cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dalby (Kemiö)
Dalbyhyn perustettiin lasitehdas 1860-luvulla, jota seurasivat mylly ja saha 1870-luvulla. Kylä kasvoi voimakkaasti, joten Dalby sai oman koulun, kaupan ja postin. Dalbyhin perustettiin myös sementtitehdas 1920-luvulla, joka sai hiekkavaransa kylän läpi kulevasta harjusta. Kylän ydinalue jaettiin kahtia ja useita taloja piti purkaa, kun Strömman kanavan uusi laajempi väylä rakennettiin Dalbyn halki 1960-luvun aikana.
Anna-Kaisa Linna-Aho
Anna-Kaisa Linna-Aho (s. 1985) on suomalainen kirjailija. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri ja opiskellut kirjallisuuden ohella poliittista historiaa. Ammatiltaan Linna-Aho on opettaja. Kustannusosakeyhtiö Otava julkaisi vuonna 2019 hänen esikoisromaaninsa Paperijoutsen, joka kertoo pienen kylän ihmissuhteista jatkosodan aikana. Teos sai vuoden 2019 Tiiliskivi-palkinnon, joka on Tampereen yliopiston kirjallisuudenopiskelijoiden ainejärjestö Teeman vuosittain jakama kirjallisuuspalkinto. Palkinto pyrkii tuomaan esiin kotimaisia kaunokirjallisia teoksia, jotka eivät ole saaneet ansaitsemaansa huomiota mediassa.
Lentopallo Euroopan kisoissa 2015 – miesten turnaus
Euroopan kisojen 2015 miesten lentopallo järjestettiin Bakı Kristal Zalıssa Bakussa 14.–28.6.2015.
Alkulohkot
Alkulohkoissa joukkueiden järjestys määräytyi ensisijaisesti voitettujen otteluiden määrän perusteella. Toissijaisesti ratkaisivat ottelupisteet, joita saa 3-0 ja 3-1 -voitosta 3, 3-2 -voitosta 2 ja 2-3 -tappiosta 1. Voittojen ja ottelupisteiden ollessa tasan ratkaisee eräsuhde, sitten eräpisteiden suhde ja lopuksi keskinäinen ottelu.
Pudotuspelit
Puolivälierissä lohkovoittajat saivat vastaansa toisen lohkon neljänneksi sijoittuneen. Kakkosten ja kolmosten parit arvottiin.
Walking on Sunshine (kappale)
"Walking on Sunshine" on Katrina & the Wavesin kappale, joka julkaistiin alun perin vuonna 1983 kappaleen samannimisellä albumilla, ja singlenä 1985.
Kappale menestyi listoilla. Se oli Britannian singlelistalla kahdeksas ja Yhdysvalloissa yhdeksäs.
Minimax TV
Minimax on eurooppalainen lapsille suunnattu maksutelevisiokanava. Sillä on lähetyksiä Unkarissa, Romaniassa, Slovakiassa, Sloveniassa, Serbiassa, Bosnia-Hertsegovinassa, Makedoniassa, Albaniassa, Montenegrossa, Tšekissä ja Moldovassa. Espanjassa ja Puolassa kanava on lopettanut. Kanavan omistaa unkarilainen AMC Networks International Central Europe, joka kuuluu amerikkalaiseen AMC Networks -konserniin.
Sakari Haara
Kalle Sakari Haara (16. marraskuuta 1920 Alajärvi – 17. marraskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja kirjailija.
Haaran vanhemmat olivat lääketieteen lisensiaatti Kalle Eino Haara ja Senja Maria Laine. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta 1939 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1949.
Mikko Niskasen elokuvan Asfalttilampaat (1968) käsikirjoitus pohjautui Haaran samannimiseen ja ainoaksi jääneeseen romaaniin.
Annamari Marttinen
Marttiselta on ilmestynyt 11 romaania. Esikoisromaanin kustansi Otava, muut on julkaissut Tammi. Marttisen kirjojen päähenkilöt ovat usein naisia, jotka joutuvat etsimään omaa identiteettiään ulkopuolelta tulevien paineiden puristuksessa.
Elämä ja ura
Marttinen valmistui ylioppilaaksi Lappeenrannan Lauritsalan lukiosta vuonna 1980. Hän opiskeli englantia ja saksaa Heidelbergin yliopistossa Saksassa vuosina 1981–1982 sekä Joensuun yliopiston alaisessa Savonlinnan kääntäjäkoulutuslaitoksessa vuosina 1982–1986. Hänellä on humanististen tieteiden kandidaatin tutkinto. Marttinen on käynyt lisäksi myös tiedotuslinjan Jamilahden kansanopistossa Haminassa.
Kirjailijantyönsä ohella Marttinen opettaa suomea turvapaikanhakijoille vastaanottokeskuksessa ja maahanmuuttajille kansalaisopistossa.
Marttinen asuu Lappeenrannassa. Hänellä on neljä lasta.
Teokset
Kolmas romaani Veljeni vartija (2007) kertoo Tarusta, jonka isoveli Sakke on jo nuorena ajautunut käyttämään huumeita. Kun Taru alkaa odottaa lasta, hän haluaa selvittää, mitä hänen veljelleen on tapahtunut. Taru löytääkin veljensä ja saa kuulla, että tämä käy terapiassa käydäkseen läpi sisarusten välisiä tunteita ja heidän vanhempiensa käyttäytymistä. Sakke on ollut perheen musta lammas, kun taas Taru on miellyttänyt ja yrittänyt olla täydellinen. Taru heittäytyy huumeidenvastaiseen vapaaehtoistyöhön, mutta uuvuttaa itsensä. Lopulta hän ymmärtää, ettei ole veljeään kummempi.
Kuu huoneessa (2009) kertoo perheenäidistä, joka kiinnostuu erilaisista uskomushoidoista. Päähenkilö on nelikymppinen Katja, joka on joutunut luopumaan urahaaveistaan lasten takia. Hän alkaa etsiä apua onnettomaan elämäänsä muun muassa luontaistuotteista, reikihoidoista ja enkeliterapiasta. Helsingin Sanomien kriitikon Jukka Koskelaisen mukaan Marttisen kieli on ”korutonta ja arkista”, mutta Katja on henkilöhahmona elävä ja koskettava.
Raamattupaperi
Raamattupaperi on erittäin ohut painopaperi, jolle on painettu mm. virsikirjoja ja matkaraamattuja. Raamattupaperi on ollut myös Suomen tasavallan ja Euroopan talousyhteisön käyttämä virallinen nimike.
Raamattupaperin neliömassa on 15–30 g/m2.
Raamattupaperin perustana on toiminut brittien Kiinasta 1785 alkaen tuoma intialaista muistuttava intianpaperi, jota Oxford University Press (Oxfordin yliopiston kirjapaino) alkoi käyttää raamattujen painamiseen.
Raamattuja vuodesta 1591 julkaissut Cambridgen yliopiston kirjapaino (Cambridge University Press) määrittelee raamattupaperin painoksi yli 30 grammaa neliömetriltä painavan paperin ja lukee alle tuon rajan menevät paperit intianpaperiksi (. Intianpaperin ohuuden ansiosta paljon sivuja sisältävä teos (kuten juuri esimerkiksi Raamattu) on ohuempi kuin paksumpaa paperia käytettäessä, mutta sen käyttö edellyttää tarkempaa painatusta: jos kaksipuolisesti painetun sivun molempien puolien rivit eivät ole samalla tasolla, kuultaa kääntöpuolen muste ohuen paperin läpi.
Joost van den Vondel
Joost van den Vondel (17. marraskuuta 1587 – 5. helmikuuta 1679) oli hollantilainen kirjailija ja näytelmäkirjailija. Hän oli yksi merkittävimmistä hollantilaisista näytelmäkirjailijoista 1600-luvulla. pienoiskuva|Joost van den Vondelin patsas [[Vondelparkissa]]
Luettelo pikkuplaneetoista: 326001–327000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 326001:stä ja päättyen 327000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
August Ramsay
August Ramsay (15. maaliskuuta 1859 Taalintehdas, Dragsfjärd – 23. heinäkuuta 1943 Espoo) oli suomalainen matemaatikko, vakuutus- ja pankkimies sekä yhteiskunnallinen vaikuttaja.
Ramsaylle myönnettiin todellisen valtioneuvoksen arvonimi vuonna 1906. August Ramsayn ensimmäinen puoliso oli sukututkijana tunnettu Julia ”Jully” Ramsay, o.s. Ekström. Ministeri Henrik Ramsay oli heidän poikansa. August Ramsayn veljiä olivat geologi Wilhelm Ramsay ja vuorineuvos Wolter Ramsay nuorempi.
Hammersmith
pienoiskuva|vasen|200px|Vanhasta Hammersmithin kylästä ei ole jäljellä juuri muuta kuin kuja, jolla on maineikas Dove Pub. Hammersmith rajoittuu pohjoisessa Shepherds Bushiin, idässä West Kensingtoniin, etelässä Fulhamiin ja lännessä Chiswickiin. Lounaassa Hammersmith Bridge yhdistää sen Barnesiin. Sinne on viime vuosikymmeninä ja etenkin EU:n aikana keskittynyt Britannian puolalaista asutusta.
Blyth (yritys)
Blyth on aiemmin pörssinoteerattu yhdysvaltalainen koriste-esineitä ja kynttilöitä markkinoiva ja valmistava yritys, jonka on omistanut vuodesta 2015 Carlyle Group. Blyth on Yhdysvaltain suurin kynttilänvalmistaja. Yrityksen toimitusjohtajana toimii Robert B. Goergen.
Hammersmith
Hammersmith on mainittu vuonna 879 tanskalaisten valloittajien talvileirinä.
Blyth (yritys)
Blythillä on useita tytäryhtiöitä, joista verkostomarkkinointiyhtiö PartyLite toimi 1999-2020 Suomessa.
Routila
Routila on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
St. Petersburger Herold
St. Petersburger Herold oli Pietarissa vuosina 1875–1914 ilmestynyt saksankielinen sanomalehti. Elokuussa 1914 sen nimeksi tuli Petrograder Herold.
Vuonna 1891 Gesellius perusti lehden taakse yhtiön, joka harjoitti myös muuta kustannustoimintaa ja painoi monien pietarilaisten kustantamojen tuotteita. Ensimmäisenä päätoimittajana työskenteli E. Schmidt, myöhemmin Leo Furcht ja vuodesta 1908 Gustav Pipirs. Jälkimmäisen aikana St. Petersburger Herold joutui usein hankaluuksiin sensuurin kanssa, mikä ei Venäjällä tuohon aikaan ollut mitenkään poikkeuksellista.
St. Petersburger Heroldin levikki oli 6 900 kappaletta vuonna 1913. Lehden toiminta vaikeutui ensimmäisen maailmansodan alettua ja viranomaiset lakkauttivat sen joulukuussa 1914. Kustannusyhtiö lopetti toimintansa vuonna 1915, ja vuonna 1917 sen kirjapainon osti pietarilainen kustantamo Ogni.
Artjom Blažijevski
pienoiskuva|Artjom Blažijevski vuonna 2018. Artjom Blažijevski (s. 20. maaliskuuta 1994 Moskova, Venäjä) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-joukkue TsSKA Moskovassa. Tämän lisäksi hän on edustanut KHL:ssa myös Torpedoa. Blažijevski aloitti KHL-uransa Torpedossa kaudella 2014–2015. 10.4 2020 mennessä pelaamissaan 227 runkosarjaottelussa hän on kerannyt tehopisteet 13+37=50 ja 44 pudotuspeliottelussa tehopisteet 1+3=4.
Okarahkasammal
left|thumb|180px|Okarahkasammalta
Olympus-ralli
pienoiskuva|[[Ken Block Olympus-rallissa 2012.]] Olympus-ralli on Washingtonin osavaltiossa järjestettävä rallikilpailu. Sitä ajettiin ensin vuosina 1973–1988, joista vuosina 1986–1988 se kuului rallin MM-sarjaan. MM-osakilpailut voitti vuonna 1986 Markku Alén, vuonna 1987 Juha Kankkunen ja vuonna 1988 italialainen Massimo ”Miki” Biasion, jotka kaikki ajoivat Lancialla.
Pitkän tauon jälkeen Olympus-ralli on taas järjestetty vuodesta 2006 lähtien vuosittain. Se on kuulunut vaihtelevasti erinäisiin Pohjois-Amerikan rallisarjoihin.
Piikkismaragdikolibri
Piikkismaragdikolibri (Chlorostilbon stenurus) on neotrooppisen alueen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue käsittää Venezuelan luoteisosat, Koillis-Kolumbian, sekä Ecuadorin koillisosan. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Jean Cabanis ja Ferdinand Heine nuorempi kuvailivat lajin holotyypin Méridasta vuonna 1860.
Jyrki Suhonen
Jyrki Suhonen (s. 27. joulukuuta 1960) on suomalainen koripallovalmentaja. Suhonen on toiminut Espoon Hongan, Helsingin NMKY:n ja Espoo Basket Teamin valmentajana. Pääsarjassa hän on valmentanut yhteensä kahdeksan kautta, joiden lisäksi hän on toiminut nuorten maajoukkueiden valmentajana. Kaudella 1989–90 Suhonen valittiin SM-sarjan vuoden valmentajaksi.
Tampereen kauppahallin virastotalon suojelukiista
Kansalaisjärjestö Pirkanmaan perinnepoliittinen yhdistys onnistui valituksillaan viivyttämään purkamisen alkamista. Virastotaloliike valtasi rakennuksen 1981, mikä synnytti pitkäkestoisen julkisen keskustelun talon kohtalosta. Talon omistaja Osuuspankki teki lopulta sopimuksen, jonka mukaan taloa ei pureta ainakaan kymmeneen vuoteen, mutta ajan päätyttyä purkamisesta ei enää keskusteltu. Vuoden 1997 asemakaavan mukaan talo on ”rakennustaiteellisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokas ja kaupunkikuvan säilymisen kannalta tärkeä rakennus”.
Tapahtumat
thumb|Kauppahallin virastotalo korttelin keskellä Hämeenkadulla. Vasemmalla puolella [[Commercen talo, oikealla puolella Pulla-Helinin talo. Kuva otettu viimeistään vuonna 1912.|alt=]] thumb|Hämeenkatu 1960-luvulla ennen Pulla-Helinin talon purkamista. Virastotalo keskellä korttelia.
Purkusuunnitelma
Tampereella purettiin paljon vanhoja taloja 1960- ja 1970-luvuilla. Ennen virastotalon purkusuunnitelmaa talon vierestä oli jo purettu uusrenessanssi- ja jugendtyylinen ”pulla-Helinin” talo 1972 ja sitä vastapäätä jugendtyylinen Blomin talo. Ensimmäiset suunnitelmat virastotalon purkamisesta tehtiin 1966. Tuolloisen museoviraston edeltäjä, valtion muinaistieteellisen toimikunta, arvioi ettei virastotalo tarvitse suojelua, mutta nimesi kuitenkin kauppahallin suojelukohteeksi. Valtuuston päätöksellä vanha virastotalo ja sen tontti siirrettiin 30. maaliskuuta hallittavaksi Kiinteistö Oy Kauppa-Hämeelle, jossa kaupungihallituksella oli ylin valta. Osakeyhtiön tilinpäätöskeskustelussa 1971 todettiin, että tulot olivat liian pienet kaupungin perimään vuokraan verrattuna, mutta niitä olisi mahdollista kasvattaa uudisrakennuksella.
Talossa galleriaa pitänyt taiteilijayhdistys Saskiat ry kuuli purkusuunnitelmasta keväällä 1972 ja esitti huhtikuun lopulla kaupungille rakennuksen korjaamista ja säilyttämistä. Kirjailija Väinö Linna laati talon säilyttämisen puolesta julkisen vetoomuksen, jonka allekirjoitti joukko tamperelaisia kulttuurivaikuttajia. Toukokuussa kaupunginhallitus kuitenkin päätti, että Kiinteistö Oy Kauppa-Häme saa purkaa virastotalon ja rakentaa sen tilalle uudisrakennuksen. Saskiat vetosi kaupunginvaltuutettuihin, joista Liberaalien Olavi Borg tekikin kunnallisvalituksen lääninhallitukselle; valitus kuitenkin hylättiin saman vuoden syksyllä.
Suojeluyhdistyksen perustaminen
Saskiat kutsui 9. lokakuuta 1972 koolle kokouksen, jonka tarkoituksena oli keksiä miten rakennus pelastettaisiin. Koska ainoastaan rekisteröity yhdistys saattoi valittaa, kokoukseen osallistujat päättivät perustaa yhdistyksen, joka tekisi suojeluesityksen. Pian perustettu Pirkanmaan perinnepoliittinen yhdistys (Pirperpol) esitti 12. lokakuuta Hämeen lääninhallitukselle kauppahallia ja virastotaloa suojeltavaksi rakennussuojalain mukaisesti. Esityksen käsittelyn ajaksi Hämeen lääninhallitus määräsi virastotalon toimenpidekieltoon, mutta päätti helmikuussa 1973, että vain kauppahalli suojellaan. Pirperpol valitti päätöksestä valtioneuvostolle, joka kuitenkin vahvisti lääninhallituksen päätöksen kaksi vuotta myöhemmin.
Viivästysten myötä uudisrakennuksen rahoittaja Postipankki vetäytyi projektista, sillä se oli ehtinyt jo löytää uuden paikan konttorilleen. Kaupunki myi talon tontteineen Tampereen Seudun Osuuspankille 7,5 miljoonalla markalla elokuussa 1975. Kauppakirjassa uudisrakennuksen korkeudeksi sovittiin seitsemän kerrosta, mutta rakennusoikeutta ei ollut vahvistettu laillisesti, sillä tontilla ei ollut voimassa olevaa asemakaavaa. Kaupunginjohtaja Pekka Paavolan mukaan kaupunki halusi myynnillä päästä ”riesasta” eroon ja välttää ”julkisen ristiriidan”. Paavolan mukaan pankki koki myöhemmin tulleensa petetyksi, ja sovitteluna kaupunki maksoi osan kauppahinnasta takaisin. Kaupunki haki syksyllä 1976 valtiolta korvauksia väliaikaisen purkukiellon aiheuttamasta viivästyksestä ja kauppahallin suojelukustannuksista, mutta lopulta korkein oikeus kumosi vaatimukset.
Myynnin jälkeen Pirperpol esitti Osuuspankille rakennuksen säilyttämistä. Purkusuunnitelmat seisahtuivat kolmeksi vuodeksi pankin odotellessa parempia suhdanteita, kunnes joulukuussa 1979 se ilmoitti purkavansa talon ensi keväänä. Verkatehtaan purkamisen 1976 ja siihen liittyneen julkisen keskustelun myötä kaupunkilaisten mielenkiinto rakennussuojelua kohtaan oli kasvanut. Pirperpol kokosi virastotalon säilyttämisen puolesta yli 10 000 ihmisen allekirjoittaman vetoomuksen, jonka se luovutti Osuuspankkien keskuspankki Oy:n pääjohtaja Seppo Kontiselle helmikuussa 1980. Kontinen kertoi pankin olevan valmis neuvotteluihin Tampereen kaupungin kanssa rakennuksen säilyttämisestä ja tappion korvaamisesta, jos kaupunki niin haluaisi. Paavola sen sijaan halusi tiedustella pankilta pitikö se asemakaavamuutosta tarpeellisena. Kumpikaan osapuoli ei halunnut kustantaa suojelua.
Virastotalon valtaus
Valtauksen jälkeisenä päivänä rakennuslautakunta teki esityksen rakennuksen purkamisesta, mutta Hämeen lääninhallitus asetti talon elokuun puolivälissä enintään puolen vuoden pituiseen toimenpidekieltoon, jotta Pirperpolin suojeluanomus saataisiin käsiteltyä. Lääninhallitus päätyi kantaan, että suojelusta olisi aiheutunut kohtuutonta vahinkoa omistajalle eikä talo siten tarvinnut suojelua. Pirperpol valitti päätöksestä valtioneuvostolle. Helmikuussa 1982 kaupunginvaltuusto hyväksyi selvällä enemmistöllä virastotalon kaavan muutosehdotuksen, johon ei sisältynyt suojelumääräyksiä. Oikeuskäsittely oli kuitenkin kesken, joten toimenpidekieltoa jatkettiin vielä kuudella kuukaudella.
Seuraukset
Valtioneuvoston vuoden 1983 alussa antaman päätöksen mukaan taloa ei suojeltu rakennussuojalailla, vaikka se huomioikin, että rakennus oli kulttuurihistoriallisesti merkittävä. Osuuspankki kuitenkin sopeutui Tampereen kaupungin, sisäministeriön ja opetusministeriön kanssa tehtyyn sopimukseen, jonka mukaan taloa ei purettaisi kymmeneen vuoteen. Tämän johdosta Pirkanmaan luonnonsuojelupiiri antoi pankille ympäristöpalkinnon. Pankki avasi talon remontoituna joulukuussa 1983.
Kymmenen vuoden rauhoitusajan päätyttyä talon purkamisesta ei enää keskusteltu. Viimeisin virastotaloa koskeva asemakaava on vuodelta 1997, ja sen mukaan rakennus on ”rakennustaiteellisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokas ja kaupunkikuvan säilymisen kannalta tärkeä rakennus”, jota ei saa purkaa. Asemakaava vahvistettiin ympäristöministeriössä 1999, mutta päätöksestä valitettiin korkeimpaan oikeuteen. Korkein oikeus hylkäsi valituksen. Virastotalokiistan jälkeen Tampereen keskustasta ei 2000-luvun alkuun mennessä purettu yhtään vanhaa kivitaloa.
Kuparismaragdikolibri
Kuparismaragdikolibri (Chlorostilbon russatus) on neotrooppisen alueen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue käsittää Kolumbian koillisosan ja Venezuelan luoteisosan. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Osbert Salvin ja Frederick DuCane Godman kuvailivat lajin holotyypin Kolumbian Santa Martan Manauresta vuonna 1881.
Risto Korhonen (jääkiekkoilija)
Risto Korhonen (s. 27. marraskuuta 1986 Sotkamo) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja.
Korhonen pelasi C-junioriksi asti kasvattajaseurassaan Kajaanin Hokissa. Hokissa hän pääsi kaudella 2001–2002 pelaamaan jo 15-vuotiaana Suomi-sarjassa kolme peliä. Seuraavat kaudet kuluivat Oulun Kärppien junioreissa. Kauden 2003–2004 päätteeksi Korhonen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa. Kaudeksi 2004–2005 hänet nostettiin Kärppien liigajoukkueeseen mukaan ja hänestä uumoiltiin yllättäjää, mutta hän ei päässyt yhteenkään SM-liigapeliin, koska NHL:n työsulun takia NHL-pelaajia saapui Eurooppaan pelaamaan kauttaan. Muun muassa Lasse Kukkonen, Janne Niinimaa ja Josef Boumedienne saapuivat kesken kauden NHL-organisaatioista Kärppien puolustukseen. Korhonen pelasi kautensa A-nuorissa.
NHL:n varaustilaisuudessa 2005 Carolina Hurricanes varasi Korhosen viidennellä kierroksella numerolla 159. Korhonen siirtyi Kärppien A-nuorista HPK:hon kaudeksi 2005–2006 ja voitti keväällä Suomen mestaruuden. Samalla kaudella hän oli nuorten MM-kisoissa pronssia voittaneen Suomen joukkueessa. Kaudella 2006–2007 tuli SM-pronssia, mutta kesken pudotuspelien Korhoselle tuli paha polvivamma ja hän oli sivussa koko kauden 2007–2008. Kaudella 2008–2009 Korhonen pelasi 23 SM-liigaottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi useita Mestis-otteluita Lempäälän Kisan riveissä.
Persianlahden sota
Persianlahden sota eli operaatio Desert Storm oli sota, joka käytiin Irakin ja yhdysvaltalaisen kenraali Norman Schwarzkopfin johtaman monikansallisen liittouman välillä vuonna 1991.
Sodan syyt
Kuwait ja Yhdistynyt kuningaskunta allekirjoittivat 1899 sopimuksen, jonka mukaan Iso-Britannia hoitaa maan ulkopolitiikan sekä ulkomaille tapahtuvan kaupan. Sopimuksen syntyyn vaikutti Saksan keisarikunnan imperialismi alueella. Britannia suojasi maata ensimmäisessä maailmansodassa, jonka seurauksena Arabian niemimaata hallinnut Osmanien valtakunta hajosi ja alueelle syntyi useita uusia valtioita, kuten Irak. Alueen jako ei ottanut huomioon alueen heimorajoja eikä eri alueiden erilaisia kulttuuritaustoja.
Alueelta löytynyt öljy ja sen käytön jatkuva lisääntyminen sekä sitoutuminen valtioiden taloudellisiin ja poliittisiin etuihin nosti alueen merkitystä. Kuwaitin julistauduttua itsenäiseksi Isosta-Britanniasta 19. kesäkuuta 1961 Irak kieltäytyi tunnustamisesta ja samalla ilmoitti alueen kuuluvan itselleen. Hyökkäyksen uhatessa Kuwait pyysi apua entiseltä emämaaltaan, jonka sotilaallinen väliintulo heinäkuussa 1961 esti tapahtumien etenemisen.
Irak aloitti vuonna 1980 Irakin–Iranin sodan, joka Iranin takia pitkittyessään ajoi Irakin valtaviin velkoihin. Tukholman kansainvälisen rauhantutkimusinstituutin (SIPRI) arvion mukaan Irak käytti raskaan aseistuksen ostamiseen vuosina 1984–1989 liki 12 miljardia dollaria. Irak oli ollut Neuvostoliiton aseteollisuuden paras asiakas, mutta myös länsimaat, etenkin Ranska ja Saksa, olivat hyötyneet asekaupasta Irakin kanssa. Vasta vuonna 1987 suurvallat ryhtyivät tositoimiin lopettaakseen sodan, jossa jo toista miljoonaa ihmistä oli saanut surmansa. Siihen mennessä oli tullut selväksi, ettei Iranin uskonnollista johtajaa ajatollah Khomeinia pystyttäisi kukistamaan, ja sodan osapuolet olivat valmiit tasapeliin. Vuonna 1988 päättyneen sodan jälkeen Irak oli velkaa varsinkin Kuwaitille. Irakissa oltiin muille arabimaille katkeria siitä, etteivät ne olleet tukeneet Irakia kyllin sen taistelussa Iranin islamilaista šiiafundamentalismia vastaan.
Historiallisten syiden lisäksi ainakin viittä eri syytä joko yhdessä tai erikseen voidaan pitää hyökkäyksen syynä. Nämä ovat :
Irakin johtaja Saddam Hussein syytti toukokuun 1990 Arabiliiton huippukokouksessa joitain arabimaita öljyn myymisestä polkuhintaan. Saddam uhkasi 17. heinäkuuta 1990 käyttää voimakeinoja Kuwaitin ylituotannon ja alihinnoittelun estämiseksi. Saddam väitti Kuwaitin ja Arabiemiraattien toimien vieneen Irakilta 14 miljardia dollaria öljytuloina. Heinäkuussa OPEC päätti nostaa öljyn hintoja ja asetti tuotantokiintiöt. Silti Irakin ulkoministeri Tariq Aziz sanoi Kuwaitin vieneen Irakin öljyä maiden väliseltä puolueettomalta alueelta. Aziz otti Kuwaitille takaisin maksettavista lainoista kaksi miljardia dollaria pois.
Irak keskitti 24. heinäkuuta 1990 30 000 sotilasta Kuwaitin vastaiselle rajalle. Egyptin presidentti yritti sovitella kiistaa käymällä Irakin, Kuwaitin ja Saudi-Arabian pääkaupungeissa. 25. heinäkuuta Yhdysvaltain Irakin suurlähettiläs sanoi Saddamille, ettei Yhdysvallat sekaannu arabien keskinäisiin selkkauksiin, mutta suojellakseen ystäviä on valmiina käyttämään voimaa. Irak jatkoi armeijansa lisäämistä Kuwaitin vastaisella rajalla. 17. heinäkuuta Kuwait suostui muihin Irakin korvausvaatimuksiin Warbajin ja Bubijanin saarten luovuttamista lukuun ottamatta. Pari päivää myöhemmin Jordanian kuningas Husseinin sovitteluyritys meni pieleen, ja heinäkuun viimeisenä päivänä pidetyt Irakin ja Kuwaitin kahdenkeskiset neuvottelut kariutuivat.
Ennen hyökkäystä Kuwaitiin Saddam Hussein oletti, ettei hänen tarvitsisi sen johdosta pelätä kansainväliseltä yhteisöltä enempää kuin moitteita. Irakin hyökättyä Iraniin syyskuussa 1980 oli kulunut viikko ennen kuin YK:n turvallisuusneuvosto oli ylipäätään saatu koolle. Kun turvallisuusneuvosto oli vihdoin kokoontunut, se oli tyytynyt kehottamaan osapuolia lopettamaan sotatoimet tuomitsematta Irakia hyökkääjäksi. Tämän jälkeen oli kulunut kaksi vuotta ennen kuin turvallisuusneuvosto oli jälleen käsitellyt Irakin-Iranin sotaa, mutta silloinkaan ei ollut pystytty sopimaan mistään toimista sen suhteen. Vasta syksyllä 1983, kun YK:n pääsihteerin Javier Pérez de Cuéllarin johtamissa tutkimuksissa oli saatu todisteet siitä, että Irak oli käyttänyt kemiallisia aseita iranilaisia ja oman maan kurdeja vastaan, turvallisuusneuvoston puheenjohtaja oli julkisesti nuhdellut Irakia. YK:n turvallisuusneuvoston voimattomuus suhteessa Irakin-Iranin sotaan oli johtunut suurelta osin siitä, että Yhdysvallat ja Neuvostoliitto olivat – keskinäisistä erimielisyyksistään huolimatta – antaneet hiljaisen hyväksyntänsä yhteisen vihollisensa, Iranin uskonnollisen johtajan Khomeinin kukistamiselle.
Kuwaitin miehitys
Irakin ja Kuwaitin edustajat tapasivat 30. heinäkuuta 1990 Jeddassa, Saudi Arabiassa sopien öljyn tuotannosta sekä maiden raja-alueiden hallinnasta, mutta Irak aloitti hyökkäyksensä neuvottelujen kestäessä 2. elokuuta kello 2 aamuyöstä Bagdadin aikaa. Kolme Irakin tasavaltalaiskaartin divisioonaa ylitti maiden välisen rajan. Yksi divisioonista hyökkäsi rantatietä pitkin Kuwait Cityyn, toinen valtasi sisämaan öljykentät ja kolmas siirtyi Saudi-Arabian vastaiselle rajalle estämään mahdollisten apujoukkojen saapumisen.
Reaktiot maailmalla
Arabiliitto kutsui Irakin tekemän Kuwaitin valtauksen takia arabimaat hätäkokoukseen. Myös YK:n turvallisuusneuvosto kokoontui poikkeuksellisesti. Irakia tukenut Neuvostoliittokin vaati Irakia vetäytymään pois Kuwaitista. Irakin ja Kuwaitin Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa ja Ranskassa olleet rahavarat jäädytettiin. YK julisti viikon kuluttua Kuwaitin liittämisen Irakiin laittomaksi ja asetti samalla Irakille talouspakotteet. YK:ta kiinnosti myös Irakin ottamien länsimaisten panttivankien kohtalo. Yhdysvallat uhkaili Irakia voimankäytöllä, samoin Iso-Britannia. 14. lokakuuta Liittouma aloitti propagandakampanjan Irakia vastaan muun muassa syyttämällä Irakia sotarikoksista Kuwaitin valtauksen yhteydessä, joita ei kuitenkaan sodan jälkeen pystytty näyttämään toteen. YK:n turvallisuusneuvosto hyväksyi marraskuun lopussa 1990 voimankäytön päätöslauselmassaan 678, jos Irak ei poistuisi Kuwaitista 15. tammikuuta 1991 mennessä. Myös Suomi, joka oli tuolloin turvallisuusneuvoston jäsen, äänesti päätöslauselman hyväksymisen puolesta. Suomen kannan esitti YK-suurlähettiläs Marjatta Rasi presidentti Mauno Koiviston ja ulkoministeri Pertti Paasion valtuuttamana.
Persianlahden kriisi oli Yhdysvaltain presidentin George Bushin ja Neuvostoliiton presidentin Mihail Gorbatšovin keskustelujen pääaiheena heidän tavatessaan Helsingissä syyskuussa 1990. Helsinki valittiin kokouspaikaksi vain viikon varoitusajalla, ja tapaamista isännöi presidentti Mauno Koivisto. Bushin ja Gorbatšovin yksimielisessä julkilausumassa vaadittiin Irakin välitöntä vetäytymistä Kuwaitista ja Irakin ottamien ulkomaisten panttivankien vapauttamista sekä painotettiin kriisin ratkaisemista rauhanomaisin keinoin. Julkilausumassa ei suoraan otettu kantaa siihen, mitä tapahtuisi, jos Irakin vastaiset pakotteet eivät osoittautuisi riittäviksi, mutta George Bush ei sulkenut pois voimankäytön mahdollisuutta. Myös Mauno Koivisto oli Yleisradion TV-uutisten haastattelussa syyskuun alkupäivinä vaatinut ehdoitta Irakin vetäytymistä Kuwaitista ja ulkomaisten panttivankien vapauttamista, mitä pidettiin poikkeuksellisen jyrkkänä kannanottona tasavallan presidentiltä.
Suomessa hallitus alkoi 14. syyskuuta 1990 painattaa polttonesteiden säännöstelykuponkeja Kuwaitin kriisin mahdollisesti aiheuttaman polttoainepulan varalta. Lokakuun lopulla 1990 kansanedustajat Pekka Haavisto (Vihr.), Saara-Maria Paakkinen (sd.) ja Marjatta Stenius-Kaukonen (Vas.) sekä kuukautta myöhemmin kansanedustaja Paavo Väyrynen (Kesk.) ja pankinjohtaja Ulf Sundqvist (sd.) kävivät Irakissa neuvottelemassa suomalaisten panttivankien vapauttamisesta. Kaikki 14 suomalaista panttivankia pääsivät takaisin kotimaahan joulukuun loppuun mennessä.
Ilmasota
Yhdysvallat, Yhdistynyt kuningaskunta ja yhdeksän muuta maata vastasi Saudi-Arabian elokuiseen avunpyyntöön lähettämällä ilmavoimien yksiköitä alueelle. Liittoumalla oli alueella 7. elokuuta 1990 323 lentokonetta, joiden määrä kasvoi niin, että 12. elokuuta alueella oli jo 501 lentokonetta, 11. syyskuuta 1 220 lentokonetta ja 17. tammikuuta 2 430 lentokonetta ja lopulta 24. helmikuuta 2 790 lentokonetta. Alueella oli esimerkiksi 46 prosenttia Yhdysvaltain ilmavoimien taisteluyksiköistä.
Liittouma käynnisti irakilaisten häätämiseksi Kuwaitista ilmapommitusoperaation 17. tammikuuta 1991. Pommituksiin käytettiin risteilyohjuksia ja täsmäpommeja. Täsmäiskujen yleisyyden takia sotaa voi kutsua ensimmäiseksi hi-tech-sodaksi. Ilmapommitusten tehtävänä oli musertaa Irakin armeijan komentorakenne, ilmapuolustus ja taistelutahto. Hyökkäyksiä tehtiin sotilaskohteiden lisäksi myös joihinkin muihin strategisiin voimalaitoksiin, siltoihin, asevarikkoihin ja kemiallisten aseiden tuotantolaitoksiin.
Siviilitappiot
Ilmaiskuilla oli erityisen tuhoisa vaikutus Irakin sähköverkkoon. Yksitoista Irakin kahdestakymmenestä päävoimalaitoksesta tuhoutui. Yhdysvaltain ulkoministeri James Baker oli varoittanut Genevessä Irakin varapääministeri Tariq Azizia, että Irak pommitetaan takaisin kivikauteen Tämä lähes pitkin paikkansa, kun sähköntuotannosta oli pommitusten jälkeen jäljellä 4 %. Ilmaiskuilla tuhottiin myös Irakin suurimmat padot, useimmat pumppuasemat ja monet jätevesipuhdistamot. Tällöin Irakista tuli sähkön, puhtaan veden ja viemäröinnin alalla yksi huonoiten varustetuista arabimaista, kun se oli ollut ennen sotaa kärkisijoilla.
Maasota
pienoiskuva|Palava öljylähde Kuwaitissa. Helmikuun 24. Yhdysvaltain johtama liittouma käynnisti maahyökkäyksen, joka kukisti ilmaiskujen nujertaman Irakin armeijan varsin helposti ja ajoi sen pakosalle Kuwaitista. Vetäytyessään Irakin armeija tuhosi ja ryösti omaisuutta Kuwaitista, sytytti lukuisia öljylähteitä tuleen ja laski öljyä Persianlahteen.
Irakin vanha liittolainen Neuvostoliitto teki sodassa tulitaukoesityksen ja saikin tappion kärsineen Irakin lupaamaan vetää joukkonsa Kuwaitista. Liittouma ei esitystä tässä vaiheessa enää hyväksynyt vaan sen tavoitteena oli tuhota Saddam Husseinin sotilaallinen mahti ja Al-Kuwaitiin mottiin jäämässä olevat Irakin vakinaisen armeijan joukot, kansalliskaartilaiset (Saddam Husseinin eliittijoukot) sekä palestiinalaismilitantit. Irakilaisten (Al-)Kuwaitissa ollut armeijakunta alkoikin vetäytyä takaisin Irakiin yhtenä valtavana autosaattueena ja muutamana pienempänä saattueena. pienoiskuva|vasen|Persianlahden sodan joukkojen liikkeet.
Aavikolla kulkeva saattue oli erityisen helppo maali täydellisen ilmaherruuden saavuttaneelle liittoumalle, ja saattuetta tulittaneet nimittivätkin tapausta "kalkkunan ampumiseksi" (yhdysvaltalainen sanonta, joka kuvaa erityisen helppoa maalitaulua). Kriitikkojen mielestä kyseessä ei ollut varsinaisesti taistelu vaan yksipuolinen tuhoaminen. Oman traagisen sävynsä tuovat saattueessa todennäköisesti olleet kuwaitilaiset panttivangit, ihmiskilvet.
Sotilaskalustoa, ajoneuvoja, ryöstösaaliista ja ihmisten palaneita ruumiita täynnä ollut kilometrien mittainen tieosuus tunnettiinkin pian nimellä Kuoleman moottoritie. Tien varrelle jäänyt käyttökelpoinen omaisuus hävisi ryöstelijöiden ja keräilijöiden mukaan. Romut raivattiin tien sivuun. Kuolleet haudattiin lähistölle joukkohautoihin. Vainajien määrää ei tällöin laskettu. Autonromutkin on sittemmin siivottu pois omaan "joukkohautaansa".
Helmikuun 27. liittouman joukot ilmoittivat vapauttaneensa Kuwaitin ja 28. helmikuuta Yhdysvallat julisti sata tuntia kestäneen maasodan päätteeksi tulitauon.
Tappiot
Yhdysvaltain johtaman liittouman tappiot olivat virallisen ilmoituksensa mukaan 378 kuollutta ja 1 000 haavoittunutta. Sodan jälkeisinä vuosina tuhannet Persianlahden sodan veteraanit ovat kärsineet Persianlahden syndroomasta, jonka syyksi on epäilty muun muassa altistumista kemiallisille aseille, käytettyjä köyhdytettyä uraania sisältäviä ammuksia ja sotilaille annettuja pernaruttorokotteita. Persianlahden syndrooman syyt ja olemassaolo ovat yhä kiistanalaisia.
Irakin ohjusiskut Tel Aviviin ja Riadiin
Irak ampui 12 scud-ohjusta 18. tammikuuta 1991 Israeliin. Hyökkäyksen kohteet olivat Tel Avivin ja Haifan kaupungit. Kaksitoista ihmistä kuoli ja aineelliset vahingot olivat suuret. Yhdysvallat kehotti Israelia pidättäytymään sotilaallisista vastatoimista.
Scud-iskut olivat kohdistuneet myös Saudi-Arabian pääkaupunki Riadiin ja Dhahranin satamakaupunkiin. Yhdysvallat toimitti Israeliin Patriot-ilmatorjuntaohjuksia. Ohjusiskuilla Irak yritti saada Israelia mukaan sotaan ja rikkoa siten liittoutuman arabirintaman. Israel pidättäytyi kostamasta yhä uusia ohjusiskuja.
Uusi maailmanjärjestys
Yhdysvaltain presidentin George H. W. Bushin neuvonantajat julistivat "uuden maailmanjärjestyksen" syntyneen Persianlahden sodan seurauksena, mikä tarkoitti, että YK:n kollektiivinen turvallisuusjärjestelmä alkaisi vihdoin toimia. YK:n peruskirjan mukaan turvallisuusneuvoston viisi pysyvää jäsenmaata Yhdysvallat, Neuvostoliitto, Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja Kiina toimivat "maailmanpoliiseina" pitäen "häirikkövaltioita" kurissa. Todellisuudessa Persianlahden sota paljasti YK:n turvallisuusjärjestelmän auttamattomasti vanhentuneeksi. Sodan aikoihin Neuvostoliitto oli jo hajoamistilassa – kansainvälisen huomion kohteena olivat alkuvuonna 1991 myös tapahtumat Baltian maissa ja Kaukasiassa – ja Kiina paini omien sisäisten ongelmiensa kanssa. Kansainvälisen politiikan painopisteen siirryttyä pysyvästi Euroopan ulkopuolelle Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska olivat menettäneet alkuperäisen vaikutusvaltansa ja supistuneet keskikokoisiksi valtioiksi, joiden voimat eivät enää riittäneet maailmanpoliisin tehtävien suorittamiseen. Ainoastaan Yhdysvalloilla oli vielä kykyä ja tahtoa käydä sotaa kaukana omilta alueiltaan. Persianlahden sodassa Yhdysvaltain kansallinen etu ja muiden turvallisuusneuvoston pysyvien jäsenten yhteinen etu sattuivat olemaan yhtenevät.
Irakin kapinat
Irakista paenneet maan kansalaiset kertoivat CIA:lle, että siellä saattaisi syttyä kapina Saddamia vastaan. Niinpä Yhdysvaltain presidentti Bush kehotti Irakin kansaa nousemaan kapinaan. Tämän tuloksena Irakin eteläosien šiiat ja pohjoisen kurdit nousivatkin Saddamia vastaan. CIA pyrki tukemaan kapinaa esimerkiksi propagandan avulla, mutta kapinalliset eivät saaneet esimerkiksi sotilasapua Yhdysvalloilta.
Eteläosien kapinalliset valtasivat monia kaupunkeja ja melkein saivat Basran. Saddamin armeija toimi tällä kertaa tehokkaasti huonosti aseistettuja kapinallisia vastaan ja surmasi kymmeniä tuhansia kapinallisia. Kapinat olivat ohi seitsemässä viikossa. Yhdysvallat ei auttanut suoralla sotilaallisella väliintulolla Irakin šiia- ja kurdikapinallisia, mutta loi asevoimiensa suojaaman kurdien turva-alueen maan pohjoisosaan. Yhdysvallat pelkäsi kapinallisten pirstovan Irakin osiin, mikä aiheuttaisi pitkään jatkuvaa poliittista epävakautta alueelle. Ajateltiin mahdollisen invaasion tuloksena Saddamin kaaduttua Irakin hajoavan siten, että Kurdistanista olisi tullut oma valtionsa, ja maan eteläosien šiiat liittyneet Iraniin tai vastaavaa. Keskusteluun siitä, valtaisiko liittouma Irakin, kenraali Schwarzkopf sanoi: "Minä en aio muuttaa mitään". Saddamin hallinnon kukistaminen sai odottaa vuoteen 2003 ja Irakin sotaan, mitä monet tarkkailijat silloin arvostelivat väkivaltaa lisäävänä.
Foa
Foa on kardinaaliahventen (Apogonidae) heimoon kuuluva kalasuku. Sukuun kuuluu FishBasen mukaan 9 lajia, joita tavataan Tyynellämerellä ja Intian valtamerellä.
Hongkongin paikallisvaalit 2019
Taustaa
Vaaliviranomaiset päivittivät piirien rajoja sekä määrää ennen vaaleja, mikä herätti huolia mm. vaalipiirien tarkoitushakuisesta muuntelusta (ns. gerrymandering) Peking-myönteisten puolueiden hyväksi.
Oikeisto-vasemmisto -jaon sijaan Hongkongin puolueet jaetaan Peking-myönteisiin (kannattavat syvempää integraatiota osaksi Manner-Kiinaa) ja demokratia-myönteisiin (kannattavat laajempaa autonomiaa).
Paikallisvaalien aikaan Hongkongissa oli myös laajoja protesteja, joten vaalien katsottiin olleen de facto -kansanäänestys alueen itsehallinnosta ja sen nykyisestä tilasta.
Äänestäminen
Äänioikeus paikallisvaaleissa on kaikilla vähintään 18-vuotiailla, joilla on pysyvä oleskelulupa Hongkongissa ja jotka ovat rekisteröityneet äänestäjiksi. Äänestys oli käynnissä klo 7:30–22:30.
Tulokset
Äänioikeutettuja oli 2 943 842 ja vaalien äänestysprosentti oli 71,23%.
Pohjanrahkasammal
Pohjanrahkasammal (Sphagnum subfulvum) on isokokoinen sammallaji. Se kuuluu Sphagnaceae-heimoon ja rahkasammalten sukuun. Pohjanrahkasammal on yksi Suomen 55:stä vastuulajista lehtisammalissa. Lajia esiintyy koko Suomessa Ahvenanmaata lukuun ottamatta. Se on alueellisesti uhanalainen Lounais- ja Itä-Suomessa. Valtakunnalisessa uhanalaisuusluokittelussa pohjanrahkasammal on elinvoimainen.
Kopplorna
Kopplorna on saariryhmä Espoon Suvisaaristossa. Siihen kuuluu Högkopplan, Träskkopplan, Malmkopplan ja Hamnkopplan. Saarilla on runsaasti huvila-asutusta. Högkopplan on ollut vuodesta 1948 Yleisradion työntekijöiden kesänviettopaikka. Kopplornan saariryhmän ja Suvisaariston pääsaarten välissä on noin 200–300 metriä leveä salmi Kopplo sund.
Maantiede ja luonto
Saariryhmän kolme itäisintä saarta eli Malmkopplan, Träskkopplan ja Hamnkopplan ovat kasvaneet lähes kiinni toisiinsa maankohoamisen seurauksena. Saarista eteläisintä eli Högkopplania erottaa Träskkopplanista muutaman kymmenen metrin levyinen salmi. Pohjoisessa Malmkopplanin koillispuolella sijaitsee pieni Kopplokobben. Saariryhmän eteläpuolella on muutamien aarien laajuisia kallioluotoja, joista suurin on Pipan.
Kopplorna-saarten luonto koostuu pääosin mustikkatyypin kangasmetsistä, kalliometsistä ja avokallioista. Paljasta, avointa kalliorantaa on etenkin Högkopplanin länsi- ja lounaisrannalla. Rantalehtoja ja rantaniittyjä Kopplorna-saarilla on jonkin verran. Puuston yleiskuvaa hallitsee mänty, rantalehdoissa kasvaa tervaleppää. Saarten huvila-asutus on melko tiheää, joten pihapiirien osuus pinta-alasta on suuri. Malmkopplanin puolivälissä on entinen merenlahti, joka halkaisee lähes koko saaren.
Noin kilometri Kopplarnasta lounaaseen sijaitsee Vargenin luonnonsuojelualue.
Nimen etymologia
Kopplorna-nimen alkuperä on hämärän peitossa. Varhaisin maininta saarista on 1600-luvun kartassa muodossa Kåpenro Skiär. Nimi saattaa palautua ruotsalaismurteisiin tai keski-alasaksaan. Myös suomenkielinen alkuperä on mahdollinen. Radiotoimittaja ja kirjailija Reino Hirviseppä antoi saarille 1930-luvulla suomenkielisen nimen Koppelosaaret, mutta sitä ei virallistettu, eikä se liity millään tavoin alkuperäisen nimen sisältöön.
Vuorismaragdikolibri
Vuorismaragdikolibri (Chlorostilbon olivaresi) on Kolumbian kotoperäinen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue käsittää maan kaakkoisosan Guaviaren ja Caquetán departementeissa sijaitsevan Sierra de Chiribiqueten vuoristoalueen. F. Gary Stiles kuvaili lajin holotyypin Sierra de Chiribiqueteltä vuonna 1996.
Thea King
King opetti myöhemmällä urallaan itse Royal College of Musicissa ja Guildhall School of Music and Dramassa. Hänestä tehtiin vuonna 1985 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri (OBE) ja vuonna 2001 ritarikomentaja (DBE).
Asemapäällikönhovi
pienoiskuva|Kiinteistön asuinrakennuksen ylimmät kerrokset nähtynä lännestä, kesällä 2019. Suuret lautasantennit siirsivät satelliittilähetykset kaapeliverkkoon alkaen vuonna 1982, ensimmäisenä koko Euroopassa. Antennitason alla on rakennuksen uima-allas ja sauna-osastot. pienoiskuva|Asemapäällikönhovin asuinrakennuksen pohjoinen julkisivu nähtynä Opastinsillalta kesällä 2019. Kuvatussa julkisivussa esiintyy sileitä betonielementti-, pesubetoni- ja valubetonipintoja. Valubetonipinnoissa näkee lautamuotin kuvion. pienoiskuva|10 metrin uima-allas ylimmässä kerroksessa. Asemapäällikönhovi on liike-, toimisto- ja asuinkerrostalo Helsingin Itä-Pasilassa, osoitteessa Asemapäällikönkatu 3. Se on kansainvälisesti tunnettu arkkitehtuuristaan ja roolistaan media-alan historiassa. Talo valmistui vuonna 1976, ja sen on suunnitellut arkkitehti Eino Tuompo. Talon omistaa Osakeyhtiö Asemapäällikönhovi. Kiinteistön kokonaisala on 15 921 neliömetriä. Kerrosalasta noin 75% koostuu kaupallisesta tilasta ja 25% asumisesta. Saksan kansallinen arkkitehtuurimuseo on esittänyt taloa SOS Brutalism -näyttelyssä. Helsingin kaupunki on lisännyt talon myhelsinki.fi-palveluun nähtävyytenä ja arkkitehtuurikohteena. Talo on myös osana palvelun Itä-Pasila-turismisivua.
TV-studio ja DNA Oyj
Talon kellarikerroksessa on entinen Helsingin Kaapelitelevision, myöhemmin Helsinki Television tv-studio, jota on käyttänyt myös Tuotantotalo Werne. Useiden nimenmuutosten jälkeen Helsingin Kaapelitelevisiosta tuli DNA Oyj, joka on edelleen studion omistaja. Nykyään studiotiloja vuokraa Streamteam Nordic Oy. Ylipormestari Teuvo Aura vihki studion käyttöön joulukuussa 1976. Studiossa alettiin vuonna 1978 tuottaa Viihde-kanavaa joka oli Euroopan ensimmäinen maksullinen tv-kanava. Vuonna 1982 HTV aloitti studiossa satelliittiohjelmien jakelun kaapeliverkossa, taas ensimmäisenä Euroopassa. Tähän käytettiin suuria lautasantenneja Asemapäällikönhovin asuinrakennuksen katolla. Lautasantennit ovat edelleen paikoillaan (vaikka eivät ole enää käytössä) ja ovat paikallinen maamerkki. DNA Oyj omistaa myös muita tiloja kiinteistössä ja on yhtiön suurin yksittäinen osakkeenomistaja.
Studiossa on kuvattu 2000-luvulla muun muassa televisiosarjoja Hyppönen-Enbuske Experience sekä Hyvät ja huonot uutiset. Sitä käyttää nykyään Suora Broadcast, joka muun muassa nauhoittaa siellä urheiluselostuksia televisioon.
Muuta toimintaa talossa
Talossa on useita toimijoita, muun muassa:
Johan Andersson (jalkapalloilija)
Johan Andersson (s. 15. kesäkuuta 1995 Uppsala, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Allsvenskanin Djurgårdensia. Andersson on pelannut aiemmin IK Siriuksen riveissä. Hänen pelinumeronsa on 2.
Uraani-lyijy-ajoitus
Uraani-lyijy-ajoitus (U-Pb-ajoitus) on eräs pisimpään käytettyjä ja tarkimpia kivinäytteiden radiometrisiä iänmääritysmenetelmiä. U-Pb-menetelmällä voidaan ajoittaa näytteitä, joiden ikä vaihtelee yhdestä miljoonasta neljään ja puoleen miljardiin vuoteen. Ajoituksen tyypillinen virhe on 0,1–1 %. Ajoituksessa käytetään tavallisimmin zirkonia, mutta menetelmä sopii myös muutamille muille mineraaleille kuten monatsiitille, titaniitille sekä baddeleyiitille.
Menetelmä
Kahden erilaisen ja toisistaan riippumattoman hajoamisreitin ansiosta näytteen ikä voidaan määrittää kahdella eri tavalla. Ratkaisemalla hajoamiseen kulunut aika t joko näytteestä mitatun 206Pb/238U suhteen avulla
tai näytteen 207Pb/235U suhteen avulla
Tässä λ238 ja λ235 ovat uraani-isotooppien hajoamisvakiot. Koska kummassakin tapauksessa aika on luonnollisesti sama, nämä suhteet voidaan ilmaista toistensa funktiona. Tulokseksi saadaan niin kutsuttu konkordia-käyrä. Tähän kuvaajaan verrataan käytännössä tehtyä mittausta. Koska käytännössä lyijyä on usein päässyt näytteestä vuotamaan, todellisia mitattuja Pb/U-suhteita vastaavat pisteet sijoittuvat jonkin verran konkordia-käyrän alapuolelle. Kun ajoitus tehdään usean näytteen perusteella saadaan joukko mittauspisteitä, joiden kautta voidaan piirtää suora, joka leikkaa konkordia-käyrää kahdesti: ylempänä ja alempana. Tällaisessa tilanteessa suoran ja konkordia-käyrän ylempi leikkauskohta ilmaisee kiteen todellisen iän ja alempi leikkauskohta ajan, jolloin lyijyä on alkanut vuotaa.
Berde
Sen toimintamuotoja on muun muassa nuorten jalkapallojoukkue FC-Safari.
Abdirahim Hussein
Abdirahim ”Husu” Hussein Mohamed (s. 21. lokakuuta 1978 Mogadishu, Somalia) on suomalainen, somalialaissyntyinen radiotoimittaja ja sosialidemokraattinen poliitikko. Hän toimi Helsingin Keskustanuorten puheenjohtajana kaksi kautta vuosina 2007–2008. Hän on Helsingin kaupunginvaltuutettu (sd), yhteisöpedagogi ja konsultti. Erottuaan keskustasta hän liittyi SDP:n riveihin elokuussa 2016.
Poliittinen toiminta
Vuodesta 2013 Hussein on toiminut Helsingin kaupungin tasa-arvotoimikunnan jäsenenä. Hän on ollut aiemmin myös Helsingin kaupungin maahanmuutto- ja kotoutumisasioiden neuvottelukunnan jäsen ja vaalitarkkailija Suomen mandaatilla Somalimaan presidenttivaaleissa. Hän oli ehdolla eduskuntaan keskustan listalta Helsingin vaalipiirissä vuoden 2011 eduskuntavaaleissa, sai 227 ääntä eikä tullut valituksi. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa hän sai Helsingissä 347 ääntä ja ylsi varasijalle. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa hän sai 1 349 ääntä eikä tullut valituksi. Kesäkuussa 2016 Hussein ilmoitti eroavansa keskustasta muun muassa koulutukseen ja kehitysapuun kohdistuneiden leikkausten johdosta. Hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon vuoden 2017 kuntavaaleissa SDP:n edustajaksi 985 äänellä.
Lausuntoja mediassa
Hussein myönsi syksyllä 2017 levittäneensä blogissaan väärää tietoa niin sanotusta "Vantaan muslimipuukotuksesta." Husseinin mukaan muutama kantasuomalainen mies oli lähestynyt kahta poikaa kysyen, ovatko nämä muslimeja ja telonut heitä puukolla siten että yksi poika olisi joutunut teho-osastolle kriittisessä kunnossa. Hussein kirjoitti jutelleensa toisen uhrin äidin kanssa. Nousseen kohun seurauksena poliisi oikaisi väitteitä. Poliisin mukaan asianomistajia on vain yksi ja tapahtumapaikalla todettiin, ettei asianomistaja tarvitse ensiapua tai sairaalahoitoa. Poliisin mukaan tapaukselle ei myöskään löytynyt rasistista motiivia.
Heinäkuussa 2019 Hussein väitti Twitterissä kaikkia perussuomalaisia ja heidän kannattajiaan rasisteiksi. Muun muassa perussuomalaisten kansanedustaja Jouni Kotiaho teki tutkintapyynnön epäillen Husseinin kiihottaneen kansanryhmää vastaan ja loukanneen Kotiahon kunniaa. Twiiteistä ei aloitettu esitutkintaa, koska tutkinnanjohtajan mukaan puolueen kannattajat tai äänestäjät eivät nauti vakaumuksen suojaa kiihottamista vastaan eivätkä ole tunnistettava ihmisryhmä.
Hussein ilmoitti elokuussa 2019 saaneensa uhkauskirjeen, jossa oli mukana hirttoköysi. Hän julkaisi kirjeestä valokuvan Twitterissä. Kirje päättyi sanoihin ”Ku Kluk Klan tulee ja näyttä sinule kaapi paika”. Hussein teki viestistä rikosilmoituksen, ja poliisi käynnisti tutkinnan nimikkeillä laiton uhkaus ja vainoaminen.
Hussein väitti marraskuussa 2019 Twitter-tilillään, että hän oli poistanut kuljettamastaan taksista rasistisesti käyttäytyneen asiakkaan. Taksi Helsingin mukaan auton lokitiedot kuitenkin paljastivat, että Husseinin väittämää ei ollut tapahtunut. Hussein myönsi valehdelleensa tapahtumista. Valehtelun paljastuttua hän kirjoitti Facebookiin uuden version, jossa hän kertoi joutuneensa kyseisenä viikonloppuna kolmesti rasistisen haukkumisen kohteeksi. Husseinin mukaan se oli jäänyt ”kummittelemaan” ja hänelle oli jäänyt tunne, että heidät olisi pitänyt poistaa kyydistä. Alkuperäisellä twiitillään hän kertoi halunneensa herättää keskustelua ulkomaalaistaustaisten taksikuskien kokemasta rasismista. Valehtelun ja luottamuspulan vuoksi SDP:n valtuustoryhmä erotti Husseinin kesäkuun 2020 loppuun saakka. Taksi Helsinki antoi Husseinille huomautuksen.
Muu julkinen toiminta ja työelämä
Hussein teki nuorena töitä muun muassa vanhusten hoitajana, rakennustyömaalla, siivoojana ja laivalla tiskarina. Hän on toiminut myös tulkkina ja toimittajana sekä järjestötöissä ja kansainvälisen kaupan konsulttina. Yrittäjyyttä hän kokeili vuoden päivät.
Hussein on ollut ideoimassa ja järjestämässä Suomen monikulttuurista itsenäisyyspäiväjuhlaa vuodesta 2006 alkaen Berde ry:n kanssa. Hussein on toiminut myös Berde ry:n toiminnan- sekä puheenjohtajana.
Hussein ajaa myös taksia osa-aikaisena.