cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Macintosh Toolbox
New World ROM
Ensimmäisen iMacin julkaisemisen yhteydessä laitteistoon kirjoitettu Toolbox siirrettiin kovalevylle kirjoitussuojattuun tiedostoon. Käynnistyksen yhteydessä Toolbox ladattiin keskusmuistiin ennen Mac OS:n käynnistämistä.
OS X ei käytä Toolboxia, mutta sen Classic-ohjelma sisältää Toolboxin Mac OS:n emulointia varten. Toolboxin ohjelmointirajapinnat on suurelta osin tallella Carbon-ohjelmointirajapinnassa.
Talso
upright|thumb|210px|Talson käyttöä. thumb|210px|Talsoja, kuva 1800-luvun myyntiluettelosta. Talso eli kouru- tai koverokirves (myös telso ja task(o)in) on erityisesti veneenveistäjän työkalu, jota käytetään puun veistoon ja kovertamiseen. Talso on hyödyllinen myös esimerkiksi tynnyrien tai ruuhien valmistuksessa. Sen terä on joko suora tai kourumainen ja poikittain sen varteen nähden. Talson tapaisia kirveitä, ns. poikkikirveitä käytettiin jo mesoliittisella kaudella. On oletettu, että osassa löydetyistä rautakautisista putkikirveistä ajatuksena olisi ollut, että terä voidaan kääntää varren suuntaiseksi tai poikittain siihen nähden käsillä olleen työn vaatimusten mukaan, jolloin näennäisen primitiivinen työkalu olisikin ollut tavanomaista kirvestä monikäyttöisempi. Toki myös putkikirveen takominen alkeellisilla työkaluilla oli silmällistä kirvestä yksinkertaisempaa.
Aiheesta muualla
Тесак
Edwardsin oireyhtymä
thumb|250px|Edwardsin oireyhtymälle tyypilliset käden puristuminen yhteen ja sormien asettuminen päällekkäin.
Edwardsin oireyhtymä on kromosomiparissa 18 esiintyvä trisomia. Tämän takia se tunnetaan yleisesti myös nimellä trisomia 18. Tila ilmenee useina elimellisinä vaurioina, kuten sydänvikana, ja syvänä henkisenä kehitysvammaisuutena.
David Pham
Pham on pokerinpelaaja Men Nguyenin serkku. Nguyenin menestyttyään ammattilaisurallaan avasi pesulan, jossa Pham aloitti työskentelyn. Kuten monet muutkin Nguyenin työntekijöistä, Pham sai pokerioppia työnantajaltaan ja hänestä tuli menestyvä turnauspelaaja.
Edwardsin oireyhtymä
Edwardsin oireyhtymä saattaa aiheuttaa kuolleena syntymisen, ja elävänä syntyneistä suurin osa (noin 90 prosenttia) kuolee ensimmäisen elinvuotensa aikana. Noin neljä viidestä trisomia 18 -lapsesta on tyttöjä.
David Pham
Vuonna 2001 Pham voitti World Series of Pokerin 2 000 dollarin S.H.O.E. -turnauksen, jonka ykköspalkinto oli 140 455 dollaria. Toisen WSOP-rannekkeensa hän voitti vuonna 2006 2 000 dollarin no limit hold'em shootout -turnauksessa. Siinä ykköspalkinto oli 240 222 dollaria. WSOP:n pääturnauksessa hän on parhaimmillaan ollut 44. (2001).
Helmikuussa 2003 Pham oli ykkönen L.A.Poker Classic -turnauksen 1500 dollarin sisäänoston limit hold'em -tapahtumassa. Hän voitti tunnettuja pelaajia kuten Bon Phan, Jennifer Harman ja Erick Lindgren vieden 457 320 dollarin ykköspalkinnon.
Edwardsin oireyhtymä
Sikiökaudella havaittu trisomia 18 on Suomessa vuosina 1993–2009 ollut yli 600 lapsella. Samalla aikavälillä naisista, jotka kuulivat tulevansa saamaan trisomia 18 -lapsen, noin 60 prosenttia valitsi raskaudenkeskeytyksen.
David Pham
Joulukuussa 2004 Pham voitti Five Diamond World Poker Classicin 3 000 dollarin no limit hold'em -turnauksessa lopun kaksinpelissä Alan Goehringin ansaiten 414 419 dollaria. Toukokuussa 2007 Pham voitti Mirage Poker Showdown -tapahtuman 5 000 dollarin kaksinpeliturnauksen ja ansaitsi 135 200 dollaria.
World Poker Tourilla Pham on ollut finaalipöydässä viidesti. $ 10,000 The Doyle Brunson North American No Limit Hold'em Poker Championship -kisassa lokakuussa 2004 hän oli kolmas, samoin maaliskuussa 2007 World Poker Challengessa. Vuoden 2007 Legends of Pokerin kaksinpelissä hän hävisi Dan Harringtonille. Kakkostilastaan Pham ansaitsi 800 185 dollaria. EPT:n Karibian osakilpailussa tammikuussa 2008 hän oli neljäs.
Card Player -lehti on valinnut Phamin vuoden pelaajaksi vuosina 2000 ja 2007.
Joulukuussa 2009 Phamin pokeriuran turnausansiot ylittivät 8,1 miljoonaa dollaria
Diana Jorgova (yleisurheilija)
Diana Jorgova (s. 9. joulukuuta 1942) on entinen bulgarialainen pituushyppääjä ja maansa ensimmäinen yleisurheilun olympiamitalisti.
Ateenan EM-kilpailuissa 1969 Jorgova hyppäsi 631 cm ja sijoittui neljänneksi 13 senttimetrin päähän mitalista. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 tulos oli 607 cm ja sijoitus kymmenes. Münchenin olympialaisissa 1972 Jorgova hyppäsi huipputuloksen 677 cm – maailmanennätys oli vain 7 cm parempi – ja saavutti olympiahopeaa vain yhden sentin Länsi-Saksan Heide Rosendahlille hävinneenä.
Sisäratojen EM-kilpailuissa 1973 Rotterdamissa Jorgova voitti kultaa tuloksella 645 cm.
Örnen-luokka
Örnen-luokka oli Ruotsin merivoimien viiden aluksen muodostama torpedoristeilijäluokka.
Paveletsin asema (Moskova)
Paveletsin asema on Moskovassa sijaitseva Venäjän rautateiden rautatieasema. Sitä pidetään yhtenä kaupungin yhdeksästä päärautatieasemasta. Lukuisten kauko- ja lähijunavuorojen ohella Paveletsin asemalta liikennöidään päivittäin kello 06-24 Aeroexpress-junalla Domodedovon kansainväliselle lentoasemalle.
Rautatieasema sijaitsee Moskovan ydinkeskustan kaakkoislaidalla, 3,0 kilometriä Punaiselta torilta. Paveletskajan-metroasema löytyy 200 metrin päästä rautatieaseman edustalta. Tämä metroasema kuuluu sekä Moskovan metron linjan 2 (vihreä) että 5 (ruskea, rengaslinja) reitistöön.
thumb|180px|left| Asemarakennus vuoden 1910 tienoilla
Nykyisen asemarakennuksen vanha osa valmistui vuonna 1900. Aseman rakentamista edelsi runsaat 230 kilometriä Moskovasta eteläkaakkoon sijaitsevasta Paveletsin kylästä (53.78722°N, 39.24083°W) Moskovaan ulottuvan ratayhteyden rakentaminen tsaari Nikolai II:n antamalla luvalla. Selkeyden vuoksi on hyvä tietää, että Moskovan Paveletsin aseman ohella Venäjän rautatieverkko tuntee nykypäivänäkin Paveletsin kylän Tulan aseman (Pavelets-Tulski).
Alfahajoaminen
Alfahajoaminen on ydinfysiikassa radioaktiivinen hajoaminen, jossa vapautuu alfahiukkanen. Alfahiukkanen on helium-atomin ydin, eli se koostuu kahdesta protonista ja kahdesta neutronista. Hajoamisessa ydin muuntuu tytärytimeksi, jonka järjestysluku on kahta pienempi ja massaluku neljää pienempi. Esimerkki alfahajoamisesta:
useimmiten merkitään näin: Yllä oleva lauseke tarkoittaa että uraani-238-nuklidin alfahajoamisessa syntyy tytärnuklidi torium-234 ja alfahiukkanen.
Erityisesti raskaat atomiytimet ovat alfa-aktiivisia eli hajoavat alfahajoamisen kautta. Alfahajoaminen perustuu kvanttimekaaniseen tunneli-ilmiöön.
Alfahajoaminen on yksi hajoamisen tyyppi, jolla virittynyt epästabiili nuklidi voi saavuttaa stabiilin energiatilan.
Lyökin pooki
Lyökin pooki on vuonna 1757 rakennettu kivinen tunnusmajakka eli pooki, joka sijaitsee Lyökin saarella Uudessakaupungissa. Lyökin pooki sijaitsee Uudenkaupungin edustan saaristossa, niin sanotun vanhan Pohjanmaan väylän ja Ruotsiin johtaneen meriväylän risteyksessä aivan saariston uloimmassa reunassa. Se on Suomen vanhin säilynyt tunnusmajakka ja myös Suomen vanhin tunnettu merimerkki. Se on myös ainut Ruotsin vallan ajalta alkuperäisenä säilynyt majakka. Lyökin pooki ja luotsiasema ovat Museoviraston määrittelemiä valtakunnallisesti merkittäviä rakennettuja kulttuuriympäristöjä.
Historia ja arkkitehtuuri
Aloitteen pookin rakentamisesta teki turkulainen kauppias Kristian Trapp vuoden 1746 Tukholman valtiopäivillä. Aiemmat tunnusmajakat olivat yleensä puuta ja niiden pystyttämisestä olivat vastanneet paikalliset kauppiaat ja laivurit. Lyökin pooki in ilmeisesti rakennettu samojen piirustusten mukaan kuin vuotta aikaisemmin valmistunut Utoön valomajakka, jonka rakennuttajana oli myös Trapp.
Kolmperä (Espoon järvi)
Kolmperä on järvi Espoon ja Kirkkonummen rajalla. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Espoon osalta Kolmperän kaupunginosassa Ämmässuon jätteenkäsittelykeskuksen luoteispuolella. Kolmperällä on useita pieniä naapurijärviä, kuten Hauklampi lännessä ja Vuohilampi pohjoisessa. Turunväylä kulkee Kolmperän pohjoispuolitse.
Kolmperän alkuperäinen nimi lienee ollut Kolm(i)perse, joka viittaa järven kolmeen lahteen. Vuonna 1750 julkaistussa kartassa Kolmperän ruotsinkielisenä nimenä on Kolmperse Träsk. 1900-luvulla järven suomenkielinen nimi sievistettiin muotoon Kolmperä. Kolmperän lahdista eteläisin kuuluu Kirkkonummeen.
Kolmperä (81.057.1.014) kuuluu Mankinjoen valuma-alueeseen (81.057), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Suomenlahden rannikkoalueen (81) päävesistössä. Kolmperä on Mankinjoen valuma-alueen keskiosan vakavesiä.
Espoossa on myös toinen Kolmperä-niminen järvi. Se sijaitsee Nuuksiossa.
HSDPA
HSDPA on matkaviestinten yhteyskäytäntö, joka nopeuttaa UMTS-pohjaista 3G-matkapuhelinverkkoa. Nopeutus koskee pääasiassa vain liikennettä verkosta päätelaitteelle. Käytetty nopeus on yleensä 3,6 Mbit/s, 7,2 Mbit/s, 14,4 Mbit/s tai 21 Mbit/s. Käytännössä tiedonsiirtonopeus jää usein huomattavasti alle näiden lukujen. Nopeuteen vaikuttavat käytetyt päätelaitteet ja yhteyden laatu. HSDPA vaatii toimiakseen sitä tukevan päätelaitteen.
Standardia ollaan päivittämässä. HSPA Evolved -standardi tukee nopeutta 42 Mbit/s ja enemmänkin. Markkinointisyistä eräät operaattorit ryhtyivät kutsumaan 42 Mbit/s nopeuteen yltävää tekniikkaa 4G:ksi, vaikka se tarkkaan ottaen oli yhä edellistä sukupolvea.
HSDPA:n levinneisyys
Maaliskuussa 2008 HSDPA oli käytössä 92 maassa, 220 eri verkossa. Palvelua tukevia päätelaitteita alettiin saada yleisemmin vasta vuonna 2007, 2010-luvun puolivälissä pääsääntöisesti kaikki uudet puhelimet tukevat sitä.
HSDPA Suomessa
thumb|USB-porttiin liitettävä [[Mokkula (modeemi)|HSDPA-modeemi.]] Elisa Oyj otti vuonna 2005 käyttöönsä HSDPA-tekniikan maksimissaan 2 Mbit/s –nopeudella. Nyt suuri osa 3G-verkosta tukee jopa 42 Mbit/s-siirtonopeuksia (Dual Carrier).
DNA avasi oman HSDPA-verkkonsa 1. helmikuuta 2007, ja se toimii nykyään maksiminopeudella jopa 42 Mbit/s (Dual Carrier) osassa tukiasemia.
TeliaSonera Finland avasi oman HSDPA-verkkonsa huhtikuussa 2007, ja se toimii nykyään maksiminopeudella jopa 42 Mbit/s. Osa tukiasemista ovat varustettuja Dual Carrier -tekniikalla.
Tällä hetkellä 3G-verkon maksiminopeus operaattoreilla on 21 Mbit/s, mutta osassa tukiasemia on käytössä kuitenkin vain 14,4 Mbit/s-tekniikkaa. Dual Carrier -verkossa 3G-nopeus välittyy asiakkaalle tuplana ollen näin jopa 42 Mbit/s. DC-verkko vaatii sopivan päätelaitteen ja usein liittymänkin, jotta nopeudesta pystyy hyötymään. Toistaiseksi Dual Carrier on käytössä vain taajamissa käytettävässä, 2 100 MHz taajuudella toimivissa verkoissa.
Nopeuden tyypillinen vaihteluväli on operaattoreiden verkoissa monesti ilmoitettua alhaisempi, ja teoreettinen maksiminopeus on saavutettavissa ainoastaan silloin kun ao. tukiaseman solussa on kiinni vain yksi päätelaite. Nopeuteen vaikuttavat muun muassa sää, verkossa olevat samanaikaiset käyttäjät, esteet käyttöpaikan ja tukiaseman välillä, puhelimen tai nettitikun ominaisuudet sekä esimerkiksi talon rakenne unohtamatta sitä että puhe on aina dataa edellä tukiasemissa. Joskus nopeus myös riippuu ostetusta 3G-paketista. Esimerkiksi 1M-nopeusluokan paketilla ei luonnollisesti pääse maksettua nopeusluokkaa suuremmalle tasolle. Korkein saatavilla oleva nopeus kannattaakin varmistaa siksi operaattorilta. Yleisesti kannattaa aloittaa aina hitaammasta nopeusluokasta, koska se on yleensä myös varmin saavuttaa.
Tukiasema hidastaa mobiililaajakaistan vauhtia, jos alueella on hetkellisesti paljon puhelimessa puhujia. Taatakseen sujuvan puhelaadun ruuhkatilanteissa tukiasema pudottaa mobiililaajakaistan nopeutta jopa minimiin. Tällä taataan puhelinyhteyksien ongelmaton toiminta. Mobiililaajakaista onkin jossain tilanteessa huono vaihtoehto ainoaksi nettiyhteydeksi, koska toimivuus riippuu niin monesta asiasta eivätkä operaattorit voi taata mitään tiettyä nopeutta. Siellä missä tietyn tukiaseman alueella ei ole paljon käyttäjiä mobiiliverkko on hyvä kilpailija vaikkapa kiinteälle ADSL-verkolle. Joillekin mobiili on jopa ainoa tapa saada netti kotiinsa, esimerkiksi syrjäseuduilla ei aina ole kiinteää nettiyhteyttä. Seuraavan sukupolven 4G-verkko on jo osin poistanut monia näistä vanhempien verkkojen ongelmista, erityisesti kaupunkien keskustoissa. Verkkojen kattavuudessa niin 2G- kuin 3G-muodossa on operaattorikohtaisia eroja ja Suomessa on paikkoja, missä ei ole lainkaan kuuluvuutta.
Tekniikka
HSDPA:n käyttämä modulaatio eri nopeuksilla selviää seuraavasta taulukosta. Näistä vain aiemmin mainitut nopeudet ovat vakiintuneet käyttöön.
!Kategoria !HS-DSCH -koodien lkm !Modulaatio !Maks. tiedonsiirtonopeus [Mbit/s]
Josip Skoblar
Josip Skoblar (s. 12. maaliskuuta 1941) on kroatialainen entinen jalkapalloilija, joka on voittanut mm. Euroopan Kultainen kenkä -palkinnon. Hän valmensi HNK Hajduk Splitin Jugoslavian Cupin voittoon vuosina 1987 ja 1991. Hän kuului vuosina 1961–1967 Jugoslavian maajoukkueeseen ja teki 11 maalia 32 ottelussa.
Nathan Horton
pienoiskuva|Horton Bostonin peliasussa. Nathan Horton (s. 29. toukokuuta 1985 Welland, Ontario) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä (pelannut myös keskushyökkääjänä )
Juniorivuodet
Ennen ammattilaisuraansa Horton pelasi kaksi kautta, vuodet 2001–2003, Oshawa Generalsissa juniorisarja OHL:ssä. Kaudella 2001–2002 hän pelasi 64:ssä OHL:n runkosarjaottelussa ja teki 67 tehopistettä, 31 maalia ja 36 syöttöpistettä, ollen joukkueensa kolmanneksi paras pistemies Jamie Johnsonin ja Chris Minardin jälkeen sekä toiseksi paras maalintekijä Minardin jälkeen. Kauden päätteeksi hänet nimettiin OHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Kaudella 2002–2003 Horton teki 54:ssä runkosarjaottelussa 68 tehopistettä, 33 maalia ja 35 syöttöpistettä, ja oli edelliskauden tavoin Generalsin kolmanneksi paras pistemies, Johnsonin ja Brandon Nolanin jälkeen, ja toiseksi paras maalintekijä, Nolanin jälkeen.
Ammattilaisura
Voimahyökkääjä Horton sai NHL-varauksen, kun Florida Panthers varasi hänet numerolla kolme varaustilaisuuden 2003 ensimmäisellä kierroksella. Hän siirtyi ammattilaiseksi varausvuonnaan ja pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 9. lokakuuta 2003, jolloin Panthers kohtasi Carolina Hurricanesin. Horton pelasi kaudella 2003–2004 55 NHL:n runkosarjaottelua ja teki 22 tehopistettä, 14 maalia ja kahdeksan syöttöpistettä, ollen kolmanneksi eniten maaleja Panthersissa tehnyt pelaaja Juraj Kolníkin kanssa. Osan tulokaskaudestaan hän joutui olemaan sivussa olkapäävamman vuoksi.
Kaudella 2004–2005, kun NHL:ää ei pelattu työsulun vuoksi, Horton pelasi 21 runkosarjaottelua Panthersin silloisessa farmijoukkueessa San Antonio Rampagessa AHL-liigassa ja teki yhdeksän tehopistettä, viisi maalia ja neljä syöttöpistettä. Tammikuussa 2005 hänen olkapäävammansa uusiutui ja hän oli sivussa loppukauden. Työsulun jälkeisinä vuosina Horton oli neljällä kaudella,, , ja , Panthersin toiseksi paras maalintekijä, kolmella ensiksi mainitulla Olli Jokisen ja jälkimmäisellä David Boothin jälkeen. Hän oli myös kolmella kaudella, 2006–2007, jolla teki 62 tehopistettä, 31 maalia ja 31 syöttöpistettä, 2007–2008, jolla teki niin ikään 62 tehopistettä, 27 maalia ja 35 syöttöpistettä, ja, jolla teki 57 tehopistettä, 20 maalia ja 37 syöttöpistettä, joukkueen toiseksi paras pistemies, kahdella ensiksi mainitulla Jokisen ja jälkimmäisellä Stephen Weissin jälkeen.
Kesäkuussa 2010, kuuden Florida Panthersissa pelatun kauden jälkeen, Horton siirtyi Boston Bruinsiin pelaajakaupassa, jossa Bruinsiin siirtyi hänen lisäkseen hyökkääjä Gregory Campbell. Panthers sai vaihdossa puolustaja Dennis Widemanin sekä kaksi varausvuoroa, ensimmäisen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuudessa 2010 sekä kolmannen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Horton oli voittamassa Stanley Cupia ensimmäisenä kautenaan Bruinsissa, kaudella 2010–2011. Hän ei kuitenkaan pystynyt pelaamaan loppuottelusarjan neljässä viimeisessä ottelussa saatuaan aivotärähdyksen Vancouver Canucksin puolustajan Aaron Romen tekemästä myöhästyneestä taklauksesta sarjan kolmannessa ottelussa. Horton teki vuoden 2011 pudotuspeleissä 17 tehopistettä, kahdeksan maalia ja yhdeksän syöttöpistettä, 21:ssä ottelussa ja oli joukkueensa sisäisen pistepörssin neljäs yhdessä Michael Ryderin kanssa.
Heinäkuussa 2013 Hortonista tuli vapaa pelaaja ja hän teki seitsemänvuotisen ja 37,1 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Hortonia on kuitenkin vaivanneet selkäongelmat, ja hän pelasi kaudella vain 36 ottelua, eikä pystynyt pelaamaan ollenkaan seuraavalla kaudella. Columbus kauppasi kalliin pelaajansa Toronto Maple Leafsiin vaihdossa David Clarksoniin.
Perhe
Hortonin puoliso on malli Tammy Horton (o.s. Plante), jonka kanssa hän avioitui heinäkuussa 2007. Heillä on kaksi poikaa.
Warwick Davis
Warwick Ashley Davis (s. 3. helmikuuta 1970 Epsom, Surrey, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa Harry Potter ja Tähtien sota -elokuvissa. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat Professori Lipetit ja Willow Ufgood. Lyhytkasvuinen Davis on 107 senttimetriä pitkä.
Uran alku
Davis syntyi Englannissa vakuutusmeklari-isälle ja tämän vaimolle. Hänen molemmat vanhempansa ovat normaalikasvuisia. Myöhemmin hänelle syntyi myös pikkusisko. Davis oli omien sanojensa mukaan pienestä pitäen ”reilusti kokoaan suurempi” Tähtien sota -fani. Vuonna 1981 hänen isoäitinsä sattui kuuntelemaan radiosta ohjelmaa, jossa etsittiin Jedin paluuseen ewokien rooleihin neljä jalkaa pitkiä tai lyhyempiä ihmisiä. Tuolloin 11-vuotias Davis meni koe-esiintymiseen pyrkien alun perin pieneen sivuosaan. Ensin keskeisintä ewok-hahmoa, Wicketiä, esittämään valittiin R2-D2:ta näytellyt Kenny Baker, mutta George Lucasin huomattua Davisin innostuksen Tähtien sotaa kohtaan hän sai Wicketin roolin. Jedin paluun jälkeen Davis teki muutamia pieniä rooleja vuoteen 1987 asti, kunnes sai nimiroolin elokuvassa Willow – suuri seikkailu.
Nykyelämä
Davis asuu Englannin maaseudulla vaimonsa ja kahden lapsensa (s. 1997 ja 2003) kanssa. Myös Davisin vaimo ja molemmat lapset ovat lyhytkasvuisia. Perheen esikoinen syntyi 1991, mutta kuoli muutamaa kuukautta myöhemmin sairastamansa akondroplasian vaatimiin sydänkirurgisiin operaatioihin. Akondroplasia on luustovika, jota sairastaa noin 70 prosenttia kaikista maailman lyhytkasvuisista. Davisin itsensä lyhytkasvuisuus johtuu kuitenkin muista syistä.
Asemanseutu
Asemanseutu on perinteisesti kunnan tai pitäjän rautatieaseman ympärille muodostuneelle kylälle annettu paikannimi. Katso myös Asemakylä.
Adolf Hitlerin elämäkerta
Adolf Hitler oli itävaltalaissyntyinen saksalainen poliitikko, joka nousi Saksan valtakunnankansleriksi ja johti natsihallinnon aikana 1934–1945 maata diktaattorina, Saksan valtakunnanjohtajana (Führer). Hitlerin politiikka perustui hänen kehittämäänsä kansallissosialismina tunnettuun aatesuuntaan, joka pohjautui nationalismiin, rasistiseen rotuoppiin ja jyrkkään antisemitismiin. Johtamansa Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen avulla Hitler perusti Saksaan totalitaarisen hallinnon, jossa toisinajattelijat kukistettiin väkivalloin. Hitlerin aloittamat valloitussodat johtivat toisen maailmansodan syttymiseen Euroopassa, ja hänen hallintonsa terrori johti rikoksiin ihmisyyttä vastaan ja holokaustina tunnettuun kansanmurhaan. Tästä huolimatta Hitler oli monien aikalaistensa kannattama ja palvoma johtaja. Hänen valtakautensa päättyi Saksan tappioon ja Hitlerin itsemurhaan keväällä 1945.
Hitler oli kotoisin keskiluokkaisista oloista Itävallasta. Vastoin yleistä harhaluuloa hän ei ollut avioton lapsi. Sen sijaan hänen isänsä Alois Hitler oli syntynyt avioliiton ulkopuolella, mutta on määritelmäkysymys, oliko hän avioton vai aviolapsi, sillä hänen vanhempansa, Adolf Hitlerin isänpuoleiset isovanhemmat, menivät naimisiin keskenään Aloisin ollessa viisivuotias. Hänen lapsuuttaan ja nuoruuttaan varjostivat väkivaltainen isä ja äidin varhainen kuolema. Hitler pyrki kahdesti Wienin kuvataideakatemiaan, mutta ei päässyt opiskelemaan. Ilman koulutusta tai säännöllistä työtä hän eli Wienissä useita vuosia ensin sukulaistensa rahoittamana ja sitten kulkurina. Itävaltalainen Hitler osallistui ensimmäiseen maailmansotaan vapaaehtoisena Saksan asevoimissa, jossa hän sai useita ansiomerkkejä ja ylennyksen korpraaliksi. Maailmansodan jälkeen Hitler omistautui politiikalle ja liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen, joka hänen johdollaan kasvoi lopulta Saksan suurimmaksi puolueeksi.
Hitler oli taitava propagandisti ja puhuja, ja hyödyntäen räikeää juutalaisvastaista propagandaa, saksalaisten keskuudessa vallinnutta tyytymättömyyttä ensimmäisen maailmansodan lopputuloksesta sekä 1920-luvun lopun talousvaikeuksia hän kohosi Saksan diktaattoriksi vuonna 1933. Hänen valtakautensa alkoi Versailles’n rauhansopimuksen yksipuolisella mitätöinnillä ja sitä seuranneella asevarustelulla sekä valtiojohtoisilla teollistamishankkeilla, jotka nostivat Saksan ensimmäisen maailmansodan jälkeisestä talouskriisistä, mutta ajoivat samalla valtion lähelle taloudellista romahdusta. Samalla Saksasta muotoutui yksipuoluediktatuuri.
Hitlerin aloittamat valloitussodat sytyttivät vuonna 1939 toisen maailmansodan, jonka kestäessä Saksa liittolaisineen valloitti suuren osan Eurooppaa. Sodan uhrien lisäksi Saksan hallitus järjestelmällisesti murhasi kuusi miljoonaa juutalaista sekä 11 miljoonaa muuta ihmistä ”ei-toivottuna” pidetyn rodun, uskonnon, poliittisen vakaumuksen tai vamman vuoksi. Kun Saksa epäonnistui Neuvostoliiton valloittamisessa, kävi väistämättömäksi, että liittoutuneet voittaisivat sodan. Hitler teki itsemurhan bunkkerissaan puna-armeijan saartamassa Berliinin hallituskorttelissa sodan viimeisinä päivinä.
Hitlerin sukutausta
Nimen Hitler alkuperäksi on esitetty saksalaista nimeä Hittler tai länsislaavilaista alkuperää olevia nimiä Hidlar tai Hidlarček, joita esiintyi suvun kantasijoilla Itävallan Waldviertelissä 1400-luvulta asti. Hitlerin suora esi-isä äidin puolelta oli vuoden 1650 aikoihin elänyt Georg Hiedler. Suvun tšekkitaustan puolesta puhuu seikka, että Hitlerin äidin isoisä Johann Nepomuk Hüttler käytti ajoittain nimestään kuuluisan tšekkiläisen pyhimyksen Johannes Nepomukilaisen kunniaksi saksankielistä kirjoitusasua Johann von Nepomuk. Hitlerin etunimi Adolf tulee muinaissaksan Adawolfista, joka tarkoittaa jaloa tai johtavaa sutta. Wolf, susi, oli myös Hitlerin suosima lempinimi itsestään.
Aukko sukutaulussa
thumb|350px|Hitlerin sukupuu. Hitlerin sukutausta on aiheuttanut tutkijoille ongelmia, sillä Hitlerin isän Aloisin biologisesta isästä ei ole varmaa tietoa. Hakiessaan syntymätodistusta Hitlerin isälle Aloisille vuonna 1837 tuore 42-vuotias äiti Maria Anna Schicklgruber kieltäytyi mainitsemasta isän nimeä. Poika kirjattiin aviottomaksi lapseksi ja sai äitinsä sukunimen Schicklgruber.
Jälkikäteen isäksi merkitty kiertelevä myllärin apulainen Johann Georg Hiedler meni naimisiin Maria Annan kanssa viisi vuotta Aloisin syntymän jälkeen, mutta ei eläessään tunnustanut Aloisia pojakseen. Viisi vuotta kestänyt avioliitto päättyi Maria Annan kuolemaan, jolloin Johann Georg ilmeisesti jatkoi kulkurin elämäänsä, kuollen itsekin viisi vuotta myöhemmin. Johann Georg Hiedler on yksi todennäköisinä pidetyistä isoisäehdokkaista.
Teoriat juutalaisesta taustasta
Hitlerin noustua julkisuuteen poliitikkona 1920-luvulla hänen arvostelijansa tekivät jo ensimmäiset selvityksensä. Sukutaulun aukkojen vuoksi he pystyivät esittämään perusteltuja julkisia arveluja Hitlerin todellisesta rodullisesta taustasta. Ehdokkaita hänen isoisäkseen on nimetty aina juutalaisesta Leopold Frankenbergeristä tai tämän pojasta juutalaisen pankkiirisuvun Rothschildin jäseniin sekä itävaltalaisen aatelissuvun Ottensteinin jäseniin.
Kolmperä (Espoon Nuuksion järvi)
Kolmperä on pieni ja melko syvä järvi luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Nuuksiossa. Kolmperä on osa Nuuksion kansallispuistoa, sen naapurijärviä ovat Urja pohjoisessa ja Valkialampi koillisessa. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee Kolmperän länsipuolella.
Adolf Hitlerin elämäkerta
Teoriat juutalaisesta taustasta
Hitler, joka vaati seuraajiaan todistamaan ”rodullisen puhtautensa” ei tiennyt itsekään totuutta, vaan vaikeni kohdatessaan epäilyksiä samalla, kun viilensi välejään sukulaisiinsa yleensä. Natsi-Saksassa Hitlerin epäselvä sukutausta oli ”arka aihe”, eikä kansallissosialistinen lehdistö tuonut tätä esille. Hitlerin Britanniassa syntynyt veljenpoika William Patrick Hitler muutti Saksaan 1930-luvulla ja toiveenaan hyötyä Hitlerin valta-asemasta hän kiristi setäänsä vihjaillen paljastavansa lehdistölle tietonsa mahdollisesta juutalaisesta isoisästä. Hitler järjesti veljenpojalleen työpaikan Opelin tehtaalla, mutta tämä uusi uhkauksensa toiveinaan päästä korkeammalle paikalle natsihallinnossa. Raivostunut Hitler määräsi asianajajansa Hans Frankin selvittämään taustansa, mutta Frankin tutkimus ei onnistunut selvittämään varmuudella isoisän henkilöllisyyttä ja kumoamaan väitettä. Hitler puhui William Patrickista nimityksellä ”vastenmielinen veljenpoikani”. Hitlerin juutalaistausta on mahdollinen, mutta epätodennäköinen poliittissävytteinen teoria, joka on sekoittunut hänen isoisänsä henkilöllisyyden selvittämisen ympärille kehittyneeseen mysteeriin.
Kolmperä (Espoon Nuuksion järvi)
Espoossa on myös toinen Kolmperä-niminen järvi. Se sijaitsee Kolmperän kaupunginosassa noin kuusi kilometriä Nuuksion Kolmperästä lounaaseen.
Adolf Hitlerin elämäkerta
Hitlerin perhe
Saksan ja Itävallan välisellä rajalla tullivirkailijana uransa luonut Alois avioitui kolmesti, ensimmäistä kertaa 14 vuotta vanhemman Anna Glasl-Hörerin kanssa. Avioliitto oli lapseton ja onneton ja Alois hakikin seuraa talouden keittäjättärestä, Franziska Matzelsbergerista. Hänet Alois myös nai erottuaan Annasta ja tämän kuoltua 1883, vuosi sen jälkeen, kun Franziska oli synnyttänyt hänelle pojan Alois junior. Pian tämän jälkeen syntyi toinen lapsi, tytär Angela. Franziskan kuoltua pian tuberkuloosiin Alois avioitui piispan erikoisluvalla serkkunsa Klara Pölzlin kanssa, jonka kanssa hänellä oli ollut suhde vielä toisen vaimonsa eläessä.
Alois Hitler oli luonteeltaan kova, tiukkaan kuriin ja järjestykseen uskova väkivaltainen mies. Katkeroitunut ja ajan myötä alkoholisoitunut Alois pieksi vaimoaan ja perhettään usein pienimmistäkin syistä. Alois ja Klara saivat yhdessä kuusi lasta, joista kolme ensimmäistä kuolivat alle kaksivuotiaina. Vasta neljäs, Adolf, eli pitempään. Adolfin syntyessä Alois oli 52-vuotias. 1860 syntynyt 23 vuotta nuorempi Klara Pölzl puolestaan oli siisti, vakava ja ahkera nainen, joka hoiti taloutta parhaansa mukaan miellyttääkseen puolisoaan. Syvästi uskovainen Klara oli onneton ärtyisän ja väkivaltaisen Aloisin puolisona ja suri syvästi kolmea ensimmäistä vauvaiässä kuollutta lastaan. Gustav ja Ida Hitler olivat kuolleet kurkkumätään ja Otto vain muutaman päivän ikäisenä. Neljännen lapsen Adolfin jälkeen perheeseen syntyivät myös Edmund, joka kuoli kuusivuotiaana tuhkarokkoon ja Paula, joka eli sisarusparvesta pisimpään, vuoteen 1960 saakka.
Lapsuus ja nuoruus
thumb|left|Adolf Hitlerin syntymäkoti Braunau am Innissä. Talon edessä on nykyään fasismin uhrien muistolaatta.
Adolf Hitler syntyi 20. huhtikuuta 1889 Braunau am Innissä Itävalta-Unkarissa, Salzburger Vorstadt-kadun varrella olevan talon toisessa kerroksessa. Hänet kastettiin katolisen kirkon jäseneksi nimellä Adolfus Hitler. Pariskunta pelkäsi, ettei heidän neljäskään lapsensa sisarustensa tapaan selviäisi kovin vanhaksi; pariskunnan kuudesta lapsesta vain Adolf ja hänen nuorempi sisarensa Paula elivät aikuisikään asti. Kun hän kuitenkin jäi henkiin ja kasvoi, hemmotteli Klara poikaansa parhaansa mukaan. Lapsuudessaan Adolf joutui usein hakemaan yhä enemmän juopottelevan isänsä kotiin lähiseudun kapakoista. Kirjassaan Taisteluni (Mein Kampf) Hitler kuvaa isäänsä tiukaksi kurinpitäjäksi, jonka karskin kuoren alla piili lempeä ja perheestään huolehtiva tunnollinen mies. Yksityisesti Hitler, muistellessaan lapsuuttaan, kuvasi isäänsä todellisuudessa sadistiseksi ja väkivaltaiseksi öykkäriksi, joka kulutti perheen rahat alkoholiin.
Pieni Adolf hakikin kepeillä, vöillä ja remmeillä annettujen selkäsaunojen jälkeen lohtua ja turvaa lempeästä ja rakastavasta äidistään. Selkäsaunoista huolimatta Adolf ei alistunut, vaan pani vastaan isälleen, joka puolestaan rankaisi poikaansa aina vain kovemmin, varsinkin velipuolensa Alois juniorin karattua kotoa 14-vuotiaana. Sisaren Paulan mukaan Adolf sai selkäänsä päivittäin. thumb|140px|Hitler pikkuvauvana 1889.
Vuosia myöhemmin Hitler kertoi Helene Hanfstaenglille tapauksesta, jossa Alois oli tulossa kurittamaan häntä. Huoneeseensa lukittuna ollut Hitler päätti paeta, mutta joutui riisumaan vaatteensa mahtuakseen ikkunasta ulos. Isä keskeytti paon tempaisemalla oven auki ja Adolf ei ehtinyt kuin tempaista lakanan alastoman vartalonsa suojaksi. Hän välttyi selkäsaunalta, muttei nöyryytykseltä. Vesissä silmin naurava Alois käski koko perheen tulla katsomaan ”toogapoikaa”. Hitlerin mukaan sinä iltana koettu häpeä kirveli enemmän kuin tuhat selkäsaunaa.
Lapsuutensa leikeissä, niin koulussa kuin kotona Hitler pyrki olemaan johtaja. Hän johti joukkonsa muun muassa villin lännen taisteluihin, joihin hän sai mallin suositulta saksalaiselta lännenkirjailijalta Karl Maylta. Samoin buurisodan taistelut inspiroivat Hitlerin leikkejä. Niin ikään ”seuraa johtajaa” oli Hitlerin lempileikkejä, jos hän itse sai johtaa. Vaikka Hitlerillä oli lapsena ystäviä, perhe muutti usein ja Hitler joutui toistuvasti erilleen vanhasta kaveripiiristään. Siksi hän vietti välillä yksinäisiä kausia ja joutui joskus myös tappeluihin. Ainoat Hitlerin lapsuuden paikoista, joita hän aikuisena muisteli lämpimästi, olivat Linz ja tämän lähellä sijaitseva maalaiskylä Leonding. Saksan johtajana hän kaavaili Linzistä jopa uuden saksalaisen kulttuurin ja taiteen keskusta.
Kouluvuodet
thumb|left|130px|Piirros apotti Theoderich Hagnin vaakunasta.
Hiukan ennen kuudetta ikävuottaan Adolf laitettiin Fischlhamnin kylän kansakouluun. Siellä hän oppi lukemaan ja kiinnostui jo lukutaipaleensa alussa historiasta. 1897 Klara laittoi hänet lambachilaiseen luostarikouluun, toivoen että Adolfista tulisi munkki. Hänet kuitenkin erotettiin, koska hänet oli saatu kiinni tupakoinnista luostarin alueella. Lambachin benediktiiniläisen apottiluostarin kirkon pääkulkuväylän varrella oli myös edesmenneen apotti Theoderich Hagnin vaakuna, jonka keskeisin piirre oli hakaristi.
Perhe muutti pian Linziin, jossa Adolf jatkoi kansakoulua pärjäten vielä hyvin. Eri opettajat ovat kuvanneet häntä eri tavoin, mikä johtuu siitä, että nuori Hitler pärjäsi lempiaineissaan piirtämisessä, historiassa ja liikunnassa hyvin, kun taas vastenmieliset aineet hän läpäisi rimaa hipoen. Pääsääntöisesti opettajien mukaan Hitler oli asenteellinen, omapäinen ja uhmakas, mutta toisaalta ujo ja haaveileva. Vuonna 1900 Alois asetti vastentahtoisen poikansa oppikouluun ja toivoi hänestä tulevan itsensä lailla valtion virkamiehen. Aloisilta tämä oli kuitenkin jonkinlainen huolen ja ohjauksen osoitus poikaansa kohtaan, sillä oppikoulu vaati taloudellista sijoitusta.
Kansallinen koulutus
Taisteluni-kirjassaan Hitler kuvailee ensimmäisiä kouluvuosiaan tärkeiksi kansallisen identiteettinsä määrittelemisen kannalta. Eri kansallisuusaatteitten villitsemässä 1800–1900-lukujen vaihteen Itävallassa Saksan vastaisella rajalla ihailtiin eniten juuri saksalaisuutta. ”Saksalainen poika, älä unohda olevasi saksalainen” ja ”Tyttö, muista, että sinusta pitää tulla saksalainen äiti” olivat aikansa isku- ja oppilauseita, joita viljelivät muun muassa innokkaimmat opettajat. Erityisellä lämmöllä Hitler muistelee oppikoulun historianopettajaansa tohtori Leopold Pötschiä, jonka Saksan historiasta pidetyt oppitunnit olivat hänelle ikimuistoisia. Muutoin Hitler vihasi kouluaan ja varsinkin isänsä ajatusta tulevaisuudestaan virkamiehenä. Piirtämistaidoistaan äidiltään, tovereiltaan ja opettajiltaan kehuja saanut Hitler oli vakuuttunut halustaan tulla taiteilijaksi. Hänellä oli kyky katsoa rakennusta ja tallentaa se myöhemmin paperille yksityiskohtaisen tarkasti.
Isän kuolema
thumb|130px|Alois Hitler tullivirkailijan univormussaan. Isän äkillinen kuolema keuhkoverensyöksyyn kodin lähellä sijainneessa oluttuvassa vuoden 1903 alussa vapautti tuolloin 14-vuotiaan Hitlerin unelmoimaan taiteilijanurasta. Äitinsä toiveesta Hitler kuitenkin jatkoi oppikoulussa Steyrissä, jossa hän alkuun pärjäsi hyvin. Hänen keskiarvonsa alkoivat kuitenkin laskea ja 1905 ne olivat jo selvästi keskitasoa huonommat. Steyrissä hän myös joi itsensä humalaan elämänsä ensimmäisen ja viimeisen kerran. Opettajiensa mukaan hän oli lahjakas ja älykäs, mutta vastahakoinen, omahyväinen ja laiskahko. Hitler sairastui keuhkotautiin ja lääkärin neuvosta hän joutui ilokseen keskeyttämään opintonsa ainakin vuodeksi. Hitler palasi syksyllä kouluunsa hakemaan todistuksen, mutta vakuuttuneena pärjäämisestään taiteilijana ja opettajiinsa kyllästyneenä, hän lopetti ennen kirjoittamistaan ylioppilaaksi. Tätä päätöstä hän kuitenkin tuli myöhemmin katumaan.
Onnen päivät
Klara Hitler vei teini-ikäisen poikansa Spitaliin maaseudulle sukulaistensa luo toipilaaksi. Tuon ajan Hitler nautti joutilaasta elämästä, syöden hyvin, kierrellen kaunista ympäristöä, piirtäen ja maalaten. Peltotöitä välttääkseen Hitler vetosi aina heikkoon kuntoonsa. Samaan aikaan Klara muutti Adolfin sisaren Paulan kanssa Linziin, jonne Hitlerkin palasi maalta. Oopperassa hän tapasi August Kubizekin, nuoren muusikonalun, joka hyvänä kuuntelijana osoittautui täydelliseksi ystäväksi Hitlerille. Nuoret kiertelivät ympäri kaupunkia keskustelemassa arkkitehtuurista ja taiteesta haaveillen loistavasta tulevaisuudesta kulttuurin parissa. Hitler hahmotteli myös ensimmäisiä poliittisia mielipiteitään Kubizekille, joka ajoittain säikähti Hitlerin raivokasta paatosta, hänen päästessään vauhtiin.
Kubizekin mukaan Hitler myös rakastui nuoreen naiseen nimeltä Stephanie Jansten, jolle hän kirjoitti useita rakkausrunoja, mutta jonka kanssa hän ei koskaan edes keskustellut. Hitler selitti parin kommunikoivan pelkin katsein, mutta Stephanie menikin naimisiin nuoren ratsuväenupseerin kanssa. Tapahtuneen masentama Hitler suunnitteli jopa itsemurhaa, jonka hän suorittaisi Stephanien kanssa. Kuultuaan toisen maailmansodan jälkeen ihailijastaan Stephanie oli järkyttynyt, mutta muisti saaneensa oudon ja nimettömän kosiokirjeen.
Hitler toipui kuitenkin onnettomasta rakkaudesta nopeasti, otti pianotunteja, luki, sepitti runoja ja maalasi. Myöhemmin Hitler kuvailikin huoletonta aikaa Linzissä elämänsä onnellisimmaksi. Ainoa elämäniloa himmentävä seikka oli äidin sairastelu: Klaralla todettiin rintasyöpä ja hänet leikattiin tammikuussa 1907. Klaran päästyä sairaalasta Hitler hoiti äitiään, siskoaan ja perheen taloutta. Kun äiti loppukesään mennessä näytti voivan paremmin, Hitler jätti äitinsä sisarensa Paulan hoiviin ja matkusti Wieniin pääsykokeisiin.
Vuodet Wienissä
thumb|180px|Maria ja Jeesus-lapsi, öljy kankaalle, A. Hitler 1913
Pikkupojasta asti innokkaasti piirtänyt Hitler keräsi 18-vuotiaana rohkeutensa toteuttaakseen unelmansa ja haki arvostettuun Wienin kuvataideakatemiaan. Hitler oli optimistinen ja itsevarma, mutta pettyi pahasti, sillä hän putosi jo pääsykokeen toisessa vaiheessa. 113 hakijasta Hitler oli niiden 85 joukossa, jotka eivät päässeet sisälle. Hitlerin lailla reputtaneissa oli myös kuvataideakatemian tuleva rehtori. Hitlerin kyky hahmottaa ja jäljentää rakennuksia huomattiin ja häntä kannustettiin hakemaan akatemian arkkitehtiosastolle. Tullakseen hyväksytyksi arkkitehtiosaston pääsykokeisiin Hitler olisi kuitenkin tarvinnut kahta vuotta aiemmin lopettamansa oppikoulun päästötodistuksen. "Hylkäävä päätös iski kuin salama kirkkaalta taivaalta.", Hitler kuvailee tunteitaan saatuaan tiedon reputtamisestaan. thumb|130px|Adolf Hitlerin äiti, Klara Hitler.
Äidin kuolema
Vuosi toi lisää murheita. Hitler matkusti takaisin Linziin pitämään huolta äidistään, jonka terveydentila heikkeni. Hitlereiden juutalainen perhelääkäri Eduard Bloch kuvaili Adolfin huolenpitoa myöhemmin vuonna 1938: ”Hän oli mitä hellimmin kiintynyt äitiinsä ja tarkkaili tämän jokaista liikettä voidakseen auttaa häntä pienimmissäkin asioissa”. Hitlerin äiti kuoli muutamaa päivää ennen jouluaattoa. Tohtori Bloch muisteli, ettei 40-vuotisen uransa aikana nähnyt toista niin surun murtamaa nuorta miestä, eikä ottanut kuin pienen palkkion tavallisesti kalliista hoidosta. Hitler oli tästä Blochille ikuisesti kiitollinen ja suojeli häntä poikkeustapauksena myöhempien juutalaisvainojen aikana.
Loppukesästä 1908 Hitler haki taideakatemiaan toistamiseen, muttei onnistunut tälläkään kertaa. Kubizek vuorostaan menestyi musiikkiopinnoissaan ja kerran palatessaan Linzistä Kubizek huomaa, että Hitler on muuttanut ilmoittamatta pois heidän yhteisestä asunnostaan. Syy oli osittain heikentyneessä rahatilanteessa, mutta ratkaiseva tekijä Kubizekin mielestä oli se, että menestymätön Hitler ei enää kokenut olevansa auktoriteetti ystävyssuhteessa.
Taiteilija
Euroopassa elettiin vaikeita aikoja ja unelmiensa lisäksi molemmat vanhempansa menettänyt Hitler ajautui pummiksi. Hän nukkui puistonpenkeillä ja söi hyväntekeväisyyskeittiöiden soppajonoissa. Talvisin hän asui asuntolassa ja köyhien yhteisasumuksissa. Michael Burleigh arvioi, että nämä kokemukset jäädyttivät lopullisesti Hitlerin inhimilliset tunteet. Hitler alkoi kohota aallonpohjasta päästyään kaupungin yömajasta laadukkaampaan miesten asuntolaan, joka oli rahoitettu Rothschildin kaltaisten sukujen hyväntekeväisyydellä. Elantonsa Hitler sai tekemällä vesi- ja öljyvärimaalauksia Wienin nähtävyyksistä, joita hän ja hänen asuntolatoverinsa Reinhold Hanisch myivät. Myynnillään ja satunnaisilla tilaustöillään he tulivat kohtuullisesti toimeen. 1910 Hitler saattoi vuokrata jo pienen huoneiston ja hänen sanotaan ostaneen ainoastaan parasta laatua olevia värejä, siveltimiä ja kankaita. Yhteistyö Hanischin kanssa katkesi, kun Hitler teki tästä ilmoituksen poliisille Hanischin varastettua häneltä pari maalausta. Myöhemmin, ennen natsien valtaannousua Hanisch yritti kostaa tuomioksi saamaansa viikon vankeutta kertomalla lehdistölle skandaalinkäryisiä, mutta väritettyjä tai keksittyjä tarinoita Hitlerin elämästä Wienissä.
Kirjassaan Taisteluni Hitler kertoi poliittisen ajattelunsa ja antisemitisminsä heränneen Wienissä. Siellä hän olisi myös ensimmäistä kertaa ymmärtänyt rodullisen ja kansallisen paremmuutensa. On kuitenkin epävarmaa tapahtuivatko asiat juuri näin, sillä kirjaa ei voi pitää kaikilta osin luotettavana lähteenä. Se on kirjoitettu poliittiseksi muistelmaksi tilanteessa, jolloin Hitler varmasti koki tarvetta propagoida tekstillään. Wienissä Hitlerillä oli myös juutalaisia ystäviä, eräälle hän antoi talven lähestyessä päällystakkinsa. Myös useat hänen asiakkaistaan olivat juutalaisia, kuten myös hänen taulujensa uusi välittäjä unkarilainen kauppias Neumann. Joka tapauksessa Hitler oli kyllästynyt heikkona pitämäänsä Habsburgien Itävaltaan, jonka ”Babylonin kaltaisessa rodullisesti ja kansallisesti sekasortoisessa pääkaupungissa” hän ei ollut kokenut muuta kuin pettymyksiä ja kurjuutta. Hitler, joka ei tuntenut Itävaltaa kohtaan lojaaliutta, oli vuonna 1909 jättänyt menemättä asevelvollisuuskutsuntoihin ja tiesi kutsuntaviranomaisten etsiskelevän häntä. Niinpä saatuaan osuutensa isänsä perinnöstä täytettyään 24 vuotta hän pakkasi tavaransa ja läksi toukokuussa 1913 ”todellisen kansansa” luokse Müncheniin, Saksaan.
Münchenissä ennen suurta sotaa
Keväällä 1913 Hitler muutti Baijerin pääkaupunkiin Müncheniin, Schwabingin alueelle, jossa samaan aikaan elivät muun muassa Wassily Kandinsky ja Paul Klee. Todennäköisesti Hitler ja kyseiset modernistit eivät kuitenkaan tutustuneet toisiinsa. Hitler maalasi yhä elääkseen, luki ja kirjoitti runoja. Münchenissä hän tunsi voivansa hengittää ja tulla taloudellisestikin toimeen paremmin kuin kalliimmassa Wienissä. Hitler vietti puolittaista erakkoelämää yksinkertaisessa huoneistossaan, mutta iltaisin hän kävi pitkiä keskusteluja politiikasta vuokraisäntänsä kanssa, joka kertomansa mukaan seurasi Hitlerin pitkiä ja fanaattisia monologeja hämmentyneesti ihaillen.
Vaikka uskonpuhdistaja Martti Luther oli asunut eri puolella Saksaa ja kuollut melkein 400 vuotta aiemmin, olivat hänen näkemyksensä juutalaisista parhaiten esillä juuri Münchenissä. Siellä toimivat erilaiset poliittiset liikkeet, ryhmät ja salaseurat, joista monet olivat luonteeltaan hyvin antisemitistisiä. Mikäli Hitlerin juutalaisvastaisuus ja inho marxismiin olivat syttyneet Wienissä, täällä ne saivat varmasti lisää pontta. Hitler seurasi vielä enimmäkseen kuitenkin Saksan sisä- ja ulkopolitiikkaa, sekä Saksan ja Itävallan välisiä suhteita.
Itävallan armeija tavoitti Hitlerin tammikuussa 1914 ja vaati tätä tulemaan kutsuntalääkärintarkastukseen. Helmikuussa Hitler matkusti vastahakoisesti Salzburgiin, jossa vetosi vanhaan keuhkotautiinsa niin uskottavasti, että kutsuntalääkäri totesi hänet kelpaamattomaksi palvelukseen. Kesäkuussa tuli uutinen, että Itävallan kruununperillinen Franz Ferdinand oli murhattu Sarajevossa. Hitler oli innoissaan ensimmäisen maailmansodan syttymisestä ja halusi palvella nimenomaan Saksan eikä Itävallan armeijassa. Oman kertomansa mukaan hän vetosi heti kirjeessä Baijerin kuninkaaseen Ludvig III:een, kertoi vetoavasti kurjasta nuoruudestaan ja ilmoitti suurimmaksi toiveekseen päästä lääkärinlausunnostaan huolimatta rintamapalvelukseen Baijerin armeijassa. Lupa myönnettiin päivässä. Todellisuudessa tämä ei kuitenkaan pitäne paikkaansa; Hitler lienee vain ilmoittautunut lähimmällä kutsuntapaikalla, jossa hänen kansalaisuuttaan tai taustaansa ei ollut yksinkertaisesti kysytty. Kun Baijerin viranomaiset selvittelivät Hitlerin vaiheita kymmenen vuotta myöhemmin kaappausoikeudenkäynnin yhteydessä, todettiin että Itävallan kansalainen Hitler oli luultavasti otettu Saksan armeijaan erehdyksessä.
Ensimmäinen maailmansota
thumb|Hitler rintamatovereidensa kanssa (istumassa äärimmäisenä oikealla), kuvassa myös Fuchsl-koira. thumb|Hitlerin rintamatoverilleen Karl Lanzhammerille 19. joulukuuta 1916 Münchenistä lähettämä postikortti.
Joka tapauksessa Hitler palveli vaikeissakin tilanteissa ensiluokkaisesti ja sai kiitoksia useilta komentajiltaan sodan aikana ja sen jälkeen. Juoksuhautojen Hitler oli upseerien ja rintamamiesten muistoissa toverillinen, harkitseva, erityisen urhea, reipas ja altis vapaaehtoinen. Toisin kuin kouluaikoina hän ei niskuroinut eikä kyseenalaistanut käskyjä. Kaikesta huolimatta jo ensimmäisenä vuonna saavutettu ylennys korpraaliksi jäi Hitlerin ainoaksi. Tähän olivat syynä puuttuvat johtajanominaisuudet, yleensä epäsotilaallinen käytös ja huolittelematon univormu.
Koiraihminen rintamalla
Hitlerin ensimmäinen koira oli Fuchsl. Vaalea pikku terrieri, joka oli todennäköisesti jonkun englantilaisen sotilaan tai yksikön maskotti, juoksi alkuvuodesta 1915 Hitlerin juoksuhautaan jahdatessaan rottaa. Hitler otti koiran kiinni ja piti itsellään. Se kiintyi uuteen isäntäänsä, joka opetti sille temppuja ja ruokki sitä pienistä annoksistaan. Fuchsl seurasi uskollisesti isäntäänsä päivisin ja nukkui yönsä tämän vierellä. Elokuussa 1917 kovia kärsinyt rykmentti vedettiin rintamalta lepäämään ja eräs rautatievirkailija tarjosi Hitlerille 200 markkaa koirasta. Hän kielsi myyvänsä sitä edes tuhatkertaisesta summasta, mutta yleisessä sekamelskassa koira katosi, todennäköisesti virkailijan varastamana. Tämä ei varmasti helpottanut Hitlerin kotirintamaa kohtaan tuntemaa epäluuloa. ”Hullua, kuinka kiintynyt olin siihen pikku petoon”, Hitler muisteli 25 vuotta myöhemmin.
I luokan Rautaristi
thumb|left|80px|Ensimmäisen luokan rautaristi. Elokuussa 1918, lähes neljän sotavuoden jälkeen, Hitler palkittiin ensiluokkaisesta palveluksesta rivimiehille harvoin myönnetyllä ensimmäisen luokan rautaristillä. Tällä mitalilla palkittiin sodan aikana 220 000 henkilöä. Vertailun vuoksi II luokan rautaristin sai 5,5 miljoonaa henkilöä.
Mitalin myöntämisperusteena pidetään usein tapahtumaa, jossa Hitler olisi vanginnut vihollisupseerin ja viisitoista miestä. Tämä perustuu samassa joukkueessa palvelleen aliupseeri Hans Mendin antamaan kuvaukseen, jolle ei ole löytynyt vahvistusta rykmentin asiakirjoista eikä mitalia puoltaneiden upseerien kuten everstiluutnantti Anton von Tubeufin lausunnosta. Mitalin myöntämiseen ja pian saatuun lomaan saattoi kyllä vaikuttaa muutamaa viikkoa aiemmin Courthiezyssa tehty todellinen uroteko, jossa Hitler raahasi kranaatin pahoin haavoittaman komppanianpäällikön takaisin omien linjoille. Tämä mitali myönnettiin rykmentin adjutantin, Hugo Guttmanin esityksestä.
Hitler sai sodassa rautaristien lisäksi 3. luokan armeijan ristin miekoilla (Militärkreuz) syyskuussa 1917, rykmentin kunniamaininnan (Regimentsdiplom) urheudesta ja haavoittumismerkin (Verwundeterabrechnen) toukokuussa 1917 ja 3. luokan kunnostautumismitalin (Dienstauszeichnung) elokuussa 1918. Hermann Göring, 22 ilmavoiton lentäjä-ässä laittoi sodan jälkeen jokaisen saamansa mitalin ja merkin rintapieleensä. Hitler kantoi omistaan vain I. luokan rautaristiään.
Armoa viholliselta
Britanniassa toisen maailmansodan kynnyksellä kerrotun myytin mukaan ennen ensimmäisen maailmansodan loppua englantilainen sotilas Henry Tandey taisteli Marcoingin kylän liepeillä. Saksalaisten vetäytyessä Tandey törmäsi vihollisen korpraaliin, joka taistelusta väsyneenä ei jaksanut edes kohottaa kivääriään. Tandey laski oman kiväärinsä ja viittasi miehelle, että tämä voi mennä menojaan. Saksalainen lähtikin, nyökäten kiitokseksi. Hitlerin ja Chamberlainin tavatessa ennen toista maailmansotaa paljastui, että Tandeyn vapaaksi päästämä korpraali oli ollut Hitler. Saksan johtajana Hitler lähetti Chamberlainin välityksellä kiitokset Tandeylle. Sodan sytyttyä Tandey ei voinut antaa itselleen anteeksi tätä periaatteessa hyvin jaloa tekoaan.
Haavoittumiset
Sodan aikana Hitler osallistui länsirintamalla noin 40 taisteluun, mukaan lukien Ypres, Fromelles, Messines, Wytschaeten, Somme, Artois, La Basse, Arras, Chemin des Dames, Marne ja La Montagne. Hän haavoittui kahdesti, ensimmäisen kerran jalkaan lokakuussa 1916. Melko tarkkaan kaksi vuotta myöhemmin Ypresin edustalla Wervickin eteläpuolella englantilaiset ampuivat kaasukranaatteja yön ajan rintamalle. Hitler kesti yön kaasunaamarinsa turvin, mutta sai viimein aamulla keltaristikaasumyrkytyksen. Hän menetti näkönsä tilapäisesti. Pasewalkin sotasairaalaan kuljetettu Hitler pelkäsi menettävänsä näkönsä kokonaan ja oli ajoittain hysteerinen. Sairaalan psykiatrin Edmund Robert Forsterin mukaan hänen näönmenetyksensä saattoi johtua psykologisista syistä. Forster analysoi Hitlerin myös psykopaatiksi.