cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gaius Cestius Gallus
Vuonna 66 alkoi ensimmäinen juutalaissota, ja Gallus sai tehtäväkseen koota armeijan ja marssia tukahduttamaan kapina alkuunsa. Hän onnistui Beit She'arimin alueen Jezreelin laaksossa, mutta epäonnistui Jerusalemin valtaamisessa. Perääntyessään Jerusalemista hän ja hänen legioonansa XII Fulminata joutuivat juutalaiskapinallisten ahdistamiksi Beth-Horonin solassa, jolloin roomalaiset kärsivät suuria tappioita. Hänen onnistui paeta vaivoin uhraamalla suuren osan miehistään ja kalustostaan. Gallus oli menettänyt taisteluissa juutalaisia vastaan 5 780 Rooman sotilasta kaatuneina ja XII Fulminata kotkansa. Hän itsekin kuoli pian tämän jälkeen.
Giskalan Johannes
Giskalan Johannes (k. 70 jaa.) (tunnetaan myös nimellä Yohanan me-Gush Halav, tai Johannes ben Levi) oli yksi juutalaiskapinallisten johtajista ensimmäisessä juutalaissodassa Rooman valtakuntaa vastaan.
Roomalaisten ryöstäessä ja polttaessa Johanneksen kotikylän, hän kokosi vastarintaliikkeen roomalaisia vastaan. Vuonna 70 roomalaiset piirittivät kenraali Titus Flavius Vespaniuksen johdolla Jerusalemin ja neljä kuukautta myöhemmin se vallattiin. Johannes oli tällöin Jerusalemin selooteista koottujen joukkojen komentaja ja hänet lähetettiin Roomaan, jossa hän vietti loppuelämänsä vankeudessa.
Tollebeek
Tollebeek on asutuskeskus Flevolandin provinssissa, Alankomaissa. Tollebeek on osa Noordoostpolderin kuntaa. Vuonna 2006 Tollebeekissä oli 1 900 asukasta, joista naisia oli 890 ja miehiä 1 010. Asukkaista 28 prosenttia oli 0–15-vuotiaita, 11 % 15–25-vuotiaita, 32 % 25–45-vuotiaita, 19 % 45–65-vuotiaita ja loput 9 % yli 65-vuotiaita.
Tollebeek sijaitsee noin kahdeksan kilometriä lounaaseen kunnan keskuksesta, Emmeloordista. Linnuntietä Tollebeekistä on matkaa Espeliin 4,3 km ja Nageleen 5 km.
Rakennettua aluetta kylässä oli vuonna 2001 0,33 neliökilometriä ja se sisälsi 440 asuntoa.
Aiheesta muualla
thumb|left|230px|Näkymä Tollebeekin St. Hubertuslaanille.
William Bebb
thumb|William Bebb William Bebb (8. joulukuuta 1802 – 23. lokakuuta 1873 Rockford) oli yhdysvaltalainen juristi ja Whig-puoluetta edustanut poliitikko, joka toimi Ohion kuvernöörinä vuosina 1846–1849. Hän kannatti William Henry Harrisonia whigien presidenttiehdokkaaksi vuonna 1840 ja Henry Clayta neljä vuotta myöhemmin.
Dino
Dino on italialainen miehen etunimi. Se on lyhentymä useista -dino-loppuisista nimistä (esim. Bernardino ja Leonardino). Dino voi olla myös englantilaisesta nimestä Dean käytetty kutsumamuoto.
Strapping Young Lad
Strapping Young Lad (lyh. SYL) oli Devin Townsendin vuonna 1994 perustama kanadalainen metalliyhtye. Yhtyeen genreä on kuvailtu industrial-vaikutteiseksi death/thrash metaliksi. Toukokuussa 2007 Devin Townsend ilmoitti yhtyeen olevan määrittämättömän mittaisella tauolla, koska Townsend haluaa keskittyä omaan soolotuotantoonsa.
Dino
Helsingin slangissa Dino-nimi on tunnettu Timon yhtenä muunnelmana. Virallisena etunimenä Dino on Suomessa harvinainen. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on lokakuuhun 2021 mennessä kirjattu noin 100–110 tämännimistä miestä.
Strapping Young Lad
Kokoonpano
Strapping Young Lad käytti joka kiertueella vaihtelevia kosketinsoittajia, joita olivat Will Campagna, Munesh Sami ja John Paul Morgan.
Dino
Nimipäivät
Dino-nimi esiintyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston virallisissa kissojen ja koirien nimipäiväkalentereissa. Kissoilla Dinon nimipäivä on 23. huhtikuuta, koirilla 14. lokakuuta.
Strapping Young Lad
Historia
Strapping Young Lad alkoi Devin Townsendin sooloprojektina. Kun Townsend oli tehnyt työnsä loppuun Steve Vain Sex & Religionilla ja kyseistä albumia seuranneella kiertueella, hän kirjoitti rumpuja ja kitaroita lukuun ottamatta lähes kaikki soittimet SYL:n debyyttialbumille, Heavy as a Really Heavy Thing:lle.
Yhtyeeseen liittyi lisää jäseniä ja City-albumilla yhtye hankki itselleen nykyisen kokoonpanonsa. Kerrang! -lehti luokitteli albumin kaikkien aikojen raskaimpien albumeiden joukkoon.
Townsendin äänitettyä useita varsin menestyksekkäitä albumeita soolourallaan, SYL:iä nimitettiin hetken The Devin Townsend Bandiksi, joka soitti keikkaillessaan kappaleita niin SYL:ltä kuin myös Townsendin soolouralta.
SYL keikkaili runsaasti vuosina 2003–2004 Yhdysvalloissa, Euroopassa, Japanissa sekä Australiassa. Vuoden 2004 alussa Townsend kehotti faneja yhtyeen virallisella keskustelupalstalla tulemaan mukaan ilmaiselle SYL:n keikalle Vancouverin Commodoreen. Kyseinen keikka kuvattiin ja julkaistiin Strapping Young Ladin ensimmäisellä DVD:llä: For Those Aboot to Rock: Live at the Commodore.
Strapping Young Ladin neljäs albumi Alien vuoti Internetiin tammikuussa 2005. Virallisesti Alien julkaistiin 22. maaliskuuta 2005 ja albumi vastaanotettiin arvosteluissa eroavin mielipitein. Suurin osa kuitenkin piti Townsendin tavasta tuoda progressiivisia elementtejä extreme metalliin, jolla termillä yhtyettä on myös kuvailtu. SYL vietti huomattavan osan vuodesta 2005 Alien-kiertueella Pohjois-Amerikassa sekä Euroopassa.
Maaliskuussa 2006 yhtye siirtyi studioon nauhoittamaan viidettä albumiaan The New Black. Levy julkaistiin 11. heinäkuuta 2006, jonka jälkeen yhtye teki lyhyen kiertueen Euroopassa ja Yhdysvalloissa Ozzfestissä. Tämän jälkeen yhtyeen keulahahmo Townsend ilmoitti olevansa kyllästynyt yhtyeeseen ja lopettavansa yhtyeen toiminnan. Hän on kuitenkin tämän jälkeen ilmoittanut olevansa vielä epävarma yhtyeen tulevaisuudesta. The New Black valittiin Suomessa musiikkilehti Suen vuoden ulkomaiseksi albumiksi vuonna 2006.
Diskografia
Studioalbumit
Livealbumit
Enyo
pienoiskuva|Enyon roomalainen vastine Bellona-jumalatar kuvattuna hopeakolikossa noin 1600-luvulla. pienoiskuva|Etsattu printti otsikolla "Bellona palkintojensa päällä". 1540-1545, tekijöinä [[Léon Davent ja Francesco Primaticcio. ]] Enyo oli kreikkalaisessa mytologiassa sodan jumalatar. Hänen vastineensa roomalaisessa mytologiassa oli Bellona.
Enyon esiintyy usein Areen seuralaisena taisteluissa, ja hänen kerrottiin olleen joko tämän äiti, tytär tai sisar. Taisteluissa hän nautti verenvuodatuksesta, ja hänestä käytettiin epiteettiä kaupunkien tuhoaja.
Praksiteleen pojat veistivät Enyon patsaan Areen temppeliin Ateenassa.
Enyo oli myös yksi kolmesta graiasta.
Gwitšin
Gwitšin on Pohjois-Amerikan gwich’in-intiaanien puhuma uhanalainen athabasca-kieli. Sitä puhuu äidinkielenä 250 ihmistä Kanadassa ja 150 Alaskassa. Gwitšinillä on virallisen kielen asema Kanadan Luoteisterritorioiden provinssissa sekä Alaskassa, Yhdysvalloissa.
Oman kielen käyttö on vähenemässä etenkin nuorten gwichinien keskuudessa. Suurin osa gwich’in-lapsista puhuu äidinkielenään englantia.
Naisen kanssa
Naisen kanssa on suomalainen sarjakuva, jonka ovat käsikirjoittaneet Teppo Sillantaus ja Mikael Gylling. Sen on kuvittanut Stephané Rosse (s. 1962), ranskalainen taiteilija, joka muutti Suomeen vuonna 1993.
Sarjakuvan kertoja yrittää opastaa kaljuuntuvaa miespuolista päähenkilöä välttämään parisuhteen karikot ja elämään sopusoinnussa naisen kanssa. Sillantauksen mukaan sarjassa kerrotaan, kuinka parisuhteeseen hiipii kolmas osapuoli, joka on parisuhde itse, ja se alkaa määrittää osapuolten käyttäytymistä.
Siitä on tehty animaatiosarja, jota esitettiin ensin Maria Veitolan Maria!-talkshow'ssa vuosina 2008–2011. ja sen jälkeen Nyt-liitteessä. Siitä on tehty myös kuunnelmia.
Sarjakuvaa on julkaistu myös ranskaksi käännettynä.
Jāzeps Vītols
thumb|Jāzeps Vītols Jāzeps Vītols (, 26. heinäkuuta 1863 Valmiera – 24. huhtikuuta 1948 Lyypekki) oli latvialainen säveltäjä ja pianisti.
Opettajaperheen poika aloitti opiskelun Pietarin konservatoriossa 17-vuotiaana, jossa hänen pääasiallisena opettajanaan toimi Nikolai Rimski-Korsakov. Hän valmistui vuonna 1886, ja jatkoi konservatoriossa opettajana. Päätoimisena professorina hän oli vuodesta 1901 vuoteen 1918. Häneen oppilaisiinsa kuuluivat tuolloin muun muassa Nikolai Mjaskovski ja Sergei Prokofjev.
Vuonna 1918 Vītols palasi vastaitsenäistyneeseen Latviaan toimiakseen kansallisoopperan kapellimestarina Riiassa. Seuraavana vuonna hän perusti Latvian ensimmäisen konservatorion, joka myöhemmin ristittiin hänen mukaansa Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijaksi. Vuodesta 1919 vuoteen 1944 hän opetti säveltämistä ja toimi konservatorion rehtorina. Opettamisen ja säveltämisen lisäksi Vītols toimi usein sekä kapellimestarina että konserttipianistina. Hänet tunnettiin myös ahkerana musiikkikriitikkona.
Vuonna 1944 hän muutti Lyypekkiin, Saksaan, jossa asui kuolemaansa saakka. Kuollessan hän oli saanut valmiiksi muistelmateoksensa, joka näki päivänvalon vasta vuonna 1963. Kokonaisuudessaan teos julkaistiin vuonna 1988.
Karhunseitikki
Karhunseitikki (Cortinarius brunneus) on seitikkien sukuun kuuluva laji. Se ei ole myrkyllinen mutta ei myöskään hyvä ruokasieni.
Elinympäristö
Karhunseitikkiä tavataan kuusimetsissä.
Nanjing
Nanjing on Jiangsun maakunnan pääkaupunki Kiinassa. Nimi Nanjing merkitsee Eteläistä pääkaupunkia ja vanhemmissa teksteissä siirtokirjoitettu muoto on Nanking. Kaupunki sijaitsee Jangtsen varrella. Ensimmäiset historialliset maininnat paikasta ovat noin 2 500 vuoden takaa, ja historiansa aikana Nanjing on toiminut ajoittain eri Kiinaa hallinneiden dynastioiden pääkaupunkina. Vuodesta 1928 vuoteen 1949 Nanjing oli myös Kiinan tasavallan pääkaupunki. Kun Kiinan kansantasavalta perustettiin vuonna 1949, Kiinan pääkaupunki siirrettiin Pekingiin. Nanjingin asukasluku oli vuonna 2017 noin 8 335 000.
Maantiede
thumb|vasen|[[Zijin ja Xuanwujärvi.]] Nanjing sijaitsee Itä-Kiinan Jiangsun maakunnassa Jangtsejoen alajuoksun varrella noin 300 kilometriä Shanghaita länteen. Kaupunkiin kuuluvan hallinnollisen alueen kokonaispinta-ala on 6 587,02 km². Kaupunki rajautuu pohjoisessa, lännessä ja etelässä Anhuin maakuntaan sekä Yangzhoun, Zhenjiangin, ja Changzhoun kaupunkeihin idässä. Kaupungin vanha muurin ympäröimä ydinkeskusta sijaitsee Jangtsen kaakkoisrannalla. Kaupungin keskusta rajautuu etelässä ja lännessä Jangtsen sivujoki Qinhuaijokeen. Vanhasta keskustasta koilliseen sijaitsee Xuanwujärvi, jolla on myös viisi saarta. Qinhuain länsirannan puolella sijaitsee puolestaan Mochoujärvi. Keskustasta itään kohoia Zijin eli violetti vuori.
Mark Grimmette
Mark Grimmette (s. 23. tammikuuta 1971) on yhdysvaltalainen ohjaskelkkailija. Grimmette aloitti uransa vuonna 1990 ja on voittanut kaksi mitalia olympialaisissa. Vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä hän voitti hopeaa parikelkkailussa ja vuonna 1998 Naganossa hän voitti pronssia niin ikään parikelkkailussa. Kelkkailun maailmanmestaruuskilpailuissa Grimmette on voittanut yhteensä 8 mitalia.
Nanjing
Ilmasto
Nanjingissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesät ovat kuumia ja sateisia, talvella on kuivaa ja viileää. Vuoden keskilämpötila on noin 16 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 000 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 28 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 2 °C. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 180 millimetriä. Joulukuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 32 millimetriä.
thumb|center|upright=3.55|Panoraamakuva Nanjingista.
Historia
thumb|vasen|Nanjingin kaupunginmuuriin kuuluva portti. Arkeologisten löydösten perusteella nykyihmisen esi-isät asuttivat nykyisen Nanjingin alueen jo 300 000 vuotta sitten. Noin 6 000 vuotta sitten alueelle alkoi syntyä ensimmäisiä kyliä. Itse kaupunki perustettiin noin 2 500 vuotta sitten. Ensimmäiset historialliset maininnat paikasta ovat Kiinan historian taistelevien läänitysvaltioiden kaudelta vuodelta 472 ennen ajanlaskun alkua. Tuolloin Yue-valtio perusti paikalle Yuhuatai-nimisen linnoituksen. Yue-valtio liitettiin sittemmin Chu-valtioon, jonka kaudella rakennettiin Jinling-niminen linnoitus Jangtsen ja Qinhuain jokiliikenteen valvomiseksi. 200-luvulta eaa. 200-luvun alkuun jaa. nykyisen Nanjingin alue oli osa Qin-dynastiaa ja Han-dynastiaa.
Nanjingista eli tuolloisesta Jianyesta tuli merkittävä Kaakkois-Kiinan keskus Wu-kuningaskunnan kaudella 200-luvulla. Wu oli yksi niin sanotuista kolmesta kuningaskunnasta, ja Wun kuningas Sun Quan oli vuonna 229 tehnyt määrännyt Jianyen pääkaupungiksi. Jianye oli Wun pääkaupunki vuoteen 280 saakka. Se sai entisen asemansa jälleen takaisin itäisen Jin-dynastian pääkaupunkina vuonna 313 uudella nimellä Jiankang. Itäisen Jin-dynastian romahdettua vuonna 420 kaupunki toimi useiden eri Jangtsen eteläpuolella vaikuttaneiden dynastioiden keskuksena. Eteläisen Liang-dynastian kaudella vuosina 502–557 kaupungin asukasluku kasvoi yli miljoonaan. Kaupunki oli tärkeä maatalouden keskus, minkä lisäksi alueella tuotettiin esimerkiksi teetä, silkkiä ja paperia. Kaupungissa vaikutti myös useita taiteilijoita, runoilijoita ja tieteilijöitä. Wang Xizhi oli tunnettu kalligrafi ja Gu Kaizhi maalari. Liu Xie julkaisi puolestaan teoksensa Wenxin Diaolong. Shen Yuen taas sanotaan kehittäneen kiinan neljä toonia erottaneen järjestelmän.
thumb|[[Ming Xiaolingin mausoleumi.]] Nanjingin merkitys väheni huomattavasti Kiinan yhdistäneiden dynastioiden kaudella 500-luvun lopulta 1300-luvun loppupuoliskolle. Tuolloin Kiinaa hallitsivat Sui-, Tang-, Song- ja Yuan-dynastiat. Kaupungin merkitys kasvoi uudestaan vuonna 1368, jolloin Ming-dynastian perustaja Hongwu teki siitä pääkaupunkinsa. Hongwu antoi kaupungille uuden nimen Yingtianfu. Hänen seuraajansa Yongle hallitsi vuodesta 1403 lähtien osittain myös Pekingissä. Peking eli Beijing on suomeksi pohjoinen pääkaupunki, ja näin Nanjing sai nykyisen nimensä ”eteläinen pääkaupunki”. Peking oli kahdesta pääkaupungista alemmassa asemassa vuoteen 1421 saakka, jolloin siitä tuli Nanjingia tärkeämpi. Kaupunki kasvoi tästä huolimatta esimerkiksi kehittyvän kaupan avulla. Amiraali Zheng Hen merimatkojen alukset rakennettiin Nanjingin telakoilla. Keisarillinen oppilaitos Guozijian keräsi puolestaan opiskelijoita myös ulkomailta ja julkaisi useita kiinalaisen kirjallisuuden klassikkoja, kuten esimerkiksi Li Shizhenin ja Song Lianin teoksia.
Ming-dynastian jälkeen Kiinaa hallitsi mantšujen perustama Qing-dynastia. Nanjing sai uuden nimen Jiangning, ja se oli sittempien Jiangxin ja Jiangsun maakunnat kattaneen hallinnollisen alueen keskus. Kaupungissa allekirjoitettiin vuonna 1842 ensimmäisen oopiumisodan päättänyt Nanjingin sopimus, ja vuonna 1853 sen valtasivat Taiping-kapinalliset. Nanjingista tuli kapinallisten Taiping Tianguon pääkaupunki. Kaupunki kärsi mittavia tuhoja Qing-dynastian joukkojen jälleenvallatessa sen vuonna 1864. Tuhoista toipuminen kesti vuosikymmenten ajan. Kaupunki avautui ulkomaalaiselle kaupalle vuonna 1899, ja vuonna 1908 avautui rautatieyhteys Shanghaihin. Xinhai-vallankumouksen sytyttyä vuonna 1911 Nanjingista tuli tasavaltalaisen väliaikaisen hallituksen pääkaupunki. Ensimmäinen presidentti Yuan Shikai siirsi pääkaupungin kuitenkin jo seuraavana vuonna Pekingiin.
thumb|[[Sun Yat-senin mausoleumi.]] Tasavallan aikana Nanjingissa vaikuttivat useat eri sotaherrat. Kuomintangin eli kansallismielisen puolueen Tšiang Kai-šekin joukot valtasivat kaupungin vuonna 1928, ja siitä tehtiin Kiinan kansallismielisen hallituksen pääkaupunki. Pääkaupunkina Nanjing alkoi saada uutta nykyaikaisempaa ilmettä, mutta kehitys keskeytyi pian. Japani oli hyökännyt Kiinaan vuonna 1937, ja Nanjing kukistui jo joulukuussa samana vuonna. Japanin armeijan joukot murhasivat ja raiskasivat paikallisia tapahtumien ketjussa, joka tuli tunnetuksi Nanjingin verilöylynä. Arviolta 100 000–300 000 kiinalaista oli kuollut verilöylyn päättyessä kuusi viikkoa sen alkamisen jälkeen. Japani perusti sittemmin useita Nanjingissa toimineita Kiinan nukkehallituksia. Maa kärsi viimein tappion toisessa maailmansodassa vuonna 1945. Valta palasi Kuomintangille, mutta pian maassa riehui sisällissota kansallismielisten ja kommunistien välillä. Kommunistit valtasivat Nanjingin vuonna 1949. Kun Kiinan kansantasavalta perustettiin 1. lokakuuta 1949, maan pääkaupunki siirrettiin takaisin Pekingiin.
Nanjingin menetettyä asemansa Kiinan pääkaupunkina siitä tuli vain Jiangsun maakunnan pääkaupunki. Nanjingista alkoi kehittyä teollisuuden keskus ja perinteisten tekstiilien- ja posliinintuotannon ohelle nousi teräs- ja konetehtaita. Kaupungista tuli myös tärkeä liikenteen solmukohta. Joitakin takaiskuja koettiin suuren harppauksen ja kulttuurivallankumouksen takia. Kaupungin kehitys on ollut erityisen nopeaa 1980-luvulta lähtien. Nykyisin kaupunki on myös esimerkiksi myös yksi Kiinan matkailun keskuksista.
Liikenne
thumb|vasen|Laivaliikennettä Jangtsella. Nanjingista on laivaliikennettä Jangtsejoen kautta niin Jangtsen suistolle kuin kohti Keski-Kiinaakin. Jangtsen varrella sijaitseva Nanjingin satama on yksi Kiinan suurista jokisatamista. Sen kautta kulkee vuosittain yli 100 miljoonaa rahtitonnia. Rautatieyhteyksiä on Shanghaihin idässä sekä Wuhuun ja Tonglingiin etelässä ja lounaassa. Nanjingin ensimmäinen silta Jangtsen yli avattiin vuonna 1968, ja nykyisin siltoja on jo kolme. Kaupungin julkiseen liikenteeseen lukeutuvat bussit, taksit ja metro. Vuonna 2014 Nanjingin metrossa oli 2 linjaa ja 50 asemaa. Nanjing Lukoun kansainvälinen lentoasema sijaitsee noin 35 kilometriä kaupungin keskustasta etelään, ja siltä lähtee lentoja ulkomaille ja muihin Kiinan kaupunkeihin.
Kulttuuri
Kun-ooppera on Jiangsun maakunnasta peräisin oleva kiinalaisen oopperan muoto, jota esitetään Nanjingissa. Kun-oopperan ohella kaupungissa esitetään myös muita kiinalaisen oopperan muotoja. Kaupungissa on myös näytelmäteatteria ja nukketeatteria. Nanjingilainen baiju on perinteinen laulun ja tarinankerronnan muoto, jota esitetään paikallisella murteella.
Joitakin nanjingilaisen keittiön ruoka-lajeja ovat esimerkiksi suolattu ankka (盐水鸭), ankanverikeitto (鸭血粉丝汤), pidu-nuudelit (皮肚面) ja villasaksirapu.
Lijnbaansgracht
Lijnbaansgracht tarkoittaa seuraavia asioita:
Pendulum
Pendulum (suom. heiluri) tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Graiat
pienoiskuva|[[Perseus ja Graiat. 1892, taiteilija Edward Burne-Jones]] Graiat (, "vanhat naiset") olivat kreikkalaisen mytologian mukaan kolme sisarta ja Forkyksen ja Keton lapsia. He olivat siten gorgojen sisaria, mutta myös heidän vartijoitaan. Yleisimmin heidän nimikseen mainitaan Pemfredo, Enyo ja Dino, mutta Hesiodos mainitsee vain kaksi ensimmäistä, kun taas Hyginus antaa Dinolle vaihtoehtoisen nimen Persis. Heidän uskotaan olleen syntymäperänsä vuoksi meren jumaluuksia ja meren vaahdon henkilöitymiä.
Graiojen kerrottiin olleen jo syntyessään harmaahiuksisia, ja kuitenkin he vanhenivat edelleen. Aiskhyloksen mukaan he olivat joutsenten kaltaisia. Heillä oli keskenään käytössään ainoastaan yksi silmä ja yksi hammas, joita he sitten vuorotellen käyttivät. Nämä varastamalla Perseuksen oli aikanaan helppo kiristää avuttomilta graioilta tieto gorgojen olinpaikasta ollessaan suorittamassa saamaansa tehtävää tuoda Medusan pää.
Dave Grohl
David Eric ”Dave” Grohl (s. 14. tammikuuta 1969 Warren, Ohio) on yhdysvaltalainen rockmuusikko, laulaja-lauluntekijä, tuottaja ja elokuvaohjaaja. 1980-luvulla Grohl toimi ainakin yhtyeissä Freak Baby, Mission Impossible ja Scream. Kun suositun grunge-yhtye Nirvanan rumpali Chad Channing erotettiin yhtyeestä vuonna 1990, Grohl tuli hänen tilalleen. Grohl oli Nirvanan rumpalina, kunnes yhtye hajosi vuonna 1994 Kurt Cobainin kuoleman jälkeen. Samana vuonna Grohl työsti sooloprojektiaan, josta myöhemmin kehittyi Foo Fighters.
Grohlin vaimo Jordyn Blum synnytti pariskunnan esikoistyttären huhtikuussa 2006.
Grohlin omaelämäkerta Tositarinoita ilmestyi 2021 Bazar-kustannuksen kautta.
Sivuprojektit
Dave Grohlilla on ollut myös useita sivuprojekteja ja vierailuja useiden muiden yhtyeiden levyillä. Kuuluisin projekti on Queens of the Stone Age -yhtyeen vuonna 2002 julkaisema Songs for the Deaf -albumi, jolla Grohl soitti rumpuja yhtä kappaletta lukuun ottamatta. Grohl teki Probot-nimellä vuonna 2004 levyn, jolla hän itse soitti kaikki instrumentit sekä teki kappaleet, joita eri laulajat kävivät esittämässä. Levyllä vierailee myös Motörheadin Lemmy Kilmister. Grohl on vieraillut näiden projektien lisäksi huumoripainotteisen rock-yhtyeen Tenacious D:n levyillä soittamassa rumpuja ja kitaraa ja myös laulanut yhtyeen kappaleessa ”Kielbasa”. Grohl esiintyi myös vuoden 2006 elokuvassa Tenacious D: Maailman paras rokkibändi ja lauloi ”Beelzeboss”-kappaleessa elokuvan soundtrackilla.
Grohl soittaa rumpuja myös vuonna 2009 perustetussa Them Crooked Vultures -yhtyeessä, jossa on mukana Grohlin lisäksi myös Queens of the Stone Agesta tuttu Joshua Homme, sekä Led Zeppelin -yhtyeen basisti John Paul Jones.
Dave Grohlin esikoisohjaus on 2013 julkaistu dokumenttielokuva Sound City. Lisäksi Grohl on tuottanut ja ohjannut HBO:n Sonic Highways -dokumenttisarjan.
Maan mitta
Roolit
Lähde:
Korppi (runo)
Sisältö
”Korppi” kertoo miehestä, joka tutkii puoleenyöhön asti menneisyyden salatieteistä kertovia kirjojaan. Ovelta kuuluu koputusta. Ensimmäisellä kerralla mies avaa oven, ja siellä ”yö vain luo varjoaan”. Mies jää valvomaan ja muistelemaan kuollutta Lenooraa, jolla on ollut hänelle suuri merkitys. Toisella kerralla mies avaa ikkunan, ja sisään lentää korppi, joka jää istumaan Pallasta esittävän kuvapatsaan päälle. Mies puhuu korpille, joka vastaa aina huutaen ”ei enää milloinkaan!” (, suomennoksessa ”ei milloinkaan”). Mies suuttuu ja hätyyttelee korppia pois, mutta se pysyy patsaan päällä.
Poe kirjoittaa esseessään The Philosophy of Composition, että runon korppi oli oppinut sanomaan sanan ”nevermore”, minkä jälkeen se oli karannut omistajaltaan ja hakeutunut myrskyltä turvaan ja lentänyt valaistusta ikkunasta sisään. Kaipauksessaan hulluuden rajalla häilyvä, kirjoja tutkiva mies ryhtyy vaatimaan korpilta lohdutuksen sanaa, jota korppi ei pysty antamaan. Näin mies joutuu hyväksymään sen, että hän ei koskaan tule enää näkemään menetettyä rakastettuaan. Poen mukaan mies kuulustelee korppia ”puoliksi taikauskoisena, puoliksi epätoivoisena, itsensä kiduttamisesta nauttien”. Poen mukaan mies kokee vimmaista nautintoa muotoillessaan kysymyksensä niin, että korpin odotettu vastaus tuottaa aina sietämättömyydessään herkullisen surun.
Historia
Poen kirjoittaessa menetetystä rakastetusta kertovaa ”Korppia” hänen nuori vaimonsa sairasti kuolemaan johtavaa tuberkuloosia. Poe menetti lapsena myös äitinsä Elizabethin samaiseen tautiin.
On arveltu, että runomitta on peräisin Elizabeth Barrett Browningin runosta ”Lady Geraldine’s Courtship”. Poe omisti ”Korpin” sisältäneen runokokoelmansa The Raven and Other Poems Browningille.
Poe väitti myöhemmin esseessään kirjoittaneensa ”Korpin” niin, että hän aloitti kirjoittamisen kliimaksista, joka alkaa ”Profeetta...” ja rakentaneensa runon sen ympärille. Hän kertoi valinneensa runossa toistuvan sanan nevermore sen pitkän o:n ja r:n vuoksi. Poe oli jo vuosien ajan runoissaan pohdiskellut avainsanan lopettavan pitkän o:n surullisen valittavaa sointia. Hän oli aiemmin kirjoittanut runon ”Lenore” (1831), käyttänyt sanaparia ”no more” runossa ”Silence” (1840) ja sanaa ”evermore” runossa ”The Conqueror Worm” (1843).
Poe oli runosta ylpeä jo ennen sen julkaisua. Kohdatessaan kadulla runoilijakollega William Ross Wallacen Poe kertoi tälle kirjoittaneensa ”hienoimman koskaan kirjoitetun runon” ja tuohtui, kun Wallace runon kuultuaan kiitteli sitä liian vaatimattomalla adjektiivilla fine, ’oivallinen’.
Poe julkaisi ”Korpin” The American Review -lehdessä salanimellä ”Quarles” ja tammikuussa 1845 newyorkilaisessa The Evening Mirrorissa omalla nimellään. Graham’s Magazine oli aiemmin torjunut runon. Runosta tuli välittömästi sensaatio koko maassa. Sen kerrottiin tehneen vaikutuksen lukijoihin niin rytminsä, sointinsa kuin kauhunsakin kautta. Runosta alettiin heti tehdä myös parodioita, joista ensimmäinen, ”The Owl”, julkaistiin jo kuukauden sisällä.
Suuvesi
Suuvesi on kaupoista ja apteekeista saatavaa nestettä, jonka tarkoituksena on joko desinfioida suuta ja nielua, raikastaa hengitystä tai estää hampaiden reikiintymistä. Suuvettä ei niellä vaan sitä purskutetaan suussa noin puolen minuutin ajan. Nielun desinfioiminen tapahtuu niin sanotusti kurlaamalla vettä kurkussa.
Kungliga begravningsplatsen
thumb|300px|Hautausmaan sisäänkäynti
Suuvesi
Desinfioivana ainesosana suuvedessä toimii esimerkiksi alkoholi, mutta jälkimaun ja raikastusvaikutuksen tehostamiseksi suuvesissä on myös muita hajusteaineita, esimerkiksi minttua. Reikiintymistä estävissä suuvesissä ei kuitenkaan usein ole alkoholia vaan fluoria ja esimerkiksi ksylitolia, joilla on reikiintymistä ehkäiseviä vaikutuksia.
Korppi (runo)
Historia
Silloisen tekijänoikeuslain mukaan Poe ei runonsa uudelleenjulkaisuista ollut oikeutettu tekijänpalkkioihin, joten hän oli yhtä köyhä kuin ennenkin.
”Korppi” on edelleenkin hyvin suosittu mukaelmien aihe populaarikulttuurissa. Amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisjoukkue Baltimore Ravens on nimetty runon mukaan, sillä Poe asui Baltimoressa.
Kungliga begravningsplatsen
Kungliga begravningsplatsen on hautausmaa Solnan kunnassa Ruotsissa. Se on osa Hagaparkenia ja sijaitsee Karlsborgin saarella Brunnsvikenissä. Se on hautausmaa Ruotsin kuningasperheen jäsenille ja on ollut käytössä vuodesta 1922 lähtien.
Korppi (runo)
Suomennokset
Runon ovat suomentaneet Valter Juva (kokoelmassa Sata runoa, 1916), Oskar Nousiainen (Rakkauden ja kuoleman lauluja, 1946) ja Niilo Idman (esimerkiksi Poe-kokoelmassa Korppi ja kultakuoriainen, 1959 ).
Aiheesta muualla
(suom. Valter Juva, 1916)
Urho Ahonurho
Urho Uljas Ahonurho (15. elokuuta 1894 Helsinki – 19. maaliskuuta 1952 Loimaa, alkujaan Urho Aho) oli suomalainen taidemaalari.
Ahonurho opiskeli Turun piirustuskoulussa ja työskenteli pääasiassa Loimaalla. Kesiään hän vietti usein Karkussa ja oli muun muassa Emil Danielssonin ateljeessa Pirunvuorella usein nähty vieras. Hän maalasi romanttissävyisesti voimakkain ja tummin värein. Aiheina olivat luonto ja vähäisemmässä määrin ihminen. Hän oli myös graafinen suunnittelija ja suunnitteli muun muassa etikettejä Loimaan oluttehtaan tuotteisiin.
Ahonurhon teoksia on muun muassa Turun, Tampereen ja Loimaan taidemuseoissa. Mommilan kirkon läheisyydessä sijaitsevalla hautausmaalla on sankarihaudat, jonka muistomerkki on myös Ahonurhon teos.
Strandkyrkogården
thumb|Strandkyrkogårdenia. Strandkyrkogården on hautausmaa Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Se sijaitsee Skrubban kaupunginosassa, Skarpnäckin kaupunginosa-alueella. Hautausmaa vihittiin käyttöön 20. syyskuuta vuonna 1996, ja se käsittää 25 hehtaarin suuruisen alueen. Yhteensä se voi käsittää noin 25 000 hautaa.
Taloudellisfilosofiset käsikirjoitukset 1844
Taloudellisfilosofiset käsikirjoitukset 1844 eli Pariisin-käsikirjoitukset kuuluu Karl Marxin varhaisiin teoksiin. Hän kirjoitti tekstin jo 1844 Pariisissa, mutta se ilmestyi vasta 1932. Taloudellisfilosofiset käsikirjoitukset sisältää esimerkiksi Marxin sosiaalisen vieraantumisen teorian, jota pidetään teoksen tärkeimpänä antina, sekä kritiikkiä silloisia taloustieteilijöitä vastaan. Monien marxilaisten koulukuntien mukaan teos kuuluu Marxin tärkeimpiin teksteihin. Suomalainen filosofi Georg Henrik von Wright katsoo esimerkiksi, että käsikirjoitus yhdessä teosten Grundrisse (suom. nimellä Vuosien 1857–1858 taloudelliset käsikirjoitukset) ja Pääoma (1867) kanssa muodostaa Marxin teorianmuodostuksen selkärangan. Stalinin ajan Neuvostoliitossa julkaistua teosta käyttivät sittemmin Itä-Euroopan toisinajattelijat hyväkseen arvostellessaan neuvostojärjestelmän epädemokraattisia rakenteita.
Teosta on toisaalta myös pidetty Marxin kypsymättömän ja filosofisen vaiheen teoksena, ja siksi jotkut esimerkiksi Frankfurtin koulukunnan piirissä ovat pitäneet sitä Marxin tuotannossa vähemmän tärkeänä.
Taloudellis-filosofisten käsikirjoitusten nuoren Marxin ja Pääoman ”kypsän” Marxin painotuksilla katsotaan olevan hyvin selvä ero, sillä Marxin varhaisfilosofian poliittinen ontologia on antropologisella perustalla. Teoksesta on erityisesti saanut vaikutteita "humanistis-antropologinen" marxilaisuus.
Jon Hendricks
thumb|right|Jon Hendricks
Jon Hendricks (synt. John Carl Hendricks; 16. syyskuuta 1921 Newark, Ohio – 22. marraskuuta 2017 New York, New York) oli yhdysvaltalainen jazzlaulaja, -lauluntekijä ja rumpali. Hän edusti vocalese-tyyliä. Hän varttui Toledossa ja lauloi paikallisradiossa. Hän suoritti asepalvelusta vuosina 1942–1946 ja opiskeli oikeustiedettä ennen siirtymistään muusikon uralle. Aluksi hän soitti rumpuja ennen aktiivisen uran aloittamista sanoittajana ja laulajana. Vuonna 1952 hänen kappaleensa ”I Want You to Be My Babyn” levytti Louis Jordan. Vuonna 1957 Hendricks teki debyyttinsä levytyksellä.
Hendricks muodosti kahden muun laulajan, Dave Lambertin ja Annie Rossin kanssa laulutrion. Trio pysyi toiminnassa vuoteen 1964 saakka ja vaikutti myöhempiin ryhmiin, kuten Manhattan Transferiin. Vuonna 1960 Hendricks kirjoitti ja ohjasi Evolution of the Blues -show’n Montereyn jazzfestivaalille. Vuosina 1968–1973 hän asui ja työskenteli Euroopassa. Yhdysvaltoihin palattuaan hän kirjoitti jazzista San Francisco Chronicleen, opetti jazzia ja perusti vaimonsa, lastensa sekä muiden laulajien kanssa Hendricks Family -kokoonpanon. Hän levytti muun muassa World Pacificille, Columbia Recordsille ja Telarcille.
HC Pustertal-Val Pusteria
Hockey Club Pustertal-Val Pusteria (tunnetaan myös nimellä Fiat Professional Lupi) on jääkiekkojoukkue Bruneckista, Italiasta. Joukkue pelaa Itävallan monikansallisessa ICE Hockey Leaguessa.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Emmaus
Emmaus (,, Amaus tai  Hammat) on Raamatussa esiintyvä palestiinalainen paikkakunta, jolle on ehdotettu useita eri sijaintipaikkoja nykyisessä Israelissa ja Länsirannalla. Se mainitaan Luukkaan evankeliumissa 24:13. Evankeliumin mukaan Emmaus oli kylä, joka sijaitsi kuudenkymmenen vakomitan (n. 11,52 km) päässä Jerusalemista.
Emmaus oli myös paikka jossa Jeesus ylösnousemuksen jälkeen ilmestyi kahdelle opetuslapselleen.
Bo Derek
Bo Derek (syntymänimeltään Mary Cathleen Collins; s. 20. marraskuuta 1956 Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli.
Yksityiselämässään Bo Derek on konservatiivinen republikaani, joka on tukenut muun muassa George W. Bushin presidentinvaalikampanjoita. Hän oli naimisissa näyttelijä-ohjaaja John Derekin kanssa vuodesta 1976 aina tämän kuolemaan asti vuoteen 1998.
Savave
Savave on saari Tuvalussa Nukufetaun atollilla, joka sijaitsee Tuvalun pääatolli Funafutista luoteeseen. Siellä on 546 asukasta (2006), joista suurin osa asuu Savave-nimisessä kylässä saaren länsiosassa. Toisen maailmansodan aikaan amerikkalaiset rakensivat lentokentän viereiselle Motulalon saarelle, mutta Savaven asukkaiden elämään kenttä ei juuri vaikuttanut, sillä saaria erottaa laguuni.
Harry Trihey
thumb|Harry Trihey Henry Judah "Flip" Trihey (25. joulukuuta 1877 Berlin, Ontario – 9. joulukuuta 1942) oli kanadalainen amatöörijääkiekkoilija, joka pelasi hyökkääjänä Montreal Shamrocksissa.
Kulitsa
Kulitsa tai kulitša on pyöreäksi muotoiltu hiivataikinasta valmistettu vehnänen, joka on kotoisin Venäjältä ja kuuluu ortodoksien pääsiäisperinteisiin.
thumb|250px|right|Kulitsat thumb|Kulitsat thumb|180px|left|Pääsiäispöydän äärellä, maalaus vuodelta 1912. Pöydällä mm. pasha ja korkea kulitsa; perinteisesti korkea kulitsa oli arvostetumpi.
Samankaltaisia reseptejä
Samanmuotoista ja samalla reseptillä valmistettavaa leipää syödään monissa muissakin maissa, kuten Italiassa, mutta ortodoksiperinteistä poiketen jouluna ja uutena vuotena. Tällaista leipää kutsutaan panettoneksi.
Francis Willughby
thumb|250px|Francis Willughby Francis Willughby (22. marraskuuta 1635 Middleton Hall, Warwickshire – 3. heinäkuuta 1672 Middleton) oli englantilainen matemaatikko, lintutieteilijä ja kalatieteilijä.
Blue Öyster Cult (albumi)
Blue Öyster Cult on samannimisen yhtyeen ensimmäinen albumi vuodelta 1972. Vaikka albumi ei ollut ilmestyessään suuri kaupallinen menestys, se sai hyviä arvosteluja kriitikoilta ja sisälsi myöhemmin tunnetuiksi nousseita kappaleita kuten ”Cities On Flame with Rock and Roll”, ”Stairway to the Stars” ja ”Before the Kiss (A Redcap)”, jotka ovat pysyneet näihin päiviin asti yhtyeen soittolistassa.
Francis Willughby
Francis oli Sir Francis Willoughbyn ja tämän vaimon Cassandran ainoa poika. Hän opiskeli Cambridgen yliopistossa vuodesta 1652 ja valmistui kandidaatiksi 1659. Hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi jo vuonna 1663. Yhdessä opettajansa ja ystävänsä John Rayn kanssa hän matkusti laajalti Britanniassa ja Euroopassa 1660-luvulla. Tammikuussa 1667/1668 Willughby avioitui Emma Barnardin kanssa (1644–1725) ja heille syntyi ainakin kolme lasta, Francis, Thomas ja Cassandra. thumb|250px|Teoksen Ornithologia libri tres kuvitusta, [[varikset|varislintuja]] Willughby kuoli keuhkopussitulehdukseen ja jätti jälkeensä keskeneräiset, itse kuvittamansa kirjoitukset linnuista ja kaloista, jotka Ray julkaisi 1676 nimellä Ornithologia libri tres (Lintutiede) ja 1686 De Historia Piscium. Hänen kirjoituksensa History of Insects jäi kesken, mutta Ray muokkasi sen uudelleen, sen toimitti William Derham ja julkaisi Royal Society vuonna 1710. Matkakirjoitus A Relation of a Voyage made through a great part of Spain, etc julkaistiin osana Rayn teosta Observations ... made in a journey through part of the Low Countries, etc. (1673).
Blue Öyster Cult (albumi)
Taustaa
Yhtyeen esiaste Soft White Underbelly oli perustettu New Yorkissa vuonna 1967. Mukana varsinaisesta tunnetuksi tulleesta kokoonpanosta olivat tuolloin kitaristi Donald Roeser, rumpali Albert Bouchard ja kosketinsoittaja-kitaristi Allen Lanier. Manageriksi yhtyeelle tuli rock-toimittaja/tuottaja/lyyrikko Sandy Pearlman, joka alkoi hoitaa yhtyeen asioita yhdessä ystävänsä, toimittaja/sanoittaja Richard Meltzerin kanssa. Yhtyeen musiikki oli alun perin The Doors -henkistä, länsirannikon psykedeelisestä soundista vaikutteita ottavaa rockia. Elektra-levy-yhtiö kiinnostui yhtyeestä ja tarjosi sille levytyssopimuksen, mutta nauhoituksista huolimatta albumia ei julkaistu ja yhtiö tiputti yhtyeen listoiltaan. Vokalisti-kitaristi Eric Bloomin tultua mukaan vuonna 1969 suunta muuttui enemmän perus-rockiin ja kokoonpanon nimi vaihtui Oaxacan kautta Stalk Forrest Group-nimiseksi. Kokoonpano vakiintui vuonna 1970 kun basistiksi tuli Albert Bouchardin veli Joe Bouchard ja seuraavana vuonna yhtye sai lopulta levytyssopimuksen Columbia Recordsilta. Yhtiön tuottaja Murray Krugman oli etsiskellyt Black Sabbath -tyylistä yhtyettä ja näki yhtyeessä nämä mahdollisuudet. Nimi tosin vaihtui vielä kerran, tällä kertaa Sandy Pearlmanin ehdotuksesta Blue Öyster Cultiksi.
Albumin nauhoitukset ja materiaali
Albumi nauhoitettiin lokakuussa 1971 David Lucasin Warehouse-studioilla New Yorkissa. Lucas oli nauhoittanut yhtyeen demon, jolla se sai sopimuksen Columbialta. Albumin tuottajina toimivat Murray Krugman, Sandy Pearlman ja Lucas. Kappaleet ovat pääosin yhtyeen jäsenten säveltämiä yhdessä Pearlmanin ja Richard Meltzerin kanssa. Sanoituksellisesti kappaleet keskittyvät populaarikulttuurin eri ilmiöihin, yhtyeelle tyypillisiksi tuleviin tieteis-aiheisiin sekä muihin "salaperäisiin" ilmiöihin. Musiikillinen suuntaus on hard- ja heavy rockissa sekä vaikutteita on havaittavissa myös psykedelisestä ja blues-vaikutteisesta rockista.
Avauskappaleena on nopeatempoinen hard rock-kappale "Transmaniacon MC", joka viittaa moottoripyöräjengeihin (MC = motorcycle club). Kappaleessa sivutaan kuuluisaa vuoden 1969 Altamontin ilmaisfestivaalia, jossa Hell's Angels -ryhmä käyttäytyi väkivaltaisesti yleisöä kohti.
"Then Came the Last Days of May" on Donald Roeserin säveltämä ja laulama blues-henkinen balladi. Sanoitus perustuu tositapahtumaan, jossa kolmea opiskelijaa ammuttiin huumekaupan yhteydessä Tucsonissa.
"Stairway to the Stars" on nopeatempoinen hard rock-kappale "Transmaniacon MC":n tyyliin. Kappaleesta tuli myöhemmin avausnumero yhtyeen konsertteihin.
Joe Bouchardin "Screams" on psykedelis-vaikutteinen ja "hämärä"-tunnelmallinen ja Bouchardin mukaan kappale kertoo hänen muutostaan New Yorkiin ja liittymisestään rock-yhtyeeseen.
Samaa linjaa jatkaa The Doors-henkinen "She's as Beautiful as a Foot". Kappaleen alkuperäinen nimi oli ollut "He's as Beautiful as a Foot".
"Cities on Flame with Rock and Roll" on vuosien aikana kohonnut yhtyeen tunnushymniksi ja yhdeksi sen suurimmista klassikoista. Kappaleen laulajan Albert Bouchardin mukaan sen inspiraationa ovat olleet etenkin Black Sabbathin "The Wizard" -kappale (samanhenkinen pääriffi), MC5:n "Motor City is Burning" (sanat) ja King Crimsonin "21th Century Schizoid Man" (rakenne). Kappaleen alkuperäinen nimi oli ollut "Siren Singalong".
Yhtyeen ja Pearlmanin säveltämä "Workshop of the Telescopes" on keskitempoinen hard rock-kappale.
Vuoden 2001 remasteroidussa CD-versiossa on neljä bonus-kappaletta, jotka ovat peräisin vuonna 1969 Columbia-yhtiölle tehdystä demosta, jonka yhtiö kuitenkin tuolloin vielä hylkäsi.
Albumin julkaisu ja vastaanotto
Blue Öyster Cult julkaistiin tammikuussa 1972. Kannessa on mustavalkoinen maalaus avaruudessa olevasta "huoneistosta" ja kuvassa näkyy myös yhtyeen symboliksi muodostunut koukun ja ristin, eli Kronoksen, symboli. Kannen suunnitteli Bill Gawlick. Singlenä julkaistiin kappale "Cities on Flame with Rock and Roll", joka sai jonkin verran soittoaikaa New Yorkin radioasemilla. Albumin myötä yhtye pääsi kiertueelle isompien artistien, kuten Alice Cooper, The Byrds ja Mahavishnu Orchestra, kanssa.
Albumi ja single eivät menestyneet listoilla kovinkaan vahvasti, mutta kriitikot ottivat albumin positiivisesti vastaan: Rolling Stone-lehden Lester Bangs kirjoitti yhtyeen olevan "New Yorkin ensimmäinen kunnolla rokkaava ryhmä" ja ennusti yhtyeelle pitkää uraa. Circus-lehti nimesi albumin "ehkäpä 1970-luvun parhaaksi levyksi" ja Village Voicen Robert Christgau sanoi albumin olevan "tiukin ja musikaalisin paketti sitten The Whon Who's Next-albumin.
Myös nykypäivän kriitikot arvostavat albumia; Allmusic-sivuston arvostelija kehuu yhtyeen aikaansaamaa, tarvittaessa "kolmen kitaran voimaa" ja onnistuneita sanoituksia ja riffejä. Sputnik Music-sivuston kriitikko puolestaan sanoo albumia "hienoksi debyytiksi Amerikan Black Sabbathilta" ja internet-kriitikko Mark Prindle kehuu albumin "siistejä riffejä ja epätodellisia sanoituksia".
Billy Goodbye
Billy Goodbye on skotlantilaisen rockyhtyeen Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin singlenä yhtyeen tulevalta kokoelma-albumilta Hits to the Head 2. marraskuuta 2021. Kappaleen musiikkivideon ovat ohjanneet Diane Martel, Alex Kapranos ja Ben Cole, ja se julkaistiin samana päivänä videopalvelu YouTubessa.
Kappale on Franz Ferdinandin ensimmäinen julkaisu sen jälkeen kun yhtyeen pitkäaikainen rumpali Paul Thomson erosi lokakuussa 2021. Yhtyeen uusi rumpali ja sen ensimmäinen naisjäsen Audrey Tait esiintyy kappaleen musiikkivideolla.
Singlen B-puoleksi digitaaliseen julkaisuun lisättiin yhtyeen hittikappale ”Do You Want To” vuodelta 2005. Musiikillisesti ”Billy Goodbye” onkin paluu perinteiseen Franz Ferdinandin tyyliin, ja siinä on yhtäläisyyksiä B-puoleen.
Alessandro Rosina
thumb|Alessandro Rosina vuonna 2010. Alessandro Rosina (s. 31. tammikuuta 1984 Belvedere Marittimo, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Rosina on pelannut vuodesta 2012 Serie A:n Sienassa. Hän on edustanut urallaan myös Parmaa, Veronaa, Torinoa ja Cesenaa sekä Venäjän liigan Zenit Pietaria. Pelatessaan Zenitissä hän oli voittamassa Venäjän mestaruutta kahdesti (vuosina 2010 ja 2012) ja Venäjän cupia kerran (vuonna 2010).
Rosina on pelannut yhden ottelun Italian A-maajoukkueessa, ystävyysottelun Etelä-Afrikkaa vastaan lokakuussa 2007.
Levi Jern
Johan Levi Jern (22. syyskuuta 1893 Mustasaari – 22. toukokuuta 1973 Vaasa) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja.
Jernin vanhemmat olivat maanviljelijä, saarnaaja August Jern ja Ulrika Nääs. Hän kävi kansakoulun ja vuonna 1912 kansanopiston ja toimi sitten maanviljelijänä Mustasaaressa vuosina 1919–1955. Jern sai kunnallisneuvoksen arvon 1941.
Jern oli RKP:n kansanedustajana vuosina 1922–1954 Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän toimi ruotsalaisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana ja oli presidentin valitsijamies vuoden 1950 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa Jern oli mukana Mustasaaren kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan puheenjohtajana. Hän oli Suomenruotsalaisten kansankäräjien puheenjohtajana ja valtuutettuna sekä RKP:n keskushallituksen varapuheenjohtajana.
Jern oli naimisissa vuosina 1917–1956 Signe Matilda Ahlbäckin kanssa. Vuonna 1957 hän meni uusiin naimisiin Ester Elisabet Lindrosin (ent. Malin) kanssa. Kansanedustaja Elly Sigfrids oli hänen tyttärensä.
Hurtanheisi
Hurtanheisi (Viburnum lantanoides) on Pohjois-Amerikan itäosista kotoisin oleva monivuotinen pensas, joka kuuluu heisien sukuun ja tesmayrttikasvien heimoon. Se näyttää samanlaiselta kuin eurooppalainen villaheisi ja pohjoisamerikkalainen kiiltoheisi.
Ulkonäkö ja koko
thumb|243px|Hurtanheisi kasvaa usein kosteissa ja varjoisissa metsissä. Tämä kuva on Great Smoky Mountainsilta [[Pohjois-Carolinasta.]] Hurtanheisi on kasvutavaltaan harva ja rönsyilevä pensas, joka kasvaa 1–4 metriä korkeaksi. Sen kaarevat oksat taipuvat usein maahan asti ja juurtuvat, jolloin varomaton metsässäkulkija voi kompastua niihin. Tästä kasvi on saanut myös englanninkielisen nimensä hobble-bush eli ’kompastuspensas’.
Hurtanheisi kukkii touko–kesäkuussa. Sen kukinto on pitsimäinen tasohuiskilo, jonka läpimitta on 8–10 senttimetriä. Se muodostuu valkoisista tai vaaleanpunaisista kukista, jotka ovat huiskilon keskellä kaksineuvoisia ja ulkoreunalla suuria ja neuvottomia. Hedelmä on soikea, alle 1 senttimetrin pituinen luumarja, joka on aluksi punainen mutta muuttuu loppukesästä sinimustaksi.
Levinneisyys ja elinympäristö
Hurtanheisi on kotoisin Pohjois-Amerikan itäosista. Sen levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Maineen ja Kanadan meriprovinsseihin, lännessä Ohioon ja Ontarioon ja etelässä vuoria myöten Etelä-Carolinaan asti.
Hurtanheisi menestyy parhaiten kosteassa ja happamassa, sora- tai hiekkapitoisessa hiesussa. Yleensä se kasvaa runsasravinteisissa, varjoisissa metsissä tai rotkoissa, virtaavien vesien äärellä ja soilla.
Formula 2 -kausi 2018
Formula 2 -kausi 2018 oli FIA Formula 2 Championship -sarjan toinen kausi. Kausi oli ensimmäinen jolloin ajettiin uusilla Dallara F2 2018 -autoilla, sekä Mecachromen 3,4 litraisilla V6-moottoreilla. Tästä kaudesta lähtien käytettiin Formula 1:n tavoin halo-päänsuojusta.
Hurtanheisi
Käyttö
Hurtanheisi on koristekasvina melko harvinainen. Riista- ja laululinnut sekä nisäkkäät käyttävät ravintonaan sen marjoja; jotkin villieläimet syövät myös sen versoja ja lehtiä.
Formula 2 -kausi 2018
Tallit ja kuljettajat
thumb|270px|[[Carlin Motorsport|Carlin voitti kauden 2018 valmistajienmestaruuden.]]
Kilpailukalenteri
* Asteriski tarkoittaa paalupaikkaa, joka on saavutettu pitkän kilpailun kahdeksannesta sijasta.
Mestaruuspisteet
Pisteet jaettiin lauantain pitkän kilpailun kymmenen parhaan joukkoon sijoittuneille kuljettajille ja kahdeksalle parhaalle sunnuntain sprinttikisassa. Lauantain pitkään kilpailuun paalupaikalle ajanut kuljettaja palkittiin neljällä pisteellä. Nopeimman kierroksen ajanut kuljettaja sai kaksi pistettä, mikäli hän on ajanut 90% kisakierroksista ja sijoittunut kymmenen parhaan joukkoon lopputuloksissa. Sprinttikisaan paalupaikan ottanut kuljettaja ei saanut ylimääräisiä pisteitä.
Dmytro Kuleba
Dmytro Ivanovytš Kuleba (s. 1981 Sumy Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen poliitikko, diplomaatti ja Ukrainan ulkoministeri.
Kuleba on yksi Ukrainan nuorimmista korkea-arvoisista diplomaateista. Hän aloitti ammattidiplomaatin uransa jo 22-vuotiaana.
Tausta ja yksityiselämä
Kuleba syntyi Sumyn kaupungissa vuonna 1981 Jevhenija ja Ivan Kuleban pojaksi. Hänen isänsä oli myös ammatiltaan diplomaatti, joka toimi suurlähettiläänä sekä vuosina 2003–2004 Ukrainan varaulkoministerinä.
Kuleba valmistui vuonna 2003 Kiovan kansallisen yliopiston Kansainvälisten suhteiden instituutista kansainvälisestä oikeudesta. Hän väitteli oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 2006.
Kuleba on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Ura diplomaattina
Kuleba aloitti uran Ukrainan ulkoministeriön palveluksessa vuonna 2003. Hän erosi ulkoministeriön palveluksesta venäläismielisen presidentin Viktor Janukovytšin aikana vuonna 2013. Kuleba osallistui aktiivisesti Arvokkuuden vallankumoukseen eli ns. Euromaidaniin vuodenvaihteessa. 2013–2014. Kuleba teki paluun ulkoministeriöön erikoislähettiläänä Venäjän Ukrainan-vastaisen aggression alkuvaiheessa vuonna 2014.
Poliittinen ura
Kuleba nimitettiin vuonna 2016 maansa pysyväksi edustajaksi Euroopan neuvostoon. Vuosina 2019–2020 Kuleba toimi Ukrainan Eurooppa-suhteista ja euroatlanttisesta integraatiosta vastaavana varapääministerinä. Hänet nimitettiin 4. maaliskuuta 2020 Ukrainan ulkoministeriksi.
Vuonna 2019 Knyholav-kustantamo julkaisi Kuleban kirjan ''Війна за реальність. Як перемагати у світі фейків, правд і спільнот (Vijna za realnist. Jak peremahaty u sviti feikiv, pravd i spilnot'').
Poliittisia näkemyksiä
Ulkopoliittiselta linjaltaan Kuleba on länsimielinen ja on jatkuvasti kannattanut maansa jäsenyyttä Natossa ja EU:ssa. Hän korostaa ukrainalaisten keskieurooppalaista identiteettiä ja pitänyt tärkeänä tiivistää Ukrainan suhteista Keski-Eurooppaan.
Within
Within on tanskalaisen Wuthering Heights -metalliyhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1999.
Aille
thumb|Aillejoki kuivuu lähes kokonaan kesäisin [[Doolinissa, jossa se laskee mereen.]] Aille on joki, joka virtaa Claren kreivikunnassa, Irlannissa. Joen alkulähde on Sliabh Elvan vuorella Burrenin alueella. Aille virtaa Lisdoonvarnan kylpyläkaupungin läpi kohti Doolinia, missä se saavuttaa meren Cliffs of Moherin lähettyvillä. Virratessaan Lisdoonvarnan läpi se muodostaa kuuluisat rikki-, rauta- ja magnesiumkaivot. Kesäisin joki usein kutistuu ja lähestulkoon häviää kalkkikiviluolastoon Doolinissa.
Eduard Scherrer
thumb|Sveitsin rattikelkkajoukkue (Leysinistä), olympiavoittaja vuonna 1924 Chamonix'ssa (Scherrer, Neveu ja Schläppin veljekset) Eduard Scherrer (15. huhtikuuta 1890 − 4. heinäkuuta 1972) oli sveitsiläinen rattikelkkailija, joka kilpaili 1920-luvun alkupuolella.
Vuoden 1924 talviolympialaisissa Scherrer voitti kultaa nelimiehiskelkkailussa ajalla 5.45,54, yhdessä Alfred Neveun, Alfred Schläppin, ja Heinrich Schläppin kanssa.
Scherrer ei ollut ohjastanut rattikelkkaa ennen olympialaisia, mutta hänen ystävät Neveu ja Schläppit suostuttelivat hänet kokeilemaan rattikelkkaa huvin vuoksi voitettuaan sen arvonnasta. Vuoden 1924 olympialaiset olivat ainoat hänen kilpailuhistoriassa.