Varhaisin maininta sanomalehti-ilmoituksissa Villa Christiansbergistä ja sen asukkaista löytyy vuodelta 1881.
Nykyisin Malminkaaren, Malmin asematien ja Latokartanontien väliin rajautuva tontti erotettiin aikanaan vanhasta Filpuksen tilasta, jolloin sen omistajana oli Fredrik Eklund. Kööpenhaminasta muuttanut Ludwig Christian Christiansenin suomalaistaustainen leski Amalia Christiansen rakennutti tontille vuonna 1890 puukoristeisen huvilarakennuksen ja 1-2 piharakennusta. Päärakennuksessa, huvilassa ja piharakennuksissa oli vuosien varrella vuokralaisina monia nimekkäitä henkilöitä.
Vuosien varrella tontilla olevissa rakennuksissa toimi ainakin jonkinlainen kemianteollisuuteen liittyvä pientehdas (piharakennuksessa), hammaslääkärin vastaanotto, verotoimisto, leipomo (piharakennuksessa), Pelastusarmeijan lastenseimi (päärakennuksessa) sekä tuomari Forseliuksen asianajotoimisto.
Huvilarakennus purettiin vuonna 1969, minkä jälkeen tontti oli jonkin aikaa tyhjänä. Jossain vaiheessa se toimi parkkipaikkana ja lopulta 1988-1989 Sato rakensi tontille sillä nyt sijaitsevan toimistorakennuksen. thumb|Malmi, Latokartanontie 1 (Helsingintie 1), 1962. Kuva: Constantin Grünberg / Helsingin kaupunginmuseo thumb|Latokartanontie 1 (Helsingintie 1) 1969. Kuva: Kari Hakli / Helsingin kaupunginmuseo
Suomen laulu (laulu)
Suomen laulu on Fredrik Paciuksen säveltämä ja Emil von Qvantenin sanoittama isänmaallinen mieskuorolaulu. Ruotsinkielisen laulun on suomentanut Taavi Hahl tai joidenkin lähteiden mukaan Aleksanteri Rahkonen.
Suomen laulun sanojen virolainen mukaelma Eesti laulu hääl (Viron laulun ääni) esitettiin Viron laulujuhlilla Paciuksen sävelmällä vuosina 1879 ja 1910 sekä itävaltalaisen Franz Mairin sävelmällä vuonna 1894.
Historia
Teksti sekä alkuperäinen sävellys syntyivät pääsiäisenä 1842 Virolahdella, Harjun kartanon musiikki-iltamien yhteydessä. Teksti oli siis alun perin kadetti Johan Baeckmanin säveltämä, mutta alkuperäinen sävellys tuhoutui ja se on kadonnut täysin. Tämä tapahtui mahdollisesti vuonna 1842 Haminan kadettikoulun "polttajaisissa", joissa komppanianpäällikkö Karl-Johan Ekenstubben käskystä oppilaiden kaikki taiteellinen tuotanto hävitettiin. Hävittämisen motiivi on saattanut olla aineiston poliittinen arkaluontoisuus liittyen Venäjään ja suomalaiskadettien itsenäisyystoiveisiin.
Teksti kuitenkin julkaistiin suomalaismielisen Fabian Collanin toimittamassa Helsingfors Morgonbladissa 31.10.1844 nimimerkillä "Q". Fredrik Pacius innostui runosta ja sävelsi sen. Laulu ilmestyi kymmenen vuotta myöhemmin mieskuorolle sovitettuna. Sen ensiesitys oli ilmeisesti 25.3.1856, jolloin ylioppilaat lauloivat sen tervehtiessään keisari Aleksanteri II:sta. Kääntäjiksi on mainittu eri henkilöitä eri aikoina, ja väitetäänpä J. L. Runeberginkin olleen tässä osallisena.
Kerrotaan että Pacius huudahti eräässä konsertissa laulunsa kuultuaan: "Olenko tosiaan säveltänyt jotakin näin kaunista..!" .
Sanoituksessa mainittu Väinö on Väinämöinen.
Ykkönen
Ykkönen voi viitata muun muassa näihin:
Kanaali
Kanaali voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Matti Piirainen
Jouko Matti Olavi Piirainen (s. 15. kesäkuuta 1950 Kuhmo) on suomalainen journalisti, joka työskenteli pitkään kainuulaisten ja koillismaalaisten sanomalehtien päätoimittajana.
Matti Piirainen syntyi agrologi Toivo Olavi Piiraisen ja Vappu Edit Niskasen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1973 on lehtori Leena Maija Vanninen. Piirainen tuli ylippilaaksi 1971 ja valmistui Sanoman toimittajakoulusta 1976. Hän oli toimittaja Ilta-Sanomissa 1977–1980 ja  Talouselämässä 1980–1981. Kuhmolaisen päätoimittajana Piirainen työskenteli 1981–1987 ja Koillissanomien päätoimittajana ja toimitusjohtajana 1987–1994. Kainuun Sanomien vastaavaksi päätoimittajaksi hänet nimitettiin vuonna 1995. Piirainen jäi tästä tehtävästä eläkkeelle 2013.
Wallis Simpson
thumb|upright|[[Edvard VIII ja rouva Simpson lomalla Jugoslaviassa 1936.]] Wallis, Windsorin herttuatar (oik. Bessie Wallis Simpson, ent. Spencer, o.s. Warfield; ) oli kruunusta luopuneen Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaan Edvard VIII:n puoliso. Edvard VIII luopui kruunusta mennäkseen naimisiin kahdesti eronneen yhdysvaltalaisen Wallis Simpsonin kanssa, ja hänestä tuli Windsorin herttua.
Varhaiselämä
Bessie Wallis Warfield syntyi pennsylvanialaisessa lomahotellissa ja kasvoi Baltimoressa vanhempiensa Teackle Wallis Warfieldin ja Alice Montaguen ainoana lapsena. Hänen isänsä oli kuollut pian hänen syntymänsä jälkeen tuberkuloosiin. Wallis ja hänen äitinsä asuivat ensin isän veljen Solomonin ja sitten äidin sisaren Bessien luona, kunnes Alice sai ostettua oman talon. Alice Warfield avioitui uudelleen vuonna 1908. Wallisin opinahjo vuosina 1912–1914 oli Marylandin kallein yksityiskoulu Oldfields School, ja hän oli luokkansa priimus ja koulun ihailluimpia tyttöjä.
Ensimmäinen avioliitto
Simpsonin ensimmäinen aviomies oli merivoimien lentäjä Earl Winfield Spencer. He avioituivat puolen vuoden seurustelun jälkeen marraskuussa 1916 ja asuivat San Diegon lentotukikohdassa vuoteen 1921 asti. Earl Spencer oli ailahtelevainen alkoholisti, ja pari eli suurimman osan ajasta erillään miehen ollessa ulkomaankomennuksilla. Tällöin Wallis Spencer matkusteli yksikseen muun muassa Kiinassa. Spencerit ottivat avioeron vuonna 1927. Wallis Spencerillä on huhuttu olleen liiton aikana suhde kreivi Galeazzo Cianoon, josta myöhemmin tuli Italian diktaattorin Benito Mussolinin vävy.
Toinen avioliitto
Ensimmäisen avioeronsa tullessa voimaan Wallis Spencer oli jo aloittanut suhteen tuolloin naimisissa olleen englantilais-amerikkalaisen liikemiehen Ernest Aldrich Simpsonin kanssa. Tämä otti avioeron ensimmäisestä vaimostaan ja avioitui Wallis Spencerin kanssa vuonna 1928. Pari eli etuoikeutettua seurapiirielämää Mayfairissä, kunnes Wallis Simpson menetti sijoituksensa vuoden 1929 pörssiromahduksen jälkeen. Samaan aikaan hänen äitinsä sairastui ja kuoli köyhänä. Ernest Simpsonin laivakuljetusyhtiö ajautui myöhemmin taloudellisiin vaikeuksiin, ja pari joutui erottamaan palveluskuntaansa. 1930-luvun alussa Wallis Simpson tutustui Walesin prinssi Edvardin rakastajattareen Thelma Furnessiin. Tämä esitteli Simpsonin ja prinssin toisilleen tammikuussa 1931.
Windsorin herttuatar
Prinssi Edvard oli poikamiesvuosinaan tunnettu naisseikkailuistaan, ja hänen suhteensa Wallis Simpsonin kanssa kehittyi tämän ollessa yhä naimisissa. Edvard kruunattiin Ison-Britannian kuninkaaksi tammikuussa 1936. Lokakuussa Simpsoneiden avioero tuli voimaan, ja pian tämän jälkeen Edvard luopui kruunusta, sillä Englannin kirkko ei sallinut päämiehensä avioituvan eronneen naisen kanssa. Suhde oli maanlaajuinen skandaali ja herätti pahennusta konservatiivisissa piireissä sekä kuningasperheen keskuudessa. Simpson matkusti Ranskaan mediaa pakoon, ja Edvard seurasi myöhemmin perässä. He avioituivat heinäkuussa 1937. Edvard sai arvonimen Windsorin herttua, ja Wallis Simpsonista tuli Windsorin herttuatar.
Windsorin herttuaparin vierailu kansallissosialistisessa Saksassa 1937 ja tapaaminen Adolf Hitlerin kanssa herättivät epäilyksiä Britannian hallituksessa. Windsorin herttuattarella tiedetään olleen natsikytköksiä yhdessä miehensä kanssa.
Herttuapari odotti turhaan kutsua takaisin Lontooseen. Kuningas Yrjö VI:n kuoltua tämän leski, kuningataräiti Elisabet syytti Yrjön kuolemasta epäsuorasti herttuatarta siinä mielessä, että ennenaikainen kuolema johtui tehtävän aiheuttamasta stressistä, eikä herttuatar tämän vuoksi saanut kutsua hautajaisiin. Vasta kuningatar Maryn muistotilaisuuteen pariskunta sai yhteisen kutsun.
Viimeiset vuodet
Windsorin herttua kuoli kurkkusyöpään 28. toukokuuta 1972 Pariisissa. Edvard siunattiin kuninkaallisin menoin Windsorin linnan kappelissa, ja Windsorin herttuatar oli tilaisuudessa läsnä. Myös herttuattaren oma terveys oli alkanut heikentyä: hän kärsi aivoverenkiertohäiriöistä ja dementiasta ja menetti lopulta myös puhekykynsä. Herttuatar asui Pariisissa kuolemaansa saakka, suurilta osin erakkona.
Windsorin herttuatar kuoli Pariisissa huhtikuussa 1986 ja siunattiin niin ikään Windsorin linnan kappelissa. Hänen siunaustilaisuuteensa osallistui noin sata vierasta, mukaan lukien silloinen pääministeri Margaret Thatcher puolisoineen ja Työväenpuoluetta edustanut oppositiojohtaja Neil Kinnock. Siunaustilaisuudessa ei herttuattaren toivomuksesta pidetty puhetta eikä viitattu häneen tai hänen elämäänsä millään lailla. Hänen asemansa kuninkaallisen perheen jäsenenä kävi ilmi vain siunauksessa. Arkun hautaanlaskua todisti neljä kuninkaallisen perheen jäsentä, kuningatar Elisabet II ja Edinburghin herttua Philip sekä Walesin prinssi Charles ja prinsessa Diana. Herttuattaren työntekijöitä ja ystäviä oli läsnä kahdeksan. Herttuatar haudattiin Windsorin linnan lähellä olevalle Frogmoren kuninkaalliselle hautausmaalle miehensä Edvardin viereen.
Metapsykologia
Metapsykologia on Sigmund Freudin luoma käsite, jolla hän tarkoitti psykologian yleis- tai kokonaisteoriaa. Psykoanalyysissa metapsykologinen kuvaus tarkoittaa, että psyykkisille ilmiöille esitetään samanaikaisesti topologinen, dynaaminen ja ekonominen kuvaus. Topologisessa kuvauksessa selitetään, mihin ilmiö sijoittuu psykoanalyysin jaottelussa viettipohja–minä–yliminä, dynaamisessa kuvauksessa selitetään, kuinka vietit osallistuvat ilmiön syntyyn, ja ekonomisessa kuvauksessa, kuinka psyykkinen energia on jakautunut psyykkisessä ”kojeistossa”.
Sana metapsykologia on jäänyt yksinomaan psykoanalyytikkojen käyttöön.
Freudin jälkeen tutkijat ovat kehittäneet metapsykologian käsitettä ja lisänneet siihen organistisen (elimellisen), geneettisen (syntyhistoriallisen), psykososiaalisen ja adaptiivisen näkökulman.
Forró
thumb|right|250px|Sanfoneiro, forrón soittaja Forró on sekä brasilialainen paritanssi että sitä säestävä musiikkityyli, joka on kotoisin Koillis-Brasiliasta.
Nimen alkuperä
On hämärän peitossa, kuinka forró sai nimensä. Kulttuurintutkija Câmara Cascudon mukaan kyseessä on johdannainen sanasta forrobodó, joka tarkoittaa railakasta juhlintaa ja epäjärjestystä.
Levinneisyys ja variaatiot
Erityisen paljon forróa tanssitaan Caruarun (Pernambuco) ja Campina Granden (Paraíba) kaupungeissa sekä koillisen pääkaupungeissa São Luísissa, Fortalezassa, Natalissa ja Recifessä. Forró-tanssiaiset ovat suuria juhlia, jotka saattavat kestää koko yön.
Forró tunnetaan kuitenkin lähes koko Brasiliassa, ja ainakin suurimmista kaupungeista voi löytää forrólle omistettuja iltoja. Brasilian ulkopuolella forró tunnetaan huonosti.
Suuren suosion myötä alkuperäisestä forrósta on kehittynyt useita variaatiota, kuten baião, xote, xaxado ja São João. Traditionaalista, kolmella soittimella soitettavaa forróa kutsutaan nykyään nimellä forró pé-de-serra.
Tunnettuja esiintyjiä
Forrón leviämiseen koko Brasiliaan ovat vaikuttaneet etenkin Luiz Gonzaga, Sivuca, Dominguinhos ja Elba Ramalho. Nykyään tunnetuimpiin yhtyeisiin kuuluvat Mastruz com Leite, Noda de Caju, Chiclete com Banana ja Só Xote. Hauska yksityiskohta on se, että yhtyeiden nimet tarkoittavat usein ruokia.
Forrón askeleet
Forró on paritanssi, jota tanssitaan hyvin lähekkäin. Tanssiasento on lomittainen: sekä miehen että naisen oikea jalka on partnerin jalkojen välissä. Miehen oikea käsi pitää tiukasti naisen vyötäröstä kiinni, vasen naisen kädestä. Naisen vasen käsi on miehen olkapäällä. Tanssijat liikkuvat samanaikaisesti edestakaisin.
Miehen perusaskeleet Naisen askeleet ovat päinvastaiset.
Lantion voimakkaasti keinuva liike on forróssa erityisen tärkeä.
Klaus Mäkelä (muusikko)
thumb|Klaus Mäkelä (2022) Klaus Mäkelä (s. 17. tammikuuta 1996 Helsinki ) on suomalainen kapellimestari ja sellisti. Hänet nimitettiin 21-vuotiaana joulukuussa 2017 Ruotsin radion sinfoniaorkesterin päävierailijakapellimestariksi. Hän on myös Tapiola Sinfoniettan taiteellinen partneri. Vuoden 2014 Turun sellokilpailussa Mäkelä sijoittui toiseksi.
Mäkelä sanoo kiinnostuneensa kapellimestarin työstä jo laulaessaan Suomen kansallisoopperan lapsikuorossa. Hän aloitti kapellimestariopinnot 12-vuotiaana Jorma Panulan johdolla Sibelius-Akatemian nuoriso-osastolla. Sellonsoittoa hän on opiskellut Marko Ylösen, Timo Hanhisen ja Hannu Kiisken johdolla. Mäkelällä on käytössään OP-ryhmän taidesäätiön Giovanni Grancino -sello vuodelta 1698.
Helmikuuhun 2018 mennessä Mäkelä on johtanut useimpia suomalaisia orkestereita sekä Minnesota Orchestraa, Tokion Metropolitan-orkesteria, Ottawan National Arts Center Orchestraa, Ruotsin radion sinfoniaorkesteria, Tukholman kuninkaallista orkesteria, Göteborgin, Norrköpingin ja Kristiansandin sinfoniaorkestereita, Kammerakademie Potsdamia sekä Toulousen Orchestre National du Capitolea.