cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mengistu Haile Mariam
Maanpaossa
Mengistu oli vuodesta 1991 Zimbabwessa. Zimbabwesta kerrotaan hänelle myönnetyn turvapaikka ”humanitaarisista syistä”. Hän asettui asumaan vartioituun huvilaan Hararen vauraaseen Gunhillin kaupunginosaan. Mengistun elämästä Zimbabwessa tiedetään vain vähän ja hänet nähdään harvoin julkisuudessa. Vuonna 1995 hänen henkivartijansa ja poliisin turvamiehet estivät etiopialaisen miehen tekemän murhayrityksen. Hän on poistunut maasta vain kerran – vuonna 1999 Etelä-Afrikkaan, jossa hän kävi hoidattamassa terveyttään Johannesburgissa. Hän palasi Zimbabween ennen kuin Etiopian vaatima palautusprosessi oli ehtinyt käynnistyä. Heinäkuussa 2006 hänen kerrottiin muuttaneen Karibaan Sambian rajalle syrjäiseen paikkaan turvallisuussyistä.
Karlsruhen päärautatieasema
Karlsruhen päärautatieasema on rautatieasema Karlsruhen keskustassa Saksassa. Asema on luokiteltu ensimmäiseen kategoriaan Saksan rautatieasemien luokitusjärjestelmässä, koska se on tärkeä risteysasema.
Mengistu Haile Mariam
Oikeudenkäynti
Etiopialainen oikeusistuin tuomitsi joulukuussa 2006 Mengistun poissaolevana syylliseksi kansanmurhaan. Mengistu on kiistänyt hänet tuominneen oikeusistuimen tuomiovallan väittäen sitä "palkkasoturien ja siirtomaavalloittajien johtamaksi". Tammikuussa 2007 etiopialainen oikeusistuin langetti Mengistulle elinkautisen vankeustuomion. Zimbabwe on kieltäytynyt luovuttamasta häntä takaisin Etiopiaan.
Karlsruhen päärautatieasema
Ensimmäinen asema, joka avattiin 1843, sijaitsi puoli kilometriä etelään kaupungin torilta Mannheimin ja Baselin välisen linjan varrella. Asemalla oli kaksi laituria, joiden kautta kulkeneet raiteet oli mitoitettu 1600 millimetrin raideleveydelle, mutta jotka myöhemmin muutettiin yleiseurooppalaiseen 1435 millimetriin.
Asema kärsi pieniä vaurioita toisessa maailmansodassa. Se modernisoitiin 1990-luvulla samalla, kun Karlsruhen duoraitiotieverkosto valmistui. Nykyään asemalla pysähtyy noin 150 kaukojunaa päivässä.
Ville Leinonen & Valumo (albumi)
Ville Leinonen & Valumo on suomalaisen Ville Leinonen & Valumo -yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 2000.
Georg Hirth
pienoiskuva|Georg Hirth Georg Hirth (13. heinäkuuta 1841 – 28. maaliskuuta 1916) oli saksalainen kirjailija ja kustantaja, joka tunnetaan parhaiten Jugend-lehden perustajana.
Hirth opiskeli nuorena taloustiedettä. Hän asettui Müncheniin ja kirjoitti useita kirjoja, muun muassa Das gesamte turnwesen, Der deutsche parlamentsalmanach sekä Freisinnige ansichten der volkswirthschaft. Hirth tuki uutta saksalaista arkkitehtuuria ja taideteollisuutta. Hän oli myös huomattava Japanin taiteen tuntija. Vuonna 1896 hän perusti Jugend-lehden. Lehti nosti esiin modernia grafiikkaa ja kuvitusta sekä antoi nimen jugendtyylille.
Primera Divisió
Primera Divisió on Andorran korkein miesten ammattilaisjalkapallosarja. Sarjassa pelaa kahdeksan joukkuetta, jotka kukin kohtaavat toisensa kahdesti. Primera Divisió perustettiin vuonna 1995 ja sitä hallinnoi Andorran jalkapalloliitto. Ennen sarjan perustamista maan parhaat joukkueet pelasivat Espanjan alasarjoissa. Sarjan voittaja pääsee vuosittain mukaan Mestarien liigan ensimmäiselle karsintakierrokselle.
Rudolf Svensson
Rudolf Svensson (27. maaliskuuta 1899 Gudhem – 4. joulukuuta 1978 Tukholma) oli ruotsalainen painija ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Svensson voitti painin raskaan sarjan olympiakultaa kreikkalais-roomalaisella tyylillä Amsterdamissa 1928. Suomen Hjalmar Nyström jäi tuolloin hopealle hävittyään Svenssonille heti ensimmäisessä ottelussaan. Los Angelesissa 1932 Svensson voitti Suomen Onni Pellisen jäi vei kultaa raskaassa keskisarjassa, johon osallistui vain kolme painijaa. Pariisissa 1924 Svensson oli saanut jo kaksi hopeamitalia, joista toinen tuli vapaapainista.
MM-kisoissa Svensson sijoittui kahdesti hopealle hävittyään kummallakin kerralla Suomen Edil Rosenqvistille. Euroopan mestaruuden Svensson voitti kahdesti. Vuoden 1931 EM-kisoissa hän hävisi Onni Pelliselle.
Exireuil
Exireuil on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Uuden-Akvitanian hallintoalueella. Kunnan pinta-ala on 21,1 neliökilometriä ja siellä on arviolta 1 585 asukasta (vuonna 2016).
Maatalousvaltainen kunta sijaitsee aivan Saint-Maixent-l’Écolen kaupungin koillispuolella.
Sipoon kirkonkylä
Sipoon kirkonkylä on kylä Sipoon keskiosassa Uudenmaan maakunnassa. Kirkonkylän läheisyydessä sijaitsee Sipoon paikalliskeskus Nikkilä.
Avia Tower
Avia Tower oli Vantaan Vantaanporttiin, Pakkalan kaupunginosaan suunniteltu 21-kerroksinen, etupäässä toimistokäyttöön tarkoitettu tornitalo. Rakennuksen oli tarkoitus nousta Kauppakeskus Jumbon ja Lentoasemantien väliin Kehä III:n varrelle. Valmistuessaan se olisi ollut Vantaan korkein rakennus. Maanomistaja oli Eläke-Fennia.
Kaksi alinta kerrosta olisi varattu liiketiloille, ja maan alle oli tarkoitus tulla pysäköintitilaa. Muut kerrokset olisivat olleet toimistokäytössä. Tornin julkisivumateriaaleina olisi käytetty lasia ja värilasia. Suunnittelukilpailun Avia Towerista voitti vuonna 2006 Arkkitehtitoimisto Davidsson Oy "Kolibri"-ehdotuksellaan. Rakennuksen suunnittelun edetessä kerrosneliövaatimukset kaksinkertaistuivat 10 000 neliöstä 20 000 neliöön, ja lopullinen kaavamuutos tehtiin syyskuussa 2009.
Aiheesta muualla
60.29244°N, 24.96125°W
Luettelo halpalentoyhtiöistä
Luettelo halpalentoyhtiöistä.
St James’ Park
St James’ Park on Newcastle upon Tynessa, Englannissa sijaitseva stadion. Newcastle Unitedin kotistadionina toimivan St James’ Parkin kapasiteetti on 52 354 henkilöä. Stadion avattiin vuonna 1880 ja sitä remontoitiin viimeksi 1998-2000. Stadion on kapasiteetiltaan Englannin kahdeksanneksi suurin jalkapallostadion, edellään Wembley Stadium, Old Trafford, Tottenham Hotspur Stadium, Emirates Stadium, London Stadium, City of Manchester Stadium ja Anfield. Stadionin neljä sivua tunnetaan nimillä Gallowgate End (aiemmin the Newcastle Brown Ale Stand), the Leazes End (aiemmin the Sir John Hall Stand), the Milburn Stand (1950-luvun pelaajan Jackie Milburnin mukaan nimetty) ja the East Stand.
The Sweet Collection
The Sweet Collection on Sweet-yhtyeen vuonna 1989 julkaistu kahden vinyylilevyn kokoelma-albumi. CD-versiossa kappaleet sisältyvät yhdelle levylle, mutta "Lady Starlight" on jätetty pois tilanpuutteen takia. Albumi koostuu hard rock -voittoisesta materiaalista vuosilta 1974–1977. Mukana ovat muun muassa Sweet Fanny Adams -albumin kaikki kappaleet.
LP 1
A-puoli B-puoli
LP 2
A-puoli B-puoli
Vaasahiihto
thumb|[[Jørgen Aukland voitti vuoden 2013 miesten kilpailun.]] Vaasahiihto (Vasaloppet) on Ruotsissa vuosittain maaliskuun ensimmäisenä sunnuntaina järjestettävä maailman suurin yksittäinen maastohiihtokilpailu. Vaasahiihdossa hiihdettävä matka Sälenistä Moraan on noin 90 kilometriä.
Max Hofmeister
Max Hofmeister (22. maaliskuuta 1913 Leoben – 12. huhtikuuta 2000 Leoben) oli itävaltalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana vuoden 1936 kesolympialaisissa Berliinissä hopeaa voittaneessa Itävallan jalkapallomaajoukkueessa. Hofmeister edusti DSV Leobenia.
Vaasahiihto
Ensimmäisen kerran hiihto järjestettiin vuonna 1922, ja vain kolmena vuonna on kilpailu jouduttu perumaan. Vaasahiihtoon liittyvä legenda kertoo, kuinka Kustaa Vaasa olisi vuonna 1520 yrittänyt paeta Ruotsista Lyypekkiin, mutta Taalainmaan talonpojat olisivat lähettäneet kolme hyvää hiihtäjäänsä tavoittamaan hänet johtamaan Ruotsin talonpoikien kansannousua Tanskan kuningas Kristian II:a vastaan. Tarina on Kustaan avustajan, Västeråsin piispan Peder Svartin keksimä.
Vaasahiihdon osallistujamääräksi on rajattu 15 800. Osallistujat sijoitetaan lähtöryhmiin ranking-kilpailuissa saavutettujen tulosten perusteella.
Luistelupotkujen käyttö yleistyi kilpailussa 1970-luvulla. 1980-luvun lopulla luistelutekniikan käyttö kiellettiin ja voittoajat hetkellisesti hidastuivat. Nykyään kärkihiihtäjät tasatyöntävät koko matkan.
Miesten kilpailussa eniten voittoja on saavuttanut Nils Karlsson; kaikkiaan yhdeksän kappaletta. Toisena tilastoissa on Janne Stefansson, seitsemällä voitolla. Neljästi voittaneita ovat Jan Ottosson sekä Arthur Häggblad. Naisten kilpailussa menestyinen on Sofia Lind neljällä voitolla.
Margit Nordin hiihti Vaasahiihdon vuonna 1923. Sen jälkeen naisten osallistuminen kiellettiin. Britt Dohsénin ja Birgitta Westhedin osallistuttua kilpailuun vuonna 1978 miesnimillä ja miehiksi naamioituneina naisten sallittiin hiihtää ilman kilpailua vuosina 1979 ja 1980, ja vuodesta 1981 myös paras nainen on palkittu.
Mark Eaton
Mark Eaton voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Toivo Pennanen
Toivo Pennanen (s. 28. heinäkuuta 1997 Joensuu) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Joensuun Kiekko-Pojissa.
Seuraura
Pennanen on Jokipoikien kasvatti. Hän oli kaudella 2012–2013 joukkueensa tehokkain puolustaja sekä C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 5+8=13 että C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa tehoilla 10+17=27, joilla Pennanen sijoittui koko sarjan puolustajien pistepörssissä seitsemänneksi. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi Kalevan Pallon junioreihin. Kauden 2015–2016 päätteeksi Pennanen voitti A-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2017–2018 hän oli KalPan A-nuorten eniten maaleja tehnyt puolustaja seitsemällä osumallaan. Pennanen voitti myös koko A-nuorten SM-liigan jäähypörssin 108 minuutillaan. Hän voitti myös sarjan pudotuspelien tehotilaston lukemalla +13 sekä puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 4+8=12. Pennanen voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden.
Toukokuussa 2018 Pennanen teki 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Vaasan Sportin kanssa. Kauden 2018–2019 kynnyksellä, syyskuussa seura lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen. Joulukuussa Sport kuitenkin kutsui Pennasen SM-liigavahvuuteensa, kun Colby Robak oli pelikiellossa ja Jyri Niemi loukkaantuneena, minkä lisäksi myös Mikko Vainosen sopimus purettiin. Hän teki liigadebyyttinsä 28. joulukuuta 2018 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Pennanen merkittiin Sportin seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.21 minuuttia ja keräsi teholukeman –1. Pennanen pelasi Sportissa seitsemän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Siirtotakarajalla, helmikuussa 2019 hänen vahvistettiin pelaavan loppukausi lainalla Hermeksessä. Kaikkiaan Pennasen tulokaskausi toi siellä 40 runkosarjaottelussa tehot 3+10=13, kuudessa playoff-ottelussa yhden maalin ja viidessä Suomen Cupin ottelussa yhden syöttöpisteen.
Kaudeksi 2019–2020 Pennanen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestiksen nousijajoukkue Kajaanin Hokkiin. Syyskuussa 2020 hän siirtyi viikon mittaisella try-out -sopimuksella Heinolan Peliittoihin. Pennanen sai koejaksonsa päätteeksi kauden 2020–2021 kattavan sopimuksen. Kaudeksi 2021–2022 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Joensuun Kiekko-Poikiin. Toukokuussa 2022 Pennanen teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Pennanen on pelannut yhden poikien maaottelun.
Gaerwenin rautatieasema
Gaerwenin rautatieasema oli rautatieasema Gaerwenin kylässä Angleseyn saarella, Walesissa. Se sijaitsi North Wales Coast Linen varrella kohdassa, jossa Anglesey Central Railway haarautui siitä.
Historia
Aseman avasi Chester & Holyhead Railway tammikuussa 1849. Siellä oli kaksi laituria. Itään menevien junien laiturilla oli kaksikerroksinen tiilinen asemarakennus ja toisella laiturilla puinen katos.
Anglesey Central Railway liittyi päärataan Gaerwenin aseman länsipuolella 16. joulukuuta 1864. Linjalla alkoi ensin tavaraliikenne ja seuraavana vuonna matkustajakuljetukset ensin Llangefniin ja lopulta Amlwchiin asti. Gaerwenista tuli tämän seurauksena tärkeä risteysasema.
Liikenne Gaerwenin asemalla alkoi vähentyä 1900-luvun jälkipuoliskolla. Sitä ehdotettiin suljettavaksi vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa. Liikenne Amlwchin haaralla loppui 7. joulukuuta 1964, ja lopullisesti asema suljettiin 14. helmikuuta 1966. Samana päivänä suljettiin North Wales Coast Linen varrelta myös Llanfairin ja Valleyn asemat, mutta toisin kuin niitä, Gaerwenin asemaa ei ole avattu uudelleen.
Asemarakennus purettiin aseman sulkemisen jälkeen. Asema pysyi kuitenkin tavaraliikenteen käytössä 1980-luvulle asti. Nykyään asemasta ei ole jäljellä kuin laiturikummut ja hieman jäänteitä itään kulkevien junien laiturista.
pienoiskuva|left|Gaerwenin aseman opastinrakennus ja tasoristeys.
Trois-Rivières
Trois-Rivières on kaupunki Québecin provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Saint Lawrence- ja Saint-Maurice-jokien yhtymäkohdassa tiheään asutussa Québecin–Windsorin käytävässä. Kaupungin väkiluku on 134 000 ja esikaupunkeineen 156 000 (2016).
Mukhrani
pienoiskuva|Mukhranin linna. Mukhrani, alun perin Mukhnari (, "tammilehto"), on historiallinen alankoalue itäisessä Georgiassa. Se sijaitsee nykyisen Mtskheta-Mtianetin hallintoalueen (mkhare) ja historiallisen Kartlin alueen rajojen sisällä Mtskhetan kaupungin pohjoispuolella. Se rajoittuu Mtkvari-jokeen ja sen kahteen sivujokeen Ksaniin ja Aragviin.
Trois-Rivières
Maantiede
Kaupungin nimi johtuu Saint-Maurice -joen suuaukon deltaan syntyneen saaren "kolmijalkaisesta" muodosta. Kaupunki sijaitsee joen länsirannalla suurin piirtein Québecin kaupungin ja Montréalin puolimatkassa.
Mukhrani
Mukhrani sijaitsi strategisella alueella, jonka läpi kulki antiikin ja keskiajan aikaan keskeisiä liikennereittejä. Se on hedelmällistä ja helposti kasteltavaa aluetta, joten se oli taloudellisesti kehittynyt ja toimi tietyssä mielessä linkkinä Kartlin ala- ja ylämaa-alueiden välillä. 100–300-luvuilla alueella sijaitsi Dzalisi, yksi Kaukasian Iberian tärkeimmistä asutuskeskuksista. Keskiaikaisissa georgialaisissa kronikoissa Mukhrania kuvataan metsittyneeksi alueeksi, jota Georgian kuninkaat suosivat metsästysmaanaan. Aatelisen Dzaganisdze-perheen kerrotaan pitäneen aluetta hallussaan 700–800-luvuilta aina vuoteen 1123, kun kuningas Davit IV takavarikoi sen. Mukhranista tuli kukoistava kuninkaallisten maiden osa, ja kruunu lahjoitti siitä myöhemmin osuudet Šiomghvimen luostarille ja Svetitskhovelin katedraalille.
Trois-Rivières
Historia
thumb|vasen|Trois-Rivièresin ursuliiniluostari. Nykyisen Trois-Rivièresin paikalla sijaitsi aikanaan algonkin-intiaanien linnoitettu leiri, joka hylättiin ilmeisesti irokeesien muodostaman uhan takia 1500-luvun vaihteessa. Vuonna 1634 paikalle rakennettiin linnoitus Samuel de Champlainin käskystä. Paikalle muodostui pieni ranskalainen kylä, jonka lähettyvillä asuneet algonkinit kävivät turkiskauppaa. Vuonna 1663 Trois-Rivières sai Uuden Ranskan hallinnollisten uudistusten myötä muun muassa kuvernöörin ja pormestarin. Silti vielä vuonna 1760 kylän asukasluku oli vain 586. Varhainen kylä käsitti kuvernöörin asunnon, ursuliiniluostarin ja Récollets'n kirkon.
Mukhrani
Vuonna 1512 Mukhrani siirtyi perintönä Kartlin kuninkaallisen Bagrationi-dynastian haaralle. Kartlin kuningas Davit X lahjoitti alueen pikkuveljelleen Bagratille palkkioksi siitä, että tämä oli auttanut häntä viereisen georgialaisvaltakunnan Kakhetin kuningasta Giorgi II:ta vastaan. Siitä eteenpäin Mukhranin herrat tunnettiin nimellä Mukhran-Batoni ja myöhemmin nimellä Bagration-Mukhraneli. Kuninkaan vallan taantuessa Mukhranista tuli autonominen läänitys, satavado, eli "tavadin (prinssin) alue". Sitä kutsuttiin nimellä Samukhranbatono eli "Mukhran-Batonin maa". Ruhtinaskunnan tärkein asutuskeskus oli Šios-Ubani, joka tunnettiin 1770-luvulta lähtien nimellä Mukhrani, kun taas Mtkvari- ja Ksani-jokien yhtymäkohtaan 1500-luvulla rakennettu linnoitus toimi alueen merkittävimpänä linnakkeena. Muita Mukhran-Batonien hallitsemia kyliä olivat Aghaiani, Kandagiani, Tezi, Okami ja jonkin aikaa myös Lamisqana ja Gremiskhevi. Mukhranin itsehallinto jatkui siihen saakka kun Venäjän keisarikunta liitti itäisen Georgian itseensä vuonna 1801, mutta se lakkautettiin lopullisesti vasta 1840-luvulla.
Aiheesta muualla
41.93358°N, 44.57317°W
Trois-Rivières
Historia
Trois-Rivières kasvoi huomattavasti metsätalouden kehittyessä 1850-luvun alussa. Lähistölle perustettiin useita sahoja ja Trois-Rivièrestä tuli merkittävä satama vietävälle puutavaralle. Paikalle rakennettiin myös vesivoimaa, joka loi edellytykset paperiteollisuudelle. Vuoteen 1930 mennessä kaupungista olikin kasvanut yksi maailman suurimmista paperintuottajista. Tulipalo hävitti suuren osan Trois-Rivièresin vanhastakaupungista vuonna 1908, mutta paperitehtaiden ympäristöön kasvoi uusia työläiskaupunginosia.
Alankomaat lasten Eurovision laulukilpailussa
Alankomaat on osallistunut lasten euroviisuihin vuodesta 2003 lähtien joka kerralla. Sen paras sijoitus on vuodelta 2009, kun Ralf Mackenbach voitti Kiovassa järjestetyt kisat kappaleella "Click Clack". Maan huonoin sijoitus on vuodelta 2021, kun Ayana sai kappaleellaan "Mata Sugu Aō Ne" 43 pistettä. Alankomaat sijoittui tällöin yhdeksänneksitoista.
Alankomaat on järjestänyt kilpailun vuosina 2007 ja 2012.
Trois-Rivières
Väestö
thumb|vasen|Katukuvaa kaupungin keskustassa. Kanadan vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan Trois-Rivièresin asukasluku oli 134 413 ja vuonna 2011 vastaava lukema oli 131 338. Suuremmalla metropolialueella oli vuonna 2016 156 042 asukasta.
Trois-Rivières on ollut koko historiansa ajan valtaosin ranskankielinen. Kaupungin asukkaista 126 980 henkilöä puhui vuonna 2016 äidinkielenään ranskaa. Toista Kanadan virallista kieltä englantia puhui äidinkielenään 1 465 henkilöä ja muita kieliä yhteensä 3 285 henkilöä. Kaksi suurinta muuta äidinkieltä olivat espanja (1 030) ja arabia (655).
Vuonna 2016 kysyttiin myös kanadalaisten etnistä taustaa. Trois-Rivièresissä suurin yksittäinen ryhmä olivat itsensä kanadalaisiksi ilmoittaneet (97 710). 33 030 ilmoitti taustakseen ranskalaisen, 5 140 irlantilaisen, 1 975 skotin ja 1 905 englantilaisen. Alkuperäiskansoihin ilmoitti kuuluvansa 4 690 henkilöä. Näkyviin vähemmistöihin eli muihin kuin alkuperäiskansoihin tai valkoisiin kuuluvia oli 4 540, heistä suurimmat ryhmät olivat mustat (1 810) ja latinot (1 090).
Kulttuuri ja koulutus
Université du Québec à Trois-Rivières on perustettu vuonna 1969. Yliopisto on osa Université du Québec -verkostoa.
Kaupungissa toimii nykyisin useita museoita, kulttuurikeskus, kirjasto ja Quebecin arkiston haara. Le Nouvelliste on vuonna 1920 toimintansa aloittanut paikallinen päivittäin ilmestyvä lehti. Kaupungissa toimii myös useita televisio- ja radiokanavia.
Stadium of Light
Stadium of Light on jalkapallostadion Sunderlandissa, Englannissa ja se avattiin vuonna 1997. Noin 49 000-paikkainen Stadium of Light on Sunderlandin kotistadion. Stadionilla on pelattu myös kaksi Englannin maajoukkueen ottelua.
Kuivasmeri
thumb|260px|Kuivasmeren aallonmurtaja. thumb|260px|Talvista Kuivasmerta [[Kellon Kraaselista itäänpäin.]] Kuivasmeri on Oulun Rajakylän, Pateniemen ja Herukan kaupunginosien edustalla sijaitseva Perämeren lahti, joka rajoittuu lännessä Kellon Kraaseliin ja Rapakariin.
Sijainti
Alue muodostaa varsin suojaisan lahdelman, jota on yleisesti käytetty ankkuripaikkana. Oulun ja entisen Haukiputaan kunnanraja kulki Kuivasmeren halki lähes pohjois–eteläsuunnassa. Lahden etelärajana voidaan pitää Kellon Kraaselin eteläkärjen eli Hermanninmatalan ja Taskilassa sijaitsevan Letonniemen välistä linjaa.
Lahden pohjoisosa on matalavetistä aluetta, mutta linjan Rapakari–Pulkkisenmatala–Pateniemen satama eteläpuolella merenpohja putoaa nopeasti 6–8 metriin. Kalimeenoja sekä Herukkaoja laskevat vetensä Kuivasmeren pohjoisosaan ja Kuivasjärvestä laskeva Kuivasoja laskee lahden kaakkoisosaan.
Kulku alueelle
Lahdella sijaitsee kolme satama-aluetta. Käytöstä poistetun Pateniemen sahan sataman sijaan nykyisin käytössä ovat Häkkilänrannassa sijaitseva venesatama, Rajahaudan venesatama Rajakylässä sekä Karinkannassa sijaitseva pienvenesatama. Häkkilänrannan satamaan johtaa 1,5 metrin veneväylä ja Rajahaudan venesatamaan johtaa 1,8 metrin väylä. Kraaselin kaivanto eli Sudenväylä tai Sudenreikä yhdistää Kuivasmeren pohjoisosan Kellonlahteen.
Pateniemen sahan satama-allasta suojaa aallonmurtaja, johon kuuluvat osana neljän aluksen hylyt. Näistä kolmen rapistuneet jäännökset ovat selkeästi nähtävillä pintahylkyinä, neljännen ollessa kokonaan pinnan alle vajonneena. Neljän pohjoisessa satama-altaassa lepäävän hylyn lisäksi Pateniemen sahan eteläisessa satama-altaassa lepää viidennen aluksen hylky kokonaan uponneena.
Valofermentaatio
Valofermentaatio on orgaanisen substraatin käymisreaktio, jolla tuotetaan vetykaasua. Valofermentaatiota ilmenee monipuolisilla fotosynteettisillä bakteereilla sarjassa biokemiallisia reaktioita, joissa on kolme samanlaista vaihetta kuin anaerobisessa muuntamisessa. Valofermentaatio eroaa pimeäfermentaatiosta, koska se etenee vain valon läsnäolosta.
Valofermentaatio esimerkiksi Rhodobacterium Sphaeroides SH2C:lla (tai monilla muilla ei-rikkibakteereilla) voidaan käyttää pienten molekyylirasvahappojen muuntamiseksi vedyksi ja muiksi tuotteiksi.
Fototroofiset bakteerit
Fototroofiset bakteerit tuottavat vetykaasua valofermentaation kautta, jossa vety on peräisin orgaanisista yhdisteistä.
Fotolyyttiset tuottajat
Fotolyyttiset tuottajat ovat samankaltaisia kuin fototroofiset bakteerit, mutta vetylähde tulee vesimolekyyleistä, jotka hajoavat, kun organismi on vuorovaikutuksessa valon kanssa. Fotolyyttiset tuottajat koostuvat levistä ja tietyistä fotosynteettisistä bakteereista.
Kestävän kehityksen energiantuotanto
Valofermentaatiota ei-rikkibakteereilla on tutkittu biopolttoaineen tuottamiseksi. Näiden bakteerien luonnollista fermentointituotetta, vetykaasua, voidaan käyttää maakaasun energianlähteenä. Valofermentaatiota levillä käytetään bioetanolituotantoon.
Mekanismi
Bakteerja ja niiden energialähdettä pidetään hapettomassa bioreaktorikammiossa, joka ei läpäise ilmaa. Bakteerilajin oikea lämpötila pidetään bioreaktorissa. Bakteerejä ravitaan hiilihydraatilla, joka koostuu yksinkertaisista sakkaridimolekyyleistä. Nämä hiilihydraatit ovat tyypillisesti peräisin maatalous- tai metsätalousjätteestä.
Muunnelmat
Rhodopsudomonas Palustris -villityyppien lisäksi tutkijat ovat käyttäneet geneettisesti muunnettuja muotoja myös vedyn tuottamiseksi. Muita tutkimuksia ovat bioreaktorijärjestelmän laajentaminen bakteerien, levien tai syanobakteerien yhdistelmänä. Etanolia on tuotettu mm. Chlamydomonas Reinhardtii -levän avulla vuorottamalla prosessissa valoa ja pimeää. Valon ja pimeän vuorotteluprosessia on tutkittu bakteereilla myös vetytuotannossa.
Edut
Bakteereja syötetään tyypillisesti eriteltyjen maatalousjätteillä tai ei-toivottuilla viljelykasveilla. Tällaisen jätteen suuri runsaus takaa vakaan ravinnon tuotannon bakteereille ja näin inhimillisiä jätteitä saadaan käytettyä tuottavasti. Pimeäfermentaatioon verrattuna valofermentaatio tuottaa enemmän vetyä reaktiokohtaisesti välttäen happamia lopputuotteita, joita syntyy pimeäfermentaatiossa.
Rajoitukset
Valofermentaation ensisijaiset rajoitukset kestävän kehityksen energianlähteenä johtuu bakteerien ylläpitämiseen liittyvistä tarkoista vaatimuksista bioreaktorissa. Tutkijat ovat havainneet bioreaktoreissa vaaditun vakiolämpötilan olevan vaikea ylläpitää. Lisäksi bakteerien kasvuväliainetta on sekoitettava niin, ettei bioreaktorijärjestelmään pääse ilmaa.
Exoudun
Exoudun on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Uuden-Akvitanian hallintoalueella. Se sijaitsee departementin pääkaupungin Niortin itäpuolella. Kunnan pinta-ala on 25,9 neliökilometriä ja siellä on arviolta 594 asukasta (vuonna 2016).
Jersey City
Jersey City on kaupunki New Jerseyn osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupunki sijaitsee Hudsonjoen varrella vastapäätä New Yorkiin kuuluvaa Manhattania. Alankomaalaiset siirtolaiset perustivat siirtokunnan nykyisen kaupungin alueelle vuonna 1630. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Jersey Cityn asukasluku oli 247 597.
Maantiede
thumb|vasen|Jersey City satelliittikuvassa. Jersey City sijaitsee Hudson- ja Hackensackjoen väliin jäävällä niemimaalla New Jerseyn osavaltion koillisosassa. Hudsonjoen vastarannalla idässä sijaitsee New Yorkiin kuuluva Manhattan ja lännessä New Jerseyhyn kuuluva Newark. Jersey Cityä ja Manhattania yhdistää Holland Tunnel-liikennetunneli ja PATH-metro.
Historia
thumb|vasen|Jersey Cityn kaupungintalo. Ennen eurooppalaisten saapumista nykyisen Jersey Cityn aluetta asuttivat delaware-intiaanit, jotka tunsivat alueen nimellä Communipaw. Tuolloin Alankomaiden palveluksessa ollut englantilainen tutkimusmatkailija Henry Hudson vieraili alueella vuonna 1609 ja vuonna 1630 alankomaalainen Hollannin Länsi-Intian kauppakomppanialle työskennellyt Michael Pauw osti maata paikallisilta intiaaneilta siirtokunnan perustamista varten. Siirtokunta sai nimen Pavonia Pauwin sukunimen mukaan. Siirtokunta oli intiaanien kanssa käydyn kaupan keskus aina vuoteen 1643, jolloin syttyi sota intiaanien kanssa siirtolaisten surmattua erään heimon jäseniä. Sodan lisäksi siirtokuntaa vaivasivat taudit ja köyhyys. uuden Amstedramin johtaja Petrus Stuyvesant solmi rauhan intiaanien kanssa vuonna 1647, mutta rauha rikkoutui siirtolaisten tapettua intiaaninaisen vuonna 1655 Manhattanilla. Manhattanin intiaanit siirtyivät Hudsonjoen yli mantereelle ja tappoivat tai karkottivat Pavonian siirtolaiset. Viisi vuotta myöhemmin Stuyvesant osti maan uudelleen intiaaneilta. Englantilaiset valtasivat Pavonian alankomaalaisilta vuonna 1664 ja vakiinnuttivat valtansa vuoteen 1674 mennessä. New Jersey sai uuden nimensä Jerseyn saaren mukaan. Nykyinen Jersey City käsitti vielä tuolloin erilliset Bergenin, Paulus Hookin, Harsimuksen, Communipawin ja Coven asutukset.
Yhdysvaltain vapaussodan aikana alueella oli strategista merkitystä amerikkalaisten ja brittien taistellessa New Yorkin ja New Jerseyn alueesta. Briteillä oli varuskunta Paulus Hookissa aina elokuuhun 1779 saakka, jolloin Henry Lee III:n komentamat joukot valtasivat brittien linnakkeen. Britit hallitsivat kuitenkin pientä aluetta lähistöllä vuoteen 1783 saakka, jolloin brittijoukot poistuivat Yhdysvalloista. Paulus Hookista tuli Jersey City vuonna 1820 ja vuonna 1834 sovittiin New Jerseyn ja New Yorkin rajan kulkevan Hudsonjoen keskellä. Jersey City alkoi teollistua ja kasvaa nopeasti. Kaupunkiin liitettiin useita naapuripaikkakuntia vuonna 1869 ja paikallisiin tehtaisiin saapui saksalaisia, puolalaisia, irlantilaisia ja italialaisia muuttajia. Kaupunki oli myös osa Underground Railroad -verkostoa, jonka kautta orjia pakeni etelävaltioista pohjoiseen. Sisällissodan aikana Jersey City oli tärkeä joukkojenkuljetuspiste unionin sotilaille. Vuonna 1910 avattiin rautatietunneli Jersey Cityn ja New Yorkin välille.
Ensimmäisen maailmansodan aikana saksalaiset sabotöörit räjäyttivät räjähteillä lastattuja junavaunuja Jersey Cityssä 30. heinäkuuta 1916. Räjähdys rikkoi esimerkiksi ikkunoita ja materiaalitappioiden arvoksi arvioitiin tuolloin 22 miljoonaa dollaria. Kaupungin kasvu jatkui sodan jälkeen. Vuonna 1924 pystytettiin tuolloin maailman suurin Colgate Clock -kello, vuonna 1927 avattiin Holland Tunnel -tunneli ja vuonna 1937 avattiin sittemmin purettu Roosevelt Stadium. Jersey Cityn asukasluku oli suurimmillaan vuonna 1950, jolloin kaupungissa asui 299 000 henkilöä. Kaupungin kasvu taittui sittemmin monien sen asukkaiden ja yritysten muuttaessa esikaupunkeihin, joihin alkoi päästä kätevästi uusia moottoriteitä pitkin. Keskikaupunkia alettiin sittemmin uudistamaan osavaltion ja liittovaltion tuella. Liberty State Park avattiin vuonna 1976 ja kaupunki alkoi houkutella korkean vuokratason vaivaamia yritysten toimistoja New Yorkin puolelta.
Talous
thumb|[[Holland Tunnel Jersey Cityn ja New Yorkin välillä Hudsonjoen ali.]] Jersey Cityn talouden perinteisiä kulmakiviä ovat olleet liikenne ja jakelu. Sittemmin kaupunki on panostanut etenkin finanssi- ja kiinteistöalalle. Myös teollisella tuotannolla on suuri merkitys. Paikallisiin teollisuuden aloihin kuuluvat esimerkiksi kemikaali-, elektroniikka-, kosmetiikka-, lääke- ja autoteollisuus.
Karl Wallmüller
Karl Wallmüller (22. lokakuuta 1913 Linz, Itävalta – 16. helmikuuta 1944 Toila, Viro) oli itävaltalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana vuoden 1936 kesolympialaisissa Berliinissä hopeaa voittaneessa Itävallan jalkapallomaajoukkueessa. Wallmüller edusti SV Urfahria.
Jersey City
Talous
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Jersey Cityssä aikavälillä 2012–2016 olivat 60 703 USD ja henkilöä kohden 34 887 USD. 19,4 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö
Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 247 597 ja vuoden 2017 arvion mukaan 270 753. Kaupungin asukkaista 35,3 % oli taustaltaan valkoisia, 24,8 % afroamerikkalaisia, 28,1 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 25 % aasialaisia. 52,6 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 41,1 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Jersey Cityssä sijaitsevia oppilaitoksia ovat esimerkiksi Jersey City State College (1927) ja St. Peter’s College (1872).
Britannia Bridgen rautatieasema
Britannia Bridgen rautatieasema oli rautatieasema Pentirissä nykyisen Gwyneddin alueella, Walesissa. Se sijaitsi North Wales Coast Linen varrella Menainsalmen ylittävän Britannia Bridgen eteläpäässä.
Historia
Britannia Bridge avattiin vuonna 1850, ja se yhdisti Angleseyn saarella Llanfairista Holyheadiin ja Walesin mantereella Chesteristä Bangoriin kullkeneet radat yhdeksi linjaksi. Sillan eteläpäähän avattiin asema heinäkuussa 1851. Ajatuksena oli, että sillan lähistöllä asuneet pääsisivät kulkemaan junalla Angleseyyn.
Britannia Bridgen asemalla oli kaksi matalaa ja lyhyehköä laituria. Holyheadiin päin menevien junien laiturissa oli puinen reunus, maatäyte ja kevyttiili- tai sorapäällys. Toinen laituri sen sijaan oli tehty kokonaan puulankuista. Kummallakin laiturilla oli lamput. Britannia Bridge alkoi välittömästi laiturien päätyttyä. Asemalla pysähtyivät todennäköisesti vain paikallisjunat.
Sillan eteläpäässä asutus oli harvaa, ja niinpä Britannia Bridgen aseman käyttäjämäärä jäi luultavasti vähäiseksi. Se suljettiin jo 1. lokakuuta 1858. Samana päivänä sen korvaajaksi avattiin idemmäs radan varteen Menai Bridgen rautatieasema. Britannia Bridgen asema purettiin, eikä siitä ole enää jäljellä mitään merkkejä.
Castle-luokka (troolari)
Castle-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston troolari-luokka, johon piti kuulua kaikkiaan 217 alusta. Ensimmäisen maailmansodan päättyessä aluksia oli valmistunut kaikkiaan 197 ja loput 20 peruutettiin. Aluksista 197 tilattiin Britteinsaarilta ja yhdeksän Intiasta. Lisäksi Kanadasta tilattiin 60 troolaria.
Hehkuokotillo
pienoiskuva|oikea|250px|Hehkuokotillon kukinto
Hehkuokotillo (Fouquieria splendens) on okotillokasvien (Fouquieriaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on pensasmainen okotillolaji, jonka varsi haarautuu tyveltään, läheltä maanpintaa, useaksi pystykasvuiseksi varreksi. Varret ovat hyvin piikikkäitä ja kasvavat yleensä noin 2,5–6 metriä pitkiksi. Lehdet ovat pieniä sekä pyöreitä ja kasvissa on niitä vain talvisin sateiden aikaan. Kuivan kauden alkaessa lehdet putoavat nopeasti ja suurin osa lajin fotosynteesistä tapahtuukin sen vihreissä varsissa. Lehtien tippuessa niistä jää kasviin kiinni lehtiruoti, joka muuttuu ajan kuluessa piikiksi. Kukat kehittyvät haaraisiin, 15–25 cm pitkiin ja näyttäviin kukintoihin.
Hehkuokotillo kasvaa etenkin kivikkoisilla autiomailla Yhdysvalloissa läntisestä Teksasista eteläiseen Kaliforniaan sekä rajan eteläpuolella Meksikossa. Hehkuokotilloa käytetään jonkin verran koristekasvina sen luontaisen levinneisyysalueen tuntumassa.
Karl Max Werner Schulman
Karl Max Werner (Verner) Schulman (2. tammikuuta 1869 Hauho – 1. syyskuuta 1901) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies.
Schulmanin vanhemmat olivat majuri Karl Leonard Schulman ja Lovisa Heliodora Forsman. Hämeenlinnan lyseosta ylioppilaaksi tullut Schulman suoritti kameraalitutkinnon 1890 ja toimi revisiokonttorin toisena reviisorina vuodesta 1897 ja vuoden 1900 lopusta lääkintöhallituksen v.t. reviisorina, oltuaan sitä ennen senaatin ylimääräinen kopisti. Hän hukkui purjehdusretkellä Pellingin ulkopuolella kahden muun henkilön kanssa, yksi pelastui.
Schulman oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1897, 1899 ja 1900.
Schulmanin veljiä olivat yliopettaja Otto Karl Hjalmar Schulman (k. 1934) ja arkkitehti Allan Schulman (k. 1937).
Induktiivinen päättely
Induktiivinen päättely eli induktio on päättelymuoto, joka lähtee liikkeelle yksittäisestä havaintojoukosta ja muodostaa niistä yleistyksen tai teorian.
Arjen keskellä teemme induktiivisia yleistyksiä jatkuvasti. Oletus, jonka mukaan aurinko nousee huomenna on induktiivinen, usein tiedostamaton yleistys aikaisemmasta kokemuksestamme. Kaikki fysiikan lait ovat tämänkaltaisia tottumukseen perustuvia yleistyksiä. Induktiivista päättelyä ovat induktiivisten yleistysten ohella tilastollisen päättelyn eri muodot.
Esimerkki induktiosta:
Selitys: Tutkija kerää itselleen havaintomateriaalia joutsenista. Tätä materiaalia käytetään perusteena väitteelle. Tutkija tekee päätelmän havaitsemastaan määrästä joutsenia ja toteaa, että kaikki joutsenet ovat valkoisia. Näin hän on tehnyt induktiivisen yleistyksen.
Esimerkissä tutkija väittää, että valkoisuus kuuluu joutsenien luokkaan kuuluvien kaikkien lintujen ominaisuudeksi. Tähän johtopäätökseen hän on päätynyt tekemistään havainnoista. Tutkija ei kuitenkaan ole havainnut kaikkia olemassa olevia joutsenia. Tämän vuoksi hänen tietonsa ei ole varmaa, vaan todennäköistä.
Sana 'induktio' on muodostettu latinan kielen sanoista in + duco, jotka tarkoittavat ’johtaa sisään’.
Vahva induktio
Vahvassa induktiossa premissit tukevat johtopäätöstä siinä määrin, että mikäli premissit oletetaan tosiksi, tällöin on todennäköistä, että johtopäätös on tosi. Tällöin on kuitenkin mahdollista, että premissit olisivat tosia ja johtopäätös epätosi.
Esimerkki:
Esimerkki kuvaa induktion luonnetta: induktiossa edetään yksittäisistä havainnoista yleiseen johtopäätökseen. Johtopäätös ei kuitenkaan ole varma. Jos emme pysty järjestelmällisesti osoittamaan, ettei muun värisiä korppeja ole tai voi olla olemassa (voitaisiin esimerkiksi tutkia linnun geeniperimää ja selvittää, olisiko geenien mahdollista tuottaa linnulle jokin toinen väri), väittämä (johtopäätös) saattaa olla epätosi.
Vahva induktio muodostaa näin argumentin, jossa premissien totuus tekee johtopäätöksestä todennäköisen, mutta ei välttämättömän.
Heikko induktio
Heikossa induktiossa premisseistä tehdään johtopäätös, mutta vaikka premissit oletettaisiin tosiksi, ne eivät tue johtopäätöstä siinä määrin, että se olisi todennäköinen.
Esimerkki:
Esimerkissä yksittäisestä edetään jälleen yleiseen, mutta premissin ja johtopäätöksen välinen suhde on paljon heikompi kuin edellisessä esimerkissä. Ei ole mitään syytä uskoa, että jos yksi henkilö ripustaa taulut aina naulaan, ei olisi muita tapoja ripustaa tauluja, tai muita asioita, mitä ihmiset voivat tehdä tauluilla; kaikki taulut eivät välttämättä ole lainkaan ripustettuina mihinkään. Johtopäätöstä ei voida siis tehdä premissistä vahvan induktiivisesti. Muuta saatavilla olevaa tietoa hyödyntämällä voidaan havaita, että johtopäätös on selkeästi väärä. Esimerkissä on siis kyse liiallisesta yleistämisestä.
Induktio tieteessä
Induktiota luonnehditaan toisinaan päättelyksi, joka etenee tunnetuista tapauksista tuntemattomaan. Tällä tarkoitetaan sitä, että yleistys, joka yksittäisistä havainnoista tuotetaan, väittää lisäävänsä tietoamme. Induktio tuottaa uutta tietoa.
Induktiota kuvataan usein myös tulevan päättelemiseksi menneestä, mutta laajemmassa merkityksessä se tarkoittaa havaitsemattomissa olevia asioita koskevien johtopäätösten muodostamista sen perusteella mitä on havaittu. Tällöin voidaan edetä ajallisesti esimerkiksi menneestä nykyisyyteen, kuten arkeologiassa, tai avaruudellisesti esimerkiksi havaittavissa olevasta avaruudesta koko kaikkeuteen, kuten fysikaalisessa kosmologiassa, tai paikallisista taloustilanteista valtakunnanlaajuiseen talouspolitiikkaan, kuten taloustieteessä.
Loogisen empirismin mukaan kaiken luotettavan päättelyn tulee perustua induktioon eli kokemuspohjaisista yksittäistapauksista johdettuihin yleistyksiin. Induktiivisen tieteenkäsityksen mukaan tärkeää on mahdollisimman laajan havaintoaineiston kerääminen.
On huomioitava, että matemaattinen induktio ei ole nimestään huolimatta induktiivisen vaan deduktiivisen päättelyn muoto. Sosiologiassa induktiiviseen päättelyyn nojaavaa tutkimusta kutsutaan kvantitatiiviseksi eli määrälliseksi tutkimukseksi.
Induktion pätevyys
Formaali logiikka sellaisena kuin sitä yleensä opetetaan on deduktiivista. Jotkut filosofit ovat esittäneet kehittäneensä induktiivisen logiikan järjestelmän, mutta on kiistanalaista, ovatko tällaiset induktiivisen logiikan formaaliset järjestelmät mahdollisia. Päinvastoin kuin deduktiivisella logiikalla saaduilla johtopäätöksillä, induktiivisella logiikalla saaduilla johtopäätöksillä ei ole samaa varmuutta kuin alkuperäisillä premisseillä.
Induktiivisen päättelyn pätevyyttä vastaan on hyökätty usein. Jo Sekstos Empeirikos kyseenalaisti sen, että universaaleista eli yleiskäsitteistä voisi saada tietoa partikulaareja eli yksilöolioita tutkimalla; kaikkien yksilöolioiden tutkiminen on mahdotonta, koska niitä on lukematon määrä.
Induktion ongelman klassinen filosofinen käsittely on peräisin David Humelta. Hän korosti sitä tosiseikkaa, että arkipäiväinen päättelymme perustuu ennemmin toistuviin samankaltaisiin havaintoihin kuin deduktiivisesti päteviin argumentteihin. Esimerkiksi, uskomme että leipä ravitsee meitä, koska näin on tapahtunut aina ennenkin. Tämä ei kuitenkaan loogisesti takaa sitä, että näin olisi aina jatkossa. Kuten Hume sanoi, joku joka vaatii kaikelle pätevää deduktiivista oikeutusta, nääntyisi nälkään.
Yksinkertaistettuna induktion perusongelma on Humen mukaan siinä, ettei monienkaan yksittäistapauksien tarkastelu anna mitään tietoa niistä tapauksista, joita ei ole tarkasteltu. Sen sijaan että kaikkea tulisi lähestyä ankaran skeptisesti, Hume kannatti kuitenkin arkijärkeen perustuvaa käytännöllistä tieteellistä skeptismiä, jossa induktion välttämättömyys hyväksytään.
Nykyfilosofia on lähestynyt induktiota hyvin eri tavalla. Sen sijaan että induktio nähtäisiin sen valitsemisena, mitä ennusteita tulevaa koskien tulisi tehdä, induktio voidaan nähdä sen valitsemisena, mitä käsitteitä havaintoihin sovelletaan tai miten havaintoaineisto esitetään. Nelson Goodman esitti ”uuden induktion ongelman”, Goodmanin paradoksin. Hän kehitti ominaisuuden ”grue” (”vihryt”), johon induktio tulevaisuutta koskevana ennusteena ei toimi.
Sellaiset ajattelijat kuten Karl Popper ja David Miller ovat kyseenalaistaneet kaikenlaisen induktiivisen päättelyn olemassaolon, tarpeellisuuden ja pätevyyden, mukaan lukien probabilistinen bayesilainen päättely. Heidän mukaansa tieteilijät eivät voi tästä syystä turvautua induktioon.
Induktiivisen päättelyn lajeja
Induktiivinen päättely voi esiintyä monissa eri muodoissa. Niistä useimpia yhdistää se, etteivät premissit tee johtopäätöksestä varmaa, ainoastaan todennäköisen. Täydellinen induktio muodostaa kuitenkin poikkeuksen.
Nils Karlsson
Nils Emanuel "Mora-Nisse" Karlsson (25. kesäkuuta 1917 Östnor, Mora – 16. kesäkuuta 2012) oli ruotsalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja, erityisesti pitkien matkojen erikoismies. Karlssonin urheiluseura oli IFK Mora.
Induktiivinen päättely
Induktiivinen yleistys
Se, kuinka suurta tukea premissit tarjoavat johtopäätökselle, riippuu (a) otokseen kuuluvien yksilöiden määrästä suhteessa perusjoukkoon kuuluvien yksilöiden määrään; ja (b) otoksen satunnaisuudesta. Induktiiviseen yleistykseen liittyviä tilastollisia virhepäätelmiä ovat hätäinen yleistys ja vinoutunut otos.
Nils Karlsson
Vaasahiihdon Karlsson voitti ennätyksellisesti yhdeksän kertaa (1943, 1945, 1946, 1947, 1948, 1949, 1950, 1951 ja 1953). Ainoan tappionsa hän kärsi vuonna 1944, kun Gösta Andersson oli yhden sekunnin nopeampi. Holmenkollenin kisoissa hän voitti molemmat hiihtomatkat vuonna 1947 sekä 50 kilometriä vielä vuonna 1951. Salpausselällä hän sijoittui parhaimmillaan 50 kilometrillä kolmanneksi vuonna 1953. Karlsson voitti Ounasvaaran kisoissa 50 kilometriä vuonna 1950. Hän hiihti samana vuonna Östersundomin kisojen 50 kilometrillä kolmanneksi. Ruotsin mestaruuksia "Mora-Nisselle" kertyi 19, joista 17 henkilökohtaisia. Vuonna 1944 hänet palkittiin Svenska Dagbladetin kultamitalilla.
Induktiivinen päättely
Tilastollinen syllogismi
Tilastollinen syllogismi etenee yleistyksestä yksittäistapausta koskevaan johtopäätökseen:
Ensimmäisessä premississä viitattu otos olisi jotain sellaista kuin ”3/5”, ”kaikilla”, ”joillakin” tms. Tilastollisissa syllogismeissa voi esiintyä kaksi dicto simpliciter -virhepäätelmää: virheellinen poikkeuksen kielto (a dicto simpliciter ad dictum secundum quid) ja virheellinen yleistys (a dicto secundum quid ad dictum simpliciter).
Yksinkertainen induktio
Yksinkertainen induktio etenee otosta koskevasta premissistä yksilöä koskevaan johtopäätökseen.
Tämä on yhdistelmä yleistystä ja tilastollista syllogismia: yleistyksen johtopäätös on myös tilastollisen syllogismin ensimmäinen premissi.
Analogia-argumentti
Analogia-argumentilla on seuraava muoto:
Analogia perustuu päättelyyn siitä, että jaetuiksi tiedetyistä ominaisuuksista (yhtäläisyydet) seuraa, että myös C on jaettu ominaisuus. Se, missä määrin tukea premissit tarjoavat johtopäätökselle, riippuu siitä, miten paljon yhtäläisyyksiä on ja miten relevantteja ne ovat. Tähän liittyvä mahdollinen virhepäätelmä on virheellinen analogia.
Analogiapäättely on yleistä arkiajattelussa, tieteessä ja filosofiassa, mutta joskus se hyväksytään vain apumenetelmäksi. Tapauskohtainen päättely on jalostettu muoto analogiapäättelystä.
Kausaalinen päättely
Kausaalinen päättely muodostaa johtopäätöksen kausaalisesta eli syy-seuraus-yhteydestä asioiden välillä, perustuen seurausten esiintymien olosuhteisiin. Jos kaksi asiaa tapahtuvat säännönmukaisesti yhdessä, tämä voi liittyä niiden väliseen kausaaliseen yhteyteen, mutta myös muita tekijöitä on tutkittava, jotta kausaalisen yhteyden muoto voidaan vahvistaa.
Ennuste
Ennusteessa tehdään tulevaa yksittäistapausta koskeva johtopäätös aiemmasta esiintymästä.
Täydellinen induktio
Täydellinen induktio on induktio, jossa kaikki mahdolliset yksittäistapaukset käydään läpi. Päinvastoin kuin muut induktion lajit, tällainen päättely on pätevä, ja samalla pätevä deduktio.
Bayesilainen päättely
Bayesilainen päättely on merkittävin induktiivisen logiikan järjestelmäksi ehdotetuista. Se käyttää todennäköisyysteoriaa induktion apuna. Kun uutta havaintoaineistoa saadaan, Bayesin teoreemaa käytetään sen arvioimiseen, kuinka paljon hypoteesin totuutta koskevan uskomuksen painon tulisi muuttua.
On keskusteltu paljon siitä, miten uskomuksen alkuperäinen paino tulisi määrittää. Objektiiviset bayesilaiset etsivät objektiivista arvoa hypoteesien oikeellisuuden todennäköisyyksille. Subjektiiviset bayesilaiset puolestaan katsovat, että alkuperäiset todennäköisyydet edustavat subjektiivisia uskomuksia, mutta että Bayesin teoreeman toistuva soveltaminen muuttaa todennäköisyydet hyväksyttävämmiksi. Teoreemaa voidaan käyttää siihen, että hypoteeseja koskeville uskomuksille voidaan tarjota rationaalinen oikeutus, mutta samalla objektiivisuus hylätään. Tällöin teoreema ei auta valinnan tekemisessä kilpailevien hypoteesien tai tieteellisten paradigmojen välillä.
Edwin Jaynes on katsonut, että kaikessa päättelyssä on mukana subjektiivisia tekijöitä, esimerkiksi silloin, kun valitaan käytettyjä aksioomia deduktiivisesta päättelyä varten, tai kun valitaan uskomusten alkuperäisiä painoja tai todennäköisyyksiä. Hän pyrki löytämään periaatteita sille, miten todennäköisyydet voitaisiin asettaa kvalitatiiviseen tietoon perustuen. Eräs hänen esittämänsä työkalu oli maksimaalisen entropian periaate, joka on indifferenssiperiaatteen yleistys. Se pyrkii lievittämään todennäköisyyksien asettamisen subjektiivisuutta.
Coxin teoreema on eräs lähestymistapa, jolla bayesilaisen päättelyn asemaa induktiivisen logiikan järjestelmänä on pyritty oikeuttamaan.
Anneli Saaristo
Terttu Anneli Orvokki Saaristo (s. 15. helmikuuta 1949 Jokioinen) on televisiossa, teatterissa ja elokuvissa esiintynyt laulaja ja näyttelijä. Hänet tunnetaan erityisesti vaativien laulelmien tulkitsijana. Hän edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa vuonna 1989 kappaleella La dolce vita.
Saaristo on saanut euroviisujen lisäksi myös muuta kansainvälistä tunnustusta. Vuonna 1983 hänet valittiin Knokken laulufestivaaleilla parhaaksi naissolistiksi. Vuonna 1985 hän puolestaan sai parhaan artistin palkinnon Rostockin kansainvälisessä laulukilpailussa Menschen und Meer ja vuonna 1987 toisen palkinnon Dresdenissä järjestetyssä kilpailussa.
Ura
1970-luvun alussa Saaristo osallistui iskelmälaulukilpailuihin. Hän toimi koko vuosikymmenen ajan tanssiorkesterin solistina ja levytti pääosin coverversioita iskelmistä. Keväällä 1978 Saaristo kilpaili Suomen euro­viisu­karsinnoissa Eero Tiikasalon sävelmällä ”Sinun kanssasi, sinua ilman”, josta tuli hänen ensimmäinen hittinsä. Seuraava levytys oli ”Aamulla rakkaani näin”, jonka Lea Laven oli esittänyt samassa karsinnassa.
Saariston ensimmäinen albumi Aina aika rakkauden ilmestyi vuonna 1980. Pienen levy-yhtiön julkaisema levy oli kaupallinen pettymys. Vuonna 1982 Saaristo osallistui Syksyn Sävel -kilpailuun kappaleella ”Tyhjät sanat” ja 1984 euro­viisu­karsintaan sävelmällä ”Sä liian paljon vaadit” sijoittuen karsinnan kolmanneksi. Molemmista lauluista tuli menestyksiä, ja Saariston seuraavat albumit myivät ensimmäistä paremmin.
Syksyllä 1988 Saaristo sai lehdistön tunnustuspalkinnon Syksyn Sävelessä laulullaan ”Taivaspaikka”. Vuonna 1989 hän esitti euro­viisu­karsinnoissa laulut ”Oi äiti maa” ja ”La dolce vita”, joista ensin mainittu sijoittui kolmanneksi ja jälkimmäinen voitti. Lausannen Eurovision laulukilpailussa ”La dolce vita” sijoittui seitsemänneksi. Sijoitus oli Suomen siihen asti paras, kun sijoitus suhteutetaan osallistujamaiden määrään. La dolce vita -albumi myi kultalevyyn oikeuttavan määrän.
Saaristo on saanut myös kansainvälistä tunnustusta. Vuonna 1983 hänet valittiin Knokken festivaaleilla parhaaksi naissolistiksi. Vuonna 1985 hän sai parhaan artistin palkinnon Rostockin kansainvälisessä laulukilpailussa Menschen und Meer ja 1987 toisen palkinnon Dresdenissä järjestetyssä kilpailussa.