cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uruguayn historia
Itsenäisyys
Euroopasta maahan muutti suuri määrä siirtolaisia. Lyhyen sotilasvallan jälkeen Colorado-puolueen José Batlle y Ordóñez oli presidenttinä 1903–1907 ja 1911–1915. Välivuodet Batlle vietti Sveitsissä opiskellen sikäläistä yhteiskuntaa. Hän teki suuren joukon poliittisia, sosiaalisia ja taloudellisia uudistuksia. Naiset saivat äänioikeuden ja luotiin kehittynyt hyvinvointivaltio Sveitsin malliin. Vuosina 1900-1920 Uruguayhyn luotiin sosiaalidemokratia, jossa oli siihen aikaan Etelä-Amerikassa ennennäkemättömät minimipalkka, kahdeksantuntinen työpäivä, vanhuuseläke, ilmainen koulutus ja toimiva terveydenhuoltojärjestelmä. Batlle kansallisti mm. rautatiet, pankit ja alkoholitehtaat, sälytti rikkaiden niskaan omaisuusveron, lakkautti kuolemanrangaistuksen ja kielsi härkätaistelut. Montevideosta tuli merkittävä pankkikeskus. Toisaalta Batllen uudistukset paransivat vain kaupunkiväestön, ei maaseudun viljelijöiden ja karjanhoitajien asemaa. Väestö pakeni sankoin joukoin maalta kaupunkiin, ja Uruguaysta tuli kaupungistumisenkin edelläkävijä Latinalaisessa Amerikassa.
1900-luku
Laskusuhdanne vei entisen hyvinvoinnin ja toi poliittista epävakautta. Elintason rajun laskuun syntyi yhteiskunnallista levottomuutta. Eteväksi hallituksen vastustajaksi osoittautui Tupamaros, joka aloitti kampanjansa 1962. Sen perusti talonpoikia puolustanut lakimies ja sosialisti Paul Sendic, joka johti samana vuonna köyhät sokeriruo´on leikkaajat korruption ja byrokratian turmelemaan pääkaupunkiin. Tämän jälkeen Sendic kokosi vasemmistosissiryhmänsä opiskelijoista ja älymystöstä. Tupamarot välttivät liiallista väkivaltaa, vaikka murhasivatkin yhden poliisipäällikön. Vuonna 1957 valtaan noussut Pacheco vastasi tiukentamalla kontrollia, kun tupamarot tekivät tempauksillaan hallituksen alussa naurunalaiseksi. Hullu vuosi 1968 jakoi Uruguaynkin poliittisesti kahtia inflaation laukatessa samaan aikaan yli 100% vuosivauhtia. Talouden luhistuminen ei pysähtynyt, vaikka maa pantiin IMF:n tiukkaan valvontaan. Maaliskuussa 1969 alkoivat opiskelijamellakat, jotka laajenivat kesällä katutaisteluiksi ja hyökkäykseksi muun muassa General Motorsin liiketaloa vastaan. Tämä johti nopeasti eräänlaiseen de facto -sotilaskaappaukseen jo samana vuonna, vaikka ulkoisesti maa olikin demokratia.
Sotilaat ilmestyivät katukuvaan vasemmistolaisia opiskelijamellakoita kukistamaan ja vartioimaan. Marraskuun vaaleissa 1971 vasemmisto koetti nousta valtaan, mutta turhaan. Presidentti Juan María Bordaberry aloitti 1971 kovat toimet sissejä vastaan ja turvautui vallankaappaukseen armeijan tuella, mutta joutui vuonna 1973 sen syrjäyttämäksi. Armeija nimitti presidentiksi aluksi Aparicio Méndezin. Vuosina 1973-1975 22 ihmistä kidutettiin Amnesty Internationalin mukaan hengiltä Uruguayssa. Vuonna 1976 Uruguayssa oli asukaslukuun nähden eniten poliittisia vankeja. Viattomia ihmisiä katosi ja vankilat täyttyivät, joten stadionit muutettiin vankiloiksi ja La Plata -joessa kellui ruumiita.
Oppositioaktivisteja ajettiin maanpakoon. Julma kampanja toimi, tupamarot kukistettiin. Kesäkuussa armeija syrjäytti 1976 siviilipresidentti Bordaberryn eikä konservatiivitkaan saaneet enää harjoittaa politiikkaansa. Vuonna 1980 armeija hieman hellitti otettaan ja pidätykset olivat laskussa.
Vuonna 1981 armeija nosti maan johtoon kenraali Gregorio Álvarezin. Sotilashallitus laati myös uuden perustuslain, jonka kansanäänestys hylkäsi marraskuussa 1980. Siviilivalta palautettiin vasta 1985, vuosi laajalle levinneiden väkivaltaisten sotilasvaltaa vastustavien mielenosoitusten jälkeen. Yli 200 uruguaylaista tapettiin kaksitoistavuotisen sotilasvallan aikana, mutta lähinnä ulkomailla salamurhien avulla.
Vuoden 1985 presidentinvaaleissa voitti Colorado-puolueen johtaja Julio María Sanguinetti. Sanguinetti pyrki vakauttamaan taloutta ulkomaankaupalla ja houkuttelemalla ulkomaisia investointeja, sekä vakiinnuttamaan demokratian pitkän sotilasvallan jälkeen. Vuonna 1989 hyväksyttiin kansanäänestyksessä armahduslaki, joka armahti suurimman osan sissien ja sotilasvallan aikaisista teoista.
Kansallispuolueen Luis Alberto Lacalle voitti presidentinvaalit 1989 ja oli presidenttinä 1990–1995. Hän pyrki vapauttamaan kauppaa ja Uruguaysta tuli Mercosur-talousliiton perustajajäsen 1991. Lacallen yksityistämiset herättivät vastarintaa ja joitain hänen uudistuksiaan hylättiin kansanäänestyksessä. Lacalle valittiin uudelleen presidentiksi 1994 vaaleissa. Mikään puolue ei saanut enemmistöä parlamenttiin, joten kansallispuolue liittoutui Colorado-puolueen kanssa koalitiohallitukseksi. Vuoden 1999 aikana päävientialueet ajautuivat taantumaan, joka jatkui vuoteen 2003 ja vaikutti Uruguaynkin talouteen.
Vuoden 1999 vaalit pidettiin uudella järjestelmällä. Huhtikuussa puolueet valitsivat presidenttiehdokkaansa, ja 31. lokakuuta pidetyissä vaaleissa valittiin parlamenttiedustajat, ja koska kukaan presidenttiehdokkaista ei saanut enemmistöä, marraskuussa järjestettiin toinen kierros, jolla Colorado-puolueen Jorge Batlle Ibáñez voitti kansallispuolueen tuella Frente Amplion Tabaré Vázquezin. Vuonna 2000 komissio alkoi tutkia sotilasvallan aikana kadonneiden 160:n kohtaloa.
2000-luku
thumb|250px|left|Nykyaikainen Montevideo (2007) Batllen hallitus toimi Colorado- ja kansallispuolueiden tuella, kunnes Blancot vetivät tukensa ministerinsä hallituksesta marraskuussa 2002. Batlle joutui koko kautensa käsittelemään maan lähihistorian vakavinta talouskriisiä, mikä johti köyhyyden lisääntymiseen ja siirtolaisuuden lisääntymiseen. Elokuussa 2002 hallitus määräsi pankit suljettavaksi viikoksi pysäyttääkseen paniikinomaisen säästöjen noston.
Helmikuussa 2010 entinen presidentti Juan Maria Bordaberry tuomittiin 30 vuodeksi vankeuteen murhista ja perustuslain rikkomisesta vuoden 1973 vallankaappauksen yhteydessä.
Katolilaisenemmistöisen Uruguayn parlamentin ylähuone eli senaatti hyväksyi tietyin edellytyksin lailliset abortit lokakuussa 2012. Uruguay on kolmas Latinalaisen Amerikan maa, jossa abortti on laillinen. Kaksi muuta ovat Kuuba ja brittien entinen siirtomaa Guyana.
Vuoden 2014 vaaleissa Frente Amplio -puolue säilytti ehdottoman enemmistönsä parlamentissa ja puolueen ehdokas Tabaré Vázquez valittiin presidentiksi toisella kierroksella.
Marraskuun 2019 presidentinvaalien toisella kierroksella oikeistolaisen Kansallispuolueen ehdokas Luis Lacalle Pou voitti niukasti hallitsevan vasemmistoliittouman Frente Amplion ehdokkaan. Uusi presidentti on entisen presidentin Luis Alberto Lacallen poika. Lacalle Poun astuttua virkaansa maaliskuun alussa 2020 päättyi vasemmistoliittouma Frente Amplion 15 vuotta kestänyt valtakausi ja Uruguay sai uuden konservatiivisen hallituksen.
Mara Salvatrucha
thumb|200px|Mara Salvatrucha -tatuointi jengiläisen selässä. Mara Salvatrucha (tunnetaan myös nimellä MS-13) on Keski-Amerikassa ja Yhdysvalloissa vaikuttava rikollisjengi, mara. Se oli yksi 2000-luvun vaarallisimmista jengeistä ja se tunnetaan vaikutusvaltaisena ja väkivaltaisena katujenginä. Tunnusomaisia piirteitä sille ovat jäsenten tatuoidut jengisymbolit ja oma viittomakieli. Tatuoinneista yleisimpiä ovat merkinnät "MS", "Salvatrucha" ja "Devil Horns".
Historia
thumb|200px|Kartalle on merkitty MS–13 –jengin vaikutusalueet. Mara Salvatrucha syntyi 1980-luvulla Los Angelesissa El Salvadorista tulleiden maahanmuuttajien perustamana. Jengi levisi nopeasti Los Angelesista ympäri Yhdysvaltoja, Kanadaa, Meksikoa ja Keski-Amerikkaa.
Rikollistoiminta
Maran rikollistoimintaan kuuluu varkaudet, ihmiskauppa, kiristäminen, laiton maahanmuutto, murhat, prostituutio, petokset, pahoinpitelyt, kidnappaukset sekä aseiden salakuljetus.
The Washington Times raportoi vuonna 2004 Maran massivisesta ihmissalakuljetusoperaatiosta Meksikossa.
Jengin tunnetuimpia rikoksia:
Taistelu viranomaisia vastaan
Vuonna 2009 Yhdysvaltain oikeusministeriö arvioi Maralla olevan noin 50 000 jäsentä Keski-Amerikassa ja noin 10 000 jäsentä Yhdysvalloissa. Nykyään jäsenten määräksi arvoidaan 70 000.
FBI perusti MS-13 National Gang Task Forcen taistelemaan jengiä vastaan vuonna 2004. He työskentelevät yhdessä El Salvadorin, Guatemalan ja Meksikon viranomaisten kanssa.
Yhdysvalloissa Department of Homeland Securityn alainen osasto perusti Operation Community Shield ryhmän vuonna 2005. Vuoteen 2011 mennessä he ovat pidättäneet yli 20 000 ihmistä, joista reilut 3 000 ovat Maran jäseniä.
Vuonna 2012 Yhdysvaltain valtiovarainministeriö listasi MS-13:n kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden piiriin, jonka myötä he saavat jäädyttää jengin Yhdysvalloissa olevia varoja.
Lokakuussa 2017 Guatemalan poliisi tiedotti pidättäneensä MS-13:n johtajaksi epäillyn Blancon, eli Angel Gabriel Reyes Marroquinin.
Jengisuhteet
Yhdysvalloissa ja Meksikossa Maran suurin kilpailija on 18th Street gang, eli Barrio 18. Amerikan ulkopuolella he ovat liittoutuneet Los Zetasin ja Sinaloan kartellin kanssa.
Venäjän federaation ulkoasiainministeriö
250px|thumb|left|Ulkoasianminiseriön rakennus Moskovassa. Venäjän federaation ulkoasiainministeriö on Venäjän ulkoasiainhallinnosta vastaava ministeriö. Sen päärakennus sijaitsee Smolenskin torilla.
Ministeriötä johtaa ulkoasiainministeri, joka on Sergei Lavrov 9. maaliskuuta 2004 alkaen.
Ulkoasiainministeriön päärakennus sijaitsee Moskovan sisemmän kehätien varrella korkeassa uusklassisessa pilvenpiirtäjässä, joka rakennettiin toisen maailmansodan jälkeen. Rakennuksessa toimi aikaisemmin Neuvostoliiton ulkoasiainministeriö.
Neuvostoliiton ulkoasiainministeriöön liittyi oleelliselta osaltaan aikaisemmin Neuvostoliiton ulkoasiainministeriön diplomaattikunnan pääpalveluhallinto, lyhyesti GlavUPDK jolla oli yksinoikeus tarjota Neuvostoliitossa toimiville suurlähetystöille ja edustustoille henkilökuntaa.
Venäjän federaation ulkoasiainministeriön edeltäjiä olivat Neuvostoliiton ulkoasiainministeriö, Neuvostoliiton ulkoasiainkansankomissariaatti, Venäjän federatiivisen sosialistisen neuvostotasavallan ulkoasiainkansankomissariaatti ja Venäjän keisarikunnan ulkoasiainministeriö.
Iris
Iris ja Iiris voivat viitata ainakin seuraaviin asioihin:
Vienan Kemi
Vienan Kemi voi tarkoittaa seuraavia:
Ugala
pienoiskuva|Ugala Ugala tai Viljandin draamateatteri Ugala on vuonna 1920 perustettu teatteri Viljandin kaupungissa Virossa. Sen nykyinen rakennus on vuodelta 1981.
Lähteet
58.36201°N, 25.58825°W
Reino Kuivamäki
Reino Iisakki Kuivamäki (17. toukokuuta 1918 Ilmajoki – 26. maaliskuuta 1982 Seinäjoki) oli suomalainen moukarinheittäjä, joka edusti Suomea arvokisoissa 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa.
Kuivamäki sijoittui Oslon EM-kisoissa 1946 moukarinheiton karsinnassa yhdeksänneksi. Lontoon 1948 olympialaisissa hän karsiutui, ja neljä vuotta myöhemmin Helsingin olympialaisissa hän sijoittui loppukilpailussa parhaana suomalaisena 14:nneksi tuloksella 51,85.
Kotimaassaan Kuivamäki edusti Kajaanin Kipinää ja Kurikan Ryhtiä. Hän voitti moukarinheiton Suomen mestaruuden neljä kertaa: vuosina 1946, 1947, 1948 ja 1950. Vuonna 1949 hän sai SM-pronssia. Hän edusti Suomea 13 maaottelussa, joissa hän saavutti kolme voittoa. Ennätyksekseen 186 cm pitkä Kuivamäki heitti 54,12 m vuonna 1947.
Urheilu-uran jälkeen Kuivamäki toimi itsenäisenä kuljetusyrittäjänä. Vuodesta 1961 lähtien hän työskenteli LVI-alalla usean alan yrityksen palveluksessa toimien samalla alan LVI-järjestön luottamustehtävissä.
Steve Pinizzotto
Steven Pinizzotto (s. 26. huhtikuuta 1984) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa DEL-seura EHC Münchenissa. NHL:ssä hän on pelannut aiemmin Vancouver Canucksissa sekä pitkään AHL:ssä Hershey Bearsissa.
Pinizzotto siirtyi Edmontoniin tammikuussa 2014, jolloin hänet kaupattiin Florida Panthersista.
Padasjoen kunnankirjasto
Padasjoen kunnankirjasto on Padasjoella sijaitsevassa monitoimitalossa toimiva yleinen kirjasto. Kunnankirjaston palveluihin kuulunut Padasjoen kirjastoauto lopetettiin 2019. Vastaavasti esimerkiksi kirjaston omatoimista asiointiaikaa on laajennettu (päivittäin 7–21, pienin poikkeuksin).
Padasjoen kunnankirjasto kuuluu osana Päijät-Hämeen kirjastojen seudulliseen kirjastokimppaan eli Lastu-kirjastoihin, jonka palvelut ja muidenkin toimipaikkojen kokoelmat ovat padasjokelaisten käytettävissä.
Trinovantit
thumb|250px|Kelttiheimojen asuinalueet Etelä-Englannissa. Trinovantit (myös trinobantit, ) olivat kelttiheimo, joka asui Britanniassa nykyisen Essexin alueella. Sotaisten catuvellaunien päällikkö Cassivellaunus ajoi trinovantien päällikön Mandubraciuksen maanpakoon, ja tästä suuttuneet trinovantit solmivat vuonna 54 eaa. liiton Julius Caesarin kanssa. Caesar valloitti catuvellaunien pääkaupungin mutta joutui pian vetäytymään Galliaan.
Myöhemmin trinovantit rikkoivat Rooman kanssa tekemänsä sopimuksen, sillä roomalaiset perustivat siirtokunnan heimolta ryöstetylle alueelle. Trinovantit liittyivät ikeenien kuningatar Boudiccan kapinaan vuonna 60 ja hävittivät roomalaisten siirtokunnan Camulodunumin.
Orisbergin kartano
pienoiskuva|Orisbergin kartanon päärakennus. Orisbergin kartano sijaitsee Isossakyrössä. Sen historia ulottuu 1670-luvulle, jolloin kolme vaasalaista kauppiasta perusti Orisbergin rautaruukin.
Odotusten vastaisesti seudulta ei kuitenkaan löytynyt rautamalmia, vaan se oli kuljetettava Ruotsista. Se kävi kuitenkin niin kalliiksi, että masuuni siirrettiin jo 1700-luvun alussa Oravaisten Kimoon, jonne syntyi Pohjanmaan toinen rautaruukki. Orisbergin historian kukoistus alkoi vuonna 1783, kun ruukin osti värmlantilainen vuorimies Bengt Magnus Björkman, joka samana vuonna hankki omistukseensa myös Fiskarsin ruukin. Haminan rauhan solmimisen jälkeen 1809 Björkman katsoi parhaaksi palata Ruotsiin ja luovutti ruukin pojalleen Lars Magnus Björkmanille, aateloituna Björkenheim. Hänen aikanaan ruukkia parannettiin ja toiminta alkoi viimein kannattaa. Ruukkitoiminta Orisbergissa loppui vuonna 1900.
Edvard Björkenheimin (1856–1934) aikana Orisbergistä kehittyi Pohjanmaan edistyksellisin ja tärkein maatila. Kartanon alueelle perustettiin karjakko- ja meijerikoulu sekä maanviljelyskoulu 1880-luvulla.
Kartanon nykyisen, P. G. Holmin piirtämän päärakennuksen perustukset rakennettiin jo vuonna 1804, mutta kartano saatiin kokonaan valmiiksi vasta 1810-luvulla. Orisbergista muodostui täydellinen ruukkiyhdyskunta, kun kartano sai oman hautausmaan ja Carl Ludvig Engelin piirtämän puukirkon. Björkenheimin suku omistaa kartanon edelleen, ja sukua asuu siinä. Vuodesta 1927 kartanon omisti maanviljelysneuvos Lars Björkenheim, joka toimi puolustusministerinä Kuuskosken virkamieshallituksessa vuonna 1958 ja Miettusen ensimmäisessä hallituksessa vuosina 1961–1962.
Kirjallisuutta
62.88722°N, 22.38611°W
Kwai-joen silta
Kwai-joen silta on Pierre Boullen kirjoittama romaani, joka ilmestyi vuonna 1952. Kirja kertoo japanilaisten toisen maailmansodan aikana pakkotyövoimalla Burman ja Thaimaan välille rakennuttamasta rautatiestä. Teoksen on suomentanut Anna Louhivuori, ja se ilmestyi vuonna 1958 Otavan kustantamana.
David Lean on ohjannut kirjan pohjalta samannimisen elokuvan, joka valmistui 1957.
Baltazar
thumb|200px|Baltazar
Baltazar María de Morais Júnior eli Baltazar (s. 17. heinäkuuta 1959 Goiana, Pernambucon osavaltio, Brasilia) on entinen brasilialainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä ja pelasi urallaan Brasilian, Espanjan, Portugalin, Ranskan ja Japanin pääsarjoissa.
Baltazarin ensimmäinen pääsarjaseura hänen kotimaassaan oli Grêmio, jonka riveissä hän voitti ensimmäisen Brasilian mestaruutensa vuonna 1981. Toisen mestaruutensa Baltazar voitti kahta vuotta myöhemmin edustaessaan Flamengoa. Ennen siirtymistään Euroopan kentille hän pelasi myös kahdessa muussa brasilialaisessa suurseurassa Palmeirasissa ja Botafogossa.
Vuonna 1985 Baltazar siirtyi Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaan Celta Vigoon. Baltazarin toisella Espanjan kaudella Celta teki nousun ylimmälle sarjaportaalle ja brasilialainen kruunattiin kakkosliigan maalikuninkaaksi 34 tehdyllä maalilla. Menestys herätti myös suurseurojen kiinnostuksen ja kesällä 1988 jo kolmissakymmenissä oleva hyökkääjä siirtyi Atlético Madridiin. Kaudella 1988–1989 Baltazar voitti liigan maalikuninkuuden 35 maalilla ja näin hänestä tuli myös liigan historian kolmanneksi eniten maaleja yhden kauden aikana viimeistellyt pelaaja. Vain Espanjan kaikkien aikojen paras maalintekijä Zarra (1950–1951) ja molempia Madridin suurseuroja edustanut meksikolaishyökkääjä Hugo Sanchez (1989–1990) ovat kyenneet ohittamaan Baltazarin maalimäärän molempien yltäessä kerran urallaan 38 maaliin. Syksyllä 1990 Atléticon hankittua saksalaistähti Bernd Schusterin seuran ulkomaalaispelaajien kiintiö oli täyttymässä ja Baltazar katsoi parhaaksi etsiä peliaikaa muualta. Hän pelasi kaudella 1990–1991 Portossa ja voitti siellä nimiinsä Portugalin cupin. Ennen lopettamispäätöstään vuonna 1996 Baltazar ehti pelata vielä Ranskassa, Japanissa sekä kotimaassaan Brasiliassa.
Baltazar on pelannut seitsemän ottelua Brasilian A-maajoukkueessa. Hänen paras saavutuksensa on vuonna 1989 voitettu Copa America, jossa hän pelasi seuraavan vuosikymmenen tähtipelaajien Bebeton ja Romárion rinnalla.
Baltazarin uran murheellisimpiin tapauksiin kuului joulukuussa 1986 Celtan ja Málagan välisessä ottelussa tapahtunut raju yhteentörmäys Málagan maalivahdin José Antonio Gallardon kanssa, mikä johti Gallardon kuolemaan. Tahattomasti päähän osunut potku aiheutti Gallardolle aivoverenvuodon ja tämä menehtyi oltuaan lopulta kahdeksan päivää koomassa. Seuraava kuolemantapaus Espanjan liigakentillä sattui vasta runsaan 20 vuoden kuluttua kun Sevillan Antonio Puerta menehtyi kesken pelin yllättäneen sairauskohtauksen seurauksena.
Anna Näkkäläjärvi-Länsman
Anna Näkkäläjärvi-Länsman (s. 1979 Inari) on laulaja-lauluntekijä. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimellä Ánnámáret.
Näkkäläjärvi-Länsman syntyi Lismasta tulleelle pohjoissaamelaiselle isälle ja Länsi-Lapista tulleelle suomalaiselle äidille, jotka asettuivat Inarin kirkonkylälle. Hänen intohimonsa musiikkia kohtaan syttyi koulun viidennellä luokalla ensimmäisessä Saamelaisnuorten taidetapahtumassa, jossa hän osallistui saamen oppilasryhmän jäsenenä joikuesitykseen. Saamelaismusiikin opetusta ei ollut tarjolla, mutta Näkkäläjärvi-Länsman aloitti huilunsoiton ja siirtyi pian klarinettiin. Lukioon hän lähti Rovaniemelle; tämän jälkeen hän soitti vuoden Lapin sotilassoittokunnassa. Hän jatkoi Inarissa ja Lapin musiikkiopistossa saamaansa klarinetinsoiton opetusta Tampereen konservatoriossa Jarmo Hyväkön ja Sibelius-Akatemiassa Reijo Koskisen johdolla.
Näkkäläjärvi-Länsman pääsi opiskellessaan osallistumaan Euroopan unionin saamelaismusiikin koulutuksen kehittämishankkeeseen. Hän alkoi yhdistää taustaansa klassisessa musiikissa saamelaiseen musiikkiperinteeseen ja kehittää Saamelaista musiikkiakatemiaa, jonka opetuksessa hän on muun muassa käyttänyt Armas Launiksen tekemiä muistiinpanoja joikuperinteestä. Näkkäläjärvi-Länsman julkaisi kaksi albumia (Beallječiŋat, 2011; Gollehelmmot, 2016 ) Ánnámáret Ensemblen kanssa ja helmikuussa 2021 Ánnámáret-taiteilijanimellään laatimiensa joikujen Nieguid Duovdagat -albumin. Ánnámáret Ensemblessa on toiminut muun muassa harmonikansoittaja Johanna Juhola. Nieguid Duovdagat -albumilla joikuihin yhdistettiin Ilkka Heinosen soittama jouhikko ja Turkka Inkilän soittama shakuhachi. Inkilä vastasi levyllä myös elektroniikasta. Singlenä ilmestyneeseen "Jearrat máttaráhkus" -kappaleeseen tehty video esitettiin Linnan juhlat itsenäisyyspäivänä 2020 korvanneessa televisiolähetyksessä, jonka isäntänä oli presidentti Sauli Niinistö. Nieguid Duovdagat -hankkeeseen teki videotaidetta Marja Viitahuhta.
Näkkäläjärvi-Länsman oli vuosina 2012–2015 saamelaiskulttuurin läänintaiteilija. Hän on esiintynyt muun muassa Oulunsalo Soi -festivaalilla. Hän toimi Vilijonkan ääninäyttelijänä Muumilaakso-animaatiosarjan pohjoissaamenkielisessä Mumenvággi-versiossa. Näkkäläjärvi-Länsman on työskennellyt tuntiopettajana Sibelius-Akatemian Global Music -koulutusohjelmassa.
Näkkäläjärvi-Länsman meni vuonna 2011 naimisiin poromies, saamelaispoliitikko Asko Länsmanin kanssa. Hän oli tutustunut tähän työskennellessään Saamelaiskäräjillä kulttuurisihteerinä. Näkkäläjärvi-Länsman asuu miehensä ja kahden lapsen kanssa Nuorgamissa.
Luettelo pikkuplaneetoista: 38001–39000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 38001:stä ja päättyen 39000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Hylotsoismi
Hylozoismi (kreikan hyle, aine ja zoe, elämä) on käsitys, jonka mukaan aineeseen kuuluu elämä, aine elää.
Turun Palloseuran SM-liigakausi 2015–2016
Turun Palloseuran SM-liigakausi 2015–2016 oli TPS:n järjestyksessään 69. pääsarjakausi. Kausi alkoi TPS:n osalta 12. syyskuuta 2015 kotiottelulla Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan ja päättyi 10. maaliskuuta 2016 vierasottelulla Porin Ässiä vastaan. Edellisen kauden lopussa valmentanut Jarno Pikkarainen vaihtui KHL:n Barys Astanasta tulleeseen Ari-Pekka Seliniin.
Padma
Padma on Bangladeshin suurin joki. Se on Gangesin suurin sivuhaara, ja saa alkunsa Himalajalta. Bangladeshiin se tulee Intian puolelta, virtaa Rajshahin kaupungin ohi kaakkoon, kohtaa Jamunan Arichan lähellä ja yhtyy Meghnaan ennen laskemistaan Bengalinlahteen.
Padma mainitaan useaan otteeseen hindujen mytologiassa.
Turun Palloseuran SM-liigakausi 2015–2016
Pudotuspelit
Pudotuspelien Villi kortti-kierroksella Palloseura kohtasi Vaasan Sportin. TPS voitti sarjan kummatkin ottelut. Neljännesfinaali Oulun Kärppiä vastaan alkoi Palloseuran kannalta lupaavasti, kun joukkue voitti ensimmäisen ottelun Kalle Kaijomaan jatkoerämaalilla. Seuraava peli päättyi murskaavasti 1-6 ja seuraava 0-3. Sarjan lopputulos oli 2-4 Kärpille.
Ray Collins (näyttelijä)
Ray Bidwell Collins (10. joulukuuta 1889 Sacramento, Kalifornia – 11. heinäkuuta 1965 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpiin rooleihinsa kuuluu luutnantti Arthur Tragg televisiosarjassa Perry Mason yllättää.
Collins kuului Orson Wellesin Mercury Theatren näyttelijöihin, ja esiintyi muun muassa Maailmojen sota -kuunnelmassa kolmessa eri roolissa. Hän esiintyi yli 90 elokuvassa, joukossa Wellesin ohjaamat Citizen Kane, Mahtavat Ambersonit ja Pahan kosketus.
Jyrki Lumme
Jyrki Olavi Lumme (s. 16. heinäkuuta 1966 Tampere) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL:ssä vuodesta 1988 vuoteen 2003 saakka. Lumme pelasi Pohjois-Amerikassa NHL:n runkosarjassa 985 peliä sekä 105 pudotuspeliottelua. Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa häneen tarttui laulaja Sonja Lumpeeseen viittaava lempinimi Sonja, joka oli lähtöisin urheiluselostaja Juha Jokisen lausahduksista.
Juniorivuodet
Lumme oli jääkiekkoilijana myöhäisherännäinen. Hän pelasi Ilveksen juniorijoukkueissa, mutta murrosiässä hänen motivaationsa pelaamiseen ja etenkin harjoitteluun heikkeni. Ilveksen C-nuorissa Lumme jäi vähälle peliajalle ja hän siirtyi Kooveehen, jossa sai enemmän vastuuta ja intoutui uudelleen myös harjoittelemaan. Lumme voitti Kooveessä A-nuorten Suomen-mestaruuden 1984. Vuotta myöhemmin Ilves poimi Lumpeen edustusjoukkueeseensa.
SM-liigassa
Lumme debytoi Ilveksen liigajoukkueessa kauden 1985–1986 alussa. Ensimmäisellä kaudella rooli jäi pieneksi, mutta jo toisellaan Lumme teki 24 tehopistettä 43 ottelussa ja kolmannellaan 30.
Lumme oli kookas ja voimakas ja ampui lujaa, ja hänen mailatekniikkansa oli harvinaisen hyvä. Hän hyökkäsi innokkaasti ja esitti alimpanakin miehenä näyttäviä harhautuksia, mistä valmentajat eivät aina pitäneet.
NHL:n työsulun aikana kaudella 1994–1995 Lumme pelasi Ilveksessä 12 ottelua.
NHL
Montreal Canadiens varasi Lumpeen vuonna 1986 kolmannella kierroksella numerolla 57. Hän siirtyi NHL:ään syksyllä 1988 ja pelasi Canadiensissa 75 ottelua kahden kauden aikana, kunnes hänet kaudella 1989–1990 kaupattiin Vancouver Canucksiin.
Canucksissa Lumme nousi nopeasti joukkueen parhaaksi hyökkääväksi puolustajaksi voittaen useilla kausilla joukkueen puolustajien pistepörssin. Kauden 1993–1994 päätteeksi Lumme pääsi pelaamaan Stanley Cupin loppuotteluihin. Vancouver kuitenkin hävisi New York Rangersia vastaan pelatun finaalisarjan.
Lumme siirtyi vuonna 1998 Phoenix Coyotesiin, josta jatkoi vuonna 2001 Dallas Starsiin ja vielä saman kauden aikana Toronto Maple Leafsiin, jossa hän pelasi vielä kauden 2002–2003
Kanadalainen rockyhtye Glenn Ford & The Piers on tehnyt laulun "What's Wrong with Lumme?"
thumb|left|250px|Lumme (nro. 4) vuoden 2006 pudotuspelien puolivälierissä [[Hämeenlinnan Pallokerho|HPK:ta vastaan.]]
Uran jälkeen
Pelatessaan Phoenix Coyotesissa vuonna 2000 Lumme hankki osuuden tuolloin yhtiöitetystä Tampereen Ilveksen liigajoukkueesta.
Lumme aateloitiin 2008 Jääkiekkoleijona-numerolla 196.
Xolotl
pienoiskuva|Xolotl, Telleriano-Remensisin koodeksi Xolotl on asteekkien koiranpäinen jumala ja auringon seuraaja. Hän auttaa kuolleita ylittämään yhdeksäntaitteisen virran ja astumaan Mictlaniin, alamaailmaan. Xolotlin nimi merkitsee kaksosta ja tämän uskotaan viittaavan auringon nousuun ja laskuun. Asteekkien mytologiassa hän on Quetzalcoatlin kaksoisveli.
Xolotlin uskottiin työntävän alas päivää peittävän yön verhon. Hänellä oli taaksepäin kääntyneet jalat ja vahingoittunut silmä, joka oli seurausta hänen läpikäymistään kidutusharjoituksista.
Sileäotsakaimaani
Sileäotsakaimaani (Paleosuchus trigonatus) on pieni alligaattorilaji. Lajin kuvasi saksalainen luonnontieteilijä Johann Gottlob Schneider vuonna 1801.
Koko ja ulkonäkö
Sileäotsakaimaani on heti kääpiökaimaanin jälkeen pienin krokotiilieläin. Lajit muistuttavat suuresti toisiaan. Uros kasvaa 1,7–2,3 metriä pitkäksi ja korkeintaan 2,6-metriseksi. Naaras kasvaa vain 1,4-metriseksi. Ihopanssari on kilpimäinen ja luinen. Häntä on lyhyempi kuin sen lähilajilla ja se toimii uinnin lisäksi rasvavarastona. Kuonon harjanteen puuttuminen tekee sileäotsakaimaanista virtaviivaisemman, mikä vähentää veden vastusta. Silmät ovat ruskeat ja joskus myös vihreät. Hampaita on 78–82. Lajille on tyypillistä epätavallisen pysty kävelytyyli.
Levinneisyys ja elinympäristö
Sileäotsakaimaani elää Etelä-Amerikan pohjoisosassa Amazon- ja Orinocojoen valuma-alueilla. Lajia tavataan luonnonvaraisena Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Ranskan Guyanassa, Guyanassa, Perussa, Surinamessa ja Venezuelassa. Lajia on tavattu Venezuelassa 1 300 metrin korkeudessa asti. Levinneisyys menee monilla alueilla päällekkäin kääpiökaimaanin kanssa. Mieluisinta elinympäristöä ovat viileät nopeasti virtaavat metsäjoet, jotka sijaitsevat usein lähellä putouksia ja koskia. Niitä voidaan tavata myös seisovissa lammissa.
Elintavat
Sileäotsakaimaani elää yleensä yksin ja on tekemisissä lajitoveriensa kanssa lähinnä lisääntymisaikana. Ne ovat hyvin reviiritietoisia ja partioivat noin 1 000 metrin pituista jokialuetta. Reviiri voi olla päällekkäin kääpiökaimaanin kanssa, mutta ei tiedetä miten ne tulevat toimeen keskenään. Laji on pääosin yöaktiivinen ja aikuiset viettävät päivänsä piilossa lammikossa, ontossa puunrungossa tai muussa joenrannan rojussa.
Ravinto
Vastakuoriutuneet sileäotsakaimaanin poikaset syövät pääasiassa pieniä selkärangattomia, ja vanhemmat yksilöt syövät myös pieniä kaloja, lintuja ja matelijoita. Aikuisten jäykkä häntä estää saalistuksen avoimessa vedessä ja ne siirtyvät saalistamaan erityisesti nisäkkäitä kuten pakoja ja piikkisiskoja. Sileäotsakaimaanit ovat usein oman elinalueensa hallitsevia petoja ja saalistusalue on laaja.
Lisääntyminen
Sileäotsakaimaanin lisääntymisestä ja kosinnasta tiedetään vielä melko vähän. Urokset tulevat sukukypsiksi kun ne ovat 1,4-metrisiä, naaraat ovat sukukypsiä 1,3-metrisinä. Tällöin ne ovat 10–20-vuotiaita. Koiraat karkottavat reviiriltään vieraat koiraat ja saavat tällöin alueen naaraat. Sileäotsakaimaaninaaraat munivat kuivankauden lopussa. Ne munivat 10–20 munaa tekemäänsä maapesään jota ne täyttävät kasviaineksella, tai termiittikekoon jossa on ihanteellinen lämpötila poikasten kehitykselle. Munat tarvitsevat 28–32 °C:n lämmön. Munat hautuvat noin 115 päivää. Poikaset kuoriutuvat sadekaudella jolloin niiden asuinjoen pinta on noussut paljon. Poikaskuolleisuus on suuri ja niitä jää koatien, liskojen ja käärmeiden saaliiksi, vaikka aikuiset puolustavat poikasiaan pedoilta ja vastaavat niiden hätähuutoihin. aikuisella on vähän vihollisia, joihin lukeutuu ihmisen lisäksi jaguaari. Sileäotsakaimaanit elävät ainakin 25-vuotiaiksi.
Uhat ja suojelu
Sileäotsakaimaani ei ole uhanalainen ja kannan kooksi arvioidaan yli miljoona yksilöä. Kaupallinen kiinnostus on ollut vähäistä, koska niiden nahka on lähes arvoton. Paikalliset asukkaat metsästävät kuitenkin niitä hieman ruuaksi ja matkamuistoiksi. Laji kuuluu CITES-sopimus liitteeseen 2.
New Zealand National Airways Corporationin lento 441
Tapahtumat
Lento 441 lähti Aucklandista kohti Taurangaa kello 8.21. Sää oli myrskyinen ja tuulinen, ja pilvipeite oli matalalla. Lennolla piti alun perin olla 23 matkustajaa, mutta kolme matkustajista muutti suunnitelmiaan viime hetkellä eivätkä nousseet koneeseen.
Etsintä
Koneen hylkyä lähti ensimmäisenä etsimään koneen reitillä olleen louhoksen työläisistä koottu etsintäpartio. He lähtivät kulkemaan louhokselta siihen suuntaan, johon koneen oli nähty lentävän, mutta joutuivat huonon sään vuoksi palaamaan takaisin. Myös apuun kutsutut pelastustyöntekijät sekä sotilaat joutuivat lopettamaan etsinnät kesken sään vuoksi. Ilmasta etsintöjä tehtiin helikopterilla ja Uuden-Seelannin ilmavoimien Bristol Freighterillä.
Bristol Freighterin miehistö havaitsi kadonneen koneen hylyn kello 11.58. Se oli rotkossa korkealla Kaimai Range -vuoristossa vaikeakulkuisessa maastossa. Helikopterilla tehdyssä tarkemmassa etsinnässä merkkejä selviytyjistä ei löytynyt. Pelastajat lennätettiin helikopterilla mahdollisimman lähelle hylkyä, mutta he pääsivät paikalle vasta seuraavana päivänä. Ruumiit kerättiin onnettomuuspaikalta niin ikään seuraavana päivänä sään selkiydyttyä.
Onnettomuuden syyt
Tutkinnassa todettiin koneen törmänneen pystysuoraan kallionseinämään ja tuhoutuneen sen jälkeen tulipalossa lähes täysin. Koneessa olleista 23 ihmisestä 22 oli kuollut välittömästi. Yksi oli selvinnyt törmäyksestä elossa, mutta kuollut pian sen jälkeen. Onnettomuuden välitön syy oli voimakkaasti alaspäin puhaltanut virtaus, joka painoi koneen vuoriston huippujen tason alapuolelle. Siellä se joutui voimakkaaseen turbulenssiin, joka esti lentäjiä saamasta konetta hallintaansa ja nostamaan sitä takaisin turvalliseen lentokorkeuteen.
Seuraukset
pienoiskuva|Lennon 441 uhrien muistomerkki. Kaimai Range näkyy taustalla. Onnettomuuden jälkeen Taurangan lentoasemalle asennettiin etäisyyttä mittaava laitteisto, jonka avulla lentäjät saivat kenttää lähestyessään tiedon, kuinka kaukana olivat.
Lennon 441 onnettomuus oli ensimmäinen kerta Uudessa-Seelannissa, kun helikoptereita käytettiin pelastustöissä. Maan asevoimilla tai pelastuspalveluilla ei onnettomuuden aikaan ollut helikoptereita käytössään, mutta onnettomuus osoitti niiden hyödyn onnettomuuspaikan etsimisessä.
Koska kaikkia ruumiita ei löydetty, hylyn sijainti julistettiin hautapaikaksi. Uuden-Seelannin erikoisjoukkojen sotilaat kävivät hautaamassa hylyn räjäyttämällä kalliota sen päälle. Kone hautautui siivenkärkiä ja pyrstöä lukuun ottamatta kokonaan. Onnettomuuden uhrien muistomerkki paljastettiin 5. heinäkuuta 2003, onnettomuuden 40-vuotispäivänä.
Luiz Inácio Lula da Silva
Luiz Inácio Lula da Silva eli Lula (s. 27. lokakuuta 1945 Caetés) on toiminut Brasilian presidenttinä 1. tammikuuta 2023 lähtien. Aiemmin hän oli presidenttinä vuodesta 2003 vuoteen 2011 asti.
Lula valittiin 2002 perustamansa työväenpuolueen (Partido dos Trabalhadores) ehdokkaana, mutta nykyisin hänen katsotaan edustavan lähinnä sosiaalidemokratiaa. Lula valittiin kolmannen kerran presidentiksi vuoden 2022 presidentinvaaleissa hänen voitettua Jair Bolsonaron.
Tausta ja yksityiselämä
Lula da Silva syntyi Caetésissa Garanhunsissa Pernambucon osavaltiossa. Hänen syntymäpäivänsä on asiakirjoissa 6. lokakuuta, mutta hänen äitinsä muistin mukaan syntymäpäivä on 27. lokakuuta. Koko perhe muutti isän perässä Guarujáan São Pauloon 1952, missä olosuhteet ja eteenpäinpääsymahdollisuudet olivat paremmat. Lula on käynyt koulua vain neljä luokkaa. Työnteon hän aloitti 12-vuotiaana kengänkiillottajana, pähkinänmyyjänä ja 14-vuotiaana kuparinjalostamossa.
Ammatillinen ura
Perhe muutti 1956 São Pauloon. Työskennellessään autotehtaassa Lula menetti 19-vuotiaana vasemman pikkusormen. Hän lähti ammattiyhdistystoimintaan 1969, kun hänen ensimmäinen vaimonsa kuoli hepatiittiin.
Lula da Silvasta tuli vuonna 1978 Brasilian autoteollisuusalueiden metallityöläisten ammattiliiton puheenjohtaja. Maaliskuuhun 1985 asti sotilasvallassa olleessa Brasiliassa ammattiyhdistystoiminta ei ollut helppoa, ja hän joutui kuukaudeksi vankeuteen, kun hän organisoi lakkoliikehdintää, mutta hänet vapautettiin vastalauseiden ansiosta. 1980-luvulla Lula vieraili usein myös Yhdysvalloissa ammattiliittojen vieraana ja Kuubassa hakemassa tukea toiminnalleen.
Poliittinen ura
Lula oli mukana 1980 perustamassa työväenpuoluetta (Partido dos Trabalhadores), joka oli maan historian ensimmäinen merkittävä sosialistinen puolue. Se yhdisti ammattiyhdistysläiset, älyköt, trotskilaiset ja katolisen kirkon aktivistit. Myös ammattiyhdistysten voima kasvoi, kun 1983 perustettiin keskusjärjestö Central Única dos Trabalhadores.
Brasilian vuoden 1967 perustuslain mukaan presidentin valitsivat kongressin molemmat kamarit yhteisistunnossa, mutta sotilasvallankaappauksen jälkeen valinnan olivat käytännössä tehneet kenraalit. PT ja Lula osallistuivat Diretas Já -kampanjaan, joka ajoi presidentinasemaa suoraan vaalilla valittavaksi.
Lula pyrki poliittiseen asemaan ensimmäisen kerran São Paulossa 1982. Vuonna 1986 hänet valittiin Brasilian kansankongressiin suurimmalla henkilökohtaisella äänimäärällä. Hän pyrki presidentiksi 1989 puolueensa ehdokkaana, mutta joutui median riepoteltavaksi. Hän ei pyrkinyt enää kongressiedustajaksi 1990 vaan keskittyi työväenpuolueen vahvistamiseen. Lula oli ehdokkaana myös 1994 ja 1998 mutta jäi molemmilla kerroilla toiseksi Fernando Henrique Cardoson voittaessa.
Neljännellä kerralla Lula alkoi uskoa, ettei voittaisi ilman liittolaisia ja talouspiirien tukea. Työväenpuolue luopui vähitellen vallankumouksellisesta ohjelmastaan ja haki liike-elämän tukea ja liittoutui pienen oikeistolaisen puolueen kanssa. Ohjelmaan jäi kuitenkin köyhien asian ajaminen, ruohonjuuritason toiminta ja hallituksen eettisyyden korostaminen. Muutoksista ei kuitenkaan voitu tehdä radikaaleja, koska maa joutui toimimaan kansainvälisen valuuttarahaston ohjeiden mukaan. Myös Lula joutui muuttamaan tyyliään ja esiintyi puvussa tv-mainoksissa.
Lokakuussa 2002 Lula voitti vaalien toisella kierroksella vastaehdokkaansa sosiaalidemokraatti José Serran 61 prosentin ääniosuudella. Veja-lehti syytti Lulan puolueen saaneen lainvastaisesti kolmen miljoonan dollarin lahjoituksen vaalityöhönsä Kuubalta, minkä molemmat osapuolet kiistivät.
Ensimmäinen kausi
Presidenttinä Lula pani toimeen Fome Zero -ohjelman nälän ja äärimmäisen köyhyyden lopettamiseksi Brasiliasta. Bolsa Família -järjestelmässä 11 miljoonaa köyhintä perhettä (alle 40 dollaria kuussa) saa avustuksia, kun laittaa lapsensa kouluun ja pitää rokotuskirjat ajan tasalla.
Lulan valinta aiheutti talouspiireissä pelkoa. Korot nousivat ja realia vastaan hyökättiin. Talousministeriksi hän nimitti trotskilaisen Antonio Paloccin, joka oli tullut tunnetuksi vasemmistolaisista mielipiteistään. Brasilian keskuspankin johtoon tuli sen sijaan talouspiirien suosima taloustieteilijä Henrique Meirelles.
Hallitus piti kuitenkin tiukkaa menokontrollia ja nosti vapaaehtoisesti valtiontalouden ylijäämätavoitetta puolella prosentilla 4,25 %:iin BKT:sta sekä leikkasi menoja yli kaksi miljardia dollaria. Hallitus uusi myös kaikki sopimukset IMF:n kanssa mutta maksoi kaikki velkansa pois etukäteen vuoden 2005 lopussa ja pääsi näin pankin holhouksesta. IMF:n johtaja Rodrigo Rato ylisti Brasiliaa erinomaisesta talouspolitiikasta.
Hallitus joutui kuitenkin osalliseksi Mensalão-skandaaliin, jonka aiheutti se, että työväenpuolue oli maksanut 30 000 realia kuukaudessa opposition kongressiedustajille, jotta nämä äänestäisivät hallituksen esitysten puolesta. Muun muassa Palocci joutui eromaan maaliskuussa 2006, jolloin hänet korvasi Guido Mantega. pienoiskuva|Lula Intiassa vuonna 2007. Ulkopolitiikassa Brasilia otti pragmaattisen linjan ja pysyi väleissä sekä Hugo Chávezin että George W. Bushin kanssa. Lulan uskottiin keskittyvän lähinnä sisäpolitiikkaan, mutta hän vieraili vuoden 2003 aikana 26 valtiossa ja vietti 133 päivää matkoilla.
Rafał Wieruszewski
Rafał Wieruszewski (s. 24. helmikuuta 1981) on puolalainen pikajuoksija,  jonka päämatka on 400 metrin juoksu.
Luiz Inácio Lula da Silva
Ensimmäinen kausi
Suurena maaviljelysmaana Brasilia vastustaa kehittyneiden maiden maataloustukia, ja Lulan johtama ulosmarssi kariutti muun muassa FTAA-neuvottelut sekä Cancúnin WTO:n neuvottelut vuonna 2003 G8-maiden maataloustuista, ja Brasilia kokosi maataloustuottajista uuden G20-ryhmän ajamaan etujaan. Lula on ajanut myös YK:n turvallisuusneuvoston uudistamista. Brasilia hakee neuvoston pysyvää paikkaa.
Rafał Wieruszewski
Wieruszewski sijoittui 2000 Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa kahdeksanneksi 400 metrillä ajalla 46,37. Seuraavana vuonna hän voitti pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa. Edmontonin MM-kilpailuissa hän juoksi pitkässä viestissä Puolan joukkueessa, joka nousi pronssille Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen. Vuonna 2002 hän voitti Puolan alle 23-vuotiaiden mestaruuden. Vuonna 2003 hän voitti Puolan sisä- ja ulkoratojen mestaruuden sekä sijoittui Puolan alle 23-vuotiaiden mestaruuskisoissa toiseksi 400 metrillä ja kolmanneksi 200 metrin juoksussa. Birminghamin MM-hallikilpailuissa hän juoksi 4 × 400 metrin viestijuoksussa alun perin neljänneksi sijoittuneessa Puolan joukkueessa. Myöhemmin joukkue nousi kuitenkin Jerome Youngin ja Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen kolmanneksi. Samana vuonna hän juoksi viidenneksi Euroopan cupissa ajalla 45,62 ja kolmanneksi Universiadeissa. Wieruszewski oli Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 mukana Puolan joukkueessa, joka voitti MM-hopeaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Göteborgin EM-kisoissa seitsemänneksi 400 metrillä ja oli samoissa kisoissa mukana voittamassa pitkässä viestissä EM-pronssia. Osakan MM-kisoissa 2007 hän karsiutui alkuerissä. Pitkässä viestissä hän juoksi alkuerässä Puolan joukkueessa ja saavutti pronssia joukkueen juostessa toisella kokoonpanolla kolmanneksi loppukilpailussa.
Luiz Inácio Lula da Silva
Ensimmäinen kausi
Lula oli kovana myös Yhdysvaltoja kohtaan eikä hyväksynyt ilman YK:n oikeutusta aloitettuja sotatoimia Irakissa, ja Syyriassa vieraillessaan hän arvosteli Yhdysvaltojen ylläpitämää Irakin miehityshallintoa. Vierailut Kuubassa, Syyriassa ja Libyassa olivat solidaarisuuden osoitus hänen entisille tukijoilleen. Kun Yhdysvallat aloitti maahan tulevien brasilialaisten matkailijoiden valokuvaamisen ja heidän sormenjälkiensä ottamisen turvallisuussyistä, Brasilia teki saman yhdysvaltalaisille. Brasilia on myös murtanut yhdysvaltalaisten lääkeyhtiöiden patentteja, vaikka Yhdysvaltain huolenaiheena kauppaneuvotteluissa ovat etenkin aineettoman omaisuuden oikeudet. Hän on myös puolustanut Iranin oikeutta rauhanomaiseen ydinohjelmaan Brasilian tavoin. Silti Yhdysvallat on pyrkinyt yhteistyöhön Brasilian kanssa, etenkin energia-alalla polttoaineena käytettävän etanolin tuotannossa. pienoiskuva|Lula vuonna 2006.
Toinen kausi
Lula valittiin presidentiksi toiselle kaudelle vaaleissa lokakuussa 2006. Ensimmäiselle kierroksella hän sai 48,6 % äänistä sosiaalidemokraattien (PSDB) oikeistolaidan Geraldo Alckminia vastaan. Toisella kierroksella Lula sai yli 60 % äänistä.
Lulan suosio säilyi korkeana myös toisen kauden ajan. Puhuttiin myös mahdollisuudesta muuttaa perustuslakia Lulan valitsemiseksi uudelleen, mutta hän sanoi tukevansa oman puolueensa ehdokasta. Vahvimpana pidettiin presidentin kanslian esikuntapäällikköä Dilma Rousseffia.
Toukokuussa 2010 Lula neuvotteli Turkin pääministeri Recep Tayyip Erdoğanin kanssa sopimuksen Iranin uraanin vaihdosta Turkissa Yhdysvaltain ajamien lisäpakotteiden välttämiseksi. Sopimuksessa Iran saa lääketieteelliseen reaktoriinsa vähän rikastetusta uraanista (LEU) vastineeksi 20 prosenttia rikastettua uraania (HEU).
Kolmas kausi
Vuoden 2022 presidentinvaalissa hän asettui jälleen ehdokkaaksi, ja varapresidenttiehdokkaaksi tuli keskustavasemmistolainen Geraldo Alckmin. Tällä kertaa vastassa oli Bolsonaro: Lula voitti 50,9 prosentin ääniosuudella toisen kierroksen.
Korruptiotuomio
Lula ilmaisi jo tuomionsa jälkeen halunsa pyrkiä presidentiksi jälleen vuoden 2018 vaaleissa, mutta tuomiot estivät sen. Elokuussa 2018 hänet kuitenkin rekisteröitiin ehdokkaaksi. Mielipidemittauksissa hän oli suosituin ehdokas seuraavaksi presidentiksi. Vaalikomissio kielsi ehdokkuuden syyskuussa, ja Lula testamenttasi äänensä Fernando Haddadille. Suosituimman ehdokkaan paikka siirtyi äärioikeistolaiselle populistille Jair Bolsonarolle.
Brasilian korkein oikeus kumosi Lulan saamat tuomiot maaliskuussa 2021, koska ne oli annettu eri osavaltion tuomioistuimessa kuin missä väitetty lahjonta oli tapahtunut. Koska korkeimman oikeuden päätöstä ei kumottu syyttäjän tekemän valituksen jälkeen eikä uutta oikeudenkäyntiä ehditty järjestää tai käydä loppuun ennen vuoden 2022 presidentinvaaleja, ei ollut estettä sille, että Lula asettui jälleen ehdokkaaksi presidentinvaaleissa.
Kunnianosoituksia
Lulalle on myönnetty kunniatohtorin arvo Coimbran yliopistossa, SciencesPo-yliopistossa sekä Rosarion kansallisessa yliopistossa.
Rangaistuspotkukilpailu
thumb|Rangaistuspotkukilpailu [[FC Bayern München|Bayern Münchenin ja Chelsean välillä Mestarien liigan loppuottelussa vuonna 2012. Potkaisijana Bayernin Philipp Lahm ja maalilla Chelsean Petr Čech.]]
Rangaistuspotkukilpailu on menetelmä, jota käytetään pudotuspelityyppisen jalkapallo-ottelun ratkaisemiseen sen jälkeen, kun varsinainen peliaika ja useissa tapauksissa myös sitä seurannut jatkoaika on päättynyt tasatulokseen. Rangaistuspotkukilpailussa pallo pyritään potkaisemaan maaliin rangaistuspotkuilla. Itse laukaus tehdään pääpiirteittäin pelitilanteen rangaistuspotkun tavoin, mutta muut säännöt eroavat pelitilannerangaistuspotkusta jonkin verran.
Kulku ja säännöt
Rangaistuspotkukilpailussa muiden kuin laukaisijan ja maalivahtien tulee olla laukauksen ajan keskiympyrässä. Kilpailussa tehtyjä maaleja ei lasketa mukaan ottelun tulokseen eivätkä niiden tekijät saa merkintää maalintekijätilastoon. Tarkkaan ottaen rangaistuspotkut eivät myöskään ratkaise ottelua toisen voitoksi, vaan ainoastaan kilpailussa jatkoon menijän; itse ottelu on silloin päättynyt tasapeliin. Yleisessä kielenkäytössä puhutaan kuitenkin usein rangaistuspotkuilla voittamisesta.
Rangaistuspotkukilpailun kulku pääpiirteittäin:
Käyttö ja historia
Rangaistuspotkukilpailua käytetään nykyään yleensä yksinomaan pudotuspelin tyyppisissä tilanteissa, joissa on tarkoitus selvittää jatkoon pääsijä, ei sarjapeleissä. Lisäksi sitä ennen pelataan yleensä puolen tunnin jatkoaika. Tähän on poikkeuksia: Copa Libertadoresin kaksiosaisen pudotuspeliparin päätyttyä tasan pelataan rangaistuspotkukilpailu suoraan ilman jatkoaikaa. Monet eurooppalaiset sarjat, kuten Unkarin, Jugoslavian ja Norjan sarjat, kokeilivat 1980-luvulla rangaistuspotkukilpailua tasan päättyneen sarjapelin jälkeen (voittanut sai pisteen häviäjää enemmän), samoin Yhdysvaltain MLS-liiga. Näistä kokeiluista on luovuttu.
Rangaistuspotkukilpailu kehitettiin 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa; sitä ennen jatkoon menijät ratkaistiin tasan päättyneen jatkoajan jälkeen arvalla. Alun perin joukkueet eivät tehneet laukauksia vuorotellen, vaan toinen joukkue ampui ensin viisi laukausta peräkkäin ja sitten vuoro siirtyi toiselle. Vuorotellen laukominen otettiin käyttöön vuonna 1976. Ensimmäinen rangaistuspotkukilpailulla ratkaistu arvoturnaus oli EM-kilpailut 1976, jossa Tšekkoslovakia löi Länsi-Saksan loppuottelussa rangaistuspotkukilpailussa maalein 5–3.
Panama
Panaman tasavalta eli Panama on noin 4 miljoonan asukkaan valtio Keski-Amerikassa. Sen rajanaapurina on lännessä Costa Rica ja idässä Kolumbia. Panama sijaitsee Karibianmeren ja Tyynenmeren välisellä kannaksella, joka yhdistää Etelä- ja Pohjois-Amerikan. Maan halki kulkeva Panaman kanava puolestaan yhdistää Tyynenmeren ja Atlantin. Maan strategisen sijainnin takia Yhdysvallat on ollut kiinnostunut maan asioista, ja vuonna 1989 se hyökkäsi maahan syrjäyttääkseen entisen liittolaisensa Manuel Noriegan. Panamassa on Amazonin jälkeen läntisen pallonpuoliskon suurimmat sademetsät. Panama tuottaa vientiin kahvia, sokeria, banaaneita ja katkarapuja.
Maantiede
thumb|left|Panaman kartta Panama sijaitsee Väli-Amerikan kapeimmalla osalla, ja sen pinta-ala on 75 420 km². Maa on venytetyn S-kirjaimen muotoinen valtio Karibianmeren ja Tyynenmeren välisellä kannaksella. Kapeimmillaan kannas on noin 50 kilometriä leveä. Tyynenmeren rannikko on erittäin matala, ja siksi vuorovesi on poikkeuksellisen raju, yli seitsemän metriä, kun taas Karibianmeren puolella se on vain kymmenesosan tästä.
Panaman jakaa kahteen rannikkoon sen halki kulkeva vuoristoketju ja toisaalta länsi- ja itäosaan Panaman kanavan alueella oleva vajoama. Läntistä osaa hallitsee Serranía de Tabasará- ja itäistä osaa Cordillera de San Blas. Suurin osa maasta sijaitsee alle 700 metrin korkeudessa.
Ilmasto on Karibianmeren ja Tyynenmeren rannikoilla erilainen, sillä Karibianmeren rannikko saa huomattavasti enemmän sateita pasaatituulten ansiosta kuin Tyynenmeren rannikko. Lämpötilaltaan Panama jakautuu kolmeen vyöhykkeeseen. Noin 90 prosenttia maasta on alle 700 metrissä kuumalla vyöhykkeellä, jossa lämpötila harvoin laskee alle 26 asteen. Keskikorkeuksissa (700–1 500 metriä) on lauhkeampaa ja yli 1 500 metrissä kylmää. Vuoriston länsiosissa esiintyy jopa pakkasia.