cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lars Bender
Seurajoukkueura
Bender nousi 1860 Münchenin edustusjoukkueen rinkiin 2006. Hän pelasi seurassa kolmen vuoden aikana 2. Bundesliigassa 58 ottelua, joissa teki neljä maalia. Elokuussa 2009 hän siirtyi 2,5 miljoonalla eurolla Bayer Leverkuseniin. Hän pelasi seurassa 256 bundesliigaottelua, joissa hän teki 22 maalia ja antoi 29 maalisyöttöä. Mestarien liigan 30 ottelussa hän teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi 28 ottelua.
Maajoukkueura
Bender pelasi neljä ottelua ja teki loppuottelun avausmaalin Saksan voittaessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2008. Hän pelasi viisi ottelua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009. Hän pelasi kaikki kuusi ottelua Saksan saavuttaessa olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016.
Helsingørin hiippakunta
Helsingørin hiippakunta on yksi Tanskan kansankirkon hiippakunnista. Hiippakunta koostuu Pääkaupunkialueesta, pois lukien Dragørin, Bornholmin, Frederiksbergin, Kööpenhaminan ja Tårnbyn kunnat, jotka ovat osa Kööpenhaminan hiippakuntaa. Helsingørin hiippakunnan pääkirkko on Helsingørin tuomiokirkko Helsingørin kaupungissa. Hiippakunta muodostettiin 1. tammikuuta 1961 erottamalla se Kööpenhaminan hiippakunnasta. Siten on Tanskan nuorin hiippakunta ja se on asukasmäältään suurin Tanskan hiip̟pakunnista, ja kirkon jäseniä on alueen asukkaista noin 67 prosenttia.
Lars Bender
Maajoukkueura
Bender pelasi ensimmäisen ottelunsa Saksan A-maajoukkueessa ystävyysottelussa Puolaa vastaan syyskuussa 2011. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2012 minuutin alkulohkon peleissä Portugalia ja Alankomaita vastaan sekä Tanska-pelin kokonaisuudessaan. Hän teki Tanskaa vastaan 2–1-voittomaalin. Kaikkiaan hän pelasi 19 A-maaottelua, joista viimeisen marraskuussa 2014, ja teki niissä neljä maalia.
Ykstoist ykstoist
Ykstoist ykstoist on suomalaisen rap/reggae-yhtye Jätkäjätkien debyyttialbumi, joka julkaistiin 19. toukokuuta 2010. Kappale ”Joku saa tietää” on saanut jonkin verran radiosoittoa YleX:llä. Levystä julkaistiin vinyyliversio 26. toukokuuta 2010. Ykstoist ykstoist nousi parhaimmillaan kuudennelle sijalle Suomen virallisella albumilistalla.
Lieksan rautatieasema
Lieksan rautatieasema on rautatieliikennepaikka rataosalla  Lieksan kaupungin keskustassa.
Historia
Kansallisromantiikkaa edustavan asemarakennuksen on suunnitellut rautatiehallituksen arkkitehti Thure Hellström vuonna 1908. Asema oli Nurmeksen radan väliasemista suurin. Osittain rautatienaseman mahdollistaman kasvun ansiosta Lieksa sai taajaväkisen yhdyskunnan aseman 1915.
Pihapiiriin kuuluu asemarakennuksen lisäksi muun muassa vuonna 1908 valmistunut asuinrakennus ja kellari sekä vuonna 1930 valmistuneet asuinrakennus, ulkorakennus, sauna ja kellari. Asema-alueella on myös kaksipaikkainen veturitalli, jonka yhteydessä on myös vesitorni.
Liikenteenohjauksessa Lieksassa siirryttiin kauko-ohjaukseen 2005, jonka seurauksena aseman miehitys ja lipunmyynti loppuivat. Asemalla on tämän jälkeen ollut mm. kahvila ja näyttelytiloja.
Aiheesta muualla
Kuvia Lieksan asemalta
Nyrki Tapiovaara
Veikko Nyyrikki "Nyrki" Tapiovaara (10. syyskuuta 1911 Helsingin mlk – 29. helmikuuta 1940 Tolvajärvi) oli suomalainen elokuvaohjaaja. Lyhyeksi jääneestä urastaan huolimatta häntä pidetään yhtenä taiteellisesti korkeatasoisimmista suomalaisista ohjaajista.
Don Siegelman
Donald Eugene "Don" Siegelman (s. 24. helmikuuta 1946, Mobile, Alabama) on yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä 1999–2003.
Nyrki Tapiovaara
Tapiovaara ehti muutamassa vuodessa ohjata viisi elokuvaa, joista viimeinen jäi häneltä kesken. Tunnetuin hänen elokuvistaan on Varastettu kuolema. Se perustuu Runar Schildtin novelliin ”Lihamylly” ja kuvaa vastarintatoimintaa tsaarinaikaisen Venäjän sortovaltaa vastaan vuoden 1905 Suomessa. Monet elokuvan tyylittelevät otokset ovat nousseet suomalaisen elokuvahistorian klassikoiksi. Kokeilevan ranskalaisen elokuvan vaikutteet ovat ilmeiset. Tapiovaara oli julkivasemmistolainen, mikä oli 1930-luvulla harvinaista. Hän osallistui aktiivisesti muun muassa kulttuurijärjestö Kiilan toimintaan.
Don Siegelman
Siegelman valmistui Alabaman yliopistosta ja Georgetownin yliopistosta sekä opiskeli lisäksi Oxfordin yliopistossa. Hän on kuvernöörikautensa jälkeen joutunut vastaamaan syytteisiin muun muassa lahjonnasta.
Nyrki Tapiovaara
Nyrki Tapiovaara kaatui partiotehtävissä Laatokan Karjalan rintamalla kaksi viikkoa ennen talvisodan päättymistä.
Perhetausta
Nyrki Tapiovaara syntyi metsänhoitaja Kaarlo Juho Vihtori Tapiovaaran (1879–1959) ja Aino Aleksandra Grönroosin (1886–1929) perheeseen. Aino Aleksandra oli Pilppulan kartanon tytär ja äitinsä puolelta sukua Suomen ensimmäiselle naispuoliselle kuvanveistäjälle Eveliina Särkelälle. Hän oli taiteen ystävä ja kannusti lapsiaan näiden taiteellisissa harrastuksissa. Kaarlo Tapiovaara oli hämäläistä talonpoikaissukua, joka oli satoja vuosia asuttanut Myrrö- ja Märri-nimisiä maatiloja Vilppulassa. Kaarlo ja Aino Tapiovaaran yhteinen tie kulki Sortavalan ja Helsingin kautta Hämeenlinnaan, jonne perhe päätyi 1919. Tapiovaarojen kodissa elettiin kansallisromanttisessa hengessä. Sen mukaisesti perheen kaikille yhdelletoista lapselle annettiin kalevalaiset etunimet. Ennen Veikko Nyyrikkiä syntyivät poika ja tytär ja hänen jälkeensä kuusi poikaa sekä kaksi tytärtä. Kaarlo Tapiovaara oli Hämeenlinnan ainoa porvari, joka kävi perheineen säännöllisesti kaupungin työväenteatterissa.
Nuorena Nyrki Tapiovaara oli urheilullinen. Vanhemman veljensä, Kaarlo Tapion eli Tapio Tapiovaaran, kanssa hän harrasti myös kirjallisuutta ja historiaa. Veljekset esiintyivät koulussa tulenkantajina ja vetivät koulun ateistikerhoa. Poikien huoneesta ja heidän ”kellarikerhostaan” kehkeytyi Hämeenlinnan älykkönuorison kohtauspaikka. Nyrki Tapiovaaran nuorempi veli Ilmari Tapiovaara oli tunnettu muotoilija ja sisustussuunnittelija. Nyrki Tapiovaara oli kuitenkin liian nuori ehtiäkseen Tulenkantajien kiihkeimpään hurmiovaiheeseen 1920-luvulla.
Aino Tapiovaara kuoli syöpään joulukuussa 1929. Seuraavana keväänä Nyrki Tapiovaara valmistui ylioppilaaksi, syksyllä hän kirjoittautui Helsingin yliopiston lakitieteelliseen tiedekuntaan ja hankkiutui saman tien vapaaehtoisena armeijaan.
Tien etsiminen
thumb|Nyrki Tapiovaara. Nyrki ja Tapio Tapiovaara asuivat yhdessä Helsingissä. Alussa meno oli niin rajua, että he joutuivat pois erään sukulaisen Katajanokalla omistamasta asunnosta. Veljeksille muutto merkitsi vapautumista ja ennen kaikkea mahdollisuutta hakeutua ihanteidensa, Tulenkantajien seuraan. Tutuiksi tulivat niin Erkki Vala, Olavi Paavolainen, Raoul Palmgren kuin Uuno Kailaskin.
1930-luvun alussa Nyrki Tapiovaara etsi itseään, tulevaisuus oli epävarma, ja lakitieteiden opiskelukin jäi sivuasiaksi. Syksyllä 1933 isä-Tapiovaara kutsui poikansa takaisin Hämeenlinnaan. Tämän karanteenin aikana Nyrki Tapiovaara löysi elokuvataiteen. Hän kirjoitti niin vakuuttavia elokuva-arvosteluja pieneen Häme-lehteen, että pian hänet kutsuttiin Yleisradion säännöllisten elokuvakatsausten tekijäksi. Syksyllä 1934 hän aloitti myös työn Työväen näyttämön ohjaajana Helsingissä.
Valentin Vaala oli tarjonnut Tapiovaaralle sankarin osaa elokuvassa Helsingin kuuluisin liikemies. Koekuvaus epäonnistui, jolloin Tapiovaara vakuuttui, että hänen paikkansa on pikemmin kameran takana. Hän onnistui närkästyttämään Suomi-Filmin Risto Orkon radioarvosteluillaan niin perusteellisesti, että ne lopetettiin vuonna 1935. Vasemmistoradikaalin mainekaan ei juuri ollut eduksi Tapiovaaran elokuvauran kehitykselle. Sitten kuvaan tulivat kirjailija Juhani Ahon poika Heikki Aho velipuolensa Björn Soldanin kera. Heikki Aho kiinnitti Nyrki Tapiovaaran ohjaamaan elokuvan isänsä kuuluisasta Juha-romaanista. Elokuva sai ensi-iltansa tammikuussa 1937. Samana vuonna Tapiovaara matkusteli Euroopassa ja kirjoitti vaikutelmistaan artikkeleita Helsingin Sanomiin ja Elokuva-aittaan. Juhaa seurasi kaksi komedia- ja kaksi draamaelokuvaa.
Vasemmistoradikalismi
Nyrki Tapiovaara kuului kirjailija- ja taiteilijaryhmä Kiilan kantajäseniin, kuten myös kuvataiteilija Tapio Tapiovaara. Hän vaikutti myös muissa vasemmistolaisissa kulttuuriyhdistyksissä. Tapiovaara oli Etsivän Keskuspoliisin silmätikku. 1930-luvun ilmapiirissä kulttuuriradikaalien toimintaa rajoitettiin lainsäädännöllä, kiellettiin halventamasta Suomen hallitusta, eduskuntaa ja muita vastaavia tahoja, ja elokuvia sensuroitiin ankaralla kädellä. Nyrki Tapiovaara ihaili Neuvostoliittoa, tosin vuoden 1938 suuret oikeudenkäynnit ja puhdistukset laimensivat hänen myönteisiä tunteitaan maata kohtaan. Lopullisesti Tapiovaaran rakkaus Neuvostoliittoon murskaantui seuraavan vuoden lopussa Neuvostoliiton pommittaessa Helsinkiä. Hän oleskeli tuolloin Helsingissä ja kirjoitti sisarelleen Tuulikki Ahtialalle olevansa ”täynnä vihaa ja taistelutahtoa”. Hän kuvasi hyökkäystä ”järkyttäväksi, häpeälliseksi, inhoittavaksi”.
Tulikaste Suojärven soilla
Tapiovaara sai komennuksen Lammille Hämeenlinnan sotilaspiirin esikuntaan. Hän halusi rintamalle, mutta ei päässyt vasemmistoradikaalin taustansa takia. Päällystö ja reserviupseeritoverit tekivät hänen elämänsä mahdollisimman vaikeaksi, illat ja yöt hän saattoi viettää kotonaan.
Kevättalvella 1940 Tapiovaaran toive päästä rintamalle toteutui. 20. helmikuuta hän ilmoittautui Laatokan-Karjalan rintamalla Sissipataljoona III:ssa, jota komensi majuri Carl-Gustav Wahren. Komentajan adjutantin, luutnantti Vilho Suomen mukaan Nyrki Tapiovaara ”toi tullessaan valoisan tuulahduksen erämaahan”. Tapiovaara teki selväksi, mitä oli ennen ajatellut asioista ja mitä ajatteli nyt. Tämän suoruuden ja rehtiyden ansiosta majuri Wahren kiintyi häneen. 27. helmikuuta Tapiovaara saunoi Vilho Suomen kanssa, jolloin Suomi ehdotti hänelle elokuvan tekemistä Volter Kilven saaristolaisromaanien pohjalta.
28. helmikuuta pataljoona lähetti komppanian vahvuisen osaston partioretkelle Korpijärven kylään Suojärven kunnassa. Vänrikki Tapiovaaralla oli komennossaan kaksi joukkuetta, joiden oli määrä vallata Etelä-Korpijärven kylä. Osasto yllätettiin selustasta, ja se joutui perääntymään. 29. helmikuuta Tapiovaara teki voimakkaan vastahyökkäyksen, mutta päätyi antamaan osastolleen vetäytymiskäskyn. Johtajan tapaan hän oli viimeinen vetäytymässä, ja hän tulitti vihollista miestensä vetäytyessä. Eräs miehistä näki Tapiovaaraan osuvan ja tämän tuupertuvan hankeen. Silminnäkijöiden mukaan hän kohosi vielä kerran ja ampui pitkän sarjan viholliseen. Tämän jälkeen kukaan ei osannut kertoa mitään varmaa, jolloin ilmeisesti syntyi olettamus Tapiovaaran katoamisesta tai vangiksi joutumisesta. Olettamus ei kuitenkaan osoittautunut todeksi.
Tapiovaaran 11-henkisen lapsikatraan nuorimmainen, Panu Tapiovaara katosi jatkosodassa kesäkuussa 1944.
Arnøya
thumb|Arnøyan sijainti thumb| Arnøya on saari Kieruan kunnassa Tromssan läänissä Pohjois-Norjassa. Saaren pinta-ala on 276 km². Arnøyalla asuu 366 henkilöä (2010). Saaren korkein piste on Arnøyhøgda, 1 168 metriä.
1882
Vuosi 1882 oli normaalivuosi, joka alkoi sunnuntaista.
Şabranin piirikunta
thumb|250px|Şabranin piiri Azerbaidžanin kartalla. Şabranin piirikunta on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1088 neliökilometriä. Asukkaita on 52 000 henkeä (vuonna 2010). Vuoteen 2010 saakka nimenä oli Dəvəçin piirikunta (azeriksi Dəvəçi rayonu, ven. Дивичинский район, Divitšinski raion).
Şabranin piiri sijaitsee Azerbaidžanin koillisosassa Kaspianmeren rannalla. Se rajoittuu kaakossa Siyəzənin, etelässä Xızın, lännessä Quban ja pohjoisessa Xaçmazin piireihin.
Piirin keskus on Şabranin kaupunki (vuoteen 2010 saakka Dəvəçi), josta on 120 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Bakuun. Kuntia on yhteensä 33 ja kyliä 68. Kaupunkiväestön osuus on 43,5 % (vuonna 2010). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 93,6 % on azereja, 3,4 % tateja ja 2,7 % turkkilaisia.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, vihannesten ja hedelmien kasvatukseen sekä karjanhoitoon. Teollisuus on keskittynyt maataloustuotteiden jalostukseen. Piirin kautta kulkee Donin Rostovin ja Bakun välinen maantie sekä Moskovan ja Bakun välinen rautatie.
Nähtävyyksistä huomattavimpia ovat 400–500-luvuilla rakennettu Çıraqqalan linnoitus sekä keskiaikaisen Şabranin kaupungin rauniot.
Paikallislehtenä ilmestyy Şabran.
Nemunėlio Radviliškis
Nemunėlio Radviliškis on kauppala Pohjois-Liettuassa, Panevėžysin läänissä, Biržain kunnallispiirissä lähellä Latvian rajaa. Vuonna 2001 kauppalassa asui 729 asukasta.
Demokraattinen edistyspuolue
Demokraattinen edistyspuolue (,, lyh. DPP) on taiwanilainen puolue. Se on ollut maan valtapuolue vuodesta 2016 lähtien, kun Tsai Ing-wen valittiin maan presidentiksi.
Historia
DPP:n juuret ovat ns. tangwai-liikkeessä, joka oli Kuomintangin oppositio. Se alkoi saada tuulta siipiinsä 1980- ja 1990-luvuilla, kun Taiwanin yksipuoluejärjestelmä alkoi murentua.
Puolueen puheenjohtajana oli toiminut vuosina 2014–2018 Tsai Ing-wen. Hän erosi vuoden 2018 kuntavaalitappion jälkeen.
Tsai Ing-wen ilmoitti eroavansa puolueen puheenjohtajan virasta hävittyään vuoden 2012 presidentinvaalissa istuvalle presidentille Ma Ying-jeoulle.
Vuoden 2016 vaaleissa DPP nousi Taiwanin parlamentin suurimmaksi puolueeksi.
Ideologia ja näkemyksiä
DPP on keskustavasemmistolainen puolue ja on perinteisesti ollut Taiwanin itsenäistymisen kannattaja. Puolue on sekä CALDin että Liberal Internationalin jäsenpuolue.
Thomas Cutbush
Thomas Hayne Cutbush (29. kesäkuuta 1866 – 5. heinäkuuta 1903 ) oli brittiläinen Viiltäjä-Jackiksi epäilty mies. Cutbush oli pääepäilty 11 vuosina 1888−1891 tehdyistä naisen murhista Lontoossa. Todistettavasti Cutbush syyllistyi kahteen naiseen kohdistuneeseen puukotukseen, joiden myötä hänet julistettiin mielisairaaksi vuonna 1891 ja suljettiin loppuiäkseen Broadmoorin mielisairaalaan.
The Sun julkaisi vuonna 1894 useita artikkeleita, joissa Cutbushin vihjailtiin olevan Viiltäjä-Jack, vaikka hänen nimeään ei jutuissa mainittukaan. Cutbush oli Viiltäjä-Jackin tekemien murhien aikaan nähty usein Itä-Lontoossa, ja hänen kerrottiin palanneen yöllä kotiin mudan ja veren tahrimana. Useimmilta Viiltäjä-Jackin uhreilta oli leikattu ruumiinosia irti kirurgisella tarkkuudella, ja Cutbushin tiedetään perehtyneen tarkasti lääketieteellisiin teoksiin. Lisäksi murhat loppuivat hänen mielisairaalaan joutumisensa jälkeen. Myös Cutbushin lähipiiri epäili hänen olleen Viiltäjä-Jackin tekojen takana.
Cutbushin potilaskertomuksen mukaan hän oli mieleltään hyvin sairas ja suhtautui epäilevästi kaikkiin ihmisiin, koska luuli näiden yrittävän myrkyttää hänet. Hän oli uhkaillut repivänsä muut potilaat ja hoitajat kappaleiksi ja käyttäytynyt hyvin väkivaltaisesti. Cutbush oli myös purrut sairaalassa vieraillutta äitiään kasvoihin. Cutbush kuoli Broadmoorin mielisairaalassa vuonna 1903 kärsittyään pitkään vakavasta munuaissairaudesta.
Hull Stingrays
Hull Stingrays on englantilainen jääkiekkojoukkue Kingston upon Hullista. Se pelaa Ison-Britannian Elite Ice Hockey Leaguessa. Joukkue on aikaisemmin tunnettu nimellä Humberside Seahawks kausina 1988 – 1993, Humberside Hawks kausina 1993 – 1996, Kingston Hawks kausina 1996 – 1999 ja Hull Thunder kausina 1999 – 2003. Nykyinen nimi joukkueella on ollut vuodesta 2003 asti.
Thomas Cutbush
Julkisuudessa on esitetty epäilyjä, että Cutbush välttyi murhasyytteiltä, koska hänen setänsä oli Lontoossa poliisitarkastajana.
Hull Stingrays
Stingrays pelaa kotiottelunsa Hull Arena -jäähallissa Kingston upon Hullissa. Hallin katsojakapasiteetti on 2 000.
24.6.2015 joukkue ilmoitti talousvaikeuksistaan ja konkurssista. [1 ]
Andrei Gurtov
Andrei Valeryevitch Gurtov (s. 14. maaliskuuta 1979 Petroskoi) on tutkija Tietotekniikan tutkimuslaitos HIIT:ssä.
Gurtov on toiminut tutkimusapulaisena, tutkijana ja lehtorina Helsingin yliopiston Tietojenkäsittelyopin laitoksella 1998 – 2004. Hän työskenteli vanhempana tutkijana Soneralla 2000 – 2004. Vuosina 2003 ja 2005 Gurtov vietti vuoden vierailevana tutkijana International Computer Science Institutessa Berkeleyssä, Yhdysvalloissa. Vuonna 2004 hän toimi Ericssonin NomadicLabin konsulttina. Vuodesta 2004 lähtien Gurtov on toiminut tutkijana, vanhempana tutkijana ja Networking Research –tutkimusryhmän johtavana tutkijana Tietotekniikan tutkimuslaitos HIIT:ssä.
Nicolás Navarro
Nicolás Navarro -nimisiä henkilöitä:
Lucie Hradecká
Lucie Hradecká (s. 21. toukokuuta 1985 Praha) on tšekkiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 41 kesäkuussa 2011 ja nelinpelissä sijalla neljä lokakuussa 2012. Hän on voittanut urallaan 18 WTA-nelinpeliturnausta.
Hradecká on voittanut urallaan 19 ITF-turnausta kaksinpelissä ja 34 nelinpelissä. Urallaan hän on selviytynyt kerran WTA-turnauksen loppuotteluun kaksinpelissä. Se tapahtui Bad Gasteinin turnauksessa vuonna 2008, jossa hän hävisi finaalissa Pauline Parmentierille.
Grand Slam -turnauksissa Hradecká on päässyt parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle Australian avoimissa 2015. Vuoden 2011 Ranskan avoimissa Hradecká voitti nelinpelimestaruuden Andrea Hlaváčkován kanssa.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1967–1968
Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1967–1968 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Johanneksen Pojat.
Miesten SM-sarja
Mestarit: Taisto Heikkilä, Jorma Knuutinen, Pertti Laaksonen, Jorma Myllärinen, Oiva Niemi, Aulis Rasanen, Jouko Rehumäki, Ismo Rinkinen, Harry Sundell, Mauri Tamminen, Juhani Willala.
Karsintasarja
Suomensarjan lohkovoittajien välinen karsinta noususta SM-sarjaan pelattiin Mäkelänrinteen yhteiskoululla Helsingissä 27.-28. huhtikuuta. Kahdelle parhaalle oli tarjolla SM-sarjapaikka kaudelle 1968-1969.
uusinta 2.sijasta: Kuopion NMKY - Kouvolan Lentopalloilijat -57 3–0.
Sarjaan nousivat Käpylän Lentopalloilijat ja Kuopion NMKY. Karhulan Rateko peri Karton sarjapaikan.
Paavo Warén
Paavo Filemon Warén (20. toukokuuta 1872 Suonenjoki – 21. elokuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, suomentaja ja filosofian maisteri.
Warénin vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Johan Warén ja Adolfina Maria Aschan. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1890 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1897.
Warén oli Suomen Liikemiesten Kauppaopiston opettajana 1899–1925, Helsingin Sanomien ensimmäisenä päätoimittajana vuosina 1904–1905 sekä ulkoasiainministeriön sanomalehtijaoston ja -toimiston jaostosihteerinä ja toimistosihteerinä vuodesta 1918.
Pistin
Pistin eli bajonetti on sotilasaseen piippuun, yleensä sen alle kiinnitettävä pistoase. Pistin on tarkoitettu lähitaisteluun juoksuhaudoissa tai viimeiseksi keinoksi käytettäväksi tilanteissa, joissa ammukset ovat loppuneet. Perinteisesti on puhuttu bajoneteista. Alkujaan pistin kehitettiin korvaamaan ratsuväen torjuntaan tarkoitetut keihäät; pistinpiikin pyöreä puukahva työnnettiin aseen piipun sisään.
Paavo Warén
Warén suomensi myös kirjallisuutta. Hänen käännöksiinsä kuuluivat mm. Émile Zolan Ansa.
Paavo Warén oli naimisissa Aili Maria Telénin (k. 1929) kanssa 1901–1929
Lolland-Falsterin hiippakunta
Lolland-Falsterin hiippakunta on yksi Tanskan kansankirkon hiippakunnista. Hiippakunta koostuu Lollandista ja Falsterista ja sen pääkirkkona toimii Maribon tuomiokirkko. Hiippakunta muodostettiin vuonna 1803 erottamalla se Fyenin hiippakunnasta. Lolland-Falsterin hiippakunta on Tanskan pienin hiippakunta.
Pistin
Pistimiä on ollut historiallisesti kahta tyyppiä; ohuita, teräviä puikkotyyppisiä hylsypistimiä, jotka nimensä mukaisesti ovat kiinnitty hylsykiinnityksellä aseen piipun ympärille, sekä miekkaterämäisiä tai veitsiäisterällisiä miekkapistimiä, jotka on kiinnitetty ristitappilukituksella kiskoon piipun alle. Hylsypistin ei vaikuta juuri aseen painopisteeseen, mutta sitä voi käyttää vain pistämiseen; miekkapistin tekee aseesta etupainoisen ja vaikeuttaa tähtäämistä, mutta aseella voi pistämisen ohella myös lyödä ja viiltää ja pistintä voi käyttää aseesta erillään sivuaseena kuin tavallista miekkaa. Miekkapistimestä on olemassa myös lyhyempi muoto, puukkopistin, ja nykyään lähes kaikki pistimet ovat puukkopistimiä. Hylsypistimet jäivät käytöstä lähes kokonaan ensimmäisen maailmansodan jälkeen.
Pistintaistelulla oli merkitystä 1700-luvulla ja 1800-luvun alussa, kun kiväärien lataaminen oli hidasta ja kun kivääreissä ei ollut vielä latausta nopeuttavaa lipasta. 1890-luvulla yleistyivät Euroopassa kiinteällä lippaalla (syöttökotelo) varustetut makasiinikiväärit, kuten Venäjän Mosin-Nagant-kivääri ja Saksan Mauser-kivääri. Näissä kivääreissä oli yleensä patruunakammoilla nopeasti ladattavat aseeseen kiinteästi rakennetut lippaat. Näin ollen ensimmäisessä maailmansodassa pistimillä oli huomattavasti vähemmän merkitystä. Ensimmäisessä maailmansodassa niitä kuitenkin käytettiin, koska ne olivat tehokkaita lähitaisteluissa, kun esimerkiksi valloitettiin vihollisen juoksuhautoja, ja hyökätessään sotilaat olivat useimmiten varustettu kivääriin kiinnitetyillä pistimillä. Keisarillisen Japanin armeijassa kuitenkin vielä maailmansotien välillä korostettiin pistintaistelua ja vielä toisessa maailmansodassa muun muassa puna-armeija ja Japanin armeija käyttivät pistimiä yleisesti. Monia pistinmalleja käytettiin yksinään, miekan tai tikarin tapaan, taisteluhautataisteluissa. Pistimien kiinnittämistä voidaan käyttää myös psykologisena aseena: se on omille joukoille merkki taistelemisesta viimeiseen asti.
Pistimiä voidaan käyttää myös kuten puukkoa mallista riippuen. Pistin voi olla myös tikarin tai piikin muotoinen. Suurimpia pistimiä voi käyttää miekan tapaan. Muun muassa AKM- ja AK-74-rynnäkkökiväärien pistimestä ja tupesta saa yhdistämällä piikkilankaleikkurin. Myös suomalaisista rynnäkkökivääreistä vanhempi malli Rk 62 voidaan varustaa puukkopistimellä ja Rk 95 TP millä hyvänsä Naton STANAG-standardin mukaisella pistin-kiinnityksellä olevaan kivääriin, kuten M16 kivääriin suunnitellulla pistimellä.
Japanissa pistintaistelusta on muodostunut urheilulaji, jukendo. Myös Yhdysvaltain merijalkaväellä on hyvin hienostunut pistintaistelumuoto, johon kuuluvat pistojen ja torjuntojen ohella myös lyönnit ja viillot.
Hylsypistimen kiinnitysmekanismista on kehittynyt bajonettikiinnitys, jota käytetään muun muassa järjestelmäkameroissa.
Sorkka (Rauma)
Sorkka on Rauman pohjoisosassa sijaitseva kylä. Sorkasta on Rauman keskustaan noin seitsemän kilometrin matka.
Satakuntaliitto valitsi Sorkan vuoden 2014 maakuntakyläksi.
Valdemar Paavilainen
Valdemar Paavilainen (26. syyskuuta 1912 Kurkijoki – 8. helmikuuta 1981 Hyvinkää) oli suomalainen metsänhoitaja ja sotakirjailija.
Paavilaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Arvid Paavilainen ja Minna Kaartinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1936 Viipurin suomalaisesta lyseosta ja suoritti metsänhoitajatutkinnon 1941. Sotilasarvoltaan Valdemar Paavilainen oli majuri (Paavilainen, 1979, s.113).
Paavilainen toimi Oy Waldhoff Ab:n metsäpäällikkönä kunnes hän perusti 1951 oman yrityksen. Hän oli Oy V. Paavilainen & Co:n toimitusjohtajana vuosina 1968–1977 ja yhtiön johtokunnan puheenjohtajana kuolemaansa saakka. Eläkkeelle jäätyään Paavilainen kirjoitti kaksi sotakirjaa käyttäen niissä pohjana omia sotakokemuksiaan.
Greg Burson
Gregory Lewis Burson (29. kesäkuuta 1949 – 22. heinäkuuta 2008) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka teki useita äänirooleja Hanna-Barberan tuottamiin piirrossarjoihin 1980- ja 1990-luvulla. Hänet tunnettiin Daws Butlerin seuraajana muun muassa Jogi-karhun ja Hakki-koiran äänirooleista. Burson oli myös 1990-luvulla yksi harvoista ääninäyttelijöistä, jotka jatkoivat alun perin Mel Blancin äänittämiä hahmoja, kuten Väiski Vemmelsääri, Kukko Koppava ja Elmeri.
Ura
Samalla 1990-luvulla Bursonista tuli yksi ääninäyttelijöistä, jotka saivat toimia Mel Blancin jatkajina Looney Tunes hahmojen ääninä. Ensimmäinen rooli oli Elmeri animaatiosarjassa Tiny Toons vuosina 1990-1993, jossa hän äänitti myös muutaman jakson verran Väiski Vemmelsäärtä, Repe Sorsaa ja Pepe LePewta. Lisäksi Burson oli Elmerin äänenä sarjaan pohjautuvassa animaatioelokuvassa Tiny Toons: Kesäloman raisut riemut vuonna 1992. Kaksi vuotta myöhemmin Bursonia kuultiin uudelleen Väiskin ja Repen äänenä Animaaniset animaatiosarjassa, jossa hän oli lisäksi myös Kukko Koppavan äänenä. Häntä kuultiin myös useiden televisio- ja radiomainosten äänenä.
Burson toimi Hanna-Barberan ja Warner Bros. Animationin animaatiohahmojen ääninä aina 1990-luvun loppuun saakka, jonka jälkeen hän siirtyi tekemään äänirooleja videopeleihin. Hänen uransa kääntyi huonoon suuntaan kärsittyään alkoholi ongelmista ja sai myöhemmin päätöksen jouduttuaan myöhemmin toukokuussa 2004 pidätetyksi kotonaan Tujungassa. Hän oli silminnäkijöiden mukaan ottanut humalassa erään naisen panttivangiksi kotiinsa ja uhkasi tätä aseella. Kuusi tuntia kotiinsa lukkiutuneena poliisi lähetti SWAT joukot selvittämään tilanteen. Bursonin takuut maksettiin muutamaa päivää myöhemmin tapahtumasta ja hän pääsi vapaaksi vankilasta.
Burson menehtyi 22. heinäkuuta 2008 diabetesin ja arterioskleroosin komplikaatioihin 59-vuotiaana.
Udmurtin kieli
Udmurtti (aiemmin votjakki) on kieli, joka kuuluu suomalais-ugrilaisten kielten permiläiseen haaraan. Udmurtin lähimpiä sukukieliä ovat muut permiläiset kielet eli komi ja komipermjakki. Permiläiset kielet ovat melko lähellä toisiaan, joten udmurtintaitoinen voi ymmärtää melko hyvin komia ja komipermjakkia.
Udmurtin kielen päivää on vietetty vuodesta 2001 alkaen 27. päivänä marraskuuta.
Nimen alkuperä
Udmurtit käyttävät itsestään nimitystä udmurt (удмурт). Eri murteissa esiintyvät myös muodot udmort (удморт), ukmort (укморт) ja utmort (утморт). Nimi on yhdyssana ja sen katsotaan muodostuvan osista ud 'niitty' ja mort 'ihminen'. Suomen kielessä suositellaan käytettäväksi nimitystä udmurtti sekä ihmisestä että kielestä.
Nykytilanne
Udmurtteja on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 554 000, joista 339 800 puhuu udmurtin kieltä. Udmurtin puhujista 324 000 asuu Venäjällä. He asuvat pääasiassa Udmurtiassa, mutta lisäksi heitä asuu runsaasti Baškortostanissa, Tatarstanissa sekä Kirovin alueella ja Permin aluepiirissä. Udmurtti jakautuu kolmeen murteeseen, jotka ovat pohjois-, keski- ja eteläudmurtti.
Udmurtian tasavallan asukkaista yli 30% on udmurtteja. Maaseudulla udmurtti on kaikkialla valtakieli. Udmurtin kielellä on tasavallassa virallinen asema, mutta käytännössä koulutuksen, median ja hallinnon kieli on venäjä. Udmurtinkielistä koulujärjestelmää ei ole, mutta kieltä opetetaan maalaiskouluissa aineena. Parhaiten kieli on säilynyt tasavallan eteläosissa, jossa sitä on tukenut ympäristön monikielisyys (tataari, tšuvassi, mari).
Lähes kaikki udmurtit ovat nykyisin vähintään kaksikielisiä (udmurtti-venäjä) tai monikielisiä (udmurtti-venäjä-tataari). Udmurtin kieltä ei maaseudun suurten, elinvoimaisten ja suhteellisen yhtenäisten puhujayhteisöjen johdosta kuitenkaan voi pitää akuutisti uhanalaisena.
Venäjän euroviisuedustajana vuonna 2012 Bakussa oli udmurtialaisten Buranovon mummojen kuoro, joka laulaa rock-väritteistä musiikkia udmurtin kielellä. Myös edustuskappale on udmurtinkielinen.
Kirjaimisto
thumb|220px|Udmurtinkielinen oppikirja vuodelta 1898 Udmurtin aakkostoon kuuluu 38 kirjainta.
Konsonantit
Udmurtissa on 29 konsonanttifoneemia.
Lyhenteiden selitykset: Bil. = bilabiaalinen Lab. = labiodentaalinen Den. = dentaalinen (apikodentaalinen) Alv. = alveolaarinen Pal. = palataalinen Vel. = velaarinen (palatovelaarinen)
Udmurtin äännejärjestelmää luonnehtii obstruenttien soinnillisuuskorrelaatio. Äänteitä on enemmän kuin useimmissa suomalais-ugrilaisissa kielissä. Soinnillisten sibilanttien ja affrikaattojen ääntäminen eroaa merkittävästi venäjästä. Toisin kuin useimmissa muissa uralilaisissa kielissä, udmurtissa sanapaino on viimeisellä tavulla. Tätä on pidetty turkkilaisten kielten vaikutuksena. Udmurtissa ei ole pitkien ja lyhyiden äänteiden oppositiota eikä vokaalisointua.
Kieliopillinen rakenne
Udmurtti on agglutinoiva kieli, jonka sijapäätteet ovat myöhäsyntyisiä ja useimmissa tapauksissa identtisiä komin kielen kanssa. Sijoja on murteesta riippuen 15-17. Kieliopillista sukua ei ole. Nominit, adjektiivit ja adverbit ovat usein identtisiä. Possessiivisuffikseja käytetään samaan tapaan kuin useimmissa muissa uralilaisissa kielissä. Kolmannen persoonan possessiivisuffiksia käytetään myös määräisenä artikkelina.
Udmurtissa on kaksi mennyttä aikaa (neutraali ja evidentiaali) sekä preesens ja futuuri. Erikoinen piirre on verbien preesens-vartalon merkitseminen frekventatiivisesta verbinjohtimesta syntyneellä affiksilla futuurin ollessa tunnukseton. Kopulaa ei käytetä, mutta predikatiivi kongruoi pääsanan luvussa. Moduksia ovat indikatiivin lisäksi imperatiivi ja konditionaali.
Udmurtissa on vapaa sanajärjestys, mutta neutraalit lauseet ovat yleensä SOV-tyyppiä. Sivulauserakenteet muistuttavat turkkilaisten kielten vastaavia. Esimerkiksi relatiiviset konjunktiot ovat useimmista uralilaisista kielistä poiketen sivulauseen lopussa.
Sanasto
Pääosa udmurtin sanastosta on yhteistä muiden permiläisten kielten kanssa. Kulttuurisanat ovat tavallisimmin lainattu tataarista. Vanhempi turkkilainen lainasanakerrostuma on bolgaarinturkkilaiset lainat. Moderniin yhteiskuntaan liittyvä sanasto on tavallisimmin lainattu venäjästä, vaikka 1990-luvulta alkaen on luotu myös runsaasti uudissanoja.
Muista suomalais-ugrilaisista kielistä marin kielellä on ollut merkittäviä lainakosketuksia udmurttiin. Nykyisen Marin tasavallan itä- ja pohjoisosissa on ollut merkittävää udmurttiasutusta, joka on marilaistunut.
Murteet
Udmurtin kieli jaetaan kolmeen päämurteistoon (etelä-, keski-, pohjoinen), jotka ovat keskenään helposti ymmärrettäviä. Venäjän suomalais-ugrilaisista kielistä udmurtin puhuma-alue on kompaktein ja se sijaitsee pääosin Udmurtian tasavallan alueella. Ilmeisesti udmurtilaistuneista tataareista koostuvat besermanin murteen puhujat. Murre eroaa huomattavasti muusta udmurtista ja sitä on pidetty jopa omana kielenään.
Tutkimushistoria
1800-luvulla Yrjö Wichmann ja Torsten Aminoff Suomesta ja Bernát Munkácsi Unkarista kävivät tutkimusmatkailemassa udmurttien luona. Myös uskontotieteilijä Uno Harva kävi udmurttien luona 1900-luvun alussa. Heidän käynneistään kului liki sata vuotta ennen kuin länsimaisia udmurtin kielen tutkijoita alkoi vierailla Udmurtiassa 1980-luvulla. Kuitenkin tämän pitkän tauon ajan Suomessa tutkittiin udmurtin kieltä. Monet suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professorit tutkivat udmurttia, vaikka se ei ollutkaan heidän pääasiallinen tutkimuskohteensa. Myös udmurttiin keskittyneitä tutkijoita oli, niin Suomessa kuin Unkarissakin.
Nykytilanne
Udmurtin kieltä opiskellaan Udmurtian kouluissa ja lukioissa sekä Udmurtian valtionyliopiston udmurttilaisen filologian, suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen ja journalistiikan laitoksella. Udmurtin kielen opetuksella ja opiskelulla ulkomaisissa oppilaitoksissa on suuri merkitys udmurtintutkimuksessa. Unkarissa udmurtin kieltä on opetettu vuosien ajan Szegedin yliopistossa ja Loránd Eötvösin yliopistossa sekä Suomessa Helsingin ja Turun yliopistoissa. Udmurtin ja muitten suomalais-ugrilaisten kielten tutkimukselle on omistettu Permistika-konferenssi. Vuonna 2020 järjestettiin konferenssin XVIII kansainvälinen symposiumi. Vuonna 2020 järjestettiin myös kansainväliset opiskelijamessut, joiden aiheena on udmurtin ja muiden suomalais-ugrilaisten kielten opetuksen menetelmät ja teknologiat.
Dammenberg
Dammenberg (oik. Gredon Invest Oy / Dammenberg) on suomalainen erikoisruokavaliotuotteisiin erikoistunut makeisvalmistaja. Dammenberg on valmistanut suklaata vuodesta 1994, ja se siirtyi vuonna 2003 Gredon Investin omistukseen. Dammenbergin tehdas sijaitsee Lempäälän Sääksjärvellä, lähellä Tamperetta. Yrityksen tuotteita menee myös vientiin, lähinnä Saksaan, Englantiin ja Sveitsiin.
Yritystä johtaa elintarvikeinsinööri Marko Iso-Kungas, joka myös omistaa Dammenbergin yhdessä vaimonsa Kirsin kanssa.
Vuonna 2003 Dammenbergistä tuli Euroopan ensimmäinen suklaanvalmistaja, jonka tehdas on täysin pähkinätön, gluteeniton ja kananmunaton. Lisäksi valmistetaan sokerittomia tuotteita, soijattomia tuotteita, luomutuotteita sekä maidottomia tuotteita täysin maidottomalta tuotantolinjalta. Dammenbergilla on myös oikeus käyttää košer-tunnusta.
CFP-frangi
1. tammikuuta 1999 lähtien CFP-frangi on ollut sidottuna euroon kiinteällä kurssilla 1 € = 119,26 CFP.
Syyskuun 15. päivänä 2021 annetussa asetuksessa, joka tuli voimaan 26. helmikuuta 2022, nimi CFP franc määritellään "Tyynenmeren ranskalaisten yhteisöjen frangiksi".
Harri Holma
Harri Gustaf Holma (sukunimi vuoteen 1906 Hellman; 14. huhtikuuta 1886 Hämeenlinna – 14. huhtikuuta 1954 Capri, Italia) oli suomalainen diplomaatti ja assyriologi.
Holma toimi Helsingin yliopiston assyriologian ja seemiläisen filologian dosenttina 1913–1923, ylioppilaskirjaston hoitajana 1904–1919 sekä Suomen tieteellisten seurojen valtuuskunnan sihteerinä, kirjastonhoitajana ja taloudenhoitajana 1914–1919. Holma oli Viron avustamiskomitean sihteeri ja puheenjohtaja vuodesta 1919.
Suomen itsenäistyttyä Holma siirtyi ulkoministeriön palvelukseen. Hän oli ulkoministeriön arkisto-osaston päällikkönä 1918, sanomalehtiavustajana ja lähetystösihteerinä Kööpenhaminassa 1919–1920 sekä asiainhoitajana Berliinissä 1920–1921. Vuonna 1918 Holma myös lähetettiin perehdyttämään Hessenin maakreivi Friedrich Karlia Suomen kulttuuriin ja kieleen, kun tätä suunniteltiin mahdollisen Suomen kuningaskunnan kuninkaaksi. Holma toimi lähettiläänä Berliinissä ja Wienissä 1921–1927, Pariisissa, Brysselissä ja Luxemburgissa 1927–1943, Vatikaanissa 1943–1947 sekä Roomassa 1947–1953. Holma oli myös Suomen valtuuskunnan jäsen Kansainliiton yleiskokouksessa 1935–1939 ja Kansainliiton valvontakomitean pysyvä jäsen 1936–1941.
Holma lahjoitti keräämänsä taidekokoelmat 1953 Lahden kaupungille.
Harri Holma oli naimisissa vuodesta 1912 Alli Maria Haapakosken (1888–1963) kanssa. Heidän poikansa oli kirjailija ja taidehistorioitsija Klaus Ben Holma. Harri Holman veli Kaarlo Holma oli asianajaja, kokoomuksen kansanedustaja ja eduskunnan oikeusasiamies.
Saarde
Saarde oli kunta Etelä-Virossa Pärnumaan maakunnassa. Sen asukasluku oli 5 089 (2010), pinta-ala 706,98 neliökilometriä ja asukastiheys 7,2 asukasta neliökilometrillä.
Vuonna 2005 Saarden ja Talin kunnat sekä Kilingi-Nõmmen kaupunki yhdistyivät uudeksi Saarde-nimiseksi kunnaksi. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Saarde ja Surju yhdistettiin uudeksi Saarden kunnaksi.
Kilingi-Nõmmen epäitsenäisen kaupungin ja Tihemetsan pienkauppalan (alevik) lisäksi kuntaan kuului 23 kylää: Jäärja, Kalita, Kamali, Kanaküla, Kärsu, Laiksaare, Lanksaare, Leipste, Lodja, Marana, Marina, Mustla, Pihke, Reinu, Saarde, Sigaste, Tali, Tuuliku, Tõlla, Veelikse, Viisireiu, Väljaküla ja Oissaare.
Väestö
Vuonna 2011 silloisessa Saarden kunnassa (Kilingi-Nõmmen epäitsenäinen kaupunki mukaan lukien) oli 3 845 asukasta, joista 3 765 (97,9 %) oli virolaisia, 42 (1,1 %) venäläisiä ja 33 (0,9 %) muita kansallisuuksia.
Continental – hupainen avioero
Continental – hupainen avioero (The Gay Divorcee) on Mark Sandrichin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1934. Se perustuu Dwight Taylorin ja Cole Porterin kirjoittamaan Broadway-musikaaliin. Elokuva sai kaikkiaan viisi Oscar-ehdokkuutta, joista se voitti parhaan laulun palkinnon. Elokuvasta on tehty myös väritetty versio.
Elokuvassa Ginger Rogersin esittämä Mimi yrittää saada eron aviomiehestään. Lakimiehensä (Edward Everett Horton) neuvosta hän teeskentelee itsellään olevan avioliiton ulkopuolisen suhteen. Lakimies palkkaa Rodolfo Tonettin (Erik Rhodes) mieheksi, jonka kanssa Mimi yllätetään makuuhuoneesta. Mimi erehtyy kuitenkin luulemaan häneen ihastunutta Guy Holdenia (Fred Astaire) Tonettiksi.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuva saa neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Sergio Berti
Sergio Ángel Berti Pizzani (s. 17. helmikuuta 1969 Villa Constitución, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Berti pelasi pääsarjatasolla argentiinalaisissa Boca Juniorsissa ja River Platessa, italialaisessa Parmassa, espanjalaisessa Real Zaragozassa, meksikolaisessa Américassa ja ecuadorilaisessa Barcelonassa.
Argentiinan A-maajoukkueessa Berti pelasi 23 ottelua ja teki kaksi maalia vuosina 1991–1998.
Chatham House
The Royal Institute of International Affairs, tavallisemmin Chatham House, on brittiläinen, riippumaton ja voittoa tuottamaton kansainvälisen politiikan tutkimuslaitos.
Yhdistys on perustettu 1920 ja se toimipaikka on nimenomainen Chatham House Lontoon St. James's Squarella. Yhdysvaltalainen Council on Foreign Relations on historiallisesti Chatham Housen sisarhanke.
Purasin
Purasin on piikkimäinen työkalu, jolla tehdään aloituskohta esimerkiksi porausta varten. Purasin kuuluu perinteiseen puusepän työkaluarsenaaliin ja sitä käytetään yleisesti puuntyöstössä merkkaus ja/tai aloituskohdan merkitsemiseksi. Purasimessa on terävä piikki ja pyöreähkö kädensija, josta on helppo painaa tai lyödä jälki tuotteeseen. Purasinta käytettäessä poraaminen onnistuu tarkemmin eikä merkkaamiseen tarvita kynää. Työkalua voidaan käyttää myös ohutlevytöissä merkkaamiseen ja alkureiän tekoon.
Sir Billi
Sir Billi on vuonna 2012 julkaistu animaatioelokuva ja jatko-osa elokuvalle Sir Billi the Vet. Elokuvan on ohjannut Sascha Hartmann. Elokuvan ääninäyttelijöinä olivat muun muassa Ford Kiernan, Alana Gray, Sean Connery, Alan Cumming ja Eliot Doyle.
Hollanninpaimenkoira
Hollanninpaimenkoira on koirarotu, josta on kolme karvamuunnosta:
Secret Garden
thumb|Secret Gardenin Fionnuala Sherry ja Rolf Løvland jakamassa nimikirjoituksia vuonna 2008. Secret Garden on irlantilais-norjalainen duo, joka soittaa New Age -musiikkia, jota jotkut kutsuvat myös uusklassiseksi musiikiksi.
Yhtyeen jäsenet ovat irlantilainen viulisti Fionnuala Sherry ja norjalainen pianisti-säveltäjä Rolf Løvland. Secret Garden toi Norjalle vuoden 1995 Eurovision laulukilpailun voiton kappaleella ”Nocturne”. Euroviisuvoitto aloitti heidän menestyksekkään uransa. Heidän ensimmäinen albuminsa Songs from a Secret Garden oli menestys ja sitä myytiin miljoona kappaletta ympäri maailman: se myi platinaa Norjassa ja Etelä-Koreassa sekä kultaa Irlannissa, Hongkongissa ja Uudessa-Seelannissa. Se oli kahden vuoden ajan Billboardin New Age -musiikkilistalla vuosina 1996–1997. Barbra Streisand levytti Secret Gardenin musiikkia levylleen ja soitti sitä myös häissään. Senkin jälkeen Secret Garden on menestynyt maailmalla hyvin ja heidän levyjään on myyty jo kolme miljoonaa kappaletta.
Secret Gardenin kuuluisin kappale on ”You Raise Me Up”, jonka lauloi heidän kanssaan Brian Kennedy. Kappaleen on levyttänyt yli sata muuta artistia, muun muassa Josh Groban, Russell Watson, Westlife, Sissel, Becky Taylor, Celtic Woman, Il Divo ja Kari Tapio. Viimeksi mainittu on myös suomentanut kappaleen nimelle ”Kuin taivaisiin”.
Diablo: Hellfire
Diablo: Hellfire on Synergistic Softwaren kehittämä ja Sierra On-Linen julkaisema Diablo-videopelin laajennus. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille vuonna 1997.
Laajennus sisältää muun muassa kaksi uutta aluetta sekä uuden Monk-hahmoluokan.
Um er-Rasas
Um er-Rasas on arkeologinen kohde Jordaniassa. Sieltä on löytynyt roomalaisen, bysanttilaisen ja islamilaisen kaupungin raunioita. Vanhimmat jäänteet ovat 600–500-luvuilta eaa. ja uusimmat 800-luvulta. Kaupungista on löydetty muun muassa 16 kirkon jäännökset. Pyhälle Stefanokselle pyhitetystä kirkosta löydetty hyvin säilynyt, Jordanian suurin mosaiikkilattia. Lisäksi kaupungissa on 14-metrinen pylväs, joka on viimeisiä jäänteitä alueen askeettiperinteestä. Um er-Rasas sijaitsee noin 30 kilometriä Madabasta kaakkoon.
Historia
Varhaisimmat tunnetut jäänteet asutuksesta Um er-Rasasissa on rautakausi II -jaksolta 600–500-luvuilta eaa. Kirkkohistorioitsija Eusebios Kesarealainen yhdisti Um er-Rasasin Vanhassa testamentissa mainittuun Mefaatin kaupunkiin. Eusebios kirjoitti myös, että Mefaatissa oli roomalainen sotilasleiri. Kastron Mefaa mainitaan myös roomalaisissa asiakirjoissa, joissa kerrotaan Dux Arabiaen johtaneen sotilasleiriä. Roomalaiset perustivat sotilasleirin, castran 200-luvulla, ja se sijaitsi Rooman valtakunnan rajaseudulla. Linnoitettu castra oli suurin piirtein neliönmuotoinen ja kooltaan 150x150 metriä. Leirin sotilaallinen käyttö loppui todennäköisesti 400-luvulla.
Bysanttilainen asutuskeskus kehittyi myöhemmin sotilasleirin viereen. Asutuskeskus on laajuudeltaan noin 200x300 metriä. Um er-Rasasin tuoreimmat jäänteet ovat varhaiselta islamilaiselta ajalta, 800-luvulta.
1800-luvulla alueella vierailivat useat tutkimusmatkailijat, ja Siméon Vailhé ehdotti kaupungin olleen roomalaisten sotilasleiri. Raunioiden vahvistettiin olleen Kastron Mefaa vasta vuonna 1986, kun nimi löytyi erään kirkon mosaiikeista. Um er-Rasas hyväksyttiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2004.
Arkeologiset jäänteet
thumb|215px|left|Muinaista kaupunkia kuvaava mosaiikki Pyhän Stefanoksen kirkossa. Um er-Rasasissa on löydetty muun muassa 16 kirkon jäänteet. Merkittävin jäännöksistä on Pyhälle Stefanokselle pyhitetty kirkko, josta on löydetty hyvin säilynyt mosaiikkilattia, joka on Jordanian suurin. Lattiaan on kuvitettu 27 Vanhan ja Uuden testamentin aikaisia kaupunkeja Pyhältä maalta ja Egyptistä. Kaupungit on kuvattu mosaiikin reunoille. Mosaiikin keskusta, johon oli kuvattu ihmisiä, eläimiä, lintuja ja metsästyskohtauksia, kärsi pahoin ikonoklastisella kaudella. Kaupungit on kuvattu mosaiikissa tarkasti, ja sen merkitys historioitsijoille vastaa kuuluisaa Madaban karttaa. Omistuskirjoitusten mukaan presbyteerion mosaiikit valmistuivat vuonna 756, ja koko koristelu valmistui vuonna 785.
Hieman yli kilometri pohjoiseen hallista on 14 metriä korkea pylväs ja pienen kirkon rauniot. Tornin huipulla on pieni huone, mutta sinne ei johda rappusia. Sen uskotaan olevan Simeon Styliitan perinteen mukainen styliitta. Se onkin todennäköisesti viimeisiä jäänteitä alueen askeettimunkkiperinteestä, johon kuului eristäytyminen pylvään huipulle. Um er-Rasasin ympäristössä on lisäksi jäänteitä muinaisista kastelujärjestelmistä. Um er-Rasasin lähellä on myös kaksi hautausmaata, toinen alueen vieressä lännessä ja toinen idässä. Itäinen hautausmaa on vanha beduiinien hautapaikka. Läntinen on puolestaan moderni hautausmaa.
Bobby Vinton
Bobby Vinton (syntyään Stanley Robert Vinton, Jr. ; s. 16. huhtikuuta 1935 Canonsburg, Pennsylvania, Yhdysvallat ) on yhdysvaltalainen, amerikanpuolalainen poplaulaja, jonka vuonna 1962 julkaistu Roses Are Red -single pääsi heti ensimmäiselle sijalle Yhdysvalloissa. Sitä myytiin yli miljoona kappaletta, ja se menestyi myös Englannissa ja Saksassa päästen Top-20-listalle.
Tegucigalpa
Kaupunki sijaitsee Picacho-vuoren rinteellä 975 metriä merenpinnan yläpuolella.
Tegucigalpan lämpötila on varsin tasainen ympäri vuoden. Viileimpien kuukausien, tammi- ja joulukuun keskilämpötila on hiukan alle 20 astetta, lämpimimpien eli huhti-toukokuun keskilämpötila 23 asteen vaiheilla. Kuiva kausi kestää joulukuusta maaliskuuhun.
Hurrikaani Mitch aiheutti kaupungissa huomattavia tuhoja vuonna 1998.
Tegucigalpa perustettiin 1500-luvulla ja se oli kulta- ja hopeakaivostoiminnan keskus alueella. Itsenäisen Hondurasin tasavallan pääkaupunki vaihtui Tegucigalpan ja Comayaguan välillä, kunnes se vuodesta 1880 on ollut Tegucigalpa. Vuonna 1938 siihen yhdistettiin Choluteca -joen eteläpuolella sijaitseva Comayagüela.
Toncontínin kansainvälinen lentoasema sijaitsee seitsemän kilometriä kaupungin keskustasta.
Päivien kimallus (äänite)
Päivien kimallus on Hollola Singersien studiolevy vuodelta 1997. Levyllä on mukana Jukka Kuoppamäki neljällä raidalla laulaen sooloa.
Satakunnan rintama
Satakunnan rintama oli yksi Suomen sisällissodan neljästä päärintamasta. Sen taistelut käytiin helmi–huhtikuussa 1918 nykyisten Satakunnan ja Pirkanmaan maakuntien alueella. Satakunnan rintama ulottui Pohjanlahden rannikolta Ahlaisista sisämaahan Kyrösjärven itäpuolelle.
Valkoisten keskuspaikka oli Kankaanpää, jonka lisäksi heidän tukialueinaan toimivat sodan alkaessa Merikarvia ja Ikaalinen. Punaisten merkittävimmät tukikohdat olivat Porin ohella Noormarkku, Suodenniemi, Hämeenkyrö ja Kyröskoski. Satakunnan rintama oli jaettu kolmeen rintamalohkoon, jotka olivat Ahlaisten–Noormarkun rintama, Lavian–Suodenniemen rintama sekä Ikaalisten rintama. Niiden ohella syntyi punaisten perääntymisvaiheessa Karkun rintama, jossa taisteltiin vajaan kolmen viikon ajan huhtikuussa.
Satakunnan rintaman taisteluissa kaatui yhteensä 740 henkilöä, joka oli noin 8 prosenttia koko sodan rintamatappioista.
Yleistä
Sodan käynnistyttyä suojeluskuntalaiset vetäytyivät Satakunnan pohjoisosiin, jolloin punaiset saivat haltuunsa maakunnan suurimmat asutuskeskukset Porin ja Rauman sekä Tampere–Pori-radan. Rintamalinja muodostui helmikuun ensimmäisen viikon kuluessa punaisten perustaessa tukikohtansa Noormarkkuun, Laviaan, Suodenniemeen, Hämeenkyröön ja Kyröskoskelle sekä valkoisten asettuessa Kankaanpäähän, Merikarvialle ja Ikaalisiin.
Valkoiset saivat aluksi koottua vain Kankaanpäähän sijoitetun 500 miehen vahvuisen pataljoonan, jota komensi ratsumestari Walter Bergh. Lisäksi rannikolla oli parin komppanian verran Paavo Talvelan johtamia Kristiinankaupungin seudun suojeluskuntalaisia ja Ikaalisissa pieni paikallisen suojeluskunnan osasto. Helmikuun lopussa valkoiset saivat lisävoimia, joista muodostettiin Länsiarmeijaan kuulunut Satakunnan ryhmä. Sen komentajaksi tuli ruotsalainen eversti Ernst Linder.
Punaisten sodankäynnissä Satakunnan ja Hämeen rintamat muodostivat ”pohjoisen rintaman”, jonka ylipäällikkönä toimi helmikuun ajan venäläinen eversti Mihail Svetšnikov. Porissa toimineen Satakunnan piiriesikunnan ylipäälliköksi tuli 6. maaliskuuta Helsingin punakaartin päällikkö Kustaa Salminen. Pari päivää myöhemmin käynnistyneestä yleishyökkäyksestä lähtien Ikaalisten rintama siirrettiin suoraan Tampereen yleisesikunnan alaisuuteen, jolloin Salmisen johdettavaksi jäi Ahlaisista Suodenniemelle ulottunut lohko. Porissa syntynyt oppositio nosti maaliskuun lopussa hänen tilalleen toimittaja Hannes Uksilan. Punaisten vahvuus Satakunnan rintamalla oli noin 2 000 taistelijaa, joista 150 oli venäläisiä tykki- ja konekiväärimiehiä. Maakunnan omien punakaartien ohella mukana oli joukkoja myös muualta Etelä-Suomesta, kuten Helsingin ja Turun seuduilta.