cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lintulan luostari
Perustaminen
Ensimmäiset kilvoittelijansa luostari sai toisista luostareista, muun muassa Penzan kuvernementista Mokšanin kaupungista, mutta myös muualta Venäjältä. 1900-luvun alun elämä luostarissa oli työntäyteistä ja vaatimatonta. Myös sisäiset ristiriidat sekä huono taloudellinen tilanne vaivasivat luostaria.
Luostari itsenäisessä Suomessa
Suomen itsenäistyminen katkaisi siteet Venäjän kirkkoon ja ortodoksinen kirkko kansallistettiin. Tässä yhteydessä venäläiset koulut suljettiin. Ensimmäinen maailmansota, Venäjän vallankumous ja Suomen vuoden 1918 sisällissota vaikeuttivat Lintulan toimintaa ja aiheuttivat ajoittain jopa nälänhätää. Luostarissa oli sisariston lisäksi orpokoti. Ongelmia aiheutti nunnien kansalaisuus. Lähes kaikilla oli Venäjän kansalaisuus. Heidän piti saada lupa opetusministeriöltä luostarissa oleskeluun. Koulun jälkeen myös orpokoti lakkautettiin ja rakennus muutettiin matkailumajaksi.
Luostari sinnitteli sisukkaasti turvaten luostarin elämän jatkumisen, mutta marraskuussa 1939 alkanut talvisota katkaisi kaikki suunnitelmat.
Evakko
pienoiskuva|upright|Lintulan luostarin kirkon ikoneita, yllä ikoniliinalla koristeltu [[Jerusalemin Jumalanäiti (1920-luku).]] Sotien yhteydessä nunnat evakuoituivat Savoon. Luostarista joutui lähtemään ennen talvisodan syttymistä evakkotielle yhteensä 47 henkilöä. Useimmat heistä matkasivat jalkaisin lokakuussa luostarista Terijoelle ja sieltä junalla Joroisten kunnan Maaveden kylään. Evakot luulivat lähtevänsä pois vain vähäksi aikaa, mutta toisin kävi. Koko esineistöstä pelastui vain muutamia esineitä, kuten nunna Ninan 11. lokakuuta 1939 mukaansa viime hetkellä ottama Jerusalemin Jumalanäidin ikoni, jota nykyään pidetään yhtenä Suomen ortodoksisen kirkon ihmeitätekevistä ikoneista. Tämän ikonimallista tuli sittemmin Helsingin ortodoksisen seurakunnan nimikkoikoni, jollainen lahjoitetaan mm. kaikille seurakunnassa avioliittoon vihityille.
Maavedellä nunnat majoitettiin eri taloihin. Toive paluusta Kivennavalle eli voimakkaasti jokaisen mielessä. Talvisodan alkuvaiheessa suuri osa luostarin rakennuksista tuhoutui ja jatkosodan jälkeen sisaret saivat lopullisesti unohtaa paluunsa takaisin.
Monien vaiheiden jälkeen vuonna 1945 sisaret hankkivat omistukseensa Hackman & Co:n omistaman tilan Heinäveden Koskijärven kylästä ja nunnat muuttivat uuteen kotiinsa Palokkiin tammikuussa 1946.
Heinäveden Palokki
pienoiskuva|Kirkko takaa katsottuna.
Lintulan luostari on toiminut Heinävedellä vuodesta 1946 lähtien yhtäjaksoisesti. Lähistöllä sijainnut Heinäveden Valamon luostari huolehti sisariston hengellisistä tarpeista ja monissa käytännön asioissakin tehtiin yhteistyötä. Myös Valamon asukkaat olivat pääosin venäjänkielisiä.
Palokkiin muuttaneet 34 sisarta olivat suurimmaksi osaksi venäläisiä, mutta joukossa oli myös ukrainalaisia, karjalaisia ja yksi virolainen.
Luostarin suomalaistuminen
Uuden arkkipiispan ja hiljalleen luostariin tulleiden suomalaisten myötä Lintula alkoi pikkuhiljaa suomalaistua 1960-luvulla. Vuonna 1973 luostari sai uuden kirkon, mutta pappispula vaivasi ajoittain suurestikin. 1970- ja 1980-luvuilla luostariin saapui uusia sisaria ja toiminta elpyi niin Lintulassa kuin myös Valamon luostarissa.
Luostari sai tuloja ja elantonsa aluksi maataloudesta ja jossain määrin matkailusta. Ruuan suhteen oltiin pitkälti omavaraisia aina 1970-luvun alkupuolelle saakka.
Jälleenrakennuksen aika
Syksyllä 1966 valmistui monien eri tahojen yhteistyönä rahoitettu ja toteutettu luostarin asuntorakennus vanhan kartanon läheisyyteen. Kauan toivottu kirkko valmistui syksyllä 1973. Kirkon suunnitteli arkkitehti Vilho Suonmaa. Kirkko pyhitettiin Pyhälle Kolminaisuudelle, kuten aikaisemmatkin Lintulan kirkot. Kirkon alttari-ikoni on Petros Sasakin maalaama Jumalanäidin Ennusmerkki eli orantti-ikoni. Se on Suomen suurin lajissaan.
Syksyllä 1988 valmistui asuntolan lähelle rakennus, jonka alakerrassa sijaitsee kynttilätehdas varastoineen ja muine huoltotiloineen ja yläkerrassa oli tilava matkamuistomyymälä. 1990-luvun alussa laajennettiin sisariston asuntolaa ja vanhaa peruskorjattiin.
Alun perin sisaret oli haudattu Valamon hautausmaalle, mutta luostari sai oman hautausmaansa vuonna 1994. Seuraavana vuonna hautausmaan viereen rakennettiin hirsitšasouna, jonka esikuvana oli vanha äänisniemeläinen malli. Tšasouna on pyhitetty Jumalanäidille.
Luostarin päärakennus korjattiin 2011 ja samalla uusittiin vanhan kartanon lämmitysjärjestelmä. Lintulan luostarin kirkko sai uudet katto- ja seinämaalaukset 40-vuotisjuhliinsa vuonna 2013.
Vuonna 2020 Lintulan luostari haki Heinäveden kunnalta turvavyöhykettä kaivosteollisuutta vastaan.
Luostarin sisaristo
pienoiskuva|Lintulan nunnia äänestämässä vuonna 1972. Nykyinen sisaristo on kokonaisuudessaan suomalaista alkuperää. Luostarissa on neljä kilvoittelun astetta, jotka ovat kuuliaisuussisar eli noviisi, viitankantaja, nunna ja skeemanunna.
Lintulan luostarin pitkäaikaisin nunna on ollut äiti Varvara.
Lintulan luostarin tunnetuin nunna oli nunna Kristoduli, joka on tullut tunnetuksi hengellisistä kirjoistaan. Hän menehtyi vuonna 2020.
Lintulan luostarissa vihittiin ensimmäistä kertaa pitkään aikaan vuonna 2018 suureen skeemaan nunna Taisia, joka sai samalla nimen Melania.
Luostarin säännöt
Tullessaan luostariin ihminen jättää maallisen elämän ja sitoutuu köyhyyteen, naimattomuuteen sekä kuuliaisuuteen. Luostarin ulkopuolelle lähtemiseen tarvitaan lupa ja ainakin osa eläkkeestä luovutetaan luostarille. Mahdollisuus lomaan luostarin ulkopuolella on kuitenkin olemassa. Luostarissa tehdään kuuliaisuustehtäviä, eli luostarin töitä, joka päivä. Töiden tekeminen perustuu kuuliaisuuteen. Kirkon palveluksissa vietetään päivittäin pari kolme tuntia ja rukous kuuluu elämään.
Kukin nunna asuu keljassa eli omassa huoneessaan.
Pääelinkeinot
Maatalouden loppuessa luostaristakin tuli matkailun lisäksi etsiä uusia elinkeinoja ylläpidon turvaamiseksi. Vuonna 1967 kirkollishallitus tarjosi kirkkokunnalle kirkkotuohukset valmistavan kynttilätehtaan perustamista Lintulalle, joka otti sen vastaan. Monien vaiheiden jälkeen on päästy siihen, että tuohuksien teko ei enää vaadi suurta määrää tekijöitä ja käsityötä, kun koneet hoitavat suuren osan töistä. Tuohuksien teosta koko kirkkokunnan tarpeisiin tulee nykyään noin puolet luostarin käyttöbudjetista.
Maatalous lopetettiin kokonaan vuosina 2003–2004. Eläimet on myyty ja pellot vuokrattu. Marjat ja puutarhatuotteet kuuluvat kuitenkin pienessä määrin edelleen luostarin tuotteisiin. Luostarilla on myös julkaisutoimintaa.
Matkailu on merkittävä elinkeino myös Lintulan luostarille. Luostarilla on oma myymälä sekä muutamia majoitustiloja vuokrattavaksi. Kävijöiden määrä on 1990-luvulla ollut noin 20 000–25 000 matkailijaa kesässä.
Luostarin johtajattaret, igumeniat
pienoiskuva|Lintulan luostarin sijainti Heinäveden kartalla
Ágios Geórgios (Korintinlahti)
Ágios Geórgios on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Korintinlahteen kuuluvassa Itéanlahdessa Galaxídin kaupungin edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,096 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Ágios Geórgios kuuluu Delfoín kuntaan, Fokiin alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Ágios Geórgios kuuluu mantereen puolen Galaxídin kaupunkiyhdyskuntaan. Saari on nimetty Pyhän Georgioksen tai tarkemmin saarella olevan tälle omistetun kirkon mukaan. Saarella on myös Pyhälle Andreakselle omistettu kirkko. Ágios Geórgioksen eteläpuolella sijaitsee pienempi Apsifián saari.
Silvia Andersen
Silvia Andersen (15. tammikuuta 1966 Berliini – 9. elokuuta 2017 München ) oli saksalainen näyttelijä ja tanssija. Andersen esitti vuodesta 1998 rouva Kleiniä suositussa saksalaisessa draamasarjassa Marienhof. Andersen menehtyi 51-vuotiaana polkupyöräonnettomuudessa Münchenissä. Poliisin tietojen mukaan onnettomuus tapahtui risteysalueella Andersenin pyöräillessä suoraan. Hänelle paloivat vihreät liikennevalot. Rinnalla tulleen rekan kuljettaja ei huomannut pyöräilijää ja ajoi oikealle kääntyessään pyöräilijän yli. Andersen kuoli välittömästi onnettomuuspaikalla.
Seriously
Seriously Digital Entertainment Oy, lyhyesti Seriously on suomalainen videopelejä kehittävä yritys, jonka israelilainen Playtika ilmoitti ostavansa elokuussa 2019. Sen videopelejä ovat Best Fiends -pelit.
Yrityksen perustaja Petri Järvilehdon tulot olivat vuonna 2019 yli 30 miljoonaa euroa.
Massimo Giustetti
pienoiskuva|Massimo Giustetti Massimo Giustetti (28. helmikuuta 1926 – 4. joulukuuta 2012) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Pinerolon hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1950 ja nimitettiin Pinerolon apostoliseksi hallitsijaksi sekä Celenen titulaaripiispaksi 1. heinäkuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michele Pellegrino, jota avustivat Albino Mensa ja Santo Bartolomeo Quadri.
Vokker
Vokker (17. toukokuuta 1969 – 27. lokakuuta 2000) oli suomalainen ravihevonen. Tummanrautias 153 senttimetriä korkea suomenhevosori osallistui kilpailu-uransa aikana ravikuninkuuskilpailuun monta kertaa. Parhaimmillaan se sijoittui toiseksi vuosina 1980 ja 1981. Vokkerin voittosummaksi kertyi 170 412 euroa. Startteja ori juoksi yhteensä 249 sijoituksin 82–59–36. Ennätyksekseen Vokker juoksi 22,3aly–25,1ly.
Vokker on kantakirjattu I palkinnolla. Rekisteröityjä jälkeläisiä sillä on 935 (syntyneet vuosina 1976–2001). Jälkeläisistä kuuluisin on viisinkertainen ravikuningas Viesker.
Sylvinho
thumb|Sylvinho
Sylvinho aloitti ammattilaisuransa Corinthiansissa vuonna 1994. Vuonna 1999 hän siirtyi Englannin valioliigan Arsenaliin, jossa hän otti pian paikan kokoonpanossa Nigel Winterburnin kustannuksella, mutta menetti sen yhtä pian Ashley Colelle. Hän kuului Arsenalin avauskokoonpanoon tappiollisessa UEFA Cupin loppuottelussa vuonna 2000.
Vuonna 2001 Sylvinho aloitti kolmen vuoden taipaleen Celta de Vigon joukkueessa Espanjassa. Celtasta hän siirtyi vuonna 2004 Barcelonaan, jossa hän saavutti muun muassa kolme Espanjan pääsarjamestaruutta ja kaksi Mestarien liigan voittoa. Sylvinho oli osa joukkuetta, joka voitti historiallisen triplamestaruuden kaudella 2008–2009. Barcelonassa hän jakoi pelivastuun aluksi Giovanni van Bronckhorstin ja myöhemmin Éric Abidalin kanssa. Vuoden 2006 Mestarien liigan loppuottelun hän seurasi vaihtopenkiltä, mutta kolme vuotta myöhemmin hän oli avauskokoonpanossa. Sylvinho jätti seuran kauden 2008–2009 jälkeen sopimuksensa umpeuduttua. Kesällä 2009 hän siirtyi Manchester Cityyn.
Sylvinho on pelannut Brasilian maajoukkueessa kuusi ottelua. Hänellä on myös Espanjan kansalaisuus, jonka hän sai vuonna 2004 asuttuaan maassa kolmen vuoden ajan.
Saavutukset
Corinthians
Barcelona
David Ortiz
David Américo Ortiz Arias (s. 18. marraskuuta 1975 Santo Domingo, Dominikaaninen tasavalta), lempinimeltään Big Papi, on entinen baseballpelaaja, pelipaikaltaan sijaislyöjä ja ykköspesämies, joka pelasi 20 kautta Major League Baseballissa (MLB) vuosina 1997–2016, edustaen Minnesota Twinsiä (1997–2002) ja Boston Red Soxia (2003–2016).
Hooley Smith
thumb|Hooley Smith Reginald ”Hooley” Smith (7. tammikuuta 1903 – 24. elokuuta 1963) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka edusti ammattilaisena Ottawa Senatorsia, Montreal Maroonsia, Boston Bruinsia ja New York Americansia. Hän saavutti NHL-mestaruus Stanley Cupin kahdesti.
David Ortiz
Ortiz pelasi tähdistöottelussa kymmenen kertaa (2004–2008, 2010–2013, 2016) ja voitti muun muassa Hank Aaron -palkinnon kahdesti (2005, 2016) sekä Edgar Martinez -palkinnon kahdeksan kertaa (2003–2007, 2011, 2013, 2016). Hänet valittiin vuoden 2013 World Seriesin arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Hooley Smith
NHL-urallaan hän pelasi 715 runkosarjaottelua, joissa teki 200 maalia ja antoi 225 syöttöä (425 tehopistettä). Jäähyminuutteja kertyi 1 013.
Viesker
Viesker (20. kesäkuuta 1989 Muurame – 21. helmikuuta 2022 Laukaa ) oli suomenhevosravuri ja jalostusori. Eero Luukkasen kasvattama ori on edelleen menestynein suomalainen kylmäveriravuri. Ori voitti ohjastajanaan Kaarlo Ahokas ravikuninkuuden viisi kertaa vuosina 1996–2000. Vieskerin isä oli Vokker ja emänisä Jaska. Viesker oli ensimmäinen suomenhevonen, joka alitti kilometriajan 1.20. Ennätysaika oli Suurmestaruus-kilpailussa Mikkelissä 13. heinäkuuta 2002 autolähetyksestä juostu 1.19,9. Viesker oli myös ensimmäinen suomenhevonen, jonka palkintosumma ylitti miljoonan euron rajan.
Kilpailu-ura
Viesker starttasi vuosina 1993–2004 169 kertaa saavuttaen 136 voittoa, 17 kakkossijaa ja 3 kolmossijaa. Palkintosummaksi kertyi yhteensä 1 154 422 euroa. Vieskerin ennätys on vuonna 2002 juostu 1.19,9aly (tasoitusennätys 1.22,5ly vuodelta 1999). Viesker valittiin vuoden hevoseksi vuosina 1996–1999.
Suku ja jälkeläiset
Viesker hyväksyttiin kantakirjaan I-palkinnolla 6-vuotiaana vuonna 1995. Kantakirjan L3-jälkeläisluokkaan se merkittiin I-palkinnolla vuonna 2003 ja valioluokkaan vuonna 2010. Hyvien jälkeläisnäyttöjen johdosta sille on myönnetty jatkuva siitokseenkäyttöoikeus.
Vieskerille on vuosina 1997-2019 syntynyt 1500 jälkeläistä, joista suurimmat, yli sadan varsan ikäluokat vuosina 1998, 1999, 2005 ja 2009. 756 Vieskerin jälkeläistä on kilpaillut raveissa ja ne ovat yhteensä voittaneet yli 12,5 miljoonaa euroa.
Yksittäisistä jälkeläisistä yhdeksäntoista on voittanut yli satatuhatta euroa, muun muassa kaksinkertainen ravikuningatar B. Helmiina ja ravikuningas Vitter. Jälkeläisten kesken parhaat auto- ja tasoitusennätykset ovat oriin Vitter 1.18,5aly ja oriin Boker 1.21,4ke.
Siegfried Buback
thumb|Siegfried Buback, 1976. Siegfried Buback (3. tammikuuta 1920 Wilsdruff, Saksa – 7. huhtikuuta 1977 Karlsruhe, Länsi-Saksa) oli länsisaksalainen tuomari ja yleinen syyttäjä, jonka Baader-Meinhof ryhmä surmasi 7. huhtikuuta vuonna 1977 Karlsruhessa. Hän toimi valtionsyyttäjänä (Generalbundesanwalt) vuosina 1974–1977.
Bubackin ajaessa töihin kaksi miestä ajoi moottoripyörällä auton viereen ja ampui. Buback ja autonkuljettaja Georg Göbel sekä oikeuden virkamies Georg Wurster kuolivat kadulle Karlsruhessa. Murhaajat katosivat nopeasti paikalta. Kaupungin laidalta löydettiin myöhemmin Suzuki-merkkinen moottoripyörä.
Heti Bubackin murhan jälkeen Länsi-Saksan poliisi julisti yleisen hälytyksen koko Liittotasavallassa. Molemmat oikeistopuolueet CDU ja CSU syyttivät epäsuorasti sosialidemokraattista hallitusta murhasta. Ruotsin poliisi antoi 9. huhtikuuta yleishälytyksen, koska kolmen Baader-Meinhofin ryhmän jäsenen oletettiin paenneen Ruotsiin.
Tuolloin jo vangitun RAF:n entisen asianajajan, sittemmin aktiivisen jäsenen Siegfried Haagin oletetaan toimineen taustalla. Haas vapautettiin 1987.
Fasilitoitunut diffuusio
pienoiskuva|400px|Avustettu diffuusio voi tapahtua muun muassa [[ionikanavan läpi (vasemmalla) tai kantajaproteiinin läpi (oikealla). Vihreät pallot ovat siirtyviä aineita.]] Fasilitoitunut diffuusio eli avustettu diffuusio, jota sanotaan myös passiiviseksi diffuusioksi, on aineiden kulkeutumista diffuusiolla muun muassa ionikanavien, ionoforien tai kantajaproteiinien kautta jonkin biologisen kalvon läpi, ilman että kulkeutumisessa kuluu suoraan energiaa.
Kulkeutuvat aineet voivat olla ioneita tai neutraaleita molekyylejä. Kalvo voi olla vaikkapa solukalvo tai soluelimen kalvo. Kulkeutuminen tapahtuu itsestään osmoosin lakien mukaisesti suuren ainepitoisuuden omaavan kalvon puolelta pienemmän pitoisuuden omaavan kalvon puolelle, pyrkien tasaamaan kalvon eri puolten pitoisuuserot. Pitoisuuseroa sanotaan usein sähkökemialliseksi gradientiksi. Diffuusion sanotaan olevan avustettua, sillä se tapahtuu tiettyjen aineiden kuljetukseen erikoistuneiden integraalisten kalvoproteiinien läpi, eikä avustamattomasti suoraan biologisen kalvon läpi (kuva). Useimpien poolisten aineiden avustamaton diffuusio esimerkiksi solukalvojen läpi on vähäistä, mutta poolittomat aineet kuten steroidit ja happi (O2), läpäisevät solukalvoja helposti. pienoiskuva|Avustamaton eli yksinkertainen diffuusio kaksoislipidikalvon läpi ajan kuluessa. Siniset täplät ovat siirtyviä aineita. Kulkeutumisessa ei kulu suoraan energiaa, toisin kuin aktiivisessa kuljetuksessa, jossa kuluva energia on yleensä ATP:tä ja kuljetus voi tapahtua pienestä pitoisuudesta suurempaan.
Avustettuun diffuusion pystyviä poriineita ovat esimerkiksi vettä läpäisevät akvaporiinit ja maltodekstriiniä läpäisevät maltoporiinit; ionoforeja esimerkiksi kaliumia kuljettava valinomysiini; ionikanavat, kuten kaliumia läpäisevä KcsA; kantajaproteiinit, kuten glukoosia läpäisevä GLUT1. Diffuusio ei aina ole täysin vapaata. Esimerkiksi ionikanavissa on "portit", joilla niiden ionien läpäisevyys voidaan kytkeä pois päältä.
Aleksei Mirantšuk
Mirantšuk siirtyi syyskuussa 2020 italialaisseura Atalantaan. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Serie A:ssa 25 ottelua mutta vain neljä kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki kauden aikana neljä liigamaalia: ensimmäisessä ottelussaan marraskuussa Interiä vastaan, maaliskuussa Crotonea vastaan, huhtikuussa Bolognaa vastaan ja toukokuussa Parmaa vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 19 liigaottelua, joissa hän oli seitsemän kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki maalin joulukuussa Hellas Veronaa ja helmikuussa Sampdoriaa vastaan. Mestarien liigassa hän on näiden kahden kauden aikana pelannut viisi ottelua ja tehnyt yhden maalin lokakuussa 2020 FC Midtjyllandia vastaan.
Mirantšuk pelaa kauden 2022–2023 lainalla Serie A -seura Torinossa.
Torsö (Tammisaari)
Torsö on Raaseporissa Tammisaaren saaristossa sijaitseva saari. Torsön väestö on suurin osin ruotsinkielistä. Torsöhön kuljetaan Skåldön lossilla joka kulkee saaren ja mantereen väliä 19 tuntia vuorokaudessa, tarvittaessa myös muina aikoina. Torsössä sijaitsee myös Kemianliiton Ängesholmenin lomakylä, josta liiton jäsenet voivat vuokrata itselleen mökin kesällä.
Lähteet
59.925°N, 23.59167°W
Romanian ralli
Romanian ralli eli Sibiu Rally Romania tai Raliul Sibiului on Romaniassa järjestettävä rallikilpailu. Kilpailu on kuulunut IRC-sarjaan ja rallin EM-sarjaan. Eniten voittoja rallista on Simone Tempestinillä, joka on voittanut sen viidesti vuosina 2015 ja 2020–2023.
DIN
Tällä hetkellä DIN kattaa noin 30 000 standardia lähes jokaiselta teknologian alalta. Eräs tunnetuimmista DIN-standardeista on vuonna 1922 julkaistu DIN 467, joka määrää paperien standardikoot (A4 jne.). Tämä standardi hyväksyttiin kansainväliseksi ISO 216 -standardiksi vuonna 1975.
Kiertokoulu
Kiertokoulu oli koulumuoto, jossa omaa koulurakennusta ei ollut, vaan opettaja liikkui kylästä toiseen opettamassa lapsia siten, että koulurakennuksena toimi yleensä jokin kylän taloista, kievari tai esimerkiksi pappila. Kiertokoulutoiminta alkoi Suomessa 1600-luvulla puhdasoppisuuden aikana. Juhana Gezelius vaati rovasteja hankkimaan seurakuntien kiertokouluihin opettajia. Kiertokoulu oli suosittu varsinkin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Kiertokoulut lakkautettiin asteittain kansakouluasetuksen myötä 1860-luvulla ja oppivelvollisuuden tultua voimaan vuonna 1921, johon asti kiertokoulu oli tärkeä alkuopetuksen järjestäjä.
Kiertokouluissa oli ihmisiä lapsista aikuisiinkin. Opettajana toimi usein lukkari. Apupappien ja edistyneempien nuorien johtamia kiertokouluja kutsuttiin maan pohjoisimmissa osissa katekeettakouluiksi. Kiertokoulujen lakkauttaminen alkoi 1920-luvulla kun kansakoulun käynti tuli pakolliseksi. Viimeinen kiertokoulu lakkautettiin Puumalassa vuonna 1951. Viimeisenä opettajana toimi Anni Hämäläinen, joka oli valmistunut kiertokoulunopettajaksi Raudaskylän kristillisestä opistosta ja oli Puumalan seurakunnan ylläpitämässä kiertokoulussa opettajana 18 vuotta.
Kansakouluun siirtymistä kohtaan tunnettiin epäluuloa sekä papiston että talonpoikaisväestön keskuudessa. Kiertokoulu oli vanha ja turvallinen järjestelmä. Kansakoulun pelättiin vieroittavan koululaiset ruumiillisesta työstä.
Jeffrey Sarpong
Jeffrey Sarpong (s. 3. elokuuta 1988 Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen 176 senttimetriä pitkä jalkapalloilija, joka edustaa NAC Bredaa. Hänen pelipaikkansa on keskikenttäpelaaja. Sarpong on Amsterdamin Ajaxin kasvatti ja edusti seuraa vuodet 2006–2010.
Muun muassa Chelsean kiinnostuksen kohteena ollut nuori lupaus oli mukana kotimaansa joukkueessa vuonna 2005 pelatuissa alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa.
Incipit Satan
Incipit Satan on Gorgorothin viides studioalbumi, joka julkaistiin 7. helmikuuta 2000. Levy on Gorgorothin julkaisuhistoriassa kokeellisin, sillä siltä löytyy muun muassa industrial- ja dark ambient -piirteitä.
Big Brother 2006
400px|thumb|Big Brother 2006:n logo. Big Brother 2006 oli Suomen Big Brotherin toinen tuotantokausi. Se esitettiin Subtv:llä. Kausi alkoi 28. elokuuta 2006 ja päättyi 1. joulukuuta, kestäen 96 päivää.
Yhteensä 18 asukasta kilpaili vuoden 2006 Big Brotherissa. Kaksitoista asukasta saapui taloon ensimmäisenä iltana. Heistä 11 valittiin valintaprosessiin kirjallisten hakemusten perusteella ja Sari, 12. asukas, valittiin yleisöäänestyksellä hakemuksen jälkeen taloon. Kuusi muuta hakemusten perusteella prosessiin valittua saapui taloon tuotantokauden aikana. Yksi näistä kuudesta asukkaasta oli Heidin korvaava kilpailija, Sorella, joka saapui taloon 21. iltana, Heidin häädön jälkeen. 36. kilpailupäivänä viisi uutta asukasta (Olli, Piritta, Jani, Mia, Jaakko) saapui taloon. Kaksi asukasta (Heidi ja Mika) poistettiin talosta.
Kilpailijat (ns. asukkaat) asuivat Espoon Kivenlahteen rakennetussa talossa, ja olivat eristyksissä ulkomaailmasta. Finaaliviikolla talossa oli jäljellä neljä asukasta, joista yleisö sai äänestää voittajan.
Suomen Big Brother 2006 voitti Sari Nygren. Hän sai 61,69 % annetuista voittoäänistä. Toiseksi sijoittui Kari Hautoniemi (24,27 %), kolmanneksi Kaarlo Nisso (11,54 %) ja neljänneksi Olli Paloheimo (2,5 %). Sari kuittasi itselleen 50 000 euron päävoiton ja Big Brotherin päiväkirjahuoneen tuolin.
Suora Big Brother Talk Show, jossa yksi asukas häädetään talosta, lähetettiin sunnuntaisin klo 21.00 SubTV:ltä. Sen juonsi Mari Kakko. Pääohjelma, joka sisältää edellisen päivän kohokohdat, pyöri maanantaista lauantaihin klo 22:00 SubTV:llä. Vappu Pimiän juontama Big Brother Extra näkyi arkipäivisin klo 19:00.
Hausmylly-yhtyeen jäsenenä ja mainosäänistä tunnettu Jari Karjalainen on Suomen Big Brotherin nauhoitettujen kuulutusten ja mainoksien ääni.
Tuotantokaudella 2006 Big Brotherin tunnuskappale oli Suburban Triben ”While the World Awaits”.
Big Brotherin tuotantokauden 2006 finaalilähetystä katsoi 476 000 katsojaa, mikä oli tuolloin Subtv:n kaikkien aikojen katsojaennätys ohittaen katsojaluvuissa edellisen tuotantokauden finaalin.
Asukkaat
Sarille yleisöäänestyksen hävinneet ehdokkaat
Viikkotehtävät
Joka viikko Big Brother-talon asukkaat saavat viikkotehtävän, jonka onnistumisesta lyövät vetoa viikoittaisella budjetillaan. Vedonlyöntiprosentin on oltava vähintään 25 prosenttia ja enintään 99 prosenttia viikkobudjetista.
Nimeämistaulukko
Joka viikko jokainen asukas nimesi kanssakilpailijoistaan kaksi häätöäänestykseen. Asukkaat (kaksi tai enemmän), jotka saivat eniten nimeämispisteitä joutuivat yleisöäänestykseen. Näistä asukkaista yksi häädettiin talosta. Joskus nimeämisissä oli kuitenkin Big Brotherin sanelemia poikkeuksia.
Koulutuslupaus
Kampanjassa pyydettiin eduskuntapuolueita ottamaan kantaa seitsemään koulutukseen ja opiskeluun liittyvään väitteeseen kyllä–ei-akselilla. Puolueet suhtautuivat kysymyksiin myönteisesti, ja esimerkiksi väitteeseen ”koulutusmäärärahojen tulee pysyä tulevalla hallituskaudella vähintään nykyisellä tasolla” seitsemän puoluetta vastasi kyllä. Kaikki puolueet olivat yhtä mieltä myös siitä, että opintotuen tuli säilyä opintorahapainotteisena. Sosiaalisessa mediassa puolueiden tunnetut edustajat, kuten Juha Sipilä (kesk.) ja Alexander Stubb (kok.), esiintyivät opiskelijoiden kanssa pidellen koulutuslupaus-lappuja, joissa oli iskulauseita kuten ”Koulutuksesta ei leikata” ja joissa näkyi hashtag #koulutuslupaus.
Vaalit voittivat keskusta, kokoomus ja perussuomalaiset. Ne kaikki olivat muun muassa luvanneet pitää koulutusmäärärahat vähintään entisellä tasolla. Hallitusohjelmassa koulutukseen kohdistettiin kuitenkin leikkauksia. Koulutuksesta leikattiin Sipilän hallituksen aikana noin 800 miljoonaa euroa. Tästä syystä oppositio kävi peräämään hallitukselta ennen vaaleja annettuja lupauksia. Verkossa koulutuslupaus-kuvia levitettiin ahkerasti ja asiasta käytiin kiivasta keskustelua niin eduskunnassa kuin julkisuudessa.
Kansalaistaito-kirjan kirjoittajien Vesa Heikkisen ja Tapio Pajusen mukaan kampanja onnistui erinomaisesti, sillä sen ajatukset saivat laajaa kannatusta. Toisaalta heidän mielestään kampanjoijat onnistuivat ”kätkeämään kampanjansa poliittisuuden ja esittämään tavoitteensa ikään kuin kiistattomana yhteisenä hyvänä”. Heikkisen ja Pajusen mukaan kampanja on hyvä esimerkki siitä, kuinka voimallista mutta vaarallista lupaaminen saattaa olla ja miten järjestöjen painostustoimenpiteet voivat vaikuttaa politiikan kulkuun. Kirjoittajien mukaan olisi ollut poliittinen itsemurha kieltäytyä koulutuslupauksen antamisesta vaalien alla.
Sosiaalisessa mediassa koulutuslupaus-kuvia kierrätettiin vielä vuonna 2016.
Ágios Konstantínos (saari)
Ágios Konstantínos on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Korintinlahteen kuuluvassa Itéanlahdessa Itéan kaupungin edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,0054 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Ágios Konstantínos kuuluu Delfoín kuntaan, Fokiin alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Ágios Konstantínos on nimetty Pyhän Konstantinoksen tai tarkemmin saarella olevan tälle omistetun kirkon mukaan. Saaren itäpuolella sijaitsee suurempi Ágios Athanásioksen saari.
Freyr
thumb|Freyr, miekka ja karju Gyllenvorst. [[Jacques Reich.]] Freyr (myös Frej tai Fröj) on skandinaavisessa mytologiassa rauhan, rikkauden, hedelmällisyyden, viljasadon, auringon ja sateen jumala.
Freyr on meren jumala Njordin poika ja rakkauden jumalattaren Freijan veli. Freyrin vaimo on Gerda. Freyr asuu Alfheimissa keijukaisten kanssa. Hän on vaanien ylin jumala ja yksi suosituimmista jumalista. Häntä kutsutaan usein ”maailman jumalaksi”. Freyr omistaa Skidblander-laivan ja Gyllenvorst-karjun, jolla hän ratsastaa taistelussa. Freyrin miekka on ylivertainen ja heiluttaa itse itseään.
Vuoden viimeisenä päivänä syötiin muinaisina aikoina usein Freyrille omistettu karju.
Holon
Holon (hepr. חוֹלוֹן) on kaupunki Israelissa Tel Avivin hallintoalueella. Holon on perustettu vuonna 1925 ja vuoden 2017 lopussa sen asukasluku oli 192 624.
Historia
thumb|vasen|Samarialainen [[synagoga Holonissa.]] Ensimmäiset asukkaat Holonin alueella olivat vuonna 1925 saapuneita juutalaisia siirtolaisia. Vielä tuolloin alue oli hallinnollisesti osa Jaffan kuntaa. 1930-luvulla Agrobank ja Shikkun ostivat maita Holonissa ja alkoivat rakennuttaa asuntoja alueen hiekkadyyneille. Asunnot osoittautuivat pian halutuiksi etenkin Tel Avivin työväenluokan piirissä, sillä Holonissa kauempana keskustasta asuminen oli halvempaa. Vuoteen 1948 mennessä Holonin asukasluku oli kasvanut 7 000:een. Israelin itsenäisyyssodan aikana arabit hallitsivat Jaffaa ja eristivät näin Holonin juutalaisten hallitsemasta Tel Avivista. Tarkka-ampujat Tall ar-Rīshin kukkulalla saattoivat tulittaa Holonia, kunnes Jaffa antautui 13. toukokuuta 1948. Sodan jälkeen Holonin hallinnollista aluetta laajennettiin ja uusia kaupunginosia rakennettiin. Hyvien liikenneyhteyksien ja Ashdodin sataman liepeillä sijainneesta Holonista alkoi muodostua myös teollisuuden keskus.
Talous
Holon on monella tapaa palveluissaan riippuvainen viereisestä Tel Avivista, jossa myös monet paikalliset käyvät töissä. Holonissa on kuitenkin myös jonkin verran omaakin teollisuutta. Se tunnetaan esimerkiksi Israelin tekstiiliteollisuuden keskuksena.
Väestö
Holonin asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 192 624.
Holonin asukkaisiin kuuluu pieni samarialainen yhteisö. Holonin ohella ainut toinen samarialainen yhteisö on Kirjat Luzassa Palestiinan Länsirannalla.
Kauppakatu (Tampere)
pienoiskuva|Näkymä Kauppakadulta kohti Keskustoria. Vasemmalla Ylioppilastalo. Kauppakatu on Tampereella Tammerkosken kaupunginosassa sijaitseva itä-länsisuuntainen katu, joka ulottuu nykyään Keskustorilta Hämeenpuistoon. Kauppakatu oli 1800-luvun lopulle asti kaupungin pääkatu, jonka varrelle kaupat ja pankit keskittyivät. Se tunnettiin jo 1780-luvulla nimellä Kauppiaskatu. Kauppakadun paikalla kulki Hämeenlinnasta Pohjanmaalle johtava maantie jo ennen kuin Tampere perustettiin.
Pirkanmaan maakuntakaavassa (2040) Kauppakatu on määritelty maakunnallisesti arvokkaaksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Rakennukset
pienoiskuva|Tirkkosen talo. Kauppakadun varrelta alkunsa saanut suuri tulipalo tuhosi alueelta paljon taloja vuonna 1865. Nykyinen rakennuskanta on sekoitus 1900-luvun alun kauppa- ja pankkitaloja, 1950-luvun virastoarkkitehtuuria sekä 1960-luvun liikerakentamista.
Kadulla sijaitsee useita tunnettujen arkkitehtien suunnittelemia rakennuksia. Erityisen arvokas, valtakunnallisesti merkittävä rakennusperintökohde on Kauppakadun ja Kuninkaankadun kulmassa sijaitseva Tirkkosen talo, joka on Lars Sonckin ja Birger Federleyn suunnittelema. Jugendtyylisen rakennuksen vanhimmat, vuosilta 1900–1901 peräisin olevat julkisivut on suojeltu valtioneuvoston päätöksellä.
Nykyisiä rakennuksia
pienoiskuva|Talvista Kauppakatua 1960-luvun alussa. Oikealla Sandbergin talo, vasemmalla Raatihuoneen kulma. pienoiskuva|Säästöpankintalo Kauppakadun ja [[Näsilinnankatu|Näsilinnankadun kulmassa. Tontilla sijaitsi aikoinaan kallio, jota kutsuttiin Junovuoreksi. ]] pienoiskuva|Kauppakartanon asuin- ja liikerakennus Hämeenpuiston risteyksessä.
Entisiä rakennuksia
pienoiskuva|Stockmannin kulmatalo oli Tampereen ensimmäinen liikerakennus, jonka katolla oli pysäköintipaikkoja. pienoiskuva|Hevosajoneuvoja Kauppakadulla vuonna 1893. Vasemmalla Spriitehtaan talo.
Mubashar Ali
Mubashar Ali (s. 1997 Helsinki) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri.
Seurajoukkueet
Ali syntyi Helsingissä vuonna 1997 ja on paikallisen Warriorsin kasvatti. Hän pelasi A-poikien SM-sarjaa kahdella kaudella, 2012–2013 Warriorsissa ja 2014–2015 Pussihukissa. Tämän jälkeen Ali lähti Yhdysvaltoihin pelaamaan high school -koripalloa.
Vuonna 2017 Ali siirtyi Southern Universityn yliopistojoukkueeseen NCAA:n ykköstasolle, jossa pelasi kaksi kautta pienellä vastuulla. Vuonna 2019 Ali vaihtoi yliopistoa Florida Memorial Universityyn ja pelasi siellä kummallakin pelikaudellaan tupla-tuplan keskiarvolla, mihin hän jälkimmäisellä pelikaudellaan 2020–2021 kykeni konferenssinsa ainoana pelaajana. Kummankin FMU-kautensa päätteeksi Ali nimettiin yliopistokonferenssinsa Sun Conferencen ensimmäiseen tähdistöviisikkoon.
Maajoukkue
Ali edusti Suomea ainoastaan yhdessä nuorisomaaottelussa, kun hän pelasi kesäkuun 2014 U18-harjoitusmaaottelussa Alankomaita vastaan noin kymmenen ja puoli minuuttia ja otti viisi levypalloa. Suomen miesten maajoukkueen tuolloin poikkeuksellisen suureen harjoittelurinkiin Ali nostettiin kesällä 2021. Hän pelasi ensimmäisen miesten maaottelunsa 12. kesäkuuta 2021 Tšekkiä vastaan ollen kymmenellä pisteellään Suomen paras pisteidentekijä.
Pelityyli ja ominaisuudet
213-senttisenä pelaajana Ali on ulottuva pelaaja. Häntä pidetään liikkuvana ja pitkäkätisenä. Ali on kuvaillut itseään energiseksi ja työteliääksi pelaajaksi.
Mauno Hyvönen
pienoiskuva|Mauno Hyvönen vuonna 1961. Mauno Ilmari Hyvönen (8. elokuuta 1925 Jyväskylä – 2. elokuuta 2021 Lohja ) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Hyvönen aloitti uransa 1940-luvulla sivurooleissa, ja on toiminut monissa suomalaisissa elokuvissa kertojana, muun muassa Spede Pasasen elokuvissa Pähkähullu Suomi, Näköradiomiehen ihmeelliset siekailut, Speedy Gonzales – noin 7 veljeksen poika, Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon ja Pölhölä.
Hyvönen on nähdyt Albert Barillén ohjaajana Olipa kerran Amerikka Mestarin äänenä animaatiosarjassa.
Hyvönen on näytellyt muun muassa elokuvissa Tanssi yli hautojen, Lentävä kalakukko, Pekka Puupää, Hilja – maitotyttö, Kolmiapila, Villi Pohjola, Pikku Ilona ja hänen karitsansa, Punainen viiva, Sampo, ja Noin 7 veljestä. Hyvönen on ohjannut myös lyhyitä elokuvia ja näytelmäelokuvia, muun muassa Obmolov vuodelta 1963. Hyvönen tunnetaan myös radiohupailusta Kankkulan kaivolla, jossa Hyvönen esitti ornitologi Sylfred Huilaa.
Vladimir Suuri
thumbnail|350px|Vladimir Suuri ukrainalaisessa setelissä vuodelta 1992. thumbnail|350px|Rusin valtakunta Vladimir Suuren aikana (vaaleanvihreä alue).
Vladimir Suuri (ukr. Володи́мир I Святосла́вич, Volodymyr I Svjatoslavytš) (muinaisslaaviksi: Володи́мѣръ Свѧтосла́вичь) oli Kiovan Rusin ruhtinas vuosina 980–1015. Vladimir otti kristillisen kasteen vuonna 988 ja sen vuoksi hänet tunnetaan myös nimellä Pyhä Vladimir Kiovalainen.
Lapsuus ja nuoruus
Vladimir oli Kiovan ruhtinaan Svjatoslavin ja tämän orjan Malušan poika. Vladimirin syntymävuosi ei ole tiedossa, mutta hänen isänsä syntyi vuonna 942 ja hänen vanhin poikansa Vyšeslav syntyi noin vuonna 977, jonka mukaan historioitsijat olettivat Vladimirin syntyneen noin vuonna 960. Äidin kohtalosta ei ole tarkempia tietoja, mutta Vladimir kasvoi Kiovassa ruhtinatar Olgan hoivissa. Vladimirin kasvattamiseen osallistui myös hänen enonsa Dobrynja, koska oli tapana antaa hallitsijan poika družinan vanhimman kasvatettavaksi.
Tie valtaan
Nestorin kronikan mukaan Vladimir oli perheen kolmas poika Jaropolkin ja Olegin jälkeen. Svjatoslav oli kyllästynyt hallitsemaan Kiovassa ja halusi muuttaa Perejaslaviin, joka oli keskellä hänen valtakuntaansa. Svjatoslav asetti vuonna 970 Jaropolkin Kiovan hallitsijaksi ja Olegin drevljaanien maan ruhtinaaksi, joka muutti sen keskukseen Ovrutšiin. Novgorodilaiset halusivat myös itselleen ruhtinaan. Vladimirin eno Dobrynja ehdotti heille Vladimiria, joka suostui. Vladimir lähti Dobrynjan kanssa Novgorodiin. Suuriruhtinas Svjatoslav lähti Perejaslavetsiin. Vladimir hallitsi ensin isänsä kuoltua vuonna 972 Novgorodissa.
Skandinaavien saagat kertoivat, että Norjan tuleva kuningas Olav Tryggvason vietti lapsuutensa Novgorodissa. Olavin äiti, Astrid, oli paennut miehensä murhan jälkeen Novgorodiin kuningas Vladimirin luo. Hänen palveluksessaan oli jo Astridin veli, Sigurd. Matkallaan Novgorodiin heidät kidnapattiin Viroon. Sigurd oli veroja keräämässä Vladimirille ja tapasi sattumalta Olavin, jonka Sigurd osti vapaaksi orjuudesta. Olav kasvoi Vladimirin hoivissa ja hän pääsi myös soturiksi družinaan, jossa hän nautti suurta kunnioitusta.
Kiovan ruhtinaskunta
Ruhtinas Svjatoslav kuoli vuonna 972, minkä jälkeen Kiovan hallitsija oli ruhtinas Jaropolk. Jaropolk hyökkäsi veljensä Olegin kimppuun vuonna 977. Taistelussa Oleg sai surmansa, jolloin Jaropolk sai myös drevljaanien maan haltuunsa. Vladimir säikähti tapahtunutta ja pakeni Novgorodista Norjaan kuningas Haakonin luo turvaan. Niin Jaropolkista tuli koko valtakunnan hallitsija ja hän nimitti sijaishallitsijan Novgorodiin.
Kronikan mukaan Vladimir palasi kolmen vuoden maanpakolaisuuden jälkeen takaisin Novgorodiin vuonna 980 mukanaan tuomien varjagisoturien kanssa ja otti Novgorodin uudelleen haltuunsa. Vladimir halusi mennä naimisiin Polotskin ruhtinaan Rogvolodin tyttären Rognedin kanssa. Rogned vastasi: "En halua vetää saappaita orjan pojan jalasta, haluan mennä Jaropolkille." Tästä suuttuneena Vladimir kokosi varjageista, slaaveista, tšuudeista ja krivitšeistä suuren sotajoukon ja lähti sotaretkelle Rogvolodia vastaan. He hyökkäsivät Polotskiin, tappoivat Rogvolodin ja Vladimir otti hänen tyttärensä Rognedin vaimokseen pakolla. Sen jälkeen Vladimirin sotajoukot hyökkäsivät Jaropolkin kimppuun Kiovassa. Viekkaudella Jaropolk saatiin tulemaan Vladimirin luo. Siellä kaksi varjagia surmasi miekoillaan Jaropolkin. Vladimir otti itselleen Jaropolkin kreikkalaisen vaimon, joka oli raskaana ja synnytti Svjatopolkin. Vladimir ei solminut avioliittoa hänen äitinsä kanssa.
Vladimirin varjagisoturit halusivat itselleen hyvän palkkion autettuaan hänet valtaistuimelle, mutta Vladimir ei maksanut heille mitään, vaan valitsi heidän joukostaan viisaimmat ja urheimmat soturit. Loput varjagisoturit saivat häneltä luvan lähteä Konstantinopoliin.
Vladimir pystytti Perunin ja muiden epäjumalien kuvia linnansa takaiselle kukkulalle Kiovaan. Vladimir asetti enonsa Dobrynjan Novgorodin hallitsijaksi.
Kristilliset tavoitteet
Vladimir liitti Kiovan valtakunnan lopullisesti Bysantin ja ortodoksisen kirkon vaikutuspiiriin, jota kohti se oli asteittain, mutta vääjäämättä koko ajan ajautunut. Vuosina 987-988 Bysantin keisari Basileios II oli vaikeuksissa, kun ylimyssuvut kapinoivat häntä vastaan.
Samanaikaisesti Bysantin kapinoiden kanssa Krimillä käytiin vuonna 988 sota rusien ja bysanttilaisten välillä. Vladimir Suuren joukot piirittivät Khersonin eli Khersonesoksen kaupunkia ja saivat sen antautumaan. Vladimir lähetti Basileiokselle viestin, jossa hän ilmoitti vallanneensa kaupungin. Hän uhkasi myös vallata pääkaupunki Konstantinopolin, ellei Basileios antaisi Vladimirille sisartaan prinsessa Anna Porfyrogenitaa vaimoksi. Basileios ei halunnut antaa sisartaan pakanalle. Anna kieltäytyi aluksi avioliitosta pakanallisen Vladimir Suuren kanssa, koska sellaista avioliittoa ei voisi mainita keisarillisissa annaaleissa. Kun Vladimir erosi aiemmista vaimoistaan ja suostui ottamaan kristillisen kasteen vastaan, hän oli jo tehnyt päätöksensä uskonnosta. Vladimir Suuri oli hyvin vaikuttunut Bysantin ortodoksiuskonnon käytännöistä, ja siksi hän päätti kääntyä ortodoksisen kirkon jäseneksi.
Vladimirin piti ottaa kaste ja ottaa koko maansa uskonnoksi ortodoksinen uskonto. Vladimir kastettiin 19. toukokuuta vuonna 988 Krimin Khersonissa eli Khersonesoksessa Pyhän Basileioksen kirkossa. Heti sen jälkeen ruhtinas Vladimir ja prinsessa Anna Porfyrogeneetta vihittiin kirkossa. Samalla Vladimir pääsi eroon suuresta määrästä kapinoivia varjageja, kun hän lähetti Bysantin tueksi 6 000 varjagisoturia, jotka olivat hänet auttaneet valtaan kahdekan vuotta aiemmin. Niistä sotureista muodostettiin Bysantin keisarin uskollinen ja kovamaineinen varjagikaarti.
Kiovaan rakennettiin lukuisia kirkkoja, muun muassa Neitsyt Marialle omistettu kirkko toria vastapäätä venäläiseen tapaan suurelle puistoaukiolle, jolle koko kaupungit asukkaat voitiin kutsua koolle. Kirkko hallitsi sekä poliittista että taloudellista kanssakäymistä. Vuonna 977 Kiovan piispa korotettiin metropoliitaksi, mutta hän johti Venäjän kirkkoa yhdessä Konstantinopolin nimittämän kreikkalaisen prelaatin kanssa.
Muu valtiollinen toiminta
Vladimir voitti korvatit Galitsiassa ja petsenegit sekä perusti Sula- ja Desnajokien rannoille kaupunkeja, joita hän asutti venäläisillä, suomensukuisilla ja varjagiasukkailla. Hallituskautensa lopulla hän jakoi valtakuntansa poikiensa kesken, mutta näistä Jaroslav nousi kapinaan; valmistautuessaan sotaretkelle poikaansa vastaan Vladimir kuoli 15. heinäkuuta 1015.
Perhesuhteet
Vladimirilla oli useita vaimoja, joista ainakin seuraavista on tietoja:
Adela Böömistä, lapsia:
Rogned Polotskin ruhtinatar, lapset:
N.N., kreikkalainen nunna, lapsi: Adela Volgan Bulgariasta, voi olla sama kuin edellinen, lapsia:
Anna Porfyrogenita, Bysantin prinsessa, ei lapsia (joissakin lähteissä mainitaan 3 lasta)
N.N., saksalainen vaimo
Jalkavaimoja hänellä oli ennen kristityksi tulemistaan suuria määriä ennen vuotta 988:
Muistomerkkejä
Vladimir suuren muistoksi pystytettyjä muistomerkkejä on sekä Ukrainassa että Venäjällä ja paikallisten ukrainalaisten yhteisöjen pystyttämänä myös ainakin Puolassa ja Britanniassa.
Filip Ingebrigtsen
Filip Ingebrigtsen (s. 20. huhtikuuta 1993 Sandnes ) on norjalainen keskimatkojen juoksija, 1 500 metrin Euroopan-mestari ja MM-mitalisti. Hän edustaa Sandnes Idrettslagia ja on pituudeltaan 187 cm. Myös hänen veljensä Henrik ja Jakob Ingebrigtsen ovat huipputason juoksijoita.
Ingebrigtsen karsiutui 1 500 metrin alkuerissä Zürichin EM-kilpailuissa 2014 ja Prahan EM-hallikilpailuissa 2015. Maastojuoksun EM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui alle 23-vuotiaiden sarjassa 19:nneksi. Hän voitti 1 500 metrin Euroopan-mestaruuden Amsterdamissa 2016 ajalla 3.46,65. Rio de Janeiron olympialaisissa hänet hylättiin saman matkan alkuerässä. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä. Hän saavutti Lontoon MM-kilpailuissa 2017 pronssia 1 500 metrillä ajalla 3.34,53.
Ingebrigtsen juoksi 1 500 metrin Norjan ennätyksen 3.30,01 Monacossa 20. heinäkuuta 2018. Berliinin EM-kilpailuissa hän sijoittui samalla matkalla 12:nneksi. Hän voitti maastojuoksun Euroopan-mestaruuden 2018. Hänet hylättiin 1 500 metrin alkueräjuoksussa Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019. Hän juoksi mailin Norjan ennätyksen 3.49,60 Lontoossa heinäkuussa 2019. Dohan MM-kilpailuissa hän karsiutui 1 500 metrin välierissä ja keskeytti 5 000 metrin loppukilpailun. Hän juoksi mailin sisäratojen Norjan ennätyksen 3.56,99 New Yorkissa helmikuussa 2020. Hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 ja samana vuonna käydyissä Tokion olympialaisissa.
Ingebrigtsen on voittanut Norjan-mestaruuden 800 metrillä 2016 ja 2019, 1 500 metrillä 2013 ja maastojuoksussa 2020.
Naurulaiset
1920-luvulla influenssa levisi Naurulla aiheuttaen monen naurulaisen kuoleman. Vuonna 1925 ensimmäiset tohtorit diagnosoivat ensimmäiset diabetestapaukset Naurulla. Nykyään iästä riippuen joka toinen tai kolmas naurulainen on diabeetikko.
Daniel Legrand
thumb|Daniel Legrand Daniel Legrand (1783 Sveitsi – 1859 Alsace, Ranska) oli teollisuusjohtaja, joka tuli tunnetuksi monista vetoomuksistaan, joita hän kirjoitti sveitsiläisille, saksalaisille, ranskalaisille ja brittiläisille valtiopäämiehille sekä virkamiehille. Vetoomuksillaan hän tavoitteli kansainvälistä lainsäädäntöä säätelemään työelämää, jotta työntekijöiden oloja saataisiin parannettua. Tästä syystä Legrand yhdistetään myös Kansainvälisen työjärjestön (ILO) historiaan.
Jaavanhyyppä
Jaavanhyyppä (Vanellus macropterus) on erittäin harvinainen lintu – siitä ei ole varmoja havaintoja vuoden 1940 jälkeen. Se on elänyt Indonesiassa, ainakin Jaavan saarella, mahdollisesti myös Timorilla. Tyypillistä elinympäristöä ovat suoalueet jokien suistoissa. Jaavanhyyppä on 27–29 cm pitkä pitkäjalkainen kahlaaja. Sen vartalo on tummanharmaa, pää lähes musta, naamassa keltainen tai valkoinen alue. Jalat ovat oranssit tai keltaiset.
Panajot Pano
pienoiskuva Panajot Pano (7. maaliskuuta 1939 Durrës, Albania – 19. tammikuuta 2010 Jacksonville, Florida, Yhdysvallat ) oli albanialainen jalkapalloilija.
Pano aloitti uransa SK Tiranan juniorijoukkueessa maalivahtina. Myöhemmin hänen pelipaikakseen kuitenkin vakiintui keskushyökkääjä ja hän siirtyi KF Partizanin riveihin. Partizanissa Pano voitti neljä Albanian mestaruutta, viisi kertaa Albanian Cupin ja kerran Balkans Cupin.
Albanian maajoukkueessa Pano pelasi 25 ottelua. Hänet palkittiin vuonna 2004 parhaana viimeisten 50 vuoden aikana pelanneena albanialaisena jalkapalloilijana.
Bosseyn ekumeeninen instituutti
Bosseyn ekumeeninen instituutti on kansainvälinen tutkimuskeskus, joka pyrkii edistämään ekumeniaa ja Kirkkojen maailmanneuvoston työtä. Se on perustettu vuonna 1946, ja se sijaitsee Sveitsissä.
Instituutti sijaitsee Bogis-Bosseyn kunnassa Vaud’n kantonissa Célignyn kunnan naapurissa noin 15 kilometriä Genevestä pohjoiseen Château de Bossey -nimisessä vanhassa kartanossa pari kilometriä Genevenjärven luoteisrannalta. Instituutin johtajana toimii romanialainen isä Ioan Sauca. Instituuttia ylläpitää Geneven lähellä Le Grand-Saconnex’ssa päämajaansa pitävä Kirkkojen maailmanneuvosto.
Ensio Hytönen
Veikko Ensio Hytönen (s. 6. elokuuta 1952 Konnevesi) on suomalainen maatalous- ja metsätieteiden lisensiaatti ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria
Hytönen syntyi maanviljelijä Ville Hytösen ja emäntä Olga Esteri Moisalan perheeseen ja avioitui 1978 kauppatieteiden maisteri Kirsti Helena Antilan kanssa. Hytönen tuli ylioppilaaksi Suolahden yhteiskoulusta 1972, valmistui Vaasan kauppaopistosta ylioppilasmerkonomiksi 1976 ja Helsingin yliopistosta maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1980 ja lisensiaatiksi 1988. Hän oli Valion neuvontalaitoksen asiantuntija 1978–1979, maito-osaston meijeriagronomi 1979–1982, tuotanto-osaston apulaisosastopäällikkö 1983–1985, järjestö-osaston apulaisosastopäällikkö ja Länsi-Suomen Meijeriliiton toimitusjohtaja 1986–1988, Valion tuotanto-osaston apulaisjohtaja 1988–1990, Normilk Oy:n toimitusjohtaja 1990–1994, Pohjolan Maidon toimitusjohtaja 1990–1994, Nivalan Osuusmeijerin toimitusjohtaja 1991–1994, Keski-Suomen Maitokunnan toimitusjohtaja 1992–1994, Valio Juustojen toimitusjohtaja 1995–1997, Atrian varatoimitusjohtaja 1997–1999, Hankkija-Maatalous Oy:n toimitusjohtaja 1999–2013 ja Hankkijan toimitusjohtaja 2013–2016.
Helsingin yliopiston elintarvike-ekonomian vt. lehtori Hytönen oli 1982–1983 ja tuntiopettaja 1995. Hänellä oli työuransa aikana lisäksi lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Hän sai 2006 maanviljelysneuvoksen arvonimen, ja Helsingin yliopisto nimitti hänen maatalous- ja metsätieteiden kunniatohtoriksi 2008. Maataloustoimittajien yhdistys palkitsi Hytösen 2016 Tiedonjyvä-palkinnolla.
Kuiskaus pimeässä
Kuiskaus pimeässä (The Whisperer in Darkness) on yhdysvaltalaisen kauhukirjailija H. P. Lovecraftin vuonna 1930 kirjoittama ja vuonna 1931 julkaistu novelli.
Juoni
Joet tulvivat Vermontin syrjäseuduilla ja kuljettavat asutuille alueille outoja ruumiita, jotka eivät muistuta sen enempää ihmistä kuin eläintäkään. Miskatonicin yliopiston professori Albert N. Wilmarth suhtautuu tapahtumaan aluksi pelkkänä tarinointina, mutta löytää myöhemmin vermontilaisen erakon Henry Akeleyn, joka osaa kertoa löydöistä enemmän.
Wilmarth alkaa käydä Akeleyn kanssa kirjeenvaihtoa ja saa tietää, että vuorilla elää kokonainen Yuggothista eli Plutosta saapuneiden muukalaisolentojen (mi-go) siirtokunta. Olennot ovat saapuneet maapallolle kaivamaan Pluton maaperästä puuttuvaa metallia, ja niiden teknologia on äärimmäisen kehittynyttä. Mi-goilla on apulaisinaan ihmisiä, joiden aivot ne irrottavat ja sijoittavat metalliseen sylinteriin. Näin ne kykenevät vaivattomasti liikuttamaan uhrejaan planeetalta toiselle. Laite mahdollistaa myös kommunikoinnin, joka kuitenkin tapahtuu koneellisella ja eleettömällä äänellä. Wilmarth suhtautuu Akeleyn tarinoihin skeptisesti, mutta tämä lähettää väitteidensä tueksi valokuvia.