cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ydinpolttoainekierto
Jätehuollon vaihtoehdot
Myös YK:n Agenda 21 -ohjelmajulistuksessa kannustetaan jäsenmaita keskittymään geologisen loppusijoituksen tutkimiseen sen ympäristö- ja turvallisuusetujen vuoksi. Toistaiseksi käytetyn polttoaineen loppusijoitusta ei ole toteutettu missään, mutta loppusijoitushankkeita on käynnissä useissa maissa, muun muassa Ranskassa, Yhdysvalloissa, Saksassa, Ruotsissa ja Suomessa.
Greenpeace vastustaa ydinjätteen geologista loppusijoitusta koska järjestö esittää että ydinjätettä voisi päätyä pohjaveteen. Greenpeace vaatii jätteen säilömistä maanpäällisiin varastoihin ydinvoimaloiden yhteyteen, kunnes turvallisempi loppusijoitusratkaisu on löydetty.
Luokkajuhla (vuoden 2002 elokuva)
Luokkajuhla on Ilari Nummen ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 2002. Eräs lukioluokka on sopinut tapaavansa tasan kymmenen vuotta lakkiaisista, ja niin myös käy. Luokkakokous alkaa.
Ydinpolttoainekierto
Jälleenkäsittely
Ydinpolttoaineessa ”palavat” käytön aikana lähinnä tuoreen polttoaineen sisältämät fissiilit aineet. Koska polttoaine on pääasiassa ketjureaktioon osallistumatonta isotooppia U-238 ja koska osa fissiileistä aineista jää palamatta ja edelleen koska osa U-238:sta muuttuu neutronikaappauksen ja beeta-hajoamisen kautta fissiiliksi plutonium-239:ksi, on itse asiassa suurin osa käytetystä ydinpolttoaineesta mahdollista kierrättää ja käyttää uudestaan polttoaineena. Kaikkiaan yli 95 % käytetystä polttoaineesta on mahdollista palauttaa polttoainekiertoon jälleenkäsittelyllä, mikä tekee ydinpolttoainekierrosta suurimmaksi osaksi suljetun ja kutistaa entisestään käytetyn polttoaineen loppusijoitustarvetta.
Luokkajuhla (vuoden 2002 elokuva)
Juoni
On lämmin kevätilta. Muuan lukioluokka kokoontuu hotelliin kymmenen vuotta valmistumisensa jälkeen. He kirjoittivat ylioppilaiksi 1990-luvun lamavuosina ja nyt he ovat kolmenkympin hujakoilla. Paikalle pääsee kymmenkunta luokkalaista. Entiset luokkatoverit kertovat toisilleen selviytymisestään työelämässä, opinnoissa ja parisuhteissa. Juhla alkaa asiallisissa merkeissä ja etenee hilpeän nousuhumalaisen bailaamisen kautta laskuhumalaiseen toistensa sättimiseen, itsesääliin ja paljastuksiin, joita ei alkuillasta kerrottu.
Ydinpolttoainekierto
Jälleenkäsittely
Jälleenkäsittelyssä uraani ja plutonium eristetään käytetystä polttoaineesta ja jäljelle jäävä osa, noin 5 %, jää jätteeksi. Tästä pääosa on uraanin fissiotuotteita. Jälleenkäsittely alkaa polttoainesauvojen mekaanisella aukileikkaamisella. Seuraavaksi yleisimmässä Purex-prosessissa polttoaine liuotetaan nesteeseen voimakkaan typpihapon avulla. Uraani, plutonium ja fissiotuotteet erotellaan toisistaan kemiallisesti tributyylifosfaatin ja kerosiinin seoksella. Saatu uraani ja plutonium käytetään uuden ydinpolttoaineen valmistuksessa. Fissiotuotteet eristetään korkea-aktiivisena jätteenä.
Luokkajuhla (vuoden 2002 elokuva)
Juoni
Kuusi laudaturia kirjoittaneen Tanelin ratkaisu jättää yliopisto-opinnot väliin kummastuttaa luokkalaisia. Liina puolestaan on matkaillut Intiassa, missä hän on kohdannut absoluuttista köyhyyttä. Hän tiedostaa. Pelkonen tuo mukanaan uuden naisensa Marikan. Jenni tyrmistyy, sillä hän ja Pelkonen ovat hiljattain eronneet. Rikastunut Kai selvittelee bisneksiään puhelimitse kaiken aikaa, kunnes tajuaa sulkea kännykän, joka on vuosituhannen vaihteen huipputeknologiaa edustava Nokian kommunikaattori. Naiset puhuvat keskenään miehistä ja lapsihaaveistaan.
Taustaa
Luokkajuhla kirjoitettiin alun perin Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksella keväällä 2001 järjestetylle elokuvanäyttelemisen kurssille, jonka ohjaajana toimi Ilari Nummi. Samainen NÄTY:n kurssi on lähes sellaisenaan myös Nummen ohjaaman televisioelokuvan roolituksessa.
Ydinpolttoainekierto
Jälleenkäsittely
Eräät ydinvoimaa vastustavat järjestöt esittivät vuonna 1999 vastalauseen ydinaseriisunnan toteutukselle MOX-polttoaineen käytön kautta. Heidän mukaansa ratkaisu on tehoton ja he epäilevät sen lisäävän riskiä ydinaseiden leviämiseen. Aseplutoniumin varastointi turvallisiin kohteisiin on esitetty vaihtoehtona MOX-polttoaineen käytölle. Vastalause ei kuitenkaan johtanut käytännön muuttamiseen, vaan ydinaseriisuntasopimusten mukaisesti ydinräjähteitä hävitetään aktiivisesti Yhdysvalloissa ja Venäjällä nimenomaan MOX-polttoaineena. Yhdysvaltojen sähköntuotannosta noin 10 % on peräisin hävitettävistä ydinaseista saatavasta ydinpolttoaineesta, mikä vastaa noin puolta maan kaikesta ydinsähköstä.
Luokkajuhla (vuoden 2002 elokuva)
Musiikki
Luokkajuhlassa on diegeettisenä musiikkina useita 1960–1990-lukujen suosikkikappaleita, kuten Duran Duranin "Hungry Like the Wolf", Tom Jonesin "Green, Green Grass of Home" ja Kirkan "Hetki lyö". Elokuvassa on stereoääni.
Julkaisut
Luokkajuhla sai ensi-iltansa jouluaatonaattona 2002. Yleisradio julkaisi sen maksuttomassa Areena-palvelussaan helmikuussa 2018, jossa se on katsottavissa vuoden ajan. Elokuun 2018 loppuun mennessä katselukertoja oli noin 43 000.
Kaarle V (Ranska)
left|thumb|Kaarle V
Kaarle V Viisas oli Ranskan kuningas vuosina 1364–1380. Hän oli Juhana II Hyvän poika, kolmas Valois-sukuinen hallitsija ja ensimmäinen dauphin.
Kaarle joutui 19-vuotiaana kruununprinssinä Poitiers’n taisteluun vuonna 1356, vaikka hänellä ei ollut lainkaan sotilaskokemusta. Kun kuningas Juhana II joutui tällöin englantilaisten vangiksi, piti Kaarlen toimia sijaishallitsijana vuosina 1356–1360. Kaarle kietäytyi maksamasta englantilaisten vaatimia lunnaita. Edelleen Kaarlen oli taisteltava Kaarle Navarralaista vastaan Ranskan sisällä ja pakenemaan Pariisista jacqueriekapinan mellakoita. Hän otti opikseen edellisten taistelujen virheistä ja varoi avoimia kenttätaisteluja englantilaisia vastaan.
Hallituskaudellaan Kaarle V:llä oli hyviä neuvonantajia, joita kutsuttiin marmoseteiksi, ja hän onnistui kääntämään Ranskalle siihen asti katastrofaalisen satavuotisen sodan kulun. Entisten yltiöpäisten ritarirynnäköiden sijaan Kaarle V suostui vain pieniin taisteluihin. Hänen konnetaabelikseen nimittämänsä Bertrand du Guesclin oli alhaisaatelia ja saavuttanut asemansa yksinomaan ansioillaan. Tämä ärsytti sekä omaa ritariylimystöä että Edvard III:a, joka haukkui Kaarle V:tä ”mokomaksikin asianajajaksi”. Kaarle V sanoi, että jos hän kerran on asianajaja, niin siinä tapauksessa hän haastaa Englannin oikeuteen. Vuoteen 1374 mennessä Ranska oli vallannut takaisin suurimman osan Englannin voittamista alueista. Kaarle kuoli 1380 ja häntä seurasi alaikäinen poika Kaarle VI.
Pavel Stolbov
Pavel Afanasjevitš Stolbov (, 30. elokuuta 1929 Krasnyi Lutš, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 15. kesäkuuta 2011 Moskova, Venäjä ) oli Neuvostoliittoa edustanut telinevoimistelija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Stolbov saavutti voimistelijanurallaan yhden olympiamitalin, joukkuekilpailun kullan Melbournesta 1956. Moniottelussa hän oli 14:s, ja yksittäisillä telineillä hän oli rekillä neljäs, hevosella seitsemäs, renkailla 12:s, permannolla 16:s, hypyssä 28:s ja nojapuilla 41:s.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Stolbov voimisteli Neuvostoliiton kultaa voittaneessa joukkueessa Moskovassa 1958. Samoissa kisoissa hän saavutti hevosella hopeaa ja nojapuilla pronssia. Prahan MM-kilpailuissa 1962 Stolbov saavutti hopeaa rekillä ja joukkuekilpailussa.
Euroopan-mestaruuskilpailuista Stolbov saavutti neljä mitalia Kööpenhaminassa 1959: maailmanmestaruuden rekillä, moniottelun ja renkaiden hopeaa ja pronssia nojapuilla.
Lehmä (elokuva)
Lehmä on Dariush Mehrjuin ohjaama, tuottama ja käsikirjoittama iranilainen elokuva vuodelta 1969. Elokuva oli Iranin valtion rahoittama, mutta se joutui maassa esityskieltoon johtuen synkästä maaseutuelämän kuvauksesta. Vuonna 1971 elokuva salakuljetettiin Venetsian elokuvajuhlille, jossa se esitettiin tapahtuman alkuperäisen ohjelman ulkopuolella ja ilman tekstitystä. Elokuva sai elokuvajuhlien kriitikkopalkinnon. Myöhemmin elokuva on valittu parhaaksi iranilaiseksi elokuvaksi useissa iranilaisten kriitikoiden järjestämissä äänestyksissä.
Ezzatolah Entezamin näyttelemä Mashd Hassan omistaa kylän ainoan lehmän. Lehmä kuolee ja kyläläiset päättävät valehdella tapahtuneesta, sillä he pelkäävät tiedon lehmän kuolemasta musertavan Hassanin. Hassan alkaa harhailla ja uskoo lopulta itse olevansa oma lehmänsä.
Sureños
Sureños [suˈɾe.ɲos] (suom. eteläiset) on ryhmä USA:n meksikolaisia jengejä, jotka toimivat meksikolaisen mafian alaisuudessa. Sureñokseen kuuluu satoja jengejä, jotka voivat tunnistaa toisensa sinisestä väristä ja erilaisista tatuoinneista tai käsimerkeistä.
Historiaa
Amerikassa 1960-luvun loppupuolella USA:n meksikolaiset alkoivat muodostaa vankiloissa ryhmää, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Nuestra Familia. Suurin osa Nuestra Familian jäsenistä oli Pohjois-Kaliforniassa ja valtaosa Meksikon mafian jäsenistä Etelä-Kaliforniassa. Siitä syttyi sota ryhmien välille, jonka jälkeen he alkoivat määritellä itsensä joko nortenoksena eli pohjoislaisena tai surenona eli eteläisenä.
Nykypäivä
Nykyään Sureños on Kalifornian suurin jengi. Vaikka monet tunnustavatkin olevansa Sureños-jengin jäseniä, Sureños on enemmänkin ikään kuin kattojärjestö, jonka alle on kerääntynyt monta eri jengiä, joita johtaa meksikolainen mafia. Sureños on pääosin latinojen, erityisesti syntyperäisten meksikolaisten jengi. Se jakautuu monien eri jengien tapaan setteihin, jotka ovat jengistä polveutuneita pienempiä joukkoja, jotka saattavat käyttää esimerkiksi eri tunnusväriä tai käsimerkkejä sekä saattavat olla sodassa keskenään. Nykyään suurin osa sureñoista vihaa meksikolaista mafiaa, joka ei enää kuulu Sureñokseen, ja he toimivat erillisinä jengeinä. Jäsenten lukumäärä on arviolta noin satatuhatta henkilöä. Sureños-jengin jäsenen voi tunnistaa numerosta kolmetoista.
Michelle Malkin
thumb|Michelle Malkin Michelle Malkin (s. 1970) on yhdysvaltalainen konservatiivinen blogisti, poliittinen kommentaattori ja kirjailija. Hänen viikoittainen syndikoitu kolumninsa ilmestyy lukuisissa sanomalehdissä ja internetsivustoissa. Häntä haastatellaan usein Fox Newsin ohjelmissa, ja hän on vieraillut myös MSNBC:llä ja C-SPANilla sekä lukuisissa radio-ohjelmissa.
Malkinia on kritisoitu maahanmuuttovastaisuudesta, sekä yhteistyöstä äärioikeiston ja valkoisen ylivallan kannattajien kanssa.
HMS Skaftö (M13)
HMS Skaftö (runkonumero M13) on Ruotsin laivaston Styrsö-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus
Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta. Se laskettiin vesille 20. tammikuuta 1997 ja alus valmistui 13. kesäkuuta.
Masanori Tokita
(24. kesäkuuta 1925 Kobe, Japani - 5. maaliskuuta 2004) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1951-1959. Hän on osallistunut mm. Kesäolympialaisissa 1956.
Helios Prototype
Helios Prototype eli alkuperäiseltä ja tunnetummalta nimeltään pelkkä Helios oli NASAn aurinkovoimalla toimiva kauko-ohjattu ilma-alus (UAV), joka saavutti 29 524 metrin korkeuden 13. elokuuta 2001.
Helios Prototype sopi hyvin tieteellisten laitteiden alustaksi. Siitä pyrittiin tekemään lentokone joka pystyy lentämään mahdollisimman hitaasti, jotta se käyttäisi mahdollisimman vähän energiaa ja jotta siihen kiinnitetyt tieteelliset tutkimuslaitteet ja viestintälaitteet olisivat mahdollisimman vakaissa oloissa ja melkein tai täysin paikallaan maahan nähden.
Kaksi lentomoodia- ja varustusta
Helioksella oli lentämisen kannalta kaksi peruskonfiguraatiota (hyötykuorman konfiguraatiot erikseen): korkeuteen optimoitu ja lennon pituuteen optimoitu. Oli suunniteltu, että Helios voisi lentää jopa kuukausia yhteen menoon, kun se päivällä lataa akkuja ja lisäksi muuttaa varastoitua vettä vedyksi, jotta se voisi yöllä lentää akkuvirralla ja virralla, joka tulee ilma-vetypolttokennoista (joista tulee vettä kemiallisen reaktion vuoksi). Lentokorkeus tällöin olisi ollut "vain" 20 km ennätyksen 29 kilometrin sijaan. Lentokorkeus katsottiin sopivaksi, koska siellä ei ole juurikaan suihkuvirtausta eikä turbulenssia.
Dan, hana-ui sarang
Dan, hana-ui sarang on televisioyhtiö KBS2:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Shin Hye-sun, Kim Myung-soo, Lee Dong-gun, Kim Bo-mi, Do Ji-won ja Kim In-kwon.
Kuolleen miehen kirjeet
Kuolleen miehen kirjeet (, translit. Pisma mjortvogo tšeloveka) on Konstantin Lopušanskin ohjaama dystopiaan sijoittuva neuvostoliittolainen post-apokalyptinen tieteiselokuva, joka valmistui vuonna 1986. Elokuva sijoittuu kylmän sodan aikana ajankohtaiseen ydintalven aiheeseen. Elokuva on saanut useita palkintoja elokuvajuhlilla vuosina 1986-1987.
Juoni
Tietokonevirheen vuoksi syttyneen ydinsodan jälkeen kaupungin asukkaat asuvat bunkkereissa. Kaupunki on tuhoutunut ja saastunut radioaktiivisista aineista. Ulkona riehuu ydintalven hyytävä myrsky ja ihmiset liikkuvat ulkona vain välttämättömissä tapauksissa suojapuvuissa ja kaasunaamareissa.
Päähenkilö on Nobel-palkittu professori Larsen, joka asuu museon bunkkerissa ja yrittää auttaa muita selvinneitä aikuisia ja lapsijoukkoa. Professori kirjoittelee mielessään kirjeitä todennäköisesti kuolleelle pojalleen Erikille selvitäkseen. Hän on pettynyt, että tiede, jolle hän on uhrannut koko elämänsä, johti katastrofiin. Professorin lisäksi museon bunkkerissa on hänen vaimonsa Anna sekä tämän eloonjääneet työtoverit, museon työntekijät. Jokainen heistä käsittelee katastrofia omalla tavallaan. Toiset luovuttavat, toiset kirjoittavat kirjeitä tuleville maan asukkaille, toiset suunnittelevat maanalaista elämää ja uskovat ihmisen pystyvän sopeutumaan mihin tahansa olosuhteisiin.
Monet ihmiset kuolevat säteilyyn. Myös professori saa kuolettavan annoksen säteilyä ja kuolee lopulta. Hän ei kuitenkaan suostu uskomaan, että elämä maapallolla olisi tuhottu, vaan pyrkii selvittämään, onko koko maailma tuhoutunut ja mitkä ovat mahdollisuudet elollisen materiaalin selviämiseen ydinkatastrofin jäljiltä. Hän opettaa hänen huolehdittaviksi jätetyille orpolapsille, että toivoa aina on ja lähettää heidät matkaan.
Elokuva päättyy suojavarusteisten lasten kulkueeseen halki pimenevän maailman. Monet kriitikot sanovat kulkueen symboloivan yli kaiken pahan henkiin jäävää toivonkipinää... joskin esitetään myös epäilys ovatko lapset sittenkin kuin Brueghelin Sokeat-maalauksen hahmot, jotka vain seuraavat yhtä sokeaa johdattajaansa...
Dystopian piirteitä
Kuolleen miehen kirjeet voidaan luokitella post-apokalyptiseksi dystopiaksi, koska se kuvaa hypoteettista maailmaa ydinsotakatastrofin jälkeen. Elokuva varoittaa ydinaseista ja havainnollistaa, miten voi käydä, jos nykyajan tiede asettaa tavoitteeksi luoda aseita, joilla pystytään tuhoamaan koko maailma. Mustavalkoisessa kuvassa on hieman keltaista sävyä, joka korostaa liekkejä ja kurjuutta. Vaikka kuvaus sijoittuukin tulevaisuuteen, sen voi hyvin kuvitella tapahtuvan nykyisyydessä.
Elokuvassa sodanaikainen kontrolli on erittäin vahva, kaikki noudattavat määräyksiä, valvonta on tehokasta ja käskyjen rikkomisesta seuraa kuolema. Ihmisiä kelpuutetaan pelastettavaksi eli keskusbunkkeriin ainoastaan tietyin kriteerein, näin esimerkiksi orpolapset, sairaat ja vanhat ihmiset eivät bunkkeriin pääse. Siellä heitä odottaa "syvä konservointi" eli pitkäksi ajaksi (30, 50 vuodeksi tai ikuisiksi ajoiksi) sulkeminen maan alle.
Uskonnon merkitys nousee myös esille. Elokuvassa eräs henkilö suunnittelee maanalaiseen maailmaan uudenlaista uskontoa, jossa käskyjä olisivat: vihaa lähimmäistä, vihaa kaikkia, vihaa itseäsi. Toiset taas ovat sitä mieltä, että ydinsota johtui vain siitä, että kaikki oli etukäteen suunniteltu ja ennustettu apokalypsissa, eikä näin ollen ihmisellä ollut mitään tehtävissä. Ihmiskunta oli alun alkaen tuhoon tuomittu. Toisaalta päähenkilö pyrkii tieteen avulla todistamaan, että elämä jatkuu, hän opettaa orpolapsille, että maailma ei ole kuollut. Hän lähettää lapset matkaan ja tämä symbolisoi tietynlaista toivoa toivottomuuden keskellä.
Kirjeet
Kirjeitä on yhteensä neljä. Ne ovat muodoltaan professorin ajatuksia, joita hän vain mielessään sanelee Erik-pojalleen. Vaikka kirjeet ovat osoitettu Erikille, ne ovat professorin keino jäsentää omia ajatuksia ja pyrkivät selittämään nykyisen tilanteen ja käsittelemään katastrofin syyt ja seuraukset. Ensimmäisessä kirjeessä hän käsittelee uutta ajanlaskuyksikköä – hämärää, koska maailmasta on kadonnut erilaisuus. Lisäksi hän kertoo, miten hänet ja hänen vaimonsa löytää museon bunkkerista ja välittää vaimonsa kuulumiset.
Toisessa kirjeessä hän kertoo omista peloistaan, jotka juontavat juureensa lapsuuteen. Lapsuudesta asti hän näki nimittäin painajaisunen, jossa juna ajoi häntä takaa, mutta hän itse ei pystynyt liikuttamaan jäseniään. Välillä hän samanaikaisesti sekä ajoi sitä junaa, että oli jäädä sen alle. Pahimmassa painajaisessa hän näki Erik-poikansa seisovan kiskoilla. Junaa käytetään tässä allegoriana tieteelle, joka pyrkii aina eteenpäin, mutta samalla tuhoaa kaiken tiellään ja tässä tapauksessa koko maailman ja maapallon tulevaisuuden.
Seuraavassa kirjeessään hän ilmoittaa ratkoneensa tunnissa Briggsin yhtälön, johon hänen yliopistollaan oli mennyt kolmekymmentä vuotta. Hän valittaa, että häneltä puuttuu tieteellisiä lähteitä, joiden avulla hän olisi pystynyt laskemaan elämän jatkuvuuden todennäköisyyden. Hän kertoo myös toisesta unesta, jossa hän ei juonut kokonaan soodavettä lasistaan. Tätä soodavettäkin voisi ajatella allegoriana sille, että professori ei ehtinyt tehdä kaikkea elämässään, eikä ehtinyt kyllä moni muukaan ydinsodan tultua.
Vastaanotto ja palkinnot
Elokuvan ilmestyminen osui samaan vuoteen kuin Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus. Tämä osittain johti mm. elokuvan suureen menestykseen. Elokuva sai useita palkintoja:
Fox Entertainment Group
Fox Entertainment Group oli yhdysvaltalainen 21st Century Fox -mediakonserniin kuuluva viihdeyhtiö. Se omisti muun muassa 20th Century Fox- ja Fox Searchlight Pictures -elokuvayhtiöt, Fox-televisiokanavan sekä Fox News -uutiskanavan. Se lopetti toimintansa 21st Century Foxin myytyä 20th Century Foxin ja monen muun omistuksensa The Walt Disney Companylle ja perustettua jäljelle jääneille omistuksilleen uuden yhtiön Fox Corporationin.
Mouhijärvi (järvi)
Mouhijärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Mouhijärven alueeseen. Järven länsipää ulottuu entisen Suodenniemen kunnan alueelle, ja sen ympärillä ovat Putajan, Jalkavalan ja Vesunnin kylät. Mouhijärven kunta on aikoinaan saanut nimensä järven mukaan. Mouhi on pieni kalanpoikanen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 687 hehtaaria, ja sen pituus on 5,2 kilometriä ja leveys 1,5 kilometriä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa noin 12 kilometriä pitkä Mouhijoki (eli Kiikoisjoki eli Kolusjoki), joka laskee Kiikoisjärveen ja sitten Jaaranjokena Sääksjärveen, josta se jatkaa Kauvatsanjokena kohti Puurijärveä ja lopulta Ala-Kauvatsan jokena Kokemäenjokeen.
Järven tulo-ojia ovat luoteisrannalla Koliseva, joka tuo vettä soilta, ja Karhuoja, joka on Ylisen Alhajärven, vahlosen, Kailojärven, Iso-Ympyriäisen ja Pikku-Ympyriäisen laskuoja. Kourajoki tuo valuma-alueen pohjoisten vesistöjen vedet Kourajärven kautta Mouhijärveen. Idästä laskeva Karinoja on Kuusjärven, Irriäisjärven, Ison Suksijärven, Pienen Suksijärven, Hiki-Suitun, Pohjusjärven ja pieni Paskalammin laskuoja. Uuhioja on Onkijärven laskuoja, joka laskee samalla Uuhisuon vedet. Sammalusoja on Sammalusjärven ja Pahaoja on Pahalammin laskuoja.
Mohijärvessä on kolme suurempaa saarta. Suurin on noin 300-metrinen Mouhisaari. Pohjoisrannassa on lisäksi matalat Iso Takkasaari, sitä suurempi Pieni Takkasaari ja luotona Pikkusaari. Saaria on yhteensä 12, ja niiden kokonaispinta-ala on 5,9 ha ja rantaviivaa niissä on 2,3 km.
Järven rantaviiva on 23 kilometriä pitkä, ja ranta on puoliksi peltoa ja puoliksi kallio- ja moreenipohjaista metsämaata. Järven yleisilme on peltomaisema, jota rikkoo metsämaisema eteläisessä osassa järveä. Rantoja kiertää loma- ja haja-asutus, jonne kulkee teitä valtatieltä 11.
Virkistystoiminta
Mouhijärvestä kalastetaan pääasiassa haukea, kuhaa, ahventa ja lahnaa. Järvellä on käytettävissä kolme laavua yökalastajien ja retkeilijöiden lepopaikoiksi. Mouhijärvessä on Mouhijoen luusuassa säännöstelypato, jonka alla joki aloittaa virtaamisen koskiosuudella. Siellä voi kalastaa kirjolohta.
Veneen voi laskea vesille veneelaskupaikoista, joita on Vilpunrannassa ja Putajanrannassa. Mouhijärven läpi on opastettu myös niin sanottu Kymmenen joen ja kymmen järven melontareitti. Järvessä on kaksi uimarantaa.
Historiaa
Järven vedenpinnan korkeutta on aikoinaan laskettu.
Filip VI
thumb|300px|Filip VI mahdollisesti aikalaistaiteilijan kuvaamana.
Filip VI (rans. Philippe VI de Valois ja Bien Fortuné tai Roi Trouvé (1293 – 22. elokuuta 1350) oli Ranskan kuningas vuodesta 1328 kuolemaansa asti sekä Anjoun, Mainen ja Valois'n kreivi (1325–1328). Hän oli Valois-dynastian ensimmäinen kuningas ja edeltäjiensä Ludvig X Itsepäisen, Filip V Pitkän ja Kaarle VII Kauniin serkku.
Elämäkerta
Filipin isä oli kuningas Filip IV Kauniin veli Kaarle ja hänen äitinsä oli Anjoun ja Mainen kreivitär Marguerite (1273–1299). Filipin isovanhempia olivat hänen isänsä puolelta kuningas Filip III Rohkea ja Aragonian Isabelle sekä äitinsä puolelta Napolin kuningas Kaarle II ja Unkarin Marie. Ranskaa hallinneen suorien kapetingien suvun tulevaisuus näytti vielä 1300-luvun alussa vahvalta, joten nuorta Filipiä ei kasvatettu kuninkaaksi vaan sotilaaksi, joka palveli uskollisesti läänitysherrojaan. Hän peri isänsä kuoleman jälkeen tämän tittelit Anjoun, Mainen ja Valois'n kreivinä, joita hän ehti kantaa vain kolme vuotta (1325–1328) ennen valtaistuimelle nousua.
Kaarle IV Kauniin kuoltua päärit kokoontuivat helmikuussa 1328 ja valitsivat Valois’n Filipin sijaishallitsijaksi vielä syntymättömän lapsen nimissä. Kun syntynyt lapsi oli tytär (Blanche), oli perimyskysymys jälleen avoinna. Froissart kertoo kronikassaan Kaarle IV Kauniin määränneen kuolinvuoteellaan, että jos syntyvä lapsi on tytär, tuli valtakunnan paronien kokoontua ja valita henkilö, jolla olisi oikeus kruunuun. Näin he kokoontuivat uudelleen ja valitsivat Reimsissä 29. huhtikuuta 1328 Filipin kuninkaakseen, ja hän otti hallitsijanimekseen Filip VI. Taustalla oli pelko, jonka englantilainen ruhtinas herätti ranskalaisissa, ja he pitivät kotimaista ruhtinasta parempana. Toisaalta sijaishallitsijana toimiminen oli vaikuttanut Filipin eduksi. Päärien päätös oli yksimielinen eikä se järkyttänyt millään tavoin Ranskan kansaa vaan oli jopa odotettu.
Valtaan noustessaan Filip VI oli 35-vuotias ja siten melkoisen iäkäs Kapetingin perimystradition mukaan. Ensimmäisenä virkatehtävänään hän pidätytti Pierre-Rémin, Montignyn herran, jonka oli käyttänyt valtion varoja omiin tarkoituksiinsa.
Nousu valtaistuimelle
Kun Kaarle IV Kaunis vuonna 1328 kuoli, hänellä ei ollut miespuolista perillistä. Filip VI oli Filip III:n pojanpoikana vahva ehdokas kuninkaaksi mutta kruunua tavoitteli myös Kaarlen sisar Ranskan Isabella, joka halusi kruunun pojalleen, silloin alaikäiselle Englannin Edvard III:lle.
left|thumb|Filip VI. Bibliothèque Nationale de France Ranskalaiset eivät hyväksyneet Edvard III:n nousua tyhjälle valtaistuimelle. Hän olisi saanut perimyksen äitinsä Isabellen kautta ja ranskalaiset tulkitsivat mahdottomaksi, että joku voisi siirtää oikeuden, jota hänellä itsellään ei ole. Englantilaiset tukivat Edvard III:ta ja heistä oli luonnollista, että läheisyys ratkaisisi perimyksen. Tosin he unohtivat Ludvig X Itsepäisen tyttären Johannan, joka oli läheisempi sukulainen kuin Edvard III.
Aikuistuttuaan Edvard III vannoi Filipille vasallinvalan Gascognen läänityksestä mutta riitaantui tämän kanssa ja alkoi pian vaatia koko Ranskan kruunua. Edvard toimitti Lincolnin piispan mukana Filip VI:lle kirjeen, jossa hän julistautui Ranskan kuninkaaksi. Jatkuvat ranskalais-englantilaiset yhteenotot kärjistyivät vuonna 1337 Edwardin tunkeutuessa Ranskaan, jolloin satavuotinen sota alkoi. Ranska oli teoriassa Englantiin nähden ylivoimainen Englannin vastatessa väkiluvultaan siihen aikaan vain ranskalaista herttuakuntaa mutta ranskalaisten vanhanaikainen ritariarmeija kärsi murskaavan tappion englantilaisille jousimiehille Crécyssä ja Ranskan laivasto puolestaan Sluys'ssä. Vuonna 1348 iski musta surma, joka tappoi muutamassa vuodessa kolmanneksen maan väestöstä, mukaan lukien kuninkaan vaimon.
Hallinto
Filip VI:n aikana Ranskaan liitettiin piskuinen Dauphinén saari Provencen rannikolta. Se tuli kulkemaan perintönä kruununprinssille, jota alettiin sen vuoksi kutsua dauphiniksi (vrt. Englannin Walesin prinssi). Ensimmäinen Dauphin ja tuleva kuningas oli Filip VI:n poika Juhana II Hyvä.
Suuri ongelma oli musta surma, joka vuonna 1348 levittäytyi Ranskaan. Tämä rottien levittämä paiserutto tappoi miljoonia ranskalaisia, eräiden lähteiden mukaan jopa puolet valtakunnan väestöstä. Valtakunta ei ollut enää entisellään, sillä sen veronmaksukyky oli alentunut, kaupungit, kylät ja maaseutukin olivat autioituneet. Henkiin jääneille, toimeliaille ja aktiivisille yksilöille tämä tosin tarjosi suuria mahdollisuuksia.
Babitzin
Babitzin on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Filip VI
Hallinto
Vaimonsa kuolemasta huolimatta Filip jatkoi loistokkaan ja ylellisen elämänsä viettämistä, jota hän oli harrastanut valtakautensa alusta lähtien, vaikka valtakunnan rahakirstu oli tyhjä. Myöskään rutto ja sen myötä tulleet entistä suuremmat taloudelliset ongelmat eivät hillinneet hänen ja hovin ylenpalttista huvittelunhalua. Vuoden 1337 jälkeen varakkaasta ja loistavasta Ranskasta tuli viidessätoista vuodessa kurjuuden reunamilla kulkeva kansakunta.
Filip VI:n hallituskauden aikana kuninkaallinen alue laajeni Champagnen kreivikunnalla, joka Navarran Johanna II:lle korvattiin alueluovutuksina muualta. Tämän lisäksi Brien, Dauphinén ja Montpellier’n alueet liitettiin kuninkaan hallituksen alaisuuteen. Kuitenkin verot olivat suurin ongelma ja pohjoisen sekä etelän säätypäivät, näin ne kasvattivat myös valtaansa, vain hyvin vastustellen suostuivat uusiin veroihin, jolla rahoitettiin sotamenoja.
right|thumb|300px|Filip VI vastaanottaa Edvard III uskollisuudenlupauksen. Ranskan suuri kronikka n. 1400-luku.
Kiista kruunusta
Filip VI oli hallitsija, jonka valtakausi oli täynnä onnettomuuksia. Kansakuntaa vainosivat pahimmillaan sekä paiserutto eli musta surma että englantilaiset liittolaisineen. Ruton torjumiseksi ihmisten keinot olivat vähäisiä mutta englantilaisten kanssa pyrittiin taistelemaan.
Artois’n Robertia estettiin saamasta Artois’n kreivikuntaa perintönä itselleen. Hänen isänsä oli kuollut ennen pojan syntymää. Perintö oli mennyt isän siskolle, Burgundin herttuattarelle. Tämä tuomio tapahtui jo Filip IV Kauniin aikana. Hallitsija ajoi tässä omaa etuaan, sillä kuninkaan pojat olivat sidoksissa Burgundin herttuakuntaan ja kreivikunta oli mahdollisesti tulossa takaisin kuninkaallisen perheen piiriin. Uuden kuninkaan Filip VI:n aikana Robert aloitti uuden prosessin oikeuksiensa puolesta. Tämän hän kuitenkin hävisi käytettyään väärennettyjä asiapapereita. Filip VI julisti Robertin valtakunnan viholliseksi, ja näin hän joutui pakenemaan Englannin kuninkaan suojiin ja tuli tämän henkilökohtaiseksi ystäväksi. Robert käytti itseään esimerkkinä, kuinka perimyksessä voidaan noudattaa myös naislinjaa, vaikka edesmenneellä on postuumina syntynyt poikalapsi. Tämä lisäsi Edvard III:n intoa vaatia itselleen Ranskan kruunua.
Edvard III ei ollut unohtanut eikä antanut anteeksi sitä, että hänet pakotettiin vuonna 1331 vannomaan vasallinvala Ranskan Filip VI:lle. Näin kahden kansakunnan väliset yhteenotot alkoivat keväällä 1337. Bretagnessa käydyssä kahakassa Robert d’Artois haavoittui kuolettavasti ja hänet haudattiin St Paulin katedraaliin Lontoossa.
Lyhyt kronologia Filip VI:n hallituskaudesta
29.05.1328	Filip VI:n voitelu Reimsissä 24.08.1328	Voitto flaameista Casselissa 06.06.1329	Edvard III vannoo uskollisuudenvalan Filip VI Guyennen herttuakunnasta 24.05.1337	Filip VI takavarikoi Guyennen herttuakunnan Edvard III:lta 07.10.1337	Edvard III vaatii itselleen Ranskan kruunua 01.11.1337	Edvard III julista vaatimuksesta ja Satavuotinen sota alkaa 20.09.1339	Edvard tulee Flanderin Cambraisis’hin armeijansa kanssa 09.10.1339	Edvard III tulee Ranskan maaperälle armeijansa kanssa 24.10.1339	Edvard III peräytyy armeijoineen Ranskasta 24.06.1340	Ranskan laivaston totaallinen tuhoaminen Sluysin taistelussa 23.09.1340	Esplechin-sur-Escaut’n välirauha 31.08.1342	Englantilaisten vahvistusten saapuminen Brestiin, Charles de Blois lopettaa piirityksen 30.09.1342	Charles de Blois’n armeijan tappio englantilaisille Morlaix’n edustalla 19.01.1343	Malestroit’n välirauha 26.09.1345	Jean de Montfort kuolee ja hänen poikansa Jean perii Bretagnen herttuakunnan 07.06.1346	Edvard III noudee maihin Normandiassa 26.08.1346	Crécyn taistelu, jossa ranskalaiset kärsivät totaalisen tappion englantilaisille joukoille 04.08.1347	Edvard III valloittaa Calais’n 28.09.1347	Välirauha
Avioliitot ja lapset
Filip VI avioitui kesäkuussa 1313 Burgundin Johannan (1293–1348) kanssa. Tämän ensimmäinen puoliso kuoli todennäköisesti ruttoon, joka tuolloin raivosi Ranskassa. Johanna oli Burgundin herttuan Robert II:n ja Ranskan prinsessan Agnesin tytär, Agnes puolestaan kuningas Ludvig IX Pyhän nuorin tytär.
Läheistä riippuen mainitaan, että Filip VI avioitui toisen kerran 19. tammikuuta tai 29. tammikuuta 1348, siis jopa vain kuukauden leskeyden jälkeen. Nyt puolisona oli nuori Navarran Blanche (1333–1398). Tämä oli Evreux’n kreivin Filippen (1319–1343) ja Navarran kuningattaren Johanna II:n (1311–1349) tytär. Tästä avioliitosta syntyi yksi tytär Filip VI:n kuoleman jälkeen:
HMS Sturkö (M14)
HMS Sturkö (runkonumero M14) oli Ruotsin laivaston Styrsö-luokan miinantorjunta-alus, joka modernisoitiin Spårö-luokan alukseksi.
Valmistus
Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta. Se laskettiin vesille 27. kesäkuuta 1997 ja alus valmistui 19. joulukuuta.
FO&O
FO&O, aiemmin myös The Fooo Conspiracy, oli ruotsalainen poikabändi. Yhtye perustettiin vuonna 2013, ja sai tunnettuutta ensimmäisen kerran samana vuonna esiinnyttyään Justin Bieberin Tukholman-konserttien lämmittelijänä tämän managerin kiinnostuttua yhtyeen YouTube-videoista. Yhtyeeseen kuului kolme jäsentä; Oscar Enestad (s. 1997), Felix Sandman (s. 1998) ja Omar Rudberg (s. 1998). Aiemmin mukana oli myös Oscar Molander (s. 1997), joka jätti yhtyeen marraskuussa 2016 edistääkseen omaa uraansa.
Yhtyeen debyyttialbumi Off the Grid nousi ilmestyttyään huhtikuussa 2014 Sverigetopplistanin kärkeen. Sittemmin yhtye muun muassa voitti kahdesti peräjälkeen vuoden ruotsalaisen liveyhtyeen Rockbjörnen-palkinnon sekä tehnyt levytyssopimuksen Yhdysvalloissa Sonyn kanssa.
Vuonna 2017 FO&O osallistui Melodifestivaleniin kappaleella ”Gotta Thing About You”.
Syksyllä 2017 yhtyeen jäsenet ilmoittivat lopettavansa yhtyeen ja jatkavansa soolourilla.
1405 Sibelius
1405 Sibelius on suomalaisen tieteilijä Yrjö Väisälän 12. syyskuuta 1936 Turussa löytämä asteroidi. Se on nimetty Suomen kansallissäveltäjä Jean Sibeliuksen mukaan. Se kiertää Aurinkoa asteroidien päävyöhykkeellä Marsin ja Jupiterin välissä. Sen alkuperäinen tilapäinen nimi oli 1936 RE. Asteroidin läpimitta on 12,18 kilometriä ja kiertoaika 3,38 vuotta.
Frostisen
thumb|250px|Frostisen-vuoret vuonolta kuvattuna.
Louis Bernot
Louis Bernot (26. heinäkuuta 1896 – 19. helmikuuta 1975) oli ranskalainen painonnostaja. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja sai siellä raskaan sarjan pronssia.
Frostisen
Frostisen on yksi Norjan suurimmista lakijäätiköistä. Sen pinta-ala on 25 km² ja korkein kohta noin 1 710 metriä merenpinnan yläpuolella. Frostisen sijaitsee Ofotfjord-vuonoon kuuluvan Skjomen-haaran lähellä, Ofotenin maakunnassa, Pohjois-Norjassa.
Geunyeo-ui sasaenghwal
Geunyeo-ui sasaenghwal on televisioyhtiö tvNin esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Park Min-young, Kim Jae-wook ja Ahn Bo-hyun.
Hiroaki Satō
(5. helmikuuta 1932 Hyogo, Japani – 1. tammikuuta 1988) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1955–1959. Hän on osallistunut mm. Kesäolympialaisiin 1956.
Arjeplog
Arjeplog (pohjoissaameksi Árjepluovve, eteläsaameksi Aarjepluevie, uumajansaameksi Árjjepluovve) on taajama, jossa on 1 977 asukasta. Se sijaitsee Ruotsin Lapin keskiosissa, Norrbottenin läänissä ja on 3 000 asukkaan Arjeplogin kunnan keskustaajama.
Arjeplog sijaitsee suurten järvien Hornavanin ja Uddjaurin välissä Skelleftejoen valuma-alueella.
Nimi Arjeplog mainitaan lähteissä ensimmäisen kerran 1636, ja se on saamelaista alkuperää. Galtispuodan vuorelta Arjeplogin läheltä näkyy keskiyön aurinko 10.6.–3.7. välisenä aikana, vaikka Arjeplog sijaitsee muutaman kymmentä kilometriä Pohjoiselta napapiiriltä etelään. Valtatie 95 Skellefteån ja Bodøn välillä kulkee Arjeplogin kautta. Lisänimensä Silvervägen tie on saanut Nasatunturin hopeakaivoksen mukaan.
Arjeplogissa on Einar Wallquistin perustama Silvermuseet (tarkoittaa Hopeamuseo), joka vihittiin käyttöön vuonna 1965.
Anneliese Uhlig
Anneliese Uhlig (27. elokuuta 1918 Essen – 17. kesäkuuta 2017 Santa Cruz, Kalifornia) oli saksalaissyntyinen näyttelijä.
Arjeplog
Autoteollisuuden testialue
Euroopan autoteollisuus tekee Arjeplogissa talvitestejä. Se on nykyisin kunnan merkittävintä yksityistä elinkeinotoimintaa. Joulukuusta maaliskuun loppuun Arjeplogissa käy noin 2 300 insinööriä ja teknikkoa testaamassa autoja talvioloissa.
Kunnassa on lukio, jonka painotus on autojen testaustoiminta. Luulajan teknillinen yliopisto järjestää siellä opetusta.
Anneliese Uhlig
Uhlig syntyi näyttelijä Kurt Uhligin ja oopperalaulaja Margarethe Maschmannin tyttäreksi. Vanhempiensa erottua hän asui äitinsä kanssa Essenissä, Dortmundissa, Leipzigissa ja Braunschweigissa. Vuonna 1937 Uhlig meni Berliiniin ja kouluttautui näyttelijäksi Peter–Reimann-Akademiessa. Hän sai myös muotipiirtäjän koulutuksen. Vuonna 1937 hän teki elokuvadebyyttinsä esiintymällä Attila Hörbigerin ja Lucie Höflichin kanssa rikosdraamassa Manege (1937) taiteilija Maria Morrelin roolissa. Pian tämän jälkeen Uhlig kiinnitettiin Berliinin Schillertheateriin, jossa hän sai suosiota esiintymällä Heinrich Georgen kanssa Pedro Calderón de la Barcan näytelmässä Der Richter von Zalamea. Tätä seurasi kiertue Euroopassa. Vuonna 1939 Uhlig solmi lyhyeksi jääneen avioliiton näyttelijä Kurt Waitzmannin kanssa. Parille syntyi poika Peter (k. 2013).
Uhlig jatkoi elokuvissa esiintymistä ja tuli suosituksi UFA:n tähdeksi. Hän esitti rooleja erityisesti rikostarinoissa ja melodraamoissa. Toisen maailmansodan alussa Uhlig esiintyi Wehrmachtin sotilaille Alankomaissa, Ranskassa, Puolassa ja Venäjällä, mutta vuonna 1942 hän lähti Italiaan ajauduttuaan ristiriitoihin Joseph Goebbelsin kanssa ja esiintyi italialaisissa elokuvissa. Heinäkuun 1943 jälkeen Uhlig toimi tulkkina Benito Mussolinin perheelle. Vuonna 1944 hän palasi Saksaan esiintymään elokuvissa, joihin kuului Solistin Anna Alt (miespääosassa Will Quadflieg), yksi viimeisistä Berliinissä ennen toisen maailmansodan päättymistä ensi-illan saaneista elokuvista.
Vuoden 1945 jälkeen Uhlig esiintyi näyttelijänä vain satunnaisesti. Hän työskenteli muun muassa tuottajana ja ohjaajana US Special Servicelle Salzburgissa sekä ulkomaankirjeenvaihtajana Italiassa, Itävallassa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 1948 hän muutti uuden aviomiehensä, Salzburgissa Yhdysvaltain armeijaa palvelleen taidehistorioitsija Douglas B. Tuckerin kanssa Yhdysvaltoihin, jossa jatkoi uraansa journalistina. Hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden. 1960-luvun puoleenväliin saakka hän myös kirjoitti poliittisista aiheista Saksan sanomalehtiin ja radioon. 1960-luvun alkupuolella Uhlig menestyi tuottajana Alexandrian teatterissa Virginian osavaltiossa. Vuosina 1963–1965 hän luennoi näyttämötaiteesta ja saksan kielestä Bangkokin Thammasat-yliopistossa.
Uhlig nähtiin valkokankaalla jälleen Eduard von Borsodyn komediassa Dany, bitte schreiben Sie (1956), jossa esiintyi Sonja Ziemannin ja Rudolf Prackin kanssa. 1970-luvulta alkaen hänellä oli useita rooleja televisiossa. Vuonna 2013 hän teki laajalti huomioidun paluun dokudraamassa George.
Uhlig sai vuonna 1989 Bundesverdienstkreuzin. Hän julkaisi kirjailijana muistelmateoksen ''Rosenkavaliers Kind. Eine Frau und drei Karrieren (1977) ja matkakertomuksen Einladung nach Kalifornien'' (1980-luvun alku).
Eräjärven kirkko
Eräjärven kirkko on Orivedellä, entisen Eräjärven kunnan alueella sijaitseva puukirkko. Nykyinen kirkko on Eräjärven kolmas puukirkko ja sen on rakentanut paikkakuntalainen Mats Åkergren. Käyttöön se vihittiin vuonna 1821. 1800-luvulla vaikuttaneita tyylisuuntauksia mukaillen Eräjärven kirkko on länsitornillinen, tasavartinen ristikirkko.
Kirkon tornissa on vuodesta 1974 lähtien toiminut kirkkomuseo, jossa on esineistöä sekä Oriveden seurakunnasta että kiertokoulusta vuosien varrelta. Nykyisin kirkko on normaalissa käytössä kesäisin, mutta talvisin jumalanpalvelukset ja muu toiminta siirretään pidettäväksi Eräjärven seurakuntakodilla.
Marcus Valerius Messalla Corvinus
300px|thumb|Corvinuksen triumfia esittävä reliefi [[Krasińskin palatsin päätykolmiossa Varsovassa]] Marcus Valerius Messalla Corvinus (64 eaa. – 8|8 jaa.) oli roomalainen sotilas ja valtiomies.
Corvinus oli yksi Octavianuksen menestyksekkäimmistä sotilaista; hän oli kuitenkin pohjimmiltaan tasavaltalainen. Hän oli korkeasti koulutettu, erottuva puhuja ja kirjoitti muistelmia ja edisti taidetta ja kirjallisuutta.
Ángel Rubio Castro
thumb|right|Ángel Rubio Castro Ángel Rubio Castro (s. 8. huhtikuuta 1939 Guadalupe) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Toledon arkkihiippakuntaan Enrique Pla y Deniel 26. heinäkuuta 1964. Hänet nimitettiin Toledon vihkipiispaksi sekä Vergin titulaaripiispaksi 21. lokakuuta 2004, ja piispaksi vihkiminen seuerasi 12. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Cañizares Llovera, jota avustivat Francisco Alvarez Martínez ja Joaquín Carmelo Borobia Isasa.
Meta-analyysi
Meta-analyysi on useilla tieteenaloilla käytetty tilastollinen metatutkimus-menetelmä. Sen avulla pyritään johtamaan kvantitatiivisia päätelmiä yhdistelemällä systemaattisesti aiempia yksittäisiä tutkimuksia. Tarkoituksena on saada aikaan synteesi, joka antaa tutkittavasta kysymyksestä vahvempaa näyttöä kuin yksittäiset tutkimukset. Meta-analyysiin valittavat tutkimukset voivat olla johtopäätöksiltään ristiriitaisia. Meta-analyysin tarkoitus on yhdistää nämä tutkimukset tilastollisesti voimakkaammaksi, jolloin voidaan tehdä luotettavampia johtopäätöksiä. Meta-analyysi on tärkeä työväline tieteellisen tiedon luomisessa: yksittäinen tutkimus voi antaa täysin virheellisiä tuloksia ja vasta useiden eri tutkijoiden, eri maissa ja eri aikaan tehtyjen tutkimusten yhdistäminen johtaa luotettavaan tietoon.
Ángel Rubio Castro
Rubio Castro sai 3. marraskuuta 2007 nimityksen Segovian piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 9. joulukuuta.
Meta-analyysi
Meta-analyysi voi tarkoittaa tilastollisten tekniikoiden lisäksi prosessia, jolla meta-analysoitava data valitaan ja kootaan osana systemaattista kirjallisuuskatsausta.
Meta-analyysiä käytetään erityisesti psykologiassa, yhteiskuntatieteissä ja lääketieteessä.
Meta-analyysin historia ja tärkeitä toimijoita
thumb|x160px|alt=A Cochrane-verkoston logo|Cochrane-verkoston logossa on meta-analyysin Forest plot -diagrammi. Meta-analyysin modernina isänä voidaan pitää Karl Pearsonia, joka yhdisti jo vuonna 1904 julkaisussaan useiden julkaisujen tuloksia.
Ensimmäisenä virallisena meta-analyysinä voidaan pitää vuonna 1940 ilmestynyttä tutkimusta Extra-sensory perception after sixty years tekijöinä J. G. Pratt ja J. B. Rhine. Tämä yhdisti 145 tutkimusta ESP:n olemassaolosta vuodesta 1882 vuoteen 1939. Tutkimus sisälsi myös estimaatin julkaisemattomien tutkimusten julkaisuharhasta.
Lääketieteessä kenties kuuluisin meta-analyysi on kortikosteroidi-hoidon vaikutuksesta keskosten henkiinjäämiseen. Asiaa tutkittiin satunnaistetuilla kokeilla jo 1972, mutta koska kokeiden tuloksia ei yhdistetty järjestelmällisesti, hoidon vaikutuksista saatiin konsensus vasta 1991 Cochrane-verkoston julkaistessa meta-analyysin kokeista. Kortisteroidi-hoito laski keskosten kuolleisuutta 30–50 prosenttia. Meta-analyysista tuli niin menestyksekäs ja kuuluisa, että Cochrane-verkoston logossa on kyseisen tutkimuksen metsikkökuvio.
Joseph Alzin
Joseph ("Jos") Alzin (18. joulukuuta 1893 Pariisi – 2. syyskuuta 1930 Marseille) oli Luxemburgia edustanut painonnostaja. Hän sai raskaan sarjan hopeaa vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä olleen maansa historian ensimmäinen olympiamitalisti.
Meta-analyysi
Meta-analyysin historia ja tärkeitä toimijoita
1990-luvulla meta-analyysi kehittyi lääketieteen pääasialliseksi metatutkimuksen muodoksi korvaten perinteisempiä kerronnallisia ja kvalitatiivisia kirjallisuuskatsauksia. Meta-analyysi on 2000-luvulla yleistynyt myös yhteiskuntatieteissä näyttöön perustuvan politiikan myötä.
Muita tärkeitä toimijoita meta-analyysin alalla
Yhteiskuntatieteiden meta-analyysissa tunnetuin toimija on Campbell-verkosto. Se on Cochrane-verkoston sisarorganisaatio.
Muita vastaavia organisaatioita ovat:
Edut
Konseptina meta-analyysi käyttää tilastollista lähestymistapaa useiden aikaisempien tulosten yhdistämiseen. Periaatteessa meta-analyysi luo painotetun keskiarvon useista tutkimuksista. Lähestymistavan hyötyjä:
Kritiikki
Meta-analyysia kritisoidaan yleensä seuraavista näkökulmista:
Meta-analyyseja sisältävän tutkimuksen vaiheet
Cochrane-verkosto käyttää oppaassaan Cochrane Handbook for Systematic Reviews of Interventions seuraavaa vaiheistusta meta-analyysiin pohjautuvan systemaattisen kirjallisuuskatsauksen luomisessa:
Forest plot
Forest plot -diagrammi (tunnetaan myös nimellä blobbogram ) on tapa visualisoida meta-analyysin tilastollista synteesiä. Alun perin kuvaaja on suunniteltu satunnaistettujen lääketieteellisten kokeiden meta-analyysiin. Diagrammi itsessään ei ole mitenkään sidoksissa lääketieteeseen ja sitä voidaan käyttää muidenkin alojen meta-analyysin visualisointiin.
Yleensä forest ploteissa on kaksi saraketta. Vasemmanpuoleisessa sarakkeessa esitetään tutkimusten nimet aikajärjestyksessä. Oikeanpuoleisessa sarakkeessa esitetään yksittäisten tutkimusten tulokset. Yksittäisen tutkimuksen tuloksessa on kaksi komponenttia:
Kuvaajan alaosassa oleva timantti kuvaa yhdistettyjä tuloksia. Sen pystydiagonaalin sijainti kuvaa yhdistettyä keskimääräistä vaikutusta ja neliön leveys tutkimusten yhdistettyä luottamusväliä. Keskimääräistä vaikutus piirretään yleensä myös katkoviivalla, jotta sitä voi vertailla yksittäisiin tutkimuksiin.
Kuvaajaan merkitään yhtenäisellä pystyviivalla tilanne, jossa vaikutusta ei ole. Jos timatti on tämän viivan päällä, voidaan todeta että vaikutusta ei ole havaittavissa kyseisellä luottamusvälillä.
Funnel plot
Funnel plot-kuvaajaa käytetään meta-analyyseissä harhan ja systemaattisen heterogeenisuuden tarkasteluun. Hajontakuviolla piirretään yksittäisten tutkimusten vaikutus vaaka-akselille ja tutkimuksen koko pystyakselille. Pystysuoralla katkoviivalla merkitään meta-analyysin yhdistettyä keskimääräistä vaikutusta.
"Hyvin käyttäytyvässä" funnel plotissa tuloksena on tasasivuinen kolmio. Tämä johtuu siitää, että isokokoisten tutkimusten tulisi olla lähempänä yhdistettyä vaikutusta kuin pienikokoisten. Pyramidin vinous tai huipukkuuden puute taas implikoivat mahdollisista ongelmista.
Otto Rippert
Rippert näytteli teattereissa Baden-Badenissa, Forstissa, Bambergissa ja Berliinissä. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän teki Baden-Badenissa 1906 ranskalaisyhtiö Gaumontille. Kuusi vuotta myöhemmin Ripperti palasi elokuviin roolilla elokuvassa Titanic'in perikato. Samaan aikaan hän teki myös ensimmäisen ohjaustyönsä.
Rippert oli Saksan tuotteliampia ohjaajia 1910-luvulla. Hänen merkittäviin teoksiinsa kuuluvat keinotekoisesta ihmisestä kertova Homunculus-sarja ja historiallinen elokuva Mustasurma Florenzissa, jonka käsikirjoittajana toimi Fritz Lang.
Rippert jätti ohjaamisen 1924 ja siirtyi leikkaajaksi. Nykyään hänen elokuvansa ovat lähes täysin kadonneet.
Yoizuki (1944)
Yoizuki oli keisarillisen Japanin laivaston Fuyutsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Uraga Dock Companyltä, missä köli laskettiin 25. elokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 25. syyskuuta 1944 ja otettiin palvelukseen 31. tammikuuta 1945.
Palvelus
Palvelukseenotettaessa alus liitettiin koulutettavaksi yhdistetyn laivaston 11. hävittäjälaivueeseen päällikkönään aiemmin Akishimon päällikkönä ollut komentaja Nakao Kotaro, joka luovutti päällikkyyden 10. helmikuuta aiemmin Ushion päällikkönä olleelle Araki Masamille. Alus oli 16. helmikuuta Yokosukassa, jolloin se osallistui ilmahyökkäyksen torjuntaan.
Alus saapui 23. helmikuuta Kureen, mistä se siirtyi Japaninmerelle koulutukseen. Alus liitettiin 25. toukokuuta yhdistetyn laivaston 31. saattajalaivueen 41. hävittäjäviirikköön, jonka muut alukset olivat Fuyutsuki, Suzutsuki ja Natsuzuki. Alus vaurioitui lievästi osuttuaan miinaan 5. kesäkuuta Kuren satamasta lähdettyään. Vauriot korjattiin laiturissa. Alus oli 2. elokuuta naamioituna ankkurissa Japaninmerellä ja antautui paikalla ollessaan. Alus poistettiin palveluksesta 5. lokakuuta 1945, minkä jälkeen se kuljetti kotiutettavia sotilaita Japaniin. Alus luovutettiin 29. elokuuta 1947 Taiwanin laivastolle, joka nimesi sen Fen Yangiksi. Alus romutettiin 1962–1963.
Mokhtar Naili
Mokhtar Naili (s. 3. syyskuuta 1953) on tunisialainen uransa lopettanut jalkapallomaalivahti. Naili edusti koko seurauransa Club Africainia ja pelasi Tunisian jalkapallomaajoukkueessa vuoden 1978 MM-kisoissa aloittavana maalivahtina. Hän korvasi juuri ennen kisoja loukkaantuneen Sadok Sassin.
Aktiiviuransa jälkeen Naili on työskennellyt maalivahtivalmentajana muun muassa Tunisian maajoukkueessa.
Akira Kitaguchi
Akira Kitaguchi (s. 8. maaliskuuta 1935 Osaka, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Akira Kitaguchi edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1958–1959. Hän osallistui muun muassa kesäolympialaisiin 1956.
Groton (Vermont)
Groton on kunta (town) Yhdysvalloissa Caledonian piirikunnassa Vermontissa. Vuoden 2020 väestölaskennan mukaan siellä asui 984 asukasta.
Väestö
Vuonna 2020 Grotonin 984 asukkaasta valkoisia oli 92,2 % ja mustia 0,4 %. Asukkaista 0,2 % kuului johonkin muuhun rotuun, ja 6,9 % asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. Asukkaista 2,8 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia, ja 1,7 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Khaos Legions
Khaos Legions on Arch Enemyn yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin Euroopassa 30. toukokuuta 2011 ja Yhdysvalloissa 7. kesäkuuta 2011.
Penama
Penama on Vanuatun maakunta. Se sijaitsee saariryhmän pohjoisosassa Port Vilan pohjoispuolella. Sen hallinnollisena keskuksena toimii Longana. Maakunnassa asui vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 32 534 asukasta, ja sen pinta-ala on 1 198 neliökilometriä.