cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fenobarbitaali
pienoiskuva|Gardenal-tabletteja Fenobarbitaali (fenobarbitoni, fenemaali) on barbituraatteihin kuuluva lääkeaine jota käytetään epilepsia- ja unilääkkeenä. Joissain maissa lääkettä myydään Farbwerke Fr. Bayer and Co -yhtiön valmistamana kauppanimellä Luminal. Fenobarbitaali on maailmanlaajuisesti käytetyin epilepsialääke, ja vanhin edelleen käytetty. Suomessa fenobarbituraatin käyttö on rajoittunut lähinnä eläinlääkkeeksi kauppanimellä Barbivet. Tosin vielä 1990-luvulla ainetta käytettiin muun muassa lasten vaikeissa epilepsioissa, ja kauppanimiä olivat Barbiphenyl ja Barbilettae.
Max Keeble – Kosto elää
Max Keeble – Kosto elää on Disney Channelin elokuva vuodelta 2001.
Fenobarbitaali
Sivuvaikutuksena fenobarbitaalilla on barbituraattien tapaan muun muassa hankalia ihottumia.
Soinin seurakunta
Soinin seurakunta on Lapuan hiippakuntaan ja Lapuan hiippakunnan tuomiorovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Soinin kunnan alueella.
Historia
Soinin alue oli pitkään erämaata, jossa kulkivat eränkävijät Satakunnan, Hämeen ja Kyrön alueelta. Keskiajalla alue oli Pietarsaaren ja Pirkkalan rajaseutua. Vakituinen asutus Soiniin tuli kuitenkin savolaisten myötä. Seutu oli merkittävä tervanpolttoalue 1700-luvulta 1900-luvulle asti. Alue ei ollut aiemmin hallinnollisesti yhtenäinen, vaan eteläisimmät kylät ovat olleet osa Pirkkalaa, Ruoveteä, Keuruuta ja Ähtäriä, pohjoiset taas Pietarsaarta, Lappajärveä ja Alajärveä. 12. marraskuuta 1784 perustettiin kuninkaallisen majesteetin kiertokirjeellä Lappajärven seurakuntaan kuuluva Soinin saarnahuonekunta, johon yhdistettiin myös osia Pietarsaaren ja Tampereen rovastikunnista. Taloja nykyisen Soinin alueella oli tuolloin kymmenkunta ja suurin osa saarnahuonekunnan väestä oli entisiä Lappajärven alustalaisia, mutta huomattava osa oli myös Ruoveden ja Keuruun seurakuntien asukkaita. Vuoteen 1851 mennessä oli kunta saavuttanut useiden alueliitosten myötä nykyisen laajuutensa. Keisarillinen senaatti antoi 10. lokakuuta 1859 päätöksen muuttaa saarnahuonekunta Alajärven seurakunnan kappeliksi. Soinin kunta itsenäistyi vuonna 1868 ja vuonna 1895 itsenäistyi myös seurakunta. Seurakunnan väkiluku oli suurimmillaan vuonna 1954, jolloin se oli 4 863 henkeä. 1960-luvulla jäsenmäärä alkoi nopeasti vähentyä, ollen nykyisin alle 2 000.
Papisto
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Soinin kappeliseurakunnan kappalaisina ja Soinin seurakunnan kirkkoherroina:
Stanley Cohen
Stanley Cohen (17. marraskuuta 1922 – 5. helmikuuta 2020 ) oli yhdysvaltalainen biokemisti, joka jakoi vuoden 1986 Albert Lasker -palkinnon lääketieteellisestä perustutkimustyöstä ja Nobelin lääketieteen palkinnon Rita Levi-Montalcinin kanssa. Hän voitti myös Louisa Gross Horwitz -palkinnon (1983) ja National Medal of Sciencen (1986).
Cohenin vanhemmat olivat venäjänjuutalaisia.
Cohen syntyi New Yorkin Brooklynissä ja työskenteli pitkään Vanderbiltin yliopistossa. Hän valmistui Brooklyn Collegesta, Oberlin Collegesta ja Michiganin yliopistosta. Hänet nimitettiin vuonna 1976 Yhdysvaltain syöpäjärjestön tutkimusprofessoriksi.
Muuta
Stanley Cohen sai The Economist-talousaikakauslehden palkinnon yhdessä Herbert Boyerin kanssa 2005.
Montignacin dieetti
Montignacin dieetti on ranskalaisen Michel Montignacin kehittämä laihdutusruokavalio, joka eroaa vähähiilihydraattisesta ruokavaliosta keskittymällä hiilihydraattien määrän sijasta niiden laatuun sekä siihen, minkä ruoka-aineiden kanssa niitä nautitaan. Se muistuttaa jossain määrin Atkinsin dieettiä ja Zone-dieettiä mutta eroaa niistä pääperiaatteiltaan.
Montignacin dieetti perustuu: Toisin kuin Atkins, Montignacin dieetti ei ole ketogeeninen dieetti, eli tavoitteena ei ole ketoosi. Ruoan määrää ei rajoiteta millään tavalla. Sen sijaan pääpaino on hiilihydraattien glykeemisellä indeksillä ja insuliinitason seurannalla. Laihtuminen tapahtuu siis säätämällä insuliinitaso veressä sille tasolle, jossa saannon ja kulutuksen suhde maksimoi suhteellisen kulutuksen eikä lipogeneesi käynnisty. Kuten Atkinsissa ja Zonessa, nopeita hiilihydraatteja pyritään välttämään mahdollisimman paljon. Laihtumisnopeus on hitaampaa kuin ketogeenisissä dieeteissä mutta tasaisempaa; Atkinsin erikoisuus on, että paino putoaa kilon-kahden hyppäyksinä parin viikon välein, kun taas Montignacissa paino putoaa tasaisesti.
Montignacin dieetti käytännössä
Samoin kuin Atkins, dieetti koostuu eri vaiheista. Montignacin dieetissä on kaksi vaihetta, I-vaihe (vastaa Atkinsin induktiota) ja II-vaihe (vastaa Atkinsin ylläpitovaihetta.
Montignacin dieetin perusperiaate on, että vähärasvaista ja vähähiilihydraattista dieettiä noudatetaan eri aikoihin vuorokaudesta, jotta insuliinivaste pysyisi mahdollisimman tasaisena eikä siihen muodostuisi piikkejä, kuten usein tapahtuu vähärasvaisessa ruokavaliossa.
Yöpalat eivät ole sallittuja ja myöskään paastoaminen ei kuulu Montignacin menetelmään. Välipalaksi voi syödä hedelmän tai palan juustoa. (Yksinään nautittu rasva ei stimuloi insuliinieritystä, eikä nosta verensokeria eikä siis lihota.)
Haima ja insuliinituotanto
Montignacin mukaan lihominen on haiman toimintahäiriö ja johtuu toisaalta liian voimakkaasta insuliinivasteesta ja toisaalta siitä kehittyvästä insuliiniresistenssistä. Toisilla se johtuu perintötekijöistä, ja taipumus on lapsesta lähtien, toisilla taas se ilmenee iän mukana, kun haimaa jatkuvasti rasitetaan nopeilla, pienimolekyylisillä hiilihydraateilla. Syynä on insuliinivaste, joka on ihmisillä yksilöllinen.
Montignacin etuna on se, että siinä ei tarvitse laskea energiasisältöä, toisin kuin vähärasvaisissa dieeteissä, eikä myöskään hiilihydraatteja, toisin kuin esimerkiksi Atkinsin dieetissä. Montignacin menetelmää on suhteellisen yksinkertaista noudattaa perusperiaatteen sisäistämisen jälkeen. Jos insuliiniresistenssi on jo ehtinyt kehittyä, laihtuminen voi olla hyvin hidasta.
Kritiikki
Montignacin dieetti leimataan usein huuhaaksi, mutta sen toimivuudesta on näyttöä. Vaikka yhdistelyperiaatetta on kritisoitu ja se on leimattu pseudotieteeksi, kyse on kuitenkin insuliinitason säätelystä: syömällä hiilihydraatteja ja rasvaa/proteiineja eri aikoihin elimistön insuliinitasoa kyetään säätelemään ja insuliinivastetta tasapainottamaan. Montignacin etuna ketogeenisiin dieetteihin, kuten Atkinsiin, verrattuna on parempi rasituskestävyys, ja vähärasvaisiin verrattuna se, että laihtuminen tapahtuu lihasmassaa menettämättä.
Vaalikaranteeni
Vaalikaranteeni on vaalien ennakkoäänestystä tai varsinaista vaalipäivää edeltävä ajanjakso, jonka aikana organisaatio pidättäytyy antamasta ehdokkaina oleville henkilöille julkisuutta. Muun muassa tiedotusvälineet käyttävät sitä säilyttääkseen itsestään puolueettoman kuvan.
Suomessa vaalikaranteeni on käytössä esimerkiksi Yleisradiossa. Muun muassa Uutisvuodon kapteeni Tommy Taberman ei saanut vaalikaranteenin takia jatkaa ohjelman kapteenina vuoden 2007 eduskuntavaalien alla, koska hän oli vaaleissa ehdokkaana.
Myös monissa julkisissa paikoissa, esimerkiksi yliopistoissa, on käytössä vaalikaranteeni.
Eteläiset Alpit
thumb|300px|Lumihuippuiset Eteläiset Alpit myötäilevät Eteläsaaren läntistä rantalinjaa. Eteläiset Alpit tai Uuden-Seelannin Alpit on vuorijono Uuden-Seelannin Eteläsaaren länsiosassa. Vuoriston nimesi James Cook 23. maaliskuuta 1770. Vuoriston korkein vuori on Mount Cook, joka yltää 3 754 metrin korkeuteen. Se on myös koko Uuden-Seelannin korkein kohta. Vuoristossa on Mount Cookin lisäksi 16 muuta yli 3 000 metriä korkeaa huippua. Siellä on myös noin 360 jäätikköä, joista suurin on 27 kilometriä pitkä Tasmanin jäätikkö.
Winfield
Winfield on savukemerkki. Sitä valmistetaan British American Tobacco Australian (BATA) lisenssillä. Winfieldin suurimmat markkinat ovat Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Winfield sponsoroi Formula 1 -sarjassa kilpailevaa Williams-tallia vuosina –.
Ikitie
Ikitie on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut AJ Annila. Annilan, Antti Tuurin ja Aku Louhimiehen kirjoittama käsikirjoitus perustuu Tuurin samannimiseen romaaniin. Elokuva kertoo amerikansuomalaisista 1930-luvun Neuvostoliitossa. Elokuvan pääosissa ovat Tommi Korpela, Sidse Babett Knudsen, Hannu-Pekka Björkman, Irina Björklund, Ville Virtanen, Sampo Sarkola, Eedit Patrakka, Jonna Järnefelt, Antti Virmavirta, Emmi Parviainen, Lembit Ulfsak ja Igor Sigov.
Ikitie sai ensi-iltansa 15. syyskuuta 2017. Elokuva sai 13 Jussi-ehdokkuutta muun muassa parhaasta elokuvasta, ohjauksesta ja miespääosasta. Elokuva voitti parhaan elokuvan Jussi-palkinnon ja lisäksi muun muassa parhaan ohjauksen, sekä parhaat nais- ja miessivuosat (Knudsen ja Björkman).
Juoni
Jussi Ketola asuu perheineen Kauhavalla vuonna 1931. Eräänä yönä Lapuanliikkeen jäsenet hakevat hänet kotoaan ja muiluttavat itärajalle niin kutsuttua ikitietä pitkin, jossa nämä suunnittelevat ampuvansa hänet. Syyksi muiluttajat sanovat maanpetturuuden. Ketola yrittää paeta nuorimman muiluttajan epäröidessä hänen ampumistaan, mutta haavoittuu takaa-ajossa ja menettää tajunsa. Hän herää Neuvostoliitossa, ja NKVD antaa hänelle uuden henkilöllisyyden Jussi Kari. Ketola lähetetään kolhoosiin nimeltä Hopea uuden identiteetin turvin tarkkailemaan, mitä Neuvostoliittoon muuttaneet amerikansuomalaiset ajattelevat neuvostohallituksesta.
Kun kotiinpaluu näyttää mahdottomalta, Ketola aloittaa uuden elämän ja menee myös naimisiin amerikansuomalaisen naisen Saran kanssa. Hän saa Saran kanssa lapsen, mutta elämä kolhoosissa on turvatonta, ja Ketolalta kiristetään jatkuvasti ilmiantoja. NKVD:n värvääjän Kallosen murhattua erään kolhoosin asukkaista pieleen menneen ilmiannon vuoksi, kolhoosin asukkaat ymmärtävät olevansa vaarassa. Tilanne kiristyy jatkuvasti kunnes eräänä yönä syksyllä 1937 NKVD saapuu ja erottaa kolhoosin lapset vanhemmistaan. Rytäkässä Ketolan ja Saran poika Pauli saa surmansa, täysi-ikäiset asukkaat vangitaan ja kolhoosi poltetaan. NKVD kiduttaa Jussia saadakseen häneltä tekaistun tunnustuksen, jossa hän myöntäisi olevansa vakooja. Jussi kieltäytyy antamasta tunnustusta, vaikka nämä kiduttavat hänen vaimoaankin Jussin edessä. Ketola murtuu kuitenkin lopulta, ja kolhoosin asukkaat viedään metsään teloitettavaksi. Muun muassa Ketolan amerikkalainen ystävä John sekä Ketolan vaimo Sara teloitetaan, mutta Kallonen säästää Ketolan hengen viime hetkellä. Ketola pakotetaan töihin toiselle kolhoosille, jonne Kallonen ja joukko NKVD:n upseereita saapuu talvella 1938. Kallonen saapuu tapaamaan Ketolaa, joka uhkaa häntä puukolla. Ketola säästää lopulta Kallosen hengen ja varastaa sen sijaan hänen autonsa. Ketola ajaa varastetulla autolla raja-alueelle ja onnistuu ylittämään rajan Suomeen neuvostoliittolaisten rajavartijoiden estelyistä huolimatta. Suomessa hän tapaa jälleen vanhan perheensä. Epilogissa Saran tytär kertaa omia vaiheitaan kolhoosin polttamisen jälkeen ja kertoo sekä Jussista että siitä, miten hän ei koskaan unohtanut omaa äitiään, vaikka hänet yritettiinkin sulauttaa muiden neuvostokansalaisten joukkoon.
Jussi Ketolan esikuva
Jussi Ketolan esikuva oli Nestori Saarimäki. Antti Tuuri on kirjoittanut muutamissa kirjoissaan Saarimäestä: Taivaanraapijat (vuonna 2005), Kylmien kyytimies (2007), Ikitie (2011). Nestori oli syntynyt vuonna 1882. Hänen poikansa oli kertonut Tuurille, että ennen sisällissotaa Saarimäki oli ollut Amerikassa siirtolaisena. Kun hän oli palannut Amerikasta Suomeen, hän asui Kauhavalla. Antti Tuurin mukaan ”sisällissodan alkaessa Saarimäki oli omaksunut ajatuksen, että sosialismi on rauhan aate”. Sisällissodan aikana Nestori kieltäytyi osallistumasta taisteluihin, mutta joutui työskentelemään valkoisten puolesta. Saarimäki lähetettiin Tampereelle, missä hän kuljetti ruumiita. Lapuanliikkeen kannattajat järjestivät Nestori Saarimäki kyydityksen, jonka jälkeen hän joutui Petroskoihin, Neuvostoliittoon (kuten romaanin Jussi Ketolakin). Muutaman vuoden kuluttua sieltä ilmoitettiin Suomeen, että Saarimäki oli kuollut keuhkotautiin vuonna 1931. Antti Tuuri ajattelee, että NKVD ei ollut kovin luotettava, "että minulla on vapaus ajatella, että ehkä hän olikin hengissä siellä". Fiktiivisen Jussi Ketolan tarina jatkuu Jussi Karin nimellä, kuten Nestori Saarimäenkin tarina olisi voinut jatkua.
Isia Basset
Isia Basset (s. 1993 on ranskalainen suunnistaja. Hän saavutti Latvian MM-kilpailuissa 2018 pronssia keskimatkalla.
Sylkikuoriaiset
Sylkikuoriaiset (Cantharidae) on erilaisruokaisten alalahkoon kuuluva kovakuoriaisheimo. Ne ovat sukua kiiltomadoille. Niiden ruumis ja siivet ovat pehmeitä ja niiden kuori on ohut. Niiden väritys toimii suojavärinä petoja vastaan. Lisäksi niillä on suojakeinona paha maku.
Vimpelin seurakunta
Vimpelin seurakunta oli Lapuan hiippakuntaan ja Lapuan hiippakunnan tuomiorovastikuntaan kuulunut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Vimpelin kunnan alueella.
Sylkikuoriaiset
Ulkonäkö ja koko
Sylkikuoriaisten väri on yleensä punamusta tai keltamusta. Niiden ruumis on pitkulainen ja ne ovat pituudeltaan 2–15 mm.
Vimpelin seurakunta
Vimpelin seurakunta lakkautettiin vuoden 2022 lopussa ja seurakunta liitettiin osaksi Alajärven seurakuntaa vuoden 2023 alussa.
Sylkikuoriaiset
Levinneisyys ja elinympäristö
Toukat elävät maassa ja aikuiset kasvistossa. Niitä esiintyy niityillä, puutarhoissa ja viljelyksillä.
Vimpelin seurakunta
Historia
Vimpeli sai oman kirkon viimeisenä Järviseudun seurakunnista. Sille luvattiin oman saarnahuonekunnan perustaminen vuonna 1806 papin palkka- ja virkataloasioiden sopimisen jälkeen. Vuonna 1807 rakennettu kirkko vihittiin käyttöön vasta 1811.
Sylkikuoriaiset
Lisääntyminen
Sylkikuoriaiset saattavat kohdata parittelukumppanin etsiessään kukista siitepölyä. Naaras munii munat maahan paikkaan, missä on suojana joko kariketta tai lahopuu.
Vimpelin seurakunta
Herätysliikkeet
Vimpelissä huomattavimmin vaikuttaneita herätysliikkeitä ovat herännäisyys, lestadiolaisuus sekä beckiläisyys. Evankelisen ja viidennen herätysliikkeen vaikutus on ollut vähäisempää. Kansanlähetys, Herättäjä-Yhdistys ja Rauhanyhdistys toimivat Vimpelissä aktiivisesti.
Sylkikuoriaiset
Ravinto
Sylkikuoriaiset syövät sekä toukkina että aikuisina pieniä eläimiä, muun muassa kirvoja. Tämän lisäksi aikuiset syövät kukkien siitepölyä.
Tehdas (televisiosarja)
Tehdas on suomalainen televisiosarja, jonka on käsikirjoittanut Pirkko Saisio. Sarja kertoo Lehtosen perheen omistamasta kenkätehtaasta 2010-luvun Etelä-Suomessa.
Sarjan alkujaksot kertovat Marmisen työläisperheestä. Myöhemmin sarja saa yhteiskunnallisia sävyjä. Ensimmäinen kausi kertoo menestyvästä tehtaasta ja toisella kaudella tehdas kohtaa vaikeuksia. Kolmas kausi kertoo, millainen Suomi on lähitulevaisuudessa, ja pohtii, voiko Suomessa olla kenkäteollisuutta.
Tuotanto
Saisio on aiemmin kirjoittanut televisiosarjan Elämänmeno. Ylen draamatilaaja Olli Tola tilasi Tehtaan käsikirjoituksen Saisiolta. Sarjan esikuvana on brittiläinen Paul Abbottin käsikirjoittama episodisarja Tehdas. Sarja on kuvattu Orivedellä Mantereen kenkätehtaalla. Sarjan viimeinen kausi kuvattiin vuonna 2013.
Aiheesta muualla
Tehdas facebook-sivut
Siberia
Siberia on vuonna 1981 toimintansa aloittanut suomalainen rockyhtye. Yhtyeen perustivat Jari Yliaho ja Paavo Kaihola Donna-yhtyeestä sekä Jari Loisa, joka oli aiemmin soittanut Sister-yhtyeessä. Kaikki olivat kotoisin Virroilta Pirkanmaalta. Yhtye teki ensimmäiset keikkansa helmikuussa 1982. Siberia soitti reggae-vaikutteista rockia, jota on usein verrattu Police-yhtyeeseen. Yhtye teki 80-luvulla kaksi albumia. Toisen albumin aikoina kokoonpanoon liittyi kosketinsoittaja Kari Suosalmi. Kesällä 1985 yhtye päätti yllättäen lopettaa keikkailun ja levytykset. Yhtye on kuitenkin jatkanut toimintaansa myöhemmin.
Yhtye koottiin yhteen jälleen syksyllä 1994 ja tällöin Siberia teki kolmannen albuminsa.
The Transformers: The Movie
The Transformers: The Movie on vuonna 1986 ilmestynyt Transformers-animaatioelokuva, jonka ohjasi Nelson Shin ja käsikirjoitti Ron Friedman.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat alkuperäisen televisiosarjan, The Transformersin jatkumoon ja tapahtumat sijoittuvat toisen ja kolmannen tuotantokauden välille, esitellen uusia hahmoja ja maailmoja. Toisin kuin ensimmäinen ja toinen tuotantokausi, elokuva ei sijoitu 1980-luvulle, vaan tulevaisuuteen, vuoteen 2005. Elokuva eroaa myös animaatiosarjasta suuresti sen synkemmällä ja aikuismaisemmalla toteutuksellaan. Elokuva on saavuttanut vankkumattoman kulttisuosion sarjan fanien keskuudessa.
The Transformers: The Movie jäi myös Orson Wellesin ja Scatman Crothersin viimeiseksi elokuvarooleiksi. Welles on tosin sanonut roolistaan "Esitin vain lelua joka pieksee muita leluja."
Juoni
On vuosi 2005 ja Decepticonit ovat vallanneet Transformerien kotiplaneetta Cybertronin. Autobotit ovat perääntyneen Cybertronia kiertäviin kahteen kuuhun, sekä Maassa sijaitsevaan tukikohtaansa, Autobot Cityyn. Megatron Decepticoneineen valtaa Autobottien sukkulan, tapattaen sen miehistön: Brawnin, Prowlin, Ratchetin ja Ironhiden. Sitten hän aikoo käyttää sukkulaa tehdäkseen yllätyshyökkäyksen Autobot Cityyn ja tuhotakseen Autobotit.
thumb|left|300px|Optimus Prime lähdössä viimeiseen taisteluunsa.
Samaan aikaan avaruudessa, planeetta Cybertronia lähestyy valtava, planeetan näköinen hirviö, joka syö kaiken eteensätulevan. Sen nimi on Unicron ja kohteena tuhota Cybertron. Optimus Primen kuoltua taistelussa Megatronia vastaan, Starscream kaappaa itselleen Decepticonien johtajuuden ja Autobottien uusi johtaja Ultra Magnus komentaa Autobotit lähtemään kohti kotimaailmaansa, tarkoituksena pelastaa se, ennen kuin on liian myöhäistä. Unicron lähettää kuitenkin alaisuuteensa saaneen Megatronin (uudelta nimeltään Galvatron) Autobottien perään, tarkoituksena tuhota näiden johtajalla oleva Autobottien johtajien tunnus, Johtajuuden Matrix. Tätä ennen Galvatron eliminoi Starscreamin ja kaappaa Decepticonien johtajuuden takaisin itselleen. Galvatron hyökkää Autobottien kimppuun ja tämän vuoksi Autobotit joutuvat erilleen toisistaan, ympäri avaruutta: Hot Rod, Kup ja Dinobotit Quintessonien planeetalle ja Ultra Magnuksen joukot romuplaneetta Junkionille. Unicron on jo tuhonnut molemmat kuuasemat. Enää jäljellä on vain itse pääruoka: Cybertron. thumb|left|300px|Junkion planeetan asukas jahtaa Autobotteja.
Transformeri Wheelien avulla Hot Rod ja Kup pelastuvat ja saapuvat sovittelemaan rauhaa Autobottien ja Wreck-Garin johtamien Junkioiden välille. Galvatron on kuitenkin kaapannut itselleen Autobottien Matrixin ja on palannut takaisin Unicronin luokse. Galvatron aikoo käyttää Matrixia, tuhotakseen Unicronin, mutta Matrix ei tottele. Unicron muuntautuu yllättäen valtavaksi jättiläisrobotiksi ja syö Galvatronin. Unicron hyökkää Cybertronin kimppuun ja planeettaa hallitsevat Decepticonit käyvät avutonta vastarintaa hirviötä vastaan. Autobotit Hot Rod, Kup, Springer, Arcee ja ihmisliittolainen Daniel joutuvat aluksensa törmäyksessä sisälle Unicroniin. thumb|right|300px|Kup, Springer ja Arcee jäämässä vesivuodon alle, Unicronin sisällä.
Erilleen joutunut Hot Rod törmää Galvatroniin ja Galvatron ehdottaa liittoutumista, mutta Unicron käyttää tähän henkistä yhteyttä, pakottaen Galvatronin tuhoamaan Autobotin. Hot Rod ja Galvatron taistelevat Unicronin sisuksissa, jonka johdosta paljon Galvatronia heikompi Hot Rod häviää. Galvatron on juuri kuristamassa Hot Rodia, kun Matrix, joka roikkuu Galvatronin kaulassa, reagoi. Matrix tekee Hot Rodista uuden "Primen". Hot Rod kasvaa ja vahvistuu uudeksi Autobottijohtajaksi, Rodimus Primeksi. Rodimus Prime heittää Galvatronin ulos Unicronin sisältä ja avaa Matrixin. Valloilleen päässyt tuhovoima aiheuttaa valtavan räjähdyksen Unicronin sisuksissa. Rodimus johdattaa sisällä olevat Autobotit ulos Unicronista. Unicron räjähtää, valtavassa räjähdyksessä. Vain Unicronin pää jää jäljelle. Se alkaa kiertää Cybertronin ympärillä. Autobotit palaavat uuden johtajansa avustuksella takaisin Cybertronille ja Rodimus Prime toteaa tapahtuneen olleen merkki Cybertronin sodan loppumisesta ja siitä, että kaikki on jälleen yhtä.
Indy Racing League
thumb|200px|Indy 500 -kilpailun lähtö vuonna 2007 Indy Racing League eli IRL tarkoittaa kahta pääasiassa Yhdysvalloissa ajettavaa rata-autosarjaa. IRL:ään kuuluu varsinainen IndyCar Series, johon IRL-sanalla tavallisesti viitataan, sekä vuodesta 2002 lähtien nuorien kuljettajien Indy Pro Series (nykyisin Indy Lights). Sarjaan kuuluu Indianapolisin 500 mailin ajo. IRL:n omistaa Hulman and Co., joka omistaa myös Indianapolis Motor Speedwayn. Vuonna 2011 sarjan nimi vaihtui IndyCar Series -sarjaksi.
Stipe Miocic
Stipe Miocic (s. 19. elokuuta 1982 Euclid, Ohio) on yhdysvaltalainen vapaaottelija. Hän on ollut elokuusta 2019 lähtien UFC:n raskaansarjan mestari. Miocic oli 2016–2018 välisenä aikana UFC:n raskaansarjan mestari, jolloin hän puolusti mestaruuttaan ennätykselliset kolme kertaa.
Varhaiselämä
Miocic syntyi Yhdysvalloissa kroatialaisille vanhemmille. Hän pelasi Eastlake North High Schoolissa baseballia, jalkapalloa ja harrasti myös painia. Opiskeltuaan Clevelandin osavaltionyliopistossa ja Trevecca Nazarene yliopistossa hän sai kiinnostusta Major League Baseball seuroilta.
Indy Racing League
Historia
Sarjan perusti Tony George vuonna 1994 ja ensimmäinen kilpailukausi järjestettiin 1996. Georgen tavoitteena oli tehdä IRL:stä kustannuksiltaan edullisempi formulasarja vastineeksi CARTille, jossa autojen teknologia oli pitkälle kehittynyttä ja jota hallitsivat suuret ja varakkaat tallit. Yksi IRL:n tavoitteista oli myös saada mukaan enemmän amerikkalaisia kuljettajia. CART oli hallinnoinut Indy-autoilua vuodesta 1979 lähtien, jolloin se oli irtautunut USAC:sta (United States Auto Club). IRL:n moottori- ja runkosäännöillä pyritään suosimaan edullisia asiakasratkaisuja ja tiukkaa kilpailua.
Stipe Miocic
Vapaaottelu
Miocic aloitti vapaaottelemisen ohiolaisessa vapaaottelujärjestössä North American Allied Fight Seriesissa (NAAFS). Miocic otteli menestyksekkäästi kolmen ottelun verran voitettuaan kaikki tyrmäyksellä. Hän otteli tämän jälkeen William Pennia vastaan ykköshaastajan paikasta raskaansarjan mestaruudesta. Miocic voitti kamppailun tyrmäyksellä kahden minuutin jälkeen. Voiton myötä Miocic otteli Bobby Brentsia vastaan NAAFSin raskaansarjan mestaruudesta. Miocic voitti mestaruuden Brentsin luovutettua kamppailun toisessa erässä saatuaan osumia jalkaansa.
Indy Racing League
Historia
Alun perin sarjaa ajettiin pelkästään ovaaliradoilla, mikä sekin erosi CART-sarjasta, jossa kilpailut jakautuivat ovaaliratojen lisäksi katu- ja moottoriradoille. Kaudeksi 2005 myös IRL otti ohjelmaansa katuratakilpailun Floridan St. Peterburgissa sekä moottoriratakilpailut Watkins Glenissä ja Infineon Racewaylla. Sarjan alkuaikoina se jäi pahasti CARTin varjoon, ja tallit ja kuljettajat olivat pääosin aiemmin tuntemattomia, mutta sittemmin CARTin ajauduttua talousvaikeuksiin ja mentyä vuonna 2003 konkurssiin, ovat monet suuret tallit ja tunnetut kuljettajat siirtyneet sarjaan. Viime vuosina sen suosio onkin kasvanut varsin nopeasti.
Stipe Miocic
UFC
NAAFS mestaruuden jälkeen Miocic allekirjoitti kesäkuussa 2011 moniotteluisen sopimuksen UFC:n kanssa. Hän kohtasi avauskamppailussaan Joey Beltran UFC 136 -tapahtumassa lokakuussa 2011. Miocic voitti kolmieräisen kamppailun tuomariäänin.
2012 Miocic otteli kolmesti ja voitti helmikuussa Philip De Friesin tyrmäyksellä 43 sekunnissa, joka palkittiin myös Illan tyrmäys bonuksella. Seuraavaksi hän voitti Shane del Rosarion teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä kyynärpääosumin. Syyskuussa Miocic kärsi uransa ensimmäisen tappion Stefan Struvelle teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä. Hän oli ehtinyt voittaa urallaan yhdeksän ottelua peräkkäin ja UFC:ssä kolme ottelua. Ottelu palkittiin myös Illan kamppailu bonuksella.
2013 Miocic otteli vain yhden ottelun, joka oli Roy Nelsonia vastaan. Kanadassa käyty ottelu päättyi Miocicin voittoon tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–27).
2014 Miocic uudelleen kolme ottelua vuodessa. Tammikuussa hän voitti Gabriel Gonzagan tuomariäänin (30–27, 30–27, 29–28). Toukokuussa Miocic kohtasi Fábio Maldonadon Illan pääottelussa, jonka hän voitti teknisellä tyrmäyksellä 35 sekunnissa ja ansaitsi voitosta Illan suoritus bonuksen. Kolmannen ja vuoden viimeisen ottelun Miocic kävi Junior dos Santosia vastaan, joka käytiin myös UFC on Fox illan pääotteluna. Joulukuussa käyty kamppailu päättyi Miocicin tappioon tuomariäänin (47–48, 46–49, 46–49).
Indy Racing League
Historia
Sarjan historian aikana on sattunut viisi kuolemantapausta. Scott Brayton kuoli Indianapolis 500 -kilpailun harjoituksissa vuonna 1996, Tony Renna Firestonen testeissä vuonna 2003, Paul Dana Toyota Indy 300 -kilpailun harjoituksissa vuonna 2006, Dan Wheldon Las Vegasin kilpailussa vuonna 2011 ja Justin Wilson Pennsylvanian kilpailussa vuonna 2015.
Stipe Miocic
UFC
2016 Miocic aloitti ottelemaan tammikuussa Andrei Arlovskia vastaan, jonka hän voitti teknisellä tyrmäyksellä 54 sekunnin jälkeen ensimmäistä erää. Voitosta Miocic ansaitsi Illan suoritus bonuksen.
Indy Racing League
IRL-auto
IRL-auton moottori ja runko ostetaan valmistajilta, jotka tekevät sopimuksen osien toimituksesta sarjan kanssa kolmeksi vuodeksi kerrallaan. Tällä hetkellä runkoja toimittavat Dallara ja Panoz, jotka ovat olleet mukana sarjassa kaudesta 1997 lähtien. Kausina 1997–2000 myös Riley & Scott toimitti autoja, ja Falcon teki sopimuksen runkojen toimittamisesta kaudesta 2003 eteenpäin, mutta yksikään talli ei ostanut Falconeita. Ensimmäisellä kaudella 1996 käytettiin vanhoja CART-runkoja, jotka olivat Reynardin ja Lolan valmistamia.
Stipe Miocic
Raskaansarjan mestaruus
Maaliskuussa 2016 ilmoitettiin Miocicin kohtaavan hallitsen raskaansarjan mestarin Fabricio Werdumin toukokuussa, kun alun perin Cain Velasquezin ja Werdumin oli määrä kohdata jo helmikuussa. Ottelu käytiin Brasiliassa UFC 198 -tapahtumassa, jossa Miocic voitti mestaruuden ensimmäisen erän tyrmäyksellä. Miocic palkittiin jälleen Illan suoritus palkinnolla.
Indy Racing League
Moottori
1996 ajettiin CART-sarjassa käytetyillä 2,65-litraisilla turboahdetuilla V8-moottoreilla, ja kaudella 1997 siirryttiin omiin 4-litraisiin, vapaastihengittäviin V8-moottoreihin, joiden polttoaineena käytettiin metanolia. Vuonna 2000 moottorikokoa pienennettiin 3,5-litraan, ja vuonna 2004 tilavuus kutistettiin kolmeen litraan tavoitteena rajoittaa nopeuksia. 2006 polttoaine vaihdettiin seokseksi, joka koostuu 90 % metanolista ja 10 % etanolista. Kaudella 2007 moottorikoko nostetaan takaisin 3,5 litraan ja polttoaineena aletaan käyttää puhdasta etanolia.
Stipe Miocic
Raskaansarjan mestaruus
Miocic puolusti ensimmäistä kertaa mestaruuttaan 10. syyskuuta 2016 Alistair Overeemia vastaan kotiosavaltiossaan Ohiossa. Hän onnistui tyrmäämään Overeemin ensimmäisen erän lopussa ja heidän välinen ottelu palkittiin myös Illan kamppailuna.
Indy Racing League
Moottori
Aluksi moottoreita toimittivat Oldsmobile Aurora-merkkisinä sekä Nissan Infiniti-nimellä. Chevrolet korvasi Oldsmobilen kaudella 2002, ja 2003 myös Toyota ja Honda liittyivät sarjaan mukaan Nissanin poistuessa. Chevrolet kuitenkin lopetti moottorien toimittamisen kauden 2005 päätteeksi kustannusten rajoittamiseksi, ja saman vuoden marraskuussa myös Toyota ilmoitti vetäytyvänsä sarjasta tähtäimessään NASCAR-sarjan Nextel Cup kaudella 2007. Tämän johdosta vuoteen 2009 saakka ainoa moottorivalmistaja on Honda, mutta sekin on harkinnut vetäytymistä sarjasta. Kaudella 2006 moottorien nopeus oli rajoitettu 10 300 kierrokseen minuutissa ja ne tuottivat noin 750 hevosvoimaa.
Stipe Miocic
Raskaansarjan mestaruus
Toisen kerran Miocic puolusti mestaruuttaan Junior dos Santosia vastaan 13. toukokuuta 2017, jolle hän oli aiemmin hävinnyt tuomariäänin kolme vuotta sitten. Ottelu päättyi kahden edellisen tapaan ensimmäisessä erässä nyt teknisellä tyrmäyksellä. Miocic palkittiin myös Illan suoritus bonuksella. Samalla hän jakoi raskaansarjan mestaruuden puolustamisennätyksen kahdella onnistuneella voitolla.
Miocic puolusti kolmannen kerran mestaruuttaan 20. tammikuuta Bostonissa Francis Ngannoua vastaan. Miocic voitti ottelun tuomariäänin (50-44, 50-44, 50-44). Samalla hän rikkoi UFC:n raskaansarjan ennätyksen eniten puolustettuja kertoja.
Miocic vs. Cormier trilogia
Miocic puolusti mestaruuttaan neljännen kerran 7. heinäkuuta 2018 alemman raskaansarjan hallitsevaa mestaria Daniel Cormieria vastaan. Miocic menetti mestaruutensa hävittyään ottelun tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä.
Tappion jälkeen Miocic sai uusintaottelun Cormieria vastaan, joka oli sitä ennen puolustanut uutta mestaruuttaan Derrick Lewisia vastaan. Kamppailu käytiin 17. elokuuta 2019 UFC 241 -tapahtumassa, jossa Miocic voitti raskaansarjan mestaruuden takaisin teknisellä tyrmäyksellä neljännessä erässä lyönnein. Hän ansaitsi voitosta myös Illan suoritus bonuksen.
Grigori Romanov
Grigori Romanov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän osallistui toiseen maailmansotaan Leningradin ja Baltian rintamilla. Vuonna 1944 hän liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen. Vuonna 1953 Romanov valmistui etäopiskelijana Leningradin laivanrakennusinstituutista. Vuosina 1946–1954 hän työskenteli suunnittelijana ja osastopäällikkönä Ždanoville nimetyssä rakennusteollisuusministeriön tehtaassa Leningradissa. Vuosina 1955–1957 hän toimi tehtaan puoluekomitean johtajana ja NKP:n keskuskomitean puolueorganisaattorina.
Vuosina 1957–1961 Romanov työskenteli Leningradissa Kirovin piirin puoluekomitean ensimmäisenä sihteerinä ja vuosina 1961–1962 puolueen kaupunkikomitean sihteerinä. Vuonna 1963 hänestä tuli NKP:n Leningradin aluekomitean toinen sihteeri. Syyskuusta 1970 aina vuoteen 1983 saakka hän toimi aluekomitean ensimmäisenä sihteerinä.
NKP:n 23. ja 24. edustajakokouksissa Romanov valittiin puolueen keskuskomitean jäseneksi. Vuodesta 1973 hän oli NKP:n keskuskomitean politbyroon ehdokasjäsen ja vuosina 1976–1985 sen varsinainen jäsen. Vuosina 1983–1985 hän toimi keskuskomitean sihteerinä.
Romanovia pidettiin yleisesti puolueen ”kovan linjan” miehenä. Juri Andropovin kuoltua häntä harkittiin keskuskomitean pääsihteeriksi, mutta lopulta virkaan valittiin eri ryhmittymien välisenä kompromissina sairas Konstantin Tšernenko, jota pian seurasi Mihail Gorbatšov. Heinäkuussa 1985 Gorbatšov erotti Romanovin politbyroosta ja sihteeristöstä.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Romanov toimi Venäjän kommunistisen puolueen keskuskomitean neuvottelukunnan jäsenenä. Hänet on haudattu Kuntsevon uudelle hautausmaalle Moskovaan.
Romanov on palkittu kolmella Leninin kunniamerkillä sekä lokakuun vallankumouksen, työn punaisen lipun ja znak potšota -kunniamerkeillä. Vuonna 1983 hän sai sosialistisen työn sankarin arvonimen.
Ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailut 2007 - 10 m liikkuvamaali, naiset
10 m liikkuvassamaalissa naiset ampuvat ensiksi 20 hidasta juoksua ja sitten 20 nopeaa juoksua.Joukkuekilpailussa joukkueen muodostavat kolme saman maan kilpailijaa.
Naisten 10 m liikkuvassamaalissa EM-kilpailut 2007 järjestettiin 16. maaliskuuta, Deauvillessä.
Tie (uskonnollinen yhteisö)
Historia
Tien perustaja Victor Paul Wierwille (1916–1985) oli pastori konservatiivisessa Evangelical and Reformed Church -nimisessä protestanttisessa yhteisössä. Omien sanojensa mukaan hän kuuli vuonna 1942 Jumalan äänen, joka sanoi Jumalan johtavan häntä ja auttavan häntä ymmärtämään Raamattua paremmin kuin yksikään ihminen apostolien jälkeen. Samana vuonna Wierwille alkoi opettaa näkemyksiään radio-ohjelmassa Vesper Chimes. Radio-ohjelma oli suunnattu ennen kaikkea nuorille, se sisälsi Wierwillen saarnojen ja opetusten lisäksi nuorille suunnattua musiikkia ja nuorten omia todistuksia. 1947 radio-ohjelman ympärille syntyi nuorista kuulijoista koostunut ryhmä The Chimes Hour Youth Caravan. Radiolähetys muutti vuonna 1953 nimekseen The Way ("Tie"), ja seuraavana vuonna Wierwille perusti lehden The Way Magazine. Nimitys "Tie" perustuu useisiin Apostolien tekojen kohtiin, jossa varhaista kristillistä kirkkoa kutsutaan "tieksi".
Vuonna 1953 Wierwille järjesti ensimmäiset "Power for Abundant Living" (Voima yltäkylläiseen elämään) -kurssit. Kursseja on Tien parissa joskus kutsuttu nimityksellä "maailman ihmeellisimmät kurssit". Ne käsittelivät kristittynä kasvamista ja elämistä. Wierwille pyhitysajattelun mukaisesti kurssin käyminen johti yltäkylläiseen elämään, jossa kaikki kristityn pyynnöt ja rukoukset kävivät toteen. Mikäli näin ei käynyt, henkilöllä oli vielä salaisia paheita tai syntejä. Yltäkylläiseen elämään -kurssit huipentuivat kielillä puhumisen ja muiden armolahjojen opetteluun.
Vuosien myötä Wierwillen opetukset Kristuksesta, Jumalasta ja kolminaisuudesta alkoivat etääntyä yhä enemmän perinteisestä kristillisestä uskontulkinnasta. Vuonna 1955 Wierwille järjesti johtamansa, aikaisemmin vain löyhästi hänen ympärilleen kokoontuneet jäsenet uskonnolliseksi yhteisöksi nimellä The Way International. Hän erosi lopullisesti aikaisemmasta kirkostaan vuonna 1957.
Wiewille sovelsi alusta alkaen Tien toimintaan nykyaikaista teknologiaa, ja sanomaa levitettiin radiolähetysten, kasettien ja äänilevyjen, myöhemmin cd-levyjen avulla. Liike käytti myös moderneja tapoja ilmaista uskoaan, se hyväksyi esimerkiksi modernin musiikin käytön. 1960-luvulla Tie saikin jonkin verran kannattajia nuorten parissa syntyneestä Jeesus-liikkeestä. Vuonna 1968 Wierwille järjesti laajan moottoripyöräkiertueen, jossa hän kierteli Yhdysvaltain osavaltioita tavaten Jeesus- ja hippiliikkeeseen kuuluneita nuoria ja julistaen heille sanomaansa. Vuodesta 1970 vuoteen 1995 Tie järjesti myös omat vuotuiset rock-festivaalit, "Rock of Ages Festivals".
Wierwille vetäytyi virallisesti liikkeen johdosta 1982, ja uudeksi johtajaksi nousi L. Craig Martindale. Martindale erosi liikkeen johdosta vuonna 2000, kun häntä oli epäilty seksuaalisesta häirinnästä. Hänen tilalleen nousi Rosalie F. Rivenbark, joka johtaa nykyään liikettä yhdessä johtokunnan neljän muun jäsenen kanssa.
Liikkeen rakenne
Wierwille järjesti Tien organisaation puun kaltaiseksi. Liikkeen juuria ovat kansainvälisen työn päämaja New Knoxvillessä, Ohiossa, Yhdysvalloissa, sekä Yhdysvalloissa sijaitsevat koulutuskeskukset. Runkona pidetään kansallisia organisaatioita ja haaroina osavaltiotasoa. Oksat (brach) ovat kaupunkikeskuksia ja pienet oksat (twig) paikallisyhteisöjä. Tien yksittäiset jäsenet ovat lehtiä. Liikkeen keskuspaikkassa toimii New Knoxvillessä toimii myös liikkeen oma kirjapaino ja radioasema. Liikkeellä on oma kirjankustantamo, American Christian Press, joka julkaisee muiden muassa liikkeen omaa lehteä The Way Magazine. New Knoxvillessä järjestetään myös Tien kristittynä kasvamista käsitteleviä Yltäkylläiseen elämään -kursseja. Kursseilla on kolme tasoa, peruskurssi, jatkokurssi ja syventävä kurssi. Keskuksessa järjestetään myös muita, syventäviä kursseja, esimerkiksi raamatuntulkinnasta.
Vuonna 1971 Wierwille aloitti uuden koulutusmuodon, Word over the World ("Sana kaikkeen maailmaan") -kurssit, joiden tarkoituksena on kouluttaa Tielle kokoaikaisia sananjulistajia. Kurssin käyneet henkilöt, jotka tunnetaan nimellä WOW Ambassadors, sitoutuvat käyttämään päivittäin vähintään kahdeksan tuntia todistamiseen, kurssien järjestämiseen sekä opintoryhmien perustamiseen ja johtamiseen. Liike harjoittaa edelleenkin hyvin voimaperäistä lähetystyötä.
Jäsenten odotetaan tukevan liikkeen toimintaa maksamalla sille kymmenykset.
Omien tietojensa mukaan Tiellä on toimintaa 61 maassa, jäsenten määrä arvioidaan 10.000 ja 20.000 välille. Liikkeen kannattajien määrän arviointi on vaikeaa, koska monet sitä tulevat eivät ole järjestäytyneet yhteisöiksi, vaan he harjoittavat uskoaan esimerkiksi kuuntelemalla Tien radio-ohjelmia, lukemalla liikkeen kirjallisuutta tai seuraamalla liikkeen toimintaa internetissä.
Oppi
Tien käsityksen mukaan koko Raamattu on Jumalan henkeyttämä ja näin ollen virheetön ja erehtymätön. Liikkeen perustaja Wierwille tosin valitteli, että Raamatun teksti ei ollut säilynyt muuttumattomana, vaan kristilliset kirkot olivat vuosisatojen aikana vääristelleet sitä. Liikkeen opetuksen mukaan kaikki Raamatun kirjat eivät ole tarkoitettuja kaikille ihmisille. Kristityille on sen mukaan suunnattu ennen kaikkea Paavalin kirjeet. Wierwillen opetuksen mukaan Efesolaiskirje sisältää käytännössä kaiken, joka kristityn pitää tietää voidakseen pelastua. Vanha testamentti samoin kuin evankeliumit on sen sijaan kirjoitettu ensi sijassa juutalaisille. Ne sisältävät tosin paljon kristityillekin hyödyllistä ainesta, mutta ne eivät ole samalla tavalla sitovia kuin Uuden testamentin kirjeet. Liikkeen käsityksen mukaan Raamattua on tulkittava kirjaimellisesti aina kun se on mahdollista, muuten hengellisesti. Liikkeen raamatuntulkinta on yleisesti ottaen fundamentalistista, se torjuu esimerkiksi evoluutio-opin.
Tie torjuu perinteisen kristillisen kolminaisuusopin, eikä se hyväksy näin ollen myöskään kolmea ekumeenista uskontunnustusta. Sen mukaan Jeesus oli tavallinen ihminen, tosin ilman syntiä. Hän ei Isän Jumalan tapaan ollut kuitenkaan kaikkitietävä tai kaikkivoipa. Liikkeen raamatuntulkinnan mukaan Jeesus oli ennen syntymäänsä olemassa vain Jumalan ajatuksena. Hedelmöittymisen hetkellä Jumala loi siittiösolun, joka hedelmöitti Neitsyt Marian. Tien opetusta Jumalan Pojasta voidaan siis luonnehtia dynaamiseksi monarkianismiksi. Pyhää Henkeä liike taas pitää Jumalan toimivana voimana, ei persoonana. Tien opetus Jumalasta muistuttaa siis Jehovan todistajien ja Areioksen opetusta, erona on tosin se, että Tie torjuu ajatuksen Pojan olemassaolosta ennen tämän syntymää.
Tie pitää kielillä puhumista tärkeän Pyhän Hengen saamisen merkkinä. Vesikastetta ei toimiteta lainkaan, koska Tie katsoo Pyhän Hengen voitelun ja täyteyden korvaavan sen. Liikkeen mukaan vesikaste oli tarkoitettu juutalaisille puhdistautumisen merkiksi, eikä sitä ollut alun alkaen tarkoitettukaan muille kuin juutalaisille. Liike pitää Hengen saamisen jälkeistä pyhityselämää erittäin tärkeänä. Toisaalta liike opettaa, että kerran pelastettu ja uskoon tullut ihminen ei enää voi menettää pelastustaan, vaikka hän syyllistyisi miten pahoihin synteihin tahansa. Kielillä puhumisen lisäksi myös muut armolahjat ovat tärkeitä liikkeessä, helluntailaisuuden ja karismaattisen liikkeen tavoin.
Kuolemasta Tie opettaa, että kuolleet nukkuvat tiedottomassa tilassa, kunnes Jumala viimeisenä päivänä herättää heidät ylösnousemuksessa. Ajatus helvetistä torjutaan, Tien mukaan Jumala rankaisee väärintekijöitä tuhoamalla heidät lopullisesti, ilman ylösnousemuksen ja uuden elämän toivoa.
Tien moraalikäsitykset ovat ankaria, ja ne perustuvat liikkeen kirjaimelliseen raamatuntulkintaan. Esimerkiksi perhe-elämässä korostetaan miehen asemaa perheen päänä, jolle vaimon ja lasten tulee olla alamaisia. Sukupuolisen kanssakäymisen tulee liikkeen mukaan rajoittua vain avioliittoon. Avioliiton ulkopuolinen seksuaalisuus sekä homoseksuaalisuus tuomitaan Raamatun vastaisina. Aborttia pidetään ihmisen hengen riistämisenä ja näin ollen kiellettynä.
Tien toiminta Suomessa
Tiellä ei ole ollut järjestäytynyttä toimintaa Suomessa. Jotkut suomalaiset ovat tosin osallistuneet Voima yltäkylläiseen elämään -kursseille ulkomaille, ja Suomeen on tilattu Tien materiaalia, kuten lehtiä ja kasetteja. Vuonna 1983 Suomeen asettui muutamia Tien edustajia pidemmäksi aikaa, ja he järjestivät muutamia todistustilaisuuksia ja opintopiirejä. Tien materiaaleja ei ole tiettävästi käännetty suomeksi.
Supreme Knowledge Domain
Supreme Knowledge Domain on kolumbialaisen brutaalin death metal -yhtyeen Internal Sufferingin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2000 levymerkillä Qabalah Productions. Albumi sai hyvin negatiivisen vastaanoton. Arvostelusivusto metalreviews.com nimesi albumin kuukauden huonoimmaksi äänitteeksi tammikuussa 2001.
Vuonna 2006 Displeased Records julkaisi albumista uusintapainoksen, joka sisältää yhtyeen vuoden 2000 demoalbumin kappaleet.
Vidar-luokka (hävittäjä)
Vidar-luokka eli Ragnar-luokka oli Ruotsin merivoimien kolmen hävittäjän muodostama alusluokka, jonka alukset poistettiin palveluksesta pian toisen maailmansodan päätyttyä.
Domenico Dall’Oglio
Domenico Dall’Oglio (noin 1700 Padova, Italia – 1764 Narva, Viro) oli italialainen viulisti ja säveltäjä. Hän oli lähes 30 vuotta Venäjällä keisarinna Anna Ivanovnan aikana.
Vidar-luokka (hävittäjä)
Alukset aseistettiin uudelleen vuonna 1940 kolmella 75 millimetrin tykillä, kahdella 25 millimetrin 64 pituuskaliiperin M/32 ilmatorjuntatykillä sekä kahdella 8 millimetrin ilmatorjuntakonekiväärillä.
Domenico Dall’Oglio
Elämäkerta
Domenico Dall’Oglio oli luultavasti Giuseppe Tartinin oppilas, joko vuoden 1721 jälkeen, jolloin Tartini nimitettiin Maestro di Cappellaksi Padovan Basilica di Sant’Antonioon tai ehkä vuoden 1726 jälkeen, jolloin Tartini perusti viulukoulun.
Dall’Oglio nimitettiin 1732 viulistiksi Basilica di Sant’Antonioon, mutta 1735 hän lähti Padovasta Venäjälle veljensä sellisti Giuseppe Dall’Oglion kanssa. Veljekset asuivat Pietarissa ja olivat keisarillisen hovin palveluksessa lähes 29 vuotta. Dall’Oglion kollegana Pietarissa oli Luigi Madonis.
Musiikin tyyli
Dall’Oglion teoksista useimmat ovat soitinsävellyksiä, mutta Pietarin hovissa maestro di cappella Francesco Arajan ollessa poissa Dall’Oglio kutsuttiin useita kertoja säveltämään teatterimusiikkia. Hän oli 1700-luvun italialaisen virtuoosityylin mestari, ja hän käytti usein kaksoisotetta ja juoksutuksia yläasemissa. Rakenteellisesti hänen viulusonaattinsa noudattavat muotoa allegro-adagio-allegro, tavanomaisen rakenteen allegro-grave/largo-allegro sijasta. Merkillepantavaa että ne ovat hänen sävellystensä hitaita osuuksia, joissa on Tartinin koulukunnalle tyypillisiä taidokkaita liioitteluja.
Dall’Oglio hyödynsi venäläisestä kansanmusiikista ja soittimista saamiaan vaikutteita.
Dall’Oglion musiikkia tunnetaan hyvin vähän. Ensimmäisen levytyksen hänen viidestä viulusonaatistaan teki Maria Krestinskaja vuonna 2017. Krestinskaja esitti sonaatteja vuonna 2018 BRQ Vantaa -festivaalilla.
Blake Edwards
William Blake Edwards (synt. William Blake Crump, 26. heinäkuuta 1922 – 15. joulukuuta 2010) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja, joka tunnetaan esimerkiksi Peter Sellersin kanssa tekemistään Vaaleanpunainen pantteri -komedioista. Muita hänen tunnettuja ohjauksiaan ovat Aamiainen Tiffanylla ja 10 – nainen kuin unelma.
Edwards oli naimisissa laulaja-näyttelijä Julie Andrewsin kanssa. Heillä on yhteensä viisi lasta. Kaksi vanhinta Jennifer ja Geoffrey ovat Edwardsin ensimmäisestä liitosta, keskimmäinen Emma Kate on Andrewsin ensimmäisestä liitosta ja kuopukset Amelia Leigh'n ja Joanne Lynnen pariskunta adoptoi Vietnamista 1970-luvun alussa.
Edwards on useissa elokuvissaan käyttänyt näyttelijöinä perheenjäseniään, ja ainoastaan Joanne ei ole koskaan esiintynyt missään Edwardsin elokuvassa. Lisäksi Edwards on kirjoittanut useita rooleja vaimolleen, jolle loi 1990-luvulla Broadway-version musikaalistaan Victor/Victoria.
Viimeisinä vuosinaan Edwards vetäytyi elokuvanteosta ja siirtyi täyspainoisesti kuvanveiston ja maalaamisen pariin. Vuonna 2009 hänen töistään järjestettiin ensimmäinen julkinen näyttely.
Blake Edwards on saanut urastaan elokuvien parissa elämäntyö-Oscarin. Hän kuoli 88-vuotiaana joulukuussa 2010.
Amobarbitaali
thumb|250px|[[Natriumkloridi|Keittosuolaveteen liuotettua amobarbitaalia eli ns. "totuusseerumia" 500 mg vetoisessa ampullissa.]]
Amobarbitaali (5-etyyli-5-(3-metyylibutyyli)-barbituurihappo) on barbituraatteihin kuuluva lääkeaine, jota käytetään rauhoittavana lääkkeenä, kipulääkkeenä ja unilääkkeenä. Sitä myydään nimellä Amytal sekä yhdistelmävalmisteena sekobarbitaalin kanssa nimellä Tuinal.
Amobarbitaali on luokiteltu Suomessa kielletyksi huumausaineeksi valtioneuvoston asetuksella.
Juhani Vepsäläinen
Juhani Vepsäläinen (14. syyskuuta 1938 Helsinki – 3. kesäkuuta 2004 Helsinki) oli Suomen eturivin heraldikkoja ja graafikko. Hän suunnitteli lukuisia maanpuolustusjärjestöjen ja Puolustusvoimien lippuja ja tunnuksia. Hän toimi Puolustusvoimien graafisena suunnittelijana ja heraldikkona siviilivirassa. Viimeinen työasema oli Puolustusvoimain Koulutuksenkehittämiskeskuksessa (PVKK) Helsingin Katajanokalla, josta työpöytä siirrettiin vielä joksikin aikaa Liisankadulle Sotamuseon tiloihin, kun PVKK muutti Helsingistä Tuusulaan.
The Expendables 3
The Expendables 3 on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Patrick Hughesin ohjaama yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Se on kolmas osa elokuvasarjassa, jonka The Expendables aloitti vuonna 2010. Elokuvasarjan aiempien osien näyttelijöistä on The Expendables 3:ssa mukana Sylvester Stallone, Jason Statham, Jet Li, Dolph Lundgren, Randy Couture, Terry Crews ja Arnold Schwarzenegger. Elokuvan uusina tähtinä esiintyvät Harrison Ford, Wesley Snipes, Antonio Banderas, Mel Gibson, Kelsey Grammer, Kellan Lutz, Ronda Rousey, Victor Ortiz, Glen Powell ja Robert Davi.
Juhani Vepsäläinen
Juhani Vepsäläinen suoritti uusien läänien vaakunoiden puhtaaksi piirtämistyön, joka käsitti usean vaakunan yhdistämisen. Hän oli Suomen Heraldisen Seuran jäsen.
Juhani Vepsäläinen oli perustamassa Katajanokan rotaryklubia 1998, jonka tunnuksen hän on suunnitellut.
Vepsäläinen toimi graafisen suunnittelun ja heraldiikan tuntiopettajana ammattikorkeakoulussa.
The Expendables 3
Juoni
CIA:lle työskentelevä Max Drummer antaa Rossille tehtäväksi Stonebanksin vangitsemisen, jotta tämä voidaan tuomita sotarikoksistaan Kansainvälisessä rikostuomioistuimessa. Ross syyttää itseään Caesarin haavoittumisesta ja lakkauttaa itselleen tärkeistä ihmisistä koostuvan Expendables-ryhmän ottaakseen tehtävään uusia alaisia, jotka suostuvat asettamaan henkensä vaaraan Stonebanksin kaappaamiseksi. Ross saa apua uusien palkkasotilaiden etsimiseen eläköityneeltä Bonapartelta, joka tutustuttaa Rossin uusiin, nuoriin alaisiin. Ross ottaa uuteen kokoonpanoonsa entisen merivoimien sotilaan John Smileen, yökerhon ulosheittäjä Lunan, tietokone-ekspertti Thornin ja ase-ekspertti Marsin, mutta kieltäytyy innokkaan tarkka-ampuja Galgon palveluksista. Trench Mauser paljastaa, että Stonebanks suorittaa parhaillaan asekauppaa Romaniassa. Rossin ryhmä suorittaa väijytyksen ja kidnappaa Stonebanksin tarkoituksenaan viedä hänet Drummerille, mutta Stonebanksin alaiset keskeyttävät kuljetuksen. Ross lentää sillalta alas jokeen, ja hänen uudet alaisensa joutuvat vangituiksi.