cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juhani Juustinen
Juustinen opiskeli teknillisessä koulussa, Suomen Teatterikoulussa 1962–1964 ja teatterikorkeakoulun jatkokoulutuksessa 1981. Työuransa hän aloitti vapaana näyttelijänä 1959–1962 ja jatkoi vakinaisesti kiinnitettynä Kouvolan Teatterissa 1964–1965. Oulun kaupunginteatterissa hän näytteli 1965–1967, Porin Teatterissa 1967–1969, Vaasan kaupunginteatterissa 1969–1975 ja Oulun kaupunginteatterissa 1975–2003.
Turjanhorsma
Turjanhorsma (Epilobium laestadii) on Fennoskandian pohjoisosissa tavattava harvinainen kasvilaji. Suomessa turjanhorsma kuuluu erityisesti suojeltaviin kasvilajeihin.
Ulkonäkö ja koko
Muista horsmista turjanhorsma muistuttaa läheisesti suohorsmaa (E. palustre) ja vuorolehtihorsmaa (E. davuricum). Toisinaan turjanhorsmat luokitellaan kuuluviksi samaan lajiin suohorsmien kanssa.
Tieteelle uutena lajina turjanhorsman kuvasi Ilkka Kytövuori vasta vuonna 1979. Ensimmäiset näytteet lajista poimi kuitenkin Kaaresuvannosta jo vuonna 1834 Lars Levi Laestadius, jonka mukaan laji on myös saanut tieteellisen nimensä.
Levinneisyys
Turjanhorsman levinneisyys tunnetaan huonosti. Sitä tavataan Fennoskandian pohjoisosissa Norjasta, Ruotsista ja Suomesta sekä Venäjältä ainakin Paanajärven alueelta. Suomessa turjanhorsmaa tavataan Kainuussa, Koillismaalla ja Lapissa. Laji on havaittu muun muassa Puolangalta, Kuusamosta, Torniosta, Muoniosta, Kittilästä, Sodankylästä, Enontekiöltä ja Utsjoelta. Yleisin laji on Suomessa Kuusamossa, jossa lajia kasvaa erityisesti Oulangan kansallispuistossa.
Elinympäristö
Turjanhorsma kasvaa kuivahkoilla, usein lähteisillä lettosoilla, tihkuvesipaikoilla ja lettosoiden ojissa. Laji on kalkinsuosija.
Alfred Hitchcockin filmografia
pienoiskuva|Hitchcock Suomessa vuonna 1968. Tämä on luettelo Alfred Hitchcockin filmografiasta.
Televisio
Alfred Hitchcock ohjasi myös jaksoa.
Loaded Deck
Loaded Deck on yhdysvaltalaisen KISS-yhtyeen entisen kitaristin Ace Frehleyn julkaisema albumi vuodelta 1998. Albumin kappaleet 2-6, 11 ja 12 aiemmin julkaistu, sekä 7-9 ovat liveversioita aiemmin julkaistuista kappaleista.
PIK-12
PIK-12 oli suomalainen puurakenteinen kaksipaikkainen koulutuspurjelentokone, jonka suunnitteli Polyteknikkojen ilmailukerhon (PIK) Ilkka Lounamaa. Koneesta haluttiin tehdä PIK-5:n tapaan Suomen yleisin kaksipaikkainen koulutuspurjekone, mutta tavoitteessa epäonnistuttiin, kun tyyppi myöhästyi kaksipaikkakoulutuksen nopeasta läpilyönnistä 1950-luvun puolivälissä. Konetyyppiä valmistettiinkin lopulta vain neljä yksilöä, kun monet lentokerhot hankkivat kaksipaikkaiset purjekoneensa ulkomailta. Lempinimen ”kaksitoistapaikkainen” saanut PIK-12 palveli monia suomalaisia lentokerhoja vuosikymmenten ajan.
Tausta
Alkeiskoulutus yksipaikkaisilla purjelentokoneilla hallitsi lentokoulutusta Suomessa edelleen 1950-luvun alulla. Kaksipaikkaisten koneiden käyttö ei ollut päässyt yleistymään koulutuksessa, sillä koko maassa oli vuosikymmenen alussa vain yksi kaksipaikkainen purjelentokone ja kaksipaikkakoulutus sai vastustusta laajalta yksipaikkakoulutusta tukeneelta kannattajajoukolta. Kaksipaikkaisten koneiden uskottiin tuolloin romuttavan lentokerhojen taloudet niiden korkeampina pidettyjen rakennus- ja ylläpitokustannusten takia. Purjelennosta pelättiin tulevan vain rikkaiden harrastus. Euroopan uudet kaksipaikkakoulutusmallit alkoivat vähitellen rantautua myös Suomeen. Suomen Ilmailuliitto järjestikin vuonna 1952 suunnittelukilpailun kaksipaikkaisesta purjelentokoneesta, ja kilpailun voitti Ilkka Lounamaan vapaa-ajalla tekemä suunnitelma.
S.W.A.T. Soundtrack
S.W.A.T. -elokuvan soundtrack on 12. elokuuta 2003 ilmestynyt soundtrack Clark Johnsonin ohjaamalle S.W.A.T. -elokuvalle.
PIK-12
Suunnittelu
Lounamaan suunnittelemaa alkeis- ja jatkokoulutukseen soveltuvaa purjekonesuunnitelmaa lähdettiin viemään eteenpäin. Koneen suunnittelutavoitteiksi otettiin soveltuvuus lentokerhojen rakennettavaksi ja lento-ominaisuuksien tulisi täyttää hyvän harjoituskoneen vaatimukset. Saavutusarvojen suhteen etusijalle otettiin pieni vajoamisnopeus ja koneen rakenteet suunniteltiin pilvilentoon soveltuviksi. Ohjaintuntuma ja ohjaamorakenteet pyrittiin saamaan samoiksi kuin yksipaikkaisessa PIK-5-purjekoneessa, jotta siirtyminen tyypistä toiseen kävisi vaivatta.
Suunnittelussa tähdättiin tyyppihyväksyntään ja konetyypin valmistukseen rakennussarjana. Rakennevaatimuksissa noudatettiinkin saksalaisia BVS-standardeja, ja lento-ominaisuuksien pohjana olivat brittiläiset BCAR Section E -normit. Koneen alhainen siipikuormitus salli pienen maksiminopeuden.
S.W.A.T. Soundtrack
Arvostelu
Allmusicissa ääniraita sai kaksi tähteä viidestä.
PIK-12
Prototyypin rakentaminen
Prototyyppi päätettiin keväällä 1955 teettää alusta loppuun Jämin puusepillä, sillä kerholla oli jo tuolloin muutenkin paljon rakennusprojekteja lento- ja kilpailutoiminnan ohessa. Jämillä konetta rakensi kaksi puuseppää, minkä lisäksi koneen metalliosat teetettiin Tampereen ilmailuyhdistyksellä. Tarvikkeita hankittiin myös Saksasta H. G. Friebeltä.
Juhani Heinonen teki OH-KCA-tunnuksen saaneen prototyypin lopputarkastuksen Jämillä 27. toukokuuta 1956. Tarkastuksessa tuli useita rakenteita koskevia huomautuksia, ja koneen opettajan paikka todettiin epämukavaksi. Polkimien välitykset olivat huonot ja ohjainsauva liian takana. Oppilaan mittarien näkyvyys arvioitiin ”kyseenalaiseksi”. Koneen massa oli 192,5 kilogrammaa eli 6,5 kg suunniteltua enemmän.
Tuotanto
PIK-12-koneita valmistettiin lopulta prototyypin lisäksi vain kolme, joista yksi PIK:lle, yksi Tampereen ilmailuyhdistykselle ja yksi Porin Ilmailukerholle. Tampereelle meni koneyksilö OH-KYB, joka valmistui heinäkuussa 1957, ja Poriin OH-KYD, joka valmistui vuonna 1963. PIK:n kone rakennettiin 1959 tuhoutuneen prototyypin OH-KYA tilalle.
Koelento-ohjelma
Ilmailutoimisto hyväksyi koneen koelentäjiksi suunnittelija Ilkka Lounamaan ja Olavi Roinasen. Ensilentopäivänä 27. toukokuuta 1956 tehtiin yksi lentokonehinaus ja viisi vintturistarttia, joista yksi kaksipaikkaisena. Ensilennon lensi Ilkka Lounamaa. Saavutusarvojen ja lento-ominaisuuksien todettiin vastaavan odotettuja, eikä kone pyrkinyt syöksykierteeseen. Ainoa havaittu ongelma oli koneen korkeasta ja litteästä rungosta aiheutunut heikohko suuntavakaus.
Ensimmäisen lentopäivän jälkeen Jämillä tehtiin vielä muutamia koelentoja, joiden jälkeen kone siirrettiin Tampereelle, missä sen katsasti Kalle Temmes kesäkuussa 1956. Temmes piti konetta yleisesti ottaen miellyttävänä lentää, mutta piti takaohjaamoa ahtaana, sivuperäsimen ohjaintuntumaa liian kevyenä ja konetta liian etupainoisena. Sivuperäsimessä esiintyi myös niin kutsuttu ”rudder-lock”-ilmiö, jossa peräsin ei palautunut keskelle polkimet vapautettuna, kun tehtiin kaartoja suurilla sivuluisukulmilla. Koneen lentonopeus asettui 75–80 km/h alueelle. Koelentojen perusteella tehtiin joitakin pieniä muutoksia koneen ohjaimiin ja suksilaskutelineeseen. Saavutusarvoja ei mitattu koelennoilla tarkasti, mutta koneen lasketut arvot osoittautuivat oikeiksi DFS Kranichin ja PIK-5:n kanssa tehdyillä vertailulennoilla. Kranichin vajoamisnopeus oli 60 km/h lentonopeudella hieman pienempi ja se sakkasi hieman matalammalla nopeudella.
Prototyypin tuhoutuminen
PIK-12 prototyyppi, OH-KYA (aiemmalta tunnukseltaan OH-KCA) tuhoutui Nummelassa 7. elokuuta 1959 onnettomuudessa, jossa sai surmansa koneessa olleet lennonopettaja ja oppilas. Onnettomuuspäivänä 8-10 tuntia lentäneet purjelentokurssilaiset harjoittelivat sakkauksia suorasta lennosta. PIK:n alkeiskurssin opettaja Erkki Ojantakanen lähti oppilaan kanssa epäonniselle lennolle kello 7.51. Kone hinattiin ilmaan vintturilla, ja hinaus sujui normaalisti. Maassa olleet henkilöt huomasivat koneen jonkin aikaa myöhemmin, kun se syöksyi pystyasennossa 250–300 metrin korkeudessa kohti maata. Syöksy alkoi hitaasti oieta, mutta kone katosi metsikköön 10–15 asteen liukukulmalla. Kone syöksyi metsään suurella nopeudella ja hajosi 120 metrin matkalle. Oppilas kuoli heti ja lennonopettaja myöhemmin Lohjan sairaalassa.
Onnettomuutta tutki lautakunta, jonka puheenjohtajana toimi Kai Mellén ja jäseninä Erkki Emaus ja Seppo Saario. Lautakunnan lopullinen päätelmä oli, että lennonopettajan istuinvarjo olisi päässyt siirtymään eteenpäin sakkauksen oikaisussa ja jumittanut näin ohjainsauvan pienelle työnnölle. Kone oli tämän jälkeen ehtinyt hieman oieta vauhdin kiihtyessä ja syöksyneen lopulta metsään lentokorkeuden loppuessa kesken.
Aktiivikäyttö
PIK-12 palveli vuosikymmeniä sitä käyttäneissä ilmailukerhoissa. Tampereen OH-KYB myytiin esimerkiksi vasta vuonna 1973 Kurikan lentokerholle, jolloin kone sai myös tunnuksen OH-179. Kone päätyi myöhemmin viimeiselle omistajalleen Suupohjan lentokerholle. Kone poistettiin Suomen ilma-alusrekisteristä vuonna 1984 noin 2 100 tuntia lentäneenä. Porin OH-KYD sai myöhemmin tunnuksen OH-285 ja poistui rekisteristä 1980-luvulla 1 300 tuntia lentäneenä. PIK:n tuhoutuneen prototyypin tilalle rakennettu OH-KYC lensi aina vuoteen 1980, jolloin se poistettiin käytöstä 1 400 tuntia lentäneenä ja myytiin Edustusliike Harald O. Tandefeltille. Kone lahjoitettiin myöhemmin Suomen ilmailumuseolle Vantaalle.
Tekniset tiedot
Suoritusarvot laskettuja arvoja.
Jouni Ampuja
Jouni Ampuja (s. 18. kesäkuuta 1975 ) on suomalainen ralliautoilija. Hän saavutti urallaan hopeaa nuorten SM-sarjassa vuonna 1997, aikuisten SM-pronssia alle 2000-kuutioisten N2-luokassa kaudella 1998, SM-hopeaa N-ryhmässä kaudella 2001 ja kaksi kertaa SM-hopeaa A-ryhmässä kausilla 2004 ja 2005. Ampuja osallistui viiteen rallin MM-sarjan osakilpailuun, joista kaikki olivat Suomen ralleja. Toistaiseksi viimeisen rallinsa Ampuja ajoi vuonna 2010 Virossa.
Ralliuransa jälkeen Ampuja on toiminut Toyota Gazoo Racingin nuorten japanilaiskuljettajien haastajaryhmän vetäjänä.
Eteenpäin (Yhdysvallat)
Eteenpäin oli vuosina 1921–1950 ilmestynyt amerikansuomalainen kommunistinen sanomalehti. Sen syntyvaiheet liittyvät Amerikan Suomalaisen Sosialistijärjestön hajoamiseen 1920-luvun alussa. Järjestön itäisen piirin lehti Raivaaja jäi sosialistien käsiin, jolloin itärannikon kommunistit päättivät perustaa itselleen uuden äänenkannattajan.
Historia
Viidesti tai kuudesti viikossa ilmestynyt Eteenpäin oli yleensä kuudesta kahdeksaansivuinen. Sen levikki kohosi vuoteen 1930 mennessä lähes 10 000 kappaleeseen. Lehden vaiheita ja sisältöä leimasivat 1930-luvun alkuun saakka amerikansuomalaisten kommunistien sisäiset ristiriidat. Sen jatkuva kiistakumppani oli saman levikkialueen lukijoita tavoitellut Raivaaja. Vuonna 1924 lehteä vastaan nostettiin kunnianloukkausjuttu, joka tuli maksamaan sille yhteensä yli 30 000 dollaria. Talvisodan aikana Eteenpäin tuki voimakkaasti Neuvostoliiton tavoitteita Suomessa. Päätoimittaja K. E. Heikkinen pidätettiin toista maailmansotaa seuranneissa kommunistivainoissa marraskuussa 1949 ja vietiin Ellis Islandille maasta karkottamista varten.
Lehden kustannusyhtiö julkaisi myös muita suomenkielisiä julkaisuja kuten teoreettista aikakauslehteä Viesti, naistenlehteä Työläisnainen sekä vuosijulkaisuja Punainen Kalenteri, Vappu ja Työmiehen Joulu. Vuonna 1950 Eteenpäin yhdistettiin Wisconsinin Superiorissa julkaistuun Työmies-lehteen. Niiden tilalle perustettiin Superiorissa vuoteen 1998 saakka ilmestynyt Työmies–Eteenpäin.
Pietarinkalat (heimo)
Pietarinkalat (Zeidae) on pietarinkalojen lahkoon kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan kaikista valtameristä lämpimistä ja lauhkeista vesistä.
Lajit ja anatomia
Varhaisimmat pietarinkalojen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu oligoseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu 2 sukua ja 5–6 lajia, muun muassa pietarinkala (Zeus faber), hopeapietarinkala (Zenopsis conchifera) ja peilipietarinkala (Zenopsis nebulosus). Aikaisemmin tähän heimoon kuuluneita sukuja ja lajeja on sittemmin siirretty kuuluvaksi muihin heimoihin. Pietarinkalalajit ovat keskikokoisia kaloja, jotka voivat kasvaa tyypillisesti 22–90 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat korkea ja litteä ruumis, suuret silmät ja suu ja piikikäs selkäevä. Heimon kalat ovat suomuttomia tai suomut ovat hyvin pienet ja alkeelliset. Väriltään pietarinkalalajit ovat usein hopeanharmaita tai punertavia.
Levinneisyys ja elintavat
Pietarinkaloihin kuuluvia lajeja elää Atlantissa, Intian valtameressä ja Tyynessämeressä lämpimissä ja lauhkeissa vesissä lähellä pohjaa tyypillisesti 100–400 metrin syvyydessä. Heimon lajien ravinto koostuu muista kaloista, äyriäisistä ja mustekaloista. Monet pietarinkalalajeista ovat hyviä ruokakaloja.
Melonta Euroopan kisoissa 2015
Euroopan kisojen 2015 melonta pidettiin Mingəçevirissa Kur Sport and Rowing Centressä 14.–16. kesäkuuta 2015. Sarjoja oli yhteensä 15. Urheilijoita osallistui yhteensä 350. Menestynein maa oli Unkari, joka voitti kymmenen mitalia, joista viisi oli kultaa.
Breakfast in America
Breakfast in America on brittiläisen pop rock -yhtye Supertrampin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1979. Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan ensimmäisellä sijalla. Sitä on myyty yli 20 miljoonaa kappaletta ja se on yksi yhtyeen suosituimmista. Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat The Logical Song ja nimikkokappale Breakfast in America.
Sumyn valtionyliopisto
Yliopisto katsoo toimintahistoriansa alkaneen vuodesta 1948, jolloin kaupunkiin perustettiin Moskovan metalliteollisuusinstituutin toimipiste. Vuonna 1966 Harkovan polytekninen instituutti (HPI) perusti erillislaitoksen kaupunkiin. Vuonna 1990 tämän pohjalta perustettiin HPI:n Sumyn fysiikan ja tekniikan instituutti, joka antoi laaja-alaisesti insinööritieteiden opetusta. 1993 seurasi muutos Sumyn valtionyliopistoksi, laajempialaiseksi klassiseksi yliopistoksi.
Sumyn valtionyliopistossa on nykyään viisi tiedekuntaa, lääketieteellinen instituutti ja kaksi haaratoimipistettä (Konotop ja Šostka). Yliopistossa opiskelee noin 16 000 opiskelijaa. Heistä noin 1 400 on kansainvälisiä opiskelijoita. Koulutusta annetaan 60 eri maisteritason tutkintoon johtavassa pääaineessa. Lisäksi yliopistolla ja sen haaratoimipisteillä on yhteensä neljä teknistä oppilaitosta. Henkilökuntaan kuuluu 85 vähintään dosenttitason (professorit) ja 500 muuta jatkotutkinnon suorittanutta opettajaa.
Brittiläisen maailmanlaajuisen yliopistovertailun QS World University Rankings 2014 versio sisällytti Sumyn valtionyliopiston sijaluvuille 651-700. Espanjalainen Webometrics luokitteli yliopiston kansallisesti sijaluvulle 6 ja maailmanlaajuisesti sijalle 1445. Vuonna 2014 suoritetussa kahdensadan ukrainalaisen yliopiston kansallisessa vertailussa Sumyn valtionyliopisto pisteytettiin kuitenkin vasta Ukrainan 37. parhaaksi yliopistoksi. Sittemmin sijoitus Ukrainan kansallisessa Jevroosvita-vertailussa on korjaantunut; vuoden 2021 tilasto sijoitti SumDU:n Ukrainan 5. arvostetuimmaksi yliopistoksi.
Mauno Saari
thumb|210px|Mauno Saari Helsingin kirjamessuilla 2009. Mauno Eljas Saari (s. 16. kesäkuuta 1947 Tornio) on suomalainen toimittaja, kirjailija ja käsikirjoittaja.
Saari on tehnyt käsikirjoituksia televisioelokuviin ja -sarjoihin. Tunnetuin niistä on Timo Bergholmin ohjaama Hyvä veli -sarja, joka kuvasi Suomen pankkikriisiä 1990-luvun alussa. Tuorein työ on tv-elokuva Klooni, Timo Bergholmin ohjaama tarina geeniteknologiasta.
Saaren Paavo Haavikosta kertova kirja Haavikko-niminen mies sai aikaan ennakkokohua, kun Paavo Haavikon poika Heikki Haavikko esitti käräjäoikeudelle vaatimuksen, ettei kirjaa saa julkaista. Käräjäoikeus hylkäsi vaatimuksen.
Vuonna 2022 Saari perusti yhdessä entisen kansanedustajan Mikko Elon kanssa Venäjä-mielisen Naapuriseura-yhdistyksen. Seuraan kuuluu myös Mauno Saaren puoliso, vähemmistökommunisteja edustanut entinen kansanedustaja Pirkko Turpeinen-Saaren kanssa.
Petri Jaakkola
Petri Jaakkola (s. 28. joulukuuta 1977 Kouvola ) on suomalainen pääsarjauransa lopettanut koripalloilija, joka on pelaajauransa jälkeen toiminut koripallovalmentajana. Vuodesta 2012 lähtien hän on ollut Joensuun Katajan apuvalmentaja.
Ura
Jaakkola syntyi Kouvolassa ja on Kouvojen kasvatti. Hän nousi seuran edustusjoukkueeseen kaudella 1998–1999, jolloin seura voitti sekä Suomen-mestaruuden että Suomen cupin. Seuraavalla kaudella Jaakkola valittiin sarjan parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi. Tilastollisesti hänen paras pääsarjakautensa oli kausi 2001–2002, jolloin hän teki 13,1 pistettä ja otti 3,1 levypalloa ottelua kohden.
Jaakkola edusti Kouvoja vuoteen 2003 asti, jolloin hän siirtyi Joensuun Katajaan. Hän voitti seuran kanssa SM-pronssia kaudella 2004–2005. Jaakkola siirtyi kahden pelikauden jälkeen takaisin Kouvoihin, jossa hän lopetti pääsarjauransa kauden 2005–2006 jälkeen.
Lynch.
Historia
Syyskuussa 2004 tapahtuneen perustamisen jälkeen tuolloin kolmihenkinen bändi etsi basistia jonkin aikaa, kunnes löysi sessiobasistiksi Yukinon. Lynch.:in ensimmäinen keikka oli 27.12.2004 Shibuya CLUB QUATTROlla.
Bändin ensimmäinen julkaisu oli albumi Greedy Dead Souls, joka julkaistiin 20. huhtikuuta 2005. Kokopitkä levytys yhtyeen ensimmäisenä julkaisuna takasi lynch.:ille huomiota, sillä se ei ole kovin yleistä, varsinkaan Japanissa. Yhtye teki 2005 yhteiskiertueen deadmanin kanssa ja mainosti samalla uutta levyään. Seuraavaksi lynch. julkaisi vuoden loppupuolella maxi-singlen underneath the skin ja lähti underneath above ground-kiertueelle.
Vuonna 2006 yhtye kiersi uudelleen deadmanin kanssa, sekä julkaisi singlen A grateful shit, sekä maxi-singlet Roaring in the dark ja Enemy. Tämän vuoden aikana Yukino lähti bändistä ja uudeksi basistiksi otettiin Hikaru. Bändiä täydentämään otettiin kiinteäksi jäseneksi uusi kitaristi Yusuke.
Alkuvuodesta 2007 lynch. julkaisi maxi-single Forgiven ja huhtikuussa uuden albumin THE AVOIDED SUN. Ehkä hieman yllättäen saman vuoden aikana ilmestyi toinenkin albumi, THE BURIED. Ennen levyn marraskuista julkaisua, basisti Hikaru erosi lynch.istä. Hänen tilalleen pestattiin Junji. Junjinkin on kuitenkin ilmoitettu olevan vain sessiojäsen, eikä vakituisen basistin lisäämisestä bändin kokoonpanoon ole tietoa. Lynch. keikkaili paljon vuoden 2007 aikana ja osallistui vuoden lopulla uudenvuodenkonsertti "stylish wave COUNTDOWN '07-'08:n". Albumi THE BURIED julkaistiin myös Euroopassa.
Jäsenet
Ex-jäsenet
Diskografia
Albumit
Singlet & maxi-singlet
Olympia Dukakis
thumb|Olympia Dukakis vuonna 2019. thumb|Olympia Dukakis vuonna 2011. Olympia Dukakis (20. kesäkuuta 1931 Lowell, Massachusetts, Yhdysvallat – 1. toukokuuta 2021 New York, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka teki pitkän uran teatterissa, elokuvissa ja televisiossa. Hän voitti vuonna 1988 Oscar-palkinnon elokuvasta Kuuhullut.
Nuoruus ja uran alku
Olympia Dukakis syntyi vuonna 1931 Massachusettsin Lowellissa. Hänen vanhempansa olivat kreikkalaisia maahanmuuttajia. Dukakis opiskeli Bostonin yliopistossa, mistä hän sai tutkinnon sekä fysioterapiasta että esittävistä taiteista. Hän työskenteli myös jonkin aikaa fysioterapeuttina rahoittaakseen taideopintojansa.
Dukakis teki ensi esiintymisensä Off Broadway -näytelmissä vuonna 1960 ja Broadwayllä 1962. Dukakis voitti Off Broadwaltä vuonna 1963 Obie-palkinnon näytelmästä A Man’s a Man ja vuonna 1965 näytelmästä The Marriage of Bette and Boo.
Dukakisin televisiodebyytti tapahtui vuonna 1962, jolloin hänellä oli pieni osa sarjoissa The Nurses ja Dr. Kildare. Vuonna 1969 hän puolestaan näytteli Peter Yatesin elokuvassa John ja Mary ja vuonna 1971 Joseph Bolognan elokuvassa Made for Each Other. Miehensä Louis Zorichin kanssa Dukakis perusti 1970-luvulla New Jerseyn Montclairiin Whole-teatterin. He näyttelivät monissa sen tuotannoissa, ja Dukakis toimi myös tuottajana. Teatteri jouduttiin sulkemaan taloudellisten ongelmien takia vuonna 1990.
Margaret Beaufort
Margaret Beaufort voi tarkoittaa:
Olympia Dukakis
Kaupallinen läpimurto elokuvassa Kuuhullut
Dukakis näytteli vuosina 1986–1987 Mike Nicholsin ohjaamassa Broadway-komediassa Social Security. Ohjaaja Norman Jewison näki Dukakisin lavalla ja valitsi tämän elokuvaansa Kuuhullut (1987). Se teki Dukakisista elokuvatähden, ja hän voitti roolistansa muun muassa parhaan naissivuosan Oscarin ja Golden Globen. Dukakis alkoi tämän jälkeen saada selvästi rahakkaampia tarjouksia, vaikka hän itse ihmetteli, miksi hän sai huomiota nimenomaan tästä roolista, jota hän ei pitänyt parhaimpiinsa kuuluvana. Samana vuonna, kun Olympia Dukakis voitti Oscarin, hänen serkkunsa Michael Dukakis oli presidenttiehdokkaana. Olympia Dukakisin mukaan amerikankreikkalaisten menestys auttoi häntä pääsemään pois rodullistetusta asemasta.
Kuuhullujen menestyksen jälkeen Dukakis sai muitakin vastaavia rooleja ärsyttävinä äiteinä. Tällaista hän esitti elokuvassa Hei, kuka puhuu (1989) ja sen jatko-osissa sekä elokuvassa Isä (1989). Muita hänen elokuviansa 1980- ja 1990-luvuilla olivat Working Girl – tieni huipulle (1988), Teräskukat (1989) ja Mr. Holland's Opus – elämän sinfonia (1995).
Viimeiset vuodet
Dukakis näytteli vuonna 1993 minisarjassa Kertomuksia kaupungista sekä myöhemmin sen jatko-osissa, mistä hän oli Emmy-ehdokkaana. Dukakisin viimeisiä elokuvia olivat Away from Her (2006), In the Land of Women (2007) ja Forgive Me (2013). Hän teki myös yhden naisen näytelmän Rose, missä hän esitti 80-vuotiasta Ukrainan juutalaista, joka muistelee elämäänsä. Hän palasi vielä vuonna 2019 Netflixin tuottamaan minisarjaan Kertomuksia kaupungista.
Dukakis kuoli toukokuussa 2021 kotonaan New Yorkissa. Hänen terveytensä oli heikentynyt sitä ennen jo kuukausien ajan.
BAFTAt
Ehdokkaana:
Golden Globet
Ehdokkaana:
Tellervo Krogerus
Tellervo Krogerus (s. 1944 ) on suomalainen kirjallisuustieteilijä ja tietokirjailija. Hän on Itä-Suomen yliopiston kotimaisen kirjallisuuden dosentti ja kirjoittanut muun muassa Matti Kuusen elämäkerran.
Ura
Krogerus valmistui vuonna 1988 Joensuun yliopistosta tohtoriksi. Hänen väitöskirjansa käsitteli kriitikko Anna-Maria Tallgrenin elämäntyötä. Se oli ensimmäinen suomalaisesta kriitikosta tehty monografia. Vuonna 1992 Krogerus julkaisi teoksen Kirjallinen linja, jossa hän kirjoitti Valvoja- ja Aika-kulttuurilehdistä.
Krogerus on Itä-Suomen yliopiston kotimaisen kirjallisuuden dosentti. Joensuun yliopistossa hän opetti 1997–2001 päätoimisesti kirjallisuutta ja ohjasi alan opinnäytetöitä. Määräaikaisena apulaisprofessorina hän oli 1997–1998 ja professorina 1999–2001.
Krogerus toimi 2008–2013 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran Matti Kuusen elämäkertahankkeen vastaavana tutkijana. ''Sanottu. Tehty. Matti Kuusen elämä 1914–1998'' ilmestyi vuonna 2014. Krogerus sai teoksesta P. E. Svinhufvudin muistosäätiön kirjallisuuspalkinnon. Vuonna 2015 Krogerus palkittiin Suomen tietokirjailijoiden Tietokirjailijapalkinnolla.
Sunna
Sunna ( ’tapa’; monikko سنن, sunan) on islamissa profeetta Muhammedin elämäntapa, joka välittyy perimätiedon eli hadith-kirjoitusten kautta. Islamin pääsuuntauksessa sunnalaisuudessa sunna tarkoittaa profeetan sanomisia ja määräyksiä. Sunnalaisuuden mukaan ne ovat jumalallista johdatusta, joita muslimit ovat velvollisia seuraamaan. Islamin toisessa pääsuuntauksessa šiialaisuudessa sunna tarkoittaa myös profeetta Muhammadia seuranneiden kahdentoista imaamin sanomisia ja määräyksiä.
Ei tiedetä varmasti, milloin Muhammedin sunna muuttui islamilaisen lain lähteeksi. Profeetan sunna mainitaan toisena oikeuslähteenä Jumalan sanan ohella Medinan pyhäkön piirtokirjoituksessa vuonna 752. Vielä tuolloin sunna saattoi silti viitata vielä Mooseksen lakiin. Saksalainen islamintutkija Joseph Schacht on arvellut, että vasta al-Shafi alkoi 800-luvulla liittää sunnan eli Jumalan tahdon mukaisen elämän profeetta Muhammedin elämäntapaan. Al-Shafista tuli hänen nimeään kantavan lakikoulukunnan perustaja .
Toivolanrannan yhtenäiskoulu
Oppilailla on mahdollisuus jatkaa opintojaan peruskoulun jälkeen vaivattomasti lukiotasolle, sillä Seinäjoen lukion Etelä-Seinäjoen toimipiste toimii yhtenäiskoulun kanssa samassa pihapiirissä.
Valtatie
Valtatie voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Makasiini (lehti)
Makasiini oli Yhtyneitten Kuvalehtien vuonna 1978 perustama sisustukseen ja asumiseen keskittynyt aikakauslehti. Sen päätoimittajana 1978–1984 oli Sirkku Uusitalo. Lehti siirtyi A-lehdille 1984 ja sulautettiin Avotakkaan 1990.
Makasiini syntyi vuonna 1978, kun Yhtyneitten Kuvalehtien kolmen lehden – Tee itse (ent. Omin Käsin), Kasari ja Pientalo Omakoti – toimitukset yhdistettiin tekemään uutta asumisen ja sisustamisen lehteä, joka olisi helpommin lähestyttävä kuin kilpaileva Avotakka. Päätoimittaja Sirkku Uusitalon johdolla lehti onnistuikin kasvattamaan levikkinsä yli 100 000 kappaleeseen.
Makasiinin toimitus työskenteli ensin muiden Yhtyneitten lehtien kanssa Hietalahdenrannassa, mutta muutti pian Muoti + Kauneus -lehden kanssa Kalevankadun päähän, sittemmin purettuun Valion vanhaan meijeriin. Kolmas osoite oli entisen kaapelitehtaan kortteli Pursimiehenkadun ja Merimiehenkadun välissä.
Dahlbyn lasitehdas
Dahlbyn lasitehdas toimi Kemiössä vuosina 1875–1878. Tehdas valmisti pulloja.
Makasiini (lehti)
Makasiinin osti Yhtyneiltä Kuvalehdiltä vuonna 1984 kilpailija A-lehdet Oy. Yhtyneet sai A-lehdiltä vastikkeeksi lopetettavan Jaana-naistenlehden tilaajarekisterin. A-lehdet sulautti Makasiinin omaan sisustuslehteensä Avotakkaan 1990.
Dahlbyn lasitehdas
Dahlbyn lasitehdas toimi kolme vuoden ajan ja teki sitten vararikon.
State Route 501 (Washington)
thumb|Washington State Route 501:n sijainti Washingtonissa. Washington State Route 501 on valtatie Washingtonin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Moottoritie on 22,48 kilometriä pitkä. Se avattiin vuonna 1964. Tie päättyy etelässä Vancouveriin ja pohjoisessa Ridgefieldiin.
Vitold Krejer
Vitold Anatoljevitš Krejer (, 12. marraskuuta 1932 Krasnodar, Venäjän SFNT – 1. elokuuta 2020) oli neuvostoliittolainen kolmiloikkaaja ja kaksinkertainen olympiamitalisti.
Krejer saavutti olympiapronssia Melbournessa 1956 tuloksella 16,02 m sekä Roomassa 1960 tuloksella 16,43 m. Molemmilla kerroilla paras yhdysvaltalainen jäi neljänneksi: Melbournessa William Sharpe hävisi Krejerille 14 ja Roomassa Ira Davis kaksi senttimetriä. Krejer kilpaili myös Tokion kesäolympialaisissa 1964 missä karsiutui loppukilpailusta. Krejer kuoli 87-vuotiaana 1. elokuuta 2020.
12 Picks
12 Picks on Ace Frehleyn julkaisema albumi vuodelta 1997. Kokoelman lappaleet 1-6 on aiemmin julkaistu Frehleyn muilla studioalbumeilla ja raidat 7-12 nauhoitettu konsertissa Hammersmith Odeonissa Lontoossa.
Juha Salo (ralliautoilija)
thumb|upright|Juha Salo 2014. thumb|right|Salo Rannankylän testierikoiskokeella [[Suomen rallissa vuonna 2010]] Juha Salo (s. 28. helmikuuta 1976 ) on suomalainen ralliautoilija.
Salo on kymmenkertainen rallin Suomen-mestari. Arctic Lapland Rallyn eli Tunturirallin Salo on voittanut kuusi kertaa. Salon kartanlukijana ovat toimineet muun muassa Marko Mikkola, Petri Keto, Mika Stenberg, Tomi Tuominen ja Marko Salminen. Juha Salon ensimmäinen kilpailu oli Black Rocket -ralli Janakkalassa vuonna 1994. Juha Salo edustaa Karkkilan urheiluautoilijoita ja asuu Karkkilassa.
Antje Schmidt
Antje Schmidt (s.1967, Moers, Nordrhein-Westfalen, Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan elokuvassa Der Elefant in meinem Bett (1999) ja rikossarjasta Syyttäjä. Schmidt näyttelee sarjassa Corinna Nagoldia. Hän on näytellyt myös tv-sarjoissa Kahden keikka, Siska, Polizeiruf 110, Tatort ja Tutkija.
Kultainen pilli
Kultainen pilli on Suomen jääkiekkoilijat ry:n vuosittain myöntämä palkinto. Se annetaan SM-liigatuomarille, jonka pelaajat ovat äänestäneet vuoden parhaaksi. Äänestys tapahtuu samalla tavalla kuin Kultaisen kypärän äänestys eli jokainen liigapelaaja antaa pisteet kolmelle parhaaksi näkemälleen tuomarille: ensimmäiselle viisi, toiselle kolme ja kolmannelle yhden pisteen.
Jari Levonen on voittanut palkinnon ennätykselliset 15 kertaa.
Veikko Sinisalo (soutaja)
Veikko Sinisalo (s. 11. lokakuuta 1964 Kotka) on suomalainen soutuvalmentaja ja entinen soutaja. Hän toimii Tšekin soutumaajoukkueessa valmentajana.
Sinisalo voitti soutu-urallaan useita Suomen mestaruuksia ja hän osallistui kolmiin maailmanmestaruuskilpailuihin, joissa hän sijoittui parhaimmillaan kahdeksanneksi.
Urheilu-uran jälkeen Sinisalo toimi Suomen Soutuliiton hallituksessa ja valmennuksen johtajana. Hän valmensi myös Pekingin olympialaisissa 2008 hopeaa kevyessä pariairokaksikossa voittaneita Sanna Sténiä ja Minna Niemistä. Sinisalo nimettiin samana vuonna Vuoden lähivalmentajaksi.
Ahjo Communications
Historia
Vuonna 2016 yhtiö muutti nimensä Ahjoksi.
Osaaminen
Ahjo rakentaa asiakkailleen strategista ajatusjohtajuutta. Yhtiön erityisaloja ovat viestinnän kiteytykset, kriisiviestintä, vaikuttajaviestintä, mediaviestintä sekä viestinnän koulutukset ja valmennukset. Yhtiön asiakkaina on merkittäviä suomalaisia ja kansavälisiä yrityksiä mm. lääketeollisuuden, julkishallinnon sekä kuluttajaliiketoiminnan saralta.
Baltian sotilaspiiri
Baltian sotilaspiiri oli Neuvostoliiton asevoimien sotilaspiiri, joka perustettiin hieman ennen operaatio Barbarossaa kesällä 1940 miehitettyjen Baltian tasavaltojen eli Viron, Latvian ja Liettuan alueelle. Se perustettiin uudelleen toisen maailmansodan jälkeen. Sotilaspiirin esikunta sijaitsi Riiassa. Se lakkasi olemasta Neuvostoliiton hajotessa ja Baltian maiden palauttaessa itsenäisyytensä.
Ennen toista maailmansotaa ja sen aikana
Sotilaspiiri perustettiin kansankomissariaatin puolustusneuvoston päätöksellä 11. heinäkuuta 1940 ja sen esikunta oli Riiassa. Perustaminen tapahtui neuvostomiehityksen jälkeen, mutta ennen Baltian maiden virallista liittämistä Neuvostoliittoon. Sotilaspiiri nimettiin 17. elokuuta Baltian erityissotilaspiiriksi.
Viron, Latvian ja Liettuan puolustusvoimien henkilöstö liitettiin puna-armeijan 22., 24. ja 29. alueellisiin kivääriarmeijakuntiin. Joukot olivat kuitenkin epäluotettavia ja ne antautuivat suurin joukoin kesäkuusta 1941 alkaen saksalaisille.
Vuonna 1941 sotilaspiiriin, joka oli nimetty sodan alettua Luoteenrintamaksi, kuuluivat 8., 11. ja 27. armeija sekä 5. maahanlaskuarmeijakunta ja lukuisia pienempiä osastoja ja yksiköitä.
Sotilaspiiri perustettiin uudelleen puna-armeijan yleisesikunnan määräyksestä 30. lokakuuta 1943, jolloin edelleen saksalaisten hallussa olevat alueet oli nimetty Viron, Latvian ja Liettuan sosialistisiksi tasavalloiksi. Esikunta oli Vyshniy Volochekissä. Tämä sotilaspiiri lakkautettiin 23. maaliskuuta 1944.
Sodan jälkeen
Sotilaspiiri perustettiin uudelleen sodan jälkeen 9. heinäkuuta 1945 Riiassa entisistä 1. Baltian rintaman joukoista. Siihen kuuluivat vain Latvian ja Liettuan sosialistiset tasavallat. Kaliningradin erityissotilaspiirin lakkauttamisen jälkeen 27. helmikuuta 1946 Kaliningradin alue liitettiin sotilaspiiriin ja kymmenen vuotta myöhemmin tammikuussa 1956 Viron sosialistisen neuvostotasavallan alue siirrettiin Leningradin sotilaspiiristä Baltian sotilaspiiriin.
Noin vuonna 1944 perustettiin sisäisten joukkojen esikunta, joka valvoi sisäasiainministeriön alaisia joukkoja kuten NKVD:n 14. rautatieturvallisuusdivisioonaa 1944–1951. Muita esikunnan alaisia joukkoja olivat 4., 5. ja 63. NKVD:n kivääridivisioonat.
Varsinaisia sotilaspiirin taistelujoukkoja olivat 11. kaartin armeija Kaliningradissa, kun 10. kaartin armeija oli lakkautettu vuonna 1950. 1950-luvulla armeijaan kuuluivat 1. panssaridivisioona ja kaikki alueen kaartin yhtymät (2. kivääriarmeijakunta, 16. Köningsbergin punalippuinen kivääriarmeijakunta (1. ja 26. kivääridivisioona sekä 29. motorisoitudivisioona) ja 36. Nemanin punalippuinen kivääriarmeijakunta (5. ja 16. kivääridivisioona sekä 30. motorisoitudivisioona).
Syyskuussa 1991 sotilapiiristä muodostettiin luoteiset joukot ja sotilaspiiri nimettiin uudelleen 15. marraskuuta presidentin määräyksellä. Luoteiset joukot lakkautettiin 1. syyskuuta 1994 neuvostojoukkojen poistuessa Baltiasta. Viimeisenä lakkautettiin 31. elokuuta 1998 tutka-asema Skrunda-1 Latviassa. Kaliningradin alueen joukot siirrettiin osaksi 11. kaartin armeijaa, joka muutamaa vuotta myöhemmin maa- ja rannikkopuolustusjoukkoina liitettiin osaksi Itämeren laivastoa.
Joukot 1980-luvun lopulla
Sotilaspiirin joukkoihin kuuluivat 1980-luvun lopulla seuraavat:
Fritz Pregl
Fritz (Friderick) Pregl (3. syyskuuta 1869 Ljubljana – 13. joulukuuta 1930 Graz) oli slovenialainen kemisti, joka eli ja teki työnsä Itävallassa. Pregl sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1923 antamastaan tärkeästä panoksesta orgaanisten yhdisteiden kvantitatiiviselle mikroanalyysille.
Mummoni ja Mannerheim (televisiosarja)
Mummoni ja Mannerheim on MTV:n vuonna 1971 ensiesittämä kuusiosainen televisiosarja, joka perustuu Paavo Rintalan romaanitrilogiaan 1960-luvun alkupuolelta. Sen ovat käsikirjoittaneet Juha Vakkuri ja Pauli Virtanen, joka on myös ohjannut sarjan.
Sarja on julkaistu DVD:nä helmikuussa 2013.
Suomen Lähetyssanomat
thumb|right|200px|Suomen Lähetys-Sanomia 1859 numero 4
Suomen Lähetyssanomat on Suomen Lähetysseuran julkaisema lähetystyöstä ja kehitysyhteistyöstä kertova aikakauslehti.
Lähetyssanomat on Suomen vanhin yhtäjaksoisesti ilmestynyt aikakauslehti. Sitä on julkaistu vuodesta 1859 lähtien. Ensimmäinen kuva, puupiirros, julkaistiin lehdessä vuonna 1862.
thumb|left|200px| Alkuasukas Uudelta-Guinealta. Suomen Lähetys-Sanomien numerosta 8 vuodelta 1862. Nykyisellä nimellä lehti on ilmestynyt vuoden 1953 alusta lähtien. Aikaisemmin lehden nimi oli Suomen lähetyssanomia.
Historia
Lehteä painettiin Helsingissä Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapainossa vuoteen 1861 asti. Dahlbergin siirryttyä Vihdistä Kaarinan pitäjän kappalaiseksi alettiin lehteä painattaa vuodesta 1862 alkaen Turussa. Dahlbergin tultua Sääksmäen kirkkoherraksi vuonna 1874 painatus siirtyi takaisin Helsinkiin.
Ensin lehdessä kerrottiin pääasiallisesti periaatteita lähetystyöstä yleensä sekä katsauksia, selontekoja, kertomuksia ja pieniä tietoja ulkomaisten lähetysseurojen työstä, annettiin etupäässä tietoja näiden työstä, "oman" lähetyssaarnaajan Onaschin kirjeitä ym. lähetysoppilaiden sekä Saksassakin kasvatettavina olevien lähetysoppilaiden kehityksestä. Kun Suomen Lähetysseura sittemmin sai omia lähetystyöntekijöitä, heistä ja heidän toimistaan kerrottiin enemmän. Vuodesta 1868 lähtien olivat lähetystyöntekijöiden kirjeet lehtien huomattavimpana sisältönä. Tämän lisäksi kerrottiin sisälähetyksestä ja juutalaislähetyksestä.
Lehdessä julkaistiin myös lisälehtiä, joissa kerrottiin seuralle tulleista lahjoituksista ja seuran menoista ja tuloista. Kahden ensimmäisen vuoden aikana kerrottiin kaikki yksittäiset lahjatkin, mutta ne veivät paljon tilaa, joten päätettiin 1861 julkaista tilinteot suppeammassa muodossa. Lähetyslehden lisälehdissä oli täytteenä myös lähetyskertomuksia ja muitakin lähetyskirjoituksia, jopa sittemmin lähetystyöntekijöiden kertomuksia ja Lähetysseuran tiedonantoja.
Kuvia painettiin lisälehtiin vuodesta 1861 alkaen silloin tällöin, mutta kuvalaattojen kalleuden vuoksi vain harvoin.
Lehden tilaajamäärä oli vuonna 1860 yhteensä 4 800. Määrä oli vuoteen 1868 tultaessa useiden nälkävuosien vuoksi vähentynyt 2 000 kappaleeseen. Vuodesta 1873 lehden tilaajamäärä kasvoi 6 300 kappaleeseen johtuen lehteen tulleista omien lähetyssaarnaajien kirjeistä. Vuonna 1904 lehteä painettiin suomen kielellä 27 000 ja ruotsin kielellä 4 000. Vuonna 1908 sen painos oli suomeksi 19 000 ja ruotsiksi 3 000.
Lehden toimittaja Töttermanin kuoltua 15. toukokuuta 1895 lehden toimittamista jatkoi A. Hirn.
Kesäkuussa 1916 lehden toimittajaksi Sireniuksen tilalle tuli K. A. Paasio.
Päätoimittajat
Suomen Lähetyssanomien päätoimittajia, luettelossa puutteita.
Missionstidning för Finland
Fredrik Juvelius
Fredrik Juvelius (12. kesäkuuta 1769 Kokkola – 15. tammikuuta 1826 Kruunupyy) oli suomalainen pappi ja lintutieteilijä.
Elämäkerta
Fredrik Juveliuksen vanhemmat olivat Brita Helena Nyman ja Kruunupyyn kirkkoherra Erik Juvelius. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua vuodesta 1779 alkaen, ja pääsi opiskelemaan Turun Akatemiaan 1786. Hän väitteli Henrik Gabriel Porthanin johdolla 18. kesäkuuta 1791 ja 19. kesäkuuta 1792 Carl Niclas Helleniuksen johdolla. Jälkimmäinen pro gradu-väitös (Hellenius, C.N. ja Juvelius, F. 1792: Dissertatio Academica sistens Specimina Quaedam Instinctus, Quo Animalia Suae Prospiciunt Soboli. Frenckell, Aboae. 16 s. Pro gr.) käsitteli vaistotoimintoja, jotka kuuluvat eläinten jälkeläisten hoitoon. Tutkimus oli aikanaan poikkeuksellisen tasokas.
Juvelius sai pappisvihkimyksensä Turun arkkihiippakunnassa 1794. Hänet nimitettiin saman tien Kruunupyyn kappalaisen apulaiseksi, missä toimessa hän oli vain kuukauden, sillä hänet nimitettiin Kokkolan pedagogion rehtoriksi. Kokkolan seurakunnan kappalaiseksi hänet valittiin 1796, ja hän hoiti seurakunnan kirkkoherran tehtäviä virkaatekevänä 1803–1806. Vaasan-Mustasaaren kappalaisena Juvelius toimi 1810–1820, jonka jälkeen hän palasi Kruunupyyn kappalaiseksi.
Juvelius ja Ulrica Christina Collin vihittiin avioliittoon Uudessakaarlepyyssä 4. joulukuuta 1794. Ulrica oli uusikaarlepyyläisen kauppiaan Abraham Collinin tytär. Pariskunnalle syntyi ainakin kahdeksan lasta.
Timo Tervo (lääkäri)
Timo Martti Tapio Tervo (s. 1950) on suomalainen lääkäri. Hän on toiminut Helsingin yliopiston mikroskooppisen anatomian dosenttina vuosina 1978–1986, soveltavan silmälääketieteen professorina vuosina 2000–2014 ja vuosina 2014-2017 Suomen ensimmäisenä liikennelääketieteen professorina. Hänestä tuli lääketieteen ja kirurgian tohtori 1977, silmätautien erikoislääkäri 1983 ja silmätautiopin dosentti 1986. Liikennelääketieteen erityispätevyyden hän suoritti vuonna 2001. Tervo toimii myös liikenneonnettomuuksien tutkijalautakuntatyössä. Ansioistaan hän on saanut mm. Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan ansioristin (SVR R1) ja liikenneturvallisuusmitalin. Vapaa-aikana Tervo harrastaa muun muassa musiikkia, kulkuneuvoja sekä maalais- ja saaristoelämää. Hän on äänittänyt Katse laineille -nimisen CD-levyn. Henry Ford Health myönsi hänelle Bartimaeus-palkinnon työstään liikennelääketieteen parissa.
Omsk Arena
Arena-Omsk on 10 318 katsomopaikan monitoimiareena Omskissa, Venäjällä. Areena on valmistunut vuonna 2007. KHL-liigaan osallistuva jääkiekkoseura HK Avangard Omsk on pelannut kotiottelunsa Arena-Omskissa. Areena jouduttiin kuitenkin sulkemaan laajamittaisia korjauksia varten rakenteellisten vikojen takia vuonna 2018.
thumb|300px|left|Sisänäkymä jäähalliin
Etelä-Suomen Kalastusvakuutusyhdistys
Etelä-Suomen Kalastusvakuutusyhdistys on yksi Suomen kuudesta kalastusvakuutusyhdistyksestä. Sen toimialuetta on Etelä-Suomen läänin rannikko. Toiminnan painopiste on alueen itäosassa, Pyhtään, Kotkan, Haminan ja Virolahden alueella. Etelä-Suomen Kalastusvakuutusyhdistys vakuuttaa päätoimisten ammattikalastajien kalastusvälineitä, esimerkiksi kalastusaluksia ja kalanpyydyksiä. Liiton toimisto on Kotkassa. Etelä-Suomen Kalastusvakuutusyhdistyksen puheenjohtajana toimii Jan Sjögren ja toimitusjohtajana Teemu Tast.
Kalastusvakuutusyhdistysten toimintaa ohjaavia säädöksiä ovat mm. laki ja asetus kalastusvakuutusyhdistyksistä, vakuutusyhdistyslaki ja vakuutussopimuslaki.
Katso myös Etelä-Suomen Merikalastajain Liitto.
Light Grenades
Light Grenades on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen Incubusin 28. marraskuuta 2006 julkaistu kuudes studioalbumi. Sitä myytiin 229 000 kappaletta maailmanlaajuisesti ensimmäisellä viikollaan.
Light Grenades debytoi Billboard 200 -listan sijalla 1. myyden 165 000 kappaletta ensimmäisellä viikollaan Yhdysvalloissa; se on yhtyeen ensimmäinen listaykkönen. Kuitenkin Light Grenades pitää hallussaan myös suurinta pudotusta sijalta 1. Billboard 200 Albumsin historiassa: se putosi sijalta 1. sijalle 37. toisella listaviikollaan rikkoen Marilyn Mansonin ennätyksen. Albumi on myynyt kultaa Yhdysvalloissa. Heinäkuun 11. päivään 2007 mennessä albumi on myynyt 645 000 kappaletta Yhdysvalloissa.
Kappaleluettelo
Kaikki kappaleet ovat Brandon Boydin, Michael Einzigerin, DJ Kilmoren, Ben Kenneyn, ja Jose Pasillas II:n tekemiä.
Listasijoitukset
Albumi
Singlet
Memorial Beach
Memorial Beach on A-han viides albumi, joka julkaistiin 14. kesäkuuta 1993.
Zach Bogosian
Zach Bogosian (s. 15. heinäkuuta 1990 Massena, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja. Hän edustaa NHL-seura Tampa Bay Lightningia. Bogosian on kiekollisesti taitava puolustaja, joka osaa myös fyysisen pelin.
Ura
Bogosian oli Atlanta Thrashersin ensimmäisen kierroksen varaus vuonna 2008 ja koko varaustilaisuuden kolmantena varattu pelaaja.
Bogosian siirtyi Winnipeg Jetsistä Buffaloon vuoden 2015 helmikuussa, osana isoa vaihtokauppaa.
Helmikuussa 2020 Bogosian tuli waiwers-listan kautta vapaaksi agentiksi. Tultuaan vapaaksi agentiksi Bogosian teki vuoden sopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa.
Heinäkuussa 2021 Bogosian solmi kolmen vuoden ja arvoltaan 2,5 miljoonan dollarin sopimuksen Lightningin kanssa.
Muuta
Bogosianin isä on armenialainen. Zachin isoveli Aaron on myös jääkiekkoilija.
21. kesäkuuta
21. kesäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 172. päivä (173. päivä karkausvuonna.) Vuodesta on jäljellä 193 päivää. 21. kesäkuuta on myös joinakin vuosina pohjoisella pallonpuoliskolla kesäpäivänseisaus ja eteläisellä pallonpuoliskolla talvipäivänseisaus.
Juhlapäiviä
Katso myös: kalenteri ~ 20. kesäkuuta, 22. kesäkuuta
Kirkkokatu
Kirkkokatu voi tarkoittaa muun muassa seuraavia teitä tai katuja:
Wolde Valdemar Punnala
Rauli Badding Somerjoen kappaleen "Fiilaten ja höyläten" menestyksen myötä Vexi Salmi sai ajatuksen tehdä Somerjoen laulusta parodiaversion, jonka laulajaksi värvättiin muun muassa Irwin Goodmanin autonkuljettajana toiminut Wolde Valdemar Punnala. Salmen sanoittamat kappaleet "Naulaan ja naputan / Luihin ja ytimiin" levytettiin kesällä 1974. Molempien tekstien sävellyksistä vastasivat Irwin Goodman ja Markku Laamanen. Levy nousi hittilistoille ja soi paljon jukeboxeissa, minkä lisäksi Punnala sai runsaasti julkisuutta esimerkiksi Hymy-lehdessä. Salmi kuitenkin katsoi, että toisen singlen saati albumin levyttäminen ei olisi ollut taloudellisesti kannattavaa.
Lyhyen levytysuransa jälkeen Punnala muutti Helsinkiin, perusti lumenpudotusyrityksen, meni naimisiin vuonna 1988 ja sai kolme lasta.
"Naulaan ja naputan" -kappaleen ovat levyttäneet uudelleen Frederik ja Amulet. Kappale on uudelleenjulkaistu 2000-luvulla muun muassa kokoelmilla Suomirokkia 3, Toiveiskelmiä 4 - Ruusu on punainen sekä Muistojen 70-luku - 1974.
Mors-konepistooli
Mors-konepistooli (Pistolet maszynowy Mors, Mors wz. 39) on puolalainen konepistooli. Puolalaiset asesuunnittelijat Piotr Wilniewczyc ja Jan Skrzypiński kehittivät aseen vuosina 1936–1938. Aseesta oli tarkoitus tulla Puolan armeijan pääasiallinen konepistooli mutta toinen maailmansota ja Saksan Puolan offensiivi keskeytti aseen valmistamisen vuonna 1939.
Mors wz. 39:n rakenne perustui pääpiirteittäin saksalaisen Erma Werken valmistamaan EMP-35 konepistooliin. Kummassakin aseessa on puinen tukki ja edessä oleva pistoolin kahva. Erona EMP-35:een jossa lipaskuilu on sijoitettu aseen vasempaan kylkeen, Mors wz. 39:ssa se on aseen alapuolella.
Mors wz. 39 osoittautui testeissä toimivaksi aseeksi ja Puolan armeija tilasi ensimmäisen erän asetta maaliskuussa 1939. Saksan hyökkäys Puolaan alkoi kuitenkin jo saman vuoden syyskuussa jolloin asetta oli ehditty valmistaa Varsovassa sijaitsevassa Fabryka Karabinówin tehtaassa ainoastaan 39 kappaletta. Sodan syttyessä kaikki valmiina olevat kappaleet jaettiin yhdelle jalkaväen yksikölle joka käytti konepistooleja menestyksekkäästi Varsovan taistelussa.
Wild Life
Wild Life on Paul McCartneyn johtaman Wings-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1971. Vuonna 1993 albumi julkaistiin remasteroituna sisältäen neljä bonuskappaletta.
Jean-Pierre Raffarin
Jean-Pierre Raffarin O.Q. (s. 3. elokuuta 1948 Poitiers, Vienne) on ranskalainen poliitikko ja Ranskan pääministeri vuosina 2002–2005. Hän edusti aiemmin keskustaoikeistolaista UDF-puoluetta, sitten konservatiivista oikeistolaista UMP-puoluetta.
Wild Life
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Linda ja Paul McCartney, ellei toisin mainita.
Vuoden 1993 remasteroidun version bonuskappaleet
Jean-Pierre Raffarin
Varhaisvaiheet
Jean-Pierre Raffarin on kotoisin Poitiers'n kaupungista läntisessä Ranskassa. Hänellä on kaksi vanhempaa sisarusta, sisko Jacqueline ja veli Gerard, jotka syntyivät jo ennen toista maailmansotaa. Hänen isänsä, Jean Raffarin, toimi valtiosihteerinä maatalousministeriössä Pierre Mendès Francen hallituksen alaisuudessa 1954. Jean-Pierre Raffarin meni Pariisiin opiskelemaan ensin oikeustiedettä, ja valmistui 1972 talouskorkeakoulusta (École supérieure de commerce de Paris), jonka jälkeen loi uran liikemiehenä. Poliitikoksi Raffarin on poikkeuksellisen kokenut talousmies.
Poliittinen ura
Raffarin meni mukaan politiikkaan vuonna 1977, jolloin tuli valituksi Poitiers'n valtuustoon. Hän alkoi pian toimia aktiivisesti keskustaoikeistolaisten puolueiden uudessa yhteenliittymässä UDF, joka on Ranskan politiikassa eräänlainen vaihtoehto oikeiston pääsuuntaukselle, gaullismille. Vuonna 1988 Raffarin valittiin Poitou-Charentesin alueneuvostoon jonka puheenjohtajana hän toimi aina vuoteen 2002 saakka. Euroopan parlamentin jäsen Raffarin oli vuosina 1989–1995; siellä hän toimi kaksi ja puoli vuotta budjettivaliokunnan varapuheenjohtajana. Hän on ollut Senaatin, Ranskan parlamentin ylähuoneen, jäsen vuodesta 1995. Senaattorina hän edustaa kotidepartementtiaan Vienneä.
Pasi Eerikäinen
Pasi Eerikäinen (s. 1979 Japani) on suomalainen viulisti. Hän aloitti tammikuussa 2012 työskentelyn Radion sinfoniaorkesterin ensiviulistina. Hän esiintyy myös solistina ja kamarimuusikkona.
Jean-Pierre Raffarin
Poliittinen ura
Raffarin jätti europarlamentin päästyään Ranskan hallitukseen 18. toukokuuta 1995. Tuolloin Jacques Chiracin voittoa presidentinvaalissa seuranneessa hallituksenvaihdoksessa pääministeriksi nousi Chiracin puoluetta RPR:ää edustava Alain Juppé. UDF oli RPR:n tukipuolueena ja Juppén hallituksessa Raffarin toimi pienten ja keskisuurten yritysten asioista vastaavana ministerinä aina siihen saakka, kunnes oikeisto hävisi 1997 vaalit ja hallitus vaihtui 4. kesäkuuta 1997. Valtaan nousi Lionel Jospinin sosialistihallitus.
Pasi Eerikäinen
Eerikäisen uralla tärkeää on ollut nykymusiikin tulkitseminen. Hän on toiminut Tjango!-kokoonpanossa, Jousikaiku-kvartetissa, Riku Niemi Orchestrassa ja Uusinta Ensemblessä. Hänellä on ollut konserttimestarin paikat Turun filharmonisessa orkesterissa, Lapin kamariorkesterissa ja Oulu Sinfoniassa.
Eerikäinen on levyttänyt Alba Recordsille pianisti Emil Holmströmin kanssa. Hänen duokumppaninaan on toiminut myös Antti Vahtola. Eerikäinen on myös tehnyt nauhoituksia Yleisradiolle. Eerikäinen on työskennellyt muusikkona elokuvissa Jos rakastat, Rööperi, 3Simoa, Lomasankarit ja Presidentintekijät.