cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Markus Helanen
Harjoitusottelussa venäläistä Pietarin SKA:ta vastaan 20. elokuuta 2005 Helanen törmäsi oman pelaajan kanssa voimakkaasti oman maalin takana. Hän pelasi erän loppuun, mutta alkoi pukukopissa puhua sekavia, minkä lisäksi hänen silmänsä harittivat.
Onnettomuuden jälkeen Helanen kertoo kärsineensä vakavista muistiongelmista sekä keskittymisvaikeuksista. Yksin elävällä Helasella on vaikeuksia selviytyä arkiaskareista, mutta vakuutusyhtiö Pohjolan mukaan hän pystyisi yhä pelaamaan jääkiekkoa pääsarjatasolla. Hänet tutkinut neurologian dosentti Jukka Turkka kuitenkin pitää Markus Helasta täysin työkyvyttömänä kiekkoilijan ammattiinsa.
IS Veikkaaja toi Helasen tarinan julkisuuteen 22. lokakuuta 2007, ja sen jälkeen kiistanalaisiin aivovammatapauksiin perehtynyt juristi Hannu Kokko otti Helasen tapauksen hoitaakseen.
Helasella on urheiluhallinnon kandidaatin koulutus.
Erikoiset
Erikoiset on suomalaisen laulajan Irwin Goodmanin kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2001. Albumi sisältää Irwinin harvinaisimpia kappaleita.
Johannes Väisänen
thumb|200px|Jääkäri Väisänen ja jääkärin morsian. Johannes (Jussi) Väisänen (18. huhtikuuta 1897 Sotkamo – 20. syyskuuta 1918) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat torppari Renne Väisänen ja Amanda Laatikainen. Hänet vihittiin avioliittoon sisällissodan melskeissä vuonna 1918 Hilja Roosin kanssa.
Fred Hansen
Fred Hansen (29. joulukuuta 1940, Cuero, Texas) on entinen yhdysvaltalainen seiväshyppääjä ja olympiavoittaja.
Johannes Väisänen
Opinnot
Väisänen kävi kansakoulun Sotkamossa. Opintojaan hän jatkoi Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa, josta hän erosi neljänneltä luokalta.
Fred Hansen
Fred Hansen ylitti vuonna 1961 terässeipäällä tuloksen 457. Vuonna 1963 hän hyppäsi lasikuituseipäällä tuloksen 490, jolla hän oli sen vuoden maailmantilastossa jaetulla kymmenennellä sijalla. Kesällä 1964 hän paransi kahdesti maailmanennätystä. Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton maaottelussa 25. heinäkuuta hän hyppäsi lähes kaksi vuotta kestävän ennätyksen 528. Tokion 1964 olympialaisten yhdeksän tuntia kestäneessä kisassa Hansen ylitti 510 ja voitti kultamitalin ensimmäisenä lasikuituaikakauden seiväshyppääjänä. Hän päätti seiväshyppyuransa siihen.
Ammatiltaan Fred Hansen on hammaslääkäri.
Johannes Väisänen
Jääkärikausi
Väisänen työskenteli Helsingissä Venäläisten I maailmansodan aikaisissa vallitustöissä, ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 17. lokakuuta 1915, josta hänet komennettiin joulukuussa 1915 värväystehtäviin Suomeen. Hän suoritti keväällä 1916 Berliinissä järjestetyn räjäytyskurssin, jonka jälkeen hänet komennettiin tiedustelu- ym. tehtäviin Pohjois-Suomeen.
Yttriumalumiinigranaatti
Yttriumalumiinigranaatti (YAG, Y3Al5O12, kirjoitetaan joskus yttrium-alumiini-granaatti) on keinotekoinen silikaattimineraali, joka kuuluu granaattien ryhmään. Se sisältää harvinaista maametallia yttriumia, ja sitä käytetään lähinnä kiinteän olomuodon lasereiden optisena materiaalina. Pelkkä YAG, kuten myöskään muut granaatit tai safiiri, ei puhtaana toimi laseroivana väliaineena, vaan siihen pitää doupata sopivien muiden aineiden ioneja. Yleisimmät douppausaineet ovat lantanoidit neodyymi (Nd:YAG) ja erbium (Er:YAG). Ceriumilla doupattua Ce:YAG-materiaalia on käytetty myös fosforina kuvaputkissa ja valkoisissa valodiodeissa.
Johannes Väisänen
Kalterijääkäri
thumb|200px|"Pikku-Jussi" Spalernajan vanki. Hänet pidätettiin lokakuun lopussa vuonna 1916 Oulun läänin kuvernöörin Axel Fabian af Enehjelmin käskystä Rautiosaaressa Rovaniemellä pyrkiessään poliisien takaa-ajamana Ruotsin puolelle. Rovaniemen poliisilaitoksella komisario Karjalaisen poliisikuulustelujen jälkeen hänet kuljetettiin marraskuun alussa käsiraudoissa Oulun lääninvankilaan. Hänen lisäkseen pidätettiin Dahlberg, Jankko ja Korhonen. Oulusta hänet siirrettiin joulukuussa Katajanokan tutkintavankilaan ja sieltä edelleen Pietariin, missä Spalernajan vankilaan ovi sulkeutui hänen takanaan jouluaattona 1915. Väisäsestä tuli näin ns. kalterijääkäri. Spalernajassa hänen kuulusteluitaan hoiti Mashkevits. Hän syytti "Pikku-Jussia" laivojen räjäyttelyistä Ykspihlajassa ja Pietarsaaressa, joihin hän ei ollut todellisuudessa syyllistynyt. Hänen morsetuskavereinaan Spalernajassa olivat Wilkuna, Dahl ja Strömberg. Pikku-Jussi suunnitteli pakoakin, jonka oli tarkoitus tapahtua ns. hirttämällä itsensä ja tekeytymällä sen jälkeen hulluksi, hän kuvitteli pääsevänsä hoitoon ja täten pako olisi helpompi, mutta asia epäonnistui, kun Pikku-Jussin epäonneksi vartija ei hänen meteliään noteerannut ja aikansa hirressä roikuttuaan päätti luopua yrityksestä, kun meinasi henki lähteä. Olipa hän syömälakossakin Spalernajan aikoina ja hyvällä menestyksellä siihen saakka, kun hän avasi sisareltaa Ekbergiltä tulleen paketin ja se sisälsi wienerleipiä, voita ja lihaa, niin hänen syömälakkonsakin sai jäädä. Hän pääsi vapaaksi Venäjän vallankumouksen alussa 12. maaliskuuta 1917 ja matkusti takaisin pataljoonaan, mutta laskettiin sairauden tähden lomalle Ruotsiin, missä hän osallistui aseiden kuljetustoimiin.
Yttriumalumiinigranaatti
YAG-materiaaleja on myös käytetty koruteollisuudessa timanttien korvikkeena, mutta tämä on vähentynyt lähes olemattomiin zirkoniumdioksidista tehtyjen korukivien myötä.
Nd:YAG
Neodyymillä doupattu Nd:YAG on yleisin ja tärkein YAG-tyyppi käytännön sovellutuksissa.
Johannes Väisänen
Suomen sisällissota
Hän osallistui sisällissodan valmisteleviin toimiin Oulussa, jonne hän saapui marraskuussa 1917, kouluttaen paikallisia suojeluskuntalaisia. Tammikuussa 1918 hän sai tehtäväkseen noutaa suurehkon räjähdysainelähetyksen Matarengista Ouluun. Sisällissodan varsinaisesti syttyessä hän osallistui Oulun taisteluihin joukkueenjohtajana venäläistä sotaväkeä vastaan. Hän räjäytti 2. helmikuuta 1918 tärkeän rautatien Tuiran ja Kellon asemien välillä. Sisällissodan edistyttyä hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan ja edelleen 28. maaliskuuta 1918 saman komppanian päälliköksi. Hän otti osaa sisällissodassa taisteluihin Kalevankankaalla ja Tampereella. Hän haavoittui lievästi Tampereen edustalla 3. huhtikuuta 1918 ja siirrettiin 14. huhtikuuta 1918 joukkueenjohtajaksi 12. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, jossa hän toimi komppanian päällikkönä 15. huhtikuuta - 23. huhtikuuta 1918 välisen ajan. 12. jääkäripataljoonan mukana hän otti osaa taisteluihin Kauksamossa, Kivennavalla ja Raivolassa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Hän palveli sisällissodan jälkeen mm. 1. komppanian päällikkönä 2. Jääkärirykmentissä, mutta hänen verensä veti takaisin taisteluihin ja hän liittyi elokuussa 1918 jääkärikapteeni Toivo Kuisman johtamaan Vienan Karjalan toiseen retkikuntaan ja toimi retkellä pioneeriosaston päällikkönä. Hänen kohtalokseen tuli kaatua Kostamuksen taistelussa 20. syyskuuta 1918, kun hän joutui joukkonsa kanssa saarroksiin ja heidän yrittäessään pelastautua vesiteitse joutui hän vihollisen ampumaksi.
Yttriumalumiinigranaatti
Yb:YAG
Ytterbiumilla doupattu YAG on tärkeä 1μm-alueen laser, jonka pumppaamiseen käytetään yleensä 941 nm:n InGaAs-laserdiodia.
Ho:YAG
Holmiumia käyttävää Ho:YAG-laseria on käytetty pehmytkudosten leikkauksissa. Halvempi Tm:YAG on syrjäyttämässä sitä, mutta Ho:YAG on edelleen käytössä tietyissä kirurgisissa operaatioissa kuten eturauhasen hyperplasian hoidossa. Ho:YAG-lasereita käytetään edelleen, koska niiden aallonpituus 2 100 nm osuu tuliumlasereiden alueen ylärajalle, missä Tm:YAG ei tuota tarpeeksi tehoa. Tämä aallonpituus on hyödyllinen kirurgiassa koska vettä sisältävät kudokset absorboivat sen energian puolen millimetrin matkalla, mikä mahdollistaa tarkan leikkaamisen. Urologiassa Ho:YAG-laseria käytetään virtsakivien poistoon.
Ho:Cr:Tm:YAG
Holmiumia, kromia ja tuliumia käyttävä YAG on tehokas laseroinnin väliaine, jolla on monia käyttökohteita meteorologiassa, sotilastekniikassa ja lääketieteessä. Sen aallonpituus on 2 080 nm.
Cr:YAG
Pelkästään kromia (Cr4+-ioneja) käyttävä YAG.
Dy:YAG
Dysprosiumilla doupattu YAG on aine jonka fluoresenssi muuttuu lämpötilan mukaan, ja jota voidaan tästä syystä käyttää lämpötilan mittaamiseen.
Sm:YAG
Samariumilla doupattu YAG on samankaltainen kuin Dy:YAG.
Tb:YAG
Terbiumilla doupattu YAG emittoi kelta-vihreää valoa 544 nm aallonpituudella. Käytetty kuvaputkissa.
Ce:YAG
Ceriumilla seostettu YAG-materiaalia käytettiin ensimmäisissä valkoisissa LEDeissä, mistä niiden kehittäjä Shūji Nakamura sai vuoden 2006 Millennium-teknologiapalkinnon ja 2014 Nobelin fysiikanpalkinnon.
Toinen aikakirja
Toinen aikakirja (, ”Päivien historia 2”; ) on yksi Raamatun Vanhan testamentin historiallisista kirjoista. Se on Raamatun 14. kirja ja juutalaisen Raamatun Tanakin kolmannen pääosion Ketuvimin yhdestoista kirja yhdessä Ensimmäisen aikakirjan kanssa.
Pyörätuolimiekkailu
thumb|Romain Noble ja Tian Jianquan kalvan finaalissa pyörätuolimiekkailun maailmanmestaruuskilpailuissa 2013. Pyörätuolimiekkailu on miekkailusta sovellettu vammaisurheilulaji, jonka sir Ludwig Guttmann kehitti Stoke Mandeville -sairaalassa. Laji otettiin mukaan vuoden 1960 paralympialaisten ohjelmaan. Miekkailijat ottelevat pyörätuoleissa, jotka on kiinnitetty lattiaan lyhyen etäisyyden päähän toisistaan. Pyörätuolimiekkailussa otellaan perinteisen miekkailun tapaan kolmella eri aseella: säilällä, floretilla ja kalvalla. Säännöt ovat samat lukuun ottamatta sitä, että pyörätuolimiekkailussa ei ole jalkatöitä eikä näihin liittyviä sääntöjä.
Pyörätuolimiekkailun kansainvälinen lajijärjestö on International Wheelchair Fencing Committee (IWFC). Suomessa laji kuuluu Suomen Miekkailuliiton toimintaan. Laji on ainoa kamppailulaji, jossa pyörätuolinkäyttäjät voivat kilpailla paralympialaistasolla.
Historia
Laji esiteltiin ensimmäisen kerran Englannissa International Stoke Mandeville Games -nimisessä tapahtumassa. Ensimmäinen pyörätuolimiekkailussa käytetty ase oli säilä. Vuonna 1956 käyttöön tulivat myös floretti ja kalpa.
Luokittelu
Pyörätuolimiekkailussa on kolme kategoriaa, joita merkitään A-, B- ja C-kirjaimilla. Ryhmän A urheilijoilla on hyvä tasapaino sekä taipuisa ja esteettä liikkuva ylävartalo. Ryhmässä B on huono tasapaino ja liikkuvuus, mutta ainakin yksi esteettä liikkuva käsi. Ryhmän C urheilijoilla on vamma kaikissa neljässä raajassa. Vammat, jotka tuovat kilpailukelpoisuuden pyörätuolimiekkailuun ovat:
Matteo Brighi
Matteo Brighi (s. 14. helmikuuta 1981 Rimini, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Hän pelaa AS Romassa.
Brighi on pelannut yhden maaottelun, vuonna 2002 Sloveniaa vastaan. Nuorten maajoukkueessa hän oli vakiopelaajia.
Dean Butler
pienoiskuva|Dean Butler Dean Butler (s. 20. toukokuuta 1956, Prince George, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä. Hän aloitti näyttelijänuransa televisiosarjassa San Franciscon syke vuonna 1976. Hän esiintyi vuosina 1979–1983 kolmen tuotantokauden ajan Michael Landonin tuottamassa draamasarjassa Pieni talo preerialla, jossa hän näytteli Laura Ingallsin aviomiestä Almanzo Wilderiä.
Kun Pieni talo preerialla päättyi 1983, Butler esiintyi satunnaisesti vierailevana näyttelijänä muun muassa Aaron Spellingin tuottamassa Lemmenlaivassa sekä muissa suosituissa televisiosarjoissa. Hän esiintyi myös suositussa nuortensarjassa Buffy, vampyyrintappaja, jossa hän esitti Hank Summersia.
Eduard Ševardnadze
Ševardnadze toimi Georgian kommunistisen puolueen pääsihteerinä vuodesta 1972 ja Neuvostoliiton ulkoministerinä Mihail Gorbatšovin aikana vuosina 1985–1990. Hän erosi tästä tehtävästä yllättäen joulukuussa 1990. Ševardnadze toimi vuodesta 1992 itsenäistyneen Georgian valtionpäämiehenä ja hänet valittiin 1995 maan presidentiksi. Hän säilytti asemansa marraskuuhun 2003 asti, jolloin hänen uudelleenvalintansa epärehellisinä pidetyissä vaaleissa nostatti georgialaiset kapinaan. Niin sanottu ruusuvallankumous pakotti hänet eroamaan väärinkäytössyytteiden, itsevaltaisuuden ja korruption vuoksi. Ševardnadze sai poliittisten taitojensa johdosta lempinimen Tetri melia (valkoinen kettu).
Tomi Saarelma
Tomi Saarelma (s. 30. marraskuuta 1988 Hollola) on suomalainen jalkapalloilija, joka on uransa aikana muun muassa edustanut Veikkausliigassa FC Lahtea ja FC KooTeePeetä sekä voittanut Viron Meistriliigan mestaruuden FC Levadian paidassa kaudella 2009.
Chelsea FC
Lahtelaisessa Reippaassa ja aikaisemmin saman kaupungin Kuusysissä jalkapallo-oppinsa saanut Saarelma muutti 16-vuotiaana Lontooseen ja teki sopimuksen englantilaisen suurseuran Chelsean nuorisoakatemiaan kesällä 2005, jossa hän vietti reilun kaksi vuotta. Brendan Rodgersin valmentamassa akatemiajoukkueessa Saarelman seurana pelasivat muun muassa tulevat Valioliiga-pelaajat Scott Sinclair, Ryan Bertrand ja Jack Cork.
Veikkausliiga
Alkuvuonna 2008 hän oli näytillä Tommi Kautosen valmentamassa FC KooTeePeessä, jonka kanssa solmi 2-vuotisen sopimuksen. Veikkausliiga-debyyttinsä Saarelma teki kauden avauskierroksella 27.4.2008 Arto Tolsa -areenalla FC Lahtea vastaan. FC KooTeePeen paidassa Saarelmalle kertyi kaudella 2008 26 kierroksen sarjassa lopulta 22 ottelua, joissa syntyi kaksi maalia - molemmat Tampere Unitedia vastaan.
Kaudeksi 2014 Saarelma palasi juurilleen kotikaupunkiinsa, kun FC Lahti ilmoitti solmineensa kauden mittaisen sopimuksen hänen kanssaan. Loukkaantumisten värittämän kauden aikana otteluita Veikkausliigassa kertyi ainoastaan kaksi.
Regionalliga
Kotkalaisten pudottua Veikkausliigasta kauden 2008 päätteeksi Saarelma siirtyi Saksaan Regional liigaan 1. FC Kleveen. Debyyttinsä Saarelma teki kotiottelussa FSV Oggersheimia vastaan. Tämä jäi hänen ainoaksi viralliseksi otteluksi Klevessä kauden 2009 kevätkierroksella.
Meistriliiga
FC Levadiaan Saarelma siirtyi kesällä 2009 ja voitti seurassa Viron mestaruuden, Meistriliigan. Sarjaotteluita kertyi 15 ja maalinteossa Saarelma onnistui neljä kertaa.
Tallinnalaisen Levadian kauteen mahtui myös menestystä UEFA:n seurajoukkuekilpailuissa, kun joukkue kohtasi hallitsevan Puolan mestarin Wisla Krakovan, Unkarin mestarin Debrecenin ja Frank Rijkaardin luotsaamaan Galatasarayn niin Mestarien- kuin Eurooppaliigan karsinnoissa. Huippuhetkenä oli, kun Levadia pudotti Wisla Krakovan jatkosta yhteismaalein 2-1.
League Of Ireland
Kaudella 2015 Saarelma liittyi Irlannin pääsarjaseura Galway Unitediin. Debyyttinsä hän teki Longford Townia vastaan ja oli ensimmäisen kerran avauskokoonpanossa vierasottelussa Dundalkia vastaan.
Promotion League
Saarelma on pelannut Sveitsin kolmannella sarjatasolla, Promotion Leaguessa useissa eri seuroissa. Edustaen seuroja kuten SR Delemont, BSC Old Boys ja FC United Zürich.
Saarelma on edustanut Suomea myös eri juniorimaajoukkuetasoilla, muun muassa alle 19-vuotiaissa.
Darijan Božič
Darijan Božič (29. huhtikuuta 1933 Slavonski Brod, Jugoslavia, nyk. Kroatia – 24. lokakuuta 2018 ) oli slovenialainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän opiskeli Ljubljanassa sävellystä ja orkesterinjohtoa. Hän jatkoi opintojaan Lontoossa ja Pariisissa. Božičin tuotantoon kuuluu muun muassa oopperoita.
Božič johti vuosina 1995–1998 Ljubljanan oopperaa.
Giuseppe Mani
pienoiskuva Giuseppe Mani (s. 21. kesäkuuta 1936) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Fiesolen hiippakuntaan 12. maaliskuuta 1960 ja nimitettiin Rooman hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Zaban titulaaripiispaksi 29. lokakuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ugo Poletti, jota avustivat Ennio Appignanesi ja Plinio Pascoli.
Mani sai 31. tammikuuta 1996 nimitykset Italian sotilasarkkipiispaksi ja Zaban titulaariarkkipiispaksi. Titulaariarkkipiispan arvosta hän erosi 7. maaliskuuta 1998. Hänet nimitettiin Cagliarin arkkipiispaksi 20. kesäkuuta 2003 ja asetettiin tähän virkaan 6. syyskuuta.
Klooni
Klooni tarkoittaa eri yhteyksissä seuraavaa:
Oriens (prefektuuri)
Oriens eli Idän (pretoriaani)prefektuuri oli Rooman valtakunnan pretoriaaniprefektuuri, joka käsitti valtakunnan itäosat Vähässä-Aasiassa, Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikan itäosassa.
Prefektuuri perustettiin keisari Konstantinus Suuren aikana noin vuonna 306–337. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 prefektuuri oli osa Itä-Roomaa. Prefektuuri toimi ylemmän tason hallintoyksikkönä, ja jakautui diokeeseihin ja provinsseihin.
Diokeesit ja provinssit
Prefektuurin diokeesit ja provinssit olivat:
Selitykset:
Esran kirja
Esran kirja on yksi Raamatun Vanhan testamentin historiallisista kirjoista. Se on Raamatun 15. kirja ja juutalaisen Raamatun Tanakin kolmannen pääosion Ketuvimin kymmenes kirja yhdessä Nehemian kirjan kanssa.
Sisältö
Esran kirja kertoo pääasiassa Esran, Serajan pojan, aikakaudesta.
Dimensioanalyysi
Dimensioanalyysi on luonnontieteissä käytetty menetelmä, jolla selitetään eri fysikaalisten suureiden välisiä suhteita. Fysikaalisia tapahtumia kuvaamaan johdettujen yhtälöiden järkevyyttä voidaan testata dimensioanalyysin keinoin, ja sijoittamalla yhtälöön yksiköt selviää ratkaistavan suureen yksikkö. Dimensioanalyysin keksi Joseph Fourier.
Fysikaalisten suureiden dimensioita voidaan kuvata suuretta vastaavalla isoilla kirjaimilla: Yllä olevien suureita kuvaavien dimensioiden yhdistelmillä voidaan ilmaista ns. johdannaisdimensioita, esimerkiksi nopeuden dimensio on pituus jaettuna ajalla:.
Jos kyseessä on suure, jolla ei ole fysikaalista yksikköä, se on ns. dimensioton suure. Tällaisen suureen dimensio merkitään numeerisella arvolla: luvulla 1. Esimerkiksi kulmaa ilmaiseva radiaani on dimensioton suure.
Fysiikan yhtälöt ovat suureyhtälöitä, joissa esiintyvillä suureilla yleensä on jokin dimensio, joskin ne voivat olla myös dimensiottomia. Suureyhtälön molempien puolten on oltava samaa dimensiota. Suureita voidaan laskea yhteen vain, jos ne ovat samaa dimensiota.
David Chiu
Chiu omisti aiemmin ravintolan Coloradossa ja aloitti toisen työn pokerijakajana. Myöhemmin hän erikoistui pokeriturnauksiin ja siirtyi ammattilaiseksi. Läpimurtonsa Chiu teki vuonna 1981 sijoittumalla neljänneksi WSOP:n $1,000 Ace to Five Draw -turnauksessa. Samalla sijalla hän oli viisi vuotta myöhemmin $1,500 Limit Hold 'em -kisassa. Vuonna 1996 Chiu sai ensimmäisen WSOP-rannekkeensa voittamalla $2,000 Limit Hold 'em -turnauksen. Helmikuussa 1998 hän oli ykkönen L.A. Poker Classicin $500 Limit Hold 'em -turnauksessa ja kolme kuukautta myöhemmin jälleen WSOP-voittaja. Kaksi muuta WSOP-ranneketta tulivat vuosina 2000 ja 2005. WSOP:n pääturnauksessa hän on parhaimmillaan ollut kymmenes (vuonna 1996). Vuoden 2009 WSOP:ssa Chiu oli kakkonen Ville Wahlbeckin voittamassa 10 000 dollarin World Championship Mixed Eventissä.
World Poker Tourilta Chiulla on useita rahasijoja. Ensimmäisen kauden Pro-Celebrity -kutsukilpailussa vuonna 2003 hän oli kolmas Layne Flackin ja Jerry Bussin jälkeen. Huhtikuussa 2008 hän voitti WPT Sixth Annual Five Star World Poker Classicin, jonka ykköspalkinto oli 3 389 140 dollaria.
Kesäkuussa 2011 Chiun pokeriuran turnausansiot ylittivät 7,0 miljoonaa dollaria. Hän edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta.
Aristoteleen teologia
Aristoteleen teologia oli Aristoteleen nimiin pantu uusplatonilainen teos, joka koostui tosiasiassa Plotinoksen Enneadien IV-VI materiaalista, sekä Porfyrioksen kommentaarista, jotka oli käännetty arabian kielelle. Teoksella oli suuri vaikutus varhaiseen islamilaiseen filosofiaan, koska islamilaiset oppineet olivat kiinnostuneita Aristoteleen ajattelusta. Muun muassa al-Kindi ja Avicenna saivat vaikutteita teoksesta. Kääntäjä pyrki yhdistämään Aristoteleen ajatuksia Plotinoksen ajatuksiin samalla, kun pyrki tekemään Plotinoksesta yhteensopivan kristinuskon ja islamin kanssa, mistä seurasi ainutlaatuinen synteesi.
Aristoteleen teologia muodostaa yhdessä Kirje jumalallisesta tieteestä ja Kreikkalaisen viisaan sanontoja -nimisten teosten kanssa Arabialaisen Plotinoksen (Plotiniana Arabica) nimellä tunnettujen kirjoitusten joukon. Eräiden tutkijoiden mukaan ne on koonnut kristitty Ibn Na'ima al-Himsi ja niitä on muokannut islamilainen al-Kindi. Aristoteleen teologiasta tunnetaan myös pidempi versio, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Shlomo Pinèsin mukaan se saattaa olla ismailiittien kirjoittama. Paul Fentonin mukaan se saattaa sen sijaan olla peräisin egyptiläisiltä juutalaisilta.
Aristoteleen teologian lisäksi aristoteelista ja uusplatonista ajattelua yhdisteltiin myös Aristoteleen Sielusta-teoksesta tehdyssä arabiankielisessä parafraasissa. Näin aristotelismi välittyi varhaiseen islamilaiseen ja varhaiskeskiajan länsimaiseen filosofiaan hyvin uusplatonilaisesti värittyneenä.
Kellohattu
right|thumb|200px|Näyttelijä [[Vilma Banky kellohattuun pukeutuneena, 1927.]] Kellohattu on soittokellon muotoinen hattu, joka oli suosituimmillaan 1920-luvulla. Sen englanninkielinen nimitys on the cloche hat; cloche on ranskaa ja tarkoittaa kelloa. Kellohatut valmistettiin yleisimmin huovasta, jolloin niistä tuli helpommin pään muotoon mukautuvia. Hattu oli suunniteltu varjostamaan otsaa, jolloin sen käyttäjän silmät jäivät vain vähän lierin alapuolelle.
Kellohattujen suosio ja vaikutukset olivat valtaisat. Haute couture -muotisuunnittelijat, kuten Jeanne Lanvin ja Edward Molyneux avasivat ateljeita, joiden tavoitteena oli koota hatunvalmistajia yhteen tuottamaan hattuja massatuotantona. Hattumuoti loi jopa uusia hiustyylejä: Eton cropin – lyhyen, sileäsuortuvaisen kampauksen, jonka näyttelijä ja laulaja Josephine Baker teki tunnetuksi.
Mosè Marcia
pienoiskuva Mosè Marcia (s. 10. lokakuuta 1943 San Sperate) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Cagliarin arkkihiippakuntaan Giuseppe Bonfigioli 17. heinäkuuta 1973. Hän sai nimitykset Cagliarin vihkipiispaksi ja Vardimissan titulaaripiispaksi 3. kesäkuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giuseppe Mani, jota avustivat Ottorino Pietro Alberti ja Giovanni Cogoni.
Marcia nimitettiin 21. huhtikuuta ja asetettiin 19. kesäkuuta 2011 Nuoron hiippakunnan piispaksi.
Endymion
'' thumb|Sebastiano Ricci: [[Selene ja Endymion (1713)]] Endymion oli kreikkalaisessa mytologiassa komea paimen, joka perusti Eliin kaupungin, jonka kuningas hän oli. Endymion, johon kuun jumalatar Selene rakastui, oli Zeuksen pojanpoika.
Tarun mukaan jumalatar Selene rakastui Endymioniin ja synnytti hänelle viisikymmentä tytärtä. Endymion oli kuitenkin kuolevainen, ja jumalatar ei voinut hyväksyä ajatusta rakastajansa kuolemasta. Hän vaivutti Endymionin ikuiseen uneen erääseen Latmosvuoren luolaan, jossa mies pysyisi aina nuorena ja komeana. Taru kertoo myös Selenen käyvän tervehtimässä miestään jokainen yö.
Warminster
thumb|Näkymä High Streetiltä Warminsterin keskustassa. thumb|Warminsterin rautatieasema Warminster on kaupunki läntisessä Wiltshiressä Englannissa A36-tien varressa Fromen ja Westburyn lähettyvillä. Sen asukasluku on noin 20 000 ja se kuuluu Länsi-Wiltshiren piirikuntaan. Se on ranskalaisen Flersin ystävyyskaupunki. Kaupungissa on rautatieasema.
Endymion
Toinen versio kertoo, miten Endymion oli mennyt Zeuksen luo ja pyytänyt tältä ikuista nuoruutta. Zeus antoi hänen valita kuolemattomuuden ja ikuisen unen väliltä, ja Endymion oli valinnut jälkimmäisen.
Warminster
Historia
Alue asutettiin saksien hallintokautena, vaikka siellä on viitteitä vielä vanhemmastakin asutuksesta, muun muassa rautakautinen mäkilinna Battlebury Camp sekä Cley Hill. Jälkimmäinen on National Trustin tukema ja suojelema.
Endymion
Selenellä oli aikaisemmasta suhteesta Zeukseen kaksi tytärtä.
Warminster
Historia
1960-luvulla ja 1970-luvun alkupuolella Cradle Hillistä kun sen ympärille ilmestyi viljakuvioita. Sanotaan myös, että alueella nähtiin yli 5 000 ufoa. Tapahtuma liittyy ehkä siihen, että alueella on Warminsterin harjoituskeskus, entinen armeijan jalkaväkikoulu, joka harjoittelee yhdessä kuninkaallisen tykistön kanssa Salisburyn tasangolla.
28. maaliskuuta 1970 Cradle Hillillä tehtiin ufohuijaus.
Aiheesta muualla
51.2°N, -2.18333°W
Anja Bargum
Anja Viveca Helene Bargum (8. marraskuuta 1970 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt ruotsinkielisessä improvisaatioteatteri Stjärnfallissa vuodesta 1997.
Elämä ja ura
Anja Bargum syntyi kirjailija Johan Bargumin ja näyttelijä Anita Bergerin perheeseen. Hänen isoäitinsä oli kirjailija Viveca Hollmerus. Bargum opiskeli näyttämötaiteita Uppsalassa vuosina 1991–1994.
Bargum on näytellyt improvisaatioteatteri Stjärnfallin ohella muun muassa Suomen Kansallisteatterissa ja Unga Teaternissa. Hänen näyttämötehtäviään ovat muun muassa Marlène (ranskalaisen Francis Veberin näytelmä Joka toiselle kuoppaa kaivaa), Lucky (I väntan på Godot) ja Martha (Den hemliga trädgården). Vuonna 2015 Bargum näytteli Svenska Teaternin tuotannossa Den älskande Jean Sibeliuksen isosiskoa Lindaa.
Teatteriuransa ohella Bargum on näytellyt yhdessä elokuvassa ja muutamassa televisiotuotannossa. Yle TV2:n epookkidraamassa Hovimäki hän näytteli aatelisneito Sofia Ingbergiä nuorena.
Anja Bargumin puoliso on näyttelijä Niklas Häggblom (s. 1965).
Sanctuary
Sanctuary voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Giovanni Cogoni
Giovanni Cogoni (19. kesäkuuta 1916 – 12. syyskuuta 2007) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Cagliarin arkkihiippakuntaan 29. kesäkuuta 1940 ja nimitettiin Iglesiasin hiippakunnan piispaksi 7. syyskuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sebastiano Baggio, jota avustivat Paolo Carta ja Francesco Cogoni.
Cogoni jäi eläkkeelle 25. maaliskuuta 1992.
Bringing Out the Dead
Bringing Out the Dead on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, joka perustuu Joe Connellyn romaaniin. Elokuvan pääosia näyttelevät Nicolas Cage, John Goodman, Ving Rhames, Tom Sizemore, Patricia Arquette ja Marc Anthony. Elokuvan on ohjannut Martin Scorsese. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti saamastaan hyvästä kritiikistä huolimatta.
Juoni
Elokuva kertoo loppuunpalaneen ensihoitajan Frank Piercen (Nicolas Cage) elämästä 1990-luvun Manhattanilla. Frank on Manhattanilla asuva ensihoitaja, joka työskentelee yövuorossa kahden miehen ambulanssitiimissä. Usein työhönsä väsynyt ja masentunut Frank näkee haamujen kävelevän kaupungin kaduilla, erityisesti nuoren naisen haamun, jota hän ei puoli vuotta aikaisemmin ollut onnistunut pelastamaan. Hänet määrätään työvuoroon joka päivä eri henkilön kanssa: Larryn (John Goodman), Marcusin (Ving Rhames) ja Tomin (Tom Sizemore). Työskennellessään heidän kanssaan hän ystävystyy sydänkohtauksen saaneen potilaan tyttären Maryn (Patricia Arquette) kanssa, joka on entinen narkomaani. Työvuorojensa välissä Frank taistelee uutta Manhattanin kaduille saapunutta huumetta vastaan ja yrittää kukistaa myös omat sisäiset demoninsa.
Epäitsenäinen kauppala
Epäitsenäisillä kauppaloilla tarkoitetaan Suomessa ja Ruotsissa sijainneita kauppaloita, jotka eivät muodostaneet omaa kuntaa, vaan kuuluivat niitä ympäröivään maalaiskuntaan. Ne muistuttivat hallinnolliselta asemaltaan taajaväkisiä yhdyskuntia. Seuraavassa asiaa on tarkasteltu erikseen kummankin maan osalta.
Epäitsenäinen kauppala Suomessa
Epäitsenäinen kauppala oli Suomessa kauppala, joka ei ollut itsenäinen kunta, vaan osa maalaiskuntaa. Epäitsenäisillä kauppaloilla oli omaa kunnallishallintoa, mutta niiltä puuttui esimerkiksi itsenäinen kunnallisverotus.
Ikaalisten maalaiskuntaan kuulunut Ikaalinen, Suomen vanhin kauppala, oli epäitsenäinen kauppala vuodesta 1858 vuoteen 1972, jolloin koko Ikaalisten maalaiskunta muutettiin itsenäiseksi kauppalaksi. Iisalmi oli Iisalmen maalaiskuntaan kuulunut epäitsenäinen kauppala vuodesta 1860 vuoteen 1891, jolloin se muuttui kaupungiksi. Lahti oli Hollolaan kuulunut epäitsenäinen kauppala vuodesta 1878 vuoteen 1905, jolloin se muutettiin Lahden kaupungiksi. Salo perustettiin epäitsenäiseksi kauppalaksi Uskelan pitäjään vuonna 1887, mutta vuonna 1891 siitä tuli itsenäinen kunta. Vammala oli Tyrvääseen kuulunut epäitsenäinen kauppala vuodesta 1907 vuoteen 1915, jolloin se erosi Tyrväästä muuttuen itsenäiseksi kauppalaksi.
Epäitsenäinen kauppala Ruotsissa
On syytä huomata, että eräät paikat ovat entisaikoina kutsuneet itseään kauppaloiksi, vaikka ne eivät ole ikinä kauppalanoikeuksia saaneetkaan. Esimerkkejä ovat Almvik, Avesta, Lyckeby, Torekov ja Åhus.
Luettelo Ruotsin epäitsenäisistä kauppaloista
Seuraavassa on lueteltu Ruotsin epäitsenäiset kauppalat, kunnat ja läänit, joihin ne nykyään kuuluvat sekä huomautuksena tietoja epäitsenäisen kauppalan hallinnollisen aseman muutoksista. Epäitsenäisistä kauppaloista yli puolet sijaitsi Kalmarin läänissä, ja muutenkin ne sijaitsivat pääasiassa Etelä-Ruotsin itärannikolla.
Utkina datša
thumb|250px|Huvilan päärakennus. thumb|250px|Piharakennus. Utkina datša on Pietarissa Ohtajoen ja siihen laskevan Okkervilin yhtymäkohdassa sijaitseva klassistinen rakennusmuistomerkki. 1790-luvulla pystytetyn esikaupunkihuvilan suunnittelijaksi on arveltu Nikolai Lvovia.
Afokleja Poltoratskajaa varten rakennettu huvila kuului vuodesta 1829 lähtien ruhtinatar Zinaida Šahovskajalle (toisessa avioliitossa Utkina). Rakennuksen keskuksen muodostaa kupolin ja doorilaisen pylväikön koristama pyöreä sali, johon liittyy kulmittain kaksi siipeä. Kaarenmuotoinen piharakennus päättyy kahteen symmetriseen paviljonkiin.
Vuoden 1873 jälkeen huvilassa toimi hyväntekeväisyyslaitoksia ja sairaaloita. 1930-luvun lopussa osa huoneista muutettiin asunnoiksi, ja muissa tiloissa toimi virastoja. Vuonna 2011 Pietarin kaupunki päätti myydä huonokuntoisen suojelurakennuksen sijoittajalle.
Jääpallon Elitserien-kausi 2010–2011
Ruotsin jääpallon Elitserien pelattiin kaudella 2010-2011 neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Kahdeksan parasta joukkuetta selviytyivät pudotuspeleihin, sijoille 11-12 sijoittuneet joukkueet joutuivat karsimaan sarjapaikastaan ja sijoille 13-14 sijoittuneet putosivat Allsvenskaniin.
Uusina joukkueina sarjaan olivat nousseet Allsvenskanista BolticGöta ja Tillberga.
Loppuotteluun selvisivät edellisen kauden mestari Sandviken ja Bollnäs GoIF/BF. Villa oli viimeksi selviytynyt loppuotteluun asti vuonna 1983. Sandviken voitti Uppsalassa pelatun loppuottelun 6-5. Mestaruus oli SAIK:n toinen perättäinen, ja kaikkiaan kahdeksas Ruotsin jääpallomestaruus.
Sarjataulukko
HT Bandy ja BolticGöta putosivat sarjasta. Tilalle nousivat Ljusdals BK ja IFK Motala.
Pudotuspelit
Puolivälierät ja välierät pelattiin paras viidestä -systeemillä siten, että toinen, kolmas ja tarvittaessa viides ottelu käytiin paremmin sijoittuneen kotikentällä.
Loppuottelu
20.3.2011 Studenternas IP, Uppsala Yleisöä: 19 646
Karsinnat
Karsinnat pelattiin kaksiosaisina, ja ne aloitettiin Allsvenskan-seuran kotikentällä. Tillberga ja Vänersborg säilyivät Elitserienissä.
TK-komppania
thumb|Suomalainen partio [[Lipunnosto kolmen valtakunnan rajapyykille|nostaa lipun kolmen valtakunnan rajapyykille 27. huhtikuuta vuonna 1945 TK-miesten tuotua paikalle suuremman lipun ja paremman lippusalon sekä järjestettyään sotilaat valokuvan ottamista varten. ]]
TK-komppaniat (lyhenne TK sanasta tiedotuskomppania) olivat ennen talvisotaa perustetun Suomen armeijan tiedotusosaston alaisia yksiköitä, jotka toimivat jatkosodan ja Lapin sodan aikana. Niissä toimivia sotilaita kutsuttiin TK-miehiksi. He olivat siviilissä tavallisesti esimerkiksi toimittajia, opettajia tai mainosmiehiä, jotka olivat usein tunnettuja kirjailijoita, kuvataiteilijoita ja radiotoimittajia. Tehtäviä olivat esimerkiksi rintamakirjeenvaihtaja, rintamareportteri, elokuvaaja, valokuvaaja, rintamapiirtäjä, rintamaopas, rintamakuuluttaja ja kuulutustekstin laatija.
Ennen TK-toimintaa
Sotilaallisen tiedottamisen toteuttamiseksi perustettiin vuonna 1934 Puolustusministeriön sanomakeskus. Se järjesti ensimmäiset tiedotusmiesten kertausharjoitukset helmikuussa 1937, jolloin koulutettiin kahdeksantoista miestä. Kurssia johti uuden propaganda-aselajin uranuurtaja everstiluutnantti Lasse Leander. Hän oli pitänyt esitelmän sotapropagandasta Suomen Mainosyhdistyksen kokouksessa.
Vuonna 1937 perustettiin Propagandaliitto, jossa olivat mukana muun muassa Jaakko Leppo, V. K. Latvala, Sulo Kolkka, Pekka Tiilikainen, Enzio Sevón, Armas J. Pulla, Olavi Paavolainen, Mika Waltari, Ralph Enckell, Göran Stenius, Kalle Lehmus, Ilmari Turja, Eino Honko ja Arvi Kivimaa. Liiton puheenjohtajaksi valittiin mainosmies V. K. Latvala. Käytännön toimia varten liitto perusti yksityisen Finlandia Uutistoimiston. Propagandaliitto oli ensimmäinen pr-organisaatio Suomessa. Alun perin Propagandaliiton tehtävä oli markkinoida maailmalle Suomen vuoden 1940 olympialaisia.
Vuonna 1938 joukko propagandamiehiä lähetettiin Berliiniin opintomatkalle. Propagandaliiton jäsenet kutsuttiin syksyllä 1939 ylimääräisiin kertausharjoituksiin. Aiheena oli miesten sijoittaminen tarkoituksenmukaisiin tehtäviin. Ennen talvisotaa ehdittiin kouluttaa 60 propagandistia.
Lokakuun 1939 alkupuolella muodostettiin päämajan Propagandaosasto sekä Valtioneuvoston tiedotuskeskus.
Organisaatio ja tehtävät
Talvisodan tiedotustoiminta kuului Päämajan alaisuuteen perustettuun Propagandaosastoon. Toiminta ei talvisodassa ollut niin ammattimaista kuin myöhemmin. TK-organisaatio luotiin välirauhan aikana vuosina 1940–1941.
Idea TK-toiminnasta tuli Saksasta, jossa Päämajan tiedotusosaston päällikkö Kalle Lehmus tutustui välirauhan aikana Saksan armeijan propagandatoimintaan ja propagandakomppanioihin. Propaganda-sanalla oli Suomessa kuitenkin kielteinen kaiku, joten nimitys muuttui tiedotuskomppanioiksi.
Tiedotuskomppaniat toimivat armeijan Päämajasta Mikkelistä käsin toimivan tiedotusosaston alaisuudessa. Niiden lukumäärä sodan aikana vaihteli kahdeksasta kahteentoista. Komppanioissa oli sodan alussa yhteensä 339 miestä ja aktiivisesti etulinjassa palveli noin 150 kuvaajaa. Komppanian määrävahvuus oli 40 miestä, joihin kuului neljä valokuvaaja, kaksi elokuvaaja ja kymmenen kirjoittajaa. Tosiasiassa miehiä oli kuitenkin vähemmän.
Päämajan Tiedotusosasto antoi ensimmäisen ohjekäskyn 23. kesäkuuta 1941. Siinä määriteltiin tiedotuskomppanioiden tehtäviksi:
Kuvaajia ja kirjoittajia
TK-kuvat ovat TK-miesten tai TK-kuvaajien tekemiä kuvia, piirustuksia, maalauksia, valokuvia tai elokuvia. Talvisodasta syntynyt kuvamateriaali on rintamamiesten omalla kalustollaan kuvaamaa, vaikka kaikki julkaistu aineisto luokiteltiin TK-kuviksi.
TK-miehet valittiin ammattitaidon ja poliittisen asenteen mukaan. Mukana oli myös lukuisia sosiaalidemokraattisia toimittajia, mutta vaikka Olavi Paavolainen yritti vakuuttaa 1. tiedotuskomppanian päällikölle Martti Haaviolle, että tunnetut vasemmistososialistit, taiteilija Tapio Tapiovaara ja kirjailija Jarno Pennanen pitäisi ottaa TK-miehiksi, heitä ei valittu.
Sota-aikana TK-kuvaajat osallistuivat propagandamateriaalin tuottamiseen sodasta ja sen viralliseen dokumentointiin. Nykyisin katsotaan, että TK-miehet tallensivat historiallisesti arvokkaan perinnön jälkipolville.
SA-kuva-arkisto koostuu talvisodan, jatkosodan ja Lapin sodan SA-kuvista. Arkistossa on 160 000 valokuvaa vuosilta 1939–1945. Pääosan niistä ovat ottaneet TK-kuvaajat. Negatiivit ja paperikuvat arkistoitiin Päämajan kuvaosastolle, jossa ne ovat säilyneet tähän päivään asti. Tämä aineisto on digitoitu SA-kuva-arkistoksi internetin käyttäjien katsottavaksi.
Kirjoittajat
TK-tekstien reporttereiksi haettiin lähinnä sanomalehtien toimittajia ja mainosmiehiä. Monetkaan heistä eivät aluksi tunteneet sodankäynnin sanastoa ja siitä johtuvia virheitä livahteli teksteihin. Tosin tekstejä ei julkaistu sellaisinaan, vaan ne tarkistettiin TK-komppaniassa ja Päämajan tiedotusosastolla. Lukijoilta tuli runsaasti kritiikkiä myös siitä, että muutamat joukko-osastot saivat runsaasti huomiota uroteoistaan ja toiset eivät. Parhaana sotareportterina pidettiin sodan aikana Gunnar Johanssonia, jonka ura päättyi kaatumiseen vuonna 1942.
Reportterien työolosuhteille tyypillisintä oli naputella matkakirjoituskonetta “kannonnokassa istuen”. Yleensä he eivät varsinaisesti osallistuneet taisteluihin, mutta poikkeuksiakin oli. Niinpä toimittaja Väinö Hollming oli mukana monilla kaukopartioretkillä ja valokuvaaja Nils Helander toimi Stukan taka-ampujana Ihantalan syöksypommituksissa.
Kuvaajat
Reijo Porkka esittää kirjassaan ''Sodasta kuvin. TK-valokuvaus 1941-1944'' (1983), että puolustusvoimain palveluksessa toimi jatkosodan aikana ”viitisenkymmentä” TK-kuvaajaa. Heitä olivat valokuvaajat, jotka toimivat tiedotuskomppanioiden kuvaryhmissä ja Päämajan Kuvaosaston palveluksessa. Viimeksi mainitut tosin osallistuivat harvemmin itse kuvaustoimintaan.
TK-valokuviksi kutsuttiin kaikkea kuvaustoiminnassa syntynyttä, julkaistua sotakuva-aineistoa. Sen joukossa on myös sellaisten kuvaajien aineistoa, jotka eivät olleet TK-valokuvaajia. Sotatilalain astuttua voimaan valokuvaaminen sotatoimialueilla tuli luvanvaraiseksi. Kuvauslupia lunastettiin noin 700, mutta rintamamiehet harrastivat kuvaamista myös luvatta. Esimerkiksi kuvat itäkarjalaiskylistä tai niiden kirkoista ovat arvokkaita.
TK-kuvaajien piti havainnoida asioita, joilla oli sotilaallista, sotahistoriallista tai kansatieteellistä arvoa. Kansatieteellinen aineisto oli tärkeätä, koska jatkosodan aikana suurin osa Itä-Karjalaa oli vallattu. Sen liittämistä Suomeen piti perustella ja oikeuttaa aineistolla, joka esitteli kansojen pitkää yhtenäistä historiaa. Sotilaallisten ja sotahistoriallisten aiheiden piti kuvata suomalaista sotilasta hänelle tyypillisiä piirteitä ja taistelutapoja esittelemällä. Epäsotilaallista käytöstä, jermuilua, ei saanut kuvata. Demoralisoivat aiheet, kuten teloitukset ja kaatuneet, olivat ehdottomasti kiellettyjä. Kuvaajilta edellytettiin kuitenkin vihollisen julmuuksien kuvaamista ja toivottiin vihollisen suurten tappioiden kuvaamista.
Kalusto
Osvald Hedenström kertoo ajaltaan Viipurin lohkolla: "Mukanani oli armeijan Leica, jossa oli 400mm Telyt sekä jalusta." Laitteina sidassa käytettiin muun muassa vuoden 1940 olympialaisia varten hankittuja Contax II ja Contax III -kameroita. Reijo Porkan kirjassa Sodasta kuvin mainitaan käytetyt filmikoot: kino, 6×4,5, 6×6 ja 6×9. Porkan mukaan kameramerkkejä oli tuolloin 18. Peruskameroina käytettiin Zeiss Ikonin Contaxia, Leicaa, Rolleflexiä ja Plaubel Makinaa. Lisävälineitä oli niukemmin, laajakulmaobjektiivia ei joissakin TK-komppanioissa ollut ollenkaan ja kauko-objektiiveina oli 13,5 cm:n, 18 cm:n ja 40 cm:n objektiiveja vain muutamia, niistäkin huomattava osa kuvaajien yksityisomaisuutta. Suodattimia oli niukasti, eikä valotusmittareita lainkaan. Ammattikuvaajan oletettiin osaavan valottaa oikein ilman mittaria.
Ohjeistettua toimintaa
pienoiskuva|Tuntemattoman TK-miehen ottama valokuva kesältä 1941, kun suomalaiset joukot ylittävät Venäjän vanhaa rajaa. Kuvaajat ja kirjoittajat saattoivat tehdä pitkiä matkoja rintamalohkoille. Meri- ja ilmavoimien tiedotuskomppanioiden toimialueena oli koko sotatoimialue. Päämajan tiedotusosastolta tuli sodan alussa lähes päivittäin ohjekäskyjä, joissa kerrottiin mitä piti kuvata ja mitä ei saanut kuvata. Usein kuvaajien piti toimia myös oman ammattitaidon ja neuvokkuuden varassa. Se ei ollut TK-miehille vaikeaa, koska he osasivat ammattinsa tehtyään siviilissä jo pitkän uran.
TK-miesten pääasiallisena tehtävänä oli uutistoiminta. Se tarkoitti sodasta välitettävän tiedon ja silminnäkijäkuvausten kohdistamista kotirintamalle. Propagandan lisäksi kuvaajat ikuistivat sotahistoriaa ja erityisesti Itä-Karjalan valtauksen jälkeen kansatieteellisiä aiheita.
SA-kuva-arkiston kuvia tutkineen Helena Pilkkeen mukaan kuvista näkyy hyvin, mitä aiheita Päämaja tiedotus kuviin halusi. Ne ovat taisteluiden lisäksi eri paikkakuntien näkymiä, muonitusta, lottien ja huollon toimintaa, tykistön marsseja ja tuliasemiin sijoitusta, käsikranaattien heittoa sekä omia hyökkäysvaunuja ampumassa palavia vihollistankkeja. 1940-luvun Suomi oli hyvin uskonnollinen, joten TK-kuviin on ikuistettu runsaasti Karjalan kirkkoja, kenttäjumalanpalveluksia ja rintamaehtoollisia sekä hyökkäysvaiheessa tehtyjä väliaikaisia sankarihautauksia rintamien tuntumassa. Kuvissa oli myös sotilaita kenraaleista sotamiehiin, rintamakomentajista taistelulähetteihin, niin taistelujen aikana kuin vapaahetkiä viettämässä.
Sotaelokuvia
TK-kuvaajat kuvasivat jatkosodan aikana 88 dokumenttielokuvaa hyökkäys- ja asemasodan vaiheista. Kamera taltioi myös kotirintaman tapahtumia ja siviiliväestön elämää. Puolustusvoimien uutiskatsauksissa kuvattiin muun muassa itään etenemisessä vallatut alueet vuonna 1941.
pienoiskuva|upright|Elokuvaaja [[Felix Forsman toimi myös TK-kuvaajana.]] Felix Forsman kuvasi kesäkuussa 1942 Mannerheimin vierailun Saksaan, jossa hän tapasi Hitlerin lisäksi Hermann Göringin ja muita natsi-Saksan merkkihenkilöitä. Matkan kuvamateriaalista leikattu uutiskatsaus numero 52 päätyi kuitenkin valmistuttuaan esityskieltoon, jossa se oli vuoteen 2007 saakka. Pia Andellin ohjaama dokumentti Göringin sauva (2010) kertoo Felix Forsmanin salaisesta komennuksesta Saksaan. Forsman muisteli vierailuaan natsi-Saksassa, jossa hän kävi omin päin seuraamassa muun muassa Leni Riefenstahlin elokuvan kuvauksia. Hän totesi haastattelussaan, että elokuvalla voi suggeroida ja valehdella niin paljon kuin suinkin jaksetaan.
Neuvostoliiton suurhyökkäyksen torjuntataisteluja Kannaksella ja karjalaisten evakuointia kuvattiin kesäkuussa 1944. Tekijöinä olivat rintamalla tiedotuskomppanioiden ja pääkaupunkiseudulla Valtion Tiedotuslaitoksen ja Päämajan TK-kuvaajat.
TK-kuvaajien ilma-aselajeja kuvaavasta aineistosta on tehty DVD-julkaisu otsikolla Jatkosota ilmassa suomalaisissa TK-filmeissä (2013). Kooste sisältää suomalaisten TK-kuvaajien otoksia sotilaslentokoneiden toiminnasta ja ilmasodasta. Mukana on muun muassa kuvia Helsingin ilmapuolustuksesta, tiedustelu- ja pommikoneista sekä Stuka-syöksypommittajan kyydissä kuvattu otos.
TK-piirtäjät
Jatkosodan aikana päämajan tiedotusosastoon siirretty Olavi Paavolainen vastasi muun muassa rintamapiirtäjien asioista. Hän tuli myös hyvin toimeen omaperäisten taiteilijoiden kanssa. Vapaita taiteilijoita toimi TK-piirtäjinä vähän, mutta myös mainosmiehet edistivät kuvallista propagandaa.
Rintamapiirtäjät jäivät sodan alussa vähälle huomiolle, esimerkiksi Suomen Kuvalehti julkaisi ensimmäiset TK-piirrokset vasta lokakuussa 1941. Piirtäjien oli vaikea kuvata sotatoimien taistelutilanteita, joten heidän oli kamppailtava toden ja kuvitellun välimailla. Taiteellisesti merkittäviä saavutuksia syntyi rauhallisissa rintamaoloissa hyökkäysvaiheen jälkeen. Sodan tuhoamat rakennukset ja metsänriekaleet kuuluvat sotataiteen keskeisiin aiheisiin. Monien rintamapiirtäjien helmet syntyivät Itä-Karjalassa, kun keskityttiin vallattujen alueiden kulttuurin ja maisemien tallentamiseen.
Suhde suomalaisen sotilaan heroisointiin vaihteli. Toiset taiteilijat välttelivät liioittelua ja pysyttelivät realismissa, toiset loivat tietoisesti sankarimyyttiä. Lehdet julkaisivat usein varsinkin Alexander Lindebergin piirroksia, joita julkaistiin vuonna 1943 laaja valikoima salkkuna. Lindebergin piirrostyyli muistutti saksalaisten PK-piirtäjien, kuten Hans Liskan, tyyliä. Liskan töitä tunnettiin suomeksikin ilmestyneestä Signaali-lehdestä. Taitavimpia TK-piirtäjiä oli Aarne Nopsanen, joka pystyi ilmaisemaan sähäkkää liikettä. Suomalaisten TK-piirtäjien tuotannon taso oli vaihteleva. Modernismista irtauduttiin ja lähestyttiin klassismia ja ihanteellisuutta, jotka kantoivat virallista leimaa.
Sensuuri
TK-kuvaajien toiminta oli tiukasti rajoitettua, mutta rintamasotilaat saivat kuvata vapaasti. Sensuuri koski myös lehtikuvaajia, mutta ei niin tiukasti kuin TK-kuvaajia.
TK-miehet liikkuivat Päämajan ohjeiden mukaan sotarintamilla ja sota-alueilla Lapista Äänisen rannoille. Tekstit lähetettiin ensin Mikkelin Päämajaan, Lokkiin, jossa jutut käytiin läpi Tiedotus 1:ssä ja sieltä edelleen Valtion Tiedotuslaitoksen kautta sanomalehdille.
Jatkosodan aikana TK-miehet kirjoittivat noin 8 000 uutista ja reportaasia. Yli tuhat kirjoitusta jäi julkaisematta sensuurin vuoksi. TK-miehet kirjoittivat muun muassa taisteluista ja sotilaiden vapaa-ajasta. Kotirintamaa yritettiin varjella sodan todellisuudelta, ja sensuroidut kuvaukset olivat liian kamalia kotirintaman luettavaksi. Sensuuri myös hidasti uutisointia. Esimerkiksi Kannaksen murtuman jälkeen ensimmäiset jutut tulivat lehtiin vasta viikon kuluttua.
Johanna Ylinen
Johanna Ylinen (s. 19. heinäkuuta 1984 Pori) on suomalainen judoka. Hänen sarjansa on 63 kg ja vyöarvonsa 3. dan. Ylinen edustaa hollolalaista Holjutai-seuraa ja häntä valmentaa Manne Isoranta.
Lahdessa asuva Ylinen aloitti judon harrastamisen vuonna 1994. Hän voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan mestaruuden vuonna 2000. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai EM-pronssia alle 20-vuotiaiden ikäluokassa ja vuonna 2004 EM-hopeaa alle 23-vuotiaissa. Samana vuonna hän oli aikuisten EM-kilpailuissa seitsemäs. Vuonna 2005 Ylinen oli yhdeksäs sekä EM- että MM-kilpailuissa. Vuonna 2007 hän sijoittui toiseksi Pekingin esiolympialaisissa. Lisäksi hän oli maailmancupin kilpailuissa toinen Tallinnassa ja kolmas Prahassa. Vuonna 2008 hän oli kolmas Sofian maailmancupissa. Hän edusti Suomea Pekingin olympialaisissa 2008 pudoten jatkosta ensimmäisen ottelun jälkeen. Hän sijoittui yhdeksänneksi Rotterdamin 2009 ja Tokion 2010 MM-kilpailuissa. Moskovan Grand Slam -kilpailussa 2010 hän oli kolmas. Hän voitti ensimmäisen maailmancupkilpailunsa Minskissä 2011. Tšeljabinskin EM-kilpailuissa 2012 hän oli seitsemäs ja Tallinnan maailmancupissa toinen. Kaikkiaan Ylisen meriittilistalla on maailmancuptason kilpailuista yksi kulta, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia sekä Grand Prix -kilpailuista yksi pronssi. Muista kansainvälisen tason kilpailuista on useita mitalisijoituksia. Lontoon olympialaisissa hän putosi jatkosta ensimmäisen ottelun jälkeen.
Ylinen on voittanut aikuisten Suomen mestaruuden vuosina 2004–2008, 2010, 2011 ja 2012, yhteensä kahdeksan kertaa sekä Pohjoismaiden mestaruuden 2004 ja 2009.
Kansainvälisen kilpailu-uransa Ylinen päätti syksyllä 2012.
Judouran jälkeen Ylinen on voittanut MM-mitaleja Sambopainissa ja SM-mitaleita painonnostossa. Lisäksi hänellä on naispainin SM-kulta vuodelta 2006.
Helminauhasalama
Helminauhasalama on harvinainen maasalama, jonka purkauskanava näyttää katkeilevan helminauhan tapaan.
The Beatles
The Beatles (englanniksi [ðə ˈbit.lz], mutta suomalaisittain usein [biitles]) oli vuonna 1960 perustettu ja vuonna 1970 hajonnut brittiläinen rockyhtye. Sitä pidetään kaikkien aikojen suosituimpana ja vaikutusvaltaisimpana rockyhtyeenä. Beatlesin äänitteitä on myyty arviolta yli miljardi kappaletta.