cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Verkkosivujen suunnittelu
Verkkosivut ovat osa yrityksen julkikuvaa, joten niiden avulla yritys pyrkii hankkimaan itselleen lisää asiakkaita.
Jousimetsästys
Jousimetsästys on tuhansia vuosia vanha metsästysmuoto. Jousella metsästyksestä ja jousiaseen käytöstä kuuluisimmat lienevät Yhdysvalloissa eläneet intiaanit. Intiaaneilla oli aseenaan jäykät primitiivijouset. Jousia käytettiin ennen ruutiaseita niin metsästykseen kuin sotimiseen. Ruutiaseiden syrjäyttäessä jouset tuli pitkä taantumus jousien käytön ja kehityksen suhteen. Metsästys jousella on tullut uudestaan metsästyksen harrastajien pariin koska laji vaatii enemmän taitoja metsästäjältä ruutiaseeseen verrattuna. Myös nykyteknologia on vienyt jousia eteenpäin, ja näin ollen saanut ihmiset taas kiinnostumaan jossain määrin jousista. Kokenutkin ruutiasetta käyttävä metsästäjä saa aivan uuden näkökulman ja haasteen metsästykseen. Suomessa metsästetään primitiivi/itsetehdyillä-, pitkä-, vastakaari- ja taljajousilla. Varsi- eli jalkajousella ei saa Suomessa metsästää. Jousimetsästykseen Suomessa liittyy tietenkin rajoituksia, joiden perusteella jousi valitaan metsästykseen. Yleisesti ottaen jousella pitää pystyä osumaan noin 18 metristä riistaeläimen vitaalis-alueelle. Myös jousen virittämiseen tarvittavaan voimaan on kiinnitetty huomiota. Metsästysasetuksen 20§:n mukaan jousen jännittämiseen tarvittavan voiman on oltava vähintään 180 Newtonia, joka vastaa hieman yli 18 kiloa tai noin 41 naulaa. Nuolen pituus määräytyy ampujan vetopituuden mukaan ja nuolen kärki määräytyy metsästettävän riistan mukaan. Esimerkiksi oravia ammutaan yleensä vasamalla eli tylppäpäisellä nuolella ( engl. blunt arrow > slang. "bluntti" ) ja metsäkaurista ja muita saaliseläimiä metsästettäessä käytetään vähintään 22 mm halkaisijaltaan olevia leikkaavia teriä. Metsästyslaki muuttui elokuun alusta 2017 siten, että jousimetsästyksen piiriin tuli periaatteessa kaikki hirveä pienemmät riistaeläimet. Majavia metsästettäessä pitää kytkeä nuoli siimalla tai muulla vastaavalla keinolla jouseen. Muiden eläinten metsästyksessä ei vastaavia määräyksiä ole, mutta joka tapauksessa osuman on oltava heti tappava. Taulukärjellä ei saa metsästää. Valkohäntäpeuraa ja muun muassa villisikaa jousella metsästävän pitää suorittaa erillinen ammuntakoe. Jousimetsästykseen sovelletaan samoja metsästyslain yleismääräyksiä mitä on ruutiaseilla. Kuten muun muassa varoetäisyyksiä ja aseen kuljettamista ajoneuvoissa.
Olavi Hildén
Olavi Hildén (1932–1994) oli johtava suomalainen lintutieteen popularisoija ja arvostettu ornitologi.
Elämäkerta
Hildén valmistui ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta vuonna 1950 ja aloitti biologian opinnot samana vuonna. Väitöskirja Ecology of duck populations in the island group of Valassaaret, Gulf of Bothnia. – Ann. Zool. Fennici 1:153–279, valmistui vuonna 1964. Samoihin aikoihin painosta tuli Retkeilijän lintuopas, joka aikanaan innosti monen koululaisen lintuharrastuksen pariin. Jo aikaisemmin hän oli julkaissut yhdessä ystävänsä Pentti Linkolan kanssa Suuren lintukirjan. Muita 1960-luvun merkkiteoksia olivat Pohjolan linnut värikuvin sekä MMM-Lintuharrastuskirja. 1970-luvulla ilmestyivät niin Muuttolinnut kuin Lintukäsikirja. Hän myös osallistui useiden muiden lintukirjojen toimittamiseen. Viimeisinä aikoinaan hän julkaisi yhdessä Martti Harion kanssa Muuttuva saaristolinnusto kirjan, jossa suoritetaan yhteenveto suomalaisista saaristolintututkimuksista.
Kaikkiaan Hildén laati noin 200 lintutieteellistä kirjoitusta. Valtaosa niistä ilmestyi suomalaisissa lintutieteellisissä lehdissä Ornis Fennica ja Lintumies, joiden päätoimittajina Hildén myös toimi. Lintumies-lehden hän itse asiassa perusti vuonna 1965, ja toimi päätoimittajana vuosina 1965–1969 ja 1973–1976.
Suomen lintutieteellisen yhdistyksen sihteerinä Hildén toimi vuosina 1952–1967, ja sen nuorisojaoston (Lintutieteellisten yhdistysten liiton eli BirdLife Suomen edeltäjän) puheenjohtajana vuosina 1957–1967.
Päätyökseen Hildén työskenteli Helsingin yliopistossa dosenttina ja assistenttina.
Geluk
pienoiskuva|Geluk-lama ja tämän keltainen hattu Geluk (tiibetiksi དགེ་ལུགས་), tai gelug, on yksi tiibetinbuddhalaisuuden koulukunta. Se on länsimaissa parhaiten tunnettu tiibetinbuddhalaisuutta edustava suuntaus, koska sen johtava opettaja on dalai-lama.
Muiden tiibetinbuddhalaisten koulukuntien tavoin myös geluk katsoo seuraavansa intialaisen mestarin, Atishan, perintöä. Itsenäisen geluk-koulukunnan perustajaksi mainitaan kuitenkin Je Tsongkhapa (1357–1419). Hän opiskeli aluksi sakya-linjaa, sitten kagyu-linjaa, vaelsi ympäri Tiibetiä suurimman osan elämästään ja päätyi lopulta perustamaan geluk-linjan ja Ganden-luostarin hieman ennen kuolemaansa Lhasassa. Padmasambhavan kerrotaan ennustaneen Tsongkhapan syntyvän bodhisattvan emanaationa.
Kiinan kulttuurivallankumouksen aikana kiinalaiset tuhosivat alkuperäisen Ganden-luostarin ja polttivat Tsongkhapan muumion. Erään munkin väitetään kuitenkin onnistuneen pelastaa pala Tsongkhapan kallosta ja joitain tuhkia.
Geluk painottaa erityisesti sutrien oppimista ja buddhalaista filosofiaa. Lisäksi väittelystä ja buddhalaisesta etiikasta on tullut tärkeitä osia gelukin harjoittamisessa. Erottuakseen muiden linjojen lamoista, geluk-lamat käyttävät keltaista hattua punaisen sijaan.
Tsongkhapan yhdestä tärkeästä oppilaasta, Khedrup Gelek Pelzangista, tuli myöhemmin ensimmäinen panchen-lama, joka oli avainasemassa ensimmäisen dalai-laman kouluttamisessa.
Patrick Harper
Patrick Harper (s. 29. heinäkuuta 1998 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue Kristianstads IK:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Seuraura
Harper pelasi kaudella 2013–2014 Connecticut Oilersin 16U AAA-joukkueessa ja New Jersey Rocketsin 19U-joukkueessa, jonka jälkeen Omaha Lancers varasi hänet 182. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2014. Kaudeksi 2014–2015 Harper siirtyi Avon Old Farmsin high school-joukkueeseen. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 20+27=47. Blainville-Boisbriand Armada varasi Harperin 251. pelaajana QMJHL:n varaustilaisuudessa 2015. Kaudella 2015–2016 hän toimi Avon Old Farmsin kapteenina. Harper voitti joukkueensa sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 20+39=59. Hänet valittiin kauden päätteeksi USHS All-USA Hockey Second Teamiin. Harper pelasi kauden aikana myös yhdeksän ottelua hänet varanneen Omaha Lancersin USHL-joukkueessa.
Nashville Predators varasi Harperin viidennellä kierroksella 138. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2016. Vuodet 2016–2020 hän kävi Bostonin yliopistoa. Freshman-vuotenaan 2016–2017 Harper oli tehoilla 13+24=37 joukkueensa paras syöttäjä Clayton Kellerin kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Harper valittiin kauden päätteeksi Hockey Eastin tulokkaiden tähdistökentälliseen. Hänen Sophomore-vuotensa 2017–2018 päättyi 20 ottelun jälkeen hengitystiesairauden vuoksi. Harper voitti kauden päätteeksi Hockey Eastin mestaruuden. Senior-vuotenaan 2020–2021 hän toimi BU:n varakapteenina. Harper oli joukkueen toiseksi paras pistemies David Farrancen jälkeen tehoilla 14+23=37, joilla hän jakoi koko Hockey Eastin pistepörssin kahdeksannen sijan Northeasternin Tyler Maddenin, UMassin John Leonardin ja Mainen Timothy Dohertyn kanssa. Harper voitti myös BU:n sisäisen tehotilaston lukemalla +11. Hänet valittiin kauden päätteeksi divisioonan kolmanteen tähdistökentälliseen.
Maaliskuussa 2020 Harper teki kaksivuotisen NHL-tulokassopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Joulukuussa 2020 seura lähetti hänet aloittamaan koronaviruspandemian viivästyttämän kauden 2020–2021 ECHL-joukkue Florida Everbladesin vahvuuteen. Harper pelasi siellä viisi ottelua tehopistein 5+4=9, kunnes tammikuun 2021 harjoitusleirin päätteeksi Predators lähetti hänet AHL-joukkue Chicago Wolvesiin. Wolves toimi seuran farmijoukkueena, kun Predatorsin varsinainen farmijoukkue Milwaukee Admirals jätti kauden väliin pandemian vuoksi. Harper pelasi AHL:ssä 15 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä.
Syksyn 2021 harjoitusleirin päätteeksi Predators lähetti Harperin Milwaukee Admiralsin AHL-joukkueeseen. Hän pelasi siellä yhdeksän ottelua ilman tehopisteitä, kunnes marraskuussa Predators asetti Harperin ehdottomalle siirtolistalle. Koska mikään toinen NHL-seura ei napannut häntä vuorokauden kuluessa, Harperin sopimus purettiin. Muutamaa päivää myöhemmin hän siirtyi loppukauden 2021–2022 kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoon. Harperin kausi kuitenkin päättyi loukkaantumiseen helmikuussa 2022.
Maajoukkueura
Harper pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2018, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja jälkimmäinen turnaus pronssiin. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2015.
Bafia
Bafia on Kamerunin keskiosassa asuvien bekpakien puhuma bantukieli. Sen läheisiä sukulaiskieliä ovat lefa ja dimbong. Vuonna 1991 bafiaa puhui äidinkielenään 60,000 ihmistä.
Sejad Salihović
Sejad Salihović (s. 8. lokakuuta 1984 Zvornik) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, joka pelasi pitkään Saksassa sekä uransa loppupuolella myös Sveitsissä ja Kiinassa. Pelipaikaltaan Salihović oli keskikenttäpelaaja. Hän pelasi myös Bosnia ja Hertsegovinan jalkapallomaajoukkueessa. Salihović muutti perheineen Saksaan kahdeksanvuotiaana juuri ennen Bosnian sodan alkua.
Seurajoukkueura
Salihovićin kasvattajaseura on Hertha BSC. Hän aloitti ammattilaisuransa seuran kakkosjoukkueessa, jossa vastuuta ja maaleja tuli hyvin, mutta ykkösjoukkueessa Bundesliigassa Salihović pelasi vain viiden ottelun verran eikä hänelle ollut käyttöä.
Vuonna 2006 hän siirtyi tuolloin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneeseen TSG Hoffenheimiin, jossa hän oppi elämään jalkapalloilijan ammatille sopivalla tavalla. Hoffenheim nousi sensaatiomaisesti kahdessa vuodessa kolmosliigasta Bundesliigaan. Vakiopelaajaksi seurassa noussut Salihović piti seuran Bundesliigassa kaudella 2012-13, kun hän teki viime hetkillä kaksi rankkarimaalia Borussia Dortmundia vastaan. Hän toimi myös pitkään Hoffenheimin kapteenina. Salihović pelasi Hoffenheimissä yhteensä 229 liigaottelua tehden 62 maalia.
Kesäkuussa 2015 Salihović allekirjoitti sopimuksen Kiinan Superliigan Guizhou Renhen kanssa.
Maajoukkueura
Nuorten maajoukkueessa pelannut Salihović debytoi Bosnia ja Hertsegovinan jalkapallomaajoukkueessa lokakuussa 2007. Hän oli mukana, kun Bosnia ja Hertsegovina selviytyi lyhyen historiansa ensimmäiseen arvoturnaukseen, vuoden 2014 MM-kisoihin. Itse kisoissa Salihović pelasi kahdessa ottelussa ja saavutti yhden syöttöpisteen, kun Bosnia ja Hertsegovinan tie päättyi alkulohkoon.
Eric Clayton
Eric Clayton on yhdysvaltalainen, Kaliforniasta kotoisin oleva laulaja ja muusikko. Clayton tunnetaan parhaiten goottilaisesta rock-oopperayhtyeestään Saviour Machine, jonka hän perusti veljensä Jeff Claytonin kanssa vuonna 1989. Vuodesta 1996 eteenpäin Eric on myös tuottanut yhtyeensä julkaisut. Eric Claytonin laulutyyli on hyvin oopperamainen. Hän onkin vieraillut muun muassa Ayreonin albumilla The Human Equation, Divinefiren albumilla Glory Thy Name, Narnian albumilla The Great Fall, Wedding Partyn albumilla Anthems ja Eva O:n albumilla Ride the Madness, jonka tuottajana hän myös toimi.
Hélécine
Hélécine (epävirallisesti ) on kunta Belgiassa, Vallonian Brabantin provinssissa. Pinta-alaa Hélécinella on 16,62 neliökilometriä. 1. tammikuuta 2007 kunnassa oli 3 109 asukasta joista miehiä oli 48,89 % ja naisia 51,11 %. Asukastiheys oli 187 as./km². Kunnan pormestarina toimii Rudi Cloots.
Kunnan alueella sijaitsee Heylissemin linna.
Kylät
Hélécinen kylät ovat Neerheylissem (kunnantalo sijaitsee kylässä), Opheylissem  ja Linsmeau. Kylät olivat vuoteen 1977 saakka omia kuntiaan, jolloin ne yhdistettiin Hélécinen kunnaksi.
Aiheesta muualla
thumb|left|230px|Heylissemin linna.
Hackney Downsin rautatieasema
Hackney Downsin rautatieasema on National Express East Anglian ylläpitämä lähiliikenteen asema Hackneyn alueella Lontoossa. Asema on Lontoon matkakortin maksualueella 2.
Gerd Kanter
Gerd Kanter (s. 6. toukokuuta 1979 Tallinna) on virolainen kiekonheittäjä, joka on kiekonheiton maailmanmestari vuodelta 2007 ja olympiavoittaja vuodelta 2008.
Ura
Kanter karsiutui vuoden 2001 universiadeissa tuloksella 57,44 m. Hän sijoittui 2002 Euroopan talviheittocupissa kolmanneksi ja osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa sijoittuen Münchenin EM-kilpailuissa kahdenneksitoista. Hän voitti Euroopan talviheittocupin 2003. Pariisin MM-kilpailuissa 2003 hän karsiutui. Vuonna 2004 hän voitti Euroopan talviheittocupin ja Euroopan cupin kakkosliigan kilpailun. Hän karsiutui Ateenan olympialaisissa tuloksellaan 60,05 m ja sijoittui myöhemmin samana vuonna IAAF:n yleisurheilufinaalissa viidenneksi heitettyään 63,28 m. Kanter voitti 2005 Euroopan talviheittocupin tuloksellaan 66,05 m ja Euroopan cupin ykkösliigan tuloksella 68,16 m. Helsingin MM-kilpailuissa 2005 hän voitti MM-hopeaa tuloksella 68,57 m. Loppukaudella hän voitti universiadit ja sijoittui toiseksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa.
Vuonna 2006 Kanter heitti kolmanneksi Euroopan talviheittocupissa sekä ensimmäiseksi Euroopan cupin ykkösliigassa. Hän voitti hopeaa Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 ja sijoittui toiseksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Maaliskuussa 2007 hän voitti Euroopan talviheittocupin. Kesäkuussa hän voitti Euroopan cupin kakkosliigan. Osakan MM-kilpailuissa 2007 Kanter voitti maailmanmestaruuden 68,94 metriä kantaneella heitollaan. Kauden päätteeksi hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin tuloksella 66,54.
Kanter voitti vuonna 2008 jälleen Euroopan talviheittocupin ja Euroopan cupin kakkosliigan. Hän jatkoi voittoputkeaan samana kesänä Pekingissä, kun hän voitti olympiakultaa tuloksella 68,82 m. IAAF:n yleisurheilufinaalin hän voitti tuloksella 68,38. Vuonna 2009 hän voitti Euroopan talviheittocupin heitettyään 69,70. Hän voitti myös Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 1. divisioonan kilpailun. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 66,88 m. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli viides. Hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 1. divisioonan kilpailun 2010. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 66,20 m.
Daegun MM-kilpailuissa 2011 Kanter voitti hopeaa tuloksella 66,95. Hän sai hopeaa myös Helsingin EM-kilpailuissa 2012 tuloksella 66,53. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai pronssia tuloksella 68,03. Hän oli kolmas myös Moskovan MM-kilpailuissa 2013 heitettyään 65,19. Zürichin EM-kisoissa 2014 Kanter oli toinen tuloksella 64,75. Hän voitti kiekonheiton maanosien cupissa 2014. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui neljänneksi. Amsterdamin EM-kisoissa 2016 Kanter oli kolmas tuloksella 65,27. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui viidenneksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli kahdestoista ja Berliinin EM-kilpailuissa 2018 viides.
Kanterin ennätys, 73,38 m, on maailman kaikkien aikojen kolmanneksi pisin heitto.
Viron presidentti Toomas Hendrik Ilves myönsi Gerd Kanterille Viron Valkoisen Tähden ritarikunnan I luokan kunniamerkin (suurristi) 23.2.2009.
Parhaan naissivuosan Oscar-palkinto
Parhaan naissivuosan Oscar-palkinto on Yhdysvaltain elokuva-akatemian vuosittain jakama elokuvapalkinto. Se annetaan elokuva-alalla työskenneelle naisnäyttelijälle, joka on tehnyt erinomaisen suorituksen sivuroolissa. Ensimmäinen Oscar-gaala järjestettiin vuonna 1929, mutta palkinto parhaasta naissivuosasta jaettiin ensimmäisen kerran yhdeksännessä Oscar-gaalassa vuonna 1937. Ensimmäisen palkinnon vastaanotti Gale Sondergaard roolistaan elokuvassa Seikkailija – Anthony Adverse. Nykyään ehdokkaat päätetään siirtoäänivaalitavalla elokuva-akatemian näyttelijäosaston sisällä; voittajan valitsevat koko akatemian äänestyskelpoiset jäsenet äänienemmistöllä.
Palkinto on jaettu yhteensä 78 eri henkilölle. Useimmin parhaasta naissivuosasta on ollut ehdolla Thelma Ritter (6 kertaa), joka ei kuitenkaan voittanut sitä kertaakaan. Kaksi näyttelijää on saanut palkinnon kahdesti, Shelley Winters ja Dianne Wiest. Alkujaan parhaasta naissivuosasta annettiin vain palkintolaatta, Oscar-patsaan voittaja on saanut vuodesta 1943 lähtien. Vuoden 2023 gaalassa palkittu Jamie Lee Curtis on tuorein voittaja tässä kategoriassa roolistaan elokuvassa Everything Everywhere All at Once.
Buddhalainen hybridisanskrit
Buddhalainen hybridisanskrit (hindiksi बौद्ध मेरवन संस्कृत) on nimitys sanskritin kielen muodolle, jota on käytetty etupäässä buddhalaisissa teksteissä. Käsitteenä buddhalainen hybridisanskrit on peräisin modernilta ajalta. Termin kehitti sanskritin kielen tutkija Franklin Edgerton.
Hybridisanskrit lasketaan paalin kielen muodoksi. Sanskrit on vaikuttanut kielimuotoon suurimmilta osin etupäässä mahayana-buddhalaisuuden kautta. Sen ei myöskään ole katsottu olevan puhuttu kieli, vaan sen käyttö on rajoittunut yksinomaan uskonnollisiin teksteihin. Oletuksena on, että monet buddhalaiset käyttivät sanskritia, mutta kirjoittivat uskonnolliset tekstit hybridisanskritilla.
Turn Back the Clock (albumi)
Turn Back the Clock on brittiläisen popyhtyeen Johnny Hates Jazzin esikoisalbumi, jonka Virgin Records julkaisi vuonna 1988. Albumi sijoittui Britannian albumilistan 1. sijalle, Suomen virallisen listan 1. sijalle, Topplistanin 1. sijalle ja Yhdysvaltain Billboard 200 -albumilistan 56. sijalle. Kim Wilde laulaa taustalaulun kappaleessa ”Turn Back the Clock”, joka sijoittui 12. sijalle niin Britannian singlelistalla kuin Suomen listalla.
Liverpool Streetin asema
thumb|Liverpool Streetin rautatieasema Liverpool Streetin asema on rautatie- ja metrokompleksi Lontoon Cityssä. Se on Lontoon kolmanneksi vilkkain asema Waterloon ja Victorian jälkeen 123 miljoonalla vuosittaisella vierailijallaan. Asema avattiin vuonna 1874.
Wilmington
Wilmington voi tarkoittaa seuraavia paikkoja:
Aria
Aria (myös Areia,, ) oli maakunta muinaisessa Persian valtakunnassa. Se käsitti osapuilleen saman alueen kun nykyaikainen Afganistanin Heratin maakunta.
Kyyros II Suuri liiti alueen Persian valtakuntaan noin 550 eaa. Persialaisvallan pääkaupunki oli Artakoana, joka ehkä sijaitsi samalla paikalla kun nykyinen Herat. Aleksanteri Suuri valtasi alueen. Artakoana nimettiin uudelleen Aleksandriaksi. Aleksanterin kuoleman jälkeen Ariasta tuli osa Seleukidien valtakuntaa. Vuonna 167 eaa. Aria liitettiin Parthian valtakuntaan.
Jusupovin palatsi
Jusupovin palatsi on Pietarin keskustassa Moikan rannalla sijaitseva klassistisen arkkitehtuurin muistomerkki.
Jusupovin palatsin osoite on Moikan rantakatu 94. Lähimmät metroasemat on Sennaja ploštšad ja Sadovaja.
Pietarissa Fontankan rannalla on myös toinen, 1700-luvun puolivälissä rakennettu Jusupovin palatsi. 1790-luvulla sen uudisti arkkitehti Giacomo Quarenghi. Tämän palatsin osoite on Fontankan rantakatu 115.
Johnny Hates Jazz
Johnny Hates Jazz on vuonna 1986 Lontoossa perustettu brittiläinen popyhtye. Yhtye koostuu tällä hetkellä laulajasta ja kosketinsoittajasta Clark Datchlerista ja basistista Mike Nocitosta. Yhtyeen perustajajäsenenä oli myös kosketinsoittaja Calvin Hayes.
Historia
Johnny Hates Jazzin seuraavat singlet eivät enää menestyneet Yhdysvalloissa, mutta yhtyeen kotimaassa ne menestyivät. Britanniassa kappaleista ”I Don’t Want to Be a Hero,” ”Turn Back the Clock,” ”Heart of Gold,” ja ”Don’t Say It’s Love” tuli hittejä. Menestyksestä huolimatta Datchler lähti yhtyeestä vuoden 1988 kesällä ja aloitti soolouran. Hayes ja Nocito korvasivat Datchlerin tuottajalla Phil Thornalleylla Johnny Hates Jazzin vuoden 1991 albumilla Tall Stories. Albumi ei menestynyt ja yhtye hajosi. Johnny Hates Jazz palasi takaisin yhteen alkuperäisellä triolla vuonna 2009 ja julkaisi vuonna 2013 albumin Magnetized.
Adolf Otto Reinhold Windaus
Adolf Otto Reinhold Windaus (25. joulukuuta 1876 – 9. kesäkuuta 1959) oli saksalainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1928 tutkimuksistaan steroleista ja niiden suhteista vitamiineihin. Hän oli Nobelin kemianpalkinnon saajan Adolf Butenandtin lääkärineuvonantaja.
Windaus syntyi Berliinissä, jossa Emil Fischerin luennot sytyttivät hänen kiinnostuksensa kemiaan. Hän alkoi opiskella lääketiedettä ja kemiaa Berliinissä sekä myöhemmin Freiburgissa. Hän valmistui 1900 ja alkoi keskittyä kolesteroliin ja muihin steroleihin Freiburgin yliopistossa. 1913 hänestä tuli Innsbruckin yliopiston kemianprofessori, mutta hän siirtyi jo 1915 Göttingenin yliopistoon, jossa hän toimi koko loppu-uransa.
Kivisaaren palatsi
Kivisaaren palatsi on rakennettu vuosina 1776–1781 Katariina II:n perillistä, suuriruhtinas Paavalia varten. Sen suunnittelija on tuntematon. Rakennustöitä johti arkkitehti Juri Felten.
Palatsi muistuttaa 1700-luvun lopun maaseutukartanoa. Puutarhan ympäröimää sisäpihaa reunustaa kaksi sivurakennusta. Pääsisäänkäyntiä ja Pienelle Nevkalle avautuvaa vastakkaista julkisivua koristavat doorilaiset pylväiköt. Rakennuksessa on säilynyt osa Vincenzo Brennan 1700-luvun lopussa suunnittelemasta sisustuksesta, muut sisätilat ovat 1800-luvun puolivälistä. Ympäröivän maisemapuiston on suunnitellut Jean-François Thomas de Thomon. Palatsin lähellä sijaitsee Juri Feltenin vuosina 1776–1778 rakentama uusgoottilainen, Johannes Kastajalle pyhitetty ristikirkko.
Rakennus on viime aikoihin saakka toiminut armeijan lentäjien parantolana. Nykyään se kuuluu Pietarin kaupungille, joka aikoo restauroida sen virallisiksi vastaanottotiloiksi.
Kivisaaren palatsin osoite on Pienen Nevkan rantakatu 1. Lähin metroasema on Tšornaja retška.
Elizabeth Debicki
Elizabeth Debicki (s. 24. elokuuta 1990 Pariisi, Ranska) on australialainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa The Great Gatsby – Kultahattu (2013), Macbeth (2015), Koodinimi U.N.C.L.E. (2015), Guardians of the Galaxy Vol. 2 (2017) ja Tenet (2020), sekä televisiosarjoissa Yövahti ja The Kettering Incident.
Suomalaisten kansantarinoiden kuninkaat
Suomalaisten kansantarinoiden kuninkaat ovat suomalaisissa kertomuksissa ja kansantarinoissa esiintyviä kuninkaita ja muita ryhmien ja alueiden päälliköitä.
Elizabeth Debicki
Yksityiselämä
Elizabeth Debicki syntyi Pariisissa tanssijavanhemmille, ja hänen äitinsä on irlantilais-australialainen ja isänsä puolalainen. Hänen perheensä muutti Australiaan Debickin ollessa viisivuotias.
Suomalaisten kansantarinoiden kuninkaat
Suomalaisten kansantarinoiden kuninkaiden todenperäisyydestä voi esittää vain arvailuja. Suomalaisen mytologian ja kansanperinteen henkilöiden ja todellisten henkilöiden välinen yhteys voi olla erittäin ohut, esimerkiksi vain todellisen henkilön nimi tai jokin yksittäinen piirre tai teko on voinut säilyä taruhenkilöön yhdistettynä, ja kaikki muu on voitu sepittää tai tuoda jostain muusta kertomuksesta. On kansainvälisesti yleistä, että taruhenkilön piirteiksi ja teoiksi yhdistellään monien todellisten ihmisten tekoja. Suomalaisenkin tarukuninkaan hahmossa voi olla täysin myyttisten piirteiden ohella myös piirteitä niin suomalaisista kuin ulkomaisistakin henkilöistä.
Kuitenkin useita historialliseen aikaan sijoittuvien tarujen sankareita, vihollisia ja päällikköjä pidetään ainakin osin historiallisina. Tällaisia ovat esimerkiksi Vorna, Musta-Nykyri ja Kalevalassa esiintyvä Antero Vipunen, maassa makaava jättiläinen, jossa Martti Haavion mukaan on ainakin joitain piirteitä saamelaisesta päälliköstä Ikämielestä eli Akmeelista. Esihistoriallista tai varhaishistoriallista alkuperää olevien taruhahmojen totuudenmukaisuus on paljon epävarmempaa.
Jotkut tutkijat ovat tehneet varovaisia rinnastuksia suomalaisten tarujen myyttisten päälliköiden ja esimerkiksi saagojen kuninkaiden välillä. Tällainen on esimerkiksi oletus, että Faravid voisi olla käännös Kaukomieltä muistuttavasta nimestä. Tarujen kuninkaita tai muita päälliköitä on myös rinnastettu arkeologisiin löytöihin. Usein kertomukset liittävät itseensä todellisia paikkoja. Esimerkiksi Kirmukarmu-nimisen soturipäällikön elämänvaiheisiin on yhdistetty monia paikkoja, muun muassa Kirmukarmu-niminen mäki. Taruhenkilö Hunnun Herran, varhaisen lähetyssaarnaajan, väitetty hautapaikka osataan kertoa tarkasti.
Kuninkaiksi kutsutaan usein myös haltijoiden väkien ja ympäristöjen hallitsijoita, kuten Tapiota ja Ukko ylijumalaa. Tässä yhteydessä kuningas on luonnollisesti merkinnyt aivan muuta kuin ihmisryhmän johtajaa.
Kansanperinteen kuninkaita ja päälliköitä
Kuninkaita on runsaasti myös suomalaisissa kansansaduissa (jolla tarkoitetaan perinteisiä lastensatuja). Nimeltä tunnetaan esimerkiksi Varjakka. Satujen perusteella ei kuitenkaan voida päätellä juuri mitään muinaisista ajoista. Satuihin, päinvastoin kuin myyttisiin kertomuksiin, ei ole uskottu oikeasti. Kun satujen ei ole katsottu kantaneen tärkeää ja ikiaikaista tietoa, niitä on muokattu, unohdettu ja omaksuttu paljon vapaammin kuin myyttisiä kertomuksia. Saduilla ei myöskään ole ollut yliluonnollista merkitystä, kuten joillakin myyttisillä kertomuksilla, jotka ovat kuuluneet loitsuihin, tai joita on esitetty rituaalisesti. Tämänkään vuoksi niiden alkuperäistä asua tuskin on varjeltu. Sadut ovatkin usein myyttisiä kertomuksia huomattavasti uudempia, ja usein niiden tai niiden aiheiden tiedetään olevan laajalti Euroopassa tai laajemmaltikin tunnettuja kulkutarinoita.
Bosnian ja Hertsegovinan kansallis- ja yliopistokirjasto
Kansalliskirjasto perustettiin 31. lokakuuta 1945. Bosnian sodan aikana Sarajevon piiritystaisteluissa elokuun 25.–27. päivinä 1992 läheisiltä vuorilta tahallisesti ammutut kranaatit hajottivat historiallisessa Sarajevon kaupungintalossa (Vijećnica) vuodesta 1949 lähtien toimineen kansalliskirjaston ja sytyttivät siellä tulipalon, joka tuhosi kirjaston kokoelmineen lähes täysin. Merkittävä osa kansakunnan keskeisemmistä kirjastokokoelmasta menetettiin. Esimerkiksi arvokkaasta erikoiskokoelmasta pystyttiin säilyttämään vain 19 700 alkuperäisestä 200 000 nimikkeestä.
Alkujaan vuonna 1896 avatun, Itävalta-Unkarin aikana Sarajevon kaupungintalona toiminut rakennus avattiin suurelta osin uudelleenrakennettuna virallisesti uudelleen 9. toukokuuta 2014. Artikkelin koordinaatit osoittavat tähän taloon (postiosoite vie toisaalle, yliopistokampukselle ).
Otto Kivenmäki
Otto Benjamin Kivenmäki (s. 24. maaliskuuta 2000 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Saimaan Pallossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Kivenmäki osaa pelata myös laidassa.
Seuraura
Kivenmäki on Porin Ässien kasvatti. Hän aloitti jääkiekkoilun kahdeksanvuotiaana. Kaudella 2015–2016 Kivenmäki toimi seuran C-nuorten varakapteenina. Hän oli joukkueensa paras pistemies ja syöttäjä sekä C-nuorten SM-karsinnoissa tehot 2+17=19 että C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa tehoilla 15+28=43. Kauden 2016–2017 päätteeksi Kivenmäki voitti A-nuorten SM-hopeaa. Kaudella 2017–2018 hän teki 17-vuotiaana Ässien A-nuorissa piste per peli -tahdilla tehot 11+26=37, joilla Kivenmäki oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä. Hänet valittiin A-nuorten SM-liigan marraskuun 2017 kuukauden nuoreksi pelaajaksi.
Detroit Red Wings varasi Kivenmäen seitsemännellä kierroksella 191. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Ennen tätä, huhtikuussa 2018 hän teki Ässien kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Kivenmäki nousi joukkueen ykkösketjuun jo harjoituskaudella 2018–2019. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 14. syyskuuta 2018 vieraissa paikallisvastustaja Rauman Lukkoa vastaan. Kivenmäki merkittiin Ässien ykkösketjuun Niklas Appelgrenin ja Sakari Salmisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 13.57 minuuttia ja Kivenmäki keräsi teholukeman +1. Liigauransa avausmaalin Kivenmäki teki 2. maaliskuuta 2019 Rauman Lukkoa vastaan. Hän sai ottelussa syöttöpisteen myös kahteen Peter Tiivolan tekemään ylivoimamaaliin. Lisäksi Kivenmäki onnistui maalinteossa myös voittomaalikilpailussa. Janne Virtanen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Kaikkiaan Kivenmäen tulokaskausi toi 34 runkosarjaottelussa tehot 2+14=16. Hän oli runkosarjassa viimeiseksi jääneen Ässien aktiivipelaajista joukkueen paras syöttäjä Peter Tiivolan kanssa sekä kolmanneksi paras pistemies. Kivenmäki pelasi ison osan kaudestaan vielä myös seuran A-nuorista ja voitti jakoi tehoilla 11+24=35 joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Juha Rautiaisen ja Antti Tuomiston kanssa, vaikka Kivenmäki pelasi vain 23 ottelua.
Kauden 2019–2020 Kivenmäki pelasi kokonaan Ässien SM-liigajoukkueessa, jossa hän teki 53 runkosarjaottelussa tehot 5+16=21. Kivenmäen kausi päättyi kuitenkin aivotärähdykseen 29. helmikuuta 2020 pelatussa paikallisottelussa Rauman Lukkoa vastaan, kun David Němeček taklasi häntä päähän. Taklauksessa Kivenmäen kypärä irtosi ja hän löi päänsä jäähän loukkaantuen vakavasti. Němečekille tuomittiin teosta 5+20-minuutin ottelurangaistus ja hänet asetettiin seitsemän ottelun mittaiseen pelikieltoon. Kivenmäki vietti muutaman päivän sairaalassa tarkkailussa ennen kotiutumistaan. Huhtikuussa hän kertoi Ilta-Sanomien haastattelussa itse, että Kivenmäen magnettikuvista ei löytynyt mitään vakavempaa. Toisin kuin julkisuudessa pahimmillaan pelättiin, hän kertoi myös saaneen lääkäreiltä luvan jatkaa jääkiekkouraansa ja aloittaneensa kevytharjoittelun.
Kivenmäki siirtyi kaudeksi 2021–2022 kaksivuotisella sopimuksella Pelicansiin. Joukkuetta valmentaa hänelle Suomen juniorimaajoukkueista tuttu Tommi Niemelä. Kivenmäki pelasi ajoittain myös Pelicansin ykkösketjussa Lukáš Jašekin ja Jiří Smejkalin vieressä, jossa hän sai eniten tehoja. Kivenmäen oli kuitenkin hieman vaikea löytää sopivaa roolia ja hän ajautui loppukaudella aina nelosketjuun. Kaudella 2022–2023 Kivenmäki teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 11+13=24, mutta pudotuspeleissä hän mahtui kuitenkin vain kahdesti Pelicansin kokoonpanoon. Kivenmäki voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Muuta
Kivenmäen isä Marko pelasi omalla urallaan hyökkääjänä pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 531 SM-liigaottelua ja hän loi pääsarjauraa myös Norjassa. Pelaajauransa jälkeen Marko valmensi Ottoa mm. Ässien A-nuorissa vuosina 2016–2018. Hän toimii nykyään Ässien U18-joukkueen vastuuvalmentajana.
Otto Kivenmäki harrasti lapsena jääkiekon ohella myös 12-vuotiaaksi asti jalkapalloa sekä salibandya.
Santa Rita do Passa Quatro
Santa Rita do Passa Quatro on kaupunki São Paulon osavaltiossa Brasiliassa. Kaupunki on tunnettu muun muassa choro-säveltäjä Zequinha de Abreun syntymä- ja kotipaikkana.
Chola
Chola-dynastia (tamiliksi சோழர் குலம், ) oli tamilidynastia, joka hallitsi etenkin Etelä-Intiaa 1200-luvulle saakka. Valtakunta sai alkunsa Kaveri-joen hedelmällisestä laaksosta. Karikala Chola oli tunnetuin varhaisen Chola-dynastian kuninkaista, kun taas valtakunnan keskiajalta tunnetuimmat hallitsijat olivat Rajaraja Chola I, Rajendra Chola ja Kulothunga Chola I.
Chola oli vaikutusvaltaisimmillaan 900–1100-luvuilla. Rajaraja Chola I:n (Rajaraja Suuren) ja hänen poikansa Rajendra Cholan hallinnassa dynastiasta tuli sotilaallinen, taloudellinen ja kulttuurinen suurvalta Aasiassa. Cholan alueet ulottuivat Malediiveilta etelässä Andhra Pradeshin Godavari-joelle saakka pohjoisessa. Rajaraja Chola valloitti Intian niemimaan eteläosan, osan Sri Lankaa ja miehitti Malediivit. Rajendra Chola taas lähetti Pohjois-Intiaan voitokkaan retkikunnan, joka eteni Gangesille saakka ja voitti Palan valtakunnan hallitsijan Mahipalan. Hän hyökkäsi lisäksi menestyksekkäästi Srivijayan kuningaskuntaa vastaan Sumatralla ja Malakan niemimaalla. Cholan valta heikkeni 1100-luvulla Pandyan ja Hoysalan valtakuntien nousun myötä, ja valtakunta hajosi lopullisesti 1200-luvun lopulla.
Cholat jättivät jälkeensä pysyvän perinnön. Dynastian into rakentaa temppeleitä ja edistää tamilinkielistä kirjallisuutta johti useiden tamiliarkkitehtuurin ja -kirjallisuuden merkkiteosten syntyyn. Chola-kuninkaat olivat innokkaita rakentajia ja suunnittelivat temppelinsä paitsi palvontamenoja varten myös taloudellisen toiminnan keskuksiksi. He saivat aikaan keskitetyn valtiomuodon ja perustivat alueelleen järjestyneen, byrokraattisen hallinnon.
Norrmén
Norrmén on suomalainen suku, jonka yksi sukuhaara on aateloitu vuonna 1884 ja introdusoitu Suomen ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 263. Kyseessä on alun perin kauppias- ja raatimiessuku Raumalta, jossa se tunnettiin jo 1600-luvulla. Sukunimi on johdettu kaupungin edustalla olevasta Nurmesluodon saaresta. Suku sammui mieslinjalla vuonna 2019.
Herluf Bidstrup
Christian Hans Herluf Bidstrup (10. tammikuuta 1912 Berliini, Saksan keisarikunta – 26. joulukuuta 1988 Lillerød, Tanska) oli tunnettu tanskalainen pilapiirtäjä.
Bidstrup arvosteli varsinkin länsimaisia vallanpitäjiä. Hän tunnustautui kommunistiksi. Hän sai Neuvostoliitosta Leninin rauhanpalkinnon ja arvostetun Työn punaisen kunniamerkin. Häntä on arvioitu myös länsimaissa ja arvostettukin.
Mediverkko
Mediverkko on suomalainen sosiaali- ja terveyspalveluyritys, joka toimii yhteistyössä julkisen sektorin kanssa. Mediverkon palvelut kattavat perusterveydenhuollon, suun terveydenhuollon, vanhusten hoivan ja lastensuojelun. Henkilöstöpalveluiden ja ulkoistusten lisäksi Mediverkko toimii kuluttajamarkkinoilla hoivan ja suun terveydenhuollon alalla.
Mediverkko on toimialallaan yksi nopeimmin kasvaneista yrityksistä Suomessa, ja se työllistää lähes 2 000 sosiaali- ja terveydenhuollon ammattilaista. Liikevaihto vuonna 2013 oli lähes 100 miljoonaa euroa.
Mediverkon suurimmat omistajat ovat yrityksen johto, perustajalääkärit, avainhenkilöstö, Keskinäinen Eläkeyhtiö Varma, Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen sekä joukko yksityishenkilöitä.
Osaksi Mehiläistä
Mediverkko ja Mehiläinen yhdistyivät tammikuussa 2015. Uuden yhtiön toimitusjohtaja on Mediverkon perustajaosakas ja toimitusjohtaja Janne-Olli Järvenpää.
4½
4½ on brittiläisen proge-muusikko Steven Wilsonin kolmas extended play, jonka julkaisi Kscope 22. tammikuuta 2016. Albumi koostuu ennenjulkaisemattomista kappaleista, jotka sanoitettiin edellisten studioalbumien Hand. Cannot. Erase. ja The Raven That Refused to Sing (And Other Stories) tekemisen aikana. Viimeinen kappale "Dont Hate Me" on uusi versio Wilsonin vanhan yhtyeen Porcupine Treen tekemästä kappaleesta.
Kaarlo Vuokoski
Karl William (Kaarlo Viljami, K. V.) Vuokoski, sukunimi vuoteen 1905 Westerberg (7. syyskuuta 1880 Hollola – 5. kesäkuuta 1944 Hollola) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja kansanedustaja. Kansallista Edistyspuoluetta edustanut Wuokoski oli elintarvikeministerinä Erichin hallituksessa 1920–1921.
Bukarest
Bukarest ( []) on Romanian pääkaupunki. Se on 1,6 miljoonalla asukkaallaan myös maan suurin kaupunki. Kaupunki sai nimensä 70 vuotta eaa. daakialaisen Bucur-nimisen paimenen mukaan, jonka alueelle Dâmbovițajoen varteen alkoi muodostua "Bucurin kylä". Ensimmäiset merkinnät historiankirjoihin kaupunki sai vasta 1400-luvulla, kun ruhtinas Vlad Țepeș rakennutti alueelle voivodilinnan.
Kaarlo Vuokoski
Vuokosken vanhemmat olivat pienviljelijä, seppä Erik Wilhelm Westerberg ja Lena Maria Kallentytär. Hän suoritti alakansakoulunopettajan tutkinnon vuonna 1901 ja käsityönopettajan kurssin Kajaanin opettajaseminaarissa 1908.
Bukarest
Vuonna 1862 Bukarestista tuli Romanian pääkaupunki, joka kokosi taiteilijoita, älymystöä ja eliittiä. Bukarestille annettiin lempinimeksi ”Pikku Pariisi” (”Micul Paris”). Kaupunki sai kokea molemmat maailmansodat, vuoden 1940 maanjäristyksen sekä Nicolae Ceaușescun valtakauden. Vuoden 2011 väestönlaskennassa Bukarestissa oli 1 677 985 asukasta. Metropolialue mukaan laskettuna Bukarest on Euroopan unionin yhdeksänneksi suurin kaupunki.
Kaarlo Vuokoski
Vuokoski toimi vt. kansakoulunopettajana muun muassa Sakkolassa 1904–1907. Hän oli sitten tilanhoitajana Anttolassa 1908–1915 ja Mikkelin maalaiskunnassa 1915–1917 ja itsenäisenä maanviljelijänä 1917–1935 Mikkelin maalaiskunnassa, josta hän osti Nikaran kartanon. Vuonna 1917 tila siirtyi hänen jälkeensä hänen vävylleen. Noihin aikoihin 1920-luvulla Nikarassa toimi kauppapuutarha. Vuodesta 1935 alkaen hän asui Hollolassa.
Bukarest
Maantiede
thumb|right|200px|[[Dâmbovița (joki)|Dâmbovița]] Bukarest sijaitsee Dâmbovițan varrella. Dâmbovița virtaa Argeșiin, joka on Tonavan sivujoki. Kaupungin alueella sijaitsee useita järviä, joista tärkeimpiä ovat Herăstrău, Floreasca, Tei ja Colentina. Keskustassa on myös pieni tekojärvi Cișmigiu, jonka ympärille on rakennettu puisto. Cișmigiun puisto avattiin vuonna 1847 saksalaisen arkkitehdin Carl F.W. Meyerin suunnitelmia mukaillen. Muita tärkeitä kaupungin puistoja ovat Herăstrăun puisto sekä Bukarestin kasvitieteellinen puutarha. Kasvitieteellinen puutarha on Romanian suurin yli 10 000 lajin kokoelmallaan. Puisto oli Romanian kuningasperheen suojeluksessa.
Kaarlo Vuokoski
Vuokoski oli Kansanpuolueen kansanedustajana 1917–1918 ja Kansallisen Edityspuolueen kansanedustajana 1918–1922 ja 1924–1927 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä mutta putosi Eduskunnasta siirryttyään Maalaisliittoon. Hän kuului Rautatiehallituksen neuvottelukuntaan ja oli Mikkelin maalaiskunnan kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Vuokoski sai kunnallisneuvoksen arvon 1923.
Bukarest
Maantiede
Bukarest sijaitsee alangolla, jota aikoinaan peittivät laajat metsäalueet. Kuten monen muunkin tuon aikakauden kaupungin, myös Bukarestin sanotaan olevan rakennettu seitsemän kukkulan keskelle. Kaupungin pinta-ala on yhteensä 226 km2. Kaupungin kanssa samalla pituuspiirillä 26°05'48" E ovat Helsingin ja Johannesburgin kaupungit, ja samalla leveyspiirillä 44°24'49" N sijaitsevat Belgrad, Geneve, Bordeaux sekä Minneapolis.
Ilmasto
Köppenin ilmastoluokituksen mukaan Bukarest kuuluu kesäkuumaan mannerilmastoon (luokka Dfa). Sijaintinsa vuoksi kaupungin talvet voivat olla tuulisia ja lämpötila laskee nollan alapuolelle. Kesän keskilämpötila on 23 astetta, vaikka helleaikoina lämpötilat voivat nousta jopa 35–40 asteeseen.
Historia
thumb|Spiriin mäki vuonna 1837 missä nykyisin sijaitsee [[Romanian parlamenttitalo|parlamenttitalo.]] Ensimmäinen löydetty kirjallinen maininta Bukarestista on päivätty 20. syyskuuta vuonna 1459, jolloin Valakian prinssi Vlad III määräsi Bucurin kylään rakennettavaksi linnoituksen. Käsityöläiset alkoivat rakentaa Dâmbovițan rannoille talojaan, ja aikakauden asiakirjoista löytyy merkintä, joka on päivätty 5. kesäkuuta vuonna 1589, käsityöläiskadusta "Ulița Mare" (isokatu), joka nykyisin tunnetaan nimellä Lipscani. 13. marraskuuta 1594 Mihail Urhea nousi osmaanien hallintoa vastaan, ja Bukarestissa ryhdyttiin surmaamaan heidän velkojiaan. Sinan Pashan johtamat joukot kukistivat kapinan ja tuhosivat kaupungin lähes kokonaan. Kaupunkia ryhdyttiin rakentamaan uudelleen Valakian prinssi Matei Basarabin johdolla.
Paha onni kuitenkin vainosi kaupunkia, ja vain 15 vuotta myöhemmin, vuonna 1655, Hospodarin palkkasotilaat kapinoivat prinssi Constantin Șerbania vastaan pidättäen ja surmaten useita korkea-arvoisia pajareita. Transilvanialaisten joukot kukistivat palkkasotilaiden kapinan saman vuoden kesäkuussa. Constantin Șerban aloitti mittavat jälleenrakennustoimet, jotka kuitenkin keskeytyivät, sillä Șerbanin määräyksestä kaupunki poltettiin, jotteivät Mihnea III ja hänen osmani-liittolaiset valloittaisi sitä. Kaupungin jälleenrakentamista oli todistamassa osmanimatkailija Evliya Çelebi, jonka mukaan pieni kaupunki nousi takaisin yhtä nopeasti kuin se oli tuhoutunutkin.
Valakian oikeus siirrettiin Bukarestiin ruhtinas Constantin Brâncoveanun aloitteesta vuonna 1698. Brâncoveanu oli suuri kulttuurin ystävä, ja hänen aikakaudellaan Bukarestiin perustettiin muun muassa kirjapaino ja ensimmäiset oppilaitokset. thumb|left|Bukarest 1700-luvulla. Seuraavan 200 vuoden aikana kaupunki kärsi useita luonnonkatastrofeja, sotia ja vuonna 1813 ruton. Kaupungin hallinnasta käytiin taisteluja osmanien, Habsburgin monarkian sekä Venäjän keisarikunnan välillä.
Vuoden 1807 väestönlaskennassa kaupungissa oli 3 523 kauppaa. 13 vuotta myöhemmin siellä vaikutti yli 200 keisarikunnan rakennusta, kauppapaikkaa ja puistoa. Kreikan vapaussodan myötävaikuttama Valakian vallankumous vuonna 1821 oli Bukarestin uuden ajan alku. Vuonna 1830 kaupunkiin perustettiin ensimmäinen valtuusto ja kaupunki jaettiin viiteen eri sektoriin. Romanian kuningaskunnan julistauduttua itsenäiseksi Osmanien valtakunnasta vuonna 1877 Bukarestista tuli kuningaskunnan pääkaupunki, ja tämän tapahtuman vaikutuksena taloudellinen ja taiteellinen kehitys käynnistyi.
Vuonna 1869 ensimmäinen rautatie rakennettiin Bukarestin ja Giurgiun välille, ja vuotta myöhemmin valmistui rautatie Bukarest-Ploiesti-Galati-välille. Samaan aikaan rakennettiin "Mumbain" rautatieasema, jota nykyisin kutsutaan Gara de Nordiksi. Kaupunki sai sähköiset katuvalot vuonna 1882, ja kaupungin läheisyyteen Grozăveștiin rakennettiin vuonna 1894 voimalaitos, joka edesauttoi raitiovaunujen tuloa kaupungin katukuvaan. thumb|left|I.C. Brătianu Boulevard vuonna 1930. Keskusvallat miehitti Bukarestin ensimmäisen maailmansodan kynnyksellä 6. joulukuuta 1917. Tällöin Romanian pääkaupungiksi tuli väliaikaisesti Iași. Bukarestin miehitys päättyi marraskuussa 1918, ja kaupungista tuli Suur-Romanian pääkaupunki. Kaupunki sai vuosittain lähes 30 000 uutta asukasta ja laajeni huomattavasti. Kuningas Kaarle II:n aikana kaupunkiin rakennettiin useita palatseja, riemukaari sekä Gara de Nord:iin uusi siipi.
Toisen maailmansodan aikana vuonna 1944 liittoutuneet pommittivat Ion Antonescun johtamaa Romaniaa, ja Bukarestia pommitettiin usein. Romanian vaihtaessa puolta 23. elokuuta 1944 oli Luftwaffen vuoro pommittaa kaupunkia.
Bukarest kärsi merkittävästi toisen maailmansodan liittoutuneiden pommituksissa. Kaupungille on aiheutunut kärsimystä myös maanjäristyksistä: 10. marraskuuta 1940 Vrancean alueella sekä 4. maaliskuuta 1977 Itä-Karpaateilla tapahtuneesta maanjäristyksestä, jossa kuoli lähes 1 500 kaupunkilaista ja tuhoutui 40 asuinkorttelia ja satoja rakennuksia. Kaupunkia alettiin rakentaa 1970-luvulla uudelleen Nicolae Ceaușescun systematisaation mukaan. Vuonna 1978 tehtiin päätös uudesta kansankeskustasta (Centrul Civic), jonka tieltä purettiin rakennukset kahdeksan neliökilometrin alueelta. Purettuihin tai siirrettyihin rakennuksiin kuului muun muassa 3 luostaria, 20 kirkkoa, 3 synagogaa, 3 sairaalaa, 2 teatteria ja merkittävä art deco -stadioni. Purkutöihin kuului myös 40 000 asukkaan siirto uusiin asuntoihin, eräiden jopa päivän varoitusajalla. Tilalle tuli Pariisin Champs-Élysées’n kaltainen mutta sitä muutaman metrin pidempi itä-länsisuuntainen bulevardi, joka päättyy länsipäässään Kansan taloon (Casa Poporului, nykyisin Palatul Parlamentului). Keskustaan rakennettiin lukuisia hallituksen virastoja. Purettuja asuinrakennuksia korvaamaan rakennettiin sama määrä uusia asuntoja, jotka oli kuitenkin tarkoitettu vain korkeimmalle puolueväelle. Suunnitelmissa oli lisäksi muun muassa Tonavan-Bukarestin kanava, joka ei koskaan valmistunut. Keskustan avoimet tilat saivat myöhemmin humoristisen lisänimen Ceaușima (Ceaușescu + Hiroshima).
Ceaușescun uuden keskustan asuinrakennukset eivät ole kelvanneet Romanian post-kommunistiselle rahaeliitille, ehkä lukuun ottamalla Unirea-toria, jossa Centrul Civic risteää Dâmbovițajoen kanssa. Rakennushanke jäi kesken itäpäästä Mircea Vodă ja Nerva Traian -katujen väliltä, jonne jäi noin 30 hehtaarin puolivalmiiden rakennusten alue. Vuonna 2006 sen uudelleenkehittämiseksi tehtiin paljon keskustelua aiheuttanut Esplanada-suunnitelma.
Centrul Civicia ympäröi edelleen historiallisten rakennusten ja kaupunginosien alue. Etenkin Lipscani-katu on entisöity. Sf. Nicolai-Mihai Vodăn kirkko siirrettiin purkamisen sijaan, ja Antimin luostari on entisellään. Unirii-torin laidalla on Dealul Metropoliei, jossa on patriarkan katedraali, Romanian ortodoksisen kirkon keskus. thumb|left|Romanian joukkoja marssimassa Mihail Kogălniceanun aukiolla vuonna [[1941.]]
Hallinto
Bukarestin hallinnollinen järjestelmä poikkeaa muun Romanian järjestelmästä, sillä se on ainoa kaupunki, joka ei kuulu mihinkään piirikuntaan. Kaupungin 55-paikkaista kaupunginvaltuustoa on johtanut pääpormestari Sorin Mircea Oprescu vuodesta 2008. . Kaupungin hallinto on jaettu kuuteen itsenäiseen sektoriin, jolla jokaisella on oma pormestari, kaupungintalo sekä 27-paikkainen valtuusto. Kaupunginvaltuusto tekee päätöksiä koko kaupunkia käsittelevistä asioista (sähkö- ja vesijohdot, päätiet sekä julkinen liikenne) kun taas sektorit yksittäistä ihmistä koskevista asioista (koulutus, sivutiet, puistot).
Sektori 1.
thumb|left|125px|Sektorin 1 sijainti. Sektori 1 on Bukarestin pohjoisin ja pinta-alaltaan (67,5 km2) suurin sektori. Vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan sektorissa asui 229 238 asukasta.
Pormestarina on toiminut vuodesta 2004 lähtien Andrei Ioan Chiliman. Sektorin tulot vuodessa on 1 144 197 000 LEU:ta (251 miljoonaa €). , mikä tekee siitä varakkaimman sektorin Bukarestissa. Sektorin alueella pitää pääkonttoria muun muassa Blue Air. Sektorissa ovat seuraavat lähiöt:
If Love Was a Crime
If Love Was a Crime on bulgarialaislaulaja Poli Genovan kappale, jolla hän edusti Bulgariaa. Se julkaistiin 21. maaliskuuta 2016. Kappaleen ovat säveltäneet Borislav Milanov, Sebastian Arman ja Joachim Persson. Sanoituksen ovat tehneet Milanov, Arman, Persson ja Poli Genova itse.
Bukarest
Sektori 3.
thumb|left|125px|Sektorin 3 sijainti. Sektori 3 on Bukarestin itäisin sektori. Vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan siellä asui 393 226 asukasta, ja se on suurin sektori sekä asukasluvun että väestötiheyden mukaan.
Liviu Negoiță on toiminut sektorin pormestarina vuodesta 2004 lähtien. Vuonna 2011 sektorin budjetti oli 57 430 800 (14 milj €) LEU:ta alijäämäinen.
Sektorissa ovat seuraavat lähiöt:
Sektori 4.
thumb|left|125px|Sektorin 4 sijainti. Sektori 4 on eteläisin sektoreista, ja siellä asui vuonna 2007 299 414 asukasta. Sektorin pinta-ala on 34 km2, ja se on yksi vanhimmista asutuista alueista Bukarestissa. Sektoria on johtanut vuodesta 2008 lähtien pormestari Cristian Popescu Piedone. Vuoden 2012 budjetti on 718 600 000 LEU:ta (158 milj. €) ylijäämäinen.
Sektorissa ovat seuraavat lähiöt:
Sektori 5.
thumb|left|125px|Sektorin 5 sijainti. Sektori 5 on pinta-alaltaan (30 km2) pienin ja asukasluvultaan (282 935 asukasta 2007) toiseksi pienin sektori Bukarestissa. Sektorilla sijaitsee romaanien asuttama slummialue Ferentari. Sektorin pormestarina on toiminut vuodesta 2000 lähtien Marian Vanghelie.
Sektorissa ovat seuraavat lähiöt:
Sektori 6.
thumb|left|125px|Sektorin 6 sijainti. Sektori 6 on läntisin Bukarestin sektoreista. Sen pinta-ala on yhteensä 38 km2 ja vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan alueella asui 359 396 asukasta. Bukarestin kolme suurinta jalkapalloseuraa on kotoisin tältä sektorilta. Sektorin alueella toimii 9786 erilaista yritystä sekä 10 isoa kauppakeskusta. Sektorin pormestarina on toiminut vuodesta 2001 Cristian Constantin Poteraș. Sektorin vuoden 2012 budjetti oli 3 800 000 LEU:ta (900 000 €) ylijäämäinen.
Sektorissa ovat seuraavat lähiöt:
Oikeusjärjestelmä
thumb|200px|right|Bukarestin oikeustalo. Kaupungin oikeusjärjestelmä on samankaltainen muiden piirikuntien kanssa. Jokaisella sektorilla on oma ensimmäisen asteen oikeutensa judecătorie, josta seuraava oikeusaste on kaupunginoikeus. Bukarestissa on myös kassaatio-oikeus sekä valtiosääntöoikeus.