cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
JFK – avoin tapaus
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Helena Ylänen piti elokuvaa ohjaajansa uran siihenastisena huipentumana: ”Oliver Stone on oikealla alalla. Hänen voimakkaat tunteensa muovaavat kaiken tiedon ja yhtä omaleimaisina ne välittyvät lopullisesta elokuvasta.” Ylänen kehui myös Kevin Costnerin roolityötä ja kirjoitti, että kolmituntisen elokuvan loputtua tuli voimakas tarve tietää asiasta lisää. Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuvalle annetaan täydet viisi tähteä.
Iso-Kylliö
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 148,9 metriä mpy. Siihen laskee kaksi metsäojaa ja Ylimmäinen-Kylliöstä sen luontainen laskuoja. Iso-Kylliön laskuoja laskee ensin Musta-Kylliöön ja sitten Iso-Liesiin. Vesireitti jatkuu sitten Pikku-Liesin ja Hulipaksen kautta Sahajokeen.
JFK – avoin tapaus
Oscarit
Ehdokkuudet:
Cambridge (Massachusetts)
Historia
Yhdysvaltain vapaussodan syttyessä Cambridge oli vielä pieni lähinnä maataloudesta elänyt kylä. 18. huhtikuuta 1775 hieman ennen Lexingtonin ja Concordin taisteluja William Dawes ratsasti kaupungin läpi varoittaakseen minuuttimiehiä Concordissa. Cambridgessa käytiin yhteenotto taistelujen jälkeen vetäytyviä brittijoukkoja vastaan. Brittien vetäydyttyä yhdysvaltalaiset takavarikoivat monia lojalistien tiloja Cambridgessä. George Washington käytti Craigie-Longfellowin taloa päämajanaan vuosina 1775–1776. Bostonin piirityksen aikana kaupunkiin rakennettiin linnoituksia, joista Fort Washingtonin jäänteet ovat edelleen näkyvissä Cambridgeportilla.
Iso-Kylliö
Historiaa
Vuoden 1958 peruskartassa järvi oli luonnonmukaisessa tilassa ja sen läpi virtasi luonnollinen puro. Vuoden 1979 kartassa siihen on johdettu lyhyitä metsäojia, mutta järvi on edelleen autio.
Cambridge (Massachusetts)
Historia
Cambridgen kaupunki perustettiin hallinnollisesti vuonna 1846 kolmesta eri kylästä, Old Cambridge, Cambridgeport ja East Cambridge. Vuonna 1793 oltiin puolestaan avattu West Boston Bridge eli nykyinen Longfellow Bridge -silta, joka yhdisti nyt ensimmäistä kertaa Cambridgen suoraan Bostoniin Charlesjoen toisella puolella. Irlannin suuren nälänhädän alettua vuonna 1845 Cambridgeen ja viereiseen Bostoniin saapui suuria määriä irlantilaisia siirtolaisia, joita asettui etenkin East Cambridgen alueelle. Heitä seurasivat myöhemmin siirtolaiset Italiasta, Puolasta ja Portugalista. North Cambridgen ja Cambridgeportin alueelle asettui puolestaan kanadanranskalaisia ja venäjänjuutalaisia siirtolaisia. Afroamerikkalaisia oli ollut kaupungissa pian kaupungin perustamisen jälkeen ja 1800-luvulla heitä muutti opiskelijoiksi kaupungin oppilaitoksiin. Bostonissa perustettu Massachusetts Institute of Technology eli MIT muutettiin Cambridgeen vuonna 1916.
Kaupungin asukasluku lähti laskuun 1950-luvulla, jolloin monet asukkaat ja teollisuuden työnantajat muuttivat esikaupunkialueille. Väestönkasvun lasku taittui vasta 1980- ja 1990-luvuilla pääasiassa korkean teknologian yritysten avulla. Lisäksi nykyisin noin neljännes kaupungin asukkaista on opiskelijoita paikallisissa oppilaitoksissa.
Talous
Cambridgen talouden suurimpia osatekijöitä ovat paikallinen teollisuus sekä oppilaitokset. Oppilaitokset, kuten Harvardin yliopisto ja MIT, ovat suurimpia yksittäisiä työnantajia alueella. Kaupungissa toimii myös useita teknologia-alan yrityksiä, kuten BBN, Polaroid, Google ja Akamai Technologies. Kaupungin bioteknologian alan yrityksiin lukeutuvat puolestaan esimerkiksi Draper Laboratory, Genzyme ja Millennium Pharmaceuticals.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Cambridgessa aikavälillä 2012–2016 olivat 83 122 USD ja henkilöä kohden 50 195 USD. 14 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö
thumb|MIT:n kampusaluetta. Cambridgen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 105 162 ja vuoden 2017 arvion mukaan 113 630. Kaupunki kuuluu Bostonin suurempaan metropolialueeseen, jonka asukasluku oli vuonna 2010 4 552 402. Cambridgen kaupungin asukkaista 67,1 % oli taustaltaan valkoisia, 10,7 % afroamerikkalaisia, 8,5 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 10,7 % aasialaisia. 31,7 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 27,4 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Koulutus
Cambridgessa sijaitsee kaksi tunnettua korkeamman asteen oppilaitosta, Harvardin yliopisto ja Massachusetts Institute of Technology eli MIT. Kaupungin muita oppilaitoksia ovat Lesleyn yliopisto ja Episcopal Divinity School. Vuodesta 1955 kaupungissa on toiminut myös Smithsonian Astrophysical Observatory.
Handcrafted
Handcrafted on suomalaisen pop-yhtye Broadcastin kuudes ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1996, 9 vuotta edellisestä studiolevystä.
Mia Kirshner
Mia Kirshner (s. 25. tammikuuta 1975 Toronto, Kanada) on kanadalainen näyttelijä.
Handcrafted
Kannen "Handcrafted" tekstin alla on "sarjanumero" 00622041996. Merkitys lienee levyn julkaisupäivämäärä (22.04.1996), ja kyseessä on Broadcastin 6. studiolevy. Albumin kappaleista Talk to Joe ja Everybody Knows That Girl julkaistiin promosinglet.
Mia Kirshner
Nuoruus
Kirshner syntyi juutalaiseen sukuun Torontossa, Ontariossa. Hänen isovanhempansa olivat holokaustista selvinneitä juutalaisia. Kirshnerin isä Sheldon on toimittaja ja äiti Etti on toiminut opettajana. Hänen sisarensa Lauren on kirjailija. Kirshner opiskeli McGillin yliopistossa Montrealissa venäläistä kirjallisuutta ja elokuva-alaa.
Ura
Mia Kirshner tunnetaan parhaiten palkkamurhaaja Mandyn roolista sarjassa 24 ja kirjailija Jenny Schecterin roolista televisiosarjassa L-koodi. Hän näytteli amerikkalaisessa televisiosarjassa Vampyyripäiväkirjat vampyyria nimeltä Isobel Flemming ensimmäisellä ja toisella kaudella.
Kirshner on esiintynyt muun muassa elokuvissa The Crow: Enkelten kaupunki (1996), Not Another Teen Movie (2001) ja Musta Dahlia (2006) ja Marilyn Mansonin musiikkivideolla Tainted Love. Kirshner on esittänyt televisiossa ja elokuvissa huomattavan paljon biseksuaalisia henkilöhahmoja.
Kirsher julkaisi kirjan I Live Here vuonna 2008. Kirja kertoo tositarinoita muun muassa Ciudad Juárezista, Malawista ja Tšetšeniasta lähteneistä pakolaisista. Kirjan tekemiseen osallistuivat myös Paul Shoebridge, Michael Simons, James MacKinnon ja Mia Kirshnerin sisar Lauren Kirshner.
Filmografia
pienoiskuva|Kirshner vuonna 2009
Louis B. Mayer
thumb|280px|[[Mickey Rooney, Judy Garland ja Louis B. Mayer]] Louis Burt Mayer (oik. Eliezer (Lazar) Meir ) oli yhdysvaltalainen, juutalaiseen perheeseen Venäjällä syntynyt, elokuvatuottaja. Mayer oli 1930- ja 1940-luvuilla yksi Hollywoodin vaikutusvaltaisimmista henkilöistä. Hän johti lähes 30 vuotta Metro-Goldwyn-Mayer-studiota. MGM syntyi, kun Marcus Loew fuusioi Mayerin perustamat Metro Pictures- ja Louis B. Mayer Pictures -yhtiöt Goldwyn Pictures -yhtiön kanssa. Mayer perusti 1927 Yhdysvaltain elokuva-akatemian, joka jakaa vuotuiset Oscar-palkinnot. Uransa huippuvuosinaan Mayer ansaitsi yli miljoona dollaria vuodessa ja oli siten Yhdysvaltojen parhaiten palkattu henkilö. Mayer oli myös aktiivisesti mukana republikaanisen puolueen toiminnassa ja oli 1930-luvulla kaksi vuotta Kalifornian republikaanisen puolueen puheenjohtajana.
Mayer syntyi Minskissä, josta perhe muutti ensin New Yorkiin ja sieltä Kanadaan. Kanadassa hänen isällään oli hyvin menestyvä jäte- ja romumetalliyritys. Mayer menestyi itse samalla alalla Bostonissa ennen kuin osti elokuvateatterin Massachusettsistä 1904. Mayerista tuli pian Uuden-Englannin suurin elokuvateattereiden omistaja. 1914 Mayer ryhtyi levittämään elokuvia ja perusti pian sen jälkeen kaksi elokuvien tuotantoyhtiötä: Metro Pictures ja Louis B. Mayer Pictures. Marcus Loew fuusioi Mayerin perustamat yhtiöt Goldwyn Pictures -yhtiön kanssa ja uuden yhtiön nimeksi tuli Metro-Goldwyn-Mayer. Mayerista tuli myös samalla yhtiön johtaja, jossa virassa hän toimi vuoteen 1951 asti, jolloin hänet erotettiin.
MGM:n johtajana Mayer tuli tunnetuksi kyvystään tuottaa menestyselokuvia ja löytää parhaat ihmiset tekemään niitä. Hänen ensimmäinen tuotantopäällikkönsä oli Irving Thalberg. Mayer pyrki myös ylläpitämään elokuvissa tiukkoja konservatiivisia moraaliarvoja, minkä takia monet MGM:n elokuvat hänen aikanaan olivatkin perhe-elokuvia.
Dore Schary, tuolloin MGM:n tuotantopäällikkö, syrjäytti Mayerin 1951. Viimeiset vuotensa Mayer työskenteli Cinerama-yhtiölle.
Siperiansembra
Siperiansembra (Pinus sibirica) on mäntyihin kuuluva havupuulaji. Se on ainavihanta puu, joka kasvaa luonnossa Venäjällä, Kiinassa, Kazakstanissa ja Mongoliassa. Siperiansembraa pidettiin aiemmin Euroopan vuoristoissa kasvavan sembramännyn (Pinus cembra) alalajina P. cembra subsp. sibirica, mutta nykyisin se luokitellaan usein eri lajiksi.
Ulkonäkö
thumb|vasen|Käpyjä Siperiansembra on ainavihanta havupuu, joka kasvaa enimmillään noin 35 metriä korkeaksi. Kaarna on vaalean- tai harmaanruskeaa. Silmut ovat kartiomaisia ja punaruskeita. Viiden kimpuissa kasvavat neulaset ovat 6–11 senttimetriä pitkiä. Kävyt ovat kartiomaisia tai munanmuotoisia, 5–8 senttimetriä pitkiä ja purppuranruskeita. Siemenet ovat siivettömiä ja noin 10 millimetriä pitkiä.
Levinneisyys
Siperiansembra kasvaa luonnonvaraisena Venäjällä, Kiinassa, Kazakstanissa ja Mongoliassa. Se kasvaa usein samoilla alueilla siperiankuusen (Picea obovata) ja siperianpihdan (Abies sibirica) kanssa. Siperiansembra tarvitsee lintuja levittämään siivettömiä siemeniään.
Aku Louhimies
Aku Urban Louhimies (s. 3. heinäkuuta 1968 Helsinki) on suomalainen käsikirjoittaja, tuottaja ja elokuvaohjaaja.
Ura
Aku Louhimies on valmistunut elokuvaohjaajaksi Taideteollisesta korkeakoulusta ja opiskellut myös historiaa Helsingin yliopistossa.
Louhimiehen alkutuotanto 1990-luvulla keskittyi yhtenä harvoista suomalaisohjaajista urbaaniin elämänmuotoon ja kaupungissa asuviin nuoriin ihmisiin. Uransa alkuvaiheessa hän ohjasi lyhytelokuvia, dokumentteja, musiikkivideoita sekä useita jaksoja televisiosarjoihin Kotikatu ja Sydänten akatemia sekä televisiosarjan Isänmaan toivot''.
Louhimies on tunnettu vaativana ja autoritäärisenä ohjaajana, joka samalla antaa kanssaan työskenteleville paljon vastuuta. Kirjassa Aku Louhimies - Elokuvaunelmia (2017) pyritään valottamaan ohjaajan metodeja. ”Minua kiinnostaa totuus”, toistuu Louhimiehen sanomana eri muodoissa halki kirjan. Tärkeä menetelmä sen saavuttamiseksi on improvisaatio. Lukihäiriöiselle Louhimiehelle käsikirjoitukset ovat lähtökohtia, ja näyttelijöitään hän kannustaa irrottelemaan. Ohjaaja on aina halunnut näyttelijöidensä viettävän aikaa yhdessä ennen kuvauksia ja niiden aikana. Hän kuvaa enemmän ottoja kuin Suomessa yleensä, eivätkä näyttelijät useinkaan tiedä, mitä ohjaaja lukemattomilla toistoilla tarkalleen hakee. Tämä ei ollut edes mahdollista Louhimiestä edeltäneelle elokuvantekijöiden sukupolvelle, mutta digitaalisuus on mahdollistanut nopeat toistot. Tuntemattoman sotilaan kuvauksia seurattiin mediassa, jossa myös niiden rankkuutta alleviivattiin.
Louhimies oli Suomen elokuvaohjaajaliitto SELO ry:n puheenjohtaja vuosina 2011–2014.
Joulukuussa 2019 Louhimies ylennettiin reservin yliluutnantiksi.
Elokuvat
Louhimies on ohjannut yksitoista kokoillan elokuvaa: Levottomat (2000), Kuutamolla (2002), Paha maa (2005), Riisuttu mies (2006), Valkoinen kaupunki (2006), Käsky (2008), Vuosaari (2012), 8-pallo (2013), Tuntematon sotilas (2017), Omerta 6/12 (2021) ja Odotus (2022)
Louhimiehen sekä ohjaama, käsikirjoittama että tuottama Tuntematon sotilas oli Suomi 100 vuotta -juhlavuoden 2017 katsotuin kotimainen elokuva keräten yli miljoona katsojaa. Se on myös katsotuin kotimainen elokuva 50 vuoteen. Elokuva julkaistiin dvd:nä ja blu-ray:na 26. maaliskuuta 2018. Kuukauden myynnin jälkeen elokuva ylsi platina-myyntiin eli sitä oli myyty 60 000 kappaletta. Elokuva perustuu Väinö Linnan romaaniin Tuntematon sotilas (1954) ja on teoksen kolmas filmatisointi.
Alkukesästä 2020 Louhimiehen uutisoitiin aloittavan Juhani Ahon romaanista Papin rouva innoituksensa saaneen elokuvan kuvaukset. Papin rouvaa pidetään psykologisen kuvauksen eittämättömänä klassikkona suomalaisessa kirjallisuudessa. Kuvausten on ilmoitettu alkavan elokuussa 2020 Turun saaristossa. Tarinan hahmot ja ajattomat teemat rakkaudesta, rehellisyydestä ja onnellisuuden kaipuusta tuodaan nykyaikaan, keskelle poikkeustilan ympäröimää Suomen kesäistä saaristomaisemaa. Elokuvan nimi on Odotus ja sen pääosassa Ellinä nähdään Inka Kallén. Käsikirjoituksesta vastaavat Kallén, jonka ideasta elokuva on saanut alkunsa, ja Louhimies yhdessä. Louhimies kertoo elokuvan teossa kiinnitettävän erityistä huomiota ympäristöön. Tuotannossa pyritään vastuullisiin valintoihin tuotannon kaikilla osa-alueilla. Odotus tulee elokuvateatterilevitykseen alkuvuodesta 2021. Osarahoittajan C Moren suoratoistopalvelussa Odotus julkaistaan ensimmäisenä elokuvateatterilevityksensä jälkeen loppuvuodesta 2021.
Roald Aas
Roald Edgar Aas (25. maaliskuuta 1928 Oslo – 18. helmikuuta 2012 ) oli norjalainen pikaluistelun olympiavoittaja, maantie- ja ratapyöräilijä.
Aku Louhimies
Elokuvat
Syksyllä 2020 Louhimies pääsi jälleen ohjaamaan Suomen historian kalleimman elokuvan. Se oli Ilkka Remeksen romaaniin perustuvan Omerta: 6/12. Menestynyt ohjaaja Antti J. Jokinen jouduttiin vaihtamaan Aku Louhimieheen näyttelijöiden fyysisen ja henkisen turvallisuuden turvaamiseksi. Jokisen vaimo Krista Kosonen ja moni muu tähti jättivät projektin Jokisen vaihtuessa Louhimieheen. Kolmikolle läheinen Jasper Pääkkönen, Jokisen bestman, jäi pääosaan ja sanoi Louhimiehen pelastaneen elokuvan. Myös IS:n lähteiden mukaan Louhimies teki surkeasta elokuvasta loistavan. Pääkkösen mukaan Louhimies on vaativa mutta erittäin antoisa ohjaaja. Elokuva saapui elokuvateattereihin marraskuun 19. päivänä vuonna 2021.
Sepp Schneider
Sepp Schneider (s. 3. kesäkuuta 1991 Egg) on itävaltalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä. Seuratasolla Schneider edusti SC Egg-Vorarlbergiä.
Schneider debytoi yhdistetyn maailmancupissa helmikuussa 2012 Almatyssa ollen kilpailun 30. Näin ollen hän nappasi myös heti uransa ensimmäisen maailmancupin pisteen. Schneiderin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on seitsemäs, jonka hän saavutti maaliskuussa 2014 Oslosta. Schneider on sijoittunut kahdesti kärkikymmenikköön. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailussa kolmastoista.
Schneider lopetti uransa yhdistetyn hiihtäjänä vuonna 2018.
Schneiderin isoveli Balthasar Schneider on uransa jo päättänyt mäkihyppääjä.
Aku Louhimies
Kansainvälinen tuotanto
Vuonna 2016 Aku Louhimies teki kansainvälisen läpimurtonsa Irlannin yleisradio RTÉ:lle ja Netflixille tekemällään ohjaustyöllä Rebellion, jonka aiheena on Irlannin vuoden 1916 pääsiäiskapina. 2019 Louhimies ohjasi toisen tuotantokauden öljynporauslautalle sijoittuvaan Rig 45 -sarjaan, joka on suosittu Viaplayssä esitettävä trilleri. Trilleriä kuvattiin studiossa, mutta myös aidoilla paikoilla merellä. Sarjan toinen kausi on ollut katsottavissa Viaplayssa 5.3.2020 lähtien.
Tunnustukset ja palkinnot
Louhimiehen tuotantoa on palkittu runsaasti niiden viidentoista aikana (2002-2017), joihin hänen pääasiallinen tähän astinen tuotantonsa sijoittuu. Kansainvälisiä palkintoja ovat keränneet Kuutamolla (2002), Paha Maa (2005), Valkoinen kaupunki (2006), Vuosaari (2012) ja Tuntematon sotilas (2017). Kotimaassa Louhimies on saanut Parhaan ohjauksen Jussit elokuvistaan Paha maa ja Valkoinen kaupunki sekä yhtenä kolmesta kirjoittajasta Parhaan käsikirjoituksen Jussin elokuvasta Paha maa. Vuoden 2003 TV-sarjasta Irtiottoja Louhimies sai Venla-palkinnon parhaasta ohjauksesta. Vuonna 2004 Suomen elokuvaohjaajaliitto SELO valitsi hänet vuoden 2003 parhaaksi ohjaajaksi. Vuonna 2005 hänet palkittiin Irtiottoja-televisiosarjan ja Paha maa -elokuvan työryhmän jäsenenä elokuvataiteen valtionpalkinnolla. Tuntematon Sotilas sai vuoden 2017 Yleisön suosikki Jussin. Tuntematon sotilas sai Jussit myös parhaasta leikkauksesta, äänityksestä, maskeerauksesta ja miespääosasta.
Vuonna 2017 Louhimiehelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Työskentelytapoihin kohdistetut syytökset
Maaliskuussa 2018 elokuva-alan häirintätapauksista käynnistyneeseen #metoo-liikkeeseen viitaten kahdeksan suomalaista naisnäyttelijää kertoi Ylen uutisessa negatiivisista kokemuksistaan Louhimiehen alaisena. Näyttelijät kertoivat muun muassa tulleensa alistetuiksi ja nöyryytetyiksi. Eräs nuori näyttelijä ilmoitti jättäneensä elokuva-alan kokonaan, koska Louhimiehen metodi ohjata nuorta näyttelijää jätti jäljen ja nakersi itsetuntoa. Sekä Facebook-kirjoituksessaan että 2018 Jussi-gaalassa Louhimies pyysi anteeksi ja kertoi tuntevansa surua siitä, että näyttelijät ovat kokeneet työskentelyn hänen kanssaan niin ahdistavana. Myöhemmin hän sanoi, ettei koe tehneensä mitään väärää. Louhimies on myös väittänyt, että Ylen juttu sisältää useita selkeitä asiavirheitä. Aiheen käsittely julkisuudessa on herättänyt paljon yleistä keskustelua puolesta ja vastaan. Toukokuussa 2018 Ilta-Sanomille antamassaan haastattelussa Louhimies kutsui Ylen alkuperäisessä uutisessa esitettyjä syytöksiä vääristeleviksi ja liioitelluiksi. Yle puolestaan kiisti syyllistyneensä vääristelyyn. Syytökset johtivat myös työhyvinvointitutkintaan Tuntemattoman sotilaan kuvauksiin liittyen, mutta mitään vakavaa tai laitonta ei Elokuvaosakeyhtiö Suomi 2017:n Mehiläisen kanssa teettämän selvityksen perusteella ilmennyt.
Louhimies jätti joulukuussa 2018 poliisille tutkintapyynnön. Tutkintapyyntö koski Ylen opintovapaalla ollutta toimittajaa Sara Rigatellia ja Ylen päätoimittajaa Jouko Jokista. Kesäkuussa 2019 Ilta-Sanomat uutisoi, että jutun esitutkintakynnys täyttyi keväällä ja toimittajaa epäillään Louhimiehen törkeästä kunnianloukkauksesta. Esitutkinta lopetettiin lokakuussa 2020, koska näyttöä rikoksesta ei ollut.
Yksityiselämä
Louhimies asuu Helsingissä, ja hänellä on viisi lasta, neljä tytärtä ja yksi poika. Avioero näyttelijä Laura Malmivaaran kanssa vuonna 2003 solmitusta avioliitosta astui voimaan 2012. He muuttivat erilleen vuonna 2009. Louhimiehellä diagnosoitiin vuonna 2009 nielurisasyöpä. Louhimies asuu avoliitossa vuonna 2003 tapaamansa stylisti ja muotitoimittaja Sofia Oksasen kanssa. Heille syntyi lapsi tammikuussa 2022.
Louhimiehen sisarpuoli on feministisen puolueen puheenjohtaja Katju Aro.
Roald Aas
Aas voitti talviolympialaisissa 1 500 metrillä kultaa Squaw Valleyssa 1960 ja pronssia samalla matkalla Oslossa 1952. Cortina d'Ampezzon kisoissa 1956 hän sijoittui 5 000 metrillä kuudenneksi ja 1 500 metrillä kymmenenneksi. Squaw Valleyssa hän oli pronssinsa lisäksi 5 000 metrillä 25:s ja 10 000 metrillä 23:s.
Yleisluistelun MM-kilpailuista Aas saavutti pronssia vuonna 1958, samoin EM-kilpailuista vuosina 1957 ja 1960. Norjan mestaruuden hän voitti vuonna 1956, minkä lisäksi hän sijoittui seitsemästi hopealle ja kerran pronssille.
Aas oli myös maantie- ja ratapyöräilyn Norjan mestari. Hänelle myönnettiin useamman lajin menestyksestään vuoden 1956 Egebergs Ærespris. Aas kuoli 83-vuotiaana 18. helmikuuta 2012.
Ylimmäinen-Kylliö
Ylimmäinen-Kylliö, joka kirjoitetaan myös Ylimmäinen Kylliö , on Keski-Suomessa Jämsässä Tulippaan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,8 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se on metsäjärvi, joka sijaitsee Mellikkamäen ja Kiviahonmäen välisessä kalliomurroksessa ja jonka seuralaisina on kolme muutakin Kylliö-vesistöä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata. Sinne tulee tie Kolonkulmalta lähtevältä tieltä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,0 metriä mpy. Siihen on johdettu yksi lyhyt metsäoja. Järven laskuoja lähtee sen länsipäästä ja se laskee heti Iso-Kylliöön. Ojalla on pudotusta noin 10 senttimetriä. Vesireitti jatkuu Musta-Kylliön kautta Iso-Liesiin.
Kapteeni Sinikarhun 13 1/2 elämää
Kapteeni Sinikarhun 13 ½ elämää on Walter Moersin vuonna 1999 julkaistu fantasiaromaani. Suomeksi teos ilmestyi ensimmäisen kerran 2001. Kirjan tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliselle Zamonian mantereelle.
Alun perin Sinikarhun hahmo esiintyi saksalaisessa lastenohjelmassa Sendung mit der Maus, jossa se keksi merirosvotarinoita ja väitti niiden pitävän paikkansa. Sinikarhusta on tehty myös animaatioelokuva, Käpt'n Blaubär – Der Film, vuonna 1999 ja musikaali vuonna 2006.
Juoni
Kapteeni Sinikarhulla on 27 elämää, mutta hän kertoo niistä vain puolet. Kirjan alussa käsitellään Sinikarhun ensimuistoja syntymästään, jolloin hän huomaa kelluvansa pähkinänkuoressa keskellä merta. Vuosia myöhemmin hän päätyy Atlantiksen kaupunkiin, missä hän kohoaa arvostetuksi valehtelijagladiaattoriksi. Tämän jälkeen hän joutuu orjaksi maailman isoimmalle laivalle, Moolokille. Apunaan Sinikarhulla on päänsisäinen sanakirja, jonka professori Abdul Yöpöllö telepaattisesti siirsi häneen kuudennen elämän aikana.
Elämät
1. elämä kääpiömerirosvona
Sinikarhun ensimmäinen elämää alkaa, kun hän huomaa olevansa alastomana pähkinänkuoressa merellä. Samalla hän kuulee korviahuumaavaa pauhua, jonka aiheuttaa maailman suurin ja vaarallisin vesipyörre, kurimus. Sinikarhu on ajautumassa kohti pyörrettä, mutta hänet pelastavat kääpiömerirosvot, joiden kanssa hän elääkin elämänsä ensimmäiset viisi vuotta ja oppii mm. tekemään 723 erilaista solmua. Kääpiömerirosvojen on pakko jättää hänet eräälle saarelle, kun Sinikarhu on kasvanut liian suureksi heidän laivaansa.
2. elämä laiva-aaveiden parissa
3. elämä pakolaisena
Kolmannen elämänsä aikana Sinikarhu matkustaa merellä itsetekemällään lautalla. Hän kohtaa matkallaan maailman isoimman laivan, Moolokin, joka tekee häneen lähtemättömän vaikutuksen. Myöhemmin hän tapaa pulina-aallot, jotka opettavat Sinikarhua puhumaan ja antavat hänelle nimen. Tämän jälkeen Sinikarhu auttaa tyrannovalas rexiä vetämällä harppuunoita sen selästä ja valas jättää hänet lähelle erästä saarta.
4. elämä herkkusuiden saarella
Sinikarhun neljäs elämä sijoittuu herkkusuiden saarelle, Gourmetica insularisille. Saarella kasvaa valtavat määrät erilaisia syötäviksi kelpaavia kasveja, joita Sinikarhu syökin hyvällä ruokahalulla. Lopulta hänen päivärytminsä koostuu pelkästä syömisestä ja vuoden päästä hän on lihava kuin jalkapallo. Sinikarhun kauhuksi hänen paratiisinsa onkin vain saareksi tekeytynyt lihansyöjäkasvi, joka lihottaa uhrinsa ennen kuin syö heidät. Viime hetkellä hänet pelastaa pelastajalisko "Mac" Deus X. Machina, jonka navigoijaksi Sinikarhu ryhtyy.
5. elämä navigoijana
6. elämä Sysivuorten uumenissa
Sinikarhu oppii kaiken mahdollisen Abdul Yöpöllön yöakatemiassa kuudennen elämänsä aikana. Koulussa hän saa uusia ystäviä; 2364. ulottuvuuden hyytelöprinssin Qwert Zuiopün ja karvaisen vuorihotin Freddan. Kun Fredda ja Qwert ovat lähteneet koulusta heidän tilalleen saapuvat yksisarvinen Fogelweide, sikabarbaari Groot ja hemppeli Zille, mutta heistä Sinikarhu ei saa kunnollista väittelyseuraa filosofisiin keskusteluihin. Ennen lähtöään yöakatemiasta Yöpöllö varoittaa häntä luottamasta kuilutrolliin, joka myöhemmin onnistuukin huijaamaan Sinikarhua eksyttämällä hänet syvemmälle Sysivuoren uumeniin. Sinikarhu kuitenkin pääsee ulos turvallisesti apunaan päänsisäinen sanakirjansa ja suuntaa kohti Suurta metsää.
Seitsemän elämänsä aikana Sinikarhu pohtii, miksi Suuri metsä on täysin autio. Hän tapaa metsässä ensimmäisen rakkauden kohteensa, sinisen neitokarhun, jolla on sama sanakirja kuin Sinikarhullakin. Hän saa huomata katkerasti, että toinen karhu on vain metsälukkinoidan tuottama kangastus. Sinikarhu joutuu metsälukkinoidan verkkoon, mutta onnistuu pakenemaan ja juoksee Suuren metsän läpi metsälukkinoidan jahdatessa häntä. Kun Sinikarhun voimat ovat aivan lopussa, hän kompastuu ulottuvuusaukkoon.
8. elämä ulottuvuusaukossa
Ulottuvuusaukossa Sinikarhu on kosketuksissa sekä menneessä, nykyisessä että tulevassa. Hän päätyy 2364. ulottuvuuteen, missä hän vahingossa laukaisee tapahtumatketjun, joka johtaa kruunajaisiin valmistautuneen Qwert Zuiopün horjahtamiseen ulottuvuusaukkoon ja päätymiseen Zamoniaan. Vihaisen väkijoukon pakottamana Sinikarhu hyppää ystävänsä perään ja päätyy lopulta takaisin Suureen metsään eri ajassa. Hän kulkee metsän poikki ja päätyy makealle aavikolle.
9. elämä makealla aavikolla
Yhdeksännen elämänsä Sinikarhu kuluttaa kiertelemällä makeaa aavikkoa paimentolaisten, tulkkujen, mukana etsien Anagrom Ataf -nimistä Fata Morganaa. Sinikarhu auttaa tulkkuja vangitsemaan kyseisen aavikkokaupungin ja asuttamaan sen. Kaupunki osoittautuu kuitenkin aaveita muistuttavien fatomien asuinpaikaksi, ja Sinikarhu keksii laittaa tulkut uudestaan vaeltamaan aavikolla ja etsimään uuttaa kaupunkia, AV-UKER-UOH:ia (hourekuva takaperin). Sinikarhu ei lähde tulkkujen mukaan, vaan suuntaa kohti Atlantista. Hän näkee matkallaan tornadopysäkin ja jää odottelemaan tornadon tulemista. Kun pyörremyrsky lopulta saapuu, se imaisee Sinikarhun sisäänsä ja kuljettaa hänet tornadon sisällä olevaan tornadokaupunkiin.
10. elämä tornadokaupungissa
Sinikarhun kymmenennen elämän tapahtumat sijoittuvat tornadokaupunkiin, missä aika on kulkee noin minuutin vuodessa ja lähes kaikki sen asukkaat, mukaan lukien Sinikarhu, ovat muuttuneet vanhuksiksi saapuessaan sinne. Sinikarhu yrittää muutaman muun kanssa keksiä ulospääsyä kaupungista, ja hän keksii tornadon pysähtyvän joka vuosi minuutin ajaksi mahdollistaen pakenemisen. Näin Sinikarhu ja hänen pakotoverinsa laskevat koko vuoden ajan takaperin ajoittaakseen tornadon saapumisen. Kun aika koittaa, he pakenevat tornadon seinän läpi ja päätyvät takaisin tornadopysäkille nuorentuneina. Eräs pakenija, Sinikarhun ystävä nimeltään Balduan, neuvoo hänelle oikotien Atlantikseen, ja tämä lähteekin matkaan.
11. elämä Suuressa päässä
Yhdennentoista elämänsä aikana Sinikarhu kulkee vuorensolan tukkivan jättiläisen, bollogin, pään läpi, "toisesta korvasta sisään ja toisesta ulos", kuten Sinikarhun ystävä Balduan kuvailee. Pään sisällä Sinikarhu tapaa joukoittain huonoja ideoita, ja on joutua heitetyksi Unohduksen järveen erään mielisairauden juonen seurauksena. Päässä Sinikarhu ryhtyy uniorkesterin johtajaksi ansaitakseen rahaa kartan hankkimiseen. Kartan avulla hän pääsee ulos päästä ja jatkaa matkaansa Atlantikseen.
Herta Müller
Herta Müller (s. 17. elokuuta 1953 Nițchidorf, Banat, Romania) on Saksassa nykyisin asuva romaniansaksalainen kirjailija. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto 2009. Nobel-komitean perustelussa sanotaan, että hän ”kuvaa riistettyä maisemaa tiiviillä runoudellaan ja suorapuheisella proosallaan”.
Kapteeni Sinikarhun 13 1/2 elämää
Elämät
12. elämä Atlantiksessa
Saavuttuaan maanjäristyksistä kärsivään jättiläiskaupunki Atlantikseen Sinikarhu ystävystyy tupakkahattu Chemluth Havannan kanssa ja tekee erilaisia pätkätöitä. Hän haaveilee valehtelijagladiaattoriksi pääsemisestä ja osallistuu erääseen kamppailuun voittaen vastustajansa. Sinikarhu joutuu lopulta haastamaan oman idolinsa kaksintaisteluun ja voittaa kisan 99 kierroksen jälkeen. Sinikarhun pomo ei ilahdu hänen voitostaan, koska on lyönyt koko omaisuutensa vetoa vastustajan puolesta ja aikoo myydä hänet orjaksi Moolokille. Sinikarhu pakenee Atlantiksen viemäreihin, mutta kuilutrolli huijaa toistamiseen Sinikarhua ja hän päätyy Moolokille.
Herta Müller
Elämä
Herta Müller syntyi saksankielisellä Baanaatin alueella Romaniassa vuonna 1953. Hän kuuluu Romanian saksalaisvähemmistöön, tarkemmin Baanaatin svaabilaisiin. Ylioppilastutkinnon jälkeen Müller opiskeli Timișoaran läntisessä yliopistossa germanistiikkaa ja romanialaista kirjallisuutta. Vuonna 1976 hän aloitti työt kääntäjänä eräässä koneyrityksessä, mutta joutui jättämään työn vuonna 1979 kieltäydyttyään yhteistyöstä Romanian salaisen poliisin Securitaten kanssa. Hän hankki elantonsa opettamalla kouluissa ja lastentarhoissa ja antamalla yksityistä saksanopetusta.
Müllerin ensimmäinen teos Matala maa ilmestyi Romaniassa sensuroituna vuonna 1982, ja kaksi vuotta myöhemmin kokonaisuudessaan Saksassa. Hänellä oli läheisiä yhteyksiä Aktionsgruppe Banat -ryhmittymään, jonka jäsenet joutuivat Romaniassa vaikeuksiin. Müller itse ei kuitenkaan ollut ryhmän varsinainen jäsen. Vuonna 1987 Romanian hallintoa julkisesti arvostellut Müller muutti silloisen aviomiehensä, kirjailija Richard Wagnerin kanssa Länsi-Saksaan.
Müllerin tuotannon toistuvia teemoja on sanottu olevan sorto, pako ja diktatuuri. Hän on julkaissut 22 teosta ja niitä on käännetty yli 20 kielelle. Suomeksi on julkaistu neljä kirjaa Tammen Keltaisessa kirjastossa ja romaani Hengityskeinu Otavan kirjastossa.
Kapteeni Sinikarhun 13 1/2 elämää
Elämät
Sinikarhun kolmastoista elämä kuluu Moolokilla uunihelvetissä, jossa työskentelevät orjina elävät mustat karhut. Hän saa selville Moolokin kapteenin olevan Zamomim, ajatteleva elementti. Professori Yöpöllö saapuu laivalle yöpöllööttörillä ja haastaa Zamomimin ajatusten taistoon. Samalla Sinikarhu hiipii Zamomimin taakse ja heittää hänet Yöpöllön kojeen tiivistämään pimeyteen, sysipilveen. Sinikarhu vapauttaa laivan miehistön, mutta kukaan ei osaa pysäyttää laivaa sen ajaessa kohti vesipyörrettä, kurimusta. Ryhmä pelastajasauruksia, Mac mukaan lukien, saapuu paikalle ja kuljettaa laivan miehistön turvaan. Sinikarhu ei ehdi pelastajasauruksien mukaan vaan jää laivaan. Hänet pelastaa Qwert Zuiopü, joka lentää matollaan kurimuksesta, joka osoittautuu ulottuvuusaukoksi.
Herta Müller
Elämä
Müllerin romaani Hengityskeinu perustuu runoilija Oskar Pastiorin kokemuksiin pakkotyöläisenä Neuvostoliitossa.
Kapteeni Sinikarhun 13 1/2 elämää
Elämät
13½. elämänpuolikas kaikessa rauhassa
Moolokin miehistö paljastuu kirjokarhuiksi, joiden jokaisen turkki on erivärinen, mutta jotka olivat kaikki eläneet noen mustaamina. Käy ilmi, että Sinikarhu oli syntynyt Moolokilla, mutta hänen äitinsä oli laskenut hänet pähkinänkuoressa mereen toivoen hänen selviävän. Lopussa Sinikarhu asettuu asumaan Suureen metsään uuden rakkaansa kanssa, mutta vihjaa seikkailujen odottavan heitä tulevaisuudessa.
John Walter Tewksbury
John Walter Beardsley Tewksbury (21. maaliskuuta 1876 Ashley, Pennsylvania – 25. huhtikuuta 1968 Tunkhannock, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka voitti Pariisin olympialaisissa 1900 viisi mitalia, joista kaksi kultaisia.
Tewksbury opiskeli Pennsylvanian yliopistossa hammaslääkäriksi ja kilpaili yliopiston joukkueessa. Hän voitti vuonna 1898 Amerikan amatööriurheiluliiton mestaruudet 110 ja 220 jaardilla vuosina 1898–1899.
400 metrin aitajuoksuun Tewksbury osallistui vain puolitosissaan. Aitoja ei tuohon aikaan vielä Amerikan mantereelta ollut juostu, ja uusi, vasta lopullista muotoaan hakeva laji oli ensimmäistä kertaa olympialaistenkin kisaohjelmassa. Kilpailun ylivoimainen ennakkosuosikki oli isäntämaan Henri Tauzin, jolla ei kuitenkaan finaalissa ollut ajan 57,6 juossutta John Tewksburya vastaan minkäänlaisia mahdollisuuksia. Tewksbury teki alkuerissä olympiaennätyksen, jota Tauzin paranteli omassa alkuerissään lukemiin 1.00,2. Tewskbury otti olympiaennätyksen jälleen nimiinsä loppukilpailussa. 200 metrin aidoissa Tewksbury voitti vielä pronssia.
Viikkoa myöhemmin kisatussa 200 metrin finaalissa Tewksbury voitti toisen olympiakultansa peittoamalla selkeästi Norman Pritchardin ajalla 22,2. Aika oli 200 metrin juoksun ensimmäinen olympiaennätys.
Jennifer Tisdale
thumb|Jennifer Tisdale Jennifer Kelly Tisdale (s. 18. syyskuuta 1981 Neptune, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on Ashley Tisdalen isosisko. Tisdale on tehnyt rooleja mm. kauhuelokuvissa sekä komedioissa.
Federico Cecon
Federico Cecon (s. 11. kesäkuuta 1994) on italialainen mäkihyppääjä. Seuratasolla Cecon edustaa Cai Monte Lussaria.
Cecon debytoi mäkihypyn maailmancupissa joulukuussa 2014, kun hän oli Nižni Tagilin kilpailussa sijalla 42. Tuota kilpailua aikaisemmin Cecon oli jo osallistunut kahteen joukkuekilpailuun Planicassa ja Klingenthalissa. Sija 42 on Ceconin tähänastisen maailmancup-uran paras sijoitus.
Cecon on osallistunut neljiin nuorten MM-kilpailuihin, joissa hän on ollut parhaimmillaan 11. sijalla vuonna 2014 Val di Fiemmessä. Hän on kilpaillut myös Continental Cupissa.
TOP Oss
TOP Oss on alankomaalainen jalkapalloseura Ossin kaupungista, joka on perustettu vuonna 1928. Seura oli nimeltään TOP (lyhenne sanoista Tot Ons Plezier suomeksi Meidän iloksemme) aina vuoteen 1994 asti ja FC Oss vuosina 2009-2018. Kaudesta 2018/19 alkaen seuran nimi on ollut TOP Oss. Seuran kotistadion on Frans Heesenstadion. Seura pelaa tällä hetkellä Eerste divisiessä. TOP Ossilla on voimakas kilpailuasetelma FC Den Boschin kanssa.
Šamanismi
thumb|[[Altai (vuoristo)|Altailainen naisšamaani ja rumpu. S. I. Borisovin valokuva venäläisessä postikortissa 1910-luvulta.]] thumb|Šamaani Ötsir-böö [[Mongoliassa vuonna 1909. Kuva: Sakari Pälsi.]]Šamanismi (rinnakkainen muoto samanismi ) tarkoittaa hengellistä kulttuuria, jossa šamaanilla on keskeinen osa. Šamaani on yhteisön jäsen, jolla uskotaan olevan erityisiä yliluonnollisia taitoja. Šamaani on usein parantaja ja ennustaja, hän neuvoo monenlaisissa ongelmissa ja toimii yhdyssiteenä henkimaailman ja ihmisyhteisön välillä.
Šamanismiin liittyy usein muuntuneiden tajunnantilojen käyttö yhteytenä henkimaailmaan. Joskus henkimaailmaan pyritään myös unessa. Transsitilaa haetaan muun muassa rummuttamalla, rytmikkäällä musiikilla ja laululla, toistuvilla tanssiliikkeillä ja muilla toistuvilla rituaaleilla.
Šamanismin esiintyminen maailmassa
Lähes kaikilla maapallon pohjoisilla alueilla, havumetsävyöhykkeestä arktisiin alueisiin, harjoitetaan šamanismia. Šamanismia tunnetaan Euraasiassa Skandinaviasta Tyynellemerelle ja Japaniin, Pohjois-Amerikassa intiaanien keskuudessa ja inuittien keskuudessa Pohjois-Amerikassa ja Grönlannissa. Sana šamaani on peräisin Siperian evenkeiltä. Suomalaisten tai laajemmin itämerensuomalaisten keskuudesta ei tunneta varsinaiselle pohjoiselle šamanismille suoraan verrannollisia ilmiöitä – kylläkin sellaisten mahdollisia jäänteitä.
Šamanismia esiintyy myös elinvoimaisena korealaisten keskuudessa. Etelä-Koreassa siitä käytetään nimitystä Musok eli mudang-menot. Etelä-Koreassa arvioitiin vuonna 1972 olevan mudang eli šamaaneja noin 0,3 prosenttia väestöstä.
Luonnonvalinta
Luonnonvalinta on evoluutioprosessi, jossa perinnölliset hyödylliset ominaisuudet runsastuvat ja haitalliset harvinaistuvat populaatiossa eri sukupolvien aikana. Luonnonvalinta kohdistuu eliöiden fenotyyppiin eli ilmiasuun. Pitkän ajan kuluessa luonnonvalinnan passiivinen prosessi voi johtaa uusiin adaptaatioihin tai lajiutumiseen.
Historia
Luonnonvalinnan käsitteen esittelivät brittiläiset luonnontieteilijät Charles Darwin ja Alfred Russel Wallace 1800-luvulla. Darwinin pääteos Lajien synty, joka julkaistiin vuonna 1859, perusteli uutta luonnonvalintateoriaa viiden havainnon ja kolmen päätelmän avulla. Todisteita Darwinilla ei teoriansa taakse vielä ollut. Käsite oli niin vallankumouksellinen, että sitä ei välittömästi hyväksytty, vaan se säilyi vähemmistön näkemyksenä aina 1930-luvulle saakka. Nykyisin se on evoluutioteorian perusta, ja siitä on myös saatu suuria määriä konkreettista todistusaineistoa.
Luonnonvalinnan mekanismit
Luonnonvalinnassa on kaksi vaihetta. Ensimmäisessä vaiheessa syntyy uusi muunnelma, kun meioosissa, sukusolujen muodostuksessa ja hedelmöittymisessä syntyy uusi tsygootti eli hedelmöittynyt munasolu. Näin syntynyt muuntelu perustuu sattuman ohjaamaan rekombinaatioon.
Luonnonvalinnan toisessa vaiheessa vaikuttavat elossasäilymisen ja lisääntymismenestyksen tekijät. Ne eivät ole kokonaan sattumanvaraisia, kuten ensimmäisessä vaiheessa, vaikkakin myös sattuma vaikuttaa edelleen. Yksilön elinkelpoisuus joutuu koko sen elinaikana alituiseen testiin, jotka määräävät sen mahdollisuudet säilyä hengissä lisääntymiseensä asti. Elinkelpoisimpia ovat ne yksilöt, joilla on oikeanlaiset ominaisuudet.
thumb|upright|Kaavioesitys kuvaa miten bakteerien vastustuskyky [[antibiootti|antibiootteja kohtaan lisääntyy luonnonvalinnan seurauksena. Tummanpunaisella korkein vastustuskyky, keltaisella matalin.]]
Charles Darwin selitti luonnonvalinnan seuraavasti:
Näistä johtuvat seuraukset:
Luonnonvalinnan kohde
Luonnonvalinnan voidaan ajatella kohdistuvan geeneihin, yksilöihin, yksilöryhmiin ja populaatioihin. Asiasta on esitetty erilaisia näkemyksiä, mutta nykyisin vallitseva käsitys on se, että luonnonvalinta kohdistuu tavallisimmin yksilöihin. Luonnonvalinta kohdistuu tietynlaiseen fenotyyppiin, jonka tuottavat yksilön geenit ja sen kohtaamat erilaiset ympäristövaikutukset, ja yksilöt ovat kantamiensa geenien ilmentymisen ja ympäristön vaikutusten summia.
Muun muassa evoluutiobiologi Richard Dawkins edustaa sitä näkökantaa, että valinta kohdistuukin yksilöiden geeneihin. Vastaväite tähän on, että koska geenit toimivat aina yksilöissä yhteistyössä muiden geenien kanssa, yksittäisellä geenillä ei ole kelpoisuutta. Lisäksi yksittäinen geeni voi vaikuttaa yksilön kelpoisuuteen vaihtelevalla tavalla. Se voi esimerkiksi olla hyödyllinen yhdessä genotyypissä mutta haitallinen toisessa. Voidaankin sanoa, että valinta kohdistuu yksilöön mutta perustuu johonkin geeniin.
Jotkut tutkijat puhuvat myös ryhmävalinnasta. Se suosii geenejä, jotka parantavat yksilöiden kykyä toimia ryhmässä.
Joidenkin tutkijoiden mukaan yksi luonnonvalinnan muoto on sukulaisvalinta, jossa valinta kohdistuu altruistista käytöstä edistäviin ominaisuuksiin. Siinä yksilö edistää epäitsekkäästi sukulaisyksilöidensä menestystä ja saa tämän avulla siirrettyä omiakin geenejään uusiin sukupolviin.
Yksilön johonkin ominaisuuteen kohdistuva valinta voi vaikuttaa myös tähän ominaisuuteen kytkeytyneisiin yksilön muihin ominaisuuksiin, vaikka näillä ei olisikaan toiminnallista yhteyttä kelpoisuuteen. Tällaisten ominaisuuksien sanotaan valikoituneen. Koska ominaisuuksien kytkeytyminen on eliömaailmassa varsin yleistä, yhteen ominaisuuteen kohdistuva valinta muuttaa usein monia ominaisuuksia, ja joskus vieläpä eri tavoin. Jos geneettiset kytkennät aiheuttavat sen, että luonnonvalinta ei voi vaikuttaa koko voimallaan tiettyyn suuntaan, vaan ilmiasuista tulee kompromisseja, puhutaan evolutiivisesta rajoitteesta. Ominaisuuksien kytkeytyminen aiheuttaakin joidenkin tutkijoiden mukaan sen, että eliöt eivät välttämättä ole optimaalisen sopeutuneita ympäristöönsä.
Luonnonvalinnan muodot
thumb|right|Luonnonvalinnan perustyypit alleelikoostumusten kannalta. Jokaisessa kaaviossa x-akselin muuttuja kuvastaa [[Fenotyyppi|fenotyyppistä ominaisuutta ja y-akselin muuttuja kuvastaa organismien lukumäärää. Ryhmä A on alkuperäinen populaatio ja ryhmä B on populaatio valinnan jälkeen. 1. Suuntaava valinta, jossa yhden ääripään fenotyyppiä suositaan. 2. Tasapainottava valinta, jossa keskimmäistä fenotyyppiä suositaan enemmän kuin ääripään fenotyyppejä. 3. Hajottava valinta, jossa kummankin ääripään fenotyyppejä suositaan enemmän kuin keskimmäistä fenotyyppiä.]]
Luonnonvalinta voidaan jakaa kolmeen perustyyppiin sen mukaan, millaisia ovat sen vaikutukset populaation alleelikoostumukseen:
Jos ominaisuus on neutraali, siihen ei kohdistu luonnonvalintaa ja siihen vaikuttavien alleelien frekvenssit muuttuvat vain geneettisen ajautumisen vaikutuksesta. Tällöin populaation muuntelu useimmiten vähenee. Jos populaation koko on riittävän suuri, eikä geneettisen ajautumisen vaikutus siten pääse kasvamaan liian suureksi, pysyvät alleelien frekvenssit Hardyn–Weinbergin tasapainossa.
Sukupuolivalinta vaikuttaa kilpailussa lisääntymiskumppanista ja toisen sukupuolen tekemässä partnerin valinnassa. Sitä voidaan kutsua luonnonvalinnan yhdeksi muodoksi.
Frekvenssistä riippuvaksi valinnaksi kutsutaan valintaa, jossa kelpoisuus liittyy siihen, kuinka monella muulla yhdessä populaatiossa on sama ominaisuus. Tästä yleinen esimerkki on suojaväritys, joka on kannattavaa vain, jos tarpeeksi harvat käyttävät sitä. Jos suojaväritys yleistyy liikaa, pedot alkavat päästä siitä jyvälle, ja naamioituneiden yksilöiden kelpoisuus pienenee.
Kirsti Valve
Kirsti Valve (ent. Väänänen, s. 3. lokakuuta 1967 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi Tampereen ”Nätystä” vuonna 1996.
Ura
Valveen yksi tunnetuimmista rooleista on Sanna Susisaaren rooli Raid-televisiosarjassa ja samannimisessä elokuvassa. Hän on näytellyt myös elokuvissa Populäärimusiikkia Vittulajänkältä, Tummien perhosten koti ja Nuoruuteni savotat. Hän on näytellyt myös muun muassa televisiosarjoissa Salatut elämät, Metsolat ja Toisen kanssa sekä sarjassa Veljet ja sen jatko-osassa Maailmanparantaja.
Valve on ollut kiinnitettynä Lahden kaupunginteatterissa vuosina 1995–1999 ja on vieraillut myös lukuisissa muissa teattereissa. Hän on vieraillut myös kahdesti Suomen Kansallisoopperassa näytäntökausilla 2010–2011 ja 2013–2014 Korngold die Tote Stadt – Kuollut kaupunki -teoksessa.
Cecon
Cecon on italialainen sukunimi. Se on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Heinrich Friedrich Link
Johann Heinrich Friedrich Link (2. helmikuuta 1767 Hildesheim, Saksa – 1. tammikuuta 1851 Berliini, Saksa) oli saksalainen kasvitieteilijä, joka tutki kasvien anatomiaa ja ensimmäisenä mikroskoopilla kivihiiltä.
Ura
Link suoritti vuosina 1786-1789 lääketieteen opinnot Göttingenin yliopistossa ja toimi sen jälkeen farmasian yksityisluennoitsija. Link nimitettiin kemian, eläintieteen ja kasvitieteen professoriksi Rostockissa vuonna 1792. Vuonna 1797 Link oli Johann Centurius von Hoffmannseggin mukana kasvitieteellisellä matkalla Portugaliin, jonka tuloksena syntyi kasvitieteellinen matkakirja Bemerkungen auf einer reise durch Frankreich, Spanien und vorzüglich Portugal (1801-1804) ja yhdessä Hoffmannseggin kanssa laadittu Flore portugaise (1809-1840). Vuonna 1811 Link siirtyi kemian ja kasvitieteen professoriksi Breslauhun, ja vuonna 1815 hänet kutsuttiin Berliiniin lääketieteen professoriksi ja samalla kasvitieteellisen puutarhan johtajaksi. Link sai näin materiaalia useita kasvitieteellisiä kirjoituksia varten. Link oli Preussin tiedeakatemian ja Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen.
Link todisti vuonna 1838 mikroskooppitutkimuksella, että hiilen koostumus on periaatteessa samanlainen kuin turpeen. Hänen lukuisista kasvitieteellisistä teoksistaan, erityisesti kasvien anatomiasta, voidaan mainita edellä mainittujen lisäksi Elementa philosophiae botanicae (1824; 2. painos 1837) ja Anatomie der pflanzen in abbildungen (1843-1847).
Sammy Lee
Samuel "Sammy" Lee (s. 7. helmikuuta 1959 Liverpool, Lancashire) on englantilainen jalkapalloilija. Joulukuusta 2020 lähtien hän on toiminut West Bromwichin apuvalmentajana.
Ura
Lee pelasi kymmenen vuotta Liverpoolissa seuran menestysvuosina ja oli voittamassa kolmea liigamestaruutta (1982, 1983, 1984), neljää liigacupin mestaruutta (1981–1984) sekä kahta Euroopan cupin mestaruutta (1981, 1984). Hän pelasi Englannin jalkapallomaajoukkueessa 14 ottelua vuosina 1982–1984 ja teki niissä kaksi maalia, yhden ensimmäisessä maaottelussaan Kreikkaa vastaan marraskuussa 1982 ja toisen lokakuussa 1983 Unkaria vastaan, molemmat vierasotteluissa.
Lähdettyään Liverpoolista Lee edusti vielä Queens Park Rangersiä, espanjalaista Osasunaa, Southamptonia ja Bolton Wanderersia. Hän lopetti pelaamisen ammattitasolla 1990-luvun alussa.
Kesäkuussa 2014 Lee palasi apuvalmentajan tehtäviin, kun hän liittyi Ronald Koemanin valmennustiimiin Southamptoniin. Hän työskenteli seurassa kaksi kautta, kunnes seura kesällä 2016 vaihtoi Koemanin Claude Pueliin. Kesäkuussa 2016 Lee palasi työskentelemään Sam Allardycen kanssa Englannin maajoukkueen apuvalmentajana. Allardycen saatua potkut ja Gareth Southgaten tultua päävalmentajaksi joulukuussa 2016 jätti myös Lee tehtävänsä.
Tammikuussa 2017 Leen yhteistyö Allardycen kanssa jatkui Crystal Palacessa. Lee työskenteli Palacessa Allardycen ja myöhemmin Frank de Boerin apuvalmentajana, kunnes alankomaalaisen saatua potkut jätti seuran syyskuussa 2017. Joulukuussa 2017 hänestä tuli Evertonin apuvalmentaja, jälleen osana Allardycen valmennustiimiä. He saivat kuitenkin potkut jo kauden jälkeen.
Joulukuussa 2020, oltuaan sivussa valmennustöistä reilun kahden vuoden ajan, Lee palasi jälleen valmennustehtäviin Sam Allardycen apuvalmentajana West Bromwichissa.
Italian Grand Prix 1968
Italian Grand Prix 1968 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 8. syyskuuta 1968 Monzan radalla. Kilpailun voitti Denny Hulme, jolle voitto oli kauden ensimmäinen. Toiseksi ajoi Johnny Servoz-Gavin, joka jäi hänen ainoaksi palkintosijakseen.
Shaman
Shaman voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Rimminlammi (Juupajoki)
Rimminlammi on Pirkanmaalla Juupajoen Hulippaalla sijaitseva lampi.
Ilmasilta (tv-ohjelma)
Ilmasilta oli suomalainen MTV:n viihdeohjelma, jota esitettiin vuonna 1965. Viihdeohjelman avulla kerättiin varoja SPR:n helikopteria varten. Keräyksen taustalla oli pari vuotta sitten aiemmin tapahtunut pikkutytön katoaminen. Ohjelman juontajina toimivat Niilo Tarvajärvi ja Barbara Helsingius.
Rimminlammi (Juupajoki)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,3 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Tuulenhuhdanmäen ja viereisen Venäläläisvuoren alarinteillä Iso-Liesin Kiviniemen takana olevassa loivassa painaumassa. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Alueella toimiva Juupavaaran talviurheilukeskus ja siihen liittyvät vapaa-ajan asunnot muodostavat haja-asutusalueen ainoat taloudet. Niille tulee tiet yhdystieltä 3421.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 124,7 metriä mpy.
Historiaa
Vuoden 1957 peruskartassa lammen alarinteillä sijaitsi yhtenäinen peltoalue, jotka ulottuivat rantaan asti. Järven laskuoja kävi ennen Iso-Liesin Rimminlahteen joutumistaan Lettolammiin, joka oli nykyistä pienempi suolampi. Läntinen maatilan lopetettua toimintansa lammen rantapellot metsitettiin. Talviurheilukeskus ja siihen liittyvät vapaa-ajan asutus tulivat alueelle 1990-luvun alussa.