cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Syyrian sisällissota
Venäjän suora osallistuminen sotaan alkaa
Yhdysvallat ja YK lievensivät ISISin takia Assadin vastaista linjaansa. BBC kuitenkin kertoi presidentti Barack Obaman sanoneen, että ISISin kukistaminen Syyriassa olisi mahdollista vain, jos presidentti Assad eroaisi tehtävästään. Hän perusteli YK-puheessaan syyskuussa 2015 ISISin ja Assadin vastaisen kantansa. Kului pari kuukautta. Joulukuussa 2015 YK:n turvallisuusneuvosto hyväksyi suunnitelman, jossa mainittiin taistelu ISISiä vastaan, mutta Assadista ei ollut mainintaa.
Sunnitaistelijat etenivät maalis-toukokuussa 2015 "Damaskoksen porteille". Assad ilmoitti heinäkuussa 2015, että armeija keskittyy miespulan takia puolustamaan vain tärkeitä alueita.
Yhdysvaltojen ja Venäjän järjestämä väliaikainen aselepo alkoi 26. helmikuuta 2016, ja sen piti kestää kaksi viikkoa. Se kesti vain kaksi päivää, sillä Damaskoksessa, Hamassa ja Aleppossa alkaneet pommitukset lopettivat sen. Toisen arvion mukaan tulitauko piti paitsi Latakiassa taisteltiin.
Ilmaiskut olivat heikentäneet Isisin taloudellisia ja operatiivisisia valmiuksia sen verran, että se palasi vanhoihin keinoihinsa, joihin kuuluivat räjähteet ja "nukkuvat solut" vihollisalueella. Kurdien YPG ja sen liittolaiset sekä SDF saivat suuria voittoja Isisistä. Maaliskuussa 2016 Syyrian armeija valtasi Palmyran Isisiltä.
Kesäkuun alussa 2016 Syyrian armeija aloitti hyökkäyksen kohti Isisin pääkaupunkia, Raqqaa. Joukot pääsivät noin 50 km:n päähän, kunnes kokivat niin kovia tappioita, että vetäytyivät Raqqan maakunnasta kesäkuun loppupuolella.
Turkki alkoi kesäkuussa 2016 tehdä ilmaiskuja Isisin ja kurdien asemiin. Elokuussa maa lähetti myös maajoukkoja Syyriaan. Yhdysvaltain puolustusministeri Ash Carter kehotti Turkkia keskittymään Isisiin ja pysymään erossa kurdijoukoista.
Aleppon taistelu 2016
Hallituksen joukot pommittivat Aleppoa rajusti huhtikuun lopussa 2016 tappaen myös ainoan kaupunkiin jääneen lastenlääkärin.
Kesällä ja syksyllä 2016 hallitus ja islamistit taistelivat Aleppossa ja lähialueilla. Hallituksen armeija saarsi kaupungin.
Joulukuun alussa hallitus oli vallannut suurimman osan Aleppon kapinallisalueesta. Samaan aikaan Isis valtasi Palmyran uudestaan. Kapinalliset ja hallitus sopivat kapinallisten poistumisesta Alepposta. Evakuointi alkoi 15.12.2016.
Hallituksen joukot kertoivat vallanneensa Aleppon 22.12 2016.
Isis alakynnessä
Kapinalliset yrittivät keväällä suurhyökkäystä Damaskoksessa. Syyrian armeija käytti taistelukemikaaleja. Yhdysvallat teki siksi Syyrian armeijaa vastaan ilmaiskun huhtikuussa.
Taisteluja pohjoisessa
Sota jatkui vuosina 2018-2019 jolloin Syyrian hallitus pyrki valtaamaan Idlibin alueen Venäjän tuella. Noin 1000 ihmistä kuukaudessa kuoli vuonna 2019. Hallituksen joukot etenivätkin jonkun verran. Yhdysvallat veti Isisin vastaiset joukkonsa pois Syyriasta.Turkki hyökkäsi Syyrian kurdien kimppuun lokakuussa 2019. Molempien tapahtumien ajateltiin luovan suuret määrät pakolaisia. Syyria ja Venäjä hyökkäsivät Idlibin alueelle kevättalvella 2020. Tämä ajoi kapinallisia tukevat Turkin joukot ja Syyrian armeijan sodan partaalle.
Idlibin tulitauko 2020
Venäjä ja Turkki neuvottelivat yhdessä maaliskuussa 2020 Idlibin alueelle tulitauon. Se lopetti suuren osan Syyrian taisteluista. Isis jatkoi silti hyökkäyksiään maan itäosissa.
Maaliskuussa 2020 Syyrian liki yhdeksän vuotta kestäneessä sisällissodassa oli saanut surmansa yli 380 000 ihmistä, kertoi sotaa seuraava Syrian Observatory for Human Rights -järjestö. Kuolleista siviilejä oli ainakin 115 000 ja heistä lapsia 22 000. Ainakin 13 miljoonaa syyrialaista oli lähtenyt maanpakoon. Maan talous ja infrastruktuuri olivat kärsineet miljardien vahingot sodan takia ja muun muassa öljyntuotanto oli kärsinyt pahoin. Syyrian presidentin Bašar al-Assadin joukot olivat jo pahasti alakynnessä, mutta Venäjän ja Iranin tuki sai sodan kulun kääntymään ja maaliskuussa 2020 Assad liittolaisineen hallitsi jo kahta kolmannesta maasta. Suurin jäljellä oleva vastarintakeskittymä sijaitsi Idlibissä maan luoteisosassa.
Talouden romahdus
Syyrian sota supisti huomattavasti maataloutta ja käytännössä lakkautti öljyntuotannon vuonna 2013. Teollisuus romahti ja talous kutistui noin puoleen. Turismi lakkasi. Syyrian työttömyys kasvoi muutamassa vuodessa yli 50 prosenttiin ja inflaatio kiihtyi. Yli 80 prosenttia kansasta oli köyhiä kun sotaa oli kestänyt muutaman vuoden. Yli 30 prosentilla ei ollut varaa riittävään ruokaan. Maan hallinto ja talous ovat pitkälti eri aseryhmittymien käsissä. Nämä pyörittivät varjotaloutta, joka oli leviämässä 2015 myös hallituksen alueelle. Vuonna 2015 hallitus näytti taloudessakin joutuvan entistä ahtaamalle. Yhdysvallat asetti vuonna 2019 Syyrialle lisäpakotteita. Tämä laski Syyrian valuutan arvoa 80 %. Se aiheutti monien hyödykkeiden hinnan nousua ja tyytymättömyyttä kansassa. Vuoden 2021 alussa nälänhätä uhkasi yli puolta kansasta.
Maailmanpankin tilastojen mukaan maassa kävi vuonna 2010 yli 10 miljoonaa turistia ja sen arvo oli "noin 6,3 miljardia dollaria". Vuonna 2016 Syyrian hallitus aloitti uudestaan turismin tilastoinnin. Sen mukaan maassa vieraili 2,42 miljoonaa turistia vuonna 2019. Eurooppalaisten matkatoimistojen myynti Syyriaan oli vielä 2021 vaatimatonta, eikä ihme: kriitikkojen mielestä turistioppaat "auttavat normalisoimaan kansainvälisiä suhteita murhanhimoisen hallituksen kanssa" ja Deutsche Wellen mukaan "Saksan liittovaltion syyttäjät ovat antaneet pidätysmääräyksiä Syyrian hallituksen korkea-arvoisista jäsenistä, jotka ovat syyllistyneet sotarikoksiin".
Syyrian sisällissodan ihmisoikeusrikkomukset
Monet kansainväliset järjestöt kuten Yhdistyneet kansakunnat (YK) ja Human Rights Watch (HRW) ilmoittivat sodan molempien puolten syyllistyneen sota- ja ihmisoikeusrikkomuksiin. Hallituksen kansaansa vastaan käyttämän väkivallan takia Euroopan unioni (EU) asetti maalle talouspakotteita ja länsimaat kääntyivät Assadia vastaan. Myös kapinalliset ovat rikkoneet ihmisoikeuksia.
Joissain hallituksen, mutta myös kapinallisten saartamissa kaupungeissa nähtiin nälkää.
Syyrian tiedustelupalvelu ja hallituksen palkkaamat puolisotilaalliset shabiha-ryhmät ovat kiduttaneet ihmisiä. Hallituksen joukot käyttivät usein ilmavoimia ja raskasta aseistusta siviilien asuinalueilla, joka aiheutti valtavia tuhoja. Oppositio on murhannut, pidättänyt laittomasti ja kiduttanut. Isis-järjestö on perustanut mestauksin ylläpidetyn hirmuvallan valtaamalleen alueelle. Syyrian armeija käytti laajalti raskaita aseita siviilien asuinalueilla. Erityisesti ulkomailla tuomittiin muun muassa puolisotilaallisten shabiha-joukkojen, tynnyripommien ja kemiallisten aseiden käyttö kapinallisia vastaan.
Jihadistien kapinallisjärjestöt ovat räjäyttäneet pommeja ja muun muassa surmanneet toisuskoisia. Tämän lisäksi myös he ovat syyllistyneet kemiallisten aseiden käyttöön.
Amnestyn mukaan Syyrian kurdien aseellisen siiven YPG:n joukot polttivat ja tuhosivat Isisiltä valtaamissaan kylissä puskutraktoreilla ihmisten koteja, koska väittivät näiden tukeneen Isisiä.
Pakolaiset
Elinolojen huononeminen sodan takia ja raaka väkivalta, jossa oli kuollut yli 200 000 ihmistä ja haavoittunut yli 2 miljoonaa, ajoi ihmisiä pois Syyriasta. Vuoden 2014 lopussa Syyria johti pakolaistilastoa, ja maasta oli paennut 4 miljoonaa ihmistä. Enin osa pakolaisista pakeni arabimaihin, mutta enenevässä määrin myös Eurooppaan turvapaikkaa hakemaan. Tämä aiheutti vuonna 2015 Euroopassa pakolaiskriisin ja lisäsi maahanmuuttokriittisyyttä. Unkari sulki rajansa pakolaisilta.
YK:n lastenjärjestö julkaisi alkuvuonna 2017 raportin lasten oloista Syyriassa. Pakolaisten kokonaismäärä oli 11 miljoonaa, joista 5 miljoonaa on paennut Syyrian ulkopuolelle. Pakolaislapsia oli 2,3 miljoonaa. Sodassa kuolleita ihmisiä oli yli 320 000. Lähes 6 miljoonaa syyrialaista lasta oli alkuvuonna 2017 riippuvaisia humanitaarisesta avusta, ja heistä 300 000 oli avun tavoittamattomissa.
Vähemmistöjen vaino
Syyrian etnisten ja uskonnollisten ryhmien väestösuhteet ovat muuttuneet maan sisällissodan takia. Syyriasta sotaa paenneista suuri osa on sunnalaisia arabeja. Vuonna 2018 heitä oli enää ehkä vain puolet maahan jääneestä väestöstä. Syyrian valtio on virallisesti maallinen, eikä ota kantaa uskonnollisiin asioihin. Virallisesti Baath-puolue ajaa yleisarabialaista identiteettiä, mutta käytännössä etniset, uskonnolliset ja alueelliset ryhmittymät ovat tärkeitä.
Vähemmistöt, kuten druusit, ovat järjestään joutuneet ääriliikkeiden hyökkäyksen kohteiksi. ISIS ja al-Nusra ovat hyökänneet heidän alueilleen tuhoten ja tappaen, pitäen heitä hallituksen liittolaisina ja harhaoppisina.
Open Doors -järjestön World Watch -listauksen mukaan kristityt kokevat Syyriassa kovaa vainoa. Islamilaisten ääriryhmien hallitsemilla alueilla uskon tunnustaminen julkisesti on vaarallista ja useimmat kirkot on tuhottu. Vuoden 2021 alussa kristittyjä oli Syyriassa World Watchin mukaan 638 000. Ennen sotaa heitä oli ollut 2,2 miljoonaa.
Syyrian sisällissodan sairaalapommitukset
Syyrian sisällissodan aikana Venäjän ja Syyrian hallituksen joukot ovat toteuttaneet operaatioita, jotka ovat kohdistuneet sairaaloiden ja terveyspalveluiden tuhoamiseen alueilla, jotka eivät ole Syyrian hallituksen valvonnassa. Venäjä ja Syyria ovat toistuvasti kieltäneet järjestelmälliset iskut sairaaloihin. Syyskuun lopulla 2016 YK:n pääsihteeri Ban Ki-moon sanoi, että hyökkäykset Aleppon sairaaloihin olivat sotarikoksia.
Ennen kuin venäläisjoukot liittyivät Syyrian sisällissotaan, Syyrian hallituksen armeija oli kohdistanut iskuja sairaaloihin alueilla, jotka eivät kuuluneet sen valvontaan. Hyökkäykset alkoivat vuoden 2012 alussa. Vuoden 2012 elokuussa ja marraskuussa 2012 Syyrian hallitus suoritti hyökkäyksiä Dar al-Shifan sairaalaan Aleppossa. YK:n tutkijat kutsuivat hyökkäyksiä systemaattisiksi. YK pyrki viemään hyökkäysten vuoksi Syyrian hallituksen kansainväliseen rikostuomioistuimeen, mutta Kiina ja Venäjä estivät tämän veto-oikeudellaan YK:n turvallisuusneuvostossa vuonna 2014. Physicians for Human Rights (PHR) -järjestön raportin mukaan terveydenhuoltoa ja sairaaloita vastaan hyökättiin yli 300 kertaa maaliskuusta 2011 elokuuhun 2015. Sen jälkeen kun Venäjä aloitti sotilasoperaatiot Syyriassa, ilmapommitukset lisääntyivät. Vuonna 2015 Syyrian ja Venäjän joukot suorittivat yli 300 iskua sairaaloihin ja terveyskeskuksiin. Toukokuusta joulukuuhun 2016 Venäjän ja Syyrian jatkoivat hyökkäyksiään ja tekivät noin 200 iskua Syyrian terveydenhuoltoa ja sairaaloita vastaan.
Lokakuussa 2017 Punainen Risti ilmoitti, että kymmenen sairaalaa oli kymmenen päivän aikana vaurioitunut, "mikä on vienyt sadoilta tuhansilta ihmisiltä pääsyn edes perusterveydenhuoltoon".
Syyrian sisällissota ja ulkomaat
pienoiskuva|left|upright 1.5|Vladimir Putin ja Bašar al-Assad Damaskoksen mariamiitti­katedraalissa 7.1.2020. Oikealla patriarkka [[Johannes X (patriarkka)|Johannes X ja hänen takanaan Venäjän puolustusministeri Sergei Šoigu.]]
Arabiliitto, YK ja muut kansainväliset järjestöt epäonnistuivat rauhanaloitteissaan. Martti Ahtisaaren mukaan länsi oli aikaisemmin torjunut Venäjän ehdotuksen Assadin rauhanomaisesta syrjäyttämisestä.
Suurvalloista Venäjä ja Kiina tukevat Syyrian hallitusta. Yhdysvallat, Ranska, Iso-Britannia ja muut länsimaat ovat tukeneet enemmän maltillista oppositiota.
Länsimaiden YK-päätöslauselmaehdotus tammikuussa 2012 ei tuominnut kapinallisten käyttämää väkivaltaa, toisin kuin Venäjän ehdotus. Myöskään arabiliiton tarkkailuoperaation johto ei syyttänyt kapinallisia.
Syyrian sisällissota voidaan nähdä osittain šiiojen ja sunnien välisenä kamppailuna. Syyrian sotaan liittyviä šiiojen ja sunnien välisiä taisteluja on käyty myös Libanonissa. Sota mahdollisti Isisin nousun Irakissa vuonna 2014.
Länsimaita huolettivat Syyrian kemialliset aseet, joita saatiinkin vedettyä paljon pois maasta. Elo–syyskuussa 2012 Syyria ja suurvallat päättivät tuhota maan kemialliset aseet. Aseiden tuhoamisesta vastasi Kemiallisten aseiden kieltojärjestö OPCW.
Venäjä lähetti vuodesta 2012 lähtien sotilasneuvonantajia Syyriaan. Venäläiset aloittivat ilmaiskut Syyriassa 30. syyskuuta 2015. Nämä eivät pysäyttäneet Isisin etenemistä. Venäjä on sanonut pommittaneensa Isisin joukkoja, mutta erityisesti Yhdysvallat on epäillyt Venäjän ilmaiskujen kohdistuneen pääasiassa Assadia vastustaviin kapinallisiin. Venäjällä on ollut läheiset välit Syyrian kanssa jo vuosikymmenten ajan. Venäjä veti maaliskuun puolivälissä 2015 lentokoneitaan pois Syyriasta, supistaen operaatiotaan.
Joulukuussa 2015 Iso-Britannia aloitti ilmaiskut Isisiä vastaan Syyriassa parlamentin alahuoneen hyväksyttyä hallituksen esityksen äänin 397-223. Maa oli pommittanut järjestöä aiemmin vain Irakin puolella. Päätös tehtiin sen jälkeen, kun Ranska oli pyytänyt EU-mailta tukea Pariisin terrori-iskujen jälkeen. Ranska itse lähetti itäiselle Välimerelle Charles de Gaulle -lentotukialuksensa, ja myös Saksa päätti lähettää joukkoja tiedustelu- ja tukitehtäviin.
Seitsemäntoista maata järjesti lokakuun lopussa 2015 Syyrian rauhankokouksen, jossa ei kuitenkaan päästy sopuun Assadin tulevaisuudesta.
Kesällä 2018 Syyrian hallituksen joukot suunnittelivat massiivista ilmahyökkäystä Idlibiin, joka on viimeinen opposition hallitsema maakunta. YK on varoittanut, että tämä tietäisi humanitaarista katastrofia, koska alueella on kolme miljoonaa ihmistä, monet muualta saapuneita. Oppositiota tukeva Turkki ja hallitusta tukeva Venäjä sopivat syyskuussa demilitarisoidun vyöhykkeen muodostamisesta osapuolten välille lokakuussa.
Kulttuurivaikutus
Syyrian rikas kulttuuriperintö on ollut maan turismin tärkein vetonaula. Maassa on 6 UNESCO:n maailmanperintökohdetta. Ne kaikki ovat kärsineet vaurioita sodassa. Vuonna 2020 Gerda Henkel -säätiö ja Pariisissa sijaitseva Syrian Society for the Protection of Antiquities ilmoittivat, että sodan alkamisen jälkeen museoista ja arkeologisista paikoista oli ryöstetty yli 40 000 esinettä.
Muinaisen Palmyran arkkitehtuurista tuli kulissi ISISin lukuisille teloituksille. Siellä jihadistit myös esittelivät Khaled al-Asaadin mestattua ruumista. Pääarkeologia oli kidutettu, jotta hän paljastaisi muinaisesineiden piilopaikat. Näytösluonteisesti jihadistit räjäyttivät Palmyrassa Baalshaminin pyhäkön, tuhosivat Baalin temppelin, räjäyttivät Voitonkaaren ja ryöstivät museosta mitä jaksoivat kantaa sekä tärvelivät isoja patsaita. Maailmalla tästä tehtiin vertailuja tuhotöihin Afganistanissa, kun talibanit räjäyttivät kookkaat Buddha-patsaat.
Maailmanperintökohteiden lisäksi vaurioista tai ryöstelyistä ovat kärsineet muun muassa Itä-Syyrian neoliittinen kylä Tell Sheikh Hamad, muinainen kauppakaupunki Ebla, pronssikauden kaupunki Mari, Mesopotamian kaupunki Dura-Europos ja monet muut arkeologiset paikat.
Itäisen Välimeren arkeologiaan keskittyvä julkaisu kertoi vuonna 2022, että Syyrian väestö arvostaa yleensä enemmän islamin kuin muiden kulttuurien arkeologisia kohteita. Jotkut korkeat virkamiehet ovat näyttäneet huonoa esimerkkiä kansallisperinnön suojelun suhteen: esimerkiksi Rifaat al-Assad, Bašar al-Assadin setä, "Haman teurastaja". Hän sai vuonna 2020 pariisilaisessa oikeusistuimessa 4 vuoden vankeustuomion. Syyrialaiset pitävät häntä yleisesti henkilönä, joka ryöstää kalliita esineitä ja kauppaa niitä ulkomailla.
Khan Academy julkaisi vuonna 2019 lyhyen videon Palmyran tuhoista.
Syyrian sisällissota fiktiossa
Syyrian sisällissota on vahvasti esillä Isaksson-sarjan romaanissa Sydämenmurskajaiset, jonka on kirjoittanut Markus Ahonen.
M/S Alkyon
M/S Alkyon oli Kreikkaan Pireukseen rekisteröidyn Pireus Maritime Companyn omistama tankkeri. Alus oli ensimmäinen Suomessa valmistettu kokonaan hitsaamalla koottu laiva.
Valmistus
Alus tilattiin Wärtsilä Crichton-Vulcanilta Turusta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 876, ja se laskettiin vesille 15. lokakuuta 1949. Alus valmistui 25. huhtikuuta 1950. Se luovutettiin vuonna 1950 Nobel-Standard-yhtiölle.
Palvelus
Nobel myi aluksen vuonna 1951 Essolle, joka nimesi sen Esso Finlandiaksi. Esso myi aluksen vuonna 1970 Jouko Korpivaaralle, joka nimesi sen Isla Finlandiaksi. Alus myytiin 26. syyskuuta 1972 Pireus Maritime Companylle, joka nimesi sen Alkyoniksi. Aluksen romutus alkoi 11. toukokuuta 1986 Eleusisissa.
Mislav Blagus
Seuraura
Blagus on KHL Zagrebin kasvatti. Hän pelasi seurassa ensimmäiset miesten pelinsä vain 15-vuotiaana Kroatian pääsarjassa kaudella 2006–2007. Kaudeksi 2009–2010 Blagus siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella pelaamaan Itävallan Erste Bank Eishockey Ligaa Medveščak Zagrebiin. Hänen ensimmäinen kautensa ammattilaisena toi 34 runkosarjaottelussa kolme syöttöpistettä. Kahtena seuraavana kautena Blagus pelasi molempina kausina EBEL:ssä 48 runkosarjaottelua ja teki niissä kolme tehopistettä. Kaudella 2012–2013 hän pelasi liigassa vain kolme ottelua ja Blagusin kausi eteni suurimmaksi osaksi Medveščakin A-nuorissa Itävallan A-junioriliigassa. Hän vahvisti jokaisen EBEL-kautensa päätteeksi myös seuran miesten kakkosjoukkuetta Kroatian pääsarjassa voittaen mestaruuden jokaisena vuonna.
Kaudeksi 2013–2014 Blagus palasi kasvattajaseuraansa KHL Zagrebiin pelaamaan kotimaansa pääsarjaa. Kaudeksi 2015–2016 seura siirtyi pelaamaan Slovenian pääsarjaa, jossa Blagus voitti KHL Zagrebin sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 10+10=20. Kaudella 2016–2017 hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 20+27=47, joilla Blagus jakoi Slovenian liigan pistepörssin viidennen sijan HK Celjen Aljaž Ogrizekin kanssa.
Maajoukkueura
Blagus edusti Kroatiaa I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010 sekä IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2014, 2015, 2016 ja 2017. Vuoden 2016 turnauksessa hän toimi joukkueensa varakapteenina. Vuoden 2017 Blagus jakoi kolmella osumallaan Kroatian sisäisen maalipörssin voiton Borna Rendulićin kanssa.
Blagus pelasi myös II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2011 voittaen B-lohkon hopeaa sekä IIA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013. Vuoden 2012 turnaus päättyi pronssiin ja vuoden 2013 turnaus hopeaan sekä sarjanousuun IB-divisioonaan. Blagus pelasi myös Sotšin olympiakisojen 2014 ja Pyeonchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän jakoi Kroatian sisäisen tehotilaston voiton Ivan Puzičin ja Bruno Kegalj'n kanssa lukemalla +1.
Blagus pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011. Hän jakoi vuoden 2011 turnauksen B-lohkon syöttöpörssin voiton Tanskan Markus Lauridsenin kanssa kuudella syötöllään. Blagus pelasi myös II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2009. Vuoden 2008 turnaus päättyi lohkopronssiin. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2006, 2007, 2008 ja 2009 voittaen kahdesta lohkopronssia vuosina 2007 ja 2008 sekä lohkokultaa vuonna 2009.
Gašper Vidmar
Gašper Vidmar (s. 14. syyskuuta 1987 Ljubljana) on slovenialainen koripalloilija ja Euroopan mestari.
Ura
Vidmar aloitti koripallon KD Slovanin juniorijoukkueissa. Hän nousi kaudella 2003–2004 Ekipa Jance STZ:n edustusjoukkueeseen, joka pelasi maan alemmilla sarjatasoilla. Vuonna 2005 Vidmar siirtyi Slovanin joukkueeseen. Hän pelasi seurassa kaksi kautta ennen siirtymistään Fenerbahçeen. Seurassa Vidmar pelasi ensimmäistä kertaa Euroliigaa ja voitti myös Turkin koripalloliigan vuonna 2008. Kahden kauden jälkeen Vidmar palasi kotimaansa KK Union Olimpijaan kaudeksi. Hän edusti seuraa kauden ajan, kunnes palasi lainasta takaisin Fenerbahçeen huhtikuussa 2010.
Maajoukkue
Slovenian miesten maajoukkueessa Vidmar voitti Euroopan mestaruuden vuonna 2017. Hän kuului Slovenian turnauskokoonpanoihin myös vuoden 2010 MM-kilpailuissa ja vuosien 2007 ja 2013 EM-kilpailuissa.
Machinima
Machinima on elokuvan tuotantotekniikka ja mediamuoto. Machinimalla tarkoitetaan elokuvaa, joka on luotu käyttämällä tietokone- tai videopelien pelimoottoria. Machinima on hyvä esimerkki emergentistä pelattavuudesta : Tietokonepelien pelaaminen tavalla, mitä suunnittelijat eivät aluksi ottaneet huomioon, synnytti uuden mediamuodon. Sana machinima tulee luultavasti englannin kielen sanoista machine ja cinema, mahdollisesti kirjoitusvirheestä.
Machinimaa on ollut olemassa niin kauan kuin peleissä on ollut mahdollista tallentaa pelejä myöhemmin katsottavaksi, ja mahdollista kontrolloida kameraa. Yksi ensimmäisistä peleistä, jossa tätä hyödynnettiin oli Stunt Island (1992). Suosituksi machinima tuli 3D-pelien aikakaudella, erityisesti Quake on peli jolle on tehty runsaasti machinimaa.
Machiniman tekemiseen ei välttämättä tarvita pelin tallennusominaisuutta jälkeenpäin katsottavaksi. Esimerkiksi Red vs. Bluen kaudet 1-6 on kuvattu tyhjentämällä yhden pelaajan ruutu ja nauhoittamalla TV-ruutua. Tällaisissa tapauksissa näyttelijöiden lisäksi täytyy olla myös "kuvaaja".
Machinimaa on tehty monella tavalla. Toisinaan moottorit mahdollistavat elokuvan levittämisen sellaisenaan pelin demotallenteen muodossa, mutta joissakin tapauksissa demot leikataan ja äänitetään ulkopuolisissa ohjelmissa. Eräät machiniman tekijät ovat myös käyttäneet pelimoottoreita live-esiintymisissä, joissa näyttelijät ohjaavat hahmojaan näytellessään. Myös joidenkin pelien hiekkalaatikko-ominaisuudella on tehty machinimaa. Tällaisissa "machinimoissa" hahmoja eivät liikuta pelaajat, vaan tietokone. Hahmot ohjelmoidaan yleensä tekemään haluttavat asiat sen sijaan, että hahmoja liikuttaisi tekoäly. Tällaisten teosten raja itse machiniman ja 3D-animaatioiden välillä on vain pienoinen.
Tatjana Šebanova
Tatiana Šebanova (12. tammikuuta 1953 Moskova – 1. maaliskuuta 2011 Varsova) oli venäläinen pianisti.
Šebanova opiskeli pianonsoittoa Viktor Meržanovin johdolla Moskovan konservatoriossa ja valmistui vuonna 1976. Tämän jälkeen hän toimi kymmenen vuoden ajan Meržanovin assistenttinä. Vuonna 1980 Šebanova sai kansainvälisessä Chopin-pianokilpailussa toisen palkinnon. Hänelle myönnettiin saman kilpailun yhteydessä erikoispalkinto parhaasta poloneesin esityksestä ja Varsovan filharmonisen orkesterin erikoispalkinto parhaasta pianokonserton esityksestä. Šebanova pääsi palkintosijoille useissa muissakin kilpailuissa ja osallistui Tšaikovski-kilpailuun Moskovassa vuonna 1974.
Šebanova esiintyi konserttipianistina useimmissa Euroopan maissa, Etelä-Afrikassa, Filippiineillä sekä Japanissa, jossa kiersi yksitoista kertaa. Hän esiintyi myös miehensä Jarosław Drzewieckin ja poikansa Stanisław Drzewieckin kanssa. Frédéric Chopinin teosten ohella Šebanovan ohjelmistoon kuului esimerkiksi Bachin, Mozartin, Mendelssohnin, Beethovenin, Schubertin, Schumannin, Lisztin, Tšaikovskin, Brahmsin, Skrjabinin, Debussyn, Ravelin, Prokofjevin ja Rahmaninovin musiikkia.
28. helmikuuta 1990 Šebanova esitti Samuil Feinbergin syntymän satavuotisjuhlavuoden kunniaksi Feinbergin toisen pianokonserton Gennadi Roždestvenskin johtaman Moskovan filharmonisen orkesterin kanssa Moskovan konservatorion gaalakonsertissa. Šebanova teki noin kolmekymmentä LP- ja CD-levyä. Hän opetti pianonsoittoa Bydgoszczin Feliks Nowowiejski -musiikkiakatemiassa ja piti toisaalla mestarikursseja. Hän kuoli vuonna 2011 sairastettuaan syöpää.
Callicebus aureipalatii
Callicebus aureipalatii on titien sukuun kuuluva apinalaji, jota voi tavata Boliviasta Madidin kansallispuistosta.
Koko ja tuntomerkit
Callicebus aureipalatii -apinat ovat perusväritykseltään oranssin ruskeita, niillä on kullanvärinen pää ja valkotupsuinen häntä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Laji elää luonnonvaraisena Boliviassa Andien alarinteiden metsissä. Sen levinneisyysalue ulottuu mahdollisesti myös Perun puolelle.
GoldenPalace.com
Lajin erikoinen englanninkielinen nimi, GoldenPalace.com Monkey, juontuu CharityFolks.comin vuonna 2005 järjestämästä hyväntekeväisyyshuutokaupasta, jossa kohteena oli uuden apinalajin nimeäminen. GoldenPalace.com-verkkokasino voitti huutokaupan 650 000 dollarin huudolla ja sai nimetä apinalajin mielensä mukaan. Huutokaupan tuotto meni Madidi-kansallispuistolle, josta aiemmin tieteelle tuntemattoman lajin löysi ryhmä tutkijoita. Lajin tieteellisen nimen jälkiosa tarkoittaa ”kultaista palatsia”, viitaten GoldenPalace-verkkokasinoon.
Schildts
Schildts förlags Ab (aiemmin Holger Schildts förlagsaktiebolag) oli suomalainen vuosina 1913–2012 toiminut kirjankustantamo, joka kuuluu nykyään Schildts & Söderströms -kustantamoon.
Kustantamon perusti Holger Schildt Porvoossa vuonna 1913, ja se muutti Helsinkiin 1917. Samassa yhteydessä Schildt osti myös entisen G. W. Edlundin kustantamon. Kustantamo muutettiin osakeyhtiöksi 1918, ja vuodesta 1931 sen enemmistön omisti kirjanpainaja Eugène Nygrénin johtama konsortio. Vuodesta 1972 Schildts oli Svenska folkskolans vänner -yhdistyksen omistuksessa, ja siihen yhdistettiin 1991 oppikirjakustantamo Editum Ab, jolloin uuden yhtiön nimeksi tuli Schildts förlags Ab. Yritys toimi 1991–2005 Espoon Suomenojalla mutta palasi sitten Helsinkiin. Schildts fuusioitiin helmikuussa 2012 Söderströms-kustantamon kanssa uudeksi Schildts & Söderströms -nimiseksi kustantamoksi.
Schildts julkaisi sekä kauno- että tietokirjallisuutta ja oppikirjoja. Se oli 1920-luvulta alkaen johtava suomenruotsalainen kustantamo ja se julkaisi useiden ajan merkittävien suomenruotsalaisten kirjailijoiden teoksia. Yhtiö julkaisi monien luetuimpien suomenkielisten kirjailijoiden tuotantoa ruotsinnoksina. Schildts julkaisi muun muassa Edith Södergrania ja Elmer Diktoniusta ja aloitti 1940-luvulla Tove Janssonin muumikirjojen julkaisun.
Liaoning (lentotukialus)
Liaoning on Kansan vapautusarmeijan laivaston ensimmäinen lentotukialus, joka nimettiin Liaoningin maakunnan mukaan.
Zyzzyva
Zyzzyva on kärsäkkäisiin kuuluva Etelä-Amerikan trooppisilla alueilla tavattava kovakuoriaissuku. Suvun edustajat viihtyvät erityisesti palmupuissa.
Liaoning (lentotukialus)
Valmistus
Neuvostoliiton laivasto tilasi aluksen Nikolajevista Nikolajevin eteläiseltä telakalta, missä köli laskettiin 6. joulukuuta 1985. Alus laskettiin vesille 4. joulukuuta 1988 nimellä Riga. Vuonna 1990 alus nimettiin uudelleen Varjagiksi. Aluksen tulevaksi sijoituspaikaksi ilmoitettiin 15. joulukuuta Tyynenmeren laivasto. Alus oli 70-prosenttisesti valmis, kun työt keskeytettiin rahoitusvaikeuksien vuoksi. Alukselle ei ollut asennettu propulsio-, ase- eikä elektronisia järjestelmiä.
Tammikuussa 1992 ilmoitettiin aluksen olevan myytävänä romutusta varten. Neuvostoliiton hajotessa keskeneräinen alus jäi Ukrainalle, joka laittoi 1998 aluksen huutokaupattavaksi. Macaolainen yritys osti aluksen 20 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla kelluvaksi kasinoksi. Alus kuitenkin luovutettiin Kiinan laivastolle.
Zyzzyva
Zyzzyva on myös joissain englanninkielisissä tietosanakirjoissa viimeinen hakusana.
Liaoning (lentotukialus)
Muutostyöt
Hinaajat veivät aluksen Ukrainasta Dalianin telakalle Kiinaan, jonne se saapui maaliskuussa 2002 modernisoitavaksi. Kesäkuussa 2005 alus siirrettiin telakalle, missä runko hiekkapuhallettiin ja siltarakenteet suojamaalattiin. Aluksen ympärille rakennettiin suoja. Huhtikuussa 2009 alus siirrettiin toiselle kuivatelakalle propulsiojärjestelmän ja muiden raskaiden järjestelmien asentamista varten. Vuoden loppuun mennessä alukselle oli asennettu uusi tutkamasto. Vuoden 2010 lopulla aluksen järjestelmä asennukset alkoivat ja komentosilta oli lähes valmis maaliskuussa 2011.
Heinäkuussa 2011 Kiinan puolustusministeri ilmoitti aluksen olevan varustettu tieteellistä tutkimusta, kokeellista toimintaa ja harjoittelua varten. Koeajot alkoivat 10. elokuuta 2011, mistä alus palasi 13. elokuuta Dalianiin. Aluksen toinen koeajo päättyi joulukuussa ja kuuden koeajon sarja saatiin päätökseen toukokuussa 2012. Seitsemäs ja kahdeksas koeajo suoritettiin kesäkuussa. Heinäkuussa aluksella tehtiin pisin koeajo, jolloin sillä tehtiin myös lentokoneiden laskeutumis- ja nousukokeita.
Modernisoitaessa alukselle asennettiin FL-3000N-ohjusjärjestelmä ja tyypin 1030 lähisuojajärjestelmä (CIWS). Sukellusveneidentorjuntaan aluksella oli sukellusveneentorjuntaraketinheitin. Aluksella olleiden vanhojen ohjusjärjestelmien poistolla saatiin lisää sisätilaa hangaarille ja varastoille. Alus on varustettu 3D ilma- ja merivalvontatutkalla ja neljällä APAR-paneelilla. Aluksen omasuojaa täydentää 24-putkinen harhamaaliheitin.
Palvelus
Aluksen kotisatama on Dalian.
Gustaf Adolf Rosenkampff
Gustaf Adolf Rosenkampff (1762–1832) oli liivinmaalaissyntyinen virkamies Suomessa. Hän avusti K. M. Armfeltia Vanhan Suomen yhdistämisessä ja oli Suomen asiain komitean jäsen. Vapaaherran arvon hän sai 1812.
Valentin Chauvin
Valentin Chauvin (s. 30. joulukuuta 1995) on ranskalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Haut Jura Skitä.
Chauvin hiihti ensimmäisen kilpailunsa maailmancupissa 16. tammikuuta 2016 Planicassa ollen vapaan hiihtotavan sprintissä 27:s. Näin ollen hän saavutti heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. 17. tammikuuta 2016 Chauvin saavutti kolmannen sijan sprinttiviestissä, jossa hän kilpaili Richard Jouven kanssa. Henkilökohtaisilla matkoilla hän on sijoittunut parhaimmillaan 25:nneksi vapaan hiihtotavan sprintissä Lahdessa maaliskuussa 2018.
Chauvin kilpaili alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 2014 ja Almatyssä 2015. Hän saavutti molemmissa kilpailuissa hopeaa viestissä. Chauvinin paras henkilökohtainen sijoitus alle 20-vuotiaiden MM-tasolla oli seitsemäs sija kymmenen kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 2014 ja perinteisen hiihtotavan sprintissä 2015.
Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Chauvin sijoittui 2017 seitsemänneksi yhdistelmäkilpailussa ja perinteisen sprintissä. Seuraavana vuonna hän oli viides vapaan hiihtotavan sprintissä, kuudes yhdistelmäkilpailussa ja kahdeksas 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa.
Mosport International Raceway
Mosport International Raceway (ent. Mosport Park) on kanadalainen moottorirata, joka oli Formula 1 -sarjan Kanadan Grand Prix'n näyttömö kausilla 1971-1977. Se on toiminut vuodesta 1961 lähtien kilparatana eri sarjoille.
Historia
Mosportissa on ajanut pitkän historiansa aikana F1-, F5000-, IndyCar-, MotoGP-, ja Can-Am-sarjat. Nimi Mosport tulee sanasta Motorsport.
Ensimmäinen kilpailu radalla ajettiin 1961, joka keräsi kilpa-ajajia eripuolilta maailmaa. Stirling Moss voitti tämän kisan ja sai sen vuoksi nimikko-neulansilmän, Moss Cornerin. Radasta tuli Kanadan GP:n pitopaikka kaudeksi 1967, 1969 ja 1971-77.
Mosport vaihtoi omistajaa 1998, ja sen nimeksi tuli Mosport International Raceway. Rata päällystettiin uudelleen ja samalla levennettiin vuonna 2001, jotta se täyttäisi FIAn standardit. Ajajien pyynnöstä rataa ei muutettu muutoin yhtään.
Mosportissa on ollut useita kuolonkolareita, joissa on saanut surmansa niin ratahenkilöstöä, kuljettajia kuin katsojiakin. Tunnetuin kolari lienee saksalaisen Manfred Winkelhockin turma 1985. Hän kuoli, kun Porsche 962:n törmäsi seinään.
Henrik Hildén
Knut Henrik Hildén (25. kesäkuuta 1884 Helsinki – 17. maaliskuuta 1932 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija ja esteetikko.
Pelekános
Pelekános (virallisesti Δημοτική Ενότητα Πελεκάνου, Dimotikí Enótita Pelekánou) on yksi Kántanos-Sélinon kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Chanián alueyksikössä Kreetan alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 3 292 (vuonna 2011).
Pelekános, suomeksi ”Pelikaani”, käsittää Kreetan saaren lounaiskulman. Sen suurin asutus on saaren etelärannikolla sijaitseva Palaióchoran kylä. Pelekános oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kántanos-Sélinon kunnaksi yhdessä Anatolikó Sélinon ja Kántanoksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
thumb|none|380px|[[Palaióchora (Chaniá)|Palaióchoran kylä.]]
Kunnallisyksikön osat
Pelekánoksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Taivaallisen tulen kaupunki
Taivaallisen tulen kaupunki on yhdysvaltalaiskirjailija Cassandra Claren kirjoittama nuorille suunnattu fantasiaromaani. Se on Varjojen kaupungit -kirjasarjan kuudes ja viimeinen osa. Teos julkaistiin sekä alkuperäiskielellä että suomeksi vuonna 2014. Suomeksi romaanin on kääntänyt Terhi Leskinen ja kustantanut Otava.
Kirjasarjassa seurataan Clary Fraytä, joka saa tietää velhojen, vampyyreiden ja ihmissusien täyttämästä Varjomaailmasta etsiessään kadonnutta äitiään. Sarjan viimeisessä osassa hänen on pysäytettävä oma veljensä, joka yrittää tuhota ihmiskuntaa suojelevat varjometsästäjät. Romaani pohjustaa myös Claren seuraavaa kirjasarjaa Varjometsästäjät.
Taivaallisen tulen kaupunki palkittiin Goodreads Choice Awardilla, kun romaani äänestettiin vuoden 2014 parhaaksi nuorten fantasia- tai science fiction -kirjaksi.
Beau Weaver
Ura
Weaver vietti lapsuutensa Tulsassa ja aloitti työskentelemään aluksi freelancerina useiden eri radiokanavien parissa 1960- ja 1970-luvulla. Hän on ollut Yhdysvaltojen radiopersoonana 1970- ja 1980-luvulla muun muassa popasemien, kuten Los Angelesissa KHJ:llä, San Franciscossa KFRC:llä, San Diegossa KCBQ:lla ja Dallasin KNUS:llä. Erityisesti 1980-luvun alussa Weaver oli muun muassa juontajana Transtar Radio Networkilla ja samoihin aikoihin Weaver ryhtyi tekemään äänirooleja piirrettyihin, mainosjuontoja televisiomainoksiin, sekä elokuvien trailereihin.
Weaver asuu Los Angelesissa, jossa hän on menestyneimpiä ääninäyttelijöitä. Weaveria kuullaan päivittäin useiden televisio- ja elokuvamainosten kertojaäänenä. 2000-luvulla hän on tehnyt harvemmin äänirooleja animaatioihin. Weaver muun muassa valittiin Texas Radio Hall of Fameen vuonna 2003.
Eye in the Sky (albumi)
Eye in the Sky on englantilaisen rockyhtye The Alan Parsons Projectin kuudes albumi, joka ilmestyi vuonna 1982. Yhtyeen aiemmista julkaisuista poiketen kyseessä ei ole varsinainen konseptialbumi, vaikka albumin kappaleissa onkin löyhä tarkkailun ja valvonnan teema. Musiikillisesti albumi oli yhtyeen siihen mennessä kaupallisin julkaisu, joka edusti progressiivisen rockin sijaan lähinnä soft rockia ja valtavirran poppia.
Albumi oli The Alan Parsons Projectin kaupallisesti menestynein albumi ja myi platinalevyyn oikeuttavan määrän useissa maissa. Maailmanlaajuiset myyntiluvut ylittivät 2 miljoonaa kopiota. Arvostelut olivat enimmäkseen myönteisiä ja levy sai tuoreeltaan parhaan äänitystekniikan Grammy-ehdokkuuden. Vuonna 2017 julkaistu uusintapainos voitti ”parhaan immersiivisen albumin” Grammy-palkinnon, mikä oli samalla ensimmäinen The Alan Parsons Projectille myönnetty Grammy.
Nimikappale ”Eye in the Sky” oli kansainvälinen hitti, ja siitä on tullut eräs yhtyeen tunnetuimmista kappaleista. Albumin intro ”Sirius” puolestaan on tullut tunnetuksi Chicago Bullsin tunnussävelmänä, ja sitä käytetään usein taustamusiikkina urheilutapahtumissa ja elokuvissa.
Esikuvat
pienois|pysty|[[Kaikkinäkevä silmä Yhdysvaltain yhden dollarin setelissä.]] The Alan Parsons Projectin pääasiallinen säveltäjä ja sanoittaja Eric Woolfson on kertonut saaneensa idean albumin nimeksi kuultuaan ilmaisun ”Eye in the Sky” kolmasti samana päivänä – se oli sekä lasvegasilaisen kasinon valvontajärjestelmän, uutisissa mainitun vakoilusatelliitin että säätiedotusta lähettäneen helikopterin nimi. Aiheen valintaan vaikuttivat myös Yhdysvaltain dollarin seteleihin kuvattu kaikkinäkevä silmä sekä havainto siitä, että moderni teknologia ja kaiken rekisteröivä digitaalinen kirjanpito olivat riistäneet ihmisiltä yksityisyyden.
Eräs Eye in the Skyn esikuvista oli George Orwellin romaani Vuonna 1984. Albumin nimi on sama kuin Philip K. Dickin vuonna 1957 ilmestyneellä tieteisromaanilla (suom. Jumalan kahdeksan sormea). Albumin sanoituksilla ei kuitenkaan ole suoraa yhteyttä Dickin teokseen.
Nauhoitukset
Eye in the Skyn äänitykset alkoivat loppuvuodesta 1981. Yhtye oli erittäin suosittu, ja sillä oli takanaan useita menestysalbumeja ja -singlejä. Toisaalta keulahahmo Alan Parsons koki yhtyeensä saaneen konseptialbumien myötä mahtipontisen ja omahyväisen maineen. Parsons halusi poiketa aiemmasta kaavasta, ja Eye in the Skylle kehitettiinkin yhtenäinen teema vasta jälkeenpäin.. Parsonsin mukaan lopputuloksena oli ”konseptiton albumi, jonka formaatti oli kuitenkin aiempien albumien kaltainen”.
Eye in the Sky oli The Alan Parsons Projectin ensimmäinen digitaalisesti masteroitu albumi. Lisäksi yhtye käytti albumilla digitaalista Fairlight CMI -syntetisaattoria, joka mahdollisti ääninäytteiden (sample) soittamisen eri korkeuksilta koskettimiston avulla. Tämä oli vuonna 1982 hyvin harvinaista. Taustayhtyeen kokoonpano pysyi samana kuin The Alan Parsons Projectin edellisellä albumilla The Turn of a Friendly Card. Yhtyeen ensimmäisten albumien tavoin Eye in the Sky äänitettiin Lontoon Abbey Road Studiosilla, kun taas pari edellistä albumia oli äänitetty Ranskassa.
Tyyli
The Alan Parsons Projectin aiemmilla albumeilla oli usein ollut kaupallisia elementtejä, ja Eye in the Skyn myötä yhtye siirtyi lopullisesti popin ja soft rockin esittäjäksi. Stephen Thomas Erlewinen mukaan Eye in the Sky poikkeaa yhtyeen aiemmista albumeista, koska sen konsepti ei ole jatkuvasti läsnä vaan muodostaa pohjan itsenäisille kappaleille. ”Tämä on alusta loppuun soft rock -albumi.” Woolfsonin mukaan albumin teemana ovat uskomusjärjestelmät, ”ovat ne sitten uskonnollisia, poliittisia tai uskoa onneen (kuten uhkapeleissä). – – [Taustalla on] yleismaailmallinen ajatus siitä, että joku tarkkailee meitä kaikkia.”
Kappalemateriaali
Useimpien varhaisten APP-albumien tavoin Eye in the Sky alkaa lyhyellä instrumentaalilla: ”Sirius” on science fiction -henkinen sävelmä, joka rakentuu kitarariffin ja syntetisaattoritaustan varaan. Kappale toimi pitkään Chicago Bulls -koripalloseuran tunnusmusiikkina, ja sitä on myös käytetty taustamusiikkina elokuvissa ja niiden trailereissa. Intro sulautuu albumin nimiraitaan, joka edustaa haaveellista kitarapoppia. Sanoitus kertoo tarkkailusta, mutta jättää tarkkailijan ja tarkkailtavan henkilöllisyyden epämääräiseksi. ”Children of the Moon” on kuoron, jousien ja puhaltimien säestämä taiderock-kappale, jonka sanoitukset kertovat moraalisääntöjen murtumisesta ja sitä seuraavasta turhuuden tunteesta. Sanat viittaavat myös Vanhaan testamenttiin ja juutalaisten historiaan. ”Gemini” on haaveellinen kappale, jonka sanoitukset muistuttavat tajunnanvirtaa. A-puolen päättävä ”Silence and I” on pitkä ja polveileva progressiivinen balladi, jossa on pohdiskelevat, abstraktit sanoitukset. Kappaletta säestää 95-henkinen sinfoniaorkesteri.
B-puolen aloittaa ”You’re Gonna Get Your Fingers Burned”, joka on nopeatempoinen ja kaupallinen pop rock -kappale. Sanoitus kertoo huijarista. Parsons käytti 1990-luvulla kappaletta sooloyhtyeensä konserttien encorena. ”Psychobabble” on painostavan bassokitara- ja syntetisaattorisäestyksen varaan rakentuva kappale, jossa on kuitenkin humoristinen kosketinsoitinriffi. ”Mammagamma” on The Alan Parsons Projectille tyypillinen instrumentaali, joka yhdistelee elektronista musiikkia ja funkia. Kappale on lähes kokonaan tietokoneella ohjelmoitu, mikä oli 1980-luvun alun tekniikalla vaivalloista. ”Step by Stepiä” hallitsee kitaristi Ian Bairnsonin soitto. Sähköisen ja akustisen välillä häälyvä soundi saavutettiin kiinnittämällä kitara suoraan mikseriin, käyttämättä välissä vahvistinta. Päätösraitaa ”Old and Wise” säestävät orkesteri ja saksofoni. Kappale on tunteellinen balladi, jonka sanoituksiin vaikutti erään Woolfsonin ystävättären ennenaikainen kuolema.
Myynti ja painokset
pienois|pysty|Eye in the Skyn saksalainen mainosjuliste hehkutti albumin nousseen maassa listaykköseksi. Eye in the Sky ilmestyi keväällä 1982. Tiedot tarkasta julkaisuajankohdasta vaihtelevat, ja eri lähteissä julkaisuajankohdaksi ilmoitetaan joko huhti-, touko- tai kesäkuu. Britannian listalle Eye in the Sky nousi toukokuun lopussa ja Yhdysvaltain Billboard 200 -listalle kesäkuun puolivälissä.
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – naisten kevyt pariairokaksikko
Naisten soudun kevyt pariairokaksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 24.–29. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 18 venettä.
Eye in the Sky (albumi)
Myynti ja painokset
Kansikuvan suunnitteli englantilainen Hipgnosis-työryhmä. Kanteen kuvattu Horuksen silmä on painettu kiiltävällä kultamaalilla. Yksi takakannen valokuvista esittää Woolfsonia inspiroineen kasinon valvontajärjestelmää.
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – naisten kevyt pariairokaksikko
Karsinnat
Olympialaisiin pääsee 18 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin seitsemän maapaikkaa. Aasian/Osenian ja Amerikan karsintaregatoissa jaetaan kummassakin kolme maapaikkaa, Afrikan karsintaregatassa yksi paikka. Euroopan karsintakilpailussa jaetaan kaksi maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa.
1965
Vuosi 1965 oli normaalivuosi, joka alkoi perjantaista.
Eye in the Sky (albumi)
Myynti ja painokset
Eye in the Sky myi Kanadassa tuplaplatinaa, neljässä muussa maassa platinaa   ja lisäksi kultaa kolmessa maassa. Britanniassa suosio oli vaatimattomampaa, mutta riitti kuitenkin hopealevyyn, mikä oli samalla viimeinen The Alan Parsons Projectille sen kotimaassa myönnetty sertifikaatti.
Eye in the Sky ilmestyi CD-muodossa ensi kertaa 1984. Vuonna 2007 siitä ilmestyi remasteroitu versio, jolla oli mukana bonusraitoina ennenjulkaisematonta materiaalia ja vaihtoehtoisia ottoja alkuperäisen albumin kappaleista. Joulukuussa 2017 ilmestyi 35-vuotisjuhlajulkaisu, joka koostuu kolmesta CD:stä, kahdesta vinyylilevystä, 5.1-tilaääni-Blu-Raystä sekä 60-sivuisesta kirjasta, joka kertoo albumin tekemisestä. Lisäksi mukana on näköispainoksia julisteista ja muista promotuotteista, joilla albumia aikanaan markkinoitiin.
Kriitikoiden mielipiteet
Eye in the Sky oli vuonna 1982 ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi parhaan äänitystekniikan kategoriassa (”Best Engineered Recording - Non-Classical”), mutta ei voittanut. Vuonna 2019 albumin 35-vuotisjuhlajulkaisu voitti Grammyn kategoriassa ”Best Immersive Audio Album”, mikä oli 13 ehdokkuutta saaneen Parsonsin ensimmäinen voitto.
Jeff Giles kirjoitti 2017 Eye in the Skyn osoittaneen, että The Alan Parsons Project kykeni säilyttämään kaupallisen potentiaalinsa, vaikka progressiivinen rock olikin vuosikymmenen vaihteen myötä menettänyt suosiotaan. The Philadelphia Inquirerissa julkaistu aikalaisarvio oli kuitenkin voimakkaan kielteinen. Sen mukaan Eye in the Sky on ”toivottoman banaali albumi”, joka yhdistelee ”maanis-depressiivistä Paul McCartneytä jäljitteleviä melodioita ja vaikeroivaa lauluääntä”. Albumi olisi muutoin pelkästään säälittävä, mutta ”teennäiset sanoitukset” ja yhtyeen häpeämätön kaupallisuus tekevät siitä ”raivostuttavan huonon”. Billboard ei nostanut Eye in the Skyta suositeltujen albumien listalleen, mutta julkaisi myönteisen arvostelun singlenä julkaistusta nimikappaleesta.
AllMusicin Stephen Thomas Erlewine kuvailee Eye in the Skyta The Alan Parsons Projectin tasalaatuisimmaksi ja musiikillisesti ehyimmäksi levytykseksi. Hän kuvailee albumia sanalla smooth (pehmeä, sileä). Levyn konsepti on aiemmista albumeista poiketen taka-alalla jopa siinä määrin, että se voi jäädä kuulijalta kokonaan huomaamatta. Sen sijaan albumi keskittyy ”soundin runsauteen, melodian suloisuuteen – – melodisiin koukkuihin ja tekstuuriin.” Albumin parhaat kappaleet ovat pahaenteinen ja hienostunut ”Eye in the Sky”, eloisa ”Children of the Moon” sekä nokkela ja vauhdikas ”Psychobabble”.
SputnikMusic-sivustolla julkaistun arvostelun mukaan The Alan Parsons Projectin vahvuutena oli kyky tehdä kappaleidensa ympärille kiehtovia sovituksia. Eye in the Skyhin mennessä yhtye ei enää ollut kiinnostunut ”kehittelemään ajatuksiaan kypsiksi progressiivisiksi teoksiksi” vaan tyytyi ”kirjoittamaan tarttuvia biisejä”. Progressiivisia elementtejä albumilla edustavat ”Silence and I” -kappaleen ohella lähinnä erilaiset tekniset kokeilut. Arvion mukaan Eye in the Sky edustaa yhtyeen luovuuden huippukohtaa ja oli samalla viimeinen albumi, jolla yhtye onnistui tasapainottamaan progressiiviset ja pop-tendenssinsä vakuuttavasti.
The Encyclopedia of Science Fictionin artikkelissa Adam Roberts kommentoi Eye in the Skyn jäävän kaupallisesta menestyksestään huolimatta yhtyeen varhaistuotantoa heikommaksi suoritukseksi. Robertsin mukaan albumin ”harmoninen easy listening” ei tue sanoitusten kuvausta ”dystooppisesta tulevaisuudesta, jota alistaa kaikkialle tunkeutuva valvonta”.
BBC:n Tim Nelson suhtautui vuoden 2007 uusintapainokseen kielteisesti. Albumi on hänen mukaansa ”musiikillinen hirmuteko”, jonka radioystävällinen rock epäonnistuu suurellisten teemojensa käsittelyssä. Toisaalta Louder Soundin Johnny Sharp kuvaili albumin 35-vuotispainosta ”massiivisiin mittasuhteisiin laajennetuksi klassikoksi”. Albumin suuret äänimaisemat muodostuvat pienistä, luovasti käytetyistä elementeistä, ja lopputuloksena on yhtyeen ”parhaisiin kuuluva valikoima sinfonista pehmorockia”.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on merkitty Alan Parsonsin ja Eric Woolfsonin kirjoittamiksi. Sulkuihin on merkitty kappaleen laulaja.
A-puoli
B-puoli
Muut jäsenet
Kansitaiteen suunnittelijoiksi on merkitty Hipgnosis / APB / Colin Chambers.
1965
Tapahtumia
thumb|200px|[[Kanadan lippu|Kanadan nykyinen lippu hyväksyttiin vuonna 1965.]]
Syntyneitä
thumb|200px|Jääkiekkoilija [[Mario Lemieux]]
Pyhän Kolminaisuuden luostari (Meteora)
Pyhän Kolminaisuuden luostari on ortodoksinen luostari Meteoran luostarialueella Kreikassa. Luostari on omistettu Pyhälle kolminaisuudelle.