cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
UFO (yhtye)
Kohti kansainvälistä menestystä (1973-78)
No Heavy Pettingin jälkeen yhtye jatkoi konsertointiaan, konsertoiden erityisesti Yhdysvalloissa mm. prgoressiivisen rockin yhtye Jethro Tullin lämmittelijänä. Heinäkuussa 1976 kosketinsoittaja Peyronel lähti UFOsta, minkä seurauksena yhtye valitsi Peyronelin tilalle samassa kuussa brittiläisen blues rock -yhtye Savoy Brownin kosketinsoittaja-kitaristi Paul Raymondin. Aivan kuten edellisessäkin yhtyeessään, myös UFOssa Raymond soitti sekä koskettimia että kitaraa.
Yhtye aloitti kuudennen albuminsa työstämisen, ja albumin tuottaja vaihdettiin Leo Lyonsista amerikkalaiseen Ron Nevisoniin, sillä yhtye ei ollut tyytyväinen No Heavy Pettingin tuotantoon. Albumi nauhoitettiin helmi-maaliskuussa 1977, ja se julkaistiin saman vuoden toukokuussa 1977 nimellä Lights Out. Albumi sai paljon positiivista palautetta kriitikoilta ja ostavalta yleisöltä, ja se sisältää yhtyeen tunnetuimpia kappaleita, kuten sen nimikappaleen, aloituskappaleen ”Too Hot to Handle”, sekä balladimaisen ”Love to Loven”. Lights Outia onkin pidetty usein yhtenä UFOn parhaana studioalbumina.
Melko pian Lights Outin julkaisun jälkeen yhtye lähti kahden kuukauden mittaiselle kiertueelle Yhdysvaltoihin. Näihin aikoihin yhtyeessä alkoi ilmetä ongelmia: huolimatta suuresta suosiosta kitaristi Schenkerillä oli esiintymispelkoa, johon hän käytti Heminevrin -nimistä lääkettä alkoholiin sekoitettuna. Ylipäätään yhtyeessä huumeiden ja alkoholin käyttö oli holtitonta Lights Outin julkaisun jälkeen.
Kesäkuussa 1977 Michael Schenker ilmoitti väitetysti solisti Moggille jättävänsä yhtyeen, eikä hän lähtenyt yhtyeen mukaan Yhdysvaltain kiertueelle, joten yhtye joutui hankkimaan hänen tilalleen kitaristin. Kitaristiksi tuli Paul Chapman, joka oli soittanut jo aiemmin yhtyeen kiertueilla. Schenkeriä yritettiin tavoittaa ennen ensimmäisiä keikkoja, mutta siinä ei onnistuttu. Schenkerin puuttuminen oli järkytys monille yhtyeen faneille Yhdysvaltain kiertueella. Kolme kuukautta Shcenkerin lähdön jälkeen, basisti Way soitti Schenkerille ja sai tämän suostuteltua palaamaan yhtyeeseen.
Sanomalehti
thumb|[[The New York Timesin etusivu ensimmäisen maailmansodan päättymispäivänä 11. marraskuuta 1918.]] thumb|Erilaisia sanomalehtiä. Sanomalehti on päivittäin tai monta kertaa viikossa ilmestyvä iso, tavallisesti monisivuinen painate, joka välittää ajankohtaista uutistietoa ja sisältää tavallisesti myös ilmoituksia, viihdettä, mainoksia ja muuta vastaavaa.
UFO (yhtye)
Kohti kansainvälistä menestystä (1973-78)
UFO jatkoi Yhdysvalloissa esiintymistä toimimalla kanadalaisen rock-yhtyeen Rushin lämmittelijänä. Tällöin Schenker oli jo palannut yhtyeeseen. Kiertue-elämää kesti helmikuuhun 1978 saakka, kunnes yhtye vetäytyi lavoilta äänittämään seitsemättä studioalbumiaan. Uudelleenliittyessään Schenker ilmoitti tämän albumin jäävän hänen viimeiseksi yhtyeen parissa. Yhtyeen manageri Ron Nevison potki alkoholista ja huumeista riippuvaista yhtyettä eteenpäin, ja albumi äänitettiin käyttämättömäksi jääneessä postitoimistossa Los Angelesissa Kaliforniassa, joskin osa albumista äänitettiin myös oikeassa studiossa. Yhtye yritti saada tämän albumin kuulostamaan mahdollisimman samalta live-esiintymisten kanssa, koska yhtyeessä katsottiin, että yhtye kuulosti parhaalta livenä.
UFOn seitsemäs albumi julkaistiin kesäkuussa 1978 nimellä Obsession. Se menestyi melko hyvin kaupallisesti ja sai kriitikoilta innostuneen vastaanoton. Yhdysvalloissa albumi nousi parhaimmillaan virallisen listan sijalle 41, ja yhtyeen kotimaassa Iso-Britanniassakin sijalle 26. Albumi on myös nykyään yleisesti arvostettu, ja sitä pidetään yhtenä UFO:n klassikkoalbumeista, ja sen aloituskappale ”Only You Can Rock Me” on yksi yhtyeen tunnetuimmista kappaleista.
Sanomalehti
Historia
Ensimmäiset sanomalehdet julkaistiin Englannissa 1600-luvun puolivälissä. Niiden asema vakiintui kuitenkin vasta 1700-luvulla.
UFO (yhtye)
Kohti kansainvälistä menestystä (1973-78)
Obsessionin julkaisun aikoihin, kesällä 1978, yhtye teki kiertueen kotimaassaan ja tämän jälkeen Yhdysvalloissa, jossa yhtye soitti hard rock -yhtye Blue Öyster Cultin ja Judas Priestin kanssa. Vaikka kriitikot kehuivat runsaasti UFO:n esiintymisiä, Yhdysvaltain kiertueella solisti Moggin ja kitaristi Schenkerin tunnetusti huonot välit sekä Schenkerin päihderiippuvuudet ja vaikea persoonallisuus johtivat siihen, että Schenker jätti yhtyeen lokakuussa 1978.
Yhtyeen miksatessa tulevaa livealbumiansa, solisti Moggin ja kitaristi Schenkerin välillä syttyi riita, joka oli viimeinen niitti heidän suhteeseen. Schenker väittää Moggin lyöneen häntä vaikka hän oli erikseen varoittanut lähtevänsä yhtyeestä, mikäli näin käy. Monet alan lehdet tosin väittivät, että Schenker jätti virallisesti UFOn vasta joulukuussa 1978, kaksi kuukautta todellista ajankohtaa myöhemmin.
Sanomalehti
Historia
Suomen ensimmäinen sanomalehti oli Tidningar Utgifne Af et Sällskap i Åbo (1771) ja ensimmäinen suomenkielinen sanomalehti Suomenkieliset Tieto-Sanomat (1776). Vanhin edelleen ilmestyvä suomalainen sanomalehti on Åbo Underrättelser (1824). Vanhin edelleen ilmestyvä suomenkielinen sanomalehti on Keskisuomalainen, jonka edeltäjä Keski-Suomi perustettiin 1871. Nykyään Suomen suurin sanomalehti on Ilta-Sanomat.
UFO (yhtye)
Kohti kansainvälistä menestystä (1973-78)
Lokakuussa 1978 Yhdysvaltain kiertueelta Chicagon ja Louisvillen keikoilta nauhoitettu livealbumi, Strangers in the Night julkaistiin tammikuussa 1979. Albumi myi hyvin julkaisuaikanaan, ja se on myös saanut erittäin myönteistä palautetta kriitikoilta. Nykyisin sitä pidetäänkin yhtenä kaikkien aikojen parhaimpina rockmusiikin livealbumeista. Myös yhtyeen tuolloinen basisti Pete Way on maininnut albumin olevan hänen suosikkijulkaisunsa yhtyeen tuotannossa.
Schenkerin lähdettyä yhtyeestä yhtye otti Chapmanin täysipäiväiseksi jäsenekseen, ja teki vuoden 1979 aikana mm. Amerikan kiertue, jossa he soittivat Judas Priestin ja AC/DC:n kanssa. Kiertueen jälkeen yhtye aloitti uuden studioalbinsa äänitykset. Albumi äänitettiin heinä-elokuussa 1979 ja se julkaistiin tammikuussa 1980 nimellä No Place to Run. Albumin tuotti The Beatlesin entinen tuottaja George Martin. Albumi myi hyvin, se nousi Britannian albumilistalla sijalle 11. Lisäksi albumilta singlenä julkaistu kappale ”Young Blood” nousi samassa maassa singlelistan sijalle 41. Yhtyeen fanien keskuudessa albumia tosin pidettiin aiempaa ”radioystävällisenä”, ja albumi sai kriitikoilta melko penseän vastaanoton; erityisesti tuotantoa ja kappalevalintoja kritisoitiin.
Sanomalehti
Sanomalehtien jaottelu
thumb|Lehtikioski [[Salta|Saltassa, Argentiinassa.]] Suomessa sanomalehdet jaotellaan usein seuraavasti:
Täsmällinen rajanveto sanomalehden ja aikakauslehden välillä on hankalaa. Sanomalehden sisältö on tyypillisesti uutisellisempaa kuin aikakauslehden. Sanomalehdet pääsääntöisesti painetaan ohuemmalle ja huonompilaatuiselle paperille kuin aikakauslehdet, niin sanotulle sanomalehtipaperille. Molemmista yleistyksistä on kuitenkin poikkeuksia. Sanomalehdet myös mielletään aikakauslehteä enemmän kertakäyttötuotteiksi. Sanomalehtien julkaisemat liitteet ovat yleensä aikakauslehden luonteisia.
Sanomalehdet ovat levikkinsä kannalta valtakunnallisia, maakunnallisia tai paikallisia lehtiä, ilmestymisajankohtansa kannalta aamu-, (ilta)päivä-, ilta- tai sunnuntailehtiä ja poliittisen sidonnaisuutensa kannalta puoluelehtiä tai riippumattomia (puolueettomia) lehtiä. Nykyisin sanomalehti käsittää paperilehden lisäksi internetissä julkaistavan näköislehden (digilehti), lehden verkkosivuilla julkaistavat uutiset ja muun aineiston sekä matkapuhelimilla käytettävät mobiilipalvelut.
Osa ilmaisjakelulehdistä kuuluu Kaupunkilehtien liittoon. Niitä nimitetään kaupunkilehdiksi. Liittoon hyväksytään jäseniksi vain, jos lehti on ilmestynyt säännöllisesti vähintään vuoden ajan ja siinä on sama prosentuaalinen osuus journalistista sisältöä kuin sanomalehdissä. Kaupunkilehtiä on Suomessa 52 kappaletta. Kaupunkilehdet ovat pääosin sivukooltaan tabloideja, mutta joukossa on myös broadsheet-kokoisia lehtiä.
Sanomalehtien sivukoko
Koot vaihtelevat jonkin verran. Vuoden 2000 jälkeen useat lehdet, esimerkiksi Ruotsin laajalevikkisimpiin lehtiin kuuluvat Svenska Dagbladet ja Dagens Nyheter ovat siirtyneet broadsheet-koosta tabloid-kokoon. Suomessa ruotsinkielinen Hufvudstadsbladet on tehnyt samoin. Alma Media aloitti tabloid-kokeilun vuoden 2011 alussa pohjoisissa maakuntalehdissään Lapin Kansassa, Pohjolan Sanomissa ja Kainuun Sanomissa.
Helsingin Sanomat siirtyi tabloidikokoon 8. tammikuuta 2013.
Markkinat ja arvostus
Suomessa sanomalehdet tilataan yleensä kotiin vuosi- tai kestotilauksina. Monissa muissa maissa yleisempi tapa on ostaa sanomalehden irtonumero esimerkiksi lehtikioskista. Suomessa vain iltapäivälehdet Ilta-Sanomat ja Iltalehti ovat vakiintuneet yksinomaan irtonumeromyyntiin.
Sanoma- ja aikakauslehtien tilausmaksu oli aiemmin vapautettu arvonlisäverosta. Verovapaus juontui 1960-luvulta, jolloin sitä perusteltiin lehtien merkityksellä uutisten levittäjänä ja kansansivistyksellisillä seikoilla. Euroopan unioniin liittyessään Suomi sai oikeuden jatkaa verovapautta. 1. tammikuuta 2012 alkaen sanoma- ja aikakauslehtien tilausmaksun arvonlisävero on ollut 9 prosenttia.
1990-luvulta alkaen monien sanomalehtien levikki on laskenut ja kannattavuus on heikentynyt. 2000-luvulla paperilehtien levikkien lasku on hidastunut ja monet sanomalehdet tavoittavat verkkolehdet mukaan luettuna enemmän lukijoita kuin aiemmin. Useimmat sanomalehtiyritykset ovat olleet viime vuosina hyvin kannattavia. Sanomalehtien kilpailijoiksi on tullut uusia viestimiä, kuten paikallisradiot, uudet televisiokanavat ja verkkojulkaisut, ja sanomalehdillä on ollut vaikeuksia saada uusia nuoria lukijoita. Sanomalehdet ovat yrittäneet innostaa nuoria tekemällä enemmän näitä kiinnostavia juttuja.
Viime vuosina myös kaupunkilehdet ovat kasvaneet sanomalehtiä nopeammin. Kaupunkilehdet tavoittavat sanomalehtiä paremmin myös nuoria lukijoita. Markkinointi & Mainonta -lehden Taloustutkimuksella 2009 teettämän tutkimuksen mukaan sanomalehtien arvostus Suomessa on silti parantunut selvästi vuodesta 2007.
Suurimmat suomalaiset sanomalehdet
Suomalaisten lehtien lukijamääriä selvitetään Kansallisen mediatutkimuksen (KMT) yhteydessä. KMT:ssä tiedot kerätään tietokoneavusteisena puhelinhaastatteluna. Lukijamäärä ilmaisee kuinka monta lukijaa lehden numerolla keskimäärin on. Levikki puolestaan kertoo kuinka monta kappaletta lehden numeroa keskimäärin myydään. KMT:ssä on mukana 39 sanomalehteä, kaikkiaan eri lehtiä on KMT:ssä on 190.
Paino
Painossa sivut avataan, niille tehdään värierottelu, ja lopuksi sivuista tehdään painopinnat. Painossa pdf-tiedostoista erotetaan CMYK-värit, joilla saadaan tehtyä neliväritulostus ja painopinnat neljälle eri alumiinilevyille. Painossa tarvitaan värin lisäksi vettä. Mikserihuoneessa vesijohtovesi puhdistetaan ja sen pintajännitettä alennetaan pH-arvoon 4,8–5,2.
Painaminen
Yli tuhat kiloa painavat paperirullat haetaan trukilla varastosta ja ne viedään valmistelupisteeseen. Sieltä kuljettimet vievät paperirullat välivarastoon, josta vihivaunut kuljettavat rullat painokoneelle. Painokone muodostuu painotorneista, joissa yksi torni koostuu lukuisista teloista ja sylintereistä. Sanomalehdet painetaan yleisimmin offset-tekniikalla. Painamisessa painolevyissä oleva sivun kuva ensin kostutetaan. Tämän jälkeen levylle levitetään ohut kerros painoväriä. Väri tarttuu vain painettaville sivun kohdille. Sivun kuva siirtyy kumitettujen telojen siirtämänä paperille. Painokonetta ohjataan ohjaamosta.
Sidonta
Osa lehdistä sidotaan, jolloin käytetään stiftaus- eli metallilankaa.
Taittolaite
Taittolaite on osa painokonetta. Siinä paperiradat halkaistaan ja ohjataan päällekkäin. Tämän jälkeen paperi katkaistaan määrämitaltaan lehden koon mukaan ja taitetaan.
P-90
pienoiskuva|Lollarin P-90 -mikrofoni. Kuvassa niinkutsuttu "koirankorvamalli" joka on saanut nimensä mikrofonin kuoren muodosta. pienoiskuva|P-90 -mikrofoni P-90, lempinimeltään saippuapala, on Gibsonin valmistama passiivinen yksikelainen mikrofoni, jota on valmistettu vuodesta 1946. Toisin kuin esimerkiksi Fenderin valmistamat yksikelaiset mikrofonit, on P-90 isokokoisempi, ja siksi sitä usein erehdytään luulemaan humbuckeriksi.
Sanomalehti
Postitus
Postituksessa laitteet ottavat lehdet vastaan joko taittolaitteelta tai varastokelalta. Liitelaitteella lisätään liitejulkaisut. Lehteen voidaan tehdä mustesuihkulla myös osoitetiedot. Lehdet niputetaan ja nipun päälle laitetaan osoitetarra viivakoodina. Skanneri lukee viivakoodin ja nippu menee oikeaan paikkaan lähettämössä.
Jakelu
Lähettämöstä lehtiniput kulkevat kuljetushihnaa pitkin jakeluautoihin, jotka kuljettavat lehtiniput jakajille. Jakajat vievät lehdet tilaajille.
Eero Lehtonen
Eero Reino Lehtonen (21. huhtikuuta 1898 Mikkeli – 9. marraskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilun viisiottelun olympiavoittaja Antwerpenin (1920) ja Pariisin (1924) olympialaisista.
P-90
Historia
Gibson toi P-90 -mikrofoninsa markkinoille 1946. Alkujaan sitä käytettiin etumikrofonina muutamissa Gibsonin kitaramalleissa, kuten ES-150, mutta jo muutaman vuoden kuluttua se oli yleisesti käytössä kaikissa Gibsonin sähkökitaroissa, mukaan lukien vuonna 1952 esitelty Les Paul-malli. Gibsonin esiteltyä ensimmäisen humbucker-mikrofonin (PAF) vuonna 1957 ryhtyi se pikkuhiljaa käyttämään sitä kaikissa malleissaan. Tämän jälkeen P-90:tä käytettiin lähinnä halvemmissa kitaroissa, kuten Gibson ES-330, Les Paul Junior ja SG Special, kunnes 1970-luvun alussa muut yksikelaiset mikrofonit, mini-humbuckerit ja koteloimattomat humbuckerit korvasivat P-90:n myös halvemmissa kitaroissa.
Eero Lehtonen
Lehtonen edusti seuratasolla Mikkelin Kilpa-Veikkoja ja hänestä onkin patsas Mikkelin Urheilupuistossa.
P-90
Yleistä
P-90 -mikrofoneissa on isokokoinen litteä kuparisesta käämilangasta käämitty kela, napapaloina säädettävät teräksiset ruuvit, ja pari käämin alle sijoitettua litteää AlNiCo-tankomagneettia. Säädettävät naparuuvit poimivat ja myös johtavat magneettisuutta kielille. Soundiltaan kyseinen mikrofonimalli sijoittuu rinnakkaiskelaisen Gibson-humbuckerin ja yksikelaisen Fender-mikrofonin välimaastoon.
Koska P-90 on tyypiltään myös yksikelainen, 50 Hz hurinaongelma kuuluu mikrofonin ominaisuuksiin. Korkeammasta induktanssista johtuen hurinan on luonnehdittu olevan voimakkaampaa kuin Fenderin yksikelaisissa. Tästä huolimatta se on saanut lukemattomien kitaristien suosion. Jäljellä olevaan hurinaongelmaan toivotaan ratkaisua ominaissoundin eli tonen siitä kuitenkaan kärsimättä. Tätä varten on P-90:sta on kehitetty myös ns. stack-humbucker -versioita, jotka eivät soundiltaan poikkea alkuperäisestä, mutta siinä olevat kaksi kelaa ehkäisevät humbuckereiden tavoin hurinaa.
Eero Lehtonen
Lehtonen oli koulutukseltaan metsänhoitaja. Hän oli Metsähallituksen metsänmyyntitoimiston apulaisjohtaja vuodesta 1950.
Saavutukset olympialaisissa
Lehtonen osallistui myös kymmenotteluun (1920) ja 4×400 metrin viestiin (1924).
Xmies
Johannes ”Junnu” Naumanen (s. elokuu 1977 Kuopio), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Xmies, on suomalainen hip hop -tuottaja ja DJ. Hän muodostaa yhdessä Solosen ja Kosolan kanssa Lyömättömät-nimisen hip hop -trion, jolla on myös oma radio-ohjelma YleX-kanavalla. Hän on myös osa Blunttech-nimistä hip hop -yhtyettä. Hän on myös osa suomalaista HKI Crates -tuottajakollektiivia, joka julkaisi HKI Crates -nimisen tuottajalevyn heinäkuussa 2012 Monsp Recordsin kautta.
Biografia
Johannes Naumanen syntyi Kuopiossa elokuussa elokuussa 1977. Hän oli musikaalinen jo lapsena ja soitti seitsemänvuotiaana pianoa ja trumpettia. Myös hänen isänsä oli muusikko. Naumanen kuuli hip hopia 1980-luvulla ja piti muun muassa N.W.A.:sta. Hän muutti Kuopiosta 1-vuotiaana Taivalkoskelle ja sieltä 7-vuotiaana Kotkaan. Vuonna 1994 hän muutti Turkuun, josta vuonna 1998 hän muutti Jyväskylään ja vuonna 2001 Helsinkiin, jossa tällä hetkellä asuu.
Naumanen aloitti tietokonepohjaisen musiikin tekemisen vuonna 1990 Amiga-tietokoneella, ja oli aktiivinen demoscenessä kymmenisen vuotta. Demoscenessä hänet tunnettiin muun muassa nimillä Blunttech, Cyberware sekä Juneau.
Sékou Traoré
Sékou Traoré (s. Bobo-Dioulasso, Burkina Faso ) on burkinalainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja elokuva-alan monitoimija. Hänen tunnetumpiin ohjauksiinsa kuuluu L'Oeil du Cyclone, joka Afrikan elokuva-akatemia (AMAA) palkitsi vuoden 2016 parhaana elokuvana.
Jelena Dokić
Jelena Dokić  (s. 12. huhtikuuta 1983 Osijek, Kroatia) on peliuransa jo lopettanut serbialais-australialainen tennispelaaja.
Sékou Traoré
Traoré opiskeli elokuva-alaa Ouagadougoun yliopistossa ja Pariisissa (Conservatoire libre du Cinéma français). Hän perusti yhdessä kahden opiskelutoverinsa ja kolmen muun tuttavansa kanssa vuonna 1992 Sahelis Productions -tuotantoyhtiön. Hän on osallistunut tuotantopäällikkönä esimerkiksi Abderrahmane Sissakon ohjaamaan Timbuktu -elokuvaan (vuoden 2015 parhaan elokuvan AMAA-voittaja) ja vuonna 2010 valmistuneeseen Mahamat-Saleh Harounin ohjaamaan elokuvaan Un homme qui crie (2010), joka voitti Cannesissa tuomariston palkinnon.
Jelena Dokić
Nuoruus
Dokić syntyi Kroatian Osijekissa, Jugoslaviassa, isänään serbialainen Damir ja äitinä kroatialainen Ljiljana. Hänen perheeseensä kuuluu myös pikkuveli, Savo. Hänen perheensä asui Osijekissa kesäkuuhun 1991 asti, kunnes he päättivät jättää maan sodan takia. He muuttivat Somboriin, Serbiaan lyhyeksi aikaa, kunnes vuonna 1994 perhe muutti Sydneyyn, Australiaan.
Tennisura
Dokić voitti vuonna 1998 Yhdysvaltain avoimissa tyttöjen kaksinpeliturnauksen sekä Ranskan avointen nelinpelin parinaan Kim Clijsters. Kauden päätyttyä Dokić oli junioreiden ITF-listalla sijalla yksi ja nelinpelissä sijalla seitsemän.
Vuodet 1999–2002
Vuonna 1999 Dokić pääsi villillä kortilla Australian avoimiin, voitti kaksi ensimmäistä kierrosta, kunnes kolmannella kierroksella hävisi maailmanlistan sen hetkiselle ykköspelaajalle, Martina Hingisille. Wimbledonissa Dokić teki lopullisen läpimurtonsa, kun hän päihitti ensimmäisellä kierroksella Martina Hingisin peräti erin 6–2, 6–0. Sillä hetkellä Dokić oli maailmanlistan sijalla 129, kun Hingis oli edelleen ykkösenä. Kauden päättyessä Dokić oli maailmanlistalla jo sijalla 43.
Vuonna 2000 Dokićin menestys Wimbledonissa jatkui. Hän hävisi semifinaalissa Lindsay Davenportille. US Openissa Dokić pääsi neljännelle kierrokselle asti, kunnes hävisi Serena Williamsille. Vuoden 2000 kesäolympialaisissa hän hävisi pronssiottelun Monica Selesille. Kauden päättyessä Dokić oli maailmanlistalla sijalla 26.
Toukokuussa 2001 Dokić voitti hänen ensimmäisen kaksinpeliturnauksensa, Rooman Masters-turnauksen. Myöhemmin samana vuonna Dokić selviytyi viiteen finaaliin, joista voitti kaksi, Tokion turnauksen sekä Kremlin Cupin. Kauden päättyessä Dokić oli maailmanlistalla sijalla 8.
Huhtikuussa 2002 Dokić voitti neljännen kaksinpeliturnauksensa. Viidennen turnausvoiton hän otti Birminghamissa voittamalla Anastasia Myskinan finaalissa 6–2, 6–3. Wimbledonissa Dokić putosi jatkosta neljännelle kierroksella. Wimbledonin jälkeenkin Dokić selviytyi muutamassa turnauksessa pitkälle. Dokić taisteli semifinaaliin Bahiassa ja Tokiossa. Kauden päättyessä hänen sijoitus maailmanlistalla oli 4.
Vuodet 2003–2006
Vuonna 2003 hänen tiet erosivat hänen valmentaja-isänsä kanssa. Hänen tennisura kärsi pahasti ja listasijoitukset alkoivat pudota. Wimbledonissa hän hävisi kolmannella kierroksella 6–4, 6–4 uudelle teini-tennistähdelle, 16-vuotiaalle Marija Šarapovalle.
Vuoden 2004 puolessavälissä Dokić palasi takaisin perheensä luokse Serbiaan tarkoituksenaan saada elämänsä järjestykseen. Hän ei onnistunut siinä, vaan lähti myöhemmin taas Australiaan. Vuonna 2006 Dokić sai muutamiin turnauksiin villin kortin, mutta menestys turnauksissa oli vaisua, kun hän teki liikaa helppoja virheitä.
Vuodet 2007–2011
Vuonna 2007 Dokić ei paljoa pelannut, vaan harjoitteli lähinnä ensi kautta varten päästäkseen takaisin huipulle. Vuoden 2008 Australian avoimiin Dokić pääsi villillä kortilla, mutta hävisi jo toisella kierroksella. ITF-turnausvoittoja hänelle tuli muutama kappale.
Vuoden 2009 Australian avointen avauskierroksella Dokić päihitti Tamira Paszekin. Se oli hänen ensimmäinen Grand Slam -otteluvoittonsa vuoden 2003 jälkeen. Toisella kierroksella Dokić voitti Anna Chakvetadzen ja kolmannella Tanskan Caroline Wozniackin. Puolivälierässä kaatui Alisa Kleibanova. Lopulta Dinara Safina pysäytti Dokićin turnauksen.
Dokićin kausi 2010 alkoi huonosti, kun Brisbanen turnauksen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Ana Ivanovićille tehtyään 11 kaksoisvirhettä. Australian aviomissa hän hävisi 1. kierroksella Alisa Kleibanovalle luvuin 6–1, 7–5. Ranskan avoimissa Dokićin pelit päättyivät myös avauskierroksella, kun hän hävisi Lucie Šafářoválle luvuin 6–2, 6–2.
Vuonna 2011 Dokić hävisi Australian avointen toisella kierroksella Barbora Záhlavová-Strýcoválle. Pariisissa hän pääsi puolivälieriin ja voitti Malesian turnauksen. Ranskan avointen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Vera Duševinalle. 's-Hertogenboschin turnauksessa sijoittamaton Dokić selviytyi loppuotteluun, jossa hän hävisi Roberta Vincille luvuin 7–6(7), 3–6, 5–7. Ranskan avointen ensimmäisellä kierroksella Dokić hävisi kuudenneksi sijoitetulle Francesca Schiavonelle luvuin 4–6, 6–1, 3–6. Yhdysvaltain avoimissa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Voljga Gavartsovan, mutta hävisi toisella kierroksella Jelena Jankovićille.
Tennisuran jälkeen
Marraskuussa 2017 Dokić julkaisi elämäkertakirjan Unbreakble, jossa hän kertoi muun muassa isänsä väkivaltaisuudesta. Dokićin mukaan hänen isänsä Damir Dokić muun muassa hakkasi häntä huonon menestyksen seurauksena, sylki kasvoihin, veti hiuksista samalla kun potki säärille teräväkärkisillä kengillä ja haukkui tytärtään muun muassa huoraksi. Jelena Dokićilla diagnosoitiin kilpirauhasen liikatoiminta, jonka seurauksena hänen painonsa kaksinkertaistui ja hän painoi enimmillään vuonna 2017 120 kiloa. Vuoden 2020 alkuun mennessä hän kuitenkin laihdutti niin, että painoi enää vain 67 kiloa.
DCL
DCL voi tarkoittaa seuraavia:
Mir Sultan Khan
pienoiskuva|Mir Sultan Khan vuonna 1932. Mir Sultan Khan (1905 – 1966) oli intialainen shakinpelaaja. Hän oli yksi Aasian vahvimmista pelaajista omana aikanaan. Hän oli myös ensimmäinen huomattava aasialainen pelaaja Euroopassa sitten Abu-Bakr Muhammad ben Yahya as-Sulin.
Sultan Khan muutti Intiasta Britanniaan, jossa hän voitti shakin britannianmestaruuden vuosina 1929, 1932 ja 1933 sekä pelasi Englannin joukkueessa shakkiolympialaisissa vuosina 1930, 1931 ja 1933.
Sultan Khan oli myös yksi harvoista pelaajista, joilla oli positiivinen tulos José Raúl Capablancaa vastaan.
Louis Rougier
Louis Auguste Paul Rougier (1889 – 1982) oli ranskalainen filosofi, joka vaikutti tietoteoriaan, tieteenfilosofiaan, poliittiseen filosofiaan ja kristinuskon historian tutkimukseen. Hänet tunnetaan myös uusliberalismin, Vichyn Ranskan ja Nouvelle Droiten ("Uuden Oikeiston") kannattajana.
Filosofiassaan Rougier mm. katsoi, etteivät logiikan järjestelmät ole sen enempää apodiktisia (eli välttämättä tosia ja siten dedusoitavissa) kuin assertorisiakaan (eli ei välttämättä tosia, joiden totuus tulee indusoida empiirisellä tutkimuksella). Sen sijaan hän katsoi loogisten järjestelmien olevan vain sovinnaistapoja, jotka on hyväksytty satunnaisissa olosuhteissa. Tästä seuraa, ettei objektiivisia apriorisia totuuksia ole olemassa ihmismielestä riippumatta. Tämä muistutti läheisesti Wienin piirin loogista positivismia.
Pat McGreal
Pat McGreal (s. 1953) on yhdysvaltalainen Aku Ankka -käsikirjoittaja. Hän on käsikirjoittanut yhdessä vaimonsa Carolin kanssa monia sarjoja. Pat kirjoittaa myös Indiana Jones-kirjoja.
Gordionin solmu
thumb|Aleksanteri Suuri leikkaa Gordionin solmun. Jean-Simon Berthélemyn maalaus. Gordionin solmu oli Zeuksen temppelissä Fryygian Gordionissa sijainnut monimutkainen solmu, jonka avaajasta legendan mukaan tulisi Aasian kuningas. Tunnetun tarinan mukaan Aleksanteri Suuri ratkaisi solmun vuonna 333 eaa. lyömällä sen rikki miekallaan.
Tarina
Perimätiedon mukaan oraakkeli julisti tilapäisesti vailla kuningasta olleille fryygialaisille, että seuraavasta kaupunkiin härkävaunuilla saapuvasta miehestä tulisi heidän hallitsijansa. Paikalle körötteli vankkureillaan Gordias-niminen köyhä talonpoika, joka kuninkaaksitulonsa kunniaksi pyhitti kärryt Zeukselle ja sitoi ne paaluun mutkikkaalla solmulla. Oraakkeli ennusti edelleen, että solmun avaajasta tulisi Aasian valtias. Tarinan mukaan Aleksanteri kuoli kesken sotaretkensä, koska ei aidosti ratkaissut solmua, vaan halkaisi sen. Tarina saattaa olla myöhempää keksintöä.
Antiikin lähteissä
Gordionin solmuun liittyvä tarina mainitaan neljässä antiikin aikaisessa Aleksanteri Suurta käsittelevässä lähteessä. Näistä neljästä Arrianos kertoo tapahtumista kaksi eri versiota, joista toinen perustuu Aristobulokseen.
Solmun taustakertomus eroaa myös eri versioissa. Arrianoksen versiossa kyseessä on Midaksen vaunu ja kuningas valitsee Midaksen uudeksi kuninkaaksi. Justinuksen versiossa Midaksen tilalla on Gordias. Curtiuksen versiossa vaunu on Midaksen, mutta Gordiaasta tulee kuningas. Plutarkhoksen versiossa Midas on kuningas, mutta vaunun omistajaa ei kerrota. Tarinat eroavat myös muissa yksityiskohdissaan. Esimerkiksi Arrianos kertoo että kyseessä oli yksi solmu, Justinus ja Curtius taas että kyse oli useammasta solmusta.
Aristobulos saattoi olla silminnäkijä tapahtumille. Arrianoksen Anabasiksessa on säilynyt kuvaus Aristobuloksen versiosta. Hänen mukaansa Aleksanteri veti kärryn aisaa niin että solmun päät tulivat näkyviin ja ratkaisi solmun tämän jälkeen. Justinuksen ja Plutarkhoksen mukaan Aleksanteri löi solmua miekallaan niin että sai solmun päät näkyviin ja ratkaisi solmun tämän jälkeen. Curtiuksen versiossa Aleksanteri lyö solmun rikki miekallaan ja tokaisee "olen ratkaissut sen".
Tarn pitää Aristobuloksen versiosta luotettavimpana. Solmun "ratkaiseminen" miekaniskulla perustuu luultavasti Kleitarkhoksen kirjoittamaan Aleksanterin elämäkertaan.
Metafora
Gordionin solmua käytetään myös metaforana ongelmanratkaisusta. Se kuvaa vaikeaa ongelmaa, johon ei löydetä ratkaisua. Kun Aleksanteri avasi Gordionin solmun miekallaan, hän asetti ongelman uuteen kontekstiin, jossa oli mahdollisuus löytää ratkaisu.
Petra Ahola
Ura
Petra Ahola on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopiston viestinnän, median ja teatterin yksiköstä vuonna 2009. Samana vuonna hänet kiinnitettiin Tampereen Työväen Teatteriin, jossa hänet on nähty useissa roolissa. Hänen merkittävimpiin töihinsä Työväen Teatterissa lukeutuvat Chicago (Roxie), Anna Liisa (Pirkko), Kainon laulu (Kaino) , Viita 1949 (Kukunor), Tytöt 1918 (Lempi) sekä Tämä on ryöstö (Oikku).
Yksityiselämä
Petra Ahola asuu Tampereella ja on naimisissa näyttelijä Jari Aholan kanssa.
James Lafferty
pienoiskuva|James Lafferty James Martin Lafferty (s. 25. heinäkuuta 1985 Hemet, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Nathan Scottina televisiosarjassa Tunteet pelissä. Hän aloitti näyttelemisen seitsemänvuotiaana ja on esiintynyt siitä lähtien monissa televisio-ohjelmissa ja elokuvissa.
Aarne Ahola
Talvi- ja jatkosota
Ahola palveli talvisodassa 8. divisioonaan kuuluneessa Jalkaväkirykmentti 23:ssa, nk. Laurilan rykmentissä. Taipaleenjoella Aarne Ahola palveli mm. Mustaojan kakkostukikohdassa. Hän osallistui myös taisteluihin Vuosalmella. Taipaleenjoella Aarne Ahola tutustui mm. Yrjö Jylhään, runoilevaan komppanianpäällikköön.
Jatkosodassa Ahola palveli 19. divisioonaan kuuluneessa JR 58:ssa. Rykmentin taistelupaikkoja olivat muun muassa Kitee, Kaalamo ja Keinosenmäki. Ahola haavoittui 24. heinäkuuta 1941.
Kunniamerkit
Luutnantti Ahola nimitettiin 17. heinäkuuta 1942 Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi numero 71. Muita hänen saamiaan kunniamerkkejä olivat 3. luokan Vapaudenristi miekkojen kera, 4. luokan Vapaudenristi tammenlehvällä, 4. luokan Vapaudenristi miekkojen kera kahdesti, 1. luokan Vapaudenmitali, 2. luokan Vapaudenmitali, Maanviljelijöiden seuran kultainen ansiomerkki, Keskustapuolueen kultainen ansiomerkki, Nuorisoseurojen kultainen ansiomerkki, Sotainvaliidien veljesjärjestön hopeinen ansiomerkki.
Kuusaanniemi
pienoiskuva|Kuusankosken tehdas Kuusaanniemessä
Kuusaanniemi on tilastoalue Kouvolan Kuusankoskella. Se sijaitsee Kuusaan keskustan itäpuolella, entisen Kuusankosken kaupungin itäosassa. Kuusaanniemi on suurimmalta osin asumatonta teollisuusaluetta ja siellä oli vain 4 asukasta vuonna 2015. Kuusaanniemi on väkiluvultaan Kouvolan pienin tilastoalue. Kuusaanniemessä sijaitsee muun muassa Kuusankosken tehdasalue eli UPM Kymi, Kuusankosken ratapiha ja Eerolan golf-keskus eli KoskiGolf. Kuusaanniemi on myös entinen Iitin kunnan rekisterikylä, joka on kooltaan suurempi kuin tilastoalue.
Wadi Rum
thumb|Hiekkakivimonumentti Wadi Rumissa Wadi Rum on Jordanian eteläosassa oleva laakso ja vadi eli kuivunut joenuoma. Laakso on muodostunut hiekkakivi- ja graniittikallioon. Se on noin 50 kilometriä Punaisesta merestä ja Aqabasta koilliseen.
Historia
Laakso on ollut asutettu jo esihistoriallisesta ajoista asti. Monet kansat, kuten nabatealaiset, ovat jättäneet merkkinsä alueelle kivimaalauksina ja temppeleinä. Tällä hetkellä laaksossa asuu useita beduiiniheimoja.
Aiheesta muualla
29.5765°N, 35.41993°W
Vuorijono A
Paikka löydettiin, kun yhdysvaltalaiset ja australialaiset tähtitieteilijät etsivät kaukaisia taivaankappaleita havainnoivalle teleskoopille mahdollisimman hyvää sijoituspaikkaa. Sijainti onkin maanpäälliselle teleskoopille ihanteellisin. Teleskoopin uskotaan tuottavan lähes yhtä hyviä kuvia kuin Maata kiertävän Hubble-avaruusteleskoopin. Tutkimuksen johtajan Will Saundersin mukaan Vuorijono A:lla otettujen kuvien pitäisi olla vähintään kolme kertaa tarkempia kuin muualla maapallolla otettujen.
Jamaikan maakunnat
thumb|right|400px|Kunnat Jamaikan kartalla. Jamaika on jaettu kolmeen maakuntaan, jotka on jaettu yhteensä neljääntoista kuntaan.
Sanmatenga
Sanmatenga on yksi Burkina Fason provinsseista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa Centre-Nordin hallintoalueella. Provinssin pääkaupunki on Kaya, jossa on noin 40 000 asukasta.
Vuonna 2016 provinssissa arvioidaan olevan 791 100 asukasta.
Hilander
Hilander on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Tananas
Tananas on eteläafrikkalainen yhtye. Sen tyylissä on vaikutteita muun muassa mosambikilaisesta marrabentasta. Laulaja-basisti Gito Baloi, kitaristi Steve Newman ja lyömäsoittaja Ian Herman perustivat yhtyeen vuonna 1987. Ensimmäinen albumi, Tananas, ilmestyi heti seuraavana vuonna. Vuonna 1993 Ian Herman muutti Yhdysvaltoihin ja yhtye hajosi. Ian Herman kuitenkin muutti takaisin jo vuonna 1994. Hän ja Steve Newman perustivat yhtyeen uudelleen. Baloi ei kuitenkaan ollut enää kiinnostunut yhtyeestä ja hän lähti soolouralle.
Lehtosalo
Lehtosalo on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Tuvan kieli
Tuvan kieli (tuvaksi тыва дыл, tyva dyl) on tuvien puhuma turkkilainen kieli. Sillä on virallisen kielen asema Tuvan tasavallassa Venäjällä.
Levinneisyys ja puhujamäärä
Tuvan kieltä puhutaan Tuvassa ja sen lähialueilla Krasnojarskin aluepiirissä, Mongoliassa ja Kiinassa. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan tuvan puhujia oli Venäjällä 204 400 henkeä, joista 197 500 Tuvassa. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan tuvaa puhui 242 800 henkeä, joista 235 600 Tuvassa. (lukuihin sisältyvät myös tuvaa toisena tai vieraana kielenä puhuvat). Mongoliassa puhujia arvioidaan olevan noin 20 000 ja Kiinassa 3 500.
Vuonna 1989 Venäjän tuvista 98,6 % puhui tuvaa äidinkielenään ja 0,2 % toisena kielenä. Vuonna 2002 Tuvan tasavallan tuvista 98,5 % osasi tuvaa.
Kansallisuudeltaan tuvista 84,8 % osaa venäjää (60,5 % vuonna 1989). Tuvan koko väestöstä 77,1 % osaa tuvaa ja 87,8 % venäjää. Erzinin, Tes-Hemin ja Tere-Holin kožuuneissa osa tuvalaisista osaa myös mongolin kieltä (3 800 henkeä vuonna 2002). Mongolian tuvista vain reilut 40 % puhuu tuvaa äidinkielenään.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 253 700 tuvan puhujaa.
Fonologia
Tuvan kielessä on 21 konsonanttia. Sulkeissa merkityt äänteet esiintyvät vain venäjästä tulleissa lainasanoissa. Soinnillisten labiaalisen ja alveolaarisen klusiilin kohdalla äänteet ovat kehittyneet soinnillisista soinnittomiksi. Näiden kohdalla soinnin sijaan eron tekee aspiraatio.
Vokaaleja on 24: Matala vokaali ei niinkään tarkoita matalaa toonia, mutta äänenpainoa lasketaan matalammaksi sen sijaan, että käytettäisiin sanapainoa. Jotkut puhujat käyttävät myös nasaalisia vokaaleja nasaalisten konsonanttien yhteydessä. Muiden turkkilaisten kielten tavoin myös tuvaan kuuluu vokaaliharmonia. Katso tämän artikkelin lopusta kaksi väitöskirjaa aiheesta.
Historia ja murteet
Tuvan kieli kuuluu turkkilaisten kielten itäisen haaran uiguurilais-oguusilaiseen ryhmään, jossa se muodostaa muinaisoguusin eli muinaiskirgiisin (Orhon-kirjoituksien kieli), muinaisuiguurin ja tofan eli karagassin kanssa uiguurilais-tukyilaisen alaryhmän.
Tuvien esi-isiä ovat Keski-Aasian turkkilaiset paimentolaisheimot. Heihin on sulautunut samojedeja ja ketejä, joiden substraattivaikutuksen arvellaan näkyvän tuvan äänteellisissä erikoispiirteissä. 1200-luvulta lähtien tuviin sulautui myös mongoleja. Mongolin kieli on vaikuttanut varsinkin tuvan sanastoon.
Kieli jakautuu keskiseen, läntiseen, koilliseen ja kaakkoiseen murrevyöhykkeeseen. Murteiden väliset erot ovat melko vähäisiä. Koillisessa erottuu todžan murre, jonka puhujat muodostavat etnisen alaryhmän. Tämän alueen samojedit ja ketit ovat sulautuneet tuviin suhteellisen myöhään, ja heidän vaikutuksensa näkyy vielä perinteisissä elinkeinoissa (metsästys ja poronhoito). Kaakkoismurteiden puhujista osa käyttää kotikielenään mongolia. Luoteis-Mongoliassa tuvan kieleen vaikuttaa mongolin lisäksi myös kazakki.
Kirjakieli
1930-luvulle saakka tuvien kirjakielenä toimi mongolin kieli. Sitä käyttivät lähinnä buddhalaiset papit ja virkamiehet, sillä laadittiin historiallisia kronikoita ja käytiin kirjeenvaihtoa. Tannu-Tuvan kansantasavallan perustamisen jälkeen (1921, vuodesta 1926 Tuvan kansantasavalta) mongolin kirjakielen käyttö laajeni lehdistöön ja kouluihin, mutta 1930-luvun alussa sitä osasi silti vain 1,5 % koko väestöstä.
Tuvan kirjakieli syntyi 1930-luvun alussa. Vuonna 1930 otettiin käyttöön latinalainen kirjaimisto ja vuonna 1941 siirryttiin kyrilliseen aakkostoon, jota on täydennetty lisämerkeillä ө, ү ja ң. Kirjakielen normit perustuvat keskisen murrealueen piirteisiin.
Tuvan kirjaimisto
Vuonna 1993 Tuvassa hyväksyttiin kielilaki, joka antaa tuvalle tasavallan virallisen kielen aseman venäjän kielen rinnalla. Tuvaa käytetään opetuskielenä alkeis- ja keskikouluissa sekä osittain myös ammattioppilaitoksissa ja korkeakouluissa. Venäjänkielisissä oppilaitoksissa tuvaa opiskellaan aineena. Kielellä julkaistaan oppikirjoja, kauno- ja lastenkirjallisuutta sekä tietokirjoja. Tuvaksi ilmestyy parikymmentä sanoma- ja aikakauslehteä ja sitä käytetään radiossa ja televisiossa. Kyzylissä toimii kolme tuvankielistä ammattiteatteria. Tuvaa käytetään jonkin verran myös paikallishallinnon ja oikeuslaitoksen kielenä.
Nykytilanne
Tuvan tasavallassa tuvan kielen asema on vahva ja sen kirjakielen käyttöala melko laaja. Kieltä voidaan pitää varsin elinvoimaisena eikä se toistaiseksi ole mitenkään uhanalainen.
Kirjallisuutta
Väitöskirjoja:
Thembi Kgatlana
pienoiskuva|Thembi Kgatlana Thembi Kgatlana (s. 2. toukokuuta 1996) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Etelä-Afrikan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 56 maaottelua ja tehnyt niissä 18 maalia. Vuoden 2019 MM-lopputurnauksessa hän teki joukkueensa ainoan maalin. Hänet valittiin Afrikan parhaaksi naispelaajaksi vuonna 2018.
Kgatlana edustaa kiinalaista Beijing BG Phoenixiä, jonne hän siirtyi helmikuussa 2019 yhdysvaltalaisesta Houston Dashista.
Inakhos
Inakhos oli kreikkalaisessa mytologiassa joenjumala, Argoksen ensimmäinen kuningas ja siten esi-isä Argoliin kuninkaille; hänen kerrotaan perustaneen kaupungin sen jälkeen, kun Argolis oli jälleen kelvollinen asumiselle Deukalionin vedenpaisumuksen jälkeen. Inakhokseen liitettiin Argoliin Inakhos-joki.
Inakhos oli Okeanoksen ja Tethyksen poika, ja hän meni naimisiin Melian, okeanidin, tai hänen sisarensa Argeian kanssa. Liitosta syntyivät Aigialeus, Io ja Foroneus. Joissakin lähteissä mainitaan lapsiksi vielä Amymone, Messeis, Hyperia ja Mykene.
Kun Zeuksen puoliso Hera ja merenjumala Poseidon pyysivät jokijumalia Foroneusta, Asterionia, Kefisosta ja Inakhosta päättämään, kumpi heistä saisi hallita Argolissa, nämä päättivät ratkaista kiistan Heran hyväksi. Rangaistukseksi Poseidon suitsi jokien alkulähteet, niin että joet kuivuivat silloin, kun sateet eivät tuoneet tarpeeksi vettä.
Inakhoksen vaikutus alueen nimistöön
Koska Inakhos oli koko Argoksen alueen ensimmäinen hallitsija, koko aluetta saatettiin kutsua yksinkertaisesti Inakhoksen maaksi. Hänen mukaansa nimettiin myös Argoliin lävitse virtaava Inakhos-joki, tai vaihtoehtoisesti hän nimesi sen itse.
Plutarkhos kertoo joen nimen alkuperästä traagisemman version. Sen jälkeen, kun Zeus oli vienyt Inakhoksen tyttären Ion neitsyyden, tämä lähti ajamaan ylijumalaa takaa kiroten häntä koko ajan. Tämä loukkasi Zeusta, joten hän lähetti Teisifonen, erinyin, Inakhoksen perään, ja tämä vainosi ja kiusasi Inakhosta niin kauan, että tämä hukuttautui jokeen. Joki tunnettiin siihen saakka nimellä Haliakmon, mutta tämän jälkeen sitä kutsuttiin Inakhokseksi.
Leo (nimi)
Leo on miehen etunimi.
Suomessa Leo-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut vuoden 2019 loppuun mennessä 27 515 miestä sekä noin 30 naista.
Nimipäivä
Suomessa Leon nimipäivä on 28. kesäkuuta.
Nimen alkuperä
Nimi tulee latinasta ja merkitsee leijonaa.
FOMA
FOMA (engl. Freedom of Mobile multimedia Access) on Japanin NTT DoCoMon kehittämä W-CDMA-pohjainen 3G-standardi ja sen markkinointinimi. FOMA lanseerattiin vuonna 2001 maailman ensimmäisenä kaupallisena 3G-palveluna. Teoreettiset nopeudet ovat 384 kbit/s—2 Mbit/s. Puhelimilla voidaan siirtää liikkuvaa kuvaa.
FOMA ei aluksi ollut yhteensopiva UMTS:n kanssa, mutta NTT DoCoMo suoritti vuoden 2004 aikana laajamittaiset verkon päivitystyöt, joiden ansiosta täysi UMTS-yhteensopivuus saatiin toteutettua.
Korkean nopeuden versio pystyy 7,2 Mbit/s nopeuteen.
Mia Saarinen
Mia Saarinen (s. 24. elokuuta 1995 Ruotsi) on suomalainen näyttelijä. Saarinen näytteli ensi kertaa elokuvassa Aavan meren tällä puolen, jossa hänellä oli päärooli.
Säimenjärvi
Säimenjärvi eli Säimen sijaitsee Savonlinnassa noin 65 kilometriä pohjoiseen kuntakeskuksesta. Järvi on 79 metriä merenpinnan yläpuolella ja laskee eteläosastaan Saimaan vesistöön kuuluvaan Oriveteen. Laskujoen rannalla sijaitsee myllymuseo ja Säimenen kyläkeskus. Pohjoispuolella sijaitsee Leivolan kylä. Järven rannoilla on enimmäkseen loma-asutusta.
Ankaran taistelu
Ankaran taistelu käytiin Timur Lenkin ja osmanisulttaani Bajasid I:n välillä Ankaran koillispuolella Çubukin tasangolla 28. heinäkuuta 1402. Timurin armeija löi osmanien joukot vangiten Bajasidin ja ajaen Osmanien valtakunnan hajaannukseen, josta se kuitenkin toipui myöhemmin.
Tausta
Timur Lenk oli vakiinnuttanut asemansa Transoskanian hallitsijana vuoteen 1370 mennessä ja pääkaupungistaan Samarkandista käsin hän valloitti alueita kultaiselta ordalta, Persiasta, Syyriasta ja Itä-Anatoliasta. 1390-luvun lopulla osmanisulttaani Bajasid I laajensi puolestaan omaa valtaansa Itä-Anatoliassa. Paikalliset pienemmät hallitsijat jäivät näiden kahden alueitaan laajentavan hallitsijan väliin, tukeutuen yleensä jompaankumpaan. Vuonna 1400 Timur oli ryöstänyt Aleppon, Damaskoksen ja Bagdadin talvehtien vuonna 1401 Karabahissa Kaukasuksella. Vuonna 1402 Timur eteni Erzurumin ja Erzicanin kautta Kemahin linnoitukselle, jonka osmanien Bajasid I:n oli hieman aikaisemmin vallannut Erzincanin hallitsijalta. Timurin joukot valloittivat linnoituksen kymmenen päivän piirityksen jälkeen ja palauttivat sen vanhalle omistajalleen. Kemahista Timur eteni edelleen Sivasiin, jossa hän tapasi osmanien lähettiläitä. Osmanit olivat antaneet turvapaikan Bagdadin sulttaani Ahmed Jalairille ja karakojunlu-turkkilaisten hallitsija Kara Yusufille, joiden luovuttamista Timur vaati osmanien lähettiläiltä. Lähettiläät ilmoittivat, ettei Bajasid hyväksyisi ehtoja ja Timur jatkoi etenemistään Anatoliaan. Hänen armeijansa eteni kohti Ankaraa seuraten Kizilirmajoen juoksua. Perillä joukot virkistäytyivät maan antimilla ja aloittivat sitten Ankaran piirityksen. Piirityksestä kuitenkin luovuttiin, kun Timur sai tiedon osmanien armeijan lähestymisestä.
Taistelu
thumb|vasen|Ankaran taistelu maalauksessa [[Suurmogulien valtakunta|Suurmogulien valtakunnasta.]] Osapuolten armeijoiden koosta on esitetty lukuisia eri arvioita, joissa niiden koko vaihtelee sadoista tuhansista jopa 1,6 miljoonaan. Nykyaikaisten arvioiden mukaan Timurilla oli mukanaan noin 140 000 miestä ja Bajasidilla noin 85 000, eli selvästi Timuria vähemmän. Bjasidin armeija oli Ankaraan saapuessaan suorittanut pitkän marssin Bursasta Sivasiin ja Tokatiin ja sieltä vielä Ankaraan heidän ajaessaan takaa Timurin armeijaa. Timur oli lisäksi useiden kuvausten mukaan tuhonnut alueen kaivot, eikä Bajasidin joukoilla ollut käytössään raikasta vettä. Joidenkin tutkijoiden mukaan on myös mahdollista, että Timur oli padonnut Çubukjoen ja vaihtanut sen virtaussuunnan vieden tämänkin vedenlähteen osmaneilta.
Timurin etujoukkoja komensivat tämän pojanpojat Abu Bakr oikealla ja Sultan Husain vasemmalla. Heidän takanaan armeijan pääjoukkoa komensivat Timurin pojat Miran Shah oikealla ja Shah Rukh vasemmalla sivustalla. Timur itse komensi keskustaa, jota tuki vielä toinen pojanpoika Muhammad Sultan. Osmanien puolella vasemman sivustan Rumelialaista talonpoikaisratsuväkeä johti Bajasidin vanhin poika Suleiman. Oikeaa sivustaa ja sen anatolialaisia joukkoja, sekä 20 000 serbialaista ratsumiestä komensi sulttaanin lanko ja vasalli Stefan Lazarević Osmanien keskustassa oli 5 000 janitsaarista ja azabeista koostunut jalkaväki komentajinaan Bajasid, sekä tämän kolme poikaa, Musa, Mustafa ja Isa. Lisäksi armeijan vakinainen ratsuväki muodosti toisen rivistön keskustan takana. Reservissä oli ratsuväkeä Sivasista, Tokasista ja Amasyasta.
Itse taistelu alkoi aamulla Çubukovasissa (Çubukin tasangolla) Ankarasta koilliseen 28. heinäkuuta 1402. Osmanien joukot taistelivat aluksi menestyksekkäästi, mutta vasemmalla sivustalla olleet karakojunlu-turkkilaiset siirtyivät kesken taistelun Timurin puolelle. Pian myös osmanien puolella taistelleet hiljattain vallattujen emiraattien ratsuväki pakeni taistelukentältä ja heitä seurasivat Bajasidin pojat Suleiman ja Mehmed. Bajasid itse jatkoi taistelua janitsaariensa ja serbialaisten kanssa, kunnes hän jäi lopulta vangiksi.
Seuraukset
thumb|Piirros ennen vuotta 1561 esittää kiistanalaisen tarinan Bajasidin vankeudessa, jossa sulttaani on muun muassa kahlittu juhlapöytään ja vangittu häkissä. Molemmat osapuolet menettivät kaatuneina ja haavoittuneina 15 000–40 000 miestä. Voitettuaan osmanien armeijan Timur palautti osmanien aikaisemmin Itä-Anatoliasta valtaamat alueet entisille hallitsijoilleen. Osmanien valtakunnassa alkoi tappion jälkeen hajaannus sulttaanin poikien taistellessa vallasta. Osmanien suku kuitenkin toipui lopulta tappiosta ja nousi jälleen johtavaan asemaan Anatoliassa ja vuonna 1453 osmanien armeijat valtasivat Konstantinopolin Bysantin valtakunnalta, jonka elinikää Ankaran taistelu oli todennäköisesti pidentänyt puolella vuosisadalla.
Vangitun Bajasidin kohtelu on herättänyt kiistelyä taistelun jälkeen. Tarinan mukaan vangittua sulttaania kuljetettiin ympäriinsä pienessä rautahäkissä ja halvennettiin eri tavoin. Tarinan teki tunnetuksi 185 vuotta taistelun jälkeen kirjoittanut näytelmäkirjailija Christopher Marlowe. Alun perin tarinan kertoi syyrialainen kronikoitsija Ahmad ibn Arabshah. Toisaalta timuridien hovissa toiminut historioitsija Sharaf ad-Din Ali Yazdi väittää puolestaan Bajasidia kohdellun hyvin. Molempien tarinat lienevät vahvasti puolueellisia, mutta Arabshahin tarinaa rautahäkistä on syytä epäillä myös muista syistä. Nikopoliksessa vuonna 1396 vangiksi jäänyt ja Ankaran taistelun jälkeen Timurin orjaksi joutunut Johann Schiltberger ei mainitse tarinaa häkistä. Joka tapauksessa Bajasid kuoli vankeudessa maaliskuussa 1403.
Tsunami Bomb
Tsunami Bomb oli punk rock -yhtye, joka perustettiin Petalumassa, Kaliforniassa vuonna 1998 ja hajosi lokakuussa 2005. Yhtyeen perusti basisti ja lauluntekijä Dominic Davi, joka pestasi naisvokalistiksi Kristin McRoryn. Davi tapasi McRoryn loppuvuodesta 1997, jolloin tämä aloitti Headboard-yhtyeen vokalistina.
Davi ja McRory jättivät Headboardin helmikuussa 1998, ja tekivät ensiesiintymisensä Tsunami Bombina 26. kesäkuuta 1998 Fatty Mochassa Mercedissä, Kaliforniassa. Tsunami Bombin kappale "Lemonade" soitettiin ensimmäisessä show'ssa, jonka Davi kirjoitti vastaukseksi tunteilleen Headboardin jättämisestä. Lemonade jäi yhtyeen tunnetuimmaksi ja konserteissa toivotuimmaksi lauluksi. Yhtye tosin usein kieltäytyi soittamasta sitä myöhempinä vuosina, sillä heidän musiikkityylinsä oli vaihtunut lähes täysin ajasta, jolloin Limonaadi kirjoitettu.
Sippola (kaupunginosa)
Sippola on Kouvolan kaupungin Anjalankosken suuralueen kaupunginosa ja tilastoalue. Se kattaa suurimman osan entisen Sippolan kunnan alueesta ja on suurimmilta osin maaseutua. Sen alueella sijaitsee Sippolan kirkonkylä ja Liikkalan kylä. Asukkaita Sippolan tilastoalueella on 1 498.
PGNiG
thumb|270px|Energiayhtiö PGNiG:n paikalliskonttori Gdańskissa. PGNiG S. A. eli Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo Spółka Akcyjna (suom. Puolalainen öljynporaus- ja kaasuteollisuusosakeyhtiö) on puolalainen kaasu- ja öljyteollisuuskonserni. Yhtiö on Puolan suurin maakaasun maahantuoja ja jakelija.
Miekkailija (maalaus)
Miekkailija on Helene Schjerfbeckin maalaus vuodelta 1924. Teos esittää tummaa miestä, ja sen mallina on ollut Huolman-niminen mies, johon Schjerfbeck tutustui Hyvinkäällä. Mies oli kotoisin Saimaan rannoilta. Schjerfbeck-asiantuntija Leena Ahtola-Moorhouse on sanonut teoksesta, että se on hauska ja paljastaa taiteilijan eroottista puolta, ja siitä voi nähdä taiteilijan suhteen El Grecoon.
Clarion
Clarion voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Miekkailija (maalaus)
Teos on vesiväri-, guassi- ja liituteos, ja siitä on olemassa myös öljyväreillä maalattu versio.