cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Misa Palander
Yksityiselämä
Palanderilla on kaksi lasta. Ilmari Järvenpää on näytellyt useissa elokuvissa. Onerva Järvenpää näyttelee C Moren sarjassa Kämppikset.
Timo Orkomaa
Timo Danielo Orkomaa (vuoteen 1934 Åmark; 24. toukokuuta 1907 Tammela – 24. marraskuuta 1989) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja näytelmäkirjailija.
Orkomaan vanhemmat olivat räätäli Toivo Johan Åmark ja ompelija Jenny Maria Kärnä. Hän kävi 1926–1931 Jyväskylän opettajaseminaarin ja toimi 1930-luvulla opettajana Rautavaaralla.
Teoksia
Nimellä T. Orkomaa:
Wait
Wait tarkoittaa seuraavia asioita:
Otto Al’Antila
Otto Urho Al’Antila (17. lokakuuta 1885 Ilmajoki – 13. heinäkuuta 1936 Seinäjoki) oli suomalainen näyttelijä, teatterijohtaja ja kirjailija.
Otto Al’Antilan isä oli maanviljelijä Juho Antila. Otto Al’Antilla pääsi ylioppilaaksi Kokkolan yhteiskoulusta vuonna 1907 ja opiskeli jonkin aikaa Teknillisessä korkeakoulussa. Hän toimi pari vuotta sanomalehtimiehenä ja maanviljelijänä kotitilallaan Ilmajoella, kunnes hän aloitti teatteriharrastuksen. Al’Antila aloitti näyttelijän uransa Tallinnan Estonia-teatterissa, ja hän oli mukana muun muassa Hilma Rantasen ja Kaarle Halmeen kiertueilla. Al’Antila oli Jyväskylän teatterin johtajana vuosina 1918–1919 ja Oulun teatterin johtajana vuosina 1919–1922. Sen jälkeen hän oli muun muassa näyttelijänä Tampereen Teatterissa vuosina 1922–1923, Kotkan Näyttämön johtajana sekä näyttelijänä ja johtajana Kansan Näyttämöllä pariin eri otteeseen. Al’Antila tuli vuonna 1927 Viipurin Näyttämön palvelukseen ja toimi teatterin johtajana vuodesta 1928 alkaen. Viimeksi Al’Antila oli Suomen Näyttämöiden Liiton sihteerinä ja toimiston hoitajana.
Al’Antila toimi apulaisohjaajana ja näyttelijänä Erkki Karun ohjaamassa elokuvassa Roinilan talossa vuodelta 1935. Al’Antila näytteli sivuosia myös elokuvissa Pohjalaisia vuodelta 1925 ja Muurmanin pakolaiset vuodelta 1927.
Al’Antila kirjoitti sanat IKL:n versioon "Horst Wessel Liedistä" ("Luo lippujen"). Hän esiintyi IKL:n johlissa ja kerhotilaisuuksissa ja laati puolueelle runoja ja taistelulauluja. Al’Antila kirjoitti myös Lakeus-lehteen nimimerkillä Kräätäri-Fapee.
Bärlund
Bärlund on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Belaruskaja tšyhunka
Belaruskaja tšyhunka eli Valko-Venäjän rautatiet on Valko-Venäjän kansallinen rautatieyhtiö. Se toimii Valko-Venäjän liikenne- ja viestintäministeriön alaisuudessa ja on julkinen valtionyhtiö. Tämän suuren valtionkorporaation alaisuuteen kuuluu kuusi alueellista divisioonaa, 32 erilaista juridista osaorganisaatiota ja kolme myyntikanavaa tai edustajaa.
Paloja historiasta
thumb|right|290px| Aluksi Vilnan asemana tunnettu [[Minskin keskusrautatieasema|Minskin keskusasema joskus vuosina 1872-1890]]
Valko-Venäjän rataverkko sai alkunsa Venäjän keisarikunnan helmikuun 1851 päätöksestä rakentaa Pietari–Varsova-rata. Hankkeeseen kuuluvaa rataosuutta Daugavpils–Vilna–Hrodna alettiin rakentaa vuonna 1859. Junaliikenne Hrodnaan ja siis nykyisen Valko-Venäjän alueelle alkoi vuonna 1862. Myös koko rata valmistui pian tämän jälkeen ja henkilöliikenne Pietarista Varsovaan käynnistyi 15. joulukuuta 1862. Vuonna 2012 Valko-Venäjän rautatiet voi siis juhlistaa 150-vuotista toimintahistoriaa. thumb|210px|left|Postimerkki 150-vuotisen rautatiehistorian kunniaksi (2012). Venäjä halusi yhdistää rautateitse maan länsiosat ja satamat maan ydinosiin. Tästä syystä nykyisen Valko-Venäjän pohjoisosien kautta rakennettiin poikittainen Riika–Daugavpils–Polatsk–Vitsebsk-rautatie 1860-luvun puolivälissä.
Rautatie Moskova–Smolensk–Minsk–Brest vihittiin käyttöön vuoden 1871 marraskuussa ja samalla käynnistyi liikenne Minskin ensimmäisellä rautatieasemalla, sittemmin tuhoutuneella Minskin Aleksandroski (Brestski) -asemalla. Pian eli vuosina 1871-74 keisarikunnassa rakennettiin ratayhteys Vilnan länsipuolelta Lentvarisista Valko-Venäjän halki Ukrainan Sumyn alueen Romnyyn. Tämä yhteys synnytti nykyisen Vilna-Maladzetšna–Minsk–Asipovitšy–Žlobin–Homel-radan perustan. Minskiin pystytettiin aluksi puinen, Vilnan asemana tunnettu rautatieasema, joka on nykyisen keskusaseman varhainen edeltäjä. Reitistä muodostui Liepāja–Romny-rata, joka turvasi keisarikunnan rahtiliikenteelle väylän maan eteläosista länteen, Itämeren myös tavanomaisena pakkastalvena avoinna pysyvään satamaan.
1880-luvun ja 1900-luvun välissä rakennettiin myös Polesian rautatien nimellä kulkeneita ratayhteydeyksiä Valko-Venäjän eteläosiin (pohjois-etelä-suuntainen yhdysrata Vilna-Lida–Luninets–Sarny (Ukraina) ja eteläinen poikittaisrata Brest–Pinsk–Luninets–Homel–Brjansk).
Rataverkko ja tärkeimmät rautatieasemat nykyään
thumb|210px| [[Hrodnan rautatieasemaa.]]thumb|210px|[[Polatskin rautatieaseman aluetta. Asema sijaitsee nykyään kellanruskeassa, laatikkomaisessa talossa. Klassisemmassa rakennuksessa on ravintola.]] thumb|210px| Matkustaja- ja rahtijuna [[Maladzetšnan asemalla.]] thumb|210px| [[Oršan keskusasema.]] thumb|210px| [[Asipovitšyn rautatieasema|Asipovitšyn asemarakennusta kelloineen.]]
Valko-Venäjän rautatieasemia
Ohessa on lueteltu Valko-Venäjän maakuntien keskusasemat, Minskin lähiliikenteen pääteasemat ja keskeisimmät risteysasemat:
Minskin lähijunat
Kaukoliikenteen junien ohella Minskin ympäristössä liikkuu runsaasti Minskin lähijunia. Tämä lähiliikenne on organisoitu Belaruskaja Tšyhunkan tytäryrityksen, Valko-Venäjän rautateiden Minskin osaston liiketoiminnaksi. Matkustaminen on suomalaisittain katsottuna edullista – maksu on enimmillään muutamia euroja (2009 tilanne). Reittien lähtöasemana on Minskin matkustajaliikenteen keskusasema tai Minskin Kulttuuri-instituutin asema. Junareitistö kymmenine paikallisasemineen haarautuu näiltä asemilta neljään eri ilmansuuntaan (asemien aikataulut löytää aseman venäjänkielisen kirjoitusasun perusteella):
1. Luoteeseen eli Maladzetšnan suuntaan, jonka radan asemia ovat muun muassa
Maladzetšnan aseman jälkeen luoteisten paikallisjunien käyttämät raiteet jakautuvat kolmeen jatkoyhteyteen. Yhdet raiteet vievät lounaaseen Lidaan, toiset länsiluoteeseen Liettuan vastaiselle Hudahain raja-asemalle ja kolmannet koilliseen Dokšytsyn Kruljauštšynan kylän  risteysasemalle.
2. Koilliseen eli Oršan suuntaan, jonka reitin asemia ovat muun muassa
Oršan keskusasemalla taajamajunaliikenne haarautuu ja jatkaa kahteen suuntaan: länsiluoteessa sijaitsevaan Lepeliin ja itäkoilliseen Venäjän puoleiselle raja-asemalle Krasnojeen.
3. Kaakkoon eli Asipovitšyn suuntaan, jonka radan asemia ovat muun muassa
4. Lounaaseen eli Baranavitšyn suuntaan, jonka radan asemia ovat muun muassa
Junakalustosta
thumb|290px|Rautatieyhtiön uudempaa kalustoa (2012) Valko-Venäjän rautatiet on modernisoimassa junakalustoaan. Maaliskuussa 2010 yritys tilasi kymmenen paikallisliikenteen junaa Minskin lähiliikenteeseen sveitsiläiseltä Stadler-yhtiöltä. Nämä nelivaunuiset junat ovat paljolti Pääkaupunkiseudun junakaluston Helsingin seudun lähiliikenteeseen tilaamien, vuosina 2009–2014 käyttöön otettavien FLIRT-junien kaltaisia. Belaruskaja Tšyhunka tilaamat Flirt-junat on sovittu toimitettavan joulukuun 2010 ja vuoden 2012 puolivälin välisenä aikana. Käytännössä ensimmäistä junayksikköä odotetaan Minskiin helmikuussa 2011 ja seuraavia keväällä 2011. Junayksiköistä kuusi on suunniteltu jätettävän Minskin paikallisliikenteseen ja neljä suurimpien kaupunkien väliseen liikennöintiin.
Liityntä naapurimaiden rataverkkoihin
Valko-Venäjän rautateiden (БЧ) rataverkko liittyy naapurimaiden ratoihin, joista enemmistö käyttää samaa tsaarinajalta periytyvää raideleveyttä 1 520 mm. Osa naapurimaiden rautatieyhtiöistä liikennöi myös Valko-Venäjän läpi kulkevia junia. Esimerkiksi useat Venäjän rautateiden Moskovasta, Smolenskista tai Pietarista Keski-Eurooppaan suuntautuvista junavuoroista kulkevat Oršan, Minskin, Baranavitšyn tai Brestin kautta. Myös Vilnasta on useita päivittäisiä junavuoroja Minskiin ja osasta junista jatkaa esimerkiksi Homelin tai Mahiljoun kautta. Osa näistä ulkomaan reiteistä on Valko-Venäjän rautateiden liikennöimiä. Koska Kaliningrad–Moskova-juna ajaa Minskin kautta, radan varren kaupungeista kuten Liettuan Kaunaksesta pääsee junalla Valko-Venäjälle. Myös Riiasta on suora junayhteys Minskiin.
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1914
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1914 pidettiin 7.–8. helmikuuta Wienissä, Itävalta-Unkarissa. Ohjelmassa oli vain miesten kilpailu, mutta samassa yhteydessä ratkaistiin Itävallan pariluistelumestaruus, jonka voitti yllättäen unkarilaispari 	Szabo-Horwitz ennen itävaltalaista vuoden 1913 maailmanmestariparia Engelmann-Meistrik.
Revolution MMA
Revolution Mixed Martial Arts on yhdysvaltalainen vapaaottelu- ja kuntoseura, jonka perusti entinen vapaaottelija Jimmy Fowler. Seuran tunnetuimpia ottelijoita ovat UFC:ssä otteleva Sara McMann ja Bellator MMA:ssa Ed Wood.
Juho Halonen
Juho Halonen (1. lokakuuta 1862 Nilsiä – 7. heinäkuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen kangaskauppias ja runoilija.
Musta legenda
Musta legenda on termi, jota on käytetty kuvaamaan löytöretkien ajan Espanjaa ja kertomuksia siitä, kuinka konkistadorit kohtelivat valloittamiensa alueiden alkuperäisväestöä surmaamalla, pakottamalla orjuuteen, raiskaamalla ja muutenkin kohtelemalla julmasti.
Italia talviolympialaisissa 1932
Italia osallistui Lake Placidin talviolympialaisiin 1932 12 miesurheilijan joukkueella. rattikelkkailussa ja pohjoismaisissa hiihtolajeissa kilpailleet italialaiset jäivät ilman mitaleja. Parhaan sijoituksen saavutti maan neljän miehen kelkkojen joukkue oltuaan viides.
Trinidadin ja Tobagon dollari
pienoiskuva|Eri arvoisia seteleitäTrinidadin ja Tobagon dollari on Karibianmerellä sijaitsevan Trinidadin ja Tobagon rahayksikkö, jonka kansainvälinen valuuttatunnus on TTD. Tavallisesti sitä merkitään dollarin merkillä $, mutta myös lyhennettä TT$ voidaan käyttää, jotta se erottuisi muista dollari-nimisistä valuutoista. Trinidadin ja Tobagon dollari jakautuu 100 senttiin.
Arvo
Trinidadin ja Tobagon dollarin kurssi on sidottu Yhdysvaltain dollarin kurssiin. Yksi USA:n dollari on 6,25050 TTD.
Setelit ja kolikot
Käytössä ovat 1, 5, 10, 20, 50 ja sadan dollarin setelit sekä 5, 10, 25 sentin kolikot. Myös 50 sentin ja 1 dollarin kolikot ovat käytössä, mutta ne ovat harvinaisia.
Aleksandar Dragović
Aleksandar Dragović (s. 6. maaliskuuta 1991 Wien) on itävaltalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan molempijalkainen Dragović on keskuspuolustaja. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Sveitsissä, Ukrainassa, Saksassa ja Englannissa. Kaudeksi 2021–2022 hän siirtyy Serbiaan Belgradin Punaisen Tähden joukkueeseen. Hän on pelannut Itävallan maajoukkueessa vuodesta 2009.
Seurajoukkueura
Dragovićin kasvattajaseura on Austria Wien, jonka edustusjoukkueessa Itävallan Bundesliigassa hän pelasi vuosina 2009–2011. Otteluita kertyi 67 ja maaleja yksi. Kaudella 2008–2009 hän voitti Austrian kanssa Itävallan cupin. Dragović debytoi Austria Wienin paidassa myös Eurooppa-liigassa.
Tammikuussa 2011 Dragović siirtyi Sveitsin Raiffeisen Super Leaguen FC Baseliin. Hän pelasi seurassa kaksi ja puoli kautta ja voitti kolme kertaa Sveitsin mestaruuden sekä kerran, vuonna 2012, Sveitsin cupin. Samana vuonna hänet valittiin myös Sveitsin liigan parhaaksi puolustajaksi. Kaudella 2011–2012 Dragović debytoi Baselin paidassa Mestareiden liigassa, jossa hän pelasi Baselin jokaisessa kahdeksassa ottelussa täydet minuutit. Otteluita seuran paidassa kertyi 78 ja maaleja viisi.
Heinäkuussa 2013 Dragović siirtyi Ukrainan valioliigan Dynamo Kiovaan. Hän voitti Ukrainan-mestaruuden kausilla 2014–2015 ja 2015–2016, Ukrainan cupin 2014 ja 2015 sekä Ukrainan supercupin 2016. Hän pelasi Ukrainan pääsarjassa kaikkiaan 66 ottelua. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua ja teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi 19 ottelua.
Dragović siirtyi Bundesliigan Bayer Leverkuseniin 18 miljoonalla eurolla kesällä 2016. Kauden 2017–2018 hän pelasi lainasopimuksella Englannin Valioliigan Leicesterissä 11 liigaottelua. Leverkusenissa hän pelasi 71 ottelua ja teki kolme maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ja Eurooppa-liigassa 19 ottelua. Jälkimmäisessä hän teki maalin joulukuussa 2020 vierasottelussa OGC Nicea vastaan.
Muuta
Dragović on syntynyt Wienissä kahdelle serbivanhemmalle, jotka ovat kotoisin Serbian Grockasta. Näin ollen Dragović olisi voinut edustaa maajoukkuetasolla myös Serbiaa, mitä vastaan hän debytoikin maajoukkuetasolla.
Toukokuussa 2012 Dragović aiheutti pahennusta, kun hän läpsi poliitikko Ueli Maureria useita kertoja päähän FC Baselin voitonjuhlissa Sveitsin cupin mestaruuden jälkeen. Dragović pyysi myöhemmin Maurerilta henkilökohtaisesti anteeksi.
Flaviusten hallitsijasuku
Muita suvun jäseniä:
Marjalavat
Marjalavat (Helwingia) on omaan heimoonsa marjalapakasveihin (Helwingiaceae) kuuluva kasvisuku, jossa on kolme lajia. Lajit ovat kotoisin Himalajalta Japaniin ulottuvalta alueelta.
Tuntomerkit
Kasvit ovat ainavihantia pensaita tai pieniä puita. Lehden yläpinnalla on siihen kiinni kasvanut kukinto. Korvakkeet ovat pienet ja ripsuiset. Kukissa on vain yksi kehälehtikiehkura, sikiäin on kehänpäällinen, ja hedelmä on luumarja.
Marjalavat ovat tavallisesti ainavihantia. Kasveissa on flavoneja ja iridoideja. Varressa on syysoluja, jotka muodostavat kuituja, ja piijyväsiä. Tavallisesti kasvia peittää vahainen pintakelmu eli kutikula, mutta se voi puuttuakin. Kasvit ovat kaksikotisia, hede- ja emikukat sijaitsevat eri kasviyksilöissä. Kukat sijaitsevat viuhkomaisissa rykelmissä, ja niissä on yksikiehkurainen kehä, jossa on kolmesta viiteen kehälehteä, joiden kärjet ovat enemmän tai vähemmän taipuneet. Hedekukissa ei ole näkyvissä emiön jäänteitä eikä emikukissa joutoheteitä. Ensin mainituissa on heteiden välissä mettä erittävä pohjuskehrä. Sikiäin on yhdislehtinen, tavallisesti neljän, joskus kahden tai kolmen, emilehden muodostama. Siemenaihe on apotrooppinen (taipunut poispäin sikiäimen keskustasta), sen varsi ja kalvo ovat paksuja. Siemenkuori on ohut ja endospermi on heikosti kirjava. Kromosomiluku on n = 19.
Luokittelu
Takhtajan (1997) sisällytti Helwingiales-lahkon ylälahkoon Aralianae, ja Cronquist (1981) vei suvun kanukkakasvien (Cornaceae) heimoon. Nyt heimoa pidetään orjanlaakerikasvien (Aquifoliaceae) sukulaisena.
Suvussa on kolme tai neljä lajia:
Yleisluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1914
Euroopan luistelumestaruudesta kilpailtiin Berliinissä 8.-9. helmikuuta 1914. Vain miehet kilpailivat. Mestaruuden voitti Norjan Oscar Mathisen, joka voitti kolme matkaa neljästä.
Miesten yleismestaruus
<br style="clear:both;"/>
Singaporen Grand Prix 2009
thumb|270px|McLarenin Lewis Hamilton voitti kilpailun. Singaporen Grand Prix 2009 (virallisesti 2009 Formula 1 SingTel Singapore Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2009 14. osakilpailu, joka ajettiin 27. syyskuuta iltakilpailuna edellisvuoden tapaan Singaporen katuradalla Singaporessa. Rataan tehtiin muutoksia kuljettajien vaatimuksesta.
Kilpailun voitti paalupaikalta startannut McLarenin Lewis Hamilton. Toyotan Timo Glock oli toinen ja Renault'n Fernando Alonso kolmas.
Oravatyttö
Oravatyttö, oikealta nimeltään Doreen Green, on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankarihahmo. Oravatytöllä on oravan kaltaiset kyvyt, terävät kynnet, ketteryys ja nopeus. Hän osaa myös kommunikoida oravien kanssa, ja hänellä on kaksi oravaa: Apina-Joe ja Hipsuvarvas.
Hahmon ensiesiintyminen tapahtui vuonna 1992 Marvel Super-Heroes -lehdessä. Hahmon ovat luoneet Steve Ditko ja Will Murray. Oravatyttö luotiin, kun Murray halusi kirjoittaa kevyemmän supersankaritarinan vastineeksi usein nähdyille vakaville ja dramaattisille tarinoille, joista oli tuohon aikaan tullut supersankarisarjakuvissa yleisimpiä.
Laulu sananvapaudesta
”Laulu sananvapaudesta”/”Pilkkalaulu Vimparin erottajista” on vuonna 1970 julkaistu suomalainen single, jonka kappaleet sävelsi M. A. Numminen ja sanoitti Jarkko Laine. Se julkaistiin Love Recordsin kautta nimellä Sananvapauden puolustajat. Singlen syntyyn vaikutti Turun ylioppilaslehden radikaalin päätoimittajan Matti Vimparin erottaminen, josta Numminen ja Laine halusivat tehdä kappaleen. Singlen B-puolen ”Pilkkalaulu Vimparin erottajista” lauloi Rauli Badding Somerjoki ja se tavoitteli ”Laulu 20 perheestä”-kappaleen tunnelmaa. Koska Numminen arveli kohun Vimparista jäävän lyhytaikaiseksi, singlen A-puolella julkaistiin kappale ”Laulu sananvapaudesta”, jonka laulavat Tuulikki Eloranta ja Sakari Lehtinen.
”Laulu sananvapaudesta” julkaistiin myöhemmin luonnonsuojeluaiheisella kokoelmalevyllä Suojele luontoa – ihmistäkin (Love Records, LXLP 504). ”Pilkkalaulu Vimparin erottajista” löytyy Rauli Badding Somerjoen kokoelmilta Kaikki laulut ja Muotokuva sekä Eteenpäin!-levymerkin kokoelmalta Lauluja järjestelmästä.
John Rafael Ekelund
John Rafael Ekelund (19. heinäkuuta 1877 Turku – 14. joulukuuta 1946) oli suomalainen taidemaalari.
Ekelund työskenteli Kansallisteatterin lavastajana. 1920-luvulla hän vietti kesänsä Naantalissa ja toimi samalla "Naantalin kylpylälaitoksen huvi-intendenttinä" järjestäen venetsialaisia ja muita juhlatilaisuuksia. Ekelund maalasi Naantalissa maisemia ja hän maalasi myös tilaustöinä muotokuvia ja huviloiden kuvia.
Saría
Saría (myös Sariá, Σαριά) on Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Kárpathoksen pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on 21 neliökilometriä ja asukasluku 45 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Saría kuuluu Kárpathoksen kuntaan, Kárpathoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Maantiede
Saría sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä suuremman Kárpathoksen saaren pohjoiskärjen edustalla. Saari muodostaa yhdessä lähisaartensa kanssa muodostaa Kárpathoksen kunnan, joka kuuluu Kárpathoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kallioiselle Saríalle ovat ominaisia jyrkät rinteet ja irtokivet. Saría yhdessä Kárpathoksen saaren pohjoisosan kanssa muodostaa Natura 2000 -verkostoon kuuluvan luonnonsuojelualueen, jolla on kokoa 112,98 neliökilometriä. Suojelualueen uhkia ovat maaperäeroosio, tulipalot sekä ylilaidunnus.
pienoiskuva|vasen|Sarían Palátian ranta. Saarella harjoitetaan metsästystä ja karjankasvatusta. Saríalle pääsee veneellä Kárpathoksen pohjoisosassa sijaitsevasta Diafánin satamasta.
Eläimistö
Äärimmäisen uhanalaista munkkihyljettä tavataan Natura 2000 -alueella. Euroopan unionin alueella munkkihyljettä tavataan noin sadassa paikassa. Muista nisäkkäistä alueella tavataan myös hiirenkorvasiippaa ja alppipikkulepakkoa. Matelijoista Natura 2000 -alueella tavataan Chalcides ocellatus ocellatus -skinkkiä, joka on silmäskinkin alalaji sekä Hemidactylus turcicus- ja Cyrtopodion kotschyi -gekkoja. Alueen muita eläinlajeja ovat sammakkoeläimiin kuuluva mölysammakko ja salamanterien heimoon kuuluva Lyciasalamandra luschani.
Saría muodostaa yhdessä Kárpathoksen saaren pohjoisosan kanssa 87,91 neliökilometrin laajuisen kansainvälisesti tärkeän lintualueen, jolla pesii muun muassa välimerenlokkeja. Muita alueella asuvia lintulajeja ovat sinirastas ja vuorikotka. Alueen pinta-alasta 85 prosenttia on maatalouden käytössä, 5 % kalastuksen käytössä ja loput 10 % on käyttämätöntä. Alueesta 78 % on pensaikkoa ja 8 % kallioisia merenrantoja ja rantajyrkänteitä. Loput 5 % alueesta on alkuperäisen havumetsän peitossa. Lintualueen uhkia ovat esimerkiksi tulipalot, laiton metsästys, metsänhakkuut, vieraslajit ja matkailu.
Kasvillisuus
pienoiskuva|vasen|Sarían luontoa.
Sarían kasvillisuus on phryganaa. Saarella on useita harvinaisia ja kotoperäisiä kasvilajeja. Sarían ja Kárpathoksen pohjoisosan käsittävällä Natura 2000 -alueella tavattavista kasvilajeista IUCN:n uhanalaisten lajien punaiseen listaan (1993) kuuluvat ja Kreikan laissa suojeltuja ovat muun muassa kellojen sukuun kuuluvat Campanula delicatula ja Campanula carpatha, paloyrttien sukuun kuuluva Phlomis pichleri, neilikkojen sukuun kuuluva Dianthus fruticosus ssp. carpathus, lyijykukkakasvien heimoon kuuluva Limonium carpathum, asterikasvien heimoon kuuluva Staehelina fruticosa, törmäkukkien sukuun kuuluva pensastörmäkukka, marattien sukuun kuuluva Asperula tournefortii, kohokkien sukuun kuuluva Silene ammophila ssp. carpathum, ukonnauriiden sukuun kuuluva Erysimum candicum ssp. carpathum ja villakkojen sukuun kuuluva Senecio gnaphalodes. Suojelualueella kasvavia CITES-sopimuksen C-liitteessä mainittuja kasvilajeja ovat muun muassa kalkkikämmekköjen sukuun kuuluvat kartiosaalepjuuri ja Anacamptis sancta. Suojelualueen muita kasvilajeja ovat esimerkiksi huulikukkaiskasvien heimoon kuuluva kuputeurikka, lemmikkikasvien heimoon kuuluva Lithodora hispidula ssp. hispidula, matarojen sukuun kuuluva Galium canum ssp. ovatum ja munkinhuppujen sukuun kuuluva Arum creticum.
Antiikki
Sarían saarelta on löydetty merkkejä asutuksesta, jotka on ajoitettu myöhäiselle neoliittiselle kaudelle eli noin vuosille 4000–3000 eaa. sekä pronssikaudelle vuosille 2300–2000 eaa. Antiikin aikana saari tunnettiin nimimuodossa Saros. Saarella oli ainakin yksi polis eli kaupunkivaltio, jonka nimi oli oletettavasti myös Saros. Toisaalta saarella mainitaan olleen myös Nisyros-niminen kaupunki, mutta ei ole varmuutta siitä, oliko kyseessä sama vai eri kaupunki. Myöskään kaupunkien sijainnista saarella ei ole täyttä varmuutta. Saaren koillisrannikon Palátianlahden läheisyydessä, Kástelloksen kukkulalla on sijainnut akropolis, jolta on löytynyt muurien jäänteitä sekä hautakammioita. Se oletetaan yleensä Saroksen kaupungin paikaksi.
Myöhempi historia
Löytöjen perusteella Saría säilyi asuttuna varhaisella kristillisellä ja bysanttilaisella kaudella. Palátianlahden pohjoispuolella on kahden basilikakirkon rauniot. Samoin antiikin akropoliilla sijaitsi basilika. Itärannikon Palátiassa oli 800- ja 900-luvuilla asutuskeskus, jossa oli kivestä rakennettuja yhden huoneen taloja. Taloissa oli kaareutuva kartiomainen katto. Samankaltaisia taloja on esimerkiksi Turkin kaakkoisosassa ja Syyriassa.
Sininen kuu (elokuva)
Sininen kuu (Lost Horizon) on Frank Capran tuottama ja ohjaama draamaelokuva vuodelta 1937. Se perustuu James Hiltonin saman­nimiseen romaaniin vuodelta 1933, jonka pohjalta käsi­kirjoituksen laati Robert Riskin. Elokuvan musiikin on tehnyt Dimitri Tiomkin.
Saría
Myöhempi historia
Sarían saari kuului vuoden 2010 loppuun saakka Ólympoksen kyläkuntaan. Vuoden 2011 alussa Saría päätyi Kárpathoksen kunnan osaksi, kun Ólympos liitettiin siihen.
Sininen kuu (elokuva)
Juoni
Ryhmä Kaukoidän maan sotilas­kapinaa pakoon lähteviä länsi­maalaisia pelastautuu britti­diplomaatti Bob Conwayn (Ronald Colman) avulla viime hetkelleä lento­koneeseen, mutteivät tiedä että se on kaapattu. Kone tekee pakko­laskun mystiseen Himalajalla sijaitsevaan paikkaan nimeltä Shangri-La, josta tulokkaat aluksi haluavat pois mutta huomaavat vähitellen paikan onnelliseksi ja rauhalliseksi ja päättävät jäädä. Shangri-Lata hallitsee vanha ja viisas belgialainen munkki. Lopulta Bob Conwaylle selviää miksi heidät on tuotu juuri Shangri-Lahan, mutta ainoa joka haluaa sieltä enää pois on hänen veljensä George (John Howard).
Tuotanto
Sininen kuu oli kallein siihen asti tuotettu elokuva. Sen teko tuli niin kalliiksi, että Columbia Picturesiltä kesti viisi vuotta päästä omilleen. Elokuva horjutti paitsi tuotantoyhtiön taloutta, myös Capran suhteita Columbiaan ja käsi­kirjoittaja Raskiniin, jonka kanssa hän oli tehnyt elokuvat Päivä ylhäisönaisena (1933), Tapahtui eräänä yönä (1934) ja ''Mr. Deeds tulee kaupunkiin (1936).
Vastaanotto ja myöhempi arvostus
Elitisti-verkko­julkaisussa Markus Sorsa pitää Sinistä kuuta pikemminkin kiinnostavana kuin onnistuneena Capran elokuvana. Hänestä heikointa on näyttelijän­työ, mutta kritiikkiä saavat myös käsi­kirjoitus ja kokonaisuus, joka Sorsan mukaan on ”ryhditön seka­melska, joka ei kokonaisuutena millään jaksa kantaa koko (restauroidun version) yli kaksi­tuntista kestoa”.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Sinisen kuun vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Peresvet-luokka
Peresvet-luokka oli Venäjän keisarikunnan laivaston kolmen pre-dreadnought-taistelulaivan muodostama alusluokka. Luokan alukset valmistettiin 19. ja 20. vuosisatojen vaihteessa Itämeren alueen telakoilla.
Platonov (näytelmä)
Platonov on Anton Tšehovin esikoisnäytelmä, joka kuitenkin julkaistiin vasta vuonna 1923 postuumisti. Se on venäläisversio Don Juan -teemasta.
Näytelmän päähenkilö on Mihail Platonov, illuusionsa menettänyt koulumestari, joka viettelee tahattomasti kaikki kohtaamansa naiset. Tapahtumat sijoittuvat hehkeän lesken omistamalle maatilalle, jonne laaja joukko ihmisiä kokoontuu. Ympäristössä, henkilöissä ja tematiikassa on jo viitteitä Tšehovin myöhempiin suuriin näytelmiin, vaikkakin Platonov on näitä komediallisempi ja runsastyylisempi.
Nikita Mihalkov ohjasi näytelmän pohjalta elokuvan Keskeneräinen sävelmä mekaaniselle pianolle 1977. Suomessa näytelmä on saanut ensiesityksensä Kansallisteatterissa 2009.
Seiväshyppy olympialaisissa
Seiväshyppy on kuulunut olympialaisten lajivalikoimaan nykyaikaisen olympiahistorian alusta alkaen, Ateenan kisoista vuodesta 1896. Yhdysvaltalaiset hallitsivat lajia aina vuoteen 1972 asti, vasta silloin olympiakulta meni Yhdysvaltojen ulkopuolelle. Naisten seiväshyppy tuli olympialaisten ohjelmaan vasta Sydneyn kisoihin vuonna 2000.
Laitakari (Ii)
Laitakari on kylä ja niemi Iin kunnassa Perämeren rannalla noin kaksikymmentä kilometriä kunnan keskustasta pohjoiseen. Varsinainen kylä on vain muutaman kymmenen vakituisen asukkaan asuttama, mutta siellä sijaitsee runsaasti kesämökkejä. Laitakarissa on pieni suojattu satama kalastusaluksille ja huviveneille. Vuonna 1997 satamaan rakennettiin Nordtankin valmistama 500 kilowatin tehoinen tuulivoimala, joka sai vierelleen kesällä 2009 toisen yhden megawatin tehoisen WinWind voimalan.
Jay Rock
Jay Rock (oikealta nimeltään Johnny Reed McKinzie, Jr., s. 1. maaliskuuta 1986 Watts, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen rap-muusikko.
1. A SKL
1. A moška slovenska košarkarska liga (1. A SKL) on Slovenian korkein koripallosarja.
Sarjasysteemi
Sarjan ensimmäisessä vaiheessa 12 joukkuetta pelaavat kaksinkertaisen sarjan, jolloin pelejä kertyy jokaiselle joukkueelle yhteensä 22. Seitsemän parasta seuraa pääsevät jatkosarjaan ja viisi huonointa joutuvat sarjakarsintaan. Jatkosarjassa mukaan tulee Slovenian Euroliiga-joukkue, jolloin joukkueita on kaiken kaikkiaan kahdeksan. Jatkosarja on kaksinkertainen ja neljä parasta joukkuetta pääsevät pudotuspeleihin. Välierät pelataan paras kolmesta menetelmällä ja finaali paras viidestä.
Karsintasarjan viisi joukkuetta pelaavat kaksinkertaisen sarjan, jonka huonoin joukkue putoaa 1. B SKL:ään.
Unto Heikura
Unto Einari Heikura (11. toukokuuta 1939 Kuhmo – 7. maaliskuuta 2021 Valkeakoski) oli suomalainen luokanopettaja ja näytelmäkirjailija.
Heikura pääsi ylioppilaaksi Kuhmon yhteislukiosta ja valmistui kansakoulunopettajaksi Oulun yliopiston opettajainvalmistuslaitokselta. Hän toimi opettajana Kuhmossa vuoteen 1999 saakka ja asui sen jälkeen Toijalassa.
Heikura kirjoitti useita näytelmiä, joita on esitetty kesäteattereissa ja televisiossa. Timo Linnasalon 1978 ohjaama elokuva Vartioitu kylä 1944 perustuu Heikuran näytelmään Vartioitu kylä. Heikura julkaisu vuonna 2006 talvisodan ajan Kuhmoon sijoittuvan romaanin Kun kyynelkin jäätyi – Matin ja Maijan talvisota.
Unto Heikuran tytär on runoilija Sara Heikura.
Palkinnot
Lähde:
Uffe Tägström
Uffe Tägström (s. 9. lokakuuta 1968 Tampere) on suomalainen kypärämaalari ja graafinen suunnittelija. Koulutukseltaan Tägström on ylioppilas. Nykyisin hän suunnittelee kypärämaalauksia moottoriurheilijoille.
Tägström on suunnitellut kypärämaalauksia tunnetuille suomalaisille kuten Kimi Räikkönen, Heikki Kovalainen, Jyrki Järvilehto, Tommi Mäkinen ja Marcus Grönholm. Sekä suunnittelee varikkonäkymiä, tiimivaatteita ja fanituotteita.
Marcin Mroziński
Marcin Mroziński (s. 26. syyskuuta 1985 Inowrocław) on puolalainen näyttelijä, laulaja ja juontaja. 14. helmikuuta 2010 Mroziński voitti Puolan euroviisukarsinnan ja hän edusti maataan Oslon Euroviisuissa 2010 kappaleella "Legenda". Kappale ei kuitenkaan päässyt kilpailun semifinaalista jatkoon.
Aiheesta muualla
Marcin Mroziński MySpacessa
HMS Iron Duke
HMS Iron Duke on ollut kolmen Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
InoSMI.ru
InoSMI.ru (, lyhenne sanoista ulkomaiset joukkotiedotusvälineet) on venäläinen Internetissä toimiva uutissivusto, joka julkaisee käännöksiä länsimaisen median artikkeleista. Sivusto on osa Venäjän kansainvälistä tietotoimistoa RIA Novostia, ja Venäjän valtio omistaa sen Yleisvenäläisen valtion televisio- ja radioyhtiön kautta. InoSMI saa tukea Venäjän lehdistö- ja viestintävirastolta.
Vaikka palvelu työllistää ammattimaisia kääntäjiä, merkittävä osa artikkeleista on sivuston käyttäjien vapaaehtoisesti kääntämiä. Kävijät osallistuvat myös median tarkkailuun ehdottamalla käännettäväksi sopivia artikkeleita.
InoSMI.ru on Venäjän 288. seuratuin verkkosivusto, ja enemmistö sen käyttäjistä tulee Venäjältä.
Toimittaja Anna-Lena Laurénin (Hufvudstadsbladet ja Dagens Nyheter) mukaan Inosmi on propagandaorganisaatio, joka rikkoo tekijänoikeuksia. Se myös keksii teksteille tarkoitushakuiset otsikot ja tiivistelmät, joilla luodaan kuva toimittajan venäläisvastaisuudesta. Laurénin mukaan Inosmin tavoite on luoda kuva, että koko länsi on venäläisiä vastaan.
Laurénin omasta tekstistä tiivistelmä väitti, että se tekee "epäilyttäviä johtopäätöksiä", kertomatta, mikä johtopäätös on epäilyttävä, kenties se että suomalaiset eivät ole erityisen kiitollisia Leninille.
Jarosław Szubrycht
Jarosław Szubrycht (s. marraskuussa 1974 ) on puolalainen musiikkitoimittaja, vokalisti ja lauluntekijä. Hän on toiminut avantgarde-metalliyhtyeessä Lux Occulta.
Tärkeimmiksi vaikuttajikseen Szubrycht on maininnut David Bowien, Mike Pattonin, Cronosin, Roman Kostrzewskin ja David Vincentin.
Diskografia
Lux Occulta
Terror
Haemorrhage
Virgin Snatch
Lee Strobel
thumb|Lee Strobel Lee Patrick Strobel (s. 25. tammikuuta 1952) on yhdysvaltalainen kirjailija ja kristillinen apologeetikko. Hän opiskeli journalismia Missourin sekä lakia Yalen yliopistossa ja työskentelikin pitkään toimittajana. Hän oli nuorena ateisti, mutta vaimonsa käännyttyä kristityksi vuonna 1979 hän alkoi tutkia Jeesuksen tapausta ja kääntyi itse kristinuskoon 1981.
Petropavlovsk-luokka
Petropavlovsk-luokka oli Venäjän keisarikunnan laivaston kolmen aluksen muodostama pre-dreadnought-taistelulaivaluokka. Luokan alukset valmistettiin vuosina 1892–1897 Itämeren alueen telakoilla, ja viimeinen niistä oli palveluksessa vuoteen 1923.
Lee Strobel
Strobel on julkaissut muun muassa kirjan Tapaus Kristus. Teoksessa Strobel esittelee Jeesusta puoltavaa todistusaineistoa.
Kääntymyksensä jälkeen Strobel on työskennellyt myös pastorina.
Opaskoirat
Opaskoirat on Juha Herttuaisen kirjoittama tietoteos, joka käsittelee opaskoiria ja niiden koulutuksen historiaa. Kirjan on julkaissut vuonna 1998 Opaskoirayhdistys.
Teoksen alussa on lyhyt katsaus yleiseen opaskoiratoiminnan historiaan. Pääosa teoksesta kertoo alan historiasta ja kehityksestä Suomessa vuodesta 1940 alkaen.
Shenandoahin armeija
thumb|Philip Sheridan, Shenandoahin armeijan komentaja Shenandoahin armeija oli yksi Unionin armeijoista Yhdysvaltain sisällissodassa. Shenandoahin armeija perustettiin elokuussa 1862 vastauksena Konfederaation Jubal Earlylle, jonka armeija uhkasi Washington D.C.:n turvallisuutta. Armeijan runko muodostettiin kolmesta armeijakunnasta: Horatio G. Wrightin komentamasta 6. armeijakunnasta, William H. Emoryn 19. armeijakunnasta ja George Crookin Länsi-Virginian armeijasta eli 8. armeijakunnasta. Armeijan pääasiallisena komentajana toimi kenraalimajuri Philip Sheridan.
Shenandoahin armeija taisteli pääasiassa Shenandoahin laaksossa. Shenandoahin armeija otti useita voittoja Earlyn armeijasta, onnistui tuhoamaan Konfederaation ruokahuollon kannalta tärkeitä kohteita laaksossa ja lopulta tuhosi koko Earlyn armeijan saaden näin koko laakson hallintaansa. Shenandoahin laakson taistelujen päätyttyä Shenandoahin armeija liittyi sodan päättäneelle Appomattoxin sotaretkelle.
Ennen Shenandoahin armeijaa Unionilla oli myös olemassa Shenandoahin osastona tunnettu yksikkö, joka oli olemassa kesästä 1861 kevääseen 1862. Sitä komensi kenraalimajuri Nathaniel P. Banks.
Merkittäviä taisteluja
Shenandoahin osasto: Shenandoahin armeija:
If I Ever Lose My Faith in You
If I Ever Lose My Faith in You on englantilaisen laulaja Stingin levyttämä kappale. Se oli Ten Summoner's Tales -albumin ensisijainen single ja julkaistiin 1993.
Sipi
Sipi on suomalainen miehen etunimi. Nimi on suomalainen muunnelma germaanisesta nimestä Siegfried, joka on yhdistetty voittoa (Sieg) ja rauhaa (Fried) tarkoittavista sanoista ja tunnetaan parhaiten Niebelungin laulun sankarin nimenä. Samaa alkuperää on myös nimi Sippo.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Sipi on Suomessa Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 225 miehelle ja alle 25 naiselle.
Sipi sukunimenä
Sipi on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hopeaperoksidi
Hopeaperoksidi (Ag2O2) on hopean oksidi, jolla on suhdekaava AgO. Yhdistettä käytetään hopea-sinkkiparistoissa.
Hopeaperoksidia voidaan valmistaa hapettamalla hopeaa tai hopeayhdisteitä vahvojen hapettimien kuten peroksidirikkihapon, peroksidisulfaattien tai otsonin avulla.
Hopeaperoksidia käytetään hopeaoksidi-sinkkiparistoissa, joissa se pelkistyy ensin hopeaoksidiksi ja sitten metalliseksi hopeaksi sinkin hapettuessa. Yhdiste on myös vahva hapetin mihin tarkoitukseen sitä voidaan käyttää orgaanisen synteesin yhteydessä.
Palme (suku)
Palme on ruotsalainen suku. Se on kotoisin Alankomaista ja tuli Ruotsiin noin vuonna 1600.
Tuolloin Palme Lyder (k. 1630) jäi asumaan Ystadin kaupunkiin kauppamiehenä. Hänen poikansa ottivat nimen Palme sukunimekseen. Tunnetuimpia Palmeja oli Ruotsin pääministeri Olof Palme.
A.D.I.D.A.S.
A.D.I.D.A.S. on nu metal -yhtye Kornin vuonna 1997 julkaistu kuudes single albumilta Life Is Peachy. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo. Idean ja nimen kappaleeseen Korn sai suositusta saksalaisesta Adidas-urheiluvaatemerkistä. Toinen merkitys kappaleen nimelle on All Day I Dream About Sex
Musiikkivideo
A.D.I.D.A.S. on Life is Peachyn ainoa varsinainen musiikkivideo. Videon on ohjannut kuuluisa ohjaaja Joseph Kahn. Juoni pyörii autokolarissa prostitoitujen kanssa kuolleiden Kornin jäsenten ympärillä, kun heidän ruumiinsa kuljetetaan ruumishuoneelle.
Oliba
Oliba tai Oliva (noin 971–1046) oli katalonialainen piispa ja kreivi, joka toimi Ripolin ja Sant Miquel de Cuixàn luostarin apottina.
Oliba oli kreivin kolmanneksi vanhin lapsi ja Barcelonan kreivin lapsenlapsenlapsi. Hänen isänsä kuoli vuonna 988, ja Oliba jakoi kreivin tehtävät veljiensä kanssa. Vuonna 1002 hän luopui asemastaan ja meni Ripolin luostariin. Vuonna 1008 hänet valittiin sen apotiksi, ja myöhemmin häntä pyydettiin toimimaan myös Sant Miquel de Cuixàn benediktiiniluostarin apottina. Molemmat luostarit sijaitsivat hänen sukunsa mailla.
Oliba neuvotteli Roomassa Katalonian kirkolle itsenäisyyden Narbonnen vallasta. Hän perusti kouluja, kirjastoja ja kirkkoja. Apotti Oliba johti vastarintaa feodaalista väkivaltaa vastaan. Vuonna 1027 hän osallistui Tolugesin synodiin, jossa määriteltiin tiettyjä vuoden päiviä, jolloin sotiminen kiellettiin ja kirkonmiehille taattiin koskemattomuus myös sotatoimien aikana.
Sippo
Sippo on suomalainen miehen etunimi. Nimi on suomalainen muunnelma germaanisesta nimestä Siegfried, joka on yhdistetty voittoa (Sieg) ja rauhaa (Fried) tarkoittavista sanoista ja tunnetaan parhaiten Niebelungin laulun sankarin nimenä. Samaa alkuperää on myös nimi Sipi.
Love Explosion
Love Explosion on Tina Turnerin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin maaliskuussa 1979. Levy on nauhoitettu Euroopassa ja sen on tuottanut eräs Ranskan diskomusiikin ykkösnimistä, Alec R. Costandinos.
Henri Rochefort
Victor Henri Rochefort, Rochefort-Luçayn markiisi, (1830–1913), oli ranskalainen toimittaja ja kirjailija. Hän perusti useita lehtiä. Kirjoituksissaan hän oli oppositiossa kulloisiakin vallanpitäjiä vastaan ja joutui vaikeuksiin.
Rochefort alkoi jo nuorena kirjoitella sanomalehtiin, muun muassa taidearvosteluja. Vuosina 1856–1866 Rochefort sepitti myös vaudeville-näytelmiä. Vuonna 1868 hän alkoi julkaista La Lanterne -nimistä viikkolehteä, jossa hän teki purevaa pilaa keisarivallasta ja joka levisi laajalle. Hänet valittiin 1869 lakiasäätävään kokoukseen. Hän perusti uuden lehden La Marseillaise, mutta kirjoitustensa vuoksi hänet vangittiin vuoden 1870 alussa. Hän pääsi vapaaksi keisarivallan kukistuessa 4. syyskuuta, ja hänet valittiin väliaikaiseen hallitukseen, josta hän kuitenkin erosi jo 31. lokakuuta.
Oltuaan 1885–1886 edustajana Rochefort liittyi kenraali Georges Boulangeriin, jonka lähimpiä neuvonantajia hän oli. Hän joutui pakenemaan 1889 Boulangerin kanssa ulkomaille, mistä käsin hän julkaisi kiukkuisia häväistyskirjoituksia vallanpitäjiä vastaan. Vuonna 1895 hän sai palata Pariisiin ja pääsi pian aloittamaan uuden kiivaan taistelun Alfred Dreyfusin puolustajia vastaan.
Rochefort julkaisi myös romaaneja, kuten Les dépravés, Les naufrageurs, L’aurore boréale. Hän ei missään vaiheessa saavuttanut sanottavaa poliittista vaikutusvaltaa, mutta hän oli toimittajana taitava, sillä hän osasi pitää yleisön mielenkiinnon vireillä ja ihastutti rohkeudellaan ja henkevyydellään. Hän kirjoitti muistelmat Les aventures de ma vie, jotka ovat hauskat mutta epäluotettavat.
Tapani (Englanti)
thumb|right|210px|Tapani
Tapani (,, s. 1096 – k. 25. lokakuuta 1154) oli Vilhelm Valloittajan tyttärenpoika, Normandian herttua 1135–1144 ja Englannin kuningas 1135–1154. Tapani oli Englannin viimeinen normannikuningas. Häntä seurasi kuninkaana hänen serkkunsa Henrik II, Englannin ensimmäinen Plantagenet-kuningas. Tapanin valtakautta varjosti valtataistelu ja sisällissota Henrik I:n tyttären Matilden kanssa.
Lapsuus ja nuoruus
Tapani syntyi Blois'ssa, Ranskassa (josta hänen nimensä Étienne de Blois, Tapani Bloislainen). Hän oli Blois'n kreivin Tapanin ja Vilhelm Valloittajan tyttären Adelan poika. Tapani lähetettiin setänsä Henrik I:n hoviin vuonna 1106. Hänestä tuli Mortainin kreivi vuonna 1115, ja hän nai noin vuonna 1125 Boulognen kreivin tyttären Matildan, josta pian tämän jälkeen tuli Boulognen kreivitär.
Nousu kuninkaaksi
Henrikin kuoltua Tapani kiiruhti Englantiin vaatimaan kruunua itselleen väittäen, että paronit oli pakotettu vannomaan valat ja että Matilde oli nunnan tyttärenä laiton perijätär. Tapani voittikin puolelleen aateliston ja papiston. Tärkeimpinä tukijoinaan hänellä olivat Salisburyn piispa Robert ja hänen oma veljensä Henrik, Winchesterin piispa, joka myös kruunasi hänet 22. joulukuuta 1135. Samaten häntä tukemaan asettui paavi Innocentius II. Kaksi Charters of liberties -lakia laadittiin vahvistamaan kuninkaan ja kirkon liittoa.
Sisällissota
Tapanin kilpailija Matilde, Henrik I:n tytär, jäi haastajan asemaan. Englannissa Tapanin päävastustaja oli Gloucesterin jaarli, Henrik I:n avioton poika ja Matilden velipuoli Robert. Robert liittoutui Matilden kanssa vuonna 1138 samaan aikaan kun Tapani teki sarjan huonoja päätöksiä, jotka aiheuttivat katkeruutta hänen aiemmissa kannattajissaan. Tapanin veli, Winchesterin piispa kääntyi häntä vastaan kuninkaan pidätettyä Salisburyn, Elyn ja Lincolnin piispat. Matilde nousi maihin Englantiin 30. syyskuuta 1139 ja sai Tapanin vangiksi Lincolnissa vuonna 1141. Tapanin kannattajat vangitsivat puolestaan Matilden velipuolen, Robertin. Päädyttiin vankien vaihtoon, mikä johti Tapanin vapautumiseen ja Matilden luopumiseen kruununtavoittelusta. Robertin kuoltua 1147 Matilde siirtyi 1148 Normandiaan, jonka hänen aviomiehensä Anjoun kreivi oli vallannut itselleen.
Tapanin seuraajaksi kohosi Matilden poika, Henrik II, josta oli tullut Normandian herttua 1150. Henrik hyökkäsi Englantiin vuosina 1149 ja 1153. Tapanin pojan Eustacen kuoltua sairauteen kesällä 1153 Tapanin oli tunnustettava Henrik perillisekseen.
Tapani kuoli lokakuussa 1154 ja haudattiin Faversham Abbeyhin.
Bruno Nylander
Axel Bruno Nylander (8. marraskuuta 1874 Tammisaari – 28. syyskuuta 1936 Pietarsaari) oli suomalainen rautatievirkamies, sortovuosien aktivisti ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Bruno Nylanderin vanhemmat olivat Oulusta kotoisin ollut Tammisaaren reaalikoulun opettaja Bruno Fabian Nylander ja Hilma Engström. Hänen veljensä oli merikapteeni ja aktivisti John William Nylander.
Bruno Nylander toimi rautatievirkamiehenä ja hän oli vuosisadan vaihteessa kirjanpitäjänä Simolan rautatieasemalla. Hän keräsi nimiä suureen adressiin ja oli mukana aktivistien toiminnassa salaisen kirjallisuuden salakuljettajana ja levittäjänä ja teki tässä tarkoituksessa pari matkaa Pietariin. Nylander siirtyi syyskuussa 1903 rautatievirkamieheksi Kauklahden rautatieasemalle ja joutui täällä pidätetyksi ja kuulusteluihin. Hänet siirrettiin sitten Jokelan rautatieasemalle, jossa hän oli työssä neljän vuoden ajan. Bruno Nylander oli Suomen aktiivisen vastustuspuolueen jäsen ja hän järjesti muun muassa Matti Reinikan pakomatkan Helsingin kirurgisesta sairaalasta, jossa tämä oli hoidettavana.
1930-luvulla Nylander oli asemapäällikkönä Pännäisten rautatieasemalla Pietarsaaren lähellä.
Teoksia
Nimimerkillä Marinero:
Cystoidea
Cystoidea on sukupuuttoon kuollut piikkinahkaisiin kuulunut eliöluokka, joka eli ordovikikauden ja devonikausien välisenä aikana. Ne elivät varrella merenpohjaan kiinnittyneinä, ja lienevät lähinnä merililjojen sukulaisia.
Vitali Jarema
thumb|Vitali Jarema
Vitali Jarema (s. 14. lokakuuta 1963) on ukrainalainen poliitikko ja juristi. Hänet valittiin Jatsenjukin väliaikaishallitukseen pääministerin sijaiseksi Ukrainan vallankumouksen päätteeksi 27. helmikuuta 2014. 19. kesäkuuta 2014 hän siirtyi Ukrainan valtakunnansyyttäjäksi. Aikaisemmin Jarema toimi kansanedustajana sekä sisäasiainministeriön johtajana Kiovassa.
EKA Nuffield
EKA Nuffield on brittiläiseen Nuffield-traktoriin perustuva kauhakuormain, jota rakennettiin aikoinaan Suomessa.
Kesko Oy:n maansiirto-osasto tarjosi konetta lähinnä sorakuopille. Kuormaaja on sijoitettu traktorin takapäähän ja traktorin menosuunta on muutettu taaksepäin kääntämällä tasauspyörästö toisinpäin. Myös takasilta ja ohjauslaitteet oli käännetty. Ensimmäiset olivat hytittömiä, sitten tulivat saranoidut käännettävät lasikuitukopit ja viimeiset Ekat olivat jo peltihyttisiä. Koneen perusalustana käytettiin joko Nuffield DM4-, 460- tai 10/60-mallia. Ensimmäiset olivat vuosimallia 1963 ja viimeiset 1970-luvun taitteesta. Vakiovarusteisiin on lisätty ohjaustehostin, vastapaino ja hydraulipumppu sekä säiliö keulassa. Ekoja valmistettiin noin 200 kappaletta Eero Kiisken konepajalla Heinlahdessa, Pyhtäällä. Useita kymmeniä niistä on säilynyt. Traktori maksoi uutena vuonna 1963 noin 18 000 markkaa riippuen varustelusta, kun taas perus-Nuffield maksoi 8 000–9 000 markkaa.
Tatuoitu ruusu
Tatuoitu ruusu (The Rose Tattoo) on Daniel Mannin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1955. Se pohjautuu Tennessee Williamsin samannimiseen näytelmään, ja Williams oli itse mukana kirjoittamassa elokuvan käsikirjoitusta. Oscarilla roolistaan palkittu Anna Magnani näyttelee aviomiehensä kuolemaa surevaa Serafina Delle Rosea, joka tapaa Burt Lancasterin näyttelemän rekkakuski Alvaro Mangiacavallon, jonka kanssa hän aloittaa suhteen.
HMS Magicienne
HMS Magicienne on ollut viiden Britannian kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Tatuoitu ruusu
The New York Timesin kriitikot valitsivat Tatuoidun ruusun vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Iin Energia
pienoiskuva|Iin Energian logo.
Iin Energia Oy on Iin kunnan omistama sähköyhtiö. Se hankkii sähkönsä muun muassa Raasakan voimalaitoksesta, Ranan vesivoimalasta, Laitakarin tuulivoimaloista sekä sähkömarkkinoilta. Iin energialla on Iin kirkonkylän lisäksi Olhavan kylän ja Olhavajokivarren Kaihuaan saakka noin 4000 asiakasta, jotka kuluttavat sähköä vuosittain noin 56 miljoonaa kilowattituntia. Sähköverkon pituus on noin 600 km ja yhtiö työllistää kymmenkunta henkilöä. Iin Energian liikevaihto vuonna 2021 oli 6,3 M€ ja henkilökuntaa oli 13 kpl. Yhtiön toimitusjohtajana toimii Kari Juhani Kuusela.
Mosselprom (rakennus)
Mosselprom-rakennus eli Mosselprom-talo on monikerroksinen asuintalo Venäjällä Moskovan ytimessä Presnenski-piirin Arbatskaja-kaupunginosassa. Rakennus valmistui eri työvaiheissa useiden arkkitehtien suunnittelemana vuosina 1912–1925.
Mosselprom-talo sijaitsee Kalašnyi, Nišnyi Kislovsky ja Malyi Kislovsky pereulokien (kujien) kulmauksessa lähellä Arbatskajan metroasemaa. Tämä alun perin kauppias A.I. Titoville kuulunut seitsemänkerroksinen kulmarakennus suunniteltiin tuloja tuottavia tiloja, lähinnä vuokralle annettavia asuntoja ja ravintolaa varten. Teräsbetonirunkoisen talon julkisivumateriaalina on käytetty yleisimmin tiiltä ja tiiliverhouksen lomassa lasia. Neuvostoaikoina rakennus sai kuusikulmaisen yksitoistakerroksisen tornin, joka näkyy Arbatskaja-aukiolle. Tornin ansiosta taloa pidetään yhtenä "ensimmäisistä Neuvostoliiton pilvenpiirtäjistä".
Julkisivujensa arkkitehtuurisilta ideoilta ja mainosmaalauksilta talo on venäläisen konstruktivismin ja avantgarden muistomerkki.
Viktor Lounasmaa
Henkilöhistoria
Lounasmaan vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Karl Löfgren ja Fredrika Wilhelmina Aminoff. Lounasmaa oli naimisissa vuodesta 1871 Maria Elisabeth Avellanin kanssa joka toimi Suomen Naisyhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana 1884–1889. Lounasmaa pääsi ylioppilaaksi 1862 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1870. Hän toimi Uuden Suomettaren päätoimittajana 1870–1906 sekä Suomalaisen kirjallisuuden seuran kirjapainon hoitajana 1878–1909. Lounasmaa oli myös työväenvakuutuskomitean jäsen 1889-1892.
Hän oli porvarissäädyssä Heinolan edustaja valtiopäivillä 1888 ja 1891 ja Tornion edustaja 1897, 1899 ja 1900.
Tietoja Suomen tasavallan presidenteistä
Tietoja Suomen tasavallan presidenteistä
Mosselprom (rakennus)
Tontti
1800-1900-luvun vaihteessa ison tontin osti varakas moskovalainen kauppias Andrei Titov, joka 1900-luvun alussa yhdistytti useita rakennuksia suuremmaksi kokonaisuudeksi, johon avattiin ravintola ja majatalo vossikkakuljettajia varten. 1900-luvulla Titovin aloitteesta rakennus muutettiin vuokra-asuintaloksi kalustettuine huoneistoineen, mutta paikka oli vilkas, ja piakkoin kannattavampaa vuokraamista tavoittava maanomistaja näki olemassa olevan kiinteistön riittämättömäksi.
Kuma Games
Kuma Games on videopelien kehittäjä, joka on erikoistunut kehittamään ilmaisia ensimmäisen persoonan ammuntapelejä, joissa tarkoitus on päästä erilaisia tasoja läpi. He ovat tehneet pelejä jo vuodesta 2004 asti. Yhtiö on myös tuottanut muutamia machinima-elokuvia heidän peleistään, etenkin The Dinohunters -pelistä.
Kuma Games; heidän alkuperäisten pelien Kuma\War ja Dinohunters ohella he ovat tehneet pelejä jotka, perustuvat televisio-ohjelmiin kuten Dogfights, joka on tehty History Channellin kanssa yhteistyönä.