cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vinayak Damodar Savarkar
Oppi hindulaisuudesta intialaisuuden perustana
Savarkarin mukaan hindut olivat muodostaneet Intiassa jo vedalaiselta kaudelta alkaen kansakunnan, jolla oli luonnolliset ja pyhät rajat. Juuri hindulaisuuden intialainen alkuperä teki siitä intialaisten oikean uskonnon. Intian kristityt ja muslimit eivät verenperinnöstään huolimatta voineet olla todellisia intialaisia, koska heidän uskontonsa olivat peräisin Intian ulkopuolelta. Savarkarin mielestä Intiasta ei olisi pitänyt edes käyttää eurooppalaisten antamaa nimeä Intia, vaan nimeä Hindustan, joka hänen mukaansa oli maan alkuperäisin, oikein ja pyhin nimi. Savarkar sai aatteellisia vaikutteita 1870-luvulla perustetusta Arya Samaj -seurasta, jonka levittämän käsityksen mukaan hindulainen Intia oli koko maailman sivistyksen kehto. Hindulaisuutta puolustaneista jyrkistä mielipiteistään huolimatta Savarkar ei ollut yksityiselämässään uskonnollinen ja häntä on luonnehdittu lähes ateistiksi.
Myöhempi toiminta
Savarkar asui Ratnagirissa vuoteen 1937, jolloin hänestä tuli vaikutusvaltaisen äärioikeistolaisen Hindu Mahasabha -puolueen puheenjohtaja. Puolue julisti kiivaasti Intian hindujen ylivertaisuutta erityisesti muslimeihin nähden. Savarkarin puheenjohtajakaudella puolueen muslimivastaisuus ja väkivallan ihannointi lisääntyivät. Savarkar käytti iskulausetta ”Politiikka on hindulaistettava ja hindulaisuus militarisoitava”. Toisen maailmansodan aikana hän ilmaisi myös ihailevansa kansallissosialistista Saksaa, joka arjalaista kulttuuria puolustaessaan vaali samalla myös Intian vedalaista perintöä. Savarkar vetäytyi Hindu Mahasabhan puheenjohtajuudesta vuonna 1943 ja asettui asumaan Bombayhyn.
Ralf Aron
pienoiskuva|Ralf Aron vuonna 2018. Ralf Aron (s. 21. maaliskuuta 1998 ) on virolainen moottoriurheilija. Hänen nuorempi veli Paul on myös moottoriurheilija.
Vinayak Damodar Savarkar
Myöhempi toiminta
Savarkaria syytettiin vuonna 1948 osallisuudesta Mahatma Gandhin salamurhaan, sillä Gandhia ampunut Nathuram Godse oli Savarkarin hyvä ystävä ja Hindu Mahasabhan entinen jäsen. Oikeus kuitenkin vapautti Savarkarin syytteistä todisteiden heikkouden vuoksi. Vielä viimeisinä elinvuosinaan 1960-luvulla Savarkar arvosteli Intian johtajia kyvyttömiksi pelkureiksi ja toivoi maalleen vahvaa johtajaa.
Andamaanien ja Nikobaarien territorion pääkaupungin Port Blairin lentokenttä on nimetty Savarkarin mukaan ”Veer Savarkarin kansainväliseksi lentokentäksi”.
Ralf Aron
Ura
Aron aloitti uransa karting-luokissa. Vuonna 2014 Aron aloitti kilpauransa Formula Renault 1.6 NEC -sarjassa saavuttaen kaksi voittoa, kolme nopeinta kierrosta ja seitsemän palkintosijaa sijoittuen loppupisteissä toiseksi. Samana vuonna hän kilpaili myös Pohjoismaiden Formula Renault -sarjassa sijoittuen sarjan kuudenneksi, sekä Formula Renault 1.6 NEZ -sarjassa saavuttaen kolme voittoa, kaksi paalupaikkaa sijoittuen sarjan toiseksi. Vuonna 2015 Aron siirtyi kansainvälisiin sarjoihin ja kilpaili Italian Formula 4 -sarjassa jossa hän voitti sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän kilpaili Saksan ADAC Formula 4 -sarjassa voittaen yhden kilpailun. Vuonna 2016 Aron siirtyi kilpailemaan Euroopan Formula 3 -sarjaan. Hän ajoi sarjassa myös vuosina 2017 ja 2018 sijoittuen parhaimmillaan sarjan kuudenneksi.
Tämän jälkeen Aron on toiminut Prema Powerteam -tallissa tiimi managerina ja ajanut muun muassa Porsche Sprint Challenge NEZ -sarjaa.
Vuonna 2023 Aron teki paluun kilpa-autoiluun ajaen ADAC GT Masters ja GT World Challenge Europe -sarjoissa.
Willibald Kreß
Seurauransa aikana Kreß pelasi maalivahtina Rot-Weiß Frankfurtissa, FC Mulhousessa ja Dresdner SC:ssa. Dresdenissä hän voitti Bundesliiga-mestaruuden vuosina 1943 ja 1944.
Pelaajauransa jälkeen Kreß toimi kakkosvalmentajana Wuppertaler SV:ssa, FSV Frankfurtissa ja VfB 1900 Gießenissä.
Étoile noire de Strasbourg
Étoile noire de Strasbourg (viralliselta nimeltään Club des sports sur glace - (CSG) Strasbourg - Alsace) on strasbourgilainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, FFHG Division 1:ssä.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Hyundai i40
Hyundai i40 on Hyundain vuosina 2011–2019 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Euroopan markkinoilla Hyundai Sonatan.
Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä i40 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Hyundai i40cw i40 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2011 viisiovisena farmarina. Neliovisen sedanin ensiesittely oli muutamaa kuukautta myöhemmin Barcelonan autonäyttelyssä. i40 on Hyundain eurooppalaisen suunnitteluosaston Saksan Rüsselsheimissa kehittämä, ja se perustuu samalle pohjalevylle kuin edellisenä vuonna esitelty Kia Optima. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin (2014) Hyundai i40. Vuoden 2014 lopulla malli koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai muun muassa uudelleenmuotoillun etusäleikön ja päivitetyn navigointijärjestelmän seitsemäntuumaisella kosketusnäytöllä. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin (2014) Hyundai i40cw. Toinen kasvojenkohotus tuli vuonna 2018, jolloin näkyvimmät ulkonäölliset uudistukset kohdistuivat jälleen etusäleikköön. Aiempi 1,7-litrainen dieselmoottori korvattiin uudella 1,6-litraisella.
Punta del Esten ePrix 2014
Uruguayn ePrix 2014 eli 2014 Punta del Este ePrix oli Formula E -sarjan kauden 2014–2015 kolmas kilpailu. Kilpailu ajettiin 13. joulukuuta Punta del Esten katuradalla Uruguayn Punta del Estessa.
Aika-ajot
Jokainen kuljettaja oli arvottu yhteen neljästä aika-ajo ryhmästä. Jokaisella aika-ajo ryhmällä oli 10 minuuttia aikaa radalla ja tämän aikana heidän tarkoitus oli ajaa mahdollisimman nopea aika.
Paalupaikalle ajoi debyytissään Jean-Eric Vergne. <Small>Lähteet: </Small>
Kilpailun tulokset
<Small>Lähteet: </Small>
Mongolianhevonen
Mongolianhevonen (, ”hevonen”) on Mongoliasta kotoisin oleva hevosrotu. Rodun on väitetty säilyneen pääosin ennallaan Tšingis-kaanin (k. 1227) ajoista asti. Perinteiseen tapaan paimentolaisina elävillä mongoleilla on yhä hallussaan yli kolme miljoonaa eläintä, mikä on enemmän kuin maan ihmispopulaatio. Pienestä koostaan huolimatta mongolianhevoset kuuluvat hevosiin, eivät poneihin.
Mongoliassa hevoset elävät ulkona ympäri vuoden (jopa 30 °C kesäisin aina −40 °C talvella) ja etsivät ruokansa itse. Tamman maidosta valmistetaan kansallisjuomaa airagia ja joitain eläimiä teurastetaan lihoiksi. Tämän lisäksi niitä käytetään työ- ja ratsastushevosina niin paimentolaisten päivittäisessä arjessa kuin hevoskilpailuissa.
Ominaisuudet
Mongolianhevoset ovat tanakoita, ja niillä on suhteellisen lyhyet jalat ja iso pää. Ne muistuttavat paljon przewalskinhevosia. Harja ja häntä ovat pitkät, ja jouhia käytetään usein köysien punomiseen; häntäjouhia voi käyttää soittimen jousien rakentamisessa. Kaviot ovat hyvin kestävät, ja harvat hevosista on kengitetty.
Mongolianhevoset ovat taloudellisia, työläitä, jokseenkin ovelia ja varmakulkuisia vaikeassa maastossa. Useimpien annetaan vaellella vapaana, ja vain pieni määrä ratsastushevosia vangitaan ja pidetään kiinni. Kun eläin tottuu ratsastajaan, se on rauhallinen ja luotettava.
Käyttö
thumb|Lapsi kilpailemassa [[naadam-festivaaleilla.]] Mongolien käyttämä satula on hyvin pitkä, ja siinä on puinen kehys. Se sallii vain osittaisen liikkeenhallinnan. Useimmissa tilanteissa hevonen päättää kulkea omillaan, kun ratsastajalla on muuta tekemistä, esimerkiksi karjan paimentamista. Hyvin usein hevonen päättää laukata.
Kilpahevoset lapsi selässään voivat laukata yli 35 kilometriä kerralla. Ne opetetaan laukkaamaan vaikka hukkaisivat ratsastajansa. Tällaisissa tilanteissa ne täytyy pysäyttää maalivyöhykkeellä, jolla on apulaisia erityisesti tätä varten.
Hevoset mongolien kulttuurissa
thumb|Mongolianhevonen ratsastajineen. Hevosia vaalitaan paljon mongolikulttuurissa, erityisesti paimentolaisten keskuudessa, joille hevoset ovat hyvin tärkeitä päivittäisessä elämässä ja toimeentulossa. Hevoskilpailut ovat toiseksi suosituin tapahtuma Mongoliassa, perinteisen painin viedessä etusijan. Mongolianhevoset olivat avaintekijä keskiaikaisen Mongolivaltakunnan valtauksessa. On olemassa lauseenparsi, jonka mukaan ”Mongoli ilman hevosta on kuin lintu ilman siipiä.” Tšingis-kaani puolestaan on väittänyt, että ”Maailman valloittaminen ratsain on helppoa. Laskeutuminen satulasta ja hallitseminen, se on vaikeaa.”
Hevonen on perinteinen lahja poikalapsille näiden täyttäessä kolme vuotta. Monia hevosia omistavaa paimentolaista pidetään varakkaana, ja monien hyväkuntoisten hevosten omistamista kunniallisena. Mongolit eivät juuri koskaan tapa hevosia ravinnoksi, ellei ole aivan pakko eikä karjaa tai lampaita ole saatavilla. Kullakin mongolilla on yleisesti oma suosikkihevosensa, joka perheenjäsenellä omansa sukupuolesta riippumatta. Jotkut ansaitsevat hevosensa kovalla työllä.
Suomen presidentinvaali 1988
Suomen presidentinvaali 1988 järjestettiin 31. tammikuuta ja 1. helmikuuta. Tuolloin oli ensi kertaa mahdollisuus valita tasavallan presidentti suoralla kansanvaalilla.
Ehdokkaiden kampanjatunnukset
Lähde:
Suora vaali
Mauno Koivisto sai yli puolet kaikista annetuista äänistä kahdeksassa vaalipiirissä viidestätoista. Ahvenanmaalla Koiviston kannatus oli peräti 75,1 prosenttia. Paavo Väyrynen voitti Koiviston Oulun ja Lapin vaalipiireissä.
Koska kukaan ehdokas ei saanut tarvittavaa yksinkertaista enemmistöä – yli 50 % äänistä –, valinta siirtyi samanaikaisesti valittujen 301 valitsijamiehen kokoukselle eli käytännössä presidentinvaalissa tarvittiin toinen kierros.
Valitsijamiesten vaalit
Valitsijamiesjärjestelmää oli varsinkin edellisen, presidentinvaalin 1982 yhteydessä kritisoitu erityisesti sen vuoksi, että valitsijamiehillä oli mahdollisuus äänestää "mustaa hevosta". Suomen hallitusmuotoa (1919–2000) olikin muutettu vuonna 1987 niin, että valitsijamiehet saivat äänestää presidentiksi ainoastaan virallisia, ennen valitsijamiesvaaleja asetettuja presidenttiehdokkaita. Näin "mustan hevosen" mahdollisuutta ei enää ollut vaalissa 1988 ja samalla presidentin valitsijamiehet valittiin viimeisen kerran. Äänestäjillä oli käytössään kaksi vaalilippua, joista valkoisella äänestettiin presidenttiehdokasta ja ruskealla valitsijamiesehdokasta. Professori Risto Sänkiahon mukaan presidentinvaalin muuttumista luonteeltaan henkilövaaliksi osoitti selvästi se, että valitsijamiesten vaalikampanja jäi täysin presidenttiehdokkaiden kampanjoinnin varjoon eivätkä valitsijamiehet tosiasiassa käyneet juuri minkäänlaista vaalikamppailua. Lisäksi vaalissa äänioikeuttaan käyttäneistä noin neljä prosenttia äänesti vain presidenttiehdokasta eikä lainkaan valitsijamiesehdokasta.
Valitsijamiesten suorittama vaali
Valitsijamiehet kokoontuivat 15. helmikuuta eduskuntaan, jossa kokousta johti yksi presidenttiehdokkaista, pääministeri Harri Holkeri. Kokouksen sihteerinä toimi eduskunnan pääsihteeri Erkki Ketola. Aiempien eli 1982 valitsijamiesvaalien tapaan valitsijamiehiä oli valittu 301, jotta tasatulosta ei voisi syntyä ratkaisevassa kolmannessa äänestyksessä. Valitsijamiehet saattoivat kuitenkin äänestää tyhjää, joten tasatulos oli itse asiassa yhä mahdollinen myös ratkaisevassa äänestyksessä - näin ei kuitenkaan tapahtunut.
Toisella kierroksella enemmistö Kokoomuksen valitsijamiehistä kannatti Koivistoa.
Mauno Koiviston toinen, jälkimmäinen toimikausi alkoi 1. maaliskuuta 1988.
Zip the Pinhead
thumb|Zip the Pinhead.
Zip the Pinhead, oikealta nimeltään William Henry Johnson (1842 Liberty Corners – 28. huhtikuuta 1926 New York) oli yhdysvaltalainen sirkusesiintyjä, joka tunnettiin erikoisen muotoisesta päästään.
Johnsonin molemmat vanhemmat olivat entisiä orjia. Hänen muu vartalonsa kehittyi normaalisti, mutta pää jäi pieneksi lukuun ottamatta leukaa. Hänen epäiltiin kärsineen pienipäisyydestä eli mikrokefaliasta, mutta toisin kuin kyseisestä kehitysvammasta kärsivät yleensä, hän ei aikalaiskuvausten perusteella ollut erityisen vajaaälyinen. Erikoinen ulkonäkö herätti sirkusmanagerin mielenkiinnon ja pian hänet esiteltiin P. T. Barnumille. Barnum osti oikeudet Johnsonin esittelyyn sirkuksessa. Hänen hiuksensa leikattiin korostamaan pään erikoista muotoa ja hänen nimekseen annettiin Zip the Pinhead (”Neulapää-Zip”).
Myöhempinä vuosina Zipin hahmo muuttui enemmän sivistyneeksi. Hän esiintyi lavalla muiden ruumiillisesti poikkeavien ystäviensä, kuten Jim Tarvernin ja Jack Earlen kanssa. Hän myös kiersi usein Ringlingin veljesten sirkuksen mukana. Zipin paras ystävä oli hänen managerinsa kapteeni O. K. White, joka lahjoitti hänelle muun muassa smokin. Myöhemmin Zip soitti esityksissä myös viulua. Hän ei ollut kovinkaan kaksinen soittaja, mutta yleisö piti hänen soitto- ja tanssiesityksistään.
Myöhempinä vuosinaan Zip pyrki esiintymään Coney Islandin Dreamlandiin. Eräänä sunnuntai-iltapäivänä vuonna 1925 hän pelasti pienen, hukkumaisillaan olleen tytön hengen ja häntä juhlittiin sankarina.
Vuonna 1926 Zip sairastui keuhkoputkentulehdukseen, mutta esiintyi esityksessä vastoin lääkärin kehotusta. Palattuaan kotiin hänen tilansa huononi ja hänet kuljetettiin Bellevuen sairaalaan, missä hän kuoli. Kaikkiaan Zipin viihdetaiteilijan ura kesti 67 vuotta.
Philosophia perennis
Philosophia perennis (lat., ”pysyvä/ikuinen filosofia”; myös philosophia perennis et universalis) eli perenniaalinen filosofia on ajatus siitä, että tietyt filosofiset ajatukset toistuvat historiassa aikakaudesta ja kulttuurista riippumatta. Ajatuksen mukaan on olemassa tiettyjä universaaleja ja ikuisia totuuksia, jotka koskevat esimerkiksi todellisuuden luonnetta, ihmisluontoa tai tietoisuutta.
Historia
Termi philosophia perennis esiintyy ensimmäisen kerran 1500-luvulla Agostino Steucon teoksessa De perenni philosophia libri X (1540), jossa uusplatonistinen kristillinen filosofia nähdään viisauden huipentumana, jota kohti kaikki muut filosofiset suuntaukset osoittavat tavalla tai toisella. Steucon mukaan ihmiskunnan hallussa on ollut aina jumalallista alkuperää oleva ikuinen viisaus, joka sisältää muun muassa todistukset Jumalan olemassaololle, maailman luomiselle ja sielun kuolemattomuudelle. Kreikkalaiset olivat saaneet tämän filosofian juutalaisilta, egyptiläisiltä ja muilta kansoilta, ja kreikkalaisilta se oli välittynyt edelleen kristilliseen skolastiikkaan.
Myöhemmin ajatuksen omaksui saksalainen matemaatikko ja filosofi Gottfried Leibniz, joka käytti sitä tarkoittamaan yleistä, ikuista filosofiaa, joka on kaikkien uskontojen ja erityisesti niiden sisällä vaikuttavien mystillisten virtausten taustalla. Termin popularisoi myöhemmin Aldous Huxley teoksessaan The Perennial Philosophy (1945). Huxleyn mukaan philosophia perennis on metafysiikkaa, joka tunnistaa jumalallisen todellisuuden; psykologiaa, joka löytää sielusta jotain yhteistä jumalallisen kanssa; ja etiikkaa, jonka mukaan ihmisen lopullinen päämäärä liittyy tietoon läsnä olevasta ja transsendentistä olemassaolon perustasta. Huxleyn mukaan sen jäänteitä voidaan löytää primitiivisten kansojen taruista joka puolelta maailmaa, ja sen kehittyneempiä muotoja voidaan löytää kaikista korkeammista uskonnoista.
Philosophia perennis on ollut keskeinen käsite traditionalistiselle koulukunnalle, ja näkyy muun muassa René Guénonin, Frithjof Schuonin ja Ananda Coomaraswamyn ajattelussa. Nykyisin termiä käyttävät erityisesti uustomistiset filosofit. Esimerkiksi Frederick Coplestonin mukaan philosophia perennis, jos on yleensäkään olemassa, ilmenee muun muassa Platonin, Aristoteleen ja Tuomas Akvinolaisen muodostamassa filosofisten perinteiden ketjussa. Coplestonin mukaan tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että tällainen ikuinen filosofia tulisi käsittää staattiseksi joukoksi oppeja tai periaatteita, eikä sitä, ettei nykyaikaisesta filosofiasta voisi oppia jotain joillakin aloilla, kuten luonnonfilosofiassa ja estetiikassa.
Hindulaisuuden uudistusliikkeen Sanatana Dharma -käsitteen on nähty vastaavan philosophia perennistä.
Ortogonaalinen matriisi
Ortogonaalinen matriisi on reaalikertoiminen matriisi jonka transpoosi on sen käänteismatriisi eli
Tässä esiintyvä I on yksikkömatriisi. Erityisen kiinnostavia ovat erikoiset ortogonaalimatriisit (engl. special orthogonal matrices), joiden determinantille on lisäksi voimassa
Joakim von Glan
Joakim von Glan (22. huhtikuuta 1720 Ovansjö, Gästrikland – 10. elokuuta 1798 Vihti) oli suomalainen lainoppinut.
Ortogonaalinen matriisi
Ortogonaalisten matriisien keskeisiin ominaisuuksiin kuuluu, että ortogonaaliset (3×3-)matriisit muodostavat ryhmän, josta käytetään merkintää O(3) ja vastaavat erikoiset ortogonaalimatriisit ryhmän SO(3). Näillä ryhmillä ja niiden ominaisuuksilla on merkitystä mm. fysiikassa.
Joakim von Glan
Von Glan työskenteli Turun hovioikeudessa vuodesta 1744 lähtien. Asessoriksi hänet nimitettiin 1769 ja hovioikeudenneuvokseksi 1770. Vuosina 1789–1790 hän toimi Turun ja Porin läänin virkaatekevänä maaherrana.
Joakim von Glanin isä oli Tenholan kirkkoherra Joachim von Glan (1696–1778), joka toimi hänen syntyessään kenraali Carl Gustaf Armfeltin hovisaarnaajana Ruotsin Gästriklandissa. Von Glanin puolisona oli vuodesta 1751 Helena Margareta Kreij, jonka isä oli Mustion ruukin omistaja Henric Johan Kreij. Kreij luovutti vuonna 1756 ruukin kahdelle tyttärelleen ja näiden puolisoille, von Glanille ja Magnus Linderille. Jälkimmäisen poika Magnus Linder nuorempi osti von Glanin osuuden ruukista vuonna 1786. Von Glanin sisarenpoika oli kielitieteilijä Hans Henrik Fattenborg.
Ortogonaalinen matriisi
Reaalikertoiminen neliömatriisi on ortogonaalinen jos ja vain jos sen sarakkeet muodostavat ortonormaalin jonon tavallisen pistetulon suhteen. Sama pätee riveihin.
Esimerkkejä
Esimerkkejä ortogonaalisista matriiseista:
Piiskulumivarpunen
Piiskulumivarpunen (Onychostruthus taczanowskii, myös Montifringilla taczanowskii tai Pyrgilauda taczanowskii) on varpusten heimoon kuuluva keskiaasialainen varpuslintu. Sen esiintymisalue ulottuu Kiinan länsiosista ja Tiibetistä Koillis-Qinghaihin, Gansun lounaisosaan ja Sichuanin luoteisosaan ja sieltä etelään Nepaliin ja Sikkimiin. Nikolai Prževalski kuvaili lajin holotyypin Tetungasta ja Qinghaijärveltä Länsi-Kiinasta vuonna 1876. Hän nimesi lajin Władysław Taczanowskin kunniaksi.
Ylemmät Toimihenkilöt YTN
Ylemmät Toimihenkilöt YTN ry (, aiemmin Ylempien Toimihenkilöiden Neuvottelujärjestö YTN ry) on Akavan yksityisen sektorin neuvottelujärjestö. Se vastaa Akavan jäsenkentässä ylempien toimihenkilöiden neuvottelu- ja sopimustoiminnasta ja on osapuolena yli 30 valtakunnallisessa ja yrityskohtaisessa työehtosopimuksessa teollisuudessa ja palvelualoilla.
YTN:n tavoitteena on ylempien toimihenkilöiden ansiotason ja työehtojen parantaminen.
Strategiset valinnat
YTN:n vuonna 2021 päivitetyn strategian tähtäimessä on hyvä, reilu, kannustava ja yhdenvertainen työelämä.
Étricourt-Manancourt
Étricourt-Manancourt on kunta Pohjois-Ranskassa Sommen departementissa Picardien alueella.
Beavis and Butt-Head Do America
Beavis and Butt-head Do America on vuonna 1996 kuvattu animaatioelokuva. Elokuvan ääninäyttelijöinä toimivat muun muassa Mike Judge, Demi Moore, Bruce Willis, Robert Stack, Cloris Leachman, Greg Kinnear, Richard Linklater, Earl Hofert, Tony Darling ja Eric Bogosian. Elokuvan on ohjannut Mike Judge. Elokuva oli taloudellinen menestys ja voitti BMI Film Music Awardin.
Immanuel Bäck
Jacob Immanuel Bäck oli suomalainen pappi ja poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.
Bäck valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, 1922, 1927 ja 1929. Hän toimi kansanedustajana syyskuusta 1922 huhtikuuhun 1924, jolloin hän edusti Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä, ja syyskuusta 1927 lokakuuhun 1930, jolloin hän edusti Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän vaikutti varsinaisena jäsenenä eduskunnan kulkulaitosvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja talousvaliokunnassa. Bäck toimi poliittisella urallaan myös presidentin valitsijamiehenä, presidentinvaalissa 1925.
Bäck oli varsinaiselta ammatiltaan pappi. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1894, minkä jälkeen hän suoritti teologian erotutkinnon vuonna 1901, jona vuonna hänet myös vihittiin papiksi, ja pastoraalitutkinnon vuonna 1903. Hän työskenteli Korsnäsin seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1908–1925 ja Vöyrin seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1925–1939. Hän oli myös Mustasaaren rovastikunnan lääninrovasti 1932–1939 ja virkaa tekevä lääninrovasti 1929–1932. Ennen kirkkoherruuttaan Bäck työskenteli kirkkoherran apulaisena Munsalassa 1901–1902 ja Tyrvään kirkkoherranviran armovuoden saarnaajana 1902–1904 sekä Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen palveluksessa, sihteerinä 1904–1906 ja yliasiamiehenä 1906–1908.
Myös Bäckin vanhempi veli Johannes Bäck toimi Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana, vuosina 1907–1914 ja 1917–1919. Heidän vanhempansa olivat Johannes Bäck, evankelisen herätysliikkeen johtaja ja Tyrvään kirkkoherra, ja Hilda Charlotta Bäckström. Immanuel Bäckin puoliso oli Ilma Ellen Ottilia von Essen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1901. Heidän poikansa Helge Bäck toimi vuosina 1962–1973 Espoon ruotsinkielisen seurakunnan kirkkoherrana.
Hyundai Reina
Hyundai Reina on Hyundain vuodesta 2017 lähtien Kiinan markkinoille valmistama alemman keskiluokan neliovinen sedan. Sen sisarmalli on Kia Pegas.
Reina esiteltiin Chongqingin autonäyttelyssä kesällä 2017. Moottorina on 1,4-litrainen bensiinimoottori ja voimansiirtona viisivaihteinen manuaalivaihteisto tai neliportainen automaattivaihteisto.
Otto Herman Lode
Otto Herman Lode (15. elokuuta 1771 Maaria – 16. maaliskuuta 1852 Turku ) oli suomalainen Lode-sukuun kuulunut everstiluutnantti ja pankinjohtaja.
Loden isä oli maaherra Johan Herman Lode. Isänsä ja isoisänsä tavoin Lode suuntautui nuorena sotilasuralle. Hän osallistui muun muassa Suomen sotaan ja kunnostautui erityisesti Lapuan ja Alavuden taisteluissa. Loukkaannuttuaan Alavudella hän erosi armeijan palveluksesta ja toimi sen jälkeen Turun ja Porin läänin virkaatekevänä maaherrana vuosina 1811–1813.
Lode omisti Linnunpään kartanon Piikkiössä vuosina 1814–1820, Pakinaisten kartanon Rymättylässä vuodesta 1822, Ahtisten kartanon Askaisissa vuodesta 1833 ja Kahiluodon kartanon Taivassalossa vuosina 1844–1845.
Viimeinen samurai
Viimeinen samurai on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut historiallinen sotaelokuva, jonka on ohjannut Edward Zwick ja käsikirjoittanut John Logan. Elokuvan pääosissa esiintyvät Tom Cruise, Ken Watanabe, Koyuki, Shin Koyamada, Timothy Spall ja Tony Goldwyn.
Elokuvan juoni perustuu löyhästi Meiji-kauden Japanin vuoden 1877 Satsuman kapinaan, jota johti samurai Saigō Takamori. Lisäksi inspiraatiota on haettu ranskalaisen kapteenin Jules Brunet’n tarinasta. Hän taisteli samurai Enomoto Takeakin rinnalla Boshin-sodassa. Japanin länsimaistumisen todellisina vetureina toimineiden Ison-Britannian, Saksan ja Ranskan rooli on annettu elokuvassa Yhdysvalloille. Elokuvassa kuvattuja todellisia henkilöitä on yksinkertaistettu juonen vuoksi.
Juoni
Kesken koulutuksen samurait hyökkäävät Omuran omistamalle rautatielle. Vaikka Algren huomauttaa, ettei armeija ole valmis vastarintaan, Bagley laittaa sotilaat liikkeelle. Sumuisessa metsässä armeija joutuu samuraijoukkojen hyökkäyksen kohteeksi, ja sotilaat teurastetaan. Samuraijohtaja Katsumoto Moritsugu vakuuttuu Algrenista, joka ei luovuta ylivoiman edessä. Algren vangitaan ja viedään samuraikylään, jossa hän saa tutkia ympäristöä ja tutustua asukkaisiin.
Katsumoto selittää samuraiden taistelevan modernisaatiota vastaan Japanin edun mukaisesti. Samalla kun Algren opettelee taistelutaitoja ja japanin kieltä, hän alkaa arvostaa yksinkertaista ja kurinalaista elämäntyyliä. Hän myös pääsee eroon alkoholismistaan ja traumoistaan. Nathan asutetaan Taka-nimisen nainen luokse, joka pitää Algrenia aluksi vastenmielisenä, sillä tämä surmasi Takan aviomiehen metsässä käydyssä taistelussa. Algren pyytää anteeksi ja lähentyy Takan kanssa.
Algren ja Katsumoto matkustavat Tokioon, jossa paljastuu, että armeijan koulutus ja varustautuminen ovat edenneet huomattavasti. Katsumoto huomaa keisari Meijin vallan jäävän tämän neuvonantajien, muun muassa Omuran, varjoon. Modernisaatiota kannattavien keisarin alamaisten tarkoitus on vahvistaa armeijaa niin paljon, että se pystyy kukistamaan samuraijoukot. Katsumoto pidätetään hänen kannettuaan lainvastaisesti miekkaa. Omura pyytää Algrenia johtamaan armeijan samuraita vastaan, mutta sen sijaan Nathan auttaa Katsumotoa pakenemaan ja palaa tämän kanssa samuraikylään. Katsumoton poika Nobutaba saa surmansa paon aikana.
Algrenin ja Katsumoton palatessa samurait valmistautuvat taisteluun. Taka pukee Nathanin ylle edesmenneen puolisonsa haarniskan, ja kaksikko suutelee. Taistelukentällä samurait onnistuvat houkuttelemaan Japanin armeijan veriseen lähitaisteluun. Osa sotilaista perääntyy, mutta Algren tietää, ettei toinen torjuntavoitto ole mahdollinen. Algren, Katsumoto ja loput samurait onnistuvat murtautumaan vihollislinjan läpi ratsain tehdyllä rynnäköllä, jonka aikana Algren kohtaa Bagleyn ja surmaa tämän. Hyökkäys pysähtyy armeijan konekiväärituleen, josta vain Algren ja Katsumoto selviävät elossa. Katsumoto haluaa kuitenkin kunniakkaan kuoleman ja suorittaa seppukun. Japanin armeija polvistuu ja osoittaa kunniaa kuolleille samuraijoukoille.
Algren häiritsee asetoimitusneuvotteluita ja tarjoaa keisarille Katsumoton miekkaa. Nathan toteaa, että Katsumoto olisi halunnut keisarin saavan miekan ja muistavan sen, minkä puolesta Katsumoto ja hänen esi-isänsä taistelivat ja kuolivat. Keisari julistaa, että Japanin on pyrittävä modernisaatioon, mutta kasvettava vahvaksi omilla ehdoillaan sekä oman historiansa ja kulttuurinsa mukaisesti. Keisari kieltäytyy sopimuksesta ja takavarikoi Omuran perheen varat antaakseen ne kansalle. Algren palaa samuraikylään naisten ja lasten luokse.
Tuotanto
Vaikka useat elokuvan näyttelijöistä ovat japanilaisia, lähes koko tuotantotiimi koostui yhdysvaltalaisista, ja suurin osa elokuvasta kuvattiin Uudessa-Seelannissa. Fujivuoresta näytettävät kohtaukset on oikeasti kuvattu Taranakivuorella Uudessa-Seelannissa. Useat kylässä tapahtuvat kohtaukset on kuvattu Warner Brothersin studioilla Kaliforniassa. Kuvauspaikkoja oli yhteensä 13.
Arvioita
Turun Sanomien Tapani Maskula piti elokuvaa paatoksellisena ja paikallaan polkevana paisutteluna, jonka näyttävintä antia ovat muutamat joukkokohtaukset. ”Edward Zwick tiedetään tusinamaakariksi, mutta Viimeisessä samuraissa hänen tyylitön jäykistelynsä kaipaisi saksia enemmän kuin koskaan.”
Victor Ek (kauppaneuvos)
pienoiskuva|kauppaneuvos Victor Ek. Kuvaaja [[Daniel Nyblin.]] Victor Reinhold Ek (21. lokakuuta 1858 Helsinki – 5. marraskuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja perustamansa huolintayritys Ab Victor Ek Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1885 kuolemaansa saakka.
Victor Ekin vanhemmat olivat konsuli Viktor Ek ja Maria Lovisa Hagert. Ek kävi neljä luokkaa Helsingin ruotsalaista normaalilyseota vuosina 1872–1875, minkä jälkeen hän työskenteli harjoittelijana liikealalla. Vuonna 1880 Ek suoritti tutkinnon Lyypekin kauppiasopistossa. Tämän jälkeen hän työskenteli eri yritysten palveluksessa Suomessa ja ulkomailla, kunnes perusti vuonna 1885 omaa nimeään kantavan huolinta- ja agentuuriyrityksen Ab Victor Ek Oy:n. Yrityksen toiminta jatkuu perheyrityksenä edelleen. Vuonna 1888 Ek avasi liikkeensä haaraosaston myös Hankoniemelle. Hän harjoitti myös merkittävää kivihiilen maahantuontia ja oli mukana perustamassa useita teollisuusyrityksiä. Merenkulkuun liittyvän yritystoiminnan lisäksi Ek oli myös Mercator-lehden ja -kirjapainon hallinnossa sekä Dagens Tidning -lehden omistajana. Ek oli myös Brasilian ja Yhdysvaltain varakonsuli sekä muun muassa Suomen Yhdyspankin hallintoneuvoston jäsen. Kauppaneuvoksen arvon Ek sai vuonna 1896. Ek oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä ja kuului useisiin kunnallisiin lautakuntiin ja komiteoihin. Nykyään Oy Victor Ek Ab on erikoistunut muuttopalveluihin ja erityisesti ulkomaan muuttoihin.
Ek omisti Helsingissä vuodesta 1894 Eteläranta 16:ssa sijainneen Sundmanin talon, jossa hänen yhtiönsä toimi 1980-luvulle saakka. Talo tunnettiin pitkään Victor Ekin talona. Ek omisti myös vuosina 1899–1908 isältään perimänsä huvilan Helsingin Palosaaressa. Hänen isänsä hukkui uimareissulla saaren edustalla.
Perhe
Victor Ek oli vuodesta 1890 naimisissa Tukholmassa syntyneen näyttelijä Anna Waldenströmin kanssa. Pariskunnalla oli kaksi tytärtä, Mary ja Gertrud. Maryn puoliso oli ministeri Hjalmar J. Procopé ja Gertrudin varatuomari Gustaf Cedercreutz.
Ensimmäinen Bulgarian valtakunta
Ensimmäinen Bulgarian valtakunta oli keskiaikainen valtio, joka perustettiin vuonna 681 ja lakkasi olemasta 1018, kun se liitettiin Bysanttiin. Valtion nimi oli alusta asti Bulgaria, ja se oli aikansa merkittävimpiä sotilasmahteja. Laajimmillaan se ulottui Budapestistä Mustallemerelle ja Dnepr-joelta Adrianmerelle. Kristinuskoon kääntymisen jälkeen Bulgariasta tuli slaavilaisen maailman kulttuurillinen keskus, mikä vahvistui kyrillisten kirjainten kehittämisen myötä. Laajimman kokonsa valtakunta saavutti ensimmäisen tsaarinsa, vuosina 893–927 hallinneen Simeon I:n johdolla.
Valtakunnan pääkaupunki vaihtui usein. Se oli ensin Pliska (vuosina 681–893), sitten Preslav (893–972), sen jälkeen Skopje nykyisessä Pohjois-Makedoniassa (972–992) ja viimeisenä Ohrid (992–1018). Bysantin valtakunnan vallan jälkeen Bulgarian valtakunta itsenäistyi uudelleen toisena Bulgarian valtakuntana.
Kristinuskon ja kulttuurin nousu
Kristinusko saapui Bulgariaan Boris I:n valtakaudella, joka teki siitä valtakunnan uskon. Syitä kääntymiselle oli monia ja ne olivat sekä sisä- että ulkopoliittisia. Kristinuskon myötä Bulgaria alettiin ottaa vakavasti muiden Euroopan valtioiden taholta ja se myös vähensi eroa bulgaarien ja jo aiemmin kristinuskoon kääntyneiden alueen slaavien välillä. 800-luvun loppupuolella syntyi myös kyrilliset aakkoset, mikä puolestaan taas johti bulgarialaisen kirjallisuuden syntymiseen. Sen käyttöönotto esimerkiksi kirkoissa esti maan kreikkalaistumisen.
Simeon Suuri (893–927) siirsi Bulgarian pääkaupungin Pliskasta Preslaviin. Hän myös soti valtakautensa alussa Bysanttia vastaan laajentaen Bulgariaa käsittämään suurimman osan Serbiaa ja Montenegroa. Hän myös piiritti Konstantinopolin peräti kahdesti, joutuen viimeisellä kerralla vetäytymään vasta madjaarien uhan takia. Simeonin valtakautta pidetään myös ensimmäisen valtakunnan taiteen ja kirjallisuuden kultakautena.
Valtakunnan rappio
220px|thumb|Bulgarialaisten tappio ja Samuilin kuolema vuonna 1014. Simeonia seurasi vallassa hänen toiseksi vanhin poikansa Petûr vuonna 927 ja hän oli vallassa aina vuoteen 970 saakka. Bulgaria jatkoi sodankäyntiä hänen valtakaudellaan, mutta sodan luonne oli muuttunut puolustukseksi madjaareja vastaan. Myös valtakunnan sisällä oli ongelmia etenkin sen eteläosissa. Sodankäynti heikensi Bulgariaa merkittävästi. Kirkkokin kärsi ongelmista etenkin bogolismin leviämisen myötä. Sen oppeihin kuului muun muassa kaikkien valtion instituutioiden pitäminen pahoina ja valtion menoihin osallistumisen kieltäminen. Oppi herätti kannatusta etenkin alempien yhteiskuntaluokkien keskuudessa. 900-luvun loppupuoli olikin nopean heikentymisen aikaa ja vuonna 971 Bysantti valloitti maan pääkaupungin Preslavin. Pääkaupunkia siirrettiin tämän jälkeen useaan kertaan, kunnes se asetettiin Ohridiin. Bulgaria koki kuitenkin vielä lyhyen nousukauden Samuilin valtakaudella 997–1014, jolloin se valloitti takaisin menettämiään alueita. Lopullinen tappio tuli kuitenkin vuonna 1014, kun bulgarialaiset hävisivät raskain tappioin Kleidionin taistelun Bysanttia vastaan Belassitsa-vuoren lähellä. Tarinan mukaan Bysantin tuolloinen keisari Basileios II otti tuhansia vankeja ja sokaisi näistä suurimman osan jättäen vain joka sadannen johdattamaan sokaistut toverinsa bulgrilaisten puolelle. Nähtyään sotajoukkonsa kohtalon Samuil sai sydänkohtauksen ja kuoli samana vuonna.
Samuilin kuoleman jälkeen valtaan nousi hetkeksi hänen poikansa Gabriel Radomir, mutta Samuilin veljenpoika Ivan Vladislav murhasi tämän vuonna 1015 ja sai kruunun itselleen jatkaen edelleen sotaa Bysanttia vastaan. Tässä vaiheessa monet bulgarialaisetkin olivat jo tosin loikanneet Bysantin puolelle. Vladislavkin kärsi lopullisen tappion vuonna 1018 Dyrrhachiumissa eli nykyisessä Durrësissa, Albaniassa. Viimeisetkin bulgarialaiset antautuivat ja Basileios liitti valtakunnan alueet Bysanttiin aina Tonavalle saakka. Saavutuksistaan Basileios sai lisänimen Bulgaroktonos, eli Bulgaarintappaja.
Kulttuuri
Bysantin valtakunnan vaikutus ensimmäisessä Bulgarian valtakunnassa oli suuri. Sekä valtion että kirkon hallinto, että myös verojärjestelmä oli samankaltainen Bysantin vastaavien järjestelmien kanssa. Bulgariassa myös käytettiin pääasiassa bysanttilaista valuuttaa. Bysantti vaikutti myös jopa hallinnon, kaupan ja julkisen elämän sanastoissa. Toisaalta ensimmäinen valtakunta muodosti myös yhtenäisen bulgarian kielen ja sulautti alkuperäiset bulgaarit ja alueen slaavit muodostaen bulgarialaisten kansan samaan tapaan, kuin englantilaiset muodostuivat normanneista ja anglosakseista. Valtakunta jäi kuitenkin yllättävän takapajuiseksi ja se ei esimerkiksi koskaan perustanut omaa laivastoaan.
Marrakech-Tensift-Al Haouz
Marrakech-Tensift-Al Haouz oli yksi Marokon 16 alueesta.
Vuonna 2015 Marrakech-Tensift-Al Haouziin liittyi Doukkala-Abdan alueen maakunnat Safi ja Youssoufia. Näin muodostui uusi Marrakesh-Safin alue.
Asukkaita alueella oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 3 102 652, joista ulkomaisia oli 4 141. Kotitalouksia oli 565 883. Vuoden 1994 väestönlaskennassa väkiluku oli 2 724 204. Marrakech-Tensift-Al Haouzin pääkaupunki oli Marrakech, ja pinta-alaa alueella oli 31 160 neliökilometriä.
Marokon keskiosassa sijaitseva Marrakech-Tensift-Al Haouz oli jaettu Marrakechin prefektuuriin sekä neljään provinssiin, jotka olivat Al Haouz, Chichaoua, El Kelaâ des Sraghna ja Essaouira. Prefektuuri ja provinssit on jaettu edelleen 213 kuntaan, joista 198 on maalaiskuntia ja loput 15 kaupunkimaisempia.
Marrakech-Tensift-Al Haouzin alueen pääkaupunki Marrakech on suosittu matkailukohde, jonka nähtävyyksiin lukeutuvat muun muassa Koutoubian moskeija, Ben Youssefin madrasa, saadidynastian haudat ja El Badin palatsi. Rannikolla sijaitsee puolestaan Essaouiran kaupunki, jonka medina kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Hardi-luokka
Hardi-luokka oli Ranskan laivaston kahdentoista hävittäjän muodostama alusluokka.
Alukset
Suunnitelluista aluksista jäi tilaamatta L'Eveille, L'Alerte, L'Inconstant ja L'Espiègle.
Maallistuminen
Maallistuminen tai sekularisaatio on yhteiskunnan muuttumista siten, että uskonnolliset arvot ja instituutiot väistyvät ja ne korvautuvat ei-uskonnollisilla arvoilla ja maallisilla instituutioilla. Maallistumisen teesi viittaa käsitykseen, että yhteiskuntien kehittyessä – erityisesti modernisaation ja rationalisaation myötä – uskonto menettää auktoriteettinsa kaikissa yhteiskunnallisen elämän muodoissa ja hallinnossa.
Maallistumisen käsitteellä on monia merkityksiä, sekä teorian että historiallisen prosessin tasolla. Yhteiskuntateoreetikot kuten Karl Marx, Sigmund Freud, Max Weber ja Émile Durkheim olettivat, että yhteiskunnan modernisaatiota seuraisi uskonnollisuuden väheneminen. Tämän prosessin tutkiminen pyrkii määrittämään tavan (tai laajuuden) jolla uskonnolliset uskomukset, käytännöt ja instituutiot menettävät yhteiskunnallista merkitystään.
Sekä reformoitujen, luterilaisten, että katolilaisten keskuudessa tapahtui maallistumista 1700-luvulla valistuksen aikakaudella. Reformoitujen keskuudessa maallistuminen näkyi siveellisoikeudellisessa käytännössä siten, että maallistuneita tai kirkkoa kohtaan kriittisiä mielipiteitä esittäneitä ihmisiä ei enää paheksuttu. Luterilaisten keskuudessa tapahtui 1700-luvulla samankaltaista maallistumista, kun tuomarit ottivat tuomioistuinkäsittelyyn entistä vähemmän ennen rikkomuksina pidettyjä asioita. Katolisissa maissa tapahtui 1700-luvulla maallistumista siten, että uskontoon liittyviä kirjoja oli kirjastoissa vähemmän.
Kalervo Noponen
Veikko Kalervo Noponen (24. maaliskuuta 1896 Helsinki – 9. joulukuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä ja professori. Hän oli Teknillisen korkeakoulun talousoikeuden professori 1932–1961. Hänen tutkimusalaansa olivat rakennusoikeus ja jakolainsäädäntö.
Noponen väitteli aiheesta Oikeudesta ryhtyä liikennettä ja voimansiirtoa tarkoittaviin rakennustoimiin naapurin maalla (1931).
Yétis du Mont-Blanc
Yétis du Mont-Blanc (viralliselta nimeltään Hockey Club Mont-Blanc) on saintgervaislainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, FFHG Division 1:ssä.
Seura on kahden aiemman seuran fuusio. Megève (Ranskan mestari 1984) yhdistyi vuonna 1987 Saint-Gervaisiin (Ranskan mestari kausina 1969, 1974, 1975, 1983, 1985 ja 1986).
Seuralla on käytössään kaksi hallia, Megèven ja Saint-Gervaisin halli.
Joukkue kaudella 2023–2024
Lähde: EliteProspects
Never Surrender
Kappaleet
Kaikki kappaleet: Emmett, Levine and Moore.
Prêt-à-porter
Prêt-à-Porter voi tarkoittaa:
Rebellion (yhtye)
Rebellion on saksalainen power metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2001 Uwe Lulisin ja Tomi Göttlichin lähdettyä yhtyeestä Grave Digger.
Historia
Kitaristi Uwe Lulis perusti basisti Tomi Göttlich kanssa yhtyeen Rebellion vuonna 2001 välittömästi lähdettyään Grave Diggeristä. Yhtyeen ensimmäinen albumi Shakespeare's Macbeth - A Tragedy in Steel julkaistiin vuonna 2002. Levyn julkaisun jälkeen yhtye kiersi Saksassa Running Wildin lämmittelijänä. Yhtyeen toisen levyn Born a Rebel (2003) jälkeen yhtye teki festivaalikonsertteja eri puolilla Eurooppaa.
Kahta ensimmäistä albumia seurasi kolme albumia käsittänyt historiallinen trilogia: Yhtyeen kolmas albumi Sagas of Iceland -The History of The Vikings volume I julkaistiin vuonna 2005, toinen osa Miklagard -The History of The Vikings volume II vuonna 2007, ja trilogian päätösalbumi Arise: From Ginnungagap to Ragnarök - The History of the Vikings Volume III  vuonna 2009. Trilogia pääteema käsittelee viikinkien historiaa.
Vuoden 2010 lopussa Uwe Lulis sekä Gerd Lücking (rummut) ja Simone Wenzel (kitara) lähtivät Rebellionista. Tomi Göttlich (basso) ja Michael Seifert (laulu) päättivät vuoden 2011 alussa jatkaa Rebellion yhtyettä, jonka jälkeen Oliver Geibig (kitara), Stephan Karut (kitara) ja Matthias Karle (rummut) tulivat yhtyeeseen pois lähteneiden tilalle.
Miehistönvaihdoksien jälkeen lokakuussa vuonna 2012, yhtye julkaisi kuudennen levynsä Arminius, Furor Teutonicus. Yhtyeen seuraava levy Wyrd Bið Ful Aræd - The History Of The Saxons on kertoo saksilaisten historiasta. Yhtye palaa kahdeksannella levyllään debyyttilevyn Shakespe-teemaan.
Mugen
Mugen on japaninkielinen sana, joka voi tarkoittaa unta, fantasiaa (夢幻) tai ikuisuutta (無限).
Tavannes
350px|thumb|Tavannes on tiivis kylä. Tavannes (aikaisemmin ) on kunta Bernin kantonissa Sveitsissä. Kunnassa on 3 524 vakinaista, pääosin ranskankielistä, asukasta (31.12.2012).
Sijainti
Tavannes sijaitsee Birsjoen latvoilla, noin 15 kilometriä Biel/Biennestä pohjoiseen. Tavannes on syntynyt kulkureittien risteyskohtaan. Se on ollut roomalaisajan tien varrella, josta on haarautunut tie yli Col de Pierre Pertuis’n solan.
Liikenne
Moottoritie A16 Biel/Biennestä Ranskaan kulkee Tavannesin kautta. Chemins de fer du Jura -yhtiön rautatie Le Noirmontiin ja La Chaux-de-Fonds’hon alkaa Tavannesista. SBB:n rautatie Biel/Biennestä Delémontiin kulkee Tavannesin kautta.
Gordianus II
thumb|200px|Gordianus I:n rintakuva. 250px|thumb|Gordianus II roomalaisessa sestertiuksessa.
Marcus Antonius Gordianus Sempronianus Romanus Africanus (noin 192 – 12. huhtikuuta 238 ), yleensä Gordianus II, oli Rooman keisari vuonna 238. Hän oli keisari Gordianus I:n poika ja Gordianus III:n eno.
Elämäkerta
Gordianus II:n elämästä ennen keisariutta ei tiedetä paljoa. Hän syntyi noin vuonna 192, ja hänen samannimisen isänsä Gordianus I:n suku oli luultavasti kotoisin Vähästä-Aasiasta, ehkä Gordionin kaupungista. Historia Augustan mukaan Gordianus II:n äiti oli eräs Fabia Orestilla, mutta väite on myöhemmin todettu vääräksi.
Konsulina ja maaherrana
Historia Augusta on tärkein lähde Gordianus II:n elämän ja uran rekonstruoimisessa, mutta siihen ei kuitenkaan aina voida täysin luottaa. Teoksen mukaan Gordianus II oli Severusten ajan kirjailijan Serenus Sammonicuksen samannimisen pojan oppilas, mutta nykytutkijoiden mukaan ei ole varmaa, oliko Sammonicus nuorempaa edes olemassa. Historia Augusta kertoo myös, että Gordianus II oli kvestorina keisari Elagabaluksen aikana ja preettorina sekä lisäkonsulina (consul suffectus, eli astui virkaan keskellä vuotta) Severus Alexanderin kaudella. Näitäkään väitteitä ei voida luotettavasti varmistaa. Varmaa on ainakin se, että Gordianus II toimi lisäkonsulina Severus Alexanderin kauden lopulla tai Maximinus Thraxin kauden alussa. Noin vuonna 237 hän matkusti legaattina African provinssiin avustamaan provinssin maaherrana toiminutta isäänsä.
Gordianus II saattaa olla sama prokonsuli Antonius Gordianus, jolle Filostratos omistaa teoksensa Sofistien elämä. Filostratoksen mukaan Antonius Gordianus oli 100-luvulla eläneen sofisti Herodes Atticuksen jälkeläinen. Tutkijat ovat ehdottaneet, että Gordianus II olisi ehkä mennyt naimisiin Herodes Atticuksen tyttärentyttären kanssa. On myös esitetty, että Filostratos ei olisi tarkoittanut "isällä" biologista isää vaan opettajaa. Jos nämä ovat totta, Gordianus II saattoi toimia Legio IV Scythican komentajana Antiokian lähistöllä ja Achaean provinssin maaherrana. Nykyään kuitenkin vain harvat tutkijat ovat hyväksyneet tämän teorian. Useimpien mielestä Filostratoksen mainitsema Gordianus oli isä Gordianus I.
Isänsä kanssahallitsijaksi
Keisari Maximinus oli koko kautensa ajan sotinut armeijansa kanssa germaaneja vastaan pohjoisessa. Sota vaati kuitenkin runsaasti rahaa ja veroja oli täytynyt nostaa kustannusten kattamiseksi. Maximinus ei myöskään pitänyt senaattoreista ja uskoi heidän syyllistyneen moniin rikoksiin. Useita senaattoreita teloitettiin tai vangittiin ja heidän omaisuutensa takavarikoitiin. Maximinuksen suosio laski nopeasti, ja maaliskuun lopulla Thysdruksen kaupungissa African provinssissa oli levottomuuksia, joissa keisarillinen prokuraattori ja verojen kerääjä murhattiin. Peläten rangaistuksia surmaajat kääntyivät provinssin maaherran Gordianus I:n puoleen ja julistivat tämän keisariksi hänen vastalauseistaan huolimatta. Lopulta Gordianus I hyväksyi keisariuden, ja molemmat Gordianukset ottivat lisänimen Africanus. Historia Augustan mukaan Gordianus I ja II julistettiin julkisesti keisareiksi Thysdruksessa, mutta myöhemmin sama teos kertoo, että Gordianus II nimitettiin isänsä kanssahallitsijaksi Karthagossa vasta muutama päivä kapinan alun jälkeen. Herodianos ei mainitse Gordianus II:ta Thysdruksen kapinan yhteydessä mutta kertoo myöhemmin, että Rooman senaatti julisti molemmat Gordianukset keisareiksi heti saatuaan tietää kapinasta.
African kapina ja Gordianus II:n kuolema
Gordianus I ja II matkustivat Karthagoon, ja viestinviejiä lähetettiin Roomaan senaatin puheille. Huhtikuun alussa se asettui tukemaan Gordianuksia, julisti Maximinuksen valtionviholliseksi ja mahdollisesti myös julisti edesmenneen keisari Severus Alexanderin jumalaksi. Gordianuksen tukijat myös murhasivat pretoriaanikaartin prefektin Vitalianuksen, joka oli uskollinen Maximinukselle ja joka olisi pystynyt tarvittaessa pidättämään koko senaatin ja mitätöimään sen määräykset. Kapinan nopeus ja tehokkuus ovat saaneet monet nykytutkijat epäilemään salaliittoa African provinssin senaattoreiden keskuudessa.
Ei tiedetä tarkalleen, mitkä provinssit tukivat Gordianuksia. Näyttää kuitenkin siltä, että monet sotilasyksiköitä sisältävät provinssit pysyivät uskollisena Maximinukselle. Näihin kuului myös African naapuriprovinssi Numidia, jonka maaherra Capelianus oli Maximinuksen kannattaja. Capelianus vihasi vanhempaa Gordianusta erään aikaisemman oikeusjutun vuoksi. Hän kokosi joukkonsa ja marssi Gordianuksia vastaan. African provinssissa ei ollut omaa armeijaa mikä oli Gordianusten heikko kohta. Capelianuksella puolestaan oli hyvin varustettu ja kokenut armeija, johon kuului Legio III Augusta ja muita auxilia-yksiköitä. Gordianukset joutuivat käyttämään Karthagon nostoväkeä, jotka varustettiin terävillä työkaluilla, metsästysaseilla ja muilla improvisoiduilla aseilla ja haarniskoilla. Heistä ei kuitenkaan ollut vastusta Capelianuksen ammattisotilaille, ja Karthagon lähistöllä käydyssä taistelussa Gordianus II:n komentama nostoväkiarmeija tuhottiin ja nuorempi Gordianus sai surmansa. Kuultuaan taistelun lopputuloksesta Gordianus I hirttäytyi Karthagossa omaan vyöhönsä. Capelianus valloitti Karthagon, surmautti kaupungin johtomiehet ja antoi sotilaidensa ryöstää sen. Gordianus II:n valtakausi oli kestänyt noin kolme viikkoa, Zonaraksen mukaan 22 päivää ja tuntemattoman, vuoden 354 kronikoitsijan mukaan 20 päivää. Senaatti julisti pian Gordianus I:n ja II:n jumaliksi.
Vuoden 238 tapahtumien kronologia on osoittautunut poikkeuksellisen vaikeiksi ristiriitaisten papyruksien ja piirtokirjoitusten takia. On esitetty, että Gordianusten kapina alkoikin jo tammikuussa ja päättyi samassa kuussa. Nykytutkijat ovat päässeet yhteisymmärrykseen asiasta, ja Robin Mc Mahon esittää seuraavat päivämäärät: 22. maaliskuuta Gordianus I ja Gordianus II julistettiin keisariksi Afrikassa, 1. tai 2. huhtikuuta Rooman senaatti hyväksyi Gordianusten keisariuden ja 12. huhtikuuta he saavat surmansa hallittuaan 20 päivää.
Minkäpä tyttö sille voi
Elokuva kertoo, kuinka gangsteripomon (Edmond O’Brien) laulutaidottomasta tyttöystävästä Jerri Jordanista (Jayne Mansfield) yritetään tehdä huippuesiintyjä. Manageriksi palkataan Tom Miller (Tom Ewell), joka edellisessä tehtävässään on retkahtanut ryyppäämään. Elokuvassa on tallennettuna paljon varhaista rock and roll -kulttuuria.
Ulkomuotonsa ohella Mansfield tunnetaan komediennen kyvyistään, ja juuri tässä ja toisessa Tashlinin-ohjauksessa Houkuttelevat huulet (Will Success Spoil Rock Hunter) hän tarjoaa kyvyistään näyttöä.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Kia Pegas
Kia Pegas on Kia Motorsin vuodesta 2017 lähtien valmistama alemman keskiluokan neliovinen sedan, jota myydään Kiinassa, Egyptissä ja Filippiineillä. Filippineillä auton nimenä on Kia Soluto. Pegasin sisarmalli on Hyundai Reina.
Pegas esiteltiin Shanghain autonäyttelyssä keväällä 2017. Moottorina on 1,4-litrainen (95 hv) bensiinimoottori ja voimansiirtona viisivaihteinen manuaalivaihteisto tai neliportainen automaattivaihteisto.
Jukka Keskisalo
Jukka Pekka Sakari Keskisalo (s. 27. maaliskuuta 1981 Varkaus) on suomalainen kilpauransa päättänyt estejuoksija ja Euroopan mestari (2006). Hän on myös moninkertainen 1 500 metrin juoksun suomenmestari (2003, 2006, 2009, 2014). Nykyisin Keskisalo toimii valmentajana.