cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Genrih Altšuller
Genrih Saulovitš Altšuller (15. lokakuuta 1926 Taškent, Uzbekistan, Neuvostoliitto – 24. syyskuuta 1998 Petroskoi, Karjalan tasavalta, Venäjä) oli luovuuden tutkija ja tieteiskirjailija, hän työskenteli Neuvostoliitossa ja Venäjällä. Altšuller laski perustan luovuusteorialle, jonka kansainvälisesti vakiintunut nimi on TRIZ. Lyhenne tulee venäjän sanoista "teorija rešenija izobretatelskih zadatš", jotka tarkoittavat teknisen ongelmanratkaisun teoriaa. Englanninkielinen käännös on "The Theory of Inventive Problem Solving", mutta tavallisesti puhutaan TRIZistä.
Ikoni
Ortodoksiset ikonit
Kirkon varhaiskaudella ikoniksi ymmärrettiin laajassa merkityksessä kaikki kuvat, mutta sittemmin on tehty ero liikuteltavien ikonien, ja enemmän kirkkoarkkitehtuurin osaksi pysyvämmin kytkeytyvien seinämaalausten ja mosaiikkien välillä. Tämä kahtiajako näkyy ortodoksisten ikonien aiheissa, joiden on katsottu kytkeytyvän kirkon jumalanpalveluselämään. Ikoni on näin rajattuna Kristusta, Jumalansynnyttäjää, tai kirkkovuoden aikana vietettävää, Raamatun kuvaamaa tai muuta pyhää tapahtumaa tai pyhää miestä tai naista esittävä maalaus. Ikonit oli alun perin tarkoitettu synnyttämään rukouksen mieltä ja opettamaan lukutaidotonta kansaa.
Genrih Altšuller
Altshuller osoitti, että tekniset järjestelmät kehittyvät tiettyjen sääntöjen mukaan. Löydettyjä säännönmukaisuuksia voi hyödyntää uuden tekniikan kehittämisessä. TRIZ on 1990-luvulta alkaen levinnyt etenkin Yhdysvalloissa, Japanissa, Koreassa ja Keski-Euroopassa. Teoriaa on alettu soveltaa myös erilaisten ei-teknisten ongelmien ratkaisemiseen.
Ikoni
Ortodoksiset ikonit
Ikonimaalauksen pohjana käytetään puuta tai muuta sopivaa materiaalia. Ikoni voidaan maalata myös esimerkiksi lasipinnalle tai pyhäinkuva voidaan valmistaa mosaiikkitekniikalla ja myös kaivertamista kovaan materiaaliin kuten kiveen, metalliin tai puuhun on käytetty. Väripigmentteinä puupinnalle maalatessa ovat mineraalit tai orgaaniset värit. Ikonimaalauksen tyypillinen sideaine on kananmunan keltuainen. Temperavärejä käytetään paljon. Siveltiminä voi olla esimerkiksi oravan ja näädän karvoja. Kuivuttuaan uusi maalaus suojataan tavallisesti olifalla, pellava- tai oliiviöljystä jonkun kuivattavan aineen kanssa keitetyllä lakalla.
Ikoni voi olla myös painettu kuva. Kuva voidaan koristella kultauksella. Erityisen tärkeitä ikoneita voidaan myös peittää erillisellä metallilevyllä, riisalla, jolloin näkyviin jäävät ainoastaan ikonin kuvaaman henkilön kasvot, kädet. Riisan tarkoitus on suojella ikonia rukouskynttilöiden eli tuohusten sekä lampukoiden noelta ja savulta.
Ikoni ei ole perinteinen taide-esine, kuten esimerkiksi taulu, vaan se on uskonnon harjoittamiseen käytettävä esine. Ikonit ovat väreihin puettua teologiaa. Ne välittävät ortodoksista uskonoppia ja sanomaa rukoilijalle tai katsojalleen siinä missä kirjoitettu sanakin. Ortodoksikirkossa ikoneista koostuvaa alttariseinää kutsutaan ikonostaasiksi.
Pappi siunaa ikonin ennen sen käyttöönottoa. Ikoneita sijoitetaan kirkkojen ja luostareiden ohella myös koteihin. Ikonin päälle sitä kehystämään saatetaan ripustaa koristeeksi kirjailtu ikoniliina. Pienoisikoneita saatetaan kuljettaa mukana matkalla.
Ikonia ei perinteisesti ja osin hengellisistä syistä signeerata, sillä ortodoksisessa maailmassa kuvan ajatellaan maalatun Jumalan kunniaksi ja Hänen myötävaikutuksellaan maalarin käden kautta. Kreikkalaisessa ikonimaalausperinteessä uudelle ajalle tultaessa signeeraukset tai tekijän puumerkit kuitenkin yleistyivät ja tapa on Kreikassa käytössä edelleen.
Ikoniteologia
Ikonin teologia perustuu kuvan ja alkukuvan suhteeseen. Basileios Suuren maksiimi on tiivistelmä ikoniteologiasta: ”Kuvalle (kr. eikon) osoitettu kunnioitus palautuu alkukuvalle (kr. prototypon).”
Ikonoklasmi tarkoittaa kuvien kieltämistä. Pyhien kuvien esittämisestä oli suuria riitoja esimerkiksi Bysantin keisarikunnassa vuosina 730-842.
Ikonien kuvaustavasta
Ikoneilla on tärkeä kulttuurimerkitys ja samalla ne ovat venäläisen kuvataiteen alku. Ikonissa ihmisen ruumiillisia tuntomerkkejä ei esitetä tavallisen muotokuvan tapaan, ei siis esitetä ihmisen maallisia kasvoja vaan hänen kirkastuneet, ikuiset kasvonsa, jolloin katoavan ruumiin aistillinen ulkonäkö jää pois.
Ikoni ei myöskään esitä ongelmia, vaan se vastaa niihin. Ikonitaiteessa kärsimystä ei esitetä raadollisessa muodossa länsimaisen kuvausperinteen kaltaisesti, vaan kuvataan kuinka kärsimykseen on suhtauduttava. Ikonin tarkoituksena on ohjata ihmisen kaikki tunteet ja ymmärrys kirkastumisen tielle. Ikonissa ja pyhän ihmisen elämäkerrassa yksilöllisyys ei ole tärkeää, vaan ihmisen nöyryys hänen saamansa kuorman kantajana.
Ikonitaiteen tilakonventiot
Ikonimaalareiden ammattikielessä ikonin tausta on nimeltään valo. Ikonitaiteessa tilan luojana on käytössä käännetty perspektiivi, joka puolestaan saa aikaan tunteen laajasta horisontista. Käännetyssä perspektiivissä katoamispiste ei ole kuvan syvyyssuunnassa, vaan kuvan edessä, oikeastaan katsojassa itsessään. Ihminen on ikään kuin alkamassa tietä, joka ei etäänny kuvan syvyyteen, vaan aukeaa hänen eteensä koko rajattomuudessaan. Käännetty perspektiivi ei vedä katsetta mukaansa, vaan pysäyttää sen, estää sen etenemästä kuvan syvyyssuuntaan ja keskittää tarkkaavaisuuden kuvaan sinänsä.
Jumalanäidin merkitys ikoneissa
Jumalanäidin keskeinen merkitys ikoneissa on johdettavissa kanonisen kuvan dogmaattisesta selityksestä, joka periytyy vuodelta 787 yleisen kirkolliskokouksen ikoneja käsittelevästä opista ja on esitetty tiivistetysti niin sanotussa 'Kontakkiveisussa', joka kuuluu näin:
Tässä on tärkeää se, ettei sitä osoiteta Pyhän Kolminaisuuden jollekin persoonalle vaan Jumalanäidille. Se on Jumalan ihmiseksi tulemista koskevan dogmin liturginen, rukouksenomainen ilmaus.
Ihmeitätekevät ikonit Suomessa
pienois|Isadore Patrois: Venäläiset talonpojat rukoilevat ikonin edessä, 1864. Ortodoksisessa kirkossa jokaista siunattua ikonia pidetään potentiaalisesti ihmeitätekevänä. Ikonille osoitetaan kunnioitusta, koska siinä kuvatun pyhän uskotaan olevan läsnä kuvissa. Ihmetekojen uskotaan osoittavan pyhän läsnäolon erityisen selvästi näissä kuvissa. Sanatarkasti ihmeitätekevänä Suomen ortodoksinen kirkko pitää kuutta Jumalanäitiä esittävää pyhäinkuvaa, jotka ovat todistetusti toimineet yhden tai useamman ihmeeksi koetun tapahtuman välikappaleena. Nämä pyhäinkuvat luetaan kirkon kallisarvoisimpiin hengellisiin aarteisiin. Yleisemminkin ortodoksisessa perinteessä on paljon juuri Jumaläidin ihmeitätekeviä ikoneita. Kuvien välityksellä toteutuneita ihmeitä pidetään Jumalan rakkauden merkkeinä, vaikka teot olisivat itsessään luonnonlakien mukaisia.
Ihmeitätekevistä ikoneista neljää säilytetään Heinävedellä, yhtä Helsingissä ja yhtä Kuopiossa. Heinäveden Valamon luostarissa sijaitsevat Konevitsan Jumalanäiti, Valamon Jumalanäiti (1878) ja Suloisesti suuteleva Jumalanäiti -ikonit. Heinäveden Lintulan luostarissa on ihmeitätekevä Jerusalemin Jumalanäiti (1920-luku). Helsingin Uspenskin katedraalissa on Kozelštšinan Jumalanäidin ikoni, joka nousi suureen julkisuuteen sen tultua varastetuksi kesäkuussa 2010. Kuopiossa sijaitsevan Suomen ortodoksisen kirkkomuseon keskeisimpiä ikoneita on puolestaan ajallisesti ensimmäisen akatistoshymnin aiheeseen perustuva ihmeitätekevä, ja kuva-aiheeltaan harvinainen Jumalanäidin ylistys -ikoni eli Jumalanäidin Akatistos -ikoni (1700-luvun puoliväli).
Aleksandr Kolobnev
Aleksandr Vasiljevitš Kolobnev (, s. 4. toukokuuta 1981 Vyksa, Nižni Novgorodin alue) on venäläinen maantiepyöräilijä, joka aloitti ammattilaisuransa 2002.
Kolobnev voitti vuoden 2007 Pariisi–Nizza-ajon kolmannen etapin sooloajon jälkeen. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa kuuluttuaan viiden miehen kärkiryhmään, josta Paolo Bettini voitti loppukirin jälkeen kultaa, Kolobnev hopeaa ja Stefan Schumacher pronssia. Kolobnev sijoittui maantieajon MM-kilpailussa toiseksi myös Mendrisiossa 2009. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Cadel Evansille 27 sekuntia, mutta kukisti loppukirissä Joaquim Rodríguezin saaden hopeaa. Vuoden 2010 Liège–Bastogne–Liège-klassikossa hän sijoittui toiseksi hävittyään loppukirissä irtiottokumppanilleen Aleksandr Vinokuroville.
Kolobnev jäi vuoden 2011 Ranskan ympäriajossa kiinni dopingin käytöstä. Hänen dopingnäytteestään löytyi hydroklooritiatsidia. Urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS päätti kuitenkin helmikuussa 2012 olla antamatta kilpailukieltoa, koska Kolobnevin todettiin käyttäneen kiellettyä ainetta sisältänyttä tuotetta lääketieteellisistä syistä, ei suorituskykyä parantaakseen.
Vektori (biologia)
Vektori tarkoittaa biologiassa "kuljettajaa". Epidemiologiassa sillä tarkoitetaan eliötä, joka kuljettaa taudinaiheuttajan isäntäeliöstä toiseen. Tunnettuja esimerkkejä ovat horkkahyttyset ja puutiainen. Molekyylibiologiassa vektori on jokin geeninsiirrossa käytettävä geenin kuljettaja, usein virus tai plasmidi. Viruksen käyttö vektorina edellyttää sen tekemistä ensin lisääntymiskyvyttömäksi. Kun siirrettävä geeni on löydetty ja eristetty, se liitetään vektoriin. Vektori menee isäntäsolun sisälle. Solun sisällä vektori liittää siirrettävän geenin isäntäsolun DNA:han.
Frances
Frances on naisen etunimi. Se on Francisca-nimen englantilainen muunnos. Lähtömuotona on latinalainen miehennimi Franciscus, jonka merkitys on ’ranskalainen’.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Frances on vuoteen 2021 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 200–210 naisella.
Haseki Sultan
thumb|180px|[[Hürrem Sultan, ensimmäinen Haseki Sultan. Aikalaismaalaus, tekijä tuntematon.]] Haseki Sultan oli Osmanien valtakunnassa hallitsevalle sulttaanille pojan synnyttäneelle puolisolle myönnetty arvonimi, joka tarkoitti prinssin eli şehzaden äitiä.
Suosikkivaimon ja vallanperijän äidin, Haseki Sultanin asema hovissa oli korkea ja jäi toiseksi vain Valide Sultanille, sulttaanin äidille. Hasekit olivat usein orjataustaisia ja ulkomaisia, eikä heillä ollut verisidettä osmaniylimystöön, mutta tästä huolimatta Haseki Sultanin asemaan päässeet ohittivat arvoasteikossa ja kausittain maksetun rahallisen avustuksen määrässä sulttaanin verisukulaiset, kuten sisaret ja tädit.
Around the World in a Day
Around the World in a Day on Princen ja The Revolutionin toinen albumi vuodelta 1985. Levy ilmestyi vain kymmenen kuukautta sen jälkeen, kun Purple Rain oli ollut 24 viikkoa yhtäjaksoisesti Yhdysvaltain albumilistan ykkösenä. Around the World in a Day vietti kolme viikkoa Yhdysvaltain listan kärjessä, ja tuotti hittisinglet "Raspberry Beret" ja "Pop Life". Musiikillisesti albumi jatkoi vahvasti Purple Rainin psykedeelistä linjaa. Levyllä on silti kuultavissa myös Princelle ominaiset funk- ja rhythm and blues -musiikkivaikutteet. Kappale "America" oli yksi ensimmäisistä kantaanottavista Prince-kappaleista. Se julkaistiin singlenä vain Amerikassa. Levyn toinen raita "Paisley Park" on omistettu Princen samannimiselle studiolle, missä hän on äänittänyt merkittävän osan studiolevyistään.
Kappalelista
Kaikki kappaleet ovat Princen kirjoittamia, ellei toisin mainita
Caiano Shipping
Caiano Shipping AS on norjalainen laivayhtiö. Yhtiön kotipaikka sijaitsee Haugesundissa. Caiano Shipping perustettiin 4. kesäkuuta 1998 ja 28. elokuuta 1998 se rekisteröitiin. Yhtiö on sataprosenttisesti osa norjalaista Caiano AS -yhtiötä. Caiano Shipping on yritysmuodoltaan osakeyhtiö. Yhtiön toimitusjohtaja on Kristian Eidesvik.
Caiano Shipping omistaa 9 % BKR Carriers -nimisestä yrityksestä ja 6,5 % BKR Tankersista.
Caiano Shippingin omistuksessa on nykyisin kolme alusta: konttialus M/S Green Italia, ro-ro-alus M/S Antares ja autonkuljetusalus M/S Tai Shan.
Elias Tamburini
Elias Tamburini (s. 1. helmikuuta 1995) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Islannin pääsarjassa pelaavaa UMF Grindavikiä.
Tamburini siirtyi Kakkosessa pelanneesta Klubi 04:stä Luxemburgin pääsarjan US Hostertiin heinäkuussa 2014, mutta muutti jo kuukauden kuluttua opiskelemaan Yhdysvaltoihin. Hän ehti pelaamaan myös yhden Liigacupin ottelun HJK:ssa vuonna 2014. Vuodet 2016–2018 Tamburini edusti Virginian teknillisen yliopiston Virginia Tech Hokiesia, kunnes teki heinäkuussa 2018 sopimuksen Islannin liigan UMF Grindavíkin kanssa.
Tamburini on pelannut myös Suomen nuorisomaajoukkueissa.
Emily Skaja
Emily Skaja on yhdysvaltalainen runoilija. Hän voitti vuonna 2018 Academy of American Poets-palkinnon. Graywolf Press julkaisi Skajan debyyttirunokokoelman Bruten vuonna 2019. Tällä hetkellä Skaja asuu Memphisissä.
Björn Landström
Björn Olof August Landström (21. huhtikuuta 1917 Kuopio – 7. tammikuuta 2002 Helsinki) oli suomenruotsalainen taiteilija, kirjailija, graafikko, kuvittaja ja tutkija. Hän myös lavasti ja ohjasi teatterissa.
Elämä ja ura
Björn Landströmin vanhemmat olivat rakennusinsinööri Arthur Landström ja Ester Landström o.s. Åberg. Pian pojan syntymän jälkeen perhe muutti Kuopiosta Helsinkiin. Arkkitehdin urasta haaveillut isä toivoi pojastaan arkkitehtia, mutta Landström opiskeli mainospiirtäjäksi Tukholmassa Reklamkonstskolanissa 1930-luvun lopulla. Koulussa hän tutustui myös tulevaan vaimoonsa Else Grönrosiin. Hän aloitti taidemaalarina 1941 ja kirjailijana 1942.
Landström järjesti yksityisnäyttelyn Strindbergin taidesalongissa Helsingissä vuonna 1943 ja myöhemmin näyttelyjä eri maissa. Landström tarjosi kirjoittamaansa näytelmää Vem är du? Ingmar Bergmanille, joka kehotti häntä ottamaan yhteyttä Dramatikers Studioon. Siellä näytelmä esitettiin, tosin ilman suurempaa menestystä. Landström teki teatteriin myös lavastuksia ja ohjauksia.
Mainosmies ja Kalevalan kuvittaja
Mainostoimisto Taucherin palvelukseen Landström meni vuonna 1949. Hän oli perustamassa Mainosgraafikot-yhdistystä, ja sen koulussa hän opetti vuodesta 1953 alkaen. Landström muutti Ruotsiin 1959, mutta palasi Suomeen 1970-luvun alussa.
Rolando Aarons
Rolando Aarons (s. 16. marraskuuta 1995 Kingston, Jamaika) on jamaikalaissyntyinen englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Huddersfield Townia. Pelipaikaltaan Aarons on vasen laitahyökkääjä. Maajoukkuetasolla Aarons voisi edustaa joko synnyinmaatansa Jamaikaa tai Englantia, mutta hän on sanonut haluavansa edustaa Englantia.
Björn Landström
Mainosmies ja Kalevalan kuvittaja
Landström suunnitteli kirjankansia ensin WSOY:lle ja myöhemmin Otavalle. Muun muassa Waltarin Sinuhe egyptiläisen tunnetuin kansi on Landströmin käsialaa. Sen sijaan hänen luomansa Tuntemattoman sotilaan ensimmäinen kansiversio muistutti Yrjö Jäntin mielestä liikaa erästä toista uutuuskirjaa, ja Martti Mykkänen suunnitteli nopeasti kirjalle uuden kansikuvan. Vuonna 1985 julkaistiin Kalevala Landströmin kuvittamana.
Rolando Aarons
Aarons teki debyyttinsä Valioliigatasolla Newcastle Unitedin joukkueessa vuoden 2014 elokuussa liigan avausottelussa Manchester Cityä vastaan tultuaan vaihdosta kentälle viimeiseksi vartiksi Yoan Gouffranin tilalle. Ensimmäisen maalinsa hän teki kahta viikkoa myöhemmin Crystal Palace FC:ta vastaan 3–3-tasapelissä ja alusti ottelussa myös joukkuekaveri Mike Williamsonin maalin laukaisemalla ensin tolppaan, josta kimmonneen pallon Williamson laittoi maaliin. Hän pelasi kauden aikana vain neljä ottelua oltuaan pitkään loukkaantuneena. Seuraavalla kaudella hän pelasi kymmenen valioliigaottelua, kaudella 2016–2017 neljä ottelua Englannin Mestaruussarjassa ja 2017–2018 yhtä monta Valioliigassa.
Björn Landström
Mainosmies ja Kalevalan kuvittaja
Hänen meriaiheiset kirjansa sekä laivojen historiaa ja löytöretkiä käsittelevät teoksensa ovat alan kansainvälisiä klassikoita. Hänen teoksiaan on käännetty monille kielille; teos Laiva (Skeppet: En översikt av skeppets historia från den primitiva flotten till den atomdrivna ubåten i ord och bilder) on käännetty 13 kielelle. Landström lahjoitti uransa aikana kokoamansa arvokkaan kirjaston Åbo Akademille vuonna 1987.
Rolando Aarons
Aarons pelasi viisi ottelua ja teki kaksi maalia Englannin alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Björn Landström
Mainosmies ja Kalevalan kuvittaja
Graafiset muotoilijat ry on jakanut vuodesta 1986 lähtien Landströmin mukaan nimettyä Björn Landström -palkintoa.
Rolando Aarons
Aaronsin serkku Max Aarons on pääsarjatason jalkapalloilija.
Björn Landström
Purjehtija ja venesuunnittelija
Landström omisti ja suunnitteli useita purjealuksia. Hän oli innokas purjehtija ja usean pursiseuran jäsen – Airisto Segelsällskap, NJK ja HSS. Pisimpään hän oli Helsingfors Segelsällskapin eli HSS:n jäsenenä. Landströmin meriaiheiset seinämaalaukset vuodelta 1949 kuvittavat edelleen HSS:n kerhoravintolaa Merisataman Liuskasaaressa. Teokset syntyivät yhteistyössä Michael Schilkinin kanssa, joka teki kerhorakennuksen reliefit ja lasimaalaukset. Landström purjehti 1950-luvulla HSS:n lipun alla Utökryssare Elisabethilla ja Laurinkosterilla Elisabeth II:lla. Landström osallistui vuonna 1952 Gotland Runt -kisaan, josta syntyi purjehduskertomus Vene pullossa (Skeppet i flaskan). Asuttuaan ulkomailla pidemmän aikaa Landström palasi Suomeen, ja hänet valittiin HSS:n ainaisjäseneksi vuonna 1971. Tuolloin Landström purjehti Vanessa-nimisellä džonkilla. Landström kirjoitti kirjan Regina och Gullkronan purjehtijalegenda Henrik Ramsayn kanssa tehdystä purjehduksesta Jarl Lindblomin suunnittelemassa Reginassa Ramsayn kuolinkesänä 1951.
Akseli Kurenmaa
Arvi Akseli Kurenmaa (vuoteen 1935 Karlsson; ) oli suomalainen kenraaliluutnantti. Hänen vanhempansa olivat ylikonstaapeli Akseli Karlsson sekä Maria Paavolainen. Osallistui vapaussotaan valkoisten puolella 1918. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Terijoen yhteiskoulusta 1920. Hän suoritti varusmiespalveluksensa Karjalan Kaartin Rykmentissä 1923. Hän suoritti Kadettikoulun 1.12.1923–30.9.1925 (6. kadettikurssi).
Sotilasura
Valmistumisensa jälkeen hän oli Jääkäripataljoona 1:ssä nuorempana upseerina, komppanian päällikkönä ja yleisesikuntaupseerina 1925–1937. Hänet ylennettiin 1927 luutnantiksi ja 1931 kapteeniksi. Hän suoritti Sotakorkeakoulussa yleisesikuntaupseeritutkinnon 1937–1939, jonka jälkeen hänet komennettiin majurina Taistelukouluun opettajaksi 1939.
Talvisodassa hän oli 5. Divisioonan esikunnassa operatiivisen toimiston päällikkönä ja esikuntapäällikkönä. Välirauhan aikana hän oli Helsingin sotilasläänin esikunnan esikuntapäällikkönä. Jatkosodassa hän oli 12. Divisioonan esikuntapäällikkönä, Kotijoukkojen esikunnassa liikekannallepanotoimiston päällikkönä, jalkaväkirykmentti 33:n komentajana 25.3.1943–13.11.1944. Hän toimi Maasotakoululla yleisen taktiikan tuntiopettajana 1942. Jalkaväkirykmentti 33:n kotiuttamisen jälkeen (Lapin sodassa) 1. Divisioonan esikuntapäällikkönä. Hänet ylennettiin everstiksi 23.6.1944.
Ns. asekätkentäjutun yhteydessä Kurenmaa oli pidätettynä noin 3 kuukauden ajan.
Akseli Kurenmaan puoliso oli Oili Törnroos, jonka kanssa hän sai lapset Pekka Akseli (1933-2004), Marja Inkeri, Jaakko Arvi sekä Eeva Katri.
Quick & Flupke
Quick & Flupke on vuosina 1930–1940 ilmestynyt sarjakuvapiirtäjän Hergén huumorisarjakuva kahdesta keppostelevasta pojasta.
Quick & Flupke alkoi ilmestyä Le Petit Vingtième -lehdessä 23. tammikuuta 1930. Vuoteen 1940 mennessä ehti ilmestyä 310 kahden sivun mittaista strippiä. Hergén kuoleman jälkeen sarjaa piirtänyt Johan De Moor ja belgialainen sarjakuvakustantamo Casterman julkaisivat Studios Hergén värittämiä strippejä uudelleen 1985–1991. Suomessa ilmestyi sarjasta 1980-luvun lopussa kuusi albumia WSOY:n kustantamana. Quick ja Flupke nähdään väkijoukon seassa myös kahdessa Tintti-sarjakuvassa: Tintti Afrikassa -tarinan ensimmäisessä ruudussa sekä Salaperäisen tähden sivulla 20 yhdessä ruudussa. Lisäksi heidät voi nähdä vanhojen Tintti-albumien takakannen kuvassa muiden hahmojen joukossa.
Egmont jatkoi sarjaa vuonna 2007 albumilla Ei armoa. Siinä hahmojen nimet olivat Kuikka ja Vili.
Władysław Taczanowski
alt=|pienoiskuva|299x299px|Władysław Taczanowski Władysław (Ladislaus) Taczanowski (1. maaliskuuta 1819 Jablonna – 17. tammikuuta 1890 Varsova) oli puolalainen eläintieteilijä.
Taczanowskia pidetään eräänä 1800-luvun tärkeimmistä eläintieteilijöistä. Hän kuului vaikutusvaltaiseen Poznańin alueen aristokratiaan. Hän opiskeli Pariisissa ja työskenteli Wienin, Berliinin, Pariisin ja Lontoon museoissa. Hän oli Varsovan yliopiston eläinmuseon intendentti vuodesta 1862 alkaen kuolemaansa saakka. Hän otti osaa Antoni Stanislaw Wagan johtamalle tutkimusmatkalle Algeriaan vuosina 1866–1867. Hän kirjoitti useita merkittäviä teoksia, kuten Ptaki krajowe 1–2 (Birds of Poland) (1882) ja Ornithologie du Pérou 1–4 (1884–1886).
Taczanowski tutki erityisesti lintuja ja hämähäkkejä. Suomessa tavatuista linnuista hän nimesi mongoliankirvisen vuonna 1876. Hänen kunniakseen on nimetty muun muassa juninjärvenuikku, piiskulumivarpunen, täpläkurkkukolibri, ruohometsäkerttunen, peruntinami, inkanappaaja, isonokkasirkkunen ja tyrskyorneero.
Liao-dynastia
Liao-dynastia (遼朝 [Liáo cháo]) hallitsi osaa Pohjois-Kiinasta 916–1125. Sitä kutsutaan myös kitaanidynastiaksi (tai khitaani) - Liao-nimi dynastialle annettiin vasta 947. Dynastian perusti Yelü (耶律 [yē lǜ])-perhe kitaaniheimosta Tang-dynastian loppuvaiheissa 907, aikakausinimen sille antoi Yelü A Bao Ji vuonna 916.
Jin-dynastia löi sen vuonna 1125, joskin Yelü Da Shin (耶律大石 yē lǜ dà shí) johdolla perustettiin vielä Läntinen Liao-dynastia 1125–1220, joka tunnetaan myös nimellä Karakitain valtakunta. Se säilyi aina Tšingis-kaanin mongoliratsuväen tuloon.
Dynastian nousu ja tuho
Liao-dynastia teki valloitussotia yksinkertaisten iskujen sijaan. Vuonna 946 he valloittivat Song-dynastian pääkaupunki Kaifengin (Bian) ja jatkoivat hyökkäyksiä Song-joukkoja vastaan. Kyllästyttyään jatkuviin taisteluihin paimentolaisia vastaan, Kiinan hallitus (siis Song-dynastia) tarjosi rauhansopimusta rajojen rauhoittamiseksi vuonna 1005. Tämän saadakseen heidän oli kuitenkin maksettava valtavia tribuuttilahjoja pohjoisen paimentolaisjohtajille. Pidemmän päälle nämä korkeat kustannukset osoittautuivat kannattaviksi, sillä Liao-dynastian hallitsijat saivat leppoisat olot kiinalaisten heille takaamilla tuloilla. He tottuivat nopeasti kiinalaiseen elämäntapaan, arvostivat kehittynyttä hallintojärjestelmää ja ryhtyivät maatalous- ja teollisuustuotantoon.
Liao-kitaanit kiinalaistuivat, ja tämä taloudellisten ja sosiaalisten arvojen muutos hävitti heidän sotaintonsa. Jo 900-luvulla he kehittivät oman kirjoitusjärjestelmänsä, joka ideoitiin kiinan kirjoitusjärjestelmän pohjalta, tosin se ei oikein soveltunut kitaanin kaltaiseen agglutinoivaan kieleen.
Vuonna 1120 Song-dynastian hallitus muodosti liittouman Mantšurian |Jin-keisarikunnan kanssa hyökätäkseen Liao-valtakuntaa vastaan. Sisäisten riitojen heikentämä Liao-hallinto kärsi tappion Jin-dynastian hyökkäyksissä ja vetäytyi länteen, missä uusi Läntisen Liaon kuningaskunta perustettiin (turkiksi: Karakitan - "Musta kitaani"; kiinaksi: Hei Han 黑汗). He ottivat mukaansa kiinalaiset tavat, ja koska heissä oli huomattava määrä nestorianisteja, heistä on lähtöisin tarina Sisä-Aasian pappi-kuningas Johanneksesta. Mongolit valloittivat läntisen Liaon vuonna 1218.
Maharaj Krishon Kaushik
Maharaj Krishon Kaushik (2. toukokuuta 1955 New Delhi – 8. toukokuuta 2021 New Delhi) oli intialainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja, joka toimi myöhemmin maahockeyvalmentajana.
Kaushik voitti Intian miesten maajoukkueessa olympiakultaa Moskovassa 1980. Hän teki olympiaturnauksessa kolme maalia. Valmentajana Kaushik valmensi sekä Intian miesten että naisten maajoukkueita. Kaushik kuoli pandemiana riehuneeseen COVID-19-tautiin kolmen viikon sairastamisen jälkeen 66-vuotiaana 8. toukokuuta 2021. Hänen vaimonsa sairasti taudin ja oli kotiutunut sairaalasta päiviä aikaisemmin. Myös toinen Moskovan-kultajoukkueen jäsen Ravinder Pal Singh kuoli samana päivänä Kaushikin kanssa samaan tautiin.
Mittabosoni
Mittabosonit ovat alkeishiukkasia, jotka välittävät perusvuorovaikutusta, joka liittyy johonkin jatkuvaan sisäiseen symmetriaan. Hiukkasfysiikan standardimallin mittabosoneihin kuuluvat sähkömagneettista vuorovaikutusta välittävä fotoni, heikkoa vuorovaikutusta välittävät W- ja Z-bosonit sekä vahvaa vuorovaikutusta välittävä gluoni.
Jos vuorovaikutuksen taustalla oleva symmetria on tarkka, on vastaava mittabosoni massaton. Mikäli symmetria on rikkoutunut, voivat mittabosonit saada massan (ns. Higgsin mekanismi). Fotoni ja gluonit ovat massattomia, kun taas W- ja Z-bosonit ovat massallisia.
Mittabosonien spin on aina kokonaisluku, kuten muillakin bosoneilla. Kaikkien edellä mainittujen bosonien spin on 1. Usein oletetaan, että myös gravitaatiota välittäisi mittabosoni, gravitoni, jonka spin olisi 2. Gravitonit käsittävää kvanttigravitaation teoriaa ei toistaiseksi ole onnistuttu muotoilemaan matemaattisesti mielekkäällä tavalla.
Sebastian Moberg
Sebastian Moberg (s. 24. helmikuuta 1996 Espoo) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberligajoukkue IceFighters Leipzigissä.
Seuraura
Moberg on Grankulla IFK:n kasvatti. Hän siirtyi 15-vuotiaana Espoo Bluesin C-nuoriin kaudeksi 2011–2012 ja nousi joukkueen kapteeniksi. Moberg pelasi pelipaikastaan huolimatta runkosarjassa yli piste per peli -tahtia tehden 30 ottelussa tehot 12+22=34, joilla hän oli Bluesin paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Tatu Kanervan jälkeen. Moberg voitti myös koko C-nuorten SM-sarjan puolustajien pistepörssin. Hän voitti kauden päätteeksi C-nuorten Suomenmestaruuden. Moberg voitti kauden 2012–2013 päätteeksi B-nuorten SM-hopeaa ja kauden 2013–2014 päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden.
Kaudeksi 2014–2015 Moberg siirtyi kolmivuotisella SM-liigasopimuksella Helsingin IFK:hon. Hän pelasi joukkueessa ensimmäisen miesten pääsarjaottelunsa Mestarien liigan avauskierroksella 21. elokuuta 2014 vieraissa tanskalaista SønderjyskE Ishockeyta vastaan. Moberg merkittiin HIFK:n kakkospuolustajapariin Daniel Grillforsin viereen. Hänelle merkittiin teholukema –1. Moberg pelasi HIFK:n kaikki neljä CHL-ottelua ennen SM-liigakauden alkua tehden niissä kolme syöttöpistettä. Paikka liigakauden avaukseen 11. syyskuuta 2014 Espoo Bluesia vastaan hänelle aukesi kuitenkin lähinnä Toni Söderholmin loukkaantumisen myötä. Moberg merkittiin HIFK:n ykköspuolustajapariin Lauri Taipaluksen viereen ja hän sai ottelussa jääaikaa 13.23 minuuttia. Moberg sai myös syöttöpisteen Matti Lambergin tekemään maaliin. Heikki Riihiranta valitsi hänet ottelun legendojen tähtien kakkostähdeksi. Kaikkiaan Moberg pelasi kauden aikana SM-liigassa 19 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. CHL:ssä pelejä kertyi viisi ja niissä syntyi kolme syöttöpistettä. Hän pelasi kauden aikana myös kahdeksan ottelua lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa.
Kauden 2015–2016 kynnyksellä HIFK lainasi Mobergin Kiekko-Vantaaseen, jossa hän vietti suurimman osan runkosarjastaan pelaten 27 ottelua tehopistein 2+9=11. Moberg pelasi HIFK:ssa neljä runkosarja- ja yhden CHL-ottelun ilman tehopisteitä, kunnes seura lainasi hänet ottelukohtaisella sopimuksella junioriuraltaan tuttuun Espoo Bluesiin tammikuussa 2016. Moberg teki joukkueessa liigauransa avausmaalin 26. tammikuuta 2016 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Hän pelasi Bluesissa kauden loppuun.
Moberg ei pelannut HIFK:ssa enää viimeistä sopimuskauttaan, vaan hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 konkurssiin ajautuneen Bluesin tilalle perustettuun Espoo Unitediin, joka siirtyi pelaamaan Mestistä. Mobergin kausi päättyi kuitenkin loukkaantumisen vuoksi runkosarjaan ja jäi vain 32 ottelun mittaiseksi. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Kaudella 2017–2018 Moberg pelasi Espoo Unitedissa loukkaantumisen vuoksi vain neljä ottelua. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi jatkamaan Mestis-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Kokkolan Hermekseen. Joukkuetta valmentaa Mobergille Bluesin junioreista tuttu Janne Tuunanen. Hän oli Hermeksen tehokkain puolustaja tehoilla 7+21=28, joilla Moberg jakoi sarjan puolustajien pistepörssin neljännen sijan Ketterän Sameli Ventelän kanssa. Pudotuspeleissä hän jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Kalle Loposen kanssa lukemalla +3. Moberg valittiin Mestiksen lokakuun 2018 ja tammikuun 2019 kuukauden kentällisiin. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Suomen Cupissa Moberg oli Hermeksen paras syöttäjä viidellä syöttöpisteellään.
Kaudeksi 2019–2020 Moberg nimettiin Hermeksen kapteeniksi. Hän oli joukkueen toiseksi paras syöttäjä, kolmanneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja tehoilla 3+29=32, joilla Moberg jakoi koko Mestiksen puolustajien syöttöpörssin voiton Jimi Kurosen kanssa sekä puolustajien pistepörssin neljännen sijan Jokipoikien Lassi Raitasen ja KOOVEE:n Markus Västilän kanssa. Suomen Cupissa hän oli Hermeksen paras pistemies ja syöttäjä yhdeksällä syöttöpisteellään.
Moberg siirtyi kaudeksi 2020–2021 vuoden mittaisella sopimuksella Rovaniemen Kiekkoon. Tammikuussa 2021 hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin, kun joukkueen pelaajat olivat lomautettuina ja Mobergille avautui mahdollisuus siirtyä ulkomaille. Hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Hockeyettan-joukkue Kalmar HC:hen.
Maajoukkueura
Moberg pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014. Yhteensä hän on pelannut neljä nuorten ja 14 poikien maaottelua.
Kylmä jälki
Kylmä jälki on Jarkko Sipilän Takamäki-dekkari, joka on ilmestynyt vuonna 2007. Kirja kertoo elinkautisvanki Timo Ruosteen pakenemisesta alkavista Takamäen ryhmän tutkimuksista.
Jussi Peippo
Jussi Peippo (11. kesäkuuta 1933 Sortavala – 24. kesäkuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti. Hänet tunnetaan erityisesti Askolle 1960-luvulla suunnittelemistaan vientimalliston puuhuonekaluista, joita käytettiin muun muassa Unescon päämajassa Pariisissa sekä Moskovan Rossija-hotellissa ja Tallinnan Viru-hotellissa. Hänen tyyliinsä kuuluivat puhtaat ja pelkistetyt, materiaaleja korostavat muodot ja niukat värit. Hänen suunnittelemiaan tuotteita ovat Tectonia-, Alli- ja Hidalgo-kalustesarjat.
Peippo valmistui sisustusarkkitehdiksi vuonna 1957 ja työskenteli sitten Askolla Olli Borgin alaisuudessa kunnes jatkoi freelancerinä. Vuosina 1969–1970 hän oli Singaporessa YK:n asiantuntijatehtävissä. Hän sai Hämeen läänin taidepalkinnon 1976. Hän kuoli 49-vuotiaana 1982.
Rautalampi (kappale)
Rautalampi on rautalampilaisen Grand Merlin yhtyeen esittämä cover amerikkalaisen Southern Rock -yhtye Lynyrd Skynyrd -yhtyeen kappaleesta Sweet Home Alabama. Grand Merlin levytti kappaleen vuonna 1983. Singlen B-puolella on myös Lynyrd Skynyrd coveri Neula ja Muut Kappaleen suomenkieliset sanat ovat Hannu Niskasen käsialaa.
M/S Taru
thumb|250px|S/S Taru (toinen oikealta) vuonna 1936 thumb|M/S Taru elokuussa 2015 Päijänteellä pienoiskuva|M/S Taru Jämsänjoella juuri maalattuna syyskuussa 2016 M/S Taru on yksityiskäytössä oleva moottorialus Päijänteellä. Laiva on entinen sisävesihöyrylaiva S/S Taru. Laiva on toiminut välillä myös hinaajana ja kettinkiproomuna.
Nykyiset kansirakenteet on rakennettu vuonna 1980. Kesällä 2016 alukseen suoritettiin mittavia parannus- ja korjaustoimenpiteitä Väinölän telakalla Jyväskylässä. Samalla alus sai uuden värityksen.
Deportivo Alavés
Deportivo Alavés on espanjalainen jalkapalloseura Vitoria-Gasteizin kaupungista Baskimaalta. Seuran edustusjoukkue pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa.
Alavés on pelannut Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa yhteensä 11 kautta vuosina 1930–1933, 1954–1956, 1998–2003 ja 2005–2006. Segunda Divisiónin ensimmäiseksi seura on sijoittunut kausilla 1929–1930, 1953–1954 ja 1997–1998. Kaudella 2000–2001 Alavés ylsi UEFA Cupin loppuotteluun, jonka Liverpool voitti lopulta 5–4 Alavésin tehtyä oman maalin jatkoajan 26. minuutilla.
Gnostilaiset evankeliumit (kirja)
Gnostilaiset evankeliumit on uskonnonhistorian professori Elaine Pagelsin vuonna 1979 julkaisema kirja. Kirja on ollut suosittu johdantoteos gnostilaiseen ajatteluun ja teksteihin, joita edustaa Nag Hammadin kirjasto.
Sisältö
Pagels esittää, että oikeaoppisina itseään pitävät kristityt 100-luvulla pitivät kiinni ylösnousemusopista kirjaimellisesti ja hylkäsivät muut käsitykset ”harhaoppeina”, koska opilla oli myös poliittinen seuraus. Pagelsin mielestä oppi ruumiillisesta ylösnousemuksesta oikeuttaa niiden arvovallan, jotka esitetään apostoli Pietarin seuraajina kirkossa. Oppia käytettiin perustelemaan niin sanottua apostolista seuraantoa, joka vielä nykyaikanakin luo perustan paavin arvovallalle katolisten kristittyjen keskuudessa.
Pagelsin mukaan kristinuskosta oli olemassa lukuisia eri muotoja. Kilpailevat ryhmät väittivät opettavansa ”oikeaa” oppia ja nimittivät toisiaan huijareiksi. Pagelsin mukaan gnostilaisen jumalakäsityksen torjumisella haluttiin samalla vakiinnuttaa piispajohtoinen kirkollinen hallintojärjestelmä. Kristittyjen yhteisö haluttiin järjestää hallitsijoista ja alamaisista koostuvan tiukan hierarkian alaisuuteen.
Pagelsin mukaan monet gnostilaiset tekstit eivät kuvaa yhtä miehistä jumalaa, vaan kuvaavat jumalaa kaksikkona johon kuuluu sekä miehisiä että naisellisia piirteitä. Tällaiset tekstit kuitenkin leimattiin harhaoppisiksi, ja jumalan naiseuteen viittaavat kuvat katosivat kristillisestä perinteestä.
Kasvisryhmä
Kasvisryhmä on vuodesta 2008 toiminut monitaiteellinen ympäristötaidetta tekevien ammattitaiteilijoiden ryhmä.
Gnostilaiset evankeliumit (kirja)
Sisältö
Pagels esittää, että gnostilaisuuden uskonnollinen asennoituminen ei soveltunut massojen uskonnoksi. Voiton peri tehokkaasti järjestäytynyt katolinen kirkko, joka ilmaisi yhtenäisen uskonnollisen asenteen, vaati uskovaisilta vain yksinkertaisten perusoppien tunnustamista ja järjesti kansalle kasteen ja ehtoollisen kaltaisia yksinkertaisia mutta tehokkaita rituaaleja. Pagels toteaa, että aatteellisen uskonnollisuuden lisäksi uskonnon menestymiselle on yhtä tärkeitä yhteisölliset ja poliittiset rakenteet, jotka saavat ihmiset samastumaan toisiinsa ja yhdistämään heidät kokonaisuudeksi.
Kasvisryhmä
Ryhmä on järjestänyt pääosin ympäristötaidenäyttelyitä kasvitieteellisiin puutarhoihin. Ne ovat teoksien käsitteellinen ja vuorovaikkutteinen ympäristö. Näyttelyitä on ollut 2008 ja 2009 Helsingin yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa Kaisaniemessä, Tallinnan Kasvitieteellisessä puutarhassa vuosina 2009 ja 2011, samanaikaisesti Tarton yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa ja Helsingin Talvipuutarhassa 2014 ja 2019 Latvian yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa Riiassa. Vuosina 2020 ja 2021 Kasvisryhmä on osallistunut näyttelyillään Taiteen kotitalo on Keravalla. Taiteen aloista edustettuna näyttelyissä ovat olleet: grafiikka, installaatio, keramiikka-, kollaasi-, kuvanveisto-, performanssi-, piirustus-, tekstiili-, valokuva-, video- ja äänitaide.
Gnostilaiset evankeliumit (kirja)
Sisältö
Loppusanoissa Pagels toteaa, että voittajat kirjoittavat historian, ja mainitsee että menestyneen enemmistön näkökulma on vallinnut kaikkia kuvauksia varhaisesta kristinuskosta. Pagels kuvailee, kuinka tietyt kristityt määrittelivät ensin käsitteet tehden jaon ”oikeaoppisiin” ja ”vääräoppisiin” ja ryhtyivät sitten osoittamaan, että heidän voittonsa oli välttämättömyys, kristillisellä kielellä ”Pyhän Hengen johdatusta”. Pagelsin mielestä Nag Hammadin tekstit kuitenkin osoittavat, että kristinusko olisi voinut kehittyä myös toiseen suuntaan, tai että nykyisin tunnettu kristinuskon muoto ei olisi lainkaan säilynyt. Pagelsin mielestä varhaisen kristinuskon kiistojen uudelleen löytäminen parantaa tietoisuutta uskonnollisen arvovallan perustasta.
Kasvisryhmä
Vapaan ryhmän kokoonpano on vaihdellut näyttelyittäin: Ryhmää on usein täydennetty vierailevilla koti- tai ulkomaisilla taiteilijoilla. Mukana ovat olleet: Riikka Aresalo, Catharina Kajander, Pira Cousin, Marja Hakala, Ismo Heinonen, Maria Hopia, Olli Hopia, Miia Kallio, Sunna Kangas, Kaarina Kellomäki, Johanna Kellomäki, Erja Laakkonen, Agita Marackovska ja Andris Marackovskis, Anu Miettinen, Leena Mäkipatola, Anu Nirkko, Inita Reimandova, Mare Saare, Otto Santala, Līga Skarina, Ivanda Spulle-Meiere, Jenni Tieaho, Robin de Wan ja Helle Videvik.
Kuolleista herännyt (elokuva)
Kuolleista herännyt on vuonna 1975 valmistunut televisioelokuva, jonka ovat ohjanneet Hannu Kahakorpi ja Jukka Sipilä. Se perustuu Maiju Lassilan samannimiseen teokseen.
Elokuva oli Tauno Palon viimeinen.
Juoni
Vähävarainen juoppo ja tyhjäntoimittaja Jönni Lumperi saa kauppaneuvos Jöns Lundbergilta lahjaksi hienot vaatteet ja arvan, jolla hän voittaa 2 000 markkaa. Kaupunkilaiset erehtyvät luulemaan Lumperin voittaneen 20 000 markkaa ja luulevat häntä varakkaaksi. Ihastuksensa kohteen Makkara-Liisan Lumperi puolestaan luulee keränneen makkaramyynnillä 20 000 markkan omaisuuden, ja pariskunta alkaa suunnitella olemattomien 22 000 markan omaisuuden turvin yhteistä tulevaisuutta, jota varten Lumperi lähtee maakuntaan ostamaan maatilaa. Eri väärinkäsitysten seurauksena Lumperi luulee voivansa myydä tulevan maatilansa vieressä olevan kosken vesivoimayhtiölle ja hänestä tulisi näin miljonääri. Lumperin rosvoama rosvojoukko luulee juottaneensa Jönnille rikkihappoa, ja Jönni jää odottamaan kuolemaa, jota kuitenkaan ei tule. Samaan aikaan maatilan ja kosken myymiseen ja ostamiseen liittyvät väärinkäsitykset alkavat selvitä, ja Lumperin varattomuus tulee tunnetuksi. "Myrkytyksestään" toipunut rahaton Jönni saa tehtäväksi valmistaa hautaristin, joka osoittautuu hänen omakseen. Lopuksi Jönni palaa arkkuineen ja risteineen Helsinkiin, jossa Lumperin luullaan jo kuolleen.
UCI World Tour 2012
UCI World Tour 2012 oli neljäs Kansainvälisen pyöräilyliiton kehittämän maantiepyöräilyn kilpailusarjan kausi. Se alkoi Australiassa järjestetystä Tour Down Under -kilpailusta 17. tammikuuta ja päättyi Pekingin ympäriajoon 14. lokakuuta.
Ekqvist
Ekqvist on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
UCI World Tour 2012
Joukkueet
Kaikki 18 UCI ProTour -joukkuetta osallistuivat World Touriin. Kilpailun järjestäjä voi myöntää osallistumisoikeuden myös UCI Professional Continental -tason joukkueille ja kansallisille joukkueille. ProTour-joukkueet, joiden oli osallistuttava kaikkiin 28 kilpailuun olivat:
Loppupisteet
Lähde: UCI
Kesäolympialaiset 1992
Vuoden 1992 kesäolympialaiset järjestettiin Barcelonassa, Espanjan Kataloniassa. Kilpailut avattiin 25. heinäkuuta ja päätettiin 9. elokuuta 1992. Virallisena avaajana toimi Espanjan kuningas Juan Carlos I. Valan vannoivat urheilijoiden puolesta purjehtija Luis Doreste Blanco ja tuomareiden puolesta Eugeni Asencio. Olympiatulen sytytti vammaisjousiampuja Antonio Rebollo. Barcelonan lisäksi kilpailuja järjestettiin 14 paikkakunnalla Katalonian maakunnassa, ja jalkapallo-otteluja käytiin myös Valenciassa ja Zaragozassa.
Kilpailuihin otti osaa yhteensä 9 356 urheilijaa (2 704 naista, 6 652 miestä) 169 maasta. Barcelonan olympialaiset olivat toistaiseksi viimeiset kesäolympialaiset, jotka järjestettiin samana vuonna talviolympialaisten kanssa.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Viro, Latvia ja Liettua kilpailivat kukin omina joukkueinaan. Muut entiset neuvostotasavallat kilpailivat yhdistyneellä joukkueella olympialipun alla, ja tätä joukkuetta kutsuttiin usein Itsenäisten valtioiden yhteisön joukkueeksi, vaikka Georgia liittyi yhteisöön vasta vuonna 1993. Jugoslaviasta eronneet Slovenia, Kroatia sekä Bosnia ja Hertsegovina kilpailivat myös omina joukkueinaan. Tynkä-Jugoslavian ei sallittu kilpailla Jugoslaviana, vaan he kilpailivat riippumattomana joukkueena niin ikään olympialipun alla. Tuossa joukkueessa kilpailivat myös makedonialaiset urheilijat.
Valintaprosessi
Kansainvälisen olympiakomitean silloisen puheenjohtajan Juan Antonio Samaranchin kotikaupunki valittiin isäntäkaupungiksi Lausannessa, Sveitsissä lokakuussa 1986. Muut ehdolla olleet kaupungit olivat Alankomaiden Amsterdam, Jugoslavian Belgrad, Ison-Britannian Birmingham, Australian Brisbane ja Ranskan Pariisi.
Osallistujat
Vuoden 1992 kesäolympialaisiin osallistui 171 maata.
Oh! Calcutta!
'''Oh! Calcutta!''' on New Yorkissa vuonna 1969 ensi-iltansa saanut revyymuotoinen musikaali, jonka alkuperäisversion sketsien kirjoittajia olivat John Lennon, Samuel Beckett, Jules Feiffer ja Sam Shepard. Esitys sai aikaan suurta kohua näyttelijöiden alastomuudesta ja monista suorasukaisista seksiaiheisista kohtauksista. Monissa maissa erilaisina versiona tuotettu esitys koetteli 1970-luvun taitteessa siveellisyyslainsäädännön rajoja ja aiheutti julkista keskustelua.
Alastomuutta ensi kertaa näyttämöille tuoneen Hair-musikaalin vanavedessä syntynyt ''Oh! Calcutta! pyöri New Yorkin Broadwayllä 20 vuotta 5 959 esityksen verran elokuuhun 1989 asti ja on kaikkien aikojen neljänneksi esitetyin Broadway-tuotanto musikaalien Chicago, A Chorus Line ja The Lion King'' jälkeen. Se sai Lontoon-ensi-iltansa Roundhouse-teatterissa vuonna 1970 ja menestyi sielläkin liki 4 000 esityksen verran. Lontoon-versio oli sisällöltään erilainen kuin Broadway-versio, kirjoittajana muun muassa Kenneth Tynan ja ohjaajana Shakespeare-tuotannoistaan tunnettu Clifford Williams, joka teki ''Oh! Calcuttan'' myös Pariisissa.
Suomessa revyy tuli näyttämölle helsinkiläisessä Gloria-elokuvateatterissa Pienellä Roobertinkadulla uudenvuodenaattona 1971, muttei menestynyt pitkään. Sen käsikirjoittajana oli Jukka Virtanen, ohjaajana Ere Kokkonen ja esiintyjinä Ville-Veikko Salminen, Ritva Vepsä, Ossi Ahlapuro, Helena Mäkelä, Aarno Raninen, Pirkko Saanakorpi, Erik Uddström, Titta Jokinen, Vesa Pallasvesa ja Kaarina Tuunanen. Adams Filmi Oy taltioi esityksen lyhytelokuvaksi, ja suppeampi versio Mini-Calcutta lähti maakuntakiertueelle Ossi Ahlapuron, Titta Jokisen ja Malla Paimensalon voimin. Pornografian vastaisesta taistelustaan tunnettu Suomen Kristillisen Liiton kansanedustaja, pappi Olavi Ronkainen vaati kaikkia 15:ttä suomalaistekijää oikeuteen yksin teoin tehdystä ja jatketusta epäsiveellisten julkaisujen levittämisen ehkäisemiseksi annetun lain säännösten rikkomisesta ja sukupuolisiveellisyyden julkisesta loukkaamisesta. Helsingin raastuvanoikeus ei ottanut juttua aluksi käsiteltäväkseen koska katsoi, ettei Ronkaisella ole asianomistajan oikeutta esittää tapauksen johdosta rangaistusvaatimuksia. Helsingin hovioikeus oli toista mieltä ja palautti kanteen uuteen alioikeuskäsittelyyn. Kanne kuitenkin eteni niin hitaasti, että Ronkainen luopui siitä 1975. .
Revyyn nimi ''Oh! Calcutta!'' tulee suunnilleen samoin ääntyvästä ranskankielisestä huudahduksesta ”O quel cul t’as !”, suomeksi ’Oi mikä peppu sinulla onkaan!’. Nimi viittaa myös Kalkuttan kaupunkiin Intiassa (nyk. Kolkata).
Øvre Richter Frich
Ura
Frich varttui pappisperheessä ja oli nuorukaisena urheilullisesti suuntautunut. Hän harrasti muun muassa painia ja nyrkkeilyä. Frich opiskeli lakia ja lääketiedettä lyhyen aikaa. Vuonna 1895 hän matkasi Kristianiaan ja aloitti toimittajana sikäläisessä Ørebladet-lehdessä. Toimittajan ura jatkui Aftenpostenissa vuosina 1900–1910 ja sen jälkeen päätoimittajana sanomalehdissä Verdens Gang 1910–1911 ja Bergens Aftenblad 1913–1914.
Frichin esikoisteos on 1911 ilmestynyt jännitysromaani De knyttede næver, joka aloitti Jonas Fjeld -kirjasarjan. Kaikkiaan Frichin tuotanto käsittää noin 70 romaania. Hänen kirjojaan on myyty parisen miljoonaa kappaletta ja niitä on käännetty yhdeksälle kielelle.
Jonas Fjeld -kirjoja Frich kirjoitti kaikkiaan 21. Jonas Fjeld on klassinen sankarihahmo, joka matkaa ympäri maailmaa taistelussaan konnia vastaan. Menestyksensä ansiosta Frich saattoi matkustaa paljon ja hän ammensi matkakokemuksistaan kirjoitustyössään. Hän myös asui pitkiä aikoja ulkomailla, muun muassa Pariisissa. Tuottelias Frich poltti kynttilänsä molemmista päistä, ja vietti elämänsä viimeiset viisitoista vuotta Ruotsissa terveydellisten ongelmien ja hiipuvan luomisvoiman piinaamana.
Cis-2-buteeni
Cis-2-buteeni on eräs buteenin (C4H8) 6:sta isomeeristä. Se on veteen liukenematon. Cis-2-buteenin moolimassa on 56,1 g/mol, sulamispiste −139 °C, kiehumispiste 4 °C, tiheys 0,6 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), itsesyttymislämpötila 324 °C ja CAS-numero 590-18-1.
Cis-2-buteenin isomeerisia muotoja ovat 1-buteeni (n-buteeni), trans-2-buteeni, syklobutaani, metyylisyklopropaani ja 2-metyylipropeeni eli isobuteeni.
Cis-2-buteenia esiintyy hiilivetyjen krakkauksessa muodostuvissa kaasuseoksissa ja butaanin dehydrauksen tuloksena. Yhdiste voidaan erottaa 1-buteenista ja isobuteenista yksinkertaisella tislauksella. Cis-2-buteenia käytetään alkylaatin, 2-butanolin, butadieenin ja pentanolien valmistuksessa. Yhdiste myös isomeroituu helposti trans-2-buteeniksi, joka on termodynaamisesti stabiilimpi yhdiste.
Alcatrazz
Alcatrazz on Graham Bonnetin Los Angelesissa vuonna 1983 perustama rock-yhtye.
Yhtyeeseen kuuluivat Graham Bonnet (laulu, ex-Rainbow / Michael Schenker Group), Yngwie Malmsteen (kitara, ex-Steeler), Gary Shea (basso, ex-New England), Jimmy Waldo (koskettimet, ex-New England) sekä Jan Uvena (rummut, ex-Alice Cooper / Pointer Sisters).
Graham Bonnet kuvailee yhtyeen musiikkia ajattelevan ihmisen heavy metaliksi.
Vuonna 2006 Graham Bonnet perusti yhtyeen uudelleen kitaristi Howie Simonin, rumpali Glen Sobelin ja basisti Tim Lucen kanssa. Nimen 'Alcatrazz' käyttäminen oli Howie Simonin idea.
Studioalbumit
Kahdella ensimmäisellä albumilla kitaraa soittaa Yngwie Malmsteen, kolmannella Steve Vai ja viimeisellä Danny Johnson. Malmsteen lähti yhtyeen jälkeen soolouralle. Vai liittyi ensin David Lee Rothin yhtyeeseen, sen jälkeen Whitesnakeen ja lopulta lähti soolouralle.
Polygamia
thumb|Polygamian hyväksyvät maat vuonna 2022.
Polygamia (+) eli moniavioisuus on avioliiton muoto, jossa yhdellä henkilöllä on samanaikaisesti useita aviopuolisoita. Polygamialla on kolme muotoa: polygynia eli monivaimoisuus, polyandria eli monimiehisyys, ja ryhmäavioliitto. Yhdysvaltalainen etnologi George P. Murdock tutki 1231 yhteisöä vuosina 1960–1980. Hän havaitsi, että yleisintä oli joko säännöllinen (588) tai ajoittainen (453) monivaimoisuus. Yksiavioisia yhteisöjä oli 186 ja monimiehisiä oli neljä. Ryhmäavioliittoja on varmuudella löydetty vain Brasilian caingang-heimon keskuudessa. Sielläkin se oli harvinainen.
Käytännössä polygamia on monivaimoisuutta. Ainoastaan kaksi prosenttia maailman väestöstä elää tällaisessa suhteessa. Yleisintä se on Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, missä 11 prosenttia väestöstä elää polygamisessa suhteessa. Tällaiset yhteisöt tunnustavat yleensä islaminuskoa.
Polygynia
Polygynia tarkoittaa monivaimoisuutta ja on kaikkein yleisin polygamian muoto. Monivaimoisia etnisiä ryhmiä on jopa enemmän kuin yksiavioisia. Suurin osa miehistä on historian mittaan jäänyt lapsettomiksi: geenitestien mukaan lapsia saaneita naisia on ollut kaksi kertaa niin paljon kuin lapsia saaneita miehiä.
Nykyisin polygamia on harvinaista ja rajoittuu lähinnä islamilaiseen Afrikkaan ja Lähi-itään. Myös yhteisöissä, missä polygynia on sallittua, se on usein harvinaista. Useamman kuin yhden vaimon elättäminen vaatii yleensä huomattavia resursseja. Moniavioisuus onkin ollut tyypillistä lähinnä yläluokalle. Pääosa väestöstä elää yksiavioisuudessa sellaisissakin yhteiskunnissa, joissa moniavioisuus on sallittua.