cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Degersjön
Degersjön (vanhoissa kartoissa Degersjö) on järvi Pohjassa Raaseporissa Länsi-Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 5,6 neliökilometriä. Etäisyys Helsingistä on 73 kilometriä länteen. Järven lounaispuolella sijaitsee Fiskarin kylä. Degersjön kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen. Seututie 104 kulkee Degersjönin länsipuolitse.
Maantiede
Degersjön on pinta-alaltaan Uudenmaan 11. laajin järvi. Sen rikkonaisen rantaviivan pituus on 30 483 metriä. Pohjoisesta työntyvä Degernäsin niemi jakaa järven läntiseen ja itäiseen osaan ja antaa sille karkean u-kirjaimen muodon. Degersjönin eteläranta koostuu niemimaista ja kapeasta kannaksesta, jonka eteläpuolella sijaitsee Degersjönin kanssa samantasoinen Böleträsket. Itärannan laajin niemi on Gennäs. Degersjönin lahtia pohjoisesta myötäpäivään ovat muun muassa Myllykylänlahti, Katsviken, Haraböleviken, Oxhagaviken, Strömsviken, Sandviken, Svartviken, Ålsviken, Torbyviken ja Slickoviken. Lähes 40 prosenttia Degersjönistä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvimmät kohdat sijaitsevat järven kaakkoisosassa.
Degersjönin laajimmat saaret ovat järven länsiosassa sijaitseva yli hehtaarin laajuinen Storholmen, kaakkoisosassa sijaitseva Tallholmen ja itäosassa sijaitseva Brännholmen. Koillisen rannan tuntumassa sijaitsee Haraböleholmen eli Pikkusaari. Lisäksi rantojen läheisyydessä on useita luotoja.
Degersjöniin laskevat Seljänalasen (41,0 metriä mpy) vedet pohjoisesta Finnsjönin (25,9 metriä mpy) kautta. Finnsjönin ja Degersjönin välissä virtaa runsaan kilometrin mittainen Kvarnbyån, jonka molemmin puolin on peltomaata. Degersjön puolestaan purkaa vetensä Fiskarsinjokea Pohjanpitäjänlahteen, jonka pohjoinen perukka sijaitsee muutaman kilometrin päässä järvestä. Degersjönin luusua sijaitsee Ålsvikenin pohjukassa järven läntisimmässä kolkassa.
Degersjönin rantamilla on sijainnut useita historiallisia säteritiloja. Niiden rakennuksista on jäljellä vain raunioita. Keskiajalla alueella oli kaksi kartanolinnaa: Degernäs ja Gennäs. Nykyisin järven etelärannalla on erinäisiä suuria maanviljelystiloja. Kulttuurimaiseman ohella Degersjönin rannoilla on metsämaata. Degernäsin korkeimmat kohdat ovat yli 30 metriä järven pintaa ylempänä.
Degersjönin vesitilavuus on 44 140 000 kuutiometriä. Degersjönin kryptodepressio on 2,5 metriä. Järven tilavuudesta yli 210 000 kuutiometriä eli noin puoli prosenttia on merenpinnan tason alapuolella.
Seljänalanen (41 metriä mpy) → Anskunjoki → Finnsjön → Kvarnbyån → Degersjön (19 metriä mpy) → Fiskarsinjoki → Borgbyträsket → Suomenlahti.
Degersjön (82.002.1.071) kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen (82.002), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöalueella (82). Fiskarsinjoen alueella on 76 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Määrjärvi, Degersjön, Seljänalanen, Simijärvi, Brunkom träsk ja Bastsjö. Lohjanjärven lounaispuolella levittäytyvä Fiskarsinjoen alue sijaitsee Saaristomeren rannikkoalueen kaakkoisosassa Uudenmaan ja Varsinais-Suomen rajaseudulla.
Olan Soule
Olan Soule (28. helmikuuta 1909 – 1. helmikuuta 1994) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi urallaan useissa televisiosarjoissa, elokuvissa, radio-ohjelmissa, mainoksissa ja animaatioissa. Parhaiten hänet kuitenkin muistetaan ääniroolistaan Batmanina muutamista Superystävät animaatioisarjoista.
Ennen muuttamistaan Hollywoodiin Soule esiintyi seitsemän vuotta Chicagossa teatterissa ennen siirtymistään radion pariin vuonna 1933. Radiossa hän oli muun muassa 11 vuotta saippuaoopperassa Bachelor's Children ja yhdeksän vuotta The First Nighter Programissa. Monet First Nighter Programin kuuntelijat olivat hieman yllättyneitä tavatessaan Soulen henkilökohtaisesti, sillä hänen laiha olemuksensa ei sopinut antamiensa hahmojen ääniksi.
Soule kuoli Los Angelesissa 1. helmikuuta 1994 keuhkosyöpään ollessaan 84-vuotias.
Tomas Gustafson
Tomas Gustafson (s. 28. joulukuuta 1959 Katrineholmissa, Ruotsissa) on ruotsalainen pikaluistelija.
Aleksis Kiven katu (Tampere)
pienoiskuva|Aleksis Kiven katua vuonna 2018. Vasemmalla Commerce, oikealla Keskustorin kioskirakennus.<mapframe latitude="61.500096" longitude="23.762054" zoom="14" width="400" height="323" align="right"> { "type": "FeatureCollection", "features": [ {     "type": "Feature", "properties": {}, "geometry": { "type": "LineString", "coordinates": [ [           23.760745525360107,            61.49535527116729          ],          [            23.76026272773743,            61.496614795794336          ],          [            23.760133981704712,            61.49703974585215          ],          [            23.759779930114746,            61.498375996766654          ],          [            23.759458065032963,            61.49944598006677          ],          [            23.75903964042664,            61.50066438513629          ]        ]      }    }  ] } Aleksis Kiven katu on pohjois-eteläsuuntainen katu Tampereen keskustassa, Tammerkosken ja Nalkalan kaupunginosissa. Katu kulkee Keskustorin länsireunaa pitkin, ja sen eteläpää ulottuu Laukontorille. Pohjoisessa kadun päätteenä on Satakunnankatu. Muita poikkikatuja ovat Puutarhakatu, Kauppakatu, Hämeenkatu ja Hallituskatu.
Tomas Gustafson
Gustafsonin uran parhaat vuodet ajoittuivat 1980-luvulle, jolloin hän oli maailman kärkikastia. Urallaan Gustafson voitti kaksi nuorten maailmanmestaruutta, neljä olympiamitalia (kolme kultaa) ja neljä mitalia EM-kisoista (kultaa vuosina 1982 ja 1988) sekä yleisluistelun MM-hopeaa.
Aleksis Kiven katu (Tampere)
Aleksis Kiven katu on sekä sijainniltaan että statukseltaan yksi Tampereen keskeisimmistä kaduista. Sen varrella on muun muassa kaupungin tärkeimmät hallintorakennukset Keskusvirastotalo ja Raatihuone. Kadulla toimii useita erikoisliikkeitä, kahviloita ja ravintoloita.
Tomas Gustafson
Lake Placidin olympialaisissa 1980 Gustafson sijoittui 1 500 metrillä seitsemänneksi. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän voitti 5 000 metrillä kultaa 0,02 sekunnin erolla Neuvostoliiton Igor Malkoviin ja saavutti 10 000 metrillä hopeaa hävittyään Malkoville 0,05 sekuntia. Calgaryn olympialaisissa 1988 Gustafson voitti kultaa 5 000 metrillä 0,35 sekunnin erolla alankomaalaiseen Leo Visseriin ja 10 000 metrillä maailmanennätysajalla 13.48,20 ja lähes kahdeksan sekunnin erolla Itävallan Michael Hadschieffiin.
Aleksis Kiven katu (Tampere)
Historia
Nykyisen Aleksis Kiven kadun entisiä nimiä ovat Itäinen pitkäkatu ja siitä lyhennetty muoto Itäinenkatu. Vielä varhaisempia, ennen 1820-lukua käytettyjä nimiä olivat Polttimonkatu ja Kuningattarenkatu. Nykyisen nimensä katu sai vuonna 1936, jolloin Tampereella toteutettiin suuri kadunnimiuudistus. Kadun nimeämistä kirjailija Aleksis Kiven mukaan perusteltiin sillä, että hän oli ”Hämeen suuri poika”.
Aikoinaan Aleksis Kiven katu oli nykyistä pidempi ja jatkui Finlaysonin tehdasalueella. Nykyään tämä Finlaysonin portin pohjoispuolella sijaitseva katuosuus on nimeltään Itäinenkatu. Se on toisin sanoen saanut uudelleen käyttöönsä nimen, joka 1930-luvulla poistettiin asemakaavasta.
Tomas Gustafson
Uransa jälkeen hän toiminut Ruotsin olympiakomitean varapuheenjohtajana.
Aleksis Kiven katu (Tampere)
Historia
Kauppakadun ja Hämeenkadun välinen osuus Aleksis Kiven kadusta suljettiin autoliikenteeltä 1990-luvulla. Nykyisessä asemakaavassa tämä Tampereen Raatihuoneen edusta on merkitty torialueeksi. Myös Hämeenkadun ja Hallituskadun välinen katuosuus on muutettu kävelykaduksi.
Rakennuksia
pienoiskuva|Keskusvirastotalo Aleksis Kiven kadun ja Puutarhakadun kulmassa. Taustalla Finlaysonin portti. pienoiskuva|Aleksis Kiven kadun autoliikennettä Raatihuoneen edustalla vuonna 1982.
Kivikirjasto
pienoiskuva|Kadun pintaan upotettuja Kivikirjaston tekstejä. Aleksis Kiven kadun kävelykatuosuudella sijaitsee Radoslaw Grytan 19-osainen taideteos Kivikirjasto (2002), joka koostuu pääasiassa graniittilaattoihin hakatuista runo- ja proosateksteistä. Ne ovat sitaatteja Tampereella asuneiden ja työskennelleiden kirjailijoiden teoksista. Edustettuina ovat Yrjö Jylhä, Viljo Kajava, Väinö Linna, Eeva-Liisa Manner, Erno Paasilinna, Kalle Päätalo, F. E. Sillanpää ja Lauri Viita.
Belmopan
Belmopan on Keski-Amerikassa sijaitsevan Belizen pääkaupunki ja asukasluvultaan maan toiseksi suurin kaupunki Belize Cityn jälkeen. Se sijaitsee Cayon alueella maan keskiosissa. Belmopanin arvioitu asukasluku vuonna 2018 oli 23 038, kun vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 13 931.
Kaupungin pormestari on ollut vuodesta 2015 Khalid Belisle.
Maantiede
Belmopan sijaitsee Belizejoen laaksossa maan keskiosissa Cayon alueella. Se sijaitsee sisämaassa, 80 kilometriä länteen entisestä pääkaupungista Belize Citystä. Kaupunki on melko lähellä Mountain Pine Ridgen luonnonpuistoa.
Kaupunkikuva
Monien muiden tarkoituksenmukaisesti pääkaupungeiksi rakennettujen kaupunkien tapaan Belmopanissa on leveitä päällystettyjä katuja, puistoja ja ankeita toimistorakennuksia. Poikkeuksena toimii kaupungin eloisa keskusmarkkina-alue.
Salainen oppi
Salainen oppi on H. P. Blavatskyn vuonna 1888 julkaistu teosofinen pääteos, joka käsittelee kosmista, planetaarista ja ihmisen kehitystä sekä tiedettä, uskontoa ja mytologiaa. Kirjassa esitellään teosofinen `oppi´, joka pyrkii selittämään useita hindulaisuuden, buddhalaisuuden, gnostilaisuuden, Raamatun, egyptologian ja aikakauden (1800-luvun lopun) tieteellisen tutkimuksen aineksista uudella tavalla.
Syntyvaiheet
Salainen oppi pohjautuu Blavatskyn mukaan ikivanhaan, mystiseen Dzyanin kirjaan, jota on säilytetty Pohjois-Tiibetin Shambhalan salaisessa maanalaisessa kirjastossa. Salaisessa opissa on käytetty myös yli 1200 muuta lähdettä. Kirja julkaistiin alun perin englanninkielisenä ja kaksiosaisena. Ensimmäinen osa tuli painosta 20. lokakuuta 1888, ja toinen osa julkaistiin joko joulukuun lopussa 1888 tai tammikuussa 1889. Salaisen opin tarkoituksena oli selventää ja täydentää Hunnuttomassa Isiksessä esitettyjä asioita. Blavatskyn heikon terveyden ja muiden töiden vuoksi kirjan julkaisu viivästyi useaan otteeseen. Alun perin ensimmäisten osien piti ilmestyä jo vuonna 1884.
Kun Salainen oppi ilmestyi Lontoossa, sitä ei otettu vastaan samalla innolla ja uteliaisuudella kuin kymmenen vuotta aiemmin julkaistu Hunnuton Isis New Yorkissa. Syynä tähän oli 1885 ilmestynyt Psyykkisen Seuran raportti, jonka mukaan Blavatsky oli huijari. Jotkut lehdet kirjoittivat kiittäviä arvosteluja, mutta useimmat vaikenivat, eikä oppinut maailma tahtonut tietää mitään Salaisesta opista. Vuonna 1986 Psyykkinen Seura perui syytöksensä ja julkaisi lehdessään julkisen anteeksipyynnön.
Belmopan
Hallinto
Belmopanissa sijaitsee Belizen parlamenttitalo.
Salainen oppi
Kirjoitustyö
Blavatskyn mukaan kirjan tiedot olivat peräisin "mestareilta" tai "veljiltä", joita Intiassa kutsuttiin mahatmoiksi ja länsimaissa adepteiksi. Mestarien keskuspaikka sijaitsi Himalajan takana, ja yhden näistä mestareista - Moryan - Blavatsky väitti lapsuudessa nähneensä usein astraalihahmossa ja tavanneensa henkilökohtaisesti Lontoossa. Blavatskyn mukaan mestarit välittivät tiedot hänelle muun muassa eräänlaisina astraalivalossa näkyvinä kuvina. Mestarien kirjeitä saivat myös useat muut Teosofisen Seuran jäsenet. Blavatsky kirjoitti A. P. Sinnettille 3. maaliskuuta 1886:
Belmopan
Talous
Belmopanissa toimii useita pankkeja. Vaikka Belmopan on Belizen pääkaupunki, Belize City on yhä talouden keskus.
Salainen oppi
Kirjoitustyö
Blavatsky sai myös toimituksellista ja oppinutta apua lukuisilta lähimmiltä avustajiltaan ja ystäviltään, kuten G. R. S. Mead, Bertram Keightley, Archibald Keightley ja William Quan Judge. Keväällä 1884 Judge poikkesi Pariisissa auttamassa Blavatskya Salaisen opin kirjoittamisessa.
Golden Gate Bridge
Historiaa
1920-luvun alussa, kun Golden Gaten siltaa ei vielä ollut rakennettu, ainoa tapa päästä San Franciscon lahden yli oli lautta. Golden Gaten sillan rakentamisen suunnittelu aloitettiin vuonna 1928. Rakennustyöt alkoivat 5. tammikuuta 1933, kun lopullinen suunnitelma arkkitehti Joseph Baerman Straussin kaavailemasta siltakaaresta oli saatu valmiiksi. San Franciscon alueella on voimakkaita merivirtoja, ja sää on usein tuulinen ja sumuinen. Tämän takia, ennen kuin silta oli saatu valmiiksi vuonna 1937, ajateltiin sillan olevan mahdoton rakentaa. Sillalla onkin kutsumanimi ”Bridge that couldn’t be built” (suomeksi ”Silta, jota ei voitu rakentaa”). Kovan tuulen takia siltaan täytyi rakentaa huojumisvaraa noin kahdeksan metriä.
Salainen oppi
Kirjoitustyö
Syksyllä 1885 Blavatsky oli siirtynyt Würzburgiin Saksaan, kreivitär Wachtmeisterin luokse. Tuolloin Blavatskyn terveys oli heikentynyt, mutta hän jatkoi Salaisen opin kirjoittamista. Tuolloin Blavatskyn tavoitteena oli hänen mukaansa "ottaa Isiksestä vain tosiasiat jättäen pois kaiken mikä on tieteellisten tutkielmien muodossa sekä hyökkäykset kristinuskoa ja tiedettä kohtaan – lyhyesti, kaiken hyödyttömän ja kaiken, mikä on menettänyt merkityksensä. Jää vain myytit, symbolit ja dogmit, joita selitetään esoteerisesta näkökulmasta." Kirjeessään A.P. Sinnettille 6. tammikuuta 1886 Blavatsky sanoi:
Golden Gate Bridge
Sillan ylittäminen
Sillan nopeusrajoitus on 45 mailia tunnissa (72 km/h). Erinäisiä rajoituksia on myös sillan alkupäissä, joissa on usein ruuhkaa. San Franciscon suuntaan mentäessä ennen sillalta poistumista pitää maksaa siltamaksu, joka vaihtelee kulkuneuvon koon mukaan. Esimerkiksi henkilöautolla siltamaksu on kahdeksan Yhdysvaltain dollaria (2019, Hinnasto). San Franciscosta poispäin mentäessä ei tarvitse maksaa siltamaksua.
Salainen oppi
Kirjoitustyö
Keväällä 1886 Blavatsky päätti muuttaa Oostendeen. Hän lähti Würzburgista 10. toukokuuta seuranaan neiti E. Kislingbury. Oostendessa Blavatsky teki 14 tunnin työpäiviä kirjan parissa. Syyskuussa 1886 hän lähetti Salaisen Opin ensimmäisen osan käsikirjoituksen Adyariin Intiaan, T. Subba Row'n ja H. S. Olcottin tarkastettavaksi. Vuoden 1887 maaliskuun viimeisen viikon tienoilla Blavatsky oli vakavasti sairaana. Hänellä oli munuaistulehdus, joka aiheutti tuntikausien tajuttomuuden kerrallaan. Vaikka Blavatskyn uskottiin jo kuolevan, hän kuitenkin parantui ja jatkoi jälleen Salaisen opin kirjoittamista.
Golden Gate Bridge
Sillan ylittäminen
Sillan saa ylittää kuorma-autolla, asuntovaunulla, linja-autolla, moottoripyörällä ja henkilöautolla, kunhan noudattaa sillan ajo-ohjeita. Joidenkin kulkuneuvojen kohdalla on myös kokorajoituksia, esimerkiksi liian korkeat kuorma-autot eivät saa ajaa sillalle ilman erikoisjärjestelyjä. Joidenkin ajoneuvojen pyörien materiaali saattaa estää sillalle pääsyn.
Salainen oppi
Kirjoitustyö
1. toukokuuta 1887 Blavatsky muutti Lontooseen, jossa Bertram Keightley ja tohtori Archibald Keightley ryhtyivät oikolukemaan, korjaamaan ja järjestelemään tekstiä. Samalla teos päätettiin jakaa neljään osaan, jotka jakautuisivat edelleen kolmeen kirjaan: 1) säkeistöt ja kommentaarit, 2) symboliikka ja 3) tiede. Sarja päätettiin aloittaa kosmoksen kehityksellä, siirtyä siitä ihmisen kehitykseen, sitten historialliseen osaan ja lopulta käytännön okkultismiin, josta tulisi mahdollisesti sarjan neljäs osa.
Julkaisemattomat osat
Viimeisimmät tutkimukset osoittavat, että suomeksi julkaistu Salainen oppi III osa on H. P. Blavatskyn tarkoittama Salainen oppi III osa, joka koottiin hänen jäämistöstään. III osaan kuuluvat myös Esoteeriset ohjeet ja osia Henk J. Spierenburgin toimittamasta kirjasta H. P. Blavatskyn opetukset sisäiselle ryhmälle. Näin ovat päätelleet mm. Boris de Zirkoff ja Henk J. Spierenburg. Katso alla.
Emil Pekkanen
Venäjän armeijassa Pekkanen palveli 731. Komarówin rykmentissä luutnanttina. Suomen sisällissodassa hän kuului Georg Elfvengrenin komentamaan Karjalan 1. rykmenttiin ja osallistui taisteluihin Raudun rintamalla.
Golden Gate Bridge
Sillan ylittäminen
Sillan voi ylittää myös jalan tai polkupyörällä sillalla olevaa kevyen liikenteen väylää pitkin päivisin. Yöllä jalankulkuliikenne on kielletty ja pyörälläkin pääsee vain kulkuportin kautta. Sillalla ei saa ratsastaa eikä kulkea kotti- tai muiden työntökärryjen kanssa. Ylitettäessä silta koiran kanssa se on pidettävä kytkettynä. Kaksipyöräiset moottoriajoneuvot, joiden pyörät ovat kovin ohuet, eivät saa ajaa sillalle. Sillalle ei saa mennä rullaluistimilla tai skeittilaudalla.
Salainen oppi
Salainen oppi I
Salaisen Opin ensimmäisessä osassa Blavatsky käsittelee universumin ja maapallon syntyä.
Salainen oppi II
Toisessa osassa Blavatsky pyrkii todistamaan mm. että kaikilla vanhoilla uskonnoilla ja mytologioilla on yhteinen alkuperä, ja jokaisesta niistä voidaan löytää - osin muuntuneina, osin tarkoituksella kätkettyinä - samat käsitykset todellisuuden rakenteesta ja ihmiskunnan kehityksestä. Maailmassa tulee olemaan seitsemän perättäistä juurirotua, joista jokainen jakautuu seitsemään alarotuun. Tällä hetkellä elämme viidennen juurirodun viidennessä alarodussa. Ensimmäinen ja toinen juurirotu olivat eteerisiä. Kolmannen juurirodun aikana ihmisestä tuli täysin fyysinen, ja ihmiskunta jakaantui kahteen sukupuoleen. Neljäs juurirotu eli sillä mantereella, jonka viimeistä saarta myöhemmin kutsuttiin Atlantikseksi. Tämän juurirodun aikaan Maapallo oli henkisen kiertokautensa aineellisimmassa osassa, ja siksi sen ajan ihmiset olivat suurempikokoisia (jättiläisiä) aivan kuten eläimetkin. Atlantis ja Lemuria olivat laajoja mantereita tai useista saarista koostuneita alueita, jotka nyt ovat uponneet mereen. Samalla tavalla jokainen juurirotu hävitetään aikanaan luonnonmullistuksissa.
Salaisen opin mukaan maailmassa on kautta aikojen ollut ns. vihittyjä, jotka ovat säilyttäneet nämä tiedot sukupolvelta toiselle, sekä kyvyn tulkita uskonnollisia tekstejä joihin esoteerinen tieto on sisällytetty vertauskuvien muodossa.
SALAINEN OPPI II OSA, I ja II nide, yht. 860 sivua Teosofisen Seuran, Kalevala-loosin ja Lahden Minerva-loosin yhteiskustannuksena on nyt ilmestynyt v. 2015 Pirkko Carpelanin uusi käännös Blavatksyn Salaisen Opin II osasta.
Golden Gate Bridge
Sillan maali
Maali on tärkeä osa sillan kunnossapitoa. Golden Gate Bridge maalataan tietyin aikavälein, jotta maali pysyisi tasaisena ja suojaisi sillan pintaa suolapitoisen ilman aiheuttamalta korroosiolta ja ruostumiselta. Silta on aina ollut samanvärinen; helakan oranssi. Kun siltaa ei vielä ollut maalattu oranssiksi, jotkut halusivat siitä metallinharmaan ja toiset täysin pikimustan. Meriliikenteen takia sillan väriksi suunniteltiin jossain vaiheessa myös kirkasta musta-keltaraidallista, jotta se olisi näkynyt selkeästi sumussa ohikulkeville laivoille.
Belmopan
Liikenne
Belmopanissa on joitakin linja-autolinjoja sekä lentokenttä, josta on lentoja Belize Cityyn.
Emil Pekkanen
Viron vapaussodassa
Emil Pekkanen palveli Viron vapausodassa I Suomalainen Vapaajoukossa ja Pohjan pojissa ratsuväen kapteenina. Toukokuun 1919 ja kesäkuun 1920 välisenä aikana Pekkanen johti inkeriläisistä koottua Länsi-Inkerin rykmenttiä.
Belmopan
Väestö
Belmopan on Belizen nopeimmin kasvava kaupunki muuttovoiton ansiosta. Aiemmin kaupungin väestö koostui lähinnä julkisen sektorin työntekijöistä, mutta myöhemmin kaupunkiin on muuttanut yhä enemmän väestöä, joista monet ovat asettuneet kaupungin laitamille.
Emil Pekkanen
Jatkosodassa
Pekkanen määrättiin Sotavankileiri 6:n päälliköksi Viipuriin lokakuussa 1941. Lokakuussa 1942 hän siirtyi Sotavankileiri 42:n päälliköksi. Hän tuli hyvin toimeen sotavankien kanssa ja hänet ylennettiinkin kapteeniksi ja määrättiin kasaamaan sotavangeista Heimopataljoona 3. Inkeriläisiä, kuten Pekkanen itsekin oli, oli pataljoonan kokoonpanosta noin 40 %.
Pekkanen komensi Heimopataljoona 3:a 16.11.1942–29.1.1943. Pataljoonan miehistö oli pääosin suomalaisten sotavangeiksi jääneitä, puna-armeijassa palvelleita, aunuksen-, tverin-, ja vienankarjalaisia sekä inkeriläisiä ja vepsäläisiä sotilaita. Pataljoonassa palveli myös suomalaisia, siperiansuomalaisia, amerikansuomalaisia, ainakin yksi ruotsinsuomalainen (mahdollisesti länsipohjalainen, sillä hän oli kotoisin Haaparannalta), ainakin yksi virolainen ja ainakin yksi saamelainen. Pataljoonan vahvuuteen määrättiin suomalainen runkomiehistö, 119 upseeria, aliupseeria ja miestä.
Syyskuussa 1943 Suomen sodanjohto uudisti sotavankiasoita käsitteleviä instanssejaan. Tämän yhteydessä sotavankileirit tarkastettiin. Tarkastuksessa kävi ilmi, että Pekkanen oli käyttänyt yhtä sotavankia neljä kertaa metsästysretkellä ja kerran lainannut sotavangille haulikkoa. Tämän seurauksena hänen vapautettiin leirin komentajuudesta. Virkatien rikkomuksen takia hänet määrättiin 10 päivän arestiin. Lokakuussa 1944 Pekkasen lausuntoja käytettiin liittoutuneiden valvontakomission materiaaleina. Vuonna 1947 korkein oikeus tuomitsi Sulo Malmin sakkoihin asiakirjojen hävittämisestä. Yleisesikunnan päällikkö Heinrichs ei joutunut vastuuseen.
Salainen oppi
Osat III ja IV
Blavatsky tahtoi julkaista Salaisesta opista myös kolmannen ja neljännen osan. Blavatskyn kuoleman jälkeen Annie Besant julkaisi kirjasta kiistellyn kolmannen osan.
Golden Gate Bridge
Sillan maali
Arkkitehti Irwing Morrow, joka oli ollut mukana sillan suunnittelussa alusta alkaen, hylkäsi nämä vaihtoehdot ja halusi maalata sillan oranssiksi. Hän perusteli valintaansa ympäristön väreihin sopivaksi.
Salainen oppi
Osat III ja IV
Salainen oppi III osa, luvut 1-51, on ilmestynyt vuonna 2015 Teosofinen Seura ry:n kustantamana, suomennos Pirkko Carpelan. Loppuaineisto: H. P. Blavatsky, Esoteeriset ohjeet, Lahden Minerva, 1998, suom. Pirkko Carpelan; ja osia kirjasta Henk J. Spierenburg, toim., H. P. Blavatskyn opetukset sisäiselle ryhmälle, Lahden Minerva, 1999, suom. Pirkko Carpelan.
Golden Gate Bridge
Itsemurhat
250px|thumb|Kyltti [[itsemurhaa aikoville. Viestissä kehotetaan soittamaan tukipuhelimeen ja varoitetaan sillalta hyppäämisen vaarallisuudesta.]] thumbnail|right|Hyppääjät lajiteltuna hyppypaikan mukaan. (2005) thumbnail|right|Hyppääjien määrä vuosittain. Vuoden 1995 jälkeiset lukumäärät ovat epävirallisia. thumb|Suojaverkko joulukuussa 2022 Golden Gaten silta on kuuluisa itsemurhan tekopaikka. Virallinen itsemurhalaskenta päättyi vuonna 1995, jolloin luku lähestyi tuhannen itsemurhan rajaa, ja ne lajiteltiin sen mukaan minkä lampun kohdalta (joita on 128) hypättiin. Virallista lukua ei ole enää pidetty 997:n hyppääjän jälkeen. Vuoteen 2012 mennessä sillalta tehtiin itsemurha keskimäärin kerran kahdessa viikossa, jolloin itsemurhan tehneiden epävirallinen lukema oli kokonaisuudessaan yli 1 600. Sillalta hyppäämällä tehtyjen itsemurhien määrä oli suurimmillaan vuonna 2013, jolloin itsemurhan teki 46 ihmistä.
Salainen oppi
Osat III ja IV
Viimeisimmät tutkimukset osoittavat, että kyseessä on H. P. Blavatskyn tarkoittama Salainen oppi III osa, joka koottiin hänen jäämistöstään. Näin ovat päätelleet mm. Boris de Zirkoff ja Henk J. Spierenburg.
Tiede ja Salaisen opin väitteet
Salaisessa opissa Blavatsky tyrmäsi niin materialististen tiedemiesten kuin luomisoppiin uskovien hengenmiestenkin näkemykset, vaikka pitikin joidenkin tutkijoiden näkemyksiä suunnilleen oikeaan osuneina. 1800-luvun lopulla darwinismista tuli suosituin lajien syntyä koskeva teoria, mutta Blavatsky arvosteli sitä etenkin siksi, että se ei selittänyt elämän alkuperäistä syntyä. Ihmisen iän Blavatsky ajoitti huomattavasti kauemmas kuin sen ajan oppineet. Fyysisenä lajina hän sanoi ihmisen ilmestyneen n. 18 miljoonaa vuotta sitten, olleen kaksineuvoinen ja lisääntyneen munimalla. Edeltävillä kausilla eli varhaisimpiin juurirotuihin kuuluneilla ihmisillä oli eetteriruumis. Blavatsky esitti, että nykyiset ihmisapinat polveutuvat kolmannen juurirodun aikaisista ihmisistä. Blavatskyn mukaan todelliset tiedot maapallon sekä eläin- ja ihmiskunnan kehityksestä ja iästä on mainittu intialaisissa Puranoissa, sekä etenkin Tirukkanda Pantshanga -kalenterissa. Tiede ei ole kyennyt vahvistamaan Blavatskyn väitteitä. Nykykäsityksen mukaan myös ihmiset ovat osa eläinten evoluutiota. Ihmisapinoiden alkuperänä ei myöskään pidetä ihmisten syntistä sekaantumista johonkin eläimeen.
Golden Gate Bridge
Itsemurhat
Noin 75 metrin pudotus kestää neljä sekuntia ja hyppääjä osuu veteen noin 120 kilometrin tuntinopeudella. Heinäkuuhun 2013 mennessä vain 34 ihmistä oli selviytynyt hypystä hengissä; arviolta 98 % hyppääjistä joko kuolee välittömästi tai hukkuu hypotermian takia. Salmessa veden lämpötila on aina kylmä, tammikuussa keskimäärin 12 °C ja syyskuussa 16 °C mitattuna sillan eteläpäässä sijaitsevassa Fort Pointissa San Franciscon lahden suulla. Kylmimmillään vesi voi olla vain viisiasteista ja korkeimmillaankin vain 22 °C. Salmen virtausten takia monien hyppääjien ruumiit ajautuvat avomerelle, eikä niitä koskaan löydetä. Näin erityisesti yöllä hypänneiden kohdalla, minkä takia sillalla ei saa kulkea jalkaisin öisin. Sillalta hyppäämisien estämiseksi sen jalkakäytävillä partioi jatkuvasti kahdesta neljään poliisia.
Salainen oppi
Aiheesta muualla
Helena Blavatsky
Golden Gate Bridge
Itsemurhat
Vuosien kiistelyn jälkeen suojaverkon rakentaminen alkoi huhtikuussa 2017. Joulukuussa 2019 suojaverkon arvioitiin valmistuvan 2023.
Emil Pekkanen
Syömälakot
Pekkasen palattua siviiliin vuoden 1945 alussa hänen vanhemman hallitussihteerin virkansa valtiovarainministeriössä lakkautettiin. Nuoremman hallitussihteerin virka ei Pekkaselle kelvannut. Hänet asetettiin lakkautuspalkalle. Tapaus sai Suomessa suurta julkisuutta kesällä 1951, kun hän ryhtyi syömälakkoon. Hän joutui lakkautuspalkalle vastustettuaan vanhemman hallitussihteerin virkansa muuttamista nuoremman hallitussihteerin viraksi ja protestoi pitämällä 29. kesäkuuta alkaen syömälakkoa kaikkiaan 32 vuorokautta, kunnes asiaa tutkimaan asetettiin toimikunta. Vielä viikkoa aiemmin oikeusministeri Teuvo Aura ilmoitti tiedotustilaisuudessa, ettei hallitus muuta päätöksiään, koska rikollisetkin voisivat painostaa vaatimuksiaan syömälakolla. Toimikunnan Pekkaselle myönteisestä lausumasta huolimatta valtio ei korjannut Pekkasen kärsimää vääryyttä ennen kuin Pekkanen piti keväällä 1952 uuden, viiden viikon syömälakon, jonka jälkeen hänelle myönnettiin entistä tointa vastaava eläke.
Crazy Nights
Crazy Nights on yhdysvaltalaisen rockyhtye Kissin neljästoista studioalbumi. Albumin tuotti Ron Nevison, ja se julkaistiin 18. syyskuuta 1987 Yhdysvalloissa Mercury Recordsin ja Euroopassa Vertigo Recordsin toimesta. Crazy Nights oli yhtyeen ensimmäinen albumi, joka sisälsi merkittävästi yhtyeen soundia muokanneita kosketinsoittimia ja syntetisaattoreita. Albumi onkin musiikilliselta tyyliltään radioystävällisempää glam rockia kuin yhtyeen aiempi tuotanto.
Albumin uudelleenmasteroitu painos julkaistiin vuonna 1998 osana Kiss Remasters -sarjaa. Se on yhtyeen viimeinen uudelleenmasteroitu studioalbumi. Vuonna 2014 albumi julkaistiin uudelleen LP-levynä yhtyeen muun tuotannon rinnalla.
Albumin historia ja äänittäminen
Kiss päätti edellistä studioalbumiaan Asylum seuranneen maailmankiertueensa vuoden 1986 keväällä. Pitkän kiertueen jälkeen yhtye päätti vetäytyä hetkellisesti tauolle kunnes aloittaisi jälleen työnteon; basisti-laulaja Gene Simmons keskittyi luomaan uraansa näyttelijänä ja tuottajana pitäen taukoa uuden materiaalin säveltämisestä Kissille, minkä johdosta soolokitaristi Bruce Kulick ja rumpali Eric Carr saivat mahdollisuuden tuoda tavallista enemmän omia sävellyksiään ehdolle tulevaa albumia varten. Laulaja ja rytmikitaristi Paul Stanley puolestaan sävelsi kappalemateriaalia muun muassa Desmond Childin, Adam Mitchellin ja Diane Warrenin kanssa.
Crazy Nightsille päätyi neljä Simmonsin, seitsemän Stanleyn, yksi Carrin ja neljä Kulickin säveltämää kappaletta. Albumilla käytettiin runsaasti ulkopuolista laulunkirjoitusapua, ja yhtye käytti ensimmäistä kertaa historiassaan ulkopuolista kirjoitusapua jokaisella uuden studioalbuminsa kappaleella.
Paul Stanley ja Gene Simmons olivat tuottaneet yhtyeen kaksi edeltävää studioalbumia, ja he halusivat hankkia Crazy Nightsille ulkopuolisen tuottajan jonka avulla albumista voitaisiin tehdä kaupallinen menestys. Tuottajaksi valikoitui aiemmin muun muassa The Whon, Chicagon, Heartin, Ozzy Osbournen, Led Zeppelinin ja Meat Loafin albumeilla työskennellyt Ron Nevison.
Väli-Amerikka
thumb|Väli-Amerikan sijainti. Väli-Amerikka on Yhdysvaltain eteläpuolinen osa Pohjois-Amerikkaa. Se käsittää Meksikon, Keski-Amerikan sekä Karibian. Rajaus perustuu erityisesti Pohjois-Amerikan merkittävimpään kieli- ja kulttuurieroon: Väli-Amerikka kuuluu Latinalaiseen Amerikkaan, kun taas muu Pohjois-Amerikka Grönlantia lukuun ottamatta muodostaa Anglo-Amerikan.
Valtiot
Väli-Amerikka jakautuu maantieteellisesti Meksikon ja Keski-Amerikan muodostamaan manneralueeseen sekä Karibiaan. Keski-Amerikkaan kuuluvat Meksikon ja Kolumbian välissä olevat Amerikan mannermaan valtiot Belize, Costa Rica, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua ja Panama. Karibiaan kuuluvat kaikki saarivaltiot ja joukko itsehallinnollisia saaria ja saariryhmiä. Saarivaltiot ovat Antigua ja Barbuda, Bahama, Barbados, Dominica, Dominikaaninen tasavalta, Grenada, Haiti, Jamaika, Kuuba, Saint Kitts ja Nevis, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinit sekä Trinidad ja Tobago. Itsehallintosaaret ovat Alankomaiden Antillit, Anguilla, Aruba, Brittiläiset Neitsytsaaret, Caymansaaret, Guadeloupe, Martinique, Montserrat, Navassa, Puerto Rico, Turks- ja Caicossaaret sekä Yhdysvaltain Neitsytsaaret.
Crazy Nights
Kansikuva
Kissin pitkäaikainen yhteistyökumppani, graafikko Dennis Woloch suunnitteli albumin kansitaiteen joka esittää särkynyttä peiliä josta yhtyeen jäsenten kasvot heijastuvat.
Kiertue
Albumia promotoinut Crazy Nights Tour-maailmankiertue käynnistyi 15. marraskuuta 1987 Mississippin Jacksonista. Kiertueen lavasteet olivat melko yksinkertaistettuja Kissille, joka oli etenkin 1970-luvulla esiintynyt massiivisten lavarakennelmien kanssa. Esiintymislavalla olikin käytännössä huikean kokoisen Kiss-logon ohella vain Eric Carrin mittava rumpusetti sekä valtava määrä suuria vahvistimia kitaroille ja bassolle.
Väli-Amerikka
Väestö
Mantereella asuu yhteensä noin 130 miljoonaa asukasta ja saarilla lähes 37 miljoonaa (luvut vuodelta 1998). Mantereella elinajanodote miehillä on 68,8 vuotta ja naisilla 74,6 vuotta, saarilla miehillä 67 vuotta ja naisilla 71,4 vuotta. Väli-Amerikassa sijaitsee myös maailman yksi väkirikkaimmista kaupungeista, Ciudad de México.
Talous
Väli-Amerikan maiden talous rakentuu pitkälti maatalouden varaan, suurimpana asiakkaana on Yhdysvallat. Tärkeimpiä viljakasveja ovat maissi, vehnä, riisi. Plantaaseilla tuotetaan sokeriruokoa, kahvia, kaakaota ja banaaneja. Alueella on paljon naudanlihan tuotantoa, ja lisäksi kalateollisuus on runsasta.
Crazy Nights
Kiertue
Vuoden 1988 maaliskuussa kiertue jatkui Kanadan kautta Japaniin, jossa yhtyeen esiintyminen Budokanissa myös taltioitiin ja televisioitiin. Sittemmin kyseinen esiintyminen on päätynyt myös yhtyeen Kissology Volume Two: 1978-1991-DVD:lle. Etenkin soolokitaristi Bruce Kulickille esiintyminen Budokanissa oli ikimuistoinen kokemus, sillä monet hänen ihailemistaan yhtyeistä oli aikoinaan esiintynyt samassa paikassa. Palattuaan Japanista Kulick ja Carr työstivät Carrin sooloalbumia Rockheads, ja tämän ohella koko yhtye nauhoitti vuoden 1988 kesällä tulevalle Smashes, Thrashes & Hits-kokoelma-albumilleen uudet kappaleet Let's Put the X in Sex ja (You Make Me) Rock Hard. Nauhoitusten jälkeen yhtye matkasi Englantiin esiintymään Monsters of Rock-festivaalitapahtumaan, jonka päätyttyä kiertue jatkui Eurooppaan ja myös Suomeen, jossa yhtye vieraili esiintyen Helsingin jäähallissa 19. syyskuuta.
Mercedes-Benz W25
thumb|Mercedes-Benz W25 Mercedes-Benz W25 oli saksalainen kilpa-auto vuosina 1934-1936. Auto oli erittäin menestyksekäs alkuvuosinaan, jolloin Mercedes-Benz ja Auto Union dominoivat Grand Prix-sarjaa. W25 oli myös ensimmäinen "Hopeanuoli", kun saksalaiset lopettivat vuonna 1934 autojensa maalaamisen. W25 tuotiin ensimmäiseen kilpailuunsa valkoiseksi maalattuna. Valkoinen oli saksalaisten autojen tunnusväri. Punnituksissa havaittiin, että auto painoi yhden kilon sallittua enemmän. Saksalaiset päättivät raaputtaa autosta maalin pois, ja auto päästettiin kilpailuun. Ensimmäisen vuoden W25A-mallissa oli kokometallinen 3,6 litrainen kahdeksansylinterinen M25A rivimoottori, joka tuotti yli 350 hevosvoimaa ja huippunopeus oli 300 kilometriä tunnissa. Autosta muunnokset W25B, W25C ja W25E.
Saksalaisten kilpa-autojen perinteisen valkoisen värityksen vaihtuminen heraldiikan tinktuurina samaan hopeaan on selostettu tarkemmin Mercedes-Benz SSKL (W06 RS)-kirjoituksessa. Daimler Benz AG on hiljattain valmistuttanut tarkan replikaation kyseisestä, cannstattilaisen Vetter-pajan Manfred von Brauchitschille valmistamasta autosta (ajovideo Jay Leno`s Garage-sivuilla), mikä sai hopeanuoli-lempinimensä Berliinin AVUS-radan kilpailussa 1932 selostajalegenda Paul Lavenilta - von Brauchitsch myös voitti kyseisen kilpailun. Tarina maalipinnan poistosta yön ylityönä voi sinänsä olla oikea, mutta kyseisessä Nürburgringin "Eifelrennen"-kilpailussa työn perusteeksi sanottu 750 kg-painoraja ei ollut voimassa.
Windows Metafile -haavoittuvuus
Windows Metafile -haavoittuvuus on Microsoft Windows -järjestelmien tietoturvahaavoittuvuus, jota on käytetty hyväksi useissa haittaohjelmissa vuoden 2005 joulukuun jälkeen. Ensimmäiset keskustelut haavoittuvuudesta käytiin tietoturvallisuuspiireissä joulukuun 26. ja 27. joulukuuta päivän paikkeilla. Ensimmäisistä saastuneista tietokoneista raportoitiin 24 tunnin sisällä. Keskusteluissa on spekuloitu jonkin verran haavoittuvuuden tahallisuudesta. Microsoft kiistää väitteet.
Tiedostoon gdi32.dll paikallistettu haavoittuvuus syntyy Windowsin tavasta käsitellä Windows Metafile (WMF) -vektorigrafiikkaa ja sallii mielivaltaisen ohjelmakoodin suorittamisen ilman tietoa käyttäjästä tai hänen suoritusoikeudestaan. Haavoittuvuus mahdollistaa erilaisten haittaohjelmien lisääntymisen, tyypillisesti uusien ladattavien haittaohjelmien kautta.
5. tammikuuta 2006 Microsoft julkisti korkean prioriteetin korjauspaketin. Se oli saatavilla Windows Updaten kautta. Windows 98, Windows 98 Second Edition, Windows Millennium Edition-järjestelmiin ei ollut saatavana korjauspaikkaa, sillä Microsoft ei katsonut haavoittuvuutta niin kriittiseksi näissä versioissa.
Järjestelmät
Muut kuin Windows-järjestelmät (Mac OS, Linux, jne.) eivät ole suoraan alttiita vialle. Alttiita ovat ainoastaan näissä järjestelmissä toimivat kolmannen osapuolen ohjelmat, jotka käyttävät WMF-tiedostoja ja jotka käyttävät natiivia Windowsin GDI-DLL:ää tai kopioituja klooneja; toisin sanoen emulaattorit ja yhteensopivuuskerrokset. Esimerkiksi Winessä on oma GDI-versio, joka toteuttaa Microsoftin määritelmät (spesifikaatiot) niin hyvin kuin on mahdollista. Wine sisältää tämän WMF-vian, vaikka se ei ole samalla tavalla altis haavoittuvuudelle.
Haavoittuvuus
F-Securen mukaan haavoittuvuus on WMF-tiedostojen suunnitteluvika, koska suunniteltu arkkitehtuuri on peräisin muinaisesta tietokonearkkitehtuurista sisältäen ominaisuuksia, jotka mahdollistavat ohjelmakoodin suorittamisen kun WMF-tiedosto avataan. Alkuperäinen idea tässä oli pääasiassa käsitellä tulostustöiden keskeyttäminen tulostusjonoissa.
Haavoittuvuus on CVE-2005-4560 Common Vulnerabilities and Exposures -tietokannassa, US-CERT-viite VU#181038 ja Microsoftin Knowledge Base -artikkeli 912840.
Leviäminen ja tartunta
Leviäminen voi tapahtua muilla tavoilla. Koska haavoittuvuus on käyttöjärjestelmässä, toisien selaimien (kuten Mozilla Firefox) käyttäminen ei täysin suojele haavoittuvuudelta. Käyttäjiä pyydetään yleensä lataamaan ja katsomaan tiedostoa, jolloin tartunta tapahtuu. Saastuneet tiedostot voidaan ladata automaattisesti, joka avaa mahdollisuuden tartuntaan levyn indeksoinnissa ja esikatselussa.
McAfeen mukaan haavoittuvuutta on käytetty Bifrose-takaovitroijalaiseen. Myös muita haittakoodeja on käytetty.
McAfee ilmoittaa, että näiden eksploittien ensimmäistä sukupolvea on laskettu olevan enemmän kuin 6% asiakastietokannassa 31.12.2005. Secunian mukaan haavoittuvuus johtuu Windows-metatiedostojen (.wmf) käsittelyssä sisältäen erityisiä SETABORTPROC ‘Escape’ -tietueita. Tällaiset tietueet sallivat mielivaltaisen käyttäjän määrittelemän funktion suorituksen kun WMF-tiedoston renderöinti epäonnistuu.
Virallinen korjauspaikka
Microsoft julkaisi virallisen korjauspaikan (saatavilla täällä) 5. tammikuuta 2006, viisi päivää luvattua aiemmin. Tämä korjauspaikka tuli asentaa muista tietoturvapäivityksistä riippumatta.
Virallinen paikka oli saatavilla Windows 2000-, Windows XP- ja Microsoft Windows Server 2003 -käyttöjärjestelmille. Windows 98 tai Windows Me -järjestelmille ei oltu julkaistu paikkaa koska Microsoft päätti, että haavoittuvuus ei ollut kriittinen näissä käyttöjärjestelmissä. (Ainoastaan kriittisiä päivityksiä tarjotaan näille järjestelmille Microsoftilta.) Muille Microsoftin käyttöjärjestelmille ei ole saatavilla paikkaa, sillä Microsoft ei tue enää niitä. Tunnettu tietoturva-asiantuntija Steve Gibson kertoo, hänen Security Now! -podcastissaan, että hänen yhtiönsä Gibson Research Corporation tekee ja antaa saataville paikan Windows 9X -järjestelmille, jos Microsoft ei itse julkaise sellaista.
Välitöntä korjauspaikkaa etsivät Windows 98 ja Windows Me -käyttäjät olivat voineet asentaa Paolo Montinin ja Eset-yhtiön (NOD32 Anti-virus -järjestelmän tekijä) tekemän paikan. Paikan oli voinut ladata vapaasti ja se toimi vanhemmissa järjestelmissä, mutta sille ei annettu toimivuustakuuta. Se on saatavilla täältä.
On raportoitu, että Microsoftin virallinen paikkaus asentuisi automaattisesti vaikka järjestelmä olisi määritetty pyytämään aina vahvistusta päivitysten asentamiselle. Tästä pakkoasentamisesta seuraa tietokoneen uudelleenkäynnistäminen ja tästä voi seurata tallentamattomien tietojen häviämistä.
Hätäratkaisu
Hätäratkaisuna 28. joulukuuta 2005 Microsoft neuvoo Windowsin käyttäjiä poistamaan dll-tiedoston shimgvw.dll rekisteröinnin (joka voidaan tehdä suorittamalla komento  Suorita-valikosta tai komentokehotteella). Tämä kutsuu kuvien esikatselua ja sen kautta tulee suurin osa hyökkäyksistä. DLL voidaan uudelleenrekisteröidä uudelleen suorittamalla  kunhan vika on korjattu.
Kolmannen osapuolen paikat
Ilfak Guilfanov julkaisi kolmannen osapuolen paikkaohjelman 31. joulukuuta 2005 väliaikaisesti estämään haavoittuva funktiokutsu gdi32.dll -tiedostossa. Tämä epävirallinen paikka sai paljon julkisuutta, sillä Microsoft ei ollut julkaissut virallista paikkaa. Guilfanovin paikkaohjelma sai SANS Institute Internet Storm Centerin suosituksen ja F-Securen suosituksen.
Suuren julkisuuden takia mukaan lukien epäsuorasti Slashdot-vaikutus Guilfanovin WWW-sivun palvelin ylikuormittui kävijämääristä ja kaatui 3. tammikuuta 2006. Alhaallaolon aikana WMF-korjauspaikka oli saatavilla ladattavaksi lukuisista peilipalvelimista, mukaan lukien Internet Storm Centerin WWW-sivu. Guilfanovin WWW-sivu tuli takaisin 4. tammikuuta hyvin pelkistetyssä muodossa. Siellä ei ollut enää paikkatiedostoa, jotta palvelinkoneen yhteyksien kaistanleveys ei ylikuormittuisi.
Hexblog tarjosi luettelon peilipalvelimista, joista käyttäjät voivat ladata paikan ja haavoittuvuuden tarkistusohjelman, sekä MD5-tarkistussumman alkuperäiselle tiedostolle, jotta lataajat voivat varmistua ladatun tiedoston eheydestä.
Kun Microsoft julkaisi oman paikkansa, Guilfanov otti omansa pois ja patisti sivulla vierailijoita asentamaan virallisen paikan. Hänen tarkoituksena oli koko ajan kannustaa ihmisiä käyttämään tarjottua ja testattua virallista paikkaa.
Riskien vähentämistekniikat
Microsoftin mukaan heidän paikkansa poistaa viallisen toiminnallisuuden WMF-haavoittuvuuden sallivasta tiedostosta gdi32. Paikkaamattomia Windowseja käyttävä tietokoneelle suositellaan syvällistä suojausta, joka lieventää tartuntariskiä. Useat lähteet suosittelevat vähentämään seuraavia toimenpiteitä:
Tämän SANS Institute Internet Storm Center artikkelin mukaan jonkun muun selaimen kuin Internet Explorerin käyttäminen voi tarjota lisäsuojaa haavoittuvuutta vastaan. Asetuksista riippuen nämä selaimet voivat kysyä käyttäjältä vahvistusta ennen .wmf -lisäosan sisältävän kuvan avaamista. Tämä vähentää vain saastuneiden WMF-tiedostojen avaamisia, eikä suojaa haavoittuvuudelta. Selaimet avaavat yhä metatiedoston, jos se on naamioitu toiseen muotoon. On parempi estää kuvien lataukset kokonaan valitsemassasi selaimessa.
Vesa Junttila
Vesa Junttila (s. 10. joulukuuta 1941, Kittilä) on suomalainen taidemaalari ja kuvataiteilija. Hän asuu nykyisin Saariselällä. Taidekoulutusta Vesa Junttila on saanut isältään Einari Junttilalta ja Reidar Särestönimeltä. Hän on opiskellut Vapaassa Taidekoulussa vuosina 1959 ja 1963 opettajinaan Torger Enckell, Tor Arne ja Unto Pusa.
Näyttelyt
Vesa Junttila on osallistunut lukuisiin ryhmä- ja yksityisnäyttelyihin Suomessa. Ulkomailla hänen taidettaan on ollut nähtävillä muun muassa Tukholmassa, Norrköpingissä, Linköpingissä, Öölannissa, Jerusalemissa, Pariisissa, Bresciassa, Tromssassa ja Bordeaux’n alueella.
Julkinen taide
Vesa Junttilan töitä on nähtävillä Rovaniemen kaupungin sekä Kittilän, Joroisten, Ranuan, Tervolan, Inarin ja Övertorneån kunnan kokoelmissa kuten myös Saamelaismuseossa ja Haaparannan taidemuseossa. Hänen taulujaan on myös Helsingin pääpostin, Veli Aineen, Korpivaara Oy:n, Suomen Yhdyspankin, Helsingin Osakepankin, Pieksämäen Osuuspankin, Säästöpankkien keskusosakepankin, Liimattalan Taidekodin, Vuotson Porokylän ja Särestöniemen kokoelmissa.
Vesa junttilan teoksia on ollut Amnesty Internationalin postikorteissa ja kalenterissa.
Hän on tehnyt Orilammen Honkasaaren kappelin alttarimaalauksen Ylösnoussut Jeesus.
Lady Tremaine
Lady Tremaine (tunnetaan myös nimellä Ilkeä äitipuoli) on Tuhkimo-tarinassa esiintyvä fiktiivinen hahmo. Disneyn vuoden 1950 Tuhkimo-elokuvassa Lady Tremaine meni naimisiin Tuhkimon isän kanssa ja tämän kuoltua hän adoptoi Tuhkimon. Lady Tremainella on kaksi aikaisempaa tytärtä Drizella ja Anastasia ja Lucifer-niminen lemmikkikissa. Lady Tremaine on kylmäsydäminen Tuhkimoa kohtaan ja kohtelee häntä huonosti ja on alistanut Tuhkimon palvelijakseen, vaikka ei satutakaan tätä fyysisesti vaan psykologisesti. Myöhemmin kun Lady Tremaine saa kuulla Prinssi Uljaan järjestämistä tanssiaisista hän teettää Tuhkimolle jatkuvasti lisää töitä, jotta tämä ei voisi osallistua tanssiaisiin, vaikka hän muodollisesti antaakin Tuhkimolle luvan, jos hän löytää sopivan asun. Myöhemmin kun Drizella ja Anastasia tuhoavat Tuhkimon juhla-asun, Lady Tremaine vain katsoi vierestä eikä puuttunut asiaan lainkaan. Myöhemmin kun Tuhkimo sai Hyvältä Haltiakummilta uuden puvun ja osallistui tanssiaisiin, Lady Tremaine ei tunnistanut häntä kun Tuhkimo tanssi Prinssin kanssa. Myöhemmin kun Lady Tremaine sai kuulla Prinssin naivan sen, jonka jalkaan lasikenkä sopii, hän tajuttuaan Tuhkimon olleen se, jonka kanssa Prinssi Uljas tanssi, lukitsi Tuhkimon huoneeseensa, jotta tämä ei voisi sovittaa kenkää jalkaansa. Tuhkimon eläinystävät kuitenkin vapauttivat Tuhkimon ja Lady Tremaine yritti viimeisenä keinonaan saada kenkää kantavan palvelijan kaatumaan, jolloin kenkä hajosi, mutta Tuhkimo näytti hänellä olevan toisen kengän Lady Tremainen kauhuksi, jolloin Tuhkimo sai naida Prinssi Uljaan.
Lady Tremaine esiintyi lyhyesti elokuvan jatko-osassa, jossa hän kielsi Anastasiaa seurustelemasta leipurin kanssa, johon hän oli ihastunut. Tuhkimo III elokuvassa Lady Tremaine saatuaan Anastasialta Hyvän Haltiakummin taikasauvan, hän muuttaa sillä aikaa estääkseen Tuhkimoa naimasta Prinssiä ja saa lasikengän sopimaan Anastasian jalkaan, jotta Tuhkimo ei koskaan sovittaisi kenkää ja lumoaa Prinssin ihastumaan Anastasiaan eikä Tuhkimoon. Myöhemmin Prinssin vapauduttua lumouksesta Lady Tremaine muuttaa Anastasian Tuhkimon näköiseksi ja yrittää tappaa oikean Tuhkimon, mutta Tuhkimo pakenee. Kun häissä Anastasia Lady Tremainen kauhuksi torjuu Prinssin kosinnan, hän yrittää paeta Drizellan kanssa oikean Tuhkimon saavuttua paikalle ja kuninkaan määrättyä miehensä pidättämään Tremainen hän taikasauvalla muuttaa vartijat eläimiksi ja kun Lady Tremaine yrittää muuttaa Tuhkimon ja Anastasian rupikonniksi, taikasäde osuu Prinssi Uljaan miekkaan ja heijastuu siitä takaisin Lady Tremaineen ja Drizellaan, jotka muuttuvat itse rupikonniksi. Lopputekstien jälkeen Lady Tremaine ja Drizella palaavat takaisin normaaleiksi mutta kauhukseen saavat ylleen samanlaiset asut, jota Tuhkimolla oli yllään palvelijana ollessaan, mikä viittaa heidän joutuvan kokemaan rangaistuksen toimia jatkossa Tuhkimon palvelijoina heidän pahojen tekojensa "Tuhkimo III – Taikansa kutakin" takia.
Lady Tremaine esiintyi Olipa kerran sarjan kausilla 1, 6 ja 7. Lady Tremaine esiintyi vuoden 2015 Tuhkimo-elokuvassa, jossa häntä näytteli Cate Blanchett. Lady Tremaine esiintyi myös Mikin klubi-sarjassa. Descendants-elokuvasarjassa paljastuu, että Lady Tremaine on tyttärineen karkotettu Isle of the Lostille tekojensa tähden. Lady Tremaine toimii Dragon Hallin opettajana ja pitää saarella Lady Tremaine's Curl Up and Dye-nimistä hiussalonkia. Hänellä on myös kaksi lastenlasta, Drizellan tytär Dizzy ja Anastasian poika Anthony. Lisäksi Lady Tremainen Lucifer-kissalla on Beelzebub-niminen jälkeläinen, joka on annettu lemmikiksi Cruella de Vilin pojalle Carlosille.
Miikka Rousu
Miikka Rousu (29. huhtikuuta 1971 Rovaniemi) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, jonka uraa hankaloittivat useat loukkaantumiset. Rousu edusti urallaan SM-liigassa Turun Palloseuraa, Hämeenlinnan Pallokerhoa ja Oulun Kärppiä. Rousu pelasi Kärpissä myös neljä kautta I-divisioonassa ja kauden II-divisioonassa. II-divisioonassa hän edusti myös Kiimingin Kiekko-Poikia. Rousu päätti uransa Ranskan liigassa, ensin pelattuaan kaudella 2001–2002 HC Reimsissa. Pidettyään välivuoden Rousu pelasi uransa viimeisen kauden Ranskan liigan Rouen HE:n joukkueessa. Rousu on voittanut yhden kullan ja kaksi hopeaa SM-liigassa TPS:n joukkueessa kausina, ja. Kaudella 2010–2011 Rousu valmensi Kittilän Palloseuran Lappi-liigan mestaruuteen.
KiPS:n mestaruuskauden valmentaja Miika Rousu teki sopimuksen päävalmentajan työstä Ranskan 1. divisioona-joukkue Dunkerquehen 2012–2013.
Khares Mytileneläinen
Khares Mytileneläinen oli kreikkalainen joka vaikutti Aleksanteri Suuren hovissa. Hän toimi hovissa marsalkkana, joka esitteli ulkomaalaiset vieraat kuninkaalle. Virka oli ilmeisesti lainattu persialaisilta.
Khares kirjoitti Aleksanteri Suuresta elämästä teoksen kymmenessä kirjassa. Teos käsitteli erityisesti Aleksanterin yksityiselämää. Khareksen teoksesta on säilynyt katkelmia Athenaioksen teoksissa.
Bruce McLaren
Bruce Leslie McLaren (30. elokuuta 1937 Auckland, Uusi-Seelanti – 2. kesäkuuta 1970 Chichester, Englanti, Iso-Britannia) oli uusiseelantilainen kilpa-autoilija ja McLaren-tallin perustaja. Hän menestyi muun muassa Formula 1 -sarjassa ja urheiluautoilla. McLaren voitti Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 1966 Chris Amonin kanssa. McLaren on Denny Hulmen ohella muistetuin uusiseelantilainen F1-kuski. Hulme sai ainoana uusiseelantilaisena Formula 1 -maailmanmestaruuden, kun taas McLaren perusti toiseksi menestyneimmän Formula 1 -tallin, McLarenin. McLaren osallistui 50 eri MM-sarjan ulkopuoliseen kilpailuun, joista voitti kolme.