cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
St. Louis
Väestö
thumb|250px|left|St. Louisin kaupunki ja metropolialueeseen kuuluvat piirikunnat Kaupungin väkiluku oli vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan 318 416, ja koko metropolialueen 2,8 miljoonaa. Ydinkaupunki on pienenemässä väestön muuttaessa esikaupunkeihin – osin alhaisemman verotuksen toivossa. On huomattava, että kaupunkilaiset vuonna 1876 juuri verotukseen vedoten valitsivat itsenäisyyden suhteessa ympäröivään maatalousvaltaiseen St. Louis Countyn piirikuntaan. Alakaupunkia on ryhdytty restauroimaan 2000-luvulla, mikä näyttäisi jarruttavan muuttoliikettä kantakaupungista.
St. Louisin metropolialueeseen luetaan niin sanotun itsenäisen St. Louisin kaupungin (Independent City of St. Louis) ja St. Louisin piirikunnan lisäksi Missourin puolelta merkittävät Saint Charlesin, Jeffersonin ja Franklinin esikaupunkimaiset piirikunnat sekä asukasmäärältään vähäisemmät Lincoln ja Warren. Illinoisin puolelta metropolialueseen luetaan suuret Madison ja Saint Clair -nimiset asuinalueet sekä pienemmät Clinton, Monroe ja Jersey. Piirikuntien nimitykset kuvastavat Yhdysvaltain presidenttien nauttimaa korkeaa arvovaltaa seudulla. Väestönlaskenta arvioi valkoihoisten osuudeksi kantakaupungissa 43,8 %, afroamerikkalaisten 51,2 %, aasialaisperäisiä ja latinoja molempia lienee noin kaksi prosenttia. Lapsia laskettiin olevan 25,4 %, ja virallisen köyhyysrajan alapuolella 24,6 % väestöstä.
St. Louisissa on suuri demokraattipuolueen kannatuspohja, mutta kaksissa viime presidentinvaaleissa republikaanit ovat onnistuneet saamaan Missourin osavaltion valitsijamiehet, minkä arvellaan pitkälti johtuvan perinteisen teollisuuden taantumisesta. Itäpuolinen Illinois vaikuttaa olevan vankasti demokraattien käsissä.
Koulutus
thumb|250px|St. Louis, Missouri Botanical Garden, USA St. Louisin oppilaitostarjonta on huomattavan monipuolinen:
Arkkitehtuuri
thumb|250px|Wainwright Buildingia pidetään jopa maailman ensimmäisenä pilvenpiirtäjänä thumb|220px|left|[[Eero Saarinen|Eero Saarisen suunnittelema 192-metrinen Gateway Arch.]] Kaupungissa on kaksi merkittävää katolista katedraalia. St. Louisin katolisuudella on siis merkittävä asema, vaikka kaupunki onkin luterilaisuuden tärkeimpiä tyyssijoja Yhdysvalloissa. On uusklassiseen tyyliin rakennettu Vanha katedraali, joka oli ensin St. Louisin arkkihiippakunnan piispanistuimena. Sen virallinen nimi on Basilica of St. Louis IX, King of France. Basilikan arvon Vanha katedraali sai paavi Johannes XXIII:lta vuonna 1961. Toinen merkittävä kohde on uusromaanis-bysanttilaiseen tyyliin 1900-luvun alussa rakennettu Uusi katedraali. Se on virallisesti nimeltään Cathedral Basilica of St. Louis. Sen mosaiikki on huomattava. Paavi Johannes Paavali II antoi Uudelle katedraalille pienemmän basilikan arvon vuonna 1997.
Kapteeni James B. Eads suunnitteli ja rakennutti 1874 Mississippin yli kulkevan yhdistetyn rautatie- ja maantiesillan, jonka nimeksi tuli Eads Bridge. Siltarummut tehtiin ilmatäytteisiksi. Tämän vuoksi monet työntekijät joutuivat työskentelemään fyysisen paineen alaisina – ja ulos tullessaan sairastuivat sukeltajantautia muistuttavaan sairauteen. Peräti kolmetoista työmiestä menehtyi.
Arkkitehti Louis Sullivanin suunnittelema kymmenkerroksinen Wainwright Building vuodelta 1891 toimii yhä liike- ja toimistorakennuksena. Arkkitehti Eero Saarisen suunnittelema kaari Gateway Arch, viralliselta nimeltään Jefferson National Expansion Memorial, on kaupungin keskeinen maamerkki. Grand Boulevardin varrella on monia merkittäviä rakennuksia, erityisesti teattereita. Fox-Theatre on vastikään restauroitu, sillä on bysanttilainen fasadi itämaisin koristeluin. Powell Symphony Hall on St. Louisin sinfoniaorkesterin kotiareena; orkesteri on perustettu jo vuonna 1880.
Pruitt-Igoen sodanjälkeinen asutusprojekti on tyyppiesimerkki epäonnistuneesta kaupunkisuunnittelusta. Toisen maailmansodan jälkeinen asuntopula oli huutava. World Trade Centerin tuleva suunnittelija, arkkitehti Minoru Yamasaki, laati vuonna 1951 piirustukset peräti 33:lle yksitoistakerroksiselle rakennukselle. Projekti toteutettiin, mutta sen muututtua valtavaksi slummiksi koko komeus päätettiin tuhota vuonna 1972. Hopi-intiaanien elämänviisaudesta kumpuava Godfrey Reggion dokumenttielokuva Koyaanisqatsi: Life Out of Balance vuodelta 1982 kertoo projektin tuhosta. Projektin päättymistä pidetään toisaalta yhtenä postmodernismin ajan alkuhetkistä.
Jokirannassa on kaupungin perustajan maihinnousupaikka Laclede's Landing. Siellä on runsaasti huvituksia, kuten hotelleja ja ravintoloita. Alakaupungin restaurointisuunnitelmaan kuuluu 2007 valmistuva The Bottle District, josta tulee viihdekeskus. Toisaalta saman alueen arvokkaana pidetty vanha postitalo sai väistyä pysäköintitalon tieltä.
Media
Nikola Tesla esitti yleisölle St. Louisissa ensimmäisen julkisen radiolähetyksen vuonna 1893. Nykyään kaupungissa toimii jopa kunnallinen radioasema. Lukuisat paikalliset televisioasemat ovat vähentäneet radion merkitystä. Myös valtakunnallisilla televisioyhtiöillä kuten NBC:llä ja ABC:llä on kaupungissa omat täysimittaiset toimituksensa.
Vuodesta 1878 alkaen on kaupungissa julkaistu päivittäisiä sanomalehtiä. Niistä ensimmäinen on nimeltään St. Louis Post-Dispatch, ja sen aloitti kuuluisa unkarilaissyntyinen Joseph Pulitzer. Lehti siirtyi Pulitzerin suvulta Lee Enterprises -kustannusyhtiölle vuonna 2005. Lehden linjaa pidetään liberaalina, ja se on edelleen kaupungin valtalehti. Päivittäisiä sanomalehtiä ilmestyy vähemmän kuin takavuosina. Huippuaikana vuonna 1900 kaupungissa ilmestyi viisikin paikallista sanomalehteä, näiden joukossa saksankielinen Westliche Post.
Vuonna 1904 kaupungissa pidettiin maailmannäyttely Louisiana Purchase Exposition. Se nimettiin sata vuotta aikaisemmin onnistuneen Keskilännen oston kunniaksi. Näyttely oli tavattoman laaja, ja se tuotti tiettävästi järjestäjilleen voittoa. Esillä oli 43 osavaltion ja 62 ulkomaan osastot. Yksittäisiä rakennelmia oli yli 1500, ja niitä oli yhdistämässä 120 kilometriä kävelyteitä ja katuja. Ragtimemusiikkia kuultiin ajan hengen mukaisesti. Myyntikojuissa tarjoiltiin hampurilaisia, hotdogeja, ja jäätelötötteröitä. Maailmannäyttelyllä olikin huomattava vaikutus pikaruoan ekspansioon.
Urheilu
thumb|250px|Busch Stadion on St. Louis Cardinals MLB-joukkueen kotikenttä St. Louisissa pidettiin vuonna 1904 kesäolympialaiset, historian ensimmäiset Euroopan ulkopuolella.
Tenniksen ammattilainen Jimmy Connors, yleisurheilija Jackie Joyner-Kersee ja ammattinyrkkeilijä Archie Moore ovat kotoisin St. Louisista.
Kaupungissa sijaitsee kuuluisa keilailumuseo. St. Louis emännöi Naisten kansallista koripallon lopputurnausta 2009.
St. Louisissa on järjestetty vuodesta 2013 lähtien vuosittain shakin kutsuturnaus Sinquefield Cup.
Julkisuuden henkilöitä St. Louisista
thumb|Kenraali William Tecumseh Sherman
Monet St. Louisin kasvatit ovat niittäneet mainetta julkisuudessa. Erityisesti kaupunki on jatkuva musiikin lähde monikulttuurisuutensa vuoksi.
Sotilaita ja poliitikkoja
Kenraali William Tecumseh Sherman oli sisällissodassa poltetun maan taktiikasta kritisoitu unionin strateginen johtaja. Niin ikään sisällissodassa mainetta luonut kenraali, republikaani Ulysses S. Grant valittiin Yhdysvaltain 18. presidentiksi.
Muusikoita
Chuck Berry oli maailmanlaajuisesti huomattava rock and roll -muusikko, kitaristi ja lauluntekijä. Trumpetisti Miles Davis oli jazzmusiikin alalla tunnettu nimi. Jazzmuusikko Charlie Parkerin instrumenttina oli saksofoni. Scott Joplin oli puolestaan kaikkien aikojen kuuluisin ragtimea kehittänyt muusikko.
Ike Turner oli erinomainen pianisti ja kitaristi, ja hän kehitti boogie woogieta rock and rollin suuntaan. Erityisesti hänen lahjansa tulivat esiin tuottajana. Tina Turner, Ike Turnerin puoliso, oli erityisen tuottelias rocklaulaja.
Nils Brandt
Nils Gunnar ”Nisse” Brandt (13. tammikuuta 1932 Porvoo – 5. kesäkuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Dan Quayle
Varhainen elämä
Quayle syntyi varakkaaseen indianalaiseen kustantajasukuun. Suku on kotoisin Mansaarelta, mistä johtuu heidän harvinainen sukunimensä. Dan Quayle suoritti yliopistolliset tutkinnot valtiotieteessä 1969 ja oikeustieteessä 1974 ja palveli Indianan kansalliskaartissa 1969–1975. '
Nils Brandt
Brandt teki pitkän uran Helsingin ruotsinkielisissä teattereissa ja elokuvissa joita tehtiin sekä Suomessa että Ruotsissa. Brandt ei ollut ulkonäkönsä takia juuri sankarirooleissa vaan useammin työmiehenä: apteekkarina, autoilijana tai poliisikonstaapelina. Ruotsalaisissa Veijarikopla-elokuvissa (Jönssonligan) hän esitti yhtä päähenkilöistä, Rockya. Brandt esiintyi myös Ingmar Bergmanin elokuvassa Fanny ja Alexander (1982).
Dan Quayle
Poliittinen ura
Quayle työskenteli virkamiehenä ja juristina ennen valintaansa kongressin edustajainhuoneeseen 1976 ja senaattiin 1986.
St. Louis
Muusikoita
Itäisistä kaupunginosista on noussut countrymusiikin vaikuttajia kuten Uncle Tupelo ja The Bottle Rockets. Kaupunkia on alettu arvostaa myös rapin ja hip hopin aloilla sellaisten tekijöiden vuoksi kuin Nelly, Saint Lunatics, Murphy Lee, Chingy ja J-Kwon.
Nils Brandt
Brandt esiintyi myös useissa TV-sarjoissa. Vuosina 1960–1961 hän oli Unga Teaternin ensimmäinen johtaja.
Brandt sai Pro Finlandia -mitalin 1989.
Dan Quayle
Varapresidenttinä
George H. W. Bush valitsi 1988 Quaylen varapresidenttiehdokkaakseen, ja hän toimi varapresidenttinä koko Bushin presidenttikauden ajan 1989–1993. Quaylen asema valtion johdossa oli vähäisempi kuin seuraajillaan Gorella ja Cheneyllä.
Portugalin ralli 1993
Portugalin ralli 1993 (viralliselta nimeltään 27. Rallye de Portugal - Vinho do Porto) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1993. Kilpailu järjestettiin 3. – 6. maaliskuuta vuonna 1993. Kilpailu oli kauden kolmas ja sen kokonaispituus oli (suunniteltu pituus oli ).
Kilpailun voitti François Delecour, jolle voitto oli ensimmäinen rallin maailmanmestaruussarjassa. Toyota ei ollut mukana kilpailussa.
Two Miles from Heaven
Two Miles from Heaven on Mott the Hooplen kokoelma-albumi vuodelta 1980. Se sisältää tunnetuimpia kappaleita vuosilta 1969–1972, jolloin yhtye levytti Island Recordsille.
Dan Quayle
Varapresidenttinä
Quaylen kokemuksen riittävyyttä varapresidentiksi epäiltiin avoimesti. Demokraattien varapresidenttiehdokas Lloyd Bentsenin kanssa käymässään väittelyssä Quayle vertasi kokeneisuuttaan John F. Kennedyyn, minkä jälkeen Bentsen totesi lakonisesti palvelleensa Kennedyn kanssa ja: ”senaattori, ette ole todellakaan mikään Jack Kennedy”.
Quayle oli varapresidenttinä kansallisen avaruusviraston National Space Councilin ensimmäinen puhemies. Kesällä 1989 presidentti Bushin ilmoittaessa avaruusasema Freedomin rakentamisesta ja paluusta Kuuhun ja miehitetystä lennosta Marsiin Quaylelta kysyttiin hänen ajatuksiaan Mars-lennosta. Hämmentävässä lausunnossaan lehdistölle Quayle sanoi Marsin olevan samalla radalla kuin Maa ja kertoi nähneensä kuvia Marsin ”kanavista”, mikä tarkoittaisi että siellä on vettä ja happea. Quayle saikin vuoden 1992 humoristisen Ig Nobel -palkinnon, koska hänen sanottiin osoittavan tiedekoulutuksen tärkeyden.
Quaylen tunnetuin julkinen töppäys sattui, kun hän toimi tuomarina koululaisten tavauskilpailuissa New Jerseyn Trentonissa 15. kesäkuuta 1992 ja korjasi oikean vastauksen sanaan potato (peruna) väärin. Quaylen muistelmien mukaan hän käytti koulun antamia kortteja, joissa piti olla oikeat vastaukset, ja luki ylimääräisen e-kirjaimen sieltä.
Bush ja Quayle pyrkivät uudelle kaudelle vuoden 1992 vaaleissa, mutta hävisivät Bill Clintonin ja Al Goren muodostamalle parivaljakolle. Quayle vetäytyi vuoden 1996 republikaanien presidenttiehdokasnimityksestä terveysongelmien vuoksi. Hän pyrki uudelleen presidenttiehdokkaaksi George W. Bushia vastaan 2000, mutta jäi valitsematta. Vuodesta 1952 vuoteen 2008 vain kaksi muuta entistä varapresidenttiä ei ollut ehdolla presidentiksi (Spiro Agnew ja Nelson A. Rockefeller).
Varapresidenttikautensa jälkeen Quayle on työskennellyt yksityisellä sektorilla Cerberus-nimisessä sijoitusyhtiössä.
Yksityinen elämä
Quayle meni naimisiin Marilyn Tuckerin kanssa vuonna 1972. Heillä on kolme lasta, pojat Tucker ja Ben sekä tytär Corinne.
St. Louis
Kirjailijoita
T. S. Eliot, alun perin lyyrikko, sittemmin ja näytelmä- ja esseekirjailija, sai kirjallisuuden Nobel-palkinnon vuonna 1948. Eugene Field oli lastenkirjailija, joka tunnettiin kirkkaiden värien ihailijana. Tennessee Williams, joka eli vain osan lapsuuttaan St. Louisissa, tunnetaan Amerikan kirjallisuudessa eteläisestä aksentistaan. Hänellä on eräänlainen kovan onnen leima.
Arvo Junnila
Arvo Nestori Junnila (28. toukokuuta 1903 Kiikka – 10. helmikuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko, joka teki elämäntyönsä Suomi-yhtiön vakuutusmatemaatikkona ja pitkäaikaisena johtajana.
Kaksoispotku
Kaksoispotku (engl. double push) on rullaluistelun tekniikka, jossa luistimella tuotetaan eteenpäin vievää voimaa koko sen ajan, kun se on kontaktissa alustaan. Passiivista liukuvaihetta ei synny.
Arvo Junnila
Arvo Junnilan vanhemmat olivat maanviljelijä Nestori Junnila ja Selma Maria Niemi. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Tyrvään suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1923 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1928 ja lisensiaatiksi vuonna 1936 sekä väitteli tohtoriksi saksankielisellä väitöskirjallaan vuonna 1936. Junnila työskenteli matematiikan assistenttina Helsingin yliopistossa vuosina 1929–1933 ja Teknillisessä Korkeakoulussa vuosina 1932–1934, vakuutusyhtiö Suomen apulaismatemaatikkona vuosina 1933–1948, yliaktuaarina 1948–1953, apulaisjohtajana vuosina 1950–1953 ja toimitusjohtajana vuosina 1954–1970. Hän luennoi vakuutusmatematiikasta Tampereen yliopistossa vuosina 1975–1977. Lisäksi hän toimi sosiaaliministeriön vakuutusosaston asiantuntijana vuosina 1962–1970. Junnila toimi Suomen Aktuaariyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1947–1956 ja hänet kutsuttiin sen kunniajäseneksi vuonna 1976.
Hänen nuorempi veljensä on kokoomuspoliitikko Tuure Junnila.
Kaksoispotku
Kaksoispotkun tekniikka
Tekniikan perusteet lyhyesti:
Oikeanpuoleisen jalan tullessa maahan luistin käännetään ulkosyrjälle ja ohjataan vartalon keskilinjan vasemmalle puolelle, josta syntyy ensimmäinen potku (puristus). Tämän jälkeen luistin ohjataan takaisin perinteiseen potkuun eli sisäsyrjälle. Luistin tekee siis vajaan S-kirjaimen muotoisen liikeradan. Kaksoispotku ei lisää huippunopeutta, mutta pidemmillä matkoilla se kasvattaa keskinopeutta. Tekniikan vaikeutena on tasapainon ylläpito potkun ensimmäisessä vaiheessa.
Tekniikan kehittäjänä pidetään nykyisin jäällä tapahtuvaa pikaluistelua harjoittavaa Chad Hedrickiä, mutta hieman vastaavanlaista tekniikkaa tiedetään alankomaalaisten käyttäneen aikaisemminkin.
St. Louis
Elokuvatähtiä
Judy Garland oli lapsitähti sekä myöhemmin Hollywoodin musikaaleissa lauluosissa. Betty Grable, laulutaitoinen näyttelijä, aloitti uransa jo 13-vuotiaana ja esiintyi Toisen maailmansodan aikana viihdytysjoukoissa. Hän esiintyi myös vähäpukeisissa osissa. Virginia Mayo, vaudevilletähti ja elokuvanäyttelijä, toimi myös televisiossa yhdessä Danny Kayen kanssa sekä teki musikaaleja. Koomisista rooleistaan tunnettu Shelley Winters voitti sivuosaoscarit vuosina 1960 ja 1966.
Kevin Kline palkittiin 1988 parhaasta sivuosasta Monty Python-henkisessä elokuvassa Kala nimeltä Wanda (A Fish called Wanda). Annie Wersching esittää FBI-agenttia tunnetussa Golden Globe ja Emmy palkitussa toiminta- ja draamasarjassa 24.
Evan Peters voitti Golden Globen vuonna 2022 näyteltyään Jeffrey Dahmeria sarjassa Dahmer.
Ystävyyskaupunkeja
Ystävyyskaupungeilla voi olla merkitystä kriisitilanteissa, mutta jatkuvampaa merkitystä niillä on kulttuurivaihdossa. St. Louisilla on virallisesti yksitoista ystävyyskaupunkia (Sister Cities International):
Lukas Bengtsson
Lukas Nicke Arne Bengtsson (s. 14. huhtikuuta 1994 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Sveitsin pääsarja National League-joukkue EV Zugissa. Hän laukoo oikealta.
Pelityyli
Elite Prospects -sivuston mukaan Bengtsson on erinomaisesti luisteleva ja hyökkäyspäässä pelaava puolustaja, jolla on hyvä lähtönopeus. Hän myös tuo kiekkoa hyvin ylös. Bengtsson on pelipaikkaansa nähden varsin pienikokoinen, mutta hän osaa kuitenkin suojata kiekkoa hyvin liikkuessaan. Bengtsson on myös käyttökelpoinen ylivoimapelaaja; hän laukoo hyvin suoraan syötöstä ja tekee fiksuja ratkaisuja. Bengtsson pelaa myös kohtalaisen hyvin omassa puolustuspäässä, mutta hänellä on kuitenkin kehitettävää kokonaisvaltaisessa pelaamisessa.
Seuraura
Bengtsson on Huddinge IK:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Djurgårdens IF:ään, josta Bengtsson siirtyi 16-vuotiaana Mora IK:hon kaudeksi 2010–2011. Kaudella 2011–2012 hän debytoi seuran miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa Bengtsson pelasi kolme runkosarjaottelua. Kaudella 2012–2013 hän pelasi siellä 22 runkosarjaottelua tehopistein 1+3=4.
Ensimmäisellä kokonaisella Allsvenskan-kaudellaan 2013–2014 Bengtsson teki 45 runkosarjaottelussa tehot 13+20=33. Hän oli Moran tehokkain puolustaja Kevin Mitchellin kanssa sekä joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Bengtsson sijoittui koko Allsvenskanin puolustajien maalipörssissä toiseksi edellään vain Asplöven HC:n Marcus Fagerudd ja hän jakoi puolustajien pistepörssin kolmannen sijan Mitchellin kanssa. Kevään 2014 nousukarsinnoissa Bengtsson jakoi Moran sisäisen pistepörssin kolmen muun pelaajan kanssa tehoilla 2+3=5.
Kaudella 2014–2015 Bengtsson nousi Moran varakapteeniksi ja hän oli Allsvenskanin runkosarjassa joukkueen toiseksi paras pistemies Mitchellin jälkeen. Bengtsson jakoi sarjan puolustajien pistepörssin kolmannen sijan Malmö Redhawksin Nils Anderssonin kanssa. Kesken kauden, tammikuun 2015 lopulla hän teki sopimuksen SHL-joukkue Frölunda HC:n kanssa. Bengtsson sopi samalla kuitenkin pelaavansa Allsvenskan-kauden loppuun Morassa. Hän liittyi Frölundaan näin ollen kesken SHL:n pudotuspelien ja pelasi yhdeksän playoff-ottelua tehopistein 1+3=4. Bengtsson teki SHL-debyyttinsä viidennessä puolivälieräottelussa 20. maaliskuuta 2015 Luleå HF:ää vastaan. Ensimmäisen SHL-maalinsa hän teki ensimmäisessä välieräottelussa 29. maaliskuuta 2015 ylivoimalla Växjö Lakers HC:tä vastaan. Bengtssonin osuma jäi Frölundan 4–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen Artturi Lehkosen tekemään maaliin. Lakers voitti lopulta kuitenkin ottelusarjan voitoin 4–2 ja eteni aina Ruotsin-mestaruuteen.
Varsinaisella SHL:n tulokaskaudellaan 2015–2016 Bengtsson teki 30 runkosarjaottelussa tehot 7+7=14, 12 playoff-ottelussa tehot 2+5=7 ja kymmenessä Mestarien liigan ottelussa tehot 2+5=7. Hän voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Bengtsson voitti kauden aikana myös CHL:n mestaruuden.
Toukokuussa 2016 NHL-varaamaton Bengtsson teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa. Pelatessaan kesällä golfia kotimaassaan hän löysi jalastaan puutiaisen, jonka Bengtsson poisti turvallisesti. Hän sai puremasta kuitenkin oireita ja Bengtssonilla diagnosoitiin borrelioosi, johon hänelle määrättiin antibioottikuuri. Bengtsson osallistui Penguinsin syksyn harjoitusleirille, mutta hänen oireensa kuitenkin palasivat kuntopyöretesteissä ja Bengtssonille määrättiin uusi antibioottikuuri. Hän palasi kaukaloihin marraskuussa AHL-joukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin paidassa, jossa Bengtsson pelasi 16 ottelua tehopistein 1+5=6, kunnes hänen kautensa päättyi tammikuussa 2017 voimakkaiden kipujen seurauksena. Erikoislääkäreiden tekemät lisätutkimukset paljastivat, että Bengtsson ei sairastanut borrelioosia. Hänellä diagnosoitiin maaliskuussa posturaalinen ortostaattinen takykardiaoireyhtymä. Kaudella 2017–2018 hän kärsi loukkaantumisista ja Bengtsson pelasi AHL:ssä 37 runkosarjaottelua tehden 15 syöttöpistettä ja kolme playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Kaudeksi 2018–2019 Bengtsson palasi kotimaahansa ja siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Linköping HC:hen.
Maajoukkueura
Bengtsson edusti Ruotsia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Bengtsson on pelannut 15 nuorten maaottelua.
Mustahevosantilooppi
Mustahevosantilooppi (Hippotragus niger) on hevosantilooppien sukuun kuuluva antilooppilaji. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on musta-antilooppi.
Mustahevosantiloopin levinneisyysalue ulottuu Itä-Afrikasta Etelä-Afrikan Transvaaliin. Ne elävät savannilla 10–20 yksilön laumoissa ja laiduntavat enimmäkseen ruohoa. Kantoaika on 9 kk.
Mustahevosantiloopin alalaji jättiläismustahevosantilooppi (Hippotragus niger variani) on äärimmäisen uhanalainen.
Arwo Mikkonen
Tapani Arvo ”Arwo” Mikkonen (12. toukokuuta 1954 Tampere – 24. helmikuuta 1986 Tampere) oli suomalainen muusikko, joka muistetaan parhaiten Popedan alkuperäisenä kitaristina.
Mikkonen kuoli sydänkohtaukseen Tampereella Cabaret Oscarissa soundcheckin jälkeen. Mikkosella oli synnynnäinen sydänvika, jota ei silloisilla tutkimusmenetelmillä ollut havaittu. Virallinen kuolinsyy oli nousevan rinta-aortan seinäpullistuman repeäminen sekä verenvuoto sydänpussiin. Mikkosen kuoleman vuoksi Popeda perui tuolloin keikkansa ja oli miltei hajota, mutta Mikkosen vaimon tuella pysyi koossa.
Vuonna 1986 Juice Leskinen Grand Slam julkaisi albumillaan Yölento Mikkosen muistolle omistetun laulun ”Juuret”. Kappaleella vierailee Popedan solisti Pate Mustajärvi. Popedan Mikkosen muistolle omistama kappale oli puolestaan kesäkuussa 1986 singlenä julkaistu ”Eläinten vallankumous”.
Huuliseuloja
Koko ja ulkonäkö
Huuliseuloja voi kasvaa enintään 22,6 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on selkäevässään 14–16 piikkiruotoa ja 13–15 nivelruotoa, peräevässään kolme piikkiruotoa ja seitsemän nivelruotoa.
Levinneisyys ja elinympäristö
Huuliseulojaa tavataan Kongojoesta ja useista sen sivujoista Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keski-Afrikan tasavallassa ja Kamerunissa. Laji käyttää ravinnokseen hyönteisiä ja niiden toukkia, nilviäisiä, vesikasveja sekä detritusta. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut huuliseulojan vuonna 2010 elinvoimaiseksi lajiksi.
Steve-projekti
Steve-projekti on luettelo tieteenharjoittajista, joiden nimi on Stephen tai sen muunnelma (kuten Stephanie, Stefan, Esteban ja niin edelleen) ja jotka ”kannattavat evoluutiota”. Luettelon tuotti yhdysvaltalainen National Center for Science Education ”kieli poskessa tehtynä parodiana” kreationistien listoista, joissa tutkijat ”epäilevät evoluutiota”.
Di Stéfano -palkinto
Di Stéfano -palkinto on Espanjan jalkapalloilussa kauden parhaalle pelaajalle myönnettävä palkinto, jota urheilulehti Marca on jakanut kaudesta 2007–2008 lähtien. Palkinto on nimetty Real Madrid -legenda Alfredo Di Stéfanon mukaan.
Voittajan valitsevat sekä Marcan lukijat että asiantuntijaraati. Koko sarjakauden ajan lukijat voivat jokaisen kierroksen jälkeen äänestää mielestään kierroksen kolmea parasta pelaajaa. Kauden päätteeksi 50 eniten pisteitä kerännyttä pääsevät loppukilpailuun, jossa raati äänestää lopullisesta voittajasta.
Tyrtaios
Tyrtaios ( tai, ; 600-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen runoilija. Hän oli Spartan kansallisrunoilija ja kreikkalaisen valtiollisen ja sotaisan elegiarunouden tunnetuimpia edustajia.
Messenialaissotien aikana hän innosti maanmiehiään uljauteen isänmaan puolesta. Kun sotatilan aiheuttamat vauriot synnyttivät levottomuuksia, hän tyynnytti ihmisiä esittämällä Eunomia-elegiassaan esi-isien suurtöitä ja heidän luomansa valtiorakenteen perusaatteita. Elegioissaan Tyrtaios käytti Joonian murretta. Jälkipolville on säilynyt kolme täydellistä ja yhdeksän katkelmallista Tyrtaioksen runoa, jotka hyvin kuvastavat silloista aikaa ja vallitsevia oloja.
Viktor Rydberg on mukaillut erään Tyrtaioksen elegian runoksi Athénernas sång, jonka Jean Sibelius on säveltänyt ja josta on useita suomennoksia nimellä Ateenalaisten laulu. Nimestään huolimatta se siis alkujaan ei ole peräisin Ateenasta vaan Spartasta.
Théophile-Jules Pelouze
thumb|180px|Théophile-Jules Pelouze Théophile-Jules Pelouze (26. helmikuuta 1807 – 31. toukokuuta 1867) oli ranskalainen kemisti. Useat 1800-luvun loppupuolen kuuluisat kemistit ovat saaneet oppinsa Pelouzelta, joka kuului elinaikanaan Euroopan suurimpiin kemisteihin. Collége de Francessakin professorina toiminut Pelouze perusti 1850 yksityisen koulutuslaboratorion Pariisiin, missä mm. Alfred Nobel opiskeli vuoden ajan. Pelouze kuoli Pariisissa 1867.
Unkujärvi
Unkujärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Toritun kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 10,1 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,1 metriä mpy.
Portugal. The Man
thumb|Portugal. The Man '''Portugal. The Man''' on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka on perustettu Wasillassa, Alaskassa. Yhtyeen jäsenet ovat John Gourley, Zach Carothers, Kyle O'Quin, Jason Sechrist, Eric Howk ja John Gourleyn puoliso Zoe Manfield. Yhtye on perustettu alun perin vuonna 2001 nimellä Anatomy of a Ghost. Yhtyeellä on ollut levytyssopimus Atlantic Recordsin kanssa huhtikuusta 2010 lähtien.
Historia
Yhtye perustettiin elokuussa 2001, jolloin jäseninä olivat Gourley, Carothers, Joe Simon, Dewey Halpaus ja Nick Simon. Yhtye saavutti julkisuutta, mutta se hajosi pian. Itse Portugal. The Man alkoi Gourleyn sivuprojektina, jossa Carothers soitti bassoa. Yhtyeeseen liittyi uusia jäseniä ja se siirtyi Portlandiin tarkoituksena aloittaa keikkailu ja albumien levytys. Esikoisalbumi Waiter: "You Vultures!" julkaistiin tammikuussa 2006.
Evankeliointi
Evankeliointi tarkoittaa kristillisen uskon perussanoman eli evankeliumin ( ’hyvä uutinen’) kertomista ihmisille joko henkilökohtaisesti tai yleisön edessä siinä tarkoituksessa, että ihmiset ottaisivat sanoman vastaan ja tulisivat uskoon. Joissakin seurakunnissa evankelioimistyö on erillinen toimintamuoto. Laajassa merkityksessä koko kristillisen seurakunnan toiminta tai ihannetapauksessa kristityn koko elämä voidaan nähdä evankeliointina. Evankelioinnin tehtävä on välittää ymmärrettävästi kaikille ihmisille pelastuksen sanoma, joka on Kristuksen puoleen kääntymistä. Evankeliumin keskeinen sisältö on Kristuksen persoona, hänen tekonsa ja ominaisuutensa.
Kristittyjä, jotka ovat erikoistuneet evankeliointiin, kutsutaan evankelistoiksi. Evankelistat voivat tehdä julistustyötään kotiyhteisössään tai toimia lähetystyössä lähetyskentillä. Evankelistat mainitaan Raamatussa mm. kohdissa Apt. 21:8, Ef. 4:11 ja Tim. 4:5. Evankelistan hengellisen viran seurakuntaan on asettanut itse Jumala: "Ja hän antoi muutamat apostoleiksi, toiset profeetoiksi, toiset evankelistoiksi, toiset paimeniksi ja opettajiksi. (Efesolaiskirje 4:11)"Evankelistan virka tähtää seurakunnan leviämiseen ja evankelista pyrkii työllään tavoittamaan niitä, jotka eivät ole kuulleet evankeliumin ilosanomaa tai ovat välinpitämättömiä tai etsiviä. Evankeliumia julistavat kuitenkin myös apostolit, paimenet ja opettajat ja jokainen, joka "saarnaa sanaa" (2 Tim 4:5). Raamatussa myös todetaan jokaisen kristityn olevan Kristuksen todistaja maailmalle. Lähetyskäsky on annettu jokaiselle kristitylle ja ilman seurakunnan yhteistä vastuuta sen toteuttamisesta, evankeliumia ei voida viedä kaikkialle maailmaan. C. Peter Wagner on esittänyt väitteen siitä, että jokaisen seurakunnan uskovista evankelioinnin lahja on noin 10 prosentilla. Seurakunnan luontaisen kehityksen instituutti (SLK) on vahvistanut tämän arvion todeksi. Heidän tutkimuksiinsa on osallistunut noin 26 000 seurakuntaa 60 maasta.
Kristinuskon välittämistä uusille maantieteellisille alueille ja kulttuureihin kutsutaan usein maailmanevankelioinniksi.
Lyijy (albumi)
Lyijy on Poisonblackin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 13. syyskuuta 2013.
Marjapensas
thumb|Mustaherukka.
Marjapensas tarkoittaa pensasta, johon muodostuu ihmisravinnoksi kelpaavia marjoja. Marjapensaita kasvatetaan usein puutarhoissa, mutta niitä kasvaa myös villinä metsissä.
Marjapensaita ovat esimerkiksi:
MAT Macedonian Airlines
MAT (Македонски Авио Транспорт, Makedonski Avro Transport)-Macedonian Airlines oli Pohjois-Makedonian eli tuolloisen Makedonian tasavallan kansallinen lentoyhtiö. Se operoi lentojansa Skopjen ja Ohridin lentoasemilta.
Lentoyhtiö perustettiin 16. tammikuuta 1994 ja aloitti ensimmäiset lentonsa 23. kesäkuuta 1994 Skopjesta Zürichiin käyttäen Boeing 737-200-lentokonetta. Yhtiön omistivat Zivko Gruevski ja Zlatko Petrovski (tammikuussa 2005). Vuonna 2000 Makedonian tasavallan hallitus myönsi MAT:lle kansallisen lentoyhtiön statuksen 10 vuodeksi.
MAT lopetti toimintansa 1. syyskuuta 2009.
Ritual Entertainment
Ritual Entertainment oli videopelien kehittäjä, joka toimi vuosina 1996–2007. Ritual Entertainmentin pelejä ovat muun muassa SiN, Star Trek: Elite Force II ja Counter-Strike: Condition Zero.
Grand Canyon
pienoiskuva|350px|Grand Canyon Hopi Pointista nähtynä. thumb|upright|Kanjonin pohjalla virtaava Coloradojoki Pima Pointin kohdalla. Grand Canyon on Coloradojoen uurtama kanjoni luoteisessa Arizonassa Yhdysvalloissa.
Kanjoni on noin 446 kilometriä pitkä. Sen keskimääräinen leveys on noin 16 kilometriä ja syvyys reunoilta pohjalle enimmillään runsaat puolitoista kilometriä. Kanjonin seinät ovat valtava, miljoonia vuosia kestäneiden geologisten prosessien monivärinen näyttely. Kanjonia ympäröi Grand Canyonin kansallispuisto.
Kanjonia asuttivat Amerikan alkuperäiskansat jo kauan ennen kuin ensimmäinen eurooppalainen, García López de Cárdenas, ehätti sen reunalle vuonna 1540. Nykyään kanjoni on suosittu vaelluskohde, jossa liikutaan jalan, ratsain tai vesitse Coloradojokea pitkin. Kanjonilla käy miljoonia matkailijoita vuodessa.
Ikä
Grand Canyonin ovat synnyttäneet maan kohoaminen sekä Coloradon ylängön poikki virtaava Coloradojoki, joka on uurtanut itselleen rotkon. Kanjonin tarkkaa ikää ei ole helppo selvittää, sillä Coloradojoki on vienyt mukanaan paljon maata. Joidenkin tutkimusten mukaan kanjonin länsiosat ovat enimmillään 70 miljoonan vuoden ikäisiä ja jotkin itäiset osat alle 10 miljoonan vuoden ikäisiä.
Kanjonin reunan kivestä vanhinta on Elves Chasmin gneissi, 1,84 miljardia vuotta. Nuorinta kiveä on Kaibabin muodostelmassa kanjonin yläreunassa, 270 miljoonaa vuotta.
Sijainti ja mitat
pienoiskuva|400px|Grand Canyonin ja sen ympäristön kartta. Grand Canyon sijaitsee Coloradon ylätasangolla luoteisessa Arizonassa lähellä Nevadan ja Utahin rajaa. Kanjoni ulottuu Pariajoelta Grapevine Washin suulle lähellä Pearce Ferryä. Kanjoni on päästä päähän Lees Ferrystä Grand Wash Cliffsille joella matkustettaessa 446 kilometriä pitkä ja linnuntietä 225 kilometriä. Kävelemällä päästä päähän matkaa tulee eteläreunaa pitkin 2210 kilometriä ja pohjoisreunaa pitkin 2227 kilometriä.
Kanjonin eteläreuna on keskimäärin noin 2100 metrin korkeudessa ja pohjoisreuna 2500 metrin korkeudessa. Reunan korkein kohta on pohjoisreunan Point Imperial, 2683 metriä merenpinnasta.
Kanjoni on reunalta joelle syvimmillään lähes 1,6 kilometrin syvyinen. Kanjonin matalin kohta merenpintaan nähden on Lake Meadin kohdalla, 365 metriä merenpinnan yläpuolella.
Kanjonin keskimääräinen leveys on noin 16 kilometriä. Kapeimmillaan se on 183 metriä Marble Canyonin kohdalla ja leveimmillään useassa kohdassa yli 24 kilometriä. Kanjonin tilavuus on 4,7 biljoonaa kuutiometriä.
Kanjonissa on yli 160 koskea. Useimmat niistä ovat muodostuneet sivukanjonien äkkitulvien tuomista kivistä.
Kanjonia ympäröi Grand Canyonin kansallispuisto, jonka pinta-alasta suurin osa on kanjonin ulkopuolista aluetta.
Ilmasto
thumb|Grand Canyonin reunoille sataa talvisin lunta. Kanjonin pohjoisreunan ilmasto on suuremman korkeutensa vuoksi viileämpi ja kosteampi kuin eteläreunan ilmasto. Kanjonin pohjalla on kuivempaa ja lämpimämpää kuin reunoilla. Vuoden keskilämpötila on pohjoisreunalla 13 celsiusastetta ja eteläreunalla 17 C. Kanjonin pohjalla Phantom Ranchissa vuoden keskilämpötila nousee 28 asteeseen. Lämpimintä on heinäkuussa, jolloin eteläreunalla on 21 astetta, pohjoisreunalla 16 astetta ja pohjalla 34 astetta. Talvella keskilämpötila laskee reunalla hiukan alle nollan ja pohjalla 8 plusasteeseen. Eteläreunalla sataa vuosittain keskimäärin 40 senttimetriä, pohjoisreunalla 64 senttimetriä ja Phantom Ranchissa 22 senttimetriä. Talvisin reunoilla sataa lunta 150 ja 365 senttimetriä, mutta pohjalle lumisateet eivät koskaan yllä.
Oravat
Kanjonin pohjoisreunalla Jacob Laken tienoilla elää omana populaationaan kaibabinorava (Sciurus aberti kaibabensis). Kanjonin eteläreunalla asustaa muuallakin Yhdysvalloissa yleinen abertinorava (Sciurus aberti). Lajien esimuodot olivat alun perin samaa populaatiota, mutta kanjonin muodostuminen teki niiden välille ylipääsemättömän esteen, jolloin populaatiot lajiutuivat sekä muuttuivat erivärisiksi.
Padot
Kanjonin yläjuoksulle rakennettiin vuonna 1964 Glen Canyonin vesivoimalaitos, joka muodostaa Lake Powell -järven. Alajuoksulle rakennettiin vuonna 1936 Hooverin pato, joka muodostaa Lake Mead -järven. Vaikka padot sijaitsevatkin kanjonin ulkopuolella, ne ovat vaikuttaneet merkittävästi jokeen ja kanjoniin.
Intiaaniasutus
Arkeologisten tutkimusten perusteella ihmisten on arveltu kulkeneen Grand Canyonin alueella jo noin 10 500 vuotta sitten. Pysyvää asutusta alueella on ollut ainakin 4 000 vuotta. Ensimmäisinä sinne asettuivat eri intiaaniheimot, aluksi varhaisia metsästäjä-keräilijöitä. Korinvalmistustaidostaan tunnettu alaku-heimo eli kanjonin luolissa ja harjoitti jonkin verran myös maanviljelyä. Myöhemmin he rakensivat kivestä, savesta ja puusta maanpäällisiä asumuksia. 1200-luvun lopussa jokin aiheutti alueen kulttuurien katoamisen, kun asukkaat muuttivat pois. Syyksi on arveltu ilmastonmuutoksen tuomaa kuivuutta. Useat anasazit muuttivat Rio Granden alueelle. Heidän jälkeläisensä hopi-intiaanit uskovat yhä syntyneensä kanjonissa ja kunnioittavat sitä pyhänä paikkana.
Anasazien muuttoa seurasi yli vuosisadan kestänyt ajanjakso, jolloin kanjonissa ei asunut ihmisiä. Paiutet olivat ensimmäisiä alueen uudelleenasuttajia. Heitä seurasivat 1400-luvulla navajot, mutta myöhemmin Yhdysvaltain hallitus pakotti nämä intiaanikansat siirtymään reservaatteihin. Kanjonissa asuu kuitenkin yhä vielä pieni havasupai-intiaanien heimo.
Eurooppalaisten saapuminen
Vuonna 1540 kolmensadan miehen konkistadorijoukko Francisco Vásquez de Coronadon johdolla tuli Meksikosta etsimään tarunomaisia kultaisia intiaanikaupunkeja. Niitä he eivät löytäneet, mutta 25-miehinen retkikunta García López de Cárdenasin johdolla teki tutkimusretken Grand Canyonin alueelle hopi-intiaanien opastamana. He saapuivat kanjonin eteläreunalle ja näkivät alapuolellaan joen, joka näytti ylhäältä vain parin metrin levyiseltä. Miehet viipyivät paikalla kolme päivää, ja osa sotilaista yritti turhaan laskeutua kanjoniin.
Seuraava eurooppalainen saapui kanjonille yli kaksisataa vuotta myöhemmin. Käännytettäviä intiaaneja etsinyt fransiskaanipappi Francisco Tomás Garcés laskeutui vuonna 1776 erään sivukanjonin pohjalle ja kohtasi siellä vieraanvaraisia havasupai-intiaaneja. Seuraavan sadan vuoden aikana kanjonilla kävi harvakseltaan valkoisia metsästäjiä, pyyntimiehiä ja sotilastiedustelijoita.
Luutnantti Joseph Ives saapui vuonna 1858 retkikuntansa kanssa Grand Canyonin eteläpuolelle Black Canyonille etelästä höyrylaivalla tarkoituksenaan tutkia, kuinka pitkälle pohjoiseen joki oli kulkukelpoinen. Kun jokimatka nousi pystyyn, retkikunta jatkoi jalkaisin Grand Canyonille joen etelätörmää pitkin ja hämmästeli kanjonin syvyyttä. Ives luokitteli alueen ”täysin arvottomaksi” ja arveli, että hänen matkansa olisi valkoisten viimeinen retki ”tälle tuottamattomalle alueelle”. Kanjonin pohja säilyi edelleen viimeisenä valkoisena kohtana Yhdysvaltain kartalla.
Ensimmäiset uudisasukkaat asettuivat alueelle 1880-luvulla. He toivoivat saavansa elantonsa kanjonista löydetyistä asbesti-, kupari-, lyijy- ja sinkkiesiintymistä, mutta huomasivat pian että turismi oli kaivostoimintaa kannattavampi elinkeino. Vuosisadan vaihteeseen mennessä kanjoni oli tunnettu matkailukohde. Alueen suurimpaan kaupunkiin Flagstaffiin saatiin rautatie vuonna 1882, ja se alkoi tuoda matkailijoita alueelle. Vuonna 1901 avattiin kanjonin etelälaidalle rautatie, Grand Canyon Railway, ja ensimmäiset hotellit rakennettiin. Grand Canyon Railwayn toiminta lakkasi vuonna 1968 matkustajien puutteeseen, kun se ei kyennyt kilpailemaan autojen kanssa. Se jatkoi liikennöintiä kuitenkin vuonna 1989. Grand Canyon National Park perustettiin vuonna 1919.
Vierailut ja retkeily
pienoiskuva|Turistijoukko kanjonin äyräällä Vuonna 2017 Grand Canyonilla kävi yli kuusi miljoonaa vierailijaa. Luonnonpuistossa kävijöistä yli 90 prosenttia käy kanjonin eteläisellä reunalla, jolle on hyvät kulkuyhteydet, mutta vain viisi prosenttia käy pohjoisella reunalla. Kanjonin pohjalle laskeutuu viisi prosenttia kaikista kansallispuistossa kävijöistä.
Laskeutuminen kanjonin pohjalle vie aikaa, eikä edestakaista käyntiä pohjalla suositella päivävaellukseksi. Kuumuuteen ja veden puutteeseen uupuvat vaeltajat työllistävät etsintä- ja pelastuspartioita, joita tarvitaan satoja vuodessa.
Kanjoniin voi tutustua myös vesitse Coloradojokea pitkin tai ilmasta käsin helikopterimatkoilla. Kanjonin lukuisista koskista monet ovat hyvin voimakkaita, kivikkoisia ja vaarallisiakin. Venematkoja järjestetään noin 15 hengen lautoilla. Matka kanjonin päästä päähän kestää noin kuusi päivää, mikäli veneissä on moottorit. Pelkillä airoilla ohjattavilla veneillä matka vie yli kaksi viikkoa.
Kanjonissa on kuollut yli 700 ihmistä, suurin osa heistä ilmailuonnettomuuksissa.
Kaarlo Taskinen
Taskinen oli Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen lääkintävoimistelun aliopettajana 1909–1923 ja fysiologian ja lääkintävoimistelun opettajana 1923–1943 sekä vt. lääkintävoimistelun yliopettajana 1930–1941. Hän oli myös Olavinlinnan kylpylän lääkärinä 1904–1908 ja Rauhan kylpylän lääkärinä 1911–1912. Taskinen sai professorin arvon 1946.
Spar
Spar on maailmanlaajuinen, Alankomaissa vuonna 1932 perustettu päivittäistavaraketju, jolla on noin 15 000 liikettä 42 maassa. Ketjulla oli myymälöitä myös Suomessa 1962–1973 ja 1998–2005. Spar-tunnusta käytettiin Tukon yhtenäisen T-ketjutunnuksen rinnalla 1974–1998.
250 px|thumb|Sparin logo 250 px|thumb|Spar Eliel Helsingin rautatieaseman alapuolella, maan alla; sen tiloissa on nykyään Alepa
Hollannin kielen sana spar tarkoittaa kuusta, siksi ketjun logossa onkin tyylitelty kuusi.
Euroopassa suurimpia Spar-maita ovat Itävalta, Norja, Britannia ja Italia.
Suomen Spar
Suomen Spar Oyj oli päivittäistavarakauppaketju, joka syntyi 1990-luvun lopulla vaikeuksiin ajautuneen T-ryhmän seuraajaksi Keskon ostettua Tukon. Lisäksi Suomessa oli noin 500 Spar-kauppaa ennen Tukon kauppaketjujen (A&O, Spar ja TR) siirtymistä yhtenäiseen T-tunnukseen vuonna 1973. Vuoden 1998 alussa aloitti toimintansa valtakunnallinen tukku- ja vähittäiskauppaa harjoittava Suomen Spar Oyj, jonka suurimpana omistajana oli ruotsalainen Axfood.
Suomen Spar-ketjuun kuului syksyllä 2005 kaikkiaan 280 myymälää, joista Suomen Sparin omia myymälöitä oli 98 ja kauppiaiden hallinnassa olleita myymälöitä 182. Vuonna 2001 Suomen Spar Oyj keskitti liiketoimintansa kahteen ketjuun, jotka olivat Eurospar ja Spar. Tuolloin Spar Market, Superspar, Spar Express- ja Rabatti-ketjut yhdistettiin Spar-nimen alle. Suomen suurin Spar-kauppa, Espoon keskuksen Eurospar, avattiin huhtikuussa 1999; nykyisin kyseinen myymälä on osana kauppakeskus Entresseä toimiva S-market.
S-ryhmän keskusliike Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta (SOK) osti Suomen Sparin osakekannan 2005. Kilpailuvirasto hyväksyi kaupan ehdolla, että (vähintään) 30 Spar-myymälän liiketoiminta siirtyy S-ryhmän kilpailijoille. Järjestelyjen lopputuloksena S-ryhmän kauppaketjuihin (Alepa, Sale ja S-market) siirtyi 85 Spar-myymälää, M-ryhmään siirtyi 47 myymälää, Tradekan ketjuihin (Siwa, Valintatalo ja Euromarket) 38 myymälää ja K-ryhmään 24 myymälää. Päivittäistavarakauppa päättyi 85 entisessä Spar-toimipaikassa. Suomen viimeinen Spar-kauppa sijaitsi Kolarissa vuoteen 2007. Suomen Sparin toiminta lakkasi vuonna 2019 sen sulautuessa SOK:hon.
American Idol (5. tuotantokausi)
American Idolin viides tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 17. tammikuuta 2006 ja päättyi 24. toukokuuta 2006. Ohjelman juonsi Ryan Seacrest. Randy Jackson, Paula Abdul ja Simon Cowell jatkoivat tuomareina.
Koelaulut
Koelaulut pidettiin seitsemässä kaupungissa kesällä ja alkusyksystä 2005 seuraavassa järjestyksessä:
Toisin kuin neljännellä kaudella, mukana ei ollut yhtään vierailevaa tuomaria.
Hollywood – ensimmäinen kierros
Ensimmäinen kierros Wollywoodissa kesti kaksi päivää, joista toisena kilpailija lauloi yhden 12 annetusta lauluvalinnasta pianon ja taustalaulun säestyksellä ja toisena kiersi Los Angelesia järjestetyllä bussikiertueella.
Heistä 99 valittiin seuraavalle kierrokselle. Pudotettuja olivat muun muassa:
Hollywood – toinen ja kolmas kierros
Jäljelle jääneet 99 kilpailijaa jatkoivat toiselle kierrokselle, missä heidän jaettiin kolmen tai neljän hengen ryhmiin, jotka lauloivat yhden kuudesta valittavina olevista kappaleista. Yksittäisiä henkilötä pudotettiin tämän kierroksen jälkeen.
Kolmannelle kierrokselle jatkoi noin 60 henkilöä ja sillä laulettiin yksi laulu 95 kappaleen listasta a cappella. Tämän jälkeen kilpailijat jaettiin eri huoneisiin, joissa jokainen joko jatkoi tai putosi.
Kierrosten aikana pudotettiin 55 kilpailijaa, muun muassa:
Viimeinen pudotus
23. tammikuuta 2006, kun Hollywood-viikosta oli kulunut huomattavasti aikaa ja koelauluja oli alettu näyttää TV:ssä (17. tammikuuta), tuomarit katselivat nauhoja uudestaan ja ottivat huomioon yleisön reaktiot kilpailijoita kohtaan. Kilpailijat eivät enää esiintyneet ja tuomarit pudottivat 44:stä jäljelle jääneestä puolet hotellissa Pasadenassa. Pudotettuja olivat muun muassa:
Semifinaalit
Semifinalistien nimet julkaistiin 15. helmikuuta ja semifinaalit käynnistyivät 21. helmikuuta. Jokaisena kolmena semifinaaliviikkona näytettiin kolme ohjelmaa.
Formaattiin ei tehty muutoksia edelliseen kauteen verrattuna: mukaan otettiin 12 miespuolista ja 12 naispuolista laulajaa ja kummastakin ryhmästä pudotettiin kaksi joka viikko. Nämä 24 semifinalistia ja heidän esittämänsä kappaleet ohjelman aikana olivat:
12 finalistia
Taylor Hicks (74094) on kotoisin Birminghamista Alabamasta. Hän on harmaatukkainen ja esitti Sam Cooken kappaleen "A Change Is Gonna Come" koelaluissa Las Vegasissa. Silloin tuomarit hämmästelivät hänen ulkonäköään. Hän on kauden ainoa kilpailija, joka ei ollut kertaakaan kolmen vähiten ääniä saaneen joukossa. Hän voitti American Idolin 24. toukokuuta.
Katharine McPheen (32342) äiti on laulunopettaja. Hänen koelaulutilaisuudessaan San Franciscossa Randy sanoi hänen esitystään kauden parhaaksi. Ensimmäisen semifinaalikierroksen lopussa Simon Cowell sanoi kuulleensa neljää todella hyvää laulajaa sinä iltana ja Katherine oli heistä paras. Hän on kotoisin Sherman Oaksista Kaliforniasta. Hän sijoittui kilpailussa toiseksi, mikä ilmoitettiin finaalissa 24. toukokuuta. Hänen luultiin olleen raskaana, koska hän käytti löysiä pukuja. McPhee kuitenkin kiisti huhut Ryan Seacrestin haastattelussa.
Elliott Yamin (19991) (lausutaan Ja-MIIN) syntyi vuonna 1978 Los Angelesissa Kaliforniassa ja varttui Richmond (Virginia)in esikaupunkialueella Virginiassa. Hän aloitti laulamisen 5-vuotiaana ilman minkäänlaista ohjausta. Elliot meni koelauluihin Bostonissa. Ensimmäisen semifinaaliesityksen jälkeen Simon sanoi hänen olevan mahdollisesti koko kilpailun paras mieslaulaja. Elliot putosi 17. toukokuuta yhden American Idolin historian pienimmän piste-eron seurauksena.
Chris Daughtry (36483) on kotoisin McLeansvillesta Pohjois-Carolinasta. Koelaulujen aikana hänet kuvattiin "rokkaavana isänä". Hän osallistui koelauluihin Denverissä.
Paris Bennett (60377), Grammy-voittaja Ann Nesbyn lapsenlapsi, lauloi The Dixie Chicksin kappaleen "Cowboy Take Me Away" koelauissa Greensborossa. Hän on kotoisin Fayettevillesta Georgiasta. Hänen äitinsä ja isoäitinsä kuuluivat Grammy-voittoiseen yhtyeeseen, Sounds of Blackness.
Kellie Pickler (61615) on kotoisin Albemarlesta Pohjois-Carolinasta, mutta syntyi New Orleansissa Louisianassa. Hänet kuvattiin rullaluistelevana tarjoilijana. Hänen äitinsä lähti Kellien ollessa kaksivuotias ja hänen isällään on ollut lukuisia ongelmia poliisin kanssa, mutta nyt hän on vapaalla jalalla. Kellie asuu isoisänsä kanssa ja kävi koelauluissa Greensborossa. Hän ei ollut kertaakaan kolmen vähiten ääniä saaneen joukossa ennen pudotustaan.
Ace Young (36456), on kotoisin Denveristä Coloradosta ja hän kävi myös siellä koelauluissa. Silloin Randy kuvaili häntä yhdeksi pkauden parhaista kilpailijoista. Hänen laulettuaan "Father Figure" Simon Cowell sanoi Acella olevan 'X-factor' ('se jokin', viitaus Simonin brittiläiseen kykyjenetsintäkilpailuun X-factor). Ace on laulanut 9-vuotiaasta asti ja ottanut myös laulutunteja.
Bucky Covington (60460) on kotoisin Rockinghamista Pohjois-Carolinasta. Hän meni koelauluihin Greensboroon. Buckylla on identtinen kaksoisveli nimeltä Rocky.
Lisa Tucker (36047) on kotoisin Anaheimista Kaliforniasta, ja hän kävi koelauluissa Denverissä. Simon sanoi silloin häntä parhaaksi 16-vuotiaaksi, mitä kilpailussa on nähty. Hän osallistui myös Star Search -ohjelmaan mutta hävisi Tiffany Evanssille. Lisa vieraili myös yhdessä O.C.:n jaksossa.
Kevin Covais (10182), 16-vuotias, on kotoisin Levittownista New Yorkista. Bostonin koelauluissa hän lauloi "You Raise Me Up".
Melissa McGhee (35673) on kotoisin Tampasta Floridasta. Hän kävi koelauluissa Denverissä. Hänen esiintymistään näytettiin ensimmäistä kertaa hänen ensimmäisellä viikollaan 24 semifinalistin joukossa.
Pudonneet naiset
Ayla Brown (14336) (s. 28. heinäkuuta 1988) on yhdysvaltalainen laulaja ja sijoittui 13:nneksi American Idolissa. Hän on noin 182 cm pitkä.