cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Muovimies
Hahmon kehittäminen
1970-luvun tv-julkisuuden jälkeen Grant Morrison otti hahmon mukaan Oikeuden Puolustajien jäseneksi. Silloin tarinassa "The Obsidian Age" selvisi, että Muovimies on kuolematon. Hän oli JLA:n aikamatkailun vuoksi kappaleina meren pohjalla 3000 vuotta, kunnes hänet löydettiin ja koottiin uudelleen.
Tarina
Patrick "Eel" O'Brian oli alun perin tavallinen murtovaras, jota vartija ampui olkapäähän erään ryöstön aikana. O'Brian putosi tämän seurauksena kemikaalihappoa täynnä olevaan altaaseen. Hän kuitenkin selvisi tästä hengissä ja pakeni kaupungin ulkopuolelle, kunnes hän lopulta pyörtyi uupumuksesta vuoren rinteellä. Hänet pelasti salaperäinen ryhmä munkkeja, jotka myös paransivat O'Brianin rikollisuuden polulta. Happo antoi erikoiskyvyt O'Brianille muuttaen hänet kumimaiseksi, ja hän kykeni muuttamaan kehoaan minkälaisiin muotoihin tahansa. O'Brian käytti sankarina nimeä Muovimies ja piti tummia laseja sekä punaisen ja keltaisen väristä asua, joka oli yhtä taipuisa kuin hän itse. Myöhemmin Muovimies otti apulaisekseen kömpelön Woozy Winksin, jolla oli taianomainen yhteys luontoon, mikä suojeli häntä vahingoilta. Myöhemmin tämä kyky unohdettiin ja Woozysta tuli pelkkä tyhmä ja uskollinen Muovimiehen ystävä.
Muovimiehellä on poika Luke O'Brian, joka on osittain perinyt isänsä erikoiskyvyt ja toimii Offspring nimisenä sankarina.
The Plastic Man Comedy/Adventure Show
Hahmo tuli tunnetuksi 1970-luvun lopulla, kun se alkoi seikkailla yhdysvaltalaisilla tv-kanavilla lauantaiaamuisin piirretyssä sarjassa The Plastic Man Comedy/Adventure Show, jossa häntä ääninäytteli Michael Bell.
Batman – pelottomat
Muovimies palasi takaisin televisioon vuonna 2008 animaatiosarjassa Batman – pelottomat, jossa hän esiintyy vierailevana hahmona. Hahmon alkuperää oli hivenen muokattu. Alun perin vartija ampui häntä olkapäähän, ja O'Brian putosi happoa täynnä olevaan altaaseen, kun taas animaatiossa Batman pudotti hänet vahingossa altaaseen jahdatessaan tätä, mutta pelasti O'Brianin ja auttoi tätä olemaan kunnollinen kansalainen rikollisuuden sijasta. Hahmoa ääninäytteli sarjassa Tom Kenny.
Justice League Action
Muovimies esiintyy animaatiosarjassa Justice League Action, jossa häntä ääninäyttelee Dana Snyder. Sarjassa hänet esitetään hyvin koomisena hahmona, jota monet Oikeuden Puolustajat eivät ota vakavasti, vaikka hän onnistui useasti korjaamaan tilanteen jälkikäteen.
Injustice
Muovimies esiintyy animaatioelokuvassa Injustice, jossa häntä ääninäyttelee Oliver Hudson. Elokuvassa Muovimies vapauttaa Mister Terrificin vedenalaisesta vankilasta ja auttaa muita Oikeuden Puolustajien jäseniä taistelussa Amazoa vastaan.
Japanin ulkoministeriö
thumb|250px|Japanin ulkoministeriön rakennus. Japanin ulkoministeriö on yksi Japanin hallituksen ministeriöistä. Sen vastuulla ovat maan ulkomaansuhteet. Ulkoministerinä on toiminut syyskuusta 2011 lähtien Kōichirō Gemba.
Wes Bentley
Wesley Cook ”Wes” Bentley (s. 4. syyskuuta 1978) Jonesboro, Arkansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa American Beauty, Ghost Rider – aaveajaja ja Nälkäpeli.
Lapsuus ja nuoruus
Bentley syntyi Jonesborossa, Arkansasin osavaltiossa. Bentley varttui Little Rockissa ja myöhemmin Sherwoodissa, Arkansasissa. Hänellä on kolme veljeä, isoveljet Jamey ja Philip sekä pikkuveli Patrick. Hänen vanhempansa isä David Bentley ja äiti Cherie Bentley ovat metodisteja. Valmistuttuaan Sylvan Hills High Schoolista, jossa kävi myös lukion omaa teatterikurssia, hän lähti opiskelemaan New Yorkiin, Juilliard Schooliin, mutta opiskeltuaan vuoden hän jätti opinnot kesken keskittyäkseen näyttelemiseen.
Ura
Lyhytelokuvassa Serendipity Lane (1995) hän näytteli ensimmäisen elokuvaroolinsa. Kansainvälistä kuuluisuutta hän sai näyteltyään Ricky Fittsiä menestyselokuvassa American Beauty (1999). Marvel-kustantamon Aaveajaja-supersankarisarjakuviin perustuvassa elokuvassa Ghost Rider - aaveajaja (2007) hän näytteli Mustasydämen (Blackheart) roolia. Bentley näytteli vuonna 2012 ensi-iltansa saaneessa Nälkäpeli-elokuvasarjan ensimmäisessä osassa Nälkäpeli.
Lähes vuosikymmenen kestäneiden päihdeongelmien takia Bentleyn lupaava näyttelijänura kärsi ja oli pysähdyksissä, hän teki vain satunnaisia elokuvarooleja. Vuoden 2009 vieroitushoitojen jälkeen hän on tehnyt useita rooleja elokuvissa ja näytellyt televisiosarjassa American Horror Story.
Näytelmä Venus in Fur (2010) oli Wesin ensimmäinen työ päihdevieroitushoitojen jälkeen, joka toimi myös Bentleyn näyttelijänuran uudelleenrakentajana. Hän esiintyi näytelmässä Nina Arianda kanssa. 13. tammikuuta 2010 ensi-iltansa saanutta näytelmää esitettiin New Yorkissa, Classic Stage Company-teatterissa, joka on Off-Broadway-teatteri. Vuonna 2010 Wes näytteli Adleman Luskia lännenelokuvassa Jonah Hex joka perustuu DC Comicsin antisankariin Jonah Hexiin. Wes näytteli vuonna 2011 Espanjan sisällissotaan sijoituvassa elokuvassa There Be Dragons (2011). Elokuvassa After the Fall (2014) Wes näyttelee pääosaroolia Bill Scanionia.
Bentley näyttelee tositarinaan perustuvassa elokuvassa The Best of Enemies, jonka tuotanto aloitettiin toukokuussa 2017. Elokuva perustuu Osha Gray Davidsonin kirjaan The Best of Enemies: Race ja Redemption New South. Elokuva kertoo yhdysvaltalaisesta kansalaisoikeusaktivistista Ann Atwaterista sekä C.P Elliksestä.
Vuonna 2018 hän näyttelee yhdysvaltalaisessa modernissa lännensarjassa Yellowstone.
Yksityiselämä
Bentley oli naimisissa näyttelijä Jennifer Quanz vuodesta 2001 vuoteen 2009, mutta liitto päättyi eroon Bentleyn päihdeongelman takia. Hän avioitui televisiotuottaja Jacqui Swedberg kanssa vuonna 2010. Heillä on poika, joka on syntynyt loppuvuodesta 2010 ja tytär, joka on syntynyt vuonna 2014.
Bentley pelaa usein vapaa-ajallaan jalkapalloa ja hän oli nuorena mukana perustamassa lukionsa jalkapallojoukkuetta toimien siinä myös kapteenina.
American Beauty -elokuvan tuoman julkisuuden aikoihin vuonna 1999, hänen päihdeongelmat alkoivat. Bentley on kertonut American Beauty -elokuvan myötä tulleen yhtäkkisen menestyksen olleen liikaa silloiselle 21-vuotiaalle nuorelle. Bentley pidätettiin vuonna 2008 ja määrättiin 12-askelta kuntoutukseen, mutta päihteiden käyttö silti jatkui vuoteen 2009 asti. 8. helmikuuta 2010 ilmestyneessä The New York Times -lehden artikkelissa hän kertoi vakavasta noin kymmenen vuotta kestäneestä päihderiippuvuudestaan. Bentley aloitti uuden kuntoutusjakson 12 askelta -ohjelmalla vuonna 2009.
Vuonna 2008 kuollut näyttelijä Heath Ledger oli Bentleyn hyvä ystävä. He näyttelivät samassa elokuvassa Valkoinen sulka (The Four Feathers).
Palkinnot ja ehdokkuudet
Wes Bentley voitti American Beauty-elokuvan myötä useamman palkinnon.
Ram Vaswani
Ram Vaswani on englantilainen pokeriammattilainen. Uransa Vaswani aloitti snookerinpelaajana ennen siirtymistään pokeriin. Hän kuuluu The Hendon Mob -nimellä tunnettuun neljän pokeriammattilaisen ryhmään.
Lyhyehkön snooker-uransa jälkeen Vaswani alkoi pelata pokeria ja hänestä tuli kotimaansa ensimmäisiä pokerijulkkiksia television Late Night Poker -pokeriohjelman myötä. Myöhemmin hänestä tuli ensimmäinen pelaaja, joka on selvinnyt European Poker Tourilla (EPT) finaalipöytään kolmasti. Vaswani on urallaan voittanut useita turnauksia, muun muassa yhden EPT-turnauksen ja yhden World Series of Poker -rannekkeen.
Snooker-ura
Vaswani kasvoi Finchleyssa, Lontoossa, jossa alkoi pelata snookeria jo kouluikäisenä. 18-vuotiaana hän aloitti pari vuotta kestäneen ammattilaisuransa. Ura päättyi menestyksistään huolimatta kun Vaswani huomasi viettävänsä enemmän aikaa uhkapeliin kuin harjoittelemiseen ja läpimurto kansainvälisellä tasolla jäi tekemättä. Vaswanin pikkuveli Sunit on menestynyt pelaajana paremmin ja Ram toimii hänen managerinaan.
Varhaisvuodet
Vaswani alkoi pelata korttia 9- tai 10-vuotiaana ja 12-vuotiaana hän järjesti pienillä rahoilla pelatun pokeripelin ystävilleen matkalla Walesiin. Heidän opettajansa kielsi pelaamisen, joten ryhmä päätyi pelaamaan käyttäen karamelleja panoksina. Vaswani on pitkään pitänyt seitsemän kortin avopokeria vahvimpana pelimuotonaan ja hän sai varhaisen pokerioppinsa pelattuaan 100 punnan peliä Victorian kasinolla Edgware Roadilla.
Vaswani tapasi Joe Beeversin Lutonissa ollessaan lyömässä vetoa vinttikoirista. He järjestivät myöhemmin yhdessä yksityisen pokeripelin. Tällaisessa pelissä he tapasivat Barny ja Ross Boatmanin. Yhdessä nämä neljä muodostivat "The Hendon Mobiksi" kutsutun ryhmän, joka alkoi pelata säännöllisesti Euroopan pokeriturnauksissa. Ensimmäisessä Hendon Mobista julkaistussa artikkelissa Victoria Coren käytti Vaswanista lempinimeä "The Looks" ("hyvännäköinen" tai "komea") viitaten tämän olevan ryhmän ulkonäöltään komein pelaaja. Pian tämän jälkeen Vaswani alkoi käyttää lempinimeä "Crazy Horse" ("hullu hevonen").
Nic Szeremeta kutsui Vaswanin ja muut Hendon Mobin jäsenet pelaamaan Late Night Poker -ohjelmaan. Vaswani pelasi ohjelman kaikilla kuudella tuotantokaudella, toisella kaudella hän selvisi finaaliohjelmaan asti.
Vaswanin ensimmäinen merkittävä turnausvoitto oli Amsterdamin Master Classic of Pokerissa vuonna 1999 pelattu HFl 5,000 LIDO -turnaus. Tuohon aikaan kyseessä oli Euroopan arvossa pidetyin turnaus. Raswani joutui lainaamaan rahaa Joe Beeversiltä pystyäkseen pelaamaan käteispeleistä itselleen turnauksen osallistumismaksun verran rahaa.
World Series of Poker
Vaswani sijoittui WSOP-turnauksessa ensimmäisen kerran rahasijoille vuonna 2001 Erik Seidelin voittamassa 3 000 dollarin no limit texas hold'em -turnauksessa. Seuraavana vuonna hän oli kolmas 2 000 dollarin limiittiturnauksessa ja toinen 2 000 dollarin 1/2 hold 'em - 1/2 seven-card stud -turnauksessa. Vaswani oli kolmas vuonna 2004 3 000 dollarin no limit texas hold'em -turnauksessa.
Vuonna 2007 Vaswani voitti ensimmäisen WSOP-rannekkeensa. 1 500 dollarin limit hold'em shootout -turnauksen ykköstilasta hän ansaitsi 217 438 dollaria.
Muut turnaukset
Muita Vaswanin voittamia turnauksia ovat muun muassa:
Vaswani oli myös World Heads-Up Poker Championshipin (kaksinpelin MM-kisat) neljännesvälierissä vuonna 2003, toinen 2004 Victor Chandler Poker Cupissa ja finaalipöydässä pot limit hold 'em Gaming Club World Poker Championship -turnauksessa.
Vuonna 2005 Vaswani oli kakkonen 2005 William Hill Poker Grand Prix -turnauksessa kohdattuaan huonoa onnea voittaja Phil Laakia vastaan.
Muuta
Ram Vaswani kirjoittaa artikkeleita The Hendon Mobin nettisivuille. Hän edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Tammikuussa 2009 Vaswanin pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,2 miljoonaa dollaria.
Euzebiusz Smolarek
Euzebiusz "Ebi" Smolarek (s. 9. tammikuuta 1981 Łódź, Puola) on uransa päättänyt puolalainen jalkapalloilija. Hän pelasi yleensä joko hyökkääjänä tai keskikentällä hyökkäävässä roolissa ja lukeutui myös Puolan maajoukkueen avainpelaajiin. 160px|thumb|left|Euzebiusz Smolarek
Smolarek on entisen huippupelaajan Włodzimierz Smolarekin poika. Peliuransa jälkeen hänen isänsä on työskennellyt valmentajana Alankomaissa. Tämän vuoksi Smolarek varttui maassa. Hänet on nimetty portugalilaisen suurpelaajan Eusébion mukaan.
Smolarek on Feyenoordin kasvatti. Seuran edustusjoukkueesen hän nousi vuonna 2000. Vuonna 2005 Smolarek siirtyi Borussia Dortmundiin Saksaan. Racing Santanderin riveihin hän liittyi vuonna 2007.
Puolan maajoukkueessa Smolarek debytoi vuonna 2002. Hän kuului Puolan joukkueeseen vuoden 2006 MM-kisoissa, joissa hän pelasi aloituskokoonpanossa joukkueen kaikissa kolmessa ottelussa. Vuoden 2008 EM-kilpailuissa hän kuului aloituskokoonpanoon kahdessa Puolan ottelussa ja pääsi vaihtopelaajana kentälle kolmannessa.
Kongon demokraattisen tasavallan kansalliskirjasto
Kongon demokraattisen tasavallan kansalliskirjasto on Kinshasassa toimiva Kongon demokraattisen tasavallan kansalliskirjasto.
Kansalliskirjasto perustettiin vuonna 1949. YK:n vuonna 1999 perustettu Kongon demokraattiseen tasavaltaan suuntautunut rauhanturvaoperaatio (MONUC; ja sen seuraaja MONUSCO 2010–) on avustanut myös kansalliskirjaston kunnostamisessa.
Akhaian ruhtinaskunta
Akhaian ruhtinaskunta oli yksi Latinalaisen keisarikunnan vasallivaltioista, jotka perustettiin Bysantin valtakunnan tilalle, kun Konstantinopoli oli vallattu neljännellä ristiretkellä.
Ristiretkeen osallistunut ritari Vilhelm Champlitte perusti Akhaian vuonna 1205. Siitä tuli Thessalonikan kuningaskunnan vasalli yhdessä Ateenan herttuakunnan kanssa. Akhaiasta tuli Kreikan johtava valtio vuonna 1224, kun Epeiroksen despotaatti valtasi Thessalonikin.
Alkujaan Akhaian pääkaupunki oli Andravida. Vilhelm II Villehardouin siirrätti pääkaupungin Mystraan vuonna 1249. Vilhelm II oli runoilija ja trubaduuri. Ruhtinaskunnalla oli oma raha, kirjallinen kulttuuri ja puhutun ranskan muoto. Ruhtinaskunnassa kirjoitettiin myös Morean kronikka, joka antaa merkittävää historiallista tietoa Kreikan ristiretkeläisvaltioista.
Vilhelm II aloitti vuonna 1255 sodan Venetsian Egeanmeren alueita vastaan ja vuonna 1259 hän liittoutui Epeiroksen despootin Mikael II Dukaan kanssa Nikaian hallitsijaa Mikael VIII Palaiologosta vastaan. Mikael II hylkäsi Vilhelmin ja tämä vangittiin Pelagonian taistelussa. Kun Mikael VIII oli vallannut Konstantinopolin vuonna 1262 takaisin Vilhelm vapautettiin vaihdossa Moreaan, josta tuli Bysantin despotaatti.
Vilhelmin jälkeen ruhtinaskunta siirtyi Sisilian Kaarle I:lle, joka oli saanut alueen Latinalaisen keisarikunnan viimeiseltä hallitsijalta Balduin II:lta siinä toivossa, että Kaarle voisi palauttaa keisarikunnan mahdin. Kaarle ja hänen perillisensä eivät henkilökohtaisesti hallinneet Akhaiassa, mutta he lähettivät rahaa ja sotilaita tukemaan ruhtinaskuntaa taistelussa bysanttilaisia vastaan. Katalonialainen komppania sai Ateenan herttuakunnan haltuunsa vuonna 1311, minkä ansiosta Akhaian alue rauhoittui. Akhaia oli italialaisten aatelisten hallussa runsaan vuosisadan, kunnes bysanttilaisen Morean despootti Tuomas Palaiologos valloitti alueen 1432. Akhaia siirtyi Osmanien valtakunnalle vuonna 1460.
Yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1909
Yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1909 Helsingissä 3.–5. heinäkuuta. Kilpailupaikka oli Kaisaniemen puisto. Samassa yhteydessä kilpailtiin Urheilukuninkuudesta (kymmenottelu) ja neljännestä seurojen välisestä Hopeahaarikasta.
Hopeahaarikka
Lajeina aitajuoksu, kolmiloikka ja kuulantyöntö. Tampereen Pyrinnön pistemäärä olisi ollut 1239,93, mutta sen kahden urheilijan suorituksia aitajuoksussa ei hyväksytty.
Maalaisseurat:
Oscar Brodney
Oscar Brodney (18. helmikuuta 1907 – 12. helmikuuta 2008) oli yhdysvaltalainen elokuvien käsikirjoittaja. Hän syntyi Bostonissa, Massachusettsissa, ja on ollut ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.
Tullamore
pienoiskuva|vasen|Patrick Street Tullamoressa Tullamore on kaupunki Offalyn kreivikunnassa Irlannin sisämaassa. Se on Offalyn kreivikunnan hallinnollinen keskus. Kaupungin alueella on noin 15 000 asukasta.
Historia
Tullamoren nimi tulee iirinkielen sanoista Tulach Mhór, jotka tarkoittavat suurta kukkulaa. 1660-luvulta peräisin olevien asiakirjojen mukaan alueen väkiluku oli tuolloin noin 100, lähinaapuri Birrin ollessa tuolloin seitsemän kertaa isompi asutusalue 700 asukkaallaan. 1570-luvulla alueelle asettui asumaan Elisabet I:n joukoissa palvellut sotilas John Moore, Thomas Mooren poika, Hän oli saanut haltuunsa alueita Croghan Hilliltä Offalyn itäosasta. Mooren perhe asui pitkään Croghanin linnassa vuokraten edelleen Tullamoren alueella olevia maitaan muille.
Mooret rakensivat 1700-luvulla talon Tullamoreen, nykyisen sataman paikalle. Heidän vaikutuksestaan paikkakunnalle perustettiin 100 brittisotilaan varuskunta 1716. Vuonna 1720 Curch Lanelle rakennettiin sittemmin purettu protestanttinen kirkko. Sotilaiden tulo merkitsi liiketoiminnan viriämistä ja kaupungin kasvua. Vuonna 1713 rekisteröitiin ensimmäinen vuokrasopimus Mooren perheen ja tupakkatehtailija Richard Brennanin välillä. Tullamore koostui 1760-luvulla Patrick Streetistä, Church Streetistä, Bridge Streetistä, osasta High Streetiä sekä O'Connorin aukiosta. Kaupunkiin paljon rakennuksia rakennuttaneen Charles Mooren kuolema hidasti kaupungin kehittymistä. Mooren kuoleman jälkeen kiinteistöjen omistus siirtyi hänen vaimonsa aviomiehelle John Bury of Shannongrovelle, joka puolestaan kuoli vain vähän tämän jälkeen uintionnettomuudessa Dublinissa.
Mooren sisarenpoika Charles William Bury peri kiinteistöt vain kuuden kuukauden ikäisenä. Hänen lapsuusvuosinaan ei tehty 21 vuotta pidempiä vuokrasopimuksia, eikä rakennettu uusia rakennuksia. Bury tuli täysi-ikäiseksi vuonna 1785, samana vuonna paikkakunnalla tapahtuneen kuuluisan kuumailmapallo-onnettomuuden kanssa. Kuumailmapallo putosi kaupunkiin aiheuttaen vakavan tulipalon, joka vaurioitti sataa rakennusta Patrick Streetin alueella ja myös suuri osa Kilbride Streetistä paloi. Palolta tosin säilyi Tullamoren vanhin pubi, Molloy's pub, joka jatkaa yhä toimintaansa. Kuumailmapallo-onnettomuus tapahtui vain kaksi vuotta ensimmäisen Pariisissa lennetyn kuumailmapallolennon jälkeen.
pienoiskuva|Tullamoren kaupunkikuvaa vuonna 2008 Charles William Bury oli Tullamoren tärkein hahmo aina 50 vuotta myöhemmin tapahtuneeseen kuolemaansa saakka. Patrick Streetin palo tarjosi tilaisuuden leventää katua ja rakentaa uusia kiinteistöjä. Vuoteen 1841 mennessä väkiluku oli kasvanut 6 000:een. Vuonna 1798 kaupunki sai kanavayhteyden Grand Canaliin ja edelleen Shannon-jokeen vuonna 1804. 1900-luvulle saakka kanava oli kaupungin pohjoisrajana ja vuodesta 1858 rautatie oli kaupungin eteläraja. Kanava tarjosi yhteyden Dubliniin ja uudenlaiset tavarankuljetusmahdollisuudet. Tullamoresta tuli Dublinin jälkeen suurin Grand Canalin varrella sijainnut kauppakaupunki.
Kaupunkiin muodostui 1800-luvun alussa uusia katuja, kuten Offaly Street, Harbour Street ja William Street, jotka kaikki noudattivat ruutukaavaa. 1820-luvulla muodostettiin uusi toriaukio, joka yhä kantaa nimeä Market Square. Vuosina 1784 ja 1786 kaupungin kiinteistönomistajat hakivat Irlannin House of Commonsilta lupaa tehdä Tullamoresta kreivikunnan pääpaikka, mutta hanke kaatui Ponsonbyn perheen vastustukseen, joka omisti hallintopaikaksi kaavaillun Daingeanin alueen. Lopulta Tullamore tuli kreivikunnan pääkaupungiksi 1833. Kreivikunnan vankila rakennettiin kaupunkiin 1826 ja oikeustalo 1835.
pienoiskuva|vasen|Tullamore Dew Heritage Centre Paikkakunnan kuuluisin vientituote, irlantilaisviski Tullamore Dew, sai alkunsa 1829, jolloin Michael Molloy perusti Tullamore Distillery -alkoholitehtaan. Molloyn kuoltua 1887 tehdas siirtyi kapteeni Bernard Dalyn omistukseen, joka nimitti kollegansa Daniel E. Williamsin tehtaanjohtajaksi. Williams oli tehtaan voimahahmo ja hänen nimikirjaimensa D. E. W. tulivat tehtaan tunnetuimman tuotemerkin nimeksi. Vaikka viskiä ei enää nykyisin valmistetakaan Tullamoressa, on entisen tehtaan paikalla edelleen yleisölle avoinna oleva Tullamore Dew Heritage Centre -museo ja pub.
Mikko Koivu
Mikko-Sakari Koivu (s. 12. maaliskuuta 1983 Turku) on uransa lopettanut suomalainen jääkiekkoilija. Koivu pelasi keskushyökkääjänä. Koivu on myös yksi HC TPS Turku Oy:n osaomistaja.
Koivu on saavuttanut maajoukkuetasolla arvokisamitaleja kolmessa eri ikäluokassa. Suomen alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueessa hän on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2000 ja MM-pronssin vuonna 2001 sekä alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueessa MM-hopean vuonna 2001 ja MM-pronssin vuonna 2002. Miesten jääkiekkomaajoukkueessa hän on voittanut jääkiekon maailmanmestaruuden vuonna 2011, MM-hopean vuonna 2007 sekä vuonna 2016 ja kaksi MM-pronssia vuosina 2006 ja 2008; sekä olympiahopeaa vuonna 2006 ja olympiapronssia vuonna 2010. Jääkiekon maailmancupissa Koivu on edustanut Suomea vuonna 2004, jolloin Suomi oli maailmancupin toinen.
Ammattilaisuran alku Turun Palloseurassa
Koivu pelasi jääkiekkouransa alussa TPS:n juniorijoukkueissa. 17-vuotiaana hän siirtyi TPS:n edustusjoukkueeseen, jossa myös hänen isoveljensä Saku Koivu pelasi 1990-luvun alkupuolella. Tulokaskaudellaan 2000–2001 Koivu pelasi runkosarjassa 21 ottelua, joissa hän teki yhden syöttöpisteen. TPS voitti kauden päätteeksi SM-kultaa kolmatta kertaa peräkkäin, mutta Koivu ei pelannut pudotuspeleissä.
Viimeinen SM-liigassa vietetty kausi oli Koivulle menestyksekäs. Hän teki runkosarjan 45 ottelussa tehopisteet 6+24=30 ja nousi joukkueen johtaviksi pelaajiksi seuran päävalmentajaksi hankitun isänsä Jukka Koivun luotsatessa TPS:n runkosarjavoiton kautta finaaliin. Finaalisarjassa Oulun Kärpät kuitenkin voitti TPS:n otteluvoitoin 3–1.
NHL-uran ensimmäiset kaudet Minnesota Wildissa
Neljän SM-liigakauden jälkeen Koivu suuntasi Minnesota Wildin organisaatioon. Kaudella NHL:ssä oli kuitenkin työsulku, minkä vuoksi Koivu pelasi koko kauden AHL:ssä farmijoukkue Houston Aerosissa opetellen pienen kaukalon peliä. Koivu pelasi 67 runkosarjaottelua pistein 20+28=48. Pudotuspeleissä Koivu pelasi viisi ottelua, joissa hänen ainoat tilastomerkintänsä olivat yksi maali sekä yksi kahden minuutin jäähy.
Koivu debytoi NHL:ssä kaudella ja pelasi 64 runkosarjaottelua keräten tehopisteet 6+15=21. Wild ei kuitenkaan edennyt pudotuspeleihin. Koivu pelasi NHL:ssä vaativan valmentajan Jacques Lemairen alaisuudessa ja tulokasvuosi oli lupaava.
Varsinaisen NHL-läpimurtonsa Koivu teki kaudella pelattuaan 82 runkosarjaottelua tehopistein 20+34=54. Minnesota eteni pudotuspeleihin, joissa se pelasi kuitenkin vain viisi ottelua Anaheim Ducksin pudotettua joukkueen jatkosta otteluvoitoin 4–1 ja edettyä lopulta Stanley Cup-mestaruuteen.
Kaudella Koivu toimi Wildin varakapteenina mutta pelasi ainoastaan 57 runkosarjaottelua. Vähäisen pelimäärän taustalla oli loukkaantuminen syksyllä 2007 Vancouver Canucksin ruotsalaispuolustaja Mattias Öhlundin aiheutettua Koivulle jalkamurtuman tahallisella mailaniskulla. Koivun tehopisteet runkosarjassa olivat 11+31=42. Lisäksi hän ylsi Wildin seurahistorian ennätykseen antamalla neljä maalisyöttöä yhdessä ottelussa lokakuussa 2008 Florida Panthersia vastaan pelatussa ottelussa. Lisäksi 30. lokakuuta pelatussa ottelussa veljekset Mikko ja Saku Koivu kohtasivat ensi kertaa NHL-jäillä Montreal Canadiensin kohdatessa Minnesotan. Kyseessä oli ensimmäinen kerta NHL:ssä, kun vastakkain pelaavien seurojen veljekset kohtasivat toisensa omien seurojensa kapteeneina. Pudotuspeleissä Koivu pelasi kuudessa ottelussa tehoin 4+1=5.
Koivu pelasi kaudella 79 runkosarjaottelua ja nousi Wildin tärkeimmäksi hyökkääjäksi. Hän pelasi jälleen keskushyökkääjänä nopealle laiturille Marián Gáboríkille. Wildin GM Doug Risebrough kuvasi Koivua joukkueen moottoriksi. Kauden loppupuolella Koivu loukkasi polvensa, mitä ennen oli kuitenkin ehtinyt tehdä tehopisteet 20+47=67.
Wildin vakituisena kapteenina (2009–2020)
thumb|left|250px|Koivu aloituksessa [[Carolina Hurricanesia vastaan.]] Kaudella Koivu valittiin Minnesotan seurahistorian ensimmäiseksi vakituiseksi kapteeniksi. Ennen tätä Wildissa oli käytetty kiertävän kapteenin vastuun järjestelyä, jossa kapteeni valittiin aina kuukaudeksi kerrallaan, joskin toimikausia oli mahdollista olla useampi perätysten. Ennen tätä Minnesotalla oli ollut 22 kapteenina toiminutta pelaajaa. Wildin uusi toimitusjohtaja Chuck Fletcher kertoi Koivun olevan NHL:n kolmen parhaan puolustavan sentterin joukossa. Koivu teki kaudella runkosarjassa uransa ennätyspisteet 22+49=71 ja pelasi ykkösketjussa yhdessä Martin Havlátin ja Andrew Brunetten kanssa. Koivu osoittautui Wildin kasvoiksi ja erinomaiseksi erikoistilannepelaajaksi; hän teki 28 pistettä ylivoimalla ja oli Wildin tärkein alivoimapelaaja. Koivua ei kuitenkaan valittu ehdolle parhaan puolustavan hyökkääjän Frank J. Selke Trophyn saajaksi, mitä monet hämmästelivät. Minnesota Wildin toimitusjohtaja Fletcher sanoi Koivun olevan hänen mielestään liigan aliarvostetuin pelaaja ja samaa mieltä oli myöhemmin myös kanadalainen tv-selostaja Gord Miller. Wild jäi kaudella pudotuspelien ulkopuolelle toisen kerran peräkkäin.
Heinäkuussa 2010 Koivu solmi Minnesotan kanssa seitsemän vuoden jatkosopimuksen, joka päättyy kauteen 2017–2018. Sopimuksen arvo oli 47,25 miljoonaa dollaria eli noin 36,6 miljoonaa euroa ja kyseessä oli tuolloin kaikkien aikojen suurin NHL-seuran ja suomalaispelaajan välinen sopimus.
Kaudella Koivu pelasi runkosarjassa 71 ottelua tehoin 17+45=62. Koivun kausi keskeytyi helmikuussa sormimurtumaan, jonka hän sai yrittäessään torjua kädellään laukausta. Koivun loukkaantuminen paljasti joukkueen riippuvuuden kapteenistaan: hänen poissaolonsa heikensi peliä, joka kuitenkin parani Koivun palattua. Minnesota ei kaudella päässyt pudotuspeleihin.
Koivu jatkoi Wildin kapteenina ja keulakuvana. Hän sai ketjukaverikseen tunnetun maalintekijän Dany Heatleyn kun Martin Havlát myytiin pois. Minnesota Wild aloitti kauden hyvin johtaen joulukuussa jopa koko liigaa. Koivu kutsuttiin ensimmäisen kerran tähdistöotteluun vuonna 2012, josta hän kuitenkin jäi pois loukkaantumisen vuoksi. Loukkaantunut Koivu pelasi vain 55 ottelua, eikä Wild edennyt tälläkään kaudella pudotuspeleihin. Koivu teki 44 pistettä ja voitti loukkaantumisistaan huolimatta joukkueen syöttöpörssin. Lisäksi hän keräsi tehotilastoon joukkueensa parhaan lukeman +10.
Kauden 2012–2013 työsulun takia Koivu pelasi alkukaudella kymmenen ottelua SM-liigassa TPS:ssä. NHL:n tynkäkaudella hän pelasi 48 runkosarjaottelua tehopistein 11+26=37. Minnesota eteni monen vuoden tauon jälkeen pudotuspeleihin, joissa Koivu pelasi viisi ottelua ilman tehopisteitä.
Kaudella 2013–2014 Koivu loukkasi jalkansa kiekon osumasta. Vamman vuoksi hän joutui jäämään pois Sotšin olympialaisten kokoonpanosta. Hän palasi peleihin hieman olympialaisten jälkeen. Myöhemmin hän ohitti vanhan seurakaverinsa Marian Gaborikin Wild-seurapisteissä. Gaborikin entinen seuraennätys Wildissä oli 437 tehopistettä.
Kaudella 2015–2016 28. helmikuuta 2016 Koivu ohitti Nick Schultzin (743 peliä) eniten otteluita pelanneena pelaajana Minnesota Wildissa. Hän on tehnyt myös Wildin historiassa eniten maalisyöttöjä ja tehopisteitä. Joulukuussa 2019 Koivu saavutti urallaan tuhat NHL-ottelua ja samassa ottelussa seitsemänsataa tehopistettä. Syyskuussa 2020 Wildin toimitusjohtaja Bill Guerin ilmoitti ettei Wild tee jatkosopimusta Koivun kanssa.
Columbus Blue Jackets ja uran lopetus (2021)
Lokakuussa 2020 Koivu teki yksivuotisen 1,5 miljoonan dollarin sopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Helmikuussa 2021 hän ilmoitti kesken kauden uransa lopettamisesta. Koivu liittyi kesällä 2021 alle 20-vuotiaiden maajoukkueen valmennusryhmään.
Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2000 ja 2001
Koivu pelasi vuonna 2000 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa, joissa Suomi voitti kultaa. Vuonna 2001 hän voitti pronssia alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa ja hopeaa nuorten maailmanmestaruuskisoissa.
Maailmancup vuonna 2004
Koivun ura varsinaisessa maajoukkueessa alkoi vuoden 2004 maailmancupissa, johon Koivu hankittiin korvaamaan nilkkavaivasta kärsinyttä Esa Pirnestä. Suomen joukkue saavutti maailmancupissa hopeaa.
Talviolympialaiset ja maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2006
Koivu pelasi Suomen joukkueessa Torinon talviolympialaisissa 2006, joissa Suomi ylsi finaaliin saavuttaen hopeaa. Koivua peluutettiin Torinossa suurimmaksi osaksi neljännen kentän keskushyökkääjänä. Keväällä 2006 Koivu pelasi myös Latvian maailmanmestaruuskisoissa voittaen pronssia.
Maailmanmestaruuskilpailut vuosina 2007 ja 2008
Moskovan maailmanmestaruuskisoista 2007 Koivu oli Suomen kärkihyökkääjiä. Suomi eteni finaaliin Koivun ratkaistua Venäjä-ottelun jatkoajalla. Finaalissa Suomi kuitenkin hävisi Kanadalle. Koivu oli mukana myös Kanadan maailmanmestaruuskisoissa 2008 Suomen voittaessa pronssia. Vuoden 2009 maailmanmestaruuskisoihin Koivu ei osallistunut polvivamman vuoksi.
Talviolympialaiset vuonna 2010 ja maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2011
Vuonna 2010 Koivu pelasi toisen kerran talviolympialaisissa, joissa Suomi voitti pronssia. Vuoden 2011 maailmanmestaruuskisoihin Koivu osallistui Suomen joukkueen kapteenina Tuomo Ruudun ja Lasse Kukkosen toimiessa joukkueen varakapteeneina. Suomi voitti kisoissa historiansa toisen maailmanmestaruuden 16 vuoden tauon jälkeen.
Maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2012
Toistaiseksi ainoa kerta, jolloin Koivu on jäänyt arvoturnauksessa ilman mitalia oli vuoden 2012 maailmanmestaruuskilpailut, joissa Suomi sijoittui neljänneksi.
Maailmanmestaruuskilpailut ja maailmancup vuonna 2016
Koivu edusti seuraavan kerran Suomen maajoukkuetta arvokisoissa vasta kevään 2016 maailmanmestaruuskisoissa. Häneltä oli jäänyt vuoden 2014 Talviolympialaiset väliin nilkkavamman vuoksi. Koivu toimi jälleen joukkueen kapteenina ja johdatti Leijonat aina finaaliin saakka. Nimekäällä joukkueella mukana ollut Suomi kuitenkin hävisi loppuottelun Kanadalle.
Saman vuoden syksyllä pelatussa maailmancupissa Koivu toimi Suomen joukkueen kapteenina. Koivu oli joukkueen ainoa pelaaja, joka oli ollut mukana vuoden 2004 maailmancupissa. Suomi sijoittui vuoden 2016 turnauksessa viimeiseksi tehden vain yhden maalin.
Perhe ja yksityiselämä
Koivun isoveli Saku Koivu pelasi myös ammatikseen jääkiekkoa. Veljesten isä Jukka Koivu on jääkiekkovalmentaja.
Mikko Koivu valmistui ylioppilaaksi Aurajoen urheilulukiosta.
Mikko Koivu aloitti varusmiespalveluksensa 19. huhtikuuta 2011 Hämeen Rykmentin Lahden Urheilukoulussa. Koivu suoritti palveluksen loppuosan urheilukomennuksella.
Saku ja Mikko ostivat vuonna 2010 Turun keskustasta 36-asuntoisen kerrostalon, jonka asunnot laitettiin vuokralle.
Mikko on naimisissa vuodesta 2015 Helena Kipperin kanssa. Pariskunnan esikoinen Sofie Elizabeth syntyi syksyllä 2013. 18. toukokuuta 2015 pariskunnalle syntyi poika Kasper. Helmikuussa 2020 Mikko Koivu päätti hakea yksin avioeroa.
Huomautukset
<references group="Huom" />
McCartney
McCartney on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
McCartney on myös Paul McCartneyn ensimmäinen sooloalbumi.
Harald Björkman
Harald Björkman (1881 – 1936) oli suomalainen oopperalaulaja.
Björkman kävi Savonlinnan lyseota ja hän oli kirjailija Joel Lehtosen luokkatovari. Myöhemmin Björkman vieraili usein kesäisin Putkinotkossa Lehtosen luona. Hän kiersi Suomea laulajana ja näyttelijänä ja osallistui muun muassa Charles Gounodin Faust-oopperan esitykseen Valentinin roolissa Savonlinnan oopperajuhlilla 1916. Vuonna 1913 Björkman teki 18 levytystä Gramophone Company -levy-yhtiölle, niistä viisi yhdessä Iivari Kainulaisen kanssa. Hän kuoli kurkkutuberkuloosiin vuonna 1936.
Patripassianismi
Patripassianismi oli 200-luvulla mm. Noetoksen, Prakseaksen ja Sabellioksen kannattama modalistinen heresia, jonka mukaan Isä kärsi Poikana. Tämä myös merkitsee, että Kolminaisuuden persoonat ovat ainoastaan saman olemuksen erilaisia ilmaisutapoja.
Katso myös
Patripassianismo
GBP
GBP tarkoittaa seuraavia:
Aitolahden vaakuna
thumb|150px|Aitolahden vaakuna (1965) Aitolahden kunnanvaakunan vaakunaselitys oli ”punaisessa kentässä aaltokoroinen kultahirsi, jossa kolme mustaa, soikeaa, kyljiltään sisäänpäin kaartuvaa rengasta”. Aihe liittyy Aitolahden rantakallioista 1800-luvun lopulla löydettyihin hiilipusseihin (Corycium enigmaticum), jotka ovat vanhimpien maapallolta löydettyjen fossiilien joukossa. Vaakunan aaltokoro symboloi lahtea ja renkaat hiilipusseja.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 9. kesäkuuta 1965. Vaakuna oli virallisessa käytössä hyvin lyhyen aikaa, sillä kunta liitettiin Tampereeseen heti seuraavan vuoden alussa.
Josef Horešovský
Josef Horešovský (s. 18. heinäkuuta 1946 Žilina) on Tšekkoslovakiaa edustanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän saavutti Tšekkoslovakian maajoukkueessa olympialaisissa hopeaa Grenoblessa 1968 ja pronssia Sapporossa 1972. Hänet valittiin vuoden 1968 olympiaturnauksen parhaaksi puolustajaksi. MM-kilpailuissa hän voitti kultaa Prahassa 1972 ja saavutti hopeaa Bernin ja Geneven kisoissa 1971 sekä pronssia Tukholmassa 1969, Tukholmassa 1970 ja Moskovassa 1973. Vuoden 1969 MM-kisoissa Tšekkoslovakian ja Neuvostoliiton keskinäiset ottelut olivat kuumia tapahtumia edellisenä vuonna tapahtuneen Tšekkoslovakian miehityksen vuoksi. Vaikka Neuvostoliitto voitti maailmanmestaruuden, voitti Tšekkoslovakia molemmat keskinäiset ottelut ja jälkimmäisessä, lukemiin 4–3 päättyneessä ottelussa Horešovský teki joukkueensa 3–2-johtomaalin kolmannessa erässä.
Horešovský edusti kotimaansa pääsarjassa Sparta Prahaa kausina 1965–1969 ja 1971–1976 mutta voitti ainoat mestaruutensa Dukla Jihlavan joukkueessa kausina 1969–1970 ja 1970–1971. Hän päätti pelaajauransa České Budějovicen joukkueessa. Vuonna 1972 toimintansa tuolloin aloittaneen pohjoisamerikkalaisen WHA-liigan seura Calgary Broncos varasi Horešovskýn mutta hän ei koskaan pelannut Pohjois-Amerikassa.
Pelaajauransa jälkeen Horešovský on toiminut Tšekkoslovakiassa ja Tšekissä päävalmentajana České Budějovicen, Sparta Prahan, Slovan Ústí nad Labemin, Mladá Boleslavin ja Horácká Slavia Třebíčin joukkueissa. Hänet valittiin Tšekin jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 2010.
Hyadit (mytologia)
Hyadit (, "satavat") olivat kreikkalaisessa mytologiassa nymfisisaruksia, jotka toivat sateen mukanaan. He eivät esiinny roomalaisessa mytologiassa, jossa Pluvius on Juppiterin epiteetti tarkoittaen ”häntä, joka tuo sateen”. Hyginuksen mukaan he olivat aiemmin Dodonan nymfejä, jotka huolehtivat Dionysoksesta lapsena. Heistä käytetyt nimitykset dodonidit ja nysiadit ovat saaneet alkunsa tästä yhteydestä.
Hyadit olivat Atlaksen tyttäriä ja Hyaan sisaria, joskin Hyginus kertoo kuulleensa myös version, jossa heidän vanhemmikseen on nimetty Hyas ja Boiotia. Heidän nimensä kerrotaan juontuvan siitä, että Hyaksen kuoltua metsästysonnettomuudessa he itkivät syvästi suruaan menetettyään veljensä, tai vaihtoehtoisesti nimi on johdettu suoraan heidän veljensä nimestä. Hyadit muutettiin tähtikuvioksi, joka asetettiin Härän sarvien väliin. Toisen version mukaan Zeus ylensi heidät tähdiksi kiitokseksi siitä, että he pelastivat hänen poikansa Dionysoksen Lykurgokselta viemällä hänet turvaan Inon luokse Thebaan tai vaihtoehtoisesti Thetiksen suojiin.
Yleensä hyadeja käsitettiin olevan seitsemän tähtien lukumäärän mukaisesti. Hyginus nimeää heidän olevan Ambrosia, Eudora, Pedile, Koronis, Polykso, Fyto ja Thyone. Hyadit olivat Plejadien sisaria.
Antiikin Kreikassa uskottiin Hyadien tähtijoukon nousun ja laskun tuovan aina sateen mukanaan, mistä juontaa yhteys mytologian ja tähtitieteen välille.
Tohtori Outo
Tohtori Outo on Marvel Comicsin supersankarisarjakuvahahmo. Hahmon loivat käsikirjoittaja Stan Lee ja taiteilija Steve Ditko. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Strange Tales lehden numerossa 110 (heinäkuu 1963). Nimeä Dr. Strange tosin oli käytetty Marvel-lehdissä jo kaksi kuukautta aiemmin.
Tohtori Outo on mystisten salatieteiden mestari ja maapallon mahtavin taikuri. Hänen pääasiallinen tehtävänsä on puolustaa todellisuuttamme mystisiltä uhilta. Hän on maagisten taitojen suurmestari, joka käyttää taitojaan mustan magian turmeltuneita kätyreitä ja muita yliluonnollisia uhkia vastaan. Hyvin usein muut supersankarit kysyvät häneltä neuvoa asioissa, jotka menevät "normaalin" supersankaroinnin yli – esimerkiksi Hämähäkkimies on tehnyt niin useasti.
Suomessa Tohtori Outo esiintyi ensimmäisen kerran Kostajat-lehden numerossa 1 (1975).
Historia
Tohtori Oudon ensiesiintyminen oli sivuosa Strange Tales -lehdessä. Hahmo oli kuitenkin kiinnostava ja niin Outo esiintyi sooloseikkailuissa Ihmenelosten Liekin kanssa. Lopulta mestaritaikuri sai oman lehden ja oman uskollisen kannattajakuntansa. 60-luvulla Ditkon surrealistinen maisemakuvaus oli suosittu varsinkin opiskelijoiden keskuudessa.
Outo on myös supersankarina erilainen verrattuna muihin Marvelin sankareihin. Hänellä ei ole teini-iän ongelmia (Hämähäkkimies), hän ei ole hirviömäisen ruma tai vaarallinen ympäristölleen (Hulk, Möykky) – hänen huolensa liikkuvat maailmassa, jota kukaan meistä ei ymmärtäisi. Outo on keski-ikäinen mies ja luonteeltaan henkinen sankari – kuten Hopeasurffari.
Stephen Strange syntyi 18. marraskuuta 1930 Pennsylvaniassa. Aikuisena hänestä tuli ammattitaitoinen, mutta koppava kirurgi, joka oli kiinnostunut enemmän asiakkaansa maksukyvystä kuin potilaastaan.
Traaginen auto-onnettomuus kuitenkin murskasi hänen kätensä ja lopetti loistavan kirurginuran. Työttömänä hylkiönä hän kuuli miehestä nimeltä Muinainen, joka asui erakkona Intiassa (tämä muutettiin myöhemmin Tiibetiksi) ja opiskeli maagisia taitoja.
Strange matkusti Muinaisen luo toivoen tämän kykenevän parantamaan hänen kätensä, mutta tämä pyysikin Strangea oppilaakseen. Strange kieltäytyi, mutta jäi paikalle raivoavan lumimyrskyn vuoksi.
Ved Mehta
Ved Parkash Mehta (21. maaliskuuta 1934 Lahore – 9. tammikuuta 2021 Manhattan ) oli intialainen kirjailija.
Tohtori Outo
Historia
thumb|left|upright|Tohtori Outo putoaa läpi maagisten maailmojen. Sattumalta Strange joutui todistamaan, miten Muinaisen oppipoika, Paroni Mordo yritti salaa surmata opettajaansa. Muinainen selviytyi väijytyksestä ilman vaikeuksia, mutta Strange kertoi Mordolle tietävänsä tämän petturuudesta.
Raivostunut Mordo langetti Strangen ylle loitsun, jonka vuoksi hän ei saattaisi puhua Muinaiselle mitään Mordon osuudesta asiaan. Strange kuitenkin päätti varoittaa Muinaista ja tajusi, että mikäli oppisi tarpeeksi mystisiä taitoja, hän voisi itse poistaa kirouksen yltään.
Ved Mehta
Vaikka Mehta kirjoitti runsaasti fiktiota, huomattavalla osalla teoksista oli omaelämäkerrallinen pohja. Tuotantoon kuuluu mm. suomeksi vuonna 1958 käännetty autobiografia Kasvoista kasvoihin.
Tohtori Outo
Historia
Muinainen kuitenkin tiesi Mordon langettamasta loitsusta ja ilahtuneena Strangen epäitsekkyydestä poisti kirouksen ja ryhtyi opettamaan Strangea seitsemän vuoden ajan. Myöhemmin Strange palasi Yhdysvaltoihin ja siirtyi asumaan boheemille Greenwich Villagen alueelle New Yorkiin.
Muinaisen kuolema ja Puolustajat
Tohtori Outo sai pian oppilaan, Wongin, jonka Muinainen lähetti kouluttautumaan Tohtori Oudon oppiin.
Ensimmäinen ulottuvuuksienvälinen uhka, jonka Outo kohtasi, oli Painajainen. Oudon arkkiviholliseksi muodostui pelätty Dormammu, velho toisesta todellisuudesta.
Oudon seikkailuissa esiintyivät myös ensimmäistä kertaa jotkin Marvel-universumin kosmisemmista voimista, kuten Oikeus ja Ikuisuus. Myös valtavan voimakas toisen ulottuvuuden demoni, Shuma-Gorath yritti vallata todellisuuttamme Muinaisen mielen kautta, ja Oudon oli pakko uhrata vanha opettajansa estääkseen demonin saapuminen.
Muinaisen kuoltua Tohtori Outo peri opettajansa paikan maailman mahtavimpana velhona.
Tämän jälkeen Strange keräsi yhteen muita antisankareita kuten Hulkin, prinssi Namorin ja Hopeasurffarin muodostaakseen Puolustajat-nimisen supersankarijoukon. Huolimatta yhteen sopimattomista luonteistaan ja voimistaan, Puolustajat ovat useaan otteeseen pelastaneet maailman uhilta, mihin normaalimmat sankarit eivät pystyisi.
Nykyään Tohtori Outo laajentaa edelleen tietojaan mystiikasta tukien ja neuvoen muita sankareita, jotka tarvitsevat hänen apuaan yliluonnollisemmissa asioissa.
Eräässä vaiheessa Tohtori Outo uhrautui estääkseen vaarallisen muukalaisrodun, Kuolemattomien, hyökkäyksen Maahan. Hän antautui näiden vangiksi ja piti hallussaan sen tiedon, jonka nämä olisivat tarvinneet nujertaakseen ulottuvuuttaan vartiovan hirviön, Yömatelijan. Siirtyminen olisi ollut mahdollista vain hyvin rajallisena aikana, ja sen huvetessa Kuolemattomat epätoivon vallassa onnistuivat kaappaamaan Bruce Bannerin Van Nyborg -nimisen velhon johtamien maanpäällisten apuriensa avulla. Nämä lähettivät tämän Yömatelijan maailmaan jotta Hulk tuhoaisi hirviön ja vapauttaisi Kuolemattomat. Yksi Van Nyborgin apureista, tyttö, alkoi epäröidä jolloin hänetkin singottiin Yömatelijan eteen; nyt Hulk suuttui ja iski yhteen hirviön kanssa, jolloin tämä epätoivoisena iski kovimmalla voimallaan eli ääniaalloilla. Hulk torjui hyökkäyksen iskemällä kämmenensä yhteen: näin syntynyt ääni kimmautti ääniaallot ja Yömatelijan maailma murskaantui. Kaikki kolme pääsivät nyt Kuolemattomien maailmaan ja hirviö vangitsi Kuolemattomat. Hulk yritti turhaan murskata tohtorin vankilan, mutta tämä vapautui kun tyttö uhrautui vangiksi hänen tilalleen. Koska Kuolemattomat olivat pulassa Yömatelijan kanssa, tohtori loi loitsun joka siirsi hänet ja Hulkin New Yorkiin. Hulk muuttui takaisin Banneriksi siirron aikana. Kuolemattomat jäivät Yömatelijan orjiksi ja heidän suunnitelmansa vallata Maa tuhoutuivat.
Tohtori Outo sanoi miesten erotessa että ehkä maailmassa olisi sittenkin enemmän tilaa hyvälle kirurgille kuin taikurille - mutta ilmeisesti (seikkailusta on julkaistu suomeksi vain nyt selostettu osuus Hulkin seikkailuissa) hän päätyi jäämään taikuriksi.
Voimat ja varusteet
Tohtori Outo on kiistämättä voimakkain velho Maassa. Hänen ylimaallisia suojelijoitaan ovat ryhmä olentoja, joita kutsutaan nimellä Vishanti. Vishanti on kolminaisuus ja näiden kolmen nimet ovat Agamotto, Hoggoth ja Oshtur. Tohtori Oudon voimat ovat kaikki maagisia ja hän on osoittanut, että hänellä on niin henkilökohtaisia kykyjä kuin myös niitä, joita hän ammentaa ylimaallisista lähteistä.
Henkilökohtaiset kyvyt - Pitkän harjoituksen tuloksena Outo on kykenevä moniin tekoihin, jotka eivät vaadi magiaa. Näitä ovat ruumiista irtautuminen, telepatia, hypnotismi ym. Näitä kykyjä voidaan voimistaa maagisilla energioilla ja /tai Agamotton Silmällä, jolloin Tohtori Oudon psyykkiset kyvyt muuttuvat valtavan voimakkaiksi.
Maaginen energia - Manipuloimalla universumin mystisiä energioita, Tohtori Outo kykenee moniin yliluonnollisiin tekoihin, kuten mystisiin voimaiskuihin, suojaaviin voimakenttiin, muodonmuutoksiin ym. Luonnollisesti mystinen energia mahdollistaa lukemattomat erilaiset loitsut.
Koska maagisen energian luonne on universaali standardi, kykenee kuka tahansa Marvel-universumissa opettelemaan magian käyttöä - jokaisella on kuitenkin potentiaalia vain tiettyyn pisteeseen asti. Muinainen esimerkiksi näki Stephen Strangen uskomattoman potentiaalin, kenties mahtavimman koko planeetalla.
Tohtori Outo omaa myös kokemusta taistelulajeista, joita hänelle on opettanut Oudon miespalvelija Wong.
Maagiset apuvälineet
Tohtori Oudolla on käytössään lukuisia maagisia välineitä, joista kaksi on aina hänen mukanaan - Agamotton silmä ja Levitaatioviitta.
Agamotton silmä on voimallinen ja arvokas taikaesine, jolla Outo voi suorittaa monenlaisia tehtäviä. Se aistii valheet, näkee illuusioiden ja petosten läpi ja tuhoaa viimeksi mainitut vapauttaen niiden uhrit. Tohtori Outo voimistaa sen avulla usein omia psyykkisiä kykyjään ja lisäksi sillä voi avata ulottuvuuksien välisiä portteja. Outo käyttää sen voimaa usein viimeisenä keinonaan taisteluissaan pahaa vastaan.
Muista Oudon käyttämistä esineistä voidaan mainita Agamotton amuletti, joka toimii lähes Agamotton silmän tavoin. Watoombin sauvalla Outo voi vahvistaa kykyjään moninkertaisiksi. Vishantin Kirja taas sisältää joitain universumin voimakkaimpia loitsuja. Oudon kätköistä löytyy monia muitakin esineitä, joiden avulla hän taistelee pahaa vastaan.
Levitaatioviitta
Viitta sisältää lukuisia eri lumouksia, joista tärkein lienee kyky levitoida viitan kantajaa määräämättömän ajan. Tosin levitaatio saattaa olla riittämätön määre, sillä Tohtori Outo kykenee lentämään suuriakin nopeuksia viittansa avulla. Viitan oletetaan kykenevän kulkemaan yli äänennopeutta. Myös viitan maksimikantokyky on arvoitus, mutta ainakin sen avulla Outo on kantanut toista ihmisolentoa mukanaan lentäessään. Tohtori Outo kykenee kutsumaan ja käskemään viittaansa suurienkin välimatkojen päästä. Vaikka viitta olisi jopa toisessa ulottuvuudessa, kykenee Tohtori Outo kutsumaan sen luokseen (teko vaatii kuitenkin suurta keskittymistä).
Lentokykynsä lisäksi Tohtori Outo kykenee käyttämään Levitaatioviittaansa hyökkäystarkoitukseen tai ylimääräisenä tarttumaraajana. Viitta on myös toisinaan kuljettanut Tohtori Oudon pois vaarasta tämän ollessa astraaliolomuodossaan. Samaten Tohtori Outo on muovannut asuaan viittansa ja luomuksen avulla tyylikkäästi leikatuksi puvuksi.
Ultimate Tohtori Outo
Ultimate Marvel -jatkumossa Tohtori Outo on tohtori Stephen Strange Jr., jonka isä salaperäisesti katosi 20 vuotta sitten. Clea, vanhemman Tohtori Oudon oppilas ja rakastajatar yritti kasvattaa poikansa erossa magiasta, mutta poika löysi lopulta isänsä salaisuudet. Tällä hetkellä Ultimate Outo opiskelee Wongin seurassa magiaa ja elättää itseään New Age -guruna. Tohtori Outo on useimmiten seikkaillut Hämähäkkimiehen kanssa ja - toisin kuin normaalijatkumon Outo, valittelee osaamattomuuttaan ja pelastaa yleensä tilanteet vasta viimeisellä, kokeilemattomalla loitsulla.
Sitaatteja
thumb|Tohtori Outo taistelemassa arkkivihollistaan Dormammua vastaan luetellen samalla eräitä vakioloitsulausahduksiaan. Sarjan alussa käsikirjoittaja Stan Lee keksi useita eri loitsuja, joista useat ovat jääneet elämään – muodostuen Tohtori Oudon vakiofraaseiksi. Alun mitään tarkoittamattomat huudahdukset tarjosivat kuitenkin loistavia juonikuvioita myöhempiä seikkailuja ajatellen.
Tohtori Outo muissa medioissa
thumb|left|CBS:lle tuotetun TV-sarjan (1978) pilottijakson VHS-kansikuva.
Televisio
thumb|Tohtori Outo Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa.
Tohtori Outo esiintyi myös vuonna 1996 Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa jaksossa 28 "Tohtori Outo". Jaksossa Outo taisteli arkkivihollisiaan Dormammua ja Paroni Mordoa vastaan yhdessä Hämähäkkimiehen kanssa. Hänen äänenään oli John Vernon.
Marvel Cinematic Universe
Tohtori Outo esiintyy Marvel Cinematic Universessa, näyttelijänään Benedict Cumberbatch. Jasper Sitwell mainitsi hänet nimeltään vuonna 2014 Captain America: The Return of the First Avenger, mutta hahmo teki ensiesiintymisensä vasta vuonna 2016 elokuvassa Doctor Strange. Cumberbatch palasi lyhyesti rooliinsa elokuvassa Thor: Ragnarök (2017) ja esiintyi myös elokuvissa Avengers: Infinity War (2018), Avengers: Endgame (2019), Spider-Man: No Way Home (2021) ja Doctor Strange in the Multiverse of Madness (2022).