cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
De Mysteriis Dom Sathanas
Tyyli
Albumin tempo on pääosin nopeahko, vaikkakin kappaleet ovat rakenteltaan melko monimutkaisia ja sisältävät myös hitaampia tempoja ja tempovaihdoksia. Musiikki sisältää paljon hienovaraisia nyansseja ja on varsin monipuolista, teknistä ja omalaatuista. Albumilla laulajana on unkarilainen Attila Csihar, jonka laulutyöskentely on black metalille tyypillisestä rääkymisestä poiketen astetta puhtaampaa, joskin kuitenkin hyvin tunkkaisen kuuloista. Se vaihtelee melodisesta, oopperamaisesta laulusta hirviömäiseen murinaan.
Euronymouksen mukaan albumia inspiroivat onnellisuuden, hyvyyden ja elämän inhoamisen sekä ihmisvihan kaltaiset teemat. Hänen mukaansa yhtye yritti albumilla sisällyttää sekä musiikkiin että sanoituksiin pohjoisten maiden, kuten yhtyeen kotimaan Norjan, luonnon kylmyyden ja pimeyden. Sanoituksia kirjoittanutta Deadia inspiroivat myös hänen unensa ja unelmansa, jotka liittyivät usein Transilvaniaan, muinaisiin legendoihin ja pimeisiin kirkkojen pihamaihin sekä muihin samankaltaisiin asioihin. Dead oli psyykkisesti sairas, ja hänen lapsena kokemansa lähes kuolemaan johtanut pahoinpitely sai hänet uskomaan olleensa oikeasti kuollut, toisesta maailmasta tullut olento. Hellhammerin mukaan Dead puhui usein karpaateilla sijaitsevista linnoista ja siitä kuinka elämä oli vain unta. Tämä heijastui myös De Mysteriis Dom Sathanasin sanoituksiin, joista monet käsittelivät esimerkiksi vampirismia.
Deadin itsensä mukaan hänen sanoittamansa kappaleet kuvasivat hänen tunnetilojaan niiden kirjoittamisen hetkellä. Kappaleet "Buried by Time and Dust" ja "Freezing Moon" kuvaavat ensimmäisessä persoonassa jo kuolleen, ihmisiä ravinnokseen käyttävän olennon painajaisia ja näkyjä. "Life Eternal" taas on kuolevan, sielunsa toiseen maailman vapautumisesta kuoleman kautta unelmoivan henkilön tilitys. Deadin omalaatuiset mielenkiinnon kohteet näkyvät kappaleessa "Funeral Fog", jonka teemana ovat transilvanialaiset haudat. Black metalille tyypillistä teemaa eli saatananpalvontaa käsittelee vain nimikappale: osittain latinaksi kirjoitettu kappale kuvaa rituaalia, jossa mustakaapuiset kultistit suorittavat saatananpalvontariittiä. Seremonia huipentuu vuohen uhraamiseen.
Albumin nimi
Albumin latinankielinen nimi "De Mysteriis Dom. Sathanas" käännetään usein "Herra Saatanan salaisiksi riiteiksi". Tämä ei kuitenkaan ole nimen oikea merkitys, vaikka Euronymous niin halusikin kirjoittaa, sillä hänen latinan taitonsa oli pahasti puutteellinen. Vaikka albumiin yleensä viitataan nimellä "De Mysteriis Dom Sathanas", sen kanteen on kirjoitettu "Domin" perään pieni piste, joka merkitsee sen olevan lyhennys sanasta "dominus", genetiivissä "domini",. Näin saatava nimi "De Mysteriis Domini Sathanas" tarkoittaa suomeksi "Herra Saatanan salaisista riiteistä". Tämäkään muoto ei ole täysin oikeellinen, vaan sen kuuluisi olla "De mysteriis Domini Satanae".
Myös "De Mysteriis Dom Sathanas" -kappale on osin kirjoitettu latinaksi. Kappaleessa käytetty latina on erittäin vanhahtavaa – ja kuten nimikin, osin virheellistä.
Julkaisut
thumb|250px|De Mysteriis Dom Sathanasin kannessa kuvattu [[Nidarosin tuomiokirkko vuonna 1857.]] Albumin kannessa on kuva Nidarosin tuomiokirkosta Trondheimissa, Norjassa. Yhtye valitsi kuvan kanteen, koska kirkko oli heidän mielestään Norjan kauneimpia ja yhtyeen basisti Varg Vikernes oli suunnitellut räjäyttävänsä sen. Painoksesta riippuen albumin kansi on sininen tai violetti, joissain painoksissa on sanoitukset ja joissain ei. Lisäksi albumin takakanteen on painettu teksti "A tribute to Euronymous: 15.04.1968 - 10.08.1993" yhtyeen murhatun kitaristin kunniaksi sekä Euronymouksen ja Hellhammerin promokuvat.
Albumin alkuperäinen painos oli hyvin koruton. Siinä ei ollut sanoituksia eikä viivakoodia, vain sininen kansikuva ja julkaisukoodi DURECO [01] ANTIMOSH 06. Lisäksi sisäkannessa oli Euronymouksen ja Hellhammerin promokuvat. Alun perin De Mysteriis Dom Sathanas ilmestyi Deathlike Silence Productionsin julkaisemana CD:nä sekä rajoitettuna 1 000 vinyylilevyn painoksena. Koska Deathlike Silence Productions oli käytännössä lopettanut toimintansa Euronymouksen kuoleman myötä, albumin levityksestä huolehti Voices of Wonder.
Jälkeenpäin albumista on otettu useita uusintajulkaisuja, osa Deathlike Silence -nimellä. Helpoimmin saatavilla oleva on Century Median CD, jossa on sininen kansi, eikä sanoituksia. Albumista on myös useita vinyyliuusintajulkaisuja, osa kuva-LP:nä, osa tavanomaisena vinyylilevynä. Osa uusintapainoksista on bootlegejä.
Jälkikäteen albumin kappaleista on julkaistu myös uusia versioita: From the Darkest Past -bootleg sisältää albumin kappaleet alkuperäisellä miksauksella ilman laulua. Attila Csihar taas julkaisi oman levy-yhtiönsä Saturnus Recordsin kautta ja ranskalaisen levy-yhtiö Season of Mistin levittämänä vuonna 2009 Life Eternal -EP:n, joka sisältää viisi De Mysteriis Dom Sathanasin kappaletta raakamiksausversioina. Raakamiksausversioissa Vikernesin soittamat bassot kuuluvat voimakkaampina kuin lopullisessa versiossa.
Vastaanotto
De Mysteriis Dom Sathanas on yksi maineikkaimmista black metal -albumeista, vaikkakaan se ei ehkä ole niistä kaikkein suosituin tai suuren yleisön keskuudessa kuunnelluin. Albumin ilmestymisen aikoihin Mayhem oli saanut Norjassa runsasta huomiota yhtyeeseen liittyneiden rikosten vuoksi, mutta itse albumi jäi vähälle huomiolle. Edelleenkin monille Mayhemin tunnetuinta puolta edustavat ulkomusiikilliset seikat. Musiikkiin perehtyneiden keskuudessa De Mysteriis Dom Sathanasia kuitenkin pidetään yleisesti Mayhemin parhaana albumina ja norjalaisen black metalin parhaimmistona.
Monet arvostelijat kehuvat albumin teknisyyttä ja keskimääräistä black metalia parempaa tuotantoa. Allmusicin arvostelija Steve Huey kirjoittaa: "Musiikki on nopeaa ja raivokasta, ja vatsaa kääntävästä laulusta on mahdoton saada selvää, mutta Mayhem välttää [...] itseään toistavaksi muuttumisen, toisin kuin monet muut black metal -yhtyeet." Korroosion Aki Nuopponen kehuu albumia omaperäiseksi ja tekniseksi: "Erilaisia nyansseja löytää jatkuvasti jopa satojen kuuntelujen jälkeen, jolloin tarttumapintaa saattaa löytää albumin kokonaisuudesta tai sitten yksittäisistä riffeistä, basso-elementeistä, tunnelmasta ja tietenkin myös rakenteellisista ratkaisuista, joista on erikseen mainittava juuri kappaleiden monipuolisuus, mikä tekee albumista erittäin mielenkiintoisen." Eniten Nuopponen kehuu kuitenkin albumin tunnelmaa. Soundin arvostelija Antti Mattila kuvaili Mayhemin myöhemmän Chimera-albumin arvostelussa De Mysteriis Dom Sathanasin tunnelmaa "utuiseksi pahuudeksi". The Observerin laaja Mayhemiä käsitellyt artikkeli kutsui albumia "selkäpiitä karmivaksi mestariteokseksi". Toisaalta esimerkiksi Sputnikmusicin arvostelussa albumia moititaan siitä, että se toistaa itseään ja että siitä puuttuu syvyyttä ja innovatiivisuutta.
Suurin mielipiteenjakaja on kuitenkin laulaja Attila Csihar, jonka laulusuoritukset eivät ole kaikkein tyypillisintä black metal -rääkynää, vaan vaihtelevat korkean melodisen laulun ja epäinhimillisen murinan välillä. Jotkut pitävät niitä kieroudessaan Mayhemin musiikkiin sopivina, jotkut taas lähinnä ärsyttävinä. Arvostelija Tony Kuhalampi kuvailee laulua "aivan saatanan ankean kuuloiseksi puhinaksi". The Metal Observerin arvosteluissa Attilan laulua kehutaan; häntä kuvataan yhtyeen ensimmäistä laulajaa Maniacia paremmaksi, vaikkakin toista laulajaa Deadia heikkotasoisemmaksi. Metallimusiikkisivusto Encyclopaedia Metallumissa albumista on 20 arvostelua (pistekeskiarvolla 86/100), ja lähes kaikki arvostelijat kommentoivat laulua melko yksityiskohtaisesti: mielipiteet vaihtelevat erinomaiseksi ylistämisestä murskakritiikkiin.
Ullavan kirkko
Ullavan kirkko sijaitsee Kokkolassa, entisen Ullavan kunnan keskustaajamassa. Ullava sai kappeliseurakunnan oikeudet 1797 ja itsenäistyi kokonaan emäseurakunta Kälviästä 1904. Vuodesta 2006 alkaen se on ollut kappeliseurakunta, joka kuuluu Kaustisen ja Ullavan seurakuntaan. Päädyistään viistetty, kahdeksankulmainen tukipilarikirkko on rakennettu 1783. Ullavan kirkko ja kellotapuli muodostavat pienen keskipohjalaisen kappeliseurakunnan 1700-luvun loppupuolella muodostuneen, hyvin säilyneen kirkollisen ympäristön.
Muutos- ja korjaustyöt
Myöhemmissä muutoksissa Ullavan kirkon alkuperäinen rakenteellisuus on peittynyt koristeiden ja lisäyksien alle. Kirkko korjattiin Lauri Heikki Kuorikosken johdolla 1900. Tuolloin kirkon runkoon lisättiin kolme satulakattoista eteishuonetta sekä ristikeskukseen lyhtytorni. Vanhan pitkälle seinälle rakennetun sakariston korvasi alttarirakennelman taakse rakennettu uusi sakaristo. Kirkko sai aikakaudelle tyypillisen vuorauksen, ja räystäisiin lisättiin nikkarityylisiä koristeita. 1957–1958 peruskorjauksen yhteydessä kirkkoa pyrittiin palauttamaan vuoden 1900 korjausta edeltävään asuun, muun muassa saarnastuoli entistettiin, sisäseiniin palautettiin vanhinta kerrosta vastaava vaaleanpunainen sävy, ja ulkoseinien keltainen väri vaihtui punaiseksi. Kirkon ikkunat ovat pyörökaariset.
Esineistö
Alkuperäisintä sisustusta edustavat koristeellinen saarnastuoli sekä virsitaulu. Monikulmaisen saarnastuolin sivuihin on maalattu evankelistat sekä Kristus ravitsemassa syntisiä. Sisäkatto on uusittu ilmeisesti vuoden 1900-korjauksessa. Alkuperäinen laipiomuoto lienee tynnyriholvi. Alttaritaulun on maalannut vuonna 1928 ullavalainen 18-vuotias Veikko Vionoja, silloiselta sukunimeltään Laine, jonka synnyinkoti on kirkon lounaispuolella. Taulun aiheena on ristiinnaulittu. 1950-luvun lopun korjauksen yhteydessä kirkkoon hankittiin myös 13-äänikertaiset Jehmlich-Fazer-urut, joiden julkisivun suunnitteli arkkitehti Krister Korpela.
Muistomerkit ja hautausmaa
Kiviaidalla pääosin rajatussa kirkkopihassa on sankarivainajien sekä nälkävuosina kuolleiden muistomerkit. Varsinainen hautausmaa sijaitsee kauempana, ja sinne johtaa kirkkopihasta koivukuja.
Kellotapuli
pienoiskuva|267x267px|Ullavan kirkon vaivaisukko. Kirkon lounaispuolella seisoo erillinen, korkea kolminivelinen kellotapuli. Kirkon ja tapulin rakentamista johti lääninrakennusmestari Johan Blomström. Tapulissa on ollut Veikko Vionojan maalaamiksi tai ainakin ideoimiksi oletetut koristemaalaukset, jotka peitettiin korjaustyössä 1990-luvulla. Niiden esille saaminen on koettu vaivalloiseksi, ja työn onnistumistakin epäiltiin. Siksi maalaukset tehtiin entisenlaisiksi maalaamalla ne uudestaan peittomaalin päälle kesän 2017 aikana. Kuviot kuulsivat maalin alta, ja lisäksi ne maalannut maalarimestari käytti hyväksi vanhoja valokuvia.
Seurakuntatalo
pienoiskuva|275x275px|Sankarihautausmaan muistomerkki kesällä 2017. Tapulin ja Ullavantien väliin rakennettiin seurakuntatalo 1978. Sen salin alttaritauluna on kirkon alttaritaulun luonnos.
Kurhila
thumb|Kurhilaa seututien 317 varrella. Kurhila on Länsi-Asikkalassa sijaitseva kylä, jossa on ollut asutusta jo tuhansien vuosien ajan. Kurhila sijaitsee valtatie 24:n varrella, noin 7 kilometriä Asikkalan kuntakeskus Vääksystä pohjoiseen Jämsän suuntaan. Kurhilassa sijaitsee Länsi-Asikkalan koulu, jossa on luokat 1–6.
Kurhilassa toimii mm. Invalidiliiton Kaakkois-Suomen piirin jäsenyhdistys, Etelä-Päijänteen Invalidit.
Konstantinopolin neljäs kirkolliskokous
Kahdeksas ekumeeninen eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi" itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous pidettiin vuonna 869 Konstantinopolissa. Sitä kutsutaan myös nimellä Konstantinopolin neljäs kirkolliskokous.
Paavi Hadrianus II:n ja keisari Basileuksen aikana pidettyyn kokoukseen osallistui 102 piispaa, kolme paavin legaattia ja neljä patriarkkaa. Kokous katsoi aiemmin pidetyn, patriarkka Fotios Suuren paavi Nikolaus I:tä ja Konstantinopolin patriarkka Ignatiosta vastaan kutsuman kokouksen laittomaksi ja tuomitsi sen päätökset poltettaviksi. Kokous tuomitsi Fotioksen ja katsoi hänen ottaneen laittomasti patriarkan arvon itselleen.
Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi.
Pertti Alasuutari
Pertti Juhani Alasuutari (s. 18. tammikuuta 1956 Rovaniemi) on suomalainen sosiologian professori Tampereen yliopistossa. Hän oli akatemiaprofessori vuosina 2009–2013 ja 2016–2020.
Koulutukseltaan Alasuutari on yhteiskuntatieteiden tohtori. Alasuutari on sosiologian ja kulttuurintutkimuksen keskeisiä hahmoja Suomessa ja myös kansainvälisesti tunnettu tutkija.
Opinnot
pienoiskuva|Pertti Alasuutari (vasen) Alasuutari valmistui ylioppilaaksi Rovaniemen lyseosta vuonna 1975, minkä jälkeen hän aloitti opinnot Oulun yliopiston teknillisessä tiedekunnassa. Hän keskeytti opinnot keväällä 1977 ja suoritti kesällä tiedotusopin perusopinnot Lapin kesäyliopistossa ja meni armeijaan, missä toimi kirjurina.
Syksyllä 1978 Alasuutari aloitti sosiologian opinnot Tampereen yliopistossa. Ensimmäisen vuoden hän keskittyi kuitenkin tiedotusoppiin, sillä hän tavoitteli toimittajan uraa. Vuonna 1983 Alasuutari valmistui maisteriksi ja Westermarck-seura myönsi gradupalkinnon hänen etnografiselle tutkielmalleen Miehisen vapauden valtakunta, joka käsitteli alkoholikulttuuria miesporukassa. Vuonna 1986 Alasuutari valmistui lisensiaatiksi ja väitteli vuonna 1990 tohtoriksi aiheenaan alkoholikulttuuri. Hän sai väitöskirjastaan Tampereen yliopiston vuosipalkinnon. Vuosina 1986–1987 Alasuutari opiskeli Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä.
Ura
Valmistuttuaan maisteriksi Alasuutari työskenteli vuosina 1983–1984 tutkijana Alkoholitutkimussäätiössä, minkä jälkeen hän toimi Tampereen yliopiston sosiologian laitoksella assistenttina (1985–1989) ja yliassistenttina (1989–1994). Hän oli määräaikainen professori vuosina 1995–1997. Alasuutari on ollut vuodesta 1997 Tampereen yliopiston sosiologian professori. Vuosina 2009–2013 ja 2016–2020 hän toimi Suomen Akatemian akatemiaprofessorina.
Alasuutari on toiminut dosenttina ja luennoitsijana yliopistoissa eri puolilla maata. Lisäksi hän on toiminut lukuisissa akateemisissa johto- ja hallintotehtävissä, esimerkiksi Yhteiskuntatieteiden tutkimuslaitoksen (nykyinen Yhteiskuntatutkimuksen instituutti) johtajana (2002–2006), yhteiskuntatieteellisessä tiedekunnassa toimineen englanninkielisiä tutkintoja toteuttaneen International School of Social Sciences (ISSS) -yksikön johtajana (2006–2008) ja yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan dekaanina (2007–2008).
Tutkimuskohteet
Keskeinen teema Alasuutarin töissä on nyky-yhteiskunnan kulttuuristen prosessien tutkiminen. Hänen tieteellinen tuotantonsa käsittelee arkielämää, mediatutkimusta, hallinnan ja globalisaation kysymyksiä sekä yhteiskuntatutkimuksen metodologiaa. Alasuutari yhdistää teoksissaan aineistolähtöisen tutkimusotteen ja inhimillistä käyttäytymistä selittävät teoriat.
Alasuutarin kiinnostus sosiaalitutkimuksen metodiikkaa ja erityisesti laadullisia tutkimusmenetelmiä kohtaan näkyy monissa hänen teoksissaan ja artikkeleissaan. Alasuutarin teosta Laadullinen tutkimus pidetään yhtenä keskeisenä tekijänä niin sanotun lomaketutkimusmetodin syrjäytymisessä. Kirja on myydyimpiä yhteiskuntatieteellisiä oppikirjoja Suomessa. Laadullisessa analyysissään Alasuutari hakee sääntöä, jonka pitää päteä poikkeuksetta kaikkiin havaintoihin. Tämä ei tarkoita sitä, että yksilöt toimisivat jonkin nimenomaisen säännön mukaan, vaan ihmiset ottavat toiminnassaan huomioon tietyt konstitutiiviset eli merkitystä muodostavat säännöt.
Tutkijanuransa alkuvaiheessa Alasuutarilla oli tutkimuksissaan selvä etnografinen perussävy. Myöhemmin hän on siirtynyt julkista keskustelua hyödyntävään tutkimukseen. Uusimmissa tutkimuksissaan Alasuutari on keskittynyt yhteiskuntaelämän kulttuurisiin ulottuvuuksiin kytkeytyvään vallankäyttöön. Teoksissaan Alasuutari esittää tutkimuksensa usein perinteisestä tutkimusraportin formaatista poiketen paremmin luettavassa muodossa. Hän kuitenkin korostaa, ettei ole kyse tieteellisen tutkimuksen keventämisestä populaarimmaksi, vaan tieteellinen argumentaatio on hyväksyttävä koko teoksen rakenneperiaatteeksi.
Luottamustoimet ja kunnianosoitukset
Alasuutari on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian varsinainen jäsen vuodesta 2004. Hänet kutsuttiin vuonna 2020 myös Academia Europæan jäseneksi. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan ritarimerkki. Vuonna 2014 Professoriliitto valitsi hänet Vuoden professoriksi.
Alasuutari on toiminut Sosiologia-lehden toimittajana (1985–1995) ja päätoimittajana (1990–1992) sekä osallistunut useiden ulkomaisten sosiologiaa käsittelevien julkaisujen toimituskuntiin. Vuosina 2008–2012 Alasuutari toimi Westermarck-seuran puheenjohtajana.
Vuonna 2008 Alasuutari sai Suomen tietokirjailijat ry:n Oppikirjailijapalkinnon.
Artikkelit
Alasuutarilta on julkaistu lukuisia artikkeleja kotimaisissa ja ulkomaisissa yhteiskuntatieteellisissä julkaisuissa.
Gina Raimondo
Gina Raimondo (s. 17. toukokuuta 1971, Smithfield, Rhode Island) on yhdysvaltalainen demokraattipuoluetta edustava virkamies ja poliitikko, jonka Joe Biden nimitti Yhdysvaltain kauppaministeriksi virkakautensa alussa 2021. Raimondo toimi vuosina 2015–2021 Rhode Islandin osavaltion kuvernöörinä.
Tausta ja yksityiselämä
Raimondo syntyi Smithfieldissa vuonna 1971. Hänen isoisänsä saapui Yhdysvaltoihin Italiasta. Raimondon äiti oli kotiäiti ja isä lihanleikkaaja, joka palveli myös Yhdysvaltain laivastossa toisen maailmansodan aikana.
Raimondo opiskeli Harvadissa. Valmistuttuaan hän toimi liittovaltion tuomari, Kimba Woodin, kirjurina.
Vuodesta 2001 lähtien Raimondo on ollut naimisissa Andrew Moffitin kanssa. Pari tapasi Oxfordissa. Heillä on kaksi lasta.
Poliittinen ura
Vuonna 2010 Raimondo valittiin osavaltionsa talousministeriksi.
Vuoden 2014 kuvernöörinvaaleissa Raimondo kohtasi republikaanien Allan Fungin. Raimondo astui virkaan 6. tammikuuta 2015. Hänestä tuli osavaltion ensimmäinen naiskuvernööri. Vuonna 2018 hän haki jatkokautta ja voitti puolueensa esivaaleissa haastajansa Matt Brownin. Republikaanit nimesivät näissäkin vaaleissa ehdokkaakseen Fungin, eli kuvernöörinvaalien ehdokkaat olivat samat kuin edelliselläkin kerralla.
Raimondo aloitti kauppaministerinä 3. maaliskuuta 2021. Hän vannoi virkavalansa varapresidentti Kamala Harrisille.
David Ige
David Ige (, s. 15. tammikuuta 1957) on yhdysvaltalainen insinööri ja poliitikko, joka on toiminut Havaijin kuvernöörinä vuodesta 2014 lähtien. Hän edustaa demokraattista puoluetta.
Tausta ja yksityiselämä
Ige syntyi Pearl Cityssa vuonna 1957. Tuolloin Havaiji ei ollut vielä osavaltio on territorio. Hänen isänsä Tokio Ige taisteli toisessa maailmansodassa ja haavoittui Ranskassa. Sodan jälkeen hän työskenteli rakennusalalla. Igen äiti Tsurue Ige toimi sairaanhoitajana ja hammaslääkärin avustajana. Igellä on yhteensä viisi veljeä, ja vanhempien pitkien työvuorojen takia Ige on kertonut, että alkoi tekemään ruokaa, pesemään pyykkiä ja siivoamaan ollessaan kolmosluokkalainen.
High schoolin jälkeen Ige alkoi opiskella sähkötekniikkaa Havaijin yliopistossa Manoan kampuksella. Valmistuttuaan kandidaatiksi vuonna 1979 Ige vaihtoi yritysjohtamiseen, josta valmistui maisteriksi vuonna 1985.
Herttaikikukka
Herttaikikukka (Rhodanthe manglesii) on heinä-syyskuussa kukkiva, yksivuotinen asterikasvi. Se kasvaa 30-50 cm korkeaksi. Terälehtien väri vaihtelee punaisesta valkoiseen ja keskusta on tumma. Alapinta on hopeanhohtoinen.
Herttaikikukkaa tavataan Lounais-Australiassa luonnonmukaisena.
David Ige
Poliittinen ura
Igen poliittinen ura alkoi vuonna 1985, kun silloinen Havaijin kuvernööri George Ariyoshi nimitti tämän Havaijin edustajainhuoneen edustajaksi, kun kyseinen paikka tuli kesken kauden vapaaksi. Vuonna 1994 hänet valittiin osavaltion senaattiin, jossa hän toimi aina vuoteen 2014 asti.
Kun Ige lähti mukaan kuvernöörikisaan, hän kampanjoi avoimuuden ja havaijilaisen alkuperäiskulttuurin puolesta. Lisäksi hän halusi kunnioittaa myös poliittisia vastustajiaan eikä alentua nimittelyyn, ja olla äänestäjien tavoitettavissa. Hän on kertonut olettavansa samaa muiltakin hallintoonsa kuuluneilta.
Kuvernööriksi Ige valittiin ensimmäisen kerran vuoden 2014 vaaleissa saatuaan 181 065 ääntä. Järjestyksessään hänestä tuli Havaijin 8. kuvernööri. Ige valittiin uudelleen kuvernöörin virkaan vuonna 2018.
Vuonna 2015 Ige julisti hätätilan osavaltion kasvaneen asunnottomuuden vuoksi. Osavaltiossa oli virallisen laskennan mukaan hieman yli 7200 asunnotonta henkilöä, mikä oli korkein asunnottomuusaste asukaslukua kohden. Kuvernöörikautensa alussa Ige lupasi kitkeä asunnottomuuden osavaltiosta vuoteen 2020 mennessä. Yksi ratkaisu tähän oli 10 000 uuden asunnon rakentaminen, mitä pidetään ainoana saavutuksena koskien asunnottomuuden lopettamista.
Kun Donald Trump veti Yhdysvallat pois Pariisin ilmastosopimuksesta, Ige allekirjoitti lakialoitteen, jonka nojalla Havaiji pyrkisi saavuttamaan sopimuksen mukaiset osavaltiokohtaiset tavoitteensa liittovaltiosta huolimatta. Havaiji oli ensimmäinen osavaltio, joka toimi näin.
Yhtenä viimeisimmistä toimistaan kuvernöörinä Ige ehti kutsua Havaijin kansalliskaartin apuun Havaijin saarella tapahtuneen Mauna Loan purkauksen aiheuttamien liikennehaittojen kontrolloimiseen samana päivänä kuin hänen virkakautensa päättyi. Igen toinen kausi päättyi 5. joulukuuta 2022, kun hänen hänen varakuvernöörinään toiminut ja vuoden 2022 kuvernöörinvaalit voittanut Josh Green vannoi virkavalansa.
Poliittisia näkemyksiä
Toukokuussa 2022 Ige sanoi, että naisten oikeus aborttiin on edelleen turvattu Havaijilla ja, että osavaltio pyrkii olemaan "mahdollisimman hyvä paikka naisille". Lausunto liittyi Yhdysvaltain korkeimman oikeuden keskusteluun Roe vastaan Wade -päätöksen mahdollisesta kumoamisesta.
Igen poliittisen ohjelman mukaan Havaijilla pitäisi helpottamaan osavaltion lääkäripulaa mm. antamalla osan opintolainasta anteeksi sellaisissa tapauksissa, jos valmistunut lääkäri sitoutuu työskentelemään syrjäseuduilla.
Fat Beat Sound System
Fat Beat Sound System on Hepa Halmeen, DJ Bunuelin, Jarmo Saaren, Jukkis Kiviniemen ja Abdissa Assefan 1990-luvun alussa perustettu yhtye, joka soittaa jamaikalais- ja afrikkalaisvaikutteista tanssimusiikkia. Yhtyeen jäsenet vaikuttavat Fat Beat Sound Systemin lisäksi muun muassa yhtyeissä Nu Spirit Helsinki, Giant Robot ja Soul Tattoo. Yhtyeen laulajina ovat toimineet muun muassa Hosni Boudali, Paleface ja Tommy Lindgren.
David Ige
Poliittisia näkemyksiä
Rikospoliittisissa kysymyksissä Ige on sanonut vastustavansa kuolemantuomiota. Hän kannattaa pienen kannabismäärän hallussapidon dekriminalisoimista sekä vaihtoehtoja vangitsemiselle ei-väkivaltaisista rikoksista tuomituille henkilöille.
John Illsley
thumb|Illsley Dire Straitsin konsertissa vuonna 1985. John Edward Illsley (s. 24. kesäkuuta 1949 Leicester, Englanti) on englantilainen muusikko. Hän on Dire Straits -yhtyeen perustajajäsen ja soitti yhtyeessä bassokitaraa koko sen toiminnan ajan vuosina 1977–1995. Sen lisäksi hän on julkaissut useita sooloalbumeja.
Yksityisen kopioinnin hyvitysmaksu
Hyvitysmaksu (aiemmin kasettimaksu) oli tallennusvälineistä suoritettava veronluonteinen maksu. Vuodesta 2015 alkaen yksityisestä kopioinnista on hyvitetty tekijöitä suoraan valtion budjetista. Samalla tallennuslaitteiden ja -alustojen myyntihintoihin sisältynyt hyvitysmaksu on poistunut.
Suomen tekijänoikeuslaki sallii muutaman kopion valmistamisen yksityiseen käyttöön julkistetuista teoksista, kunhan kopion valmistamiseksi ei tarvitse murtaa "tehokasta teknistä suojausta". Tämän oikeuden vastineeksi kerättiin aiemmin tyhjistä tallennusvälineistä kuten tyhjät CD- ja DVD-levyt, C- ja VHS-kasetit sekä digitaaliset musiikkisoittimet (kuten iPod) tallennuskapasiteettiin perustuva maksu, jonka jakamisesta opetusministeriö päätti vuosittain. Yritykset ja yhdistykset jotka käyttävät tallennusvälineitä ammatillisiin tarkoituksiin, oli vapautettu maksusta. Hyvitysmaksut keräsi ja hallinnoi Teosto.
Maksun määrä ja saajat
Hyvitysmaksu Suomessa vuonna 2014 (hintoihin lisätään alv 10 %):
Hyvitysmaksut keräsi opetusministeriön kanssa tehdyn sopimuksen mukaisesti Teosto. Suomessa kerättiin hyvitysmaksua vuonna 2005 yhteensä 11,79 miljoonaa euroa, josta 6,7 miljoonaa jaettiin Teoston edustamille suomalaisille oikeuksienomistajille ja loput rahat käytettiin "tekijöiden yhteisiin tarkoituksiin". Yhteisiin tarkoituksiin osansa saivat Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskus (AVEK), Esittävän Säveltaiteen Edistämiskeskus (ESEK), Luovan säveltaiteen edistämiskeskus (LUSES), Suomen Tekijänoikeudellinen Yhdistys, Tekijänoikeuden tiedotus- ja valvontakeskus ry (TTVK), Kirjallisuuden edistämiskeskus, Visuaalisen taiteen edistämiskeskus (VISEK) sekä Kuurojen Liitto.
Hyvitysmaksu oli maksettava tyhjistä medioista vaikka niihin tallennettaisiin materiaalia joihin tallentajalla on tekijänoikeudet (esimerkiksi lomakuvat). Hyvitysmaksukorvaukset tilitetään tekijöille tekijäinoikeusjärjestöjen kautta. Teosto maksoi korvaukset musiikin tekijöille. Korvaukset esittäville taiteilijoille ja äänitteiden tuottajille tilitettiin Gramexin kautta. Korvaukset esimerkiksi näyttelijöille, ohjaajille, näytelmäkirjailijoille, käsikirjoittajille jne. kulkivat Kopioston kautta. Tuotos tilitti korvaukset elokuvatuottajille. Kuvasto puolestaan tuntee kuvataiteilijoiden ja valokuvaajien teosten käytön ja tilitti korvaukset oikeudenomistajille.
Esimerkiksi 20,90 euroa maksavasta 25 tyhjän DVD-levyn pakkauksesta hyvitysmaksua kertyy noin 15 euroa.
Muun muassa IT-yhtiöistä ja kuluttajaelektroniikkavalmistajista kuten Nokia ja Philips koostuva Copyright Levies Reform Alliance (CLRA) on vaatinut hyvitysmaksujärjestelmän uudistamista ja rajaamista, peläten maksun leviävän esimerkiksi matkapuhelimiin jotka kykenevät toistamaan musiikkia.
Kopiosuojattuja teoskappaleita ei saa lex Karpelan voimaantulon jälkeen kopioida vaikka kopioinnista maksetaankin maksua. Tosin maksua käsittelevässä EU-direktiivissä on Suomen johdolla lisätty artikla, joka suosittaa alentamaan hyvitysmaksua kopiosuojausten määrän kasvaessa ja näin vähentäessä kotikopiointia.
Vuonna 2009 Tuotos ry, Gramex ry, Teosto r.y ja Kopiosto Ry antoivat opetusministeriölle esityksen jossa väläytetään mahdollisuutta kerätä kansalta enemmän rahaa liittämällä tekijänoikeusmaksun piiriin muun muassa USB-muistit. Esityksessä todetaan myös että maksu määräytyy osittain tallennuslaitteen fyysisen koon mukaan.
Lokakuussa 2010 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi, että virolainen Arctecho OÜ joutuu maksamaan vahingonkorvauksia ilman hyvitysmaksua Suomeen maahantuomistaan tallennusmedioista. Päätöksessä ei oteta suoranaisesti kantaa siihen, onko Arctecho velvollinen maksamaan hyvitysmaksua. Käräjäoikeus katsoi, että Verkkokauppa.comin nykyisin täydellisesti omistaman tytäryhtiön täytyy maksaa vahingonkorvauksia Teostolle. Summa vastaa kahta viidesosaa yrityksen laiminlyömistä hyvitysmaksuista 1.1.2006–31.12.2008 väliseltä ajalta. Teoston kanteen kohta, jossa Verkkokauppa.comia vaadittiin yhteisvastuuseen Arctechon kanssa, hylättiin. Sekä Verkkokauppa että Teosto valittivat päätöksestä hovioikeuteen.
Joulukuussa 2011 kulttuuriministeri Paavo Arhinmäen esitys laajentaa hyvitysmaksut tietokoneisiin ja matkapuhelimiin kaatui hallituksessa.
Toukokuussa 2012 Markus Leikolan laatimassa raportissa ehdotettiin uudelleen maksujen laajentamista matkapuhelimiin ja tietokoneisiin ja niiden lisäksi internetin tallennuspalveluille sekä musiikki- ja televisiopalveluille.
Historiaa
Suomessa kasettimaksu otettiin käyttöön kesäkuussa 1984, 1. syyskuuta 1998 maksu ulotettiin CDR-levyihin, vuonna 2000 MP3-soittimiin ja 1. maaliskuuta 2005 lähtien hyvitysmaksua alettiin kerätä myös digitaalisista videotallentimista, kuten tallentavista digisovittimista. Vuoden 2011 alusta hyvitysmaksun piiriin tulivat ulkoiset kiintolevyt, joiden koko on 250 Gt–3 teratavua.
2010-luvulla tallennusmedioiden myynnin laskiessa hyvitysmaksuilla kerätyn tilityssuman nopean laskemisen takia marraskuussa 2014 hallitus esitti hyvitysmaksun korvaamista budjettirahoituksella, vuonna 2013 hyvitysmaksua kerättiin enää 6,7 miljoonaa euroa. Uusi tekijänoikeuslaki, jolla muutos toteutettiin, tuli voimaan 1.1.2015. Vuonna 2015 valtion budjetista maksettiin hyvitysmaksua 11 miljoonaa euroa.
Sjælland
thumb|Juutinrauman silta Sjællandin suunnasta salmen yli kohti Ruotsia kuvattuna.
Sjælland (suomeksi myös Sjellanti,, ) on Tanskan ja koko Itämeren alueen suurin saari. Sitä ympäröivät Ison-Beltin ja Juutinrauman salmet. Saaren pinta-ala on 7 031 neliökilometriä ja sen korkein kohta on Gyldenløves høj (126 metriä). Saarella asuu yli kaksi miljoonaa asukasta, joista valtaosa maan pääkaupungissa Kööpenhaminassa sekä sen ympäristössä. Tanskan suurin järvi Arresø sijaitsee Sjællandissa.
Hallinnollisesti saari jakautuu kahteen alueeseen (Pääkaupunkialue ja Sjælland) sekä 45 kuntaan.
Ison-Beltin silta yhdistää Sjællandin Fyniin ja Juutinrauman silta Ruotsiin.
Maantiede
Sjællandin rannikko on enimmäkseen alavaa hiekkamaata. Maa-alue on pääasiassa mäkistä moreenimaata.
Zoetrooppi
thumb|Zoetrooppi Zoetrooppi on optinen lieriönmuotoinen laite, jonka sisälaidalle piirretyt kuvat synnyttävät liikkeen illuusion, kun kuvia katselee sen pyöriessä lieriön laidoille tehdyistä rei'istä. Laitteen esitteli 1834 bristolilainen William George Horner.
2. Lateraanikonsiili
Kymmenes ekumeeninen eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi" itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous pidettiin vuonna 1139 Rooman Lateraanikirkossa. Sitä kutsutaan myös nimellä Toinen lateraanikonsiili.
Paavi Innocentius II:n aikana pidettyyn konsiiliin osallistui noin tuhat prelaattia sekä keisari Konrad III. Konsiili pyrki ratkaisemaan kirkkoa tuolloin repineen kiistan vastapaavi Analektus II:n asemasta. Kokous myös määräsi selibaatin pakolliseksi läntisen kristikunnan papeille. Kirkolliskokous myös erotti Sisilian kuninkaan Roger II:n kirkon sakramenttiyhteydestä eli julisti tämän pannaan. Se myös kielsi varsijousen käyttämisen kristittyjen välisissä sodissa. Viimeksi mainittu kielto jäi tosin käytännössä ilman merkitystä.
Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi.
Al-Zarqa
Maantiede
Al-Zarqa sijaitsee noin 23 kilometrin päässä Jordanian pääkaupunki Ammanista koilliseen. Alue on aavikkoa reunustavaa tasankoa, jota halkovat pienet laaksot. Alueen läpi kulkeva Zarqajoki on yksi Jordanin sivuhaaroista. Joen lisäksi alueella on useita lähteitä ja pohjavesiesiintymiä.
Historia
thumb|vasen|Arabiarmeijan aukio. Nykyisen al-Zarqan alueella ei tiettävästi ollut pysyvää asutusta vielä Egyptin mamelukkien hallitessa aluetta. Osmanien valtakunnan ajalla vuonna 1899 paikalle perustettiin ryösteleviä beduiineja vastaan rakennettu linnoitus. Vuonna 1903 paikalle muutti 66 tšetšeenipakolaisten perhettä, sekä joitakin tšerkessejä. Beduiinien uhan takia heidän perustamansa asutuskeskus suojattiin muurein. Sittemmin paikasta tuli yksi Hijazin rautatien asemista.
Ensimmäisen maailmansodan aikana al-Zarqa oli merkittävä huoltokeskus brittejä vastaan sotineille osmanijoukoille. Kaupunki menetettiin eteneville briteille vuonna 1917. Vuosien 1918 ja 1920 välillä al-Zarqa kuului emiiri Faisalin hallitsemaan emiraattiin, mutta vuonna 1921 siitä tuli osa uutta Transjordaniaa. Transjordanian hallitsijaksi oli noussut Faisalin veli Abdullah. Al-Zarqasta tuli jälleen merkittävä sotilastukikohta, jonne muutti sotilashenkilöstöä. Sittemmin ja etenkin vuoden 1948 jälkeen kaupunki on kasvanut nopeasti.
Väestö
Al-Zarqan asukasluku oli vuonna 2018 arviolta 685 941. Kaupungin asukkaiden enemmistö on palestiinalaisia. Zarqan vuonna 1949 perustetulla pakolaisleirillä asuu noin 20 000 palestiinalaispakolaista. Kaupunkiin on saapunut myös Syyrian sisällissodan pakolaisia.
1. Lateraanikonsiili
Ensimmäinen lateraanikonsiili oli yhdeksäs ekumeeninen, eli yleinen, koko "yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi" itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous.
Ortodoksinen kirkko ei tunnusta tätä kirkolliskokousta todelliseksi ekumeeniseksi kirkolliskokoukseksi.
Kössi Kenguru
Kössi Kenguru on suomalainen pala-animaatiosarja, jota valmistettiin vuosina 1968–1978 sekä 1997, 2000 ja 2002. Sarjaa esitettiin pääasiallisesti Pikku Kakkosen yhteydessä. Hahmon loi animaattori Heikki Prepula. Kössi Kenguru seikkaili myös sarjakuvassa, joka ilmestyi Me-lehdessä vuosina 1973–1990.
Kivisten ja Sorasten uudet seikkailut
Kivisten ja Sorasten uudet seikkailut on yhdysvaltalainen Hanna-Barberan tuottama piirrossarja. Siitä tehtiin yhteensä 17 jaksoa, jotka esitettiin alun perin Yhdysvalloissa vuonna 1979 NBC:llä. Suomessa sarjaa esitettiin MTV3:lla vuonna 2006.
Kössi Kenguru
Jaksot
YLE TV2:n tuottamat jaksot: Heikki Prepulan tuottamat Kössi-jaksot:
Kivisten ja Sorasten uudet seikkailut
Jaksoluettelo
1. tuotantokausi
2. tuotantokausi
Petra Thümer
Petra Thümer (s. 29. tammikuuta 1961 Chemnitz, Itä-Saksa) on uinnin kaksinkertainen olympiavoittaja, joka oli 1970-luvun jälkipuoliskolla maailman huipulla pitkillä vapaauintimatkoilla.
Thümer voitti Montrealin olympialaisissa 1976 kaksi kultamitalia. Hän voitti 400 metrin vapaauinnin maailmanennätysajalla 4.09,89 maailmanennätyksen kesäkuussa uineen ja Itä-Saksan mestaruuden voittaneen Barbara Krausen jouduttua terveysongelmien takia jäämään pois kisoista. Viisi päivää myöhemmin Thümer voitti kultaa 800 metrin vapaauinnissa maailmanennätysajalla 8.37,14 jättäen 0,45 sekunnin erolla toiseksi Yhdysvaltain Shirley Babashoffin, joka oli kesäkuussa alittanut Thümerin 4. kesäkuuta uiman maailmanennätyksen 8.40,68.
Jönköpingin EM-kilpailuissa 1977 Thümer voitti kultaa 200 metrin, 400 metrin ja 800 metrin vapaauinnissa. Krause jäi 200 metrillä hopealle ja 400 metrillä pronssille.
Thümer oli naimisissa uimari Klaus Katzurin ja hiihtäjä Alf-Gerd Deckertin kanssa.
Hjulströmin diagrammi
pienoiskuva|Hjulströmin diagrammi Hjulströmin diagrammi on hydrologiassa ja geomorfologiassa käytetty kaavio, joka kuvaa joen kiintoaineksen eroosion, kuljetuksen ja sedimentaation riippuvuutta veden virtausnopeudesta ja partikkeleiden koosta. Diagrammin on kehittänyt Uppsalan yliopiston maantieteen professori Filip Hjulström, joka esitteli sen vuonna 1935 julkaistussa väitöskirjassaan Studies of the morphological activity of rivers as illustrated by the River Fyris.
Diagrammin ylempi käyrä näyttää aineksen eroosioon vaadittavan vähimmäisvirtausnopeuden (cm/s) partikkeleiden koon (mm) funktiona. Alempi käyrä puolestaan näyttää sedimentaation mahdollistavan enimmäisvirtausnopeuden niin ikään partikkeleiden koon funktiona. Kuvaajan molemmat akselit ovat logaritmisia.
Hjulströmin diagrammin mukaan halkaisijaltaan noin 0,1 mm oleva hiekka erodoituu herkimmin jo alhaisenkin virtausnopeuden vaikutuksesta. Esimerkiksi saven ja hiesun partikkeleiden välillä vaikuttavan koheesion vuoksi tämän kaikkein hienojakoisimman aineksen erodoituminen vaatii hieman korkeamman virtausnopeuden.
Alan tutkimuksen kehittyessä muun muassa ruotsalainen maantieteilijä Åke Sundberg julkaisi diagrammista yksityiskohtaisemman version vuonna 1956. Nykyään kehittyneemmät kaavat, jotka ottavat paremmin huomioon muun muassa virran syvyyden ja kiintoaineksen tiheyden ovat laajalti korvanneet Hjulströmin diagrammin.
Zinder
Zinder on Nigerin toiseksi suurin kaupunki. Sen väkiluku oli vuoden 2001 väestönlaskennan aikaan 170 575, ja nykyiset arviot liikkuvat noin 200 000 paikkeilla. Kaupunki sijaitsee 861 kilometriä Niameystä itään ja 240 kilometriä Kanosta, Nigeriasta pohjoiseen.
left|thumb|250px|Zinder vuonna 1906.
Zinder on Zinderin alueen pääkaupunki.
Zinderin ympärillä oli aiemmin muuri, jonka jäännökset ovat yhä jäljellä. Nigerin ollessa Ranskan siirtomaana Zinder oli sen ensimmäinen pääkaupunki. Sen kuitenkin korvasi vuonna 1926 Niamey. Kaupungissa sijaitsee muun muassa Zinderin lentoasema.
Renesanssi
Renesanssi on rap-yhtye Fintelligensin ensimmäinen studioalbumi vuodelta 2000. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet "Voittamaton", "Kellareiden kasvatit", "Stockholm–Helsinki" ja "Kelaa sitä". Kultalevy myönnettiin vuonna 2001. Albumia on myyty yhteensä yli 21 000 kappaletta.
Magnus Johnson
thumb|Magnus Johnson
Renesanssi
Vieraat
Albumilla kuullaan joitakin tunnettuja suomalaisia rap-muusikoita kuten Uniikkia, Ääretöntä ja Tasapainoa Kapasiteettiyksiköstä sekä Avainta. Albumilla kuullaan myös ruotsalaisia suurnimiä Petteriä ja Pee Weetä.
Bartosz Bereszyński
pienoiskuva|Bartosz Bereszyński vuonna 2018. Bartosz Bereszyński (s. 12. heinäkuuta 1992 Poznań) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän on tammikuusta 2017 alkaen edustanut Italian Serie A:ssa pelaavaa Sampdoriaa. Kotimaassaan hän edusti Lech Poznańia, Warta Poznańia lainasopimuksella ja Legia Varsovaa.
Magnus Johnson
Johnson istui Minnesotan osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1915–1919 ja saman osavaltion senaatissa vuosina 1919–1923. Vuosina 1923–1925 hän istui Yhdysvaltain senaatissa ja vuosina 1933–1935 Yhdysvaltain edustajainhuoneessa. Johnson oli vuosina 1922 ja 1926 ehdolla Minnesotan kuvernööriksi.
Bartosz Bereszyński
Bereszyński on 4,5 kauden aikana pelannut Serie A:ssa 130 ottelua. Ainoan maalinsa hän on tehnyt maaliskuussa 2021 Cagliaria vastaan.
Bereszyński pelasi Puolan alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Puolan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2013 ystävyysottelussa Liechtensteinia vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän tuli vaihdosta kentälle ensimmäisen alkulohko-ottelun lopulla ja pelasi avauskokoonpanossa kahdessa muussa alkulohko-ottelussa. Kesäkuun 18. päivään 2021 mennessä hän on pelannut 33 A-maaottelua, joissa 27 kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole A-maaotteluissaan tehnyt.
Sigfrid Edström
Johannes Sigfrid Edström (21. marraskuuta 1870 Orustin kunta – 18. maaliskuuta 1964 Tukholma) oli ruotsalainen tehtailija ja Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtaja vuosina 1942–1952.
Edström syntyi Morlandassa ja opiskeli Chalmersin Teknillisessä korkeakoulussa Göteborgissa ja myöhemmin Sveitsissä ja Yhdysvalloissa. Nuorena Edström oli pikajuoksija; Edströmin ennätys oli 100 m 11 sekunnissa.
Edström oli ruotsalaisen teknologiayrityksen ASEAn johtaja vuosina 1903–1933. Sen jälkeen Edström toimi ASEA:n hallituksen puheenjohtajana vuosina 1934–1939.
Samaan aikaan Edström oli aktiivinen Ruotsin urheiluliiton jäsenenä. Edström oli mukana järjestelemässä vuoden 1912 kesäolympialaisia, jotka pidettiin Tukholmassa. Samana vuonna hänestä tuli perustetun Kansainvälisen yleisurheiluliiton (IAAF) pitkäaikainen puheenjohtaja aina vuoteen 1946 asti. Tähän ajanjaksoon liittyy vuoden 1932 Los Angelesin kesäkisojen yhteydessä tapahtunut Paavo Nurmen ammattilaiseksi julistaminen, joka esti häntä osallistumasta näihin kisoihin. Kieltopäätöksen syntymisessä Edströmillä oli keskeinen ja iso rooli, ja päätös henkilöityi Edströmin ja Suomen silloisen yleisurheiluliiton puheenjohtajan Urho Kekkosen keskinäiseksi kiistaksi ja keskeytti vuosiksi mm. Suomen ja Ruotsin väliset yleisurheilumaaottelut.
Vuonna 1899 hän meni naimisiin Ruth Miriam Randallin kanssa. Heillä oli neljä lasta: Miriam, Björn, Janesie ja Lenore.
Jouhki
Jouhki voi tarkoittaa seuraavaa:
EMV
EMV voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
3. Lateraanikonsiili
Yhdestoista ekumeeninen eli yleinen, koko ”yhdeksi, pyhäksi, katoliseksi ja apostoliseksi” itsensä tunnustaman kirkon piispojen kirkolliskokous pidettiin vuonna 1179 Rooman Lateraanikirkossa. Sitä kutsutaan myös nimellä kolmas lateraanikonsiili.
Paavi Aleksanteri III:n ja keisari Fredrik I:n aikana pidettyyn kokoukseen osallistui 302 piispaa. Konsiili piti kolme istuntoa 5., 14. ja 19. maaliskuuta ja hyväksyi yhteensä 27 kaanonia.
3. Lateraanikonsiili lujitti kirkollista yhtenäisyyttä erottamalla vastapaavien viimeiset kannattajat kirkon yhteydestä. Se pyrki myös lujittamaan kirkkokuria. Konsiili kävi myös taisteluun harhaoppeja vastaan julistamalla kataarit harhaoppisiksi ja asettamalla valdolaiset tarkkailun alaisiksi. Se myös kehotti maallisia vallanpitäjiä aseelliseen taisteluun harhaoppisia vastaan.
Gregorius VII
Gregorius VII (pappisnimeltään Hildebrand; noin 1020/1025 Sovana, Toscana, Italia – 25. toukokuuta 1085 Salerno) oli paavina 24. huhtikuuta 1073 – 25. toukokuuta 1085. Hänet kanonisoitiin pyhimykseksi vuonna 1606.
Gregorius teki aikanaan suuria uudistuksia, ja hänet tunnetaan parhaiten osuudestaan investituurariidassa, jossa hän joutui vastakkain keisari Henrik IV:n kanssa. Gregorius VII olikin yksi keskiajan merkittävimmistä paaveista, ja hän katsoi paavin nauttivan täydellistä käskyvaltaa niin kirkon sisällä kuin myös sen ulkopuolellakin.
Varhainen elämä
Hildebrand syntyi pienessä Sovanan kaupungissa Toscanassa, missä hänen kotitalonsa on yhä näytteillä. Hänen setänsä oli Roomassa Pyhän Marian luostarin apotti, joten hänet lähetettiin kaupunkiin opiskelemaan. Hänen ohjaajinaan näyttää olleen mm. paavi Gregorius VI, mutta kun keisari Henrik III syrjäytti Gregorius VI:n ja ajoi tämän pakoon Saksaan, Hildebrand seurasi tätä. Hildebrand itse myönsi myöhemmin, että hän ei ollut halunnut mennä Alppien toiselle puolelle, mutta hänen viettämänsä aika Saksassa oli erittäin opettavainen ja sillä oli suuri merkitys hänen myöhemmille toimilleen. Kölnissä hän pystyi jatkamaan opintojaan. Hän palasi Roomaan paavi Leo IX:n (1049–1054) mukana. Tämän alaisuudessa Hildebrand palveluksensa kirkossa. Hän toimi paavin lähettiläänä Ranskassa, missä hänen piti selvittää ongelmat Berengar Toursilaisen kanssa, jonka poikkeavat näkemykset ehtoollisesta aiheuttivat erimielisyyksiä.
Nikolauksen aikana myös säädettiin laki, joka siirsi paavin valinnan kardinaalien kollegiolle pois Rooman aatelisten ulottuvilta ja Saksan vaikutusvaltaa vähentäen. Nikolauksen seuraajan paavi Aleksanteri II:n aikana Hildebrandin vaikutusvalta kuurian politiikkaan kasvoi. Yleinen poliittinen ilmapiiri etenkin Saksassa oli hyvin suopea kuurialle, mutta olosuhteiden erittäin viisas käyttäminen oli suuri ansio, ja Aleksanterin asema hänen virkakautensa loppupuolella oli loistava osoitus Hildebrandin valtiomiestaidosta.
Valinta paaviksi
Gregoriuksen toimet liittyivät kiinteästi Saksaan. Henrik III:n kuoleman jälkeen Saksan monarkia oli huomattavasti heikentynyt ja Henrik IV taisteli sisäisten ongelmien kanssa. Asiantila oli edullinen Gregoriukselle, joka hyötyi siitäkin, että Henrik IV oli vasta 23-vuotias ja kokematon.
Kapinat Saksassa pakottivat Henrik IV:n löytämään sopu paavin kanssa mihin hintaan hyvänsä. Nürnbergissä Toukokuussa 1074 hän osoitti katumuksensa paavin lähettiläiden edessä, vannoi uskollisuudenvalan ja lupasi tukensa kirkon uudistamisessa. Aluksi uusi suhtautuminen toi hänelle paavin luottamuksen, mutta kun hän löi kapinalliset Hohenburgin taistelussa 9. kesäkuuta 1075, hänen suhtautumisensa paaviin muuttui entiselleen. Hän päätti yrittää palauttaa asemansa Pohjois-Italian hallitsijana viipymättä.
Hän lähetti kreivi Eberhardin Lombardiaan taistelemaan, nimitti Tedaldon Milanon arkkipiispaksi ja yritti luoda suhteita normannien Robert Guiscardiin. 8. joulukuuta Gregorius vastasi tylyllä kirjeellä, jossa hän syytti Saksan kuningasta lupaustensa pettämisestä, tuesta pannaan julistetuille henkilöille. Samaan aikaan hän lähetti suullisen viestin, että Henrikin IV:n rikokset ansaitsevat hänelle kirkonkirouksen ja kruunun menettämisen.
Yhteenotto keisarin kanssa
Paavin ennenkuulumattomalla tavalla ilmaistut nuhteet saivat Henrikin ja tämän hovin raivostumaan, ja he kutsuivat pikaisesti kansallisen kirkolliskokouksen koolle Wormsiin, jossa se kokoontui 24. tammikuuta 1076. Gregoriuksella oli Saksan papiston korkea-arvoisimmissa piireissä monia vihamiehiä. Roomalainen kardinaali Hugo Candidus, joka aikaisemmin oli ollut läheisissä väleissä Gregoriuksen kanssa, oli Gregoriuksen vastustaja ja hän kiirehti kokoukseen Wormsiin. Kaikki Candiduksen kokoukselle esittämät syytökset paavista otettiin hyvin vastaan ja kokous tuli siihen tulokseen, että Gregorius ei enää ollut paavi. Syytedokumentissa piispat peruivat uskollisuutensa paaville. Henrik IV julisti Gregoriuksen erotetuksi ja roomalaisten tuli valita uusi paavi. Kokous lähetti kaksi piispaa Italiaan ja Piacenzan kirkolliskokouksessa he saivat Lombardian piispoilta samanlaisen paaville osoitetun erovaatimuksen. Parmalainen Roland sai tehtäväksi ilmoittaa päätöksestä ja hän pääsi Rooman Lateraanikirkossa koolla olevan kirkolliskokouksen puheille. Hetken aikaa kokoukseen osallistujat olivat peloissaan, mutta pian heidän raivonsa kohosi niin paljon, että vain Gregoriuksen pidättely esti sanansaattajan tappamisen.
Seuraavana päivänä paavi julisti Saksan kuninkaan pannaan, erotti kuninkaan ja vapautti kuninkaan alamaiset tälle vannotuista valoista. Tuomion käytännön vaikutus riippui erityisesti sen vaikutuksesta Saksan prinsseihin. Ajalta jääneet todisteet kertovat, että tuomiolla teki suuren vaikutuksen sekä Saksassa että Italiassa. Kolmekymmentä vuotta aikaisemmin Henrik III oli erottanut kolme paavia, jotka olivat palveluksia kirkolle. Kun Henrik IV yritti tehdä saman, hän ei ollut yhtä menestyksekäs, koska hänellä ei ollut kansan tukea. Saksassa tuntemukset kääntyivät nopeasti Gregoriuksen puolelle ja prinssit käyttivät mahdollisuutta hyväkseen kuninkaan vastaiselle politiikalleen. Kun kuningas halusi helluntaina keskustella toimenpiteistä Gregoriusta vastaan, vain muutama henkilö hänen lähipiiristään ilmestyi paikalle. Kapinat kuningasta vastaa alkoivat uudestaan ja kuninkaan vastaiset voimat kasvoivat päivä päivältä.
Kohti Canossaa
Tilanne kehittyi Henrik IV:n suhteen uhkaavaksi. Passaun piispa Altmannin edistämän liikehdinnän seurauksena ruhtinaat tapasivat lokakuussa Triburissa valitakseen uuden kuninkaan. Henrikin aseman pelasti vain se, että ruhtinaat eivät päässeet yksimielisyteen tämän seuraajasta. Heidän erimielisyytensä vain siirsivät tuomiota, ja he julistivat, että Henrikin on saatava paavilta anteeksi vuodessa tai valtaistuin julistettaisiin avoimeksi. Samalla he päättivät kutsua Gregoriuksen Augsburgiin ratkomaan kiista. Näistä toimenpiteistä Henrik tiesi, mitä hänen täytyy tehdä. Hänen olisi hinnalla millä hyvänsä saatava anteeksianto paavilta estääkseen oman syrjäyttämisensä. Aluksi hän pyrki anteeksiantoon lähettiläiden välityksellä, mutta kun Gregorius hylkäsi tämän tunnustelut, Henrik päätti itse lähteä Italiaan.