cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oldenburg (suku)
Suvun varhaisin tunnettu kantaisä oli vuoden 1100 tienoilla elänyt kreivi Egilmar I, jonka ”vanhasta linnasta” (Olde borg) koko Oldenburgin alueen kerrotaan saaneen nimensä. Oldenburgin kreivi Dietrich eli Didrik Onnekkaan (k. 1440) vanhimmasta pojasta Kristian I:stä tuli 1448 Tanskan, 1450 Norjan ja 1457 Ruotsin kuningas. Kristian I:n poika Hannu I ja tämän poika Kristian II toimivat myös pohjoismaisina unionikuninkaina, ja Kalmarin unionin purkautumisen jälkeen suku jatkoi vallassa Tanska-Norjassa. Oldenburgin kreivin arvo periytyi Kristian I:n nuoremman veljen Gerhard VI:n jälkeläisille, kunnes tämän sukuhaaran sammuttua vuonna 1667 se siirtyi myös Tanskan kuninkaille.
Luettelo Fruits Basket -sarjan hahmoista
Saki Hajanima
Saki on Arisan ohella yksi Tōrun parhaista kavereista. Saki on psyykikko, joka pystyy omien sanojensa mukaan aistimaan ihmisten "auroja" ja lähettämään sähköisiä aaltoja. Saki on tarkkaavainen ja kohtelias ja tykkää syömisestä. Saki pukeutuu goottilaiseen lolitatyyliin. Saki on Arisan tavoin erittäin suojelevainen Tōrusta.
Oldenburg (suku)
Tanskan kuningas Kristian III:n nuoremmasta veljestä, Holstein-Gottorpin herttua Adolfista, polveutuu Oldenburgin suvun sivuhaara Holstein-Gottorpin suku. Tämä suku hallitsi vuosina 1751–1818 Ruotsia ja vuodesta 1796 Venäjän keisarikuntaa, tosin käyttäen Venäjällä edellisen hallitsijasuvun nimeä Romanov. Suvun venäläinen haara vaihtoi vuonna 1773 alkuperäisen herttuakuntansa Holstein-Gottorpin Tanskan kuninkaan kanssa Oldenburgiin ja lahjoitti sen toiselle Holstein-Gottorpien haaralle, joka hallitsi sitten Oldenburgia vuoteen 1918.
Luettelo Fruits Basket -sarjan hahmoista
Katsuya Honda
Katsuya on Tōrun kuollut isä ja Kyoko Hondan puoliso. Hän esiintyy vain takaumissa. Katsuya kuolee keuhkokuumeesta kolme vuotta Tōrun syntymän jälkeen. Hän tapaa Kyoko Hondan nuorena ja he rakastuvat.
Bata
Bata on Päiväntasaajan Guinean suurin kaupunki. Siellä on noin 312 000 asukasta. Bata sijaitsee Litoralin provinssissa Río Munin alueella, Atlantin valtameren rannikolla. Batassa ei ole luonnonsatamaa, vaan valtamerialusten lastauslaiturit ovat vähän matkaa rannasta.
Luettelo Fruits Basket -sarjan hahmoista
Kyoko Honda
Kyoko on Tōrun kuollut äiti ja Katsuya Hondan vaimo. Kyoko esiintyy vain takaumissa ja valokuvissa, joita Tōru vaalii. Kyoko kuului nuoruudessaan nuorison moottoripyöräjengiin. Hän tapaa Katsuyan ja rakastuu tähän, kun Katsuya on Kyokon puolella sen jälkeen, kun hänen vanhempansa hylkäsivät hänet. Katsuya auttaa Kyokoa pääsemään irti jengielämästä. Pariskunta saa lapsen, Tōrun. Kyoko järkyttyy Katsyan äkillisestä kuolemasta ja on melkein itsemurhan partaalla, ennen kuin muistaa, että 3-vuotias Tōru tarvitsee häntä. Kyoko kasvattaa Tōrua uskomaan, että kaikkien on tunnettava itsensä tarpeelliseksi, ja auttaa Arisaa jättämään oman jenginsä. Kyoko piti Tōrua elämänsä tärkeimmäksi ihmiseksi. Kyoko kuolee muutama kuukausi ennen sarjan alkua, kun hän jää auton alle. Kyō on paikalla onnettomuuden sattuessa, mutta ei pysty pelastamaan häntä paljastamatta kiroustaan, ja kuulee Kyon viimeiset sanat: "En anna sinulle koskaan anteeksi". Sarjan lopussa paljastuu, että hänen viimeisten hetkiensä takauma osoittaa, että hän ei kanna kaunaa Kyoa kohtaan ja että hän yritti itse asiassa sanoa: "En anna sinulle koskaan anteeksi, jos et pidä lupaustasi suojella Tohrua" - tämä on teko, jolla Kyōa vaaditaan suojelemaan Tohrua. Kyoko ei koskaan kantanut kaunaa Kyōa kohtaan.
Oldenburg (suku)
Kristian III:n nuoremmasta pojasta, Slesvig-Holsten-Sønderborgin herttua Hannu nuoremmasta polveutui kuusi sukuhaaraa, joista neljä sammui jo 1700-luvun alussa. Kaksi jäljelle jäänyttä sukuhaaraa olivat Augustenburg (koko nimi Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg tai Sönderborg-Augustenburg) ja Sönderborg-Beck, joka vuodesta 1825 on tunnettu nimellä Glücksburg (koko nimi Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg tai Sönderborg-Glücksburg). Oldenburgien alkuperäinen päähaara sammui vuonna 1863 Tanskan kuningas Fredrik VII:n kuollessa pojattomana, jolloin Tanskan kruunu siirtyi Glücksburgin sukuhaaraan kuuluneelle kuningas Kristian IX:lle. Suku on pysynyt vallassa Tanskassa ja hallinnut vuodesta 1905 myös Norjaa, jonka ensimmäiseksi kuninkaaksi valittiin Kristian IX:n pojanpoika Carl, hallitsijana Haakon VII. Kristian IX:n eräästä pojasta tuli puolestaan Kreikan kuningas Yrjö I. Suku hallitsi Kreikkaa vuosina 1863–1924 ja 1935–1973.
Bata
Bata oli Päiväntasaajan Guinean pääkaupunki vuoteen 1969 saakka. Silloin uudeksi pääkaupungiksi otettiin Biokon saarella sijaitseva Malabo.
Luettelo Fruits Basket -sarjan hahmoista
Kaksitoista
Sōman perheen kaksitoista kantavat kirousta Kirous muuttaa perheen jäsenen eläimeksi, jos hän heikentyy henkisesti tai halaa vastakkaisen sukupuolen edustajaa. Kukin kahdestatoista muuttuu yhdeksi eläinradan eläimeksi. Esimerkiksi Kisa löydetään tiikerin hahmossa, koska häntä on kiusattu jatkuvasti koulussa erikoisen väristen hiustensa vuoksi.
Ayame Sōma
Ayame Sōma on Yukin isoveli. Hänellä on pitkät, valkeat hiukset ja hän on luonteeltaan räväkkä. Ayame tahtoo aina olla huomion jakamattomana keskipisteenä. Hän omistaa pukuompelimon, jossa hän työskentelee kauniin, cosplaypukuihin pukeutuvan ompelijattaren kanssa. Hän valmistaa pukuja niille, jotka haluavat aitoa käsityötä ja toisaalta tilauspukuja heille, jotka haluavat toteuttaa erilaisia, joskus intiimejä fantasioitaan.
Hatori Sōma
Hatori Sōma on melankolinen lääkäri, jonka toisen silmän Akito Sōma on hakannut sokeaksi kuultuaan Hatorin ja tämän "kahteentoista" kuulumattoman tyttöystävä Kanan naimisiinmenoaikeista. Akito raivostui kuultuaan tästä, koska piti sitä ilmeisesti uhkauksena valtaansa kohtaan. Kana ahdistui, ja lopulta Hatori joutui omin käsin pyyhkimään tämän muistot heidän yhdessäoloajastaan pois.
Hatsuharu Sōma
Hatsuharu Sōma on Kyōta, Yukia ja Tōrua vuoden nuorempi. Hatsuharu on yleensä huomaavainen ja mukava, mutta suuttuessaan hän muuttuu "Mustaksi Haruksi", joka riehuu hurjana. Mustaa Harua ei pysäytä oikein mikään. hän on kertonut rakastuneensa ensimmäistä kertaa Yukiin. Toisaalta hän puhuu mielellään hieman arvoituksellisesti ja saattaa tahallaan hämmentää keskustelukumppania.Hatsuharu on Hirolle isovelihahmo, ja hän ojentaa toisinaan Hiroa kun tämä loukkaa jotakuta terävällä puheellaan.
Hiro Sōma
Hiro Sōma on 11-vuotias ja "kahdentoista" nuorin jäsen. Hän on pikkuvanha päällepäsmäri, joka on rakastunut Kisa Sōmaan. Kun Hiro myönsi Akitolle pitävänsä Kisasta, Akito löi Kisaa. Hiro vetäytyi suojellakseen Kisaa mikä loukkaa tätä syvästi. Hiro pyytää anteeksi että suututti Akiton ja ettei kertonut Kisalle tätä.
Hiro ei aluksi pidä Tōrusta, koska Kisa aivan jumaloi tätä herättäen Hirossa mustasukkaisuutta. Hatsuharu näyttää huomanneen tämän. Pohjimmiltaan Hiro on hyvä ja kunnollinen nuorimies. Hänen äitinsä osuu maaliin ehdottaessaan Hiroa tulevaksi sulhaseksi "Sacchanille" l. Kisalle tämän vieraillessa kun Hiro yrittää parhaansa mukaan näyttää pahantuuliselta. Kohtaus on samalla hyvä esimerkki sarjan huumorin tyylistä. Hiro pitää Hatsuharua monin tavoin esikuvanaan ja toisaalta hän kohtelee Hiroa pikkuveljenään.
Toisin kuin useilla muilla Sōman suvun jäsenistä, hänen vanhempansa ja eritoten äitinsä rakastavat ja tukevat häntä aidosti. Hiron kirous murtuu toisena Momijin jälkeen. Murtumisen huomatessaan hän on vahtimassa lattialla leikkivää pikkusisartaan ja ottaa tämän syliinsä, mitä hän ei ole voinut tehdä.
Isuzu Sōma (Rin)
Isuzu Sōma eli Rin on Kyōta, Yukia ja Tōrua vuoden vanhempi ja harua kaksi vuotta vahnempi. Rin on sisimmässään hyvin ahdistunut kamalalla tavalla särkyneen perheidyllin vuoksi. Hänen vanhemmillaan oli pakkomielle esittää onnellista ja täydellistä perhettä, vaikka todellisuudessa perhesiteet natisivat liitoksissaan, ja kaikki olivat henkisen sietokykynsä rajoilla. Lopulta Rin sanoi jotain, joka sai hänen vanhempansa väistymään rooleistaan. Rinin vanhemmat sekosivat täysin ja antoivat kaikkien patoutuneiden tunteidensa purkautua, ja lopulta Rin sai kuulla olevansa vihattu ja ei-toivottu. Tämä traumatisoi Rinin sillä Akito ei olisi sietänyt tietää siitä. Rin tahtoo purkaa eläinratakirouksen ja etsii epätoivoisesti keinoja siihen. Hän on pitkä (177)hoikka ja hänellä on pitkät mustat hiukset. Kerran Akito leikkaa Rinin hiukset suutuksissaan.
Kagura Sōma
Kagura Sōma on yleensä oikein hurmaava ja herttainen, mutta kiihtyessään hän muuttuu villi-ihmiseksi ja riehuu väkivaltaisesti. Tätä Kaguran "luonteenpiirrettä" on kautta sarjan käsitelty humoristiseen sävyyn, ja esimerkiksi hänen mielitiettynsä Kyō on saanut tuta Kaguran voimat moneen moneen kertaan. Kagura on hyvin kiintynyt Kyōhon, vaikka tunne onkin pitkälti yksipuolinen. Itse asiassa Kyō melkeinpä pelkää Kaguraa.
Kisa Sōma
Kisa Sōma on 12-vuotias koulutyttö. Häntä kiusattiin koulussa, ja siksi hän alkoi pinnata sieltä ja lopetti kokonaan puhumisen. Lopulta Tōru sai kuitenkin vilpittömällä huolenpidollaan valettua Kisaan rohkeutta palata kouluun ja alkaa taas puhumaan. Siksi Kisa on Tōrun kanssa hyvin läheinen. Vuotta nuorempi Hiro on rakastunut Kisaan, ja Kisakin vaikuttaa pitävän hänestä. Hiro vain pitää Tōrua kilpailijanaan huomiosta, mikä harmittaa Kisaa. Hatsuharu sanookin Hiroa ja Kisaa rakastavaisiksi erään illallisen jälkeen kun nämä eivät puhu toisilleen aikaisemman riidan jälkeen ja menevät heti nukkumaan eivätkä ole tietävinään toisistaan. Hatsuharu saattaa osaksi pilailla, mutta muut eivät suhtaudu puheeseen pilana. Akito löi Kisaa kostaen sen, että Hiro pitää hänestä. Hiro pyytää anteeksi katsoen itsensä syypääksi, mutta Kisa syyttää itseään itsekkääksi, koska ei huomannut Hiron peittävän tunteitaan ja huoltansa Kisasta, vaan loukkaantui Hiron vetäytymisestä. Hiro yrittää ottaa syyn, mutta Kisa sanoo kaiken jo riittävän ja että kaikki on nyt hyvin.
Kyō Sōma
Kyō haluaa päihittää Yukin ja on sen takia harjoitellut paljon. Hänellä on ollut ehkä koko sarjan hahmoista onnettomin lapsuus koska ihmiset pitivät häneen etäisyyttä koska hän oli kissa. Kyōn äiti teki itsemurhan ja Kyōta syytettiin tästä. Hänen opettajaansa Kazumaa säälittiin ja pilkattiin tämän ottaessa Kyōn kasvatettavakseen Kyōn äidin kuoltua. Akito pilkkasi myös Kyōta. Kyō on ujo ja hieman väärinymmärretty poika joka todella välittää läheisistään vaikkei siltä aina näytäkkään. Kyōlla on niin sanottu oikea, demonimainen olomuoto kissan muodon ohella joka ilmaantu aina kun Kyō ottaa helmirannekorunsa pois. Kyō rakastaa Toorua. Kyō ei rakasta Kaguraa vaikka Kagura kuinka kovasti Kyōta rakastaakin. Kyōlla on oranssit lyhyet hiukset. Kissa ei varsinaisesti kuulu kiinalaiseen eläinrataan, mikä onkin oleellista juonen taustassa.
Momiji Sōma
Momiji on hieman tytön näköinen poika, jolla on omalaatuinen pukeutumistyyli. Hän on Hatsuharun kanssa samanikäinen eli noin 16 vaikka näyttääkin ala-astelaiselta. Momiji on aika lapsellinen ja hän pitää lähes kaikesta.
Momiji on "yksi kahdestatoista" edustaen jänistä. Hän on äitinsä puolelta puoliksi saksalainen, joten hän puhuu sujuvaa saksaa pikkusiskonsa Momon tavoin, joka tosin Momijin sanoin ei "puhu kunnolla japania, se on sellaista tankkaamista".
Momiji syntyi kirottujen lasten tavoin kaksi kuukautta aiemmin kuin tavalliset. Hänen äitinsä huusi Momijin mukaan aina hysteerisesti, koska aina kun hän syleili Momijia tämä muuttui jänikseksi. Tilanne ajautui lopulta siihen, että Momijin äiti pyysi Hatori Sōmaa pyhkimään muistonsa Momijista. Lopulta hän ei muistanut Momijia enää edes omaksi lapsekseen. Asia satutti Momijia, mutta isänsä tukemana hän pääsi kaikesta lopulta yli ja alkoi uskoa, että jonain päivänä tulee niin vahvaksi että pystyy elämään ikävienkin muistojen kanssa. Nuorempi sisar Momo ei tiedä Momijin olevan veljensä, mutta hän on jo kauan seuraillut Momijia ja kuunnellut tämän viulunsoittoa.
Momiji pitää Tōru Hondasta. Hän sanoo Kyõlle lähes suoraan aikovansa kosia Tōrua jos Kyō jahkailee tunteissaan Tōrua kohtaan. Hänen kirouksensa murtuu tarinan aikana seuratuista hahmoista ensimmäisenä.
Kureno Sōma
Kureno on Akiton suosikki/lellikki Sohma. Kureno tekee mitä tahansa Akiton puolesta. Kurenon kirous murtui Sohmista ensimmäisenä, mutta Akiton hysteerisen itkun ja anelun takia hän suostui jäämään ja esittämään kukkoa. Kureno on eläinradan hahmoista siis kukko ja ulkoisesti hieman tyly sellainen. Tosin Arisa Uotanin sanoin hän on "hajamielinen pöhkö". Kureno tapaa Arisan ensimmäisen kerran kaupassa, jossa tyttö on töissä. Myöhemmin he käyvät yhdessä lounaalla, jossa Arisa suutahtaa hänelle. Tämän jälkeen he tapaavat vasta sairaalassa, jossa Akitokin kertoo Kurenolle jo pärjäävänsä omillaan.
Ritsu Sōma
Ritsu Sōma on anteeksi antavainen henkilö, joka on aina pyytämässä kaikilta anteeksi. Hän pyytää myös anteeksi koiralta, joka repi hänen ostoskassinsa jossa oli Shigurelle ostettua ruoka joka saisi Shiguren energiseksi. Ritsun luonne on peräisin hänen äidiltään, joka on myös pyytämässä anteeksi kaikilta ilman syytä se johtuu sairaudesta. Ritsu käyttää naisellisia vaatteita, vaikka onkin mies. Hän on muuten hyvin ystävällinen ja rauhallinen.
Shigure Sōma
Shigure on hieman pervo koska osti muun muassa Tōrulle sisäkönasun. Shigure höpöttää usein omiaan ja on esimerkiksi kysynyt Tōrua treffeille kai vitsinä. Ainakin Hatsuharu on sanonut Shigurelle että hänen pitäisi pysyä rauhallisempana. Shigure on kirjailija ja hänellä on toimittaja nimeltä Mitsuru. Shigure kävi koulua samaan aikaan kuin Hatori ja Ayame. Oikeasti hieman synkkä ja mysteerinen. Akiton suosikkeja.
Yuki Sōma
Yuki on hyvä budolajeissa ja tämän takia voittaa aina Kyōn. Kyō ja Yuki vihaavat toisiaan, vaikka asuvatkin samassa talossa. Yukillakin on huono lapsuus koska Akito pilkkasi häntä yrityksestään elää kuten muut koulutoverit. Veli ei välittänyt eivätkä vanhemmatkaan ja hän tunsi itsensä ulkopuoliseksi ja hylätyksi siihen päivään saakka kunnes tapasi pienempänä Tōrun ja opasti tämän kotiin. Yuki on hieman salaperäinen. Monet tytöt ovat ihastuneet häneen. Yuki näyttää pitävän Tōrusta, mutta päätyykin yhteen Machi Kuragin kanssa. Vanhempi veli korjaa välejään Yukin kanssa myöhemmin.
Akira Sōma
Akira Sōma on Akito Sōman isä ja entinen Sōman suvun päämies. Kuoli yllättäen.
Akito Sōma
Akito Sōma on Sōman suvun päämies. Hänellä on melkein ehdoton päätäntävalta Sōman suvun asioihin, ja kahdentoista keskuudessa hän onkin kunnioitettu ja pelätty. Akito on todellisuudessa nainen, vaikka häntä voikin helposti erehtyä luulemaan miespuoliseksi, sillä hänet on kasvatettu poikana perimänsä aseman vuoksi. Yuki pelkää Akitoa.
Kana Sōma
Kana Sōma oli ennen sukulaisensa Hatori Sōman toimistoapulainen ja rakastettu. Vaikka Kana onkin sukunimeltään Sōma, hän ei kanna eläimen hengen kirousta kuten Hatori joka on "yksi kahdestatoista".
Kun Hatori lopultakin pyysi suvun päämieheltä Akitolta lupaa mennä naimisiin Kanan kanssa, Akito kävi Hatoriin käsiksi ja haavoitti hänen silmäänsä vakavasti niin että se melkein sokeutui. Lopulta Akito raivosi Kanalle tämän olevan hyödytön ja että jos Hatorin silmä sokeutuisi kokonaan, se olisi Kanan syytä koska hän ei onnistunut murtamaan kirousta. Kana masentui lopulta pahasti ja Hatorin katseltua sitä tarpeekseen Akito ehdotti että hän pyyhkisi Kanan muistin. Suruissaan Hatori pyyhki Kanan muistin jotta hän voisi mennä elämässään eteenpäin eikä muistelisi Hatoria. Kana meni naimisiin unohdettuaan Hatorin.
Kazuma Sōma
Kazuma Sōma on Kyōn ottoisä ja dojon pitäjä. Kazuman oma isoisä oli myös "kissa" ja eli vankeuteen teljettynä lähes koko ikänsä. Kazuma kohteli muiden mukana isoisäänsä kaltoin ja halveksui tätä avoimesti. Myöhemmin hän alkoi kuitenkin tuntea katumusta käytöksestään, ja todennäköisesti juuri siksi adoptoikin Kyōn, uuden kissan. Kyō pitää Kazumaa oikeana isänään ja Kazumakin rakastaa Kyōta kuin omaa poikaansa.
Ren Sōma
Ren on Akiton äiti. Hän kasvatti lapsensa pojaksi, sillä "jumalaksi" oli toivottu pojan syntymää. Hän on maannut Shiguren kanssa. Vaikka Akito onkin hänen tyttärensä, Ren kotelee tätä hyvin kylmästi ja joskus tilaisuuden saatuaan loukkaa tätä syvästi. Akitokaan ei erityisemmin pidä äidistää ja loukkaa ja satuttaa tätä jos mahdollista, Ren ei ole kuitenkaan moksiskansa loukkauksista, vaan vastaa niihin kamalimmalla tavalla. Joskus Ren käyttätyy kuin mielipuoli. Syy miksi Ren vihaa Akitoa niin syvästi on, että Akito on tyttö. Vaikka tämä onkin kasvattanukin Akiton mieheksi ei Ren silti hyväksy tätä. Hän ei siedä Kurenon ja Akiton suhdetta. Akito muistuttaa paljon äitiään, äidillä vaan on pitkät hiukset.
Blondivitsi
Blondivitsi on vitsi, joka perustuu stereotypiaan vaaleahiuksisesta bimbosta, ”tyhmästä blondinaisesta”. Vitsissä blondi esitetään yleensä tilanteessa, jossa hän toimii älylliset puutteensa tai siveettömyytensä esille tuovalla tavalla. Myös variaatioita rasistisista vitseistä käytetään blondivitsien pohjana.
San Pietro in Vincoli
thumb|200px|Pyhän Pietarin kahleet thumb|200px|[[Michelangelon Mooses-patsas]] San Pietro in Vincoli on kirkko Roomassa Colle Oppion kaupunginosassa. Paavi Leo I rakennutti kirkon vuonna 439 ja se korotettiin titulaarikirkon arvoon vuonna 499. Siellä säilytetään kahleita, joilla Pyhä Pietari oli perimätiedon mukaan ollut kahlehdittuna mamertiinien vankilassa. Kahleet ovat näytteillä kirkossa olevassa, lasilla varustetussa pyhäinjäännöslippaassa. Kirkko tunnetaan myös siellä olevasta Michelangelon veistämästä Mooses-patsaasta.
Blondivitsi
Eri kulttuureissa ja maissa on erilaisia variaatioita blondivitseistä. Esimerkiksi Isossa-Britanniassa blondivitseissä esiintyy yleensä Essex girl, työväenluokkainen tyttö Essexistä.
Luettelo Fruits Basket -sarjan hahmoista
Muita hahmoja
Saki Hanajima on Tōru Hondan paras ystävä Arisa Uotanin ohella. Hänellä on kyky aistia henkilön mielialallaan luomia henkisiä aaltoja. Hän voi myös aistia tämän henkilön kiinnostuksen kohteita ja kiinnostuksen laadun. Saki on hyvin mustasukkainen ja suojeleva Tōrusta Hän toteaa Kazuma Sōman hurmaavaksi nähdessään hänet kun tämä saapuu kouluun Kyōn kanssa keskustelemaan oppilaan jatkosuunnitelmasta. Tästä seuraa naljaileva ja humoristinen keittiökeskustelu Kyõn kustannuksella. Saki esittäytyy Kazumalle kun hän saapuu takahuoneeseen Kyōn luokan näytelmän "Tuhkimo tai jotain sinnepäin" jälkeen, missä Sakilla oli Tuhkimon rooli. Hänen lakonista ja goottivaikutteista tyyliään kuvaa hyvin että näytelmässä hän pyytää hyvää haltiatarta polttamaan linnan tanssisalin.
Blondivitsi
Monet ovat kritisoineet blondivitsejä seksistisiksi. Vaikka blondivitsejä voidaan pitää loukkaavina, ei niitä silti pidetä yhtä paheksuttavina kuin etnisyyteen perustuvia vitsejä.
Luettelo Fruits Basket -sarjan hahmoista
Muita hahmoja
Arisa Uotani on entinen jengiläinen. Tōru Honda ja Saki Hanajima ovat hänen parhaat ystävänsä. Arisa on suorapuheinen ja on edelleen hieman kovanaama. Arisa ja Saki pitävät pokerikasvoisesta huumorista. Arisa suojelee Tōrua ja kovistelee Kyōta Hondan jouduttua sairaalaan onnettomuuden jälkeen. Arisa on pohjimmiltaan myönteinen ja jengielämä on antanut hänelle taidon nähdä ihmisten väliset suhteet. Arisa on rakastunut Kureno Sōmaan mutta tämä antaa ymmärtää että suhteella ei ole tulevaisuutta sillä hänellä on jo joku joka tarvitsee häntä.
Blondivitsi
On tutkittu, että miehet pitävät blondivitsejä merkittävästi hauskempina kuin naiset.
Luettelo Fruits Basket -sarjan hahmoista
Muita hahmoja
Kakeru Manabe on oppilaskunnan varapuheenjohtaja, jonka kanssa Yuki ei aluksi tullut erityisen hyvin toimeen. Alun vaikeudut johtuivat Manaben Ayamea muistuttavasta häsläävästä ja omalaatuisesta luonteesta, mutta myöhemmin Yuki avautuu Manabelle ja näistä tulee ystävät. Hän ilveilee toisinaan Yukin kustannuksella ja aiheuttaa mielellään hämmennystä Kakeru on kyllästynyt sukunsa perintöriitaan ja ymmärtää siksi hyvin Yukin ongelmia.
Machi Kuragi on hiljainen tyttö, joka on joillekin kuin ilmaa. Hän inhoaa järjestystä ja siisteyttä, joten sotkee paikkoja. Hän oli kiusattu ja hänestä juoruttiin, että hän olisi yritänyt tappaa varsinaisen pikkuveljensä. Nämä juorut saattavat olla lähtöisin perintöriidasta eivätkä hänen vanhempansakaan uskoneet Machia itseään. Machilla ja Kakerulla on yhteinen isä Machin äidin ollessa vaimo.
He pitivät tätä kateellisena pikkuveljelleen ja käytännössä ajoivat hänet pois kotoa joten hän asuu yksin. Machin siisteyden inho tulee juuri tästä, sillä häneltä vaadittiin ja hän itse pyrki täydellisyyteen täyttääkseen äitinsä toiveen. Machi on oppilaskunnan jäsen.
Kimi Tōdō Flirttaileva mutta iloinen, hieman ärsyttävä ja hauska tyttö.Hän on oppilaskunnan jäsen. Hän huvittelee usein härnäämällä "Prinssi Yuki- klubin" kolmikkoa. Nao sanoo häntä suoraan "käveleväksi rasitteeksi"
Kyōko Honda on Tōrun äiti. Hän oli entinen pelätty jengiläinen ja tunnettiin nimellä "Punainen perhonen". Katsuya Honda meni hänen kanssaan naimisiin vastoin vanhempiensa tahtoa. Katsuyan kuoltua Kyõko masentui viikkojen ajaksi ja muisti vain hämärästi Katsuyan isän käynnit eikä oikein tiedä mitä Tōru on tällä aikaa syönyt tai tehnyt. Hän havahtui siihen, että hänellä on joku - Tōru - jonka vuoksi elää. Hän kuolee liikenneonnettomuudessa.
Katsuya Honda on Tōrun isä. Hän avioitui Kyōkon kanssa vastoin vanhempiensa tahtoa. Hän oli tunnollinen isä ja ahkeroi työssä. Hän kuoli flunssan aiheuttamaan keuhkosairauteen.
Megumi Hanajima on Saki Hanajiman pikkuveli. Hän on monin tavoin sisarensa kaltainen ja valokuvassa heidän takanaan näkyy outo aura Hän osallistuu tämän kanssa juoneen, jonka tarkoituksena on pilata "Prinssi Yuki-klubin" suunnitelma ajaa Tōru Honda tiehensä. Hän uhkaa klubin jäseniä kirouksella saatuaan tietää jäsenten nimet vaikka ei hallitsekaan tällaista kykyä.
Naohito Sakuragi on oppilaskunnan sihteeri. Hän on hieman tiukkapipoinen ja pitää jalat maassa. Hän on vaikeuksissa omatoimisten jäsenten kanssa. Nao on ihastunut Motoko Minagawaan
Mio Yamagishi, Minami Kinoshita ja Motoko Minagawa ovat "Prinssi Yuki"-klubin jäsenet. Klubiin kuuluu oletettavasti puolet lukion tytöistä. Kolmikko järjestää outoja tempauksia, jotka tavalla tai toisella liittyvät Yuki Sõmaan. He laativat suunnitelman "Tōru-noidan" ajamiseksi tiehensä ja prinssin pelastamiseksi piiritykseltä. Saki ja Megumi Hanajima tekevät suunnitelman tyhjäksi, kun kolmikko tulee vierailulle etsimään heikkouksia tekosyynään kerätä aineistoa Sakin kyvyistä koulun lehteä varten. Motoko saa puhuttua asiat selväksi Yukin kanssa koulun valmistujaisissa.
Mogeta on tarinan hahmojen seuraama anime. Se on Arin l. Aritamis Donpanina Taios:n seurana ja seikkailutoverina oleva olento, joka oikeasti on tyttö. Tämä on näkyvissä tarinan aikana oheistuotteina sekä cosplay-pukuna.
Paavo Alkio
Ista Paavo Alkio (21. lokakuuta 1902 Laihia – 14. toukokuuta 1983 Laihia) oli suomalainen juristi ja hovioikeudenneuvos joka toimi Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1970-luvun alussa. Hän oli oikeustieteen kunniatohtori.
Alkion vanhemmat olivat Maalaisliiton perustaja Santeri Alkio ja Anna Augusta Falenius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1921 ja suoritti yleisen oikeustutkinnon 1927. Alkio sai varatuomarin arvon 1930 ja hänestä tuli lakitieteen kandidaatti 1934 ja lisensiaatti 1948. Alkiosta tuli 1963 Helsingin yliopiston oikeustieteen kunniatohtori.
Talvisodassa Alkio oli kenttäoikeuden puheenjohtajana Paavo Talvelan joukoissa. Jatkosodan aikana hän toimi 11. divisioonan kenttäoikeuden puheenjohtajana vuosina 1941–1943 ja hän kirjoitti päiväkirjaa jokaisesta sodan päivästä. Päiväkirjaa kertyi lähes 3 000 sivua ja tästä materiaalista on vuonna 2003 julkaistu noin kolmannes kirjassa Sotatuomarin päiväkirjat. Alkiolla oli sodan aikana jatkuvasti erimielisyyksiä divisioonan komentajan kenraalimajuri Kaarlo Heiskasen kanssa joka piti Alkion johtaman kenttäoikeuden jakamia tuomioita liian lievinä. Alkio itse totesi 10. elokuuta 1942 että "Kenttäoikeuteni asiakkaissa on harvoja roistoja, mutta paljon erehtyneitä ihmisiä" ja hän piti Heiskasta ja muita ankaria rangaistuksia vaatineita ammattisotilaita "nappi-otsaan-vaan-teorian" kannattajina.
Alkion kanssa työskennellyt 11. divisioonan valvontaupseeri Taavetti Heikkinen (1906–1969) piti myös samaan aikaan päiväkirjaa, joka on julkaistu kirjana ''Rintaman poliisi. Valvontaupseerin päiväkirjat 1941–1944'' (Ajatus kirjat 2010).
Anne Isabella Byron
'''Anne Isabella Noel Byron, Wentworthin 11. paronitar, usein nimellä Lady Byron ja alkujaan Anne Isabella Milbanke''' (17. toukokuuta 1792 – 16. toukokuuta 1860) oli brittiläinen filantrooppi, joka osallistui aktiivisesti muun muassa abolitionistiseen liikkeeseen. Hän oli lyhyen aikaa naimisissa runoilija Byronin kanssa. Heidän tyttärestään kasvoi tunnettu matemaatikko Ada Lovelace.
Perhe
Anne Isabella Milbanke syntyi vuonna 1792. Hänen oli baronetti Ralph Milbanken ja tämän vaimon Judith Milbanken ainoa lapsi. Anne Isabella oli lahjakas lapsi, ja hänen vanhempansa palkkasivat tälle Cambridgen yliopiston professorin yksityisopettajaksi. Hän sai opetusta klassisessa kirjallisuudessa, filosofiassa ja ajalleen poikkeuksellisesti myös luonnontieteissä ja matematiikassa.
Avioliitto
Anne Isabella Milbanke tapasi 25. maaliskuuta 1812 Caroline Lambin järjestämissä valssitanssiaisissa ensimmäisen kerran tulevan miehensä, runoilija lordi Byronin, joka oli tuolloin jo huomattavan kuuluisa kirjailija. Annabella ja Byron ystävästyivät, ja Byron kosi Milbankea lokakuussa 1812. Annabella hylkäsi puolivillaisen kosinnan todennäköisesti siksi, että Byronin kanssa suhteessa ollut Caroline Lamb oli varoittanut Milbankea etukäteen.
Annabella ja Byron aloittivat elokuussa 1813 kirjeenvaihtonsa uudelleen. Byron kosi Annabellaa uudestaan seuraavana vuonna. He menivät naimisiin 2. tammikuuta 1815, ja heidän ainoa lapsensa Ada syntyi 10. joulukuuta 1815.
Adan kasvattaminen
Lady Byron piti Adaa kovassa kurissa. Ada saattoi jopa joutua komeroon, mistä hän pääsi pois vasta luvattuaan käyttäytyä hyvin ja opiskella ahkerasti. Lady Byron pyrki innostamaan tytärtään matematiikan suuntaan, josta hän itsekin oli kiinnostunut. Toinen syy matematiikan suosimiseen oli se, että hän halusi tehdä Adasta täysin rationaalisen. Mielikuvitus piti tukahduttaa, sillä Lady Byron piti tätä Byronien puolelta periytyvää ominaisuutta vaarallisena ja mahdollisesti tuhoisana.
Yhteiskunnalliset kysymykset
Lady Byron oli kiinnostunut yhteiskunnallisista ja poliittisista kysymyksistä, muun muassa koulutuksesta, vankeinhoidon uudistuksista ja abolitionismista. Hän oli yksi harvoista naisista, joka oli mukana vuoden 1840 kansainvälisessä orjuuden vastaisessa konferenssissa.
Ealingiin Lady Byron perusti poikakoulun. Kouluun oli opintomaksu, mutta Byron maksoi itse joidenkin poikien maksut. Koulu suljettiin vuonna 1852.
Ratsastus kesäolympialaisissa 1964
85px|right|Ratsastus
Vuoden 1964 kesäolympialaisten ratsastus järjestettiin 16. – 24. lokakuuta 1964 Karuizawassa, Naganossa, Japanissa. Tämä oli 12. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 116 osanottajaa 20 eri maasta. Tapahtumia oli kuusi.
Kupiškis
Kupiškis on Liettuassa, Panevėžysin läänissä sijaitseva kaupunki. Se toimii Kupiškisin kunnallispiirin hallinnollisena keskuksena. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 7 964 asukasta.
Aiheesta muualla
55.83333°N, 24.96667°W
Eurobest
right|260px Eurobest (virallisesti Eurobest The European Festival of Creativity tai Eurobest The Festival of European Creativity, aiemmin European Advertising Festival) on mainonnan ja markkinointiviestinnän festivaali, joka järjestetään vuosittain vaihtuvassa Euroopan kaupungeissa. Tapahtuma muodostuu luovien töiden kilpailusta, kilpailun palkintojenjaosta, luennoista, seminaareista, näyttelyistä ja muusta ohjelmasta. Suomessa Eurobest-kilpailua edustaa Marketing Finland.
Ensimmäisen kerran festivaali järjestettiin Tukholmassa joulukuussa 2008, mutta Eurobest-mainoskilpailu on järjestetty ensimmäisen kerran jo 1988. Vuosina 2011–2013 tapahtuma järjestettiin kolmasti peräkkäin Lissabonissa ja joulukuussa 2014 Helsingissä.
Festivaalin järjestää myös Cannesin vuosittaisen mainosfestivaalin järjestävä pörssiyhtiö Ascential (ent. EMAP).
Kilpailusarjat
Eurobestissä jaetaan palkintoja 14 kategoriassa: PR, mainoselokuva, printtimainonta, ulkomainonta, suoramarkkinointi, Promo & Activation, media, vuorovaikutteinen markkinointi, mobiilimainonta, radiomainonta, muotoilu, Craft sekä integroitu ja brändätty sisältö ja viihde. Integrated and Branded Content & Entertainment.
Kullekin palkintokategorialle kootaan kansainvälinen tuomaristo, joka valitsee aluksi shortlistin eli palkintoehdokkaiksi pääsevät työt, ja jakaa näistä parhaille sitten Grand Prix’n tai kultaisen, hopeisen tai pronssisen palkinnon. Palkinnot jaetaan festivaalin päätösgaalassa.
Young Creatives Competition
Tapahtuman yhteydessä järjestettävvässä Young Creatives -kilpailussa alle 29-vuotiaat mainonnan suunnittelijat 2–4 hengen ryhmissä saavat tehtäväkseen suunnitella integroidun markkinointikampanjan tehtävänannossa määritellylle yleishyödylliselle järjestölle tai aatteelle 48 tunnin kuluessa.
Malabo
Malabo on Päiväntasaajan Guinean pääkaupunki ja yksi harvoista pääkaupungeista, joka ei ole päämantereella. Se on Biokon saaren tärkein kaupunki ja sijaitsee saaren pohjoisrannikolla. Kaupungin satama on luonnonsatama, joka on syntynyt tulivuoren kraatteriin. Kaupungin asukasluku on kasvanut nopeasti, ja se on nyt yli 100 000. Malabo on myös Bioko Norten provinssin pääkaupunki. Ennen öljyn löytymistä tärkeimmät vientituotteet olivat kaakao, jalopuu ja kahvi.
Malabossa on ympäri vuoden päivän ylin lämpötila noin 30 °C ja yön alin noin 20 °C. Sadetta saadaan yhteensä 1890 mm vuodessa, eniten huhtikuusta lokakuuhun jatkuvan sadekauden aikana. Pilvisyys on runsasta ympäri vuoden.
Historia
Britit perustivat Malabon vuonna 1827 nimellä Port Clarence. Kun Biokon saari palasi Espanjan haltuun vuonna 1843, Malabo nimettiin uudelleen Santa Isabeliksi.
Kaupungista tuli Päiväntasaajan Guinean pääkaupunki vuonna 1969, ja vuonna 1973 pääkaupungin nimeksi muutettiin Malabo. Aiemmin pääkaupunkina oli ollut Bata.
Öljyn löytyminen on muuttanut kaupungin öljynporaajien vapaa-ajanviettopaikaksi, mutta sen siirtomaa-ajan perinne näkyy edelleen.
Nähtävyyksiä
thumb|upright|Vuonna 1916 valmistunut Elisabet Pyhän katedraali Malabossa. Malabon tuomiokirkko on valmistunut vuonna 1916. Se edustaa uusgoottilaista arkkitehtuuria.
Malabon yhteyteen on rakennettu Sipopon eliittikaupunginosa, johon pääsee moottoritietä lentoasemalta. Sen konferenssikeskus valmistui Afrikan unionin huippukokoukseen 2011. Sipopossa on hienoja hotelleja, golfkenttä ja laadukkaat palvelut.
Jääkiekon C-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 2000
Jääkiekon C-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 2000 pelattiin Kiinassa 20.–26. maaliskuuta 2000. Kisojen neljä parasta joukkuetta siirtyivät pelaamaan 1. divisioonan MM-kisoihin, ja viisi huonoiten sijoittunutta siirtyivät 2. divisioonaan.
Suomalaisen ruokakulttuurin edistämisohjelma
Suomalaisen ruokakulttuurin edistämisohjelma (Sre) oli Suomen hallituksen käynnistämä ja maa- ja metsätalousministeriön toimeenpanema ohjelma vuosina 2008–2011. Sen pääsihteerinä toimii Marja Innanen. Kolmivuotisen ohjelman tavoitteena oli ruoan ja ruoan tekijöiden arvostuksen nostaminen. Lisäksi toimenpiteitä kohdistettiin myös lähi- ja luomuruoan edistämiseen, laadun kehittämiseen, ravitsemuskäyttäytymisen ohjaamiseen sekä suomalaisen elintarvikealan kansainvälistymiseen.
Ohjelman kohderyhminä olivat ruoka-asioista päättävät tahot ja suomalaiset kuluttajat, erityisesti nuoret ja lapset sekä lapsiperheet.
Toiminta
2009 Sre:n toiminnan teemana oli yhdessä syöminen, vuonna 2010 vastuullinen keittiö.
Sre:n toimintamuotoja olivat muun muassa kampanjoiden järjestäminen. Esimerkiksi vuonna 2008 järjestetyssä kouluruokavaalit-kampanjassa haastettiin kunnallisvaaliehdokkaita, kuntapäättäjiä ja äänestäjiä allekirjoittamaan kouluruokailun kohentamiseen liittyvät vetoomus ja lupaus.
Sre tuki 11 hanketta, jotka jakautuivat neljälle eri painoalueelle (kouluruokailun kehittäminen, makukoulu-konseptin levittäminen, ruoan ja sen tekijöiden arvostuksen kasvattaminen ja ammattikeittiöiden kestävyys).
Hanhijoki
Hanhijoki on suomenkielinen nimi, joka esiintyy sekä sukunimenä että paikannimenä. Se voi viitata muiden muassa seuraaviin:
Suomalaisen ruokakulttuurin edistämisohjelma
Toiminta
Sre valitsi joka kuukausi Kuukauden ruokablogin suomalaisten blogien joukosta. Sre:llä oli myös kaksi omaa blogia: Puolivirallista ruokaa ja Sanoja lautaselta.
Puhemiehet
Ohjelmalla oli kuusi puhemiestä, joiden tehtävänä oli oman työnsä ja esiintymisensä kautta tuoda esille suomalaista ruokakulttuuria ja ohjelman ajatuksia. Puhemiehiä olivat Tapio Korjus, Mitro Repo, Kaari Utrio, Elastinen, Jaakko Nuutila ja Maria Jungner.
Berny Camps
Bernard Wilhelmus Leonard ”Berny” Camps (s. 20. maaliskuuta 1971 Venray) on alankomaalainen jousiampuja. Hän edusti Alankomaita Barcelonan kesäolympialaisten 1992 miesten yksilökilpailussa sijoittuen sijalle 55. Barcelonassa 1992 hän kuului myös Alankomaiden joukkueeseen miesten joukkuekilpailussa. Camps kilpaili myös neljissä MM-kilpailuissa.
Włodawan piirikunta
Włodawan piirikunta on yksi Lublinin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 38 353. Siihen kuuluvat seitsemän kuntaa ovat Hanna, Hańsk, Stary Brus, Urszulin, Włodawa, Wola Uhruska ja Wyryki. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Włodawan piirikunnan asukkaista 50,7 prosenttia oli naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 17,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,1 prosenttia ja eläkeikäiset 22,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,8 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 311 lasta. Włodawan piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 26 996 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Moskovan rauhansopimus (1940)
thumb|300px|Neuvostoliitolle luovutetut alueet Moskovan rauhansopimuksessa 1940.
Moskovan rauha oli Suomen ja Neuvostoliiton 12. maaliskuuta 1940 välillä solmittu rauhansopimus, joka päätti talvisodan. Rauha astui voimaan 13. maaliskuuta, kun Suomen joukot olivat murtumassa ja Neuvostoliiton joukot jo lähentelivät Viipuria. Neuvostoliiton halukkuutta rauhaan lisäsi Ranskan ja Ison-Britannian lupaama sotilaallinen apu Suomelle.
Rauhanehdot
Suomen tasavallan presidentti Kyösti Kallio nimesi rauhanneuvotteluvaltuuskuntaan pääministeri Risto Rytin, ministeri ja valtioneuvos J. K. Paasikiven, kenraali Rudolf Waldenin sekä professori Väinö Voionmaan. Valtuuskunta lähti illalla 6. maaliskuuta 1940 Tukholmaan ja edelleen seuraavana päivänä Riian kautta Moskovaan. Neuvostoliiton neuvottelijoita johtivat ulkoministeri Vjatšeslav Molotov sekä Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) Leningradin piirin pääsihteeri ja NKP:n politbyroon jäsen, kenraalieversti Andrei Ždanov. Neuvostoliiton johtaja Josif Stalin ei saapunut neuvottelupöytään suomalaisten toiveista huolimatta. Rauhasta ei varsinaisesti neuvoteltu, vaan Neuvostoliitto saneli ehdot. Suomalaisten kannalta ahdistavat neuvottelut kestivät kuitenkin viisi päivää. 11. maaliskuuta Suomen hallitus päätti hyväksyä Neuvostoliiton esittämät rauhanehdot. Rauhanehdot olivat Suomelle raskaat runsaine alueluovutuksineen. Suomi menetti 35 000 km² eli kahdeksan prosenttia alueestaan ja joutui uudelleensijoittamaan yli 400 000 luovutetuilta alueilta lähtemään joutunutta evakkoa. Suomen ulkoministeri Väinö Tanner julkisti rauhansopimuksen ehdot radiopuheessa 13. maaliskuuta kello 12, tunnin kuluttua sopimuksen voimaanastumisesta. Myös useat sanomalehdet julkaisivat päivän aikana rauhansopimusta käsitteleviä erikoistiedotteita. Puolustusvoimien ylipäällikkö marsalkka Mannerheim antoi päiväkäskyssään 14. maaliskuuta tunnustuksen suomalaisille sotilaille.
Rauhansopimuksen hyväksyminen johti sopimuksen solmimista vastustaneiden maalaisliittolaisten opetusministeri Uuno Hannulan ja puolustusministeri Juho Niukkasen välittömään eroon hallituksesta. Eduskunnan ulkoasiainvaliokunnassa sopimuksen hyväksymistä olivat vastustaneet Maalaisliiton Urho Kekkonen ja Kalle Kämäräinen, Isänmaallisen kansanliikkeen Kaarlo Kares ja Kansallisen kokoomuksen Jaakko Ikola. Eduskunta ratifioi sopimuksen salaisessa istunnossa 15. maaliskuuta äänin 145−3 (9 tyhjää, 42 poissa). Valtioneuvos J. K. Paasikivi ja professori Väinö Voionmaa vaihtoivat rauhansopimuksen ratifioimisasiakirjat Moskovan Kremlissä 20. maaliskuuta. Rauhansopimuksen mukainen Suomen uusi itäraja saatiin merkityksi maastoon 16. lokakuuta 1940.
Luovutettuihin alueisiin kuuluivat:
Muita rauhanehtoja olivat muun muassa:
pienoiskuva|Ulkoministeri [[Väinö Tanner lukemassa Moskovan rauhan ehdot suomalaisille radiossa 13. maaliskuuta 1940 kello 12. |alt=]] Ulkomaiset sanomalehdet julkaisivat omia arvioitaan Moskovan rauhasta jo 13. maaliskuuta. Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pää-äänenkannattaja Pravda totesi pääkirjoituksessaan – joka luettiin myös Kominternin lähetyksessä Moskovan radiossa saman päivän aamuna – Neuvostoliiton saavuttaneen itselleen asettamansa päämäärät Leningradin turvaamiseksi ja piti sodan osasyynä ”englantilais-ranskalaisten imperialististen sodanlietsojien väliintuloa”. Ruotsin lehdistö piti rauhanehtoja raskaina, mutta ei lopullisina, ja korosti sodan osoittaneen pohjoismaisen puolustusliiton solmimisen välttämättömäksi. Brittiläinen Evening Standard arveli, ettei Suomella ollut muuta mahdollisuutta kuin torjua länsimaiden tarjoama apu ja hyväksyä Venäjän ehdot, sillä ”muuten maa olisi joutunut vielä pahemman hävityksen kohteeksi kuin Flanderi maailmansodan aikana”. Yhdysvaltalaisen New York Herald Tribunen mukaan Moskovan rauhansopimus oli osoitus demokraattisten valtioiden kyvyttömyydestä auttaa vapautta rakastavaa pientä kansaa. Lehti arvosteli etenkin Yhdysvaltain kongressia hitaudesta ja epäröinnistä, jotka olivat sen mielestä vaikeuttaneet avun toimittamista taistelevalle Suomelle.
Moskovan rauhaa kutsuttiin jo sen voimassa ollessa myös välirauhaksi niin Suomen kuin Neuvostoliitonkin puolella. Neuvostoliitto määritteli sopimuksessa vain sotatoimien lopettamisen ehdot ja jätti Suomen ja Neuvostoliiton keskinäiset suhteet selvitettäviksi myöhemmissä järjestelyissä. Sitä ei kuitenkaan tule sekoittaa vuonna 1944 solmittuun Moskovan välirauhaan, joka päätti jatkosodan. Lopullisesti Suomen ja Neuvostoliiton sekä Ison-Britannian ja eräiden muiden liittoutuneiden välisen sodan tulokset määriteltiin Pariisin rauhansopimuksessa vuodelta 1947.
Rauhansopimuksen merkitys
Rauhansopimuksen seurauksena liki puoli miljoonaa suomalaista – noin 15 prosenttia silloisesta väestöstä – joutui jättämään kotinsa ja siirtymään Suomen uusien rajojen sisäpuolelle. Sodassa oli kaatunut yli 23 000 suomalaista, ja 45 000 haavoittuneesta noin 10 000 jäi pysyvästi invalideiksi. Suomen tuotantoon rauhansopimus iski melkoisen loven. Maan pelloista ja metsävaroista menetettiin noin kahdeksasosa, vesivoimasta lähes kolmannes sekä liikenteen ja teollisuuden kapasiteetista noin viidennes.
Vaikein pulma rauhansopimuksen solmimisen jälkeen oli poliittisten suhteiden kehittyminen Neuvostoliittoon. Neuvostoliiton ulkoministeri Vjatšeslav Molotov lausui ensimmäisessä Neuvostoliiton korkeimman neuvoston sodanjälkeisessä istunnossa, että maiden väliset ongelmat oli nyt kerta kaikkiaan selvitetty. Myöhemmät tapahtumat osoittivat kuitenkin selvästi, ettei asia ollut näin. Jo rauhansopimuksen soveltamisessa syntyi tulkintavaikeuksia, jotka Neuvostoliitto pyrki suomalaisten mielestä mahdillaan ratkaisemaan edukseen. Neuvostoliiton uusi Helsingin-lähettiläs Ivan Zotov ei myöskään ollut sopiva henkilö parantamaan suomalaisten kyräilevää ja talvisodan jäljiltä entistäkin vihamielisempää asennetta itäistä suurvaltaa kohtaan. Jo Zotovin ensiesiintyminen kuvasi maiden välisten suhteiden tilaa. Zotov sattui saapumaan Helsinkiin 19. toukokuuta 1940, jolloin vietettiin kaatuneiden muistopäivää ja liput olivat puolitangossa. Vaivautumatta ottamaan asiasta tarkempaa selkoa Zotov tulkitsi suruliputuksen mielenosoitukseksi häntä vastaan ja esitti vastalauseensa ulkoministeriölle.
Taustaa
Rauhaa valmisteltiin talvella 1940 Tukholman Grand Hotelissa. Hella Wuolijoki oli jo joulukuun 1939 puolella sanonut ulkoministeri Väinö Tannerille voivansa yrittää yhteyttä Neuvostoliiton suuntaan Neuvostoliiton Tukholman-lähettilään Aleksandra Kollontain kautta, sillä Neuvostoliitto oli katkaissut suhteet Suomen viralliseen hallitukseen ja piti yhteyttä Kuusisen nukkehallitukseen. Wuolijoki keskusteli Grand Hotelissa muun muassa NKVD-miesten Andrei Grauerin ja Boris Jartsevin kanssa. Erkki Tuomioja on kertonut saaneensa tutkijana vuonna 2014 kopion näistä keskusteluista laaditusta neuvostoliittolaisten raportista. Tanner tapasi Kollontain Tukholmassa helmikuussa. Samoihin aikoihin oli Stalin saanut tiedon Ranskan ja Britannian Neuvostoliittoa vastaan suunnittelemista sotatoimista ja vaarasta, että ne pommittaisivat Bakun öljykeskusta. Professori Kimmo Rentolan mukaan tämä sai Stalinin suosiolliseksi rauhanpyrkimyksille. Vaikutusta oli ollut myös Wuolijoen viestillä, ettei Kuusisen hallituksella ole Suomessa kannatusta. 28. tammikuuta Molotov sähkötti Tukholmaan, ettei yhteyksille Helsinkiin ole olennaisia esteitä.
Entinen pääministeri ja myöhempi Suomen Berliinin-lähettiläs, professori Toivo Kivimäki kävi hallituksen toimeksiannosta helmikuun lopulla 1940 Saksassa tunnustelemassa sikäläisiä mielialoja ja toi palatessaan marsalkka Hermann Göringin terveiset, että suomalaisten kannatti – vaikka raskainkin ehdoin – tehdä rauha Neuvostoliiton kanssa, koska Suomi voisi saada menetyksensä myöhemmin takaisin korkojen kera. Göring tiesi, että Adolf Hitler aikoi kääntää aseensa itään heti kukistettuaan Britannian ja Ranskan. Göringin välittömänä taktisena motiivina Suomen ja Neuvostoliiton välisen sodan lopettamiseksi oli kuitenkin pyrkimys estää Suomelle apua tarjonneiden brittiläisten ja ranskalaisten pääsy Norjaan ja Ruotsin malmikentille. Professori Heikki Ylikankaan mielestä Suomi torjui länsivaltojen avun ja teki rauhan Neuvostoliiton kanssa nimenomaan Saksasta saatujen lupausten perusteella. Tutkija Markku Jokisipilän mukaan suurta akselivaltojen vastaista liittoumaa ei olisi milloinkaan syntynyt, jos Neuvostoliitto olisi ajautunut Saksan rinnalla sotaan länsivaltoja vastaan. Toisaalta tilanne olisi muuttunut kaoottiseksi ja varsinkin Etelä-Suomi joutunut kahden rintaman sotanäyttämöksi, mikäli suomalaiset olisivat yhdessä läntisen apuretkikunnan kanssa joutuneet taistelemaan sekä puna-armeijaa että Saksan Wehrmachtia vastaan.
Suomen ainoa valttikortti rauhanneuvotteluissa Neuvostoliiton johdon kanssa oli ollut läntisten liittoutuneiden avuntarjous, mutta nykytermein ilmaistuna se oli optio, jolla oli arvoa vain niin kauan kuin sitä ei lunastettu. Avuntarjouksen torjumiseen johti marsalkka Mannerheimin arvio, jonka mukaan rintama ei kestäisi enää kauan, lännen apu tulisi liian myöhään ja olisi liian vähäistä. Myöhemmin on ilmennyt, että liittoutuneiden apu ei olisi pelastanut Suomea, koska se oli valmisteltu heikosti, jopa kevytmielisesti. Muun muassa Suomen avuksi luvatuista sadasta Bristol Blenheim -pommikoneesta olisi ollut käytettävissä vain parikymmentä. Tätä ei kuitenkaan tiedetty helmi- ja maaliskuussa 1940 sen enempää Helsingissä, Tukholmassa kuin Moskovassakaan. Liittoutuneiden maihinnousu Norjaan olisi saanut Saksan, joka oli jo valmistellut Tanskan ja Norjan miehitystä, puuttumaan asioihin. Uuden rintaman avaaminen Pohjolassa olisi vetänyt Norjan ja Ruotsin mukaan suursotaan, joten myös Saksaa pelänneellä Ruotsilla oli omat intressinsä saada talvisota päättymään. Ruotsin silloinen ulkoministeri Christian Günther suorastaan painosti Suomen asiainhoitajan, entisen ulkoministerin Eljas Erkon välityksellä Suomen hallitusta hyväksymään miltei mitkä ehdot tahansa.
Moskovan rauhanneuvottelujen herkässä vaiheessa 11. maaliskuuta 1940 Suomen Tietotoimisto välitti Tidningarnas Telegrambyrålle (TT) Tukholmaan ennenaikaisen uutisen, jonka mukaan eduskunnan ulkoasiainvaliokunta oli hyväksynyt Neuvostoliiton asettamat rauhanehdot. Päämajan sensuuritoimisto valvoi tuolloin Suomesta ulkomaille suuntautunutta puhelinliikennettä, ja puhelun kuullut tarkkailija ilmoitti asiasta esimiehelleen, joka puolestaan välitti tiedon ulkoministeri Väinö Tannerille. Tanner kiivastui asiasta ja vaati uutisen kumottavaksi, mikä tapahtuikin. Peruutus ehti TT:lle kuitenkin vasta, kun alkuperäistä uutista oli levitetty muun muassa Lontooseen. Suomen valtuuskuntaa Moskovassa johtanut pääministeri Risto Ryti kertoi Helsinkiin palattuaan olevansa varma siitä, että Neuvostoliiton hallitus ei suostunut suomalaisten viime hetkellä esittämiin muutoksiin Suomen uuden itärajan suhteen juuri kyseisen uutisen vuoksi. Pää- ja ulkoministeri sekä päämaja vaativat asian perusteellista tutkintaa ja syyllisten saattamista rangaistuksiin. Tutkimuksissa ilmeni, että eduskunnan painatustöiden kanslian apulaispäällikkö, joka toimi myös STT:n eduskuntaselostajana, oli kuullut eduskunnan kahvilassa kahden ulkoasiainvaliokunnan jäsenen melko kovaäänisen väittelyn rauhanehdoista ja ilmoittanut – olettaen rauhanehtojen jo tulleen hyväksytyiksi – asiasta STT:n toimitusjohtajalle Eero A. Bergille. Seuranneessa oikeudenkäynnissä Berg, STT:n eduskuntaselostaja sekä uutisen Tukholmaan välittänyt STT:n toimittaja tuomittiin Helsingin raastuvanoikeudessa vankeusrangaistuksiin maanpetoksesta.
Somewhere I Belong
Somewhere I Belong on kappale Linkin Parkilta. Se on ensimmäinen single yhtyeen toiselta, vuonna 2003 julkaistulta studioalbumilta, Meteoralta. Single julkaistiin 18. maaliskuuta 2003. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo, jonka on ohjannut Linkin Park -yhtyeen Joe Hahn.
Musiikkivideo
Musiikkivideon on ohjannut tuttuun tapaan yhtyeen jäsen Joe Hahn. Kappaleen musiikkivideo palkittiin Best Rock Video -palkinnolla vuoden 2003 MTV Video Music Awardsissa.