cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Black Swan
Juoni
Nina palaa lavalle ja tanssii intohimoisesti ja saumattomasti valkoisena joutsenena. Baletin lähestyessä loppuaan, jolloin valkoinen joutsen heittäytyy alas kielekkeeltä, Nina huomaa yleisön joukossa kyynelehtivän äitinsä. Ninan pudotessa yleisö räjähtää jyriseviin aplodeihin. Thomas ja muut esiintyjät saapuvat innoissaan onnittelemaan Ninaa tämän esityksestä, mutta Lily henkäisee kauhusta nähdessään, että Nina vuotaa verta. Elokuva päättyy Ninan maatessa haavoittuneena lattialla katsellen ylös teatterivaloihin ja kuiskaten: ”Minä tunsin sen. Täydellistä. Se oli täydellistä.” Kuva himmenee valkoiseksi yleisön huutaessa Ninan nimeä.
Näyttelijät
Elokuvan lopputeksteissä juonen tärkeimmille hahmoille on ilmoitettu vastineet Joutsenlammessa. Nämä eivät ole samat roolit, joita hahmot tarinan sisällä esittävät baletissa.
Arviot ja vastaanotto
Elokuva oli menestys maailmalla sekä myös Suomessa. Oltuaan viisi viikkoa viikonlopun katsojatilastojen kärjessä elokuvan oli nähnyt 4.4.2011 mennessä 126 495 suomalaista.
Uuden Suomen Mikko Piela kysyi ensi-ilta-arviossaan retorisesti, onko käsillä edes balettielokuva? Aronofskyn tyyli on hänestä dokumentaarinen: heilutaan olkapäiden tasalla puolilähikuvissa, mikä toki johtuu siitäkin, että halutaan salata katsojilta Portmanin vähemmän uskottava jalkatyöskentely. Hyvässä mielessä dokumentaarisen tyylin voi Pielan mukaan motivoida siten, että Aronofsky dokumentoi erään taidemuodon kuoleman, taidemuodon, ”joka on liian herkkä yliseksuaaliseen aikaamme.” Väkisinkin ja valitettavan haikeasti Black Swan tuo hänestä mieleen balettielokuvan todellisen klassikon Michael Powellin Punaiset kengät.
Kansallisbaletin balettitanssija Minna Tervamäki arvioi elokuvan tarjoavan baletin maailmasta kliseisen, synkän ja sekopäisen kuvan, ”jolla ei ole vastinetta siinä todellisuudessa, jossa minä elän.” Tosiasiassa tanssijat kamppailevat hänen mukaansa oman kehonsa eivätkä toistensa kanssa. Juonittelun sijaan Tervamäen mukaan harjoitussalissa taputetaan toisten onnistumisille. Kehuja Minna Tervamäki kuitenkin antoi Iltalehden ensi-illan alla tekemässä haastattelussa Natalie Portmanin taidoille; tämän roolisuorituksen ja onnistuneen leikkauksen avulla elokuvassa pystyttiin luomaan illuusio baletin tanssimisesta.
Lex Nokia
Lex Nokia eli urkintalaki oli sähköisen viestinnän tietosuojalakiin ja eräisiin siihen liittyviin lakeihin tehtyjä muutoksia (hallituksen esitys 48/2008 vp). Laki tuli voimaan kesäkuun 2009 alussa, ja sen kumosi tietoyhteiskuntakaari tammikuun 2015 alussa.
Lainmuutos antoi Suomen kaikille Internetin yhteisötilaajille kuten liikeyrityksille, yliopistoille, virastoille, kirjastoille ja joillekin taloyhtiöille oikeuden selvittää verkkonsa käyttäjien tunnistamistietoja tiettyjen ehtojen täyttyessä. Laki salli tunnistamistietojen (kuten IP-osoite tai viestin vastaanottaja) selvittämisen ongelmatapauksissa, mutta viestinnän sisällön selvittäminen oli kielletty. Tunnistamistietojen tarkkailusta oli laadittava selvät ohjeet ja ilmoitettava käyttäjille sekä tietosuojavaltuutetulle. Yhteisötilaajille tunnistamistietojen tutkiminen oli Liikenne- ja viestintäministeriön mukaan tarkoitettu olemaan viimeinen keino puuttua verkon väärinkäyttöön, kun siitä olisi voinut aiheutua huomattavaa vahinkoa.
1. helmikuuta 2009 Helsingin Sanomat (HS) kirjoitti Nokian uhanneen, että yhtiö lähtee Suomesta, jos lakia ei muuteta. Nokian viestintäjohtaja Arja Suominen vastasi kirjoitukseen: ”Nokia ei ole uhkaillut muutolla eikä millään muullakaan. Tämä väite on aika hämmentävä. Helsingin Sanomien artikkeli on aika poleeminen; siinä on paljon virheitä ja väärinymmärryksiä.” HS väitti nimeämättömiin lähteisiin perustuen, että lainmuutosta alettiin valmistella Nokian vaatimuksesta. Toimittaja Petri Sajari kirjoitti lehden haastatelleen kymmeniä valmistelussa mukana olleita. Vuonna 2006 perustetussa työryhmässä oli 11 ihmistä, joista kahdeksan on kieltänyt tulleensa painostetuksi.
Rajoitukset tunnistamistietojen tutkimiselle
Liikenne- ja viestintäministeriön (LVM) mukaan yhteisötilaajan täytyy, ennen kuin se voi tutkia tunnistamistietoja,
Tunnistamistietoja tutkivan yhteisötilaajan täytyy antaa selvitys käyttäjälle, jonka tietoja on manuaalisesti käsitelty, sekä tehdä vuosittain raportti tietosuojavaltuutetulle. Laki tekee rangaistavaksi laiminlyödä vuosittaiset selvitykset tietosuojavaltuutetulle.
Kriitikkojen mielestä Lex Nokian asettamat rajoitukset tunnistamistietojen tutkimiselle ovat liian epämääräiset.
Allekirjoitettu selvitys
13 g § mukaan käyttäjälle, jonka tunnistamistietoja on manuaalisesti käsitelty, on annettava selvitys, jossa käy ilmi: Käsittelyyn osallistuneiden henkilöiden on allekirjoitettava selvitys.
Vertailu muihin maihin
Ruotsissa, Tanskassa ja Norjassa ja Saksassa ei ole tunnistamistietojen valvontaa kieltäviä lakeja, vaan yhteisöt käsittelevät tunnistamistietoja ns. intressivertailun perusteella. Esimerkiksi Saksassa – jossa on yksi Euroopan unionin tiukimmista tietosuojalaeista – on mahdollista tutkia muitakin tietoja kuin tunnistamistietoja, mikäli se on välttämätöntä väärinkäytön selvittämiseksi.
Asianajaja Klaus Nyblin kirjoittaa kolumnissaan, että suomalainen sääntely on ollut äärimmäisen tiukkaa verrattuna muihin Euroopan maihin. Muissa Euroopan maissa on vakiintuneesti katsottu, että yhteisöt voivat valvoa verkkojaan, kunhan käyttäjille tiedotetaan valvonnasta.
Taustaa
Vuoden 2004 lain tultua voimaan perustettiin seurantaryhmä. Seurantaryhmän tuloksien perusteella tehtiin uusi luonnos, joka valmistuttuaan vuonna 2006 lähetettiin lausuttavaksi kaikille ministeriöille ja sadoille eri yhteisölle. . Laki selventää yhteisötilaajien oikeutta käsitellä sähköisen viestinnän tunnistamistietoja. Se selventää vuoden 2004 lakia, joka on ollut liian tulkinnanvarainen. Tunnistamistietojen käyttömahdollisuutta rajataan ja tiukennetaan. Laki tekee selväksi, miten tunnistamistietoja on mahdollista käyttää tekniseen kehittämiseen, luvattoman ja ohjeiden vastaisen käytön selvittämiseen, sekä automaattiseen tilastolliseen analyysiin.
Perustuslakivaliokunnan kanta
Perustuslakivaliokunta käsitteli sähköisen viestinnän tietosuojalain muutosta marraskuussa 2008. Perustuslain 10 §:n toisen momentin mukaan kirjeen, puhelun ja muun luottamuksellisen viestin salaisuus on loukkaamaton. Kolmas momentti mahdollistaa viestintäsalaisuuden rajoittamisen lailla yksilön ja yhteiskunnan turvallisuutta taikka kotirauhaa vaarantavien rikosten tutkinnassa, oikeudenkäynnissä ja turvallisuustarkastuksessa sekä vapaudenmenetyksen aikana.
Perustuslakivaliokunnan mukaan toisen momentin ensisijainen tarkoitus on suojella viestin sisältöä ulkopuoliselta. Pelkkien tunnistamistietojen katsotaan valiokunnan vakiintuneessa käytännössä jäävän luottamuksellisen viestin salaisuutta suojaavan perusoikeuden ydinalueen ulkopuolelle. Näin valiokunta katsoi esimerkiksi vuonna 1996, kun valtioneuvosto esitti, että työpuhelimen laskun maksajalla olisi oikeus saada tietää, mihin numeroihin puhelimesta oli soitettu. Tämän eduskunta hyväksyi telemarkkinalakiin 1997.
Valiokunta kiinnitti tarkastelussaan huomiota rajoitusten hyväksyttävyyteen, tarkkarajaisuuteen ja oikeasuhtaisuuteen. Perustuslakivaliokunta päätyi esittämään, että lakiehdotukset voidaan käsitellä tavallisen lain säätämisjärjestyksessä. Tämä oli vastoin kaikkien valiokunnan asiantuntijoina kuulemien kahdeksan oikeustieteen professorin kantaa. Professorien mielestä lakiesitys oli ristiriidassa perustuslain kanssa ja tulisi hyväksyä perustuslain säätämisjärjestyksessä.
Perustuslakivaliokunta ei kuullut Nokiaa. Perustuslakivaliokunnan puheenjohtaja Kimmo Sasin mukaan häneen ei ole oltu yhteydessä Nokiasta lainmuutosta koskien.
Eduskunnan kanta
Kesällä 2006 oikeuskansleri Paavo Nikula antoi lausunnon, jonka mukaan lainmuutosesityksessä ei ollut punnittu tarpeeksi ihmisten perusoikeuksia. Lausunto hidasti Lex Nokian edistymistä. Esitys valmistui syksyllä 2007. Eduskunta hyväksyi sen istunnossaan 4. maaliskuuta 2009 äänin 96–56. Hallituspuolueista kokoomuksen, keskustan ja RKP:n paikalla olleista kansanedustajista kaikki äänestivät esityksen puolesta, vihreillä äänet jakautuivat jaa 6 – ei 2. Sosiaalidemokraattien, Vasemmistoliiton ja perussuomalaisten paikalla olleet edustajat äänestivät esitystä vastaan, kristillisten äänet jakautuivat jaa 3 – ei 2.
Työmarkkinajärjestöjen suhtautuminen
Työntekijäjärjestöt ovat olleet mukana valmistelemassa esitystä ja yksimielisesti tukevat sitä.
Työmarkkinajärjestöt SAK ja STTK saivat vuonna 2006 yhteydenottoja eri yrityksissä työskennelleiltä jäseniltään, jotka epäilivät, että heidän työnantajansa lukivat sähköpostiviestejä laittomasti. Ongelmia oli ollut etenkin kansainvälisissä suuryhtiöissä, jotka olivat soveltaneet Suomessa Ison-Britannian tai Yhdysvaltain lainsäädäntöä. Keskusjärjestöjen tietoon tulleiden tapausten takia ne kannattivat sähköisen viestinnän tietosuojalain uudistamista, kunhan oikeuskansleri Nikulan osoittamat ongelmat lakiesityksessä korjattaisiin. Helsingin Sanomain mukaan työntekijöiden ja työnantajien edustajat sopivat lakimuutoksesta alustavasti lounastilaisuudessa, jossa olivat SAK:n, STTK:n ja Elinkeinoelämän keskusliiton edustajat sekä Nokian johtaja Veli Sundbäck, mutta ei Akavan edustajaa.
Nimettömänä pysytelleiden lähteiden mukaan EK painosti Akavaa lakimuutoksen taa vuonna 2006, kun muut työntekijäkattojärjestöt olivat jo sen takana. Helsingin Sanomain mukaan ”akavalaisilla oli täysi syy tuntea, että heitä painostettiin, jopa uhkailtiin”. Suomen Kuvalehti julkaisi EK:n lakiasiainjohtaja Lasse Laatusen akavalaisille lähettämiä viestejä:
Nokian rooli
Nokia teki huhtikuussa 2005 rikosilmoituksen, koska epäili, että liikesalaisuuksia oli vuodettu sähköpostitse Huawei-yhtiölle. Nokia tutki asian selvittämiseksi palvelimen tunnistetietoja, joista se havaitsi, että yhdeltä tietokoneelta oli otettu Huaweihin yhteyttä 69 kertaa. Tietosuojavaltuutetulta pyydettiin lausuntoa, onko mahdollista selvittää tuotekehitysdokumentteja sisältävän palvelimen lokitietoja ja luovuttaa ne poliisille. Tietosuojavaltuutettu antoi lausunnon, jonka mukaan palvelimen lokitietojen tarkastaminen on laillista.
Useiden Helsingin Sanomien haastattelemien oikeusoppineiden mielestä Nokia rikkoi sähköisen viestinnän tietosuojalakia. Toimittaja Petri Sajari arvelee, että Nokia alkoi ajaa lain muuttamista, niin että tunnistamistietojen tutkiminen olisi laillista. Lehden haastattelemien lainmuutosta valmistelleiden virkamiesten ja poliitikkojen mukaan Nokia painosti lainsäädäntöprosessissa olleita erittäin voimakkaasti. Nokia uhkasi poistua Suomesta, niin että 16 000 työpaikkaa menetettäisiin. Nokian viestintäjohtaja Arja Suominen kiisti Nokian uhkailleen mitenkään ja sanoi HS:n artikkelissa olleen paljon virheitä ja väärinymmärryksiä.
Vuosina 2000 ja 2001 Nokian turvallisuusosasto keräsi 3 880 sähköpostiviestin lokitiedot, jotka luovutti poliisille osana rikostutkintapyyntöä. Tietojen keräyksessä yhtiö syyllistyi mahdollisesti viestintäsalaisuuden loukkaukseen, joka ei asiaa tutkineen poliisin mukaan ollut törkeä, joten tapaus oli 2005 jo vanhentunut.
Keväällä 2007 Nokia yritti paljastaa epäillyn rikoksen tunnistamistietojen avulla. Yksi työntekijä Salossa oli arvostellut johtoa, koska koko henkilökunnalle luvattuja bonuksia ei maksettukaan. Hän lähetti viestejään tuhansille nokialaisille kaikkialla maailmassa. Nokia teki rikosilmoituksen tietoliikenteen häirinnästä. Syyttäjä Antti Pihlajamäen mielestä työntekijän asettamiseksi syytteeseen ei ollut riittävää näyttöä. Tämän arvioitiin vauhdittaneen Nokian halua lobata lain valmistelua.
Liikenne- ja viestintäministeriön (LVM) vuonna 2006 asettaman työryhmän keskuudessa on erään ryhmän jäsenen (Anna-Riitta Wallin, jäljempänä mainitun Markku Wallinin vaimo, Talouselämä 20.2.2009) mukaan ollut yleinen käsitys, että Nokia on uhannut lähteä Suomesta. Tämä viesti ei hänen mukaansa tullut suoraan Nokialta vaan ”viestinviejän kautta”. Alivaltiosihteeri Markku Wallin, entisen työministeriön kansliapäällikkö, sanoo EK:n perustelleen työministeriölle lainvalmistelun alkuvaiheissa sen tarvetta ja kiirettä ”sillä, että Nokia lähtee Suomesta, jollei lakia saada aikaiseksi”. Wallin halusi, että lakia valmisteltaisiin työministeriössä, mutta EK vaati valmistelua LVM:ssä. ; Markku Wallin ei osallistunut lain valmisteluun.
Toimittaja Petri Sajari kirjoitti lehden haastatelleen kymmeniä valmistelussa mukana olleita. Vuonna 2006 perustetussa työryhmässä oli 11 ihmistä, joista kahdeksan on Talouselämän haastattelussa kieltänyt tulleensa painostetuksi (kahta lehti ei tavoittanut). Työryhmässä olleen Viestintäneuvos Juhapekka Ristolan mielestä ”Tämä uhkailukeskustelu on ihan absurdi”. Hän arvelee, että joku yksittäinen virkamies on voinut kokea normaalin keskustelun painostuksena. Työryhmässä ollut SAK:n lakimies Timo Koskinen sanoi: ”Toki meille valmisteluryhmässä olleille tuotiin yleisellä tasolla sellaista viestiä, että yritysmaailman tarpeet on otettava huomioon. Minusta se oli ihan normaalia keskustelua.”
Kritiikkiä
Perustuslakivaliokunnan kuulemien oikeustieteen professorien mukaan laki heikentää tarpeettomasti perusoikeuksia ja antaa yhteisötilaajille poliisia suuremmat toimintavaltuudet. Huolimatta professorien lausunnoista, joiden mukaan laki olisi perustuslain kanssa ristiriidassa, perustuslakivaliokunta päätti marraskuussa 2008, että tietosuojalain muutokset eivät kosketa perustuslakia. Näin esityksen läpimenoon eduskunnassa riittää yksinkertainen enemmistö. Julkisoikeuden professori Teuvo Pohjolainen on huomauttanut, että on oikein, ettei perustuslakivaliokunta automaattisesti noudata asiantuntijoiden lausuntoja, koska muutenhan valta olisi asiantuntijoilla eikä valiokunnalla. Suvi Lindénin mukaan oikeusoppineet eivät olleet yksimielisesti mitään tiettyä lakiesityksen kohtaa vastaan. Oikeusoppineiden lisäksi lakia vastustaa jyrkästi myös kansalaisten sähköisiä oikeuksia puolustava Electronic Frontier Finland (EFFI).
Helsingin yliopiston valtiosääntöoikeuden professori Tuomas Ojanen sanoi, että ”Nokia selätti Suomen perustuslain. Talouselämän vaikutusvalta ja mahti sanelivat tämän lakiesityksen. Kansalaisten perusoikeudet jäivät toiseksi.” Jukka Kemppinen ihmetteli tapaa, jolla perustuslakivaliokunta ohitti asiantuntijanäkemykset ja perustuslain säätämisjärjestyksen. Vaasan yliopiston oikeustieteen professori Asko Lehtonen piti Lex Nokiaa osoituksena siitä, että ”loukkaamattomien perusoikeuksien kunnioittamisessa Suomi ei ole täysimittainen oikeusvaltio”. Myös oikeuskansleri Jaakko Jonkka arvosteli lakiesitystä ja muistutti, että perusoikeuksien rajoittamisessa on oltava tarkkana.
Perustuslakivaliokunnan puheenjohtaja Kimmo Sasi on huomauttanut, että Lex Nokia vahvistaa monia perusoikeuksia. Esimerkiksi jos tietoverkko ei toimi väärinkäytön vuoksi, verkon käyttäjien oikeus ilmaista mielipiteitään verkon kautta heikkenee. Jos ulkopuolinen pääsee käsiksi tietojärjestelmässä oleviin arvokkaisiin tiedostoihin, loukataan omaisuuden suojaa. Jos joku pystyy lähettämään toisen henkilön nimissä viestejä, voi tapahtua kunnianloukkaus. Sasin mukaan Lex Nokia ehkäisee tällaisia tapauksia vahvistamalla tietoturvaa.
Tammikuun lopussa 2009 lakia vastustamaan syntyi kansalaisverkosto, joka osti MTV3-kanavalta mainosaikaa Lex Nokiaa vastustaville tv-mainoksille.
On todisteita siitä, että sähköpostien urkinnalla ei pystytä hankkimaan näyttöä rikosepäilyjen tueksi. Oikeustieteen professori Asko Lehtosen mukaan tunnistetiedoilla ei ole rikosoikeudellista näyttöarvoa, joten niiden urkinta ei sikäli hyödytä.
Oikeusoppineet epäilevät, että yrityksen sähköpostin tunnistamistietojen tarkkailulla ei kyetä estämään yrityssalaisuuksien vuotamista. Salaisuuksia voi vuotaa muilla tavoilla, joissa kiinnijäämisriski on huomattavasti pienempi.
Lain soveltaminen
Hämeenlinnan kaupunki teki ensimmäisenä lain mukaisen ennakkoilmoituksen tietosuojavaltuutetulle alkuvuodesta 2013. Se ei ole kuitenkaan käyttänyt lain myöntämiä valtuuksia hyväkseen. Joulukuussa 2010 kerrottiin neljän nimettömään kyselyyn vastanneen yrityksen ottaneen käyttöön tunnistamistietojen tarkkailun vaikka ne eivät olleet tehneet lain vaatimaa ilmoitusta.
Rock Heavies
Rock Heavies on Black Sabbath-yhtyeen kokoelma-albumi. Sen julkaisi Saksassa Vertigo Records vuonna 1978. Albumin kappaleet on otettu Technical Ecstasy- ja Never Say Die!-albumeilta.
Cherryland (Kalifornia)
Cherryland on kylä Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa. Sen asukasluku oli Vuoden 2010 väestönlaskennassa 13 837. Asukastiheys oli tuolloin 4 612,3/km2. Kylällä on pinta-alaa 3km2. Tämä alue ei sisällä lainkaan vettä.
Pekka Lattunen
Pekka Paavo Lattunen (s. 26. kesäkuuta 1938 Kivennapa) on entinen suomalainen pikaluistelija.
Lattunen edusti Suomea Innsbruckin 1964 talviolympialaisissa, joissa hän sijoittui 500 metrillä 16:nneksi. Seuratasolla hän edusti Pälkäneen Lukkoa ja voitti Suomen-mestaruuden 500 metrin matkalla vuonna 1963. Hän luisteli 500 metrillä Suomen-ennätyksen 42,6 vuonna 1963 ja 41,9 vuonna 1964.
Aktiiviuransa jälkeen Lattunen on toiminut muun muassa Suomen Luisteluliitossa valmentajana ja kouluttajana, Suomen urheiluopiston luistelukouluttajana sekä Pälkäneen kunnan urheilu-, nuoriso- ja raittiusohjaajana.
Anna Sam
Anna Sam (s. 1980) on ranskalainen, joka työskenteli ennen marketinkassana. Hän sai julkisuutta 2008 ilmestyneellä työstään kertovalla kirjalla Les tribulations d'une caissière ('kassaneidin kärsimykset').
Anna Sam on sittemmin lopettanut kassatyöskentelyn. Häntä on houkuteltu politiikkaan ja ammattiyhdistystoimintaan, mutta hän työskentelee konsulttina elintarvikeliikkeille ja kassakoneita valmistavalle yritykselle Wincor Nixdorf.
Finist – hyvä haukka
Finist – hyvä haukka on Gennadi Vasiljevin ohjaama neuvostoliittolainen, komediallinen fantasiaelokuva vuodelta 1975. Se perustuu venäläiseen kansansatuun, Lev Potjomkinin käsikirjoitukseen ja Mihail Nozhkinin runoihin.
Aleksandra Wozniak
Aleksandra Wozniak (s. 7. syyskuuta 1987 Montreal) on kanadalainen tennispelaaja. Hän on parhaimmillaan sijoittunut WTA-maailmanlistalla sijalle 21. Hän on voittanut yhden WTA-kaksinpeliturnauksen. Parhaana saavutuksenaan Grand Slam -turnauksissa hän eteni Ranskan avoimissa 2009 neljännelle kierrokselle.
Ura
Wozniak eteni ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen kolmannelle kierrokselle Ranskan avoimissa 2008. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Sybille Bammerin ja toisella kierroksella Akgul Amanmuradovan mutta hävisi kolmannella kierroksella Vera Zvonarjovalle.
Wozniak voitti ensimmäisen WTA-turnauksensa Stanfordissa 2008. Hän pääsi turnaukseen mukaan karsintojen kautta. Välierissä hän voitti Serena Williamsin, joka tosin joutui luovuttamaan ottelun ollessa tilanteessa 6–2, 3–1. Loppuottelussa hän voitti Marion Bartolin lukemin 7–5, 6–3.
Ranskan avoimissa 2009 Wozniak eteni neljännelle kierrokselle. Kolmella ensimmäisellä kierroksella hän voitti Monica Niculescun, Petra Martićin ja Lourdes Domínguez Linon. Neljännellä kierroksella hän hävisi turnauksen toiseksi sijoitetulle Serena Williamsille lukemin 1–6, 2–6. Yhdysvaltain avoimissa 2009 hän voitti Laura Granvillen luvuin 6–1, 7–6(7) ja 17:nneksi sijoitetun Amélie Mauresmon luvuin 6–4, 6–0 mutta hävisi kolmannella kierroksella kymmenenneksi sijoitetulle Flavia Pennettalle lukemin 1–6, 1–6.
Discoverer 18
upright|pienoiskuva|Discoverer 18:en laukaisu Discoverer 18, tunnettuna myös Corona 9013, oli yhdysvaltalainen optinen tiedustelusateliitti joka laukaistiin vuonna 1960. Se oli KH-2 Corona-satelliitti, joka perustuu Agena-B:hen.
Amerikan maantiede
thumb|Satelliittikuva Amerikan mantereesta vuodelta 2002.
Tämä artikkeli antaa yleiskuvan Amerikan mantereen maantieteestä.
Amerikkaa rajoittavat meret ovat Atlantin valtameri itäpuolella ja Tyynimeri länsipuolella. Valtamerien lisäksi mantereen rantoja huuhtovat Alaskanlahti, Beringinmeri, Tšuktšienmeri, Beaufortinmeri, Baffininlahti, Hudsoninlahti, Labradorinmeri, Meksikonlahti ja Karibianmeri.
Valtiot
Pohjois-Amerikan valtiot ovat Yhdysvallat ja Kanada. Näiden lisäksi Pohjois-Amerikkaan kuuluviksi luetaan itsehallintoalueet: Ranskalle kuuluva Saint-Pierre ja Miquelon, Britannialle kuuluva Bermuda, Tanskan Grönlanti sekä Norjan Jan Mayenin saari.
Väli-Amerikan mannervaltioita ovat Meksiko, Guatemala, Belize, Honduras, Nicaragua, Costa Rica, El Salvador ja Panama. Alueeseen kuuluvista Karibianmeren saarista kaksi suurinta ovat Kuuba ja Hispaniola, jossa sijaitsevat Dominikaaninen tasavalta ja Haiti. Näiden lisäksi pieniä saarivaltioita on useita ja alueella sijaitsee myös useita eri valtioiden hallitsemia itsehallintoalueita.
Etelä-Amerikan 12 valtion rajat ovat peräisin siirtomaa-ajalta, jolloin Euroopan suurvallat hallitsivat koko aluetta. Portugali perusti Etelä-Amerikan suurimman siirtomaan Brasilian Espanjan hallitessa suurinta osaa jäljelle jääneestä alueesta. Espanjan siirtomaita olivat nykyiset Venezuela, Kolumbia, Ecuador, Peru, Bolivia, Chile, Argentiina, Uruguay ja Paraguay. Mantereen pohjoisosien pienistä maista Isolle-Britannialle kuului Guyana, Ranskalle Ranskan Guyana ja Alankomaille Suriname.
Pohjois-Amerikka
Pohjois-Amerikassa merkittävin vuoristo on Kordillieerien poimuvuoret, jotka lukeutuvat nuoriin vuoristoihin. Kordillieerit ulottuvat koko pohjoismantereen länsiosan läpi Alaskasta Keski-Amerikan kannakselle. Vuorijono syntyi, kun Amerikan- ja Tyynenmeren laatat kohtasivat. Kalliovuoret muodostavat Kordillieerien itäisen haaran, jossa useat huiput yltävät yli neljän tuhannen metrin korkeuteen. Vuoriston läntisistä haaroista tunnetuin on Sierra Nevada. Vuorijonojen väliin jää suljettuja altaita, esimerkiksi Mojaven aavikko ja Kuolemanlaakso (Death Valley), sekä useita suolajärviä. Kuolemanlaaksossa alin kohta on 86 metriä merenpinnan alapuolella.
Pohjois-Amerikan toinen merkittävä vuoristo on Yhdysvaltojen itärannikolla sijaitseva ikivanha Appalakkien vuoristo, jonka korkein huippu, Mount Mitchell, on 2 037 metriä korkea. Tämän vuoriston ja rannikon välissä on laaja rannikkotasanko. Mantereen sisäosa koostuu alangoista ja tasangoista.
Pohjois-Amerikan merkittävimmät joet ovat 4 088 kilometriä pitkä Missouri ja 3 766 kilometriä pitkä Mississippi. Saint Lawrence -joki yhdistää Kanadan ja Yhdysvaltojen Suuret järvet Atlanttiin. Järvistä suurin on Yläjärvi 82 100 neliökilometrin pinta-alallaan. Yhdysvaltojen ja Meksikon rajalla virtaa noin 3 000 kilometriä pitkä Rio Grande.
Väli-Amerikka
Keski-Amerikan kannas syntyi Karibian ja Kookossaaren laatan törmäyksessä saaden aikaan alueelle tyypilliset terävät vuoret ja tulivuoret. Karibian saaret puolestaan kohosivat Karibian laatan työntyessä kohti Pohjois-Amerikan laattaa. Meksikon alueella törmäsivät Tyynenmeren ja Pohjois-Amerikan laatta. Vuoristoissa on paljon 3 000–4 000 metriä korkeita tulivuoria, ja useat Karibianmeren saaret ovat tuliperäisiä. Alueella on myös korallisaaria, kuten Bahamasaaret.
Etelä-Amerikka
thumb|[[Titicacajärvi]] thumb|Maailman korkein vesiputous, [[Angelin putoukset, Venezuelassa.]] Etelä-Amerikan mantereen länsireunaa seurailee Andien vuoristo, joka syntyi Etelä-Amerikan ja Tyynenmeren mannerlaattojen törmäyskohtaan. Tällä vuoristoketjulla on edelleen maanjäristyksiä ja tulivuorenpurkauksia. Vuoristo on kapea mantereen pohjoisosassa, mutta laajentuu keskikohdillaan kohti 4 000 metrin korkeudessa olevaa ylänköä, jossa sijaitsee Titicacajärvi. Ylängön jälkeen Andit kapenevat taas kohti etelää.
Trooppisen Etelä-Amerikan merkittävin vesistö on 6 570 kilometriä pitkä Amazonin allasalue, joka kattaa kahdeksan miljoonaa neliökilometriä. Jokialue rajoittuu etelässä Mato Grosson ylätasankoon ja Brasilian ylänköihin. Pohjoisessa rajana on Guyanan ylänkö. Venezuelasta löytyy maailman korkein vesiputous: 979 metriä korkea Angelin putous.
Pohjois-Amerikka
Pohjois-Amerikan ilmasto on pääasiassa lauhkea, vaihdellen itärannikon lämpimän lauhkeasta Etelä-Kanadan sekä Koillis- ja Luoteis-Yhdysvaltojen viileämpään ja kosteampaan. Eteläisessä Kaliforniassa vallitsee välimerenilmasto ja Floridan eteläkärjessä kahden vuodenajan trooppinen ilmasto. Yhdysvaltojen mantereissa sisäosissa esiintyy laajalla alueella tornadoja ja maan kaakkoisosiin kulkeutuu usein Karibianmerellä syntyneitä trooppisia sykloneja, hurrikaaneja.
Mantereella on paljon erilaisia metsiä. Yhdysvaltojen itäosissa kasvaa pääasiassa lehtimetsiä, lännessä Tyynen valtameren rannalla puolestaan menestyvät korkeat puulajit, kuten punapuu ja kuuset, sekä vaahtera, tammi ja saarni. Maan sisäosissa kasvaa lyhytkasvuista boreaalista metsää, joissa elää vaeltavia eläimiä, kuten peura, vapiti, karibu ja hirvi. Muita mantereen metsissä eläviä eläimiä ovat musta- ja harmaakarhu, ilves ja majava. Mantereen keskiosille tyypillistä on ruohostokasvillisuus. Korkeaa preeriaheinää kasvaa alueilla, joilla vuotuinen sademäärä ylittää 750 millimetriä, matalaa puolestaan preerioilla, joilla sademäärä on vain noin 370 millimetriä.
Mantereen pohjoisemmissa osissa, Kanadassa ja Alaskassa, on tundrakasvillisuutta, joka koostuu pienistä pensaista, sammalista ja ruohoista. Täällä menestyviä eläimiä ovat karibut, porot ja sopulit. Myös karhu, susi, kettu ja ilves ovat tavallisia.
Väli-Amerikka
Väli-Amerikan ilmasto on perustyypiltään trooppinen, mutta vuoristojen ja vaihtelevien pinnanmuotojen takia ilmasto-olot vaihtelevat. Alavia alueita, joilla ilmasto voi olla kuuman ja kostean trooppista ja kasvillisuus sademetsää, on vähän. Korkeammilla alueilla ilmasto on lähes lauhkea, esimerkiksi Meksikon ylängöllä. Joidenkin vuorten rinteille kulkeutuu kosteita tuulia tuoden paljon sateita mukanaan ja tällaisissa paikoissa kasvillisuus onkin erittäin rehevää. Koillis-Meksikoon tällaisia sateita ei kantaudu ja sen ilmasto onkin puolikuiva.
Runsaiden sateiden alueella kasvaa trooppisia ainavihantia metsiä ja näiden suojassa tiheää aluskasvillisuutta, muun muassa saniaisia ja liaaneja. Näiltä alueilta löytyy myös suuri eläinkirjo, mutta monet lajit ovat vaarassa kuolla sukupuuttoon metsästyksen ja metsien hakkuun takia.
Kuivemmilla alueilla, kuten Meksikon Jukatanissa, on pääasiassa pensaskasvillisuutta. Myös Väli-Amerikan alueella esiintyy hurrikaaneja lähes joka vuosi.
Etelä-Amerikka
Etelä-Amerikka on pitkä manner ja sen ilmasto on pohjoisessa trooppista, etelässä taas pääasiassa lauhkeaa. Tämän vuoksi mantereen ilmastolliset erot ovat suuret.
Brasilia, Guyana ja Venezuela sijaitsevat kostean trooppisella vyöhykkeellä, jossa metsäalueet ovat laajoja. Myös maailman suurin jäljellä oleva sademetsä Amazonin alueella on täällä. Sademetsäalue kuitenkin supistuu uhkaavaa vauhtia maatalouden ja asutuksen leviämisen sekä hakkuiden takia. Amazonin sademetsän eläimistö on rikas ja alueella kasvaa monia ainutlaatuisia kasvilajeja.
Mantereen pohjoisosassa sateiset ja kuivat kaudet vaihtelevat tehden lehtipuut alueen tyypilliseksi kasvillisuudeksi. Vähäsateisilla alueilla pensaat ja piikkipensaikot ovat yleisiä. Mantereen eteläosien subtrooppisilla ja lauhkeilla alueilla on valtaosin ruohostomaita ja vain harvakseltaan puita. Lännen aavikkoalueella kasvillisuus on erittäin harvaa. Mantereen kuivin alue on Chilessä sijaitseva Atacaman aavikko. Chilen eteläosissa kasvaa lauhkean alueen sademetsiä.
Etelä-Amerikan eläinlajisto on erittäin runsas, joukossa on monia uhanalaisia lajeja, kuten jättiläismuurahaiskarhu ja jättiläisvyötiäinen. Vähemmän vaarassa kadota sukupuuttoon ovat esimerkiksi laamat, muurahaiskarhut, vyötiäiset ja leguaanit. Mantereen länsirannikon lauhkean vyöhykkeen merivesiä viilentää ja ravitsee Perunvirta, minkä ansiosta meren eliökanta on runsas.
Pohjois-Amerikka
Pohjois-Amerikan kahdessa suuressa valtiossa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa, asuu yhteensä 348 miljoonaa ihmistä (2012). Pääasiallinen kieli on englanti, lukuun ottamatta ranskankielistä Quebeciä Kanadassa. Vähemmistökielinä ovat säilyneet jotkut Amerikan intiaanikielet. Yhdysvaltojen eteläisissä, aikaisemmin Meksikoon kuuluneissa osavaltioissa, Kaliforniassa, New Mexicossa ja Texasissa, latinoväestö puhuu espanjaa ja Meksikosta ja Kuubasta tapahtuneen muuttoaallon myötä espanjan kielen merkitys on kasvanut Yhdysvalloissa, varsinkin Floridassa ja New Yorkissa. Pohjois-Amerikan valtioissa valtauskonto on kristinusko, Kanadassa suurin uskontoryhmä on roomalaiskatolilaiset, joita on 42,6 prosenttia väestöstä. Yhdysvalloissa protestantit ovat enemmistönä 51,3 prosentilla.
Väli-Amerikka
Väli-Amerikan mannervaltioissa asuu yhteensä 157,5 miljoonaa ihmistä ja Karibian saarilla 36 miljoonaa (2012). Valtioiden siirtomaataustan vuoksi alueen virallisia kieliä ovat espanja, englanti, ranska ja hollanti. Mannervaltiot ovat espanjankielisiä lukuun ottamatta Belizeä, jonka virallinen kieli on englanti. Saarivaltioista Kuuba, Puerto Rico ja Dominikaaninen tasavalta ovat espanjankielisiä, tosin Puerto Ricossa puhutaan myös englantia. Muut saarista ovat suurimmaksi osaksi englanninkielisiä, esimerkiksi Jamaika ja Bahama. Väli-Amerikan maissa valtauskonto on roomalaiskatolisuus.
Etelä-Amerikka
Etelä-Amerikassa asuu noin 398 miljoonaa ihmistä (2012). Mantereen alkuperäisiä asukkaita ovat intiaanit, joiden uskotaan muuttaneen Aasiasta Beringin muinaista maakannasta pitkin. Siirtomaa-aikana portugalilaisia ja espanjalaisia uudisasukkaita muutti mantereelle runsaasti ja he toivat mukanaan afrikkalaisia maatalouden työvoimaksi. 1900-luvulla Euroopasta tuli paljon siirtolaisia, mutta muuttajia tuli paljon myös Aasiasta. Alkuperäisasukkaiden eli intiaanien kielistä useimmat ovat kadonneet, mutta joillakin alueilla ne ovat vielä yleisessä käytössä, esimerkiksi guarania puhutaan Paraguayssa. Alueen valtioiden virallisia kieliä ovat siirtomaavalloilta perityt kielet: portugali Brasiliassa ja espanja suurimmassa osassa muita maita. Etelä-Amerikan maissa valtauskonto on roomalaiskatolisuus, poikkeuksena kuitenkin Suriname, jossa roomalaiskatoliset ovat vasta kolmanneksi suurin uskontoryhmä hindujen ja protestanttien jälkeen. Muista Amerikan maista poiketen myös muslimien osuus väestöstä on suhteellisen korkea, 19,6 prosenttia.
Suvi Teräsniska
Suvi Pirjo Sofia Teräsniska (s. 10. huhtikuuta 1989 Kolari ) on suomalainen iskelmälaulaja. Teräsniskan tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Hento kuiskaus”, ”Jos menet pois” sekä ”Täydellinen elämä”. Hän on julkaissut 11 albumia, joista kolme on joulualbumeja. Kaikki albumit ovat myyneet vähintään kultaa. Teräsniskan esittämiä kappaleita ovat kirjoittaneet muun muassa Jussi Rasinkangas, Toni Nygård, Petri Somer, Lasse Wikman, Jonne Aaron ja Saija Aartela.
Marraskuuhun 2013 mennessä hänen albumejaan oli myyty yli 250 000 kappaletta.
Ura
Suvi Teräsniska syntyi Rovaniemellä, mutta virallinen synnyinkunta on Kolari. Hän muutti seitsenvuotiaana Ouluun. Hän lauloi nuorempana Musarit-kuorossa. Syksyllä 2005 säveltäjä Jussi Rasinkangas otti Teräsniskaan yhteyttä ja pyysi häntä laulamaan demolle. Kappaletta levitettiin eri levy-yhtiöihin, ja Helsinki Music Company ilmoitti ollevansa kiinnostunut sekä Teräsniskasta että kappaleesta. Loppusyksystä levy-yhtiö ilmoitti olevansa valmiina julkaisemaan esikoissinglen.
Teräsniska otti vuonna 2006 yhteyttä Yö-yhtyeen Olli Lindholmiin ja kertoi haluavansa yhtyeeseen taustalaulajaksi. Lindholm vastasi myöntävästi, ja Teräsniska pääsi laulamaan taustoja yhtyeen keikoille.
2007–2009: Ensimmäiset levytykset
Teräsniskan ensimmäinen single ”Sanoja vaan” julkaistiin vuoden 2007 kesäkuussa, ja vielä samana vuonna julkaistiin singlet ”Valkoinen valhe” lokakuussa ja ”Hei mummo” joulukuussa.
Esikoislevy Särkyneiden sydänten tie julkaistiin vuonna 2008. Albumi pysyi Suomen virallisella albumilistalla 24 viikkoa ja sen parhaaksi sijoitukseksi jäi 11:s. Albumi myi vuonna 2010 platinaa. Singlenä julkaistu kappale ”Hento kuiskaus” nousi suureen menestykseen ja se sijoittui 18 viikon ajan latauslistalle vuosina 2008–2009 sekä kahdeksi viikoksi singlelistalle keväällä 2009.
Keväällä 2009 hän kirjoitti Madetojan musiikkilukiosta ylioppilaaksi ja muutti samoihin aikoihin Tampereelle. Samana keväänä hänet valittiin myös vuoden oululaiseksi. Lisäksi hän voitti radiokanava Iskelmän Vuoden iskelmätulokas -äänestyksen.
Loppuvuonna 2009 julkaistiin Teräsniskan toinen albumi, joululevy Tulkoon joulu. Albumi nousi neljännellä listaviikollaan albumilistan kolmanneksi (50/2009). Vuonna 2012 Tulkoon joulu ylitti myynnissä tuplaplatinarajan.
2010: Kolmas albumi Rakkaus päällemme sataa
Syksyllä 2010 julkaistiin Teräsniskan kolmas albumi Rakkaus päällemme sataa. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan albumilistan toiseksi ja vietti listalla kaiken kaikkiaan 48 viikkoa. Albumi myi vuonna 2011 tuplaplatinaa. Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistusta kappaleesta ”Jos menet pois” on tullut yksi Teräsniskan tunnetuimmista kappaleista. Sen ovat tehneet Jonne Aaron, Leri Leskinen sekä Samuli Laiho. thumb|Suvi Teräsniska vuonna 2010 Vuonna 2010 Teräsniska muutti takaisin Ouluun. Saman vuoden syksyllä hän johti Nelosen Kuorosota-ohjelmassa Oulun kuoroa. Kuoro voitti ohjelman finaalissa Pete Parkkosen johtaman Pihtiputaan kuoron. Voiton myötä kilpailun voittosumma 40 000 euroa lahjoitettiin Oulun kuoron hyväntekeväisyyskohteeseen eli Oulun yliopistollisen sairaalan lasten syöpäosastolle.
Helmikuussa 2011 Suvi Teräsniska voitti Rakkaus päällemme sataa -albuminsa myötä Iskelmä Gaalassa vuoden naisartisti-, vuoden albumi- ja vuoden viihdyttäjä -palkinnot.
2011–2013: Menestys jatkuu
Lokakuussa 2011 Teräsniska julkaisi neljännen albuminsa Pahalta piilossa. Albumi nousi albumilistan kolmanneksi ja samalla sijalla se pysyi ensimmäiset neljä viikkoa. Albumi myi vielä saman vuoden aikana platinaa. Albumin nimikappale ”Pahalta piilossa” palkittiin vuoden iskelmänä vuoden 2012 Iskelmä Gaalassa.
Helmikuussa 2013 Teräsniska julkaisi tribuutin Yö-yhtyeelle Hän tanssi kanssa enkeleiden -albumin muodossa. Saman vuoden syksyllä Teräsniska julkaisi myös uusia kappaleita sisältäneen albumin Pohjantuuli. Albumilta julkaistulla ”Täydellinen elämä” -singlellä hän voitti lokakuussa 2013 järjestetyn Syksyn sävel -kilpailun. Marraskuussa 2013 hän sai puolestaan Kullervo Linna -palkinnon.
Molemmat vuonna 2013 julkaistuista albumeista nousivat albumilistan kärkeen ja myivät platinaa. Hän oli kahdeksas suomalainen artisti, joka on saman vuoden aikana noussut kahdella levyllä albumilistan ensimmäiseksi.
2014–2015: Toinen joululevy ja keikkatauko
Marraskuussa 2014 Teräsniska julkaisi toisen joululevynsä Joulun henki, joka nousi kahdeksaksi viikoksi albumilistalle. Albumi oli vuoden 2014 seitsemänneksi myydyin albumi Suomessa 14 143 kappaleen myynnillään.
Albumin myötä järjestetyn konserttikiertueen jälkeen Teräsniska jäi pitkälle keikkatauolle, sillä hän sai esikoislapsensa keväällä 2015. Hän teki kuitenkin poikkeuksen keikkataukoon esiintymällä Oulun Kärppien Suomen mestaruuden kunniaksi järjestetyssä kansanjuhlassa.
Syksyllä 2015 Teräsniskalta julkaistiin kokoelma Täydellinen elämä – Suurimmat hitit, joka sisältää muun muassa uuden kappaleen ”Uusi aamunkoi”, jonka Juha Tapio sävelsi ja sanoitti Teräsniskan häihin.
2016–: Vain elämää, kahdeksas studioalbumi ja X Factor
Toukokuussa 2016 julkistettiin, että Suvi Teräsniska on yksi Vain elämää -televisiosarjan viidennen tuotantokauden artisteista.
Elokuussa 2016 Teräsniska voitti Iskelmä-Finlandian, arvoltaan 10 000 euroa.
Hän julkaisi syyskuussa 2016 julkaistavan kahdeksannen studioalbuminsa, Sinä olet kaunis, ensimmäisen singlen ”Elämäni miehiä” 10. elokuuta 2016. Hän jää syksyllä syntyvän toisen lapsensa myötä tauolle ja palaa keikoille vuonna 2017.
Teräsniska vierailee näyttelijänä Salatut elämät -tv-sarjassa syyskuussa 2022 esitettävissä parissa jaksossa, Hän näyttelee muotikuvaajaa.
Yksityiselämä
Suvi Teräsniska kihlautui silloisen avopuolisonsa Simo Aallon kanssa vuonna 2012. Aalto on toiminut Teräsniskan yhtyeen ääni- ja valomiehenä. Pari avioitui Kolarin vanhassa kirkossa elokuussa 2014. Heidän esikoispoikansa syntyi 5. maaliskuuta 2015 ja toinen poika lokakuussa 2016. Teräsniskan kolmas lapsi syntyi 28. helmikuuta 2019.
Teresio Ferraroni
thumb|right|Teresio Ferraroni
Teresio Ferraroni (8. joulukuuta 1913 – 4. syyskuuta 2007) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Milanon arkkihiippakuntaan 6. kesäkuuta 1936 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Gaurianan titulaaripiispaksi 7. joulukuuta 1966. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. tammikuuta 1967. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Umberto Colombo, jota avustivat Giuseppe Schiavini ja Luigi Oldani.
Ferraroni sai vuonna 1970 nimityksen Comon koadjuuttoripiispaksi, ja 1. marraskuuta 1974 hänestä tuli sen piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 31. tammikuuta 1989.
Espis
Espis on puhekielinen ilmaus seuraaville kohteille:
Suomen presidentin valinta 1973
Suomen presidentin valinta vuonna 1973 tapahtui eduskunnan säätämällä poikkeuslailla, joka jatkoi Urho Kekkosen vuonna 1968 alkanutta toimikautta vuoteen 1978 asti.
Kekkosen kieltäytyminen presidentinvaaleista
thumb|250px|Urho Kekkonen vuonna 1975. Valitsijamiesvaalit ja presidentinvaali oli alun perin tarkoitus järjestää normaalisti vuonna 1974. Presidentti Urho Kekkonen oli jo 1960-luvulla puhunut, ettei haluaisi enää käydä läpi vaaleja, sillä katsoi ne turhiksi. Max Jakobsonin mukaan Kekkonen suunnitteli vielä lokakuussa 1970 siirtyvänsä eläkkeelle kolmannen presidenttikautensa päätyttyä. Edellisissä, vuoden 1968 vaaleissa Kekkosta oli närkästyttänyt erityisesti Veikko Vennamon menestys ja tämän tarmokas, avoimesti Kekkosta ja Keskustapuoluetta vastaan suuntautunut kampanja.
Kekkosen haluttiin yleisesti jatkavan presidenttinä. Ahti Karjalainen ehdotti vuoden 1972 tammikuussa, että Kekkosen toimikautta jatkettaisiin vuoden 1974 jälkeen. Karjalaisen mielestä presidentinvaalit olisivat tuoneet Suomen politiikkaan "epävarmuustekijän". Karjalaisen mukaan presidentin ilmoitus, ettei hän enää asetu ehdokkaaksi vaaleissa, ei sulkenut pois sitä, että riittävän laaja ja voimakas kansalaismielipide voisi saada presidentin harkitsemaan tilannetta.
Huhtikuussa 1972 Kekkonen ilmoitti julkisesti suostuvansa jatkamaan virassaan. Millä tavalla tämä saavutettaisiin ei ollut Kekkosen mukaan hänen huolensa. Presidenttiehdokkaaksi valitsijamiesvaaleissa hän ei kuitenkaan enää suostuisi. Kekkosen mukaan "vuoden 1968 vaalitaistelu oli eräiltä osin sen laatuinen, että minua ei voida sellaiseen vaalitaisteluun velvoittaa". Lisäksi Kekkonen tiedotti: "Jos valintani, mikäli sitä yritetään, ei onnistu, olen siitä vain tyytyväinen."
Puolueet kävivät vuoden 1972 aikana neuvotteluja siitä, kuinka Kekkosen jatko järjestettäisiin. Esillä olivat muun muassa poikkeuslaki, kansanäänestys, vuoden 1968 valitsijamiesten käyttäminen sekä malli, jossa puolueet menisivät vaaleihin omin ehdokkain, mutta valitsijamiehet silti valitsisivat Kekkosen uudelleen. Ajatuksen poikkeuslaista esitti ensimmäisenä julkisesti Paasion hallituksen oikeusministeri Pekka Paavola Pohjois-Hämeen sosialidemokraattien piirikokouksessa Tampereella 16. huhtikuuta 1972 pitämässään poliittisessa tilannekatsauksessa. Kokouksessa oli läsnä myös ulkoministeri ja SDP:n puoluesihteeri Kalevi Sorsa, joka ilmoitti heti yhtyvänsä Paavolan kantaan. SDP:n taustavaikuttajan, konkaripoliitikko Arvo Tuomisen mukaan Paavola oli ennen puhettaan neuvotellut asiasta Sorsan ja SDP:n puheenjohtajan, pääministeri Rafael Paasion kanssa, jotka olivat hyväksyneet kannanoton. Mikään näistä tavoista ei saavuttanut jakamatonta suosiota. Poikkeuslakia vastaan olivat muun muassa kokoomus, LKP, SKL ja SMP. Nimenomaan juuri poikkeuslakiajatuksen saaman vastustuksen vuoksi kysymys Kekkosen virkakauden jatkosta hautautui muiden ajankohtaisten asioiden alle useiden kuukausien ajaksi.
Tilanne sai uuden käänteen joulukuussa 1972. Kekkonen oli elokuussa 1972 neuvotellut Neuvostoliiton johdon kanssa Zavidovossa Suomen mahdollisesta kauppasopimuksesta Euroopan talousyhteisön kanssa. Tärkeitä asiakirjoja Zavidovosta vuosi julkisuuteen. Kekkonen katsoi, ettei hän ollut enää Neuvostoliiton luottamuksen arvoinen eikä sittenkään olisi käytettävissä seuraavaa presidenttiä valittaessa. Tämän jälkeen Kekkonen ja pääministeri Sorsa matkustivat Neuvostoliittoon ja saattoivat todeta, että Kekkosen nauttima arvonanto ja luottamus Neuvostoliitossa olivat kuitenkin entisellään.
Poikkeuslaki
Kekkosen jatkaminen presidenttinä koettiin välttämättömäksi. Ratkaisuksi muodostui eduskunnan säätämä poikkeuslaki, joka edellytti vaikeutettua perustuslain säätämisjärjestystä. Jotta laki olisi saatu voimaan kaavaillulla tavalla, eduskunnan oli ensin julistettava se kiireelliseksi viiden kuudesosan enemmistöllä ja sen jälkeen hyväksyttävä kahden kolmasosan enemmistöllä. Kekkosen jatkamista pidettiin välttämättömänä, jotta Neuvostoliitto hyväksyisi Suomen EEC-sopimuksen. Kauppasopimus EEC:n kanssa oli Suomen teollisuudelle tärkeä, sillä Suomelle tärkeä kauppakumppani Britannia oli siirtymässä Euroopan vapaakauppajärjestö EFTA:sta EEC:hen vuoden 1973 alusta. Porvaripuolue Kokoomuskin myöntyi − erityisesti taustavaikuttajansa, Suomen Työnantajain Keskusliiton (STK) entisen toimitusjohtajan Päiviö Hetemäen taivuttamana − kannattamaan poikkeuslakia. EEC-kauppasopimuksesta huolimatta Suomi pysyisi edelleen EFTA:n liitännäisjäsenenä. Niinpä eduskunta sääti 18. tammikuuta 1973 viiden kuudesosan enemmistöllä (170 ääntä puolesta, 28 vastaan, yksi tyhjä) poikkeuslain, jonka mukaan Kekkosen vuonna 1968 alkanutta toimikautta jatkettiin neljällä vuodella ajaksi 1.3.1974 – 1.3.1978. Ratkaisu oli ainutlaatuinen, sillä Suomessa ei vallinnut sotatila tai muukaan poikkeustilanne (toisin kuin 1944, jolloin Gustaf Mannerheim määrättiin samalla tavoin poikkeuslailla presidentiksi jatkosodan ollessa käynnissä).
Poikkeuslaista äänestettäessä SDP:n, Keskustapuolueen, SKDL:n ja SKYP:n eduskuntaryhmät äänestivät kokonaisuudessaan lakiesityksen hyväksymisen puolesta. Koko SMP:n eduskuntaryhmä, joka oli puolueen sisäisistä riidoista seuranneen hajoamisen vuoksi kutistunut kuusihenkiseksi, puolestaan äänesti sitä vastaan. SKL:n eduskuntaryhmästä edustaja Antero Juntumaa äänesti tyhjää ja   SKL:n  muut kansanedustajat äänestivät esitystä vastaan. Sen sijaan Kokoomuksen, RKP:n ja LKP:n rivit hajosivat; osa näiden puolueiden kansanedustajista äänesti lakiesityksen puolesta, osa sitä vastaan.
Laki annettiin 17. maaliskuuta 1973 ja se on Suomen asetuskokoelmassa numerolla 232/1973. Lain allekirjoitti pääministeri Kalevi Sorsa presidentti Kekkosen ollessa esteellinen. Presidentti Kekkonen oli esteellisenä myös antamasta lakia koskevaa hallituksen esitystä eduskunnalle 9. tammikuuta 1973.
Vaikutukset puoluekarttaan
SMP:n hajoaminen ja SKYP:n perustaminen sattuivat aikaan, jolloin poikkeuslaki oli vireillä. Puolueet olivat poikkeuslain suhteen vastakkaisilla linjoilla. SMP oli poikkeuslakia vastaan ja puolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 1974 vaaleihin oli jo valittu Veikko Vennamo. SKYP puolestaan oli perustettu, kun sen kansanedustajat olivat joutuneet riitoihin Vennamon kanssa.
Erimielisyys poikkeuslaista johti myös Perustuslaillisen Kansanpuolueen perustamiseen myöhemmin 1973.
Jälkiarvointia
Tohtori Jukka Tarkan mukaan poikkeuslaki Urho Kekkosen virkakauden jatkamiseksi ei lopettanut kannunvalantaa Kekkosen seuraajasta, vaan päin vastoin kiihdytti sitä. Kekkosen jälkeistä presidenttiä koskevassa keskustelussa olivat olleet esillä etenkin pitkäaikainen ulkoministeri Ahti Karjalainen ja Suomen Pankin pääjohtaja Mauno Koivisto.
Silloinen Keskustapuolueen puheenjohtaja Johannes Virolainen pohti myöhemmin muistelmissaan Kekkosen virkakauden poikkeusmenettelyllä tapahtunutta pidentämistä: ''"Silloin emme me poikkeuslain ajajat kysyneet, oliko turvautuminen perustuslain muuttamiseen ja poikkeuslain säätämiseen oikea toimenpide vaiko ei. Tärkeintä oli että Urho Kekkonen jatkoi työtään maan johtajana. – – – Mutta jälkeenpäin on esitetty yhä uudestaan ja uudestaan kysymys: Oliko sittenkään perusteltua lähteä muuttamaan perustuslakia vain ehdokkaan esittämien syiden vuoksi? – – – oliko poikkeuslaki sittenkin erehdys ja olisiko päästy samaan tulokseen, Kekkosen toimikauden jatkumiseen hänen kolmannen kautensa päättymisen jälkeen normaaleja menettelytapoja käyttämällä, noudattamalla voimassaolevia perustuslakeja, kun kerran maassa ei vallinnut missään suhteessa kriisitilaa ja olot kehittyivät kaikissa suhteissa normaalisti. Tällainen kysymys on yhä tänään täysin oikeutettu."''
Simo Rinne
Simo Gunnar Rinne (2. elokuuta 1941 Tampere – 28. syyskuuta 2015) oli suomalainen pikaluistelija.
Luettelo viisumivaatimuksista Suomen kansalaisille maittain
thumb|Viisumivaatimukset Suomen kansalaisille: {{legend|#042E9B|Suomi}}{{legend|#1191E5|Vapaa liikkuvuus}}{{legend|#22B14C|Viisumivapaa rajoitetun ajan}}{{legend|#B5E61D|Viisumi myönnetään saapuessa}}{{legend|#61c09a|Elektroninen viisumi}}{{legend|#79D343|Viisumi myönnetään saapuessa tai verkossa}}{{legend|#A8ACAB|Viisumi vaaditaan}} Tämä on luettelo Suomen kansalaisia koskevista viisumivaatimuksista maittain. 172 maata ja aluetta sallivat viisumittoman matkustuksen Suomen kansalaisille tai myöntävät suomalaisille viisumin kohdemaahan saapuessaan.
Simo Rinne
Rinne edusti Suomea Innsbruckin 1964 talviolympialaisissa, joissa hän sijoittui 500 metrillä kymmenenneksi. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän sijoittui 34:nneksi vuonna 1973. Hän voitti Suomen-mestaruuden 500 metrin matkalla vuonna 1964 ja sprinttereiden yhteispisteissä vuonna 1978. Hän luisteli Suomen-ennätyksiä 500 metrillä ja 1 000 metrillä vuosina 1964–1978.
Simo Rinteen puoliso Tarja Rinne (o.s. Wahlman) on myös pikaluistelun Suomen-mestari ja arvokisaedustaja.
Oktaalijärjestelmä
Oktaalijärjestelmä eli kahdeksanjärjestelmä on lukujärjestelmä, jonka kantaluku on 8. Se käyttää vain numeroita 0–7, mutta toimii muuten samalla tavoin kuin desimaalijärjestelmä. Esimerkiksi oktaaliluvun 123 arvo kymmenjärjestelmässä lasketaan.
Joissakin ohjelmointikielissä, esimerkiksi C:ssä, oktaaliluvut merkitään lisäämällä alkuun 0-merkki (nolla), esimerkiksi.