cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ylime
Historiaa
Vuosien 1966 ja 1986 peruskartoissa myös lammen itärannalla oli pieni pelto ja lammen nimenä oli Ylinenjärvi.
Loknja
Loknja on kaupunkityyppinen taajama Pihkovan alueen itäosissa Venäjällä. Se sijaitsee Dnosta etelään Novosokolnikiin vievän Venäjän rautateiden pääradan varrella; taajamassa on rautatieasema. Etelässä sijaitsevaan Velikije Lukiin on maanteitse noin 70 kilometrin matka; luoteessa olevaan Pihkovaan on noin 200 kilometriä. Loknjan kaupunkimainen taajama on 9 535 asukkaan Loknjan piirin keskus. Keskustaajamassa oli 3 872 asukasta (2010).
Päivi Puhakka
Päivi Puhakka (o.s. Autere, s. 12. marraskuuta 1958 Ruokolahti) on suomalainen toimittaja, koulutukseltaan nuoriso-ohjaaja ja humanististen tieteiden kandidaatti, toimittajana Sana-lehdessä 1981-1983, Askel-lehden toimittaja 1984 alkaen, nykyisin Askelen toimitussihteeri. Opiskeluajoista lähtien Puhakka on valokuvannut ja kirjoittanut näytelmätekstejä.
Storfjorden (Sunnmøre)
thumb|302px|right|Näkymä Storfjordeniin [[Riksvei 650 -tien varrelta läheltä Liabygdaa elokuussa 2008.]]
Storfjorden on Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva 110 kilometriä pitkä vuono. Se on Norjan viidenneksi pisin vuono.
Vuonon ympärillä sijaitsee 10 kuntaa: Hareid, Sula, Ørsta, Sykkylven, Ålesund, Skodje, Ørskog, Stordal, Stranda ja Norddal.
Storfjordenin sivuvuonot
Storfjordenin sivuvuonot lännestä itään:
Leonardo Duque
Leonardo Fabio Duque (s. 10. huhtikuuta 1980 Cali) on kolumbialainen maantiepyöräilijä, joka on ollut Ranskan kansalainen heinäkuusta 2015. Hän edusti Cofidis-tallia 2006–2012, Colombia-joukkuetta 2013–2015 ja viimeisenä ammattilaisvuonnaan 2016 Delko-Marseille Provence-KTM -tallia.
Kirimiehenä tunnettu Duque voitti vuonna 2005 Druivenkoers Overijse -kilpailun sekä toisen etapin ja pistekilpailun Tour de L'Ain -etappikilpailussa. Seuraavana vuonna hän voitti Tour du Limousin´n kokonais- ja pistekilpailun sekä sijoittui Italian ympäriajon etapeilla kerran neljänneksi ja kahdesti viidenneksi.
Vuoden 2007 Espanjan ympäriajossa Duque oli toisen osuuden massakirissä kolmas. Hän voitti kilpailun 16. etapin oltuaan loppukirissä irtiottokumppaneitaan Aleksandr Kolobnevia ja Joan Horrachia parempi.
Vuonna 2008 Duque voitti Välimeren ajon neljännen etapin ja sijoittui toiseksi Ranskan ympäriajon 14. osuudella. Samana vuonna hän voitti myös pisteajon ratapyöräilyn maailmancupin Calin osakilpailussa. Vuonna 2010 hän voitti GP Cholet - Pays de Loire -kilpailun.
Duque voitti 2013 Tour de L'Ain -kilpailun ensimmäisen etapin ja yksipäiväisen GP Beghelli -kilpailun. Seuraavana vuonna hän voitti Giro del Trentinon sprinttikilpailun. Vuonna 2016 hän voitti Tour of Taihu Laken kokonaiskilpailun ja seitsemännen etapin.
Enderwin Herrera
thumb|250px|Herrera Venezuelan A-maajoukkuepaidassa (2005) Enderwin Herrera (s. 1984) on venezuelalainen lentopalloilija. Herrera on pelannut ison osan ammattilaisurastaan Suomen lentopalloliigassa, jossa hän viimeksi esiintyi kaudella 2015–2016 Kokkolan Tiikereiden väreissä ja voitti SM-kultaa sekä Suomen Cupin. Herrera on valittu liigatähdistöön kahdesti, 2007 ja 2009. Venezuelan A-maajoukkuetta urallaan myös edustanut yleispelaaja on pelannut Suomessa myös Raision Loimun ja Pielaveden Sammon riveissä. Euroopassa Herrera on Suomen lisäksi tahkonut lentopallokenttiä Espanjan ja Viron pääsarjoissa.
Ura
Kansainvälisillä kentillä Herrera teki ensiesiintymisensä kaudella 2005–2006, kun hän pelasi Espanjan pääsarjassa. Kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi Pohjois-Eurooppaan, Suomeen, Raision Loimun riveihin. Hänen mukanaan raisiolaisseuraan matkasi myös venezuelalainen maajoukkuetoveri Ismel Ramos. Herrera pelasi loistavan kauden Loimun riveissä taistellen liigan pistepörssin ja Iltasanomien tähtikisan voitosta läpi kauden. Hänet valittiin lisäksi kauden aikana joulukuun pelaajaksi liigassa lentopalloliigassa. Lopulta Herrera jäi toiseksi IS-tähtikisassa ja pistepörssissä niukasti voitosta. Kauden jälkeen hänet valittiin SM-liigan tähtiseitsikkoon. Herrera jatkoi kauden jälkeen Loimussa, mutta joukkue ei ollut enää yhtä iskukykyinen kuin edelliskaudella. Loimu tippui pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella ja kausi oli pettymys hänelle.
Kauden 2008–2009 Herrera pelasi Pielaveden Sammossa ja voitti tuplamestaruuden, SM-kultaa ja Cupin. Mestaruuden jälkeen hän jätti Suomen taakseen ja pelasi kauden 2009–2010 virolaisessa Tartossa. Seuraavat vuodet Herrera pelasi kotimaassaan. Suomen kentille hän teki paluun kaudeksi 2013–14. Hän pelasi kaksi vuotta Sammossa. Kaudeksi 2014–2015 Herrera siirtyi Kokkolan Tiikereiden riveihin ja voitti uransa toisen tuplamestaruuden Suomessa.
A-maajoukkue
Herrera on pelannut urallaan myös Venezuelan A-maajoukkueessa. Hän on ollut joukkueen mukana Pan Amerikan kisoissa, Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa sekä MM-karsinnoissa joista Venezuela selviytyi Japanin MM-kisoihin. Häntä ei ole nähty A-maajoukkuepaidassa viimeisen vuoden aikana, koska Herrera on keskittynyt ammattilaisuraansa eikä ole jäänyt kotimaahansa harjoittelemaan joukkueen kanssa läpi kausien. Arvokisamitalista Enderwin on päässyt nauttimaan vuonna 2001, jolloin Venezuela voitti nuorten MM-pronssimitalit.
Even If
Even If oli Yhdistyneen kuningaskunnan edustuskappale vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun Belgradissa. Kappale sijoittui finaalissa 14 pisteellä viimeiseksi jaetulle sijalle 23, yhdessä Puolan ja Saksan edustajien kanssa. Kappaleen esitti englantilainen laulaja Andy Abraham. Kappale laulettiin kokonaan englanniksi. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Andy Abraham, Andy Watkins ja Paul Wilson. Even If on tyyliltään nopeatempoista soulia.
Even If esitettiin lauantaina 24. toukokuuta järjestetyssä Eurovision laulukilpailun finaalissa toisena. Andy Abraham esiintyi sinisessä puvussa, jossa oli joitain hopeanvärisiä osia. Taustalaulajat pukeutuivat täysin mustiin asuihin. Miespuolisilla taustalaulajilla oli valkoinen solmio.
LV 623
pienoiskuva| LV 623 on Suomen puolustusvoimien käyttämä kenttäradiotyyppi, jota on käytetty panssarivaunuissa. Se on neuvostoliittolaista valmistetta alkuperäiseltä nimeltään R-123.
Thérmes
Thérmes on Kreikan kylä sekä samanniminen Mýkin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Θερμών, Dimotikí Enótita Thermón) ja entinen itsenäinen kyläkunta. Se sijaitsee Xánthin alueyksikössä Itä-Makedonian ja Traakian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 812 ja varsinaisen Thérmesin kylän väkiluku 117 (vuonna 2011).
Thérmesin kylä sijaitsee linnuntietä noin 37 kilometriä pohjoiskoilliseen Xánthista. Thérmesin kunnallisyksikkö käsittää alueen Mýkin kunnan pohjoisosassa Bulgarian vastaisella rajalla. Thérmes oli itsenäinen kyläkunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Mýkin kuntaan yhdessä Kotýlin ja Sátreen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Thérmesin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Mark Messier
Mark Douglas John Messier (s. 18. tammikuuta 1961 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. Hän teki NHL-urallaan 1 887 tehopistettä, joilla hän on kaikkien aikojen pistepörssissä kolmannella sijalla Wayne Gretzkyn ja Jaromír Jágrin jälkeen. Stanley Cupin Messier voitti kuusi kertaa. Hän pelasi 15 kertaa NHL:n tähdistöottelussa. Hän on pelannut NHL:ssä kautta aikain eniten otteluita (1 992 ottelua), kun runkosarjan ja pudotuspelien ottelut lasketaan yhteen.
Ura
Messier oli jo nuorena hyvin lahjakas jääkiekkoilija. WHA-seura Indianapolis Racers tarjosi hänelle viiden ottelun mittaista koesopimusta vuonna 1978, hänen ollessaan 17-vuotias. Indianapolis ei kuitenkaan tehnyt sopimusta Messierin kanssa, ja hän siirtyi vapaana pelaajana toiseen WHA-seuraan, Cincinnati Stingersiin, jossa hän pelasi kauden aikana 47 ottelua.
Edmonton Oilers varasi Messierin NHL:ään 48. pelaajana vuonna 1979. Messier pelasi Oilersissa kaudella 1979–1980 yltämättä kuitenkaan mainittaviin saavutuksiin. Kaudella 1981–1982 hän teki 50 maalia, kaksi kertaa enemmän kuin edellisellä, ja hänet valittiin kauden päätteeksi NHL:n tähdistökentälliseen. Kaudella 1983–1984 Oilers voitti Stanley Cupin. Messier teki pudotuspeleissä 26 pistettä ja voitti pudotuspelien parhaalle pelaajalle annettavan Conn Smythe Trophyn. Joukkue voitti tämän jälkeen vielä kolme Stanley Cupia vuosina 1985, 1987 ja 1988. Edmontonin-aikanaan Messier jäi kuitenkin aikansa supertähden, Wayne Gretzkyn varjoon. Tästä huolimatta Messier ja Gretzky olivat hyvin läheisiä. Kun Oilers vuonna 1988 myi Gretzkyn Los Angeles Kingsiin, monet luulivat Edmontonin kultakauden olevan ohi. Messier nimettiin joukkueen kapteeniksi, ja seuraavan kauden pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Oilers kohtasi Gretzkyn johtaman Kingsin, jolle se hävisi otteluvoitoin 4–3. Seuraavalla kaudella (1989–1990) Oilers voitti jälleen Stanley Cupin. Messier oli pistepörssin toinen 129 pisteellään ja hänet valittiin runkosarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Ennen kauden 1991–1992 alkua Oilers myi Messierin ikääntyvänä tähtenä New York Rangersiin vaihdossa Bernie Nichollsiin, Steven Riceen ja Louie DeBruskiin. Kun hän ei onnistunut parin ensimmäisen kauden aikana auttamaan Rangersia mestaruuteen, hänet leimattiin jo entiseksi pelaajaksi, vaikkakin kaudella 1991–1992 Messier valittiin toistamiseen runkosarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Kaudella 1993–1994 Messierin hyökkäyspeli olikin huomattavasti heikompaa kuin Edmontonin-aikana, mutta pudotuspeleissä hän nousi parhaimpaansa. Pudotuspelien konferenssifinaaleissa Rangers oli jo otteluvoitoin 3–2 tappiolla New Jersey Devilsiä vastaan, kun Messier ilmoitti julkisesti että Rangers voittaisi seuraavan ottelun, ja niin kävikin. Messier teki ottelussa kolme maalia eli kypärätempun ja auttoi joukkueensa voittoon. Rangers voitti ottelusarjan lopulta otteluvoitoin 4–3 ja eteni Stanley Cup -finaaleihin. Loppuottelusarjassa Vancouver Canucksia vastaan Messier teki ratkaisevassa seitsemännessä ottelussa ottelusarjan ratkaisseen maalin ja voitti näin uransa kuudennen Stanley Cupin. Samalla hänestä tuli ensimmäinen ja toistaiseksi myös ainoa pelaaja, joka on kapteenina voittanut Stanley Cupin kahdessa eri seurassa.
Messier pelasi vielä kolme kautta New Yorkissa, ennen kuin siirtyi Vancouveriin vuonna 1997. Kaudella 1996–1997 hän pelasi Rangersissa yhdessä entisen Edmonton-joukkuetoverinsa Wayne Gretzkyn kanssa. Hän pelasi Canucksissa kolme kautta, mutta joukkue ei tänä aikana päässyt kertaakaan pudotuspeleihin. Messier palasi takaisin New York Rangersiin vuonna 2000. Messier lopetti uransa NHL:n työsulkukauden 2004–2005 jälkeen kesällä 2005. Lopettamisilmoituksen jälkeen sekä Oilers että Rangers jäädyttivät hänen pelinumeronsa. Messier teki urallaan 1 887 pistettä ja oli lopettaessaan NHL:n historian toiseksi eniten pisteitä tehnyt pelaaja Gretzkyn jälkeen. Runkosarjaotteluita Messier pelasi 1 756, eli vain 11 vähemmän kuin kautta aikojen tilaston kärkimies Gordie Howe.
Peliuran jälkeen Messier palasi Rangersiin kaudeksi 2009–2010, kun hänestä tuli seuran GM:n Glen Satherin avustaja. Hän on ollut mukana myös Kanadan maajoukkueen mukana ja valmentanut joukkuetta Spengler Cupissa ja Deutschland Cupissa. MM-kilpailuissa 2010 Messier toimi Kanadan joukkueen general managerina.
Maajoukkueura
Messier edusti Kanadaa yhteensä viisissä arvokisoissa, joista kaikista Kanada sijoittui kolmen parhaan joukkoon. Vuosina 1984, 1987, 1991 ja 1996 Messier osallistui Kanada-cupiin ja sitä seuranneeseen Jääkiekon maailmancupiin. Kolmella ensimmäisellä kerralla Kanada voitti turnauksen ja neljännellä kerralla joukkue tuli turnauksessa toiseksi. Lisäksi hän osallistui Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin 1989, jolloin Kanada sai pronssia.
Pelityyli
Messieriä on usein kuvattu vahvaksi johtajaksi niin kentällä kuin pukukopissakin ja häntä on jopa luonnehdittu "joukkueen kolmosvalmentajaksi". Messieriä on pidetty hyvin voitontahtoisena ja sisukkaana. Hän oli nopea ja fyysinen pelaaja, joka pystyi pelaamaan sekä puolustus- että hyökkäyspäässä.
Muuta
Mark Messierin isä, Doug Messier on toiminut aikanaan valmentajana AHL-liigassa sekä 2010 Kanadan MM-joukkueen apulais-GM:na. Markin veli Paul Messier pelasi urallaan 9 ottelua NHL:ssa ja seitsemän kautta Saksan pääsarjassa. Markin poika Lyon Messier (s.1987) pelasi kahden kauden aikana 19 ottelua ECHL:ssa.
Berliinin raatihuone
Berliinin raatihuone on hallintorakennus Berliinin Mitten kaupunginosassa, Rathausstraßen varrella. Se tunnetaan punaisen tiilijulkisivunsa ansiosta paremmin nimellä Punainen raatihuone (saks. Rotes Rathaus). Berliinin senaatti kokoontuu raatihuoneella, ja siellä sijaitsevat myös senaatin kanslian sekä Berliinin pormestarin työhuoneet. Hermann Friedrich Waesemannin suunnittelema raatihuone rakennettiin vuosien 1861 ja 1869 välillä. Arkkitehtuuriltaan se edustaa pyörökaarityyliä (saks. Rundbogenstil), joka oli 1800-luvulla suosittu kertaustyyli saksankielisillä alueilla.
Sijainti ja ympäristö
Berliinin raatihuone rajautuu luoteessa Rathausstraßeen, koillisessa Jüdenstraßeen, kaakossa Gustav-Böß-Straßeen ja lounaassa Spandauer Straßeen. Raatihuoneen ympärille syntyi laajoja tyhjiä alueita, kun vanhan Berliinin alueella toteutettiin mittavia raivaustöitä DDR:n aikana 1950-luvulta alkaen. Tyhjät tontit alkoivat kuitenkin täyttyä 1960-luvun lopusta lähtien, kun ympäristöön valmistui Park am Ferneshturm, Rathauspassagen, Marx-Engels-Forum sekä Nikolaiviertel. Marx-Engels-Forumin ja Park am Fernsehturmin muodostamaa kokonaisuutta nimitetään nykyään myös Rathausforumiksi. Raatihuoneen ja televisiotornin muodostaman akselin leikkauspisteessä on Neptunbrunnen-suihkulähde, joka sijaitsi aikaisemmin Berliinin kaupunginlinnan edustalla.
Aivan raatihuoneen edessä sijaitsee metroasema Rotes Rathaus, joka avattiin vuonna 2020. Se sijaitsee Berliinin metron U5-linjan varrella. Metroaseman rakennustöitä edelsivät arkeologiset kaivaukset, joissa löydettiin keskiaikaisen raatihuoneen jäänteitä.
Arkkitehtuuri
Rakennus rakennettiin vuosien 1861 ja 1869 välillä saksalaisen arkkitehdin Hermann Friedrich Waesemannin suunnitelmien pohjalta. Sen arkkitehtonisena esikuvana toimi Länsi-Preussissa sijainneen Thornin (nyk. Puolan Toruń) raatihuone.
Jälleenrakennus
Toisessa maailmansodassa raatihuonerakennus kärsi vakavia vaurioita. Sodan jälkeen se sijaitsi Itä-Berliinin alueella ja jälleenrakennettiin 1950-luvulla. Saksojen yhdistymisen jälkeen Berliinin uusi hallinto muutti rakennukseen vuonna 1991. Länsi-Berliinin hallinto oli toiminut Schönebergin raatihuoneella.
Ossi Korhonen
thumb|Korhonen 1930-luvun alussa. Ossi Korhonen (1. huhtikuuta 1898 Oulu – 12. maaliskuuta 1976) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli mykkäkauden aikana viidessä elokuvassa, muun muassa pääosassa lyhytelokuvassa Runoilija muuttaa (1927) ja Pölhö-Kustaana elokuvassa Tukkijoella (1928).
Korhonen näytteli ja ohjasi muun muassa Naamioteatterissa, toimi näyttelijänä Helsingin kaupunginteatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa sekä teki vielä 49 elokuvaroolia vuosien 1935–1962 aikana. Korhonen näytteli lisäksi Suomisen Olli- ja Niskavuori-elokuvissa. Hän teki lähinnä sivuosia kuten siisteystuomari Purnu Armand Lohikosken elokuvassa Pekka ja Pätkä pahassa pulassa (1955). Todellisuudessa Ossi Korhonen oli myös mainio koomikko. Hän oli Suomen Näyttelijäliiton hallituksen jäsen.
Korhonen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1958 täyttäessään 60 vuotta. Hänen viimeinen elokuvaroolinsa oli Aarne Tarkaksen vakavassa elokuvassa Hän varasti elämän. Siinä Korhonen esitti radio- ja sähkökauppiasta Miettistä. Hän kuoli neljätoista vuotta myöhemmin ja oli jo silloin kadonnut julkisuudesta.
Vartija
thumb|Kiinalainen yksityisen tehtaan vartija. thumb|Kiinalainen rakennustyömaan vartija.
Vartioimisliiketoiminta on hyvin usein luvanvaraista. Esimerkiksi Espanjassa, Italiassa ja Belgiassa vartioimisliikeluvan myöntää paikallinen sisäministeriö, Suomessa poliisihallitus. Ruotsissa ja Norjassa lääninhallitus, Tanskassa poliisi, Saksassa ja Itävallassa talousministeriö, Alankomaissa oikeusministeriö ja Ranskassa prefektuuri. Ison-Britannian lainsäädännössä taas ei varsinaisesti valvota ja rajoiteta vartioimisliiketoimintaa vaan yksityisen turvallisuusalan eri osa-alueilla toimivat yhdistykset ovat kehittäneet itse alaa koskevia sääntöjä sekä suosituksia. Usein vartioimisliikeluvan myöntänyt taho myös valvoo alan liiketoimintaa ja saattaa antaa sille ohjeita ja määräyksiä.
Ampuma-aseenkanto sallitaan Suomessa lainsäädännöllä tietyissä erikoistehtävissä, samoin eräissä muissa maissa, kuten Ruotsi, Norja, Saksa, Itävalta, Belgia, Italia, Espanja ja Ranska.
Usein yksityisetsivätoiminta rinnastetaan vartioimisliiketoimintaan ja yksityisetsivätoimintakin on luvanvaraista. Poikkeuksiakin on, esimerkiksi Ruotsi, Norja, Tanska ja Saksa mahdollistavat yksityisetsivätoiminnan harjoittamisen ilman vartioimisliikelupaa. Yksityisetsivätoiminta saattaa olla luonteeltaan osittain myös rikosten paljastamiseen liittyvää toimintaa ja näin ollen saattaa olla lailla kielletty muilta kuin viranomaistahoilta.
Kansainvälisesti yksityisiä turvallisuuspalveluita koskevien toimeksiantojen määrä on kasvanut huomattavasti. Euroopassa ala kasvaa vuositasolla noin 4–6 prosenttia liikevaihdon ollessa n. 15 miljardia. Useassa maassa alan yleisiä ongelmia ovat mm. matala palkkaus, henkilöstön vaihtuvuus sekä rekrytointiongelmat.
Vartioimisliiketoiminta Suomessa
Vartija on siviilihenkilö, joka työskentelee työsuhteessa sellaisen vartioimisliikkeen palveluksessa jolle sisäasiainministeriö on myöntänyt vartioimisliikeluvan. Vartija suojelee omaisuuden tai henkilön koskemattomuutta, suojaa tiloja ulkoisilta uhilta tai suorittaa muita vartioimisliikkeen ja asiakkaan välisessä toimeksiantosopimuksessa määriteltyjä tehtäviä, on pukeutunut vartijan asuun sekä suorittanut vartijalta edellytetyn koulutuksen, sekä saanut viranomaishyväksynnän vartijana toimimiseksi. Poliisi, tullimies tai rajavartija ei saa työskennellä vartijana tai osallistua vartioimisliikkeen toimintaan.
Suomessa turvallisuusalan lainsäädännön perustana pidetään yksityisistä turvallisuuspalveluista annettua lakia (282/2002). Lisäksi turvallisuusalaa koskevat muun muassa valtioneuvoston asetus yksityisistä turvallisuuspalveluista (534/2002), valtioneuvoston asetus turvallisuusalan neuvottelukunnasta (285/2002), sisäasiainministeriön asetus vartioimisliikkeen vastaavan hoitajan ja vartijan koulutuksesta (780/2002), sisäasiainministeriön asetus vartijan erityisestä voimankäyttökoulutuksesta (780/2002), sisäasiainministeriön asetus vartioimis- ja järjestyksenvalvontatehtävässä mukana pidettävästä koirasta (782/2002), laki järjestyksenvalvojista (533/1999), sisäasiainministeriön asetus järjestyksenvalvojan tunnuksista (848/2003) ja järjestyslaki (612/2003).
Suomessa oli vuonna 2008 yhteensä 91 359 toimeksiantoa koskien vartioimisliiketoimintaa. Toimeksiantojen määrä on kasvanut voimakkaasti koko 2000-luvun.
Vartioimisliikeluvat
Suomessa on vuonna 2009 noin 190 voimassa olevaa, rajoittamatonta vartioimisliikelupaa. Rajoitettuja vartioimisliikelupia on noin 31 kpl. Vartiointitehtävien suorittaminen tai toimeksiantosopimuksen tekeminen ilman vartioimisliikelupaa on vartioimisliikerikos, josta rangaistaan sakolla tai enintään kuudella kuukaudella vankeutta.
Salassapitovelvollisuus
Vartijalla on salassapitovelvollisuus joka koskee osapuolten (vartioimisliikkeen sekä asiakkaan) välisiä turvallisuusjärjestelyjä, liike- tai ammattisalaisuuksia sekä yksityisyyteen kuuluvia seikkoja. Salassapitovelvollisuus säilyy tehtävän päätyttyä. Salassapitovelvollisuus ei koske viranomaisen tai tuomioistuimen oikeutta saada vartijalta salassa pidettäviä tietoja.
Vartijan tehtävät
Turvallisuusalan lainsäädäntö määrittelee vartioimistehtäväksi omaisuuden vartioimista, henkilön koskemattomuuden suojaamista sekä vartioimiskohteeseen tai toimeksiantajaan kohdistuneiden rikosten paljastamista samoin kuin näiden tehtävien valvomista.
Vartijan tehtäviä käytännön tasolla voi olla esimerkiksi:
Vartijan toimenkuvaan voidaan sisällyttää myös muita kuin varsinaisia vartiointitehtäviä.
Turvatarkastukset perustuvat erillisiin lakeihin. Turvatarkastajat saattavat toimia vartijan tehtävässä, vaikkakaan turvatarkastustehtävien hoitaminen ei edellytä erillistä vartijaksi hyväksymistä. Turvatarkastustehtäviin tuomioistuimessa on oltava poliisin hyväksyntä.
Vartioimisliikkeiden asiakkaiden palvelutarpeiden muuttuessa ovat paikoittain myös vartijan tehtävät muuttuneet monipalvelutehtäviksi, joihin sisältyy esimerkiksi kiinteistönhuollon tehtäviä. Tällöin vartijalla saattaa olla myös esimerkiksi kiinteistöhuollon peruskoulutus. Vartiointitehtäviin saattaa sisältyä myös erilaisten koneiden ja laitteiden käyttöä ja paikoittain erilaisiin tuotantoprosesseihin osallistumista.
Vartijoiden tehtävien suorittaminen säästää viranomaisten resursseja. Rikosilmoitinjärjestelmistä aiheutuvien hälytysten vuoksi paikalle menevät vartija säästävät vuositasolla poliisilta 30 henkilötyövuotta.
Toiminnassa noudatettavat yleiset periaatteet
Vartioimistehtävissä on toimittava oikein ja tasapuolisesti sekä sovinnollisuutta edistäen. Vartioimistehtävät on suoritettava aiheuttamatta suurempaa vahinkoa kuin on välttämätöntä tehtävien suorittamiseksi, eikä kenenkään oikeuksiin saa puuttua enempää kuin tehtävän suorittamiseksi on välttämätöntä. Lisäksi tehtäviin liittyvien toimenpiteiden on oltava perusteltua suhteessa tehtävän kiireellisyyteen, tärkeyteen sekä kokonaistilanteeseen.
Vartijan työhön liittyvät riskitekijät
Vartijan työ sijoittuu tilastokeskuksen vuotta 2000 koskevissa työtapaturmatilastoissa niiden ammattien joukkoon joiden työtapaturmariski on yli keskiarvon. Tutkimusten mukaan vartijoille tapahtuneista työtapaturmista 16 prosenttia oli väkivallan aiheuttamia. Vastaajista 13 prosenttia koki väkivallan vakavana ja 40 prosenttia lievänä ongelmana työssään. Työn vaara- ja haittatekijöiksi mainittiin mm. uhkaukset, teräaseiden yleistyminen ja yksintyöskentely. Vastaajista 73 prosentin mielestä koki että työ on muuttunut viime vuosina vaarallisemmaksi.
Laki yksityisistä turvallisuuspalveluista
Laki yksityisistä turvallisuuspalveluista tuli voimaan 1. tammikuuta 2017. Uuden lain tavoitteena oli yksityisten turvallisuuspalveluiden laadun ja luotettavuuden varmistaminen sekä viranomaisten ja yksityisten turvallisuuspalveluiden välisen yhteistyön edistäminen.
Vartijan koulutus
Vartijana toimiminen Suomessa edellyttää pakollisen koulutuksen suorittamista. Turvallisuusalalla on myös useita erilaisia ammatillisia koulutuksia.
Vartijoiden keski-ikä suomessa on tällä hetkellä noin 30-32 vuotta.
Vartijan pakollinen koulutus
Laki uudisti myös vartijan peruskoulutuksen. Aikaisemmassa vuoden 1983 vartioimisliikelaissa väliaikainen vartija ei tarvinnut koulutusta ja vakituisen vartijan koulutus oli pituudeltaan 40 tuntia. Uusi laki muutti vakituisen vartijan koulutuksen 120 tunnin mittaiseksi ja väliaikaisen vartijan koulutus kestää nykyisin 40 tuntia. Väliaikaisen vartijan koulutuksella voi työskennellä vuodessa yhteensä 4 kuukautta. Vartijan on myös mahdollista suorittaa vartijan ammattitutkinto joista em. 120 tunnin kurssi vastaa kahta ammattitutkinnon osaa.
Vartijan peruskoulutus on kaksivaiheinen. Ensimmäinen vaihe kestää 40 tuntia ja toinen 80 tuntia. Vartijan koulutus alkaa 40 tunnin vartijan työn perusteet -kurssilla, jolla vartija oppii lakisääteiset oikeutensa ja velvollisuutensa. Kurssin sisältö on laissa säädelty. Kurssi sisältää hätäensiavun perusteet, voimankäyttökoulutusta ja laintuntemusta, sekä perustietoa viranomaisyhteistyöstä. Kurssin hyväksytysti suorittanut henkilö voi hakea poliisilta hyväksyntää väliaikaiseksi vartijaksi enintään neljän kuukauden ajaksi kalenterivuotta kohti. Vartijakurssin toisen vaiheen voi suorittaa vasta kun vartijan työn perusteet -kurssi on läpäisty hyväksytysti. Myös toisen osion sisältö on säädetty asetuksessa. Kurssilla harjoitellaan lisää ensiapua (EA1-koulutuksen laajuisesti), voimankäyttöä, selviytymistä eri uhkatilanteista. Lisäksi vartijaa koskevat säännökset kerrataan. Kurssi sisältää myös tulityökoulutuksen. Kurssin hyväksytysti suorittanut henkilö voi hakea poliisilta hyväksyntää vartijaksi viideksi vuodeksi kerrallaan.
Vartijan tulee suorittaa erityinen voimankäyttökoulutus teleskooppipatukkaa, kaasusumutinta ja ampuma-asetta varten. Koulutuksen saa antaa ja/tai järjestää henkilö, joka on suorittanut poliisikoulun voimankäyttökouluttajan kouluttajakoulutuksen. Vartijan voimankäyttökoulutus on kestoltaan viisi tuntia voimankäyttövälinettä kohden pois lukien ampuma-ase, jonka koulutus kestää 24 tuntia.
Vartijan koulutuksen saa järjestää vain oppilaitos. Erityisen voimankäyttökoulutuksen kaasusumutinta, teleskooppipatukkaa ja ampuma-asetta varten saa järjestää henkilö joka on suorittanut poliisikoulun vartijan voimankäyttökouluttajan kouluttajakoulutuksen sekä on tehtävään hyväksytty.
Ammatillinen koulutus turvallisuusalalla
Turvallisuusalan koulutusta järjestävät oppilaitokset. Turvallisuusalan ammatillista koulutusta ovat mm. vartijan ammattitutkinnon lisäksi esimerkiksi turvallisuusvalvojan erikoisammattitutkinto, turvallisuusalan perustutkinto ja turvallisuusalan amk-tutkinto jossa tutkintonimikkeenä tradenomi sekä tekniikan erikoisammattitutkinto.
Vartijan ammattitutkinto
Vartijan ammattitutkinnosta käytetään yleisesti lyhennettä VAT. Aikaisemmin Valtioneuvoston asetus yksityisistä turvallisuuspalveluista (534/2002) 9§ 2.mom määritti että koulutuksen suorittaneen vartijan tuli kiinnittää A-kirjain olkapoletteihinsa merkiksi suoritetusta vartijan ammattitutkinnosta. Uuden lain yksityisistä turvallisuuspalveluista 2017 määräämänä A-kirjainta ei enää 1.4.2017 alkaen saa käyttää.
VAT:n pakolliset osat ovat vartijan työn perusteet, vartijan peruskurssi, vartioimistoiminta turvallisuusalalla, pelastustieto, turvallisuustekniikka ja uhkatilanteiden hallinta. Lisäksi opiskelija opiskelee kaksi valinnaista osaa seuraavista: vastaanottopalvelu, paikallisvartiointi, piirivartiointi ja hälytystehtävät, myymäläturvallisuus, järjestyksenvalvonta, kuljetusturvallisuus, henkilöturvallisuus, yrittäjyys.
Turvallisuusvalvojan erikoisammattitutkinto
Turvallisuusvalvojan erikoisammattitutkinto on turvallisuusalan ylempi asiantuntija- ja esimiestutkinto joka mahdollistaa koulutuksen suorittaneen henkilön hakea sisäministeriöltä hyväksyntää vartioimisliikkeen vastaavaksi hoitajaksi.
Vuosittainen voimankäytön kertauskoulutus
Vartioimisliikkeen on vuosittain järjestettävä vartijoille voimankäytön kertauskoulutus joka sisältää teorian lisäksi käytännön harjoitteita. Vartioimisliikkeen tulee ylläpitää rekisteriä kertauskoulutuksen suorittaneista henkilöistä. Kouluttajana tulee olla henkilö joka on saanut vartijan voimankäyttökouluttajan kouluttajakoulutuksen poliisiammattikorkeakoulussa.
Vartijan asu
Vartijan tulee olla vartioimistehtävää suorittaessaan pukeutunut vartijan asuun. Asun on oltava muiden samassa yrityksessä sisällöltään samankaltaisia tehtäviä suorittavien vartijoiden osalta yhteneväinen. Vartijan asu ei saa muistuttaa viranomaisilla käytössä olevia vaatetuksia.
Vartijan asun vasemmassa rintamuksessa on oltava merkittynä sanapari vartija, väktare. Lisäksi rintamuksessa on oltava vartioimisliikkeen nimi tai vakiintunut liikemerkki. Päällystakin, haalarin ja sadeasun selässä on oltava merkitty "vartija" tai "väktare", mikä voidaan merkitä myös päähineeseen. Vartijan asussa ei saa olla näkyvillä muita merkkejä, tekstejä tai kuvioita kuin edellä mainitut. Vartijan asun käytöstä voidaan kuitenkin tietyin edellytyksin poiketa.
Asematunnukset ja arvomerkit
Asetuksen mukaan vartijan asussa käytettävät arvomerkit on kiinnitettävä olkapoletteihin. Jotkin vartiointiliikkeet Suomessa käyttävät olkapoleteissaan muitakin vartijan asemaa osoittavia merkkejä. Yleisin merkintätapa lienee olkapoletteihin merkityt pysty- tai vaakaviivat. Kaikki yritykset eivät olkapoletteja käytä, eikä niiden käyttö ole pakollista. Merkinnät ovat yrityskohtaisia, ja ne saattavat osoittaa vartijan tehtävää, arvoa, työnjohdollista oikeutta tai työsuhteen kestoa.
Alla olevassa listassa on merkitty joitakin käytössä olevia suhteellisen yleisiä tehtävätunnuksia. Merkinnät ja tehtävän sisältö vaihtelevat yrityksittäin.
Vartioimisliikkeen vastaava hoitaja (vartioimisliike) voi tietyissä tilanteissa lain sen mahdollistaessa määrittää toimeksiantokohtaisesti tehtävän jossa vartija voi käyttää muuta kuin vartijan asua. Tällainen voi olla esimerkiksi rikoksen paljastamiseen liittyvä toimeksianto.
Vartijan estäminen
Ns. "väkivallaton vastustaminen" on oikeuskäytännön mukaan päiväsakolla rangaistava teko, väkivaltaisesta vastustamisesta maksimirangaistus on puoli vuotta vankeutta. Tämän vuoksi järjestystä ylläpitävän henkilön vastustaminen on peruste kiinniotolle.
Poliisille tuli tietoon vuonna 2016 yhteensä 2 645 järjestystä ylläpitävän henkilön vastustamista suomessa.
Toimeksiantosopimus
Toimeksiantosopimus on sopimusasiakirja, jonka vartioimisliike tekee sopimuksen vartiointipalvelusta tilaajan kanssa. Lain mukaan sopimuksen on sisällettävä vähintään seuraavat asiat: Toimeksiantajan nimi ja osoite, vartioimisliikkeen nimi ja osoite, vartioimistehtävät joita sopimus koskee, alueet sekä kohteet joita sopimus koskee, toimeksiannosta suoritettava korvaus ja määräytymisperusteet sekä alkamispäivä ja kesto.
Toimeksiantosopimus voidaan tehdä koskien seuraavan laatuisia vartioimistehtäviä: omaisuuden vartioiminen, henkilön koskemattomuuden turvaaminen, vartioimiskohteeseen tai toimeksiantajaan kohdistuneiden rikosten paljastaminen sekä järjestyksenvalvonta, jolloin tehtävää hoitamaan tulee asettaa järjestyksenvalvoja.
Tapahtumailmoitus
Yksityisistä turvallisuuspalveluista annettu laki vaatii, että vartija tekee tapahtumailmoituksen aina, kun hän käyttää lain sallimia valtuuksiaan. Vartijan on tapahtumailmoituksessa mainittava nimensä ja vartioimisliike, jonka palveluksessa hän on, tapahtuma-aika ja -paikka, onko hän ottanut jonkun kiinni, tehnyt jollekin turvallisuustarkastuksen tai poistanut jonkun vartioimisalueelta, onko hän käyttänyt käsirautoja, patukkaa, teleskooppipatukkaa, kaasusumutinta tai koiraa taikka ottanut esille ampuma-aseen tai käyttänyt sitä sekä toimenpiteen kohteena olleen henkilön tai hänen itsensä tilanteessa saamat vammat.
Tapahtumailmoituksessa voidaan tarvittaessa mainita toimenpiteen kohteena olleen henkilön tuntomerkit sekä havaintoja kohdehenkilön käyttäytymisestä ja tilasta. Tapahtumailmoituksessa on lisäksi oltava tarkempi selostus tapahtumasta sekä tapahtuman johdosta suoritetuista toimenpiteistä. Vartijalle on siis laissa annettu myös oikeus tehdä merkintöjä tapahtuneesta rikoksesta, rikoksentekijästä, henkilö- ja yhteystiedoista ja tämän tuntomerkeistä henkilörekisterilain tätä estämättä. Näitä merkintöjä ei kuitenkaan saa käyttää muussa yhteydessä. Vartiointiliike ei saa pitää rikoksesta epäillyistä erillistä rekisteriä.
Vartijan tehtäväalueen rajaaminen
Vartija työskentelee vartioimisliikkeen palveluksessa, ja hänen oikeutensa ovat voimassa vain toimeksiantosopimuksessa määritetyllä alueella tai tietyssä nimetyssä tehtävässä, joskaan lain suoma kiinniotto-oikeus ei pääty vartioimisalueen rajalle ja vartioimisalueen ulkopuolellakin vartija voi käyttää pakkokeinolain mukaista yleistä kiinniotto-oikeutta.
Vartijan oikeudet perustuvat yksityisistä turvallisuuspalveluista annettuun lakiin, (LYTP, 1085/2015). Yleinen kiinniotto-oikeus perustuu pakkokeinolain (806/2011) 2 luvun 2 §:än. Pakkokeinolain 2:3 § määrittelee yleisen kiinniotto-oikeuden yhteyteen voimakeinojen käyttömahdollisuuden kiinniottamisen toimittamiseksi.
Vartija työskentelee hyvin pitkälle jokamiehen oikeuksien voimin. Lisäksi uudessa laissa on vartijalle annettu poistamisoikeus, oikeus voimakeinojen käyttöön sekä oikeus turvallisuustarkastuksen suorittamiseen kiinnioton yhteydessä jotka eivät ole jokamiehenoikeuksia. Lisäksi vartijalla on pakkokeinolain mukainen yleinen kiinniotto-oikeus, joka on sisällöltään lähes sama myös yksityisistä turvallisuuspalveluista annetussa laissa.
Lisäksi vartijat saattavat suorittaa myös tehtäviä, joihin heillä ei ole lainsäädännössä annettua oikeutta. Tällaisia saattavat olla esimerkiksi ajoneuvoihin tai työntekijöihin kohdistuvat tarkastukset. Tällaiset toimet ovat toimenpiteen kohteelle vapaaehtoisia ja lainsäädännöllisesti tällainen toimenpide suoritetaan loukatun suostumuksella.
Velvollisuus ilmoittaa törkeistä rikoksista
Yksityisistä turvallisuuspalveluista annettu laki velvoittaa vartijaa ilmoittamaan poliisille eräät törkeät, jo tapahtuneet rikokset. Ne ovat rikoslain 15 luvun 10 §:n 1 momentissa mainittuja rikoksia: Suomen itsemääräämisoikeuden vaarantaminen, maanpetos, törkeä maanpetos, vakoilu, törkeä vakoilu, valtiopetos, törkeä valtiopetos, raiskaus, törkeä raiskaus, törkeä lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö, murha, tappo, surma, törkeä pahoinpitely, ryöstö, törkeä ryöstö, törkeä ihmisryöstö, panttivangin ottaminen, törkeä tuhotyö, törkeä terveyden vaarantaminen, ydinräjähderikos, aluksen kaappaus, törkeä ympäristön turmeleminen sekä törkeä huumausainerikos. Tavallisella kansalaisella edellä mainittujen rikoksien ilmoitusvelvollisuus on vain silloin, kun rikokset ovat vielä estettävissä.
Poistaminen
Vartijalla on oikeus poistaa henkilö vartioimisalueeltaan, jos poistettava ei noudata alueen omistajan, haltijan tai tämän edustajan antamaa poistumiskehotusta tai jos on ilmeistä ettei poistettavalla ole oikeutta oleskella alueella ja vartija on kehottanut häntä poistumaan. Kysymyksessä on erioikeus, jota ei ole tavallisella kansalaisella.
Poistamistoimenpide saattaa johtaa siihen, että vartijalle tulee velvollisuus huolehtia toimenpiteessä kohteen turvallisuudesta siten kuin rikoslain 21 luvussa 14 ja 15 §:ssä säädetään heitteillepanosta sekä pelastustoimen laiminlyönnistä.
Pääsyn estäminen
Vartijalla on oikeus estää toimialueelleen pääsy siinä tapauksessa että poistamisoikeus täyttyisi mikäli henkilö siirtyisi vartioimisalueelle ja poistamiseen on lainmukainen peruste. Vartijan ei siis tarvitse odottaa henkilön tunkeutumista alueelle jos hänet sieltä joka tapauksessa voitaisiin poistaa.
Kiinniottaminen
Kiinniotolla tarkoitetaan jokaista laillisessa tarkoituksessa toimeenpantua pakkokeinoa, jossa estetään henkilön poistuminen alueelta. Vartija tekee toimenpiteen kohteelle selväksi että hänen poistumisensa tullaan estämään. Kiinniottoon ei välttämättä liity fyysistä kontaktia, vaan se voi tapahtua sanallisesti.
Lain yksityisistä turvallisuuspalveluista (LYTP) 16 §:n mukaan vartijalla on vartioimistehtävää suorittaessaan oikeus ottaa kiinni verekseltä tai pakenemasta tavattu rikoksentekijä, jos rikoksesta saattaa seurata vankeutta tai jos rikos on lievä pahoinpitely, näpistys, lievä kavallus, lievä luvaton käyttö, lievä moottorikulkuneuvon käyttövarkaus, lievä vahingonteko tai lievä petos. Myös näpistyksen yritys on kiinnioton peruste. Vartijan on lain mukaan luovutettava kiinniotettu viipymättä poliisille.
Lain mukaan kiinniotto-oikeus vartijalla (kuten myös pakkokeinolain mukainen yleinen kiinniotto-oikeus) syntyy myös kaikissa sellaisissa teossa joista saattaa seurata vankeutta.
Turvallisuustarkastus
Kiinnioton yhteydessä vartija voi myös suorittaa turvallisuustarkastuksen vaarallisten esineiden tai aineiden pois ottamiseksi. Vaarallisia esineitä ovat yleisimmin erilaiset teräaseet ja huumeruiskut. Vaarallisilla aineilla tarkoitetaan esimerkiksi erilaisia sumutteita tai kemikaaleja, joilla saatetaan kyetä aiheuttamaan henkilövahinkoja. Mikäli kiinniotettu vastustaa tarkastusta, voi vartija käyttää suhteellisesti välttämättömiä voimakeinoja. Kiinniotettu sekä turvallisuustarkastuksessa pois otetut esineet ja aineet on luovutettava viipymättä poliisille.
Turvallisuustarkastuksen tekemiseen ei vaadita erillisiä perusteita, vaan vartija on vartioimistehtäviä suorittaessaan oikeutettu sen tekemiseen jokaisen kiinnioton yhteydessä.
Kun kiinniotto-oikeus on sidottu vartiointitehtävään, ei turvallisuustarkastukseen ole oikeutta jos vartija työvuorossaan vartiointityöhön liittymättömässä tilanteessa käyttää pakkokeinolain mukaista yleistä kiinniotto-oikeutta. Joissain tapauksissa turvallisuustarkastuksen suorittaminen em. tilanteessa saattaisi tulla kyseeseen hätävarjelun edellytysten täyttyessä.
Voimankäyttöoikeus
Voimankäyttöoikeus perustuu Yksityisistä turvallisuuspalveluista annetun lain 2 luvun 17 §:än.
Jos poistettava, kiinni otettava tai turvallisuustarkastuksen kohteeksi joutunut yrittää estää vartijaa suorittamasta em. lakiin perustuvia henkilöön kohdistuvia toimia, on vartijalla oikeus sellaisten voimakeinojen käyttämiseen joita voidaan pitää puolustettavana. Lisäksi vartija voi käyttää tilanteeseen nähden tarpeellisia voimakeinoja, esimerkiksi pakkotilan tai hätävarjelutilan ollessa kyseessä. Vartijan käyttämien voimakeinojen liioittelusta säädetään rikoslaissa.
Korotettu rikosoikeudellinen suoja
Vartijalla on lakiin perustuvia tehtäviä suorittaessaan korotettu rikosoikeudellinen suoja. Säädöstä ei kuitenkaan sovelleta mikäli teosta on muualla laissa säädetty ankarampi rangaistus.
Voimankäyttövälineet
Vartijan voimankäyttövälineet ovat käsiraudat, kaasusumutin, vinyylipatukka, teleskooppipatukka sekä ampuma-ase. Koira ei ole laissa mainittu voimankäyttöväline, mutta se rinnastetaan sellaiseksi.
Vartija saa kantaa työtehtävissään erikseen määriteltyjä voimankäyttövälineitä: kaasusumutinta, käsirautoja, sekä enintään 70 senttimetriä pitkää vinyylipatukkaa ja teleskooppipatukkaa. Ampuma-asetta (yleensä pistoolia tai revolveria) saa kantaa vain henkivartija- tai arvokuljetustehtävissä sekä yleisen edun kannalta merkittävän vartioimiskohteen vartioinnissa mikäli tehtävän suorittaminen sitä välttämättä edellyttää. Tällaisia kohteita ovat lähinnä ydinvoimalat, lentokentät tai räjähdetehtaat.
Vartija, joka on suorittanut voimankäytön yleisen osan koulutuksen saa kantaa vinyylipatukkaa ja käsirautoja. Ampuma-asetta, kaasusumutinta ja teleskooppipatukkaa saa kantaa ainoastaan vartija, joka on saanut sisäasiainministeriön vahvistamat vaatimukset täyttävän erityisen voimankäyttökoulutuksen ja osoittanut vuosittain, että hänellä on riittävä ampuma-aseen käsittelytaito ja ampumistaito. Päätöksen ampuma-aseen kantamisesta tekee vartioimisliikkeen vastaava hoitaja kunkin toimeksiannon osalta erikseen. Jos vartija on käyttänyt ampuma-asetta, vartioimisliikkeen on viivytyksettä ilmoitettava asiasta poliisille. Väliaikainen vartija ei saa kantaa voimankäyttövälineitä.
Vartijan on kannettava voimankäyttövälineitä asunsa alla siten, että ne eivät ole muiden havaittavissa. Jos voimankäyttövälineiden kantaminen vartijan asun alla ei ole mahdollista, niin niitä saadaan, ampuma-asetta lukuun ottamatta, kantaa vyöhön kiinnitettävissä umpikoteloissa. Patukka saadaan kuitenkin kantaa siltä osin näkyvissä kuin sen kantaminen asun alla tai umpikotelossa ei sen koon vuoksi ole mahdollista. Ampuma-asetta saa kantaa muiden havaittavissa olevalla tavalla vain, jos tehtävä tai tilanteen vaarallisuus poikkeuksellisesti sitä edellyttää. Jos vartioimistehtävässä käytetään muuta kuin vartijan asua, kaikki voimankäyttövälineet on kannettava asun alla.
Vartijaksi hyväksyminen
thumb|Kuva suomalaisen vartijakortin etupuolelta.
Vartijaksi hyväksymisen edellytyksiä ovat: Iältään täyttänyt 18, mutta alle 68 vuotta, on suorittanut vaaditut vartijaksi hyväksymistä edellyttävät koulutukset, tunnetaan rehelliseksi ja luotettavaksi, on henkilökohtaisilta ominaisuuksiltaan tehtävään sopiva, on taustaltaan nuhteeton. Lisäksi vartijaksi jo hyväksytystä henkilöstä voidaan tehdä turvallisuusselvitys joko perusmuotoisena tai suppeana riippuen siitä, miten tärkeä vartioitava kohde on. Tähän vaaditaan kuitenkin tarkastettavan suostumus. Turvallisuusselvitys tehdään suppeana ennen vartijaksi hyväksymistä. Rehellisyyttä ja luotettavuutta voi poliisi käytännössä kontrolloida ainoastaan erilaisten rekisterien avulla. Todetut rikokset ja jotkin epäillyt räikeämmät rikkeetkin voivat heikentää hakijan mahdollisuuksia saada vartijakortti.
Vakituisen vartijan hyväksyminen on voimassa viisi vuotta, ja se voidaan uusia, jos hakija täyttää edelleen vartijaksi hyväksymisen edellytykset. Väliaikaiseksi vartijaksi henkilö voidaan hyväksyä kalenterivuodessa enintään neljän kuukauden ajaksi, joka voi koostua yhdestä tai useammasta jaksosta. Poliisi antaa hyväksymälleen vartijalle vartijakortin jonka avulla vartija voi todistaa hyväksyntänsä vartijaksi. Kortti sisältää myös tiedot mahdollisesta voimankäyttökoulutuksesta.
Vartijan toimenpiteiden lainmukaisuus
Vartijan toimenpiteen kohteeksi joutuvalla henkilöllä on oikeus saada tietoonsa mikä toimenpide on kyseessä, ja mihin lainkohtaan toimenpide perustuu. Toimenpiteen kohteelle on ilmaistava toimenpiteen peruste, vaikka sitä ei erikseen tiedusteltaisikaan. Lisäksi vartijan on esitettävä toimenpiteen kohteelle pyynnöstä vartijakortti, jossa on kuva, nimi ja tieto siitä, kuinka kauan vartijaksi hyväksyminen on voimassa. Vartijakortti on esitettävä vain toimenpiteen kohteelle. Jos toimenpiteen kohde pyytää korttia nähtäväkseen selvästi vain kiusanteko- tai painostustarkoituksessa, kortin voi jättää esittämättä. Kortin voi jättää esittämättä myös silloin, kun se on olosuhteiden pakosta mahdotonta. Mikäli vartija laiminlyö vartijakortin esittämisvelvollisuuden, saattaa hän syyllistyä vartioimisliikerikkomukseen.
Kohdehenkilöllä on oikeus saada myös vartioimisliikkeen vastaavan hoitajan yhteystiedot, ja halutessaan hän voi saada vastaavan hoitajan tarkistamaan toimenpiteen laillisuuden. Katsoessaan ettei vartijan suorittama toimenpide ollut lainmukainen, kohdehenkilöllä on oikeus saattaa asia poliisin tutkittavaksi tekemällä rikosilmoitus. Tällöin poliisi tutkii vartijan toiminnan laillisuuden, ja mikäli on aihetta epäillä rikosta, suorittaa myös esitutkinnan ja saattaa asian syyttäjälle syyteharkintaa varten. Kysymyksen vartijan toimenpiteen laillisuudesta ratkaisee viime kädessä tuomioistuin normaalissa rikosoikeudenkäyntimenettelyssä.
Rikosoikeudellinen virkavastuu
Vartija ei ole niin sanotussa hallinto-oikeudellisessa virkamiesasemassa. Heitä ei pidetä virkamiehinä siinä merkityksessä kuin mitä yleisesti ottaen virkamiehellä tarkoitetaan, sillä he ovat työsuhteessa. Tästä huolimatta vartijat toimivat rikosoikeudellisella virkavastuulla. Tämä merkitsee sitä, että heihin voidaan soveltaa rikoslain 40 luvun virkarikossäädöksiä. Virkavastuu johtuu siitä, että vartija käyttää tehtäviensä hoitamiseen julkista valtaa. Rikoslaissa olevan lainsäädännön sekä eduskunnan perustuslakivaliokunnan lausuntojen perusteella virkavastuu on selvä.
Virkavastuusäännösten avulla on ennen kaikkea haluttu korostaa sitä, että jos muille kuin viranomaistahoille annetaan julkisen vallan käyttämiseen liittyviä tehtäviä, liittyy vallan käyttöön myös erityinen vastuu. Niiden merkitys on kuitenkin varsin vähäinen. Vartijan toimenpiteiden lainmukaisuus voidaan tästä syystä kanteluteitse alistaa tarvittaessa eduskunnan oikeusasiamiehen tutkittavaksi.
Vartiointialan työehtosopimus Suomessa
Vartiointialalla on yleissitova työehtosopimus (TES), Vartiointialan työehtosopimus 2008-2010 joka määrittelee vartiointialan palkat, työehdot sekä muut työehtosopimuksen piiriin kuuluvat seikat.
Yövartija
Sairaaloissa tehtäviin saattoi aiemmin kuulua muun muassa happipullojen vaihtoa, vainajien siirtoja osastoilta ruumishuoneeseen, jätteenpolttouunien valvontaa ja vastaavia. Ennen keskuslukitusten käyttöön tuloa vartijoiden tehtäviin kuului myös ulko-ovien ja porttien sulkeminen illalla ja avaaminen aamulla.
Monissa paikoissa käytetään yhä niin sanottua vartijankelloa: se on mukana kannettava kellolaite, johon tehdään merkinnät eri puolilla vartioitavaa aluetta olevilla paikallisavaimilla vartiokierrosten aikana.
Aiemmin kelloissa oli päivittäin vaihdettava paperikiekko, johon kello merkitsi avaimen käyttöajat, mutta sittemmin käyttöön otettiin pitempiä ajanjaksoja rekisteröivä kello jossa merkinnät tulivat erilliselle paperinauhalle. Nykyään käytössä on pääasiassa tietokonepohjaisia laitteita, joilla luetaan entisten avainten paikalle sijoitettuja viivakoodeja tai magneettisia merkkejä.
Joissakin laitoksissa, mm. Suomen Pankissa, vartijat kantoivat aiemmin mukanaan erillisiä avaimia, joilla oli vedettävä määräajoin erillisissä pisteissä olevat kellot, jotka toimittivat automaattisesti hälytyksen jos jäivät vetämättä. Nykyään ne on korvattu numerokoodinäppäimillä. Vartiokierrokset kirjattiin erilliseen päiväkirjaan, joka sittemmin korvattiin itsejäljentävillä lomakkeilla. Nykyisin huomiot kirjataan tietokoneelle.
Historia
Maaseudulla yövartijoita asetettiin Etelä-Pohjanmaan rintapitäjiin 1800-luvun alkuvuosina. Yövahtien asettamiseen vaikutti erityisesti se, että puukkojunkkariajan nuoret miehet ryhtyivät ottamaan laitumelta tai talleista toisten hevosia ja ajelivat niillä pitkin kyliä ja pitäjiä. Luvattomat hevosajelut olivat tunnettuja ainakin jo 1801 Ylihärmässä, josta villitys levisi naapuriseurakuntiin. Pian tämän jälkeen hevoshurjastelut kiellettiin useimmissa pitäjissä uhkasakoin, ja esimerkiksi vuosina 1840–1889 yli 450 eteläpohjalaista sai luvattomista ajeluistaan käräjäsakon. Eniten sakkoja jaeltiin Suur-Lapuan ja Kyrönmaan pitäjissä.
Varhaisin tieto yövahtien asettamisesta on Mustasaaresta vuodelta 1805, Kauhavalla niitä oli 1810 ja Laihialla vähän myöhemmin. Vahtien tehtävänä oli luonnollisesti tavallistenkin varkauksien estäminen, ja lopulta heidän toimialansa laajentui koskemaan kylän paloturvallisuutta etenkin syksyisin, jolloin tulipalovaara oli puintiriihien lämmittämisen takia erityisen suuri. Jurvan kylissä yövartijoita kutsuttiin myös riihivartijoiksi, ja siellä vahtivuoro siirtyi aina tietyssä järjestyksessä talosta toiseen. Vartiossa oli tavallisesti kaksi miestä kerrallaan, jotka kuljettivat mukanaan vahtipomppaa eli oltermanninsauvaa muistuttavaa keppiä, joka tehtävän aamuyöllä päättyessä vietiin seuraavana vartiovuorossa olevan talon portaille.
Yövahdit olivat toiminnastaan vastuussa kylähallinnolle, joten oltermannit valvoivat heidän toimintaansa. Levottomissa pitäjissä vahdit saattoivat joutua nuorten miesten hyökkäysten kohteiksi, joten vakaviltakaan yhteenotoilta ei voitu välttyä. Siksi vahdit saatettiin varustaa asein ja jopa kiväärein. Kauhavalla vahdinpitoon määrättiin 1860-luvulla venäläisiä kasakkojakin.
Tadžikin kieli
Tadžikin kieli eli tadžikki (tadžikiksi забони тоҷикӣ, zaboni todžikí) on Tadžikistanissa ja sen lähialueilla asuvien tadžikkien puhuma indoeurooppalaisten kielten iranilaiseen ryhmään kuuluva kieli. Sitä voi pitää myös yhtenä persian kielen standardisoiduista muodoista. Se on Tadžikistanin virallinen kieli.