cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ladislaus IV
Ristiriidat kirkon kanssa
Ladislausta kuvattiin villiksi ja hillittömäksi, ja hänen kerrotaan suosineen äitinsä kansaa kiptšakkeja. Ladislaus ajoi pian Unkarin uskonnolliseen myllerrykseen. Aikalaiset syyttivät Ladislausta kiptšakkien suosimisesta unkarilaisten kustannuksella ja siitä että hän laiminlöi italialaissyntyistä vaimoaan Kaarle I:n tytärtä kiptšakkirakastajattariensa tähden. Koska kiptšakit olivat pakanoita, päätti paavi Nikolaus IV, että Ladislauksen on luovuttava vallasta ja julisti 1288 ristiretken Ladislausta vastaan. Tästä alkoi kaksivuotinen sisällissota. Lopulta kiptšakit surmasivat Ladislauksen kostoksi vuonna 1282 tehdystä hyökkäyksestä. Chronicon Dubnicensen mukaan kiptšakit tappoivat Ladislauksen vuonna 1290 hänen omaan telttaansa Ladislauksen olleessa leiriytyneenä Biharin läänissä.
Lumivuohet
Lumivuohet (Oreamnos) on vuohieläimiin kuuluva nisäkässuku. Se sisältää nykyisen lumivuohen (Oreamnos americanus) lisäksi sukupuuttoon kuolleen lajin Oreamnos harringtoni. Molemmat ovat pohjoisamerikkalaisia lajeja, mutta sukupuuttoon kuollut laji eli etelämmässä kuin lumivuohi nykyään.
Lumivuohien alkuperä ja sijainti vuohieläinten sukupuussa ovat epäselviä. Ei ole selvyyttä siitä, kehittyikö suku Aasiassa vai Amerikassa, mutta kummassakin tapauksessa lumivuohilla on aasialaisia juuria, jotka ovat siirtyneet Pohjois-Amerikkaan Beringian kautta. Lumivuohien tunnettu fossiiliaineisto alkaa keskipleistoseenilta, ja vanhimmat tunnetut jäänteet kuuluvat Oreamnos harringtoni -lajille Coloradosta. Oreamnos harringtoni oli nykyistä lajia pienikokoisempi, ja se on todettu erilliseksi lajiksi sekä morfologiaa että DNA:ta käsittelevissä analyyseissä.
Vammaiskulttuuri
Vammaiskulttuuri viittaa kokonaisuuteen, johon voidaan katsoa kuuluvaksi esimerkiksi vammaispoliittinen taide sekä vammaisten ihmisten yhteiset kokemukset ja historia, huumori, normit, arvot, elämäntavat ja käyttäytymissäännöt. Monilla vammaisilla ihmisillä on elämässään samankaltaisia kokemuksia, mikä on yksi tärkeä osa vammaiskulttuuria. Vammaiskulttuuria voidaan pitää alakulttuurina tai vaihtoehtokulttuurina.
Vammaiskulttuuri liittyy myös vammaispoliittiseen toimintaan ja vammaisten ihmisten aktivismiin. Vammaiskulttuurissa vammaiset ihmiset määrittelevät itse vammaisuuden.
Suomessa vammaiskulttuurin käsite on nuori, se on alkanut muotoutua 2000-luvun alussa. Lisäksi vammaisliike ei ole ollut yhtä mieltä siitä, onko käsite tarpeellinen ja mitä se tarkoittaa.
Kuurot käyttävät termiä kuurojen kulttuuri viitatessaan omaan kieli- ja kulttuuriyhteisöönsä. Kuurot eivät yleensä identifioidu vammaisiksi ihmisiksi, vaan kieli- ja kulttuurivähemmistöksi.
Musiikkiala
Vammaisten musiikkiprojekteja ovat muun muassa liikuntavammaisten musiikkiprojekti No problem.
Musiikin erityispalvelukeskus Resonaari pyrkii lisäämään yhdenvertaisia mahdollisuuksia musiikin opiskeluun.
KynnysKino
Kynnyskino on joka toinen vuosi Helsingissä ja Turussa järjestettävä vammaispoliittisen elokuvan katselmus. Vuonna 1997 järjestetyn ensimmäisen Kynnyskinon aiheena oli ihmiskuvan täydellisyyden ja epätäydellisyyden erilaiset puolet. Tapahtumien pääjärjestäjä on Kynnys ry, vammaisten perus- ja ihmisoikeusjärjestö. Juhlaan kuuluu myös kilpailusarja, jossa jaetaan palkinnot ja tunnustukset juhlan päätöspäivänä.
Nakasu-Kawabatan metroasema
thumb|Metroaseman sisäänkäynti Nakasu-Kawabatan metroasema on Fukuokan kaupungin Hakatan suuralueella sijaitseva metroasema. Nakasu-Kawabatan asema on yhdeksäs asema Kūkō-linjalla Meinohaman aseman päästä lukien ja ensimmäinen asema Hakozaki-linjalla. Asema on avattu 20. huhtikuuta 1982.
Vammaiskulttuuri
Joensuun Parafest
Joensuussa vuodesta 2011 järjestetty elokuinen Parafest-tapahtuma on edistää yhdenvertaisuuttaa kulttuurin kautta. Festivaali on esteetön. Parafest tarjoaa vammaisille taiteilijoille mahdollisuuden saada esiin tuottamaansa taidetta ja tuo heidän taiteensa yleisön nähtäväksi ja kuultavaksi. Esiintyjiä ja osallistujia on muun muassa tanssin, musiikin, teatterin, kuvataiteiden ja elokuvan alalta. Järjestäjänä on Joensuun Parafestyhdistys ry.
Sarjakuvantekijät
Sarjakuvapiirtäjä Kaisa Lekalla on amputoidut jalat. Värisokeutta on Asterixin piirtäjällä Albert Uderzolla ja Natashan piirtäjällä François Walthérylla.
Nakasu-Kawabatan metroasema
Tärkeitä paikkoja ja rakennuksia aseman lähistöllä ovat esimerkiksi:
Vammaiskulttuuri
Teatteri Totti
Teatteri Totti on vuonna 1987 perustettu viittomakielinen teatteri.
Irlannin tasavaltalaisveljeskunta
Irlannin tasavaltalaisveljeskunta (, IRB) oli Irlannissa ja Isossa-Britanniassa vuosina 1858–1924 toiminut vallankumouksellinen salaseura, jonka tavoitteena oli tehdä Irlannista itsenäinen tasavalta. Se kuului feeniläiseen liikkeeseen ja sen sisarjärjestö oli Yhdysvalloista käsin samaa tavoitetta tukenut Feeniläisveljeskunta, jonka aktiivisuus tosin painottui lähinnä 1860-luvulle. IRB:n näkyvimmät saavutukset olivat epäonnistunut kapinayritys vuonna 1867, joukko lukuisia pommi-iskuja Englannissa sekä vuoden 1916 pääsiäiskapina. Järjestö hajosi sisäisiin erimielisyyksiin Irlannin itsenäistymisen yhteydessä 1920-luvun alussa.
Historia
Irlannin tasavaltalaisveljeskunnan perusti James Stephens, joka oli kuulunut aiemmin Nuori Irlanti -liikkeeseen ja joutunut asumaan vuoden 1848 epäonnistuneen kapinan jälkeen useita vuosia maanpaossa Pariisissa. Siellä hän oli tutustunut kohtalotoveriinsa John O’Mahonyyn. Kun Stephens vuonna 1857 kirjoitti Yhdysvaltoihin muuttaneelle O’Mahonylle ja pyysi tätä lähettämään rahaa muistomerkin hankkimiseksi eräälle kuolleelle kapinalliselle, O’Mahony tarjoutuikin rahoittamaan salaista vallankumousjärjestöä, jos Stephens perustaisi sellaisen Irlantiin. Kun ensimmäinen 80 punnan suuruinen rahalähetys saapui, Stephens piti IRB:n perustavan kokouksen kotonaan Dublinissa Pyhän Patrikin päivänä 17. maaliskuuta 1858. Järjestön nimi oli aluksi Irish Revolutionary Brotherhood (vallankumouksellinen veljeskunta), mutta muuttui myöhemmin muotoon Republican Brotherhood (tasavaltalainen veljeskunta). O’Mahony perusti vastaavasti feeniläisveljeskunnan New Yorkissa.
IRB:n toiminta perustui maanalaisiin soluihin. Sen jäsenet vannoivat valan, että he taistelisivat brittejä vastaan tehdäkseen Irlannista ”itsenäisen demokraattisen tasavallan”. Viktoriaanisen ajan englantilaiset pitivät koko feeniläisliikettä katolisten uskonnollisten fanaatikkojen ääriliikkeenä, jota arveltiin ohjailtavan Roomasta käsin. Todellisuudessa katolinen kirkko ja paavi tuomitsivat feeniläisliikkeen, ja IRB sai rahaa ja aseita nimenomaan Yhdysvaltain feeniläisveljeskunnalta. Salaseuran johto lupasi amerikkalaisille rahoittajilleen käynnistää kansannousun Irlannissa 20. syyskuuta 1865. Aseita ei kuitenkaan saatu tarpeeksi ja viisi päivää ennen suunniteltua kapinan alkua brittiviranomaiset pidättivät Irlannin feeniläisjohtajat. Neljä liikkeen johtajaa – Charles Joseph Kickham, John O’Leary, Thomas Clarke Luby ja Jeremiah O’Donovan Rossa – tuomittiin pitkiin vankeusrangaistuksiin ja heidän julkaisemansa lehti The Irish People lakkautettiin.
Uusi amerikkalaisten rahoittama kapina suunniteltiin maaliskuulle 1867. Alkuperäisenä tarkoituksena oli vallata Englannissa sijaitsevan Chesterin linnan asevarasto, mikä ei kuitenkaan toteutunut. Kapina käynnistyi Irlannissa 5. maaliskuuta sarjalla hyökkäyksiä ja iskuja poliisiasemia sekä liikenneyhteyksiä vastaan, mutta toiminta kukistettiin nopeasti ja kaikki johtajat vangittiin. Amerikasta toukokuussa saapunutta aselaivaa ei ollut vastaanottamassa kukaan. Feeniläiset siirtyivät nyt yksittäisiin väkivaltaisiin iskuihin. Feeniläisjohtajia oikeudenkäyntiin saattanut poliisi surmattiin ja kolme hänen murhastaan marraskuussa 1867 teloitettua miestä julistettiin ”Manchesterin marttyyreiksi”. Kuukautta myöhemmin 12 ihmistä kuoli räjähdyksessä, jonka tarkoituksena oli vapauttaa eräs IRB:n asehankkija vankilasta. Pelko väkivaltaisuuksista sai Ison-Britannian pääministeriksi 1868 tulleen liberaalin William Gladstonen toteuttamaan joitain uudistuksia Irlannissa. Anglikaanisen Irlannin kirkon valtionkirkon asema Irlannissa lakkautettiin 1869 ja seuraavana vuonna säädettiin maanvuokraajien oikeudellista asemaa parantanut Land Act -laki. Samoihin aikoihin irlantilainen poliitikko Isaac Butt käynnisti niin sanotun home rule -liikkeen, joka tähtäsi Irlannin itsehallinnon saavuttamiseen rauhanomaista ja laillista tietä. Monet Irlannin feeniläisistä ryhtyivät kannattamaan home rule -liikettä ja siirtyivät näin normaaliin politiikkaan. Käänne tunnetaan nimellä ”uusi suunnanmuutos” (new departure). Toisaalta monet kieltäytyivät luopumasta väkivaltaisista keinoista.
O’Donovan Rossa sekä John Devoy vapautuivat vuonna 1871 vankilasta ja organisoivat IRB:n toiminnan uudelleen vuonna 1873. Organisaation johtoon asetettiin 11-henkinen pääneuvosto, jota järjestön jäsenten tuli kohdella ”Irlannin tasavallan hallituksena”. Uuden kapinan järjestäminen lykättiin etäisempään tulevaisuuteen. Vaikka IRB ryhtyikin tukemaan Charles Stewart Parnellin parlamentissa käymää kamppailua home rulen puolesta, se järjesti myös 1880-luvulla Englannin kaupunkeihin kohdistuneen niin sanotun dynamiittikampanjan. Järjestö onnistui jossain määrin elvyttämään hiljentynyttä toimintaansa 1900-luvun alussa. Uutta eloa toi 15 vuotta vankilassa istuneen Thomas J. Clarken paluu Irlantiin vuonna 1907. Muutamaa vuotta myöhemmin hän syrjäytti IRB:n vanhat johtajat ja nosti heidän tilalleen nuoremman ja sitoutuneemman johdon. IRB tuki Irlannin vapaaehtoisjoukkojen perustamista vuonna 1913 ja onnistui soluttamaan sen osan joukoista, jotka kieltäytyivät ensimmäisen maailmansodan puhjettua liittymästä Britannian armeijaan. Clarke perusti keväällä 1915 IRB:n pääneuvostosta erillisen sotaneuvoston, joka yritti käyttää näitä joukkoja vallankumouksen välineenä ja järjesti pääsiäiskapinana tunnetun epäonnistuneen kansannousun.
Pääsiäiskapinan kukistamisen jälkeen Michael Collins elvytti IRB:n toiminnan vielä kerran uudelleen. Järjestön salaseuramaisuutta alettiin kuitenkin pitää taakkana, ja Irlannin vapaussodan aikana vuodesta 1919 alkaen se menetti pääosan arvovallastaan uudelle Irlannin tasavaltalaisarmeijalle (IRA) sekä Dáil Éireannin hallitukselle. Molemmissa organisaatioissa mukana ollut Collins tosin piti IRB:tä yhä merkittävänä, mutta monet arvostivat nyt IRA:n jäsenyyttä enemmän. Kysymys joulukuussa 1921 solmitusta Ison-Britannian ja Irlannin sopimuksesta jakoi IRB:n, sillä järjestön pääneuvosto puolsi sopimusta mutta pääosa jäsenistä vastusti sitä. Tämän seurauksena järjestö hajosi Irlannin sisällissodan aikana. IRB lakkautettiin vuonna 1924 sen jälkeen, kun siitä irtautunut Irish Republican Army Organisation -niminen ryhmä oli sekaantunut epäonnistuneeseen kapinaan uuden Irlannin vapaavaltion armeijassa.
Jim Beatty
James Tully ”Jim” Beatty (28. lokakuuta 1934 New York, New York (osavaltio), Yhdysvallat ) on yhdysvaltalainen keskimatkojen ja pitkänmatkan juoksija. Hän kuului 1960-luvun alussa unkarilaisen maanpakolaisen Mihály Iglóin valmentamaan kalifornialaisryhmään.
Italialaissiirtolaisten jälkeläinen Jim Beatty kasvoi lapsuutensa Charlottessa Pohjois-Carolinassa. Myöhemmin hän opiskeli Pohjois-Carolinan yliopistossa Chapel Hillissä. Siellä hän kilpaili yliopiston urheiluseurassa Tar Heelsissä, jossa hän juoksi parhaaksi mailin ajakseen 4.06. Hän voitti yliopistoaikanaan Atlantic Coast Conferencen mailin juoksun vuosina 1955 ja 1956. Valmistuttuaan vuonna 1957 hän lopetti hetkeksi uransa ennen siirtyi urheilemaan Kaliforniaan.
Vuonna 1960 hän tuli jäseneksi unkarilaislähtöisen valmentajan Mihály Iglóin vetämään Los Angeles Track Clubin keski- ja kestävyysmatkojen juoksijaryhmään, jossa muita jäseniä olivat muun muassa Unkarista Igloin kanssa pakolaiseksi lähtenyt László Tábori sekä amerikkalaiset Bob Schul, Jim Grelle ja Dyrol Burleson. Kesän alussa Beatty teki 5 000 metrillä uuden Yhdysvaltain ennätyksen 13.51,7, joka oikeutti hänet kahdeksanneksi vuoden maailmantilastossa. Vähän sen jälkeen hän otti vuoden 1960 olympiakarsinnoissa voiton 5 000 metrillä, ja näin hän oli olympiaedustaja Rooman olympialaisissa. Itse kisoissa Beatty ei onnistunut, vaan putosi alkuerissä loppukilpailusta. Seuraavana vuonna Beatty teki 1 500 metrillä Oslossa uuden ennätyksensä 3.40,2, joka oikeutti vuoden 1961 maailmantilastossa kolmannelle sijalle. Vuoden 1961 Euroopan kiertueellaan hän kävi Helsingissä Maailmankisoissa voittamassa 1 500 metriä.
Talvella 1962 Beatty alitti ensimmäisenä urheilijana sisähallissa mailin juoksussa neljä minuuttia tehden uuden maailmanennätyksen. Vuosi 1962 oli muutenkin Jim Beattyn menestysvuosi, jonka tuloksena hänelle myönnettiin James E. Sullivan -palkinto eli vuoden paras amerikkalainen amatööriurheilija. Hän voitti AAU:n Yhdysvaltain mestaruuden maililla ja teki myöhemmin saman vuoden kesäkuussa Yhdysvaltain mailin ennätyksen 3.55,5. Aika oli samalla toiseksi paras aika maailmassa kaudella 1962. Seuraavana päivänä hän juoksi uuden 2 mailin maailmanennätyksen 8.29,8 parantaen kahdella kymmenyksellä Uuden-Seelannin Murray Halbergin juoksemaa ennätysaikaa. Samassa kuussa hän paransi Yhdysvaltain 1 500 metrin ennätystä aikaan 3.39,9 parantaen sitä elokuussa Oslossa aikaan 3.39,4. Beatty jatkoi Euroopan kiertuettaan Suomeen osana Igloin ryhmää ja teki Turussa Yhdysvaltain 5 000 metrin ennätyksen 13.45,0, joka oikeutti hänet vuoden maailmantilastossa kolmanneksi.
Kaudella 1963 Beatty ei saavuttanut samanlaisia ennätystuloksia kuin edellisellä kaudella. Hän osallistui Yhdysvaltain edustajana Pan-Amerikan kisoihin São Paulossa sijoittuen toiseksi maanmiehensä ja seurakaverinsa Jim Grellen voittaessa. Loukkaantumiset alkoivat vaivata Jim Beattyä. Niinpä vuoden 1964 olympiakarsinnat olivat hänelle pettymys, sillä hän putosi olympiajoukkueesta sijoittuessaan 5 000 metrillä viidenneksi. Sen jälkeen hän päätti aktiivisen urheilu-uransa, kun loukkaantui vuonna 1965 harjoitellessaan.
Jim Beatty palasi Kalifornian aktiivivuosien jälkeen kotiseudulleen Pohjois-Carolinaan. Hänet nimettiin vuonna 1963 Pohjois-Carolinan urheilun Hall of Fameen. Beatty oli kuusi vuotta Pohjois-Carolinan demokraattien edustajana osavaltioparlamentissa, mutta ei onnistunut nousta Yhdysvaltain kongressiin.
Beatty nimettiin vuonna 1990 Yhdysvaltain yleisurheilun Hall of Fameen.
Mile Sterjovski
Sterjovski aloitti ammattilaisuransa synnyinkaupunkinsa Wollongong Wolvesissa ja pelasi vähän aikaa Illawarra Lionsissa, kunnes teki läpimurtonsa Sydney Unitedin ja Parramatta Powerin riveissä. Näissä seuroissa 68 sarjaottelussa tekemillään 31 maalilla hän ansaitsi siirron Ranskan Ligue 1:n Lilleen vuonna 2000. Neljän Lille-kauden jälkeen Sterjovski siirtyi Sveitsin pääsarjan FC Baseliin kolmeksi kaudeksi. Hän voitti Sveitsin mestaruuden jo ensimmäisellä kaudellaan ja toisena kautena hän oli osa UEFA Cupin neljännesvälieriin yltänyttä Baselin joukkuetta. Kesällä 2007 Sterjovski muutti Turkkiin Hacettepen joukkueeseen.
Jo tammikuussa 2008 Sterjovski ilmoitti, että hän aikoo jättää Turkin perheeseensä liittyvistä henkilökohtaisista syistä. Hän kertoi myös neuvottelevansa Englannin valioliigan Derbyn kanssa. Siirto Derbyyn toteutui työlupa-asioiden selvittyä 24. tammikuuta. Sterjovski pelasi kevätkauden ajan säännöllisesti Derbyn oikeana laitalinkkinä. Seuraavalla kaudella Sterjovskille ei riittänyt roolia manageri Paul Jewellin joukkueessa. Hänen vastuunsa lisääntyi kuitenkin Nigel Cloughin tultua joukkueen valmentajaksi. Kesällä 2009 Sterjovski siirtyi siitä huolimatta takaisin kotimaahansa Perth Gloryn joukkueeseen. Siirtosummaa ei ilmoitettu julkisuuteen. Sterjovski allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen. Hän on Perthissä palkkakaton ulkopuolinen niin sanottu marquee-pelaaja.
Sterjovski pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Australian maajoukkueessa vuonna 2000. Hän edusti maataan MM-kisoissa vuonna 2006 pelaten kolmessa Australian neljästä ottelusta ja oli voittamassa OFC Nations Cupia vuonna 2004. Kaikkiaan hän pelasi maajoukkueessa 44 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia.
Stone Sour
Stone Sour on yhdysvaltalainen rock/metalli-yhtye, joka perustettiin vuonna 1992. Yhtye lopetti vuonna 1997, kun yhtyeen laulaja Corey Taylor ja kitaristi James Root liittyivät Slipknot-yhtyeeseen. Vuonna 2002 yhtye palasi takaisin yhteen. Tällä hetkellä yhtye on tauolla.
Bändin nimi tulee "Stone Sour" nimisestä drinkkisekoituksesta, jossa on 1 osa viskiä, appelsiinimehua ja sour mixiä.
Yhtyeen tunnetuimmat kappaleet ovat "Get Inside", "Bother", "30-30/150", "Through Glass", "Say You'll Haunt Me", "Absolute Zero" ja "Do Me Favor".
Yhtye on myynyt yli neljä miljoona albumia maailmanlaajuisesti.
Stone Sour on esiintynyt kolme kertaa Suomessa. Ensimmäisen kerran vuonna 2007 Nosturissa, toisen kerran 26. kesäkuuta 2013 Rock the Beach-festivaaleilla. Kolmannen kerran yhtye nähtiin Suomessa 6. kesäkuuta 2018 Hyvinkäällä järjestettävillä Rockfest-festivaaleilla.
Historia
Laulaja Corey Taylor ja alkuperäinen rumpali Joel Ekman perustivat Stone Sourin vuonna 1992. Tämän jälkeen yhtyeeseen liittyi Taylorin pitkäaikainen ystävä, basisti Shawn Economaki. Paria vuotta myöhemmin, vuonna 1995, toinen kitaristi James Root liittyi kokoonpanoon ja viimeisin kitaristi, Josh Rand tuli yhtyeeseen vuonna 2002. Rumpali Roy Mayorga liittyi vasta vuonna 2006 Stone Souriin alkuperäisen rumpalin Joel Ekmanin erottua saman vuoden maaliskuussa.
Stone Sour julkaisi kolme omakustanteista demoa vuosina 1992–1996 ennen kuin teki levytyssopimuksen Roadrunner Recordsin kanssa. Osa demolevyjen kappaleista päätyivät yhtyeen studioalbumeihin.
Vuonna 1997 Corey Taylor erosi Stone Sourista liittyäkseen alternative metal -yhtye Slipknotin riveihin laulajaksi. Joel Ekman perusti perheen ja jätti Stone Sourin lopullisesti. Kitaristi James Root seurasi Tayloria vuotta myöhemmin Slipknotiin. Myös Shawn Economaki liittyi Slipknotiin, muttei soittavaan kokoonpanoon vaan yhtyeen manageriksi.
Vuonna 2002, kun yhtye palasi takaisin samalla kokoonpanolla, kitaristi Josh Rand liittyi yhtyeeseen, yhtye rupesi äänittämään ensimmäistä albumiaan. Vuonna 2002 yhtye julkaisi albumin nimeltä Stone Sour. Albumilta julkaistiin singlet kappaleista "Get Inside", "Bother" ja "Inhale". Kappale "Get Inside" oli tyyliltään lähellä Slipknotin musiikkityyliä.
Vuonna 2006 ilmestyi Stone Sourin toinen albumi Come What(ever) May, joka oli tyyliltään huomattavasti rock/metalli ilmaisuun nojautuvaa musiikkia. Kappaleet "Through Glass" ja "Sillyworld" nousivat radiosoiton myötä hiteiksi.
Vuonna 2010 syksyllä ilmestyi kolmas albumi Audio Secrecy, joka oli omistettu Slipknot basisti Paul Graylle, joka kuoli ennen levyn ilmestymistä. Albumista julkaistiin singlet "Say You'll Haunt Me", "Mission Statement", "Digital (Did You Tell)" ja "Hesitate".
Yhtye keikkaili vuoden 2013 talven ilman Jim Rootia, joka otti taukoa bändistä keskittyäkseen enemmän uuden Slipknot albumin tekemiseen. Hänet korvasi livenä Christian Martucci. Vuonna 2014 toukokuussa yhtye ilmoitti virallisella sivulla, että Jim Root on erotettu bändistä ja hänet korvaa Christian Martucci. "Meanwhile in Burbank" ja "Straight Outta Burbank..." julkaistiin vuonna 2015. Yhtyeen viides levy "Hydrograd" julkaistiin keväällä 2017.
Kokoonpano
thumb|right|Yhtyeen laulaja Corey Taylor thumb|right|250px|Kitaristi Josh Rand esiintymässä.
Diskografia
{{Palstat
EP:t
}}
Demot
}}
2015 TB145
thumb|right|150px|Asteroidi tutkakuvassa. 2015 TB145 on asteroidi ja ilmeisesti kuollut komeetta, joka havaittiin lokakuussa 2015 pari viikkoa ennen sen Maan ohitusta, joka tapahtui 31. lokakuuta 2015. Kappaleen läpimitaksi arvioidaan noin 600 metriä.
Suomalaisen asiantuntijan Mikael Granvikin mukaan kappaleen lentorata on vaikeasti ennakoitavissa, ja siksi sitä ei ollut havaittu aikaisemmin. Vuoden 2015 ohituksesta ei ollut vaaraa Maapallolle, sillä se jäi noin 500 000 kilometrin etäisyydelle. Kappaleen kiertoajaksi on arvioitu noin kolme vuotta, ja seuraavan kerran se tulee Maan läheisyyteen syyskuussa 2018. Sillä kertaa ohituksen on kuitenkin arvioitu tapahtuvan paljon kauempana, 38 miljoonan kilometerin etäisyydellä.
Yhdysvaltojen avaruushallinnon NASAn mukaan kappale on niin sanottu kuollut komeetta, jonka pinnalta kaikki haihtuvat aineet ovat jo ehtineet hävitä. Komeetan pinnalla näkyy tutkijoiden havaintojen mukaan pääkalloa muistuttava kuva.
Iwona Sobotka
thumb|right|Iwona Sobotka
Iwona Sobotka (s. 19. lokakuuta 1981 Mława) on puolalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan sopraano.
Sobotka valmistui Varsovan Chopin-musiikkiyliopistosta (diplomi 2005). Hän sai koulutusta myös Tom Krauselta Madridin Reina Sofía -musiikkikorkeakoulussa. Hän on saanut monia palkintoja, kuten Kuningatar Elisabetin laulukilpailun Grand Prix'n Brysselissä vuonna 2004. Sobotka on esiintynyt useimmissa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa ja Japanissa. Kapellimestareita, joiden johdolla hän on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Colin Davis, Simon Rattle, Sylvain Cambreling, Gabriel Chmura, Thomas Hengelbrock, Jacek Kaspszyk, Jerzy Maksymiuk ja Antoni Wit.
Ensimmäisenä sooloalbuminaan Sobotka julkaisi toukokuussa 2004 Karol Szymanowskin laulujen kokoelman. Kaudella 2007/2008 sopraano esiintyi ensimmäisen kerran Pariisin oopperassa Ygrainen roolissa Paul Dukasin oopperassa Ariane et Barbe-bleue. Vuonna 2009 hän teki ensimmäisen esiintymisensä Varsovan suurteatterissa tulkitsemalla Susanin roolin Stanisław Moniuszkon oopperassa Verbum nobile. Sobotka on tehnyt yhteistyötä sellaisten pianistien kuin Piotr Anderszewskin ja Ángel Cabreran kanssa. Konserttilaulajana hänen ohjelmistoonsa on kuulunut Szymanowskin, Richard Straussin ja Frédéric Chopinin teoksia.
Lääkärikeskus Aava
Lääkärikeskus Aava on suomalainen hoitoalan perheyritys. Aava on perustettu vuonna 1966, ja sen nimi tulee perustajien sukunimistä Aho, Aro, Vaheri ja Aho. Yritys toimii kahdellatoista paikkakunnalla, jotka ovat Espoo, Helsinki, Hyvinkää, Hämeenlinna, Järvenpää, Kerava, Kuopio, Oulu, Tampere, Tuusula, Turku ja Vantaa.
Aho Group yhdisti Lääkärikeskus Aavan nimelle omistamiaan yhtiöitä vuonna 2012. Silloin siitä tuli on liikevaihdolla mitattuna alan neljänneksi suurin ketju. Vuonna 2012 sillä oli 80 000 työterveyshuollon asiakasta.
Ford Kuga
Ford Kuga on Fordin vuodesta 2008 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka korvasi Ford Maverickin.
Ford Kuga I (2008–2012)
Ensimmäisen sukupolven Kuga esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2007. Se perustuu Fordin, Mazdan ja Volvon yhteistyössä kehittämälle C1-pohjalevylle, jota käytettiin myös esimerkiksi Ford Focuksessa.
Vuoden 2008 Euro NCAP -kolaritestistä Kuga sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Moottorivaihtoehdot olivat viisisylinterinen 2,5-litrainen (200 hv) bensiinimoottori ja 2,0-litrainen (140/163 hv) dieselmoottori. Pienempitehoisen dieselmoottorin yhteydessä oli vakiona etuveto, muut olivat aina nelivetoisia. Nelivedon sai valinnaisena myös 140-hevosvoimaisen dieselin yhteyteen.
Ford Kuga II (2012–)
Toisen sukupolven Kuga esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2012. Sitä myydään Pohjois-Amerikassa ja Australiassa Ford Escape -nimisenä. vasen|pienoiskuva|Toisen sukupolven facelift-malli.
Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä Kuga sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Ford Kuga Vignale
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2016 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Kuga, jonka ulkoasua muokattiin vastaamaan suurempaa Edge-mallia. Uutena mallivaihtoehtona oli ylellinen Vignale.
Ford Kuga III (2019–)
Kolmannen sukupolven Kuga esiteltiin Fordin Go Further -tapahtumassa Amsterdamissa huhtikuussa 2019. Se perustuu samalle C2-pohjalevylle kuin neljännen sukupolven Ford Focus. Edeltäjäänsä verrattuna malli kasvoi 89 millimetriä kokonaispituudeltaan, 20 millimetriä akseliväliltään ja 44 millimetriä leveydeltään, mutta on 20 millimetriä aiempaa matalampi.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä Kuga sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Moottorivalikoimassa ovat 1,5-litrainen (119/148hv) EcoBoost-bensiinimoottori sekä 1,5- (119 hv) ja 2,0-litraiset (178 hv) EcoBlue-dieselmoottorit. Lisäksi saatavana on perinteinen tai ladattava hybridimalli, joissa molemmissa on 2,5-litrainen bensiinimoottori.
NBA-kausi 1954–1955
NBA-kausi 1954–1955 oli NBA-liigan 9. kausi. Runkosarja alkoi 30. lokakuuta 1954 ja loppui 14. maaliskuuta 1955. 10. huhtikuuta päättyneiden pudotuspelien jälkeen mestaruutta juhli Syracuse Nationals kaadettuaan Fort Wayne Pistonsin finaalisarjassa otteluvoitoin 4–3.
Runkosarja
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti
Reaktiomoottori
Reaktiomoottori on voiman ja vastavoiman laista tai tarkemmin liikemäärän säilymiseen perustuva moottorityyppi. Yleisimpiä reaktiomoottoreita ovat erilaiset suihkumoottorit tai rakettimoottorit, mutta käsitteen alle kuuluvat myös esimerkiksi ionimoottorit. Tyypillisimmässä kemiallisessa reaktiorakettimoottorissa palavan ajoaineen kuumat pakokaasut purkautuvat moottorin suuttimesta ja työntävät laitetta eteenpäin.
Historia
Reaktiomoottoreita kehitellään eteenpäin. Nykyisin ilmaa hengittävien moottoreiden kehityksen kärkeä edustavat ylisoonisilla (äänen nopeutta nopeammilla) nopeuksilla toimiva SCRAMJET , joka ei käytä turboahdinta ja polttaa vetyä.
Sotilaslentokoneissa suihkumoottori on kehittynyt s.e. ylisooninen lentonopeus voidaan ylläpitää vaakalennossa ilman jälkipoltinta.
Ilmaliikenteessä koneiden suihkumoottoreiden ohivirtaus on kasvanut 1970-luvulta lähtien ja moottorit ovat tulleet hiljaisemmiksi ja vähemmän polttoainetta kuluttaviksi.
Potkuriturbiini, jossa suihkumoottori (kaasuturbiini) tuottaa pääosan työntövoimasta on käytössä lyhyemmän matkan matkustajakoneissa ja helikoptereissa.
Rakettimoottori on ollut käytössä Messerschmitt 163 Komet -hävittäjässä toisen maailmansodan aikana ja koekoneissa 1940-60-luvulla. Sittemmin sen käyttö on rajoittunut vain ohjuksiin, kantoraketteihin ja avaruussukkuloihin.
Sysäysputkimoottori (engl. pulse jet), jollainen oli esimerkiksi V1-ohjuksessa, on eräs reaktiomoottori.
HMS Powerful (1783)
HMS Powerful oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1783 vesillelaskettu Elizabeth-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin 4. heinäkuuta 1780 Perry and Companyltä Blackwallista, missä köli laskettiin huhtikuussa 1781. Alus laskettiin vesille 3. huhtikuuta 1783 ja valmistui 11. elokuuta Woolwichissa, jolloin kustannukset olivat olleet kuparoinnista ja varustamisesta 12 587 puntaa 18 shillinkiä ja 2 dimeä.
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen huhtikuussa 1783 päällikkönään Thomas Fitzherbert, mutta se poistettiin palveluksesta jo vuonna 1785. Alus palautettiin palvelukseen toukokuussa 1786 päällikkönään Andrew Sutherland kontra-amiraali Thomas Gravesin lippulaivaksi. Aluksella tehtiin pieniä korjauksia Plymouthissa toukokuusta 1788 maaliskuuhun 1789.
Alus romutettiin toukokuussa 1812 Chathamissa.
Moulin Rouge
thumb|upright|Moulin Rouge thumb|[[Henri de Toulouse-Lautrecin maalaus La danse au Moulin Rouge vuodelta 1890.]]
Moulin Rouge on Boulevard de Clichyllä Pariisissa sijaitseva tunnettu kabaree. Siitä on muodostunut ranskalaisen kulttuurin ja vuosisadan vaihteen pariisilaisen boheemielämän symboli. Nykyään se tarjoaa yhä tanssiesityksiä.
Henri de Toulouse-Lautrec on maalannut useita näkymiä kabareen yöelämästä. Merkittäviä esiintyjiä Moulin Rougessa ovat olleet muun muassa La Goulue, Yvette Guilbert, Jane Avril, Mistinguett ja Le Pétomane. Kabaree on antanut nimen ainakin kuudelle elokuvalle ja yhdelle kirjalle.
Elokuvat
Nimellä Moulin Rouge on tehty kuusi elokuvaa:
Tibor Pleiß
Tibor Pleiß (s. 2. marraskuuta 1989 Bergisch Gladbach) on saksalainen koripalloilija, joka edustaa NBA-joukkue Utah Jazzia.
Ura
Pleiß aloitti koripallon Köln 99ersin juniorijoukkueissa ja nousi seuran edustusjoukkueeseen kaudeksi 2006–2007. Ensimmäisellä kaudella hän pelasi kuusi ottelua 1,7 pisteen keskiarvolla. Pleißin viimeinen kausi seurassa oli kausi 2008–2009, jolloin hän teki 5,0 pistettä joukkueelleen. Syyskuussa 2009 Pleiß siirtyi Brose Basketsiin kolmivuotisella sopimuksella. Kaudella 2009–2010 Pleiß teki pääsarjassa 8,3 pistettä ottelua kohden.
Vuonna 2010 hän osallistui NBA:n varaustilaisuuteen, jossa New Jersey Nets varasi hänet 31. pelaajana. Varaustilaisuudessa Pleißin pelaajaoikeudet myytiin Atlanta Hawksille, joka myi ne edelleen Oklahoma City Thunderille. Hän ei kuitenkaan siirtynyt NBA:han, vaan jatkoi pelaamista Brose Basketsissa. Kesällä 2012 Pleiß siirtyi espanjalaiseen Saski Baskoniaan.
Heinäkuussa 2015 Pleiß siirtyi monivuotisella sopimuksella NBA:han, Utah Jazziin.
Kirsti Huttunen
Kirsti Liisa Marjatta Huttunen (s. 23. kesäkuuta 1960 Laukaa) on suomalainen pianisti.
Huttunen sai vuonna 1986 diplominsa Sibelius-Akatemiasta, jossa häntä opetti Eero Heinonen. Hänen muita opettajiaan olivat Leea Isotalo, Edward Auer, Stanislav Knor ja Dmitri Baškirov. Hän voitti Ilmari Hannikainen -kilpailun Jyväskylässä vuonna 1978 ja saavutti Arto Satukankaan kanssa jaetun ensimmäisen sijan Maj Lind -pianokilpailussa vuonna 1979. Huttunen on pitänyt lukuisia sooloresitaaleja Suomessa ja konsertoinut lisäksi Los Angelesissa sekä Moskovassa. Hän on erityisesti Johannes Brahmsin ja Franz Lisztin ohjelmistojen tulkitsija. Huttunen on myös esiintynyt eri orkestereiden, kuten Radion sinfoniaorkesterin solistina.
Huttunen on esiintymisuransa lisäksi toiminut esimerkiksi opettajana ja tutkijana Sibelius-Akatemiassa sekä eri kilpailujen, kuten Maj Lind -pianokilpailun tuomaristojen jäsenenä.
Saksan Grand Prix 1966
Saksan Grand Prix 1966 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. elokuuta 1966 Nürburgringn radalla. Kilpailun voitti Jack Brabham, jolle voitto oli kauden neljäs. Jack Brabham johti ensimmäisestä kierroksesta lähtien.
Käsi, joka kehtoa keinuttaa
Käsi, joka kehtoa keinuttaa (The Hand That Rocks the Cradle) on Curtis Hansonin ohjaama jännityselokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 1992.
Juoni
Bartelin perhe – äiti Claire, isä Michael ja tytär Emma – viettää onnellista elämää. Perheenlisäystä on tulossa, ja Claire menee miespuolisen gynekologin vastaanotolle. Lääkärin tutkimustapa lähentelee seksuaalista ahdistelua ja Claire kertoo asiasta poliisille. Sen jälkeen kymmenet muut naiset ilmoittavat samanlaisesta teosta. Kun lääkäri huomaa ilmiannon uutisissa, hän tekee itsemurhan. Hänen vaimonsa järkyttyy ja menettää tajuntansa, jolloin hän saa keskenmenon. Menetyksiensä seurauksena hän saa hermoromahduksen ja syyttää Clairea tästä kaikesta. Hän hakee Clairelle töihin lapsenvahdiksi vauvan synnyttyä, mistä alkaa hänen terrorisointinsa perheen keskuudessa, sillä hän haluaa pakkomielteisesti anastaa vauvan ja Clairen miehen Michaelin itselleen.
HMS Bombay Castle (1782)
HMS Bombay Castle oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1782 vesillelaskettu Elizabeth-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin 14. heinäkuuta 1779 Perry and Companyltä Blackwallista, missä köli laskettiin kesäkuussa 1780. Alus laskettiin vesille 14. kesäkuuta 1782 ja se varustettiin 19. kesäkuuta - 19. syyskuuta Woolwichissa. Aluksen rakentamiskustannuksista vastasi Itä-Intian komppania ja ainoastaan 13 139 punnan 9 shillingin ja 2 dimen varustamiskustannukset jäivät laivaston maksettaviksi.
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen toukokuussa 1782 ensimmäisenä päällikkönään James Cranston, mutta se poistettiin palveluksesta jo samana vuonna.
Alus otettiin uudelleen palvelukseen huhtikuussa 1783 Plymouthin vartiolaivaksi päällikkönään Herbert Sawyer. Alus varustettiin tehtävää varten elokuussa. Aluksen päälliköksi vaihtui 1785 Robert Fanshaw. Alus oli telakalla Plymouthissa lokakuusta 1786 lokakuuhun 1787, mistä se palasi palvelukseen helmikuussa 1787.
Alus lähti Välimerelle helmikuussa 1795. Alus ajoi matalikolle 21. joulukuuta 1796 Tagus-joen suulla, minne se hylättiin kuusi päivää myöhemmin.
America (yhtye)
pienoiskuva|Yhtyeen jäsenet vuonna 1975 julkaistun Hearts-albumin mainoskuvassa. pienoiskuva|America esiintymässä alankomaalaisessa TopPop-ohjelmassa vuonna 1972. America on amerikkalainen rock -yhtye, jonka Gerry Beckley, Dewey Bunnell ja Dan Peek perustivat Lontoossa vuonna 1967. Yhtyeen jäsenet olivat tavanneet toisensa Lontoossa, jossa kaikkien kolmen muusikon isät olivat Yhdysvaltain ilmavoimien palveluksessa. America oli varsin tunnettu etenkin 1970-luvulla, jolloin se julkaisi useita suosittuja kappaleita, kuten ”Ventura Highway”, ”Tin Man”, ”Sister Golden Hair” ja ”A Horse With No Name”. Vuonna 1972 America voitti parhaan uuden artistin Grammy-palkinnon.
16. tammikuuta 2007 yhtye julkaisi studioalbumin Here & Now, joka oli sen ensimmäinen yli kahteenkymmeneen vuoteen.
Vanattara
thumb|Vanattarantie alittaa Vanattaran rautatiesillan. Vanattara on Lempäälän kaupunginosa. Siellä oli vuonna 2010 noin 110 asuintaloutta. Vanattara on kasvualuetta, koska sinne on kaavoitettu lisää asuinalueita.
Alueelle valmistui kevyenliikenteenväylä vuonna 2010. Vanattaran asuinalueen läpi kulkee rautatie, jossa on liikennepaikka nimeltään Vanattara. Tampereen ja Toijalan välisen lähiliikenteen juna pysähtyi siellä viimeksi 1980-luvulla. Vanattarassa on ollut iso maatila, jonka mukaan maanmittaustoimisto on nimennyt alueen.
Vanattarassa on kaksi leikkikenttää, Kivimäentien leikkikenttä ja Lehtimäentien leikkikenttä. Omakotiyhdistys järjestää leikkikenttätalkoita ja tapahtumia alueen asukkaille.
Lunkulansaari
Lunkulansaari on saari ja kylä Laatokan koillisrannikolla Salmin kunnallishallintoalueella Pitkärannan piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Saari kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin. Lunkulansaari sijaitsee aivan mantereen tuntumassa, josta sen erottaa kapeimmalta kohtaa jokimainen Lunkulanlahti. Saaren länsipuolella sijaitsee Mantsinsaari. Lunkulansaari on 16 kilometriä pitkä ja noin kolme kilometriä leveä. Pinnanmuodostukseltaan saari on matalahko. Mantereelta saarelle johtaa pengertie.
Mirka
Mirka on suomalainen etunimi, yksi Mirjam-nimen monista muunnelmista. Heprealaisperäisen Mirjam-nimen on selitetty tarkoittavan joko näkijätärtä ja herratarta, kaivattua tai erään selityksen mukaan katkeraa. Mirkan nimipäivä on 30. huhtikuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Mirka on annettu noin 2550 naiselle ja noin 50 miehelle. Yli puolet Mirka-nimisistä on 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä.
Lunkulansaari
Historia
Ennen toista maailmansotaa saari kuului Suomelle osana Salmin kuntaa. Suomelle kuuluessaan saarella oli viisi kylää ja 1 250 asukasta. Suurin kylistä oli saaren pohjoispäässä sijainnut Tiijala, jossa oli noin 440 asukasta vuonna 1939. Tiijalan pohjoispuolella sijaitsi Lunkula (280 asukasta) ja eteläpuolella Perämaa (100 asukasta), Hiiva (260 asukasta) sekä pienet Hovin kylä ja Hiivan kylään kuuluvaksi luettu Varpasen kylä. Nykyisin saarella on vain yksi, Lunkulansaari -niminen kylä. Saaren väestö harjoitti elinkeinoinaan pääasiassa maataloutta ja kalastusta.
Lunkulansaaren länsiosassa sijainneen Lunkulan kylän ortodoksit kuuluivat Mantsinsaaren seurakuntaan ja muu osa saaren väestöstä Salmin ortodoksiseen seurakuntaan. Saaren kaikki luterilaiset kuuluivat Salmin luterilaiseen seurakuntaan. Saarella oli kolme tsasounaa: Hiivan, Lunkulan ja Perämaan kylissä. Kouluja oli niin ikään myös kolme: Lunkulassa, Perämaassa ja Tiijalan Kotkaniemessä. Lisäksi Lunkulassa oli tulliasema ja Tiijalassa laivalaituri, jossa Sortavalan ja Salmin välillä liikennöivät laivat pysähtyivät.
Talvi- ja jatkosota
Jatkosodassa Suomi valtasi saaren takaisin vuonna 1941, mutta joutui vetäytymään sieltä vuonna 1944. Lopullisesti saari menetettiin Pariisin rauhassa vuonna 1947.
Muistelumatkalla Lunkulassa käynyt entinen "Tuntemattoman sotilaan rykmentti", Jalkaväkirykmentti 8 (JR 8), kertoi matkasta tehdyssä TV-ohjelmassa, että tarinan kuuluisa syöksyvenekohtaus, jossa Rokka riitautui ensi kerran Lammion kanssa, sijoittuu juuri Lunkulaan; veteraanit sanovat, että kyseinen taistelu oli eräs jatkosodan verisimpiä ja ohjelman toimittaja käyttikin nimitystä "Lunkulan hirveä tappopaikka".
Jakov Džugašvili
210px|pienoiskuva|Jakov Džugašvili vuonna 1941. Jakov Iosifovitš Džugašvili (18. maaliskuuta 1907 – 14. huhtikuuta 1943) oli Neuvostoliiton johtajan Josif Stalinin poika. Hän oli yksi neljästä tunnetusta Stalinin lapsesta. Muut ovat Svetlana Allilujeva, Vasili Džugašvili ja vasta myöhemmin paljastunut Konstantin Kuzakov. Jakovin äiti oli Jekaterina Svanidze. Jakov Džugašvili jäi toisen maailmansodan aikana saksalaisten sotavangiksi ja kuoli Sachsenhausenin keskitysleirissä. Virallisten tietojen mukaan hän teki itsemurhan heittäytymällä päin sähköaitaa.
Chita Wahlroos
Chita Charlotta Maria Wahlroos (o.s. Smedberg, s. 2. joulukuuta 1971 Helsinki) on suomalainen, 1990-luvulla menestynyt kilpapurjehtija.
Chita Smedberg sijoittui olympialaisten E-jolla-luokassa kymmenenneksi Barcelonassa 1992 ja 19:nneksi Atlantassa 1996. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui kahdeksanneksi vuonna 1993. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän oli 17:s vuonna 1991 ja viides vuonna 1995. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1994 ja sijoittui PM-pronssille vuonna 1993.
Seuratasolla Smedberg edusti Helsingfors Segelklubbia ja Borgå Segelsällskapia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1993.
Ammatiltaan Chita Wahlroos on eläinlääkäri.
Scramjet
SCRAMJET (Supersonic Air Combustion Ramjet) eli yliäänipatoputkimoottori on pitkälle kehittynyt suihkumoottorityyppi, joka polttaa nestemäistä vetyä tai muuta helposti höyrystyvää polttoainetta yliääninopeudella moottorin läpi liikkuvassa ilmavirrassa.
Moottorin perusrakenne on hyvin yksinkertainen putki, jonka toisesta päästä ilma virtaa sisään. Putki on muotoiltu niin, että ilma puristuu pieneen tilaan, jossa siihen suihkutetaan polttoainetta. Polttoaine syttyy ja ilma laajenee voimakkaasti jolloin sen virtausnopeus kasvaa. Lopuksi ilmavirta ohjataan ulos moottorin takaa. Ilmavirta ei missään vaiheessa hidastu alle äänennopeuden, minkä vuoksi scramjet-moottoroidulla koneella on merkittävästi pienempi ilmanvastus kuin vastaavalla patoputki- tai suihkumoottorikoneella.
Scramjet-moottorissa ei patoputkimoottorin tapaan ole lainkaan pyöriviä osia. Laitteen rakenne on mekaanisesti yksinkertainen ja aerodynaamisesti tarkka. Jotta polttoaine ehtisi palaa moottorin sisällä ilman virtauksen scramjet-moottoriin on pysyttävä mahdollisimman muuttumattomana. Käytännössä tämä tarkoittaa lentämistä valitulla korkeudella aina tietyllä nopeudella.
Scramjet on vielä hyvin pitkälle kehitteillä oleva moottorityyppi. Sitä ei ole käytetty kaupallisiin tarkoituksiin mutta ohjusten moottorina kyllä. Scramjetin käyttöä moottorina hankaloittaa se, että se toimii ainoastaan yliäänennopeuksilla. Tätä rajoitetta voidaan kuitenkin kiertää käyttämällä tavallista patoputkimoottoria, joka on suunniteltu niin, että se muuttuu scramjetiksi kun äänennopeus ylitetään. Ei tiedetä, kuinka suuriin nopeuksiin scramjetillä on mahdollista päästä, mutta rajan arvellaan olevan lähellä 15 Machin nopeutta.
Lähteet
Staustrahltriebwerk
Niran Baibulat
Suomen tataarivähemmistöön kuuluvan Baibulatin teokset käsittelevät muun muassa perhesiteitä ja naisen elämänpiiriä. Baibulat tuli tunnetuksi 1990-luvun lopulla teoksillaan, joissa hän hyödynsi erilaisia löydettyjen esineiden jäänteitä, kuten lasinpalasia, pitsiliinojen osia ja rikkoontuneita astioita. Teoksissaan hän muun muassa virkkasi hajonneen posliinikupin ehjäksi. Baibulatin teokset käsittelevät usein myös ympäristökysymyksiä ja kaupunkitilan muutoksia. Materiaalivalinnat, yksinkertaiset käsityötekniikat ja huumori ovat Baibulatin taiteen tunnusmerkkejä.
Baibulat on Helsingin taiteilijaseuran, Suomen kuvanveistäjäliiton, Kuvaston, Muun ja Texon jäsen.
Sine qua non
Fraasia on käytetty erityisesti oikeustieteessä, jossa käsitteellä on merkitystä jonkin seikan oikeudellisen arvioinnin kannalta. Lausetta käytetään jonkin verran muillakin aloilla.
Taidehalli (Budapest)
thumb
Taidehalli perustettiin vuonna 1877. Se toimi ensin Andrássy út -kadun varrella, kunnes nykyinen Taidehalli rakennettiin vuonna 1896 osana unkarilaisten maahantulon tuhatvuotisjuhlia. Sen on suunnitellut Albert Schikedanz. Taidehallin näyttelytila on puolipyöreä apsis, jonka lasikatto takaa tasaisen valaistuksen. Rakennus peruskorjattiin vuonna 1995.
Kankaanpään vaakuna
thumb|150px|Kankaanpään vaakuna Kankaanpään vaakuna on saanut aiheensa kunnan asutuksen alkuajoista, joiden syntymistä metsäalueiden keskelle vaakuna kuvaa. Samalla se viittaa myös Kankaanpään nimeen.
Vaakunan selitys kuuluu: ”sinisessä kentässä alainen, yläreunaltaan liekkikoroinen hopeahirsi, jonka päälikkeenä pystyssä kultamänty.” Vaakunan on suunnitellut Carolus Lindberg, ja se vahvistettiin käyttöön 12. lokakuuta 1951.
Sisäpyöräily
thumbSisäpyöräily on siihen suunnitellulla kuntopyörällä harrastettava kuntoilulaji. Sisäpyöräilystä käytetään usein nimitystä Spinning®, joka on Mad Dogg Athletics Inc:n rekisteröimä tavaramerkki. Konsepti on esitelty vuonna 1987 ja toimii yli 80 maassa yli 16 000 salilla. Konseptin kehittäjä on Jonathan Goldberg, joka tunnetaan alalla nimellä Johnny G. Spinningin on väitetty olevan tunnetuin tuotemerkki sekä tuotekonsepti liikuntakeskusalalla.
Sisäpyöräilyyn käytettävä pyörä muistuttaa tavallista kuntopyörää. Pyörässä on ainoastaan yksi pyörä, vauhtipyörä, jonka vastusta muuttamalla saadaan aikaan haluttu polkunopeus ja vastus vauhtipyörän pyörimiseen. Vastusta lisäämällä tai vähentämällä sekä polkimien pyöritysnopeutta vaihtelemalla kontrolloidaan harjoitteen rasittavuutta. Suurin osa pyöristä on suoravetoisia, eli polkimet ovat suoraan yhteydessä vauhtipyörään joko ketjun tai hihnan välityksellä. Tällöin polkimet pyörivät samaa nopeutta vauhtipyörän kanssa. On myös olemassa sisäpyöräilyssä käytettäviä pyöriä, jotka eivät ole suoravetoisia, vaan polkimet voi pysäyttää ilman, että vauhtipyörä pitää pysäyttää. Markkinoilta löytyy myös pyöriä, joilla voidaan polkea vedessä, esimerkiksi uima-altaassa. Tällöin lajin nimi on hydrospinning. X-Bike-pyörissä ohjaustanko liikkuu sivusuunnassa, jonka tarkoitus on jäljitellä maastopyörän ominaisuuksia.
Sisäpyöräily on pääsääntöisesti cardioharjoite, joko aerobinen tai anaerobinen tai molempia, riippuen tuntiprofiilista ja tavoitteista. Lihasrasitus kohdistuu hengitys- ja verenkiertoelimien lisäksi pääsääntöisesti alavartalon lihaksiin, mutta varsinkin X-Bike-tunneilla saatetaan tehdä myös ylävartaloon kohdistuvia lihaskuntoliikkeitä.
Hydrospinning
Hydrospinning on kehittynyt spinningistä, ja siinä pyöräillään vedessä.
Ellen Allien
thumb|right|250px|Ellen Allien vuonna 2006. Ellen Allien on berliiniläinen DJ ja elektronisen musiikin tekijä. Hänen musiikkinsa edustaa kokeellista teknoa. Hän innostui acid housen aikaan Englannissa DJ-hommista ja on julkaissut omia levyjään 2000-luvun alusta alkaen. Hänen tyylinsä on muuttunut ajan myötä minimalistisemmaksi ja kokeellisemmaksi. Hänellä on myös oma BPitch -levymerkki.
Erä (lehti)
Erä on Otavamedian julkaisema 12 kertaa vuodessa ilmestyvä aikakauslehti, jonka sisältö käsittelee retkeilyä, kalastusta, metsästystä ja luontoa. Lehdessä on myös suomalaisten retkeilijöiden kokemukseen perustuvaa retkikohde- ja välinetietoa. Lehden vastaava päätoimittaja on Reijo Ruokanen.
Erä.fi-sivusto koostuu kalastuksesta, metsästyksestä, retkeilystä, artikkeleista, keskustelufoorumeista ja blogeista. Erä on saatavana digilehtenä.
Genshin Impact
Genshin Impact (, "alkuperäinen jumala") on Hoyoversen kehittämä toimintaroolipeli, joka julkaistiin 28. syyskuuta 2020 Microsoft Windowsille, Playstation 4 -pelikonsolille sekä Android- ja iOS-mobiililaitteille. Peli julkaistaan myöhemmin myös Nintendo Switch -pelikonsolille.
Pelaaminen
Pelissä pelaaja seikkailee avoimessa pelimaailmassa Teyvatin fantasiamaailmassa. Tutkiessa pelin maailmaa pelaaja voi kiivetä lähes mitä tahansa pintoja pitkin, ja pelissä on myöhemmin mahdollista liitää siivillä hyppäämällä alas korkeista paikoista.
Pelissä pelaaja kokoaa itselleen 1-4 hahmon ryhmää. Erikoistapauksissa hahmoja voi olla viisi. Suorittaessaan maailmassa erilaisia tehtäviä, pelaaja saa lisää hahmoja ryhmäänsä. Yksinpelissä omaa hahmoa on mahdollista vaihtaa vapaasti niiden hahmojen kesken, jotka pelaaja on saanut ryhmäänsä.
Jokaisella ryhmän jäsenellä on erilainen hyökkäyskuvio, sekä erilaiset iskusarjat, joiden yhdistäminen auttaa pelaajaa taisteluissa vihollisia vastaan. Pelin taisteluissa korostuu fyysisten iskujen lisäksi erilaiset "elementit", joita yhdistelemällä pelaaja voi tehdä vihollisia vastaan monimutkaisia iskusarjoja. Esimerkiksi yhdistämällä tulen ja tuulen elementit, pelaaja voi tehdä laajalle alueelle leviävän tuli-iskun. Tämän lisäksi pelaaja voi tehdä vihollisia vastaan erilaisia ketjureaktioita. Jos esimerkiksi viholliseen tekee vesi-iskun, ja tämän jälkeen jää-iskun, vihollinen saattaa jäätyä paikoilleen, ja kun jäätyneeseen viholliseen tekee sähkö-iskun, vihollinen joutuu "ylilataustilaan", joka aiheuttaa viholliseen entistä enemmän vahinkoa.
Verkkopeli
Peliä on mahdollista pelata joko yksinpelinä, tai moninpeli, tekemällä yhteistyötä muiden pelaajien kanssa. Moninpelimuodon avaamiseksi pelaajan on saavutettava yksin seikkailutaso 16. Peliä voi pelata enimmillään 4 pelaajaa samassa maailmassa.
Tarina
Pelin alussa kaksi nuorta sisarusta eksyvät Teyvatin maailmaan ja joutuvat samalla erilleen toisistaan. Pelaaja valitsee kummalla hahmolla hän haluaa pelata. Se kumman hahmon pelaaja valitsee, määrittää sen, kumpi on pelaajan ensimmäinen hahmo. Pelin tavoitteena on löytää toinen kadonneista sisaruksista, ja saattaa sisarukset takaisin yhteen. Sisarukset oppivat matkan aikana, että Teyvatin maailmaa varjostaa "muinainen uhka", joka saattaa Teyvatin asukkaat vaaraan. Tämän kuultuaan sisarukset lähtevät matkalle valtakuntien halki etsimään vastauksia Teyvatin mysteereihin seitsemältä elementtien jumalalta löytääkseen toisensa ja selviytyäkseen muinaiselta uhalta, joka sortaa Teyvatin yhteiskuntaa.
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9/10. Peli on pelattavissa ilmaiseksi, mutta siihen on lisätty "gacha-mekaniikka", joka houkuttelee pelaajaa suorittamaan mikrotransaktioita. IGN:n arvostelussa harmitellaan, kuinka mikrotransaktiot aiheuttavat myöhemmin pelissä epätoivottavan määrän toistoa. Kaunis pelimaailma, hyvä taistelumekaniikka ja koukuttava tutkiminen kuitenkin tekevät pelistä kiinnostavan.
Analyysiyritys Sensor Tower arvioi, että peli tuotti kahden ensimmäisen kuukauden aikana 393 miljoonaa dollaria. Maaliskuun 2021, viisi kuukautta pelin julkaisun jälkeen, alussa arvioitiin pelin tuottaneen 874 miljoonaa dollaria. Täten se olisi kolmanneksi tuottoisin mobiilipeli Honor of Kings ja PUBG Mobile -pelien jälkeen. Peli saavutti puolessa vuodessa yli miljardin dollarin tuotot, mikä on maailmanennätys. Merkittävä tuotto ajoittuu uusien hahmojen julkaisuun: peli tuottaa päivässä keskimäärin 5,8 miljoonaa dollaria, mutta uuden hahmon julkaisun yhteydessä se on noussut 15,5 miljoonaan dollariin päivässä.