cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Microsoft Office
Microsoft Office 2000
Microsoft Office 2000, koodinimeltään Office 9.0, sisälsi paljon turvallisuutta parantavia tekiöitä, kuten macrojen allekirjoitusten tarkistamisen. Office 2000 on viimeinen Windows 95 -käyttöjärjestelmää tukeva Office-paketti.
Microsoft Office XP
Microsoft Office XP, koodinimeltään Office 10.0 tai Office 2002, julkaistiin Windows XP -käyttöjärjestelmälle. Office XP toi uudistuksen nimeltä Safe Mode, jolla pystyi avaamaan virheellisiä tai korruptoituneita asiakirjoja. Smart tag oli ensimmäinen automaattinen kirjoituksen korjaustyökalu Office-paketeissa. Office XP:ssä kokeiltiin myös äänikomennon syöttöä sekä käsin kirjoitetun tunnistusta. Office paketti on viimeinen, joka tukee käyttöjärjestelmiä Windows 98, ME ja NT 4.0.
Office XP on ensimmäinen Office-paketti, joka vaati tuoteaktivoinnin ennen käyttöä piratismin rajoittamiseksi.
Microsoft Office 2003
Microsoft Office 2003, koodinimeltään Office 11.0, julkaistiin vuonna 2003. Paketti sisälsi kaksi uutta jäsentä Officen tuoteperheeseen: Microsoft InfoPath ja Microsoft OneNote.
Microsoft Office 2007
Microsoft Office 2007, koodinimeltään Office 12.0, julkaistiin vuonna 2007. Paketti sisälsi tuen edistyneemmälle Office Open XML -tiedostomuodolle.
Microsoft Office 2010
Microsoft Office 2010, koodinimeltään Office 14 (koska Office 13 hypättiin yli ), sisältää monia parannuksia edeltäjäänsä nähden, mm. laajennetun tiedostoformaattituen ja sosiaalisen median työkaluja. Ohjelmisto on saatavilla käyttöjärjestelmille Windows XP, Windows Vista ja Windows 7. Tämä on ensimmäinen Office-versio, jolla on tuki 32- ja 64-bittisiin käyttöjärjestelmiin.
Office 2010 toi ensimmäistä kertaa kuluttajien käytettäväksi myös ilmaiset online-versiot kuuluisista toimisto-ohjelmista, kuten Word, Excel, PowerPoint ja OneNote. Ohjelmistot toimivat kaikissa suosituimmissa selaimissa, kuten Internet Explorer, Mozilla Firefox, Google Chrome ja Apple Safari. Office Starter 2010 korvasi Microsoft Works -kotitoimisto-ohjelmiston.
Microsoft julkaisee päivityksen toimisto-ohjelmistoistaan myös mobiilialustoilleen Windows Mobile 6.5:lle ja Windows Phone 7:lle.
Sosiaalinen media Office 2010:ssä
Microsoft Office 2010:n uusiin ominaisuuksiin kuuluu ns. "social connector" -ominaisuus. Ominaisuus yhdistää Outlook-sähköpostiohjelman moniin suosittuihin työelämässä käytettyihin sosiaalisen median palveluihin ja auttaa käyttäjää viestimään tehokkaasti verkostolleen ja pitämään yllä suhteitaan.
Microsoft Office 2013
Microsoft Office 2013, koodinimeltään Office 15, julkaistiin vuonna 2012. Se sisältää mm. uudistetun ulkoasun, työkalun optimointiin kosketusnäytöllisille laitteille, kirjautumisen Microsoft-tilillä Officeen ja uuden aloitusnäytön. Microsoft Office 2013:sta on julkaistu RT-versio Windows RT -käyttöjärjestelmälle. Office 15 sisältää täydellisen tuen ODF-tiedostomuodolle.
Microsoft Office 2016
Microsoft Office 2016, koodinimeltään Office 16, julkaistiin vuonna 2015. Sen uusina ominaisuuksina on mahdollisuus tallentaa tiedostot suoraan OneDrive-pilvipalveluun.
Mac-alustoille
Microsoft julkaisi ensimmäisen Office-ohjelman Mac OS -tietokoneille vuonna 1984. Wordin 1.0-versiota seurasi seuraavana vuonna Excel 1.0 ja sitä seuraavana vuonna PowerPoint 1.0. Access-tietokantaohjelmaa ei ole tehty Officen Mac-versioon.
Microsoft Office 98 Macintosh Edition
Microsoft Office 98 Macintosh Edition julkaistiin MacWorld Expo -tapahtumassa Yhdysvaltojen San Franciscossa vuonna 1998. Paketti sisälsi Internet Explorer 4.0 -selaimen sekä Outlook Express -sähköpostiohjelman.
Microsoftin Macintosh Business Unit muokkasi 98 Macintosh Editionia ennen julkaisua enemmän Mac-tyyliseksi.
Microsoft Office 2001 and v.X
Microsoft Office 2001 julkaistiin vuonna 2000 ollen viimeinen alkuperäisissä Mac OS -koneissa toimiva Office-paketti. Samalla julkaistiin Entourage-sähköpostiohjelma joka sisälsi myös kalenterin, osoitekirjan, tehtävälistan ja muistion. PowerPC-prosessori on vaadittu ohjelmiston pyörittämiseen.
Microsoft Office v. X julkaistiin vuonna 2012 ollen ensimmäinen Mac OS X -yhteensopiva Office-paketti.
Office 2004
Microsoft Office 2004 for Mac julkaistiin toukokuussa 2004. Mukana oli myös tuki VBA:lle (Visual Basic Applications).
Office 2008
Microsoft Office 2008 for Mac julkaistiin tammikuussa 2008 ollen samalla ensimmäinen Office, joka toimi Intel- ja PowerPC-kantaisilla Mac-koneilla. Mukana oli myös tuki Office Open XML -tiedostomuodoille.
Office 2011
Microsoft Office for Mac 2011 julkaistiin lokakuussa 2010. Entourage-sähköpostiohjelma tiputettiin pois, koska Outlook oli suunniteltu toimimaan paremmin OS X -version Office-perheen ja Microsoftin Exchange-serverin välillä.
Office 2016
Microsoft Office for Mac 2016 julkaistiin vuonna 2015. Sen myötä sovellus sai tuen Retina-näyttöille. Outlook 2016 for Mac -sovellus on hyvin rajoitettu verrattuna Windowsin vastaavaan.
Office 365
Office 365 on Microsoftin yksityisille ja yrityksille markkinoima toimisto-ohjelmisto, joka julkaistiin vuonna 2011. Alkujaan Office 365 oli tarkoitettu vain yrityskäyttöön, mutta Microsoft lisäsi mahdollisuuden käyttää uusimpia ohjelmia kuukausimaksullisella käyttölisenssillä, jota tarjotaan myös yksityisasiakkaille.
Office 365 yksityisille
Microsoft Office -tuotteet Microsoft Windows sekä Mac OS X -ympäristöön. Sisältää myös rajattoman tallennustilan Microsoftin OneDrive-palvelussa sekä 60 minuuttia puheaikaa Skypeen joka kuukausi.
Tayacin kulttuuri
Tayacin kulttuuri oli neandertalinihmisten kivikautinen kulttuuri Les Eyzies-de-Tayacin kylän seudulla, Ranskan lounais- tai keskiosassa noin 180 000–115 000 vuotta sitten. Tayacin kulttuuria kutsutaan ”proto-Moustieriksi”.
Johan Erik Keto
Johan Erik Keto (1. tammikuuta 1826 Mustasaari – 7. lokakuuta 1882 Mustasaari) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Kedon vanhemmat olivat herastuomari Mickel Keto ja Maria Herrgård ja puoliso Maria Kristina Martola (k. 1897). Keto, jonka äidinkieli oli ruotsi, oli paitsi taitava maanviljelijä, myös innokas valistusmies. Hän oli Tammikuun valiokunnan jäsen 1862 ja edusti talonpoikaissäädyssä Korsholman tuomiokuntaa valtiopäivillä 1863, 1867, 1877–1878 ja 1882. Keto toimi useissa useissa eri valtiopäivien valiokunnissa ja paneutui erityisesti maataloutta koskeviin kysymyksiin. Vuonna 1867 talonpoikaissääty merkitsi hänen lausuntonsa perusteella pöytäkirjaan kiitollisuutensa keisarille uutta valtiopäiväjärjestystä koskevasta esityksestä.
Luettelo Suomen sodan joukoista
Luettelo Suomen sodan joukoista listaa Suomen sodassa 1808–1809 taistelleet Ruotsi-Suomen ja Venäjän keisarikunnan maa- ja merivoimien joukot.
Ruotsalaiset joukot
Ruotsalaiset joukot oli jaettu prikaateihinten. Joukkojen organisaatio koki toistuvia muutoksia sodan aikana ja johtajia vaihdettiin monta kertaa. Seuraavat prikaatit toimivat sodan aikana:
Venäläiset joukot
Toisin kuin ruotsalaiset joukot venäläiset joukot jakaantuivat divisiooniin. Sodan alussa divisioonia oli kolme:
Elokuussa 1808 lisäksi
Luurangot portinvartijan kaapissa
Luurangot portinvartijan kaapissa on Heikki Poroilan vuonna 2007 ilmestynyt pamflettikirja kirjastoista.
Suuri Muumikirja
Suuri muumikirja on 1994 julkaistu kokoelmateos Tove Janssonin muumisaduista. Kirja sisältää kaikki neljä muumikuvakirjaa, yksittäisiä kertomuksia muista muumikirjoista sekä sarjakuvia, lauluja, ruokaohjeita.
Fukushiman rautatieasema
Fukushiman rautatieasema (福島駅 Fukushima-eki) on vuonna 1898 avattu asema Japanissa Osakan ympyrälinjan varrella. Se sijaitsee Fukushima-kun kaupunginosassa.
Aseman kautta kuljetaan joenrannalle rakennetulle Hotarumachin alueelle. Modernin asuinalueen lisäksi siellä on ravintoloita ja radioasema.
Jaime Lucas Ortega y Alamino
pienoiskuva|Jaime Lucas Ortega y Alamino vuonna 2015. Jaime Lucas Ortega y Alamino (18. lokakuuta 1936 Jagüey Grande, Matanzas, Kuuba – 26. heinäkuuta 2019 ) oli kuubalainen katolisen kirkon kardinaali.
Papillisen koulutuksensa Ortega sai Kuubassa. Vuonna 1964 hänet nimitettiin papiksi. Myöhemmin hän toimi muun muassa San Carlosin ja San Ambrosion seminaarin professorina. Vuonna 1978 samana vuonna paaviksi noussut Johannes Paavali II kohotti Ortegan piispaksi, ja 1981 hän kohosi vielä Havannan arkkipiispaksi.
Vuonna 1994 Ortegasta tuli Johannes Paavali II:n päätöksellä kardinaali. Vuonna 2005 Ortega osallistui valitsijana konklaaviin eli paavinvaaliin. Hän ei ollut erityisemmin ennakkosuosikki, eli nk. papabile, vaikkakin hänet mainittiin paikoin mahdollisena ehdokkaana uudeksi paaviksi. Paavinistuimelle nousi kuitenkin saksalainen Joseph Ratzinger, joka otti nimekseen Benedictus XVI:n.
Kauhajoen vaakuna
thumb|165px|[[Kauhajoki|Kauhajoen vaakuna]]
Kauhajoen vaakunan on suunnitellut heraldikko Ahti Hammar ja se on vahvistettu 17. lokakuuta 1952. Kilven sinisessä yläkentässä on kaksi hopeista puhemiehen nuijaa ristikkäin. Nuijat viittaavat eduskunnan oleskeluun kunnassa talvisodan, tarkemmin 1. joulukuuta 1939 ja 12. helmikuuta 1940 välisenä aikana. Aaltokoro viittaa kunnan nimeen. Vaakunan hopeanvärisessä alakentässä on musta karhunpää, joka katsoo kohti. Karhun kieli on punainen. Pää viittaa Kauhajoen entisen emäpitäjän, Ilmajoen vanhaan sinettiin.
Vaakunan selitys on: "Aaltokorokatkoisen kilven sinisessä yläkentässä kaksi hopeista puhemiehen nuijaa ristikkäin, hopeisessa alakentässä kohti katsova musta karhunpää, jonka kieli punainen."
Jade Puget
AFI
Jade Pugetin äänitykset AFI:N kanssa ovat mukaan lukien EP:t Black Sails (1999), All Hallows (1999), The Days of the Phoenix (2001) ja 336 (2002) sekä Cd:t Black Sails in the Sunset (1999), The Art of Drowning (2000), Sing the Sorrow (2003), Decemberunderground (2006) ja Crash Love (2009).
Jean-Louis Schlesser
Jean-Louis Schlesser (s. 12. syyskuuta 1948 Nancy, Ranska ) on entinen ranskalainen autourheilija. Hän osallistui kahteen Formula 1 -kilpailuun kausilla ja. MM-pisteitä hän ei saavuttanut.
Schlesser menestyi paremmin muissa rata-autoilusarjoissa.
Schlesser voitti kuuluisan Pariisi–Dakar-rallin vuosina 1999 ja 2000 Itse kehittelemällään autolla Schlesser-Renaultilla.
Tərtər
Tərtərin kylästä tuli vuonna 1869 Jelizavetpolin lääniin kuuluneen Dževanširin kihlakunnan keskus. Myöhemmin se oli piirikunnan ja vuodesta 1934 lähtien hallintopiirin keskus. Vuonna 1949 Tərtəristä tuli kaupunki, joka sai nimen Mir-Bəşir (ven. Мир-Баши́р, Mir-Bašir) azerbaidžanilaisen neuvostojohtajan Mir Bəşir Qasımovin mukaan. Alkuperäinen nimi palautettiin vuonna 1991.
Kaupunki on maatalousalueen keskus, jossa toimii puuvillanjalostamo ja elintarviketeollisuutta.
Space Camp
right|300px|thumb|[[United States Space & Rocket Centerissä esitteillä olevia raketteja. Vasemmalta: Saturn IB, V1-ohjus, Jupiter IRBM, Juno II, Redstone, Mercury-Redstone ja Jupiter-C.]] U.S. Space Camp (nykyisin U.S. Space & Rocket Center and Space Camp, alun perin U.S. Space Camp) on Huntsvillessä Yhdysvaltain Alabamassa ympäri vuoden järjestettävä kesäleiri. Leirin teemoina ovat avaruustekniikka, raketit, lentokoneet jne. tekninen. Leiritoiminta alkoi vuonna 1982.
Leiritoiminta laajeni myöhemmin kansallisina toimina Norjaan, jossa nykyisin toimii European Space Camp, sekä Belgiaan, Kanadaan jne. Yhdysvalloissa oli myös 1989 aloittanut Space Camp Florida, jonka leiri oli Titusvillessä. Tämä lopetti toimintansa talousvaikeuksiin vuonna 2002, lisäksi viimeisenä vuotena hakijoita oli vain 14, kun leiri oli tarkoitettu noin 300 lapselle. Vuonna 2002 kaatui myös Space Camp California, joka oli aloittanut vuonna 1996.
Hampurilainen
Hampurilaisia syödään usein etenkin hampurilaisiin erikoistuneissa pikaruokaloissa, joiden ketjuista monet ovat kansainvälisesti tunnettuja, kuten McDonald's ja Burger King. Useimmat hampurilaisravintolat tarjoavat hampurilaisen, virvoitusjuoman ja ranskanperunoiden yhdistelmää yhteishintaan, jota kutsutaan hampurilaisateriaksi. Hampurilaisia tarjoillaan myös muissa ravintoloissa ja valmistetaan kotona.
Historia
left|thumb|202x202px|Burger Kingin [[Whopper-ateria.]] Hampurilaisen nimitys juontunee Hampurissa suositusta saman tyyppisestä ruokalajista, joka uudisasukkaiden mukana Amerikkaan kulkeuduttuaan jalostui nykyään tunnettuun muotoon. Jauheliharuoat olivat suosittuja Pohjois-Saksassa, ja hampurinpihviksi kutsuttu ruokalaji muuttui Yhdysvalloissa sämpylän, aluksi leipäpalojen, väliin laitetuksi naudanlihapihviksi lisukkeineen.
Liikkeellä ollessaan mongolisoturit pitivät lihaa satulansa alla, kuljettaakseen, ja samalla myös pehmittääkseen sitä. Mongolisoturien saapuessa Venäjälle, jalostui tekniikka siellä lopulta tartariksi. Venäjältä tartar päätyi Saksaan, ja Hampurissa ryhdyttiin valmistamaan tartarpihvejä.
Tämän jälkeen hampurilaisesta on kehitetty lukuisia erilaisia versioita, joissa hampurilaista on suurennettu (esimerkiksi kerroshampurilainen) tai pihvin tilalle vaihdettu jotain muuta, kuten paneroitu kana- tai kalafilee, kebablihaa tai kasvispihvi.
Street food -buumin myötä niin sanotut premium- tai artesaaniburgerit ovat lisänneet viime vuosina suosiotaan, ja suurten kansainvälisten hampurilaisketjujen rinnalle on perustettu ensiluokkaisiin hampurilaisiin keskittyneitä ravintoloita. Näissä hampurilaisissa on usein briossisämpylä sekä itse jauhettu, puolikypsäksi jätetty laadukkaasta lihasta valmistettu pihvi.
Terveellisyys
Hampurilainen on usein epäterveellisen ruuan maineessa, ja sitä pidetään yleisesti roskaruokana. Usein etenkin pikaruokalaketjujen hampurilaiset sisältävätkin runsaasti energiaa, huonolaatuista rasvaa ja puhdistettuja hiilihydraatteja, mikä nostaa nopeasti verensokeria ja saa aivot tuottamaan hyvänolon hormoneja. Lisäksi esimerkiksi tavallinen kerroshampurilainen sisältää runsaasti fruktoosisiirappia ja natriumia, mikä lisää myös riskiä sairastua esimerkiksi diabetekseen ja sydänsairauksiin. Hyvänolon hormoneja tuottavat vaikutukset, samoin kuin fruktoosi ja natrium, lisäävät myös riskiä ajautua pikaruokakoukkuun. On kuitenkin myös mahdollista valmistaa terveellisempi hampurilainen esimerkiksi korvaamalla valkoinen sämpylä täysjyväsämpylällä sekä lisäämällä hampurilaisen väliin reilusti kasviksia, kuten sipulia, tomaattia, yrttejä ja herkkusieniä. Lisäksi runsaasti rasvaa sisältävät ainekset, kuten majoneesi, voidaan jättää pois ja pihvi voidaan tehdä vähärasvaisesta lihasta. Ketsuppiakin voidaan käyttää terveelliseen hampurilaiseen, sillä tomaatin sisältämä terveellinen lykopeeni imeytyy elimistöön parhaiten juuri kuumennetusta tomaatista.
Hampurilainen Suomessa
Suomen ensimmäinen hampurilaisravintola oli Yhdysvalloissa perustetun englantilaisen Wimpy-ketjun pöytiintarjoiluun perustuva hampurilaisravintola Helsingissä Simonkatu 10:ssä. Se avattiin huhtikuussa 1973. Vuonna 1974 avattiin Wimpy-ravintolat osoitteisiin Bulevardi 6 ja Hämeentie 3, ja myös Porvoon linja-autoasemalla oli sellainen. Suomessa Wimpy-ravintoloita pyöritti Matkaravinto Oy. Pari vuotta myöhemmin Wimpy sai Suomessa kilpailijoita. Elannon omistama Speedy toimi pyöreässä liiketilassa keskellä Helsingin Asematunnelia sekä lisäksi ainakin Töölöntullissa Mannerheimintie 69:ssä. Toinen varhaisista hampurilaisravintoloista Helsingissä oli Fazerin ja Nestlén yhteisyritys Go-Inn. Helsingin Osuuskauppa avasi vuonna 1975 Omena-nimisen hampurilaisravintolan Lasipalatsin kulmaan, mutta kokeilu jäi lyhytikäiseksi.
Tukoon kuulunut Tukku Oy toi Suomeen Carrols-hampurilaisketjun, jonka ensimmäinen ravintola avattiin vuonna 1975 Helsingin City-käytävään. Vuodesta 1997 Keskon omistama Carrols myytiin 2002 nopeasti kasvaneelle Hesburgerille, joka yritti ylläpitää sitä toisena ketjunaan mutta sulautti sen lopulta Hesburger-merkin alle. 1980-luvun alussa Alkon tytäryhtiö Arctia toi Suomeen ruotsalaisen Clockin, jolla oli pääkaupunkiseudulla puolen tusinaa ravintolaa 1990-luvulle asti. Burger King toimi Helsingissä ja Tampereella 1980-luvun alkupuolen, kunnes Suomeen 1984 tullut McDonald’s osti sen toiminnot. Burger King rantautui uudelleen Suomeen 2013.
Nishi-ku (Osaka)
Nishi-ku (’läntinen suuralue’) on yksi Osakan kaupungin 24:stä suuralueesta. Se sijaitsee aivan kaupungin keskustan (Chūōn suuralueen) länsipuolella. Se rajautuu pohjoisessa Tosabori- ja Ajijokiin, etelässä Dōtonborijokeen. Kizujoki virtaa pohjois-eteläsuunnassa sen läpi. Suuralueen pinta-ala on 5,20 neliökilometriä ja siellä on 87 006 asukasta (vuonna 2013).
Kizujoen itäpuolella on paljon tukkuliikkeitä, jotka kauppaavat muun muassa puuta, terästä, huonekaluja ja keramiikkaa. Länsipuolelle on taas keskittynyt pieniä ja keskisuuria metalliteollisuuslaitoksia. Suuralueella sijaitseva Minamihorien kaupunginosa tunnetaan perinteisesti huonekalujen valmistuksesta, Itachibōrin kaupunginosassa on vuorostaan valmistettu työkaluja. Suuralueen merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluu Osaka Dome -monitoimiareena, jota käytetään baseballotteluiden lisäksi konsertteihin ja näyttelyihin. Alueen koillisosassa sijaitsee suuri Utsubon puisto.
Nishin aluetta palvelevat Osakan metron Chūō-linja, Nagahori–Tsurumi-ryokuchi-linja, Sennichimae-linja ja Yotsubashi-linja sekä Hanshin-rautateiden Namba-linja.
Rikkivalmuska
Rikkivalmuska (Tricholoma sulphureum) on kokonaan keltainen, lievästi myrkyllinen valmuskalaji. Lajin tunnistaa kuitenkin ennen kaikkea pistävästä kaasunhajusta. Se on huomattavan harvahelttainen. Itiöemä kasvaa elo-lokakuussa lehtomaisissa metsissä tammen ja pähkinäpensaan seurassa. Syötynä laji ärsyttää ruoansulatuskanavaa ja aiheuttaa pahoinvointia. .
Formula 3 Euroseries -kausi 2007
Formula 3 Euroseries -kausi 2007 on Formula 3 Eurosarjan viides kausi. Kausi alkoi Saksan Hockenheimringin radalla ja päättyi niin ikään Saksan Hockenheimringillä. Sarjan mestaruuden vei ranskalainen Romain Grosjean, toiseksi sijoittui sveitsiläinen Sébastien Buemi ja kolmanneksi saksalainen Nico Hülkenberg.
Tallit ja kuljettajat
- Kursivoitu, tarkoittaa vierailevaa kuljettajaa, joka ei ollut oikeutettu saamaan pisteitä. R  = Sarjan tulokas kaudella 2007
Tang Lin
Tang Lin (, s. 7. toukokuuta 1976 Neijiang, Sichuan) on kiinalainen judon olympiavoittaja.
Tang voitti Sydneyn olympialaisissa 2000 kultaa alle 78 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa tuomariäänestyksellä ranskalaisen Céline Lebrunin. Hän voitti samassa painoluokassa kultaa Aasian kisoissa Bangkokissa 1998. Hän sai alle 72-kiloisissa hopeaa Aasian-mestaruuskilpailuissa 1996.
Tang saavutti Etelä-Aasian kisoissa pronssia alle 72 kg:n painoluokassa 1997. Maailmancupissa hän sijoittui kerran toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi.
Thomas Rupprath
Rupprath on saanut olympiahopeaa ja -pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Hän voitti 50 metrin selkäuinnin maailmanmestaruuden Barcelonassa 2003, ja on saanut pitkän radan MM-kilpailuissa lisäksi kolme hopeamitalia. Hän voitti lyhyen radan maailmanmestaruuden 50 metrin selkäuinnissa Indianapolisissa 2004. Hän on saavuttanut lyhyen radan MM-kisoissa lisäksi kolme hopeaa ja yhden pronssin. Pitkän radan Euroopan-mestaruuden hän on voittanut 50 metrin selkäuinnissa ja 100 metrin perhosuinnissa Berliinissä 2002, ja on saanut lisäksi neljä hopeamitalia ja yhden pronssin. Lyhyen radan EM-kilpailuissa hän on saavuttanut 26 kulta-, 11 hopea- ja neljä pronssimitalia.
Muinaistulokas
Muinaistulokas eli arkeofyytti on kasvilaji, joka on levinnyt ihmisen myötävaikutuksella uudelle maantieteelliselle alueelle niin varhain, että saapumisesta ei ole muistiinpanoja ja jonka kulkeutumista ei voi päätellä muutenkaan suhteellisen äskettäiseksi.
Suomessa muinaistulokkaana pidetään kasvilajia, joka on kulkeutunut maahan ihmisen myötävaikutuksella 1600-luvun alkupuolella tai sitä ennen. Rajaa on pidetty Pohjoismaihin soveltuvana muinais- ja uustulokkaan karkeana aikarajana. Britteinsaarilla rajana pidetään vuotta 1500. Sekä uus- että muinaistulokkaat ovat vieraslajeja.
Muinaistulokkaiden ja alkuperäiskasvien erittely on usein vaikeata. Samassa maassakin kasvilaji saattaa olla sekä luontaisesti levinnyt että muinaistulokas. Muinaistulokkuus tai uustulokkuus ei riipu maasta, vaan alueesta. Näin ollen esimerkiksi Ahvenanmaalla alkuperäinen kasvi voi olla Manner-Suomessa muinaistulokas tai Pohjois-Suomessa uustulokas.
Muinaistulokas voi olla myös kasvi, joka ei enää kasva alueella ilmaston muuttumisen vuoksi, mutta josta voi olla arkeologisia jäännöksiä. Suomessa vesipähkinä on muinaistulokas, jota ei enää esiinny luonnossa ja joka hävisi Etelä-Ruotsin Skånestakin vuonna 1918. Sitä esiintyy kuitenkin muun muassa Latvian eteläosissa.
Muinaistulokkaiden avulla voidaan paikantaa esihistoriallisia ja historiallisia asuinpaikkoja.
Ihmisen ja maan rajat
Ihmisen ja maan rajat: ’Pyhä’ kulttuurisena kategoriana on uskontotieteilijä Veikko Anttosen väitöskirja pyhän käsitteestä kulttuurissa. Teoksen on julkaissut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura vuonna 1996.
Mir Bəşir Qasımov
Mir Bəşir Fəttah oğlu Qasımov (, 1879 Täbrizin vilajeetin Dašbulahin kylä – 23. huhtikuuta 1949 Baku) oli azerbaidžanilainen neuvosto- ja puoluejohtaja.
Mir Bəşir Qasımov syntyi köyhän talonpojan perheeseen. Hän liittyi bolševikkipuolueeseen vuonna 1905 ja osallistui vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumiin Bakussa. Vuonna 1920 hänet valittiin Azerbaidžanin kommunistipuolueen keskuskomitean ja Bakun vallankumouskomitean jäseneksi. Vuosina 1921–1924 ja 1931–1935 Qasımov työskenteli Azerbaidžanin SNT:n toimeenpanevan keskuskomitean varapuheenjohtajana ja vuosina 1937–1938 sen puheenjohtajana. Vuosina 1935–1937 hän oli tasavallan sosiaalihuollon kansankomissaari. Vuosina 1938–1949 Qasımov toimi Azerbaidžanin korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajana. Hän oli myös Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustaja ja puhemiehistön varapuheenjohtaja.
Qasımov on palkittu kahdella Leninin kunniamerkillä. Tərtərin kaupunki kantoi hänen nimeään vuosina 1949–1991.
Antonian linnoitus
thumb|Antonian linnoitus vanhan Jerusalemin pienoismallissa. Antonian linnoitus oli Juudean kuningas Herodesin ensimmäisellä vuosisadalla eaa. rakennuttama neliönmuotoinen ja nelitorninen linnoitus Temppelivuorella Jerusalemissa. Linnoitus tuhoutui muun kaupungin mukana roomalaisten valloittaessa kaupungin ensimmäisen juutalaissodan kapinallisilta. Nykypäiviin linnoituksesta on säilynyt vain perusta. Kristillisessä perinteessä Antonia kuuluu Via Dolorosaan, sillä sen uskottiin mahdollisesti väärin olevan Jeesuksen tuomion lukupaikka ja ristinkannon ristintien alkukohta.
Kohde
Antonian linnoitus sijaitsi nykyisen Temppelivuoren pohjoisosassa Jerusalemissa. Nykypäiviin linnoituksesta on jäänyt vain sen kallioon louhittu perusta. Tutkijat tietävät, miltä linnoitus on ilmeisesti aikanaan näyttänyt.
Historia
Antonian linnoituksen rakennutti ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Juudean kuningas Herodes. Roomalaisten liittolainen Herodes oli menettänyt asemansa Juudean hallinnassa Parthialaisten nostaessa valtaistuimelle hänen vihollisensa Antigonoksen. Antoniuksen roomalaissotilaiden tukemana hän kuitenkin jälleenvalloitti Jerusalemin. Temppelivuorella sijainnut Barisin linnoitus tuhottiin. Sen tilalle Herodes rakennutti Temppelivuoren pohjoisosaan neliönmuotoisen ja neljä tornisen linnoituksen. Jykevä koko kaupunkia hallinnut linnoitus sai nimensä Herodesin roomalaisen suojelijan Antoniuksen mukaan. Herodes asui linnoituksessa yhdessä vaimonsa kanssa. Vaikka Herodes esiintyi usein kreikkalaisena hallitsijana, Antoniassa hän oli perinteinen juutalainen hallitsija, joka nimitti juutalaisten ylipapit ja luki Mooseksen lakia. Antonia muuttui entistä enemmän temppelin valvontaan, kun kaupungin uudeksi hallintokeskukseksi Herodes rakennutti suuren sitadellin vuonna 23 eaa.
Ensimmäisen juutalaissodan kynnyksellä Antonian linnoitus oli Jerusalemin pienen roomalaisen varuskunnan tukikohta. Kapinan syttyessä linnoituksen vain noin 600 roomalaista suostuivat poistumaan kaupungista turvatakeita vastaan. Tästä huolimatta heidät surmattiin kapinallisten ottaessa haltuunsa linnoituksen. Roomalaisten myöhemmin palatessa linnoitus ja kaupunki tuhottiin. Paikalle rakennettiin roomalaistyylinen uusi kaupunki Aelia Capitolina.
Kun myöhemmin tiettävästi kalifi Muawiya rakennutti islamilaisen Temppelivuoren, vanhan Antonian linnoituksen kallioperustaa tasoitettiin. Islamilaisella kaudella kehittyi myös kristitty perinne, jonka mukaan Antonian linnoitus olisi ollut maaherran istuin, jolta Pontius Pilatus olisi antanut tuomionsa Jeesukselle. Antonian linnoituksen sijaintipaikka onkin osa perinteistä ristintiehen liitettyä Via Dolorosaa, vaikka se lieneekin todellisuudessa oleva virheellinen reitti.
Liitokalat
Liitokalat eli lentokalat (Exocoetidae) ovat nokkakaloihin lukeutuva heimo, johon kuuluu noin 50 lajia. Lajit ryhmitellään yleensä seitsemästä yhdeksään eri sukuun. Liitokaloja tavataan kaikista lämpimän vyöhykkeen valtameristä, enimmäkseen Atlantin, Tyynen ja Intian valtameren trooppisissa ja subtrooppisissa vyöhykkeissä.
Liitokalojen rintaevät ovat poikkeuksellisen suuret, ja niiden avulla kalat voivat tehdä lyhyitä lentomatkoja ilmassa merenpinnan yläpuolella. Liitokalojen lennähdysten pääasiallinen tarkoitus on nopea karkaaminen petokalojen ulottuvilta.
Lajiominaisuuksia
Osa liitokaloista luo rintaevänsä 20–40 päivän välein. Joillakin lajeilla rintaevien ohella myös vatsaevät ovat epätavallisen kookkaat, jolloin kaloilla näyttää ikään kuin olevan neljä siipeä. Useimmat lajit ovat pituudeltaan korkeintaan noin 30 cm, mutta jotkut lajeista kasvavat noin puolen metrin mittaisiksi. Liitokalojen silmät ovat suhteellisesti suuremmat kuin kaloilla keskimäärin. Silmät ovat myös tavallista litteämmät, mikä parantaa näön tarkkuutta ilmassa lennon aikana. Liitokalat elävät meren pintakerroksessa ja käyttävät ravinnokseen planktonia.
Lentäminen
thumb|left|200px|Sekä rinta- että vatsaeviltään huomattava Kirjosiipilentokala (Cheilopogon exsiliens). Lentämiseen valmistaudutaan uimalla alhaalta päin nopeasti kohti meren pintaa siten, että evät on taivutettu tiukan vartalonmyötäisesti. Lentoonlähtövaiheessa pyrstöevää käytetään potkurimaisesti ponnistukseen, jonka jälkeen rinta- ja vatsaevät levitetään lentoasentoon. Kalat eivät heiluttele eviään lennon aikana, vaan ne tekevät liitolennon. Liidon aikana kalojen nopeus saattaa nousta 60 kilometriin tunnissa. Liitojen pituus on tyypillisesti 30–50 metriä, mutta havaintoja on tehty jopa satojen metrien lennoista, joissa kalat käyttävät hyväkseen nousevia ilmavirtauksia purjelentokoneiden tavoin. Joskus kalat saattavat myös tehdä useammasta liidosta muodostuvan sarjaliidon ponnistaen pyrstöevällään välillä meren pinnasta lisää vauhtia.
Kalojen joukossa liitokaloilla on hyvin poikkeukselliset kyvyt niitä uhkaavilta petokaloilta pakenemiseen, välttäen siten helposti esimerkiksi miekka- tai tonnikalojen saaliiksi joutumisen.
Taloudellinen hyödyntäminen
Liitokaloja voidaan säilöä kuivattamalla, ja niitä syödäänkin suuria määriä Japanissa sushi-herkkupaloina. Myös liitokalojen mätiä, joka on rapeaa ja punaisen-oranssin väristä, nautitaan Japanissa Tobiko-sushina.
Yuan Hua
Yuan Hua (, s. 16. huhtikuuta 1974 Liaoyang, Liaoning ) on kiinalainen judon olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Yuan voitti Sydneyn olympialaisissa 2000 kultaa yli 78 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa tuomariäänestyksellä kuubalaisen Daima Beltránin. Hän voitti samassa painoluokassa maailmanmestaruuden Münchenissä 2001 ja sai MM-hopeaa Birminghamissa 1999. Avoimessa luokassa hän saavutti MM-pronssia Pariisissa 1997. Joukkuekilpailun maailmanmestaruuden hän voitti Pekingissä 2007. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden yli 72-kiloisissa 1992.
Lucas Pérez
Lucas Pérez Martínez (joskus vain Lucas) (s. 10. syyskuuta 1988 A Coruña) on espanjalainen jalkapalloilija. Pérez edustaa espanjalaisseura Deportivo Alavésia. Hän on edustanut ammattilaisurallaan myös Atlético Madridin reservijoukkuetta, Rayo Vallecanoa, Karpaty Lvivia, Dynamo Kiovaa, PAOKia, Deportivo La Coruñaa, Arsenalia ja West Ham Unitedia. Hänen pelipaikkansa on oikea laitahyökkääjä.
Yuan Hua
Yuan voitti Bangkokin Aasian kisoissa 1998 kultaa yli 78 kg:n sarjassa. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän saavutti kultaa yli 72-kiloisissa ja avoimessa luokassa 1996 sekä kultaa avoimessa luokassa ja pronssia yli 78 kg:n painoluokassa 2007. Etelä-Aasian kisoissa hän voitti kultaa avoimessa luokassa 1997 ja yli 78-kiloisissa 2001.
Universiadeissa Yuan saavutti kultaa yli 78 kg:n sarjassa 1999 ja 2001 sekä pronssia avoimessa luokassa 1999. Hän voitti sotilaiden maailmanmestaruuden yli 78-kiloisissa ja avoimessa luokassa 1998. Hän voitti urallaan neljä maailmancupin kilpailua ja sijoittui kaksi kertaa kolmanneksi.
Lucas Pérez
Ura
Lucas pelasi juniorivuosinaan Deportivo Alavésissa, Montañeros CF:ssä ja SD Órdenesissa. Vuonna 2007 hän siirtyi Tercera Divisiónissa pelaavaan Atlético Madridin reservijoukkueeseen, josta siirtyi vuonna 2009 Rayo Vallecanoon. Siellä hän edusti sekä reservijoukkuetta että pääjoukkuetta. Ensimmäisen ottelunsa pääjoukkueessa Lucas pelasi 7. helmikuuta 2010. Suurimmaksi osaksi hän kuitenkin edusti Rayon reservijoukkuetta. Tammikuussa 2011 Lucas siirtyi Karpaty Lvivin joukkueeseen, jossa pelasi yhteensä kolme kautta. Keväällä 2013 hänet lainattiin Dynamo Kiovaan, jossa hän ei pelannut otteluakaan. Heinäkuussa 2013 Lucas siirtyi 700 000 euron siirtosummalla thessalonikilaiseen PAOKiin. Hänet lainattiin kesällä 2014 Deportivo de La Coruñaan. Hän palasi PAOKiin kesäkuussa 2015, mutta siirtyi takaisin Deportivoon elokuussa 2015 1,5 miljoonan euron siirtosummalla.
Pérez teki Deportivolle 17 maalia Espanjan pääsarjassa kaudella 2015−2016. Hän siirtyi elokuussa 2016 Englannin Valioliigan Arsenaliin 20 miljoonan euron siirtosummalla. Kauden 2017−2018 hän pelasi lainalla Deportivo de La Coruñassa. Kesällä 2018 hän siirtyi Valioliigan West Hamiin 4,4 miljoonan euron siirtosummalla.
Tilastot
''Tilanne 28. toukokuuta 2019''
Cristina Croitoru
Cristina Croitoru (s. 21. joulukuuta 1985) on romanialainen naispainija.
MM-kilpailuissa Croitoru on sijoittunut parhaimmillaan 11:nneksi vuonna 2010. EM-kilpailuista hänellä on kaksi pronssimitalia, vuosilta 2006 ja 2011.
SMS Magdeburg (1911)
SMS Magdeburg oli Saksan keisarikunnan laivaston Magdeburg-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Harkovan kolmas taistelu
Harkovan kolmas taistelu oli Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu Ukrainassa sijaitsevan Harkovan kaupungin hallinnasta helmi-maaliskuussa 1943. Saksalaiset olivat joutuneet vetäytymään vuoden 1943 alun aikana, mutta Erich von Mansteinin joukkojen vastahyökkäyksessä heidän onnistui vallata takaisin hieman aikaisemmin menetetty Harkova ja suuria alueita Etelä-Venäjällä. Taistelua seurasi hyökkäystoiminnan pysäyttänyt kelirikko ja kesällä saksalaisten tappioon päättynyt Kurskin taistelu. Voitto Harkovassa oli kuitenkin lykännyt saksalaisten kokonaistappiota ehkä puolella tai jopa kokonaisella vuodella.
Taustaa
thumb|vasen|Tilanne itärintamalla vuoden 1943 alussa. Saksa oli hyökännyt Neuvostoliittoon vuonna 1941 ja sota oli tarkoitus viedä päätökseensä nopeasti. Ratkaisevaa voittoa Neuvostoliiton joukoista ei kuitenkaan saavutettu ja vuoteen 1943 mennessä Saksa oli jäämässä alakynteen. Neuvostoliitto saavutti suuren voiton saksalaisista Stalingradin antauduttua. Josif Stalin uskoi hetken olevan otollinen vastahyökkäykselle ja puna-armeija aloitti offensiivin saksalaisia vastaan. Tammikuussa 1943 Voronežin rintama tunkeutui aukkoon saksalaisten Keskustan armeijaryhmän ja Armeijaryhmä Donin (myöhemmin Eteläinen armeijaryhmä) välissä. Puna-armeijan eteneminen uhkasi saartaa saksalaiset etelässä sen edetessä kohti Mustanmeren rannikkoa. Adolf Hitler oli antanut saksalaisille perääntymiskiellon, jota Saksan Eteläisen armeijaryhmän komentaja Erich von Manstein ei kuitenkaan noudattanut. Manstein perääntyi hallitusti saartouhan alla olleiden joukkojensa kanssa, mikä mahdollisti myös vahvistusten saapumisen. Samalla puna-armeijan hyökkäys alkoi hyytyä etenevien joukkojen huoltovaikeuksien takia. Puna-armeijan johdossa ei kuitenkaan uskottu suuria tappioita kärsineiden saksalaisten kykenevän vastahyökkäykseen heidän joukkojaan vastaan.
SMS Magdeburg (1911)
Palvelus
Alus ajoi 26. elokuuta 1914 karille Osmussaaren edustalla laskiessaan miinoja. Se joutui Venäjän keisarikunnan laivaston risteilijöiden yllättämäksi. Venäläiset onnistuivat pelastamaan tuhoamaltaan alukselta koodikirjoja sekä toimittamaan ne Britannian tiedustelupalvelulle, joka kykeni koodikirjojen avulla murtamaan saksalaisten käyttämän koodin.
Harkovan kolmas taistelu
Taustaa
Toisin kuin puna-armeijan johto oletti, von Manstein oli saanut koottua vahvistuksia aikaisemmin tappioita kärsineistä joukko-osastoista, jotka olivat saaneet rintaman takana materiaali- ja henkilöstövahvistuksia. Merkittävimpiä näistä osastoista oli 1. SS-panssariarmeijakunta, johon kuuluivat SS-divisioonat Totenkopf, Leibstandarte ja Das Reich. Niiden keihäänkärkeen kuuluivat uudet 88 mm tykeillä varustetut Tiger-panssarivaunut. Vahvistuksineen von Manstein pysäytti puna-armeijan etenemisen ja uudelleenryhmittyi tämän jälkeen Harkovan puolustamiseksi. Harkovaa ei kuitenkaan voitu pitää pelkällä puolustamisella. Neuvostoliiton joukot lähestyivät kaupunkia pihtihyökkäyksellä, joka onnistuttiin pysäyttämään SS-joukkojen vastahyökkäyksellä. Hyökkäys pysähtyi kuitenkin vain hetkeksi ja alkoi Neuvostoliiton suurista tappioista huolimatta pian uudelleen. Kun saksalaiset olivat jälleen vaarassa jäädä mottiin SS-joukkoja komentanut Paul Hausser pyysi lupaa perääntyä. Hitler ei antanut lupaa, mutta Hauser perääntyi silti 15. helmikuuta, jonka jälkeen Harkova menetettiin puna-armeijalle.
Perääntymisestä raivostunut Hitler vaati von Mansteinia valtaamaan Harkovan takaisin. Hitler oli 17. helmikuuta lentänyt henkilökohtaisesti Mansteinin päämajaan Zaporožjeen. Hitler ja von Manstein kiistelivät kahden päivän ajan vastahyökkäyksen suunnitelmasta ja Hitler vaati Harkovan valtausta ensisijaisena tavoitteena peläten kelirikon pysäyttävän pian kaikki hyökkäyssuunnitelmat. Lopulta hän hyväksyi kuitenkin Manstein suunnitelmat. Neuvostojoukkojen edetessä rintamaan oli tullut houkutteleva mutka, joka tarjosi ihanteellisen tilanteen pihtiliikkeelle puna-armeijan joukkojen sivustoja vastaan.
Osapuolet
thumb|vasen|SS-divisioona Das Reichiin kuuluva [[Panzerkampfwagen IV|Panzer IV maaliskuussa 1943.]] Komennossaan von Mansteinilla oli noin 160 000 saksalaista. 4. panssariarmeijan esikunta oli asetettu valvomaan 2. SS-panssariarmeijakuntaa. Lisäksi Wolfram von Richthofenin Luftflotte 4 oli täydennetty 1 000 lentokoneen vahvuuteen hyökkäyksen tukemiseksi. Neuvostoliiton joukkoihin taistelun aikana kuului 300 000 Lounaisen, Brjanskin ja Olhavan rintaman sotilasta komentajinaan kenraalit Filipp Golikov ja Nikolai Vatutin. Neuvostojoukkoihin kuuluivat esimerkiksi 40., 69. ja 3. panssariarmeija.
Taistelu
thumb|vasen|SS-joukkoja Harkovan kaduilla. Saksan vastahyökkäys Harkovan suunnalla alkoi 19. helmikuuta 1943. SS-joukot oli sijoitettu hyökkäyksen pihtien pohjoishaaralle ja etelähaara koostui tavallisista panssariyksiköistä. SS-joukkojen onnistui edetä lumisateesta ja sumusta huolimatta vihollisen miinakenttien läpi puna-armeijan selustaan, jossa ne katkaisivat tien Dneprille. Sieltä jatkoivat etenemistään ja Pavlograd vallattiin 24. helmikuuta. Puna-armeija oli näin ajettu sekasortoon ja sen eteneminen kohti Dnepriä pysähtyi. Vaarassa oli nyt neuvostojoukkojen aikaisemmin valtaama Harkova, jota täydennettiin kiireisesti. Muualla pyrittiin tekemään vastahyökkäyksiä, joista huolimatta SS-divisioonat Das Reich ja Totenkopf valtasivat strategisesti tärkeän Lasovajan rautatieaseman. Neuvostoliiton 3. panssariarmeijan onnistui vastahyökkäyksellään kiilata Das Reich- ja Leibstandarte-divisioonien väliin, johon Hauser vastasi hyökkäämällä sitä vastaan kahdelta eri suunnalta. Kolme päivää kestäneissä taisteluissa tuhottiin lopulta kolme puna-armeijan panssariprikaatia, kolme jalkaväkidivisioonaa ja koko ratsuväki. Menetykset saivat puna-armeijan osastot vetäytymään muualla ja saksalaiset vakiinnuttivat asemansa Harkovan rajojen sisällä 11. maaliskuuta.
Taistelu Harkovasta alkoi 12. maaliskuuta. Manstein oli määrännyt Hauserin piirittämään Harkovaa pohjoisesta, jotta saksalaiset välttyisivät Stalingradin kaltaiselta kaupunkitaistelulta. Hauser jätti kuitenkin ohjeistuksensa huomiotta ja komensi SS-divisioonansa suoraan Harkovaan. Puna-armeijan joukot tekivät kiivasta vastarintaa Harkovan rautatieaseman ja teollisuusalueiden suunnalla, mutta he joutuivat kuitenkin lopulta vetäytymään kaupungista saksalaisten tieltä. Koko kaupunki oli vallattu 14. maaliskuuta. Raskaita tappioita kärsineet saksalaiset jatkoivat hyökkäystään kohti itää, jossa murskattiin lannistuneet ja sekaannuksissa olleet kaksi kaartin panssariarmeijaa ja neljä jalkaväkidivisioonaa. Pisimpään neuvostojoukot tekivät vastarintaa traktoritehtaalla Harkovan ulkopuolella, mutta tehtaan kukistuttua koko Harkovan alue oli saksalaisten käsissä. Saksalaiset raivasivat vielä neuvostojoukot pois lähialueelta, minkä jälkeen he olivat vakauttaneet asemansa ennen tulevaa kelirikkoa, joka esti molempien osapuolien hyökkäykset.
Seuraukset
thumb|Hitler onnittelemassa Mansteinia taistelun lopputuloksen ollessa jo selvillä 10. maaliskuuta 1943. Saksalaisten voittoa Harkovassa voidaan pitää etenkin Mansteinin ansiona. Taistelun aika ja paikka oli ajoitettu oikein ja voitto siirsi Neuvostoliiton voittokulkua itärintamalla ehkä jopa puolella tai kokonaisella vuodella. Hauserille ei annettu kunniamerkkiä hänen tottelemattomuutensa takia, vaikka hänen joukkonsa olivat olleet vastuussa Harkovan jälleenvaltauksesta. Hänen alaisensa SS-joukot saivat kuitenkin huomattavia vahvistuksia. Hitler otti kunnian taistelun voitosta itselleen ja esimerkiksi Goebbels kirjoitti päiväkirjassaan Führerin iloinneen onnistuttuaan sulkemaan rintaman. Harkovan taistelua seuranneena kesänä toteutettiin koodinimellä Zitadelle tunnettu operaatio neuvostojoukkoja vastaan. Seurannut Kurskin taistelu päätyi kuitenkin saksalaisten tappioon.
Óscar Andrés Rodríguez Maradiaga
thumb|Óscar Andrés Rodríguez Maradiaga Óscar Andrés Rodríguez Maradiaga (s. 29. joulukuuta 1942) on katolisen kirkon kardinaali. Tällä hetkellä hän työskentelee kardinaalintehtäviensä lisäksi Tegucigalpan arkkipiispana. Vuosina 1995–1999 hän toimi myös Latinalaisen Amerikan piispainkonferenssin puheenjohtajana. Kardinaali hän on ollut vuodesta 2001.
Maradiaga on syntyjään hondurasilainen. Hän on opiskellut osan opinnoistaan myös ulkomailla, kuten El Salvadorissa ja Italiassa. Pappisvihkimyksensä hän sai 1970, ja myöhemmin hän kohosi aina arkkipiispaksi ja kardinaaliksi asti kirkon sisäisessä hierarkiassa. Johannes Paavali II:n kuoltua Maradiaga myös osallistui vuoden 2005 konklaaviin, jossa hänet mainittiin yhtenä mahdollisena paaviehdokkaana. Valituksi tuli kuitenkin saksalainen Joseph Ratzinger, eli myöhempi paavi Benedictus XVI.
Osmo Apunen
Osmo Kalevi Apunen (5. lokakuuta 1938 Kotka – 16. lokakuuta 2022 Tampere ) oli suomalainen politiikan tutkija.
Ura
Apunen pääsi ylioppilaaksi 1959 Kymin Yhteiskoulusta. Hän opiskeli poliittista historiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui valtiotieteen maisteriksi 1964, valtiotieteen lisensiaatiksi 1967 ja tohtoriksi 1968.
Apunen toimi 1967–1971 ulkoeurooppalaisten maiden historian assistenttina Helsingin yliopistossa, Ulkopoliittisen instituutin johtajana 1968–1972, toimistopäällikkönä ulkoministeriössä 1972–1973, Tampereen yliopiston kansainvälisen politiikan professorina vuosina 1973–2003 sekä rauhan- ja konfliktintutkimuskeskuksen emeritusprofessorina 2003–2007.
Apunen on tutkinut muun muassa Suomen poliittista historiaa, ulkopolitiikkaa ja idänsuhteita, kansainvälisten suhteiden historiaa sekä J.K. Paasikiven ulkopoliittista ajattelua. Puoluetaustaltaan Apunen oli sosialidemokraatti.
Yksityiselämä
Osmo Apusen poika on Matti Apunen.
Michel Onfray
thumb|right|Michel Onfray Michel Onfray (s. 1. tammikuuta 1959, Argentan, Ranska) on ranskalainen ateistinen filosofi, joka on perustanut Caenin kansanyliopiston (Université populaire de Caen). Onfray on ajattelussaan keskittynyt yhteiskunnallisiin kysymyksiin, erityisesti uskontoa ja taloutta koskeviin. Hänen mukaansa kapitalismi tekee ihmisistä taloudellisen tuotannon orjia, ja vaihtoehto tälle on kansalaistottelemattomuus ja "individualistinen anarkismi". Onfray kuvaa itseään ”nietzscheläiseksi vasemmistolaiseksi”.
Elämä ja ajattelu
Maanviljelijäperheestä lähtöisin oleva Onfray väitteli filosofian tohtoriksi ja opetti filosofiaa Caenin teknillisessä korkeakoulussa vuodesta 1983 vuoteen 2002. Onfrayn Caeniin vuonna 2002 perustamassa kaikille avoimessa, ilmaisessa kansanyliopistossa opetetaan vaihtoehtoista filosofian historiaa.
Aluksi hän tuli tunnetuksi gastronomian filosofiaa käsittelevistä teoksistaan. Ensimmäinen teos Le ventre des philosophes, critique de la raison diététique (1989, Filosofien vatsa, ravitsemusopillisen järjen kritiikki) sisältää kulinaristisesta näkökulmasta uudelleenkirjoitetun filosofian historian. Hänen ajattelunsa pohjaa hedonistiseen traditioon.
Onfray vieraili Suomessa keväällä 2005, kun hänen teoksensa Politique du rebelle: traité de résistance et l’insoumission (1997) julkaistiin suomeksi, Kapinallisen politiikka − tutkielma vastarinnasta ja taipumattomuudesta, Tapani Kilpeläisen kääntämänä.
Onfray on hyvin poleeminen ajattelija. Hänen teoksensa Traité d’athéologie (2005, Tutkielma ateologiasta) on ollut suoranainen best seller, sillä se on myynyt hyvin, mutta aiheuttanut myös vastalauseiden ryöpyn. ”Ateologia” termi on peräisin Georges Bataille’lta. Onfray nostaa esiin unohdettuja, vaihtoehtoisia ajattelijoita ja haastaa opiskelijansa myös ajattelemaan itse, eikä omaksumaan kritiikittä toisten ajatuksia.
France Culture -radioasema lähettää maanantaista perjantaihin klo 19.00 – 20.00 Onfrayn Caenin kansanyliopistossa pitämiä luentoja.
Shin-Imamiyan rautatieasema
Shin-Imamiyan rautatieasema on Osakan kaupungissa Naniwan suuralueen eteläosassa sijaitseva rautatieasema. Sitä käyttävät JR Westin Osakan ympyrälinja ja Kansai-päälinja sekä Nankai-rautateiden Nankai-päälinja, joilla on toisistaan erilliset asemarakennukset. Lisäksi Hankai-raitioteiden Minami-Kasumichōn pysäkki sijaitsee aivan sen yhteydessä.
Aseman vieressä on Osakan metron Dōbutsuenmaen asema, jota palvelevat Midōsuji-linja ja Sakaisuji-linja.
Aseman lähellä sijaitsee Shinsekain perinteinen viihdealue ja sen maamerkki, Tsūtenkakun näkötorni.
Hyaluronaani
thumb|Hyaluronaanin rakenteessa toistuva disakkaridiyksikkö. Hyaluronaani eli hyaluronihappo on solujen pinnalla valmistettava ja soluväleissä esiintyvä pitkäketjuinen sokerimolekyyli. Hyaluronihappo on suurimolekyylinen mukopolysakkaridi eli glykosaminoglykaani. Se koostuu glykosidisidoksin toisiinsa liittyneistä D-glukuronihapon ja N-asetyyliglukosamiinin muodostamista disakkaridiyksiköistä. Sitä esiintyy lähes kaikissa kudoksissa, joissa sillä on tärkeä rooli kudosten toiminnalle. Lasiainen, napanuora ja nivelneste sisältävät erityisen paljon hyaluronihappoa. Hyaluronaani imee vettä itseensä, minkä vuoksi se on suosittu raaka-aine ihonhoitotuotteissa ja ryppyihin pistettävissä täyteaineissa. Ihmisessä on noin 15 grammaa hyaluronaania josta noin kolmannes kehittyy uudelleen joka päivä. Hyaluronaani on ensimmäisen kerran eristetty lasiaisesta. Se muodostuu solukalvossa eikä Golgin laitteessa, toisin kuin muut glykosaminoglykaanit.
Hyaluronihapon CAS-numero on 9004-61-9. Lääke on alun perin valmistettu kukonhelttauutteesta ja kehitetty Japanissa, mutta nykyään tuottamiseen käytetään bakteerifermentaatiota.
Käyttö lääkkeenä
Luonnostaan hyaluronaanilla on lyhyt puoliintumisaika ja erilaisia tekniikoita käytetään pidentämään molekyylien stabiilisuutta mm. NASHA stabiilisaatiota käytetään Durolane valmisteessa. Yhden pistoksen vaikutusaika voi kasvaa kuuteen kuukauteen tai jopa vuoteen.
Vuonna 2007 EMA laajensi hyväksyntänsä koskemaan (Hylan GF-20) hoitoja nilkka- ja olkapäänivelrikkokipuihin.
Saviselkä–Piippola-tie
Saviselkä–Piippola-tie on museotie Kärsämäen ja Siikalatvan kuntien alueella. Museotieosuus käsittää lähes koko yhdystien 8000, joka on Suomen tieverkon osuus Kärsämäen Saviselän kylän ja Siikalatvan Piippolan taajaman välillä.
Tie haarautuu Saviselässä valtatieltä 28 ja päättyy Piippolan taajamassa seututien 800 risteykseen. Tien pituus on 23,8 kilometriä.
Saviselkä–Piippola-tiestä tuli museotie vuonna 1982. Tie rakentui historiaselvityksen mukaan 1700-luvulla poluista ja kyläteistä. Senaatin päätöksellä siitä tehtiin pitäjien yhdystie vuonna 1825. Valtion hoitoon tie siirtyi vuonna 1920. Vuoteen 1953 saakka tie oli osa valtatietä 4.
Tie kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin kulttuurihistoriallisiin ympäristöihin.
Piippolan ammatti- ja kulttuuriopisto ja Pentti Haanpään koulu sijaitsevat yhdystie 8000:n varrella lähellä Piippolan taajaman keskustaa.
Guido Malatesta
Guido Malatesta (2. lokakuuta 1918 Gallarate – 14. kesäkuuta 1970 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Malatesta työskenteli aluksi toimittajana. Muutettuaan Roomaan hän siirtyi elokuva-alalle toimien käsikirjoittajana ja apulaisohjaajana. Hänen ensimmäinen itsenäinen ohjaustyönsä oli I miliardari (”Miljonäärit”) vuonna 1956. Myöhemmin Malatesta ohjasi muun muassa peplum-elokuvia ja spagettiwesternejä. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimellä James Reed.
Kaikenlaisia vieraita
Kaikenlaisia vieraita on Toivo Särkän ja Yrjö Nortan yhteistyössä ohjaama romanttinen komedia vuodelta 1936. Se perustuu Agapetuksen samannimiseen näytelmään.
Taustaa
Kuvausryhmän jäsen Aarne Kajontera kertoi marraskuussa 1973 haastattelussa, että Särkän ohjaus oli lähinnä nimellistä ja hän vasta opetteli ohjausta. Pienissä sivurooleissa näyttelevät muun muassa Erkki Karun poika Olavi sekä elokuvasta Miehen tie tunnettu Gunnar Hiilloskorpi.
Arviot
Aikalaisarvioissa kiitosta ja kritiikkiä tuli tasaisesti. Vilho Toivari (Suomen Sosialidemokraatti) toteaa arviossaan, että suomalainen elokuva menee eteenpäin, ja tunnustaa sen "ensiluokkaiseksi". Hufvudstadsbladetin kriitikon mukaan elokuvassa on huumoria ja vauhtia, mutta näyttelijätyö on epätasaista ja ohjaus usein taitamatonta. Teatterimaisuudesta moittii nimimerkki L-i (Ilta-Sanomat). Näyttelijöistä kiitosta saivat Jorma Nortimo ja Aku Korhonen, sen sijaan Toivo Palomurron ja Ester Toivosen ansioiksi nähtiin lähinnä ulkonäkö.
Hameur Bouazza
Hameur Bouazza (, s. 22. helmikuuta 1985 Évry, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Racing de Santanderia.
Ura
Bouazza on Watfordin kasvatti, mutta ei kyennyt vakiinnuttamaan paikkaansa ykkösjoukkueessa. Kaudella 2005–2006 hyökkääjä jäi Darius Hendersonin, Marlon Kingin Ja Ashley Youngin varjoon, mutta viimeisteli silti kolme maalia yhdeksässätoista pelaamassaan ottelussa. Pääasiassa hän oli vaihtopelaajan roolissa.
Syyskuussa 2009 Bouazza siirtyi Englannin mestaruussarjassa pelanneeseen Blackpooliin vuoden sopimuksella. Kauden päätyttyä joukkue ei kuitenkaan tehnyt hänen kanssaan jatkosopimusta.