cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaunis Sadie
Kaunis Sadie on vuonna 1934 ensi-iltansa saanut Clarence Brownin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Joan Crawford nimiroolissa, Gene Raymond, Franchot Tone ja Edward Arnold. Kaunis Sadie kertoo nuoresta naisesta Sadie McKeestä (Crawford), joka tulee työväenluokasta. Sadie kärsii kolmen parisuhteen ajan matkallaan kohti menestystä.
Tuotanto
Kauniin Sadien kuvaukset alkoivat 12. helmikuuta 1934. Elokuvaa kuvattiin MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä 612 000 dollarin budjetilla. Kuvaukset päättyivät 7. huhtikuuta 1934. Kaunis Sadie oli siihen aikaan poikkeuksellisen kallis MGM-tuotanto.
Kaunis Sadie on Leo G. Carrollin ensimmäinen elokuva. Kaunis Sadie on yksi ensimmäisistä elokuvista, joka käsittelee alkoholismia vakavana ongelmana eikä koomisena lisäkkeenä.
Laulu "All I Do Is Dream of You" kirjoitettiin elokuvaa varten Gene Raymondin laulettavaksi. Myöhemmin kappaletta käytettiin Debbie Reynoldsille Laulavat sadepisarat -elokuvaan (1952).
Julkaisu ja vastaanotto
Kaunis Sadie sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 9. toukokuuta vuonna 1934 ja Suomessa 11. marraskuuta 1934. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 838 000 dollaria ja ulkomailla 464 000 dollaria; yhteensä elokuva tuotti 1 302 000 dollaria. Elokuva menestyi näin ollen kohtuullisesti muihin Crawfordin sen ajan elokuviin verrattuna. The Hollywood Reporter kehui Crawfordin roolisuoritusta.
Populaarikulttuurissa
Elokuvaa käytettiin jännityselokuvassa Mitä tapahtuikaan Baby Janelle? (1962), jossa Blanche Hudson (Joan Crawford) katselee vanhaa klassikkoelokuvaansa.
Monza (täsmennyssivu)
Monza tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Linnankylän rautatieasema
Linnakylän laiturivaihde on lakkautettu rautatieliikennepaikka liikenteeltä suljetulla rataosalla Pori-Haapamäki. Liikennepaikka sijaitsee Nerkoon kylän lähettyvillä, mutta kuitenkin melko asumattomalla seudulla. Laiturirakennus valmistui 1936 Thure Hellstörmin piirustusten mukaan. Miehitys Linnankylässä loppui 1964. Pelkäksi seisakkeeksi Linnakylä muuttui tavaraliikenteen loputtua 1968. Henkilöliikenteen pysähdyksen loppuivat 1974 ja kokonaan liikennepaikka lakkautettiin 1975. Asemarakennusta on kunnostettu ja se siirtyi kyläseuran omistukseen 2006.
Bretagne Classic Ouest-France
Bretagne Classic Ouest-France on UCI World Tour -sarjaan kuuluva yksipäiväinen maantiepyöräilykilpailu. Se järjestetään vuosittain elokuun loppupuolella Plouayn kunnassa Bretagnessa, Ranskassa. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1931. Se tunnettiin aiemmin nimellä Grand-Prix de Plouay Ouest-France ja vuosina 1989–2016 GP Ouest-France. Kymmenen ajajaa on voittanut kilpailun kaksi kertaa.
Moskovan Ahvenanmaa-sopimus
Moskovan Ahvenanmaa-sopimus eli Sopimus Suomen ja Sosialististen Neuvostotasavaltain Liiton välillä Ahvenanmaan saarista on vuonna 1940 solmittu valtiosopimus Suomen ja Neuvostoliiton välillä Ahvenanmaan asemasta.
Sopimuksessa Suomi sitoutui demilitarisoimaan Ahvenanmaan saaret, olemaan linnoittamatta niitä sekä olemaan asettamatta niitä muiden valtioiden aseellisten voimien käytettäväksi. Neuvostoliitto sai oikeuden pitää Ahvenanmaan saarilla omaa konsulinvirastoaan, jonka toimivaltaan, tavanomaisten konsulintehtävien lisäksi, kuuluu valvoa sopimuksen noudattamista.
Venäjä tai Neuvostoliitto ei ollut osapuolena lokakuun 1921 Geneven sopimuksessa Ahvenanmaan asemasta. Talvisodan jälkeen Neuvostoliitto painosti Suomen solmimaan erillisen kahdenvälisen valtiosopimuksen Ahvenanmaan asemasta.
Chevrolet Monza (2019)
Chevrolet Monza on Chevroletin vuodesta 2019 lähtien Kiinan markkinoille valmistama keskiluokan neliovinen sedan.
Monza esiteltiin Kantonin autonäyttelyssä marraskuussa 2018. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin Kiinassa niin ikään myytävät Buick Excelle ja Buick GL6. Moottorivaihtoehtoina ovat kolmesylinteriset turboahdetut 1,0- (125 hv) ja 1,3-litraiset (163 hv) bensiinimoottorit. Pienemmän moottorin yhteydessä on kuusivaihteinen manuaali- tai kaksoiskytkinvaihteisto, kun taas suuremmassa on aina kuusiportainen automaattivaihteisto.
Freema Agyeman
Freema Agyeman (oikealta nimeltään Frema Agyeman, s. 20. maaliskuuta 1979 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä. Agyeman tunnetaan erityisesti roolistaan Doctor Who -televisiosarjassa, jossa hän näytteli Tohtorin kumppania Martha Jonesia vuosina 2006–2008. Agyeman esitti Jonesia myös Doctor Whon spin-off-sarjassa Torchwood. Sarjassa Kova laki: Lontoo hän näytteli asianajaja Alesha Phillipsiä.
Agyemanin oikea etunimi on Frema, mutta hän käyttää taiteilijanimeä Freema, sillä ennen sen käyttöön siirtymistä muilla oli vaikeuksia lausua hänen oikeaa etunimeään ja sukunimeen yhdistettynä ongelmia ilmeni liikaa. Agyemanin äiti on iranilainen ja isä ghanalainen. He erosivat hänen nuoruudessaan. Agyemanilla on veli nimeltä Dominic ja vanhempi sisar nimeltä Leila. Leilalla on lakitutkinto, ja hän antoi sisarelleen apua ja taustatietoja, kun tämä valmistautui asianajaja Phillipsin rooliin televisiosarjassa Kova laki: Lontoo.
Agyemanin ura televisionäyttelijänä alkoi saippuasarjassa Crossroads vuonna 2003. Siinä hän esitti kokkiharjoittelija Lola Wisea, jolla oli miestennielijän elkeet. Sarjan tekeminen kuitenkin päättyi vain joitakin kuukausia sen jälkeen, kun Agyeman oli liittynyt sen näyttelijäkaartiin. Kun Britannian saippuasarjapalkinnot jaettiin 2003, Agyeman oli roolinsa lyhytaikaisuudesta huolimatta ehdolla kategorioissa ”paras tulokas” ja ”seksikkäin nainen”.
Martha Jones osoittautui suosituksi hahmoksi Doctor Whon kolmannella tuotantokaudella. Sarjassa Jonesin ja aiemmin nähdyn Adeola Oshodin yhdennäköisyys selitettiin sillä, että he olivat serkuksia. Kolmannen kauden jälkeen Agyeman esitti Martha Jonesia kolmessa Torchwoodin jaksossa ja viidessä Doctor Whon neljännen kauden jaksossa.
Sinkkuelämää-sarjan esiosassa Carrien päiväkirjat Agyeman näytteli Larissaa 2013–2014. Hänen roolihahmonsa antaa opastusta nuorelle Carrielle tämän tullessa New Yorkiin.
Agyeman esitti Amanita "Neets" Caplania Netflixin scifisarjassa Sense8.
Pikku Suolijärvi
Pikku Suolijärvi tai myös Pikku-Suolijärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Parkkuun kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Sikkilänjoen alaosan alueeseen (35.344) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 139,3 metriä mpy.
Puolan mielenosoitukset 2020
Puolan vuoden 2020 olivat aborttia huomattavasti rajoittavan uuden lain vastaisia mielenosoituksia Puolassa lokakuussa vuonna 2020. Mielenosoitukset alkoivat lokakuun toiseksi viimeisellä viikolla. Niihin osallistui kymmeniä tuhansia ihmisiä Varsovassa ja muissa kaupungeissa. Puolassa oli jo valmiiksi tiukka aborttilaki, joka sallii abortin vain raiskauksen ja insestin uhreille. Uusi laki kielsi myös epämuodostuneiden sikiöiden abortin.
Ne jatkuivat ainakin yhdeksän päivää. Abortin vastustajat järjestivät joukkokokoontumisia koronaviruspandemiasta huolimatta. Maassa oli viiden hengen kokoontumiskielto. Pääministeri vetosi lopettamaan protestit koronavirusvaaran takia. Mielenosoitukset olivat pääosin rauhallisia, joitain käsirysyjä oli. Poliisi valvoi mielenosoituksia ja pidätti ihmisiä. Protestoijat vaativat aborttilaista kansanäänestystä.
Quebecin liberaalipuolue
Quebecin liberaalipuolue (ran. Parti libéral du Québec, lyh. PLQ) on Quebecissa toimiva liberaalinen puolue, joka on itsenäinen Kanadan liberaalipuolueesta.
Puolueen yksi varhaisista vaikuttajista oli Henri-Gustave Joly de Lotbinière (1829–1908), joka kampanjoi mm. kirkon ja valtion erottamisen puolesta. Vuonna 1878 hänet valittiin Quebecin kenraalikuvernööriksi. .
Viimeisimmissä provinssin vaaleissa puolue sai 31 edustajaa ja jäi oppositioon. Huonon vaalituloksen johdosta puolueen silloinen puheenjohtaja Philippe Couillard jätti puolueen puheenjohtajuuden.
Rudolf Eisenmenger
Rudolf Hermann Eisenmenger (7. elokuuta 1902 Piskitelep, Itävalta-Unkari – 3. marraskuuta 1994 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen taiteilija. Hän osallistui vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin, joissa voitti hopeaa maalaustaiteessa öljyväriteoksellaan ”Juoksijat maaliviivalla”. Olympiateoksensa lisäksi Eisenmengerin tunnetuimpia teoksia on vuoden 1955 Wienin valtionoopperan lehtikultareunainen laaja turvaverho, jossa esiintyvät Orfeus ja Eurydike.
Rasunjärvi
Rasunjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Parkkuun kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,9 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Sikkilänjoen alaosan alueeseen (35.344) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,1 metriä mpy.
Leofric (jaarli)
Leofric (k. 1057 ) oli Knuut Suuren nimittämä Mercian jaarli Eadric Streonan jälkeen. Leofricin vaimo oli kansantaruista tunnetuksi tullut Godiva.
Aika Knuut Suuren jälkeen
Knuut Suuren kuoltua 1035 Leofric kannatti Harald Jäniksenkäpälän valitsemista kuninkaaksi. Kun Wessexin jaarli Godwin kannatti kuninkaan toista poikaa, oli maa sisällissodan partaalla. Tilanne kuitenkin laukesi rauhanomaisesti ja valta jaettiin siten, että kuningatarleski Emma Normandialainen hallitsi eteläistä Englantia Tanskassa oleskelevan poikansa nimissä ja Harald Jäniksenkäpälä muuta osaa maata. Haraldin kuoltua 1040 kruunun sai Knuut Suuren ja Emman poika Hardeknut.
Leofric ja Edvard Tunnustajan valinta kuninkaaksi
Kun Hardeknut kuoli 1042 ja uuden kuninkaan valinta alkoi täytyi Edvardin, vaikka häntä kohtaan olikin hyvää tahtoa, kerätä tukijoita. Hänen puolellaan alusta asti olivat Wessexin jaarli Godwin sekä Devonin, Cornwallin ja Worcesterin piispa Lyfing. Myös Lontoon asukkaat tukivat Edvardia, joten hän näyttää olleen eteläisen Englannin ehdokas. Kun Wessex ja Lontoo olivat tehneet valintansa, Edvard kääntyi Mercian ja Northumbrian puoleen. Pohjoiset jaarlit Leofric ja Siward asettautuivat myös Edvardin kannalle tai eivät ainakaan vastustaneet hänen valintaansa, ja niin tie kuninkaaksi oli Edvardille auki.
Emman Normandialaisen karkotus
Vaikka kuninkaan äiti Emma Normandialainen oli vaikuttanut poikansa paluuseen maanpaosta takaisin Englantiin Hardeknutin hallituskaudella, Edvard ei voinut antaa äidilleen anteeksi tämän avioliittoa tanskalaisen valloittajan ja isänsä vallan tuhoajan Knuut Suuren kanssa. 16. marraskuuta 1043 Edvard ratsasti tärkeimpien jaarliensa Leofricin, Godwinin ja Siwardin kanssa Gloucesteristä Winchesteriin, missä riisti äidiltään maan ja kaiken irtaimen omaisuuden valtiopetoksesta. Kuningas ei antanut hovin tuomita Emmaa.
Mahtavien jaarlien kamppailu vallasta
Edvard Tunnustajan hallinnon alkuvuosina Godwinin suunnaton rikkaus ja poliittinen kyvykkyys tekivät hänestä merkittävän poliittisen vallankäyttäjän. Lisäksi maantiede suosi häntä, sillä hänen oli helppo matkustaa pääpaikastaan Sussexin Boshamista kuninkaan luo pääkaupunkiin, kun taas jaarlit Leofric ja Siward eivät kyenneet siihen niin vaivattomasti.
Godwinin onnistui 1043 saada poikansa Svein nimitetyksi Cornwallin uudeksi jaarliksi. Jaarlikunta perustettiin osin Wessexin maista, mutta siihen liitettiin Merciasta Oxfordshire, Gloucestershire ja Herefordshire, mikä lisäsi jännitteitä Godwinin ja Leofricin välille. Huolimatta heikkenevistä suhteistaan Leofriciin Godwin pian oli jo ponnistelemassa seuraavan poikansa Haraldin eduksi. Vuoden 1045 alussa Godwin suostutteli kuninkaan luomaan Haraldille East Anglian jaarlikunnan, joka koostui laajoista alueista Suffolkista, Essexistä ja sen viereisistä kunnista Itä-Englannissa.
Leofric ja Godwinin maastakarkotus
Keskusteluissa kuningas Edvardin seuraajasta witanissa syntyi yhteisymmärrys, jonka mukaan kruununperijä olisi kuninkaan serkku Normandian Vilhelm. Uusi arkkipiispa Robert oli erityisen paljon äänessä Vilhelmin puolesta, ja hän näyttää saaneen kannalleen voimakasta tukea Siward-, Leofric- ja Ralph-jaarleilta sekä heidän kannattajiltaan. Vain Godwin kannatti eri kandidaattia, mutta hänet äänestettiin kumoon. Godwinin opposition vuoksi kuningas vaati ja sai Godwinin pojan Wulfnothin ja tämän pojan Hakonin panttivangeikseen ehkäistäkseen Godwinin vastustuksen Witanin äänestystä kohtaan.
Kun maa oli tämän jälkeen ajautumassa sisällissotaan, vei Leofric joukkonsa Edvardin puolelle ja nousi näin vastustamaan Godwinia. Godwinin perheen maanpaon aikana Harold Godwininpojalta otettiin pois East Anglian jaarlikunta, minkä kuningas antoi Leofricin vanhimmalle pojalle Aelfgarille.
Kun Edvard otti Godwinin perheeltä kaiken omaisuuden, muut Englannin suurista maanomistajista alkoivat pohtia, kenen vuoro tulisi seuraavaksi. Siward ja Leofric olivat aikaisemmin vastustaneet Godwinia. Jos maan rikkaimman perheen omaisuus ei ollut turvassa, ei silloin olisi heidän omansakaan. Jos Godwin palaisi valtaan, eikö muiden jaarlien oman edun mukaista olisi jättää kuningas hänen armoilleen. Tämä dramaattinen ajattelutavan muutos todentui Godwinin palatessa Englantiin kesällä 1052.
Leofricin perhe ja perintö
Leofricin kuoltua Edvard nimitti Mercian jaarliksi hänen poikansa Aelfgarin, joka kuitenkin kapinoi jatkuvasti ja jonka Edvard kahdesti erotti. Aelfgarin lapset olivat Mercian jaarli Edwin,, Northumbrian jaarli Morkere, sekä tytär Ealdgyth, joka oli ensin naimisissa Walesin kuninkaan Gruffydd ap Llywelynin (jota vastaan taistellessa Leofricin veli Edwin oli 1039 kuollut) ja tämän kuoltua kuningas Harald Godwininpojan kanssa.
Leofrickin perheen (Leofric, hänen vaimonsa, Ælfgar-jaarli ja hänen vaimonsa, ja heidän poikansa Edwin ja Morkere) maitten arvo oli 2400£, Godwinin perheen yli 5000£. Keski-Englannissa Leofricin perhe oli suurin maanomistaja.
Sangamon-luokka
Sangamon-luokka oli Yhdysvaltain laivaston neljän saattuetukialuksen muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa.
Alukset
Yhdysvaltain C3-rungot loppuivat, joten luokan alusten valmistamiseksi valittiin T3-tyypin tankkereita, jotka lunastettiin niiden alkuperäisiltä omistajilta. Muutostyöt vastasivat Bogue-luokan aluksille tehtyjä, mutta erilaisista rungoista johtuen erojakin oli, kuten pidempi hangaari (vaikkakin kummastakin päästä kapeneva). Samoin pidempi runko mahdollisti pidemmän lentokannen. Alusten tehokkaampi propulsiojärjestelmä mahdollisti paremman liikuntakyvyn ja suuremman nopeuden. Konehuoneiden sijainti oikealle taakse mahdollisti lyhyempien savuhormien käytön ja niiden yhdistämisen.
Alusten etukannelle asennettiin kolme 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä, taakse tykkihyllyille kaksi kaksiputkista 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä ja lentokannen etukulmiin tykkihyllyille kaksiputkiset 40 millimetrin tykit ja 20 millimetrin tykkejä lentokannen reunaan. Viisituumaiset sijoitettiin kannen takaosaan. Alukset oli suunniteltu 30 lentokoneelle, mutta myöhemmin todettiin, että aluksilla oli tilaa jopa 36 koneelle.
Kopaivapuut
Kopaivapuut (Copaifera) on hernekasvien (Fabaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu 47 lajia.
Joukkolaina
Joukkolaina eli joukkovelkakirjalaina (JVK-laina), joskus myös bondi, on yrityksen tai muun yhteisön yleisöltä ottama laina. Joukkolaina on yleensä jälkimarkkinakelpoinen.
Sana joukkolaina on vakiintumassa lainan viralliseksi termiksi. Aiemmin joukkolainat laskettiin yleisesti liikkeelle paperimuodossa, jolloin lainasta annettiin todistukseksi joukkovelkakirja. Nykyisin paperimuoto on harvinainen; joukkolaina voidaan laskea liikkeelle arvo-osuuksina.
Tavallisia joukkolainoja ovat debentuuri ja obligaatio.
Keskeiset ehdot
Joukkolainan keskeisiä ehtoja ovat laina-aika, kuponkikorko, koronlaskentaperusta, valuutta ja emissiokurssi. Laina-ajat vaihtelevat muutamasta vuodesta kymmeniin vuosiin. Kuponkikorko on usein kiinteä, mutta se voi olla myös sidottu johonkin viitekorkoon tai inflaatioon. Kuponkikorko maksetaan Euroopassa usein kerran vuodessa ja Yhdysvalloissa useamman kerran vuodessa. Kuponkikorko lasketaan lainan nimellisarvosta. Lainan takaisinmaksu tapahtuu yleisimmin vuosittaisina lyhennyksinä tai kertasuorituksena laina-ajan päättyessä (bullet-laina).
Johannes Tzetzes
Johannes Tzetzes (, noin 1110–1180) oli bysanttilainen grammaatikko ja runoilija. Hän oli kotoisin Konstantinopolista.
Joukkolaina
Efektiivinen korko
Todellinen eli efektiivinen korko riippuu lainan emissiokurssista eli hinnasta, jonka lainan ostaja maksaa lainasta. Mikäli lainan emissiokurssi on 100 prosenttia, maksaa lainan ostaja lainasta sen nimellisarvon. Jos emissiokurssi on vähemmän kuin 100 prosenttia, maksaa lainan ostaja lainasta vähemmän kuin sen nimellisarvon.
Johannes Tzetzes
Tzetzesin lukuisista teoksista on tärkein Biblos historiōn, tavallisesti tunnettu nimellä Khiliades (, julkaissut Kiessling 1826). Se sisältää runsaasti mytologisia, historiallisia, kirjallisuushistoriallisia ja muita tietoja, ja sitä varten tekijä on käyttänyt viidettäsataa kirjailijaa. Hän sepitti sen antamaan tarpeellisia selityksiä Tzetzesin itsensä noin vuosina 1138–1170 laatimaan, 107 kirjettä käsittävään kirjekokoelmaan (julk. Pressel 1851), jossa hän kääntyen milloin todellisten, milloin (harvemmin) kuviteltujen henkilöiden puoleen koskettelee antiikkiin liittyviä asioita.
Joukkolaina
Tyypilliset liikkeellelaskijat
Joukkolainat ovat suosittuja suuryritysten ja julkishallinnon rahoitusmuotoja. Joukkolainojen omistamisesta tekee suosittua lainojen verrattain likvidit markkinat. Jälkimarkkinoilla joukkovelkakirjan arvo riippuu erityisesti lainaan liittyvistä luottotappioriskeistä sekä markkinakorkojen muutoksista.
Johannes Tzetzes
Merkittäviä ovat myös 1 676 heksametriä käsittävä, Homeroksen Iliasta täydentävä teos Ta pro Homērū, ta Homērū, ta meth’ Homēron (Antehomerica, Homerica, Posthomerica, myös lyhyesti: Carmina Iliaca t. Iliaca, julkaissut muun muassa Lehrs ja Dübner, 1868), Homerosta selittävät Iliaksen ja Odysseian allegoriat (julkaissut Matranga, Anecdota græca I, 1850) sekä Iliaksen eksegeesi (julkaissut Bachmann, Scholia in Homeri Iliadem 1835–1838). Lisäksi Tzetzes kirjoitti kommentaareja ja skolioita Hesiodokseen, Aristofaneeseen, Lykofronin Aleksandraan (julk. Müller 1811) ynnä muuta. Tzetzes kirjoitti esimerkiksi kielioppia, retoriikkaa, runousoppia käsitteleviä kirjoitelmia sekä opetus- ja tilapäisrunoja. Tzetzesin teosten arvoa vähentää hänen pintapuolisuutensa ja huolimattomuutensa. Ihmisenä Tzetzesin sanotaan olleen turhamainen ja kateellinen ja olleen alituisissa riidoissa muiden oppineiden kanssa.
Myös Tzetzesin vanhempi veli Isaak Tzetzes (k. 1138) oli grammaatikko. Hän sepitti laajan runoelman Pindaroksen runomitoista (julk. Cramer, Anecdota I, 1839).
Joukkolaina
Ympäristöystävälliset bondit
Ympäristöystävälliset tai vihreät bondit, englanniksi Green Bond, ovat kestävän kehityksen mukaisesti ympäristön hyvinvoinnin tai suojelemisen mahdollistaviin kohteisiin kohdistettuja joukkolainoja. Esimerkiksi Euroopan investointipankki tekee toimintaa vihreillä bondeilla.
Suomessa Kuntarahoitus on myös laskenut liikkeelle vihreän bondin.
Käsitteitä
Nollakuponkilaina tarkoittaa joukkovelkakirjalainaa, jolle ei makseta korkoa. Sijoittaja saa tuottonsa myynti- ja ostohinnan erotuksena. Nollakuponkilainan emissiokurssi alittaa nimellisarvon.
Yleisölaina tarkoittaa joukkovelkakirjalainaa, jota myydään yleisölle eikä vain tietylle kohderyhmälle.
Juoksuaika tarkoittaa joukkolainan laina-aikaa.
Kovenantti tarkoittaa lainaan liittyvää lisäehtoa. Kovenanteilla suojataan usein lainanantajan asemaa. Kovenantti voi esimerkiksi velvoittaa lainanottajan pitämään luottoluokituksensa tiettyä tasoa parempana tai muuten laina erääntyy heti.
High yield -laina tarkoittaa sellaista korkeatuottoista joukkolainaa, jonka on laskenut liikkeelle yritys, jonka luottokelpoisuusluokitus on alle tietyn tason.
Historia
Venetsialaiset kehittivät joukkovelkakirjamarkkinat 1110-luvun lopulla.
Max Hoff
Max Hoff (s. 12. syyskuuta 1982 Troisdorf) on saksalainen ratameloja, olympiavoittaja sekä moninkertainen maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on pituudeltaan 197-senttimetrinen ja painaa 95 kilogrammaa.
Go-Sakuramachi
Go-Sakuramachi (jap. 後桜町天皇, 23. syyskuuta 1740–24. joulukuuta 1813) toimi Japanin keisarinnana vuosina 1762–1771. Go-Sakuramachi sai nimensä keisari Sakuramachin mukaan, joka oli hänen isänsä. Hänen äitinsä oli Nijō Ieko.
Kotajärvi (Ylöjärvi)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 6,5 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Sikkilänjoen alaosan alueeseen (35.344) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 156,3 metriä mpy.
Perijärvi
Perijärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Parkkuun kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,4 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Sikkilänjoen alaosan alueeseen (35.344) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 104,2 metriä mpy.
Verikännykät
Verikännykät (Blood in the Mobile) on tanskalaisen Frank Poulsenin ohjaama dokumenttielokuva joka sai ensi-iltansa Tanskassa 1. syyskuuta 2010. Elokuvan perusviesti on, että matkapuhelinten valmistus rahoittaa Kongon demokraattisessa tasavallassa käytävää sotaa. Se on esitetty muun muassa Ylellä Dokumenttiprojektin kolmasulottuvuus.fi-ohjelmistossa.
Matkapuhelimiin tarvitaan muun muassa Kongon demokraattisen tasavallan itäisten osien kaivoksista saatavia mineraaleja kuten tinaa ja kobolttia. Sisällissotaa käyvät aseistetut ryhmät rahoittavat taisteluaan mineraalien myynnillä. Kaivoksissa käytetään myös lapsityövoimaa.
Verikännykät elokuva keskittyy Nokiaan joka tuolloin oli johtava matkapuhelinvalmistaja. Ohjaaja Poulsen yritti saada tietoa että käyttääkö Nokia tuotteissaan ns. konfliktimineraaleja, muttei saanut vastauksia. Elokuvan tekijät haluavat herättää keskustelua eettisestä ostamisesta ja yhtiöiden yhteiskuntavastuusta.
Faidriadit
thumb|right|240px|Faidriadit. Faidriadit (, ”Loistavat”; ) on antiikin aikainen kahden jyrkän kallioseinämän nimitys Parnassós-vuorella Kreikassa. Kalliot ovat osa vuoren etelärinnettä ja kohoavat jyrkästi Delfoin pyhäkköalueen yläpuolelle.
Herodotos kertoo Historiateoksessaan, että kallioilta putosi (tai pudotettiin) kiviä persialaissotien aikaan persialaisten lähestyessä Delfoita idästä. Tämä pelasti pyhäkköalueen.
Aiheesta muualla
38.48611°N, 22.50722°W
Noidan oppipoika (elokuva)
Noidan oppipoika (The Sorcerer’s Apprentice) on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut seikkailuelokuva. Sen on ohjannut Jon Turteltaub ja se on tehty yhteistyössä Walt Disney Picturesin ja Jerry Bruckheimer Filmsin kanssa. Pääosia näyttelevät Nicolas Cage, Jay Baruchel ja Alfred Molina.
Juoni
Alussa, vuonna 740 eaa., Morgana Le Fay (Alice Kirge) on tullut tappamaan Merlinin. Merlinin oppipojista vain kahteen olisi pitänyt luottaa, koska Horvath (Alfred Molina) kääntyi Morganan puolelle. Morgana tappaa Merlinin ja aikoo herättää kuolleita armeijakseen, mutta Veronica (Monica Bellucci) ja Balthazar (Nicolas Cage) tulevat. Veronica ottaa Morganan sielun itseensä pelastaakseen muut. Balthazar vangitsee Morganan ja Veronican Grimhold-nukkeen pelastaakseen rakkauden kohteensa. Merlin antaa ennen kuolemaansa Balthazarille lohikäärmesormuksen, ja jonka sormeen se menisi, olisi Merlinin perillinen. Horvath pääsee pakoon, mutta Balthazar vangitsee hänet myöhemmin Grimholdiin. Balthazar on etsinyt Merlinin perillistä jo kauan, mutta häntä ei tunnu löytyvän. Kun nuori Dave (Jake Cherry) juoksee Balthazarin kauppaan Beckylle antamansa tyttöystäväkyselyn perässä, Balthazar tietää hänen olevan Merlinin perillinen. Balthazar lähtee hakemaan Davelle omaa oppikirjaa, kieltäen koskemasta mihinkään. Kuitenkin pian Dave saa käsiinsä Grimholdin, ja onnistuu vahingossa avaamaan sen, päästäen Horvathin vapaaksi. Balthazarin palatessa takaisin hän ja Horvath joutuvat taisteluun, jonka aikana kauppa syttyy tuleen. Dave saa nuken ja lähtee. Oven takana on luokka ja opettaja, ja kun Dave sanoo kaupassa olleen tulipalo (se katosi kun Balthazar ja Horvath päätyivät vanhaan uurnaan 10 vuodeksi) eikä olekaan, häntä luullaan hulluksi.
Kymmenen vuoden kuluttua Dave (Jay Baruchel) tapaa Beckyn taas. Hän korjaa Beckyn yliopistoradion laitteet salaman iskettyä antenniin. Samaan aikaan Horvath vapautuu uurnasta vanhan pariskunnan luona. Hän heittää uurnan ikkunasta, että Balthazar murskautuisi asfalttiin. Balthazar kuitenkin pääsee vapaaksi. Balthazar aloittaa Daven koulutuksen päämerliniaaksi, että tämä olisi valmis Merlinin perillisenä taikomaan ilman sormusta ja tuhoamaan Morganan lopullisesti, kun sen aika tulee. Horvath saa selville nuken olinpaikan ja alkaa avata kerroksia yksi kerrallaan jotta pääsisi käsiksi viimeiseen kerrokseen ja Morganan vapautettua. Horvath vapauttaa Morganan, jolloin Balthazar on taistelemassa häntä vastaan. Dave tulee paikalle hetkeä myöhemmin. Beckyn häiritessä yhtä antenneista kehä tuhoutuu, eikä Morgana voi herättää kuolleiden armeijaa, tuupertuen tilapäisesti. Balthazar siirtää Morganan hengen Veronican ruumista omaansa, mutta Morgana kuitenkin ilmestyy pian itsenään. Morgana tappaa Balthazarin taistelussa, mutta lopuksi Dave onnistuu tuhoamaan Morganan lopullisesti. Dave ei hyväksy Balthazarin kuolemaa, vaan herättää plasman avulla Balthazarin henkiin, jonka jälkeen hän antaa Balthazarille korun, jonka tuon piti antaa Veronicalle vuosia aiemmin ennen kuin oli vanginnut Morganan ja Veronican Grimholdiin. Balthazar antaa kaulakorun Veronicalle samalla, kun Becky tulee paikalle, ja Dave saa tietää mitä Becky oli valinnut ystävästä ja tyttöystävästä, vastauksella tyttöystävä.
Susaki
Susaki on Japanin kaupunki Shikokun saarella Kōchin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin keskiosassa Tyynenmeren Tosanlahden rannikolla Kōchin kaupungin lounaispuolella. Kaupungin alue on pääosin metsäistä vuoristoa lukuun ottamatta Shinjōjoen kapeaa laaksoa, jonka suulle, Susakinlahden rannikolle, kaupungin keskusta on rakentunut. Sen eteläpuolella sijaitsee Nominlahti useine pienine saarineen ja itäpuolella pitkänomainen, maisemistaan tunnettu Uranouchinlahti, jossa on aiemmin harjoitettu helmenviljelyä. Susakissa on 21 574 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 135,34 neliökilometriä.
Susakin nähtävyyksiin lukeutuvat esimerkiksi Yokonamin niemimaan kauniit rannikkomaisemat, Tosan daimiokunnan historialliset linnoitusrakenteet bakumatsu-kaudelta ja Otonashi-jinjan pyhäkkö, jonka rakennukset on nimetty tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Kaupunkia palvelee JR Shikokun Dosan-linja.
Kari Vikhagen Gjeitnes
Kari Vikhagen Gjeitnes (s. 13. tammikuuta 1985 Molde) on norjalainen maastohiihtäjä, joka on erikoistunut sprintteihin. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden sprintissä vuonna 2005. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä viides.
Thomas De Gendt
Thomas De Gendt (s. 6. marraskuuta 1986 Sint-Niklaas) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Topsport Vlaanderen-Mercator -joukkueessa 2009, edusti Vacansoleil-DCM-tallia 2011–2013, Omega Pharma-Quick Stepiä 2014 ja on vuodesta 2015 ajanut Lotto Soudal / Lotto Dstny -joukkueessa.
Kari Vikhagen Gjeitnes
Maastohiihdon maailmancupissa Gjeitnes kilpaili ensimmäisen kerran Drammenissa maaliskuussa 2005. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai vuotta myöhemmin Drammenin sprintissä sijoituttuaan viidenneksitoista. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupin henkilökohtaisessa osakilpailussa neljänneksi Östersundin perinteisen hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2015. Parisprintissä hän oli kolmas Celine Brun-Lien kanssa Liberecissä tammikuussa 2011.
Thomas De Gendt
De Gendt voitti Italian ympäriajossa 2012 vuoristossa ajetun 20. etapin, ja nousi kokonaiskilpailussa kahdeksannelta sijalta neljänneksi. Seuraavan päivän viimeisellä etapilla, aika-ajossa, hän nousi Michele Scarponin ohi lopputuloksissa kolmanneksi. Ranskan ympäriajossa 2016 hän voitti Mont Ventoux'lle päättyneen 12. etapin. Vuoden 2017 Espanjan ympäriajossa hän voitti Gijoniin päättyneen 19. osuuden. Seuraavana vuonna hän voitti Espanjan ympäriajon mäkikirikilpailun. Hän voitti Saint-Étienneen päättyneen kahdeksannen etapin Ranskan ympäriajossa 2019. Vuoden 2022 Italian ympäriajossa hän voitti Napoliin päättyneen kahdeksannen osuuden.
Kari Vikhagen Gjeitnes
Gjeitnes voitti Skandinavia Cupin kokonaiskilpailun kaudella 2012–2013.
Thomas De Gendt
Saavutuksia
Lähde: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Todellisuuden mestari
Todellisuuden mestari on Rytmihäiriö-yhtyeen kuudes studioalbumi. Sen julkaisi 3. toukokuuta 2013 Sakara Records. Albumin musiikissa on aiempaan tuotantoon verrattuna enemmän viitteitä stoner rockista ja groove metalista. Thrash metalille tyypilliset riffit, blast beat ja hardcore ovat aiempaa pienemmässä roolissa. Albumi on soitettu paremmin eikä se ole niin rosoinen. Albumin arvioitiin myös jakaneen vahvemmin mielipiteitä erilaisuutensa vuoksi.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan neljännellä sijalla, mikä on yhtyeen korkein. , ja se meni suoraan Rumban listan kärkeen.
Albumilta julkaistiin single ”Viinahampaat” 19. huhtikuuta 2013. Kappaleesta "Olen kännissä" julkaistiin Vesa Vainion ohjaama musiikkivideo, jossa laulaja Unto Helo ja näyttelijä Timo Lavikainen esittävät homopappeja.
Tuotanto
Elokuussa 2012 yhtye tiedotti työstävänsä uutta musiikkia tulevaa kuudetta studioalbumia varten, ja helmikuussa 2013 julkaisupäiväksi varmistui 3. toukokuuta 2013. Albumi nauhoitettiin helmikuussa 2013 Sonic Pump -studiossa Helsingissä ja sen miksauksesta vastasi edellistä albumiakin työstänyt Dan Swanö.
Väitetysti yhtyeen jäsenet lihottivat itseään tarkoituksella äänityksiä edeltävän 12–15 kuukauden aikana saadakseen vaadittavaa syvyyttä ilmaisuunsa. Albumia yhtye on kuvaillut "kaiken edellisen tuotantonsa likaisemmaksi ja romuluisemmaksi serkuksi, jota kukaan ei halua kylään. Ihan saatanan ruma, juo liikaa, laskee alleen ja saa kaikki naiset." Toukokuussa 2013 yhtye lähti "Olen kännissä toukokuussa" -minikiertueelle ennen festivaalikauden alkua. Albumin kansitaiteen on piirtänyt Unto Helo.
Musiikilliset teemat
Yhtyeen sanoitukset käsittelevät perinteisesti ryyppäämistä ja tappamista, mutta nyt viinasta yritetään päästä myös eroon useammassakin kappaleessa, joskin vaihtelevin tuloksin. Sanoituksia voikin pitää inhorealistisena päihdevalistuksena. Kappaleissa on myös suoria viittauksia Pekka Siitoimeen.
Bigas Luna
Juan José Bigas Luna (19. maaliskuuta 1946 Barcelona, Espanja – 6. huhtikuuta 2013 Riera de Gaia, Espanja ) oli espanjalainen elokuvaohjaaja. Hänen elokuviaan ovat muun muassa eroottisesti latautuneet teokset Kinkkua, kinkkua sekä Tissi ja kuu.
Ura
Bigas Luna aloitti työuransa teollisena muotoilijana. Elokuvaohjaajana hän debytoi 1970-luvun puolivälissä. Vuonna 1978 ensi-iltansa saanut Bilbao huomioitiin myös kansainvälisesti. Bigas Lunan elokuville tyypillisiä aiheita ovat erotiikka, seksi, väkivalta ja intohimo. Tematiikkansa puolesta häntä on verrattu Pedro Almodóvariin. Hänen ohjaustöidensä kautta maailmanmaineeseen ovat nousseet muun muassa näyttelijät Ariadna Gil, Javier Bardem, Penélope Cruz ja Jordi Mollà. Bigas Lunan tunnetuin teos on Kinkkua, kinkkua (Jamón Jamón), joka voitti Venetsian elokuvajuhlilla Hopeisen leijonan.
Bigas Lunan taiteellisen uran monipuolisuutta ilmentää esimerkiksi hänen ”Microcosmos”-niminen projektinsa, joka oli esillä Galería Metropolitana de Barcelonassa vuonna 1990. Shanghain maailmannäyttelyn Espanjan paviljongissa vuonna 2010 oli esillä Bigas Lunan suurisuuntainen multimediainstallaatio ”Origins”.
Todellisuuden mestari
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Rytmihäiriö.
Bigas Luna
Yksityiselämä
Bigas Luna avioitui Celia Orósin kanssa syyskuussa 1996. Hän kuoli syöpään 6. huhtikuuta 2013.
Nuoliankeriaat
Nuoliankeriaat (Cyematidae) on ahmattiankeriaskaloihin kuuluva kalaheimo, jonka lajeja tavataan valtamerten syvistä vesistä. Se on alalahkonsa Cyematoidei ainoa heimo.
Taksonomia ja anatomia
Aikaisemmin heimo sijoitettiin ankeriaskalojen lahkoon, mutta siirrettiin sittemmin kuuluvaksi ahmattiankeriaskaloihin. Nuoliankeriaisiin kuuluu kaksi lajia: nuoliankerias (Cyema atrum) ja punanuoliankerias (Neocyema erythrosoma). Poikasmuotoja on useita, ja lajeja on mahdollisesti enemmänkin. Molemmat lajit ovat lyhyehköjä, pituudeltaan korkeintaan noin 15 cm, ja ruumis on ankeriasmaisen pitkulainen ja suomuton. Leuat ovat pidentyneet ja kaartuvat erilleen. Kalojen hampaita on useita rivejä, ja ne ovat pienet. Lajien selkä- ja pystöevien viimeiset ruodot ovat pidentyneet ja muistuttavat nuolen sulkaa. Nuoliankeriaiden silmät ovat hyvin pienet. Nuoliankeriaiden rakenne ei ole yhtä surkastunut kuin monien muiden ahmattiankeriaskalojen.
Levinneisyys
Nuoliankeriaita tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Ne elävät syvissä vesissä tyypillisesti 1 500–3 000 metrin syvyydessä. Lajien käyttäytymisbiologiasta tiedetään vain hyvin vähän.
Vuorilampi (Ikaalinen)
Vuorilampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Juhtimäen kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Tommi Malinen
Tommi Malinen (s. 20. elokuuta 1987 Savonlinna) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Ykköspesis-joukkue Loimaan Palloilijoita.
Ura
Malinen on Hämeenlinnan Paukun kasvatti. Hän edusti kasvattajaseuraansa Suomensarjassa vuosina 2004–2006. Kesällä 2007 ja 2008 Malinen pelasi Hyvinkään Tahkon Suomensarja-joukkueessa sekä 2007 Ykköspesistä Riihi-Pesiksen riveissä. Kesäksi 2009 Malinen siirtyi Lammin Lujaan ja 2010 Manse PP:n riveihin. Kesäksi 2011 hän siirtyi takaisin Tahkoon. Vuosina 2012–2017 Malinen pelasi Manse PP:ssä Suomensarjaa ja Ykköspesistä. Kesät 2018 ja 2019 hän pelasi Loimaan Palloilijoissa Suomensarjaa. LP:n noustessa Ykköspesikseen, Malinen siirtyi sarjatasoa ylöspäin Superpesikseen, jossa hän debytoi 32-vuotiaana 3. heinäkuuta 2020 vieraissa Kouvolan Pallonlyöjiä vastaan. Hän löi ottelussa kolme juoksua. Kaudeksi 2021 Malinen siirtyi vuoden sopimuksella Loimaan Palloilijoihin.
Silhuettiauto
Silhuettiautolla tarkoitetaan kilpa-autoa, joka muistuttaa ulkoisesti katukäyttöön tarkoitettua esikuvaansa, mutta eroaa tästä tekniikaltaan ja rakenteeltaan huomattavasti. Myös ulkonäön vastaavuus katuauton kanssa vaihtelee luokkakohtaisesti, lähes vakioautosta aina hyvin etäisesti esikuvaansa muistuttaviin esimerkiksi vanhat 5-ryhmän erikoisvakioautot. Muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta, kuten rallin B-ryhmä, silhuettiauton etu katuautoa aihiona käyttävään kilpa-autoon on, ettei säännöissä yleensä ole vaadittu minimimäärää ns. luokitteluautoille (engl.homoglation special). Tällaisia sarjoja ovat esimerkiksi NASCAR ja DTM. Näin ollen esimerkiksi Opel pystyi jälkimmäisessä käyttämään Astran silhuettiautossa V8-moottoria, vaikka sellaista ei ollut Opelin mallistossa tarjolla.
Silhuettiauton eduksi koituu näin suurempi hyöty kilpa-autoon käytetyistä kustannuksista. Kilpailumenestystä voidaan käyttää hyväksi markkinoinnissa, koska katsojat voivat nähdä tuttujen automallien kilpailevan, samalla kun autotehtaan ei tarvitse valmistaa tekniikaltaan identtisiä autoja katukäyttöön.
Moottoriurheilun maailmassa tunnetuin silhuettiauton tyyppi lienee ajoneuvo, jossa putkirunkoa peittävät siviilimallia etäisesti muistuttavat koripaneelit. Tekniikka kuitenkin on tehty vain kilpailukäyttöön ja jopa moottorin sijainti saattaa vaihtua katuautoon nähden. Koriosat on usein tehty teräksen sijaan kevyemmistä materiaaleista kuten lasikuidusta, hiilikuidusta tai Kevlarista. Joissain luokissa on vaadittu, että katto pilarit ja mahdollisesti paloseinä ovat alkuperäisestä autosta
Lapin sotilassoittokunta
Lapin sotilassoittokunta (LAPSSK) on yksi Suomen puolustusvoimien sotilassoittokunnista. Rovaniemellä sijaitseva Lapin sotilassoittokunta on pohjoisen Suomen ainoa ja EU:n pohjoisin ammattipuhallinorkesteri.
Soittokunnan päällikkökapellimestarina toimii musiikkimajuri Ville Paakkunainen. Soittokunnan soittavassa kokoonpanossa palvelee 30 ammattimuusikkoa.
Lapin sotilassoittokunnan kunniamarssi on Sibeliuksen säveltämä Jääkärimarssi.
Annabelle: Creation
Annabelle: Creation on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut David F. Sandbergin ohjaama ja Gary Daubermanin käsikirjoittama kauhuelokuva. Se on esiosa vuoden 2014 elokuvalle Annabelle ja kertoo Annabelle-nuken taustatarinan. Elokuva on Kirottu-universumin neljäs osa. Elokuvan pääosissa ovat Stephanie Sigman, Talitha Bateman, Anthony LaPaglia ja Miranda Otto. Elokuva sai maailmanensi-iltansa Los Angelesin elokuvajuhlilla 19. kesäkuuta 2017. Elokuvateattereihin se ilmestyi Yhdysvalloissa ja Suomessa 11. elokuuta 2017.
Juoni
Vuonna 1943 nukentekijä Samuel Mullinsin ja hänen vaimonsa Estherin viisivuotias tytär Annabelle, kutsumanimeltään Bee, kuolee ohiajavan auton törmätessä häneen.
Vuonna 1955 Mullinsin pariskunta majoittaa luokseen nunna Charlotten ja kuusi orpotyttöä, joiden orpokoti lopetettiin. Ensimmäisen yön aikana nuori poliota sairastava tyttö Janice herää ja salaperäisten paperilappuihin kirjoitettujen viestien houkuttelemana menee Been huoneeseen. Hän avaa nukkekodista löytyneellä avaimella komeron, jossa on Been näköinen posliininukke. Tämän jälkeen Janice alkaa nähdä Been haamun ja kokee muiden tyttöjen kanssa pelottavia asioita. Toisen yön aikana Janice haavoittuu haamun pudottaessa hänet Samuelin suunnittelemasta hissituolista. Janice päätyy pyörätuoliin, mutta Been haamu vetää hänet sisään latoon ja riivaa hänen kehonsa. Janicen ystävä Linda kertoo Samuelille tästä, mutta pian tämän jälkeen Janice tappaa Samuelin.
Sisar Charlotte puhuu Eshterin kanssa, joka on salaperäisesti menettänyt puolet kasvoistaan. Eshter paljastaa, että pian Been kuoleman jälkeen, Been haamua esittänyt tuntematon olento pyysi saada asettua yhteen Samuelin tekemistä nukeista. Mullinsit tulivat myöhemmit tajunneeksi, että haamu olikin oikeasti demoni, joka etsi itselleen ruumista. Demoni oli tuhonnut puolet Eshterin kasvoista yrittäessään riivata hänet. Mutta pariskunta pyysi apua kirkolta, jolloin papit siunasivat Been huoneen pyhällä vedellä, Samuelin lukitessa nuken komeroon ja liimatessa oveen Raamatusta revittyjä sivuja. Demoni murhaa Eshterin ja yrittää hyökätä sekä Charlotten että tyttöjen kimppuun. Riivattu Janice jahtaa Lindaa ja seuraa tätä Been huoneeseen, missä Charlotte lopulta lukitsee sekä Janicen että nuken komeroon.
Lopputekstien välissä näytetyssä kohtauksessa, Annabelle-nukke nähdään liikkumattomana komerossa, kunnes se yhtäkkisesti kääntää päätään. Lopputekstien jälkeen näytetyssä kohtauksessa, joka sijoittuu vuoden 1952 Romaniaan, demoninunna Valak näyttäytyy Cârțan luostarissa.
Tuotanto
Lokakuussa 2015 vahvistettiin, että Annabellelle toteuttaisiin jatko-osa. David F. Sandberg korvasi Leonettin ohjaajana maaliskuussa 2016. Ensimmäisen elokuvan käsikirjoittaja Gary Dauberman palasi käsikirjoittamaan tämänkin elokuvan, Peter Safranin ja James Wan palatessa tuottajiksi. Kuvaukset alkoivat 27. kesäkuuta 2016 Los Angelesissa Warner Bros. Studiosin omissa tiloissa. ja päättyivät 15. elokuuta 2016. Elokuvan säveltäjäksi valittiin Benjamin Wallfisch. Maaliskuussa 2017 Sandberg paljasti elokuvan virallisen nimen olevan Annabelle: Creation. Lisäksi elokuvan kerrottiinkin olevan jatko-osan sijaan esiosa.
Mojmír Božík
Mojmír Božík (s.26. helmikuuta 1962 Liptovský Mikuláš, Slovakia, Tšekkoslovakia) on uransa lopettanut slovakialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Edmonton Oilers varasi Božíkin vuoden 1986 varaustilaisuudessa 11. kierroksella, mutta Božík ei kuitenkaan missään vaiheessa uraansa päätynyt pelaamaan NHL:ään tai ylipäätään Pohjois-Amerikkaan. Božík oli pelaajan enemmänkin varmistava puolustaja kuin kiekollinen virtuoosi. Kausi 1989–1990 Košicessa oli ainoa kerta kun Božík ylitti 20 tehopisteen rajan.
Seurajoukkueissa
Božík pelasi Tšekkoslovakian pääsarjassa HC Košicen ja HC Dukla Trenčínin riveissä vuosina 1980–1990 ennen siirtymistään Suomeen ja Jokereihin. Vuosina 1986 ja 1988 Božík voitti Tšekkoslovakian mestaruuden ja 1992 Jokereissa suomenmestaruuden. . Kahden Jokeri-kauden jälkeen Božík liittyi II divisioonassa pelanneen Kokkolan Hermeksen riveihin josta siirtyi seuraavaksi kaudeksi Ruotsin 1. divisioonan Mora IK:n riveihin. Sieltä tie vei yhden kauden jälkeen Ranskaan Reimsin joukkueeseen. Reimsissä Božík pelasi kaksi kautta ja siirtyi kaudeksi 1996–1997 Slovakian pääsarjaan SKP Popradin riveihin. Seuraavan kauden Božík aloitti kotikaupunkinsa Liptovský Mikulášin joukkueessa, mutta palasi sieltä kuuden pelatun ottelun jälkeen Ranskaan Angletin joukkueeseen.
Kaudelle 1999–2000 Božík palasi kotimaahansa Slovakiaan HC Košicen joukkueeseen. Hän toimi pelaamisensa ohella joukkueen apuvalmentajana. Božík ehti pelaamaan kaudella vain 20 ottelua ennen kuin hänet nostettiin päävalmentajaksi erotetun Jozef Lukáčin tilalle. Kaudella 2000–2001 Božík ei pelannut vaan toimi täysiaikaisesti joukkueen valmennustehtävissä. 2001 syksyllä Božík pelasi vielä yhden ottelun Košicen paidassa ennen lopettamistaan.
Maajoukkueessa
Ensimmäiset ottelunsa Tšekkoslovakian maajoukkueessa Božík pelasi jo 1979–1980 kun hänet valittiin edustamaan maataan alle 18-vuotiaiden EM-turnaukseen. Kahtena seuraavana vuonna Božík pelasi Tšekkoslovakian joukkueessa alle 20-vuotiaiden MM-turnauksissa. 1983, 1984 ja 1985 Božík pelasi harjoitusotteluita Tšekkoslovakian miesten maajoukkueessa, mutta ei mahtunut varsinaiseen MM-kisajoukkueeseen ennen kuin vuoden 1986 kisoihin. Božík oli MM-kisajoukkueessa myös 1987 ja 1990 ja edusti tämän lisäksi maataan vuoden 1987 Kanada-cupissa sekä Calgaryn olympiaturnauksessa 1988. Kevään 1990 MM-turnauksen jälkeen Božík ei enää esiintynyt maajoukkueessa.
Maajoukkueurallaan Božík voitti EM-hopeaa alle 18-vuotiaissa 1980, MM-hopeaa alle 20-vuotiaissa 1982 ja MM-pronssia 1987 ja 1990.
Bernhard von Bülow
Bernhard Heinrich Karl Martin von Bülow (3. toukokuuta 1849 Klein-Flottbeck, Holstein – 28. lokakuuta 1929 Rooma) oli Saksan valtakunnankansleri vuosina 1900–1909. Hän sai ruhtinaan (saks. Fürst) arvon vuonna 1905. Vuosina 1897–1900 von Bülow toimi Auswärtiges Amtin (ulkoministeriön) valtiosihteerinä. Vuosina 1914–1915 Bülow oli Saksan Italian suurlähettiläs.
Perhe ja nuoruusaika
Von Bülow syntyi Holsteinissa Klein-Flottbeckissa. Se on nykyisin osa Altonaa, joka on Hampurin kaupunginosa. Hänen isänsä oli Bernhard Ernst von Bülow, joka urallaan palveli virkamiehenä sekä Tanskassa että Saksassa. Bernhard von Bülowin veli oli kenraalimajuri Karl Ulrich von Bülow, joka toimi ratsuväenkomentajana ensimmäisessä maailmansodassa ja osallistui Liègen taisteluun elokuussa 1914.
Bülowin isä puhui ranskaa ja äiti englantia, mikä ei ollut kovinkaan epätavallista Hampurissa tuohon aikaan. Vuonna 1856 Bülowin isä lähetettiin Frankfurtiin Saksan liiton liittopäiville edustamaan Holsteinia ja Lauenburgia samaan aikaan kun Otto von Bismarck oli siellä edustamassa Preussia. Bernhard von Bülowista tuli Bismarckin pojan Herbertin leikkikaveri. Rumpenheimin linnassa hän tutustui myös prinsessa Alexandraan, josta myöhemmin tuli Britannian kuningatar. Bülowin ollessa 13-vuotias perhe muutti Neustrelitziin, koska hänen isästään tuli Mecklenburgin suurherttuan pääministeri. Siellä hän opiskeli Frankfortin lukiossa, josta jatkoi yliopistoihin Lausannessa, Leipzigissa ja Berliinissä.
Von Bülow liittyi vapaaehtoisena Saksan–Ranskan sotaan ja hän palveli korpraalina kuningas Hussarin rykmentissä. Joulukuussa 1870 joukko-osasto taisteli lähellä Amiensia ja von Bülow kertoi myöhemmin tappaneensa ranskalaisen kiväärimiehen sapelillaan. Bülow ylennettiin luutnantiksi ja häntä pyydettiin jatkamaan armeijassa sodan jälkeenkin, mutta hän kieltäytyi. Hän sai lakiopintonsa valmiiksi Greifswaldin yliopistossa vuonna 1872. Sen jälkeen hän työskenteli ensin virkamiehenä Preussin osavaltiossa ja sitten jatkoi diplomaattiuralle.
Diplomaattiura
Vuonna 1873 Bülowin isästä tuli Saksan hallituksen ulkoasioiden valtiosihteeri, joka työskenteli valtakunnankansleri Bismarckin alaisuudessa. Samalla nuorempi Bülow aloitti diplomaattiuran. Ensimmäiset lyhyet kiinnitykset olivat Roomaan, Pietariin, Wieniin ja sitten Ateenaan. Vuonna 1876 hänet nimitettiin attaseaksi Pariisiin. Vuonna 1878 Bülow osallistui sihteerinä Berliinin kongressiin. Vuonna 1880 hänestä tuli lähetystön toinen sihteeri.
Vuonna 1884 Bülow toivoi saavansa siirron Lontooseen, mutta sen sijaan hänestä tuli Pietarin lähetystön ensimmäinen sihteeri. Matkalla uudelle komentopaikalleen hän vieraili pari päivää Varzinissa Bismarckin perheen luona. Bismarck selitti, että hän piti suhteita Venäjään tärkeämpinä kuin suhteita Britanniaan, josta syystä hän lähetti Bülowin Pietariin. Bismarck itse kertoi olleensa vaikuttunut Bülowin tyynen rauhallisesta käyttäytymisestä tämän tapaamisen aikana. Venäjällä hän toimi chargé d'affairesina (asiainhoitajana). Vuonna 1887 Bülow toivoi, että tuleva aseellinen konflikti voisi mahdollistaa puolalaisten häätämisen Saksan valtakunnan puolalaisalueilta. Bülow valitti Ulkoministeriöön säännöllisesti esimiehestään suurlähettiläs Schweinitzista. Schweinitz oli kuitenkin pidetty henkilö ja valituksistaan Bülow sai häirikön maineen. Bülow pyrki myös saamaan Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürstin pois Pariisin suurlähettilään virasta, jotta hän itse tulisi nimitetyksi tilalle.
9. tammikuuta 1886 yhä asuessaan Pietarissa, Bülow avioitui Maria Beccadelli di Bolognan (arvonimiltään Marchesa di Altavilla ja Principessa di Camporeale) kanssa, jonka ensimmäinen avioliitto kreivi Karl von Dönhoffin kanssa oli päättynyt eroon. Vatikaani oli mitätöinyt liiton vuonna 1884. Prinsessa oli arvostettu pianisti ja Franz Lisztin oppilas. Hän oli Italian pääministerin Marco Minghettin tytärpuoli ja hänen äitinsä oli Rooman seurapiireissä korkealle arvostettu Donna Laura Minghetti (omaa sukua Acton). Maria oli ollut naimisissa 16 vuotta ja hänellä oli kolme lasta. Bülowilla oli aiemmin ollut useita naissuhteita, mutta avioliiton tarkoituksena oli edistää hänen uraansa. Vuonna 1888 hänelle tarjottiin virkaa Washingtonissa tai Bukarestissa. Bülow valitsi Bukarestin, koska Maria ei halunnut matkustaa Amerikkaan ja jättää perhettään. Seuraavat viisi vuotta Bülow yritti saada asemapaikakseen Rooman, jossa hänen vaimollaan oli hyvät verkostot. Kuningas Humbert taivuteltiin kirjoittamaan kuningas Vilhelmille suosittelukirje, jossa hän ilmaisi olevansa tyytyväinen jos Bülow valittaisiin Rooman suurlähettilääksi. Näin tapahtuikin vuonna 1893.