cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Raunistula
Raunistula on kaupunginosa Turussa. Se sijaitsee kaupungin keskustasta pohjoiseen ja kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulan ja osittain Länsikeskuksen suuralueeseen. Raunistulasta suurin osa on omakoti- ja rivitaloaluetta, ja jäljellä olevaa teollisuusaluetta on kehitetty asuinalueeksi. Alueen suurin maamerkki oli pitkään Hankkijan 1910 rakennuttama Raunistulan rehutehdas. Rakennus purettiin vuonna 2010.
Raunistulan kylä
Raunistulan kaupunginosa on saanut nimensä entisen Maarian kunnan alueella sijainneelta Raunistulan kylältä. Raunistulan alue on ollut asuttu jo varhain: kylään kiinteästi liittyneestä Virusmäen kylästä on löydetty 1000–1100-luvulta oleva kalmisto. Varhaisimmat asiakirjamerkinnät Virusmäestä tunnetaan vuosilta 1359 ja 1363.
Raunistula säilyi pitkään maaseutumaisena alueena, ja vielä 1800-luvun alussa alueella asui henkikirjojen mukaan 49 henkeä. Vuoden 1827 Turun palon jälkeen joukko Turun kaupungissa asuneita käsityöläisiä rakensi uudet kotinsa Raunistulaan, ja vuosisadan puolivälin jälkeen kylän asukasluku oli kohonnut 254:ään.
Esikaupunki
pienoiskuva|Näkymä Lokinkadulta (kuuluu nykyisin VI kaupunginosaan) Raunistula alkoi kasvaa nopeasti, kun 1800-luvun loppupuolella teollistumisen aikaansaama muuttoliike toi uusia asukkaita Turun kaupunkiin. Tällöin muun muassa tonttimaan puute sekä ankarat rakennusmääräykset aiheuttivat useiden muuttajien asettumisen kaupungin rajojen ulkopuolelle, mikä synnytti Raunistulan kaltaisia esikaupunkialueita kaupungin ympärille.
Turku–Toijala-radan valmistuminen vuonna 1876 synnytti radan varrelle pieniä teollisuusyrityksiä. Samana vuonna alueelle perustettiin Turun Asfalttitehdas ja kemiallinen tehdas sekä vuonna 1878 toinen kemiallinen tehdas.
Raunistula oli 1880-luvulla kehittynyt Turun suurimmaksi esikaupunkialueeksi. Kuten Turun muissakin tuolloisissa esikaupungeissa, aiheutti köyhän väestön suuri suhteellinen osuus sosiaalisia ongelmia myös Raunistulassa, ja sekä rakentaminen että arkinen elämä alueella olivat suurelta osin yhteiskunnallisen kontrollin ulkopuolella. Koska rakentamiseen ei tarvittu lupia ja rakentajat itse määräsivät talojen ulkomuodon, muodostui alueesta kylämäinen ja epäyhtenäinen, jollaisena se suurelta osin on myös säilynyt. Vuonna 1905 Raunistula muodostettiin taajaväkiseksi yhdyskunnaksi.
Kaupunginosa
pienoiskuva|Näkymä Konsantieltä Raunistula siirrettiin Maarian kunnasta osaksi Turun kaupunkia vuonna 1944. Kaupunginosan maine rikollisuuspesäkkeenä ja alueena, "jossa väkivalta ja alkoholi kytkeytyivät kohtalokkaalla tavalla toisiinsa" säilyi kuitenkin pitkään.
Raunistula on 1900-luvulla muuttunut kaupungin laajentuessa sen laidalla sijainneesta esikaupungista keskustan vieressä sijaitsevaksi pientaloalueeksi.
Väestö
Raunistulan väkiluku on 1 621 (2004). Asukkaista 13,87 % on alle 15-vuotiaita, ja 13,38 % on yli 65. Äidinkielenään suomea puhuu 92,02 % asukkaista, ruotsia 4,92 % ja muita kieliä 3,05 %.
Incoterm
Incoterms eli toimituslausekkeet ovat Kansainvälisen kauppakamarin (ICC) kauppaehtoja, jotka määrittelevät ostajan ja myyjän vastuun toimituksesta, tavarasta ja kustannuksista.
Toimituslausekkeiden käyttö yksinkertaistaa ja lyhentää kauppasopimusten sisältöä. Lausekkeiden perään merkitään paikka johon asti myyjällä on vastuu kuljetuksista ja/tai niiden kustannuksista. Vastaavia toimituslausekekokoelmia on muutama, siksi kauppakirjassa pitää mainita käytettävän kokoelman nimi, esimerkiksi FOB Lontoo, Incoterms 2000. Toimituslausekkeet eivät määrittele kuljetustapaa eivätkä tavaran omistusoikeutta, ainoastaan kuljetuksen osapuolten vastuuta kuljetuksen eri vaiheista.
Historiaa
1920-luvulle tultaessa kauppiaat olivat kehittäneet kaupan alan sanastoon termejä, jotka kuvasivat kaupan osapuolien oikeuksia ja vastuita. Toimituslausekkeita ei ymmärretty samalla tavalla kaikissa maissa, ja rajojen yli tapahtuvassa kaupassa tapahtui usein väärinkäsityksiä.
Kansainvälinen kauppakamari ICC Pariisissa kehitti Incoterms-järjestelmän, joka on lyhenne sanoista International Commerce Terms. Säännöt määrittelivät lausekkeet, joilla määriteltiin ostajien ja myyjien kulut, riskit ja velvollisuudet kansainvälisessä kaupassa. Ensimmäiset säännöt julkaistiin 1936.
Näitä sääntöjä on ajoittain uudistettu uusien säännösten ja kuljetustapojen vuoksi. Säännöt heijastavat tämänhetkisiä kuljetuksen tapoja ja vastaavat YK:n Kansainvälistä tavaran kauppaa koskevista sopimuksista tehtyä yleissopimusta. Uusin Incotermsien versio on 1.1.2020 voimaan astunut Incoterms(R) 2020.
Tikkukaramelli
thumb|Tikkukaramelli kääreessään. Tikkukaramelli eli tikkari on puu- tai muovitikun päässä oleva imeskeltävä tai nuoleskeltava makeinen. Tikkukaramelleja on erimakuisia, -värisiä ja -muotoisia. Niiden makeutta tuova valmistusaine voi olla esimerkiksi sokeri tai tärkkelyssiirappi, johon lisätään väri- ja makuaineita.
Tikkareita on helppo valmistaa itsekin.
Ostettavista tikkukaramelleistä löytyy mainintoja suomalaisesta sanoma- ja aikakauslehdistöstä ainakin jo 1920-luvun puolivälistä lähtien. Tikkukaramellien valmistus oli aluksi tyypillisesti paikallista. Tämän seurauksena suomalaisessa terveydenhoidon lehdessä pakinoidaan vuonna 1936, että pikkuliikkeiden valmistamien tikkukaramellien syöminen saattoi värjätä syöjänsä virtsan "vaikka minkä väriseksi".
Augustin Fataki Alueke
Augustin Fataki Alueke (1912 – 15. joulukuuta 1999) oli katolisen kirkon pappi Kongon demokraattisesta tasavallasta. Hänet vihittiin papiksi 1. lokakuuta 1944.
Fataki Alueke sai nimityksen Kisanganin arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 26. syyskuuta 1967. Hän jäi eläkkeelle 1. syyskuuta 1988, ja häntä seurasi Laurent Monsengwo Pasinya.
Frédéric Etsou-Nzabi-Bamungwabi
thumb|Frédéric Etsou-Nzabi-Bamungwabi Frédéric Etsou-Nzabi-Bamungwabi (3. joulukuuta 1930 – 6. tammikuuta 2007) oli katolisen kirkon pappi Kongon demokraattisesta tasavallasta. Hän kuului Congregatio Immaculati Cordis Mariae -sääntökuntaan.
Etsou-Nzabi-Bamungwabi vihittiin papiksi 13. heinäkuuta 1958, sitten piispaksi 7. marraskuuta 1976. Hän toimi Kinshasan arkkipiispana vuodesta 1990 kuolemaansa. Vuonna 1991 hänestä tuli kardinaali; siten hän osallistui uuden paavin valintaan vuoden 2005 konklaavissa.
Etsou-Nzabi-Bamungwabi kuoli 76-vuotiaana Leuvenissa, Belgiassa. Hänen seuraajakseen Kinshasan arkkipiispana nimitettiin joulukuussa 2007 Laurent Monsengwo Pasinya.
Heinz Bennent
Heinrich August (Heinz) Bennent (18. heinäkuuta 1921 Stolberg, Saksa – 12. lokakuuta 2011 Lausanne, Sveitsi) oli saksalainen näyttelijä. Hänellä oli rooleja muun muassa elokuvissa Viimeinen metro (1980), Peltirumpu (1979) ja Nea – niin nuori... niin utelias (1976).
Bennent oli vuonna 1981 ehdolla parhaan miessivuosan César-palkinnon saajaksi.
Bennentillä on vaimonsa Dianen kanssa kaksi näyttelijälasta, Anne ja David Bennent. Hän asui Sveitsissä, jossa hän kuoli.
Halslahti
Halslahti on kylä Karunassa Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa.
Halslahti sijaitsee Sauvon länsiosissa Karunan eteläreunalla, Halslahden rannalla ja Sauvo-Kemiöntien eteläpuolella. Se rajoittuu idässä Halsniemen kylään, pohjoisessa Maanilan ja Torikan kyliin sekä lännessä Raumalan ja Bröddbölen kyliin. Halslahden kylän pohjois- ja lounaisosa ovat metsäistä, kallioista ja mäkistä aluetta. Kylän pellot ja rantaniityt sijaitsevat sen eteläpuolella. Asutus sijoittuu edelleen pääosin vanhan kylätontin seuduille.
Historia
Kylässä oli jo keskiajalla rälssitila, joka oli peruutettu kruunulle vuonna 1405. Pian se kuitenkin palautui rälssiksi ja vuonna 1447 Hartikka Olofsson panttasi tilan piispalle. Vuonna 1540 kylässä oli neljä perintötilaa, yksi rälssitila sekä kahden tangon ulkoveromaa, joka jaettiin 1580-luvulla tilojen kesken. Rälssitilan omisti 1500-luvulla Stålarm-suku. Saman vuosisadan aikana kaksi muutakin tilaa muuttui rälssiksi. Jäljelle jääneet perintötilat toimivat 1580-luvulla hetken aikaa yhdistettyinä nimismiehentalona, mutta vuoden 1600 tienoilla ne autioituivat ja siirtyivät kruunulle.
Vuonna 1629 kaikki kylän neljä taloa lahjoitettiin Axel Oxenstiernalle rälssiksi. 1600-luvun aikana yksi tila hävisi ja liitettiin toisiin tiloihin. 1680-luvulla tilat peruutettiin kruunulle, jolloin kylään vakiintui kolme tilaa. Nämä tilat olivat olemassa myös isojaon aikana 1775–1776. Näistä nykyiset Keskitalo ja Ylitalo sijaitsivat jo silloin nykyisillä paikoillaan ja kolmas kantatila Alitalo sijaitsi parisataa metriä idempänä kuin nyt. Keskitalo ostettiin perintötilaksi 1761, Alitalo 1799 ja Ylitalo 1802.
1900-luvun alussa kantataloista lohkottiin muutamia tiloja. Kylätontin alueelle perustettiin vuonna 1911 Osuuskunta Aitan Halslahden sivumyymälä.
Lucius III
Paavi Lucius III (1097 – 25. marraskuuta 1185) oli paavina 6. syyskuuta 1181 – 25. marraskuuta 1185. Hänen alkuperäinen nimensä oli Ubaldo Allucingoli.
Luettelo Suomen kunnista vuonna 2008
Taulukko sisältää Suomen kuntien tietoja vuodelta 2008 lajiteltavassa taulukossa. Lisätyt tiedot ovat väkiluku, pinta-ala ja väestöntiheys. Vuonna 2008 Suomessa oli 415 kuntaa, nykyisin 309. Kaupungit on lihavoitu.
Lucius III
Lucius oli kotoisin Luccan itsenäisestä tasavallasta. Hän kuului sisterssiläiseen sääntökuntaan. Paavi Innocentius II teki hänestä Santa Prasseden kardinaali-papin ja Hadrianus IV nosti hänet Ostian ja Velletrin piispaksi. Hän oli Aleksanteri III:n aikakauden vaikutusvaltaisimpia kardinaaleja.
Tultuaan valituksi paaviksi hän asui Roomassa marraskuusta 1181 maaliskuuhun 1182, mutta levottomuudet kaupungissa pakottivat hänet viettämään lopun kautensa paossa pääosin Velletrissä, Anagnissa ja Veronassa.
Lucius riiteli keisari Fredrik I Barbarossan kanssa edesmenneen Toscanan kreivitär Matildan maista. Perintöriitaa ei ollut sovittu paavin ja keisarin välisessä rauhassa 1177, ja vuonna 1182 Fredrik esitti, että kuurian tulisi luopua vaateistaan. Vastineeksi kaksi kymmenystä keisarin tuloista Italiasta annettaisiin kuurialle, yksi kymmenys kardinaaleille ja toinen paaville. Lucius ei hyväksynyt tätä sopimusta eikä keisarin seuraavana vuonna esittämää toista kompromissia. Myöskään henkilökohtaiset keskustelut paavin ja keisarin välillä eivät tuottaneet tulosta Veronassa 1184. Samaan aikaan paavin ja keisarin välille syntyi uusia riitoja, jotka koskivat kirkollisia vaaleja Saksassa.
Keisarin vastaisen politiikkansa mukaisesti Lucius kieltäytyi vuonna 1185 tunnustamasta Henrik VI:tta Fredrikin valituksi seuraajaksi, jolloin kuilu paavin ja keisarin Italian politiikan välillä kasvoi.
Marraskuussa 1184 Lucius piti Veronassa kirkolliskokouksen, jossa hän tuomitsi ja kirosi kerettiläisiä lahkoja ja näiden tukijoita.
Vuonna 1185 alkoivat valmistelut kolmatta ristiretkeä varten Jerusalemin kuningas Baldwin IV:n vetoomuksesta. Lucius kuoli Veronassa ennen kuin valmistelut saatiin päätökseen.
Krista Uusi-Kinnala
pienoiskuva|Krista Uusi-Kinnala [[Kalevan kisat 2018|Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.]]Krista Uusi-Kinnala (s. 3. maaliskuuta 1997) on suomalainen kiekonheittäjä. Hän edustaa Laitilan Jyskettä ja hänen valmentajanaan toimii Anne Lehto.
Kalevan kisoista Uusi-Kinnala on saavuttanut kiekonheiton hopeaa vuonna 2017. Hänen ennätyksensä ulkoradoilta on 53,48 metriä (2017) ja hallista 49,60 (2017).
Älä mussuta!
Älä mussuta! on Konvehdinmussuttajat-nimisen rap-duon ensimmäinen ja toistaiseksi ainoaksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin 12. syyskuuta 2007 Monsp Recordsin kautta. Albumi nousi 38. sijalle Suomen virallisella listalla viikolla 38/2007.
Galatea
Galatea tarkoittaa seuraavia:
Ville Paakonmaa
Ville Paakonmaa (oik. Viljo Heikki Paakkunainen) (22. syyskuuta 1913 Kesälahti – 21. helmikuuta 1986) oli suomalainen pienviljelijä ja kirjailija. Paakonmaan pääteos oli 1956 ilmestynyt huutolaispojan elämästä kertonut Taivas kuvastuu veteen.
Tausta
Kesälahden Ruokkeen Vakanlahdessa syntyneen Viljo Paakkunaisen isä oli räätäli Heikki Juhonpoika Paakkunainen. Perhe muutti Rajavaaraan Viljon ollessa 12-vuotias. Viljo opetteli räätäliksi isänsä opastuksella ja välillä hän teki myös metsätöitä. Hän opiskeli myös kirjeopiston kautta muun muassa suomen kieltä.
Viljo Paakkunainen lähti 1938 työhön Petsamon nikkelikaivostyömaalle mutta palasi sieltä vähän ennen talvisodan alkua kotiseudulleen. Hän haavoittui talvisodassa ja toivuttuaan vammoistaan meni naimisiin 1940 Eedit Tuunasen kanssa. Jatkosodasta palattuaan Viljo Paakkunainen alkoi viljellä kotitilaansa ja teki sivussa metsätöitä sekä räätälin työtä.
Esikoisromaani
Paakkunainen alkoi kerätä vanhoja kesälahtelaisia sanoja ja sanontoja ja tämän keräystyön yhteydessä hän sai ajatuksen kirjoittaa huutolaispojan elämänvaiheista kertova romaani. Paakkunainen laati romaanin käsikirjoituksen ensin käsin ja kirjoitti sen sitten puhtaaksi naapurista lainatulla kirjoituskoneella. Käsikirjoitus valmistui 1951 ja se kiersi usealla kustantajalla ennen kuin Pellervo-seura päätti kesällä 1955 julkaista sen saatuaan asiasta myönteisen lausunnon professori Unto Kupiaiselta. Teos ilmestyi monien muokkausten ja supistusten jälkeen vuonna 1956 nimellä Taivas kuvastuu veteen. Romaani valittiin vuoden parhaaksi proosaesikoiseksi ja Viljo Paakkunainen sai kirjan lukeneelta presidentti Urho Kekkoselta henkilökohtaisen kiitoskirjeen.
Myöhemmät elämänvaiheet
Paakkunainen julkaisi myöhemmin kaksi romaania sekä yhdessä kirjailijatoverinsa Veikko Haakanan kanssa kaksi nuortenkirjaa. Hän kirjoitti myös novelleja ja runoja joita julkaistiin eri lehdissä, muun muassa Kotipostissa ja Pellervossa. Paakkunaiselta jäi myös 49 käsikirjoituksen verran erilaista julkaisematonta materiaalia.
Pientilan työt ja elatuksen hankkiminen perheelle veivät niin paljon aikaa että kirjoittaminen jäi pääasiassa talvikauteen eikä Paakkunaisella ollut riittävästi aikaa viimeistellä ja hioa töitään joten useat hänen käsikirjoituksensa palasivat kustantajilta. Paakkunaisen taloudellinen tilanne oli niin tiukka että saatuaan 3000 markan apurahan opetusministeriöltä hän joutui käyttämään rahat ostaakseen kattopellit navettansa vuotavan pärekaton korjaamiseen.
Vain elämää (3. tuotantokausi)
Vain elämää -sarjan kolmas tuotantokausi kuvattiin edellisten kausien tapaan Hirvensalmen Satulinnassa 8.–15. kesäkuuta 2014. Kauden esittäminen alkoi Nelosella 19. syyskuuta 2014 erikoispitkällä jaksolla, joka keskittyi Vesa-Matti Loiriin.
Ensimmäistä jaksoa katsoi parhaimmillaan yli miljoona katsojaa, keskimäärin 979 000. Ohjelma nousi hetkeksi myös yhteisö- ja mikroblogipalvelu Twitterin toiseksi tviitatuimmaksi aiheeksi. Keskimäärin koko kausi keräsi noin 892 375 katsojaa, mikä on sarjan historian suurin määrä.
Kauden aikana esitetyt kappaleet julkaistiin päivä- ja ilta-kokoelmilla 7. marraskuuta 2014. Kauden artistit esittävät kappaleita kahdessa konsertissa Hartwall Arenalla 27. ja 28. joulukuuta 2014.
Paula Vesala kertoi 26. syyskuuta 2014 esitetyssä ohjelmassa Toni Wirtasen esittämän kappaleen ”Kovemmat kädet” saaneen inspiraationsa marraskuussa 2000 tapahtuneesta Eveliina Lappalaisen surmasta.
Sleeping with Ghosts
Sleeping With Ghosts Placebon neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 24. maaliskuuta 2003. Se nousi Britannian albumilistan kärkikymmenikköön ja myi maailmanlaajuisesti yli 1,4 miljoonaa kappaletta.
MET-ryhmä
MET-ryhmä (Medical Emergency Team) on sairaalan sisällä toimiva ensihoitoryhmä, joka hälytetään potilaan luo jos potilaalla on peruselintoimintojen häiriö tai sen uhka. Toiminnan tarkoituksena on ennaltaehkäitä äkillisiä sydänpysähdyksiä ja potilaan joutumista suunnittelematta tehohoitoon. Ryhmään kuuluu usein lääkäri ja yhdestä kahteen tehtävään koulutettua sairaanhoitajaa teho-osastolta. Ryhmällä on mukana tarvittavat välineet potilaan hoitoon.
Toimintamalli on kehitetty Australiassa 1990-luvun alussa. Isossa-Britanniassa on kehitetty potilaan voinnin arviointimalli vuodeosastoille, jossa arvioidaan potilaan vointia peruselintomintojen ja lämmön osalta. Tämä pisteytysjärjestelmä on NEWS (National Early Warning Score). Suomessa on kehitetty lapsipotilaille vastaava kansallinen arviointimalli PEWS (Pediatric Early Warning Score). Hälytyskriteereiden täyttyessä vuodeosaston hoitaja soittaa sairaalan MET-ryhmälle.
MET-toiminnan on todettu vähentävän vuodeosastolla tapahtuvien elvytysten lukumäärää. Näyttöä siitä, että se vähentäisi sairaalassa tapahtuvia kuolemia ei ole kiistattomasti.
Bradley Beach
Bradley Beach on kunnallishallinnollinen kaupunginosa Monmouthin piirikunnassa New Jerseyssä, Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 laskujen mukaan kaupunginosan asukasluku oli 4 793. Kesäväestön kokonaismäärä voi kohota jopa 30 000:een, sillä paikka on hyvin suosittu kesäloma-aikaan.
Halsnæsin kunta
Kunnan nimi tulee Halsnæsin niemimaasta, joka muodostaa kunnan länsiosan. Kunta perustettiin 1. tammikuuta 2007 Tanskan kuntauudistuksen seurauksena, jolloin entiset Frederiksværkin ja Hundestedin kunnat yhdistyivät. Aluksi kunta käytti yhdistettyä nimeä Frederiksværk-Hundested, mutta vaihtoi sen Halsnæsiin 1. tammikuuta 2008.
Paliámpela (Thessaloniki)
Paliámpela (myös Paliámbela) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Makedoniassa maan pohjoisosassa. Hallinnollisesti se kuuluu Vólvin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Aiemmin kylä kuului Ágios Geórgioksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Vólvin kunnan Ágios Geórgioksen kunnallisyksikköön. Kylä on osa Vrasnán kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 45 (vuonna 2011).
Suomen Ateenan-instituutti on suorittanut Paliámpelassa vuosina 1999–2004 kaivauksia ja restaurointia, joiden kohteena on ollut varhaiskristillinen basilikakirkko. Kohde sijaitsee Vrasnásta Aréthousaan johtavan tien varressa. Kaivausten yhteydessä löydettiin muun muassa kirkon lattiamosaiikkeja, joiden perusteella se on ajoitettu 400-luvun loppuun tai 500-luvun alkuun. Kirkko oli instituutin ensimmäinen kaivauskohde.
Sörnäisten kruununmakasiini
Rakennuksessa on kolme kerrosta. Junatien ylittävälle sillalle Hämeentielle näkyy vain rakennuksen päädyn yläosa, ja julkisivu hahmottuu parhaiten Junatieltä ja Pääskylänkadulta käsin. Hämeentiellä on kuitenkin makasiinin ainoa käytössä oleva sisäänkäynti. Rakennuksen eteläpuolella oli aikoinaan lastauslaituri, jossa viljaa vastaanotettiin nykyisen Junatien kohdalla kulkeneen Sörnäisten satamaradan vaunuista.
Nykytilanne
Makasiini on historiallisesti ja kaupunkikuvallisesti merkittävä, mutta sitä ei kuitenkaan ole suojeltu. Huonokuntoinen rakennus on ollut tyhjillään vuodesta 2006 asti. Uusiokäyttöä ovat hankaloittaneet muun muassa ikkunoiden vähäinen määrä, melu, päästöt ja tärinä liikenteen solmukohdassa, haitta-aineet sekä pysäköinnin ja huoltoliikenteen järjestäminen. Tapahtumajärjestäjät ja järjestöt ovat toivoneet saavansa tilan hyötykäyttöön ja ehdottaneet sen muuttamista kulttuuritilaksi. Rakennuksesta on puhuttu potentiaalisena alakulttuurikeskuksena, kuten Helsingissä aikaisemmin sijanneet VR:n makasiinit ja Lepakko. Tapahtumia on järjestetty makasiinin parkkipaikalla.
Junatien suunnittelukilpailun voittajaehdotuksessa rakennuksesta tulee osa Itäbaana-verkkoa: pyöräliikenne kulkee poikittaissuunnassa makasiinin läpi Teollisuuskadun ja Kalasataman välissä. Baanayhteys rakennuksen läpi edellyttäisi kuitenkin Hämeentien sillan leventämistä tai uusimista. Kaupungin tavoite on saada makasiini myytyä 2020-luvun aikana, kunhan alueen liikennejärjestelyt selkeytyvät.
The Terror Tapes
The Terror Tapes on irlantilaisen thrash metal -yhtye Gama Bombin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 19. toukokuuta 2013 levymerkillä AFM Records.
Kappaleesta "Backwards Bible" kuvattiin musiikkivideo.
Harmaarintasieppari
Harmaarintasieppari (Lathrotriccus griseipectus) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö
Harmaarintasieppari voi kasvaa noin 13 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Harmaarintasiepparin päälaki on harmaa ja pää sekä selkä ovat ruskehtavan harmaa. Silmien ympärillä on valkoinen rengas. Lajin siivet ovat tumman harmaat ja niissä on kaksi valkoista juovaa. Linnun kurkku ja rinta ovat väriltään harmaat ja vatsa on kellertävä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Harmaarintasiepparia tavataan Ecuadorista ja Perun pohjoisosasta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja erityisesti sitä tavataan liaanitihteiköistä. Lajin liikkuu tyypillisimmin yksin tai pareittain. Pesimäkausi kestää tammikuulta toukokuulle. Harmaarintasieppari luokitellaan vaarantuneeksi. Linnun kannan kooksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Kantaa uhkaa elinympäristn häviäminen hakkuiden ja karjan laiduntamisen vuoksi.
Keitto
thumb|Lohikeittoa Keitto (myös soppa) on lusikalla syötävää ruokaa, joka on tehty keittämällä raaka-aineita kuten liha, vihannekset tai herneet keittoliemessä tai vedessä. Osa raaka-aineen mausta siirtyy liemeen, joka syödään osana keittoa. Keittoliemi voidaan suurustaa paksummaksi, tai raaka-aineet voidaan soseuttaa (esimerkiksi purjoperunasosekeitto) täyteläisemmän rakenteen aikaansaamiseksi.
Keskieurooppalaisessa perinteessä keitto on tyypillinen kylmän vuodenajan alkuruoka. Etelässä on myös kylmiä keittoja, kuten espanjalainen gazpacho ja ranskalainen vichyssoise.
Pääruokana tarjottavat keitot ovat ennen kaikkea pohjoiseurooppalainen ja aasialainen ilmiö. Yleisiä pohjoiseurooppalaisia pääruokana tarjottavia keittoja ovat muun muassa lohikeitto ja hernekeitto. Aasiassa syödään pääruokana monia erilaisia nuudelikeittoja, kuten vietnamilainen phở-keitto ja malesialainen laksa-keitto.
Keitosta on käytetty myös nimitystä velli joillakin murrealueilla, erityisesti pohjalaismurteissa.
Sandie Shaw
Sandie Shaw (oik. Sandra Ann Goodrich, s. 26. helmikuuta 1947) on yksi 60-luvun menestyneimmistä englantilaisista naislaulajista.
Sandie Shaw levytti ensimmäisen kerran vain 17-vuotiaana vuonna 1964. Vuonna 1967 hänet valittiin edustamaan Isoa-Britanniaa Eurovision laulukilpailuun. Hän lauloi esikarsinnassa viisi kappaletta, joista Euroviisuihin äänestettiin Puppet on a String. Laulu, jota Shaw inhosi yli kaiken. Laulu toi kuitenkin Isolle-Britannialle sen ensimmäisen euroviisuvoiton ja nousi maailmanlaajuiseksi hitiksi. Saksassa tämä single oli vuoden myydyin.
Vuonna 1967 Shaw avioitui muotisuunnittelija Jeff Banksin kanssa, ja he saivat Gracie-nimisen tyttären vuonna 1971. Avioliiton myötä Sandie aloitti uransa muotimaailmassa, ja muodista tulikin hänen toinen ammattinsa. Hän vetäytyi musiikkibisneksestä v.2013.
Sándor Weöres
Sándor Weöres (1913 Szombathely, Unkari – 1989 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjailija, kääntäjä ja kirjastonhoitaja. Weöres oli kielellinen kokeilija, joka sovelsi erilaisia mittoja ja tyylilajeja. Hän käänsi unkariksi muun muassa William Shakespearea, William Blakea, Ezra Poundia ja Stéphane Mallarméta.
Cell (suoritin)
pienoiskuva|Cell B.E. -suoritin Cell on Sonyn, Toshiban ja IBM:n STI-allianssin kehittämä suoritin, jota käytetään PlayStation 3 -pelikonsolissa.
Historia
Vuonna 2000 Sony Computer Entertainment, Toshiba ja IBM yhdistivät osaamisensa STI-liittoumaksi (Sony, Toshiba, IBM) suunnitellakseen ja valmistaakseen yhteistyönä Cell-suorittimen.
STI:n suunnittelukeskus avattiin maaliskuussa 2001. Celliä suunniteltiin yli neljä vuotta. Suunnittelussa käytettiin paranneltuja versioita POWER4-suorittimien kehitystyökaluista. Yli 400 insinööriä kolmesta yrityksestä työskenteli yhdessä Austinissa, Teksasissa kaikkiaan yhdentoista IBM:n suunnittelukeskuksen kanssa.
Tekniikka
Cell-suorittimessa on yhdeksän toisistaan riippumatonta ydintä: yksi PowerPC Processing Element (PPE) ja kahdeksan Synergistic Processing Element (SPE) -ydintä. PPE on yleiskäyttöinen mikroprosessori, joka suorittaa käyttöjärjestelmää. SPE-ytimet on suunniteltu hoitamaan nimenomaan suuren osan laskennasta.
PPE-yksiköllä on käytössään 512 kilotavua L2-tason välimuistia ja jokaisella SPE:llä on vastaavasti 256 kilotavua niin sanottua Local Storagea, josta ne suorittavat ohjelmakoodinsa PPE:n ohjaamina. SPE:t ja PPE on yhdistetty toisiinsa suurikaistaisella Element Interconnect Busilla.
Synergistic Processing Elementeistä yksi on kokonaan poissa käytöstä valmistuskustannusten alentamiseksi ja saannin parantamiseksi; jos yksi SPE osoittautuu tehtaalla vialliseksi, voidaan sen sijaan käyttää muita, eikä se haittaa järjestelmän toimintaa muuten.
On huomattava, että Cell-suorittimelle on ilmoitettu erikseen liukulukujen ”single precision”- ja ”double precision” -laskentanopeudet. PlayStation 3:n suoritin kykenee 15 GFLOPS:n nopeuteen kaksinkertaisella (double precision) tarkkuudella. Vertailun vuoksi ClearSpeed CSX600 -matematiikkaprosessori saavuttaa kaksinkertaisella tarkkuudella noin 25 GFLOPS, joka on kaksinkertainen 3,00 GHz:n Pentium 4 -suorittimeen verrattuna.
PlayStation 4:n pääsuunnittelijan Mark Cernyn mukaan suoritinarkkitehtuuri oli tehokas, mutta vaati huomattavasti perehtymistä, jotta suorituskyvyn sai käytettyä hyödyksi. Seuraavaan konsoliin haluttiin helpommin käytettävä arkkitehtuuri.
Cell Tv
Toshiba istuttaa Cell-sirua Cell Tv HDTV- ja mediapalvelimiin ja ensimmäiset teräväpiirtoiset multimedianäytöt tulivat markkinoille syksyllä 2009. Uusi tekniikka mahdollistaa mm useiden kanavien ajamisen samassa näytössä lähetyksessä käytetystä kuvaresoluutiosta riippumatta. Kuvan sävyjä voidaan säätää ohjelmallisesti ja näin parantaa kuvaa ja esimerkiksi vähentää LED-näytön virrankulutusta himmentämällä näyttöä kuvan tummilla alueilla. Näyttötekniikasta tulee ohjelmoitavaa ja laitteen suorituskykyä voidaan parantaa ohjelmallisesti tekniikan kehittyessä. Näin laite voidaan ottaa käyttöön, vaikka tuleva teräväpiirtolähetysstandardi ei olisi vielä valmis, kuten tilanne useimmissa maissa vielä vuonna 2009 oli.
PowerXCell
PowerXCell oli IBM:n muunnos Cell-suorittimesta, jota käytettiin IBM Roadrunner supertietokoneessa.
Luettelo pikkuplaneetoista: 73001–74000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 73001:stä ja päättyen 74000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Joutsenenpesä (Kangasala)
Joutsenenpesä on Pirkanmaalla Kangasalla Säynäjärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 6,4 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Se sijaitsee kolme kilometriä Säynäjärveltä luoteeseen valtatien 9 lähellä. Sen itärannassa on pieni niemi, mutta muuten se on selväpiirteisen muotoinen. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio, vaikka sen läheltä kulkee valtatieltä alkava ja Sorilaan kulkeva maantie. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Rantoja seuraa kävelypolku.
Luontoarvoja
Järven rannat ovat osa Joutsenenpesän–Norojärvien suojelualuetta, johon kuuluvat myös Norojärvet ja niiden laskuoja lähes Haukijärveen asti. Alueen pinta-ala on 21 hehtaaria ja se on suojeltu Metso-ohjelman mukaisesti vuonna 2015 alkaen. Alueella kasvaa iäkästä puustoa, jossa esiintyy lahopuita. Alueella voi marjastaa ja sienestää.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi on piirretty nimettömänä Haukijärven viereen. Vuoden 1954 peruskartassa järven laskuoja kulki Haukijärveen ja Norojärvien oja yhtyi siihen. Järvessä oli saari siinä paikassa, missä on nykyään niemi. Vuoden 1975 ja 1986 karttoihin on piirretty länsirannan tuntumaan toinenkin saari. Tämä toinen saari on mystisesti kadonnut, vaikka isompi saari on maatunut koillisrantaan kiinni niemeksi. Saaresta ei ole merkkiäkään ilmavalokuvassa, joten se saattaa olla karttavirhe.
Kangasjärvi (Kangasala)
Kangasjärvi on Pirkanmaalla Kangasalan Suinulassa Säynäjärven luoteispuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,9 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee 3,5 kilometriä Säynäjärveltä luoteeseen pienellä kallioisella ylängöllä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat soistunutta metsämaata. Järvelle ei tule tietä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Säynäjärven-Myllyojan valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 167,1 metriä mpy. Siihen on johdettu kymmenen suo-ojaa ja niistä vähintäin yksi toimii samalla laskuojana. Vedet johtuvat eteläpuolella sijaitsevaan Palasjärveen, josta alkava vesireitti johtaa Joutsenenpesän kautta Haukijärveen.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi mainitaan nimeltä laajan suoksi merkityn metsäalueen itäreunassa. Järvelle ei ole kartassa merkitty laskuojaa. Vuoden 1954 ja 1964 peruskartoissa järvi sijaitsi ojittamattomalla suolla, mutta vuoden 1975 kartassa ojia oli suolla runsaasti.
Mustijärvi (Kangasala, Säynäjärvi)
Mustijärvi on Pirkanmaalla Kangasalla  Säynäjärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,6 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Se sijaitsee kapeassa maaston painanteessa, ja sen luoteispuolella kohoaa kallioinen mäki, jonka rinne putoaa järveen jyrkästi. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järvelle ei tule tietä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Säynäjärven-Myllyojan valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 158,7 metriä mpy. Siihen on johdettu Palasjärveltä laskuoja. Järven vedet lähtevät eteenpäin Saapasjärveen ja siitä edelleen Joutsenenperään suo-ojia myöten.
Turun satama
thumb|250px|Sataman sijainti Turun kartalla. Turun satama (, LOCODE: FI TKU ) on Suomen vanhin satama, ja se mainitaan arabialaisen maantieteilijä Abu Abdallah Mohammed Idrisin vuonna 1154 kirjoitetussa kirjassa Kitab Rudjar. Satama sijaitsee Saaristomeren rannalla, Turun kaupungin keskustasta länteen Turun sataman ja Pansion kaupunginosissa.
Se on maan toiseksi vilkkain matkustajaliikenteen satama ja rahtiliikenteessä yksi kymmenestä tärkeimmästä satamasta. Sen kautta kulkee vuosittain noin 3 miljoonaa ulkomaan liikenteen matkustajaa ja 2–4 miljoonaa tonnia tavaraa. Päivittäisiä matkustajalauttapalveluita Turusta Tukholmaan, Maarianhaminaan ja Långnäsiin liikennöivät ennen kaikkea Silja Line (M/S Baltic Princess iltaisin, M/S Galaxy aamuisin) ja Viking Line (M/S Viking Grace iltaisin, M/S Viking Glory aamuisin).
Ruokailuväline
thumb|200px|Ruokailuvälineitä Ruokailuväline (myös aterin) on mikä tahansa käsillä käytettävä työkalu, jonka pääasiallinen käyttötarkoitus on ruoan syöminen. Ruokailuvälineitä käytetään yleensä ruoan paloitteluun ja syömiseen. Valmistusmateriaali on useimmiten ruostumaton teräs tai muovi; tosin varsinkin historiallisesti aterimia on tehty myös puusta ja hopeasta. Nykyään länsimaissa eniten käytetyt ruokailuvälineet ovat haarukka, veitsi ja lusikka, mutta ruokailuvälineinä voidaan käyttää myös syömäpuikkoja.
Turun satama
Turun satama oli jonkin aikaa Suomen ainoa junalauttasatama. Turun sataman Pansion satamasta oli junalauttayhteydet Travemündeen vuodenvaihteeseen 2007/2008 ja Tukholmaan vuodenvaihteeseen 2011/2012 saakka. Satamasta liikennöidään päivittäin ro-ro-aluksilla Turun ja Travemünden väliä.
Ruokailuväline
Käyttötavat
Haarukkaa, lusikkaa ja syömäpuikkoja käytetään ruokailussa pääasiallisesti ruoan syömiseen. Lusikat soveltuvat parhaiten keiton syömiseen, kun taas haarukoita voidaan käyttää kiinteämpien ruokalajien syömiseen. Syömäpuikkoja käytetään kahden puikon pihtiotteella. Syömäpuikkoja ei täten voida käyttää nestemäisen ruoan syömiseen. Veitsi on ruoan syömisen sijaan tarkoitettu ruoan paloitteluun.
Turun satama
Turun seudulla on myös toinen merkittävä satama, rahtimäärältään Turkua suurempi Naantalin satama.
Henkilö- ja rahtiliikenne
Turun sataman kautta on viime vuosina kulkenut noin kolme miljoonaa ulkomaan liikenteen matkustajaa. Satama on Helsingin sataman jälkeen Suomen toiseksi vilkain matkustajaliikenteen satama. Lisäksi matkustajaliikenteessä kulkee kotimaan matkustajia (esimerkiksi Ahvenanmaalle). Turun sataman tavaraliikenne käsitti vuonna 2011 yhteensä noin 2,8 miljoonaa tonnia. Ulkomaan tavaraliikenteessä tuonnin osuus oli 1,351 ja viennin 1,215 miljoonaa tonnia. Sekä ulkomaan tuonnin että viennin suurimman tavararyhmän (0,938 ja 0,891 milj. t) muodostivat kappaletavarat.
Ruokailuväline
Valmistusmateriaalit
Useimmiten ruokailuvälineet valmistetaan ruostumattomasta teräksestä tai muovista. Historiallisesti ruokailuvälineet on valmistettu hopeasta ja puusta. Nykyään suurin osa länsimaisista ruokailuvälineistä tehdään ruostumattomasta teräksestä. Kertakäyttöiset ruokailuvälineet, joita käytetään esimerkiksi pikaruokaravintoloissa tai lentokoneissa, voidaan kuitenkin valmistaa myös muovista, jolloin säästetään valmistuskustannuksissa. Muovin aiheuttamat ympäristöongelmat johtivat siihen, että Euroopan unioni vuonna 2018 kielsi monet muoviset välineet, kuten pillit ja aterimet.
Doug Mohns
Douglas Allen ”Diesel” Mohns (13. joulukuuta 1933 Capreol, Ontario, Kanada – 7. helmikuuta 2014 Reading, Massachusetts ) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana ja laitahyökkääjänä.
Turun satama
Henkilö- ja rahtiliikenne
Turun sataman vuosittainen henkilö ja rahtiliikenne: (*) Matkustajatilastojen arvo kuvaa liikennettä ulkomaille tai ulkomailta eikä sisällä kotimaan liikennettä.
Ruokailuväline
Historia
Vanhimmaksi aterimeksi arvellaan veistä. Alkuperä voidaan johtaa kivikaudelle, jolta on löydetty teräväreunaisia työkaluja. Syömäpuikkojen keksimisen oletetaan ajoittuvan aikaan 5 500 vuotta eaa. Kaksiteräisistä veitsistä luovuttiin keskiajalla. Lusikat muuttuivat kolmionmallisista pyöreäpesäisiksi 1700-luvulla. Ruostumattoman teräksen keksiminen 1913 johti siihen, että kiiltävistä ja kestävistä metallisista aterimista tuli halpoja, kun sitä ennen käytetty metalli oli ollut muiden muassa hopea.
Doug Mohns
Mohns pelasi NHL:ssä 22 kautta vuosina 1953–1975. Hän edusti tänä aikana Boston Bruinsia, Chicago Black Hawksia, Minnesota North Starsia, Atlanta Flamesia ja Washington Capitalsia.
Juniorina Mohns voitti kahdesti Memorial Cupin, vuosina 1951 ja 1953, pelatessaan Barrie Flyersissa.
Turun satama
Meriliikenneturvallisuus- ja ympäristöhankkeet
Turun Satama on mukana kehittämässä meriliikenteen turvallisuutta ja ympäristöystävällisyyttä. Näistä kehityshankkeista muutama esimerkki.
Doug Mohns
Uransa parhaat kaudet Mohns pelasi Chicagossa, jossa hän oli vasen laitahyökkääjä kuuluisassa ”Scooter line” -hyökkäysketjussa yhdessä Stan Mikitan ja Kenny Wharramin kanssa.
NHL:n runkosarjassa Mohns pelasi 1390 ottelua. Hän teki niissä tehopisteet 248+462=710 ja sai 1250 jäähyminuuttia.
Turun satama
NextGen Link (7.2.2017–31.12.2020)
Projektissa päivitetään olemassa olevaa meriyhteyttä Turun, Maarianhaminan ja Tukholman satamien välillä. Meriyhteyden päivittäminen sisältää uuden matkustaja-autolautan (ro-pax) ylimääräiset ympäristöinvestoinnit sekä satamainvestoinnit vastaamaan uuden isomman aluksen tarpeita sekä kasvavaa rahti- ja matkustajamäärää. Projektissa mukana Suomesta Turun Satama, Turun kaupunki, Viking Line ja Maarianhaminan Satama sekä Ruotsista Tukholman Satama. Hanke on saanut EU:n CEF-rahoitusta.
Doug Mohns
Mohns oli Washington Capitalsin seurahistorian ensimmäinen kapteeni.
Turun satama
SecurePax (1.1.2019–31.12.2021)
Julkisen liikenteen lisääntyneiden turvallisuusriskien vuoksi Euroopassa on välttämätöntä minimoida tätä vaaraa laivaliikenteen terminaaleissa. Matkustajaliikenteen turvallisuuden varmistaminen on erityisen haastavaa Turun ja Tukholman ydinsatamissa. Koska näiden kahden sataman välisessä linjaliikenteessä olevien laivojen satamakäynnit kestävät vain noin yhden tunnin, matkustajien laivasta poistuminen ja laivaan nousu sekä ajoneuvojen purkaminen ja lastaaminen on suoritettava ilman ylimääräisiä viiveitä, jotta alukset pysyisivät tiukassa aikataulussa. Tämä rajoittaa huomattavasti käytettävissä olevia vaihtoehtoja tarkastaa matkustajia, ajoneuvoja ja matkatavaroita.
Tropicalismo
Tropicalismo, myös tropicália, on brasilialainen taidesuuntaus, joka koostuu muun muassa musiikista, teatterista ja runoista.
Uinu, uinu lemmikkini
Kirjan kirjoittamisen aikoihin King otti muun muassa tarinaan vaikutteita W. W. Jacobsin vuonna 1902 julkaisemasta kauhunovellista Apinan käpälä. Kingin mukaan kaikista kirjoittamistaan romaaneista Uinu, uinu lemmikkini on ehdottomasti pelottavin; King oli saanut romaanin käsikirjoituksen valmiiksi toukokuussa 1979, mutta hän epäröi monta kertaa sen julkaisemista ennen kuin tarjosi käsikirjoituksen Doubledaylle vuonna 1981.
Uinu, uinu lemmikkini oli ehdolla vuoden 1984 parhaan romaanin World Fantasy -palkinnon saajaksi. Kirjan pohjalta on myös tehty elokuva Uinu, uinu lemmikkini (1989), johon King itse teki käsikirjoituksen. Elokuva sai myös jatko-osan vuonna 1992. Vuonna 2019, jolloin aiemman adaption ilmestymisestä tuli kuluneeksi 30 vuotta, ilmestyi uusi Uinu, uinu lemmikkini -elokuva.
Juoni
Kaikki alkaa kun Creedin viisihenkinen perhe - kissa mukaan lukien - muuttaa Ludlowiin taloon, jonka naapurissa asuu mukava vanha pappa, Jud Crandall. Lähettyvillä on myös vaarallinen tie rekkoineen sekä vanha lemmikkieläinten hautausmaa. Jud tietää synkän salaisuuden, joka lemmikkien hautausmaahan liittyy. Sen Louis Creed, perheen isä, saa huomata, kun hänen potilaansa kuolee hänen ensimmäisenä työpäivänään ja palaa seuraavana yönä haamuna varoittamaan Louisia lemmikkien hautausmaan lähettyvillä olevasta pahasta paikasta.
Perheen kuopus joutuu rekan yliajamaksi ja kuolee. Jud arvaa surun murtaman Louisin mielessä hiipivät ajatukset poikansa henkiinheräämisestä ja kertoo hänelle, kuinka huonosti viimeksi kävi kun Mi’kmaqien hautausmaalle on haudattu viimeksi kuollut ihminen. Jud uskoo Louisin pojan kuolleen vain siksi että Jud oli kertaalleen näyttänyt paikan Louisille ja siten herättänyt siellä uinuneen ikivanhan pahuuden, joka vaikuttaa tapahtumien kulkuun.
Judin varoituksista huolimatta isä-Louis, joka ei kykene kestämään lapsensa menetystä, kaivaa pienokaisen haudastaan ja suuntaa kohti vanhaa hautausmaata. Louis hautaa poikansa toivoen että tuo palaisi henkiin. Poika nousee haudasta seuraavana yönä, ja tappaa Judin Louisin kirurgin veitsellä, perheen kissan avustuksella. Poika tappaa myös perheen äidin Rachelin Judin talossa.
Louis herää aamulla ja kamalat tapahtumat valkenevat tuolle. Louis päätyy tappamaan perheen kissan sekä poikansa, jonka jälkeen tuo sytyttää Judin talossa tulipalon. Louisin kollega sattuu paikalle kun Louis on viemässä kuolleen vaimonsa ruumista vanhalle hautausmaalle.
Kirja loppuu Rachelin sanoihin ”Rakas”, kun Rachel palaa yöllä haudasta Louisin luokse.
Neron sirkus
pienoiskuva|Neron sirkus. Havainnekuva, Pietro Santi Bartolin litografia, 1699. Neron sirkus (, myös Circus Vaticanus ) oli kehän muotoon rakennettu näytösareena eli circus antiikin Roomassa nykyisen Vatikaanivaltion alueella. Sen pituus oli 540 metriä ja leveys noin 100 metriä.
Apostoli Pietari tiettävästi teloitettiin Neron sirkuksessa kristittyjen vainojen aikana vuonna 64 ja haudattiin sen lähelle, minkä vuoksi Pietarinkirkko haluttiin myöhemmin rakentaa samalle paikalle.
Sijainti suhteessa nykyisiin rakennuksiin
Neron sirkuksen sijainti tunnetaan melko tarkasti arkeologisten kaivausten ansiosta. Pitkä itä–länsi-suuntainen areena oli osittain nykyisen Pietarinkirkon ja Pietarinaukion eteläpuoliskojen kohdalla, osittain niiden eteläpuolella. Se jatkui lähes Tiberjoen rannalle saakka. Carceres (hevosvaljakoille avattu portti kilpailun alussa) sijaitsi kohdassa, jossa on Pius XI:n aukio ja josta Via del Sant’Uffizio alkaa. Kehän kaarre sijaitsi noin kymmenen metrin päässä nykyisestä Pietarinkirkon apsiksesta.
Historia
Keisari Caligula aloitti sirkuksen rakennustyöt, jotka keisari Nero saattoi loppuun. Suurena valjakkokilpailujen ystävänä Caligula päätti rakennuttaa uuden kilparadan äitinsä Agrippinan omistamalle huvila-alueelle Vaticanus-kukkulan luo. Sirkus tunnettiin nimillä Circus Gai et Neronis (”Gaiuksen ja Neron sirkus”) ja Circus Vaticanus.
Neron yksityisessä sirkuksessa järjestettiin hevosvaljakko-kilpailuja, jotka olivat hyvin suosittuja Roomassa. Yleensä kilpa-ajoihin osallistuivat ainoastaan keisarin sisäpiiriläiset hovista, mutta joskus Nero salli myös tavallisten kansalaisten saapua katsomoon seuraamaan kilpailuja. Todennäköisesti sirkuksen katsomossa oli istumapaikkoja enintään noin 20 000 katsojalle. Sirkus hylättiin toisen vuosisadan puolivälissä ja alue hyväksyttiin nekropolialueeksi, joka jaettiin osiin ja luovutettiin yksityishenkilöille hautojen rakennuspaikaksi.
Keisari Konstantinus rakennutti paikalle Konstantinuksen basilikana tunnetun suuren kirkon, jonka alttari sijoitettiin apostoli Pietarin oletetun haudan kohdalle. Basilikan eteläsivu tuli entisen sirkuksen rakenteiden päälle, mutta se peitti vain pienen osan areenan alueesta. Näyttää siltä, että vielä vuonna 1450 monia sirkusrakennuksen jäännöksiä oli edelleenkin olemassa. Kuitenkin ne tuhottiin lopullisesti, kun paikalle rakennettiin uusi Pietarinkirkko.
Sirkuksen keskiosaan oli sijoitettu nykyinen Vatikaanin obeliski, jonka keisari Caligula kuljetutti Roomaan Egyptistä. Obeliski pysyi tällä paikalla aina vuoteen 1586, jolloin paavi Sixtus V siirrätti sen nykyiselle paikalleen Pietarinaukion keskelle.
Keito
Keito on nimitys kalevalaisessa loitsurunossa esiintyvälle hahmolle. Keito ei ole varsinainen nimi, vaan adjektiivi, joka tarkoittaa helppoa ja kevyttä, mutta myös kurjaa tai kehnoa. Christfrid Gananderin mukaan Keito on maan alta peräisin oleva taruolento, jonkinlainen palvelija. Kalevalaisessa loitsurunossa perisokea ampuu yhden nuolistaan taivaaseen. Taivas tahtoo haljeta ja ilman kaaret katketa. Taivaasta putoaa rautainen risti, jonka Keito ehtii saada kiinni ennen kuin se osuu maahan. On tulkittu, että rautaristi saattaisi olla maailmanpylväs. Maailmanpylväs kuvataan usein ristiksi. Keito ehkä pelasti maailman estämällä taivaan romahduksen.
Huippupeto
thumb|[[Susi on arktisen alueen huippupeto.]]
Huippupeto tai huippusaalistaja on ravintoketjun huipulla oleva petoeläin, jolla itsellään ei ole saalistajia.
Monet suurpedot ovat huippupetoja, mutta myös pienissä eläimissä on huippupetoja, kuten hyönteisissä sudenkorennot.
Kipumäki
Kipumäki tai Kipuvuori on kuvitteellinen tai todellinen paikka, jonne kipuja manataan suomalaisessa kansanparannuksessa. Kipumäellä on tai kipumäki on kipukivi, jota kääntämällä ja vääntämällä kiputyttö tekee ihmisille kipuja.
Loitsussa kipukivessä kerrotaan olevan reikä tai yhdeksän reikää, jonne kivut käsketään. Tämä viittaa kuppikiviin.
Varhaisen kansanperinteen kerääjän Christfrid Gananderin mukaan kipumäkenä on pidetty ainakin yhtä todellista mäkeä. Mäellä on litteiden kivialttarien muodostama kehä – mahdollinen vanha uhripaikka.
Senja Mäkitörmä
right|thumb|Senja Mäkitörmä Kalevan kisoissa 2018 haastateltavana loppukilpailun jälkeen. Senja Katriina Mäkitörmä (s. 31. toukokuuta 1994 Varpaisjärvi) on suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edustaa Varpaisjärven Virettä ja hänen valmentajinaan toimivat Mika Reijonen ja Ville Halonen.
Kalevan kisoista Mäkitörmä on saavuttanut kuulantyönnön kultaa vuosina 2018, 2019, 2020, 2021 ja 2022, hopeaa vuonna 2017 sekä pronssia vuonna 2023. Lisäksi hän on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuista kuulantyönnön kultaa vuosina 2018, 2020 ja 2022, hopeaa vuosina 2021 ja 2023 ja pronssia vuonna 2016.
Mäkitörmä rikkoi 2018 Kalevan kisojen silloisella ennätystyönnöllään 16,95 EM-kisarajan 45 sentillä. Berliinin EM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Hän karsiutui finaalista myös Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 ja Münchenin EM-kilpailuissa 2022.
Mäkitörmä on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2016, ja sijoittunut parhaimmillaan toiseksi.
Mäkitörmän ennätys ulkoradoilta on 17,53 metriä (2022) ja hallista 17,30 metriä (2021).
Baihan
Baihan (myös muodoissa Bayhan tai Beihan) on kaupunki Jemenin Šabwan maakunnassa. Kaupunki oli aikanaan Baihanin emiraatin keskus.
Maantiede
thumb|vasen|Baihania valokuvassa vuodelta 1967. Baihan sijaitsee Jemenin eteläosassa Šabwan maakunnassa noin 240 kilometriä Adenin kaupungista koilliseen. Baihanin länsipuolella sijaitsee Haribin kaupunki ja eteläpuolella al-Baydha. Alueen läpi kulkee Wadi Baihan.
Historia
Antiikinaikoina nykyisen Baihanin aluetta hallitsi Qatabanin kuningaskunta. Kauan myöhemmin se oli osa Baihanin emiraattia. Emiraatin hallitsijat olivat sukua hašemiiteille. Baihanin emiraatista tuli brittiläinenprotektoraatti 1900-luvun alussa. Brittivallan päättyessä Baihan oli aluksi osa lyhytikäiseksi jäänyttä Etelä-Arabian federaatiota ja myöhemmin osa Etelä-Jemeniä.
Jemenin sisällissodan aikana lähialueella käytiin taisteluja Jemenin kansainvälisesti tunnustetun hallituksen ja huthien välillä. Huthien onnistui vallata Baihan vuonna 2021.
RFA Lyme Bay
Valmistus
Alus tilattiin 19. joulukuuta 2000 Swan Hunterilta, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 2001. Alus siirrettiin viivästysten ja kustannusylitysten keskeneräisenä BAE Systemsin Govanin telakalle viimeisteltäväksi. Alus laskettiin vesille 26. elokuuta 2005 ja otettiin palvelukseen 8. elokuuta 2007.
Palvelus
Alus on palveluksessa.
Justyna Bąk
Justyna Bąk (s. 1. elokuuta 1974 Bilgoraj) on puolalainen kestävyysjuoksija, päämatkanaan 3000 metrin estejuoksu. Bąk on 3000 metrin esteiden entinen maailmanennätysnainen. Ensimmäisen kerran Bąk paransi ennätystä vuonna 2001, jolloin hän juoksi 9. heinäkuuta Nizzassa ajan 9.25,31. Hänen onnistui vielä parantaa ennätystään 5. kesäkuuta 2002 Milanossa ajalla 9.22,29. Alesja Turava rikkoi Bąkin ennätyksen kuitenkin jo seitsemän päivää myöhemmin, 12. kesäkuuta.
Tavastilan koulu
Tavastilan koulu on Mietoisten keskustassa Mynämäellä sijaitseva koulu, joka on perustettu vuonna 1882.
Historia
Tavastilan tila, jonka päärakennukseen koulu alun perin perustettiin, oli 1300-luvulta lähtien Tavastin suvun omistuksessa. Tilan ensimmäisen tunnettu omistaja oli Olavi Tavast, joka oli piispa Maunu Tavastin isä. Mietoisten kunnan haltuun tila siirtyi vuonna 1881. Koulu aloitti toimintansa tilan päärakennuksessa vuonna 1882 ja se toimi samassa rakennuksessa aina vuoteen 1954, jolloin nykyinen koulurakennus valmistui. Vanha koulu luovutettiin vuonna 1964 Mietoisten Kotiseutuyhdistyksen käyttöön, joka perusti tilalle Tavastilan kotiseutumuseon.
Koulu nykyään
Tavastilan koulu on Pyhän koulun ohella toinen entisen Mietoisten kunnan alueella sijaitsevista, vielä toiminnassa olevista kouluista. Tavastilassa opiskelee noin 120 oppilasta ja sen henkilökuntaan kuuluu 7 opettajaa.
Anna soida
Anna soida on rap-artisti Elastisen toinen sooloalbumi, joka julkaistiin 15. marraskuuta 2006. Levyn tuotannosta vastaa pääosin Elastinen itse.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 11 ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.
Myyräjahti
Myyräjahti on Simo Ojaniemen ohjelmoima ja toteuttama videopeli. Pelin juonena on jahdata koloista ilmestyviä myyriä. Koloista voi ilmestyä myös pommeja. Jos niihin osuu, häviää pelin. Koloja on kuusi, ja ne ovat numeroituja. Ohjaus tapahtuu numeronäppäimillä.
Simo Ojaniemi on varhaisimpia suomalaisia pelintekijöitä, jonka teoksia on päätynyt kaupalliseen levitykseen.