cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mustalintu
Levinneisyys
Suomessa mustalintua tavataan pesivänä pääasiassa Oulun pohjoispuolella, ja etelämpänä pesinnät ovat hyvin poikkeuksellisia. Suomen mustalintukanta väheni 1900-luvun alusta 1970-luvulle. Vähenemisen syitä olivat ainakin metsästys ja talvehtimisalueiden öljytuhot. 1990-luvun lopulla Suomen mustalintukannaksi arvioitiin noin 1 500 paria. Vuoden 2010 uhanalaisuusarvioinnissa mustalintu luokiteltiin Suomessa elinvoimaiseksi, kun taas vuoden 2000 arvioinnissa se oli luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Suomen mustalinnut talvehtivat Itämeren etelä- ja itäosissa sekä Pohjanmerellä. Vanhojen koiraiden syysmuutto tapahtuu jo kesäkuun lopulla ja heinäkuussa. Naaraat ja nuoret yksilöt muuttavat pääosin elo-lokakuussa. Pieni määrä mustalintuja talvehtii Suomessakin Ahvenanmaan vesillä.
Via Appia
Roomasta Capuaan
Tarracinasta Capuaan pienoiskuva|Via Appiaa [[Minturnaessa.]]
Tarracinasta Via Appian reittiä voidaan seurata helposti vielä Fundiin. Sen varrelta on löydetty tältä osuudelta paljon huviloiden ja hautojen raunioita. Hieman Tarracinan jälkeen tie kulki kapeikosta nimeltä Lautulae eli Ad Lautulas, joka oli puolustuksen kannalta merkittävä paikka ja esiintyy siksi usein Rooman historiassa. Fundista Formiaehen tie kulki vuoristossa. Sen perustuksista ja silloista on säilynyt paljon jäänteitä. Formiaen ja sen lähiseudun huviloiden jäänteet reunustavat tietä noin kahden mailin matkalta. Hautoja ulottuu Minturnaehen saakka. Minturnae sijaitsi Liris (nyk. Garigliano) -joen rannalla lähellä sen suuta.
Mustalintu
Elinympäristö
Mustalintua tavataan pesimäaikaan järvillä, joilla ja lammilla. Muuttoaikoina sitä tavataan myös merialueilla.
Lisääntyminen
Mustalintu munii maahan rannan lähelle tehtyyn pesään yleensä touko–heinäkuussa 6–10 munaa, joita naaras hautoo 27–31 vuorokautta. Poikaset ovat lentokykyisiä 6–7 viikon ikäisinä.
Via Appia
Roomasta Capuaan
Haaraumat
Via Appiasta erkani sen ensimmäisellä osuudella useita haaraumia. Niistä tärkeimpiä olivat:
Mustalintu
Ravinto
Mustalintu käyttää ravinnokseen nilviäisiä ja hyönteisiä, erityisesti vesihyönteisten toukkia. Myös erilaiset vesikasvit muodostavat osansa mustalinnun ravinnosta. Mustalintu voi syödä myös jopa marjoja.
Via Appia
Capuasta Beneventumiin
pienoiskuva|Via Appiaan kuulunut roomalaisaikainen [[Sabato (joki)|Sabatus-joen ylittänyt silta Beneventumissa (nykyinen Ponte Leproso Beneventossa).]]
Capuan jälkeen Via Appia kulki tasangolla Calatiaan saakka. Tämän jälkeen se tuli Apenniineille, kulki nykyisen Arienzon laakson läpi ja saapui Caudiumiin siirtyen samalla Latium et Campaniasta Apulia et Calabrian alueen puolelle. Sieltä tie eteni Beneventumiin, jossa se ylitti Sabatus (nyk. Sabato) -joen. Osuuden asemapaikat olivat:
Osuuden pituus oli 32 mailia eli noin 47 kilometriä. Via Appian kaksi päähaaraa erkaantuivat toisistaan Beneventumissa. Alkuperäinen tie kulki Brunsidiumiin Venusian ja Tarentumin kautta. Myöhemmin rakennettu nopeampi tie, joka tunnettiin aluksi nimellä Via Trajana, kulki Aequum Tuticumin (Equus Tuticus) ja Canusiumin kautta Bariumiin ja sieltä Brundisiumiin Adrianmeren rantaa pitkin.
Beneventumista Brundisiumiin Venusian ja Tarentumin kautta
pienoiskuva|Via Appian päätepistettä merkinneet kaksi pylvästä [[Tarantossa, antiikin Tarentumissa.]]
Beneventumista Via Appia kulki Brundisiumiin alun perin Venusian ja Tarentumin kautta. Tämä tulee ilmi muun muassa Strabonilta sekä siitä, että tämä oli käytössä ollut reitti Roomasta Brundisiumiin vielä Ciceron aikana. Suuri osa tiestä kulki vuoristoisella alueella. Siksi on luultavaa, että se hylättiin suureksi osaksi sen jälkeen, kun helpompi ja nopeampi Via Trajana valmistui, vaikkakin Hadrianus kunnostutti vielä alkuosan Beneventumista Aeclanumiin. Venusiumista Tarentumiin tie eteni jälleen niin suoraa linjaa kuin maasto salli. Osuuden asemapaikat olivat:
Osuuden pituus oli 200 mailia eli noin 296 kilometriä. Tiehen liittyivät haarat, joista yksi kulki Venusiasta Potentiaan ja sieltä edelleen Rhegiumiin, ja toinen Venusiasta Heracleaan Tarentuminlahden rannalla, ja sieltä Bruttiumin niemimaan itärannikkoa pitkin.
Beneventumista Brundisiumiin Canusiumin ja Bariumin kautta (Via Trajana)
Via Trajana oikaisi edellä kuvattua Via Appian loppuosaa, joka kulki Beneventumista Brundisiumiin. Uusi tie tunnettiin alun perin Via Trajanana. Ajan kuluessa siitä tuli tavanomaisin reitti Brundisiumiin, ja niin sitä alettiin pitää Via Appian osana, sillä se paljolti syrjäytti Via Appian varhaisemman loppuosan käytöstä. Siksi tässä esitetään myös sen asemapaikat, jotka olivat:
Via Trajanan pituus oli 203 mailia eli noin 300 kilometriä. Näin se ei ollut Via Appian alkuperäistä loppuosaa lyhyempi, mutta se oli helpompi ja nopeakulkuisempi, mikä säästi matkassa noin päivän.
Capuasta Rhegiumiin Nucerian kautta (Via Popilia)
Via Popilia ei esiinny Via Appian osana vielä Strabonilla, mutta saatettiin lukea sen osaksi myöhemmin. Ainakin Itinerarium Antonini Augusti sijoittaa sen otsikon ”Ab Urbe Appia via recto itinere ad Columnam” (”kaupungista Via Appiaa suoraa reittiä Columnaan”) alle, vaikka onkin mahdollista, että ”Via Appia” viittää tässä vain reitin alkuosaan, varsinaisen Via Appian osuuteen.
Via Popilia sai alkunsa Capuasta, josta se jatkoi Via Appiaa. Tie kulki suuren osan matkastaan Lucania et Bruttiin alueen sisämaassa. Eteläosassaan se kulki lähempänä rannikkoa. Se päättyi Rhegiumiin, aiempaan kreikkalaiseen Rhegioniin. Via Popilian pituus oli 321 mailia eli noin 475 kilometriä.
Formula 3000 -kausi 2004
thumb|[[Vitantonio Liuzzi voitti kauden 2004 kuljettajien maailmanmestaruuden.]] Formula 3000 -kausi 2004 oli FIA:n International Formula 3000 -sarjan 20. ja viimeinen kausi. Kausi alkoi 24. huhtikuuta Italian San Marinosta ja päättyi 11. syyskuuta Italian Monzaan. Kilpailut ajettiin Formula 1 -sarjan kisaviikonloppujen yhteydessä. Kausi jäi viimeiseksi sillä sarjan korvasi vuonna 2005 GP2-sarja.
Maserati Khamsin
Maserati Khamsin esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä vuonna 1973 korvaamaan Maserati Indy. Auto perustui Bertone konseptiin, jonka Bertone esitteli vuonna 1972 Torinon autonäyttelyssä. Tuotantomallin muotoilusta vastasi Marcello Gandini (Bertone). Kuten Indy myös Khamsin oli tarkoitettu 2+2-paikkaiseksi, takapenkit olivat kuitenkin sopivat vain tilapäiskäyttöön. Khamsinissa oli 4,9-litrainen vapaastihengittävä V8. Autoa sai joko manuaali- tai automaattivaihteisena. Auton paino rajoitti suorituskykyä, ja huippunopeus oli nyt 250 km/h.
Khamsinissa oli useita epätavallisia yksityiskohtia (monet lainattu Citroënilta) kuten nopeuden mukaan muuttuva DIRAVI ohjaustehostin, hydraulisesti vaimennetut penkit, konepellistä nousevat ajovalot ja toinen takaikkuna varsinaisen takaikkunan alapuolella joka mahdollisti poikkeuksellisen hyvän näkyvyyden taaksepäin. Khamsinin tuotanto päättyi vuonna 1982, kun autoja oli valmistunut 421 kappaletta.
Michael Parks (jääkiekkoilija)
Michael Parks (s. 15. helmikuuta 1992 Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan Dornbirner EC:ssä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Seuraura
Parks vietti junioriuransa pääosin kotikaupungissaan Missourin Saint Louisissa. USHL-junioriliigan Cedar Rapids RoughRiders varasi hänet 16. pelaajana kesällä 2008. Vuotta myöhemmin Parks siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2009–2010. Hän teki ensimmäisellä USHL-kaudellaan runkosarjassa tehot 11+11=22. Philadelphia Flyers varasi Parksin viidennellä kierroksella 149. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2010. Kaudella 2010–2011 hän nousi RoughRidersin varakapteeniksi. Parks oli 25 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Jayson Megnan jälkeen ja hän jakoi koko USHL:n maalipörssin kuudennen sijan Indiana Icen Brian Ferlinin ja Muskegon Lumberjacksin Matt Berryn kanssa.
Vuodet 2011–2015 Parks kävi Pohjois-Dakotan yliopistoa. Hän voitti Freshman -vuotensa 2011–2012 päätteeksi WCHA:n mestaruuden. Junior -vuotenaan 2013–2014 Parks nousi joukkueensa kapteenistoon. Hän oli UND:n toiseksi paras pistemies Rocco Grimaldin jälkeen tehoilla 12+18=30. Parks valittiin kauden päätteeksi NCHC:n toiseen tähdistökentälliseen. Senior -vuotenaan eli viimeisellä yliopistokaudellaan 2014–2015 hän oli UND:n toiseksi paras pistemies Drake Caggiulan jälkeen tehoilla 12+20=32. Parks voitti NCHC:n runkosarjan mestaruuden eli Penrose Cupin.
Parks ei tehnyt NHL-varauksensa jälkeen missään vaiheessa sopimusta hänet varanneen Philadelphia Flyersin kanssa. Syyskuussa 2015 hän teki kuitenkin vapaana agenttina vuoden mittaisen AHL-sopimuksen seuran farmijoukkueen Lehigh Valley Phantomsin kanssa. Samana syksynä Parks osallistui Flyersin harjoitusleirille. Hän pelasi kaudella 2015–2016 Phantomsissa vain kolme ottelua tehden yhden syöttöpisteen, kunnes Parksin kausi päättyi olkapäävammaan. Syyskuussa 2016 hän teki vapaana agenttina vuoden mittaisen sopimuksen ECHL-joukkue Quad City Mallardsin kanssa. Parks osallistui samana syksynä ammattilaistry-out -sopimuksella AHL-joukkue Iowa Wildin harjoitusleirille, mutta hän jäi kuitenkin ilman jatkosopimusta ja palasi Mallardsin vahvuuteen. Parks oli kaudella 2016–2017 joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 29+27=56.
Kaudeksi 2017–2018 Parks siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Vaasan Sportiin. Hän oli alkukaudella joukkueen tehokkaimpia pelaajia ja Parks teki syyskuun kymmenessä ottelussaan tehot 5+6=11. Hän teki 46 ottelussa lopulta vain 20 tehopistettä ja 20 viimeisimmässä ottelussaan Parks onnistui tekemään vain yhden maalin. Sport oli sarjataulukossa viimeisenä, kunnes helmikuussa 2018 hän siirtyi loppukauden sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Timrå IK:hon. Joukkueen kausi päättyi sarjanousuun SHL:ään. Kaudeksi 2018–2019 Parks siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan Dornbirner EC:hen.
Maajoukkueura
Parks pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2009. Hän pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2010, jolloin Parks voitti kultaa.
Stadion Feijenoord
250px|rightStadion Feijenoord, lempinimeltään De Kuip on jalkapallostadion Rotterdamissa, Alankomaissa. Stadion valmistui vuonna 1937 ja sen tämänhetkinen kapasiteetti on 51 480 katsojaa, jotka kaikki pääsevät katetuille istumapaikoille.
Stadion saa nimensä kaupunginosasta, jossa se sijaitsee (Feijenoord), sekä jalkapalloseuran (Feyenoord) nimestä. Stadionista käytetään kuitenkin usein lempinimeä De Kuip. Stadion Feijenoordin katsojakapasiteetti oli sen valmistuessa 64 000, ja katsojaennätys on 69 000 vuodelta 1949. Stadion Feijenoord toimii siis rotterdamilaisen jalkapalloseuran Feyenoordin kotistadionina. Se on myös yksi Alankomaiden maajoukkueen kotistadioneista, ja on isännöinyt yli 150 kansainvälistä ottelua. Stadionilla on pelattu myös ennätykselliset 10 eurocup-finaalia, viimeksi vuonna 2002, jolloin kotikaupungin Feyenoord voitti Borussia Dortmundin maalein 3–2. Stadion Feijenoordilla pelattiin myös vuoden 2000 jalkapallon EM-kilpailuja, muun muassa puolivälieräottelu Alankomaat–Jugoslavia sekä loppuottelu Ranska–Italia, jonka ensin mainittu voitti jatkoajalla maalein 2–1.
1930-luvulla Feyenoordin silloinen presidentti Leen van Zandvliet sai idean, että tulee rakentaa uusi, modernimpi stadion. Tavoitteena oli rakentaa stadionin katsomoista kaksikerroksisia. Tuohon aikaan kaksikerroksisia katsomoita oli muun muassa Lontoon Highburyllä sekä New Yorkin Yankee Stadiumilla. Stadionin valmistuttua se oli maailman modernein ja toimi myöhemmin mallina muille kuuluisille jalkapallostadioneille, muun muassa Barcelonassa sijaitsevalle Camp Noulle.
Stadion Feijenoordille asennettiin kenttävalaistus vuonna 1958, mutta isompi uudistus tapahtui vuonna 1994. Tuolloin kaikki katsomot katettiin teräksisellä katteella (tästä lempinimi "amme") ja stadionin yhteyteen rakennettiin lisärakennus Feyenoordin käyttöön. Tuossa rakennuksessa toimii myös seuran museo sekä ravintola ja fanikauppa.
Rotkohemlokki
Rotkohemlokki (Tsuga caroliniana) on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon kuuluva havupuu. Se kasvaa luonnonvaraisena pienellä alueella Yhdysvalloissa Appalakkien vuoristossa. Kasvupaikkoja ovat vuorenrinteet 750–1200 metrin korkeudessa. Rotkohemlokki voi kasvaa 30 metrin pituiseksi ja 1,5 metrin paksuiseksi.
Rotkohemlokkia käytetään yleisemmin koristepuuna kuin metsätaloudessa. Sitä on kokeiltu Suomessa hyvin vähän.
In Your Face 1982–1990
In Your Face 1982−1990 on suomalaisen rock-yhtyeen Smackin vuonna 2007 ilmestynyt kokoelmajulkaisu. Se sisältää kaksi cd:tä, joista ensimmäiselle on koottu kattava läpileikkaus yhtyeen alkuperäisiltä studiojulkaisuilta ja toiselle ennen julkaisemattomia live-esityksiä.
Jakovlev Jak-9
thumb|Jak-9K Jakovlev Jak-9 (koodinimi: Frank) oli vuonna 1942 käyttöönotettu neuvostoliittolainen yksimoottorinen ja yksipaikkainen hävittäjä toisessa maailmansodassa. Konetta valmistettiin lokakuusta 1942 joulukuuhun 1948 useana versiona 16 769 kappaletta. Kooltaan pieni, mutta silti hyvin ketterä konetyyppi oli Neuvostoliiton eniten tuottama hävittäjä sodan aikana.
Kehitys
Aleksandr Jakovlev suunnitteli koneen Jakovlev Jak-7 -hävittäjäkoneen seuraajaksi vuonna 1942. Saman vuoden lokakuussa palveluskäyttöön luovutetut ensimmäiset koneet olivat kevennettyjä muunnoksia Jak-7-koneesta. Yhdysvaltalaisen duralumiinin lisääntyneiden toimitusten myötä koneen varsinainen sarjatuotanto alkoi vuoden 1943 alkupuolella. Tuotantoon saatiin myös koneeseen alun perin suunniteltu kokometallinen siipi, jolloin kone keveni huomattavasti. Koneesta kehitettiin edelleen muun muassa Jak-9D (lisätyllä polttoainekapasiteetilla varustettu versio), Jak-9S (23 mm:n Nudelman-Suranov NS-23 -tykillä ja kahdella 20 mm:n Berezin B-20 -tykillä varustettu versio), Jak-9M (tuotantoteknisistä syistä edellisistä yhdistetty versio), Jak-9U (kokonaan uudelleen suunniteltu, 1 650 hv:n Klimov VK-107 -moottorilla varustettu versio) ja vuonna 1946 palveluskäyttöön tullut Jak-9P (kaksi tai kolme 20 mm:n tykkiä, kaksi 100 kg:n pommia).
Käyttö
Konetta käyttivät toisen maailmansodan aikana Neuvostoliiton ilmavoimien lisäksi Ranskan (Normandie-Niemen-rykmentti) ja Puolan ilmavoimat. Sodan jälkeen konetta käyttivät Neuvostoliiton lisäksi Albania, Bulgaria, Jugoslavia, Kiina, Pohjois-Korea (Korean sodassa), Puola ja Unkari.
Manovo-Gounda St. Floris’n kansallispuisto
Manovo-Gounda St. Floris’n kansallispuisto on kansallispuisto Keski-Afrikan tasavallassa. Vuonna 1979 perustettu puisto peittää alleen yli 17 000 neliökilometrin laajuisen alueen. Se valittiin vuonna 1988 UNESCOn maailmanperintöluetteloon biologisen monimuotoisuutensa ansiosta. Puistossa elää muun muassa norsuja, gepardeja, leopardeja, thomsoningaselleja ja puhveleita.
Salametsästyksen takia UNESCO on ottanut Manovo-Gounda St. Floris’n kansallispuiston vaarantuneiden maailmanperintökohteiden listalle. Vahvasti aseistetut salametsästäjät ovat joidenkin arvioiden mukaan tappaneet jopa 80 prosenttia puiston villieläimistä, ja vuonna 1997 myös neljä puiston työntekijää sai surmansa salametsästäjien luodeista.
Bauer Turnaus
Bauer-turnaus on Imatralla elokuun alussa järjestettävä jääkiekkoturnaus. Turnausta on pelattu vuodesta 2015 lähtien, ensimmäisenä vuonna nimellä goSaimaa-turnaus, mutta seuraavana vuonna nimi muuttui. Turnauksen ottelut pelataan Imatra Spa Areenalla ja turnaus on suunnattu enimmäkseen kaakkois- ja itäsuomalaisille joukkueille.
Turnaukseen ovat osallistuneet KooKoo, SaiPa ja JYP. Ensimmäinen ulkomaalaisjoukkue turnauksessa oli venäläinen Severstal Tšerepovets vuonna 2015. Muita aikaisempia turnauksessa esiintyneitä joukkueita ovat Pelicans ja KalPa.
Näin pelataan
Turnaukseen osallistuu neljä joukkuetta ja jokainen joukkue pelaa kaksi ottelua, peliaika on perinteinen ja sijoitukset lasketaan voittojen ja häviöiden mukaan. Mitalipelejä ei pelata.
goSaimaa-turnaus 2015
Otteluiden Tulokset
Bauer-turnaus 2016
Otteluiden Tulokset
Bauer-turnaus 2017
Otteluiden Tulokset
Bauer-turnaus 2019
Otteluiden Tulokset
Bauer-games 2020
Otteluiden Tulokset
Lyhenteet
Karl Hjalmar Rosenbröijer
Karl (Carl) Hjalmar Rosenbröijer (22. kesäkuuta 1847 Pyhäjärvi Vpl – 7. heinäkuuta 1916 Kangasala) oli suomalainen upseeri ja virka- ja valtiopäivämies.
Rosenbröijerin vanhemmat olivat Carl Johan Rosenbröijer ja Rosalie Aqvilina Wilhelms ja puoliso Sarah Jane Barritt. Rosenbröijer kävi Jyväskylän lyseota ja Helsingin junkkarikoulun ja palveli sitten Venäjän keisarillisessa armeijassa. Luutnantiksi hän yleni 1873 ja osallistui Turkin sotaan 1877–1878. Hän erosi sotapalveluksesta alikapteenina viimeksi mainittuna vuonna ja siirtyi valtionrautateiden palvelukseen Shuvalovon aseman asemapäälliköksi. Hän toimi asemapäällikkönä myös Raivolassa, Pietarissa ja 1891 Helsingissä, mutta siirtyi 1892 liikennetarkastajaksi Vaasan ratajaksoon. Tässä tehtävässä hän oli vuoteen 1915 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle. Rosenbröijer oli saanut jo edellisenä vuonna mitalin 40-vuotisesta palveluksesta rautateillä.
Rosenbröijer oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1899, 1904–1905 ja 1905–1906.
Jääkärieverstiluutnantti John Rosenbröijer oli Karl Hjalmar Rosenbröijerin poika.
Adelina Ismajli
thumb|Adelina Ismajli Adelina Ismajli (s. 14. joulukuuta 1979, Pristina) on kosovolainen laulaja ja näyttelijä. Hän oli vuoden 1997 Miss Kosovo. Myös hänen sisarensa Zanfina Ismajli tunnetaan laulajana.
Marija Atanasova
Marija Georgieva Atanasova (26. joulukuuta 1926 Kalekovets, Bulgaria – 11. huhtikuuta 2000) oli bulgarialainen lentäjä, poliitikko ja Bulgarian ensimmäinen naispuolinen liikennelentäjä. Hän työskenteli lentäjänä Balkan Bulgarian Airlinesilla vuosina 1953–1974 ja oli lisäksi Bulgarian kansalliskokouksen jäsen 1966–1971.
Elämä
Marija Atanasova syntyi Kalekovetsin kylässä 26. joulukuuta 1926. Hän oli perheen neljästä tyttärestä nuorin. Hän valmistui ensimmäisten naisten joukossa ilmavoimien korkeakoulusta Dolna Mitropolijassa vuonna 1950 ja työskenteli siellä vuoteen 1952 saakka lennonopettajana. Sen jälkeen hän valmistui hävittäjälentäjäkoulutuksesta.
Atanasova aloitti vuonna 1953 työt liikennelentäjänä Balkan Bulgarian Airlinesilla. Hän oli Bulgarian ensimmäinen naispuolinen liikennelentäjä ja tiettävästi maailman ensimmäinen naispuolinen kapteeni kaupallisessa lentoliikenteessä. Hän lensi Balkan Bulgarianilla Li-2-, Il-14-, Il-18- ja Tu-134-koneita. Kun hän laskeutui ensimmäisenä naisena Lontoon Heathrow’n lentoasemalle Il-18-koneella, tapaus sai niin suuren huomion, että Bulgarian suurlähetystö järjesti lehdistöä varten lentokierroksen Lontoon yllä, jotta nämä voisivat varmistua naisen todella ohjaavan konetta. Atanasova itse ei kuitenkaan pitänyt julkisuudesta.
Lentämisen ohella Atanasova oli Bulgarian kansalliskokouksen jäsen vuosina 1966–1971. Myöhempinä vuosinaan hän asui kesät itse rakentamallaan mökillä Solištan kylässä Rodópi-vuorilla ja talvet Sofiassa. Atanasova kuoli 73-vuotiaana 11. huhtikuuta 2000.
Chiloén kirkot
pienoiskuva|Iglesia Apóstol Santiago de Castro, Castron kaupungin keskustassa. Chiloén kirkot ovat kokonaan puusta rakennettuja kirkkoja Chiloén saarella Chilessä. Ne kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon.
pienoiskuva|vasen|Sisäkuva Castron kirkosta. Kirkot rakennettiin 1700- ja 1800-luvuilla, jolloin Chiloé oli vielä Espanjan omistuksessa, vaikka Chile oli jo itsenäistynyt. Kirkot todistavat eurooppalaisten jesuiittojen ja alkuperäisasukkaiden kulttuurien yhteensulaumaa.
Maserati Ghibli
Ghibli I
330 hevosvoimainen V8-moottori oli sijoitettu eteen. Auto kiihtyi 0–96 km/h 7,5 sekunnissa ja huippunopeus oli 246 km/h. Autossa oli joko 5-vaihteinen manuaalivaihteisto tai 3-vaihteinen automaatti. Ghiblissä oli kaksi erillistä bensiinitankkia, jotka voitiin täyttää auton molempien puolien kattopilareissa sijainneista täyttöaukoista. Autossa oli myös konepellistä nousevat ajovalot, nahkasisusta ja alumiinivanteet.
Ghibli Spyder
pienoiskuva|right|Maserati Ghibli Spyder. Avoauto Ghibli Spyder tuli tuotantoon vuonna 1969. Spyder-mallit olivat suhteellisen harvinaisia ja coupéta myytiin lähes kymmenen kertaa enemmän.
Tehokkaampi Ghibli SS (340 hv) julkaistiin vuonna 1970. Ghiblin tuotanto päättyi vuonna 1973 ja sen seuraajaksi tuli seuraavana vuonna Bertonen Khamsin.
Ghibli II
Vuonna 1994 mallia uudistettiin; Ghibli II sai uuden sisustuksen, vanteet ja säädettävän jousituksen sekä lukkiutumattomat jarrut. Ghibli II:sen viimeinen tuotantovuosi oli 1997, jonka jälkeen se korvattiin 3200 GT:lla.
Ghibli 2013
pienoiskuva Maserati Ghibli julkaistiin jälleen uudelleen vuonna 2013. Se on ensimmäinen Maserati, johon saa diesel-moottorin (3,0-litrainen 177 kW). Bensiinimoottorivaihtoehdot ovat kaksi ahdettua 3,0-litraista V6-moottoria, joista tehokkaampi on käytössä myös Maserati Quattroporte:ssa. Vaihteisto on 8-vaihteinen automaatti, perusversio on takavetoinen, ja nelivedon saa lisävarusteena.
Borlée
Borlée on muun muassa seuraavien belgialaisten henkilöiden sukunimi:
Kirjallisuusvuosi 2021
Kirjallisuusvuosi 2021 käsittelee vuoden 2021 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Pilkkasiipi
pienoiskuva|Melanitta fusca
Pilkkasiipi (Melanitta fusca) on suuri mustanpuhuva sorsalintu.
Koko ja ulkonäkö
Pilkkasiiven vartalonmuoto muistuttaa haahkaa. Koiraan höyhenpeite on samettisen musta lukuun ottamatta valkoisia läikkiä siivissä ja silmän alla. Nokka on paksu ja keltainen. Naaras ja nuori lintu ovat tummanruskeita, poskella on vaalea täplä ja siiven yläpinnalla laaja valkoinen kuvio. Niiden nokka on harmahtava.
Pilkkasiipi-yksilön pituus on 48–57 cm, siipien kärkiväli 95 cm ja paino 800–2 000 grammaa.
Naaraan matalan karheaa ääntä kuulee usein etenkin alkukesäisillä soidinlennoilla. Koiras taas on melko hiljainen.
Vanhin suomalainen rengastettu pilkkasiipi on ollut 21 vuotta 5 kuukautta vanha. Se on samalla Euroopan vanhin pilkkasiipi.
Levinneisyys
Pilkkasiipi pesii Euroopan, Aasian ja Pohjois-Amerikan pohjoisosissa. Suomessa pesii ulko- ja välisaaristossa sekä Pohjois-Suomen järvillä, parimäärä 13 000 – 17 000. Pesimäkanta on voimakkaasti taantunut 30 viimeisen vuoden aikana. Pilkkasiipi on muuttolintu, joka talvehtii Etelä-Itämerellä ja Pohjanmerellä. Leutoina talvina pieni osa talvehtii Pohjois-Itämerellä. Euroopan pesimäkanta on 20 000 – 32 000 paria. Venäjällä pesii 50 000 – 70 000 ja Turkissa 15–50 paria.
Pesivät linnut saapuvat keväällä huhti-toukokuussa. Arktiset pesijät muuttavat vasta toukokuun lopulla. Alkukesällä havaitaan ulkosaaristossa voimakasta koiraiden sulkasatomuuttoa kohti etelää. Naaraat ja nuoret muuttavat melko huomaamattomasti syksyn kuluessa, ja usein pilkkasiivet viipyvät järvillä jäiden tuloon saakka.
Uhanalaisuus
IUCN luokitteli pilkkasiiven erittäin uhanalaiseksi ja allin vaarantuneeksi keväällä 2012, sillä niiden määrä oli Itämerellä romahtanut kymmenessä vuodessa vajaaseen puoleen. Vuoden 2015 uhanalaisuusarvioinnissa pilkkasiipi luokiteltiin vaarantuneeksi.
Elinympäristö
Merellä pilkkasiipeä esiintyy ulko- ja välisaaristossa, Pohjois-Suomessa taas kirkasvetisissä järvissä ja lammissa. Ulkosaaristossa pesimisen edellytyksenä ovat luotojen katajikot. Sisäsaaristosta laji on kadonnut, mikä saattaa johtua rannikon vesien sameudesta ja likaisuudesta.
Lisääntyminen
Pilkkasiiven pesintä alkaa myöhään, Etelä-Suomessakin vasta kesäkuussa. Soitimella koiras ja naaras lentelevät matalalla pesimäsaaren yllä huimaa vauhtia, naaraan raakkuessa karheasti. Ennen haudonnan alkamista pariskunnat partioivat pesimäsaaren rantavedessä. Pesä on tavallisesti katajan tai muun kasvillisuuden suojassa, joskus melko avoimesti mättään kupeessa. Naaras munii 7–10 munaa, jotka ovat hieman kananmunaa suurempia ja väriltään kermankeltaisia. Naaras hautoo munia noin 4 viikkoa.
Pilkkasiiven poikaset ovat pesäpakoisia ja seuraavat heti emoaan vesille. Ne oppivat lentämään vasta 9–10 viikon ikäisinä. Jos muninta alkaa siis kesäkuun puolivälissä, ovat poikaset lentokykyisiä syyskuun lopulla. Pilkkasiipinaaras on huono poikueensa puolustaja, ja isot lokit saattavat helposti hotkia suihinsa koko poikueen. Pilkkasiiven onneksi suuri osa lokeista lähtee kohti etelää jo heinäkuussa.
Ravinto
Pilkkasiipi syö nilviäisiä, kuten simpukoita ja kotiloita.
Idiootti (albumi)
Idiootti on Zen Cafén toinen studioalbumi. Se julkaistiin toukokuussa 1998 levymerkillä Warner Music.
Toshiki Kaifu
Toshiki Kaifu (, 2. tammikuuta 1931 – 9. tammikuuta 2022 ) oli japanilainen poliitikko. Hän toimi maan pääministerinä 1989–1991. Hän esitti japanilaisten joukkojen lähettämistä YK:n riveissä Persianlahden sotaan 1990, mutta esitys kaatui perustuslain vastaisena. Kaifu erosi vuonna 1994 liberaalidemokraattisesta puolueesta ja oli mukana perustamassa uusi edistyspuolue -nimistä puolueryhmää (NFP) ja nousi sen johtajaksi. Puolue ei menestynyt vaaleissa ja se hajosi 1997. Kaifu kuului sen jälkeen eri liberaalis-konservatiivisiin puolueisiin, joita on syntynyt ja hajonnut.
Revolver Studio
Revolver Studio on Vantaan Myyrmäessä sijaitseva äänitysstudio. Se toimi aikaisemmin Tikkurilassa ja aloitti toimintansa vuonna 1994. Studio on erikoistunut musiikin äänittämiseen, editointiin, miksaukseen sekä masterointintiin, minkä lisäksi se tekee jälkiäänityksiä ja dubbauksia televisio- ja elokuvatuotantoihin. Studion päällikkönä toimii Asko Ahonen.
Studion asiakkaina ovat olleet muun muassa Joel Hallikainen, Tapani Kansa, Tommi Läntinen, Kirka, Muska ja Kake Randelin. Studiossa dubattuja elokuvia ja sarjoja ovat muiden muassa Muumi ja vaarallinen juhannus, Muumi ja punainen pyrstötähti, Veljeni Leijonamieli, Keksijäkylän Lotta, Viiru ja Pesonen, Pipsa Possu ja Ryhmä Hau.
ISO 3166-2:BE
thumb|300px|[[Belgian provinssit|Belgian provinssijako.]] ISO 3166-2:BE on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Belgialle. ISO 3166-2:BE on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää kolmen alueen ja kymmenen provinssin koodit.
Koodit
Koodin ensimmäinen osa on ISO 3166-1 -standardin mukainen Belgian maakoodi ”BE” ja toinen osa on aluekohtainen kolmikirjaiminen tunnus.
Kinovekara : tehdään elokuva
Kinovekara : tehdään elokuva on vuonna 1997 Bonnier Multimedian julkaisema opetus/seikkailupeli. Pelin tarina perustuu Grimmin veljesten satuun Kissa ja seitsemän peninkulman saappaat. Peli on tarkoitettu 5-12-vuotiaille. Pelissä on tarkoitus auttaa Ville nimistä nuorta tekemään elokuva valmiiksi hänen pomolleen yhden illan aikana. Peli on osoita ja klikkaa tyyppinen. Peli on suunniteltu Windows 95 ja Windows 3.1 koneille.
Jay Ryan
Jay Ryan (s. 29. elokuuta 1981 Auckland, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen näyttelijä.
Is This Love (albumi)
Is This Love bulgarialaisen pop-folk -laulaja Fikin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2016 levymerkillä Payner.
Torbjørn Ruste
Tordbjørn Ruste (9. joulukuuta 1929 – 31. heinäkuuta 2003) oli norjalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili 1950-luvulla. Hän voitti kauden 1954–1955 Keski-Euroopan mäkiviikolla kaksi osakilpailua, Innsbruckin ja Bischofshofenin.
Kuhmukirpat
Kuhmukirpat (Aphthona) on lehtikuoriaisten (Chrysomelidae) heimoon kuuluva suku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti noin 300 lajia. Suomessa on havaintoja suvun viidestä lajista.
Dead or Alive 4
Dead or Alive 4 on Team Ninjan kehittämä ja Tecmon vuonna 2005 Xbox 360:lle julkaisema tappelupeli, joka on osa Dead or Alive -pelisarjaa. Peli sisältää 22 pelattavaa hahmoa ja monia interaktiivisia taisteluareenoita.
Story
Storyssa (tarina) pelaaja saa valita hahmon ja mennä läpi hahmon omaa tarinaa. Pelaaja joutuu menemään kahdeksan tasoa pelaten tietokonetta vastaan. Pelaajan päästessä tarinan läpi hän saa videon, joka kertoo hahmosta. Pelaaja voi katsoa videon pelivalikon Movie Theater -osiossa (videoiden katselutila). Tarinan jälkeen pelaaja voi saada uusia hahmoja peliin tai uusia asuja hahmoille.
Time Attack
Time Attackissä (aikahyökkäys) taistellaan aikaa ja tietokonetta vastaan. Pelaaja voi valita joko singlen (yksin) tai tagin (parin kanssa). Yksi Time Attack koostuu yksin pelatessa kahdeksasta tasosta ja parin kanssa viidestä tasosta. Time Attackin jälkeen tulee tulosruutu. Pistemäärän ollessa tarpeeksi hyvä pelaaja voi sijoittua tulosruudulle. Pelaaja voi saada Time Attackistä uusia hahmoja, asuja ja jopa salaperäisen Tengun mukaan joukkoon.
Versus
Versusta (valinnainen tila) on mahdollista pelata kaksinpelinä tai yksinpelinä tekoälyä vastaan.
Survival
Survivalissa (eloonjääminen) taistellaan tekoälyä vastaa areenalla. Pelaaja voi valita joko singlen (yksin) tai tagin (parin kanssa). Pisteitä saa tekoälyvihollisen voittamisesta ja areenalta kerättävistä esineistä. Voiton jälkeen ruudun vasempaan alareunaan ilmaantuu merkki. Pelaajan saadessa viisi voittoa merkki muuttuu erilaiseksi. Kymmenen voiton jälkeen pelaaja saa uuden merkin. Tekoälyn voittaessa pelaajan ilmaantuu tulostaulukko, johon on mahdollista päästä pistemäärän ollessa tarpeeksi suuri.
Team Battle
Team Battlessa (ryhmätaistelu) pelaaja valitsee 1-7 hengen joukkueen. Pelimuotoa on mahdollista pelata joko kaksinpelinä tai tekoälyä vastaan. Pelaajan voittaessa vasempaan alareunaan ilmaantuu merkki.
Sparring
Sparringissa (harjoittelu) pelaaja harjoittelee hahmojen liikkeitä ja iskuja.
Jonathan Wrather
Jonathan Paul Wrather (s. 16. maaliskuuta 1969) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Joe Carterin roolista Coronation Streetissä (2002–2003) ja narsisti Pierce Harrisin roolista Emmerdalessa (2016–2017).
Wrather on vieraillut useissa televisiosarjoissa, kuten Sairaalaelämää (1999, 2009, 2015), Fitz ratkaisee, Clocking Off, Bob & Rose, Fat Friends, The Fugitives, Bones, Hiljainen todistaja, Waterloo Roadin koulu sekä Jo.
Wrather opiskeli näyttelemistä arvostetussa Royal Academy of Dramatic Artissa ja hän on näytellyt muun muassa West Endin teattereissa.
Dario Fo
Dario Fo (24. maaliskuuta 1926 Sangiano, Varesen maakunta, Italia – 13. lokakuuta 2016 Milano) oli italialainen yhteiskuntakriittinen ja satiirinen näytelmäkirjailija, teatteriohjaaja ja näyttelijä. Hän sai kirjallisuuden Nobel-palkinnon vuonna 1997.
Fo vieraili Suomessa useasti ja ohjasi teoksiaan muun muassa Kansallisoopperassa ja Lilla Teaternissa. Fo hyödynsi commedia dell’arten keinoja ja improvisaatiota. Hänen vasemmistolaiset ajatuksensa johtivat väkivaltauhkauksiin ja porttikieltoihin sekä TV-sarjan lakkauttamiseen. Töissään Fo kritisoi esimerkiksi katolisen kirkon aborttipolitiikkaa, järjestäytynyttä rikollisuutta, lahjontaa ja korruptiota.
Fon tunnetuimpia näytelmiä ovat keskiaikaisiin monologeihin perustuva Mysteerio Buffo (Mistero buffo, 1969) ja Näillä palkoilla ei makseta eli Ei makseta, ei makseta (1974).
Frances Parkinson Keyes
Frances Parkinson Keyes (1885 Charlottesville, Virginia, Yhdysvallat – 1970 ) oli yhdysvaltalainen viihdekirjailija ja toimittaja.
Dario Fo
Fo syntyi Pohjois-Italiassa ja oppi kunnioittamaan tarinankertojia kuunnellessaan isoisäänsä, lombardialaisia kalastajia ja lasinpuhaltajia. Vuonna 1940 Fo yritti aloittaa taideopinnot, mutta väliin tuli toinen maailmansota. Sodan jälkeen hän opiskeli arkkitehtuuria ja esiintyi pikkuteattereissa.
Frances Parkinson Keyes
Keyes työskenteli toimittajana Good Housekeeping ja The National Historical Magazine -lehdissä. Hän hankki aineistoa kirjoihinsa matkoillaan Pohjois-Amerikassa ja Englannissa. Hän kirjoitti suosittuja romanttisia romaaneja, joita kriitikot arvostelivat juoneltaan harhaileviksi ja tyyliltään veltoiksi. Hänen esikoisromaaninsa The Old Gray Homestead ilmestyi 1932. Hän kirjoitti myös lastenkirjoja, runoja ja pyhimysten elämäkertoja sekä omaelämäkerran Roses in December, joka ilmestyi 1960.
Dario Fo
Fo työskenteli yleensä yhdessä vuonna 2013 kuolleen vaimonsa Franca Ramen kanssa ja vieraili mielellään pienissäkin ulkomaalaisissa teattereissa. Italiassa hän kiersi työläiskaupunkien pikkuteattereissa.
Kollywood
Kollywood eli tamilinkielinen elokuvateollisuus on Intian Tamil Nadun pääkaupunkiin Chennaihin keskittyvä elokuvateollisuus. Useimmat elokuvastudiot sijaitsevat Kodambakkamin kaupunginosassa, mistä tulee nimi Kollywood.
Historia
Ensimmäinen tamilinkielinen mykkäelokuva oli Keechaka Vadham, jonka teki R. Nataraja Mudaliar vuonna 1917 ja se esitettiin ensimmäisen kerran tammikuussa 1918. Ensimmäinen puhuttu elokuva oli tamilin- ja telugunkielinen Kalidas, joka sai ensi-iltansa 31. lokakuuta 1931, vain seitsemän kuukautta Intian ensimmäisen puhutun elokuvan Alam Aran ilmestymisen jälkeen. Seuraavana vuonna ilmestynyt Kalava oli ensimmäinen kokonaan tamilinkielinen täyspitkä elokuva.
Elokuvakoulut
Chennaissa sijaitseva M.G.R. Government Film and Television Training Institute oli ensimmäinen elokuvakoulu Etelä-Intiassa. Instituutti kuuluu myös koko Intian vanhimpiin elokuvakouluihin.
Eero Böök
Böökille myönnettiin vuonna 1930 viidentenä suomalaisena shakkimestarin arvonimi. Vuonna 1949 hän sai kunnian olla ensimmäinen suomalainen kansainvälinen mestari ja myöhemmin 1984 hänelle myönnettiin shakin korkein arvonimi, suurmestari. Paitsi hyvä pelaaja ja insinööri, Böök oli tuottelias shakkikirjailija, jolta julkaistiin kirjoja niin ruotsiksi kuin suomeksi.
Ura
Böök oppi pelin säännöt 7-vuotiaana ja hyvin pian hän liittyi Helsingin Shakkiklubiin (HSK). Vuonna 1925 suurmestari Rudolf Spielmann vieraili Akateemisessa shakkiklubissa ja pelasi simultaanina kolmea neuvottelevaa joukkuetta vastaan. Böök oli joukkueessa, joka ainoana saavutti tasapelin suurmestaria vastaan.
Syksyllä 1930 Helsingissä pelatussa turnauksessa Böök korotettiin shakkimestarin arvoon ja hän sai oikeuden haastaa Suomen mestarin Anatol Tschepurnoffin: mestaruudet ratkaistiin vielä tällöin haasteotteluina. Vuonna 1931 Böök voittikin ensimmäistä kertaa Suomen mestaruuden.
Böökin shakkiuran merkittäviä saavutuksia ovat myös voitto Samuel Reshevskyä vastaan Kemerin kansainvälisessä turnauksessa Latviassa kesällä 1937; samassa turnauksessa Böök saavutti tasapelin maailmanmestari Aleksandr Aljehinia vastaan.
Sotavuodet luonnollisesti hankaloittivat shakkiuraa, mutta Böök käytti vapaata aikaansa rintamalla analysointiin ja omien pelien tutkimiseen, tuloksena esimerkiksi merkittävä suomalainen shakkikirja Shakkistrategiaa ja -taktiikkaa.
Vuonna 1947 Suomen Keskusshakkiliitto myönsi Böökille ansiomerkin "kultaisin sotilain". Samana vuonna hän voitti Pohjoismaiden shakkimestaruuden. Böök vetäytyi hiljalleen turnauspelaamisesta, mutta osallistui esimerkiksi shakkiolympialaisiin vielä vuoteen 1960 asti. Suurmestarin tittelin hän sai jo aktiivipelaamisen lopetettuaan vuonna 1984.
Yksityiselämä
Siviiliammatiltaan Böök oli satamasuunnittelija ja -rakentaja. Hän valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1940. Hän työskenteli insinöörinä Helsingin, Turun ja Kotkan satamassa sekä Rautatiehallituksen suunnitteluinsinöörinä 1956–1978.
Malte
Malte on miehen etunimi. Nimi on todennäköisesti syntynyt lyhentymänä saksalaisesta nimestä Helmwald, jonka osat tarkoittavat suojelijaa ja valtiasta.
Suomessa nimi Malte on marraskuuhun 2022 mennessä annettu noin 200 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuoden 1980 jälkeen. Vuodesta 2020 lähtien Malten nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 28. marraskuuta. Sama päivä on Ruotsissa jo ennestään ollut Malten nimipäivä.
Gösta August Sackleen
Gösta August Sackleen (9. helmikuuta 1864 Helsinki – 9. syyskuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, upseeri, yritysjohtaja ja valtiopäivämies.
Sackleenin vanhemmat olivat juristi, vapaaherra Lars August Sackleen ja Anna Maria Finelius ja puoliso Katarina Schestakoff. Sackleen toimi aluksi sotilasuralla, yleten Uudenmaan pataljoonassa kapteeniksi, mutta ryhtyi sitten liikealalle. Hän toimi useiden eri yritysten johtajana, mukaan lukien Ferdinand Tilgmannin yhtiöt, joiden palveluksessa hän oli vuoteen 1917 asti.
Sackleen oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894 ja 1905–1906.
Johanneksenkirkko (Helsinki)
Johanneksenkirkko (ruots. Johanneskyrkan) on uusgoottilainen evankelis-luterilaisen ruotsinkielisen Johannes församlingin, aiemmin Helsingin tuomiokirkkoseurakunnan kirkko Helsingin Ullanlinnassa, keskusta-alueen eteläosassa Korkeavuorenkadun varrella. Kirkko rakennettiin vuosina 1888–1891 ja sen korkeimmat osat ovat 74 metriä korkeat koillispäädyn tornit. Kirkon suunnitteli tukholmalainen arkkitehti Adolf Emil Melander, jonka ehdotus voitti vuonna 1878 järjestetyn kilpailun. Kirkkoon mahtuu 2 600 ihmistä, ja se on paikkaluvultaan Suomen suurin kivikirkko. Kirkko on Suomen uusgoottilaisten kirkkojen pääesimerkki. Alttaritauluna on Eero Järnefeltin 1932 maalaama Taivaallinen näky. Sen aiheena on Jeesuksen opetuslapsia vainonneen Saulus Tarsolaisen eli apostoli Paavalin kääntyminen kristinuskoon Damaskoksen tiellä. Kelloja kirkossa on kolme. Kirkon vihki käyttöön Porvoon piispa Carl Henrik Alopaeus 13. joulukuuta 1891. Kirkon etuseinässä on Kari Juvan veistos Johannes Kastaja vuodelta 2004.
Kirkkoa ympäröi Johanneksenpuisto, jossa on nurmialueita, leikkipuisto sekä hiekkakenttä, joka jäädytetään talvisin luistinradaksi.
Historia
pienoiskuva|upright=0.75|Johanneksenkirkko rakenteilla vuonna 1890. pienoiskuva|upright=0.75|Johanneksenkirkko noin vuonna 1900. Johanneksenkirkon rakentamisen aikaan Punavuori oli vielä köyhää aluetta, jossa rakennuskanta koostui pienistä puutaloista. Kirkon rakentamisen taustalla oli osittain vastaveto ortodoksiselle Uspenskin katedraalille, sillä uusgoottilaisella arkkitehtuurilla haluttiin korostaa suomalaisuuden läntisiä juuria. Samalla Helsingin kasvavan väkiluvun vuoksi tarvittiin uutta kirkkoa.
Arkkitehti Melander suunnitteli itse kirkon penkit, saarnatuolin, alttarilaitteen ja kastepöydän. Koristelussa on käytetty paljon kolmiapila-aihetta, joka on tyypillinen goottilainen pyhän kolminaisuuden symboli. Kirkon sisätilat ovat hyvin koristeelliset lasimaalauksineen, kaari-ikkunoineen, virsitauluineen ja kattokruunuineen. Alun perin myös kirkon vihreänharmaissa, rapatuissa seinäpinnoissa oli niiden yläosissa ja holvikaarissa oli koristekuvioita. Myöhemmissä restauroinneissa (ensimmäisen kerran vuonna 1913) kuviot peitettiin vaalealla yhtenäisellä värillä.
Japaninhemlokki
Japaninhemlokkia on kokeiltu Suomessa hyvin vähän ja viljelmien puut ovat paleltuneet toistuvasti.
Johanneksenkirkko (Helsinki)
Historia
Sen jälkeen kun Helsingin kaupunkiseurakunta vuonna 1906 jaettiin, Johanneksen kirkko oli sekä Helsingin eteläisen suomalaisen että eteläisen ruotsalaisen seurakunnan käytössä. Näistä ensin mainitun nimi muutettiin vuonna 1956 Johanneksen seurakunnaksi, mutta vuonna 1999 se yhdistettiin Helsingin tuomiokirkkoseurakuntaan.
Kirkon urut
Urut rakensi alun perin saksalainen urkutehdas E. F. Walcker vuonna 1891, ja niitä on uudistettu vuosina 1921, 1937, 1956 ja 1974. Niissä on 66 äänikertaa, jotka jakautuvat kolmelle sormiolle ja jalkiolle. Vuonna 2005 saksalainen urkurakentamo Orgelwerkstatt Christian Scheffler entisti urut ja palautti Oskar Merikannon suunnitteleman disposition eli äänikertarakenteen.
Kirkon urkureina ovat toimineet muiden muassa Oskar Merikanto, Armas Maasalo, Tauno Äikää ja Pertti Eerola. Kirkon ensimmäinen kanttori oli Abraham Ojanperä, ja hänen jälkeensä kanttorin tehtävää on hoitanut muun muassa Sulo Saarits.
Johanneksenkirkolla on merkittävä osa monen helsinkiläisen adventinvietossa. Viipurin Lauluveikot -mieskuoron adventtikonsertit on alusta alkaen lähes joka vuosi pidetty Johanneksenkirkossa. Kuoron 50. adventtikonsertti pidettiin Johanneksenkirkossa vuonna 2003. Konserttien urkureina ovat toimineet muun muassa Tauno Äikää ja Pertti Eerola.
Kadonneiden sanojen metsästys
Kadonneiden sanojen metsästys on vuonna 2000 julkaistu opetus/seikkailupeli. Peli julkaistiin Windows 95 ja Windows 3.1 koneille. Peli on tarkoitettu englanninkielen opetukseen 9-14 -vuotiaille. Pelissä on tarkoitus auttaa sinistä taikaolentoa löytämään kadonneet englanninkieliset sanat osoita ja klikkaa -tyylillä.
Pelin intro
"3000 vuotta sitten lähetettiin maahan taikamuna. Sen sisällä oli sininen olento, jonka tehtävänä oli tuoda rauha maahan. Muna joutui pahaksi onneksi vääriin käsiin. Ilkeä kuningas Bondo, joka hallitsi muinaista kuningaskuntaa sai sen haltuunsa. Hän esti sotilaidensa avulla sinistä olentoa kuoriutumasta munasta ja käytti siihen piilotettuja taikavoimia maailman tuhoamiseen ja valloittamiseen. Kuningas Bondo rakennutti perhossaarelle temppelin, jonne hän halusi ruumiinsa haudattavan kuolemansa jälkeen. Ennen kuolemaansa hän vielä vannoi palaavansa saattamaan tehtävänsä päätökseen. Käsillä on nyt aika, jolloin kuningas Bondon on määrä palata. Sininen olento on juuri kuoriutumaisillaan munasta pelastaakseen maailman kuningas Bondon tihutöiltä. Eräänä myrskyisenä yönä, kellarista kantautuu omituista ääntä...".
Ruiskumadot
Ruiskumadot (Sipuncula) ovat jaokkeettomia, kaksikylkisesti symmetrisiä merenpohjan matoja. Niitä on pidetty omana pääjaksonaan eläinkunnan järjestelmässä, mutta molekyylituntomerkkien mukaan ne kuitenkin näyttävät kuuluvan nivelmatoihin.
Tähtimatojen ruumis on kaksiosainen, siinä on pussimäinen takaosa ja siihen nähden pituudeltaan 1/2–10-kertainen kärsä. Kärsän kärjessä on suu, jonka ympärillä olevia lonkeroita liikuttavat niiden sisällä olevan vesiputkiston paineen vaihtelut. Suuosa on sisään vedettävä. Madot ovat 1–50 cm pitkiä, yleensä kuitenkin alle 10 cm. pienoiskuva|220px|vasen|Sipunculus robustus Useimmat ruiskumadot syövät pohjamutaa, mutta joidenkin on arvioitu suodattavan vedestä ravintohiukkasia. Osa lajeista elää pohjaan kaivamissaan asuinputkissa, toiset porautuvat pysyvämpiin koloihin kalkkikallioiden tai korallirunkokuntien sisään, eräät asuvat tyhjissä kotilonkuorissa. Ruiskumatoja esiintyy kaikissa suolaisissa merissä, vuorovesivyöhykkeestä 6500 metrin syvyyteen.
Sukupuolet ovat yleensä erilliset. Hedelmöitys on ulkoinen. Joillakin lajeilla munasta kehittyy suoraan pieni mato, toisilla on pelaginen vapaana uiva toukkavaihe.
Ruiskumatolajeja tunnetaan noin 320.
Tulaga Manuella
Tulaga Manuella (s. 1936) on tuvalulainen poliitikko, joka toimi vuosina 1994–1998 maansa kenraalikuvernöörinä. Hänet lyötiin ritariksi vuonna 1996.
Manuellan edeltäjä kenraalikuvernöörinä oli Tomu Sione ja seuraaja Tomasi Puapua.
Barloworld
Barloworld (UCI-tunnus BAR) oli englantilainen maantiepyöräilyn ammattilaistalli, joka osallistui pääasiassa UCI Continental -sarjan kilpailuihin. Talli sai kuitenkin toisinaan osallistumisoikeuden ns. villillä kortilla joihinkin UCI ProTour-sarjan kilpailuihin.
Talli osallistui vuoden 2007 Ranskan ympäriajoon ja se on ensimmäinen Ranskan ympäriajoon osallistunut brittitalli vuoden 1987 jälkeen, jolloin ANC-Halfords-talli osallistui kilpailuun. Tallin ajajista kolumbialainen Mauricio Soler ja eteläafrikkalainen Robert Hunter saavuttivat kumpikin etappivoiton ympäriajossa. Soler voitti lisäksi mäkikilpailun, oli toiseksi nopein nuori kuljettaja ja sijoittui kokonaiskilpailun 11. sijalle. Hunter puolestaan sijoittui toiseksi pistekilpailussa.
Barloworld sai kutsun myös vuoden 2008 Ranskan ympäriajoon, mutta se ei onnistunut toistamaan edellisen vuoden hienoa saavutustaan. Hyvää kokonaiskilpailun tulosta hakemaan lähtenyt Mauricio Soler loukkaantui jo ensimmäisen etapin kaatumisessa ja joutui lopulta jättämään kilpailun kesken viidennellä etapilla. Ennen 11. etapin alkua tuli tieto, että joukkueen ajaja Moisés Dueñas oli antanut EPO-hormonia sisältäneen dopingnäytteen. Lisäksi kolme muuta joukkueen ajajaa joutui keskeyttämään kilpailun loukkaantumisten takia, joten yhdeksästä kilpailuun lähteneestä ajajasta vain neljä pääsi Pariisiin asti.
Dueñasin dopingkäryn jälkeen Barloworld ilmoitti, että se lopettaa tallin tukemisen heti Ranskan ympäriajon jälkeen. Barloworld-nimen piti hävitä joukkueen paidoista ja ajoneuvoista Ranskan ympäriajon jälkeen, mutta joukkue kuitenkin jatkoi kilpailemista Barloworldin väreissä normaalisti. Syyskuussa tallin johtaja Corti ilmoitti, että Barloworld on pyörtänyt päätöksensä ja jatkaa joukkueen tukijana ainakin kauden 2009 loppuun.
Barloworld-tallin toiminta päättyi kauden 2009 jälkeen, kun sen sponsori päätti lopettaa tallin tukemisen.
Alaa Salah
Alaa Salah on 22-vuotias sudanilainen arkkitehtiopiskelija, josta tuli khartumilaisen valokuvaaja Lana Harounin ottaman kuvan johdosta symboli Sudanissa joulukuussa vuonna 2018 alkaneille mielenosoituksille, joissa mielenosoittajat vaativat presidentti Omar Hassan al-Bashirin eroa.
Alaa Salah opiskelee arkkitehtuuria Khartumin kansainvälisessä yliopistossa. Hän osallistui mielenosoituksiin niiden alusta asti. Hänet kuvattiin 8.4.2019, kun hän oli auton katolla seisten johtamassa protestilaulujen laulamista armeijan päämajan edessä pidetyssä mielenosoituksessa. Hänellä on kuvassa päällään sudanilainen toub- tai thobe-asu, joka on valkoisesta puuvillakankaasta valmistettu perinnevaate. Tuota perinteistä asua ei enää juuri käytetä Sudanissa, ja se yhdistetään vanhempiin sukupolviin. 1940– ja 1950-luvuilla Sudanissa naisaktivistit pukeutuivat valkoiseen thobeen. Salahilla oli myös korvissaan pyöreät kultaiset korvakorut, jollaiset ovat yleensä periytyneet äidiltä tyttärelle. Valokuvaaja Lana Harounin kännykällä ottama kuva lähti leviämään sosiaalisessa mediassa ja siitä tuli mielenosoitusten symboli.
U3 (Berliinin metro)
U3 on yksi Berliinin metron linjoista. Tekniikaltaan se edustaa Kleinprofil-tyyppiä. Linja kulkee Warschauer Straßen ja Krumme Lanken välillä ja sillä on 24 asemaa.
Vuoteen 1993 asti U3 tarkoitti Wittenbergplatzin ja Uhlandstraßen välistä rataosuutta. Osuudelle annettiin nimi U15 ja siitä tuli U1:n osa.
Linjalle U3 suunnitellaan jatkoa lounaaseen Mexikoplatzille ja itään Potsdamer Platzin ja Alexanderplatzin kautta Weißenseetä kohti. Berliinin taloudellisten vaikeuksien takia linjaa tuskin jatketaan lähitulevaisuudessa.
British Columbia Hockey League
British Columbia Hockey League (BCHL) on kanadalainen Brittiläisen Kolumbian provinssissa pelattava juniorijääkiekkoliiga. Se kuuluu Kanadan jääkiekkoliittoon ja on Canadian Junior Hockey Leaguen osa. BCHL perustettiin vuonna 1961 Vernonissa ja siihen kuuluu nykyään yhteensä 16 joukkuetta. Joukkueet pelaavat kahdessa konferenssissa: Coastal- ja Interior-konferenssissa. BCHL:n pudotuspelien voittaja voittaa Fred Page Cupin ja jatkaa pelaamaamistaan Western Canada Cupista yhdessä Alberta Junior Hockey Leaguen, Manitoba Junior Hockey Leaguen ja Saskatchewan Junior Hockey Leaguen voittajien kanssa.
Pystykorva (täsmennyssivu)
Pystykorva voi tarkoittaa: