cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Denys Pervov
Denys Pervov (s. 26. marraskuuta 1983) on ukrainalainen jalkapallomaalivahti, syntynyt Mykolayivissä. Hän on pelannut urallaan muun muassa Ukrainan pääsarjassa Arsenal Kiovassa, Ukrainan Kakkosessa Olimpik Donetskissa, Indianapolisin yliopistossa Yhdysvalloissa sekä oululaisissa AC Oulussa, Tervareissa ja FC OPA:ssa, FC OLS:ssa. Vuodesta 2009 on pelannut Spartak Helsingissä, Kolmosessa ja Nelosessa. Vuonna 2016 hän aloitti maalivahtivalmennuksen FC Jokerissa, Viitosessa. Hän pelasi tuolloin muun muassa muutamia otteluita Jokereiden maalissa. Vuodesta 2017 lähtien hän on pelannut ja valmentanut Vuosaaren Viikareissä, Kakkosessa.
Aika (aikakauslehti)
Aika oli Helsingissä 1907–1922 ilmestynyt kulttuurialan aikakauslehti. Sen päätoimittajana toimi Gunnar Suolahti 1907–1912 ja V. A. Koskenniemi 1913–1922. Aika yhdistyi Valvojan kanssa ja ne ilmestyivät vuoden 1923 alusta lähtien Valvoja-Aika-nimisenä aikakauslehtenä. Vuodesta 1944 lähtien lehden nimenä oli taas Valvoja.
Vuonna 1904 perustetusta Raatajasta kehittynyt Aika puhutteli nuoria ihmisiä ja oli vanhasuomalaisuuden kirjallinen suunnannäyttäjä. Aika kilpaili liberaalin nuorsuomalaista ajattelua edustaneen Valvojan kanssa aikakauden vilkkaassa kulttuurielämässä. Suomen itsenäisyyden ajan myötä vanha puoluejako siirtyi menneeksi tapahtumaksi, jolloin molemmat aikakauslehdet voitiin yhdistää uudeksi julkaisuksi, josta kehittyi edeltäjiään akateemisempien ajatusten levittäjä.
Kun Valvoja myöhemmin yhdistyi Suomalaisen Suomen kanssa, oli lehden nimenä vuosina 1970–1972 jälleen Aika, mutta vuonna 1973 sen nimeksi tuli Kanava.
Mikko Setälä
Mikko Setälä on suomalainen sarjayrittäjä, sijoittaja ja kirjailija. Hän on syntynyt Helsingissä, käynyt Helsingin Suomalaisen Yhteiskoulun ja valmistunut diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta.
Setälä on työskennellyt vuodesta 1983 alkaen erilaisissa suomalaisissa ja kansainvälisissä liikkeenjohdon tehtävissä erityisesti ICT-sektorilla yrityksissä R.Linturi Oy (osakkaana), Lotus Development, IBM, TJ Group, Pro-Source ja Rovio Entertainment. Setälä on toiminut monien suomalaisten ja kansainvälisten yhtiöiden hallituksissa ja toiminut investointipankkiirina tehden yritysjärjestelyjä ja rahoitusta.
Mikko Setälä kuuluu Setälien ja Krohnien kirjallisiin sukuihin ja hänen isoisänsä on kirjailija Vilho Setälä, isoäitinsä kirjailija, runoilija Aini Setälä, isoisän isä E. N. Setälä ja isoisän äiti kirjailija Helmi Krohn.
Mikko Kopra
Mikko Kopra (1915–1991) oli inkeriläinen punaupseeri, joka toimi Neuvostoliitossa lentäjänä toisessa maailmansodassa. Talvisodan aikana hän johti vankileiriä Leningradissa.
Mikko Setälä
Setälä on kirjoittanut kaksi kirjaa: tietokirjan "Windows" (Yritysmikrot Kustannus Oy, 1990) ja japanilaiseen tanka -tyyliin kirjoitetun runokokoelman "TJ 0 -muistelmia miljoonista" (Talentum, 2006). Hän on kirjoittanut myös kolumneja Tietoviikkoon vuodesta 2006 alkaen sekä viikoittaisia "Taloustankoja" eli talousaiheisia runoja Helsingin Sanomiin. Tästä Setälä on saanut Helsingin Sanomien "Vuoden Talouskulttuuriteko" -palkinnon.
Otteena runo nimeltä 3.32:
Mikko Kopra
Toiminta toisessa maailmansodassa
Talvisodan ajan Kopra toimi Andrei Ždanovin perustaman lavastetun vankileirin komentajana Leningradissa. Vankileirin asukkaina olivat noin 600 Kuusisen Suomen kansanhallituksen sotilasta. Leirin lopetettua toimintansa hän siirtyi kouluttamaan lentäjiä. Myöhemmin hän lensi paljon evakuointilentoja sodassa Saksaa vastaan. Eräällä lennolla Josifin sotilaskentälle, jonka hän itse oli suunnitellut, laskussa tapahtui onnettomuus, jossa neljä matkustajina ollutta korkea-arvoista neuvostoupseeria sai surmansa. Mikko tuomittiin sabotaasista 20 vuodeksi pakkotyöhön. Hän joutui Siperiaan Jenisein rannalla sijaitsevalle leirille, jonka yhteydessä toimi kolme kaivosta. Sieltä Mikko siirrettiin vuonna 1953 Petroskoihin Onegan konepajalle suunnittelijaksi. Kolmen vuoden päästä tuomio purettiin lopullisesti. Viimeisen työrupeamansa Mikko Kopra teki Tšalnassa metsätyökeskuksen ja sahan johtajana.
Mikko Setälä
Tyhjennän huoneen / pääkoppaa en kykene / haluaisinko / en kuitenkaan tietenkään / vihdoinkin TJ nolla
Kuolema (albumi)
Kuolema on dark metal -yhtye Ajattaran toinen studioalbumi, joka julkaistiin 24. maaliskuuta 2003. Se ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 18.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on kirjoittanut Pasi Koskinen.
Risto-Veikko Luukkonen
thumb|250px|Turussa sijaitsevan [[Valtion virastotalo (Turku)|valtion virastotalon matalan osan pohjoispääty. Talon julkisivuverhous on patinoitunutta kuparia ja poltettua tiiltä.]] Risto-Veikko Luukkonen (25. kesäkuuta 1902 Mikkeli – 7. syyskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Helsingissä sijaitsevat Töölön kisahalli ja Olympiaterminaali, jotka hän suunnitteli yhdessä Aarne Hytösen kanssa, sekä Turun kaupunginteatteri ja konserttitalo.
Luukkonen kirjoitti ylioppilaaksi suomalaisesta normaalilyseosta 1920 ja valmistui diplomiarkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1925. Hän teki opintomatkoja Ruotsiin, Skandinaviaan, Keski-Eurooppaan, Neuvostoliittoon ja Yhdysvaltoihin. Luukkonen oli Helsingin kaupungin rakennustoimiston palveluksessa 1925–1935, jonka jälkeen hän perusti arkkitehtitoimiston Aarne Hytösen kanssa vuosiksi 1937–1959. Vuodesta 1959 lähtien hänellä oli oma toimisto.
Spring
Spring voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Saab 900
Saab 900 on Saabin vuosina 1978–1998 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Saab 99:n. Sen seuraajaksi tuli Saab 9-3.
Saab 900 I (1978–1994)
Ensimmäisen sukupolven Saab 900 esiteltiin keväällä 1978 korvaamaan Saab 99, joka kuitenkin jäi vielä mallistoon vuoteen 1984 saakka. Auton oli suunnitellut Björn Envall, ja sen korin ilmanvastuskerroin on 0,34. Korimalleina olivat aluksi viistoperäiset kolmi- ja viisioviset combi coupét. Saab 900:n erikoisuuksia olivat muun muassa käsijarru etupyörissä (vuoteen 1987 saakka) ja keskikonsoliin sijoitettu virtalukko.
Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 1980 esiteltiin neliovinen sedan-versio pääosin jälleenmyyjien painostuksen vuoksi. Sen rinnalle esiteltiin kaksiovinen sedan Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 1983. Samassa näyttelyssä esiteltiin myös prototyyppi kaksiovisesta kangaskattoisesta avomallista, joka tuli lopulta tuotantoon keväällä 1986. Kaksiovista sedania ja cabrioletia valmistettiin molempia ainoastaan Uudenkaupungin autotehtaalla Suomessa. Alkuperäistä cabrioletia valmistettiin vain noin puolen vuoden ajan ennen kasvojenkohotusta, joten ne ovat harvinaisia.
Juovamaakäki
Juovamaakäki (Neomorphus radiolosus) on käkiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan erittäin uhanalaisena Etelä-Amerikassa.
Leo XI
thumb|Leo XI. thumb|Leo XI:n hauta. Leo XI (2. kesäkuuta 1535–10. huhtikuuta 1605), oikealta nimeltään Alessandro Ottaviano de' Medici, oli paavina 10. huhtikuuta 1605 – 27. huhtikuuta 1605. Hän kuului vauraaseen Medicin sukuun. Hänet valittiin paaviksi 70-vuotiaana. Hän sairastui heti paavin istuimelle noustuaan ja kuoli vajaa kuukausi myöhemmin.
Saab 900
Saab 900 I (1978–1994)
Vuonna 1987 malli koki kasvojenkohotuksen, jossa suurimmat uudistukset kohdistuivat auton keulaan. Ajovalot, etusäleikkö ja puskurit oli muotoiltu uudelleen. Samalla myös käsijarru vaihdettiin etupyöristä takapyöriin.
Juovamaakäki
Koko ja ulkonäkö
Juovamaakäki on käkilinnuksi suurikokoinen ja voi saavuttaa 46 cm:n pituuden. Ruumiinmuodoltaan se muistuttaa juoksukäkiä (Geococcyx). Juovamaakäen otsa, rinta, vatsa ja yläselkä ovat pohjaväriltään mustat ja tihein valkoisin vaakaraidoin. Silmien ympärillä on väriltään sininen höyhenetön alue. Päälaella on tumma hieman sinertävä töyhtö, siivet ja alaselkä ovat väriltään tumman kastanjanruskeat. Juovamaakäen pyrstö on pitkä ja väriltään tumman vihreä. Linnun nokka on kookas ja tukeva. Nokan yläosa on väriltään harmaa ja alaosa keltainen.
Saab 900
Saab 900 I (1978–1994)
Vuonna 1989 kuljettajan turvatyyny ja ABS-jarrut tulivat vakiovarusteiksi Pohjois-Amerikan markkinoilla. Niitä alettiin tarjota Euroopassa lisävarusteina vuodesta 1991 alkaen.
Trifluraliini
Trifluraliini (C13H16N3O4F3) on nitrattuihin aromaattisiin yhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää maataloudessa rikkaruohomyrkkynä.
Juovamaakäki
Levinneisyys ja elintavat
Juovamaakäkeä tavataan lounaisesta Kolumbiasta Ecuadorin luoteisosiin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät vuorten rinteillä ja laji viettää suuren osan ajastaan maassa. Lajia tavataan tyypillisesti noin 35–1 500 metrin korkeudella merenpinnasta sijaitsevissa metsissä. Juovamaakäki vaatii melko suuria yhtenäisiä metsäalueita menestyäkseen. Linnun ravintoa ovat hyönteiset ja muut pienikokoiset selkärangattomat eläimet. Toisinaan juovamaakäet muodostavat sekaparvia muiden lintulajien kanssa. Pesänsä lintu rakentaa puuhun noin 5 metrin korkeuteen ja naaras munii mahdollisesti vain yhden munan. Juovamaakäen pesimäkausi on keväällä.
Juovamaakäkikannan kooksi arvioidaan 1 000–2 500 yksilöä. Kantaa uhkaavat metsästys ja metsien hakkuut polttopuiksi, viljelysmaaksi ja teiden ja kaivosten rakentamisen vuoksi.
Trifluraliini
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa trifluraliini on keltaista tai oranssia kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta. Se liukenee kohtalaisesti muun muassa heksaaniin ja hyvin moniin poolisiin tai aromaattisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi metanoliin, asetoniin ja tolueeniin. Trifluraliinin herbisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu tubuliiniproteiiniin. Tällöin mikrotubuluksien muodostuminen estyy ja näin ollen solunjakautuminen ei pääse tapahtumaan. Trifluraliini ärsyttää silmiä ja saattaa olla karsinogeenista.
Valmistus ja käyttö
Trifluraliinin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa p-klooribentsotrifluoridi nitrataan 4-kloori-3,5-dinitrotrifluorimetyylibentseeniksi. Seuraavassa vaiheessa tämä yhdiste reagoi dipropyyliamiinin kanssa ja tuotteena muodostuu trifluraliinia.
Trifluraliini on hyvin yleisesti käytetty rikkaruohomyrkky. Sitä käytetään muun muassa kaali-, papu- porkkana-, puuvilla,- sokerijuurikas- ja öljykasviviljelmillä sekä koristekasviviljelmillä. Euroopan unionin alueella trifluraliinia sisältävien valmisteiden myynti on ollut kiellettyä 20.3.2008 alkaen.
Saab 900
Saab 900 I (1978–1994)
Cabrioletia lukuun ottamatta kaikkien korimallien valmistus päättyi maaliskuussa 1993. Cabrioletin valmistus jatkui vielä vuoteen 1994 saakka.
Saab 900 NG (1993–1998)
SE-malliin kuului lisäksi korinväriset puskurit, sumuvalot, vakionopeudensäädin ja nahkaverhoiltu ohjauspyörä. Vuonna 1994 sen varustelua täydennettiin kevytmetallivanteilla, murtohälyttimellä ja radio/kasettisoittimella.
Kangaskattoinen avomalli esiteltiin vuoden 1994 alussa. Sen varusteluun kuului sähkötoimisesti avattava ja suljettava katto, nahkaverhoilu ja automaatti-ilmastointi. Suomessa malli oli tarjolla turboahdetulla 2,0-litraisella tai V6-moottorilla.
Maaliskuusta 1995 lähtien Suomessa oli tarjolla ainoastaan SE-malli, josta oli kuitenkin karsittu kevytmetallivanteet ja vakionopeudensäädin. Vuosimalliin 1996 S-malli palasi, ja siinä oli nyt aiemman lisäksi korinväriset puskurit, kierroslukumittari ja Black Panel. SE-varustelua täydennettiin kevytmetallivanteilla, automaatti-ilmastoinnilla, ajotietokoneella ja vakionopeudensäätimellä. Vuosimallin 1996 autot erottaa vanhemmista takavalojen välissä olevasta punaisesta paneelista.
Vuosimalliin 1997 tuli perusmalli ilman kirjaimia. Puskurit olivat mustat ja varustelusta oli karsittu muun muassa Black Panel ja taloudellisuusmittari. Vain Turbo-malleissa oli takaspoileri ja automaatti-ilmastointi. V6-mallin myynti Suomessa lopetettiin.
Maaliskuussa 1997 tulivat Talladega-mallit 2.3 S ja 2.0 Turbo SE, joiden varusteluun kuului 16 tuuman kevytmetallivanteet, korinväriset etu- ja takaspoilerit sekä peilit, nahkaverhoiltu ohjauspyörä ja takalasinpyyhin. Turbo-mallissa oli lisäksi nahkaverhoilu.
Vuosimallissa 1998 myös perusmalleissa oli korinväriset puskurit. Molemmat Talladega-mallit oli nyt varustettu turbomoottorilla.
Saab 900 elokuvissa ja kirjallisuudessa
Saab 900 esiintyy keskeisessä osassa muutamassa elokuvassa, kuten punainen avomalli Alexander Paynen road moviessa Sideways (2004) ja Mark Rason road moviessa Kodachrome (2017) sekä punainen Turbo-malli japanilaisen Ryusuke Hamaguchin teatterimaailmaan sijoittuvassa draamassa Drive My Car (2021). Hamaguchin elokuva perustuu Haruki Murakamin novelliin, jossa esiintyvä keltainen Saab 900 -avoauto vaihdettiin elokuvassa punaiseksi umpiautoksi. Suomessa Saab 900i oli yleinen poliisiauto vuosina 1987–2002 ja esiintyy näin monissa tuohon aikaan sijoittuvissa suomalaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Dennis Kucinich
thumb|Dennis Kucinich Dennis Kucinich (s. 8. lokakuuta 1946) on yhdysvaltalainen poliitikko ja demokraattipuolueen kongressiedustaja. Hän pyrki demokraattien presidenttiehdokkaaksi vuoden 2008 vaaleihin, mutta luopui ehdokkuudestaan 25. tammikuuta 2008. Hän oli ehdolla myös 2004, mutta hävisi John Kerrylle. Kucinich on hyvin eläinoikeusmyönteinen ja noudattaa vegaanista ruokavaliota.
Poliittinen ura
Hän kannattaa Yhdysvaltain täydellistä luopumista ydinaseista ja Kioton pöytäkirjaa.
SKP:n Joensuun piirijärjestö
SKP:n Joensuun piirijärjestö on Suomen Kommunistisen Puolueen toimintaa Pohjois-Karjalan vaalipiirissä ohjaava järjestö. Piiritoimisto sijaitsee Joensuussa.
Historia
SKP:n puolueriidan alussa Joensuun piiri oli puolueen enemmistön hallussa, mutta taistolainen oppositio nousi enemmistöksi 1970-luvun alussa. Joensuu oli SKP:n piireistä ainoa, joka vaihtoi suuntautumistaan 1960-luvun lopun jälkeen. Joensuun piiri erotettiin vanhasta SKP:sta vuonna 1985 muiden oppositiopiirien tapaan, jonka jälkeen se siirtyi SKP:n järjestöjen keskuskomitean (myöh. SKPy) alaisuuteen. SKP:n enemmistö perusti tilalle SKP:n Pohjois-Karjalan piirijärjestön.
Marianne (symboli)
thumb|[[Eugene Delacroix, Vapaus johtaa kansaa, 1830.]]
Marianne on yksi Ranskan tärkeimmistä kansallissymboleista. Häntä pidetään järjen ja vapauden kansallishenkilöitymänä.
Ranskassa Marianne on monesti kunniapaikalla kaupungintaloilla ja oikeusistuimissa. Hänestä tehdään Ranskassa runsaasti muun muassa rintakuvia, joiden malleina ovat toimineet muun muassa Brigitte Bardot (vuonna 1970), Mireille Mathieu (vuonna 1978) ja Catherine Deneuve (vuonna 1985). Marianne esiintyy myös useissa kymmenissä postimerkeissä, joita on julkaistu säännöllisesti jo 1800-luvulta lähtien.
LaMarcus Aldridge
thumb|LaMarcus Aldridge LaMarcus Nurae Aldridge (s. 19. heinäkuuta 1985 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän on edustanut vuodesta 2015 lähtien NBA-joukkue San Antonio Spursia.
Aldridge syntyi Texasin Dallasissa ja opiskeli Seagoville High Schoolissa sekä Texasin yliopistossa Austinissa. Hänen pituutensa on 2,11 metriä. Chicago Bulls varasi Aldridgen NBA:han numerolla kaksi NBA:n varaustilaisuuden 2006 ensimmäisellä kierroksella. Hän siirtyi kuitenkin jo varauspäivänään Portland Trail Blazersiin osana pelaajakauppaa, jossa Bulls sai vaihdossa Viktor Hrjapan ja Tyrus Thomasin.
Aldridge pelasi Trail Blazersissä yhdeksän kautta, kaudesta 2006–2007 kauteen 2014–2015. Heinäkuussa 2015 hän siirtyi vapaana pelaajana San Antonio Spursiin. Aldridge valittiin tulokaskaudellaan NBA:n tulokkaiden tähdistöjoukkueeseen, kaudella 2014–2015 NBA:n kakkostähdistöön sekä kausina 2010–2011 ja 2013–2014 NBA:n kolmostähdistöön. Hänet on myös valittu neljästi NBA:n tähdistöotteluun, vuosina 2012–2015.
Aldridge joutui 31. maaliskuuta 2007 sairaalaan kärsittyään huimauksesta ja rytmihäiriöstä. Hänen vaivakseen todettiin 9. huhtikuuta Wolff–Parkinson–Whiten oireyhtymä, jonka johdosta hän ei voinut osallistua kauden jäljellä olleisiin kahdeksaan peliin.
Manuel Alegre
Manuel Alegre de Melo Duarte GCL (s. 12. toukokuuta 1936 Águeda) on portugalilainen runoilija ja sosialistipuolueen poliitikko. Hän on ollut tuottelias kirjoittaja, jonka tekstejä on tehty myös lauluiksi.
Alegre opiskeli Coimbran yliopistossa. Hän joutui hallituksen epäsuosioon avoimesta vastustuksestaan António de Oliveira Salazaria kohtaan johtuen. Hän olikin pitkään ulkomailla; Angolassa ja Algeriassa. Hän palasi Portugaliin neilikkavallankumouksen jälkeen ja pääsi parlamenttiin ensimmäistä kertaa 1975. Hänen kunniakseen on pystytetty Coimbrassa patsas.
Alegre osallistui tammikuun 2006 presidentinvaaleihin saaden 20,7 % kannatuksen.
Kaikki tiet
Kaikki tiet on laulaja Jorma Kääriäisen ja Riku Niemi Orchestran albumi vuodelta 2011. Se koostuu 1960- ja 1970-lukujen viihde- ja elokuvasävelmien klassikoista valtaosin Riku Niemen sovittamina.
Soundi-lehden Jussi Niemi arvosti sitä omistautumista ja panostusta mitä näin ison orkesterin käyttö on vaatinut. Riku Niemen orkesteri soi hänestä ”vanhanaikaisen lämpimästi hengittäen”, ja myös solisti Kääriäinen on levyllä ”ääneltään erinomaisessa vedossa”. Myös Helsingin Sanomien Mari Koppinen totesi kliseisen kappalevalikoiman toimivan, koska kaikki on toteutettu niin suurella pieteetillä.
A1 Etelä-Afrikan Grand Prix 2009
A1 Etelä-Afrikan Grand Prix 2009 oli A1 Grand Prix -kauden 2008–2009 viides osakilpailu, joka ajettiin 22. helmikuuta Kyalamin moottoriradalla Etelä-Afrikassa.
Olaf Bull
pienoiskuva|Olaf Bull Olaf Bull (1883–1933) oli norjalainen runoilija. Hän oli 1900-luvun alun Norjan huomattavimpia lyyrikoita. Bull kirjoitti varsinkin luonnontunnelmasta. Hänen isänsä oli kirjailija Jacob Bull. Bullin varhaisessa runoudessa korostuu hurmioitunut elämäntunto, myöhemmissä tuskainen mietiskely. Hän käsitteli hiotuissa runoissaan unelmien ja todellisuuden välillä vallitsevaa, tuskaa tuottavaa ristiriitaa.
Suomennettuja runoja
Antologiassa Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa, toim. Aale Tynni, Helsinki: WSOY 1957, 1974 ISBN 951-0-06216-2, WSOY 2004 ISBN 951-0-29121-8 Aale Tynnin suomentamat tunot kokoelmasta Nye digte, 1913.
ISS-retkikuntien miehistöt
ISS-retkikuntien miehistöt ovat Kansainvälisellä avaruusasemalla (ISS) työskenteleviä tai työskennelleitä avaruuslentäjiä.
Retkikunnat laukaistaan asemalle ja palautetaan Maahan Sojuz-avaruusaluksissa, joihin mahtuu kolmen hengen miehistö. Noin vuodesta 2010 lähtien ISS:n vakituinen miehistö on ollut kuusi henkilöä. Koska Sojuz kuljettaa kerrallaan vain kolme henkeä vaihdetaan miehistö aina puolet kerrallaan. Kukin saapuva kolmikko aloittaa uuden Retkikunnan, johon jäljelle jäävä edellisen Retkikunnan kolmikko liittyy.
Retkikunta 49
Saapuminen: Retkikunnasta 48.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-01 30. lokakuuta 2016 klo 3.58 UTC
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-02 19 lokakuuta 2016 klo 8.05 UTC
Poistuminen: Retkikuntaan 50.
Retkikunta 50
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-02 10. huhtikuuta 2017 (suunniteltu).
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-03 17. marraskuuta 2016.
Poistuminen: Retkikuntaan 51.
Retkikunta 51
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-03 2. kesäkuuta 2017.
Saapuminen: Retkikunnasta 50.
Poistuminen: Retkikuntaan 52.
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-04 20. huhtikuuta 2017.
Saara Soisalo
Soisalo kertoo olleensa kiinnostunut musiikista jo kaksivuotiaasta lähtien. Kymmenvuotiaana hän oli esimerkiksi innostunut Tommy Dorseyn musiikista. Hän on käynyt myös pianotunneilla ja kokeillut kitaransoittoa. Viidenneltä koululuokalta lähtien hän oli Porvoossa musiikkiluokalla Yrjö Lehikoisen oppilaana. Hän harrasti myös kuorolaulua.
Myöhempiä vaikutteiden antajia ovat olleet sellaiset artistit kuin Roberta Flack, Billie Holiday, Liza Minnelli, Nina Simone ja Abbey Lincoln. Viimeksimainitun hän on tavannutkin 1990-luvulla April Jazz -tapahtumassa.
ISS-retkikuntien miehistöt
Retkikunta 52
Saapuminen: Retkikunnasta 51.
Saara Soisalo
Soisalon levytysura käynnistyi vuonna 1984. Tuolloin hän lauloi Belaboris-yhtyeen nimissä julkaistun singlen ”Rakkauden jälkeen / Muut sen tietää”. Yhtyeeseen kuului myös sisko Minna Soisalo. Seuraavana vuonna Belaboriksen oli määrä tehdä yhteissingle Popedan laulusolistin Pate Mustajärven kanssa, mutta lopulta levytetty single ”Hei Paula / Mä lähden stadiin” ilmestyi Mustajärven ja Soisalon nimellä. Vuonna 1986 ilmestyi Saara-nimellä single ”Hiekkarantaa / Sympatiaa”, joka ei yltänyt kuitenkaan edellisten kaltaiseen menestykseen. Saman vuoden keväänä hän tapasi Mitja Tuuralan The Bullworkers -yhtyeestä ja pääsi yhtyeen laulusolistiksi. Yhtyeen kanssa on levytetty muun muassa kappale "Toiset meistä".
ISS-retkikuntien miehistöt
Retkikunta 52
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-05 28. heinäkuuta 2017 Poistuminen: Retkikuntaan 53.
Saara Soisalo
Vuonna 1996 Soisalo siirtyi Texicalli Recordsin artistiksi. Parin singlen jälkeen häneltä ilmestyi levymerkin kautta albumi Onnellinen.
Saara on toiminut myös toimittajana ja DJ:nä Groove FM:ssä vuosina 1999–2003. Lisäksi hän toimii DJ:nä myös Ravintola Rytmissä.
ISS-retkikuntien miehistöt
Retkikunta 53
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-05 14. joulukuuta 2017.
Poistuminen: Retkikuntaan 54.
Retkikunta 54
Saapuminen: Retkikunnasta 53.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-06 28. helmikuuta 2018
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-07 17. joulukuuta 2017. Poistuminen: Retkikuntaan 55.
Retkikunta 55
Saapuminen: Retkikunnasta 54.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-07 3. kesäkuuta 2018.
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-08 21. maaliskuuta 2018.
Poistuminen: Retkikuntaan 56.
Retkikunta 56
Saapuminen: Retkikunnasta 55.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-08 4. lokakuuta 2018.
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-09 6. kesäkuuta 2018.
Poistuminen: Retkikuntaan 57.
Retkikunta 57
Saapuminen: Retkikunnasta 56.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-09 20. joulukuuta 2018.
Poistuminen: Retkikuntaan 57
Retkikunta 58
Saapuminen: Retkikunnasta 57. Poistuminen: Retkikuntaan 59.
Retkikunta 59
Saapuminen: Retkikunnasta 58.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-11 25. kesäkuuta 2019.
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-12 14. maaliskuuta 2019.
Poistuminen: Retkikuntaan 60.
Retkikunta 60
Saapuminen: Retkikunnasta 59.
Poistuminen: Retkikuntaan 61
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-13 20. heinäkuuta 2019.
Poistuminen: Retkikuntaan 61.
Retkikunta 61
Saapuminen: Retkikunnasta 60.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-13 6. helmikuuta 2020.
Poistuminen: Retkikuntaan 62.
Saapuminen: Maasta Sojuz MS-15 25. syyskuuta 2019.
Retkikunta 62
Saapuminen: Retkikunnasta 61.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-15 17. huhtikuuta 2020.
Saapuminen: Sojuz MS-16 9. huhtikuuta 2020
Poistuminen: Retkikuntaan 63.
Retkikunta 63
Saapuminen: Retkikunnasta 62.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-16 21. lokakuuta 2020.
Poistuminen: Crew Dragon Demo-2 2. elokuuta 2020
Saapuminen: 14. lokakuuta 2020
Poistuminen: Retkikuntaan 64.
Retkikunta 64
Saapuminen: Retkikunnasta 63.
Poistuminen: Maahan Sojuz MS-17 18. huhtikuuta 2021. (Suunniteltu)
Saapuminen: 16. marraskuuta 2020 SpaceX Crew-1
Poistuminen: Retkikuntaan 65. (Suunniteltu)
Retkikunta 65
Retkikunta alkoi huhtikuussa 2021 ja päättyi lokakuussa 2021.
Retkikunta 66
Retkikunta alkoi lokakuussa 2021 ja päättyi maaliskuussa 2022.
Retkikunta 67
Retkikunta alkoi maaliskuussa 2022 ja päättyi syyskuussa 2022.
Retkikunta 68
Retkikunta alkoi syyskuussa 2022 ja päättyy maaliskuussa 2023.
Retkikunta 65
Saapuminen: Retkikunnasta 64. (Suunniteltu)
Poistuminen: Maahan kevät 2021 SpaceX Crew-1. (Suunniteltu)
Saapuminen: 10. huhtikuuta 2021 Sojuz MS-18  (Suunniteltu)
Poistuminen: Retkikuntaan 66. (Suunniteltu)
Jatkonäkymät
Vuonna 2018 aseman tilanne on seuraava:
007 ja lupa tappaa
007 ja lupa tappaa -elokuvan budjetti oli noin 42 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Elokuva menestyi Yhdysvalloissa melko huonosti, ja syynä oli äärimmäisen ankara kilpailu muiden paljon julkista huomiota saaneiden elokuvien kanssa, kuten Batmanin, Tappava ase 2:n sekä Indiana Jones ja viimeisen ristiretken. 007 ja lupa tappaa oli viimeinen James Bond -elokuva, joka tuli ensi-iltaan kesällä, kun tuotantoporras huomasi, että muut elokuvat voivat viedä tuloja Bondeilta. Niinpä siitä lähtien James Bond -elokuvat päästettiin valkokankaalle loppuvuodesta. Muualla maailmalla menestys oli kuitenkin hyvä, ja kokonaistulot ylsivät runsaaseen 156 miljoonaan dollariin.
Elokuvan jälkeen Bond-sarjassa pidettiin kuuden vuoden tauko, siihen asti pisin. Syynä olivat tuotantoyhtiön talous- ja kuvausongelmat. Timothy Daltonin oli tarkoitus tehdä vuonna 1991 kolmas Bond-elokuvansa, jonka jälkeen hän olisi siirtynyt sivuun kolminkertaisena Bondina (myös Goldeneye-pääosasta olisi kuitenkin keskusteltu). 007 ja lupa tappaa oli myös viimeinen elokuva, jonka tuottaja oli Albert R. Broccoli. Elokuvan tunnuskappale on Gladys Knightin esittämä ”Licence to Kill”.
Juoni
James Bond (Timothy Dalton) on ystävänsä Felix Leiterin (David Hedison) häissä bestmaninä. Bond ja Leiter pidättävät vaarallisen huumepomon Franz Sanchezin (Robert Davi), joka lupaa vapauttajalleen kaksi miljoonaa dollaria. Leiterin kollega Ed Killifer (Everett McGill) ottaa lahjuksen vastaan ja auttaa Sanchezin pakoon. Sanchez kostaa Leiterille tappamalla tämän vaimon ja syöttämällä osan Leiterin jalasta haille. Bond lähtee henkilökohtaiselle kostoretkelle.
Bond pudottaa petollisen Killiferin ja Sanchezin tälle antamat rahat samaan haialtaaseen, johon Sanchez laski Leiterin, ja Killifer kuolee. Bondille selviää, että pelissä on mukana myös peiteroolissa toimiva merentutkija Milton Krest (Anthony Zerbe). Bond päättää raivata Sanchezin ja tämän apurit pois maan päältä, mutta Bondin pomo M (Robert Brown) ei innostu asiasta ja peruu tappoluvan, mutta Bond päättää kuitenkin toimia.
Bond saa tietää, että Sanchez omistaa ison kokaiinitehtaan ja salakuljettaa bensiiniin sekoitettua kokaiinia. Bond tuhoaa tehtaan ja meinaa pudota kokaiinisilppuriin, mutta Bond taistelee Dariota (Benicio del Toro) vastaan ja saa pudotettua tämän kokaiinisilppuriin. Sanchez yrittää paeta mukanaan neljä kokaiinibensiinillä lastattua rekkaa, joista Bond tuhoaa kolme. Bond joutuu tappeluun Sanchezin kanssa, ja rekka ajautuu alas vuorenrinnettä, sillä viidakkoveitsellä huitoessaan Sanchez katkaisee jarruletkut. Sanchez kastuu vuotavaan kokaiinibensiiniin, jolloin Bond sytyttää hänet tuleen Leiteriltä lahjaksi saamallaan sytyttimellä. Palava Sanchez osuu maahan valuneeseen kokaiinibensiiniin ja kuolee sen räjähtäessä.
Q-laitteistoa
Luettelo elokuvassa esiintyvästä Q-laitteistosta.
Kuvauspaikat
Elokuva kuvattiin 19. heinäkuuta – 18. marraskuuta 1988 välisenä aikana.
Kaisu Vuoristo
Kaisu Anneli Vuoristo (4. syyskuuta 1947 Laihia – 12. huhtikuuta 1969 Landstuhl) oli suomalainen näyttelijä ja malli.
Oulusta kotoisin olleen Vuoriston ura alkoi vuonna 1968 Apu-lehden järjestämästä Speden filmityttö -kilpailusta, jonka voittaja sai linnanneito Helenan roolin Spede Pasasen elokuvasta Noin 7 veljestä. Tämän jälkeen Vuoristo oli Coca-Colan sponsoroimana kiertue-emäntänä Dannyn kevään 1968 show'ssa. Vuoristolla ja Dannylla oli kiertueen aikana myös lyhyeksi jäänyt suhde.
Hieman myöhemmin hän muutti uuden miesystävänsä mukana Länsi-Saksaan. Huhtikuussa 1969 pariskunta joutui auto-onnettomuuteen, jossa Vuoristo kuoli vain 21-vuotiaana.
Agravain
Kirjallisuudessa Agravain on usein esitetty synkempänä ja pahantahtoisempana hahmona kuin veljensä Gareth ja Gawaine. Kaikki tarinat eivät kuitenkaan kuvaa häntä yksiselitteisesti pahana. Agravain liittoutuu velipuolensa Mordredin kanssa pyrkien paljastamaan Guineveren ja Lancelotin rakkaussuhteen.
Innocentius IX
thumb|Innocentius IX. thumb|Innocentius IX:n hauta. Innocentius IX (20. heinäkuuta 1519–30. joulukuuta 1591), syntymänimeltään Giovanni Antonio Facchinetti, oli paavina 29. lokakuuta 1591 – 30. joulukuuta 1591. Facchinetti syntyi vaatimattomaan työläisperheeseen Pohjois-Italiassa, ja toimi paavi Gregorius XIV:n aikana kirkkolain lakimiehenä, diplomaattina ja hallintovirkamiehenä. Gregoriuksen sairastellessa Facchinetti hoiti jo paljon paavin istuimen hallinnollisia asioita. Hän nousi Gregoriuksen seuraajaksi, mutta kuoli pari kuukautta myöhemmin.
Tähtisarja – 30 suosikkia (Dingo)
Tähtisarja – 30 suosikkia on vuonna 2006 julkaistu Dingon kokoelma-albumi, joka on osa Warner Music Finlandin Tähtisarja-kokoelmalevysarjaa. Kokoelma-albumi sisältää Dingon kappaleita vuosilta 1984–1994.
Jack Charlton
John 'Jack' Charlton (8. toukokuuta 1935 Ashington, Northumberland – 10. heinäkuuta 2020 Northumberland) oli englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja. Pelaaja-aikanaan hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Jalkapalloilija Bobby Charlton on Jackin pikkuveli.
Ura pelaajana
Koko pelaajauransa Leedsia edustanut Charlton oli voittamassa maailmanmestaruutta Englannin maajoukkueen mukana vuoden 1966 MM-kisoista. Charlton kuului myös Englannin joukkueeseen vuoden 1970 MM-kisoissa. Vuosien 1952–1973 välillä 629 ottelua Leedsin paidassa pelannut Charlton oli joukkueen mukana voittamassa liigamestaruutta kaudella 1968–1969, FA Cupia vuonna 1972, liigacupia 1968 ja FA Charity Shieldia vuonna 1969. 35 ottelua maajoukkueessakin pelannut Charlton lopetti pelaajauransa vuonna 1973.
Ura valmentajana
Pian pelaajauransa lopettamisen jälkeen hän siirtyi Middlesbroughin valmentajaksi. Middlesbroughissa hänet valittiin vuoden valmentajaksi. Vuoteen 1977 saakka Middlesbroughia valmentanut Charlton valmensi vielä Sheffield Wednesdayta, Middlesbroughia vähän aikaa ja Newcastlea ennen kuin siirtyi Irlannin maajoukkueen päävalmentajaksi vuonna 1986.
Charlton valmensi Irlannin maajoukkuetta yhdeksän vuoden ajan. Charltonin johdolla Irlanti eteni vuoden 1988 EM-kisoihin, MM-kisoihin 1990, joissa Irlanti selvisi puolivälieriin saakka ja MM-kisoihin 1994. Uransa valmentajana Charlton lopetti Anfieldilla EM-karsinnoissa vuonna 1996 tappio-ottelussa Alankomaita vastaan.
Kuolema
Charlton kuoli 85-vuotiaana pitkäaikaiseen sairauteen kotonaan Northumberlandissa 10. heinäkuuta 2020.
Eurooppatie E63
E63 tai Eurooppatie 63 on Sodankylästä Turkuun kulkeva eurooppatie. Se on ainoa eurooppatie, joka sijaitsee kokonaisuudessaan Suomen alueella. Tien pituus on noin 1 100 kilometriä.
Reitti
E63-tie kulkee reittiä Sodankylä – Pelkosenniemi – Kemijärvi – Isokylä – Kuusamo – Ämmänsaari – Kajaani – Iisalmi – Kuopio – Vehmasmäki – Suonenjoki – Lievestuore – Jyväskylä – Jämsä – Orivesi – Tampere – Akaa – Loimaa – Turku.
Sodankylän ja Kuopion Vehmasmäen välillä E63 kulkee yhdessä valtatie 5:n kanssa sekä Siilinjärven Vuorelan ja Turun välillä valtatien 9:n kanssa. Jyväskylän seudulla E63 kulkee lyhyen matkan Aholaidan ja Kanavuoren liittymien välillä yhdessä E75:n sekä Tampereen eteläisen ja Akaan Konhon liittymien välillä E12:n kanssa. Lisäksi E63 risteää E75:n kanssa Sodankylässä sekä E8:n ja E18:n kanssa Turussa.
Tie on pääosin varsin hyvälaatuista ja -kuntoista tietä. Kuopion ja Jyväskylän välillä tie on melko kapea, mäkinen ja mutkainen. Tampereen ja Turun välillä tie on jonkin verran kapeaa, muuten hyvätasoista. Kuopion, Jyväskylän, Tampereen ja Turun seuduilla tie on moottoritietä.
Historiaa
Vuosina 1985–1990 E63-tie jatkui Turusta paperilla Ruotsin Göteborgiin Tukholman ja Jönköpingin kautta, joskaan Ruotsissa numero ei koskaan tullut kyltteihin.
Assosiaatioalue
Assosiaatioalueita ovat ne alueet isoaivokuoresta, jotka eivät ole tunto- tai liikehermokeskuksia. Assosiaatioalueilla tapahtuu eri aistien informaation yhdistämistä ja tulevaisuuden suunnittelua.
Sovituksenkirkko
Sovituksenkirkko on vuonna 2010 valmistunut Hollolan seurakunnan kirkko- ja seurakuntarakennus Hollolan kuntakeskuksessa Salpakankaalla. Rakennuksen on suunnitellut Arkkitehtitoimisto Havas Rosberg Oy. Rakennuksen bruttopinta-ala on 4 178 m², tilavuus 24 240 m³.
Sovituksenkirkon tiloissa on perinteisen kirkkosalin lisäksi muun muassa kirkkoherranvirasto, toimituskappeli Andreaksen kappeli, musiikkitila, vainajien säilytystila, hiljainen huone, päiväkerho-, nuoriso- ja partiotilat.
Nimestä ja arkkitehtuurista
Hollolan kirkkoneuvosto päätti, että rakennuksen nimeksi tulee Sovituksenkirkko. Keväällä 2009 kerättyjä nimiehdotuksia tuli kaikkiaan lähes sata, mutta Sovituksenkirkko-nimeä ehdotti rakennuksen pääsuunnittelijana toiminut arkkitehti Sauli Havas. Havaksen mukaan rakennuksessa on läpikäyvänä teemana murtuma tai hajoaminen ja uudelleen ehjäksi tuleminen. Rakennusosissa ja pintojen käsittelyissä on tätä kuvastavia erilaisia siirtymälinjoja ja "halkeamia". Näkyvin halkeama on alttarin suuressa taustaseinässä, jonka lasimaalauksen on suunnitellut taiteilija, professori Reino Hietanen. Halkeamia löytyy myös tammipuisten ovien kahvoista. Avaintekstinä kirkkosalin oven pielessä on betoniin kirjoitettuna Matteuksen evankeliumin kohta, jossa kuvataan, miten Kristuksen kuolinhetkellä kalliot halkesivat ja temppelin esirippu repesi.
L-kirjaimen muotoisen rakennuksen halkaisee sen läpäisevä 100 metriä pitkä betoniseinä. Korkeutta seinällä on kirkkosalin kohdalla 6–7 metriä. Seinässä graafinen, jossa on värillisinä kohokuvioina mäntyjä sekä erilaisia kristillisiä ja joitakin Hollolan keskiaikaiseen kirkkoon viittaavia symboleja. Seinän kuvat ovat suunnitelleet edesmennyt emeritusprofessori ja graafikko Tapani Aartomaa sekä arkkitehti Sauli Havas. Symbolien asiantuntijana on toiminut professori Vesa Nikunen. Pyhän Henrikin keskiaikaisen talvimessun nuottikuvan on seinää varten toimittanut musiikin tohtori Ilkka Taitto.
Kirkkotekstiilit on suunnitellut tekstiilitaiteilija Kristiina Nyrhinen. Ehtoollisvälineiden suunnittelusta järjestettiin yhteistyössä Lahden muotoiluinstituutin kanssa kilpailu, jonka voitti muotoilun opiskelija Emma Pyykkönen.
Muuta
Kirkkosalissa on istumapaikkoja 360 henkilölle, lisäksi Martta-salissa on 100 istumapaikkaa ja Maria-salissa 120. Kellotornissa on kolme pronssikelloa. Kirkon kulkuväylät ovat kynnyksettömät. Kirkkosalissa on induktiosilmukka.
Sovituksenkirkon urut valmistuivat syyskuussa 2013.
Luk thung
thumb|200px|[[Suraphol Sombatcharoen]]
Luk thung, joka kääntyy suomeksi kirjaimellisesti "peltojen lapsi", on alun perin thaimaalaista maalaismusiikkia, sittemmin perinteisesti esitettyä pop-musiikkia. Länsimaissa vastaavaa kutsuttaisiin country-musiikiksi. Kappaleissa on yleensä hidas tempo ja laulussa käytetään paljon vibratoa. Yhden teeman toisto ja sen variaatiot ovat musiikkityylille ominaisia piirteitä. Yleiset aiheet kuvailevat maaseudun elämää, ihmissuhteiden ailahtelevaisuutta ja kohtalon kovuutta.
Historia
Vaikka musiikkityyli on kehittynyt jo aiemmin, termi luk thung tuli käyttöön vasta 1960-luvulla. Suphanburista tuli luk thungin keskus, sillä monet kuuluisat esittäjät olivat sieltä kotoisin. Isanissa laon kielellä esitettyä versiota kutsutaan luk thung Isan tai luk thung prayuk mikä on saanut vaikutteita mor lamista. Tämä eroaa valtavirta-luk thungista paitsi esityskielensä myös nopeamman temponsa ansiosta. Mor lamista on edelleen 1980-luvulla kehittynyt nykyaikaisempi mor lam sing, jossa tempo ja tunnelma on viety äärimmilleen.
Tärkeimpiä luk thungin kehittäjiä 1950- ja 1960-luvulla oli Suraphol Sombatcharoen. Moderni luk thung -musiikki on omaksunut paljon vaikutteita länsimaisesta popista, ja sitä soitetaan sähköisillä instrumenteilla. Enää luk thung ei ole pelkästään maaseudun musiikkia, vaan on levinnyt kaupunkeihin, radioon ja televisioon maanlaajuisesti. Entisestä maalaismusiikista on tullut suuren luokan liiketoimintaa ja sen esittäjistä palvonnan kohteita. Grammy Entertainment (G"MM" Grammy) on Thaimaan suurin mediayhtiö, johon kuuluva Grammy Gold on erikoistunut luk thung -musiikin julkaisuun.
Tunnettuja esittäjiä
thumb|200px|[[Jintara Poonlarp Helsingin kaapelitehtaalla 26. toukokuuta 2007]]
Tunnetuin luk thung -artisti ja supertähti on Pumpuang Duangjan. Hän kehitti perinteisestä luk thungista sähköisen version, jota muut ovat sittemmin jäljitelleet. Muita lajityylin edustajia ovat esimerkiksi Apaporn Nakornsawan, Pimpa Pornsiri , Yui Yatyer ja Jintara Poonlarp. Noknoi Uraiporn, Honey Sri-Isan , Monkhaen Kaenkoon , Vieng Narumon , Am Chonthicha edustaa mor lam sing-tyylisuuntaa. Hän on kuulu erityisesti kiertueistaan maaseudulla ja lavashowstaan, johon kuuluu kymmeniä tanssijoita ja vierailevia laulajia. Mieslaulajista mainittakoon Pornsak Songsaeng. Monet luk thung -laulajista ovat samalla suosittuja filmitähtiä, kuten Apaporn. Tai Orathai on uuden sukupolven luk thung -laulajista tällä hetkellä suosituimpia.
Umberto Boccioni
Umberto Boccioni (19. lokakuuta 1882 Reggio di Calabria – 17. elokuuta 1916 Verona) oli italialainen futuristinen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän, kuten yleensäkin futuristit, kuvasi taiteessaan liikettä, vauhtia ja tekniikkaa.
Boccioni opiskeli vuodesta 1901 lähtien sekä Italiassa että Ranskassa. Kun hän 1907 muutti Milanoon hän tutustui futuristeihin ja erityisesti tunnettuun runoilijaan Filippo Tommaso Marinettiin, ja yhdessä he myöhemmin kirjoittivat futurismia koskevia julistuksia. Boccionista tuli taidesuuntauksen pääteoreetikkoja. Hän värväytyi ensimmäisen maailmansodan aikana heinäkuussa 1915 armeijaan useiden taiteilijatovereidensa kanssa, ja joutui kuolemaan johtaneeseen ratsastusonnettomuuteen lähellä Veronaa 17. elokuuta 1916.
Boccioni oli sekä maalari että kuvanveistäjä. Hänen tunnetuimpia maalauksiaan Kadun elämää tunkeutuu sisälle (1911) on Sprengelin museossa Hannoverissa, jossa oli vuonna 2001 futurisminäyttely. Veistoksista tunnetuimpia on Jatkuvuuden ainutkertaisia muotoja tilassa (1913).
Marianne (täsmennyssivu)
Marianne voi tarkoittaa seuraavia:
Hapag-Lloyd
thumb|300px|Hapag-Lloydin [[Colombo Express -konttialus]] thumb|300px|Hapag-Lloydin risteilyvarustamon M/S Europa 2 Hapag-Lloyd AG  on saksalainen rahtilaivavarustamo, joka on muodostettu vuonna 1970 yhdistämällä kaksi 1800-luvun puolivälissä perustettua varustamoa, Hapag AG ja Norddeutscher Lloyd AG (NDL). Yhtiö harjoitti aiemmin myös risteilyliikennettä, joka eriytettiin vuonna 1997 Hapag-Lloyd Kreuzfahrtschiff AG -nimiseen tytäryhtiöön.
Hapag-Lloydin omistajaksi tuli vuonna 2002 saksalainen matkailualan yhtiö TUI AG. Vuonna 2008 TUI AG siirsi Hapag-Lloyd Kreuzfahrtschiffin omaksi tytäryhtiökseen ja myi enemmistöosuuden Hapag-Lloyd AG:stä saksalaiselle sijoittajaryhmälle.
Hapag
Hampurilaiset liikemiehet perustivat vuonna 1847 Hamburg-Amerikanische Packetfahrt-Actien-Gesellschaft -yhtiön (Hamburg America Line) Atlantin liikenteeseen. Vuonna 1891 yhtiön palvelukseen tullut ja myöhemmin toimitusjohtajaksi nimitetty Albert Ballin alkoi tarjota yhtiön linjalaivoja talvikausina risteilykäyttöön, mistä tuli alusta alkaen suuri menestys. Ensimmäinen nimenomaisesti risteilijäksi rakennettu alus (S/S Prinzessin Victoria Luise) otettiin käyttöön vuonna 1900. Hapag osallistui myös ilmailuteollisuuteen rahoittamalla zeppeliini-ilmalaivan lentoja vuonna 1910. Ensimmäisen kolmesta suuresta valtameriristeilijästään, S/S Imperatorin Hapag rakennutti vuonna 1912. Sitä seurasivat sisaralukset S/S Vaterland ja S/S Bismarck. Nämä olivat ensimmäiset risteilyalukset, jotka ylittivät kooltaan 50 000 tonnia ja pituudeltaan 900 jalkaa (274 metriä).
Ensimmäisen maailmansodan aikana Hapagin 175 laivan laivasto tuhoutui lähes kokonaan. Valtameriristeilijöiden menettäminen johti Ballinin itsemurhaan vuonna 1918. Sodan jälkeen Hapag rakensi uuden laivaston, mutta hankki huomattavasti pienempiä aluksia kuin aikaisemmin. Toisessa maailmansodassa jälleen suuri osa yhtiön laivastosta tuhoutui.
Norddeutscher Lloyd
Norddeutscher Lloyd AG perustettiin Bremenissä vuonna 1856 ja se alkoi liikennöidä ensin Bremerhavenin ja New Yorkin välillä ja myöhemmin myös muilla Atlantin ylittävillä reiteillä. Yhtiö rakennutti suuren laivaston, joka yksistään vuonna 1913 kuljetti Atlantin yli 240 000 matkustajaa. Ensimmäisessä maailmansodassa yhtiön 135 aluksen laivasto takavarikoitiin. Liikennettä päästiin jatkamaan vuonna 1922 ja yhtiö laski vesille S/S Bremen- ja S/S Europa -alukset 1929–1930. Toisen maailmansodan aikana yhtiö menetti jälleen pääosan laivoistaan. Liikenne aloitettiin uudestaan vuonna 1954 Swedish American Linesilta hankitulla M/S Gripsholmilla, joka sai uudeksi nimekseen M/S Bremen. Vähän myöhemmin yhtiö osti kaksi muuta käytettyä alusta, Pasteur-nimellä aiemmin purjehtineen S/S Bremenin ja Swedish American Linesin M/S Kungsholmin, josta tuli M/S Europa.
Hapag-Lloyd
Toisen maailmansodan jälkeen Hapag ja NDL jatkoivat keskinäistä kilpailuaan, kunnes perustivat yhteisen konttiliikenneyrityksen 1968. Yhtiöt sulautuivat vuonna 1970 Hapag-Lloyd AG:ksi.
Hapag-Lloyd Flug
Hapag-Lloyd perusti tilauslentoyhtiön Hapag-Lloyd Flugin (täydelliseltä nimeltään Hapag-Lloyd Fluggesellschaft mbh) vuonna 1972 ja osti Boeing 727 -koneita lennättämään risteilymatkustajia Saksasta risteilysatamiin. Myöhemmin lentoyhtiö alkoi lentää myös aikataulun mukaista liikennettä. Vuonna 2002 Hapag-Lloyd perusti halpalentoyhtiö Hapag-Lloyd Expressin. Tammikuussa 2007 Hapag-LLoyd Flugin ja Hapag-Lloyd Expressin toiminnat yhdistettiin ja ne alkoivat käyttää toiminimeä TUIfly. Hapag-Lloyd Flug operoi nykyään valtaosan TUIflyn lennoista.
Finlands svenska publicistförbund
Finlands svenska publicistförbund on suomenruotsalaisten journalistien järjestö. Se on perustettu vuonna 1907. Järjestö järjestää vuosittain vuosikokouksen, jossa keskustellaan ajankohtaisista suomenruotsalaisia koskevista kysymyksistä. Järjestö myös jakaa joka vuosi 14. tammikuuta Topeliuspriset-palkinnon, suomenruotsalaisen journalistipalkinnon.
Liberian lippu
thumb|250x250px| Liberian lippu, jonka mittasuhde on 10:19
Liberian kansallislippu on johdettu Yhdysvaltain lipusta. Se koostuu yhdestätoista poikittaisesta raidasta, joista kuusi on punaisia ja viisi valkoisia, sekä vasemmassa yläkulmassa sijaitsevasta valkoisesta viisisakaraisesta tähdestä, joka on sinisellä taustalla. Yksitoista raitaa symboloivat maan itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajia ja punainen ja valkoinen rohkeutta ja moraalista erinomaisuutta. Valkoinen tähti kuvastaa entisten orjien vapautta, valkoinen väri esimerkillisyyttä, punainen rohkeutta ja sininen tausta afrikkalaisen kotimaan edustamista.
Vuonna 1827 Liberian siirtokunnat ottivat itselleen lipun, joka oli johdettu Yhdysvaltain lipusta niin, että tähtikuvion sijalla oli valkoinen risti, joka symboloi siirtomaaseuran kristillistä taustaa. Nykyisen lipun piirsi seitsemän monrovialaisnaisen komitea. Tähti kuvaa kirkkaana loistavaa Liberiaa Afrikan tummansinisellä taivaalla.
Piirikuntien liput
Liberian 15 piirikunnalla on omat lippunsa. Ne ovat herättäneet hilpeyttä Liberian internetissä niiden perinteistä poikkeavan ulkonäön takia.
Ryhmälähtöinen oppiminen
Ryhmälähtöinen oppiminen (Team-Based Learning, TBL) on yhteisöllisen oppimisen muoto, jolla pyritään parantamaan oppimisen laatua ja opiskelijoiden sitoutumista yhteisiin osaamistavoitteesiin. TBL-menetelmä kehittäjänä pidetään Oklahoman yliopiston professori  Larry Michaelseniä, joka esitti menetelmän idean jo vuonna 1970. Ryhmälähtöistä opetusmenetelmää voidaan käyttää missä tahansa opetuksessa, kouluissa tai työpaikoilla. Menetelmässä yhdistetään opiskelija- ja oppimislähtöinen sekä yhteisöllinen oppimiskäsitys. Opiskelijat yhdistävät aiempaa ja uutta tietoa sekä rakentavat uutta ymmärrystä pienryhmässä. Tavoitteena on myös ongelmanratkaisukyvyn kehittäminen ja opitun soveltaminen käytäntöön.
Ryhmälähtöisessä oppimisprosessissa on kaksi vaihetta: opiskelijan itseohjautuva oppiminen ja opetuskerralla pienryhmissä tapahtuva oppiminen. Opettaja määrittää opetuksen osaamistavoitteet ja laatii opittavasta sisällöstä listan etukäteistehtävistä, jotka opiskelijoiden tulee tehdä ennen opetukseen tuloa. Opiskelijat sitoutetaan työskentelemään tehtävien parissa ennen opetustilannetta. Ennakkotehtävinä voi olla artikkeli käsiteltävästä aiheesta, videoluennon katsominen tai muuhun digitaalisen materiaaliin perehtyminen. Opetustilanteessa opiskelijat työskentelevät pienryhmissä, mikä tukee heidän yhteisöllistä oppimistaan ja toimimistaan pienryhmässä.
Viimeinen vaihe opetuksessa on ryhmän toiminnan arvioiminen. Ryhmän jäsenet arvioivat toistensa toimintaa rakentavasti erityisesti siitä näkökulmasta, miten jäsenet ovat edistäneet ryhmän oppimisprosessia. Palautetta voidaan antaa numeerisesti ja laadullisesti. Tärkeää on oppia antamaan rakentavaa palautetta toisten toiminnasta ja siten auttaa näitä kehittymään oppijoina ja ryhmässä toimijoina.
Farman Frères
Farman oli ranskalainen lentokonetehdas, joka toimi vuosina 1913–1934. thumb|280px|Maurice Farman 1909 Veljekset Maurice Farman ja Henri Farman rakensivat ensimmäisen lentokoneensa vuonna 1908. Vuonna 1913 he perustivat Farman Frères-nimisen yhtiön (Veljekset Farman). Se rakensi sotilaslentokoneita Ranskan ilmavoimille. Vuonna 1934 Farman yhdistyi Blériot Aéronautique ja ANF Les Mureaux ja fuusion tulos oli UCA-yhtiö. Se puolestaan kansallistettiin vuonna 1936, jolloin syntyi Société Nationale des Constructions Aéronautiques du Sud-Ouest-yhtiö. Farman-tehdas valmisti vuosina 1902 ja 1920-1931 myös ylellisiä Farman-autoja.
Lentokoneet
thumb|280px|Farman III vuonna 1909 thumb|280px|MF.7 Longhorn, [[Preveza|Prevezan vuonna 1912]] thumb|280px|Puolan ilmavoimien Farman F-68BN4 Goliath thumb|Farman F.354