cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Markku Pääkkönen
pienoiskuva|Gabrielin siivet (2002). Markku Pääkkösen lasiprismoista muodostuva teos Arkkitehti [[Juha Leiviskä|Juha Leiviskän suunnitteleman Pakilan Hyvän paimenen kirkon alttariseinällä.]] pienoiskuva|Enkelin tikapuut (1999). Markku Pääkkösen suunnittelema maalaus Mustankiven korttelitalon seinässä Helsingin Vuosaaressa. Markku Olavi Pääkkönen (s. 21. kesäkuuta 1955 Kuhmo) on suomalainen taidemaalari. Hän on valmistunut Vapaasta taidekoulusta vuonna 1981. Viime vuosina Pääkkönen on keskittynyt arkkitehtuuriin sijoittuviin taideteoksiin. Pääkkösen töitä on muun muassa arkkitehti Juha Leiviskän suunnittelemissa Männistön kirkokssa Kuopiossa ja Hyvän paimenen kirkossa Helsingin Pakilassa. Taiteilijakoti Lallukassa asuva Pääkkönen on opettanut useissa taidekouluissa ja on yksi Taidekoulu Maan perustajajäsenistä. Taiteilijalle on myönnetty valtion viisivuotinen apuraha vuosiksi 2006–2010. Markku Pääkkösen veljiä ovat näyttelijät Seppo ja Antti Pääkkönen ja näyttelijä Jasper Pääkkönen on hänen veljenpoikansa. Hänellä on myös kaksi muuta veljeä, Jukka ja Matti.
Pääkköselle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2021.
Ingalls (Kansas)
Ingalls on kaupunki Grayn piirikunnassa Kansasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2000 väestönlaskentatietojen mukaan 328. Kaupunki sijaitsee U.S. Route 50 -valtatien ja BNSF Railwayn omistaman rautatieosuuden varrella Arkansasjoen pohjoisrannalla.
Ennen kaupungin virallista perustamista sen lävitse johti siirtolaisten käyttämä vankkuritie Santa Fe Trail. Kaupungin perusti miljonääri Asa T. Soule, ja se nimettiin Kansasin silloisen senaattorin John J. Ingallsin mukaan.
Ingallsin kaupunki sekä läheinen Cimarronin kaupunki kävivät kiivasta ja osin väkivaltaista taistelua siitä, kummasta kaupungista tulisi Grayn piirikunnan hallintokaupunki. Ingalls hävisi viimeisen taiston vuonna 1896, joka johti kaupungin asukasluvun romahtamiseen. Vuonna 1928 kaupungin väkiluku oli pienentynyt jo niin paljon, ettei maatalouslautakunta enää noteerannut Ingallsia erillisenä kaupunkina luettelossaan.
Asiento
thumb|250px|Vuonna 1713 solmitun orjakauppaoikeussopimuksen englanninkielisen version kansikirja. Asiento (esp. istuin, sopimus, laitos) tarkoittaa liiketaloudellisessa yhteydessä sopimusta ja kauppasopimusta. Historiallisesti asientolla viitataan Espanjan solmimiin kauppaoikeussopimuksiin ja myöntämiin lupiin, jotka mahdollistivat muiden valtioiden orjakaupan Espanjan siirtokuntiin vuosien 1543–1834 välisenä aikana. Asiento-orjakauppaa tutkineen Georges Scellen mukaan asiento oli Espanjan tapaoikeuden termi, jolla kuvattiin jokaista yleisen hyödyn eduksi tehtyä sopimusta Espanjan hallituksen ja yksityisten henkilöiden välillä.
Orjakauppaa hallitsivat aluksi portugalilaiset ja myöhemmin hollantilaiset. Espanjan kanssa solmittu Utrechtin sopimus 1713 antoi yksinoikeuden asiento-orjakauppaan briteille. Espanja epäili brittien kuitenkin loukkaavan sopimusta salakuljettamalla ja merirosvouksella. Vastaavasti britit eivät pitäneet Espanjan harjoittamasta valvonnasta. Asiento ja sen valvonta synnyttikin sodan Jenkinsin korvasta 1739, joka jatkui Itävallan perimyssotana Aachenin rauhaan 1748 saakka. Rauha palautti asienton ennen sotaa sisältämät oikeudet briteille.
Habsburgin Espanjassa asientot olivat keino maksaa valtion kuluja. Valtio lainasi rahaa pitkäaikaisilla joukkovelkakirjoilla (juros) sekä teki pankkien kanssa lyhytaikaisia lainasopimuksia (asientos). Useat näistä asientoista muutettiin myöhemmin juroiksi.
Vain rakkaus
Vain rakkaus on Mari Rantasilan albumi vuodelta 2000.
Alvin Harrison
Alvin Harrison (s. 20. tammikuuta 1974 Orlando, Florida, Yhdysvallat ) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Hän voitti hopeaa 400 metrin juoksussa Sydneyn olympialaisissa 2000. Miesten 4×400 metrin viestissä hän oli kultaa voittaneessa Yhdysvaltain joukkueessa sekä 1996 Atlantassa että 2000 Sydneyssä, mutta Sydneyn kultamitali mitätöitiin joukkuetoveri Antonio Pettigrewin jäätyä kiinni doping-testissä. Alvin Harrison ei osallistunut vuoden 2004 olympialaisiin, koska oli itse kilpailukiellossa dopingrikkeen vuoksi. Harrison vaihtoi kansalaisuutensa Dominikaanisen tasavallan edustajaksi ennen vuoden 2009 MM-kisoja.
Nghi Tran
Vietnamissa syntynyt Tran muutti Suomeen vuonna 1988, ja Suomen kansalaisuuden hän sai 1. tammikuuta 1997. Suomen pikajuoksun huipulle Tran nousi 2000-luvun alussa. Hän piti vammojen takia taukoa kilpaurheilusta vuosina 2008–2010, mutta teki paluun radalle vuoden 2011 alussa. Seuratasolla Tran edusti viimeksi Esbo IF:ää, ja häntä valmentaa Atte Pettinen. Tran on viimeksi kilpaillut virallisissa kilpailuissa elokuussa 2012 Lahden SM-kisojen 100 metrillä, jossa jäi kuudenneksi ajalla 10,95.
Alvin Harrison
Hänen kaksoisveljensä Calvin Harrison on myös 400 metrin juoksija.
Nghi Tran
SM-kilpailut
Tran voitti ensimmäiset henkilökohtaiset SM-mitalinsa vuonna 2004 sijoittumalla sisäratojen SM-kilpailuissa 200 metrin juoksussa kolmanneksi ja Kalevan kisoissa toiseksi samalla matkalla. Sisäratojen SM-kisoissa 2005 ja 2006 hän saavutti 60 metrillä hopeaa ja 200 metrillä kultaa. Hän oli toinen vuoden 2005 Kalevan kisojen 200 metrin kilpailussa ja vuonna 2006 Tran voitti hopeaa 100 metrillä ja kultaa 200 metrillä. Vuoden 2007 kisoissa Tran voitti 100 metrin SM-kultaa.
Yhteensä Tranilla siis on viisi mitalia sekä Kalevan kisoista että sisäratojen SM-kisoista. Myös 4 × 100 metrin viestijuoksussa Tranilla on viisi SM-mitalia, joista kolme kultaisia (vuosilta 1999, 2000 ja 2001, lisäksi pronssia vuosilta 2004 ja 2011).
Kansainväliset arvokisat
Tran edusti Suomea Göteborgin EM-kisoissa 2006 sadan metrin juoksussa ja 4 × 100 metrin viestissä. Helsingin MM-kisoissa 2005 Tran oli mukana 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sivusi lajin Suomen ennätystä 39,30. Sisäratojen arvokilpailuista Tran on ollut mukana Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2005 ja 2007 sekä maailmanmestaruuskilpailuissa 2006.
Ennätykset
Tranin ennätys 100 metrin juoksussa, 10,40 vuodelta 2005. Tran oli vuonna 2005 kaksi kertaa mukana viestijoukkueessa, joka juoksi 4 × 100 metrillä ajan 39,30, joka oli jaettu Suomen ennätys vuoteen 2010 asti. Tranin ennätys 200 metrin juoksussa on 21,19 vuodelta 2006.
Hallissa Tran on juossut ennätyksikseen 60 metrillä 6,70 (vuonna 2006) ja 200 metrillä 21,61 (vuonna 2005).
Dirt (täsmennyssivu)
Dirt voi tarkoittaa seuraavia:
Syylälinnunherne
Syylälinnunherne (Lathyrus linifolius, syn. L. montanus) on Euroopassa kasvava, keväällä kukkiva lehtojen nätkelmälaji. Suomessa lajia tavataan lähinnä maan eteläosissa.
Ulkonäkö ja koko
Suomessa lajista tunnetaan kaksi muunnosta: var. linifolius ja var. montanus. Muunnokset eroavat toisistaan lehdyköiden muodossa ja koossa. Ensin mainitun lehdykät ovat suikeita ja 2–4 mm leveitä, jälkimmäisen soikeita ja 5–15 mm leveitä.
Levinneisyys
Syylälinnunherne on eurooppalainen laji, jota tavataan Pohjois-Espanjasta Serbiaan, Unkariin ja Puolaan saakka. Pohjoisessa lajia kasvaa Baltiassa sekä Keski-Norjassa, -Ruotsissa ja -Suomessa saakka. Laji on tavallinen myös Britteinsaarilla. Suomessa syylälinnunhernettä tavataan pääasiassa Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa, Uudellamaalla ja Hämeessä. Tulokkaana lajia on tavattu myös muualta Suomea, muun muassa Vaasan seudulta ja Itä-Suomesta. Pohjoisin havainto on Kuusamosta. Yleisin laji on maan lounaisosissa.
Elinympäristö
Syylälinnunherne viihtyy lehdoissa, kuivissa, ruohoisissa metsissä sekä pensaikoissa.
Käyttö
Syylälinnunherneen tärkkelyspitoisia juurimukuloita on käytetty ainakin Ruotsissa hätäravintona.
Crysler’s Farmin taistelu
Crysler’s Farmin taistelu oli vuoden 1812 sodanaikainen taistelu Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian joukkojen välillä lähellä Morrisburgia nykyisessä Ontariossa Kanadassa 11. marraskuuta 1813. Taistelu päättyi amerikkalaisten tappioon.
Audoin
Audoin oli langobardien kuningas vuosina 546–565. Hänen valtakaudellaan langobardeista tuli Bysantin foederateja. Justinianus I antoi heille hallittavaksi Pannonian. Vastineeksi langobardit toimittivat joukkoja bysanttilaisten sotaretkille Italiassa. Audoinin vaimo oli Rodelindis, Amalabergan ja thüringien kuninkaan Erminfredin tytär. Heidän poikansa Alboin seurasi isäänsä valtaistuimella.
Crysler’s Farmin taistelu
Tausta
thumb|vasen|Taistelun muistomerkki. Yhdysvaltain sotaministeri John Armstrong oli toimeenpannut syksyllä 1813 suunnitelman, jonka mukaan kaksi amerikkalaista armeijaa eteni brittien hallitsemaan Kanadaan tavoitteenaan Montréal. Brittien olisi tällöin hylättävä alueet kaupungin länsipuolella. Kenraali Wade Hamptonin armeija pysäytettiin Châteauguayn taistelussa 26. lokakuuta 1813. Toinen kenraalimajuri James Wilkinsonin komentama armeija lähti New Yorkista 17. lokakuuta ja eteni Saint Lawrence-jokea pitkin. Wilkinsonin joukot purjehtivat jokea pitkin laivoilla. Wilkinson sairastui matkan aikana ja käytettyään suuria määriä laudanumia vaivojensa hoitamiseen hän delegoi komentotehtävät prikaatinkenraali John Parker Boydille.
Taistelu
Taistelu alkoi aamulla 11. marraskuuta. Brittejä oli noin 1 169 ja amerikkalaisia 2 500. Brittien kevyt jalkaväki aloitti taistelun hyökkäyksellä amerikkalaisten asemia vastaan. Hyökkäys lyötiin takaisin ja amerikkalaiset yrittivät ylittää joukkojen välillä ollutta aukeaa. Brittien tehokkaat yhteislaukaukset musketeilla tyrehdyttivät kuitenkin amerikkalaisten etenemisyrityksen. Britit saivat tukea myös Saint Lawrencella olleilta pieneltä joukolta kapteeni William Mulcaster in johtamia tykkiveneitä. Amerikkalaisia komentanut Boyd toi omaa tykistöään ja ratsuväkeä taistelukentälle hitaasti ja niiden saapuessa hänen jalkaväkensä oli jo käyttänyt ammuksensa ja alkanut vetäytyä. Amerikkalaisen tykistön onnistui aiheuttaa vielä merkittäviä tappioita briteille, mutta se ei riittänyt enää taistelun ratkaisemiseen. Boyd päätti lopulta määrätä joukkonsa vetäytymään.
Seuraukset
Amerikkalaiset olivat menettäneet taistelussa noin 340 kaatunutta ja haavoittunutta, sekä 100 vangiksi jäänyttä. Brittien tappiot olivat yhteensä 180–200. Amerikkalaiset vetäytyivät Cornwalliin, jossa Wilkinson sai kuulla Wade Hamptonin tappiosta Châteauguayn taistelussa. Kahden armeijan oli alun perin ollut tarkoitus liittyä toisiinsa, mutta Wilkinson päätti nyt johtaa joukkonsa takaisin Yhdysvaltoihin. Wilkinson maine komentajana kärsi huomattavan kolauksen, vaikka hän yrittikin sittemmin esittää taistelun voittonaan.
Taistelupaikka on suojeltu historiallinen kohde ja sille pystytettiin muistomerkki vuonna 1895. Alkuperäisen taistelukentän jäädessä veden alle Saint Lawrencen vesitien rakentamisen yhteydessä vuonna 1958 muistomerkki siirrettiin korkeammalle kohdalle. Paikalla on vierailijakeskus ja näyttelijät Kanadasta ja Yhdysvalloista elävöittävät taistelun vuosittain.
The Dillinger Escape Planin diskografia
The Dillinger Escape Plan oli vuonna 1997 perustettu yhdysvaltalainen mathcore-yhtye, jolla on vaikutteita jazzista ja fuusiojazzista.
Anchisauria
Anchisauria on sukupuuttoon kuollut sauropodomorfisten dinosaurusten kladi joka eli myöhäistriaskaudella ja varhaisjurakaudella. Nimeä Anchisauria käytettiin ensimmäisen kerran Galtonin ja Upchurchin kirjan The Dinosauria (2004) toisessa painoksessa. Galton ja Upchurch määritettivät Anchisauriaan kaksi heimoa: Anchisauridae ja Melanorosauridae. Yleisemmät prosauropodit, Plateosaurus ja Massospondylus sijoitettiin sisarryhmään Plateosauria.
Myöhempi tutkimus on osoittanut että Anchisaurus on läheisempää sukua sauropodeille kuin perinteisille prosauropodeille; siispä Anchisauria sisältäisi myös Sauropodan. Yates (2007) sijoittivat Yunnanosauruksen ja Anchisauruksen Anchisauriaan.
Fraser
Fraser on Brittiläisen Kolumbian pisin joki 1 375 kilometrin pituudellaan. Se syntyy Kalliovuorilla lähellä Mount Robsonia ja laskee Tyyneenmereen Vancouverissa.
Brittiläisen Kolumbian historia on suurelti ollut sidoksissa Fraseriin. Jokialue oli ensimmäisten kirjattujen alkuperäisten asukkaiden asutusten paikka, useiden kullankaivajien kultaryntäyksen aikaan käyttämä reitti, sekä tärkein provinssin varhaisen kaupankäynnin ja teollisuuden väline.
thumb|left|Fraserjoki Fraserin alkulähde on Mount Edith Cavellin alareunassa, ja sen valuma-alue on 234 000 neliökilometriä. Joki kulkee aluksi luoteeseen ohi Mount Robsonin, ja saavuttaa 54° pohjoisen leveyspiirin ennen kuin se kääntyy tiukasti etelään. Prince Georgen kaupungissa Fraseriin yhdistyy Nechako-sivujoki ja jatkaa pääsääntöisesti etelään. Juuri ennen Yhdysvaltain rajaa joki laskeutuu Rannikkovuorilta satoja kilometrejä pitkästä kanjonista, jonka jälkeen joki kääntyy länteen rehevän laakson kautta, Chilliwackin, Abbotsfordin, Missionin ja Vancouverin itäisten esikaupunkien ohi. Sadan kilometrin jälkeen se muodostaa jokisuiston, jossa vesi laskeutuu Georgiansalmeen, joka erottaa Vancouverinsaaren mantereesta.
Roast
thumb|160px|Näyttelijä-laulaja [[David Hasselhoff oli roastattavana vuonna 2010 Comedy Central Roastissa.]] Roast on yhdysvaltalaisperäinen komediatapahtuma, jossa roastin kohteena oleva päähenkilö istutetaan yleisön eteen kuuntelemaan itseensä kohdistuvia herjoja ja pilkantekoa. Roastaajina toimii yleensä joukko koomikoita ja kohteen ystäviä, mutta roastaajina saattavat yhtä hyvin toimia myös julkisuudesta tutut henkilöt. Roastin kohteeksi valitaan usein paljon eri yhteyksissä esillä ollut julkisuuden henkilö, koska hänen elämänsä ja taustansa ovat myös suurelle yleisölle tuttuja. Roast on pohjimmiltaan hyväntahtoinen tapahtuma, jonka tarkoitus on yhtä paljon kunnioittaa kohdetta kuin irvaillakin hänelle.
Fraser
Alexander Mackenzie löysi Fraserin ensimmäisenä tutkimusmatkailijana vuonna 1793. Vuonna 1807 Simon Fraser hahmotteli joen kokonaisuudessaan, ja vahvisti, ettei se ollut yhteydessä Columbiaan.
Roast
Roastin avaa seremoniamestari eli roastmaster esittelemällä roastauksen kohteen yleisölle. Tämän jälkeen roastaajat vuorollaan herjaavat kohdetta ja myös toisiaan usein hyvin räävittömin sanamuodoin ja henkilökohtaisuuksiin mennen. Lopuksi kohde itse pitää puolustuspuheenvuoron, jossa hän samalla saa tilaisuuden pilkata roastaajiaan.
Fraser
Joen yläjuokusulle perustettiin turkisten kauppa-asemia vuosina 1806 ja 1807, alajuoksulle vuonna 1827. Keskiosat olivat vähällä huomiolla kunnes joen sorapenkoista löydettiin kultaa vuonna 1858.
Fraseria käytetään paljon hyödyksi erityisesti sen alajuoksuilla. Sen törmät ovat hedelmällistä viljelysmaata, sen vettä käytetään selluloosatehtaissa, ja muutamat padot sen sivujoilla tuottavat energiaa vesivoimalla. Joen päävirtaa ei ole koskaan padottu, jottei lohien kutua häirittäisi.
Roast
Roastien historia ulottuu 1920-luvun New York Friar's Clubille, jossa roasteja alettiin järjestää säännöllisesti. Dean Martin toi roastit yleiseen suosioon Yhdysvalloissa 1960- ja 1970-luvuilla. Nykyisin tunnetuimpiin roasteihin kuuluvat televisioidut Comedy Central -kanavan roastit. Comedy Central Roasteissa kohdehenkilöinä ovat olleet Drew Carey, Jerry Stiller, Rob Reiner, Hugh Hefner, Chevy Chase, Denis Leary, Jeff Foxworthy, Pamela Anderson, William Shatner, Flavor Flav, Bob Saget, Larry the Cable Guy, Joan Rivers, David Hasselhoff, Donald Trump, Charlie Sheen, Roseanne Barr, Bruce Willis, James Franco ja Justin Bieber. Suomessa näitä roasteja on esittänyt televisiokanava Jim.
Fraser
Fraserin jokisuisto on tärkeä pysähdyspaikka muuttolinnuille.
Fraser ja sen sivujoet ovat tärkeä tyynenmeren lohen kutualue. Joessa elää myös monia muita kalalajeja.
John O. Brennan
John Owen Brennan (s. 22. syyskuuta 1955 Jersey City, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka toimi CIA:n pääjohtajana 2013–2017. Hän on toiminut urallaan myös muun muassa National Counterterrorism Centerin johdossa 2004–2005. Hän opiskeli Texasin yliopistossa, Austinissa.
Scott Ross
thumb|right|Scott Rossin todellinen elämäntyö oli Domenico Scarlattin kaikkien 555 cembalosonaatin ensimmäinen kokonaislevytys. Scott Ross (1. maaliskuuta 1951 – 13. kesäkuuta 1989) oli tunnettu yhdysvaltalainen cembalisti. Hän on ensimmäisenä levyttänyt kaikki Domenico Scarlattin 555 sonaattia.
Scott Ross kärsi HIV-tartunnasta ja kuoli AIDS:in komplikaatioihin Ranskassa 38-vuotiaana.
Scarlattin sonaattien kokonaislevytys
Scott Ross alkoi äänittää Scarlattin sonaattien sarjaa 16. kesäkuuta 1984, ja alkaneen 18-kuukautisen levytysrupeaman aikana hän sai tietää kohtalokkaasta sairaudestaan. 98 levytyssession ja noin 8 000 oton jälkeen jättiläisurakka valmistui 10. syyskuuta 1985. Erato-levymerkki julkaisi Domenico Scarlatti, Complete Keyboard Works -teoksen 34 CD:n pakettina.
Kaarlo Isomäki
Kaarlo Isomäki, aikaisemmin Kalle Rantanen oli suomalainen kansakoulunopettaja ja lakimies. Isomäki joutui Suomen sisällissodan aikana Jämsässä suojeluskunnan vangitsemaksi ja pelastui pakenemalla Kokkolassa toukokuussa 1918 häntä ampumaan tulleilta Jalmari Saarelta ja Johannes Fromilta eli Rummin Jussilta.
Tausta
Luopioisissa palstatilallisen poikana syntynyt Isomäki valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista. Hänestä tuli kesällä 1915 Jämsänkosken tehtaan kansakoulun opettaja. Isomäki oli puoluekannaltaan nuorsuomalainen, ja hän toimi Helsingin Sanomien paikallisena kirjeenvaihtajana. Hän suhtautui myönteisesti työväestöön, kävi muutamia kertoja työväentalolla muun muassa lukemassa sanomalehtiä ja piti maaliskuussa 1917 työväentalolla puheen Venäjän maaliskuun vallankumoksen kunniaksi pidetyssä juhlassa. Tämän vuoksi Isomäen välit koulun johtokunnan kanssa muodostuivat huonoiksi. Hän oli jo aikonut muuttaa paikkakunnalta, mutta perui lähtöaikeensa koululaisten vanhempien pyynnöstä.
Sisällissodan tapahtumat
Suomen sisällissodan alettua Isomäki vietiin 12. helmikuuta 1918 Jämsän kansallistalolle, missä sotapoliisi Veikko Sippola kuulusteli häntä. Isomäen väitettiin kuuluneen työväenyhdistykseen ja punakaartiin ja suunnitellen Jämsänkosken työläisten ryöstöretkeä Jämsän keskustaajamaan Seppolaan. Sippola kuulusteli Isomäkeä myös punakaartin asekätköistä. Isomäki pääsi vapaaksi, mutta hänet vangittiin 15. helmikuuta ja kuljetettiin Saaren taloon. Kolme päivää myöhemmin Isomäki vietiin Jyväskylään. Hänen matkatavaransa ja vaatteensa jäivät Saaren taloon ja Rummin Jussi myi niitä myöhemmin.
Isomäkeä kuulusteltiin Jyväskylässä, mutta hänen mukanaan tullut Jämsän suojeluskunnan esikunnan lausunto todettiin niin raskauttavaksi, ettei häntä uskallettu vapauttaa. Lausunnon mukaan Isomäki olisi esittänyt anarkistisia mielipiteitä ja lisäksi harjoittanut marraskuun 1917 yleislakon aikana Jämsänkosken punakaartia. Isomäki kuljetettiin yhdessä muiden vankien kanssa junalla Seinäjoen kautta Kokkolaan. Vankeja säilytettiin Kokkolan ruotsalaisen yhteiskoulun alueella, ja he joutuivat kärsimään nälästä ja sairauksista. Isomäki ja toinen jämsäläisvanki August Laine onnistuivat kuitenkin olemaan kirjeiden välityksellä yhteydessä Jämsässä oleviin ystäviinsä ja kertomaan oloistaan.
Jämsän suojeluskunta lähetti maaliskuun alussa 1918 Veikko Sippolan päämajan tutkinto- ja poliisiasiain päällikön varatuomari Ossian Procopén puheille Seinäjoelle. Sippola tivasi Procopélta, miksi Jämsästä lähetetyjä vankeja ei ollut teloitettu, mutta Procopé sanoi päätösvallan asiassa kuuluvan hänelle. Jämsän suojeluskunta lähetti nyt asiasta kirjelmän 10. maaliskuuta ylipäällikkö Mannerheimille. Kirjelmän johdosta antamassaan selvityksessä Procopé kiisti jämsäläisten esittämät väitteet, että vangit aiottiin vapauttaa ja totesi, että Jämsästä oli lähetetty vangeista vain hyvin puutteellista todisteaineistoa eikä lainkaan kuulustelupöytäkirjoja.
Isomäkeä kuulusteltiin Kokkolassa 5. toukokuuta, mutta koska Jämsästä ei vieläkään ollut toimitettu mitään todistusaineistoa häntä vastaan Isomäki laskettiin samana päivänä ehdonalaiseen vapauteen sillä rajoituksella, ettei hän saanut poistua Kokkolasta. Isomäki asui sitten kaupungilla erään upseerin kanssa jakamassaan vuokra-asunnossa.
Isomäki yritetään murhata
Jalmari Saari ja Johannes From saapuivat Kokkolaan Jämsän suojeluskunnan lähettäminä 13. toukokuuta 1918 ja asettuivat Kokkolan kaupunginhotelliin. Saarella oli mukanaan Jämsän komendantin valtakirja, jonka mukaan hänellä oli valtuudet kuljettaa Isomäki ja toinen jämsäläisvanki August Laine Jämsään kuulusteltaviksi. Hän saikin vangit epäluuloiselta Kokkolan komendantilta, joka vaati kuitenkin, että Jämsästä on lähetettävä todistus siitä, että vangit ovat tulleet hengissä perille. Saari ei kuitenkaan ollut aikeissa lähteä viemään vankeja Jämsään. Hän oli aiemmin päivällä käynyt Kokkolan vankileirillä ja pyytänyt apua leirin vartiopäälliköltä Karl Källströmiltä uskotellen hänelle, että vangit oli jo tuomittu kuolemaan.
Vangit kuljetettiin aluksi kaupunginhotelliin, jonne From jäi heitä vartioimaan. Illalla Saari palasi hotelliin kahden kokkolalaisen kanssa, joista toinen oli Källström. Kokkolalaiset ja From lähtivät nyt viemään vankeja parin kilometrin päässä rautatien varressa sijaitsevaan Elisabethin metsään, jossa oli jo aiemmin teloitettu punavankeja. Armoa rukoillut Isomäki jäi jälkeen muista ja häntä lyötiin kiväärinperällä. Sekavassa tilanteessa Isomäki pääsi karkaamaan saattajiltaan. Hänen peräänsä ammuskeltiin, mutta yön hämärtyessä takaa-ajajat eivät enää löytäneet häntä.
Toista vankia, August Lainetta, oli sen sijaan ammuttu selkään, ja hän makasi radalla vielä elossa. From ampui hänen ohimoonsa armonlaukauksen ja vei sitten hänen taskukellonsa. Epäonnistuneen etsinnän jälkeen From palasi aamuyöllä Saaren luo hotelliin. Jalmari Saari lähetti heti Kokkolan poliiseja etsimään Isomäkeä jälkikoiran avulla, mutta nämäkään etsinnät eivät tuottaneet tulosta. Saari ja From lähtivät pian Kokkolasta jatkaen matkaansa Närpiön vankileirille, mistä he hakivat kolme siellä ollutta jämsäläisvankia. Nämä vangit Saari ja From tappoivat Seinäjoella illalla 18. toukokuuta ja veivät vankien mukana olleen omaisuuden.
Paluu Jämsään ja vapautus syytteistä
Kaarlo Isomäki onnistui välttämään etsijät. Hän joutui elämään kesällä 1918 lähes kolmen kuukauden ajan taivasalla nukkuen havukasoissa ja maakuopassa. Hän eli ensimmäiset 29 päivää ilman ravintoa ja tuli sitten jotenkuten toimeen marjoilla, sienillä, mahlalla, jätteillä ym. Hän pääsi siirtymään lähelle kotiseutuaan ja joutui 10. elokuuta 1918 Petäjäveden suojeluskunnan haltuun. Isomäki vietiin hoitoon Helsinkiin Mehiläisen sairaalaan. Hän palasi Jämsään syksyllä 1918 asuen erään opettajatoverinsa luona. Jämsän nimismies teki hänestä ilmiannon, ja Isomäki joutui syytteeseen avunannosta valtiopetokseen valtiorikosoikeuden Lahden osastossa. Isomäen puolesta esiintyivät hänen opettajatoverinsa ja monet jämsäläiset. Jämsän suojeluskunta toimi ristiriitaisesti. Esikunta lähetti 25. syyskuuta todistuksen, jossa Isomäkeä syytettiin epäluotettavuudesta, riitaisuudesta ja punakaartin opettamisesta. Esikunta kiisti samalla, että se olisi lähettänyt Saaren ja Fromin toukokuussa Kokkolaan. Seuraavana päivänä esikunta kuitenkin perui syytöksen punakaartin harjoittamisesta. Oikeudenkäynti päättyi lokakuun 1918 lopussa Isomäen vapauttamiseen kaikesta vastuusta.
Oikeudenkäynti Jalmari Saarta vastaan
Isomäki vaati nyt Saaren ja Fromin asettamista syytteeseen Kokkolan tapahtumista. Oikeuskansleri edellytti syyskuussa 1919, että asiassa on ryhdyttävä toimeen, koska oikeuskanslerin mukaan joulukuussa 1918 annettu Svinhufvudin armahduslaki ei koskenut Saarta, vaan tämä oli syyllistynyt murhaan. Asiaa käsiteltiin ensin Kokkolan raastuvanoikeudessa ja maaliskuussa 1920 se siirrettiin Kajaanin sissipataljoonan sotaoikeuden käsiteltäväksi. Jutun käsittely viivästyi niin, että se päästiin aloittamaan vasta marraskuussa 1920 Tampereella. Fromia ei ollut tavoitettu, joten juttu raukesi hänen osaltaan. Saari väitti oikeudenkäynnin aikana, että vangit oli ollut tarkoitus viedä Kokkolasta iltajunalla ja että ampuminen tapahtui itsepuolustukseksi vankien yritettyä karata. Kantajat onnistuivat kiistämään kummankin väitteen. Kolmannen käsittelyn jälkeen oikeus päätti että Saari oli kyllä syylistynyt murhaan yllytykseen ja murhayritykseen, mutta Svinhufvudin armahduslaki koskisi myös häntä. Saari määrättiin kuitenkin maksamaan korvauksia Isomäelle ja August Laineen äidille.
Jutun käsittelyä jatkettiin Hämeenlinnassa ja 5. maaliskuuta 1921 sotaylioikeus tuomitsi Jalmari Saaren elinkautiseen kuritushuonerangaistukseen yllytyksestä murhaan sekä 20 000 markan korvauksiin. Vangittavaksi määrätty Saari poistui Jämsästä, mutta hänet saatiin pidätettyä parin viikon päästä Helsingissä ja hänet toimitettiin Hämeenlinnan vankilaan. Korkein oikeus kumosi kuitenkin 5. toukokuuta 1921 Saaren tuomion ja määräsi hänet heti vapautettavaksi. Perusteena käytettiin Svinhufvudin armahduslakia.
Isomäen myöhemmät vaiheet
Isomäki lähti 1920-luvulla opiskelemaan oikeustiedettä Helsingin yliopistoon toimien valmistuttuaan asianajajana ja vuodesta 1934 Asutustilallisten ja vuokraajien keskusliiton sihteerinä. Hän työskenteli kouluhallituksessa ja toimi Lahdessa opettajana ja koulujen tarkastajana. Isomäki kuului myös 1940-luvulla Lahden kaupunginvaltuustoon. Sisällissodan koettelemukset olivat heikentäneet hänen terveyttään, ja hän kuoli Lahdessa 1958 69-vuotiaana.
Onnen vuodet
Onnen vuodet on suomalaisen laulajan ja lauluntekijän Jonne Aaronin ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 26. huhtikuuta 2013. Levyn on tuottanut Jari Latomaa.
Onnen vuodet nojaa vahvasti suomalaiseen iskelmämusiikkiin. Jonne Aaron otti vaikutteita muun muassa Tapio Rautavaaralta, Irwin Goodmanilta ja Rauli Badding Somerjoelta. Kappaleet on säveltänyt Jonne Aaron, ja hän vastaa myös sanoituksista Vexi Salmen kanssa. Levyn nimikkokappaleen on sanoittanut Artturi Ketola, ja sitä tarjottiin alun perin Kari Tapiolle.
Levyltä julkaistiin kaksi singleä, joista ”Taivas itkee hiljaa” nousi Suomen lataus- ja radiosoittolistalle.
Kappaleet
Kaikki san. ja säv. Jonne Aaron ja Vexi Salmi, ellei muuta mainittu.
Jarkko Saastamoinen
Jarkko Saastamoinen (s. 27. heinäkuuta 1983) on suomalainen salibandypelaaja. Maalivahtina pelaava Saastamoinen edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Kooveeta. Saastamoinen on pelannut myös Viron maajoukkueessa.
Ura
Saastamoinen pelasi uransa alkuvaiheessa Ilveksessä ja Pirkkaissa, josta hän siirtyi Viroon Jögeva SK Tähen riveihin. Kahden kuukauden pituisen vierailun päätteeksi Saastamoinen palasi takaisin Pirkkalaan, jossa hän pelasi ensimmäisen kautensa Salibandyliigassa. Saastamoinen jatkoi vielä yhen kauden joukkueen riveissä Pirkkain pudottua I-divisioonaan. Kauden päätteeksi hän matkasi takaisin liigatasolle Nokian KrP:n riveihin kaudella 2008–2009. Jäätyään ilman peliaikaa Nokialla, Saastamoinen löysi uuden seuran Porista I-divisioonassa pelanneesta FBT Karhuista.
Vierailu jäi kauden mittaiseksi, kun kesällä 2010 Saastamoinen siirtyi kolmanteen liigajoukkueeseensa Trackersiin. Vuonna 2012 Saastamoinen siirtyi FBT Karhuista Kooveeseen.
Live at the Acropolis
Yanni Live at the Acropolis on modernin instrumentaalimusiikin esittäjän Yannin albumi- sekä videojulkaisu vuodelta 1994. Live-esitys on tallennettu Herodes Atticuksen odeionissa. Albumi nousi Billboardin "The Top New Age Albums" listan kärkeen ja "Top 200" listan sijalle 5. Julkaisu voitti myös Emmy-palkinnon vuonna 1994. Videojulkaisu on nähty 65 eri maassa ja sen on nähnyt puoli miljardia ihmistä maailmanlaajuisesti. Se on kaikkien aikojen toiseksi eniten myyty musiikkivideo (myydyin on Michael Jacksonin Thriller). Myös albumia on myyty yli 7 miljoonaa kappaletta ympäri maailman.
Albumi
1. "Santorini" - 6:57
2. "Keys to Imagination" - 7:35
3. "Until the Last Moment" - 6:37
4. "The Rain Must Fall" - 7:24
5 "Acroyali/Standing in Motion" (Medley) - 8:51
6. "One Man's Dream" - 3:36
7. "Within Attraction" - 7:46
8. "Nostalgia" - 5:46
9. "Swept Away" - 9:22
10. "Reflections of Passion" - 5:22
Filmi
1. "Santorini"
3. "Keys to Imagination"
4. "The Rain Must Fall"
5. "Felitsa"
6. "Within Attraction"
7. "One Man's Dream"
8. "Marching Season"
9. "Nostalgia"
11. "Aria"
12. "Reflections of Passion"
13. "Swept Away"
14. "The End of August"
24 (8. tuotantokausi)
24:n kahdeksas tuotantokausi on televisiosarjan 24 viimeinen tuotantokausi. Sen ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa tammikuussa 2010 ja Suomessa syyskuussa 2010. Kausi alkoi kellonajasta 16:00. Seitsemännen kauden tapahtumien jälkeen Jack Bauer on päättänyt palata Los Angelesiin tyttärensä Kim Bauerin, vävynsä Stephenin ja lapsenlapsensa Terin kanssa viettämään normaalia elämää. Suunnitelmiin tulee kuitenkin muutos.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1993–1994
Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1993-1994 pelattiin kahdeksan joukkueen runkosarja, josta 6 parasta jatkoi pudotuspeleihin muiden joutuessa karsintaan.
Pudotuspelit
Mestarit: Sami Harjula, Seppo Hoivala, Matti Juntura, Erkki Keränen, Vesa Mäntysalo, Ady Pralea, Kari Rissanen, Jari Salokangas, Tero Viitanen, Harri Vänni, Juha Ylitalo. Valmentaja: Timo Hoivala.
Liigakarsinta
Pateri ja Metso-Kentis säilyttivät paikkansa. Kalevan Lentopallo ja Perttelin Peikot nousivat suoraan ja Salon Viesti karsintojen jälkeen. Pallavolo luopui sarjapaikastaan.
Emo (albumi)
Emo on Sari Kaasisen vuonna 1998 ilmestynyt albumi. Albumilla on kappale "Niin korkea oli taivas", jonka Kaasinen on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut yhdessä Liisa Akimofin kanssa.
Rochelle Stevens
Rochelle Stevens (s. 8. syyskuuta 1966 Memphis) on aktiiviuransa päättänyt yhdysvaltalainen pikajuoksija sekä olympiavoitta- ja mitalisti.
Stevens edusti Yhdysvaltoja olympialaisissa kaksi kertaa, vuosina 1992 ja 1996. Vuonna 1992 hän selviytyi henkilökohtaisessa 400 metrin juoksussa finaaliin sijoittuen lopulta kuudenneksi. Lisäksi hän oli molemmissa olympialaissa mukana Yhdysvaltojen pitkän viestin joukkueessa voittaen vuonna 1992 hopeaa ja vuonna 1996 kultaa.
Stevens juoksi 400 metrillä ennätyksekseen 50.06 vuonna 1992.
Sörlin tarina
Freyjan koru
Tarinan alussa kerrotaan Óðinnin rakastajattaresta Freyjasta, miten tämä hankkii itselleen kyseenalaisin keinoin kääpiöiden valmistaman korun. Kun Óðinn saa tietää asiasta, hän lähettää Lokin varastamaan korun. Loki joutuu muuttamaan muotoaan useamman kerran, ennen kuin onnistuu saamaan korun eräänä yönä haltuunsa, minkä jälkeen hän tuo sen Óðinnille. Aamulla herättynään Freyja ymmärtää, kuka on korun katoamisen taustalla, mutta Óðinn ei suostu antamaan arvoesinettä takaisin, jollei Freyja langeta sellaista kirousta, että kaksi suurta kuningasta, joilla olisi kaksikymmentä kuningasta alamaisinaan, riitautuvat ja taistelevat keskenään mutta loitsujen vuoksi nousevat kuolemansa jälkeen taistelemaan yhä uudelleen, kunnes jonkun kristityn kuninkaan siunauksen alla taisteleva mies käy näitä eläviä kuolleita vastaan.
Högni ja Sörli
Sörlin kerrotaan olevan erään Norjan Ylämaata (isl. Upplönd) hallitsevan kuningas Erlingrin poika. Hän taistelee saagan mukaan Tanskanmaalla Hróiskeldassa (nyk. Roskilde) hallitsevaa kuningas Hálfdania vastaan, koska tahtoo saada haltuunsa tämän upean laivan. Hálfdan ja hänen miehensä kuolevat taistelussa, ja myöhemmin Högni Hálfdaninpoika kohtaa isänsä surmaajan. Högni lyö Sörlin tällöin syntyvässä taistelussa, mutta antaa sitten parantaa tämän haavat. Myöhemmin Sörli lähtee Idäntielle (isl. Austrvegr), missä kuolee. Högni lähtee tämän jälkeen hänkin viikinkiretkelle Idäntielle, missä hänestä tulee saagan mukaan kuningas, jolle kaksikymmentä pikkukuningasta maksaa veroja. Hänen kerrotaan olevan niin kuuluisa, että hänet tunnetaan Finnien asuinsijoilta (isl. Finnabú) aina Pariisiin saakka.
Heðinn ja Högni
Heðinnistä kerrotaan hänen olevan Serklannin (isl. Serkland) kuninkaan poika, jonka kerrotaan ryöstelevän ja hallitsevan alueita Spaaniassa (isl. Spanía) ja Kreikanmaalla (isl. Græcia) niin että kaksikymmentä kuningasta oli hänelle verovelvollisia. Eräänä päivänä ollessaan maissa Heðinn saapuu metsäaukiolle, missä Freyja ilmestyy hänelle Göndul-nimisen valkyyrian hahmossa. Göndul yllyttää miestä mittelemään voimiaan Högnin kanssa. Kun miehet tapaavat, he koettelevat paremmuttaan erilaisissa urheilulajeissa, mutta toteavat olevansa tasaveroisia. Miehen solmivat veriveljeyden.
Heðinn ryöstää Högnin tyttären Hildrin
Hieman myöhemmin Högni lähtee sotaretkelle, mutta Heðinn jää kotiinsa puolustamaan Högnin valtakuntaa. Eräänä päivänä Heðinn harhautuu jälleen metsään, missä tapaa Göndulin uudelleen. Tämä huomauttaa, etteivät Högnin ja Heðinn ole tasavertaisia, sillä Högnillä on vaimo suuresta suvusta kun taas Heðinnillä ei ole puolisoa ollenkaan. Heðinn päättää ryöstää Hildrin mukaansa Serklantiin Högnin poissa ollessa ja siinä samassa hän tulee häpeällisesti surmanneeksi Hildrin äidin, Högnin puolison. Heðinn palaa vielä samaan metsään, missä tapasi Göndulin aiemmin ja tällä kertaa Göndul asettaa Heðinnin ja Högnin ylle kirouksen Óðinnille antamansa lupauksen mukaisesti.
Hjaðningien taistelu (isl. Hjaðningavíg)
Högnin palattua hän lähtee ajamaan Heðinniä takaa ja lopulta he kohtaavat Há-nimisellä saarella. Miehet aloittavat joukkoineen taistelun ja Hildr jää seuraamaan heidän taisteluaan. Kaikki taisteluun osallistuvat kuolevat, mutta Freyjan loitsujen vuoksi he palaavat takaisin ja jatkavat elävinä kuolleina taisteluaan uudelleen ja uudelleen joka yö.
Ikuinen taistelu päättyy
143 vuotta myöhemmin kuningas Óláfr Tryggvinpoika laivoineen saapuu saarelle, jossa Heðinn ja Högni joukkoineen ovat taistelleet joka yö. Tiedetään, että saarella ollessa yöllä vartioon jätetty mies on aina kadonnut, eikä kukaan tiedä minne. Tällä kertaa vartioon jää Ívarr Säde (isl. ljómi), ja yöllä Ívarr kohtaa saarella Heðinnin, joka kertoo Ívarrille tarinansa. Hän antaa myös Ívarrille ohjeet siitä, miten tämän tulisi toimia, että loitsujen vuoksi päättymättömäksi tuomittu taistelu saataisiin päätökseen. Ívarr toimii Heðinnin antamien ohjeiden mukaisesti ja aamun sarastaessa hän on onnistunut tuhoamaan jokaisen taistelussa mukana olleen elävän kuolleen niin, etteivät nämä enää nouse ylös. Aamulla hän palaa kuningas Óláfrin luokse ja kertoo asiasta. Maissa ei näy mitään merkkejä siellä yön aikana käynnissä olleesta taistelusta, mutta Ívarrin miekassa on verijälkiä. Kuningas miehineen palaa tämän jälkeen kotiin valtakuntaansa.
Keskiaikainen käsitys muinaisista kuninkaista
Sörlin tarina kuuluu niihin muinaissaagoihin, jotka voidaan määritellä origo gentis -tyyppisiksi teksteiksi, sillä kuvatessaan kuningas Högniä ja tämän puolisoa sen voitiin katsoa kertovan keskiajan skandinaaveille näiden muinaisesta historiasta. Sörlin tarina kertoi sellaisten muinaisten kuninkaiden sukupuista, joihin useat merkkisuvut ja kuninkaalliset saattoivat jäljittää juurensa. Högnin puolison Hervörin kerrotaan saagassa olevan Heiðrekr Sudennahan (isl. úlfhamr) pojantytär. Kyseistä Heiðrekriä pidettiin naissoturi Hervörin poikana. Sekä Heiðrekr että Hervör esiintyivät myös Hervörin ja kuningas Heiðrekr Viisaan saagassa (Hervarar saga ok Heiðreks konungs ins vitra), joka esitti goottien ja hunnien välisiin sotiin liittyvää tarinaperinnettä. Suurvalta-ajan Ruotsissa kyseinen Hervörin saaga nähtiin lähteeksi ruotsalaisten kuninkaiden esi-isistä. Sörlin tarina ilmestyi Ruotsissa latinankielisenä käännöksenä vuonna 1697 (Jón Guðmundsson, Sagan af Hiedine og Hogna. Historia duorum regum Hedini et Hugonis. Teoksessa Ketilli Hængii et Grimonis Hirsutigenæ Patris et Filii Historia. Upsala: Olof Rudbeck, 1697).
Hjaðningavíg
Vaikka Sörlin tarinan varhaisin säilynyt versio on melko myöhäinen, kertomus Heðinnistä ja Högnistä ja ikuisesti kestävästä Hjaðningien taistelusta tunnetaan myös muista huomattavasti vanhemmista germaanisista lähteistä. Varhaisimmat maininnat Hjaðningeista Heðinnin seuraajina ja Högnistä ovat muinaisenglantilaisissa runoelmissa Deor ja Widsith, joista kumpikin esiintyy 900-luvun loppupuolelta peräisin olevassa Exeter-kirjassa. Niissä ei kuitenkaan mainita päättymättömästä taistelusta. Heðinnin ja Högnin välisen ikuisen taistelun teema esiintyykin vain skandinaavisissa lähteissä, missä se mainitaan Sörlin tarinan lisäksi Saxo Grammaticuksen latinankielisessä teoksessa Gesta Danorum (n. 1200), Snorri Sturlusonin Proosa-Eddan osiossa Skáldskaparmál (n. 1220) ja Háttalykill-nimisessä runossa (n. 1140). Proosa-Eddan 1300-luvulta peräisin olevissa käsikirjoituksissa on myös fragmentaarisesti säilynyt runo Ragnarsdrápa, joka on filologisin menetelmin ajoitettu 800-luvun puoliväliin. Näissä lähteissä esiintyvät versiot poikkeavat jonkin verran toisistaan. On myös esitetty, että Stora Hammarin kivi Gotlannissa esittäisi päättymättömän taistelun legendaa.
Aachenin rauha
thumb|360px|Aachenin rauhaa juhlistavat ilotulitukset [[Thamesilla, jotka järjestettiin 15. toukokuuta 1749. Georg Friedrich Händel sävelsi tilaisuuteen kappaleensa Ilotulitusmusiikki]] Aachenin rauha oli Itävallan perimyssodan päättänyt rauhansopimus. Sopimuksen laati neuvosto, joka kokoontui Aacheniin 24. huhtikuuta 1748. Sopimus allekirjoitettiin 18. lokakuuta 1748.
Aachenin rauhansopimusta pidettiin ensimmäisenä monenvälisenä sopimuksena, jossa oli peräti kahdeksan osapuolta. Britannia, Ranska ja Alankomaat allekirjoittivat sopimuksen ensimmäisinä ja muut osapuolet allekirjoittivat ehdolla olevat kohdat, joita nämä kolme olivat valmistelleet Bredan kokouksissa vuosina 1746–1748.
Sopimuksissa sovittiin seuraavista ehdoista:
Käytännössä sopimus merkitsi status quo ante bellumia, eli tilanne palautettiin ennen sotaa vallinneeseen tilaan. Sopimus ei ratkaissut Britannian ja Ranskan siirtomaakilpailun aiheuttamia riitoja eikä näin toiminut pohjana kestävälle rauhalle. Italian oloja sopimus kuitenkin vakautti.
Sotimista jatkettiin seitsenvuotinen sodassa 1756–1763 mm. Sleesian kysymyksestä. Jotkut kohdista olivat yhä kiistakohtia Ranskan vallankumoussodissa, jotka alkoivat 1792.
Gaston Ragueneau
Adolphe Gaston Ragueneau (10. lokakuuta 1881 Lyon – 14. heinäkuuta 1978 Draveil) oli ranskalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kestävyys- este- ja keskimatkojen juoksussa. Hän edusti seuratasolla SA Montrougea.
Ragueneau osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Pariisissa 1900, jossa hän oli mukana maansa hopeaa saaneessa joukkueessa 5 000 metrin joukkuekilpailussa, jossa sen ainoa vastustaja oli Yhdistyneen kuningaskunnan ja Australian sekajoukkue. Hän tuli kyseisessä kilpailussa maaliin neljäntenä juoksijana. Ragueneau juoksi viiden mailin kilpailussa Ateenan välikisoissa 1906, mutta joutui keskeyttämään. Hän osallistui Lontoon olympialaisissa 1908 viiden mailin matkalle, 3 200 metrin estejuoksuun ja 1 500 metrille, mutta keskeytti kaikissa kilpailuissa.
Ragueneaun ennätys 1 500 metrillä oli 4.10,0, jonka hän juoksi vuonna 1904.
Tahesia Harrigan
Harrigan opiskeli Yhdysvalloissa Minnesotan ja Alabaman yliopistoissa. Yleisurheilussa hänen lajejaan ovat olleet 100 ja 200 metrin juoksu, pituushyppy ja kolmiloikka. Harriganin ennätys 100 metrillä on 11,13 sekuntia.
Harrigan voitti pronssia 60 metrin juoksussa Valenciassa sisäratojen MM-kilpailuissa 2008. Hän edusti maataan Pekingin vuoden 2008 kesäolympialaisissa ja selvisi neljännesvälieriin asti. Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 hän oli kuudes 60 metrillä.
CAF:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2006
AFC -maanosaliiton vuoden 2006 jalkapallon MM-kilpailujen karsintoihin osallistui 51 liiton jäsenmaata. Djibouti ja Komorit jättäytyivät karsintojen ulkopuolelle. Karsinnat alkoivat lokakuussa 2003 ja päättyivät lokakuussa 2005.
Karsintojen viisi parasta maata selviytyi 2006 MM-lopputurnaukseen.
Esikarsinnat
Karsintojen ensimmäisellä kierroksella Afrikan heikoimmin FIFA-rankingissa sijoittuneet maat pelasivat kaksoisottelut, jonka voittajat pääsivät toisen kierroksen lohkovaiheeseen. Parhaiten rankatut Afrikan maat pääsivät suoraan lohkovaiheeseen.
Lohkovaihe
Karsintojen toisessa vaiheessa maat jaettiin viiteen kuuden joukkueen lohkoon. Lohkovaihe oli myös Afrikan mestaruusturnauksen karsinta. Lohkovoittajat selviytyivät 2006 MM-kisoihin. Lohkojen kolme parasta selviytyivät 2006 Afrikan mestaruusturnaukseen.
Viimeinen myyntipäivä (EP)
Viimeinen myyntipäivä on punkyhtye Kohu-63:n EP-levy, joka julkaistiin vuonna 1991 levymerkillä Stay Free Underground Records.
Luettelo Qing-dynastian aikaisista kapinoista
Kiinaa vuosina 1644–1911 hallinnutta Qing-dynastiaa vastaan nousi harvinaisen suuri määrä kapinoita, tässä ainakin tärkeimmät:
Bolšoi Jugan
Bolšoi Jugan on Obin keskijuoksun rinnakkaisuoman Staraja Obin eteläinen sivujoki Hanti-Mansian autonomisessa piirikunnassa Tjumenin alueella Venäjällä. Joen pituus on 1063 kilometriä, josta alin 457 kilometriä on navigoitavaa osuutta. Valuma-alueen laajuus 34 700 neliökilometriä.
thumb|left|210px|Vene Bolšoi Juganilla Joen keskivirtaama oli keskijuoksun Taurovon mittauspisteessä keskimäärin 81,7 m3/s ja alajuoksun Ugutissa 143,1 m3/s. Alimmillaan virtaus on kevättalvella. Kevättulvat esiintyy yleensä touko-kesäkuussa, jolloin keskimääräinen kuukausivirtaama saattaa kohota keskijuoksulla tasolle 300–500 m3/s(Taurovo) ja alajuoksulla 300–900 m3/s (Ugut).
thumb|left|210px|Ugutin taajama joen alajuoksulla Joen valuma-alueella on joitain öljykenttiä tuotantotaajamineen (esimerkiksi Ugut). Myös öljy- ja maakaasuputket, tiet ja muut maastoa muuttaneet rakenteet ovat vakavasti vaikuttaneet alueen alkuperäisväestön (hantit) elämään ja muuttaneet vuosikymmeniksi alueen luonnonoloja erityisesti joen alajuoksulla.
Bolšoi Juganin sivu-uoman varrella sijaitsee Juganskin luonnonpuisto, joka on toinen Hanti-Mansian luonnonpuiston tasoisista tiukemmin suojelluista luonnonsuojelualueista.
Joen valuma-alueen raja toimii piirikunnan koillisrajana.
Aleksandr Fadejev
Aleksandr Aleksandrovitš Fadejev (((24. joulukuuta (J: 11. joulukuuta) 1901 Kimry, Venäjän keisarikunta – 13. toukokuuta 1956 Moskova, Neuvostoliitto ) oli neuvostoliittolainen romaanikirjailija ja kriitikko. Hän kuului Kirjailijaliiton perustajiin ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1946–1954.
Fadejev osallistui Venäjän sisällissotaan ja oli tukahduttamassa Kronstadtin kapinaa. Hän toimi kuolemaansa asti kahden merkittävän kirjailijaliiton, proletaarikirjailijoiden liiton ja Neuvostoliiton kirjailijaliiton, johdossa. Hän teki itsemurhan vuonna 1956.
Senecan kieli
Senecan kieli (senecaksi Onödowága tai Onötowáka) on senecaintiaanien puhuma irokeesikieli, jota nykyään puhutaan pääosin reservaateissa New Yorkin länsiosissa ja Oklahomassa. Kielellä on vain sata puhujaa, mutta itse senecoja on jäljellä noin 9000 henkeä.
Mohammed Badie
thumb|Mohammed Badie vuonna 2011. Muhammad Badie (s. 7. elokuuta 1943) on Egyptin Muslimiveljeskunnan johtaja.
Badie pidätettiin 20. elokuuta 2013 syytettynä yllytyksestä murhiin Mohammed Mursin valtakaudella. Hänen tuomionsa käsiteltiin kahdeksanminuuttisessa oikeudenkäynnissä, jossa häntä ei päästetty paikalle puolustautumaan syytöksiltä. Oikeudenkäynnissä Badie tuomittiin kuolemaan yhdessä 682 muun Muslimiveljeskunnan tukijaksi väitetyn henkilön kanssa.
Hardline
Hardline on vuonna 1991 perustettu yhdysvaltalainen rockyhtye. Yhtyeen perustivat veljekset Johnny ja Joey Gioeli, jotka olivat aikaisemmin soittaneet eri yhtyeissä Gazzarri's-yökerholla Sunset Stripillä West Hollywoodissa. Alkuperäisessä kokoonpanossa soitti veljesten lisäksi kitaristi Neal Schon, basisti Todd Jensen ja rumpali Deen Castronovo, jotka olivat aikaisemmin soittaneet muun muassa superyhtye Bad Englishissä ja yhdessä laulaja Paul Rodgersin kanssa.
Ensimmäisen albumin jälkeen yhtye vietti hiljaiseloa, ja jäsenet olivat mukana studiomuusikoina muun muassa Alice Cooperin, Ozzy Osbournen ja Steve Vain yhtyeissä. Neal Schon lähti yhtyeestä ja päätyi lopulta aikuisrockyhtyeeseen Journey. Basisti Todd Jensen ja rumpali Deen Castronovo lähtivät Hardlinesta ja liittyivät Ozzy Osbournen yhtyeeseen. Ennen yhtyeen toista albumia II rumpali Bobby Rock, kosketinsoittaja Michael T. Ross ja Black Sabbathin basisti Geezer Butler liittyivät kokoonpanoon.
23. elokuuta 2008 Hardline ilmoitti MySpace-sivustollaan aloittavansa kolmannen albuminsa tekemisen syyskuussa. Keväällä 2009 ilmestynyt albumi on nimeltään Leaving the end open.
Agence France-Presse
Agence France-Presse (AFP) on maailman vanhin uutistoimisto, sillä sen edeltäjä Agence Havas on perustettu 1835. Se on myös suurin ranskalainen tietotoimisto ja maailman kolmanneksi suurin tietotoimisto AP:n ja Reutersin jälkeen.
WorldCat
WorldCat on OCLC:n ylläpitämä bibliografinen luettelopalvelu. Palvelu sisältää kirjojen ja lehtien lisäksi myös muuta fyysistä materiaalia.
Chidori (1933)
Chidori oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1933 valmistunut Chidori-luokan torpedovene.
Agence France-Presse
AFP:n pääkonttori on Pariisissa ja ulkomaantoimitukset Washingtonissa, Hongkongissa, Nikosiassa ja Montevideossa. Lisäksi sillä on toimipiste 110 maassa. AFP jakelee uutisia ranskaksi, englanniksi, saksaksi, espanjaksi, arabiaksi, portugaliksi ja venäjäksi.
WorldCat
Historia
Palvelun alkuperäisiin kehittäjiin kuuluu Ohio College Association, joka palkkasi Frederick Kilgourin vuonna 1967. Ensimmäiset bibliografiset tiedot lisättiin vuonna 1971 silloin nimellä OCLC Online Union Catalog tunnettuun järjestelmään.
Chidori (1933)
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1931 hankinnoissa Maizurun laivastontelakalta, missä köli laskettiin 13. lokakuuta 1931. Alus laskettiin vesille 1. huhtikuuta 1933 ja valmistui vielä saman vuoden lopulla 20. marraskuuta.
Agence France-Presse
Teoriassa AFP on riippumaton valtioista, mutta käytännössä Ranskan valtio on sen suurin asiakas.
WorldCat
Historia
Verkkopalvelun DNS-nimi on varattu 20. tammikuuta 1998 lähtien.
WorldCat Identities
WorldCat sisältää yhteenvedon henkilöille ja yrityksille, joihin WorldCat-luettelosta viitataan.
Nevaeh
Nevaeh on metalliyhtye Design the Skylinen esikoisalbumi, joka julkaistiin elokuussa 2011.
Walter Stenmark
Walter Stenmark (1. tammikuuta 1892 Parainen – 18. toukokuuta 1938 Helsinki ) oli suomalainen toimittaja.
Stenmark syntyi maanviljelijäperheeseen. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta vuonna 1911 ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1916. Stenmark työskenteli opiskeluaikanaan opettajana Paraisilla ja Turun ruotsinkielisen saariston kiertävän kansanopiston johtajana vuosina 1917–1919.
Stenmark liittyi vuonna 1919 Svenska Tidningenin toimitukseen, mutta siirtyi sitten Lantmannabankenin Turun konttoriin. Vuosina 1920–1928 hän työskenteli turkulaisen Västra Finlandin päätoimittajana ja vuosina 1928–1932 Åbo Underrättelserin toimituspäällikkönä. Vuodesta 1932 aina kuolemaansa saakka Stenmark oli Hufvudstadsbladetin toimitussihteerinä ja artikkelitoimittajana.
Stenmark osallistui vuoden 1918 sisällissotaan saariston vapaajoukoissa. Hän toimi suomenruotsalaisten kansankäräjien edustajana, Ruotsalaisen kansanpuolueen Turun paikallis- ja piirisihteerinä vuosina 1920–1923 ja Åbo Akademin ylioppilaskunnan puheenjohtajana lukuvuonna 1922–1923. Stenmark on laatinut Turun ruotsinkielisen maatalousopiston kymmenvuotishistoriikin.