cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hyundai Palisade
Palisade esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä vuoden 2018 lopulla. Bensiinimoottori on 3,8-litrainen V6 teholtaan 291 hevosvoimaa. Vaihteistona on kahdeksanportainen automaatti ja vetotavaksi on valittavissa etuveto tai neliveto. Etelä-Korean markkinoilla saatavana on myös 2,2-litrainen CRDi-dieselmoottori teholtaan 202 hevosvoimaa.
Stockholm–Helsinki
Stockholm–Helsinki on rap-yhtye Fintelligensin kolmas single yhtyeen ensimmäiseltä Renesanssi-albumilta. Single julkaistiin vuonna 2000 ja se sijoittui Suomen singlelistan ensimmäiseksi ja on myynyt kultasingleen oikeuttavan määrän. Kappaleen tuotti Trilogia-yhtyeen Wretch. Kappaleella vierailivat ruotsalaiset räppärit Petter ja Pee Wee.
Andrei Smirnov (kitaristi)
Andrey Smirnov (s. 31. joulukuuta 1983 Odintsovo, Venäjä) on venäläinen kitaristi, joka tunnetaan parhaiten työstään saksalaisessa heavy metal -yhtyeessä U.D.O.ssa. Lisäksi hän on mukana monissa vanäläisissä metalliyhtyeissä ja projekteissa kuten Everlost, the Wizard, the Epidemic, Galaxy, Flash of Aggression, Shadow Host ja Margenta.
Smirnov on ollut venäläisen heavy metal -yhtyeen Everlostin laulaja ja kitaristi vuodesta 2001 alkaen. Hän on julkaissut yhtyeen kanssa viisi albumia. Vuonna 2012 hän oli kitaristina entisten Iron Maiden laulajien Paul Di’Anno ja Blaze Bayleyn kiertueilla. Seuraavana vuonna Smirnov julkaisi sooloprojektinsa Flash Of Aggression debyyttilevyn Seed Of Hate.
Joulukuussa 2012 Smirnov liittyi U.D.O.on korvaten pitkäaikaisen kitaristin Stefan Kaufmannin. Hän on julkaissut yhtyeen kanssa kolme studioalbumia: Steelhammer (2013), Decadent (2015) ja Steelfactory (2018).
Everlost kanssa
Livealbumit
U.D.O. kanssa
Livealbumit
Nebesa kanssa
Livealbumit
TPL
TPL on forssalainen rap-yhtye, jonka muodostavat Mikko "Kallo" Kallio ja Nicolas "NJ" Jokinen. TPL on julkaissut yhden levyn vuonna 2017. Seuraava albumi on määrä julkaista vuonna 2019. TPL on esiintynyt useaan otteeseen Forssan Holjat-festivaaleilla.
Alkhema
Alkhema on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä pahantahtoinen robotti. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui Avengers West Coast -lehden numerossa 90 (1993). Alkheman loivat Roy & Dann Thomas, David Ross ja Tim Dzon.
Historia
Ultronin epäonnistuttua ensimmäisen robottiluomuksensa Jocastan kanssa, tämä hypnotisoi Henry Pymin ja adamantiumin keksijän, tohtori Myron McLainin luomaan itselleen täydellisen elämänkumppanin. Samalla Ultron kidnappasi Haukansilmän vaimon Matkijalinnun ja määräsi keksijöitä käyttämään naisen aivokäyriä uutta robottia luodessaan. Valmiin robotin Ultron nimesi Alkhemaksi. Vaikka Alkhema ei omannutkaan matkijalinnun muistia, hän säilytti osia tämän persoonallisuudesta, kuten omaperäisen huumorintajun joka suuresti ärsytti Ultronia. Alkhema erosi Ultronista myös siten, että toisin kuin "puolisonsa", Alkhema halusi tappaa ihmiset yksitellen valtavan massatuhon sijasta.
Alkhema ja Ultron iskivät ensimmäistä kertaa asevarastoon, jossa Länsirannikon Kostajat kuitenkin voittivat parivaljakon kiinnittämällä robotit magneettisesti rakettiin, joka ammuttiin maata kiertävälle radalle. Myöhemmin Ultron yritti muuttaa maapallon ilmastoa laukaisemalla sarjan tulivuoren purkauksia, mutta Alkhema varoitti Kostajia Ultronin aikeista. Nämä saivatkin Ultronin vangittua Alkheman avustuksella.
Ultronin epäonnistuttua tuhoamaan Kostajat jälleen kerran Alkhema keräsi Ultronin Ihmemieheltä, Hank Pymiltä, Purppuranoidalta, Viikatemieheltä ja Visionilta tallettamat aivokäyrät. Näiden avulla hän loi robottiarmeijan ja aiheutti kaaosta. Haukansilmän onnistui kuitenkin tuhota Alkhema ampumalla tähän vibranium-nuolen Thebassa, Egyptissä.
Jaak Salumets
Jaak Salumets (s. 30. tammikuuta 1949 Paide) on kilpauransa päättänyt virolainen koripallovalmentaja ja koripalloilija, joka edusti pelaajana Neuvostoliiton maajoukkuetta.
Alkhema
Voimat ja varusteet
Alkheman adamantiumista luotu keho kestää miltei minkälaisen fyysisen iskun tahansa vioittumatta. Alkhema kykenee ampumaan erilaisia energiaiskuja otsassaan sijaitsevan laitteen kautta. Hän kykenee siirtämään tajuntansa toisiin mekaanisiin laitteisiin, joten Alkhema kykenee käskemään mentaalisesti häntä palvelevia robotteja.
David Marciano
Marciano opiskeli biolääketiedettä Bostonin yliopistossa ja aloitti näyttelemisen Bostonissa vuonna 1983. 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa hän työskenteli useissa pikkusarjoissa Los Angelesiin siirryttyään, kuten esimerkiksi "Wiseguy" (1987) ja "Civil Wars" (1991).
Lopulta David Marciano valittiin Chicagon ratsupoliisi -sarjaan, jonka hän oli ehtinyt jo kolmeen otteeseen perua ennen lopullista hyväksymistään. Marciano esiintyi Raymond Vecchion roolissa ensimmäisellä ja toisella kaudella, sekä teki paluun viimeisen, eli neljännen kauden kahteen viimeiseen jaksoon. Kolmannella ja neljännellä kaudella Paul Grossin tähdittämän Benton Fraserin rinnalla nähtiin Callum Keith Rennie.
Due Southin loputtua 1999 David Marciano on esiintynyt elokuvissa ja sarjoissa, esimerkiksi "CSI: New York" (1 jakso), "The Shield" (21 jaksoa 2005-2007) ja elokuvassa "Caught on Tape", jossa hän esittää etsivä Brownia.
Yrjö Harvia
thumb|250px|Yrjö Harvia Yrjö Artturi Harvia, vuoteen 1912 Hagan (31. lokakuuta 1887 Kokkola – 8. huhtikuuta 1947 Helsinki) oli filosofian maisteri ja kunnallismies. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1906 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1910 ja filosofian maisteriksi samana vuonna. Harvia teki lukuisia opinto- ja kongressimatkoja useaan Euroopan maahan.
Harvia toimi Kunnallisen keskustoimiston aktuaarina 1914–1917 ja johtajana vuodesta 1918 kuolemaansa saakka. Hän oli Suomen kaupunkiliiton sihteerinä ja Suomen Kunnallislehden päätoimittajana 1918–1947. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä hän oli 1921–1936 ja 1946–1947 sekä valtuuston puheenjohtajana 1935–1936 edistyspuolueen edustajana. Harvia kuului Helsingin kaupunginhallitukseen 1931–1936 ja toimi lisäksi sosiaalilautakunnan jäsenenä 1919–1930 ja puheenjohtajana 1929–1930. Sosiaalilautakunta lakkautettiin kaupungin hallinnon uudistuksen yhteydessä, jolloin Harvia siirtyi kiinteistölautakunnan puheenjohtajaksi vuosiksi 1931–1947. Tässä lautakunnassa hänellä oli tilaisuus käyttää hyväkseen syvällisiä tietojaan ohjaamalla kaupungin asuntopolitiikkaa. Asuntoasioihin hän perehtyi myös toimiessaan vuodesta 1927 lähtien Asuntoreformiyhdistyksen puheenjohtajana.
Harvia toimi myös valtion asuntokomitean puheenjohtajana 1919, valtion tuulaakikomitean puheenjohtajana 1929, ansiottoman maanarvon nousun verotuskomitean puheenjohtajana 1939, Suomen satamaliiton hallituksen jäsenenä, Palosuojeluyhdistyksen hallituksen jäsenenä vuodesta 1924, Suomen kunnallisteknisen yhdistyksen hallituksen jäsenenä 1926–1930, Sosialipoliittisen yhdistyksen hallituksen jäsenenä 1929–1934, Helsingin kansallisen edistysseuran hallituksen jäsenenä 1930–1935, Yleisen autoliiton hallituksen jäsenenä 1931–1936 ja Helsingin asuntokeskuskunnan (Hakan) hallintoneuvoston puheenjohtajana vuodesta 1939.
Yrjö Harvia osallistui kunnallislainsäädännön kehittämiseen ja vaikutti monin tavoin Helsingin asuntopolitiikkaan. Hän toimi 1929–1940 selvitysmiehenä Helsingin alueliitoskysymyksessä, jota käsittelevä mietintö julkaistiin kolmiosaisena teoksena. Muiden toimiensa ohessa Harvia toimi 1929 lähtien Yhteiskunnallisen korkeakoulun hallintoneuvoston puheenjohtajana ja vuodesta 1934 Helsingin kansanteatterin johtokunnan puheenjohtajana.
Aleksis Kiven katu (Helsinki)
Aleksis Kiven katu on itä–länsi-suuntainen katu Helsingin kantakaupungissa. Se on alueellinen kokoojakatu, joka muodostaa rajan Alppiharjun ja Vallilan välillä. Aleksis Kiven katu alkaa idässä Hämeentieltä ja päättyy lännessä Savonkatuun Pasilan rajalle. Raitiovaunulinja 9 kulkee Aleksis Kiven katua Fleminginkadun ja Traverssikujan välisellä osuudella.
Historia
Jo vuonna 1906 vahvistettiin nimi Aleksis Kivi gatan – Aleksis Kiven katu eräälle kadulle 14. kaupunginosaan (Taka-Töölö), mutta tämä katu poistettiin asemakaavasta vuonna 1917, jolloin nimi siirrettiin nykyiseltä Rajasaarentieltä pohjoiseen lähteväksi suunnitellulle tielle. Myös tämä rakentamatta jäänyt katu poistettiin asemakaavasta vuonna 1930. Kadunnimi oli täten kahden vuoden ajan virallinen sekä 12. että 14. kaupunginosissa (Alppiharju ja Taka-Töölö). Helsingin kadunnimien tarkistusehdotuksessa vuonna 1927 esitettiin Kolmannen linjan nimen muuttamista Aleksis Kiven kaduksi.
Aleksis Kiven kadun eteläpuoli on vanhaa asuntoaluetta, mutta sen pohjoispuolella oleva alue Sörnäisten satamaradan molemmin puolin on viime aikoihin saakka ollut teollisuusaluetta. Suurin kadun varrella sijainnut teollisuuslaitos on ollut Pasilan konepaja. Se kuitenkin lopetti toimintansa vuonna 2001, minkä jälkeen sen entinen alue on muutettu Konepaja-nimiseksi asuinalueeksi.
Aleksis Kiven katu tunnettiin 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa prostituutiosta. Sittemmin ilmiö on vähentynyt, joskin kadulla on yhä useita hieronta- ja striptease-paikkoja.
Puistot
Aleksis Kiven kadun varrella on kolme puisto. Sen itäpäässä sijaitsevat Kinaporinpuisto, kadun eteläpuolella ja Dallapénpuisto kadun pohjoispuolella, sekä Saimaanpuistikko kadun länsipäässä, sen eteläpuolella. Dallapénpuistossa sijaitsee Harjun nuorisotalo (1986–), entinen Harjun ruumishuone (1922–1978), osoitteessa Aleksis Kiven katu 1–3.
Archer (panssarintorjuntavaunu)
Archer (virallisesti Self Propelled 17pdr, Valentine, Mk I, Archer) oli brittiläinen toisen maailmansodan aikainen panssarintorjuntavaunu. thumb|left|250px|Sotasaaliiksi saatu Archer Yad la-Shiryonin museossa, [[Israelissa vuonna 2005.]] Vaunu on rakennettu Valentine-panssarivaunun modifioidulle alustalle. Taistelukäyttöön se tuli loppuvuodesta 1944. Archer oli siinä mielessä erikoinen ratkaisu, että torni sijoitettiin alustan takaosaan ikään kuin väärin päin, eli siten että tykki osoitti moottoritilan ylitse taakse. Vaunun ajaessa eteenpäin tykki osoitti siis taakse. Tämän vuoksi Archer piti peruuttaa tuliasemaan. Toisaalta tällöin tuliasemasta poistuttaessa voitiin ajaa eteenpäin. Tykin sivusuuntausala oli 45 astetta (22,5 astetta kumpaankin suuntaan keskiviivasta). Käyttäjät pitivät matalasta siluetista ja hyvin järjestetystä taisteluosastosta, mutta eivät pitäneet ohuesta panssarista, puutteellisesta yläsuojasta ja pakokaasusavusta, joka paljasti heidät asemaa vaihdettaessa.
Pääaseena oli englantilainen 76,2 mm Ordnance QF 17-pounder Mk. II -panssarintorjuntakanuuna, joka pystyi läpäisemään pelätyn saksalaisen Tiger I:n etupanssarin yli 1 000 metrin päästä. Pantherin etupanssaria tykki ei välttämättä läpäissyt panssarin kaltevuudesta johtuen. Myöskään Tiger II:n tai Jagdtigerin etupanssareita 17-naulainen ei läpäissyt, mutta oli joka tapauksessa eräs toisen maailmansodan tehokkaimmista panssarintorjuntakanuunoista.
Archerin taistelutila oli päältä avoin ja se oli muutenkin hyvin heikosti panssaroitu. Rungon ja tornin panssarointi oli vain 20 mm paksu. Kansi- ja pohjapanssarit olivat vieläkin heikompia, ne olivat nimittäin vain 10-millisiä. Vaunu oli kuitenkin ilmeisesti suhteellisen toimiva siinä käytössä mihin se oli tarkoitettukin, eli liikkuvana panssarintorjuntatykkinä.
Toisen maailmansodan jälkeen Archerit olivat sotatoimissa Egyptin ja Jordanian armeijoissa Israelia vastaan.
Tvøroyri (kunta)
Tvøroyri  on kunta Färsaarilla. Se on väkiluvultaan Suðuroyn saaren suurin kunta. Tvøroyrin asukasluku on 1 770, joista suurin osa asuu keskustaajamassa Tvøroyrissa.
Kunnan alueella sijaitseva Krambatangin satama on yhdysreitti Suðuroyn ja pääsaaren Streymoyn välillä.
Kylät
Tvøroyri, Froðba, Trongisvágur, Øravík
Timo Jaatinen
Jaatinen on toiminut myös Helsingin Kokoomus ry:n toiminnanjohtajana.
Oh God, Bestower of the Blessings of the Swazi
Nkulunkulu Mnikati wetibusiso temaSwati on Swazimaan kansallislaulu. Laulu otettiin käyttöön maan itsenäistyessä vuonna 1968. Laulun on sanoittanut Andrease Enoke Fanyana Simelane ja säveltänyt David Kenneth Rycroft. Laulun sävelmä on yhdistelmä vanhaa afrikkalaista ja länsimaista musiikkia.
{|
Kia Telluride
Kia Telluride on Kia Motorsin vuodesta 2019 lähtien Pohjois-Amerikan markkinoille valmistama suurikokoinen crossover-tyyppinen automalli, joka korvasi Kia Mohaven. Se jakaa suuren osan tekniikastaan Hyundai Palisaden kanssa.
Telluride esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2019. Ainoa moottorivaihtoehto on 3,8-litrainen V6 teholtaan 291 hevosvoimaa. Vaihteistona on kahdeksanportainen automaatti ja vetotavaksi on valittavissa etuveto tai neliveto.
Kia Telluride voitti World Car of the Year -palkinnon vuonna 2020.
Dune (pelisarja)
Dune on reaaliaikainen strategiapelisarja, joka perustuu Frank Herbertin saman nimiseen scifi-kirjasarjaan (suomennettu nimellä Dyyni). Sarjan toista osaa pidetään yleisesti reaaliaikaisen strategiapeli -genren käynnistäjänä ja erittäin suositun Command & Conquer-sarjan edeltäjänä.
Herculano Alvarenga
Herculano Marcos Ferraz de Alvarenga (s. 7. marraskuuta 1947 Taubaté, Brasilia) on brasilialainen lääkäri ja paleontologi, joka on tutkinut sukupuuttoon kuolleiden lintujen fossiileja.
Dune (pelisarja)
Pelejä julkaisivat vuorotellen ranskalainen Cryo Interactive ja Westwood Studios.
M/S Puerto Eden
M/S Puerto Eden on Naviera Interoceangas S.A. -yhtiön omistama matkustajarahtilaiva. Alustyypiltään laiva on ro-ro-alus. Laiva on rakennettu vuonna 1972 Rauma-Repolan Rauman telakalla. Kuollutta painoa Puerto Edenillä on 4 700 tonnia. Alus on rekisteröity Chilen lipun alle ja sen kotisatama on Valparaiso.
Dune (pelisarja)
Aiheesta muualla
Dune (Computerspiel) Dune (computer game) Dune II Dune (computerspel) Dune (datorspel)
Herculano Alvarenga
Alvarenga opiskeli lääketiedettä Faculdade de Medicina de Taubatéssa. Hän erikoistui ortopediaan ja traumatologiaan. Myöhemmin hän kiinnostui lintufossiileista ja opiskeli eläintiedettä São Paulon yliopistossa. Hän oli ensimmäinen brasilialainen tutkija, joka perehtyi Brasilian lintufossiileihin. Myöhemmin hän perusti Taubatén luonnonhistoriallisen museon, jossa on esillä noin 1 600 fossiilinäytetta.
Vuonna 2004 Alvarenga ja taiteilija Eduardo Brettas julkaisivat kirjan Amerikan tukaaneista, Toucans of the America.
M/S Puerto Eden
Puerto Edenin sisaraluksia ovat yhä liikenteessä olevat M/S Notos, M/S Kaduna, M/S Dorrat Jeddah sekä jo romutetut M/S Iberus ja M/S Caribe.
Ricen gambiitti
Ricen gambiitti on hyvin kyseenalainen kuningasgambiitin muunnelma. Se alkaa siirroilla
M/S Puerto Eden
Käyttöhistoria
1. lokakuuta 1971 alus laskettiin vesille. 3. maaliskuuta 1972 laiva luovutettiin Höyrylaiva Oy Bore/Ångfartygs Ab Boren haltuun, joka rekisteröi aluksen Bore VII -nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Turku. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin Suomen ja Ranskan Calaisin välillä. Kesäkuun lopulta elokuuhun asti alus oli aikarahdattuna Silja Linen Turun ja Tukholman väliseen liikenteeseen. 16. helmikuuta 1976 N Vernicos-Eugenidas osti aluksen. Luovutus tapahtui 19. helmikuuta. Uusi omistaja aikarahtasi aluksen Höyrylaiva Oy Bore/Ångfartygs Ab Boren liikenteeseen. Marraskuussa 1977 alus sai nimen Aetos. Myöhemmin Tranzsuez RoRo aloitti liikennöinnin Aetoksella reitillä Venetsia/Trieste–Jedda. Vuonna 1985 Tranzsuez osti aluksen ja rekisteröi sen Kreikan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Pireus. Vuonna 1987 Greek Regular Lines Speciall Shipping Co osti aluksen. Lippuvaltiona säilyi Kreikka.
Marraskuussa 1991 Naviera Interoceangas S.A. osti aluksen ja rekisteröi sen Puerto Eden -nimisenä Chilen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Valparaiso. Uusi omistaja rakennutti alukseen lisää matkustajapaikkoja. Vuonna 1992 Puerto Eden aloitti liikennöinnin Chilen rannikolla.
Ricen gambiitti
Kahdeksannella siirrollaan valkea vie kuninkaansa turvaan ja uhraa ratsunsa tarkoituksenaan saada tarpeeksi vahva hyökkäys korvaukseksi. Gambiitti on kuitenkin todettu tarpeettomaksi ja musta saa selvästi paremman aseman ottaessaan ratsun vastaan. Tästä syystä Ricen gambiittia ei enää näekään koskaan huipputasolla.
Seppo Ahti
Seppo Esko Juhani Ahti (s. 19. elokuuta 1944 Tampere) eli nimimerkki Bisquit on suomalainen pakinoitsija, kirjailija ja käsikirjoittaja. Hän pakinoi viikoittain Ilta-Sanomissa vuosina 1968–2019.
Ensimmäisen pakinansa Bisquit-nimimerkillä Ahti kirjoitti Ylioppilaslehteen tammikuussa 1967 opiskellessaan Helsingin yliopistossa. Hän on muistellut keksineensä Bisquit-nimen kyproslaisesta konjakista. Bisquitin pakinoille on tyypillistä sanojen vääntely ja joskus mustakin huumori. Esimerkiksi ystävästään Jukka Virtasesta hän on todennut, että ”Virtanen antoi syövälle ja juovalle kasvot”.
Ylioppilaslehden kaudellaan Bisquit ei ollut erityisen poliittinen kirjoittaja. Sen sijaan vuodesta 1968 alkanut Ilta-Sanomien pakinointi toi teksteihin mukaan politiikan, vaikkakin pääpaino säilyi elämän nurinkurisissa yksityiskohdissa. Bisquitin omin sanoin: ”– –todella kiero mies; ei tarkoittanut mitä jätti sanomatta”. Sen sijaan varsinainen ilkeily ei kuulu Bisquitin arsenaliin.
Blyth (Northumberland)
Blyth on kaupunki Northumberlandin kreivikunnassa, Englannissa. Kaupunki sijaitsee meren rannalla, Blyth-joen eteläpuolella. Newcastle upon Tyne sijaitsee 21 kilometrin päässä Blythistä luoteeseen. Asukkaita Blythissä oli vuonna 2001 35 818.
Seppo Ahti
Ahti on toiminut käsikirjoittajana televisiossa, muun muassa viihdeohjelmissa Katapultti (1971), Parempi myöhään… (1979), Ollaan kuin kotonanne (1982) ja Hymyhuulet (1987–1988). Lisäksi hän juonsi Ilkka Kylävaaran kanssa viihdeohjelmaa Enkelten keittiö (1989) ja toimi ajankohtaisia asioita kommentoivana lautamiehenä Lasse Lehtisen juontamassa viihdeohjelmassa Anteeksi kuinka? (1993).
Blyth (Northumberland)
Kaupungin satama on peräisin 1100-luvulta, mutta itse kaupunki on alkanut kehittyä vasta 1700-luvulla. Esimerkiksi kivihiilikaivokset, laivanrakennus, kalastus ja rautatie ovat vaurastuttaneet aluetta. Nykyisin Blythin satamaan tuodaan Skandinaviasta puuta ja sellua Englannin ja Skotlannin sanomalehtipaperiteollisuutta varten.
Seppo Ahti
Ahti on ollut myös mukana käsikirjoittamassa Uuden Iloisen Teatterin (UIT) revyitä teatterin perustamisvuodesta 1979 lähtien.
Blyth (Northumberland)
Väestö
Blyth on Northumberlandin suurin kaupunki. Vuoden 2001 väestönlaskennan perusteella sen väkiluku oli 35 818. Kaupungissa oli tuolloin 15 358 kotitaloutta. Sataa naista kohti Blythissä oli 94,95 miestä. Blythissä oli 0–4-vuotiaita 5,97 %, 5–15-vuotiaita 14,58 %, 16–19-vuotiaita 5,16 %, 20–44-vuotiaita 33,05 %, 45–64-vuotiaita 25,8 % ja 65-vuotiaita ja sitä vanhempia oli 15,44 %. Väestön keski-ikä oli 38,64 vuotta. Kaupungin väestöstä 98,99 % oli valkoisia, 0,5 % aasialaisia, 0,26 % sekarotuisia, 0,13 % kiinalaisia ja 0,04 % mustia. Muihin ryhmiin kuuluivat loput 0,08 %. Blythin asukkaista 98,52 % on syntynyt Britanniassa, 0,12 % Irlannissa, 0,54 % muissa Euroopan maissa, 0,13 % Afrikassa, 0,48 % Aasiassa, 0,12 % Amerikassa ja 0,09 % Oseaniassa. Blythin asukkaista 79,19 % on kristittyjä, 0,3 % muslimeja, 0,17 % sikhejä, 0,07 % buddhalaisia, 0,03 % hindulaisia ja 0,03 % juutalaisia. Muiden uskontojen kannattajia on 0,22 %, uskonnottomia 13 % ja 6,97 % ei ilmoittanut mitään uskontoa.
Seppo Ahti
Vuonna 1978 Ahti sai valtion kirjallisuuspalkinnon, vuonna 1987 Suuren Suomalaisen Kirjakerhon tunnustuspalkinnon, vuonna 1989 Suomen Kuvalehden journalistipalkinnon, vuonna 1996 Koskenkorva-palkinnon ja vuonna 1998 WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinnon.
Ahdin puoliso on toimittaja Ilse Rautio. Heillä on kaksi lasta.
Räihä
Räihä viittaa esimerkiksi seuraaviin:
Tomas Danilevičius
Tomas Danilevičius (s. 18. heinäkuuta 1978 Klaipėda, Liettua) on liettualainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Livornoa.
Danilevičius aloitti uransa liettualaisessa Atlantas -seurassa. Tämän jälkeen hän siirtyi belgialaiseen Club Bruggeen. Hän pelasi vuosina 1998–2000 venäläisessä Dynamo Moskovassa, ja sveitsiläisessä Lausannessa.
Vuonna 2000 Danilevičius siirtyi Englannin Valioliigan Arsenaliin. Arsenalin valmentaja Arsène Wenger kiinnostui hänestä koeajalla, kun Danilevičius teki maalin Barcelonaa vastaan harjoitusottelussa. Hän pelasi debyyttinsä Valioliigassa 2–2-tasapelissä Sunderlandia vastaan, kun hän pääsi vaihdosta kentälle.
Lopulta hänet lainattiin Dunfermline Athleticiin, jonka jälkeen hän siirtyi heinäkuussa 2001 Italiaan rakentamaan uraansa. Kaudella 2002–2003 Danilevičius aloitti uransa Italiassa Serie B:ssä, jossa hän teki 22 ottelussa yhden maalin. Seuraavalla kaudella hän paranti tekemällä neljä maalia ja tämän lisäksi joukkue nousi Serie A:han kaudeksi 2004–2005. Kauden 2005–2006 hän vietti Serie B:ssä lainassa Avellinolla.
Kaudeksi 2006–2007 Danilevičius palasi Serie A:han Livornoon, jossa hän pelasi vain 13 ottelua. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Serie B:ssä pelaavaan Bolognaan, jonka jälkeen hän palasi taas Livornoon.
Danilevičius toimii Liettuan jalkapallomaajoukkueen kapteenina ja häntä voidaan pitää yleisesti maansa parhaana jalkapalloilijana. Hänet valittiin Liettuan vuoden jalkapalloilijaksi vuosina 2006 ja 2007 ja on maajoukkueen paras maalintekijä 19 maalillaan.
Elisabeth Shue
Elisabeth Judson Shue (s. 6. lokakuuta 1963 Wilmington, Delaware) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa Leaving Las Vegas (1995). Hän oli ehdolla Oscar-palkinnon sekä Golden Globe ja BAFTA-palkinnon saajaksi parhaasta naispääosasta kyseisessä elokuvassa.
Shue syntyi Wilmingtonissa, Delawaressa. Hän opiskeli Columbia High Schoolin jälkeen Wellesley Collegessa ja Harvardin yliopistossa, jonka hän jätti luodakseen uran näyttelijänä. Hän kuitenkin palasi Harvardiin myöhemmin ja valmistui vuonna 2000.
Shue on naimisissa ja hänellä on lapsia. Hänen veljensä Andrew Shue on tullut tunnetuksi roolistaan Melrose Placessa. Elisabeth Shue on 160 cm pitkä.
Sojuz TMA-16M
Avaruuslennolle osallistuneet toimivat ISS-aseman Retkikunta 43:n täydennysmiehistönä. Alus toimi ISS:n pelastusaluksena kunnes palasi maahan syyskuussa 2015.
Studio Ghibli
Studio Ghibli on japanilainen animaatiostudio. Sen anime-elokuvat ovat mielikuvituksellisia, tunteellisia ja laajasti kehuttuja ympäri maailmaa.
Vuonna 1985 perustettua studiota johtaa arvostettu ohjaaja Hayao Miyazaki kollegansa ja opastajansa Isao Takahatan kanssa. Miyazakin Ghibli-ajan elokuvien ääniraidat ovat säveltäjä Joe Hisaishin käsialaa. Ghiblin pääkonttori, jossa animaatiot valmistetaan, sijaitsee Tokiossa.
Historiaa
Studio Ghiblin historia juontaa vuoteen 1983, jolloin julkaistiin Tuulen laakson Nausicaä mangana Tokuma shotenin Animage-lehdessä. Tokuma on Ghiblin emoyhtiö, joka on muun muassa välittänyt Disneylle video-oikeudet kahdeksaan Ghiblin elokuvaan sekä oikeudet Prinsessa Mononoken ja Henkien kätkemän maailmanlaajuiseen levittämiseen.
Ghibli toimintaperiaate oli pitkään se, että filmejä tehtiin yksi kerrallaan, katsottiin, menestyykö se teattereissa, ja jos menestyi, niin tehtiin toinenkin elokuva. Aluksi Ghibli oli vaakalaudalla, koska elokuvien tuotto kattoi juuri ja juuri niiden kustannukset. Nykyisin Ghibli on menestyvä yritys, joka on tuottanut monia huippusuosittuja elokuvia, kuten Miyazakin Prinsessa Mononoken, Naapurini Totoron (tunnetaan myös nimellä Näkymätön ystävä), Henkien kätkemän ja Liikkuvan linnan, Takahatan Tulikärpästen haudan sekä Yoshifumi Kondōn Sydämen kuiskauksen. Eräs Ghiblin perussäännöistä on se, että menestyneillekään elokuville ei tehdä jatko-osia.
Fanisivustolla kerrotaan studion nimen juontavan juurensa Miyazakin innostukseen Italiasta ja italialaisista lentokoneista. "Ghibli" on alun perin arabiankielinen, Libyassa käytetty sana, jolla tarkoitetaan Pohjois-Afrikan aavikolta puhaltavaa kuumaa ja pölyistä ilmavirtausta. Italialaiset nimesivät toisen maailmansodan aikana erään Saharalla tiedustelulentoja lentäneen lentokoneensa (Caproni Ca.309) ”Ghibli”-lisänimellä.
Matti Ali-Melkkilä
Ali-Melkkilä muokkasi yhdessä Christopher Wegeliuksen ja Juhani Riikosen kanssa SKOP:ia aikaisempaa aggressiivisempaan suuntaan pankkien luotonannon vapautuessa 1980-luvun puolivälissä. SKOP:in johdon toimien katsotaan olevan eräs pääsyy 1990-luvun alun pankkikriisin syvyyteen.
Vuonna 1989 Ali-Melkkilä pelkäsi SKOP:n romahdusta. Hän oli pääjohtajana ohjannut SKOP:in laajenemaan rajusti ja ottamaan huomattavia riskejä sijoituksissa ja luotoissa. Nyt SKOP oli tulossa ongelmiin pörssikurssien ja kiinteistöjen hintojen laskettua. Pankin velalliset alkoivat romahtaa. Ali-Melkkilä yritti taivutella SKOP:n johtokuntaa oivaltamaan, että pankki oli tuhon partaalla, mutta häntä ei kuunneltu. Ali-Melkkilän puheita pidettiin sairaalloisina houreina. Hän oli niin väsynyt ja sekaisin, että pankin johtokunta pelkäsi, että hän tekisi jotain harkitsematonta pääjohtajan ominaisuudessa. Lopulta hänet määrättiin sairauslomalle. Ali-Melkkilä ampui itsensä kesämökillään 13.12.1989. Hän olisi päässyt eläkkeelle vuoden 1990 alusta.
Björn Wahlroos kirjoittaa muistelmissaan, että vääriin arvioihin perustunut, Ali-Melkkilän päätöksellä 1987 tehty Tampellan osto Yhdyspankilta SKOPille oli merkittävä osatekijä Ali-Melkkilän itsemurhaan. Ali-Melkkilä ei ollut kokenut yritysjohtaja eikä tuntenut metsäteollisuutta riittävästi, eikä pankilla ollut valmiita suunnitelmia Tampellan varalle.
Luettelo Suomen kirkkopitäjistä
Tämä artikkeli on luettelo Suomen kirkkopitäjistä. Pitäjät on jaoteltu suunnilleen nykymaakuntien mukaisesti. Luovutetun Karjalan eteläosan kirkkopitäjien maakuntana on Karjalankannas ja pohjoisosan kirkkopitäjien maakuntana on Laatokan Karjala. Karjalankannaksen yhteyteen on merkitty myös sen länsipuoliset luovutetut pitäjät Suursaari, Säkkijärvi, Vahviala ja Jääski. Historiallisesti Laatokan Karjalaan kuuluneet ja osittain luovutetut Parikkala ja Uukuniemi on merkitty nykymaakuntansa Etelä-Karjalan yhtetyteen. Historiallisesti Pohjois-Karjalaan kuulunut ja luovutettu Pälkjärvi on merkitty Laatokan Karjalan yhteyteen.
Luettelossa ovat mukana vain evankelis-luterilaiset kirkkopitäjät, joten ortodoksiset pitäjät entisen Käkisalmen läänin alueelta eivät ole luettelossa.
Luetteloon on otettu ainoastaan ennen vuoden 1865 kunnallisasetusta olemassa olleet seurakunnat. Vuoteen 1865 mennessä kaikki luettelossa mainitut seurakunnat eivät olleet itsenäisiä kirkkoherrakuntia, vaan osa niistä oli vielä kappeliseurakuntia. Tehdasseurakuntiin viitataan sen pitäjän yhteydessä, jonka alueella ne toimivat.
Luterilaiset itsenäiset ja kappeliseurakunnat, jotka olivat olemassa ennen vuotta 1550 on lueteltu myös artikkelissa Suomen keskiaikaiset seurakunnat. Maalaiskuntien perustamisvuodet vuodesta 1865 lähtien ovat artikkelissa Luettelo Suomen kunnista perustamisvuoden mukaan.
Hirvihaara
Hirvihaaran kylä sijaitsee Mäntsälän keskustaajaman eteläpuolella. Tilastollisessa taajamaluokituksessa Hirvihaara on kasvanut 2000-luvulla yhteen Mäntsälän kirkonkylän kanssa. Kylästä on hyvät tieliikenneyhteydet pääkaupunkiseudulle, muualle Etelä-Suomeen ja omaan kuntaan. Kylässä on 500 asukasta (2009). Kylällä on oma kyläkoulu, Hirvihaaran koulu. Hirvihaarassa sijaitsee myös Sepänmäen museo, hotelli-ravintola Hirvihaaran kartano, hiihtokeskus, ampumarata ja golfkenttä. Kylän läpi virtaa Hirvihaaranjoki.
Kuningatarratsun puolustus
Kuningatarratsun puolustus on shakkiavaus, jota kuvailevat siirrot
Avausta ovat pelanneet muutamat hypermodernit pelaajat, kuten Aron Nimzowitsch ja Jefim Bogoljubov, mutta se ei ole koskaan ollut kovin suosittu. Avaus tunnetaan myös nimellä Nimzowitschin kuningatarsotilaspuolustus.
Ratsunsiirto kutsuu valkean etenemään sotilaillaan, mikä kuvastaa hyvin hypermoderneja avausperiaatteita. Samalla siirto estää mustan c-sotilasta etenemästä, minkä takia siirtoa viivytetään usein, jotta valkean aikeet saadaan ensin selville.
Aleksandar Nikolić
Aleksandar "Aca" Nikolić (28. lokakuuta 1924 Sarajevo – 12. maaliskuuta 2000 Belgrad) oli serbialainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Nikolić toimi Jugoslavian koripallokoulun johtajana ja häntä onkin nimitetty "Jugoslavian koripallon isäksi". Myöhemmin hänet on valittu sekä Basketball Hall of Fameen että FIBA Hall of Fameen.
Nikolić pelasi koko pelaajauransa Jugoslaviassa, jossa hän edusti muun muassa KK Partizan sekä KK Crvena zvezdaa. Jälkimmäisessä seurassa hän voitti Jugoslavian-mestaruuden kolme kertaa vuosina 1947–1949. Aktiiviuransa hän lopetti kuitenkin jo vuonna 1951.
Pelaajauran jälkeen Nikolić aloitti valmentamisen ja siirtyi Jugoslavian maajoukkueen valmentajaksi heti peliuransa lopetettuaan. Seurajoukkuetasolla hän aloitti valmentamisen vuonna 1959 siirryttyään Partizanin päävalmentajaksi. Hän valmensi myös OKK Belgradia, jossa hän voitti cup-mestaruuden sekä liiga-mestaruuden.
Nikolić teki pitkän valmentajauran Italiassa, jonne hän siirtyi ensimmäistä kertaa vuonna 1965. Eniten menestystä hän saavutti Pallacanestro Varesen valmentajana. Seura voitti hänen alaisuudessaan Euroopan cupin sekä Italian-mestaruudet vuosina 1970, 1972 sekä 1973. Viimeisen kerran Nikolić valmensi kaudella 1984–1985.
Manche
Manche on Ranskan departementti Normandiassa. Se on saanut nimensä Englannin kanaalin mukaan, ja sen pääosan muodostaa Cotentinin niemimaa. Manche on yksi alkuperäisistä, 1790 perustetuista Ranskan departementeista. Departementin pääkaupunkina oli Coutances vuoteen 1796, sitten Saint-Lô, ja tämän tuhouduttua lähes täysin Normandian maihinnousussa jälleen tilapäisesti Coutances.
Vuonna 2006 departementissa oli 492 565 asukasta ja sen väestöntiheys oli 83,0 asukasta neliökilometrillä.
Juha Hämäläinen (basisti)
Juha ”Jesu” Hämäläinen on suomalainen basisti. Hämäläinen perusti ensin Bolin-nimisen yhtyeen yhdessä Matti Fagerholmin ja Antti (Andy McCoy) Hulkon kanssa. Tämän jälkeen hän soitti bassoa vuonna 1979 Hanoi Rocksin varhaiskokoonpanossa, Pelle Miljoona Oy -yhtyeen neljännessä kokoonpanossa 1982–1983 sekä Yö-yhtyeessä vuosina 1990–1999. Muita bändejä ovat olleet Twiggy Oliver, Stressi, Musta Paraati, Lunta, The Voice Of Mengele ja Suspenders.
Hämäläinen on filosofian lisensiaatti Helsingin yliopistosta pääaineenaan yleinen historia. Hän on tutkinut erityisesti suomalaista 1960- ja 1970-lukujen vastakulttuuria. Hämäläinen työskentelee peruskoulun yläasteen ja lukion historian ja yhteiskuntaopin lehtorina Helsingin yhteislyseossa.
Tokion kansainvälinen lentoasema
Tokion kansainvälinen lentoasema on yksi Suur-Tokiota palvelevista lentoasemista. Yleensä lentoasemaa kutsutaan Hanedan lentoasemaksi (羽田空港, Haneda Kūkō) sen erottamiseksi Naritan kansainvälisestä lentoasemasta, jota on kutsuttu tähän asti ”uudeksi Tokion kansainväliseksi lentoasemaksi”. Naritan lentoasemalla käsitellään suurin osa Tokion kansainvälisistä lennoista.
Australian krikettimaajoukkue
right|thumb|260px|Australian joukkue Englannin-kiertueella 1878. Australian krikettimaajoukkue edustaa Australiaa kriketin maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Cricket Australia, aiemmalta nimeltään Australian Cricket Board.
Test matchit
Australia pelasi historian ensimmäisen test matchin, eli viisipäiväisen maaottelun, Englantia vastaan 1877. Joukkueiden ottelusarjaa alettiin kutsua nimellä The Ashes Englannin kärsittyä kotitappion Australialle 1882. Toukokuuhun 2020 mennessä Australia on voittanut maiden test match -kohtaamisista 146, Englanti 110 ja "tasapeliin" eli käytännössä kesken on jäänyt 95 ottelua. Kaikkiaan Australia on pelannut 830 test matchia, joista se on voittanut 393 ja hävinnyt 224. Kaksi ottelua on päättynyt tasajuoksuihin ja 211 "tasapeliin".
Australialla on positiivinen saldo kaikkia test matcheja pelaavia joukkueita vastaan. Zimbabwea vastaan Australia on voittanut kaikki kolme ottelua. Bangladeshia vastaan Australia on voittanut viisi ottelua ja hävinnyt kerran. Sri Lankan se on voittanut 19 kertaa ja hävinnyt neljästi. Uutta-Seelantia vastaan on 34 voittoa ja 8 tappiota, Etelä-Afrikkaa vastaan 52 voittoa, 26 tappiota, Länsi-Intian saaristoa vastaan 58 voittoa, 32 tappiota, Pakistania vastaan 33 voittoa, 15 tappiota ja Intiaa vastaan Australialla on 42 voittoa ja 28 tappiota.
Yhden päivän maaottelut
Australia ja Englanti kohtasivat myös historian ensimmäisessä yhden päivän maaottelussa (eli pelimuodossa, jossa kummallakin joukkueella on tavallisesti 50 syöttövuoroa, joissa jokaisessa kuusi syöttöä) tammikuussa 1971. Australia on voittanut maiden kohtaamisista 82 ja hävinnyt 62. Kaikkiaan Australia on toukokuuhun 2020 mennessä pelannut 949 yhden päivän maaottelua, joista se on voittanut 575 ja hävinnyt 331. Otteluista yhdeksän on päättynyt tasajuoksuihin ja 34 ilman ratkaisua.
Australia on voittanut suurimman osan yhden päivän maaotteluistaan jokaista vastustajaansa vastaan ainoana poikkeuksena Etelä-Afrikka, joka johtaa keskinäisten otteluiden voitoissa 51–48.
Twenty20-maaottelut
Australia pelasi historian ensimmäisessä Twenty20 -pelimuodon maaottelussa, jossa kumpikin joukkue pelaa 20 syöttövuoroa (joissa jokaisessa on kuusi syöttöä), Uutta-Seelantia vastaan 2005. Se on pelannut toukokuuhun 2020 mennessä kaikkiaan 125 maaottelua. Ratkaisuun päättyneistä otteluista se on voittanut 67 ja hävinnyt 53. Tässä pelimuodossa Australian maaottelutilasto on positiivinen Bangladeshia, Irlantia, Yhdistyneitä arabiemiirikuntia, Uutta-Seelantia, Etelä-Afrikkaa ja Englantia vastaan. Sri Lankaa vastaan voitot ovat tasan.
ICC World Twenty20 -turnauksessa Australia sijoittui toiseksi 2010 sekä kolmanneksi 2007 ja 2012.
Henkilökohtaisia tilastoja
Ricky Ponting on lyönyt Australian pelaajista eniten juoksuja sekä test matcheissa, 13 378, että yksipäiväisissä maaotteluissa, 13 589. Test matcheissa on Australian pelaajista vastustajia eniten "polttanut" Shane Waugh, 708. Yhden päivän maaotteluissa ovat sekä Brett Lee että Glenn McGrath syöttäneet vastustajan 380 kertaa ulos pelistä.
Charlène Meyong
Charlène Meyong (s. 19. marraskuuta 1998) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän kuului Kamerunin maajoukkueeseen vuoden 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa ja pääsi vaihtopelaajana kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa.
Meyong edustaa kotimaassaan Louves Minproff -seuraa ja on joukkueen kapteeni.
The Slippers
Vuonna 1997 yhtye aloitti jälleen esiintymiset, lisäksi heiltä ilmestyi uusi levy nimeltään Broken Bones. Yhtyeen viimeisin levy, nimeltään Dancin' With A Hurricane, julkaistiin 25.5.2011. Levyä on saatavana niin CD- kuin LP-versiona.
Otsonikerroksen suojelua koskeva Wienin yleissopimus
Otsonikerroksen suojelua koskeva Wienin yleissopimus on otsonikerroksen suojelemiseksi vuonna 1985 laadittu kansainvälinen yhteistyösopimus. Wienin yleissopimus johti kaksi vuotta myöhemmin laadittuun Montrealin pöytäkirjaan, jossa sovittiin tarkoista päästörajoituksista otsonikadon pysäyttämiseksi. Wienin yleissopimuksen tavoitteena on tukea otsonikerroksen tilaa koskevaa tutkimustyötä, valvoa CFC-yhdisteiden tuotantoa ja edistää tiedonvaihtoa valtioiden välillä. Sopimus astui voimaan 22. syyskuuta 1988.
Wienin yleissopimuksessa ei sovittu konkreettisia toimenpiteitä CFC-yhdisteiden tuotannon vähentämiseksi. Silti se oli merkittävä kansainvälinen ympäristönsuojelusopimus: maailman valtiot huolestuivat maailmanlaajuisesta ympäristöongelmasta jo ennen kuin sen olemassaolo ja vaikutukset oli tieteellisesti todistettu. Tieto Etelämantereen otsoniaukosta julkaistiin Nature -lehdessä saman vuoden toukokuussa, vain pari kuukautta sen jälkeen kun Wienin yleissopimus oli avattu allekirjoituksille. Tätä ennen merkittävästä otsonikadosta ei ollut todisteita, vaikka CFC-yhdisteistä oli osattu huolestua jo 1970-luvun lopulla. Siten Wienin yleissopimus on ehkäpä ensimmäinen esimerkki varovaisuusperiaatteen hyväksymisestä kansainvälisen sopimuksenteon perusteeksi. Toisaalta Wienin yleissopimus jäi kompromissiksi juuri siksi, että varmoja todisteita ihmisen aiheuttamasta otsonikadosta ei vielä ollut. Sopimus muotoileekin, että osapuolet ovat "tietoisia otsonikerroksen muuttamisen mahdollisista haitallisista vaikutuksista ihmisten terveyteen ja ympäristöön".
Silkroad Online
Silkroad Online keskittyy osittain sekä oikealle silkkitielle että kuvitteellisille alueille. Pelissä on mahdollista aloittaa Kiinasta ja mennä kohti länttä läpi kolmen Kiinan alueen kaupungin, Janganin, Donwhangin ja Hotanin. Toinen vaihtoehto on tehdä eurooppalainen hahmo, joka aloittaa Konstantinopolista. Euroopan ja Aasian alueet tulivat käyttöön kansainvälisessä versiossa heinäkuussa 2007.
Pelaaminen
Toisin kuin yleensä tämän luokan peleissä, ei Silkroad Onlinessa valita mitään tiettyä hahmoluokkaa, vaan kaikki voivat käyttää kaikkia aseita ja taikoja. Hahmoa luodessa voi valita hahmon sukupuolen, ulkoasun, vaatetuksen (joko raskaasti tai kevyesti haarniskoitu tai pelkkiin kankaisiin pukeutuva) ja aseen (kiinalaiset aseet ovat miekka, Blade -leveä miekka, Glaive -leveäteräinen salkoase, keihäs tai jousi). Eurooppalaisilla on vielä lisäksi omat aseensa: Taikavarras velhoille, Manaajille Warlockin varras, papeille (cleric) pappisvarras (cleric rod), bardeille harppu, sotureille miekka, kahdenkäden miekka, tai kaksi kirvestä ja roistoille (rogue) joko kaksi tikaria tai jalkajousi.
Kun pelissä saavuttaa uuden tason, saa viisi ominaisuuspistettä. Näistä kaksi peli asettaa aina voimakkuuteen ja älykkyyteen ja kolme saa sijoittaa itse vapaasti. Pisteiden sijoittamisella pelaaja päättää minkälaiseksi hänen hahmonsa kehittyy. Suosituimpia ja tehokkaimpina pidettyjä hahmoluokkia ovat niin sanotut ”purebuildit”, eli vain yhteen ominaisuusluokkaan panostavat hahmot.
Kun pelissä saavuttaa tason 20, pääsee valitsemaan ammatin. Näitä on kolme: kauppias, varas ja metsästäjä. Kauppiaan työnä on kuljettaa tavaroita kaupunkien välillä. Varkaan työnä on toimia kauppiaan hankaloittajana, eli varastaa kauppiaan kuljettamat tarvikkeet omaksi hyödykseen. Metsästäjä puolestaan keskittyy suojelemaan kauppiasta varkailta.
Pelin suosituin ammatti on kauppias, mikä johtuu suhteellisen helpoista rahantekomahdollisuuksista. Kauppiaan tehtävänä on ostaa tavaraa toisesta kaupungista ja myydä ne toiseen kaupunkiin, jossa tälle tavaralle on kysyntää ja siten korkeammat hinnat. Kauppakeikkojen vaikeustasoa arvioidaan tähdillä, joista yhden tähden kauppakeikassa eivät ihmisten pelaamat varkaat voi käydä hänen kimppuunsa. Kaikilla vaikeustasoilla kuitenkin ilmestyy tietokoneen ohjastamia varkaita, jotka ovat huomattavasti helpompia (noin samalla tasolla kuin pelaaja itse) kuin ihmisten pelaamat varkaat. Kuitenkin yhden tähden kauppiasta monet korkeampitasoiset pelaajavarkaat yrittävät tappaa "poppaamalla" omat varkaansa alempitasoisen hevosen/kamelin kimppuun, joka onnistuu kulkemalla alempitasoisen edessä ja kun varkaat ilmestyvät, ne hyökkäävät avuttoman alempitasoisen kimppuun. Vaikeampien kauppakeikkojen palkkiot ovat korkeampia, mutta tällöin ihmisvarkaat pystyvät hyökkäämään pelaajan kimppuun. Ja toisin kuin tietokoneen ohjaamat hahmot, nämä eivät tasoeroista välitä.
Ammattia voi halutessaan vaihtaa. Tällöin pitää kuitenkin odottaa viikko ennen uuden ammatin valintaa. Suorittamalla ammattiin kuuluvia tehtäviä (esimerkiksi onnistunut kauppakeikka, varkaan tai metsästäjän tappaminen) pelaaja saa kokemuspisteitä normaalin hirviöiden tappamisen tapaan. Myös ammateilla on omat tasonsa. Tasot määräävät, kuinka voimakas esimerkiksi tason 7 metsästäjä on tason 1 varasta vastaan.
Toistaiseksi pelin korkein taso kansainvälisessä versiossa on 110. Tarkkaa tietoa pelin lopullisesta maksimitasosta ei ole, mutta se tulee todennäköisemmin olemaan 150:n luokkaa (joidenkin huhujen mukaan jopa 150). Koreankielisessä versiossa maksimitaso on 110. Tutkimalla pelin tiedostoja erinäisillä ohjelmilla saadaan selville että pelin kaikki tavarat, hirviöt jne. loppuvat tasolle 150. Tästä voi päätellä että pelin maksimitasoksi on suunniteltu 140. Tason 110 saavuttanut pelaaja ei voi saada enempää tasoja ennen kuin pelin enimmäistasoa nostetaan, mutta voi mm. silti kerätä varastoon taitopisteitä. Taitopisteitä käytetään hahmon liikkeiden ja eri taikojen oppimiseen.
Player vs. Player
Player vs. Player (PvP), eli pelaajien välinen taistelu, on mahdollista Silkroad Onlinessa muutenkin kuin aiemmin mainitulla metsästäjien ja varkaiden konflikteissa. Tämän lisäksi esimerkiksi killat voivat ottaa mittaa toisistaan. Suosituin pelaajien välinen taistelu on vapaaluontoinen "kaikki vastaan kaikki" -tyyli pelin kaupunkien porteilla.
Jotta tähän pääsee osalliseksi, tulee pelaajan ostaa kaupungista erityinen PvP-huivi, joita on muutamaa eri väriä. Huivin päälle laitettuaan pelaaja voi hyökätä missä vain kaupungin ulkopuolella toisten pelaajien kimppuun, jos näillä on eri värinen huivi. Tästä poikkeuksena on oranssi, niin sanottu "prodigy-huivi".
Pelaajat voivat taistella toisia pelaajia vastaan myös ilman virallisia ottelusääntöjä. Toisen pelaajan kimppuun voi hyökätä pitämällä näppäimistön alt-näppäintä painettuna ja klikkaamalla toista pelaajaa. Tällainen taistelu on kuitenkin rajoitettu vain hahmoille, jotka ovat yli tason 20. Tällä tavalla myös merkitsee itsensä murhaajaksi, jonka kimppuun muut pelaajat voivat hyökätä ilman rangaistusta. Lisäksi murhaajat menettävät kaupungeissa ollessaan jatkuvasti energiaa ja kuollessaan saattavat pudottaa jonkun varusteistaan muiden pelaajien vapaasti ryöstettäväksi. Murhaaja-statuksesta pääsee eroon tappamalla pelin hirviöitä tai kuolemalla riittävän useasti (4-5 kertaa). Mitä isompitasoisia hirviöitä tappaa, sitä nopeammin pääsee eroon murhaaja-statuksesta.
Pelin ongelmat
19.1.2010 peliin lisättiin olemattoman "Silkroad Guard":in tilalle Hackshield. Se on pitänyt peliä puhtaana boteista, ja peliin on ollut helppo kirjautua siitä lähtien. Ensimmäiset palvelimet täyttyivät noin viikon päästä.
Lisäksi pelissä ilmenee usein verkkoviivettä eli "lagia", joka aiheuttaa kävellessä hahmojen "hyppäämisen" taaksepäin, pahimmillaan seinän sisään. Peli saattaa myös kaatua silloin tällöin bugien eli ohjelmointivirheiden takia. Näistä virheistä tunnetuin on bugi jota kutsutaan ``????????´´ erroriksi. Enää tämä virhe ei ole pelkkää kysymysmerkkiä vaan siinä on selvää tekstiä tietokoneen tiedoista. Suurin ongelma esiintyi pelin ensimmäisellä palvelimella Xianilla, jossa joulutapahtuman lisäksi koko peli meni viikon verran taaksepäin. Tämä tarkoitti kaiken viikon aikana tehdyn työn menettämistä. Joymax kuitenkin korvaa tällaiset tietyillä erikoiseduilla, esimerkiksi kaksinkertaisten kokemuspisteiden saannilla.
Hadrianus VII
Hadrianus VII on englantilaisen kirjailijan Frederick Rolfen alias Baron Corvon vuonna 1904 julkaistu satiirinen romaani. Se on myös sovitettu näytelmäksi ja esitetty suomeksikin.
Kirjan lähtökohta on jumittunut konklaavi, jonka tarkoituksena on valita seuraaja paavi Leo XIII:lle. Vatikaanin edustaja kääntyy kirjailijan sivupersoonan puoleen - tämä on pappistutkinnon reputtanut englantilainen vetelys, joka asuu keltaisen kissansa kanssa. Lopulta konklaavi vaihtoehtojen puutteessa valitsee hänet paaviksi. Hän ottaa ainoan englantilaisen paavin Nicholas Breakspearin eli paavi Hadrianus IV:n mukaan nimen Hadrianus VII. Tilanne johtaa paavi-instituution radikaaliin kritiikkiin. Lopulta kiihkeä pohjoisirlantilainen paavin vastustaja surmaa päähenkilön.
Porkkalan palautus
Porkkalan palautus oli Neuvostoliiton Suomelle vuonna 1956 tekemä alueluovutus, jossa palautettiin Suomen toisen maailmansodan rauhanehdoissa vuokraama Porkkalan vuokra-alue.
Moskovan vierailu syyskuussa 1955
thumb|right|Suomalaissotilaat palaamassa Porkkalaan. Nikita Hruštšovin tultua Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteeriksi 1953 Neuvostoliitto päätti palauttaa Porkkalan vuokra-alueen Suomelle kansainväliseen politiikkaan liittyen käyttäen sitä lännelle esimerkkinä rauhanomaisesta rinnakkaiselosta Suomen ja Neuvostoliiton välisissä suhteissa. Myös ohjustekniikan nopean kehityksen mahdollistama pinta-alusten torjunta oli jo vähentänyt kiinteän rannikkotykistön merkitystä meripuolustuksessa. Neuvostoliiton johto harkitsi alueen palauttamista jo vuoden 1955 kevättalvella. Julkisuuteen tieto tuli kuitenkin vasta, kun Suomi ja Neuvostoliitto olivat virallisesti sopineet asiasta Moskovassa Paasikiven valtiovierailun aikana 19. syyskuuta 1955, jolloin samalla YYA-sopimuksen voimassaoloa jatkettiin 20 vuodella. Vielä pari kuukautta aiemmin, heinäkuun lopulla, jolloin ulkoministeriön poliittisen osaston päällikkö Eero Wuori oli tiedustellut Neuvostoliiton Helsingin-suurlähettilään Viktor Lebedevin kantaa Porkkalan palautuksesta liikkuneisiin huhuihin, Lebedev oli vastannut Porkkalan olevan ”välttämätön Leningradin puolustukselle ja harmiton Suomelle”. Palautus toteutui 26. tammikuuta 1956, joidenkin näkemysten mukaan ”sopivasti” presidentinvaalien alla. Alkuperäisen sopimuksen mukaan vuokra-aika olisi kestänyt vuoteen 1994 saakka.
Palautusvalmistelut
Sopimuksen syntymisen jälkeen käynnistyi palautuksen suunnittelu. Suomen puolen vastaanottovalmisteluja haittasi epätietoisuus tarkasta palautusajankohdasta ja -tavasta. Palautuksen oli mahdollista ajoittua joko avovesikaudelle tai aikaan, jolloin meri oli jäässä. Ei ollut myöskään varmaa, palautettaisiinko Porkkala yhtenä kokonaisuutena vai osa kerrallaan.
Palautusta odoteltaessa vuokralaiselle luovutetuista rannikkotykistön linnakkeista laadittiin luettelot rakennuksien ja laitteiden osalta sekä varattiin vastaavat linnakekartat. Alueiden vastaanottoon osoitetut joukot saivat marraskuussa 1955 käskyn Porkkalan alueen tulokatselmuksesta ja vastaanotosta. Valmistelut tulokatselmusta ja vastaanottoa varten saatettiin valmiiksi 9. marraskuuta mennessä.
Neuvostoliiton toimet alueella ennen palautusta
Neuvostoliitto oli 1950-luvun alkupuolella nostanut Porkkalan tukikohdan statusta ja investoinut voimakkaasti sen kehittämiseen ja kantalinnoittamiseen. Hilan Korsumäkeen oli vuodesta 1952 rakennettu kallion sisälle louhittuun luolaan ”Hirvi”-nimistä uutta salaista komentokeskusta, josta samoin kuin muista uusista rakennelmista piti vuonna 1954 annettujen ohjeiden mukaan tehdä ydiniskun kestäviä. Rakennustyöt kuitenkin keskeytettiin kesällä 1955, kun tuli tieto, että Neuvostoliitto aikoi luopua koko tukikohdasta. Porkkalan vanhoja rannikkotykkejä sen sijaan ei uusittu, ja 1950-luvun puolivälissä ne olivat jo huonokuntoisia ja vanhentuneita.
Porkkala oli ollut alun alkaen Neuvostoliitolle kallis, pieni ja vaikeasti huollettava tukikohta. Vuokra-ajan loppua kohti alueella alkoi ilmetä heitteillejätön piirteitä. Kurinpito-ongelmia ja toimettomuutta esiintyi. Vuokra-alueella oli ollut havaittavissa evakuointivalmistelujen merkkejä vuoden 1955 kuluessa muun muassa räjähdysten muodossa. Vuokralainen räjäytti esimerkiksi ”suomalaisen rannikkotykistön ylpeydeksi” tituleeratun Mäkiluodon järeän tykkitornin 26. lokakuuta 1955, mitä seurasi joulukuussa raskaan tulenjohtotornin räjäytys. Järeiden tykkien jäännökset kuljetettiin metalliromuna Tallinnaan teollisuuden raaka-aineeksi.