cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mauritius
Talous
Mauritiuksen talous on yksi Afrikan menestyneimmistä, ja ostovoimakorjattu bruttokansantuote henkeä kohti on maanosan korkeimpia. Talouden perustana ovat turismi, tekstiilit, sokeri ja talouspalvelut. Viime vuosina myös tietoteollisuus ja kalastus ovat lisänneet merkitystään.
Mauritiuksella on viisi lentokenttää, joista yhden kiitotie on yli kolme kilometriä pitkä. Port Louis on ainoa merkittävä satamakaupunki.
Mauritiuksen kansainvälinen lentoasema sijaitsee 48 km pääkaupungista Port Louisista ja se on nimeltään Sir Seewosagur Ramgoolam International Airport SSR. Moderni terminaali-rakennus avattiin vuonna 2013 ja kenttä on Mauritiuksen kansallisen lentoyhtiön Air Mauritiuksen kotikenttä. Moderni kansainvälinen lentokenttä on keskeisen tärkeä Mauritiukselle taloudellisesti merkittävän turismi-elinkeinon kannalta.
Väestö
Mauritiuksen asukkaat koostuvat monista aineksista. Saarelle tuotiin afrikkalaisia orjia, ja vuosina 1834–1924 maahan muutti runsaasti intialaisia. Saaren nykyisistä asukkaista noin 68 prosenttia on taustaltaan intialaisia. Loput ovat: eurooppalaisia 2 prosenttia, kreoleja 27 prosenttia, kiinalaisia 3 prosenttia. Maassa harjoitetaan myös useita uskontoja. Suurin uskontokunta on hindulaisuus 52 prosenttia, muut ovat: kristittyjä 28,3 prosenttia, joista katolilaisia 26 prosenttia, protestantteja 2,3 prosenttia, ja muslimeja on 16,6 prosenttia.
Mauritiuksella käytetyt kielet ovat englanti, morisyen (kreoli), ranska, hindi, urdu, hakka, bhodžpuri, tamili. Mauritiuksella puhutaan väestön keskuudessa julkisesti yleensä ranskaan pohjautuvaa kreolikieltä, morisyenia.
Kulttuuri
Mauritiuksella toimii seitsemän yliopisto-opetusta antavaa instituutiota. Isoin ja vanhin näistä on Mauritiuksen yliopisto.
Mauritiuksen omaleimainen kansantanssi ja sitä säestävä musiikkityyli on nimeltään sega. Sitä esitetään perinteisesti paikallisilla instrumenteilla: triangelia, rumpua ja marakassia muistuttavilla soittimilla. Alkuperäinen mauritiuslainen kielisoitin bobre on väistynyt tavallisempien kitaroiden tieltä.
Mauritiuksella on kaksi Unescon maailmanperintökohdetta: Aapravasi Ghat ja Le Mornen kulttuurimaisema.
Urheilu
Mauritius on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1964. Parhaiten on menestynyt Bruno Julie, joka sai pronssimitalin nyrkkeilystä vuonna 2008.
Mauritiuksen jalkapallomaajoukkue sijoittuu FIFA-rankingissa tammikuussa 2018 sijalle 157. Maassa toimii 70 jalkapalloseuraa ja niissä pelaa 17 000 rekisteröityä pelaajaa.
Media
Mauritiuksen perustuslaki takaa sanan- ja lehdistönvapauden.
Mauritiuksen suosituin viestintäväline on televisio. Valtio-omisteinen yleisradioyhtiö Mauritius Broadcasting Corporation (MBC) heijastaa usein hallituksen ajattelua. Lehdistöä hallitsee kaksi mediaryhmää, Le Mauricien ja La Sentinelle. Sanomalehdet kritisoivat usein hallitusta ja oppositiopuolueita.
Berliinin elokuvajuhlat
thumb|350px|Berlinale Palast elokuvajuhlien aikaan 2007
Berliinin elokuvajuhlat eli Berlinale on Berliinissä järjestettävä kansainvälinen elokuvajuhla. Berliinin elokuvajuhlia on järjestetty vuodesta 1951 lähtien. Festivaali on järjestetty vuodesta 1978 lähtien tavallisesti helmikuussa tai maaliskuun alussa (aiemmin kesä-heinäkuussa).
Monikansallisesti koostuva tuomaristo palkitsee Kultaisella ja Hopeisella karhulla vuoden parhaat elokuvat. Karhu symboloi Berliinin kaupungin tunnusta karhua.
Generation-kilpailun sarjoissa GenerationKplus ja Generation 14plus pääpalkinto on Kristallikarhu (Gläserner Bär).
Vuodesta 2000 tapahtuma on järjestetty Berlinale Palastiksi juhlien ajaksi nimetyssä Theater am Potsdamer Platzissa.
Sohjana
Sohjana tai Sohjanankoski  on taajama Kiestingin kunnassa Louhen piirin länsiosassa Karjalan tasavallassa Venäjällä. Ennen 2000-luvun kuntauudistusta Sohjana oli itsenäinen kylähallintoalue.
Taajama
Sohjanan kylä sijaitsee Tuoppajärvestä Pääjärveen laskevan Sohjananjoen niskassa, Kiestingistä Pääjärvelle vievän maan- ja rautatien varrella noin 90 kilometriä piirin keskuksesta Louhesta lounaaseen. Taajaman pääelinkeino oli ennen kalanjalostusteollisuus, mutta tehdas on lakkautettu. Taajamassa oli noin 500 asukasta vuonna 2008.
Viitteet
65.8°N, 31.41111°W
Live Encounters
Live Encounters on Deep Purplen live-DVD, joka on taltioitu Puolassa Katowicessa kesäkuussa 1996.
Kappaleet
+
Papu Haro
Papu Elena Haro (s. 1963 Tapiola, Espoo) on suomalainen kuvataiteilija ja laulaja.
Haro tunnetaan Papu ja Pojat -yhtyeen solistina, jonka hitti Helle soi radiossa vuonna 1983. Häneltä on myös lähtöisin idea J. Karjalaisen kappaleeseen Apinaorkesteri.
Haro oli 1980-luvun alussa J. Karjalaisen avopuoliso. He muuttivat yhteen vuonna 1980. Noihin aikoihin Haro piirsi sympaattisen kuvan apinasta, josta J. Karjalainen innostui tekemään laulun, joka päätyi hänen debyyttialbumilleen J. Karjalainen ja Mustat lasit. Sävellys on Karjalaisen, sanat ovat Haron ja Karjalaisen yhdessä kirjoittamat.
Tätä ennen he tekivät yhdessä singlen nimellä Talkin’ Machine Needles. Sen a-puolen kappale Leatni löytyy nykyään Youtubesta.
Muutaman vuoden kuluttua Karjalainen ehdotti Harolle, että tämä voisi laulaa hänen levyiltään yli jääneitä kappaleita. Kappaleesta Helle tulikin hitti vuonna 1983. Taustalla soittivat J. Karjalainen ja Mustat Lasit -yhtyeen muusikot Karjalaista lukuun ottamatta. Kappale päätyi Suomi soi 2 -kokoelmalle. Kokonainen albumi julkaistiin vasta vuonna 1990. Se jäi kuitenkin yhtyeen ainoaksi.
Haro on piirtänyt ja maalannut taideteoksia, kuvittanut levyjen kansia, tehnyt vartalomaalauksia, suunnitellut bändien logoja sekä kirjoittanut biisejä ja runoja.
Vuodesta 2013 lähtien Haron taidetta on voinut nähdä helsinkiläisissä ravintoloissa ja kahviloissa. Vuonna 2018 Otava julkaisi häneltä lastenkirjan Apinaorkesterin maailmankiertue.
Laulajana Haro ei ole juuri esiintynyt. Vuonna 2014 hän esiintyi Tavastia-klubilla Mitja Tuuralan 50-vuotisjuhlakonsertissa. Tuurala oli yksi Papun pojista.
Luxemburgin koripalloliiga
Division Nationale 1 on Luxemburgin koripallon miesten pääsarja. Ensimmäinen sarjan mestaruus jaettiin maan koripalloliiton sivujen mukaan vuonna 1936. Sarjan voittaja on koripallon Luxemburgin mestari.
Vähintään kymmenen Luxemburgin mestaruutta ovat voittaneet BBC Nitia, BBC Etzella Ettelbruck, T71 Dudelange ja BBC Sparta Bertrange.
Oligotrofinen järvi
Oligotrofinen järvi on limnologiassa niukkaravinteinen eli karu järvi. Vedessä olevat ja siihen tulevat perusravinteet riittävät ylläpitämään vain pientä mikroeliöstön ja kasvillisuuden muodostamaa perustuotantoa. Vaikka yksilömäärät ovat karuissa järvissä pienet, ovat kuitenkin lajimäärät suuria eli järven ekosysteemi on monipuolinen.
Kuba Giermaziak
Jakub "Kuba" Giermaziak (s. 9. heinäkuuta 1990 Gostyń, Puola) on puolalainen moottoriurheilija.
Oligotrofinen järvi
Runsasravinteista järveä kutsutaan eutrofiseksi järveksi ja siinä on veden ravintoaineiden pitoisuudet huomattavasti suuremmat kuin karussa järvessä. Kun karun järven ravintopitoisuudet kohoavat vuodenkierron aikana joskus rehevän järven tasoille ja laskevat välillä karun järven tasolle, voidaan järveä pitää lievästi rehevöityneenä järvenä. Sellaista järveä kutsutaan toisinaan myös mesotrofiseksi järveksi.
Kuba Giermaziak
Ura
Giermaziak aloitti formulauransa vuonna 2007 Eurocup Formula Renault 2.0-sarjassa. Hän ajoi Motopark Academy-tallissa. Giermaziak sijoittui ensimmäisellä kaudellaan sarjassa kymmenenneksi. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2008, mutta jäi sarjan 18:ksi. Hän ajoi samalla kaudella Formula Renault 2.0 NEC-sarjassa ottaen 5 palkintokorokesijaa ja sijoittuen sarjan kuudenneksi. Giermaziak jatkoi vielä kolmannen kauden Eurocup Formula Renault-sarjassa. Hän ajoi yhden palkintokorokesijan ja sijoittui sarjan loppupisteissä yhdeksänneksi. Vuonna 2010 Giermaziak siirtyi ajamaan Porsche Supercup-sarjaa. Siellä hän sijoittui sarjan 10:ksi. Giermaziak jatkoi sarjassa vuonna 2011. Hän saavutti kaksi voittoa sarjasta ja sijoittui sarjan kolmanneksi. Hän oli ajanut samana vuonna myös Formula 3 Euroseries-sarjassa. Vuonna 2012 Giermaziak jatkoi Porsche Supercupissa sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi. Vuonna 2013 hän saavutti kaksi kolmossijaa kauden aikana sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2014 Giermaziak keräsi kaksi paalupaikkaa ja kolme voittoa sijoittuen sarjan toiseksi.
Oligotrofinen järvi
Esiintyminen
Karuja ja kirkasvetisiä järviä esiintyy Suomessa kallioisilla alueilla, harjumuodostumien yhteydessä, ja etenkin Pohjois-Suomessa kylmillä alueilla. Vaikka Lapissa vesistön ravinnepitoisuudet olisivatkin koholla, on perustuotanto ilmaston takia alhaista ja vesi siksi kirkasta. Myös suo- ja metsäalueilla voivat järvet olla karuja, mutta vesi ei kuitenkaan ole kirkasta. Turpeesta irtoaa sateella humusta, joka värjää veden keltaiseksi, ruskeaksi tai punaiseksikin. Humuksessa on ravintoaineista runsaana erityisesti typpi. Jos järven veden ovat muiden ravintoaineiden pitoisuudet pieniä, eivät humuksen ravintomäärät riitä yksinään nostamaan perustuotantoa riittävän korkealle ja järveä on silloin pidettävä karuna. Tällaisia järviä kutsutaankin dysoligotrofisiksi järviksi tai lyhyemmin dystrofisiksi järviksi.
Suomessa on arvioitu, että tutkituista järvistä noin 30 % on oligotrofisia järviä ja noin 60 % on dystrofisia. Koska suurin osa dystrofisista järvistä ovat juuri oligotrofisia, voidaan suomalaisa järviä pitää pääsääntöisesti oligotrofisina.
Fosforitalous
Veteen liuenneet ravinteet kuluvat perustuotannossa, kun bakteerit, levät ja kasvillisuus hyödyntävät niitä yhteyttäessään ja lisääntyessään. Karussa järvessä perustuotanto jää pieneksi johtuen pienestä ravinteiden määristä. Yleisin perustuotantoa rajoittava tekijä eli minimitekijä on fosfori. Esimerkiksi Suomessa fosforia liukenee kallio- ja maaperästä niukasti pintavesiin, jotka laskevat järviin. Savivaltaisilla mailla fosforia liukenee niihin huomattavasti enemmän. Kun perustuotanto alkaa kuluttamaan fosforia, loppuu se usein ennen muita ravinteita ja silloin se rajoittaa mikroeliöstön ja kasvien määrää. Pieni perustuotanto rajoittaa seuraavaksi eläinplanktonin määrää ja sitä kautta myös kalastoa ja linnustoa.
Kesäisin, kun levät yhteyttävät pintavesien auringonvalossa, kuluttavat ne kaiken pintaveden fosforin. Syvemmällä järvessä, missä on hämärää, saattaa vedessä olla vielä fosforia jäljellä, koska se ei pääty yhtä nopeasti levien ravinnoksi. Kuolleet eliöt vaipuvat kohti järven pohjaa ja niiden hajotessa vapautuu fosforikin takaisin veteen. Eliöiden kuoleminen siirtää tällä tavoin fosforin määrien painopistettä järven alusvesiin. Pohjaliejussa hajottajabakteerit ja pohjan hyönteiset käyttävät näitä ravintoaineita ravintonaan, mutta osa siitä sitoutuu pohjalla olevaan liuenneeseen rautaan. Näin osa fosforista poistuu elinkierrosta ja varastoituu sedimentteihin. Suomalaisissa järvissä tapahtuvassa kesän tai talven lämpötilakerrostumisessa alusvesi jää kuukausiksi järven pohjan tuntumaan. Siellä voi alusvesi muuttuu hapettomaksi, jolloin rauta fosfori vapautuu raudan sidoksesta ja liukenee taas takaisin alusveteen. Tätä kutsutaan sisäiseksi kuormitukseksi. Järven oma varasto toimii silloin eliöstön ruokkijana, mikäli ravinteet pääsevät täyskierron aikana leviämään järven koko vesimassaan. Tällainen toistuva ja purskemainen ravinteiden lisääntyminen voi nostaa järven tason lievästi rehevöityneeksi eli mesotrofiseksi.
Karuissa järvissä kokonaisfosforin pitoisuudet jäävät alle 10 μg/l eli mikrogrammaa litrassa vettä. Lievästi rehevöituneen eli mesotrofisen järven fosforipitoisuudet alkavat yleensä 12–15 μg/l riippuen sen määritelmistä.
Typpitalous
Typpi esiintyy järvien vedessä epäorganisina suoloina, kuten esimerkiksi nitraattina, nitriittina ja ammoniakkina, sekä myös erilaisina orgaanisina yhdisteinä, joita esiintyy erityisesti humuksessa mutta vapautuu myös kuolleista eliöistä (aminohapot). Typpikaasua liukenee veteen samalla tavalla kuin happikaasuakin, mutta kaasumaista typpeä hyödyntävien eliöiden sitomiskyky ei yleensä lisää veden typpivarantoja merkittävästi.
Typpitalouden laatu riippuu veden happipitoisuudesta. Kun happea on vedessä riittävästi, esiintyy vedessä paljon nitraattia, mutta hapettomassa tilassa typpi esiintyy useammin ammoniumina. Jos happea on kohtalaisesti, typpi esiintyy usein nitriittinä. Kun järven vesi on lämpötilakerrostunut ja järven päällysveden happitilanne on hyvä, esiintyy päällysvedessä paljon nitraattia. Kun alusvedessä on vähän happea, siellä taas esiintyy paljon ammoniumia. Näiden välissä olevassa harppauskerroksessa voi esiintyä enemmän nitriittiä kuin edellä mainittuja. Tietyissä tilanteissa typpiyhdisteet voivat myös denitrifikoitua eli muuttua typpikaasuksi, joka haihtuu vedestä takaisin ilmaan.
Karuissa järvissä veteen liuenneen typen eri muotojen pitoisuudet voidaan laskea yhteen, jolloin saadaan kokonaistyppipitoisuus. Järvien luokittelussa karun järven tyypillinen typpipitoisuus on 0–400 μg/l (mikrogrammaa litrassa vettä). Se on usein monikymmenkertainen fosforipitoisuuteen verrattuna. Suomalaisissa järvissä eliön tarvitsemaa fosforia on typpeen verrattuna liian vähän, jolloin fotosynteesi loppuu fosforin puutteeseen, vaikka typpeä olisikin vielä jäljellä. Typpi loppuu ravinteista ensimmäisenä rehevissä ja ylirehevissä järvissä, joissa ravinteita tulee järveen viemäreistä tai hajakuormituksesta lisää. Karujen järvien kriittinen ravinne onkin fosfori eikä typpi.
Happamuustaso
Kirkasveteisissä karuissa järvissä veden happamuudentaso pysyy lähellä neutraalia eli on pH 6,8–7,0. Mikäli oligotrofisen järven valuma-alueella on paljon ojitettua metsää ja suota, laskeutuu järveen ojien tuoman veden mukana humusta. Korkeilla humuspitoisuuksilla vesi muuttuu happamaksi, sillä humus sisältää paljon orgaanisia happoja. Dysoligotrofisella järvellä veden happamuustaso on tyypillisesti pH 5,5–6,5.
Järvien niukka ravinnetaso vaikuttaa järven kykyyn sietään happamia laskeumia tai kuormituksia. Kykyä välttää veden happamoitumista kutsutaan alkaliteetiksi. Jos järvellä on hyvä alkaliteetti, ei happojen lisääminen veteen laske happamuustasoa, koska veden emäkset reagoi veteen luienneisiin aineisiin ja muuttuu neutraaliksi. Karuissa järvissä ei ole kovinkaan paljon alkaliteettia ja niiden kyky vastustaa happamoitumista on yleensä alhainen tai olematon. Tämä on pääasiallinen syy siihen, että ilmansaasteet ovat happamoittaneet järviä esimerkiksi Pohjoismaissa ja Venäjällä.
Happitalous
Karun järven sisältämiä ravinteita on niin vähän, että siitä syntyvä perustuotanto on vaatimatonta. Pintavedessä vesi saa happitäydennystä pääasiassa ilmasta ja levien yhteyttäminen tuottaa vain vähän lisähappea veteen. Kesällä ja talvella, kun lämpötilakerrostuminen on voimakasta, ei alusveteen tule ilmasta happitäydennystä. Toisaalta, päällysvedestä vajoavien kuolleiden eliöiden jäänteet ovat vähäisiä eikä niiden hajoaminen kuluta happivaroja kovinkaan paljon. Kirkasvetisessä karussa järvessä happea riittä yleensä koko lämpötilakerrostumisajan hyvin ja erot päällysveden ja alusveden välillä ovat pieniä.
Jos karun järven valuma-alueella sijaitsee ojitettuja metsiä ja soita, laskeutuu veteen humusta. Runsas humus on tiettyjen happea kuluttavien eliöiden ravintoa, mutta se hajoaa vedessä myös suoraan kuluttaen silloinkin happea. Tämä vaikuttaa erityisesti alusveden happitilanteeseen. Suojärvissä onkin yleisesti happivajetta, vaikka monet niistä luokitellaankin karuiksi järviksi.
Tuotannolliset piirteet
Järven perustuotanto on kasvukaudellakin pieni. Levä- ja bakteerikannat, jotka muodostavat pääosan planktonista, ovat lukumääräisesti niin vähäisiä, etteivät ne vaikuta veden väriin tai sameuteen. Useimmat karut järvet ovatkin kirkasveteisiä ja värittömiä järviä. Suomessa tästä säännöstä muodostavat poikkeuksen suojärvet, joiden vedessä on veden ruskeaksi tai punaiseksi värittävää humusta. Suomalaisissa karuissa järvissä elää planktonia tavallisesti 70–120 lajia ja nimeen omaan karuissa järvissä lajimäärät ovat korkeita, vaikka levien yksilömäärät jäävät vähäisemmiksi. Planktonista osa suosii karuja eli oligotrofisia järviä (O) ja osa eutrofisia järviä (E). Tutkimalla mikroskoopilla yksilöiden lukumääriä on havaittu, että kun yksilöiden lukumäärissä suhde E/O on alhainen, on vesinäyte oligotrofisesta järvestä. Eutrofisissa järvissä E/O-suhde nousee joskus useisiin kymmeniin. Saman suuntaiset suhteet saadaan myös lajien lukumäärillä. Esimerkiksi Inarinjärvessä saattaa haavilla keräämällä saada kasviplanktionia vain kilon hehtaarilta kun taas Saimaalla sitä saadaan 30 kg/ha.
Niukkaravinteisillä järvillä rantakasvillisuus jää vähäiseksi ja harvemmaksi kuin rehevissä järvissä. Karuilla järvillä esiintyy tyypillisesti esimerkiksi uistinvita, lahnaruohot ja nuottaruoho. Veden ollessa kirkas kasvaa myös järven pohjassa kasveja, jotka runsasravinteisissä järvissä kuolisivat hämäryyteen.
Karuilla järvillä asustaa esimerkiksi isokoskelo, kalatiira, kuikka, telkkä ja tukkakoskelo. Kaloista erityisesti muikku, ahven ja hauki ovat yleisiä. Muikku kykenee hyödyntämään eläinplanktonia tehokkaasti ja lisääntyy itsekin muodostaen parhaimillaan 20–50 kg/ha (kilogrammaa hehtaarilta) suuruisen biomassan. Ilman muikkua kalojen tuotto jää alhaiseksi.
Pankki
Pankki on instituutio, joka tarjoaa finanssipalveluita, erityisesti maksuliikenteen hoitoa ja luotonantoa. Pankki kerää pääomaa suoraan omistajiltaan ja ottamalla vastaan talletuksia. Pankkeja on monenlaisia, mutta yleisimpien liikepankkien toimintaperiaate on ottaa vastaan rahaa talletuksena, maksaa tallettajalle palkkioksi korkoa, joka rahoitetaan lainaamalla rahoja eteenpäin vähän korkeampaa korkoa käyttäen. Näiden korkojen erotuksella ja erilaisten palvelumaksujen avulla rahoitetaan pankin toimintaa, tuotetaan voittoa omistajille ja korjataan luottotappioita.
Pankin tehtäviin kuuluu myös luoda talouteen lisää rahaa. Rahan määrä lisääntyy pankin antaessa asiakkailleen lainaa. Tätä kutsutaan luotonlaajennukseksi.
Määritelmä
thumb|1970 Nykyään pankki käsitetään yleisesti instituutiona, jolla on luottolaitokselle myönnetty toimilupa. Yleensä pankkilupia myöntää pankkisäädännön määrittelemä viranomainen ja se antaa oikeudet tarjota tavanomaisimpia palveluita kuten talletuksia. Suomessa nykyään luottolaitostoimiluvan myöntää Finanssivalvonta. Suomessa pankeiksi kutsutaan ainoastaan luottolaitoksia, jotka ottavat vastaan yleisön talletuksia. Esimerkiksi pelkkää joukkovelkakirjarahoitusta hankkiva luottolaitos ei ole pankki. Monet lainsäädännöt tuntevat myös rajoitettuja instituutioita, joilla on oikeus pankkitoiminnan kaltaisiin oikeuksiin ilman tarvetta pankkiluvalle.
Talousteoriassa on eri aikoina esitetty erilaista teoreettista analyysia pankkitoiminnasta. Vielä 1970-luvulla suuri osa tästä teoriasta käsitteli luottojen ja talletusten hinnoittelua (ns. Klein-Monti-malli). Uudemmassa pankkiteoriassa keskeinen kysymys on, mitä etuja pankeilla on muihin järjestelyihin, joilla säästäjien varoja voidaan kanavoida investointeihin. Keskeisenä käsitteenä uudemmassa pankkiteoriassa on delegoitu monitorointi: tallettajat eivät pystyisi arvioimaan investointeja suunnittelevan yrityksen luotettavuutta luotonottajana, mutta talletuksia keräävä luottolaitos voi tehdä sen heidän puolestaan.
Juuret Euroopassa
Pankkitoiminnan historia ulottuu ajalle ennen varsinaisia pankkeja. Kultaa on usein säilytetty temppeleissä, ja Babyloniasta on löytynyt 1700-luvulle eaa. ajoitettuja mainintoja pappien antamista lainoista. Antiikin Kreikassa oli rahanlainaajia, jotka myös ottivat talletuksia, vaihtoivat rahaa ja tarkistivat sen aitouden. Rooman valtakunnassa oli julkisia notaareja, ja lainat pystyi maksamaan pankkiin.
Kristinuskon nousun myötä koronkiskonnasta tuli pahe, mikä teki pankkiirien toiminnasta kristinuskon piirissä moraalisesti epäilyttävää pitkäksi aikaa. Tämä avasi juutalaisille mahdollisuuden ryhtyä harjoittamaan pankkitoimintaa keskiajan Euroopassa.
1200-luvun Italiassa kehitettiin kaksinkertainen kirjanpito. Myös korko opittiin merkitsemään niin ettei se enää näyttänyt synniltä, joten pankkitoiminta palautui kristityille juutalaisilta. Firenzestä tuli maailman pankkitoiminnan keskus. Siellä etenkin Bardin ja Peruzzin suvut vaurastuivat feodaaliruhtinaita ja paavia palvelevalla, kehittyneellä pankkitoiminnallaan 1300-luvun alussa. Bardit laajensivat pankkitoimintaansa ympäri Eurooppaa ja tekivät monet sotaa käyvät hallitsijat pian riippuvaisiksi itsestään. Vuonna 1343 Englannin kuningas Edvard III jätti maksamatta suuret velkansa Bardeille ja Peruzzeille, minkä seurauksena nämä menivät konkurssiin. 1400-luvulla Firenzen johtaviksi pankkisuvuiksi nousivat Medicit ja Pazzit.
Saksassa Fuggerin suku nousi 1400-luvulla pankkitoiminnan valtiaiksi 1500-luvun lopulle asti.
Suomen Pankki
Vuonna 1811 keisari Aleksanteri I antoi määräyksen perustaa Turkuun Suomen ensimmäinen pankki, Waihetus- Laina- ja Depositioni-Contori. Turusta Helsinkiin pankki muutti vuonna 1819. Tästä pankista tuli vuonna 1840 Suomen Pankki, joka on maailman neljänneksi vanhin keskuspankki. Varsinaiset keskuspankkitehtävänsä Suomen Pankki aloitti vasta 1800-luvun loppupuolella, kun Suomi oli saanut oman rahan ja maahan oli perustettu liikepankkeja.
Säästöpankit
Säästöpankit muodostavat Suomen vanhimman pankkiryhmän. Suomen ensimmäiset säästöpankit avattiin Turussa 1823 ja Helsingissä 1826. Säästöpankkeja perustettiin ensin kaupunkeihin, myöhemmin myös maaseudulle. Säästöpankkien perustamisen taustalla oli säästöpankkiaate. Tavoitteena oli säännöllistä rahapalkkaa nauttivan työntekijäluokan taloudellisen aseman parantaminen. Ahkeruuden ja säästäväisyyden avulla köyhät voisivat itse parantaa omaa asemaansa. Tallettajien joukossa olikin paljon työläisiä ja palvelusväkeä. Toisen maailmansodan jälkeen tapahtui muutos ja tämän väestönosan osuus tallettajista väheni.
Liikepankkien synty
Liikepankeista vanhin on Föreningsbanken i Finland (Suomen Yhdys-Pankki, SYP), joka sai senaatilta toimiluvan 21.5.1862. Sen osakepääomaa kerryttivät lähinnä kaupunkien kauppahuoneet eri puolilta Suomea. Vuonna 1872 syntyi sen rinnalle Nordiska Aktiebanken för Handel och Industri (Pohjoismaiden Osakepankki Kauppaa ja Teollisuutta varten, Pohjoispankki). Sen perustajissa oli Viipurin saksalaisia kauppahuoneita. Suomalaisuusliike halusi suomenmielisen liikepankin, ja sellainen syntyi vuonna 1889 nimellä Kansallis-Osake-Pankki (Kansallispankki, KOP). Yhdyspankki ja Pohjoispankki fuusioituivat 1919 ottaen käyttöön nimen Pohjoismaiden Yhdyspankki (PYP). 1960-luvulla Yhdyspankki pyrki vahvistamaan suomenkielistä palveluaan ja 1975 palattiin nimeen Suomen Yhdyspankki.
Muita 1800-luvulla perustettuja liikepankkeja:
Pieniä paikallisia liikepankkeja syntyi 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. Parhaiten niistä menestyi Helsingin Osakepankki (HOP).
Postisäästöpankki
Postisäästöpankki perustettiin säästöpankkien kilpailijaksi vuonna 1887. Säästöpankkiaate oli myös Postisäästöpankin perustamisen takana. Postisäästöpankki tarjosi lähes koko maan kattavan konttoriverkoston postitoimipaikoissa ja paremmat aukioloajat. Postisäästöpankin nimeksi vaihdettiin Postipankki 1970. Postipankista kehittyi ensin Leonia 1998, sitten Sampo Pankki 2001, ja yhteistyö postin kanssa päättyi. Sampo Pankki myytiin Danske Bankille 2006.
Työväen säästöpankit
Työväen säästöpankit olivat osa työväenliikkeen toimintaa ja ns. punapääomaa. Työväen säästöpankkeja perustettiin 1900-luvun alussa. Ne olivat erityisesti työväestön ja sen järjestöjen rahalaitoksia. Myöhemmin toimihenkilöiden osuus asiakkaista kasvoi. Työväen säästöpankkien perustamisen taustalla oli työväenliikkeen radikalisoituminen ja se, että työväenliikkeen järjestöillä ja yrityksillä oli vaikeuksia saada lainaa olemassa olleista pankeista. Työväen säästöpankkien toiminta lakkasi pankkikriisissä 1992.
Osuuskassat ja osuuspankit
Osuuskassoja perustettiin Suomeen vuodesta 1903 alkaen. Ne olivat alkuaan pieniä yhden kylän tai kyläkunnan kattavia kassoja. Kassojen alkuperäinen tarkoitus oli parantaa pienviljelijöiden oloja tarjoamalla näille luottoa maatalouden kehittämiseen. Osuuskassojen toiminta laajeni myöhemmin muihinkin lainoihin ja talletuksiin. Osuuskassat toimivat koko maassa. Erityisen paljon niitä perustettiin Itä- ja Pohjois-Suomeen. Suurimmat kassat toimivat kaupungeissa, mutta vielä pitkään silti korostettiin osuuskassojen roolia maanviljelijäväestön rahalaitoksina.
pienoiskuva|[[Monninkylän osuuspankki.]] Vuonna 1970 osuuskassat muutettiin osuuspankeiksi. Vuonna 1997 osuuspankit hajosivat kahteen pankkiryhmään, jotka nykyään tunnetaan nimillä OP ja POP Pankki.
Pankkikilpailua
Osuuspankit ja säästöpankit alkoivat menestyä 1960- ja 1970-luvuilla, sillä palkkatilit ja omistusasuntojen ostaminen vetivät tavallisiakin ihmisiä pankkien asiakkaiksi. Kun 1900-luvun alussa ohjautui yleisön talletuksista 70-80 % liikepankkeihin, 1950-1970-luvulla niiden osuus oli enää 35-40 %. Varsinainen pankkikilpailu alkoi kuitenkin vasta 1980-luvulla, kun ulkomaisen rahan maahantuonti sallittiin. Investointipankiksi pyrkinyt Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankki (SKOP) alkoi tällöin pelata rohkeaa riskinottopeliä. HOP sen sijaan joutui vaikeuksiin valuuttakeinottelussa ja SYP sulautti sen itseensä.
Fuusiot
Pankkikriisin selkiydyttyä alkoivat pankkialan fuusiot. Tasavahvasti yli sadan vuoden ajan kilpailleet KOP ja SYP ilmoittivat 9. helmikuuta 1995 fuusioituvansa. Uudeksi nimeksi otettiin Merita Pankki. Se alkoi pian hakea itselleen ulkomaista kumppania pärjätäkseen Euroopan pankkikilpailussa. Niinpä 13. lokakuuta 1997 julkaistiin tieto, että Merita fuusioituu ruotsalaisen postipankkitaustaisen Nordbankenin kanssa Merita-Nordbankeniksi (MNB). Syksyllä 1999 se osti norjalaisen Christiania Bank og Kreditkassen -pankin. Kun MNB fuusioitui 6. maaliskuuta 2000 tanskalaisen Unidanmark Bankin kanssa, syntyi Nordea. Valtiollinen Postipankki yksityistettiin Suomessakin, ja sen nimeksi tuli vuonna 1998 Leonia. Vakuutusyhtiö Sampo yhdistyi Leonian kanssa vuoden 2000 lopussa, jolloin sen nimi muuttui Sampo Pankiksi, ja lopulta se päätyi helmikuussa 2007 tanskalaisomistukseen, osaksi Danske Bankia.
Pankkityypit
thumb|250px|Suomen Pankki on suomalainen keskuspankki. Pankit voidaan jakaa vähittäispankkeihin, keskuspankkeihin (Central bank) ja investointipankkeihin (investment bank).
Investointipankit auttavat yrityksiä ja valtioita keräämään pääomaa laskemalla liikkeelle arvopapereita ja johdannaisia, joilla sitten käydään kauppa pörsseissä. Investointipankit myös neuvovat yrityksiä mm. fuusioissa ja yritysostoissa (mergers and acquisitions, M&A) sekä sijoituksista irtautumisessa (divestment). Tätä kutsutaan pankin myyntipuoleksi (sell side). Lisäksi investointipankkien toimintaan kuuluu ostopuoli (buy side), johon kuuluvat eläkerahastot ja sijoitusrahastot (mukaan lukien hedgerahastot).
Nykyään pankki voi toimia samanaikaisesti sekä vähittäispankkina että investointipankkina. Nimityksiä käytetään pankin päätoiminta-alan mukaan. Lisäksi jotkin pankit ovat erikoistuneet vain tiettyyn toiminta-alaan.
Eurooppalainen pankkijärjestelmä
Suomessa 60 % luotoista ja talletuksista oli ulkomaisten pankkien hallussa vuonna 2008. EU-ministerit haluavat yhtenäistää pankkien raportointijärjestelmän 2012 mennessä. Iso-Britannia, Ranska ja Saksa haluavat valvoa pankkeja kotimaasta. Suomi haluaa antaa valvontatehtävän ulkomaiselle omistajamaalle.
EU:n valtiovarainministerit päättivät nostaa yksityishenkilöiden pankkitalletussuojan 50 000 euroon aiemmasta 20 000 eurosta Luxemburgissa lokakuussa 2008. Suomessa talletussuoja oli aiemmin 25 000 euroa ja se nostettiin 50 000 euroon lokakuussa 2008. Aiemmin lokakuussa 2008 kansallisia päätöksiä talletussuojan nostamiseksi tekivät ainakin Irlanti, Saksa, Britannia, Itävalta, Tanska ja Ruotsi.
Sari Karjalainen (pyörätuolicurlinginpelaaja)
Sari Karjalainen (o.s. Räsänen) on suomalainen pyörätuolicurlinginpelaaja. Hän osallistui vuosien 2014 ja 2018 talviparalympialaisiin.
Karjalainen on naimisissa Markku Karjalaisen kanssa.
Raven Alexis
Raven Alexis (28. tammikuuta 1987 – 23. maaliskuuta 2022) oli yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hänen aktiivinen uransa oli vuosina 2009–2011.
Alexis väitti vuonna 2011 sairastavansa muun muassa aivoihin levinnyttä maksasyöpää. Hänen myöhempi väitteensä täydellisestä paranemisesta synnytti laajalle levinneitä huhuja, joiden mukaan koko syöpätarina oli keksitty.
Alexis kuoli 23. maaliskuuta 2022 Las Vegasissa ollessaan hoidettavana sairaalassa Crohnin taudin ja muiden vatsavaivojen vuoksi.
Italian Grand Prix 1989
Italian Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 10. syyskuuta 1989 Monzan radalla Italiassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden neljäs. Paalupaikan aika-ajoissa vallannut Ayrton Senna joutui keskeyttämään moottoriongelmien takia. Muut palkintosijat menivät Gerhard Bergerille ja Thierry Boutsenille.
Tepecik-Çiftlik
38.17188°N, 34.49423°W Tepecik-Çiftlik oli nykyisessä Turkissa sijainnut muinainen kivikautinen kylä. Se oli asuttu 7000 - 5800 kalenterivuotta sitten. Tutkimusten mukaan metsästys väheni ja viljan merkitys lisääntyi ravinnonlähteenä ajalla 6800-6100 eaa.
Paikka
Tepecik-Çiftlik sijaitsee Niğden maakunnassa noin 900 m päässä Çiftlikin kylän keskustasta. Paikka on 45 km Aksaraysta kaakkoon, Nigdestä 27, 5 km päässä suunnilleen pohjoiseen. Noin 29 km Tepecik-Çiftlikistä länteen on Hasan Dagi-tulivuori, josta saatiin obsidiaania kivityökaluihin.
Kummun ala on 6 ha. 14 kerrostumaa on 7,3 metriä paksut, kummun korkeus 9,6 m
Historia
Kausi - kerrostuma - aika kalenterivuotta eaa.
Sosialistinen liike integraatiolle
Sosialistinen liike integraatiolle on sosiaalidemokraattinen puolue Albaniassa.
Hammarby IF
Hammarby Idrottsförening, lempinimeltään Bajen, on urheiluseura Ruotsin pääkaupungista Tukholmasta. Sillä on toimintaa useissa erilaisissa urheilujeissa, joista monissa sen joukkueet ovat maan huipputasoa.
Hammarby perustettiin soutuseurana vuonna 1889 Tukholman Södermalmilla nimellä Hammarby Roddförening. Nykyisen nimensä se otti käyttöön vuonna 1897, kun valikoima laajeni myös muihin urheilulajeihin.
Kannattajatoiminta
Hammarby on varsin iso seura ja sillä on myös hyvin laajaa kannattajatoimintaa useiden erilaisten kannattajayhdistysten ja -ryhmien muodossa. Kannattajaryhmiä ovat muun muassa Sällskapet Hammarbyveteranerna, Sällskapet Hammarby 54, Bajen Fans, Bara Bajare ja Ultra Boys.
Lothar von Trotha
thumb|Lothar von Trotha vuonna 1904. Adrian Dietrich Lothar von Trotha (3. heinäkuuta 1848 Magdeburg – 31. maaliskuuta 1920 Bonn) oli saksalainen kenraali, joka toimi vuosina 1904–1905 Saksan Lounais-Afrikan (nykyisen Namibian) kuvernöörinä. Hererojen ja namojen kansanmurha suoritettiin hänen määräyksestään.
Ura
Trotha syntyi aatelisen upseerin perheeseen. Hän aloitti sotilasuransa Preussin armeijassa vuonna 1865 ja osallistui nuorena upseerina Preussin–Itävallan sotaan sekä Saksan–Ranskan sotaan, jonka aikana hän sai 2. luokan rautaristin. Trotha oli vuosina 1894–1897 Saksan Itä-Afrikkaan (nyk. Tansania) sijoitettujen joukkojen (schutztruppe) komentajana ja samalla Saksan Itä-Afrikan kuvernöörin sijaisena. Hänellä oli keskeinen rooli vuoden 1896 hehejen kapinan kukistamisessa, jossa julmuuksia ei kaihdettu. Trotha osallistui vuonna 1900 jalkaväkiprikaatin komentajana Kiinan boksarikapinan kukistamiseen. Hänet ylennettiin 1866 luutnantiksi, 1873 yliluutnantiksi, 1877 kapteeniksi, 1888 majuriksi, 1894 everstiluutnantiksi, 1899 kenraalimajuriksi ja 1903 kenraaliluutnantiksi.
Saksan Lounais-Afrikassa puhkesi vuoden 1904 alussa hererojen kapina, jota paikallinen kuvernööri Theodor Leutwein ei kyennyt kukistamaan. Trotha nimitettiin 3. toukokuuta 1904 Leutweinin tilalle Saksan Lounais-Afrikan siirtoarmeijan ylipäälliköksi. Trothan saapuessa maahan 11. kesäkuuta Samuel Mahareron johtamat hererot olivat vetäytyneet syrjäseudulle. Trothasta tuli 28. heinäkuuta myös Saksan Lounais-Afrikan kuvernööri. Alivoimastaan huolimatta hän löi hererot Waterbergin taistelussa 11. elokuuta. Kiinni saatuja hereroita teloitettiin joukoittain, joten koko hererokansa pakeni saksalaisten kostoa Omaheken (Kalaharin) autiomaahan. Trotha antoi 2. lokakuuta 1904 Ozombu Zovindimbassa niin sanotun tuhoamiskäskyn (vernichtungsbefehl), jonka mukaan jokainen herero tuli surmata, mukaan lukien naiset ja lapset. Autiomaa saarrettiin sotilasvartioilla, jotta hererot eivät voisi poistua sieltä. Lisäksi vesilähteitä myrkytettiin. Pääosa autiomaassa olleista hereroista nääntyi kuoliaaksi. Keisari Vilhelm II kumosi tuhoamiskäskyn valtakunnankansleri Bernhard von Bülowin vaatimuksesta tammikuussa 1905, minkä jälkeen hereroja alettiin vuorostaan vangita julmille keskitysleireille.
Trotha kukisti samaan aikaan myös lokakuussa 1904 puhjenneen namojen kapinan. Myös namoja suljettiin keskitysleireille, erityisesti Lüderitzin lähelle perustetulle Shark Islandin leirille. Trotha kutsuttiin takaisin Saksaan marraskuussa 1905 ja hän vetäytyi palveluksesta seuraavana vuonna. Hän sai vielä ylennyksen jalkaväenkenraaliksi. Konflikti ja keskitysleirien käyttö jatkuivat Saksan Lounais-Afrikassa vuoteen 1907. Hereroista kuoli vuosina 1904–1907 noin 75 prosenttia ja namoista 50 prosenttia, mitä on pidetty yhtenä nykyajan tuhoisimmista kansanmurhista.
Porin silta
Porin silta (myös Porinsilta) on rautainen silta Porissa. Se ylittää Kokemäenjoen ja sijaitsee aivan kaupungin keskustan tuntumassa.
Rakentaminen ja rakenne
Silta vihittiin käyttöön 26. syyskuuta vuonna 1926 ja oli ensimmäinen Kokemäenjoen ylittävä rautasilta. Sen vihkijänä toimi presidentti Lauri Kristian Relander. Sillan suunnittelusta vastasi insinööri Jalmar Castrén ja sen rakensi helsinkiläinen Oy Constructor Ab. Uusi silta korvasi Charlotta-nimisen ponttoonisillan. Ponttoonisilta oli avattu 12. toukokuuta 1855 Charlottan päivänä, siitä nimi. Porin silta on tyypiltään riippupaarteinen kaideansassilta.
Silta oli aikaisemmin avattava. Pohjoisin jänne nostettiin läppämäisesti ylös laivan tullessa. Nostokoneisto tuli kuitenkin tarpeettomaksi laivojen koon kasvaessa ja kaiken laivarahtiliikenteen siirtyessä Mäntyluotoon. Viimeksi siltaa on nostettu 1960-luvun alussa.
Ympäristö
Porin silta yhdistää Etelärannan historialliset kivitalokorttelit Isosannan teollisuusmiljööseen. Sen eteläpäässä on Keski-Porin kirkko ja pohjoispään länsipuolella sijaitsee Porin puuvillatehdas. Sillalta etelään johtaa Yrjönkatu, joka on nykyään osittain kävelykatuna ja pohjoiseen taas Siltapuistokatu. Porin silta on suojeltu asemakaavalla.
Valtatie 8 kulki Porin keskustan läpi Yrjönkatua ja Porinsiltaa pitkin aina Linnansillan valmistumiseen vuoteen 1974 saakka.
Korjaus
Sillalla alkoi peruskorjaus maaliskuussa 2014. Korjauksen ajan silta oli poissa ajoneuvoliikenteen käytöstä, mutta kevyt liikenne pääsi kulkemaan keskeytyksettä. Korjaus valmistui syyskuussa 2014.
Libreboot
Libreboot (myös nimellä GNU Libreboot) on vapaa ohjelmisto -projekti, jonka tarkoituksena on korvata useimmissa tietokoneissa olevia, omisteisia valmistajien tekemiä BIOS-ohjelmia, vapaalla ja kevyellä vaihtoehdolla. Libreboot-BIOS on suunniteltu mahdollisimman kevyeksi ja yksinkertaiseksi.
Librebootin kehitys aloitettiin vuonna 2013, tarkoituksena tehdä corebootista vapaa versio, joka ei sisältäisi suljetun lähdekoodin binäärejä.
pienoiskuva|vasen|Libreboot asennettuna kahdessa ThinkPad X60 kannettavassa tietokoneessa
Red Force
pienoiskuva|Red Force Red Force on Intaminin valmistama vuoristorata PortAventura-huvipuistossa Espanjassa. Se on Euroopan nopein ja korkein vuoristorata. Radan pituus on 880 metriä ja korkeus on 112 metriä. Red Forcen rakentaminen aloitettiin vuonna 2016 ja se avattiin huhtikuussa 2017.
Laitteen juna kiihdytetään sähkömagneettien avulla 180 km/h noin viidessä sekunnissa. Laukaisun jälkeen juna nousee 90 asteen kulmassa 112 metrin korkeuteen ja tulee sieltä alas. Matkan aikana matkustaja voi kokea 4,8 G:n voiman. Laite on teemoitettu Ferrariksi. Junaan mahtuu kerrallaan 12 matkustajaa. Laitteen kapasiteetti on 1 200 matkustajaa tunnissa.
Kirsten Dunst
Kirsten Caroline Dunst (s. 30. huhtikuuta 1982 Point Pleasant, New Jersey, Yhdysvallat) on amerikan­saksalainen näyttelijä ja malli. Dunst aloitti uransa lapsi­näyttelijänä ja hänen tunnetuimpia elo­kuviaan ovat Veren vangit (1994), Virgin Suicides (1999), Anna palaa! (2000) ja Hämähäkki­mies-elo­kuva­tri­logia (2002–2007).
Varhainen elämä
Kirsten Dunst syntyi New Jerseyssä saksalaisen Klaus Dunstin ja ruotsalais­sukuisen Inez Rupprechtin esikoiseksi. Hänellä on nuorempi veli nimeltä Christian. Dunstin isä työskenteli Siemensillä ja hänen äitinsä oli Lufthansan lento­emäntä sekä taiteilija.
Kirsten kasvoi 11-vuotiaaksi asti Brick Townshipissä, New Jerseyssä, jossa hän kävi Ranney Schoolia. Vuonna 1993 hän muutti äitinsä ja veljensä kanssa Los Angelesiin. Perheen isä jäi New Jerseyyn, ja vanhemmat erosivat. Dunst opiskeli Notre Dame High Schoolissa ja valmistui vuonna 2000.
Alkuvaiheet
Dunst aloitti uransa lapsi­mallina ollessaan kolme­vuotias ja esiintyi useissa kymmenissä televisio­mainoksissa. Häntä edustivat malli­toimistot Ford ja Elite. Dunstin ensimmäinen televisio­rooli oli Saturday Night Live -ohjelmassa kuusi­vuotiaana. Ensimmäisen elo­kuva­roolinsa hän teki episodielokuvan New York Stories (1989) kolmannessa osassa, jonka ohjasi Woody Allen.
Läpimurtorooli ja menestys
Dunstin läpi­murto­rooli oli elo­kuvassa Veren vangit (1994), jossa hän näytteli ikuisesti lapsen kehoon jäänyttä vampyyriä. Dunst sai roolistaan Golden Globe -palkinto­ehdokkuuden. Tätä seurasivat roolit muun muassa elo­kuvissa Pikku naisia (1994), Jumanji (1995) ja Wag the Dog – häntä heiluttaa koiraa (1997).
Vuosi­tuhannen vaihteessa Dunst näytteli useissa teini-ikäiselle yleisölle suunnatuissa elo­kuvissa, kuten Anna palaa! (2000) ja Crazy/Beautiful (2001). Hän siirtyi vähitellen myös kypsempiin rooleihin Sofia Coppolan draamassa Virgin Suicides (1999) ja Peter Bogdanovichin historiallisessa elo­kuvassa Murha vailla syyllistä (2000). Dunst nousi yhdeksi Hollywoodin tunnetuimmista näyttelijöistä esiinnyttyään taloudellisesti menestyksekkäässä Spider Man – Hämähäkki­mies -elo­kuvassa (2002) sekä sen jatko-osissa. Vuonna 2011 Dunst voitti Cannesin elo­kuva­juhlien parhaan nais­näyttelijän palkinnon pää­osastaan Lars von Trierin elo­kuvassa Melancholia.
Yksityiselämä
Dunst on seurustellut näyttelijä Jake Gyllenhaalin, Razorlight-yhtyeen laulajan Johnny Borrellin ja näyttelijä Garrett Hedlundin kanssa. Dunst on kihloissa Fargo -vasta­näyttelijänsä Jesse Plemonsin kanssa, jota hän alkoi tapailla vuonna 2016. Heille syntyi poika vuonna 2018 ja toinen poika 2021.
Vuonna 2011 Dunst kertoi saaneensa Saksan kansalaisuuden.
Pohjanmaan poliisilaitos
Pohjanmaan poliisilaitos toimii Pohjanmaan, Etelä-Pohjanmaan ja Keski-Pohjanmaan maakunnissa. Poliisilaitoksen pääpoliisiasema sijaitsee Vaasassa.
Lo Stato Sociale
Lo Stato Sociale on italialainen, indietyyppistä poppia ja rockia soittava yhtye, joka on perustettu vuonna 2009. Yhtyeen perustivat Alberto Cazzola, Lodovico Guenzi ja Alberto Guidetti, jotka kaikki kolme olivat siihen aikaan töissä bolognalaisella radiokanavalla. Vuonna 2011 yhtyeeseen liittyivät vielä Enrico Roberto ja Francesco Draicchio, minkä jälkeen yhtye on ollut viisijäseninen.
Yhtyeen ensimmäinen julkaisu on vuonna 2010 julkaistu EP-levy Welfare pop. Ensimmäisen studioalbuminsa (Turisti della democrazia) yhtye julkaisi vuonna 2012. Kaiken kaikkiaan yhtye on julkaissut vuoden 2021 loppuun mennessä kolme studioalbumia, seitsemän EP-levyä sekä useita singlejä.
Vuonna 2018 yhtye osallistui San Remon musiikkifestivaaleille kappaleella Una vita in vacanza (suom. Elämä lomalla), joka sijoittui toiseksi. Vuonna 2021 yhtye osallistui toista kertaa San Remon musiikkifestivaaleille ja heidän kappaleensa Combat pop (suom. Kamppailupop) sijoittui 13:nneksi.
Agents
Agents on vuonna 1979 perustettu suomalainen yhtye, jonka ohjelmistoon kuuluu rautalanka-, iskelmä- ja rockmusiikkia. Yhtyeen keulakuva ja musiikillinen johtaja on soolokitaristi Esa Pulliainen. Yhtye on toiminut tavallisesti taustaorkesterina nimekkäille solisteille, kuten Rauli Badding Somerjoki, Topi Sorsakoski, Jorma Kääriäinen ja Ville Valo.
Agentsin perustaminen
Agents perustettiin vuonna 1979 Tuomari Nurmion Köyhien ystävät-yhtyeen raunioille. Kaikki Köyhien ystävät-yhtyeen jäsenet soittivat alkuperäisessä Agentsissa lukuun ottamatta Tuomari Nurmiota. Yhtyeeseen otettiin mukaan Esan veli Kai Pulliainen ja kosketinsoittaja Jukka Ollila. Laulusolistiksi kiinnitettiin Pekka Rytkönen, eli Beat-Pete.
Agents julkaisi vuonna 1980 esikoisalbuminsa, joka kantoi nimeä Agents. Albumi sisälsi pääasiassa rautalankaa. Muutamilla kappaleilla oli laulua, joissa lauluosuudet hoiti yhtyeen laulusolisti Pekka Rytkönen.
Yhteistyö Baddingin kanssa
Ensimmäinen albumi, Ikkunaprinsessa julkaistiin vuonna 1982. Albumi sisälsi muun muassa hitit "Ikkunaprinsessa", "Kuihtuu kesäinen maa" ja "Muista hyviä aikoja". Agents osallistui albumin sanoituksiin ja sovituksiin.
Viimeinen Somerjoen kanssa tehty albumi, Laivat julkaistiin vuonna 1985. Levyllä Agents soittaa salanimellä The Young Beats. Viimeisen Badding-albumin hiteiksi nousivat "Laivat", "Illan varjoon himmeään", "Lähdön hetkellä" ja "Tahdon".
Yhteistyö Baddingin kanssa päättyi vuonna 1985. Badding esiintyi viimeiset vuotensa eri yhtyeiden kanssa, mutta Laivat jäi hänen viimeiseksi albumikseen. Agents oli jo muutaman vuoden ajan esiintynyt satunnaisesti Topi Sorsakosken kanssa, josta tuli nyt yhtyeen virallinen laulusolisti. Yhtyeestä Baddingin mukana erosi myös kosketinsoittaja.
Topi Sorsakoski & Agents
Agentsin ja Topi Sorsakosken ensimmäinen yhteinen albumi, In Beat julkaistiin vuonna 1986. Levy myi kiitettävästi ja on nykyisin yksi Suomen myydyimmistä kotimaisista äänitteistä. Levyn hittejä olivat muun muassa "Surujen kitara", "Salattu suru", "Eeva" ja "Olen yksin".
Fidèle Nsielele Zi Mputu
Fidèle Nsielele Zi Mputu (s. 21. heinäkuuta 1950 Kinshasa) on kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 26. syyskuuta 1976 ja nimitettiin Kisantun hiippakunnan piispaksi 10. kesäkuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. syyskuuta 1994. Pääkonsekraattorina toimi Frédéric Etsou-Nzabi-Bamungwabi, jota avustivat Gabriel Kembo Mamputu ja Joachim Mbadu Kikhela Kupika.
Agents
Topi Sorsakoski & Agents
Seuraavana vuonna julkaistiin toinen menestysalbumi, Besame Mucho. Monien yllätykseksi albumilta ei löydy nimikappaletta, vaan kyseessä oli Agentsin ja Topi Sorsakosken tarkoituksella tekemä "jekku". Hittejä olivat muun muassa "Kaksi kitaraa", "Kauan" ja "Valot" (Baddingin kappale instrumentaaliesityksenä).
Vuonna 1988 julkaistiin kolmas albumi, Pop. Albumi menestyi edellisten tavoin hyvin. Levyn hittejä olivat muun muassa "Tyhjää", "Varjojen yö", "On kesäyö", "Jo riittää" ja "Nyt kaikki muuttunut on".
Vuonna 1989 Agents ei julkaissut uutta albumia. EMI-levy-yhtiö päätti julkaista Greatest Hits-kokoelman, jonka julkaisusta yhtye ei pitänyt. Kokoelma-albumi myi kiitettävästi ja saavutti kultalevy-rajan.
Vuonna 1990 julkaistiin Agentsin ja Topi Sorsakosken viimeinen albumi, Half and Half. A-puoli albumista on laulettua materiaalia ja B-puoli instrumentaalikappaleita.
Topi Sorsakoski & Agents hajosi vuonna 1992 riitojen seurauksena. Topi oli julkaissut aiempana vuonna soololevynsä Yksinäisyys, joka enteili jo yhteistyön päättymistä. Yhtenä syynä olivat Topi Sorsakosken rahavaikeudet 1990-luvun alussa ja hän olisi halunnut saada suurempaa palkkaa keikoista ja levyistä. Topi Sorsakoski ja Agents soittivat viimeisen kerran Heinävedellä Kermakosken lavalla 1. elokuuta 1992. Topi Sorsakosken mukana yhtyeestä erosi rumpali Juha Takanen, ja hieman myöhemmin myös kitaristi Hans Etholén.
Agents & Jorma Kääriäinen
Vuonna 1992 Esa Pulliainen kutsui Jorma Kääriäisen Agentsin laulusolistiksi. Yhtyeeseen liittyi mukaan myös uusi rumpali, Heikki Sandrén. Levyillä soitti koskettimia J-P Virtanen.
Ensimmäinen albumi, Agents Forever julkaistiin vuonna 1995. Hiteiksi nousivat muun muassa kappaleet "Antaudun", "Tähti kaukainen" ja "Pikku Mona".
Seuraava levy, Agents Is Back! julkaistiin vuonna 1996. Hiteiksi nousivat muun muassa "Moskovan valot", "Salainen rakkaus" ja "Salaperäinen".
Kolmas albumi, Agents Is More! julkaistiin vuonna 1997. Albumi sisälsi myös Agentsin rautalankamusiikkia. Hiteiksi nousivat "Päivin öin", "Sinä vain", "Valot" (Baddingin laulu uutena versiona), "My babe", "King creole" ja "Minä kuljen".
Neljäs levy, Agents Is Best! julkaistiin vuonna 1998. Levy sisälsi muun muassa hitit "Illan varjoon himmeään", "Muistan kesän" ja "Olen syytön".
Agents aloitti Yle TV2-kanavalla Laulava sydän -ohjelman. Vuonna 1999 julkaistiin samanniminen tuplalevy, jolla vieraili monia artisteja, kuten muun muassa Ville Valo, Pate Mustajärvi, Marko Haavisto, Topi Sorsakoski ja Reijo Taipale. Albumi ylitti kultalevyrajan.
Vuonna 2001 julkaistiin albumi Agents is...here!. Levy sisälsi myös Agentsin rautalanka-kappaleita.
Vuonna 2003 julkaistiin uusi albumi, Agents is...tonight. Hiteiksi nousivat muun muassa kappaleet "Jos näin ei koskaan", "Fever" ja "Peliä vain".
Vuonna 2004 julkaistiin The Boysin kanssa albumi Pop Show. Yhteisalbumia seurasi myös yhteiskeikat seuraavana kesänä ympäri Suomea. Yhteislevyn hittejä olivat muun muassa "Tahdon saaren", "Yyterin twist", "Takaa ajatusten virran" ja "Leningrad".
Marraskuussa 2004 julkaistiin Jorma Kääriäisen ja Agentsin toinen kokoelmalevy. Levyllä on myös viisi Agentsin ennenjulkaisematonta levytystä. ...Is best vol. 2. saavutti platinalevyrajan, 30 000 myytyä äänitettä, kesäkuuhun 2005 mennessä.
13.9.2006 julkaistiin Jorma Kääriäisen ja Agentsin seitsemäs ja toistaiseksi viimeisin studioalbumi, ...Is Allright.
Lokakuussa 2006 Agents ilmoitti jäävänsä pitkälle keikka- ja levytystauolle. Laulusolisti Jorma Kääriäinen esiintyy tällä hetkellä sooloartistina ja julkaisi uuden soololevynsä, Yhden tähden hotellin keväällä 2007.
Topi Sorsakosken paluu Agentsin solistiksi
Topi Sorsakoski palasi Agentsin laulajaksi yhden albumin ja kiertueen ajaksi. Syksyllä 2007 julkaistiin uusi Agents-albumi, joka pohjautuu The Renegades-yhtyeen tuotantoon. Topi Sorsakoski & Agents teki albumin ilmestymisen aikoihin myös pienen kiertueen. Sekä albumilla että kiertueella soitti sittemmin Agentsiin vakituiseksi liittynyt saksofonisti Juho Hurskainen.
Agents & Vesa Haaja
13. elokuuta 2008 julkaistiin uusi studioalbumi Agents... Is Beat! – Instrumental 2008 Recordings. Albumi koostuu ainoastaan instrumentaalikappaleista.