cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kylä
Kylätyypit
thumb|[[Kirkonkylä (Myrskylä)|Myrskylän kirkonkylä keskellä Myrskylän kuntaa]] Eri maiden kylien maanomistusolot, väestötiheys sekä kaupunki- ja maaseutuasutuksen suhde ovat hyvin erilaisia. Euroopassa kylien luokittelu eri tyyppeihin perustuu tavallisesti kylän rakenteeseen ja sijaintiin. Perustyyppejä ovat
thumb|300px|Dongin kylä sijaitsee [[Guangxin autonomisella alueella Kiinassa.]]
Kelluva kylä
thumb|300px|[[Kambodžalainen kelluva kylä.]] Kelluva kylä on veden varaan rakennetuista rakennuksista tai pienistä aluksista koostuva asuin- tai työskentelytilojen ryhmä. Esimerkiksi Kompong Luongin kelluva kylä Kambodžassa sijaitsee Tonle Sap -järvellä, joka on Kaakkois-Aasian suurin järvi. Kylän talot on rakennettu bambusta, puusta, ruohosta ja lehdistä. Niiden perustan muodostavat bambukellukkeet ja muoviset kanisterit. Talojen alla on kala-allas, josta saadaan ravintoa kalojen kutuaikana, jolloin verkolla kalastaminen on kielletty. Järven laineilla kelluu katolinen kirkko, sairaala, poliisiasema, koulu, sekatavarakauppa ja baari. Järven vesi mahdollistaa sekä työn että virkistyksen. Siitä kalastetaan ateriatarpeet, siinä peseydytään, pyykätään ja sitä käytetään ruoanlaittoon. Taloja siirretään rannan siirtymisen tahdissa. Suuren osan vuotta järvellä on syvyyttä metri ja pinta-alaa 2 700 neliökilometriä. Sadekaudella järvellä on syvyyttä enimmillään 9 metriä ja pinta-alaa 16 000 neliökilometriä.
Suomen ensimmäinen kelluva kylä on Porin Reposaaressa sijaitseva Marina Village. Se on rakennettu Tukkiviikkiin 500 metrin päähän Reposaaren keskustasta. Talot on suunniteltu ympärivuotiseen käyttöön joko vakituiseen tai vapaa-ajan asumiseen. Jokaisen asunnon terassin kyljessä on venepaikka, johon pääsee myös purjeveneellä. Vierasvenesatama palveluineen sijaitsee 300 metrin päässä kylästä.
Historiallinen kehitys
Euroopan ensimmäiset maatalouskylät syntyivät noin 6 000 vuotta sitten. Niiden historia tunnetaan kuitenkin paljon huonommin kuin kaupunkien kehitys. Vaikka vanhimmat kylät muodostuivat paljon ennen kaupunkeja, on niitä koskevia asiakirjoja ja karttoja säilynyt vähemmän kuin kaupungeista. Lähes kaikki säilyneet tietolähteet ovat melko nuoria, mutta esimerkiksi Englannin vuoden 1086 maakirja on iäkkäämpi. Tämä Vilhelm Valloittajan ajan Domesday Book sisältää muun muassa luettelon kaikista kylistä ja paljon tietoa maaseutualueista.
Kylien historiaa tutkittaessa käytetään aputieteenä arkeologiaa. Kaivaustöiden suunnittelussa käytetään apuna ilmavalokuvausta. Auringon nousun tai laskun aikoihin otetuissa kuvissa näkyy usein vanhojen asumusten perustat, joita on vaikea havaita maastossa kulkiessa. Joskus kylän ikä voidaan päätellä sen nimen perusteella, joten nimistöntutkimuskin voi hyödyttää kylätutkijoita.
Keski-Euroopassa sepitettiin 1800-luvulla teorioita, joiden mukaan kylä oli alkuperäisin asutusmuoto. Teoriat levisivät myös Pohjoismaihin, vaikka niiden tueksi ei juuri löytynyt todistusaineistoa. Skandinaavisten asutusnimien alkuosa on usein miehennimi ja jälkiosana jokin raiviota, peltoa tai maata tarkoittava sana. Asutusnimet merkitsevät sen vuoksi yleisesti ensimmäisen maanvaltaajan maatilaa.
Ruotsin myöhäisrautakautiset kalmistot vastaavat yhtä myöhemmältä ajalta tiedossa olevaa taloa. Siihen viittaa niiden sijainti ja hautausten lukumäärä. Islannin asuttaminen vuosina 870–930 tapahtui yksittäisten ihmisten toiminnan tuloksena, jonka todistavat säilyneet kirjalliset lähteet. Norjan asutuksen perustan muodostavat kantatalot eikä vanha norjan kieli tunne lainkaan kylää vastaavaa sanaa. Myös yksinäistalojen suuri määrä viittaa siihen, että kylät eivät ole olleet varhaisempien aikojen ensisijaisia asutusmuotoja.
MeStarat
MeStarat on Katri Helenan ja Jari Sillanpään vuonna 2004 hetkellisesti muodostama "yhtye". Parivaljakko teki saman nimisen massiivisen konserttikiertueen, joka kiersi loppuvuodesta läpi Suomen isojen esiintymislavojen. Konsertissa Sillanpää ja Katri Helena esittivät tunnetuimmat hittinsä. Konsertissa sirkustaiteilijat ja akrobaatit esiintyivät laulujen aikana. Kiertueen suuren suosion myötä järjestettiin vielä lisäkonsertteja vuoden 2005 puolella, joista Hartwall Areenan konsertti esitettiin Yle TV2:lla.
Kylä
Historiallinen kehitys
Norjan läntisten laaksojen kantatalojen jakautuessa useammaksi tilaksi on syntynyt tiheitä ryhmäasutuksia. Yleisesti otaksutaan kylien muodostuneen yksinäistaloista, joita on lohkottu veljesten kesken sukupolvesta toiseen. Ruotsalainen David Hannerberg (1900–1981) on oppilaineen osoittanut vanhojen maanmittauskarttojen avulla, että ryhmäasutuksia kehittyi myös, kun hajallaan sijainneita taloja siirrettiin toistensa läheisyyteen. Siirtoja tapahtui kaksivuoroviljelyn ja peltojen yhteisaitaamisen käyttöönoton yhteydessä. Itä- ja Keski-Euroopassa asutuksen tiivistymistä edisti turvallisuushakuisuus ja feodalismi, jossa mahtimiehet halusivat talonpoikien muuttavan toistensa lähelle voidakseen paremmin valvoa heitä.
MeStarat
Vuonna 2007 kaksikko nousi jälleen yhteiselle esiintymislavalle MeStarat Joulushown muodossa.
Kylä
Historiallinen kehitys
Tuhansien asukkaiden maaseutukaupunkeja syntyi Etelä-Eurooppaan väestön hakiessa suojaa ulkoisia uhkia vastaan. Keskiajalla Espanjassa tapahtui yhteenottoja kristittyjen ja maurien välillä, merirosvot vainosivat Italiassa, turkkilaiset hyökkäilivät Balkanilla ja tataarit tekivät hävitysretkiä Etelä-Venäjällä.
Syöttöveden esilämmitin
Syöttöveden esilämmitin on voimalaitoksen lämmönsiirrin, jolla kuumennetaan syöttövettä väliottohöyryllä hyötysuhteen parantamiseksi. Kaikkea höyryä ei voida käyttää turbiinissa mekaanisen energian tuottamiseen ilman vesipitoisuuden liian suurta kasvua viimeisillä siipivyöhykkeillä. Osa höyrystä kannattaa ottaa turbiinista pois kesken paisunnan ja käyttää hyödyksi syöttöveden kuumennuksessa. Hyötysuhteen kannalta on optimaalista, että syöttöveden entalpia nousee saman verran jokaisessa esilämmitysasteessa.
Syöttövesisäiliö
Vesi kulkee useiden matalapaine-esilämmitysvaiheiden jälkeen syöttövesisäiliöön, joka toimii yleensä samalla yhtenä avoimena esilämmitysvaiheena. Höyry kulkee säiliössä oleviin putkiin ja sekoittuu suoraan kuumennettavaan veteen.
Korkeapaine-esilämmittimet
Syöttövesipumppujen jälkeen olevia esilämmittimiä sanotaan korkeapaine-esilämmittimiksi ja niihin saadaan höyry korkea- tai välipaineturbiinin väliotoista.
Sakara (järvi)
Sakara on järvi Lopen länsiosassa eteläisessä Kanta-Hämeessä. Se on Karjaanjoen vesistön latvavesiä, järven pinta-ala on 2,3 neliökilometriä. Etäisyys Lopen kirkonkylästä on 12 kilometriä länsilounaaseen ja Hämeenlinnasta 39 kilometriä etelälounaaseen.
Maantiede
Sakaran rantaviiva on erittäin mutkitteleva, sen pituus on 12 856 metriä. Pääaltaasta työntyy etelään Urolanlahti, pohjoisessa on muusta järvestä varsin erillään sijaitseva Jokilanlahti. Lännessä on muun muassa Ruotsinkylänlahti, jonka pohjukan nimi on Protinlahti. Sakaran itäosaa kutsutaan Palojoenseläksi. Sakarassa on viisi saarta ja luotoa, Liinaharjaa lukuun ottamatta ne sijaitsevat aivan rannan tuntumassa. Sakaran länsirannan Isosaari on itään työntyvän niemen jatke, eikä sitä ole luokiteltu saareksi. Sakaran rannoilla on sekä metsää että peltoa, pientaloja on melko paljon.
Sakaran syvin kohta, 17 metriä, sijaitsee altaan keskivaiheilla. Palojoenselällä on 13,5 metrin syvänne ja järven lounaisosassa on 10-metrinen syvänne. Sakaraan virtaa laskuoja pohjoisesta Puneliasta, jonka korkeustaso on joitakin kymmeniä senttimetrejä Sakaraa ylempi. Urolanlahden eteläkolkasta lähtee laskuoja etelään kohti Tyväntöä, jonka korkeustaso on 1,2 metriä Sakaraa alempi. Sakaraan virtaa vettä myös Laihuasta, joka sijaitsee Sakaran kyljessä.
Sakaran vesitilavuus on 13 miljoonaa kuutiometriä.
Sakara (23.053.1.001) kuuluu Sakaran-Punelian alueeseen (23.053), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Puneliajärven alue (23.05). Sakara on toiseksi laajin Sakaran-Punelian alueen 37:stä yli hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Valuma-alue sijaitsee Karjaanjoen vesistön pohjoisosassa.
Margrethe Vestager
Margrethe Vestager (s. 13. huhtikuuta 1968 Glostrup) on tanskalainen Radikaali Venstre -puoluetta edustava poliitikko. Vestager on toiminut komissaarina Euroopan komissiossa vuodesta 2014 lähtien. Junckerin komissiossa (2014–2019) Vestager toimi kilpailupolitiikasta vastaavana komissaarina. Von der Leyenin komissiossa (2019–2024) Vestager toimii komission varapuheenjohtajana ja vastaa Euroopan digitaalisesta valmiudesta.
Aiemmin Vestager on toiminut Radikaalin Venstren puheenjohtajana 2011–2014, Tanskan talous- ja sisäministerinä 2011–2014, Radikaalin Venstren puolueryhmän puheenjohtajana 2007–2011 sekä Tanskan koulutusministerinä vuosina 1998–2001. EU:n kilpailukomissaarina Vestager on saanut paljon huomiota erityisesti yhdysvaltalaisiin suuryrityksiin kohdistuneista toimistaan.
Poliittinen ura
Vanhempien tausta vaikutti Vestagerin puoluevalintaan. Hän oli ensimmäisen kerran ehdolla kansankäräjille vuonna 1988 ja uudelleen 1998, mutta ei tullut valituksi. Vuonna 1998 hänet kuitenkin valittiin maan opetus- ja kirkollisministeriksi, minkä jälkeen Vestager jatkoi vielä opetusministerinä 2000–2001. Kansankäräjille hän pääsi vuonna 2001 Frederiksborgin vaalipiiristä ja uudelleen vuonna 2007 Pohjois-Sjællandin vaalipiiristä.
Vuoden 2011 vaalien jälkeen pääministeriksi noussut sosiaalidemokraattien Helle Thorning-Schmidt nimitti Vestagerin hallituksensa talous- ja sisäministeriksi. Talousministerinä hän leikkasi työttömyystukia ja sai läpi työuudistuksen, mikä herätti vastustusta. Toimittaja Elisabet Svanen mukaan Vestager oli hallituksen voimakkain päätöksentekijä. Vestager toimi talous- ja sisäministerinä syyskuuhun 2014 asti.
EU:n kilpailukomissaarina
pienoiskuva|Komissaari Vestager kuluttaja- ja kilpailutapahtumassa vuonna 2016. Vestager siirtyi Tanskan hallituksen ehdotuksesta Junckerin komissioon kilpailukomissaariksi. Tässä virassa hän sai paljon näkyvyyttä EU:ssa ja kansainvälisesti, koska hänen poliittisella vastuullaan oleva Euroopan komission kilpailupääosasto on keskeisellä sijalla määräämässä yrityksille sanktioita EU:n kilpailulakien rikkomisista. EU-virkamiesten ja -kirjeenvaihtajien parissa hän on saanut paljon suosiota johtamistyylistään.
Euroopan unioni on Vestagerin komissaarikauden aikana määrännyt useita suuria sakkoja kansainvälisille suuryrityksille. Näistä erityisesti yhdysvaltalaisten digialan yritysten saamat sakot ovat olleet esillä mediassa. Muun muassa Apple sai vuonna 2016 EU:lta määräyksen palauttaa suuruudeltaan 13 miljardin euron veroedun Irlannille, vuonna 2017 Facebook sai puolestaan 110 miljoonan euron sakon WhatsAppin oston yhteydessä ja samana vuonna Google 2,4 miljardin euron sakon omien tuotteidensa suosimisesta. Vuoden 2019 maaliskuuhun mennessä Googlen saamien sakkojen yhteismäärä oli 8,2 miljardia euroa. Yhdysvaltain presidentti Barack Obama puolusti yhdysvaltalaisyhtiöitä ja moitti Vestagerin ajamaa politiikkaa protektionismista. Obaman seuraaja Donald Trump on puolestaan kutsunut Vestageria nimityksellä ”the tax lady”.
Puheessaan Slush-tapahtumassa joulukuussa 2018 Vestager luonnehti digialan suuryrityksiä ”suurpedoiksi” ja kritisoi sitä, miten ne ovat estämässä alan startup-yritysten kasvua, vaikka olivat itse aloittaneet samanlaisista lähtökohdista.
Vestagerin arveltiin vuonna 2018 olleen Ranskan presidentti Emmanuel Macronin suosikki seuraavaksi Euroopan komission puheenjohtajaksi, mutta Vestager kielsi tuolloin keskustelleensa Macronin kanssa aiheesta tai miettineensä asiaa. Euroopan parlamentti oli vaatinut eniten paikkoja saaneen europuolueen kärkiehdokkaan nimittämistä komission puheenjohtajaksi, mutta Macron ja Vestager ovat molemmat olleet tätä käytäntöä vastaan. Maaliskuussa 2019 Vestager ilmoitti olevansa kiinnostunut komission puheenjohtajuudesta.
Tanskassa kesän 2019 vaalien jälkeen pääministeriksi noussut Mette Frederiksen kertoi hallituksensa esittävän Vestagerin jatkamista Tanskan EU-komissaarina. Frederiksenin edeltäjä, Venstre-puolueen Lars Løkke Rasmussen, oli vastustanut Vestagerin nimittämistä uudelle kaudelle. Vestager jatkoi Ursula von der Leyenin komissiossa aiempaa tehtäväänsä EU:n kilpailukomissaarina, mutta salkkuun lisättiin unionin digitaalipolitiikka.
Yksityiselämä
Vestager syntyi vuonna 1968 Glostrupissa ja varttui Ølgodin kylässä. Hänen vanhempansa olivat pappeja, jotka kannattivat keskustalaista Radikaali Venstre -puoluetta, johon Vestager liittyi jo nuorena. Hänen on kuvailtu lapsena olleen ujo. Hän itse kertoo uskonnon olevan tärkeä osa häntä. Vestager valmistui ylioppilaaksi Varden lukiosta 1986 ja valtiotieteiden maisteriksi taloustieteessä Kööpenhaminan yliopistosta vuonna 1993.
Vallan linnake -televisiosarjan päähenkilö, fiktiivinen Tanskan pääministeri Birgitte Nyborg perustuu osittain Vestageriin. Hahmon näyttelijä Sidse Babett Knudsen tutustui Vestagerin työhön useiden päivien ajan tehdäkseen hahmon todenmukaisemmaksi.
Vestager on naimisissa apulaisprofessori Thomas Jensenin kanssa. Heillä on kolme tytärtä.
Mieslahti
Mieslahti on Paltamon kunnassa sijaitseva kylä.
Mieslahti sijaitsee noin 7 kilometriä kunnan keskustasta itään valtatie 22:n varrella. Kylässä on noin 350 asukasta. Mieslahdesta on matkaa Kontiomäkeen 10 kilometriä, Kajaaniin 28 kilometriä ja Ouluun 150 kilometriä. Mieslahteen laskee pohjoisimpana pengerretty Miesjoki, sen alla pari puroa: Kylmänpuro ja Pitkäpuro. Pitkänperänlahti on matala ja siihen vedet tulevat lännestä lähinnä Hyrynsalmen reittiä pitkin Kiehimästä, Paltamon kirkonkylästä itäsuuntaan. Mieslahdessa sijaitseva kansanopisto, Kainuun Opisto on perustettu vuonna 1909.
Mieslahteen laskee itäsuunnasta Miesjoki, johon myydään kalastuslupia. Mieslahden ranta on kalastajien suosima.
Mieslahti on kylärakenteeltaan sellainen, että sen pohjoispuolella sijaitsee varsinainen Mieslahden kylä ja eteläpuolella on Saviranta sekä siitä etelään Kajaanin puoleinen Jormua.
Mieslahden nähtävyyksiin kuuluu Posti-Kallen reitti, 17 kilometriä pitkä vanhaa Kalle Moilasen 25 kilometrin pituista postireittiä mukaileva polku, jonka varrella on muun muassa geokätköjä.
Talkkiesiintymä
Mieslahden talkkiesiintymästä on tehty koelouhintaa jo vuonna 1987 Myllykoski Oy:n toimesta. Yhdysvaltalainen Mondo Minerals omistaa nykyään suurimman osan esiintymästä, ja sen tarkoituksena on perustaa alueelle kaivos, josta louhittaisiin talkkia keskimäärin 150 000 tonnia vuodessa 20 vuoden ajan. Pohjois-Suomen aluehallintovirasto hylkäsi Mondo Mineralsin ympäristölupahakemuksen syksyllä 2013. Esiintymän ympäristössä on Natura 2000 -alueita, ja aluehallintoviraston mukaan varovaisuusperiaate huomioon ottaen ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että kaivostoiminta vaikuttaisi viitasammakon ja liito-oravan lisääntymis- ja levähdyspaikkoihin. Yhtiö aikoo hakea uudelleen kaivokselle ympäristö- ja vesienkäsittelylupaa muun muassa purkuputkimenettelyin. Purkuputken suuaukko sijaitsee Pitkänperänlahdella, joka on matala ja jossa veden virtaus on usein lännestä itään Kiehimänjoen vaikutuksen sekä tuulien pääsuunnan takia. Suunnitellun suuaukon lähellä on muun muassa yleinen uimaranta.
Mieslahden kylän alueelle on kuulunut myös Maailmankorven kaivospiiri Antinmäen aivan Jormuan metsästysmajan vieressä. Kaivospiiritoimitus kumottiin korkeimmassa hallinto-oikeudessa maaliskuussa 2017.
Tua Tagovailoa
Tuanigamanuolepola "Tua" Tagovailoa (s. 2. maaliskuuta 1998, ʻEwa Beach, Havaiji) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on pelinrakentaja. Tagovailoa edustaa Miami Dolphinsia.
Yliopistotasolla Tagovailoa edusti Alabaman yliopistoa vuodet 2017–2019. Hän pelasi Alabamassa 32 ottelua, joissa heitti 7442 syöttöjaardia ja 87 touchdownia. Lisäksi hän juoksi itse yhdeksän touchdownia. Kauden 2018 jälkeen hänet palkittiin Walter Camp Awardilla. Ennen NFL:n vuoden 2020 varaustilaisuutta ennustettiin, että Tagovailoa valittaisiin varaustilaisuuden ensimmäisenä pelaajana, mutta hän loukkasi lonkkansa. Miami Dolphins varasi Tagovailoan varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella viidentenä pelaajana koko varaustilaisuuden viidentenä pelaajana.
Tagovailoa ja Dolphins solmivat toukokuussa 2020 nelivuotisen tulokassopimuksen, jonka kokonaisarvo oli noin 30 miljoonaa dollaria. Ennen kautta ilmoitettiin, että Tagovailoa aloittaa kauden Ryan Fitzpatrickin varapelinrakentajana. Ensimmäisen kerran Tagovailoa pelasi peliviikolla kuusi Jetsiä vastaan, jolloin hän heitti kaksi syöttöä. Hän aloitti ottelun pelirakentajana seuraavalla viikolla Los Angeles Ramsia vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan Tagovailoa heitti 1814 syöttöjaardia ja 11 touchdownia. Lisäksi hän juoksi itse kolme maalia.
John Johnson
John Johnson (n. 1550 - 1594) oli englantilainen luutisti ja säveltäjä, joka toimi Elisabet I:n hovissa hovimuusikkona vuodesta 1577 aina kuolemaansa asti. Johnsonia pidetään yleisesti englantilaisen luuttumusiikin kultakauden aloittajana.
Nuorena Johnson toimi oppipoikana mahdollisesti Leicesterin jaarlin hovissa n. 1560:n luvun alusta vuoteen 1577 asti, jolloin hänet valittiin yhdeksi kuningatar Elisabetin kolmesta hoviluutistista. Hänen sävellyksissään näkyy aikansa italialaisen luuttumusiikin vaikutus sekoittuneena englantilaisiin piirteisiin. Muiden englantilaisten säveltäjien, muun muassa John Dowlandin tavoin Johnson sävelsi pääasiassa tansseja kuten passamezzoja. Johnsonin sävellyksiä on löytynyt, lähes poikkeuksetta nimettömänä, ympäri Eurooppaa löytyneistä käsikirjoituksista.
Anneli Sundberg
Anneli Sundberg on suomalainen journalisti, joka työskenteli pitkään Helsingin Sanomien ja Suomen Kuvalehden politiikan toimittajana. Hän oli Suomen ensimmäisiä naispuolisia politiikan toimittajia.
Sundbergin sanomalehtiura alkoi Turun Sanomien ilmoituskonttorista, josta hän pääsi lehden kesätoimittajaksi. Hän lähti opiskelemaan alaa Tampereelle ja pääsi sitten Sanoma Osakeyhtiön toimittajakouluun kurssille 1970–1971 ja sitä kautta Helsingin Sanomien poliikan toimitukseen, jossa hänen erikoisalakseen muodostui työmarkkinapolitiikka.
1980-luvulla Sundberg erikoistui poliitikkojen henkilöjuttuihin Helsingin Sanomien sunnuntaitoimituksessa ja Suomen Kuvalehdessä. Vuonna 1988 hänet nimitettiin Helsingin Sanomien politiikan toimituksen esimieheksi, ja vuonna 1993 hän siirtyi taas lehden sunnuntaitoimitukseen.
Sundberg sai valtion journalistipalkinnon vuonna 2006. Sen perusteluissa todettiin hänen tarkkoihin havaintoihin, vahvaan asiantuntemukseen ja hyvään kieleen perustuvien kirjoitusten auttaneen tavallisia suomalaisia ymmärtämään ja myös arvostamaan suomalaista politiikkaa, sen sisäisiä lainalaisuuksia ja kulissientakaisia siirtoja. Sundbergin 2000-luvun viikonloppukolumnien Ohhoh mikä viikko todettiin olevan ”aidointa Sundbergia; tarkkoja välähdyksiä ja havaintoja yhdistyneenä taitavasti kirjoittajan henkilöön. Sundberg on liikkunut tällä vaikealla journalismin alueella uskollisena omalle tyylilleen itsenä likoon laittaen.”
Suomen Kuvalehden journalistipalkinto Sundbergille myönnettiin 1992, Vuonna 2007 hän sai Politiikan toimittajat ry:n kunniajäsenyyden.
Vuonna 1981 Sundberg oli yksi seitsemästä Tamminiemen pesänjakajat -kirjan kirjoittajasta.
Koululainen
Koululainen on suomalainen lapsille ja varhaisnuorille suunnattu lehti, joka käsittelee muun muassa koulunkäyntiä, idoleita, musiikkia, kirjoja, eläimiä ja harrastuksia. Lehden perusti Keijo Syväniemi vuonna 1944. Tammikuussa 2009 päätoimittajana aloitti Ville Kormilainen ja vuoden 2012 lokakuussa Elli Mäkilä. Elokuussa 2015 päätoimittajana aloitti Emma Koivula. Ennen heitä päätoimittajana on ollut muiden muassa Sirkku Kuusava ja Raili Malmberg.
Santiago Gentiletti
Santiago Juan Gentiletti Selak (s. 9. tammikuuta 1985 Gödeken, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa kotimaassaan Newell's Old Boysia. Euroopassa hän on pelannut Ranskassa, Italiassa ja Espanjassa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
21. elokuuta 2014 Lazio vahvisti hankkineensa pelaajan San Lorenzosta noin 2 miljoonan euron siirtokorvauksella. Pelaajan solmi neljänvuoden sopimuksen Lazion kanssa.
Koululainen
Lehti ilmesty 12 kertaa vuodessa. Siinä on artikkelien lisäksi muun muassa erilaisia kilpailuja. Yksi vakiokilpailuista oli pitkään ”Sulon lelu kateissa”. Syksyllä 2014 tehdyssä lehtiuudistuksessa kilpailun nimeksi tuli "Pätkän pallo". Kesäisin ilmestyy tavallista paksumpi erikoisnumero, jossa on puuhatehtäviä ja muuta kesäpuuhaa. Koululaisessa julkaistaan myös vitsejä, peliesittelyitä ja elokuva-arvosteluja. Lisäksi siinä on erilaisia kysymys–vastaus-palstoja kuten ”Koneen henki”, ”Helppis” ja "Eläinystävä". Vuonna 2017 sarjakuvina ovat Peräsmiehen poika sekä Sanni ja Joonas.
Koululaisen verkkosivuilla kävijät voivat keskustella turvallisesti lapsille sopivalla keskustelufoorumilla. Sivuston kävijät ovat lapsia ja nuoria ympäri Suomea ja myös ulkomailta. Verkkosivuilla julkaistaan myös erilaisia testejä, videoita ja artikkeleita sekä kaikki käynnissä olevat kisat. Koululainen järjestää syksyisin Reilu luokka -kisan. Keväisin lehti järjesti Tähti-kisaa. Viimeinen Tähti-kisa järjestettiin keväällä 2013.
Reilu luokka -kisa
Reilu luokka -kisan tarkoituksena on parantaa alakoululuokkien ryhmähenkeä ja vähentää koulukiusaamista. Ensimmäinen Reilu luokka -kisa järjestettiin vuonna 2006. Kisan voitti Vuosaaren 4C, joka sai palkinnoksi Sunrise Avenuen koulun bileisiin.
Vuonna 2008 kisan voitti Hyökännummen koulun neljäs luokka. Palkinnoksi luokka sai mm. Tea Hiillosteen kouluunsa esiintymään.
Vuonna 2009 kisa järjestettiin neljättä kertaa. Kisan teemana oli mediakasvatus. Kisa järjestettiin yhteistyössä mm. Aikakausmedian kanssa. Kisan voitti Salon Kirkonkylän koulun 6B-luokka, joka sai palkinnoksi luokkaretken Helsinkiin.
Tähti-kisa
Koululaisen Tähti-kisa oli Suomen ensimmäinen ja ainoa kykykisa alakouluikäisille. Siihen voivat osallistua kaikki alakouluikäiset lapset. Laji oli vapaa. Kisa järjestettiin viimeisen kerran keväällä 2013. Kisaan osallistuttiin lähettämällä lehden toimitukseen video taidostaan. Toimitus teki esivalinnan ja laittoi videot Koululaisen nettisivuille kävijöiden äänestettäväksi. Eniten ääniä saaneet pääsivät esiintymään finaaliin.
Ensimmäinen Tähti-kisa järjestettiin vuonna 2008. Tähti-gaalassa Huimalassa esiintyi 12 finalistia. Kisan voitti 7-vuotias Yasmin Janatuinen hiphop-tanssiesityksellään. Yleisöäänestyksen voitti Sonja Kokkonen rytmisellä voimistelulla. Ikimuistoisen esityksen veti myös mm. Iiris Uusitalo, joka lauloi suu kiinni. Tähti-gaalan juonsi Janne Kataja. Raadissa istui Haloo Helsinki! -yhtyeen Elli, opettaja Satu Ekuri, Risto Räppääjä eli Niilo Sipilä ja Koululaisen silloinen päätoimittaja Sirkku Kuusava.
Talladega
Talladega on pienehkö kaupunki saman nimisessä piirikunnassa, Alabaman osavaltiossa, Yhdysvaltain eteläosissa. Talladegan nimi tulee Muscogee-intiaanien sanasta Tvlvtēke, jossa tvlwv merkitsee kaupunkia ja vtēke rajaa. Talladegan kaupunki sijaitsee Creek- ja Natchez-heimojen alueiden rajalla. Talladega on kuuluisa eritoten huippunopeasta moottoriradastaan. Talladegassa sijaitsee myös Alabaman osavaltion kuurojen ja sokeiden instituutti. Myös International Motorsports Hall of Fame sijaitsee Talladegassa. The First Bank of Talladega, perustettu 1848, on vanhin Alabaman osavaltiossa toimivista pankeista.
MeStarat Joulushow
MeStarat Joulushow oli Katri Helenan ja Jari Sillanpään vuonna 2007 yhdessä tekemä joulukonserttikiertue, joka kiersi Suomen isoimmat areenat. thumb|300px|Jari Sillanpää ja Katri Helena MeStarat Joulushow kiertueella 2007.
Alfred Kihlman
Alfred Kihlman (13. toukokuuta 1825 Vaasa – 19. heinäkuuta 1904 Helsinki ) oli suomalainen pappi, oppikoulun opettaja, teollisuusmies sekä moninkertainen valtiopäivämies.
Henkilöhistoria
Kihlman syntyi vaasalaiseen pappisperheeseen ja lähti isänsä Anders Gustaf Kihlmanin esimerkin mukaan 1843 opiskelemaan teologiaa. Valmistuttuaan papiksi 1846 Kihlman palasi Pohjanmaalle Kruunupyyhyn isänsä apupapiksi. Kihlman oli jo lukioaikanaan Turussa liittynyt mukaan herännäisyyteen.
Kihlmanin puoliso Angelika (o.s. Fabritius) kuoli 1851, ja samaan aikaan pohjalainen herännäisyysliike alkoi osoittaa hajoamisen merkkejä. Kihlman lähti osin terveydellisistä syistä Saksaan Tübingeniin, missä hän tutustui Johannes Tobias Beckin teologisiin kirjoituksiin. Palattuaan Suomeen syksyllä 1852 Kihlman jätti papin viran ja toimi saksan kielen opettajana ensin Pietarsaaressa 1855–1863 ja sitten Vaasassa 1863–1866. Hän meni toisen kerran naimisiin 1858 turkulaisen hovioikeudenneuvoksen Karl Henrik Forssellin tyttären Hildan kanssa.
Kihlman alkoi sijoittaa 1850-luvulta alkaen ensimmäiseltä vaimoltaan perimiensä itäsuomalaisten Utran ja Puhoksen sahojen myynnistä saatuja rahoja erilaisiin liikeyrityksiin. Kihlman sijoitti rahaa Vaasan Puuvillatehtaan, Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Osake-Yhtiön (myöhemmin Oy Tampella Ab) ja Suomen Yhdyspankin osakkeisiin. Kihlman oli myös mukana näiden yritysten johtoelimissä; hän oli jäsenenä puuvillatehtaan ja pellavatehtaan johtokunnissa sekä Suomen Yhdyspankin pankkivaliokunnassa.
Erityisesti Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Osake-Yhtiö aiheutti Kihlmanille paljon huolta. Hän oli 1864 mennyt yhdeksi täytetakaajaksi yhtiön perustajan, Gustaf August Wasastjernan, Yhdyspankilta ottamalle 150 000 markan suuruiselle lainalle. Lainan vakuutena oli sata kappaletta pellavatehtaan osakkeita, ja jos niiden kurssi olisi lähtenyt jyrkkään laskuun, täytetakaajat olisivat voineet joutua vastaamaan Wasastjernan veloista omilla varoillaan tämän joutuessa vararikkoon. Wasastjerna jätti konkurssihakemuksen lopulta 1869, mutta 1870-luvun alkuvuosina pellavatehtaan taloudellinen tilanne ja osakkeen kurssi alkoivat selvästi kohentua, joten täytetakaajien tappiot jäivät lopulta pieniksi.
Viimeksi Kihlman oli mukana perustamassa Kansallis-Osake-Pankkia vuonna 1889 ja toimi sen hallintoneuvoston puheenjohtajana 1893–1902. thumb|Alfred Kihlman, [[Eero Järnefeltin maalaama muotokuva vuodelta 1921 (toisinto vuoden 1893 muotokuvasta).]] Kihlman siirtyi 1866 Helsinkiin, jossa hän toimi Helsingin ruotsalaisen normaalilyseon uskonnon yliopettajana vuosina 1866–1897 ja rehtorina vuosina 1871–1895. Hän oli edustaja pappissäädyssä valtiopäivillä 1872, 1877, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894 ja 1897. Puoluekannaltaan Kihlman oli lähinnä maltillinen fennomaani. Kihlman rakennutti Helsinkiin Korkeavuorenkadulle kivitalon, jossa hän asui viimeiset vuotensa. Kihlman sai professorin arvonimen 1897.
Kihlmanin vanhin poika A. Oswald Kihlman (sukunimi myöhemmin Kairamo) oli kasvitieteilijä, suomalaisen puolueen poliitikko ja teollisuusmies. Nuorempi poika Lorenzo Kihlman oli korkeimman oikeuden tuomari ja diplomaatti.
Kihlmanin kesähuvila, Villa Rulludd, on museona Espoossa.
Itävallan keisarikunta
Itävallan keisarikunta (, aikalaisittain Kaiserthum Oesterreich) oli 11. elokuuta 1804 – 8. kesäkuuta 1867 nykyisessä Itävallassa ja sen nykyisissä naapurivaltioissa toiminut Habsburgien suvun hallitsema valtio.
Ennen keisarikunnaksi tuloaan Itävalta oli arkkiherttuakunta: se oli yksi Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuuluneista käytännössä itsenäisistä valtioista, mutta sikäli erikoisasemassa, että sen arkkiherttuana oli useiden vuosisatojen ajan lähes poikkeuksetta sama henkilö kuin keisarinakin. Kun Habsburgien monarkia, johon Itävalta kuului, joutui toistuvasti sotiin Osmanien valtakuntaa vastaan, se valloitti vähitellen myös sille kuuluneita alueita, erityisesti Unkarin. Näitä ei kuitenkaan katsottu Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuuluviksi.
Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta lakkasi vuonna 1806, kun keisari Frans II luopui sen keisariudesta. Kaksi vuotta aikaisemmin hän oli kuitenkin julistanut Itävallan keisarikunnaksi ja tullut sen keisariksi nimellä Frans I. Tästä keisarikunnasta tuli vuonna 1867 Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia. Itävallan keisari oli Itävalta-Unkarin johdossa aina ensimmäisen maailmansodan päättymiseen vuonna 1918.
Itävallan keisarikunta päättyi vuonna 1867, kun muodostettiin Valtakunnanneuvostossa edustetut kuningaskunnat ja maat ja Unkarin Pyhän Tapanin kruunun maat, josta puhekielellä on käytetty muotoa Itävalta-Unkari tai Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia kuvaamaan Itävallan keisarikunnan ja sen keisarin hallitsemien maiden sekä Unkarin kuningaskunnan valtioliittoa.
Normandian maihinnousu
Normandian maihinnousu oli läntisten liittoutuneiden armeijoiden Pohjois-Ranskaan tekemä suuri maihinnousu toisessa maailmansodassa vuonna 1944. Sitä kutsuttiin nimellä Operation Overlord. Natsi-Saksa oli tuolloin miehittänyt Ranskan ja menetti alueitaan itärintamalla. Liittoutuneet pyrkivät avaamaan uuden rintaman Saksaa vastaan. Saksalaiset olivat rakentaneet pitkää "Atlantin valliksi" kutsututtua puolustusketjua jo vuodesta 1940. Saksassa tiedettiin, että maihinnousu tulisi, muttei sen tarkkaa aikaa ja paikkaa. Ison-Britannian sotilas- ja tiedusteluviranomaiset harhauttivat saksalaiset uskomaan, että maihinnousu tapahtuisi Calaisin lähellä. Liittoutuneet pommittivat Pohjois-Ranskaa kuukausia ennen maihinnousua ja pudottivat laskuvarjojoukkoja joihinkin kohtiin jo yöllä. Pari tuntia ennen hyökkäystä laivatykistö ja pommikoneet alkoivat moukaroida Atlantin vallin asemia. Aamulla 6. kesäkuuta kello 6:30 1944 koitti D-Dayksi kutsuttu hetki, jolloin liittoutuneiden maihinnousualukset rantautuivat Normandiaan monessa eri kohtaa. Yhdysvaltain, Ison-Britannian, Kanadan ja Vapaan Ranskan armeijat onnistuivat siirtämään jo ensimmäisen hyökkäyspäivän aikana noin 150 000 miestä erillisiin sillanpäihin. Saksalaiset viivyttelivät apujoukkojen siirrossa 12 tuntia. Suuria tappioita tuli liittoutuneille kahdella kaistaleella, Juno Beachilla ja Omaha Beachilla. Liittoutuneet kykenivät yhdistämään sillanpään eri asemat 13. kesäkuuta. Sitten hyökkäys juuttui pitkäksi aikaa lähes paikoilleen saksalaisten ankaran vastarinnan ja rikkonaisen maaston takia. Mutta toisaalta saksalaisten voimat eivät riittäneet sillanpään tuhoamiseen. Saksalaisilla oli parempi panssari- ja tykistöaseistus ja taitoa torjua liittoutuneiden tankkeja, mutta mies-, tarvike- ja ammuspulaa. Saksan armeijan pääosa oli sidottu itärintamalle. Liittoutuneilla oli ilmaylivoima ja he saattoivat täydentää joukkojaan. Normandian rintama alkoi liikkua vasta heinäkuun lopussa, kun Yhdysvaltain "operaatio Cobra" menestyi. Saksalaisten tuolloinen vastahyökkäys muuttui joukkopaoksi. Vasta elokuussa liittoutuneiden hyökkäykset etenivät kauas sisämaahan. Liittoutuneet vapauttivat Pariisin syyskuussa. Vuodenvaihteessa saksalaiset yrittivät vastahyökkäystä Ardenneilla, mutta se hiipui hyvän alkumenestyksen jälkeen.
Maihinnousuun osallistui Yhdysvallat, joka oli liittynyt sotaan verrattain myöhään. Tapahtuma oli merkittävä sodan kulun kannalta, sillä natsi-Saksa joutui kahden rintaman sotaan eli sekä itärintamalla että länsirintamalla sodittiin samaan aikaan. Lännestä päin joukot etenivät kohti Berliiniä ja myöhemmin sota päättyi Berliinin valloittamiseen ja natsi-Saksan antautumiseen.
Tarkka ajoitus
Poliittisesti maihinnousua Länsi-Euroopan mantereelle oli ajanut Josif Stalin keventääkseen puna-armeijan tappioita jo vuodesta 1942 alkaen, mutta länsiliittoutuneet olivat torjuneet toiveet. Kun Teheranin konferenssissa oli sovittu maihinnoususta varsinainen ajoitus operaatiolle riippui säästä.
Operaation aloittamiselle kriittisenä reunaehtona oli oikea säätila, jota arvioivat niin brittiläiset kuin yhdysvaltalaisetkin meteorologit. Operaatiota suunniteltiin toukokuuksi tai kesäkuun alkupäiviksi. Ylipäällikkö Eisenhowerin päämeteorologina toimi skotlantilainen tohtori James Stagg, joka oli tehtäväänsä varten ylennetty Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien everstiksi. Sääennusteita laativan ryhmän ennusteiden toimivuuden kokeilemiseksi oli huhtikuusta 1944 alkaen sotilasjohdolle annettu maanantaisin kolmen vuorokauden sääennuste, jota verrattiin toteutuneeseen säähän.
Maihinnousuun valmistautumiseksi tietoturvallisuuden vuoksi 17. huhtikuuta 1944 oli diplomaattista koskemattomuutta periaatteessa nauttiva ulkomaisten diplomaattien tietoliikenne alistettu sensuurille. Lisäksi britit suorittivat lukuisia hämäysoperaatiota, jotteivät saksalaiset olisi keskittäneet puolustustaan todennäköisimmille alueille, vaan jakaisivat voimansa. Hämäyksiä suunnitteli keskitetysti XX-komitea, jonka aikaansaannoksia olivat muun muassa operaatio Fortitude.
Operaatio suunniteltiin aloitettavaksi 2. kesäkuuta, mutta 1. kesäkuuta Scapa Flow’n sääasemien havaintojen mukaan Pohjois-Atlantille oli kehittymässä syviä matalapaineita. Sateinen ja pilvinen sää olisi voinut vaarantaa hyökkäyksen ensimmäisen aallon 130 000 sotilaan ja toisen aallon 45 000 sotilaan suunnitellut operaatiot, koska ilmatuen toimittaminen olisi ollut vaikeaa ja myös merenkäynti olisi ollut haitaksi.
Vaikuttavuus
Normandian maihinnousu on sotahistorian suurin meritse tapahtunut valtausoperaatio. Se alkoi aamuyöllä laskuvarjojoukkojen laskeutumisella, massiivisella pommituksella ja laivaston tykkitulella. Varhain aamulla alkoi maajoukkojen hyökkäys maihinnousualuksin.
Marjaniemessä
Albumi debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla, ja pysyi listalla yhteensä neljätoista viikkoa. Albumi myi ilmestyessään kultaa, ja sitä on myyty yli 23 500 kappaletta.
Normandian maihinnousu
Vaikuttavuus
Maihinnousua seurannut taistelu Normandiasta jatkui yli kaksi kuukautta, minkä aikana liittoutuneet varmistivat ja laajensivat sillanpääasemiaan ja murtautuivat niistä ulos. Taistelu päättyi Pariisin valtaukseen ja Chambois’n motin antautumiseen.
Marjaniemessä
Kappaleet
”Verinen mies” perustuu J. Karjalaisen Itä-Helsingissä Marjaniemen uimarannalla kuusivuotiaana kokemaan tapaukseen. Silloin läheisestä Syvännesaaresta tuli veneellä rantaan saaressa tapellut verinen ja humalainen mies, jonka haavat olivat värjänneet veneen verenpunaiseksi. Mies vietiin punaisella Taunus-farmarilla sairaalaan. Hän tiettävästi säilyi hengissä.
Normandian maihinnousu
Vaikuttavuus
Normandian maihinnousun onnistumisen syynä pidetään merkittävää mies- ja materiaaliylivoimaa. Joukkoja kuljetettiin sillanpääasemiin suuria määriä D-Dayn jälkeen ja kesäkuun loppuun mennessä Normandiassa oli asemissa noin miljoona liittoutuneiden sotilasta – enimmäkseen yhdysvaltalaisia, brittejä ja kanadalaisia.
Operaation onnistuminen avasi Euroopan sotanäyttämölle toisen rintaman. Sen seurauksena Saksan sotavoimien oli siirrettävä itärintamalta ja Italian rintamilta joukkojaan Ranskaan muodostuneelle uudelle rintamalle. Operaation katsotaan nopeuttaneen Saksan kukistumista ja sitä pidetään yhtenä toisen maailmansodan tärkeimmistä taisteluista.
Tausta
thumb|250px|Yhdysvaltalaissotilaat odottavat Englannissa maihinnousualuksessaan lähtökäskyä kesäkuun alussa 1944. Aina Saksan hyökkäyksestä Neuvostoliittoon vuonna 1941 (operaatio Barbarossa) lähtien puna-armeija oli hoitanut suurimman osan Saksan-vastaisen sodan taisteluista Manner-Euroopassa. Yhdysvaltain presidentti Franklin D. Roosevelt ja Britannian pääministeri Winston Churchill olivat luvanneet Josif Stalinille, että amerikkalaiset ja britit avaavat ”toisen rintaman” Eurooppaan helpottaakseen Neuvostoliiton sotaponnisteluja. Lupaus annettiin alun perin vuonna 1942 ja toistettiin 1943.
Välttääkseen ensimmäisen maailmansodan kokemukset suorasta hyökkäyksestä vihollisen joukkoja vastaan britit kannattivat ensin hyökkäystä Euroopan reuna-alueille, mutta Yhdysvaltain painostuksesta suunnitelma vaihdettiin suoraksi hyökkäykseksi kohti Ranskaa yli Englannin kanaalin. Kaksi suunnitelmaa tehtiin ennen Overlordia: Operation Sledgehammer vuoden 1942 maihinnousuksi ja Operation Roundup suurempaa hyökkäystä varten vuonna 1943. Jälkimmäinen suunnitelma jatkoi elämäänsä operaatio Overlordissa, tosin sen toteutusta lykättiin vuoteen 1944. SHAEF aloitti suunnittelutyön tammikuussa 1943.
Normandian maihinnousun suunnitelmaa varjostivat pitkään poliittiset kiistat ja liittoutuneiden keskinäinen omien etujen ajaminen. Ajoituksesta, komentorakenteesta ja paikasta oli paljon erimielisyyksiä. Koska länsiliittoutuneet eivät lupauksistaan huolimatta olleet avanneet toista rintamaa helpottamaan puna-armeijan sotaponnisteluita idässä, liittoutuneiden välille oli syntynyt paljon kitkaa. Stalin oli painostanut liittoutuneita jo vuodesta 1942 lähtien. Winston Churchill oli ollut tätä suunnitelmaa vastaan ja olisi käynnistänyt maihinnousun vasta, kun epäonnistumisen mahdollisuus olisi eliminoitu ja hyökkäykset suoritettu Italiassa ja Pohjois-Afrikassa. Churchill oli ollut päättämässä kohtalokkaasta Gallipolin maihinnoususta ensimmäisessä maailmansodassa Britannian meriministerinä ja oli myös siksi epäileväinen maihinnousun suhteen.
Normandia oli keskeinen logistinen ongelma. Ainoa käyttökelpoinen satama alueella oli Cherbourg ja saksalaiset olivat linnoittaneet sen huolellisesti. Komentorakenteen yläpäässä monet argumentoivat, että Pas-de-Calais olisi huomattavasti parempi maihinnousupaikka.
Poliittisesti Normandian maihinnousu synnytti jännittyneen tilanteen Ranskan valtionpäämieheksi pyrkineen eversti Charles de Gaullen ja vanhanaikaista imperialismia vastustaneen Franklin Rooseveltin kesken. Roosevelt ei mitenkään halunnut tukea de Gaullea pyrkimyksissä käyttää Normandian maihinnousua syynä tulla Ranskan autoritääriseksi valtionpäämieheksi ilman Ranskassa järjestettäviä vapaita vaaleja. Se, että Rooseveltin hallinto kieltäytyi antamasta de Gaullelle virallista tunnustusta tai tehdä siihen viittaavia toimia, jotta tämä olisi tunnustettu osapuoleksi brittien tapaan, aiheutti de Gaullen näkökulmasta tilanteen, jossa liittoutuneiden vapauttamaa Ranskaa olisi hallinnut brittien ja yhdysvaltalaisten vallitsema liittoutuneiden miehitettyjen alueiden sotilashallitus (englanniksi AMGOT – the allied military government of occupied territories) siksi, kunnes Ranska olisi kokonaan vapautettu ja vaalit kyettäisiin järjestämään.
Maihinnousun tavoitteet
Kolmen kuukauden tavoite oli kontrolloida aluetta Loiren ja Seinen välissä.
Maihinnousupaikan valinta
Maihinnousupaikan sijaintia rajoittivat suuresti liittoutuneiden hävittäjien toimintasäteet. Maantieteelliset seikat rajoittivat vaihtoehdot kahteen: Pas-de-Calais’hen ja Normandian rannikkoon. Doverinsalmen rannikolla sijaitseva Pas-de-Calais oli lyhyimmän matkan päässä Britteinsaarilta, rannikko oli siellä soveliain maihinnousulle ja etenemisreitti Saksaan suorin. Saksalaisten arveltiin kuitenkin ymmärtäneen samat seikat ja linnoittaneen alueen sen vuoksi parhaiten. Tämän takia maihinnousupaikaksi valittiin Normandia.
Suurelta osin kanadalaisten aiemmin suorittaman katastrofaalisen Dieppen maihinnousun opettamana liittoutuneet päättivät olla hyökkäämättä suoraan ranskalaiseen satamaan. Normandian leveään rintama-alueeseen rantautuminen mahdollisti samanaikaisen uhan kahdelle meritukikohdalle, Cherbourgille ja pohjoisemman Bretagnen rannikkotukikohdille, sekä hyökkäysreitin maitse Pariisiin ja kohti Saksan rajaa. Normandia oli vähemmän puolustettu rannikko ja odottamaton, mutta strateginen paikka, jota hyödyntämällä oli mahdollista sekoittaa ja hajaannuttaa puolustavia saksalaisia joukkoja.
Hyökkäyksessä käytettävät voimavarat
thumb|320px|Kenraali [[Dwight D. Eisenhower|Eisenhower puhuu Englannissa Yhdysvaltain 101. maahanlaskudivisioonan laskuvarjosotilaille maihinnousua edeltävänä iltana juuri ennen kuin he nousevat maihinnousuun osallistuviin lentokoneisiin: ”Täydellinen voitto, ei vähempää”.]] Joulukuussa 1943 liittoutuneiden siirtoarmeijan ylimmäksi komentajaksi nimettiin kenraali Dwight D. Eisenhower ja hän sai täten yleisvastuun liittoutuneiden Euroopan joukoista. Tammikuussa 1944 kenraali Bernard Montgomerysta tehtiin operationaalinen johtaja maihinnousun maajoukoille.
Tässä vaiheessa suunnitelma edellytti kolmen divisioonan maihinnousua ja kahden prikaatin pudotusta laskuvarjoin. Montgomery nosti joukkojen määrää viiteen mereltä tulevaan divisioonaan ja kolmeen ilmasta tulevaan. Yhteensä 47 divisioonaa olisi sidottuna Normandian taisteluun: 26 brittiläistä, kanadalaista ja muuta eurooppalaista divisioonaa sekä 21 amerikkalaista divisioonaa.
Operaatio Neptunus
Operaatio Neptunus sisälsi Kanaalin ylityksen ja rantautumisen Normandian rannikolle. Operaatioon liittyivät operaatio Taxable, jossa kuninkaallisten ilmavoimien Avro Lancaster -pommikoneet pudottivat Cap d'Antiferissa alumiinisuikaleita kuvaamaan ilmahyökkäystä saksalaisten tutkille. Laivojen osalta hinattiin moottori- ja torpedoveneillä heijastinilmapalloja kuvaamaan laivojen Englannin kanaalin ylitystä Ranskaan. Operaatio Taxablen tapainen oli operaatio Glimmer, jossa Short Stirling -pommituskoneista pudoteltiin alumiinisuikaleita Boulognea vastapäätä.
Yli 6 000 alusta olisi mukana invaasiossa amiraali Sir Bertram Ramsayn alaisuudessa – mukaan lukien vajaat 5 000 maihinnousualusta, kuusi taistelulaivaa, neljä panssaritykkivenettä, kaksikymmentäkolme risteilijää, 104 hävittäjää sekä 152 saattoalusta.
Ilmamarsalkka Sir Trafford Leigh-Malloryn alaisuudessa oli 12 000 lentokonetta, jotka oli määrätty tukemaan maihinnousuja. Vahvuuteen kuului myös 1 000 kuljetuskonetta kuljettamaan laskuvarjojoukkoja. Saksan joukkojen vastarinnan murtamiseen oli varattu 5 000 tonnia pommeja.
Operaatio Cork
Operaatio Corkissa parannettiin maihinnousualusten ja niitä tukevien alusten selviämistä saksalaisten sukellusveneistä. Rannikkopalvelun 19. prikaati ja 9. prikaati hyökkäsivät pommikonein saksalaisten sukellusveneiden kimppuun niiden ollessa pinta-ajossa ja syöksymällä pyrkivät konekivääritulella estämään hätäsukellukset surmaamalla tai haavoittamalla kannella olevia saksalaisia merisotilaita, jotta upoksiin pommittaminen olisi ollut mahdollista. Operaatio Corkin kohteena oli neljäkymmentä saksalaista sukellusvenettä, joista 224. laivueen Ken Mooren ohjaamalla Liberator-pommikoneella upotettiin kaksi 22 minuutin kuluessa 7. kesäkuuta 1944.
Operaatio Fortitude
Saksalaiset pitivät Kanaalin kapeinta kohtaa, Pas-de-Calais’n ympäristöä todennäköisimpänä maihinnousukohtana, ja keskittivät puolustuksensa painopisteen alueelle. Harhauttaakseen saksalaiset uskomaan, että hyökkäys todella tulisi Pas-de-Calais’hen, liittoutuneet valmistelivat massiivisen harhautussuunnitelman nimeltä Operation Fortitude. Liittoutuneet loivat kokonaisen kuvitteellisen Ensimmäisen yhdysvaltalaisen armeijaryhmän tukikohtineen, valerakennuksineen, materiaalivarastoineen ja väärennettyine radioliikenteineen.
Vastapäätä Pas-de-Calais’ta Englannin kaakkoisrannikolle lavastettiin kulisseista maihinnousuarmeijan tukikohta-alue. Rannoille oli keräilty maihinnousuun sopivia matalia proomuja, joissa työskenneltiin jatkuvasti. Vilkas ajoneuvo- ja tavarajunaliikenne antoi kuvan armeijan varustamisesta. Lavasteeksi rakennetulla leirialueella parakki- ja telttakylissä liikkui ja harjoitteli jatkuvasti miehiä. Varastoalueelle oli koottu kulisseina rakennettuja tykkejä, ajoneuvoja ja ammuslaatikoita. Tosiasiassa parakit ja teltat olivat pääosin tyhjiä, niissä majaili vakituisesti vain noin pataljoonan verran miehiä, jotka ajoittain vaihtoivat päälleen eri univormuja antaakseen kuvan suuresta armeijasta. Katselmuksia varten paikalle haalittiin silloin tällöin kymmenisen tuhatta vapaaehtoisen maanpuolustusjärjestön Home Guardin kansalliskaartilaisia, lähinnä eläkeikäisiä tai rintamapalveluksesta vapautettuja miehiä, sekä sotainvalideja.
Saksalaiset olivat lähettäneet laajan vakoiluverkoston eteläiseen Englantiin saadakseen tietoja maihinnousuvalmisteluista. Liittoutuneet olivat kuitenkin paljastaneet ja vanginneet agentit, ja lähettivät heidän nimissään viestejä, joiden mukaan hyökkäys tulisi todennäköisesti Pas-de-Calais’hen. Jotta harhautus pysyisi yllä mahdollisimman kauan, sitä jatkettiin, vaikka taistelut Normandiassa olivat alkaneet, tekemällä Pas-de-Calais’ssa häirintähyökkäyksiä tutka-asemia ja muita kohteita vastaan. Harhautussuunnitelman ansiosta saksalaiset odottivat maihinnousua Pas-de-Calais’hen vielä elokuussa ja olettivat, että hyökkäys Normandiaan on vain harhautus.
Erikoisvalmistelut
thumb|250px|Saksalaisia sotavankeja Sherman Crabin vieressä 6. kesäkuuta 1944. Erikoisempiin valmisteluihin kuuluivat liittoutuneiden erityisesti tätä hyökkäystä varten suunnitellut panssariajoneuvot. Näistä erikoisimpia oli Yhdysvalloissa kehitetty Sherman DouplexDrive (DD), jolla oli täysi uimakyky. Muita amerikkalaisten kehittelemiä pioneerivaunuja olivat miinanraivausvaunu Sherman Crab (rapu), Shermannin alustalle rakennettu siltapanssarivaunu. Lisäksi englantilaiset kehittelivät Churchill AVRE (Armoured Vehicle Royal Engineers), joka oli aikansa edistyksellisin pioneeripanssarivaunu. AVRE kyettiin varustamaan muun muassa sillalla, miinanraivauslaitteilla, puskuterällä, ”risukimpulla” sekä matolla (katso myös Hobart Funnies).
Suunnitelmaan kuului myös kahden keinotekoisen sataman (koodinimeltään Mulberry) rakentaminen, tavoitteena saada tärkeät tarvikkeet maihinnousujoukoille muutamina ensimmäisinä viikkoina ennen kuin syväsatamia saataisiin vallattua, sekä operaatio Pluto, joka sisälsi vedenalaisten polttoaineputkien rakentamisen Englannista maihinnousujoukoille.
Saksalaisten puolustusvalmistelut
Marraskuussa 1943, kun Adolf Hitler päätti, ettei maihinnousun uhka Ranskaan ollut enää sivuutettavissa, sotamarsalkka Erwin Rommel nimitettiin rannikkopuolustuksen tarkastajaksi ja myöhemmin johtamaan armeijaryhmä B:tä, johon kuuluivat pohjoisen Ranskan maajoukot. Rommel uskoi vakaasti, että ainoa mahdollisuus voittaa hyökkäys olisi panssarivaunuin tehtävä vastahyökkäys rannoille mahdollisimman aikaisin ja halusi ainakin jonkin verran panssareita sijoitettavan tarpeeksi lähelle rantoja valmiina vastahyökkäykseen. Eteen työnnetyn puolustuksen ajatus perustui siihen, että mikäli panssarivaunut olisivat strategisessa reservissä keskitettynä kaukana maihinnousurannikosta, niiden tuominen taistelualueelle tulisi mahdottomaksi siksi, että liittoutuneet ilmaylivoimallaan pyrkisivät estämään siirron, minkä vuoksi puolustus tulisi rakentaa etukäteen arvioidulle alueelle. Rommel oli Afrika Korpsissa tutustunut liittoutuneiden ilmaylivoimaan komentajana. Esikuntapaikakseen Rommel valitsi Rochefoucauldin herttuan kodin, La Roche-Guyonin linnan, alimmat kerrokset Val-d'Oisen departementissa. Rommelin näkökulmasta todennäköisin maihinnousualue oli Pas-de-Calais ja toiseksi todennäköisin Normandia. Rommel vaati puolustushaarojen yhdistämistä alueellisesti yhden operatiivisen sotilasjohdon alaisuuteen. Ilmavoimien ja laivaston alistaminen rannikon puolustuksen johdolle ei käynyt ilmailuministeri Herman Göringille eikä suuramiraali Karl Dönitzille.