cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kari Jalonen
Uran alku
Seuraavaksi kaudeksi Kari Jalonen sai vastuulleen Kärppien ykköskentän johtamisen Mikko Leinosen siirryttyä NHL:ään. Jalosen maajoukkueuran huipennuksena voidaan pitää kotikisoja vuonna 1982, jolloin hän johti Leijonien ykköskentällistä, jossa pelasivat laitahyökkääjinä Reijo Leppänen ja Jari Kurri sekä puolustajana muun muassa Tapio Levo. Joukkue jäi niukasti mitalisarjan ulkopuolelle.
NHL ja HIFK:n kautta takaisin Kärppiin
Kolmen vuoden aikana Jalonen keräsi 96 ottelussa 144 pistettä ja sai kutsun NHL:ään Calgary Flamesin riveihin kaudeksi 1982–1983. Kaudeksi 1983–1984 hänet siirrettiin Edmonton Oilersiin, mutta koska Jalonen ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa NHL:ssä, hän palasi Suomeen kaudeksi 1984–1985. Joukkueeksi oli vaihtunut Helsingin IFK. Kovin odotuksin kauteen lähtenyt IFK jäi pudotuspelien ulkopuolelle, joten paluu Ouluun oli edessä. Odotuksiin nähden epäonnistuneen kauden (18 pistettä 21 ottelussa) jälkeen Kärpissä peli loksahti kohdilleen, ja mies oli taas entisensä. Kaudella 1985–1986 Jalonen keräsi 54 pistettä 36 ottelussa. Seuraava kausi meni Jaloselta nappiin: 93 pistettä on edelleen SM-liigan yhden kauden piste-ennätys. Jalonen pelasi ennätyskaudellaan 44 runkosarjan ottelussa.
Saavutukset pelaajana
Pelaajana Kari Jalonen voitti viisi Suomen mestaruutta, joista yhden Kärpissä ja neljä Turun Palloseurassa. Mestaruuksien lisäksi hän sai yhden hopean ja kolme pronssia. Jalosella on hallussaan SM-liigan runkosarjan yhden kauden piste- (29+64=93 pistettä) ja syöttöennätykset (64 syöttöä) kaudelta 1986–1987 ja pudotusopelien kaikkien aikojen piste-ennätys 38+77=115 94 ottelussa. Jalosen seurat SM-liigassa olivat Kärpät (1978–1982, 1983–1984 ja 1985–1987), HIFK (1984–1985), TPS (1988–1993) ja Rauman Lukko (1993–1994). SM-liigan tähdistökentälliseen hänet valittiin vuosina 1987 ja 1989.
NHL:ssä Kari Jalonen pelasi vuosina 1982–1984 edustaen Calgary Flamesia ja Edmonton Oilersia. Kun huomioon otetaan pelaajat, jotka ovat pelanneet enemmän kuin neljä NHL-ottelua, Jalonen oli edelleen tammikuussa 2022 tehokkain suomalaislaukoja NHL:ssä. Pelaamissaan 37 NHL-ottelussa Jalonen nimittäin laukoi 36 kertaa tehden 9 maalia, ja näin ollen hänen laukaisuprosenttinsa on 25.
Reino Hintsa
Reino Johannes Hintsa (8. heinäkuuta 1907 Helsinki – 14. joulukuuta 1979 Helsinki)  oli suomalainen jalkapalloilija.
Kari Jalonen
Saavutukset pelaajana
Suomen jääkiekkomaajoukkueessa hän pelasi 152 ottelua ollen mukana muun muassa kuusissa maailmanmestaruuskisoissa ja Kanada-cupissa.
Reino Hintsa
Keskustukena pelannut Hintsa edusti mestaruussarjassa pelannutta Viipurin Susia 1931–1938. Hänen paras saavutus oli SM-pronssi 1933 ja 1937. Kaikkiaan Hintsa pelasi kahdeksan kauden aikana 102 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki neljä maalia.
Kari Jalonen
Valmennusura
Kari Jalonen on yksi SM-liigan menestyneimpiä valmentajia. Hän on voittanut kolme Suomen-mestaruutta apuvalmentajana sekä neljä mestaruutta päävalmentajana ja kaksi Sveitsin mestaruutta päävalmentajana.
Reino Hintsa
Maajoukkueessa Hintsa pelasi yhden maaottelun vuonna 1928.
Kari Jalonen
Valmennusura
Kausina 1998–1999, 1999–2000 ja 2000–2001 Jalonen toimi kultaa voittaneessa Turun Palloseurassa Hannu Jortikan kakkosvalmentajana.
Päävalmentajana Suomessa
Päävalmentajaksi Oulun Kärppiin Kari Jalonen siirtyi kaudeksi 2004–2005, ja heti ensimmäisellä kaudella tuloksena oli Suomen-mestaruus. Seuraavalla kaudella Kärpät saavutti pronssia, ja kausina 2006–2007 ja 2007–2008 Kärpät voitti Jalosen valmennuksessa jälleen mestaruuden.
Kaudeksi 2008–2009 Jalonen siirtyi HIFK:n päävalmentajaksi. Jalosen kolmannella valmennuskaudella 2010–2011 HIFK voitti kultaa kukistettuaan finaalisarjassa Espoon Bluesin.
Päävalmentajana ulkomailla ja Suomen maajoukkueessa
Jalosen valmennusuran seuraava etappi oli KHL-liigassa pelaava venäläisseura Torpedo Nižni Novgorod. Hän valmensi joukkuetta puolitoista kautta, joulukuuhun 2012 asti. Vuonna 2013 hän aloitti toisen KHL-joukkueen, Lev Prahan päävalmentajana.
Kesällä 2013 Jalonen valittiin Suomen jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajaksi. Hänen pestinsä alkoi 1. kesäkuuta 2014 ja päättyi kevään 2016 MM-kisoihin.
Kaudella 2016–2017 Jalonen valmensi Sveitsin National League A:ssa pelavaa SC Berniä. Joukkue voitti Sveitsin-mestaruuden. Lokakuun lopussa 2017 Jalonen solmi Bernin kanssa vuoteen 2020 asti ulottuvan jatkosopimuksen.
Kaudella 2018–2019 Jalonen johdatti SC Bernin jälleen Sveitsin mestaruuteen. Lokakuussa 2019 Jalonen allekirjoitti uuden kesään 2021 asti kestävän jatkosopimuksen. Kausi 2019–2020 päättyi kuitenkin potkuihin, kun SC Bern ilmoitti tammikuussa 2020 antaneensa potkut Jaloselle.
Maaliskuussa 2022 Jalonen solmi Tšekin maajoukkueen kanssa toukokuuhun 2024 kestävän päävalmentajasopimuksen. Hän voittikin joukkueensa kera MM-pronssia Tampereella pidetyissä kisoissa keväällä 2022.
Saavutukset
Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Kari Jalosen Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 123 vuonna 2000.
Perhe
Kari Jalosen perheeseen kuuluu lääkäripuoliso Johanna ja kaksi täysi-ikäistä lasta.
Serik Žamankulov
Serik Tugelbajevitš Žamankulov (, s. 18. marraskuuta 1983 Žanatas) on kazakstanilainen futsalpelaaja, joka edustaa kotimaansa pääsarjassa pelaavaa MFK Kairatia ja Kazakstanin futsalmaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 174 senttimetriä pitkä ja 74 kilogrammaa painava Žamankulov on kärkipelaaja eli pivot.
Žamankulov oli mukana saavuttamassa pronssia Kazakstanin historian ensimmäisistä EM-kilpailuista vuonna 2016. Hän oli myös yksi noiden kilpailuiden parhaista maalintekijöistä kuudella osumallaan.
Žamankulov on edustanut Kairatia vuodesta 2009 alkaen. Hän on voittanut seuran paidassa kahdesti UEFA Futsal Cupin, vuosina 2013 ja 2015.
Axel Niklas Herlin
Opiskeluvuodet ja työura
Herlinin vanhemmat olivat Naantalin kappalainen Axel Herlin (1807–1839) ja Charlotta Katarina Aejmelaeus (1809–1882). Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta vuonna 1859. Tämän jälkeen Herlin opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa, kunnes 1861 aloitti insinööriopinnot Saksassa Karlsruhen teknillisessä yliopistossa. Palattuaan kahden vuoden kuluttua kuluttua Suomeen, Herlin toimi kirjanpitäjänä ja isännöitsijänä veljensä Gustaf Albert Herlinin perustamassa Hill Helsingfors -terästavaratehtaassa. Yrityksen mentyä konkurssiin vuonna 1870, Herlin muutti Venäjälle, jossa hän työskenteli tavallisena työmiehenä Tulan metallitehtaassa. Vuonna 1872 Herlin palasi Suomeen ja muutti asumaan isäpuolensa kirkkoherra Matias Laurilliuksen luokse Marttilaan. Hän kirjoitti parin vuoden ajan eri sanomalehtiin, kunnes 1874 suoritti 36-vuotiaana uudelleen ylioppilastutkinnon ja kirjautui Helsingin yliopistoon. Seuraavana vuonna Herlin valmistui filosofian kandidaatiksi ja vuonna 1878 molempien oikeuksien kandidaatiksi, jonka jälkeen hän auskultoi Turun hovioikeudessa ja sai varatuomarin arvon 1879. Vuosina 1880–1882 Herlin työskenteli senaatin ylimääräisenä kopistina, 1882–1890 vankeinhoitohallituksen apukamreerina ja 1890–1903 Ulvilan kihlakunnan kruununvoutina Porissa.
Eläkkeelle jäätyään hän vietti Porissa myös viimeiset elinvuotensa kuolemaansa 1906 saakka. Herlin oli saanut vain muutamia tunteja ennen kuolemaansa ensimmäiset tiedot Helsingissä käynnistyneestä Viaporin kapinasta, johon hänen kerrotaan suhtautuneen suurella innokkuudella. Herlin on haudattu Poriin Käppärän hautausmaalle.
Poliittinen toiminta
Karlsruhessa opiskellessaan Herlin tutustui Karl Marxin teoksiin sekä Saksan Sosiaalidemokraattisen Puolueen toimintaan. Saksalaisista sosialistijohtajista hän tunsi henkilökohtaisesti muun muassa Wilhelm Liebknechtin. Vuonna 1889 Herlin ilmeisesti osallistui Pariisissa pidettyyn toisen internationaalin perustavaan kongressiin salanimellä ”Nikolaus Finn”. Nimen taakse on joskus arveltu kätkeytyneen myös Nils Robert af Ursinin, mutta hänen mukaansa Nikolaus Finn oli juuri Herlin.
Herlin teki useita ulkomaanmatkoja, mutta ei yleensä kertonut niistä edes tuttavilleen. Hänen tiedetään vierailleen Wilhelm Liebknechtin luona ja käyneen hänen kanssaan myös kirjeenvaihtoa. Nils Robert af Ursinin mukaan kirjeet kuitenkin tuhoutuivat, kun veli Gustaf Albert hävitti Herlinin jäämistön. Herlinin sosialidemokraattinen ajatusmaailma oli Suomessa yleisesti tiedossa, mutta hänellä ei nähtävästi silti ollut yhteyksiä muihin suomalaisiin sosialisteihin. Hänen mainitaan ainoastaan toimineen puhujana joissakin tilaisuuksissa. Ilmeisesti tämän vuoksi maan työväenlehdet, kuten esimerkiksi Helsingissä ilmestynyt Työmies, eivät noteeranneet Herlinin kuolemaa lainkaan. Vasta vuonna 1913 Nils Robert af Ursin kirjoitti Herlinin pienoiselämäkerran Suomen ensimmäinen sosialisti Turun sosialidemokraattisen piiritoimikunnan Joulusoihtu-nimiseen julkaisuun.
Ursinin mukaan Wilhelm Liebknechtin poika Karl Liebknecht vieraili Suomessa Herlinin luona tarkistamassa hänen saksankielisen kirjansa Das Rechtssystem der Sozialdemokratie kieliasua. Saksassa vuonna 1894 julkaistun kirjan esipuheen laati toisen maailmansodan aikana Theresienstadtin keskitysleirillä kuollut ukrainalaissyntyinen lakitieteen tohtori Isidor Ingwer (1866–1942). Teos jäi Herlinin ainoaksi. Kirjan julkaisun aikaan ei Suomessa vielä ollut varsinaisia sosialisteja, esimerkiksi vanhan työväenliikkeen merkittävimpiin vaikuttajiin kuulunut Eetu Salin on todennut tuolloin olleensa vasta porvarillisen wrightiläisen työväenliikkeen edustamalla ”sivistysseurakannalla”. Herlinillä sen sijaan oli jo käsitys sosialistisesta järjestelmästä, jota hän myös kertoi kannattavansa. Teos ei kuitenkaan edusta puhdasoppista marxilaisuutta, vaan siinä oli vaikutteita myös valtio- ja utopiasosialismista. Lisäksi se sisältää jopa Marxin näkemysten kritiikkiä. Nils Robert af Ursin on verrannut Herlinin näkemyksiä Anton Mengerin teoksessaan Uusi valtio-oppi (Neue Staatslehre) esittämiin, vaikka se ilmestyi vasta kahdeksan vuotta Herlinin kirjan jälkeen. Herlin puolestaan mainitsee vaikuttajakseen amerikkalaisen utopiasosialistin Edward Bellamyn maineikkaan romaanin Vuonna 2000, joka ilmestyi 1888. Bellamyn helppotajuisuudesta poiketen, af Ursin pitää Herlinin esitystapaa filosofisena, kankeana ja vaikeaselkoisena. Ursin moitti Herliniä myös luokkataisteluopin puuttumisesta.
Myöskään saksalaiset sosialidemokraatit eivät yhtyneet Herlinin näkemyksiin, vaikka Eduard Bernstein kehuikin häntä mukavaksi herrasmieheksi. Esimerkiksi sosialismin teoriaan keskittynyt Die Neue Zeit ei arvostellut Herlinin kirjaa lainkaan. Bernstein puolestaan kirjoitti heinäkuussa 1894 Karl Kautskylle Herlinin ”juristisosialismin” edustavan huomattavan erilaisia näkökantoja heihin verrattua. Kirjeessään Bernstein ehdottaa Kautskylle, että tämä voisi laatia esipuheen toimittamaansa Friedrich Engelsin Anti-Dühring -teoksen uuteen painokseen ja tyrmätä siinä hienovaraisesti Herlinin ajatukset. Lopulta Bernstein ei kuitenkaan sisällyttänyt esipuheeseen mainintaa Herlinin kirjasta. Der Sozialdemokrat puolestaan luonnehti puoli vuotta myöhemmin teosta ala-arvoiseksi pelkästään sen huonon kielen vuoksi.
Perhe
Axel Niklas Herlin oli Kone Oy:n vuonna 1924 ostaneen Harald Herlinin setä. Tämä loi yrityskaupallaan pohjan Herlinin suvun nykyiselle vauraudelle.
Back to My Roots
Back to My Roots on yhdysvaltalaisen soul-laulaja ja lauluntekijä Solomon Burken studioalbumi vuodelta 1976. Burke on itse tuottanut albumin ja sen on kustantanut Chess Records. Vastaava tuottaja on Herman Rush. Tuotannon taustalla ovat myös Mike Curb ja Sounds of Memphis, Inc.
Levy on äänitetty New Jerseyn Englewoodissa All Platinum –studioilla. Äänittäjinä ovat toimineet Allan Tucker ja Richie Corsello. Miksauksesta ovat huolehtineet Sylvia Robinson, Tucker ja Al Goodman.
Kappaleet on sovittanut Burke apunaan Sammy Lowe, Walter Morris ja Bernadette Randle. Orkesterin sovituksista ja johtamisesta on huolehtinut Lowe.
Levyn kansitaiteilija on Dudley Thomas ja valokuvan on ottanut Randall Phillips.
Kiitoksissa on mainittu Sylvia Robinson ja Barry Diament.
Kappaleet
Sivu 1
Sivu 2
Kappaleiden julkaisuyhtiöt ovat:
Muusikot
Taustalaulajat:
Andrea Stella
Andrea Stella (s. 22. helmikuuta 1971 Orvieto, Italia) on italialainen insinööri. Hän toimi Fernando Alonson kisainsinöörinä McLarenilla. Stella toimi Alonson kisainsinöörinä Ferrarilla myös kaudet 2010–2014, Kimi Räikkösen 2009 ja MotoGP kuljettaja Valentino Rossin 2006.
Stella valmistui Rooman yliopistosta lentokoneinsinööriksi. Hän aloitti uransa Ferrarilla vuonna 2000. Vuonna 2020 hänet ylennettiin McLarenilla kisajohtajan tehtäviin.
Joulukuussa 2022 Stella nimitettiin Mclarenin tallipäälliköksi kaudesta 2023 eteenpäin korvaten Alfa Romeo Sauberille lähteneen Andreas Seidlin.
Mustakurkkuräätäli
Mustakurkkuräätäli (Orthotomus atrogularis) on laajalti Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa tavattava räätäleiden sukuun kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan mustakurkkuräätäli on noin 13 cm. Lajin selkä siivet ja pitkä pyrstö ovat väriltään oliivinvihreät. Vatsan väri on vaaleanharmaa, ja kurkku on tummempi lähes musta. Mustakurkkuräätälin päälaki on väriltään punainen.
Elinympäristö ja ravinto
Mustakurkkuräätälit elävät pääosin sademetsissä. Mustakurkkuräätälien ravinto koostuu suurelta osin hyönteisistä. Lajin ravinnonhankintatavat vaihtelevat. Laji saattaa kerätä ravintonsa lehdiltä, väijyä saalista ja myös pyydystää hyönteisiä ilmassa. Mustakurkkuräätälit voivat käyttää apunaan myös tikkuja ja napsia ravintoa myös hämähäkkien verkoista.
Hallintoasia
Hallintoasia on julkisen hallintoviranomaisen hallinnollisessa järjestyksessä käsittelemä asia. Laajasti ymmärrettynä käsite kattaa myös hallintolainkäytön, hallinnolliset valitusasiat, hallintoriita-asiat, tosiasiallisen hallintotoiminnan ja tosiasiallisen julkisen vallan käytön. Suppeammin käsitettynä hallintoasia tarkoittaa hallintomenettelyssä käsiteltävää asiaa. Hallintoasioita eivät ole lainsäädäntöön, lainkäyttöön ja yksityisoikeuteen liittyvät asiat. Hallintoasiassa viranomainen tekee kirjallisen päätöksen.
Valtiovallan kolmijakoon perustuvassa jaottelussa hallintoasioita käsittelevät toimeenpanovaltaan kuuluvat viranomaiset. Asian tekee tulkinnanvaraiseksi se, että myös tuomioistuimet käsittelevät eräitä hallintoasioita. Rajan hallintoasioiden ja yleisiin tuomioistuimiin kuuluvien rikos- ja riita-asioiden välille vetää vakiintunut oikeuskäytäntö.
Antillientöyhtökolibri
pienoiskuva| Orthorhyncus cristatus Antillientöyhtökolibri (Orthorhyncus cristatus) on neotrooppisella alueella elävä kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue ulottuu Puerto Ricon itäosasta Pienten Antillien saariryhmän eteläosaan Grenadaan. Lajista tunnetaan neljä alalajia. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Barbadokselta vuonna 1758.
Ricky Rodriguez
Ricky Rodriguez (25. tammikuuta 1975 – 9. tammikuuta 2005) oli yhdysvaltalainen entinen Jumalan lapset (nyk. Kansainvälinen perhe) -yhteisön jäsen, joka murhasi kasvattajansa ja hyväksikäyttäjänsä Angela Smithin vuonna 2005.
Vuoristo-Karabah
thumb|330px|Vuoristo-Karabahin sijainti (tumman ruskealla) ja armenialaisjoukkojen hallitsema alue (sinapinkeltaisella). Vuoristo-Karabah (,, myös Լեռնային Ղարաբաղ, Leṙnayin Ġarabaġ, ) on maantieteellinen alue Etelä-Kaukasiassa.
Ricky Rodriguez
Varhaiselämä
Rodriguez syntyi Kanariansaarten Teneriffalla vuonna 1975. Hänen äitinsä oli Karen Zerby, biologinen isänsä tämän yhteisön jäseneksi viettelemä (ks. Flirty fishing) paikallinen hotellityöntekijä. Hänet katsotaan myös David Bergin adoptiopojaksi, vaikkei virallista adoptiota koskaan tehty. Lapsena Rodriguezia käyttivät seksuaalisesti hyväksi niin hänen äitinsä kuin muutkin yhteisön aikuiset. Hänellä on nuorempi sisar, Christina Teresa Zerby, joka on yhä yhteisön jäsen eikä jaa edesmenneen veljensä näkemyksiä lapsuuden tapahtumista. , toisin kuin hänen ei-biologinen kasvattisisarensa Davida, joka on julkisesti puhunut hyväksikäytöstä useissa julkaisuissa.
Vuoristo-Karabah
Neuvostojohtaja Stalin liitti alueen Azerbaidžaniin. Alueella oli 1980-luvulla kansallisuuskiistoja. Niiden takia armenialaiset kansallismieliset irrottivat alueen Armenian tuella Azerbaidžanista vuonna 1991. Aluetta hallitsee nykyään pääosin itsenäinen Artsakhin tasavalta.
Ricky Rodriguez
Varhaiselämä
Perhe julkaisi vuonna 1982 lastenkasvatuksellisen Story of Davidito kirjan, joka sisälsi kuvauksia ja kuvia Rickystä muun muassa sängyssä lastenhoitajiensa kanssa, katselemassa aikuisten seksiakteja sekä pelehtimässä toisten lasten kanssa. Kirjan kirjoitti pääasiallisesti lastenhoitaja Sara Kelley, jonka oma tytär Davida esiintyy myös kirjassa.
Vuoristo-Karabah
Alue on pinta-alaltaan noin 4 400 neliökilometriä. Vuonna 2013 Vuoristo-Karabahin tasavalta ilmoitti väkiluvukseen 148 100 asukasta. Vuoristo-Karabahin asukkaista pääosa on etnisesti armenialaisia. Karabah (Karabagh) on peräisin turkin ja persian kielistä ja se tarkoittaa "mustaa puutarhaa". Paikalliset asukkaat käyttävät nykyisin mieluiten muinaista nimeä "Artsakh".
Ricky Rodriguez
Aikuisikä
Aikuistuttuaan Ricky meni naimisiin Elixcia Munumelin kanssa, ja he erosivat yhteisöstä yhdessä vuonna 2001. Hieman sen jälkeen hän julkaisi MovingOn.org -sivustolla avoimen kirjeen, jossa käsitteli avoimesti yhteisön aikuisten harjoittamaa lapsiin kohdistunutta seksuaalista väkivaltaa. Pariskunta erosi 2004, jolloin Ricky muutti Tucsoniin Arizonaan, missä hän työskenteli sähköasentajana. Ystävät ovat myöhemmin sanoneet hänen vaihtaneen osavaltiota tarkoituksenaan etsiä käsiin äitinsä.
Murha ja itsemurha
Tucsonissa Rodriguez liittyi jäseneksi asekerhoon ja harjoitteli neljän kuukauden ajan taistelulajeja paikallisella salilla. Kun äidin löytäminen osoittautui mahdottomaksi, hän sopi tammikuun kahdeksas 2005 tapaamisen entisen kasvattajansa Angela Smithin kanssa. Rodriguez viilsi auki Smithin kurkun, ajoi Californiaan, ja ampui itsensä.
Vuoristo-Karabah
Historia
Kun Neuvostoliiton valta alueella hiipui 1980-luvulla, armenialaisten ja azerien väliset yhteenotot lisääntyivät. Paikallishallinto halusi liittyä Armeniaan ja julisti maan irti Azerbaidžanista 1988. Armenialaiset ja azerit karkottivat toisiaan. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen vuonna 1991 Vuoristo-Karabah julistautui itsenäiseksi tasavallaksi. Neuvostojoukkojen lähtö kiihdytti 1980-luvulla alkaneen konfliktin täydeksi sodaksi vuonna 1992. Sodassa arviolta 20 000–30 000 ihmistä menetti henkensä. Armenialaiset joukot onnistuivat saamaan alueen hallintaansa. Armenialaiset myös miehittävät Azerbaidžanin alueita Vuoristo-Karabahin ulkopuolelta ja loivat näin maayhteyden Karabahin ja Armenian välille. Vuonna 1994 osapuolet suostuivat aselepoon. . Rauha jäi solmimatta ja ajoittainen rajakahakointi jatkui. Azerbaidžan on ajoittain uhannut liittää alueen takaisin itseensä.
Ricky Rodriguez
Muuta
Rickyn äiti Karen Zerby johtaa yhä yhteisöä, yhdessä aviomiehensä Steven Douglas Kelleyn kanssa.
Vuoristo-Karabah
Historia
Vuoristo-Karabahin kiista pysyi vuosikymmenien ajan jäätyneenä konfliktina, kunnes vuonna 2020 Azerbaidžan aloitti sodan, jossa se valtasi suuren osan Vuoristo-Karabahia itselleen. Euroopan unioni ilmaisi lokakuussa 2020 olevansa ”erittäin huolissaan” tilanteen kärjistymisestä, ja EU:n ulkosuhteista vastannut Josep Borrell vetosi osapuoliin, jotta nämä sitoutuisivat Ranskan, Venäjän ja Yhdysvaltain muodostaman niin kutsutun Minskin ryhmän tukemiin rauhanneuvotteluihin. Venäjä oli Vuoristo-Karabahin kriisin suhteen vaikeassa välikädessä, sillä se oli Armenian liittolainen, mutta pyrki pitämään hyviä suhteita myös Azerbaidžaniin ja sen liittolaiseen Turkkiin.
Jalkapallon Suomen Cup 2018
Jalkapallon Suomen Cup 2018 oli 64. kerran järjestetty jalkapallon Suomen Cup. Turnauksen voitti Inter, joka voitti loppuottelussa HJK:n 1–0.
Lohkovaihe
Lohkovoittajat etenevät suoraan puolivälieriin. Toiseksi sijoittuneet ja paras kolmanneksi sijoittunut karsivat puolivälieräpaikasta.
Rubiinihohtokolibri
Rubiinihohtokolibri (Chrysolampis mosquitus) on neotrooppisella alueella elävä kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue ulottuu Panaman itäosasta Kolumbiaan, Venezuelaan, Guyanaan, Surinameen, Ranskan Guayanaan, sekä Brasilian koillis- ja keskiosien Parásta ja Pernambucosta Mato Grossoon ja Bolivian itäosiin. Laji elää myös Etelä-Amerikan mantereen pohjoisreunan saarilla Arubasta, Curaçaosta ja Bonairesta Trinidad ja Tobagoon. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Surinamesta vuonna 1758.
Kuorokolibri
Kuorokolibri (Klais guimeti) on neotrooppisella alueella elävä kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue ulottuu Hondurasin itäosista Kolumbiaan, Venezuelaan, Ecuadoriin, Peruun, läntiseen Boliviaan, sekä Brasilian luoteis- ja pohjoisosiin. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Jules Bourcier kuvaili lajin holotyypin Caracasista vuonna 1843.
Edvard Hollmén
Edvin Bernhard ”Edvard” Hollmén (28. toukokuuta 1902 – 22. kesäkuuta 1979) oli suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Hollmén edusti urallaan 1925–1939 Kiffeniä ja Helsingin Kullervoa. Kaikkiaan hän pelasi kolmen kauden aikana 20 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Maajoukkueessa Hollmén pelasi kaksi maaottelua vuonna 1928.
NGC 147
thumb|220px|NGC 147 NGC 147 on kääpiösferoidigalaksi noin 2 580 000 valovuoden päässä Maasta, Kassiopeian tähdistössä. Se on osa Paikallista ryhmää ja on Andromedan galaksin satelliittigalaksi. Se on myös NGC 185 -galaksin fysikaalinen pari. NGC 147:n löysi John Herschel syyskuussa 1829. Visuaalisesti NGC 147 on hieman NGC 185:ttä tummempi mutta hieman suurempi. Galaksin magnitudiksi on arvioitu 10,5.
Kaarlo Waltonen
Kaarlo Matias Waltonen (Valtonen) (10. toukokuuta 1892 Impilahti – 20. helmikuuta 1963 Mikkeli) oli suomalainen tehtailija ja pakinoitsija.
Henkilöhistoria
Valtosen vanhemmat olivat käsityöläinen Matti Waltonen ja Anna Saavalainen. Käytyään kansakoulun Valtonen oli harjoittelijana sortavalaisessa Kauppahuone Karvinen & Kumppanit -liikkeessä ja kävi samalla kaksivuotisen Sortavalan liikeapulaiskoulun. Tämän jälkeen Valtonen oli Kusti Reinikaisen tukku- ja vähittäisliikkeen liikkeenhoitajana 1910–1913. Hän kävi Helsingin kauppakoulun 1913–1914 ja perusti 1915 oman Kaarlo Valtosen Lakkitehdas-nimisen yrityksen Viipuriin.
Valtonen myi tämän yrityksen ja perusti 1919 Tampereen Pukutehdas -yhtiön. Luovuttuaan myös tästä yrityksestä Valtonen lähti Saksaan ja opiskeli siellä nahka- ja turkisteollisuutta Dresdenin teknillisen korkeakoulun kemian osastolla 1920–1922. Palattuaan Suomeen hän perusti Viipuriin 1925 Valtosen Lakkitehdas -yhtiön. Hän siirsi lakkitehtaansa pian Impilahteen ja muutti myös itse sinne perheineen. Talvisodan aikana tehdas siirtyi Helsinkiin ja samalla sen nimeksi muuttui Valtosen Lakki- ja Solmiotehdas. Sotavuosina Valtosen tehdas valmisti lakkeja armeijalle Saksasta hankitusta materiaalista. Valtonen sai vuonna 1947 teollisuusneuvoksen arvonimen.
Valtonen toimi Impilahtiseuran ja Pääkaupunkilaisten Impilahtiseuran johtotehtävissä. Hän kirjoitti murrepakinoita lehtiin ja Yleisradiolle. Pakinoita julkaistiin myös kokoelmana.
Mark Eaton (jääkiekkoilija)
Mark Andrew Eaton (s. 6. toukokuuta 1977 Wilmington, Delaware, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti NHL:ssä Philadelphia Flyersia, Nashville Predatorsia, Pittsburgh Penguinsia ja New York Islandersia.
Ura
Eaton teki sopimuksen varaamattomana vapaana pelaajana NHL-seura Philadelphia Flyersin kanssa elokuussa 1998. Hän pelasi kuitenkin kauden 1998–1999 kokonaan Flyersin farmijoukkueessa Philadelphia Phantomsissa. Hän debytoi NHL:ssä seuraavalla kaudella lokakuussa 1999 Ottawa Senatorsia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki huhtikuussa 2000 Boston Bruinsia vastaan.
Eaton myytiin Nashville Predatorsiin syyskuussa 2000 vaihdossa kolmannen kierroksen varaukseen. Kaudella 2000–2001 hän pelasi sekä IHL:n Milwaukee Admiralsissa että Predatorsissa 34 ottelua. Seuraava kausi sujui jo kokonaan NHL:n puolella. Kaudella 2003–2004 hän rikkoi Predatorsin tehotilaston ennätyksen saldolla +16. NHL:n työsulkukaudella 2004–2005 hän pelasi AHL-seura Grand Rapids Griffinsissä, jossa hän pelasi vain 29 ottelua.
Kesällä 2006 Eaton siirtyi vapaana pelaajana Pittsburgh Penguinsiin. Kaudella 2006–2007 hän kärsi loukkaantumisista ja pelasi vain 35 ottelua. Sama tahti jatkui myös seuraavalla kaudella, jolloin hän pelasi saman verran otteluita runkosarjassa. Kaudella 2008–2009 hän pelasi 68 ottelua runkosarjassa. Eaton teki pudotuspeleissä tehot 4+3=7 ja voitti Penguinsin kanssa Stanley Cupin. Kaudella 2009–2010 hän teki ennätystehonsa 16 tehopistettä NHL:ssä. Kausi jäi hänen viimeisekseen seurassa.
Heinäkuussa 2010 Eaton teki kahden vuoden sopimuksen New York Islandersin kanssa. NHL:n työsulkukauden 2012–2013 alettua hän siirtyi tammikuussa 2013 Pittsburgh Penguinsin farmijoukkueeseen Wilkes-Barre/Scranton Penguinsiin ja sai helmikuussa NHL-sopimuksen.
Maajoukkueura
Eaton edusti Yhdysvaltoja vuosien 2001 ja 2002 MM-kisoissa.
Harri Holli
Jalkapallossa maalivahtina pelannut Holli edusti urallaan Tampereen Ilves-Kissoja 1967–1971, ruotsalaista IK Bragea 1972, Lahden Reipasta 1973–1977 ja Tampereen Ilvestä 1978–1981. Hän voitti Reippaassa Suomen Cupin kolmesti vuosina 1973, 1974 ja 1976. Mestaruussarjassa hänen paras saavutuksensa oli SM-hopea 1974. Kaikkiaan Holli pelasi 12 kauden aikana 154 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Maajoukkueessa Holli pelasi kaksi maaottelua vuonna 1974.
Jääkiekossa Holli edusti Tapparaa ja Hilparaa pelaten vuosina 1966–1970 kolmekymmentä SM-sarjan ottelua tehoin 6+7.
Holli on jatkanut jalkapallon parissa myös pelaajauran jälkeen. Hän toimi Tampereen Ilveksen apuvalmentajana mitalivuosina, sekä päävalmentajana 1987–1988. Tämän jälkeen Holli on toiminut FC Ilveksen joukkueenjohtajana, Tampere Unitedin markkinointijohtajana ja toimitusjohtajana sekä Ilveksen naisten liigajoukkueen managerina.
Holli on saanut toiminnastaan muun muassa maanpuolustusmitalin (1998), Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun ansiomitalin kultaisin ristein (2011) sekä liikunnan ansioristin (2015).
Anastrotsoli
Anastrotsoli (C17H19N5) on rintasyövän vaihdevuosien jälkeiseen hoitoon käytettävä lääkeaine. Sen teho perustuu aromataasientsyymin estämiseen.
Synteesi
Anastrotsolin lähtöaineena on 3,5-bis(bromimetyyli)tolueeni. Sen bromiatomit korvataan nitriiliryhmillä kaliumsyanidin avulla. Seuraavaksi muodostunut tuote metyloidaan eli siihen liitetään metyyliryhmiä. Lopuksi molekyyliin liitetään triatsoliryhmä.
Mekanismi
Anastrotsoli estää estrogeenien synteesissä tarvittavan entsyymin, aromataasin, toimintaa ja täten hidastaa kasvaimien kehittymistä. Anastrotsolin on todettu tutkimuksissa ehkäisevän rintasyövän uudelleen puhkeamisen riskiä tehokkaammin, kuin usein käytetty tamoksifeeni. Aromataasientsyymi ei ole erityisen valikoiva siihen liittyvien substraattien suhteen, jonka seurauksena myös aldosteronin ja kortisolin tuotannossa saattoi ilmetä häiriöitä käytettäessä vanhemman sukupolven aromataasinestäjiä. Tällainen lääkeaine on muun muassa aminoglutetimidi. Anastrotsolilla ei ole havaittu olevan haittaavaa vaikutusta kortisolin tuotantoon. . Anastrotsolia käytetään pääasiassa syövän liitännäishoitona lääkkeen kalleuden vuoksi.
Sivuvaikutukset
Anastrotsoli estää aromataasin toimintaa niin tehokkaasti, että estrogeenihormonien tuotanto lakkaa lähes täysin. Tämän vuoksi sen käyttö altistaa osteoporoosille ja luunmurtumille. Lääke voi aiheuttaa kuumia aaltoja, uneliaisuutta, allergiaa ja huonoa oloa, johon voi liittyä oksentelua.
Helny Tigerstedt
Helny Toimi Kristina Tigerstedt, o.s. Kalima (16. maaliskuuta 1888 Viitasaari – 23. syyskuuta 1967) oli suomalainen taidemaalari.
Helny Tigerstedtin vanhemmat olivat Viitasaaren kappalainen Emil Fredrik Kalima, ent. Landgrén (1843–1923) ja Eva Kristina Koljonen (k. 1908). Hän opiskeli Eero Järnefeltin johdolla Helsingin yliopiston piirustussalissa 1908–1910 ja 1919–1920, Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1908 ja 1918–1921. Académie Colarossissa Pariisissa 1924, 1938 ja 1950, Schule Reimannissa Berliinissä 1936 ja Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa Tukholmassa 1946 ja 1947. Tigerstedt osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1920, 1928, 1930, 1935, 1941, 1942, 1943 ja 1945. Hänen teoksiaan oli esillä naistaiteilijoiden näyttelyssä Saksassa 1943. Tigerstedt maalasi maisemia, muotokuvia ja asetelmia.
Heartbreaker/Days
Heartbreaker/Days on suomalaisen rockyhtye The Rasmuksen single albumilta Into. Single julkaistiin 11. maaliskuuta 2002.
Single oli viisi viikkoa Suomen virallisen singlelistan ykkösenä.
Hallintotoimi
Hallintotoimi on julkisen vallan käyttämisen muoto, joka perustaa, muuttaa tai kumoaa kansalaisen tai yhteisön oikeuksia tai velvollisuuksia. Hallintotoimella viranomainen soveltaa lainsäädäntöä konkreettisesti ja yksipuolisesti hallintokoneiston ulkopuoliseen tahoon. Virkatoimi eli hallinnon toimi on puolestaan yleisnimitys, jonka piiriin hallintotoimet kuuluvat. Virkatoimia ovat myös esimerkiksi hallintopalvelut. Hallintopäätös on eräs hallintotoimi, mutta kaikki hallintotoimet eivät ole hallintopäätöksiä. Toisinaan hallintotoimesta tehdään hallintosopimus.
Hallintotoimet ryhmitellään hallintopäätösten tavoin kolmeen ryhmään: etuja suoviin, oikeuksia perustaviin sekä velvoitteita tai rajoituksia asettaviin. Hallintotoimia ovat esimerkiksi hallintolupa, hallintomaksu, hallintosanktio sekä hallinnolliset kiellot ja rajoitukset. Niihin kuuluvat myös viranomaistoimet, jotka koskevat tahdosta riippumatonta hoitoa ja päätösten pakkotäytäntöönpanoa. Hallintotoimina ei kuitenkaan pidetä sellaista julkishallinnon toimintaa, johon ei liity julkisen vallan käyttöä ja välittömiä oikeusvaikutuksia. Tällaista tosiasialliseksi hallintotoiminnaksi kutsuttua palvelujen tuottamista on esimerkiksi opetus ja sairaanhoito.
Hyvinvointivaltiossa hallintotoimien valtaan liittyvä luonne ja ehdoton yksipuolisuus on vähitellen väistynyt, kun on laajennettu hallintomenettelyn ja yksityisten oikeuksien sääntelyä. Samalla ovat lisääntyneet etuja tarjoavat ja julkisia palveluja toteuttavat hallintotoimet. Kansalaisen tai yhteisön kuulemisesta on tullut välttämätöntä ennen hallintotoimen suorittamista. Joissakin toimissa edellytetään myös kansalaisen suostumusta.
KHL:n varaustilaisuus 2012
KHL:n varaustilaisuus 2012 oli KHL-liigan neljäs varaustilaisuus. Se järjestettiin 26. toukokuuta 2012 Tšeljabinsk Arenalla, Tšeljabinskissa. Tilaisuudessa 26 joukkuetta varasi viidellä kierroksella yhteensä 166 pelaajaa. Varaustilaisuuden ensimmäinen varaus puolustaja Denis Aleksandrov.
Frans Värtelä
Frans Oskari Värtelä, sukunimi vuoteen 1936 Färm (22. huhtikuuta 1904 Kymi – 9. maaliskuuta 1968 Hämeenlinna) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
KHL:n varaustilaisuus 2012
Varaustilaisuun sääntöjen mukaan varatut pelaajat olivat iältään 17–21 -vuotiaita, eikä he ole pelanneet kuluneella kaudella KHL, VHL tai MHL-sarjoissa. Lisäksi kaikki muut joukkueet paitsi Vitjaz Tšehov sekä ulkomaalaiset joukkueet saivat halutessaan suojata viisi kappaletta omiin junioripelaajiinsa kohdistunutta varausta. Varaus jää tällöin mitättömäksi, pelaaja pysyy joukkueessaan ja varannut joukkue saa uuden varausvuoron. Lento-onnettomuudessa edustusjoukkueensa menettäneen Lokomotiv Jaroslavlin junioreja ei saanut varata lainkaan.
Frans Värtelä
Värtelä toimi Pohjanmaan Kansan päätoimittajana vuosina 1935–1937.
Baron Records
Baron Records oli puolalainen 1990-luvulla toiminnassa ollut levy-yhtiö, jonka perusti Janusz Baron. Levy-yhtiö on julkaissut demoja, c-kasetteja ja CD-levyjä mm. yhtyeille Vader, Pandemonium, Mordoru, Holy Death, Mastiphala, Symbolic Immortality ja Mortal Slaughter.
Anton Honka
Anton Valerian Honka (24. huhtikuuta 1919 Maaria – 11. kesäkuuta 2011 Turku) oli suomalainen jalkapalloilija, jääkiekkoilija ja käsipalloilija.
Laita- ja välihyökkääjänä pelannut Honka edusti urallaan Turun Palloseuraa 1937–1946 ja Turun Pallokerhoa 1946–1955. Hän voitti Turun Palloseurassa kaksi Suomen mestaruutta vuosina 1939 ja 1941, ja hopeaa vuosina 1938 ja 1944. Kaikkiaan Honka pelasi yhdeksän kauden aikana 103 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 51 maalia. Maajoukkueessa Honka pelasi vuosina 1939–1945 yhteensä neljä maaottelua.
Jalkapallon lisäksi Honka pelasi myös jääkiekkoa ja käsipalloa. Hän voitti Turun Palloseurassa SM-hopeaa ja oli SM-sarjan paras maalintekijä kaudella 1942–1943. Honka pelasi myös Turun Palloseuran käsipallojoukkueessa, joka voitti mestaruuden 1944.
Honka on saanut Suomen Palloliiton hopeisen ansiomerkin ja harrasti lentopalloa ja ulkoilua. Honka oli ammatiltaan työnjohtaja ja hänen kotikuntansa oli Turku.
Leena Ihmemaassa (albumi)
Albumin ensimmäinen single ”Piru” julkaistiin 30. elokuuta 2010. Toinen single ”Onnun” julkaistiin 8. lokakuuta 2010. Kahdesta ensimmäisestä singlestä kuvattiin myös musiikkivideot. Helmikuussa 2011 albumilta julkaistiin vielä kolmas single ”Salarakkaan päiväkirja”, jonka artisti itse on kirjoittanut yhdessä Lasse Piiraisen kanssa.
Albumi ei ollut menestys: itse albumi tai yksikään sen singlejulkaisuista ei noussut myyntilistoille.
Freestylehiihto nuorten talviolympialaisissa 2016
Freestylehiihto nuorten talviolympialaisissa 2016 sisältää yhteensä kuusi kilpailutapahtumaa: kolme lajia pojille ja kolme lajia tytöille. Freestylehiihtoon osallistuu yhteensä 72 urheilijaa 25:stä maasta.
Osallistujat
Osallistujamäärät määräytyivät vuoden 2015 nuorten maailmanmestaruuskilpailuiden mukaan. Jokainen maa sai lähettää yhden osallistujan jokaiseen tapahtumaan. Kiintöpaikkoja oli 80, mutta vain 72 täytettiin.
Matti Silander
Matti Viktor Silander (14. helmikuuta 1923 Porvoo – 20. joulukuuta 1994 Porvoo) oli suomalainen poliitikko ja Suomen Maaseudun Puolueesta valittu kansanedustaja. Hän edusti Uudenmaan läänin vaalipiiriä 1970–1972.
Silander valmistui ylioppilaaksi 1942, ylemmän oikeustutkinnon hän suoritti 1953 ja sai varatuomarin arvon 1956. Hänellä oli Porvoossa oma asianajotoimisto.
Pi Sarpaneva
thumb|right|Pi Sarpaneva 1960-luvun alussa poikiensa Polon ja Tomin kanssa. Ann-Mari ”Pi” Sarpaneva (o.s. Holmberg, 14. joulukuuta 1933 Helsinki – 27. joulukuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti. Sarpaneva opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa. Hän suunnitteli vaatteita (Finn-Flare) ja kesäasuntoja. Hän toimi freelance-suunnittelijana 1954–1970 ja perusti Maj Kuhlefeltin kanssa P & M Design Ab:n, jossa hän työskenteli vuodesta 1970. Hän oli tunnettu suunnittelemistaan työvaatteista, joita on kuvattu tarkoituksenmukaisiksi ja kauniiksi.
Pi Sarpaneva oli naimisissa Timo Sarpanevan kanssa vuosina 1954–1970. Heille syntyi kaksi lasta.
Miss World (albumi)
Miss World on suomalaisen punkrockyhtye Briardin vuonna 1983 julkaistu albumi. Briardin varsinaisena toiminta-aikana 1977–1980 yhtyeeltä ilmestyi ainoastaan neljä singleä. Vuonna 1983 Briard koottiin uudelleen Miss Worldin levytystä varten ja Miss World on ainoa Briard-nimellä julkaistu studioalbumi. Albumi ilmestyi CD-muodossa vuonna 2005. CD-versiossa on varsinaisen albumin lisäksi sen kappaleiden live-versioita ja Briardin aikaisempi singletuotanto.
Belisarius
Belisarius mainitaan ensimmäisen kerran upseerina magister militum Justinianuksen henkivartiokaartissa. Justinianuksen noustua keisariksi Belisarius nimitettiin Mesopotamian sotilaskomentajaksi. Itä-Rooman ja sassanidien Persian välisen sodan aikana Belisarius taisteli persialaisia vastaan Armeniassa ja Mesopotamiassa. Vuonna 529 hänet nimitettiin itäisten joukkojen komentajaksi, ja seuraavana vuonna hän kukisti persialaiset Daran taistelussa. Belisarius kärsi kuitenkin 531 tappion Callinicumin taistelussa, ja hänet kutsuttiin takaisin Konstantinopoliin. Konstantinopolissa Belisarius kukisti vuonna 532 yhdessä Narseksen ja Munduksen kanssa Nika-kapinan.
Keskiajalla syntyi legenda, jonka mukaan Justinianus olisi sokaissut Belisariuksen, joka joutui viettämään loppuelämänsä kerjäläisenä. Belisariuksen elämä on ollut monien romaanien, näytelmien ja maalausten aiheena. Monet nykyajan historioitsijat kutsuvat häntä yhdeksi "viimeisistä roomalaisista".
Nuoruus
Belisarius syntyi Germania- tai Germana-nimisessä kylässä, joka sijaitsi Traakian ja Illyrian rajalla nykyisen Bulgarian länsiosassa. Paikalla on nykyään Sapareva Banjan kylä. Belisarius syntyi vuoden 500 tienoilla, mutta täsmällisempää ajankohtaa ei tiedetä. Hän syntyi todennäköisesti paikalliseen aristokraattiseen perheeseen ja saattoi olla traakialaista tai kreikkalaista syntyperää. Äidinkielenään hän puhui latinaa. Belisarius mainitaan ensimmäisen kerran upseerina magister militum Justinianuksen henkivartiokaartissa.
Ensimmäiset taistelut
thumb|300px|Rooman ja Persian välinen raja myöhäisantiikin aikana.
Justinianus lähetti vuonna 527 Belisariuksen ja Sittaan johtamaan armeijaa, joka teki kaksi sotaretkeä Persarmeniaan. Ensimmäinen sotaretki onnistui hyvin, joukot ryöstelivät aluetta ja ottivat paljon vankeja. Toinen sotaretki päättyi kuitenkin tappioon, mutta Justinianus oli kuitenkin tyytyväinen Belisariuksen saavutuksiin, sillä hänen tarkoituksenaan arvellaan olleen pelkkä voimannäyttö persialaisia vastaan. Keisari Justinus I kuoli 1. elokuuta 527, jonka jälkeen Justinianus nousi yksinvaltiaaksi. Belisariuksen ja Sittaan sotaretket ajoittuivat sitä edeltävään aikaan. Justinianus nimitti Belisariuksen Mesopotamian duxiksi ja tämä sai lainopilliseksi avustajakseen ja sihteerikseen Prokopioksen.
Roomalaiset yrittivät linnoittaa Tanurinin aluetta, joka sijaitsi aavikolla Nisibiksen eteläpuolella, mutta persialaiset toivat armeijansa paikalle ja estivät aikeet. Justinianus käski koota armeijan, johon tuli sotilaita monelta suunnalta, ja mukana olivat Belisarius ja osa hänen joukoistaan. Roomalaiset kärsivät kuitenkin raskaan tappion Tanurinin luona. Belisarius pakeni ratsuväen kanssa Daraan, mutta suurin osa jalkaväestä joutui joko vangiksi tai kaatui. Belisariusta ei kuitenkaan syytetty tappiosta, ja on mahdollista, että syytökset kohdistuivat muihin roomalaisiin komentajiin, jotka hyökkäsivät liian innokkaasti persialaisten asemiin. Prokopios on ilmeisesti sekoittanut Tanurinin taistelun roomalaisten myöhemmin kärsimään tappioon Mindouoksen luona, sillä aikalaishistorioitsijoiden Zakharias Mytileneläisen ja Johannes Malalaksen mukaan taisteluja käytiin itse asiassa kaksi: Tanurinissa ja Minduoksessa. Zakharias antaa myös ensimmäisen kuvauksen Belisariuksen persoonallisuudesta. Hänen mukaansa Belisarius ei ottanut vastaan lahjuksia, oli lempeä siviileille eikä antanut sotilaidensa vahingoittaa heitä.
Tämän epäonnistumisen jälkeen Justinianus määräsi Belisariuksen rakennuttamaan linnoituksen Mindouokseen, joka sijaitsi Nisibiksen pohjoispuolella. Persialaiset saapuivat kuitenkin paikalle, ja Melebasonvuorella käytiin taistelu, jonka roomalaiset hävisivät. Tanurinin taistelu käytiin luultavasti joskus vuoden 528 alkupuolella ja Melebasonin taistelu myöhemmin samana vuonna. Seuraavaksi Belisarius mainitaan Lazicaan suuntautuneen sotaretken komentajana. Tieto lienee kuitenkin väärä, sillä esimerkiksi Johannes Malalas mainitsee retken komentajaksi eri henkilön.
Daran taistelu
right|thumb|300px|Daran taistelu.
Epäonnistumisista huolimatta Justinianus luotti Belisariukseen, jota hän piti kyvykkäänä ja uskollisena komentajana. Huhtikuussa 529 Justinianus nimitti Belisariuksen itäisten joukkojen komentajaksi, magister militum per Orientemiksi. Belisariuksesta tuli ylipäällikkö persialaisia vastaan käydyssä sodassa, ja hän sai tehtäväkseen valmistella sotaretkeä Persiaan.
Belisarius eteni Daraan suuren armeijan kanssa ja sai seurakseen magister officiorum Hermogeneen, jonka tuli auttaa Belisariusta joukkojen organisoimisessa. Osapuolet alkoivat nyt neuvotella rauhasta. Sotatoimissa syntyi tauko, jonka Belisarius luultavasti hyödynsi joukkojen kouluttamiseen. Neuvottelut kuitenkin epäonnistuivat, sillä persialaiset halusivat Daran kaupungin, joka oli aiheuttanut närkästystä persialaisten parissa siitä lähtien, kun se oli rakennettu keisari Anastasioksen ajalla. Kesäkuussa 530 persialaiset käynnistivät suurhyökkäyksen, jonka painopiste oli Daran alueella. Perozin johtama persialaisten noin 30 000–40 000 miehen armeija leiriytyi Daran lähellä sijaitsevaan Ammodiukseen. Belisarius ja Hermogenes saivat kuulla persialaisten aikomuksesta vallata Dara ja määräsivät tehtäväksi kaivantoja armeijan suojaksi. Ensimmäinen taistelupäivä kului joukkojen kahakoidessa ilman suuria ratkaisuja. Seuraavana päivänä Belisarius ja Hermogenes kävivät vilkasta kirjeenvaihtoa persialaisten komentajan kanssa. Kolmantena päivänä persialaiset saivat vahvistukseksi 10 000 miestä ja päättivät valmistautua taisteluun. Nähdessään persialaisten etenevän Daraa kohti Belisarius järjesti armeijansa puolustukseen.
Callinicumin taistelu
thumb|300px|left|[[Callinicumin taistelun ensimmäinen vaihe.]] Keväällä 531 persialaisten komentaja Azarethes teki arabiliittolaistensa lakhmidien neuvoa noudattaen yllätyshyökkäyksen Eufratin eteläpuolella, kaukana niiltä alueilta, joihin taistelut olivat ennen keskittyneet. Prokopioksen mukaan kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun persialaiset olivat hyökänneet tältä suunnalta. Persialaisten armeijaan kuului 15 000 ratsumiestä, mukaan lukien heidän lakhmidiliittolaisensa Al-Mundhirin 5 000 miestä. Hyökkäys yllätti Belisariuksen, eikä hän aluksi ollut varma, oliko kyseessä vain harhautus vai täysimittainen invaasio. Emmittyään hetken Belisarius jätti varuskuntia Mesopotamian kaupunkeihin ja lähti marssimaan Eufratin yli persialaisia vastaan. Hänellä oli komennossaan jalka- ja ratsuväestä koostuva 25 000 miehen armeija, johon kuului 5 000 ghassanidia komentajanaan Al-Harith (Arethas).
Huomattuaan Belisariuksen armeijan persialaiset lähtivät heti vetäytymään omille alueilleen, sillä he eivät halunneet taistella roomalaisten suuremman armeijan kanssa. Roomalaiset seurasivat perässä ja tavoittivat persialaisten armeijan viimein pitkänäperjantaina 18. huhtikuuta Callinicumin kaupungin lähettyvillä. Prokopioksen mukaan Belisarius ei olisi halunnut taistella, sillä hänen mukaansa se olisi ollut pääsiäisenä epäkunnioittavaa Jumalaa kohtaan. Lisäksi miesten olisi täytynyt paastota seuraavana päivänä pääsiäissunnuntaita varten, eivätkä voimat olisi riittäneet raskaaseen taisteluun. Belisarius sanoi myös, että taistelulla ei saavutettaisi mitään, sillä vihollista oltiin jo nyt karkottamassa omalta maalta. Joukot kuitenkin halusivat taistella, ja lopulta Belisarius taipui vaatimuksiin. Belisarius järjesti joukkonsa ja kävi taisteluun. Hän ei kuitenkaan ehtinyt laatia yhtä huolellisesti valmisteltuja asemia kuin Darassa, eikä hän maastonmuotojen takia pystynyt näkemään persialaisten liikkeitä. Pääsiäispäivänä 19. huhtikuuta 531 käyty Callinicumin taistelu päättyi tappioon, mutta joukko jalkaväkeä onnistui pidättelemään persialaisia niin kauan, että loppu armeija ehti paeta Eufratin yli.
Taistelun jälkeen Justinianus nimitti Contantioluksen tutkimaan Belisariuksen toimintaa, ja tätä syytettiin Tanurinin ja Callinicumin tappioista. Prokopios väittää, että Belisarius jalkautui Callinicumissa ja taisteli jalkaväen kanssa persialaisten perääntymiseen asti. Luultavasti Prokopios yrittää vain suojella Belisariusta, sillä Johannes Malalas kertoo, että Belisarius ylitti joen jo aiemmin ja jalkaväki jäi taistelemaan yksin. Lisäksi Prokopios ei kerro mitään Constantioluksen tutkinnasta, vaikka Malalaksen ja Zakhariaan ansiosta tiedetään, että se järjestettiin. Belisarius syytti Callinicumin tappiosta joukkojen kurin puutetta ja liikaa innokkuutta, ja tätä tuki myös Hermogeneen keisarille antama lausunto. Lopulta Belisarius vapautettiin syytteistä, ja hänet kutsuttiin takaisin Konstantinopoliin. Hän joutui kuitenkin luopumaan magister militum per Orientemin virastaan, ja hänen seuraajakseen tuli Mundus. Prokopioksen mukaan todellinen syy Belisariuksen kutsumiselle takaisin oli se, että Justinianus oli suunnitellut sotaretkeä vandaaleja vastaan ja aikoi nimittää Belisariuksen sen komentoon. Sitä ennen Konstantinopolissa puhkesi vakava kapina, joka oli syöstä Justinianuksen vallasta.
Nika-kapina
thumb|250px|Konstantinopolin palatsi- ja hippodromialue.
Jokaisessa tarpeeksi suuressa Rooman valtakunnan kaupungissa oli niin sanottuja circuspuolueita (factiones), jotka huolehtivat kilpa-ajojen järjestelyistä, kuten hevosten hankinnasta ja kilpailijoiden valmennuksesta. Ryhmittymiä oli neljä: punaiset, valkoiset, vihreät ja siniset, joista kaksi viimeistä olivat Justinianuksen ajalla tärkeimpiä. Circuspuolueilla oli, etenkin Konstantinopolissa, myös poliittisia merkityksiä.
Sinisten ja vihreiden erimielisyydet yltyivät joskus rajuihin katumellakoihin. Justinianus itse oli sinisten kannattaja, mutta hänen uudistuksensa olivat saaneet molemmat circuspuolueet tyytymättömiksi. Monet olivat myös tyytymättömiä korkeisiin veroihin. Lauantaina 10. tammikuuta 532 Konstantinopolin kaupunginprefekti Eudaimon pidätti seitsemän molempiin puolueisiin kuulunutta miestä ja tuomitsi heidät kuolemaan murhasta. Munkit onnistuivat pelastamaan kaksi heistä, sinisen ja vihreän, ja veivät heidät kirkkoonsa. Tiistaina 13. päivänä käytyjen kilpa-ajojen aikana siniset ja vihreät vaativat Justinianusta armahtamaan tuomitut, mutta eivät saaneet vastausta. Lopulta molemmat puolueet liittoutuivat keskenään ja aloittivat yleisen mellakan. Justinianus pakeni palatsiinsa, ja mellakoitsijat polttivat kaupunginprefektin päämajan ja lukuisia muita rakennuksia, mukaan lukien Hagia Sofian kirkon.
Seuraavana päivänä Justinianus yritti rauhoitella mellakoitsijoita määräämällä kisat uudestaan pidettäväksi, mutta tämä ei saanut heitä rauhoittumaan. Mellakoitsijat vaativat Justinianusta erottamaan epäsuosittuja virkamiehiä, kuten Johannes Kappadokialaisen, Tribonianuksen ja kaupunginprefekti Eudaimonin. Justinianus suostui vaatimuksiin, mutta seuraavana päivänä mellakoitsijat vaativat hänen eroaan. Kapinaan liittyi myös monia senaattoreita, jotka vihasivat Justinianusta ja Theodoraa ja olivat päättäneet syrjäyttää heidät. Lauantaihin 17. päivään mennessä Justinianus oli menettänyt tilanteen hallinnan kokonaan, ja seuraavana päivänä mellakoitsijat julistivat uudeksi keisariksi Anastasioksen sukulaisen Hypatiuksen. Prokopioksen mukaan Justinianus oli jo valmis pakenemaan pääkaupungista, mutta keisarinna Theodora sai hänet pysymään kaupungissa.
Justinianuksen onneksi palatsissa oli läsnä kaksi luotettavaa sotapäällikköä: Mundus, joka johti joukkoa heruleita, ja Belisarius, jolla oli mukanaan osasto veteraaneja idästä. Mundus ja Belisarius poistuivat nyt palatsista ja suuntasivat kohti hippodromia, minne Hypatiuksen tukijat olivat kokoontuneet. Belisarius yritti ensin päästä hippodromin keisarilliselle aitiolle (kathisma) keisarien käyttämän yksityisen kulkureitin läpi, mutta hippodromiin johtavalla portilla olevat vartijat kieltäytyivät avaamasta hänelle ovea, sillä he olivat päättäneet pysyä neutraaleina.