cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Coventry City FC
Coventry City Football Club, lempinimeltään Sky Blues on jalkapalloseura Coventrysta, Englannista. Coventry oli yksi vuonna 1992 perustetun Englannin Valioliigan alkuperäisjoukkueista. Kaudella 2022–2023 se pelaa Englannin toiseksi ylimmällä sarjatasolla mestaruussarjassa. Coventry Cityn managerina toimii Mark Robins.
Vuodesta 1899 vuoteen 2005 Coventry pelasi kotiottelunsa Highfield Roadilla. Stadion oli aikoinaan ensimmäinen täysin katettu stadion Englannissa. Tämän jälkeen joukkue siirtyi pelaamaan 32 500 -paikkaiselle Ricoh Arenalle, joka avattiin elokuussa 2005. Vuonna 2013 seuran omistajat eivät päässeet sopimukseen stadionin vuokrasta ja joukkue siirtyi vuokralle Northamptonin Sixfields Stadiumille.
Tammikuussa 2005 seuran johdon ehdotus vaihtaa seuran logo modernimpaan herätti kovaa vastarintaa seuran kannattajien keskuudessa. Kannattajien painostuksesta seuran johto veti pois esityksensä logon vaihtamisesta.thumb|none|100px|Hylätty ehdotus uudeksi logoksi
Seura joutui stadionin omistajaosapuolen kanssa riitaan vuokrasta ja siksi siirtyi väliaikaisesti pelaamaan Sixfields Stadium stadionille Northamptoniin kauden 2013–14 alussa. Riita sovittiin elokuussa 2014 ja seura palasi kotiotteluihin Ricoh Areenalle.
Teemu Väyrynen
Teemu Aatu Juhani Väyrynen (s. 28. huhtikuuta 1997 Joensuu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue Kalmar HC:ssä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Seuraura
Väyrynen on Jokipoikien kasvatti. Hän siirtyi B-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin kaudeksi 2013–2014. Kaudella 2014–2015 Väyrynen voitti seurassa A-nuorten SM-pronssia. Hän edusti Bluesin A-nuoria kauden aikana myös Junior Club World Cupissa.
Kaudeksi 2016–2017 Väyrynen siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Turun Palloseuraan. Hän teki liigauransa avausmaalin 21. lokakuuta 2016 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Kaikkiaan Väyrysen varsinainen tulokaskausi SM-liigassa toi 33 runkosarjaottelussa tehot 1+2=3, kuudessa playoff-ottelussa yhden maalin sekä yhdessä Mestarien liigan ottelussa yhden maalin. Hän pelasi osan kaudestaan TPS:n A-nuorissa. Kaudella 2017–2018 Väyrynen teki SM-liigan runkosarjassa 15 maalia ja 17 tehopistettä. Toisessa puolivälieräottelussa, 22. maaliskuuta 2018 vieraissa Saimaan Palloa vastaan hän teki TPS:lle 5–6-voittomaalin vain 47 sekuntia ennen varsinaisen peliajan päättymistä. Pertti Ahokas valitsi Väyrysen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. TPS meni ottelusarjassa 2–0-johtoon ja eteni välieriin lopulta voitoin 4–2. Marraskuussa 2017 Väyrynen teki TPS:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kauden 2020–2021 kynnyksellä, syyskuussa 2020 Väyrynen palasi ottelukohtaisella sopimuksella pelaamaan Mestistä kasvattajaseuraansa Joensuun Kiekko-Poikiin (ent. Jokipojat). Lokakuussa hän siirtyi SM-liigajoukkue Helsingin IFK:n riveihin ottelukohtaisella sopimuksella, kun joukkue tarvitsi vahvistusta alivoimapelaamiseen. Väyrynen pelasi siellä kymmenen ottelua, kunnes joulukuussa hänen ottelukohtainen sopimuksensa vahvistettiin päättyneeksi. Muutamaa viikkoa myöhemmin Väyrynen siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Tampereen Ilveksen SM-liigajoukkueeseen.
Väyrynen siirtyi kaudeksi 2021–2022 1+1-vuotisella sopimuksella Vaasan Sportiin. Tammikuussa 2022 seura käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki Väyrysen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2022–2023 Väyrynen teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 6+14=20. Hän oli sarjataulukossa viimeiseksi sijoittuneen Sportin tehokkain kauden loppuun asti pelannut pelaaja, sillä joukkueen neljä parasta pistemiestä siirtyivät loppukaudella muualle. Väyrynen oli myös Sportin ainoa kauden kaikki 60 runkosarjaottelua pelannut pelaaja.
Kaudeksi 2023–2024 Väyrynen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskanin nousijajoukkue Kalmar HC:hen.
Maajoukkueura
Väyrynen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017. Hänet nimettiin myös alle 18-vuotiaiden vuoden 2015 alustavaan MM-joukkueeseen, mutta Väyrysen kisapassia ei lopulta kuitenkaan leimattu, kun viimeinen pelipaikka varattiin kesken turnauksen Suomen joukkueeseen saapuneelle Sebastian Aholle. Yhteensä Väyrynen on pelannut 23 nuorten ja 27 poikien maaottelua.
Muuta
Väyrysen isoveli Joonas on pelannut jääkiekkoa puolustajana alemmissa sarjoissa.
Okie (albumi)
Okie on J. J. Calen kolmas studioalbumi julkaistiin vuonna 1974. Yhdeksän kappaletta äänitettiin Nashvillessa, Tennesseessa ja kolme kappaletta Tulsassa, Oklahomassa.
Borneon taistelut
Borneon taistelut olivat osa Japanin Hollannin Itä-Intian sotaretkeä toiseen maailmansotaan kuuluneessa Tyynenmeren sodassa, jossa liittoutuneet ja Japani taistelivat Borneon saaren hallinnasta Brittiläisellä Borneolla ja Hollannin Itä-Intiassa.
Okie (albumi)
Kappalelista
Kaikki kappaleet säveltänyt J. J. Cale ellei toisin mainita.
Kahdeksikko (musikaali)
Kahdeksikko (Åttan) on Benedict Zilliacuksen kirjoittama ja Erna Tauron säveltämä musikaali vanhan puutalon asukkaiden kapinasta purku-uhan alla. Se sai kantaesityksensä Helsingin Lilla Teaternissa 1964. Kirsti Jaantilan kääntämän suomenkielisen version ensi-ilta oli Tampereen Teatterissa 1965; tämän Heikki Värtsin ohjaaman version televisionauhoitus esitettiin Yle TV2 -kanavalla vuoden 1967 vappuaattona. Pirkko Mannola esiintyi musikaalin pääroolissa sekä ruotsiksi Lillanissa että suomeksi Tampereella.
Borneon taistelut
Taistelut alkoivat 16. joulukuuta 1941 Japanin tehtyä maihinnousun saaren pohjoisosaan. Viimeiset liittoutuneiden joukot antautuivat 1. huhtikuuta 1942. Borneolta käsin japanilaiset pystyivät jatkamaan sotatoimiaan lähialueille ja tammikuussa 1942 käytiin Malaijan ja Singaporen taistelut.
Kahdeksikko (musikaali)
Kesällä 1969 Kahdeksikkoa esitettiin suomeksi Samppalinnan kesäteatterissa Turussa Aulis Ruostepuron ohjaamana. Naispääosaa esitti Anitra Invenius, ja muita pääosanäyttelijöitä olivat muiden muassa Pertti Roisko, Esko Pesonen ja Juha Hyppönen.
Borneon taistelut
Singaporen valtauksen jälkeen useita brittiläisiä ja australialaisia vankeja lähetettiin saarelle vankileireille. Sandakanin lähellä sijaitsevan vankileirin 2 500 sotavangista vain kuusi selvisivät hengissä. Japani miehitti Borneon saarta vuoteen 1945 asti, jolloin liittoutuneet valtasivat saaren takaisin operaatio Oboen aikana.
Taustaa
Toisen maailmansodan alkaessa Borneon saari oli jaettu Hollannin Itä-Intian ja Britannian kesken. Hollannin Itä-Intialle kuului saaren eteläiset osat muodostava Kalimantan ja pohjoisimmissa osissa olivat Britannian protektoraatit, Pohjois-Borneo, Brunei, Sarawak ja Labuan.
Saksan evankelinen kirkko
thumb|Heinrich Bedford-Strohm. thumb|EKD:n muodostavat [[maakirkko|maakirkot kartalla.]] Saksan evankelinen kirkko (, EKD) on 20 itsenäisen saksalaisen maakirkon yhteenliittymä, johon kuuluu luterilaisia, reformoituja ja yhdistyneitä kirkkoja. Kirkoilla on keskenään rajoittamaton sakramentaalinen yhteys tunnustuksellisista eroista huolimatta. Kirkon hallinto on sijoittunut Hannoveriin.
Borneon taistelut
Taustaa
pienoiskuva|left|Karttakuva alueesta. Borneo oli rikas luonnonvaroiltaan ja japanilaiset tarvitsivat sotatoimiinsa öljyä, jota oli tarjolla hollantilaisten ja brittiläisten hallitsemilla öljykentillä. Japanilla ei itsellään ollut luonnollista öljyn lähdettä ja Yhdysvallat asetti Japanin öljynvientikieltoon, mikä teki Borneosta houkuttelevan hyökkäyskohteen. Borneon sijainnilla oli myös strategisesti arvoa, koska saari sijaitsi Itä-Aasian, Australian ja Intian välissä. Saarelta oli myös lyhyt etäisyys Malaijalle ja Singaporeen ja Borneolta voitiin hyökätä ja huoltaa joukkoja Malaijan taistelun ja Singaporen taistelun aikana.
Saksan evankelinen kirkko
Jäsenkirkot kuuluvat lisäksi tunnustuskunnastaan riippuen myös Saksan yhdistyneeseen evankelisluterilaiseen kirkkoon tai evankelisten kirkkojen unioniin.
Borneon taistelut
Taustaa
Japanin pääkohteet Borneon brittialueilla olivat öljykentät Sarawakin Mirissä ja Brunein Seriassa ja öljynjalostamo Lutongissa, lähellä Miriä. Tärkeä kohde oli myös Kuchingin lentokenttä, josta oli lyhyt 550 km:n etäisyys Singaporeen. Borneo oli japanilaisille myös helpompi hyökkäyskohde, sillä siirtomaiden keskeisimmät alueet olivat muualla. Briteille Singapore oli Kaakkois-Aasian tärkein alue ja hollantilaisille Jaava. Singaporeen ja Jaavalle oli myös keskittynyt maiden Kaakkois-Aasian sotavoimat.
Saksan evankelinen kirkko
Kirkon toimielimet ovat synodi, neuvosto ja kirkolliskokous, jotka vastaavat kirkon tehtävien suorittamisesta.
Borneon taistelut
Taustaa
Sarawakia hallitsi Brooke-suvun dynastia, ja Sarawakin turvana oli Sarawak Rangers sotilasjoukko, joka koostui dajak ja iban kansojen sotilaista. Rangersit koostuivat 1 500 viidakkosodankäyntiin erikoistuneesta sotilaasta.
Tapahtumien kulku
Japani aloitti Tyynenmeren sodan 7. joulukuuta 1941 hyökkäämäällä Pearl Harboriin Yhdysvaltain laivastotukikohtaan. Charles Vyner Brooken johtama Sarawakin hallitus määräsi nopeasti Sarawakin öljykentät hävitettäväksi, Lutongin öljynjalostamon purettavaksi ja Mirin ja Serian lentokentät hävitettäväksi. 8. joulukuuta mennessä tehtävät oli suoritettu.
Saksan evankelinen kirkko
Evankelisten kirkkojen yhteistyö ja lähentyminen Saksassa alkoi jo 1800-luvulla keskustelujen tasolla. 1900-luvulla yhteistyö tiivistyi ja johti kirkkojen liiton muodostamiseen (saks. Deutscher Evangelischer Kirchenbund), joka kokosi silloiset 28 protestanttista maakirkkoa yhteen. kansallissosialistien vaikutuksesta syntyi 1933 Saksan evankelinen kirkko (saks. Deutsche Evangelische Kirche), jossa kansallissosialistit pitivät valtaa ja josta piti tulla johtava uskonnollinen instituutio, Reichskirche. Vain kolme maakirkkoa onnistui pysyttelemään rakennelman ulkopuolella: Württemberg, Baijeri ja Hannover. Valtakunnanpiispaksi (saks. Reichsbischof) nimitettiin Ludwig Müller, joka oli kansallissosialisti. 1934 muodostettiin Tunnustuskirkko, joka oli natsihallintoa vastaan kamppaileva protestanttinen kirkkokunta. Sen johdossa toimivat Martin Niemöller ja Dietrich Bonhoeffer.
Borneon taistelut
Tapahtumien kulku
17. joulukuuta japanilaisjoukot hyökkäsivät Miriin ja Lutongiin, Sarawakin rannikolle. Mirin turvana oli vain noin 50 hengen poliisiyksikkö, joka antautui vähäisen taistelun jälkeen. Japanilaiset saivat helposti hallintaansa Mirin öljykentät ja lentokentän. Öljykenttien valtauksen jälkeen japanilaiset ryhtyivät kunnostamaan niitä takaisin toimintakuntoon. Mirin jälkeen japanilaiset etenivät Kuchingiin 24. joulukuuta, josta britit olivat jo paenneet ja tuhonneet lähtiessään kaupungin lentokentän.
Saksan evankelinen kirkko
Toisen maailmansodan päätyttyä käynnistettiin yritys koota evankeliset maakirkot saman katon alle. Näin syntyi vuonna 1945 Treysassa (nyk. Schwalmstadt) Hessenissä kirkkopäivillä EKD, jonka kirkkojärjestys hyväksyttiin 13. heinäkuuta 1948 Eisenachissa.
Borneon taistelut
Tapahtumien kulku
Joulukuun loppuun mennessä suurin osa Hollannin ja Britannian joukoista oli paennut hollannin hallitsemaan Singkawangin kaupunkiin, jonne japanilaiset kohdistivat seuraavat hyökkäyksensä. Britannian hallinnassa olleet Borneon alueet olivat täysin japanilaisten hallussa, kun Japani sai miehitettyä Brunein 22. joulukuuta. Borneon pohjoisten osien valtauksen jälkeen japanilaiset hyökkäsivät Borneon hollantilaisalueille ja tammikuussa 1942 käytiin Tarakanin ja Balikpapanin taistelut, joiden jälkeen Japani sai haltuunsa hollantilaisten öljykentät.
Saksan evankelinen kirkko
Uusi kirkkokunta pyrki yhdistämään koko Saksan kirkot, mutta Saksan jako aiheutti uudelle kirkkokunnalle suuria ongelmia. Käytännössä kirkon yhtenäinen johtaminen ja toiminta kävi mahdottomaksi. Vuonna 1969 syntyi DDR:n evankelisten kirkkojen liitto, joka Saksan yhdistymisen jälkeen liittyi jälleen EKD:n yhteyteen.
Kirkon hallinto
Kirkon rakenne heijastaa saksalaisen hallinnon monitasoista federaatioperiaatetta sikäli, että jäseninä olevat maakirkot vastaavat kirkollisesta elämästä itsenäisesti omalla alueellaan. EKD vastaa jäsenkirkkojen sille luovuttamista yhteisistä tehtävistä. EKD:n hallinnossa näiden tehtävien toteutusta ohjaavat synodi, neuvosto ja kirkolliskokous, jotka ovat demokraattisesti valittuja.
Berliinin, Brandenburgin, Sleesian ja Oberlausitzin evankelisen kirkon piispa Wolfgang Huber toimi kirkon neuvoston puheenjohtajana (johtavana piispana) 2003–2009. Hänen seuraajakseen valittiin Margot Käßmann, joka oli Hannoverin evankelisen kirkon piispa. Käßmann, joka oli ensimmäinen nainen kirkon johtavana piispana, joutui eroamaan tehtävästään 23.2.2010 jäätyään kiinni rattijuopumuksesta. Nykyisin johtavana piispana toimii Heinrich Bedford-Strohm.
Teologisia näkemyksiä Saksan evankelisessa kirkossa
EKD:n puitteissa esiintyy laaja kirjo vanhoillisia ja liberaaleja teologisia näkemyksiä ja liikkeitä. Lisäksi kirkkokunta on jo itsessään monimuotoinen sulkien sisäänsä tunnuksellisia luterilaisia, reformoituja ja yhdistyneitä kirkkoja. Kirkkoja yhdistää apostolinen uskontunnustus ja nikealais-konstantinopolilainen uskontunnustus ja uskonpuhdistuksen perintö. Jälkimmäisestä syntyvät myös suurimmat teologiset erot kalvinististen ja luterilaisten näkemysten välille.
Kaikki kirkot vihkivät naisia papeiksi. Homoseksuaalien toimiminen papinvirassa on hyväksyttyä. Samaa sukupuolta edustavien avioliiton siunaus on mahdollista, mutta riippuvaista paikallisseurakunnan ja papiston kannasta. EKD on myös ottanut sallivan kannan pappien avioliittoon samaa sukupuolta olevan puolison kanssa. Tätä koskee paikallinen ja kirkkokohtainen mahdollisuus rajata käytäntöä.
Jäsenkirkot
Jäseninä vuoteen 2012 asti olivat kirkot, joista muodostettiin Pohjois-Saksan evankelis-luterilainen kirkko.
EKD valtakunnalliset työmuodot
EKD on organisoinut useita valtakunnallisia työmuotoja, jotka tukevat ja täydentävät maakirkkojen työtä.
Borneon taistelut
Tapahtumien kulku
Borneolta käsin japanilaiset jatkoivat hyökkäyksiä muualle Hollannin Itä-Intiaan, sekä Malaijalle ja Singaporeen. Viimeiset liittoutuneiden joukot antautuivat Borneolla 1. huhtikuuta 1942.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2011
Uudet ennätykset
Kilpailuissa syntyneet uudet ja sivuavat maailmanennätykset.
Olympiapaikat
Kilpailuissa oli jaossa maapaikkoja Lontoon olympialaisiin:
Korentokalat
Korentokalat (Pegasidae) on putkisuukaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Tyynestämerestä ja Intian valtamerestä lämpimistä ja lauhkeista vesistä.
Lajit ja anatomia
Korentokalojen heimoon kuuluu 2 sukua ja 6 lajia. Lajeja ovat louhikorentokala (Eurypegasus draconis), korentokala (E. papilio), hietakorentokala (Pegasus lancifer), isokorentokala (P. volitans) ja tiilikorentokala (P. laternarius). Kooltaan korentokalat ovat tyypillisesti alle 13 senttimetrin mittaisia, mutta suurin laji isokorentokala voi saavuttaa 18 senttimetrin pituuden. Tyypillisiä piirteitä ovat litteä ja leveä ruumis, joka kapenee pyrstöä kohden. Ruumista suojaavat luulevyt. Rintaevät ovat hyvin suuret ja muistuttavat viuhkoja tai siipiä. Selkä- ja peräevät ovat lyhyet ja vatsaevät ovat pitkähköt ja koukkumaiset. Heimon kalojen suu on pitkän putkimaisen kuonon päässä. Korentokaloilla ei ole uimarakkoa. Korentokalojen väritys vaihtelee suuresti ja ne kykenevät vaihtamaan väristystään pohjan mukaiseksi. Tyypillisesti ruumis on väriltään punertavan tai vihertävän ruskea ja ruumissaa voi olla laikkuja tai verkkokuviointia. Rintaevissä on usein tummempia juovia tai renkaita.
Levinneisyys ja elintavat
Korentokalalajeja tavataan indopasifiselta merialueelta ja ne elävät yleensä lähellä rannikkoa korkeintaan noin 150 metrin syvyydessä. Ne elävät niin kivikkoisilla kuin mutapohjaisilla alueilla, usein vesikavsillisuuden seassa Korentokalojen ravintoa ovat pienet pohjaeläimet, kuten äyriäiset ja nilviäiset. Heimon lajit käyttävät suuria rintaeviään ja vatsaeviään liikkumiseen ja ikään kuin kävelevät pohjalla.
Encore (Bobby Vintonin albumi)
Encore on Bobby Vintonin kolmaskymmenestoinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1980. "Make Believe It's Your First Time" on albumilta julkaistu single. Albumilla on coverversiot "He" ja "To All the Girls I've Loved Before".
Listat
Singlet - Billboard (Pohjois-Amerikka)
Skylark (yhtye)
Skylark on Eddy Antoninin vuonna 1994 perustama italialainen power metal -yhtye.
Igor Rybak
Igor Mihailovitš Rybak (, 21. maaliskuuta 1934 Harkova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 28. syyskuuta 2005 Kiova, Ukraina) oli ukrainalainen, Neuvostoliittoa edustanut painonnostaja ja olympiavoittaja.
Rybak voitti Melbournen 1956 olympialaisissa kultaa alle 67,5-kiloisten sarjassa tuloksella 380 kg. Hän oli punnerruksessa vasta viides tuloksellaan 110 kg ja hävisi maanmiehelleen Rafael Habutdinoville 15 kiloa mutta oli paras sekä tempauksessa (120 kg) että työnnössä (150 kg) ja voitti kultaa 7,5 kilon erolla Habutdinoviin.
Rybak voitti Euroopan-mestaruuden alle 75 kilon sarjassa vuonna 1956.
Juuso Kiviharju
Juuso Kiviharju (s. 31. maaliskuuta 1977) on suomalainen entinen salibandyn pelaaja. Pelipaikaltaan Kiviharju oli hyökkääjä. Hän oli tuttu kasvo Suomen salibandymaajoukkueessa. Kiviharju edusti urallaan Ruunien Ruunia, Steelersia, Gunnersia ja Classicia. Hän saavutti SM–hopeaa Classicissa kaudella 2007–08.
Robin Fletcher
Robin Anthony Fletcher (30. toukokuuta 1922 Guildford – 15. tammikuuta 2016) oli brittiläinen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Fletcher kuului Ison-Britannian olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Helsingissä 1952.
Akateemisen työuran tehnyt Fletcher kuoli 93-vuotiaana 15. tammikuuta 2016.
Tongchuan
Tongchuan (, pinyin: Tóngchuān Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shaanxin maakunnan keskiosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 62 kilometriä maakunnan pääkaupunki Xi'anista pohjoiseen. Prefektuurin pinta-ala on 3 882 neliökilometriä ja väkiluku 834 437 (2010).
Hallinnollinen jako
thumb|200px|left|Tongchuanin hallinnollinen jako. Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan 4 osaan seuraavasti:
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen 2010 kokoonpanot
Kenttäpelaajat
Maalivahdit
thumb|right|Ruotsin joukkue
thumb|right|Tšekin pelaajat juhlimassa MM-kultaa Prahassa.
thumb|right|Maalivahti [[Eddy Ferhi]]
Leo von Klenze
thumb|250px|Leo von Klenze Leo von Klenze (Franz Karl Leopold von Klenze, 29. helmikuuta 1784 Schladen lähellä Braunschweigia – 27. tammikuuta 1864 München ) oli saksalainen uusklassistinen arkkitehti ja taidemaalari.
Münchenissä työskennelleen Klenzen päätöitä ovat kaupungin glyptoteekki (1816−1830), Alte Pinakothek (1826−1836), Königsplatz-aukio (1816−1848) ja Propyleiat (1846−1862). Von Klenze oli myös taidemaalari ja taiteenkerääjä. Hän myi vuonna 1841 taidekokoelmansa kuningas Ludvig I:lle, ja näistä teoksista muodostui Neue Pinakothekin kokoelman perusta.
Bea (elokuva)
Bea on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut norjalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Petter Næss.
Juoni
16-vuotias Bea on kaveripiirinsä ainoa, joka on yhä neitsyt. Hän on ihastunut koulun suosituimpaan poikaan Danieliin, joka tuntuu olevan kiinnostunut Beasta. Bean kaverit kuitenkin varoittavat häntä menettämästä neitsyyttään Danielille, sillä ensimmäinen kerta on lähes poikkeuksetta fiasko. Bean täytyy hankkia ensimmäisen seksikokemuksensa muualta. Lopulta Bean kaveri Mia keksii ongelmaan ratkaisuksi 19-vuotiaan Andersin.
Anna Ojanne
Anna-Riikka Ojanne (s. 20. lokakuuta 1969 Helsingin maalaiskunta) on suomalainen näyttelijä. Hän työskentelee Joensuun kaupunginteatterissa.
Guerlainingriffoni
Guerlainingriffoni (ransk. griffon guerlain) on sukupuuttoon kuollut ranskalainen koirarotu.
Anna Ojanne
Ojanne on näytellyt muun muassa Markku Pölösen ohjaamassa Karjalan kunnailla -televisiosarjassa.
Guerlainingriffoni
Ulkonäkö
Guerlainingriffoni oli keskikokoinen, tiivisrakenteinen ja lyhytrunkoinen karkeakarvainen seisoja. Sen pää oli kookas ja kirsu ruskea. Vaaleanruskeat silmät olivat melko kookkaat. Rintakehä oli leveä ja selkä vahva. Raajat olivat lihaksikkaat ja suorat, häntä suorana kannettu ja yleensä typistetty kahteen kolmasosaan alkuperäisestä pituudestaan. Karva oli karkeaa, jäykkää ja melko lyhyttä. Väritys oli valkoinen keltaisin tai oranssein merkein. Keskimääräinen säkäkorkeus oli 58,5 cm ja paino 25,5 kg.
Anna Ojanne
Teatterirooleja
Lähde
Guerlainingriffoni
Alkuperä
Rotu on kotoisin Pohjois-Ranskasta, missä sen tarkempia kehittämisalueita olivat Centre, Île-de-France ja Picardie. Sen tärkeimpiin esi-isiin kuului Chervillen markiisin, Gaspard Pescowin vuonna 1846 karkeakarvainen Tom-niminen metsästyskoira. Sen erään Normandiasta hankitun niin ikään karkeakarvaisen nartun kanssa teetetyt ensimmäisen polven jälkeläiset eivät kuitenkaan edustaneet ulkonäöltään haluttua, vanhemmilleen ominaista griffonimaista tyyppiä: ne olivat hieman pienikokoisia, vanhempiaan heikompia ja niiden karva oli silkkistä ja pitkää. Vuonna 1857 yksi kyseisen pentueen nartuista nimeltä Crimée astutettiin voimakkaalla ja ryhdikkäällä Narbal-nimisellä pointterilla. Markiisi piti yhdistelmästä syntyneistä pennuista itsellään Cartouche-nartun ja Garçon-uroksen.
Vuotta myöhemmin Cartouche kuitenkin lahjoitettiin kirjailija Alexandre Dumas'lle, joka puolestaan myöhemmin antoi sen lahjaksi Italiaan Giuseppe Garibaldille. Koska markiisi oli erittäin tyytyväinen itselleen jääneen Garçonin metsästysominaisuuksiin ja vahvuuteen, hän teki uusintayhdistelmän Narbalin ja Criméen välillä, josta hän piti tällä kertaa itsellään yhden Mikeksi nimeämänsä nartun. Siinä missä Garçon oli väritykseltään fawn (hiekanvärinen l. beige), Mike oli pääosin valkoinen vain hyvin vähäisin fawn-värisin merkein. Markiisin omien sanojen mukaan molemmat olivat kuitenkin kaksi parasta metsästyskoiraa jotka hän oli eläissään nähnyt.
Vaikka Garçon ja Mike olivatkin eri pentueesta ja eri aikoihin syntyneitä, ne olivat käytännössä keskenään yhtä läheistä sukua kuin pentuesisaruksetkin olisivat olleet, sillä niillä oli sekä sama isä että emä. Korkea sisäsiitosprosentti ei silti estänyt markiisia teettämästä pentuetta näiden kahden välillä ja perustamasta siihen pohjautuvaa omaa jalostuslinjaa. Kolmannen sukupolven jälkeen jalostus päättyi kuitenkin umpikujaan, sillä koirat alkoivat olla elinvoimaltaan heikkoja, pienikokoisia ja sairaita. Niinpä markiisi päätti unohtaa uuden linjansa ja vaihtoi koiransa englantilaisiin metsästyskoiriin.
Vuonna 1868 linjaa kuitenkin jatkoi Aimé Guerlain, Guerlain-parfyymitehtaan perustajan Pierre-François Pascal Guerlainin poika, astuttamalla picardiengriffoninartun yhdellä markiisin kasvattamista koirista. Koska jälkeläiset osoittautuivat erinomaisiksi käyttökoiriksi, markiisin tapaan hänkin päätti teettää uusia pentueita edellisenkaltaisista yhdistelmistä - mutta toisin kuin tämä, hän vältti liiallisen sisäsiitoksen aiheuttamia ongelmia käyttämällä jalostukseen sopivin väliajoin myös pointteria. Myöhemmin Guerlain lahjoitti useamman jalostamaansa uuteen rotuun kuuluvan griffonin Venäjän tsaari Nikolai II:lle. Vuonna 1888 guerlainingriffoni nimeltä Sacquine voitti jopa ensimmäiset Ranskassa järjestetyt kenttäkokeet, mutta loistavista metsästysominaisuuksista huolimatta rotu ei saavuttanut suosiota Guerlainin tuttavapiirin ulkopuolella ja se kuoli sukupuuttoon heti 1900-luvun alussa.
E. W. Suomalainen
Elias Wilhelm Suomalainen (8. syyskuuta 1883 Kuopio – 15. joulukuuta 1931 Hämeenlinna) oli suomalainen lyseon lehtori ja biologi.
E. W. Suomalaisen vanhemmat olivat maalarimestari Wilhelm Suomalainen ja Anna Sofia Ikä-Heimo. Hän valmistui ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta 1903 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1909.
Suomalainen oli Porin lyseossa kollegana ja vanhempana lehtorina vuosina 1913–1927. Hän toimi Suomen Biologian Seura Vanamon sihteerinä 1906–1908.
Osmo Lajula
Lajula oli toimittajana Kotkan Sanomissa, Mikkelin Sanomissa ja Helsingin Sanomissa.
Teoksia
Nimimerkillä J. P. Raivio: Nimimerkillä Homo Sapiens:
Hedan kirkko
Hedan kirkko on Ruotsissa Ödeshögin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Se on ajoitettu dendrokronologisesti 1100-luvulle ja on yksi Itä-Götanmaan merkittävimmistä keskiaikaisista kirkoista. Kirkko on restauroitu 1850-luvulla.
Agathobulos
Agathobulos ( tai Agathoboulos, ; n. 125 jaa.) oli antiikin kreikkalainen roomalaisajalla elänyt kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Aleksandriasta.
Agathobuloksen elämästä tiedetään vain vähän. Hieronymuksen teoksessa Chronicon Agathobulos on sijoitettu Plutarkhoksen, Sekstos Khaironeialaisen ja Oinomaoksen rinnalle keisari Hadrianuksen kolmannen hallitusvuoden (119) merkittävimpien filosofien joukkoon.
Lukianoksen mukaan Agathobulos oli Demonaksin opettaja, ja myös Peregrinos Proteus opiskeli kyynistä elämäntapaa Aleksandriassa tämän ohjauksessa. Lukianoksen kuvauksen mukaan tähän ”askeesikurssiin” kuului pään ajeleminen puolittain, mudan hierominen kasvoihin, julkinen masturbointi, takapuolen piiskaaminen sekä muita ”paljoan karkeampiakin temppuja”. Lukianoksen kuvausta ei tule ottaa liian vakavasti, sillä tämä oli satiirikko, joka tunsi vastenmielisyyttä kyynikkoja ja erityisesti Peregrinosta kohtaan.
Kiistaton mestari
Kiistaton mestari on ammattinyrkkeilyssä nimitys henkilölle, joka on kaikkien merkittävien liittojen tunnustama senhetkisen painoluokkansa mestari.
Historiaa
Ennen 1960-lukua useimmat mestareista olivat kiistattomia mestareita. Termiä käytettiin kuitenkin harvoin. Kun mestareita oli vain yksi, piti hänet kukistaa, että tuli kiistattomaksi mestariksi. NYSAC (New York State Athletic Commission) ryhtyi tunnustamaan nyrkkeilijöitä kiistattomiksi mestareiksi vuodesta 1920 lähtien. National Boxing Association (NBA) perustettiin vuonna 1921 ja alkoi tunnustaa mestareita vuonna 1927.
Nyrkkeilyn suosion kasvu Yhdysvaltojen ulkopuolella johti useiden lajiliittojen perustamiseen, joilla oli omat mestarinsa.
Goran Pandev
Goran Pandev (, s. 27. heinäkuuta 1983 Strumica) on pohjoismakedonialainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä. Pandev pelasi Pohjois-Makedonian maajoukkueessa ennätykselliset 122 maaottelua ja on sen paras maalintekijä 38 maalillaan.
Ura seurajoukkueessa
Pandev jalkapalloura alkoi FK Belasicassa. Hän nousi seuran nuorisoakatemiasta edustusjoukkueeseen, joka pelasi Pohjois-Makedonian pääsarjassa. Pandev pelasi edustusjoukkueessa yhden kauden ajan, minkä jälkeen hän siirtyi kesällä 2001 Italiaan Serie A:n Internazionaleen. Hän oli tuolloin 18-vuotias.
Pandev ei saanut Interissä peliaikaa ja hän vietti lainasopimuksella kauden 2002–2003 Serie C1:n Speziassa ja kauden 2003–2004 alkupuoliskon Serie A:n Anconassa. Tammikuussa 2004 Inter osti Dejan Stankovićin Laziosta, jonne Pandev siirtyi osana kauppaa. Laziossa Pandev sai peliaikaa ja hän pelasi 29 ottelua ensimmäisellä kaudellaan 2003–2004. Hän vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa ja muodosti tehokkaan hyökkäysparin Tommaso Rocchin kanssa tehden seuraavien neljän kauden aikana yhteensä 45 liigamaalia.
Kesällä 2009 Pandev pyysi seuralta siirtoa, kun hän ei saanut haluamaansa palkankorotusta. Seuran puheenjohtaja Claudio Lotito nimesi Pandevin "kapinalliseksi" ja vaati tästä 19 miljoonan euron siirtosummaa huolimatta siitä, että nykyistä sopimusta oli jäljellä vain vuosi. Pandev ei saanut enää harjoitella joukkueen mukana eikä hän pelannut yhtään ottelua. Eristämisen vuoksi Pandev vaati sopimuksen purkua oikeusteitse. Joulukuussa 2009 Lega Calcion päätöksellä sopimus mitätöitiin ja lisäksi Lazio määrättiin maksamaan Pandeville 160 000 euroa korvauksia.
Vapauduttuaan Lazio-sopimuksesta Pandev siirtyi tammikuussa 2010 Inter Milanoon. Sen jälkeen hän pelasi Napolissa ja Genoassa sekä yhden vuoden turkkilaisseura Galatasarayssa, jossa hänen peliaikansa jäi vähäiseksi.
Pandev siirtyi 31. tammikuuta 2022 Serie B:ssä pelaavaan Parmaan. Syyskuussa 2022 Pandev ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa.
Ura maajoukkueessa
Maajoukkueessa Pandev pelasi 122 maaottelua, joissa hän teki 38 maalia. Hän on eniten Pohjois-Makedonian maajoukkueessa maaleja tehnyt pelaaja. Hän toimi maajoukkueen kapteenina vuodesta 2011 vuoteen 2021. Hän teki maansa ensimmäisen arvokisamaalin kesän 2021 EM-kilpailuissa Itävaltaa vastaan. Pandev päätti maajoukkueuransa EM-kilpailuiden jälkeen.
Toissijainen perillinen
Toissijaisella perillisellä tarkoitetaan Suomen perintöjärjestelmässä ensiksi kuolleen aviopuolison perillisiä, jotka saavat perinnön sen jälkeen kun ensiksi kuolleen puolison perinyt leski kuolee. Sääntö tulee sovellettavaksi tilanteessa, jossa ensiksi kuolleella aviopuolisolla ei ole rintaperillisiä (lapsia tai lapsenlapsia) eikä hän ole tehnyt testamenttia. Tällöin perintö menee leskelle suoraan lain mukaan. Sitten kun leski kuolee, jaetaan hänen omaisuutensa toissijaisten perillisten ja lesken omien perillisten kesken.
Perintökaaren 3 luvun 1 §:n mukaan, milloin eloonjääneen puolison kuollessa ensiksi kuolleen puolison isä, äiti, veli tai sisar tahi veljen tai sisaren jälkeläinen on elossa, saavat ne heistä, joilla silloin lähinnä on oikeus periä ensiksi kuollut puoliso, puolet eloonjääneen puolison pesästä, mikäli kyseisessä perintökaaren luvussa ei toisin säädetä. Eloonjäänyt puoliso ei saa testamentilla määrätä siitä, mitä on tuleva ensiksi kuolleen perillisille. Jos viimeksi kuolleelta puolisolta ei jäänyt perillistä, saavat hänen osuutensa ensiksi kuolleen puolison perilliset.
Toissijaisella testamentinsaajalla tarkoitetaan sitä tahoa, joka saa testamentissa tarkoitetun omaisuuden ensisijaisen saajan kuoltua.
Trimmi
thumb|Lentokoneen trimmisiivekkeet Trimmi (vanh. suom. säätö )on lentokoneen tai laivan ohjausjärjestelmään liittyvä järjestelmä, jonka tarkoituksena on tarvittavien ohjainvoimien nollaaminen halutussa lento- tai purjehdustilassa. Kun kone tai alus on oikein trimmattu, se säilyttää lentotilansa (esim. vaakalento) ilman, että ohjaajan tai autopilotin tarvitsee siihen puuttua (edellyttäen tietenkin, etteivät ulkoiset tekijät kuten puuskat siihen vaikuta).
Suuret lentokoneet ovat yleensä trimmattavissa kaikkien ohjausakseleiden (kallistus, suunta- ja korkeusohjaus) suhteen, kaikkein pienimmissä koneissa on usein vain korkeusohjaustrimmi. Trimmin käyttö eli trimmaaminen tapahtuu ohjaamosta käsin trimmipyöriä tai -kytkimiä käyttäen. Myös autopilotti voi itse trimmata konetta. Joissakin nykykoneissa (esim. Airbus A320/330/340/350-sarja, Boeing 777/787) trimmi on osin tai kokonaan automaattinen myös käsin lennettäessä.
Trimmi voidaan toteuttaa aerodynaamisesti (erilaisia trimmisiivekkeitä käyttäen) tai mekaanisesti (ns. jousitrimmi). Korkeusohjauksen trimmi voidaan toteuttaa myös niin, että koko korkeusvakaimen asetuskulma tehdään säädettäväksi. Tämä ratkaisu on yleinen liikenneluokan koneissa.
Laivoissa trimmi toteutetaan peräsimen jättöreunaan asennettavalla trimmilaipalla. Kun trimmilaippaa käännetään, se muuttaa veden virtausta niin, että se kääntää peräsintä toiseen suuntaan. Myös pienveneissä voidaan käyttää trimmiä; monet tuuliperäsinratkaisut perustuvat trimmilaipan käyttöön.
Teemu Lämsä
Teemu Markus Lämsä (s. 6. helmikuuta 1996 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa. Lämsä laukoo oikealta.
Seuraura
Lämsä on TuTon kasvatti. Hän siirtyi sieltä Turun Palloseuraan kaudeksi 2012–2013, jolloin Lämsä toimi joukkueen B-nuorten varakapteenina.
Kaudeksi 2013–2014 Lämsä nostettiin kolmivuotisella juniorisopimuksella TPS:n SM-liigarinkiin. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 15. helmikuuta 2014 vieraissa Tapparaa vastaan. Ottelu jäi Lämsälle kauden ainoaksi SM-liigassa. Marraskuussa 2014 hän teki kevääseen 2018 asti ulottuvan jatkosopimuksen TPS:n kanssa. Lämsän SM-liigan tulokaskausi 2014–2015 toi kaikkiaan 25 runkosarjaottelussa kaksi syöttöpistettä.
Syyskuussa 2015 TPS lainasi Lämsän TuTon Mestis-joukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin asti kestävällä sopimuksella. Marraskuussa 2015 hänen lainaseuransa kuitenkin vaihtui Savonlinnan Pallokerhoon Lämsän jäätyä TuTossa vähälle peliajalle. Hän pelasi Mestiksessä kaikkiaan 35 runkosarjaottelua tehopistein 8+9=17. Tammikuun 2015 lopulla Lämsä kutsuttiin takaisin TPS:ään paikkaamaan loukkaantumisia. Hän vietti joukkueen vahvuudessa pääasiassa koko loppukauden ja Lämsä teki TPS:ssä 13 runkosarja-, neljässä playoff- ja yhdessä Mestarien liigan ottelussa tehot 1+1=2. Hän teki liigauransa avausmaalin 17. helmikuuta 2016 Tapparaa vastaan. Lämsän osuma jäi TPS:n 1–0-voittoon päättyneen ottelun ainoana maalina näin ollen ottelun ratkaisumaaliksi. Marko Mäkinen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Lämsä pelasi kauden aikana myös TPS:n A-nuorissa, joita hän vahvisti Junior Club World Cupissa.
Alkukaudella 2016–2017 Lämsän rooli TPS:ssä jäi todella pieneksi ja hän pelasi joukkueessa vain kolme runkosarja- ja kaksi CHL-ottelua ilman tehopisteitä. Lämsä pelasi ison osan alkukaudesta myös lainalla SaPKossa. Siirtotakarajalla, helmikuussa 2017 TPS lainasi hänet ja Markus Kojon SM-liigassa viimeisenä olleeseen SaiPaan loppukaudeksi. Vastaavasti SaiPa vuokrasi TPS:ään Curtis Hamiltonin ja Per Savilahti-Naganderin. SaiPan SM-liigakauden jälkeen Lämsä palasi vahvistamaan SaPKoa Mestiksen pudotuspeleihin, mutta hänen kautensa päättyi kuitenkin käsivammaan kolmen playoff-ottelun jälkeen välieräsarjassa. Lämsä voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden.
Kaudeksi 2017–2018 Lämsä teki vuoden mittaisen sopimuksen SaPKon kanssa. Hänen kautensa alkoi polvivamman vuoksi kuitenkin vasta lokakuussa 2017. Lämsä voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Kaudella 2018–2019 hän oli 17 osumallaan SaPKon paras maalintekijä Matias Lainion ja Jaakko Lantan kanssa. Lämsän kevätkautta haittasi myös loukkaantumiset, jotka pitivät hänet sivussa alkukauden 2019–2020, kunnes kuntouduttuaan Lämsä palasi marraskuussa 2019 loppukauden kattavalla sopimuksella SaPKoon.
Maajoukkueura
Lämsä pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013 sekä samana vuonna World U-17 Hockey Challengessa, jolloin hän oli kuudella osumallaan Suomen paras maalintekijä. Yhteensä Lämsä on pelannut 14 nuorten ja 20 poikien maaottelua.
Muuta
Lämsä valmistui ylioppilaaksi Kerttulin lukiosta keväällä 2015.
A Little Bit Crazy
A Little Bit Crazy on suomalaisesta Popeda-yhtyeestä tunnetun kitaristi Costello Hautamäen debyyttialbumi sooloartistina. Se julkaistiin vuonna 1988.
Jenna Johnson
Jenna Leigh Johnson on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984. Samoissa kilpailuissa hän voitti myös hopeaa 100 metrin perhosuinnissa, häviten vain joukkuetoverilleen Mary T. Meagherille. Kaksi vuotta myöhemmin Madridin MM-kilpailuissa Jameson voitti vielä kolme hopeaa, joista yksi oli henkilökohtainen. Hän on myös nelinkertainen Tyynenmeren-mestari sekä kaksinkertainen Universiadien kultamitalisti.
A Little Bit Crazy
Albumin kaikki kappaleet paitsi W. A. Mozartin "Eine kleine Nachtmusik" ovat Hautamäen käsialaa. Sanoituksissa on ollut apuna Joe Vestich. Levy sai kriitikoilta nuivan vastaanoton, ja myyntilistallakin se oli parhaimmillaan vain sijalla 28. Tuottajaksi piti alun perin tulla Richard Stanley, mutta hän ei kuitenkaan muilta työkiireiltään ehtinyt.
Jenna Johnson
Johnson on 180 senttimetriä pitkä ja painoi urallaan 63 kilogrammaa.
A Little Bit Crazy
CD-versio levystä ilmestyi vuonna 2003.
Muusikot
Vierailijat
Dennis Eagan
Dennis Michael Royal Eagan (13. elokuuta 1926 Quetta, Brittiläinen Intia – 1. heinäkuuta 2012) oli brittiläinen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Eagan kuului Ison-Britannian olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Helsingissä 1952.
Eagan kuoli 85-vuotiaana 1. heinäkuuta 2012.
Mercedes-Benz CLA-sarja
Mercedes-Benz CLA-sarja on Mercedes-Benzin vuodesta 2013 lähtien valmistama ylemmän keskiluokan automalli. Se perustuu tekniikaltaan pienempiin A- ja B-sarjan malleihin. Se esiteltiin virallisesti tammikuussa 2013 Detroitin autonäyttelyssä. Sitä ennen vuoden 2012 Concept Style Coupé -konseptimalli antoi vihjeitä CLA-sarjan muotoilukielestä.
Concept Style Coupé (2012)
Mercedes-Benz Concept Style Coupé on neliovinen konseptimalli, jota esiteltiin useissa paikoissa ympäri maailmaa ja josta sittemmin kehitettiin vuonna 2013 CLA-sarja.
Konseptimallissa oli nelisylinterinen turbomoottori, neliveto, sekä kaksoiskytkimellä varustettu automaativaihteisto.
Ajoneuvo esiteltiin Avant/Garde-tapahtumassa Los Angelesissa.
Mercedes-Benz C117 (2013–)
Mallinumerolla C117 esitelty CLA-sarja paljastettiin vuoden 2013 alussa Detroitin autonäyttelyssä, ja se tuli myyntiin syyskuussa 2013. Ensimmäisenä myyntiin tulivat CLA 180, CLA 180 Blue Efficiency Edition, CLA 200, CLA 250 ja CLA 220 CDI.
Vuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä C117 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
CLA-sarja oli maailman aerodynaamisin sarjatuotantoauto, sillä sen ilmanvastuskerroin on vain 0,23. Se vei ennätyksen Mercedes-Benz C-sarjan Coupé-mallilta vuodelta 2011. Myöhemmin julkistettava CLA 180 CDI Blue Efficiency oli vieläkin aerodynaamisempi, sillä sen ilmanvastuskerroin on vain 0,22.
Moottorit
Kaikki CLA-sarjan mallit on varustettu nelisylinterisillä moottoreilla, jotka ovat 1,6 ja 2,0 litran bensiiniturbomoottorit sekä 2,1 litran turbodieselmoottori. Kaikki moottorit on saatavilla eri viritysasteilla, ja sisältävät Start/Stop-järjestelmän.
Vaihteistot
CLA-sarjaa tulee saamaan kahdella erilaisella vaihteistolla, kuusivaihteisella manuaalivaihteistolla sekä seitsenvaihteisella 7G-Tronic-automaattivaihteistolla.
Tuotanto
CLA-sarjan koetuotanto käynnistettiin Unkarissa, Kecskemétin tehtailla vuonna 2012, jossa valmistetaan myös B-sarjaa. Tuotanto käynnistyi vuoden 2013 alussa.
Uudenseelanninpaimenkoira
Ulkomuoto
Uudenseelanninpaimenkoira sekoitetaan usein rottweileriin, koska sen päässä ja vatsassa olevat punaruskeat merkit tuovat mieleen mainitun rodun. Enemmän se muistuttaa ulkoisesti kuitenkin beaucenpaimenkoira. Se on vankkarakenteinen, lihaksikas ja tasapainoinen. Häntä on pitkä ja karvapeite lyhyt. Väritys on musta-ruskea (black & tan). Säkäkorkeus on 50–60 cm ja paino 25–35 kg.
Luonne ja käyttäytyminen
Uudenseelanninpaimenkoira on puhtaasti työkoira ja tarvitsee paljon liikuntaa, joten se ei sovi toimettomalle ihmiselle. Jalostuksen painopiste onkin nimenomaan työominaisuuksien ja terveyden säilyttäminen.
Rotu ohjailee lammaslaumoja haukkumalla. Ensin se kerää ne yhteen, siirtyy sen jälkeen niiden taakse ja ajaa niitä eteenpäin ja ohjailee niiden suuntaa haukkumalla äänekkäästi.
Alkuperä
1900-luvulla lammasfarmarit kasvattivat haukkuvia paimenkoiria, ja he käyttivät jalostukseen bordercollieta ja saksanpaimenkoiraa sekä mahdollisesti myös labradorinnoutajaa. Rodulla on kaksi työskentelytapaa: toiset ajavat lampaat eteenpäin, ja toiset kiertävät ne ja pakottavat kääntymään.
Kotimaassaan uudenseelanninpaimenkoiran perinteisestä paimennustavasta tuli suosittu lammaskoirakokeissa, ja näistä "haukkumiskilpailuista" alettiin käyttää nimitystä huntaway.
Etymologia
Varhaisin merkintä termistä huntaway on vuodelta 1933, jolloin sen mainitaan tarkoittaneen koiraa, jolla on tapa ajaa lampaita eteenpäin kootessaan ne yhteen. Verbinä sitä mainittiin käytettävän kahdella eri tavalla: That dog hunts away well ("tuo koira ajaa lampaita hyvin") ja I hunt away with that dog ("minä ajan lampaita tuon koiran avulla").
Nihon-shiki
Nihon-shiki tai Nippon-shiki on romanisaatiojärjestelmä, jota käytetään japanin translitteroinissa latinalaisille aakkosille. ISO on tehnyt Nihon-shikistä ISO 3602 strict -standardin.
Nihon-shikin kehitti Aikitsu Tanakadate vuonna 1885, ja se on Hepburniä vanhempi romanisaatiojärjestelmä. Tanakadaten aikomus oli täysin korvata Japanin kanji- ja kanakirjoitus romanisoidulla kirjoituksella, koska hän uskoi tämän auttavan japanilaisia kilpailussa länsimaisia kulttuureita vastaan. Koska järjestelmä kehitettiin japanilaisten omaan käyttöön heidän oman kielensä romanisaatiossa, se on paljon säännönmukaisempi kuin Hepburn ja toisin kuin Hepburn, se ei yritä helpottaa englannin puhujien japanin kielen ääntämistä.
Nihon-shikiä seurasi samantapainen järjestelmä, Kunrei-shiki. Nihon-shikin ja Kunrei-shikin ero on niiden tavutus ja moderni ääntämys. Modernissa standardoidussa japanissa tavuparien di/zi ぢ/じ, du/zu づ/ず, dya/zya ぢゃ/じゃ, dyu/zyu ぢゅ/じゅ, dyo/zyo ぢょ/じょ, wi/i ゐ/い, we/e ゑ/え, kwa/ka くゎ/か, gwa/ga ぐゎ/が ääntäminen on muuttunut identtiseksi. Esimerkiksi kanadukai (Nippon-shiki) かなづかい äännetään modernissa japanissa kanazukai.
Nihon-shikiä pidetään Japanin romanisaatiojärjestelmistä kaikkein säännönmukaisimpana, koska se säilyttää tiukan muodon: "yksi kana, kaksi kirjainta" vokaalikanoja lukuun ottamatta.
Stig Fredriksson
Stig Algot Bengt Fredriksson (3. syyskuuta 1929 Porvoo – 25. marraskuuta 2008 Porvoo) oli taidemaalari.
Fredriksson opiskeli Vapaassa Taidekoulussa 1944–1949, Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1947–1948. Vuonna 1958 hän oli viisi kuukautta kansainvälisellä taideleirillä Portugalissa. Fredriksson oli ahkera yhdistysihminen. Hän toimi muun muassa Suomen Taiteilijaseurassa, Kordelinin säätiössä ja oli jäsenenä valtion kuvataidetoimikunnassa.
Fredrikssonin töitä oli esillä ensimmäisen kerran vuonna 1947, ja hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli Porvoossa vuonna 1951. Sittemmin hän on pitänyt näyttelyitä 2000-luvun alkuun saakka niin Helsingissä kuin Porvoossakin. thumb|250px|Aurinkoleikki II, öljy, 1996. Fredrikssonin töissä on pallon muodolla ollut keskeinen osa sen jälkeen kun hän päätyi abstraktiin taiteeseen. Lempinimeksi hänelle vakiintui Boll-Fredriksson.
Fredrikssonin töitä ovat hankkineet monet kokoelmat, kuten Ateneumin ja Amos Andersonin taidemuseot.
Compton–Belkovich torium anomalia
61.1°N, 99.5°W thumb|Compton-Belkovich-anomalian alue nähtynä [[Lunar Reconnaissance Orbiter -kuuluotaimesta 2009.]] thumb|Sijainti Kuun pinnalla. Compton–Belkovich-toriumanomalia on geologinen "hotspot" (vulkaaninen kompleksi) Kuussa. Se sijaitsee Kuun pimeällä puolella kahden kraatterin Compton ja Bel'kovich välillä, ja se löydettiin gammasädespektrometrilla 1998. Se on noin 32×18 km kokoinen alue, jolla on epätavallisen suuri pitoisuus toriumia, radioaktiivista alkuainetta. Kuusta Maahan tuodut kivinäytteet (Apollo-ohjelma) paljastavat kuun vulkaanisen toiminnan tapahtuneen 3–4 miljardia vuotta sitten, mutta Maahan näkymättämällä puolella vulkanismia on voinut esiintyä vielä n. 1 miljardia vuotta sitten. Sieltä ei ole tähän mennessä otettu näytteitä ja siten sen geologinen historia tunnetaan huonosti.
Arvioitu toriumpitoisuus yltää 5,3 µg/g (5,3 mikrogrammaa grammassa kuuperää), kun taas aluetta ympäröivät basalttiylängöt sisältävät toriumia vain 0–2 µg/g. Verrattuna Maan toriumpitoisuuteen, 0,06 µg/g, Compton–Belkovich-alueen pitoisuus on huomattavan suuri.
Gideon Jung
Gideon Jung (s. 12. syyskuuta 1994 Düsseldorf, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Hamburger SV:tä. Pelipaikaltaan Jung on puolustava keskikenttäpelaaja.
Jung pelasi juniorina Sportfreunde Baumbergissa ja Rot-Weiß Oberhausenissa, jossa hän pelasi ensimmäiset miesten sarjaottelunsa. Jung edusti Rot-Weiß Oberhausenia kaudella 2013–2014 Regionalligassa 22 ottelussa. Kesällä 2014 Bundesliiga-seura Hamburger SV osti hänet sadalla tuhannella eurolla. Kauden 2014–2015 Jung pelasi Regionalligaa HSV:n kakkosjoukkueessa 23 ottelun verran. Ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa Bundesliigassa hän pelasi 14. elokuuta 2015, kun HSV hävisi Bayern Münchenille vieraissa 0–5.
Angolankaija
Angolankaija (Poicephalus rueppellii) on lounaisafrikkalainen papukaija, joka elää Angolan lounaisosissa ja Namibian pohjois- ja keskiosissa. Sen holotyypin kuvaili John Edward Gray Nunezjoelta Damaramaasta 1884. Laji on nimetty Eduard Rüppellin kunniaksi. Angolankaija on huomaamaton oleskellessaan kuivien metsien suurissa puissa. Se paljastaa kuitenkin olinpaikkansa lyhyillä terävillä huudoillaan. Ravintoon kuuluvat niin toukat, joita se kaivelee lahoista puunrungoista kuin marjat, vihreät versot, siemenet kuin melonin ja akaasian palotkin. Angolankaija munii useimpien papukaijojen tavoin puunkoloon. Pituutta linnulla on 23 cm. Naaraalla on punainen iiris ja sininen kuvelaikku.
Audi 100
Audi 100 C1 (1968–1976)
150px|left|Audi 100 C1
Audi 100:n ensimmäinen sukupolvi esiteltiin marraskuussa 1968 ja markkinoille se ehti seuraavana vuonna. Kyseessä oli tällöin suurin Audi-merkin alla myyty henkilöauto. C1-pohjalevylle valmistettua autoa myytiin kaksi- ja neliovisina sedaneina sekä coupé-mallina.
Audi 100 C2 (1976–1984)
150px|left|Audi 100 C2
Toinen sukupolvi (Typ43 C2) tuli markkinoille vuonna 1977. Tällöin Audi esitteli myös ensimmäisenä maailmassa viisisylinterisen bensiinimoottorin. Hieman myöhemmin saataville tuli myös viisisylinterinen dieselmoottori. Coupé-mallin valmistus lopetettiin ja sen tilalle tuli Avant-nimellä markkinoitu viisiovinen hatchback-malli. Yhdysvalloissa autoa myytiin Audi 5000 -nimeillä. Vuonna 1977 valmistettiin myös miljoonas Audi 100 -malli. Vuonna 1980 esiteltiin Audi 200, joka oli 100-mallin turboahdetulla moottorilla varustettu huippumalli.
Audi 100 C3 (1983–1992)
150px|left|Audi 100 C3
Kolmas sukupolvi (Typ44 C3) tuli markkinoille 1982. Muotoilultaan auto oli selvästi aikaisempaa pyöreämpi ja korin ilmanvastuskertoimeksi ilmoitettiin perusvarusteisena ainoastaan 0,30. Sedan-mallia ei valmistettu enää kaksiovisena versiona, mutta uusi korivaihtoehto oli Avant-farmarimalli. Vuonna 1988 esiteltiin C3:n facelift-versio ja seuraavana vuonna 1989 ensimmäinen suoraruiskutteinen turbodieselmoottori: 2,5-litrainen 120-hevosvoimainen (261 Nm) voimanlähde. Audi 100 valittiin Vuoden Autoksi Euroopassa 1983.
Audi 100 C4 (1991–1994)
Neljäs sukupolvi tuli markkinoille vuonna 1990 ja seuraavana vuonna esiteltiin uusi Avant-malli. Audi 100 C4:stä on valmistettu myös S4-versiota, jota oli saatavana 2,2 litran turbomoottorilla sekä 4,2-litraisella V8-moottorilla. Vuoden 1994 kesällä Audi muutti mallisarjojensa nimiä, ja myös Audi 100 sai uuden Audi A6 -nimen. C4-koriin Audi tarjosi ensimmäistä kertaa nelivedon yhteyteen dieselmoottoria vuodesta 1994 alkaen.
Audi 100 Sport (1989–1990)
Vuonna 1989 esiteltiin Audi 100 Sport, joka erosi muista malleista sporttisemman sisustan (urheiluistuimet, lisämittarit, sähköikkunat ja suksiluukku vakiona) sekä ulkoisesti lokasuojan kaarien osalta (samat kuin Audi 200 Quattro 20V -mallissa). Myös kattoluukku oli vakiovarusteena. Mallia valmistettiin sedanina sekä Avantina yhteensä noin 3 500 kappaletta
Audi 100 Sportia tarjottiin kahdella eri moottoriversiolla tehoiltaan 136 hevosvoimaa (2 309 cm³) ja turbolla varustettuna 165 hevosvoimaa (2 226 cm³).