cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Košer
Ruokailu
Neutraaleja parve-tuotteita saa sen sijaan yhdistellä vapaasti sekä liha- että maitoruokien kanssa. Kalaa ei useimpien perinteiden mukaan sekoiteta lihan kanssa samaan, vaikka niitä tarjoiltaisiinkin samalla aterialla. Lisäksi košer-lakeja noudattava pidättäytyy myös juustoista, joissa on eläinperäinen juoksete.
Keittiö ja ruokailuvälineet
pienois|Košer-ruokailuvälineitä. Kun keittiöstä halutaan tehdä košer-lakien mukainen, on se puhdistettava perusteellisesti. Ennestään käytetyt ruokailu- ja keittovälineet täytyy puhdistaa joko tulessa kuumentamalla tai upottamalla ne kiehuvaan veteen. Kuumuus pakottaa metalliastioiden huokosiin imeytyneet aineet ulos ja näin astiasta tulee košer eli kelvollinen. Keramiikka-astioita ei voi puhdistaa materiaalin huokoisuuden vuoksi, joten ne on korvattava uusilla tai laitettava säilöön käyttämättöminä vuoden ajaksi. Lasiset astiat muodostavat kuitenkin poikkeuksen, koska ruoka-aineet eivät imeydy lasiin. Samat menetelmät pätevät pesahia varten tehtävässä puhdistuksessa (košer le'pesah).
Oikeaoppisessa košer-keittiössä on erilliset ruoan valmistusastiat ja -välineet, astiastot ja aterimet liha- ja maitoruoille. Puhtaasta lasista tehtyjä astiastoja voi kuitenkin käyttää sekä liha- että maitoruokiin. Varustetuimmissa košer-kodeissa on jopa kaksi erillistä uunia sekä erilliset astianpesupisteet.
Yhteiskunta ja kulttuuri
Koska Israel on virallisesti juutalainen valtio, kaikki julkiset laitokset noudattavat košersäädöksiä. Košer-ravintolat sulkevat ovensa sapatiksi. Vuoden 2011 tietojen mukaan Israelin juutalaisista noin 53 prosenttia noudattaa košeria. Myös ei-košeria ruokaa on saatavilla kautta maan.
Vesku
Vesku on viihdetaiteilija Vesa-Matti Loirista kertova dokumenttielokuva. Sen ohjasi Mika Kaurismäki ja sen maailman ensi-ilta pidettiin Inarissa 20. elokuuta 2010. Elokuvateattereihin se saapui 3. syyskuuta.
Elokuvan kuvaaminen aloitettiin 14. kesäkuuta 2009 Provinssirock-festivaaleilla. Siinä kuullaan Loirin lisäksi hänen sukulaistensa sekä työtovereiden (kuten Hannele Lauri ja Esko Salminen) mietteitä.
Helsingin ensi-ilta järjestettiin Maxim-teatterissa. Paikalla oli muiden muassa Esko Salminen, Kimi Räikkönen, Irina Björklund sekä Merja Larivaara. Myös Veskun lapset Jenni, Joonas, Ukko ja Sampo sekä entiset naisystävät Stina Toljander ja Lenita Airisto olivat mukana.
Elokuva esitettiin televisiossa Yle TV2 -kanavalla 30. maaliskuuta 2011.
Unkarin Grand Prix 1990
Unkarin Grand Prix 1990 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. elokuuta 1990 Hungaroringilla Unkarissa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Thierry Boutsen, jolle voitto oli kauden ensimmäinen ja F1-uran viimeinen. Hän saavuttii kilpailussa ainoan paalupaikkansa. Boutsen johti koko kilpailun ajan lähdöstä maaliin.
Harmaavalas
Harmaavalas (Eschrichtius robustus) on valaiden lahkoon kuuluva laji. Harmaavalaiden heimoon Eschrichtiidae kuuluu vain yksi suku Eschrichtius ja siihen yksi valaslaji, harmaavalas. Harmaavalaat vaeltavat vuosittain pitkiä matkoja päästäkseen lisääntymisalueilleen.
Koko ja ulkonäkö
Täysikasvuisena uros on noin 15 metriä pitkä ja naaras 13. Harmaavalas painaa noin 20–37 tonnia ja voi elää jopa 77-vuotiaaksi. Lajille tyypillinen harmaa-valkoinen laikukas väri johtuu loiseläinten jättämistä arvista.
Levinneisyys
Tyynellä valtamerellä elää kaksi populaatiota. Pienempi vaeltaa Ohotan meren ja eteläisen Korean välillä ja suurempi Alaskan edustalta Kalifornian niemimaan rannikolle Baja Californiaan. Pohjois-Atlantin populaatio pyydettiin sukupuuttoon noin 300 vuotta sitten.
Ravinto
Valaat jakautuvat ravinnonhankinnan ja rakenteensa mukaan kahteen alalahkoon, hetulavalaat ja hammasvalaat. Harmaavalas kuuluu hetulavalaiden alalahkoon. Hetulavalailla on hampaiden paikalla hetulat eli sarveisaineesta rakentuneet levyt, joista riippuvien ripsien avulla ne siivilöivät vedestä ravinnokseen pieneliöitä.
Toimet pohjassa ovat sen verran rajuja, että valaalle jää usein muistoksi päähänsä arpia. Harmaavalas aterioi kesällä miltei kaiken aikaa, sillä sen on koottava rasvavarastoja talven pitkää paastokautta varten.
Christopher Horner
Christopher "Chris" Horner (s. 23. lokakuuta 1971 Okinawa, Japani) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1996–2019. Hän voitti Espanjan ympäriajon 2013.
Kilpaura
Horner aloitti ammattilaisuransa yhdysvaltalaisessa NutraFig-joukkueessa vuonna 1995. Kausilla 1997–1999 hän edusti ranskalaista Française des Jeux -tallia. Tämän jälkeen hän ajoi useissa yhdysvaltalaisjoukkueissa, kunnes siirtyi lokakuussa 2004 espanjalaiseen Saunier Duval - Prodir -talliin. Vuosina 2006–2007 hän edusti belgialaista Davitamon/Predictor-Lotto -joukkuetta, 2008–2009 kazakstanilaista Astanaa ja 2010–2011 yhdysvaltalaista Team RadioShackia. Kausina 2012–2013 hän kilpaili yhdysvaltalais-luxemburgilaisessa RadioShack-Nissan-Trek/RadioShack-Leopard-Trek -joukkueessa, 2014 italialaisessa Lampre-Merida-tallissa ja vuonna 2015 Airgas - Safeway Cycling Team -joukkueessa.
Horner voitti vuonna 1996 Lancaster Classic -kilpailun sekä etapin Tour DuPont -ajossa. Malesiassa käytävän Tour of Langkawi -etappikilpailun hän voitti 2000. Yhdysvalloissa hän voitti vuosina 2000–2004 useita kilpailuja, kuten Redlands Classic -etappiajon 2000, 2002, 2003 ja 2004 sekä Georgian ympäriajon ja San Francisco GP:n 2003. Hän voitti kansallisen kilpailukalenterin kokonaiskilpailun 2002, 2003 ja 2004.
Horner voitti etapin Sveitsin ympäriajossa 2005 ja Tour de Romandiessa 2006. Vuonna 2010 hän voitti Baskimaan ympäriajon kokonaiskilpailun. Hän voitti viimeisenä etappina ajetun 22 kilometrin aika-ajon ja ohitti kokonaiskilpailua johtaneen Alejandro Valverden seitsemällä sekunnilla. Vuonna 2011 hän voitti Kalifornian ympäriajon.
Espanjan ympäriajo
Horner voitti kolmannen etapin Espanjan ympäriajossa 2013, ja siirtyi samalla kokonaiskilpailun johtoon. Hänestä tuli 41-vuotiaana vanhin suuressa ympäriajossa etapin voittanut pyöräilijä ja vanhin kokonaiskilpailun johtaja. Hän menetti johtopaikkansa seuraavalla etapilla, mutta nousi kokonaisjohtoon uudelleen voitettuaan Alto Hazallanasiin päättyneen kymmenennen etapin 48 sekunnin erolla Vincenzo Nibaliin. Hän menetti johtonsa seuraavalla etapilla, aika-ajossa. Hän sai kolmannen kerran johtajan paidan oltuaan 19. etapilla viides ja kukistettuaan Vincenzo Nibalin kuudella sekunnilla. Alto de L´Anglirun nousuun päättyneellä 20. etapilla hän oli toinen, ja voitti neljänneksi sijoittuneen Nibalin 28 sekunnilla. Seuraavana päivänä hänestä tuli vanhin suuren ympäriajon voittanut pyöräilijä. Hän voitti kokonaiskilpailun 37 sekunnin erolla Nibaliin. Hän voitti myös yhdistelmäkilpailun.
Kilimanjaron kansainvälinen lentoasema
Kilimanjaron kansainvälinen lentoasema (IATA: JRO, ICAO: HTKJ) on kansainvälinen lentoasema Tansaniassa. Se kattaa lähes 110 km² alueen. Se vihittiin virallisesti käyttöön joulukuussa 1971, ja vuonna 1998 siitä tuli Afrikan ensimmäinen yksityistetty kansainvälinen lentoasema. Kenttää ylläpitää Kilimanjaro Airport Development Company. Se sijaitsee Tansanian pohjoisosissa Kilimanjaron ja Arushan merkittävien turistikeskittymien välissä.
Lentoasemalla on yksi päällystetty kiitotie, jonka mitat ovat 3607 × 45 metriä.
Tōru Minegishi
Tōru Minegishi on japanilainen videopelisäveltäjä, joka on tullut tunnetuksi työstään The Legend of Zelda -pelisarjan parissa.
Walter Ewing
Walter Hamilton Ewing (11. helmikuuta 1878 Montreal, Quebec – 25. kesäkuuta 1945 Montreal, Quebec) oli kanadalainen ampuja ja olympiavoittaja. Hän saavutti Lontoon kesäolympialaisissa 1908 kultaa trapin yksilökilpailussa. Lontoossa 1908 Ewing kuului myös Kanadan hopeaa voittaneeseen joukkueeseen trapin joukkuekilpailussa.
Unohda minut
Unohda minut on Belva Plainin kirjoittama romaani vuodelta 1989. Teos on ilmestynyt suomeksi Anu Niroma kääntämänä, WSOYn kustantamana 1989.
Juoni
Unohda minut kertoo Jennie Rakowskystä, joka 20-vuotiaana on synnyttänyt aviottoman lapsen ja antanut tämän adoptoitavaksi. Noin 20 vuotta myöhemmin Jennie kuulee adoptoitujen lasten tueksi perustetun yhdistyksen työntekijältä, että hänen lapsensa, Victoria, haluaisi tavata hänet. Jennie kieltäytyy pariin otteeseen tapaamasta lastaan. Eräänä päivänä tytär ilmestyy Jennien ovelle.
Samaan aikaan kun Jennie joutuu yllättäen tekemisiin lapsensa kanssa, hän on menossa naimisiin Jay Wolfen kanssa. Jennie joutuu vaikeaan tilanteeseen. Wolfen vanhemmilla on hyvin korkeat moraalikäsitykset, eikä Jennie uskalla kertoa hänelle aviottomasta lapsestaan.
Victoria saa aikaiseksi tapaamisen Jennien ja tämän isän, Peter Mendezin välillä. Tapaaminen päättyy kuitenkin riitaisesti Jennien ollessa ahdistunut.
Aiheesta muualla
www.fantasticfiction.co.uk
Anne Brown
pienoiskuva|Anne Brown Anne Wiggins Brown (9. elokuuta 1912 – 13. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen sopraano, joka tuli tunnetuksi Bessin roolistaan George Gershwinin oopperassa ''Porgy ja Bess.
Brown syntyi Baltimoressa, Marylandissa, ja opiskeli Morgan Collegessa sekä New Institute of Musical Artissa. Hän oli afroamerikkalainen. Gershwinin lisäksi hän tulkitsi muun muassa Gian Carlo Menottin, Johannes Brahmsin, Franz Schubertin ja Gustav Mahlerin tuotantoa.
Brown avioitui norjalaisen olympiamitalistin Thorleif Schjelderupin kanssa, ja pari asettui Osloon. Brown sai Norjan kansalaisuuden vuonna 1948. Hänen laulajanuransa lopetti vuonna 1953 puhjennut astma, mutta laulunopettajana hän oli edelleen suosittu. Hänen oppilaitaan olivat muiden muassa Liv Ullmann ja Åse Kleveland.
Brown nimettiin vuonna 1999 Baltimoren kunniakansalaiseksi.
Kriminaalitieteet
Kriminaalitieteet on tieteenala, jonka tutkimuskohteena on rikokset, rikollisuus, rangaistukset ja niihin liittyvät yhteiskunnalliset ilmiöt. Kriminaalitieteet on etenkin Pohjoismaissa käytetty yläkäsite, joka on julkisoikeuden osa. Kriminaalitieteisiin kuuluu seuraavat osa-alueet:
KHL:n varaustilaisuus
KHL:n varaustilaisuus ( tai КХЛ Драфт, KHL Draft) oli Venäjällä ja Itä-Euroopassa pelattavan ammattilaisjääkiekkoliiga KHL:n varaustilaisuus. Muodoltaan tapahtuma oli samanlainen kuin NHL:n varaustilaisuus, jossa liigan joukkueet voivat varata pelaajia. Ensimmäinen varaustilaisuus järjestettiin vuonna 2009. Varaustilaisuus sopi alkujaankin huonosti venäläiseen jääkiekkokulttuuriin, jossa seuroilla on omia juniorijoukkueita ja jääkiekkokouluja, ja varatut pelaajat siirtyivät useasti mieluummin ulkomaille kuin heidät varanneeseen seuraan. Vuoden 2016 varaustilaisuus jäi viimeiseksi ja KHL päätti lopettaa tapahtuman.
Tilaisuudessa sarjan joukkueet saivat varata joukkueihinsa 17–21-vuotiaita pelaajia. Jokainen joukkue sai suojata vain tietyn määrän omia junioreitaan varaamiselta. Tilaisuus pidettiin kerran vuodessa ja se ajoittui alkukesään.
Ensimmäiset varaukset
right|thumb|180px|Mihail Pašnin, ensimmäinen KHL:ään varattu pelaaja
Jänönsara
Jänönsara (Carex leporina, syn. Carex ovalis) on monivuotinen kasvilaji sarojen (Carex) suvussa.
Ulkonäkö
Jänönsara kuuluu yhtäläistähkäisten kaksiluottisten sarojen ryhmään. Se kasvaa mätästävästi 10–60 senttimetriä korkeaksi. Varret ovat karheasärmäisiä ja kasvavat pystysti tai kohenevasti. Harmaanvihreät lehdet ovat vartta lyhyempiä, 1,5–4 mm leveitä. Jänönsaran kukinnossa on kolmesta kahdeksaan tiheähköä, vaaleanruskeaa–ruskeaa, 5–15 mm pitkää tähkää. Emikukat sijaitsevat tähkän kärjessä. Vaaleanruskeat pullakot ovat enintään 5 mm pitkiä, litteitä ja pitkäotaisia. Jänönsaraa muistuttaa huomattavasti sopulinsara (Carex macloviana).
Jänönsara Suomessa
Suomessa jänönsaraa tavataan yleisenä Pohjois-Pohjanmaan korkeudelle ja edelleen pohjoiseen harvinaisena Rovaniemen korkeudelle. Etelä- ja keskiosissa maata laji on erittäin yleinen. Jänönsaraa pidetään muinaistulokkaana. Sen kasvupaikkoja ovat muun muassa niityt, pientareet ja teiden varret.
Kenneth Glass
Kenneth Gilbert Glass (24. heinäkuuta 1913 Toronto – 17. tammikuuta 1961 Vancouver) oli kanadalainen purjehtija. Hän kilpaili vuoden 1932 kesäolympialaisissa Los Angelesissa ja oli siellä mukana saamassa Capricella pronssia kuuden metrin luokassa.
Mare Imbrium
Mare Imbrium on Giovanni Battista Ricciolin nimeämä. . Imbrium on Kuun toiseksi suurin meri Oceanus Procellarumin jälkeen ja se erottuu helposti paljaalla silmällä. Se muodostaakin "Kuun kasvojen" toisen "silmän". Alue on noin kolme kertaa Suomen pinta-alan kokoinen.
Meren luoteislaidalla on Sinus Iridum eli Sateenkaartenlahti. Koillislaidalla suuri tummapohjainen kraatteri Plato. Idässä meri rajoittuu Montes Alpes -vuoriin eli Alppeihin. Alueen kaakkoiskulmassa on kolmen suurehkon kraatterin muodostama selvästi erottuva ketju, jossa ovat kraatterit Kuun karttapohjoisesta etelään Cassini, Aristillus ja Archimedes. Archimedeen eteläpuolella on Palus Putradensis ja edelleen Montes Apenninus. Lounaassa Imbrium vaihtuu Oceanus Procellarumin alueeseen.
Danakil
Danakil on suomalainen iskelmä, jonka on säveltänyt ja sanoittanut Urho Lehtonen. Sen levytti ensimmäisenä Reino Aarnio vuonna 1937. Vuonna 1955 sen levytti Tapio Rautavaara. Rautavaara piti itse Danakilia kaikista levytyksistään onnistuneimpana. Hän ei löytänyt tulkinnastaan mitään vikaa. Myöhemmin sen ovat levyttäneet muun muassa Veikko Tuomi (1964), Reijo Taipale (1970), Erkki Junkkarinen (1974), Pirkka-Pekka Petelius (1984) ja Varjokuva (2007).
Julma-Ölkky
Julma-Ölkky (myös Julma Ölkky tai Julmaölkky) on syvä kanjonijärvi Kuusamossa Suomussalmen kunnanrajan läheisyydessä Pohjois-Pohjanmaalla, noin 47 kilometriä etelään Kuusamon keskustasta. Järven pinta on 243,8 metriä merenpinnan yläpuolella.
Julma-Ölkky on muodostunut noin 100 metrin syvyisen kanjonin täyttyessä vedellä siten, että nykyisen järven suurin syvyys on 42 metriä. Kapeassa kanjonissa sijaitsevan järven pituus on yli kolme kilometriä, ja sen jyrkät, lähes pystysuorat kanjonirannat kohoavat korkeimmillaan Ölökynärjässä 45 metrin korkeuteen järven pinnasta. Järvi laskee etelään Ala-Ölkky-nimiseen järveen, jonka korkeus merenpinnasta on 234,5 metriä.
Julma-Ölkky kuuluu Hossan kansallispuistoon, joka on perustettu 17.6.2017.
Aiheesta muualla
thumb|left|Julma-Ölkyn jylhiä kallioita
Pikachu
Pikachu on yksi kuvitteellisista Pokémon-lajeista Satoshi Tajirin luomassa Pokémon-tuotesarjassa, joka koostuu videopeleistä, animesta, mangasta, kirjoista, keräilykorteista ja muusta mediasta. Muiden Pokémonien tapaan Pikachu taistelee muita Pokémoneja vastaan otteluissa. Pikachu on keskeisessä roolissa Pokémon-animesarjassa ja on noussut sen ansiosta yhdeksi tunnetuimmista Pokémoneista. Se on myös tuotesarjan virallinen maskotti ja sitä pidetään laajalti suosituimpana Pokémonina. Siitä on tullut yksi japanilaisen populaarikulttuurin ikoneista.
Pokémon-universumissa Pikachuja voi löytää taloista, metsistä, niityiltä ja toisinaan läheltä vuoria, saaria ja sähkölähteitä (kuten voimalaitoksia), ja useimmilta kuvitteellisen maailman mantereilta. Koska Pikachu on sähkötyypin Pokémon, se voi varata sähköä poskiinsa ja vapauttaa sitä salamatyyppisten hyökkäysten avulla.
Konsepti ja luominen
Pikachun ensiesiintyminen tapahtui samaan aikaan 150 muun Pokémon-lajin ohella vuonna 1996, kun Game Freakin ensimmäinen Pokémon-videopeli, Pokémon Red, julkaistiin Game Boylle Japanissa. Pikachun suunnitteli Ken Sugimori, joka on Pokémonin luojan, Satoshi Tajirin ystävä. Sugimori sai idean Pikachusta, kun hänelle ehdotettiin sähkötyypin luomista, ja hän suunnitteli sen sähkön ja salaman käsitteiden pohjalta. Pikachusta luotiin näin ensimmäinen sähkötyypin Pokémon. Nimi Pikachu muodostuu japanin kielen sanoista pikapika, joka on onomatopoeettinen ilmaisu sähköiselle kipinälle, ja chū, joka on japanilainen onomatopoeettinen ilmaisu hiiren vikinälle. Pokémon-pelien suunnittelija Junichi Masuda on kertonut haastattelussa, että Pokémon-hahmojen nimien keksiminen on vaikeinta hahmoille, kuten Pikachulle, joiden nimen pitää vedota sekä amerikkalaiseen, eurooppalaiseen että japanilaiseen yleisöön.
Alkujaan sekä Pikachu että Clefairy valittiin Pokémon-sarjan tuotteistamisen johtohahmoiksi Clefairyn ollessa johtohahmo sarjakuvissa. Alkuperäisten 151 Pokémonin luojat suunnittelivat jokaisen lajeista tasapuolisesti ja antoivat fanien valita, mikä olennoista tulisi viralliseksi maskotiksi. Fanit valitsivat Pikachun, mikä johti sen esiintymiseen anime-sarjassa Ash Ketchumin rinnalla. Piirrossarjan tuotannon jälkeen Pikachu valittiin ainoaksi maskotiksi; tavoitteena oli vedota naispuolisiin katsojiin ja heidän äiteihinsä, ja kehittäjät myös uskoivat, että Pikachu olisi monelle lapselle tunnistettava ja henkilökohtainen valinta lemmikiksi. Valintaan vaikutti myös keltainen väri, jota pidettiin helposti tunnistettavana kauempaakin katsottaessa; lisäksi he myös ajattelivat, että ainoa varteenotettava kilpaileva keltainen maskotti oli tuolloin Nalle Puh.
Tuntomerkit ja elintavat
Pikachut ovat pieniä hiirimäisiä Pokémoneja, joilla on lyhyt keltainen turkki ja ruskeaa kuviointia selässä ja hännässä. Niillä on pitkät ja terävät mustapäiset korvat sekä punaiset poskipussit, joihin varastoituu sähköä. Häntä on salamanmuotoinen. Pokémon Diamond ja Pearl -videopeleissä esiteltiin Pokémoneja, joiden eri sukupuolet eroavat toisistaan fyysisiltä ominaisuuksiltaan. Naaras-Pikachun hännän päässä on lovi toisin kuin uroksella, jolloin hännänpää näyttää muodoltaan sydämeltä. Anime-sarjassa Pikachu käyttää kasvonilmeitä ja kehonkieltä sekä puhuu toistamalla tavuja sen nimestä eri äänenkorkeuksilla ja intervalleilla.
Pelisarjassa esiintyvä elektroninen Pokémon-lajien tietokantalaite Pokédex kertoo, että Pikachut syövät marjoja paahtaen ne sähköiskuilla ennen syömistä. Ne varastoivat sähköä poskiinsa ja voivat vapauttaa niistä kipinöitä, salamoita ja muita sähkön ilmenemismuotoja. Kun Pikachut ovat kykenemättömiä vapauttamaan sähköä poskistaan, mitä tapahtuu esimerkiksi magneettikentän läheisyydessä, ne saavat influenssan kaltaisia oireita. Pikachut tapaavat kokoontua alueille, joissa ukkostaa paljon. Uhattuna joukko Pikachuja voi tuottaa voimakkaan sähkötehon, josta syntyneet sähkömagneettiset voimat voivat jopa synnyttää paikallisen, lyhytaikaisen ukkosmyrskyn. Toisinaan ne käyttävät sähköiskua vahvistaakseen toista Pikachua, joka on heikossa kunnossa.
Pikachu kehittyy Raichuksi ukkoskiven avulla; on kuitenkin tavanomaista, että jotkut kouluttajat jättävät Pikachunsa kehittämättä. Pokémon Yellow -videopelissä ukkoskiven käyttäminen Pikachuun saattaa saada sen itkemään ja kieltäytymään kehittymästä. Toisen sukupolven Pokémon-videopeleistä eteenpäin Pikachulla on ollut edeltävä muoto, Pichu, joka kehittyy Pikachuksi muodostettuaan ensin läheisen suhteen kouluttajansa kanssa.
Videopelit
Videopeleissä Pikachu on matalatasoinen Pokémon, joka varastoi sähköä poskiinsa ja voi vapauttaa sitä niistä erilaisina hyökkäyksinä. Se on esiintynyt jokaisessa sarjan pelissä ilman tarvetta vaihtokauppaan. Pikachulla ei ole ollut puhuttua dialogia missään pelissä. Varhaisissa Pokémon-peleissä Pokémonien hahmomallit on toteutettu sprite-grafiikalla, mutta myöhemmissä julkaisuissa 3D-grafiikalla.
Pokémon Yellow'ssa Pikachu on kuvattuna pelin kannessa ja on ainoa valittavissa oleva aloitus-Pokémon. Kuten anime-sarjassa, tässäkään pelissä Pikachu ei suostu menemään Poké-palloon, vaan seuraa päähahmoa peliruudulla. Pelattava kouluttaja voi puhua Pikachulle ja se voi reagoida eri tavalla riippuen siitä, kuinka sitä kohdellaan. Toinen Pikachuun keskittyvä videopeli on Nintendo 64:lle julkaistu Hey You, Pikachu!. Pelaaja vuorovaikuttaa Pikachun kanssa kertomalla tälle komentoja mikrofonin avulla erilaissa minipeleissä ja tilanteissa. Pokémon Channel on samankaltainen peli, mutta siinä ei käytetä mikrofonia. Pikachu esiintyy myös lähes jokaisessa Pokémon Snapin tasossa. Se on myös yksi kuudestatoista hahmosta Pokémon Mystery Dungeon -videopeleissä. Pikachu on myös päähahmona vuonna 2009 ilmestyneessä Wii-pelissä PokéPark Wii: Pikachu's Adventure.
Pikachu on myös esiintynyt pelattavana hahmona tappelupeleissä Super Smash Bros., Super Smash Bros. Melee, Super Smash Bros. Brawl, Super Smash Bros. for Nintendo 3DS & Wii U ja Super Smash Bros. Ultimate.
Anime
200px|pienoiskuva|[[Ash Ketchum ja Pikachu yhdessä Pokémon-animesarjan aloitusjaksossa "Minä valitsen sinut!".]]
Pokémon-animesarjassa ja -elokuvissa Pikachu ja Ash Ketchum seikkailevat ympäri Pokémon-universumia. Heidän seuranaan matkoilla ovat muun muassa Misty ja Brock.
Ash ja hänen Pikachunsa kohtaavat sarjan aikana muitakin Pikachuja. Ensimmäisillä tuotantokausilla esiintyi Ritchie-nimisen kouluttajan Pikachu, jonka kutsumanimi oli Sparky. Pokémon: Matkat -sarjan jaksossa Yllättävä kohde!, Ashin senaikainen matkakumppani Goh pyydysti itselleen oman Pikachun. Goh’n Pikachu kehitti samassa jaksossa itsensä Ukkoskivellä Raichuksi pelastaakseen Rakettiryhmän sieppaamiksi joutuneet Pikachut. Kaikissa anime-versioissa Pikachun ääninäyttelijä on Ikue Ōtani.
Muu Pokémon-media
Pikachu on yksi käytetyimmistä Pokémoneista useissa manga-sarjoissa. Pokémon Adventuresissa päähahmot Red ja Yellow harjoittavat samaa Pikachua eri aikoina. Magical Pokémon Journey - ja Getto Da Ze -mangoissa seikkailee myös Pikachuja, kun taas Electric Tale of Pikachu - ja Ash & Pikachu -mangoissa seikkailee Ashin Pikachu. Pikachu on myös ollut edustettuna Pokémon-keräilykorttipelissä sen lanseeramisesta 1996 lähtien.
Perintö
thumb|250px|[[All Nippon Airways|ANA:n Boeing 747-400 (JA8962), jota koristavat Pokémonit. Pikachu on toinen nokasta katsottuna. Muut ovat kärjestä lukien Clefairy ja Togepi. Perässä voi erottaa Mewtwon ja Snorlaxin.]]
Donna Williams
pienoiskuva|Donna Williams
Pikachu
Perintö
Time listasi Pikachun vuoden 1999 toiseksi "parhaaksi henkilöksi" kutsuen sitä "rakastetuimmaksi piirroshahmoksi sitten Hello Kittyn". Lehti nimesi Pikachun julkikuvaksi ilmiölle, joka oli levinnyt Nintendon nopeiten myyneestä videopelistä korttipeli-imperiumiksi: Pokémon-tuotesarja oli tuotoissa Ricky Martinin takana mutta edellä J. K. Rowlingia. Vuonna 2003 Forbes listasi Pikachun vuoden kahdeksanneksi parhaiten tuottavaksi kuvitteelliseksi hahmoksi 825 miljoonan Yhdysvaltain dollarin tuotoilla. Vuonna 2004 hahmo putosi kaksi sijaa, mutta tuotot pysyivät samana. Vuonna 2008 Oriconin toteuttamassa kyselyssä Pikachu äänestettiin neljänneksi suosituimmaksi videopelihahmoksi Japanissa. Pikachua on pidetty Japanin vastauksena Mikki Hiirelle ja osana "söpöyden kapitalismia".
Donna Williams
Donna Williams (12. lokakuuta 1963 – 22. huhtikuuta 2017) oli kansainvälistä mainetta saavuttanut australialainen kirjailija, luennoitsija ja laulaja-lauluntekijä, joka omisti elämänsä autismin tunnetuksi tekemiselle.
Pikachu
Aiheesta muualla
Línia evolutiva de Pichu Seznam pokémonů (21-40)
Donna Williams
Williams oli lapsena syvästi autistinen ja oppi puhumaan vasta 11-vuotiaana. Williamsin ollessa 26-vuotias psykologi teki hänelle älykkyystestin, jonka tulosten mukaan hän oli älyllisesti kehitysvammaisen henkilön tasoa. Williams sai testin kielellisiä ja visuaalisia taitoja mittaavista tehtävistä erittäin huonot pisteet. Williams oli ehtinyt suorittaa tuolloin jo sosiologian ja kielitieteen sivuainekokonaisuudet sekä kirjoittaa ensimmäisen teoksensa, josta tuli kansainvälinen menestys, kun se julkaistiin pari vuotta myöhemmin.
Williams valmistui vuonna 1992 kasvatustieteiden maisteriksi ja toimi sen jälkeen kirjailijana ja autismikonsulttina sekä julkaisi kolme musiikkialbumia. Williamsilta on julkaistu yhdeksän autismia käsittelevää teosta ja kaksi runokokoelmaa.
Williams kuoli syöpään 22. huhtikuuta 2017.
Asuka Ōta
Asuka Ōta on japanilainen videopelisäveltäjä, joka on työskennellyt Nintendolla vuodesta 2004 asti. Hän opiskeli nuorena pianonsoittoa ja oli Mario-pelisarjan ihailija. Hän on ollut Kazumi Totakan avustaja.
Giovanni Riccioli
Giovanni Battista Riccioli (17. huhtikuuta 1598 Ferrara, Italia – 25. kesäkuuta 1671 Bologna, Italia) oli italialainen jesuiitta ja tähtitieteilijä.
Hän omisti uransa Kuun tutkimiselle yhdessä Francesco Maria Grimaldin kanssa ja hänen tärkeimpiin kirjallisiin tuotoksiinsa lukeutuu muun muassa laaja tähtitieteen esitys Almagestum novum vuodelta 1651. Merkittävä osa Kuun nimistöstä on tämän parivaljakon perua. Hänen havaintokohteisiinsa lukeutui myös Saturnus, ja hän ensimmäisenä huomasi Mizarin olevan kaksoistähti.
Ricciolin muuta kirjallista tuotantoa olivat muun muassa: Geographiae et hydrographiae reformatae libri (1661), Astronomia reformata (1665), Chronologia reformata (1669) ja Tabula latitudinum et longitudinum (julkaistu 1689). Hän myös vastusti kopernikaanista maailmankuvaa, mutta nimesi siltikin yhden Kuun kraatterin Kopernikuksen mukaan.
TUL:n pesäpallomestaruus 1957
Työväen Urheiluliitto järjesti jälleen oman mestaruussarjansa pesäpallossa, kun yhteistyö pesäpalloliiton kanssa katkesi.
TUL:n Mestaruussarja
Louhi ja Nousu putosivat sarjasta.
Kuusankosken Puhdin joukkue: Reino Lehtonen, Pertti Levänen, Alpo Nokkanen, Juhani Vatto, Teuvo Parolahti, Ossi Nöjd, Erkki Hussi. Teuvo Vanhalakka, Aulis Lahti ja Urho Kääpä. Huoltajana Heikki Koski.
Tatrzańskin piirikunta
Tatrzańskin piirikunta  on yksi Vähä-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 68 072. Kunnat Tatrzańskin piirikunnassa ovat Biały Dunajec, Bukowina Tatrzańska, Kościelisko ja Poronin. vasen|pienoiskuva|220px|Tatrzańskin väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,8 prosenttia oli naispuolisia ja 48,2 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,3 prosenttia ja eläkeläiset 20,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa tasan 41 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 652 lasta. Tatrzańskin piirikunnan väkiluvun ennustetaan kasvavan 68 843 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
George Lloyd
George Lloyd (19. syyskuuta 1879 – 4. helmikuuta 1941 Lontoo, Englanti) oli brittiläinen konservatiivipoliitikko, joka toimi siirtomaahallinnossa. Hän opiskeli Etonissa ja Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa. Opintonsa päätettyään hän matkusteli Burmassa, Intiassa, Himalajalla, Egyptissä, Marokossa ja Turkissa. Hän sai ensimmäisen diplomaattitehtävänsä Konstantinopolissa vuonna 1905.
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua hän siirtyi pian tiedustelutehtäviin. Hänet lähetettiin Ranskaan, Venäjälle ja Lähi-itään. Vuonna 1918 hän oli mukana Versailles’n rauhanneuvotteluissa sihteerinä. Vuodet 1918-1923 hän oli Bombayn kuvernöörinä.
Kuvernöörikautensa päätyttyä Lloyd oli pari vuotta Britanniassa, missä hänet valittiin parlamenttiinkin, mutta vuonna 1925 diplomaattitehtävät veivät hänet Egyptiin. Vuonna 1927 hänestä tuli paroni.
Toisen maailmansodan aikana hän oli lyhyesti julkisissa viroissa mutta kuoli vuonna 1941.
Liivinmaan kronikka
Liivinmaan kronikka voi viitata ainakin seuraaviin teoksiin:
Seth Silander
Seth Sigismund Silander (25. helmikuuta 1901 – 31. elokuuta 1979) oli Koskenkorvan viinatehtaan ensimmäinen johtaja Ilmajoen Koskenkorvalla 1940–1968.
Kemian alan diplomi-insinööriksi Åbo Akademissa opiskellut Silander toimi käyttöinsinöörinä Oy Alkoholiliike Ab:n Rajamäen tehtailla vuodesta 1933 ja sodassa rajan taakse jääneellä Enson viinatehtaalla 1935. Koskenkorvan tehtaalle Silander tuli 1940 ja toimi tehtaanjohtajana (isännöitsijänä) vuoteen 1968, jolloin jäi eläkkeelle. Hänen seuraajakseen tuli Osmo Riipinen.
Silander oli ollut pian kieltolain kumoamisen jälkeen käynnistetyn Viralan kartanon viinatehtaalla tutustumassa perunaa raaka-aineenaan käyttävään prosessiin. Vuonna 1933 hän tuli Rajamäen väkiviinatehtaan ja pullottamon käyttöinsinööriksi. Kahta vuotta myöhemmin hän sai tehtäväkseen Ensoon rakenteilla olleen viinanpolttimon laiteasennusten ja käyttöönoton valvonnan. Talvisodan sytyttyä Silanderin viimeiseksi tehtäväksi Ensossa jäi tehtaan sulkeminen ja evakuointi 29.2.1940. Hän työskenteli jonkin aikaa Alkon keskuslaboratoriossa Helsingissä kunnes sai tehtäväkseen Koskenkorvan tehtaan käyttöönoton. Sotien vuoksi Silander muutti Koskenkorvalle vasta 1945, jolloin tuotanto päästiin aloittamaan.
Silander johti tehdasta vanhan ajan patruunan tavoin. 1960-luvun alussa Koskenkorvalla oltiin tyytymättömiä kunnan tarjoamiin palveluihin, ja syntyi ajatus erota Ilmajoen kunnasta omaksi itsenäiseksi Santavuori-nimiseksi kunnaksi. Seth Silander oli kirjelmän ensimmäinen allekirjoittaja, vaikka Alko yhtiönä ei ottanut asiassa kantaa.
Yksityiselämä
Seth Sigismund Silander meni naimisiin Margaretha Sofia Söderströmin kanssa. He saivat kolme lasta: Raimo, Pertti ja Erkki Silander.
Kolmas sotaleikki
Kolmas sotaleikki on runoilija Ville Hytösen runokokoelma, jonka tämä julkaisi keksityn hahmon nimellä Anna Halmkrona vuonna 2008. Hytönen esitti Halmkronaa muun muassa verkkoyhteisö Facebookiin tekemällä profiililla ja keskustelemalla julkisesti Halmkronan nimellä. Hytösen mukaan kirjan kustantajakaan ei tiennyt Halmkronan todellisesta henkilöllisyydestä.
Hytönen perustelee Parnassossa Halmkronaa käsitetaiteellisena performanssina, jonka tarkoitus oli osoittaa miten kasvoton kotimainen runoilija näkyy mediassa: "2000-luvun suomalainen esikoisrunoilija tempaistaan mukaan kirjalliseen elämään. - - Hänestä tulee runoilija yhtä lailla kontaktiensa kuin tekstinsä ansiosta."
Anna Halmkrona oli Hytösen teoksessa Britanniassa asuva Keminmaalla syntynyt suomalainen runoilija, joka käytti internetiä päälähteenään. Hytösen mukaan Halmkrona luennoi brittiyliopistoissa muun muassa aiheista Nouvelle être vs. nouveau être, The Ontology of Decamerone ja Entities and Sub-entities.
Monacon Grand Prix 1965
Monacon Grand Prix 1965 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. toukokuuta 1965 Monacon katuradalla. Kilpailun voitti Graham Hill, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Cà Berlone
Osa alueen teistä on niin kapeita ja mutkikkaita, että ne on kielletty isommilta kulkuneuvoilta, kuten rekoilta. Alueen postinumero on 47890.
Italodance
Italo dance on elektronisen musiikin genre, joka tyyliltään usein sijoittuu trancen ja housen välimaastoon. Muita tunnusmerkkejä ovat niin sanottu tuuba-basso ja vahva miesvokaalien käyttö. Italodancelle on tyypillistä myös kaikenlainen kokeilu ja erilaisten äänteiden ("na-na-na...") käyttö. Tunnelma on kaikinpuolin iloista ja rentoa.
Italodancen on usein ajateltu saaneen alkunsa 90-luvun lopussa, jolloin italialaiset artistit Eiffel 65 ja Gigi D’Agostino nousivat suureen suosioon. Huippukaudet sijoittuvat juuri 2000-luvun alkupuolelle, jolloin myös Eiffel 65:n Dj, Gabry Ponte, sekä muun muassa Prezioso feat. Marvin, Dj Lhasa ja Brothers esiintyivät. Sittemmin maailmanlaajuinen suosio on hieman hiipunut ja jopa Italiassa monet vanhat tyylin edustajat ovat siirtyneet enemmän housen puolelle. Uusia yrittäjiä on kuitenkin tullut tilalle, muun muassa Danijay, Dj Sanny J, Fabrizio e Marco sekä Luca Zeta.
Gerald Sullivan
Gerald "Gerry" Sullivan (s. 19. helmikuuta 1937) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi hyökkääjänä. Sullivan pelasi kaudella 1964-1965 HIFK:ssa, jossa voitti myös jääkiekon SM-sarjan pistepörssin ja maalipörssin tehoin 20+5=25 18 ottelussa.
Piotr Gładki
thumb|right|Piotr Gładki Krakovan maratonilla 7. toukokuuta 2005
Gerald Sullivan
Urallaan hän edusti kuitenkin lähinnä vain Michigan Techin NCAA-joukkuetta ja USHL:n Green-Bay Bobcatsia.
Piotr Gładki
Piotr Gładki (8. helmikuuta 1972 Gdańsk – 27. toukokuuta 2005 Wyczechowo) oli puolalainen kestävyysjuoksija. Hän osallistui vuoden 2000 kesäolympialaisiin Sydneyssä, mutta ei juossut maratonia loppuun. Gładki voitti Hampurin maratonin vuonna 2000 ja Krakovan maratonin 2005. Hän kuoli auto-onnettomuudessa.
Kakolanmäki
pienoiskuva|Lääninvankila pohjoisesta, kuva todennäköisesti 1890-luvun alkupuolelta. pienoiskuva|Näkymä Kakolanmäelle [[Linnankatu (Turku)|Linnankadulta]]
Kakolanmäki on Turun keskusta-alueella sijaitseva mäki, joka on yksi Turun seitsemästä kukkulasta. Mäellä toimivat vuoteen 2007 Turun vankilan keskusvankila ja lääninvankila.
Mäen korkeus on 42 metriä merenpinnan yläpuolella.
Kuolio
Kuolio (nekroosi, necrosis) tarkoittaa jonkin kudoksen tai raajan kuolemista niin, että muut ruumiinosat eivät kuole. Yleensä se on valtimokovettumataudin, diabeteksen, tulehduksen, myrkytyksen, palovamman, paleltuman, verenkierron tukoksen, luunmurtuman tai muun vakavan vaurion seuraus. Kuolioon ei ole parannuskeinoa, vaan kuollut osa joudutaan poistamaan eli amputoimaan. Jos amputaatiota ei tehdä, kuolio jatkaa leviämistä, mistä on lopulta seurauksena kuolema. Verimyrkyt aiheuttavat yleensä nopeasti kuolioita. Kaasukuolio on tyypillisesti Clostridium perfringens -bakteerin aiheuttama nopeasti leviävä kuolio.
Kakolanmäki
Historia
Kakolanmäki oli 1500-luvulta 1800-luvulle paljaaksi hakattu ja kivikkoinen kukkula. Carl Ludvig Engelin asemakaavassa mäki jätettiin rakentamattomaksi. Vuonna 1858 valmistui vankilarakennus mäen laelle ja 1850-luvun lopussa vankilan ja Kakolanmäen vieressä kulkevan Linnankadun välinen alue istutettiin puistoksi.
Kuolio
Suomessa vuonna 1995 raajan amputaation johtavista kuolioista 50 % johtui diabeteksesta ja 30 % valtimokovettumataudista. Tämän jälkeen seuraavaksi yleisin syy oli vamma, josta johtui noin 4 % amputaatioista. Amputaatiopotilaiden keski-ikä oli 71 vuotta.
Kakolanmäki
Historia
Vankila muutti mäeltä syksyllä 2007 Turun Saramäkeen, jolloin Kakolanmäki ja sillä sijaitsevat vankilan kiinteistöt vapautuivat kaupungin käyttöön. Vankilakäytöstä vapautuvalle alueelle on suunniteltu rakennettavaksi sekä asuntoja että liiketiloja. Alueen kaavoitus perustuu suurelta osin arkkitehti Pekka Helinin Linnavuori-nimiseen suunnitelmaan. Kakolanmäen rinteeseen on myös rakennettu Funikulaari-niminen köysirata, kansan suussa "jumikulaari" tai "Funeraali" (Sv.: "funeralen").
Kakolanmäkeen valmistui vuonna 2008 Kakolan jätevedenpuhdistamo, joka on rakennettu kallion sisälle. Se puhdistaa 300 000 asukkaan jätevedet ja on Suomen kolmanneksi suurin jätevedenpuhdistamo. Jätevedenpuhdistamon rakentaminen, louhiminen ja varustaminen siirtoviemäreineen maksoi 128 miljoonaa euroa.
Museovirasto on määritellyt Kakolanmäen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Aiheesta muualla
60.44389°N, 22.245°W
Kasari
thumb|Kannellinen kasari.
Kasari on kattilan tyyppinen syvä, yleensä pienehkö ja pitkäkahvainen keittoastia. Samantyyppistä, usein leveämpää, pääasiassa paistamiseen tarkoitettua astiaa kutsutaan paistokasariksi. Toisin kuin paistinpannut, paistokasarit ovat yleensä kannellisia, minkä vuoksi ne soveltuvat myös hauduttamiseen. Selkeää rajaa kasarin ja paistokasarin välillä ei ole, kuten ei myöskään kattilan ja kasarin tai paistokasarin ja syvän paistinpannun välillä. Monia kasarityyppisiä astioita voidaankin käyttää tarpeen mukaan sekä keittämiseen että paistamiseen.
Chrome OS
Chrome OS on Googlen kehittämä avoimen lähdekoodin käyttöjärjestelmä, joka perustuu Linuxiin. Se on suunniteltu erityisesti minikannettaville web-käyttöön. Google ilmoitti käyttöjärjestelmän kehitystyöstä heinäkuussa 2009.
Käyttöjärjestelmä on alkujaan suunnattu pelkästään web-sovelluksien käyttöön joita voidaan asentaa Chrome Web Storesta ja käyttöliittymänä on toiminut oletuksena Google Chrome -selain. Vuonna 2012 käyttöjärjestelmään on tullut Aura-niminen ikkunointijärjestelmä ja käyttöliittymä. Lisäksi on tullut mahdollisuus suorittaa Android-sovelluksia suoraan Chrome OS:ssä.
Marraskuussa 2009 Google julkaisi Chrome OS -käyttöjärjestelmään perustuvan Chromium OS:n lähdekoodin. Chromium OS on avoimen lähdekoodin projekti ja Chrome OS on OEM-valmistajille tarkoitettu versio, jonka laitevalmistajat toimittavat Chromebookin mukana loppukäyttäjille. Vuonna 2022 Google julkaisi Chrome OS Flex -version, jonka kuluttajat voivat ladata ja asentaa itse vanhoille henkilökohtaisille tietokoneille, jotka eivät enää kykene uusimpien macOS- ja Windows-versioiden suorittamiseen.
Ensimmäiset Chrome -käyttöjärjestelmällä varustetut koneet tulivat myyntiin Yhdysvalloissa kesällä 2011.
Käyttöjärjestelmään on lisätty integraatiota Android-käyttöjärjestelmää käyttävien puhelimien kanssa, jolloin Chromebook-kannettavaa käyttämällä voi lukea ja vastata tekstiviesteihin, tarkistaa akun varaus ja signaalin vahvuus sekä kytkeä langattoman yhteyden päälle ja paikantaa puhelimen.
Vuonna 2020 IDC:n mukaan Chrome OS ohitti macOS:n toiseksi suosituimpana työpöytäkäytössä olevana käyttöjärjestelmänä.
Päivitysmalli
Käyttöjärjestelmä käyttää jatkuvan päivityksen mallia, jossa käyttöjärjestelmän päivitykset saapuvat muutaman viikon välein. Pienempiä päivityksiä tulee useammin (2–3 viikon välein) ja suuremmat harvemmin (6 viikon välein). Laitteiden valmistajat eivät voi muokata käyttöjärjestelmää, joten laitteiden välillä ei ole eroa käytetyssä ohjelmistossa toisin kuin Androidissa.
Vakaan version lisäksi käyttäjät voivat halutessaan käyttää noin viikoittain päivittyvää beta-versiota tai useasti viikon aikana päivittyvää kehittäjäversiota.
Google julkaisee päivityksiä vähintään kuusi ja puoli vuotta laitteiston ensituesta alkaen. Google pitää yllä tietokantaa laitteiden elinkaarelle.
Sovellukset
Google työskentelee Steamin tuomiseen Chrome OS -alustalle. Steamin Linux-versio on jo mahdollista käyttää käyttöjärjestelmän Crostini-kerroksen avulla. Maaliskuussa 2022 Google julkisti muodollisesti Steamin tulon Chrome OS:lle aluksi tehokkaammille Chromebook-malleille. Googlen ratkaisu käyttää "Borealis"-nimistä Arch Linuxiin perustuvaa virtuaalikonetta, joka käyttää paravirtualisointia läpivientiin (virtio).
Kehitys
Chrome OS:n kehitys pyrkii välttämään Androidin kehityksessä todetut ongelmat ja pyrkii saamaan muutoksensa päälinjan Linux-ytimeen.
Käyttöjärjestelmästä käytettiin koodinimeä Google OS. Käyttöjärjestelmä perustui aiemmin Ubuntuun, josta se on siirtynyt Gentoo Linuxiin.
Käyttöjärjestelmässä on ollut oletuksena X.Org X Window System -toteutus, mutta Google on työskennellyt tämän korvaamiseksi Direct Rendering Manager- ja OpenGL ES- pohjaisen ratkaisun avulla. Sommelier-niminen ratkaisu käynnistää XWayland-palvelimen, joka muuttaa X-protokollan Wayland-protokollalle. Chrome OS:n Wayland-palvelin on nimeltään exo.
Crostini on KVM-pohjainen virtuaalikoneympäristö, joka tukee säiliöintiä. Virtuaalikoneiden ja isäntäkäyttöjärjestelmän välillä käytetään 9P-protokollaa tiedostojen siirtoon.
Chrome Shell "crosh" on käyttöjärjestelmässä oleva komentotulkki, jonka lisäksi kehittäjämoodissa on pääsy muihin komentotulkkeihin "shell"-komennolla.
Markkinaosuus
Vuonna 2020 Chrome OS oli toiseksi suosituin käyttöjärjestelmä työpöytäkäytössä IDC:n ilmoittamana. Käyttöjärjestelmän osuus oli 10,8 %, kun Windowsilla oli 80,5 % osuus ja macOS:llä 7,5 % osuus. Määrä perustuu myytävissä tietokoneissa (kannettavat, pöytäkoneet ja työasemat) mukana olevaan käyttöjärjestelmään. Vuonna 2021 verkkosivustojen kävijämäärien mukaan Chrome OS:n osuus työpöytäkäytössä oli 2,6 % StatCounterin ilmoittamana StatCounter käyttää seurantaan osallistuvien verkkosivustojen kävijämääriä tuloksissa selainten ilmoittamien tietojen mukaan.
Ilkka Alitalo
Ilkka Viljo Olavi Alitalo (s. 3. helmikuuta 1934 Loppi) on suomalainen eläinlääketieteen emeritusprofessori. Alitalo toimi eläinlääketieteellisen korkeakoulun rehtorina 1985–1994 ja sitten vuosina 1995–1997 Helsingin yliopiston eläinlääketieteellisen tiedekunnan dekaanina. Alitalo tunnetaan myös järjestötoiminnastaan Suomen Hippoksessa, Suomen Lääketieteen Historian Seurassa ja sukututkijana. Hän on toiminut muun muassa Suomen eläinkilpailujen antidopingkomitean puheenjohtajana.
Polikarpov Po-2
thumb|250px|Polikarpov Po-2 museoituna Dresdenissä. Polikarpov U-2 (vuodesta 1944 lähtien Polikarpov Po-2) on neuvostoliittolainen yleiskäyttöinen kaksitasoinen ja yksimoottorinen lentokone. Sen kutsumanimi oli Kukuruznik (, ’maissintähkä’). Konetta valmistettiin vuodesta 1928 1950-luvun alkuun asti ilmeisesti 20 000–30 000 kappaletta. Se on maailman eniten valmistettu kaksitasolentokonetyyppi.
Historia
Nikolai Polikarpov suunnitteli U-2-lentokoneen vuonna 1927. Sen ensilento tapahtui tammikuussa 1928. Kone oli helppo ja vakaa lennettävä.
Koneen käyttötarkoituksia
Kone oli Neuvostoliiton ilmavoimien alkeiskoulukone. Lisäksi U-2-lentokonetta käytettiin maataloudessa peltojen lannoitukseen ja myrkkyjen levitykseen.
Käyttö toisessa maailmansodassa
thumb|250px|Polikarpov U-2LNB -yöpommittaja pienoiskuva|Saksalaisten itärintamalla sotasaaliiksi saama Polikarpov U-2. Toisessa maailmansodassa konetta käytettiin yöpommittajana; saksalaiset kutsuivat konetta ”ompelukoneeksi” sen äänen perusteella. Myös nimitys ”hermosaha” oli käytössä.
Erityisen kuuluisaksi konetyyppi tuli Neuvostoliiton vain naisista koostuvan 588. yöpommituslentorykmentin käytössä. Rykmentti teki häirintäpommituslentoja aivan rintaman läheisyydessä olevilta kentiltä. Pienen pommikuorman vuoksi lentoja tehtiin mahdollisimman monta – jopa 18 lentoa yhden yön aikana lentokonetta ja miehistöä kohti.
Yöpommituksissa kone lennettiin matalalennossa muutaman metrin korkeudessa. Kohdetta lähestyttäessä kone vedettiin ylös, moottori pysäytettiin ja kohdetta lähestyttiin äänettömästi liitäen yön pimeydessä. Jotkut yksikön lentäjät tekivät yli 1 000 taistelulentoa sodan aikana.
Vihollishävittäjille kone oli hankala alasammuttava; yleisimpien hävittäjätyyppien sakkausnopeus oli suurempi kuin U-2:n lentonopeus. Ketterä ja hidas kone onnistui usein väistämään nopeasti ohi lentävän hävittäjän tulen. Hävittäjän puolestaan piti tehdä laaja kaarto uutta lähestymistä ja hyökkäystä varten.
Käyttö Suomessa
Suomen ilmavoimat sai sotasaaliskoneina kuusi U-2-konetta, joista neljä otettiin ilmavoimien käyttöön. Koneita käytettiin lähinnä yhteyskoneina vuosina 1942–1945. Ne rekisteröitiin ilmavoimille tunnuksella VU. Samalla tunnuksella VU-2 oli kaksi eri konetta.
Museokoneita Suomessa
Suomen Ilmavoimamuseolla Tikkakoskella on yksi Polikarpov Po-2 varastoituna, mutta se ei ole osa näyttelyä. Kyseinen ”keltainen 1” saatiin sotasaaliiksi jo talvisodassa, mutta sitä ei koskaan otettu ilmavoimien rekisteriin.
Suolasorsimot
Suolasorsimot (Puccinellia) on kasvisuku heinäkasvien heimossa. Se sisältää vähän yli 110 lajia, jotka ovat enimmäkseen monivuotisia, joskus yksivuotisia. Jotkin suolasorsimot voivat risteytyä pikkuhilpien (Phippsia) lajien kanssa. Risteymälajit, kuten lumihilpiö, luokitellaan sukuun ×Pucciphippsia.
Suolasorsimot Suomessa
Suomessa kasvaa kolme suolasorsimolajia. Kujasorsimo (Puccinellia distans) kasvaa Etelä- ja Keski-Suomessa esimerkiksi pihoilla ja asfalttiteiden reunoilla muinais- tai uustulokkaana. Luotosorsimo (Puccinellia capillaris), jota aiemmin on pidetty kujasorsimon alalajina, kasvaa rannikoilla. Rönsysorsimo (Puccinellia phryganodes) esiintyy hyvin harvinaisena Perämeren alavilla savirannoilla.
Sara Vilander
Sara Emilia Vilander (s. Rovaniemi ) on suomalainen laulaja, säveltäjä, sanoittaja, joka tuli tunnetuksi jo hajonneen Minerva-yhtyeen laulusolistina. Minervan jälkeen hän on toiminut Sara & Susiraja-yhtyeessä ja julkaissut muutamia kappaleita Emilia Pimento-nimellä.
Sara aloitti musiikkiuransa 15-vuotiaana hieman sattumalta heitettyään legendaarisen " Ai, tarvitteko te laulajaa" -lausahduksen jo silloin olemassa olleen Minerva-yhtyeen basistille Kimmo Räsäselle. Hän kirjoitti Minervan riveissä ensimmäisen levytyssopimuksen Merceedees tuotannon kanssa vuonna 1999.
Minerva-yhtyeen hajoamisen jälkeen Sara perusti uuden yhtyeen Sara & Susirajan yhdessä nuoruuden ystäviensä Lasse Rantasen, Timi Härkösen, Jukka Backmanin ja Junde Hietasen kanssa. Sara & Susiraja julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa Routainen maa 2007 ja toisen Matkatavaraa-nimisen albumin 2010.
Sara Vilander on toiminut musiikin lisäksi aktiivisesti myös muilla taiteen aloilla, kuten teatterin ja animaation parissa. Hän esiintyi teinivuosinaan #KULT#-työryhmän musikaaleissa Hair, Joseph and the Amazing Technicolour Dreamcoat ja West Side Story, joista oli vierailuesityksiä myös Savoy-teatterin ja Svenska Teaternin lavoilla. Hän on toiminut näyttelijänä myös useissa Porvoon teatterin produktioissa mm. Kolme iloista rosvoa, Valtakunnanministeri ja Kissan viikset, sanoi Susu Ou Ou-näytelmissä.
Jedem das Seine
Jedem das Seine on vanha saksalainen sananlasku, joka tarkoittaa kirjaimellisesti ”jokaiselle omansa”, mutta se voidaan kääntää ”jokaiselle ansionsa mukaan” tai ”jokaiselle se minkä hän ansaitsee”. Sananlasku on saanut alkunsa roomalaisessa oikeuskäytännöstä. Cicero esitti sen teoksessa De legibus muodossa ”Justitia suum cuique distribuit” (”Oikeus antaa kaikille sen mitä he ansaitsevat”). ”Suum cuique” oli myös Preussin kuninkaan Fredrik Suuren motto, ja Saksan armeijan sotilaspoliisi (Feldjäger) käyttää sitä edelleen.
Sananlasku on saanut pahan maineen, koska se oli kirjoitettuna natsiaikana Buchenwaldin keskitysleirin rautaportissa.
Nuoremman polven saksalaiset eivät enää tunne natsien lauseelle antamaa makaaberia sivumerkitystä. Useat yritykset ovat 1990- ja 2000-luvulla joutuneet kritiikin kohteeksi käytettyään fraasia mainoskampanjoissaan. Näistä tunnetuimpia ovat Burger King, Merkur Bank, Rewe, Esso ja Tchibo sekä Nokia. Nokian matkapuhelinyksikkö käytti sitä vuonna 1998 Saksassa mainoskampanjassaan, joka mainosti vaihtokuorisia Nokia 5110 matkapuhelimia.
Haapamäen rautatieasema
Haapamäen rautatieasema on Suomen rataverkolla Keuruun kaupungin Haapamäen kylässä sijaitseva rautateiden risteysasema. Rautatie Tampereelta Haapamäelle ja edelleen Seinäjoelle valmistui 1882. Haapamäestä tuli risteysasema, kun rata Jyväskylään valmistui vuonna 1896. Ennen Jyväskylän radan rakentamista Haapamäen aseman nimi oli Keuru. Nimi kirjoitettiin yhdellä u-kirjaimella, toisin kuin nykyään. Neljäs Haapamäellä risteävä rataosa oli 1930-luvulla valmistunut Haapamäki–Pori-rata.
Liikenne oli vilkasta 1970-luvulle saakka, sillä Haapamäen kautta kulki kaikki Pohjanmaalle ja Jyväskylään suuntautunut liikenne. Kun Tampereen–Parkanon–Seinäjoen oikorata valmistui 1971, siirtyi Pohjanmaan suunnan liikenne pois Haapamäen asemalta. Lopullisesti Haapamäki hiljeni pikkuasemaksi, kun rata Jämsänkoskelta Jyväskylään valmistui vuonna 1978. Myös Porin radan henkilöliikenteen lakkautus vuonna 1981 vähensi liikennemääriä.
Lipunmyynti asemalla loppui vuonna 2004, ja samalla muukin henkilöstö poistui asemalta junien siirryttyä kauko-ohjaukseen. VR:n ja liikenne- ja viestintäministeriön päätöksen mukaan henkilöliikenteen Haapamäellä piti loppua kokonaan maaliskuussa 2016. Myöhemmin liikennettä päätettiin jatkaa toistaiseksi.
Kehitys risteysasemaksi
Valtionrautatiet rakensi jatkuvasti uusia asuntoja kasvavalle henkilökunnalle. Haapamäestä oli määrä tulla risteysasema, minkä vuoksi ratapihaa laajennettiin ja asemalle rakennettiin veturitalli ja vesitorni. Pohjanmaan radan ja Savon radan välistä yhdysrataa oli suunniteltu jo pitkään, mutta kinastelu ratalinjasta viivästytti rakennustöiden aloittamista. Venäjän sotaministeriö piti poikkirataa strategisesti tärkeänä ja vaati nopeita toimia ratayhteyden saamiseksi. Haapamäestä tuli risteysasema vuonna 1897, kun ratayhteys Jyväskylään valmistui. Uusi rata kulki Keuruun kirkonkylän kautta, ja myös sinne rakennettiin asema. Tällöin kirkonkylän aseman nimeksi tuli Keuruun rautatieasema, ja Haapamäen rautatieasema, joka siihen asti oli tunnettu Keuruun rautatieasemana, sai nykyisen nimensä.