cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andrew Lincoln
Andrew Lincoln (s. Andrew James Clutterbuck, 14. syyskuuta 1973 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Vuosina 2010–2018 hän näytteli yhdysvaltalaisessa AMC:n televisiosarjassa The Walking Dead.
Lincoln on aiemmin näytellyt muun muassa brittiläisissä televisiosarjoissa This Life, Teachers ja Afterlife sekä elokuvissa Rakkautta vain (2003), Ikuinen rakkaus (2004), ja Heartbreaker (2010).
Lincoln opiskeli näyttelemistä Lontoon Royal Academy of Dramatic Art -teatterikoulussa.
Kraggenburg
Kraggenburg sijaitsee noin 15 kilometriä kaakkoon kunnan keskuksesta, Emmeloordista. Linnuntietä Kraggenburgista on matkaa Vollenhoveen 3,8 km, Moespotiin 4,9 km, Ensiin 5,8 km, Marknesseen 6 km ja Blokzijliin.
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|Näkymä Kraggenburgiin.
Helsingin olympiastadion
Helsingin olympiastadion on Helsingissä Taka-Töölössä sijaitseva yleisurheilu- ja jalkapallostadion, joka valmistui vuonna 1938 vuoden 1940 olympialaisia varten. Kisat peruttiin toisen maailmansodan vuoksi ja Helsingin olympiastadion sai isännöitäväkseen vuoden 1952 olympialaiset. Stadionin katsomokapasiteetti on vuonna 2020 valmistuneen peruskorjauksen jälkeen 36 200 katsojaa.
Yleisurheilu on ollut kautta aikojen Helsingin olympiastadionin suurin käyttäjä. Vuoden 1952 olympialaisten jälkeen stadion on isännöinyt yleisurheilun MM-kisoja 1983 ja 2005 sekä yleisurheilun EM-kisoja 1971, 1994 ja 2012. Lisäksi stadionilla on usein järjestetty yleisurheilun Suomi–Ruotsi-maaottelu.
Yleisurheilun lisäksi toinen Helsingin olympiastadionin päälaji on jalkapallo. Stadion on toiminut Suomen jalkapallomaajoukkueen kotikenttänä sen avaamisesta alkaen, ja stadion isännöi naisten jalkapallon EM-kisoja 2009. Stadionilla on pelattu myös Mestaruussarjan, Veikkausliigan, Suomen Cupin ja eurocupien otteluita.
Kunnon sotamies Švejkin seikkailut maailmansodassa
Kunnon sotamies Švejkin seikkailut maailmansodassa (Osudy dobrého vojáka Švejka za světové války) on tšekkiläisen Jaroslav Hašekin vuosina 1921–1923 kirjoittama keskeneräiseksi jäänyt satiirinen, mustaa huumoria sisältävä veijariromaani. Teos kertoo Josef Švejk -nimisen velmun ja nokkelan tšekkiläisen sotamiehen vaiheista ensimmäisen maailmansodan puhjettua. Teos sisältää runsaasti sotaan, armeijaan ja upseeristoon sekä Itävalta-Unkarin keisarikuntaan kohdistuvaa satiiria.
Helsingin olympiastadion
Stadion on suojeltu rakennussuojelulain nojalla vuonna 2006. Stadion oli suljettu vuosina 2016–2020 tehdyn peruskorjauksen ajan, se valmistui elokuussa 2020. Stadionin remontin arvioidut kustannukset olivat yli 300 miljoonaa euroa.
Kunnon sotamies Švejkin seikkailut maailmansodassa
Josef Švejkin hahmo oli esiintynyt ensimmäisen kerran jo eräässä Hašekin vuonna 1912 julkaisemassa novellissa. Hašek aloitti romaanin kirjoittamisen vuonna 1921. Hän kaavaili siitä kuusiosaista tarinaa, mutta ehti saada valmiiksi vain neljä osaa ennen sairastumistaan ja kuolemaansa tuberkuloosiin vuonna 1923. Teos julkaistiin postuumisti pian tämän jälkeen. Monet myöhemmät laitokset on julkaistu yhtenä niteenä.. Teoksen alkuperäinen nimi kääntyisi suomeksi suoraan ”Kunnon sotamies Švejkin kohtalot maailmansodan aikana”.
Helsingin olympiastadion
Historia
pienoiskuva|Helsingin olympiastadionin rakennustyömaa. thumb|upright|Stadionin 72 metriä korkea torni on Helsingin keskeisiä maamerkkejä.
Kunnon sotamies Švejkin seikkailut maailmansodassa
Teoksen vastustaminen ja kieltäminen
Romaani herätti ilmestyttyään suurta kiinnostusta, mutta myös suuttumusta nuoren Tšekkoslovakian valtion niissä piireissä, jotka olivat huolissaan tšekkien maineesta Euroopassa. Maanläheisen Švejkin pelättiin henkilöivän ulkomailla koko tšekkien kansan. Teoksen lukeminen kiellettiin Tšekkoslovakian armeijassa vuonna 1925, puolankielinen käännös takavarikoitiin kaupoista vuonna 1928, Bulgaria kielsi teoksen vuonna 1935 ja sitä poltettiin kansallissosialistien kirjarovioilla natsi-Saksassa vuonna 1933.
Connor Zary
Connor Zary (s. 25. syyskuuta 2001 Saskatoon, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa WHL-joukkue Kamloops Blazersissa. Hänellä on tulokassopimus NHL-seura Calgary Flamesin kanssa, joka varasi Zaryn ensimmäisellä kierroksella 24. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2020. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Helsingin olympiastadion
Suunnittelu ja rakentaminen
Yksi käännekohta olympiastadionin historiassa oli 11. joulukuuta 1927, jolloin Helsingin kaupunki ja useat liikuntajärjestöt perustivat Stadion-säätiön. Tarkoituksena oli saada Helsinkiin urheilustadion, joka voisi toimia kesäolympialaisten pääareenana. Säätiön perustivat keskeiset urheilujärjestöt ja Helsingin kaupunki. Suomen valtio liittyi mukaan myöhemmin. Valtiota edusti opetusministeriö. Stadion-säätiön hallituksen puheenjohtajaksi valittiin Erik von Frenckell, joka toimi tehtävässä aina vuoteen 1977 asti.
Connor Zary
Seuraura
Zaryn kasvattajaseura on Saskatoon Bobcats. Hän siirtyi sittemmin Saskatoon Banditsiin, jonka U15-junioreiden paras pistemies ja maalintekijä Zary oli kaudella 2014–2015 tehoilla 22+16=38. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Josh Nagyn kanssa. Kaudeksi 2015–2016 Zary siirtyi Saskatoon Outlawsin U15-junioreihin. Hän nousi joukkueen kapteeniksi. Zary sijoittui tehoilla 44+37=81 koko SAAHL U15:n pistepörssissä toiseksi edellään vain Humboldt Broncosin Logan Barlage. Kamloops Blazers varasi hänet 37. pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2016. Kauden 2016–2017 Zary pelasi B-nuorten SMAAAHL-sarjaa Saskatoon Contactsissa. Hän sijoittui 27 osumallaan koko sarjan maalipörssissä neljänneksi.
Helsingin olympiastadion
Suunnittelu ja rakentaminen
Stadionin suunnittelemisesta järjestettiin arkkitehtuurikilpailu, jonka voittivat puhdaslinjaisella funktionalistisella ehdotuksellaan arkkitehdit Yrjö Lindegren ja Toivo Jäntti, avustajanaan Veera Rosendal. Sen työnimi oli ”1500”.
Connor Zary
Seuraura
Kaudeksi 2017–2018 Zary siirtyi Kamloops Blazersin WHL-joukkueeseen, jossa hänen tulokaskautensa toi 68 runkosarjaottelussa tehot 11+18=29. Kaudella 2018–2019 Zary oli tehoilla 24+43=67 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Zane Franklinin jälkeen. Neljännesvälieräsarjassa hän oli kolmella osumallaan Blazersin paras maalintekijä Jermaine Loewenin ja Kyrell Sopotekin kanssa. Kaudella 2019–2020 Zary nousi joukkueen varakapteeniksi. Hän oli tehoilla 38+48=86 Blazersin toiseksi paras pistemies Zane Franklinin jälkeen. Zary jakoi koko WHL:n pistepörssin viidennen sijan Spokane Chiefsin Eli Zummackin kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan läntisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Zary pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Helsingin olympiastadion
Suunnittelu ja rakentaminen
Olympiastadionin rakennustyöt alkoivat 12. helmikuuta 1934. Presidentti Kyösti Kallio vihki stadionin käyttöön 12. kesäkuuta 1938 sanoilla "Kansalaiset! Suomella on nyt merkkipäivä, kun pääkaupunkiimme rakennettu stadion avaa porttinsa suurien isänmaallisten juhlien ja jalon kilvoittelun tyyssijaksi".
Connor Zary
Seuraura
Calgary Flames varasi Zaryn ensimmäisellä kierroksella 24. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2020. Saman vuoden lokakuussa hän teki seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Tammikuun 2021 harjoitusleirin päätteeksi Flames lähetti Zaryn AHL-joukkue Stockton Heatiin. Hän pelasi siellä alkukaudella 2020–2021 yhdeksän ottelua tehopistein 3+4=7, kunnes WHL-kauden käynnistyessä Zary lähetettiin takaisin Kamloops Blazersin WHL-joukkueeseen.
Helsingin olympiastadion
Suunnittelu ja rakentaminen
Samana vuonna Taisto Mäki juoksi stadionin ensimmäisen maailmanennätyksen alittamalla 10 000 metrillä puolen tunnin haamurajan. Areenaa alettiin pian laajentaa, koska Helsinki sai järjestettäväkseen vuoden 1940 olympiakisat.
Kunnon sotamies Švejkin seikkailut maailmansodassa
Maine ja merkitys
Teoksen vaikutuksista huolestuneiden pelko ei ollut aivan aiheeton. Švejkistä tuli välitön maailmanmenestys. Se julkaistiin muutaman vuoden sisällä monella kielellä, nykyään käännöksiä on yli 60 kielelle. Teoksesta tuli heti ilmestyttyään valtava menestys ja kuuluisuutta saavutti myös Josef Ladan tekemä kuvitus. Švejk muodostui ensin kansalliseksi ja sitten kansainväliseksi symboliksi, ja nyt hänelle omistettuja kapakoita, puistonpenkkejä ja muistoesineitä on monissa Euroopan maissa. Maine levisi laajemmallekin. Amerikkalainen Joseph Heller on korostanut, että hänen suursuosioon noussut teoksensa Me sotasankarit (engl. Catch-22) sai innoituksensa juuri Švejkistä. Voidaanpa sanoa, että tämä Cervantesin ja Rabelais'n perinteeseen asettuva romaani tuli esikuvaksi kokonaiselle kirjallisuuden lajille.
Keskeneräiseksi jäänyt romaani on sitäkin merkittävämpi sen vuoksi, että sen ilmestyessä maailmansotaa ei ollut vielä juurikaan käsitelty kirjallisuudessa. Kaikkea tunteellisuutta välttävä ja suuret aatteet puhkaiseva Švejk on omalla tavallaan myös suuri sodanvastainen teos.
Maailmanlaajuisen suosionsa vuoksi teos on saanut useita jatkajia, sen nimeä on lainattu, se on filmatisoitu, ja sotamies Švejkistä on tullut muidenkin kirjailijoiden teoksissa kiertävä hahmo. Romaanista on runsaasti näyttämö- ja kuunnelmasovituksia sekä elokuvia. Suuren suosion saavutti saksalainen Kunnon sotamies Svejkin seikkailut (1960), jonka pääosassa on Heinz Rühmann. Suomessa Veijo Meri on käsikirjoittanut teoksen 10-osaiseksi televisionäytelmäksi Kunnon sotamies Svejkin seikkailuja, jonka ohjasivat Veikko Kerttula ja Pauli Virtanen ja joka esitettiin 1967–1968. Pääosaa siinä esitti Matti Varjo. Teosta on esitetty useasti myös kuunnelmana radiossa, pääosassa Hannes Häyrinen.
Connor Zary
Maajoukkueura
Zary pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021, jolloin hän voitti hopeaa. Zary pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019.
Kunnon sotamies Švejkin seikkailut maailmansodassa
Sisältö
"Suuri aika vaatii suuria ihmisiä" on teoksen aloituslause. Teos kuvaa kuitenkin johdonmukaisesti pieniä ihmisiä. Hašek piirtää kuvan Itävalta-Unkarin armeijasta, joka on täynnä inhimillisiä heikkouksia. Rivimiehiä kiinnostaa laiskottelu, kortin pelaaminen, juominen ja syöminen. Aliupseerit ovat yksinkertaisia ja raakoja, virkamiehet korruptoituneita, sotilaspapit juoppoja mässäilijöitä ja ylemmät upseerit simputtajia, kiipijöitä, seniilejä tai muuten hulluja. Toinen teoksessa vilahtava kenraali on kiinnostunut käymälöistä ja toista kiinnostaa lähinnä hirttotuomioiden jakaminen.
Päähenkilö, kunnon sotamies Josef Švejk, on prahalainen koirien kaupustelija, jonka liiketoimintaidea on myydä sekarotuisia piskejä rotukoirina. Hän on viisaasti tyhmä mies, joka joutuu puhumalla vaikeuksiin ja puhumalla selviytyy niistä, esimerkiksi toteamalla: "Ilmoitan nöyrimmästi, että olen syntymästäni saakka ollut heikkomielinen".
Romaanin tapahtumat lähtevät käyntiin, kun istuessaan oluella Švejk kommentoi Sarajevossa tapahtunutta arkkiherttua Frans Ferdinandin murhaa. Tuo kipinä sytytti ensimmäisen maailmansodan. Švejk on sekoittavinaan surmatun kahteen muuhun Ferdinandiin, joista toinen joi hiusvettä ja toinen söi koirankakkaa. Salaisen poliisin virkailija passittaa Švejkin vankilaan, josta hän joutuu mieli- ja sotilassairaalaan ja sitten palvelijaksi juopolle sotilaspappi Katzille, joka häviää Švejkin korttipelissä yliluutnantti Lukašille. Yliluutnantti Lukáš on tšekkiläismielinen, sympaattinen upseeri ja parantumaton naistenmies. Švejkin kommellusten takia he joutuvat matkalle kohti rintamaa ja joukkoon liittyy mm. suursyömäri Baloun. Taisteluihin teoksessa ei milloinkaan ehditä. Siitä pitävät huolen byrokratia ja Švejk. Sen sijaan se on täynnä käsittämättömiä tilanteita ja ihmeellisiä henkilöhahmoja. Militarismille ja virkavaltaisuudelle nauretaan avoimesti. Militarismia pidetään teoksessa yleensäkin ihmisyyden vastaisena ilmiönä. Švejkin tavoitteena on vain selvitä hengissä, ja sodan jälkeen hän aikoo palata rauhassa prahalaiseen kantakapakkaansa U Kalichaan eli Pikariin.
Suomennokset
Teoksen ensimmäisen suomennoksen teki Neuvostoliitossa asunut Jalmari Virtanen nimellä Kunnon sotamies Shvejkin seikkailut. Kustannusliike Kirja julkaisi sen neljässä osassa Leningradissa vuosina 1932–1936. Ensimmäisen Suomessa julkaistun suomennoksen teki Viljo Kajava nimellä Kunnon sotamies Shvejkin seikkailut maailmansodassa. Kirjailijain kustannusliike julkaisi siitä kolme ensimmäistä osaa vuosina 1935–1937. Kajava käänsi teoksen ruotsista. Kun otteita suomennoksesta julkaistiin etukäteen vuonna 1934 Tulenkantajat-lehdessä, Ajan Suunta- ja Kotimaa-lehdet nostivat asiasta metelin, minkä seurauksena Tulenkantajien päätoimittajaa Erkki Valaa vastaan nostettiin syyte jumalanpilkasta. Vala tuomittiin kahden kuukauden vankeuteen, mutta Suomen korkein oikeus kumosi tuomion vuonna 1936.
Sodan jälkeen Marja Helin ja Tuure Lehén käänsivät teoksen saksasta nimellä Kunnon sotamies Švejkin seikkailut maailmansodassa. Kansankulttuuri julkaisi sen pelkästään Helinin nimissä vuonna 1947, myöhemmissä painoksissa on merkitty toiseksi kääntäjäksi Léhen sekä runojen suomentajaksi Elvi Sinervo. Tästä käännöksestä on otettu toistakymmentä painosta. Viimein vuonna 1991 ilmestyi Eero Balkin suoraan tšekin kielestä kääntämä Kunnon sotamies Švejk maailmansodassa. Sen julkaisi alun perin Orient Express -kustantamo, myöhemmät painokset Tammi.
Tero Liete
Tero Liete (s. 29. huhtikuuta 1958, Raahe) on suomalainen musiikkitoimittaja ja radiojuontaja.
Liete aloitti oikeustieteen opinnot Helsingin yliopistossa v.1978. Pari vuotta myöhemmin hän osallistui Jake Nymanin, Heimo Holopaisen ja Jukka Haarman järjestämään radion rocktietokilpailuun. Hyvän kilpailumenestyksen ansiosta hänelle tarjottiin mahdollisuutta toimittaa juuri aloittavaa musiikkiohjelmaa Rockradio, jonka suunnittelussa oli mukana myös Heikki "Hector" Harma, silloinen Yleisradion musiikkitoimittaja. Ensimmäinen Rockradio-ohjelma lähetettiin 2.6.1980. Samana kesänä Harma jäi virkavapaalle Yleisradiosta ja Liete sai aluksi tehtäväkseen toimia hänen sijaisenaan. Siitä lähtien Liete on ollut päätoiminen musiikkitoimittaja. Radiomafian toiminnassa hän oli mukana sen perustamisesta lähtien.
Helsingin olympiastadion
Kohti olympiakisoja
Talvisodan syttymisen vuoksi vuoden 1940 olympiakisoja ei voitu pitää, mutta stadionilla käytiin 1940 kaatuneiden muistokilpailut sekä kolmoisyleisurheilumaaottelu Suomen, Ruotsin ja Saksan kesken. Vuonna 1941 stadionia käytettiin ensimmäisen kerran talviurheiluun, kun Suomi kohtasi Ruotsin jääpallo-ottelussa. Sotavuosina 1942, 1943 ja 1944 stadion toimi yleisurheilun Kalevan kisojen näyttämönä. Siipirakennukseen sijoitettu Suomen Urheilumuseo avasi ovensa 1943. Helsingin helmikuun 1944 suurpommituksissa stadion varioitui vain hiukan ja oli käytössä kesän ja syksyn 1944 yleisurheilutapahtumissa.
Sodan jälkeen Stadion oli näyttämönä suurille massatapahtumille kun muun muassa Työväen Urheiluliiton ensimmäinen suurnäytös, liittojuhlat, järjestettiin olympiastadionilla 1946. Vuonna 1947 Stadion oli päänäyttämönä SVUL:n järjestämille Suomen Suurkisoille. Lisäksi stadionilla järjestettiin miesten pikaluistelun MM-kisat vuonna 1948.
Olympialaiset 1952
thumb|upright|[[Paavo Nurmi sytyttää olympiatulen vuonna 1952.]]
XV olympiakisat järjestettiin Helsingissä vuonna 1952. Helsingin oikeus järjestää kisat varmistui vuonna 1947. Kisoihin osallistui 4 925 urheilijaa 69 maasta, mukaan lukien Neuvostoliitto ensimmäistä kertaa ja Saksa ensimmäistä kertaa toisen maailmansodan jälkeen. 17 urheilulajissa järjestettiin yhteensä 149 kilpailua. Olympiasoihdun sytyttivät juoksijasankarit Paavo Nurmi ja Hannes Kolehmainen. Kisat avasi virallisesti presidentti Juho Kusti Paasikivi.
Avajaisten ja päättäjäisten lisäksi olympiastadionilla kilpailtiin yleisurheilussa, kenttäratsastuksessa ja käytiin useita olympialaisten jalkapallo-otteluja muun muassa Unkari–Jugoslavia-loppuottelu.
Stadionin yleisökapasiteetti oli laajimmillaan juuri olympialaisten aikaan, jolloin katsojapaikkoja oli väliaikaisesti yli 70 000.
Olympiakisojen jälkeen
thumb|left|Televisioantennia siirretään stadionin torniin vuonna 1956. Olympiastadion sai 1955 nykyisen ulkomuotonsa, kun sinne rakennettiin Toivo Jäntin suunnittelemat toimistotilat ja ulkoseinään tehtiin puupanelointi. Jääpallon ensimmäiset maailmanmestaruuskisat pelattiin olympiastadionilla 1957. Mukana oli vain kolme joukkuetta, kun Norja jättäytyi pois kisoista. Kisat voitti Neuvostoliitto, ja Suomi tuli hopealle. Neuvostoliiton ja Suomen välistä ottelua seurasi Suomen jääpallohistorian suurin yleisö, yli 14 000 katsojaa. Miesten pikaluistelun MM-kisat järjestettiin toistamiseen 1958. Vuonna 1959 stadionilla järjestettiin ensimmäiset yleisurheilun Maailmankisat.
Stadionin pohjoiskarteeseen avattiin retkeilymaja vuonna 1961, ja 1962 stadionilla järjestettiin ensimmäisen kerran ammattilaisnyrkkeilyottelu, kun Olli Mäki otteli Davey Mooren kanssa höyhensarjan MM-tittelistä yli 23 000 katsojan edessä. Vuonna 1965 Manchester United pelasi stadionilla HJK:n vieraana Euroopan mestarien cupissa.
The Rolling Stones esiintyi stadionilla ensimmäisen kerran 1970 ja palasi sinne vuosina 1995, 1998, 2003 ja 2007. Vuonna 1971 stadionilla järjestettiin yleisurheilun EM-kilpailut, jotka muistetaan Juha Väätäisen voitoista 5 000 metrin ja 10 000 metrin juoksuissa. Vuonna 1974 järjestettiin SKP:n laillisen toiminnan 30-vuotisjuhlat, joissa taistolaiset olivat näyttävästi esillä. Yleisurheilun Eurooppa-cupin finaalia stadion isännöi 1977, jolloin tähtiä olivat esimerkiksi brittimailerit Sebastian Coe ja Steve Ovett. thumb|175px|right|Helsingin olympiastadion kuvattuna vuoden 1971 yleisurheilun EM-kisojen postimerkissä. Vuonna 1983 Olympiastadionilla pidettiin ensimmäiset yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut, joissa suomalaisista menestyivät erityisesti Tiina Lillak ja Arto Bryggare. Vuonna 1986 stadionilla pelattiin Lahden Kuusysin ja Steaua Bukarestin välinen eurocupin ottelu, jota seurasi talvisista oloista huolimatta yli 32 000 katsojaa.
Jalkapallomaajoukkueen kotiotteluiden yleisöennätys, 46 127 katsojaa, on myös saavutettu olympiastadionilla. Ennätys syntyi 31. toukokuuta 1989, kun Suomen jalkapallomaajoukkueen pelasi Alankomaita vastaan.
Vuonna 1994 yleisurheilun EM-kisat järjestettiin Helsingissä toisen kerran, ja suomalaisten sankariksi kohosi kävelijä Sari Essayah. Vuonna 1997 suomalaisten haaveet jalkapallon MM-kisojen jatkokarsinnasta kariutuivat omaan maaliin ottelussa Unkaria vastaan. Vielä samana vuonna stadion täyttyi kansainvälisen koiranäyttelyn osanottajista. 1997 oli myös vilkas konserttikesä, sillä stadionilla esiintyi kaksi kertaa Michael Jackson sekä lisäksi U2. 1999 FC Jokerit käytti stadionia kotikenttänä. Lisäksi HJK pelasi Mestarien liigan lohkovaiheen kotiottelunsa Olympiastadionilla syksyllä 1998, koska Klubin silloinen kotikenttä, Töölön pallokenttä, ei täyttänyt UEFAn vaatimuksia.
2000-luku
Runsaat 25 000 partiolaista kokoontui vuonna 2000 järjestön suurjuhlaan, ja samana vuonna Tuomas Kantelisen musiikkia kuultiin Kalle Holmbergin ohjaamassa Paavo Nurmi -oopperassa Paavo Suuri. Suuri juoksu. Suuri uni. Stadionilla soittivat esimerkiksi AC/DC vuonna 2001 ja Bruce Springsteen kahdessa konsertissa 2003.
Vuonna 2002 oli vuoden 1952 olympialaisista kulunut 50 vuotta. Sen kunniaksi julkaistiin nimellisarvoltaan 10 euron arvoinen juhlaraha, jonka kuva-aiheeseen kuuluu olympiastadion.
Yleisurheilun toiset MM-kisat Helsingissä 2005 muistetaan muun muassa huonosta säästä. Kisoja varten tehtiin stadionille kunnostus. Kaikki suorituspaikat, myös radan pinnoite, uusittiin. Suurin näkyvä uudistus on itäisen ”aurinkokatsomon” eli takasuoran viereisen katsomon kattaminen. Katoksen suunnitteli Arkkitehtitoimisto K2S Oy, sen rakennesuunnittelija oli Turun Juva Oy. Katoksen teräskannattajat toimitti pieksämäkeläinen konepaja Naaraharju Oy. Katoksen suunnittelijat ja toteuttajat saivat vuoden teräsrakenne -palkinnon 2005. Näin stadionin katettu katsomotila kasvoi 4 000 neliömetrillä ja paikkojen määrä kahdeksalla tuhannella. Uuden katoksen kokonaiskustannukset olivat 6,3 miljoonaa euroa. Myös eteläkaarteeseen rakennettiin median käyttöön väliaikainen katos, joka myöhemmin syksyllä purettiin ja myytiin nosturiyrittäjälle katokseksi.
Vuoden 2007 jalkapallon EM-karsintaottelu Suomen ja Belgian välillä sai tiedotusvälineissä huomiota Bubi-huuhkajan aiheuttaman pienen keskeytyksen vuoksi.
Vuonna 2011 olympiastadionilla pelattiin Talviklassikoksi kutsuttu SM-liigaottelu Jokerit–HIFK, jonka HIFK voitti 3–4. Ottelua oli seuraamassa yli 30 000 katsojaa. Kesällä 2012 olympiastadionilla käytiin yleisurheilun EM-kilpailut. Jalkapallon huippumaat, kuten Espanja ja Ranska tulivat Olympiastadionille MM-karsintoihin vuosina 2012–2013.
Vuonna 2014 suomalainen hiphop-artisti Cheek konsertoi olympiastadionilla ensimmäisenä yksittäisenä suomalaisena artistina. Hän esiintyi loppuunmyydyllä stadionilla 22. ja 23. elokuuta ja konserteissa oli yhteensä 80 000 katsojaa.
Peruskorjaus 2016–2020
thumb|Tunneli on täyden ratakierroksen mittainen 2-ratainen [[juoksurata kentän maanpäällisen juoksuradan alla.]] Stadion-säätiö julkaisi vuonna 2012 perusparannussuunnitelman stadionin modernisoimiseksi. Suunnittelutyö alkoi virallisesti maaliskuussa 2013, kun opetus- ja kulttuuriministeriö sekä Helsingin kaupunki tekivät sopimuksen perusparannuksen suunnittelusta. Valtio ja Helsinki kaupunki vastaavat suunnittelukustannuksista yhtä suurin osuuksin. Peruskorjaus alkoi vuonna 2016.
Remontin yhteydessä muun muassa etelä- ja pohjoiskaarteen katsomot katettiin, kaikki penkit muutettiin erillisiksi istuimiksi ja stadionin sisätilat uusittiin. Lokakuussa 2015 stadionin vanhat penkit myytiin yleisölle. Maan alle rakennettiin 20 000 neliötä uusia tiloja, muun muassa uusi palloiluhalli ja voimailusali. Ravintola- ja muu palvelutila kuusinkertaistui.
Remontin arvioitiin alun perin valmistuvan vuonna 2019. Uudistettu stadion avattiin lopulta elokuussa 2020.
Uudistustyön alkaessa hankkeen hinnaksi laskettiin 198 miljoonaa euroa. Hinta kuitenkin nousi hankkeen edetessä ja loppusummaksi tuli lähes 337 miljoonaa euroa. Alkuperäisissä kustannusarvioissa ei ollut otettu huomioon rakennuskustannusten nousua. Lisäksi esimerkiksi kallion louhinta ja vahvistaminen sekä kosteusvaurioituneiden rakenteiden uusiminen aiheuttivat suunniteltua enemmän työtä.
Olympiastadion peruskorjauksen arkkitehtonisen suunnitelman tekivät arkkitehtitoimistot K2S ja Arkkitehdit NRT. Ne palkittiin lokakuussa 2020 arkkitehtuurin Finlandia-palkinnolla. Voittajan valinnut muusikko-näyttelijä Paula Vesala kertoi halunneensa palkita historiantajuisen ja tyylikkään suojelutyön.
Rakennesuunnittelusta vastasi A-Insinöörit. Maanrakennustöitä lukuun ottamatta peruskorjauksen teki Skanska Talonrakennus Oy.
Ominaisuudet
thumb|Helsingin olympiastadion vuonna 1938. thumb|Helsingin olympiastadion [[yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2005|Yleisurheilun MM-kisojen 2005 aikaan.]] Stadion edustaa tyylisuunnaltaan funktionalismia, ja sitä on remontoitu useita kertoja. Itäkatsomo valmistui avajaisten jälkeen vuonna 1939. Nykyisen ulkomuotonsa stadion sai vuonna 1955, kun tilapäiskatsomot purettiin ja toimistotilat sekä ulkoseinän puupaneloinnit valmistuivat. Laajamittaisimmat muutos- ja korjaustyöt valmistuivat ennen yleisurheilun EM-kisoja 1994, kun muun muassa betonirakenteita uusittiin laajasti. Itäkatsomon puuverhoiltu katos valmistui 2005.
Helsingin olympiastadionin kapasiteetti on vaihdellut vuosikymmenten aikana. Suurimmillaan kapasiteetti oli olympialaisen aikana 1952, kun stadionille mahtui tilapäiskatsomoiden ansiosta 70 000 katsojaa. Stadionilla oli 1990-luvulle asti 50 000 paikkaa, joista 10 000 seisomakatsomossa. Ennen vuosien 2016–2020 remonttia stadionin kapasiteetti oli 39 784, joista noin 14 000 paikkaa oli katettuja. Vuonna 2020 valmistuneen peruskorjauksen jälkeen stadionin katsomokapasiteetti on 36 200 katsojaa.
Muut käyttäjät
Helsingin olympiastadionilla on järjestetty myös suurkonsertteja, kansanjuhlia ja muita massatapahtumia. Kenttäalueen lisäksi stadionilla on 11 sisäliikuntapaikkaa, jotka ovat ympärivuorokautisessa käytössä. Suomen Urheilumuseo ja Stadion Hostel toimivat stadionilla vuokralla.
Yleisöennätys
Olympiastadionin yleisöennätys on olympialaisten avajaisista, kun paikalla oli 70 435 katsojaa.
Liza Koshy
Elizabeth ”Liza” Shaila Koshy (s. 31. maaliskuuta 1996) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tubettaja ja televisiojuontaja.
Hän on näytellyt muun muassa Aday Walkeria Tyler Perryn kauhukomediaelokuvassa Boo! A Madea Halloween (2016) ja The Exploreria YouTube Premium -sarjassa Escape the Night (2017). Hän esiintyi pääosassa Violet Adamsina Hulun draamasarjassa Freakish (2016–2017). Hän on tuottajana ja myös esiintyy nimihenkilönä Youtube Premium -komediasarjassa Liza on Demand, joka julkaistiin kesäkuussa 2018. Koshy myös juontaa MTV:n televisiosarjaa Total Request Live (2017–) ja Nickelodeonin Double Dare -visailuohjelman uusintaversiota, jonka ensiesitys oli kesäkuussa 2018.
Kesäkuussa 2018 Koshyn pääkanavalla Youtubessa oli yli 15 miljoonaa tilaajaa, ja hänen kahdella kanavallaan oli yhteensä yli 2 miljardia näyttökertaa. Hän on saanut kaksi Streamy Awardsia, neljä Teen Choice Awardia ja Kids' Choice Awardin.
Sosiaalinen media
Koshy alkoi julkaista komediavideoita Vine-sovellukseen, vuonna 2013, käyttäjänimellä ”Lizzza”. Kun Vine lopetettiin vuonna 2017, Koshylla oli yli 5 miljoonaa seuraajaa. Vuoteen 2016 mennessä Koshy sai huomiota myös YouTube-videopalvelussa. Marraskuussa 2016, juuri ennen vuoden 2016 vaaleja, Koshy haastatteli YouTube-kanavallaan presidentti Barack Obamaa kannustaakseen ihmisiä äänestämään.
Vuonna 2017 Koshysta tuli "nopeimmin 10 miljoonaa tilaajaa saavuttanut YouTube-persoona". Videot hänen pääkanavallaan saavuttavat keskimäärin lähes 10 miljoonaa näyttökertaa. Kesäkuussa 2018 hänen toisella kanavallaan oli yli 6 miljoonaa tilaajaa. Heinäkuussa 2018 hänellä oli myös yli 17 miljoonaa seuraajaa Instagramissa, yli 11 miljoonaa Musical.ly-sivustolla ja yli 2,8 miljoonaa Facebookissa. Elokuuhun 2017 mennessä hänen seuraajamääränsä läpi sosiaalisen median oli yli 45 miljoonaa.
Näytteleminen
Vuonna 2016 Koshy esiintyi pääosassa Violet Adamsina Hulun alkuperäissarjassa Freakish. . Hän myös esiintyi Aday Walkerina kauhukomediassa Boo! A Madea Halloween ja omana itsenään YouTube Premium -sarjassa Jingle Ballin'. Koshy tähditti komediaelokuvaa ”FML” vuonna 2016.
Markku Parviainen
Markku Parviainen on suomalainen entinen maajoukkuetason taekwondoin ja Suomen taekwondomaajoukkueen entinen valmentaja.
Parviainen voitti pronssia vuoden 1988 EM-kisoissa. Hänellä on 6 danin musta vyö taekwondossa ja 3 danin musta vyö hapkidossa. Parviaisella nykyään on oma taekwondo-seura Huskvarnassa, Ruotsissa.
Suostunta
Suostunta eli suostuntavero (ruots. bevillning) tarkoitti pysyvien verojen lisäksi kannettua väliaikaista veroa.
Suostuntaveron käsite liittyy Ruotsissa jo keskiajalla vakiintuneeseen kansan itseverotusoikeuteen. Kuningas tarvitsi pysyvien verojen lisäksi perittäviin veroihin valtiopäivien suostumuksen. Säätyvaltiopäivät hyväksyi suostunnan, jota käytettiin kattamaan sellaisia menoja, joihin vakinaiset verotulot eivät riittäneet. Suostunnasta päättäessään valtiopäivät päätti myös, mihin tarkoitukseen sen tuotto oli käytettävä. Jos muut tulot riittivät, ei valtiontalouden hoitoon tarvittu valtiopäivien suostumusta.
Venäjän vallan aika
Säätyvaltiopäivien jälkeinen Suomen eduskunta pystyi ennen itsenäisyyden aikaa vain suostunnan avulla ratkaisevasti vaikuttamaan vuotuiseen talousarvioon. Vaikka senaatti ei olisikaan tehnyt suostuntaesitystä, eduskunta saattoi hyväksyä suostuntasäännöksiä ja pyytää hallitsijaa julkaisemaan ne. Hän saattoi olla käyttämättä hyväkseen suostuntaa tai käyttää sitä, mutta vain sellaiseen tarkoitukseen, johon eduskunta oli määrännyt.
Kimmo Hörkkö
Kimmo Hörkkö (s. 5. joulukuuta 1983 Rauma, Suomi) on suomalainen entinen jalkapalloilija, joka edusti suurimman osan urastaan kasvattajaseuraansa Pallo-Iiroja. 185 senttimetriä pitkän Hörkön pelipaikka oli uran alkuvuosina vasen laitapuolustaja, sittemmin hyökkääjä ja uran loppuvaiheessa keskikenttäpelaaja. Lokakuusta 2015 lähtien hän on toiminut P-Iirojen päävalmentajana.
Hörkkö on P-Iirojen oma kasvatti, joka siirtyi kaudeksi 2006 VPS:n riveihin. Yhden kauden ja 17 liigaottelun jälkeen hän siirtyi norjalaiseen Raufossiin, josta hän palasi kaudeksi 2008 kasvattajaseuraansa.
Hörkkö lopetti pelaajauransa kauden 2012 päätteeksi. Hän sai punaisen kortin viimeisessä ottelussaan Sporting Kristinaa vastaan 6. lokakuuta 2012. Hörkkö teki P-Iirojen edustusjoukkueseen paluun kaudella 2013. Toistamiseen Hörkkö palasi P-Iiroihin kaudella 2015 pelaten kaksi sarjaottelua.
Tilastot
''Päivitetty 18. kesäkuuta 2019.''
Andreea Bălan
Andrèn hajottua Bălan julkaisi 23. kesäkuuta 2002 uuden sooloalbumin nimeltään Te joci cu mine. Sen jälkeen hän on julkaissut urallaan yhteensä viisi studioalbumia ja kaksikymmentä musiikkivideota. Vuonna 2007 Bălan osallistui Dancing-tanssiohjelmaan, jonka hän myös voitti. Hän on myös sijoittunut toiseksi ohjelman kansainvälisessä versiossa nimeltään Dancing Around the World hänen kumppaninsa Petrișor Rudgen kanssa. Vuonna 2008 hän sijoittui samassa ohjelmassa kolmanneksi. Konserttien ehdoilla tilastoituna Bălan on yksi Romanian kaikkien aikojen menestyneimmistä artisteista. Bălan on saanut huomiota Romaniassa hänen vaikuttavilla esityksillään, yhdistellen täydellisesti musiikkia ja tanssia sekä vaihtamalla asuaan esityksien aikana yli kymmenen kertaa. Bălan on työskennellyt musiikin parissa muun muassa Connect-R:n, Keon ja Puyan kanssa.
Hamit Kaplan
Hamit Kaplan (20. syyskuuta 1934 – 5. tammikuuta 1976) oli turkkilainen painija ja olympiavoittaja.
Kaplan menestyi paremmin vapaapainissa vaikka voitti arvokisamitaleja myös kreikkalais-roomalaisessa painissa. Olympiakisoissa hän saavutti vapaapainissa niin kultaa, hopeaa kuin pronssiakin. Ainoan maailmanmestaruutensa hän voitti Istanbulissa 1957. Hopeaa sai silloin Wilfried Dietrich, joka puolestaan Rooman 1960 olympialaisissa jätti Kaplanin hopealle.
Espel
Espel on asutuskeskus Flevolandin provinssissa, Alankomaissa. Espel on osa Noordoostpolderin kuntaa. Vuonna 2006 Espelissä oli 1 380 asukasta, joista naisia oli 640 ja miehiä 740.
Espel sijaitsee noin kuusi kilometriä länteen kunnan keskuksesta, Emmeloordista. Linnuntietä Espelistä on matkaa Tollebeekiin 4,3 km, Creiliin 5,7 km ja Urkiin 6,5 km.
Espelin läpi kulkee pohjois–eteläsuunnassa N-712-tie Lemmeristä Urkiin.
Rakennettua aluetta Espelissä oli vuonna 2001 0,29 km² ja alue sisälsi 301 asuntoa.
Johan von Wright
Johan Magnus von Wright (31. maaliskuuta 1924 Helsinki – 30. huhtikuuta 2015 Kemiönsaari ) oli suomalainen psykologian tutkija ja filosofi. Johan von Wright nimitettiin vuonna 1983 Helsingin yliopiston soveltavan psykologian professoriksi.
Ville Kauppinen
Ville Kauppinen (s. 10. tammikuuta 1993) on suomalainen entinen jalkapallomaalivahti.
Johan von Wright
Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1942 (Tölö svenska samskola). Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1950 ja Oxfordin yliopistosta filosofian tohtoriksi 1955. Hän teki opintomatkoja Englantiin vuosina 1949, 1951–1953 ja 1963.
Ville Kauppinen
Futsalin puolella Kauppinen on kenttäpelaaja ja pelaajaprofiililtaan pohjapelaaja. Kauppinen edustaa Futsal-Liigassa pelaavaa valkeakoskelaista Futsal Mad Maxia kaudella 2020-2021.
Johan von Wright
Johan von Wright työskenteli Helsingin yliopiston psykologian laitoksen assistenttina 1952–1958. Hän oli Åbo Akademin psykologian dosentti vuodesta 1958 lähtien, ja Helsingin yliopiston psykologian dosentti vuodet 1960–1962. Svenska handelshögskolanin (Helsinki) psykologian apulaisprofessorina hän toimi vuonna 1960. Hän oli Turun yliopiston virkaatekevänä professorina 1958–1960 ja vuosina 1960–1983 professori sekä yhteiskunnallisen tiedekunnan dekaani vuosina 1969 ja 1973–1975. Hänellä oli Suomen Akatemian tutkijaprofessuuri 1975–1978. Helsingin yliopiston psykologian (erityisesti soveltavan psykologian) professorina hän oli vuodet 1983–1989. Hänellä oli useita luottamustehtäviä, hän toimi esimerkiksi Suomen psykologiliiton puheenjohtajana vuosina 1958–1967.
Ville Kauppinen
Nykyään Kauppinen vaikuttaa golfviheriöillä ja harjoittelee syksyisin ja keväisin Espanjassa tullakseen golfammattilaiseksi.
Johan von Wright
Yhdessä toisen vaimonsa Maijaliisa Rauste-von Wrightin kanssa hän kirjoitti laajasti käytetyn tenttikirjan Oppiminen ja koulutus.
Johan von Wright kuului suomalaiseen von Wright -aatelissukuun. Hänen isänsä oli jääkärimajuri ja metalliteollisuusyhdistyksen johtaja Sven von Wright. Filosofi Georg Henrik von Wright oli Johan Wrightin serkku. Johan von Wrightin tytär on kasvatustieteen professori Moira von Wright ja poika on Åbo Akademin tietojenkäsittelytieteen professori Joakim von Wright.
Leo Raivio
Leo Jukka Pekka Raivio (3. helmikuuta 1966 Espoo – 7. helmikuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Raivio kuului Q-teatterin perustajiin. Raivio on tunnettu veljensä Antti Raivion kirjoittamasta näytelmästä Skavabölen pojat, joka nosti Q-teatterin maineeseen 1990-luvun alussa. Näytelmä kertoo veljesten omasta nuoruudesta, ja sen pohjalta on tehty myös elokuva Skavabölen pojat. Raivio näytteli myös sivurooleja muiden muassa Kotikatu-televisiosarjassa ja Onnen maa -elokuvassa.
Raivio vetäytyi julkisuudesta 2000-luvun alkupuolella. Yleisradion tietojen mukaan hän sairastui tuolloin vakavasti. Raivio kuoli 7. helmikuuta 2018 sairaalassa 52-vuotiaana.
Salibandyn Euroopan cup 1995
Euroopan cup 1995 oli järjestyksessään kolmas salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Se järjestettiin Karlstadissa, Ruotsissa 27.–30. joulukuuta 1995. Joukkuemäärää oli tänä vuonna saatu naisissakin nostettua kahdeksaan.
Miesten turnauksen voitti ruotsalainen Kista, joka voitti finaalissa kaksinkertaisen mestarin Balrog IK:n. Naisten mestaruuden voitti edellisvuoden tapaan Sjöstad IF.
Marie Louise
Marie Louise Itävaltalainen (, koko nimeltään Maria Ludovica Leopoldina Franziska Therese Josepha Lucia von Habsburg-Lothringen, myöhemmin Maria Luigia d'Asburgo-Lorena, Duchessa di Parma, Piacenza, e Guastalla, 12. joulukuuta 1791, Wien – 17. joulukuuta 1847, Parma) oli Itävallan arkkiherttuatar, keisari Napoleon I:n toinen vaimo ja Ranskan keisarinna. Hänen isänsä oli Itävallan keisari Frans I.
Elämäkerta
Arkkiherttuatar Marie Louise syntyi Wienissä Frans I:n ja hänen toisen vaimonsa, serkkunsa Molempain Sisiliain Maria Teresan, tyttärenä. Hänen isotätinsä Marie-Antoinette teloitettiin vuonna 1793 giljotiinilla Ranskan vallankumouksen yhteydessä.
18-vuotias Marie Louise nai 11. maaliskuuta 1810 Napoléonin (tuolloin 40-vuotias) välittäjän välityksellä, ja liitto vahvistettiin seremoniassa Louvren kappelissa 1. huhtikuuta 1810. 20. maaliskuuta 1811 Marie-Louise synnytti pojan Napoléon François Joseph Charlesin, joka sai Rooman kuninkaan arvonimen. Marie-Louise toimi myös Ranskan sijaishallitsijana huhtikuusta joulukuuhun 1812 Napoleonin Venäjä-retken aikana ja huhtikuusta 1813 tammikuuhun 1814 Napoleonin ollessa sotaretkellä Saksassa. left|thumb|220px|Joseph-Boniface Franque: Marie Louise poikansa kanssa (1811) Kun Napoleon luopui kruunusta huhtikuussa 1814, Marie Louise poikineen pakeni Pariisista Bloisiin ja sieltä Wieniin. Pariisin rauhassa 30. huhtikuuta 1814 hän sai pitää keisarillisen arvonimensä ja puhuttelunsa, ja sen lisäksi hän sai Parman, Piacenzan ja Guastallan herttuakunnat perinnöllisiksi omistuksikseen. Wienin kongressi muutti kuitenkin sopimusta, ja Parman herttuakunnasta tehtiin vain henkilökohtainen omistus, jonka hallitsijasta päätettäisiin Marie Louisen kuoleman jälkeen. Vuonna 1817 solmittiin sopimus, joka salli Marie Louisen jättää herttuakunnan Bourbon-suvun jäsenille. Vuonna 1884 päätettiin, että Guatalla periytyisi Modenan herttualle.
Vuonna 1821 Marie Louise nai matrimonium ad morganaticam rakastajansa Adam-Adalbert von Neippergin. Pari sai kolme lasta, joista ensimmäinen syntyi ennen avioliittoa.
Edward Dickinson
pienoiskuva|Edward Dickinson vuonna 1896. Edward Dickinson (1. tammikuuta 1803 Amherst, Massachusetts – 16. kesäkuuta 1874 Boston, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja lakimies. Hänen tyttärensä oli runoilija Emily Dickinson.
Dickinson syntyi Amherstissa, Massachusettsissa. Hän valmistui Yale Collegesta 1823 ja opiskeli lakia Northamptonissa. Hän meni 6. toukokuuta 1828 naimisiin Emily Norcross Dickinsonin (1804–1882) kanssa. Tästä avioliitosta syntyi 10. joulukuuta 1830 tytär Emily.
Dickinson istui Massachusettsin edustajainhuoneessa 1838–1839, Massachusettsin senaatissa 1842–1843 sekä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1853–1855. Hänet valittiin jälleen Massachusettsin edustajainhuoneeseen vuonna 1873, mutta hän kuoli 16. kesäkuuta 1874 Bostonissa ja tuli haudatuksi West Cemeteryyn, Amherstiin.
Dickinsonien koti Amherstissa on museoitu.
Surplex
Surplex GmbH on Saksan Düsseldorfista käsin toimiva teollisuusalan huutokauppayritys, joka on erikoistunut käymään kauppaa käytetyillä koneilla. Yritys ostaa ja myy käytettyjä koneita ja teollisuuslaitteistoja maailmanlaajuisesti, pitää verkossa huutokauppoja sekä laatii lausuntoja ja arviointeja. Yritys kuuluu niihin harvoihin entisen New Economyn yrityksiin, joiden tilinpäätös näyttää positiivisia lukuja.
Yrityksen perustaminen
Surplex.com AG:n perustivat veljekset Bruno ja Florian Schick vuoden 1999 lopussa dot.com-aikakaudelle tyypillisenä startup-yrityksenä. Yrityksen pääideana oli kehittää verkkomarkkinapaikka, joka helpottaa käytetyillä koneilla käytävää kauppaa ja tekee erittäin pirstoutuneista käytettyjen koneiden markkinoista läpinäkyvämmät.
Surplexin B2B-alusta oli jo liiketoiminnan alkaessa johtava käytettyjen koneiden ja laitteistojen myynnissä käytettävä alusta, ja vuonna 2001 Forrester Research palkitsi sen parhaana alustana. Vuoteen 2006 asti Surplex julkaisi maailmanlaajuisesti suurinta käytettyjen teollisuustavaroiden ammattilehteä nimeltään .communicator (painos: 45 000).
Kriisi (2001–2003)
Kun dot.com-kupla puhkesi, myös Surplex.com AG ajautui vaikeaan kriisiin. Toimipaikkoja suljettiin, yhtiön päätoimipaikka siirrettiin Berliinistä takaisin Düsseldorfiin ja suurin osa 140 työpaikasta lakkautettiin. Maaliskuussa 2003 Michael Werker siirtyi Surplexin johtoon perinteisestä konerakennusfirmasta Deutz.
Vakauttaminen (2004–2009)
Vuosien 2004 ja 2009 välillä surplex.com-huutokauppa-alustaa kehitettiin jatkuvasti eteenpäin. Siitä lähtien Surplex on järjestänyt suuria teollisuushuutokauppoja esim. yrityksille Linde, ABB, ThyssenKrupp ja Bayer. Aluksi puhtaasti digitaalista liiketoiminnan mallia täydennettiin analogisilla palveluilla samaan tapaan kuin perinteisessä koneiden kaupankäynnissä. Strategian, jossa online- ja offline-kaupankäynti on yhdistetty toisiinsa, pohjalle Michael Werker ja Uli Stalter perustivat vuoden 2009 alussa Surplex GmbH:n.
Kansainvälistyminen (vuodesta 2010 alkaen)
Vuodesta 2010 Surplex GmbH on kasvanut jatkuvasti. Työntekijöiden määrä kasvoi vuoteen 2020 mennessä 15 työntekijästä 200 työntekijään, kun taas liikevaihto kipusi melkein 100 miljoonaan euroon (2019). Vuonna 2013 perustettiin Italiaan Surplex Srl, joka oli ensimmäisen toimipiste Saksan ulkopuolella. Tällä hetkellä Surplexilla on toimistoja 13 Euroopan maassa (tilanne marraskuussa 2020), esimerkiksi Espanjassa, Ranskassa ja Isossa-Britanniassa.
Kesästä 2020 saakka kansainvälisesti kokenut Ghislaine Duijmelings on toiminut Michael Werkerin ja Ulrich Stalterin rinnalla yrityksen kolmantena toimitusjohtajana.
Käänne parempaan
Yrityksen uudelleenjärjestelyn avulla ja keskittymällä perinteisiin palveluihin Surplex sai vahvistettua taloutensa. Nyt Surplex ei ole enää pelkkä virtuaalinen yritys vaan se tarjoaa myös konkreettisia palveluita, jotka koskevat käytettyjä koneita, kuten tapauskohtaista neuvontaa, arviointeja ja varastointia. Käytettyjä koneita ja tuotantolinjoja markkinoidaan maailmanlaajuisesti. Lisäksi Surplex järjestää isoja verkkohuutokauppatilaisuuksia (suorana ja verkossa) yrityksille, kuten Linde, ABB, ThyssenKrupp jaBayer.
Tuotteet
Vuonna 2020 huutokauppa-alusta toimii 16 eri kielellä liiketoiminnan ytimenä. Yli 500 huutokaupassa myydään vuosittain yli 55 000 teollisuustuotetta. Nämä teollisuustuotteet ovat tavallisesti peräisin toimintansa lopettaneista yrityksistä, yritysten uudelleenjärjestelyistä tai konkursseista. Surplex tarjoaa suoramyyntiä sekä kaikkia offline-palveluita, joita kansainvälisessä käytettyjen koneiden kaupassa tarvitaan. Niihin kuuluvat purku, lastaus ja tulliselvitykset. Surplex laatii lausuntoja ja arviointeja tuotenimellä Valuplex.
Aleksi Nieminen
Aleksi Nieminen (s. 15. joulukuuta 1991) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Tampereen Ilves-Kissoja. Aikaisemmin Nieminen on pelannut FC Hämeenlinnan sekä Valkeakosken Hakan joukkueissa.
Nieminen teki ensiesiintymisensä pääsarjatasolla kaudella 2011 pelaten Valkeakosken Hakassa yhden liigaottelun, jossa hän tuli vaihdosta kentälle.
Max Azria
thumb|Max Azria Max Azria (1. tammikuuta 1949 Tunisia – 6. toukokuuta 2019 ) oli yhdysvaltalainen muotisuunnittelija, joka perusti naistenvaatteita suunnittelevan BCBG-merkin vuonna 1989.
Elämäkerta
Alkuperältään tunisialainen Azria muutti Yhdysvaltoihin työskennelläkseen muotimaailmassa. Muutettuaan Kaliforniaan hän perusti BCBG:n, joka on lyhenne ranskankielisestä sanonnasta "Bon Chic, Bon Genre" ("Hyvä tyyli, hyvä asenne"). Saavuttettuaan suosiota valtion länsirannikolla merkistä tuli kuuluisa sen avattua lippulaivamyymälänsä New Yorkiin. Myöhemmin Azria perusti myös kalliimpaa muotia suunnittelevan Max Azria Collectionin, jota myydään erityisten boutique-myymälöiden kautta. Azria oli monien julkisuuden henkilöiden suosiossa, ja esimerkiksi vuonna 2009 laulajan Miley Cyrusin kanssa hän loi malliston Walmartia varten.
Signe Yletyinen
Signe Irene Yletyinen (o.s. Fagerström, 16. joulukuuta 1900 Hanko – 11. marraskuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Yletyinen maalasi alkuvaiheessa naturalistisesti, mutta siirtyi kohti ekspressionismia. Hänen lempiaiheitaan olivat kukka-asetelmat sekä akvarelleina että öljyväritöinä. Hän teki myös useita muotokuvia, kuten puolustusministeri Emil Skogin vaimosta Toini Skogista, NMKY:n pääsihteeristä Verner J. Aurolasta ja Ester Toivosen äidistä Lempi Helteestä.
Karppila
Karppila eli Podborvje on maaseututaajama Viipurinlahden pohjoisrannalla Leningradin alueen Viipurin piirien Tienhaaran (Seleznjovon) maalaiskunnassa. Karppila sijaitsee pienellä Viipurinlahteen työntyvällä niemellä Viipurista lounaaseen.
Signe Yletyinen
Yletyinen opiskeli Vapaassa taidekoulussa noin 1945–1949, mutta oli käynyt myös Ateneumin piirustuskoulun iltalinjaa 1920-luvun alussa. Vapaassa taidekoulussa Yletyistä opettivat Sulho Sipilä, Unto Pusa, Johannes Gebhard ja Sam Vanni. Lisäksi hän otti yksityistunteja Ruotsissa ja Norjassa, jossa häntä opetti muun muassa Einar Halfdan Berger.
Max Azria
Elämäkerta
Azria lähti vuonna 2016 BCBG:ltä, joka haettiin seuraavana vuonna konkurssiin. Yrityksellä oli 485 miljoonaa dollaria velkaa. Marquee Brands and Global Brands Group osti BCBG:n ja piti näin brändin hengissä.
Signe Yletyinen
Ompeluateljee
Yletyinen teki päätyönsä Bersinin ompeluateljeessa Bulevardilla, jossa sai ompeluopin ja suoritti räätälitutkinnon. Hän suunnitteli iltapukuihin vaativia paljetti- ja helmikoristeluja ja valmisti juhlapukujen kukkakoristeita. Ateljee Bersin muutti Yhdysvaltoihin 1920-luvun puolivälissä, jolloin Yletyinen perusti oman ompeluateljeen, jossa oli kaksi apulaista. Hän suunnitteli, leikkasi ja teki sovitukset itse.
Karppila
Historia
Suomelle kuuluessaan Karppilan kylä kuului Viipurin maalaiskuntaan. Se sijaitsi maalaiskunnan länsirajalla ja rajoittui lännessä Vahvialaan kuntaan ja Viipurin kaupunkiin kuuluneeseen Uuraan satama-alueeseen. Karppilan naapurikyliä olivat Hapenensaari Viipurin maalaiskunnan alueella sekä Tervajoki Vahvialan puolella.
Asutus ja elinkeinot
Karppilassa oli 551 asukasta vuonna 1937. Maatalous oli tärkeä elinkeino Karppilassa. Vuonna 1937 Karppilassa oli 280 ha metsää, 73 ha peltoa ja seitsemän ha niittyä. Maatalouden ohella harjoitettiin sivuelinkeinona kalastusta Viipurinlahdella. Kylässä oli T:mi L. Vaittisen kauppa ja Viipurin Osuusliikkeen myymälä. Kylässä toimi urheiluseura Karppilan Kaiku, joka oli perustettu vuonna 1921.
Signe Yletyinen
Taidemaalarina
Yletyinen teki 1940- ja 1950-luvuilla maalausmatkoja kesäisin Norjan Lofooteille sekä muualle Pohjois-Norjaan, Tanskaan ja Ruotsiin maalaamaan maisemia. Nämä maalaukset olivat suosittuja ja hän sai myös tilauksia asiakkaiden aiheista.
Karppila
Kansakoulu
Karppilan kylä muodosti oman kansakoulupiirin. Aikaisemmin Karppila oli kuulunut Tervajoen koulupiiriin, mutta kun Tervajoki vuonna 1921 siirtyi vastaperustettuun Vahvialan kuntaan jäi Karppila ilman koulua. Viipurin maalaiskunta luovutti Tervajoen koulun Vahvialan kunnalle vuonna 1928, jonka jälkeen Karppilan kylän keskustaan rakennettiin koulu ja erillinen opettajien asuinrakennus. Vuonna 1939 koulussa oli kolme opettajaa ja 58 oppilasta. Koulun rakennukset tuhoutuivat talvisodassa ja jatkosodan aikana rakennettiin uusi komea tiilinen koulu vuosina 1943–1944.
Sota-aika
Aivan talvisodan loppuvaiheessa taistelut ulottuivat Karppilan alueelle, kun neuvostojoukot pääsivät ylittämään jäätyneen Viipurinlahden. Kylän väestö oli evakuoitu muualle Suomeen jo ennen tätä. Moskovan rauhassa 1940 Viipurin maalaiskunta Karppila mukaan lukien siirtyi Neuvostoliitolle. Jatkosodassa luovutetut alueet valloitettiin takaisin vuonna 1941 ja kyläläiset pääsivät palaamaan koteihinsa. Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä kesällä 1944.
Signe Yletyinen
Taidemaalarina
Suomessa Yletyinen maalasi mielellään kesähuvilallaan Tammisaaren Tenholassa, Espoon Saarijärvellä ja Mikkelin Otavassa.
Yletyinen piti näyttelyitä 1940- ja 1950-luvuilla Kumlinin Taidesalongissa Helsingissä ja maalausmatkojensa yhteydessä Norjassa, Ruotsissa ja Tanskassa. Hän maalasi 1980-luvun alkuun asti.
Kiss Symphony
KISS Symphony on hard rock -yhtye Kissin live-dvd. Sillä Kiss soittaa Melbournen sinfoniaorkesterin kanssa Australian Melbournessa. Samasta konsertista on tehty myös albumi Kiss Symphony: Alive IV. Kissin riveissä esiintyvät Gene Simmons, Paul Stanley, Tommy Thayer ja Peter Criss. Dvd on myynyt Yhdysvalloissa multiplatinaa.
Kappalelista
Osa 1: KISS
Osa 2: KISS & The Melbourne Symphony Ensemble
Osa 3: KISS & The Melbourne Symphony Orchestra
Joni Ollikainen
Joni Ollikainen (s. 8. kesäkuuta 1992) on suomalainen näyttelijä, juontaja, rap-artisti ja musiikkituottaja. Hän esiintyi Mika Joenperän roolissa MTV3-kanavan Salatut elämät -sarjassa (2017-2018). Vuonna 2018 Ollikainen nähtiin nuorena Remu Aaltosena Suomen musiikkiteatterin Ganes-musikaalissa ympäri Suomea.