cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kirkon ulkomaanapu
Tavoitteet
Kirkon ulkomaanapu pyrkii edistämään rauhan ja oikeudenmukaisuuden toteutumista ihmisoikeus- ja rauhantyöllä. Tavoitteena on, että ihmisillä olisi ihmisoikeusjulistuksen mukainen vapaus oman uskonsa, kulttuurinsa ja poliittisen vakaumuksensa ilmaisemiseen ja toteuttamiseen tasavertaisina yhteiskunnan jäseninä. Käytännössä Kirkon Ulkomaanapu tukee ihmisoikeuskoulutusta, paikallisia ihmisoikeusryhmiä ja ihmisoikeusloukkausten uhreja yhteistyökumppaneiden kanssa.
Yhteisvastuukeräys
Suomessa Yhteisvastuukeräyksen tuotosta 60 prosenttia suunnataan Kirkon ulkomaanavun kautta kehitysmaihin. Vuonna Yhteisvastuu 2017 torjuu ihmiskauppaa. Suomessa keräysvaroin autetaan ihmiskaupan uhreja. Keräyksen kansainvälisessä esimerkkikohdemaassa Jordaniassa yhteisvastuuvaroin tuetaan Syyriasta sotaa paenneiden nuorten koulutusta ja toimeentuloa, mikä ennaltaehkäisee altistumista ihmiskaupalle ja muulle hyväksikäytölle. Vuoden 2016 keräyksellä tuettiin syrjäytymisvaarassa olevia nuoria Suomessa ja kehitysmaissa.
Kotimaantyö
Kirkon ulkomaanapu tekee vaikuttamis- ja kansainvälisyyskasvatustoimintaa Suomessa. Järjestö tarjoaa aineistoja ja välineitä koulujen ja seurakuntien kansainvälisyyskasvatusta varten. Vuonna 2005 Kirkon ulkomaanapu aloitti ensimmäisenä Suomessa eettisten lahjojen laajan myynnin niin sanotun Toisenlainen lahja -kampanjan avulla (ks. joululahja). Tarkoituksena on yhdistää kehitysyhteistyöstä kertominen ja ihmisten halu antaa eettisiä lahjoja. Toisenlaisen lahjan ostaja ostaa konkreettisia välineitä kehitysmaan ihmisille ja saa sitä vastaavan kortin, jonka hän voi antaa suomalaiselle lahjansaajalle. Näin sekä lahjan antaja, lahjan saaja että kehitysmaassa elävä henkilö saavat lahjan.
Kansainvälinen työ
Kirkon ulkomaanavun toiminta perustuu kristinuskoon ja erityisesti sen diakoniseen toimintaan (faith-based organisation). Kansainvälisen diakonian perusteet nousevat diakoniasta. Usein tämä toiminta samaistetaan lähetystyöhön, vaikka näillä kahdella on erilainen motivaatio. Diakoniassa oleellista on ihmisen hätä ja avun tarve. Nykyaikainen kansainvälinen diakonia on ns. oikeusperusteista. Tähän kuuluu oleellisesti myös vaikuttamistoiminta. Kirkon ulkomaanapu tekee työtä kaikkein köyhimpien ihmisten kanssa uskontoon, etniseen taustaan tai poliittiseen vakaumukseen katsomatta. Kirkon ulkomaanapu noudattaa kansainvälisä humanitaarisen avun standardeja CHS Alliancen jäsenenä ja CHS-sertifioinnin saaneena järjestönä.
Kehitysyhteistyö
Kirkon ulkomaanapu on yksi Suomen suurimmista kehitysyhteistyöjärjestöistä. Kehitysyhteistyön tavoitteena on yhteisöjen voimaantuminen, jonka myötä niiden jäsenet kykenevät itse auttamaan itseään ja vaikuttamaan ympäröivään yhteiskuntaan. Kirkon ulkomaanapu tekee kehitysyhteistyötä osana kirkollisten ja ekumeenisten avustusjärjestöjen maailmanlaajuista yhteisöä.
Kirkon ulkomaanavun kehitysyhteistyöohjelmat keskittyvät toimeentuloon ja koulutukseen sekä rauhantyöhön. KUA toimii kansainvälisen [Uskonnollisten ja perinteisten johtajien rauhanvälitysverkoston] sihteeristönä.
Avustuskohteita
Kirkon ulkomaanavun avustustyö suuntautuu ensisijaisesti köyhimpiin kehitysmaihin. Tärkeimmät avustusten kohteena olevat maat:
Kansainväliset suhteet
Kirkon ulkomaanavun tärkeimmät ulkomaiset yhteistyöverkostot ovat Luterilainen maailmanliitto (LML) ja Kirkkojen maailmanneuvosto (KMN).
Kirkon ulkomaanapu on ACT-allianssin jäsen. ACT-allianssi on kirkollisten katastrofi- ja kehitysyhteistyötä tekevien järjestöjen yhteenliittymä. ACT-allianssi muodostaa maailman suurimman ei-valtiollisen avustusorganisaation. ACT-allianssin yhteenlaskettu budjetti on yli 1,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuodessa ja sen palveluksessa on 25 000 työntekijää.
Naisten pankki
Naisten pankki on Kirkon ulkomaanavun hallinnoima rahasto ja yhteisö kehitysmaiden naisten yrittäjyyden ja toimeentulon tukemiseksi kestävän kehityksen periaattein. Kirkon ulkomaanapu perusti yhdessä suomalaisten naisvaikuttajien kanssa Naisten pankin toukokuussa 2007.
Naisten pankin tavoitteena on tukea kehitysmaiden naisten työtä köyhyyden voittamiseksi. Naisten pankin rahaston varoilla rahoitetaan muun muassa mikroluottoja, ammattikoulutusta, työkalujen ja materiaalin hankintaa ja muuta yrittäjyyteen tähtäävää toimintaa.
Changemaker
Changemaker on Kirkon ulkomaanavun yhteydessä toimiva nuorten ja nuorten aikuisten vaikuttamisverkosto, mikä on perustettu vuonna 2004. Verkosto pyrkii edistämään maailmanlaajuista oikeudenmukaisuutta kampanjoimalla käytännöllisin ja luovin keinoin. Toiminnassaan Changemaker tekee yhteistyötä samaan päämäärään pyrkivien tahojen kanssa uskontoon tai vakaumukseen katsomatta.
Opettajat ilman rajoja
Opettajat ilman rajoja on verkosto opetus- ja kasvatusalan ammattilaisille. Verkosto tarjoaa tukea globaalikasvatukseen kotimaassa, mahdollisuuden käyttää ja kehittää osaamistaan maailmalla ja tukea paikallisten opettajien osaamista kehitysmaissa. Kirkon Ulkomaanavun koordinoiman verkoston tavoitteena on tukea kehitysmaiden opettajien pedagogista osaamista, tukea globaalikasvatusta suomalaisissa kouluissa ja tarjota opetus-ja kasvatusalan ammattilaisille mahdollisuus laajentaa omaa osaamistaan 3–12 kuukauden vapaaehtoisjaksoilla maailman hauraimmissa valtioissa.
Talous
Kirkon ulkomaanavun varainhankinnan tuotot vuonna 2019 olivat 44,7 miljoonaa euroa. Siitä saatiin kansainvälisenä tukena 14,9 miljoonaa euroa, yksityisten, yritysten ja yhteisöjen lahjoituksina 11,5 miljoonaa euroa, valtion tukena 10,3 miljoonaa euroa ja seurakunnilta 7,4 miljoonaa euroa. Avustustoimintaan käytettiin 40,7 miljoonaa euroa. Kotimaan toimintoihin ja yleishallinnon kuluihin käytettiin 5,6 miljoonaa euroa.
Lapin Kansa
Lapin Kansa on koko Lapissa kuusi kertaa viikossa ilmestyvä sanomalehti. Lehden päätoimittaja oli Heikki Tuomi-Nikula vuoden 2008 loppuun, jonka jälkeen päätoimittajana aloitti Helsingin Sanomien politiikan toimituksen esimiehenä työskentelevä Antti Kokkonen.
Alma Media ilmoitti maaliskuussa 2018 myyneensä Pohjois-Suomen lehtitoiminnan oululaiselle Kalevalle. Lapin Kansa siirtyi Kalevan omistukseen huhtikuun 2018 alusta.
Historia
Lapin Kansa perustettiin vuonna 1928 Maalaisliiton Itä-Lapin alueen äänenkannattajaksi. Lehti muuttui 1958 poliittisesti riippumattomaksi, kun Maalaisliitto kielsi siltä oikeuden esiintyä puoluelehtenä.
Sen omistavasta Lapin Kansa Oy:stä tuli vuonna 1995 Alma Median konserniyhtiö. Vuonna 2010 lehden levikki oli 32 691.
Lehti muuttui broadsheet-koosta tabloidi-kokoiseksi vuonna 2011.
Päätoimittajat
Lapin Kansan päätoimittajat:
Päätoimittajan erottamiskohu lokakuussa 2008
Johanna Korhonen nimitettiin syyskuussa 2008 Lapin Kansan päätoimittajaksi, mutta hän ei ehtinyt aloittaa tehtävässä ennen kuin hänen työsopimuksensa purettiin. Korhosen julkisuuteen lähettämän tiedotteen mukaan työsuhteen purkamisen syy oli se, että hän elää rekisteröidyssä parisuhteessa naisen kanssa. Alma Median tiedotteen mukaan sopimuksen syntymisen jälkeen oli käynyt ilmi, että Korhonen valehteli useaan otteeseen rekrytointiprosessin aikana. Lapin Kansan istuva päätoimittaja Heikki Tuomi-Nikula epäili 2. lokakuuta, että julkisesti homoseksuaalinen ihminen tuskin voisi toimia Lapin Kansan päätoimittajana tai Lapin maakunnan edustajana. Tuomi-Nikulasta tehtiin Rovaniemen poliisille tutkintapyyntö, jossa halutaan poliisin selvittävän, syyllistyikö päätoimittaja Tuomi-Nikula syrjintään kehottamiseen. Lapin Kansan toimitusosasto vaati sekä Alma Median toimitusjohtaja Kai Telanteen että Heikki Tuomi-Nikulan eroa.
Alma Median sanomalehtien toimitusosastot katsoivat 3. lokakuuta, että Kai Telanne oli toiminut julkisuudessa harkitsemattomasti ja toimillaan aiheuttanut vahinkoa koko konsernille ja kaikille sen lehdille. Myös Suomen Journalistiliitto paheksui Alma Median johdon toimintaa asiassa. Helsingin käräjäoikeus hylkäsi toukokuussa 2011 Telannetta vastaan nostetun työsyrjintäsyytteen. Korhonen valitti päätöksestä ja Helsingin hovioikeuden ratkaisussa Alman tytäryhtiö tuomittiin maksamaan Korhoselle yli 80 000 euroa korvauksia.
Pohjolan Sanomien yhdistyminen Lapin Kansaan
Pohjolan Sanomien paperilehti lakkasi itsenäisenä lehtenä ja yhdistyi Lapin Kansaan, josta ilmestyy Meri-Lapissa painos Pohjolan Sanomien nimellä osin eri sisällöllä. Lehtien toimitukset, mediamyynti ja tuotanto yhdistettiin. Verkossa julkaistava lehti jatkoi ilmestymistä täysin itsenäisenä seitsenpäiväisenä lehtenä. Se muuttui pääosin maksulliseksi.
Alma Media ilmoitti maaliskuussa 2017 lopettavansa Pohjolan Sanomat ja yhdistävänsä molemmat lehdet yhden nimen ja brändin alle.
Saman katon alla
Saman katon alla (Yes, Dear) on yhdysvaltalainen tilannekomedia, jota esitettiin vuodesta 2000 vuoteen 2006. Sarjan pääosissa olivat Anthony Clark, Jean Louisa Kelly, Mike O'Malley ja Liza Snyder. CBS lopetti ohjelman, kun sarjan tähti Anthony Clark siirtyi juontamaan NBC:n Last Comic Standing -sarjaa.
Juoni
Clark ja Kelly esittivät Greg ja Kim Warnereita; Greg oli erään liikkeen johtohenkilö ja Kim kotiäiti Samille ja myöhemmin Emilylle. Kimin sisko Christine ja hänen miehensä Jimmy Hughes (ja heidän kaksi poikaa, Dominic ja Logan) elivät Warnereiden vierashuoneessa. Juoni pyörii lasten, työn (varsinkin kun Greg hankkii Jimmylle työn elokuvastudiolta), ja seksin ympärillä.
Myöhemmin viidennessä tuotantokaudessa Hughesit saavat vihdoinkin rahaa ja muuttavat pois vierashuoneesta viereiseen taloon.
Henriette Sontag
Henriette Sontag, alun perin Gertrud Walpurgis Sonntag (3. tammikuuta 1806, Koblenz – 17. kesäkuuta 1854, México) oli saksalainen oopperalaulaja. Hän sai nuorena koulutusta teatterissa ja esiintyi Saksassa ja Prahassa teatteri- ja oopperaesityksissä. Prahaan hän muutti äitinsä kanssa sen jälkeen, kun hänen isänsä oli kuollut. Aikuisiän ensiesiintymisensä hän teki vuonna 1821, jonka jälkeen hän esiintyi vuonna 1823 menestyksekkäästi Wienissä. Vuoden 1824 jälkeen hän kiersi muutaman vuoden Euroopan suurkaupungeissa esiintymässä. Hänen äänensä sopi parhaiten kevyisiin ja rauhallisiin rooleihin, mutta ei voimakkaisiin tai dramaattisiin. Sontagin kerrotaan olleen erittäin suosittu laulaja ja herättäneen yleisössä kiihkonomaista ihailua. Tarinan mukaan kerran Sontagin ollessa Göttingenissä hurmaantuneet ihailijat heittivät matkan päätteeksi tämän käyttämät kiesit jokeen, koska hänen jälkeensä matkustajaksi ei löytyisi enää ketään tarpeeksi arvokasta.
Vuonna 1828 Sontag meni salaa naimisiin Sardinian kreivi Carlo Rossin kanssa. Avioliitto hyväksyttiin julkisesti vuonna 1830, jonka jälkeen Sontag jätti oopperauransa miehensä kollegoiden painostuksesta. Hän piti 19 vuoden tauon, jonka aikana hän esiintyi vain harvoin yksityis- tai hyväntekeväisyystilaisuuksissa. Kun aviomiehen ura päättyi vuonna 1849, Sontag palasi jälleen oopperan pariin ja alkoi kiertää maailmaa esiintymässä. Hän kuoli 17. kesäkuuta 1854 koleraan ollessaan esiintymismatkalla Meksikossa.
Rusokuusama
Rusokuusama (Lonicera tatarica) eli tatarialainen kuusama on kuusamakasvien heimoon kuuluva koristepensas.
Ulkonäkö ja koko
Rusokuusama on 2–3 metriä korkea pensas. Lehdet ovat soikeita, 2–7 cm pitkiä. Kukat ovat yleensä punertavia tai punaisia, mutta on myös valkokukkaisia lajikkeita, kuten 'Alba'. Leveydeltään ne ovat 15–20 mm ja kukkivat touko-kesäkuun vaihteesta alkaen. Marjat ovat punaisia tai kellanpunaisia ja kasvavat pareittain. Oksat ovat onttoja.
Esiintyminen
Lajin alkuperäinen levinneisyys ulottuu Itä-Euroopasta Länsi-Aasiaan. Pensas on suosittu puutarhakasvi ja sitä kasvatetaan yleisesti koristekasvina Pohjois-Suomessa asti. Rusokuusama on mm. Helsingin kaupungin paljon käyttämä koristekasvi.
Espanjan siirtomaiden kolonisaatio
Espanjan siirtomaiden kolonisaatio oli Espanjan siirtomaiden asuttamista emämaan asukkailla. Espanjalla oli siirtomaita etenkin Amerikassa, mutta vähäisempiä myös Afrikassa, Aasiassa ja Oseaniassa.
Espanjan Amerikan-siirtomaiden asutus alkoi Kristoffer Kolumbuksen saavuttua Amerikkaan 1492. Espanjalla oli alkuun pientä asutusta Karibialla, josta se levisi neljänsadan vuoden kuluessa kattamaan Väli-Amerikan, suuren osan Etelä-Amerikkaa sekä laajoihin osiin Pohjois-Amerikkaa. Espanjalaisten asutus alkoi nopeasti levitä Uuteen Maailmaan Kolumbuksen matkojen jälkeen. Niinpä kuningas Ferdinand näki vuonna 1513 oikeaksi säätää lakeja uudisasutusta varten. Intioiden Recopilaciónin neljännen kirjan kahdestoista luku alkaa Ferdinandin säätämällä lainkohdalla, jossa hän rohkaisee Uuden Maailman asuttajia. Amerikan kolonisaatio päättyi pääosin 1800-luvulla sarjaan itsenäisyysliikkeitä.
Postinumerot Norjassa
Norjalaiset postinumerot ovat nelinumeroisia postinumeroita. Norjalainen postiyhtiö Posten Norge tekee pieniä muutoksia postinumeroihin joka vuosi.
18. maaliskuuta 1968 alkaen Norja on käyttänyt nelinumeroista postinumerojärjestelmää. Numerot kasvavat sitä suuremmiksi, mitä kauempana ollaan Norjan pääkaupungista Oslosta. Suurimmat postinumerot löytyvät Finnmarkin läänistä Norjan pohjoisosasta, jossa ne alkavat numeroilla 95-99. Pienin postinumero on 0001 (Oslo) ja suurin 9991 (Båtsfjord).
Postinumeroalueet
Kaksi ensimmäistä numeroa määrittelee, mihin lääniin postinumero kuuluu.
Richard Allen Davis
pienoiskuva|Richard Allen Davis Richard Allen Davis (s. 2. kesäkuuta 1954) on yhdysvaltalainen raiskaaja ja murhaaja, joka odottaa kuolemantuomionsa täytäntöönpanoa San Quentinin vankilassa.
Davis sieppasi puukolla uhaten 12-vuotiaan Polly Klaasin tämän äidin kotoa Petalumassa, Kaliforniassa 1. lokakuuta 1993. Hän raiskasi ja ilmeisesti kuristi tytön. Poliisi pidätti Davisin 30. marraskuuta.
Davis tuomittiin kuolemaan 5. elokuuta 1996. Tuomion kuultuaan hän näytti oikeussalissa olleille keskisormeaan.
Davis on entinen nuorisorikollinen, joka on jo ennen Polly Klaasin tapausta saanut useita tuomioita mm. omaisuus- ja huumausainerikoksista.
Michel Sardou
210px|right|thumb|Michel Sardou Michel Sardou (s. 26. tammikuuta 1947, Pariisi) on ranskalainen laulaja ja sanoittaja, joka on hyvin suosittu erityisesti ranskalaisella kielialueella.
Elektropop
Elektropop on musiikin tyylilaji, joka on monella tapaa muunnos 1970-luvun loppupuolella ja 1980-luvun alkupuolella suositusta olleesta synthpopista. Tyylilaji eroaa synthpopista sillä tavalla, että siinä on elektronisempi soundi ja sille on luonteenomaista rumpukoneiden ja syntetisaattorien käyttö. Elektropopin varhaisia soittajia ovat muun muassa Gary Numan, Kraftwerk, Erasure, Pet Shop Boys ja New Order. Tyylilajin suosio väheni 1990-luvulla, kun tilalle tulivat indie- ja tanssimusiikki ja myöhemmin nu metal ja R&B. Jotkut yhtyeet tosin jatkoivat elektropopin tuottamista 1990-luvullakin, muun muassa Depeche Mode, Eurythmics ja Pet Shop Boys. 2000-luvulla elektropopia uudemmalla soundilla tuottaneita artisteja ovat muun muassa Fischerspooner, Ladytron, Freezepop ja Goldfrapp.
Michel Sardou
Tausta
Laulajanuran lisäksi Michel Sardou on toiminut näyttelijänä niin teatterissa kuin elokuvissakin. Tässä kaikessa hän on toiminut sukunsa perinteiden mukaisesti, sillä hänen isänsä oli Fernand Sardou ja äitinsä Jackie Rollin, molemmat viihdealan ammattilaisia.
Musiikki
Sardou on kuuluisa rakkauslauluistaan kuten La Maladie d'Amour, mutta hänen laulunsa ovat käsitelleen useita yhteiskunnan sosiaalisia ja poliittisia ongelmia, kuten naisten asemaa islamilaisessa yhteiskunnassa, katolisen papiston selibaattia. kolonialismia ja kuolemantuomiota. Usein hänen musiikkinsa on syntynyt yhteistyössä ranskalaisen Jacques Revaux'n tai italialaisen Toto Cutugnon kanssa.
Vielä tänään, yli 40 vuoden mittaisen uran tehtyään Sardou on erinomaisen suosittu Ranskassa. Tästä on osoituksena on hänen pitämänsä 18 perättäisen konsertin putki Paris-Bercy-areenalla vuonna 2001. Saliin mahtuu kerrallaan noin 17.000 kuuntelijaa. Ja vuonna 2004 hänen albuminsa Du plaisir kohosi heti Ranskan listan kärkeen.
Diskografia
Osittainen
Mehdi Ben Slimane
Mehdi Ben Slimane (, s. 1. tammikuuta 1974 Le Kram, Tunisia) on tunisialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä ja laitahyökkääjä.
Tausta
Ben Slimane syntyi Kramissa viisi lapsiseen perheeseen, joista hänen kaksi vanhempaa veljeä pelasivat amatööritasolla jalkapalloa Marsassa. Hän kiinnostui itse jalkapallosta nuorella iällä ja pelasi aluksi synnyinkaupunkinsa Krammin junioriseurassa, josta hän siirtyi vuonna 1990 pelaamaan La Marsan junioreihin vuodeksi. Yhden vuoden jälkeen Ben Slimane siirtyi pelaamaan Espérancen junioreihin, mutta palasi takaisin Marsaan vuoden päätteeksi liian pitkien matkojen vuoksi, koska hän opiskeli edelleen La Marsassa. Ben Slimane jatkoi junioritason loppuun AS Marsan riveissä.
Ben Slimane on naimisissa ranskalaisen vaimonsa Briannen kanssa ja heillä on seitsemän lasta, joista tyttöjä on neljä.
Ura
Ben Slimane aloitti ammattilaisuransa vuonna 1994 kotimaansa pääsarjassa Ligue Professionnelle 1:ssä AS Marsassa. Hän pelasi joukkueessa aina vuoteen 1996 asti, jonka jälkeen siirtyi pelaamaan Eurooppaan valmentajansa avustuksella.
Vuonna 1996 Ben Slimane siirtyi Ranskaan Marseilleen. Kauden toinen puolisko Marseillessa oli kuitenkin pettymys Ben Slimanen kärsiessä loukkaantumisista pitkin kautta, hän ei myöskään viihtynyt kaupungissa elämiseen ja siirtyi yhden kauden jälkeen Saksaan. SC Freiburgissa Ben Slimane pelasi ensimmäisen kauden 1997–1998 aikana 2. Bundesliigassa yhteensä 28 ottelua ja teki niissä 6 maalia. Joukkue sijoittui kaudella toiseksi kolmepistettä jääneenä Eintracht Frankfurtista. Seuraavalla kaudella Freiburgin noustua edelliskauden päätteeksi Saksan pääsarjaan Ben Slimane pelasi joukkueessa kaksi kautta tehden viisi maalia 44 ottelussa. Samaisilla kausina pelasivat myös hänen maanmiehensä Zoubaïer Baya ja Adel Sellimi. Kauden 2000–2001 alkaessa Ben Slimane oli kärsinyt loukkaantumisista ja joukkueen hankittua lisävahvistuksia hyökkäykseen halusi Ben Slimane vaihtaa seuraa. Tämän myötä Freiburg lainasi 2. Bundesliigassa pelanneeseen Borussia Mönchengladbachiin, jossa hän pelasi puolen vuoden ajan viisi ottelua. Lainasopimuksen päätyttyä Ben Slimane ei enää halunnut pelata Saksassa ja pyysi toistamiseen päästä pelaamaan muualle. Freiburg lainasi Ben Slimanen vielä saudiarabialaiseen Al-Nasriin vuonna 2001. Lopulta toinen saudiarabialainen seura Al-Riyadh SC osti laitahyökkääjän riveihinsä, josta Ben Slimanen matka jatkui lopulta lähes saman tien kotimaahansa saatuaan sopimuksen Club Africainin kanssa. Pitkään jatkuneiden loukkaantumisien vuoksi hän pelasi uransa viimeiset ottelut Club Africainissa kaudella 2002–2003.
Afrikan-mestaruuskilpailut 1996
Ben Slimane aloitti maajoukkueuransa vuonna 1996, jolloin silloinen Tunisian päävalmentaja Henryk Kasperczak nimesi hänet vuoden 1996 Afrikan-kisamiehistöön. Ben Slimane saavutti kisoissa Tunisian mukana hopeaa.
Afrikan-mestaruuskilpailut 1998
Ben Slimane oli mukana vuoden 1996 Afrikan-mestaruuskisoissa, jossa Tunisia eteni aina puolivälieriin asti. Hän teki turnauksessa kaksi maalia ollen Tunisian paras maalintekijä.
Valmennusura
Pelaajauransa jälkeen Ben Slimane suoritti vuoden kestäneen valmentajan tutkinnon ja toimii entisen seuransa AS Marsan junioreiden valmentajana.
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko (strangiitit)
Church of Jesus Christ of Latter Day Saints on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvista uskonnollisista yhteisöistä. Useiden muiden mormonististen yhteisöjen tavoin se katsoo olevansa profeetta Joseph Smithin 6. huhtikuuta 1830 perustaman "Kristuksen kirkon" (Church of Christ) legitiimi seuraaja. Kirkko katsoo kyseisen päivän olevan oma perustamispäivänsä ja Joseph Smithin olevan kirkon ensimmäinen profeetta ja ilmestyksensaaja. Muiden mormonististen yhteisöjen, mukaan lukien Suomessakin toimivan Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon eli MAP-kirkon, kirkko katsoo olevan väärässä, koska niillä ei sen mukaan ole laillista pappeutta ja kirkon johtajuutta.
Kirkon englanninkielinen nimi on periaatteessa sama kuin Utahissa keskuspaikkaansa pitävän MAP-kirkon. Sen kirjoitusasu on kuitenkin erilainen. MAP-kirkko kirjoittaa englanninkielisen nimensä "Church of Jesus Christ of Latter-day Saints", Latter-day kirjoitetaan siis väliviivalla ja jälkimmäinen osa pienellä. Church of Jesus Christ of Latter Day Saints on säilyttänyt nimen alkuperäisen kirjoitusmuodon, vaikka se onkin brittiläisen oikeinkirjoituksen vastainen. Puhekielessä kirkosta käytetään usein nimitystä strangiitit (engl. Strangites) kirkon perustajan James J. Strangin mukaan.
Strangiitteihin kuuluu nykyisin vain muutama sata jäsentä. Kirkon keskuspaikka on Voreessa, Burlingtonissa, Wisconsinin osavaltiossa, USA:ssa.
Strang nousee kirkon johtoon
Strangiittien historia juontaa juurensa profeetta Joseph Smithin kuolemaa 27. kesäkuuta 1844 seuranneeseen hajaannukseen. Useat Smithin läheisistä työtovereista katsoivat olevansa hänen laillisia seuraajiaan, ja he pyrkivät saamaan Smithin perustaman kirkkokunnan hallintaansa. Brigham Young, joka johti myöhemmin Smithin seuraajien pääosan nykyisen Utahin alueelle, Ison Suolajärven laaksoon ja josta tuli MAP-kirkon presidentti, oli aluksi sitä mieltä, ettei profeetta Smithille tulisi nimetä seuraajaa lainkaan, vaan kirkon 12 apostolin koorumin tulisi johtaa kirkkoa kollektiivisesti.
Strangiittien myöhempi johtaja James J. Strang oli Smithin kuollessa vasta melko tuore käännynnäinen. Siitä huolimatta hän pystyi esittämään vakavan haasteen Youngin ja muiden vaatimuksille päästä kohoamaan kirkon johtoon. Smith oli hieman ennen kuolemaansa lähettänyt Strangin järjestämään kirkon vaarnaa Wisconsinin osavaltioon. Samalla Strangin tuli valmistella salassa mahdollista pakopaikkaa myöhempien aikojen pyhille, mikäli heidät karkotettaisiin Nauvoosta, Illinoisista. Smithin kuoleman jälkeen Strang esitti julkisuuteen nk. nimityskirjan (Letter of Appointment), jossa Smith nimitti Strangin, paitsi uuden Voreen vaarnan johtajaksi, myös koko kirkon johtajaksi, mikäli hän joutuisi kohtaamaan marttyyrikuoleman. Useat Smithin seuraajista epäilivät kuitenkin nimityskirjan aitoutta. Nykyinen tutkimus pitää yleensä aitona nimityskirjan ensimmäistä osaa, jossa Strang nimitetään Voreen vaarnan johtajaksi. Sen sijaan kirjan toista sivua, jossa Strang nimitetään koko kirkon johtajaksi Smithin jälkeen, epäillään yleisesti väärennökseksi.
Strang kertoi myös, että profeetta Smithin kuolinhetkellä hänen luokseen saapui enkeleitä, jotka kertoivat hänelle Smithin kärsineen marttyyrikuoleman ja vahvistivat hänen nimityksensä kirkon johtajaksi. Myöhemmin Strangin vaatimuksen saivat lisäpontta, kun hän kertoi löytäneensä Voreen alueelta jumalallisen inspiraation johtamana vanhoja, esikolumbiaaniselta ajalta peräisin olevia metallilevyjä, joihin kaiverretut salaperäiset kirjoitusmerkit hän pystyi Jumalan avulla kääntämään englanniksi. Tarina muistuttaa paljon Smithin kertomusta Mormonin kirjan perustana olleiden kultalevyjen löytymisestä. Strang nimesi yksitoista todistajaa, jotka todistivat, että metallilevyt olivat olleet olemassa ja että ne oli kaivettu maahan jo muinaisina aikoina. Näistä nk. Voreen levyistä tehty käännös kuuluu nykyään strangiittien pyhiin kirjoituksiin. Se tunnetaan nimellä "Voriton Rajah Manchoun historia".
Useat Smithin seuraajat vakuuttuivat nimityskirjan aitoudesta sekä siitä, että Strang pystyi johtamaan kirkkoa samojen kykyjen avulla, joilla Smith oli sitä johtanut. He olivat valmiita tunnustamaan Strangin kirkon "profeetaksi, näkijäksi, ilmestyksensaajaksi ja kääntäjäksi", ainakin, kunnes seuraajakysymys oli lopullisesti ratkaistu. Strangin varhaisiin tukijoihin kuului esimerkiksi profeetta Joseph Smithin ainut hengissä ollut veli William Smith, Martin Harris, eräs Mormonin kirjan kolmesta todistajasta, apostoli John E. Page ja entinen apostoli William E. M'Lellin. Myös Nauvoon kaupungin ensimmäinen pormestari ja Smithin aikaisempi tukija John C. Bennett liittyi lyhyeksi aikaa Strangin tukijoihin. Strang teki voimakkaasti työtä kootakseen ympärilleen alueella hajallaan asuvat myöhempien aikojen pyhät. Hänellä on arvioitu olleen jopa 12 000 tukijaa aikana, jolloin Brigham Youngia tuki ehkä 20 000 pyhää. Strang lähetti lähetyssaarnaajia myös Isoon-Britanniaan, joka oli ollut intensiivisen lähetystyön kohteena jo Smithin aikana. Tulokset Britteinsaarilla osoittautuivat kuitenkin vaatimattomiksi. Strangin seuraajat haastoivat Youngin vastaamaan seurakunnan edessä siitä, että hän oli ottanut kirkon johdon käsiinsä epäoikeudenmukaisesti. Young, joka ei ilmestynyt kuulusteluun, erotettiin virallisesti 6. huhtikuuta 1846.
Beaver Island
Koska kohonnut maan hinta teki myöhempien aikojen pyhille vaikeaksi muuttaa Voreen alueelle, Strang siirsi kirkkonsa keskuspaikan Michiganjärvellä sijaitsevalle Beaver Islandille. Strangiitit perustivat saarelle St. James -nimisen kaupungin (nykyisin St. James Township). Strangin seuraajat asuivat saarella eräänlaisissa vapaaehtoiseen omaisuuden yhteyteen perustuvissa kommuuneissa, Myöhempien aikojen pyhien liikkeessä aikaisemmin sovelletun pyhityksen lain mukaisesti. Myös Strangin aluksi vastustama moniavioisuus pantiin saarella julkisesti toimeen, ja uuden temppelin rakennustyöt aloitettiin.
8. kesäkuuta 1850 Strang kruunautti itsensä juhlallisin menoin Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon kuninkaaksi Beaver Islandilla. Hänen mukaansa kuninkuus oli osa hänen profeetallista kutsumustaan, ja hän esitti, että myös Joseph Smith olisi salassa kruunattu kirkon kuninkaaksi - väite, jolle ei löydy todisteita. Toisin kuin usein luullaan, Strang ei väittänyt olevansa Beaver Islandin tai minkään muunkaan maanpäällisen alueen kuningas. Hän sanoi olevansa kirkon kuningas ja esitti kuninkuutensa kuvaavan Jeesuksen Kristuksen ikuista kuninkuutta kirkossa. Yhtä kaikki, Strangin kruunajaiset eivät olleet omiaan lähentämään hänen ja Michiganin alueen muiden asukkaiden suhteita.
Saaren asukkaiden elämäntapa, ennen muuta moniavioisuus, herätti pahennusta alueen muissa asukkaissa, ja saarelaisten välit heidän kanssaan kiristyivät. Kaksi miestä ampui Strangia kuolettavasti 20. kesäkuuta 1856, mikä jätti kirkon johtajatta ja haavoittuvaksi nopeasti kiristyvän ilmapiirin keskellä. Myöhemmin kesällä 1856 läheisen Mackinac Islandin ja eräiden Michigan-järven rantakylien asukkaat hyökkäsivät Beaver Islandille ja hävittivät sitä pahoin. Saaren asukkailta ryöstettiin heidän omaisuutensa, ja heidät pakotettiin nousemaan höyrylaivoihin, jotka kuljettivat heidät pois saarelta. Suurin osa heistä kuljetettiin väkipakolla Chicagoon, jossa heidät pakotettiin nousemaan maihin ryöstettyinä ja pahoinpideltyinä.
Strangin kuolema ja kirkon hajaannus
Vaikka Strang eli vielä muutaman viikon ampumavälikohtauksen jälkeen, hän kieltäytyi itsepäisesti nimeämästä itselleen seuraajaa. Hänen mukaansa vain Jumala saattoi valita kirkon johtajan, ja tämä tulisi tehdä tiettäväksi enkelien välityksellä. Strangin kuolema ja lähes samanaikaisesti tapahtunut Beaver Islandin yhteisöjen väkivaltainen hajotus muodostivat yhdessä iskun, josta strangiitit eivät toipuneet. Kirkon jäsenet oli kirjaimellisesti raastettu eroon toisistaan, eivätkä kaikki tienneet toistensa kohtaloista. Samalla heiltä oli riistetty heidän hengellinen johtajansa. Vähitellen suuri osa heistä kokoontui yhteen perustaen löyhän järjestön, joka tunnettiin nimellä Myöhempien aikojen pyhien uusi järjestö. He päättivät olla lähtemättä Brigham Youngin seuraajien perässä Suuren suolajärven laaksoon ja etsiä sen sijaan yhteyttä Joseph Smithin lesken Emma Hale Smithin ja hänen poikansa Joseph Smith III:n kanssa. He liittyivät näiden johtamaan kirkkoon, Reorganisoituun myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkkoon, joka nykyään tunnetaan nimellä Kristuksen yhteisö. Pieni osa Strangin seuraajista kuitenkin pysyi uskollisena profeettansa muistolle. Heidän johtoonsa nousi Wingfield W. Watson, joka johti kirkon hallintoa ja "juoksevia asioita" aina 1900-luvun alkuun. Hän ei kuitenkaan missään vaiheessa väittänyt olevansa profeetta tai omaavansa muita Smithin ja Strangin kykyjä. Kirkon keskuspaikka on nykyään Voreessa (joka on osa Burlingtonia), Wisconsinissa.
Oppi
Strangiittien oppi perustuu mormonistiseen perinteeseen ja Strangin siitä antamaan tulkintaan. Kirkko tunnustaa pyhiksi kirjoituksikseen Raamatun, Mormonin kirjan, Voriton Rajah Manchoun historian, sekä Herran lain kirjan (engl. Book of the Law of the Lord). Viimeksi mainittu sisältää teoksen itsensä mukaan Mooseksen kirjoituksia, jotka Strang kertoi kääntäneensä uurimin ja tummimin avulla. Teos sisältää mm. kymmenen käskyä, tosin muodossa, jota sen enempää juutalaisuus kuin kristinuskokaan eivät tunne. Strang kertoi esimerkiksi ennallistaneensa kymmeneen käskyyn alun alkaen kuuluneen käskyn "Rakasta lähimmäistäsi niin kuin itseäsi", joka hänen mukaansa oli joutunut myöhemmin kateisiin. Lisäksi kirja sisältää runsaasti ohjeita kirkon käytännön elämää varten.
Strang oli vakaumuksellinen monoteisti, ja tämä sai hänet hylkäämään sekä perinteisen kristillisen kolminaisuusajatuksen että mormonistisen ajatuksen kolmesta erillisestä jumalallisesta persoonasta. Sekä Poika että Pyhä Henki olivat Strangin mukaan Isää Jumalaa alempia olentoja. Strang myös hylkäsi mormonismissa keskeisen ajatuksen ihmisen mahdollisuudesta kehittyä kuolemansa jälkeen jumalaksi, nk. ikuisen kehittymisen ajatuksen eli pelastussuunnitelman. Strang omaksui myös ajatuksen evoluutiosta, jota Jumala oli hänen mukaansa johtanut.
Strang kiisti myös ajatuksen Jeesuksen neitseellisestä syntymästä. Hänen mukaansa Jeesus oli Marian ja Joosefin lihallinen lapsi, josta tuli messias vasta kasteen yhteydessä. Lopullisesti Jeesuksen messiaanisuus tuli ilmeiseksi vasta hänen kuolemansa ja ylösnousemuksensa jälkeen. Strang tunnusti mormonismin tapaan Kristuksen kärsimyksen ja ristinkuoleman sovitusuhriksi, joka mahdollistaa ihmisen ylösnousemuksen ja syntien anteeksiantamuksen. Ihminen pelastuu tekemällä parannuksen, uskomalla Kristuksen sovitustyöhön, antamalla kastattaa itsensä ja saamalla Pyhän Hengen lahjan kätten päällepanon kautta.
Strangiitit uskovat myös pappeuden valtuuden ja avaimien palauttamiseen Smithin kautta. Strang katsoi, että myös naisella on mahdollisuus tulla osalliseksi Aaronin pappeuden viroista. Hän on tiettävästi ensimmäinen myöhempien aikojen pyhien liikkeessä, joka vihki naisia diakoneiksi, opettajiksi ja papeiksi. Strang vihki myös alusta asti mustaihoisia eri pappeuden asteisiin.
Strang piti avioliittoa "täksi ajaksi ja iankaikkisuudeksi" eli iankaikkista avioliittoa välttämättömänä Jumalan välittömään läheisyyteen eli korotukseen pääsemiseksi. Hänen mukaansa sellainen voitiin kuitenkin solmia myös muualla kuin temppelissä. Strang halusi rakentaa temppelin sekä Voreehen että Beaver Islandille, ilmeisestikin suorittaakseen niissä endaumenttiseremonioita. Temppelit eivät kuitenkaan koskaan valmistuneet, ja ilmeisesti endaumenttiseremonia ei ole nykyisin käytössä strangiittien parissa. Sama koskee sijaistoimituksia kuolleiden puolesta. Nämä Strangin aikana käytössä olleet toimitukset hyväksytään edelleen periaatteessa, mutta niitä ei toimiteta käytännössä.
Strangiitit pitävät moniavioisuutta edelleenkin jumalallisena periaatteena, mutta toistaiseksi moniavioisia liittoja ei solmita.
Strangin ajan erikoisuus olivat eläinuhrit, joita uhrattiin osana jumalanpalvelusmenoja. Niillä ei kuitenkaan katsottu olevan synnit sovittavaa merkitystä, koska Kristuksen uhri oli ne jo sovittanut. Nykyään eläinuhrit hyväksytään periaatteessa, mutta niitä ei panna toimeen.
Eräs strangiiteille luonteenomainen oppi on myös sapatin pyhittäminen sunnuntain sijaan.
Isoalbatrossi
Isoalbatrossi (Thalassarche cauta) on keskikokoinen etelänalbatrosseihin kuuluva ulappalintu. Lajin nimesi John Gould 1841.
Koko ja ulkomuoto
Linnun pituus on noin 90 cm, paino 4,1 kg ja siipien kärkiväli noin 2,5 metriä. Isoalbatrossin selkäpuoli, siipien yläpinta ja pyrstö ovat tummanruskeat tai mustat. Alapuoli, kaula ja pää ovat valkoiset lukuun ottamatta poskien vaaleanharmaata väriä ja tummaa silmäkulmajuovaa. Nokka on harmaa ja siinä on keltainen kärki. Laji voi elää yli 30-vuotiaaksi.
Lajista tunnetaan 3 alalajia, joita on ehdotettu omiksi lajeiksi. Ne ovat T. eremita, T. salvini ja T. steadi.
Esiintyminen
Isoalbatrossi pesii Australiassa ja Uudessa-Seelannissa muutaman yhdyskunnan voimin. Ylivoimaisesti suurin yhdyskunta pesii Aucklandsaarilla Disappointmentin saarella, 70 -80 000 paria. Maailman populaation koko on noin 80 000–90 000 paria. Yksi Australian yhdyskunnista on kasvamassa ja mahdollisesti myös yksi uusiseelantilainen yhdyskunta.
Isoalbatrossi tapettiin lähes sukupuuttoon 1800-luvulla ja pareja oli jäljellä noin 300 vuonna 1909. Sen jälkeen kanta on vähitellen kasvanut nykyiselle tasolle. Yhä suuri joukko isoalbatrosseja kuolee vuosittain kalastuksen yhteydessä, sillä isoalbatrossien ravinnosta valtaosa on kaloja. Erityisesti japanilaiset kalastusalukset aiheuttavat merkittävää tuhoa albatrosseille. Laji on uhanalainen.
Elinympäristö
Pesimäaikana Australian, Tasmanian ja Uuden-Seelannin lintusaaret. Pesimäajan ulkopuolella kiertelee eteläisellä Tyynellämerellä Etelä-Afrikkaa ja Yhdysvaltain rannikoita myöten sekä eteläisellä Jäämerellä.
Lisääntyminen
Pesii joka vuosi kallioisilla lintusaarilla. Munii vain yhden munan.
Ravinto
Ravinnosta lähes 90 % on kalaa ja loput mustekaloja ja äyriäisiä. Sukeltaa kaloja jopa 5 metrin syvyydestä.
Poppaea Sabina
Poppaea Sabina (kuoli 65) oli Rooman keisarin Neron toinen vaimo. Hänen isänsä oli Titus Ollius. Hän sai nimensä äitinsä isän, vuoden 9 jaa. konsulin, Poppeaus Sabinuksen mukaan. pienoiskuva|Poppaea Sabinan muotokuvapatsas Poppaea Sabina oli naimisissa kolmesti. Hänen ensimmäinen miehensä oli pretoriaanikaartin prefekti Rufrius Crispus. Crispus ja Poppaea saivat yhden pojan, jonka Nero myöhemmin antoi tappaa. Poppaean seuraava mies oli tuleva keisari Otho, joka oli keisari Neron läheisiä ystäviä. Nero halusi kuitenkin Poppaean rakastajattarekseen ja lähetti Othon Lusitaniaan maaherraksi vuonna 58. Poppaean kerrotaan yllyttäneen Neroa tappamaan äitinsä Agrippinan ja eroamaan vaimostaan Octaviasta. Tämän jälkeen Nero meni naimisiin Poppaean kanssa ja tämä sai arvonimen augusta. Hän synnytti Nerolle tyttären nimeltä Claudia Augusta, joka kuitenkin kuoli neljän kuukauden ikäisenä. Historioitsija Suetoniuksen mukaan Poppaean ollessa seuraavan kerran raskaana riidan päätteeksi raivostunut Nero potkaisi häntä vatsaan aikaansaaden Poppaean kuoleman.
Claudio Monteverdi sävelsi vuonna 1642 Giovanni Francesco Busenellon Tacituksen kuvaukseen pohjautuvaan librettoon oopperan L'incoronazione di Poppea, jonka pääosassa Poppaea on.
Oktettisääntö
Oktettisääntö tarkoittaa pääryhmien alkuaineiden taipumusta ympäröityä kahdeksalla valenssielektronilla jalokaasujen (poikkeus He) tyypilliseen valenssielektronitilaan ns2np6. Atomi voi päästä oktettiin ionisoitumalla tai jakamalla elektroneja eli muodostamalla kovalenttisia sidoksia. Valenssielektronien oktetti voi muodostua sekä sidoselektroneista että vapaista elektronipareista. Oktettisäännön idea voidaan laajentaa niin sanotuksi 18 elektronin säännöksi huomioimalla ns- ja np- lisäksi myös nd -energiatasojen täyttyminen.
Gilbert Newton Lewis käytti ilmiöstä nimitystä kahdeksan sääntö. Termin oktettisääntö otti myöhemmin käyttöön Irving Langmuir.
Poikkeukset
125px|thumb|Klooritrifluoridissa kloorilla on yli kahdeksan ulkoelektronia. Vaikka oktettisäännöllä voidaan selittää atomien sitoutumista, se ei ole käsitteenä ongelmaton. Esimerkiksi toisen jakson alkuaineet litium ja beryllium suosivat enemmän heliumin valenssielektronitilaa 1s2 ja ovat taipuvaisia menettämään 2s-orbitaalilla olevat elektroninsa. Boori muodostaa vakaita yhdisteitä kuten BF3, joiden valenssikuorella on kahdeksan sijasta kuusi elektronia. Näitä yhdisteitä kutsutaan hypovalenttisiksi. Joidenkin aineiden kovalenttinen tarkastelu puolestaan osoittaa ulkoelektroneja olevan yli kahdeksan. Esimerkiksi ClF3 niitä on kymmenen. Aineita, joissa oktetti näyttää laajentuneen, kutsutaan hypervalenttisiksi molekyyleiksi. Oktetti voidaan kuitenkin useissa tapauksissa selittää teoreettisilla (ei kokeellisesti havaittavilla) ionisilla osarakenteilla ja niistä muodostuvilla resonanssirakenteilla.
Liisa Halonen
Liisa Halonen on voi tarkoittaa muun muassa seuraavia henkilöitä:
Rai
Rai tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt
Rai on seuraavien henkilöiden nimi:
Rai 1
Rai 1 on Italian RAI-yhtiön päätelevisiokanava ja maan toiseksi katsotuin kanava. Se on yleiskanava, jonka pääkilpailija on Mediasetin Canale 5. Kanava aloitti toimintansa 3. tammikuuta 1954.
Sarah Snook
Sarah Snook (s. 1. joulukuuta 1987) on australialainen näyttelijä. Hän näyttelee Shiv Royta HBO:n televisiosarjassa Succession (2018–2023), josta hän voitti parhaan naissivuosan Golden Globen vuonna 2022. Hän on myös näytellyt muun muassa elokuvissa Not Suitable for Children (2012), These Final Hours (2013), Predestination (2014), The Dressmaker (2015), Steve Jobs (2015), Lasilinna (2017) ja Pieces of a Woman (2020).
Kotka (kaupunki)
Kotka on Suomen kaupunki Kymenlaakson maakunnan eteläosassa Suomenlahden rannalla. Se on Kouvolan ohella toinen Kymenlaakson maakunnan keskuksista. Kotka on merkittävä satama- ja teollisuuskaupunki ja myös monipuolinen koulu- ja kulttuurikaupunki. Kaupungin asukasluku oli 0 henkeä. Kotkan naapurikunnat ovat Hamina, Kouvola ja Pyhtää. Seutukuntajaossa Kotka kuuluu Kotkan–Haminan seutukuntaan.
Kotkan historia liittyy emäpitäjänsä Kymin historiaan. Pyhtääseen kuulunut Kyminkartanon kappeli rakennettiin noin vuonna 1440. Kymin seurakunta itsenäistyi vuonna 1642. Kaupungistumisen myötä Kymistä erotettiin ensin Kotkan kaupunki vuonna 1879 ja Karhulan kauppala vuonna 1951. Vuoden 1977 kuntaliitoksessa Kotkan kaupunki laajeni käsittämään lähes kaikki eri aikoina Kymiin kuuluneet alueet.
Maantiede
Kotkan kaupunkikuvalle on tyypillistä rikkonainen Suomenlahden rannikko saaristoineen ja Kymijoen suuhaarat. Saarista ovat suurimmat Mussalo, Kirkonmaa, Kuutsalo ja Kotkansaari. Suomenlahden ulkosaaristossa on Haapasaaren saaristo. Hovinsaari ja Kolkansaari ovat Kymijoen suuhaarojen välistä mereen työntyviä niemiä, joita voidaan pitää myös saarina, koska Kymijoki erottaa ne mantereesta.
Kotkassa on ainoastaan kaksi pientä, noin yhden kilometrin halkaisijaltaan olevaa järveä ja joitakin noin 300 metriä halkaisijaltaan olevia lampia. Laajakoskenjärvi Kymijoen Pernoonhaaran vieressä on alun perin ollut joenpoukama. Laajakosken perkauksen ja oikaisun ja siitä johtuneen vedenpinnan laskun seurauksena sen erottaa joesta nykyään kapea kannas. Rapakivenjärvi Kotkan ja Kouvolan rajalla on lähes umpeenkasvanut järvi, joka sijaitsee nykyiseen Nummenjokeen johtaneen muinaisen Kymijoen haaran varrella. Laajakoskenjärvi ja Rapakivenjärvi kuuluvat Natura 2000 -alueisiin.
Kotkan korkein kohta on lähellä Haminan rajaa sijaitseva Suurivuori, jonka korkeus on 87 metriä merenpinnasta. Muita korkeita kohtia ovat Kymin lentokentän seutu (noin 72 metriä) ja Pernoon Haukkavuori (69,1 metriä). Kallioperä on suurimmaksi osaksi rapakiveä. Kymijoen itäpuolella kulkee osin katkonainen pitkittäisharju. Kymijoen ja Nummenjoen varrella on tasaista savikkoa ja entisiä suoalueita, jotka on raivattu pelloiksi. Luonnontilaisista suoalueista merkittävin on lähellä Pyhtään rajaa sijaitseva Mustanjärvensuo, joka kuuluu Valkmusan kansallispuistoon.
Ilmasto
Ilmastoon vaikuttaa erityisesti rannikon tuntumassa Suomenlahti, jonka seurauksena kaupungin eteläosissa on meri-ilmaston piirteitä. Kaupungin pohjoisosissa ilmasto on jo huomattavasti mantereisempi.
Historia
Kotkan kaupungin nimi juontuu Kotkansaaresta. Saaren nimen nimi tullee siitä, että siellä on pesinyt merikotkia.
Esihistoria
pienoiskuva|[[Hiidenkiuas Höyterinpohjan alueella.]] Nykyisen Kotkan alueen varhaisimmat asuinpaikat kuuluvat kivikauden aikaiseen kampakeraamiseen kulttuuriin. Merenpinta on ollut tällöin noin 20 metriä nykyistä korkeammalla ja nykyiset Kotkan alueella olevat Kymijoen ja Nummenjoen varret ovat olleet merenlahtia. Asuinpaikkoja on löydetty näiden muinaislahtien rannoilta Laajakoskelta, Juurikorvesta ja Ylänummelta.
Myöhempään vasarakirveskulttuuriin kuulunut asuinpaikka on löydetty Juurikorvesta ja kulttuuriin kuuluneita irtolöytöjä myös muualta. Pronssikautisia röykkiöhautoja eli hiidenkiukaita tunnetaan merkittävä ryhmä Östringinlahden Höyterinpohjan alueelta Itärannan ja Kaarniemen välillä. Alueella on myös Suomessa harvinaisia pronssikautisia tai pronssi- ja rautakauden vaihteen aikaisia laivan- tai veneenmuotoisia kivilatomuksia. Eräs alueen hautaröykkiöistä on ajoitettu varhaisrautakaudelle.
Jokhang
thumb|240px|Jokhangin temppeli Jokhang (myös Jokhangin temppeli tai Jokhangin luostari) on buddhalainen temppeli Lhasassa, Tiibetissä. Se kuuluu osana Potalan palatsin historiallista kokonaisuutta UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Kotka (kaupunki)
Esihistoria
Kuutsalon ja Kirkonmaan välisen salmen itäistä suuta on joskus arveltu viikinkien idäntien yöpymissatamaksi. Tiutisen vieressä sijaitseva Pirköyrin saari on toiminut mahdollisesti jo viikinkiajalla kauppapaikkana. Itämeren alueen jouduttua 1100-luvun loppupuolelta lähtien saksalaisten hansakauppiaiden valtaan Suomenlahden pohjoisrannikon kauppayhteydet etelään vilkastuivat.
Jokhang
Kuningas Songtsen Gampo rakennutti Jokhangin vuonna 639. Temppeli on säilynyt vuosisatojen ajan buddhalaisten pyhiinvaeltajien keskuspaikkana. Temppelikompleksia on laajennettu vuosien aikana ja se peittää nykyään noin 25 000 neliömetrin alueen. Jokhang on neljäkerroksinen rakennus, jonka katot ovat peitetty kullatuilla pronssitiilillä. Arkkitehtuuriltaan temppeli edustaa intialaista viharatyyliä, tosin myöhemmät lisäykset ovat sekoittaneet mukaan intialaista, nepalilaista ja Tang-dynastian tyylejä. Katolla on symbolinen patsas, jossa kaksi peuraa reunustaa dharmachakraa, opinpyörää.
Kotka (kaupunki)
Keskiaika
Varhaiskeskiajalla vilkastunut kaupankäynti ja Kymijoen lohi- ja siikakosket aiheuttivat Kymijoen suualueelle voimakasta uudisasutustoimintaa. Kymijoen suualueiden merkittävän asutuskauden katsotaan alkaneen 1200-luvun alkupuolella. Paikan- ja henkilönnimien perusteella alueelle muuttanut väestö oli suurimmaksi osaksi hämäläisperäistä, mutta joukossa on ollut myös savolaista ja karjalaista väestöä. Viipurin linnan rakentamisen jälkeen 1293 Kymijoen suualue tuli liitetyksi Ruotsin valtapiiriin ja Viipurin linnalääniin. Alueen ruotsinkielisen asutuksen syntyminen on ajoitettu 1300-luvun alkupuolelle, jolloin saaristoon ja rannikolle muutti ruotsalaisia uudisasukkaita. Tallinnan saksalaisten hansakauppiaiden oikeus käydä vapaata kauppaa Kymijoen ja Nummenjoen suualueilla rajoittui vuonna 1336, jolloin Viipurin linnanpäällikkö Pietari Joninpoika myönsi heille oikeuden käydä kauppaa Viipurissa, Virolahdella ja Vehkalahdella.
Ateliers de Construction Aéronautique de Zeebrugge
Professori Emile Allard ja Alfred Renard suunnittelivat vuonna 1924 yhtiön ensimmäisen kokometallisen lentokoneen, ACAZ T-2:n. Siitä valmistettiin prototyyppi SABCAlla, mutta sen myynti epäonnistui. Vuonna 1928 suunniteltiin tiedustelukone ACAZ C.2, josta asevoimat hankkivat ainoastaan prototyypin.
Kotka (kaupunki)
Keskiaika
Kymijoen suualueelle syntyi noin vuonna 1350 Kyminkartano, jonka Ruotsin valtakunnan drotsi Bo Joninpoika Grip lahjoitti vuonna 1380 Vadstenan luostarille. Kartanon yhteyteen rakennettiin noin vuonna 1440 Pyhtääseen kuulunut Kyminkartanon kappeli. Kartano siirtyi Kustaa Vaasan aikana 1556 kuninkaankartanoksi ja siitä tuli Kymenkartanon läänin voutikunnan hallintokeskus.
Jokhang
Jokhangissa on useita koristeltuja pyhäkköjä ja huoneita. Temppelirakennusten pääsali Jowo Shakyamunin buddhapatsas, joka on ehkäpä kunnioitetuin yksittäinen esine Tiibetin buddhalaisuudessa. Salissa on myös kuningas Songtsen Gampon ja tämän kahden kuuluisimman morsiamen prinsessa Wen Chengin (Kiinan keisarin Tang Taizongin tytär) ja prinsessa Bhrikutin patsaat.
Kotka (kaupunki)
Kymin pitäjä
Kymi itsenäistyi omaksi seurakunnaksi Pyhtään itäosasta vuonna 1642. Kymiin liitettiin kyliä myös Vehkalahden länsiosista eli Kymijoen Pernoonhaaran, Koivukoskenhaaran ja Huumanhaaran itäpuolelta. Seurakunnan ensimmäinen kirkko rakennettiin Kyminkartanon kappelin paikalle. Tämä puukirkko oli 1720-luvulle tultaessa huonokuntoinen, jolloin uusi kirkko päätettiin rakentaa Helilään. Helilästä kasvoi myöhemmin Karhulan kauppalan keskusta.
Jokhang
Aiheesta muualla
29.65306°N, 91.13139°W
Kotka (kaupunki)
Ruotsinsalmen linnoituskaupunki
pienoiskuva|[[Pyhän Nikolaoksen kirkko (Kotka)|Pyhän Nikolaoksen kirkko.]] Kustaa III:n sodan ja siihen kuuluneiden Ruotsinsalmen meritaistelujen jälkeen venäläiset rakensivat 1790-luvulla Kymin alueelle Ruotsinsalmen–Kyminlinnan kaksoislinnoituksen Svartholman ja Viaporin vastineeksi. Ruotsinsalmen merilinnoitukseen kuuluivat Fort Katarina Kotkansaarella, Fort Elisabeth Varissaaressa ja Fort Slava Kukourin saarella sekä pienempiä linnakkeita lähisaarilla. Kotkansaaren itäosaan perustettiin satama ja varsinainen linnoituskaupunki kasarmeineen ja varastoineen rakennettiin saaren sisäosaan.
Ateliers de Construction Aéronautique de Zeebrugge
Yhtiö lopetti toimintansa vuonna 1933.
Asha’man
Asha'man on miespuolinen kanavoimaan pystyvä henkilö Ajan pyörä -fantasiakirjoissa. Suoraan käännettynä asha'man tarkoittaa oikeuden ja totuuden puolesta taistelevaa henkilöä.
Pouttu
Pouttu Oy on vuonna 1938 perustettu suomalainen liha-alan yritys, jonka kotipaikka on Kannuksessa. Sen omistaja on virolainen liha- ja meijerituotteiden valmistaja AS Maag Grupp, joka osti Poutun vuonna 2013 pääomasijoittaja Sponsor Capitalilta. Yritys työllistää noin 280 henkilöä, ja liikevaihto oli vuonna 2012 noin 61 miljoonaa euroa. Poutun tunnettuja tuotemerkkejä ovat mm. Kannuswursti ja Kannusleike. Poutun toimitusjohtajana on toiminut syyskuusta 2020 alkaen Janno Paju.
Vuonna 2019 yhtiö lanseerasi vegaaniset lihaa muistuttavat Pouttu Muu-tuotteet, jotka ovat lihansyöjille suunnattuja kasviperäisiä lihanmakuisia ja lihaa muistuttavia valmisteita. Tuotteet on valmistettu muun muassa herneproteiinista. Vuonna 2020 Pouttu eriytti Muu-tuotteet omaan Meeat Food Tech Oy –kasvuyritykseen.