cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mauritz Wilhelm Nordenheim
Nordenheim toimi kenraalikuvernöörinkansliassa vt. venäjän kielen kääntäjänä vuodesta 1828 ja vakinaisena venäjän kielen kääntäjänä vuodesta 1830 sekä sai kuvernementinkielenkääntäjän arvonimen 1830. Hänestä tuli kanslian toimituspäällikön apulainen 1831, kanslian 2. osaston toimituspäällikkö 1835, 1. osaston toimituspäällikkö 1841, kanslian vt. johtaja 1844 ja kanslian vakinainen johtaja 1846. Nordenheim oli Suomen senaatin talousosaston jäsenenä ja kansliatoimituskunnan päällikkönä 1854–1869. Nordenheim sai kanslianeuvoksen arvon 1842, valtioneuvoksen arvon 1849 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1854.
Nordenheimin veli oli Viipurin hovioikeuden presidentti Claës Gabriel Nordenheim.
Mihail Muravjov
Mihail Nikolajevitš Muravjov (19. huhtikuuta (J: 7. huhtikuuta) 1845 Grodno – 21. kesäkuuta (J: 8. kesäkuuta) 1900 Pietari) oli venäläinen kreivi ja diplomaatti, joka toimi Venäjän ulkoministerinä vuosina 1897–1900. Hän ajoi Venäjän laajentumista Kauko-Itään.
Tsaari Nikolai II:n vaatimuksesta Muravjov esitti tammikuussa 1899 kansainvälistä aseidenriisuntakokousta, joka sitten kokoontui Haagissa touko–heinäkuussa samana vuonna. Kokouksen tuloksena syntyi ensimmäinen Haagin sopimus.
Luettelo niemimaista
Tämä on luettelo maailman niemimaista maanosittain järjestettynä.
Euroopan niemimaat
thumb|260px|Kuolan niemimaa
Jyrki Lindström (sanoittaja)
Jyrki Lindström (12. kesäkuuta 1943 Tampere – 30. kesäkuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen sanoittaja, suomentaja ja toimittaja. Lindström aloitti Yleisradiossa, television ulkomaanuutisissa vuonna 1968 ja työskenteli 1970-luvun taitteessa kolmisen vuotta Lontoossa BBC:n suomenkielisessä radiotoimituksessa. Syksyllä 1979 hänestä tuli Ylen ensimmäinen Afrikan-kirjeenvaihtaja Keniaan. 1980-luvulla Lindström työskenteli Yle TV1:n Ulkolinja-dokumenttien toimitussihteerinä. Vuoden 1990 loppupuolella hän jäi sairauseläkkeelle.
Jyrki Lindström kuoli 30. kesäkuuta 1991 jäätyään junan alle Helsingissä. Hän oli kuollessaan 48-vuotias.
Lindström teki satakunta levytettyä laulutekstiä. Hänen sanoittamiaan kappaleita ovat muun muassa ”Mombasa” (1975), ”Saat miehen kyyneliin” (1966) , "Hän" (1968), ”Paikka auringossa” (1968) ja ”Merisairaat kasvot” (1967).
Lindström suomensi myös englanninkielistä jännityskirjallisuutta.
Aleksanteri II:n patsas (Moskova)
Aleksanteri II:n patsas on Aleksanteri II:n kunniaksi pystytetty monumentti Kristus Vapahtajan katedraalin lähellä Moskovassa. Muistomerkki paljastettiin vuonna 2005. Aikaisempi monumentti paljastettiin vuonna 1898 ja tuhottiin vuoteen 1931 mennessä. Monumentti tunnetaan myös nimellä Keisari Aleksanteri II:n muistomerkki.
Alkuperäinen muistomerkki
Alkuperäistä muistomerkkiä alettiin rakentaa vuonna 1893, ja se valmistui vuonna 1898. Sen suunnittelivat Aleksandr Opekušin, Pjotr Žukovski ja Nikolai V. Sultanov. Alkuperäisen veistoksen jalusta oli valmistettu Suomen Karjalasta tuodusta punaisesta graniitista. Muistomerkin patsas tuhottiin vuonna 1918 mutta vasta vuonna 1931 tuhottiin koko muistomerkki Stalinin määräyksestä.
Uusi muistomerkki
Nykyisen muistomerkin rakentaminen aloitettiin vuonna 2004, ja se valmistui seuraavana vuonna. Nykyinen Aleksanteri II:n patsas on pienempi kuin alkuperäinen. Aleksanteri II:n patsas on viisi metriä korkea pronssiveistos, joka on viisimetrisen jalustan päällä. Veistoksen jalustassa olevassa laatassa lukee Aleksanteri II:n saavutuksia, muun muassa se, että hän vapautti miljoonia talonpoikia orjuudesta.
Aiheesta muualla
kuvia alkuperäisestä monumentista kuvia nykyisestä monumentista
Mediterraneo
Mediterraneo on italialainen Gabriele Salvatoresin ohjaama ja Enzo Monteleonen käsikirjoittama elokuva vuodelta 1991. Elokuva on kuvattu pienellä Kreikalle kuuluvalla Kastelórizon saarella Dodekanesian saaristossa. Kastelórizo sai elokuvan ansiosta runsaasti julkisuutta. Elokuva voitti vuonna 1992 muun muassa parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon.
Juoni
Elokuva sijoittuu toisen maailmansodan aikaan. Italialainen laiva jättää sotilasryhmän pienelle kreikkalaiselle saarelle. Sotilaiden tehtävä on pitää saaresta huolta hyökkäystilanteessa sekä havaita vihollisaluksia. Sotilaat alkavat aluksi hieman rentoutua, sillä vihollisia ei näy ja saaren kyläkin näyttää hylätyltä. Kuitenkin viholliset pääsevät tuhoamaan sotilasjoukon aluksen. Toisin kuin italialaissotilaat luulevat, ei saari olekaan hylätty. Kreikkalaiset tulevat piilopaikoistaan, kun tajuavat italialaisten olevan harmittomia.
Christa Alanko
Christa Alanko (s. 20. kesäkuuta 1994 Vaasa) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti viimeiset pelivuotensa Ruotsin pääsarjassa SDHL:ssä pelaavaa Luleå HF:ää.
Seuraura
Alanko on Vaasan Sportin kasvatti. Hän pelasi naisten SM-sarjassa Team Kuortaneen riveissä kaudet 2010–2013. Hän pelasi SM-runkosarjassa kaikkiaan 60 ottelua, joissa teki 11 maalia ja antoi 21 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän pelasi kaksi ottelua ilman tehopisteitä. Hän edusti Riksserienissä Linköping HC:ta kaudet 2013–2015 ja voitti molemmilla kausilla Ruotsin mestaruuden. Luulajassa hän on pelasi viimeiset pelikautensa 2015–2020. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden myös kausilla 2015–2016, 2017−2018 ja 2018−2019. Ruotsin pääsarjassa hän pelasi yhteensä 236 ottelua, joissa viimeisteli 25 ja syötti 31 maalia. Pudotuspelien 43 ottelussa hän teki yhden maalin ja syötti kaksi maalia.
Maajoukkueura
Alanko pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 ja 2012. Vuoden 2011 kisoissa Suomi voitti pronssia. Naisten maajoukkueessa hän esiintyi ensimmäisen kerran joulukuussa 2015. Alanko pelasi kaikkiaan kolme naisten maaottelua, joissa sai yhden syöttöpisteen.
Uudenmaan Sanomat
Uudenmaan Sanomat oli Porvoossa vuosina 1930–1977 ilmestynyt sanomalehti.
Lehden perustamisen taustalla olivat ristiriidat Porvoon vapaamielisen sivistyneistön ja Uusimaa-lehteä hallinneen oikeistolaisen liikemiesryhmän välillä. Uusimaan muututtua lapualaiseksi puolueettoman porvarilehden perustaminen kävi ajankohtaiseksi. Sen taustalla olivat muun muassa Ilmari Jäämaa, Niilo Kärki, Armas Takala, Ilmari Turja sekä edistyspuoluelainen Kalle Kauppi ja maalaisliittolainen J. Emil Lempinen.
Liberaaleista taustavoimistaan huolimatta Uudenmaan Sanomat oli 1930-luvulla linjaltaan aitosuomalainen. Se oli hyvätasoinen uutislehti, joka alkoi jäädä kilpailijastaan jälkeen vasta 1950-luvulla. Lehden pakinoitsijoina toimivat Maisteri-nimimerkillä esiintyneen Ilmari Turjan lisäksi ”Pökö” eli Rieti Jorkama. Porvoon levikkialue oli liian pieni kahdelle suomenkieliselle sanomalehdelle, eikä Uudenmaan Sanomat lopulta kyennyt vastaamaan Uusimaan kilpailuun. Vuonna 1968 toteutettu painokonehankinta ja ilmestystiheyden laajentaminen veivät yhtiön rahoitusvaikeuksiin, jotka johtivat lehden lakkaamiseen tammikuussa 1977.
Uudenmaan Sanomat ilmestyi aluksi kolmesti, vuodesta 1954 lähtien neljästi ja vuodesta 1968 viidesti viikossa. Lehden levikki oli pitkään 4 000–5 000 kappaletta ja yli 6 400 vuonna 1973. Päätoimittajina työskentelivät Arvi Kivenheimo (1930–1940), E. J. V. Sipilä (1941–1944), Toivo V. Narva (1944–1946), Toivo Sainio (1946–1949), E. J. Toivonen (1949–1952) ja Ahti Niemelä (1952–1977).
Aleppon maakunta
thumb|Aleppon maakunnan piirikunnat. Aleppo on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Maakunnan pinta-ala on 18 500 neliökilometriä. Vuoden 2011 tammikuussa, ennen sisällissotaa, maakunnan väkiluvuksi kirjattiin 5,927 miljoonaa. Saman vuoden lopussa sisällissodan ollessa jo meneillään väkiluvun arvioitiin pudonneen yli miljoonalla asukkaalla noin 4,868 miljoonaan. Maakunnan pääkaupunki on Aleppo.
Maakunta rajoittuu idässä Rakkan (ar-Raqqan), etelässä Haman ja lännessä Idlibin maakuntaan sekä pohjoisessa Turkkiin.
Ammunta kesäolympialaisissa 1952 – miesten 50 metrin pienoiskiväärin makuuammunta
Helsingin olympiakisojen 50 m pienoiskiväärin makuuasento ammuntaan osallistui 58 ampujaa 32 eri maasta. Kilpailu suoritettiin keskiviikkona 29. heinäkuuta neljänä kymmenen laukauksen sarjana. Kilpailu oli samalla myös ensimmäinen osa 3 x 40 laukauksen moniasentokilpailusta. Tasatilanteissa ensisijaisesti enemmän napakymppejä ampunut kilpailija sijoittui paremmin.
Suomen Toivo Mänttärin vuoden 1939 MM-kilpailuissa ampumaa maailmanennätystä, täydet 400 pistettä, sivusi kaksi ampujaa. Ensimmäisen kerran sitä oli sivunnut Yhdysvaltain Arthur Jackson 10. heinäkuuta 1952 Oslon MM-ammunnoissa. Ranskalaisen Pierre Coquelin de Lislen olympiaennätys 398 vuodelta 1924, jolloin viimeksi ammuttiin 40 laukausta, jäi historiaan. Norjan Willy Røgeberg oli ampunut Berliinissä 1936 täydet pisteet, mutta silloin ammuttiin 30 laukausta.
Monarkia Suomessa
Suomi ei ole eikä ole ollut itsenäinen monarkia. Ennen itsenäistymistään Suomi oli osa muita monarkioita. Itsenäistyneen Suomen alkuvuosina ajateltiin valtiomuodoksi monarkiaa, mutta maasta tuli lopulta tasavalta.
Monarkia esihistoriallisessa Suomessa
Mitään varmaa tietoa Suomen muinaisista kuninkaista ei ole säilynyt, mutta luultavasti Suomessa oli pieniä heimopäälliköitä, joita kutsuttiin kuninkaiksi.
Ruotsin vallan aika
1250-luvulla tehdyn toisesta ristiretken jälkeen Suomesta tuli osa Ruotsia, ja sitä kutsuttiin nimellisesti Suomen herttuakunnaksi. Herttuakunnassa oli muutamia lyhyitä feodaalisia piirteitä 1500-luvulla. Nimen muuttamisella vuonna 1581 suuriruhtinaskunnaksi ei ollut vaikutusta Suomen asemaan.
Kuningas Kaarle IX käytti arvonimeä ”suomalaisten kuningas” (alla finnars konung) muiden arvonimiensä ohella vuosina 1607–1611. Tällä ei ollut vaikutusta suomalaisten tai Suomen asemaan.
Herttua Peter Holstein-Gottorp
thumb|Herttua [[Pietari III (Venäjä)|Peter Holstein-Gottorp, joka julistettiin Suomen kuninkaaksi vuonna 1742. G. C. Groothin maalaama vuodelta 1743 peräisin oleva muotokuva, joka on nykyään esillä Tretjakovin galleriassa..]]
Vuonna 1742, sen jälkeen kun Venäjän armeija miehitti Suomea (pikkuviha) hattujen sodan aikana, Venäjän keisarinna Elisabet antoi epämääräisiä lupauksia tehdä Suomesta itsenäinen kuningaskunta. Suomen säädyt kokoontuivat Turun valtiopäiville ja päättivät pyytää Elisabetilta, että Suomen kuninkaaksi valittaisiin herttua Peter Holstein-Gottorp, joka oli edesmenneen kuningas Kaarle XII:n veljenpoika. Kuitenkin poliittinen tilanne muuttui nopeasti, ja ajatus Suomen itsenäisyydestä vaipui unholaan.
Autonominen suuriruhtinaskunta
Sen jälkeen kun Ruotsi hävisi Suomen sodan vuonna 1809, Suomesta tuli osa Venäjää. Suomi sai pitää Ruotsin aikaisen perustuslain ja sai autonomisen aseman Venäjän yhteydessä. Venäjän keisari sai valtuudet, jotka aiemmin kuuluivat Ruotsin kuninkaalle, kuten Suomen suuriruhtinaan arvonimen, soveltamalla luovasti voimaan jäänyttä itsevaltaista Ruotsin perustuslakia vuosilta 1772 ja 1789. Ensimmäinen suuriruhtinas, Aleksanteri I, oli herttua Peter Holstein-Gottorpin lapsenlapsi.
Monarkia itsenäisyyden alussa
thumb|left|[[Friedrich Karl, joka valittiin Suomen kuninkaaksi vuonna 1918. Kuva on lokakuussa 1918 Suomessa suurena painoksena levitetty virallinen kuva. ]]
Joulukuussa 1917 Suomi julistautui itsenäiseksi Venäjästä, mikä oli reaktio lokakuun vallankumoukseen Venäjällä. Sisäiset levottomuudet Suomessa pian purkautuivat sisällissodaksi, jonka voitti valkoinen puoli. Sodan aikana valkoiset saivat tukea Saksalta. Eduskunta, josta puuttuivat vasemmistolaiset kansanedustajat, yritti saada liiton Saksan kanssa ja valitsi Friedrich Karlin Suomen kuninkaaksi arvonimellä ”Suomen ja Karjalan kuningas, Ahvenanmaan herttua, Lapinmaan suuriruhtinas, Kalevan ja Pohjolan isäntä”. Ennen kuin Friedrich Karl ehti saapua Suomeen, keskusvaltojen häviäminen ensimmäisessä maailmansodassa teki ajatuksen saksalaisesta Suomen kuninkaasta kestämättömäksi, ja ​​hän luopui Suomen kruunusta. Uusien vaalien jälkeen eduskunta, jossa oli nyt kaikkien puolueiden edustajia, hyväksyi vuoden 1919 hallitusmuodon. Suomi on ollut tasavalta siitä lähtien.
Monarkismi Suomen tasavallassa
Vaikka kiista hallitusmuodosta päättyi tasavaltalaisten voittoon, nuoren tasavallan merkkihenkilöistä moni kannatti monarkiaa. Heihin kuuluivat muun muassa Akseli Gallen-Kallela, Eero Järnefelt, Robert Kajanus, Juho Kusti Paasikivi, Eliel Saarinen, Jean Sibelius ja Maila Talvio. Volter Kilven mukaan ”kansamme verissä on välitön monarkinen vaisto”.
Nykyään Suomessa ei ole yhtäkään vakavasti otettavaa monarkistista liikettä, eikä kukaan ole vaatinut Suomen kruunua, ei myöskään Hessenin suku. Suvun päämies on ollut vuodesta 2013 lähtien Henrik Donatus von Hessen.
Joensuun Opiskelevat Porvarit ry ehdotti kokoomuksen puoluekokouksessa vuonna 2014, että Suomesta tulisi tehdä monarkia.
Kuninkaallisten muistomerkit Suomessa
thumb|Kuningatar [[Kaarina Maununtytär|Kaarina Maununtyttären sarkofagi Turun tuomikirkossa.]]
Marc Vales
Marc Vales González (s. 4. huhtikuuta 1990 Escaldes-Engordany, Andorra) on andorralainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja. Vales edustaa Malesiassa pelaavaa joukkuetta nimeltä Kedah.
Monarkia Suomessa
Kuninkaallisten muistomerkit Suomessa
Kuningas Kustaa Vaasa on kuvattu Erik Cainbergin reliefiin Kustaa Vaasa ottaa vastaan Mikael Agricolan kääntämän uuden testamentin (1813–1816) Turun Akatemiatalossa ja hänellä on muistokivi Tammisaaressa. Kustaan mukaan on nimetty kadut Haapajärvellä, Helsingissä ja Tammisaarella. Kustaa Vaasan aikuislukio Helsingissä on ollut vuodesta 2005 lähtien osa Helsingin aikuislukiota. Vaasan kaupunki nimettiin Vaasan kuninkaallisen suvun mukaan vuonna 1611.
Marc Vales
Vales siirtyi andorralaisesta FC Andorrasta espanjalaisen Sabadellin kakkosjoukkueeseen vuonna 2007 ja pelasi vuosina 2007–2016 pääasiassa Espanjan kolmanneksi ja neljänneksi korkeimmilla sarjatasoilla. Kolmanneksi korkeimman tason otteluita Vales pelasi Atlético Balearesissa, Real Madridin kolmosjoukkueessa, Real Zaragozan kakkosjoukkueessa ja Hospitaletissa.
Luettelo Norwegian Dance Chartin ykkösistä vuonna 2011
Tämä on luettelo Norwegian Dance Chart -listan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2011.
Marc Vales
Elokuussa 2016 Vales teki Veikkausliigassa pelaavan SJK:n kanssa loppukauden kattavan sopimuksen, jossa on myös optio kahdesta seuraavasta kaudesta.
Monarkia Suomessa
Kuninkaallisten muistomerkit Suomessa
Keisari Aleksanteri I kielsi elinaikanaan pystyttämästä itselleen muistomerkkejä ja kielsi useimmat henkilökohtaiset huomionosoitukset. Hän kuitenkin salli rintakuvansa teettämisen Keisarilliselle Turun Yliopistolle (nyk. Helsingin yliopisto). Lisäksi yliopistolle lahjoitettiin vuonna 1815 Aleksanterin ja kuningatar Kristiinan rintakuvat, jotka ovat nykyään yliopiston juhlasalissa. Aleksanterista teetettiin muotokuvat yliopistolle ja senaatille. Yliopiston maalaus oli konsistorinsalissa ja myöhemmin varastoituna tai museoituna. Senaatin maalaus on Kansallismuseossa. Aleksanteri on kuvattu Emil Wikströmin veistokseen (1903) Säätytalon fasadin päätykolmioon. Porvoon valtiopäivien satavuotismuistoksi Porvoon tuomiokirkkoon pystytettiin vuonna 1909 Walter Runebergin veistämä pronssinen Aleksanterin patsas, joka seisoo samalla paikalla kuin Aleksanteri sata vuotta aiemmin. Porvoon kaupunginvaltuuston salissa on ollut jäljennös patsaasta. Helsingin yliopisto oli nimetty Aleksanterin mukaan 1828–1919 Keisarilliseksi Aleksanterin-Yliopistoksi Suomessa. Aleksanterin mukaan on nimitetty katuja Helsingissä (Aleksanterinkatu) ja Porvoossa sekä Aleksanterin kirkko Tampereella.
Marc Vales
Andorran maajoukkueessa Vales on pelannut vuodesta 2008 lähtien.
Monarkia Suomessa
Kuninkaallisten muistomerkit Suomessa
Mälkiän sululla Lappeenrannassa on Nikolai I:n ja Aleksanteri II:n kunniaksi pystytetty muistomerkki. Keisarien muistolaatat olivat 1900-luvulla kanavan penkalla sivussa ja unohdettuina, mutta vuonna 2006 ne siirrettiin takaisin samanlaiseen alustaan, jossa ne olivat alun perin olleet ja paljastettiin uudelleen Saimaan kanavan 150-vuotisjuhlien yhteydessä. Keisari Aleksanteri II on kuvattu Walter Runebergin ja Johannes Takasen suunnittelemaan veistokseen Aleksanteri II vuodelta 1894. Veistos on Helsingin Senaatintorilla. Hänet on kuvattu myös vuodelta 1850 peräisin olevaan Georg Bottmannin maalaukseen, joka on nykyään Kansallismuseossa.
Burislev
Burislev tai Burislev Sverkerinpoika oli yhdessä Kolin kanssa Ruotsin kuningas ja kruununtavoittelija noin vuosina 1167–1169.
Vladimir Lamsdorff
Vladimir Nikolajevitš Lamsdorff (, Lamsdorf; 6. tammikuuta 1845 (J: 25. joulukuuta 1844) Pietari – 19. maaliskuuta (J: 6. maaliskuuta) 1907 San Remo, Italia) oli venäläinen kreivi ja diplomaatti, joka toimi Venäjän ulkoministerinä vuosina 1901–1906.
Lamsdorff kuului alkujaan westfalenilaiseen aatelissukuun, joka oli asettunut 1400-luvulla Kuurinmaalle ja saanut 1817 kreivin arvon Venäjän aatelissa. Lamsdorff aloitti uransa Venäjän ulkoministeriössä 1866 ja yleni vuoteen 1892 mennessä ulkoministerin apulaiseksi. Hänet nimitettiin elokuussa 1900 virkaatekeväksi ja seuraavan vuoden tammikuussa varsinaiseksi ulkoministeriksi. Lamsdorffin ulkoministerikaudella Venäjä ja Itävalta-Unkari saivat lokakuussa 1903 sovittua yhteisestä politiikasta Makedoniassa syntyneen kansannousun suhteen niin sanotun Mürzstegin ohjelman muodossa. Hän pyrki myös säilyttämään Venäjän suhteet Japaniin rauhanomaisina, mutta ei kyennyt estämään Venäjän–Japanin sodan puhkeamista helmikuussa 1904. Sodan aikana Venäjän ja Ison-Britannian välille uhkasi syntyä konflikti niin sanotun Doggermatalikon välikohtauksen seurauksena, mutta Lamsdorffin ponnistelujen ansiosta asiaan saatiin rauhanomainen ratkaisu. Tavatessaan toisensa heinäkuussa 1905 Venäjän tsaari Nikolai II ja Saksan keisari Vilhelm II päättivät solmia Koiviston sopimuksena tunnetun puolustusliiton maidensa välillä. Heti kuultuaan sopimuksesta Lamsdorff taivutteli Nikolain hautaamaan sen, sillä Ranska oli Venäjän pääliittolainen.
Lamsdorff jätti ulkoministerin tehtävät toukokuussa 1906 ja hänet nimitettiin Venäjän valtakunnanneuvoston jäseneksi.
Sveitsin naisten jalkapallomaajoukkue
Sveitsin naisten jalkapallomaajoukkue on Sveitsin naisten edustusjoukkue jalkapallossa. Se toimii Sveitsin jalkapalloliiton alaisuudessa.
Sveitsi teki arvokisadebyyttinsä kesällä 2015 pelatuissa Kanadan MM-kisoissa, joihin se varmisti paikkansa ensimmäisenä eurooppalaisena joukkueena. Lopputurnauksessa se hävisi hallitsevalle maailmanmestarille Japanille 0–1 ja Kamerunille 1–2 mutta voitti Ecuadorin 10–1 ja selviytyi lohkokolmosten välisessä vertailussa jatkoon. Neljännesvälierissä Sveitsi hävisi emäntämaa Kanadalle 0–1. Parhaat maalintekijät olivat kolme maalia Ecuadoria vastaan tehneet Fabienne Humm ja Ramona Bachmann.
Juan Godayol Colom
Juan Godayol Colom (s. 4. syyskuuta 1943 Mataró) on Perussa toimiva espanjalainen roomalaiskatolinen piispa.
Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 13. elokuuta 1972 ja nimitettiin Ayavirin alueprelatuurin johtoon 4. joulukuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. tammikuuta 1992. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Dossena, jota avustivat Fernando Vargas Ruiz de Somocurcio ja José Ramón Gurruchaga Ezama.
Godayol Colom erosi tehtävistään prelaattina 18. helmikuuta 2006.
Bad Wolvesin diskografia
Bad Wolves on vuonna 2017 perustettu yhdysvaltalainen superyhtye, joka koostuu aiemmin muun muassa In This Momentissa, Divine Heresyssä, God Forbidissa sekä DevilDriverissa soittaneista muusikoista.
Kol (kuningas)
Kol oli yhdessä Burislevin kanssa Ruotsin kuningas ja kruununtavoittelija noin vuosina 1167–1173.
Hopeanvalkea
Hopeanvalkea: Matka menneeseen oppaina aurinko, fantasia ja folklore on Lennart Meren kirja. Teoksen tekijä on koonnut ja toimittanut alkuteoksista Hõbevalge (1976) ja Hõbevalgem (1983). Suomeksi teos ilmestyi 1983 Gummeruksen kustantamana.
Vorna
Vorna on karjalaisten kansantarinoiden sankari, taidokas jousenkäyttäjä, joka taisteli niin suomalaisia kuin venäläisiäkin vastaan. Länsisuomalaisissa kertomuksissa hän on vastustaja, hurja vainolainen, jopa jättiläinen. Vorna oli pitkä ja tummahiuksinen, hopeavyöhön ja panssaripaitaan puettu. Hänellä oli erityisen iso jousipyssy, jota ei joka mies olisi jaksanut käyttää. Isosta koostaan ja hurjasta maineestaan huolimatta kerrottiin kuitenkin, että Vorna ei ollut pelottavan näköinen.
Vorna oli ilmeisesti oikea 1600-luvulla elänyt henkilö, tai jopa kaksi henkilöä, isä ja poika, joista kertovat tarinat ovat sekoittuneet toisiinsa. Sissipäällikkö Vorna on Pohjois-Pohjanmaalta tallennetussa kansantarinoissa nimetty Vornasten suvun esi-isäksi.
Eino Leino on tehnyt Vornasta runon.
Kertomuksia
Vorna sauvoi ylös monet voimakkaat kosket, mitä pidettiin suurena urotekona. Silti ei ole Vuoksen voittanutta, yli käynyttä Imatran, kuten yleinen sanonta kuului. Vorna myös kävi hävittämässä Suomea. Hän ryösti neidon tai kaksikin, mutta nämä pakenivat.
Kertomus muistuttaa hieman kreikkalaista kertomusta Akilleuksen kuolemasta.
Acorda Therapeutics
Acorda Therapeutics on yhdysvaltalainen biofarmasian alan pörssiyritys, jonka kotipaikka on New Yorkin osavaltion Ardsleyssä. Yritys etsii, kehittää ja kaupallistaa hoitoja ihmisen neurologisten sairauksien hoitoon.
Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkeviraston (FDA) markkinoille hyväksymiä Acordan lääkevalmisteita ovat: Yrityksellä on useita muita valmisteita kehitteillä lääkekehityksen eri vaiheissa.
Vuoden 2014 vuosikertomuksessaan yhtiö kertoi päätuotteensa Ampyran vuosimyynnin olleen 366,2 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria (21 % nousu edellisvuoteen verrattuna). Vuoden 2015 nettomyyntiarvioksi samalle tuotteelle asetettiin tuolloin 405–420 miljoonaa dollaria. Tammikuussa 2016 uutisoitiin Acorda Therepeuticsin aikovan ostaa suomalaisen Biotie Therapies -pörssiyhtiön. Tarjousaika päättyi 17. helmikuuta 2016.
Vampyyrivuori
Vampyyrivuori on neljäs osa Darren Shanin kirjoittamasta nuorten fantasiakirjasarjasta Darren Shanin tarina, joka kertoo Darren Shan -nimisestä puolivampyyrista, jonka verettäjänä ja holhoojana toimii entinen vampyyrikenraali Larten Crepsley. Romaani julkaistiin englanniksi 2001 ja suomeksi 2004. Sen suomensi Kaijamari Sivill ja kustansi Tammi.
Juoni
Kahdeksan vuoden jälkeen Darrenin veretyksestä eräänä iltana Friikkisirkuksessa Crepsley ilmoittaa Darrenille, että he lähtevät Vampyyrivuorelle neuvostokokoukseen (joka pidetään kerran kahdessatoista vuodessa) esittelemään Darrenin vampyyriprinsseille ja neuvostolle. Darren ei ymmärtänyt, miksi hänet pitäisi mennä esittelemään neuvostolle, eikä hän tiennyt missä Vampyyrivuori sijaitsi, vaan pian se selviäisi hänelle! Seuraavaan iltaan mennessä Darren oli pakannut omansa ja Crepsleyn reput, mutta osan tavaroista Larten otti pois ja ilmoitti, että matka Vampyyrivuorelle kuului olla voimienkoetus, sairailla ja vanhuksilla ei ollut vuorelle asiaa. Juuri ennen kaksikon lähtöä Kopernikus-Henrik Talo (jotka yhdistämällä saadaan melkein sana Kohtalo) ilmoitti, että heidän täytyy ottaa kaksi siniviittaa mukaansa. Toinen siniviitta olikin Darrenille tuttu, sillä hän ja käärmepoika (tai oikeastaan nykyään käärmemies) Evra Von kutsuvat häntä Vasuriksi, koska siniviitta ontuu toista jalkaansa. Larten ei ole iloinen Herra Talon ehdotuksesta, ja väittääkin ensiksi vastaan, mutta alentuu Herra Talon pelottavaan varjoon. Nelikko oli juuri lähdössä, kun Herra Talo kehuu Darrenia Susimiehen ja vampaneesi Murloughin kanssa käydyistä taisteluista (kirjoista Vampyyrin oppipoika ja Kauhun tunneleissa). Talo mainitsee, että Darren on päässyt jo pitkälle, mutta hänellä on vielä pitkä ja hankala matka kuljettavanaan, eikä hän tarkoittanut yksinomaan Vampyyrivuorelle johtavaa polkua. Herra Talo rohkaisi Darrenia olemaan vahva ja uskomaan itseensä, ja ettei hän saisi alistua tappioon vaikka se näyttäisi jo väistämättämöltä. Darren ei ollut uskoa korviaan, kun Talo puhui hänelle näin, joten hän oli kuunnellut hyvin tarkasti Herra Talon sanat. Vihdoin ja viimein Larten, Darren ja siniviitat pääsivät matkaan. Larten ojensi Darrenille vaaleanharmaan vaatemytyn ja käski pukeutua siihen, niin kuin Lartenkin oli tehnyt. Larten Crepsleyn käskystä hän tyhjensi reppunsa köydestä, varavaatteista ja kengistä, ja he olivat valmiita lähtöön! Paitsi, että Larten ilmoitti Darrenille, että tahtoo ottaa Madam Octan mukaansa, jotta voi esitellä sen eräälle hyvälle ystävälleen, joka takuulla pitäisi siitä. Darren tunki Madam Octan vastahakoisesti reppuunsa ja he lähtivät matkaan.
Matkalla Vampyyrivuorella kohti Vampyyrilinnaa Larten Crepsley kertoi Darrenille lepoluolista, jotka otettiin käyttöön ensimmäisessä vampaneesian ja vampyyreiden kesken käydyssä sodassa seitsemänsataa vuotta sitten, koska vampaneesien lisäksi myös ihmiset hävittivät vampyyrit n. sadastatuhannesta vaivaiseen pariin kolmeen tuhanteen. Larten kertoi myös, että vampyyrikenraaleja on 300-400 välillä ja vampaneeseja on vaivaiset 250-300.
Vihdoin nelikko saapuivat ensimmäiselle lepoluolalle. Siniviitoista tähän asti ei ollut harmia. Ne olivat saalistaneet oman ruokansa, nukkuivat välillä parin tunnin unet ja kävelivät koko ajan samaa vauhtia (jopa vasuri, joka ontui toista jalkaansa). Larten pysähtyi ja käski Darrenin pysähtymään. Hän haistoi veren. Larten meni edellä luolaan ja Darren hieman jäljessä. Luolassa oli kolme ruumisarkkua telineissään, mutta yksi niistä lojui lattialla kansi auki ja yksi oli lyöty säpäleiksi seinää vasten. Rikotun arkun ympäristö oli mustana verestä - vampyyrin verestä. Yht´äkkiä joku kävi Darreniin käsiksi ja huusi voitonriemuisesti: "Haa!" Larten Crepsley oli juuri käynyt hyökkääjän kimppuun, ja melkein tappoi hänet, kun hyökkääjä huusi: "Seis, Larten! Minä tässä - Gavner!" Garver on yksi vampyyrikenraali, johon tutustuttiin jo aikaisemmin Vampyyrin oppipoika -kirjassa. Neljän hengen ryhmä vaihtui viiden hengen ryhmäksi, ja he jatkoivat matkaansa pois lepoluolalta, sillä tuota tuhoa ei ollut tehnyt mikään villieläin, sillä se olisi tuhonnut kaiken luolassa, vaan vampaneesi, oletettavasti.
Leiriydyttyään Gavner kysyi, miksi siniviitat olivat heidän mukanaan, mutta Larten Crepsley sanoi, että kertoisi myöhemmin. Nyt heidän pitäisi syödä ja pohtia ystävänsä kuolemaa. Vampyyrit päättivät etteivät lähde enää etsintöihin, sillä se veisi liikaa aikaa, ja keskustelu kääntyi lopulta taas siniviittoihin. Gavner kysyi taas siniviitoista, ja Larten vastasi hänelle niin kuin asia oli. Larten Crepsley kysyi, miksi Gavner oli seurannut heitä. Hän vastasi, että hän etsi Lartenin hengen ja päätti liittyä seuraan, sillä yksin oli kamalan tylsä kulkea, jos ei ole juttuseuraa. Gavner otti puheeksi Darrenin täysvampyyriksi verettämisen, ja kysyi Darrenilta aikooko tämä tankata täyteen. Darren vastasi ettei ole, ja varmisti vielä asian verettäjältään Larten Crepsleyltä, joka vahvisti pojan puheet, ja ilmoitti, että vasta täysi-ikäisenä. Darren Shan päätti kesken keskustelun suutuspäissään (koska hän muisti jälleen kuinka hitaasti ikääntyi ruumiillisesti) lähteä purolle täyttämään kenttäpulloja, mutta sai siellä vastaansa suden. Susi "hyökkäsi" Darrenin kimppuun ja, kun Darren luuli päiviensä olevan luetut, susi nuolaisi häntä. Darren nimesi susiuroksen Viiruksi, koska sillä oli hauska viiru keskiruumiissa. Alfauros Viiru kutsui muun lauman tulemaan esiin ja esiin tuli kaksi naarasta ja yksi pentu, jonka Darren myöhemmin nimesi Peteksi Petteri Punakuonon mukaan. Darren meni takaisin leiriin ja vampyyrivanhukset olivat jo nukkumassa, ja sudet olivat seuranneet häntä. Viiru tutki vesakon, ja todetessaan sen tuvalliseksi, se kutsui muun lauman perässään paikalle. Sudet asettuivat Darrenin viereen nukkumaan, ja vaikka ne haisivatkin aika vahvasti, niiden lämpö oli suotuisa noissa kylmissä olosuhteissa, kun lunta oli maassa ja pakkasta jokin verran. Darren ja kumppanit heräsivät, kun Viiru murisi kahdelle siniviitalle. Darren sanoi siniviitoille, että he eivät saa syödä susia. Toinen siniviitta (nimetön) silitti vatsaansa merkiksi nälästä. Darren ei myöntynyt siniviitan tahtoon, ja kun tapaus näytti toivottomalta, toinen siniviitoista (Vasuriksi kutsuttu) osoitti nimettömän siniviitan hihaa käskien tämän metsälle. Myöhemmin Larten Crepsley kertoi Darrenille, että sudet ovat yhtä lailla sukua vampyyreille, kuin apinat ihmisille, ja siksi sudet eivät välttele vampyyreja. Larten ilmoitti ylpeästi, että ymmärtää ja tulee susien kanssa toimiin äärimmäisen hyvin. Sudet olivat Lartenin juttu. Darren kysyi, miksi sudet olivat Vampyyrivuorella, ja minne ne olivat matkalla. Hänelle vastattiin, että sudet olivat matkalla sinne minne hekin syystä, että vampyyrien neuvonpidon juhlista aina jäi kunnolla ruuantähteitä, jotka viskattiin villieläinten ruuaksi. Muitakin syitä oli. Mm. ne kerääntyivät tapaamaan vanhoja tuttujaan, etsimään uusia kumppaneita ja vaihtamaan kuulumisia. Ne esimerkiksi kertovat mielissään kuvilla, missä oli parhaat saalistuspaikat ja missä huonot. He lähtivät matkaan, ja Darren oli ihmeissään, kun kuuli, että heidän määränpäähänsä oli muitakin polkuja, kuin vain tämä yksi.
Matkalla heille tuli polkupulma. He eivät voineet kiivetä vuorensyrjää pitkin, sillä Darren ei ole yhtä vahva kuin aikuiset vampyyrit, ja saattaisi loukata itsensä, jos ote lipsuu. Joten ainoaksi vaihtoehdoksi (aikaa säästäen) he joutuivat kulkemaan pensaikon läpi niin kuin parhaiten taitavat. Larten ja Gavner alkoivat riisuutua, ja Darren oli ihmeissään, ja kysyi miksi he riisuutuivat. Gavner vastasi Darrenille, että vaatteet suojaavat vähän, mutta he tarvitsisivat vaatteitaan vielä, joten oli parasta pitää ne ehjinä. Gavner riisui housunsa ja he näkivät Gavnerin hauskat bokserit. Ne olivat keltaiset ja niihin oli kirjailtu pinkkejä elefantteja. Larten katsoi boksereita epäuskoisena, ja hänen suupielensä nyki epäilyttävästi. Gavner ilmoitti, että sai ne lahjaksi eräältä ihanalta ihmisnaiselta, jonka kanssa hänellä oli ollut suhde. Gavner ilmoitti harmikseen, että naisella oli kylläkin huono alusvaatemaku. Darren ilmoitti, että naisella oli myös huono poikaystävämaku, jolloin kaikkien ihmeeksi Larten - ensimmäistä kertaa - purskahti nauruun ja nauroi katketakseen. Jopa Gavner oli ällistyneen näköinen Lartenin naurunpuuskan vuoksi. Lartenilla kesti hetki selvitä kohtauksestaan, ja rauhoituttuaan hän pyysi anteeksi. Larten hieroi Darrenin ihoon pahanhajuista voidetta, joka tukki ihohuokoset ja suojasi haavoilta. He jatkoivat matkaa. Matka oli niin kivulias okaiden ja ihoa raapivien oksien takia, joten Crepsley käski siniviitat kulkemaan edellä, ja raivaamaan pahimmat piikit pois muiden tieltä. Siniviitat eivät pistäneet vastaan. Vähän ajan kuluttua, Larten huikkasi Gavneria luokseen ja osoitti tälle jotakin piikissä. Gavner päästi tukahtuneen huudahduksen, ja Darrenkin tahtoi nähdä, mistä oli kyse. Larten osoitti verta eräässä piikissa, ja Darren kysyi, mitä ihmeellistä siinä oli. Larten käski hänen haistaa ilmaa. Darren haistoi, ja muisti erään hajun kuuden vuoden takaa. Veri oli vampaneesin verta.
Tatebayashi
Tatebayashi on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Gunman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin kaakkoisosassa Tone- ja Watarasejokien välisellä alluviaalitasangolla. Kaupunkiin kuuluu useita pieniä järviä, kuten Jōjärvi ja Tatarajärvi. Pohjoisessa se rajautuu Tochigin prefektuuriin. Tatebayashissa on 75 442 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 60,97 neliökilometriä.
Tatebayashi kehittyi Muromachi-kauden loppupuolelta lähtien linnanaluskaupunkina Akai-klaanin hallinnassa. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla siitä tuli Tatebayashin daimiokunnan keskus. Linnanherrana toimi muun muassa shōguniksi myöhemmin noussut Tokugawa Tsunayoshi. Tärkeitä perinteisiä elinkeinoja ovat soijakastikkeen, jauhojen ja nuudelien tuotanto sekä tekstiiliteollisuus. Sittemmin kaupunkiin on sijoittunut myös metalli-, kone- ja elektroniikkateollisuutta. Kaupunkioikeudet Tatebayashi sai vuonna 1954, kun Tatebayashin maaseutukaupunkiin liitettiin seitsemän kyläkuntaa.
Tatebayashin nähtävyyksiin kuuluu alppiruusuistaan tunnettu Tsutsujigaokan puisto. Morin-jin buddhalainen temppeli liitetään puolestaan Bunbuku chagama -kansansatuun. Tatebayashia palvelevat Tōbu-rautateiden Isesaki-linja, Koizumi-linja ja Sano-linja.
Mersey
Mersey on 110 kilometriä pitkä joki, joka virtaa Penniineiltä länteen Manchesterin kaupungin halki ja laskee Irlanninmereen Liverpoolissa. Joki alkaa Stockportista, missä kaksi Penniineiltä tulevaa päähaaraa, Tame ja Goyt, yhtyvät toisiinsa. Flixtonissa siihen liittyy Irwell-niminen sivujoki oikealta, ja Runcornissa Weaver-niminen sivujoki vasemmalta. Runcornista alkaa 75 neliökilometrin laajuinen estuaari.
Kurt Sand
Kurt Erik Sand (3. heinäkuuta 1923 Vaasa – 15. huhtikuuta 2013) oli suomalainen jalkapalloilija.
Maalivahtina pelannut Sand edusti koko uransa Vasa IFK:a vuosina 1943–1950. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden 1944 ja 1946. Kaikkiaan Sand pelasi kahdeksan kauden aikana 95 mestaruussarjan ottelua.
Sand pelasi maajoukkueessa viisi maaottelua vuonna 1947. Sand on saanut seuran kultaisen ansiomerkin.
Niitty-yökkönen
Niitty-yökkönen (Cerapteryx graminis) on yökkösten heimoon kuuluva perhoslaji. Sen toukka eli niittymato tunnetaan pelloille ja nurmikoille haittaa aiheuttavana tuhohyönteisenä.
Koko ja ulkonäkö
Niitty yökkösen siipien kärkiväli on n. 25–35 mm ja niiden pohjaväri vaihtelee. Lajin kuitenkin tunnistaa helposti vaaleasta pitkittäisviirusta, joka kulkee siiven takanurkasta etusiiven tyveen. Niitty-yökkösen naaras on koirasta isompi, ja molemmilla siipien pohjaväri vaihtelee harmaasta tai vaaleanruskeasta tummanpunaruskeaan.
Toukka on 3–4 senttiä pitkä ja väriltään aluksi vaaleanruskea ja vanhempana tummanruskea. Toukan ruumiissa on seitsemän vaaleaa, kellanharmaata pitkittäisjuovaa ja sen alapuoli on kellahtava.
Levinneisyys ja lentoaika
Yleinen koko Suomessa. Lentää heinä- ja elokuussa.
Elinympäristö ja elintavat
Talvehtiminen tapahtuu munana heinämättäässä.
Ravintokasvi
Toukan ravintokasveja ovat nurmilauha (Deschampsia cespitosa), metsälauha (Deschampsia flexuosa) sekä erilaiset nadat (Festuca sp.).
Geraniales
Geraniales on aitokaksisirkkaisten rosidien ryhmään kuuluva kasvilahko. Ylivoimaisesti merkittävin heimo on kurjenpolvikasvit (Geraniaceae), jossa on noin 800 lajia. Muut lahkon kasvit on aiemmin jaettu useaan pieneen heimoon, jotka APG:n luokittelussa on yhdistetty samaan heimoon Francoaceae.
Tieteellinen luokittelu
Nykyinen APG-luokittelu jakaa lahkon seuraaviin heimoihin:
Lettokynsisammal
Lettokynsisammal (Dicranum bonjeanii) on sammallaji. Se kuuluu Dicranaceae -heimoon ja kynsisammalten sukuun. Lettokynsisammal on kalkinsuosijasammal. Yleisväriltään lettokynsisammal on kirkkaan- tai tummanvihreää. Se kasvaa muutaman sentin korkeaksi.
Ulkonäkö
Lettokynsisammalen lehdet ovat melkein aina suorat ja ne ovat kärjestä heikosti aaltopoimuiset. Lehden kärjessä on pitkiä soluja.
Cinnamon
Cinnamon on GNOME 3:een perustuva vapaa avoimen lähdekoodin työpöytäympäristö Linuxille. Cinnamonin kehityksen aloittivat Linux Mintin kehittäjät ja se on Linux Mintin suositeltava työpöytäympäristö.
Idlibin maakunta
Idlib  on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Se sijaitsee maan luoteisosassa. Maakunnan pinta-ala on 6 097 neliökilometriä. Maakunnan pääkaupunki on Idlib.
Vuorovesilämpeneminen
thumb|Jupiterin kuulla Io:lla on voimakasta vuorovesilämpenemisestä aiheutuvaa vulkaanista toimintaa. Vuorovesilämpeneminen on kitkan aiheuttamaa lämpenemistä planeetassa tai kuussa. Siinä lämpöä vapautuu taivaankappaleen kuoreen. Jupiterin kuu Io on vulkaanisesti aktiivisin taivaankappale Aurinkokunnassa. Siinä ei ole kraattereita, koska vuorovesivoimat muovaavat pintaa jatkuvasti. Sen kiertoradan eksentrisyydestä, mikä on tulosta keskiliikeresonanssista, aiheutuu siihen pituuden vaihtelua noin 100 m saakka. Kiertäessään Jupiteria kitka, joka syntyy vuorovesivenymisestä lämmittää sen sisustaa. Samankaltainen, mutta heikommin ilmenevänä kehityskulun teoretisoidaan sulattaneen Jupiterin seuraavan suuren kuun Europan alhaisimmat kerrostumat. Saturnuksen kuun Enceladuksen on samaan tapaan oletettu omaavan nestemäisen meren sen jäisen pinnan alla. Sen kryotulivuorista purkautuu jatkuvasti ainesta. Niiden voimanlähteenä pidetään kitkaa, joka syntyy sen jäisen maankuoren siirtymisen takia.
Idlibin maakunta
Vuoden 2011 tammikuussa, ennen Syyrian sisällissotaa, maakunnan väkiluvuksi kirjattiin 2,072 miljoonaa. Saman vuoden lopussa, kun sota oli jo meneillään, väkiluvun arvioitiin pudonneen jo yli puolella miljoonalla noin 1,501 miljoonaan.
Maakunta rajoittuu idässä Aleppon, etelässä ja lounaassa Haman, lännessä Latakian maakuntaan sekä pohjoisessa Turkkiin.
Unescon maailmanperintökohteeksi julistetut Pohjois-Syyrian muinaiset kylät sijaitsevat pääosin Idlibin maakunnassa.
Toukokuussa 2015 islamistikapinallisryhmien liittouma Jais al-Fateh kertoi vallanneensa lähes koko maakunnan ja kaikki sen tärkeimmät kaupungit. Sittemmin esimerkiksi Idlibin kaupungin hallinta on keskittynyt Syyrian opposition sotilaalliselle järjestölle, Vapaan Syyrian armeijalle, joka onnistui häätämään Isisin ja muita ääri-islamistien joukkoja pois.
Vuorovesilämpeneminen
Vuorovesilämmityksen määrän q_{tid} voi laskea seuraavalla kaavalla. Missä \rho on taivaankappaleen keskitiheys, n kappaleen keskiliike, r on kappaleen säde, e on kiertoradan epäkeskisyys, \mu on leikkauskerroin Q on dimensioton häviökerroin. Vuorovesilämmityksen osaa kuvataan joskus dimensiottomalla suureella C, joka on yhtä kuin vuorovesilämmityksen osamäärä ja sisäisen lämmityksen määrä.
Abraham Mateo
Abraham Mateo Chamorro (s. 25. elokuuta 1998 San Fernando, Cádiz, Espanja) on espanjalainen näyttelijä ja laulaja. Hänen suurin hittinsä on vuonna 2012 ilmestynyt Señorita. Hän toimii One Directionin lämmittelijänä yhtyeen Where We Are -kiertueella Euroopassa.
Where to Invade Next
Where to Invade Next on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Michael Mooren ohjaama dokumenttielokuva. Moore vierailee teoksessaan useassa maassa, muun muassa Suomessa, joissa yhteiskunnallisia kysymyksiä on ratkaistu eri tavoin kuin Yhdysvalloissa. Elokuvassa haastatellaan muiden muassa Suomen entistä opetusministeriä Krista Kiurua ja Islannin entistä presidenttiä Vigdís Finnbogadóttiria.
Al-Raqqan maakunta
thumb|270px|Maakunnan jako kolmeen piirikuntaan. Ar-Raqqan maakunta (, Rakkan maakunta) on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Maakunnan pinta-ala on 19 616 neliökilometriä. Vuonna 2011, ennen sisällissotaa, sen väkiluvuksi arvioitiin 944 000. Maakunnan pääkaupunki on Rakka.
Maakunta rajoittuu idässä Hasakan ja Dayr az-Zawrin, etelässä Homsin, lounaassa Haman sekä lännessä Aleppon maakuntaan. Pohjoisessa rajanaapurina on Turkki.
Maakunta jakautuu kolmeen piirikuntaan.
Vila Praia de Âncora
Vila Praia de Âncora on seutukunta Portugalissa Caminhan maakunnassa. Sen pinta-ala on 8,15 km² ja seutukunnassa on 4 688 asukasta (2001). Asukastiheys on 575,2 as/km². Vila Praia de Âncora on asukasluvultaan suurin seutukunta Caminhan maakunnassa.
Rakas, sinusta on tullut pullukka
Rakas, sinusta on tullut pullukka on laihdutusohjelma, jossa seurataan pariskuntia joista toinen osapuoli on päässyt lihomaan niin että puoliso ryhtyy kumppaninsa henkilökohtaiseksi kuntovalmentajaksi. Pariskunta voittaa sitä enemmän rahaa mitä enemmän pullukka onnistuu pudottamaan painoa. Jos pullukka onnistuu seitsemän viikon aikana pudottamaan painoa 16 kiloa, tai enemmän voittaa pariskunta 10 000 euroa. Juontajana ja Personal trainerina toimii Jenni Levävaara. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Sub-kanavalla 27. maaliskuuta 2013. Toinen tuotantokausi 8. tammikuuta 2015. kolmas 2016.
Asnières-sur-Oise
Asnières-sur-Oise on kunta Ranskassa Val-d'Oisen departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 50 km Pariisista pohjoiseen Oisejoen varrella, joka on Seinen sivujoki.
Nähtävyyksiä
Kunnan nähtävyyksiä on sisterssiläisluostari Abbaye de Royaumont. Luostaria oli perustamassa Ranskan kuningas Ludvig IX vuonna 1228. Luostari on yleisölle avoinna ympäri vuoden ja siellä on lukuisia näyttelyitä ja tapahtumia, kuten klassisen musiikin festivaali Festival de Royaumont.
Alfa Romeo AR8
Alfa Romeo AR8 on Alfa Romeon vuosina 1978–1989 valmistama pakettiautomalli, joka oli käytännössä uudelleennimetty Iveco/Fiat Daily.
Shock Value II
Timbaland Presents Shock Value II on hip hop -artisti/tuottaja Timbalandin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin 2. joulukuuta 2009.
Međugorje
Međugorje on pieni kaupunki Bosnia ja Hertsegovinassa Čitlukin kunnan alueella. Se sijaitsee Hertsegovinan alueella lähellä Kroatian rajaa. Kaupungissa oli vuoden 2013 väestönlaskennassa noin 2 270 asukasta, joista lähes 99 prosenttia oli kroaatteja. Kaupunki tunnetaan katolisena pyhiinvaelluskohteena. Neitsyt Marian sanotaan ilmestyneen siellä kuudelle lapselle ensimmäistä kertaa 24. kesäkuuta ja 25. kesäkuuta 1981. Vaikka monet katolilaiset uskovat ilmestykseen, katolinen kirkko ei virallisesti ole vahvistanut ihmettä.
Tunnettu Međugorjen asukas on tennistähti Marin Čilić.
Dayr al-Zawrin maakunta
thumb|270px|Maakunnan jako kolmeen piirikuntaan. Dayr al-Zawr on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Maakunnan pinta-ala on 33 060 km². Vuonna 2011, ennen sisällissotaa, sen väkiluvuksi arvioitiin 1,2 miljoonaa. Maakunnan pääkaupunki on Deir ez Zor.
Maakunta rajoittuu idässä ja etelässä Irakiin. Lounaassa naapurina on Homsin, luoteessa ar-Raqqan ja koillisessa Hasakan maakunta.
Aluehallinnon toisella tasolla maakunta jakautuu kolmeen piirikuntaan.
Maahinen
Maahiset eli maanväki ovat pieniä, ihmisenmuotoisia olentoja, joista on paljon suomalaisia kansantarinoita.
Kashiba
Kashiba on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Naran prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin luoteisosassa Naran altaan länsireunalla. Lännessä sen alue nousee Nijōvuoren rinteille ja rajautuu Osakan prefektuuriin. Kashibassa on 79 272 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 24,26 neliökilometriä.
Kashiba on alun perin maaseutumaista aluetta, jonne syntyi ennen toista maailmansotaa aluksi maanviljelijöiden sivutyönä tehtävää sukkien ja hiekkapaperin valmistusta. Kashiban maaseutukaupunki muodostettiin neljän kyläkunnan kuntaliitoksella vuonna 1956. Myöhemmin se on kasvanut voimakkaasti Osakan lähiönä. Kaupunkioikeudet Kashiballe myönnettiin vuonna 1991. Sinne on sijoittunut myös metalli- ja muoviteollisuutta. Tärkeä elinkeino on puutarhaviljely, joka tuottaa esimerkiksi vihanneksia, kakeja ja mansikoita.
Maahinen
Maahiset saattoivat toisinaan nousta maasta ”ihmisten ilmoille”. Joissain tarinoissa maahiset ovat vaihtaneet ihmislapsen tilalle oman lapsensa. Maahisen lapsesta eli vaihdokkaasta on sitten voinut kasvaa rampa, vähäjärkinen tai sairas; toisinaan näitä vaihdokaslapsia on kuvattu syrjäytyneiksi, rumiksi ja hiljaisiksi. Samaan tapaan skandinaavit kertovat peikon voivan vaihtaa toisinaan oman lapsensa ihmislapsen tilalle. Omissa oloissaan maahisten sanottiin olevan rauhaa rakastavia, järjestelmällisiä, siistejä ja sopuisia.
Kashiba
Kashiban kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Hiranotsuka-Anayaman kofun-hautakumpu, keisari Buretsun hautamausoleumi ja muut historialliset jäänteet. Eräs luonnonnähtävyys on Donzurubōn eroosion kuluttama tuffikivimuodostelma. Osa kaupungin alueesta kuuluu Kongō-Ikoma-Kisenin puolikansallispuistoon. Kashibaa palvelevat JR Nishi-Nihonin Wakayama-linja sekä Kintetsu-rautateiden Osaka-linja ja Minami-Ōsaka-linja.
Maahinen
Maanväki voi myös sairastuttaa ihmisen. Maahan kaatuva saattoi loukata maan väkeä, jolloin maanväki tartutti häneen sairauden, maan vihan. Sairautta voitiin nimittää myös sen aiheuttaneiden olentojen tai taikavoimien mukaan maahiseksi tai maanväeksi. Vaarallisena pidettiin myös kuuman veden kaatamista maahisten asuinsijoille tai tarpeiden tekemistä sinne.
Maahiset eroavat eräästä toisesta kansantarustossamme yleisesti esiintyvästä olentotyypistä vetehisestä siinä, että niiden ei tavallisesti kuvattu koskaan olleen oikeita ihmisiä; vetehisten sen sijaan sanottiin olevan hukkumalla kuolleita vainajia.
Maahisten kerrotaan myös lumoavan ihmisiä jäämään luokseen, jos ottaa vastaan heidän tarjoamiaan lahjoja, ruokaa tai juomaa.
Matti Tenhunen
Matti Tenhunen (1. joulukuuta 1887 Kiuruvesi – 28. joulukuuta 1937 Sandarmoh, Neuvostoliitto) oli amerikansuomalainen kommunisti.
Tenhunen muutti vuonna 1905 Michiganin Negauneen kaivoskaupunkiin ja vuonna 1914 Wisconsinin Wentworthiin. Hän osallistui aktiivisesti amerikansuomalaisten kommunistien toimintaan. Tenhunen kävi Amerikassa kauppakoulun ja toimi osuustoimintaliikkeessä. Hän toimi Wisconsinin Superioriin siirretyn Työmies-lehden ja kustantamon taloudenhoitajana. Kun 1930-luvun alkupuoliskolla amerikansuomalaisia kommunisteja kutsuttiin rakentamaan Neuvosto-Karjalaa, Tenhusesta tuli värväyksen pääorganisaattori – hänen toimipaikkansa New Yorkissa oli "Neuvosto-Karjalan teknisen avun komitea", jota Neuvosto-Karjalaan lähtevät kutsuivat Tenhus-Matin staapiksi.
Vuonna 1931 Tenhunen muutti perheineen Neuvosto-Karjalaan, Petroskoihin, missä hän työskenteli Punaisen Karjalan toimittajana ja siirtolaishallinnossa, muun muassa Karjalan kansankomissaarien neuvoston työvoimaosaston päällikkönä. Vuonna 1932 Etsivä keskuspoliisi pidätti Tenhusen Suomessa, koska hän oli ostanut kaksi monistuskonetta ja lahjoittanut ne silloin kielletylle Suomen kommunistiselle puolueelle. Tenhunen tuomittiin valtiopetoksen valmistelusta kahdeksi vuodeksi kuritushuoneeseen. Neuvosto-Karjalassa syntyi protestiliike Tenhusen vapauttamiseksi. Tenhusen Yhdysvaltoihin palannut Toivo-poika kävi neuvottelemassa diplomaattisesta vaihtokaupasta. Presidentti P. E. Svinhufvud armahti Tenhusen 3. helmikuuta 1933, ja hänet karkotettiin Neuvostoliittoon. Tenhunen palasi Petroskoihin, missä hän myöhemmin toimi johtajana Anohinin kirjapainossa, joka oli osa Valtion kustannusliike Kirjaa.
Tenhunen vangittiin Stalinin vainoissa syyskuussa 1937. Häntä syytettiin tekaistuilla perusteilla vastavallankumouksellisuudesta ja vakoilusta, tuomittiin kuolemaan 20. joulukuuta ja teloitettiin 28. joulukuuta 1937 Karhumäen lähellä Sandarmohissa. Tenhunen rehabilitoitiin 18. lokakuuta 1957.
Tehnusen vanhemmat olivat Pekka Tenhunen (1857-1909) ja Miina Kauranen (1854-1893). Hänen puolisonsa oli Hilja Maria Tenhunen, o.s. Korolainen (s. 1888 Iisalmessa, k. Neuvostoliitossa). Matti ja Hilja Tenhusella oli kaksi lasta, Toivo ja Irma.
RN Leone (1923)
RN Leone (runkonumero LE) oli Italian kuninkaallisen laivaston Leone-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 23. marraskuuta 1921. Alus laskettiin vesille 1. lokakuuta 1923 ja liitettiin laivastoon 1. heinäkuuta 1924.
Palvelus
Toisen maailmansodan alkaessa alus oli sisaraluksineen Massawassa 5. viirikössä, jonka ensimmäisinä tehtävinä oli miinojen lasku. Kesäkuusta 1940 alkaen alus etsi viirikkönsä mukana tuloksetta liittoutuneiden Suezin kanavan kautta matkanneita saattueita.
Kurjenpolvikasvit
Kurjenpolvikasvit (Geraniaceae) on kaksisirkkaisten kasvien heimo, johon kuuluu tulkinnasta riippuen 7–14 sukua ja noin 730 lajia. Useimmat lajit ovat ruohoja tai puolipensaita, ja niitä esiintyy erityisesti lauhkeilla ja lämpimänlauhkeilla seuduilla, kuten eteläisessä Afrikassa. Varret ovat suurikokoisilla lajeilla puumaiset; useimmilla ne ovat karvapeitteiset. Kukat ovat kaksineuvoisia, niissä on viisi terälehteä ja ne ovat väriltään tyypillisesti karmiinin- tai lilanpunaisia.