cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bill Nye
Ura
Valmistuttuaan koneinsinööriksi hän pääsi töihin Boeingille Seattleen. Ura stand-up -koomikkona alkoi hänen voitettuaan Steve Martin -näköiskilpailun. Hän alkoi käsikirjoittaa Almost Live -komediaa myös sitä itse esittäen. Tässä vaiheessa hän lopetti työt Boeingilla. Nye sai lopulta oman ohjelman Bill Nye, the Science Guy. Tiedeaiheisesta nuortenohjelmasta tuli erittäin suosittu ja viiden esitysvuoden (1993–1998) aikana sen sata jaksoa voitti muun muassa 18 Emmy-palkintoa, joista Nye sai henkilökohtaisesti seitsemän. Sarjan jälkeen Nye esiintyi vakituisesti ohjelmissa The Eyes of Nye, Stuff Happens, 100 Greatest Discoveries ja Greatest Inventions with Bill Nye sekä vierailevana tähtenä useissa muissa sarjoissa. Esiintymistensä lisäksi hän toimii tutkijana sekä muun muassa The Planetary Society ja The Committee for Skeptical Inquiry -järjestöjen johtotehtävissä.
Nye on ilmaissut erityisen huolensa ilmaston lämpenemisen johdosta sekä on erityisesti Yhdysvalloissa tapahtuvaa evoluution kieltämistä vastaan. Toisaalta aikaisemmin urallaan Nye toimi myös vuosina 1996–2017 tunnetussa Walt Disney World -teemapuistossa sijainneen öljy-yhtiö Exxonin sponsoroiman fossilisia polttoaineita kritiikittömästi esitelleen Ellen's Energy Adventure -paviljongin virtuaalisena isäntänä yhdessä televisiojuontaja Ellen DeGeneresin kanssa.
Phaisan Hansawong
Phaisan Hansawong (s. 21. lokakuuta 1989) on thaimaalainen painonnostaja. Hän sijoittui Pekingin olympialaisissa 2008 alle 62-kiloisten sarjassa viidenneksi yhteistuloksella 294 kg. Hänen tuloksensa tempauksessa oli 132 kg ja työnnössä 162 kg. MM-kilpailuissa hän sijoittui 13:nneksi alle 69-kiloisten sarjassa vuonna 2010 ja 15:nneksi alle 56-kiloisten sarjassa vuonna 2007. Nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa alle 69-kiloisten sarjassa vuonna 2009 tasatuloksella kiinalaisen Lin Qingfengin kanssa mutta tätä 360 grammaa painavampana. Molempien yhteistulos oli 320 kg, ja Hansawong tempaisi 145 kg sekä työnsi 175 kg.
Pertti Eilavaara
Pertti Olavi Eilavaara (s. 19. maaliskuuta 1951 Kokemäki) on oikeustieteen lisensiaatti. Hän vaikutti Lapin yliopistossa sen perustamisesta 2000-luvun alkuun asti. Eilavaara on hoitanut professuuria Lapin yliopistossa ja lisäksi hän on ollut Jean Monnet -oppituolin haltija. Hän on profiloitunut erityisesti eurooppaoikeuden ja hallinto-oikeuden asiantuntijaksi.
Viime aikoina Eilavaara on ollut julkisuudessa Kittilän kunnan hallintosotkujen käsittelyn yhteydessä. Eilavaara on toiminut kunnan lainopillisena neuvonantajana selkkauksen aikana.
C+C Music Factory
C+C Music Factory on 1990-luvulla suosittu elektronista tanssimusiikkia ja popmusiikkia tekevä yhtye. Se koostui alun perin Robert Clivillésta ja David Colesta, joka menehtyi vuonna 1995. C+C Music Factory saavutti elektronisen tanssimusiikin ja club-musiikin listoilla seitsemän ykkössijaa. Ryhmä julkaisi singlejä ja albumeita myös muilla nimillä.
C+C Music Factory sai 35 musiikkialan palkintoa, mukaan lukien viisi Billboard-palkintoa, viisi American Music Awards -palkintoa, kaksi MTV Video Music Awards -palkintoa ja yhden Grammy-ehdokkuuden kategoriassa ”paras artisti”.
Kokoonpano
C+C Music Factoryyn kuului pääsääntöisesti kaksi tuottajaa ja laulajia projektin mukaan:
Larin-Kyösti
Larin-Kyösti (oik. Karl Gustaf Larson; 5. kesäkuuta 1873 Hämeenlinna – 2. joulukuuta 1948 Oulunkylä, Helsinki) oli suomalainen runoilija.
Larin-Kyöstin vanhemmat Gustaf Israel Larson ja Sofia Vilhelmina Skog olivat Suomeen muuttaneita riikinruotsalaisia. Hänen isänsä piti talvisin Hämeenlinnassa Seurahuoneen ravintolaa ja kesäisin Kaupunginpuiston kesäravintolaa. Taustastaan huolimatta Larin-Kyösti meni suomenkieliseen Hämeenlinnan lyseoon ja omaksui alkuvaikeuksien jälkeen täysin suomen kielen. Hänen runoudessaan näkyi kuitenkin vaikutteita ruotsalaisten Carl Michael Bellmanin ja Gustaf Frödingin runoista.
Larin-Kyöstin elämään ja runouteen vaikutti syvästi kaksi tapausta. Hänen ravintoloitsija-isänsä teki vuonna 1884 itsemurhan taloudellisten vaikeuksien takia, jolloin perheen äiti joutui ottamaan liiketoimet vastuulleen. Toinen tapaus oli, kun Larin-Kyösti karkotettiin 1892 Hämeenlinnasta hänen tapeltuaan ystävineen toisen nuorisojoukon kanssa Hämeenlinnan Tähtipuistossa. Larin-Kyösti vietti tämän karkotusajan Tuuloksessa ja tutustui sinä aikana perusteellisesti hämäläiseen kyläyhteisöön ja sen kansanihmisiin.
Hämeenlinnan lyseossa Larin-Kyöstin luokkatoverina oli Eino Leino. He valmistuivat yhdessä ylioppilaiksi 1895 ja lähtivät opiskelemaan Helsingin yliopistoon. Larin-Kyösti opiskelikin jonkin aikaa venäjän kieltä tarkoituksena ryhtyä kääntäjäksi ja virkamieheksi, mutta sitten runous vei voiton.
Larin-Kyöstin kuoltua 1948 hänen Oulunkylän talonsa siirtyi testamentilla Suomen kirjailijaliiton haltuun. Talossa ovat sittemmin asuneet muun muassa kirjailijat Oiva Paloheimo ja Daniel Katz.
Runoja laulujen sanoina
Larin-Kyöstin runoja varsinkin varhaisimmista runokokoelmista on käytetty runsaasti laulujen sanoina eri aikoina. Tässä muutamia: Lähde:
Ulrich von Jungingen
Ulrich von Jungingen (n. 1360 – 15. heinäkuuta 1410) oli Saksalaisen ritarikunnan suurmestari vuosina 1407–1410. Hän sai surmansa Puolan ja Liettuan joukkoja vastaan käydyssä Tannenbergin taistelussa.
Elämäkerta
thumb|vasen|Ulrich von Jungingen, yksityiskohta [[Jan Matejkon maalauksesta.]] Ulrich von Jungingen syntyi vuoden 1360 paikkeilla Svaabiassa ritarilliseen sukuun liittyen Saksalaiseen ritarikuntaan yhdessä veljensä Konradin kanssa. Ulrich toimi eri tehtävissä Preussissa vuodesta 1383 lähtien, kunnes hänestä tuli ritarikunnan marsalkka vuonna 1404. Ulrichin veljestä Konradista tuli ritarikunnan suurmestari ja hänen kuoltuaan Ulrichista tuli hänen seuraajansa 26. kesäkuuta 1407. Uuden suurmestarin suurin haaste oli ritarikunnan aseman vakiinnuttaminen Samogitiassa, jonka ritarikunta oli saanut Liettualta Sallinwenderin sopimuksella vuonna 1398. Ennen tämän tavoitteen toteutumista Samogitiassa syttyi vuonna 1409 kapina Liettuan suuriruhtinas Vytautas tukemana. Samaan aikaan Puolan kuningaskunta ei suostunut takaamaan rauhaa ritarikunnan kanssa ja Ulrich päätti vastata uhkaan hyökkäämällä Puolaan.
Ritarikunta aloitti sotaretkensä Puolaan kesän 1409 lopulla ja hyökkäys näytti aluksi sujuvan vaikeuksitta. Sotaretki johti yhdeksän kuukauden aselepoon, jonka päätyttyä sotatoimet jatkuivat jälleen. Puolan kuningas Vladislav II Jagello oli tällä välin liittoutunut Liettuan Vytautasin kanssa ritarikunta vastaan. Ulrich ei puolestaan saanut toivomaansa apua Unkarin ja Böömin kuninkailta Sigismundilta ja Wenzeliltä. 15. heinäkuuta 1410 ritarikunnan joukot ottivat yhteen puolalaisten ja liettualaisten joukkojen kanssa Tannenbergin taistelussa. Taistelu päättyi ritarikunnan historian raskaimpaan tappioon. Surmansa sai 200 ritarin lisäksi Ulrich, jonka ruumis siirrettiin myöhemmin taistelukentältä Pyhän Annan kappeliin Marienburgiin, eli nykyiseen Malborkiin.
Vickers 6-ton
thumb|300px|Suomalainen Vickers 45 mm:n tykillä varustettuna. thumb|300px|Suomalainen Vickers 45 mm:n tykillä varustettuna. thumb|300px|Puolan armeijan kahdella konekivääritornilla varustettu Vickers E type A. Vickers 6-ton toiselta nimeltään Vickers Mark E oli brittiläinen kevyt panssarivaunu. Vickers-yhtiön yksityisenä projektina suunnittelema vaunu ei ollut Britannian armeijan käytössä, mutta sitä myytiin useille muille valtiolle. Suomen lisäksi muita Vickers -panssarivaunun käyttäjiä olivat Puola (38 kpl), Kiina (20), Siam (30), Bulgaria (8), Bolivia (3). Neuvostoliittoon myytiin vuonna 1931 valmistuslisenssi ja 15 vaunua ja se kehitti niiden pohjalta oman T-26 -versionsa.
Historia
Panssarivaunusuunnittelijoiden John Valentine Carden ja Vyvian Loyd suunnitteleman Mark E -vaunun ensimmäinen kappale valmistui vuonna 1928. Sen runko rakentui edessä ja suurimmassa osassa tornia 25 mm:n paksuisesta ja rungon takaosassa 19 mm:n paksuisesta niitatusta teräslevystä. Moottorina oli 80–95 hevosvoimainen (60–70 kW) Armstrong Siddeley Puma, joka antoi vaunulle 35 km/h huippunopeuden maantiellä.
Käyttö Suomessa
Suomeen hankittiin 32 vaunua vuosina 1936–1939. Ne piti varustaa 37 mm:n Bofors-tykillä, mutta hallitus päätti säästäväisyyssyistä ostaa vaunut ilman aseistusta. Lopulta vaunut varustettiin Valtion tykkitehtaan 37 mm:n vaunukanuunoilla. Talvisodan jälkeen vaunuihin asennettiin 45 mm:n neuvostoliittolaiset sotasaalistykit. Näin muokattuja T-26E -vaunuja käytettiin jatkosodan taisteluissa.
Estadio El Teniente
thumb|Estadio El Teniente Estadio El Teniente on monikäyttöinen stadion Rancaguassa, Chilessä. Stadionia käytetään suurimmaksi osaksi jalkapallon pelaamiseen. Kapasiteetti tässä 1945 rakennetussa stadionissa on 14 450. Stadionilla pelattiin vuoden 1962 jalkapallon MM-kilpailujen otteluita. Kentän mitat ovat 105 x 68 metriä.
Mika Lähderinne
Mika Lähderinne (s. 8. toukokuuta 1980 Kiuruvesi) on suomalainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Lähderinne päätti pelaajauransa kauden 2013 jälkeen.
Lähderinne pelasi Veikkausliigassa KuPS:in, TP-47:n ja AC Oulun riveissä yhteensä 30 ottelua. Lisäksi hän pelasi Ykkösessä yli 100 ottelua. Valmentajana hän on toiminut PK-37:ssa, Jipossa, KuPS:in junioreissa sekä AC Oulussa.
Seurajoukkueet
Mika Lähderinteen pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 1996 KiuPa:n riveissä Kolmosessa. Lähderinne pelasi kauden 1999 Kakkosen PK-37:ssa, ja kaudeksi 2000 hän siirtyi Ykkösessä pelanneen KuPS:in riveihin. KuPS nousi Veikkausliigaan kaudeksi 2001, ja Lähderinne debytoi liigassa 1. heinäkuuta 2001 ottelussa KuPS–FC Inter. Debyyttiottelu jäi kuitenkin kauden ainoaksi liigapeliksi ja Lähderinne vietti suurimman osan kaudesta lainalla Kakkosessa.
Lähderinne pelasi kaudet 2002–2003 Kakkosessa PK-37:ssa ja Warkaus JK:ssa sekä kauden 2004 jälleen KuPS:issa Ykkösessä. Kaudeksi 2005 hän siirtyi Veikkausliigassa pelanneen TP-47:n riveihin. Lähderinne pelasi kaudella 2005 yhteensä 15 liigaottelua. TP-47 jäi liigassa viimeiseksi ja putosi kauden päätteeksi Ykköseen. Liigakauden jälkeen Lähderinne siirtyi Ykkösessä pelanneeseen Jippoon, jossa hän pelasi kolmen kauden aikana yhteensä 69 ottelua.
Valmentajana
Mika Lähderinteen valmentajaura alkoi kaudella 2012, kun hänet nimitettiin Kakkosen PK-37:n pelaajavalmentajaksi. Kahden kauden ja pelaajauran päättymisen jälkeen Lähderinne siirtyi kaudeksi 2014 Ykkösessä pelanneen Jipon päävalmentajaksi. JIPPO oli kaudella 2014 Ykkösessä toiseksi viimeinen ja joukkue putosi Kakkoseen. Kaudet 2015–2017 Lähderinne valmensi KuPS:in A- ja B-junioreita.
Lähderinne siirtyi lokakuussa 2017 Ykkösen AC Oulun päävalmentajaksi 1+2 -vuotisella sopimuksella. AC Oulu oli kaudella 2018 Ykkösessä neljäs. Lähderinne ja AC Oulu käyttivät sopimuksen kahden vuoden jatko-option, joten hän jatkoi seuran päävalmentajana myös kaudella 2019. AC Oulu irtisanoi Lähderinteen sopimuksen odotuksia heikommin sujuneen alkukauden jälkeen kesäkuussa 2019.
Malesian liittovaltion territorioiden lippu
Lipun trikolori koostuu punaisesta, keltaisesta ja sinisestä vaakaraidasta. Keltainen kuvaa itsemääräämisoikeutta ja kunniaa, punainen voimaa ja sininen yhtenäisyyttä, vilpittömyyttä ja harmoniaa. Lipun keskellä on Malesian vaakuna. Vaakunan alapuolella on kolme tähteä, joista kukin kuvaa yhtä maan territorioista, muistuttamalla alueen asemasta tärkeänä hallinnollisena keskuksena tai liikekeskuksena.
Ollaan ihmisiksi (kappale)
”Ollaan ihmisiksi” on Juice Leskisen säveltämä ja sanoittama kappale vuodelta 1981. Se julkaistiin Juice Leskinen Slamin esittämänä singlellä, jonka B-puolella oli kappale ”Munasillaan”. Kappaleen esittävät levyllä Juice Leskinen (laulu), Eero ”Safka” Pekkonen (urut, piano ja taustalaulu), Jari Yliaho (sähkökitara ja taustalaulu), Ila Loueranta (basso ja taustalaulu), Vesa Sytelä (rummut) ja Pantse Syrjä (taustalaulu). Single oli viimeinen levytys, jonka Juice Leskinen teki Slamin kanssa, ja se ilmestyi Slamin jo hajottua. Leskinen esitti kappaletta kuitenkin usein keikoilla muiden yhtyeiden kanssa, ja siitä tuli suosittu.
Kolme vuotta Leskisen kuoleman jälkeen, vuonna 2009 Pate Mustajärvi teki kappaleesta oman versionsa. Sen mukaan nimettiin myös albumi Ollaan ihmisiksi, jolla Mustajärvi esittää tulkintojaan Leskisen kappaleista.
Kappale nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 3.
Uintatherium
Piirteet
thumb|vasen|[[Heinrich Harderin piirustus Uinatheriumista vuoden 1920 paikkeilta.]] Uintatherium vastasi kooltaan nykyisiä sarvikuonoja ja kuului oman aikansa suurimpiin eläimiin. Raskaan ruumiin tukena olivat voimakkaat jalat. Uintatheriumin päässä oli kolme luista pattia, joista on saattanut kasvaa sarvia. Uintatherium-uroksilla oli myös kaksi suurta kulmahammasta.
Lin Qingfeng
Lin Qingfeng (s. 26. tammikuuta 1989) on kiinalainen painonnostaja. Hän voitti Lontoon olympialaisissa 2012 kultaa alle 69-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 344 kg. Hänen tuloksensa tempauksessa oli 157 kg ja työnnössä 187 kg. Hän voitti samassa painoluokassa nuorten maailmanmestaruuden vuonna 2009.
Uintatherium
Löydökset
Uinatheriumin jäännöksiä on löydetty Aasiata ja Pohjois-Amerikasta eoseenikauden aikaisista kerrostumista noin 55,8–33,9 miljoonan vuoden takaa.
Kielopuut
Kielopuulajeja
Monia suvun lajeja käytetään huonekasveina.
Pumit
Pumit, muilta nimiltään premit, primit tai xifanit,ovat etninen ryhmä Kiinan Yunnanin ja Sichuanin provinsseissa suurimman osan asuessa edellisessä. Heitä on noin 32 000. Pumit ovat läheistä sukua tiibetiläisille ja he puhuvat pumin kieltä.
Historia
250px|thumb|vasen|Puminkielistä kirjoitusta kääröllä. Pumeja pidetään historiallisten qiangien jälkeläisinä, jotka muuttivat tiibetin ylängöltä etelään 600-luvulta lähtien. Song-dynastian aikana pumit ja muut tiibetiläisten ja kiinalaisten välillä asuneet kansat tunnettiin nimellä xifan. Nämä kansat yhdistivät paimentolaisuutta ja maanviljelyä, ottaen voimakkaita vaikutteita tiibetiläisiltä naapureiltaan. Mongolien Kublai-kaanin hyökätessä Yunnanissa sijainnutta Dalin kuningaskuntaa vastaan monet pumit palvelivat hänen armeijassaan ja asettuivat tätä kautta Yunnaniin. Tullen alueelle verrattain myöhään he asettuivat asumaan korkealle vuoristoseudulle pieniin kyliin muiden etnisten ryhmien, kuten naxien, baiden ja mosojen alueille. Alueita hallitsi useimmiten tusi eli paikallinen heimopäällikkö, jonka asetti virkaansa Kiinan hovi. Joillakin alueilla tuseina toimi pumeja. Sichuanin Mulissa muodostui 1600-luvulla pieni autonominen lamalainen kuningaskunta, jonka tusi oli myös paikallisen buddhalaisen luostarin päälama. Pumeista käytettiin termiä xifan aina kommunistien valtaantuloon saakka vuonna 1949. Tuolloin aloitettiin etnisten ryhmien kartoitus, jolloin Yunnanin "xifanit" määriteltiin pumeiksi, mutta suurin osa Sichuanin puolella asuneista xifaneista määriteltiinkin tiibetiläisiksi.
Kulttuuri
220px|thumb|Pumeja kansallisasuissa. Suurin osa pumeista asuu vuoristoisella maaseudulla vain harvojen asuessa kaupungeissa. Pieni osa miehistä on luostareissa. Pumit kasvattavat esimerkiksi maissia, vehnää ja kasviksia. Suurella osalla on myös kotieläimiä, kuten sikoja, vuohia, kanoja ja muutamia nautoja. Sichuanin puolella osa pumeista työskentelee valtion omistamilla laidunmailla, joilla kasvatetaan jakkeja. Pumin kieli voidaan jakaa kolmeen eri murteeseen ja pumien identiteetti on yleensä kytköksissä pikemminkin näihin murreryhmiin kuin käsitteeseen pumeista yhtenä etnisenä ryhmänä. Kolme murretta ovat phzomi, phzome ja tshomi. Heidät voidaan edelleen myös jakaa mieslinjaisiin klaaneihin. Suurin osa pumeista on lamalaisia, johon on liittynyt myös joitakin vaikutteita luonnonuskoista.
Air Burundi
Air Burundi (IATA: 8Y, ICAO: PBU) oli burundilainen lentoyhtiö. Se perustettiin huhtikuussa 1971 ja aloitti palvelunsa vuonna 1975 ja nykyinen nimi otettiin käyttöön kesäkuussa 1975. Lentoyhtiö ei ole ollut toiminnassa vuoden 2009 jälkeen.
Air Burundin pääpaikka sijaitsee Bujumburassa. Yhtiö on valtion omistama.
Laivasto
Huhtikuussa 2013:
Suomalainen musiikki
Suomalainen musiikki tarkoittaa suomalaisten aikojen saatossa tekemää musiikkia. Se voidaan karkeasti jakaa kolmeen: kansanmusiikkiin, klassiseen taidemusiikkiin ja kevyeen musiikkiin.
”Suomen musiikin isäksi” kutsutaan varhaisromantiikkaa edustanutta Fredrik Paciusta, jonka tunnetuin sävellys on Suomen kansallislaulu Maamme. 1800-luvun puolestavälistä aina toiseen maailmansotaan asti taidemusiikkia hallitsi myöhäisromantiikka, varsinkin kansallisromantiikka, keulahahmonaan Jean Sibelius.
Modernismiin siirryttiin toden teolla vasta 1950-luvulla, kun Erik Bergman aikalaisineen käytti kaksitoistasäveljärjestelmää, sarjallisuutta ja sointi- ja kenttätekniikoita. 1970-luvulla alkoi suomalaisen oopperan renessanssi Aulis Sallisen ja Joonas Kokkosen sointimaailmaltaan perinteisten, niin sanottujen karvalakkioopperoiden myötä, mutta toisaalta nuoret säveltäjät ja muusikot toivat eurooppalaista radikaalia modernismia Suomeen muun muassa Korvat auki -yhdistyksen piirissä. Monet näistä 1970-luvun nuorista radikaaleista, kuten Kaija Saariaho, Magnus Lindberg ja Esa-Pekka Salonen, ovat nousseet kansainväliseen kuuluisuuteen 1980- ja 1990-lukujen aikana.
Kevyt musiikki alkoi iskelmän läpilyönnillä. Rautalankamusiikista siirryttiin Suomi-poppiin. 1980-luvulla löivät läpi punk ja uusi aalto. Niitä seurasi metallimusiikin nousu. Kuuluisia suomalaisia yhtyeitä 1990–2000-luvuilla ovat HIM, Nightwish ja The Rasmus.
Varhaiset vuodet
Merkittävin vanhan musiikin osa on latinankielisten kirkko- ja koululaulujen kokoelma Piae Cantiones.
Taidemusiikin juuret Suomessa eivät ole niin syvät kuin esimerkiksi Keski-Euroopan maissa, eikä renessanssin eikä barokin ajalta tunneta suomalaisia säveltäjiä. Musiikkielämä alkoi syntyä vasta wieniläisklassismin lopulla: muun muassa Turun Soitannollinen Seura perustettiin vuonna 1790. Tämän aikakauden merkittävin säveltäjä oli Bernhard Henrik Crusell.
Romantiikasta kansallisromantiikkaan
Varhaisromantiikan ajan keskeinen vaikuttaja oli nykyisin ”Suomen musiikin isäksi” nimitetty saksalaissyntyinen Fredrik Pacius, joka toimi Helsingin yliopistossa musiikinopettajana. 1800-luvun puolestavälistä aina toiseen maailmansotaan asti keskeinen Suomen taidemusiikin tyylisuunta oli myöhäisromantiikka ja etenkin kansallisromantiikka, jonka keulahahmo oli Suomen tunnetuin säveltäjä Jean Sibelius. Kansainvälisestikin laajalti tunnetun Sibeliuksen vaikutus Suomen musiikkielämään oli mittava.
Ensimmäiset suomalaiset modernistit, muun muassa impressionismista ja ekspressionismista vaikutteita saaneet Väinö Raitio (1891–1945) ja Aarre Merikanto ilmaantuivat musiikkielämään jo 1920-luvulla, mutta heidän modernisminsa ei kuitenkaan horjuttanut romantiikan valta-asemaa.
Modernismin nousu
1950-luvulla modernismi rantautui Suomeen toden teolla niin sanotun modernismin toisen aallon myötä, jossa siirryttiin jo kaksitoistasäveljärjestelmään ja muihin uusiin sävellystekniikoihin. Ensimmäisiä suomalaisia kaksitoistasäveljärjestelmää käyttäneitä säveltäjiä oli Erik Bergman. 1950-luvulla käytettiin myös sarjallisuutta ja sointi- ja kenttätekniikoita. 1970-luvulla alkoi suomalaisen oopperan renessanssi Aulis Sallisen ja Joonas Kokkosen sointimaailmaltaan perinteisten, niin sanottujen karvalakkioopperoiden myötä, mutta toisaalta nuoret säveltäjät ja muusikot toivat eurooppalaista radikaalia modernismia Suomeen muun muassa Korvat auki -yhdistyksen piirissä. Monet näistä 1970-luvun nuorista radikaaleista, kuten Kaija Saariaho, Magnus Lindberg ja Esa-Pekka Salonen, nousivat kansainväliseen kuuluisuuteen 1980- ja 1990-lukujen aikana.
Oopperamusiikki
thumb|[[Suomen Kansallisooppera ja -baletti Töölönlahdella Helsingissä.]] Suomalaisen oopperamusiikin alku sijoittuu 1700-luvun loppupuolelle, jolloin järjestettiin ensimmäiset oopperaesitykset Suomessa. Varsinaisesti kiinnostus taidemuotoon heräsi kuitenkin vasta 1800-luvun jälkipuoliskolla. Ensimmäinen suomalainen oopperateos on Fredrik Paciuksen Topeliuksen librettoon säveltämä Kaarle-kuninkaan metsästys (Kung Karls jakt) vuodelta 1852.
Suomalainen oopperataide alkoi 1970-luvulla saavuttaa kansainvälistä mainetta ennen kaikkea Joonas Kokkosen ja Aulis Sallisen niin kutsutuilla karvalakkioopperoilla kuten Punainen viiva ja Viimeiset kiusaukset. Suomen nousuun yhdeksi maailman johtavista oopperamaista vaikuttivat myös Savonlinnan oopperajuhlat ja monien suomalaisten laulajien kuten Martti Talvelan ja myöhemmin esimerkiksi Karita Mattilan ja Soile Isokosken saavuttama kansainvälinen maine. Vuosituhannen vaihteen merkittävin hahmo suomalaisessa oopperassa on ollut Kaija Saariaho, jonka ensimmäinen ooppera Kaukainen rakkaus (L’amour de loin, 2000) sai runsaasti kansainvälistä huomiota.
Iskelmämusiikki
Suomen ensimmäisenä iskelmälaulajana voidaan pitää 1910- ja 1920-luvuilla suosittua J. Alfred Tanneria. Toisenlaisen määritelmän mukaan ensimmäisenä iskelmälaulajana pidetään oopperalaulaja Ture Araa, jonka vuonna 1929 levytetty ”Emma” oli Suomen ensimmäinen suurhitti. Ensimmäisen maailmansodan jälkeisiä vaikuttajia ovat muun muassa Georg Malmstén ja Matti Jurva sekä Dallapé-orkesteri. Myöhempien vuosikymmenten iskelmätähtiä ovat esimerkiksi Olavi Virta, Juha ”Watt” Vainio, Annikki Tähti, Laila Kinnunen, Jukka Kuoppamäki, Eino Grön, Katri Helena, Marion Rung, Reijo Taipale, Teuvo Valo, Topi Sorsakoski, Janne Tulkki, Paula Koivuniemi, Lea Laven. Isto Hiltunen, Anna Eriksson, Matti ja Teppo, Kaija Koo, Jari Sillanpää, Juha Tapio, Kirka, Kari Tapio, Vesa-Matti Loiri, Arja Koriseva ja Carola.
Suomalainen iskelmämusiikki on saanut paljon vaikutteita slaavilaisesta musiikista, joita useat artistit ovat vuosien ajan tulkinneet suomeksi.
Jazz
Jazz tuli Suomeen 1920-luvulla illallistanssiaisten kautta. Niihin hankittiin ulkomaisia orkestereita, joiden soitossa oli myös jazzin vaikutteita. Kun ragtimeen yhdistyi kansanmusiikin aineksia, syntyi ”haitarijazzia”, jonka kuuluisin edustaja oli Dallapé-orkesteri.
Suomirock
1970-luvun tunnettuja artisteja olivat muun muassa Hector, Rauli Badding Somerjoki, Hurriganes, Dave Lindholm ja Juice Leskinen. Progea edustivat Wigwam ja Tasavallan Presidentti. 1970- ja 80-lukujen taitteessa esiin nousi punkin myötä suomirockin uusi aalto. Punkia soittivat muun muassa Pelle Miljoona, Lama ja torniolainen Terveet Kädet. Toisenlaista uutta aaltoa edusti Se. Ismo Alanko vaikutti ensin Hassisen kone -yhtyeen laulajana, sitten Sielun veljissä ja myöhemmin sooloartistina. Leskisen ja Alangon lisäksi omaperäisinä sanoittajina tunnetaan Tuomari Nurmio ja Kauko Röyhkä. Hanoi Rocks kävi lähellä kansainvälistä läpimurtoa. 1980-luvun yhtyeitä olivat muun muassa Peer Günt, SIG, Dingo, Tavaramarkkinat, Clifters, Keba. Uraansa aloittivat 22-Pistepirkko, Kolmas Nainen, Miljoonasade, Freud, Marx, Engels & Jung ja Kari Peitsamo.
1990-luvulla nousivat YUP, CMX, Don Huonot, Apulanta, Maija Vilkkumaa, Egotrippi, Zen Café, 69 Eyes, Kotiteollisuus, Sir Elwoodin Hiljaiset Värit, Maj Karma, Tehosekoitin, Jonna Tervomaa, Absoluuttinen Nollapiste ja Kingston Wall.
Muita tunnettuja suomalaisia rockyhtyeitä ja -artisteja ovat muun muassa Klamydia, The Crash, Herra Ylppö, Stam1na, Von Hertzen Brothers, Radiopuhelimet, Aknestik ja Mana Mana.
Hip hop & rap
Suomalainen rap eli Suomiräp on Suomessa tuotettua rap-musiikkia, joka yleisesti ottaen esitetään suomeksi, mutta joskus myös englanniksi. Suomessa tehtiin rappia jo 1980-luvun alussa ja suomalainen rap sai muutamien esittäjien muodossa suosiota 1990-luvun alussa, mutta pysyvämmäksi ilmiöksi se jäi vasta 2000-luvulla.
Ensimmäisenä levytettynä suomalaisena rap-kappaleena on yleisesti mainittu General Njassan "I'm Young, Beautiful and Natural", joka ilmestyi vuonna 1983. Varsinainen suomenkielinen rap-musiikki löi läpi itsensä ensimmäisen kerran 1990-luvun taitteessa, kun muun muassa Raptori, Pääkköset ja MC Nikke T rynnistivät markkinoille. Näiden yhtyeiden lähestymistapa musiikkiin oli varsin humoristinen.
Nykyisin monet suomalaiset rap-artistit julkaisevat musiikkiaan omakustanteina tai pienten itsenäisten levy-yhtiöiden, kuten Monspin, 3rd Railin, Rähinän ja Numbers Entertainmentin kautta. Suomen viralliselle albumilistalle ovat yltäneet muun muassa Paleface, Monspin Ruudolf, Kemmuru, DJPP, Notkea Rotta ja Steen1, 3rd Railin Reilukerho, Jontti & Shaka ja Hannibal & Soppa, Gee, Rähinän Elastinen sekä Iso H, Trilogia ja Cheek sekä Numbersin Asa.
Popmusiikki
Suosittuja suomalaisia popyhtyeitä ja -artisteja ovat olleet muun muassa Anssi Kela, Jenni Vartiainen, Leevi and The Leavings, Aikakone, J. Karjalainen, Lauri Tähkä & Elonkerjuu, Irwin Goodman, Tiktak, Ultra Bra, Chisu, Anna Abreu, PMMP, The Rasmus, Anna Puu, Antti Tuisku, Jukka Poika, Indica ja Movetron.
Metallimusiikki
Useat suomalaiset metalliyhtyeet ovat menestyneet kansainvälisesti, kuten Sentenced, Nightwish, HIM, Sonata Arctica, Lordi, Stratovarius, Children of Bodom, Amorphis, Apocalyptica, Impaled Nazarene, Beherit ja Waltari.
Kansanmusiikki
Suomalainen kansanmusiikki koostuu karkeasti ottaen kahdesta linjasta: lauluista ja pelimannimusiikista. Suomalainen kansanmusiikki sisältää huhuillen, resitoiden, laulaen, rallatellen, rummuttaen ja soittaen esitettyä sävelaihelmia. Ne sisältävät usein motiiveja ja ennestään tuntemattomia sävelmiä. Suomalainen laulurunous oli tavallisesti kalevalanmittaisia muinaisrunoja, joita useimmiten esitettiin esi- ja jälkilaulajan vuorotellessa säkeittäin.
Pelimannimusiikki on saanut alkunsa 1600-luvulla keski-euroopasta Ruotsin kautta tulleista sävelmistä. Keskeinen soitin on viulu, myöhemmin myös haitari, klarinetti ja harmoni. Sävelmät ovat eurooppalaismallisia tanssisävelmiä, ensin polkia, myöhemmin poloneesi ja masurkka ja 1800-luvulta alkaen myös polkka, jenkka ja valssi.
Katso myös:
Keskiaika
Katso myös:
1600-1800-luvut
Katso myös:
1800-1900-lukujen vaihde, itsenäisyyden alkuajat
Säveltäjiä:
Repco
Repco (Replacement Parts Ltd) oli australialainen yhtiö, joka viritti ja huolsi kilpa-autojen moottoreita. Se toimitti Formula 1:ssä Brabhamille moottoreita kausilla 1966-1969 virittämällä Coventry Climaxin moottoreita. Repcon moottoreilla voitettiin ajajien mestaruus 1966 ja 1967. Repco jatkoi vielä sen jälkeen toimintaansa muissa autoluokissa.
Formula 1
Brabhamin lisäksi Repco toimitti myös LDS:lle moottorit kaudella 1968. Vaikka kolmilitraisessa moottorissa oli vain 300 hevosvoimaa, siinä oli laajempi vääntöalue. Jack Brabham voitti sillä neljä osakilpailua ja kauden 1966 mestaruuden. Seuraavalla kaudella tehoja oli jo 330 hv, ja Brabham uusi mestaruutensa. Kaudelle 1968 Repco toi uuden, itserakentamansa V8-moottorin, jossa oli yläpuolinen nokka-akseli. Moottori oli epäonnistunut, ja Repco alkoi vetäytyä Formula 1:stä. Kesken kauden 1969 Brabham luopui moottoreiden käytöstä, ja siirtyi käyttämään Fordia.
Ellen Express
Ellen Express on vuonna 2005 MTV3-kanavalla esitetty matkailuohjelma jossa tutustutaan erilaisiin lomakohteisiin. Juontajana toimii Ellen Jokikunnas.
Lesja
Lesja on Norjan kunta Opplandin läänissä Gudbrandsdalenin pohjoisosassa. Kunnan rajanaapureita ovat pohjoisessa Nesset, Sunndal ja Oppdal, idässä Dovre, etelässä Vågå ja Lom, etelässä ja lännessä Skjåk sekä lännessä Rauma.
Kunnan hallinto sijaitsee Lesjan kylässä. Kunnassa ei ole lainkaan taajamia. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Lesjan kunnassa oli 2 145 asukasta.
Sofia Goggia
Sofia Goggia (s. 15. marraskuuta 1992) on italialainen alppihiihtäjä, joka edustaa G.S. Fiamme Gialle -seuraa. Hänellä on olympiakultaa ja -hopeaa syöksylaskusta ja hän on saavuttanut MM-hopeaa supersuurpujottelussa ja MM-pronssia suurpujottelussa. Maailmancupissa hän on voittanut syöksylaskucupin kausilla 2017–2018, 2020–2021, 2021–2022 ja 2022–2023 sekä yhteensä 22 osakilpailua supersuurpujottelussa ja syöksylaskussa.
Arvokilpailut
Vuoden 2010 nuorten MM-kilpailuissa Megevessa Goggia sijoittui kuudenneksi syöksylaskussa. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Goggia sijoittui supersuurpujottelussa neljänneksi, jääden vain viisi sadasosaa pronssimitalista. Superalppiyhdistetyssä hän oli seitsemäs. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sai suurpujottelussa pronssia sekä sijoittui syöksylaskussa neljänneksi ja supersuurpujottelussa kymmenenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti kultaa syöksylaskussa sekä sijoittui 11:nneksi supersuurpujottelussa ja suurpujottelussa. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa Åressa Goggia voitti hopeaa supersuurpujottelussa ja oli viidestoista syöksylaskussa. Vuoden 2021 MM-kilpailuihin Cortina d’Ampezzossa hän ei loukkaantumisen vuoksi pystynyt osallistumaan. Tammikuussa 2022 maailmancupissa tapahtuneen loukkantumisen jälkeen hän jätti Pekingin olympialaisissa harjoituslaskujen jälkeen osallistumatta supersuurpujotteluun mutta saavutti sen jälkeen hopeaa syöksylaskussa. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli supersuurpujottelussa yhdestoista.
Maailmancup
Goggia kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lienzin suurpujottelussa joulukuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti marraskuussa 2013 oltuaan seitsemäs Beaver Creekin supersuurpujottelussa. Hänen kautensa päättyi jo joulukuussa 2013, kun hän loukkasi polvensa Lake Louisen syöksylaskussa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti marraskuussa 2016 oltuaan kolmas Killingtonin suurpujottelussa. Seuraavina viikonloppuina hän oli Lake Louisessa toinen syöksylaskussa ja kolmas supersuurpujottelussa, Sestrieressä toinen suurpujottelussa sekä Val d’Isèressä kolmas alppiyhdistetyssä ja syöksylaskussa. Myöhemmin samalla kaudella hän sijoittui toiseksi sekä Mariborin suurpujottelussa että Cortina d'Ampezzon syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Jeongseonin syöksylaskussa 4. maaliskuuta 2017. Hän voitti myös seuraavan päivän supersuurpujottelun. Aspenin suurpujottelussa hän oli toinen ja syöksylaskussa kolmas. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi, syöksylaskun maailmancupissa toiseksi ja suurpujottelucupissa kolmanneksi.
Kaudella 2017–2018 Goggia sijoittui Val d’Isèren supersuurpujotteluissa toiseksi ja kolmanneksi. Kranjska Goran suurpujottelussa hän oli kolmas. Hän voitti Bad Kleinkirchheimin ja Cortina d'Ampezzon syöksylaskut. Garmisch-Partenkirchenin molemmissa syöksylaskuissa hän oli toinen. Åren maailmancupfinaalissa hän voitti supersuurpujottelun ja oli syöksylaskussa toinen. Hän voitti syöksylaskucupin, sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa neljänneksi ja supersuurpujottelucupissa viidenneksi. Kaudella 2018–2019 hän oli toinen Garmisch-Partenkirchenin supersuurpujottelussa ja syöksylaskussa sekä voitti Crans-Montanan syöksylaskun. Seuraavalla kaudella hän voitti Sankt Moritzin supersuurpujottelun ja oli samassa lajissa toinen Roza Hutorissa.
Kaudella 2020–2021 hän saavutti Val d'Isèren syöksylaskuissa kakkossijan ja voiton. Hän voitti St. Antonin syöksylaskukilpailun. Hän voitti myös Crans-Montanan molemmat syöksylaskukilpailut. Tammikuun 2021 lopulla hän joutui polvivamman vuoksi jättämään kauden kesken, mutta voitti silti syöksylaskucupin. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs.
Kaudella 2021–2022 Goggia voitti joulukuussa Lake Louisen molemmat syöksylaskut ja ainoan supersuurpujottelun. Hän sijoittui St. Moritzin supersuurpujottelussa toiseksi ja voitti tämän jälkeen Val d’ Iséren syöksylaskun ja supersuurpujottelun. Tammikuussa hän voitti Cortina d’Ampezzon syöksylaskun mutta kaatui pahasti seuraavana päivänä supersuurpujottelussa ja palasi kilpailuihin vasta Pekingin olympialaisten syöksylaskussa. Olympialaisten jälkeen hän sijoittui Crans-Montanan toisessa syöksylaskussa kolmanneksi. Hän voitti syöksylaskucupin kolmannen kerran ja sijoittui supersuurpujottelucupissa viidenneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kuudes.
Kaudella 2022-2023 hän voitti Lake Louisen molemmat syöksylaskut. Sankt Moritzin ensimmäisessä syöksylaskussa hän sijoittui toiseksi ja voitti jälkimmäisen. Hän voitti Cortina d'Ampezzon ensimmäisen syöksylaskun. Hän voitti Crans-Montanan syöksylaskun. Kvitfjellin ja Soldeun syöksylaskuissa hän sijoittui toiseksi. Hän voitti syöksylaskucupin ja oli maailmancupin kokonaiskilpailussa viides.
Diasyyliglyseroli
thumb|250px|Diasyyliglyserolien yleinen rakenne Diasyyliglyseroli (DAG) on lipidi, jossa glyseroliin on esteröitynyt kaksi rasvahappoa. Diasyyliglyserolit toimivat muun muassa toisiolähettinä.
Diasyyliglyseroli toisiolähettinä
G-proteiinikytkentäinen reseptori voi edistää fosfolipidin hajoamista: Gαq-alayksikkö stimuloi fosfolipaasi C-β (PLC-β)-entsyymin toimintaa. PLC-β hajottaa erästä solukalvon rakenteeseen kuuluvaa fosfolipidiä, jolloin saadaan diasyyliglyseroli-molekyylejä ja inositolitrisfosfaattia (IP3), joka on toinen toisiolähetti.
Walter Ciofani
Ciofani voitti moukarinheitossa Ranskan mestaruuden vuosina 1983–1987. Lisäksi hän voitti Ranskan hallimestaruuden painonheitossa vuosina 1984–1988. Hän paransi neljä kertaa Ranskan ennätystä moukarinheitossa vuosina 1984–1985. Hän vei huhtikuussa 1984 ennätyksen Jacques Accambraylta tuloksellaan 75,06 m ja teki uransa parhaan tuloksen 78,50 m toukokuussa 1985. Jälkimmäinen kesti Ranskan ennätyksenä syyskuuhun 1992 asti. Myös painonheitossa hän teki maansa ennätyksen.
Diasyyliglyseroli
Diasyyliglyseroli toisiolähettinä
Diasyyliglyseroli aktivoi solukalvon entsyymi proteiinikinaasi C:tä (PKC). Diasyyliglyseroli ja IP3 vahvistavat toistensa vaikutusta: IP3 saa aikaan kalsiumionien pitoisuuden kasvun solussa, ja kalsium edistää diasyyliglyserolin PKC:tä aktivoivaa vaikutusta. Aktivoitunut PKC taas fosforyloi IP3-reseptoreja, mikä edistää IP3:n kalsiumpitoisuutta nostavaa vaikutusta.
Basket Savonlinna
Basket Savonlinna (lyhenne Basket SL tai BSL) on vuonna 1972 perustettu savonlinnalainen koripalloseura. Se on painottanut toimintansa juniorityöhön.
Seura perustettiin toukokuussa 1972. Ennen Basket Savonlinnaa kaupungin koripallotoimintaa oli harjoittanut kymmenen vuoden ajan Savonlinnan NMKY, jonka koripallotoiminta siirtyi BSL:lle. Vuonna 1975 seuran B-pojat voittivat Suomen mestaruuden.
Hätilän kirkko
Hätilän kirkko on Hämeenlinnan Hätilän kaupunginosassa sijaitseva Hämeenlinna-Vanajan seurakunnan kirkko. Sen on suunnitellut arkkitehti Mika Erno, ja se on valmistunut 1956. Kirkossa on seurakunnalle vuonna 1859 lahjoitettu jäljennös Leonardo da Vincin maalauksesta Pyhä ehtoollinen.
Vladimir Artjomov
Artjomov oli Soulin 1988 olympialaisten menestynein voimistelija. Hän voitti kultaa joukkuekilpailussa, henkilökohtaisessa moniottelussa, nojapuilla ja rekillä. Lisäksi hän saavutti hopeaa permannolla.
Basket Savonlinna
Basket Savonlinnan kasvateista Jouni Mäkäläinen, Sari Muhonen ja Minna Luostarinen ovat pelanneet aikuisten maajoukkueissa.
Vladimir Artjomov
Artjomov voitti yhteensä kuusi maailmanmestaruutta. Budapestissa 1983 hän voitti kultaa nojapuilla ja sai hopeaa joukkuekilpailussa. Montréalissa 1985 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja sai hopeaa moniottelussa. Rotterdamissa 1987 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja nojapuilla sekä saavutti hopeaa permannolla ja pronssia moniottelussa. Stuttgartissa 1989 hän voitti kolmannen kerran maailmanmestaruudet joukkuekilpailussa ja nojapuilla sekä sai lisäksi hopeaa permannolla ja rekillä ja pronssia hypyssä.
Hätilän kirkko
Kirkkosali on toisessa kerroksessa. Rakennuksessa on myös muita kokoontumistiloja, joissa ovat kokoontuneet päiväkerho, pyhäkoulu, partio ja vanhusten kerho. Kirkon 12-äänikertaiset mekaaniset urut on rakentanut Kangasalan urkurakentamo vuonna 1971.
Basket Savonlinna
Basket järjestää vuosittain kesäisin Old Timers´ Basketball Tournamentin eli OTB:n. Turnaus on kolmipäiväinen seniorikoripalloturnaus, jossa on mukana joukkueita pääosin Suomesta.
Kaksisirkkaiset
Kaksisirkkaiset (vanh. Magnoliopsida tai Dicotyledonae) ovat koppisiemenisiä kasveja, joilla on tasan kaksi sirkkalehteä eli alkeislehteä. Kaksisirkkaiset eroavat koppisiemenisten toisesta pääluokasta yksisirkkaisista (Liliopsida) sirkkalehtien määrän ohella seuraavasti:
Systematiikka
Nykyisen käsityksen mukaan (ks. APG III -luokittelu) aiemmat kaksisirkkaiset eivät ole yksisirkkaisten tapaan monofyleettinen ryhmä. Kaksisirkkaisiksi luokitelluista kasveista on erotettu erikseen varhaiset koppisiemeniset. Varhaisiin koppisiemenisiin kuuluvat seuraavat kasvilahkot: Näistä neljä ensimmäistä muodostavat monofyleettisen magnolidien ryhmän, muuten ryhmä on parafyleettinen.
Kaksisirkkaiset kasvit uudemmassa käsityksessä, aitokaksisirkkaiset, jaetaan muun muassa varhaisiin aitokaksisirkkaisiin sekä kahteen pääryhmään, rosideihin ja asterideihin.
Lahkot
1960–80-luvuilla kehitetty Cronquistin järjestelmä jakaa kaksisirkkaiset kuuteen alaluokkaan. Ne eivät kuitenkaan ole monofyleettinen ryhmä, ja uudemmissa 2000-luvulla kehitetyissä järjestelmissä lahkot on pyritty jaottelemaan todellisten geneettisten sukulaisuussuhteiden mukaan.
Fernando Martín Espina
Fernando Martín Espina (25. marraskuuta 1962 Madrid–3. joulukuuta 1989 Madrid) oli espanjalainen koripalloilija. Martín oli maansa ensimmäinen NBA-pelaaja ja hän kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1989.
Martín aloitti pääsarjauransa vuonna 1979 Club Estudiantesissa, josta hän siirtyi Real Madridiin vuonna 1981. Seuran paidassa hän voitti Saporta cupin vuonna 1984 sekä Espanjan-mestaruuden neljä kertaa vuosina 1982 sekä 1984–1986. Martín varattiin NBA:han vuoden 1985 varaustilaisuudessa, mutta hän siirtyi sarjaan kaudeksi 1986–1987. Hän edusti kauden aikana Portland Trail Blazersia, jossa hän pelasi 25 ottelua.
Martín pelasi kaudet 1987–1989 Real Madridissa ennen kuolemaansa. Hän ehti voittaa seuran paidassa vielä Korać cupin vuonna 1988 sekä Saporta cupin vuonna 1989.
Täytesana
Joskus kirosanat toimivat puhekielessä täytesanoina.
Suomen kirjallisuus
Suomen kirjallisuus on kirjoitettu pääasiassa suomen ja ruotsin kielillä, mutta siihen kuuluu myös varhaisempia latinankielisiä teoksia sekä saameksi kirjoitettua kirjallisuutta.
Suomenruotsalainen kirjallisuus on osa Suomen kirjallisuutta. Sitä julkaistaan noin 200 nimikettä vuodessa, joista vain osa käännetään suomeksi ja vielä pienempää osaa myydään Ruotsin puolella yhteisestä kielestä huolimatta.
Suomessa on painettu kirjoja 1640-luvulta alkaen, mutta suomen kieli nousi kirjallisuuden valtakieleksi vasta Aleksis Kiven aikana 1800-luvun jälkipuoliskolla. Nykyisin Suomessa julkaistaan väkilukuun nähden toiseksi eniten kirjoja maailmassa. Vaikka painettujen kirjojen myynti hiipuu, sähkökirjan suosio on kasvussa.
Ennen kirjoitettua kieltä
Kirjoitettu kirjallisuus sai Suomessa alkunsa vasta uskonpuhdistuksen jälkeen, mutta suullisessa perinteessä levinneillä kansanrunoilla on takanaan huomattavasti pidempi historia. Kalevalamittainen runous periytyy jo esihistorialliselta ajalta. Kalevalamitan otaksutaan olevan peräisin kanta­suomalaiselta ajalta, ja se on yhteinen suomalaiselle, karjalaiselle ja virolaiselle kansanrunoudelle. Matti Kuusen 1950-luvulla kehittämän tyylikausiteorian mukaan kulttuuri­heeroksia ja maailman syntyä kuvaava myyttinen eeposrunous on varhaisempaa kuin niin sanottu sankarirunous, jota edustavat varsinkin Sammon ryöstö -runo, saarelaisepiikka ja samaaniepiikka. Sotaisa sankarirunous on Kuusen mukaan syntynyt keskisen ja myöhäisen rautakauden kuluessa. Sankarirunouden alkuperä on eri tutkimuksissa yhdistetty Länsi-Suomeen tai Laatokan Karjalaan.
Jo varhaisina aikoina itä­meren­suomalaiseen runouteen näyttää tulleen vaikutteita toisaalta balttilaiselta ja slaavilaiselta ja toisaalta germaaniselta ja skandinaaviselta taholta. Kertovien ainesten ohella kansanrunouteen kuului mahdollisesti jo rautakaudella lyyrillistä runoutta, sananlasku- ja loitsurunoutta.
Kirjoitetun kirjallisuuden synty
thumb|upright|[[Missale Aboense.]] Vanhimpia suomen lähi­suku­kielillä kirjoitettuna tekstejä ovat eräät Novgorodin tuohikirjeet noin 1100–1200-luvulta. Näistä vanhin on tiettävästi Tuohikirje 292, joka on kirjoitettu tuon ajan karjalan kielellä tai sitä läheisesti muistuttavalla kielellä kyrillisin kirjaimin, ja sitä pidetään vanhimpana millään itä­meren­suomalaisella kielellä kirjoitettuna tekstinä. Kirjeen sisällöstä ei ole varmuutta, mutta sitä on pidetty loitsuna. Kyseessä voisi olla salamaa koskeva loitsu, sillä ilmeisesti siinä puhutaan jumalan nuolesta. Tunnetaan myös toinen itämerensuomalaista kieltä sisältävä kirje, joka on ilmeisesti sanaluettelo.
Suomessa oli vielä keskiajalla niin vähän kirjallista materiaalia, että keskiajan kirjallisuutena käsitellään lähes kaikkea kirjoitettua tekstiä. Vain puhtaat asiakirjat ovat käsittelyn ulkopuolella. Katolisella keskiajalla 1100–1540 kansanrunouden kehitys ei päättynyt, vaan se sai erityisesti vaikutteita kristinuskosta. Muinaisia taruja välittäneiden runojen lisäksi syntyi balladintapaisia lauluja, kuten Elinan surma, kristillisperäisiä legendarunoja, kuten Piispa Henrikin surmavirsi, ja joitakin historiallisia runoelmia. Runot kehittyivät siirtyessään paikkakunnalta paikkakunnalle ja sukupolvesta sukupolveen aina siihen asti, kunnes niitä alettiin kirjoittaa ylös. Tämän vuoksi kansanrunoudessa on havaittavissa erilaisia kerrostumia, joista nuorimmat yleensä eroavat vanhemmista suuresti.
Bobby Dall
thumb|Bobby Dall Bobby Dall (oik. Robert Harry Kuykendall s. 2. marraskuuta 1963 Harrisburg, Pennsylvania) on yhdysvaltalaisen Poison-yhtyeen basisti.
Suomen kirjallisuus
Kirjoitetun kirjallisuuden synty
Suomalaista kansanrunoutta on säilynyt nykyaikaan vuosisatoja myöhemmin muistiin kirjoitetuissa runoissa ja loitsuissa, joita on koottu muun muassa Kalevalaan ja Kantelettareen. Säilyneissä runoissa on hyvin keskiaikainen leima, sillä esikristilliset ja kristilliset ainekset ovat niissä monella tavalla sekoittuneet toisiinsa. Kristinuskoa edeltävän uskomusmaailman viittaavat muun muassa moninaiset jumalolennot ja loitsut. Kristinusko on vaikuttanut puolestaan käsityksiin tuonelasta ja kuolemanjälkeisestä elämästä sekä usein esiintyviin Neitsyt Mariaa muistuttaviin äitihahmoihin. Tämän vuoksi on vaikea tietää, mihin aikaan runot ovat todellisuudessa syntyneet.
Puhtaasti kirjallisia teoksia Suomessa on keskiajalta vain vähän. Näihin kuuluu joitain latinankielisiä hymnejä, uskonnollisia runoja, Piispa Henrikin liturgia ja muita piispa Henrikin palvontaan liittyneitä tekstejä, Paulus Juustenin 1500-luvulla kokoama Suomen piispainkronikka, messukirja Missale Aboense, kirkkokäsikirja Manuale Aboense, lakikirja Codex Aboensis ja Mustakirja. Pyhimyslegendoja ja yksittäisiä Raamatun kirjoja ruotsinsi erityisesti 1400-luvun lopulla Naantalin luostarin munkki Jöns Budde. Hän on suomalaisen kirjallisuuden ensimmäinen nimeltä tunnettu henkilö. Suomen kielellä keskiajalla kirjoitetut tekstit rajoittuvat joidenkin rukousten suomennoksiin sekä yksittäisiin sanoihin ja lauseparsiin, joita tavataan joissakin yksittäisissä asiakirjoissa.
Bobby Dall
Nykyään Bobby Dall asuu Indialanticissa, Floridassa.
AS-202
thumb|250px|AS-202:n laukaisu AS-202 oli Apollo-avaruusohjelmaan kuulunut Saturn IB -kantoraketin ja komento- ja huoltomoduulin (CSM) miehittämätön testilento.
Suomen kirjallisuus
Kirjoitetun kirjallisuuden synty
Keskiajan kirjallisuutta tuhottiin laajalti reformaation jälkeen. Erityisesti paperiset teokset poltettiin usein. Pergamentti ei kuitenkaan palanut, ja raaka-ainepulan vuoksi suurille pergamenttisivuille löydettiin muuta käyttöä. Niitä käytettiin usein voutien tilikirjojen kansina. Suurin osa Suomen keskiajan kirjallisuudesta on koottu tällaisista yksittäisistä pergamenttisivuista 1840-luvun jälkeen. Sivuja on koottu noin 10 000 yhteensä yli tuhannesta eri kirjasta.
Reformaation aika ja Vaasa-aika (1523–1640)
thumb|upright|Abckiria.
AS-202
AS-202 oli Saturn IB:n toinen testilento. Sen tarkoituksena oli testata rakettia enemmän kuin AS-201 -lennolla antamalla lennon kestää kauemmin ja lentää korkeammalle. Tarkoituksena oli myös testata komento- ja huoltomoduulia (sarjanumero CSM-011). CSM-011 oli periaatteessa tuotantomalli, joka oli valmis kuljettamaan miehistön. Tosin siitä puuttui miehistön makuusijat ja muutamia näyttöjä, jotka olivat myöhemmissä lopullisissa malleissa.
Suomen kirjallisuus
Reformaation aika ja Vaasa-aika (1523–1640)
Reformaatio korotti kansankielen jumalanpalveluksen kieleksi. Se sai aikaan myös suomen kirjakielen ja suomalaisen kirjallisuuden syntymisen sekä suuntasi suomen kielen käytön ensisijaisesti hengelliselle alueelle. Suomenkielisen kirjallisuuden perustaja on Turun piispa Mikael Agricola. Hän suomensi Raamatun Uuden testamentin (Se Wsi Testamenti, 1548) ja kirjoitti muun muassa ensimmäisen suomenkielisen aapisen Abckirian sekä Rucouskirian.
Agricolan aikalaisia olivat muiden muassa Mathias Johannis, joka suomensi kirkkokäsikirjan ja messun (1546), sekä Herra Martti, joka suomensi ensimmäisenä Ruotsin valtakunnan lakikirjan (1548). Hieman myöhemmältä ajalta ovat peräisin Ljungo Tuomaanpojan lainsuomennokset. Ensimmäisen suomenkielisen virsikirjan Yxi Wähä Suomenkielinen Wirsikiria toimitti Jacobus Finno ja uuden laajennetun laitoksen Maskun kirkkoherra Hemminki Maskulainen, joka myös julkaisi suomenkielisen käännöksen Piae Cantiones -laulukokoelmasta.
Reformaation ajalla ruotsinkielinen kirjallisuus oli Suomessa vähäisempää. Merkittävin ruotsinkielinen kirjailija oli tähtientutkija Sigfrid Aronus Forsius, joka tunnetaan almanakantekijänä sekä hengellisenä runoilijana. Ruotsalainen historioitsija Johannes Messenius kirjoitti ruotsiksi riimikronikan Suomesta. Tällä aikakaudella syntynyt suomenkielinen kirjallisuus painettiin Suomen ulkopuolella, enimmäkseen Ruotsissa, sillä Suomessa ei ollut vielä tuolloin kirjapainoa.
Ruotsin suurvalta-aika (1640–1720)
Turun akatemian perustaminen kohotti Suomen opillista sivistystä ja vilkastutti kirjallista kulttuuria. Suomeen perustettiin kolme kirjapainoa, ensimmäinen vuodelta 1642. Ensimmäinen Suomessa painettu teos oli samana vuonna valmistunut Mikael Wexioniuksen väitöskirja Discursus politicus de prudentia. Ensimmäinen Suomessa painettu suomenkielinen kirja oli puolestaan Johannes Matthiae Collinuksen Ylimmäisen keisarin Jesuxen Christuxen mandati eli käsky vuodelta 1643.
Samaan aikaan alkoi myös ruotsin kielen käyttö vahvistua säätyläis­piireissä sekä kirjallisuudessa. Ruotsin kieli alkoi kohota latinan rinnalle opillisen sivistyksen välittäjänä. Suomen kieli pysyi lähinnä kansan ja sille tarkoitetun uskonnollisen kirjallisuuden kielenä. Melko niukassa suomenkielisessä kirjallisuudessa oli keskeistä erityisesti koko Raamatun suomennoksen, Biblian, valmistuminen vuonna 1642. Se vakiinnutti suomen kielen oikein­kirjoituksen pitkiksi ajoiksi. Myöhemmin valmistuivat virsikirja (1701), joka pysyi sellaisenaan käytössä vuoteen 1886, sekä koraalikirja (1702).