cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aleksanteri I (Makedonia)
pienoiskuva|Aleksanteri I aikana [[Rahanlyönti|lyöty kolikko. Etupuolella on ratsumies hevosen ja kahden keihään kanssa, pään yläpuolella on kuun sirppi, taustapuolella lukee ΑΛΕ-ΞΑ-ΝΔ-ΡΟ neliötä kiertäen.]] Aleksanteri I oli Makedonian kuningas 495–450 eaa. Hän oli Amyntas I:n poika.
Herodotoksen mukaan Aleksanteri oli vihamielinen Persiaa kohtaan ja antoi teloittaa Dareios I:n lähettiläät. Aleksanterin oli kuitenkin alistuttava Kserkses I:n hyökätessä Kreikkaan. Vaikka Aleksanteri tekikin yhteistyötä persialaisten kanssa persialaissotien aikana, hän avusti kuitenkin kreikkalaisia. Hän antoi muun muassa tietoja kreikkalaisille persialaisen Mardonioksen aikeista ennen Plataiain taistelua vuonna 479 eaa.
Vaikka kreikkalaiset pitivät Aleksanteria aluksi barbaarina, sai hän luvan osallistua Olympian kisoihin, koska pystyi osoittamaan olevansa argoslaista sukua.
Émile Brugsch
thumb|200px|Émile Brugsch thumb|200px|[[Ramses II Émile Brugschin kuvaamana.]]
Émile Charles Adalbert Brugsch tai Emil Karl Albert Brugsch (24. helmikuuta 1842, Berliini – 14. tammikuuta 1930, Nizza) oli saksalainen egyptologi. Egyptin valtio palkitsi Brugschin tämän ansioista egyptologian ja Kairon egyptiläisen museon hyväksi beyn ja paššan arvonimillä.
Kairon egyptiläisen museon konservaattorina
Émilellä oli vanhempi veli, Heinrich Karl Brugsch, jonka jalanjälkiä hän seurasi liittyessään apulaiseksi tämän kaivauksille Egyptissä 1870. Myöhemmin Émile Brugsch työskenteli Marietten ja Masperon alaisuudessa ensin Bulaqin museon, sittemmin sen seuraajan Kairon uuden Egyptiläisen museon konservaattorina yli neljäkymmentä vuotta jääden eläkkeelle 72-vuotiaana 1. tammikuuta 1914.
Deir el Bahrin hautalöytö
Émile Brugschin uran huippuhetki osui vuoteen 1881, jolloin hän Egyptin muinaismuistojen viraston edustajana pelasti yli neljäkymmentä uuden valtakunnan aikaista kuninkaallista muumiota Deir el Bahrin läheltä Luxorista löytyneestä kätköstä (hauta DB320), jonne hänet vei paikallinen haudanryöstäjä Mohammed Abd el Rassul. Löydettyjen kuningasvainajien joukossa oli Ramses II:n muumio. Brugsch harrasti valokuvausta, ja Gaston Masperon hautalöydöstä 1881 julkaisemassa kirjassa La Trouvaille de Deir-el- Bahari olevat muumiokuvat ovat hänen käsialaansa.
Anna Diop
Mame-Anna Diop (s. 6. helmikuuta 1988 Dakar, Senegal) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Vuodesta 2018 lähtien hän on esittänyt Kory Andersia DC Universe/HBO Max -sarjassa Titans. Diop oli mukana CW:n sarjassa Sanansaattajat (2015) ja Fox-trillerissa 24: Legacy (2017). Hän esiintyi elokuvissa Us (2019) ja Nanny (2022).
Nuoruus
Diop muutti Senegalista Yhdysvaltoihin kuusivuotiaana vanhempiensa mukana. 16-vuotiaana hän muutti New Yorkiin mallin ja näyttelijän töiden perässä.
Ura
Diop esiintyi Niken ja Verizonin mainoksissa, ennen roolia komediasarjassa Lapsuuteni luuserina. Hänen ensimmäinen suurempi elokuvaroolinsa oli vuonna 2013 julkaistussa jännityselokuvassa The Moment. Diop on myös esiintynyt televisiosarjoissa kuten Sanansaattajat, Quantico, Greenleaf ja 24: Legacy.
Diop valittiin esittämään Tähtituli-hahmoa DC Comicsin vuonna 2018 julkaistussa Titans-sarjassa.
Jyväskylän tyttölyseo
thumb|Voionmaan lukio syyskuussa 2011. Jyväskylän tyttölyseo oli vuosina 1864–1973 toiminut oppikoulu. Se oli Suomen ensimmäinen suomenkielinen tyttökoulu. Peruskoulujärjestelmään siirtymisen jälkeen koulun perinteitä jatkoivat Voionmaan yläaste ja Voionmaan lukio. Lokakuussa 2014 koulu juhli 150-vuotisjuhliaan.
Koulu aloitti 1. syyskuuta 1864 yksityiskouluna nimellä Yksityisten Tyttökoulu Jyväskylässä, ja sen perustajat olivat Jyväskylän seminaarin ja Jyväskylän Lyseon lehtoreita. Koulun talous oli kuitenkin tiukalla, ja se pyrittiin saamaan valtion kouluksi. Tavoite toteutui kuitenkin vasta vuonna 1886, jolloin myös koulun nimi vaihtui. Vuodet 1886–1952 koulu toimi nimellä Jyväskylän Tyttökoulu.
Koulu tarjosi pitkään vain keskikouluopetusta. Vuodesta 1920 alkaen keskikoulua käytiin kuusi vuotta, koska tyttöjen keskikouluopetus sisälsi normaalia enemmän käytännön aineita. Lukion suorittaminen oli mahdollista vuodesta 1911 alkaen yksityiskoulussa nimeltä Jyväskylän Suomalaiset Jatkoluokat. Koulut yhdistettiin vuonna 1952, ja nimeksi otettiin Jyväskylän tyttölyseo. Yhteiseen koulutaloon Voionmaankatu 17:ään koulu muutti vuonna 1958. Siihen asti tyttökoulu toimi osoitteessa Vapaudenkatu 35.
Kirjailija Robert Kiljanderin näytelmän Sanny Kortmanin koulu (1902) esikuvana pidetään Jyväskylän tyttökoulua. Edvin Laineen elokuva Skandaali tyttökoulussa (1960) on tehty tästä näytelmästä voimakkaasti dramatisoiden.
Sotien aikaan Jyväskylän tyttökoulun tiloissa Vapaudenkatu 35:ssä toimi 30. Sotasairaala, jatkosodan aikana sen tiloissa oli 120 sisätautisairaansijaa.
Voionmaan yläaste lakkautettiin vuonna 2007. Vuoden 2015 alusta Jyväskylän lukioita yhdistettiin niin, että Voionmaan lukiosta tuli Cygnaeus-lukion kanssa osa Schildtin lukiota, jolla on kuitenkin alkuvaiheessa toimintaa kahdessa toimipisteessä.
Uhma
Uhma (Defiance) on Edward Zwickin ohjaama tosipohjainen sotaelokuva neljän Bielskin veljeksen taistelusta natseja vastaan Saksan miehittämässä osassa Itä-Puolaa (nykyistä Valko-Venäjää). Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2008.
Juoni
Elokuva alkaa elokuussa 1941 natsi-Saksan Einsatzgruppen-joukkojen murhatessa juutalaisia Itä-Euroopassa. Puolan juutalaiset Bielskin veljekset Tuvia (Daniel Craig), Zus (Liev Schreiber), Asael (Jamie Bell) ja Aron (George MacKay) ovat välttäneet saksalaiset sotilaat ja ghettoihin joutumisen. Heidän vanhempansa kuolivat natsien kanssa yhteistyötä tehneen poliisin käsissä ja nyt veljeksen vannovat kostoa. He vetäytyvät metsäalueelle Valko-Venäjän luoteisosassa. Alueella on myös muita natseja paenneita juutalaisia ja Bielskin veljeksistä tulee heidän johtohahmojaan. Pakolaismäärän kasvaessa veljekset joutuvat jatkuvasti siirtämään leiriään välttääkseen saksalaisia.
Tuvia murhaa lopulta valkovenäläisen poliisin (Sigitas Rackys), joka oli vastuussa hänen vanhempiensa kuolemasta. Samalla hän tappaa kaksi tämän poikaa (Vaidas Kublinskas ja Valentin Novopolskij). Myöhemmin veljekset johtavat pienimuotoisia hyökkäyksiä saksalaissotilaita vastaan. Tuvia ja Zus kiistelevät laajemmasta strategiasta. Zus pitää Tuvian toimintatapaa liian pehmeänä ja lähtee veljesten joukosta liittyäekseen neuvostopartisaaneihin. Tuvia taas kamppailee leirissään leviävien tautien, nälänhädän ja keskenäisen tappelemisen kanssa. Zusin neuvostopartisaanien ryhmä liittoutuu lopulta Zusin juutalaisten kanssa. Neuvostopartisaanit suojelevat leiriä tarvikkeita vastaan.
Seuranneen ankaran talven jälkeen veljekset kuulevat saksalaisten saaneen vihiä leiristä ja heidän suunnittelevan suurta hyökkäystä. Neuvostopartisaanit luopuvat avustaan ja juutalaiset pakenevat Saksan ilmavoimien juuri aloittaessa ilmaiskut. Asael johtaa pientä ryhmää puolustajia viivyttääkseen saksalaisia. Juuri kun tilanne vaikuttaa toivottomalta, Zus johtaa ryhmän taistelijoitaan hyökkäykseen saksalaisten selustaan neuvostopartisaanien auttaessa leirin juutalaisia. Selviytyneet pakenevat metsiin. Elokuva loppuu valokuviin oikeista Bielskin veljeksistä ja heidän kohtalostaan. Asael kuoli puna-armeijaan värväytyneenä ja loput kolme muuttivat lopulta Yhdysvaltoihin.
Tuotanto
Elokuvien käsikirjoittaja Clayton Frohman luki yhden Bielskin veljeksen Alexander Zeisal “Zus” Bielskin (1912–1995) kuolinilmoituksen The New York Times-lehdestä ja ehdotti lapsuudenystävälleen ohjaaja Edward Zwickille elokuvan tekemistä veljeksistä. Historioitsija Nechama Tec oli sattumalta julkaissut kattavan teoksen Defiance: The Bielski Partisans vuonna 1993. Zwick osti kirjan elokuvaoikeudet, minkä jälkeen hän laati yhdessä Frohmanin kanssa elokuvaversion. Elokuvayhtiöt eivät olleet aluksi kovin kiinnostuneita hankkeesta, mutta kun elokuvaa tähdittämään saatiin toukokuussa 2006 Daniel Craig kanadalaiselta Don Starrin omistamalta Grosvenor Park Productionsilta saatiin 32 miljoonan dollarin budjetti. Zwickin omistama Bedford Falls Productions myi elokuvan levitysoikeudet Yhdysvalloissa ja Kanadassa Paramount Vantagelle.
Elokuva oli alun perin tarkoitus kuvata Kanadassa, mutta kustannusten takia kuvaukset päätettiin siirtää halvempaan maahan. Ensin harkittiin Romaniaa, mutta oikeanlaisen kuvausympäristön löytäminen oli hankalaa. Elokuvantekijät tarvitsivat metsämaiseman ja logistiikan kannalta sen oli oltava jonkin suuren kaupungin lähettyvillä. Lopulta vaatimuksia vastaava paikka löytyi läheltä Vilnaa Liettuassa. Paikka ei ollut kovin kaukana Bielskin veljesten oikeasta toimintaympäristöstä Valko-Venäjällä. Kuvaukset alkoivat elokuussa 2007 ja päättyivät joulukuun alussa. Kuvaukset lopetettiin nopeasti, jotta Daniel Graig pääsisi kuvaamaan seuraavaa elokuvaansa 007 Quantum of Solace.
Vastaanotto
Laajan levityksen Eensimmäisen 17-viikon aikana 16. tammikuuta–30. huhtikuuta 2008 elokuva tuotti 28,6 miljoonaa dollaria kotimaassa ja 22,5 miljoonaa ulkomailla. Elokuvan koko tuotto oli lopulta 51,5 miljoonaa. Budjetti ja esimerkiksi mainoskulut huomioon ottaen elokuva tuotti ehkä noin 5 miljoonaa dollaria. Tuottoa ei voida pitää erityisen hyvänä.
Elokuvakriitikoiden arviot vaihtelivat. Turun Sanomien Tapani Maskulan mielestä Uhman näkökulma on mielenkiintoinen: juutalaisvainojen uhrit esitetään elokuvissa useimmiten passiivisina ja alistuneina marttyyreina, mutta tällä kertaa tarkastellaan sotilaallista juutalaisyhteisöä, joka saksalaisten saartamana asettuu neuvostopartisaanien kera aseelliseen vastarintaan. Maskulan mielestä Zwick kuitenkin latistaa mielenkiintoisen asetelman ”hampaattomaksi tusinaseikkailuksi”, kuten hän teki myös Yhdysvaltojen sisällissodasta kertovassa elokuvassa Glory (1989): ”Vanhakantaisena taivasteluna Uhma on pönäkkä toimintafilmi luonnon armoilla kyyhöttävistä selviytyjistä. Puisevat roolihahmot, jahkaileva käsikirjoitus ja tarinan laimeat lataukset rasittavat muutenkin pitkäveteistä korpivaellusta.”
Valkovenäjällä elokuvaa kritisoitiin esimerkiksi valkovenäjän kielen puutteesta. Neuvostopartisaaneissa toimineiden veteraanien mukaan elokuvassa on useita historiallisia virheitä. Puolassa kritisoitiin Bielskin partisaanien puolalaiseen väestönosaan kohdistuneiden julmuuksien kuvailun puutetta. Elokuvan eräässä kohtauksessa puhutaan leviävästä pilkkukuumeesta ja mainitaan siihen tarvittavan ampisiliinia, jota todellisuudessa ei tullut käyttöön kuin vasta 17 vuotta tapahtumien jälkeen.
Alcântara (kaupunki)
Alcântara on kaupunki Brasilian Maranhãon osavaltiossa. Kaupungin asukasluku on 21 852 (2010). Se sijaitsee 30 km:n päässä osavaltion pääkaupungista São Luísista.
Alcântarassa sijaitsee Brasilian avaruusjärjestön satelliittien laukaisukeskus Alcântaran avaruuskeskus eli Centro de Lançamento de Alcântara (CLA). Paikka on vain 02°24'32" etelään päiväntasaajasta ja on siksi ideaalinen satelliittien laukaisuun.
Aiheesta muualla
-2.40889°N, -44.415°W
Elizabeth Blackwell
Elizabeth Blackwell (3. helmikuuta 1821 Bristol – 31. toukokuuta 1910 Hastings) oli englantilainen lääkäri. Hänet tunnetaan ensimmäisenä naisena, joka on valmistunut lääketieteellisestä koulusta Yhdysvalloissa. Blackwell valmistui lääkäriksi New Yorkissa tammikuussa 1849.
Naoya Kikuchi
Jalkapallomaajoukkue
Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2010.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1954
Pesäpallon SM-sarja 1954 oli tasaisempi kuin SM-sarja koskaan. Seitsemän parasta joukkuetta oli kahden pisteen sisällä ja juoksusuhteita laskettiin tarkasti mitalistien selvittämiseksi. Hamina voitti kuitenkin mestaruuden pisteen erolla seuraavaan ryhmään. Myllykoskella oli ehkäpä parhaat mahdollisuudet mestaruuteen kaksi ottelua ennen sarjan päätöstä, mutta se hävisi viimeisissä otteluissaan Tampereen Pyrinnölle ja Jyväskylän Veikoille ja jäi tiukassa kilpailussa mitalisijojen ulkopuolelle vaikka oli kauden mittaan voittanut kaikki mitalijoukkueet. Tämän lähemmäksi mitalia ei MyKV sittemmin koskaan ole päässytkään. Myös Kouvolan kohtaloksi koituivat Veikot, näiden käytyä viimeistä edellisellä kierroksella vierasvoiton Kouvolasta. Ottelu oli Kouvolan viimeinen, sillä viimeiselle kierrokselle sille oli sattunut huilivuoro. Haminan mestaruus varmistui, kun joukkue haki niukasti pisteet Katajanokan Haukoilta. Amerikkalainen tv-yhtiö CBS esitteli kanavallaan suomalaista pesäpalloa viiden vuoden tauon jälkeen.
Sarjataulukko
Loimaa, Haukat ja Muhos putosivat.
Haminan mestarijoukkue: Heikki Hattari, Antero Niemelä, Niilo Janhunen, Raimo Jaakkola, Matti Tilli, Rauno Paavola, Jorma Jokinen, Antero Martomaa, Eero Vuorio, kesken kauden loukkaantunut Toivo Niemelä sekä varamies Teuvo Koskiaho.
Lyöjätilasto
(kunnarista 2 pistettä)
Kirin Reino Salonen ilmoitettiin ensin vieneen lyöjäkuninkuuden. Jälkikäteen kuitenkin todettiin Salosen Muhos-ottelussa lyömä kunnari harhaheitolla saaduksi ja näin kaksi pistettä poistettiin pois hänen sarakkeestaan.
Naisten SM
Naisten Suomen mestaruus ratkaistiin liittojen mestareiden välisessä (PPL-TUL) finaalissa:
Somiitti
thumb|Somiittien sijainti hiiren alkiossa. Vain hännänpuoleiset somiitit merkittyjä. Somiitti, eli alkujaoke on solurykelmä, joka syntyy selkäjänteen vieressä olevien kudosjuosteiden kuroutuessa alkion keskiosassa, hermostoputken molemmin puolin. Somiittien lukumäärä vaihtelee eläinlajeittain (esimerkiksi 50 kpl kanoilla, 65 kpl hiirillä ja jopa 500 joillain käärmelajeilla). Somiiteista kehittyvät solut muodostavat selkärangan ja kylkiluut, selän verinahan ja lihakset, sekä kehon seinämän ja raajojen lihakset.
Somiittien synty
Somiittien synty, eli somitogeneesi, alkaa alkion rungon etuosasta. Somiittimuodostus alkaa ihmisellä kun alkio on noin 20 päivän ikäinen, alkion neurulaation aikana. Somitogeneesin tärkeät komponentit ovat periodisuus, katkosten (eli erillisten somiittien) muodostus, epitelisaatio, spesifikaatio sekä erilaistuminen. Paraksiaalisen mesodermin solut järjestäytyvät kiehkuroiksi joita kutsutaan somitomeereiksi. Somitomeerit kiinnittyvät toisiinsa epiteelikudoksen avulla ja erkanevat toisistaan muodostaakseen yksittäisiä somiitteja. Somiitit muodostavat näin ulokkeita tasaisin välein paraksiaalisen mesodermin rostraalisesta päästä lähtien. Koska somiittien muodostuminen on periodista, ja ne muodostuvat pareittain rangan molemmin puolin, voidaan somiittien lukumäärän avulla helposti määrittää alkion kehitysaste.
Somiittien kehitystä ohjaa hairy-geeni ja somiitit syntyvätkin sen määräämillä alueilla. Geeni ilmentyy syklisesti presomaattisessa mesodermissa. Uuden somiitin muodostuminen kestää esimerkiksi kanalla noin 90 minuuttia, minkä jälkeen sykli alkaa alusta. Notch- signaalijärjestelmä säätelee muun muassa kyseisen hairy-geenin ilmentymistä. Koska geenien transkriptio tapahtuu syklisesti, ne toimivat eräänlaisena segmentaatiokellona alkionkehityksessä.
Määräytyminen
Täysin kehittynyt somiitti on määräytynyt, toisin sanoen se kykenee vain muodostamaan tiettyä kudosta. Pitkittäissuunnassa somiitit määräytyvät ekspressoimiensa Hox-geenien perusteella, joten somiitin sijainti määrää mitä rakenteita se alkaa muodostaa. Rintarangan alueen somiitit alkavat muodostaa kylkiluita, vaikka ne siirrettäisiin kaularankaan, joten itse kudostyypin lisäksi myös kudosten muoto määräytyy jo aikaisessa vaiheessa alkionkehitystä.
René Crevel
pienoiskuva|René Crevel vuonna 1929. René Crevel (10. elokuuta 1900 – 18. kesäkuuta 1935) oli ranskalainen surrealistinen kirjailija ja runoilija.
Somiitti
Määräytyminen
Ventromediaaliset somiitit jakaantuvat mitoottisesti ja tuottavat näin uusia soluja, joista muodostuu sklerotomi. Nämä muodostavat lopulta kondrosyyttejä (rustosoluja) joista muodostuu selkäranka ja kylkiluut. Kauimpana hermostopienasta olevista somiiteista muodostuu myoblasteja, joista kehittyvät selän pinnalliset lihakset. Vastaavasti hermostopienaa lähimpänä olevista somiiteista kehittyy saman prosessin kautta ensin myoblasteja, jotka muodostavat kaksoiskerroksen, eli dermamyotomin. Kaksoiskerroksen alempi kerros on myotomi, josta kehittyvät selän syvät lihakset. Ns. syndotomista muodostuu jänteitä, ja lisäksi osista somiittia kehittyy dorsaalisen aortan sekä nikamavälisuonten endoteelisoluja.
René Crevel
Elämä
Crevel suoritti lukion arvostetun Lycée Janson de Saullyn klassisella linjalla. Ylioppilaaksitulonsa jälkeen hän kirjoittautui Sorbonnen lakitieteen sekä filosofian tiedekuntiin. Seuraavana vuonna hänen vuotta vanhempi veljensä Georges kuoli keuhkotautiin.
Crevel astui lokakuussa 1920 suorittamaan asepalvelustaan mutta joutui suorittamaan asepalvelustaan vain aamuisin ja iltapäivät ja illat oli varattu yliopisto-opiskelulle. Suorittaessaan palvelua Latour-Maubourgin kasarmilla Crevel ystävystyi läheisesti Marcel Arlandin, Henri Cliquennois'n, François Baronin, Georges Limbourin, Max Morisen ja Roger Vitracin kanssa. Tämä nuorten miesten ryhmä oli kiinnostunut eurooppalaisen kirjallisuuden ympärillä liikkuvista avantgardisista liikkeistä, kuten futurismista ja dadaismista. Ryhmä julkaisi 1921 lehtensä Aventuren ensimmäisen numeron.
Kirjailija
Crevel tutustui 1921 surrealistisen suuntauksen keskeiseen hahmoon André Bretoniin ja liittyi heidän joukkoonsa. Hänet kuitenkin suljettiin ryhmän ulkopuolella vuonna 1925. Kirjallisuudessaan hän käsitteli itselleen läheisiä teemoja, kuten isänsä itsemurhaa ja siihen liittyvää äitinsä häpäisevästä käyttäytymistä johtuvaa vihaa tätä kohtaan. Usein todetaan juuri Crevelin varhaisten teosten Mon Corps et moi (1925) ja La Mort Difficile (1926) edustavan uskollisesti ajan nuorison tuntemaa mal du siècle –tunnetta.
René Crevel loi seuraavissa romaaneissaan Babylone ja Etes-vous fous? käsitteellisyyden, jota voidaan nimittää experimentaliaksi. Näin hän siis onnistui todella yhdistämään romaanin ja surrealismin. Toisaalta hänen työnsä sai vaikutuksia niistä pitkistä ja yksinäisistä viikoista ja kuukausista, joina hänen tuberkuloosiaan yritettiin hoitaa.
Kun Crevel oli 16. kesäkuuta 1935 saanut tietää sairastavansa munuaistuberkuloosia, seuraavana yönä eli 17. ja 18. kesäkuuta välisenä yönä hän teki kotonaan itsemurhan kaasun avulla.
M/S Jupiter
M/S Jupiter (ent. Wellamo) oli vuonna 1975 Ranskassa Dubigeon-Normandien telakalla valmistunut autolautta, joka tilattiin Silja Linen osakasvarustamolle Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiölle. Alus asetettiin Helsinki–Tukholma-reitille yhdessä lähes samaan aikaan valmistuneen Rederi AB Svean M/S Svea Coronan kanssa. Wellamo palveli tällä reitillä aina vuoteen 1981, jolloin Finlandia korvasi sen. Alus kastettiin Jupiteriksi 1. joulukuuta 1998. Jupiter upposi Damrey-myrskyssä marraskuun alussa 2017 Quy Nhơnin vesillä.
Allosauroidea
pienoiskuva|Allosauroidea: sukupuu Allosauroidea on sukupuuttoon kuollut teropodeihin kuuluva dinosaurusryhmä. Se sisältää muun muassa heimot Allosauridae ja Carcharodontosauridae.
Vihtori Rämä
Jalmari Nummiluikki, ennen Vihtori Rämä ja Masi Vihtori Eskolin (s. 1974) on suomalainen teatteriohjaaja ja esitystaiteilija.
Rämä on opettanut nykyteatteria Teatterikorkeakoulussa ja työskennellyt esimerkiksi Kotkan, Hämeenlinnan ja Kemin kaupunginteattereissa sekä Rovaniemen kaupunginteatterin johtajana yhdessä Atro Kahiluodon kanssa. Vuosina 2013–2015 hän työskenteli Joensuun kaupunginteatterin johtajana.
Rämä valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2008 ja hänellä oli Artventures-kolumnipalsta Todellisuuden tutkimuskeskuksen tuottamassa ja julkaisemassa Esitys-lehdessä
Vihtori Rämä oli mukana perustamassa Esitystaiteen seuraa.
Joensuun kaupunginteatterin johtajana
Rämä valittiin joulukuussa 2012 Joensuun kaupunginteatterin johtajaksi. Rämän kausi näkyi teatterin sisältövalinnoissa vasta vuonna 2014. Vuoden 2013 kevään ja syksyn esitykset sovittiin jo edellisen johtajan Tero Heinämäen kaudella. Rämän johtajasopimus päätettiin huhtikuussa 2015.
Muurutvirta
Muurutvirta eli Muuruekoski on perattu virta Kuopion Juankoskella Akonveden ja Muuruveden välissä. Se sijaitsee Vuoksen päävesistössä.
Virta sijaitsee hiukan itään Muuruveden kirkolta. Kuten muutkin Kuopion-Karjalankosken väylän matalat virrat ja pikkusalmet, Muurutvirtakin on ruopattu ja siitä tehtiin laivakulkukelpoinen vuosina 1896-1900. Väylän syvyys oli silloin Muurutvirrassa matalan veden aikaan 2,08 metriä ja pohjan leveys 12 metriä.
Kuoleman planeetta
Kuoleman planeetta on Harry Harrisonin tieteisromaani, jonka on suomentanut Hannu Tervaharju ja julkaissut John Books Oy vuonna 1980. Kirja kertoo Jason dinAltin matkasta Pyrrus-planeetalle. Jason lähtee Pyrrukselle, koska häntä kiinnostavat sen eläimet ja luonto, jotka ovat äärettömän vihamielisiä ihmiselämää kohtaan. Jason saa selville, että planeetan eliöt eivät aina ole olleet ihmisiä kohtaan yhtä vihamielisiä kuin nykyisin. Jason ryhtyy selvittämään, mikä planeetalla on aiheuttanut nykyisen tilan. Ratkaistessaan arvoitusta Jason kohtaa suurta vastarintaa paikallisten asukkaiden asenteissa ja ennakkoluuloissa. Siksi hänen täytyy selvitellä myös planeetan sosiaalisia ongelmia.
Kirja oli Hugo-palkintoehdokkaana vuonna 1981.
Alkuasetelma
Jason dinAlt on menestyvä ammattiuhkapeluri, joka kieretelee ympäriinsä keräten suuria pelivoittoja. Jasonin menestyksen salaisuus on PSI-voimat, joilla hän pystyy voittamaan uhkapelejä. Jason tapaa Kerk Pyrruksen. Kerk on peräisin Pyrrus-planeetalta, joka on olosuhteiltaan äärimmäisen vihamielinen ihmiselämälle. Kerk tarvitsee kiireellisesti rahaa puolustaakseen ihmisiä planeettansa vaarallisia eläimiä vastaan. Rahan tarpeessa hän tarjoutuu rahoittamaan Jasonin pelaamista. Jason kiinnostuu planeetan ääriolosuhteista ja haluaa lähteä Kerkin mukaan. Heidän kulkunsa vie lopulta Pyrrukselle, missä Jason alkaa selvittää planeetan arvoituksia ja ongelmia.
Mika Tervala
Mika Tervala (s. 5. tammikuuta 1968) on suomalainen pyöräsuunnistaja ja moninkertainen maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa Rastivarsoja.
Pyöräsuunnistuksen ensimmäisissä maailmanmestaruuskisoissa Tervala voitti sprintissä kultaa ja viestissä pronssia. Kaiken kaikkiaan Tervala on voittanut maailmanmestaruuskisoista kuusi kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia. Lisäksi hän on voittanut neljä EM-kultaa ja yhden hopean.
Tervala on toiminut keväästä 2008 pyöräsuunnistusmaajoukkueen kakkosvalmentajana.
Kalki Koechlin
Kalki Koechlin (s. 10. tammikuuta 1984 Puducherry, Intia) on ranskalainen näyttelijä, joka asuu ja työskentelee Intiassa. Hän teki ensiesiintymisensä hindinkielisessä elokuvateollisuudessa Anurag Kashyapin ylistetyssä elokuvassa Dev.D (2009) ja voitti parhaan naissivuosan Filmfare Awards -palkinnon. Myöhemmin hän on tullut tunnetuksi muun muassa elokuvista Zindagi Na Milegi Dobara (2011), Yeh Jawaani Hai Deewani (2013) ja A Death in the Gunj (2016).
Yksityiselämä
Koechlin syntyi Intiassa ranskalaisille vanhemmille. Hän on kaukaista sukua Eiffel-tornin suunnittelussa mukana olleelle Maurice Koechlinille. Hänellä on Ranskan passi Intian passin sijasta, koska sillä on helpompi matkustaa.
Koechlin meni naimisiin elokuvantekijä Anurag Kashyapin kanssa 30. huhtikuuta 2011. Vuodesta 2013 asumuserossa ollut pari haki avioeroa vuonna 2015. Syyskuussa 2019 Koechlin vahvisti odottavansa lasta israelilaisen muusikkopoikaystävänsä Guy Hershbergin kanssa. Heille syntyi tytär helmikuussa 2020.
Hilakaktukset
Hilakaktukset (Pelecyphora) on meksikolainen kaktuskasvisuku. Tieteellinen nimi perustuu kreikankielisiin sanoihin, jotka tarkoittavat kirveen kantajaa, mikä viittaa varren kyhmyjen muotoon.
Tuntomerkit
Hilakaktusten pallomainen tai hieman päältä litistynyt ja vihertävä tai kellanvihertävä varsi nousee tuskin maanpinnan yläpuolelle, se on 1-4 cm korkea. Joskus ne ovat monivartisia. Niiden juuret ovat sukkulamaiset. Varren kyhmyt ovat järjestyneet kierteisesti ja niissä on dimorfiset areolit. Se osa, jossa piikit ovat, on kyhmyn uloimmassa osassa, ja se osa, johon kukat kehittyvät on tyviosassa. Piikkejä on 7-60 ja ne muodostavat enemmän tai vähemmän kampamaisen kuvion. Kasvit kukkivat päivällä, ja kukat ovat kellomaisia tai suppilomaisia, magentanpunaisia, leveydeltään 13-30 mm. Kukkapohjus on paljas, vailla karvoja tai muitakaan ulokkeita. Hedelmä on pallomainen, vihertävän ruskea, kypsänä kuiva, avautumaton ja pinnaltaan paljas. Se sisältää munuaismaisia, punertavan ruskeita siemeniä, joiden kuoressa on verkkomainen kuviointi.
Levinneisyys
Hilakaktukset ovat kotoisin Meksikon Nuevo León, Tamaulipas ja San Luis Potosí -nimisten osavaltioiden alueelta.
Lajit
Hilakaktusten suvussa on kaksi lajia: Pelecyphora aselliformis ja Pelecyphora strobiliformis.
Proconsul
Proconsul on kädellissuku, johon kuuluu Afrikassa mioseenikauden alkupuolella 18–15 miljoonaa vuotta sitten eläneitä lajeja. Proconsul-sukuun sijoitetut lajit elivät puissa ja olivat nelijalkaisia, pieniaivoisia ja hännättömiä. Sukua pidetään varhaisimpana tunnettuna ihmisapinasukuna tai ainakin ihmisapinoille hyvin läheisenä, koska niillä oli joitain ihmisapinamaisia piirteitä, kuten esimerkiksi hännättömyys, peukalon ja lantion liikerata.
Proconsulin aivot ovat pienemmät kuin nykyisten ihmisapinoiden aivot, mutta suuremmat kuin esimerkiksi marakattien. Niiden etu- ja takaraajat ovat suunnilleen yhtä pitkät, joten ne ovat todennäköisesti liikkuneet neljällä jalalla.
Kultapöllö
Kultapöllö (Pulsatrix perspicillata) on suuri pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa seuraavissa maissa: Argentiinassa, Belizessa, Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, El Salvadorissa, Ranskan Guyanassa, Guatemalassa, Guyanassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa, Panamassa, Paraguayssa, Perussa, Surinamessa, Trinidad ja Tobagossa ja Venezuelassa.
Kuvaus
Kultapöllön pituus on 46 cm ja paino 850 grammaa. Se on selvästi ruskea päältä, päästä ja ylärinnasta, naamassa on valkeita merkkejä ja alapuoli on vaaleanruskea. Silmät ovat keltaiset ja nokka vaalea. Nuori lintu erottuu selvemmin kuin aikuinen, sillä se on täysin valkoinen lukuun ottamatta suklaanruskeaa naamakiehkuraa.
Käyttäytyminen
Kultapöllö on yölintu ja elää vanhoissa metsissä. Se pesii vuoraamattomassa puunkolossa, johon se munii kaksi valkoista munaa. Se saalistaa nisäkkäitä, jopa sitä itseään suurempia kolmivarvaslaiskiaisia, suuria hyönteisiä ja lintuja, esimerkiksi pieniä pöllöjä. Sen ääntely on matalaa huhuilua ”BUU buu buu buu buu”, joka vaimenee ja nopeutuu.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat ja kosteat alavat metsät, suot, kuivat ja kosteat savannit, joet ja purot sekä viljelmät.
Alalajit
Sillä on kuusi alalajia:
Ounasvaaran mäkikeskus
Ounasvaaran mäkikeskus on kuuden muovitetun hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Ounasvaaralla Rovaniemellä. thumb|275px|Ounasvaaran mäkikeskus sijaitsee aivan Rovaniemen keskustan kyljessä [[Kemijoki|Kemijoen rannalla.]]
Historia
Vuonna 1947 Ounasvaaralle rakennettiin puinen K50-hyppyrimäki. Se koki kaksi tulipaloa, vuonna 1956 paloi alastulorinne ja juhannusyönä vuonna 1976 vauhtimäki. Vuonna 1983 se uudelleenrakennettiin K64-hyppyrimäeksi, jolloin se sai myös alastulorinteen muovituksen.
Ounasvaaran etelärinteelle rakennettiin 1950-luvulla K35-, K25-, K15- ja K6-hyppyrimäet, jotka purettiin uuden tien rakentamisen takia vuonna 1987. Syksyllä 1987 rakennettiin nykyiselle paikalleen uudet K25-, K15- ja K6-hyppyrimäet ja hieman myöhemmin rakennettiin myös K36-hyppyrimäki. K36- ja K28-hyppyrimäkien alastulorinteen profiilia muokattiin syksyllä 2019 tapahtuneessa remontissa.
Vuonna 1961 aloitettiin betonisen hyppyrimäen rakennustyöt ja se avattiin vuonna 1962. Vuoden 1976 remontissa sen profiilia muutettiin, suurimpana muutoksena keulan pituutta lyhennettiin metrillä. Toisessa remontissa 1990-luvun loppupuolella sitä modernisoitiin muun muassa asentamalla posliininen vauhtimäenlatu-ura ja alastulorinteen muovitus. Vuoden 2014 remontissa asennettiin vauhtimäkeen keinotekoisesti jäädytettävä latu-ura.
Mäkihyppykilpailut voitti Talviuniversiadeissa 1970 neuvostoliittolainen Gari Napalkov, nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2005 Joonas Ikonen ja joukkuemäen nuorten MM-kilpailun voitti Slovenia joukkueella Mitja Mežnar, Matevž Sparovec, Jurij Tepeš ja Nejc Frank.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 103,5 metriä on hypännyt Taku Takeuchi.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 98,5 metriä on hypännyt Ulrike Gräßler.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 103,0 metriä on hypännyt Ilkka Herola.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 93,0 metriä on hypännyt Jenny Rautionaho.
Ounasvaaran keskari
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 64 metrissä, alastulorinteessä on muovitus.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 45,5 metriä on hypännyt Julia Kykkänen.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 64,5 metriä on hypännyt Emilia Vidgren.
Stephen Edward Smith
Stephen Edward Smith (24. syyskuuta 1927 – 19. elokuuta 1990) oli Jean Ann Kennedyn puoliso, joka oli presidentti John F. Kennedyn sisko ja suurlähettiläs. He avioituivat 19. toukokuuta 1956. Hän toimi presidentti Kennedyn tulevien vuoden 1964 vaalien kampanjapäällikkönä presidentin kuolemaan 1963 saakka. Smith kuului Kennedyn klaaniin.
Ounasvaaran mäkikeskus
Ounasvaaran K36
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 36 metrissä ja HS-piste sijaitsee 40 metrissä. Alastulorinteessä on muovitus.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 40,0 metriä on hypännyt Mika Kulmala.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 31,0 metriä on hypännyt Matias Maaninka.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 30,0 metriä on hypännyt Petra Torvinen.
Ounasvaaran K28
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 28 metrissä, alastulorinteessä on muovitus. Ennen vuotta 2018 K-piste sijaitsi 25 metrissä.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 28,5 metriä on hypännyt Kaimar Vagul.
Kongon demokraattisen tasavallan vaakuna
thumb|210px|Kongon demokraattisen tasavallan vaakuna.
Ounasvaaran mäkikeskus
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 28,0 metriä on hypännyt Alva Thors.
Kirjallisuuskritiikki
Kirjallisuuskritiikki eli kirjallisuusarvostelu tutkii, keskustelee, arvioi ja tulkitsee kirjallisia teoksia. Vaikka kirjallisuusarvostelu ja kirjallisuustiede ovat lähellä toisiaan, eivät kaikki kirjallisuuskriitikot ole olleet kirjallisuustieteilijöitä.
Ounasvaaran mäkikeskus
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 25,0 metriä on hypännyt Miro Maaninka.
Kirjallisuuskritiikki
Kirjallisuusarvosteluja julkaistaan sanoma- ja aikakauslehdissä, radiossa, televisiossa ja internetissä. Kirjallisuuskritiikin julkaisemiseen ovat Suomessa keskittyneet esimerkiksi lehdet Parnasso ja Kiiltomato.
Joidenkuiden kirjallisuusarvostelijoiden mielestä kirjallisuusarvostelu on kirjallisuustieteen käytännön sovellus, koska arvostelu on aina välittömästi tekemisissä kirjallisuuden kanssa, vaikka ei teoreettisesta näkökulmasta.
Antiikin ja keskiajan arvostelutoiminta
Kirjallisuusarvostelua on esiintynyt luultavasti yhtä kauan kuin kirjallisuuttakin. Aristoteles kirjoitti neljännellä vuosisadalla eaa. Runousopin, joka on monien kirjallisuuden lajien typologia ja kuvaus ja jossa on erityistä kriittisyyttä suhteessa moniin nykyajan taideteoksiin. Runousopissa esiteltiin ensimmäistä kertaa mimesiksen ja katharsiksen käsite, jotka ovat vieläkin keskeisiä kirjallisuudentutkimuksessa. Platonin hyökkäykset runoutta vastaan jäljittelevänä, toissijaisena ja epäaitona olivat myös rakentavia.
Renessanssin kritiikki
Renessanssin kirjallisuusarvostelijat kehittelivät klassisia ideoita muodon ja sisällön ykseydestä ja kirjallisen uusklassismista, julistivat kirjallisuuden keskeistä asemaa kulttuurissa ja pitivät runoilijaa ja kirjailijaa pitkän kirjallisuuden perinteen säilyttäjinä. Renessanssin kirjallisuusarvostelu alkoi vuonna 1498, kun löydettiin uudelleen klassisia tekstejä, joista huomattavin oli Giorgio Vallan latinankielinen käännös Aristoteleen Runousopista. Aristoteleen teokset, erityisesti Runousoppi, olivat 1700-luvun lopulle asti kaikkein tärkeimpiä kirjallisuuskritiikin esikuvia. Lodovico Castelvetro oli renessanssin kriitikoista vaikutusvaltaisin, joka kirjoitti kommentteja Aristotelen Runousoppiin vuonna 1570.
Kritiikki 1800-luvulla
Brittiläinen romantiikka 1800-luvun alussa toi uusia esteettisiä ajatuksia kirjallisuudentutkimukseen, lukien mukaan ajatuksen siitä, että kirjallisuuden kohteen ei aina tarvitse olla kaunis, jalo tai täydellinen, vaan että kirjallisuus itse voisi nostaa tavallisen aiheen ylevän tasolle. Saksalainen romantiikka, joka seurasi Saksan klassismin myöhäiskehitystä, painotti pirstoutumisen estetiikkaa, joka ilmeni hämmästyttävän modernina Englannin kirjallisuuden lukijalle ja arvosti henkevyyttä enemmän kuin englanninkielinen romantiikka. 1800-luvun lopulla tuli kuuluisaksi kirjoittajia, kuten Mathew Arnold, jotka tunnettiin enemmän kriittisestä kirjoittamisestaan kuin omasta kirjallisista teoksistaan.
Uuskritiikki
Vaikka nämä esteettiset liikkeet olivat tärkeitä aikalaisilleen, nykyajan kirjallisuuskriittiset ideat juontuvat lähes kokonaan 1900-luvun alun uusista suuntauksista. Kirjallisuuden tutkimusta ja keskustelua hallitsi kritiikin koulukunta, jota kutsutaan Venäläiseksi formalismiksi ja hieman myöhemmin Uuskritiikki Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Molemmat koulukunnat painottivat tekstien lähiluentaa, nostaen sen paljon korkeammalle kuin yleistävä keskustelu ja spekulointi joko kirjailijan intentiosta (puhumattakaan kirjailijan psykologiasta tai elämäkerrasta, joista tuli lähes tabuja aiheita) tai lukijan saamasta vastakaiusta. Tämä muodon ja täsmällisen ”itsensä sanojen” painotus on pysynyt elossa, huolimatta näiden kriittisten oppien heikentymisestä.
Ekokritiikki
Ekokritiikki tutkii kirjallisuuden ja luonnon suhteita. Suunnan käynnisti kaksi vuonna 1996 julkaistua kirjaa, Cheryll Glotfeltyn ja Harold Frommin toimittama The Ecocriticism Reader ja Lawrence Buellin The Environmental Imagination. Suomessa ekokritiikin näkökulmia on tuonut esiin Toni Lahtisen ja Markku Lehtimäen toimittama Äänekäs kevät (2008).
Ounasvaaran mäkikeskus
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Kesämäkiennätyksen 22,0 metriä on hypännyt Mette Korhonen.
Ounasvaaran K15
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 15 metrissä ja HS-piste 18 metrissä.
Mäkiennätyksen 14,5 metriä on hypännyt virolainen Artti Aigro 29. maaliskuuta 2009 Hopeasompa-kilpailussa. Naisten mäkiennätyksen 15,0 metriä ovat hypänneet Sofia Mattila kaksi kertaa, Elsa Thors ja Minja Korhonen 17. maaliskuuta 2018 Hopeasompa-kilpailussa.
Kesämäkiennätyksen 14,0 metriä on hypännyt Elias Nurmela 14. elokuuta 2022 Ounasvaaran kesäkisoissa.
Ounasvaaran K6
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 6 metrissä ja HS-piste 8 metrissä.
Mäkiennätyksen 5,5 metriä ovat hypänneet Väinö Mettiäinen ja Miika Ylipulli kaksi kertaa 7. joulukuuta 2002 Isommus-Cupissa. Naisten mäkiennätyksen 6,0 metriä on hypännyt Hilla Hirvonen 17. maaliskuuta 2018 Hopeasompa-kilpailussa.
Kesämäkiennätyksen 4,0 metriä ovat hypänneet Viljami ja Aukusti Nurmela kaksi kertaa 13. ja 14. elokuuta 2022 Ounasvaaran kesäkisoissa. Naisten kesämäkiennätyksen 4,0 metriä on hypännyt Adelia Leinonen 13. elokuuta 2022 Ounasvaaran kesäkisoissa.
Erik Gadd
Henkilöhistoria
Gaddin vanhemmat olivat Viipurin hovioikeuden hovioikeudenneuvos Uno Jakob Oskar Gadd (1864–1944) ja Ida Maria Jacobson (1876–1971). Gadd oli naimisissa 1932–1946 Berit Adele Fagerströmin kanssa, liitto päättyi avioeroon. Hän meni toisen kerran naimisiin Doris Wideniuksen kanssa. Gadd toimi vuodesta 1928 Viipurin hovioikeuden kanslistina ja asessorina. Sotavuosina 1939–1944 hän oli eri kenttäoikeuksissa puheenjohtajana sekä toimi sotaylioikeuden vt. ja ylimääräisenä nuorempana sotaylituomarina ja myöhemmin ylimääräisenä vanhempana sotaylituomarina.Sotien jälkeen Gadd toimi vuodesta 1949 Juvan ja vuodesta 1958 Imatran tuomiokunnan kihlakunnantuomarina, eläkkeelle hän jäi 1972. Hänelle myönnettiin laamannin arvonimi vuonna 1973. Gadd harrasti esperantoa ja toimi muun muassa kansainvälisen lakimiesten esperantoliiton varapresidenttinä. Gaddin laatiman ohjekirjan Kihlakunnanoikeuden pöytäkirjat ansiosta oikeuspöytäkirjojen muoto ja tyyli yhdenmukaistuivat Suomessa. Kirjasta tuli hyvin suosittu opaskirja ensimmäisiä käräjiään istuville juristeille.
Launialan koulu
Launialan koulu on alakoulu (luokka-asteet 0–6), joka toimii Mikkelin Launialan kaupunginosassa. Koulu sijaitsee linnuntietä noin 2,5 kilometriä Mikkelin torilta itään.
Vuonna 2016 Launialan koulua kävi 99 oppilasta. Peruskoululaisten ohella koulussa toimii 2–5-vuotiaiden päivähoitoryhmä.
Kauluriseppä
Levinneisyys
Esiintyy kosteissa metsissä länteen Andien rinteiltä Luoteis-Ecuadorissa ja Lounais-Kolumbiassa. Vaikka se on edelleen melko yleinen paikallisesti, kanta on heikentynyt, koska sitä on pyydystetty häkkilinnuksi.
Luokittelu
Aiemmin se on luokiteltu muiden seppien heimoon Capitonidae. Kuitenkin DNA-tutkimukset ovat vahvistaneet, että tämä on huono luokittelu, sillä Uuden maailman sepät ovat läheistä sukua tukaaneille mutta Vanhan maailman sepät eivät ole. Tämän seurauksena aprikoosisepät luokitellaan erilliseen aprikoosiseppien heimoon Semnornithidae.
Muutoksentekijä-palkinto
Muutoksentekijä-palkinto oli Väinö Tannerin säätiön vuodesta 1992 myöntämä tunnustuspalkinto. Sen arvo oli 300 000 markkaa, ja se myönnettiin kulttuuria uutta luovalla tavalla edistäneelle tai erityisen lahjakkaalle nuorelle henkilölle. Vuodesta 2000 Säätiö ei ole enää myöntänyt muita kuin tunnustuspalkintoa nimeltä Tanner-palkinto.
Call of Duty: Black Ops III
Call of Duty: Black Ops III on Treyarchin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli, jonka Activision julkaisi 6. marraskuuta 2015. Peli on Call of Duty: Black Ops II:n jatko-osa.
Activision julkaisi 9. huhtikuuta pelistä teaserin nimeltään #backinblack. Virallinen traileri julkaistiin 26. huhtikuuta 2015.
Juoni
Peli sijoittuu dystopiseen tulevaisuuteen vuonna 2065, 40 vuotta Black Ops II:n tapahtumien jälkeen. Tiede ja teknologia ovat muuttaneet radikaalisti sekä planeettaa että ihmiskunnan tulevaisuutta. Sotilasteknologiassa hyödynnetään robotiikkaa ja luodaan supersotilaita. Pelissä seurataan supersotilasominaisuuksilla varustettua black ops -sotilaiden ryhmää.
Lisäosat
Ensimmäinen lisäosa on nimeltään Awakening, se on julkaistu 2. helmikuuta 2016 Xbox Onelle ja Playstation 4:lle. Lisäosaan kuuluu neljä moninpeli-karttaa ja yksi zombie-kartta. Toinen lisäosa julkaistiin 19. huhtikuuta 2016, ja se sisältää saman verran karttoja kuin ensimmäinen lisäosa.
Vihreä leski
Vihreä leski on Jaakko Pakkasvirran ohjaama elokuva vuodelta 1968. Se kertoo turhautuneen tapiolalaisen kotirouvan elämästä. Vaikka se oli ajan kohuelokuva, sen yleisömenestys oli kuitenkin vuoden 1968 näytelmäelokuvien toiseksi heikoin. Elokuvan nimi on peräisin saksan kielessä käytetystä termistä, joka viittaa päivät yksin kotona viettävään itsensä yksinäiseksi tuntevaan kotirouvaan. .
Musiikki
Elokuvan musiikin on säveltänyt ja sovittanut Otto Donner. Alussa ja lopussa kuullaan hänen säveltämäänsä ja ohjaaja Pakkasvirran sanoittamaa ”Avaruuslaulua”, jonka esittävät Kirka ja Blues Section -yhtye. Sama melodia toistuu monissa kohtauksissa myös Otto Donnerin yhtyeen instrumentaaliesityksenä.
Arviot
Kalle Kinnunen pitää elokuvan antamaa kuvaa mielenkiintoisena mutta asenteiltaan hyvin värittyneenä. Vaikka ohjaaja viljelee huumoria, hän tavoittelee myös vieraannuttavaa vaikutelmaa.
Pääte (macOS)
Pääte  on pääte-emulaattori, joka sisältyy macOS:ään. Se antaa käyttäjän kommunikoida tietokoneen kanssa komentoliittymän kautta. Päätteessä on käytössä myös välilehdet ja esimerkiksi sen fontteja ja värejä voi muokata.
More Songs About Buildings and Food
More Songs About Buildings and Food on yhdysvaltalaisen Talking Heads -yhtyeen toinen studioalbumi. Se on ilmestynyt vuonna 1978 Sire Recordsin kustantamana. Tuottajat ovat Brian Eno ja Talking Heads. Albumi menestyi melko hyvin kaupallisesti, mutta yhtyeen varsinainen läpimurto tapahtui seuraavalla albumilla Fear of Music.
Yhtyeen johtohahmo David Byrne on kertonut albumille valittujen kappaleiden taustoista Dougie Gordonin tekemässä haastattelussa, joka on julkaistu Soundi-lehdessä.
Kappaleet
Kappaleiden tekijä on David Byrne ellei toisin ole mainittu.
Kokoonpano
Talking Heads:
sekä:
Tuotantotiedot
Kansikuvan aiheena on alun perin todellisen kokoinen mosaiikkivalokuva Talking Heads -yhtyeestä. Idea on David Byrnen. Mosaiikki koostuu 529 Polaroid-kameralla otetusta lähikuvasta. Reproduktion on tehnyt Jimmy de Sana.
LP-levyn takakannessa on samantapaisella tekniikalla toteutettu satelliittikuva Yhdysvalloista. Sen alkuperäinen nimi on Portrait, U.S.A. ja se on ensimmäinen värillinen mosaiikkivalokuva Yhdysvalloista. Se koostuu 569 valokuvasta, jotka on otettu vuonna 1976 avaruudesta Landsat-satelliitilla.
Välimerensinappikaali
pienoiskuva|oikea|[[Vihannessinappikaalin (Eruca vesicaria subsp. sativa) lehtiä.]]
Välimerensinappikaali eli sinappikaali (Eruca vesicaria) on sinappikaaleihin kuuluva ristikukkaislaji, jota esiintyy Etelä-Euroopassa. Laji on salaattikasvina viljelty.
Välimerensinappikaali on yksivuotinen tavallisesti kalju ruoho. Sen lehdet ovat pariosaisia–parilehdykkäisiä, päätöliuska on suuri. Terälehdet ovat ensin vaaleankeltaisia, sitten haalistuvia, niiden suonet ovat tummanvioletteja. Pystyhköt lidut ovat lyhyiden perien päissä, litujen tyvi on pullea ja kärki litteän nokkamainen.
Shinzō Kōroki
Shinzō Kōroki (, s. 31. heinäkuuta 1986 Miyazaki, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2008-2011.
Rosella
Rosella voi viitata seuraaviin:
Lento-osasto Kuhlmey
Immolan kentälle pystytettiin muistokivi 23. heinäkuuta 1994 osaston muistoksi.
Lento-osaston vahvuus
Osastoon kuului kerralla noin 70 lentokuntoista konetta, mutta sen tarkka vahvuus vaihteli taisteluissa koettujen menetysten, täydennysten ja joukkojen siirtojen mukaan. Sen kokoonpanon sekavuus selittyy Luftwaffen konekannan uudelleenjärjestelyllä, jossa vanhentuneita Junkers Ju 87 (”Stuka”) -syöksypommittajia korvattiin hävittäjäpommittajiksi varustelluilla Focke-Wulf Fw 190 -koneilla. Tämän mukaisesti II/SG 3 oli uudelleenkoulutuksessa Jēkabpilsissa, 2./I/SG 5 Porissa, sekä III ja IV/JG 54 Illesheimissa, eivätkä ne pystyneet osallistumaan Kannaksen taisteluihin. Suomessa ollut I/SG 3 sai uudet Fw 190 -koneet heti poistuttuaan Suomesta Tarttoon. Käytännössä Immolassa vain 1.lentue, 1./SG5 osallistui Kannaksen taisteluihin. Hävittäjäsuojana toimineesta II./JG54 vain 4. ja 5.lentue (staffeln), siis 4./JG54 ja 5./JG54 osallistuivat Kannaksen taisteluihin ja jopa niistäkin osa lensi sotalentoja välillä Baltian suunnalla.
Osasto Kuhlmeyhin kuuluivat Suomessa seuraavat osastot ja koneet: Lisäksi sitä tuki kuljetuslentolaivue TGr.10, johon kuului 35 kpl Savoia Marchetti SM.81/AR -koneita ja erinäinen määrä kuljetus-, yhteys- ja tiedustelukoneita.
Dessau-Wörlitzin puutarha
pienoiskuva|Dessau-Wörlitzin puutarhan Gotisches Haus Dessau-Wörlitzin puutarha on ensimmäisiä ja suurimpia englantilaisia puutarhoja Saksassa ja koko Manner-Euroopassa. Anhalt-Dassaun vaaliruhtinas Leopold III Friedrich Franz loi puutarhan 1700-luvun loppupuoliskolla. Puutarha sijaitsee Elben putaassa.
Lento-osasto Kuhlmey
Lento-osasto Suomessa
Venäläistutkijoiden tekemät yleiset tutkimukset ilmahyökkäysten vaikutuksista eri rintamayhteenotoissa olivat antaneet syyn suhtautua Osasto Kuhlmeyn väitteisiin etenkin panssarivaunujen tuhoamisista hyvinkin kriittisesti. Nämä kriittiset tutkimukset, koottuna sekä itä- että länsirintamalta, ovat osoittaneet, että maataisteluosastojen esittämät luvut tuhotuista vihollisen panssarivaunumääristä ovat vahvasti liioiteltuja. On esitetty kriittinen arvio, että vain 2 % itärintaman panssarivaunujen tuhoutumisista aiheutui ilmahyökkäyksistä. Lentäjien väitteiden ja todellisuudessa ilmahyökkäyksissä tuhottujen panssarivaunujen määrän välillä näyttää olleen valtava kuilu. Niinpä Luftwaffe onnistui Kurskissa 1943 tuhoamaan vain 40–100 vihollispanssaria 27 000 sotalennolla ja puna-armeijan 1. panssariarmeijan tappioista vain 1,6 % johtui Luftwaffen ilmaiskuista. Osasto Kuhlmey suoritti Kannaksella vain 1/10 Luftwaffen Kurskin hyökkäyksen lentomääristä (2 690). Myös Saksan oma tiedusteluorganisaatio Fremde Heere Ost kyseenalaisti Luftwaffen lentäjien väitteitä heidän tuhoamistaan panssarivaunuista. Suurtaistelujen jaksolta kesä-heinäkuulta 1944 Fremde Heere Ost arvioi Luftwaffen tuhonneen koko itärintamalla vajaalla 600 maataistelukoneella tai syöksypommittajalla (ja yli 400 pommikoneella) vain 230 neuvostopanssaria. Ruotsalainen sotahistorioitsija Niklas Zetterling pitää tätäkin lukemaa melko varmasti liian suurena. Näin Osasto Kuhlmeyn väitteet "vähintään 200" panssarien tuhoamisesta ovat hyvin epäilyttäviä.
Dessau-Wörlitzin puutarha
Hollantilainen vaikutus säilyi Anhalt-Dessaussa useita vuosikymmeniä, kunnes anglofiili vaaliruhtinas Leopold III kutsui Friedrich Wilhelm von Erdmannsdorffin rakentamaan Wörlitzin linnan, josta tuli ensimmäinen uusklassinen rakennus Saksassa.
Lento-osasto Kuhlmey
Lento-osasto Suomessa
Osasto Kuhlmeyhin kuuluneen hävittäjäosaston (Stab./JG54, 4./JG54 ja 5./JG54) ilmavoittoväitteistä (n. 120) on osaston toimintaan perehtynyt Hannu Valtonen todennut vuonna 1997:
Dessau-Wörlitzin puutarha
Puutarhan rakennukset levittäytyvät 25 kilometrin alueelle, ja ne vaikuttivat laajalti Keski-Euroopan arkkitehtuuriin. Erdmannsdorffin aloittama Gotisches Haus oli ensimmäisiä uusgoottilaisia rakennuksia Euroopassa. Oranienbaumin kiinalainen puisto suunniteltiin William Chambersin teorioiden pohjalta. 1800-luvun alussa puistoon nousi vielä muita uusgoottilaisia rakennuksia Riesigkiin, Wörlitziin ja Vockerodeen.
Lento-osasto Kuhlmey
Lento-osasto Suomessa
Neuvostoarkistojen perusteella esimerkiksi 9.6.–30.6.1944 Leningradin Rintaman tappiot olivat: 89 hävittäjien pudottamaa, 35 ilmatorjunnan pudottamaa ja 36 kadonnutta. Itämeren Laivaston Ilmavoimien tappiot olivat 48 lentokonetta, mutta luku sisältää kesäkuun lisäksi myös heinäkuun ja Baltian alueella tapahtuneet menetykset. Suomalaisten lentäjien ja Osasto Kuhlmeyn lentäjien ilmavoittoväitteet ajalta 9.6.–30.6.1944 olivat sen sijaan 397. Hävittäjälentäjien ilmavoittoväitteet olivat varsin tyypillisesti 2–3-kertaiset todellisiin verrattuna.
Dessau-Wörlitzin puutarha
Dessau-Wörlitzin puutarha liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2000.