cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Turku 1200-luvulla
Kaupunki siirtyy nykyiselle paikalleen
Maan noustessa Aurajoki madaltui ja kaupankäynti siirtyi nykyisen Turun vanhan keskustan paikalle. Vuonna 1290 myös piispanistuin siirrettiin nykyisen Turun keskustaan, ja Unikankareen kummulle alettiin rakentaa Tuomiokirkkoa. Koroisten kirkko toimi vielä 1300-luvulla piispan toisena asuntona, kunnes vitaaliveljet tuhosivat sen vuonna 1396.
Arkeologiset kaivaukset Tuomiokirkon ympärillä ovat osoittaneet, että harvalukuiset varhaisimmat rakennukset ovat 1200-luvun lopulta ja vasta 1300-luvun ensimmäiset vuodet olivat voimakkaan rakentamisen aikaa. 1200-luvun rakennukset edustavat enemmän maaseutua kuin kaupunkimaista asutusta, ja arkeologisissa kerrostumissa Unikankareen kummun ympärillä onkin vain jälkiä peltoviljelystä.
Tuomiokirkon rakentaminen nykyiselle paikalleen aloitettiin 1280-luvulla ja se vihittiin käyttöönsä kesäkuussa 1300. Pyhälle Olaville pyhitetty dominikaanikonventti oli perustettu Turkuun jo vuonna 1249, ja se on saattanut sijaita alusta asti Kaskenmäessä. Keskiaikaisen kaupungin ulkopuolelle Aurajoen suulle perustettiin 1200-luvun lopulla Turun linna ruotsalaisten vallan tukikohdaksi lounaiselle rannikolle.
Vanha teoria
Vanhentuneen teorian mukaan Turussa olisi ollut jo 1200-luvulla saksalaisten kauppiaiden muodostamaa asutusta, joka olisi vuosisadan lopulla saanut kaupunkioikeudet. Tähän asutukseen olisi kuulunut myös Unikankareen kummulla ollut puukirkko, jonka tilalle Tuomiokirkko olisi rakennettu. Vanhan käsityksen mukaan asutus olisi myös ensin syntynyt Unikankareen ympärille, mistä se olisi 1300-luvulla levinnyt Suurtorin alueelle.
Lännenvihermamba
Lännenvihermamba (Dendroaspis viridis) on Afrikasta kotoisin oleva käärme. Lännenvihermamba on erittäin nopealiikkeinen ja tappavan myrkyllinen. Se kuuluu maailman kymmenen myrkyllisimmän käärmelajin joukkoon, mutta ei ole yhtä myrkyllinen kuin mustamamba. Lännenvihermamba syö ravinnokseen lintuja, nisäkkäitä ja liskoja. Se asuu yleensä puissa. Lännenvihermamba on kotoisin Länsi-Afrikasta mukaan lukien Liberian ja Norsunluurannikon. Se kasvaa noin kaksi metriä pitkäksi. Sillä on suuret vihreät suomut, joissa on musta reuna. Suomut sen pitkässä hännässä ovat keltaisia ja niissäkin on musta reuna. Se on pääasiassa päiväeläin, mutta voi saalistaa myös öisin. Lännenvihermamballe hyvin läheistä sukua ovat vihermamba, jamesoninmamba ja mustamamba.
Marwan Khoury
Marwan Khoury (s. 1968) on libanonilainen laulaja-lauluntekijä.
Khoury aloitti vuonna 1986 pianonsoiton ja musiikin historian opiskelun Kaslikin Pyhän Hengen yliopistossa. Hän sai opiskeluaikanaan sävellyksen ensipalkinnon, jonka hänelle ojensi henkilökohtaisesti presidentti Amine Gemayel. Khoury aloitti uransa toimimalla lauluntekijänä muille esiintyjille, kuten Assala Nasrille, Najwa Karamille, Majida El Roumille ja Nawal al-Zoghbille. Hän myös esiintyi pianistina muiden konserteissa.
Jussi Vuoristo
Johannes (Juho, Jussi) Vuoristo (9. kesäkuuta 1880 Viipurin maalaiskunta – 15. joulukuuta 1938 Viipuri) oli suomalainen puuseppä, taloudenhoitaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Vuoriston vanhemmat olivat työmies Johan Jakob Twilling ja Maria Vilkko. Hän kävi kansakoulun.
Vuoristo työskenteli noin 30 vuoden ajan puuseppänä eri tehtaissa sekä Viipurin rautatiekorjaamolla. Hän oli Viipurin työväen sanomalehti- ja kirjapaino-osuuskunnan johtajana ja Suomen sisällissodan jälkeen hän meni Venäjälle. Suomeen palattuaan Vuoristo toimi Viipurin työväen osuuskaupan toimitusjohtajana 1924–1927 sekä Työ-lehden ja Kansan Työn taloudenhoitajana Viipurissa 1927–1934.
Vuoristo oli kansanedustajana 1917–1918 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Hän toimi sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana marraskuun alusta 1917 aina kevääseen 1918. Vuoristo oli Viipurin maalaiskunnan kunnanvaltuuston sekä Viipurin kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä. Vuoristo oli myös muun muassa OTK:n ja Kulutusosuuskuntien keskusliiton hallintoneuvostojen jäsenenä.
Vuoristo oli naimisissa vuodesta 1903 Vilhelmiina Jokelan kanssa.
Salla Ikonen
Ura
Suomessa Ikosen töitä on muun muassa Vantaalla, jossa eräs isoimmista töistä olivat Myyrmäen rautatieaseman seinämaalaukset, joiden toteuttamisessa Ikonen oli mukana yhtenä Multicoloured Dreams -ryhmän kymmenestä taiteilijasta. Hakunilassa on Ikosen työ White stallion vuodelta 2016. Tampereen Hiedanrannassa on Ikosen työ vuodelta 2017.
Cadillac
Cadillac Motor Car Division on yhdysvaltalainen luksusautomerkki, joka on osa General Motorsia. Sen päämarkkina-alue on Yhdysvallat, Kanada ja Kiina.
1900–1940 -luvut
pienoiskuva|Cadillac Tonneau 1903 Cadillac Motor Car Division aloitti autojen valmistuksen vuonna 1902, jolloin yritys perustettiin Henry Fordin toisen epäonnistuneen yrityksen jäljiltä. (Ford onnistui vasta kolmannella kerralla, jolloin hän perusti Ford Motor Companyn). Cadillacin takana oli Henry Martyn Leland (1843–1932), jonka omistama moottori- ja vaihteistotehdas oli toimittanut tuotteitaan muun muassa Oldsmobilelle. Kun Oldsdmobile ei halunnut ostaa Lelandin uutta moottoriratkaisua, tämä tarjosi sitä Henry Ford Companylle mutta ehdotti samalla kokonaan uuden yhtiön perustamista uudella moottorilla varustetulle autolle. Ehdotus otettiin vastaan lyhyellä miettimisajalla. Tuotannon alkaessa Fordin viimeisin alusta yhdistettiin Lelandin yksisylinteriseen moottoriin. Uuden auton nimeksi tuli Cadillac, joka nimettiin Detroitin perustajan ranskalaisen tutkimusmatkailija Antoine de la Mothe Cadillacin mukaan. Cadillacin klassinen tunnus on muokattu de la Mothe Cadillac -suvun nelikenttäisestä vaakunasta. Sen ensimmäisessä ja neljännessä kentässä esiintyvät linnut ovat rastaita, ja toinen ja kolmas kenttä kuvaavat suvun laajoja viljelysmaita.
Leland esitteli ensimmäisen Cadillacin New Yorkin Auto Show’ssa, seuraavana vuonna. Sen yksisylinterinen moottori kehitti kymmenen hevosvoimaa, ja auton hinta oli 750 dollaria. vasen|pienoiskuva|Cadillac 1929 Ensimmäisen vuoden aikana Cadillacin tuotantolinjoilla valmistettiin lähes 2500 autoa, joka oli tuolla aikakaudella hyvä saavutus. Leland otti täyden johtajuuden Cadillacin johdossa, ja lujitti merkin mainetta amerikkalaisten laatuautojen joukossa. Kesällä 1909 uudelleen muotoutunut General Motors osti Cadillac Automobile Companyn 4,5 miljoonalla dollarilla. Autoalan johjtava pioneeri ja GM:n uudelleenorganisoija William C. Durant oli jo aiemmin ostanut Buickin ja Oldsmobilen, ja taivutti Lelandin myymään Cadillacin. Leland itse sai jäädä GM.n hallintoon, ja hänelle jäi vastuu tuotannosta.
Ensimmäinen V8-moottori asennettiin Cadillaceihin vuonna 1915. Toisen maailmansodan jälkeen Cadillac säilytti paikkansa amerikkalaisten loistoautojen kärjessä. Vaikka mallit olivat vuodelta 1942, Cadillac kilpaili menestyksekkäästi myyntilistoilla luksusautoja valmistavan Packardin kanssa Vuonna 1948 Cadillacin takalokasuojiin muotoiltiin evät, jotka olivat aluksi vain Cadillacin tuntomerkkinä mutta saivat myöhemmin aikaan ympäri maailmaa levinneen siipivillityksen. Silloinen media kutsui eviä "sivuperäsimiksi" sodanaikuisen hävittäjälentokoneen Lockheed P-38 Lightningin inspiroimana. Ostajat mieltyivät Cadillacin innovaatiseen muotoiluun ja vuonna 1950 merkin vuosimyynti ylitti 100 000 autoa.
1950-luku
pienoiskuva|Cadillac 1959 - 1950-luvun amerikkalaisuuden symboli 1950-luvun alussa Cadillacin suosio vahvistui entisestään ja muut luksusmerkit Packard, Lincoln ja Chrysler Imperial eivät edes yhdessä yltäneet lähellekään Cadillacien vuosittaisia myyntituloksia. Vuonna 1952 Korean sota pudotti amerikkalaisautojen valmistusmääriä, ja osa Cadillacin tuotantolinjoista valmisti M41 Walker Bulldog-panssarivaunuja. Myyntimäärien notkahdus kuitenkin oli hyvin pieni, ja lisäksi Cadillac lisäsi mallistoaan kahdella uutuudella. Vuonna 1952 esiteltiin 75-sarja, joka tarjosi myös 7-paikkaisen Limousine-korimallin. Vuotta myöhemmin Cadillac toi mallistonsa huipulle Eldoradon, joka kaikkinaisella hienostuneisuudellaan ja tyylikkyydellään lisäsi entisestään merkin arvostusta.
Vaikka Cadillac kasvatti myyntiään tasaiseen tahtiin, siihen kohdistui myös kritiikkiä. Vuonna 1957 malliston kalliimpaan Eldoradoon lisävarusteena saatava ilmajousitus ei vastannut odotuksia. Järjestelmä oli vuotoaltis ja asiakkaat halusivat mieluummin perinteisen jousituksen. Vuonna 1959 Cadillacit uusiutuivat lähes täysin ja tästä mallivuodesta tuli merkin tunnetuin. Pitkät ja nousevat "peräsiivet" tekivät 6 metriä pitkästä autosta koko 1950-luvun amerikkalaisuuden symbolin. Vuoden 1959 Cadillaceja myytiin 142 272 kappaletta.
1960–1970 -luvut
vasen|pienoiskuva|Cadillac Eldorado vuodelta 1976. 1960-luvulla amerikkalaisen autoteollisuuden siipivillitys alkoi hiipua ja vuosikymmenen puolessa välissä se oli ohi. Cadillac teki alkuvuosien aikana melko maltillisia uudistuksia, joihin sisältyivät jäähdytysritilän ja peräsiipien vuosittaiset muodonmuutokset. Vuonna 1961 Cadillac luopui paljon kritiikkiä saaneestaan ilmajousituksestaan ja vuonna 1953 tulleesta panoraamatuulilasistaan. Myös kromilistojen osuutta vähennettiin ja Cadillacien korit muuttuivat suoraviivaisempaan suuntaan. Merkin myynti säilyi hyvänä ja hintojen nousun olessa maltillista Cadillac tarjosi hyvän vastineen rahalle. Esimerkiksi vuonna 1965 rekisteröitiin lähes 200 000 Cadillacia.
Vuonna 1967 Cadillacin Eldorado-malli siirtyi etuvetoon, vuotta aiemmin esitellyn Oldsmobile Toronadon inspiroimana.
Vuonna 1972 Cadillac valmisti 267 000 autoa ja juhli samalla merkin 70-vuotista taivalta. Eräs tämän tuotantovuoden autoista - Cadillac Fleetwood Eldorado Coupe lahjoitettiin Neuvostoliiton presidentti Leonid Brezhneville Yhdysvaltain presidentti Richard Nixonin toivomuksesta. Vaikka Cadillac luopui osasta innovaatioitaan ja muuttui konservatiivisempaan suuntaan sen myynti nousi seuraavan vuoden aikana 300 000:n autoon. Cadillacien kehittynyt teknologia tavoitti ostajat myös vuonna 1975 ja General Motorsin lisääntyvät turvavarusteet kuten teräsvyörenkaat ja turvatyyny oli saatavilla Cadillacin huippumalleihin.
Saman vuoden puolivälissä Cadillac lanseerasi uuden Seville-mallin, joka oli ensimmäinen eurooppalaisen mittapuun mukaan tehty Cadillac. Se oli yli puoli metriä muita Cadillaceja lyhyempi ja sen 12 000:n dollarin perushintaan sisältyi lähes täydellinen vakiovarustus. Seville saavutti välittömästi suuren suosion ja sitä myytiin puolen vuoden aikana 16 355 kappaletta.
1970-luvun jälkipuolen energiakriisi jätti pysyvät jälkensä myös Cadillaciin. Vuonna 1977 merkki pienensi malliensa ulkomittoja huomattavasti ja autot kevenivät lähes 500 kilogrammaa. Samalla myös voimakkaiden V8-moottorien aika oli ohi. 5 700 cm³ - 7 000 cm³ moottorien tehot laskivat 180 - 215 hevosvoiman välille. Vuonna 1978 Cadillaciin oli saatavana ensimmäinen ajotietokone ja Oldsmobilen valmistama dieselmoottori.
Suomessa
Suomessa Cadillac on ollut huomattavasti kalliimpi kuin muut yhdysvaltalaiset autot. 1930-luvulla yhden Cadillacin hinnalla sai kaksi Buickia. Cadillaceja on ollut edustuskäytössä muun muassa valtioneuvostolla ja muutamilla suuryrityksillä, kuten Paraisten Kalkki Oy:llä ja Lapuan patruunatehdas Oy:llä. Suomeen on jälkikäteen tuotu vanhoja Cadillaceja muun muassa Ruotsista, jossa niitä on ollut esimerkiksi hovin käytössä.
Ensimmäisen kerran Cadillac hankittiin tasavallan presidentin virka-autoksi vuonna 1930 Lauri Kr. Relanderin kaudella. Toinen Cadillac tuli samaan käyttöön vuonna 1936 P. E. Svinhufvudin virkakaudella. Kumpaakin autoa käyttivät myös Kyösti Kallio, Risto Ryti ja Gustaf Mannerheim. Seuraavat kaksi Cadillacia ostettiin J. K. Paasikiven virkakaudella vuosina 1950 ja 1952. Urho Kekkosen pitkän kauden aikana presidentin virka-autoksi tuli kolme Cadillacia vuosina 1962, 1968 ja 1979. Toistaiseksi viimeinen presidentin virka-autoksi tullut Cadillac hankittiin Mauno Koiviston kaudella vuonna 1985.
Suomessa vanhojen Cadillac-autojen perinnettä tallentaa Cadillac Club of Finland.
Nykyiset mallit
pienoiskuva|Mallivuoden 2021 [[Cadillac Escalade|Escalade.]]
Tulevat mallit
pienoiskuva|[[Cadillac Lyriq.]]
Entiset mallit
pienoiskuva|Cadillac Eldorado. pienoiskuva|Cadillac Seville.
Kangasjärvi (Jyväskylä)
Kangasjärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Markkulanmäen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 166 metriä mpy.
Chris Nicholson (kaukalopikaluistelija)
Christopher John "Chris" Nicholson (s. 16. maaliskuuta 1967 Bexleyheath, Iso-Britannia) on uusiseelantilainen entinen kaukalopikaluistelija, pikaluistelija, rata- ja maantiepyöräilijä.
Nicholson teki pikaluistelussa 10 000 metrin ennätyksensä 16.56,70 Methvenissä 1990, ja kyseessä on paikan rataennätys. Nicholson osallistui Albertvillen olympialaisissa 1992 1 000 metrille, jolla hän sijoittui viidenneksitoista, sekä 5 000 metrin viestiin, jossa Uusi-Seelanti oli neljäs. Hän oli kisojen avajaisissa maansa lipunkantaja. Nicholson kilpaili samana vuonna kesäolympialaisissa Barcelonassa, jossa hän oli ratapyöräilyssä Uuden-Seelannin kymmenenneksi sijoittuneen 100 kilometrin joukkuetakaa-ajoryhmän jäsen. Hän oli voittanut maansa mestaruuden maantieajossa vuonna 1991 ja aika-ajossa 1997.
Nicholson kilpaili kaukalopikaluistelussa jälleen Lillehammerin olympiakisoissa 1994, joissa hän sai parhaan sijoituksensa viestistä, jossa Uusi-Seelanti oli kahdeksas. Hän on kiertänyt kotimaassaan paikallisia kisoja vuodesta 2008 lähtien ja on saavuttanut muutamia voittoja. Nicholson myös sijoittui kolmanneksi aika-ajossa maansa mestaruuskilpailuissa 2009.
Chrisin veli Andrew on kilpaillut pikaluistelussa ja kaukalopikaluistelussa.
Antonio Tarver
Antonio Deon Tarver (s. 21. marraskuuta 1968), lempinimeltään "Magic Man," on ammattinyrkkeilijä Orlandosta, Floridasta, ja entinen raskaan keskisarjan maailmanmestari. Hän oli kautta aikojen ensimmäinen nyrkkeilijä, joka pystyi tyrmäämään Roy Jones Jr:n. Hän rakensi vaikuttavan ammattiuran, johon kuului pronssimitali Yhdysvaltojen edustajana vuoden 1996 olympialaisissa Atlantassa. Hän sai amatöörinyrkkeilyn maailmanmestarin arvonimen vuonna 1995 Berliinissä, juuri kaksi kuukautta Pan-Amerikan kisojen riemuvoiton jälkeen Mar del Platassa.
Varhaiset vuodet
Tarver teki ensiesiintymisensä ammattilaisena 28-vuotiaana 18. helmikuuta 1997 legendaarisessa "Blue Horizonissa" Philadelphiassa, toisessa erässä hän tyrmäsi Joaquin Garcian.
Hummerlampi
Hummerlampi on Keski-Suomessa Luhangalla Judinsalon kylän lähellä sijaitseva lampi.
Louis Ngwat-Mahop
Louis Clément Ngwat-Mahop (s. 16. syyskuuta 1987, Yaoundé, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaista FC Bayern Müncheniä. Hyökkääjänä pelaavalla Ngwat-Mahopilla on myös Ranskan passi.
Ngwat-Mahop siirtyi Bayerniin Dragon Club de Yaoundésta kaudeksi 2006/07. Toistaiseksi hän on pelannut lähinnä seuran kakkosjoukkueessa. Bundesliigaotteluita Ngwat-Mahopille on kertynyt vasta yksi. Elokuussa 2011 Louis Ngwat Mahop siirtyi Saksan toiseksi ylimmällä sarjatasolla pelaavaan Karlsruher SC:hen.
The Elder Scrolls Adventures: Redguard
The Elder Scrolls Adventures: Redguard on Bethesda Softworksin kehittämä ja julkaisema The Elder Scrolls -pelisarjaan kuuluva toimintaroolipeli. Peli julkaistiin MS-DOS:lle vuonna 1998.
Ahostenlampi
Ahostenlampi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Savipohjan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy.
Andrew Nicholson (luistelija)
Andrew Thomas Nicholson (s. 12. heinäkuuta 1970 Auckland) on uusiseelantilainen entinen kaukalopikaluistelija ja pikaluistelija.
Nicholson osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Albertvillessä 1992, jossa hän oli mukana maansa 5 000 metrin kaukalopikaluistelujoukkueessa, joka sijoittui neljänneksi. Hän osallistui Lillehammerin kisoissa 1994 kolmeen lajiin ja sai parhaan sijoituksensa jälleen viestistä, kun Uusi-Seelanti oli kahdeksas. Nicholson kilpaili Naganon olympiakisoissa 1998 pikaluistelussa 1 000 ja 1 500 metrin matkoilla.
Nicholson alkoi kilpailla pyöräilyssä lopetettuaan luistelu-uransa vuonna 1998. Hän osallistui muun muassa maantiepyöräilyn Uuden-Seelannin-mestaruuskilpailuihin 2001, mutta totesi, että kansalliselle huipulle kipuaminen olisi ollut hyvin haastavaa. Andrewin veli Chris kilpaili pyöräilyssä ja luistelussa.
Syväjärvi (Myrskylä)
Syväjärvi on yksi Myrskylän suurimmista järvistä. Sen rannalla on kunnan virallinen uimapaikka ja kaksi grillikatosta. Järven ympärillä on pientaloasutusta. Syväjärven valuma-alue on pääasiassa metsäinen ja peltoja on vähän. Ulkoinen kuormitus johtuu pääasiassa haja-asutuksesta ja vapaa-ajan asutuksesta.
Suunnittelukeskus on tehnyt Syväjärven alueelle vesihuollon yleissuunnitelman 1998. Syväjärvi on luokiteltavissa rehevähköksi, mutta se on yleiseltä käyttökelpoisuudeltaan tyydyttävä ja sen tilanne on parantunut 1990-luvulla. Vesien kerrostuneisuuden kaudella alusveden happipitoisuus on vähäinen.
Syväjärveä on tehokalastettu 1993 alkaen. Vuonna 1998 nuottauksissa saalis oli 2 450 kg eli 74 kg vesihehtaarilta. Myös rysällä on kalastettu talkootyönä. Vesistönhoitoon järvellä osallistuu Syväjärvi-yhdistys ry.
Syväjärvellä uimisen lisäksi järjestetään kalastuskilpailuja. Myrskylän Kalakerho ja Orimattilan Kalakerho järjestivät 31.3.2012 pilkkikilpailun, jonka Orimattilan Kalakerho voitti.
Wiener Neustädter Stadion
Wiener Neustädter Stadion (myös Magna Arena) on Itävallassa Wiener Neustadtin kaupungissa sijaitseva jalkapallostadion. Vuosina 2008–2009 täysin remontoitu stadion on maan pääsarjassa pelaavan SC Wiener Neustadtin kotikenttä.
Spas-Klepiki
Spas-Klepiki on kaupunki Rjazanin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Meštšoran alangolla Okaan laskevan Pra-joen rannalla 67 kilometriä Rjazanista koilliseen. Kaupunki on Klepikin piirin keskus. Sen kautta kulkee Rjazanin ja Gus-Hrustalnyin välinen rautatie (Spas-Klepikin asema). Asukkaita on 6 700 henkeä (vuonna 2005).
Paikkakunta tunnetaan 1500-luvulta lähtien Klepikin kylänä. Nimen Spas-Klepiki se on saanut ilmeisesti kylässä sijainneen Kristuksen kirkastumisen kirkon mukaan. 1600-luvun lopulla kylä oli huomattava Kasimovin maantien varrella sijainnut kauppapaikka ja myöhemmin pumpuliteollisuuden keskus. Vuonna 1899 sen kautta rakennettiin Rjazanin ja Tuman välinen kapearaiteinen rautatie. Vuonna 1920 Spas-Klepikistä tuli kaupunki. Nykyään siellä on lähinnä tekstiiliteollisuutta.
Vuosina 1909–1912 Spas-Klepikissä opiskeli runoilija Sergei Jesenin. Kaupungissa toimii hänelle omistettu museo.
The Neropats
The Neropats on suomalainen rock-yhtye, joka koostuu Popedan kitaristi Costello Hautamäestä ja basisti Jyrki Melartinista sekä Popedan entisestä rumpalista Arska Rautajoesta. Yhtye perustettiin 1990-luvun alussa, ja se keikkailee aina Popedan ollessa tauolla. Neropats on levyttänyt toistaiseksi vain yhden singlen ja albumin, joka sisältää sekä covereita että Hautamäen omia sävellyksiä.
Son House
Son House, oik. Edward James House Junior (21. maaliskuuta 1902 – 19. lokakuuta 1988) oli yhdysvaltalainen blues-laulaja ja -kitaristi. 1960-luvulta alkaen House on saanut ihailijoita myös valkoisten bluesin ystävien keskuudesta, ja hänet luetaan nykyään delta bluesin arvostetuimpiin hahmoihin.
The Neropats
Levytyssopimus ja materiaalin julkaisu (1992-2000)
Vuonna 1992 saatiin levytysmateriaali valmiiksi ja sitä esitettiin Poko Rekordsille, jonka kanssa solmittiin levytyssopimus ja studiolle lähdettiin vuonna 1995. Albumia Chainsaw Buzzin' nauhoitettiin ja viimeisteltiin viisi vuotta, ja julkaistiin vuonna 2000. Albumi oli kohtalaisen hyvä menestys ja myi kultalevyn verran. 2008 Rautajoki erosi yhtyeestä, koska oli silloin erotettu Popedasta, ja tilalle tuli Rautajoen Popedassakin paikannut Lacu Lahtinen.
Son House
Elämä ja ura
House soitti monien aikansa muiden kuuluisien blues-muusikoiden kuten Charley Pattonin, Willie Brownin ja Robert Johnsonin kanssa. House joutui Parchman Farmiksi kutsuttuun vankilaan ammuttuaan miehen. House väitti tehneensä teon itsepuolustukseksi, ja pääsikin vanhempiensa vetoomuksesta vapaaksi jo kahden vuoden vankeuden jälkeen. House levytti Paramount Recordsille vuonna 1930 kolme kaksiosaista kappaletta ("My Black Mama", "Preachin' the Blues" ja "Dry Spell Blues"), jotka jaettiin kukin savikiekon kahdelle puolelle, sekä neljännen singlen "Clarksdale Moan" / "Mississippi Country Farm Blues" ja julkaisemattoman "Walking Bluesin". Seuraavan kerran hän nauhoitti vuosina 1940 ja 1941, tällä kertaa kongressin kirjastoon kulttuuriaarteita tallentaneelle tutkija Alan Lomaxille.
Son Housen vuoden 1930 levytysten alkuperäiset savikiekot ovat blueskeräilijöiden arvostetuimpia tavaroita ja vain kahdeksan levyn arvioidaan säilyneen. "Clarksdale Moan" -single löydettiin uudestaan vasta vuonna 2005. 1930 vuoden nauhoitukset eivät ole ääneltään kovin hyvälaatuisia, mutta House esiintyy niissä hyvin antaumuksellisesti. Vuosien 1940 ja 1941 levytyksissä on mukana myös muita muusikoita. Nämä tutkija Lomaxin tekemät tallenteet, 19 laulua, ovat pituudeltaan muista tuon ajan kappaleista poiketen parhaimmillaan kuuden minuutin pituisia, koska niitä ei tallennettu savikiekkoja ajatellen. Housen 1960-lukua edeltävät nauhoitukset mahtuvat kokonaisuudessaan yhdelle CD-levylle.
1960-luvulla monet valkoiset kiinnostuivat bluesista, ja tunnetun Canned Heat -nimisen blues-rock-yhtyeen jäsenet "löysivät" Son Housen uudestaan. House oli ollut töissä New Yorkin rautateillä ja sanoi, ettei hän ollut koskenutkaan kitaraan vuosikausiin. Canned Heatin jäsenet, jotka olivat kuunnelleet hänen vanhoja levyjään, opettivat Houselle, miten hän itse oli soittanut aiemmin. Näin House alkoi taas soittaa ja laulaa bluesia. Hän levytti CBS -yhtiölle ja esiintyi erilaisilla festivaaleilla. Vuosina 1967 ja 1970 House teki Euroopan kiertueet, joiden yhteydessä hän esiintyi myös Suomessa.
House lopetti esiintymiset vuonna 1974 terveytensä heikkenemisen takia, ja muutti Michiganin Detroitiin, jossa hän eli kunnes kuoli kurkunpään syöpään vuonna 1988. House haudattiin Mt. Hazelin hautausmaalle, jonne Detroitin blues-musiikin kuuntelijat myös pystyttivät monumentin. House ehti olla pitkän elämänsä aikana naimisissa viidesti.
Son House muusikkona
Son Housen vahvoihin rytmeihin perustuvaa soittotyyliä on pidetty varsin innovatiivisena. House käytti usein slide-putkea soittaessaan ja hänen laulutyylinsä väitetään saaneen vaikutteita tavasta, jolla vangit lauloivat aikansa kuluiksi vankiloissa. Verrattuna muiden delta blues -artistien musiikkiin Son Housen musiikki sopii tyyliltään varsin hyvin tanssin säestykseksi meluisaan kapakkaympäristöön.
House oli itse tärkeä vaikutteiden lähde monille myöhemmille blues-muusikoille, kuten Robert Johnsonille ja Muddy Watersille. House oli aikoinaan itse naureskellut nuorelle Johnsonille tämän vasta opetellessa soittamaan kitaraa, mutta myöhemmin hän ei voinut kuin hämmästellä Johnsonin taidokasta soittoa. House oli myöhemmin tarinoillaan luomassa myyttistä kuvaa Robert Johnsonista. Kaveruudesta huolimatta delta blues -muusikoiden keskuudessa käytiin myös kovaa kilpailua, ja kun House 1960-luvulla solmi levytyssopimuksen, hän joi lasin Johnsonin kuolemalle (ilmeisesti huumorimielessä).
Doug Peden
James Douglas ”Doug” Peden (18. huhtikuuta 1916 Victoria, Kanadan dominio, Brittiläinen imperiumi – 11. huhtikuuta 2005 Victoria) oli kanadalainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Useassa urheilulajissa menestynyt Peden voitti Kanadan maajoukkueessa olympiahopeaa Berliinissä 1936.
Dorothy Elias-Fahn
Dorothy Elias-Fahn (s. 1970) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan muun muassa animesarjojen Trigunin ja Love Hinan myötä. Hän on tehnyt urallaan yli 130 dubbausroolia englanniksi animeen.
Hän on naimisissa ääninäyttelijä Tom Fahnin kanssa.
Eliittikisat 2008
Eliittikisat järjestettiin vuonna 2008 viidellä paikkakunnalla: Lapualla, Kuortaneella, Joensuussa, Lapinlahdella ja Lappeenrannassa.
Lapua
right|150px|thumb|[[Joni Rautanen juoksi Lapualla 100 metrillä myötätuulessa 10,31 jääden toiseksi saman ajan ajan juosseen Ricardo Willamsin jälkeen.]]
Lapuan eliittikisat järjestettiin 8. kesäkuuta 2008.
Miehet
Naiset
Kuortane
right|150px|thumb|[[Vesa Rantanen (seiväshyppääjä)|Vesa Rantanen hyppäsi Kuortaneella seiväshypyn voittoon tuloksella 555.]]
Kuortaneen eliittikisat järjestettiin 6. heinäkuuta 2008.
Miehet
Naiset
Joensuu
right|150px|thumb|[[Sari Keskitalo juoksi Joensuussa 200 metrin voittoon ajalla 23,61.]]
Miehet
Naiset
Lapinlahti
right|150px|thumb|[[Tero Pitkämäki heitti Lapinlahdella keihäskilpailun voittoon hänelle vaatimattomalla tuloksella 83,20.]]
Lapinlahden eliittikisat järjestettiin 20. heinäkuuta 2008.
Miehet
Naiset
Lappeenranta
right|150px|thumb|[[Leo-Pekka Tähti kelasi Lappeenrannassa 100 metrin pyörätuolikelauksen voittoon ajalla 14,25.]]
Lappeenrannan eliittikisat järjestettiin 3. elokuuta 2008.
Miehet
Naiset
Feodalismi
Feodalismi tai feodaalinen järjestelmä (latinan sanasta feudum) on keskiajalle tyypillinen sotilaallinen, hallinnollinen ja taloudellinen järjestelmä. Euroopassa feodalismi kehittyi Länsi-Rooman hajoamisen jälkeen, 700- ja 800-luvuilla. Järjestelmä perustui läänitysperiaatteelle, joka on tunnettu myös muualla maailmassa, Aasiassa (Kiina ja Japani) sekä Afrikassa.
Oikeushistoriallisesti suuntautuneet tutkijat samaistavat usein feodalismin ja läänityslaitoksen. Näin määritellyn feodalismin peruspilari on lääninherran suojelu ja ylläpito vastapalkkiona alamaisen verosuorituksesta, ylempänä (lääninherrojen välillä) ylemmän suojelu vastikkeena alemman herran uskollisuudesta ja palveluksesta. Vasallin uskollisuus koski vain lähintä herraa, jolle hän oli vannonut uskollisuutta. Ylläpitovelvollisuus ilmeni useimmiten niin, että herra antoi vasallilleen maa-alueen, joka tunnetaan läänityksenä. Läänityksiä käytettiin sotilasluokan palkan korvikkeena.
Myös Japanissa esiintyi järjestelmä, jota usein verrataan eurooppalaiseen feodalismiin. Se tunnettiin nimellä bakuhan taisei (幕藩体制).
Feodalismi-termin käytöstä on käyty historioitsijoiden kesken paljon keskustelua. Kyseessä on, kuten historiallisessa käsitteenmuodostuksessa usein, anakronistinen ilmaisu, joka luo käsityksen yhtenäisestä järjestelmästä. Niinpä tutkijat puhuvat nykyään usein mieluummin feodaalisesta yhteiskunnasta kuin feodalismista.
Historia
Feodalismi syntyi sodankäynnissä tapahtuneen kehityksen tuloksena 800-luvulla. Ratsusotilaista tuli ylivoimaisia jalkaisin taisteleviin sotilaisiin nähden jalustimen keksimisen myötä. Keskiajan ritari syntyi, kun ratsumiehet ja heidän hevosensa suojattiin haarniskoilla. Tämän jälkeen jokainen kuningas halusi ritareita omiin sotajoukkoihinsa.
Ongelmana oli rahan puuttuminen, sillä ilman sitä ritarille ei voitu maksaa sotapalveluksesta. Ratkaisuna rahatalouden puuttumiseen oli maa-alueen eli läänityksen antaminen ritarille vastineeksi sotapalveluksesta. Aluksi läänitys siirtyi takaisin läänityksen antajalle, jos lääninherran alainen – vasalli – kuoli tai lopetti ratsupalveluksen, mutta myöhemmin läänitykset olivat perinnöllisiä. Kuninkaiden oli yhä enemmissä määrin läänitettävä maitaan saadakseen enemmän ritareita.
Aikaa myöden kuninkaat olivat pirstoneet koko valtakuntansa läänityksiksi, ja samalla he olivat luovuttaneet pois valtaansa: ritarit muodostivat kuninkaan armeijan ytimen, ja mikäli he päättivät kieltäytyä tottelemasta kuningasta, ei tällä ollut voimaa, jonka nojalla hän voisi pakottaa ritarit tottelemaan häntä.
James Stewart (koripalloilija)
James ”Jimmy/Jimmie” Stewart (10. heinäkuuta 1910 Kingsville, Ontario, Kanadan dominio, Brittiläinen imperiumi – 12. elokuuta 1990 Windsor) oli kanadalainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Stewart voitti Kanadan maajoukkueessa olympiahopeaa Berliinissä 1936.
Federico Peña
thumb|Federico Peña Federico Fabian Peña (s. 15. maaliskuuta 1947) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Peña on syntynyt Laredossa, Texasissa, ja valmistui Texasin yliopistosta. Muutettuaan Coloradoon hän alkoi harjoittaa lakimiehen ammattia. Hänet valittiin Coloradon edustajainhuoneeseen demokraattina vuonna 1979.
Peña valittiin vuonna 1983 sekä uudelleen vuonna 1987 Denverin pormestariksi. Hän toimi vuosina 1993–1997 Bill Clintonin presidenttikaudella Yhdysvaltain liikenneministerinä. Sen jälkeen hän oli vuoden ajan energiaministerinä.
Federico Peñalla on kolme lasta: Nelia, Cristina ja Ryan. Hän otti avioeron puolisostaan Ellen Hart Peñasta 10. syyskuuta 2001 ja solmi 2. syyskuuta 2006 uuden avioliiton Cindy Velasquezin kanssa.
Hiisi (kuu)
Hiisi, numeerinen tunnus (47171) Lempo II, on Kuiperin vyöhykkeen plutinoihin kuuluvan pikkuplaneetan 47171 Lempo lähes saman kokoinen seuralaiskappale ja suurempi sen kiertolaisista. Hiiden löysi S. D. Benecchin johtama tutkijaryhmä lokakuussa vuonna 2007 C. A. Trujillon ja M. E. Brownin keräämästä Hubble-teleskoopin datasta. Hiisi sai nimensä suomalaisen kansanperinteen hiisistä. Ennen nimeämistään se tunnettiin tunnuksella S/2007 (47171) 1. Hiiden läpimitta on noin 251 kilometriä, kun Lempo on läpimitaltaan ainoastaan 272 km. Hiisi ei siis ole kovin paljon pääkappalettaan pienempi. Hiiden etäisyys Lemmosta on noin 900 km ja kiertoaika vähän alle kaksi päivää. Kaksoispikkuplaneetan lisäksi järjestelmään kuuluu myös kaukaisempi kuu nimeltä Paha.
Iilinjärvi
Iilinjärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Ruolahden kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 100 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 350 metriä ja rannat ovat soistunutta metsämaata. Järven itäpuolelta kulkee metsäautotie.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 131,5 metriä mpy. Laskuoja lähtee järven kaakkoispäästä ja laskee 2,0 kilometrin päässä Päijänteen Soukkionlahteen. Laskuojan pudotus on 53,2 metriä.
Historiaa
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli merkitty, mutta se oli nimetön. Vuoden 1966 peruskartassa järveä ympäröivä maasto oli ojittamatonta, mutta vuoteen 1986 se oli ojitettu.
Luigi Capuana
Luigi Capuana (1839 Mineo − 1915 Catania, Italia ) oli italialainen runoilija, prosaisti, kriitikko ja toimittaja. Hänen runollinen esikoisensa on nimeltään Garibaldi. Hän julkaisi salanimellä Faunus sonettikokoelman Vanitas vanitatum. Hän asettui 1864 Firenzeen, jossa hän toimi sanomalehtimiehenä ja teatteriarvostelijana. Teatteriarvostelujensa valikoiman hän julkaisi nimellä Il teatro contemporaneo (Palermo, 1872). Capuana on kirjoittanut joukon novelleja, esimerkiksi "Profili di donne" (1877). "Homo" (1883, laajennettu 1888), "Fumando" (1889), "Anime a nudo" (1900), "Delitto ideale" (1902). Lisäksi Capuana on kirjoittanut naturalistiset romaanit Giacinta (1879) ja Profumo (1890) sekä sadut "C’era una voita" (1882) ja "Il regno delle fate" (1883). Hänen teoksensa L'Isola del sole (1898) kuvaa Sisiliaa.
Kehitys (kustantamo)
Osakeyhtiö Kehitys oli vuosina 1906–2016 Porissa toiminut kustannusyhtiö, joka julkaisi muun muassa Uusi Aika -sanomalehteä sekä poliittista kirjallisuutta. SDP-taustaisella yhtiöllä oli myös oma kirjapaino, jonka toiminimenä oli Kehityksen Kirjapaino.
Historia
Porin Työväenyhdistys perusti Osuuskunta Kehityksen suurlakon jälkeen helmikuussa 1906 julkaisemaan Sosialidemokraatti-sanomalehteä. Sen ensimmäiseen johtokuntaan kuuluivat muun muassa Eetu Salin, Oskari Leivo, Wilho Laine, Fanny Ahlfors ja Toivo Rintala. Kehityksen ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi valittiin Tahvo Ruotsalainen. Osuuskunta Kehitys julkaisi sanomalehden lisäksi myös Väinö Tannerin saksankielestä suomentamia yhteiskunnallisia teoksia. Vuonna 1914 osuuskunta muutettiin osakeyhtiöksi, ja vuotta myöhemmin valmistui Kehityksen ensimmäinen oma toimitalo Porin keskustaan Antinkadun ja Itäpuiston kulmaukseen. Kehityksen Kirjapaino aloitti toimintansa vuonna 1907 kauppatorin laidalla Yrjönkadulla, josta se 1915 siirtyi uuteen lehtitaloon. Sisällissodan jälkeen Kehitys jatkoi Sosiaalidemokraatin seuraajaksi perustetun Uusi Aika -lehden kustantajana.
Arkkitehti Jaakko Laaksovirran suunnittelema uusi viisikerroksinen toimitalo valmistui vanhan lehtitalon viereen Porin kauppatorin laidalle vuonna 1940. Sen liiketiloissa toimi pitkään muun muassa Kehityksen Kirjakauppa. Vuonna 1973 yhtiön toiminnot erotettiin niin, että Oy Kehitykselle jäi kirjapainotoiminta ja vastaperustettu Ajan Sana Oy vastasi julkaisutoiminnasta. Kehityksen uusi lehtitalo ja kirjapaino valmistuivat Aittaluotoon vuonna 1980.
Vuonna 2000 Oy Kehitys ja Loimaan Kirjapaino Oy perustivat Allatum Oy:n, joka ryhtyi painamaan myös Uusi Aika -lehteä Porin Mikkolassa. Vuonna 2011 Kehityksen Kirjapaino myytiin Nelostuote-konserniin kuuluvalle Brand ID:lle. Sen toiminta loppui 2014, kun kirjapaino siirrettiin Nelostuotteen muiden tilojen yhteyteen Karjarannan kaupunginosaan.
Vuonna 2015 konsernissa tehtiin omistusjärjestelyjä, joiden yhteydessä Kehityksen omistama Ajan Sana Oy siirtyi kolmen porilaisen sosialidemokraattisen järjestön haltuun. Ne puolestaan luopuivat Oy Kehityksen omistuksesta, ja se siirtyi SDP-taustaisen sijoitusyhtiön Suomen Viestintärahoitus Oy:n omistukseen. Kehityksen toiminta loppui vuonna 2016, kun se yhdistettiin useiden muiden sosiaalidemokraattisten lehti- ja kustannusyhtiöiden kanssa Eteenpäin Oy:ksi. Ajan Sana puolestaan lopetti toimintansa 2019, jolloin Uusi Aika -lehti lakkautettiin kannattamattomana.
Weyland-Yutani
Weyland-Yutani Corporation (lyhyemmin Weyland-Yutani Corp tai Weyland-Yutani) on fiktiivinen yhtiö, joka esiintyy Alien-elokuvissa ja -videopeleissä.
Van Nest Polglase
Van Nest Polglase (25. elokuuta 1898 New York, New York – 20. joulukuuta 1968) oli yhdysvaltalainen elokuvalavastaja.
Weyland-Yutani
Historia
Weyland-Yutani Corporation syntyi, kun Weyland Industries (joka tunnettiin 2020-luvulla nimellä Weyland Corporation) ja Yutani Corporation fuusioituivat vuonna 2023. Alun perin yhtiön nimi oli Weyland-Yutani Corporation, ja sitä johtivat Peter Weyland ja rouva Yutani. Rouva Yutanin kuoltua Weyland jäi johtamaan yhtiötä.
Van Nest Polglase
Ennen siirtymistään elokuva-alalle Polglase toimi arkkitehtina. Vuonna 1919 hän aloitti Paramount Picturesilla, jolta kymmenen vuotta myöhemmin siirtyi RKO:lle, jossa hänen ensimmäisiin tehtäviinsä kuului RKO:n radiomastoa esittävän logon suunnittelu. Vuosina 1929–1942 hän sai asemansa turvin nimensä art directorina kaikkiin RKO:n tuottamiin elokuviin, vaikka tuotannosta olisivat käytännössä vastanneet hänen alaisensa. Polglase menetti työnsä RKO:lla alkoholiongelmansa seurauksena, mutta palasi tilapäisesti takaisin 1950-luvun puolessavälissä, työskenneltyään väliaikana muun muassa Columbialla. Polglase sai urallaan kuusi Oscar-ehdokkuutta.
Weyland-Yutani
Historia
Peter Weylandin seuraajaksi valittiin Bishop-androidi, joka näytti alkuperäiseltä, mutta nuoremmalta Charles Bishop Weylandilta, joka oli Weyland Industriesien johtaja vuonna 2004. Hän oli paljon ystävällisempi kuin muut seuraajansa ja ainoa, joka ei yrittänyt tuoda Alienia mukaan Maahan. Bishop kuoli Alien-kuningattaren tuhotessa hänet vuonna 2179.
Myöhemmin Weyland-Yutanin johtajaksi valittiin Bishop II, joka kutsui itseään nimellä Michael Bishop. Vuosia myöhemmin johtajaksi valittiin Karl Bishop Weyland (tunnettu Aliens vs. Predator -pelistä), jonka huhuttiin olevan Charles Bishop Weylandin poika, vaikka Karl Bishop oli todellisuudessa androidi.
Karl Bishop tuhoutui, kun Colonial Marine nimeltään ”Rookie” (tunnettu Aliens vs. Predator -pelistä) ampui häntä pistoolilla ja myöhemmin putosi laavaan. Karl Bishop -androideja on muiden androidien tapaan kuitenkin tehty lisää. Jos yksi Karl Bishop -androidi tuhoutuu, toinen tulee aina tilalle. Siten yhtiöllä näyttää olevan ikuisesti sama ja alkuperäinen johtaja.
Yhtiön toiminta
Yhtiö muun muassa ylläpitää aurinkokunnan ulkopuolella sijaitsevia siirtokuntia. Yhtiön suunnitelmana on myös maankaltaistaa asumiskelvottomia planeettoja, kuten se teki LV-426:lle (tunnettu elokuvista Alien – kahdeksas matkustaja ja Aliens – paluu) ja yritti tehdä BG-386:lle (tunnettu Aliens vs. Predator -pelistä). Yhtiön tunnuslause tarkoittaa, että toisesta planeetasta yritetään tehdä asuinkelpoinen: ”Building Better Worlds”.
Rikkaalla yhtiöllä on myös pimeät puolensa. Yhtiö tutkii salassa Alien-rotua laittomilla kokeillaan ja piilossa julkisuudelta. Yhtiö käytti omia työtekijöitään koe-eläiminä Alienin jalostamisessa ja Alienien koekaniineina. Yhtiö on valmis yhä julmempiin tekoihin saadakseen haluamansa, kun se ohjelmoi Ellen Ripleyn miehistön androidin varmistamaan, että yhtiö saisi täydellisen orgaanisen olentonsa. Tehtävä kuitenkin epäonnistui.
Myöhemmin yhtiö pani asialle herra Burkesin, merijalkaväen yksikön mukaan LV-426:lle, mutta tämä menehtyi. Tämän jälkeen yhtiö yritti vangita Ripleyn, koska tämä kantoi Alien-kuningattaren alkiota sisällään. Vuosia myöhemmin Alien tuli tunnetuksi, yhtiö sekaantui niihin liian useasti ja se maksoi satojen ihmisten hengen.
Ei tiedetä, onko yhtiö joutunut vastamaan teoistaan oikeudelle. Yhtiöllä on todennäköisesti suuret varat ja hyvät välit hallitukseen, joten yhtiö pääsi helpolla pienellä korvausmaksulla ja muutamalla virkamiehen erottamisella. Alien – ylösnousemuksessa mainitaan, että sittemmin Wal-Mart osti Weyland-Yutanin.
Yhtiö valmistaa myös aseita siirtokuntien jalkaväen armeijalle. Yhtiöllä on myös oma henkilökohtainen turvallisuusarmeija, joka koostuu enimmäkseen palkkiometsästäjistä ja laittomista taisteluandroideista, joita johtaja Karl Bishop käytti henkivartijoinaan. Yhtiö myös löysi BG-386:sta Predatorien rakentaman muinaisen pyramidin (tunnettu Aliens vs. Predator -pelistä), jonka myöhemmin Dark-niminen Predator räjäytti itsetuholaitteellaan. Ennen pyramidin räjähtämistä Weyland-Yutani-yhtiö lähti BG-386:lta mukanaan Karl Bishop Weylandin data-muistilehtiön, josta toinen Karl Bishop Weyland -androidi otti vastaan Alienin kotiplaneetan koordinaatit. Sen jälkeen Colonial Marine -sotilaat ja Karl Bishop Weyland lähtivät Xenomorph Primelle ja myös Predatorit lähtivät sinne emoaluksellaan.
Martti Lujanen (pastori)
Martti Aulis Lujanen (16. toukokuuta 1905 Tornio – 27. elokuuta 1941 Muolaa) oli suomalainen pastori. Lujanen oli jatkosodan aikana sotilaspastorina Jalkaväkirykmentti 27:n kolmannessa pataljoonassa. Hän kaatui Muolaassa elokluun lopulla 1941 ja hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Martti Lujasen vanhemmat olivat kirkkoherra, kirjailija Feliks Lujanen ja Anna Eufrosyne Castrén.
Spassk-Rjazanski
250px|thumb|right|Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko. Spassk-Rjazanski on kaupunki Rjazanin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Meštšoran alangon eteläosassa Okan varrella 55 kilometriä Rjazanista kaakkoon. Kaupunki on Spasskin piirin keskus. Asukkaita on 9 400 henkeä (vuonna 2007).
Staraja Rjazania vastapäätä sijainnut Spasskojen kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1629. Vuonna 1778 siitä tuli Spasskin kaupunki ja Rjazanin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1929 se sai nimen Spassk-Rjazanski.
Nykyään kaupunki on maatalousalueen keskus, jossa on mm. nahkatehdas, huonekalutehdas, ompelimo ja metallitehdas. Nähtävyyksiä ovat vuonna 1918 perustettu historiallis-arkeologinen museo, 1800–1900-luvun vaihteen kauppiastalot ja 1800-luvun alussa rakennettu puinen Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko. Kolmen kilometrin päässä kaupungista sijaitsevat Rjazanin ruhtinaskunnan muinaisen pääkaupungin rauniot.
Elina Knihtilä
Mari Elina Knihtilä (s. 6. kesäkuuta 1971 Valkeala) on suomalainen näyttelijä. Hän toimii Taideyliopiston Teatterikorkeakoulun näyttelijäntaiteen professorina.
Knihtilä sai Jussi-palkinnon parhaasta naissivuosasta elokuvassa Putoavia enkeleitä vuonna 2008 ja naispääosasta elokuvassa Hyvä poika vuonna 2012. Hän sai Parhaan naisnäyttelijän Kultaisen Venlan vuonna 2022 sarjasta Sisäilmaa, joka palkittiin Kultaisella Venlalla myös vuoden draamasarjana, hänet palkittiin myös Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalilla 2022. Knihtilä esiintyi myös Jani Volasen ohjaamassa Ranuan kummit -tv-sarjassa, joka sai Venla-palkinnon vuonna 2006.
Knihtilä valittiin huhtikuussa 2016 WIFT (Women in Film & Television Finland) ry:n puheenjohtajaksi. Yhdistys ajaa audiovisuaalisen alan tasa-arvoa.
Knihtilän avopuoliso on näyttelijä Tommi Korpela. Heillä on vuonna 1997 syntynyt poika.
Keltanuolimyrkkysammakko
Keltanuolimyrkkysammakko (Dendrobates leucomelas) on nuolimyrkkysammakkoihin kuuluva sammakkolaji. Se on keltainen, ja siinä on mustia juovia ja läiskiä. Kooltaan se on noin 3–4 senttiä.
Lisääntyminen
Laji saavuttaa lisääntymiskypsyyden runsaan vuoden ikäisenä. Naaraan munima kutu kuoriutuu noin 12–15 päivän kuluttua.
Nawa (Syyria)
Nawa on kaupunki Etelä-Syyriassa Daraan maakunnassa. Sen asukasluku oli vuonna 2004 47 066.
Maantiede
Nawa sijaitsee Syyrian eteläosassa historiallisen Basanin alueella Dar'an maakunnassa lähellä Kuneitran maakunnan rajaa. Lähellä kulkee Daraasta aina Idlibiin saakka kulkeva maantie 5.
Historia
Nykyinen Nawa on historiallinen Neve. Paikka maintiaan lähteissä jo muinaisen Egyptin ajoilta luetteloissa Thutmosis III:n ja Ramses II:n valtaamista paikoista. Zenon vieraili paikalla vuonna 259 eaa. Sittemmissä historiallisissa lähteistä Eusebios kuvaili Nevea juutalaiseksi kaupungiksi. Talmudin kirjoittamisen aikoihin sitä pidettiin oman alueensa tärkeimpänä juutalaisen keskuksena. Kaupungin juutalainen yhteisö säilyi aina ristiretkiin saakka. Juutalaisen historiansa ohella Neve oli Bysantin valtakunnan kaudella osa Arabian provinssia ja sillä oli oma piispansa. Neven piispa nimeltä Petronius osallistui Edesoksen kirkolliskokoukseen vuonna 431 ja Jobius Khalkedonin kirkolliskokoukseen vuonna 451.
Syyrian sisällissodan aikana kaupunkia hallitsivat Syyrian kapinalliset ja etenkin salafistien asejoukot. Sen strategisen aseman takia kaupungin hallinnasta käytiin kiivaita taisteluja. Syyrian hallituksen joukkojen aloitettua hyökkäyksen Etelä-Syyriassa vuonna 2018 Nawa oli viimeinen kapinallisten hallussaan pitämä suurehko kaupunki Daraan maakunnassa ja se antautui heinäkuussa.
McLaren MP4-18
McLaren MP4-18 oli Formula 1 -sarjan McLaren-tallin suunnittelema F1-auto, jota oli määrä käyttää Formula 1 -kaudella 2003. Autosta ei kuitenkaan missään vaiheessa saatu tarpeeksi luotettavaa, ja talli käytti koko vuoden ajan McLaren MP4-17D -autoa.
Nawa (Syyria)
Väestö
Nawan asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 47 066. Sen asukkaat ovat pääosin islaminuskoisia arabeja.
Persona Q: Shadow of the Labyrinth
Persona Q: Shadow of the Labyrinth on Atluksen kehittämä Shin Megami Tensei: Persona -roolipelisarjan spin-off -peli. Se sisältää hahmoja peleistä Persona 3 ja Persona 4 sekä pelaamistapaan elementtejä pelistä Etrian Odyssey.
Pelaaminen
Kahdesta edellisestä Persona-pelistä poiketen Persona Q keskittyy lähinnä luolastoihin (Dungeons) ja taistelemiseen. Alussa pelaaja valitsee pelattavaksi joko Persona 3:n hahmojen vai Persona 4:n hahmojen näkökulman.
Miekka ja magia
pienoiskuva|Robert E. Howardin kirjoittama ”Rautapaholainen” (1934) on osa [[Conan barbaari -sarjaa.]] Miekka ja magia on fantasiakirjallisuuden alalaji, jolle ovat ominaisia miekkataisteluja ja taikuutta sisältävät seikkailut. Lajityyppi sai alkunsa 1930-luvun alussa vaikuttaneen Robert E. Howardin tuotannosta. Termin miekka ja magia keksi Fritz Leiber kuvaamaan Howardia ja häneltä vaikutteita ottaneita tarinoita. Rinnakkain miekan ja magian kanssa käytetään termiä sankarifantasia, joka on kuitenkin löyhemmin määritelty genre. Käsitteiden tarkka merkitys riippuu käyttäjästä.
Miekka ja magia on rosoisempaa, väkivaltaisempaa ja synkempää kuin valtavirran fantasia. Päähenkilö on usein antisankarin piirteitä omaava barbaari, jonka toiminta on moraalisesti kyseenalaista. Taikuutta käyttävät yleensä vain tarinan konnat.
Tyyli ja teemat
Miekka ja magia -tarinat sijoittuvat kuvitteelliseen maailmaan, jossa taikuus toimii. Tapahtumapaikkana voi olla maapallo myyttisessä menneisyydessä tai kaukaisessa tulevaisuudessa, kuvitteellinen toinen maailma tai vieras planeetta. Toisinaan miekka ja magia -tarinoissa on vaikutteita kauhusta tai science fictionista. Miekka ja magia ei kuitenkaan pyri antamaan ihmeellisille tapahtumille tieteellistä selitystä, toisin kuin varsinainen tieteiskirjallisuus.
Päähenkilönä miekka ja magia -tarinoissa on yleensä voimakas soturi, joka taistelee yliluonnollista pahuutta vastaan. Tyypillinen päähenkilö on väkivaltainen, arvonsa tunteva ja tunteidensa vietävissä oleva barbaari, joka arvostaa vapautta. Päähenkilössä on usein antisankarin piirteitä. Vaikka päähenkilö käyttäytyy useimmiten sankarillisesti, hän voi selviytyäkseen liittoutua vihollisen kanssa tai uhrata liittolaisen. Sankarin tärkeimmät aseet ovat oveluus ja fyysinen voima. Taikuutta sen sijaan käyttävät yleensä vain tarinan konnat, jotka yleensä ovat velhoja, noitia tai yliluonnollisia hirviöitä. Useimmat miekka ja magia -sankarit ovat maskuliinisia mieshahmoja, kun taas naishahmot saattavat jäädä yksiulotteisiksi. Toistuva teema alan kirjallisuudessa on neito pulassa. Joidenkin miekka ja magia -tarinoiden päähenkilönä on kuitenkin nainen, ja genren perinteinen painottuminen miespäähenkilöihin on 1900-luvun viimeisistä vuosikymmenistä lähtien vähentynyt.
Kehämäinen rakenne on miekka ja magia -sarjoissa tavanomainen: sankari pysyy ikuisesti nuorena ja jokainen päivä on hänelle kuin ensimmäinen. Päähenkilön voitto vihollisistaan ei ole lopullinen, vaan seuraavassa novellissa nousee uusi uhka, jota vastaan sankari joutuu taas kerran taistelemaan. Maailmassa on monipuolisesti erilaisia jännittäviä ja eksoottisia paikkoja, jotka on suunniteltu toimimaan näyttämönä päähenkilön urotöille.