cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kristuksen kirkko (temppelin paikka)
The Church of Christ (Temple Lot) (Kristuksen kirkko (Temppelin paikka)) on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvista uskonnollisista yhteisöistä. Muiden liikkeeseen kuuluvien kirkkojen ja yhteisöjen tavoin The Church of Christ (Temple Lot) pitää profeetta Joseph Smithiä perustajanaan. Se tunnustaa myös Mormonin kirjan Jumalan henkäyttämäksi ja ohjeelliseksi kirjoitukseksi. The Church of Christ (Temple Lot) katsoo edustavansa aitoa ja alkuperäistä, turmeltumatonta mormonismia, sitä vastoin Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko eli MAP-kirkko (suurin mormonistisista yhteisöistä) on sen mukaan langennut pois alkuperäisestä opista ja kirkon järjestyksestä.
The Church of Christ (Temple Lot) pitää päämajaansa Independencessä, Missourissa. Kirkko on saanut erikoislaatuisen nimensä siitä, että se on hankkinut omistukseensa tontin, jolle Joseph Smithin aikoinaan saaman ilmoituksen mukaan tulisi pystyttää temppeli Jumalalle ja Karitsalle ennen Jeesuksen Kristuksen toista tulemista. The Church of Christ (Temple Lot) katsoo olevansa tämän pyhän paikan suojelija ja varjelija. Se näkee myös tehtäväkseen lopunajallisen temppelin rakentamisen ennen Kristuksen toista tulemista ja tuhatvuotisen valtakunnan saapumista. Puhekielessä kirkon jäseniä on kutsuttu myös hedrickiläisiksi sen ensimmäisen johtajan Granville Hedrickin mukaan.
Kirkkoon kuuluu nykyään noin 5 000 jäsentä eri maissa.
Historia
Viisi Smithin aikana perustettua Kristuksen kirkon haaraa jäivät hajaannuksen vuosien aikana ilman yhteyttä syntyneisiin mormonistisiin ryhmittymiin. Nämä sijaitsivat Illinoisissa Bloomingtonissa, Crow Creekissä, Half Moonissa, Eagle Creekissä ja Half Moon Prairiessa sekä Indianan osavaltiossa Vermillonissa. Toukokuussa 1863 nämä järjestäytyivät omaksi kirkkokunnaksi Granville Hedrickin johdolla, ja heinäkuun 18. päivänä 1863 Hedrick valittiin virallisesti näin syntyneen kirkon "presidentiksi, profeetaksi ja ilmestyksensaajaksi" (titteli, jonka Joseph Smith oli omaksunut). Kirkko otti Utahissa toimivan Brigham Youngin johtaman kirkon kanssa identtisen nimen "The Church of Jesus Christ of Latter Day Saints" (Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko).
Kirkko omaksui pian nimen "Church of Christ" (Kristuksen kirkko). Osittain tämä tapahtui halusta ottaa etäisyyttä Brigham Youngin johtamaan kirkkoon, jota Hedrickin seuraajat kutsuivat pilkallisesti "Utahin mormoneiksi" tai "brighamilaisiksi". Toisaalta syynä oli myös halu palata Joseph Smithin perustaman kirkon alkuperäisiin muotoihin - "Kristuksen kirkko" oli nimi, jota Smith aluksi oli käyttänyt perustamastaan yhteisöstä. John Edward Page, joka oli kuulunut Smithin kutsumaan alkuperäiseen 12 apostolin koorumiin, vihki Granville Hedrickin Kristuksen kirkon apostoliksi. Täten Hedrick sai yhdistävän linkin Smithin aikaiseen apostolien koorumiin. Samalla Hedrick selitti hänen johtamansa Kristuksen kirkon olevan Smithin 6. huhtikuuta 1830 perustaman Kristuksen kirkon ainut laillinen perillinen, jolla oli hallussaan Kristuksen kirkolle tuolloin uskotut pappeuden valtuudet ja avaimet.
The Church of Christ (Temple Lot) sai huomattavan paljon vaikutteita David Whitmeriltä. Hän oli eräs Mormonin kirjan kolmesta silminnäkijästä, joiden todistus on painettu Mormonin kirjan alkulehdille vakuudeksi kirjan aitoudesta. Myöhemmin Whitmer kuitenkin rikkoi välinsä Joseph Smithin kanssa, ja Whitmer erotettiin kirkosta jo Smithin elinaikana. Vuonna 1887 Whitmer julkaisi kiistakirjoituksen An Adress to All Believers in Christ, jossa hän esitti Joseph Smithin hyvin synkässä valossa. Hänen mukaansa Mormonin kirja oli aito ja Smith oli alussa toiminut Jumalan välikappaleena ja profeettana. Myöhemmin Smith oli kuitenkin langennut pois Jumalan yhteydestä ja hänestä oli tullut "langennut profeetta". Tämän osoitti Whitmerin mukaan se, että Smith oli vallanhaluisesti keskittänyt korkeimmat määräysvallan kirkossa itselleen, vaikka Jumala oli tarkoittanut hänet vain yhdeksi kirkon vanhimmista ja "ensimmäiseksi vertaistensa joukossa". Lisäksi Smith oli väittänyt toimivansa kirkon "profeettana ja ilmestyksensaajana", vaikka Jumala oli nimenomaan sanonut, ettei hänelle anneta Mormonin kirjan kääntämisen jälkeen toista lahjaa. Kyseinen pamfletti on laajalti levitetty ja luettu kirkon jäsenten keskuudessa.
Suuntanumero
Puhelinliikenteen suuntanumero on telealuekohtainen koodi, joka liitetään varsinaisen puhelinnumeron eteen toiselta alueelta soitettaessa. Samalta alueelta soitettaessa suuntanumero ei ole tarpeellinen, muttei myöskään estä puhelun perille menoa. Suomessa ja monissa muissa maissa suuntanumero alkaa aina kaukotunnuksella 0 (nolla). Ulkomailta soitettaessa kaukotunnus jää pois ja korvautuu ulkomaantunnuksella ja kansainvälisellä suuntanumerolla.
Kristuksen kirkko (temppelin paikka)
Historia
Kirkko rakennutti hankkimalleen temppelialueelle myös kirkon päämajan ja hallintorakennuksen, joka valmistui 1905. Tämä tuhoutui uudenvuodenpäivänä 1990, kun aiemmin kirkkoon kuulunut ja sittemmin MAP-kirkkoon liittynyt henkilö sytytti sen palamaan. Tuhoutuneen rakennuksen jäänteet hävitettiin 1. helmikuuta 1990, ja saman vuoden elokuussa paikalla aloitettiin uuden hallintorakennuksen rakennustyöt.
Suuntanumero
Vanha verkkoryhmäjako
Suomen alkuperäinen suuntanumerojako oli peräisin vuodelta 1954, jolloin kaukopuheluita ryhdyttiin automatisoimaan. Kaukopuheluista vastasi Posti- ja lennätinlaitos. Paikallispuheluista vastasivat joissakin kunnissa yksityinen puhelinlaitos ja joissakin PLL. Yksityisten laitosten toimialueella oli 1970-luvulla 68 prosenttia väestöstä, kun taas valtio toimi lähinnä harvaan asutuilla alueilla. Maa oli jaettuna 78 eri verkkoryhmään, joiden tunnukset alkoivat numerolla 9. Ensimmäisen suunnitelman mukaan maa oli jaettuna peräti 80 eri verkkoryhmään, kun Halsua 69 (yhdistetty Kokkolan 68 vr) ja Ytterstö 27 (yhdistetty sekä Korppoon 26 vr että Maarianhaminan 28 vr) muodostivat omat numerointialueensa. Kaukopuhelut kulkivat yleensä eri verkkoryhmien kaukopuhelukeskusten kautta, vaikka ne olisivat olleet vierekkäisten paikkakuntien välisiä.
Kristuksen kirkko (temppelin paikka)
Oppi
The Church of Christ (Temple Lot) tunnustautuu Joseph Smithin kirjoittamiin 13 uskonkappaleesen. Niiden mukaan kirkko tunnustaa uskonsa Jumalaan ja Kristuksen sovitustyöhön. Se tunnustaa Raamatun (josta käytetään Kuningas Jaakon käännöstä) ja Mormonin kirjan "Jumalan sanaksi" ja täten ohjeelliseksi. Kirkolla on myös käytössä Joseph Smithin varhaisia ilmoituksia sisältävä "Käskyjen kirja" ("Book of Commandments"), joka on varhaisin, vuonna 1833 valmistunut versio Oppi ja liitot -teoksesta. Tätä ei kuitenkaan pidetä Raamattuun ja Mormonin kirjaan rinnastettavana pyhänä kirjoituksena. Kirkko tunnustaa myös "evankeliumin ensimmäiset periaatteet" eli parannuksen, uskon, kasteen ja kätten päällepanemisen pelastuksen ensi askeleina. Se odottaa Kristuksen toista tulemista Amerikan mantereelle.
Suuntanumero
Uusi suuntanumerojako
right|thumb|250px|Suomen kuntien suuntanumerot Nykyiset telealueet suuntanumeroineen otettiin käyttöön vuoden 1996 suuntanumerouudistuksessa 12. lokakuuta 1996, ja ne vastaavat suunnilleen vielä silloin, ennen vuoden 1997 lääniuudistusta voimassa ollutta läänijakoa sillä poikkeuksella, että silloista Uudenmaan lääniä suunnilleen vastaavalla Uudenmaan telealueella on käytössä kaksi eri suuntanumeroa: (09) ja (019). Lisäksi esim. Mikkelistä entisen Suomenniemen alue entisestä Kymen läänistä kuuluu Mikkelin telealueeseen (015), Kuhmoinen entisestä Keski-Suomen läänistä Hämeen telealueeseen (03), Joroinen entisestä Mikkelin läänistä Kuopion telealueeseen (017), Iitin Vuolenkoski entisestä Kymen läänistä Hämeen telealueeseen (03), Ypäjä entisestä Hämeen läänistä Turun ja Porin telealueeseen (02) ja Loppi, Riihimäki, Hausjärvi sekä osa Janakkalaa entisestä Hämeen läänistä Uudenmaan telealueeseen (019).
Ennen suuntanumerouudistusta nykyiset telealueet jakautuivat pienempiin verkkoryhmiin, joista kullakin oli oma suuntanumeronsa. Silloiset suuntanumerot alkoivat 9:llä.
Kristuksen kirkko (temppelin paikka)
Oppi
Monien muiden mormonististen ryhmittymien tavoin The Church of Christ (Temple Lot) ei tunnusta Smithin viimeisten vuosien ilmestyksiä ja niihin perustuvia oppeja aidoiksi. Se hylkää esimerkiksi moniavioisuuden periaatteen pitäen sitä esimerkkinä Smithin loppukauden moraalisesta rappiosta. Samoin se hylkää ajatuksen endaumentista ja muista temppeliseremonioista. Se ei liioin harjoita sijaistoimituksia kuolleiden puolesta. Pappeuden viroista kirkko hylkää ylipapin ja patriarkan virat, koska niitä pidetään vieraina Raamatulle ja Mormonin kirjalle.
Suuntanumero
Suuntanumerot telealueittain
* 932 oli ainoa verkkoryhmän suuntanumero, joka ulottui kahden nykyisen telealueen alueelle.
Yhdysvalloissa
Alun perin useissa osavaltioissa oli kussakin käytössä oma suuntanumeronsa, joskin esimerkiksi Kaliforniassa oli käytössä kolme suuntanumeroa, jotka olivat 916, 415 ja 213. Väestön ja puhelinliittymien määrän kasvun vuoksi tästä on kuitenkin sittemmin luovuttu, ja suuntanumeroita on jouduttu ottamaan käyttöön lisää. Esimerkiksi Los Angelesin alue oli alun perin kokonaan suuntanumeron 213 piirissä, mutta nykyään piirikunnan alueella on kymmenen eri suuntanumeroa.
Tietyt suuntanumerot ovat Yhdysvalloissa edelleen statussymboleita. Haluttuja ovat esimerkiksi Manhattanin 212 ja Laguna Beachin 949. Vermontissa käytettävä 802 taas on muodostunut osavaltion meemiä muistuttavaksi symboliksi.
Samuli Aaltonen (jääkiekkoilija)
Samuli Aaltonen (s. 22. elokuuta 2000 Uusikaupunki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Forssan Palloseurassa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura
Aaltonen on säkyläläisen Lännen Kiekon kasvatti. Hän siirtyi 15-vuotiaana Rauman Lukon C-nuoriin kaudeksi 2015–2016. Kaudeksi 2016–2017 Aaltonen siirtyi Porin Ässien organisaatioon. Hän voitti tehoilla 3+7=10 koko B2-nuorten SM-sarjan pudotuspelien piste- ja syöttöpörssin. Kaudella 2017–2018 Aaltonen jakoi tehoilla 28+28=56 koko B-nuorten Mestiskarsintojen maalipörssin voiton Kooveen Veeti Ahmaojan kanssa sekä pistepörssin toisen sijan Kooveen Eetu Kalliohaan kanssa edellään vain Ahmaoja. B-nuorten SM-sarjassa hän oli Ässien paras maalintekijä yhdeksällä osumallaan.
Toukokuussa 2021 Aaltonen teki Ässien kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Kaudella 2021–2022 hän pelasi liigassa seitsemän runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Aaltonen pelasi miesten pelejä myös kahden ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä tammikuussa 2022, kun Ässät lainasi sinne hänet ja kuusi muuta nuorta pelaajaansa joukkueessa ilmenneiden koronavirustartuntojen myötä.
Elokuussa 2022 Ässät lainasi Aaltosen toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Forssan Palloseuraan. Hän pelasi siellä kokonaan kauden 2022–2023 tehden 19 runkosarjaottelussa tehot 7+3=10. Aaltosen kausi päättyi kuitenkin ylävartalovamman vuoksi tammikuussa 2023. Huhtikuussa Ässät uutisoi, että hänen sopimuksessaan ollutta optiota ei käytetä, eikä Aaltonen jatka seurassa. Myöhemmin samassa kuussa hänen uutisoitiin tehneen vuoden mittaisen sopimuksen FPS:n kanssa.
Pelityyli
Aaltosen entisen seuran Ässien silloisen kehitysjohtaja Tommi Kerttulan mukaan Aaltonen on raamikas ja fyysinen pelaaja, jolla on kaikki eväät kasvaa laadukkaaksi voimahyökkääjäksi, jota vastaan ei ole kiva pelata. Kerttulan mukaan hän toi jo liigadebyyttikaudellaan 2020–2021 lisän joukkueensa maalinedustapeliin.
Aaltonen on maininnut esikuvikseen Josh Andersonin ja Evander Kanen.
Muuta
Aaltonen valmistui ylioppilaaksi Porin suomalaisesta yhteislyseon lukiosta keväällä 2020.
Eduardo Costa
Eduardo Nascimento Costa (s. 23. syyskuuta 1982 Florianópolis, Brasilia), on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edusti kaudella 2014 Campeonato Brasileiro Série B:n Avaí FC:tä.
Costa on pelannut pääsarjatasolla Campeonato Brasileiro Série A:n Grêmiossa, São Paulossa ja Vasco da Gamassa, Ranskan Ligue 1:n Bordeauxissa, Marseillessa ja Monacossa sekä Espanjan Primera Divisiónin Espanyolissa.
Brasilian maajoukkueessa Costa on pelannut seitsemän ottelua vuosina 2001–2003. Hän oli mukana Copa Américassa 2001 ja Maanosaliittojen cupissa 2003.
Saavutukset
Grêmio:
Bordeaux:
Espanyol:
Vasco da Gama:
Turbo Outrun
Turbo Outrun (myös Turbo Out Run) on Sega AM2:n kehittämä ja Segan julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin kolikkopelinä vuonna ja sen jälkeen käännökset useille muille alustoille.
Peli on seuraaja Out Run -pelille.
Pelin idea
Pelissä pelaaja ajaa Ferrari F40- urheiluautolla kilpaa tietokoneen ohjaamaa Porsche 959-autoa ja aikarajaa vastaan halki Yhdysvaltojen eri osavaltioiden. Kilpailu alkaa pelissä New Yorkista ja päättyy Los Angelesiin, mikäli pelaaja ehtii kullakin tasolla tarkistuspisteelle ennen ajan loppumista. Ajo-osiot on jaettu neljään eri kappaleeseen, joissa kussakin on neljä tasoa. Pelaajan kyydissä on myös hänen tyttöystävänsä, joka menee Porschella ajavan kilpailijan kyytiin, jos tämä ehtii kappaleen lopussa olevalle tarkistuspisteelle ennen pelaajaa. Pelaaja voi kuitenkin saada hänet takaisin omaan autoonsa voittamalla Porschen seuraavan kappaleen lopussa. Saapumalla kappaleen loppuun ennen Porschea pelaaja saa myös 1 000 000 lisäpisteen bonuksen.
Erot alkuperäiseen Out Runiin
Jatko-osassa oli joitakin eroja ensimmäiseen Out Runiin verrattuna. Pelaaja ajaa pelissä edelleen Ferrarilla, mutta Testarossan sijasta autona on avokattoinen F40, johon liittyi myös pelin muistetuin ominaisuus: pelaaja pystyi halutessaan käyttämään turboa, joka tilapäisesti lisäsi auton huippunopeutta. Turboa ei kuitenkaan voinut käyttää pelissä rajattomasti, sillä liikakäyttö johti ylikuumenemiseen, jolloin turbo oli tilapäisesti poissa käytöstä.
Alkuperäisen Out Runin haarautuvat tiet eivät päätyneet jatko-osaan, vaan ajettu reitti oli aina sama.
Ajo-osiot oli jaettu pelissä neljään kappaleeseen, joiden välillä autoon oli mahdollista laittaa yksi kolmesta viritysosasta: korkeatehoisempi moottori, erikoisturbo ja parempipitoiset renkaat.
Reijo Käkelä
Reijo Kalevi Käkelä (s. 2. elokuuta 1943 Helsinki) on suomalainen poliitikko. Hän oli Suomen Kansan Demokraattisen Liiton (SKDL) pääsihteeri (1984–1988) sekä yhdeksäs ja viimeinen puheenjohtaja (1988–1990).
Turbo Outrun
Vastaanotto
Pelin Amiga-versio on saanut Amiga Format -lehden arvostelussa arvosanaksi 70%.
Reijo Käkelä
Käkelä oli aktiivisesti mukana 1980-luvun lopun suunnitelmissa Vasemmistoliiton perustamiseksi. Hän kuitenkin jätti projektin jo ennen puolueen perustamista ja siirtyi Suomen sosialidemokraattiseen puolueeseen.
Turbo Outrun
Vastaanotto
Pelin Commodore 64 -versio on saanut Zzap!64 -lehden arvostelussa arvosanaksi 97%.
Reijo Käkelä
Käkelä kuului 1980-luvun puolivälissä myös Suomen Kommunistisen Puolueen poliittiseen toimikuntaan. Hän liittyi puolueeseen vuonna 1971. Käkelä oli Sadankomitean julkaiseman Ydin-lehden päätoimittaja vuosina 1970–1971.
Lokus
Lokus (lat. locus, paikka) on perinnöllisyystieteissä geenin tai DNA-jakson sijaintipaikka kromosomissa. DNA-jakson vaihtelua lokuksessa kutsutaan alleeliksi. Geenikartta on kuvaus yksilön lokuksesta ja tarkasta fenotyypistä.
Reijo Käkelä
Koulutukseltaan Käkelä on teologian kandidaatti. Hän on toiminut opetusministeriössä erikoistutkijana (1972–1984), neuvottelevana virkamiehenä (1990–1991) ja kulttuuriasiainneuvoksena (1991–). Hänen puolisonsa oli lastenkirjailija Kaarina Helakisa.
Lokus
Jokaisella geenillä on oma paikkansa kromosomissa. Tätä paikkaa kutsutaan lokukseksi. Kutakin kromosomia on yksilön soluissa yleensä kaksi kappaletta, joten kuhunkin ominaisuuteen vaikuttavia geenejä on kaksi kappaletta. Tämän vuoksi samaan ominaisuuteen vaikuttavat geenit sijaitsevat lajin kaikilla yksilöillä samassa kromosomiparissa sen tietyissä lokuksissa.
Nomenklatuuri
Geenin paikka voidaan kirjoittaa "6p21.3".
Sijainti alue voidaan osoittaa vastaavasti. Esimerkiksi geenin OCA1 lokus voidaan kirjoittaa "11q1.4-q2.1", tarkoittaen että se sijaitsee pitkässä varressa kromosomissa 11, jossakin alueella raita 1, ali-raita 4 jatkuen raita 2 ja ali-raita 1:een asti.
Kromosomin päät on nimetty "pter" ja "qter", ja siten "2qter" viittaa kromosomi-2:n pitkänvarren telomeeriin.
Baião
Baião on portugalilainen sana, joka voi tarkoittaa seuraavia:
Spurilan kartano
Spurila on kartano Paimiossa. Se on tunnettu keskiajalta lähtien.
Nimi
Spurila on nimenä syntynyt tilan keskiaikaisen omistajan sukunimestä. Paimiossa asui laivanrakentajasukuja, jotka rakensivat kevyitä laivoja viikinkien tapaan. Laivanrakentamisessa pora tai napakaira oli keskeinen työkalu. Paimiossa esiintyy 1300- ja 1400-luvulla Pora/Poranpoika, Nikkarinpoika ja Kairanpoika (Odygd) nimisiä rälssimiehiä. Paimiolaisen Erik Poran (1381–1405) sinetissä on kaksi napakairaa. Hän ja hänen jälkeläisensä omistivat Paimiossa kartanon, jota alettiin myöhemmin kutsua Spurilaksi. Pora-nimi on muutamassa sukupolvessa ruotsalaistunut ja muuttunut Puraksi, Pureksi, Sporeksi, Spureksi. Kartano tunnetaan asiakirjoissa Spoorila, Sporilla, Spårilla nimisenä 1500-luvulla. Metsästystorvea vaakunassaan kantavan paimiolainen rälssisuku sai kartanon haltuunsa avioliiton kautta 1526. Kartanon nimi esiintyy ensimmäisen kerran Spurila-muodossa vuonna 1530. Viimeksi mainittu aatelissuku otti käyttöön nimen Jägerhorn af Spurila vuonna 1634.
Rakennukset
Spurila oli ainakin 1500-luvulla asuinkartano. Asiakirjatietojen mukaan kartano paloi 1602. Nykyinen päärakennus on alkujaan 1700- ja 1800-luvulta, vaikkakin hirret ovat osaksi 1600-luvulta. Kartano on uusittu täydellisesti 1930-luvulla.
Punatiilinen uusgoottilainen viljamakasiini on vuodelta 1870, ja kartanomiljöö on puistomainen.
Muinaisjäännöksiä
Spurila on rautakautinen muinaisjäännösalue, jonka vanhimmat hautalöydöt ajoittuvat vanhempaan roomalaiseen rautakauteen (0-200 jaa.) ja nuorimmat ristiretkiaikaan (1050–1150 jaa.). Alueelta on myös kivi- ja pronssikautisia asuinpaikkalöytöjä. Kalmisto on polttokenttäkalmisto, josta maan päälle on näkyvissä vain muutamia yksittäisiä hautarakenteita, kuten kivistä ladottu suorakaide ja kaksi pitkänomaista haudan merkkikiveä. Spurilan haudoista on löydetty Suomen vanhin värjätty tekstiilifragmentti ja joitakin oloissamme ainutlaatuisia esineitä, kuten Itämeren alueelta peräisin olevia kaularenkaita.
Vahtera (albumi)
Vahtera on suomalaislaulaja Vahteran 13. maaliskuuta 2020 julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Albumin on tuottanut Jonas Olsson.
Krimin päähallintopiiri
Krimin päähallintopiiri oli osa toisen maailmansodan aikaista Saksan valtakunnan Ukrainan valtakunnankomissariaattia. Sitä johti kenraalikomissaari Alfred Eduard Frauenfeld. Päähallintopiiri sijaitsi Krimin alueella.
Suikerosärmiö
Suikerosärmiö (Barleria repens) on akanttikasvien (Acanthaceae) heimoon, särmiöiden (Barleria) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kotoisin Afrikasta, mutta nykyisin sitä tavataan vieraslajina muualtakin maapallolta.
Vaani Kapoor
Vaani Kapoor (s. 23. elokuuta 1988 Delhi) on intialainen näyttelijä ja malli, joka esiintyy pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa. Työskenneltyään ensin mallina, hän teki ensiesiintymisensä elokuvissa menestyneessä romanttisessa komediassa Shuddh Desi Romance vuonna 2013. Myöhemmin hän teki debyyttinsä tamilielokuvassa romanttisessa komediassa Aaha Kalyanam (2014). Hänen eniten tuottanut elokuvansa on toimintatrilleri War (2019).
Kippari-Kalle
thumb|thumbtime=10|270px|Kippari Kalle ja Sinbad merenkulkija (Popeye the Sailor Meets Sindbad the Sailor) Kippari-Kalle (engl. Popeye the Sailor) on yhdysvaltalaisen Elzie Segarin luoma sarjakuvahahmo, joka on esiintynyt myös animaatioelokuvissa.
Piirteet
Kippari-Kalle on supersankari, jolle pinaatti antaa yli-inhimilliset voimat. Kippari-Kallen tyttöystävä on Olga ja verivihollinen Brutus, joka yrittää kaapata Olgan. Kippari-Kallen tunnusmerkkejä ovat erikoinen puhetapa, merimiesasu, maissipiippu ja ankkuritatuoinnit hänen molemmissa käsivarsissaan.
Historia
Kippari-Kallella on patsas Crystal Cityssä Texasissa. Paikka on pinaatinviljelyn keskus.
Elokuvat
Max Fleischerin animaatiostudio alkoi tehdä Kippari-Kalle-lyhytanimaatioita vuonna 1933 ja 20-minuuttisia väripiirrettyjä vuonna 1935.
Robert Altman ohjasi vuonna 1980 oikeilla näyttelijöillä musikaalielokuvan Kippari-Kalle, jossa Kippari-Kallea esitti Robin Williams. Elokuva kuvattiin Maltalla, jonne rakennettiin lavastekylä. Nykyään Kippari-Kallen kylä toimii teemapuistona.
Hahmoja
Kippari-Kalle-sarjakuvien hahmoja ovat:
Yhdistynyt kuningaskunta yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Yhdistynyt kuningaskunta eli Britannia on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saanut MM-kilpailuissa yhteensä 111 mitalia, joista 31 on kultaisia. Ilman kultamitalia maa on jäänyt Pariisissa 2003. Myös Ateenassa 1997 se jäi alun perin ilman kultamitalia, mutta nousi myöhemmin miesten pitkän viestin voittajaksi Yhdysvaltain joukkueen dopinghylkäyksen jälkeen.
Britannian menestynein MM-kisaurheilija on kuusi kultaa ja kaksi hopeaa voittanut kestävyysjuoksija Mohamed Farah. Kolmeen maailmanmestaruuteen on yltänyt seitsenottelija Jessica Ennis-Hill. Kahteen maailmanmestaruuteen ovat yltäneet kolmiloikkaaja Jonathan Edwards, aitajuoksija Colin Jackson sekä neljännesmailerit Roger Black, Mark Richardson ja Christine Ohuruogu. Maan ensimmäiset maailmanmestarit olivat Helsingissä 1983 lajinsa voittaneet 1 500 metrin juoksija Steve Cram ja kymmenottelija Daley Thompson. Viestijuoksuissa Britannia on saavuttanut yhteensä 31 MM-mitalia.
Sulkavan vankila
Sulkavan vankila on 48-paikkainen avovankila Sulkavan kunnassa Etelä-Savossa. Se on perustettu vuonna 1987. Vankila kuuluu Rikosseuraamuslaitoksen Itä- ja Pohjois-Suomen rikosseuraamusalueeseen ja siellä on vain miesvankeja.
Vankila on avovankila, jossa vangit asuvat omissa soluhuoneissaan ja valmistavat itse omat ruokansa. Vankien on mahdollista työskennellä vuosittain vaihtuvissa kohteissa, kuten esimerkiksi Olavinlinnan restaurointitöissä.
Vankila toimii vanhan, vuonna 1941 välirauhan aikana rakennetun Tuonilahden aliupseerikylän alueella. Jatkosodan jälkeen paikalle perustettiin Invalidisäätiön ammattioppilaitos, jolloin alueelle myös rakennettiin runsaasti. Vuonna 1987 alueesta tehtiin vankila ja 1990-luvulla se peruskorjattiin laajasti. Alue on suojeltu asemakaavalla.
Assolo
Assolo on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 391 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 16,37 neliökilometriä. Se sijaitsee 255 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Radisson Blu Royal Hotel
pienoiskuva|Hotellin etupiha ja sisäänkäynti. Radisson Blu Royal Hotel on Radisson Blu -ketjuun kuuluva hotelli Helsingin Kampissa vastapäätä Kampin metroasemaa, osoitteessa Runeberginkatu 2. Hotelli täyttää Runeberginkadun, Malminkadun ja Salomonkadun välisen kolmionmuotoisen korttelin. Vuonna 1991 valmistuneen hotellin on suunnitellut arkkitehti Ilmo Valjakka.
Royal-hotelli, alkuperäiseltä nimeltään Radisson SAS Royal Hotel, oli silloisen Radisson SAS -hotelliketjun ensimmäinen hotelli Suomessa. Sen rakennutti työeläkevakuutusyhtiö Varma vuonna 1991. Kortteli oli sitä ennen ollut vuosikymmeniä tyhjillään, koska paikalla aiemmin sijainneet Turun kasarmin aikaiset varastorakennukset ja puiset vuokratalot oli purettu jo 1960-luvulla toteutumattoman linja-autoasemasuunnitelman tieltä.
Hotellin liiketoiminnasta vastaa S-ryhmän omistama Sokotel. Hotellissa on 262 huonetta. Se oli valmistuessaan Helsingin neljänneksi suurin hotelli.
Hotellirakennus on postmodernin arkkitehtuurityylin edustajana tunnetun Ilmo Valjakan päätöitä. Hotellin kahdeksanteen kerrokseen nouseva lasiseinäinen maisemahissi oli lajissaan Suomen ensimmäinen. Muotoilija Yrjö Kukkapuro on suunnitellut hotelliin tuoleja. Sisustus uusittiin vuonna 2004 Kaisa Blomstedtin suunnitelman mukaan. Rakennukseen kuuluu kaksi erillistä pääsiipeä ja niitä yhdistävä matalampi lasiseinäinen osa. Malminkadun toisella puolella sijaitseva Helsingin synagoga näkyy hotellin matalan keskiosan yli Runeberginkadulle. Hotelliin on esitetty laajennusta, jota on arvosteltu siitä, että toteutuessaan se peittäisi synagogan näkyvyyden.
Yhdysvaltain ulkoministeri Antony Blinken yöpyi hotellissa vieraillessaan Helsingissä kesäkuussa 2023 ja Yhdysvaltain presidentti Joe Biden heinäkuussa 2023. Arvovieraiden tavanomainen majapaikka, valtion vierastalo Munkkiniemessä, oli tuolloin remontissa.
Eurynomos (daimon)
Pausaniaan kuvaaman delfoilaisen perinteen mukaan Eurynomos kalvoi lihat kuolleiden ruumiista, ja jätti jäljelle vain luut. Taidemaalari Polygnotos esitti daimonin maalauksessa, joka oli tehty Delfoin Knidoslaisten leskheen.
Kreikkalaisessa mytologiassa esiintyy myös monia muita Eurynomos-nimisiä hahmoja, jotka eivät liity mitenkään tässä käsiteltyyn daimoniin. Nykyisin olento liittyy joidenkin ihmisten mielissä lähinnä black metal -muusikko Øystein Aarsethiin eli Euronymousiin, joka otti taiteilijanimensä tämän olennon mukaan. Saatanallisessa Raamatussa nimi on kirjoitettu väärin Euronymous.
Eleiós-Prónnoi
Eleiós-Prónnoi (virallisesti Δημοτική Ενότητα Ελειού-Πρόννων, Dimotikí Enótita Eleioú-Prónnon) on yksi Argostólin kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Kefalonián alueyksikössä Jooniansaarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 3 677 (vuonna 2011).
Eleiós-Prónnoi käsittää Kefalonián saaren kaakkoisosan. Kunnallisyksikön suurin asutus on Póroksen kylä, joka on yksi saaren pääsatamista. Eleiós-Prónnoi oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kefalonián kunnaksi yhdessä Argostólin, Érisoksen, Leivathón, Omalán, Palikín, Pýlaroksen ja Sámin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi. Vuonna 2019 se tuli Kleisthenes I -suunnitelman myötä osaksi Argostólin kuntaa.
Kunnallisyksikön osat
Eleiós-Prónnoin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Uexküll
pienoiskuva|Uexküll-suvun vapaaherrallinen vaakuna pienoiskuva|Uexküll-suvun [[kantavaakuna]] Uexküll tai Üxküll (de Ykeskole,, ) on baltiansaksalainen aatelissuku.
Suku sai nimensä Latviassa sijaitsevasta Ykskylän kaupungista, liiviläisten muinaisesta pääkaupungista, jota suvun varhaisimmat (Saksasta tulleet) sotilasjäsenet Liivin ristiretken tuloksena hallitsivat vouteina. Ruotsin ritarihuoneesen suku on introdusoitu aatelisena sukuna numero 76. Kolme vapaaherrallista sukuhaaraa on introdusoitu: numero 30; von Yxkull-Gyllenband, numero 74; Meijendorff von Yxkull ja numero 203; Yxkull.
Suvun kantaisä Johannes Bardevisk onnistui menemään naimisiin latgalelaisen Jersikan ruhtinaskunnan kukistetun ruhtinaan Visvaldisin lesken kanssa tämän kolmannessa avioliitossa. Tätä suku väittää esiäidikseen ja katsoo hänen kauttaan polveutuvansa Baltian kotoperäisestä yläluokasta. Parin ensimmäisen vuosisatansa latinankielisissä asiakirjoissa suvun jäseniä on mainittu nimellä de Ykescole.
Huhtikuu
thumb|200px|Huhtikuu. 1400-luvun ranskalaisen rukouskirjan ja kalenterin [[Les Très Riches Heures du Duc de Berryn kuvitusta huhtikuun kohdalla. ]] pienoiskuva|Väinö Kunnas: Huhtikuu Huhtikuu on gregoriaanisessa ja juliaanisessa kalenterissa vuoden neljäs kuukausi. Huhtikuussa on 30 päivää. Maaliskuu edeltää huhtikuuta, ja sitä seuraa toukokuu. Huhtikuu humauttaa lumet pois, ainakin Oulun eteläpuolelta. Suomessa huhtikuu on etelässä lumien sulamisen, kevättulvien, pitenevien iltojen ja luonnon heräilemisen aikaa. Pohjois-Suomessa huhtikuulla koetaan ensimmäiset keväiset päivät, vaikka talvi jatkuukin edelleen. Huhtikuun puolivälissä saattaa joinakin vuosina olla todella suuret erot Etelä- ja Pohjois-Suomen välillä. Etelä-Suomessa saattaa samaan aikaan olla esimerkiksi +14 astetta lämmintä, ensimmäiset perhoset lentelevät ja maa on lumeton ja leskenlehtiä täynnä. Pohjois-Suomessa voi samaan aikaan usein olla päivisin pari astetta pakkasta, ja kinokset suurimmillaan, ja ilmassa vain enteitä kevään tulosta.
Huhtikuun nimestä
Huhtikuun suomalainen nimi on johdettavissa metsätöistä, kun keväällä kaadettiin havupuukaski eli huhta.
Huhtikuun latinankielinen nimi Aprilis tullee verbistä aperio, joka tarkoittaa "avata" – puiden silmut avautuvat tässä kuussa ainakin etelämpänä Euroopassa, ja Lounais-Suomessakin ensimmäiset koivut availevat silmujaan yleensä jo kuun viimeisinä päivinä.
Huhtikuun ensimmäinen päivä on monessa länsimaisessa kulttuurissa tunnettu aprillipäivä, jolloin toisten huijaaminen huumorimielessä eli aprillipilojen kertominen on perinteisesti sallittua.
Huhtikuun sääolot Suomessa
Huhtikuu on pohjoisella pallonpuoliskolla jo hyvin valoisa kuukausi, yöt ovat päiviä selvästi lyhyempiä, mutta etenkin Etelä-Suomessa vielä täysin pimeitä. Elokuussa on melko lailla yhtä pitkät päivät. Kuitenkin lämpötilat ovat elokuuta suuresti alempia, vaikka aurinko lämmittää ja valaisee yhtä paljon kuin elokuussa. Tämä johtuu siitä, että huhtikuussa vielä kylmä, juuri lumen alta paljastunut maa alkaa vasta imeä itseensä lämpöä ja ilmakehä reagoi pidentyneisiin päiviin pienellä viivellä. Elokuussa kovimpien helteiden jo mentyä maa ja vesistöt sen sijaan luovuttavat runsaasti lämpöä ja vaikuttavat siten ilmastoon nostaen ja tasaten lämpötiloja sekä hidastaen kylmenemistä.
Keskilämpötila
Huhtikuun keskilämpötilat vaihtelevat eri puolilla Suomea. Vantaalla huhtikuun keskilämpötila on noin +3,5 astetta, Lahdessa noin +3 astetta, Tampereella noin +2,5 astetta, Kuopiossa noin +1 astetta, Oulussa noin 0 astetta ja Sodankylässä noin –2,5 astetta. Tyypillinen päivälämpötila huhtikuun alussa on Etelä-Suomessa noin 4–5 astetta ja kuun lopulla noin 10 astetta. Selkeinä öinä lämpötila tippuu huhtikuussa usein pakkaselle Etelä-Suomessakin. Pohjois-Suomessa huhtikuun alussa on yleensä päivisin pikkupakkasta ja kuun lopulla tyypillisesti jo rajusti vaihdellen 0–10 astetta lämmintä ja öisin on lähes poikkeuksetta pakkasia. Suomen säähistorian aikaisin hellelämpötila, 25,5 °C, mitattiin 27. huhtikuuta 1921. Helteen esiintyminen Suomessa vielä huhtikuussa on siis hyvin harvinaista.
Huhtikuun alussa säät ovat Suomessa tyypillisesti sumuisia ja pilvisiä loskasäitä, kun taas kuun lopulla aurinkoisia ja kuivia säitä. Vuorokausien keskilämpötila nousee eniten kuun lopulla, jolloin toisinaan koetaan melko korkeitakin päivälämpötiloja. Kylminä pysyvät yöt alentavat kuitenkin loppukuun keskilämpötilaa.
Lumipeite
Lapissa lumipeite on suurimmillaan huhtikuun alussa, Etelä-Suomessa samaan aikaan lumet sulavat jo hurjaa vauhtia pois, tosin Ahvenanmaalla maa on jo huhtikuun alkuun mennessä paljas. Etelärannikolta ja lounaasta lumipeite katoaa lopullisesti yleensä huhtikuun ensimmäisellä viikolla, Etelä-Suomen sisämaassakin, esimerkiksi Lahden seudulta huhtikuun 10. päivän tienoilla. Jyväskylästä ne häviävät lopullisesti yleensä kuun puoliväliin mennessä, ja Oulusta kuun viimeisellä viikolla. Lapista lumipeite lähtee lopullisesti vasta toukokuun aikana.
Kevään eteneminen Suomessa huhtikuussa
Lapissa huhtikuussa on jo leutoa, useimmiten pikkupakkasta, tai vain muutama lämpöaste. Etelä-Suomessa tyypilliset päivälämpötilat nousevat kuun alulle tyypillisestä neljästä lämpöasteesta kuun lopun reiluun kymmeneen lämpöasteeseen. Silti yöpakkaset ovat etelässäkin tavallisia kuun lopullakin, ja niitä esiintyy etenkin selkeinä öinä. Lapissa lumipeite alkaa huhtikuun lopulla pienentyä ja ensimmäiset pälvet ilmaantuvat aurinkoisille paikoille.
Lintujen kevätmuutto
Muuttolinnuista suurin osa saapuu Suomeen huhtikuun aikana, Lapin perukoille usein etelää jonkin verran myöhemmin. Suurin osa vesilinnuista on jo huhtikuun alussa saapunut Etelä-Suomeen. Samaan aikaan saapuvatkin jo seuraavana peipot, kottaraiset ja rastaat. Lintujen kevätmuutto on näyttävä tapahtuma. Peipon kaikille tuttu laulaminen alkaa Etelä-Suomessa noin huhtikuun 5.–10. päivän tienoilla ja pohjoisempana hieman myöhemmin. Mustarastaan liverrystäkin on tyypillistä kuulla Etelä-Suomessa tähän aikaan vuodesta, tyypillisesti mustarastas laulaa auringon nousun tienoilla ja auringon laskiessa. Huhtikuu on myös monien pöllöjen kiima-aikaa, ja esimerkiksi lehtopöllöt huhuilevat ahkerasti huhtikuisina öinä, Etelä-Suomessa huhuilu alkaa usein jo maaliskuulla. Huhtikuun alussa vielä paljaat, osittain vielä lumen peittämät Etelä-Suomen metsät täyttyvät linnunlaulusta, pohjoisessa näin käy aina etelää hieman myöhemmin. Monet suomalaiset talviunta tai horrosta nukkuneet eläimet heräilevät huhtikuussa, esimerkiksi karhu, siili, lepakko, nokkosperhonen, raatokärpänen ja mantukimalainen.
Sammakkoeläinten kutu
Sammakoiden kutu tapahtuu Etelä-Suomessa huhtikuulla siten, että sammakot aloittavat kutemisen kuun alkupuolella lammikoiden tulviessa lumien sulamisvesistä ja rupikonnat ja viitasammakot vasta kuun lopulla. Etelä-Lapissa sammakko pääsee aloittamaan kudun usein vasta vapun tienoilla.
Kasvit ja hyönteiset
Kasvimaailma ja hyönteismaailmakin heräävät huhtikuussa nopeasti, varsinkin etelässä. Huhtikuun ensimmäisen puoliskon aikana lentonsa aloittavat Etelä-Suomessa huhtiyökkönen, sitruunaperhonen, neitoperhonen ja nokkosperhonen, jotka ovat talvehtineet aikuisina. Tällöin maa on usein vielä lumen peitossa, mutta aurinko lämmittää. Ensimmäisten kukkivien kukkakasvien, kuten leskenlehtien, näsiän, sinivuokon ja pajujen kukinta ajoittuu Etelä-Suomessa huhtikuun jälkimmäiselle puoliskolle, heti kun lumet ovat sulaneet. Samoihin aikoihin kukintansa aloittavat etelässä lepät. Pähkinäpensas on usein kasvupaikoillaan etelärannikolla aloittanut kukintansa jo maaliskuun lopulla. Leppä ja pähkinä tulevat kumpikin lehteen vapun jälkeen, vaikka kukinta tapahtuukin jo paljon aikaisemmin. Etelä-Suomen sinivuokko aloittaa kukintansa usein jo lumien lähdettyä, mutta ennen puiden lehteentuloa, yleensä huhtikuun 20. päivän jälkeen. Etelä-Suomen vähänkin lehtomaiset metsät täyttyvät juuri ennen toukokuun alkua valkovuokoista ja ojat rentukoista. Samoihin aikoihin ensimmäiset pensaat alkavat tulla lehteen ennen puita ja pajut, esimerkiksi huhtikuunpaju, kukkia. Koivu aloittaa kukintansa ja lehteen tulonsa lounaassa ja etelärannikolla niin ikään huhtikuun viimeisinä päivinä.
Muuta
Huhtikuu on maaliskuun ohella Suomessa kuiva kuukausi, ja useimmiten hyvin aurinkoinen, pilvisiä päiviä on usein niukasti. Tästä huolimatta huhtikuussa on tulvia lumien sulamisvesien johdosta.
Yrjö Laakkonen
Yrjö Ilmari Laakkonen (5. tammikuuta 1943 Joensuu – 5. elokuuta 2023 Joensuu ) oli pohjoiskarjalainen liikemies. Hän asui Joensuussa. Hän loi uransa autokauppiaana, kirjapainoyhtiön omistajana ja kiinteistösijoittajana yhdessä veljensä Reino Laakkosen (1932–2005) kanssa. Myös kolmas veli Erkki Laakkonen on ollut mukana liiketoiminnoissa.
Laakkosen suvun yhtiöt, Joensuun Autokaluston seuraajat, Autotalo Laakkonen ja Veljekset Laakkonen, toimivat eri puolilla Suomea 17 paikkakunnalla.
Fort Yellowstone
thumb|Fort Yellowstone Fort Yellowstone on Yellowstonen kansallispuistossa sijaitseva entinen Yhdysvaltain armeijan tukikohta ja nykyinen puiston hallinnollinen keskus. Se sijaitsee puiston Wyomingin puoleisella alueella.
Yrjö Laakkonen
Yrjö Laakkonen oli kahdesti naimisissa, hänellä oli yhteensä viisi lasta, joista vanhimmat Jyrki Laakkonen (1966–2016) ja Reetta Laakkonen ovat olleet omistajina Laakkosten yhtiöissä.
Fort Yellowstone
Historia
thumb|Näkymä Yellowstonen puistoon Yellowstone, maailman ensimmäinen ja vanhin kansallispuisto, perustettiin 1. maaliskuuta vuonna 1872. Aluksi kongressi ei myöntänyt puistolle tukia, eikä palkannut henkilökuntaa. Tämä johti nopeasti siihen, että Yellowstonen alueella alkoi esiintyä salametsästystä ja vandalismia, jota puiston pieni määrä vapaaehtoista henkilökuntaa ei kyennyt torjumaan. Vuonna 1886 Yhdysvaltain armeija saapui Yellowstoneen rauhoittamaan tilanteen ja valvomaan siitä eteenpäin puistoa, ja he rakensivat itselleen Camp Sheridaniksi kutsutun leirin. Seuraavan 22 vuoden aikana Camp Sheridanista kehittyi nykyinen Fort Yellowstone. Vuonna 1918 armeija siirsi puiston vastamuodostetun National Park Servicen harteille. NPS jatkoi Fort Yellowstonen käyttöä ja teki siitä puiston hallinnollisen keskuksen, puiston päämajan.
Yrjö Laakkonen
Vuoden 2005 verotilastojen mukaan Yrjö Laakkonen oli Pohjois-Karjalan rikkain henkilö. Verohallinnon säännöillä laskien hänen omaisuutensa oli 23,8 miljoonaa euroa. Suomen rikkaimpien tilastossa hän oli sijoilla 50–100.
1980-luvun puolivälissä Laakkonen sai yhdeksän kuukauden ehdottoman vankeustuomion, koska veljekset eivät olleet ilmoittaneet verottajalle talletusten korkotuottotietoja vuosilta 1970–1977. Hän kärsi puolet rangaistuksesta.
Liettuan päähallintopiiri
Liettuan päähallintopiiri oli 1941–1944 Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan alueella ollut Saksan siviilihallintoalue. Päähallintopiirin pääkomissaari oli Adrian von Renteln (15. syyskuuta 1897, Hodz, Georgia – 1946 Neuvostoliitto).
Entisen Liettuan tasavallan valtionalue ja Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan alue jakautui näin neljään aluekomissariaattiin : Kaunasin (, Panevėžysin, Šiauliain ja Vilnan aluekomissariaattiin . Niiden päähallintopaikat olivat kaupunkiensa nimien mukaiset.
Archie Shepp
thumb|Archie Shepp Archie Shepp (s. 24. toukokuuta 1937 Fort Lauderdale, Florida) on yhdysvaltalainen jazzmuusikko, jonka pääinstrumentti on saksofoni, sekä musiikkitieteilijä ja musiikkipedagogi. Shepp tunnetaan afrikkalaisvaikutteisesta musiikistaan 1960-luvun lopulta, jolloin hän työskenteli muun muassa Cecil Taylorin ja John Coltranen kanssa.
Sheppin ensimmäiset levytykset omalla nimellään New York Contemporary Five-yhtyeen kanssa tekivät vaikutuksen Coltraneen ja Shepp pääsi levyttämään Impulse!-levymerkille. Shepp soitti muun muassa Coltranen A Love Supreme -albumin nauhoituksissa, vaikka hän ei päässytkään lopulliseen julkaistuun LP:hen mukaan. Vuonna 1965 Shepp oli mukana Coltranen Ascension-levyllä, mikä vakiinnutti hänen asemansa avant-garde jazzin eturintamassa Coltranen rinnalla. 1960-luvun lopulla Sheppin musiikki keskittyi enenevässä määrin Yhdysvaltain mustan väestön asemaan ja hänen Fire Music -levyllään on muun muassa Malcolm X:lle omistettu elegia. Hänen musiikkinsa oli näennäisen kaoottista avant-garde jazzia, joka lainasi rytmejä ja ideologiaa mustien kulttuurista.
Joosef Arimatialainen
pienoiskuva|Joosef Arimatialainen. Yksityiskohta [[Pietro Peruginon maalauksesta vuodelta 1495.]] Joosef Arimatialainen oli kaikkien Uuden testamentin evankeliumien mukaan varakas juutalainen, joka Jeesuksen kuoltua ristillä tarjosi yllättäen hänelle oman hautapaikkansa ja hautasi hänet. Johanneksen evankeliumin mukaan hautaamiseen osallistui myös Nikodemos.
Apostolien teoissa Paavali kuitenkin antaa ymmärtää Jeesuksen surmanneiden henkilöiden myös huolehtineen hänen hautauksestaan. Tarina Joosef Arimatealaisesta saattaa siten olla syntynyt vasta myöhemmässä vaiheessa vuoden 100 molemmin puolin.
Luukkaan mukaan Joosef tuli juudealaisesta kaupungista nimeltä Arimatea. Mitkään aikalaislähteet eivät kuitenkaan mainitse sellaisen kaupungin olemassaoloa. On esitetty, että se olisi sama kuin joko ”Ramleh” tai ”Ramathaim-Zophim”, jossa Daavid tuli Samuelin luokse.
Ennustettu Messiaan hautaus
Kristityt katsoivat Joosef Arimatialaisen olleen se ”rikas mies”, jonka hautaan Messias tultaisiin profeetta Jesajan ennustuksen mukaan hautaamaan. Evankelistojen mukaan Joosef keräsi rohkeutta, meni Pontius Pilatuksen luokse, pyysi ja sai ruumiin ja hautasi sen Nikodemoksen kanssa. Lopuksi haudan eteen vieritettiin suuri kivi.
Kuningas Arthur, Graalin malja ja Joosef Arimatialainen
Kristillisten tarujen mukaan Graalin malja oli kuppi (tai tarjotin), jota Jeesus käytti viimeisellä ehtoollisella viinin tarjoamiseen ja jolla on uskottu olevan taikavoimia: se parantaisi kaikki haavat. Ensimmäisenä maljan yhdisti Joosef Arimatialaiseen 1100-luvun lopulla Robert de Boronin kertomuksessa Joseph d’Arimathea. Siinä Joosef saa pyhän Graalin maljan hänelle ilmestyneeltä Jeesukselta ja vie seuraajineen sen Britanniaan.
Myöhemmissä taruissa Joosef ottaa ristillä kuolleen Jeesuksen veren talteen maljaan ja perustaa Britanniassa vartijasuvun suojelemaan maljaa ja verta. Tämä legenda yhdistää kristiliset tarut kelttiläisiin myytteihin kattilasta, jolla on ihmevoimia.
Tarun mukaan kuningas Arthurin äiti on Joosefin jälkeläinen ja pyöreän pöydän tarujen lopussa ritarit lähtevät etsimään ja lopulta löytävät Graalin maljan.
Brittitarujen alkuperä
Cornwallista vietiin tinaa Roomaan jo varhain, ja ilmeisesti rikkaat kristityt juutalaiset kauppiaat olivat osallisina hankkeissa, koska jo Tertullianus (155–222) kirjoitti, miten jo (viimeistään) hänen elinaikanaan evankeliumi oli saapunut Britanniaan. On esitetty, että vasta myöhemmin britit yrittivät etsiä apostoliaan Raamatusta. Joosef Arimatialainen oli ainoa rikas kristitty kauppias, jonka myöhemmistä vaiheista ei kerrottu, ja siksi britit keksivät hänen saattaneen olla evankeliumin Britanniaan tuonut henkilö. Yhteys Graalin maljaan keksittiin vasta paljon myöhemmin.
Eräissä legendoissa Joosef oli Jeesuksen äidin Marian eno ja oli jo aikanaan vienyt Jeesuksenkin Britanniaan tinakauppiaana sekä palannut sinne vuonna 63 lähetyssaarnaajana, haudannut Graalin maljan Glastonburyn luokse ja perustanut sinne Glastonburyn luostarin turvaamaan maljaa. Luostarilla on keskeinen sija Arthurin taruissa. Joosefin sauva juurtui maahan ja alkoi kasvaa lehtiä. Tätä aihetta on käsitellyt muun muassa George F. Jowett kirjassaan The Drama of the Lost Disciples.
Cinque Terre
thumb|Kylien sijainti [[La Spezian maakunta|La Spezian maakunnassa]] Cinque Terre on viiden kylän rypäs Italiassa Ligurian rannikolla La Spezian maakunnassa. Kylien nimet ovat pohjoisesta etelään Monterosso al Mare, Vernazza, Corniglia, Manarola ja Riomaggiore.
Sijainti
Matkustajalauttayhteys yhdistää muut kylät paitsi Corniglian, jonne maihinnousu lautalta olisi liian hankalaa. Autolla eivät kyliin pääse muut kuin asukkaat, joten matkailijoille suositellaan kulkua paikallisjunalla pohjoisen suunnasta Genovasta tai etelästä La Speziasta.
Suojelualue ja kulttuurikohde
Kylästä toiseen kulkee maalauksellisia kävelyteitä, joista joillakin peritään pääsymaksu. Erityisen suosittu on Rakkauden polku (Via dell'Amore) Riomaggioresta Manarolaan. Kukkuloiden rinteet on pengerretty viinitarhoiksi, joita reunustavat alueelle tyypilliset, ilman laastia kootut kivimuurit. Lokakuussa 2011 rankkasateet ja niiden aiheuttamat mutavyöryt vahingoittivat muureja ja maapenkereitä sekä aiheuttivat jopa kuolonuhreja Monterosso al Maressa.
Rudolf Prüss
Rudolf William Prüss (2. toukokuuta 1903 Riika – 14. helmikuuta 1940 Koiviston maalaiskunta) oli afrikkalaistaustainen suomalainen korpraali, joka taisteli vapaaehtoisena ja kaatui talvisodassa. Hän toimi Kannaksen hiihtopartion johtajana.
Prüssin isä oli todennäköisesti afrikkalaistaustainen sirkustaiteilija. Ennen talvisotaa hän toimi autonkuljettajana ja tarjoilijana. Prüss oli naimisissa ja hänellä oli yksi lapsi.
Stereografinen projektio
thumb|right|Havainnekuva stereo­grafisesta projektiosta pohjoisnavalta pallon alla olevalle tasolle Stereografinen projektio on geometrinen kuvaus, joka kuvaa koko pallopinnan tasolle yhtä pistettä lukuun ottamatta. Tällöin pallopinnalta valitaan yksi kiinteä piste projektiopisteeksi, ja jokaista muuta pallopinnan pistettä vastaa se piste, jossa tämän projektiopisteen ja annetun pisteen kautta kulkeva suora leikkaa tason.
Tämä kuvaus on määritelty kaikissa pallonpinnan pisteissä paitsi projektiopisteessä. Funktio on määrittelyjoukossaan sileä ja bijektio. Se on myös konforminen, koska siinä kulmat pysyvät alkuperäisen suuruisina. Toisaalta se ei kuvaa tarkasti pinta-alaa, varsinkaan projektiopisteen lähellä.
Intuitiivisesti stereo­grafinen funktio on siis tapa kuvata pallopinta tasolle, mitä tosin ei mitenkään voida tehdä niin, että kaikkien pallopinnan alueiden muodot ja koot säilyisivät. Koska pallopinta ja taso esiintyvät monilla matematiikan aloilla, on stereo­grafisella projektiollakin monia erilaisia sovelluksia: sitä käytetään kompleksianalyysissä, karttaprojektiona, geologiassa ja valokuvauksessa. Käytännössä stereo­grafinen projektio voidaan toteuttaa tietokoneella tai käsin erityisellä tavalla ruudutetulla paperilla, jota sanotaan stereo­grafiseksi verkoksi, lyhemmin stereoverkoksi tai Wulffin verkoksi.
Historia
thumb|right|[[Rubensin laatima kuva François d'Aguilonin teoksessa "Opticorum libri sex philosophis juxta ac mathematicis utiles". Kuva esittää, miten stereo­grafinen projektio saadaan aikaan.]] right|thumb|Planisfääri thumb|right|[[Rumold Mercatorin maailmankartta vuodelta 1595]] thumb|right|[[Joan Blaeun maailmankartta vuodelta 1664]]
Stereografisen funktion tunsivat ainakin jo Hipparkhos ja Ptolemaios, mutta mahdollisesti se tunnettiin Egyptissä jo ennen heitä. Sitä nimitettiin alkujaan planisfääriprojektioksi. Ptolemaioksen teos Planisphaerium on vanhin säilynyt kirjallinen lähde, jossa sitä kuvataan. Sitä käytettiin varsinkin tähti­kartoissa. Erästä tähtikartta­tyyppiä sanotaan nykyisinkin planisfääriksi.
François d'Aguilon antoi stereo­grafiselle projektiolle sen nykyisen nimen vuonna 1613 teoksessaan Opticorum libri sex philosophis juxta ac mathematicis utiles ("Kuusi sekä filosofeille että matemaatikoille hyödyllistä kirjaa optiikasta").
Vuonna 1695 Edmond Halley, jota kiinnosti ennen kaikkea projektion käyttö tähtikartoissa, julkaisi ensimmäisen matemaattisen todistuksen sille, että tämä kuvaus on konforminen. Hän käytti tähän Isaac Newtonin vähän aikaisemmin keksimiä differentiaali- ja integraalilaskennan menetelmiä.
Määritelmä
Kolmiulotteisessa avaruudessa yksikköpallo on niiden pisteiden (x, y, z) joukko, jotka toteuttavat yhtälön. Kuvittelemalla pallo karttapalloksi voidaan pistettä (0,0,1) (tai piste­joukkoa N = (0,0,1)) sanoa "pohjois­navaksi". Seuraavassa käytetään pallo­pinnan muiden pisteiden kuin pohjois­navan joukolle merkintää M. Taso z = 0 kulkee pallon keski­pisteen kautta, ja edellisen rinnastuksen mukaisesti sen ja pallo­pinnan leikkausta voidaan sanoa "päiväntasaajaksi" eli "ekvaattoriksi". Vastaavalla tavalla käytetään jäljempänä muitakin maan­tieteellisiä termejä kuten pohjoinen ja eteläinen pallonpuolisko, leveyspiiri ja pituuspiiri eli meridiaani.
Kun pallopinnan pisteille käytetään karteesisia koordinaatteja (x, y, z) ja tason pisteelle koordinaatteja (X, Y), projektio ja sen käänteiskuvaus voidaan esittää yhtälöillä:
Kun pallopinnalla käytetään pallokoordinaatteja (φ, θ) (missä φ on leveyspiiri tai atsimuutti, 0 ≤ φ ≤ π) ja θ pituuspiiri tai zeniittikulma, 0 ≤ θ ≤ 2π) ja tasolla napa­koordinaatteja (R, Θ), projektio ja sen käänteis­kuvaus ovat: