cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Simonkyläntie
Pohjanmaan rantatie johti rannikkoa myöten Oulun, Kemin ja Tornion kautta Tukholmaan. Tietä käytettiin postin kuljetukseen Turun ja Tukholman välillä silloin, kun kelirikko esti Ahvenanmaan kautta johtaneen Suuren Postitien käytön. Määräys raivata ratsupolku annettiin vuonna 1652 ja sata vuotta myöhemmin annettiin määräys saattaa polku kärryillä ajattavaan kuntoon – Ruotsin kuningas Aadolf Fredrik teki matkan Suomeen vuonna 1752 ja kulki tätä tietä.
Simonkylän asutus on keskittynyt Simonkyläntien varrelle, paikoitellen talot ovat ryhminä. Kylän vanhojen kantatilojen rakennuksia on säilynyt 1800-luvulta ja seuraavan vuosisadan alusta eikä Lapin sotakaan aiheuttanut laajaa tuhoa kylän rakennuskannassa. Simonkylässä on suhteellisen varmasti ollut vakituista asutusta jo 1540-luvulla 11 talon verran.
Maisemallisesti Simonkylä ja hieman pohjoisempana oleva Simoniemen kylä ovat edustavia esimerkkejä Perämeren rannikkokylistä ja ovat osa Simojoen suun kulttuurimaisemat -nimistä valtakunnallisesti arvokasta maisema-aluetta valtioneuvoston 5. tammikuuta 1995 tekemän päätöksen mukaisesti. Kylät sisältyvät myös Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin, kuten myös Simonkyläntie osana Pohjanmaan rantatietä.
Valencian kieli
Valencian kieli on Espanjan Valencian itsehallintoalueella puhutusta katalaanin kielestä käytetty nimitys. Se on yhdessä espanjan kanssa alueen virallinen kieli. Valencian kirjakieli perustuu lähinnä eteläisen Valencian murteeseen. Kielitieteellisesti valencian kieli kuuluu katalaanin kielen yhteyteen ja tarkemmin sanottuna katalaanin länsimurteisiin. Valencian kieliakatemia, (Acadèmia Valenciana de la Llengua, AVL) on linjannut, että valencian kieli ja katalaani ovat yksi ja sama kieli, josta kuitenkin käytetään rinnakkain kahta eri nimitystä.
Valencian kielisota
Osa valencialaisista ei hyväksy valencian määrittelemistä katalaanin murteeksi, vaan pitää sitä omana kielenään. Taustalla on Valencian itsehallintoajan alkuaikoina käyty niin sanottu Valencian kielisota, jossa poliittisista syistä katalaani ja valencian kieli haluttiin erottaa toistaan.
Virallinen asema
Valencian kielen virallisesta asemasta säädetään Espanjan perustuslaissa sekä laissa Valencian autonomisesta asemasta sekä laissa valencian kielen käytöstä ja opetuksesta. Laissa Valencian autonomisesta asemasta, tarkemmin sen 6. pykälässä säädetään:
Valencian kieli ei kuulu EU:n tunnustamien 23 virallisen ja 26 vähemmistökielen joukkoon.
Bruno Tuukkanen
pienoiskuva|upright|Bruno Tuukkanen 1920-luvulla. Bruno Tuukkanen (11. marraskuuta 1891 Viipuri – 25. helmikuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen taide- ja koristemaalari.
Tuukkanen toimi vuodesta 1914 alkaen lasi- ja koristemaalarina. Hän osallistui Suomen lipun lopulliseen muotoiluun yhdessä taiteilija Eero Snellmanin kanssa. Tuukkanen teki lasi- ja seinämaalauksia sekä interiöörisuunnitelmia useisiin Suomen kirkkoihin. Hän laati myös 1920-luvulla perustetun Puu-Käpylän talojen ensimmäisen värisuunnitelman.
Tuukkanen on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Teoksia
pienoiskuva|Tuukkasen maalaama teos [[ABB:n moottoritehtaan kellariportaikossa Helsingin Pitäjänmäessä.]] thumb|Jeesuksen maanpäälliset vaiheet, 1950, [[Suomussalmen kirkko.]] thumb|upright|Suomussalmen kirkon kastekappelin lasimaalaus (1950).
PIAT
PIAT (Projector, Infantry, Anti Tank) on brittiläinen toisen maailmansodan aikana kehitetty panssarintorjunta-ase. Sen nimi muodostuu asetyypin määritelmästä, käyttäjistä ja käyttökohteesta. Se kehitettiin vuonna 1942 vastaamaan brittiarmeijan jalkaväen panssarintorjuntatarpeisiin ja otettiin käyttöön 1943.
PIAT oli ensimmäistä kertaa käytössä Sisilian maihinnousussa kesällä 1943 ja säilyi palveluskäytössä Britannian ja Kansainyhteisön asevoimissa aina 1950-luvun alkuun saakka. Asetta toimitettiin Neuvostoliittoon tuhat kappaletta ja 100 000 ammusta, Ranskan vastarintaliikkeelle, Puolan vastarintaliikkeelle ja juutalaisten puolisotilaallisille joukoille Haganah'lle.
Kehitys
Toisen maailmansodan alussa vuonna 1939 brittiläisillä jalkaväkimiehillä oli käytössään ainoastaan kahdenlaisia panssarintorjunta-aseita, Boys-panssarintorjuntakiväärejä ja 68 AT -panssarintorjuntakranaatteja. Kumpikaan näistä ei ollut käytännössä tarpeeksi tehokas panssarintorjuntaan. Ensin mainittu oli liian raskas jalkaväkimiesten liikuteltavaksi ja se kykeni läpäisemään vain kevyttä panssarointia lähietäisyydeltä ammuttaessa. Jälkimmäinen, kivääristä ammuttavaksi tarkoitettu kranaatti oli aivan liian kevyt läpäistäkseen panssaria. Marraskuussa 1941 operaatio Crusaderin aikana brittiupseerit joutuivat toteamaan ettei Boys-pst-kiväärillä kyetty vahingoittamaan lainkaan vihollisen panssarivaunuja. Uuden panssarintorjunta-aseen kehittämistarve tuli entistä polttavammaksi. Sveitsiläinen insinööri Henry Mohaupt oli 1930-luvulla kehittänyt suunnattuun räjähdysvaikutukseen perustuvan panssaria helposti läpäisevän onteloammuksen. Ammus teki osuessaan hyvin pienen reiän panssariin, tuottaen valtavan paine- ja metallihiukkasvaikutuksen panssariajoneuvon sisätiloihin. Tämä tekniikka oli käytössä jo 68 AT -kranaatissa, mutta tarvittiin uusi ase lennättämään kyllin suuri ammus tarpeeksi pitkälle.
Rakenne ja käyttö
Aseen muodosti tähtäimillä ja liipaisinkoneistolla varustettu putki, johon sijoitettu voimakas jousi laukaisi aseessa käytettävän onteloammuksen. Aseen viritystä on mahdoton tehdä makuuasennossa ja se vaatii suurta lihasvoimaa. Liipaisinta vedettäessä iskuri laukaisi ammuksen ajopanoksen, jonka rekyyli puolestaan viritti laukaisukoneiston jousen uudelleen. Aseen liipaisimen painamiseen on käytettävä neljää sormea sen vaatiman voiman vuoksi. Tehokas ampumaetäisyys oli noin sata metriä panssaroituun kohteeseen ja 300 metriä ammuttaessa esimerkiksi rakennusta. Ammuksen osuessa maaliin iskusytytin laukaisi taistelulatauksen. Ase oli yhden jalkaväkimiehen operoitavissa mutta tavallisesti aseella oli kaksi miestä, toisen toimiessa lataajana ja ammusten kantajana.
Viiruhelmikana
Viiruhelmikana (Acryllium vulturinum) on suurin helmikanojen heimon lajeista ja sukunsa ainut laji. Se elää Koillis-Afrikassa, Etelä-Etiopiassa, Keniassa ja Pohjois-Tansaniassa. Viiruhelmikana on suuri, noin 61–71 cm pitkä lintu, jolla on pyöreähkö ruumis ja pieni pää. Linnun pää muistuttaa korppikotkan päätä.
ChangesTwoBowie
ChangesTwoBowie on David Bowien marraskuussa 1981 julkaistu kokoelma-albumi. Se on jatkoa vuonna 1976 julkaistulle kokoelmalle ChangesOneBowie, ja materiaali on vuosilta 1971–1980. Kappale ”Wild Is the Wind” julkaistiin singlenä promootiotarkoituksena. Se oli sisältynyt jo vuoden 1976 studioalbumille Station to Station.
Carney Island
Carney Island on 8 500 km² laajuinen, jään peittämä asumaton saari Etelämantereella, Marie Byrdin maan edustalla. Aivan pohjoisinta rannikkoa lukuun ottamatta koko saari on Getzin jäähyllyn peittämä. Carney Islandin lähimmät naapurisaaret ovat Wright Island ja Siple Island.
Carney Islandin nimesi Yhdysvaltain Antarktisten alueiden nimeämiskomitea (US-ACAN). Nimi viittaa amiraali Robert Carneyyn (1895–1990), joka toimi Operaatio Deep Freezeen laivasto-operaatioiden komentajana kv. geofysiikan vuoden aikana 1957–1958.
Kertomus näkevistä
Kertomus näkevistä (Ensaio sobre a Lucidez) on Nobel-palkitun kirjailijan José Saramagon teoksen Kertomus sokeudesta sisarteos.
Juoni
Kertomus näkevistä tapahtuu neljä vuotta valkotaudin alkamisesta. Kirja jakautuu kahteen osaan. Alussa kuvataan maan vaaleja, joissa suurin osa pääkaupungin asukkaista äänestää tyhjää. Vaikka vaalit uusitaan, on tyhjää äänestäneiden osuus 83 %. Valtaeliitti tulkitsee sen kapinoinniksi, ja maan armeija saartaa pääkaupungin kapinan kukistamiseksi. Protesti on kuitenkin niin passiivinen, että kapinan johtajia ei tiedetä. Pääkaupungin pormestari eroaa virastaan, kun häntä painostetaan. Valtaapitävät yrittävät kukistaa kapinan vakoilemalla, valehtelemalla, räjäyttämällä metroaseman, mutta tilanne ei muutu.
Toisessa osassa tavataan edellisestä romaanista tutut henkilöt. Silmälääkärin vaimo oli edellisessä romaanissa näkönsä säilyttänyt. Hänen ympärilleen oli muodostunut ihmisjoukko, jota aletaan epäillä kapinan johtoryhmäksi. Heidän peräänsä lähetetään salamurhaaja.
Kirjailija pohtii teoksessaan, että demokratiassakin voi olla sellaista tyytymättömyyttä, jonka kapinointia valtaeliitti ei osaa kanavoida järkeviin uomiin. Vastatoimet ovat ylimitoitettuja.
The Beat Goes On (kappale)
The Beat Goes On on brittiläisen rockyhtye Beady Eyen kappale, joka julkaistiin viidentenä ja viimeisenä singlenä yhtyeen debyyttialbumilta Different Gear, Still Speeding 15. heinäkuuta 2011. Kappale on yhtyeen jäsenten Liam Gallagherin, Gem Archerin ja Andy Bellin kirjoittama.
John Grunsfeld
John Mace Grunsfeld (s. 10. lokakuuta 1958 Chicago, Illinois, USA) on yhdysvaltalainen fyysikko  ja NASAn astronautti. Hän on viiden avaruuslennon veteraani ja toiminut myös NASAn johtavana tiedemiehenä (NASA Chief Scientist).
The Beat Goes On (kappale)
”The Beat Goes On” ylsi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 64. Singlen B-puolena julkaistiin kappale ”In the Bubble with a Bullet”.
John Grunsfeld
Tieteellinen ura
Grunsfeldin tutkimustyö on suuntautunut röntgentähtitieteeseen ja  gammatähtitieteeseen, suurenergiseen kosmiseen säteilyyn sekä uusien ilmaisimien ja laitteiden kehittämiseen. Grunsfeld tutki kaksoispulsareita ja muita suurienergisen kosmisen säteilyn lähteitä käyttäen NASAn Compton-satelliittia ja teleskooppeja, mukaan lukien Hubble-avaruusteleskooppi.
Ura NASAssa
Grunsfeld valittiin NASAn astronauttikoulutukseen maaliskuussa 1992, minkä hän aloitti elokuussa 1992 Johnson Space Centerissä. Hän vastasi muun muassa kansainvälisen ISS-avaruusaseman kannettavista tietokoneista ja tietokonenäyttöjen aseman ohjausohjelmistojen kehittämisestä. Toisen avaruuslentonsa jälkeen hänet nimitettiin myös sukkuloiden ja ISS:n atk-tuen johtoon. STS-103:n jälkeen hän toimi avaruuskävelyosaston johdossa. Hän työskenteli NASAn johtavana tiedemiehenä (NASA Chief Scientist) NASAn päämajassa vuodesta 2003 vuoteen 2004.
Avaruuslennot
thumb|Grunsfeld työskentelee Hubblen parissa 14.5.2009 (STS-125) Grunsfeld on osallistunut seuraaville avaruussukkulalennoille:
Grunsfeld on viettänyt yli 58 päivää avaruudessa, Hän on osallistunut kahdeksalle avaruuskävelylle, kokonaiskestoltaan 58 tuntia 30 minuuttia.
Space Telescope Science Institute
NASAn tammikuussa 2010 julkaiseman lehdistötiedotteen mukaan Grunsfeld aikoo jättää NASAn aloittaakseen työn Space Telescope Science Instituten apulaisjohtajana Baltimoressa, missä hän tulee työskentelemään myös NASAn suunnitellun James Webb -avaruusteleskoopin parissa.
Grunsfeld on intohimoinen vuorikiipeilijä. Hän on kiivennyt ainoana astronauttina Mount McKinleyn huipulle. Grunsfeld on naimisissa Carol E. Schifferin kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Porvari
Porvari voi tarkoittaa seuraavia:
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1937
Pistooliammunnassa lajeihin lisättiin 25 metrin kuvioammunnan joukkuekilpailu. Hirviammunta palasi ohjelmaan henkilökohtaisen kilpailun osalta. Joukkuekilpailutkin joidenkin lähteiden mukaan ammuttiin, mutta ISSF:n sivuilta ei mitalisteja näistä mainita.
Mitalistit
Kyyhkysammunnan Vichyssä voitti Ranskan Merouze Joules.
Fritz Riess
Fritz Riess (11. heinäkuuta 1922 Nürnberg – 15. toukokuuta 1991 Samedan, Sveitsi) oli saksalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1952, Saksan GP:hen. Hän oli kilpailussa seitsemäs, eikä saavuttanut pisteitä, koska sen ajan säännöillä vain viisi parasta sai pisteitä.
Riess voitti vuoden 1952 Le Mansin 24 tunnin kilpailun yhdessä Hermann Langin kanssa.
Strukturalismin historia
Strukturalismin historia on François Dossen vuosina 1991–92 ilmestynyt kaksiosainen teos strukturalismista. Ensimmäinen osa ilmestyi suomeksi vuonna 2010 Tutkijaliiton julkaisemana Anna Helteen käännöksenä.
Radda in Chianti
Radda in Chianti on kunta Italian Toscanassa Sienan maakunnassa. Raddasta on upeat näköalat ympäröivään Chiantiin. Siellä on hienoja rakennuksia 1400–1500-luvulta. Keskiajalla se oli lähikaupunkien sotilasliiton, Lega di Chiantin, keskuspaikka. Kirkkoa vastapäätä olevassa Palazzo Comunalessa on paikallisten sukujen vaakunoita.
Michael Lerner
Michael Charles Lerner (22. kesäkuuta 1941 Brooklyn, New York – 8. huhtikuuta 2023 ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdokkaana miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi Coenin veljesten elokuvasta Barton Fink (1991).
Michael Lerner syntyi romanianjuutalaisille vanhemmille ja varttui Bensonhurstin ja Red Hookin alueilla Brooklynissa. Hän opiskeli draamaa Lontoossa ja teki myöhemmin teatterirooleja sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa.
Barton Finkin lisäksi Lernerin muita elokuvarooleja on ollut elokuvissa Lainsuojattoman blues (1977), Luokkakokous (1982), Harlemin yöt (1989), Häkkilintu (2001) ja The Bannen Way (2010).
Emma Montell
Emma Montell (s. 29. lokakuuta 1981 Ylitornio) on suomalainen aitajuoksija. Hänen päämatkansa on 100 metrin aitajuoksu, mutta hän on kilpaillut myös muilla pikajuoksumatkoilla. Montell edustaa Aavasaksan Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimii hänen isänsä Markku Montell. Aikuisten SM-kisoista hän on voittanut ulkoradoilta kaksi pronssia 100 metrin aitajuoksussa ja sisäradoilta kultaa ja kaksi hopeaa 60 metrin aitajuoksussa.
Myös hänen siskonsa Annu Montell on yleisurheilija.
Raakaa peliä
Raakaa peliä (Mr. Majestyk) on yhdysvaltalainen toimintaelokuva vuodelta 1974. Pääosissa nähdään Charles Bronson ja Al Lettieri.
Juoni
Vince Majestyk (Bronson) viljelee meloneja maatilallaan. Hän ei tahdo millään saada sadolleen poimijoita paikallisväestöstä mutta saa lopulta kiertelevästä porukasta poimijat tilalleen. Bobby Kopas -niminen mies tuputtaa omia työntekijöitään Majestykin hommiin pienellä rahalla mutta Vince kieltäytyy. Bobby uhkaa Vincea aseella ja silloin Vince pahoinpitelee tämän. Hänet viedään putkaan, jossa hänen tielleen osuu mafian palkkamurhaaja Frank Renda (Lettieri), jonka uhkailujen ja rahatarjousten edessä Vince ei taivu. Renda ottaa tämän henkilökohtaisena loukkauksena ja putkasta päästyään alkaa vandalisoida Vincen tilaa. Siitä alkaa kamppailu näiden kahden välillä.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen kutsuu Raakaa peliä perusbronsonilaiseksi toiminnaksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Ridván
Ridván on kaksitoistapäiväinen juhla Bahai-uskonnossa. Ridvánin vietto sai alkunsa vuonna 1863 Baghdadissa, puurtarhassa jonka bahá'ít ovat sittemmin tunteneet nimellä Ridvanin puutarha.
Tuolloin Baha’ullah, bahá'í-uskon perustaja, ilmaisi oman profeetallisen asemansa ja tehtävänsä Jumalan sanasaattajana tälle aikakaudelle sekä hahmotteli opetustensa tavoitteet ihmiskunnan henkisen ja aineellisen hyvinvoinnin edistämiseksi.
Aavasaksan Urheilijat
Aavasaksan Urheilijat (lyhenne AavU) on vuonna 1937 Ylitorniolla perustettu urheiluseura. AavU on yleisseura ja sen lajivalikoimiin kuuluvat hiihto, yleisurheilu, painonnosto, jalkapallo, ilma-aseampumaurheilu ja kuntoliikunta. Tunnettuja AavU:n riveissä urheilleita ovat muun muassa. Sami Jauhojärvi, Emma Montell, Annu Montell ja Ida Aidanpää.
Ridván
Ridván on paitsi henkisen myös hallinnollisen uudistumisen aikaa. Ridvanin ensimmäisenä päivänä, 21. huhtikuuta, paikalliset yhteisöt valitsevat yhdeksänjäseniset hallintoelimensä, henkiset neuvostot. Kansalliset neuvostot valitaan tavallisesti myöhemmin ridvanin aikana pidettävissä kansallisissa vuosikokouksissa.
Lisäksi joka viides vuosi valitaan maailmanlaajuisen bahá'í-yhteisön korkein hallintoelin, Yleismaailmallinen oikeusneuvosto, jonka toimipaikka on Haifa, Israel.
Gertrud Nivellesiläinen
thumb|Pyhää Gertrudia esittävä maalaus 1400-luvulta [[Knivstan vanha kirkko|Knivstan vanhassa kirkossa.]] thumb|Pyhän Gertrudin pyhäinjäännöslipas Nivellesissä Belgiassa. Pyhä Gertrud Nivellesiläinen (626 Landen – 659 Nivelles, Belgia) oli frankkien major domuksen Pipin I:n tytär ja Nivellesin luostarin abbedissa, jota kunnioitetaan pyhimyksenä sekä katolisessa että ortodoksisessa kirkossa. Hänen muistopäivänsä on 17. maaliskuuta, joka sen mukaisesti on myös Gertrudin ja Kertun nimipäivä.
Gertrudin vanhemmat olivat frankkilainen major domus Pipin I ja hänen puolisonsa Pyhä Itta. Hän oli Andennen abbedissan, Pyhän Beggan, Pyhän Bavon ja Grimoald I:n sisar. Pipinin kuoltua vuonna 640 Itta perusti Nivellesiin, nykyiseen Belgiaan, kaksoisluostarin Maastrichtin piispan, Pyhän Amanduksen neuvosta. Gertrudista tuli luostarin ensimmäinen abbedissa.
Pyhän Gertrudin kultti levisi 1300-luvun puoli­välissä myös Pohjois­maihin, jolloin muun muassa kaupunkeihin, joissa asui saksalaisperäistä väestöä, perustettiin Gertrud-kiltoja. Myös Suomessa toimi keskiajalla Pyhälle Gertrudille omistettuja kiltoja ainakin Ulvilassa ja Turussa.
Pyhimyslegendan mukaan Gertrud olisi pelastanut muutamia meren­kulkijoita, jotka olisivat huutaneet hänelle todettuaan olevansa merihädässä. Tämän vuoksi hänestä tuli keski­ajalla matkustajien suojeluspyhimys. Niinpä ennen matkalle lähtöä juotiin malja Pyhän Gertrudin muistoksi.
Gertrud kuvataan tavallisesti benediktiiniasussa kädessään kirkon pienois­malli, kirja tai abbedissan sauva. Toisinaan hänellä on kruunu päässään. Kirkon pienoismalli hänen attribuuttinaan viittaa siihen, että hän kannatti innokkaasti uusien kirkkojen rakentamista.
Myöhäis­keski­ajalla hänet kuvattiin toisinaan rottien ympäröimänä. Hänet kuvataan rotilta ja hiiriltä suojelevana pyhimyksenä 1400-luvulla mustan surman aikana erityisesti lounaisessa Saksassa, Alankomaissa ja Kataloniassa. Gertrud on myös monien kirkkojen suojelus­pyhimys, ja häntä kutsutaan auttajana kuolin­hetkellä. 1980-luvulta lähtien hänet on satunnaisesti esitetty kissojen suojeluspyhimyksenä, mutta tästä ei ole aiempaa aineistoa.
Ibuki (1943)
Ibuki oli keisarillisen Japanin laivaston Ibuki-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa. Ennen aluksen valmistumista se muutettiin kevyeksi lentotukialukseksi, joka kykenisi kuljettamaan 27 lentokonetta. Muutostyöt viivästyivät ja lopulta ne keskeytettiin maaliskuussa 1945, kun telakat keskittyivät pienten sukellusveneiden valmistamiseen. Edelleen kesken eräinen alus romutettiin Sasebon laivastontelakalla alkuvuodesta 1946.
Valmistus
Alus tilattiin marraskuussa 1941 Kuren laivastoarsenaalilta osana vuoden 1941 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 24. huhtikuuta 1942. Alkuperäisen suunnitelman mukaan aluksen piti olla kokonaispituudeltaan 200,6 metriä, sen leveyden piti olla 20,2 ja syväyksen 6,04 metriä. Sen uppouman piti suunnitelman mukaan olla 12 220 tonnia standardi ja 14 828 tonnia kuormattuna.
Aluksen voimanlähteenä oli neljä turbiinimoottoria, joihin oli kytketty kuhunkin kaksi Kampon-kattilaa ja kukin pyöritti omaa akselia. Voimanlähde tuotti akseleihin 152 000 hevosvoimaa, jolla saavutettiin 33 solmun huippunopeus. Aluksella oli 2 163 tonnia polttoainetta, joka takasi 8 150 merimailin toimintamatkan 18 solmun nopeudella.
Simo Pälli
Simo Pälli (17. joulukuuta 1906 Niemelänkylä, Ylivieska – 1. tammikuuta 1984 Ylivieska) oli suomalainen itseoppinut taidemaalari.
Pällin vanhemmat olivat Uhtualta kotoisin olleet Feodor Nikifarovits Pällijeff ja Irene Semenovna Afanasjeff. Pällin isä piti pientä kyläkauppaa Niemelänkylässä. Hän pääsi kansakoulusta 1919 ja alkoi sitten harrastaa piirtämistä ja maalaamista saaden aluksi ohjausta Paavo-veljeltään joka oli käynyt Turun piirustuskoulua.
Pälli toimi vapaana taiteilijana jo vuodesta 1924 lähtien. Hänen tuotantoonsa kuului muotokuvia, maisemamaalauksia ja piirustuksia. Pälli teki 1930-luvulla useita maalausmatkoja polkupyörällä Lappiin ja Petsamoon sekä kiersi myymässä taulujaan yhdessä veljensä Teron kanssa. Ensimmäisen oman näyttelynsä hän piti 1945 Oulussa ja hän osallistui sitten useisiin yhteisnäyttelyihin. Oman kämppäateljeensa Pälli rakensi 1953 Ylivieskaan.
Pälli sai Pohjois-Pohjanmaan rahaston palkinnon 1970, Ylivieskan kaupungin taidepalkinnon 1975 ja valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 1976. Hän jatkoi maalaamista vuoteen 1982 saakka.
Simo Pälli oli naimisissa vuodesta 1934 Helvi Pohjolan kanssa. Heillä oli kahdeksan lasta, joista tunnettuja ovat taidemaalari Seppo Pälli, valokuvaaja Mauno Pälli ja viulutaiteilija Olavi Pälli.
Vinka
Vinka voi tarkoittaa:
Itsepäinen vietti
Itsepäinen vietti: kirjoituksia sukupuolesta, elokuvasta ja seksuaalisuudesta on Vastapainon vuonna 2004 julkaisema suomennosvalikoima Teresa de Lauretiksen kirjoituksista. Teksteissä käsitellään sukupuolta, seksuaalisuutta ja mediakulttuuria psykoanalyysin, semiotiikan, feminismin ja queer-teorian kautta. Teoksen on toimittanut Anu Koivunen ja tekstit ovat suomentaneet Tutta Palin ja Kaisa Sivenius.
Abomey
Abomey oli Dahomeyn kuningaskunnan pääkaupunki. Kaupungissa on nykyään noin 78 341 asukasta (2002). Abomeyn kuninkaalliset palatsit kuuluvat Unescon maailmanperintökohteisiin.
Kaupunki sijaitsee alueella, missä kasvatetaan maapähkinöitä ja öljypalmua. Myös matkailu on tärkeä tulonlähde.
Historia
Abomey oli samannimisen 1600-luvun kuningaskunnan pääkaupunki ja myöhemmin Dahomeyn kuningaskunnan pääkaupunki. Abomeyn perusti noin vuonna 1625 prinssi nimeltä Do-Aklin, joka pakeni seudulle Alladasta hävittyään valtataistelun kahdelle veljelleen. Abomey kukoisti kuningas Do-Aklinin ja hänen pojanpoikansa Wegbajan (n. 1645–1680) alaisuudessa. Wegbajan hallintokaudella eräät Abomeyn fonit alkoivat kutsua kuningaskuntaansa nimellä Dahomey. Sen jälkeen kaksi kuningaskuntaa liittyivät yhteen, mutta Abomeyn kaupunki sai pitää nimensä.
Abomey-Dahomeyta johti pitkään useita ovelia kuninkaita, kuten Agaja (n.1673–1740) ja Tegbesu (n. 1740– 1774), jolloin se hallitsi Länsi-Afrikan rannikon kaupankäyntiä.
Kuningas Gezun (1818–1858) hallintokauteen asti Abomeyn vaurauden päälähde oli siepattujen afrikkalaisten myynti, vaikka Britannia oli kieltänyt transatlanttisen orjakaupan jo aikaisemmin. Lopulta ihmisten kysyntä kaupankäyntiin tyrehtyi ja Abomeyn painopiste siirtyi palmuöljyn vientiin.
Kuninkaalliset palatsit
Abomeyta hallitsivat pitkään huomattavat kuninkaalliset palatsit. Toisiaan seuraavat hallitsijat loivat jokainen omat palatsit 1600-luvun lopulta alkaen. Palatseissa oli yleellisiä residenssejä, joiden seiniä koristi lukuisat taideteokset. Palatseissa oli erityisen huomattavia savesta veistettyjä muraaleita, jotka kuvasivat tärkeitä tapahtumia, tapoja ja myyttejä, jotka liittyvät kaupungin ja sen ihmisten historiaan. Palatseja tuhoutui 1800-luvun lopulla ranskalaisten vallattua kaupungin, jolloin osa sen aarteista tuhoutui.
Beady Eyen diskografia
Tämä on brittiläisen rockyhtye Beady Eyen diskografia.
Studioalbumit
Listasijoitusten lähde:
Lepisma
Lepisma on toukkasukahäntäisiin kuuluva hyönteissuku, jonka tunnetuin laji on Suomessakin yleinen sokeritoukka, joka on ihmisen mukana levinnyt laajalti ympäri maailman. Lepisma-suvun hyönteiset elävät kosteissa paikoissa, kuten ihmisasumusten kylpyhuoneissa ja keittiöissä.
Hamedan
Hamadan, ( tai Hamedān) on Hamadanin maakunnan keskuskaupunki Iranin länsiosassa. Hamadān sijaitsee noin 1 645 metrin korkeudella merenpinnasta, 3 571 metriä korkean Alvandvuoren itärinteen puolella.
thumb|left|[[Avicennan eli Ibn Sinan mausoleumi on yksi Hamadanin merkkirakennuksia.]] thumb|left|Avicennan eli Ibn Sinan mausoleumi kuvattuna entisessä iranilaisessa setelissä (1981). Hamadanin väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 349 653 (1996), 401 281 (2001), 479 640 (2006) ja 525 794 asukasta (2011).
Hamadān on yksi Iranin vanhimmista kaupungeista, joka on todennäköisesti perustettu jo vuonna 1100 eaa. Sitä pidetään Persian impeurimin ensimmäisenä pääkaupunkina. Kaupunki tunnettiin antiikin aikana nimellä Ekbatana.
Sompasaari
Sompasaari on saari Kruunuvuorenselällä Helsingissä ja Sörnäisten kaupunginosan osa-alue. Sompasaaren keskelle rakennetun Nihdinkanavan eteläisellä puolella on Nihti, joka on myös entinen saari.
Saari yhdistettiin aikoinaan täyttömaalla mantereeseen ja se jäi Sörnäisten sataman alle. Tämän johdosta Sörnäisten satamaa kokonaisuudessaan on kutsuttu myös Sompasaareksi. Satamaan johtavilla teillä käytettiin tienviitoissa yksinomaan nimeä Sompasaari varustettuna tavarasataman tunnuksella. Satamatoiminnot lakkasivat vuoden 2008 lopussa niiden siirryttyä uuteen Vuosaaren satamaan. Vuonna 2016 saari muutettiin asuinalueeksi ja se erotettiin Kalasatamasta kaivamalla osa-alueiden väliin Sompasaarenkanava.
Historia
pienoiskuva|Saari sataman kupeessa vuonna 1937.
Nimen alkuperä
Helsingin vanhimmassa privilegiokirjassa vuodelta 1569 saaren nimenä oli Sompeholmen, ja myöhemmin esiintyivät 1600-luvun kartoissa Sompareholmen, vuonna 1775 Sumparen ja vuonna 1779 Sumpörn. Suomenkielisinä niminä olivat 1800-luvun lopulla Sumparni ja Sumppari. 1800-luvun alkupuolella saarta kutsuttiin myös nimellä Lowiseholm sen vuokraajan merikapteeni Gustaf Wilhelm Sundmanin puolison Kristina Lovisan mukaan. Nimiasut Sumppari – Sumparn vahvistettiin vuonna 1909 ja nykyinen suomenkielinen nimi vuonna 1928. Ruotsinkielinen nimi tarkoittaa kalasumppua ja viittaa vanhaan kalakauppaan; sump on alun perin alasaksalainen sana. Näin oikeampi saaren suomenkielinen nimi olisi *Sumppusaari.
Saari virkistyskäytössä
pienoiskuva|Saaren laituri. Metsäisellä ja kallioisella Sompasaarella toimi 1950-luvulla muun muassa [[Elanto|Elannon henkilökunnan lasten kesäsiirtola. ]] Aikoinaan Sompasaari toimi helsinkiläisten huviretkien kohteena, ja sinne kuljettiin höyrylaivalla. Saaren puuhuviloissa asui 1900-luvun alussa miltei 30 vakinaista asukasta. 1920-luvulla saari siirtyi Elannon omistukseen.
Saaren kasvisto oli poikkeuksellisen monipuolista; siihen arvioitiin kuuluneen ainakin kolmesataa eri lajia. Tähän vaikutti osaltaan saarelle 1840-luvulla perustettu puutarha.
Satama-aika
pienoiskuva|Satama-aluetta vuonna 1966. Korkean Sompasaaren kalliot räjäytettiin ja louhittiin tasaiseksi ja yhdistettiin mantereeseen, kun Sörnäisten satamaa laajennettiin merelle päin vuosina 1958–1962. Samalla kaikki saaren vanhat puiset talot purettiin. Mantereeseen yhdistettiin 1960-luvulla myös Sompasaaren eteläpuolinen saari Nihti, joka yhdistettiin Sompasaareen aluksi kannaksella. Alueen täyttötyöt oli aloitettu jo aiemmin 1950-luvulla, kun kaksi saarta, Hanasaari ja Kana, oli yhdistetty uuden voimalaitoksen syntysijaksi. Nykyisin Sompasaaren naapurisaarista ovat jäljellä Nihdin lisäksi Mustikkamaa ja Korkeasaari.
Asuinalueena
Sompasaaren aluetta on rakennettu vuodesta 2010 lähtien asumiskäyttöön, samoin kuin viereistä Kalasatamaa. Ensimmäiset asunnot valmistuivat vuonna 2018, ja alueen on tarkoitus valmistua kokonaisuudessaan vuonna 2026. Helsingin kaupunki ennustaa, että vuonna 2029 alueella asuu 3 901 henkilöä.
Sompasaaren keskelle sijoitetaan Loviseholminpuisto-niminen puistoalue. Ranta-alueilla on tontteja ravintolalaivoille.
Nimistö
pienoiskuva|Priki Venuksen kuja on yksi vanhoihin laivoihin pohjautuvista katunimistä. Kuten Kalasatamaan, on Sompasaareen rakentuneille kaduille annettu paljon satamahistoriaan viittaavia nimiä. Saaren 1800-luvun alussa kaupungilta vuokrannut Gustaf Wilhelm Sundman omisti useita aluksia, jotka ovat periytyneet kortteleihin ja katujen nimiin: Flöitti Diana, Fregatti Dygden, Kaljaasi Aurora, Kaljaasi Fortuna, Priki Johanna ja Priki Venus. Loviseholminpuisto ja sitä reunustavat Loviseholminkuja ja -polku viittaavat Sundmanin puolisoon. Aallonhalkoja, Vinsentinaukio ja Vinsentinkatu taas pohjautuvat Topeliuksen Talvi-iltain tarinoita -novellikokoelman Vinsentti Aallonhalkojaan. Kokoelmassa on viittaus Sompasaareen ja saarella sijainneeseen näköalatorniin.
Nigel Pennick
Nigel Campbell Pennick (s. 1946 Guildford, Britannia) on muun muassa okkultismiin ja kelttiläisyyteen keskittyvien tekstien kirjoittaja. Hän on myös kuvittaja, okkultisti ja astrologi.
Hän on kirjoittanut monia kirjoja saksaksi ja julkaissut yli 24 kirjaa ja satoja artikkeleita erilaisista aiheista.
Elämä
Pennick eli suurimman osan lapsuudestaan sodanjälkeisessä Lontoossa. Hän on matkustanut laajalti Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa tutkien, luennoiden ja ohjaten työpajoja sekä luoden alttareita ja labyrintteja.
Hän on perustanut Institute of Geomantic Research -opiston ja kirjan kustantamon Library of the European Traditions.
Tieteellinen ura
Pennick on opiskellut biologiaa. 15 vuoden ajan hän oli levien taksonomiaan tutkija valtion tutkimuslaitoksessa Cambridgessa. Tämän aikana hän julkaisi 29 tieteellistä artikkelia valtamerien mikro-organismien utrastruktuurista ja taksonomiasta, joihin kuuluu kahdeksan ennen tuntematonta levää ja alkueläintä. Tämän jälkeen hän siirtyi kirjailijaksi ja kuvittajaksi.
Kirjalliset julkaisut
Seuraavassa on luettelo Pennickin teoksista.
Riimut ja pohjoinen perinne
Magical Alphabets
Lätkäboogie Vol 20
Lätkäboogie Vol 20 on Smurffien 20. studioalbumi. Se julkaistiin 13. huhtikuuta 2012 levymerkillä EMI.
La Vega
La Vega on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Sen pääkaupunki on Concepción de La Vega. Provinssin pinta-ala on 2271 km2 ja väkiluku noin 405 500.
Čertova hora
Čertova hora on kolmen hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Harrachovissa Tšekissä lähellä Puolan rajaa.
La Vega
Provinssi sijaitsee maan vuoristoisessa keskiosassa. Constanzan ympäristö tunnetaan viileästä säästä ja lauhkean vyöhykkeen hedelmien kuten omenien kasvatuksesta. San Juanin piirikunnassa on maan hienoimmat vuoristomaisemat.
Aleksandar Kolarov
Kolarov kykeni pelaamaan myös keskikentän vasemmalla laidalla ja hänet tunnettiin erityisesti juoksuistaan hyökkäys-ja puolustussuuntaan. Hän oli nopea ja omasi kovan vasemman jalan laukauksen. Tämän vuoksi häntä kutsuttiinkin paikoittain Serbian Roberto Carlosiksi.
Seurajoukkueura
Kolarov aloitti uransa kotimaansa Čukarički Stankomista. Helmikuussa 2006 hän siirtyi OFK Beogradiin. Hän pelasi joukkueessa 1,5 kauden ajan, yhteensä 38 ottelua, kunnes kesällä 2007 hän sai jälleen siirron tällä kertaa italialaiseen Lazioon. Roomalaisseura maksoi hänestä 800 000 euron siirtokorvauksen. Kolarov kertoi olevansa seuran kannattaja jo nuoruudestaan saakka.
Kolarov teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa 30. syyskuuta 2007 ottelussa Regginaa vastaan 40 metristä lähteneellä kovalla laukauksella. Kauden aikana hän pääsi pelaamaan myös Mestarien liigaan otteluita.
Toisella kaudellaan Kolarov onnistui vakiinnuttamaan paikkansa avauskokoonpanossa vasempana laitapuolustajana. Hän teki kauden ensimmäisen maalinsa ottelussa Lecceä vastaan. Myöhemmin kauden toisessa pääkaupungin paikallisottelussa hän viimeisteli upean osuman Romaa vastaan: maalivahti Fernando Muslera syötti pallon hänelle, minkä jälkeen hän kuljetti sen noin 85 metrin matkan vastustajan rangaistusalueen rajalle asti harhautellen edessään olleet Roma-pelaajat ja laukoi pallon ohi maalissa olleen Donin. Hän tuuletti maaliaan ristinmerkillä Serbian patriarkaattin tapaan. Hän voitti Italian cupin ja supercupin 2009.
Kaudeksi 2009–2010 Kolarov vaihtoi pelinumeronsa 3:sta 11:een ottaen käyttöönsä samassa seurassa aiemmin niin ikään vasempana laitapuolustajana pelanneen serbipelaaja Siniša Mihajlovićin numeron.
24. heinäkuuta 2010 Kolarov teki sopimuksen englantilaisseura Manchester Cityn kanssa. Hänestä maksettiin lehtitietojen mukaan 14-16 miljoonan punnan siirtokorvaus. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 14. elokuuta 2010 vierasottelussa Tottenham Hotspuria vastaan. Ensimmäisen maalinsa Valioliigassa hän teki 2. helmikuuta 2011 pelatussa ottelussa Birmingham Cityä vastaan. Hän jatkoi hyviä otteita Cityssä, mutta koska vasemman pakin paikasta kilpaili myös ranskalainen Gaël Clichy, lehdet spekuloivat että hän olisi lähdössä pois seurasta, mutta Roberto Mancini kuittasi ne puheet sanomalla: ''Kolarov? Hän on loistava vasen pakki ja haluan pitää hänet seurassa.'' Kaudella 2012–2013 alussa Mestarien Liigan lohkovaiheessa ottelussa Real Madridia vastaan hän upotti upean kierteisen vapaapotkun ohi Iker Casillaksen takakulmaan. Ottelu päättyi Realin 3–2 voittoon.
Kolarov on voittanut Cityssä Valioliigan mestaruuden 2012 ja 2014, FA Cupin 2011, Liigacupin 2014 ja 2016 sekä Community Shieldin 2012
Maajoukkueura
Kolarov pelasi Serbian maajoukkueessa vuoden 2008 kesäolympialaisissa, jossa se jäi alkulohkonsa viimeiseksi. Hän teki ensiesiintymisensä A-maajoukkueessa Venäjää vastaan toukokuussa 2008. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Walesia vastaan syyskuussa 2012.
Kolarov valittiin Serbian kokoonpanoon vuoden 2010 MM-kilpailuihin, joissa hän pelasi kaksi ottelua. Joukkue jäi lopulta alkulohkonsa viimeiseksi eikä näin edennyt pudotuspeleihin. MM-kilpailuissa 2018 Kolarov oli Serbian joukkueen kapteeni ja pelasi täyden ajan joukkueen kaikissa kolmessa ottelussa.
Jääpallon Elitserien-kausi 2011–2012
Ruotsin jääpallon Elitserien pelattiin kaudella 2011-2012 neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Kahdeksan parasta joukkuetta selviytyivät pudotuspeleihin, sijoille 11-12 sijoittuneet joukkueet joutuivat karsimaan sarjapaikastaan ja sijoille 13-14 sijoittuneet putosivat Allsvenskaniin.
Uusina joukkueina sarjaan olivat nousseet Allsvenskanista Kalix ja GAIS. GAIS teki ruotsalaista jääpallohistoriaa, sillä se oli ensimmäinen Göteborglainen seura pääsarjassa. Samalla siitä tuli kahdeksas seura, joka on pelannut Ruotsin kolmen suurimman lajin jääpallon, jääkiekon ja jalkapallon pääsarjassa. Muut seurat ovat AIK, Djurgårdens IF, Hammarby IF, Örebro SK, Västerås SK, IFK Norrköping ja Reymersholms IK.
Loppuotteluun selvisivät edellisen kauden mestari Sandviken ja Villa. Villa oli viimeksi selviytynyt loppuotteluun asti vuonna 1983. Sandviken voitti Uppsalassa pelatun loppuottelun 6-5. Mestaruus oli SAIK:n toinen perättäinen, ja kaikkiaan kahdeksas Ruotsin jääpallomestaruus.
Sarjataulukko
Kalix ja Tillberga putosivat sarjasta. Tilalle nousivat Ljusdals BK ja IFK Motala.
Pudotuspelit
Puolivälierät ja välierät pelattiin paras viidestä -systeemillä siten, että toinen, kolmas ja tarvittaessa viides ottelu käytiin paremmin sijoittuneen kotikentällä.
Loppuottelu
25.3.2011 Studenternas IP, Uppsala Yleisöä: 19 646
Karsinnat
Karsinnat pelattiin kaksiosaisina, ja ne aloitettiin Allsvenskan-seuran kotikentällä. Sirius ja Vetlanda säilyivät Elitserienissä.
Lacombe Lucien
Lacombe Lucien on Louis Mallen ohjaama draamaelokuva vuodelta 1974. Ranskalais­nuorukaisesta natsi­miehityksen aikana kertovan elokuvan käsi­kirjoituksen on tehnyt kirjailija Patrick Modiano yhdessä ohjaajan kanssa. Pääosia näyttelevät Pierre Blaise ja Aurore Clément.
Elokuvassa turhautunut maalais­poika Lucien Lacombe ajautuu Gestapon upseerien apu­pojaksi Ranskan natsi­miehityksen viimeisinä aikoina.
Tuotanto
Vuonna 2014 Nobel-palkittu Patrick Modiano oli Lacombe Lucienin käsi­kirjoitusta tehdessään julkaissut jo useita palkittuja teoksia, kuten vuonna 1972 julkaistun Kehäbulevardit, jonka suomennos ilmestyi 1976. Sekin käsittelee Ranskan natsi­miehitys­aikaa, jota vuonna 1945 syntynyt Modiano ei ollut itse kokenut. Lacombe Lucienin tarina perustuukin osin ohjaaja Mallen (1932–1995) omiin nuoruus­muistoihin, ja hän toimi elokuvan toisena käsi­kirjoittajana.
Elokuvan musiikin teki jazz­viulisti Stéphane Grappelli, ja elokuvassa kuullaan paljon jazz­kitaristi Django Reinhardtin levytyksiä.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus
Lacombe Lucien oli ehdolla vuoden parhaaksi vieraskieliseksi elokuvaksi sekä Oscar- että Golden Globe -gaalassa. Se sai Bafta-palkinnon vuoden parhaana elokuvana.
Pikkuvarpuspöllö
Pikkuvarpuspöllö (Glaucidium minutissimum), on pieni pöllöihin kuuluva lintu. On kiistelty, kuuluuko tässä käytetty tieteellinen nimi todellisuudessa Glaucidium mooreorumille, jolloin tämän tieteellinen nimi olisi G. sicki (König & Weick, 2005). Ajatus ei kuitenkaan ole saanut yleistä hyväksyntää.
IUCN mukaan sitä tavataan Belizessä, Brasiliassa, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Guatemalassa, Hondurasissa, Panamassa ja Perussa. Sen elinpiiriä ovat trooppiset kosteat metsät ja kosteat alavat ja vuoristometsät. Se on pienimpiä Etelä-Amerikan pöllöistä. Se painaa keskimäärin 45 grammaa, ja sen pituus on 15 cm.
Music Canada
Music Canada (MC) on vuonna 1963 perustettu musiikkialan yhdistys, jonka tarkoitus on edustaa kanadalaisen musiikkialan yritysten etuja ja taistella laitonta musiikin kopioimista vastaan.
Myönnytykset
Music Canada -palkintoja myönnetään myynnistä Kanadassa. Palkinnon taso riippuu äänitteen formaatista ja myyntiluvuista.
The Forbidden Path
Fox Film Corporation oli toiminut elokuvan tuotanto- ja levittäjäyhtiönä, ja elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 3. helmikuuta vuonna 1918. The Forbidden Path on nykyisin listattu kadonneeksi elokuvaksi.
Louis Delga
Louis Delga, tunnetaan myös nimellä Louis Dega (1890 Marseille, Ranska – 1945 Ranskan Guayana) oli ranskalainen vanki Ranskan Guayanan Pirunsaarella.
Delga tuomittiin viideksitoista vuodeksi vankilaan petoksesta ja väärennöksesta. Hän ystävystyi vankilassa ollessaan Henri Charrièren (tunnetaan myös nimellä Papillon). He kärsivät tuomiotaan ensin Caenin vankilassa, Ranskassa ennen siirtoaan Etelä-Amerikkaan vuonna 1932. Delga maksoi Charrièrelle suojeluksesta muilta vangeilta, ja heistä tuli lopulta parhaat ystävät vankeuden aikana. Delga ja Charrière olivat molemmat mukana Papillon-elokuvassa, jossa Delgaa esitti Dustin Hoffman, ja Charrièrea Steve McQueen, jossa heidän seikkailunsa olivat vahvasti dramatisoituja.
Delga kuoli vankeudesta vapauduttuaan Ranskan Guyanassa vuonna 1945.
Veikko Aaltona
Veikko Wilhelm Aaltona (synt. Pälve, vuodesta 1942 Aaltona, vuodesta 1973 Guglielmo, noin vuodesta 1970 di Mastaguera 1. joulukuuta 1910 Simo – 20. huhtikuuta 1990 Lugano, Sveitsi) oli suomalainen kuvataiteilija ja seikkailija. Aaltonan maalauksia on muun muassa Vatikaanin kokoelmissa, mahdollisesti itse lahjoitettuina. Viimeiset elinvuotensa Aaltona asui Tukholmassa ja Luganossa, jonne hänet on haudattu. Hän käytti ruhtinaan arvonimeä (Principe Aaltona di Mastaguera) jonka selitti saaneensa adoption kautta Italiassa.
Perhe ja tausta
Aaltonan isä Ernst Leonard Pälve (ent. Mahlberg, joskus virheellisesti Malmberg, 1888–1950) oli itsekin taidemaalari. Hän muutti sukunimekseen Pälve ennen Veikon syntymää. Ernstin perheeseen kuului kolme lasta.
Avioliitossa Aaltona oli kolme kertaa. Ensimmäinen vaimo oli puolalainen kirjailija Eleonoora Kirsti Gofsztein, jonka kanssa hänellä myös oli lapsi. Toinen vaimo, ruotsalainen kreivitär Kjersti Gunhild Viktoria Larsson kuoli eikä heillä ollut lapsia. Viimeisin vaimo oli sveitsiläinen taidemaalari Maria-Teresa Penasa, joka oli Aaltonaa noin 30 vuotta nuorempi eikä heilläkään ollut yhteisiä lapia.
Opinnot ja ura
Veikko Aaltona suoritti opettajakoulutuksen Kajaanin seminaarissa vuosina 1927–1932. Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa hän opiskeli vuodet 1934–1936. Sieltä hän suuntasi jatkamaan taideopintojaan Italian Regia Accademia di Belle Artiin, Firenzessä vuosiksi 1936–1939. Venetsiassa hän sai professorin arvon. Siellä hän opiskeli myös mosaiikkitekniikkaa mosaiikkikoulussa ''Ditta Gianese Cav. Angelo & C.-Sezione Scuola del Mosaico''. Vuosina 1946-1947 hän jatkoi opintojaan Kungliga Akademien för de fria konsternassa eli Konstakademinissa vierailevana opiskelijana.
Aaltona on maalannut Tuiran kirkon seinämaalaukset. Maalauksen kohteet vaihtelivat paljon, mutta pääsääntöisesti hän käytti niissä aina paljon värejä.
Kunnianosoituksia
Vuonna 1940 Aaltonalle (tuolloin Pälve) myönnettiin ensimmäinen palkinto Suomen taideyhdistyksen vuosittain jaettavasta Dukaattipalkinnosta. Vuonna 1953 Institut Litteraire Et Artistique De France, Pariisi, antoi professori Veikko Aaltonalle nimityksen "Laureant en Letters". Vuonna 1956 hän sai Rooman Accademia Di San Laurean kunniajäseltä kunnianosoituksen "Palme Accademiche d'Oro" (Akateeminen Kultainen Palmu) maalaustaiteessa. Vuonna 1956 hän sai yksityisaudienssin paavi Pius XII:n luona Vatikaanissa, jossa hän sai myös kyseisen paavin muistomitalin. Samana vuonna hän sai myös Rooman pormestarin Umberto Tupinin muistomitalin. Accademia S. Andrea Roomassa antoi kunniatohtorin nimityksen. Lisäksi hänet nimitettiin S. Andrea akatemian presidentiksi pohjoismaiden delegaatioon.
HYC Herentalse IJshockey Club
HYC Herentals on belgialainen jääkiekkoseura Herentalsista, joka pelaa BeNe Leaguessa.
Ryad Boudebouz
Ura
Boudebouz aloitti jalkapalloilun 10-vuotiaana Colmarin junioreissa, jossa hän pelasi aina 14-vuotiaaksi saakka. Sittemmin hän siirtyi pelaamaan Sochauxin junioreihin, josta Boudebouz nostettiin Sochauxin reservijoukkueeseen kaudeksi 2006-2007 ollessaan 16-vuotias.
15. toukokuuta 2008 Boudebouz allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Sochauxin kanssa. Hän pelasi avauskaudellaan 25 ottelua, joissa hän onnistui maalinteossa kolmesti. Myös kaudella 2009–2010 Boudebouz onnistui maalinteossa kolmesti. Hyvin menneen kauden myötä hänet palkittiin kauden 2010–2011 aikana AlgeriaFoot d'Or palkinnolla parhaana algerialaisena jalkapalloilijana. Vuotta myöhemmin Boudebouz palkittiin toistamiseen tällä kertaa Algerian Kultaisella pallolla.
2. syyskuuta 2013 Boudebouz siirtyi Bastiaan kolmen vuoden sopimuksella.
Annu Montell
Annu Maaria Montell (s. 7. toukokuuta 1976 Ylitornio) on suomalainen seitsenottelija. Hän edusti Aavasaksan Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi hänen isänsä Markku Montell. Aikuisten tasolla hän voitti ulkoratojen SM-kilpailuissa viisi mitalia: pronssia korkeushypyssä ja kolme hopeaa ja yhden pronssin seitsenottelussa. Sisäratojen SM-kilpailuista Montell voitti kaksi hopeaa ja kaksi pronssia viisiottelussa. Montell on myös seitsenottelun nuorten Euroopan mestari vuodelta 1995, ja samassa kilpailussa Katja Ripatti oli kolmas. Hän ei ole kilpaillut virallisissa kilpailuissa vuoden 2004 jälkeen. Hänen ennätyksensä seitsenottelussa on 5931 pistettä, mikä oikeuttaa Suomen kaikkien aikojen tilastossa (heinäkuussa 2022) sijaan 13.
Ryad Boudebouz
Maajoukkueura
Boudebouz on edustanut maajoukkuetasolla Ranskan alle 19-vuotiaiden maajoukkuetta vuosina 2008-2009. Tuolloin hän pelasi yhteensä yhdeksän ottelua, joissa hän onnistui kerran maalinteossa.
Annu Montell
Myös hänen siskonsa Emma Montell on yleisurheilija.
Ryad Boudebouz
Maajoukkueura
Vuotta myöhemmin Boudebouz sai kutsun Algerian maajoukkueeseen, kun valmentaja Rabah Saâdane nimesi hänet toukokuussa vuoden 2010 MM-kisajoukkueeseen. Boudebouz pelasi ensimmäisen maaottelunsa Algerian paidassa 28. toukokuuta 2010 harjoitusottelussa Irlantia vastaan tultuaan vaihdosta kentälle. 18. kesäkuuta 2010 Boudebouzista tuli Algerian maajoukkueen MM-kisahistorian nuorin kentällä ollut pelaaja.
12. marraskuuta 2011 Boudebouz teki ensimmäisen maajoukkuemaalinsa Tunisiaa vastaan käydyssä harjoitusottelussa.
Kalle Virta
Kalle Virta on Kansan Raamattuseuran varatoiminnanjohtaja ja pastori. Hän on pidetty puhuja, raamatunopettaja ja muusikko. Kalle Virta on koulutukseltaan teologian maisteri ja sosionomi (AMK)-diakoni. Hän kiertää aktiivisesti seurakunnissa puhuja- ja musiikkivieraana.
Ansongon piiri
Ansongon piiri on paikallishallintoalue Gaon alueella Malissa. Sen pinta-ala on 23 614 neliökilometriä. Piirissä on 132 000 asukasta (vuonna 2009).
Kalle Virta
Teologi ja diakoni
Kalle Virta on valmistunut Helsingin Yliopistosta teologian maisteriksi vuonna 2010. Hänen pääaineensa oli kirkkososiologia ja Pro Gradu -työssään hän tutki seurakuntaliitoksen tehneiden seurakuntien keskijohdon kokemuksia seurakuntaliitosprosessin johtamisesta. Kalle Virta vihittiin papiksi 2011 Espoon hiippakunnassa. Kalle Virta valmistui diakoniksi 2002 ja työskenteli 2002-2006 nuorisodiakonina Kansan Raamattuseuran nuorisotyössä.
Ansongon piiri
Maantiede, ilmasto ja luonto
Ansongon piiri rajoittuu pohjoisessa Gaon alueen Gaon ja idässä Ménakan piireihin, kaakossa Nigeriin, lounaassa Burkina Fasoon sekä lännessä Timbuktun alueen Gourma-Rharousin piiriin. Se on pinnanmuodostukseltaan etupäässä hiekkaista tasankoa, jonka halki virtaa Nigerjoki. Luonnonalueita ovat joen oikean rannan Gourma ja vasemman rannan Haoussa. Laaksoihin muodostuu ajoittain kuivuvia järviä. Hyötykaivannaisiin kuuluu mangaani.
Kalle Virta
Evankelista ja raamatunopettaja
Kalle Virta toimii Kansan Raamattuseuran kiertävänä evankelistana ja raamatunopettajana. Hän opettaa Raamattua usein katsoen ihmisen elämää avarasta armosta käsin. Hänen lempiteemojaan on ihmisen vapaus elää täyttä elämää Jumalan yhteydessä.
Ansongon piiri
Maantiede, ilmasto ja luonto
Ilmasto on erittäin kuiva ja kuuma. Pohjoisin osa on autiomaata ja loput Sahelin vyöhykettä. Nigerjoella on oma pienoisilmastonsa. Kasvillisuus koostuu egyptintokopuista, matalista pensaista ja jokikananhirssin kaltaisista heinäkasveista. Eläinkuntaan kuuluvat gasellit, harvinaiset kirahvit ja strutsit sekä Nigerin jokilaakson virtahevot, manaatit ja krokotiilit. Ansongon–Ménakan eläintensuojelualue kattaa lähes puolet piirin pinta-alasta.
Kalle Virta
Muusikko
Kalle Virta on klassinen laulaja. Hänen äänialansa on baritoni. Kalle Virta aloitti lauluopinnot 14-vuotiaana Joutsenon musiikkikoulussa (sittemmin Lappeenrannan musiikkiopisto) Tarja Silvennoisen oppilaana. Hän jatkoi musiikkiopintojaan oopperalaulaja Jorma Elorinteen oppilaana ja jatkoi opintoja oopperalaulaja Heikki Keinosen oppilaana. Nykyisin hän on oopperalaulaja Timo Honkosen oppilas. Hän opiskelee myös lied-laulua Heikki Pellisen opissa. Hän on käynyt kesäkursseja myös Esko Jurvelinin oppilaana. Kalle Virta konsertoi säännöllisesti ja on laulanut baritoni- ja bassosolistina mm. Faurén ja Mozartin Requiemeissä Mäntsälän Requiem-kuoron solistina.
Ansongon piiri
Hallinnollinen jako ja asutus
Ansongon piiriin kuuluu seitsemän maalaiskuntaa: Ansongo, Bara, Bourra, Ouattagouna, Talataye, Tessit ja Tin-Hama. Hallinnollinen keskus on Ansongo. Kyliä ja nomadiryhmiä on yhteensä 87.
Piiri käsittää 13,9 % alueen pinta-alasta ja 24,3 % sen väestöstä. Kaksi kolmasosaa väestöstä asuu Nigerjoen varrella. Asukkaat ovat etupäässä songhaita, tuaregeja, fulbeja, arabeja, dawsahakeja ja bozoja. Lisäksi on hausoja, dogoneja ja bambaroja. Vallitseva uskonto on islam.
Kalle Virta
Äänitteet ja julkaisut
Kalle Virta esiintyy seuraavilla äänitteillä
Blogi: Ilon Sanomaa - ikkuna evankelistan elämään
Ansongon piiri
Liikenne, talous ja palvelut
Tärkeimmät liikenneväylät ovat Gaosta Ansongon kautta Labbézangaan Nigerin rajalle johtava maantie RN17, Ansongon, Ménakan ja Andéramboukanen välinen RN20 sekä Burkina Fason rajalle johtava RN43. Gaon ja Ansongon välillä on ympärivuotista jokiliikennettä. Ansongon ja Labbézangan väli on liikennöitävissä vain syyskuusta helmikuuhun. Ansongon lähellä Zakoïréssa on vähän käytetty huonokuntoinen lentokenttä.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit, kaupankäynti ja keräily. Tärkeimmät viljelyskasvit ovat riisi, durra, hirssi, lehmänpapu ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset, kamelit, ja siipikarja. Karjaa viedään Nigeriin, Nigeriaan ja Burkina Fasoon. Hyvin pienimuotoinen teollisuus jalostaa maataloustuotteita ja kalaa. Osa väestöstä hakeutuu ansiotöihin Malin kaupunkeihin ja naapurimaihin.