cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kutomakone
thumb|Kutomakoneita [[Plevna (tehdasrakennus)|Plevnassa Tampereella.]] Kutomakone on laite, jolla valmistetaan kudottuja kankaita ja tekstiilituotteita. Kutomakonetta käytetään kankaiden teollisessa valmistuksessa. Kutomakone on kehitetty vipukangaspuista. Käytännössä kangaspuiden eri toimintoja alettiin osa kerrallaan automatisoida alkaen sukkulasta. Tyypillinen kutomakonemalli 1800-luvulla oli varsikone.
Historiaa
Ennen kutomakoneen keksimistä kutomateollisuutta oli tehty yleensä käsityönä. Teollisen vallankumouksen aikana tämä teollisuuden muoto siirtyi kodeista tehtaisiin. Ensin käytettiin koneissa hyväksi vesivoimaa, sitten höyryvoimaa.
Maalaispappi, Edmund Cartwright keksi mekaaniset kangaspuut. Tämä keksintö syrjäytti käsityön koneteollisuuden tieltä.
Cartwrightin keksintöä paransivat muun muassa skotlantilainen William Horrocks ja yhdysvaltalainen Francis Cabot Lowell. Koneet olivat yleisessä käytössä vuonna 1820.
Viitteet
織機
Vartiolaiva
Vartiolaiva on pienehkö yleiskäyttöinen partioalus tai saattaja. Aluksia käytetään valtion merialueiden ja merirajan valvontaan. Maasta riippuen kyseessä voi olla kevyesti aseistettu sota-alus, tai mahdollisesti kriisitilanteessa aseistettavissa.
Vartiolaivat Suomessa
Suomessa rajavartiolaitoksen käytössä on nykyään kolme vartiolaivaa (Uisko, Tursas, Turva). Alukset on kriisitilanteessa aseistettavissa ja alistettavissa merivoimille. Normaalioloiossa aluksilla ei ole kiinteää aseistusta. Vartiolaivoilla on kalustoa ympäristövahinkojen, kuten öljyvuotojen torjuntaan.
Verkkoranta
Verkkoranta (, myös Verkstrand) on kylä Salon kaupungin Särkisalossa. Kylä sijaitsee Särkisalon mantereen puoleisessa osassa meren rannalla.
Verkkorannan vanha kylätontti sijaitsee yhä alkuperäisellä paikallaan. Kylän kantatilat ovat Verkstrand ja Uusitalo. Särkisalontie halkaisee kyläalueen kahtia. Kapea salmi Varknansuntti erottaa Verkkorannan Kaukassalon saaresta, jonne on pengertie. Kyläalueen länsilaidalla sijaitsee mäki Verkkokankare.
Miri Regev
Regev on ottanut voimakkaasti kantaa taideteoksiin, joiden hän katsoo loukkaavan kansallisia symboleja tai esittävät maata arvostelevia boikottipyrkimyksiä. Vuonna 2015 hän esitti, että sellaisilta kulttuurilaitoksilta poistetaan valtion tuki. Vuonna 2018 hän vaati poistettavaksi Haifan taidemuseon Sacred Goods -näyttelystä Jani Leinosen teoksen McJesus, joka hyödyntää McDonald'sin symboleja. Myös Leinonen halua sen poistettavaksi, mutta siksi että hän boikotoi Israelia.
Karttula (kaupunginosa)
Karttula on Kuopion 43. kaupunginosa, joka on muodostettu kuntaliitoksen jälkeen aiemman Karttulan kunnan kirkonkylän taajamasta. Se sijaitsee maanteitse noin 45 kilometriä Kuopion keskustasta länteen. Tilastokeskuksen mukaan Karttulan kirkonkylän taajaman pinta-ala oli 2,80 neliökilometriä ja siellä asui vuonna 2016 yhteensä 839 ihmistä. Koko Karttulassa (aiemman kunnan alueella) asuu noin 3 500 henkeä.
Kuopion Karttulan kaupunginosassa toimii muun muassa Kissakuusen koulu ja Karttulan kirjasto. Kirkonkylällä toimii myös neuvola, hammashoitola ja terveysasema, asiamiesposti, Alko, päivittäistavarakauppa, rautakauppa, apteekki, ravintola, huoltoasema, paloasema, Karttulan kirkko ja seurakuntatalo, tilitoimistoja, kukkakauppa-hautauspalvelu, parturi-kampaamoja, optikko ja pitseria. Karttulatasossa toimii kaupungin ja Kelan yhteinen palvelupiste sekä asukastupa (Jussintupa). Palveluasumista tarjoavat Ierikanpihan ryhmäkoti ja Pihlajakodit.
Luettelo Aeroflotin onnettomuuksista 1970-luvulla
thumb|250px|Aeroflotin [[Tupolev Tu-134|Tupolev Tu-134A.]] 1970-luvulla Aeroflot menetti 203 lentokonetta onnettomuuksissa, joissa kuoli 3 577 ihmistä. Vuosikymmenen pahin onnettomuus tapahtui 13. lokakuuta 1972 Moskovassa, kun Iljušin Il-62 -kone, jolle oli myönnetty lupa laskeutua 400 metriin, jatkoi laskeutumista suurella nopeudella, kunnes osui maahan. Kaikki 174 koneessa ollutta kuolivat. Onnettomuus on toiseksi pahin nykyisen Venäjän alueella sattunut onnettomuus.
Konetyyppijakauma
Konetyypeittäin 1970-luvun menetykset jakautuvat seuraavasti:
Kanadanruusu
Kanadanruusu (Rosa blanda) on Pohjois-Amerikassa luonnonvaraisena kasvava ruusulaji, jota on 1770-luvulta lähtien käytetty myös koristepensaana. Kanadanruusu on saanut tieteellisen nimensä kauniista kukastaan. Blandus tarkoittaa latinaksi viehättävää. Ruusun luokitteli skotlantilainen kasvitieteilijä William Aiton vuonna 1789. Englannin kielessä kanadanruususta käytetään nimiä Smooth Rose, Meadow Rose ja Labrador Rose. Kanadanruusun ruotsinkielinen nimi on labradorros.
Ulkonäkö ja koko
Kanadanruusu kasvaa luonnonvaraisena noin 70–150 cm korkeaksi pensaaksi. Nuoret versot ja oksat ovat vihreitä ja piikittömiä. Vanhetessaan ne muuttuvat punaruskeiksi tai tumman purppuran sävyisiksi ja lopuksi harmaiksi. Piikkejä kasvaa versojen alaosiin. Yläosat säilyvät piikittöminä. Lehdet ovat 5–9 lehden lehdyköissä, väriltään tummanvihreät, pitkänomaiset ja sahalaitaiset. Kanadanruusu kukkii Amerikan mantereella alkukesästä, Britanniassa touko-kesäkuussa, Suomessa kesä-heinäkuussa. Kukissa on viisi terälehteä. Kukkien väri vaihtelee valkoisesta vaalean- ja ruusunpunaiseen. Kukat ovat halkaisijaltaan 5–7 cm. Heteet ovat ruskeankeltaiset. Kukat ovat yksittäin tai enimmillään viiden kukan ryppäissä. Ruusu kukkii toisen vuoden versoilla. Kukinta on runsas. Vasta-auenneen kukan tuoksu on mieto ja miellyttävä ruusun tuoksu. Loppukesällä muodostuvat kiulukat ovat muodoltaan pyöreitä ja väriltään kirkkaan punaisia. Ruusu leviää juurivesoista.
Levinneisyys
Kanadanruusu kasvaa luonnonvaraisena lähes koko Pohjois-Amerikan mantereella etelä- ja länsiosia lukuun ottamatta. Sen päälevinneisyysalue ulottuu pohjoisesta Quebecistä ja Ontariosta etelään Kansasiin ja Missouriin ja idässä Ohioon. Sen kasvuympäristönä ovat aurinkoiset niityt, preeriat ja kuivat rinteet. Kanadanruusua kutsutaan myös preerianruusuksi (prairie rose), mutta preerianruusu nimityksen ovat saaneet myös Rosa arkansana, Rosa setigera ja Rosa virginiana.
Käyttö ruusujen jalostuksessa
Kanadanruusun risteymät ja geneettiset muunnokset muodostavat tarhakanadanruusujen eli blandaruusujen Rosa Blanda-ryhmän. Rosa Blanda-ryhmään kuuluvia ruusulajikkeita ovat esim. Rosa 'Betty Bland', ja Rosa 'Herttoniemi'.
Käyttö koristepensaana
Kanadanruusua käytetään koristepensaana yksittäin, aidanteena tai köynnösruusuna. Se viihtyy parhaiten aurinkoisessa paikassa, tuoreessa, humuspitoisessa ja vettä läpäisevässä maaperässä. Laji menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I–V.
Flávio Amado
Flávio da Silva Amado (s. 30. joulukuuta 1979 Luanda, Angola) on angolalainen jalkapalloilija, joka tunnetaan paremmin nimellä Flávio. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä. Seuratasolla hän edusti muun muassa kotimaansa menestyneimpiin seuroihin kuuluvaa Petro Atléticoa, egyptiläistä Al-Ahlia ja Saudi-Arabian valioliigan Al-Shababia.
Flávio on 91 maaottelullaan ja 34 maaottelumaalillaan vielä keväällä 2018 Angolan maajoukkueen kaikkien aikojen ottelutilastossa ykkönen ja maalintekijätilastossa toinen.
Juhana Idänpään-Heikkilä
thumb|Valtiopäivämies Juhana Idänpään-Heikkilä Antti Juhana Idänpään-Heikkilä (7. huhtikuuta 1818 – 14. huhtikuuta 1890 Vanaja) oli valtiopäivämies, kunnallispoliitikko ja rusthollari hämäläisestä Vanajan pitäjästä. Pitkän yhteiskunnallisen uransa aikana Idänpään-Heikkilä kohosi säätynsä merkittäväksi jäseneksi niin valtiopäivillä kuin kunnallisessakin elämässä.
Elämäntyö
Jo melko nuorena Juhana sai pitäjänkokoukselta luottamustehtäviä ja hän oli ainakin Vanajan pitäjän ensimmäinen talollinen, joka käytti puumerkin sijasta nimikirjaimia ja lopulta koko nimeään. Itseopiskelu ja tutustuminen kansaan tekivät Juhanasta vakaan suomen kielen puolustajan ja niin hän eräässä yhteydessä puhuttaessa koululaitoksen suomenkielistämisestä totesi: »Vaan niille, – jotka lukevat sen meille kylläksi, että saamme maasta kaivaa jokapäiväisen leipämme ruumiimme ravinnoksi, että saamme kunnian ylöspitää muukalaiset oppilaitoksemme, osaksi samanlaiset virkamiehemme ja vielä – valtiommekin; että saamme sielumme virvoitukseksi kuulla (ihmeeksi omalla kielellämme) joka pyhä saarnattavan Jumalan sanaa – täytyy sanoa, että soisin heidän tulevan muutetuksi nauttimaan tätä meidän tilaamme, tullaksensa huomaamaan, onko kansa virkakuntaa, vai virkakunta kansaa varten.» Näin siis se, joka veroillaan koulutuksen ylläpitää ja maksaa, on oikeutettu myös saamaan opetusta omalla kiellellään.» Tällä yhteiskunnallisella kannanotolla on ollut merkittävät seuraukset koko suomalaiselle koulutuspolitiikalle.
Puhuja
Juhana Idänpään-Heikkilä ei ehkä ollut mikään tuottelias ja suuri kirjoittaja, kuten oli hänen hyvä ystävänsä Kustaa Paturi Turengista, mutta puhujana hän lienee ollut erinomaisen ylivoimainen. Hänen puhelahjansa huomataan erityisesti kahdessa merkittävässä tapahtumassa.
Ensimmäisen julkisuudessa mainitun puheensa hän piti 1858, jolloin Hämeessä uhkaavaan suuntaan kehittynyt ruotuväenkysymys oli saanut tyydyttävän ratkaisun. Tämän takia Kanta-Hämeen alueen talonpojat järjestivät kenraalikuvernöörille ja muille suurille herroille kekkerit, joista Hämeenlinnassa ilmestyvä Hämäläinen kirjoitti: »missä seuran jäsenet, herrat ja talonpojat, sulivat yhteen ja antoivat aavistuksen siitä, miten se kansa keskenään elää, joka yksin omaa kieltänsä viljelee». Isäntien puolesta puhuivat muun muassa Idänpää-Heikkilä, Lammin A. Jaakkola ja Janakkalan Kustaa Paturi, siis Kanta-Hämeen talonpoikaisväestön tunnetuimmat miehet.
Toisen tunnetun puheensa Juhana Idänpään-Heikkilä piti professorinvirasta eroavan Elias Lönnrotin kunniaksi 1862. Tilaisuuteen hän oli matkannut yhdessä ystävänsä Kustaa Paturin kanssa. Puheen hän piti Suomettaren mukaan »erinäisen selkeesti ja sujuvasti» pitämässään puheessa suomen kielelle hän esitettyään Lönnrotin suuria ansioita ja uhrautuvaa työtä, ja jatkoi: »Jokainen aika ja asia antaa yhä todistuksia muinaisajan jumaluus-opin perustajain luuloille, että kullakin hyvällä on aina paha vastustajansa. Niin näyttäisi kielellämmekin olevan. Ilahuttava kuitenkin on, että niiden luku, jotka huusivat kielestämme muinaisen Rooman senaattorin tavoin: 'Karthago pitää hävitettämän', on yhä vähenemään päin, ja sen puolustajat etenee päivä päivältä.» Näin jälleen kerran hyvin näkyvällä foorumilla Idänpää-Heikkilä esiintyy voimakkaana suomen kielen puolustajana.
Kun suuriruhtinas Aleksanteri II vieraili Parolan leirillä 1863, niin tämän vierailun yhteydessä aivan erikoista huomiota herätti Idänpään-Heikkilän puhe keisari Aleksanteri II:lle. Kun keisari siis otti vastaan säätyjen edustajia, päättivät paikalla olleet talonpojat, että Idänpään-Heikkilä pitää hänelle puheen, jonka sisältöä jonkin verran yhdessä pohdittiin, ilmeisesti eritoten yhteistyötä tehtiin Kustaa Paturin kanssa. Tämä puhe oli yllätys myös suomalaisille ja lehdistö jopa esitti asiasta kriittisiä näkemyksiä. Oli sopimatonta, että talonpoika puhuu hallitsijalle. Kustaa Paturin artikkelin mukaan puheessa kiitettiin, keisaria siitä, että hän oli saapunut Suomeen, että hän oli jatkanut – Aleksanteri I:n työtä kansakuntien joukkoon korotetun Suomen oikeuksia lisäämällä ja että hän oli kutsunut kokoon valtiopäivät; lisäksi siinä vakuutettiin Suomen kansan uskollisuutta Aleksanterille. Keisari oli tiedustellut maaherralta, oliko Idänpään-Heikkilä todellakin vain talonpoika ja pyysi saada itselleen puheen kokonaisuudessaan. Seuraavana yönä Idänpään-Heikkilä pani sen paperille ja sai siitä myöhemmin keisarin kiitoskirjeen.
Voidaan todeta, että erityisesti oli Vanajan pitäjälle, kuin myös koko läänille ja valtakunnallekin, eduksi, että sillä oli itsenäisen kunnallislaitoksen syntyessä ja sen alkutaipaleella käytettävissä kokenut ja yhteisiä kysymyksiä harrastava Idänpää-Heikkilä. Vuosina 1867―1870 hän oli kunnallislautakunnan varaesimies ja siitä lähtien esimies.
Talonpoika
Vuosisadan puolimaissa Juhana Idänpään-Heikkilä hän raivautti pelloksi toista tynnyrinalaa kivikkomaata ja yli neljä tynnyrinalaa niittyä, rakensi aikaisekseen suuren kivinavetan ja kiviaitan. Näiden ansioiden ja – ajalleen kuvaavaa – myös pitkän kiviaidan rakentamisen vuoksi, »jotka osoittavat harvinaista tarmoa ja uutteruutta», seurakunnan kirkkoherra pitäjänkokouksen kannattamana ehdotti hänelle julkista tunnustusta. Näin siis vuonna 1857 Suomen Talousseura myönsikin hänelle pienemmän hopeamitalinsa.
Vuonna 1857 toimintansa aloittaneeseen Uudenmaan ja Hämeen läänin maanviljelysseuraan hän kuului vakinaisena jäsenenä, otti innokkaasti osaa sen yleisiin kokouksiin ja monesti myös niissä käsiteltyihin keskustelukysymyksiin, toimi palkintolautakunnissa ja sai itsekin pari kertaa palkinnon. Juhana Idänpään-Heikkilän harrastuneisuus maatalouden kehittämiseen oli kuitenkin siksi voimakas, että hän, muiden mukana, oli vuonna 1874 perustamassa viisi Etelä-Hämeen pitäjää käsittävää Etelä-Hämeen Maalaisseuraa, jonka puheenjohtaja Idänpään-Heikkilä oli vuoteen 1879. Tuolloin hän erosi eräiden erimielisyyksien vuoksi, joiden pohjimmaisena syynä oli vanhojen ja nuorien vaikeus ymmärtää toisiaan.
Kansanopetus
Valistuneiden kansanmiesten kuten Idänpään-Heikkilä ja Kustaa Paturi olivat, mielestä ensimmäinen edellytys henkisesti ja taloudellisesti takapajuisen maaseudun kohottamiseksi ja kansakunnan tulevaisuuden turvaamiseksi oli kansanopetuksen järjestäminen. Usein juuri nämä miehet tunsivat kaikkein parhaiten tuon tarpeen, olivathan ne suurin ponnistuksin hankkineet melko korkean ja merkittävän sivistystason.
Mikään muu julkinen asia ei siis ole ollut Idänpään-Heikkilän sydäntä lähempänä kuin kansanopetuksen kehittäminen. Kun Vanajan pitäjän pitäjänkokous uskoi 25-vuotiaalle Idänpään-Heikkilälle ensimmäisen luottamustoimen, niin se valitsi hänet opetustarkoituksiin käytettävien varojen hoitokuntaan. Myös huoli kotipitäjän kansansivistyksen heikkoudesta on ensimmäisen hänen kynästään lähteneeksi todettavan sanomalehtikirjoituksen aihe 1853. Vanhuudessaan hän mainitsee kansakoulun olleen hänen hellimpiä hoitolapsiaan ja sen edistymisen aina hänen todellinen ilonsa.
Useista Idänpään-Heikkilän aloitteista niiden vastustajat tekivät valituksia kuvernöörille ja senaatille yrittäen saada ne kumotuiksi. Näissä toimissaan vastustajat eivät kuitenkaan onnistuneet. Ainoastaan esitysten toteutuminen näin viivästyi. Myöhemmin valtiopäiville osallistuneena hän puolusti lämpimästi köyhäinhoitolakiin otettavaksi määräyksen, joka takaisi kunnan hoitoon joutuneille lapsille kansakouluopetuksen saamisen.
Valtiopäivämies
Juhana Idänpään-Heikkilä osallistui talonpoikaissäädyssä kolmille valtiopäiville, 1872, 1877–1878 ja 1882. Tammikuun valiokuntaa valittaessa hän hävisi yhdellä äänellä valituksi tulleelle Matti Retulalle. Yhtä niukalla oli valituksi tuleminen, kun valittiin valtiopäivien osanottajia vuosille 1863–1864 ja 1867. Vaalien suhteen kirjoitti Hämäläinen, että Juhana Heikkilä: »ei ainoastansa seudullansa, mutta yleiseen on voittanut kansan luottamuksen sekä taitonsa, rehellisyytensä, puhtautensa, että mahdikkaan ja helposti käsitettävän selvän puhe-lahjansa vuoksi. Emme tarvitse sanoakkaan, ettei anottumme J. H. olisi ollut läänistämme ensimmäinen menemään valtiopäiville: emme myös epäilekään, ettei hänen läsnäolonsa siellä olisi ollut sekä seutumme että koko isänmaan hyöty ja kunnia.»
Kun pidettiin vaalit vuoden 1872 valtiopäiviä varten, Idänpään-Heikkilän valitseminen ei kohdannut enää vakavaa vastustusta. Sääty valitsi hänet puhemiesneuvostoon, valitsijamieheksi ja talousvaliokuntaan sekä toimitusvaliokunnan varajäseneksi. Valtiopäivien kuluessa hänet valittiin säädyn pankintilintarkastajan ensimmäiseksi varamieheksi ja kahden tilapäisen valiokunnan jäseneksi. Vuoden 1882 valtiopäivillä hän ei osallistunut valiokuntatyöskentelyyn samalla intensiteetillä. Valtiopäivätyössä Idänpään-Heikkilän mielenkiinto kohdistui maaseudun uudistusta kaipaaviin kysymyksiin. Hänen anomuksensa koskivat pappiloiden rakentamista ja kunnossa pitoa, jahtivoudin viran lakkauttamista ja siten vapautuneiden varojen käyttämistä kätilöntoimien perustamiseen, samoin kuin talonpoikia rasittavan hollikyytivelvollisuuden poistamista. Toisaalta suomen kieltä ja suomenkielistä sivistystä koskevat kysymykset olivat myös keskeisiä niillä valtiopäivillä, joilla hän oli mukana.
Juhana Idänpään-Heikkilä teki vuoden 1872 valtiopäivillä anomusehdotuksen suomenkielisen pikakirjoitusjärjestelmän aikaansaamiseksi. Muissa valtiopäivien säädyissä oli jo tällöin otettu käyttöön ruotsalainen muunnos saksalaisesta Gabelsbergerin pikakirjoitusjärjestelmästä mutta suomenkielinen tlaonpoikaissääty ei voinut seurata tätä esimerkkiä. Idänpään-Heikkilän aloitteen perusteella Suomen senaatti julisti kilpailun parhaan suomenkielisen pikakirjoitusjärjestelmän laatimisesta. Kilpailun voitti maisteri Lars Theodor Neovius, jonka kirja "Opastus suomalaiseen pikakirjoitukseen" ilmestyi vuonna 1875. Talonpoikaissäädyssä suomenkielinen pikakirjoitus otettiin käyttöön vuosien 1877–1878 valtiopäivillä.
Daniel Fellman
Daniel Fellman (s. 26. tammikuuta 1990 Turku) on pelaajauransa jo vuonna 2010 lopettanut suomalainen jalkapalloilija, joka edusti Veikkausliigassa Jaroa. Hän pelasi Suomen eri ikäisten poikamaajoukkueissa yhteensä 19 ottelua.
Tilastot
'' Vain kansalliset sarjat huomioitu. Tilanne 12. lokakuuta 2009. ''
Naksutinkoulutus
thumb|200px|Hevosen naksutinkoulutusta.
Naksutinkoulutus on eläinten koulutusmetodi, joka on saanut nimensä koulutusvälineenä käytettävästä "naksuttimesta". Nimi on hieman harhaanjohtava, sillä naksutinkouluttaja ei välttämättä tarvitse naksutinta lainkaan. Naksutinkoulutuksessa tärkeintä on ideologia, kuten operantin ehdollistamisen, positiivisen vahvistamisen ja negatiivisen rankaisun hyödyntäminen, sekä käytöksen täsmällinen merkitseminen. Sen sijaan houkuttelua ja pakottamista vältetään, samoin kuin negatiivista vahvistamista ja positiivista rankaisua.
Naksutinkoulutus kehitettiin ensin delfiinien ja kirjekyyhkyjen koulutukseen, mutta nykyisin sitä käytetään mm. koirien ja hevosten kouluttamiseen. Metodi onkin siitä lähes ainutlaatuinen, että se toimii melkein kaikille eläinlajeille. Naksutinkoulutus perustuu eläimen tarjoamaan luontaiseen toimintaan ja operanttiin ehdollistumiseen, eli eläimen pitää tuottaa käytös ennen ärsykkeen esilletuloa. Esimerkiksi lintua tai tiikeriä koulutettaessa tämä on nopeampi ja turvallisempi vaihtoehto saada eläin toimimaan halutunlaisesti, kuin palkkioilla houkuttelu tai fyysinen pakottaminen. Naksutinkoulutuksessa keskitytään siihen, mitä kouluttaja havaitsee, ei mitä kouluttaja arvelee eläimen päässä tapahtuvan.
Kun eläin suorittaa halutun reaktion tai käytöksen, sitä vahvistetaan eli eläin palkitaan. Palkkio on useimmiten ruokaa sen käytännöllisyyden vuoksi, mutta voi periaatteessa olla mitä tahansa, mitä eläin luonnostaan arvostaa. Käytettävät palkkiot vaihtelevat suuresti sen mukaan, mitä eläinlajia koulutetaan.
Naksutin on pieni muovinen laatikko, jota painaessa saadaan aikaan naksahtava ääni. Eläin ehdollistetaan klassisesti naksuttimen ääneen, jolloin eläin yhdistää naksahduksen palkkion saamiseen. Tällöin naksahduksesta tulee ehdollinen (sekundääri) vahviste, kun taas varsinainen palkkio on ehdoton (primääri) vahviste. On huomioitava, että naksutin on pelkkä merkkiääni; se ei koskaan korvaa varsinaista palkintoa. Toisin sanoen eläin on aina palkittava jokaisen naksahduksen jälkeen. Jos palkitseminen lopetetaan naksuttimen käytön yhteydessä, ehdollistuminen alkaa purkautua ja lopulta naksuttimen ääni on eläimelle jälleen täysin merkityksetön.
Ehdollisen vahvisteen ei välttämättä tarvitse olla naksutin. Se voi teoriassa olla mikä tahansa ääni tai aistihavainto, johon eläin on ehdollistettu. Naksutin on kuitenkin suosiossa, sillä sen ääni on ainutlaatuinen (eläin ei kuule vastaavaa ääntä koulutustilanteen ulkopuolella) ja pysyy aina samanlaisena, toisin kuin esimerkiksi kouluttajan kehusanat, jotka voivat muuttua jo äänensävyltäänkin. Naksuttimen käyttö on myös helppoa.
Ehdollistumisen jälkeen naksahdus kertoo eläimelle, mikä reaktio on tuottavaa eli mistä reaktiosta eläin tullaan palkitsemaan. Koska naksahdus on kestoltaan lyhyt, eläimelle pystytään kertomaan alle sekunnin tarkkuudella, mistä käytöksestä se tullaan palkitsemaan. Palkkion ei tarvitse tulla heti, kunhan naksahdus ajoitetaan oikein (eläimen reagoidessa halutulla tavalla). Kouluttajan onkin oltava tarpeeksi nopea ja hallittava oikea ajoitus. Tämä voi olla helppoa tai vaikeaa riippuen siitä, kuinka nopeasta reaktiosta yritetään päästä palkitsemaan. Naksuttimen avulla eläimelle voidaan opettaa mitä tahansa, mihin sillä on olemassa fyysiset ja psyykkiset edellytykset.
Kirjallisuutta
Kirjoja naksutinkoulutuksesta:
1,1,1,2-tetrakloorietaani
1,1,1,2-tetrakloorietaani (C2H2Cl4), on orgaaninen yhdiste, joka normaaliolosuhteissa on olomuodoltaan keltainen – punainen neste. 1,1,1,2-tetrakloorietaanin rakennekaava on Cl3CCH2Cl, moolimassa 167,8 g/mol, sulamispiste −70,2 °C, kiehumispiste 130,5 °C, suhteellinen tiheys 1,54 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 25 °C:ssa 0,11 g/100 ml ja CAS-numero 630-20-6.
Puuilo-cup
Puuilo-cup on Suomen Ampumahiihtoliiton vuodesta 2018 alkaen järjestämä ampumahiihdon kansallinen kilpailusarja. Puuilo-cup on nimetty ampumahiihtoliiton sponsorin Puuilon mukaan, mutta se on yleisen sarjan ainoa kansallisen tason cup-kilpailu Suomessa, joten se vastaa hiihtoliiton järjestämää Maastohiihdon Suomen Cupia. Yleisen sarjan lisäksi Puuilo-cupissa järjestetään sarjat alle 19-vuotiaille ja alle 22-vuotiaille. Kaikissa sarjoissa on seitsemän osakilpailua ja sama pisteytysjärjestelmä. Joihinkin osakilpailuihin, kuten Kontiolahden kansainvälisiin GP-kilpailuihin, saa osallistua myös ulkomaalaisia osanottajia, mutta Puuilo-cupin pisteitä jaetaan ainoastaan suomalaisen kilpailulisenssin omaaville. Viestikilpailuita ei Puuilo-cupissa käydä.
Nuorille on järjestetty vuodesta 2009 alkaen Lapua Junior Cup -niminen vastaava kilpailusarja.
Pisteytys
Puuilo-cupissa jaetaan pisteitä kahdeksalle parhaalle, siten että kilpailun voittaja saa 12, toiseksi sijoittunut yhdeksän, kolmanneksi sijoittunut seitsemän ja neljänneksi sijoittunut viisi pistettä. Tämän jälkeen jaetut pisteet vähenevät yhdellä ja kahdeksanneksi sijoittunut saa yhden pisteen. Kauden lopussa jokaiselta kilpailijalta vähennetään kaksi heikointa tulosta pois. Jos tämän jälkeen kilpailijoilla on sama pistemäärä, ratkaistaan tasatilanne vertailemalla yksittäisiä sijoituksia. Jos sijoitukset ovat identtiset, tasatilanne ratkeaa sillä, kumpi kilpailijoista on onnistunut useammin ampumaan nolla-ammunnan, eli sakottoman kilpailun. Tuloksen ollessa edelleen tasan sijoitus arvotaan.
Pisteitä jaetaan viidestä osakilpailusta sekä SM-kilpailujen kahdesta henkilökohtaisesta kilpailusta. alle 19- ja alle 22-vuotiaiden sarjoissa pisteitä saa nuorten SM-lähdöistä.
Palkinnot
Kokonaiskilpailun kolme parasta palkitaan kauden päätteeksi Puuilon lahjakortein. Yleisessä sarjassa palkintosummat ovat 1000, 750 ja 500 euroa. Nuorten sarjoissa sen sijaan palkintojen arvot ovat 600, 400 ja 200 euroa.
Petra Vaelma
Petra Pauliina Vaelma (s. 11. toukokuuta 1982) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi kotimaansa lisäksi Ruotsissa kolmessa eri seurassa ja kausina 2009–2013 norjalaisseura Klepp IL:ssä.
Aikuisten maajoukkueuransa Vaelma aloitti 14. elokuuta 1999, kun hän pelasi 45 minuuttia harjoitusmaaottelussa Skotlantia vastaan. Hän oli pitkään maajoukkueen luottopelaaja ja pelasi muun muassa täydet minuutit kaikissa neljässä ottelussa EM-kilpailuissa 2005, kun Suomi ylsi välieriin, ja EM-kilpailuissa 2009, kun Suomi selvisi puolivälieriin. Yhteensä Vaelma pelasi 93 maaottelua, joista hän pelasi täydet 90 minuuttia yli 50:ssä.
Vaelman kasvattajaseura on Turun Palloseura. Hän on myös pelannut Turun Pyrkivässä, FC Unitedissa sekä Ruotsissa Bälinge IF:ssä, Eskilstuna Unitedissa ja Umeå Södra FF:ssä ennen siirtoaan Norjaan syksyllä 2008.
Luettelo televisiosarjan Kotikatu jaksoista
Tämä on luettelo TV1:llä esitetyn Kotikatu-sarjan jaksoista.
Richard M. Sherman
Sherman syntyi New Yorkissa Rosa ja Al Shermanin perheeseen. Valmistuttuaan Beverly Hills High Schoolista hän perusti duon André Previnin kanssa. Sattumoisin molemmat säveltäjät voittivat vuonna 1965 musiikkikategorian Oscarit eri elokuvista.
Sherman meni vuonna 1957 naimisiin Elizabeth Gluckin kanssa, jonka kanssa hän sai kaksi lasta. Hänellä oli jo tytär edellisestä avioliitosta. Richard ja Robert Shermanin ensimmäinen Top Ten -hitti "Tall Paul" on vuodelta 1958.
Sherman on jatkanut uraansa aina 2000-luvulle, ja hän sai 9. kesäkuuta 2005 paikan Songwriters Hall of Famesta. Hän muutti vuonna 2002 Beverly Hillsistä Lontooseen. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famessa.
Kerahaihdutus
thumb|316px|Veden kerahaihdutus tolueenissa. Tolueeni on violettia, vesi sinistä. Punaisella katkoviivalla on merkitty höyryn virtausreitti. Kerahaihdutus eli atseotrooppinen haihdutus on kemian erotusmenetelmä, jolla voidaan erottaa haihtuva epäpuhtaus liuottimen avulla. Tuotteen on kestettävä keittämistä valitussa liuottimessa. Haihdutukseen tarvitaan asianmutkainen kerahaihdutusputki, säädettävä lämmönlähde ja palautusjäähdytin. Kerahaihdutusputki on alhaalta suljettu tai suljettava putki, jossa on tislausmutka sivussa (niin sanottu Dean–Stark-laite tai Bidwell-Sterling-laite.)
Esimerkiksi kosteita synteesituotteita voidaan kuivata tolueenin avulla kerahaihdutuksella. Tolueeni ja vesi yleensä ottaen erottuvat toisistaan omiksi kerroksikseen, kuten öljy ja vesi. Tolueeni kuitenkin liuottaa jonkin verran vettä ja muodostaa kera seoksen, jolla on tolueenia (kiehumispiste 110 °C) ja vettä (kiehumispiste 100 °C) alempi kiehumispiste, noin 84 °C. Tämä on atseotrooppinen seos — molemmat aineet kiehuvat samassa lämpötilassa (eli vesi ei ala kiehumaan pois tolueenista). Siksi kaasun ja nesteen vesipitoisuus on sama.
Kerahaihdutuksessa tämä höyry kondensoidaan koeputkeen palautusjäähdyttimen avulla. Kondensaatista vesi erottuu omaksi kerroksekseen. Vesi on tolueenia raskaampaa, joten se jää koeputken pohjalle, ja tolueeni valuu takaisin liuokseen. Näin kuivatettava vesi-tolueeniliuos laimenee, joten sen kiehumispiste (atseotrooppi) nousee kunnes vesi on ajettu pois kokonaan ja seos saavuttaa tolueenin oman kiehumispisteen 110 °C:ssa. Vesi kerätään sitten pois koeputkesta, ja itse synteesituote erotetaan tolueenista esimerkiksi kiteyttämällä. Vesi ei välttämättä poistu aivan täysin tällä menetelmällä, eikä mitään haihtumattomia aineita kuten mineraalisuoloja saada poistettua.
Toinen mahdollinen tapa on veden poisto absolutoidulla etanolilla (99,5 %), koska se liuottaa vettä, ja haihtuessaan vie sen mukanaan. Alkoholit tai hiilivedyt kuten tolueeni haihtuvat näytteistä huomattavasti helpommin ja täydellisemmin kuin vesi, jota jää aina pieniä määriä haihdutuksenkin jälkeen.
Bachelor of Arts
Bachelor of Arts on kansainvälinen nimitys alemmalle korkeakoulututkinnolle. Tutkintonimikettä käytetään esimerkiksi Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Isossa-Britanniassa. Sen lyhenne on B.A.
Se käsittää vapaat taidot, tieteen tai molemmat sisältävät tutkinnot.
Rebecca Ferguson
Rebecca Ferguson voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Bob Johnston
thumb|Bob Johnston (etualalla vasemmalla). Donald William ”Bob” Johnston (14. toukokuuta 1932 Hillsboro, Texas – 14. elokuuta 2015 Nashville, Tennessee ) oli yhdysvaltalainen musiikkituottaja. Hänet tunnetaan parhaiten yhteistyöstään Bob Dylanin, Johnny Cashin, Leonard Cohenin, Willie Nelsonin ja Simon & Garfunkelin kanssa.
M/S Sea Trader
M/S Sea Trader oli vuonna 1977 rakennettu 123,65-metrinen rahtilaiva. Laivan rakensi Hollming Oy, Suomessa. Alun perin alus oli nimeltään Mekhanik Gerasimov. Alus romutettiin syyskuussa 2004 Gentissä, Belgiassa.
Sea Traderin sisaraluksia ovat M/S Inzenieris Kreilis, M/S Ion, M/S Inzhener, M/S Inzenieris Neciporenko, M/S Inzenieris Suhorukovs, M/S Etel, M/S Alo, M/S Mekhanik Tarasov ja M/S Algaswaa.
Käyttöhistoria
11. marraskuuta 1976 alus laskettiin vesille ja seuraavana vuonna se luovutettiin neuvostoliittolaisen Latvian Shipping Companyn omistukseen. Aluksen kotisatamaksi tuli Riika. Vuonna 1998 alus siirtyi Mekanikis Gerasimovs Shipping Co. Ltd:n haltuun ja Maltan lipun alle. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Valletta, jonka jälkeen alus aikarahdattiin norjalaisen Color Linen liikenteeseen, välille Oslo–Kiel. Color Line nimesi aluksen Color Traderiksi. Vielä saman vuoden aikana laivan nimi vaihtui jälleen; uusi nimi oli Mehanikis Gerasimovs. Vuonna 1999 laiva aikarahdattiin Cargo Connect Transport & Logistic Ltd:n liikenteeseen, linjalle Hampuri–Hull, nimellä Cctl Hull. Kotisatamaksi tuli Hampuri.
Lokakuussa 1999 alus sai Sea Trader -nimensä. Helmikuussa 2002 TransRussiaExpress vuokrasi laivan, reitille Kiel–Kaliningrad–Pietari. Seuraavana vuonna Sea Trader siirtyi liikennöimään Liepājan ja Karlshamnin välille. Vuonna 2004 alus aloitti liikennöinnin Välimeren ja Pohjois-Euroopan välillä.
16. heinäkuuta 2004 Sea Trader alkoi palaa, ollessaan Antwerpenin satamassa. Syyskuussa 2004 belgialainen Van Heyghen osti aluksen ja romutti sen.
More (albumi)
More on suomalaisen The Quiets -rautalankayhtyeen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1989.
Fossiilinen polttoaine
Fossiiliset polttoaineet ovat polttoaineita, jotka syntyvät eliöiden biomassan fossiloituessa maaperään. Fossiilisia polttoaineita ovat mm. kivihiili, ruskohiili, maakaasu ja raakaöljystä jalostetut polttoöljyt. Kansainvälisissä luokituksissa turve luokitellaan usein fossiiliseksi polttoaineeksi, vaikka se on selvästi niitä syntyperältään nuorempi polttoaine (EU, IPCC, Tilastokeskus).
Fossiiliset polttoaineet ovat uusiutumattomia luonnonvaroja, tai hyvin hitaasti uusiutuvia, kuten noin 10 000 vuoden ajanjaksolla uusiutuva turve. Fossiilisten polttoaineiden kemiallinen energia on alun perin maapallon alkuaikojen kasvillisuuden keräämää aurinkoenergiaa. Energiantuotanto fossiilisilla polttoaineilla perustuu raaka-aineen polttamiseen, missä vapautuvaa lämpöenergiaa voidaan käyttää lukuisiin eri tarkoituksiin. Polttamisessa syntyy pääosin hiilidioksidia ja vettä sekä polttoainelaadusta ja polttotekniikasta riippuen muita aineita kuten rikki- ja typpiyhdisteitä.
Koska fossiilisten polttoaineiden polttaminen vapauttaa maaperään sitoutunutta ainesta ilmakehään on se huomattava kasvihuonepäästöjen ja siten antrooppisen ilmaston lämpenemisen aiheuttaja. Öljyn tarjonnan ennustetaan niukkenevan jo lähitulevaisuudessa, mutta maakaasua ja hiiltä riittää maaperässä jopa sadoiksi vuosiksi (2020). Jos ilmaston lämpenemistä halutaan rajoittaa, fossiilisten polttoaineiden jäljellä olevat varannot pitäisi jättää lähes kokonaisuudessaan maan poveen. Fossiilisten polttoaineiden päästöjen olisi lähdettävä globaalisti laskuun 2020 mennessä, jotta Pariisin ilmastosopimuksen tavoitteet voidaan saavuttaa.
Määritelmä
IPCC:n arviointiraportin (2007) määritelmä fossiiliselle polttoaineelle on ”Hiilipohjainen polttoaine fossiilisesta hiilivetykerrostumasta sisältäen kivihiilen, turpeen, öljyn ja maakaasun.” (Fossil fuels: Carbon-based fuels from fossil hydrocarbon deposits, including coal, peat, oil and natural gas.)
Käyttö
vasen|pienoiskuva|Globaali energian kulutus. thumb|300px|Fossiiliset polttoaineet ovat [[Aurinko|Auringon fuusioreaktioiden varastoitunutta energiaa. Niiden kulutus on huomattavassa osassa ihmiskunnan energiataloudessa.]] Fossiiliset polttoaineet ovat olleet teollistuneiden yhdyskuntien merkittävin energianlähde niiden synnystä lähtien.
Alla oleva kaavio havainnollistaa fossiilisten polttoaineiden merkitystä suhteessa muihin energianlähteisiin eräissä teollisuusmaissa. Tanska ja Saksa ovat tyypillisempiä teollisuusmaita kuin Suomi ja Ruotsi siinä suhteessa, että Suomessa ja Ruotsissa ydinvoiman, vesivoiman ja biopolttoaineiden käyttö on tavallista merkittävämpiä. Kaaviossa fossiilisiin polttoaineisiin luetaan mukaan ajoneuvojen nestemäiset polttoaineet.
Tiedosto:Energiantuotanto Suomi Ruotsi Tanska Saksa.png
Päästöt
Poltettaessa syntyy polttoaineesta ja polttotekniikasta riippuen erilaisia savukaasuja, joista yleisin on hiilidioksidi. Palaessa vapautuu myös vettä, rikkidioksidia, typen oksideja ja lukuisia pienhiukkasia. Maakaasulla, joka on pitkälti metaania, hiilidioksidipäästöt ovat noin kolmanneksen muita fossiilisia polttoaineita matalammat.
Hiilidioksidi on ilmaston lämpenemisen kannalta merkittävin kasvihuonekaasu. Rikin ja typen oksidit aiheuttavat vesissä ja maaperässä happamoitumista. Pienhiukkaset aiheuttavat hengitettyinä terveysongelmia.
Hiilidioksidin poistaminen savukaasuista on periaatteessa mahdollista, joskaan ei kustannusten ja hiilidioksidin loppusijoittamisen hankaluuden takia ole merkittävästi käytössä. Rikin ja typen oksidit pystytään pääosin poistamaan erilaisin puhdistusmenetelmin ja polttoprosessia hienosäätämällä. Sähkösuodattimilla voidaan savukaasuista poistaa lähes kaikki pienhiukkaset. Pienemmissä ja liikkuvissa kohteissa kuten autoissa savukaasujen puhdistaminen on vaikeampaa kuin suuremmissa kiinteissä laitoksissa, joten liikenne aiheuttaa merkittäviä päästöjä sielläkin missä laitosten päästöt puhdistetaan huolellisesti.
Robert B. Sherman
thumb|Robert B. Sherman vuonna 2002. Robert Bernard Sherman (19. joulukuuta 1925 New York – 5. maaliskuuta 2012 Lontoo) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, joka on yhdessä veljensä Richard M. Shermanin kanssa tullut tunnetuksi varsinkin elokuvamusiikistaan. Shermanin veljekset tekivät yhteistyötä muun muassa elokuvissa Maija Poppanen (1964), Viidakkokirja (1967) ja Nalle Puh (1977).
Robert B. Sherman syntyi New Yorkissa lauluntekijä Al Shermanin (1897–1973) poikana. Hän haavoittui toisessa maailmansodassa polveen. Hän opiskeli Bard Collegessa ja pääsi vuonna 1958 ensimmäistä kertaa Top Ten -listalle laululla "Tall Paul". Walt Disney kiinnitti huomiota lahjakkaisiin veljeksiin ja kiinnitti heidät Walt Disney Studiosin palvelukseen, ja he työskentelivät Disneyn alaisina tämän kuolemaan (1966) saakka.
Sherman avioitui 27. syyskuuta 1953 Joyce Sasnerin (k. 2001) kanssa. Parille syntyi neljä lasta.
Sherman sai Oscar- ja Grammy-palkintoja, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella; hänet hyväksyttiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 2005. Hän harrasti teini-ikäisestä saakka maalaustaidetta mutta piti ensimmäisen julkisen näyttelynsä vasta vuonna 2002.
Sherman menehtyi kotonaan Lontoossa 5. maaliskuuta vuonna 2012.
Kastraattilaulaja
pienoiskuva|upright|Kuuluisa ja palvottu 1700-luvun kastraattilaulaja [[Farinelli eli Carlo Broschi. Bartolomeo Nazarin maalaus noin vuodelta 1753.]] Kastraattilaulaja on mieslaulaja, jolta on tämän sopraano- tai alttoäänen säilyttämiseksi kastraatiossa poistettu molemmat kivekset. Leikkaamattomilla miehillä kivesten tuottamat sukupuolihormonit aiheuttavat normaalisti murrosiässä äänenmurroksen. Kastraatti kasvaa keholtaan aikuisen mittoihin, mutta hänellä on ikuisesti alle murrosikäisen pojan ääni, sillä kurkunpää jää esipuberteettiseen tilaan. Kastraatit ovat siis eunukkeja. Kastraattilaulajissa yhdistyi nais- ja lapsityypillinen korkea ääni ja miehen keuhkojen tilavuus sekä miehen lihasvoima.
Kastraattilaulajia tehtiin Italiassa vuosisatojen ajan, koska naisten ei annettu laulaa kirkossa kristillisessä Italiassa. Kirkkokuorot täytettiin tästä kiellosta johtuen miespuolisilla. Selitykseksi on tarjottu väärin tulkittua Apostoli Paavalin Raamatusta löytyvää mainintaa siitä, että naisten tulee olla hiljaa. Kastraattilaulajat oli erityisesti italialainen ilmiö, jossa tapa aloitettiin 1500-luvun lopulla. Alkusysäyksen tapa sai Rooman Sikstuksen kappelin monimutkaisen kirkkomusiikin tarpeista. Toisen sysäyksen tapa sai 1600-luvulla oopperan tarpeista. Pojat kastroitiin 7–9 vuoden ikäisinä. Kastraatit olivat 1600- ja 1700-lukujen eurooppalaisessa musiikkielämässä hyvin yleisiä ja nauttivat usein suurta arvostusta. Sikstuksen kappelissa kastraattilaulajat lauloivat vuoteen 1903 asti.
Historian kuuluisimmat kastraattilaulajat ovat Farinelli, Senesino ja Caffarelli. Käytäntö kiellettiin myöhemmin, ja viimeinen kastraattilaulaja, Alessandro Moreschi, kuoli vuonna 1922. Moreschi on ainoa kastraattilaulaja, jonka äänestä on tallenteita, sillä hän ehti eläessään levyttää. Moreschin tallenteista hänen ääntään on kuvailtu sopraanoääneksi, joka on hieman paksumpi kuin yleensä naisilla. Tunnetuimmista kastraattilaulajista Farinellia on kuvailtu sopraanoksi ja Senesinoa sekä Caffarellia altoiksi (mezzosopraano).
Kastraatioperinteen kieltämisen jälkeen vanhaa musiikkia esittäessä on tullut ongelmaksi se, miten alun perin sopraano- tai alttoäänille kirjoitetut miesroolit tulisi miehittää. 1900-luvulla oli pitkään tyypillistä, että kastraattiosat transponoitiin tavallisille miesten äänialoille. Myöhemmin on tullut vallalle näkemys, että äänialan muuttaminen rikkoo kappaleen rakenteen. Tämä on tärkeää esimerkiksi barokin oopperoiden rakkausduetoissa, jotka usein oli kirjoitettu samalle äänialalle. Siksi nykyään kastraattiosissa käytetään mieluummin naislaulajaa tai kontratenoria. Tosin falsetin käyttäminen tuottaa erilaisen soinnin kuin alkuperäinen kastraattiääni.
Västäräkit
Västäräkit (Motacillidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo, johon kuuluu 7 sukua ja 68 lajia. Västäräkeille ominaista on pitkä keikutteleva pyrstö. Heimon linnut ovat pituudeltaan noin 15–18 cm ja ruumiinrakenteeltaan ne ovat hoikkia hyönteissyöjiä, jotka viettävät aikansa yleensä maassa. Ne munivat yleensä 5–6 pilkullista munaa pesäänsä. Suomessa västäräkkien heimosta ainoastaan kirviset (Anthus) ja västäräkit (Motacilla) pesivät kesällä ja ne muuttavat elo-lokakuussa takaisin Pohjois-Afrikkaan, josta ne palaavat huhtikuussa.
Cunedda fab Edern
Cunedda fab Edern (myös Cunedag tai Wledig) on varhaisissa walesilaisissa lähteissä mainittu 400-luvulla brittiläinen heimopäällikkö, joka on liitetty Walesin kuningaskuntien perustamiseen. Tarinan historiallisuudesta ei ole kuitenkaan täyttä varmuutta.
Cunedda mainitaan useissa varhaisissa walesilaisissa historiallisissa lähteissä, kuten Historia Brittonum. Tarinan mukaan Cunedda oli brittiläinen heimopäällikkö Britannian pohjoisosista, joka muutti nykyisen Walesin alueelle 400-luvulla. Tuolloin Walesin Gwynedd, Dyfed, Cydweli ja Gŵyr olivat irlannista saapuneiden valloittajien käsissä, jotka Cunedda kukisti ja karkotti. Hänen poikansa asettuivat isänsä mukana alueelle ja eri alueet Pohjois- ja Länsi-Walesissa saivat nimensä heidän mukaansa.
Cuneddan tarinan historiallisuudesta ei ole yksimielisyyttä. Jotkut tutkijat ovat pitäneet tarinaa pikemminkin legendana, kuin historiana. Toiset tutkijat ovat pitäneet todennäköisenä, että tarinan henkilö pohjautuu oikeasti eläneeseen brittiläiseen heimopäällikköön roomalaisajan jälkeisellä jaksolla. Joka tapauksessa monet myöhemmät walesilaiset kuningassuvut väittivät polveutuvansa Cuneddasta, heidän joukossaan esimerkiksi Gwyneddin kuninkaat. Joskus tarinaa on pidettykin Gwyneddin hallitsijoiden propagandana. Cuneddan jälkeläisiin liitettiin myös walesilaisia pyhimyksiä.
Yhteydetön kielioppi
Yhteydetön kielioppi tai kontekstiton kielioppi on kielitieteessä ja tietojenkäsittelytieteessä formaali kielioppi, jossa jokainen kirjoitussääntö on muotoa missä V on välike (välisymboli,) joka ei saa olla tyhjä, ja w päätemerkeistä (päätesymboleista) ja/tai välikkeistä koostuva merkkijono. Korvauksen voi tehdä aina riippumatta V:n kontekstista eli sitä ympäröivistä symboleista; tästä nimi yhteydetön tai kontekstiton. Formaali kieli on yhteydetön jos sen tuottaa yhteydetön kielioppi. Kielioppi on kontekstiton jos ja vain jos se voidaan tunnistaa pinoautomaatilla.
Formaali määritelmä
Yhteydetön kielioppi on nelikko , missä
Esimerkkejä
Esimerkki 1:
Yksinkertainen yhteydetön kielioppi on Kielioppi tuottaa kielen
Esimerkki 2:
Seuraava kielioppi tuottaa sellaisista aakkoston {a,b} merkkijonoista koostuvan kielen, joissa on eri määrä merkkejä a ja b. Tässä T voi tuottaa kaikki merkkijonot, joissa on sama määrä a:ta ja b:tä. U tuottaa merkkijonot, joissa on enemmän a- kuin b-merkkejä ja V vastaavasti sellaiset jonot, joissa a:ta on vähemmän.
Kontekstivapaiden kielten joukon ominaisuuksia
Kontekstivapaiden kielten joukko on suljettu yhdisteen, katenaation ja Kleenen tähden suhteen, mutta toisin kuin säännöllisten kielten joukko, se ei ole suljettu leikkauksen tai komplementin suhteen.
Johdot ja jäsennyspuut
On kaksi tapaa kuvata kuinka tietty merkkijono voidaan tuottaa annetusta kieliopista. Yksinkertaisempi tapa on listata peräkkäiset symbolijonot alkaen lähtösymbolista ja päättyen lopulliseen merkkijonoon. Jos jokaisessa johdon askeleessa produktiota käytetään merkkijonon vasemmanpuoleisimpaan välikkeeseen, kyseessä on ns. vasen johto, vastaavasti voidaan määritellä oikea johto. Esimerkiksi seuraavassa kieliopissa
merkkijonon "1 + 1 + 1" voi tuottaa vasemmalla johdolla (S → S + S → 1 + S → 1 + S + S → 1 + 1 + S → 1 + 1 + 1) tai oikealla johdolla (S → S + S → S + 1 → S + S + 1 → S + 1 + 1 → 1 + 1 + 1).
Johtoja voidaan kuvata myös jäsennyspuilla. Jäsennyspuut karsivat johdoista pois epäoleelliset erot. Esimerkiksi edellä kuvatussa vasemmassa johdossa jäsennyspuu on samanlainen, suoritettiinpa produktiot sitten järjestyksessä 1 + S + S → 1 + 1 + S → 1 + 1 + 1 tai 1 + S + S → 1 + S + 1 → 1 + 1 + 1. Seuraavassa on esitetty tämän johdon jäsennyspuu:
S           /|\ / | \        /  |  \        S  '+'  S        |      /|\ |    / | \       '1'   S '+' S             |     | '1'  '1'
Jos samalle merkkijonolle on kieliopissa mahdollista laatia useita jäsennyspuita, kieliopin sanotaan olevan moniselitteinen.
Normaalimuodot
Kukin yhteydetön kielioppi voidaan muuttaa vastaavaksi Chomskyn normaalimuodossa tai Greibachin normaalimuodossa olevaksi kieliopiksi; jälkimmäinen sillä ehdolla, ettei kielioppi tuota tyhjää merkkijonoa. "Vastaava" tarkoittaa tässä sitä, että kieliopit tuottavat saman kielen.
Chomskyn normaalimuodossa olevan kieliopin produktiot ovat erityisen yksinkertaisia, minkä vuoksi tällä normaalimuodolla on sekä teoreettisia että käytännön sovelluksia. Sen avulla voidaan esimerkiksi konstruoida algoritmi, joka ratkaisee kuuluuko annettu merkkijono kieliopin tuottamaan kieleen vai ei (CYK-algoritmi).
Kouluneuvos
Kouluneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko.
Eliot Vassamillet
Eliot Vassamillet (s. 29. joulukuuta 2000 Mons, Belgia), tunnettu myös taiteilijanimellään Eliot, on belgialainen laulaja. Hän edusti Belgiaa vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa. Hänet valitsi Belgian ranskankielinen televisioyhtiö. Eliotin kappaleen kirjoitti Pierre Dumoulin. Dumoulin kirjoitti myös Blanchen "City Lights" kappaleen, joka saavutti neljännen sijan vuoden 2017 Euroviisuissa.
Kouluneuvos
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1924 apulaisjohtaja Aapo Kohoselle. Vuosien 1918–2013 aikana kouluneuvoksen arvonimi on myönnetty 281 henkilölle.
Eliot Vassamillet
Vassamillet nousi ensimmäistä kertaa kuuluisuuteen kilpailessaan vuonna 2018 Belgian The Voice Belgique -kilpailun seitsemännellä tuotantokaudella. Kilpailussa häntä valmensi Slimane Nebchi.
Silicon Fen
Silicon Fen eli Cambridge Cluster on Cambridgen yliopistoalueen teknologiapuisto Englannissa. Sen painopisteet ovat elektroniikka, ohjelmistot ja biotekniikka. Puisto sijaitsee Fenlandin eteläpuolella, joka on johtanut tällaiseen muunnokseen "laaksosta".
Vuonna 2004 alueelle ohjautui 24% kaikista Englannin riskisijoituksista eli 9% EU:n riskisijoituksista. Cambridge-ilmiö loi ennen ei-teollistuneelle alueelle merkittävän määrän elektroniikka-alan T&K-toimintaa. Trinity College perusti alueelle tiedepuiston jo vuonna 1970 - alueen menestystä on rakennettu vuosikymmeniä. Yritykset ovat edelleen mikroyrityskokoa. Arvioidaan, että alueella on noin 2500 yritystä, niiden arvon on arvioitu olevan kuusi miljardia dollaria. Menestyksen selityksinä on pidetty korkeaa elintasoa, hyvää liikenneverkkoa, vähää rikollisuutta ja vähäistä huumeiden käyttöä ja sitä, että Cambridgesta valmistuneet ihmiset haluavat jäädä alueelle töihin. Vielä viime aikoihin asti alueella oli huokeaa asua.
Matkijalintu (sarjakuvahahmo)
Matkijalintu, oikealta nimeltään Barbara "Bobbi" Morse-Barton, on Marvel-kustantamon luoma supersankaritar. Matkijalinnun loivat Gerry Conway ja Barry Windsor-Smith, ja hän esiintyi ensimmäisen kerran yhdysvaltalaisessa Astonishing Tales -lehdessä #6 vuonna 1971.
Henkilöhistoria
Barbara Morse oli alun perin biologi, joka työskenteli Yhdysvaltain hallituksen rahoittamassa projektissa, jonka tarkoituksena oli luoda uudelleen sama supersotilas-seerumi, joka oli toisen maailmansodan aikana muuttanut Steven Rogersin Kapteeni Amerikaksi. Morse liittyi myös samaan aikaan kansainväliseen tiedusteluorganisaatio YPKVV:hen, joka koulutti hänestä huippuagentin.
Morse päätyi ensimmäisellä tehtävällään Kadonneena Valtakuntana tunnettuun trooppiseen paratiisiin, jossa hänen oli määrä etsiä edellä kadonnutta tiedemiestä nimeltä Theodore Sallis, joka työskenteli ennen katoamistaan edellä mainitussa projektissa. Morse ja hänen mukanaan ollut YPKVV-agentti kohtasivat Kadonneen Valtakunnan valtiaan Ka-Zarin, ja pyysivät tämän apua tiedemiehen etsinnässä.
Kolmikon etsinnät johtivat lopulta Floridan Evergladesiin, jossa Sallis oli heidän tietämättään muuttunut epäinhimilliseksi olioksi nimeltä Otus. Siitä huolimatta etteivät he löytäneet Sallista, Morse ja Ka-Zar onnistuivat estämään terroristijärjestö AIM:n (Advanced Idea Mechanics) suunnitelman varastaa supersotilas-seerumin.
Morse ryhtyi myöhemmin hallituksen erikoiskomitean pyynnöstä tutkimaan YPKVV:n sisäistä korruptiota, kun hänen suojeltavanaan ollut lakimies menehtyi epäilyttävissä olosuhteissa. Morsen tutkinnat johtivat hänet YPKVV:n New Mexicossa sijaitsevaan tukikohtaan, jossa hän onnistui saamaan käsiinsä todisteita tiedusteluorganisaatiossa vallitsevasta korruptiosta ja hän omaksui myös tällöin koodinimensä Matkijalintu.
Matkijalintu erosi YPKVV:stä toimitettuaan Nick Furylle todisteet järjestön sisäisestä korruptiosta ja hän ryhtyi vapaaksi agentiksi. Hän otti myöhemmin tuntemattomalta taholta vastaan tehtävän ottaa selvää Cross Technological Enterprisen liiketoimista, joka lisäksi toi hänet kasvotusten silloin teknologiafirman turvallisuuspäällikkönä työskentelevän Haukansilmän kanssa. Yhdistettyään voimansa kaksikko sai selville, että Ristitulena tunnettu kyborgi valmisti salaa firman suojissa komponentteja laitettaan varten, jonka tarkoituksena oli aivopestä yli-inhimillisiä voimia omaavia ihmisiä.