cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Khrysippos
Etiikka
Stoalaiset pyrkivät vapautumaan kiihkeistä tunteista, joita he pitivät luonnon vastaisina. Näiden tunteiden (pathe) vuoksi arvostelu­kykymme on häiriintynyt. Khrysippos kirjoitti kokonaisen kirjan tunteita käsittelevästä terapiasta. Tällaiset tunteet ja intohimot ovat kuin sairauksia, jotka masentavat ja musertavat sieluamme, ja sen vuoksi hän yritti päästä niistä eroon (apatheia). Väärät arvostelmat muuttuvat intohimoiksi, kun ne alkavat ylläpitää itse itseään, samaan tapaan kuin on juostessa on vaikea pysähtyä. Ihmisen on kuitenkin toivotonta yrittää päästä eroon into­himoista, jos hänet on vallannut rakkaus tai raivo; se käy päinsä vain hiljaisessa mielen­tilassa. Siksi siihen pitää valmistautua edeltä käsin, ja tunteita on käsiteltävä mielessä silloin, kun ne ovat läsnä. Ajattelemalla järjellä sellaisia tunteita kuin ahneutta, ylpeyttä tai himoa voidaan oppia ymmärtämään, mitä vahinkoa ne saavat aikaan.
Rúben Vezo
Seurajoukkueura
Vezo liittyi paikallisseura Vitória Setúbalin junioriakatemiaan ollessaan 15-vuotias. Hänet nostettiin ensimmäistä kertaa seuran edustusjoukkueeseen kaudella 2013–2014 ja ensiesiintymisensä hän teki 18. elokuuta 2013 ottelussa Portoa vastaan. Hänen pelasi kaikissa puolen kauden aikana pelaamissaan otteluissa (12) täydet 90 minuuttia.
4. marraskuuta 2013 Vezo teki nelivuotisen sopimuksen espanjalaisseura Valencian kanssa. Hänestä maksettiin 1,5 miljoonan euron siirtokorvaus. Siirto voitiin kuitenkin toteuttaa vasta tammikuussa 2014 siirtoikkunan avauduttua.
Itä-Ayrshire
Itä-Ayrshire on yksi Skotlannin 32:sta hallintoalueesta (council area). Siellä on arviolta 122 060 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 1 262 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Kilmarnock.
Joel McKinnon Miller
Joel McKinnon Miller (s. 21. helmikuuta 1960) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura
Joel McKinnon Miller opiskeli oopperaa ja teatteria Minnesotan yliopistossa ja alkoi sen jälkeen näytellä teatterissa. Hän sai ensimmäisen televisioroolinsa vuonna 1991 sarjasta Murphy Brown.
McKinnon Miller on vieraillut lukuisissa televisiosarjoissa kuten Teho-osasto, CSI, Täydelliset naiset, Las Vegas, Ratkaisija, Bones ja Glee. Hän esitti Don Embryä HBO:n draamasarjassa Big Love vuosina 2006–2011. Hänellä on ollut sivuosia elokuvissa Truman Show, Rush Hour 2 ja MIB II – miehet mustissa 2.
Itävallan Grand Prix
Itävallan Grand Prix on Itävallassa järjestettävä Formula 1 -sarjan osakilpailu.
thumb|270px|Kuva vuoden [[Itävallan Grand Prix 2002|2002 kilpailusta, jonka päätteeksi Rubens Barrichello päästi tallimääräyksellä Michael Schumacherin ohitseen.]] Itävallan Grand Prix’ta on ajettu kausilla, –, – ja uudelleen kaudesta alkaen. Itävallan Grand Prix’ta on ajettu kaiken kaikkiaan kolmella radalla: Zeltwegillä, Österreichringillä ja A1-Ringillä. A1-Ringillä ajettiin kilpailuja kaudet 1997–2003. Vuonna 2011 A1-Ring avattiin uudelleen ja nimettiin Red Bull Ringiksi. Itävallan Grand Prix teki paluun Red Bull Ringillä kaudella.
Voittajat
Punataustaiset kilpailut eivät kuuluneet Formula 1:n MM-sarjaan.
Sasu Moilanen
Sasu Moilanen (s. 10. huhtikuuta 1966 Helsinki ) on suomalainen ääninäyttelijä ja muusikko. Hän on vaikuttanut muun muassa rumpalina yhtyeessä Hearthill. Hän lauloi a cappella -yhtye Veeti & The Velvetsissä 1990-luvun alussa. Moilanen on julkaissut yhden sooloalbumin laulajana.
Matalan äänensä vuoksi Moilanen on myös ollut ääninäyttelijänä mainoksissa ja elokuvissa. Hän on perustanut spiikkausta varten Murina oy:n, jonka studio sijaitsee Helsingissä.
Moilanen julkaisi sooloalbuminsa Ensimmäinen vuonna 1999. Albumilta julkaistuista singleistä "Lupaan sulle kuun" sai paljon radiosoittoa ja pysyi Suomen virallisella listalla kuusi viikkoa sijoittuen parhaimmillaan kahdeksanneksi.
Halssilan kirkko
Halssilan kirkko on Jyväskylän seurakunnan Huhtasuon alueseurakunnan kirkkorakennus Jyväskylän Halssilan kaupunginosassa. Arkkitehdit Hannele Arantola, Antti Eskelinen ja Erkki Kantonen suunnittelivat metsäiselle kalliolle kirkon, joka valmistui 1969. Se toimii myös seurakuntakeskuksena, ja siellä on muun muassa kerho- ja nuorisotiloja. Rakennus on kaksikerroksinen. Kirkkosalissa on noin 200 istumapaikkaa, lisätilat yhdistettynä paikkamäärä kaksinkertaistuu.
Aleksanteri V
Aleksanteri V (kuoli 294 eaa.) oli Makedonian kuningas 297–294 eaa. veljensä Antipatros II:n kanssa. Hän oli Kassandroksen poika ja edeltäjänsä Filippos V:n veli. Kuninkaiden äiti Thessalonike suosi Aleksanteria. Lopulta Antipatros murhasi äitinsä ja syrjäytti veljensä. Aleksanteri liittoutui Antigonos I:n pojan Demetrioksen kanssa ja tämän avulla hän saikin Antipatroksen syrjäytettyä. Mutta Demetrios kääntyikin Aleksanteria vastaan ja antoi murhata hänet. Demetrioksesta tuli nyt Makedonian kuningas ja uuden Antigonidi-dynastian perustaja.
Jussi Äijälä
Jussi Äijälä (s. 27. marraskuuta 1988 Oulu) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa Atlantis FC:tä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja
Sinitta
Sinitta Renet Malone (19. lokakuuta 1963 Seattle, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaisbrittiläinen laulaja ja näyttelijä. Hänen hittilevytyksiään ovat muun muassa "Toy Boy", "G.T.O." sekä "Cruising". Sinitta oli suosionsa huipulla 1980-luvun lopulla, jolloin hänet tunnettiin ensisijaisesti tuottajakolmikko Stock Aitken Watermanin laulajana. Hän on esiintynyt myös useissa musikaaleissa.
Jussi Äijälä
Äijälä on edustanut urallaan Vaasan Palloseuraa, Oulun Palloseuraa ja AC Oulua. Hän pelasi VPS:ssa kausina 2009–2010 yhteensä 45 pääsarjaottelua ja teki yhden maalin.
Sinitta
Lapsuus ja nuoruus
Sinitta Malone oli koulunsa ainoa tummaihoinen tyttö. Hän kertoo olleensa "luokan klovni" ja "viihdyttäjä". Grease-elokuva vaikutti nuoren Sinittan päätökseen ryhtyä seuraamaan sukulaistensa jalanjälkiä viihdeteollisuuteen. Hänen äitinsä on laulaja Miquel Brown ja tätinsä laulaja Amii Stewart.
Jussi Äijälä
Äijälä nimettiin Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen ensimmäisen kerran 1. huhtikuuta 2009 Latviaa vastaan pelattuun otteluun, jossa hän pääsi kentälle toiseksi puoliajaksi Jari Nikkilän tilalle.
Sinitta
Lapsuus ja nuoruus
Koreografi Gillian Gregory kiinnitti Sinittan Francinen osaan yhdysvaltalaisessa elokuvassa Shock Treatment vuonna 1981. Tämän jälkeen Sinitta esiintyi eräissä musikaaleissa Lontoon lavoilla. Tulevina vuosina hän sai yhä uusia rooleja esityksissä Lontoon West Endissä. Hän oli mukana muun muassa musikaaleissa Street Angels, Cats, Mutiny ja Hair. Vuonna 1986 Sinittalla oli sivuosa intiaanineitona elokuvassa Foreign Body.
Sooloartistina
Sinittan ensimmäinen soololevytys oli "Never Too Late" Magnate Records -yhtiölle. Laulun mixasi tuottaja Jellybean. Sitä seurasi kappale "I Could Be". Hän alkoi saada runsaasti työtehtäviä taustalaulajana. Ennen varsinaista soolouraansa hän lauloi myös muun muassa mainossävelmiä. Laulajattaren ensimmäinen hittisingle oli "So Macho". Kappaleen tuottivat J.G. Hargreaves ja Mick Parker. Vuonna 1987 Sinitta levytti joukon singlejä tuottajakolmikko Stock Aitken Watermanin (SAW) johdolla: "Toy Boy", "G.T.O." ja "Cross My Broken Heart" olivat hittejä ympäri Eurooppaa. Ne julkaistiin albumilla Sinitta (1988). Sinitta lopetti esiintymisen musikaaleissa ja alkoi keikkailla maailmalla. Euroopan lisäksi hänen laulunsa menestyivät Yhdysvalloissa, Japanissa sekä Australiassa.
Vuonna 1989 ilmestyneellä Wicked-albumilla julkaistiin yksi SAW-tuotanto: "I Don't Believe in Miracles". Samalla albumilla oli useita uusia tulkintoja 1970-luvun hiteistä, kuten "Right Back Where Started From", "Hitchin' a Ride" sekä "Love on the Mountain Top". Tuottajina olivat Ralf René Maué sekä Phil Harding.
SAW:n vaikutus hiipui 1990-luvulla ja myös Sinittan suosio laski. Hän vaihtoi tyyliä ja nauhoitti Supremes-EP:n (1993) sekä albumin Naughty Naughty (1995). Kumpainenkin sisältää uusia versioita Motownin kappaleista. Vuonna 1990 Sinitta tulkitsi Joan Armatradingin sävelmän "Love and affection". Vuonna 1993 julkaistiin "Aquarius", joka on sävelmä musikaalista Hair.
Huippusuosion jälkeen
Sinitta palasi musikaalien pariin. Hänet nähtiin teoksissa Hair sekä Smokey Joe's Café. Musikaalissa What a Feeling hän esitti itseään. 1997 Sinitta antoi äänensä kuvitteellisen The Mojams -yhtyeen singlejulkaisulle "You Can Do Magic". Singlen tuottivat Mike Stock ja Matt Aitken. Singlen kansikuvana käytettiin Britannian entisen terveysministerin Edwina Currien tyttären Debbie Currien kasvoja. Sinittan nimeä ei mainittu lainkaan.
2000-luvulla Sinitta on työskennellyt myös kulissien takana uusien kykyjen löytämiseksi ja kehittämiseksi. Näihin lukeutuvat muun muassa Daniel ja Natasha Bedingfield sekä Mylene Klass. Sinitta on ollut mukana myös erinäisissä televisiotuotannoissa Britanniassa, kuten tuomarina ITV-kanavan ohjelmassa Grease Is the Word, jossa haettiin henkilöitä Sandyn ja Dannyn osiin musikaalissa Grease. Vuonna 2007 Sinitta levytti uuden version 1980-luvun hitistään "Toy Boy".
Yksityiselämä
Sinitta Malone meni maaliskuussa 2002 naimisiin tuolloin 47-vuotiaan liikemiehen Andy Willnerin kanssa. Useiden keskenmenojen jälkeen pari päätyi adoptoimaan ja vuonna 2007 perhe kasvoi pojalla ja tyttärellä. Sinittalla on ollut aikeita adoptoida lisää lapsia. Sinitta kertoi brittiläisessä Daily Mail -lehdessä tammikuussa 2008 adoptioprosessistaan:
Eräissä lähteissä Sinitta Malonen syntymäpaikaksi on mainittu Washington (DC). Hänen syntymävuodekseen on mainittu lähteestä riippuen 1964, 1966 tai 1968.
Neo Geo Pocket
Neo Geo Pocket oli SNK:n kehittämä käsikonsoli, joka julkaistiin vuonna. Konsolin oli tarkoitus haastaa Nintendon Game Boy -konsoli.
Kuten useimmat Game Boyn haastajat, myös Neo-Geo epäonnistui pitkälti vähäisen pelitarjonnan vuoksi, sekä siksi, että Game Boylla oli aivan liian paljon kannatusta käsikonsolimarkkinoilla. Silti Neo-Geo oli paljon lupaavampi lähtökohdiltaan, sillä se oli teknisesti ylivertainen.
Vuonna 1999 SNK julkaisi päivitetyn version alkuperäisestä Pocketista, nimellä Neo Geo Pocket Color.
Veljemme on nero
Sarjan idea keskittyy nuoren älykkään pojan (ÄO 165), Malcolmin (Frankie Muniz) ja tämän muun perheen elämään. Varsinaisesti Malcolmin perheeseen kuuluvat äiti Lois, isä Hal, kaikista nuorin veli Jamie, nuorempi veli Dewey, perheen "keskimmäinen" veli Malcolm, perheen toiseksi vanhin poika Reese ja vanhin veli Francis. Perheen sukunimi on ollut faneille täysi mysteeri, vaikka lyhyitä vihjauksia siihen erinäisistä sarjan yksityiskohdista on löytynyt. Perheen sukunimi kuitenkin "paljastui" sarjan pilottijaksossa kun Francis käytti koulupuvussaan nimeä Wilkerson.
Useista muista sarjoista poiketen Veljemme on neron tyyliin kuuluu katsojalle puhuminen: välillä Malcolm kääntyy kameraa kohti ja kommentoi asioita suoraan katsojalle. Amerikkalaisille sitcomeille epätyypillisesti sarjassa ei käytetä lainkaan taustanaurua.
Suomessa sarjaa on esittänyt MTV3.
Joseph-Louis Lagrange
thumb|Joseph-Louis Lagrange Joseph-Louis Lagrange (, 25. tammikuuta 1736 Torino – 10. huhtikuuta 1813 Pariisi) oli italialais-ranskalainen matemaatikko ja tähtitieteilijä, joka eli osan elämästään Ranskassa ja Preussissa.
Lapsuus ja nuoruus
Lagrangen isoisä oli ranskalainen ratsuväen kapteeni, joka oli asettunut Sardinian kuningaskuntaan ja nainut maineikkaan Conti-suvun tyttären. Avioliitosta syntyi Lagrangen isä, josta tuli puolestaan Sardinian sotarahaston hoitaja; tämä avioitui Marie-Thérèse Grosin, erään varakkaan cambianolaisen lääkärin ainoan tyttären kanssa, joka synnytti parille kaikkiaan 11 lasta. Nuori Joseph-Louis jäi ainoana henkiin sisarparvestaan. Lagrangen perhe oli alkujaan vauras, ja heillä oli avioliiton kautta myös Grosin suvun varoja käytössään, mutta isä-Lagrangen taipumukset keinotteluun nielivät lopulta hänen lapsensa perinnön käytännössä kokonaan. Lagrange piti jälkikäteen tätä onnettomuutta onnellisimpana hetkenään elämässään, sillä hän epäili, että jos hän olisi saanut suuren perinnön, hän ei olisi välttämättä koskaan kokeillut onneaan matematiikan parissa.
Lagrange oli teini-ikäisenä kiinnostunut klassisesta kirjallisuudesta, eivätkä Eukleideen ja Arkhimedeen työt geometrian parissa vaikuttaneet juurikaan hänen kiinnostukseen matematiikkaa kohtaan. Vasta myöhemmin sattuman oikusta Lagrange törmäsi Edmund Halleyn tutkielmaan, jossa kirjoittaja ylisti differentiaali- ja integraalilaskennan ylivertaisuutta verrattuna kreikkalaisten geometrian töihin. Tämän jälkeen Lagrange lumoutui lähes välittömästi matematiikasta ja oppi ilmiömäisen nopeasti hallitsemaan oman aikansa tunnetun matemaattisen analyysin pelkällä itsenäisellä opiskelulla; lopulta hänet nimitettiin matematiikan professoriksi Torinon Kuninkaalliseen tykistökouluun, jossa Lagrange opetti itseään vanhempia oppilaita.
Professorina Lagrange keräsi ympärilleen lahjakkaiden oppilaiden piirin, joka toimi myöhemmin kehittyneen Torinon tiedeakatemian perustana. Akatemia aloitti tuloksien julkaisun 1759 Lagrangen ollessa vasta 23-vuotias; yleisesti on ajateltu, että Lagrange kirjoitti suuren osan akateemisista teksteistä, vaikka ne julkaistiinkin hänen oppilaidensa nimillä. Lagrange itse kirjoitti varmasti tutkimuksen variaatio­laskennasta ja loi samalla pohjan omalle työlleen kiinteiden kappaleiden mekaniikan ja hydromekaniikan synteesistä. Lagrangen työ oli mekaniikan tutkimuksessa yhtä vallankumouksellinen kuin Isaac Newtonin painovoimateoria taivaankappaleiden tutkimuksessa. Mekaniikan lisäksi Lagrange otti toisen jättiharppauksen eteenpäin sovellettuaan differentiaalilaskentaa todennäköisyyslaskentaan, ja hän uudisti myös radikaalisti Newtonin äänioppia käsiteltyään ääntä kimmoisten kappaleiden mekaniikkaan eikä Newtonin tapaan hydromekaniikkaan kuuluvana ongelmana. Äänioppia koskevat tutkimukset auttoivat Lagrangea ratkaisemaan tiedemiehiä vuosikausia piinanneen värähtelevän kielen ongelman. Täten 23-vuotias torinolainen oli noussut salamannopeasti aikansa suurimpien matemaatikkojen joukkoon Leonhard Eulerin ja Bernoullin suvun jäsenten rinnalle.
Kansainvälinen ura
Euler ja eräs Lagrangen läheinen ystävä, Jean le Rond d'Alembert, yrittivät ensimmäisten menestysaskeleiden ottamiseen jälkeen monen vuoden ajan houkutella Lagrangea Preussin hovimatemaatikoksi. Tämän tarjouksen hän kuitenkin torjui useamman vuoden ajan. Uraansa Lagrange vei eteenpäin laajentamalla kiinnostuksen kohdettaan fysiikkaan, jonka jälkeen hän työskenteli erityisesti kolmen kappaleen ongelman parissa. Lagrange kehitteli ongelmaan ratkaisun, joka takasi hänelle Ranskan tiedeakatemian suuren palkinnon 1764, hänen ollessaan 28-vuotias. Hän voitti aiheeseen liittyvän kilpailun kaksi vuotta myöhemmin kehitettyään Jupiterin ja sen kuiden muodostamaan kuuden kappaleen ongelman ratkaisuyrityksen käyttäen likiarvomenetelmää.
Lopulta 1766 Euler muutti Berliinistä Pietariin, ja Lagrange suostui ottamaan häneltä vapaaksi jääneen työpaikan. Preussin kuningas Fredrik II Suuri, omien sanojensa mukaan "Euroopan suurin kuningas", toivotti "Euroopan suurimman matemaatikon" tervetulleeksi hoviinsa saman vuoden marraskuun 6. päivänä. Nuori matemaatikko nimitettiin Berliinin akatemian matemaattis-luonnontieteellisen osaston johtajaksi, ja hän toimitti tätä virkaa seuraavan 20 vuoden ajan. Lagrange saattoi keskittyä julkaisemaan tutkimuksia, eikä hänen tarvinnut luennoida. Osastolla työskennelleet saksalaiset suhtautuivat nihkeästi uuteen ulkomaalaistaustaiseen esimieheensä, mutta Lagrange välttyi kuitenkin suuremmilta ongelmilta konflikteja välttelevän ja vaikenemista hyveenä pitävän luonteensa ansiosta. Tämä oli vastakohta Eulerille, joka oli ajautunut jatkuviin uskonnollisiin ja filosofisiin kiistoihin, vaikka ei kriitikoiden - Lagrange mukaan lukien - mukaan ollut ymmärtänyt aiheista yhtään mitään. Kuningas Fredrik oli myös tyytyväinen pystyttyään korvaamaan Eulerin Lagrangella. Hallitsija oli pitänyt Euleria aivan liian hurskaana ja hovitavoiltaan karkeana, ja hän käytti parhaimmillaan tuntikausia ystävällismielisen keskusteluun uuden suojattinsa kanssa. Kuningas itse kuvaili runoilevan ivailevasti kaihin takia toisen silmänsä näkökyvyn menettäneen Eulerin korvaamista nuoremmalla Lagrangella:
Pian Berliinin muuttamisen jälkeen Lagrange avioitui erään nuoren sukulaisnaisensa, Vittorian, kanssa. Naimisiinmenosta on olemassa kahdenlaista tarinaa. Ensimmäisen version mukaan Lagrange oli asunut tytön ja hänen vanhempiensa kanssa samassa talossa ja tarkkaillut ohimennen kiinnostuneena tytön ostosmatkoja. Säästäväisen luonteentaipumuksen omannut Lagrange oli pahastunut havaitessaan Vittorian olevan herkkä tuhlaamaan ja osti tämän jälkeen tälle kerran tämän tarvitsemat silkki­hansikkaat; tämä johti lopulta siihen, että Lagrangen oli pakko naida Vittoria. Toisen version mukaan, josta Lagrange kertoi kirjeessään d'Alembertille, joka oli kysellyt miksei hän ollut kertonut aiemmissa viesteissään menneensä naimisiin, hän oli kertonut pestanneensa Vittorian vaimokseen lähinnä olosuhteiden pakosta eikä pitänyt avioliittoa tarpeeksi merkittävänä uutisena jaksaakseen vaivata sillä läheistä ystäväänsä.
1770-luvun loppua kohden Lagrange alkoi vähitellen kyynistyä entistä enemmän työtään kohden. Tuskastelut lukuteorian parissa jatkuivat, eikä Lagrangea auttanut myöskään se, että hän oli koko ikänsä ajatellut matematiikkaa enemmän huvituksena kuin varsinaisena kunnianhimon kohteena; hän oli aina antanut enemmän arvoa muiden matemaattisille saavutuksille kuin omilleen. 45-vuotiaana sairasteluista kärsinyt Lagrange kirjoitti avoimesti d'Alembertille uhkaavansa menettää työ­motivaationsa kokonaan:
d'Alembert onnistui kuitenkin omassa vastauskirjeessään vakuuttamaan Lagrangen matemaattisen työn tärkeydestä tämän elämänlaadun kannalta. d'Alembert kuoli pian tämän kirjeen lähettämisen jälkeen lokakuussa 1783. Samana vuonna Lagrange koki toisen takaiskun hänen vaimonsa kuoltua pitkän sairauden uuvuttamana, parin elettyä kohtalaisen onnellisessa avioliitossa lähes parin vuosikymmenen ajan. Lagrange uhrasi työntekonsa ja yöunensa hoitaakseen Vittoriaa, ja masentui syvästi tämän kuoltua. Lagrange näki tämän jälkeen, ettei hänen elämässään ollut jäljellä muuta kuin matematiikka, ja hän yritti etsiä sen parista lohtua suruajan jälkeen.
Ranskan kansallissankariksi
right|thumb|Muotokuva Lagragesta vanhemmalla iällä Fredrik II Suuri kuoli 1786, ja tämän jälkeen yleinen ilmapiiri Berliinissä alkoi muuttua kansallismielisempään ja luonnontieteitä karsastavaan suuntaan. Lagrange ei tuntenut enää oloaan kotoisaksi ja jätti eroanomuksensa pian kuninkaan kuoleman jälkeen. Lagrange hyväksyi eron myöntämiseen kuuluvat ehdot, joiden mukaan hän lähettäisi jatkuvasti määrävuosien ajan omia tutkimuksiaan akatemian julkaistavaksi. Tämän jälkeen eronnut hovimatemaatikko otti ilomielin vastaan Ranskan kuninkaan Ludvig XVI:n tarjouksen liittyä Ranskan akatemian jäseneksi ja jatkaa matemaattista työtään siellä. Lagrangelle annettiin asuinhuone Louvresta, jossa hän asui Ranskan vallankumouksen alkamiseen saakka. Marie-Antoinette, Lagrangea 19 vuotta nuorempi kuningatar, teki uudesta hovimatemaatikosta erikoissuosikkinsa, ja yritti tarjota tälle ymmärrystä sekä muuta piristettä helpottaakseen tämän raskasmielisyyttä.
51-vuotiaana Lagrange tunsi olevansa ihan lopussa jatkuvan ylirasituksen johdosta. Ystävänsä Antoine Lavoisier'n järjestämissä tiedekokouksissa Lagrange saattoi kaihoisasti ja välinpitämättömästi vain tuijottaa ulos ikkunasta selin vieraisiin, jotka läsnäolollaan osoittivat kunnioitusta ihailemaansa suuruutta kohtaan. Pariisilaiset itse pitivät Lagrangea muuten ystävällisenä ja miellyttävänä keskustelutoverina, mutta ihmettelivät, miksi hän ei ikinä itse aloittanut keskustelua. Lagrangen palo matematiikkaa kohtaan oli hiipunut, eikä häneen tehnyt juurikaan vaikutusta muiden aloittamat merkittävät tutkimustyöt; hän näki matematiikan jopa rappeutuvana ja aikansa eläneenä tieteenalana, joka tulisi syrjäytymään luonnontieteiden tieltä tulevaisuuden merkittävimpien tutkimuskohteiden joukossa. Lagrange yritti itse saada uutta nostetta elämälleen etsimällä uusia kiinnostuksen kohteita filosofiasta (erityisesti metafysiikasta), inhimillisen ajattelun kehityksestä, kielen teoriasta sekä lääke- ja kasvitieteestä. Hän onnistui hankkimaan näiltä aloilta sen verran laajan yleissivistyksen, että pystyi tekemään vaikutuksen niihin, jotka olivat aiemmin pitäneet häntä pelkkänä matemaatikkona.
Ranskan suuren vallankumouksen puhkeaminen vei Lagrangelta pois apaattisuuden ja herätti hänessä vielä kerran uuden kiinnostuksen matematiikkaan. Maasta pakenevat aristokraatit ja tiedemiehet yrittivät kaikin tavoin saada Lagrangen lähtemään heidän mukanaan, mutta tämä halusi jäädä Pariisiin ja nähdä mihin suuntaan kehitys lähtisi etenemään. Robespierren hirmuhallinnon syntyminen tuli Lagrangelle järkytyksenä ja yllätyksenä, ja hän katui tämän jälkeen päätöstään olla lähtemättä. Lagrange ei kuitenkaan pelännyt oman henkensä puolesta, koska puoliksi ulkomaalaisena hän oli tavallaan turvatussa asemassa, ja lisäksi hänen arvonantonsa omalle elämälleen ei ollut muutenkaan sillä hetkellä korkea. Lagrange pysytteli yleisesti ottaen puolueettomana kaiken sekasorron keskellä, tuntien sympatiaa kansan kärsimyksiä kohtaan ja samalla kyynisyyttä ja vastenmielisyyttä jakobiinihallinnon suuruudenhulluja suunnitelmia kohtaan. Lavoisierin mestausta Lagrange kritisoi poikkeuksellisen suorasanaisesti:”
Vallankumoukselliset kohtelivat Lagrangea tämän esittämästä kritiikistä huolimatta poikkeuksellisen hienovaraisesti. Hänelle myönnettiin valtion"eläke" yhdessä vaiheessa hurjien vuosien keskellä, vaikkakin hurjan seteli-inflaation vuoksi tämän tuen arvo pieneni olemattomaksi. Lagrangen tukemiseksi hänelle myönnettiin paikka ensin keksintö- ja sitten rahapajakomiteassa, ja lopulta hänet nimitettiin vastaperustetun École normale supérieuren ensimmäiseksi matematiikan professoriksi 1795. Uusi koulu suljettiin kuitenkin kaksi vuotta myöhemmin ja tilalle perustettiin École Polytechnique, johon Lagrange laati opetussuunnitelman ja sai nimityksen professoriksi. Lagrange pääsi ensimmäistä kertaa elämässään pitämään luentoja, ja opetettavana hänellä oli vähäiset matematiikan alkeet omannut oppilasjoukko. Uudesta haasteesta huolimatta Lagrange onnistui mukautumaan uuteen tehtäväänsä ja kehittämään toverillisen suhteen oppilaisiinsa. Lagrange aloitti opettamisen lukuteoriasta ja algebrasta, edeten matemaattiseen analyysiin ja vähitellen hän eteni niin korkealle tasolle, että loi käytännössä uutta matematiikkaa oppilaidensa silmien edessä; selkeyttääkseen vaikeita äärettömän pienen ja suuren käsitteitä, Lagrange joutui puoliksi pakolla kehittämään differentiaali- ja integraalilaskentaa eteenpäin. Uudet teoriat julkaistiin teoksissa Analyyttisten funktioiden teoria (1797) ja Luentoja differentiaali- ja integraalilaskennasta (1801). Teokset loivat pohjan myöhempien matemaatikkojen työlle differentiaalilaskujen kehittämiseksi loogisempaan suuntaan.
Vallankumouksen aikana Lagrange otettiin mukaan osaksi ryhmää, jonka tehtäväksi tuli uuden metrijärjestelmän luominen. Lagrangen ansioksi voi laskea sen, että hänen argumentointinsa ansiosta luku 10 tuli uuden järjestelmän kantaluvuksi eikä sitä ennen ehdotettu luku 12. Luvun 12 mielettömyyttä metrijärjestelmän kantalukuna Lagrange argumentoi ivallisesti sillä, että luku 11:kin olisi ollut sitä parempi, koska se on alkuluku ja siten jokaisella metrin kokonaisosalla olisi ollut aina sama nimittäjä. Alkuperäisen ehdotuksen haitat ymmärrettyään komitea taipui lopulta Lagrangen kannalle.
Lagrange meni 1792 uudelleen naimisiin, tällä kertaa ystävänsä astronomi Pierre Charles le Lemonnierin tyttären Renée-Françoise-Adélaïde le Monnierin kanssa, joka oli aviomiestään yli 30 vuotta nuorempi. Renée oli järkyttynyt Lagrangen masentuneisuudesta ja elämäntahdosta niin paljon, että pyysi mennä avioon tämän kanssa. Lagrange suostui empimisen jälkeen, ja vastoin yleisiä odotuksia avioliitosta tuli onnistunut ja hänen vaimonsa osoitti vuosienkin jälkeen kiintymystä mieheensä. Lagrange itsekin kiintyi uuteen puolisoonsa niin paljon, ettei halunnut päästää tätä lopulta mitenkään liian kauaksi itsestään; Renéen käyminen pelkällä ostosreissulla herätti Lagrangen epätoivon tunteita.
Lagrange oli joka tapauksessa noussut vallankumouksen keskellä poikkeuksellisen kunnioitetuksi hahmoksi. Hän oli säilynyt vahingoittumattomana läpi hurjien vuosien, vaikka oli ollut ennen vallankumousta kuninkaan suojeluksessa eikä koskaan selväsanaisesti osoittanut tukea uudelle tasavallalle. Kun Ranskan joukot miehittivät Pohjois-Italian, erikoislähettiläänä toiminut Talleyrand määrättiin tekemään kunnioitusta osoittava vierailu Lagrangen isälle, joka oli vielä elossa ja asui kotiseudullaan. Napoleon I keskusteli sotaretkiensä välissä Lagrangen kanssa filosofisista kysymyksistä ja matematiikan asemasta yhteiskunnassa, ja osoitti vilpitöntä kunnioitusta tätä kohtaan.
Viimeiset vuodet
1800-luvun alkaessa Lagrange oli jo iäkäs, mutta se ei estänyt häntä vielä jatkamasta matemaattista tuotantoaan, jonka pariin hän oli palannut taas täydellä teholla pitkään kestäneen depressiokautensa jälkeen. Lagrangen viimeiseksi varsinaiseksi tieteelliseksi työksi tuli hänen 1788 julkaistun opus magnuminsa, kirjan Mécanique analytique tarkistaminen ja laajentaminen toista painosta varten. Lopulta loputtoman työskentelyn rajat tulivat Lagrangellekin vastaan; hän alkoi saada pyörtymiskohtauksia usein noustessaan aamulla sängystä, ja Renée löysi miehensä monesti makaamassa tajuttomana lattialla, kerran pahasti päänsä pöydän reunaan lyöneenä.
Lagrange joutui pakosti vähentämään työntekoaan terveydentilansa heikentymisen vuoksi, mutta hän pystyi muuten elämään levollisin mielin viimeiset vuotensa eikä hän kärsinyt kuolemanpelosta. Kaksi päivää ennen Lagrangen kuolemaa hänen ystävänsä tulivat katsomaan vuoteessa makaavaa matemaatikkosuuruutta, joka kärsi muistihäiriöistä ja odotti suorastaan ilolla kuolemaa, vaikka hänen olonsa oli väliaikaisesti parantunut siitä mitä se oli ollut huonoimmillaan. Vähän ystäviensä hyvästien jälkeen Lagrange sai pyörtymiskohtauksen, josta hän ei enää toipunut. Hän kuoli huhtikuussa 1813 77-vuotiaana.
Luonne
Lagrangea on kuvailtu luonteeltaan ujoksi, hiljaiseksi ja kaikenlaisia konflikteja vältteleväksi. Verrattuna oppi-isäänsä Euleriin, joka osallistui jatkuvasti filosofisiin väittelyihin, Lagrange tunsi väittelyitä kohtaan vastenmielisyyttä, ellei kyseessä ollut oman vakaumuksen puolustus loukkausta vastaan. Lagrange oli kuitenkin erittäin suorapuheinen läheisille ystävilleen käymässä kirjeenvaihdossa, eikä tarvittaessa peitellyt aiheelliseksi katsomaansa kritiikkiä.
Lagrange oli kasvatettu lapsena katolilaiseksi, mutta hän muistutti varttuneempana uskonnolliselta käsitykseltään agnostikkoa.
Hands All Over (kappale)
Hands All Over on Soundgardenin vuonna 1990 julkaisema single. Se on toinen single albumilta Louder Than Love. Tuottaja Jack Endino oli taustalaulajana kappaleessa "Come Together", joka on Beatles-cover. "Come Together" oli myös viimeinen kappale, jonka Soundgarden nauhoitti tuottaja Jack Endinon kanssa.
Kitaristi Kim Thayilin mukaan "Hands All Over" -kappaleen musiikkivideo oli huonoin, jonka he olivat koskaan tehneet.
USS Peleliu
USS Peleliu (runkonumero LHA-5) on Yhdysvaltain laivaston Tarawa-luokan maihinnousualus.
Valmistus
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta West Bankistä Pascagoulasta Mississipistä, missä köli laskettiin 12. marraskuuta 1976. Se laskettiin vesille 6. tammikuuta 1979 kumminaan amiraali Thomas B. Haywardin puoliso Margaret Hayward ja otettiin palvelukseen 3. toukokuuta 1980 ensimmäisenä päällikkönään T. P. Scott.
Palvelus
Alus siirrettiin 8. kesäkuuta 2011 telakalle, missä General Dynamics aloitti 18 miljoonan dollarin modernisointityön. Työn piti valmistua lokakuussa. Alus lähti 21. joulukuuta San Diegosta avomerikokeisiin Kalifornian rannikolle. Aluksella siirrettiin 1. helmikuuta 2012 merijalkaväen VMM-166 laivueen MV-22 Ospreyt.
Alus lähti 7. helmikuuta merelle osallistuakseen viikon kestävään Yhdysvaltain ja Japanin laivastojen Fist 2012 -harjoitukseen San Clemente -saaren edustalla.
Omega-6-rasvahapot
thumb|right|280px|[[Linolihappo on yksi yleisimmistä omega-6-rasvahapoista. Sitä on monissa kasvisöljyissä, kuten maissiöljyssä.]] Omega-6-rasvahapot ovat moni­tyydyttymättömiä rasva­happoja, joiden hiiliketjun ensimmäinen kaksoissidos metyyliryhmän päästä laskettuna on kuudennessa hiili-hiili-sidoksessa.
Yleisin omega-6-rasvahappo on linolihappo, joka kuuluu välttämättömiin rasva­happoihin. Myös lihassa ja kananmunassa esiintyvä arakidonihappo on omega-6-rasvahappo.
Terveysvaikutukset
Useissa tutkimuksessa on esitetty, että ravinnon n-6 ja n-3 -rasvahappojen suhteen laskeminen lähemmäs alkuperäistä olisi tehokkain tapa vähentää esimerkiksi useiden syöpie ja kakkostyypin diabeteksen esiintyvyyttä. Esimerkiksi vuonna 2020 julkaistussa iranilaistutkimuksessa havaittiin, että se väestökolmannes, jonka veressä oli eniten omega 6 -rasvahappoja, sairastui haimasyöpään neljä kertaa useammin kuin se kolmannes, joiden veressä oli vähiten omega kutosta.
Omega-6-rasvahappojen liian runsas saanti lisää elimistön oksidatiivista stressiä. Tutkimuksissa on saatu viitteitä siitä, että linolihappo ja arakidonihappo lisäävät tulehduksellisia suolistosairauksia.
Omega 6-rasvahapoista on ajateltu, että niiden runsas saanti vähentäisi sydänsairauksien riskiä. Vuonna 2014 julkaistun laajan metatutkimuksen mukaan eniten omega-6-rasvaa nauttivalla kolmanneksella ei ole kuitenkaan pienempää riskiä sairastua sydäntauteihin kuin vähiten nauttivalla kolmanneksella. Tutkimukseen osallistui yhteensä 600 000 ihmistä.
Tyydyttyneen rasvan vaihtaminen omega-6-rasvahappoja sisältävään kasvirasvaan on voinut päin vastoin jopa lisätä kuolleisuutta, mikä liittynee todennäköisesti siihen, että margariinit sisälsivät aiemmin hyvin runsaasti sydänsairauksia lisäävää transrasvaa. Esimerkiksi British Medical Journalissa vuonna 2013 julkaistun raportin mukaan Sydney Diet Heart Study -seurantatutkimuksen (1966–73) osanottajien kokonaiskuolleisuus, sydän- ja verisuonitautikuolleisuus sekä sepelvaltimotautikuolleisuus lisääntyivät ryhmässä, joka vaihtoi tyydyttynyttä rasvaa sisältävän voin omega-6-rasvahappoja sisältäviin öljyihin ja margariineihin.
Clevelandin osavaltionyliopisto
Clevelandin valtionyliopisto (Cleveland State University, lyhennetään CSU) on julkinen yliopisto Clevelandissa Ohiossa Yhdysvalloissa. Se on perustettu vuonna 1965, vaikka sen Fenn College perustettiin jo vuonna 1923. Nykyään CSU on osa Ohion julkista yliopistojärjestelmää, joka perustettiin vuonna 2007.
Omega-6-rasvahapot
Historiaa
Ihmisravinnon n-6 ja n-3 -rasvahappojen lukusuhde oli esihistoriallisella ajalla arviolta 1:1. 1900-luvulla tapahtunut monityydyttymättömien rasvojen käytön lisääntyminen on kuitenkin kymmenkertaistanut n-6-rasvojen määrän suhteessa n-3-rasvoihin. Omega 6-rasvahappojen saanti kasvoi globaalisti vuosina 1990-2010.
Omega kuutosta sisältävien ruokaöljyjen käyttö alkoi lisääntyä Yhdysvalloissa jo 1900-luvun alussa samalla kun voin ja laardin kulutus alkoi vähentyä. Esimerkiksi linolihapon saanti on yli kaksinkertaistunut vuodesta 1959.
Clevelandin osavaltionyliopisto
Opiskeltavia pääaineita on 70, maisteriohjelmia 27 ja 6 tohtoriohjelmaa.
Yliopistossa on kymmenen collegea, joihin lukeutuvat:
Sega Game Gear
Sega Game Gear oli Segan 1990-luvun alussa lanseeraama kannettava pelikonsoli, josta oli tarkoitus tulla Nintendon Game Boyn haastaja.
Game Gear oli värillinen käsikonsoli samaan tapaan kuin Atari Lynx. Tämän uskottiin antavan sille etulyöntiaseman Game Boyhin verrattuna – Game Boy muuttui värilliseksi vasta vuonna 1998. Lisäksi Game Geariin oli saatavilla Master Gear -niminen lisälaite, jonka avulla Game Gearilla saattoi pelata kaikkia Sega Master Systemin pelejä.
Game Gear ei kuitenkaan onnistunut valtaamaan markkinoita Game Boylta, sillä se kulutti värillisen ja taustavalollisen näyttönsä vuoksi huomattavasti enemmän paristoja, eikä Sega onnistunut saamaan sille riittävän laajaa pelivalikoimaa. Sega lopettikin Game Gearin tukemisen vuonna 1997, joskin Majesco uudelleenjulkaisi Game Gearin ja valikoiman pelejä vuonna 2000.
Loppuvuodesta 2006 Playpal julkaisi uuden, pienemmän version Game Gearista, joka sisältää 20 Game Gearin ja Sega Master Systemin peliä.
Lisälaitteita
pienoiskuva|Game Gear TV-virittimellä
Vastaanotto
Mikrobitti kehui arvostelussaan Game Gearin grafiikkaa ja Castle of Illusion Starring Mickey Mouse -peliä. Moitteita arvostelija antoi konsolin persoonattomasta ulkonäöstä, häiritsevästi sijoitetusta ja liian kirkkaasta virtavalosta, nappituntumasta, näytön katselukulman kapeudesta, keskinkertaisista äänistä ja pelivalikoiman yleisestä keskinkertaisuudesta.
Pink Cadillac
Juoni
Eastwood on palkkionmetsästäjä Tommy Nowak, jonka tehtävänä on ottaa kiinni takuita vastaan vapaaksi päässeet rikolliset. Työ sujuu rutiinilla, mutta Nowak on kovan paikan edessä, kun hänen on otettava kiinni Lou Ann McGuinn (Peters), pienen vauvan yksinhuoltaja, jolla on hallussaan neljä miljoonaa varastettua dollaria ja entinen miesystävä rikoskumppaneineen perässä.
Arvioita
Helsingin Sanomien Pertti Avola kirjoitti elokuvan ensi-illan aikoihin, ettei muista Clint Eastwoodin näytelleen näin huonossa elokuvassa Myös Asko Alanen piti Video-oppaassa vuodelta 1994 Pink Cadillacia Eastwoodin uran ”syvimpänä pohjamutana” ja antoi sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Poseidonios
pienoiskuva|upright|Poseidonios. Poseidonios (, ; n. 135–51 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi, poliitikko, tähtitieteilijä, maantieteilijä, historioitsija ja opettaja. Häntä pidetään aikansa suurimpana yleisnerona. Opettajansa Panaitioksen ohella hän teki suurimman työn stoalaisen filosofian levittämisessä Rooman valtakuntaan.
Elämä
Poseidonios syntyi kreikkalaiseen perheeseen Apameiassa, roomalaisessa kaupungissa Orontes-joen varrella pohjoisessa Syyriassa. Hän suoritti korkeammat opintonsa Ateenassa, jossa hän oli jo vanhaan ikään ehtineen stoalaisen koulukunnan johtajan Panaitioksen oppilaana.
Noin vuonna 95 eaa. hän asettui Rhodoksen kaupunkiin, jolla oli hyvä maine tieteellisen tutkimuksen keskuksena, ja sai sen kansalaisuuden. Rhodoksella hän osallistui aktiivisesti politiikkaan, ja hänellä oli korkea asema ja hän piti hallussaan useita korkeita virkoja. Hänen korkein asemansa oli yhtenä prytaneista, joilla oli kuuden kuukauden hallintaoikeus. Hän palveli myös lähettiläänä Roomassa vuosina 87–86 eaa., Mariuksen ja Sullan aikana.
Samoin kuin muut kreikkalaiset oppineet, myös Poseidonios suosi Roomaa sekasortoista maailmaa vakauttavana tekijänä. Hänen suhteensa Rooman vallanpitäjiin olivat hänelle hyödyllisiä paitsi poliittisesti myös tieteellisten tutkimusten kannalta. Hän kykeni järjestämään matkoja länteen Rooman rajojen ulkopuolelle, ja tällainen ei olisi ollut mahdollista kreikkalaiselle ilman Rooman tukea.
Hän teki yhden tai useampia matkoja, ja matkusti läpi koko Rooman valtakunnan ja sen rajojen ulkopuolelle tekemään tieteellisiä tutkimuksiaan. Hän matkusti Kreikassa, Espanjassa, Afrikassa, Italiassa, Sisiliassa, Dalmatiassa, Galliassa, Liguriassa sekä Adrianmeren itäisillä rannoilla.
Espanjassa, Atlantin rannalla, hän tutki vuorovesi-ilmiötä. Hän totesi, että päivittäiset vuorovedet olivat yhteydessä kuun kiertoon, ja kuukausittaiset vuorovedet kuun vaiheisiin. Hän teki hypoteeseja vuorovesien vaihteluista eri vuodenaikoina liittyen päiväntasauksiin ja päivänseisauksiin.
Galliassa hän tutki kelttejä. Hän kuvaili eloisasti näkemiään asioita: miehiä, joille maksettiin siitä, että heidän kurkkunsa viillettiin auki julkiseksi huvitukseksi, ja pääkallojen naulaamista oviaukkoihin sotasaaliina. Hän huomasi, että keltit kunnioittivat druideja, joita hän piti filosofeina. Näin hän päätteli, että jopa barbaarisin ylpeys ja intohimo antaa tietä viisaudelle, ja Ares osoittaa arvonantoaan muusille.
Poseidonios kuoli joko Roomassa tai Rhodoksella.
Kirjoitukset
Poseidoniosta pidettiin aikansa yleisnerona, sillä hän hallitsi lähes kaiken aikansa tiedon, kuten myös Aristoteles ja Eratosthenes. Hän pyrki luomaan kokonaisjärjestelmän ymmärtääkseen inhimillistä älyä ja universumia.
Poseidonios kirjoitti fysiikasta, mukaan lukien meteorologia ja fyysinen maantiede, tähtitieteestä, astrologiasta ja ennustamisesta, seismologiasta, geologiasta ja mineralogiasta, hydrologiasta, kasvitieteestä, etiikasta, logiikasta, matematiikasta, historiasta, luonnonhistoriasta, antropologiasta ja sodankäynnin taktiikasta. Hänen tutkimuksensa näistä aiheista olivat hyvin merkittäviä, mutta eivät tietenkään virheettömiä. Suurin osa hänen teoksistaan on nykyään kadonnut, ja niistä on säilynyt ainoastaan katkelmia. Teosten nimet ja aiheet kuitenkin tiedetään.
Filosofia
Poseidoniokselle filosofia oli hallitseva tiede ja taide, ja kaikki yksittäiset tieteet olivat sen osia. Yksin filosofia kykeni selittämään kosmosta. Kaikki hänen teoksensa tieteellisistä historiallisiin olivat erottamattomasti filosofisia.
Hän hyväksyi stoalaisen jaottelun, jonka mukaan filosofia jakaantui fysiikkaan (mukaan lukien luonnonfilosofia, sekä metafysiikka ja teologia), logiikkaan (mukaan lukien dialektiikka) ja etiikkaan. Nämä kolme osaa olivat hänelle stoalaiseen tyyliin jakamattomia ja riippuvaisia osia orgaanisesta, luonnollisesta kaikkeudesta. Hän vertasi niitä elävään olentoon, josta fysiikka muodostaa lihan ja veren, logiikka luut ja jänteet jotka pitävät sen koossa, ja etiikka — kaikkein tärkein osa — sielun.
Vaikka Poseidonios oli tiukka stoalainen, hän oli Panaitioksen ja muiden keskivaiheen stoalaisten tavoin eklektinen. Hän ei seurannut ainoastaan alkuperäisiä stoalaisia, vaan myös Platonia ja Aristotelesta. Poseidonios on saattanut kirjoittaa kommentaarion Platonin Timaiokseen, vaikkakaan tästä ei ole täyttä varmuutta.
Hän oli ensimmäinen stoalainen, joka erosi "oikeaoppisesta" ajatuksesta, jonka mukaan halut olivat vääriä arvioita ja esitti, että Platonin ajatukset sielusta olivat olleet oikeita, eli että halut olivat osa ihmisen luontoa. Hän opetti, että ihmisen sielulla oli järjellisten kykyjen lisäksi henkisiä kykyjä, kuten viha, vallanhimo, omistaminen, jne., sekä haluja, kuten seksin ja ruoan halu. Etiikka käsitteli sitä ongelmaa, kuinka näiden halujen kanssa tulisi toimia, ja kuinka palautetaan järki ensisijaiseksi kyvyksi.
Poseidonios uskoi stoalaiseen ajatuksen Logoksesta, joka siirtyi lopulta juutalais-kristilliseen ajatteluun. Hän myös vahvisti stoalaisen opin maailman lopussa olevasta suuresta tulipalosta.
Fysiikka
Stoalaisessa fysiikassa Poseidonios puolusti teoriaa kosmisesta "sympatiasta", orgaanisesta vuorovaikutuksesta kaiken maailmassa olevan välillä, taivaasta maahan. Sympatia oli osa rationaalista suunnitelmaa, joka yhdisti ihmiskunnan ja kaikki muut maailman asiat. Vaikka Panaitios oli epäillyt yliluonnollista ennustamista, Poseidonios hyväksyi sen eräänä tapana tehdä tieteellisiä ennusteita.
Tähtitiede
Poseidonios laski myös kuun koon ja etäisyyden. Hän rakensi mekaanisen laitteen, joka esitti auringon, kuun ja viiden tunnetun planeetan päivittäiset liikkeet.
Maantiede ja geologia
Poseidonios mittasi maan ympärysmitan Canopus-tähden sijainnin avulla. Kleomedeen ohjeiden mukaan hän käytti tähden korkeutta Rhodoksen ja Aleksandrian leveyspiirien määrittämiseen. Havaintovirheistä johtuen hänen tuloksensa oli stadionmittaa eli noin  kilometriä.
Hän kirjasi ylös havaintoja maanjäristyksistä ja tulivuorenpurkauksista, mukaan lukien Aiolian saarilla Sisilian pohjoispuolella tapahtuneet tulivuorenpurkaukset.
Meteorologia
Meteorologisissa kirjoituksissaan Poseidonios seurasi Aristotelesta. Hän esitti teorioita pilvien synnystä, sumusta, tuulesta ja sateesta sekä pakkasesta, rakeista, salamoista ja sateenkaarista.
Matematiikka
Geometristen kirjoitusten lisäksi Poseidonios teki joitakin matemaattisia määrittelyjä, tai puki sanoiksi määrittelyt joillekin teknisille termeille, kuten 'teoreema' ja 'ongelma' ('probleema').
Historia ja taktiikka
Poseidonios jatkoi teoksessaan Historiat Polybioksen Maailmanhistoriaa. Se sisälsi vuosien 146–88 eaa. väliset tapahtumat, ja käsitti 52 kirjaa. Se jatkoi kuvausta Rooman valtakunnan noususta ja laajentumisesta, jota hän itsekin tuki. Hän ei noudattanut Polybioksen ulkopuolista ja faktoihin pitäytynyttä kuvaustapaa, sillä hän näki kaikki tapahtumat ihmisten psykologisten ominaisuuksien aiheuttamina. Vaikka hän ymmärsikin ihmisten intohimot ja hulluuden, hän ei kuitenkaan pyydellyt anteeksi heidän puolestaan, vaan käytti kertojanlahjojaan niin, että ihmiset saattoivat joko hyväksyä tai tuomita tehdyt teot.
Roomalainen historioitsija Arrianos kommentoi Poseidonioksen sodankäynnin taktiikkaa käsittelevää teosta Sodankäynnin taide sanomalla, että se on kirjoitettu "asiantuntijoille". Tästä voi päätellä, että Poseidonioksella oli joko ensi käden tietoa sodan johtamisesta, tai sitten hän hyödynsi Pompeiukselta saamiaan tietoja.
Muut keksinnöt
Cicero mainitsee, että Poseidonios teki jonkinlaisen aurinkokunnan mallintaneen koneen. Se käsitti osoittimet Auringolle, Kuulle ja viidelle tunnetulle planeetalle. Tämä Poseidonioksen suunnittelema laite ajoittuu suunnilleen samaan aikaan Antikytheran koneen kanssa. Mikäli Antikytheran kone mallinsi koko aurinkokunnan, se voi ainakin teoriassa olla jopa sama laite.
Miroslav Cerar
Miroslav Cerar (s. 28. lokakuuta 1939 Ljubljana) on slovenialainen, Jugoslaviaa edustanut entinen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän oli 1960-luvulla Euroopan parhaita voimistelijoita ja parhaalla telineellään hevosella maailman paras. Hän voitti urallaan kaksi olympiakultaa, neljä maailmanmestaruutta ja kymmenen Euroopan-mestaruutta.
Poseidonios
Maine ja vaikutus
Vaikka hänen koristeltu ja retorinen kirjoitustyylinsä meni pois muodista pian hänen kuolemansa jälkeen, Poseidoniosta pidettiin arvossa hänen elämänsä aikana kirjallisten kykyjensä ja tyylinsä vuoksi. Hänen kirjoituksensa lähes kaikilta tieteen aloilta tekivät hänestä omana aikanaan maineikkaan henkilön koko kreikkalais-roomalaisessa maailmassa, ja hänen teoksiaan lainattiin laajalti. Niitä lainasivat muun muassa Cicero, Livius, Plutarkhos, Strabon (joka kutsui Poseidoniosta hänen aikansa oppineimmaksi filosofiksi), Kleomedes, Seneca, ja monet muut.
Miroslav Cerar
Kansainvälisen uransa Cerar aloitti Moskovan MM-kisoissa 1958, joissa hän saavutti ensimmäisen arvokisamitalin sijoittuessaan pronssille hevosella.
Poseidonios
Maine ja vaikutus
Poseidonios vaikuttaa liikkuneen vaivatta Rooman yläluokan piireissä toimiessaan Rhodoksen lähettiläänä. Hänet tunnettiin yhteyksistään myöhäistasavaltalaisen Rooman merkkihenkilöihin, kuten Ciceroon ja Pompeiukseen. Molemmat vierailivat hänen luonaan Rhodoksella. Cicero osallistui hänen luennoilleen noin vuonna 77 eaa., ja tämän jälkeen he olivat kirjeenvaihdossa. Teoksessaan De Finibus Cicero seurasi läheisesti Poseidonioksen esitystä Panaitioksen eettisistä opetuksista. Pompeiuksen Poseidonios tapasi toimiessaan lähettiläänä Roomassa. Tämän jälkeen Pompeius vieraili hänen luonaan Rhodoksella kahdesti, ensimmäisen kerran vuonna 66 eaa. kampanjoidessaan merirosvoja vastaan, ja toisen kerran vuonna 62 eaa. itäisellä sotaretkellään. Hän pyysi Poseidoniosta kirjoittamaan hänen elämäkertansa. Kunnioituksen osoituksena Pompeius laski fasces-kimppunsa ennen saapumistaan Poseidonioksen ovelle. Muita Poseidonioksen luona käyneitä roomalaisia olivat muun muassa Velleius, Cotta ja Lucilius.
Kilpailuoikeus
Kilpailuoikeus on oikeudenala, jonka piiriin kuuluu kilpailunrajoituksia koskeva lainsäädäntö. Aiemmin sen piiri oli laajempi, jolloin siihen kuului myös vilpillinen kilpailu. Kilpailuoikeus on osa markkinaoikeutta, jonka muut osa-alueet ovat elinkeino-oikeus ja kuluttajaoikeus.
Kilpailuoikeus sisältää mm. julkiset hankinnat, määräävän aseman käyttäminen markkinoilla, yrityskauppojen säätelyn, viestintämarkkinoiden säätelyn sekä sopimattoman menettelyn elinkeinotoiminnassa. Kilpailuoikeudellisia riitoja käsitellään Suomessa tyypillisesti ensiasteena markkinaoikeudessa, josta valitetaan korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Kilpailu- ja kuluttajavirasto on keskeinen kilpailuoikeudellisia sääntöjä valvova viranomainen.
Kilpailulait ovat osa talouspoliittista lainsäädäntöä. Ne pyrkivät varmistamaan, että kilpailu kansantaloudessa toimii, ylläpitävät markkinamekanismia ja talouselämän joustavuutta. Tällaisten kansantaloudellisten olojen uskotaan johtavan talouden tehokkuuteen. Kilpailulain lähtökohtana voi olla kieltoperiaate eli kaikkien kilpailunrajoitusten yleinen kielto, väärinkäyttöperiaate, jossa viranomaisilla on oikeus puuttua vahingollisiin rajoituksiin, tai kieltoperiaatteen lievempi muoto, jossa yritysten velvollisuus on osoittaa myönteisten vaikutusten ylittävän kielteiset.
Oikeuskehitys
Kilpailuoikeuden omaksi oikeudenalaksi eriytymisen aikaansai vuonna 1890 Yhdysvalloissa säädetty Sherman Act -laki. Se pyrki torjumaan ja ennaltaehkäisemään 1800-luvun loppupuolen keskittymiskehityksen mukanaan tuomia epäkohtia. Isojen yritysryhmien eli trustien ja kartellien saavutettua taloudellisen valta-aseman ne perivät kohtuuttomia hintoja ja pyrkivät estämään kaiken kilpailun. Yritysten vallan pelko loi vaatimuksia, että liittovaltion tulisi taistella yrityksiä vastaan. Sherman Actin säätämisestä vallitsi laaja yksimielisyys. Laki kielsi, mitätöi ja julisti rangaistaviksi kartellit, trustit ja muut menettelytavat, joilla rajoitettiin kaupan ja muun elinkeinoelämän vapautta. Lain noudattamista valvomaan perustettiin 1903 oikeusministeriöön antitrustiosasto. Määräyksiä täsmennettiin vuonna 1914 säädetyllä Clayton Act -lailla.
Euroopassa kilpailunrajoituksiin suhtautuminen on vaihdellut eri maissa. Yritystoiminnan keskittyminen ei ollut niin voimakasta kuin Yhdysvalloissa, eikä syntynyt vastaavanlaisia epäkohtia. Euroopassa kartellit hyväksyttiin melko laajalti. Esimerkiksi Ranskan rikoslaissa yritysten yhdistymiskielto tuli voimaan 1810, mutta se kumottiin 1901. Euroopassa korostettiin sopimusvapautta silloinkin, kun sopimukset rajoittivat kilpailua. Kilpailunrajoituksia ei pidetty 1900-luvun alussa vahingollisina, eikä yritysten keskittymistä pyritty torjumaan.