cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nördlingenin taistelu
Pitkällä aikavälillä
Prahan rauhan mukaan kaikkien Saksan ruhtinaiden armeijoiden tuli muodostaa yksi keisarillinen armeija. Vaaliruhtinaat saivat kyllä johtaa omia joukkojaan, mutta ainoastaan keisarillisina kenraaleina. Ruhtinaiden väliset liitot kiellettiin ja keisarin ylivalta tunnustettiin. Rauhansopimus ei kuitenkaan kelvannut Ruotsille ja Ranskalle, sillä niiden Saksaan sijoittamat voimavarat olisivat jääneet ilman tuottoa. Ranskan aktiivinen osallistuminen sotaan ja ruotsalaisten vastustus lopettivat keisari Ferdinand II:n haaveet pysyvästä rauhasta, ja vasta hänen seuraajansa Nördlingenin voittaja Ferdinand III sai aikaan rauhan Westfalenissa 1648, mutta paljon epäedullisemmilla ehdoilla. thumb|200px|Nördlingen vuonna 1650. [[Matthäus Merianin kuparipiirros.]] Saksi yhdisti ensimmäisenä armeijansa katolisen liigan ja keisarin kanssa. Uuden armeijan tavoitteena oli karkottaa valtakunnan ulkopuoliset voimat Saksasta. Saksin esimerkkiä seurasivat muutaman kuukauden kuluessa melkein kaikki Saksan ruhtinaat. Kolmikymmenvuotinen sota menetti uskonsodan luonteen ja muodostui keisarin johtamaksi sodaksi ulkovaltoja vastaan.
Nördlingenin tappio murskasi lopullisesti mielikuvat voittamattomasta Ruotsin armeijasta ja lopetti sen vuonna 1630 alkaneet alueelliset valloitukset Saksassa. Ruotsalaisten asema Saksassa romahti. Vasta 1640-luvun alussa Ruotsi pystyi luomaan samanlaisen sotilaallisen voiman Keski-Saksaan ja Böömiin kuin ennen Nördlingenin taistelua.
Taistelun tärkein seuraus oli kuitenkin se, että Ranska ei enää voinut piiloutua Ruotsin sotilaallisen mahdin taakse kolmikymmenvuotisessa sodassa. Kardinaali Richelieu julistikin sodan 19. toukokuuta 1635 Espanjalle, kun espanjalaiset joukot olivat hyökänneet ranskalaista varuskuntaa vastaan Trierissä.
Hornin jäätyä vangiksi häntä seurasivat Ruotsin armeijan komentajina Lennart Torstensson ja Johan Banér, jotka käänsivät myöhemmin sodan kulun uudestaan Ruotsille edulliseksi. Erityisesti Banér oli innovatiivinen ja yllättävä, lähes Kustaa II Aadolfin veroinen sotapäällikkö. thumb|180px|Keisari [[Ferdinand II (keisari)|Ferdinand II.]] thumb|right|180px|Baijerin herttua [[Maksimilian I (herttua)|Maksimilian I.]]
Kiistanalaisuus
Lähteitä Nördlingenin taistelun tapahtumien ja lopputuloksen tulkitsemiseen on käytettävissä useista eri näkökulmista, ja siten taistelu on poikkeuksellisen kiistanalainen. Voittajien puolella espanjalaiset, keisarilliset ja baijerilaiset koettivat kaikki ottaa kunnian itselleen, kun taas Horn ja ruotsalaiset halusivat syyttää tappiosta Weimaria, joka on taistelu ainoa osapuoli, jonka versiota tapahtumista ei tunneta. Todennäköisesti täysiverisenä sotilaana hän ei sellaista tehnytkään vaan jätti politikoinnin muille. Vasta 1800-luvulla historioitsija Johann Gustav Droysen teki oikeutta Weimarille.
Kun Ruotsin sijaishallitsija Oxenstierna piti huolen siitä, että tappio ei jäänyt rasittamaan ruotsalaisia, levisi Maksimilianille ja Hornille sopiva käsitys laajasti Euroopassa. Myös aikaisempi suomalainen tulkinta seurailee tätä tulkintaa. Sen mukaan Horn toimi taistelussa oikein, ja Allbuchin valtausyrityksen jälkeen tappio olisi vielä voitu välttää vetäytymällä, mutta lopullisen tappion aiheuttivat Weimarin liian innokkaat joukot.
Aoxomoxoa
Aoxomoxoa on yhdysvaltalaisen Grateful Dead -yhtyeen kolmas studioalbumi.
Guggenheimin varjossa
Kirjan toimittanut arkkitehti, kaupunkitutkimuksen tohtori Kaarin Taipale sanoi olevan uskomatonta, että hankkeesta julkaistu selvitys on vain englanniksi, ei suomeksi. Hankkeessa Guggenheim-säätiöllä olisi päätösvalta eikä mitään taloudellisia riskejä. Sen sijaan New Yorkissa, Venetsiassa ja Berliinissä Guggenheimin museo on toiminut yksityisellä rahoituksella.
Zákroksen rotko
Zákroksen rotko eli ”Kuolleiden rotko” (Φαράγγι Νεκρών, Farángi Nekrón) on rotko ja minolaisaikainen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren itäpäässä Siteían kunnan alueella.
Guggenheimin varjossa
Pamflettiin kirjoittaneen tilastotieteilijän Aku Alasen mukaan hanke ei ole kannattava sijoitus matkailuun. Hanketta on perusteltu Bilbaon matkailun elpymisellä, mutta siellä oli kyse laajemmasta sijoitusohjelmasta paikkakunnalle. Alasen mukaan perusteluiksi tarjottiin vain tarjoajien omia laskelmia, ei kaupungin omia tutkimuksia.
Zákroksen rotko
pienoiskuva|vasen|240px|Minolaisaikaisia hautaluolia ”Kuolleiden rotkossa”. Zákroksen rotkon pituus on noin 2,5 kilometriä ja korkeusero sen päiden välillä noin 100 metriä. Rotko alkaa Áno Zákroksen kylältä ja päättyy Káto Zákrokseen lähelle Káto Zákroksen minolaisen palatsin arkeologista kohdetta. Rotkoa kutsutaan ”Kuolleiden rotkoksi”, koska se oli minolaisella kaudella eli Kreetan pronssikaudella hautapaikkana. Minolaiset hautasivat vainajia rotkossa oleviin luoliin.
Rotkossa kulkee polku, ja se on suhteellisen helppokulkuinen erityisesti kuivaan kesäaikaan.
Macintosh
thumb|iMac Macintosh on Applen luoma henkilökohtaisten tietokoneiden perhe. Ensimmäinen malli Macintosh 128K julkaistiin 24. tammikuuta 1984 ja se oli ensimmäinen kaupallisesti menestynyt tietokone, jossa oli graafinen käyttöliittymä. Nykyinen Macintoshien mallisto sisältää kotikäyttöön suunniteltuja edullisia työasemia, ammattikäyttöön suunnattuja tietokoneita, kannettavia tietokoneita ja kevyeen käyttöön suunniteltuja palvelimia.
Ensimmäiset Macintoshit käyttivät Motorola 68000 -sarjan suorittimia, kunnes vuonna 1994 suoritinarkkitehtuuri vaihdettiin PowerPC-suorittimiksi. Vuoden 2006 alusta lähtien Apple siirtyi käyttämään Intelin suorittimia sekä IBM PC -yhteensopivien arkkitehtuuria. 2020-luvulla Macintoshiin tuli ARM-arkkitehtuuriin perustuvat Applen valmistamat Apple M1 -suorittimet.
Macintoshin käyttöjärjestelmä oli Mac OS kunnes sen korvasi Unix-pohjainen OS X, jonka nimeksi vaihdettiin myöhemmin macOS (entinen nimi uudella kirjoitusasulla). Nykyiset Macintoshit toimitetaan aina macOS valmiiksi asennettuna.
1979–1984: Ensimmäisen mallin kehittäminen
thumb|Ensimmäinen [[Macintosh 128K|Macintosh-malli]]
Macintosh-projekti aloitettiin alkuvuodesta 1979 Jef Raskinin hahmotellessa uuden helppokäyttöisen ja edullisen tietokoneen suunnittelemista tavallisille kuluttajille. Lokakuussa 1979 Raskin sai Applen johdolta luvan työvoiman palkkaamiseen projektia varten, joskin projekti oli jatkuvan lakkauttamisuhan alla ja Raskin joutui pyytämään tiimille lisäaikaa Applen toimitusjohtajana toimineelta Mike Scottilta. Bill Atkinson, joka työskenteli Applen Lisa-projektissa, esitteli Raskinille Burrell Smithin, joka toimi laitteistoinsinöörin toimessa. Kolmikon lisäksi Macintosh-projekti työllisti suuren joukon laitteisto- ja ohjelmistokehittäjiä, projektin parissa vaikuttaneita ihmisiä olivat muun muassa Chris Espinosa, Joanna Hoffman, George Crow, Jerry Manock, Susan Kare ja Andy Hertzfeld.
Macintoshin kekseliäs rakenne kiinnitti Applen perustajajäsenen Steve Jobsin huomion. Huomatessaan Macintoshin tulevan olemaan markkinoitavissa Applen senhetkistä huippuprojektia Lisaa paremmin, Jobs käänsi huomionsa Macintosh-projektin puoleen. Vuonna 1981 Raskin irrottautui projektista hänen ja Jobsin välisten riitojen vuoksi. Lopullisen Macintoshin sanottiin olevan lähempänä Jobsin kuin Raskinin visiota. Apple näki Xeroxilla kehitetyn graafisen käyttöliittymän, joka oli kehitetty Xerox Altoon. Useat Xerox PARCin työntekijät siirtyivät Applelle. Jobs ja Atkinson vierailivat vuonna 1981 Xeroxin laboratoriossa, jossa Raskin oli kertonut nähneensä graafisen käyttöliittymän. Myöhemmin Jobs ja joukko Lisan insinöörejä tekivät toisen tutustumiskäynnin Xeroxille ja idea graafisesta käyttöliittymästä alkoi saada muotoa sekä Lisa- että Macintosh-projekteissa.
Macintosh on saanut nimensä kanadalaisen McIntosh-omenalajikkeen mukaan.
1984: Ensiesiintyminen
Macintosh julkaistiin 22. tammikuuta 1984 ja sen hinnaksi asetettiin 2 495 dollaria. Tietokoneen mukana toimitettiin kaksi graafista käyttöliittymää hyväksikäyttävää ohjelmaa, MacWrite ja MacPaint. Macintosh sai osakseen kiinnostunutta huomiota, mutta ohjelmistokehittäjät vierastivat sovellusten kääntämistä järjestelmään, joka ei sisältänyt tekstinäyttöä eikä komentoriviä. Monet pitivät Applen tietokoneita leluna. Ensimmäinen Macintosh tunnettiin pian nimellä Macintosh 128K, erotukseksi seuraavista päivityksistä.
1985–1989: Julkaisuohjelmistojen alku
Vuonna 1985 Macintoshilla pystyi käyttämään julkaisuohjelmistoja, kuten Boston Softwaren MacPublisheria tai Aldus PageMakeria ja tulostamaan Apple LaserWriterillä kokonaisia, tekstit ja kuvat sisältäviä taitettuja sivuja. Julkaisuohjelmistoja oli aluksi saatavilla vain Macintoshiin. Myöhemmin Macintoshille kehitetyt julkaisuohjelmat Macromedia Freehand, QuarkXPress ja Adobe Illustrator vahvistivat Macintoshin asemaa julkaisuohjelmistoalustana. Suunnitteluvaiheessa laajasti kritisoidun LaserWriterin kehittäminen ja julkaisuohjelmistojen saatavuus vaikuttivat suuresti Macintoshin ja Applen menestykseen tulevina vuosina.
Macintoshin rajoitettu laajennettavuus muodostui pian ongelmaksi. Ensimmäinen 128 kB:n keskusmuistilla varustettu malli päivitettiin 512 kB:n keskusmuisilla toimivaan versioon vuonna 1985, mutta kiintolevyn puute ja huono lisälaitteiden liitettävyys olivat edelleen ongelmina. 10. tammikuuta 1986 Apple julkaisi toisen Macintosh-sarjan tietokoneen nimeltä Macintosh Plus. 2 600 dollaria maksanut laite sisälsi 1 MB:n keskusmuistin, 800 kB:n levykeaseman ja SCSI-liitännän, jonka avulla koneeseen saattoi kytkeä kiintolevyjä ja muita lisälaitteita. Macintosh Plus menestyi markkinoilla hyvin ja se oli myynnissä neljä vuotta ja kymmenen kuukautta, 15. lokakuuta 1990 saakka. thumb|Macintosh II Motorolan uusien suorittimien myötä Macintoshista saatettiin suunnitella tehokkaampi ja aiempaa paremmilla graafisilla ominaisuuksilla varustettu malli. Macintosh II tuli markkinoille vuoden 1987 aikana ja sen laitteistoratkaisu pohjautui avoimeen malliin IBM PCn ja Apple IIn tapaan, jolloin sen laajennettavuus parani merkittävästi. Macintosh II:n rinnalla julkaistiin myös Macintosh SE, jossa keskusyksikkö oli rakennettu ensimmäisen Macintoshin tapaan näytön yhteyteen. Vuonna 1987 Macintosheja myytiin keskimäärin 50 000 kappaletta kuukaudessa.
Apple julkaisi vuosina 1988 ja 1989 päivitettyjä versioita Macintosh II:sta. Macintosh IIx käytti Motorola 68030 -suoritinta, Macintosh IIcx oli kompakti versio edellisestä ja Macintosh SE:n päivitys Macintosh SE/30 toimi 16 MHz:n kellotaajuudella. 25 MHz:n Macintosh IIci oli ensimmäinen Macintosh, joka käytti 32-bittistä muistiavaruutta, mahdollistaen yli 8 MB keskusmuistin käytön. Macintoshin uusi käyttöjärjestelmä System 7 tuki 32-bittistä muistiavaruutta. Macintosh Portable oli 16 MHz:n nestekidenäytöllä varustettu kannettava tietokone. Macintosh IIfx toimi nopealla 40 MHz:n kellotaajuudella ja maksoi ilmestyessään 13 000 dollaria. Laiteessa oli sovelluskohtaisia lisälaitteita, jotka nopeuttivat koneen sisäistä toimintaa. Macintosh IIx oli ensimmäinen Applen tietokone, jonka levykeasema pystyi lukemaan myös DOS-alustettuja levykkeitä. IIx:n myötä ensimmäiset virukset ilmeistyivät Macintosheille.
1990–1998: Kasvu ja taantuma
Vastauksena Microsoft Windows 3.0:n saapumiseen markkinoille Apple julkaisi lokakuussa 1990 sarjan edullisia Macintosh-koneita. Macintosh Classic, 999 dollaria, oli edullisempi versio Macintosh SE:sta. Motorolan 68020 -suorittimella varustettu Macintosh LC, 1 800 dollaria, toimitettiin edullisen 512x384 pikselin monitorin kanssa ja yhteen laajennuspaikkaan supistettu Macintosh IIci:n versio Macintosh IIsi maksoi 2 500 dollaria. Laitteet myivät hyvin, mutta tuottivat alhaisen hinnan takia vähemmän voittoa Applelle.
Seuraavana vuonna julkaistu 32-bittinen Mac OS:n uusintaversio System 7 -käyttöjärjestelmä sisälsi parannetun tuen värigrafiikalle, muistiosoituksille, verkkoliikenteelle ja moniajolle sekä esitteli virtuaalimuistin, TrueType -fontit ja käyttäjää opastavat puhekuplat. Apple julkaisi pian uuden Motorola 68040 -suorittimen sisältävät Macintosh Quadra 700 ja 900 -mallit. Myös vanhoista Macintosheista julkaistiin päivitetyt mallit Macintosh Classic II ja Macintosh LC II. Vuonna 1991 julkaistiin myös ensimmäiset PowerBookit 16 MHz:n PowerBook 140 ja 25 MHz:n PowerBook 170, jotka ensimmäisinä kannettavina tietokoneina maailmassa sisälsivät rannetuen ja sisäänrakennetun trackball-osoitinlaitteen. Macintosh Performa -sarja tuli myyntiin vuonna 1992. Edulliseksi kuluttajatietokoneeksi tarkoitettua sarjaa myytiin kodinkoneliikkeissä.
Maaliskuussa 1994 Apple julkaisi ensimmäisen RISC PowerPC -suorittimella toimivan Power Macintoshin. Uusi suoritin syntyi Apple Computerin, IBM:n ja Motorolan yhteistyön tuloksena. Yhteistyö osoittautui menestykseksi, Power Macintosheja myytiin puolessa vuodessa 600 000 kappaletta. Samana vuonna PowerBookit varustettiin kosketuslevyllä.
1998–2007: Uusi alku
thumb|Ensimmäinen iMac Vuoden kuluttua Steve Jobsin paluusta Apple esitteli iMacin, joka oli nykyaikaistettu versio ensimmäisestä Macintoshista. Kirkkaaseen, läpikuultavaan muovikuoreen rakennettu iMac sisälsi vanhojen liitäntäporttien sijaan vain kaksi USB-liitäntää ja levykeaseman tarjoamisen sijaan laite keskittyi lähiverkon hyödyntämiseen. iMacin ansiosta vuosi 1998 oli Applelle ensimmäinen voitollinen vuosi Michael Spindlerin johtoon astumisen jälkeen. Power Macintosh paketoitiin uudelleen iMacin hengen mukaisesti.
Vuonna 1999 Apple julkaisi Mac OS X:n uuden ensimmäisen version Mac OS X Server 1.0. OS X korvasi vanhan Mac OS -koodin ja rakentui Unix-ytimen ympärille. Uusi OS X -käyttöjärjestelmä perustui NeXT-yhtiön Nextstep-käyttöjärjestelmään. Ensimmäinen kuluttajaversio Mac OS X:stä, Mac OS X Public Beta, julkaistiin syyskuussa 2000 29,99 dollarin hintaan.
iBook, uusi kuluttajatason kannettavien tietokoneiden sarja julkaistiin myös vuonna 1999. Ensimmäiset iBookit suunniteltiin ensimmäisen iMacin hengessä värikkäiksi ja läpikuultaviksi. iBookit menestyivät iMacien tapaan erittäin hyvin.
2000-luvun alkupuolen Apple julkaisi uusia malleja iMac-, iBook-, Power Macintosh- ja PowerBook-sarjoihin. Vuonna 2005 Mac mini julkaistiin hintaan 499 dollaria, jolla se tunnetaan toistaiseksi halvimpana Macintoshina. iPod on nostanut Applen näkyvyyttä markkinoilla ja brändin vahvistuminen on kasvattanut myös Macintoshien myyntiä. Apple keräsi myös paljon julkisuutta ilmoittaessaan iPhone-matkapuhelimen julkaisupäivämäärän ja näyttämällä kuvia jo valmiista tuotteesta vuoden 2007 alkupuoliskolla.
2020–
Kesäkuussa 2020 Apple vahvisti yhtiön siirtyvän Intelin x86-suorittimista ARM-pohjaisiin suorittimiin kuten iOS-käyttöjärjestelmää käyttävissä laitteissa. Ensimmäiset ARM-pohjaiset Macintosh-mallit julkaistaan vuoden 2020 lopulla.
Laitteistot
Saman aikakauden erilaiset Macintoshit ovat tavallisesti käyttäneet keskenään samoja komponentteja. Apple on vaihtanut suoritintyyppiä kolmesti. Muistin määrä ja muut komponentit ovat päivittyneet tasaiseen tahtiin teknisen kehityksen mukaan. Nykyiset Macintoshit käyttävät Intelin x86-suorittimia ja sisältävät vähintään 2 Gt:n keskusmuistin. Elokuussa 2005 Apple luopui yksinäppäimisen hiiren periaatteestaan, jonka jälkeen Macintoshien mukana on toimitettu moninäppäimistä Mighty Mouse -osoitinlaitetta. Lokakuusta 2005 alkaen iMacit on toimitettu sisäänrakennetulla iSight-kameralla, Apple Remote -kaukosäätimellä ja Front Row -mediakeskusohjelmistolla varustettuna.
Suorittimet
Macintosh 128K käytti 8 MHz:n kellotaajuudella toimivaa, 16/32-bittistä (sisäisesti 32 bittistä) Motorola 68000 CISC-suoritinta. Motorolan täysin 32-bittisesti toimiva 68020-suoritin oli jo Macintosh II:ssa, mutta sen 24-bittisessä muistiavaruudessa toimiva käyttöjärjestelmä ei pystynyt hyödyntämään ominaisuutta. 32-bittisyys saavutettiin Macintosh IIci-mallin myötä. Vuonna 1994 Apple siirtyi PowerPC RISC-suorittimiin, joista ensimmäinen oli 60 MHz:n PowerPC 601. 68k-pohjaisista laitteista PowerPC-suorittimiin tarvittavaa siirtymäaikaa varten Apple tarjosi emulaattoria, jolla 68k-suorittimille kirjoitettuja ohjelmia saattoi ajaa PowerPC-suorittimella. Apple julkaisi vielä vuonna 1995 68LC040-suorittimella varustetun mallin Macintosh LC 580, joka oli markkinoilla toukokuuhun 1996 saakka. Myöhemmin valmistunut PowerPC 604 tuki symmetristä moniprosessorointia, jota hyödynnettiin kaksisuorittimisissa Power Macintosh 9500 ja 9600 -malleissa.
PowerPC G3 -suoritin tuli käyttöön vuonna 1997. Se sopi mainiosti kevyempään, vähän tehoa vaativaan käyttöön, jossa sitä käytettiin menestyksekkäästi kannettavissa tietokoneissa ja kolmannen osapuolen pelikonsoleissa. Symmetrinen moniprosessorointi mahdollistui uudestaan G4- ja G5 -suorittimien myötä, joita Apple käytti vuodesta 1999 vuoteen 2006. Tehokkaimmaksi PowerPC-koneeksi jäi kahdella G5-tuplaytimellä varustettu vuoden 2005 Power Macintosh.
6. kesäkuuta 2005 Jobs ilmoitti Applen siirtyvän käyttämään Intelin suorittimia 7. elokuuta 2006 mennessä. Ensimmäiset Intel Core Duo -suorittimella varustetut Macintoshit, iMac ja 15" MacBook Pro julkaistiin tammikuussa 2006.
Kesäkuussa 2020 Apple ilmoitti siirtyvänsä Macintosh-malleissa yhtiön suunnittelemiin ARM-pohjaisiin suorittimiin. Ohjelmat, jotka tukevat sekä Intel x86 että ARM-suorittimia voivat pakata molemmille ohjelmabinäärin yhdessä tiedostossa Applen "Universal 2"-muodossa. Ohjelmat, jotka eivät vielä tue ARM-suorittimia voidaan suorittaa "Rosetta 2" -versiolla Rosetta-emulaattoriohjelmasta.
Ohjelmistot
thumb|Vuoden 2013 [[Mac Pro]]
Käyttöjärjestelmät
Ensimmäiset Macintoshin käyttöjärjestelmät tunnettiin nimellä System Software tai yksinkertaisemmin System (suomeksi Järjestelmä). Versiosta 7.6 lähtien käyttöjärjestelmän viralliseksi nimeksi tuli Mac OS.
Kiovan Mohyla-akatemia
Kiovan Mohyla-akatemia (NaUKMA) on Ukrainan Kiovassa sijaitseva kansallinen yliopisto, joka on nimetty Ukrainan ortodoksisen kirkon elvyttäjän, metropoliitta Pietari Mohylan (1596–1647) mukaan.
Macintosh
Käyttöjärjestelmät
Mac OS oli ensimmäinen laajasti käytössä ollut järjestelmä, jossa oli graafinen käyttöliittymä. Vanhemmissa Mac OS:issa ei ollut lainkaan komentoliittymää, joka oli tavallinen käyttöliittymä muissa sen ajan järjestelmissä. Järjestelmästä 5.0 lähtien Mac OS:ssa oli mahdollisuus moniajoon ja samalla käyttöliittymästä tuli värillinen. Mac OS:ää kehitettiin versioon 9.2.2 asti, joka ilmestyi vuonna 2001. Järjestelmän arkkitehtuurin vanhentuminen (yhteistyömoniajo, yhden käyttäjän järjestelmä) johti vanhan koodin hylkäämiseen.
Vuonna 2001 Mac OS kirjoitettiin uudestaan. Uudet Mac OS X -nimellä tunnetut järjestelmät perustuvat Unixin kaltaiseen BSD:hen ja käyttävät avoimen lähdekoodin Darwin-käyttöjärjestelmää. Applella oli Unix-johdannainen A/UX aiemmin, mutta palvelinten käyttöön suunniteltu käyttöjärjestelmä ei saavuttanut suosiota. Mac OS X on eräs tekijöistä, jotka houkuttelevat käyttäjiä Macintoshien pariin. Apple julkaisee Mac OS X:n uusia versioita tavallisesti näkyvien tempauksien yhteydessä.
Kiovan Mohyla-akatemia
Yliopisto katsoo historiansa alkaneen 15. lokakuuta 1615, jolloin Kiovaan perustettiin luostari, ja sen yhteyteen sairaala ja kaikkien säätyjen lapsille tarkoitettu koulu. Varsinaisesti sen perusti Mohyla 1631 Kiovan Collegiumina, josta tuli vuonna 1701 akatemia. Yliopistossa on kuusi tiedekuntaa: humanistinen, kauppatieteellinen, tietojenkäsittelytieteen, sosiaalitieteen ja -teknologian, luonnontieteellinen ja oikeustieteellinen tiedekunta.
Macintosh
Käyttöjärjestelmät
Maaliskuussa 2001 Apple julkaisi uuden, Unix-kaltaisen Mac OS X:n. Ohjelmistokehittäjien houkuttelemiseksi järjestelmä sisälsi vanhan Mac OS:n rajapinnat, jolloin ohjelmien siirtäminen uuteen järjestelmään oli verraten helppo tehtävä. Classic-ympäristössä saattoi ajaa Mac OS:lle käännettyjä ohjelmia suoraan Mac OS X:ssä. Vuonna 2006 Applen siirtyessä Intelin suorittimiin Classic-ympäristö poistui ja vanhat PowerPC-ohjelmat jouduttiin kääntämään uudelleen Intel-suorittimille. Rosetta-ohjelmalla Mac OS X:n PowerPC-ohjelmia on mahdollista ajaa Intel-suorittimella varustetulla Macilla.
PowerPC-suorittimella varustetuihin Macintosheihin voi Mac OS:n ja Mac OS X:n lisäksi asentaa käyttöjärjestelmäksi Linuxin, NetBSD:n, MorphOS:n tai OpenBSD:n. Intel-prosessorilla varustettuihin Macintosheihin voi asentaa edellisten lisäksi myös Windows XP:n ja Windows Vistan. Mac OS X Leopard sisältää Boot Camp -ohjelman, joka opastaa käyttäjää asentamaan Windows XP:n tai Windows Vistan Mac OS X:n rinnalle
Ohjelmistot
Macintoshia on alusta saakka kritisoitu sille saatavilla olevien ohjelmistojen niukkuudesta. Vuonna 1984 MS-DOSin ollessa suosituin käyttöjärjestelmä, suurin osa kolmannen osapuolen ohjelmistovalmistajista teki tuotteitaan IBM PC -yhteensopiville. Microsoftin kanssa solmitun sopimuksen kautta Macintoshille oli saatavana Microsoft Word ja MultiPlan, Aldus Corporation kehitti Aldus PageMakerin ja Lotus Software julkaisi Lotus Jazzin, mutta Macintosh kärsi silti yritysohjelmien ja pelien puutteesta.
Apple toimitti itse ohjelmia Macintoshiin ja ensimmäisten koneiden mukana toimitettiin MacWrite ja MacPaint. Käyttöjärjestelmän mukana tuli joukko ohjelmia kuten Finder sekä AppleTalk-protokollakokoelma, joka muodosti maailman johtavan lähiverkon vuonna 1986. Vuonna 1987 Apple perusti Claris-yhtiön tuottamaan ohjelmistoja Applen laitteille. 80-luvun lopulla Claris julkaisi joukon Pro-ohjelmia (MacPaint Pro, MacDraw Pro, MacWrite Pro, FileMaker Pro), jotka olivat paranneltuja versioita vanhemmista Applen ohjelmistoista. Ohjelmia toimitettiin uusien Macintoshien mukana ja ne saavuttivat laajaa suosiota. Vuonna 1991 Claris julkaisi ClarisWorksin, joka myöhemmin nimettiin AppleWorksiksi. 80-luvun lopulla Macintosh oli johtava DTP-alusta graafisen käyttöliittymän ja julkaisuohjelmien (PageMaker, Adobe Illustrator) ansiosta.
90-luvun alusta lähtien Macintoshin mukana on toimitettu kattava määrä erilaisia ohjelmia koti- ja yrityskäyttöön. iMacin julkaisun jälkeen kotikäyttöön tarkoitetut ohjelmistot ovat saaneet tavaramerkikseen pienen i-kirjaimen eteensä; videoeditointiohjelma iMovie, multimediatoistoon ja digitaalisen viihteen kaupankäyntiin tarkoitettu iTunes, digikuvien selausohjelma iPhoto, DVD-elokuvalevyjen luontiohjelma iDVD, musiikin tuottamiseen sopiva GarageBand ja kotisivujen luontiohjelma iWeb ovat ohjelmia, jotka toimitetaan uusien Macintoshien mukana. Lisänä edellisiin, joita myydään myös yhteispakettina iLife, Apple tarjoaa Macintosheille erikseen hankittavaa toimistotyökalupakettia iWork ja tietokantaohjelmaa FileMaker.
Helsingin Vasemmistoliitto
Helsingin Vasemmistoliitto on yksi Vasemmistoliiton 13 piirijärjestöstä. Helsingin vasemmistoliittoon kuuluu yli 2000 jäsentä. Piiritoimisto sijaitsee Kallion kaupunginosassa.
Macintosh
Ohjelmistot
Huolimatta siitä, ettei Macintosh tullut tunnetuksi pelikoneena, muutamat kuuluisat pelit kehitettiin alun perin Macintoshille. Näihin kuuluivat Dark Castle, Shufflepuck Café, Shadowgate ja Myst. Samoin SimCity julkaistiin myös Macintoshille monen muun alustan ohella.
Helsingin Vasemmistoliitto
Helsingin piirin toimintaa
Helsingin vasemmistoliitto on yksi aktiivisimmista Vasemmistoliiton piireistä. Sen toiminta sisältää kaikkea palvelutoreista DJ-sessioihin ja poliittisista työpajoista tanssi-iltoihin.
Macintosh
Markkinaosuus
Macintosh 128K:n myyntiä jarrutti saatavilla olevan ohjelmiston vähyys ja ilmestymisvuotenaan Macintoshin myynti oli Applelle pettymys. Vuoden 1984 loppuun mennessä Macintosheja oli myyty 250 000 kappaletta, joka oli Applen markkinointitiimille odottamaton pettymys.
Macintosheja oli myyty vuoteen 1997 mennessä 27,6 miljoonaa kappaletta. Applen 4,6 prosentin osuus vuoden käyttöjärjestelmäjakaumasta oli kuitenkin murto-osa Microsoftin käyttöjärjestelmän 86,3 prosentin osuudesta. . Applella oli 2,88 prosentin osuus Yhdysvalloissa myydyistä tietokoneista vuoden 2004 viimeisellä neljänneksellä.
Applen markkinaosuus kaikkien myytyjen tietokoneiden joukossa on huono mittari Macintoshien kannattavuudelle, sillä Apple markkinoi tuotteitaan vain pienelle osalle koko tietokoneteollisuuden markkinoista. Macintoshien myynti on kasvanut jatkuvasti 2000-luvulla. Vuoden 2006 kolmannella neljänneksellä Apple myi 1,61 miljoonaa Macintoshia.
Helsingin Vasemmistoliitto
Helsingin piirin toimintaa
Helsingin vasemmistoliiton palvelutoreilla autetaan arjen ongelmissa. Toreilla korjataan rikkinäisiä pyöriä, mitataan verenpainetta, maalataan lapsille kasvonaamioita ja opetetaan senioreille Internetin käyttöä. Palvelutoreilla on tarjolla myös kierrätyskirjoja ja reilun kaupan kahvia sekä jaossa Kansan Uutiset -lehtiä. Palvelutoreja järjestetään vaihtelevasti eri kaupunginosissa.
Macintosh
Mainoskampanjat
Apple on käyttänyt Macintoshin markkinointiin runsaasti resursseja alusta alkaen. Macintosh 128K:n mainoskampanja alkoi joulukuussa 1983 tunnettujen aikakauslehtien sivuilla. Julkaisupäivänä 22. tammikuuta 1984 esitettiin "1984"-mainos amerikkalaisen jalkapallon loppuottelun puoliajalla. Vuoden 1984 aikana toteutettu Macintoshin koeajokampanja tavoitti 200 000 käyttäjää, mutta sen tuomat tulokset jäivät odotettua pienemmäksi.
20. tammikuuta 1985, ilmoitettuaan mainoksesta näyttävästi etukäteen, Apple esitti uuden mainoksen jalkapallo-ottelun erätauolla, mutta kampanja epäonnistui. Seuraavia malleja, Macintosh Plus ja Performa, mainostettiin useiden painettujen mainostuotteiden avulla. Vuonna 1990 Apple käynnisti "What's on your PowerBook" (Mitä sinun PowerBookisi sisältää) -kampanjan, joka sisälsi TV-mainoksia ja julisteita, jossa erilaiset ihmiset (muun muassa Samuel L. Jackson ja Martina Navratilova) esittelivät PowerBook-tietokoneidensa sisältöä. Apple vastasi Windows 95:n julkaisuun vuonna 1995 vastamainoksilla, joissa esiteltiin Microsoftin uuden käyttöjärjestelmän heikkouksia. Vuoden 1997 mainoskampanja "Think Different" (Ajattele erilaista) esitteli Applen uuden iskulauseen, vuoden 2002 kampanja oli nimeltään "Switch" (Vaihdos). Uusin Macintoshin mainoskampanja on "Get A Mac" (Hanki Mac).
Vaikutus tietotekniikkateollisuudelle
Apple on kehittänyt useita uusia tekniikoita, varsinkin Macintosh 128K -malliin liittyviä, jotka ovat levinneet koko tietotekniikkateollisuuteen. Näkyvin muutos on Macintoshin graafinen käyttöliittymä, joka oli ensimmäinen laajassa käytössä oleva. 90-luvulta alkaen lähes kaikkiin käyttöjärjestelmiin on saatavilla graafiset käyttöliittymät ja monet suunnittelumallit nojaavat edelleen Macintoshin ensimmäisiin käyttömalleihin (hiiren klikkaus, tiedostojen ja elementtien raahaaminen). Macintosh 128K mukana tuli tekstin- ja kuvankäsittelyohjelmistoja, jotka toimivat WYSIWYG-periaatteella. Muihin vakio-ominaisuuksiin kuuluivat pitkät tiedostonimet, 3,5-tuumainen levykeasema, 8-bittinen äänikortti, sisäänrakennetut kaiuttimet ja liitäntä äänen ulostuloa varten.
Helsingin Vasemmistoliitto
Helsingin piirin toimintaa
Vasemmistoliiton Helsingin osasto ja VASARA - vasemmiston sateenkaarirakastajat osallistuivat Helsinki Pride -kulkueeseen.
Macintosh
Vaikutus tietotekniikkateollisuudelle
SCSI, äänen sisään- ja ulostulo, USB, FireWire ja IEEE 802.11b ovat olleet tekniikoita, jotka Apple sisällytti tuotteisiinsa jo varhain. iMac (1998) oli eräs ensimmäisiä tietokoneita 90-luvulla, jossa ei ollut levykeasemaa. Kannettavien tietokoneiden kehityksessä Apple oli ensimmäinen valmistaja, joka asetti osoitinlaitteena toimivan osoitinpallon näppäimistön keskelle ja jätti reilusti tilaa näppäimistön alapuolelle, joka mahdollisti ranteiden lepuuttamisen tietokonetta käytettäessä. Vuonna 1994 Apple julkaisi ensimmäisen kannettavan tietokoneen, jossa oli kosketuslevy.
Kritiikkiä
thumb|right|140px|[[Macintosh LC 520]] Apple valmistaa Maceihin sekä laitteet että ohjelmistot; PC-maailmassa laitteistojärjestelmä, ohjelmistojärjestelmä ja muut ohjelmistot ovat tavallisesti eri valmistajien tuotteita. Verrattuna Windowsiin kolmansien osapuolten tarjoamien ohjelmistotuotteiden valikoima on Mac OS:n pienemmän kysynnän takia vähäisempää, joskin tavallisimmat ohjelmistot (kuten Microsoft Office ja Adobe Photoshop) ovat saatavilla myös Mac OS X:lle. Macintoshin käyttöjärjestelmien rakenne ja Mac-käyttäjien aktiivinen toiminta järjestelmän heikkouksia kohtaan ovat pitäneet Macintoshille suunnattujen haittaohjelmien määrän lähes olemattomana. Alkuvuodesta 2006 julkisuuteen tulleet Safarin tietoturva-aukot sekä Leap ja Ingtana -matojen hyökkäykset Mac OS X:ää vastaan ovat olleet muistutuksena siitä, ettei järjestelmä kuitenkaan ole täysin immuuni haittaohjelmille. Marraskuussa 2006 toiminnaltaan harmiton Macarena-virus osoitti virusten pystyvän tarttumaan myös Mac OS X -järjestelmiin.
Apple on historiansa varrella tullut tunnetuksi innovatiivisista ja rohkeista ratkaisuista. Toisinaan Applen suunnanmuutokset eivät palvele vanhoja asiakkaita parhaalla mahdollisella tavalla. Mac OS X:n tullessa uusien Macintoshien pääasialliseksi järjestelmäksi vanhojen Mac OS 9:lle kehitettyjen ohjelmien käyttämiseksi järjestelmään lisättiin Classic-tila, jolla Mac OS 9 -ohjelmia saattoi ajaa. Ohjelmat toimivat Classicissa kuitenkin tehottomammin kuin aidossa Mac OS 9 -ympäristössä, eikä Classic tukenut Mac OS X -ympäristön uusia ominaisuuksia. Intel-prosessorilla varustetut Macintoshit eivät enää sisällä Classic-rajapintaa. Arkkitehtuurin vaihtumisen takia kaikki PowerPC-suorittimen Mac OS X -ohjelmistot on käännettävä uudelleen Intel-arkkitehtuurille, Universal-nimellä kutsuttuun muotoon. PowerPC-ohjelmia voi ajaa Intel-koneissa Rosetta-tulkilla, joka toimii Classicin tapaan. Monet ohjelmistotoimittajat eivät suosittele tuotteidensa ajamista Rosettan kautta, vaan kehottavat käyttäjiä odottamaan käännösten valmistumista. Suorittimen muutoksesta seurasi vastaavia vaikeuksia myös vuonna 1994, jolloin 68k-suorittimet korvattiin PowerPC:illä.
Helsingin Vasemmistoliitto
Helsingin piirin toimintaa
Kerran kuussa järjestettävällä Left Hooks -klubilla vasemmistolaiset DJ:t tanssittavat kaupunkilaisia punkin, dubstepin, indien ja diskon tahtiin. Lisäksi Helsingissä harjoittelee ja pelaa Etelä-Suomen Vasemmistonuorten jalkapallojoukkue Merihaan Betoni, jonka "[a]inoa vaatimus on, että nauttii jalkapallosta – huipputaidot tai aikaisempi pelikokemus eivät ole välttämättömiä". Ääri-kuoro harjoittelee viikoittain ja esiintyy tapahtumissa. Kuoro on esiintynyt muun muassa asunnottomien yössä, vappujuhlissa ja taiteiden yössä.
Macintosh
Laitteisto
PCI-laajennettaviin Power Maceihin saakka Macintoshien laajennettavuus oli Applen omien tekniikoiden varassa. Liitännät ja tietoliikenneportit olivat epästandardeja ja Mac OS:n osia oli kovakoodattu emolevylle, vaikeuttaen vaihtoehtoisen käyttöjärjestelmän asentamista. Nykyiset Macintoshit käyttävät standardiliitäntöjä ja käynnistyvät Open Firmware tai Extensible Firmware Interface -tekniikoiden avulla mahdollistaen muiden käyttöjärjestelmien ajamisen.
Oikeudenkäynnit
Apple haastoi Digital Researchin ja Microsoftin oikeuteen graafisesta käyttöliittymästä. Microsoft oli lisensoinut Xeroxilta tekniikkaa graafiseen käyttöliittymään. Xerox haastoi Applen oikeuteen tekijänoikeusrikkomuksesta.
Vuonna 1988 Free Software Foundation ilmaisi Applen vastaisen mielipiteensä asettamalla Macintosh-alustan boikottiin seitsemäksi vuodeksi.
Helsingin Vasemmistoliitto
Helsingin piirin toimintaa
Helsingin vasemmistoliiton valtuustoryhmällä on oma kotisivu.
Helsingin vasemmistoliiton piirissä on myös järjestetty muun muassa poliittisia työpajoja, kuten viikonlopun kestänyt perustulotyöpaja, jossa pohdittiin perustulon malleja ja sitä, kuinka perustulo saataisi Suomeen.
Muinaissukset
Löydetyt puuesineet eivät aina ole selvästi tunnistettavia. Suksesta on voinut säilyä niin vähän, ettei sitä voi tunnistaa sukseksi. Vaihtoehtoinen tulkinta voisi olla esimerkiksi reen jalas, lauta tai puulevy. Pronssikauden nahkapohjaisissa veneissä oli myös suksea muistuttava osa. Esimerkiksi Sallan muinaissuksea luultiin pitkään jalakseksi, mutta sitten huomattiin, ettei jalaksien pohjassa koskaan ole uurteita. Maailmassa tunnetaan noin 300 muinaissuksea, joiden ajoitus viittaa keskiaikaan tai varhempaan aikakauteen. Eniten suosuksia on löydetty Suomesta, mutta niitä tunnetaan myös muun muassa Norjasta, Ruotsista ja Venäjältä.
Helsingin Vasemmistoliitto
Rahoitus
Helsingin Vasemmistoliitto on vastaanottanut puoluerahoitusta yksityishenkilöiltä, säätiöiltä ja järjestöiltä. Tukea Helsingin Vasemmistoliitolle ovat antaneet mm. Avantisäätiö, Stiftelsen för det tvåspråkiga Finland sekä Helsingin Itäinen Työväen Yhdistys.
Muinaissukset
Suomalainen sanasto ja suksien luokittelu
Suomalainen luokittelu kiinnittää huomiota pohjan muotoon, siteiden kiinnitykseen, jalan paikkaan, suksen kärkiin ja koristeluun. Siteet on Suomessa löydetty vain Mäntsälän suksesta.
Helsingin Vasemmistoliitto
Helsingin järjestöjä
Helsingin piiri jakautuu 19 perusjärjestöön :
Muinaissukset
Suomalainen sanasto ja suksien luokittelu
Suksen pituus vaihtelee. Jos sukset ovat erimittaiset, puhutaan eripituisista tai eriparisista suksista. Tällöin lyhyttä suksea kutsutaan kalhuksi ja pitempää suksea lylyksi. Tasapituisten ja eripituisten suksien historiallista määrää, tai paremminkin suhdetta, ei tiedetä, sillä yleensä löydetään vain toinen suksista. Kivikautisissa kalliokuvissa Vienankarjalassa, ja muuallakin, ei eripituisia suksia ole piirrettynä. Ehkä se on hiihtämisessä myöhäinen piirre.
Suksen kärjet voivat olla molemmista päistään suipot, mutta joissakin suksissa vain etukärki on suippo. Kärki taivutetaan yleensä ylöspäin, mutta suosuksien muoto voi olla vääntynyt esimerkiksi routimisen takia ja kärjet ovat usein oienneet. Kärjissä voi olla veistettyjä koristeita.
Suksen pohja on tasainen tai kupera. Kuperuus voi johtua vääntymisestä tai pohjan kulumisesta, jolloin se tuskin on ollut veistettäessä haluttu muoto. Tasapohjainen suksi on sen sijaan yleinen. Jos liukumista haluttiin ohjata, tehtiin pohjaan yksi tai useampi ura eli olas. Kapea olas veistettiin suksen keskelle ja se on yleensä ollut noin kolmasosa suksen leveydestä. Leveä olas on noin puolet tai enemmän suksen leveydestä, joskus se on jopa lähes suksen levyinen. Olaan reunat voivat tällöin muistuttaa ennemminkin pienoja eli rimoja. Tällöin puhutaan pienapohjaisesta suksesta. Olaita saattaa olla kaksi tai kolme. Sallan suksessa niitä on viisi.
Päläs tarkoittaa jalan paikkaa suksessa. Se veistetään suksen painopisteen kohdalle tai sen eteen. Edessä oleva päläs aiheuttaa suksen kärjen nousemisen, kun jalkaa nostetaan ilmaan. Keskellä oleva päläs auttaa hallitsemaan suksea paremmin hiihdon aikana. Tasapäläs erottuu muinaissuksessa vain siteiden reikien perusteella. Kourupäläs tunnistetaan suksen molemmilla puolilla olevista jalkaterän mittaisista pienoista, joissa on reiät siteitä varten. Kohopäläs nostaa jalkaa hieman suksen pintaa ylemmäksi ja mahdollistaa siteiden kiinnittämisen sukseen pälkään alta poratun reiän kautta.
Ruotsalainen luokittelu
Ruotsalainen jaottelu syntyi 1920–30-luvulla ja sen avulla yritetään luokitella löydetyt suksen 6 luokkaan. Tässä luokittelu on esitetty Mankerin mukaan. C-tyypin suksi voi siis olla esimerkiksi C2, jolloin se on kohopälkäinen suksi, jonka pohjassa on yksi olas.
Botninen suksi
Suksen tyyppi sai alkuunsa pronssikaudella 1500–1000 eaa. Skandinaviassa ja tyyppiä käytettiin keskiajalle asti. Se levisi ensin pohjoiseen ja aluksi sitä löydettiin Pohjanlahden ympäristöstä, siitä varmaan nimikin juontaa alkunsa, mutta nykyään sitä tunnetaan laajalla alueella. Suksityypin levintä on Suomessa Hämeestä Karjalaan ja siitä pohjoiseen napapiirin pohjoispuolelle asti. Ruotsissa löytöalue ulottuu Suomen rajasta etelään Ångermanlantiin asti. Norjassa näitä on löydetty Lapista Itä-Finnmarkista etelään Pohjois-Tröndelageniin saakka. Muutama suksi on löytynyt myös Etelänorjasta.
Botnisella suksella hiihdettäessä käytettiin alussa yhtä pitkää sauvaa. Suksien koristelu alkoi rautakaudella, mutta ei ole yleinen botnisissa suksissa. Eripituiset eli epäpariset sukset kehittyivät botnisen suksen pohjalta ja ovat siksi myöhäinen ilmiö.
Skandinaavinen suksi
Skandinaavinen suksi (tyyppi C4, engl. scandic ski) muistuttaa Botnista suksea, mistä se on kehittynyt rautakaudella. Erona siihen on pohjaan veistetty hyvin leveä olas, jota kutsutaan yleensä pienapohjaiseksi. Pienat on voitu myös naulata paikalleen. Myös sidejärjestelmä on tukevampi, koska lumi on etelässä kosteampi ja raskaampi ja rasittaa siteitä enemmän. Skandinaavisen suksen levintä on Ruotsissa ja Norjassa.
Luettelo muinaissuksista
Muinaissuksia voi luetella monella tavalla riippuen siitä, millaisia ominaisuuksia haluaa korostaa. Tässä luettelossa aloitetaan ensin ajoitettujen suksien luettelolla. Sitten jatketaan luokittelua suksityyppien mukaan, vaikka ajoituksia ei tiedetä. Nämä pyritään esittämään suomalaisen ja ruotsalaisen jaottelun mukaisesti.
Mesoliittinen kivikausi
Asuinpaikalta Vis I on löydetty paljon puuesineitä ja niiden joukossa yhteensä 22 reen jalaksien ja suksen fragmenttia, joista suksia on tulkinnasta riippuen 5–11 kappaletta. Löytöesine nro 116 on suksen katkelma, joka valmistettiin kovasta lehtipuusta. Se löytyi suopatjan pohjalta aivan jokihiekan pinnasta. Arkeologi Gregoi Burov arvioi suksen noin 8200 vuoden ikäiseksi eli kalibroituna 7200 eaa. . Suksi nro 116 on niin sanottu Vis-tyypin suksi.
Toinen Vis I- asuinpaikalta on löytynyt myös toinen Vis-tyypin suksi. Se löytyi suon pohjalta aivan hiekkakerrosta vastaan. Löytö on (luettelon nro 168, kuva 27) suksen kärjen katkelma ja valmistettu kovasta lehtipuusta. Siinä on leveä olas ja tämän tyyppistä suksea kutsutaan myös pienapohjaiseksi sukseksi. Burov ajoitti sen noin 8200 vuoden ikäiseksi eli kalibroituna 7200 eaa.
Kolmas Vis I-asuinpaikan suksi on Vetetje-tyyppiä, joka löytyi ylemmistä suokerroksista. Se on luettelossa löytö nro 17 ja sen kuvan numero on 28. Siitä on säilynyt vain suksen takaosa, johon on veistetty hirvenpää. Veistoksen tarkoitus jakaa mielipiteet, mutta Burov arvelee sen olevan niin sanottu takatoppari. Sillä estetään liiallinen lipsuminen taakse potkun aikana. Hän ajoitti suksen löytökerroksen turpeen avulla 7090±80 BP eli kalibroituna noin 5960 eaa.
Myöhäinen kivikausi
Sallasta (entinen Pohjois-Suomen Kuolajärven kunta) löydettiin vuonna 1938 Suomen vanhin suksi Särkelän kylän Särkiaapa-nimisestä suosta lähes 140 senttimetrin syvyydestä. Särkyneen suksen mitat palaset yhteen sovitettuina on 150,5, leveys 13,6 ja paksuus 1,8 senttimetriä. Suksen muodosta on päätelty, että sen alkuperäinen pituus oli enintään 180 ja leveys noin 15 senttimetriä. Suksi on lievästi kohopälkäinen ja siteen vaatima reikä on kaiverrettu suksen sisään puhkaisematta pohjaa. Suksi tulkittiin löydettäessä ilmeisesti sen vuoksi jalakseksi, koska pälkään nousu oli matala ja rinnakkaiset kolme koloa tulkittiin kaplaskoloiksi ja kahdeksi sidereiäksi. Vaikka suksissa ei vastaavia sidereikiä tunneta, ei samanlaisia reen sidereikiäkään tiedetä. Reen jalaksien pohjissa ei myöskään ole tavattu olaita tai uurteita, joita tässä puunkappaleessa on 4,5 senttimetrin levyisellä osalla viisi rinnakkaista ja 3 millimetriä leveää ja 2–2,5 millimetriä syvää uurrosta. Nänä näyttäisivät kulkevat suksen kärjestä kantaan asti. Suksi oli haljennut jo käytettäessä, koska halkeama oli yritetty korjata sitomalla se kahden reikäparin avulla yhteen. Suksen radiohiiliajoitus on 4470 ± 110 BP eli kalibroituna 5195 ± 110 BP, mikä tarkoittaa 3245 eaa. Sukselle on annettu Museovirastossa numero KM8227.
Kalvträskistä (Skellefteå, Västerbotten, Pohjois-Ruotsi) löydettiin vuonna 1923 tukkirännin kaivun yhteydessä noin 1,5 metrin syvyydestä ensimmäinen suksi ja siihen kuulunut sauva. Kaksi vuotta myöhemmin löydettiin vielä toinen suksi 200 metriä kauempaa. Kalvträskin sukset esitetään ensimmäisenä löydettynä suksiparina. Myös sauvan löytyminen on poikkeuksellista. Toinen suksista hapertui pian löytämisen jälkeen ja siitä on jäljellä enää osia. Sukset, jotka ovat tasapohjaiset, on valmistettu lylymännystä. Suksen päällä on harjas, mutta muuten suksi on tasapälkäinen. Siteiden vaatimat reiät on porattu suoran pohjan läpi. Suksi on ruotsalaisen luokittelun mukaan A-tyyppiä. Toisen suksen pituus on 204 senttimetriä ja molempien suksien leveys on 15,5 senttimetriä. Aiemmin suksen siitepölyikä oli 3900 vuotta, mutta radiohiiliajoitus on nykyään noin 5200 BP eli kalibroituna noin 3200 eaa. Myös ajoitus 3623–3110 eaa. on esitetty, mikä tarkoittaa noin 3370 eaa.
Drevjan kylästä (Vesfn, Pohjois-Norja) löydettiin 1950-luvulla suosta suksen takaosa kahden metrin syvyydestä. Löydös on tasaleveä, noin puoli metriä pitkä, keskeltä katkennut, pohjaltaan epätasainen ja lievästi pyöreäkantainen. Laudanomaista esinettä ei pidetä jalaksena, koska liukupinta on epätasainen. Ennemminkin se on suksi, jota käytettiin pitosuksena, jonka pohja peitettiin karvanahoilla. Taaksepäin osoittavat karvat estivät suksen lipumista potkun aikana. Ellei se ole suksi, niin se voi olla mikä vain. Radiohiiliajoitukseksi on ilmoitettu 3343-2939 eaa. eli noin 3100 eaa. .
Sennitsan järvestä (Озеро Сенница) Pihkovan alueella A. M. Mikliajev löysi vedenalaisia muinaisjäännöksiä, joita tutkittiin useana vuotena. Vuonna 1982 löytyi Dubokrain kohteesta kivikauteen ajoittuva kerros. Kerroksesta löytyi puujätettä, josta nostettiin esille pala suksea. Löydetty suksen puolikas on 102 cm pitkä kärkiosa, jonka leveys vaihteli 8–9,5 cm ja joka oli valmistettu jalavasta. Hihnan kiinnityskohta oli rikki. Pohja oli tasainen ja puutyöstön jäljet oli poistettu hiomalla ja liukkautta lisätty kiillottamalla. Kahden radiohiiliajoituksen mukaan, jotka olivat 3870±40 BP (LU-2840) ja 3860±40 BP (LU-2838), suksi tehtiin noin 2620–2165 tai 2545–2160 eaa.
Revonlahdelta Vuonna 1948 löytyi Relletin rautatiepysäkiltä noin 6,5 kilometriä Raahen suuntaan olevalta työmaalta 140 senttimetrin syvyydestä hiekan ja liejun rajakohdasta lylymäntyisen suksen kärkikappale. Katkelman pituus oli 39 senttimetriä, leveys 7,1 senttimetriä ja paksuus 0,8–1 senttimetriä. Alkuperäinen leveys oli ollut suurempi. Suksen kärkiosaa oli veistetty lyhyin lastuin kivisellä työkalulla. Suksi oli päälipuolelta kulunut teräväreunaiseksi ja pohjastaan pyöreäksi. Seuraavana vuonna löytöpaikka tutkittiin ja sen todettiin olevan 44,7 metriä merenpinnan yläpuolella. E. Hyypän (levä-)analyysin mukaan suksi on vajonnut matalaan merenrantaveteen noin 1900 eaa. Suksi luetteloitiin numerolla KM 11927.
Pronssikausi
Pattijoelta löytyi 1934 lylymäntyisen suksen kärkiosa, joka oli kuulunut tasapälkäiselle sukselle. Tasapälkäinen suksi on ruotsalainen A-tyyppi. Eino Nikkilä mainitsee iäksi 3700 vuotta ja Matti Huurre 1900–1600 eaa. , joka on varmastikin sama epävarma siitepölyajoitus.
Trehöringsjön suksi, joka löytyi 1956 Ångermanlandista Ruotsista, on C1-tyypin suksi eli kohopälkäinen, jossa tasainen pohja. Sen radiohiiliajoitus on 2870 ± 70 BP eli kalibroituna 1068 ± 107 eaa. Suksen erikoisuus on kivikirveen jättämät työstöjäljet. Tapaus muistuttaa Viitasaaren tapausta (0 jaa.), jossa ajoitus on tuhat vuotta nuorempi.
Ärnäsin ja Södervikin ruotsalaisilla suksilla on pienapohjat, joten ne voivat olla C4-tyyppiä, ja ne ajoitettiin siitepölyajoituksella pronssikaudelle.
Lapualta Toijanniemen kylästä löytyi 1949 suksen kärki suopellosta 20 cm syvyydestä. Pelto oli kydöttäessä laskenut miespolven aikana toista metriä, jolloin suksi tuli pellon pintaan. Suksen palanen oli 79 cm pitkä, 12 cm leveä ja 0,9-1,6 cm paksu. Alkuperäinen leveys voitiin päätellä olleen 16 cm. Keula kohosi 8,5 cm ja kärjen nipukka oli 8,5 cm pitkä. Suksi saattoi olla nahkavuorattu, mutta nahasta ei ollut jäänteitä. E. Hyyppä otti löytöpaikasta maanäytteen ja totesi suksen maanneen merenpohjaliejun päällä. Maankohoaminen antoi iäksi (30,8 metriä merenpinnan yläpuolella) 3100 vuotta eli pronssikauden suksi ajoitettiin 900 eaa. Suksi oli vuonna 1949 löydettäessä vanhimpia kärkinipukallisia suksia. Suksen luettelonumero Kansallismuseossa on KM 12058.
Ruotsissa on myös vanhoja kärkinipukallisia suksia. Burträskissa suksi on 2900 vuotta vanha eli se ajoitettiin 900 eaa., Vest-Agderissa suksi ajoitettiin 500 eaa. ja Överlännasin suksi ajoitettiin noin 0 jaa.
Lapualta Ylistaroon vievän tien läheltä löydettiin vain suksien kärjet, koska auran puukko leikkasi suksen poikki. Ne ovat pronssiaikaisia.
Rautakausi 700-luvulle asti
Sysmän suksi on Suomessa vanhin pienolkainen suksi. Se on valmistustavaltaan taidokkain lajissaan. Suksi on ajoitettu 2220 ± 100 BP eli kalibroituna 260 ± 115 eaa.
Jokkafallin suksi löytyi Överkalixista Ruotsin Norrbottenista. Suksi löydettiin osin haljenneena kannasta pälkään asti. Halkeaman päähän oli porattu reiät, jotta suksen halkeaman pää voitiin sitoa umpeen. Siteitä varten oli ehkä samassa yhteydessä porattu neljä reikää, kuten on tehty A-tyypin tasapälkäisissä suksissa. Tämä suksi on kuitenkin alkujaan ollut tasapohjainen ja kohopälkäinen botninen suksi eli tyyppiä C1. Ajoitus on tehty siitepölyanalyysistä ja se ajoittuu rautakauden alkuun. Tämän löydön jälkeen on löydetty toinen samalla tavalla käsitelty suksi Glommersträskista (alla 1049 jaa.). Se perusteella arvelee Kjell Lundholm, että Jokkafallin suksi on löydetty suosta tärveltyneenä ja sitten korjattu omaan käyttöön.
Viitasaarelta Huopanan kylästä löytyi kourupälkäinen B-tyypin suksi, jonka pituus on 159 cm. Se on vuonna 1994 tehdyllä radiohiilianalyysilla ajoitettu 400 eaa. , kun aiemmin tehdyn siitepölyajoituksen mukaan se oli ajoitettu noin 0 eaa. Keskustelua on herännyt veistojäljistä, joita on voinut jäädä kivikirveen käytöstä. Ajoitusta jälkien perusteella vaihdettu vanhempaan, koska kivikirveiden käyttöä on voinut vielä olla vuosituhannen vaihteessa. Tapaus muistuttaa Trehöringssjön pronssikautista suksea, jossa on myös kivikirveen jälkiä. Suksen kiinnitys jalkaan on kourupäläs-tyyppinen, suksen yläpinnan listoissa on reiät, joista mäystinnauhat pujotettiin. Suksi on näytteillä Suomen Urheilumuseolla.
Hedmarkista, joka sijaitsee noin 65 km Oslosta pohjoiseen, on löytynyt niin sanottu Fumes-ski, joka on valmistettu männystä. Se on kohopälkäinen, mutta jalkaa tukemaan on veistetty sivuille kallistetut tukipienat. Siteen kiinnittämiseksi on porattu reiät pälkään alitse vaakatasossa jolloin se kiinnittää suksen tiukasti jalkaan. Suksen pohjassa on reunoilla pienat ohjaamassa liukua, mikä on pitkälle sukselle tarpeen. Suksen pituus on 244 cm. Suksen aiempi ajoitus 150 jaa. on kalibroitu vuosiin 70-200 jaa.
Riihimäen Herajoen suksi löytyi Silmäkenevan keskeltä 1920-luvulla alueelta, joka on arkeologisesti muutenkin kiintoisa muinaisjärvi. Löytöhetkellä suksen ajoitukseksi pääteltiin siitepölyn perusteella 1500–500 eaa. , mutta radiohiiliajoitus tarkensi ajoituksen varhaisrautakaudelle 1950 ± 130 BP eli 0-260 jaa. Suksen tyyppi on vanhahtava kourupälkäinen ja tasapohjainen suksi, ruotsalaisittain B-tyyppiä. Suksen kärkeen on porattu reikä ohjausnarua varten.