cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
824 Naval Air Squadron
Palvelus
HMS Eaglen palattua Englantiin telakalle huoltoon laivue siirrettiin maihin RNAS Machrihanishiin, josta se palasi tammikuussa 1942 tukialukselle suojaamaan saattuetta Gibraltarille ja edelleen Maltalle. Laivue sijoitettiin neljäksi kuukaudeksi maihin Gibraltarilla, vaikkakin lentueita oli ajoittain muun muassa HMS Arguksella suojaamassa lentokoneiden siirtoja Maltalle.
HMS Eaglen upotessa 11. elokuuta 1942 oli pääosa laivueen koneista tukialuksella. Pienempi Gibraltarilla ollut osa liitettiin 813 laivueeseen.
Laivue perustettiin virallisesti uudelleen 1. lokakuuta 1942 RNAS Lee-on-Solentissa, vaikkakin se olikin koottu uudelleen jo elokuussa samassa paikassa. Laivueen kalustoksi siirrettiin kuusi Fairey Swordfish Mk I:ä. Laivueen koneet vaihdettiin Mk II:ksi ennen maaliskuista siirtoa HMS Unicornille. Laivueen koneiden lukumäärä nostettiin kesäkuussa yhdeksään. Laivueeseen liitettiin elokuussa kuusi Hawker Sea Hurricanea hävittäjälentueeksi ja se siirrettiin 27. lokakuuta HMS Strikerille suojaamaan Biskajan lahden poikki kulkeneita ja Pohjois-Atlantin saattueita.
Laivueen konemäärää kasvatettiin toukokuussa 1944 kolmella laivueen ollessa RNAS Hatstonissa. Laivueen Sea Hurricant vaihdettiin kesäkuussa Grumman Wildcatteihin ja sen jälkeen laivue palasi HMS Strikerille häiritsemään saksalaisten Norjan rannikon meriliikennettä. Laivueeseen liitettiin elokuussa neljä Wildcattia lisää ja se siirtyi suojaamaan Atlantin saattueita. Laivue lakkautettiin 16. lokakuuta 1944 Abbotsinchissa.
Toisen maailmansodan jälkeen
thumb|Laivueen Westland Sea King HAS.2 Laivueesta muodostettiin 1960-luvulla helikopterilaivue.
Christoph Kramer
Christoph Kramer (s. 19. helmikuuta 1991 Solingen, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelaa Bundesliigan Borussia Mönchengladbachssa. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
Kramer pelasi Bayer Leverkusenin kakkosjoukkueessa Regionalligassa 27 ottelua vuosina 2010–2011. Seuraavat kaksi kautta hän oli lainalla 2. Bundesliigan Bochumissa, jossa pelaamissaan 61 liigaottelussa hän viimeisteli neljä maalia. Kaudet 2013–2015 hän oli lainalla Borussia Mönchengladbachissa, jossa teki 63 bundesliigaottelussa viisi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ottelua.
Maajoukkueura
Kramer pääsi mukaan Saksan maajoukkueeseen, kun sen vakituiset keskikenttäpelaajat Lars Bender ja İlkay Gündoğan joutuivat jäämään pois maajoukkueesta loukkaantumisten vuoksi. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Puolaa vastaan toukokuussa 2014. Hän pelasi jalkapallon 2014 MM-turnauksessa yhteensä 12 minuuttia otteluissa Algeriaa ja Ranskaa vastaan. . Voitokkaassa loppuottelussa hän oli avauskokoonpanossa mutta pyörtyi törmättyään Argentiinan pelaajan kanssa ja joutui jättämään kentän noin puolen tunnin pelin jälkeen.
Kramer on pelannut kaikkiaan 12 maaottelua, viimeisimmän maaliskuussa 2016.
Polymorfismi
Polymorfismi on olio-ohjelmoinnissa esiintyvä käsite, jonka mukaan aliluokat voivat määrittää oman yksilöllisen toimintansa ja silti jakaa saman toiminnallisuuden yläluokan kanssa. Virtuaalimetodi on jäsenfunktio, joka voidaan määritellä uudelleen perityssä luokassa. Bjarne Stroustrupin mukaan polymorfismi tarjoaa yhden rajapinnan eri tyyppisiin entiteetteihin. Polymorfismin käsite pohjautuu biologian periaatteeseen, että yhdellä eliöllä voi olla monia eri muotoja tai vaiheita.
Perinteisesti tyypitetyt kielet, jotka perustuvat funktioille ja proseduureille, tukevat vain uniikkeja tyyppejä operandeilla. Tämäntyyppiset kielet ovat monomorfisia: esimerkiksi Pascal on monomorfinen kieli. Pascal ja Ada sisältävät keinoja tiukan monomorfisuuden helpottamiseen erikoistapauksissa, josta johtuen niitä voidaan sanoa enimmäkseen monomorfisiksi.
Historia
Kiinnostus polymorfisen tyyppisiä järjestelmiä kohtaan kasvoi 1990-luvulla merkittävästi, ja käytännön toteutukset alkoivat ilmaantua saman vuosikymmenen lopulla. Ad hoc -polymorfismi ja parametrinen polymorfismi kuvattiin alun perin Christopher Stracheyn julkaisussa Fundamental Concepts in Programming Languages, jossa ne on lueteltu polymorfismin "kahdeksi pääluokaksi". Ad hoc -polymorfismi oli Algol 68:n ominaisuus, kun taas parametrinen polymorfismi oli ML:n tyyppijärjestelmän ydinominaisuus.
Peter Wegner ja Luca Cardelli esittelivät vuoden 1985 artikkelissa inkluusiopolymorfismi-termin alatyyppien ja periytymisen mallintamiseen, ja katsoivat Simulan olevan ensimmäinen ohjelmointikieli, joka toteuttaa sen.
Luokittelu
Luca Cardellin ja Peter Wegnerin luokittelussa polymorfiset kielet voidaan jakaa seuraavasti:
Christopher Strachey erotteli epämuodollisesti kaksi polymorfismin päätyyppiä luentomuistiossa vuonna 1967. Luennot pidettiin aluksi muistiinpanoista ja artikkeli Fundamental Concepts in Programming Languages kirjoitettiin kurssin lopuksi. Stracheyn luokittelun parametrinen polymorfismi saadaan kun funktio toimii joukolla tyyppejä, joissa normaalisti on jokin sama yhteinen rakenne. Ad-hoc polymorfismi saadaan kun funktio toimii tai näyttää toimivan usealla eri tyypillä (joissa ei välttämättä ole yhteistä rakennetta) ja voi toimia toisistaan riippumattomilla tavoilla eri tyypeillä.
Cardellin ja Wegnerin luokittelu lisää uuden tyypin liittävä polymorfismi alatyypeille ja perinnälle. Liittävä polymorfismi on parametrisen polymorfismin kanssa toinen merkittävä alakategoria universaalille polymorfismille. Varhaisin esimerkki liittävästä polymorfismista on Simula 67. Ad-hoc polymorfismille on myös kaksi kategoriaa. Ylikuormittavassa polymorfismissa samaa muuttujanimeä käytetään osoittamaan eri funktioita ja kontekstista päätellään mitä funktiota osoitetaan nimen instanssilla. Pakottava polymorfismi on semanttinen operaatio, jota tarvitaan muuttamaan argumentti funktion odottamalle tyypille. Algol 68 on tunnettu tyypin pakottamisesta.
Ralf Lämmel ja Joost Visser esittävät artikkelissa Type Combinators for Generic Traversal polytyyppisen ohjelmoinnin käsitteen.
Myös rivipolymorfismia on kuvattu.
Lisäksi on myös Rank-polymorfismi, jota käytetään taulukko-ohjelmointikielissä ja se on jopa niiden määrittävä piirre.
Staattinen ja dynaaminen polymorfismi
Polymorfismi voidaan erottaa siitä, milloin toteutus valitaan: staattisesti (käännösaikana) vai dynaamisesti (ajon aikana, tyypillisesti virtuaalisen funktion kautta). Tämä tunnetaan vastaavasti staattisena lähetyksenä ja dynaamisena lähetyksenä, ja vastaavia polymorfismin muotoja kutsutaan vastaavasti staattiseksi polymorfismiksi ja dynaamiseksi polymorfismiksi.
Staattinen polymorfismi suoritetaan nopeammin, koska dynaamista lähetystä ei ole, mutta se vaatii lisäkääntäjätukea. Lisäksi staattinen polymorfismi mahdollistaa suuremman staattisen analyysin kääntäjien (erityisesti optimointia varten), lähdekoodin analysointityökalujen ja ihmislukijoiden (ohjelmoijien) toimesta. Dynaaminen polymorfismi on joustavampaa, mutta hitaampaa – esimerkiksi dynaaminen polymorfismi mahdollistaa ankkakirjoituksen, ja dynaamisesti linkitetty kirjasto voi toimia objekteissa tietämättä niiden täyttä tyyppiä.
Staattista polymorfismia esiintyy tyypillisesti ad hoc -polymorfismissa ja parametrisissa polymorfismissa, kun taas dynaaminen polymorfismi on tavallista alatyyppipolymorfismissa. On kuitenkin mahdollista saavuttaa staattista polymorfismia alatyypeillä käyttämällä metaohjelmointia.
Mäyrä
Mäyrä (Meles meles) on ahman jälkeen suurin Suomessa elävä näätäeläin. Se tunnetaan myös nimillä euraasianmäyrä ja metsäsika.
Koko ja ulkonäkö
Mäyrä on keskisuuri petoeläin. Sen vartalo on tukeva, jalat vantterat ja lyhyet ja häntä lyhyt. Mäyrän kuono on pitkä ja kaula lyhyt. Koiraat ja naaraat ovat suurin piirten yhtä pitkiä. Vartalon pituus on 56–90 senttimetriä ja hännän pituus 11,5–20 senttimetriä. Naaraat painavat 6,5–14 kilogrammaa ja koiraat 9–17 kilogrammaa.
Mäyrän turkki näyttää kirkkaan harmaalta, mutta 7–10 senttimetriä pitkät peitinkarvat ovat kaksivärisiä. Niiden tyvi ja kärki ovat vaaleita, mutta noin senttimetrin päästä kärjestä alkaa 1–2 senttimetriä pitkä musta osa. Tämä yhdistelmä saa aikaan harmaan vivahteen. Alusvilla on tiheää ja valkoista.
Lajin naamakuviointi on huomiota herättävin tuntomerkki. Sen valkeassa päässä kulkee mustat juovat kuonosta silmien ja korvien kautta niskaan. Pään karvat ovat myös muuta karvoitusta lyhyempiä. Korvat ovat mustat, mutta niissä on valkoiset reunukset.
Ääntely
Normaalisti mäyrän ääni on tuhiseva, röhkivä, muriseva ja ähkivä, eivätkä äänet kantaudu kovinkaan kauas. Ruokaa etsiessään se on kuitenkin äänekkäämpi, ja tällöin äänet koostuvat lähinnä tuhinasta, maiskuttelusta sekä lehtien rapinasta.
Levinneisyys
Mäyrää tavataan koko Euroopassa lukuun ottamatta aivan pohjoisinta osaa sekä eräitä Välimeren, Pohjanmeren ja Itämeren saaria. Idässä se on levinnyt Volgalle ja kaakossa Afganistaniin asti.
Suomessa mäyrää voi tavata kaikkialla Oulu-Nurmes-tasalle saakka. Yksittäisiä havaintoja on tehty pitkälle Lappiin saakka. Pohjoisen mäyräkanta ei ole kuitenkaan yhtä tiheä kuin etelän. Mäyrä on levinnyt Suomessa 1900-luvun aikana pohjoisemmaksi.
Elinympäristö
Euroopassa mäyrät suosivat lehtimetsiä, joissa on aukioita, tai viljelymaita, joissa on pieniä metsikköjä. Lajia tavataan myös seka- ja havumetsissä, pensaikoissa, esikaupunkialueilla ja kaupunkipuistoissa. Tiheimmillään mäyräkanta on paikoissa, joissa lehtimetsät ja viljelymaat vuorottelevat ja joissa on pesimäpaikkaa varten sopivaa maata tai luonnononkaloita. Mäyrä ei ole kovin tarkka elinalueensa valinnassa, vaan se pystyy hyvin sopeutumaan elinympäristöönsä.
Mäyrä kaivaa itse omat pesäkolonsa ja -käytävänsä. Se valitsee pesälleen paikan, jossa maaperä on riittävän paksu, sillä luolat voivat ulottua monen metrin syvyyteen ja niitä voidaan käyttää vuosikausia tai jopa vuosisatoja. Yleensä mäyrä kaivaa käytävänsä hiekkaan. Käytävät voivatkin olla yli 100 metriä pitkiä, niissä on useita kammioita ja useita kymmeniä käytäväaukkoja. Pesäkammiot mäyrä vuoraa kuivalla heinällä, saniaisilla ja sammalilla. Vuoraukset se vaihtaa keväisin ja syksyisin. Joskus mäyrä voi pesiytyä myös syrjäisen ladon alle tai kallioisella alueilla käyttää valmiita luonnonluolia.
Liikkuminen
thumb|240px|Mäyrä taapertamassa. Ruoanhankinnan mäyrä hoitaa öisin. Se tulee yleensä esiin puoli tuntia auringonlaskun jälkeen, mutta palaa aamulla pesälleen epäsäännöllisemmin.
Kesäisin lyhyiden öiden takia eläin saattaa aloittaa toimintansa jo iltahämärässä ja jatkaa sitä aamuun saakka. Kesäisin mäyrän voi tavata myös keskellä päivää, mutta usein kysymyksessä on päivälevon ulkona viettävä yksilö.
Torkkelinlampi
Torkkelinlampi on Kymenlaakson ja Etelä-Karjalan rajalla Kouvolan Valkealassa ja Luumäellä, Haukisaaren kylän itäpuolella sijaitseva lampi.
Mäyrä
Liikkuminen
Liikkeiltään mäyrä muistuttaa siiliä. Etsiessään ruokaa se taapertaa kuono maassa, mutta joutuessaan kauemmaksi metsänreunasta se voi alkaa ravata. Tavallisesti mäyrä liikkuu melko hitaasti, mutta vaaran uhatessa se kykenee pakenemaan nopeasti. Mäyrä ei kaihda uimista.
Torkkelinlampi
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 5,0 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Mäyrä
Liikkuminen
Toisin kuin monet muut näätäeläimet, mäyrä osaa elää myös ryhmässä. Tiheän kannan alueella ryhmässä on yleensä vanha hallitseva uros, pari naarasta sekä viimeisen tai parin viimeisen poikueen poikasia. Ryhmä puolustaa omaa aluettaan yhdessä.
Torkkelinlampi
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Kortonjoen valuma-alueeseen (14.193) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,1 metriä mpy.
Mäyrä
Lisääntyminen ja yksilönkehitys
Mäyrä voi paritella ympäri vuoden, mutta suurin osa paritteluista tapahtuu myöhäistalven tai varhaiskevään ja myöhäiskesään tai varhaissyksyn aikana helmi–toukokuussa ja elo–lokakuussa. Yleisin lisääntymiskausi osuu keväälle.
Vaikka mäyrä voi paritella käytännössä mihin vuodenaikaan tahansa, viivästyneen sikiönkehityksen takia sikiö alkaa kehittyä joulukuussa. Alkiorakkulan kiinnittymistä kohdun seinämään viivästyttävät muun muassa valonmäärä ja lämpötila. Mäyränaaraat voivat hedelmöittyä uudestaan ollessaan jo raskaana, minkä takia usean vanhemman poikueet eivät ole harvinaisia.
Gorouol (joki)
Gorouol on Nigerin sivujoki Burkina Fasossa ja Nigerissä. Sen pituus on 255 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 45 000 neliökilometriä.
Luettelo rautaristillä palkituista suomalaisista
Suomenkieliset rautaristin ansiomerkkilyhenteet ovat Preussin PrRr ja Natsi-Saksan SaksRr.
Rautarististä kieltäytyneet
Kolmelle Suomen armeijassa palvelleelle juutalaiselle myönnettiin rautaristi toisen maailmansodan aikana. Yksi heistä oli lääkintämajuri Leo Skurnik, toinen kapteeni Salomon Klass ja kolmas lottana palvellut Dina Poljakoff. Kaikki kieltäytyivät ottamasta kunnianosoitusta vastaan.
Gorouol (joki)
Gorouol on ensimmäinen Nigeriin laskeva sivujoki Moptin alueen Yamén jälkeen. Sen valuma-alue käsittää Burkina Fason pohjoisosan ja Homborin alueen Malissa. Gorouol laskee Nigeriin Ayéroun alapuolella. Sen sivujokia ovat Goudebo ja Beli.
Flora Nwapa
Nuoruus ja uran alku opetustehtävissä
Flora Nwapa syntyi vuonna 1931 Ogutassa Itä-Nigeriassa. Hän oli United Africa Companyn edustajana toimineen Christopher Ljeoman ja draamaopettaja Martha Nwapan ensimmäinen lapsi. Heille syntyi kuusi lasta. Flora kävi peruskoulua lähetyskouluissa Ogutassa Port Harcourtissa ja Lagosissa. Hän ihastui kouluaikana muun muassa Jane Austenin, William Thackerayn ja Charles Dickensin töihin. Hän muisteli myös myöhemmin, että hän on saanut koko ikänsä monikulttuurisia vaikutteita. Ulkomaalaisten kirjojen ohella häntä kannustettiin puhumaan äidinkieltään ja kunnioittamaan perinteitä ja tapoja.
Gorouol (joki)
Joen valuma-alue kuuluu kuivuudesta kärsivään Sahelin alueeseen ja sen vesimäärä on hyvin pieni. Keskimääräinen virtaus Alconguin mittausasemalla on 10,1 kuutiometriä sekunnissa. Tammi-toukokuussa Gorouol on kokonaan kuiva.
Flora Nwapa
Nuoruus ja uran alku opetustehtävissä
Nwapa opiskeli 1953–1957 University College Ibadanissa. Valmistuttuaan hän jatkoi opintoja Edinburghin yliopistossa, mistä hän sai vuonna 1959 kasvatustieteiden tutkinnon. Palattuaan Nigeriaan Nwapa aloitti Calabarissa koulutusvirkailijana. Sen jälkeen hän toimi Enugun Queen’s Schoolissa vuodet 1959–1962 englannin ja maantieteen opettajana. Enugussa Nwapa aloitti myös ensimmäisen romaaninsa Efurun kirjoittamisen. Nwapa jatkoi uraansa vuoden 1962 jälkeen Lagosin yliopiston hallinnollisissa tehtävissä. Siellä hän työskenteli Biafran sodan alkuun vuoteen 1967.
Ura kirjailijana
Nwapan esikoisromaani Efuru julkaistiin vuonna 1966. Se perustuu vanhaan kansantarinaan, jossa jumalat valitsevat naisen. Efuru on voimakastahtoinen ja kaunis sankaritar, joka on kasvanut maaseudun igboyhteisössä. Kirja julkaistiin, kun Chinua Achebe lähetti sen Heinemann-kustantamolle. Efuru oli ensimmäinen nigerialaisen naiskirjailijan julkaisema kirja ja ensimmäinen afrikkalaisen naisen kirjoittama englanninkielinen kirja. Tosin jälkimmäinen titteli on hieman epävarma. Länsimaissa Efuru sai aluksi varsin kehnon vastaanoton, ja kirjaa pidettiin heikosti kirjoitettuna ja tarinaa epäaitona. Nigeriassa se sai laajan lukijakunnan ja kriitikkojen kehut ja jopa aseman nigerialaisten koulujen englannin opetussuunnitelmassa. Lisäksi kirja on inspiroinut monia afrikalaisia naisia, ja siksi Nwapaa on kutsuttu ”modernin afrikkalaisen kirjallisuuden äidiksi”.
Biafran sodan jälkeen Nwapasta tuli vuonna 1970 East Centralin osavaltion sosiaali- ja terveysministeri. Sen jälkeen hän toimi vuoteen 1974 asti maa-, maanmittaus ja kaupunkehityksen ministerinä. Jälkimmäisessä asemassa hän oli kehittämässä Ogutajärveä merkittäväksi matkailukohteeksi. Samaan aikaan Nwapa jatkoi kirjallista uraansa ja julkaisi teokset Idu (1970) ja This Is Lagos, and Other Stories (1971).
Mäyrä
Lisääntyminen ja yksilönkehitys
Raskausaika kestää noin 50 päivää, ja naaras synnyttää 1–6 poikasta. Keskimäärin poikueessa on 2 tai 3 jälkeläistä. Vastasyntynyt poikanen on noin 120 millimetriä pitkä ja painaa noin 90 grammaa. Se on täysin avuton ja sokea sekä sen turkki on hyvin harva.
Maitohampaat alkavat puhjeta neljän viikon iässä, ja poikaset uskaltautuvat maan pinnalle kahdeksan viikon iässä. Poikaset alkavat hiljalleen viettää vähemmän aikaa emonsa kanssa, ja 16-viikkoisina ne ovat tekemisissä säännöllisesti kaikkien yhteisön yksilöiden kanssa. Vieroittaminen alkaa noin 12 viikon iässä, mutta poikaset seuraavat emoa vielä jopa vuoden vanhana.
Mäyrä saavuttaa sukukypsyyden yleensä 12–15 kuukauden iässä. Levinneisyysalueen lämpimimissä osissa jotkin naaraat voivat olla sukukypsiä jo noin 9 kuukauden iässä, mutta ne lisääntyvät silti hyvin harvoin. Levinneisyysalueen kylmimmissä osissa sen sijaan naaraat saattavat alkaa lisääntyä vasta kolmivuotiaina.
Poikasista yli puolet kuolee ensimmäisen elinvuotensa aikana. Yleensä mäyrä ei elä 6–7 vuotta vanhemmaksi, mutta sen tiedetään eläneen kymmenvuotiaaksikin.
Ravinto
Vaikka mäyrä on petoeläin, se on kaikkiruokainen. Ruokavalioon vaikuttaa elinalue. Keväällä ja kesällä se käyttää ravinnokseen erityisesti lieroja. Kosteina iltoina mäyrä voi syödä maanpinnalle tulleita lieroja jopa sadottain. Yleensä se syö yöllisten retkiensä aikana kaiken, mitä se löytää. Ruokavalioon kuuluu hyönteisiä, kotiloita, linnunmunia, sammakoita ja pikkunisäkkäitä. Syksyllä mäyrät kerryttävät rasvakerrostaan ja syövät paljon kasvisravintoa, kuten marjoja, hedelmiä, terhoja ja viljaa.
Talvehtiminen
thumb|left|Mäyrän jäljet lumessa. Tanskassa mäyrä on aktiivinen lähes koko vuoden, mutta muualla lumipohjolassa se pysyttelee luolastossaan loka-marraskuusta huhti-toukokuuhun. Se ei horrosta, vaan nukkuu talviunta. On kuitenkin todettu, että sen ruumiinlämpö laskee hieman talviunen aikana. Lumen aikaan mäyrän on vaikea löytää ravintoa, mutta jäljistä voi päätellä, että se käy välillä ulkona luolastaan. Talviuni ei siis ole yhtäjaksoista. Yleensä mäyrä viettää koko talven samassa pesässä, mutta myös pesäpaikan vaihtamista kesken talven on havaittu.
Luokitus ja evoluutio
Mäyrien sukua pidettiin pitkään yksilajisena, mutta 2000-luvulla tehtyjen morfologisten ja geneettisten tutkimusten perusteella mäyrien sukuun kuuluu ainakin kolme lajia. Lisäksi mäyrän Lounais-Aasiassa elävä alalaji saattaa olla oma lajinsa.
Mäyrät ovat todennäköisesti kehittyneet näätämäisestä esivanhemmasta, joka eli Kaakkois-Aasian trooppisissa metsissä. Mäyrien suku erosi kaulusmäyristä ja aloitti leviämisen kohti Eurooppaa. Vanhimmat nykyisen mäyrän kaltaiset fossiilit ovat noin neljä miljoonaa vuotta vanhoja. Samaan aikaan mäyrät olivat eronneet kaulusmäyristä. Vanhimmat Espanjasta saakka löydetyt mäyräfossiilit ovat 2–3 miljoonaa vuotta vanhoja.
Mäyrät asuivat jo noin kolme miljoonaa vuotta sitten laajalla alueella Euroopassa. Ne joutuivat kuitenkin peräytymään jääkauden takia. DNA-tutkimusten perusteella nykyiset mäyrät ovat geeniperimältään melko samanlaisia, joten koko kanta on mahdollisesti peräisin yhdestä jääkauden aikaisesta refugista. Mäyrät valloittivat Euroopan uudestaan nopeasti jääkauden jälkeen.
Metsästys
Mäyrää metsästetään jonkin verran muun muassa Venäjällä ja Saksassa. Suomessa se on luokiteltu riistaeläimeksi. Mäyrää ei Suomessa saa kuitenkaan tappaa 31.3.–1.8. välisenä aikana. Mäyrää on perinteisesti pidetty tuhoeläimenä, mutta sen aiheuttamaksi väitettyjä tuhoja muun muassa riistalintukannoille pidetään liioiteltuina.
Käyttö
Mäyrästä on valmistettu aiemmin ruokaa ja siitä on valmistettu turkkeja. Paikoin mäyrää metsästetään edelleen ruoaksi, ja sen karvoista tehdään edelleen parta- ja maalisuteja. Suteihin käytetyistä karvoista suurin osa tulee Kiinassa kasvatetuilta yksilöiltä, mutta niitä jonkin verran myös Euroopassa metsästetyiltä.
Flora Nwapa
Ura kirjailijana
Nwapa ryhtyi vuonna 1976 täysipäiväiseksi kirjailijaksi ja perusti Tana Pressin ja myöhemmin Flora Nwapa Booksin. Tämä mahdollisti hänen sekä kirjoittamaan että julkaisemaan että lasten kuvakirjoja että aikuisten romaaneja, joilla olisi vaikutus tyttöjen ja naisten asemaan ja itsearvostukseen. Oman kustannusyhtiön taustalla oli myös Nwapan tyytymättömyys Heinemann Educationalin vähäinen panostus Nwapan kirjojen markkinointiin ja levittämiseen.
Nwapan myöhemmätkin kirjat jatkoivat hänen aiempia aiheitaan. Romaanit One Is Enough (1981) ja Women Are Different (1986) kuvaavat naisen asemaa modernissa Nigeriassa. Never Again (1975) ja Wives at War, and Other Stories (1980) käsittelevät puolestaan Biafran sotaa. Nwapan ainoa runokokoelma on vuonna 1986 julkaistu Cassava Song and Rice Song (1986).
Nwapa sai 1970-1980-luvuilla laajemmin nimeä myös ulkomailla, ja häntä alettiin kutsua vierailemaan ympäri maailmaa. Nigeriassa hän oli vuonna 1976 vierailevana luennoitsijana Albar Ikokun liittovaltion yliopistossa. Nwapa osallistui vuonna 1981 Bolognan lastenkirjamessuille ja vuonna 1984 Lontoossa ensimmäisille kansainvälisille feministisille kirjamessuille. Yhdysvalloissa hän teki yliopistokiertueen 1984–1985 ja uudestaan 1991–1993. Maidugurin yliopistossa Nigeriassa hän oli vuonna 1989 luovan kirjoittamisen vierailevana professorina.
Yksityiselämä
Nwapa meni vuonna 1967 naimisiin teollisuusmies Gogo Nwakuchen kanssa. He saivat kolme lasta ja olivat yhdessä Nwapan kuolemaan asti. Nwapa oli Nwakuchen ensimmäinen vaimo, mutta tämä otti myöhemmin lisää vaimoja. Nwapa ei kuitenkaan halunnut jättää miestään, koska hän ei halunnut lastensa kasvavan isättöminä.
Flora Nwapa kuoli lokakuussa 1993 keuhkokuumeeseen.
Kemijärven kirkko
Kemijärven kirkko on Bertel Liljeqvistin suunnittelema kirkkorakennus Kemijärvellä. Kirkko valmistui vuonna 1950 ja vihittiin käyttöön seuraavana vuonna. Kirkossa on 850 istumapaikkaa.
Historia
Kemijärven kirkollinen elämä sai alkunsa vuonna 1648, jolloin Lapualta kotoisin oleva Jakob Lapodius lähetettiin Kemijärvelle Kemin seurakunnan kappalaiseksi. Tuolloin valmistui myös seurakunnan ensimmäinen kirkko, joka todennäköisesti muistutti Sodankylän vanhaa kirkkoa. Tämä kirkko purettiin 1690-luvulla ja korvattiin suuremmalla kirkolla. Kemijärven seurakunta itsenäistyi vuonna 1779. 1830-luvulla seurakunnan väkiluku oli kasvanut jo yli 1600 henkeen, joten sen tilalle rakennettiin puinen ristikirkko Carl Ludvig Engelin piirustusten mukaan. Tätä kirkkoa korjattiin 1890-luvulla ja vuonna 1929, mutta lopulta se tuhoutui Lapin sodassa. Ylikiiminkiläisen kirkonrakentaja Heikki Väänäsen vuonna 1774 rakentama tapuli kuitenkin säästyi ja on seurakunnan vanhin rakennus.
Nykyinen kirkko rakennettiin Amerikan luterilaisten kirkkojen tuella vuosina 1949–1950. Kirkossa on Gerhard Schmidin vuonna 1984 rakentamat 41-äänikertaiset urut.
Aale Hakavan maalaama alttaritaulu Jeesus ristillä (426x326 cm öljymaalaus kankaalle) on vuodelta 1950.
Mega Man X: Command Mission
Mega Man X: Command Mission on Capcomin vuonna 2004 PlayStation 2:lle ja Nintendo GameCubelle julkaisema roolipeli. Peli on osa Mega Man X -sarjaa, ja ainoa koskaan kehitetty virallinen Mega Man -roolipeli.
Enrico Hillyer Giglioli
Enrico Gigliolin isä oli Vincenzo Giglioli, lääkäri ja antropologi, joka asui perheineen Lontoossa poliittisista syistä johtuen. Hänen äitinsä oli englantilainen sukunimeltään Hillyer. Perhe palasi Italiaan 1848. Giglioli opiskeli Paviassa, Lontossa ja Pisassa, ja toimi Torinon yliopiston professorina ja Firenzen Kuninkaallisen eläintieteellisen museon johtajana. Hän laati eläintieteellisen raportin matkastaan Magentalla Filippo de Filippin kanssa, joka oli hänen esimiehensä.
Giglioli nimesi useita uusia eläinlajeja, muun muassa linnuista tyrskyviistäjän (Pterodroma magentae) ja mauritiuksenviistäjän (Pterodroma arminjoniana) yhdessä Tommaso Salvadorin kanssa.
Ivittuut
Ivittuut (vanha kirjoitusasu: Ivigtût) on hylätty kaivoskaupunki Sermersooqin kunnassa Lounais-Grönlannissa. Kaupungissa on mitattu Grönlannin korkein lämpötila, 30,1 celsiusastetta. Matalin Ivittuutissa mitattu lämpötila on ollut -28,9 celciusastetta. Kaupungin nimi on grönlantia ja tarkoittaa ruohikkoista paikkaa. Ivittuutista Kangilinnguitiin johtaa 5 kilometriä pitkä tie, joka on Grönlannin ainoa kaksi asutuskeskusta yhdistävä tie.
Historia
Ivittuut sijaitsee viikinkiaikaisen keskimmäisen siirtokunnan paikalla, jota tosin toisinaan pidetään läntisen siirtokunnan osana. Siirtokunta oli pienin kolmesta, ja siinä oli noin 20 maatilaa. Keskimmäisestä siirtokunnasta tiedetään vähemmän kuin muista, sillä kirjallista materiaalia ei ole säilynyt. Tämän vuoksi myös maatilojen nimet ovat täysin hämärän peitossa. Se oli todennäköisesti viimeisimpänä perustettu ja ensimmäisenä hylätty.
Vuonna 1806 alueelta löydettiin kryoliittia, ja kaivostoiminta aloitettiin vuonna 1865. Malmivarannot oli kulutettu loppuun vuoteen 1987 mennessä, ja kaupunki menetti taloudellisen perustansa. Se hylättiin pian kaivostoiminnan loppumisen jälkeen.
Orangina
Orangina on yksi Ranskan suosituimmista virvoitusjuomista. Se on hiilihapotettu sitrusjuoma, joka on valmistettu sitrushedelmien mehuista kuten appelsiini-, sitruuna- ja mandariinimehusta. Se sisältää 12 prosenttia mehua ja 2 prosenttia hedelmälihaa ja kuorta. Sitä myydään myös useissa maissa Ranskan ulkopuolella.
Oranginan nimi oli aluksi Naranjinana. Sen kehitti espanjalainen farmaseutti Trigo Valenciasta ja hän esitteli sitä vuonna 1935 Marseillen messuilla. Léon Beton osti konseptin ja alkoi valmistamaan sitä Ranskan Algeriassa, joka tuolloin oli osa Ranskaa, vuonna 1936. Hän siirsi tuotannon sieltä Ranskaan vuonna 1962 kun Algeria itsenäistyi.
Betonin perustama yritys fuusioitui Pernod Ricard -konserniin vuonna 1984.
Tampereen keskusvirastotalo
Tampereen keskusvirastotalo (niin sanottu Valkoinen talo) on Tampereen Keskustorin laidalla sijaitseva virastorakennus ja kaupungin hallinnollinen keskus. Siellä on muun muassa valtuustosali.
Virastotalon on suunnitellut arkkitehti Aarne Ervi. Se on rakennettu kahdessa vaiheessa: ensimmäinen, etelänpuoleinen osa valmistui vuonna 1967 ja pohjoinen laajennusosa vuonna 1975. Rakennus on suojeltu asemakaavalla vuonna 2009.
Arkkitehtuuri
pienoiskuva|Valtuustosali. Keskusvirastotalo on Tampereen keskustan merkittävimpiä modernin arkkitehtuurin edustajia. Julkisivun vaalea väri, nauhamaiset ikkunat, katutason pilarit ja osittainen kattoterassi ovat tyypillistä funktionalismia. Ulkoasu muistuttaa tavallista toimistotaloa, mutta julkisivusta esiin työntyvä valtuustosali tuo kokonaisuuteen omaleimaisuutta ja hallintorakennuksen tuntua. Ravintola-, aula- ja yleisötilat ovat avarat ja valoisat.
Rakennus on ulkopuolelta lähes alkuperäisessä asussa, mutta sisätiloihin on tehty suuria muutoksia. Valtuustosalin alkuperäinen ilme on säilynyt hyvin.
Taideteokset
Valtuustosalia koristaa Birger Kaipiaisen keraaminen Orvokkimeri (1967), joka oli esillä Montrealin maailmannäyttelyssä. Se sijoitettiin alun perin Tampereen yliopiston tiloihin, mutta siirrettiin keskusvirastotaloon vuonna 1975. Istuntosalissa on myös Eila Hiltusen teos Kasvu. Valtuustosalin aulaan on puolestaan sijoitettu Kimmo Kaivannon 13-osainen maalaus Tori (1976), joka kuvaa Tampereen historiaa.
Ensimmäisen kerroksen pääaulassa järjestetään vaihtuvia taidenäyttelyitä. Ulkopuolella, Puutarhakadun puoleisen siipiosan vieressä, on Unto Hietasen veistos Kaupunki kasvaa (1975).
Mitä tänne jää
"Mitä tänne jää" on toinen single suomalaisen rap-artisti Cheekin viidenneltä levy-yhtiön julkaisemalta studioalbumilta Jare Henrik Tiihonen. Single julkaistiin 19. elokuuta 2009. Digitaalisesti ladattavaksi se julkaistiin jo 5. elokuuta.
Kappaleeseen tehty musiikkivideo kuvattiin pääosin Helsingin Ruoholahdessa ja Töölössä, ja siihen haettiin avustajia IRC-Galleriasta. Video sai ensiesityksensä The Voice -kanavalla 7. elokuuta. Myöhemmin samana päivänä kappale soitettiin The Voice -radiokanavan Ensireaktiossa, jossa 94,2 % kuuntelijoista äänesti sen jatkoonpääsyn puolesta. Laulaja Erin Anttilan cover-versio kappaleesta nousi syksyllä 2012 Suomen virallisen singlelistan ykköseksi.
Listamenestys
Päivitetty 16. syyskuuta 2009
Kimala
Palvelut
Kimala kuuluu Pyölin postinumeroalueeseen ja kylästä käydään koulua Pitkäjärven koulussa. Kylällä 2000-luvulla toimivia yksityisiä yrityksiä ovat parturikampaamo ja hammaslääkäri. Vielä 1950-luvulla kylässä toimi myös kauppa. .
Luonto
Kimalan kylä sijaitsee Paimionjoen yläjuoksun järvireittiin kuuluvan Pusulanjärven etelärannalla Paimionjoen ja Uskelanjoen välisellä vedenjakajalla. Maaperä on suurelta osin savea, jota paikoin puhkovat kalliosydämiset moreeniselänteet.
Tunnettuja kimalalaisia
Tunnettuihin kimalalaisiin kuuluu Kimalan kartanosta kotoisin ollut, ensimmäisenä Suomessa hammaslääketieteen tohtoriksi väitellyt ja Helsingin yliopistossa hammaslääketieteen opettajana toiminut, ansioistaan vuonna 1915 professorin arvonimen saanut Hjalmar Avellan. Sukujuuria Kimalassa oli kirjailija Kaarlo Merimaalla, jonka Kimalan kartanon toista puoliskoa omistaneesen Konsinin sukuun kuulunut äiti oli syntyisin Kimalan kartanosta. Samaan Konsinin sukuun kuului pappi ja valtiopäivämies Viktor Konsin, jonka isä, Someron kirkkoherra Henrik Konsin oli Kimalan kartanon toisen puoliskon ensimmäinen Konsin-sukuun kuulunut omistaja. Kimalasta oli kotoisin muusikko ja kirjailija Antti Toukkari, jonka isän perhe kuului Kimalan kartanon maille asutettuun Karjalan siirtoväkeen.
Lahden kartano
Lahden kartano voi tarkoittaa seuraavia:
Israel Reinius
Israel Reinius (30. huhtikuuta 1699 Laihia – 12. maaliskuuta 1771 Laihia) oli Rein-suvun edustaja, suomalainen pappi ja paikallishistorioitsija.
Henkilöhistoria
Reiniuksen vanhemmat olivat kappalainen Matthias Reinius ja Klara Alfthan ja puoliso Elisabeth Collin (k. 1734). Heidän poikansa Israel Reinius toimi kappalaisena samoin kuin isänsä, mutta hän kävi 1740-luvulla myös Kiinassa ja laati matkasta selonteon. Tultuaan ylioppilaaksi Uppsalassa 1718 Reinius vihittiin papiksi Turussa 1723 ja hänestä tuli isänsä jälkeen Laihian kappalainen vuonna 1724. Edellisen vuoden hän oli ollut siellä armovuoden saarnaaja. Reinius joutui syytetyksi Laihialla tuona vuosikymmenenä kyteneisistä separatistisista ajatuksista ja vapautui syytöksistä vasta 1734. Vuonna 1733 hän oli laatinut pitäjästä historiallis-maantieteellisen esityksen, mukaan lukien ison vihan tapahtumat ja muistiinpanot pikkuvihasta. P. N. Mathesius hyödynsi edellistä tutkimuksessaan De Ostrabothnia ja H. G. Porthan molempia vuonna 1789 ja 1791. Vuonna 1756 Reinius julkaisi kirjasen Yxikertaiset kysymyxset juopumisesta. Hän teki omasta maatilastaan mallitilan esimerkiksi muille, viljellen muun muassa perunaa, tupakkaa ja ulkomaisia heinälajikkeita. Reinius sai varapastorin arvon 1753.
Mikael Vasunta
Yrjö Mikael Vasunta, sukunimi aik. Palmroth käytti myös sukunimeä Palmroth-Wasunta (12. huhtikuuta 1891 Hämeenlinna – 4. huhtikuuta 1935 Hauho) oli suomalainen toimittaja, viulutaiteilija, näytelmäkirjailija ja suomentaja.
Mikael Vasunnan vanhemmat olivat Hauhon kirkkoherra, lääninrovasti Wilhelm (Ville) Palmroth ja Olga Maria Matilda Armfelt. Hänen nuorempia veljiään olivat säveltäjä Toivo Palmroth ja toimittaja, sanoittaja ja kirjailija Reino Palmroth.
Vasunta kävi Tampereen reaalilyseota ja opiskeli sitten vuosina 1908–1912 viulunsoittoa Pietarin, Dresdenin ja Wienin konservatorioissa. Hän kuului 1913–1914 Helsingin filharmooniseen orkesteriin ja piti konsertteja etupäässä maaseudulla. Vuodesta 1914 alkaen Vasunta asui Kotkassa toimien vakuutus ja sanomalehtialoilla. Hän osallistui Suomen sisällissotaan Kotkan suojeluskunnan joukkueenjohtajana muun muassa Porvoon, Loviisan ja Pellingin taisteluihin ja myöhemmin Kymenlaakson suojeluskunnan komppanianpäällikkönä taisteluihin Savitaipaleen rintamalla. Hänet palkittiin vapaudenristillä ja hän sai ylennyksen luutnantiksi toimien sodan lopulla Kyminlinnan komendanttina. Sodan jälkeen Vasunta oli liike- ja sanomalehtialoilla ollen muun muassa Nordische Wirtschaftzeitung-lehden toimittajana oleskellessaan Saksassa, Itävallassa ja Italiassa. Viimeksi Vasunta oli Porissa ilmestyvän Satakunnan Kansa-lehden palveluksessa.
Vasunta kirjoitti näytelmiä, sota- ja matkamuistelmia sekä novelleja muun muassa nimimerkillä Yrjö Hirviseppä. Hän toimi myös suomentajana, taide- ja kirjallisuusarvostelijana sekä murre- ja urheilupakinoitsijana. Vasunta kärsi terveydellisistä ongelmista sisällissodan jälkeen ja hän kuoli 43-vuotiaana huhtikuussa 1935.
Vasunta esiintyi yhdessä Teuvo Pakkalan 1921 ohjaaman Sotapolulla-elokuvan pääosista käyttäen nimeä Yrjö Hirviseppä.
Mikael Vasunta oli naimisissa vuodesta 1914 kansakoulunopettaja Aino Maria Tommolan kanssa.
Teoksia
Nimellä Geo Palmroth:
Mattiwilda Dobbs
Mattiwilda Dobbs (11. heinäkuuta 1925 Atlanta, Georgia – 8. joulukuuta 2015 Atlanta) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan koloratuurisopraano. Hän oli ensimmäinen Milanon La Scalan näyttämöllä laulanut afroamerikkalainen ja ensimmäinen mustaihoinen nainen, jolle New Yorkin Metropolitan-ooppera tarjosi pitkäaikaista kiinnitystä.
Dobbsin vanhemmilla oli merkittävä asema Atlantan afroamerikkalaisessa yhteisössä. Lapsi aloitti pianonsoiton seitsemänvuotiaana ja lauloi kirkkokuorossa. Hän sai nuoruudessaan laulutunteja saksalaiselta sopraanolta Lotte Leonardilta New Yorkissa ja sai sen jälkeen stipendin lauluopintoihinsa Euroopassa. Voitettuaan kansainvälisen musiikkikilpailun Genevessä Sveitsissä vuonna 1951 Dobbs teki vuonna 1952 ammattimaisen oopperadebyyttinsä Holland-festivaalilla Igor Stravinskyn Le Rossignolissa.
Hänen amerikkalainen debyyttinsä oli New Yorkissa vuonna 1954. Dobbs kuitenkin vastusti rotuerottelua kieltäytymällä aktivisti Paul Robesonin esimerkin mukaisesti esiintymästä eri rotuihin erotelluille yleisöille, eikä sen vuoksi esiintynyt kotikaupungissaan Atlantassa ennen vuotta 1962. Vuonna 1956 hän esiintyi Metropolitanissa Gildana Verdin Rigolettossa. Vaikka Marian Anderson esiintyi häntä aikaisemmin tällä lavalla, Dobbs oli ensimmäinen musta laulaja, joka sai pitkäaikaisen sopimuksen Metropolitanin kanssa. Hän oli kiinnitettynä Metropolitaniin vuoteen 1974 ja siirtyi sitten laulunopettajaksi Teksasin yliopistoon. Hän jatkoi opetusuraansa professorina Howard-yliopistossa ennen eläkkeelle siirtymistään.
Dobbs asui lyhytaikaisesti Espanjassa ensimmäisen aviomiehensä Luis Rodriguezin kanssa, joka kuoli vuonna 1954. Vuoden 1957 lopussa hän meni naimisiin ruotsalaisen sanomalehti- ja PR-johtajan Bengt Janzonin kanssa ja asui sen jälkeen useita vuosia Ruotsissa. Dobbsin saamia tunnuksiksia: Vuonna 1954 Ruotsin kuningas palkitsi Dobbsin Pohjoisen tähden ritarikunnan ristillä. Vuonna 1979 Dobbs sai taiteen kunniatohtorin arvonimen Spelman-yliopistosta. Vuonna 1983 Dobbs sai Atlantassa James Weldon Johnsonin palkinnon värillisen väestön puolustamisesta.
Liperinsalo
Liperinsalo on kylä Liperissä. Kylään kuuluu Niinikkosaari, Karhusaari, Turpeisensaari, Telmon saari, Kajoonsaari, Lokkisaaret, Vennansaari, Loukonsaari, Kultasaari, Haukisaari, Viitasaari ja Reposaari. Liperinsalossa on paljon kesäasutusta.
Liperinsalon entinen koulu toimii nyt kylätalona. Rakennus on valmistunut vuonna 1916. Kyläyhdistys rakensi vuonna 2005 Oinaanvaaralle kodan, joka on kaikkien käytössä. Alueella on merkitty virkistyspolku.
Sammir
Jorge Sammir Cruz Campos, tunnetaan paremmin nimellä Sammir (s. 23. huhtikuuta 1987 Itabuna, Brasilia ) on brasilialaissyntyinen kroatialainen jalkapalloilija, joka pelaa La Ligan Getafessa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Sammir pelasi Kroatian joukkueessa vuoden 2014 MM-kilpailuissa. Hän sai oikeuden edustaa Kroatiaa hankittuaan maan kansalaisuuden pelatessaan seitsemän kauden ajan Dinamo Zagrebissa.
Tyttö kuunsillalta
Tyttö kuunsillalta on Matti Kassilan ohjaama mustavalkoinen suomalainen elokuva vuodelta 1953. Se perustuu Hella Wuolijoen nimimerkillä Juhani Tervapää kirjoittamaan kuunnelmaan Kuunsilta (1951). Elokuvan pääosissa ovat Ansa Ikonen ja Joel Rinne.
Juoni
Leskeksi jäänyt kemian tohtori Linda Varala huomaa konsertissa nuoruudenrakastettunsa, vuorineuvos Erik Rambergin. Kotona vuorineuvos keskustelee vaimonsa Floran kanssa vaimon alkoholiongelmasta, joka Floran mukaan johtuu työhönsä keskittyvästä miehestä. Rambergien liitto rakentui alun alkaen rahalle, eikä rakkaudelle ollut sijaa.
Linda soittaa Erikille ja kertoo olevansa tyttö kuunsillalta neljännesvuosisadan takaa. Takaumina kerrotaan molempien avioliittojen vaiheet. Puhelinkeskusteluissa Linda kertoo, millaiseksi heidän yhteinen elämänsä olisi muodostunut. Linda haluaa pitää oikean nimensä salassa, mutta Erik palkkaa tuomari Lindmanin selvittämään Lindan henkilöllisyyttä. Erik eroaa vaimostaan, ja rahoihinsa tyytyväinen Flora lähtee Tukholmaan. Erik saa tietoonsa Lindan henkilöllisyyden, ja lopussa pariskunta aloittaa yhteisen taipaleen.
Tuotanto
Elokuvan pohjana on radiossa vuonna 1951 esitetty romanttinen kuunnelma Kuunsilta, jonka kirjoittaja Hella Wuolijoki uskoi elokuvan lähtökohtaan, siihen että ”avioliitossa siitetyt ja syntyneet lapset voivat fyysisestä isästään huolimatta saada naisen nuoruudenrakastetun ulkonaisen olemuksen ja luonteenpiirteet”.
Tyttö kuunsillalta -elokuvan ulkokuvat otettiin Vääksyssä ja Helsingissä. Elokuva kuvattiin keväällä 1952 ja kevätkesällä 1953.
Arviot
Elokuvan lähtökohtaa pidettiin vaikeahkona. Uuden Suomen kriitikko kirjoitti: ”Kahden ihmisen puhelinkeskustelujen elokuvaaminen ei ole vallan helppoa ja yksinkertaista työtä.” Helsingin Sanomien kriitikko arvioi Tyttöä kuunsillalta: ”Nyt molempien päähenkilöiden, kypsyneiden ja töissään kiinni olevien ihmisten käyttäytymistä on monissa vaiheissa vaikea uskoa. Toisaalta se on hatikkamaista, toisaalta karkeaa ---.” Kassilan ”kuvallinen ote” sai kiitosta, kuten myös näyttelijöiden suoritukset. Aaltoilan musiikkia pidettiin neutraalina.
Myöhempien aikojen kriitikot ovat kiittäneet Peronkosken taitavaa kuvausta, mutta elokuvan takaumia on arvioissa pidetty ”tahattoman koomisina”. Sitä on myös luonnehdittu kritiikissä ”Kassilan elegantiksi melodraamaksi” (Arto Pajukallio),, jossa ohjaaja on ratkaissut älykkäästi kuunnelman siirtämisessä elokuvaksi muodostuvat ongelmat. Tosin maskeeraajien yritystä luoda illuusio nuoruuden hehkeintä kevättä elävistä nuorista ei ole pidetty onnistuneena. Kaiken kaikkiaan Kassila on saanut kiitosta mahdottoman ja yltiöromanttisen aineksen tyylikkäästä kuvittamisesta.
Julkaisut
Televisiossa elokuva on esitetty ensi kerran 1963. Se on julkaistu myös DVD:nä.
Dragon Age II
Dragon Age II on BioWaren kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema roolipeli, joka on julkaistu maaliskuussa OS X:lle, PlayStation 3:lle, Windowsille ja Xbox 360:lle. Peli kuuluu Dragon Age -sarjaan ja on Dragon Age: Originsin seuraaja.
Vastaanotto
Arvosteluja kokoavalla Metacritic-sivulla pelin arvosana oli 9. maaliskuuta 2011 84/100.
Kiistat
Valve poisti pelin myynnistä Steam-kauppapaikassa ensimmäisen lisäosan julkaisun jälkeen johtuen tavasta, jolla lisäosa oli ostettavissa pelin sisältä.
Hanna Korell
Hanna Lotta Kristiina Korell (s. 16. maaliskuuta 1979 Lieksa) on suomalainen uransa päättänyt yleisurheilija. Hänen päämatkansa oli 100 metrin aitajuoksu. Korell lopetti uransa kauteen 2007.
Korell voitti ensimmäisen mitalinsa Kalevan kisoissa jo vuonna 1995, jolloin hän juoksi 100 metrin aitajuoksussa hopealle ajalla 14,14. Hän voitti matkan SM-hopeaa myös vuosina 1996 ja 1997. Sisäratojen SM-kisoissa 1999 hän sijoittui pituushypyssä toiseksi tuloksella 611 ja saman vuoden Kalevan kisoissa 100 metrin aidoissa kolmanneksi ajalla 13,64. Myöhemmin samana vuonna hänellä havaittiin sääriluun rasitusmurtuma, joka esti aitajuoksun neljäksi vuodeksi. Välissä vuonna 2001 Korell voitti 60 metrillä sisäratojen SM-kultaa ajalla 8,42. Vuonna 2003 vamman parannuttua hän voitti SM-hopeaa 100 metrin aidoissa ajalla 13,50.
Vuonna 2005 Korell voitti Kalevan kisoissa 100 metrin aidoissa kultaa ajalla 13,33 ja 100 metrin juoksussa hopeaa ajalla 11,99. Hän edusti Suomea Helsingin MM-kisoissa samana vuonna, mutta karsiutui alkuerissä. Kalevan kisoissa 2007 hän voitti 100 metrin aidoissa hopeaa ajalla 13,35.
Manboy
Manboy on suomalainen vuonna 1998 perustettu rockyhtye. Yhtyeen musiikki on melankolista, brittivaikutteista poprockia. Yhtye on alun perin lähtöisin Porista, mutta toimii tätä nykyä Helsingissä.
Historia
Debyyttialbumi Stretch Your Religion ilmestyi 2001 ja yhtye kiersi kesän esiintymässä Suomen suurimmilla esiintymislavoilla. Seuraava albumi Blame the World ilmestyi vasta kolme vuotta ensilevyn jälkeen, ja yhtyeen uskottiinkin yleisesti hajonneen. Yhtye on todennut viivästyksen johtuneen ristiriitaisuuksista silloisen levy-yhtiön kanssa. Yhtyeen kolmas levy, Majestic, ilmestyi lokakuussa 2006. Manboy oli mukana elokuvan V2 – Jäätynyt enkeli tuotannossa kappaleellaan "How the World Ends". Toinen albumilta julkaistu single "Please Stop Crying" soi Idols-sarjan mainosten tunnusmusiikkina. Manboyn neljäs albumi ilmestyi maaliskuussa 2009 ja oli nimeltään Deus Protector Noster. Nimi on lainattu Porin vaakunasta ja tarkoittaa vapaasti käännettynä "jumala olkoon suojelijamme". Kesällä 2007 Manboy kiersi Eurooppaa Placebon lämmittelybändinä. Lokakuussa vuorossa oli lämmittelykeikka brittiyhtye Musen Helsingin loppuunmyydyllä jäähallin keikalla.
Kolmikko julkaisi viidennen albuminsa Something Wonderful 2. helmikuuta 2011. Yhtye äänitti sen omassa studiossaan ja vastasi itse tuotannosta. Levyn kappaleista julkaistiin vuoden 2010 aikana singlet "One Dollar Under God" ja "Nothing Compares 2 U", joka soi sekä radiosoitto- että singlelistan kärkikymmenikössä. Seuraavalla singlellä "Home" soi Manboyn lisäksi Apocalyptica-yhtyeestä tutun Eicca Toppisen sello ja Damn Seagullsin torvisektio Sirdie Horns. Uusimmalla sinkkulohkaisulla "How It Hurts" kuullaan synapainotteisempi Manboy. Singlestä valmistui Kennel Helsingin Teemu Niukkasen ohjaama musiikkivideo, joka sai kunniamaininnan Oulun Musiikkivideofestivaaleilla elokuussa 2011. Vuonna 2012 yhtye esiintyi vain kerran: Kuudes aisti -festivaalilla.
Yhtyeen laulaja-basisti Karo Broman (s. 1978 Pori) on toiminut myös äänisuunnittelijana mainosalalla sekä tuottajana muun muassa yhtyeille Lapko, Traffic Island, The Orders. Muihin Bromanin musiikkiprojekteihin lukeutuu muun muassa yhteistyö Jori Sjöroosin kanssa edesmenneellä kokoonpanolla Fu-Tourist. Nykyään hän soittaa Teppo Vapauden yhtyeessä.
Dobbs
Dobbs on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Parametri (tietotekniikka)
Parametri tai argumentti tarkoittaa tietotekniikassa ohjelmalle tai komentojonotiedostolle käynnistyksen yhteydessä välitettäviä tietoja, sekä ohjelmoinnissa funktiolle tai käskylle välitettäviä tietoja.
Tiukemmin määriteltynä aliohjelmaa kutsuttaessa tietoja kutsutaan argumenteiksi ja aliohjelman sisällä tietoja kutsutaan parametreiksi. Argumenttien/parametrien lukumäärälle on olemassa termi ariteetti.
Ohjelmille välitettävät parametrit ilmoitetaan seuraavasti: <tt>ohjelma.exe [parametri1 [parametri2...]] </tt>. Kun Windowsin käyttöliittymässä tai muissa graafisissa käyttöliittymissä tiedosto vedetään ohjelman päälle, parametrit määrittyvät seuraavasti: <tt>ohjelma.exe "tiedosto1" ["tiedosto2"...] </tt>
Ohjelmoinnissa funktion tai aliohjelman parametrit ilmoitetaan yleensä sulkeissa pilkuilla erotettuina: <tt>funktio(parametri1 [, parametri2...] )</tt>. Joissakin BASIC-kielissä aliohjelmien (SUB), jotka eivät palauta arvoa, parametrit ilmoitetaan ilman sulkeita: <tt>aliohjelma parametri1 [, parametri2...] </tt>. Funktioiden parametrit ilmoitetaan kuten yleensäkin.
Komentojonotiedostoissa (esim. .BAT) parametrit ilmoitetaan ilman pilkkua: <tt>käsky parametri1 [parametri2...] </tt>
Parametreilla ja argumenteilla on myös merkitysero: Parametri-nimitystä käytetään funktion määrittelyssä. Argumentti-nimitys taas on käytössä silloin kun funktiota kutsutaan.
Myös verkkosivujen navigointi tapahtuu antamalla eri parametreja sivuille. Parametrit eritellään kysymysmerkillä (?), jonka jälkeen tulee parametrin arvo ?sivu=etusivu&osio=yhteystiedot. Useampi arvo erotetaan merkillä "&". Esimerkiksi: http://www.example.net/profiili.html?profiili_id=38300 Koska verkkosivujen parametrit ovat täysin käyttäjän muokattavissa, syötetyt arvot tulee aina tarkastaa ja suojata.
Ervasti
Ervasti on Pudasjärven kaupungissa sijaitseva kylä kantatien 78 varrella. Kaupungin keskustaajamasta Kurenalta matkaa kylään on noin 30 kilometriä, ja Hirvaskoskelta noin 8 kilometriä.
Roberta Vinci
Roberta Vinci (s. 18. helmikuuta 1983 Taranto) on italialainen tennispelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1999.
Vinci on voittanut urallaan yhdeksän kaksinpelin WTA-turnausta. Helmikuussa 2007 hän voitti Bogotán turnauksen, kun Tathiana Garbin joutui luovuttamaan ottelun kolmannessa erässä molempien voitettua aiemmin yhden erän. Huhtikuussa 2009 Vinci voitti Barcelonan turnauksen loppuottelussa Marija Kirilenkon lukemin 6–0, 6–4. Lokakuussa 2010 Vinci voitti Luxemburgin turnauksen finaalissa Julia Görgesin. Huhtikuussa 2011 Vinci voitti Barcelonan turnauksen finaalissa Lucie Hradeckán, kesäkuussa 2011 's-Hertogenboschin turnauksen finaalissa Jelena Dokićin, heinäkuussa 2011 Budapestin turnauksen finaalissa Irina-Camelia Begun, elokuussa 2012 Dallasin turnauksen finaalissa Jelena Jankovićin ja heinäkuussa 2013 Palermon turnauksen finaalissa Sara Erranin. Nelinpelin WTA-turnausvoittoja Vincillä on 25.
Grand Slam -turnausten kaksinpeleissä Vinci on kerran selviytynyt loppuotteluun, Yhdysvaltain avoimissa 2015, jolloin hän hävisi loppuottelussa maannaiselleen Flavia Pennettalle kahdessa erässä. Samassa turnauksessa hän voitti muun muassa ennakkosuosikki Serena Williamsin. Puolivälieriin saakka Vinci on päässyt Yhdysvaltain avoimissa 2012 ja 2013. Neljännelle kierrokselle hän on päässyt kolme kertaa, Wimbledonissa 2012 ja 2013 sekä Ranskan avoimissa 2013. Lisäksi hän on kahdeksan kertaa selviytynyt kolmannelle kierrokselle: Wimbledonissa 2005, 2009 ja 2011, Australian avoimissa 2006, 2010 ja 2013, Ranskan avoimissa 2011 sekä Yhdysvaltain avoimissa 2011.
Gil Blas
thumb|upright|Gil Blasin kansi vuodelta 1893. Kansitaiteilija [[Gustave Droz.]]
Gil Blas oli pariisilainen kirjallisuusaiheinen päivälehti, joka ilmestyi vuosina 1897–1938. Se julkaisi kolumneja, runoja, novelleja ja romaaneja. Monet kuvittajista ja kirjoittajista lukeutuivat Pariisin taidepiirien lahjakkaimpiin. Poliittisilta kannoiltaan lehti oli tasavaltalainen.
Gil Blasin perustaja oli Augustin-Alexandre Dumont, joka julkaisi ensimmäisen numeron 19. marraskuuta 1897. Lehti tuli tunnetuksi kevyenä, viihteellisenä ja ajoittain ruokottomana julkaisuna. Sen mottona oli ”viihdyttää ohikulkijoita, miellyttää heitä tänään ja aloittaa seuraavana päivänä alusta”. Gil Blasin avustajiin lukeutuivat mm. Théodore de Banville, Guy de Maupassant ja Jean Richepin. Alkuperäinen Gil Blas lakkasi ilmestymästä 1914. Tämän jälkeen lehti jatkoi ajoittain ilmestymistä aina vuoteen 1938 saakka.