cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Persis Khambatta
Mallin ura
Vuonna 1965 Khambatta valittiin Miss Intiaksi hänen ollessaan 17-vuotias. Samana vuonna hän edusti maataan Miss Universum -kilpailussa. Tuon vuoden kilpailun voitti thaimaalainen Apasra Hongsakula.
Khambatta esiintyi vuoden 1965 jälkeen muutamissa mainoksissa, muun muassa Revlonin mainoksissa.
Ura Bollywoodissa
Vuosina 1965–1974 näyttelijän ura ei auennut, koska intialaisten mielestä hän muistutti liikaa länsimaista naista.
Khambatta palasi Intiaan 1985 ja näytteli elokuvassa Shingora.
Näyttelijänä Hollywoodissa
Vuonna 1975 Khambatta sai pienen roolin elokuvasta The Wilby Conspiracy. Vuonna 1979 hän esiintyi ensimmäisessä Star Trek -elokuvassa, josta hänet muistetaan parhaiten. Hänen roolihahmonsa oli luutnantti Ilia. Tämän jälkeen hän näytteli elokuvissa Nighthawks (1981) ja Megaforce (1982).
Yhden Bollywood-elokuvan jälkeen hän palasi takaisin Yhdysvaltoihin ja näytteli useita rooleja Mike Hammerin ja MacGyverin kaltaisissa tv-sarjoissa. Hänen viimeinen televisioroolinsa oli sarjassa Teräsmieheni.
Muuta
Vuonna 1979 Khambatta oli ensimmäisenä intialaisena näyttelijänä ehdolla yhdysvaltalaisen elokuvapalkinnon voittajaksi. Palkinto oli Saturn, ja rooli oli elokuvasta Star Trek: The Motion Picture. Vuonna 1997 hän kirjoitti ja julkaisi ”kahvipöytäkirjan”, jonka englanninkielinen nimi on Pride of India. Kirjan kirjoittajina toimivat useat Miss Intia -kilpailun voittajat, ja kirjan myynnistä saadut tuotot menivät Missionaries of Charity -järjestölle.
Vuonna 1998 Persis Khambatta vietiin sairaalaan Etelä-Mumbaissa, hän valitti rintakipuja. Muutaman päivän kuluttua hän kuoli sydänkohtaukseen. Khambatta oli kuollessaan vasta 49-vuotias.
Harry Redknapp
Harry Redknapp (s. 2. maaliskuuta 1947 Lontoo, Englanti) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Redknapp on jalkapalloilija Jamie Redknappin isä ja Frank Lampard seniorin lanko.
Bournemouth
Redknapp aloitti valmentajan uransa 1982 Bournemouthin apulaisvalmentajana. Kun seuran päävalmentaja Don Megson sai potkut 1984 Redknapp otti tehtävän hoitaakseen. Redknapp sai lentävän lähdön uralleen kun Bournemouth kukisti Manchester Unitedin FA Cupin kolmannella kierroksella.
2972 Niilo
2972 Niilo on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1939 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty vuonna 1991 Väisälän lapsenlapsenlapsen Niilo Väisälän mukaan.
Niilon likimääräinen läpimitta on 6 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,15 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 2 kuukautta.
Harry Redknapp
Bournemouth
Kesällä 1990 Redknapp joutui vakavaan auto-onnettomuuteen Italiassa ollessaan seuraamassa jalkapallon MM-kilpailuja. Vakavassa onnettomuudessa kuoli viisi ihmistä, muun muassa Bournemouthin johtajistoon kuulunut Brian Tiler. Redknapp menetti hajuaistinsa, mutta toipui muuten täysin. Hän jatkoi Bournemouthin päävalmentajana kunnes kauden 1991–1992 päätteeksi jätti tehtävät.
West Ham United
1993 Redknapp siirtyi West Hamin apulaisvalmentajaksi. Kun joukkueen päävalmentaja Billy Bonds sai potkut elokuussa 1994, tuli Redknappista seuran päävalmentaja. Myös West Hamissa Redknapp kunnostautui nuorten lupauksien kehittämisessä ja hän nosti kuuluisuuteen mm. Rio Ferdinandin, Michael Carrickin ja Frank Lampardin. Kauden 1997–1998 päätteeksi West Ham sijoittui Englannin Valioliigassa kahdeksanneksi ja seuraavalla kaudella 1998–1999 viidenneksi ja sai paikan UEFA Intertoto Cupiin.
Kausi 1999–2000 ei ollut West Hamille edellisten kausien kaltainen. Joukkueen suurimmaksi saavutukseksi jäi voitto Intertoto Cupissa, Valioliigassa Redknappin valmentama joukkue sijoittui yhdeksänneksi. Redknapp jätti seuran toukokuussa 2001, epäselväksi jäi annettiinko hänelle potkut vai erosiko hän itse.
Portsmouth
Joka tapauksessa Redknappin ura jatkui urheilujohtajana Portsmouthissa 2001. Hänelle tarjottiin valmentajan pestiä Leicester Cityssä, mutta Redknapp jäi Portsmouthiin. Maaliskuussa 2002 Redknapp nousi Portsmouthin päävalmentajaksi Graham Rixin potkujen myötä. Redknapp johdatti Portsmouthin Valioliigaan kauden 2002–2003 päätteeksi ja Redknapp valittiin Vuoden valmentajaksi. Kaudella 2003–2004 Redknapp taisteli loukkaantumisia vastaan, sillä mm. Patrik Berger ja Svetoslav Todorov joutuivat pitkäksi aikaa sivuun pelikentiltä. Redknapp kuitenkin onnistui tammikuun siirtoikkunan aikana hankkimaan hyviä korvaavia pelaajia kuten Petri Pasasen. Kehnon syyskauden vastapainoksi kevät kausi sujui hyvin ja Portsmouth sijoittui lopulta ensimmäisellä valioliigakaudellaan sijalle 13.
Southampton
Joulukuussa 2004 Redknapp räväytti Portsmouth-kannattajia siirtymällä paikallisvastustaja Southamptonin päävalmentajaksi. Uusi kausi 2004–2005 ei sujunut mallikkaasti ja Redknapp joutui todistamaan ensimmäistä kertaa urallaan valmentamansa seuran putoamista. Southampton jäi Valioliigan viimeiseksi ja putosi Mestaruussarjaan. Kehnosti alkanut mestaruussarjakausi 2005–2006 ei miellyttänyt Redknappia ja hän erosi päävalmentajan tehtävistä 5. joulukuuta 2005.
Paluu Portsmouthiin
Kaksi päivää myöhemmin Redknapp aloitti Portsmouthin uutena päävalmentajana. Milan Mandarić itse toivotti Redknappin tervetulleeksi takaisin. Velimir Zajecin erottua aiemmin urheilujohtajan tehtävistä ei Redknappilla ollut suuria henkilökohtaisia riitoja seurassa. Kun Alexandre Gaydamakista tuli seuran johtaja tammikuussa 2006, moni piti Redknappin jatkoa epäselvänä. Huhuilta leikattiin siivet ja Redknappin ilmoitettiin jatkavan tehtävässä. Toukokuussa 2006 Redknapp allekirjoitti kolmen vuoden jatkosopimuksen Portsmouthin kanssa. Redknappin johdolla Pompey pelasi yhden parhaimmista kausistaan ja sijoittui Englannin Valioliigassa yhdeksänneksi. Hyvä meno jatkui myös kaudella 2007–2008. FA Cupissa Redknapp luotsasi Portsmouthin finaaliin ensi kerran sitten kauden 1938–1939. Joukkue pudotti puolivälierissä Manchester Unitedin Old Traffordilla 0–1. FA Cupin finaalissa Portsmouth kaatoi Cardiff Cityn Nwankwo Kanun osumalla 1–0 ja voitti FA Cupin 69 vuoden tauon jälkeen. Pokaali oli Redknappin ensimmäinen hänen pitkällä valmennusurallaan.
Tottenham Hotspur
Redknappin pesti Spursin valmentajana päättyi potkuihin kesäkuun puolivälissä 2012. Joukkue jäi kaudella 2011–2012 ulos Mestarien liigaan oikeuttavilta sijoilta ja kevään otteet heikkenivät, kun Redknappin spekuloitiin siirtyvän Englannin maajoukkueen peräsimeen. Redknapp ja Spursin puheenjohtaja Daniel Levy eivät lopulta päässeet yhteisymmärrykseen sopimuksen jatkamisesta. Redknapp olisi halunnut 3–4-vuoden jatkon, johon Levy ei suostunut. Lopulta Spurs päätyi Redknappin erottamiseen 14. kesäkuuta 2012.
Queens Park Rangers
Redknapp palasi valmennustehtäviin 24. marraskuuta 2012, kun Valioliigan viimeiseksi juuttunut Queens Park Rangers teki hänen kanssaan 2,5-vuotisen sopimuksen. Redknapp kertoi, että olisi aloittanut Ukrainan maajoukkueen päävalmentaja ellei QPR olisi tarjonnut hänelle sopimusta. Kausi päättyi joukkueen osalta pettymykseen, kun Redknapp ei onnistunut pelastamaan QPR:iä putoamiselta. Redknapp jatkoi seuran peräsimessä Mestaruussarjassa kaudella 2013/14 ja johdatti joukkueen kauden päätteeksi takaisin Valioliigaan. Kausi 2014/15 oli jälleen takkuinen ja joukkue taisteli Valioliigan häntäpäässä putoamista vastaan. Redknapp erosi päävalmentajan paikalta helmikuussa 2015 polvileikkauksen takia. Myöhemmin hän kertoi päätökseen vaikuttaneen myös seuran sisäiset ristiriidat.
Jordanian maajoukkue
Maaliskuussa 2016 Redknappista tuli Jordanian jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Hän valmensi Jordaniaa kahdessa MM2018-karsintaottelussa. Ensimmäisessä Jordania voitti Bangladeshin 8-0 ja toisessa se hävisi Australialle 5-1.
Birmingham City
Huhtikuussa 2017 Redknapp palasi valmennustehtäviin, kun hänestä tuli Mestaruussarjan putoamiskamppailuun vajonneen Birmingham Cityn päävalmentaja. Redknappin debyyttiottelu päättyi tappioon paikallisvastustaja Aston Villalle, mutta voitot Huddersfield Townista ja Bristol Citystä riittivät takaamaan Birminghamille sarjapaikan. Kauden jälkeen 70-vuotias Redknapp teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Birminghamin kanssa. Seura erotti kuitenkin Redknappin jo syyskuun puolivälissä 2017, kun Birmingham oli hävinnyt kaikki kuusi pelaamansa ottelua Mestaruussarjassa.
Neuvonantajana ja konsulttina
Tammikuussa 2016 Redknapp siirtyi johtotehtäviin pieneen Wimborne Townin joukkueeseen. Huhtikuussa 2016 kerrottiin, että Redknapp tulee työskentelemään myös australialaisen Central Coast Marinersin konsulttina.
Korruptiosyytökset
Redknapp joutui korruptiosyytöksien kohteeksi syyskuussa 2006. Redknapp kielsi kaikki syytökset, jotka väittivät hänen osallistuneen laittomiin pelaajahankintoihin. Tammikuussa 2010 uutisoitiin, että Redknapp on saanut syytteen veronkierrosta. Syyte liittyy Redknappin toimiin Portsmouthin aikoin. Hänen väitetään mm. kiertäneen veroja ja sosiaaliturvamaksuja pelaajasiirtojen yhteydessä. Hänen lisäkseen syytettynä on myös Pompeyn silloinen puheenjohtaja Milan Mandarić.
Julian Hunte
thumb|Julian Hunte (oikealla) 2004. Kuvassa vasemmalla Kanadan ulkoministeri [[Bill Graham.]] Julian Robert Hunte (s. 14. maaliskuuta 1940 Castries) on diplomaatti ja poliitikko, ja Karibialla sijaitsevan Saint Lucian nykyinen Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläs. Hän oli Saint Lucian ulkoministeri huhtikuusta 2001 aina lokakuuhun 2004 saakka, ja tämän ohella hän toimi 2003 Yhdistyneiden kansakuntien 58. yleiskokouksen puheenjohtajana.
Elämäkerta
Julian Hunte opiskeli liiketaloutta ja laskentatoimea, ja hän on diplomaattisen ja poliittisen työnsä ohella myös talousvaikuttaja. Opiskeluaikoinaan hän pelasi maansa krikettimaajoukkueessa; aktiiviurheilukautensa jälkeen hän jatkoi lajin parissa toimitsijana ja edusti maansa krikettijärjestöä kansainvälisellä tasolla.
Poliittisen uransa Hunte aloitti 1967 kaupunginvaltuutettuna ja ammattiyhdistysjohtajana. Sittemmin hän nousi ensin Saint Lucian pääkaupungin Castries'n pormestariksi ja tämän jälkeen valtiolliseen politiikkaan ennen kutsumistaan hallitukseen 2001. Sen ohella hän oli ammattiyhdistysten liiton puheenjohtaja ja johti vuosina 1984–2004 Saint Lucian työväenpuoluetta (Saint Lucia Labour Party, SLP). Puoluejohtaja valittiin parlamenttiin 1987. Hunte edusti maataan YK-suurlähettiläänä ensimmäistä kertaa 1998–2001. Vuonna 2003 hänet valittiin ensimmäisenä "kääpiövaltioiden" edustajana YK:n yleiskokouksen puheenjohtajaksi. Yhdistyneiden kansakuntien 58. yleiskokousta Julian Hunte johti 16. syyskuuta 2003 – 14. syyskuuta 2004. Lokakuussa samana vuonna häntä seurasi Saint Lucian ulkoministerinä Petrus Compton. Hunte on jälleen ollut maansa YK-suurlähettiläänä 7. joulukuuta 2004 lähtien.
Maaliskuusta 2006 lähtien Julian Hunte on toiminut Pienten saarivaltioiden liiton (AOSIS) puheenjohtajana. Hunte on naimisissa, hänen vaimonsa on Charlotte Elizabeth Jennifer Hunte (omaa sukua Clarke), ja hänellä on neljä lasta. Hänellä on oma yritys, Julian R. Hunte Group of Companies, joka toimii vakuutus- ja kiinteistöalalla.
Kunnianosoituksia
Hunte nimitettiin 1979 Brittiläisen imperiumin ritarikuntaan arvoasteella (OBE). Välittömästi toimikautensa YK:n yleiskokouksen puheenjohtajana päätyttyä syksyllä 2004 nimitti paavi Johannes Paavali II Hunten, huolimatta hänen katolisen kirkon näkemysten vastaisesta tuestaan oikeuteen raskaudenkeskeytykseen, suurristin ritariksi Vatikaanin Pius-ritarikuntaan.
Nojonen
Nojonen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Rooman–sassanidien sota
Rooman–sassanidien sota, Rooman–Persian sota tai Rooman–Parthian sota on ollut usean Rooman–Persian sotien aikaisten sotien nimi:
Insiders
Insiders on suomalainen rikos- ja draamaelokuva vuodelta 1989. Iltapäivälehden toimittajan nauhuriin tarttuu arkaluontoista tietoa hänen tehdessään juttua niin sanotusta juppikulttuurista. Kuvassa viuhahtelevat juppielämän tunnukset muskeliveneestä ja avoautosta Mobira Cityman 900 -matkapuhelimeen. Murha sisäpiirissä kuitenkin pysäyttää rahan ja seksin ympärille keskittyneen pintaliidon. Oman aikansa ilmiöiden esittely on nostanut elokuvan kulttimaineeseen.
Insiders kuvattiin kesällä 1988 Helsingissä ja sen ympäristössä. Televisiossa elokuvasta on esitetty televisiosarjaversio. Elokuvan on julkaissut DVD:nä Nordisk Film.
Juoni
1980-luvun juppiaika on kiihkeimmillään. Iltalehden toimittaja Jarkko Saarela saa tehtäväkseen jutun nuorista menestyjistä. Toimitusjohtaja Lasse Fjält kutsuu hänet juhliin, josta löytynee jutunjuurta. Lakimies Petri Kuusniemi seurailee Saarelan puuhia hipoissa ja esittelee tämän muun muassa varatoimitusjohtaja Robert Lammelle. Paikalla ovat myös oleelliset kaunottaret Maiju Puro sekä Ringa Bergholm - kuin myös ”bodisalin kuningatar” Raija Rosqvist. Kiellosta huolimatta Jarkko ottaa valokuvia juhlissa ja ennen pitkää filmille tarttuu niin arkaluontoista materiaalia, että Petri raivostuu ja heittää hänet ulos.
Raijan tytär Theodora ”Tessa” Rosqvist palauttaa Jarkolle pienoisnauhurin. Tessa ja Jarkko viettävät rupattelutuokion Jarkon asunnossa. Jarkko huomaa nauhalle tallentuneen räjähdysherkkää sisäpiiritietoa ja päättää tehdä kohujutun sen pohjalta. Hän tapaa Petrin kapakassa, ja yrittää turhaan udella tältä tietoja nauhalla puhuvista henkilöistä. Kun elokuvaa on kestänyt noin 49 minuuttia, Jarkko poistuu tarinasta yli puoleksi tunniksi.
Lasse, Petri, Maiju ja Ringa porhaltavat veneellä Lassen suvun omistamalle kesäasunnolle Helsingin lähistöllä sijaitsevalle saarelle. Saarella he selvittelevät monimutkaisia välejään ja sotkevat niitä entisestään. Samalla filosofoidaan rahasta ja rakkaudesta, juodaan viinaa ja saunotaan. Kaupungissa Maiju jatkaa juonittelujaan Robertin kanssa. Mutta heidän suhteensa kehittyy hengenvaaralliseksi. Robert kuristaa Maijun. Lasse tulee paikalle ja löytää Maijun ruumiin. Poliisi pidättää Lassen kuulusteluja varten ja Robert yrittää epätoivoisesti luistaa vastuusta. Lassen, Petrin, Maijun ja Ringan välejä selvitetään rikoskuulusteluissa. Totuus Maijun ja Robertin suhteesta paljastuu nauhalta, joka on Jarkon hallussa. Samalla paljastuu, että Robert oli kertonut Maijulle tehneensä sisäpiiririkoksen. Maiju kiristi Robertia tällä tiedolla jolloin Robert murhasi hänet. Jarkko ja Petri päättävät napata Robertin, joka kuitenkin ajaa autolla mereen ja hukkuu.
Arvostelut
Helsingin Sanomien Mikael Fränti arvioi Insidersia: ”Uudessa työssään Törhönen on hahmottanut kohtuullisesti toimivan elokuvallisen maailman, jonka informaatioarvo on kiinnostava. Joku saattaa puhua hymyilyttävästä tai tahattomasta informaatiosta, mutta näin helpolla en heittäisi uutta lasta pesuveden mukana menemään.”
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano piti elokuvaa heikkona kuvauksena 1980-luvun citykulttuurista läpinäkyvine henkilöhahmoineen ja pinnallisine juonineen. Hän antoi elokuvalle yhden tähden viidestä ”aikakauden ulkokohtaisesta tallentamisesta”. TV-maailma-lehden Lauri Lehtinen kirjoitti elokuvasta vuonna 2001: ”On ihmisiä, joiden koti ei tunnu kodilta, ellei seinällä komeile Insiders-juliste, joka on ollut siinä 1980-luvulta asti.”
The Very Best of Rainbow
The Very Best of Rainbow on rockyhtye Rainbow’n vuonna 1997 julkaistu kokoelma-albumi. Levyllä on materiaalia yhtyeen ensimmäiseltä, vuonna 1975 julkaistulta levyltä Ritchie Blackmore’s Rainbow aina heidän vuoden 1983 julkaisuunsa Bent Out of Shape asti. Lisäksi albumin sisälehti sisältää Rainbow’n tarinan ja sukupuun. Kokoelma sisältää myös Can’t Happen Here -singlen b-puolen ”Jealous Lover”.
Pina Pellicer
pienoiskuva|upright|Pina Pellicer elokuvassa Vihan riivaama. pienoiskuva|upright|Pina Pellicer päällä 1961. Josefina Yolanda "Pina" Pellicer López de Llergo (3. huhtikuuta 1934 – 4. joulukuuta 1964) oli meksikolainen näyttelijä, joka esiintyi muun muassa Marlon Brandon ohjaamassa elokuvassa Vihan riivaama (1961). Hänellä oli rooli myös Oscar-ehdokkaaksi asetetussa meksikolaisessa Macario-elokuvassa (1960).
Minna Kuukka
Minna Kristiina Kuukka (s. 26. heinäkuuta 1970 Lahti ) on suomalainen radiotoimittaja ja juontaja.
Pina Pellicer
Pellicer ehti lyhyehkön elämänsä aikana esiintyä myös televisiossa. Hän teki itsemurhan Méxicossa 30-vuotiaana.
Minna Kuukka
Vuodesta 2016 alkaen Kuukka on juontanut Radio Novan aamulähetyksiä yhdessä Aki Linnanahteen kanssa. Linnanahteen korvasi joulukuussa 2022 Kimmo Vehviläinen. Ohjelman tuottajana toimii Markus ”Parta-Markus” Rinne.
Kuukka aloitti MTV3:ssa kuuluttajana ja ruutukasvona 1. tammikuuta 1993 ja työskenteli MTV:llä vuoteen 2016. Nykyään hän toimii muun muassa Radio Novan vakituisena aamujuontajana. Elokuusta 2012 alkaen hän on juontanut yksin ohjelmaa Kuukan aikainen, yhdessä Tuomas Enbusken ja Aki Linnanahteen kanssa ohjelmaa Enbuske & Linnanahde Crew sekä yhdessä Ari Hurstin, Ile Jokisen ja Maria Leppäsen kanssa ohjelmaa PERJANTAI PERJANTAI!.
Kuukka on naimisissa Tatu Vehmaksen kanssa ja heillä on vuonna 2006 syntyneet kaksoset, tyttö ja poika.
Ennen kuuluttajan ja juontajan uraansa Kuukka osallistui kansainvälisiin kauneuskilpailuihin. Hän voitti vuoden 1991 Miss Globe International -kilpailun ja sijoittui toiseksi vuoden 1992 Miss Model of the World -kilpailussa.
Pohjois-Kypros Turkvision laulukilpailussa
Pohjois-Kypros on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kahdesti, vuosina 2013 ja 2015.
2013
Pohjois-Kypros osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Edustajaksi valittiin duetto Grup Gommalar kappaleella "Havalaniyor". Turkvision laulukilpailun semifinaalissa Gommalar pääsi jatkoon ja sijoittui kymmenenneksi 175 pisteellä.
2014
Vuonna 2014 Pohjois-Kypros vetäytyi kilpailusta.
2015
Vuonna 2015 Pohjois-Kypros osallistui uudestaan Turkvision laulukilpailuun, joka järjestettiin Istanbulissa, Turkissa. Edustajaksi valittiin laulaja İpek Amber kappaleella "Sessiz Gidiş". Finaalissa Amber sijoittui yhdeksänneksi 154 pisteellä.
Kilpailijat
{{legend|gold|Voitto}} {{legend|silver|Toinen}} {{legend|#cc9966|Kolmas}} {{legend|#FE8080|Viimeinen}}
Setelipaperi
300px|pienoiskuva|oikea|Kymmenen euron seteli, jossa näkyy turvatekijänä mm. ultraviolettivalossa erivärisinä hohtavia kuidunpätkiä sekoitettuina paperiin sen valmistusvaiheessa. Vasemmalla erottuu himmeästi myös vesileimaa. Setelipaperi on erikoispaperi, jota käytetään paperisten maksuvälineiden ja muiden arvopaperien painatuksessa. Setelipaperi valmistetaan pääosin puuvillasta saatavasta kuidusta tai lumpusta. Liian lyhyet puuvillakuidut eivät kelpaa kangasteollisuuden käyttöön, joten ne myydään paperiteollisuudelle.
Inkoo
Inkoo on Suomen kunta, joka sijaitsee Länsi-Uudellamaalla Helsingistä noin 55 kilometriä länteen. Se on rannikkokunta, joka rajoittuu lännessä Raaseporiin, pohjoisessa Lohjaan ja idässä Siuntioon. Merellä rajaa on lisäksi Kirkkonummen kanssa.
Setelipaperi
Paperimassaan lisätään erilaisia kemikaaleja lisäämään setelipaperin kestävyyttä. Setelipaperin pitää kestää taittelua, rypistelyä ja repimistä repeilemättä ja halkeilematta. Setelien väärentämistä vaikeutetaan jo paperin valmistusvaiheessa: setelipaperiin lisätään silloin turvaominaisuuksia, kuten vesileima, hologrammi, turvalanka tai esimerkiksi ultravioletti- tai infrapunavalossa näkyviä erikoiskuituja.
Inkoo
Maantiede
Inkoo on maantieteellisen keskipisteensä perusteella tarkasteltuna Manner-Suomen kolmanneksi eteläisin kunta. Keskustaajamassa, joka sijaitsee Inkoonlahden pohjukassa, asuu noin puolet kunnan asukkaista. Toiseksi suurin taajama on Degerby, ja muita kyläkeskuksia ovat Inkoon asema, Tähtelä (ruotsiksi Täkter), Päivölä (ruotsiksi Solberg), Fagervik ja Barösund. Inkoon halki virtaa muutamia pienehköjä jokia, kuten Inkoonjoki keskustan läpi ja merkittävimpänä Ingarskilanjoki kunnan itäosassa. Suurimmat järvet ovat Marsjön ja Bruksträsket (Ruukinjärvi) Fagervikin lähettyvillä, missä on myös pitkä ja kapea Fagervikinlahti. Inkoossa on myös lähes merenpinnan korkeudella sijaitseva kluuvijärvi Backaviken. Kahta suurinta lukuun ottamatta Inkoon järvet ovat alle neliökilometrin laajuisia, kuten Linkullasjön, Bjuseträsk ja Pålsträsket.
Setelipaperi
Historia
Varhaisimmat paperirahat otettiin käyttöön Kiinassa 650-luvulla. Euroopassa käytettiin plooturahoja maksuvälineinä 1600–1700-luvuille asti, kunnes Johan Palmstruchin Stockholms Banco otti setelit käyttöön 1661 ensimmäisenä Euroopassa. Alun perin seteliraha oli pankkien antama talletustodistus tai maksumääräys, jonka vakuutena oli arvometalleja.
Inkoo
Maantiede
Inkoo on Suomen eteläisimpiä osia ja kuuluu näin hemiboreaaliseen metsävyöhykkeeseen eli tammivyöhykkeeseen, joka sijoittuu juuri näille leveysasteille. Inkoon metsät ovat pääosin kuusimetsää, mutta lehtoja ja kuivia mäntykankaitakin on runsaasti. Vallitsevat metsätyypit ovat tuorekangas ja lehtomainen tuorekangas. Kaikki suomalaiset jalot lehtipuut kasvavat alueella luonnonvaraisina. Inkoo on suotuisaa aluetta hedelmäpuille, kuten päärynä- ja luumupuulle, kirsikkapuulle sekä kestävimmille persikkapuille. Seudun leudon ilmaston takia puutarhoissa voidaan jotenkuten kasvattaa erikoisempiakin puutarhakasveja, kuten pyökkiä, atsaleaa ja japaninvaahteraa. Nämä lajit eivät menesty ulkotiloissa paljon pohjoisempana.
Setelipaperi
Setelipaperia valmistaneita paperitehtaita
Euroihin käytettävää paperia valmistavia tehtaita on 15 ympäri Eurooppaa. Seteli- eli varmuuspaperia valmistavat paperikoneet ovat lähes aina pieniä ja hitaita sekä melko usein myös vanhoja.
Inkoo
Maantiede
Inkoon edustalla on laaja saaristo, jonka merkittävin osa sijaitsee Barösundissa kunnan länsiosassa. Kapeat ja pitkät salmet erottavat toisistaan sen suurimpia saaria (Orslandet, Barölandet ja Älgsjölandet). Mantereelta johtaa silta Barölandetiin, josta puolestaan kulkee yksi Suomen harvoista säännöllisistä lossiyhteyksistä suurimmalle saarelle Orslandetiin. Inkoon saaristo on hyvin suosittua kesämökkialuetta (noin 2 000 kesäasuntoa ja 300 pysyvää asukasta). Inkoon ulkosaaristossa Hattöhön on tuotu mufloneita, jotka menestynevät saariston leudossa ilmastossa ympärivuotisesti.
Historia
Vanhimmat todisteet ihmisasutuksesta Inkoon alueella ovat noin 10 000 vuoden takaa, ajalta jolloin Suomusjärven mesoliittinen kulttuuri asutti suurinta osaa Suomen alueista, mukaan lukien Inkoota. Vanhimmat Inkoon kivikautiset asuinpaikat sijaitsevat aivan Lohjanharjun kupeessa, silloisella merenrannalla, 40–45 metriä nykymerenpintaa korkeammalla. Inkoosta tunnetaan parisenkymmentä kivikautista asuinpaikkaa, ja niissä voidaan nähdä selkeä asutusjatkumo läpi kivikauden, aina pronssikauteen 1500–200 eaa. Pronssikausi tuo muassaan esihistorian ajan ihmisen tekemät ensimmäiset maamerkit; hautaröykkiöt, joita kutsutaan hiidenkiukaiksi. Niitä löytyy Inkoosta runsaasti (viitisenkymmentä tunnettua), mutta ne ovat kooltaan vaatimattomia, jos verrataan esim. naapurikunta Raaseporissa oleviin. Tämä saattaa kertoa Inkoossa asuneiden yhteisöjen pienuudesta ja vähäisestä statuksesta. Yhtä kaikki, asutuksen jäljet jatkuvat Inkoossa läpi pronssikauden, mutta rautakauden alkaessa 200 eaa. elämisen merkit loppuvat, kuten loppuvat koko etelärannikolla Inkoosta aina Suomen itärajalle. Näin Inkoossa alkaa lähes 1 400 vuoden ajanjakso, jolta ei ole löydetty merkkejä ihmisasutuksesta. Siitepölyanalyysien perusteella alueella on kuitenkin ollut pysyvää asutusta 680-luvulta lähtien.
Keskiajalla Inkoo sai uutta väestöä ristiretkiä seuranneen ruotsalaisten kolonisaation myötä. Pitäjän nimi mainitaan ensimmäisen kerran asiakirjoissa vuonna 1335, jolloin sitä kutsuttiin nimillä Inghaa, Inga ja Ingo. Nimen alkuperästä kerrotaan usein kansanetymologinen selitys, jonka mukaan nimeämisessä olisi käytetty samaa periaatetta kuin Siuntiossakin (sjunde å, seitsemäs joki), mutta Inkoonjoen vähäpätöisyyden vuoksi se olisi kuitenkin saanut nimekseen ingen å (ei mikään joki). Suomalainen paikannimikirja kuitenkin selittää nimen alkuperän tieteellisten tutkimusten perusteella näin:
”''Yhdysnimi Ingå on muodostettu keskiajalla tavallisesta muinaisruotsalaisesta miehennimestä Inge ja ruotsin sanasta å ’joki’. Nimi tarkoitti ehkä ensin jokea, sitten sen varrelle syntynyttä asutusta. Inge oli kenties keskeinen henkilö ruotsalaisten asuttaessa kyseisen joen suistoa. Jotta joen nimi erottuisi asutuksen nimestä, ensin mainittuun lisättiin uudestaan lajia ilmaiseva sana å: Ingå å. Saulo Kepsu (2006) on puolestaan pitänyt asutusnimeä ensisijaisena: Inkoon kirkonseudulla sijainnut vanha ruotsalaiskylä *Ingeby olisi antanut aiheen joennimeen ja sittemmin pitäjännimeen Ingå.''”
Inkoon kirkon vanhimman osan arvellaan olevan peräisin jo 1200-luvun lopulta. Sen jälkeen sitä on laajennettu ainakin 1300-luvulla.
Vuonna 1646 tukholmalainen Carl Billsten vanhempi perusti Fagervikiin masuunin, jonka rautamalmi tuotiin Ruotsista. Isonvihan jälkeen 1700-luvun alussa rautaruukki oli ehtinyt rappeutua, mutta elpyi jälleen, kun sen ostivat Hisingsin veljekset. Sen yhteyteen rakennettiin 1730-luvulla kirkko sekä 1770-luvulla yksi Suomen ensimmäisistä ja merkittävimmistä rokokootyylisistä kartanoista. Ruukin ympärille muodostui pieni yhteiskunta työläisasuntoineen. Suomen siirryttyä Venäjän hallintaan vuonna 1809 alkoi ruukin alamäki. 1820-luvulla lopetettiin rautapellin valmistus ja 1850-luvulla masuunin käyttö. Lopullisesti ruukki lakkautettiin vuonna 1902. Sitä on restauroitu 1980-luvulla.
Peruna tuli Suomeen Fagervikin saksalaisten ruukkityöläisten mukana 1700-luvulla. Siitä sai alkunsa inkoolainen perinneruoka, inkoonpuuro eli perunapuuro, johon tulee ruis- tai ohrajauhoa ja runsaasti perunaa. Se valittiin 1980-luvulla Inkoon pitäjäruoaksi.
Toisen maailmansodan jälkeen Suomi luovutti rauhanehtojen mukaisesti Porkkalan alueen Neuvostoliitolle 50 vuodeksi. Siihen kuului myös lähes kokonaan silloinen Degerbyn kunta ja osa Inkoon kuntaa. Alue tyhjennettiin kymmenessä päivässä. Se saatiin takaisin jo 1956, mutta sinä aikana se oli ehtinyt muuttua lähes tunnistamattomaksi. Pian palautuksen jälkeen Degerby liitettiin osaksi Inkoota. Inkoon kunta muuttui yksikielisesti ruotsinkielisestä kaksikieliseksi vuonna 1963.
Nykyään Inkoo on kasvava kunta. Se kuuluu Helsingin työssäkäyntialueeseen ja saa myös osansa Helsingin seudun kasvusta. Kuntaan muuttavat ihmiset ovat lähinnä suomenkielisiä, ja niinpä aiemmin täysin ruotsinkielisen kunnan kielisuhteet ovat jo pitkään olleet tasoittumassa. Vuonna 2016 oli ruotsinkielisiä 0 prosenttia ja suomenkielisiä 0 prosenttia. Inkoon seurakunta on kaksikielinen, ja se kuuluu Porvoon hiippakuntaan. pienoiskuva|Inkoon kirkko
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1975 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2022 tilanteen mukainen.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Inkoossa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat :
Suomen helluntaikirkon jäsenseurakunnista Inkoossa toimii Ingå bönegrupp
Kylät
Backa, Barösund, Bastö, Billskog, Bjurs, Bolstad, Breds, Bredslätt, Böle, Dal, Dams, Degerby, Degerö, Elisaari (Älgsjö), Espings, Fagervik, Finnböle, Finnpada, Fremböle, Gråmarböle, Gumböle, Gårdsböle, Haga, Halvdels, Hirdal, Hovgård, Illans, Ingarskila, Inkoon asema (Ingå station), Inkoon kirkonkylä (Ingå kyrkoby), Innanbäck, Joddböle, Johannesberg, Jutans, Kalkulla, Kopparnäs, Krämars, Kusans, Kämpbacka, Kärr, Lillramsjö, Linkulla, Lågnäs, Långvik, Malm, Mossaböle, Näs, Ors, Pålsböle, Päivölä (Solberg), Rankila, Rådkila, Rövass, Siggböle, Sonasund, Stormora, Storramsjö, Ström, Stävö, Svartbäck, Svenskby, Sågars, Torp, Torstholm, Tähtelä (Täkter), Utanåker, Vars, Vassböle, Västanby, Västankvarn, Västerby, Västerkulla, Västersolberg, Ålkila, Ålö, Österkulla, Östersolberg, Överby.
Taajamat
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain. Mustion aseman taajama ulottuu pääosin Raaseporin kaupungin alueelle.
Elinkeinot
pienoiskuva|Gåsön kalastajatorppa vuonna 1905
Maanviljelyssä ensimmäiset torpat perustettiin jo 1600-luvun puolivälissä, ja niiden huippuaikaa oli 1800-luku. Niittymaita kynnettiin pelloiksi 1930-luvulle saakka, jolloin lisääntyi myös maidontuotanto ja juurikkaiden viljely. Lehmiä oli pitkään enemmän kuin inkoolaisia. 1960-luvulla maatalous koneellistui lähes täydellisesti. Vielä vuonna 1970 maanviljely oli inkoolaisten merkittävin elinkeino 36 prosentilla – kymmenen vuotta myöhemmin määrä oli pudonnut 14 prosenttiyksikköä. Inkoossa on useita kauppapuutarhoja; niistä Gripans on tullut tunnetuksi neilikoistaan.
Joddbölessä oli 1 000 megawatin hiililauhdevoimala, Inkoon voimalaitos, joka otettiin käyttöön vuonna 1977. Se oli lajissaan Pohjoismaiden suurin. Voimalaitos suljettiin 2014 ja purettiin 2017–2020. Voimalan yhteydessä on syväsatama, jonka väylä on ruopattu 13 metrin syvyiseksi. Norjalainen Blastr suunnittelee voimalan tontille terästehdasta. Barösundissa on yksi 2 megawatin tuulivoimala. Kopparnäsiin suunniteltiin myös ydinvoimalaa 1970-luvulla, mutta kunnanvaltuusto torjui suunnitelman yhden äänen enemmistöllä vuonna 1975.
Palvelut
Inkoossa on neljä ala-astetta, joista yksi on suomenkielinen. Inkoolla ei ole omia yläkouluja kummallekaan kieliryhmälle. Inkoo on väkiluvultaan Suomen suurin kunta ilman omaa yläkoulua. Yläasteen inkoolaiset käyvät nykyään Virkkalassa (aiemmin Karjaalla). Lukiot sijaitsevat lähikunnissa Karjaalla, Lohjalla ja Kirkkonummella, kukin noin 25 kilometrin päässä Inkoon keskustasta. Barösundin ala-asteella oli vain kolme oppilasta vuonna 1981, ja se sai toimia erikoisluvalla. Oppilaita oli viimeisinä vuosina parhaimmillaan muutamia kymmeniä, kunnes koulu lakkautettiin keväällä 2009.
Keskustassa palvelee terveyskeskus, muutamia kauppoja, pankki, kirjasto, asiamiesposti ja hieman ulompana keskustasta sijaitsee Länsi-Uudenmaan pelastuslaitoksen Inkoon VPK:n paloasema. Inkoon VPK myös tarjoaa sammutus- ja pelastuspalvelut Inkoon alueella ainoana palokuntana. Degerbyssä on pankin ja kirjaston sivupisteet sekä kauppa. Barösundissa on pieni kauppa ja kahvila. Bärösundin kaupan lähellä on myös Inkoon VPK:n Bärösundin osasto jolla on käytössään mönkijä ja vene. Osasto suorittaa lähinnä kiireellisiä ensihoitotehtäviä saaristossa.
Inkoon keskustaan valmistui vuonna 2007 aivan venesataman tuntumaan uusi kauppakeskus Strand, jonka suurimpana omistajana on Marcus Grönholm.
Liikenneyhteydet
Inkoon rautatieasemalta (noin 5 km keskustasta luoteeseen) ei ole enää rautatieliikennettä. Bussiliikennettä on Helsingin ja Karjaan suuntaan useita kertoja päivässä sekä Lohjalle muutaman kerran päivässä. Inkoon keskustassa on pienvenesatama. Junayhteys Karjaalle ja Helsinkiin lakkautettiin maaliskuussa 2016, jolloin Y-junan pääteasemaksi tuli Siuntio. Inkoon satama on eräs Suomen ulkomaanliikenteen kauppasatamista.
Päätöksenteko
Inkoo kuuluu Uudenmaan vaalipiiriin ja sen kunnanvaltuustossa on 27 kunnanvaltuutettua. Valtuuston paikoista 17 on RKP:n hallussa kaudella 2021–2025.
Muuta
Inkoon edustalla on myös pieni Bågaskärin saari, jolla sijaitsee Suomen meripelastusseuran käyttämä Meripelastus- ja turvallisuuskoulutuskeskus sekä merivoimien toimintaa.
Kenshi
Kenshin elämäkerta
Syntyneenä taistelemaan, Kenshi vaelsi Earthrealmissa etsien taidoilleen sopivia vastustajia. Hän tapasi useita taistelijoita lyöden heidät maahan ja toivoi saavansa enemmän haastetta. Eräänä päivänä Kenshi tapasi miehen nimeltä Song, joka vakuutti Kenshin siitä, että suuri soturi tarvitsisi mahtavan miekan. Song sitten lupasi johtaa Kenshin muinaisen ja voimakkaan miekan luokse. He tulivat syvälle kaivolle, jota peitti kivi, ja Song sanoi, että Kenshin täytyi siirtää kivi. Kenshi teki näin ja samalla kaivosta pakenevat sielut sokeuttivat hänet. Song paljasti itsensä Shang Tsungiksi, imi sielut itseensä ja jätti Kenshin kuolemaan.
Kenshi kuitenkin selviytyi ja sai tietää, että miekka todella oli olemassa. Se veti Kenshiä puoleensa ja kertoi tälle, että kaivosta tulleet sielut olivat tämän esi-isiä ja miekkakin oli muinoin ollut hänen esi-isänsä hallussa. Kenshi vietti seuraavan vuosikymmenen harjoittaen aistejaan kostaakseen Shang Tsungille. Tämä tie vei hänet U.S. Special Forcesiin.
Kenshin erikoiskyvyt saivat Jaxin ja Sonyan huomion, jotka etsivät erikoiskykyjä omaavia jäseniä taisteluun Outworldia vastaan. Kenshi liittyi heihin saadakseen mahdollisuuden jahdata Shang Tsungia. Useiden testien ja tutkintojen jälkeen, hänet hyväksyttiin Outer World Investigation Agencyn jäseneksi.
Hänet määrättiin etsimään kadonnut Cyrax, joka oli myös OIA:n jäsen. Matkatessaan ympäriinsä Outworldia, hän joutui vastatusten Ermacin kanssa ja onnistui rikkomaan yhdeyden jolla Shao Kahn hallitsi tätä. Vastapalvelukseksi Ermac herätti Kenshin telekineettiset voimat ja opetti tätä käyttämään niitä taisteluissa, mutta myös aistimaan ihmisten ja esineiden läsnäolon ympärillään. Kenshi löysi pian Deadly Alliancen ja sai selville heidän suunnitelmat, muttei saanut yhteyttä OIA:han (jonka Hsu Hao oli räjäyttänyt). Kenshi ei kuitenkaan tiennyt, että Deadly Alliance tiesi hänen läsnäolostaan ja lähetti Mavadon eliminoimaan hänet. Mavado voitti tämän voimakkaan miekkailijan ja jätti hänet kuolemaan.
Sub-Zero löysi kuolevan Kenshin ja onnistui hoitamaan häntä. Kiitollisena Sub-Zeron ystävällisyydestä, Kenshi muodosti hänen kanssaan tilapäisen liittouman ja he etsivät portaalin, joka veisi heidät takaisin kotiinsa. Tästä liittoumasta muodostui pian pitkäkestoinen ystävyys. Shang Tsungin kuoltua ja Onagan palattua valtaistuimelle, Kenshi aisti esi-isiensä sielun palaavan miekkaansa tietäen, ettei hänen tarvitsisi enää kostaa.
Kenshi meni sitten Earthrealmiin, missä esi-isänsä miekan ohjaamana, tuhosi rikollisuutta. Hyökäten öisin käyttäen pimeyttä suojanaan, Kenshi tuhosi useita kriminaalijärjestöjä. Hän sai käsiinsä myös Mavadolle tarkoitetun koodatun viestin, jossa kerrottiin, että Red Dragon -klaani aikoo kaapata Edenialaisen puolijumalan, Tavenin. Ennen kuin löysi tämän salaisen tukikohdan sijainnin, Kenshi tapasi Johnny Cagen, joka etsi sotureita taisteluun Shinnokia vastaan. Kenshi kuitenkin kieltäytyi ajatellen, että on turhaa sekaantua hyvän ja pahan taisteluun.
Etsiessään Red Dragon -klaania ja saadakseen kostaa Mavadolle, hän sai psyykkisen aavistuksen tullen tietoiseksi Tavenin ja Daegonin tehtävästä tuhota Blaze. Hänen miekkansa myös kehotti häntä pysymään hyvien rinnalla tulevassa konfliktissa. Kenshi osallistui Armageddonin taisteluun, jossa hän tappoi Sheevan matkatessaan Argusin pyramidin huipulle. Quan Chi onnistui kukistamaan Kenshin taistelussa ja lopulta Ermaciksi naamioitunut Shang Tsung tappoi Kenshin. Kenshin vaihtoehtoisessa Armageddonin lopetuksessa hän kukisti Blazen ja sai näkökykynsä takaisin. Lisäksi Kenshin muut aistit moninkertaistuivat ja lopulta hänen aistien käytyä sietämättömiksi, Kenshi vetäytyi vuorilla sijaitsevaan pimeään ja eristettyyn luolaan omiin oloihinsa.
Vuoden 2011 Mortal Kombat -pelissä Kenshi esiintyi ladattavana bonushahmona. Kenshi myös taisteli Reikoa vastaan turnauksessa, mutta ei ole tiedossa voittiko Kenshi. Mortal Kombat X -peliin perustuvassa sarjakuvassa Kenshi oli kohdannut Scorpionin tämän vapauduttua Quan Chin vallasta Raidenin avulla ja esti Scorpionia tekemästä itsemurhaa ja neuvoi tätä jatkamaan elämäänsä. Myöhemmin Kenshi oli liittynyt erikoisjoukkoihin ja sai tietää Red Dragon -klaanin uhkaavan perhettään. Kenshi ei ehtinyt pelastaa vaimoaan Suchinia, mutta hän löysi poikansa Takedan ja pakeni tämän kanssa, mutta heidät saatiin kiinni ja Hsu Hao kukisti Kenshin taistelussa ja aikoi tappaa tämän, mutta Scorpion pelasti Kenshin tappamalla Hsu Haon. Myöhemmin Kenshi pyysi Scorpionia kouluttamaan Takedasta taistelijan ja olematta vielä kertomatta totuutta Suchinin kuolemasta ennen lähtöään. Kenshi myöhemmin avusti Sonyaa useissa taisteluissa Red Dragon -klaania vastaan. Myöhemmin Goro oli onnistunut kukistamaan Kenshin ja toi tämän Daegonin luo vastineeksi avusta kasvattaa menettämänsä kätensä takaisin.
Mortal Kombat X -pelissä Kenshi avusti Sonyaa ja Johnnya kukistamalla edelleen Quan Chin vallassa olleen Scorpionin potkaisemalla hänet ulos helikopterista ja käytti telekineesivoimiaan kukistaakseen Quan Chin vallassa olleen Sub-Zeron. Kenshi taisteli tiensä Sky Templelle, mutta Shinnok kukisti hänet. Myöhemmin Kenshi kohtasi poikansa Takedan, jota hyväksi muuttunut Scorpion koulutti onnitellen Takedaa tämän menestymisestä. Takeda suuttui isälleen tämän tulosta syyttäen tätä valehtelusta ja Kenshi kukisti poikansa taistelussa ja kertoi hänelle totuuden ja Red Dragon -klaanin olleen syypää hänen äitinsä Suchinin kuolemaan ja heidän voivan yhdessä Takedan koulutuksen päätyttyä etsiä syylliset. Myöhemmin Kenshi nähtiin Netherealmissa avustamassa Quan Chin vangitsemisessa kukistaen langenneen Kabalin taistelussa. Myöhemmin Scorpion saapuu klaaninsa kanssa paikalle vaatien Quan Chin luovuttamista ja Kenshi joutuu taistelemaan Scorpionia vastaan, mutta joutui vangituksi. Shinnokin vapauduttua amuletista hän löi Kenshin maahan kukistaen hänet. Kenshin kohtalo jäi epäselväksi, mutta hänen uskotaan selvinneen. Myöhemmin Kenshin tarinassa kerrotaan hänen vapauttaneen stalagmiittiin vangitun Tavenin ja saaneen selville Daegonin olevan syyllinen Takedan äidin kuolemaan ja yhdessä Tavenin ja Takedan kanssa kukistivat Daegonin kostaen Suchinin kuoleman. Mortal Kombat 11 -pelissä pelaaja voi kryptasta Shang Tsungin saarelta löytää Kenshin ruumiin ja käyttää tämän punaista silmänauhaa nähdäkseen kryptassa olevia sieluja.
Erkki Vuorela
Erkki Olavi Vuorela (12. lokakuuta 1913 Vilppula – 2. marraskuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen runoilija.
Vuorela työskenteli muun muassa Elannon mainostoimistossa sekä Taide-lehden toimitussihteerinä. Hän oli runoilija Einari Vuorelan veljenpoika.
Vuorela erotettiin vuonna 1948 Suomen Kirjailijaliitosta, koska hän oli rahapulassa toistuvasti julkaissut omissa nimissään setänsä Einari Vuorelan runoja ja tämän puolison Laura Sointeen satuja sekä myynyt saman runon yksinoikeudella kuuteen eri joululehteen. Hänet hyväksyttiin uudelleen liiton jäseneksi vuonna 1967.
Raahen museo
Raahen museo on vuonna 1862 Carl Robert Ehrströmin perustama meriaiheinen museo, joka sijaitsee Raahen keskustan tuntumassa Pikkulahden rannalla. Museo siirtyi 1900-luvun alussa toimimaan nykyiselle paikalleen Raahen tulli- ja pakkahuoneen rakennukseen, joka oli valmistunut 1848. Museo on Suomen vanhin yliopistojen ulkopuolinen museo.
Kaikkiaan museon kokoelmissa on noin 15 000 esinettä. Suurin osa esineistöstä on 1800-luvulta, jolloin Raahe oli merkittävä laivanvarustajakaupunki. Tuon aikakauden esineet ovat enimmäkseen kaukomailta alusten miehistöjen tuomia matkamuistoja ja tarve-esineitä. Tunnetuin ja arvokkain museon esineistä oli ”Wanha herra”, joka on maailman vanhin säilynyt sukelluspuku. Se on valmistettu vasikannahasta 1700-luvulla. Wanha herra sijaitsee nykyään Raahen Kruununmakasiinin museossa.
Säkkipilli
thumb|Edinburgilainen säkkipillinsoittaja. Hän puhaltaa ilmaputken kautta ilmaa säkkiin, josta ilma jatkaa alaspäin osoittavaan melodiaputkeen sekä ylöspäin osoittaviin bordunaputkiin. thumb|Säkkipillejä soittava yhtye. Säkkipilli on puhallinsoitin, jonka ominaispiirre on lampaan tai muun eläimen nahasta tehty säkki, joka toimii ilmavarastona. Säkkipilliä soitetaan puhaltamalla ilmaputken kautta säkkiin ilmaa, joka saadaan säkkiä kainaloon puristamalla kulkemaan edelleen soittimen soivaan osaan, soitinputkeen tai -putkiin. Ilmavaraston ansiosta soittimen äänestä voi saada jatkuvan, sillä soittajan hengitystauko ei katkaise soittamista. Melodia soittoon saadaan melodiaputkella, joka on oboeta tai klarinettia muistuttava, rakenteellaan täydellinen puupuhallin ruokolehtineen ja sormireikineen. Sen lisäksi säkkipillissä on usein yhdestä kolmeen reiätöntä bordunaputkea, jotka säestävät melodiaa soimalla koko ajan yhtä ja samaa säveltä.
Säkkipilli yhdistetään yleensä Skotlantiin ja Irlantiin, missä se on kansallissoittimen asemassa. Säkkipilli on käytössä myös Ranskassa, Espanjassa, Italiassa, Unkarissa ja Itä-Euroopan maissa. Säkkipillillä soitetaan nykyisin kansanomaista musiikkia, mutta keskiajalla ja renessanssin aikana se oli Euroopassa laajalti suosittu myös taidemusiikissa.
Säkkipillityypit
Säkkipillejä on erilaisia. On olemassa muun muassa skotlantilainen säkkipilli ("Highland pipes"), irlantilainen säkkipilli ("Uilleann pipes"), northumbrialainen säkkipilli ja ranskalainen säkkipilli. Galiciassa sekä sen lähialueilla Espanjassa ja Portugalissa on käytössä gaita-niminen säkkipilli. Myös virolaisilla on käytössä oma säkkipilli, jota kutsutaan nimellä "torupill". Myös Puolassa, Ukrainassa, Valko-Venäjällä, Udmurtiassa ja Bulgariassa tunnetaan erilaisia muunnelmia säkkipillistä (dudy, duda, volynka, gaida).
Säkkipillin historia
Säkkipilli on useita tuhansia vuosia vanha, alun perin ruokosoitin, joka on levinnyt Lähi-idästä kaikkialle maailmaan, erityisesti Eurooppaan. Säkkipillin leviämiseen ovat vaikuttaneet kansainvaellukset sekä erityisen merkittävästi Rooman imperiumi vuosituhannen alussa. Muun muassa keisari Neron kerrotaan soittaneen sitä. Keskiajalla säkkipilli sai Euroopassa erilaisia kansallisia ja paikallisia muotoja soitinrakenteen, virityksen ja soittotavan mukaan. Tälläkin hetkellä Euroopassa tunnetaan yli 80 erilaista säkkipilliä alkukantaisesta huippunykyaikaiseen.
Säkkipilli oli keskiajalla ulkokäyttöön tarkoitettu soitin, jolla säestettiin tanssijoita ja tuotettiin muuta juhlamusiikkia. Juhlien siirryttyä sisätiloihin ja musiikin monimuotoisuuden kasvaessa useimpien säkkipillien äänen voimakkuutta pienennettiin ja viritystä muutettiin siten, että ne sopivat helpommin soitettavaksi muiden soittimien kanssa.
Sotilasmusiikissa
Skotlannissa soitettiin ja soitetaan yhä yleisesti ylämaan säkkipilliä, joka on aikojen saatossa muuttunut vain vähän. Englanti tarvitsi skottirykmenttien sotilaallista voimaa ja säkkipillinsoitto levisi näiden avulla. Lisäpiirteenä soittoperinteeseen kytkeytyi voimakas sotilasmusiikkiperinne, josta säkkipillimusiikki lienee vieläkin parhaiten tunnettu.
Perinteet ja opetus
Skotlantilaista klassista säkkipillimusiikkia, piobaireachd´ia, siirrettiin soittajalta ja sukupolvelta toiselle laulaen erityisellä canntaireachd-laulutavalla. Vasta 1800-luvulla musiikkia ryhdyttiin kirjoittamaan ja taltioimaan länsimaisella nuottikirjoituksella. Musiikin ilmentäminen nuotinkirjoituksella ei ole tarkkaa soittimen omaaman miksolyydisen asteikon ja runsaiden koristekuvioiden vuoksi, mistä johtuen elävä kosketus opettajan ja opetettavan välillä on aina erityisen välttämätön. Soittokulttuuria on pidetty yllä järjestämällä kansainvälistä kilpailutoimintaa ja koulutusta erityisesti Skotlannissa.
Muualla maailmassa
Skotlantilainen musiikki ja säkkipillinsoitto on levinnyt brittiläisen imperiumin ja skottirykmenttien mukana laajalti ympäri maailmaa, mm. Yhdysvaltoihin, Kanadaan, Australiaan, Etelä-Afrikkaan, Intiaan, Pakistaniin sekä alkuperäisille juurilleen Lähi-itään. Erikoisuutena voidaan mainita Bretagne, jossa säkkipilliä soitetaan perinteisissä puhallinyhtyeissä.
Säkkipilli Pohjoismaissa
Suomessa säkkipilli on ilmeisesti ollut harvinainen soitin, mutta sen käytöstä on täälläkin satunnaisia tietoja keskiajalta lähtien.
Ylämaan säkkipillin soittoharrastus levisi laajamittaisesti Tanskaan ja Ruotsiin noin 30 vuotta sitten. Harrastajia näissä maissa on noin 400 yhteensä yli 20 yhtyeessä. Norjaan ja Suomeen harrastus levisi 1990-luvulla. Suomessa säkkipilliyhtyeitä on yksi, Helsinki Pipes and Drums.
Oliver Antman
Oliver Antman (s. 15. elokuuta 2001) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. Seuratasolla Antman edustaa tanskalaista FC Nordsjællandia.
Kaudella 2017 Antman pelasi viisi Kolmosen ottelua TiPS:ssa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Kolmosessa 15-vuotiaana 12. toukokuuta, kun TiPS voitti kotiottelussa PPJ:n 5–1.
Kaudella 2018 Antman pelasi seitsemän Kakkosen ottelua Gnistanissa. Hänen ensimmäinen ottelunsa Kakkosen tasolla oli 16-vuotiaana 28. huhtikuuta pelattu Gnistan–MYPA, joka päättyi 3–0. Antman teki Kakkosen kaudella 2018 Gnistanille yhden maalin, 20. kesäkuuta pelatussa 1–1-tasapeliin päättyneessä kotiottelussa FC Vaajakoskea vastaan.
Kesällä 2018 Antman muutti Tanskaan ja liittyi FC Nordsjællandin harjoituksiin. 50 000 euron siirto tanskalaisseuraan tapahtui virallisesti 27. syyskuuta 2018. Kyseessä oli ensimmäinen kerta Gnistanin historiassa, kun seura myi pelaajansa ulkomaille. Antman pelasi ensimmäisen ottelunsa Tanskan Superliigassa 17-vuotiaana 30. maaliskuuta 2019, kun FC Nordsjælland pelasi maalittomaan tasapeliin päättyneen vierasottelun FC Midtjyllandia vastaan. Hän tuli vaihdosta kentälle Mohammed Kudusin tilalle 87. minuutilla. Avausmaalinsa Nordsjællandin paidassa hän teki 19. helmikuuta 2020 Horsensia vastaan. Elokuussa 2020 hän jatkoi sopimustaan kesään 2024 ja syyskuussa 2022 edelleen kesään 2025.
Tammikuun lopulla 2023 Antman siirtyi loppukauden mittaisella lainasopimuksella Eredivisieen FC Groningenin riveihin. Hän onnistui maalinteossa heti debyytissään FC Twenteä vastaan.
Maajoukkue
Antman teki debyyttinsä Huuhkajissa 26. syyskuuta 2022 Kansojen liigan vieraspelissä Montenegroa vastaan ja hän teki ottelussa heti ensimmäisen maajoukkuemaalinsa Suomen voittaessa pelin 2–0.
Erkka Seppälä
Erkka Weikko Petteri Seppälä (s. 19. toukokuuta 1999 Hämeenlinna) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Helsingin Jokereissa. Hän toimii joukkueen varakapteenina harjoituskaudella. Seppälä on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa. Seppälän aiemman seuran Hämeenlinnan Pallokerhon entinen pelaajakoordinaattori Jukka Voutilainen on kuvaillut häntä klassiseksi sentteriksi.
Seuraura
Seppälä on Hämeenlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän oli kaudella 2013–2014 seuran C-nuorten paras syöttäjä sekä C-nuorten SM-karsinnoissa kymmenellä syöttöpisteellään että C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa 38 syöttöpisteellään. A-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2015–2016 Seppälä nousi HPK:n B-nuorten varakapteeniksi. Hän oli joukkueensa paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 17+40=57, joilla Seppälä sijoittui koko sarjan pistepörssissä kuudenneksi. Kaudella 2016–2017 hän oli HPK:n A-nuorten paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Harri Kainulaisen jälkeen tehoilla 11+32=43. Seppälä valittiin A-nuorten SM-liigan syyskuun 2016 kuukauden tulokaspelaajaksi. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden.
Seppälä pelasi suurimman osan kaudesta 2018–2019 lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa, jossa hänen tulokaskautensa toi 27 runkosarjaottelussa tehot 5+17=22, kahdeksassa playoff-ottelussa tehot 2+3=5 ja yhdessä Suomen Cupin ottelussa yhden syöttöpisteen. Seppälä sai HPK:n SM-liigajoukkueessa tililleen 18 runkosarja- ja yhden playoff-ottelun ilman tehopisteitä. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Seppälä pelasi ison osan kaudestaan myös HPK:n A-nuorissa. Kauden 2019–2020 viidennessä SM-liigaottelussaan 31. lokakuuta 2019 vieraissa Saimaan Palloa vastaan hän teki liigauransa avausmaalin. Seppälä pelasi kauden aikana SM-liigassa 20 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Hän pelasi miesten pelejä myös yhteensä kahdeksan Mestis-ottelun verran Heinolan Peliitoissa ja Kiekko-Vantaassa. Seppälä pelasi osan kaudestaan vielä myös HPK:n A-nuorissa.