cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gluteeniton ruokavalio
Alkoholi gluteenittomassa ruokavaliossa
Ohrapohjaisia gluteenittoman tuotteen merkin saaneita oluita voi juoda kaksi kolmanneslitran pulloa päivässä. Luontaisesti gluteenittomien oluiden kohdalla tällaisia rajoituksia ei ole. Ne on yleensä tehty hirssistä, tattarista, durrasta tai riisistä. Kannattaa silti tarkistaa, että esimerkiksi "maissioluessa" ei ole lisäksi gluteenia sisältäviä viljoja. Alko myi jo vuonna 2015 ainakin Green's ja Mongozo -merkkisiä luontaisesti gluteenittomia oluita.
Suurin osa oluista on kuitenkin valmistettu ohrasta ja ne lähtökohtaisesti sisältävät gluteenia. Vuodesta 2005 saakka gluteenia alle 20 mg/kg sisältävä ohrapohjainen olut on hyväksytty gluteenittomaan ruokavalioon, mutta Keliakialiitto suosittelee rajoittamaan gluteenittoman oluen juontia korkeintaan kahteen pullolliseen päivässä.
Mikael Stierncreutz
pienoiskuva|Kuvataiteilija Mikael Stierncreutz työnsä ääressä (Romantisoitu omakuva) 1965-1966. Jan Mikael Stierncreutz ['šä:rnkröits] (21. helmikuuta 1936 Helsinki – 22. elokuuta 1976) oli suomalainen kuvataiteilija. Hän oli mukana 1965 Helsingin Kulttuuritalolla järjestetyssä protestinäyttelyssä "Reputettujen salonki", jossa kuusi Ateneumin Suomen Taideakatemian 3-vuotisnäyttelystä karsittua taiteilijaa esitteli uusia töitään. Stierncreutz sekä Leo Lindsten, Niilo Hyttinen, Igor Eriksson, Kari Jylhä ja Alpo Karjalainen kuuluivat kaikki nuoreen, amerikkalaisesta popista vaikutteita ottaneeseen taiteilijapolveen. Heidän teoksissaan esiintyivät niin sarjakuvasuurennokset, television välittämät kansainväliset uutisaiheet, arkipäivän kuvasto lehtileikkeineen kuin uutta naiskuvaa heijastaneet elementit.
Mikael Stierncreutz piti oman debyyttinäyttelynsä vuonna 1966 ja sai kiittävän vastaanoton niin kriitikoilta kuin yleisöltä. Hänen erottuvat värikompositionsa ja materiaalien käsittelynsä toivat kriitikoiden mieleen rinnastuksen vanhoihin mestareihin. Poptaiteen ja museomaalauksen harvinainen yhdistelmä teki hänestä kertaheitolla uuden kuvataiteen eturivin edustajan. Ajan myötä hän kehitti yhä abstraktimman tyylin, jossa oli romanttisia piirteitä ja usein itämaisia ​​vaikutteita. Hänen maalauksiaan on nykyään useimmissa Suomen tärkeissä taidemuseoissa ja kokoelmissa.
Koulutus
Vapaa taidekoulu 1960–1961, Suomen Taideakatemian koulu 1961–1965. Det Kongelige Akademiet for de Skønne Kunster, Kööpenhamina 1964.
Opferblut
Opferblut on suomalaisen black metal -yhtyeen Satanic Warmasterin toinen studioalbumi. Levyn LP-versioita painettiin aluksi 800 kappaletta, mutta vuonna 2005 siitä julkaistiin uudet 500 kappaletta.
M/S Svansjö
M/S Svansjö oli suomalainen moottorirahtilaiva, joka ajoi konerikon jälkeen 19. lokakuuta 1971 saaren rantaan Pellingin saaristossa Loviisan edustalla. Laivan miehistö pelastui mutta laiva jäi hylyksi.
Toivo Torkkelin omistama ja Haminaa kotisatamanaan pitänyt Svansjö oli rehulastissa matkalla Helsingistä Kotkaan kun se konerikon jälkeen ajoi myöhään illalla Vastamaa-nimisen saaren rantaan Loviisan Hamnholmenissa. Laivan keula pysähtyi muutaman metrin päähän saaren rannasta ja miehistö pelastui saarelle. Vedenpinnan alla oleva hylyn jäänteet ovat kohtisuorassa saaren rantaa vastaan mutta hylystä ei ole näkyvissä mitään pinnalla eikä saaren rannalla.
390 bruttorekisteritonnin ja 520 kuollutpainotonnin Svansjön pituus oli 44,6 metriä, leveys 7,6 metriä ja syväys 3,6 metriä. Laivan dieselmoottorin teho oli 360 hevosvoimaa ja suurin nopeus 8,5 solmua. Laivan rakensi vuonna 1936 hampurilainen Deutsche Werft A. G., Betrieb Finkenwärder-telakka alun perin paikallislikenteen matkustajalaivaksi nimellä Finkenwerder. Laivan omisti Hafen-Dampfschiffahrts AG ja sen kotisatama oli Hampuri. Laiva upposi toisen maailmansodan loppuvaiheissa ilmapommituksen aikana 11. maaliskuuta 1945. Se nostettiin ylös vuonna 1949 ja muutettiin rahtilaivaksi. Laiva oli sitten hampurilaisten varustamoiden omistuksessa nimillä Claus Bischoff ja Jenny Porr. Vuonna 1959 laiva ostettiin Suomeen ja se sai nimen Marga. Svansjö nimen laiva sai 1963. Sen omistivat viimeksi vuodesta 1963 porvoolainen Paul Vilhelm Lindqvist, vuodesta 1965 kaskislainen Arne Hilding Karlsson ja vuodesta 1971 haminalainen Toivo Torkkeli.
20 kilometrin kävely
20 kilometrin kävely on arvokisamatka ja olympialaji sekä naisten että miesten yleisurheilussa. Miesten olympiamatkana 20 kilometriä on ollut vuodesta 1956. Naisten olympiamatkana 20 kilometriä on ollut vuodesta 2000 lähtien, tätä ennen naisten matkana oli 10 000 metriä vuosien 1992 ja 1996 olympialaisissa.
Miesten Suomen-ennätystä pitää hallussaan Aku Partanen, joka saavutti vuoden 2023 Budapestin MM-kisoissa ajan 1.18.22.
Olympiamitalistit
thumb|100px|right|[[Jefferson Pérez]] thumb|100px|right|[[Robert Korzeniowski]] thumb|100px|right|[[Olga Kaniskina]]
Miehet
thumb|100px|right|[[Ilja Markov]]
thumb|100px|right|[[Francisco Javier Fernández]]
Pyhä Stefanos
thumb|upright|Pyhä Stefanos [[Carlo Crivellin maalauksessa vuodelta 1476. Kolme kiveä kuvaa hänen kuoliaaksikivitystään. Kuvassa myös marttyyrin palmunlehti.]]
Pyhä Stefanos (koinee: Στέφανος Stephanos) eli Pyhä Tapani, tunnettu myös nimellä Protomarttyyri (koinee: Πρωτομάρτυρας Protomartyras) oli Apostolien teoissa mainittu kristillisen alkuseurakunnan jäsen, jonka uskotaan kuolleen Jerusalemissa vuosien 33–37 välillä, joista vuotta 34 on pidetty todennäköisimpänä. Stefanoksen kivitystä pidetään kristinuskon ensimmäisenä marttyyrikuolemana, mistä johtuen tätä on myös kutsuttu protomarttyyriksi. Nimi Stefanos tarkoittaa laakeriseppelettä tai kruunua kreikan kielessä. Vanhassa kirkkoraamatussa vuodelta 1938 Stefanos tunnetaan Stefanuksena.
Apostolien tekojen mukaan Stefanos oli kristinuskon alkuaikana Jerusalemissa yksi seitsemästä miehestä, luultavasti kreikanjuutalaisesta, jotka oli valittu avustamaan kristittyjen yhteisöjen leskiä (asema tuli myöhemmin tunnetuksi nimellä diakoni). Stefanos oli myös tunnettu evankeliointikyvystään ja hän julisti Jeesuksen opetuksia Jerusalemin asukkaille, myös kreikkalaisten synagogien jäsenille. Tällöin Stefanosta syytettiin jumalanpilkasta ja puhumisesta temppeliä ja lakia vastaan. Tähän hän vastasi pitämällä pitkän puheen, jossa hän kertasi Vanhan testamentin historian pääkohdan kiinnittäen erityisesti huomiota siihen, että profeetat olivat aikoinaan joutuneet suoranaisen vainon kohteeksi ja että samoin oli nyt tapahtunut Jeesukselle. Stefanos oli esiintynyt myös rohkeana Mooseksen kulttimenojen vastustajana. Tämän jälkeen raivostunut väkijoukko kivitti hänet kuoliaaksi. Kivityksen oli tällöin myös hyväksymässä Saul Tarsolainen, joka myöhemmin kääntyi itsekin kristityksi ja tuli tunnetuksi apostoli Paavalina. Kivityksen ajan Stefanoksen kerrotaan rukoilleen polvillaan kivittäjiensä puolesta.
Ikoni- ja kirkkotaiteessa Stefanos kuvataan usein kolmen kiven ja marttyyrin palmukasvin kanssa. Itäisessä ortodoksisuudessa hänet kuvataan nuorena parrattomana miehenä, jolla on tonsuuri, diakonin asu ja usein kantaen pienikokoista kirkkorakennusta ja suitsukeastiaa.
Stefanoksen muistoa alettiin kristittyjen keskuudessa viettää 300-luvulla. Stefanosta kunnioitetaan pyhimyksenä tai pyhänä miehenä useimmissa kristillisissä kirkkokunnissa. Hänen muistopäiväänsä vietetään läntisissä kirkkokunnissa 26. joulukuuta, tapaninpäivänä, ortodoksisessa kirkossa 27. joulukuuta. Myös 3. elokuuta on hänen perinteinen muistopäivänsä, jolloin juhlitaan hänen ruumiinsa löytymistä Länsi-Rooman keisari Honoriuksen aikana.
Pyhä Stefanos tunnetaan myös suomalaisessa kansanrunoudessa. Kantelettareen kuuluvassa Neitsyt Maarian virressä, johon sisältyvän kohtauksen itsenäinen legendarunovastine on nimeltään Tapanin virsi, kerrotaan tallirenki Tahvanuksesta, joka kaitsee jouluyönä ”ruman Ruotuksen” (Herodes) hevosta ja näkee sitä juottaessaan Betlehemin tähden heijastuvan veden kalvosta. Runo on alkujaan peräisin Englannista, josta se on kulkeutunut Suomeen Tanskan ja Ruotsin kautta. Hevosaihelman puolestaan arvellaan liittyvän germaanisten kansojen keskitalvella tapaninpäivän aikoihin viettämään vanhaan pakanalliseen hevosjuhlaan, joka kristinuskon tultua verhottiin kristillisiin myytteihin ja pyhästä Stefanoksesta tehtiin hevosten suojelija. Erään Tapanin virren toisinnon on arveltu olevan peräisin Vienan kuuluisalta Arhippa Perttuselta.
Tallinna–Narva-rata
Tallinna–Narva-rata on Viron rataverkkoon kuuluva rataosuus. Se valmistui vuonna 1870 ja on alkuaan osa Paldiskista, Tallinnan ja Narvan kautta Pietariin johtavaa rautatietä.
Princetonin yliopisto
Tutkimusaloista näkyvimpiin nousi fysiikka, nykyisin muun muassa plasmafysiikka, kun Albert Einstein päätyi toisen maailmansodan jälkeen professoriksi Princetoniin. Princeton kuuluu Yhdysvaltojen Ivy Leagueksi kutsuttujen eliittiyliopistojen joukkoon. Princeton on yksi Yhdysvaltojen rikkaimmista yliopistoista ja neljänneksi rikkain yliopisto maailmassa noin 16 miljardin dollarin omaisuudella. Princeton sijoittuu usein kärkitiloille maailman yliopistojen välisissä vertailuissa.
Muista Ivy League -yliopistoista Princeton eroaa maineeltaan siinä, että se panostaa myös perustutkinto-opiskelijoihin. Siellä voi suorittaa alemman tutkinnon sekä luonnontieteissä ja teknologiassa (B.S.E) että humanistisella puolella (B.A).
thumb|left|Princetonin Blair Hall.
Princeton eroaa muista yliopistoista myös siten, että sillä ei ole esimerkiksi lääketieteellistä, oikeustieteellistä eikä kauppatieteellistä tiedekuntaa. Princeton painottaa muun muassa teknologiaa, luonnontieteitä ja humanistisia tieteitä.
Princetonin arvostetuin ja kuuluisin yksikkö on Woodrow Wilson School of Public and International Affairs, joka valmistaa oppilaita julkisiin ja kansainvälisiin tehtäviin.
Princetonin yliopistoa on perinteisesti pidetty hyvin valikoivana ja elitistisenä oppilaitoksena, johon aiemmin hyväksyttiin vain valkoihoisia, ei juuri edes juutalaisia. 2010-luvulla yliopisto on avannut oviaan ja yli kolminkertaistanut liittovaltion Pell Grant -apurahan turvin opiskelevien vähävaraisten lahjakkuuksien osuuden opiskelijavalinnoissa. Vuonna 2007 valmistuneiden joukossa heitä oli 6,5 prosenttia, vuonna 2017 valmistuneiden 15 prosenttia ja vuonna 2017 aloittavien joukossa 21 prosenttia.
Rehtorit
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Princetonin yliopiston rehtoreina:
Danny & Armi (albumi)
Danny & Armi on Dannyn ja Armi Aavikon ensimmäinen yhteinen levy. Sitä ennen Armi oli mukana kahdessa kappaleessa albumilla Tahdon olla sulle hellä (1977). Albumi oli Suomessa korkeimmillaan listan sijalla viisi ja sitä myytiin kultalevyyn oikeuttava määrä, yli 25 000 kappaletta.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Veikko Samuli ja sanoittanut Juha Vainio. Englanninkieliset sanat Pertti Reponen.
A-puoli
B-puoli
Al-Tur (Egypti)
Maantiede
thumb|vasen|Hammam Musan kuuma lähde on nykyisin matkailukohde. Al-Tur sijaitsee Egyptiin kuuluvalla Siinain niemimaalla Suezinlahden rannikolla. Sen koillispuolella sijaitsee Siinainvuori (Jabal Mūsā). Noin 80 kilometriä etelään sijaitsee puolestaan Ras Muhammad eli Siinain eteläkärki. Kaupunki on Etelä-Siinain kuvernoraatin hallinnollinen keskus.
Historia
Al-Tur oli pitkään yksi Siinain niemimaan parhaimmista satamista. Sen edustalla ei ollut alueelle tyypillisiä koralliriuttoja, minkä lisäksi lähellä oli vedenlähteitä. Sen tunsivat jo antiikin kreikkalaiset. Agatharkhides ja Diodoros mainitsevat sen nimellä Poseídiū (Ποσείδιου). Myöhemmin käytettiin myös nimeä Raïthon (Ραϊθον) tai Raitho (Ραηθω) paikallisen arabiheimon mukaan. Maininta jälkimmäisestä paikasta bysantinaikaisesta teoksessa Suidas viitannee erityisesti paikalliseen luostariin. Luostari rakennettiin Bysantin keisari Justinianuksen kaudella 500-luvulla. Sen rauniot löydettiin vuonna 1984 ja ne ovat Egypti aielistalla unescon maailmanperintöluetteloon. Paikallisen luostarin lisäksi al-Turista lähti karavaaneja Pyhän Katariinan luostarille.
Arabien vallattua alueen al-Turin satama tunnettiin esimerkiksi Mekkaan kulkevia pyhiinvaeltajia kuljettaneiden alusten satamana. Osmanisulttaani Murad rakennutti paikallisen luostarin viereen nykyisin jo raunioituneen linnoituksen Kalat al-Tur. Se alkoi kuitenkin menettää merkitystään varsinkin sen jälkeen, kun portugalilaiset purjehtijat löysivät merireitin suoraan Intiaan. Paikkakunta taantui lähinnä pieneksi kalastajakyläksi. 1700-luvulla se toipui jonkin verran, kun paikalle rakennettiin pyhiinvaltajien karanteeniasema. 1970-luvulla alettiin puolestaan hyödyntää öljyesiintymiä Suezinlahdella.
Väestö
Al-Turin asukasluku oli vuonna 2006 19 826. Osa kaupungin asukkaista on kristittyjä ja kaupungissa on edelleen toimiva luostari ja suuri kirkko. Ympäröivää seutua asuttavat beduiinit.
Gorefest
thumb|Gorefest esiintymässä 2005. Gorefest on alankomaalainen death metal -yhtye joka toimi vuosina 1989–2009. Perustajajäseninä toimivat De Koeyer, Harthoorn, van Schaik ja Hoogendoorn. Gorefestin tämänhetkinen levy-yhtiö on Nuclear Blast.
Vosges
Vosges [] on Ranskan departementti numero 88. Se on nimetty Vogeesien vuoriston mukaan. Vosges sijaitsee Koillis-Ranskassa, Lorrainen hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 5 874 neliökilometriä, ja siellä on 378 830 asukasta (2011). Vosgesin pääkaupunki on Épinal. Vosges on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin, 31 kantoniin ja 515 kuntaan.
Vosges oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Vosges muodostettiin osasta historiallista Lothringenin provinssia (nyk. Lorraine).
Vapaa Aceh -liike
thumb|Vapaa Aceh -liikkeen lippu
Compton Mackenzie
Compton Mackenzie, alk. Edward Montague Compton, (1883 West Hartlepool, Durham, Englanti – 1972 Edinburgh, Skotlanti) oli englantilaissyntyinen skotlantilainen kirjailija. Hän asui Skotlannissa vuodesta 1928 ja oli Skotlannin kansallispuolueen perustajia.
Mackenzie oli Glasgow'n yliopiston rehtori 1931–1934. Mackenzie julkaisi yli sata romaania, lisäksi näytelmiä ja elämäkertoja. Niitä sävyttää skotlantilainen kansallishenki. Hän sai aatelisarvon 1952.
Robel Teklemariam
Robel Zemichael Teklemariam (s. 16. syyskuuta 1974 Addis Abeba, Etiopia) on etiopialainen amhara-heimoon kuuluva hiihtäjä ja Etiopian hiihtoliiton puheenjohtaja. Hän muutti synnyinmaastaan pois ollessaan lapsi.
Teklemarian perusti monien muiden ulkomailla asuvien etiopialaisten tuella Etiopian hiihtoliiton päästäkseen edustamaan maataan 2006 Torinon olympiakisoihin. Hän osallistui kisoissa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan maastohiihtokilpailuun, missä sijoittui alun perin 84. sijalle, mutta nousi myöhemmin 83:nneksi, kun Martin Tauber hylättiin dopingrikkomuksen vuoksi. 2007 Sapporon MM-kisoissa Teklemariam sijoittui sprintin karsinnassa sijalle 74. jättäen taakseen viisi muuta kilpailijaa. 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa hänen sijoituksensa oli 105:s.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Teklemariam oli 15 km:n vapaan hiihtotavan kisassa 93:s, jättäen taakseen kaksi kilpailijaa.
Herman Badillo
thumb|right|Herman Badillo Herman Badillo (21. elokuuta 1929 Caguas, Puerto Rico – 3. joulukuuta 2014 Manhattan, New York ) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän syntyi Puerto Ricossa, mutta muutti vuonna 1941 tätinsä kanssa New Yorkiin. Badillon vanhemmat kuolivat 1930-luvulla tuberkuloosiin.
Badillo istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1971–1977. Hän edusti tuohon aikaan demokraattista puoluetta, mutta siirtyi sittemmin republikaaneihin.
Badillo oli koulutukseltaan lakimies. Hän pyrki useasti New Yorkin pormestariksi. Hän oli 77-vuotias ensimmäisen kirjansa, One Nation, One Standard: An Ex-Liberal on How Hispanics Can Succeed Just Like Other Immigrant Groups -teoksen ilmestyessä joulukuussa 2006.
Vapaa Aceh -liike
Historiaa
Acehin viimeisen sulttaanin jälkeläinen Hasan di Tiro perusti GAM:in 24. joulukuuta 1976. Ensimmäinen sissisota oli liikkeelle tulokseton ja Indonesian hallitus oli käytännössä hajottanut liikkeen vuoden 1977 aikana. Ryhmä palasi 1980-luvun aikana osittain luultavasti Libyalta ja Iranilta saadun taloudellisen avun ansiosta käsittäen noin 3 500 sotilasta. Vuonna Indonesian hallitus 1989 julisti Acehin sotilasoperaatioalueeksi ja käynnisti laajan kampanjan separatistiliikkeen kukistamiseksi. 1990-luvun aikana sekä GAM:in että hallituksen joukkoja syytettiin usein ihmisoikeusrikkomuksista ja osapuolten välisiä neuvotteluja ei saatu käynnistettyä. Ihmisoikeusrikkomuksia, kuten murhia ja kidutuksia, on tapahtunut sekä vuosina 1989–2000 että uusimman sotilaallisen kampanjan aikana.
Acehissa toimii noin 55 000 indonesialaista sotilasta ja puolisotilaallisten poliisijoukojen jäsentä. GAM:iin arvoidaan kuuluvan noin 5 000 aseistettua taistelijaa.
Rauhanneuvottelut
1990-luvun lopulla Ruotsin hallitus toimi välittäjänä GAM:in ja Jakartassa istuvan maan hallituksen välillä. Hasan di Tiro ja hänen tärkeimmät alaisensa Zaini Abdullah ja Malik Mahmud elivät maanpaossa Tukholmassa. Vuonna 1999 kerrottiin, että GAM olisi jakautunut kahteen ryhmittymään, mutta liikkeen johtohahmot kielsivät tämän. Suharton hallinnon kaaduttua 1998 sotatila lakkautettiin ja toukokuussa 2000 solmittiin ensimmäinen tulitauko GAM:in ja Indonesian välillä.
GAM:in ja Indonesian hallituksen väliset neuvottelut katkesivat viiden neuvottelijan tultua pidätetyiksi 19. toukokuuta 2003 ja Indonesian presidentti Megawati Sukarnoputrin julistettua sotatilan sekä Indonesian armeijasta (ITN) ja Acehissa sijaitsevista poliisijoukoista koostuvan 35 000 vahvuisen joukon käytyä noin 5 000 GAMin akvitistia vastaan.
27. helmikuuta 2005 GAM ja Indonesian hallituksen valtuuskunta aloittivat rauhanneuvottelut uudelleen Vantaalla, Suomessa Suomen entisen presidentin Martti Ahtisaaren johdolla. Lahtelainen toimitusjohtaja Juha Christensén oli ollut tärkeässä roolissa yhteyden luomisessa osapuolten välille. Indonesian pääneuvottelija Hamid Awaluddin ja GAM:in johtaja Malik Mahmud allekirjoittivat rauhansopimuksen 15. elokuuta 2005. Sopimuksen mukaisesti molemmat osapuolet lopettavat sotatoimet välittömästi ja GAM luovuttaa aseensa. Indonesian hallitus lupaa vetää kaikki ei-paikalliset sotilaalliset ja poliisijoukkonsa vuoden 2005 mennessä Acehilta. EU ja ASEAN lähettivät alueelle tarkkailijaryhmän.
27. joulukuuta 2005 GAM kertoi hajottaneensa aseellisen siipensä.
Joulukuun puolessavälissä 2006 järjestettiin Acehin maakunnan paikallisvaalit, jotka voitti ennakkosuosikki GAM:in entinen jäsen Irwandi Yusuf. Yusuf sai 38 prosenttia äänistä, kun Ahmad Humam Hamid sai 16,6 prosenttia.
Vapaa Aceh -liike ja Exxon Mobil
Vapaa Aceh -liike väittää, että Indonesian keskushallinto hyödyntää Acehin öljy- ja kaasuvaroja palauttamatta siitä kohtuullista osaa paikallisille. Tämä on johtanut vuodesta 1977 jatkuneen aseellisen konfliktin aikana myös siihen, että itsenäisyysliike on hyökännyt suoraan Exxon Mobilin henkilökuntaa ja laitoksia vastaan.
Toisaalta Exxon Mobil on tukenut Indonesian hallitusta sen järjestäessä yleistä järjestystä ja turvallisuutta Acehissa, mikä on tulkittu itsenäisyysliikkeen puolelta osallistukseksi Indonesian poliittiseen päätöksentekoon Acehia koskien.
Vapaa Aceh -liikkeen tarkoituksena on vaikeuttaa maakaasun ja öljyn hyödyntämistä siinä määrin, että Exxon Mobilin ja sen Indonesian valtion kanssa perustaman yhteisyrityksen toiminta Acehissa vaikeutuu.
Indonesiassa toimii tytäryhtiö Exxon Mobil Indonesia, jonka Exxon Mobil omistaa täysin. Indonesian valtion öljy- ja kaasuyhtiö Pertamina omistaa 55 %, Exxon Mobil 35 % ja Japan Indonesia LNG Company Ltd. 10 % Pt Arunista, mikä ylläpitää itsenäisyysliikkeen suoran toiminnan kohteeksi joutunutta maakaasun nesteyttämislaitosta Arunissa.
Armi (albumi)
Armi on Armi Aavikon ensimmäinen sooloalbumi.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Veikko Samuli, ellei toisin mainittu.
Ugaritin kieli
Ugaritin kieli on luoteisseemiläisiin kieliin kuuluva kuollut kieli, joka oli läheistä sukua mm. heprealle. Se on auttanut selvittämään Raamatun Vanhan testamentin epäselvyyksiä ja on tärkeä tietolähde sen ajan uskonnosta.
Ugaritin kieltä kirjoitettiin nuolenpääkirjoituksella, joka muista nuolenpääkirjoituksista poiketen oli aakkospohjainen eikä tavukirjoitusta. Vokaaleja ei kuitenkaan merkitty näkyviin, paitsi silloin, kun niiden edellä oli glottaaliklusiili. Ugaritia käytettiin noin vuosina 1400–1200 eaa. muinaisessa Ugaritin kaupungissa, joka löydettiin vuonna 1928 Ra’s Šamran alueelta Syyriasta.
Tomo Šokota
thumb|160px|Tomo Šokota Tomo Šokota (s. 8. huhtikuuta 1977 Zagreb, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, joka pelaa FC Porton riveissä. Hän pelaa hyökkääjänä seurajoukkueessaan. Hänet hankittiin vapaalla siirrolla FC Portoon Benficasta, jossa hän pelasi vuodesta 2001 vuoteen 2005. Tätä ennen hän oli pelannut Zagrebin Dynamossa, jonka kanssa hän oli tehnyt ensimmäisen ammattilaissopimuksensa vuonna 1997.
Šokota debytoi maajoukkueessa vuonna 2004 Sloveniaa vastaan. Hän pelasi myös 3 ottelua EM-kisoissa myöhemmin samana vuonna. Hän on pelannut kahdeksan ottelua Kroatian paidassa, mutta häntä ei ole kutsuttu maajoukkueeseen vuoden 2004 jälkeen.
Tomáš Holeš
Holeš on pelannut Tšekin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi Tšekin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Skotlantia vastaan. Hän on kesän 2021 EM-kilpailujen päättyessä pelannut 13 A-maaottelua, joissa hän on ollut yhdeksän kertaa avauskokoonpanossa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Kyprosta vastaan. Toisen maalinsa hän teki kesän 2021 EM-kilpailujen neljännesvälieräottelussa, ja samassa ottelussa hän syötti Tšekin toisen maalin sen voittaessa Alankomaat 2–0. Holeš tuli EM-turnauksessa ensimmäisessa alkulohko-ottelussa vaihdosta kentälle ja pelasi loput ottelut avauskokoonpanossa.
Transformer
Transformer on Lou Reedin toinen sooloalbumi, joka valmistui syksyllä 1972. Albumin sisältämien hittien myötä Reed nousi kansainväliseksi tähdeksi. Hittejä ovat "Walk on the Wild Side", "Perfect Day" ja "Satellite of Love".
Transformer valittiin vuonna 2005 julkaistuun englanninkieliseen hakuteokseen 1001 Albums You Must Hear Before You Die.
Sikhiläisyys
pienois|pysty=0.6|Khanda on sikhiläisyyden symboli. Siinä on kaksiteräinen miekka ja kaksi tikaria. Sikhiläisyys on 1500-luvulla alkunsa saanut intialainen uskonto. Sikhi uskoo yhteen jumalaan ja kymmenen gurun opetuksiin, jotka on kerrottu sikhien pyhässä kirjassa Guru Granth Sahibissa. Sikhismillä on noin 25 miljoonaa kannattajaa, ja se on viidenneksi suurin uskonto maailmassa.
Historia
pienois|[[Guru Nānak ja hindujen pyhiä miehiä.]] Sikhiläisyyden perustanut Nānak (1469–1538) syntyi hindulaiseen perheeseen. Ollessaan lähes 30-vuotias Nānak sai ilmestyksen, jonka johdosta hän jätti vanhan elämänsä taakse ja alkoi matkustella. Matkusteltuaan noin 20 vuoden ajan hän sai viljelymaata Keski-Punjabista ja perusti paikalle Kartārpurin kaupungin. Vasta täällä hän tuli varsinaisesti tunnetuksi nimellä Guru Nānak. Kaupungissa hänen seuraajansa eli sikhit alkoivat elää hänen uskonnollisten opetustensa mukaan, joihin kuului esimerkiksi rukoilu kolme kertaa päivässä ja yhteisölliset keittiöt (langar), joissa hindulaisuudesta poiketen kaikki sikhit syövät samassa tilassa yhdenvertaisuuden osoituksena. Guru Nānak myös kirjoitti gurmukhī-kirjoitusjärjestelmällä joukon hymnejä, joista tuli sikhiläisyyden pyhän teoksen Adi Granthin ydin. Kuollessaan vuonna 1539 Guru Nānak nimitti seuraajakseen Guru Angadin ja loi näin gurujen linjan, joka jatkui aina kymmenennen gurun Gobind Singhin kuolemaan saakka vuonna 1708.
1500-luvun loppuun mennessä sikhiläisyys oli kasvanut siten, että aluetta hallinnut islamilainen Suurmogulien valtakunta alkoi pitää liikettä uhkana. Tämä johti viidennen Gurun Arjan Devin teloitukseen vuonna 1606. Arjan Devin teloituksen jälkeen sikhit julistivat tätä guruna seuranneen Guru Hargobindin paitsi uskonnolliseksi, myös maalliseksi hallitsijakseen. Hänen johdollaan sikhit jättivät Punjabin ja asettuivat Himalajan aluskukkuloille, jossa he pysyivät 1600-luvun ajan. Guru Tegh Bahadurin yritykset luoda sikhiyhteisö uudestaan Punjabiin päättyivät hänen teloitukseensa vuonna 1675. Kymmenes Guru Gobind Singh loi ajatuksen khālsā rājn eli Jumalan kuningaskunnan perustamisesta. Gobind Singhin muihin uusiin opetuksiin kuului viiden K:n sääntö, joka viittaa leikkaamattoman tukan (kes), kamman (kanghā), miekan (kirpā), teräksisen rannekorun (karhā) ja pitkien housujen (kachhā) pitämiseen. Kuollessaan Gobind Singh katkaisi gurujen linjan nimetessään ennen kuolemaansa gurujen edustajaksi hymnien kokoelman Guru Granth Sahibin.
Khālsā rāj -ajatuksen innoittamana sikhit aloittivat sodan vallatakseen Punjabin, jonka he lopulta valloittivatkin Randžit Singhin (1780–1839) johdolla perustaen Sikhivaltion. Kuningaskunnan perustamisen jälkeen sikhien keskuudessa syntyi käsitys heistä erityisenä ryhmänä ja tämän takia paikallisten käännyttäminen sikhiläisyyteen kiellettiin. Sikhit olivatkin hallitsemassaan Punjabissa pieni vähemmistö, mutta heidän onnistui pysyä vallassa lähinnä sotilastaitojensa avulla. Randžit Singh kuoli vuonna 1839, mistä seurasi poliittinen epävakaus kuningaskunnassa. Tätä hyväksi käyttäneet britit valtasivat Punjabin vuonna 1849.
Sikhien kuningaskunnan kaaduttua he alkoivat tehdä läheistä yhteistyötä brittien kanssa, jotka puolestaan värväsivät sikhejä armeijaan ja poliisivoimiin. 1800-luvun loppupuolella syntyi Singh Sabhā -liike, joka pyrki levittämään tietoa oikeaksi näkemästään sikhiläisyydestä ja sen historiasta käyttäen hyväkseen lehdistöä. Liike myös vakuutti britit siitä, että sikhejä tuli kohdella omana poliittisena yhteisönään Intiassa. Ajatus itsenäisestä sikhivaltiosta nousi jälleen, kun Punjabin jakamisesta Pakistanin ja Intian välillä alettiin neuvotella ennen vuotta 1947, jolloin maat itsenäistyivät. Sikhien pieni osuus alueen väestöstä teki kuitenkin suunnitelman mahdottomaksi. Itsenäisessä Intiassa on vaikuttanut sikhien Akālī Dal -puolue, jonka vaikutuksesta perustettiin Intian Punjabin osavaltio, jonka nykyisten rajojen sisällä sikhit ovat enemmistö. Sikhien suhteet keskushallinnon kanssa eivät ole aina olleet hyvät. Sant Jarnail Singh Bhindārnwalen (1947–84) perustama Khālistān-liike ajaa itsenäistä sikhivaltiota ja tämä on johtanut yhteenottoihin keskushallinnon kanssa. Vaikka suurin osa sikheisä asuu edelleen Punjabin alueella, heistä arviolta 10 % on muuttanut muualle maailmaan.
Kymmenen gurua
pienois|Sikhiläisyyden kymmenen gurua 1800-luvun lopulta peräisin olevassa maalauksessa. Joukossa ovat myös Guru Nanakin muusikkotoverit Bhai Mardana ja Bhai Bala. Gurut ovat sikhien uskonnollisia johtajia. Guru Granth Sahibiin on koottu ensimmäisten kymmenen gurun tärkeimmät kirjoitukset. Sikhien mukaan gurut saivat innoituksensa jumalalliselta hengeltä. Kymmenen gurua ovat:
Oppi
pienois|pysty|Sikhien hengellinen ja kulttuurinen keskus [[Kultainen temppeli sijaitsee sikhien pyhässä kaupungissa Amritsarissa Intiassa. ]] Sikhiläisyys syntyi hindujen asuttamassa ja muslimien hallitsemassa Intiassa, ja siinä on piirteitä sekä hindulaisuudesta että islamista. Yleisesti ottaen sikhien jumalkäsitys tulee enimmäkseen islamista ja ihmiskäsitys hindulaisuudesta. Sikhien käsitys ihmisten vaikeuksien ratkaisuista tulee kummastakin uskonnosta.
Sikhit uskovat yhteen Jumalaan. Hän on kaiken luoja, ja vain häntä palvotaan ja totellaan. Sikheillä ei ole Jumalalle erityistä nimeä. Guru Nānak käytti Jumalasta nimitystä Sat Nam, ’tosi nimi’. Sikhit eivät tee jumalankuvia.
Sikhien mukaan maailma on hyvä, koska se on Jumalan luoma. Sikhit pitävät maailmaa kuitenkin harhana ja välivaiheena, ja vain Jumalalla on ikuinen luonto.
Sikhien mukaan ihmisen olemassaolo on samsaran, jälleensyntymisen kiertokulun ylin aste. Vain tässä ihmisvaiheessa voi katkaista jälleensyntymisen kehän. Elämää säätelevät karman lait: hyvät teot palkitaan ja pahoista teoista tulee rangaistus.
Ihmisten kuuluu antaa Jumalalle kaikkein tärkein, eli rakastava omistautumisensa. Elämä kuuluu kuitenkin elää todellisessa maailmassa. Eristäytyminen yhteiskunnasta ei ole suotavaa uskonnolliselle ihmiselle. Ihanteellisen sikhin tulisi tehdä ahkerasti työtä, jakaa osa tuloistaan köyhille tai muuhun hyväntekeväisyyteen sekä muistaa Jumalaa joka hetki.
Sikheille kaikki ihmiset ovat tasa-arvoisia, eivätkä sikhit noudata kastijärjestelmää.
Sikhien viisi pahetta ovat himo, viha, ahneus, maallinen kiintymys ja ylpeys. Viisi hyvettä ovat totuus ja rehellisyys, tyytyväisyys ja kärsivällisyys, myötätunto, nöyryys ja rakkaus.
Uskonnonharjoitus
Kultainen temppeli on sikhien tärkein uskonnollinen rakennus. Sen keskipiste on pyhä kirja Guru Granth Sahib.
Rituaalit eivät ole sikheille tärkeitä. Jo Nānak piti rituaaleja taikauskoisuutena. Nykyisinkään sikhit eivät käytä esimerkiksi amuletteja tai tee pyhiinvaelluksia. He eivät myöskään saa syödä islaminuskon edellyttämää halal- tai juutalaisten košer-lihaa eli uskonnollisesti ”sallittua” lihaa, koska sekin liittyisi tarpeettomaan rituaaliin.
Sikhien juhlapäivät noudattelevat tärkeimmiltä osiltaan hindujen juhlakalenteria. Sikhit ottivat vuonna 1999 käyttöön gregoriaanisen kalenterin ja nimesivät vuoden 1999 omassa ajanlaskussaan vuodeksi 531. Sikhien tärkeimmät juhlat ovat huhtikuinen uuden vuoden juhla vaisakhi, myöhäissyksyn valojuhla diwali, ja tärkeisiin guruihin liittyvät gurpurab-juhlat.
Sikhien tärkeimmässä kirjassa Guru Granth Sahibissa on 31 osaa, joissa on useita hymnejä. Kirja sijoitetaan kunniapaikalle kalliiden koristeiden keskelle, ja päivisiin se otetaan esiin seremonioita varten. Kirjaa kanniskellaan kunnioittavasti häissä, syntymäpäivillä ja muina merkkipäivinä. Akhand Path tarkoittaa Guru Granth Sahibin lukemista alusta loppuun noin 48 tunnin aikana.
Jotkut sikhit lukevat joka aamu ääneen Japjin, Guru Granth Sahibin ensimmäisen kappaleen. Joskus kirja avataan sattumanvaraisesta kohdasta, ja sivun ensimmäinen hymni luetaan.
pienois|Sikhien häät meneillään. Sikhit ovat yksiavioisia. Uskonnollinen avioero on kiellettyä, mutta siviiliero on sallittu. Häät voidaan pitää gurdwarassa tai jossain muualla, kunhan siellä on Guru Granth Sahib, jonka edessä pari vihitään ja jonka lauluja seremoniassa lauletaan.
Lapsen syntymän jälkeen sikhivanhemmat ja lapsen sukulaiset suorittavat nimenantoseremonian. Rukousten jälkeen Guru Granth Sahib avataan sattumanvaraisesta kohdasta, ja avautuneen sivun ensimmäisestä kirjaimesta tulee myös lapsen nimen ensimmäinen kirjain. Khalsa-perinnettä noudattavan perheen lapsi kastetaan murrosiän alussa ja otetaan mukaan uskonyhteisöön. Seremoniaan kuuluu Guru Granth Sahibin lukua sekä sokeriveden nauttimista ja pirskottelua.
Sahaj Path tarkoittaa Guru Granth Sahibin lukemista kymmenen päivän ajan kuolemantapauksen jälkeen. Vainajan kuolemaa ei kuulu surra ääneen, sillä sikhit pitävät kuolemaa normaalina ja välttämättömänä sielunvaelluksen osana. Vainajat polttohaudataan, mikä tapahtuu Intiassa perinteiseen tapaan hautaroviolla.
Sikhit torjuvat hindulaisuuden käytännöt, joissa lesket poltettiin miesvanajiensa mukana ja tyttövauvoja surmataan. He torjuvat myös muslimien moniavioisuuden ja naisten verhoamisen. Sikhien mukaan naiset ovat miehiin nähden tasa-arvoisia tai täydentäviä, ja naisille kuuluvat periaatteessa samat oikeudet kuin miehillekin niin uskonnollisissa rituaaleissa, avioliitossa, koulutuksessa, perimisessä kuin johtajuudessakin.
Sikhimiehet ottavat sukunimekseen Singh, ’leijona’, ja naiset sukunimekseen Kaur, ’prinsessa’ tai ’naarasleijona’.
Sikheiltä on kielletty hiusten leikkaaminen, alkoholi ja tupakka, aviorikos ja rituaalisesti teurastetun eläimen lihan syöminen.
Sikhit kantavat yllään ”viittä K:ta”, joilla on tietty symbolinen merkitys:
Kiistanalaiset kysymykset ratkaistaan ensisijaisesti punjabilaisessa Akal Takhtissa, joka on sikhien sosiaalinen ja poliittinen keskus. Sen päätökset sitovat kaikkia sikhejä. Kaikkiaan Takhteja on Punjabissa viisi.
Sikhiläisyys jaetaan useisiin alaryhmiin. Useimmat kuuluvat khalsa-perinteeseen. Jotkut sikhit kuitenkin saattavat ajaa partansa, jättää turbaanin pois sekä torjua khalsaan liittyvän sotaisan puolen. Khalsat kutsuvat näitä sikhejä sahajdhareiksi. Muut sikhiryhmät ovat melko pieniä. Jotkin niistä seuraavat eläviä guruja. Myös khalsan sisällä on jakolinjoja, esimerkiksi uudistusmielisten ja traditionalistien välillä. Punjabissa sikhejä jakaa suhtautuminen itsenäisen Punjabin valtion tavoitteluun poliittisin tai sotilaallisin keinoin.
Levinneisyys
Sikhejä on maailmassa noin 24 miljoonaa, näistä 19 miljoonaa Intiassa. Intiassa suurin osa sikheistä elää Punjabin osavaltiossa. Suuria määriä sikhejä on myös Isossa-Britanniassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa sekä Malesiassa ja Singaporessa. Valtaosa sikheistä on intialaistaustaisia, mutta länsimaisten käännynnäisten määrä on ollut kasvussa. Eniten käännynnäisiä on Yhdysvalloissa.
Vuonna 2004 Manmohan Singhistä tuli Intian ensimmäinen sikhipääministeri. Kanadan Uuden Demokraattisen puolueen johtaja Jagmeet Singh on uskonnoltaan sikhi.
Suomessa on kaksi gurdwaraa. Toinen sijaitsee Helsingin Sörnäisissä ja toinen Vantaalla.
Aiheesta muualla
Portal Uskontojen teemasivu
Itäsiperianlaika
Itäsiperianlaika on venäläinen metsästykseen jalostettu pystykorvarotu. Se on Suomen suosituin laikarotu.
Ulkonäkö
thumb|Itäsiperianlaika
Itäsiperianlaika on yleisvaikutelmaltaan voimakasrakenteinen. Luusto on voimakas ja lihakset ovat hyvin kehittyneet. Runko hieman korkeutta pidempi. Pää on kiilanmuotoinen ja kallo-osa leveä. Huulet kuivat ja tiiviit. Silmät väriltään tummat. Korvat ovat pystyt. Lanne lihaksikas ja hieman kaartunut. Rintakehä syvä, leveä ja lihaksikas. Häntä kiertyneenä tai sirpinmuotoisena lanteelle tai reidelle, ojennettuna ulottuu kintereille. Eturaajat pidemmät kuin puolet säkäkorkeudesta. Lavan ja olkavarren välinen kulmaus 90–100°. Takaraajat hyvin kulmautuneet. Karva on pitkää, pohjavilla tiheää ja pehmeää. Turkinlaatu on kuitenkin verrattain helppohoitoinen. Väreistä sallitaan pippuri ja suola, pilkullinen, täplikäs, valkoisen, harmaan, mustan, punaisen ja ruskean eri vivahteet. Pienet pilkut raajojen pohjavärissä ovat sallittuja. Säkäkorkeus uroksilla 55–64 cm ja nartuilla 51–60 cm.
Luonne ja käyttäytyminen
Itäsiperianlaika on länsisiperianlaikaa karumpi ja kovempi luonteeltaan, mutta kuitenkin seurallinen ja ystävällinen ihmisiä kohtaan. Ne pitävät lapsista ja ovat leikkisiä. Itälaika on uskollinen isännälleen ja vaaran uhatessa puolustaa isäntäänsä. Vieraita kohtaan se on useimmiten avoin ja välinpitämätön.
Itäsiperianlaikalla on hyvät hermot ja se on peräänantamaton ja määrätietoinen. Se on rauhallinen, mutta sen reagointi- ja harkitsemiskyky on nopea. Koulutus on suhteellisen helppoa. Nartut ovat usein luonteeltaan pehmeämpiä kuin urokset.
Alkuperä
thumb|250px|Itäsiperianlaika neuvostoliittolaisessa postimerkissä. thumb|250px|Itäsiperianlaika neuvostoliittolaisessa postimerkissä. Itäsiperianlaika on aina toiminut metsästyskoirana, ja jalostus on painottunut metsästysominaisuuksiin. Itälaika on kotoisin Itä-Siperian vuoristo- ja taiga-alueilta, jossa sitä käytettiin kaiken riistan koirana. Sen avulla metsästettiin karhuja, hirviä, metsäkanalintuja, vesilintuja ja turkisriistaa.
Itälaikaa on jalostettu viidestä eri kantatyypistä: evenki ja irkutsk, jotka olivat jalostuksessa päätyyppejä, sekä jakutia, amur ja tofolar. Tyypit on jaettu alueittain ja ne eroavat myös ulkonäöltään. Evenki-tyypillä on suuri rooli itälaikan jalostuksessa, ja pohjoismaiden kantakoirat ovat suureksi osaksi tätä tyyppiä. Evenki-tyyppinen laika on suuri, rakenteeltaan voimakas ja pitkäjalkainen. Värit ovat valkoinen, valkoharmaa tai valkoinen suurin mustin tai harmain laikuin. Toinen tärkeä tyyppi on irkutsk. Se on keskikokoinen ja voimakas, ehkä hieman raskas. Väri on tavallisimmin musta tai mustanruskea pienillä valkoisilla läikillä. Muut tyypit ovat sulautuneet ja niillä on vähäisempi merkitys.
Itäsiperianlaikan tullessa Suomeen 70- ja 80-lukujen vaihteessa oli Suomessa vain tietylle riistalle tarkoitettuja koiria, joten itälaikan oli vaikea saada jalansijaa ja vakuuttaa metsästäjille hyvistä käyttöominaisuuksistaan. 20 vuoden aikana rotu on kuitenkin onnistunut kasvattamaan suosiotaan.
FCI hyväksyi itäsiperianlaikan rotumääritelmän 1980.
Nykytilanne
Itäsiperianlaika on suosituin laikaroduista. Suomen kanta on lähes 4900 koiraa ja vuosittain rekisteröidään noin 300 koiraa. Suurin osa itäsiperianlaikoista on Venäjällä, Suomessa ja Ruotsissa, mutta niitä on myös Norjassa, Baltian maissa ja Kanadassa.
Käyttötarkoitus
Itäsiperianlaikaa kutsutaan usein ”kaiken viljan koiraksi”. Se toimii karhun ja hirven metsästyksessä, se haukkuu ja noutaa linnut sekä etsii haavoittuneet eläimet. Karhun metsästyksessä käytetään usein kahta laikaa, mutta itälaikaa voi rohkeutensa ansiosta käyttää yksinkin. Hirven metsästyksessä itälaika on pysäyttävä koira. Itälaikoja käytetään myös näätä- ja turkiseläinten metsästykseen. Itälaika on myös erinomainen seurakoira tottelevaisuutensa ja ihmisystävällisyydensä vuoksi
Monet harrastavat itälaikojensa kanssa myös valjakkohiihtoa.
Terveys
Itäsiperianlaikoilla esiintyy jonkin verran epilepsiaa. Sitä sairastavia koiria ei saa käyttää jalostukseen. Myös ihottumaa sairastavien itälaikojen käyttö jalostukseen on kielletty. Purentavikaisia ja hammaspuutoksista kärsiviä koiria on vältettävä jalostuksessa, sillä viat ovat perinnöllisiä.
Carelian Satanist Madness
Carelian Satanist Madness on suomalaisen black metal -yhtyeen Satanic Warmasterin kolmas studioalbumi. Levyn digipack-versio oli rajoitettu 1000 kopioon.
Hugh Hudson
Hugh Hudson (25. elokuuta 1936 Lontoo – 10. helmikuuta 2023 ) oli brittiläinen elokuvaohjaaja. Hän oli vuonna 1982 ehdolla parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon saajaksi ja ollut lisäksi ehdolla muun muassa Bafta-palkinnon, Cannesin Kultaisen palmun ja César-palkinnon saajaksi.
Hudson syntyi Lontoossa ja opiskeli Eton Collegessa. Valmistuttuaan hän listautui Britannian asevoimiin ja palveli vuoteen 1960 ratsuväessä.
Hudson työskenteli 1960-luvun lopulla lontoolaisessa mainostoimistossa ja siirtyi sieltä elokuva-alalle. Hänestä tuli maailmankuulu elokuvalla Tulivaunut (1981) ja pääsi ehdolle Oscar-gaalaan samana vuonna. Myöhempiä töitä ovat muiden muassa Greystoke: Legenda Tarzanista, apinain kuninkaasta (1984), Vapauden voitto (1985) ja Unelma Afrikasta (1999).
Hudson meni vuonna 2003 naimisiin näyttelijätär Maryam d’Abon kanssa. Hänellä on aiemmasta avioliitostaan Thomas-niminen poika.
Atsaleat
pienoiskuva|[[Ruukkuatsalea (Rhododendron Simsii-ryhmä)]] pienoiskuva|Joulukuussa kukkiva [[huoneatsalea]] pienoiskuva|Valkokukkainen huoneatsalea pienoiskuva|Keltakukkainen atsalea Atsaleat ovat puuvartisia kukkivia kasveja, joita kasvatetaan yleisesti koristekasveina puutarhoissa ja huonekasveina. Atsaleat sijoitettiin aluksi kasvitieteellisesti omaan sukuunsa Azalea, mutta vuodesta 1836 ne ovat kuuluneet alppiruusujen sukuun Rhododendron. Nykyään atsaleoiksi kutsutut kasvit kuuluvat Rhododendron-suvun alasuvun Azaleastrum sektioihin Pentanthera ja Tsutsusi.
Huoneatsaleat
Huoneatsaleat ovat tyypillisesti heterotsygoottisia, minkä vuoksi niitä lisätään tavallisesti vain vegetatiivisesti eli pistokkailla. Heterotsygoottisuuden vuoksi kylvetyt huoneatsalean siemenet tuottavat satoja eri muunnelmia, minkä vuoksi yksittäistä lajiketta on mahdollista lisätä ainoastaan kasvullisesti. Juurtumisen jälkeen taimet uudelleenistutetaan ja latvotaan haarautuneiden kasvien aikaansaamiseksi. Suurimman osan ajasta kasvia voidaan pitää ulkona tai kesällä kelmun alla. Ennen ensimmäisiä pakkasia ruukut on asetettava lämpimään paikkaan kasvihuoneeseen, minkä jälkeen niitä pidetään viileässä, mutta pakkasettomassa paikassa. Lisääminen tapahtuu tavallisesti puutarha-alan yrityksissä.
Huoneessa atsaleat vaativat mahdollisimman kylmän sijoituspaikan – mitä viileämmässä ne ovat, sitä kauemmin ne kukkivat. Kasveja ei saa päästää kokonaan kuivumaan. Ruukkuatsaleat ovat vanhoja huonekasveja, Suomessa ne alkoivat yleistyä 1920- ja 1930-luvuilla.
Puutarha-atsaleat
Puutarha-atsaleoihin kuuluvat ennen kaikkea kesävihannat kiinanatsalea (Rhododendron molle) ja kelta-atsalea (Rhododendron luteum, synonyymi Rhododendron flavum, aiemmin Azalea pontica). Vain niitä puutarhassa kasvatettuja Rhododendron-lajeja, jotka ovat talvella lehdettömiä, kutsutaan puutarha-atsaleoiksi; kaikki muut ovat alppiruusuja.
Puutarha-atsaleat kukkivat toukokuusta kesäkuun alkuun, molemmat mainitut lajit keltaisen ja oranssin sävyissä; kelta-atsalealla on tämän lisäksi kaunis syysväri. Atsaleat kestävät hyvin auringon paahdetta, jos kasvualusta pidättää riittävästi vettä.
Lajeja ja lajiryhmiä
Lajeja:
Lajiryhmiä:
Tomáš Souček
pienoiskuva|Tomáš Souček maaottelussa kesäkuussa 2019. Tomáš Souček (s. 27. helmikuuta 1995 Havlíčkův Brod) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 192-senttimetrinen. Hän on tammikuusta 2020 alkaen, ensimmäiset puoli vuotta lainasopimuksella, edustanut Englannin Valioliigassa pelaavaa West Ham Unitedia. Kotimaassaan hän edusti Slavia Prahaa sekä lyhyillä lainasopimuksilla Viktoria Žižkovia ja Slovan Libereciä.
Souček on pelannut Tšekin jalkapalloliigassa 126 ottelua ja tehnyt niissä 31 maalia. Englannin Valioliigassa hän on kauden 2022–2023 loppuun mennessä pelannut 122 ottelua ja tehnyt niissä 20 maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi täydet minuutit West Hamin kaikissa 38 valioliigaottelussa ja teki niissä kymmenen maalia, millä hän oli joukkueen paras maalintekijä yhdessä Michail Antonion kanssa. Souček voitti Tšekin-mestaruuden kaudella 2018–2019 ja pelasi myös Slavia Prahan mestaruuskausilla 2016–2017 ja 2019–2020 joukkueessa vaikkakaan ei enää mestaruuden varmistuessa. Hän voitti Tšekin Cupin vuosina 2018 ja 2019. Vuoden 2019 cupin loppuottelussa Baník Ostravaa vastaan hän teki rangaistuspotkusta joukkueensa ensimmäisen maalin. Hän voitti Konferenssiliigan West Hamissa kaudella 20222023. Souček pelasi Slaviassa Mestarien liigassa kuusi ottelua, joissa hän teki kaksi maalia, ja Eurooppa-liigassa 16 ottelua, joissa hän teki myöskin kaksi maalia. West Hamissa hän on pelannut Eurooppa-liigassa 11 ottelua ja tehnyt yhden maalin sekä Konferenssiliigassa yhdeksän ottelua.
Souček on pelannut Tšekin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi kolmessa ottelussa täydet minuutit alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017. Hän pelasi Tšekin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2016 ystävyysottelussa Tanskaa vastaan. Hän on kesäkuun 2023 loppuun mennessä pelannut 60 A-maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia: marraskuussa 2017 ystävyysottelussa Islantia, syyskuussa 2018 ystävyysottelussa Venäjää, syyskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Montenegroa, marraskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Slovakiaa vastaan, kolme maalia maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Viroa vastaan, marraskuussa 2021 ystävyysottelussa Kuwaitia vastaan sekä maaliskuussa 2022 ystävyysottelussa Walesia vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa viidessä ottelussa ja syötti 2–0-maalin ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Skotlantia vastaan.
Sergiu Celibidache
thumb|Sergiu Celibidache opettamassa vuonna 1984. Sergiu Celibidache [serdžu tšelibida´ke] (11. heinäkuuta (J: 28. kesäkuuta) 1912 Roman, Romania – 14. elokuuta 1996 La Neuville-sur-Essonne, Ranska) oli romanialainen kapellimestari. Opiskeltuaan Berliinissä hänestä tuli Berliinin filharmonikkojen pääkapellimestari vuosiksi 1945–1952. Hän johti Ruotsin radion sinfoniaorkesteria 1962–1971 ja lisäksi radio-orkestereita Stuttgartissa ja Pariisissa. Vuodesta 1979 aina kuolemaansa asti hän toimi Münchenin filharmonisen orkesterin pääkapellimestarina. Lisäksi hän oli opettajana Curtis-instituutissa Philadelphiassa Yhdysvalloissa vuodesta 1983 lähtien.
Celibidache oli orkesteriensa ankara ja tinkimätön harjoittaja. Hänen tyylilleen on ominaista tempojen hitaus ja yksityiskohtien huolellinen esilletuonti. Hän ei suostunut levyttämään esityksiä vuosikymmeniin, vaan suosi tunnelmaltaan välittömämpiä yleisökonsertteja. Merkittävin levytyssarja on Münchenin filharmonikoiden kanssa nauhoitetut esitykset Ludwig van Beethovenin, Johannes Brahmsin, Anton Brucknerin, Robert Schumannin, Johann Sebastian Bachin ja Gabriel Faurén teoksista. Lisäksi on julkaistu muun muassa Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa tehtyjä konserttiäänityksiä.
Apila Pepita Miettinen
Apila Pepita Miettinen (s. 1991) on suomalainen siilinjärveläislähtöinen sarjakuvataiteilija ja kuvittaja. Hän asuu Helsingissä. Hän on käynyt lukion Lapinlahden kuvataidelukiossa ja opiskelee parhaillaan Aalto-yliopistossa graafisen suunnittelun maisteriohjelmassa. Apila Pepita Miettinen toimii RIKKI-lehden päätoimittajana. Hänen ensimmäinen pitkä albuminsa MOSSDASH ilmestyi vuonna 2016.
Juutalainen kalenteri
thumb|Kuvassa oleva keskiaikainen juutalainen kalenteri muistuttaa juutalaisia tuomaan synagogaan palmun lehden (lulav) ja sitruunan (etrog) ennen [[sukkotia, joka päättää juhlan koollekutsumisen elokuussa.]]
Juutalainen kalenteri (הלוח העברי ha'luach ha'ivri) tai heprealainen kalenteri on juutalainen vuosikalenteri. Siinä on määritelty juutalaisten juhlapyhät sekä ajankohtaan sopivat psalmit luettavaksi.
Juutalainen kalenteri on tyypillinen lunisolaarinen kalenteri, joka perustuu sekä auringon että kuun kiertoon ja muistuttaa tässä suhteessa esimerkiksi kiinalaista kalenteria. Tässä suhteessa se eroaa sekä puhtaasti kuunkiertoon perustuvasta islamilaisesta kalenterista että puhtaasti auringonkiertoon perustuvasta gregoriaanisesta kalenterista.
Juutalaisessa kalenterissa jokainen kuukausi on joko 29 tai 30 päivän pituinen, ja kuukauden alku sattuu aina uuden­kuun aikaan tai lähelle sitä. Täten vuodessa on tavallisesti 353–355 päivää, mutta tietyin väli­ajoin vuoteen lisätään ylimääräinen kolmas­toista kuukausi, jotta kalenterin kuu­kaudet aina pysyisivät suunnilleen samana vuoden­aikana. Näin tehdään 19 vuotta kestävän Metonin jakson aikana seitsemän kertaa, jakson kolmantena, kuudentena, kahdeksantena, yhdentenä­toista, neljäntenä­toista, seitsemäntenä­toista ja yhdeksäntenä­toista vuotena.
Juutalaisen kalenterin vuosiluvut alkavat vuodesta 3761 eaa, jota on pidetty maailman luomisen ajankohtana. Kalenterin mukainen vuosi 5781 alkoi 18. syyskuuta 2020 ja loppui 6. syyskuuta 2021.