cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tukholman ohitustie
Rakentaminen
Työmaaliikenteen vähentämiseksi hankealueelle on rakennettu tilapäisiä satamia, joista louhemursketta kuljetetaan pois laivoilla.
Kritiikkiä
Vastustajien mukaan väylä lisäisi liikennettä jo olemassaolollaan ja olisi suoranaisena esteenä sille, että Ruotsi saavuttaisi ympäristöpäämääränsä. Väylän puoltajatkin arvioivat, että juuri heillä on oikeat ympäristöargumentit.
Stomatella
Stomatella on meressä elävien kotiloiden suku. Siihen kuuluu noin 14 lajia. Niillä on selässään pienikokoinen kalkkikuori, niin pieni, ettei kotilo itse pysty vetäytymään kokonaan sen sisään. Ne kasvavat noin kaksi senttiä pitkiksi. Värejä on monia tummanharmaasta oranssinsävyiseen ja vaaleanpunaiseen. Lajien erottaminen toisistaan ulkonäön perusteella on vaikeaa.
Stomatella-kotiloita näkee usein riutta-akvaarioissa, mihin ne päätyvät korallien tai kivien mukana. Ne liikkuvat nopeasti ympäri akvaariota ja lisääntyvät niin nopeasti, että niitä joskus pidetään haitallisina sellaisissa altaissa, joissa ei ole kotiloita syöviä muita lajeja. Useimmat harrastajat pitävät niitä kuitenkin hyödyllisinä, sillä ne syövät mikroleviä. Muiden kotiloiden lailla ne ovat herkkiä kuparille, ja kuparipitoisen lääkkeen käyttö voi johtaa kotiloiden joukkokuolemaan.
Kari Mattila
Kari Juhani Mattila (s. 15. tammikuuta 1959 Lahti) on suomalainen näyttelijä. Teatterityön ohella Mattila on näytellyt useissa televisiosarjoissa, mukaan luettuna rooli suositussa päivittäissarjassa Salatut elämät.
Elämä ja ura
Kari Mattila syntyi metsätalousinsinööri Aarne Mattilan ja terveydenhoitaja Kaija Mattilan (omaa sukua Vahtola) perheeseen. Hän avioitui valmistuspäällikkö Kaisa Mattilan (omaa sukua Virtanen) kanssa vuonna 1984. Pariskunnalla on lapset Veera (1985) ja Vilma (1986).
Mattilan näyttämötaiteellisiin tulkintoihin lukeutuvat muun muassa Niskavuoren Antti, August Koskela (Täällä Pohjantähden alla) sekä Erkki Hakala (Pohjanmaa). Näytelmässä Sota ja rauha hänellä oli Nikolain osa. Edelleen Mattila on näytellyt muun muassa näytelmissä Hitchcock ja Blondi, Ne kahdeksan valittua sekä iskelmämusiikkinäytelmässä Iloisiin kuulemiin ja näkemiin.
Kari Mattilalla on ollut osia myös erinäisissä televisiotuotannoissa. MTV3-kanavan saippua- ja draamasarjassa Salatut elämät hänellä oli komisario Tapani Pajun rooli vuosina 1999–2003.
Mattila on toiminut myös teatteriohjaajana (esimerkiksi Agapetuksen komedia Hiljan päivät ja Derek Benfieldin farssi Huomenta rakkaani). Hän on niin ikään opettanut näyttämötyöskentelyä, improvisaatiota sekä akrobatiaa. Mattilan harrastuksiin lukeutuvat laulu, piano ja perhokalastus.
Sam Bockarie
Samuel ”Sam” Bockarie, joka tunnettiin myös nimeltä Mosquito (10. helmikuuta 1964 Koidu, Konon piirikunta − 5. toukokuuta 2003 Liberia ), oli yksi sierraleonelaisen kapinallisarmeijan Revolutionary United Frontin (RUF) johtavista jäsenistä. Bockarie oli kuuluisa julmista taktiikoistaan Sierra Leonen sisällissodassa, johon kuului muun muassa ihmisten amputointi, silpominen ja raiskaaminen. Hän sai lempinimen Mosquito taitavuudestaan hyökätä vihollisiaan kohti yllättäen, useimmiten yöllä. Palvellessaan Revolutionary United Frontissa hän ystävystyi Liberian presidentin Charles Taylorin sekä RUF:n johtajan Foday Sankohin kanssa. Kun Sankoh oli vangittuna maaliskuusta 1997 huhtikuuhun 1999 Bockarie toimi RUF:n johtajana hänen tilallaan.
Rollo Beck
Rollo Howard Beck (1870–1950) oli yhdysvaltalainen ornitologi, joka keräsi näytteitä luonnontieteellisille museoille. Hän aloitti keräämällä Kalifornian lintuja, ja vuonna 1897 hän pääsi ensimmäistä kertaa mukaan tutkimusretkelle Galápagossaarille, minne hän teki 1900-luvun alussa kolme muuta matkaa. Näiden jälkeen hän sai rahoitusta vain lyhyemmille matkoille, jotka suuntautuivat Meksikoon, Costa Ricaan ja Alaskaan. Vuosina 1912–1929 oli jälleen Etelä-Amerikan ja Tyynenmeren saarien vuoro. Uransa viimeisten 20 vuoden aikana 1929–1950 Beck asui Kaliforniassa maatilallaan, mutta keräili ja nylki edelleen paikallisia lintuja. Hän oli erityisen kiinnostunut kurppeloista.
Beckillä ei ollut muodollista koulutusta, mutta hän keräsi uskomattomia määriä näytteitä. Beckin retkikunta keräsi Galápagossaarilta vuosina 1901 ja 1905 yli 76 000 näytteen kokoelman.
Ilmatorjuntatykki
Historia
Tykkejä on käytetty ilmatorjunnassa siitä lähtien kun lentokoneita ja ilmalaivoja alettiin käyttää ensimmäisessä maailmansodassa, mutta ensimmäisten ilmatorjuntatykkien tarkkuus oli melko heikko, eivätkä lentokoneetkaan olleet vielä ratkaisevassa asemassa. Koska toisen maailmansodan aikana lentokoneet olivat ottaneet jo merkittävän roolin, täytyi myös ilmatorjunnan kehittämiseen panostaa. Ilmatorjuntatykkien tarkkuus ja tulivoima oli kehitetty paremmaksi ja niitä käytettiin laajassa mittakaavassa. Toisen maailmansodan jälkeen kehitetyt ilmatorjuntaohjukset ovat kuitenkin pääosin syrjäyttäneet ilmatorjuntatykit.
Pieni merenneito (täsmennyssivu)
Pieni merenneito voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Combat 18
Ryhmän synty oli vastaus Anti-Fascist Action (AFA) -ryhmittymän iskuille British National Party(BNP) -puolueen ja muiden äärioikeistopuolueiden kokouksissa. C18 saavutti pian huonoa mainetta väkivaltateoillaan siirtolaisia ja vasemmistolaisia vastaan. Vuonna 1992 se julkaisi Redwatch-lehden, joka kuten saksalainen uusnatsijulkaisu Der Einblick, sisälsi rasismin vastaisten henkilöiden nimiä ja osoitteita rohkaisten heihin kohdistuvaan väkivaltaan.
Searchlight, Red Action ja muut arvostelijat ovat esittäneet teorioita, että Yhdistyneen kuningaskunnan salainen palvelu MI5 loi C18:n saattaakseen BNP:n huonoon maineeseen ja ansana kaikkein väkivaltaisimpien uusnatsien kiinnisaamiseksi.
Vuonna 1998 organisaation johtaja Charlie Sargent tuomittiin elinkautiseen erään ryhmän jäsenen murhasta. Tämän jälkeen organisaation sisäisten riitojen jälkeen ryhmä inaktivoitui. Vuosien 1998 ja 2000 välillä kymmeniä Combat 18:n jäseniä pidätettiin useissa operaatioissa.
Vuonna 1999 22-vuotias David Copeland, the National Socialist Movementin (C18:sta irrottautunut ryhmä) entinen jäsen, toteutti naulapommi-iskukampanjan, joka kohdistui tummaihoisia, aasialaisia ja homoseksuaalisia yhteisöjä vastaan Lontoossa. Copelandin toteuttamiin iskuihin yhdistettiin myös Combat 18:sta irrottautunut the White Wolves -ryhmä.
Suomessa syyskuussa 2015 Harjavallan vastaanottokeskusta vastustaneet mielenilmaisijat käyttivät lipussaan C18-tunnusta. Saman ryhmän jäseniä tavattiin joulukuussa niin sanotun ”Länsi-Porin katupartion” riveistä.
Nuori Johannes
Nuori Johannes on Mika Waltarin historiallinen romaani, joka on kirjoitettu vuonna 1951, mutta ilmestyi postuumisti vasta vuonna 1981. Kyseessä oli alkujaan Waltarin hylkäämä vuonna 1952 ilmestyneen Johannes Angeloksen ensimmäinen käsikirjoitus. Kun Waltari päätti aloittaa Johannes Angeloksen tarinan suoraan Konstantinopolin piirityksestä, päähenkilön aiempia vaiheita kuvannut monta sataa sivua pitkä käsikirjoitus jäi tarpeettomaksi. Waltarin kuoleman jälkeen erillisenä romaanina julkaistu Nuori Johannes toimii näin Johannes Angeloksen esiosana. Johannes Angeloksen päiväkirjamuodosta poiketen Nuori Johannes noudattaa tavanomaista romaanikerrontaa.
Romaani seuraa 1400-luvun alkupuolella eläneen Johannes Angeloksen elämän vaiheita eri maissa ennen hänen päätymistään Konstantinopoliin. Kirjassa seurataan muun muassa Firenzen kirkolliskokousta. Romaani alkaa keskeltä Johanneksen elämää eikä paljasta mitään hänen alkuperästään, joka tulee ilmi vasta Johannes Angeloksen lopussa.
Edvard Moser
Edvard Moser (27. huhtikuuta 1962 Ålesund, Norja) on norjalainen psykologi ja neurotieteilijä. Hän sai vuonna 2014 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon yhdessä vaimonsa May-Britt Moserin ja John O’Keefen kanssa aivojen paikkatiedosta vastaavien solujen löytämisestä.
Senni Nieminen
Senni Nieminen (myös Senni Lehto, oik. Xenia Aleksandra Mäkelä, 21. maaliskuuta 1905 Turku – 28. heinäkuuta 1970 Turku) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli kiinnitettynä Turun Työväen Teatteriin 1927–1946 ja Turun Kaupunginteatteriin vuodesta 1946. Teatterin ohella hän näytteli elokuvissa, televisiossa ja radioteatterissa. Näyttelijälaadultaan hän oli komedienne.
Vuonna 1958 alkoi radiossa kuunnelmasarja Hilma ja Akseli, joka vuonna 1961 muutti televisioon Ere Kokkosen ohjaamana ja jatkui Akselia näytelleen Hemmo Airamon kuoltua Hilma-nimisenä 1967–1970. Sarjan käsikirjoittaja oli turkulainen Paavo Vihervä.
Senni Nieminen oli naimisissa näyttelijä Toppo Lehdon kanssa vuosina 1937–1943 ja näyttelijä Taito Mäkelän kanssa vuodesta 1952 kuolemaansa asti.
Onni Laitinen
Onni Teodor Laitinen (13. huhtikuuta 1886 Enontekiö – 11. helmikuuta 1935 Helsinki ) oli suomalainen lääkäri ja heimoaktivisti, joka tunnetaan vuonna 1918 tehdyn Petsamon retken toisena johtajana.
Elämä ja ura
Laitisen vanhemmat olivat kirkkoherra Adam Laitinen ja Alma Maria Relander (1858–1939). Hän kirjoitti ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1906 ja suoritti lääketieteen lisensiaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1914. Laitinen toimi vt. alilääkärinä Takaharjun parantolassa sekä vt. kunnanlääkärinä eri puolilla Suomea, kunnes aloitti Sodankylän aluelääkärinä vuonna 1915.
Sisällissodan aikana Laitinen toimi valkoisten Satakunnan rintaman kenttäsairaalan ylilääkärinä Kankaanpäässä ja myöhemmin Siurossa Tampereen taistelun päättymiseen saakka. Tampereella Laitinen tutustui paikallisiin liikemiehiin, jotka hän sai rahoittamaan suunnittelemaansa retkikuntaa Petsamon liittämiseksi Suomeen. Laitisen innoittajana toimi Suur-Suomi-aate, kun taas liikemiehiä kiinnostivat alueen luonnonrikkaudet. Tohtori Thorsten Renvall oli samaan aikaan kokoamassa omaa retkikuntaansa, johon Laitisen 11-miehinen ”Lapin rakuunat” senaatin määräyksestä liitettiin. Renvallin vastustelusta huolimatta Laitinen nimitettiin hänen rinnalleen retkikunnan toiseksi johtajaksi. Noin 100 miehen vahvuinen hiihto-osasto porokuormastoineen lähti 1.5.1918 liikkeelle Salmijärveltä kohti Petsamoa. Osaston saavuttua Petsamoon Laitisesta tehtiin sotilaallinen johtaja hänen uhattuaan muutoin jättää retkikunnan, jolloin se olisi jäänyt ilman lääkäriä. 12. toukokuuta Laitinen johti brittejä vastaan käytyä taistelua, joka päättyi tappioon ja retkikunnan vetäytymiseen takaisin Suomeen. Renvall syytti Laitista pelkuruudesta ja vieritti raportissaan syyn hankkeen epäonnistumisesta hänen niskoilleen.
Laitinen jatkoi Sodankylän aluelääkärinä vuoteen 1921, jolloin hänet erotettiin virastaan kieltolain vastustamisen takia. Tämän jälkeen Laitinen toimi yksityislääkärinä Rovaniemellä kuolemaansa saakka. Helmikuussa 1935 hän sai sydänkohtauksen ja hänet kuljetettiin lentokoneella hoitoon Helsinkiin, missä hän kuoli Mehiläisen sairaalassa.
Eliittikisat 2014
Eliittikisat järjestettiin vuonna 2014 viidellä paikkakunnalla: Lahdessa, Kuortaneella, Lapinlahdella, Joensuussa ja Tampereella.
Lahti
Lahden eliittikisat järjestettiin 15. kesäkuuta 2014. Miesten ja naisten seiväshyppy hypättiin jo 14. kesäkuuta Lahden satamassa.
Miehet
Naiset
Kuortane
Kuortaneen eliittikisat järjestettiin 13. heinäkuuta 2014.
Miehet
Naiset
Lapinlahti
Miehet
Naiset
Joensuu
Miehet
Naiset
Tampere
Tampereen eliittikisat järjestettiin 24. elokuuta 2014. Miesten kuulantyöntö kilpailtiin jo 23. elokuuta Tampereen Keskustorilla.
Hirviöprinsessa Hime
thumb|200px|Hirviöprinsessa Hime 1, Suomen kansikuva. Hirviöprinsessa Hime (怪物王女, Kaibutsu Ōjo) on manga- ja animesarja. Sarjan on luonut Yasunori Mitsunaga. Sarjan lajityyppinä ovat fantasia- ja kauhukomedia. Suomessa sarja alkoi ilmestyä vuonna 2008 Egmont Kustannuksen julkaisemana. Englanniksi sarja tunnetaan nimellä Princess Resurrection. Sarja loppui huhtikuussa 2013, Suomessa sarjakuvan julkaiseminen lopetettiin heikon kysynnän vuoksi 2011 pokkariin 12.
Eliittikisat 2014
Tampere
Miehet
Naiset
Hirviöprinsessa Hime
Sarja ja sen maailma
Himen auton voi tunnistaa Jaguar Mark 2 -malliksi ja eräs pistooli on Colt Army Model 1860. Tähän aseeseen luodit valetaan ja rullapanostetaan ampumavalmiiksi itse ilman valmista patruunaa mikä sopii hyvin hopealuotien käyttöön. Aseiden käytössä on piirteitä niin sanotusta hammerspacesta sillä aina ei ole selvää mistä tai miten ne on saatu käytettäväksi. Animen jaksoja on yhteensä 26 (24 + 2 lisäjaksoa).
Juoni
Selostus perustuu Suomessa ilmestyneisiin pokkareihin.
Tapahtumat saavat alkunsa kun tavallinen poika Hiro Hiyorimi loukkaantuu kohtalokkaasti muuttokuormaan törmänneen pakettiauton sinkoutuessa hänen päälleen. Hän on tullut kaupunkiin muuttaakseen asumaan palvelijan paikan saaneen sisarensa, Sawawan luo.
Muuttokuorma kuuluu Himelle, joka mielijohteesta päättää herättää pojan henkiin. Aatelinen herättää sopivaksi katsomansa ruumiin verellään vamman ja vaivojen samalla parantuessa. Kaikilla aatelisilla on tämä kyky mutta veren antamisen täytyy tapahtua varsin pian kuoleman jälkeen.
Animeen tarinan alkua on muutettu siten, että Hiro työntää Himen sivuun putoavan teräspalkin alta saaden itse osuman. Hime on tarkastelemassa muuttoon käytettyjen rattaiden hajonnutta pyörää. Hime käyttää herättämiseen veren sijasta eräänlaista elämänliekkiä.
Hiro herää ruumishuoneella ja hän löytää tiensä Himen kartanoon. Käy ilmi, että Hiron sisar on saanut paikan juuri tästä kartanosta. Pian Hiro joutuukin Himen mukana erilaisten murha- ja tappoyritysten vyyhtiin ja muihin outoihin seikkailuihin. Surmaamisyritysten syynä on sisarten ja veljien välinen taistelu valtaistuimesta, sillä heidän isänsä on kuningas, joka hallitsee maailmansa olentoja. Vain yksi voi jäädä eloon, sillä muutoin tämä maailma joutuisi kaaokseen. Maailma on rinnakkainen mutta konkreettisia rajoja tavalliseen maailmaan sillä ei ole.
Päähenkilöt
Hime on sarjan päähenkilö. Hänen oikea nimensä on Lilianne, mutta hän ei siedä kenenkään käyttävän sitä. Hime on aatelistoa ja prinsessa ja siten yksi mahdollisista valtaistuimen perijöistä. Eräs hänen kyvyistään on herättää kuollut henkiin antamalla tälle vertaan. Hime pystyy käyttämään aseenaan miltei mitä tahansa ulottuvillaan olevaa moottorisahasta alkaen, mutta hallitsee myös miekan ja ampuma-aseet. Luonteeltaan hän on tarvittaessa aristokraattinen ja oikukas vaatien äärimmäisiäkin ponnistuksia, mutta on valmis ottamaan suuriakin riskejä väkensä pelastamiseksi. Hän osaa kärsivällisesti odottaa vastustajansa virhettä ja hyödyntää tilaisuuden epäröimättä.
Hiro Hiyorimi on tavallinen nuori, joka onnettomuuden kautta päätyy Himen maailmaan tämän herätettyä hänet kuolleista verellään. Hirosta tulee samalla verisoturi, jonka elämä on sidottu Himeen, sillä verisoturi pysyy elossa ilman emäntänsä tai isäntänsä verta vain muutamia päiviä. Tulokkaana hänellä on luonnollisesti paljon oppimista Himen maailmasta ja hän saa kuulla heiveröisyydestään ja kömpelyydestään. Hiro elää kahdessa maailmassa joten hän käy koulua kuten tavallisesti. Hime voi kutsua häntä veren kautta vaikka välitöntä yhteyttä ei olisi.
Riza Wildman on puoli-ihmissusityttö, jonka äiti oli ihminen. Hän muuttuu tahdonalaisesti ihmissudeksi, mutta vain kyynärpäihin saakka. Muutoin hän on fyysisesti normaalia voimakkaampi ja hänellä on hyvin tarkka kuulo ja hajuaisti ihmissusiperimänsä ansiosta. Riza luulee että Hime on murhannut hänen veljensä, mutta saatuaan tietää asioiden oikean laidan hän jää Himen luokse saadakseen selville kuka Himen sukulaisista on juonen laatija. Täydenkuun aikaan hän saa poikkeuksellisen suuret fyysiset voimat muuntuessaan. Hänellä on moottoripyörä ja hän toimii usein Himen autonkuljettajana. Riza myös kuntoilee jatkuvasti, esimerkiksi punnertaa 2000 kertaa putkeen tai nostelee painoja.
Reiri Kamura on vampyyri, joka yrittää tavoitella Himen kuninkaallista verta. Hän on lähinnä länsimaisen nykytradition mukaista käsitystä vampyyrista. Hän ei esimerkiksi voi tulla kutsumatta sisään taloon. Hän nukkuu arkussa ja voi vaivuttaa ihmisiä uneen katseellaan ja kykenee poistamaan muistoja. Reiri voi liikkua päivänvalossa vaikka valo heikentää häntä. Valkosipulilla tai ristillä ei ole vaikutusta mutta hän inhoaa niitä. Reiri voi muuntua lepakkoparveksi ja voi siten tunkeutua näennäisesti suljettuihin tiloihin tai hämätä vihollista. Lentämistä varten hän ei muuta olemustaan.
Puremalla muuntuneet vampyyrit ovat Reirille ja kaltaisilleen roskaväkeä, puolivampyyreita. Hän käy samaa koulua kuin Hiro.
Reirin yritys saada Himen verta viettelemällä ja muuntamalla Hiro epäonnistuu ja Hime säästää hänen henkensä jos hän suostuu palvelijaksi. Reirin verestä tehty seerumi palauttaa Hiron entiselleen. Reiri karkotetaan vampyyrien yhteisöstä ja hän päätyy Himen kartanoon. Vampyyrit ja ihmissudet ovat luontaisia vihollisia joten Reiri ja Riza joutuvat sietämään toisiaan.
Androidit
Himen palveluksessa on myös androidi Flandre. Sherwoodin androidi on Francisca.
Kunkin veljen ja sisaren väkeen kuuluu androidi. Androidit ovat sekä palvelijoita että henkivartijoita ja sidoksissa emäntäänsä tai isäntäänsä ja tuhoavat itsensä, jos tämä kuolee. Ne ovat ulkonäöltään vaihtelevia robottimaisesta inhmilliseen ja ovat erittäin voimakkaita ja painavat koosta riippumatta tonneja. Ne viestivät eleiden ja ilmeiden lisäksi yhdellä sanalla ”Fuga” sekä keskenään että emäntänsä tai isäntänsä kanssa. Sähkömagneettinen pulssi ja etälamautin pysäyttävät ne joksikin aikaa. Androidit on ilmeisesti ohjelmoitu saksaksi, mikä käy ilmi muun muassa luvuissa kaksi ja kolme. Kuninkaallisen palveluksessa oleva androidi ei vahingoita toista kuninkaallista, mutta hänen palvelijoitaan kylläkin.
Muut Himen veljet ja sisaret
Emil on hieman vanhempi kuin Hime. Hänen androidinsa on Flanders. Hänen palveluksessaan ovat siivekäs mies Sledge sekä ihmissusi Keziah Bold. Hänen verisoturinsa on nimetön merenneito. Merenneito on vaihtanut puheensa kuolemanuhalla ihmisvartaloon mutta puhuu vasten kieltoa vaarallisessa tilanteessa. Emil herättää hänet. Emilillä on ainoana kuninkaallisista psyykkisiä voimia. Vanhemmista sisaruksista ja veljeksistä näyttää siltä että Emil, Hime ja Sherwood ovat liittoutuneet. Emil ja Gilliam käyvät taistelun, jossa Emil käyttää androidistaan muuntamaansa fotonitykkiä Gilliamin tavanomaista rautatietykkiä vastaan. Emil kuluttaa voimansa äärirajoille tuhotessaan Gilliamin junan.
Gilliam on vanhempi veli ja hänen androidinsa on Fratellis. Gilliam yrittää surmata Emilin rautatietykillä ja lopulta yrittämällä törmäyttää tykin rautatievaunuun jossa Emil on. Emilin onnistuu suistaa tykki raiteilta ja päin junaa, jossa Gilliam on pakenemassa. Seuraa valtava räjähdys, josta Gilliam selviytyy. Hän yrittää surmata Himen Emilin Flanders -androidin osista kokoamallaan fotonitykillä, mutta Sylvia tekee suunnitelman tyhjäksi. Hänen onnistuu suunnata tykki Flandren ja Francetten avulla Gilliamiin itseensä juuri ennen tuhoavaa laukausta. Gilliam alkaa epäillä Hiron alkuperää tämän ainoana huomattua ja estettyä häntä surmaamasta Himeä mahdollisuuden syntyessä sattumalta. Hän ei ehdi paljastaa mitään ennen suunnitelmiensa epäonnistumista.
Severin on vanhempi veli, joka yrittää näkyvimmin tavoitella valtaistuinta keinoja kaihtamatta ja on aiheuttanut Himelle suuria menetyksiä. Hime ja Severin käyvät kaksintaistelun miekoilla ja Hime surmaa hänet. Androidi Franz tuhoaa itsensä. Mikasa on ollut alun perin Severinin vihollinen jonka hän muutti verisoturittarekseen saaden siitä kieroutunutta iloa. Mikasa auttoi Sylvian pakoon ja hän hyväksyi Mikasan palvelukseensa.
Sylvia on vanhempi sisar. Hänen verisoturittarensa on Mikasa ja androidinsa Francette. Hänen tapansa tavoitella kruunua on manipulointi ja strategiset siirrot ennemmin kuin suora taisteleminen. Hän käyttää mielellään velholta ottamaansa loitsukirjaa, jonka avulla hän on laatinut ansoja Himen raivaamiseksi. Toisaalta hän on kasvattanut Himen ja suojelee tätä Gilliamin tuhotessa Himen kartanon kokoamallaan fotonitykillä.
Sylvia alkaa epäillä, että joku kolmas osapuoli tekeytyy hänen sukupolvensa jäseneksi ja järjestää salajuonia sekä kiistoja lietsoen sukusotaa. Hän paljastaa osan käynnissä olevan sisarussodan syistä saaden selville, että edellisen sukupolven jäsenet ovat sekaantuneet sotaan. Kukaan heistä ei noussut valtaistuimelle, vaikka niin pitäisi olla. Duquesne-niminen tulee avoimesti esiin, mutta veli on piiloutunut kenties peläten taisteluita ja juonittelua. Sylvia löytää hänet. Tämä on jo vanhus ja hengityskoneessa ja androidi on romuttunut. Sylvia oivaltaa, että veljen ollessa elossa Duquesne ei ole ollut kelvollinen nousemaan valtaistuimelle. Sylvia irrottaa hengityskoneen.
Vampyyreja
Kiniski on vampyyriherttua, joka yrittää päästä valtaistuimelle. Hän on saanut lisänimen "Ihmissudentappaja" surmaamalla heitä satoja. Hän karkottaa Reirin vampyyriyhteisöstä. Hän tekee useita yrityksiä surmata Hime ja pitää Sylviaa vankinaan juoden tämän verta. Francette ja Mikasa pelastavat Sylvian. Kiniski tuhoutuu, sillä Sylvia on surmannut hänet vampyyrina ja herättänyt sitten henkiin verisoturina. Kiniski ei ole ymmärtänyt tätä mahdollisuutta pitäen aatelisveren vaikutusta vampyyriin mahdottomana.
Zeppeli pitää yllä vampyyrien tukikohtana toimivaa sairaalaa. Hän toimii mieluiten kulissien takaisena voimana ja pääsuunnittelijana. Hän yrittää surmata Reirin karkotuksen jälkeen Kiniskin painostamana usuttamalla purtuja vampyyreita tämän asuinpaikkaan jonka ne polttavat.
Purrut vampyyrit eli vampyyreiksi muunnetut eli puolivampyyrit ovat puhdasverisille alempaa kastia tai jopa ”roskavampyyreita”.
Reiri muuttaa sekä Hiron että Rizan hetkeksi vampyyreiksi. Hiron hän muuntaa saadakseen Himen verta ja Rizan tarkoituksellisesti jotta hän selviytyisi taistelutta ”roskavampyyreiden” täyttämän kylän läpi Reirin kanssa. He palautuvat Reirin verestä tehdyllä seerumilla.
Ihmissudet
Ihmissudet voivat muuttua olemuksesta toiseen tahdonalaisesti vaikkakin täysi Kuu antaa niille normaalia suuremmat fyysiset voimat. Vastaavasti aina täydenkuun aikaan tapahtuva kuunpimennys aiheuttaa niille fyysisen voimattomuuden ja masennustilan. Ne kuolevat hopealuotiin tai lävistämällä. Ihmissudet ovat vampyyrien luontaisia vihollisia. Ihmissusien moraaliin kuuluu elää yksi kirkas elämä ja siten verisoturiksi ryhtyminen on häpeällinen teko.
Muita olentoja
Muita Himen maailmassa tavattavia olentoja ovat esimerkiksi zombimaiset kuolleiden henget, näkymättömät, muumiot, lepakkohämähäkit, nimetön ”se” ja oman kansansa muodostavat puolikalat. Monet olennoista on punottu suvun taistelun juoniin.
Eräänä esimerkkinä sarjan tyylistä ja mustasta huumorista Hime surmaa ”sen” katuporalla.
Ksylorimba
pienoiskuva|Ksylorimba Ksylorimba on lyömäsoitin, jonka nimi on muodostettu ksylofonin ja marimban yhdistelmästä. Itse soitin ei kuitenkaan ole varsinaisesti niiden yhdistelmä, vaan on ominaisuuksiltaan lähempänä ksylofonia. Ksylorimbassa on yleensä yli neljän oktaavin ääniala.
Hirviöprinsessa Hime
Ihmissuhteista
Henkilöiden väliset suhteet eivät ole sarjassa pääsijalla juonen rakennetta lukuun ottamatta, mutta niitä on mukana värittävänä elementtinä ja huumorin lähteenä. Hiro on koulussaan uusi ja varsin keskinkertainen oppilas. Hänen ystävänsä on Nozomi Kobuchizawa, joka valokuvaa mielellään tyttöjä ja seurailee heitä ja varsinkin Reiriä hieman kyseenalaisesti. Nozomi on kiinnostunut salaliittoteorioista ja yliluonnollisista ilmiöistä.
Ksylorimba
Klassisessa musiikissa soitinta käyttivät 1900-luvulla muun muassa Alban Berg, Pierre Boulez ja Olivier Messiaen.
Hirviöprinsessa Hime
Ihmissuhteista
Riza pitää Hiroa hyvänä tyyppinä, vaikkakaan tämä ei ole kovin terävä tai voimakas. Joskus Reiri vihjailee Hirolle kaksimielisyyksiä Rizan kuullen mistä Riza ei pidä lainkaan mikä voi johtua ihmissusiperimästä. Se onko Rizalla muita kuin sisarellisia tai toverillisia tunteita ei ole käynyt ilmi. Hiro huomaa ihastuvansa Himeen mutta tämän ajoittainen armottomuus ja kylmäverisyys sekä viittaukset aikaisempiin julmiin tapahtumiin aiheuttavat ristiriitaa samalla kun hän yrittää ymmärtää outoa maailmaa. Reiri näyttäisi huomanneen tämän ja hän vihjaa Hirolle Himen menneisyydestä.
Jotkin viholliset ovat yrittäneet vaikuttaa Himeen luomalla harhakuvia Hirosta ja Hime voi olla tietoinen tämän tuntemuksista.
Bob Kulick
Robert Joel ”Bob” Kulick (16. tammikuuta 1950 – 28. toukokuuta 2020) oli yhdysvaltalainen muusikko, tuottaja ja lauluntekijä. Kulick loi mittavan uran sessiomuusikkona eri yhtyeissä ja kokoonpanoissa, ja hän ansaitsi urallaan yhteensä 14 kulta- tai platinalevyä. Hän soitti esimerkiksi Kiss- ja W.A.S.P. -yhtyeiden sekä Lou Reedin, Michael Boltonin ja Meat Loafin albumeilla.
Kulick aloitti uransa 1970-luvulla, ja hän oli ehdokas Kiss-yhtyeen kitaristiksi vuonna 1972. Paikan yhtyeessä sai kuitenkin Ace Frehley. Kulick ja Kiss päätyivät tekemään yhteistyötä 1970- ja 1980-luvulla, ja Kulick soitti sessiomuusikon roolissa yhteensä neljällä yhtyeen albumilla, sekä yhtyeen laulaja ja kitaristi Paul Stanleyn vuoden 1978 sooloalbumilla. 1970-luvulla Kulick soitti myös esimerkiksi Lou Reedin albumilla Coney Island Baby. Meat Loafin kiertuekokoonpanossa Neverland Express hän soitti vuosikymmenen ajan.
Kulickin nuorempi veli Bruce on myös kitaristi. Hän soitti Kiss-yhtyeen kitaristina vuosina 1984–1996 ja päätyi yhtyeeseen Bobin avustuksella.
Lauluntekijänä Kulick tunnettiin muun muassa David Glen Eisleyn kanssa tekemästään kappaleesta ”Sweet Victory”. Hän sävelsi musiikkia muun muassa televisiosarjoihin, elokuviin ja videopeleihin. Hän toimi myös esimerkiksi thrash metal -yhtye Metallicalle osoitetun tribuuttialbumin tuottajana vuonna 2005; Motörhead-yhtyeen albumille levyttämä versio Metallican kappaleesta ”Whiplash” voitti parhaan metalliesityksen Grammy-palkinnon vuonna 2005.
Kulick kuoli toukokuussa 2020. Hän oli kuollessaan 70-vuotias.
Futsal-Kolmonen
Futsal-Kolmonen  on Suomen futsalin neljänneksi korkein sarjataso.
Reservirintama
Reservirintama oli puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka perustettiin 30. heinäkuuta 1941 itärintaman läntisellä sektorilla ja sen ensimmäinen operaatio oli Jelnjan offensiivi syyskuun alussa. Moskovan taistelun alussa se osallistui saksalaisten etenemisen pysäyttämiseen, kärsi suuria tappioita ja liitettiin Lännen rintamaan.
Reservirintama luotiin hetkeksi uudelleen vuonna 1943 (sen nimi oli myös Kurskin rintama 24.–27. maaliskuuta ja Orjolin rintama 27.–28. maaliskuuta). Huhtikuussa se muutettiin Aron sotilaspiiriksi ja lopulta 9. heinäkuuta Arorintamaksi.
Bernardino de Minaya
Keskustellessaan kardinaalin kanssa Minaya totesi tämän saaneen voimakkaita vaikutteita Uudessa-Espanjassa toimineen dominikaani Domingo de Betanzosin mielipiteistä, joiden mukaan intiaaneista ei milloinkaan voisi tulla kristittyjä, "vaikka Hallitsija, Paavi, Neitsyt Maria ja kaikki taivaalliset vallat olisivat heidän puolellaan". Minaya havaitsi kardinaalin hyväksyneen allekirjoituksellaan lain, joka oikeutti espanjalaiset tekemään intiaaneista orjia. Lain voimaantulo oli vaikuttanut Minayan päätökseen lähteä Meksikosta Espanjaan ja sieltä edelleen Roomaan taistellakseen intiaanien asian puolesta kristikunnan keskuksesta käsin.
Minayan kertomus matkansa vaiheista
”Kun laki, joka salli intiaanien orjuuttamisen, oli saapunut, Don Ramírez, Santo Domingon piispa ja Meksikon Audiensian presidentti, kutsui luokseen kaikki kirkonmiehet ja pyysi heitä kirjoittamaan Teidän Majesteetillenne oman todellisen käsityksensä intiaanien kyvyistä. Fransiskaanit kirjoittivat Teille, mutta minä halusin keskustella henkilökohtaisesti Intian Neuvoston presidentin, kardinaali Loyasan kanssa. Nousin ilman minkäänlaisia matkavaroja Espanjaan lähtevään laivaan, luottavaisena siihen, että muut matkustajat auttaisivat minua. Saavuttuani Sevillaan kerjäsin ja kuljin jalkaisin Valladolidiin, jossa tapasin kardinaalin, jolle ilmoitin ettei veli Domingo de Betanzos osannut intiaanien kieltä, eikä ymmärtänyt näiden oikeata luonnetta. Kerroin hänelle intiaanien kyvyistä ja heidän oikeudestaan tulla kristityiksi. Hän vastasi minulle, että olin väärässä ja että hän ymmärsi intiaanien olevan papukaijojen kaltaisia ja että veli Domingon puheissa oli profeetallinen henki, joka sai hänet omaksumaan veljen mielipiteet. Kun tohtori Bernal Lugo, Neuvoston jäsen, kysyi minulta mitä keskustelussa kardinaalin kanssa oli tapahtunut, kerroin asiat hänelle ja lisäsin, että olin päättänyt mennä Paavin luo tämän inhottavan asian vuoksi, asian, joka niin suuresti vaarantaa Hallitsijan kristillisyyden ja monien intiaanien sielun. Kerroin intiaaneja vastaan kohdistettavan enemmän julmuutta kuin muinaisiin heprealaisiin ja että vaikka olin vain vähäpätöinen munkkiveli, en pelkäisi vastustaa kardinaalia tässä asiassa, jos vain saisin suosituskirjeen Kuningattarelta Hänen Pyhyydelleen. 'Järjestän sen teille', sanoi tohtori Lugo. Sitten kävelin Roomaan mukanani kirje, jota olen säilyttänyt tähän päivään asti.”
Minayan toiminta Roomassa tuotti tulosta
Tuon aikaiset mielipiteet intiaanien olemuksesta ja oikeuksista olivat ristiriitaisia. Minayan toiminta Roomassa tuotti kuitenkin tulosta, ja paavi Paavali III näki oikeaksi antaa maailmalle bullan, jonka mukaan intiaanit olivat järjellisiä ihmisolentoja, joilla on sielu ja jotka ovat kykeneviä omaksumaan katolisen uskon. Intiaanien pakanuutta oli ihmetelty, sillä olivathan apostolit saaneet tehtäväkseen evankeliumin saattamisen kaikkien kansojen tietoon.
Kaari (laki)
Kaari on Ruotsissa ja Suomessa keskiajalta saakka käytössä ollut termi, jolla alun perin tarkoitettiin yleisen lain pääosastoja, mutta nykyisin sana esiintyy myös eräiden jotakin tiettyä oikeusalaa käsittelevien laajojen lakien nimissä.
Nimitys esiintyi jo keskiaikaisissa maakuntalaeissa sekä myöhemmin Maunu Eerikinpojan maanlaissa ja vuoden 1734 laissa. Vuoden 1734 lain yhdeksästä kaaresta ovat kauppakaari ja rakennuskaari yhä eräiltä osin voimassa sekä Ruotsissa että Suomessa, Suomessa lisäksi oikeudenkäymiskaari (lyhenne OK ), joskin useita kertoja suuresti muutettuna. Muut kaaret on molemmissa maissa korvattu uudemmilla laeilla, joista eräiden nimissä kuitenkin yhä esiintyy Ruotsissa ja jonkin verran Suomessakin sana kaari. Nimityksellä ei ole selvää oikeudellista merkitystä, mutta se ilmaisee, että kyseiseen lakiin on koottu jotakin oikeudenalaa koskevat keskeisimmät säännökset.
Suomessa säädettiin vuonna 2014 täysin uusi kaari, sähköistä viestintää koskeva tietoyhteiskuntakaari tietoyhteiskunnan korostuneen merkityksen sekä säädösten aiemman hajautuneisuuden vuoksi. Kesäkuussa 2018 tietoyhteiskuntakaaren nimi vaihtui laiksi sähköisen viestinnän palveluista. Myös vielä hallituksen esityksessä 161/2016 esiintyneestä liikennekaari-nimestä luovuttiin ja lain nimeksi tuli laki liikenteen palveluista.
Suomessa ovat nykyään voimassa vuonna 1965 säädetty perintökaari, vuonna 1994 säädetty maakaari ja vuonna 2007 säädetty ulosottokaari. Vastaavan nimiset lait on säädetty myös Ruotsissa, jossa nykyisin ovat voimassa myös rikoslakia vastaava brottsbalken (rikoskaari) vuodelta 1962, föräldrabalken (vanhempainkaari) vuodelta 1949 ja miljöbalken (ympäristökaari) vuodelta 1998.
Roger Gustafsson
Roger Gustafsson (13. syyskuuta 1947 Tammisaari – 23. kesäkuuta 2013 Espoo) oli suomalainen diplomi-insinööri, taidehistorioitsija, kuraattori ja taiteilija. Gustafsson toimi myös ulkoministeriön palveluksessa kaupallisena sihteerinä Algeriassa.
Gustafsson on pitänyt muumiaiheeseen perustuvien töiden näyttelyn Hommage à... Amos Andersonin taidemuseossa 2009. Esillä oli 40 teoksen kokonaisuus. Sittemmin teossarja kasvoi noin viiteenkymmeneen, ja kokonaisuus on ollut esillä ulkomailla, esimerkiksi Berliinissä, Tukholmassa, Madridissa ja Fuengirolassa. Tekijänoikeuksien haltijan edustajana Moomin Characters on kieltänyt teosten ja niistä kertovan kirjan myynnin, joskin teos on jo etääntynyt kauas alkuperäisestä aiheesta.
Gustafssonin pro gradun aihe Åbo Akademissa vuonna 2007 oli "Kari Jylhäs konstnärskap". Gustafsson oli jäsenenä muun muassa Emman ja Helsingin Taidehallin hallituksissa. Hän oli auttamassa Pekingin kansainvälisen taidebiennaalin järjestämisessä 2003, 2005 ja 2008. Gustafsson on saanut Suomen kuvanveistäjäliiton Pro Sculptura -mitalin.
Gustafsson kuoli kesäkuussa 2013 syöpään.
Mehtimäen jäähalli
Mehtimäen jäähalli (Joensuun jäähalli), markkinointinimeltään PKS Areena, on Joensuun keskustan tuntumassa Mehtimäellä sijaitseva vuonna 1982 valmistunut jäähalli. Alkuperäinen Mehtimäen jäähalli (kutsutaan myös kilpajäähalliksi) ja sen yhteyteen myöhemmin valmistuneet kaksi harjoitusjäähallia (2002 ja 2019) muodostavat yhdessä kiinteän jääurheilukeskuksen.
Mehtimäen jäähalli on jääkiekon Mestiksessä pelaavan Joensuun Kiekko-Poikien, juniorijääkiekkoseura Juniori-Jokipoikien ja Joensuun Katajan taitoluistelijoiden kotihalli. Mehtimäen jäähallissa on katsomot kaikilla neljällä sivulla, ja sen yleisökapasiteetti on noin 4 800.
Jääurheilun ohella jäähallissa on pelattu myös muun muassa Joensuun Katajan korisliigaotteluita, Josban salibandyliigan otteluita, tennisturnauksia ja oteltu nyrkkeilyotteluita. Jäähalli on ollut myös konserttien, kokousten ja messujen pitopaikka.
Vuosina 2015–2017 jäähallin markkinointinimenä oli LVI-Myller Areena. Vuonna 2017 Pohjois-Karjalan Sähköstä tuli hallin nimisponsori ja nimeksi vaihtui PKS Areena.
Rakentamispäätöksen vaiheita
Jäähallin rakentaminen oli yksi eniten huomiota saaneista kunnallispoliittisista kysymyksistä ja julkisista keskustelunaiheista Joensuussa 1970-luvulla. Keskustelu jäähallin tarpeesta lisääntyi, kun Joensuun Kiekko-Poikien jääkiekkojoukkue nousi mestaruussarjaan vuonna 1971. Laji-ihmiset tekivät selväksi, että jäähallittoman seuran oli pidemmän päälle mahdotonta pelata mestaruussarjassa tai kilpailla jäähallipaikkakuntien joukkueita vastaan myöskään alemmalla tasolla. Jäähallittomuus harmitti myös kansallisiin huippuihin lukeutunutta Katajan taitoluisteluseuraa, joka joutui järjestämään harjoituksiaan muilla jäähallipaikkakunnilla tai viemään Joensuussa läpi kilpailuja räntä- tai vesisateessa.
Ensimmäisen pitkälle valmistellun suunnitelman jäähallin saamiseksi Joensuuhun teki Tekojääratayhdistys 1970-luvun alkupuolella. Yhdistyksen toimesta Mehtimäelle oli valmistunut tekojääkaukalo vuonna 1967. Vuonna 1973 yhdistyksen suunnitelmana oli rakentaa tekojääradan päälle puurakenteinen halli, jossa olisi 5000 seisomapaikkaa. 1,7 miljoonan markan kustannukset olisi rahoitettu lainalla, valtion avustuksella (veikkausvoittovaroilla) sekä kaupungin rahoin. Joensuun kaupunginhallitus ei kuitenkaan silloin lähtenyt viemään hanketta eteenpäin perustellen kantaansa mm. sillä, että kaupunki oli jo edellisinä vuosina sijoittanut runsaasti varoja liikuntaa palvelevaan rakentamiseen.
Seuraavan kerran jäähallin rakentamista yritettiin merkittävällä tavalla edistää vuonna 1976 kaupunginvaltuuston myönnettyä rahaa jäähallin suunnitteluun. Vuoden 1973 vanhat piirustukset katsottiin silloin vanhentuneiksi eikä jäähallia haluttu enää rakentaa vanhan tekojääradan päälle. Kesäkuussa kaupunginhallitus päätti, vasemmistoenemmistön äänin 5-4, antaa jäähallin suunnittelun yksityisten suunnittelijoiden sijasta kaupungin arkkitehtitoimistolle, vaikka etukäteen oli tiedossa, ettei siellä ollut työvoimaa piirustusten laatimiseen. Niinpä kaupungin arkkitehtitoimisto ei ehtinyt vuoden 1976 aikana laatia lainkaan piirustuksia, joita olisi tarvittu valtionavustusten (veikkausvoittovarat) hakemiseen.
Maaliskuussa 1977 kaupunginhallitus päätti äänestyksen jälkeen - edellisvuoden kesäkuun päätöksestä poiketen (huom. kunnallisvaalit 1976 ) - antaa suunnittelutehtävät sillä kertaa yksityisille toimistoille. Alkusyksystä 1977 valmistuneissa ja opetusministeriön valtionapukelpoisiksi hyväksymissä piirustuksissa esillä oli tiilivuorattu 4400 katsojaa vetävä jäähalli, jonka kustannusarvio oli noin 6,7 miljoonaa markkaa. Veikkausvoittovaroja oli mahdollisuus saada 45 % kustannusarviosta. Ajatuksena oli aloittaa rakennustyöt vuonna 1978 ja halli olisi käytössä syksyllä 1979. Jäähallisuunnitelmat ja kustannusarvio saivat ensin kaupunginhallituksen hyväksynnän, mutta tästä huolimatta jäähalli joutui pian vastatuuleen, kun osa kaupunginhallituksen ja -valtuuston jäsenistä sekä kaupunginjohtaja Aaro Heikkilä alkoivat vastustamaan hankkeen eteenpäin viemistä. Vastustajien perusteluina olivat huonot talousnäkymät ja lisäksi halli asetettiin vastakkain Siilaisen terveysaseman rakentamisen kanssa. Lopullisesti sen kertainen hanke kaatui valtuuston budjettikokouksessa 27.12.1977, kun SDP:n ja SKDL:n edustajat torjuivat määrävähemmistönsä turvin äänin 23-28 määrärahan, jolla jäähallin rakennustyöt olisi saatu alulle seuraavana vuonna. Porvarienemmistö (kokoomus, SMP, kristilliset, keskusta,  liberaalit) oli kannattanut jäähallia, mutta asian läpimeno olisi vaatinut kahden kolmasosan enemmistön. Valtuuston kokousta seuraamassa oli kymmeniä peliasuihin sonnustautuneita jääkiekkojunioreita vanhempineen. Valtuuston torjuvan päätöksen vuoksi Joensuulle ajatellut valtionavustukset menivät Kuopion jäähallin rakentamiseen.
Seuraavana vuonna jäähallin rakentamisesta saatiin kuitenkin myönteinen ratkaisu aikaiseksi. Kuukausia kestäneiden neuvottelujen jälkeen, marraskuussa 1978, määräenemmistöä edustavat poliittiset ryhmittymät (ilman SKDL:ää) pääsivät sopuun liikuntatilapaketista, johon jäähallikin kuului. Ryhmien allekirjoittaman sopimuksen mukaisesti vuoden 1977 pääsuunnitelmien pohjalta suunnittelutyö saatettaisiin ensin loppuun ja jäähallin rakentaminen ajoittuisi vuosiin 1981-1982. Lopulta tämä poliittinen sopimus piti ja jäähalli valmistui aikataulussaan syksyllä 1982.
Jäähallin valmistuminen
Jo ennen Mehtimäen jäähallin rakentamisen aloittamista sanomalehti Karjalaisessa kerrotuista yksityiskohdista saattoi jo hyvin hahmottaa tulevan hallin olemuksen: Leveä julkisivu avautuu Länsikadun suuntaan ja siinä on kuusi sisäänkäyntilovea lipunmyyntipisteineen. Jäähallissa on kiinni matala sivuosa, joka sisältää sosiaalitiloja. Sisällä hallissa katsomot ovat toisessa kerroksessa ja pääkatsomo on Länsikadun puolella. Alimmassa kerroksessa sijaitsevat kahviotilat sekä yleisöhalli kioskeineen. Vuonna 1977 esiteltyihin piirustuksiin verrattuna jäähalli oli viimeisessä suunnitteluvaiheessa kasvanut lisää korkeutta ja lisäksi latomaista ulkonäköä oli kadotettu. Jäähallin pääsuunnittelijan, Georgios Fasoulaksen (Arkkitehtitoimisto Erkki Helasvuo) lähtökohtana oli, ettei hallista tulisi betonilatoa vaan Joensuu saa yksilöllisen jäähallin. Betonilatomaisuuden ja laatikkoratkaisujen välttely näkyy eri tavoin: osin punatiilinen rakennus sopii ympäristöönsä, rakennuksessa on epäsymmetrinen harjakatto ikkunoineen, lisäkorkeutta halliin tuovat tehdyt kattoratkaisut ja päivänvalo pääsee sisään suurista päätylaseista.
Kun hallin rakennustyöt alkoivat Mehtimäellä syyskuussa 1981, kokoontui rakennuspaikalle satoja pelipaitoihin sonnustautuneita Joensuun Kiekko-Poikien junioreita kiittämään kaupunkia vihdoin toteutuvasta jäähallista. Talven 1981-1982 pakkaset hidastuttivat hieman rakennustöitä, mutta jäähalli valmistui suunnilleen tavoiteaikataulussaan. Katajan taitoluistelijat ja JoKP:n pelaajat pääsivät ensimmäisinä testaamaan hallin jäätä lokakuun alkupäivinä 1982.
Katsojapaikkoja uudessa hallissa oli 5040, joista sinisiä lasikuituistuimia oli 1067 kpl. Jäähallin ensimmäinen viralliseen jääkiekko-otteluun JoKP–Sport 7.10.1982 saapui yleisöä 3350. Vuonna 1982 uuden hallin katsottiin edustavan arkkitehtuuriltaan, tekniikaltaan ja toimivuudeltaan alansa huippua Suomessa. Pinta-alaltaan 65 000 m3:n kokoisen jäähallin rakentaminen maksoi noin 19 miljoonaa markkaa ja lopulta valtion tukea halliin saatiin kokonaissummaan nähden vähän, eli noin 800 000 markkaa.
Harjoitusjäähalli nro 1
Harjoitusjäähalli nro 1 valmistui ja otettiin käyttöön huhtikuun alussa 2002. Harjoitusjäähalli voitiin nähdä vanhan jäähallin laajennuksena, sillä se rakennettiin vanhan jäähallin takaseinustaan kiinni. Jäähallin julkisivumateriaalit valittiin siten, että hallista tuli ulkonäöltään mahdollisimman yhtenäinen alkuperäisen hallin kanssa. Sosiaali- ja teknisten tilojen lisäksi uusi halli tarjosi samalla urheiluseuroille lisää varasto- ja toimistotilaa. Uuden kaukalon koko oli 26 x 56 m. Valmistumisen aikoihin kummasteltiin seikkaa, että toimitsija-, jäähy- ja pelaaja-aitiot rakennettiin kaikki samalle sivulle kaukaloa.
Harjoitusjäähalli nro 2
Joensuun jäähallien kokonaisuus täydentyi kesällä 2019, kun Urho Heikkisen mukaan nimetty harjoitusjäähalli nro 2 otettiin käyttöön. Toinen harjoitusjäähalli rakennettiin takaparkkipaikan kohdalle vanhaan harjoitushalliin kiinni ja yhdistettiin samaan kokonaisuuteen edellisten jäähallien kanssa. Harjoitusjäähalli nro 2:een tuli 28 x 60 metrin kokoinen kaukalo. Isossa jäähalliprojektissa toisen harjoitushallin rakentamisen ohella uudistettiin samalla myös vanhaa harjoitushallia sekä kilpahallin huoltotiloja. Projektiin oli päädytty yhtäältä kilpahallin oheistilojen heikon kunnon vuoksi ja toisina perusteina olivat jäävuorojen puute kiekkojunioreilla sekä taito- ja muodostelmaluistelun kasvaneet harrastajamäärät.
Jäähalliprojektin kustannuksiksi arvioitiin noin 6,7 miljoonaa euroa, josta uuden harjoitushallin rakennuskustannukset olivat 4,7 miljoonaa. Harjoitusjäähallin rakentamiseen ja sekä kilpahallin oheistilojen korjauksiin Joensuun kaupunki sai Opetus- ja kulttuuriministeriön avustusta 750 000 euroa. Lisäksi Onttola-säätiön kautta kaupunki sai harjoitushallin rakentamiseen 325 000 euron suuruisen lahjoituksen, joka oli peräisin Kärstin Hagström-Heikkisen ja Urho Heikkisen perinnöstä.
Jäähallin myöhempi muutoksia
Vuonna 1983 jäähalliin istumakatsomon kokoa kasvatettiin noin 300 paikalla, jolloin istumapaikkojen määrä nousi silloin 1680 kpl:ään.
Vuonna 1989 jäähalliin rakennettiin selostamotiloja sekä uusi pyörätuolikatsomo, joka sijaitsi jäähyaitioiden viereisellä korokkeella.
Ensimmäisen harjoitushallin rakentamisen (valmistui 2002) yhteydessä myös kilpahallin puolelle tuli muutoksia. Katsojakapasiteetti pieneni hieman, kun liikuteltavat seisomakatsomot poistettiin harjoitushallin vastaiselta seinältä. Kilpahalliin rakennettiin hissi, jolla pyörätuolilla liikkuvat pääsevät toisen kerroksen tasanteelle. Vanhan jäähallin kahvio siirrettiin harjoitushallin puolelle ja tilalle rakennettiin 2 kpl pukusuojia.
Vuonna 2008 jäähalliin avattiin ravintola Ärjyluola harjoitusjäähallin puoleisen katsomon alle. Ravintola rakennettiin punttisalin paikalle, josta laitteet siirrettiin entisen Hockey Pub Kultaranteen tiloihin.
Jäähallissa olleen vanhan sinisen peltikopin paikalle rakennettiin vuonna 2009 neljä eri kokoista aitiokatsomoa, joihin tuli yhteensä 70 istumapaikkaa.
Vuonna 2016  jäähallin ylätasanteella, Joensuun Areenan puoleisessa päädyssä takanurkkauksessa avattiin baari "Ärjykulma".
Toisen harjoitushallin rakentamisen yhteydessä (2018 - 2019) kilpajäähalliin ja harjoitushalli 1:n tiloihin tuli useita muutoksia. Kilpajäähalliin asennettiin uusi joustokaukalo (29 x 60 m), joka oli metrin verran vanhaa kapeampi. Kilpajäähallin vanha kaukalo siirrettiin harjoitushalli 1: een, jossa myös korjattiin kattorakenteita ja viallista lattialaattaa. Kilpahallin ja harjoitushalli 1:n pukukoppi- ja sosiaalitiloja uusittiin ja remontoitiin yhtenäisiksi. Kuivaustilat kasvoivat ja siirtyivät kilpahallista harjoitushallin puolelle. Harjoitushalli nro 1:ssä sijainneiden toimistotilojen tilalle rakennettiin seinän kokoisella peilillä, joustavalla lattialla ja puolapuilla varustettu jumppasali, jonka ajateltiin sopivan etenkin taitoluistelijoiden oheisharjoitteluun.
Kesällä 2020 parannettiin kilpajäähallin kattorakenteita, valaistusta ja äänentoistoa sekä asennettiin jäähallin kattoon mediakuutio.
Natalie Coughlin
Natalie Anne Coughlin (s. 23. elokuuta 1982) on yhdysvaltalainen uimari, kolminkertainen olympiavoittaja ja kahdeksankertainen maailmanmestari.
Kaliforniassa syntynyt Coughlin opiskeli Carondelet High Schoolissa, Diablo Valley Collegessa ja Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä, josta hän valmistui vuonna 2005. Hän voitti kaksi kulta-, kaksi hopea- ja yhden pronssimitalin vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän voitti yhden kultamitalin, kaksi hopeaa ja kolme pronssimitalia. Hän on eniten mitaleita yksittäisissä olympiakisoissa voittanut yhdysvaltalaisnainen. Lontoosta 2012 hän sai yhden pronssin.
Coughlin on olympiamenestyksensä ohella voittanut lukuisia mitaleja uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2001, 2003, 2005, 2007, 2011 sekä uinnin lyhyen radan MM-kilpailuissa 2010 ja 2014.
Coughlin alitti ensimmäisenä naisena minuutin aikarajan (59,58) 100 metrin selkäuinnissa ja ensimmäisenä yhdysvaltalaisnaisena pitkällä radalla 54 sekuntia 100 metrin vapaauinnissa (53,99). Coughlin oli ensimmäinen uimari sitten vuoden 1978, joka voitti viisi Yhdysvaltain mestaruutta samoissa kisoissa (2002).
Coughlin ui Melbournen pitkän radan MM-kisoissa 100 metrin maailmanennätyksen 59,44. Lokakuussa 2007 hän ui myös lyhyen radan ME:n Singaporessa (56,51). Marraskuussa 2001 Coughlin ui lyhyellä radalla New Yorkissa 200 metrin selkäuinnin maailmanennätyksen 2.03,62. Hän oli myös uimassa 4 × 200 metrin vapaauintiviestin maailmanennätystä 7.50,09 Melbournen MM-kisoissa 2007.
Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 Coughlin voitti kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.
311 South Wacker Drive
thumb|311 South Wacker Drive Chicagossa. 311 South Wacker Drive on pilvenpiirtäjä Chicagon kaupungissa, Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se on rakennettu vuosina 1988–1990 arkkitehtitoimisto Kohn Pedersen Fox Associatesin suunnitelmien pohjalta. Pilvenpiirtäjä yltää 293 metrin korkeuteen, ja siinä on 65 kerrosta. Hyötypinta-alaa pilvenpiirtäjällä on 130 063 neliömetrin edestä.
Aiheesta muualla
41.87778°N, -87.63556°W
Ilmailulääketiede
Ilmailulääketiede on lääketieteen erikoisala, joka yhdistää ennalta ehkäisevän, työterveyshuollon, ympäristölääketieteen ja kliinisen lääketieteen osaamista tietoon ilmailuhenkilöstön fysiologiasta ja psykologiasta. Tieteenala paneutuu osaltaan lentävän henkilökunnan ja matkustajien terveyteen ja turvallisuuteen, samoin erilaisten ilmailun lupakirjojen (esimerkiksi lentolupakirja) hakijoiden ja haltijoiden valintaan ja suorituskykyyn.
Lentäminen ja terveys
thumb|250px|Yhdysvaltalainen sotilasilmailulääkäri tutkimassa potilaan näköä lentotukialus USS George Washingtonilla (2004). Lentämisessä muihin liikennemuotoihin verrattuna ovat erityisroolissa seuraavat seikat: Näistä voidaan johtaa lentäjälle ja lentokoneelle asetettavat vaatimukset, joilla tähdätään ohjaajan toimintakyvyn säilyttämiseen koko lennon ajan.