cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sepelkyyhky
Metsästys
Sepelkyyhkyn metsästys alkaa Suomessa 10. elokuuta ja päättyy 31. lokakuuta, mutta riistanhoitopiirin luvalla sitä voi metsästää myös 1.6.–9.8. Sen metsästyksessä voi käyttää muovista tai muusta materiaalista valmistettua houkutuslintua. Houkutuslinnut asetetaan tyypillisesti hevosenkengän muotoiseen kuvioon.
Léon Lesambo Ndamwize
Léon Lesambo Ndamwize (21. kesäkuuta 1929 – 19. marraskuuta 2017 ) oli kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. heinäkuuta 1956 ja nimitettiin Inongon hiippakunnan piispaksi 12. kesäkuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Émile André Jean-Marie Maury, jota avustivat Jan van Cauwelaert ja Martin-Léonard Bakole wa Ilunga.
Lesambo Ndamwize jäi eläkkeelle 27. heinäkuuta 2005.
The Great Escape (videopeli)
The Great Escape on Denton Designsin kehittämä ja Ocean Softwaren julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna Amstrad CPC:lle, Commodore 64:lle, DOS:lle ja ZX Spectrumille.
Pelin juoni perustuu elokuvaan Suuri pakoretki. Pelissä ohjataan sotavankia tavoitteena paeta vankileiriltä. Peli käyttää isometristä kuvakulmaa.
Obbi Oulare
Mamadou Obbi Oulare (s. 8. tammikuuta 1996) on guinealaiset sukujuuret omaava belgialainen jalkapalloilija, joka edustaa Jupiler Pro Leaguessa pelaavaa Club Bruggea. Pelipaikaltaan Oulare on hyökkääjä. Hänen isänsä, guinealainen Souleymane Oulare, oli myös jalkapalloilija.
Seurajoukkueura
Oulare edusti nuorissa muun muassa ranskalaista Lille OSC:ia, jossa hän pelasi vuodet 2006-2011. Vuonna 2013 hän siirtyi Club Bruggen nuorten joukkueeseen. Edustusjoukkueessa Jupiler Pro Leaguessa Oulare debytoi syyskuussa 2014 KRC Genkiä vastaan. Kaudella 2014-2015 Oulare debytoi myös Eurooppa-liigassa HJK:ta vastaan.
Maajoukkueura
Oulare on pelannut Belgian eri nuorten maajoukkueissa. Nykyisin hän edustaa alle 19-vuotiaita, joissa hän on pelannut vuodesta 2014. Viidessä maaottelussa on syntynyt peräti kuusi osumaa.
Burning Down the Opera
Burning Down The Opera on Edguy-yhtyeen live-albumi. Se on yhtyeen ensimmäinen. Levy äänitettiin Mandrake-kiertueen aikana Euroopassa vuonna 2003. (Levyä ei siis äänitetty ainoastaan yhdeltä keikalta.)
Veriveljien saaga
Veriveljien saaga (isl. Fóstbræðra saga) on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin islantilaissaagoihin. Veriveljien saaga sijoittuu pääosin 1000-luvun alun Länsi-Islantiin mutta myös Norjaan ja Grönlantiin. Se kertoo kahdesta veriveljestä, soturimaisesta Þorgeirrista sekä skaldi-runoilija Þormóðrista. Þorgeirr kostaa 15-vuotiaana isänsä surman ja tekee sitten lukuisia, paheksuttujakin, surmatöitä. Hän lähtee myöhemmin Islannista Norjaan, missä astuu kuningas Óláfr Haraldssonin eli pyhän Olavin palvelukseen. Myöhemmin Þorgeirrin kuitenkin surmaa Islannissa eräs grönlantilainen mies. Þormóðr taas joutuu hankaluuksiin laatimiensa runojen vuoksi. Hän esimerkiksi omistaa rakkausrunon ensin erään Katlan tyttärelle Þorbjörg Kolbrúnille ja saa siitä hyvästä lisänimen "Hiilikulmanrunoilija" (isl. Kolbrúnarskáld). Myöhemmin hän omistaa saman runon toiselle naiselle, jolloin Þorbjörg asettaa Þormóðrille yliluonnollisen silmäsäryn, joka ei helpota ennen kuin runo on muutettu takaisin alkuperäiseen muotoonsa. Myöhemmin Þorgeirrin surmasta kuultuaan Þormóðr astuu hänkin kuningas Olavin palvelukseen Norjassa ja kostaa sitten Grönlannissa veriveljensä tapon. Tämän jälkeen Þormóðr palaa Norjaan ja osallistuu yhdessä pyhän Olavin kanssa Stiklestadin taisteluun (isl. Stiklastaðir, v. 1030), jossa kumpikin miehistä kaatuu. Veriveljekset Þorgeirr ja Þormóðr esiintyvät pienessä osassa myös Grettir Väkevän saagassa. Lisäksi Snorri Sturluson seuraa omassa pyhästä Olavista kertovassa saagassaan Veriveljien saagassa esiintyvää kuvausta Þormóðrin kuolemasta. Veriveljien saaga on ilmestynyt suomeksi vuonna 1971 Jyrki Mäntylän kääntämänä teoksissa Veriveljien saaga ja Viinimaan saaga (Helsinki: Otava, 1971) sekä Saagat (Helsinki: Otava, 1987).
Versiot ja ajoitus
Veriveljien saagasta on säilynyt Hauksbók- sekä Möðruvallabók- ja Flateyjarbók-käsikirjoituksissa toisistaan jonkin verran poikkeavat versiot. Flateyjarbókissa se esiintyy osana pyhästä Olavista kertovaa saagaa (Ólafs saga hins helga). Käsikirjoituksista vanhin, Hauksbók, on 1300-luvun alkupuolelta ja siinä oleva versio on tyyliltään yksinkertaisempi. 1330–1370 välisenä aikana laaditun Möðruvallabókin ja Flateyjarbókin (1387–1390) versio on tyyliltään koristellumpi ja sisältää Hauksbók-versiosta puuttuvia lisäyksiä, jotka viittaavat keskiaikaisen oppineen teologian ja lääketieteen hyvään tuntemukseen. Monimutkaisen välittymishistoriansa vuoksi saaga on vaihtelevasti ajoitettu 1100-luvun loppuun tai 1200-luvun alkuun tai sen lopulle. Hauksbók-version on esimerkiksi epäilty perustuvan ennen vuotta 1200 laaditulle alkuperäistekstille, kun taas edellä mainittuja lisäyksiä on pidetty kopioitsijoiden myöhemmin tekeminä merkintöinä. Toiset taas ovat pitäneet Möðruvallabókin ja Flateyjarbókin versiota varhaisempana, vuoden 1200 tienoilla laadittuna tekstinä, tai alkuperäisempänä mutta vasta 1200-luvun lopulla kirjoitettuna tekstinä. Saagan yhtenä lähteenä pidetään skaldi Þormóðrin runouden lisäksi vanhinta, vain muutamina käsikirjoitusfragmentteina säilynyttä pyhän Olavin legendaa eli pyhimyskuninkaasta kertovaa hagiografista tekstiä, joka on kirjoitettu 1100-luvun loppupuolella. Tätä yhteyttä on pidetty perusteena sille, että Veriveljien saaga on varhaista alkuperää. Monet nykytutkijoista ovatkin sitä mieltä, että Veriveljien saaga on yksi vanhimmista islantilaissaagoista ja kirjoitettu mahdollisesti 1200-luvun alussa, siis noin 200 vuotta siinä kuvattujen tapahtumien jälkeen.
Veriveljien saaga skaldisaagana
Veriveljien saaga luetaan niin kutsuttuihin skaldisaagoihin (isl. skáldasögur), joita pidetään islantilaissaagoista vanhimpina. Skaldisaagat, kuten myös Veriveljien saaga, kuvaavat islantilaisskaldia, jonka elämää leimaavat erilaiset henkilökohtaiset riidat ja konfliktit sekä kaikkinaiset vaikeudet ja pettymykset, kuten ongelmaksi muodostuvat rakkaussuhteet naisiin, jolle skaldi laatii rakkausrunoja. Skaldilla on yleensä myös hankala luonne ja taipumus aiheuttaa runoillaan häpeää muille miehille, mikä taas on usein syynä skaldin elämän lukuisiin konflikteihin. He, kuten myös Þormóðr, ovat yleensä skaldina myös Norjan kuninkaan palveluksessa. Keskiajan Skandinaviassa toimiminen tällaisena hovirunoilijana tarjosi nuorille miehille mahdollisuuden sosiaaliseen nousuun.
Þormóðrin runous
Veriveljien saagassa on säilynyt Þormóðrin laatimaksi katsottu runo Þorgeirsdrápa eli "Þorgeirrin (ylistys)runo". Se on ylistysruno Þormóðrin veriveljelle Þorgeirrille. Runosta on säilynyt saagassa 15 säkeistöä, ja se on iältään vanhempi kuin itse saaga. Tutkijoiden näkemyksen mukaan runon korkeasta iästä kertoo se, että saagan kirjoittaja ei ole aina ymmärtänyt runon sisältämiä merkityksiä ja on siksi ajoittain tulkinnut sen sisältöä virheellisesti. Ennen Stiklestadin taistelua Veriveljien saagassa kerrotaan, että Þormóðr laati myös runon Bjarkamál in fornu. On katsottu, että kyseinen kohtaus saagassa on kenties saanut vaikutteita William Malmesburylaisen tarinasta, joka esiintyy Williamin teoksessa De Gestis Regum Anglorum. Siinä mainitaan Rolandin laulun esittämisestä ennen Hastingsin taistelua. Þormóðrin Bjarkamálista on kuitenkin säilynyt vain hyvin lyhyitä otteita Snorri Sturlusonin nimiin luetussa kuningassaagassa Heimskringla ja hänen Proosa-Edda-teoksessaan.
Henrik I (Ranska)
Henrik I (ransk. Henri) (4. toukokuuta 1008 Reims – 4. elokuuta 1060 Vitry-aux-Loges) oli frankkien kuningas, kolmas suoraan Kapetinkien sukuun kuuluva, vuodesta 1031 vuoteen 1060.
Elämäkerta
thumb|left| Henrik I (taiteilijan näkemys) Henrik oli frankkien kuninkaan Robert II Hurskaan ja tämän kolmannen puolison Constance Arlesilaisen toinen poika. Hänen vanhempi veljensä Hugo Magnus kuoli kapinoidessaan isäänsä vastaan vuonna 1025. Jo perinteeksi muodostuneen tavan mukaan Hugo oli voideltu kuninkaaksi isänsä vielä eläessä vuonna 1017. Myös Henrik I kruunattiin kuninkaaksi Robert II:n vielä eläessä vuonna 1027, ja hän ryhtyi hallitsemaan isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1031.
Kuninkuuden saaminen ei kuitenkaan ollut Henrikille itsestään selvä ja helppo tapahtuma, vaan hänen äitinsä ja valtakunnan korkeimmat vasalliylimykset, eritoten Flanderin ja Champagnen kreivit, kannattivat nuorimman veljen Robertin valintaa uudeksi kuninkaaksi. Henrik I sai kuitenkin omalle kuninkuudelleen tukea roomalais-saksalaiselta keisarilta Conrad II:lta ja eritoten Normandian herttualta Robert Loistavalta. Kuitenkin saadakseen aikaan rauhan oli Henrikin luovutettava nuoremmalle veljelleen Burgundin herttuakunta kuninkaallisena läänityksenä.
Henrikin tukija Normandian herttua Robert kuoli vuonna 1035 palattuaan ristiretkeltä, ja hänen poikansa Vilhelm, tuleva Valloittaja, oli vasta kahdeksanvuotias. Ranskan kuninkaasta tuli pojan holhooja. Henrik antoikin Vilhelmille tukensa tämän taistellessa Normandian ylimystöä vastaan. Vuonna 1047 Vilhelm pyysi lääninherransa Henrikin apua kapinoivien lääninherrojensa nujertamiseksi. Tässä yhteydessä hän myös vannoi uskollisuudenvalansa kuninkaalle. Kuitenkin Henrikin ja Vilhelmin ystävyys katkesi, ja Vilhelm voitti lääninherransa ja entisen holhoojansa Mortemerin taistelussa, jonka avulla kuningas oli aikonut valloittaa Normandian, vuonna 1054 ja toisen kerran Varavillen taistelussa vuonna 1058.
Vuonna 1045 päättyi kaksi vuotta maassa vallinnut nälänhätä ja vaikea epidemia, jonka syynä oli homesienten vahingoittama vilja. Nälkään ja epidemiaan kuoli melkoinen määrä tavallisia valtakunnan asukkaita. Nälkävuodet palasivat uudelleen koettelemaan Ranskaa vuonna 1057.
Avioliitot ja lapset
Isänsä tavoin Henrik I oli avioliitoissaan moninainen, vaikka ei yhtä skandaalinomaisesti.
Hallitsija
Taistelevan ja sotivan kuninkaan, Henrik I:n hallituskausi oli pitkä ja veristen taistelujen sävyttämä. Hän menetti taisteluissa kruunun omaisuudesta Burgundin herttuakunnan ja sai tilalle Sensin alueen, joka on vähäinen pinta-alaltaan, vaikka historiallisesti hyvinkin merkittävä. Tänä vaikeana Henrik I:n hallinnon aikana valtakunnan piispat julistavat Jumalan rauhan, jonka tarkoituksena on aikaansaada rauhantila valtakuntaan ja jälleenrakennus käyntiin.
Henrik I oli edeltäjiensä tavoin melko heikko hallitsija. Tämä johtui eritoten ajankohdan olosuhteista ja perinteestä, jonka mukaan Ranskan kuningas oli yksi vertaistensa joukossa, ja hänen tuli tulla toimeen omien maa-alueidensa tuotolla. Usein suurimmat vasallit, etenkin ns. maalliset päärit, olivat poliittisesti, taloudellisesti, alueellisesti ja sotilaallisesti vahvempia kuin heidän ns. lääninherransa, Ranskan kuningas. Myös Henrik I:llä oli vaikeutensa juuri keskeisten vasalliensa hallitsemisessa. Voidaankin todeta, että hiljattain syntynyt kapetinkien valtakunta oli kolmen kuninkaan hallitsemisen aikana heikentynyt huomattavasti siitä, mitä se oli dynastian aloittaessa.
Auckland
Auckland on Uuden-Seelannin suurin kaupunki. Sen asukasluku vuonna 2013 oli 1 415 550, mikä merkitsee, että noin kolmannes uusiseelantilaisista asuu Aucklandissa. Kaupunki sijaitsee Uuden-Seelannin Pohjoissaarella kannaksella Waiteaun ja Manukatan satamien välissä. Maorit asuttivat aluetta ennen siirtolaisten saapumista, ja britit perustivat Aucklandin vuonna 1840. Auckland oli alueen hallinnollinen pääkaupunki aina vuoteen 1865 saakka, jolloin pääkaupunki siirrettiin Wellingtoniin. Siirrosta huolimatta kaupunki on jatkanut kasvamistaan esimerkiksi maahanmuuton myötä. Yli kolmannes kaupungin väestöstä on syntynyt ulkomailla.
Maantiede ja ilmasto
thumb|left|180px|Mount Eden ‑tulivuoren kraatteri kaupungin laidalla Auckland sijaitsee Uuden-Seelannin Pohjoissaarella kapealla kannaksella Waiteaun ja Manukatan satamien välissä. Kaupungin ympäristössä on rehevän sademetsän peittämiä vulkaanisia kukkuloita ja pieniä merensaaria, jotka ovat suosittuja lomakohteita.
Aucklandissa vallitsee meri-ilmasto. Lämpimimmät kuukaudet ovat tammi- ja helmikuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 23 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 14 °C ja alin 7 °C. Korkeimmillaan lämpötila on ollut vuodenvaihteessa 32 °C, kun taas kaikkien aikojen kylmimpinä öinä heinä–syyskuussa lämpötila on laskenut 1 °C:een. Sateita saadaan ympäri vuoden, eniten kesä–heinäkuussa. Toukokuusta elokuuhun sataa keskimäärin kahtena päivänä kolmesta, tammi–helmikuussa joka kolmas päivä.
Historia
thumb|vasen|Näkymä Aucklandin satamaan vuonna 1857 Ennen eurooppalaisten siirtolaisten saapumista nykyisen Aucklandin alueella vaikutti useita eri maoriryhmiä. Maorit kutsuivat aluetta nimellä Tāmaki ja he rakensivat pā-nimellä tunnettuja linnoitettuja asutuksia ja viljelivät bataattia kannaksen hedelmällisessä maassa. 1700-luvun alkupuolella alueella asui arviolta muutamia kymmeniätuhansia ihmisiä. Vuosien 1740 ja 1750 välillä Ngāti Whātua-o-Kaipara ‑heimo valtasi alueen Wai-o-Hua-heimolta. Sitä uhkasi puolestaan pohjoisesta Ngāpuhi-heimo. Heimon päälliköistä Hongi Hika hankki joukoilleen musketteja ja aloitti valloitusten sarjan. Ranskalaisen tutkimusmatkailijan Dumont D’Urvillen vieraillessa alueella vuonna 1827 seutu oli lähes tyhjä asukkaistaan, jotka olivat paenneet muualle. Vuonna 1836 Ngāti Whātuan päällikkö Apihai Te Kawau johti heimonsa takaisin seudulle, ja turvatakseen asemansa he kutsuivat paikalle brittejä.
Uuden-Seelannin ensimmäinen brittikuvernööri William Hobson päätti perustaa siirtokuntansa uuden pääkaupungin Tāmakiin vuonna 1840. Ngāti Whātua ‑heimo myi briteille kaistaleen kannakselta. Paikka nimettiin tuolloisen laivastoministerin, Aucklandin jaarlin George Edenin mukaan. Hobson myi maata edelleen siirtolaisille, joista noin puolet saapui Australiasta. Aucklandiin saapui siirtolaisten lisäksi myös maoreja käännyttäviä lähetyssaarnaajia. Maorit alkoivat menettää maitaan kiihtyvään tahtiin siirtolaisille ja kärsivät myös kilpailusta kaupankäynnissä. Tämä johti jännitteisiin, joihin britit vastasivat lähettämällä alueelle joukkojaan. Vuosina 1863–1864 käytiin Waikaton sota maoreja vastaan Aucklandin eteläpuolella. Auckland oli hyötynyt kaupunkiin sijoitetusta varuskunnasta, joka kuitenkin poistui sodan voiton jälkeen vuonna 1864. Lisäksi hallinnollinen pääkaupunki siirrettiin vuonna 1865 Wellingtoniin.
Auckland hyötyi joistakin takaiskuistaan huolimatta muun maan taloudellisesta kehityksestä. Waihīsta löydettiin kultaa vuonna 1868, ja Martha Mine ‑kaivoksesta tuli Uuden-Seelannin tuottoisin. Kultaa vietiin Aucklandin kautta, josta muodostui myös sahateollisuuden keskus. Valtaosa Uuden-Seelannin puutavarasta vietiin ulkomaille Aucklandin kautta. Auckland muodostui pitkään siirtomaatyylisistä puurakennuksista; kivitaloja alettiin rakentaa 1880-luvulta eteenpäin.
Kultakaivokset ja puuteollisuus tyrehtyivät 1900-luvulle tultaessa, mutta niiden tilalle nousi karjatalous. Sisämaassa tuotettu maito ja liha jalostettiin Aucklandin teollisuuslaitoksissa. Lisäksi pitkään suhteellisen eristyksissä huonon tieverkon takia ollut Auckland liitettiin Wellingtoniin rautatiellä vuonna 1908. Vuoteen 1911 mennessä Auckland oli Uuden-Seelannin suurin teollinen keskus ja sen satama kasvoi vilkkaimmaksi vuonna 1921. Toisen maailmansodan sytyttyä Auckland oli tärkeä yhdysvaltalaisten joukkojen huoltotukikohta Tyynenmeren sodan aikana.
Toisen maailmansodan jälkeen Auckland kasvoi nopeasti sodan jälkeisen vauvabuumin ja lisääntyneen maahanmuuton seurauksena. Uuteen-Seelantiin saapuvat maahanmuuttajat jäivät usein asumaan kaupunkiin, eivätkä enää muuttaneet entiseen tapaan edelleen muualle maahan. Muuttajia tuli esimerkiksi Britteinsaarilta, Alankomaista ja Jugoslaviasta sekä Tyynenmeren saarilta, kuten Niuelta, Samoalta ja Tongalta. Myös maoreja muutti kaupunkiin Uuden-Seelannin muista osista. Lisääntyvälle väestölle rakennettiin halpoja valtion asuntoja ja toisaalta kaupungin ympäristön esikaupunkialueet kasvoivat. 1980-luvulta lähtien monet vanhat viktoriaaniset rakennukset purettiin uusien tornitalojen tieltä. Vuodesta 1986 aloitettiin entistä löyhempi maahanmuuttopolitiikka, jonka seurauksena Aucklandiin kasvoi suuri aasialaistaustainen väestönosa. Kaupungin kasvun tuottamia nykyisiä ongelmia ovat esimerkiksi liikenteen ruuhkautuminen ja asuntojen korkeat hinnat.
Hallinto
thumb|Queen Street Vuonna 2010 entisen Aucklandin alueen eri osat ja alueneuvosto yhdistettiin yhdeksi kokonaisuudeksi nimellä Auckland Council. Aucklandin kaupunki laajeni samalla käsittämään esimerkiksi viereiset Manukaun ja North Shoren kaupungit. Auckland Councililla on vaaleilla valittava pormestari ja 20-jäseninen neuvosto.
Talous
Finanssi- ja palveluala muodostavat nykyisin Aucklandin tärkeimmän talouden osa-alueen. Noin 70 % Uuteen-Seelantiin saapuvista matkailijoista tulee maahan Aucklandin kansainvälisen lentoaseman kautta ja Aucklandin sataman kautta kulkee noin 31 % Uuden-Seelannin konttitavaraliikenteestä. Kaupungin nykyinen teollisuus on keskittynyt pitkälti korkeaan teknologiaan. Kaupungissa on esimerkiksi bioteknologian ja luovan teollisuuden yrityksiä.
Väestö
Uuden-Seelannin vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan Aucklandin asukasluku oli 1 415 550. Vuoden 2006 väestönlaskennasta asukasluku oli kasvanut 110 592. Aucklandin asukasluku vastasi 33,4 % koko Uuden-Seelannin väestöstä.
Aucklandin asukkaista 59,3 % kuului eurooppalaistaustaisiin etnisiin ryhmiin. Aasialaiset muodostivat 23,1 % väestöstä, Tyynenmeren saarten asukkaat 14,6 % ja maorit 10,7 %. 39.1% kaupungin väestöstä oli syntynyt ulkomailla.
Liikenne
thumb|University of Aucklandin kellotorni Koska Aucklandissa on Uuden-Seelannin tärkein lentoasema, sinne lennetään kaikista ilmansuunnista: Japanista, Australiasta, Aasiasta ja Pohjois-Amerikan länsirannikolta sekä Oseanian saarilta. Kaupungista on sekä rautatie- että maantieyhteys pohjoiseen Whangereihin ja etelään Hamiltoniin. Neljän miljoonan asukkaan maassa on 2,5 miljoonaa henkilöautoa, joten Uusi-Seelanti on yksi maailman autoistuneimmista valtioista.
Koulutus
Kaupungissa toimii kolme yliopistoa: Auckland University of Technology (AUT), Aucklandin yliopisto ja Masseyn yliopisto, jolla on kampukset myös Wellingtonissa ja Palmerston Northissa. Masseyn yliopiston Albanyn kampus on 15 minuutin ajomatkan päässä Aucklandin keskustassa ja siellä opiskelee noin 6 000 opiskelijaa. Massey keskittyy soveltaviin tieteisiin. Siellä opetetaan tekniikkaa, luonnontieteitä ja kauppatieteitä. Aucklandin yliopisto tarjoaa laajimman opetusohjelman. Yliopistossa on muun muassa oikeustieteellinen, lääketieteellinen ja kasvatustieteellinen tiedekunta.
Kulttuuri ja nähtävyydet
Aucklandin keskustassa sijaitsee eteläisen pallonpuoliskon korkein rakennus Sky Tower (328 m). Kaupungissa järjestetään tammikuisin Heineken Open -tennisturnaus, jonka on voittanut muiden muassa Jarkko Nieminen.
Aucklandin kaupunginmuseossa on näytteillä maorien esineistöä, kuten ainoa säilynyt yhdestä puusta koverrettu sotakanootti. Museossa esitellään myös Uuden-Seelannin luontoa ja sotahistoriaa ja järjestetään maorikulttuurin näytöksiä päivittäin.
Aucklandin lähellä sijaitsee Kelly Tarlton's Aquarium. Se on merimaailma, jossa on muun muassa pingviineitä.
Klassisen musiikin alalla Aucklandissa toimii sinfoniaorkesteri.
Konevitsan Jumalanäiti
Konevitsan Jumalanäidin ikonin kunnioittamisen tapa levisi Venäjän ortodoksisessa kirkossa pyhittäjä Arsenin kuoleman (12.6.1447) jälkeen osana häneen liittynyttä kulttiaan. Konevitsan luostarissa luostarin perustajaan ja ensimmäiseen igumenin elämään liittynyt ikoni oli pyhäinjäännös, joka myös muistutti karjalaisen luostarin yhteydestä ja pyhiinvaelluksesta kreikkalaiseen maailmaan kuuluneelle Athokselle.
Novgorodin itsenäisyyden menetys ja liittäminen Moskovan valtapiiriin katsotaan hidastaneen taustaltaan novgorodilaiseen Arseniin liittyneen ikonin merkityksen leviämistä Venäjällä. Arseni kanonisoitiin vasta 1500-luvulla. Varhaisimmat tiedot pyhittäjä Arsenin ikonin kunnioittamisesta ajoittuvat 1500-luvun ensimmäiselle kolmannekselle. Kunnioittamisen merkiksi luostarissa valmistettiin Konevitsan Jumalanäitiä esittävä koruommeltu liina (65 × 78 cm), joka täydensi ikonia joiltain osin uusilla yksityiskohdilla.
Vuonna 1794 Venäjän kirkko määräsi ikonin juhlapäiväksi 10. heinäkuuta.
Uuden Valamon ikoni
Suomessa Heinävedellä olevan tiettävästi vanhimman Konevitsan Jumalanäidin ikonin kopion valmistusaika sijoittuu 1400-luvun lopulle tai 1500-luvulle. Tämä ikoni poikkeaa alkuperäisestä myös siinä, että ikoni on maalattu molemmilta puolilta, kun taas alkuperäinen oli maalattu vain toiselta puoleltaan.
Nykyisen Suomen alueelle ikoni tuotiin Konevitsan luostarin munkkien paetessa sotaa vuonna 1940. Evakkomatkalle joutunut ikoni vietiin nykyiseen sijoituspaikkaansa Uuteen Valamoon vuonna 1956. Sitä ennen se oli Keiteleellä sijainneessa luostarissa, jossa ikonin katsotaan edesauttaneen luostaria tulipalolta suojenneessa ihmeessä vuonna 1953.
Konevitsan Jumalanäidin ikoni ja sen kääntöpuolella oleva toinen ikoni, ns. Käsittätehty Kristus (Mandylion), konservoitiin alkuperäiseen ulkoasuunsa vuosina 1969–1970 Neuvostoliitossa Moskovassa. Ikonin riisa eli suojana oleva jalometallinen vaippa on irrotettu ikonista ja se sijaitsee Kuopiossa Suomen ortodoksisessa kirkkomuseossa.
Konevitsan Jumalanäidin ikoni teki harvinaislaatuisen vierailun vuonna 2006 Venäjälle, jolloin se kävi Valamon luostarin johtajan, igumeni Sergein mukana muun muassa Pietarissa ja alkuperäisellä paikallaan Konevitsan luostarissa.
Heinälammi (Ruovesi, Pourunperä)
Heinälammi on Pirkanmaalla Ruovedellä Pohtion kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Pirttijärven valuma-alueeseen (35.414) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 155,1 metriä mpy.
Luontoarvoja
Lampi sisältyy Helvetinjärven kansallispuistoon ja se sijaitsee sen pohjoispuolella.
GP2 Britannian Grand Prix 2009
GP2 Britannian Grand Prix 2009 oli GP2-kauden 2009 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 20.–21. kesäkuuta Silverstonen moottoriradalla Englannissa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Britannian GP:n ohessa.
Lauantain kilpailun voittoon ajoi Piquet GP -tallin kuljettaja Alberto Valerio. Sunnuntain kilpailun voitti ART Grand Prix -tallin Pastor Maldonado.
Hoskonen
Hoskonen voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Koproporfyrinogeenioksidaasi
thumb|250px|Malli ihmisen koproporfyrinogeenioksidaasin rakenteesta Koproporfyrinogeenioksidaasi on oksidoreduktaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi katalysoi koproporfyrinogeeni III:n hapettumista protoporfyrinogeeni IX:ksi. Koproporfyrinogeenioksidaasi osallistuu hemiryhmän ja muiden porfyriinien sekä klorofyllin biosynteesiin ja sitä tavataan kaikista eliöistä. Entsyymin EC-numero on EC 1.3.3.3.
Rakenne ja toiminta
Koproporfyrinogeenioksidaasista on kaksi muotoa, jotka ovat aitotumaisilla eliöillä tavattava happea vaativa aerobinen entsyymi ja esitumaisten anaerobisissa oloissa toimiva entsyymi. Aerobinen entsyymi on rakenteeltaan kahdesta samanlaisesta alayksiköstä muodostuva dimeeri. Tyypillisesti sen molekyylimassa on 70–80 kDa.
Pekka ja Susi (yhtye)
Pekka ja Susi oli poprock-yhtye, joka voitti Rockin Suomen mestaruuden vuonna 1993. 1990-luvun alkupuolelle saakka yhtyeen nimi oli Yhdeksäs Hetki. Yhtye aloitti gospel-yhtyeenä. Yhtyeen kappaleet sävelsi ja sanoitti pääosin laulaja-basisti Anssi Kela.
Koproporfyrinogeenioksidaasi
Rakenne ja toiminta
Koproporfyrinogeenioksidaasin toiminta on heikentynyt harvinaisessa porfyrioihin kuuluvassa sairaudessa perinnöllisessä koproporfyriassa. Se periytyy dominantisti autosomien välituyksellä. Oireina ovat ihon valoherkkyys, maksan toimintahäiriöt ja neurologiset oireet.
Pekka ja Susi (yhtye)
Historiaa
Vuonna 1993 Pekka ja Susi menestyi valtakunnallisessa Nuorten taidetapahtumassa ja se lähetettiin Suomen edustajana Ranskan Niortiin l’Europe d’Art d’Art -festivaalille. Ranskassa yhtyeellä oli kolme esiintymistä. Vihdin kunta kustansi yhtyeelle 24-raitastudiossa äänitetyn demon ja yhtye osallistui Rockin SM-kisojen karsintaan, josta selviytyi finaaliin. Pekka ja Susi voitti Tampereen Pakkahuoneella 15. lokakuuta 1993 järjestetyn Rockin SM-finaalin. Sen jälkeen yhtye solmii levytyssopimuksen BMG:n kanssa.
Helmikuussa 1994 yhtye äänitti studiossa neljä kappaletta ja heinäkuussa lisää kappaleita. Ensisingle ”Karhun elämää” sai radiosoittoa ja albumi julkaistiin 18. lokakuuta 1994. Vaikka Karhun elämää ja seuraava single ”Aurinkosade” saivat radiosoittoja, albumi sai kriitikoilta murska-arvioita eikä menestynyt kaupallisesti. Yhtye keikkaili harvakseltaan ja äänitti maaliskuussa 1996 tuottajanaan Hiili Hiilesmaa kappaleet ”Tuulet” ja ”Tähtilaulu”. Jälkimmäinen kappale julkaistiin singlenä seuraavana vuonna. Tammikuussa 1999 Pekan ja Suden jäsenet päättivät lopettaa yhtyeen. Vuonna 2001 Anssi Kela julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Nummela. Vuonna 2002 Pekka ja Susi palasi studioon ja yhtyeeltä julkaistiin tupla-CD-kokoelma, jolle studiossa äänitettiin kolme kappaletta uusina versioina. Tämän jälkeen Pekan ja Suden kappaleita on satunnaisesti kuultu Anssi Kelan keikoilla.
Pekka ja Susi teki yhden keikan comebackin syksyllä 2019 Espoon kulttuurikeskuksessa juhlistaakseen yhtyeen 25 vuoden takaista esikoisalbumia.
Vladimir Romanov
Vladimir Romanov (,, s. 15. kesäkuuta 1947 Vedernikovo, Kalininin alue) on venäläinen liikemies ja pankkiiri, jolla on Liettuan kansalaisuus.
Romanov omistaa suoraan tai epäsuorasti useita jalkapalloseuroja Euroopassa: edinburghilaisen Heart of Midlothianin, kaunaslaisen FBK Kaunasin ja minskiläisen FC MTZ-RIPOn. Hänen poikansa Roman Romanov toimii Heartsin puheenjohtajana.
Jakob Elias Granberg
Jakob Elias Granberg (16. marraskuuta 1777 Helsinki– 15. lokakuuta 1855 Hämeenlinna) oli suomalainen raatimies, kollegireistraattori ja valtiopäivämies.
Vladimir Romanov
Romanov omistaa myös Liettuan ensimmäisen yksityisomisteisen pankin Ūkio bankasin. Hänellä tiedetään olevan liiketoimia Bosnia ja Hertsegovinassa, Serbiassa, Puolassa, Slovakiassa, Valko-Venäjällä sekä muissa Baltian maissa.
Jakob Elias Granberg
Granbergin puoliso oli Maria Silfström (k. 1855). Granberg tuli Hämeenlinnan raatimieheksi vuonna 1800 ja pysyi tehtävässä yli 50 vuotta. Hän oli porvarissäädyssä edustaja Porvoon valtiopäivillä 1809. Granberg oli ainoa valtiopäivien porvarissäädyn edustajista, jolla ei ollut mitään liike-elämän nimikettä.
Lahden ilmailukerho
Lahden ilmailukerho ry on Lahti-Vesivehmaan lentopaikkaa kotikenttänään pitävä lahtelainen purjelentokerho.
Lahden Ilmailukerho perustettiin vuonna 1934, tuolloin Lahden purjelentokerho -nimisenä. Kerho hankki Suomessa ajalle epätyypillisesti oikean purjelentokoneen piirustukset Puolasta ja alkoi rakentaa Wrona bis -konetta vuonna 1935. Rinnalla kerho rakensi saksalaista Grunau Baby -konetta, joka tuhoutui vuonna 1937. Koelennot tehtiin Hennalassa kumiköysistartilla. Lentotoiminta tapahtui vain Jämijärvellä. Talvisotaa edeltäneenä kesänä seura siirtyi jo autohinaukseen.
Vuonna 1951 kerho hankki De Havilland Tiger Moth -koneen hinauskoneeksi. 1960-luvun lopulla kerho toimi yhteistoiminnassa PIKin kanssa ja rakensi itselleen PIK-15 Hinun. 1980-luvun kerho hankki edelleen käytössä olevan peruskalustonsa: kalusto LS-4, SZD-51-1 "Junior" ja SZD-50-3 "Puchacz". Vuonna 2005 kerho osti LS-8-koneen.
PIK-27
Liki kymmenen vuotta kestänyt hinauskoneen rakennusprojekti saatiin loppuun joulukuun 21. päivänä 2006, kun koneen suunnittelija Aki Suokas suoritti ensimmäisen koelennon. PIK-27 "Sehinu" on suunniteltu erityisesti hinauskoneeksi tarkoituksena pienentää kasvaneita hinauskoneiden käyttökustannuksia. Kesän 2007 hinaustoiminta osoitti Sehinun olevan hyvä hinauskone, mutta moottoritilan jäähdytys aiheutti päänvaivaa suunnittelijalle ja rakentajille. Sittemmin moottoritilaa on väljennetty ja ongelma ratkaistu.
Subaru Tribeca
Subaru Tribeca on katumaasturi, jota Subaru valmisti vuosina 2009–2014. Autoa myytiin joillakin markkinoilla nimellä Subaru B9 Tribeca.
Suhoi Su-17
thumb|Neuvostoliiton ilmavoimien Suhoi Su-17 [[Moninon ilmailumuseossa.]] Suhoi Su-17 oli Neuvostoliitossa kehitetty suihkumoottorikäyttöinen rynnäkkökone, jossa oli muuttuvageometrinen siipi. Konetyypin prototyyppi lensi ensilentonsa vuonna 1969. Ensiesittely tapahtui 1970. Su-17 säilyi pitkään tuotannossa, joka päättyi vasta vuonna 1990. thumb|right|Globaalinen karttakuva esittää Suhoi Su-17/20/22 -tyypin koneiden käyttäjämaat.
Suhoi Su-17 saattaa kuljettaa asekuormaa maksimissaan 12x ripustuspisteessään enintään 4 000 kg. Lisäksi koneessa on kiinteästi 2x Nudelmann-Rikhter NR-30 -tyyppiset 30mm konetykit, joihin on 80 laukausta kumpaankin. Matalalla kone kykenee äänen nopeuden ylittävään nopeuteen, sekä korkealla 1,6 -kertaiseen äänennopeuteen. Lakikorkeus on jopa 18 000 metriä ja enimmäislentomatka noin 2 300 kilometriä. Taistelusäde tällä koneella on 1 150 km.
Iso-Selkäsaari (Lappajärvi)
Iso-Selkäsaari on Lappajärven saari Lappajärvellä. Saarta on pidetty hyvänä kiintopisteenä veneilijöille. Siellä on taukomökki.
Kaisu Mikkola
Kaisu Marjatta Mikkola (o.s. Tuominen, 5. maaliskuuta 1942 Oulu – 30. syyskuuta 2018 Oulu)  oli suomalainen toimittaja ja kulttuurivaikuttaja. Mikkola aloitti kesätoimittajana oululaisessa Liitossa. mutta teki työuransa pääasiassa Kalevassa vuodesta 1963 alkaen. Kalevan kulttuuritoimittajana hän toimi vuodesta 1968 ja kulttuuriosaston päällikkönä vuosina 1971–2005. Hän käytti pakinoissaan nimimerkkiä ”Bast”. Koulutukseltaan Mikkola oli yhteiskuntatieteiden maisteri. Mikkola oli vuodesta 1962 lähtien naimisissa oululaisen taidemaalari Matti Mikkolan kanssa.
Mikkola kuoli tapaturman seurauksena 76-vuotiaana Oulun yliopistollisessa sairaalassa syyskuussa 2018.
Luottamustoimet ja kunnianosoitukset
Mikkola oli Taiteen keskustoimikunnan jäsen vuosina 1992–1997 ja 2001–2003, Valtion näyttömötaidetoimikunnassa 1983–1988, Finland Festivalsin neuvottelukunnan jäsenenä vuosina 1992–1993 ja puheenjohtajana 1994–1998. Mikkola oli vuoden 2007 Finlandia-palkinnon valitsija, ”diktaattori”. Aikaisemmin hän oli kahdesti esivalintaraadin jäsen. Vuonna 1975 Mikkola sai Valtion tiedonjulkistamispalkinnon ja Valtion journalistipalkinnon vuonna 2004. Hänet nimitettiin Oulun yliopiston filosofian kunniatohtoriksi vuonna 2006.
Gary Holton
thumb|Gary Holton, Croydon, UK, 1974
Gary Holton (22. syyskuuta 1952 – 25. lokakuuta 1985) oli englantilainen näyttelijä ja muusikko. Hän tuli monelle suomalaiselle tutuksi TV-sarjasta Näkemiin vaan, muru! (Auf Wiedersehen Pet), jossa hän näytteli Waynea.
Ennen näyttelijän uraansa Holton vaikutti laulajana Heavy Metal Kids -yhtyeessä, jossa hän oli mukana sen perustamisesta 1973 vuoden 1978 jäähyväiskeikalle asti. Vuosina 1981–1983 Holton julkaisi neljä albumia yhdessä norjalaisen Casino Steelin kanssa. Kaksikko oli suosittu erityisesti Norjassa.
Gary Holton kuoli lokakuussa 1985 alkoholin ja huumausaineiden yliannostukseen.
Levytyksiä
Heavy Metal Kids
Gary Holton & Casino Steel
Luettelo televisiosarjan Downton Abbey jaksoista
Downton Abbey on brittiläinen historiallinen draamasarja, jonka on luonut Julian Fellowes. Sen ensimmäinen jakso esitettiin 26. syyskuuta 2010. Sarjaa esitettiin kuusi tuotantokautta ja 52 jaksoa, joista viimeinen esitettiin 25. joulukuuta 2015.
Viides tuotantokausi (2014)
Viides tuotantokausi alkoi Isossa-Britanniassa 21. syyskuuta 2014 ja Suomessa kausi alkoi kuukautta myöhemmin 21. lokakuuta 2014.
MSNBC
MSNBC on yhdysvaltalainen ympärivuorokautinen uutiskanava, jonka omistaa Comcast-viestintäkonserniin kuuluva NBCUniversal. Kanava aloitti lähetyksensä 15. heinäkuuta 1996.
MSNBC perustettiin Microsoftin ja NBC:n yhteistyöllä. Syyskuussa 1997 se irtisanoi viidenneksen henkilöstöstään alun kasvuodotusten jäätyä täyttymättä. Joulukuussa 2005 NBCUniversal osti suurimman osuuden kanavasta, ja Microsoftin osuudeksi jäi 18 %. NBCUniversal osti myöhemmin loputkin MSNBC:n osakkeista.
MSNBC.com-verkkopalvelu, josta Microsoft omisti puolet, oli vuosina 1997, 1998 ja 1999 käytetyin uutissivusto. Vuonna 2012 NBC osti siitä Microsoftin osuuden ja se lanseerattiin uudelleen nimellä NBCNews.com. MSNBC.com avattiin 2013 uudelleen kanavan omana sivustona, joka keskittyy juontajien, kommentaattoreiden ja vierailijoiden mielipidekirjoituksiin.
MSNBC on toiseksi katsotuin yhdysvaltalainen uutiskanava Fox Newsin jälkeen.
Kanava on tunnettu vasemmistoliberalismistaan ja demokraattipuolueen tukemisesta. MSNBC onkin rinnastettu republikaanipuolueen tukemisesta kritisoituun Fox Newsiin. Kesäkuussa 2011 MSNBC-johtaja Phil Griffin totesi, että MSNBC on "edistysmielisten kanava."
Quitonsukkakolibri
Quitonsukkakolibri (Eriocnemis nigrivestis) on erittäin uhanalainen kolibri, jota tavataan ainoastaan Pichincha-tulivuoren pohjoisilla ja luoteisilla rinteillä Ecuadorissa.
Kooltaan quitonsukkakolibri on noin 9 cm. Koiraan vatsa, pää ja selkä ovat kiiltävän tumman musta. Kaula,rinta siivet, alaperä ja pyrstö ovat metallinkiiltävän siniset. Pyrstö on päästään haarautunut. Jalkoja ympäröivät valkoiset "sukat". Naaraan ruumiin yläosa on pronssinvihreä ja vatsa on kullanvärinen. Pyrstö on naaraalla samanlainen kuin koiraalla. Quitonsukkakolibrin nokka on musta ja suora. Quitonsukkakolibri on suurimmaksi osaksi hiljainen, mutta lentoon noustessaan päästää heikon tsiit tsiit -äänen.
Quitonsukkakolibrit elävät vuorenrinteellä 1 700 – 3 500 metrin korkeudessa. Ravintonaan kasvien mettä. Lajin on raportoitu käyttävän ravintonaan 27 kasvin mettä. Quitonsukkakolibrikannan kooksi arvioidaan 100–150 sukukypsää yksilöä. Suurin kantaan kohdistuva uhka on metsien hakkaaminen maanviljelystä varten. Myös Pichinchan purkaus vuonna 1999 vähensi kantaa. Lisäksi ilmaston muutos saattaa ajaa quitonsukkakolibreja siirtymään nykyisen puurajan yläpuolelle, mikä johtaisi kasvavaan ravintokilpailuun ecuadorinenkelikolibrin (Heliangelus strophianus) kanssa
Thomas Richard Heywood Thomson
Thomas Richard Heywood Thomson (1813–1876) oli englantilainen lääkäri, ornitologi ja tutkimusmatkailija.
Thomas Thomsonin isä oli Samuel Thomson, lontoolainen pankkiiri. Hänen vaimonsa oli Margaret Wilson. Koulutukseltaan Thomson oli kirurgian tohtori.
Thomson osallistui apulaiskirurgina Niger-joelle tehtyyn tutkimusmatkaan vuonna 1841. Hän jätti retkikunnan Sudanissa ja palasi Englantiin. Kotimatkalla hän sairastui kuumetautiin. Retkikunta tutki myös Guineanlahden saarten luontoa, ja löysi uusia lajeja, muun muassa viherkurkkumedestäjän. Thomson kuvaili ja nimesi kurnuliejukanan (Porphyrula alleni) matkakumppaninsa William Allenin mukaan.
Louis Nganga a Ndzando
Louis Nganga a Ndzando (1923 Ndeke Mabela – 13. helmikuuta 2014) oli kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. helmikuuta 1953 ja nimitettiin Lisalan hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Athyran titulaaripiispaksi 18. huhtikuuta 1961. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi François Van den Berghe, jota avustivat Léon Théobald Delaere ja Joseph-Albert Malula.
25. marraskuuta 1964 Nganga a Ndzando sai nimityksen Lisalan piispaksi, jossa tehtävässä hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 6. heinäkuuta 1997. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen 1962–1965.
Genexus
Genexus on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Fear Factoryn yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin 7. elokuuta 2015 levymerkillä Nuclear Blast.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 37. Suomessa se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 25.
Vastaanotto
Albumi sai pääosin hyvän vastaanoton. Arvosteluja keräävän Metacriticin keskiarvio albumille on 71/100, joka perustuu viiteen ammattilaisarvioon. Soundin Henri Eerola antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja sanoi albumin olevan kahteen edeltäjäänsä nähden toimiva kokonaisuus, jolla yhtye näyttää pitkästä aikaa tekevän itsensä näköistä musiikkia. Imperiumin Niko Kaartinen antoi albumille arvosanan 7/10. Hän sanoi musiikin olevan helppoa kuunneltavaa, jossa niin kitaristi Dino Cazaresin riffittely kuin Burton C. Bellinkin laulu toimivat, vaikka albumi ei tarjoakaan varsinaisia hittikappaleita. Kaaoszinen Ville Kangasniemi suhtautui albumiin ristiriitaisesti ja kuvaili sitä tutuksi ja turvalliseksi Fear Factoryksi, niin hyvässä kuin huonossakin. Hän sanoi kappaleiden energian välittyvän levyltä kohtalaisen heikosti, ja epäili sen säväyttävän vain yhtyeen vannoutuneita faneja.
Anna Pasiarová
Anna	Pasiarová-Gajancová (o.s. Pasiarová, s. 18. joulukuuta 1949 Tatranská Matliare, Tšekkoslovakia) on slovakialainen maastohiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Tšekkoslovakiaa. Hän edusti CH Štrbské Pleso -seuraa. Hän on pituudeltaan 165 cm.
Pasiarová sijoittui 1976 Innsbruckin olympialaisissa 10 kilometrillä 13:nneksi, 5 kilometrillä 15:nneksi ja viestissä kuudenneksi. Oslon MM-kilpailuissa 1982 hän oli 5 kilometrillä kuudes ja 10 kilometrillä kahdeksas. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän sijoittui 20 kilometrillä 16:nneksi ja 10 kilometrillä 27:nneksi.
Pasiarová sijoittui maailmancupin osakilpailussa toiseksi Reit im Winklin 5 kilometrilä ja Autransin 10 kilometrillä joulukuussa 1983 sekä kolmanneksi Klingenthalin 10 kilometrillä tammikuussa 1982 ja Oslon 20 kilometrillä maaliskuussa 1983. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui kaikkiaan 13 kertaa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kuudes kaudella 1981–1982 ja yhdeksäs kaudella 1982–1983.
Saarilammi (Ruovesi)
Saarilammi on Pirkanmaalla Ruovedellä Pohtion kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Luontoarvoja
Lammen rannat kuuluvat Helvetinjärven kansallispuistoon, mutta sen vesialue ei ole suojeltua aluetta. Järvi sijaitsee suojelualueen pohjoispuolella.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2021 – Lohko A
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen 2021 A-lohkossa pelasivat Venäjä, Ruotsi, Tšekki, Sveitsi, Slovakia, Tanska, Valko-Venäjä ja Iso-Britannia.
Valko-Venäjä vs. Slovakia
<section begin="Valko-Venäjä vs. Slovakia"/><section end="Valko-Venäjä vs. Slovakia"/>
Tanska vs. Ruotsi
<section begin="Tanska vs. Ruotsi"/><section end="Tanska vs. Ruotsi"/>
Iso-Britannia vs. ROC
<section begin="Iso-Britannia vs. ROC"/><section end="Iso-Britannia vs. ROC"/>
Tšekki vs. Sveitsi
<section begin="Tšekki vs. Sveitsi"/><section end="Tšekki vs. Sveitsi"/>
Iso-Britannia vs. Slovakia
<section begin="Iso-Britannia vs. Slovakia"/><section end="Iso-Britannia vs. Slovakia"/>
Ruotsi vs. Valko-Venäjä
<section begin="Ruotsi vs. Valko-Venäjä"/><section end="Ruotsi vs. Valko-Venäjä"/>
Tanska vs. Sveitsi
<section begin="Tanska vs. Sveitsi"/><section end="Tanska vs. Sveitsi"/>
Slovakia vs. ROC
<section begin="Slovakia vs. Venäjä"/><section end="Slovakia vs. Venäjä"/>
Tšekki vs. Valko-Venäjä
<section begin="Tšekki vs. Valko-Venäjä"/><section end="Tšekki vs. Valko-Venäjä"/>
Iso-Britannia vs. Tanska
<section begin="Iso-Britannia vs. Tanska"/><section end="Iso-Britannia vs. Tanska"/>
ROC vs. Tanska
<section begin="Venäjä vs. Tanska"/><section end="Venäjä vs. Tanska"/>
Valko-Venäjä vs. Iso-Britannia
<section begin="Valko-Venäjä vs. Iso-Britannia"/><section end="Valko-Venäjä vs. Iso-Britannia"/>
Sveitsi vs. Slovakia
<section begin="Sveitsi vs. Slovakia"/><section end="Sveitsi vs. Slovakia"/>
Ruotsi vs. Tšekki
<section begin="Ruotsi vs. Tšekki"/><section end="Ruotsi vs. Tšekki"/>
Ruotsi vs. Iso-Britannia
<section begin="Ruotsi vs. Iso-Britannia"/><section end="Ruotsi vs. Iso-Britannia"/>
Vasalemma jõgi
Vasalemma jõgi on joki Raplamaassa ja Harjumaassa Viron pohjoisosissa, joka laskee Suomenlahteen Keilan ja Padisen rajalla.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2021 – Lohko A
Tanska vs. Valko-Venäjä
<section begin="Tanska vs. Valko-Venäjä"/><section end="Tanska vs. Valko-Venäjä"/>
Vasalemma jõgi
Hallinnolliset alueet
Joen alkulähteet sijaitsevat aivan Raplamaan reuna-alueella Kohilassa, mutta se juoksee pian Harjumaan puolelle ensin Sauen ja sitten Kernun puolelle. Alitettuaan Keila–Riisipere rautatien, se siirtyi Vasalemman puolelle ja pian sen jälkeen Keilan puolelle. Ämarin lentokentän kohdalla joki muuttuu Keilan ja Padisen rajajoeksi, jollaisena se on laskiessaan Suomenlahteen Paldiskin lahdessa.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2021 – Lohko A
Tšekki vs. Iso-Britannia
<section begin="Tšekki vs. Iso-Britannia"/><section end="Tšekki vs. Iso-Britannia"/>
Vasalemma jõgi
Joen kulku
Joen alkulähde on kirjaimellisesti lähde tai pikemminkin joukko lähteitä, jotka sijaitsevat Lümandun kylässä Kohilassa. Joki alkaa virrata mutkitellen Pohjois-Viron tasankoa edeten pääasiassa kohti luodetta. Suoalueilla joen meanderit on oikaistu suorilla osuuksilla, mutta pian tämän jälkeen se saapuu Kernussa valtatien 4 jälkeen Kohatun kylään, missä joki on padottu Kernun patojärveksi. Altaan pinta-ala on 14 hehtaaria. Hieman alempana ja ennen Ruilan kylää, siihen laskee vasemmalta Ruila järven laskuoja. Ruilassa jon jokeen padottu lampi ja sen jälkeen joki palaa metsä- ja suomaille. Niiden loppuessa se sivuaa Suure-Aru soota ja Vasalemman suurta hiekkakivilouhosta, josta tulee jokeen kuivatusoja.
Kun joki on alittanut Keila–Riisipere rautatien, kääntyy se pohjoiseen kuin välttääkseen Vasalemmassa Kibunan, Rummun ja Vasalemman taajamat sekä vielä Ämarin lentokentän. Täällä siihen yhtyy suurin sivujoki Munalaskme oja, jonka valuma-alue on 139 km² eli 35 % Vasalemman jõen vesistön koko valuma-alueesta. Munalaskme ojan pituus on 24 kilometriä. Ojan mukana tulevat myös Hingu ojan sekä Orkjärve raban luonnonsuojelualueella sijaitsevan Laanemaa järven vedet. Lentokentän kodalla siihen yhtyy oikealta toiseksi suurin sivujoki Maeru oja ja lentokentän jälkeen siihen yhtyy oikealta Kloogan suoalueella sijaitsevan Klooga järven laskuoja. Joki laskeekin tämän jälkeen Suomenlahteen, mutta kohtaa ennen sitä vielä vettä metrin verran nostavan pohjapadon.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2021 – Lohko A
Valko-Venäjä vs. Sveitsi
<section begin="Valko-Venäjä vs. Sveitsi"/><section end="Valko-Venäjä vs. Sveitsi"/>
Vasalemma jõgi
Luontoarvoja
Joki on lohen, purotaimenen, taimenen ja harjuksen luontaisen lisääntymisalue.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2021 – Lohko A
Ruotsi vs. Slovakia
<section begin="Ruotsi vs. Slovakia"/><section end="Ruotsi vs. Slovakia"/>
Tšekki vs. Tanska
<section begin="Tšekki vs. Tanska"/><section end="Tšekki vs. Tanska"/>
ROC vs. Ruotsi
<section begin="Venäjä vs. Ruotsi"/><section end="Venäjä vs. Ruotsi"/>
Sveitsi vs. Iso-Britannia
<section begin="Sveitsi vs. Iso-Britannia"/><section end="Sveitsi vs. Iso-Britannia"/>
ROC vs. Valko-Venäjä
<section begin="Venäjä vs. Valko-Venäjä"/><section end="Venäjä vs. Valko-Venäjä"/>
Stanislav Bunin
Stanislav Stanislavovitš Bunin (s. 1966 Moskova) on venäläinen pianisti.
Bunin on tehnyt eri levymerkeille levytyksiä muiden muassa Frédéric Chopinin, Johann Sebastian Bachin, Wolfgang Amadeus Mozartin ja Claude Debussyn teoksista.
The Adventures of Rad Gravity
The Adventures of Rad Gravity on Interplay Productionsin vuonna 1990 kehittämä ja Activisionin julkaisema tasohyppely ja toimintaseikkailupeli Nintendo Entertainment Systemille. Pelissä Rad Gravity nimisen sankarin on matkustettava kahdeksalle eri planeetalle ja löydettävä kadoksissa olevat Compuminds-olennot.
thumb|left|256px|Kuvakaappaus pelistä.
GP2 Saksan Grand Prix 2009
thumb|300px|Lauantain ja Sunnuntain kilpailun voittaja [[Nico Hülkenberg.]] GP2 Saksan Grand Prix 2009 oli GP2-kauden 2009 viides osakilpailu, joka ajettiin 11.–12. heinäkuuta Nürburgringin moottoriradalla Saksassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Saksan GP:n ohessa.
Elisabeth Söderström
thumb|Lola, [[Cavalleria rusticana. Ruotsin kuninkaallinen ooppera, 1954.]] Anna Elisabeth Söderström (oik. Olow; 7. toukokuuta 1927 Tukholma – 20. marraskuuta 2009 Tukholma) oli ruotsalainen sopraanolaulaja.
Söderström syntyi Tukholmassa. Hän debytoi vuonna 1947 Drottningholmin linnateatterissa Wolfgang Amadeus Mozartin oopperan Bastien und Bastiennen roolissa. Hänellä oli lisäksi kiinnityksiä Ruotsin kuninkaalliseen oopperaan sekä vuosina 1959–1964 ja 1983–1987 New Yorkin Metropolitan-oopperaan.
Söderström vetäytyi lavalta Pjotr Tšaikovskin Patarouvan esityksen jälkeen vuonna 1999 Metropolitan-oopperassa. Hän johti vuosina 1993–1996 Drottningholmin linnateatteria. Hän oli vuodesta 1950 kuolemaansa saakka naimisissa Sverker Olowin kanssa ja asui Lidingössä.
Oskar Merikanto
Frans Oskar Merikanto (vuoteen 1882 Mattsson; 5. elokuuta 1868 Helsinki – 17. helmikuuta 1924 Oitti) oli suomalainen säveltäjä, muusikko, kapellimestari ja opettaja.
Ikätoveristaan Jean Sibeliuksesta poiketen Oskar Merikanto suuntautui yksinkertaisempaan ja kansanomaisempaan ilmaisuun. Hänestä tulikin yksi rakastetuimmista suomalaissäveltäjistä kansan keskuudessa, mihin vaikutti myös Merikannon kielitausta. Merikanto tunnetaan erityisesti yksinlauluistaan, kuten Pai, pai, paitaressu; Ilta tuntureilla; Oi, muistatko vielä sen virren; Kullan murunen ja Soi vienosti murheeni soitto sekä 17-vuotiaana säveltämästään pianovalssista Kesäillan valssi, op. 1. Myös pianoteokset kuten Romanssi, op. 12 ja Valse lente, op. 33 ovat tunnettuja ja suosittuja. Merikanto on säveltänyt 91 yksinlaulua.
Ura
pienoiskuva|Nuori Merikanto
Oskar Merikannon isä Frans Ferdinand Ala-Kanto oli ammatiltaan ylikonduktööri. Oskar Merikanto sai yksityisopetusta urkuri ja säveltäjä Lauri Hämäläiseltä, kunnes Aurora Karamzinin tukemana pääsi opiskelemaan Leipzigiin vuosiksi 1887–1889. Tämän jälkeen Merikanto opiskeli Berliinissä Albert Beckerin johdolla vuosina 1890–1891. Vuonna 1892 hänet valittiin Johanneksenkirkon urkurin virkaan, missä hän toimi kuolemaansa saakka. Pianistinakin Suomea kiertänyt Merikanto kävi työnsä ohella tarkastamassa kirkkoihin asennettuja urkuja ympäri Suomea ja opetti soittoa Helsingissä julkaisten myös alan oppikirjoja. Merikannon virittämistä uruista tuli aikalaiskeskustelussa eräänlainen statussymboli pitäjien välisessä kilvoittelussa.