cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eupalinoksen tunneli
Tunnelinosien linjausten laskeminen ja kohtaamisen toteutus
Vaadittujen korjausten seurauksena pohjoiseen tunnelinosaan on tehty ylimääräisiä mutkia samalla kun eteläisen osan rakentaminen on todennäköisesti välillä pysäytetty. Koska linjauksissa on edelleen ollut heittoa, muutoin suora eteläinen tunnelinosa on käännetty kohti itää, jotta kohtaamisalue pohjoisesta tulevan osan kanssa levenisi 1,8 metristä (tunnelien leveys) 17 metriin. Tämän jälkeen tunnelit on saatettu yhteen niin, että pohjoinen tunnelinosa tekee mutkan ja kohtaa eteläisen osan sen länsipuolelta lähes suorassa kulmassa:
pienoiskuva|none|upright=1.7|Ylhäältä nähty läpileikkaus tunnelinosien kohtaamisesta.
Vastaavasti tunnelinosien korkeutta lisättiin niiden kohtaamisen lähetessä, minkä oli ilmeisesti tarkoitus lisätä kohtaamisen todennäköisyyttä. Tällöin pohjoisosan kattoa korotettiin 2,5 metriä ja eteläosan lattiaa laskettiin 0,6 metriä, jolloin korkeussuunnassa kohtaamisalue kasvoi 5 metriin:
pienoiskuva|none|upright=1.7|Sivulta nähty läpileikkaus tunnelinosien kohtaamisesta.
Viimeisessä vaiheessa tunnelinosien yhteensaattamisessa on voitu käyttää äänihavaintoja. Kyseisessä kallioperässä ääni on kuulunut noin 12 metrin etäisyydeltä. Lopulta tunnelinosat kohtasivat lähes suoraan vuorenhuipun alapuolella, mutta Olsonin mukaan tämä on todennäköisesti sattumaa, ei suunniteltua.
Mm
Mm tai MM tarkoittaa seuraavia:
Katso myös
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Henkikirjoittaja
Henkikirjoittaja on virka Digi- ja väestötietovirastossa ja Ahvenanmaan valtionvirastossa. Henkikirjoittaja toimittaa siviilivihkimisiä ja toimii julkisena notaarina ja kaupanvahvistajana. Nimitys tulee pääasiallisesta tehtävästä väestökirjanpidon hoidosta. Henkikirjoittajalta edellytetään muuta oikeustieteen ylempää korkeakoulututkintoa kuin kansainvälisen ja vertailevan oikeustieteen maisterin tutkintoa.
Dallago
Dallago on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1959
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1959 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 28. kausi. Kaudella 1959 Mestaruussarja pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Mestaruussarjasta putosi vain yksi joukkue, kun sarjaa laajennettiin kaudelle 1960 kahdella joukkueella.
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti HIFK, joka varmisti kuudennen mestaruutensa viimeisellä kierroksella 25. lokakuuta, kun se voitti Hakan Hannu Kankkosen, Carl-Magnus Ekmanin ja Åke Lindmanin maaleilla 3–1. Viimeiseksi sijoittunut GBK putosi Suomensarjaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1959 voitti TPS:n Matti Sundelin 21 maalilla. Palloliitto valitsi vuoden 1959 jalkapalloilijaksi Mestaruussarjassa pelanneen HIFK:n Unto Nevalaisen. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1959 oli yhteensä 224 322 henkeä eli keskimäärin 2 492 katsojaa ottelua kohti. Yleisökeskiarvo oli Mestaruussarjan uusi ennätys. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 13. syyskuuta Olympiastadionilla pelatussa ottelussa HIFK–RU-38, kun ottelua saapui seuraamaan 7 102 katsojaa.
KuPS:in vastustajaksi kauden 1959–60 Euroopan Cupin karsintakierrokselle arvottiin länsisaksalainen Eintracht Frankfurt, mutta KuPS luopui cupista pelaamatta otteluakaan.
Joukkueet
Mestaruussarjaan osallistui 10 joukkuetta, joista seitsemän kaudelta 1958 ja kolme nousijaa kauden 1958 Suomensarjasta. Suomensarjan Etelälohkon voittaja P-Pojat, Länsilohkon voittaja RU-38 ja Pohjoislohkon voittaja GBK nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeisiksi jääneet I-Kissat, VPS:n ja KTP:n.
Huom. Valkeakoski oli kauppala.
Sarjataulukko
Lähde: Jalkapallokirja 1960
(M) = Suomen mestari; (P) = Putoaja
Huomautukset:
Maalintekijät
Lähde: Jalkapallokirja 1960
Yleisömäärät
Huom. Palloliiton vahvistama lopullinen yleisömäärä oli 224 322 katsojaa. Tilastossa seurojen ilmoittamat alustavat yleisömäärät. Luvut koottu Helsingin Sanomien otteluraporteista.
Suomen mestarit
Lähteet: Jalkapallokirja 1981 ; Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006
Lennart Nylander
Petter Lennart Alexander Nylander (13. helmikuuta 1886 Hammars, Porvoon maalaiskunta – 4. toukokuuta 1967 Porvoo) oli suomalainen kunnansihteeri ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Nylander opiskeli 1907–1908 Porvoon kansankorkeakoulussa. Hän oli 1911–1912 Borgåbladet-lehden toimittajana, oli myös jonkin aikaa August Eklöfin palveluksessa ja toimi sitten Porvoon maalaiskunnan kunnansihteerinä 1922–1951.
Nylander julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa 17-vuotiaana. Hän kirjoitti sitten useita näytelmiä Hammarsin nuorisoseuran näyttämöä varten, jossa hän toimi myös itse näyttelijänä.
Matt Skelton
Matt "The Bedford Banger" Skelton (s. 23. tammikuuta 1967, Bedford, Englanti) on uransa lopettanut englantilainen raskaansarjan nyrkkeilijä ja hallitseva ammattilaisten raskaansarjan Euroopan mestari. Skelton on oikeakätinen, eli nyrkkeilytermein orthodox. Vuonna 2010 Skelton joutui viideksi kuukaudeksi vankilaan ylinopeudesta.
Ura
Skelton aloitti nyrkkeilyuransa verrattaen vanhana - vasta 35-vuotiaana vuonna 2002 harjoitettuaan sitä ennen huipputasolla potkunyrkkeilyä.
Matt Skeltonilla on yksi MMA-ottelu takanaan. Marraskuun 3. päivänä vuonna 2001 hän hävisi Ton Eriksonille ajassa 1.11 ensimmäisessä erässä.
Ensimmäisessä ammattilaisnyrkkeilyottelussaan syyskuussa 2002 Skelton tyrmäsi Gifford Shillingfordin ottelun ehdittyä toiseen eräänsä. Nyrkkeilykehässä Skelton kohdannut monia lähellä huippua olevia kamppailijoita, kuten Michael Sprottin ja Julius Francisin. Vuonna 2006 Skelton otteli kahdesti Danny Williamsia vastaan kansainyhteisön raskaan sarjan mestaruudesta. Ensimmäisessä kohtaamisessa hän kärsi hajaäänitappion, mutta toisessa ottelussa voitti mestaruuden kaikin tuomariäänin. Tammikuussa 2008 Skelton kohtasi WBA-liiton hallitsevan maailmanmestarin, voittamattoman Ruslan Chagaevin. Ottelussa oli panoksena Chagaevin mestaruus. Ottelu käytiin 19.01.2008 Saksassa. Ottelu päätyi Chagaevin pistevoittoon 12 erän jälkeen. Vuoden 2008 joulukuussa Skelton voitti nimiinsä avoimena olleen raskaan sarjan Euroopan mestaruuden vastustajansa Paolo Vidozin luovutettua kamppailun ennen kymmenennen erän alkua. Skelton menetti vyönsä ensimmäisessä puolustusottelussaan Martin Roganille.
Skelton jatkoi uraansa 19.09.2009 tappiollisesti luovuttaen saksalaiselle Francesco Pianetalle kahdeksannessa erässä.
Skeltonin valmentajana toimi Frank Maloney
Josh Mahura
Josh Mahura (s. 5. toukokuuta 1998 St. Albert, Alberta) on kanadalainen jääkiekkoilija. Puolustajana pelaava Mahura edustaa NHL-seura Florida Panthersia. Kaudella 2018–2019 alkaneella NHL-urallaan Mahura on pelannut 28 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia ja seitsemän syöttöä eli yhdeksän tehopistettä. Tilastot päivitetty 21. joulukuuta 2019.
Anaheim Ducks varasi Mahuran vuoden 2016. Kaudella hän pelasi ensimmäiset ottelunsa NHL-liigassa. Elokuussa 2021 Mahura teki Ducksin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kauden alussa Ducks laittoi Mahuran vapaiden pelaajien waivers-listalle, josta Florida Panthers valitsi hänet.
Faxen kunta
Faxe on Sjællandin alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 36 557 asukasta, ja sen pinta-ala oli 404,9 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on nimeltään Haslev.
Seurakunnat
Seuraavassa on esitetty luettelo kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista. Luettelon numerot viittaavat oheisen kartan numeroihin.
Daniel Webster Jones
pienoiskuva|Daniel Webster Jones vuonna 1904.Daniel Webster Jones (15. joulukuuta 1839 – 25. joulukuuta 1918) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Arkansas'n 19. kuvernöörinä vuosina 1897–1901.
Jones syntyi Teksasissa, mutta muutti jo vuonna 1840 perheineen Arkansas'han. Hän opiskeli lakia ja oli viimeinen Arkansas'n kuvernöörinä toiminut Yhdysvaltain sisällissodan veteraani.
Jones kuoli joulukuussa 1918 ja tuli haudatuksi Oakland Cemeteryyn Little Rockiin.
William Meade Fishback
pienoiskuva|William Meade Fishback William Meade Fishback (5. marraskuuta 1831 – 9. helmikuuta 1903) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Fishback syntyi Virginiassa ja opiskeli lakia Virginian yliopistossa, josta valmistui vuonna 1855. Hän muutti Illinoisiin ja vuonna 1858 Arkansas'n Greenwoodiin. Hän oli Yhdysvaltain sisällissodassa eversti.
William Meade Fishback toimi Arkansas'n kuvernöörinä vuosina 1893–1895. Häntä edelsi James Philip Eagle ja seurasi James Paul Clarke.
Risto Bogdanov
Risto Bogdanov (1900 Vuonninen – 1931 Leningrad) oli vienankarjalainen kirjailija ja kansanperinteen kerääjä.
Bogdanovin isä Harittana Bogdanov siirtyi Venäjän sisällissodan aikana Suomeen vaimonsa ja perheen kahden nuorimman pojan Asjon ja Vasselein kanssa. Risto Bogdanov ja hänen vanhempi veljensä Miihkali (Miina) olivat ennen Venäjän vallankumousta työssä renkeinä sekä työmiehinä Muurmannin radan rakennustyömaalla. Risto kävi koulua kotikylässään, ja sen jälkeen hän kävi Petroskoin opettajaseminaaria. Palattuaan Petroskoista hän perusti sissiosaston, johon kuului miehiä Vuonnisen kylästä ja muista Vienan Karjalan rajakylistä. Tämä osasto taisteli Suomen puolelta tulleita vapaaehtoisretkikuntia, muun muassa Malmin retkikuntaa, vastaan.
Sotatoimien päätyttyä Bogdanov oli mukana perustamassa vuonna 1922 Karjalan kommuuni-lehden yhteyteen ensimmäistä suomenkielistä kirjallisuuskerhoa. Tämä kerho julkaisi suomenkielistä aikakauslehteä Nuori raataja. Hän lähti sitten opiskelemaan Moskovaan Idän Työtätekevien Kommunistiseen Yliopistoon ja palasi Neuvosto-Karjalaan vuonna 1924. Bogdanov kiersi karjalaiskylissä ja keräsi kansanrunoja, arvoituksia ja muuta kansanperinnettä. Hän järjesti myös kokouksia ja toimi puolueen puhujana. Lisäksi Bogdanov kirjoitti Karjalan kommuuni-lehteen ja Punakantele-aikakauslehteen.
Zebrahead
Zebrahead on yhdysvaltalainen rap-punk-yhtye, joka aloitti toimintansa vuonna 1996. Yhtye perustettiin La Habrassa Kaliforniassa. Yhtyeen levy-yhtiönä toimii Columbia Records. Vuoden 2008 lopussa Zebrahead kiersi Eurooppaa yhdessä Simple Planin kanssa ja vieraili myös Suomessa. Zebrahead on tehnyt musiikkia myös peliin Sonic the Hedgehog (2006) (kappale His World).
Teillä laki, meillä laulu
Teillä laki, meillä laulu on rap/funk -yhtye Tulenkantajien toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 22. helmikuuta 2002 ja sen julkaisi Poko Records. Albumi julkaistiin CD:nä ja vinyylinä.
Albumilla oli alkujaan tarkoitus olla myös kappale nimeltä "Hei nisti", joka oli coveri Curtis Mayfieldin Stone Junkiesta, mutta oikeudet kappaleen julkaisulle saatiin liian myöhään ja "Hei nisti" jäi pois levyltä. Kappaletta esitettiin kuitenkin keikoilla ja se julkaistiin vuoden 2020 uusintapainoksella bonuskappaleena.
Bretagne
Bretagne, bretonin kielellä Breizh , on yksi Ranskan 18 hallintoalueesta. Se käsittää matalavuorisen niemimaan Ranskan länsirannikolla Englannin kanaalin ja Biskajanlahden välissä. Pääkaupunki on Rennes, joka on myös 207 922 asukkaallaan alueen suurin kaupunki. Muita suuria kaupunkeja ovat Brest (142 722 as.), Quimper (63 961 as.), Lorient (58 135 as.) ja Vannes (52 984 as.). Nykyisen Bretagnen pinta-ala on 27 209 km², ja sen asukasluku oli vuonna 2007 3 120 288. Historiallisesti Bretagne on käsittänyt myös osia nykyisestä Pays de la Loiresta ja sen pääkaupungin Nantesin; alue mielletään edelleen joissain yhteyksissä osaksi Bretagnea.
Maantiede
280px|thumb|vasen|Bretagnen kartta. Pinta-alaltaan Bretagne on 27 209 km². Alueen kallioperä on pääasiassa graniittia ja liuskekiveä, ja maaperä on myös hyvin hapanta. Bretagnella on yli 2 000 kilometriä vaihtelevaa rannikkoa: paikasta riippuen rannikolla on dyynejä tai kallioita. Vuoroveden vaikutus rannikolla on huomattava, ja erityisen huomattavaa se on St-Brieucin ja St-Michelin lahdilla, joissa laskuveden aikaan paljastuu kilometreittäin meren hiekkapohjaa. Etelärannikko on maanmuodostukseltaan matalaa ja tasaista, kun taas lännessä ja pohjoisessa rannikolla tyypillisiä ovat korkeat kalliot. Sisämaassa on suurehkoja metsäalueita ja maaperän peittämiä graniittisia tasankoja. Aikoinaan sisämaalle oli tyypillinen myös pensasaitojen muodostama maisema, mutta se on paljolti kadonnut maatalouden kehittymisen myötä. Lännessä on nimellä Monts d'Arrée tunnetut mäet, jotka muodostavat Bretagnen korkeimmat kohdat.
Bretagnen ilmasto on suhteellisen leuto, mikä johtuu Golfvirran läheisyydestä. Talvet ovat lämpimiä, ja tavallisesti alueella on vain vähän lunta ja jäätä. Kesät ovat viileitä lämpötilan vaihdellessa tavallisesti 4,4–18 °C välillä. Keskimääräinen vuosittainen sademäärä on 104 senttimetriä.
Luonto
Nisäkkäistä Bretagnessa on runsaasti muun muassa metsäkauriita, villisikoja ja kettuja. Puhtaissa vesistöissä tavataan myös saukkoja ja Eurooppaan istutettuja rämemajavia. Rannikolla tavataan useita lintulajeja ja merellä hylkeitä ja delfiinejä. Rannikkovesissä kasvaa lisäksi yli 600 merilevälajia, joista suurta osaa käytetään lannoitteena. Aikoinaan suuret tammesta, pyökeistä ja kastanjapuista koostuneet metsät on paljolti hakattu, kun niitä käytettiin aikoinaan laivojen rakennuksessa. Joitakin metsäalueita, kuten Forêt de Fourgès ja Forêt de Paimpont on säilynyt nykypäiviin saakka.
Bretagnen vesialueilla on sattunut useampi öljyturma. Vuonna 1978 laiva Amoco Cadiz haaksirikkoutui, ja siitä vuotanut öljy levisi satojen kilometrien pituudelle Bretagnen rannikolla. Vuonna 1999 tapahtui samanlainen onnettomuus, kun laiva Erika haaksirikkoutui. Nykyisin suurimpia ympäristöongelmia on jokien suuret nitraattipitoisuudet, mikä johtuu torjunta-aineiden laajamittaisesta käytöstä.
Roomalaisaika
Vaikka keltit olivat tunnettuja sotaisuudestaan, heistä ei ollut vastusta laajenevalle Rooman valtakunnalle. Julius Caesar voitti alueen voimakkaimman heimon venetit meritaistelussa Morbihaninlahdella, ja valloitetusta alueesta tuli Rooman valtakunnan Armorikan provinssi. Ei ole tiedossa missä mittakaavassa roomalaisia muutti alueelle, mutta paikallinen yläluokka alkoi rakennuttaa roomalaisen yläluokan tapaan itselleen villoja, sekä kylpylöitä. Rooman vallan ajan jättämät merkit eivät kuitenkaan ole kovin laajoja.
Bretagnen synty
200px|thumb|oikea|Kelttiläiset muuttoaallot Britanniasta muualle Eurooppaan. Nykyinen Bretagne kehittyi paljolti Rooman valtakauden jälkeen 400- ja 500-luvuilla jaa. Tuolloin Britanniasta alkoi saapua kelttiläisiä brittejä, jotka muuttivat anglosaksien tieltä pois. Britanniassa puhutulle kornille läheistä sukua oleva bretonin kieli kehittyi Bretagnessa. Tällöin itäisen ja läntisen Bretagnen välille syntyi ero, kun lännessä puhuttiin kelttiläistä kieltä ja idässä latinaa ja siitä kehittynyttä galloa. Samoin Bretagnen itäiset osat joutuivat roomalaiskatolisen kirkon piiriin frankkien kautta kristinuskon tullessa länsiosiin lähinnä irlantilaisten munkkien tuomana. Itäiset osatkaan eivät joutuneet kokonaan frankkien vallan alle, vaan niistä tuli eräänlaista ei-kenenkään-maata. Frankit yrittivät Ludvig Hurskaan valtakaudella kukistaa Bretagnea, mutta he eivät pystyneet asettamaan valtaansa alueelle kuin väliaikaisesti. Ludvig Hurskas sai alueen lopulta haltuunsa nimitettyään aluetta hallitsemaan bretonipäällikkö Nominoën, mutta hänen seuraajansa Kaarle Kaljupään aikana välit kiristyivät jälleen Nominoën yrittäessä ottaa haltuunsa Bretagnen ja frankkien valtakunnan välisen ei-kenenkään-maan. Bretonit voittivat Kaljupään Ballonin taistelussa, ja tämän piti antaa Nominoëlle kuninkaan arvo ja luopua ei-kenenkään-maasta. Voiton jälkeen alkoi kehittyä Bretagnen valtio.
Alueella alkoivat liikkua viikingit, jotka polttivat ja ryöstivät Bretagnen rannikkoalueita. Monet bretonipäälliköt pakenivat väliaikaisesti Ranskaan, josta he toivat palatessaan mukanaan ranskan kielen. Viikingit voitettiin Questembertin taistelussa vuonna 888, mikä toi lyhyen tauon viikinkihyökkäyksiin. Viikingit palasivat ja ryöstivät Landévennecin vuonna 913, mutta heidät voitettiin jälleen Alain Barbetorten johdolla, mikä merkitsi viikinkien hyökkäysten loppua. Voiton jälkeen Barbetorte teki Nantesista Bretagnen herttuakunnan pääkaupungin.
Bretagnen herttuakunta
190px|thumb|vasen|Piirros [[Roche-Derrienin taistelusta Bretagnen perimyssodan ajalta.]] Barbetorten kuoltua Bretagnen sisäiset ristiriidat mahdollistivat ulkoisten voimien puuttumisen maan sisäisiin asioihin. Vilhelm Valloittaja soti joukkoineen Bretagnessa kannattamansa herttuaehdokkaan puolesta, ja myöhemmin hänen lähdettyään Englantiin vuonna 1066 monet bretonit taistelivat hänen puolellaan ja saivat palkkioksi maita Britanniasta. Ranskakin kiinnostui jälleen alueesta, ja onnistuneiden naimakauppojen kautta Bretagnessa oli kiinteät yhteydet Ranskaan vuoteen 1213 mennessä. Maata heikensi edelleen paikallisten lordien vaatimukset autonomiasta ja herttua Jean III:n kuoltua vuonna 1341 syttynyt perimyssota. Herttuan tittelistä taistelivat Jeanin sukulaiset: velipuoli Jean de Monfort ja veljentytär Jeanne de Penthièvre. Ranska tuki Penthièvreä, joka oli naimisissa Ranskan kuninkaan veljenpojan kanssa. Monfortilla oli puolestaan yhteyksiä Edvard III:nteen, ja häntä tukivat englantilaiset joukot. Perimyssota jatkui 20 vuoden ajan osana satavuotista sotaa. Herttuaksi nousi lopulta Jean de Monfortin poika Jean IV.
Monfortien dynastian aikana Bretagnen herttuakunnassa jatkui pitkään suhteellisen rauhallinen aika. Bretagne joutui jälleen kahnaukseen Ranskan kanssa, kun kuningas Ludvig XI vaati aluetta itselleen. Syttyneessä sodassa suuri osa Bretagnen yläluokasta asettui Ranskan puolelle herttua François II:ta vastaan. Ranskalaiset voittivat bretagnelaiset Saint-Aubin-du-Cormier'n taistelussa vuonna 1488. François kuoli pian taistelun jälkeen, ja hänen tyttärensä Anna Bretagnelainen naitettiin Ranskan määräyksestä ensin Kaarle VIII:lle ja tämän kuoltua Ludvig XI:tä seuranneelle Ludvig XII:lle. Annasta tuli kansan keskuudessa suosittu, ja hänet nähtiin Bretagnen itsenäisyyden symbolina, vaikka poliittisesti tilanne olikin päinvastainen. Anna sai 18 lasta, joista vain kaksi tytärtä eli aikuisikään saakka. Yksi hänen tyttäristään naitettiin Annan kuoltua vuonna 1514 kruununperijä Frans I:lle, joka solmi Ranskan kanssa Vannesissa unionisopimuksen vuonna 1532. Bretagnesta tuli osa Ranskaa, mutta se säilytti etuoikeuksia, kuten omat oikeusistuimet ja asukkaiden vapauden asepalveluksesta.
James Paul Clarke
thumb|right|James Paul Clarke James Paul Clarke (18. kesäkuuta 1854 – 1. lokakuuta 1916) oli yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko.
Bretagne
Itsehallinnollisena Ranskan osana
Ranskan vallan alaisuuden alkukautta pidetään Bretagnen kulta-aikana. Pellavaa myytiin suuressa mittakaavassa Englantiin, ja kalastuksesta tuli tärkeä elinkeino. Kaupankäynti toi varallisuutta alueelle, ja moniin kaupunkeihin rakennettiin uusia kirkkoja ja taloja. Rennesistä tuli alueen uusi pääkaupunki. Uskonsodat vaikuttivat Bretagneenkin, jossa suurin osa väestöstä oli katolilaisia, mutta jossa jotkin yläluokan suvut kääntyivät protestanttisuuteen. Alueella taisteltiin etenkin vuosien 1589–1598 aikana. Paikalle tuli ulkomaalaisia sotilaita: englantilaisia protestanttien ja espanjalaisia katolilaisten avuksi. Sodan aikana Saint-Malon kaupunki julistautui itsenäiseksi, mutta itsenäisyyttä kesti vain neljä vuotta ennen sen antautumista. Uskonsodat päättyivät lopulta Henrik IV:n käännyttyä katolilaisuuteen.
James Paul Clarke
Clarke syntyi Mississippissä, opiskeli lakia ja valmistui Virginian yliopistosta 1878. Hän istui Arkansas’n edustajainhuoneessa vuosina 1886–1888 ja senaatissa sen jälkeen vuoteen 1892. Hän toimi Arkansas’n kuvernöörinä vuosina 1895–1897.
Bretagne
Itsehallinnollisena Ranskan osana
Sodan jälkeen Bretagnessa alkoi jälleen nousukausi. Uskonsotien seurauksena alkoi voimakas vastareformaatio, ja alueelle rakennettiin lukuisia uusia kirkkoja ja kappeleita. Useat lähetyssaarnaajat alkoivat lisäksi toimia maaseutuväestön parissa vahvistaakseen näiden katolilaisuutta. Kuuluisimpia näistä lähetyssaarnaajista olivat Michel le Nobletz ja Père Julien Maunoir. Molemmat heistä toimivat kansan parissa bretonin kielellä. 1600-luvun alkupuolella Bretagnen satamia ja laivastotukikohtia kehitettiin. Vuonna 1631 Brestistä tuli Ranskan laivaston päätukikohta, ja vuonna 1666 perustettiin Lorientin kaupunki laivanrakennusteollisuutta varten. Nantesista oli tullut tärkeä kansainvälisen kaupan keskus.
James Paul Clarke
Clarke istui Yhdysvaltain senaatissa vuodesta 1903 lokakuuhun 1916, jolloin hän kuoli Arkansas'n Little Rockissa. Hän oli vuodesta 1913 kuolemaansa asti senaatin president pro tempore.
Bretagne
Kiinteäksi osaksi Ranskaa
220px|thumb|vasen|Bretagnen kartta vuodelta 1789.
Bretagne menetti erityisoikeutensa Ranskan suuren vallankumouksen yhteydessä. Tämä tapahtui vapaaehtoisesti, kun Bretagnen parlamentti lakkautettiin vuonna 1789. Erityisoikeuksille ei uskottu olevan tarvetta uudessa tasavaltalaisessa maassa. Tällöin Bretagne jaettiin viiteen departementtiin. Seurasi myös uskonnollisten johtajien vaino, kun vain neljännes Bretagnen papistosta suostui vannomaan uskollisuutta uudelle tasavallalle. Tämä johti tavallisen kansan keskuudessa tasavallan vastaiseen mielialaan, ja Bretagneen perustettiin vastavallankumouksellisia kuningasvaltaa kannattavia joukkoja. Armand Tuffin de La Rouërien vuonna 1791 perustamat joukot kärsivät kuitenkin tappion. Kun Preussi ja Itävalta aloittivat sodan tasavaltaa vastaan, bretagnelaiset kutsuttiin asepalvelukseen, josta monet laistivat piiloutumalla. Monet heistä liittyivät paikallisiin kapinallisiin, mutta heidät kukistettiin Napoleonin noustua valtaan. Toisaalta Napoleon antoi Bretagnelle helpotuksia liittyen papistoon ja palveluksenottoihin. Napoleon aloitti myös Nantesin ja Brestin välisen kanavan rakennuttamisen englantilaisten saarrettua Bretagnen satamat.
Bretagnen menetettyä etuoikeutensa bretagnelainen kulttuuri ja bretonin kieli kärsivät. Vuodesta 1793 kaikki opetus tapahtui ranskaksi. Perinteinen teollisuus kärsi, ja maataloutta vaivasi työvoimapula. Vielä 1840-luvulla alueella kärsittiin merkittävissä määrin nälänhädästä. Pienemmät satamakaupungit kuten Morlaix ja Redon kuihtuivat Lorientin kukoistaessa. Nantesin-Brestin kanaali valmistui vuonna 1842 ja Quimper, Rennes ja Brest liitettiin Ranskan rautatieverkkoon vuoteen 1865 mennessä. Maatalous alkoi toipua parempien lannoitteiden myötä, mutta maaseudun asukkaiden määrä laski näiden muuttaessa kaupunkeihin. 1800-luvun loppupuolella noin 300 000 muutti Bretagnen ulkopuolelle Ranskan suuriin kaupunkeihin, kuten Pariisiin, ja ulkomaille. 1800-luvun lopussa heräsi myös kiinnostus Bretagnen kelttiläisyyttä kohtaan ja perustettiin Union Régionaliste Bretonne tutkimaan bretonin kieltä sekä paikallista kertomaperinnettä.
Maailmansodat
240px|thumb|oikea|[[Yhdysvallat|Yhdysvaltojen joukkoja Brestin taistelujen aikana syyskuussa 1944.]] Ensimmäinen maailmansota johti monien bretagnelaisten kuolemaan ja myös muualta tulleiden pakolaisten asettumiseen alueelle. Maailmansotien välisenä aikana Bretagnen poliittinen voimatasapaino vaihteli sosialistien ja konservatiivien välillä. Lisäksi bretagnelaiset nationalistiset liikkeet aktivoituivat, ja esimerkiksi Ranskan ja Bretagnen unionia kuvastanut patsas Rennesissä räjäytettiin. Morvan Marchal suunnitteli Bretagnen lipun vuonna 1926. Toisessa maailmansodassa vuonna 1940 saksalaiset miehittävät Bretagnen, ja alueelle tuli noin 150 000 saksalaissotilasta. Bretagnen satamista tehtiin sukellusveneiden tukikohtia, minkä johdosta liittoutuneet pommittivat useasti alueen satamia. Bretagnessa toimi useita vastarintaryhmittymiä, ja toisaalta pieni joukko nationalisteja teki yhteistyötä miehittäjien kanssa. Bretagne vapautettiin liittoutuneiden noustua maihin Normandiassa vuonna 1944. Lisäksi paikalliset vapauttivat jotkin paikat, kuten Quimperin.
Sodan jälkeen
Bretagnen merkittävimmät kaupungit olivat sodan seurauksena raunioina ja jälleenrakennus kesti vuosia. Vuodesta 1950 lähtien alueelle alettiin houkutella investointeja, mikä johtikin esimerkiksi autoteollisuuden tuloon Rennesiin, Vannesiin ja Lannioniin. Bretagnesta irrotettiin osa vuonna 1957, ja siitä luotiin Loire-Atlantiquen departementti osaksi Pays de la Loiren aluetta. Alueen pääkaupungiksi tuli Bretagneen aiemmin kuulunut Nantes. Myöhemmin alueiden uudelleenyhdistämistä on vaadittu usealta taholta. Vuonna 1951 muutettiin vuodesta 1789 ollutta kieltoa käyttää bretonin kieltä kouluissa. Siihen asti bretonin puhuminenkin oli ollut rangaistava teko kouluissa. Maatalous kehittyi nopeasti 1950-luvulta eteenpäin huolimatta maaseutuväestön vähenemisestä. 1990-luvulle mennessä Bretagne tuotti noin viidenneksen Ranskan maidosta ja yli 60 % artisokista ja kukkakaaleista.
Väestö
Vuonna 2007 Bretagnessa asui 3 120 288 henkilöä. Bretagnen väestö eli bretonit ovat kelttiläistä alkuperää, ja heidän esi-isänsä tulivat muun Ranskan väestöstä paljolti poiketen Britanniasta. Historiallisesti Bretagne on ollut Ranskan tiheimmin asuttuja alueita, mutta maailmansodat ja maastamuutto ovat pienentäneet tätä asemaa. Vielä vuonna 1801 Bretagnessa asui 6,5 % koko Ranskan väestöstä, kun sama lukema oli vuonna 1982 enää 4,98 %. Maahanmuuttajien määrä ylitti maastamuuttajien määrän ensimmäisen kerran vuonna 1975, ja sama tilanne jatkuu edelleen. Bretagnen väestönkasvu on vuosien 1999–2008 välillä ollut 0,9 %, mikä on enemmän kuin Ranskan keskiarvo 0,7 %. Väestönkasvu selittyy maahanmuutolla. 31,5 % bretagnelaisista asuu yli 10 000 hengen kaupungeissa Ranskan keskiarvon ollessa 48,5 %. Yli 60-vuotiaiden määrä on Ranskan keskiarvoa hieman suurempi, 24,4 % väestöstä keskiarvon ollessa 22,4 %. Luku vaihtelee kuitenkin merkittävissä määrin alueellisesti: Côtes-d'Armorin departementissa lukema on 28,1 % ja Ille-et-Vilainessa 20,2 %.
Merkittävän maahanmuuttajaryhmän muodostavat britit, joita asuu etenkin maan sisäosissa, missä asuntojen hinnat ovat rannikkoa halvempia. Brittiläisten maahanmuuttajien takia Bretagnessa julkaistaan esimerkiksi englanninkielistä lehteä The Central Brittany Journal. Brittiläisten maahanmuuttajien määrät ovat kuitenkin laskeneet. Suurimpia ulkomaisia kansalaisryhmiä vuonna 2007 Bretagnessa olivat portugalilaiset (4 900) ja marokkolaiset (4 279). Yhteensä ulkomaiden kansalaisia oli Bretagnessa 54 418.
Politiikka
Bretagnen nationalistiset liikkeet ovat syyllistyneet terroristi-iskuihin. 1960-luvulta lähtien on tehty yli 200 väkivaltaista iskua, joista useimmat on toteuttanut Armée Révolutionnaire Bretonne. Hyökkäysten kohteena ei kuitenkaan yleensä ole olleet ihmiset, mutta esimerkiksi vuonna 2000 tapahtuneessa iskussa kuoli pikaruokalan tarjoilija. Iskusta tuomittiin vuonna 2004 yksitoista henkilöä, joista neljää pidettiin terroristeina.
Liikenne
Muusta Ranskasta poiketen Bretagnessa ei ole maksullisia teitä. Alueella on kolmetoista junarataa, joilla on pituutta yhteensä 1 193 kilometriä. Näistä kolme on TGV-junien käytössä. TGV-junalla esimerkiksi matka Rennesistä Pariisiin kestää kaksi tuntia. Rautatieliikenteen määrä nousi vuosien 2002–2007 välisenä aikana 34 %. Bretagnessa on kahdeksan lentokenttää Brestissä, Rennesissä, Lorientissa, Quimperissa, Dinardissa, Lannionissa ja Saint-Brieuc Morlaixissa. Lisäksi Notre-Dame-des-Landesiin on rakenteilla uusi kansainvälinen lentokenttä.
Talous
Bretagnen työttömyyslukemat ovat olleet pari prosenttia maan keskiarvoa pienempiä. Vuonna 2006 työvoimaan kuuluvia bretagnelaisia oli 1,24 miljoonaa. Noin 6 % heistä työskenteli maatalouden ja kalastuksen parissa, noin 25 % teollisuuden ja 70 % kauppa- ja palvelualoilla. Paikallisen talouden tyypillinen piirre ovat paikalliset pienet ja keskikokoiset yritykset. Maatalous on keskittynyt karjan ja kasvisten kasvatukseen. Vuonna 2005 Bretagnessa oli 40 632 maatilaa, mikä merkitsi 21 %:n laskua vuodesta 2000. Teollisuuden saralla Bretagne on niitä harvoja alueita Ranskassa, joissa teollisuuden työpaikat ovat lisääntyneet 1980-luvun jälkeen. Suurin osa, noin 43% teollisuusyrityksistä, on keskittynyt ruuan valmistukseen. Muita teollisuuden aloja ovat muun muassa autoteollisuus ja laivanrakennus.
Kulttuuri
200px|thumb|oikea|Bretagnelaisia naisia pukeutuneina coiffe-päähineisiin. Perinteinen bretagnelainen kulttuuri on paljolti hävinnyt etenkin maaseudun muuttumisen seurauksena. Kuitenkin viime vuosikymmenten aikana bretagnelaista kulttuuria on myös elvytetty. Naiset pitävät edelleen tunnettua bretagnelaista päähinettä nimeltä coiffe, mutta sitä käytetään vain erityistilanteissa. Bretagnessa toimii useita kansanmusiikkia soittavia yhtyeitä ja alueella järjestetään kansantansseja. Perinteisiä käsityöitä, kuten punottuja koreja, valmistetaan edelleen paikoittain. Maaseudulle tyypillisiä huonekaluja ei kuitenkaan enää valmisteta.
Kieli
190px|thumb|vasen|Ranskan- ja bretoninkielisiä tienviittoja Quimperissa. Nykyisin valtaosa Bretagnen asukkaista puhuu ranskaa. Alueella on sen lisäksi kaksi historiallista kieltä, joita puhutaan edelleen. Bretonin kieli on kelttiläinen kieli, jota puhuu noin 5,5 % alueen väestöstä. Valtaosa sen puhujista asuu Bretagnen länsiosissa. Romaanisiin kieliin kuuluvaa galloa puhutaan sitä vastoin maan itäosissa. Gallon kielen osaajien määrästä ei ole tehty kovin monta tutkimusta, mutta erään tutkimuksen mukaan sitä osaa 5–10 % Itä-Bretagnen väestöstä. Molemmat kielet ovat uhanalaisia, ja ne siirtyvät sukupolvelta toiselle enää vain harvoissa perheissä. Bretonin kielellä on nykyisin tarjoilla kouluopetusta, ja sitä opetetaan 121 yläasteella ja 45 lukiossa. Galloa opetetaan vastaavasti neljällä yläasteella ja kolmessa lukiossa.
Ehkä tunnetuin bretoniksi kirjoittanut kirjailija oli Pierre-Jakez Hélias, joka kuvasi kirjoissaan Bretagnen maaseudun elämää. Hän kirjoitti kirjoja bretoniksi ja käänsi ne ranskaksi. Kirjaa Le Cheval d'orgueil myytiin 2,2 miljoonaa kappaletta, mutta vain 750 niistä bretoniksi.
Uskonto
Valtaosa bretagnelaisista on katolilaisia. Uskonnollisuus on vähentynyt, mutta uskonnolliset tavat kuten häät ja kaste ovat edelleen yleisiä. Bretagne on Euroopan suurimpia uskonnollisten monumenttien keskittymiä. Tärkeitä hahmoja Bretagnen uskonnollisuudessa ovat seitsemän alueen pyhimystä ja näihin yhdistetyt kirkot. Pyhimykset ovat epävirallisia, eli katolinen kirkko ei ole pyhittänyt heitä virallisesti. Bretagnessa on suuria määriä pyhiinvaellusreittejä merkinneitä tienvarsiristejä sekä pyhiä lähteitä, joille on yleensä pystytetty jonkun pyhimyksen patsas. Lähteisiin liitetään usein usko niiden parantavasta voimasta. Paikalliseen uskonnolliseen perinteeseen on sekoittunut kelttiläisiä aiheita, kuten kärryjä ajavana luurankona kuvattu Ankou. Ankoun kuvia on usein eri kirkoissa.
Tomahawk (yhtye)
Tomahawk on yhdysvaltalainen, vuonna 2000 perustettu alternative rock/alternative metal -musiikkia soittava superyhtye. Se perustettiin vuonna 2000, kun Fantômasissa, entisissä Faith No Moressa ja Mr. Bunglessa laulajana toiminut Mike Patton ja entisen The Jesus Lizardin kitaristi Duane Denison alkoivat tehdä yhdessä demoja. Denison hankki yhtyeen rumpaliksi entisen Helmetin rumpalin, John Stanier, ja Patton basistiksi sellaisissakin yhtyeissä kuin The Melvins ja Cows vaikuttaneen Kevin Rutmanisin.
Historia
Tomahawk teki monta kiertuetta ennen kuin julkaisivat seuraavan albuminsa. Yhtye soitti monissa maissa Pohjois-Amerikassa, Australiassa, Euroopassa ja Itä-Aasiassa. Tomahawk oli mukana "Geek Tour" nimisellä kiertueella, jossa soittivat mm. Fantômas ja The Melvins. Yhtye soitti myös monilla festivaaleilla, kuten Big Day Out-festivaaleilla Australiassa.
Yhtye aikoo julkaista neljännen albuminsa vuoden 2012 syksyllä. Ennen neljättä albumia, tulee kolmen edellisen albumin vinyylikokoelma nimeltään: "Eponymous To Anonymous", ja se tulee 21.4.2012. Bändi esiintyy myös Helsingissä 4.9.2013, joka on heidän ensimmäinen Suomen vierailu. Uuden albumin nimi on: Oddfellows.
Jefferson Davis (kuvernööri)
thumb|right|Jefferson Davis (kuvernööri) Jefferson Davis (6. toukokuuta 1862 – 3. tammikuuta 1913) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Arkansas'n kuvernöörinä vuosina 1901–1907 ja kuului Yhdysvaltain senaattiin vuodesta 1907 kuolemaansa.
Davis syntyi Arkansas'ssa ja opiskeli lakia. Hän oli kahdesti naimisissa ja sai kaksitoista lasta.
Amerikanintialaiset
Amerikanintialaiset ovat yhdysvaltalaisia, jotka ovat syntyneet tai joiden juuret ovat Intiassa. Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan Yhdysvalloissa asuu 4 402 362 intialaistaustaista henkilöä.
Leo Lehdistö
Leo Juhani Lehdistö (24. heinäkuuta 1947 Turku – 13. heinäkuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Leo Lehdistö aloitti toimittajauransa Ylen Turun alueradiossa 1960-luvulla. Suurelle yleisölle hän tuli alun perin tunnetuksi Ajankohtaisen kakkosen toimittajana ja poliittisena kommentaattorina. Lehdistön kenties tärkeimpänä journalistisena saavutuksena pidetään tv-sarjaa Itse asiassa kuultuna, jossa haastateltiin tunnettuja suomalaisia vaikuttajia. Tunnettuja Lehdistön vetämiä ohjelmasarjoja olivat myös Tiistaitiima ja Kukko kiekuu. Merkittävien poliittisten tapahtumien ja poliitikkojen ohella Lehdistö oli kiinnostunut vanhusten ja veteraanien asioista. Lehdistö myös kehitti Turun joulurauhan julistamisen televisiointia ideoimalla siihen hartaushetken ja rauhanviestin. Vuodesta 1997 lähtien Lehdistö toimi Patentti- ja rekisterihallituksen viestintäjohtajana sekä vuodesta 2005 Helsingin Suomalaisen Klubin puheenjohtajana. Hän kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen kesällä 2005.
Hurrikaani Ivan
thumb|250px|Ivanin reitti ja voimakkuus väritettynä Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikon mukaan: punainen 5, tummanoranssi 4, oranssi 3, keltainen 2, vaaleankeltainen 1. Sinisten pallukoiden kohdalla Ivan oli vain trooppinen myrsky. Hurrikaani Ivan oli yhdeksäs nimetty trooppinen myrsky vuoden 2004 Atlantin hurrikaanikaudella ja tuon kauden voimakkain trooppinen hirmumyrsky. Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin korkeimpaan eli 5. luokkaan Myrsky aiheutti tuhoja Grenadassa ja Jamaikalla sekä Kuuban länsiosissa. Yhdysvaltojen puolella vahinkoja tuli Alabamassa ja Floridassa.
Hurrikaanin kehitys
Ivaniksi kehittynyt säähäiriö syntyi Kap Verden tienoilla syyskuun toisena päivänä. Se voimistui ja luokiteltiin trooppiseksi hirmumyrskyksi syyskuun 5. päivänä, kun se oli vajaat 2 000 km Tobagon itäpuolella. Se voimistui harvinaisen nopeasti ja kehittyi jo samana päivänä 3. luokan hurrikaaniksi. Myöhemmin se heikkeni hiukan ja liikkui kohti Karibiaa. Grenadassa Ivan riehui 7. syyskuuta. Karibianmerellä se voimistui uudelleen ja kasvoi pian 5. luokan hurrikaaniksi. Voimakkaimmillaan Ivan oli 12. syyskuuta, jolloin sen keskusmatalapaine oli pudonnut 910 hPa:iin. Ivan heikkeni huomattavasti juuri ennen iskeytymistään Yhdysvaltojen rannikolle Alabamaan. Se kulki koilliseen Alabaman poikki, heikkeni mantereelle jouduttuaan edelleen, mutta kaartoi takaisin länteen ja voimistui uudelleen aiheuttaen rankkasateita Teksasissa.
Hurrikaanin aiheuttamat tuhot
Grenadassa kuoli 39 ihmistä, ja koko valtion infrastruktuuri vaurioitui pahoin. Jamaikalla kuoli 15 henkeä, Venezuelassa viisi, Dominikaanisessa tasavallassa neljä, Haitissa kolme ja Barbadoksella ja Tobagolla yksi.
Yhdysvalloissa Ivanin lasketaan aiheuttaneen aineellisia vahinkoja 13 miljardin dollarin edestä. Karibian kehityspankin mukaan tuhot Karibian saarilla, lähinnä Grenadassa, Jamaikalla, ja Caymansaarilla, olivat noin kolme miljardia dollaria. Kuubassa arvioitiin tulvavahinkojen olleen 1,2 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Afrikkalainen taide
thumb|Afrikkalaisia kulttuuriesineitä Afrikkalainen taide käsitetään yleensä kattamaan Saharan eteläpuolisen Afrikan taiteen. Sen muotoja ovat esimerkiksi kuvanveisto, maalaustaide, keramiikka, kalliotaide, tekstiilit, maskit, henkilökohtainen koristelu sekä korutaide. Afrikkalaisen taiteen tunnusomaisten piirteiden kokoaminen on vaikeaa. Laajan maanosan taiteen eri muodot, tarkoitukset ja käytännöt ovat niin monimuotoisia, ettei voida helposti puhua mistään yleisafrikkalaisesta taiteesta.
Piirteitä
thumb|Afrikkalaisia [[naamioita]] Joitain afrikkalaisen taiteen yleispiirteitä ovat pyrkimys uudistumiseen ja luovuuteen, visuaalinen abstrahointi ja konventionaalisuus, tasapainoisen sommittelun ja asymmetrian yhdistely, kuvanveiston tärkeä asema, ihmiskehon muuttaminen ja koristelu, sekä merkitysten monilukuisuus. Afrikan perinteisen taiteen perusosia ovat esiintyminen ja kokoontuminen, joissa yhdistyvät dynaamisesti ja merkityksellisesti musiikki, tanssi, pukeutuminen ja kehonkoristelu, maskit ja kuvanveisto.
Kalliotaide
Etelä-Afrikassa on kalliomaalauksia, joista vanhimmat on ajoitettu 26 000-luvulle eaa. Ne kuvaavat parannusrituaaleja, näkyjä ja eläimiä
Kuvanveisto
thumb|[[Nok-kulttuurin aikainen veistos]] Maailmantaiteen kannalta Afrikan merkittävintä taidetta on ollut kuvanveisto, johon luetaan figuriinit, kuninkaalliset arvomerkit, naamiot, sekä sellaiset tuolit ja muut huonekalut, jotka eivät olleet pelkkiä käyttöesineitä. Nigeriassa sijainnut Nok-kulttuuri (500 eaa.–200 jaa.) tuotti Saharan eteläpuolisen Afrikan varhaisimpia terrakottaveistoksia ja taidokkaita luonnollisen kokoisia ihmishahmoja vaihtelevin aihein ja tyylein. Metallivalu hallittiin Afrikassa 800-lukuun jaa. mennessä, ja Beninin ja Ašantin kuningaskunnissa valmistettiin 1400-luvulta lähtien pienikokoisia naturalistisia metalliveistoksia. Itäisen Nigerian Igbo-Ukwu-kulttuurissa tehtiin noin 800 jaa. esineitä pronssista, terrakotasta, norsunluusta ja helmistä. Esineet sisältävät pronssiriipuksia, kulhoja ja simpukankuoria. Läntisen Nigerian Ife-kaudelle (1000–1500-luvut jaa), jonka taide oli suunnattu hallitsevalle eliitille, olivat tyypillisiä luonnollisen kokoiset ihmispatsaat ja rintakuvat. Länsi-Nigerian beniniläinen kausi jaetaan kolmeen osaan (1400–1600, 1600–1700 ja 1700–1897 jaa.). Varhaisin kausi sisältää tarkasti mallinnettuja rintakuvia kuninkaallisista.
Nykytaide
Afrikkalainen nykytaide on saanut 2000-luvulla paljon huomiota läntisessä taidemaailmassa, ja Afrikan taiteen katselmuksia järjestetään usein Euroopan ja Amerikan museoissa. Afrikkalaiset nykytaiteilijat ovat usein itseoppineita, ja kahtiajako akateemisen ja nykykansantaiteen välillä ei ole kovin jyrkkä.
Vaikutus
Afrikkalainen taide on innoittanut muun muassa 1900-luvun kuuluisia eurooppalaistaiteilijoita. Esimerkiksi Pablo Picasso sanoi ottaneensa vaikutteita Norsunluurannikon putkisilmäisistä naamioista.
Oiva Sutinen
Oiva "Oissu" "Sutki" Sutinen (27. tammikuuta 1933 Koria – 12. elokuuta 1990) oli suomalainen pesäpalloilija 1950–1960-luvuilla. Hänen kasvattajaseuransa oli Korian Ponsi, ja mestaruussarjassa hän joukkueensa oli Kouvolan Pallonlyöjät. Sutki Sutinen pelasi muun muassa neljä Itä-Länsi- ja neljä liitto-lehdistö -ottelua. Hänet muistetaan monista pesäpallokentillä tekemistään kepposista, joista ainakin kaksi johti aikoinaan jopa sääntömuutoksiin.
Sutinen oli yllätyksellinen peluri, joka pelasi suurimman osan aikaa ykkösvahtina ja jonka erikoislyöntejä olivat ns. ykköspiikkilyönnit. Juuri ykkösrajaan suunnattujen piikkilyöntien vuoksi syöttölautasta siirrettiin sääntömuutoksella taaksepäin. Toinen Sutisen aiheuttama sääntömuutos oli eräässä pelissä sattunut tapahtuma, jossa hän oli ykköspesällä pallo räpylässään, kun hän yhtäkkiä kutsui lukkarin ja kolmosvahdin luokseen neuvonpitoon. Sutinen antoi pallon salaa kolmosvahdin räpylään. Kun lukkarina toiminut Antero Viherkenttä teki valesyötön, irtosi vastustajajoukkueen pelaaja kakkospesältä kohti kolmospesää, jolloin kolmosvahti nosti pallon esiin räpylästään ja poltti pelaajan, ja Sutisen edustama joukkue voitti kyseisen ottelun. Vastapuoli teki tapauksesta protestin, joka ei mennyt läpi, koska mainitunlaista pallon piilottelua ei vielä tuolloin ollut säännöissä kielletty.
Sutinen kirjoitteli runoja, näytelmätekstejä, laulunsanoja, sketsejä, kronikoita jne. Hän esiintyi usein myös itse erilaisissa juhlissa luontaisten näyttelijäntaitojensa sekä hyvän lauluäänensä vuoksi. Hän oli myös menestyksekäs kaisa-biljardin pelaaja.
Greven kunta
thumb|right|250px|Kartta kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista.
Greve on Sjællandin alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 50 452 asukasta, ja sen pinta-ala oli 60,4 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on nimeltään Greve Strand.
Conrad Mölder
Conrad Mölder (s. 6. lokakuuta 1999 Tallinna, Viro) on suomenvirolainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Puolan Polska Hokej Ligan KH Toruńissa.
Ura
Mölder syntyi Tallinnassa, josta hän muutti 12-vuotiaana isänsä kanssa Suomeen, jotta voisi harrastaa jääkiekkoa. Kaudella 2012–2013 Mölder osallistui tallinnalaisen HC Panterin joukkueessa C-nuorten Aluedivisioonaan Suomessa. Hän osallistui samana kautensa myös yhtenä neljästä virolaispelaajasta IIHF Development Campiin. Kaudeksi 2013–2014 Mölder siirtyi Helsingin IFK:hon. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi Kiekko-Vantaan B2-nuoriin, josta Mölder siirtyi kaudeksi 2016–2017 Pelicansin B-nuoriin. Kauden 2017–2018 alussa, syyskuun 2017 lopulla hän siirtyi Venäjän nuorten sarja MHL:n kiinalaisjoukkue KRS Junioriin. Mölder kantoi suurimman osan joukkueen torjuntavastuusta.
Huhtikuussa 2018 Mölder teki 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Vaasan Sportin kanssa. Hän aloitti kauden 2018–2019 seuran A-nuorten pääasiallisena ykkösmaalivahtina. Mölder pelasi siellä koko kauden ja torjui Sportin A-nuorille pronssia. Hänet valittiin myös kolmen SM-liigaottelun kokoonpanoon, mutta Mölder jäi kuitenkin ilman peliaikaa.
Mölder teki huhtikuussa 2019 1+1-vuotisen jatkosopimuksen Vaasan Sportin kanssa. Samalla seura vuokrasi hänet kaudeksi 2019–2020 Mestis-joukkue TUTO Hockeyn vahvuuteen. Mölder nousi kauden mittaan joukkueen pääasialliseksi vastuunkantajaksi, ja hän pelasi 32 runkosarjaottelua torjuen kaksi nollapeliä. Mölder pelasi myös yhden Suomen Cupin ottelun. Joulukuussa 2019 hänet kutsuttiin Sportin SM-liigajoukkueen vahvuuteen, kun Niko Hovinen oli loukkaantunut. Mölder valittiin kahteen otteluun kokoonpanoon. Hän aloitti 20. joulukuuta 2019 pelattuun vierasotteun Rauman Lukkoa vastaan joukkueen kakkosmaalivahtina, kun Stefan Steen toimi ykkösmaalivahtina. Mölder vaihdettiin Sportin maaliin ajassa 55.28. Mölder pelasi 24 sekuntia ilman tilastomerkintöjä, kunnes Steen vaihdettiin seuraavan pelikatkon aikana takaisin Sportin maalille.
Muuta
Mölder sai Suomen kansalaisuuden lokakuussa 2017. Hän on myös ilmaissut halunsa edustaa maajoukkuetasolla Suomea.
Johan Kerrman
Johan (Jami) Fredrik Kerrman oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat seppä Fredrik Kerrman ja Vilhelmiina Väänänen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1927 Hilja Regina Ritarin kanssa.
Opinnot
Kerrman kävi kuusi luokkaa Vaasan suomalaisesta reaalilyseota ja Tiedonantokurssi Mikkelissä ja Santahaminassa vuonna 1919 sekä suojeluskuntien voimistelunjohtajakurssin Kuopiossa vuonna 1921 ja paikallispäällikkökurssin Karstulassa vuonna 1922.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoonan 2. komppania. Kerrman työskenteli lehtimiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 29. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota
Kerrman saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 7. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 8. maaliskuuta 1918 alkaen 9. jääkäripataljoonaan ja edelleen 14. huhtikuuta 1918 alkaen 6. Jääkärirykmentin 18. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Ilveksessä, Hotakassa ja Muolaalla sekä etenemiseen Viipurin-Pietarin rautatielle.
Sisällissodan jälkeinen aika
Kerrman palveli sisällissodan jälkeen joukkueenjohtajana 6. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 6:ssa, joka tunnettiin myöhemmin nimillä Jääkäripataljoona 3., Kajaanin sissipataljoona ja Pohjanmaan jääkäripataljoona. Hänet siirrettiin 1. toukokuuta 1919 alkaen Keski-Suomen rykmenttiin, mistä hänet komennettiin 1. toukokuuta 1919 koulutus- ja tiedonantoupseeriksi Terijoen rajavartiopataljoonaan. Terijoella hän oli 27. lokakuuta 1919 asti. Kerrman erosi armeijasta 17. joulukuuta 1919 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Joensuun suojeluskuntaan. Joensuun suojeluskuntapiirin virkaa tekeväksi päälliköksi hänet siirrettiin 1. kesäkuuta 1920. Kuopion maalaiskunnan suojeluskunnan paikallispäälliköksi hänet nimitettiin 1. helmikuuta 1921 ja toimi tehtävässä 15. huhtikuuta 1922 saakka, jolloin hän erosi suojeluskuntajärjestöstä ja siirtyi lehtimieheksi ensin Helsinkiin ja myöhemmin Vaasaan.
Hyvää syntymäpäivää rouva presidentti
Hyvää syntymäpäivää rouva presidentti on rap/funk -yhtye Tulenkantajien kolmas ja viimeinen studioalbumi. Albumin julkaisi Poko Records vuonna 2003 ja se julkaistiin CD:nä ja vinyylinä.
Tuhlari
Tuhlari on Laura Närhen 26. lokakuuta 2012 julkaistu toinen sooloalbumi. Se myi kultalevyyn oikeuttavan määrän levyjä neljässä päivässä. Sitä on myyty tähän mennessä 16 223 kappaletta. Tuhlari debytoi Suomen virallisen listan sijalla 3, ja se pysyi listalla yhteensä 17 viikkoa.
Albumin ensimmäinen varsinainen single "Tuhlari" sai radioensisoittonsa 21. kesäkuuta ja se tuli digitaaliseen myyntiin 6. heinäkuuta 2012. Kappale nousi parhaimmillaan Latauslistan viidennelle sijalle ja oli Music Control -radiolistan toiseksi soitetuin kappale. Albumin toisena singlenä julkaistiin yhdessä Erinin kanssa levytetty duetto "Siskoni".
Albumin kappale "Hetken tie on kevyt" on alun perin Tehosekoitin-yhtyeen single vuodelta 2001. Närhen esittämä versio oli alkuvuodesta 2012 ensi-iltansa saaneen Vuosaari-elokuvan tunnuskappale. Versiosta tuli yksi alkuvuoden suurimmista hiteistä: se oli sekä single- että latauslistan kärjessä ja oli parhaimmillaan radioiden neljänneksi soitetuin kappale.
Veit Stoss
thumb|Veit Stoss. thumb|upright|Krakovan Pyhän Marian kirkon alttarikaappi. thumb|upright|Marian ilmestys, Nürnberg. thumb|upright|Marian kuolema.
Veit Stoss (1447 Horb am Neckar, Saksa – 1533 Nürnberg) oli myöhäisgoottisen kauden kuvanveistäjä. Hänen pääasiallinen materiaalinsa oli puu. Stoss oli myös maalari ja kuparipiirtäjä.
Elämä
Vuonna 1477 Stoss kutsuttiin Krakovaan, jossa hän valmisti noin 12 vuoden aikana Neitsyt Marian elämää kuvaavan alttarikaapin Pyhän Marian kirkkoon. Lisäksi hän teki lukuisia tilaustöitä Puolan hoville.
Palattuaan Nürnbergiin Stoss syyllistyi vuonna 1503 asiakirjan väärentämiseen. Hän oli joutunut petoksen uhriksi ja yritti omavaltaisesti korjata tappionsa. Rangaistuksena kaupungin neuvosto kielsi taiteilijaa poistumaan kaupungista ja hänen kasvoihinsa painettiin polttomerkit. Rangaistusta seurasi uusia oikeudenkäyntejä ja vankeusrangaistuksia, koska varakas vastapuoli lahjoi tuomareita. Stoss menetti myös kaiken omaisuutensa. Vuonna 1506 keisari armahti Stossin julkisella armahduskirjeellä, mikä palautti hänen porvarillisen kunniansa, mutta vuosikausia hän sai edelleen kokea epäluuloa.