cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bosnian sodan alku
Zvornik ja Foča
Serbien ensimmäinen hyökkäys Bosnia ja Hertsegovinassa pyrki valtaamaan Bosnia ja Hertsegovinan ja Serbian rajalle olevan Drina-joen laaksoa sen läntiseltä puolelta. Tarkoitus oli luoda yhtenäistä Serbiaan rajoittuvaa puhdasta serbialuetta. Pohjoisessa Drina-joen laaksossa sijaitsevaa Zvornikia tulitettiin tykeillä Serbiasta. Puolitoista kuukautta ennen hyökkäystä serbeille oli lähetetty paikallisen puoluejohtaja Branko Grujicin lähettämä kirje, ja vielä silloin ei ollut suuria vihamielisyyksiä siviilien kesken eri kansallisuuksien välillä. Mutta paikalliset poliisit olivat jakautuneet kolmeen kansallisuusryhmään. Muslimit olivat kaupungin sillan läntisellä puolella, serbipoliisin tukikohta kaupungin laidalla. Huhtikuun 7. päivänä hiljaisen kaupungin ulosmenotiet oli tukittu. Aamulla huhtikuun 8. päivänä kahakoitiin hajanaisesti. Keskipäivän aikoihin kaupungin moskeijasta alkoi kuulua turbofolkia, serbien suosimaa musiikkia, ja Arkanin tiedotuksia jotka kehottivat muslimeita antautumaan. Kahdelta iltapäivällä kaupunkia alettiin tulittaa etupäässä Serbian puolelta kranaatein. Muslimeilla oli aseinaan vain metsästyskivääreitä. Serbeillä oli käytössään liittoarmeijan autot, aseet jne. Joistain kuorma-autoista oli armeijan tunnukset maalattu pois. Neljältä 8. huhtikuuta Arkanin joukkojen kuorma-autoja saapui suurin määrin kaupunkiin. Mukana tuli myös liittoarmeijan joukkoja ja Serbian poliisin erikoisjoukot. Muslimeja alettiin ajaa kodeista ja koteja ryöstää. Ihmisiä murhattiin summittaisesti raa'asti viiltelemällä kauloja ja mahoja auki. Myös vääryyksiin puuttuvia serbejä tapettiin. Ruumiit raahattiin kuorma-autoihin kun veritöitä haluttiin peitellä. Kaupunkia ryöstettiin, taloja poltettiin ja pakolaiset talloivat toisiaan. Monet muslimit pakenivat kaupunkia ympäröiville kukkuloille. Kaupungista paenneita muslimeja asui metsissä kuukauden, jopa vuoden ajan. Noin 50 000 bosniakkia pakeni tai murhattiin. Zvornikista bosniakit pakenivat Kamenicaan, jossa serbit järjestivät verilöylyn. Henkiin jääneet pakenivat Cerskaan ja edelleen Srebrenicaan.
Serbit valloittivat Zvornikin valtauksen jälkeen Višegradin 16. huhtikuuta ja teloittivat kaikki kaupungin yli 12-vuotiaat miehet heittäen ruumiit sillalta Drina-jokeen. Višegradissa oli suuri vesivoimala. Hyökkääviä četnikkejä seurasi liittoarmeijan karavaani. Drina-joen silta saavutettiin serbien hyökätessä 13. huhtikuuta. Kun taistelu kaupungista alkoi, monet muslimit pakenivat lähistön kukkuloille. Kaupungin muslimien siviilipuolustuksen johtaja Murat Sabanović linnoittautui vesivoimallaan uhaten peittää Višegradin tulvan alle, jos lähestyvät serbit eivät perääntyisi. Serbien četnikit eivät piitanneet Sabanovićin uhkailuista, jolloin Sabanović avasi yhden sulkuportin. Hän onnistui kuitenkin saattamaan tulvan valtaan vain hyvin pienen alueen, niin että serbien hyökkäys kaupunkia vastaan ei ollut uhattu. Višegrad antautui kolmen päivän taistelun jälkeen, ja serbien puolisotilaallinen ryhmä Valkoiset kotkat kaappasi YK:n avustuskuorma-autot.
Pian Zvornikin ja Višegradin valtauksen jälkeen serbien Valkoiset kotkat siirtyivät Drina-jokea etelään Fočaan, joka pian puhdistettiin julmasti ja sen moskeijat räjäytettiin. Kun Foča, Hertsegovinan vanha pääkaupunki oli vallattu 17. huhtikuuta, serbeillä oli hallussaan Drina-joen laakso. Fočassa ruumiitten silpominen oli tavallista. Tavoitteena oli muslimien kulttuurin tukahduttaminen. 16. huhtikuuta Montenegrosta tuli pieni četnikkiryhmä joka tappoi, ryösti ja poltti muslimien taloja samaan aikaan kun liittoarmeija tulitti kaupunkia. Seuraavana päivänä Foča vallattiin ja kaupunkiin perustettiin sotilashallinto, joka alkoi jaella kuolemantuomioita. Fočaan perustettiin ensimmäiset keskitysleirit ja siellä aloitettiin naisten järjestelmällinen, suunnitelmallinen raiskaus. Saarretuiksi muslimikaupungeiksi jäivät Itä-Bosniassa mm. Cerska, Kamenica, Srebrenica, Žepa ja Goražde.
Sodan alku muualla kuin Itä-Bosniassa
Huhtikuun alkupuolella 1992 serbit hyökkäsivät Drina-joen ulkopuolella näkyvimmin Kupresissa, jota puolusti kroaattipoliisi. Kroaatit pakenivat kaupungista, kun Kupres luhistui taisteluissa kolmessa päivässä 8. huhtikuuta serbien tulitettua kaupunkia mm raketinheittimin. 13 kroaattia kuoli, 30 otettiin vangiksi. Mostarissa taisteltiin samoihin aikoihin, mutta serbit eivät kyennet valtaamaan kaupunkia, vaikka sitä vastaan hyökkäsivät ilmavoimat ja panssarit. Erästä serbien hyökkäystä Mostaria vastaan pidetään serbien vastauksena kroaattipoliisin hyökkäykseen läheiselle Jugoslavian ilmavoimien lentokentälle.
Serbit väittivät vallanneensa Neumin, Trebinjen ja Stolacin Mostarista etelään 12. huhtikuuta alkaneeseen lyhyeen tulitaukoon mennessä. Serbit hyökkäsivät myös Tuzlaan, jossa eräs serbiryhmä oli kaapannut TV-linkkiaseman, sekä Derventaan ja Bosanski Samaciin. 12. huhtikuuta pakolaisia oli Drina-joen laaksosta 8000, 14. huhtikuuta 50 000 ja muutaman päivän kuluttua jopa 170 000.
Huhtikuun keskivaiheilla taistelut laajenivat pohjoiseen Bosnia ja Hertsegovinaan. Tarkoitus oli luoda pohjoiseen Bosniaan serbien asuttama käytävä, joka yhdistäisi lännessä olevat serbialueet Serbiaan. Ensiksi sota iski Bosanska Krupaan, Kroatian rajan pinnassa olevaan serbien asuttamaan taskuun. Bosanski Brodin ympärillä oli kahakointia. Muslimeja ja kroaatteja alkoi virrata Sava-joen yli Kroatiaan. Näihin aikoihin serbit sulkivat monia Bosnia ja Hertsegovinan teitä barrikadein. Hyökkäys Itä-Bosniassa sijaitsevaan Srebrenicaan kilpistyi ja käytännössä saarretun Goražden ympärillä kahakoitiin jatkuvasti. Sarajevon piiritys alkoi 21. huhtikuuta 1992. Tyypillisenä taistelupäivänä 27. huhtikuuta 8 kuoli Mostarissa, 20 haavoittui.
Huhtikuun loppuessa taistelut jatkuivat Bihaćissa ja sen ympäristössä sekä Bosanska Krupassa, Dervantassa ja Modricassa, jotka kaikki liittyivät serbien "pohjoinen käytävä" -suunnitelmaan. 30. huhtikuuta 1992 räjäytettiin kaksi Sava-joen siltaa, jotka veivät Brcon kaupungista Gunjaan Kroatiassa. Mostarin taistelut serbien ja kroaatti-muslimiliiton kanssa jatkuivat toukokuun alussa 1992. 2. toukokuuta myös Brco ja Doboj vallattiin. Brcon piirikunta oli yhdyskäytävä Banja Lukan ympäristön serbien ja itäisen suuren serbialueen välillä. Itse kaupungissa oli serbejä vain 21%. Pohjois-Bosniassa Posavinassa serbien toimet kohdistuivat kroaatteihin, joita siellä asui 300 000. Serbit valtasivat Bosanski Šamacin ja Derventan kroaattikaupungit, bosniakkikaupunki Gradacac jäi saarretuksi.
Pohjois-Bosnian verityöt pulpahtivat julkisuuteen vasta kesällä 1992.
HMAS Nestor
HMAS Nestor (viirinumero G02) oli Australian kuninkaallisen laivaston N-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Aluksen omistajana toimi koko sen palvelusuran Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat.
Valmistus
Britannian amiraliteetti tilasi aluksen 15. huhtikuuta 1939 vuoden 1939 laivasto-ohjelmassa Fairfield Shipbuilding and Engineering Companylta Govanista, missä köli laskettiin 26. heinäkuuta. Alus laskettiin vesille 9. heinäkuuta 1940 ja siirrettiin Australian laivastolle 3. helmikuuta. Se valmistui 12. helmikuuta 1941.
Palvelus
Vastaanottokokeiden ja varustamisen päätyttyä alus lähti 1. maaliskuuta Clyden laivastotukikohdasta Scapa Flow’hun, jossa alus aloitti 4. maaliskuuta miehistön koulutuksen Kotilaivastossa. Koulutuksen päätyttyä alus liittyi 6. hävittäjälaivueeseen suojaamaan laivaston raskaita aluksia.
Alus siirrettiin 9. huhtikuuta Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyn telakalle, jossa sille asennettiin tyypin 285 tulenjohtotutka. Alus lähti 1. toukokuuta koeajojen päätyttyä Scapa Flow’hun, jossa se liittyi 3. toukokuuta laivueeseensa. Alus saattoi 5. toukokuuta HMS Somalin, HMS Eskimon ja HMS Bedouinin kanssa risteilijöitä HMS Edinburghia, HMS Manchesteria ja HMS Birminghamia operaatio EB:ssä, jonka tavoitteena oli vallata Saksan laivaston sääalus München. Alukselta oli tarkoitus vallata Enigma-salauslaite sekä sen käyttämiseen tarvittava dokumentaatio. Sääalus vallattiin 7. toukokuuta, minkä jälkeen Nestor palasi osaston mukana Scapa Flow’hun.
Alus suojasi 23. toukokuuta Kotilaivastoa etsittäessä HMS Hoodin upottanutta Saksan laivaston taistelulaiva Bismarckia. Se erkani 25. toukokuuta laivastosta tankatakseen Islannissa, mistä alus palasi 27. toukokuuta laivastoon. Seuraavana päivänä se suojasi HMS King George V:tä ja HMS Rodneytä matkalla Loch Eween, mistä alus jatkoi matkaansa Clydeen.
Alus lähti 12. heinäkuuta merelle suojaten HMS Nelsonia, Manchesteria ja HMS Arethusaa, jotka olivat saattueen WS9C suojana Clydestä Gibraltarille. Alus erkani 17. heinäkuuta saattueesta saattaakseen joukkojenkuljetusalus SS Pasteurin Gibraltarille, jonne osasto saapui 19. heinäkuuta. Alus liitettiin 21. heinäkuuta Maltalle menevän saattueen suojaksi koottuun Force X:ään, jonka mukana se lähti merelle. Seuraavana päivänä alus karkotti saattueen luota Italian merivoimien sukellusvene R. Sm. Diaspron, joka oli laukaissut torpedonsa saamatta osumaa. Saattue joutui 23. heinäkuuta ilmahyökkäykseen, jolloin Nestor ei kärsinyt vaurioita. Alus määrättiin suojaamaan 24. heinäkuuta Italian merivoimien moottoritorpedoveneiden hyökkäyksessä vaurioitunutta SS Sydney Staria. Samalla alukselle siirrettiin 467 sotilasta vaurioituneelta alukselta. Alukset pääsivät vielä samana päivänä Maltalle, mistä Nestor aloitti paluumatkan välittömästi matkustajien poistuttua. Alus saapui Force X:n mukana Gibraltarille 27. heinäkuuta.
Alus suojasi 31. heinäkuuta Force H:n aluksia Sisilian kapeikon länsipuolella kuljetettaessa materiaalia ja henkilöstöä, joka oli poistettu kapeikon lävistäviltä Force X:n aluksilta. Alus vastaanotti 1. elokuuta Force H:n mukana Maltalta palaavat Force X:n alukset saattaakseen ne Gibraltarille, jonne osasto saapui 4. elokuuta.
Alus suojasi 10. elokuuta Britteinsaarille lähtenyttä saattuetta HG70 yhdessä HMS Deptfordin, HMS Faulknorin, HMS Encounterin ja HMS Avon Valen kanssa. Saattue joutui 12. elokuuta Saksan laivaston sukellusveneen hyökkäyksen kohteeksi, jolloin kuitenkin säästyttiin vaurioilta. Vapauduttuaan saattueesta Nestor palasi Gibraltarille. Alus osallistui 22. elokuuta lentotukialus HMS Ark Royalin suojaamiseen iskettäessä Tempiolle Sardiniassa, joka toimi harhautuksena operaatio Mincemeatille. Alus palasi osaston mukaan Gibraltarille 26. elokuuta.
Alus suojasi 31. elokuuta Encounterin kanssa taisteluristeilijä HMS Repulsea ja apuristeilijä HMS Derbyrshireä, jotka lähtivät saattueen WS11 suojaksi Atlantille matkalle Clydestä Freetowniin. Osasto suojasi 4. syyskuuta alkaen saattueen nopeaa osaa WS11F. Nestor vaurioitui 13. syyskuuta syvyyspommin lauetessa ennenaikaisesti, ja se joutui jättäytymään saattueesta. Alus matkasi Britteinsaarille käyden matkalla Gibraltarilla. Se siirrettiin lokakuussa Devonportin telakalle korjattavaksi, jona aikana alukselle asennettiin lisää Oerlikonin 20 millimetrin ilmatorjuntatykkejä lähi-ilmatorjunnan vahventamiseksi.
Alus lähti 5. joulukuuta Devonportista Clydeen, jossa se liittyi 9. joulukuuta saattueen WS14 suojaukseen. Alus erkani 13. joulukuuta saattueesta HMS Foxhoundin ja HMS Gurkhan kanssa aloittaen matkan Gibraltarille. Seuraavana päivänä alus etsi samojen alusten sekä HMS Croomen kanssa sukellusveneitä Gibraltarin länsipuolelta saatuaan tiedon sukellusveneiden pyrkimyksestä tunkeutua Välimerelle. Osasto havaitsi 15. joulukuuta Cabo de St. Vincentin kaakkoispuolella Saksan laivaston sukellusveneen U-127, joka upotettiin syvyyspommein.
Välimeren laivastossa
Nestor siirrettiin 20. joulukuuta Aleksandriaan sijoitettuun Välimeren laivastoon. Se lähti 22. joulukuuta Maltalle, jonne se saapui 24. joulukuuta. Alus jatkoi matkaansa 26. joulukuuta suojaten tyhjistä rahtialuksista koottua saattuetta ME8. Seuraavana päivänä saattue joutui ilmahyökkäyksen maaliksi, ja se saapui 29. joulukuuta Aleksandriaan, jossa alus liittyi 7. hävittäjälaivueeseen.
Alus tulitti 31. joulukuuta Bardiaa sisaralustensa HMAS Napierin ja HMAS Nizamin kanssa. Ne palasivat seuraavana päivänä Aleksandriaan. Alus siirrettiin 3. tammikuuta 1942 sisaralustensa kanssa Intian valtamerelle, ja ne saapuivat Adeniin 7. tammikuuta. Osasto suojasi 9. tammikuuta Port Sudanista lentokoneita Singaporeen toimittavaa HMS Indomitablea operaatio Opponentissa. Käväistyään Addun atollilla lentotukialukselta lähti 26. tammikuuta läheltä Kookossaaria ensimmäiset Hawker Hurricane -hävittäjät kohti Bataviaa. Seuraavana päivänä toisen lentokoneosaston lähdettyä Nestor sisaraluksineen suojasi Indomitablen matkan Trincomaleehen. Lentotukialukselta lähetettiin vielä lisää koneita Singaporeen 28. joulukuuta. Osasto liittyi 2. helmikuuta Trincomaleessa Itäiseen laivastoon.
Itäisessä laivastossa
Saman osaston kanssa alus lähti Port Sudaniin, jonne saavuttiin 24. helmikuuta. Indomitablelle siirrettiin lisää lentokoneita toimitettavaksi Bataviaan, ja osasto lähti paluumatkalle siirron päätyttyä. Lentokoneiden siirto keskeytettiin 3. maaliskuuta, ja osasto palasi Itäisen laivaston muun osaston luo.
Nestor suojasi 31. maaliskuuta Itäisestä laivastosta koottua Force A:ta, jonka tehtävänä oli tuhota keisarillisen Japanin laivaston Intian valtamerelle tunkeutunut laivasto-osasto. Osasto saapui 4. huhtikuuta Addulle kohtaamatta japanilaisia. Seuraavana päivänä se jatkoi etsintää palaten 8. huhtikuuta Addulle. Alus lähti seuraavana päivänä Force A:n kanssa Bombayhin suojatakseen Intian satamista Punaisellemerelle kulkevia saattuereittejä. Nestor erkani 11. huhtikuuta osastosta HMAS Napierin kanssa siirtyen Bombayhin telakalle.
Toukokuussa telakalta palattuaan alus palasi suojaamaan saattueita Itäiseen laivastoon, joka oli siirtynyt Kilindiniin. Alus määrättiin palaamaan Välimerelle suojaamaan Maltalle lähetettävää saattuetta. Alus lähti 27. toukokuuta kohti Aleksandriaa, jossa se määrättiin osaksi operaatio Vigorousta.
Operaatio Vigorous
Alus suojasi 12. kesäkuuta Välimeren laivaston mukana kahden tankkerin muodostamaa saattuetta MW11B. Saattue liittyi seuraavana päivänä kahteen muuhun saattueeseen (MW11A ja MW11C). Koko osasto muodosti 14. kesäkuuta yhdistetyn saattueen, joka joutui voimakkaaseen ilmahyökkäykseen. Saattue määrättiin 15. kesäkuuta uudelle reitille Italian laivaston lähdettyä merelle.
Samana päivänä saattueen jouduttua ilmahyökkäykseen Nestorin lähelle osui kolme pommia, jotka aiheuttivat vuodon kattilahuoneissa pysäyttäen aluksen. HMS Javelin otti liikuntakyvyttömän aluksen hinaukseen ja niiden suojaksi ryhmittyi kolme muuta hävittäjää. Vaijeri katkesi 16. kesäkuuta Nestorin muututtua sisällä olevan vesimäärän vuoksi epävakaaksi. Javelin vastaanotti aluksen miehistön, minkä jälkeen upotti sen syvyyspommein.
Mylopótamos
Mylopótamos (, suom. ”myllyjoki”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Beyoncé Knowlesin diskografia
Yhdysvaltalaisen Beyoncé Knowlesin diskografia käsittää kuusi studioalbumia, viisi livealbumia, kolme kokoelma-albumia, viisi EP-levyä ja 83 singleä.
Tiedottaja
Tiedottaja on viestinnän ammattilainen, joka suunnittelee ja toteuttaa organisaation viestintää. Tiedottajan päätehtävänä on kertoa organisaatiosta ja sen toiminnasta sekä omalle henkilöstölle että sidosryhmille.
Tavallisimpia tiedottajalle kuuluvia tehtäviä ovat tiedotteiden laatiminen, artikkelien kirjoittaminen, asiakas- ja henkilöstölehtien, vuosikertomusten, esitteiden ja muiden painotuotteiden toimittaminen sekä verkkoviestintä. Lisäksi tiedottajat järjestävät myös lehdistötilaisuuksia ja ovat yhteydessä tiedotusvälineisiin ja muihin sidosryhmiin.
Koulutus
Tiedottajat ovat yleensä opiskelleet viestintää, yhteisöviestintää tai tiedotusoppia. Viestintätieteitä voi opiskella seuraavissa yliopistoissa: Helsingin yliopisto, Jyväskylän yliopisto, Lapin yliopisto, Svenska social- och kommunalhögskolan, Tampereen yliopisto, Turun yliopisto, Vaasan yliopisto ja Åbo Akademi. Myös ammattikorkeakouluissa voi opiskella viestintää ja suorittaa kulttuurialan ammattikorkeakoulututkinnon medianomi (AMK). Markkinointi-instituutissa voi suorittaa Tiedottajan tutkinnon. Vaikka useimmilla onkin takanaan viestinnän opintoja, voi tiedottajan tehtävissä toimia hyvin monenlaisella koulutustaustalla.
Viestintäalalla toimivien ammattinimike on Viestinnän ammattilaiset 2019 -tutkimuksen mukaan useimmiten viestinnän asiantuntija, viestinnän suunnittelija tai viestintä- tai tiedotuspäällikkö.
Helen Slater
Helen Rachel Slater (s. 15. joulukuuta 1963) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen Massapequassa, New Yorkin osavaltiossa.
Slaterilla on ollut rooleja muiden muassa elokuvissa Supertyttö (1984) ja Legenda Billie Jeanista (1985) sekä televisiosarjoissa Smallville ja Supernatural. Hän on myös levyttänyt laulaja.
Slater on ollut vuodesta 1990 naimisissa Robert Watzken kanssa; parille syntyi vuonna 1995 tytär Hannah Nika.
IPAQ
iPAQ on Hewlett-Packardin valmistama kämmentietokonemallisto. Nimi tulee Compaqin iPaq-tuotesarjasta, joka päätyi HP:lle yhtiöiden yhdistyttyä vuonna 2002.
Lisäksi samalla tuotemerkillä on julkaistu muun muassa MP3-soittimia.
Rautu
Rautu viittaa seuraaviin:
Sigrid Wrede
Sigrid Eleonora Pauline Wrede-Mandelin (4. joulukuuta 1887 Raivola – 11. heinäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Sigrid Wrede oli naimisissa kanslianeuvos Erik Fredrik Hjalmar Mandelinin (1887–1953) kanssa. Heidän tyttärensä oli toimittaja ja kirjailija Mary Mandelin.
Teoksia
Nimellä Sigrid Wrede: Nimellä Sigrid Wrede-Mandelin:
Antti Väistö
Antti Väistö (s. 1990) on suomalainen pesäpalloilija, joka kuului Hyvinkään Tahkon lupaavien nuorten harjoitusryhmään. Kaudella 2013 hän pelaa maakuntasarjassa Hämeenlinnan Paukussa.
Väistön kasvattajaseura on Hämeenlinnan Paukku. Hän siirtyi Hyvinkään Tahkoon kaudeksi 2008. Silloin hän pelasi Suomensarjaa. Väistö pääsi pelaamaan muutaman Superpesis-ottelun kaudella 2009. Kaudelle 2011 hänet siirrettiin hakemaan kokemusta Ykköspesikseen Jokioisten Koetukseen.
Fairey Aviation Company
Fairey Aviation Company oli brittiläinen lentokonevalmistaja, jonka Charles Richard Fairey perusti vuonna 1915. Vuonna 1960 toiminta siirtyi Westland Aircraftille.
Lentokoneet
pienoiskuva|Yrityksen valmistama Fairey Spearfish lentokone. pienoiskuva|Yrityksen valmistama Fairey Firefly II lentokone. pienoiskuva|Yrityksen valmistama Fairey Gannet lentokone.
Huokoisuus
Huokoisuus on muun muassa geologiassa, maaperätieteessä ja rakennustekniikassa käytettävä suure, joka ilmoittaa kuinka tiheään materiaali on pakkaantunut. Huokoisuus mittaa materiaalissa olevaa tyhjää tilaa ja on tyhjän tilan osuus materiaalin kokonaistilavuudesta ja siten aina 0:n ja 1:n välillä. Huokoisuuden voi myös ilmoittaa prosenttilukuna, jolloin se on 0 %:n ja 100 %:n välillä.
Huokoisuuden määritysmenetelmiä on useita, esimerkiksi teollinen viipalekuvaus. Osa huokoisuuden määritysmenetelmistä mittaa tarkalleen vain saavutettavissa olevien huokosten osuutta eli niitä huokosia, jotka ovat saavutettavissa materiaalin pinnasta.
Huokoisuus geotieteissä ja rakentamisessa
Geologia ssa, hydrogeologiassa, maaperätieteessä ja rakennustieteessä huokoisen aineen (kivi tai sedimentti) huokoisuus mittaa tyhjän tilan osuutta materiaalissa. Tyhjä tila ei välttämättä ole absoluuttisen tyhjää vaan sisältää usein ilmaa tai vettä. Huokoisuus määritellään suhteena
missä Vp on huokostilojen kokonaistilavuus, ja Vm materiaalin kokonaistilavuus (sisältäen sekä kiinteän osion että huokoset).
Tyypillisiä arvoja ovat alle 0,005 kiinteälle graniitille ja yli 0,5 turpeelle ja savelle.
Kiven tai kerrostumien huokoisuus on tärkeä laskea määritettäessä niiden hiilivetypitoisuutta. Kerrostumien huokoisuus koostuu monesta tekijästä. Yksi yleisesti käytetyistä yhtälöistä on Athyn (1930) huokoisuuden ja syvyyden suhde:
missä φ0 on pinnan huokoisuus, k kokoonpuristuvuuskerroin (m-1) ja z syvyys (m).
Huokoisuusarvo voidaan laskea myös kappaletiheydestä, huokosia täyttävän fluidin tiheydestä ja hiukkasten tiheydestä :
Jos huokostila on ilman täyttämää, seuraava yksinkertainen muoto on myös mahdollinen:
Käytännöllinen arvo hiukkastiheydelle on 2.65 g/cm3 (piidioksidi), joskin parempi arvio saadaan tarkastelemalla huokoista ainetta muodostavien hiukkasten mineraalikoostumusta.
Huokoisuus ja vedenjohtavuus
Huokoisuus voi olla verrannollinen vedenjohtavuuteen; jos verrataan kahta hiekasta koostuvaa pohjavesivarantoa, niin se, jolla on suurempi huokoisus, on myös yleensä suurempi vedenjohtavuus (enemmän virtausreittejä vedelle), mutta tämä suhde ei aina ole näin yksinkertainen. Pääasiallinen ongelma on, että huokoisuuden ja vedenjohtavuuden välillä ei ole suoraa suhdetta vaan välillinen suhde. Huokostilan kapeuden ja vedenjohtavuuden välillä on selkeä suhde. Sen lisäksi huokostilan kapeus ja huokosten tilavuus ovat yleensä suhteessa toisiinsa. Jos huokostilan kapeus ja huokoisuus ovat myös suhteessa toisiinsa, niin huokoisuus voi olla suhteessa vedenjohtavuuteen. Käytännössä kuitenkin raekoko tai maalajin lajittuneisuus heikentävät huokosten kapeuden ja huokoisuuden välistä suhdetta ja verrannollisuus hajoaa. Esimerkiksi savilla on yleensä hyvin alhainen vedenjohtavuus (johtuen niiden kapeista huokosista), mutta myös korkeat huokoisuudet (savimineraalien rakenteen vuoksi), joten savet voivat pidättää suhteessa tilavuuteensa suuria määriä vettä. Ne eivät kuitenkaan vapauta tätä vettä kovin helposti, ja siksi niidne vedenjohtavuus on alhainen.
Lajittuneisuus ja huokoisuus
thumb|Lajittuneisuuden vaikutus [[alluviaalin huokoisuuteen. Musta edustaa kiinteää ainesta, sininen huokostilaa.]] Hyvin lajittuneet (tasakokoiset) materiaalit ovat huokoisempia kuin samankokoiset heikosti lajittuneet materiaalit (joissa pienemmät hiukkaset täyttävät isojen hiukkasten väliset raot). Oheinen kuva esittää, kuinka pienemmät rakeet täyttävät huokostilan (jossa veden virtaus tapahtuu), mikä vähentää merkittävästi sekä huokoisuutta että vedenjohtavuutta, vaikka rakeiden osuus kappaletilavuudesta on pieni.
Kivien huokoisuus
Kiinteän kiviaineksen (esim. hiekkakivi, savikivi, graniitti, kalkkikivi) huokoisuus voi olla monimutkaisesti tulkittavissa ja huokoisuutta on kahdenlaista verrattuna esimerkiksi alluviaalisedimenttiin. Huokoisuuden lajit ovat yhtenäinen ja epäyhtenäinen huokoisuus. Yhtenäistä huokoisuutta voidaan mitata täyttämällä huokoset kaasulla tai nesteellä, joka virtaa kiven sisään, mutta epäyhtenäiset huokoset eivät ole kappaleen ulkopuolelta tavoitettavissa.
Bornholmin lippu
thumb|Bornholmin lippu.
thumb|Toinen versio
Huokoisuus
Kivien huokoisuus
Yleensä kiven korkea ikä ja hautautuminen syvyyksiin vähentävät kiven huokoisuutta. Tertiäärikautiset Meksikonlahden hiekkakivet ovat yleisesti ottaen huokoisempia kuin kambrikautiset hiekkakivet. Tähän sääntöön on poikkeuksia, jotka yleensä johtuvat hautautumissyvyydestä ja kiven lämpötilahistoriasta.
Bornholmin lippu
thumb|Bornholmin lippu liehumassa.
Bornholmim lippu syntyi 1970-luvun puolivälissä paikallisen taiteilijan Bent Kaasin suunnittelemana. Se on Bornholmin kunnan lippu. Lippu on pääasiassa matkamuisto, jota ostavat turistit, asevoimien yksiköt, jotka harjoittelevat Tanskassa, ja saksalaiset merimiehet, jotka vierailevat Tanskassa. Lippu on vihreä risti punaisella taustalla. Vihreän sanotaan symboloivan saaren vihreyttä.
Lippu ei ole virallinen.
Sari Tanus
Sari Marja Hannele Tanus (s. 22. helmikuuta 1964 Kuopio) on suomalainen kristillisdemokraattien kansanedustaja, Tampereen kaupunginvaltuutettu ja lääkäri.
Lapsuus ja opinnot
Tanus kertoo olevansa lähtöisin tavallisesta työläisperheestä Kuopiosta. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Minna Canthin lukiosta.
Tanus opiskeli Suomen valtion stipendiaattina yleislääkäriksi Leningradissa vuosina 1983–1991 ja valmistui naistentautien ja synnytysten erikoislääkäriksi Tampereen yliopistollisesta sairaalasta vuonna 2004.
Terveydenhoitoalalla
Tanus on työskennellyt apuhoitajana ja sairaanhoitajana, terveyskeskuslääkärinä eri kokoisissa terveyskeskuksissa, yhden lääkärin yksiköissä, neuvolalääkärinä, kotisairaanhoidosta vastaavana lääkärinä sekä erikoistumisen myötä lääkärinä kaikenkokoisissa sairaaloissa sekä kliinisenä tutkijalääkärinä kahdessa suuressa kansainvälisessä HPV-rokotetta tutkivassa ja valmistavassa yrityksessä. Lisäksi hän on toiminut yksityislääkärinä Tampereella, Kangasalla ja Lempäälässä yli 10 vuoden ajan.
Kansanedustajana
Tanus valittiin kristillisdemokraattien kansanedustajaksi Pirkanmaan vaalipiiristä 2 592 äänellä vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa hän sai 6 476 ääntä ja tuli valituksi jatkokaudelle.
Eduskunnassa Tanus on kristillisdemokraattien eduskuntaryhmän 2.varapuheenjohtaja, tulevaisuusvaliokunnan jäsen ja perustuslakivaliokunnan varajäsen.
Kansalaisaloitteet
Vuonna 2014 Tanus pani vireille kansalaisaloitteen, jonka mukaan lääkäreillä ja hoitohenkilöstöllä olisi oikeus omatunnonsyihin vedoten kieltäytyä suorittamasta abortteja.
Muut luottamustoimet
Tanus on toiminut Tampereen kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2017. Hän on myös Suomen keliakialiiton puheenjohtaja.
Yksityiselämä
Tanuksella on kolme poikaa. joista kaksi nuorinta eli Jonatan ja Kristian pelaavat jääkiekkoa SM-liigassa. Vanhin pojista opiskelee Tampereen teknillisessä korkeakoulussa.
Piers Sellers
Piers John Sellers (11. huhtikuuta 1955 Crowborough, Sussex, Englanti – 23. joulukuuta 2016 Houston, Texas, Yhdysvallat ) oli brittiläissyntyinen yhdysvaltalainen meteorologi ja NASAn astronautti. Hän osallistui sukkulalennoille STS-112 vuonna 2002, STS-121 vuonna 2006 ja STS-132 vuonna 2010.
Sellers muutti Yhdysvaltoihin Britanniasta vuonna 1982 vaimonsa kanssa. Hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1991. Hänet valittiin NASAn astronauttikoulutukseen vuonna 1996. Sellers on viettänyt avaruudessa 559 tuntia, joista 40 tuntia kuudella avaruuskävelyllä (STS-132:ta edeltävä tilanne).
Punainen lyhty
Punainen lyhty (Dahong denglong gaogao gua) on hongkongilais-kiinalais-taiwanilainen yhteistyöelokuva vuodelta 1991. Elokuva sijoittuu 1920-luvun Kiinaan, ja sen päähenkilö on vanhahkon maanomistajan neljäs vaimo. Se voitti Hopeisen leijonan Venetsian elokuvajuhlilla ja oli useiden muiden palkintojen ehdokkaana.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Punaisen lyhdyn vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Kyrenianvuoret
Kyrenianvuoret (Kerýneianvuoret,, ) eli Pentadáktylos (, , ”Viisisorminen”) on vuorijono Kyproksen saaren pohjoisosassa. Sen korkeimman huipun Kyparissóvounoksen eli Selvili Tepen korkeus on metriä.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Kyrenianvuoria.
Kyrenianvuoret kulkee Kyproksen pohjoisrannikkoa itä-länsisuunnassa, ja sen pituus on noin 160 kilometriä. Vuoriston merkittävimmät huiput ovat lännestä itään Kórnos (Κόρνος, ), Kyparissóvounos eli Selvili Tepe (Κυπαρισσόβουνος, ), Profítis Ilías (Προφήτης Ηλίας, ), Ágios Ilaríonas (Άγιος Ιλαρίωνας, ), Alonágra (Αλωνάγρα, ), Voufavénto (Βουφαβέντο, ), Pentadáktylos (Πενταδάκτυλος, ), Giailás (Γιαηλάς, ), Palaiá Vrýsi (Παλαιά Βρύση, ), Ólympos (Όλυμπος, ) ja Kantára (Καντάρα, ).
Nähtävyydet
Kyrenianvuorilla sijaitsevat muun muassa Bellapáisin luostari ja Pyhän Hilarionin linna. Vuorijonon eteläpuolella sijaitsee Mesaorían tasanko ja sen eteläpuolella Tróodos-vuoristo.
pienoiskuva|vasen|Pohjois-Kyproksen lippu vuorten rinteellä. Vuorten etelärinteessä on suurikokoinen Pohjois-Kyproksen lippu. Se on tehty 1980-luvulla kivistä. Lippu on 425 metriä leveä ja 250 metriä korkea ja valaistu yöllä. Sen vasemmalla puolella on nyky-Turkin perustajan Kemal Atatürkin iskulause: ‘Ne mutlu türk'üm diyene!’ (”Kuinka onnellinen on hän, joka sanoo olevansa turkkilainen!”). Lippu sijaitsee Pohjois-Kyproksen puolella, mutta näkyy kauaksi rajan toiselle puolelle, mikä aiheuttaa ärtymystä.
Nokia E90 Communicator
Nokia E90 Communicator on Nokian viides ja viimeinen Communicator-malli. Se on Nokia 9500 Communicatorin seuraaja. Nokia E90 Communicator on Symbian-pohjainen (versio 9.2) älypuhelin. Malli on Nokian ensimmäinen Communicator-sarjan puhelin, joka käyttää käyttöliittymänään S60:tä, sillä aiemmin käytössä on ollut Series 80.
Verrattuna Nokia 9500 Communicatoriin puuttuu Nokia E90 Communicatorista tuki fakseille, mutta siinä on HSDPA. Parannuksena Wi-Fi-ominaisuuksiin on 802.11b:n lisäksi 802.11g. Ensimmäisissä Suomessa myyntiin tulleissa versioissa on huonosti tuettu joitakin aiemmista kommunikaattoreista tutuksi tulleita ominaisuuksia, kuten kopioi- ja liitä -toiminto kalenterin ja taulukkolaskennan osalta.
Myös Internet-selain on joiltain osin selvästi heikennetty Series 80 -kommunikaattoreihin nähden; selaimella ei voi enää avata uusia sivuja eri välilehtiin (vaikka selain kyllä tukee useita välilehtiä, se käyttää niitä vain jos sivu on määritelty avautumaan toiseen ikkunaan) eikä enää osaa suoraan tallentaa tiedostoja; tiedostojen tallentaminen onnistuu vain joillekin tunnetuille tiedostotyypeille ohjelmalla, mihin ne laitteessa avataan.
Kauppoihin laite tuli myyntiin kesäkuussa 2007. Sen valmistus päättyi vuoden 2009 aikana.
Pauliina Mäkelä
Pauliina Mäkelä (s. 25. kesäkuuta 1980 ) on suomalainen kuvittaja, sarjakuvantekijä ja lastenkirjakuvittaja.
Mäkelä valmistui 2005 graafisen suunnittelun opintolinjaltaa Lahden muotoiluinstituutista. Hän voitti 2007 ensimmäisen palkinnon Luzernin Fumetto-festivaalilla Vuosina 2007 ja 2009 hän oli Paula Norosen kanssa ehdokkaana parhaan lastenkirjan Finlandia Junior -palkinnonsaajaksi. Hän on tehnyt kaksi omaa sarjakuvakokoelmaa.
Mäkelä on ollut kokeellisen sarjakuvan lehden Kutin päätoimittaja.
Kutikuti-sarjakuvayhdistyksen perustajajäsen.
Dance, Girl, Dance
Dance, Girl, Dance on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1940. Se kertoo viattomasta maalaistytöstä, joka matkustaa New Yorkiin luomaan uraa tanssijattarena. Hän päätyy kilpailemaa stripparin kanssa playboyn huomiosta.
Mongolian asevoimat
Mongolian asevoimat on maavoimista ja ilmavoimista muodostuva Mongolian valtiolliset puolustusvoimat. Puolisotilaallisina joukkoina asevoimiin luetaan myös rajavartiosto ja sisäisen turvallisuuden joukot. Asevoimien aktiivipalveluksessa on noin 10 000 henkilöä ja reservissä 137 000. Puolisotilaallisiin joukkoihin kuuluu 7 200 henkilöä.
Historia
220px|thumb|vasen|Mongolialaisia sotilaita [[Halhin-Golin taistelut|Halhin-Golin taistelussa vuonna 1939.]] Mongolian itsenäistyessä 1910-luvulla se peri asevoimansa Qing-dynastialta. Vuonna 1914 maan asevoimiin kuului noin 10 000 henkilöä. Mongolian vallankumouksessa 1921 vallan ottivat käsiinsä kommunistit Neuvostoliiton tuella ja maa alkoi saada aseita tukijaltaan. Kun rajakahakat Japanin kanssa alkoivat Neuvostoliitto siirsi maahan noin 30 000 henkilöä käsittäneen 7. armeijan. Mongolia liittyi Neuvostoliiton sodanjulistuksen jälkeen sotaan Japania vastaan vuonna 1945. Sodan jälkeen asevoimia pienennettiin merkittävästi, mutta niitä laajennettiin jälleen, kun Neuvostoliiton ja Kiinan suhteet heikkenivät 1950-luvun lopussa. Maavoimien henkilöstön määrä nousi 33 000:n ja ilmavoimien 3 500:n. Neuvostoliitosta saatiin muun muassa 650 panssarivaunua ja 17 MiG-21 hävittäjää. Puolustusmenot veivät 10 % maan budjetista vuonna 1975 ja lähes 15 % vuonna 1980.
Strategia ja toimintakyky
220px|thumb|Mongolian asevoimien [[pioneeri|pioneereja.]] Neuvostoliiton romahtamiseen saakka Mongoliassa turvauduttiin Neuvostoliiton apuun mahdollisessa sodassa Kiinaa vastaan ja näin ollen Mongoliassa ei ollut vahvaa armeijaa tai aseteollisuutta. Puolustuskykyyn vaikutti myös Mongolian pieni väestömäärä. Neuvostoliiton romahtamisen myötä maasta tuli ainakin teoriassa neutraali Venäjän ja Kiinan välillä ja se pitää yllä normaaleja suhteita molempiin maihin. Nykyisin yhteistyö Kiinan ja Yhdysvaltojen kanssa on kuitenkin lisännyt merkitystään.
Mongolian asevoimat ovat edelleen pienet ja aliaseistettu. Maan panssaroidut ajoneuvot ovat vanhentuneita ja ilmavoimilla ei ole taistelulentokoneita muutamia helikoptereita lukuun ottamatta. Maa on ottanut osaa kansainvälisiin operaatioihin muun muassa lähettämällä 850-sotilasta Etelä-Sudaniin, mutta asevoimilla ei ole resurseja huoltaa joukkojaan itsenäisesti kansainvälisissä tehtävissä. Tilanteen parantamiseksi maan asevoimat ovat harjoitelleet Euroopan maiden, Yhdysvaltojen ja Kiinan kanssa. Koulutuksen ja valmiuden taso onkin kalusto-ongelmista huolimatta melko hyvä.
Itärata
Taustaa ja itäisen rataverkon historiaa
Suomen rataverkko hahmottui suurelta osin 1800-luvun loppupuolella. Suomen sisäisten, pitkälti kehittyvän metsäteollisuuden tarpeiden pohjalta muodostuneiden yhteyksien ohella välttämättömänä pidettiin Helsingin ja Pietarin välisen radan toteuttamista. Rata Helsingistä itään ei kuitenkaan toteutunut suorinta reittiä rannikkoa pitkin. Linjaus Riihimäen, Lahden ja Kouvolan kautta oli seurausta tavoitteesta kytkeä Päijänteen vesitieyhteydet rataverkkoon. Toisaalta suurvaltapoliittinen tilanne vaikutti linjaukseen: Krimin sota (1853–1856) ja siihen liittynyt laivaston hyökkäys Suomeen oli hyvin muistissa, jonka vuoksi rata haluttiin sijoittaa laivastotykkien ulottumattomiin kauas rannikosta.
Nykyinen rataverkosto eteläiseen Kymenlaaksoon ja Itä-Uudellemaalle käsittää Kotkan ja Haminan seudulle kulkevan Kotkan radan, Porvooseen kulkevan Porvoon radan ja Loviisaan kulkevan Loviisan radan, jotka ovat erityisesti itäisen Suomenlahden satamia ja raskasta teollisuutta palvelevia pistoratoja. Etelä-Kymenlaakson ja Itä-Uusimaan kaupunkien ja Helsingin välinen joukkoliikenne perustuu käytännössä busseihin ja valtatiehen 7. Suoraa ratayhteyttä sekä länteen että itään on kuitenkin aina toivottu, ja ratalinjaukseen on varauduttu eri kaava- ja suunnittelutasoilla.
Radan hyödyt ja haitat
Uusi ratayhteys Helsingistä itään yhdistäisi suuren osan Itä-Suomea nopeiden yhteyksien piiriin, mikä helpottaisi niin päivittäistä matkustamista kuin yritysinvestointeja. Radan vaikutusalue ulottuisi Uudeltamaalta Kainuuseen ja Pohjois-Karjalaan. Uudet yhteydet lentoasemalle parantaisivat myös itäisen Suomen kansainvälistä saavutettavuutta.
Helsinki–Porvoo–Kouvola–linjauksen sanotaan lisäävän valinnan joustavuutta asumisen ja työpaikan sijaintiin. Se myös parantaisi työmarkkinoiden toimivuutta ja lyhentäisi matka-aikoja. Esimerkiksi junamatka Porvoosta lentoasemalle kestäisi 18 minuuttia ja Helsinkiin 32 minuuttia. Vastaavasti Helsingin ja Porvoon välinen linja-automatka kestää noin tunnin. Juuri Porvoon onkin arvioitu olevan hankkeen suurin hyötyjä. Kouvolan ja Helsingin välinen matka-aika lyhentyisi vähintään 13 minuuttia ja yhteys Pietariin noin 9 minuuttia.
Ratahanke kokonaisuudessaan ei kuitenkaan olisi taloudellisesti kannattava. Valtiovarainministeriön ja Liikenne- ja viestintäministeriön raportin (2023) mukaan hankkeen kannattavuutta kuvaava hyöty–kustannus-luku on 0,13–0,15, eli hankkeen suorat taloudelliset hyödyt eivät riitä kattamaan sen kustannuksia, joten hanke on yhteiskuntataloudellisesti kannattamaton. Rakentamisesta aiheutuvien hiilidioksidipäästöjen laskennallinen takaisinmaksuaika olisi 280 vuotta, joten hankkeen ilmastovaikutus on negatiivinen.
Aiemmat linjausvaihtoehdot
pienoiskuva|Radan eri linjausvaihtoehtoja.
Tapanilasta Itäiselle rantaradalle
<mapframe text="Tapanilasta Itäiselle rantaradalle" latitude="60.424699" longitude="26.257324" zoom="6" width="250" height="120" align="left"> { "type": "FeatureCollection", "features": [
{ "type": "Feature", "properties": {"stroke": "#ff0000","stroke-width": 6}, "geometry": { "type": "LineString", "coordinates": [ [25.021389, 60.264444], [25.663889, 60.393056], [26.225, 60.456944], [26.945833, 60.467306], [27.198056, 60.569722] ] } },
{ "type": "Feature", "properties": {"stroke": "#800000","stroke-width": 6}, "geometry": { "type": "LineString", "coordinates": [ [27.198056, 60.569722], [27.808333, 60.6], [28.744167, 60.709167], [30.308611, 59.9375] ] } },
{ "type": "Feature", "properties": {"stroke": "#800000","stroke-width": 6}, "geometry": { "type": "LineString", "coordinates": [ [27.198056, 60.569722], [27.5625, 60.922222] ] } }
] } Jo hylätyssä vaihtoehdossa rata olisi voinut kulkea Helsingin Tapanilasta Porvooseen, Loviisaan, Kotkaan ja Haminaan kulkien E18-tien kanssa samassa maastokäytävässä. Haminasta eteenpäin vaihtoehtoja olivat E18-tien kautta kulkeva suora linjaus Haminasta Vaalimaalle, Viipuriin ja Pietariin tai Haminasta nykyiseen Riihimäki–Pietari-rataan Luumäen kautta yhdistyvä linjaus.
Lentoradalta Itäiselle rantaradalle
<mapframe text="Lentoradalta Itäiselle rantaradalle" latitude="60.424699" longitude="26.257324" zoom="6" width="250" height="120" align="left"> { "type": "FeatureCollection", "features": [
{ "type": "Feature", "properties": {"stroke": "#ff0000","stroke-width": 6}, "geometry": { "type": "LineString", "coordinates": [ [24.932778, 60.199444], [24.963333, 60.317222], [25.1, 60.402778], [25.261944, 60.376944], [25.663889, 60.393056], [26.945833, 60.467306] ] } }
] } Lokakuussa 2011 Uudenmaan maakuntaliitto teki periaatepäätöksen, jonka mukaan Helsingistä itään suuntautuva rata linjattaisiin Pasilasta Helsinki-Vantaan lentoaseman ja Sipoon keskiosien kautta. Linjauksen mukaan rata kulkisi Pasilasta tunnelissa lentoaseman kautta Keravalle. Keravan kohdalla rata alittaisi nykyisen pääradan. Rata jatkuisi maan pinnalla Sipoon kautta Porvooseen, Kotkaan ja edelleen kohti Pietaria. Rantarata lyhentäisi matka-aikaa Venäjältä Hamina-Kotkan satamaan ja Kilpilahteen suuntautuvissa kuljetuksissa ja parantaisi siten rautatiekuljetusten kilpailukykyä.
Itärata: Helsinki–Porvoo–Kouvola
<mapframe text="Helsinki–Porvoo–Kouvola" latitude="60.424699" longitude="26.257324" zoom="6" width="250" height="120" align="left"> { "type": "FeatureCollection", "features": [
{ "type": "Feature", "properties": {"stroke": "#ff0000","stroke-width": 6}, "geometry": { "type": "LineString", "coordinates": [ [25.11, 60.424444], [25.617452161153448, 60.39039974680142], [26.6019, 60.84724] ] } }
] } Toukokuussa 2018 Kouvolan kaupunki, Etelä-Karjalan, Pohjois-Karjalan, Etelä-Savon ja Pohjois-Savon sekä Kainuun maakuntaliitot esittivät rataa Helsinki-Vantaan lentoasemalta Porvoon kautta Kouvolaan. 106 kilometrin pituinen rataosuus erkaantuisi Lentoradasta Keravan pohjoispuolella Kytömaalla ja liittyisi Lahden ja Kouvolan väliseen rautatiehen Korian seisakkeella Kouvolan länsipuolella. Porvoossa asema sijaitsisi Kuninkaanportissa, mutta voisi jatkua pistoraiteella ja mahdollisesti maanalaisella asemalla lähemmäksi keskustaa.
Ratalinjauksesta hyötyisi koko itäinen Suomi aina Kainuuseen saakka, kun taas Kotkan kautta Luumäelle kulkeva rata lyhentäisi matka-aikoja vain Karjalaan suuntaan Lappeenrantaan ja Joensuuhun. Uuden itärataselvityksen tekeminen aloitettiin Väylävirastossa yhteistyössä ratalinjausta kannattavien maakuntien kanssa vuonna 2018, ja se julkaistiin toukokuussa 2020.
Vuoden 2020 syyskuussa Helsingistä Porvoon kautta Kouvolaan kulkeva Itärata-linjaus voitti Itäisen rantaradan linjauksen. Tällöin Liikenne- ja viestintäministeriö ilmoitti, että Itäisen suunnan hankeyhtiö perustetaan ratalinjaukselle Lentorata–Porvoo–Kouvola. Linjauksen vaikutusalueella asuu noin miljoona suomalaista.
Hankeyhtiö
Valtioneuvosto valtuutti Itärata-osakeyhtiön perustamisen lokakuussa 2021 ja sen toiminta käynnistyi maaliskuussa 2022. Yhtiön tarkoituksena on Itäradan suunnittelu ja rahoittaminen rakennusvalmiuteen saakka. Suomen valtio omistaa hankeyhtiöstä 51 prosenttia, ja mukana olevat kunnat sekä muut järjestöt kuten kauppakamarit, omistaa loput 49 prosenttia.
Itäradan hankeyhtiön perustamiseen osallistuu yhteensä 25 kuntaa Uudenmaan, Kymenlaakson, Etelä-Karjalan, Pohjois-Karjalan, Etelä-Savon, Pohjois-Savon ja Kainuun maakunnista. Mukana suunnittelussa ovat tällä hetkellä Helsingin, Porvoon, Kouvolan, Lappeenrannan, Imatran, Kiteen, Joensuun, Lieksan, Nurmeksen, Mikkelin, Pieksämäen, Varkauden, Suonenjoen, Kuopion, Iisalmen ja Kajaanin kaupungit sekä Askolan, Myrskylän, Lapinjärven, Taipalsaaren, Rautjärven, Parikkalan, Mäntyharjun, Siilinjärven ja Lapinlahden kunnat. Keväällä 2022 hankeyhtiö aloitti toimintansa.
Arvioidut suunnittelukustannukset ovat noin 79 miljoonaa euroa ja rakennuskustannukset noin 1,7 miljardia.
Kilpaileva vaihtoehto: Savon oikorata
Itäradalle on suunniteltu vaihtoehdoksi Savon oikorataa, joka kulkisi Heinolan kautta Mikkeliin. Matka Helsingistä Mikkeliin Lahden oikorataa ja Savon oikorataa pitkin kestäisi 1,5 tuntia, kun taas Itäradalla matkan kesto olisi noin 2 tuntia. Toteuttamalla Savon oikorata 300 km/h nopeudelle ja nostamalla Lahden oikoradan nopeus samalle tasolle, Savoon suuntautuvilla matkoilla saavutettaisiin kolminkertaiset matka-aikasäästöt Itärataan (300 km/h) verrattuna. Hankkeen yhteydessä toteutettaisiin myös parannustoimenpiteitä Karjalan radalle, joten yhdessä Lahden oikoradan nopeudennoston kanssa matka-aika Joensuuhun lyhenisi 27 minuuttia eli enemmän kuin Itäradan avulla. Hanke maksaisi noin 1,8 miljardia euroa eli olisi yli puolet Itäradan ja sen edellyttämän Lentoradan yhteishintaa halvempi.
Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 1976
Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 1976 pidettiin 24.–26. syyskuuta 1976 Ison-Britannian Aviemoressa. Kyseessä olivat lajin kuudennet maailmanmestaruuskilpailut. Sekä miehet että naiset kilpailivat yhdellä henkilökohtaisella matkalla ja viestissä.
Miesten henkilökohtainen kilpailu
Matkan pituus 15,5 km.
Naisten henkilökohtainen kilpailu
Matkan pituus 8,9 km.
Tannadice Park
300px|thumb|Tannadice Parkin itäkatsomo Tannadice Park on vuonna 1883 avattu jalkapallostadion Dundeeissa, Skotlannissa. Se toimii pääasiassa Dundee United -jalkapalloseuran kotikenttänä.
Etajima (Hiroshima)
Etajima on Japanin kaupunki Chūgokun alueella Hiroshiman prefektuurissa. Se käsittää Seton sisämeren Hiroshimanlahdella sijaitsevat yhteenkasvaneet Etajiman ja Nōmijiman saaret sekä pienempiä lähisaaria. Hiroshimaan kaupungista on meriteitse matkaa 7,5 kilometriä, Kureen 6 kilometriä. Kaupungista on siltayhteys Kureen kuuluvalle Kurahashijiman saarelle ja sitä kautta manner-Honshūlle. Etajimassa on 22 980 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 100,71 neliökilometriä.
Tannadice Park
Tannadice Parkin katsojakapasiteetti on 14 229 istumapaikkaa. Ennen vuosina 1992–1997 tehtyjä korjauksia stadionin kapasiteetti oli 22 310 paikkaa, joista suurin osa seisomapaikkoja.
Paikallisvastustaja Dundee FC:n kotistadion Dens Park sijaitsee vain 300 metrin päässä Tannadicelta.
Etajima (Hiroshima)
Etajiman kaupunki perustettiin vuonna 2004 yhdistämällä toisiinsa Etajiman, Nōmin, Okimin ja Ōgakin maaseutukaupungit. Niistä Etajiman maaseutukaupunki käsitti koko Etajiman saaren. Se oli alun perin kalastajakylä, jonne perustettiin vuonna 1888 keisarillisen Japanin laivaston akatemia. Akatemian ansiosta se nousi koko maan tietoisuuteen. Nykyisin koulu on Japanin meri-itsepuolustusvoimien käytössä. Nōmin maaseutukaupunki käsitti vuorostaan Nōmijiman saaren keskiosan, Okimi luoteisosan ja lähistön pienempiä saaria, Ōgaki eteläosan. Merkittäviä elinkeinoja saarilla ovat esimerkiksi vihannesten, koristekukkien ja mikan-mandariinien viljely sekä osterien vesiviljely.
Milica Mandić
Milica Mandić (, s. 6. joulukuuta 1991 Belgrad) on serbialainen taekwondoin, kaksinkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Mandić voitti olympiakultaa yli 67 kg:n painoluokassa Lontoossa 2012. Hän kukisti puolivälierässä hallitsevan olympiavoittajan meksikolaisen María Espinozan, välierässä venäläisen Anastasija Baryšnikovan pistein 11-3 ja loppuottelussa ranskalaisen maailman- ja Euroopan-mestarin Anne-Caroline Graffen pistein 9-7. Hän oli itsenäisen Serbian ensimmäinen olympiavoittaja. Neljä vuotta myöhemmin Rion olympialaisissa 2016 Mandić voitti ensimmäisessä ottelussa norjalaisen Tina Skaarin, mutta hävisi puolivälierissä Bianca Walkdenille 5–0. Tokion olympialaisissa Mandić voitti ensimmäisellä kierroksella kenialaisen Faith Ogallon ja toisessa ottelussa puolalaisen Aleksandra Kowalczukin 11–4. Loppuotteluun hän eteni voittamalla välierissä ranskalaisen Althéa Laurinin 7–5. Uransa toisen olympiakullan Mandić varmisti voittamalla loppuottelussa eteläkorealaisen Lee Da-binin 10–7.
Mandić voitti maailmanmestaruuden alle 73 kg:n painoluokassa Mujussa 2017 kukistettuaan loppuottelussa eteläkorealaisen Oh Hye-Rin pistein 17–13. Hän saavutti MM-pronssia alle 73 kg:n sarjassa Gyeongjussa 2011. EM-kilpailuissa hän on saanut hopeaa samassa painoluokassa 2012, 2014, 2016 ja 2021. Euroopan kisoissa 2015 hän saavutti yli 67 kg:n sarjassa hopeaa. Junioreiden MM-kilpailuissa hän sai alle 68-kiloisissa pronssia 2008 ja opiskelijoiden MM-kilpailuissa yli 73 kg:n painoluokassa pronssia 2012.
Hodinkan lentoasema
right|150 px
Hodinkan lentoasema (eli Frunzen keskuslentokenttä) oli 7 km luoteeseen Moskovan keskustasta sijainnut lentokenttä, joka oli kaupungin ainoa lentokenttä, kunnes Vnukovon lentoasema avattiin vuonna 1941.
Sen kiitotiesuunta oli 09/27 ja betonisen kiitotien pituus oli 1 460 m. Kentän korkeus merenpinnasta oli 150 metriä. Kentän käyttö päättyi vuonna 2003 ja siellä on ulkoilmavarastoinnissa käytöstä poistettuja sotilaslentokoneita.
Kauniaisten kaupunginkirjasto
Kauniaisten kaupunginkirjasto on Kauniaisissa toimiva yleinen kirjasto. Kauniaisten kaupunginkirjastolla on yksi toimipiste. Kirjastonjohtajana toimii Piritta Numminen. Kauniaisten kaupunginkirjasto on osa Helmet-kirjastoa, joka on Espoon, Helsingin, Kauniaisten ja Vantaan kaupunginkirjaston kokonaisuus, jolla on yhteinen kokoelmaluettelo ja yhteiset käyttösäännöt.
Vuonna 2018 Kauniaisten kaupunginkirjaston kokoelmissa oli noin 84 300 nidettä ja kirjaston kokonaislainaus oli noin 241 000 lainausta. Fyysisiä käyntejä tehtiin noin 131 000.
Historia
Kauniaisten kaupunginkirjaston (vuoteen 1971 kauppalankirjaston) perustamisesta tehtiin aloite vuonna 1923. Kirjasto aloitti toimintansa vuonna 1924 kauppalan rahatoimistossa. Ensimmäisen toimintavuoden lopulla kirjaston kokoelma oli 173 nidettä ja kirjaston käyttäjiä oli 90. Ennen vuotta 1967 kirjasto muutti kolmesti vuosina 1942, 1945 ja 1949.
Vuonna 1967 kirjastolle vuokrattiin osa Helsingin Säästöpankin liiketalon toisesta kerroksesta Kauniaisten keskustasta. Uusissa tiloissa oli lainaustoiminnan lisäksi mahdollista järjestää asiakkaille myös lukusali, lastenosasto sekä musiikkinurkka. Kirjaston tiloissa järjestettiin myös taidenäyttelyjä.