cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anselm Canterburylainen
Selkkaus kuningas Henrik I:n kanssa
Tämä jätti asiat niin kuin ne olivat olleetkin, ja Anselm, jota oli kielletty palaamasta Englantiin ilman kuninkaalle suotuista päätöstä, vetäytyi Lyoniin, jossa hän odotti, ryhtyykö Paschal vahvempiin toimenpiteisiin. Lopulta vuonna 1105 paavi päätyi julistamaan Henrikin kirkonkiroukseen. Kuningas sai tiedon tästä sisareltaan, ja se sai hänet huolestumaan. Järjestettiin kokous jossa saatiin aikaan sovinto. Vuonna 1106 Anselm palasi Englantiin mukanaan paavilta saadut oikeudet perua kirkonkiroukset. Vuonna 1107 pitkä kiista virkaanasettamisesta päättyi, kun kuningas luopui oikeuksistaan. Loput kaksi vuotta Anselm käytti arkkipiispan tehtävien hoitamiseen. Hän kuoli 21. huhtikuuta 1109. Paavi Aleksanteri VI julisti hänet pyhimykseksi vuonna 1494.
Filosofia
Anselmia on pidetty ensimmäisenä tieteellisenä kristittynä teologina. Hänen ainoalla suuremmalla keskiaikaisella edeltäjällään, Johannes Scotus Eriugenalla, oli enemmän taipumusta spekulaatioihin ja mystiikkaan. Anselm sen sijaan harjoitti teologista tutkimusta. Hän tunnisti järjen ja ilmoitetun totuuden välisen suhteen ja pyrki muodostamaan järkiperäisen uskonjärjestelmän.
Perusteet
Anselmin jatkuvana pyrkimyksenä oli tulkita kristillisen uskon sisältö järjellä ymmärrettäväksi ja kehittää järkeenkäypiä totuuksia jotka olivat kietoutuneet uskon sisälle. Ennakkovaatimuksena tällaiselle työlle oli kristillinen tietoisuus, vakaa usko. Anselm kirjoitti: ''”Neque enim quaero intelligere ut credam, sed credo ut intelligam. Nam et hoc credo, quia, nisi credidero, non intelligam.”'' (”En pyri ymmärtämään että uskoisin, vaan uskon että voisin ymmärtää. Sillä tästäkin uskon, että jos en ensin usko, en voi ymmärtääkään”). Mutta kun usko on saavutettu, on pyrittävä perustelemaan järjellä se, mitä uskomme. Olisi väärin olla tekemättä niin: ”Negligentiae mihi esse videtur, si, postquam confirmati sumus in fide, non studemus quod credimus, intelligere.” (”Katson sen epäonnistumiseksi velvollisuuksiamme kohtaan, jos sen jälkeen kun olemme saavuttaneet vankan uskon, emme pyrkisi ymmärtämään mitä uskomme”).
Anselmin tietoteorian perusteet sisältyvät hänen teokseensa De Veritate, jossa hän käsittelee totuutta tietona, tahtomisena ja asioissa, ja kohoaa ajatukseen absoluuttisesta totuudesta, jossa kaikki muut totuudet ovat osallisina. Tämä absoluuttinen totuus on Jumala itse, joka on samalla lopullinen perusta tai prinsiippi sekä asioille että ajattelulle. Jumalan käsite tulee siis järjestelmän etualalle – ennen kaikkea muuta järjelle on tehtävä selväksi, että Jumalalla voidaan todistaa olevan selkeä, todellinen olemassaolo.
Jumalatodistukset
Anselmin jumalatodistukset ovat hänen teostensa Monologion ja Proslogion pääaiheena. Monologionissa todistus perustuu realismin tavallisiin perusteisiin ja muistuttaa hyvin paljon Augustinuksen aiempaa teoriaa. Asioita kutsutaan hyviksi monilla tavoilla ja monessa määrin. Tämä ei olisi mahdollista, jos ei olisi olemassa ehdotonta mittapuuta, jotain joka on hyvää itsessään, josta kaikki hyvät asiat olisivat osallisia. Sama pätee sellaisiin asioihin kuin suuruus, oikeudenmukaisuus ja niin edelleen. — ne ovat osallisia jostain tietystä suuruudesta ja oikeudenmukaisuudesta. Asioiden olemassaolo olisi mahdotonta ilman jotain Olemassa olevaa, josta ne tulevat oleviksi. Tämä absoluuttinen Olemassaolo, tämä hyvyys, suuruus ja oikeudenmukaisuus, on Jumala.
Anselm ei ollut täysin tyytyväinen tähän päättelyyn – se alkoi a posteriori -perustelulla ja sisälsi useita toisistaan lähteviä todistuksia. Hän halusi muotoilla yhden, lyhyen todistuksen. Tämän todistuksen hän esitti Proslogionissa. Kyseessä on hänen kuuluisa ontologinen todistuksensa Jumalan olemassaolosta. Todistuksen mukaan Jumala oli se, mitä suurempaa ei voida kuvitella. Jos tämä, mitä suurempaa ei voida kuvitella, olisi vain ajatuksissa, se ei voisi olla kaikkein suurin, koska siihen voitaisiin lisätä myös olemassaolo, jolloin se tulisi vielä suuremmaksi. Tästä seuraa, että olennolla jota suurempaa ei voida käsittää, eli Jumalalla, on todellinen olemassaolo.
Anselmin ontologinen todistus on ollut kiistan aiheena sen esittämisestä alkaen. Omana aikanaan sitä vastusti munkki Gaunilo nimellä Pro insipiente (Mielettömän puolesta) tunnetussa kirjoitelmassa sillä perusteella, että ajatuksesta ei voida edetä suoraan olemassaoloon. Samanlaista arvostelua ovat esittäneet monet myöhemmät oppineet, heidän joukossaan Tuomas Akvinolainen. Immanuel Kant käytti sitä todistusaineistona kaikkia ontologisia todistuksia vastaan. Anselm vastasi Gaunilon vastalauseisiin nimellä Responsio tunnetussa kirjoitelmassa (suom. Vastaus Gaunilolle) ja liitti sekä Gaunilon kritiikin että oman vastauksensa Proslogionin loppuun sen liitteiksi.
Anselm kirjoitti myös muita todistuksia Jumalan olemassaolon puolesta. Ne perustuivat kosmologisille ja teleologisille todisteluille.
Muita teoksia
Kun Jumalan olemassaolo oli Anselmin mukaan näin todistettu, hän jatkoi kristillisten luomis- ja kolminaisuusopin järjenmukaisten perusteiden määrittelyllä. Kolminaisuusoppia koskien hän sanoi, että emme voi tuntea Jumalaa itsessään, vaan pelkästään hänen luomistekojensa analogian jälkeen. Erityinen käytetty analogia oli ihmisen itsetietoisuus. Tietoisuuden erikoinen kaksoisluonne, muisti ja ymmärrys, edustaa [Isän ja Pojan välistä suhdetta. Näiden kahden keskinäinen rakkaus joka seuraa niiden välisestä suhteesta symboloi Pyhää Henkeä. Muut ihmiseen liittyvät teologiset doktriinit, kuten perisynti ja vapaa tahto, käsitellään Monologionissa ja muissa sekalaisissa tutkielmissa.
Anselmin suurimmassa teoksessa Jumala ihmiseksi (Cur Deus Homo?) Anselm pyrki esittämään selkeän, jopa pakanoiden ymmärrettävissä olevan, järkeen perustavan välttämättömyyden joka oli kristillisen sovitusmysteerin, Jeesuksen sovitustyön, takana. Teoria perustui kolmeen seikkaan: että Jumalan kunnia ja oikeudenmukaisuus vaatii sovitusta; että sellaisen sovituksen voi tuottaa vain jumal-ihmisen, Jeesuksen, erityisluonne; ja että tämän äärettömän arvokkaan henkilön vapaaehtoinen kuolema todellakin tuotti sovituksen. Tämän hän todisti seuraavasti. Kaikki ihmisten teot ovat Jumalan kunnian edistämistä varten. Jos ihmiset tekevät sen sijaan syntiä, eli jos Jumalan kunniaa loukataan, ihminen ei itse voi sovittaa sitä. Jumalan oikeudenmukaisuus kuitenkin vaatii sovitusta. Koska Jumalan iankaikkisen kunnian loukkaus on aina yhtä iankaikkinen, myös sovituksen tulee olla iankaikkinen, eli sen tulee käydä kaiken ei-jumalallisen yli. Tällaisen rangaistuksen voi maksaa vain Jumala itse, ja koska rangaistus vaadittiin ihmiseltä, se täytyy maksaa ihmisen muodossa. Näin sovituksen voi suorittaa vain jumal-ihminen. Tämä jumal-ihminen, synnittömänä, on vapaa synnistä seuraavasta rangaistuksesta. Hänen uhrinsa on siis vapaaehtoinen, eikä vaadittu. Sen ansio on siis iankaikkinen. Jumalan oikeudenmukaisuus on näin lepytetty ja hänen armonsa voi langeta ihmisille.
Tämä käsitys on vaikuttanut suuresti kirkon oppeihin ja tarjonnut pohjan katolisen kirkon käsitteelle ansioiden aarteesta. Käsitys edistyi selvästi vanhasta kirkkoisien teologiasta, koska se korvasi Jumalan ja Saatanan välisen kilpailun Jumalan hyvyyden ja oikeudenmukaisuuden kilpailulla. Anselm ei liittänyt teoriaansa eettistä ulottuvuutta ja jätti tuomitun ihmisen tietoisuuden kokonaan huomiotta. Tässä suhteessa hänen teoriansa on selvässä ristiriidassa myöhemmän Pierre Abélardin käsityksen kanssa. Hän katsoi, että teon siveellinen luonne määräytyy ainoastaan teon tekijän tarkoituksen, ei varsinainen teon mukaan.
Tunnustukset
Keskiajalla Anselmin teokset eivät saaneet ansaitsemaansa huomiota ja samaa kunnioitusta kuin myöhemmin. Se johtui todennäköisesti niiden epäjärjestelmällisestä luonteesta, sillä ne olivat enimmäkseen traktaatteja tai dialogeja yksittäisistä kysymyksistä, eivät laajoja tutkielmia, kuten esimerkiksi Tuomas Akvinolaisen teokset.
Katolinen kirkko kunnioittaa Anselmia pyhimyksenä ja viettää hänen kuolinpäiväänsä, 21. huhtikuuta, hänen muistopäivänään. Sama päivä on Suomessakin Anselmin nimipäivä. Paavi Klemens XI julisti Anselmin kirkonopettajaksi vuonna 1720. Kahdeksansataa vuotta hänen kuolemansa jälkeen, 21. huhtikuuta 1909, paavi Pius X julkaisi ensyklian Communion Rerum, joka ylisti Anselmia ja hänen kirkollista uraansa ja kirjoituksiaan.
Madonna (Munchin maalaus)
Madonna on kuuluisa norjalaisen ekspressionistisen taidemaalarin Edvard Munchin tekemä maalaus. Munch maalasi viisi versiota Madonnasta vuosien 1894 ja 1895 aikana. Oslossa sijaitsevan Munch-museon Madonna sekä toinen Munchin maalaus, Huuto, varastettiin 22. elokuuta 2004. Norjan poliisi ilmoitti 31. elokuuta 2006 löytäneensä maalaukset "odotettua paremmassa kunnossa".
Fallen Angel
Fallen Angel on brittiläisen Uriah Heep -yhtyeen syyskuussa 1978 julkaistu kahdestoista studioalbumi. Musiikillisesti levy jatkaa sitä edeltäneiden Firefly- ja Innocent Victim -albumien kevyempää linjaa, mutta on kuitenkin niitä popvaikutteisempi. Levyn materiaali sisältää vaikutteita 1970-luvun lopun valtavirtamusiikista, etenkin AOR:stä ja yhden kappaleen osalta diskosta. Musiikki aiheutti linjaristiriitoja yhtyeen sisällä.
Fallen Angel jäi laulaja John Lawtonin viimeiseksi Uriah Heep -albumiksi, sillä hänet erotettiin yhtyeestä maaliskuussa 1979. Syynä oli konflikti yhtyeen pääasiallisen lauluntekijän ja kosketinsoittaja-kitaristi Ken Hensleyn kanssa. Myös rumpali Lee Kerslake, joka ei hyväksynyt Hensleyn musiikillista johtajuutta yhtyeessä, erosi Uriah Heepistä saman vuoden marraskuussa.
Limburg (Alankomaat)
Limburg on provinssi Alankomaissa. Sen pääkaupunki on Maastricht. Vuonna 2010 Limburgissa oli, ja provinssin pinta-ala on.
Markus Onnela
Markus Onnela (s. 1. lokakuuta 1936) on varatuomari, sosiaali- ja terveysministeriön entinen osastopäällikkö sekä entinen Nuoren Keskustan Liiton puheenjohtaja.
Fallen Angel
Kahden edellisen albumin tavoin Fallen Angel ei noussut Britannian myyntilistalle. Yhdysvalloissa albumi nousi Billboard 200 -listan sijalle 186, mutta esimerkiksi Länsi-Saksassa, missä yhtye oli suosionsa huipulla, se ylsi sijalle 18. Albumilta julkaistiin singlet ”Love or Nothing” ja ”Come Back to Me”, jotka molemmat nousivat Länsi-Saksan top 40:een.
Taustaa
Uriah Heepin edellinen albumi, marraskuussa 1977 ilmestynyt Innocent Victim, oli sisältänyt suuren hittisinglen ”Free Me”. Yhtyeestä tuli saman vuoden aikana Länsi-Saksassa suositumpi kuin koskaan singlejen ”Free Me”, ”Wise Man” ja ”Lady in Black” suosion myötä. Viimeksi mainittu oli uusintajulkaisu vuodelta 1971, ja Uriah Heepille myönnettiin siitä Länsi-Saksassa Kultainen leijona -palkinto. Innocent Victim ei kuitenkaan noussut listalle Britanniassa, mikä oli yhtyeelle harvinaista. Yhdysvalloissa se oli yhtyeen ensimmäinen albumi, joka ei noussut Billboard 200 -listalle. Lisäksi levyn suosio Britannian ulkopuolella tuotti yhtyeelle paineita säveltää lisää kyseiselle albumille tyypillistä totuttua kevyempää materiaalia.
Monet yhtyeen fanit eivät olleet hyväksyneet Uriah Heepin tuolloista laulajaa John Lawtonia, vaan pysyivät lojaalina alkuperäiselle solistille ja perustajajäsenelle David Byronille.
Äänitykset
Fallen Angel äänitettiin ja miksattiin Lontoon Roundhouse Recording Studiosissa huhti-, heinä- ja elokuussa 1978. Nauhoitukset keskeytyivät pariin otteeseen, koska yhtyeelle oli järjestetty esiintymisiä kesän festivaaleille ympäri Eurooppaa. Fallen Angel oli yhtyeen seitsemäs albumi, joka äänitettiin 24-raitanauhurilla. Se oli myös kolmas albumi peräkkäin, jolla Uriah Heepin kokoonpano pysyi samana. Tapaus oli yhtyeen historiassa vasta toinen laatuaan. Fallen Angelillä esiintyvät Uriah Heepin muusikoista John Lawton (laulu), Ken Hensley (kosketinsoittimet, kitara, taustalaulu), Mick Box (kitara), Trevor Bolder (basso) ja Lee Kerslake (rummut). Albumin tuotti pienen tauon jälkeen yksin Bronze Recordsin johtaja ja yhtyeen manageri Gerry Bron, joka edellisellä levyllä oli jakanut tuotantovastuun Ken Hensleyn kanssa.
Äänityksissä syntyi riitoja siitä, mihin suuntaan yhtyeen musiikkia tulisi viedä. Etenkin kosketinsoittaja-kitaristi Ken Hensleyllä ja laulaja John Lawtonilla oli asiasta erimielisyyksiä, minkä vuoksi heidän välinsä alkoivat huonontua. Lisäksi yhtyeen muista jäsenistä, etenkin rumpali Lee Kerslakesta, tuntui siltä, että manageri-tuottaja Gerry Bron suosi levyn kappaleita valitessaan Hensleyn lauluja. Hensley on puolustautunut sanomalla, että hän kirjoitti ylivoimaisesti eniten materiaalia. Omien sanojensa mukaan hän teki kaksikymmentä laulua jokaista Kerslaken sekä basisti Trevor Bolderin sävellystä kohden.
John Lawtonin ehdotuksesta yhtye piti palaverin yhtyeen musiikillisesta tilasta:
Ongelmia pahensi Ken Hensleyn jatkuvasti lisääntynyt kokaiinin käyttö. Lisäksi hän oli menettänyt mielenkiintonsa yhtyeeseen ja halusi erota siitä, mutta Gerry Bron taivutteli hänet jatkamaan. Bronilla itsellään oli Uriah Heepin lisäksi muitakin kiireitä. Samaan Bronze Records -levy-yhtiöön kuulunut Manfred Mann’s Earth Band oli julkaissut Bronzen ensimmäisen ykkössinglen Yhdysvalloissa, mikä teki siitä nyt yhtiön isoimman artistin. Vuonna 1978 Bronze myös solmi levytyssopimuksen Motörhead-yhtyeen kanssa, joka saavutti pian suosiota. Lisäksi Bron oli ryhtynyt työskentelemään lentoyhtiön kanssa, mikä sekin vaati huomiota ja aikaa.
Tyyli
Uriah Heep oli edellisillä Firefly- ja Innocent Victim -albumeillaan musiikillisesti siirtynyt raskaasta rockista kevyempään ilmaisuun. Fallen Angel on edeltäjiään vieläkin kevyempi ja popmaisempi, ja sen materiaali muistuttaa vuoden 1978 valtavirtamusiikkia. Koska singlet ”Lady in Black” ja ”Free Me” olivat olleet Euroopassa menestyksiä, uusia hittejä tavoiteltiin nyt Fallen Angelin radioystävällisillä lauluilla. Yhtyeen pääasiallinen lauluntekijä Ken Hensley on kuitenkin sanonut, ettei hänellä ollut Uriah Heepissä soittaessaan aikaa kiinnittää huomiota aikakauden musiikkitarjontaan ja viimeisimpiin virtauksiin. Lisäksi Hensleyn musiikkimaku oli merkittävästi muuttunut alkuajoista, jolloin hän ihaili Vanilla Fudgen kaltaisia raskaita riffejä ja lauluharmonioita yhdistelleitä yhtyeitä. Vuonna 1978 Hensley ei enää halunnut soittaa levylle aggressiivisia urkuraitoja, vaan mieluummin lauloi kitaran kanssa tarttuvia kertosäkeitä.
Albumin kymmenestä kappaleesta viisi on Ken Hensleyn kirjoittamia, mikä oli huomattavasti aiempaa vähemmän. Lisäksi Hensley kirjoitti yhden kappaleen yhdessä Lee Kerslaken kanssa. Gerry Bron valitsi albumille myös kaksi laulaja John Lawtonin kappaletta. Yhden kappaleen kirjoittivat yhteistyössä John Lawton, Mick Box ja Lee Kerslake sekä yhden Trevor Bolder ja yhtyeen ulkopuolinen Ian MacDonald. Uriah Heep – Easy Livin’ -kirjan kirjoittajan, muusikko Mika Järvisen mukaan levylle päätyneet Ken Hensleyn kappaleet ovat ”pitkiä hokemia sisältäviä poprockralleja täynnä uusimpia kosketinsoitinlaitteita ja mukavalta kuulostavia kitaroita”. Yhtye sovitti kappaleet yhdessä. AllMusicin kriitikko Donald A. Guariscon mukaan valtaosa levyn kappaleista sisältää vahvoja AOR-vaikutteita, jotka yhdistyvät vivahteisiin muista genreistä.
John Lawton on kertonut, että Fallen Angel on ainoa Uriah Heepin albumi, jolla hän sai laulaa vapaasti omalla tyylillään. Kahdella aiemmalla levyllä hänen oli pitänyt jäljitellä edeltäjäänsä David Byronia.
Tietoa kappaleista
John Lawtonin, Lee Kerslaken ja kitaristi Mick Boxin kirjoittama avausraita ”Woman of the Night” kuuluu albumin rockkappaleisiin, ja Box aloittaa sen lähes samalla huiluääni-introlla kuin vuoden 1973 Sweet Freedom -albumin kappaleen ”Circus”. Kappale muistuttaa perinteistä Uriah Heepiä. Sanoituksessa nuori nainen on ajautunut ongelmiin ja hänestä on tullut yöllä katuja kulkeva henkilö, jonka puhelinnumeron voi löytää hylätyn aseman seinältä. Albumin kakkosraita ”Falling in Love” on kaupallinen ja hittihakuinen kappale, jossa Mika Järvisen mukaan korostuu rumpali Lee Kerslaken ja basisti Trevor Bolderin rento soitto, joka muutenkin on albumilla esillä. ”One More Night” jatkaa edellisraidan tavoin kaupallisella linjalla. Se yhdistelee hyväntuulista boogierockia sekä poppia. John Lawtonin kirjoittama ”Put Your Lovin’ on Me” on hidastempoinen, mutta raskaan A-osan sisältävä kappale, jossa on vaikutteita popiskelmästä. A-puolen päättävän kappaleen ”Come Back to Me” Lee Kerslake teki murtuneena avioerostaan. Kerslakella oli ollut kappale valmiina jo kauan ennen Fallen Angelin sessioita, mutta hän aluksi piti kappaletta liian henkilökohtaisena tarjottavaksi Uriah Heepille. Mick Boxin ehdotuksesta sitä kuitenkin esitettiin levytettäväksi. Tuottaja Gerry Bron piti kappaleesta, ja Ken Hensley teki siihen väliosan.
B-puolen aloittaa Hensleyn kirjoittama diskovaikutteinen ”Whad’ya Say”. Trevor Bolderin mukaan yhtye levytti sen jonkin verran muita kappaleita aikaisemmin, muttei uskonut sen sopivan levylle. Pari kuukautta myöhemmin yhtye kuunteli kappaleen uudelleen ja piti sitä todella hyvänä, yhtenä parhaista raidoista koko albumilla. Bolder itse kirjoitti yhtyeen ulkopuolisen Ian MacDonaldin kanssa kappaleen ”Save It”, jossa vierailee tenorisaksofonia soittava Chris Mercer. Kappaleesta ”Love or Nothing” ja sen ”la la la” -kertosäkeestä kriitikko Donald A. Guarisco on arvellut, että yhtye on viettänyt aikaa vanhoja purukumipopsinglejä kuunnellen. John Lawtonin kirjoittama ”I’m Alive” on Uriah Heepille tyypillinen rockkappale, jossa pääosassa ovat Mick Boxin slide-kitara ja Lee Kerslaken rumpukomppi. Päätösraita ”Fallen Angel” on harvoja Ken Hensleyn kappaleita, jonka hän on myöntänyt kertovan todellisesta henkilöstä ja tässä tapauksessa omasta päättyneestä ihmissuhteestaan. Laulun innoittaja oli Playboy-malli Linda Doucett. Kappaleessa naista syytetään suhteen päättymisestä, mutta todellisuudessa Hensley jätti hänet. Hensley kirjoitti kappaleen kotonaan pianolla ja viimeisteli sen 12-kielisellä kitaralla.
Fallen Angelin Euroopan- ja Yhdysvaltain-painosten kappalejärjestykset eroavat toisistaan. Yhdysvaltain-painoksessa esimerkiksi avauskappale on ”Woman of the Nightin” sijaan ”One More Night”.
Joihinkin albumin kappaleisiin kuvattiin promovideo. Gerry Bron vuokrasi Lontoon keskustasta Uriah Heepin käyttöön elokuvateatterin, jonka lavalla yhtye esitti kappaleitaan kameroiden kuvatessa. ”Come Back to Me” -singlen videoon haluttiin dramatiikkaa, joten siinä käytettiin hiilihappojäästä tehtyä savuefektiä. Kuvausryhmä kuitenkin käytti hiilihapposumua liikaa, minkä takia kappaleen edetessä se nousi koko ajan ylemmäs. Kappaleen lopussa koko lava oli jo sumun peitossa.
Kansitaide
thumb|upright|Euroopan-painoksen avattavat kannet kokonaisuudessaan. Albumin kansikuva tilattiin Chess Creative Servicesistä, ja sen piirsi taiteilija Chris Achilleos, joka on tehnyt myös muun muassa alkuperäisen Star Trek -sarjan kirjakannet sekä Whitesnaken Lovehunter-albumin kannen. Fallen Angelin kannessa on kuvattuna Amazona Zebra -niminen vaalea barbaarinainen, joka pitelee vasemmassa kädessään veristä tikaria, jolla on juuri katkaissut ihmissuden pään. Soturin taakse on kuitenkin kerääntynyt joukko suden tovereita valmiina yllätyshyökkäykseen. Naisen asun yläosa on valahtanut paikoiltaan paljastaen nännin. Kuva oli julkaistu vuotta aiemmin Achilleosin ensimmäisessä taidekirjassa Beauty and the Beast, ja siinä rinta oli peitetty, mutta albumin kantta varten kuvaa muokattiin eroottisemmaksi. Alkuperäinen kuva Fallen Angelin levykannesta varastettiin 1980-luvulla, eikä sitä ole löydetty.
Fallen Angel julkaistiin samalla kuvalla sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa. Kansi on suunniteltu niin, että kuva jatkuu myös takakanteen, mutta poikkeuksellisesti kuva on normaalin vaakasuunnan sijaan pystysuunnassa. Euroopan-painos on avattavakantinen, ja sisäkannessa on kuva, jossa Ken Hensleyn 3-vuotias tytär Julia Patricia Hensley iso nalle sylissään tuijottaa sohvalla istuvia yhtyeen jäseniä. Sisäkannessa on myös albumin tekijätiedot. Yhdysvaltain-painoksessa ei ole avattavia kansia, vaan kuva ja tekijätiedot on merkitty sisäpussiin.
Mika Järvisen mukaan Fallen Angelin kansi kuvastaa tulevaa vuosikymmentä 1980-lukua, jolloin jopa tuhansien heavy metal -albumien kansikuvissa esiintyi vähäpukeisia naisia, barbaarisotureja, lohikäärmeitä, mörköjä ja örkkeja – usein miekan kanssa. Kitaristi Mick Boxin mukaan Fallen Angelin kansikuvan ongelmana on se, ettei se kuvasta levyn musiikkia.
Myynti ja julkaisut
Yhdysvalloissa Warner Bros. Records oli purkanut yhtyeen levytyssopimuksen edellisen albumin Innocent Victimin heikon menestyksen vuoksi, joten siellä uuden albumin julkaisi Chrysalis Records. Albumi oli Billboard 200 -listalla korkeimmillaan sijalla 186 marraskuun 25. päivänä ja pysyi listalla viisi viikkoa. Chrysalis julkaisi lisäksi osan vanhoista Uriah Heepin albumeista uudelleen.
Albumi ilmestyi alun perin vinyylilevynä, C-kasettina ja 8-raitana. Ensimmäisen CD-version julkaisi Castle Communications Britanniassa vuonna 1991, ja vuonna 1997 ilmestyi Essential-levy-yhtiön julkaisema remasteroitu versio, jossa oli bonuskappaleita. Vuonna 2004 julkaistiin Sanctuary Recordsin remasteroitu Expanded De-Luxe Edition, joka niin ikään sisälsi bonuskappaleita. Lisäksi vuonna 1998 Essential julkaisi Three Classic Albums Vol. 2 -nimisen kolme CD:tä sisältävän erikoisalbumin, jolla oli studiolevyt Firefly, Innocent Victim ja Fallen Angel.
Arvioita
Brittiläisen Sounds-lehden kriitikko Geoff Barton, joka oli suhtautunut edellisalbumi Innocent Victimiin ristiriitaisesti, kommentoi Fallen Angelia positiivisemmin. Bartonin mukaan korkeat lauluharmoniat sekä päällekkäisäänetykset luovat Queen-tyyppistä dynaamisuutta. Lisäksi Deep Purple -tyyliset kitarariffit on miksattu voimakkaasti pintaan, eivätkä ne huku niin kuin usein. Barton myös totesi basisti Trevor Bolderin alkaneen puhjeta kukkaan ja vertasi hänen soittoaan Free-yhtyeen Andy Fraseriin. Lisäksi Barton kiinnitti huomiota Bolderin ja rumpali Kerslaken yhteissoittoon, joka antaa kaivatun sysäyksen muille yhtyeen soittajille. Sounds antoi albumin arvosanaksi neljä tähteä viidestä.
AllMusicin Donald A. Guariscon mukaan Fallen Angel jatkaa Innocent Victimin aloittamalla AOR-henkisellä linjalla. Lopputuloksena syntynyt albumi on liian ”popahtava” miellyttääkseen kovia metallifaneja, mutta toisaalta liian omalaatuinen käydäkseen perinteisestä AOR-levystä. Guariscon mukaan levy on silti yllättävän nautittavaa kuunneltavaa. Albumin ongelmana on hänen mukaansa sen tyylillinen hajanaisuus, ja lisäksi se poikkeaa liikaa yhtyeen alkuperäisestä soundista, jotta se asettuisi yhtyeen katalogiin. Mukana on kuitenkin joitakin perinteisemmän kuuloisia Uriah Heep -kappaleita, kuten ”I’m Alive” ja nimiraita ”Fallen Angel”, jonka akustisen kitaran ja syntetisaattorin luomaa tunnelmaa hän kehuu. Loppuun Guarisco toteaa, ettei Fallen Angel välttämättä miellytä Demons and Wizards -albumin aikaisesta Uriah Heepistä pitäviä, mutta siitä pitävät kaikki 1970-luvun AOR-musiikin fanit. Arvosanaksi hän antaa 2,5 tähteä viidestä mahdollisesta.
Julkaisun jälkeen
thumb|left|upright|[[Lee Kerslake oli toinen Uriah Heepin jäsenistä, jonka ura yhtyeessä päättyi Fallen Angelin ilmestymisen jälkeen. Kerslake kuitenkin palasi yhtyeeseen muutamaa vuotta myöhemmin.]] Albumin julkaisua seurasi kaksi kuukautta kestänyt Amerikan-kiertue siellä samaan Chrysalis-levy-yhtiöön kuuluneen Jethro Tullin lämmittelijäyhtyeenä. Kiertueen aikana Uriah Heep esiintyi yli 100 000 ihmiselle. Pelkästään kolmessa New Yorkin Madison Square Gardenissa järjestetyssä konsertissa yhtyeen näki noin 60 000 katsojaa. Haastatteluissa yhtye kertoi, että kyseinen kiertue oli heidän kunnianhimoisin yrityksensä palata rockin ykköskaartiin Yhdysvalloissa.
Muutokset kokoonpanossa
Britannian-konserttien jälkeen maaliskuussa Uriah Heep soitti vielä yhden keikan Belgiassa Bilzenin jazzfestivaaleilla. Laulaja John Lawtonin ja Ken Hensleyn välirikko oli alkanut kasvaa. Esiintymisen jälkeen Lawton erotettiin yhtyeestä, vaikka aiemmin samassa kuussa Ken Hensley oli radiohaastattelussa sanonut olevansa täysin varma, ettei kokoonpanomuutoksia enää tapahdu. Lawton on myöhemmin useassa haastattelussa kertonut, että hänen erottamisensa syynä olivat musiikilliset erimielisyydet, jotka eskaloituivat yhtyeen seuraavan Ten Miles High -työnimisen albumin äänityksissä.
Ken Hensley kertoi Lawtonin erottamisesta Musicians Only -lehdessä lokakuussa 1979:
Vuonna 2000 Hensley sanoi, että välirikon syynä oli kokaiini, joka sumensi hänen ajattelunsa. Hensleyn mukaan hän soitti huumeen vaikutuksen alaisena kitaristi Mick Boxille ja manageri Gerry Bronille syyttäen Lawtonia yhtyeen ongelmista ja vaatien tämän erottamista.
Rumpali Lee Kerslake, jota oli jo vuosia ärsyttänyt yhtyeen manageri-tuottaja Gerry Bron, otti Bronin kanssa yhteen seuraavan albumin äänityksissä marraskuun alussa 1979. Tapauksen seurauksena Bron ilmoitti Kerslaken olevan erotettu yhtyeestä, mutta Kerslake sanoi lähtevänsä siitä itse. Kerslake palasi muutamaa vuotta myöhemmin yhtyeeseen ja soitti vuonna 1982 ilmestyneellä Abominog-albumilla.
Euroopan-painos
A-puoli B-puoli
Muusikot
Uriah Heep
Vierailijat
Matti Väistö
Matti Kalervo Väistö (s. 14. marraskuuta 1949 Kitee) on suomalainen Joensuun Kiihtelysvaarassa asuva Suomen Keskustan entinen kansanedustaja. Hän oli eduskunnassa 1987–2007. Vuoden 2007 vaaleissa hän ei enää ollut ehdokkaana. Väistö oli valitsijamiehenä presidentinvaalissa 1988.
Koulutukseltaan Väistö on vuonna 1976 Helsingin yliopistosta valmistunut agronomi. Hän on työskennellyt toimittajana Karjalan Maassa. Väistön sotilasarvo on yliluutnantti (2004). Väistö sai valtiopäiväneuvoksen arvonimen vuonna 2007.
Jim Ward
James Kevin Ward (s. 19. toukokuuta 1959 New York, New York) on yhdysvaltalainen Daytime Emmy -palkittu ääninäyttelijä, joka on ääninäytellyt monissa videopeleissä ja elokuvissa. Hän on myös toinen isännistä radio-ohjelmassa The Stephanie Miller Show, jossa Ward muun muassa imitoi poliittisia vaikuttajia ja julkisuuden henkilöitä. Samassa ohjelmassa Ward kertoi opiskelleensa Kalifornian yliopistossa, jossa hänen isänsä Don Ward työskenteli aikoinaan opettajana.
Ionidai
Ionidai sijaitsi Attikan itäosassa. Se sijoitetaan suunnilleen nykyisen Ntráfin tienoille lähelle Pikérmin kaupunkia.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin yksi tai kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin kaksi bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Iōnidēs.
Vuorijärvi (Kangasala, Vuorenkulma)
Vuorijärvi on Pirkanmaalla Kangasalan Vuorenkulmalla sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,2 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Sinivuoren kaakkoisrinteessä heti sen lakialueen alla. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä ja sen rannat ovat metsämaata, joka on paikoin soistunutta. Järven luoteispuolella sijaitsee entinen maatila. Sinne tulee tie Oriveden Mulkoilan suunnalta.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pajulanjärven valuma-alueeseen (35.762) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 166,8 metriä mpy. Sen laskuoja Holpuunoja lähtee sen itärannasta ja se laskee Sinivuoren rinteitä alas kaakkoon päin, kunnes se yhtyy Korvenojaan. Tämä laskee Pajulassa Pajulanjärven Pertunselkään. Ojalle tulee pudotusta 60,8 metriä.
Meksikonkarvatonkoira
Meksikonkarvatonkoira (Xolo, Xoloitzuintli, Xoloitzcuintle) on meksikolainen alkukantainen koirarotu. Sitä pidetään harvinaisena, mutta se ei ole kuolemassa sukupuuttoon. Maailmassa arvioidaan olevan noin 5 000 yksilöä, joista 4 000 elää Meksikossa.
Ulkonäkö
Rodun erityispiirre on karvapeitteen täydellinen puuttuminen rungosta. Kuitenkin otsassa ja niskassa kasvaa lyhyttä, karkeaa ja tiheää karvaa, joka voi olla minkä väristä tahansa. Tämä karva ei koskaan saa muodostaa pitkää, laadultaan pehmeää päätupsua. Karkeaa karvaa esiintyy usein käpälissä ja hännänpäässä, sen puuttuminen ei kuitenkaan ole virhe. Pitkäkarvaisuus on hylkäävä virhe. Joillain yksilöillä on kokonainen karvapeite.
Yksivärisyys ja tummat värisävyt ovat toivotuimmat. Väri vaihtelee mustasta mustanharmaaseen, liuskeenharmaaseen, tumman harmaaseen, punertavaan, maksanruskeaan, pronssinväriseen tai kullankeltaiseen. Väri voi olla kirjava, johon luetaan myös valkoiset läiskät.
Álimos
Álimos on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Αλίμου, Dímos Alímou), joka sijaitsee Etelä-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kunnan pinta-ala on 5,909 neliökilometriä ja väkiluku 41 720 (vuonna 2011). Álimoksen kaupunki tunnetaan myös nimellä Kalamáki (Καλαμάκι).
Meksikonkarvatonkoira
Luonne ja käyttäytyminen
Meksikonkarvattomatkoirat ovat uteliaita ja hellyydenkipeitä. Alkukantaisina koirina ne ovat usein vieraita ihmisiä kohtaan välinpitämättömiä ja varautuneita.
Álimos
pienoiskuva|vasen|Álimoksen kaupunkia. Álimos sijaitsee Saroninlahden rannalla noin seitsemän kilometriä Ateenan keskustasta etelään. Sen nimi perustuu samalla seudulla sijainneen antiikin aikaisen Halimuksen demoksen nimeen. Kaupungissa sijaitsee Álimoksen metroasema.
Meksikonkarvatonkoira
Alkuperä
Meksikonkarvattomankoiran historia ulottuu yli 3 000 vuoden taakse muinaiseen Meksikoon. Sitä pidettiin Xolotl-jumalan edustajana, mistä se sai toisen nimensä; itzuintli tarkoittaa puolestaan koiraa. Muinaiset intiaanit pitivätkin meksikonkarvattomia pyhinä koirina, jotka auttoivat omistajiensa sieluja matkalla tuonpuoleisessa.
Raisioagro
Raisioagro on osa Raisio-konsernia. Rehuraisio Oy ja Raision Viljakauppayksikkö yhdistyivät Raisioagro Oy:ksi 1.1.2012.
Raisioagro lopetti sian- ja siipikarjanrehujen valmistuksen syyskuussa 2014. Yhtiön toiminnan painopiste on nyt naudan- ja kalanrehuissa, ruokintaosaamisessa ja kasvinviljelyssä. Muut tuotantopanokset ja -tarvikkeet täydentävät palvelutarjontaa.
Raisioagro tekee työskentelee Benemilk-innovaation edistämiseksi Suomessa ja hoitaa Benemilk-lypsykarjanrehujen myyntiä Suomessa ja Venäjällä. Benemilk-tuotteiden markkinaosuus kotimaassa on noin 10 prosenttia.
Clyde Cameron
Clyde Robert Cameron (11. helmikuuta 1913 Murray Bridge, Australia – 14. maaliskuuta 2008 Adelaide, Australia) oli australialainen poliitikko. Hän edusti vuosina 1949–1980 Työväenpuoluetta Australian edustajainhuoneen jäsenenä.
Marian kirkko (Hamina)
Marian kirkko (aiemmin Vehkalahden kirkko) on alun perin keskiaikainen kivikirkko Haminassa. Kirkon nykyinen ulkoasu on Carl Ludvig Engelin suunnittelema vuodelta 1828. Kirkko oli aikaisemmin nimetty seurakuntansa mukaisesti, mutta Vehkalahden ja Haminan seurakuntien yhdistyessä nimeksi tuli Marian kirkko. Se on nykyisen Haminan seurakunnan pääkirkko, mutta seurakunta käyttää aktiivisesti myös Johanneksen kirkkoa. Kirkossa on istumapaikkoja 550 hengelle ja se on koko Kymenlaakson vanhin rakennus.
Clyde Cameron
Cameron syntyi Murray Bridgessä. Hän jätti koulun 14-vuotiaana ja jäi työttömäksi 1930-luvun laman ollessa syvimmillään. Hän oli vuosina 1939–1966 naimisissa Ruby "Cherie" Krahen kanssa. Pari sai kolme lasta, jotka kaikki toipuivat vuonna 1949 poliosta, mutta erosi; tämän jälkeen Clyde Cameron meni vuonna 1967 uusiin naimisiin Dorothy Bradburyn kanssa.
Raisioagro
Raisioagro Oy:n kalanrehuliiketoiminta käyttää 1.2.2015 lähtien markkinointinimeä Raisioaqua. Raisioaqua keskittyy kalankasvattajien tarpeisiin sekä kalanrehujen kehitykseen ja valmistukseen. Tuotevalikoiman tunnetuimpia tuotemerkkejä ovat Hercules LP Opti, Vital Pro ja Silver.
Clyde Cameron
Cameron oli Gough Whitlamin hallituksen ministeri 1970-luvulla, mutta vetäytyi parlamentista vuonna 1980. Hän ei kuitenkaan ole ollut täysin poissa julkisuudesta sen jälkeenkään. Hänestä on julkaistu elämäkertateos A Life on the Left.
Deadwood
Deadwood on yhdysvaltalainen HBO-yhtiön tuottama televisiosarja. Sen tapahtumapaikkana on todellinen etelädakotalainen Deadwoodin kaupunki Yhdysvalloissa 1870-luvulla. Suurella osalla sarjan päähenkilöistä, kuten Calamity Jane ja Wild Bill Hickok, on todellinen historiallinen vastineensa ja useat sarjan tapahtumista liittyvät todellisiin tapahtumiin. Sarjan varsinainen sisältö on kuitenkin käsikirjoittajien luomaa fiktiota.
Clyde Cameron
Cameron kuoli kotonaan Adelaidessa maaliskuussa 2008 95-vuotiaana.
Raisioagro
Yhtiö valmistaa Raisiossa kalanrehuja ja rehujen esiseoksia. Naudanrehuja valmistetaan Ylivieskassa ja Kouvolassa. Raisioagron myyntikonttorit sijaitsevat Raisiossa, Kouvolassa ja Kokkolassa.
Deadwood
Pääosaa Seth Bullockia esitti Timothy Olyphant. Al Swearengeniä esitti Ian McShane. Sarjaa ohjasi David Milch. Suomessa sarjaa on esittänyt Nelonen ja ensiesitys oli tammikuussa 2006. Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta.
Marian kirkko (Hamina)
Historia
Vehkalahden kirkkojen historia ulottuu 1300-luvulle; ensimmäinen maininta kirkosta löytyy Viipurin linnanisännän kirjeestä, joka on päivätty 2. helmikuuta 1396. Nykyisen kivikirkon kohdalla oli todennäköisesti yksi tai kaksi puukirkkosukupolvea ennen kivikirkon rakentamista, joka tapahtui arviolta vuosien 1430 ja 1470 välisenä aikana. Kirkon suunnittelijana pidetään samaa Pernajan mestaria joka suunnitteli muun muassa Pyhtään, Pernajan ja Sipoon kirkot ja Porvoon tuomiokirkon.
Sijainnistaan johtuen kirkko joutui 1500-luvulla kahdesti sotien aikana ryöstön ja polton kohteeksi, jolloin kirkon seinä- ja kattomaalaukset tuhoutuivat ja muutkin aarteet hävisivät. Myöhemmin, kun kirkon viereen kohosi Haminan kaupunki, Marian kirkko palveli maaseudun lisäksi myös kaupungin suomalaisväestöä, ruotsinkielisellä väestöllä oli oma kirkkonsa.
Marian kirkko vaurioitui pahoin Haminan palossa vuonna 1821. Palon jälkeen kirkossa pidetyssä pitäjänkokouksessa todettiin että kirkon korjaus ja laajennus haluttiin suorittaa mahdollisimman pienin kustannuksin. Palossa vaurioitunut tiiliholvi oli purettava ja ajatuksena oli, että purkutöistä saaduilla tiilillä kirkkoa olisi voitu korottaa toista lehterikerrosta varten. Seurakunnan edustajat eivät kannattaneet tätä ehdotusta, vaan tahtoivat palauttaa kirkon paloa edeltäneeseen asuun. Edes kirkkoherra Johan Henrik Gustavsonin vakuuttelut eivät saaneet seurakuntalaisia muuttamaan mieltään. Tästä huolimatta Suomen senaatti tilasi Intendenttikonttorilta suunnitelmat kirkon laajentamiseksi, ja Carl Ludvig Engel laati korjaus- ja uudistussuunnitelmat. Kun uudistustyöt valmistuivat vuonna 1828, vanhat holvit oli purettu ja seiniä oli korotettu noin metrin verran. Katon harjaa oli madallettu ja lehterit olivat nyt aiemman ehdotuksen mukaisesti kahdessa kerroksessa. Lisäksi länsipäätyyn rakennettiin kellotorni. Aiemman holvauksen sijaan uusi välikatto oli toteutettu puisena tynnyriholvina.
Tämän jälkeen kirkkoa remontoitiin vielä vuonna 1963 Veikko Leisténin suunnitelmien mukaisesti, jolloin muun muassa sisätilojen uunit poistettiin, alttaria uudistettiin ja ylimmät parvet poistettiin.
Peter Cellier
thumb|Peter Cellier vuonna 2007. Peter Cellier (s. 12. heinäkuuta 1928) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt teatterissa, televisiossa ja elokuvissa. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa Kyllä, herra ministeri ja sen jatkosarjassa Kyllä, herra pääministeri. Cellier on Royal National Theatre Companyssa.
Marian kirkko (Hamina)
Vuoden 2013 korjaukset
Marian kirkkoa alettiin jälleen korjata vuoden 2013 alussa. Työn yhteydessä uusittiin sisäkatot, valaistus, alttarit, lattialämmitys ja kirkkotekstiilit. Seinät ja penkit maalattiin ja kirkon vanhat urut korvattiin uusilla Paschen Kiel Orgelbaun rakentamilla. Ne edustavat soinniltaan ja rakenteeltaan ranskalaista sinfonis-romanttista tyyliä. Urut otetaan käyttöön 1. adventtisunnuntain messussa Marian urkuviikolla joulukuussa 2013. Muutostöissä pyrittiin palauttamaan kirkon ilmeeseen vanhaa kauneutta.
Viimeinen jumalanpalvelus ennen remontin alkua pidettiin loppiaisena 6. tammikuuta 2013, ja kirkko vihittiin uudelleen käyttöön saman vuoden ensimmäisenä adventtina.
Kirkon uudet tekstiilit on suunnitellut taiteilija Helena Vaari.
Vehkalahden kirkkomuseo
Kirkon asehuoneen yläkerroksessa on pieni museohuone, jossa esitellään seurakunnan historiaan liittyvää esineistöä. Näyttelyesineistö on pääosin 1800-luvun alkupuolelta.
India Allen
India Allen (s. 1. kesäkuuta 1965 Portsmouth, Virginia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja valokuvamalli. Hän oli joulukuussa 1987 Playboyn keskiaukeamatyttö (Playmate of the Month) ja vuonna 1988 Playmate of the Year.
Eräs Allenin näyttelijäntöistä oli kauhuelokuva Wild Cactus (1993), jossa hänen vastanäyttelijänään toimi David Naughton. Myöhemmin hänellä on ollut rooli muiden muassa elokuvassa Tattoo, a Love Story (2002).
Allen todisti vuonna 1996 O. J. Simpsonia vastaan: hän väitti nähneensä tämän pahoinpitelevän puolisoaan Nicole Brown-Simpsonia vuonna 1983.
Marc Cherry
thumb|250px|Marc Cherry Marc Cherry (s. 23. maaliskuuta 1962) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten sarjan Täydelliset naiset luojana. Hän on ollut myös mukana kirjoittamassa sarjaa Tyttökullat sekä heikommin menestynyttä tilannekomediaa The Crew. Marc Cherry on julkisesti kertonut olevansa homoseksuaali.
Marc Cherry on kertonut saaneensa innoituksen sarjaan Täydelliset naiset omasta lapsuudestaan. Cherryn äiti luopui oopperalaulajan urastaan kasvattaakseen lapsia. Perhe asui Cherryn lapsuusvuosina Oklahomassa, josta muutti myöhemmin Kaliforniaan Orangen piirikuntaan, samantapaiseen ympäristöön kuin missä sarja tapahtuu.
Letícia Birkheuer
200px|thumb|right|Letícia Birkheuer Letícia Birkheuer (s. 25. huhtikuuta 1979, Passo Fundo) on brasilialainen malli ja näyttelijä. Hänellä on saksalaisia sukujuuria.
Birkheuer on asunut kotikaupunkinsa Passo Fundon lisäksi New Yorkissa, Yhdysvalloissa.
Näyttelijänä Birkheuer tunnetaan lähinnä Rede Globo de Televisãon sarjasta Belíssima, jossa hän esiintyi Érica Assunpçãon roolissa yli sadassa jaksossa vuosina 2005–2006. Lisäksi hän on esiintynyt esimerkiksi Muodin huipulla ja Pé na Jaca -sarjan jaksoissa.
Hugh Jessiman
Hugh Jessiman (s. 28. maaliskuuta 1984 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Jessiman on New York Rangersin varaus vuodelta 2003. Jessiman oli viimeinen ensimmäisen kierroksen varauksista vuodelta 2003, joka debytoi NHL:ssä.
Junioriura
Kaudella 2002–2003 Jessiman pelasi ECAC-junioriliigaa Dartmouth Collegen joukkueessa, teki 34 pelissä tehot 23+24=47 ja oli joukkueensa toiseksi parhain pistemies kahden pisteen erolla Lee Stempniakiin. Kausi 2003–2004 meni pisteiden valossa huonommin, kun 34 pelissä pisteitä kiertyi vain 33, tosin tälläkin kerralla hän oli joukkueensa paras pistemies ennen Stempniakia. Kausi 2004–2005 oli Jessimanin viimeinen yliopistokiekkoilussa, ja tällä kertaa hän pelasi vain 12 ottelua tehden pisteet 1+1.
Ammattilaisura
New York Rangers varasi Jessimanin vuonna 2003 numerolla 12. NHL-ura Rangersissa ei avautunut odotetulla tavalla, vaan Jessiman pelasi lähinnä farmiliiga AHL:ää ja AHL:n farmiliigaa ECHL:ää. Jessiman ei ole ikinä tehnyt urallaan kauden aikana pistettä per peli, ja hänen paras maalimääränsä ammattikaukaloissa on 20 kausilta 2008–2009 ja 2009–2010 Milwaukee Admiralsissa. Vuonna 2008 Jessiman kaupattiin Nashville Predatorsiin tulevaisuuden korvauksia ('future considerations') vastaan.
Vuonna 2010 Jessiman teki sopimuksen vapaana pelaajana Chicago Blackhawksin kanssa. Harjoitusleirin jälkeen Blackhawks laittoi Jessimanin waiwers-listalle, josta kukaan ei ottanut häntä. Jessiman päätyi farmiseura Rockford IceHogsiin. Vuonna 2011 Jessiman teki viisi pistettä 25 ottelussa IceHogsin riveissä, ja Blackhawks kauppasi hänet Jack Skillen ja David Pacanin kanssa Florida Panthersiin, josta Blackhawks sai korvaukseksi Michael Frolíkin ja Alexander Salákin. 27. helmikuuta Jessiman teki NHL-debyyttinsä Florida Panthersin kokoonpanossa. Itse pelin Panthers hävisi 2–1 New Jersey Devilsille.
Kedoi
Kedoi eli Kedai  oli antiikin aikainen Erekhtheis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen paralia-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.
Kedoi sijaitsi Ateenan eteläpuolella. Se sijoitetaan suunnilleen nykyisen Ilioúpolin kaupungin tienoille.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä ek Kēdōn.
Auran panimo
Auran panimo on Turussa Aurajoen rannalla osoitteessa Läntinen Rantakatu 47 sijaitseva entinen olutpanimo.
Panimotoiminnan historia
Auran panimo perustettiin 1885, jolloin Aurajoen rantaan valmistui ruotsalaisen panimoarkkitehdin Alwin Jacobin suunnittelema panimorakennus, jota myöhemmin on korotettu seitsenkerroksiseksi. Rakennuksen julkisivu on säilynyt ennallaan. Panimon toiminta siirtyi myöhemmin Kaarinan Piispanristille, ja rakennuksen osti Turun kaupunki, ja siinä on Hartelan pääkonttori. Panimon toiminnan osti Hartwall 1971. Panimo pullotti nimellä Oy Aurana Ab vuodesta 1958 Coca-Colaa.
Panimon perusti turkulainen liikemies Viktor Leonard Bernhard Strandell. Hänen poikansa Ivar Strandell toimi panimon johtokunnan puheenjohtajana 1924–1929. Pojanpoika, vuorineuvoksen arvon saanut Björn Strandell nimitettiin 1933 panimon toimitusjohtajaksi ja johtokunnan puheenjohtajaksi. Hän lopulta myi osake-enemmistönsä Oy Hartwall Ab:lle 1971.
Rakennuksen valtaus
Panimorakennus vallattiin 11. toukokuuta 1984. Talon valtaajat olivat pääasiassa punkkareita. Itse panimoon pääsi sisälle vajaat 30 ihmistä, mutta rakennuksen ulkopuolella valtausta seurasi jopa satoja katselijoita. Valtaus kesti lopulta vain muutaman tunnin, sillä valtaajat poistuivat rakennuksesta vapaaehtoisesti poliisin tunkeuduttua rakennukseen. Osa valtaajista olisi edelleen halunnut jäädä rakennukseen, mutta valtaajien keskuudessaan pitämän äänestyksen ja poliisin kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen kaikki poistuivat rauhallisesti paikalta poliisin otettua heidän henkilötietonsa ylös.
Auran panimon rakennus oli ollut ennen valtausta vuosia suurimmaksi osaksi tyhjillään Hartwallin lopetettua Aura-oluen valmistuksen sekä panimotoiminnan Turussa ja rakennuksen siirryttyä kaupungin omistukseen. Kaupunki oli käyttänyt osia rakennuksesta sähkölaitoksen varastona. Kaupunki arvioi valtauksesta koituneen sille yli 100 000 markan vahingot. Seuranneessa oikeudenkäynnissä rakennuksessa sisällä olleet valtaajat tuomittiin sakkorangaistuksiin mutta välttyivät vahingonkorvauksilta kaupungin vaatimuksista huolimatta.
Valtauksen jälkeen valtaukseen osallistuneet nuoret perustivat Auran panimo -yhdistyksen jatkamaan kampanjaa, jonka tarkoituksena oli saada panimon tilat vapaaseen nuoriso- ja musiikkitoimintaan. Yhdistys kävi asiasta kaupungin kanssa neuvotteluita ja lopulta osa panimosta päätettiin kunnostaa nuorisotilaksi, joka on edelleen toiminnassa. Valtaajien tavoite autonomisesta, nuorten itsensä hallitsemasta toimintakeskuksesta ei kuitenkaan toteutunut, tila sijoitettiin kaupungin nuorisoasiainkeskuksen alaisuuteen. 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa A-panimo tuli tunnetuksi maanlaajuisesti etenkin punk-konserttien järjestämispaikkana. Sittemmin nuorisoasiainkeskus on pyrkinyt rajoittamaan tätä toimintaa ja panimon musiikkitoimintaa on linjattu lähemmäs valtavirtaa.
Aiheesta muualla
60.44139°N, 22.24667°W
Villanova Truschedu
Villanova Truschedu on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 305 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 16,61 neliökilometriä. Se sijaitsee 56 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Helsingin temppeli
Helsingin temppeli on Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon temppeli Espoon Karakalliossa. Temppelin suunnitteli Evata Architects ja rakennutti NC Rakennus OY.
Temppeli ei ole yleisölle avoin, eikä siellä järjestetä jumalanpalveluksia. Sisäänpääsy on mahdollista vain kirkon jäsenille, joilla on kirkon myöntämä niin sanottu temppelisuositus. Temppelissä järjestetään temppelitoimituksia, eli kirkon seremonioita ja rituaaleja, kuten endaumentteja, kasteita ja konfirmointeja, esitoimituksia ja sinetöintejä.
Suomalaisten kirkon jäsenten lisäksi se on lähin temppeli myös Pietarissa ja Baltiassa asuville jäsenille. Temppeli valmistui vuoden 2006 elokuussa. Se vihittiin käyttöön saman vuoden lokakuun 22. päivänä. Se on järjestyksessä 124. temppeli. Temppelissä pidettiin avoimien ovien päivä, jonka jälkeen se suljettiin muilta kuin mormoneilta.
Temppeliä tarjottiin rakennettavaksi myös Helsinkiin ja Vantaalle. Espoon apulaiskaupunginjohtaja Olavi Louko sai tehtäväkseen valita temppelirakennuksen ulkonäön. Temppelin tornista piti alun perin rakentaa korkeampi, mutta Espoon rakennusvalvontavirasto ei hyväksynyt sitä. Temppeli rakennettiin Italiasta ja Yhdysvalloista tuoduista materiaaleista.
Lähteet
60.22528°N, 24.78167°W
Ikarion
Ikarion eli Ikaria  oli antiikin aikainen alun perin Aigeis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
pienoiskuva|vasen|240px|Ikarionlaisten tekemä [[antiikin Kreikan uskonto|uskonnollisia juhlia koskeva päätös piirtokirjoituksessa.]] pienoiskuva|vasen|240px|[[Apollonia esittävä reliefi Ikarionin Apollonin temppelistä.]] Ikarion sijaitsi Pentelikon-vuoren (nyk. Pentéli) pohjoispuolella nykyisen Diónysoksen kaupungin alueella. Demos sai kreikkalaisessa mytologiassa nimensä siitä, että se oli paikka, jossa Ikarios kohtasi Dionysoksen, joka opetti tälle viininvalmistuksen taidon.
Pavlovin teoria
thumb|Yksi Pavlovin käyttämistä koirista [[Eläinten täyttäminen|täytettynä rjazanilaisessa Pavlov-museossa.]] Pavlovin teoria on venäläisen fysiologin Ivan Pavlovin (1849–1936) teoria, jonka mukaan opetuksen (tarkemmin sanottuna ehdollistamisen) keinoin voidaan valitulla ärsykkeellä saada aikaan yksilössä toiminta tai reaktio (responssi), joka ei kuulu ehdollistetun (opetetun) yksilön tavanmukaiseen toimintatapaan.
Ikarion
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Aigeis ja sillä oli alun perin neljä tai viisi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Antigonis-fyleen ja vuodesta 201/200 eaa. Attalis-fyleen. Muutosten seurauksena demoksella oli hellenistisellä kaudella kuusi bule-edustajaa.
Pavlovin teoria
Alkuperäiskoe
Pavlov päätyi teoriaan koirakokeissaan, joista kuuluisimmassa soitettiin kelloa juuri ennen kuin jauhettua lihaa ahdettiin koiran suuhun. Aluksi koira ei erittänyt sylkeä, ennen kuin se oli todella saanut lihaa. Kokeen edetessä koira oppi yhdistämään kellon äänen ja lihan ja alkoi erittää sylkeä jo kuullessaan kellon äänen. Lopulta Pavlov totesi, että koira reagoi erittämällä sylkeä vaikkei ruokaa saanutkaan. Koira oli näin ollen ehdollistunut ärsykkeenä toimivaan kellon ääneen.