cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aberraatio (tähtitiede)
thumb|Tähden näennäinen asema Maasta katsottuna riippuu Maan nopeudesta. Poikkeama on todellisuudessa paljon pienempi kuin tässä kaaviokuvassa. thumb|250px|Ekliptikan navalla oleva tähti näyttää aberraation vuoksi kiertävän ympyrää, tarkalleen [[ekliptikalla oleva taas kulkevan janaa pitkin edestakaisin. Muualla sijaitsevat tähdet näyttävät kiertävän ellipsin muotoista rataa.]] thumb|James Bradley. Aberraatio on tähtitieteessä havaitsijan liikkeestä aiheutuva tähden paikan näennäinen muutos maapallon liikesuunnassa, ja se saa tähden kiertämään vuoden kuluessa ellipsinmuotoisen kierroksen todellisen paikkansa ympäri. Syynä tähän näennäiseen muutokseen on Maan kiertoliike Auringon ympäri ja valon äärellinen nopeus.
Aljona Kartašova
Kartašova saavutti olympiahopeaa Pekingissä 2008 sarjassa 63 kg. Loppuottelussa hän hävisi japanilaiselle Kaori Ichōlle. Ateenan kesäolympialaisissa 2004 Kartašova sijoittui samassa painoluokassa kahdeksanneksi. Maailmanmestaruuden Kartašova on voittanut kerran ja Euroopan mestaruuden kolme kertaa. EM-kilpailuista hän on voittanut yhteensä kuusi mitalia.
Aberraatio (tähtitiede)
missä v on havaitsijan nopeus, c valon nopeus ja θ havaitsijan liikkeen ja kohteen todellisen suunnan välinen kulma. Suhdetta v/c sanotaan aberraatiovakioksi. Maan kiertoliikkeestä aiheutuvan aberraation aberraatiovakio on noin 21 kulmasekuntia. Lisäksi on olemassa Maan pyörimisliikkeestä aiheutuva, joskin paljon pienempi aberraatio, jonka aberraatiovakio on noin 0,3”.
Aberraation havaitsi James Bradley vuonna 1728. Hänen tarkoituksenaan tuolloin oli mitata tähtien vuotuinen parallaksi, mitä hän ei kuitenkaan sen pienuuden vuoksi onnistunut tekemään, mutta sen sijaan hän havaitsi odottamatta aberraation.
Maanosaliittojen cupin 2009 kokoonpanot
Tämä sivu esittelee vuoden 2009 Maanosaliittojen cupin 8 osallistujajoukkuetta. Joukkueiden kapteenit on merkitty (c)-merkillä. Joukkueissa tulee olla 23 pelaajaa, joista kolmen täytyy olla maalivahteja.
Linda DeBrita
Linda DeBrita (k. 12. maaliskuuta 2008 Scotia, New York) oli yhdysvaltalainen harpisti. Hän kouluttautui alkujaan pianistiksi, mutta hänen rakkautensa kelttiläistä musiikkia kohtaan johdatti hänet lopulta harpun ja dulcimerin pariin. Hän esiintyi molemmilla soittimilla solistina ja muiden instrumentalistien, erityisesti Kate Oaksin kanssa. Hänellä oli oma kelttityylinen akustinen kokoonpanonsa, Lakehill Strings 'n Things, jossa hän soitti sekä harppua että dulcimeria.
DeBrita oli myös sairaanhoitaja ja soitti potilaiden vuoteiden ääressä terapeuttista musiikkia. Hänellä oli aviomies John, ja pari sai neljä lasta. DeBrita kuoli sairastettuaan pitkään munasarjasyöpää.
Hannu Saha
Hannu Simo Paavali Saha (s. ) on suomalainen musiikintutkija, säveltäjä ja kansanmuusikko, jonka pääinstrumentti on kantele.
Ura
Saha on koulutukseltaan filosofian tohtori. Tampereen yliopistossa hyväksytyn väitöskirjan nimi on Kansanmusiikin tyyli ja muuntelu (1996).
Saha on työskennellyt Kaustisella toimivan Kansanmusiikki-instituutin toiminnanjohtajana 1985–2002 ja etnomusikologian määräaikaisena professorina Tampereen yliopistossa 2002–2003. Vuosina 2004–2009 Saha toimi Taiteen keskustoimikunnan päätoimisena puheenjohtajana.
Saha toimi kansanmusiikin professorina Sibelius-Akatemiassa 2009–2014. Taideyliopisto ei uusinut Sahan määräaikaista professuuria kiistanalaisen hakuprosessin jälkeen. Saha kanteli asiasta eduskunnan oikeusasiamiehelle, joka antoi yliopistolle moitteet.
Vuodesta 2015 Saha on toiminut Musiikin edistämissäätiön johtajana.
Saha on soittanut muun muassa yhtyeissä Primo, Fedja Happo ja Salamakannel. Nuoruudessaan hän soitti yhtyeissä Mummi Kutoo ja Suistomaan Pojat. Hän on julkaissut soitto-oppaita ja kolmattasataa artikkelia tieteellisissä ja musiikkialan julkaisuissa.
Sahalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 2021.
Viimeiseen pisaraan (albumi)
Viimeiseen pisaraan on suomalaislaulaja Kari Tapion studioalbumi (albumilistan sijoitus 3.). Se julkaistiin 25. maaliskuuta 2009.
Einari Teräsvirta
Einari Teräsvirta (7. joulukuuta 1914 Viipuri – 23. marraskuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, professori, telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Urheilusaavutukset
Los Angelesin kisoissa Teräsvirta sai rekillä samat pisteet Heikki Savolaisen kanssa, mutta Suomen joukkue päätti antaa hopeamitalin Savolaiselle. Teräsvirta on Aarne Pekkalaisen jälkeen toiseksi nuorin suomalainen kesäolympiamitalisti. Lisäksi hän ehti saavuttaa urallaan uimahyppyjen Suomen mestaruuden.
Barouéli
Barouéli on maalaiskunta, sen keskuskylä ja Ségoun alueen Barouélin piirin hallinnollinen keskus Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen itäpuolisella tasangolla 90 kilometriä Ségousta maanteitse lounaaseen. Kunnassa on 43 500 asukasta (vuonna 2009).
Barouélin kunnan pinta-ala on 864 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Barouélin piirin Boidién, etelässä Kalakén ja Konobougoun, idässä Sanandon, koillisessa Ségoun piirin Konodiminin ja lännessä Koulikoron alueen Koulikoron piirin Dinandougoun kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymävyöhykkeeseen. Kunnan alueella ei ole pysyviä vesistöjä.
Kuntaan kuuluu 42 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, sarakoleja, fulbeja, tukuloreja ja hausoja. Tärkein uskonto on islam. Kunnassa asuu myös animisteja ja kristittyjä.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä ja pavut. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa ja vesimeloneja. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Barouélin ja Niazanan kylissä pidetään markkinat. Lisäksi hyödynnetään Siémonan louhosta.
Barouélista johtaa päällystämätön tie Bamakon ja Moptin väliselle RN6-maantielle. Palveluihin kuuluu joukko alakouluja, yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED), piirin poliklinikka ja terveysasema.
FS Kersaint (1869)
Kersaint oli Ranskan laivaston vuonna 1869 vesillelaskettu Bourayne-luokan aviso, joka luokiteltiin myöhemmin 3. luokan risteilijäksi.
Valmistus
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 24. tammikuuta 1868. Alus laskettiin vesille 7. syyskuuta 1869 ja se otettiin palvelukseen 17. elokuuta 1870.
HTTP 451
pienoiskuva|HTTP 451 -virheilmoitus yhdysvaltalaisella verkkosivulla, joka ei Euroopassa ole GDPR:n voimaantulon jälkeen nähtävissä. HTTP 451 (Unavailable For Legal Reasons, ) on HTTP-protokollan virhekoodi, jota käytetään tilanteissa, joissa käyttäjä pyrkii laittomalle, esimerkiksi valtion sensuroimalle sivulle. Luku 451 on viittaus Ray Bradburyn dystopiaromaaniin Fahrenheit 451, jossa kirjat ovat kiellettyjä. Se on kuvaavampi versio virhekoodista HTTP 403 (kielletty). Se hyväksyttiin käyttöön joulukuussa 2015.
FS Kersaint (1869)
Palvelus
Kersaint poistettiin alusluettelosta 16. joulukuuta 1884 ja se romutettiin vuonna 1903 Cherbourgissa.
HTTP 451
Koodi saattaa näkyä esimerkiksi sivuilla, joiden on todettu olevan uhka kansalliselle turvallisuudelle sekä sivuilla, jotka rikkovat tekijänoikeuksia, yksityisyydensuojaa tai mitä tahansa muuta lakia tai oikeuden määräystä.
GDPR:n tultua voimaan osa Euroopan unionin ulkopuolella sijaitsevista verkkosivuista on alkanut käyttää HTTP 451 -virhekoodia sen sijaan, että yrittäisivät noudattaa uusia säädöksiä. Sisällön sijaan alueelta tuleville pyynnöille annetaan vain HTTP 451 -sivu.
Potsdamer Platz
thumb|250px|Potsdamer Platz thumb|250px|Hotelli Bellevue Potsdamer Platzin laidalla 1903 thumb|250px|Berliinin muuri Potsdamer Platzin kohdalla 1975. Taustalla oikealla [[Haus Vaterland]] thumb|250px|Berliinin muuriin avattu rajanylityspaikka marraskuussa 1989
Potsdamer Platz on aukio, joka sijaitsee noin kilometrin Brandenburgin portista etelään Berliinin keskustassa, Tiergartenin kaupunginosassa. Se on saanut nimensä Potsdamin kaupungin mukaan.
Ennen toista maailmansotaa Potsdamer Platz oli Berliinin sydän ja eräs koko Euroopan vilkasliikenteisimmistä aukioista. Se kuitenkin tuhoutui maailmansodan aikana lähes maan tasalle ja jäi sen jälkeen vuosikymmenien ajaksi hylätyksi jättömaaksi. Berliinin muuri jakoi aukion kahtia eikä Länsi- ja Itä-Berliinin välistä rajavyöhykettä jälleenrakennettu kylmän sodan aikana. Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen Potsdamer Platzia ympäristöineen alettiin rakentaa uudelleen vuodesta 1994 alkaen. Se oli 1990-luvun lopulla Euroopan suurin rakennustyömaa ja alue on nyttemmin rakennettu lähes täysin uudestaan.
Nykyisin Potsdamer Platzin aluetta halkovat pilvenpiirtäjät ja mielikuvitukselliset rakennukset kuten Helmut Jahnin suunnittelema Sony Center. Aluetta ovat suunnitelleet tunnetut arkkitehdit ja sitä pidetäänkin tärkeänä modernin arkkitehtuurin luomuksena. Renzo Pianon johtama arkkitehtiryhmä suunnitteli Daimler-Chrysler-yhtiölle 19 rakennusta käsittävän korttelin aukion laidalle. Siihen kuuluu muun muassa pelikasino, musikaaliteatteri ja elokuvateatteri. Kolmas huomiota herättävä rakennus on Hans Kollhoffin suunnittelema tiilinen tornitalo. Aukion vanhoista rakennuksista ainoastaan Grand Hotel Esplanadesta on osa jäljellä, sekin Sony Centerin sisälle siirrettynä.
Alueella sijaitsee yksi Berliinin keskeisistä maanalaisista rautatieasemista. Asemalta liikennöivät muun muassa metrolinja U2 sekä Nord-Süd-Tunnelin linjat S1, S2 sekä S25.
Aiheesta muualla
52.50944°N, 13.37583°W
Pierre Louis Jouy
Pierre Louis Jouy (k. elokuu 1894) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä. thumb|250px|Eräs [[paratiisimonarkit|paratiisimonarkkilaji]] Jouy oli ensimmäinen amerikkalainen ornitologi, joka tutki Korean linnustoa. Hän oli ammattimainen keräilijä, joka saapui Souliin toukokuussa 1883 oltuaan sitä ennen kaksi vuotta Japanissa keräämässä lintuja Kansallismuseon toimeksiannosta. Kansallismuseolla ei ollut määrärahaa Jouyn Korean-matkalle, mutta Jouy onnistui järjestämään itsensä Yhdysvaltojen lähetystöhenkilökuntaan. Hän keräsi lintuja Soulin ympäristöstä koko kesän. Syksyllä hän sai toimen kiinalaisten tullilaitoksesta Koreassa (Chinese Customs Service of Korea) ja matkusti Fusaniin marraskuussa 1883. Jouy asui Fusanissa lähes kolme vuotta ja keräsi lintuja ja muita eläimiä aina kun työkiireiltään ennätti. Hän lähti Koreasta heinäkuussa 1886, mutta pysähtyi vielä muutamaksi päiväksi Wŏnsaniin, jossa hän sai hankituksi muutaman näytteen lisää.
Jouy lähetti kokoelman, jossa oli yli 500 näytettä, Kansallismuseoon Washingtoniin, missä se lojui koskemattomana yli 20 vuotta. Samaan aikaan toiset tutkijat keräsivät ja kuvailivat lintuja, jotka siis olivat jo museossa. Jouy palasi Yhdysvaltoihin, paitsi rahoituksen loputtua, myös sairastuttuaan. Rahapulassa hän joutui jättämään kokoelmansa järjestämisen tuonnemmaksi ja lähti sen sijaan palkattuna keräilijänä Meksikoon keräämään lintuja ja muita eläimiä. Hänen sairautensa paheni ja hän kuoli tuberkuloosiin 1894.
Jouy ei ehtinyt kirjoittaa Korean ajoistaan raporttia, vaikka hänellä oli sellainen tarkoitus. Hänen ystävänsä A. H. Clark tutki kokoelman ja kuvaili vuonna 1907 yhdeksän siihen mennessä tuntematonta uutta muotoa, linnuista muun muassa viirupöllön (Strix uralensis) alalajin hondoensis. Vuonna 1910 Clark julkaisi täydellisen raportin kokoelman 554 näytteestä, mutta koska Jouyn muistiinpanot olivat olleet vain hänen päässään, ei raportissa ole juuri muuta kuin, mitä linnunnahat voivat kertoa. Clark löysi yhden lyhyen käsikirjoituksen, jossa Jouy kuvaili japaninparatiisimonarkin ja jonka Clark julkaisi postuumisti Jouyn nimellä 1910.
Jouy oli vähän ennen kuolemaansa antanut käsikirjoituksen Leonhard Hess Stejnegerille ja pyytänyt tätä tutkimaan kokoelmansa ja julkaisemaan raportin. Stejneger ei kiireiltään ehtinyt sitä koskaan tehdä.
Jouyn kunniaksi on nimetty hopeahartiakyyhky (Columba jouyi).
Jocelyn Morlock
thumb|right|Jocelyn Morlock
Jocelyn Morlock (14. joulukuuta 1969 Saint Boniface – 2023 ) oli kanadalainen säveltäjä. Hän oli Vancouverin sinfoniaorkesterin residenssisäveltäjänä 2014–2019.
Morlock opiskeli pianonsoittoa Robert Richardsonin johdolla ja sai kandidaatin arvon Brandonin yliopistosta. Hän sai sekä maisterin- että tohtorinarvonsa Brittiläisen Kolumbian yliopistosta, jossa häntä opettivat Gerhard Ginader, T. Patrick Carrabré, Stephen Chatman, Keith Hamel ja Nikolai Korndorf.
Morlock voitti vuoden klassisen sävellyksen Juno-palkinnon vuonna 2018 teoksellaan My Name is Amanda Todd. { Lisäksi hän sai urallansa Länsi-Kanadan musiikkipalkinnon vuoden klassisesta sävellyksestä teoksellaan Cobalt (2015).
Polynominen interpolaatio
Polynominen interpolaatio eli polynomi-interpolaatio on matematiikassa approksimaatiomenetelmä, jossa sovituskäyrinä käytetään polynomeja. Polynomisella interpolaatiolla halutaan yleensä laskea tunnettujen pisteiden välistä puuttuvia pisteitä tai sovittamaan pisteiden väleihin sileä ja jatkuva käyrä. Toisinaan sovitetaan mutkikkaalle funktiolle helpommin laskettava polynomi, jolla funktion arvot voidaan approksimoida nopeasti.
Polynominen interpolaatio on tehokas menetelmä, jos interpoloitavia pisteitä on vähän. Suuri pistejoukko vaatii polynomin, jolla on korkea asteluku ja sellainen polynomi heilahtelee paljon. Alemmilla asteluvuilla heilahtelua on vain vähän ja sen laskeminen on helppoa. Interpoloitava pistejoukko jaetaankin ryhmiin, joihin sovitetaan erilaisia matala-asteisia polynomeja. Silloin eri polynomien yhtymiskohdissa käyrä on jatkuva, mutta sen derivoituvuus puuttuu. Tätä varten voidaan sovitusalgoritmiin lisätä derivoituvuusehtoja, jolloin käyristä tulee jokaisessa kohdassa sileä. On kehitelty monia menetelmiä, jotka sopivat eri tilanteisiin paremmin ja erilaisia polynomiluokkia, jotka täyttävät kulloinkin vaaditut ominaisuudet.
Jotta polynomin kuvaaja kulkisi kaikkien annettujen pisteiden kautta, tulisi polynomin asteluku olla yhtä pienempi kuin pisteiden lukumäärä. Silloinkin, jos pisteitä sijaitsee päällekkäin tai ne ovat esimerkiksi kollineaarisia, tullaan toimeen alemmallakin asteluvulla. Kun kertoimien laskentamenetelmä on valittu, on saatu interpolaatiopolynomi yksikäsitteinen.
Ensimmäisen asteen polynomi
Lineaarinen interpolaatio toteutetaan joko sovittamalla suoran yhtälö kahden pisteen välille tai luomalla Lagrangen polynomi kahdelle pisteelle. Kun kaksi pistettä merkitään (x_0,y_0) ja (x_1,y_1) ja y-koordinaateilla tarkoitetaan funktion y=f(x) arvoja, voidaan suoran yhtälöllä muodostaa ensimmäisen asteen polynomi Toinen tapa muodostaa kahden pisteen kautta kulkeva polynomi on luoda lausekkeet, jotka saavat arvon nolla toisen pisteen sijoituksesta ja oman y-koordinaatin omassa kohdassa. Silloin ja Polynomi saadaan näiden lausekkeiden summana Se antaa tulokseksi saman ensimmäisen asteen interpolaatiopolynomin kuin edellinenkin menetelmä. Viimeistä muotoa kutsutaan myös Lagrangen polynomiksi.
Toisen asteen polynomi
Toisen asteen interpolointi voidaan toteuttaa joko sovittamalla toisen asteen polynomin käyrää eli paraabeli kolmelle pisteelle tai soveltamalla Lagrangen menetelmää. Toisen asteen interpolointi kolmelle pisteelle (x_0,y_0), (x_1,y_1) ja (x_2,y_2) voidaan suorittaa viimeksi mainitulla tavalla. Muodostetaan lausekkeet, jotka antavat arvoksi nolla muissa pisteissä paitsi "omassa" pisteessä. Seuraava termi on nolla, kun siihen sijoitetaan x_1 tai x_2, mutta se on y_0, kun siihen sijoitetaan x_0 Polynomi saadaan kolmella termillä Näitä interpolaatiopolynomeja voi liittää moneen peräkkäisen kolmen pisteen sarjoihin. Jos pisteet ovat kollineaarisia, tulee polynomista ensimmäistä astetta. Jos pisteet eivät ole kollineaarisia, tulee siitä toisen asteen interpolaatiopolynomi. Esitettyä muotoa kutsutaan Lagrangen polynomiksi.
Lagrangen interpolaatio
Lagrangen interpolaatio luodaan käyttämällä yleistä Lagrangen interpolaatiopolynomia. Se voidaan kirjoittaa muodossa missä ensimmäinen kantapolynomi L_0(x) on ja i. kantapolynomi on Polynomin aste on korkeintaan n, jos pisteitä on n+1. Mikäli osa pisteistä ovat samoja tai ne ovat kollineaarisia, laskee polynomin asteluku alle n. Lagrangen interpolaatiopolynomi on vaikea laskea tietokoneella, sillä pyöristysvirheet aiheuttavat joskus yli- tai alivuotoa.
Newtonin interpolaatio
Newtoinin interpolaatiomenetelmässä polynomille haetaan kertoimet muodossa Kertoimet määräytyvät ehdosta joka johtaa rekursiivisesti ratkeavaan yhtälöryhmään Yhtälöryhmän ratkaiseminen voidaan järjestää taulukossa, jota kutsutaan Newtonin erotustaulukoksi.
Newtonin menetelmä on melko suoraviivainen tapa laskea polynomin kertoimet. Kun uuden pisteen lisääminen johtaa Lagrangen menetelmässä uuteen laskutehtävään, tulee Newtonin menetelmässä lisätä vain uusi rivi ja suorittaa sille pikkulaskuja.
Portugalin väestö
200px|thumb|right|Portugalin väkiluvun kehitys [[1961–2003 (luvut tuhansissa)]] Portugalin arvioitu asukasluku vuonna 2016 oli 10 309 573. Vuonna 2001 asukkaita oli 10 356 117, joista 51,7 % oli nais- ja 48,3 % miespuolisia. Portugali on uskonnollisesti ja kielellisesti verrattain homogeeninen maa. Nykypäivän portugalilaiset ovat lähinnä Rooman valtakuntaa edeltäneiden keltti- ja iberiheimojen jälkeläisiä.
Väestörakenne
Vuonna 2016 Portugalin tilastokeskuksen mukaan koko maassa asui 10 309 573 asukasta. Manner-Portugalin asukasluku oli 9 809 414, Madeiran 254 876 ja Azorien 245 283. Portugalin väkiluku on laskussa, sillä vuonna 2009 maassa asui 10 573 479 asukasta. Vuonna 2016 väestönkasvu oli -0,31 prosenttia.
Portugalin väestö ikääntyy, koska hedelmällisyysluku laskee ja ihmiset elävät pidempään. Vuonna 2016 syntyi 87 126 lasta eli 8,4 syntymää tuhatta asukasta kohti (1,9 prosentin kasvu edelliseen vuoteen verrattuna). Vaikka kokonaishedelmällisyysluku kasvoikin hieman, se on edelleen selvästi liian pieni, jotta väestö kasvaisi luonnollisesti.
Portugali oli pitkään maastamuuton maa. Portugalilaiset alkoivat 1960–70-luvulla paeta niin köyhyyttä kuin diktatuuriakin esimerkiksi Ranskaan. Niinpä Pariisia kutsutaan Portugalin toiseksi suurimmaksi kaupungiksi. Nyttemmin siirtolaisia on tullut varsinkin entisistä siirtomaista ja Itä-Euroopan valtioista.
Väestönkehitys
Korkea imeväiskuolleisuus ja maastamuutto hidastivat Portugalin väestönkasvua 1800- ja 1900-luvulla. Ensimmäinen virallinen väestönlaskenta tehtiin vuonna 1864, jolloin väkiluvuksi saatiin noin 4,3 miljoonaa. Sen jälkeen väestö kasvoi alle yhden prosentin vuositahtia käyden tämän yläpuolella ainoastaan 1930- ja 1940-luvulla.
1960-luvulla Portugalin väkiluku väheni 300 000:lla ja 1970-luvun alussa väestönkasvu oli edelleen seisahduksissa. Monet kansalaiset muuttivat pois maasta työn perässä tai välttyäkseen sotapalvelukselta siirtomaasodissa. Vuonna 1974 väkiluku osoitti ensimmäistä kertaa kasvun merkkejä ja vuonna 1981 maan väkiluvuksi arvioitiin 9,8 miljoonaa eli 1,2 miljoonaa enemmän kuin kymmenen vuotta aikaisemmin. Pääosa väestönkasvusta johtui arviolta 500 000–800 000 Afrikan siirtomaista saapuneen pakolaisen asuttamisesta. 1980-luvun alussa väestö kasvoi arviolta 0,8 prosentin vuositahtia ja kääntyi sitten laskuun.
1900-luvun lopulla imeväiskuolleisuus kääntyi laskuun ja maastamuutto hidastui kun taloudellinen tilanne parani. 1990-luvun alussa vuosittainen väestönkasvu oli arviolta 0,4 prosenttia, ja vuonna 1992 maan väkiluvuksi arvioitiin Azorit ja Madeira mukaan lukien 10,5 miljoonaa.
Etniset ryhmät ja kielet
Portugali on sekä kielellisesti että etnisesti melko homogeeninen valtio. Maassa asui vuoden 2016 lopussa 392 969 ulkomaalaista eli noin 3,8 prosenttia väestöstä. Ulkomaalaisten määrä oli kasvanut vuoden aikana 2,4 prosentilla, mitä ennen se oli laskenut kuusi vuotta peräkkäin. Suurimmat ulkomaalaisryhmät ovat brasilialaiset (79 569 asukasta), kapverdeläiset (36 193 asukasta), ukrainalaiset (34 428 asukasta) ja romanialaiset (30 429 asukasta). Lisäksi Portugalissa asuu muun muassa noin 10 000 marranoa, jotka ovat niiden juutalaisten jälkeläisiä, jotka joutuivat aikoinaan esittämään kristittyjä käännynnäisiä, vaikka samalla harjoittivatkin juutalaisuutta salaa kryptojuutalaisina. Portugalin asukkaista noin 800 on suomalaisia.
Romaanista portugalin kieltä puhutaan koko maassa, jonka lisäksi Miranda do Douron alueella puhutaan alueellisesti tunnustettua mirandeesia. Ethnologue luettelee Portugalissa käytettäviksi kieliksi asturian, celón, galegon, mirandeesin, portugalin, portugalilaisen viittomakielen ja vlaxinromanin. Portugali yhdistää kansaa, sillä lähes kaikki asukkaat puhuvat sitä äidinkielenään. Peruskoulutuksessa opetetaan englantia ja ranskaa.
Uskonto
Kristinusko on ollut keskeisessä asemassa Portugalin historiassa, ja sillä on edelleen suuri merkitys. Vuoden 2011 väestölaskennan mukaan Portugalin suurin uskonnollinen yhteisö on katolinen kirkko, johon kuuluu 81,0 % portugalilaisista. Katolilaisten määrä on kuitenkin tasaisesti vähenemässä. Muita kristittyjä on noin 3,3 % ja muita uskontoja 0,6 % väestöstä. Uskontokuntiin kuulumattomia on 6,8 % ja kantansa ilmoittamattomia 8,3 % väestöstä. Suurimmat ja vanhimmat protestanttiryhmät ovat anglikaanit ja metodistit. Evankelikaaniset kirkot ovat saaneet 2000-luvulla suosiota, mutta niiden osuus on silti pieni. Myös juutalaisten osuus on pieni. Ennen 1500-lukua juutalaisia oli huomattava määrä, mutta vuonna 1496 kuningas Emanuel I määräsi heidät karkotettaviksi tai käännytettäviksi katolisuuteen. Alueen nykyisen väestön keskuudessa 20 prosentilla on DNA-analyysin perusteella juutalaisia esi-isiä.
Uskonnonvapaus on tullut maahan vasta vuoden 1976 perustuslaissa. Useimmat muut kuin katolisen uskonnon harjoittajista ovat taustaltaan maahanmuuttajia.
Vuonna 2010 tehdyn tutkimuksen mukaan 70 % portugalilaisista uskoo Jumalan olemassaoloon.
Portugalilaissyntyisiä paaveja ovat olleet Johannes XXI ja Pyhä Damasus I. Portugalin vanhimpia kirkkoja on vuonna 1147 rakennettu Lissabonin tuomiokirkko.
Fátiman kaupunki on tärkeä pyhiinvaelluskohde ja vetää vuosittain puoleensa satoja tuhansia pyhiinvaeltajia.
Terveys
Portugalin terveydenhoitojärjestelmää uusittiin vuonna 2002, jotta kustannuksia saataisiin pienemmäksi ja tehokkuutta paremmaksi. Sitä arvosteltiin sitä ennen pitkään lääkäripulasta ja tehottomuudesta. Portugalissa on sekä julkisia että yksityisiä sairaaloita. Santa Casa da Misericórdian hyväntekeväisyyssairaalat ovat tärkeitä erityisesti vanhuksille.
Portugalissa oli vuonna 2016 4,9 lääkäriä 6,7 sairaanhoitajaa tuhatta asukasta kohti. Molempien määrät kasvoivat muutamalla prosentilla vuodesta 2015. NUTS II -alueista eniten lääkäreitä oli Lissabonin metropolialueella (6,3 tuhatta asukasta kohti) ja vähiten Alentejossa (2,8 tuhatta asukasta kohti).
Portugalilaisten odotettavissa oleva elinikä on kasvanut muutamilla vuosilla 2000-luvun aikana. Miesten odotettavissa oleva elinikä on kasvanut vuosina 2000–2016 73,1 vuodesta 77,6 vuoteen ja naisilla 79,8 vuodesta 83,4 vuoteen. Samaan aikaan 65-vuotiaiden jäljellä oleva elinikä on kasvanut keskimäärin 16,6 vuodesta 19,3 vuoteen.
Vuonna 2015 Portugalissa kuoli 108 922 ihmistä. Tilastollisesti suurimmat kuolinsyyt olivat verenkiertojärjestelmän sairaudet ja syövät, jotka aiheuttivat yhdessä 54,3 prosenttia kuolemista. Vuonna 2015 uusia AIDS-tapauksia Portugalissa tuli 238. Se on 81,3 prosenttia vähemmän kuin niiden huippuvuonna 1999.
Koulutus
200px|thumb|[[Coimbran yliopisto.|left]] Portugalissa on oppivelvollisuus 6–18-vuotiaille. 12 vuotta kestävä pakollinen koulu on kaksi vuotta pidempi kuin OECD-maiden keskiarvo.
1990-luvun alussa Portugalin väestöstä oli erilaisten tutkimusten ja arvioiden mukaan 14–20 % lukutaidottomia, tosin useimmat luku- ja kirjoitustaidottomista olivat iäkkäämpiä ihmisiä. Portugalin hallitus oli alkanut 1980-luvun loppupuolella panostaa koulunkäyntiin aiempaa enemmän, kun tutkimuksissa oli havaittu lukutaidottomien suuri määrä. Lukutaitoisten osuus on tuon jälkeen kasvanut selvästi, sillä Unescon mukaan vuonna 2011 yli 15-vuotiaista 94,5 osasi lukea. Miehillä lukutaito oli hieman parempaa, sillä yli 15-vuotiaiden naisten lukutaito oli vuonna 2011 92,9 prosenttia ja miehillä 96,3 prosenttia.
Vuoden 2000 PISA-tutkimuksessa, jossa testattiin 28 OECD-maan ja neljän muun maan 15-vuotiaiden koululaisten lukutaidon, matematiikan ja luonnontieteiden osaamista, Portugali sijoittui kaikissa OECD-maiden keskiarvon alapuolelle. Vuosina 2002-2012 Portugalin tulokset paranivat etenkin matematiikassa, ja vuonna 2012 maa oli lähellä OECD:n keskitasoa.
Tilastotietoja
Asukasluvun kehitys
Muuta
Alueiden asukasluku
Portugalin alueet suuruusjärjestyksessä asukasluvun mukaan:
Regina Jonas
Regina Jonas (3. elokuuta 1902 Berliini – 1944 Auschwitz, Puolan kenraalikuvernementti) oli saksalainen rabbi ja ensimmäinen juutalaiseksi rabbiksi vihitty nainen. Jonas sai surmansa holokaustin aikana Auschwitzin tuhoamisleirillä vuonna 1944.
Elämäkerta
Regina Jonas syntyi Berliinissä 3. elokuuta 1902 Scheunenviertelin köyhässä juutalaisessa kaupunginosassa. Jonaksen isä Wolf oli ammatiltaan kauppias ja hän kuoli tuberkuloosiin vuonna 1913. Jonas kiinnostui jo nuorena Raamatusta, juutalaisten historiasta ja hepreasta.
Vuonna 1924 Jonas aloitti opiskelut berliiniläisessä Hochschule für die Wissenschaft des Judentums -koulussa. Useimmat muut koulun naisopiskelijoista pyrkivät opettajiksi, mutta Jonaksen tavoitteena oli päästä rabbiksi. Jonaksen opinnäytetyö valmistui kesäkuussa 1930 ja se käsitteli naisten mahdollisuutta toimia rabbina. Opinnäytetyössään Jonas pyrki osoittamaan naisten toiminnalle rabbeina juutalaisen lain mukaisen eli halakhalaisen perustan. Professori Eduard Baneth hyväksyi Jonaksen opinnäytetyön, mutta hän kuoli ennen asiaankuuluvan suullisen kokeen pitämistä. Hänen seuraajansa eivät puolestaan halunneet vihkiä Jonasta rabbiksi ja hän valmistui sen sijaan opettajaksi. Viimein vuonna 1935 Liberaler Rabbinerverband -järjestön johtaja rabbi Max Dienemann suostui vihkimään Jonaksen. Jonas tunnettiin sittemmin usein nimellä Fräulein Rabbiner Jonas ja vuonna 1937 Berliinin juutalainen yhteisö palkkasi hänet vanhuksien ja sairaiden uskonnollisia menoja varten. Jonas saarnasi myös berliiniläisissä synagogissa.
Juutalaisten asema Saksassa heikkeni merkittävästi kristalliyön myötä marraskuussa 1938. Jonas jatkoi toimintaansa vanhusten parissa ja hän sai kiitoskirjeitä ulkomaille paenneilta juutalaisilta, jotka olivat joutuneet jättämään vanhempansa Saksaan. Talvella 1940–1941 Jonas toimi rabbina useissa eri kaupungeissa natsien perustaman Reichsvereinigung der Juden in Deutschland -järjestön kautta, johon kuuluminen oli Saksan juutalaisille natsien aikana pakollista. 6. marraskuuta 1942 Jonas ja hänen äitinsä vietiin Theresienstadtin keskitysleirille, jossa hän jatkoi rabbina toimimista. 12. lokakuuta 1944 Jonas vietiin äitinsä kanssa edelleen Auschwitzin tuhoamisleirille, jossa hän sai surmansa mahdollisesti jo saman päivän aikana.
Taivaan tulet
Taivaan tulet tarkoittaa seuraavia asioita:
FS Segond (1869)
Segond oli Ranskan laivaston vuonna 1869 vesillelaskettu Bourayne-luokan aviso, joka luokiteltiin myöhemmin 3. luokan risteilijäksi.
Valmistus
Alus tilattiin Nantesin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 19. marraskuuta 1867. Alus laskettiin vesille 24. toukokuuta 1869 ja se otettiin palvelukseen viikkoa myöhemmin 1. kesäkuuta.
Palvelus
Segond poistettiin alusluettelosta 26. marraskuuta 1894, minkä jälkeen se oli vuosina 1895-1896 mekaanikkojen koulutusaluksena Brestissä.
Monismi
Monismi eli ykseysajattelu on käsitys, jonka mukaan vain yhdenlaatuista ”ainesta”, ”todellisuutta” tai muuta vastaavaa on olemassa. Monismin mukaan asioita ei ole kuin yksi.
Ontologinen monismi
Ontologinen monismi on käsitys, jonka mukaan on vain yksi todellisuus. Monismi poikkeaa dualismista eli kaksijakoisesta todellisuuskäsityksestä, jonka mukaan on olemassa kahdenlaista todellisuutta sekä pluralismista eli monijakoisesta todellisuuskäsityksestä, jonka mukaan todellisuuksia on useita.
Suomalainen Wienin piiriä lähellä ollut filosofi Eino Kaila käsitti maailman monistisesti: ainetta ja henkeä, luontoa ja yliluontoa ei voi erottaa toisistaan. Kaila kuitenkin arvosteli Wilhelm Ostwaldin esittämää monismikäsitystä pintapuoliseksi ja liian luonnontieteelliseksi.
Metodologinen monismi
Metodologinen (naturalistinen) monismi on käsitys, jonka mukaan on vain yksi kaikille tieteille yhteinen tieteellinen menetelmä, eikä esimerkiksi ihmistieteillä ole omaa luonnontieteistä poikkeavaa menetelmää. Metodologinen monismi liittyy läheisesti positivismiin. Esimerkiksi mielenfilosofiassa se on esiintynyt behaviorismina, jonka mukaan puhe kaikesta mentaalisesta on mahdollista kääntää fysikalismiin.
Eettinen monismi
Eettiseksi monismiksi on kutsuttu näkemystä, jonka mukaan jotkin arvot tai säännöt ovat aina ensisijaisia.
Monismi oikeustieteessä
Monismi oikeustieteellisenä terminä tarkoittaa ajattelutapaa, jonka mukaan kansallinen ja kansainvälinen oikeusjärjestys ovat yhtä.
Dallas (televisiosarja)
Dallas on texasilaisesta Ewingin öljysuvusta kertova yhdysvaltalainen prime time -televisiosarja. Sitä esitettiin Yhdysvalloissa CBS:n kanavalla 2. huhtikuuta 1978 – 3. toukokuuta 1991. Dallasia esitettiin tekstitettynä tai dubattuna 67 kielellä yli 90 maassa. Suomessa Dallasin esittäminen alkoi 2. syyskuuta 1981 ja päättyi 8. marraskuuta 1991.
Dallasin keskushahmo on ahne, juonitteleva ja naisiinmenevä öljyparoni J. R. Ewing, jota esittää Larry Hagman. Hahmon on usein esitetty pohjautuvan joko texasilaiseen öljymiljonääriin H. L. Huntiin tai tämän poikaan Ray Lee Huntiin. Sarjan keskeisin tapahtumapaikka on Southforkin hevostila ja sen valkoinen päärakennus terasseineen ja uima-altaineen. Dallasin kaupungissa tapahtumat sijoittuvat usein Ewing Oilin pääkonttorin tiloihin. Ulkokohtauksia Dallasissa on enemmän kuin halvemmissa saippuaoopperoissa. Southfork Ranch on 2000-luvulla sarjan museoitu vierailukohde.
Juonenkäänteitä
Vuonna 1980 Dallas jätti katsojat kahdeksan kuukauden ajaksi odottamaan ratkaisua juonenkäänteeseen, jossa J. R. Ewing joutui ammutuksi. Ampujan henkilöllisyyden paljastanutta jaksoa seurasi yli 83 miljoonaa katsojaa, mikä on suurimpia televisioyleisöjä kautta aikain. Juonikuviota parodioitiin myöhemmin Simpsonit-animaatiosarjan jaksossa ”Kuka ampui johtajan?” vuonna 1995.
Dallasissa on eräs televisiosarjojen tunnetuimmista retconeista: yleisön kaipaama sarjan toinen miespäähenkilö Bobby Ewing palautettiin henkiin muuttamalla sarjan juonta niin, että koko Bobbyn kuoleman sisältänyt tuotantokausi olikin vain hänen entisen vaimonsa, Pamelan, unta.
Sarjan oheismateriaali
Jo Dallasin esittämisen aikana vuonna 1986 tehtiin varsinaisen sarjan tapahtumia edeltävistä vuosikymmenistä kertova televisioelokuva Dallas: The Early Years.
Dallasin päättymisen jälkeen tehtiin vielä kaksi televisioelokuvaa:
Vuosina 2012–2014 sarjaan tehtiin uusia jaksoja.
Addax Team
Historia
thumb|left|270px|Rio Haryanto Belgian GP:ssä kaudella 2013. Addax Team syntyi kun Alejandro Agag osti Adrián Camposin GP2-tallin. Kauppa koski vain Campos-tallin GP2-toimintoja, eikä vaikuttanut sen toimintaan muissa luokissa. Kausi 2009 oli Addaxin ensimmäinen. Talli sijoittui toiseksi kausina 2009 ja 2010. Vuonna 2011 Addax oli ensimmäinen.
Addax Team osallistui myös Aasian GP2-sarjaan kaudelle 2008–2009, sekä 2010 alkaneeseen GP3-sarjaan, jossa talli sijoittui kahdeksanneksi molempina osallistumisvuotenaan. Tiimi keräsi molemmilta kausiltaan myös kaksi palkintokorokesijoitusta mutta voittoja ei kohdalle osunut.
Talli lopetti toimintansa GP3:ssa ja siirtyi keskittymään pelkästään GP2:iin. Vuoden 2013 päätteeksi talli vetäytyi GP2-sarjasta ja Campos Racing korvasi tallin ja teki paluun sarjaan kaudeksi 2014.
GP2-tulokset
• GP2-finaali 2011 oli GP2-kauden 2011 ulkopuolinen finaali.
Godigisel
Godigisel tai Godegisel (359–406) oli vandaalien kuningas ja kahden vandaalikuninkaan, Gunderikin ja Geiserikin, isä. Gunderikin äiti oli Godigiselin virallinen puoliso ja Geiserikin äiti puolestaan jalkavaimo.
Godigisel kuoli taistelussa lähellä Reiniä vuonna 406. Hänen kuolemansa jälkeen vandaalit siirtyivät Galliaan ja sieltä edelleen Espanjaan.
Berengar Toursilainen
thumb|Berengar Toursilainen Berengar Toursilainen (n. 999 – 6. tammikuuta 1088) oli ranskalainen varhaisskolastinen teologi ja Chartresin katedraalikoulun johtaja. Hänen esimerkkinsä dialektiikan hyödyntämisessä johti menetelmän leviämiseen Laonin ja Pariisin kouluihin. Hän kävi myös väittelyjä kirkon johdon kanssa ehtoollisen transsubstantiaatio-opista.
Berengar oli Chartresin piispa Fulbertin oppilas. Hänestä tuli vuonna 1030 Saint-Martin de Toursin kaniikki ja myöhemmin katedraalikoulun rehtori. Hän sovelsi dialektista menetelmää kirkon perinteisiin opetuksiin, ja joutui tämän vuoksi ristiriitoihin joidenkin oppien kanssa. Eräs tällainen seikka oli transubstantiaatio-oppi, jonka neljäs lateraanikonsiili nosti kirkon opiksi vuonna 1215. Opin mukaan ehtoollisella käytetty leivän ja viinin substanssi muuttuu ehtoollisella Kristuksen ruumiiksi ja vereksi. Berengarin mukaan tämä oppi on ristiriidassa järjen, kirkon aiempien opetusten ja Raamatun kanssa. Berengar itse edusti Augustinuksen tavoin symbolista tulkintaa, jonka mukaan ehtoollinen on rituaalinen kuva, jossa ehtoollisaineet pysyvät samana, mutta mielessä oleva merkitys muuttuu.
Berengaria syytettiin virheellisestä opetuksesta useissa kirkolliskokouksissa, ja hänet pakotettiin perumaan mielipiteensä. Hän palasi kuitenkin aina takaisin aiempiin opetuksiinsa. Hän kirjoitti näkemyksensä tueksi teoksen Rescriptum versus Lanfrancum eli De sacra coena, jossa esitti näkemyksensä yksityiskohtaisesti.
Linda Finnie
Linda Finnie (s. 1954 Skotlanti) on brittiläinen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän opiskeli Skotlannin kuninkaallisessa musiikki- ja draama-akatemiassa. Hän voitti vuosina 1974 ja 1977 kansainvälisen Ferrier-kilpailun.
Finnie on osallistunut lukuisiin levytyksiin, joista suurin osa on tehty Chandos-levymerkille.
Lateraanikonsiili
Lateraanikonsiili on viiden katolisen kirkon tunnustaman ekumeenisen kirkolliskokouksen nimenä. Kokoukset ovat saaneet nimensä Rooman Lateraanikirkosta.
Judo kesäolympialaisissa 2020 – miesten 73 kg
Miesten 73 kg painoluokka judossa Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin Nippon Budōkanilla 26. heinäkuuta. Kilpailuun osallistui 36 judokaa.
Olympiaturnauksen voitti isäntämaan Shohei Ōno, joka uusi viisi vuotta sitten voitetun olympiakullan. Hän voitti loppuottelussa georgialaisen Laša Šavdatuašvilin. Pronssia saavuttivat An Changrim ja Tsend-Otširyn Tsogtbaatar.
Ennen turnauksen alkua algerialainen Fethi Nourine vetäytyi turnauksesta, koska hän olisi mahdollisesti kohdannut israelilaisen Tohar Butbul toisella kierroksella. Nourine perusteli päätöstään Palestiinan konfliktilla.
Karsinnat
Jokaiseen painoluokkaan valittiin suoraan 18 parasta urheilijaa Kansainvälisen judoliiton rankingin perusteella. Ranking-pisteet tarkasteltiin 28. kesäkuuta 2021. Yhdestä maasta sai osallistua korkeintaan yksi urheilija yhteen painoluokkaan. Isäntämaa Japani sai näiden lisäksi vähintään yhden judokan jokaiseen painoluokkaan. Näiden lisäksi olympialaisiin valittiin 100 urheilijaa rankinglistojen perusteella. Näistä sadasta paikasta Afrikka sai 24 paikkaa (12 naisille ja miehille), Eurooppa 25 (13 miehille ja 12 naisille), Aasia 20 (kymmenen kummallekin sukupuolelle), Oseania 10 (viisi naisille ja miehille) ja Amerikka 21 paikkaa (10 miehille ja 11 naisille). Myös maanosien paikat piti jakaa siten, että yhdestä maasta sai tulla yksi judoka yhteen painoluokkaan. Jos maanosasta ei saada täytettyä näin paikkoja, täytettiin paikat maailmanlaajuisten rankingien perusteella. Näiden lisäksi eri painoluokkiin kutsuttiin yhteensä 20 judokaa.
Saližan Šaripov
thumb|Saližan Šaripov
Saližan Šakirovitš Šaripov (, s. 24. elokuuta 1964 Uzgen, Kirgiisien SNT, Neuvostoliitto) on kirgisialainen kosmonautti.
Šaripov valmistui sotilaslentäjäksi vuonna 1987. Tämän jälkeen hän toimi lennonopettajana. Šaripov valittiin kosmonauttikoulutukseen vuonna 1990. Hän suoritti vuonna 1994 Moskovan valtiollisessa yliopistossa kartografian tutkinnon.
Šaripov lensi avaruudessa ensi kerran STS-89-lennolla 22.–31. tammikuuta 1998, joka oli Mir-avaruusaseman huoltolento. Hän lensi myös Sojuz TMA-5 -lennolla ISS-avaruusasemalle.
Šaripov syntyi nykyisen Kirgisian alueella ja on Venäjän kansalainen. Hän on naimisissa Nadežda Šaripovan kanssa. Perheessä on yksi tytär ja yksi poika.
Liniers (1946)
Liniers (runkonumero D51) oli Espanjan laivaston vuonna 1946 vesillelaskettu Liniers-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Bazánilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 1936. Työ kuitenkin keskeytyi Espanjan sisällissodan alkaessa. Työ aloitettiin uudelleen 1939, mutta se keskeytyi seuraavana vuonna alukselle tehtävien muutosten vuoksi.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1982.
Suihkussa laulaminen
Suihkussa laulaminen on laajalle levinnyt tapa. Monet ihmiset laulavat suihkussa, koska sen akustiset ominaisuudet saavat laulajan äänen kuulostamaan itselleen paremmalta. Pieni tila ja seinälaattojen kovat, ääntä heijastavat pinnat tuottavat erilaisia seisovia aaltoja ja kaikuja, jotka antavat äänelle syvyyttä ja runsautta.
Suihkussa laulaminen on kirjattu ensi kertaa historiaan jo vuosisatoja sitten. Esimerkiksi muslimifilosofi Ibn Khaldun kirjoitti Muquddimahin ensimmäisessä osassa kylvyssä laulamisen ilosta, jonka hän selitti olevan peräisin kuuman ilman vaikutuksesta ihmisen henkeen. .
Keskinkertaisia tai amatöörilaulajia kutsutaan yleensä ironisesti suihkulaulajiksi.
FS Vaudreuil (1870)
Vaudreuil oli Ranskan laivaston vuonna 1870 vesillelaskettu Bourayne-luokan aviso, joka luokiteltiin myöhemmin 3. luokan risteilijäksi.
Valmistus
Alus tilattiin Nantesin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 24. tammikuuta 1868. Alus laskettiin vesille 26. elokuuta 1870 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1873.
Palvelus
Vaudreuil poistettiin alusluettelosta 27. kesäkuuta 1889, jonka jälkeen se oli ponttoonina sekä hiiliproomuna Lorientissä. Marraskuussa 1915 alus oli majoitusaluksena. Se oli vuonna 1917 saksalaisten sotavankien majoitustilana ennen romuttamistaan.
Dzuaryqæu
Dzuaryqæu on kylä Alagirin piirin koillisosassa Pohjois-Ossetia-Alaniassa Venäjällä. Dzuaryqæu sijaitsee aivan Gorætgæronin piirin vastaisella rajalla, piirin hallinnollisesta keskuksesta, Alagirin kaupungista, itään. Sen naapureina on lännessä Xætældonin kylä ja idässä Majræmadagin kylä.
Pullin asuinpaikka
pienoiskuva|Quadkopteri video Pullin asuinpaikassa Pullin asuinpaikka sijaitsee Lounais-Virossa Sindin kaupungin lähellä muinaisen Pärnunjoen rannalla. Se löydettiin vuonna 1967. Se on Viron varhaisin tunnettu kivikauden asuinpaikka ja se ajoitetaan noin 9 000-8 550 eaa. eli varhaismesoliittiselle kaudelle. Löydösten perusteella sitä pidetään kevään ja kesän aikana asuttuna kausiluonteisena leirinä. Pullin löytöihin on runsaasti viittauksia suomalaisten, virolaisten ja venäläisten arkeologisissa artikkeleissa.
Asuinpaikan löydöt
Kiviesineet, jotka valmistettiin piistä, olivat kaapimia, veitsiä, uurtimia ja nuolenkärkiä. Osa niistä oli valmistettu paikallisesta harmaasta piistä, mutta vaativat esineet oli valmistettu muualta tuodusta tummasta piistä. Yksi kivikirves oli valmistettu kivestä.
Luuesineitä havaittiin muutamia. Ohuen turvekerroksen alla luut olivat säilyneet toistuvien tulvien takia, mutta luuaines oli jo osittain hapertunut. Näin siitäkin huolimatta, että Ancylus-järvi peitti asuinpaikan alleen ja kerrosti sen ylle metreittäin hiekkaa. Löytöesineet olivat muun muassa luutalttoja, nuolen-, harppuunan- ja keihään kärkiä, ongenkoukkujen osia ja tikareita. Myös joitakin hammasriipuksia ja eläinveistoksia löydettiin.
Luuaineistosta on pystytty tunnistamaan eläinlajeja. Luut olivat enimmäkseen hirven ja majavan, mutta joukossa oli myös karhun, suden, koiran, näädän, metsäkauriin ja saksanhirven luita. Perkuutähteistä erottui hauen, kuhan ja lahnan luita.
Taiteilija-apuraha
Taiteilija-apuraha on yksittäisten taiteilijoiden työskentelyn tukemiseen kohdistettu tukimuoto. Tavallisesti taiteilija-apurahalla tarkoitetaan elinkuluihin tarkoitettua kuukausittaista apurahaa, joka voi olla esimerkiksi vuosiapuraha tai puolivuotinen apuraha. Valtion ohella taiteilija-apurahoja myöntävät yksityiset säätiöt.
Pullin asuinpaikka
Luonnonolosuhteet
Asuinpaikka sijaitsi rehevällä Pärnujoen hiekkarannalla. Ancylus-järvelle arvioidaan olleen matkaa muutama kilometri. Ancuylus-järven pinta oli tuohon aikaan nousussa ja huuhteli ajoittain kuivaakin maata aalloillaan. Ravinteita kulkeutui läheiseen lahteen, jossa ilmeisesti vesilinnut viihtyivät.
Taiteilija-apuraha
Valtion taiteilija-apurahojen jakamisesta huolehtii Taiteen edistämiskeskuksessa valtion taidetoimikunta. Ennen vuotta 2013 apurahoista päätti Taiteen keskustoimikunta. Alueellisten taidetoimikuntien taiteilija-apurahoja myönnetään kaikkien alojen taiteilijoille, ja niiden myöntämisen perustana on hakijan taiteellisen työn laatu. Apuraha voidaan myöntää puolesta vuodesta viiteen vuoteen kestävälle ajanjaksolle. Vuosittain taiteilija-apurahaa maksetaan noin 500 taiteilijalle. Aikaisemmin niitä voitiin myöntää jopa viideksitoista vuodeksi.
Pullin asuinpaikka
Samanaikainen muu asutus
Latviasta tunnetaan Zvejniekin ja Sūļagalsin ja Liettuasta Karaviškėsin ja Kabeliain asuinpaikat. Nämä jakavat saman kulttuuriperinnön Pullin kanssa.
Taiteilija-apuraha
Taiteen edistämiskeskus myöntää taiteen apurahoja yksityishenkilöille, ryhmille ja yhteisöille. Alueelliset taidetoimikunnat jakavat määrärahoistaan taiteilija-apurahoja ja kohdeapurahoja ja valtionavustuksia yhteisöille.
Pullin asuinpaikka
Samanaikainen muu asutus
Suomalaisista asuinpaikoista Lahden Ristola, Heinjoen Tarhojenranta, Lappeenrannan Saarenoja ja Juankosken Helvetinhaudanpuro saattavat kuulua samanlaisille pioneeriasuttajille kuin Pullikin.
Taiteilija-apuraha
Vuosittain opetusministeriö päättää, millä tavoin valtion talousarviossa Veikkauksen ja raha-arpajaisten voittovaroja osoitetaan taiteen edistämiseen. Vuoden 2009 talousarviossa taiteen tukemiseen osoitettiin yhteensä 191 886 000 euroa. Osa määrärahoista oli asetettu taiteen keskustoimikunnan, valtion taidetoimikuntien, valtion taideteostoimikunnan sekä alueellisten taidetoimikuntien päätettäviksi. Lisäksi budjettivaroista jaettiin kirjailijoiden ja kääntäjien kirjastoapurahoja sekä taiteilija- ja kohdeapurahoja. Kuvataiteen edistämiseen Kuvataidetoimikunta jakoi 790 000 euroa. Kuvataiteen näyttöapurahatoimikunta jakoi 960 000 euroa.
Pullin asuinpaikka
Samanaikainen muu asutus
Pullissa havaittua tummaa piitä, josta valmistettiin tunnettua niin sanottua Pullin nuolenkärkeä, on löydetty myös muilta asuinpaikoilta. Näitä on tavattu koillispuolalaisen Milukin ja latvialaisen Lepakosen asuinpaikoilla sekä idempänä Ylä-Volgan asuinpaikoilla Butovo-1, Prislon-1 ja Zaborova-2. Kun myös Pullista on todettu vierasta piiainesta eli Ylä-Volgan punertavaa piitä, voidaan ajatella balttilaisten ja ylävolgalaisten pitäneen tiivistä yhteyttä. Kaiken kaikkiaan balttilaiset ryhmät pitivät yhteyttä Butovon ja Ressetan kulttuurien ryhmiin, mutta ei vielä vanhempaan Ienevon kulttuuriin. Mahdollinen kulkureitti itään seurasi Väinäjokea Valdaille ja sieltä kaakkoon Okalle tai koilliseen Volgalle, missä mainitut ryhmät asustivat.
Taiteilija-apuraha
Yksittäisille taiteilijoille myönnettäviä työskentelyapurahoja ja niiden keskeistä asemaa taiteellisen työn tukemisessa voidaan pitää pohjoismaiselle taidepolitiikalle tyypillisenä piirteenä, jonka taustalla ovat muun muassa pienet kotimarkkina- ja kielialueet. Apurahoihin tukimuotona on perinteisesti liittynyt myös ajatus taiteellisen vapauden ja taiteen autonomian kunnioittamisesta.
Kirjastoapuraha
Kirjastoapurahajärjestelmä luotiin 1960-luvun alussa kirjailijoille ja kääntäjille korvaukseksi siitä, että heidän teoksiaan on maksutta lainattavissa ja luettavissa yleisissä kirjastoissa. Apurahan määrä on sidottu yleisten kirjastojen edellisen vuoden kirjahankintoihin ja se vastaa noin kymmentä prosenttia kokonaissummasta.
Vuonna 2010 kirjastoapurahan suuruus oli 2,6 miljoonaa euroa, jota jaettiin 932 kirjailijalle ja kääntäjälle. Suurin osa tuesta on myönnetty kaunokirjallisuudelle.
Valtion taiteilija-apuraha
Valtion taiteilija-apuraha on merkittävin yksittäisten taiteilijoiden työskentelyn tukemiseen kohdistettu valtion taiteen tuen muoto.
Taiteen edistämiskeskus päättää valtion taiteilija-apurahan suuruuden. Apurahan voi saada "työskentelyedellytysten turvaamiseen sekä kotimaassa ja ulkomailla tapahtuviin opintoihin ja jatkokoulutukseen" 0,5–5 vuoden työskentelyyn. Ehtona voidaan määrätä, ettei apurahan saaja saa olla apurahakautenaan palkatussa tehtävässä. Apurahan määrä 1.8.2020 oli 1 960,48 euroa kuukaudessa.
Valtion taiteilija-apuraha myönnetään taiteenharjoittajille sekä erityisestä syystä myös arvostelijoille, taiteen opettajille sekä taiteen ja taidehistorian tutkijoille.
Apurahan on tarkoitus toimia saajansa pääasiallisena tulonlähteenä apurahakauden ajan, ja sen myöntävä taidetoimikunta voi määrätä, että apurahan saaja ei saa apurahakaudella olla palkatussa toimessa. Vuodesta 2009 alkaen apurahoista pitää pääsääntöisesti maksaa maatalousyrittäjien eläkelain mukainen vakuutusmaksu, ja niistä kertyy lain mukainen sosiaaliturva.
Valitus
Jos apurahapäätöstä pitää lainvastaisena, siihen voi vaatia oikaisua päätöksen tekijältä.
Keskustelua
Taidegraafikko Pekka Hannulan mukaan apurahojen saamiseksi taiteilijoiden on pakko osallistua "järjettömään näyttelytouhuun", koska apurahat jaetaan pitkälti näyttelyiden perusteella. Siksi apurahat päätyvät galleristeille ja huomattava osa taiteesta ei sovi kuin näyttelytiloihin.
Santahaminan lentoasema
pienoiskuva|Santahaminan lentoasema vuonna 1933. Santahaminan lentoasema on Santahaminassa sijaitsevan venäläisen varuskunnan alueelle syksyllä 1918 perustettu lentoasema. Asema aloitti lakkautetulta Hermannin lentoasemalta siirretyllä puisella lentokonehallilla 1919 ja kahdella puisella laskusillalla. Puisen hallin rinnalle rakennettiin tiilinen 1921 ja betoninen 1924. Jokaisella hallilla oli laskusilta veteen ja yhteen halliin mahtui 5-10 lentokonetta.
Lento-osasto 2 siirrettiin Hermannista ja Lentopataljoona Ilmailupataljoonaksi uudelleen nimettynä Turun Vähä-Heikkilän lentoasemalta. Ilmailupataljoonan koulutuslentotoiminta Ilmailukouluna oli pysähdyksissä vielä keväällä 1919.
Ilmailuvoimien esikunta siirtyi Santahaminan lentoaseman yhteyteen 1. heinäkuuta 1921 viideksi vuodeksi. Sinne siirtyi myös 1. maaliskuuta 1924 perustettu Ilmailutelakka, joka korjasi koneita.
Santahaminassa toimi vesilentokentän lisäksi myös Ilmailutelakan ja lentokonetehtaan pääasiallisessa käytössä oleva entiselle ampumaradalle raivattu maalentokenttä, joka oli pohjaltaan liian pehmeä ja mitaltaan liian lyhyt koulutuslentotoimintaan.