cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chacal-luokka (tykkivene)
Chacal-luokka oli Ranskan laivaston kahdeksan aluksen muodostama tykkiveneluokka. Dupuy de Lômen suunnittelemissa aluksissa oli kaksoispohjalla varustettu puinen runko ja kaksi prikitakiloitua mastoa.
Love at First Sting
Love at First Sting on Scorpionsin vuonna 1984 julkaisema albumi. Albumia on yleensä pidetty Scorpionsin tunnetuimpana ja se sisältääkin tunnettuja kappaleita, kuten "Still Loving You" ja "Rock You Like A Hurricane", joka ylsi parhaimmillaan yhdysvaltalaisen Billboard Hot 100 -listan 25 sijalle. Albumia pidetään merkittävänä, koska se oli yksi ensimmäisistä digitaalisesti nauhoitetuista heavy metal albumeista.
Albumi ylsi korkeimmillaan Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan kuudenneksi ja myi yli multi-platinaa (2 miljoonaa) kappaletta julkaisuvuotena. Tähän mennessä se on myynyt tripla-platinaa eli yli 3 miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa. Kanadassa albumi on myynyt tupla-platinaa, ja Saksassa kultaa.
Albumin alkuperäisen kansikuvan teki Helmut Newton. Scorpionsin edellisien albumien tavoin tehtiin albumille myös vaihtoehtoinen kansi, koska alkuperäinen aiheutti kohua.
Andrei Mihailov
thumb|Mihailovin suunnittelema Pyhän Katariinan kirkko Pietarissa. Andrei Aleksejevitš Mihailov (, 1773–1849) oli venäläinen klassismin ajan arkkitehti. Hänestä käytetään usein nimitystä ”Mihailov Toinen” erotuksena veljestään, arkkitehti Aleksandr Mihailovista.
Andrei Mihailov opiskeli Pietarin taideakatemiassa vuosina 1779–1794. Vuonna 1800 hänet nimitettiin akateemikoksi, vuodesta 1808 lähtien hän toimi akatemian professorina ja vuosina 1823–1831 sen rehtorina. Mihailovin tärkeimpiä töitä Pietarissa ovat Pyhän Katariinan kirkko Vasilinsaarella, Sadovaja-kadun komendantinvirasto sekä Jusupovin ja Bobrinskin palatsien uudelleen rakentaminen. Vuosina 1821–1825 Mihailov osallistui Iisakinkirkon suunnitteluun.
Ateljeeopetus
thumb|300px|[[Thomas Eakinsin piirustus kipsimallista, 1869. Kipsimallien mukaan piirtäminen on vakiintunut osa taidekoulujen piirustusopetusta yleensäkin.]] thumb|300px|Jacob Collinsin elävän mallin piirustus 2002. thumb|300px|Pedro Weingärtnerin maalaus [[Académie Julianista, joka oli Pariisissa yksi 1800-luvun loppupuolen ateljeista, joissa sai opetusta.]] Ateljeeopetus on kuvataiteen opetuksen muoto, jossa pyritään samantapaiseen opetustapaan kuin eri taiteilijoiden ateljeissa ja yksityiskouluissa 1800-luvun Euroopassa. Tällöin ammattitaiteilija, yleensä taidemaalari, opettaa pientä opiskelijajoukkoa.
Ateljeekouluja on viime vuosikymmeninä perustettu eri puolille maailmaa, erityisesti Pohjois-Amerikkaan, mutta myös Länsi-Eurooppaan. Ajatus ateljeeopetuksen uudesta soveltamisesta syntyi 1900-luvun lopulla Yhdysvalloissa, missä tutkintoon valmistavat taidekoulut eivät tarjoa intensiivistä opetusta piirtämisessä eurooppalaisten taideakatemioiden malliin. Ateljeekoulut ovat vastanneet myös kasvaneeseen realistisen maalauksen opetuksen tarpeeseen. Ateljeekoulun tyyppisesti ovat Yhdysvalloissa toimineet esimerkiksi New York Academy of Art (1982), National Academy of Design (1825) ja Art Students League of New York (1875). Pieniä realistisen taiteen kouluja on syntynyt viime vuosikymmeninä runsaasti, kuten Grand Central Academy of Art ja Water Street Atelier. Myös Suomessa on ollut vastaavaa koulutusta etupäässä kursseina muun muassa Sight-Size-tekniikasta. Piirustuksen opetus Suomen kouluissa on tosin vahvaa, joskin se ammattikorkeakoulujen ja koulutusuudistusten jälkeen ei enää ole yhtä laajaa kuin vielä 1980- ja 1990-luvuilla. Repin-instituutin järjestämä koulutus Suomessa on samansuuntaista, joskin Repin-instituutti ei perinteikkäänä taideakatemiana voi olla osa tuoreehkoa ateljeekoululiikettä.
Ateljeekoulut harjoittavat opiskelijoita figuratiivisen taiteen ja realististen kaksiulotteisten kuvien kuten maalausten tekemiseen. Tavallisesti opetukseen sisältyy kipsimallien, asetelmien sekä elävän mallin piirustusta ja maalausta. Toisinaan opetukseen sisältyy myös vanhoja maalaustekniikkoja ja klassista maalausta.
Tuloksena syntyvät teokset saattavat muistuttaa 1800-luvun klassismia ja niissä on opetusmateriaalin ansiosta vaikutteita Antiikin Kreikan ja Rooman veistotaiteesta. Yleisesti ottaen ateljee-metodi on osa esittävän ja realistisen taiteen viimeaikaista muotiin tuloa.
Opetusmenetelmiä
thumb|150px|[[Michelangelon kuoleva orja on kipsivaloksena suosittu piirustusmalli taidekouluissa.]] thumb|150px|Luotilanka. thumb|150px|[[Vincent van Goghin maalaus kipsitorsosta, 1887-1888.]] Tavallisesti ohjenuorana on muustakin taidekoulutuksesta ja klassisista taiteilijaoppaista tuttuja periaatteita. Ensin opetellaan piirtämään, sitten maalaamaan ja ennen elävää mallia piirretään antiikin kipsivaloksia ja asetelmia. Asennot ovat alkuun eripituisia, sitten pidempiä. Maalaus aloitetaan usein grisaillena käyttäen vain harmaa-asteikkoa ja piirretään myös kolmea sävyä käyttäen, esimerkiksi hiilellä ja liidulla sävytetylle pohjalle. Värien käyttö aloitetaan grisaillen jälkeen rajoitetulla väripaletilla, josta edetään kohti laajempaa värivalikoimaa.
Piirustuksen opetuksessa käytetään havainnon ohella myös mallikuvien jäljentämistä, kuten Charles Barguen kokoelmaa. Mallikuvia käytetään tavallisesti alkuvaiheessa ennen kipsivalosten piirtämistä. Pääpaino on yleensä kuitenkin normaalissa havainto-opetuksessa ja kolmiulotteisten mallien piirtämisessä esimerkiksi Sight-Size-menetelmällä tai muuten harjoitellen mittasuhteiden mittaamista.
Samankokoisena piirtämisen menetelmä opettaa tarkkaa havainnointia ja on helpompi piirtää samaan kokoon kuin vaihtaa mittakaavaa suuremmaksi. Menetelmässä kiinnitetään yleensä huomiota suhteiden ohella yksityiskohtiin. Menetelmää nimitetään systemaattiseksi oppimiseksi. Oppilaan on saatava opettajan hyväksyntä piirustukselleen ennen kuin hän voi edetä tehtävissä.
Opiskelijat piirtävät kipsimalleja, asetelmia ja myöhemmin elävää mallia. Tavallisesti aloitetaan kipsimalleista, kuten muussakin taidekoulutuksessa. Ensimmäiset kipsimallit esittävät kasvoja, käsiä ja muita ihmisvartalon osia. Kipsimallien etuna on paikallaan pysymisen ohella varjojen luontevuus ja yksivärisyys, joka auttaa keskittymään valööreihin.
Mittaaminen ei varsinaisesti ole päätavoite, vaan työskentelyn tarkoituksena on oppia havaitsemisen filosofiaa ja saavuttaa havainnon ja piirtämisen varmuutta niin, että mittausvälineitä ei enää tarvita. Päämääränä on myös oppia piirtämään suoraan havainnosta ilman esimerkiksi valokuvien apua.
Toisessa menetelmässä, suhteellisessa mittaamisessa mittasuhteet pyritään havainnoimaan ja piirtämään tarkoin, mutta lopputuloksen kokoa voi esimerkiksi suurentaa tai pienentää tarpeen mukaan rajoittumatta yhteen kokoon. Tämä tapa onkin taiteen historiassa ollut runsaammin käytössä.
Yhtenä menetelmänä mainitaan myös illuusion luominen vähemmällä tarkkuudella muun muassa sumentaen. Opiskelijat tutustuvat eri taiteilijoiden tapoihin maalata niin, että riittävä illuusio säilyy, vaikka maalaukset eivät kuvaakaan kaikkea yksityiskohtaisesti.
Opetus eri kouluissa
Yhdysvaltalainen Grand Central Academy of Artissa ensimmäisenä vuonna piirretään ja maalataan käyttäen harmaa-asteikkoa, eli grisaille-tekniikalla. Mallina käytetään antiikin kipsivaloksia, asetelmia ja elävää mallia. Toisena vuonna siirrytään käyttämään värejä ja kolmantena vuonna tutustutaan myös eri taiteilijoiden tekniikoihin.
Myös New Yorkissa sijaitseva The Water Street Atelier toimii opettaja Jacob Collinsin ateljeen yhteydessä. Koulussa opiskellaan neljä vuotta. Ohjelmassa on kipsien ja elävän mallin piirtämistä ja maalaamista eri pituisina poseerauksina.
Florence Academy of Artissa piirretään ensimmäisenä vuonna Barguen mallikuvien, antiikin kipsivalosten ja elävän mallin mukaan. Myöhemmin mukaan tulee maalausta, asetelmia ja muotokuvia. Piirustuksenopetuksessa käytetään usein Sight-Size-menetelmää ja myös nopeampaa ääriviivapiirustusta. Maalausopetuksessa sovelletaan Velasquezin käyttämiä väripaletteja ja tekniikoita.
Taideakatemia
thumb|300px|[[Ruotsin kuninkaallinen taideakatemia Tukholmassa.]] Taideakatemia tarkoittaa yleensä oppilaitosta, joka keskittyy kuvataiteen alan ammatilliseen koulutukseen. Taideakatemia keskittyy tavallisesti ylempään koulutukseen ja se on verrattavissa yliopistoon tai korkeakouluun, kun taidekoululla saatetaan tarkoittaa enemmän käytäntöön keskittyvää opinahjoa.
Taideakatemioiksi on kutsuttu myös taiteilijoiden yksityiskouluja.
Taideakatemia voi olla myös toiminnoiltaan laaja, eri kuvataiteen alojen koulutukseen, tutkimiseen ja esittelyyn pyrkivä instituutio, joka nimittää akateemikkoja ja jakaa apurahoja tai palkintoja, kuten esimerkiksi Venäjän taideakatemia.
Taideakatemioiden synty
thumb|250px|[[Annibale Carraccin alastontutkielma, punaliitu.]] thumb|250px|Opiskelijoita elävän mallin luokassa [[École des Beaux-Artsissa Pariisissa, kuva 1800-luvun loppupuolelta.]] thumb|250px|[[Tintoretto: Veistostutkielma, hiilipiirros.]] Taideakatemioiden taustalla ovat vapaamuotoiset akatemioiksi nimitetyt ryhmät, joita perustettiin Italiassa 1500-luvulla. Akatemioiksi nimitettiin myös kirjallisia yhdistyksiä, jotka avasivat tien älymystöpiireihin. Myös ensimmäiset taideakatemiat toimivat epämuodollisina intellektuellin keskustelun tyyssijoina ennemmin kuin pedagogisina laitoksina. Ensimmäisenä akatemia-nimitystä käytettiin Leonardo da Vincin ateljeesta.
Esimerkiksi Carraccit organisoivat Bolognassa 1580-luvulla Accademia degli Incamminati-nimisen taiteilijoiden yhteenliittymän, eli Asialle omistautuneiden tai tienraivaajien akatemian. Carraccien akatemia oli yksi monista ryhmistä, joissa keskusteltiin taiteen tekemiseen liittyvistä ongelmista ja piirrettiin myös oppipoikien työtilana toimivaa omaa ateljeeta rauhallisemmassa ilmapiirissä. Carraccien kokoontumistilana tosin toimi kolmikon vuonna 1582 perustama työhuone, jota kutsuttiin aluksi myös nimellä Accademia dei Desiderosi eli opin tai maineen haluisten akatemia. Carraccien akatemiassa etusijalla oli omakohtainen havainnointi ja renessanssimestarien antama esikuva.
Samoilla periaatteilla toimivia taideakatemioita syntyi eri puolille Italiaa ja Pohjois-Eurooppaa. Roomalainen manieristisen maalarin Federico Zuccarin perustama Pyhän Luukkaan akatemia (Accademia di San Luca) toimi 1500–1600-luvun vaihteesta lähtien. Pyhän Luukkaan akatemialla oli jo selkeä opetusohjelma. Koulussa annettiin piirustusopetusta luonnonvalossa ja pidettiin teoreettisia esitelmiä. Akatemia tarjosi tiloja elävän mallin piirtämiseen. Sen tarkoituksena oli täydentää oppia, jonka taiteilija sai oppipoikana mestarin työhuoneessa.
Pariisissa taideopetusta organisoitiin perusteellisemmin kuin muualla, ja Ranskassa 1600-luvun puolivälissä kehitetty järjestelmä toimikin mallina muualla. École des Beaux-Artsin perusti Charles Le Brun vuonna 1648. Eri puolille Eurooppaa syntyi 1700-luvulla Ranskan mallin mukaisia taidekouluja, kuten Tukholman taideakatemia, josta suomalaiset taidekoulut, kuten Turun piirustuskoulun perustajat Carl Gustaf Söderstrand ja R. W. Ekman saivat vaikutteita.
Killing Heidi
Killing Heidi on australialainen rock-yhtye. Se perustettiin Violet Townissa, Victorian osavaltiossa vuonna 1996.
Taideakatemia
Taideakatemioiden synty
Vähitellen akatemioita perustettiin enemmän, ja esimerkiksi Italiassa oli 1500-luvulta ja 1800-luvulle tultaessa akatemioiden määrä 500 – 2 200 lähteestä ja laskutavasta riippuen. Samaan aikaan taideakatemioiden kanssa 1600-luvulla lisääntyi myös taiteen keräily. Vanhojen mestarien ohella myös oman ajan taiteilijoiden teokset alkoivat kiinnostaa ja taidekauppa sai alkunsa. Tähän liittyi myös se, että taiteen painopiste alkoi siirtyä seinämaalauksista ja muista perinteisistä kiinteistä ja tilatuista taiteen muodoista kohti helpommin siirreltävää taulumaalausta.
Killing Heidi
Killing Heidi julkaisi ensimmäisen singlensä "Weirin" elokuussa 1999. Se nousi Australian singlelistoilla kuudenneksi ja myi vuoden loppuun mennessä platinaa. Sitä seurasi vuonna 2000 esikoisalbumi Reflector, joka vietti Australian virallisen albumilistan kärjessä seitsemän viikkoa.
Killing Heidi on julkaissut tähän mennessä kolme studioalbumia, joista tuoreimman vuonna 2004.
Taideakatemia
Taideakatemioiden opetus
thumb|300px|[[Maria Baškirtsevan maalaus vuodelta 1881 kuvaa elävän mallin piirustusta ja maalausta Académie Julianissa.]] Taideakatemia oli askel kohti organisoitua taideopetusta, jota alettiin järjestää mestarin ja oppipojan tradition rinnalle. Akatemioita kutsuttiin usein piirustusakatemioiksi, samaan tapaan kuin piirustuskoulu oli alkuun monen suomalaisen taidekoulun nimenä. Piirustusta korostivat myös varhaiset oppaat, kuten Cennino Cenninin ja Albertin oppaat. Firenzen taideakatemian johtavana hahmona oli Giorgio Vasari, joka myös korosti piirtämistä taiteilijan koulutuksen perustana. Vasarin mukaan viivan käytön hallinta ja harjoitus johtaa täydellisyyteen maalaus- ja piirustustaidon kaikissa lajeissa. Taitoa harjoitetaan piirtämällä pyöreitä muotoja, kuten marmoripatsaita ja antiikin veistoksista tehtyjä valuteoksia. Tuli piirtää sekä alastomia että verhottuja veistoshahmoja, jolloin oppii piirtämään myös vaatteita. Aluksi on Vasarin mukaan helpompi piirtää liikkumattomia tai elottomia malleja. Elävän mallin aika on vasta, kun oppilas on harjoitellut paljon veistosten ja muiden liikkumattomien mallien kanssa. Harjoitusta tarvitaan runsaasti myös elävän mallin suhteen. Elävän mallin pitkäaikainen, vuosia kestävä harjoittelu on tärkeää, koska vain luonto toisin kuin valmiit taideteokset, opettaa täydellisesti. Pitkä, vuosia kestävä harjoitus elävän mallin parissa luo mestarin. Giorgio Vasari edellytti myös, että vanhempien taiteilijoiden tuli ohjata nuorempia.
Vasarin hahmottelemat periaatteet ovat olleet taideakatemialaitoksen tradion ydintä. Myös Carraccit, jotka pitivät yllä vapaamuotoisempaa Incamminati-akatemiaa vaikuttivat tulevaan taideakatemiaperinteeseen ja sen ajattelumalleihin. Kuten monet muut, Carraccit vannoivat havainnon ja luonnon seuraamisen nimeen. Heidän mukaansa luonto ei kuitenkaan sellaisenaan sovellu esikuvaksi, vaan se on puhdistettava epäsäännöllisyyksistä ja karkeista aineksista, toisin sanoen havaintoa oli siloiteltava. Muutenkin esikuvina suosiossa olleet antiikin veistotaide ja täysrenessanssin mestarit opastivat oikeaan suuntaan luonnon suhteen. Nämä periaatteet tulivat tutuiksi myöhemminkin taideakatemioiden opetuksessa.
Taideakatemiat taideinstituutioina
Paitsi taiteilijakoulutuksena, taideakatemiat ovat toimineet taide-elämän ylimpinä auktoriteetteina, arvonimien ja palkintojen jakajina. Ne ovat järjestäneet myös keskeisiä taidenäyttelyitä, kuten vuosittainen Pariisin salonki.
Suomen taideakatemia
Suomen taide-elämää alettiin organisoida 1840-luvulta alkaen. Varsinkin Fredrik Cygnaeus ajoi Suomen taideyhdistyksessä myös taideakatemian perustamista Suomeen, olihan toimivia taideakatemioita eri puolilla Eurooppaa jo sata vuotta aikaisemmin 1740-luvulla ollut noin 40 ja vuosisadan lopussa jo yli sata. Taidekoulutukseen otettiin mallia muista taideakatemioista 1800-luvulta alkaen, mutta Suomen taideakatemian säätiö perustettiin vasta vuonna 1939, jolloin Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulun nimi muuttui Suomen taideakatemian kouluksi.
Taideakatemia koulutuksen mallina Suomessa
Ensimmäiset taideakatemiamallin mukaan luodut taidekoulut Suomessa olivat Turun piirustuskoulu vuonna 1830 ja Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulu Helsingissä 1848 (nykyisin Kuvataideakatemia).
Keskeisintä koulutusta tällä hetkellä antavat Kuvataideakatemia ja ammattikorkeakoulut. Kuvataidetta voi opiskella myös monissa toisen asteen oppilaitoksissa ja muutamassa yksityisissä taidekoulussa, joista tunnetuin on Vapaa taidekoulu.
Venäjä
250px|thumb|Pietarin taideakatemian rakennus.
Venäjän taideakatemia on Venäjän valtiollinen ja valtakunnallinen kuvataidealan tutkimus- ja koulutusorganisaatio. Se on akatemia, jonka tehtävänä on edistää eri kuvataiteidealojen ammatillista toimintaa, tarkoituksena säilyttää ja kehittää Venäjän kansan taiteen traditiota, edistää taidekasvatuksen teoriaa ja kouluttaa kuvataiteiden spesialisteja, sekä tutkia koti- ja ulkomaista taidekulttuuria ja taidehistorian, -teorian ja arkkitehtuurin ongelmia. Pietari Suuri halusi perustaa 1720-luvulla Italian ja Ranskan taideakatemian mallin mukaisen taideakatemian myös Pietariin. Senaatti oli jo vahvistamassa taideakatemiahankkeen vuonna 1724, mutta Pietari Suuren kuolema ja vallan vaihtuminen siirsivät taideakatemian perustamista niin, että sen varsinainen toiminta taiteilijoiden kouluttajana alkoi vasta 1757 Pietari Suuren tyttären Elisabetin aikana.
Viro
Akatemia perustettiin 1914 Viron taideteollisuuskoulu -nimisenä. Vuonna 1989 perustetun Tallinnan taideyliopiston nimi muutettiin 1995 Viron taideakatemiaksi.
Yhdysvallat
thumb|School of Visual Arts, päärakennus Manhattanilla. Yhdysvalloissa keskeisiä ovat pienet ja yksityiset taidekoulut, kuten Lyme Academy College of Fine Arts. Suurempia yksityisiä kouluja ovat Rhode Island School of Design (1877), School of the Art Institute of Chicago ja suurimpana yksityisenä taidekouluna 1947 perustettu School of Visual Arts. Suurimpia ovat yliopistojen taiteen ja muotoilun osastot. Näistä vuonna 1871 perustettu San Francisco Art Institute on Yhdysvaltojen vanhimpia ja arvostetuimpia nykytaiteen korkeakouluja. SFAI on yksityinen, voittoa tuottamaton oppilaitos.
Englanti
thumb|[[Goldsmiths' Collegen päärakennus.]] Englannissa taidekouluja on runsaasti, jo Lontoossa on monta arvostettua koulua. Tunnettuja ovat 1871 perustettu Slade School of Art ja University of the Arts London johon on yhdistynyt kuusi aiemmin itsenäistä koulua, kuten Chelsea College of Art and Design (1895). Muita keskeisiä englantilaisia taidekouluja ovat Royal College of Art (1837), Goldsmiths' College (1891) ja Glasgow School of Art (1845). Royal College of Art vaikutti modernin englantilaisen kuvanveiston syntymiseen 1920-luvulla, jolloin siellä opiskelivat muun muassa Henry Moore ja Barbara Hepworth. Goldsmiths' College taas oli keskeinen 1990-luvulla syntyneen Young British Artists -ryhmän syntymisessä, vaikka osa ryhmän jäsenistä opiskelikin muualla.
Ranska
Ranskassa, tarkemmin sanottuna Pariisissa taideopetus organisoitiin jo alussa perusteellisesti. Taideakatemia-käsitteelle ominaisinta onkin Ranskassa 1600-luvun puolivälissä kehitetty koulutusjärjestelmä. École des Beaux-Artsin perusti Charles Le Brun vuonna 1648, aluksi nimellä Académie de peinture et de sculpture. Ranskan taideakatemiat toimivat mallina myöhemmin perutetuille kouluille. Ranskassa on ollut myös pienempiä ja vapaampia akatemioita, kuten Colarossi ja Julian, joissa myös ulkomaalaiset ja naiset ovat voineet opiskella.
Italia
Italia oli keskeinen paikka taideatemioiden syntyessä 1500-luvulla. Leonardo da Vincin ja Carraccien vapaamuotoisten keskustelevien ja yhdessä piirtävien akatemioiden jäljessä perustettiin vähitellen pedagogisempia taideakatemioita, kuten Accademia di belle arti di Firenze (Firenzen taideakatemia) ja Roomassa Pyhän Luukkaan akatemia.
Saksa
thumb|[[Düsseldorfin taideakatemian nykyinen rakennus.]] Saksassa akatemioita perustettiin jo varhain. Saksa ja Düsseldorfin taideakatemia oli suomalaisten suosiossa romantiikan ja düsseldorfilaisen maisemamaalauksen valtakaudella.
Martinus
Martinus voi tarkoittaa seuraavia:
Orient Overseas Container Line
thumb|300px|OOCL:n konttilaiva Hampurissa Orient Overseas Container Line (OOCL) (sehk: 0316) on hongkongilainen kontteja meritse kuljettava laivayhtiö, joka suorittaa myös muita logistiikka-alan palveluja. OOCL on Orient Overseas International Limited -yhtiön (OOIL) tytäryhtiö, jonka emoyhtiö omistaa kokonaan. Suomessa toimivan OOCL (Finland) Ltd Oy:n omistaa Bermudalle rekisteröity Orient Overseas (International) Limited.
OOCL:n perusti C. Y. Tung vuonna 1947, jolloin yhtiön nimeksi tuli Orient Overseas Line. Yhtiö vaihtoi nimensä Orient Overseas Container Lineksi vuonna 1969, jolloin se aloitti konttiliikenteen. Enimmillään OOCL:n laivastoon kuului yli 150 rahtilaivaa, joiden yhteinen kantavuus ylitti kymmenen miljoonaa tonnia; se kuului maailman seitsemän suurimman varustamon joukkoon. Yhdessä vaiheessa se omisti myös M/T Seawise Giantin, suurimman koskaan rakennetun laivan.
Yhtiö on kärsinyt takaiskuista läpi koko historiansa, ensi kerran 1970-luvun alussa. Syyskuussa 1970 Tung osti kuuluisan valtamerilaivan RMS Queen Elizabethin muuttaakseen sen kelluvaksi yliopistoksi, joka tunnettaisiin nimellä Seawise University. Laiva syttyi tuleen 9. tammikuuta 1972 korjaustöiden aikana ja upposi Hongkongin Victoria-satamaan. Hylky romutettiin kolme vuotta myöhemmin.
C. Y. Tungin kuoleman jälkeen 1982 C. H. Tung otti 14 vuodeksi johdon Orient Overseas International Limited -yhtiössä, joka on OOCL:n emoyhtiö. Vuonna 1996 johtoon siirtyi hänen veljensä C. C. Tung.
Nykyisin OOCL on yksi maailman suurimmista varustamoista ja logistiikkayrityksistä, jolla on yli 230 toimistoa 58 maassa ympäri maailmaa sekä yli 270 laivaa.
Aiemmin kaikki yhtiön suuret laivat saivat nimen, joka alkoi sanalla Seawise, joka oli sanaleikki C. Y. Tungin nimikirjaimista. Vuodesta 1989 OOCL:lle kuuluvat rahtilaivat ja konttilaivat ovat saaneet nimen, joka alkaa tunnuksella OOCL.
Max Reger
Johann Baptist Joseph Maximilian (Max) Reger (19. maaliskuuta 1873 Brand – 11. toukokuuta 1916) oli saksalainen säveltäjä, urkuri, pianisti ja opettaja. Hän opiskeli musiikkia Münchenissä ja Wiesbadenissa Hugo Riemannin johdolla. Vuonna 1901 hän muutti Müncheniin, jossa hän opetti urkujen soittoa ja sävellystä. Vuodesta 1907 lähtien hän työskenteli Leipzigissa. Reger johti orkesteria Meiningenissa vuodesta 1911 siihen asti, kun hän muutti Jenaan vuonna 1914. Reger kuoli sydäninfarktiin Leipzigissa vuonna 1916. left|thumb|200px|Reger nauhoittaa Welte-Philharmonic-Organille 1913
Elämä ja ura
Ensimmäiset viulu- ja piano-oppinsa Reger sai vanhemmiltaan. Sitten urkuri Adalbert Lindner opetti Regerille pianonsoittoa. Myös Regerin isä Joseph Reger soitti urkuja, ja poika auttoi isää rakentamaan kotiurkuja koulu-urkujen rikkinäisistä osista. Kotiuruilla Reger tutustui Bachin, Robert Schumannin, Felix Mendelssohnin ja Franz Lisztin urkuteoksiin.
Vuonna 1890 Reger pääsi Sondershausenin konservatorioon musiikkiteoreetikko Hugo Riemannin oppiin. Armeija-ajan aiheuttamien mielenterveysongelmien ja rahapulan vuoksi Reger kuitenkin muutti takaisin vanhempiensa luokse Weideniin.
Regerin sävellystyön tärkeimmät ajanjaksot sijoittuvat Weideniin 1898–1901, Müncheniin 1901–1907, Leipzigiin 1907–1911 sekä Meiningeniin 1911–1915. Weidenissa Reger sävelsi monia piano- ja urkuteoksia, liedejä sekä kuoro- ja kamarimusiikkia. Vuonna 1901 hän sai vanhempansa muuttamaan Müncheniin saadakseen itselleen paremmat työolot ja enemmän musiikillisia vaikutteita. Münchenin vuosina Reger olikin hyvin aktiivinen sekä säveltäjänä että pianistina, jossa roolissa konsertoi ympäri Eurooppaa. Vuonna 1902 Reger avioitui Elsa von Berckenin (o.s. Bagenski) kanssa.
Vuonna 1907 Reger kutsuttiin Leipzigin yliopiston musiikilliseksi johtajaksi ja sävellyksen professoriksi. Ensinmainitun toimen hän jätti pian ja keskittyi opetukseen, säveltämiseen ja konsertointiin. Vuonna 1909 pidettiin ensimmäinen hänelle omistettu Reger-Fest Dortmundissa. Regerin sävellysoppilaisiin kuului muiden muassa suomalainen Aarre Merikanto.
Reger ryhtyi vuonna 1911 Meiningenin hoviorkesterin (Meininger Hofkapelle) kapellimestariksi. Vuonna 1915 Reger muutti Jenaan keskittyäkseen säveltämiseen, jota jatkoikin kuolemaan asti huolimatta terveysongelmista. Hän kävi kuitenkin yhä opettamassa Leipzigissa, ja kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1916 sikäläisessä hotellissa.
Liikennepolitiikka
Liikennepolitiikalla tarkoitetaan eri tahojen toimenpiteitä, joilla pyritään huolehtimaan liikennepalvelujen tuottamisesta ja hankinnasta tai vaikuttamaan niihin.
Liikenteen kulkutapaosuudet Suomessa
Useimmissa Suomen kaupungeissa autoilu on pääliikennemuoto. Pääkaupunkiseudulla, Tampereella ja Turussa joukkoliikenteen osuus on suurempi ja sitä kehitetään aktiivisesti. Pääkaupunkiseudulla vuonna 2005 joukkoliikenteen osuus tehdyistä matkoista oli 38 %. Helsingin sisäisistä keskustaan suuntautuneista matkoista 63 % tehtiin julkisella liikenteellä vuonna 2007.
Willi Holdorf
Willi Holdorf (17. helmikuuta 1940 Blomesche Wildnis, lähellä Glückstadtia – 5. heinäkuuta 2020 Achterwehr) oli saksalainen kymmenottelija ja rattikelkkailija. Hän voitti kymmenottelussa olympiakultaa Tokiossa 1964 ja rattikelkkailussa EM-hopeaa.
Elämä ja urheilu-ura
Holdorf oli 182 cm pitkä ja painoi 90 kg. Hänen suurin valttinsa oli nopeus; talvella 1965 hän sivusi hallissa 60 jaardin Euroopan ennätystä ajalla 6,0 sekuntia.
Holdorfin ensimmäinen huippusuoritus oli viides sija EM-Belgradissa 1962. Tokion olympialaisissa hän kamppaili voitosta tasaväkisesti Neuvostoliittoa edustaneen virolaisen Rein Aunin kanssa tehden ottelusarjassa kolme omaa ennätystään. Päätöslajissa 1 500 metrillä Holdorf repi itsensä tajuttomaksi ja virkosi vasta neljä minuuttia maaliintulon jälkeen. Tämä jäi hänen ainoaksi suursaavutuksekseen, myöhemmin Holdorf ryhtyi jalkapallovalmentajaksi.
Holdorf kilpaili myös rattikelkkailijana saavuttaen EM-hopeaa vuonna 1973. Hän sairasteli viimeisinä elinvuosinaan ja kuoli Achterwehrissä 80-vuotiaana 5. heinäkuuta 2020.
Ukraina Eurovision tanssikilpailussa
Ukraina osallistui historian ensimmäiseen Eurovision tanssikilpailuun, joka järjestettiin Lontoossa 1. syyskuuta 2007. Ukrainan tanssipari Yulia Okropiridze ja Illya Sydorenko hävisivät Suomelle sijoituttuaan toiselle sijalle.
Ukraina sai pisteitä seuraavilta mailta: Sveitsi (3), Ruotsi (5), Kreikka (5), Itävalta (5), Tanska (6), Saksa (6), Irlanti (6), Portugali (7), Espanja (8), Alankomaat (10), Suomi (12), Liettua (12), Venäjä (12) ja Iso-Britannia (12).
Krjašenit
Krjašenit asuvat pääosin Tatarstanissa. Pieniä ryhmiä on Udmurtiassa ja Baškortostanissa. Kristittyjä tataareja ovat myös Tšeljabinskin alueella elävät nagaibakit. Vuonna 1926, jolloin krjašenit rekisteröitiin erillisenä kansallisuutena, heitä oli 120 700 henkeä. Myöhemmin heidät laskettiin tataareiksi. Vuoden 2002 väestönlaskennassa krjašeneina piti itseään 24 700 henkeä. Vuonna 2010 Venäjän kansalaista 34,882 tunnistautui krjašeniksi.
Ryhmään kuuluu eri aikoina ortodokseiksi käännytettyjä islaminuskoisia tataareja sekä ilmeisesti myös perinteistä uskontoa harjoittaneita suomalais-ugrilaisten kansojen edustajia. Krjašenien ytimen muodostavat 1500-luvun lopussa ja 1600-luvulla käännytetyt tataarit, joita 1700-luvun alussa oli noin 17 000 henkeä. Kristittyjen osuus saavutti huippunsa 1760-luvulla, jolloin heitä oli 7,6 % Volgan-Uralin alueen tataareista. Kokonaisuutena käännytysyritykset kuitenkin epäonnistuivat, ja 1700-luvun aikana ne herättivät suuria talonpoikaiskapinoita.
Varsinkin 1860-luvulta lähtien äskettäin kristityksi kääntyneet tataarit alkoivat palata muslimeiksi. 1900-luvun alussa islamiin siirtyi noin 40 % krjašeneista. Tataarien kansallisen heräämisen ja Tatarstanin autonomisen tasavallan perustamisen seurauksena syntyi 1920-luvulla ns. ”krjašenikysymys”, jota yritettiin ratkaista kulttuuriautonomian sekä muslimien ja kristittyjen välisten erojen tasoittamisen avulla. Myöhemmin Neuvostoliiton ateistinen ideologia teki krjašenikulttuurin vaalimisen käytännössä mahdottomaksi. Ryhmän uskonnollista ja etnistä identiteettiä on yritetty elvyttää 1990-luvulta lähtien.
Krjašenien perinteiseen kulttuuriin sisältyy sekä yleistataarilaisia että kristinuskon synnyttämiä aineksia. Muista tataareista eristäytynyt ryhmä on säilyttänyt myös eräitä vanhakantaisia piirteitä. Erot kristittyjen ja muslimien välillä näkyvät mm. pukeutumisessa ja ruokavaliossa. Nykyään monet vanhat kulttuuri-ilmiöt ovat kadonneet.
Krjašenit ovat sittemmin paljolti sekoittuneet venäläisten kanssa. Osa krjašeneista tiettävästi pitää itseään edelleen erillisenä tataariesta eroavana ryhmänä.
Nalorfiini
Nalorfiini (N-allyyli-normorfiini) on kahteen opioidireseptoriin vaikuttava opioidi. Se vaikuttaa antagonistina mu-reseptoriin ja agonistina kappa-reseptoriin. Sitä käytetään kumoamaan opioidiyliannostuksen vaikutukset. Sitä on myös käytetty opioidiriippuvuus-tutkimuksessa.
Nauru Bwiema
Nauru Bwiema on Naurun virallinen kansallislaulu. Sen sävelsi australialainen säveltäjä Laurence Henry Hicks ja sanoitti Margaret Hendrie. Laulu valittiin Naurun kansallislauluksi vuonna 1968.
Jodikloridi
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Jodikloridi on molekyyliyhdiste, joka esiintyy kahdessa eri kidemuodossa, α- ja β-muodoissa. Näistä α-ICl on punaisia kiteitä, jotka sulavat korkeammassa lämpötilassa kuin levymäiset ja mustat β-ICl-kiteet. Yhdiste liukenee veteen, mutta hydrolysoituu osittain vetykloridiksi ja jodihapokkeeksi. Veden lisäksi se liukenee myös muun muassa etanoliin, asetoniin ja hiilidisulfidiin.
Jodikloridia valmistetaan jodin reaktiolla nestemäisen kloorin kanssa. Vesiliuoksia voidaan valmistaa myös käyttämällä jodia ja vetykloridin ja kloorin seosta. Jos klooria on ylimäärä, muodostuu joditrikloridia. Tämä on reversiibeli tasapainoreaktio.
Jodikloridia käytetään aromaattisten yhdisteiden jodaukseen, ja tyydyttymättömien yhdisteiden kanssa se muodostaa sekä klooratun että jodatun johdannaisen. Lisäksi sitä voidaan käyttää hiili-metalli-sidoksen katkaisemiseen. Analyyttisessä kemiassa jodikloridia käytetään niin kutsuttuna Wijsin liuoksena rasvojen jodiluvun määrittämiseen.
Konsta
Konsta on suomalainen miehen nimi. Nimi on annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 5 428 suomalaiselle. Ylivoimainen enemmistö heistä on saanut nimen vuoden 1980 jälkeen.
Nimen taustalla on nimi Konstantinus, joka pohjautuu latinan sanaan constans (pysyvä, muuttumaton). Suomalaisessa almanakassa esiintyivät 1708–1851 nimet Constantin ja Constantinus, vuosina 1852–1907 nimiasuna oli Konstantin ja 1908–1925 Konstantinus. Kosti pääsi kalenteriin 1929, ja 1950 sen rinnalle otettiin uudelleen Konstantin. Vuosina 1929–1949 Kostin rinnalla esiintyi Kostia. Konsta tuli almanakkaan 1984.
Jätkän rakkaus
Jätkän rakkaus on Tulipunaruusujen studio-albumi vuodelta 1994
Avraam Melnikov
thumb|175px|Avraam Melnikovin suunnittelema Kazanin luostarin katedraali [[Jaroslavlissa.]] Avraam (Abram) Ivanovitš Melnikov (: 10. elokuuta (J: 30. heinäkuuta) 1784 Rampova – 13. tammikuuta (J: 1. tammikuuta) 1854 Pietari) oli venäläinen arkkitehti. Hänen työnsä edustavat myöhäistä empiretyyliä.
Suolirock
Suolirock järjestetään talkoohengessä, eikä sen järjestäjillä ole tarkoitus kerätä itselleen voittoa. Pääasiallisesti tapahtumassa esiintyy aloittelevia sekä pieniä paikallisia yhtyeitä.
Ensimmäinen Suolirock järjestettiin vuonna 2003 Sumiaisten Harjulassa ja sisäänpääsymaksun maksoi noin 200 henkeä. Kävijämäärä ja festivaalin luonne pysyivät seuraavat viisi vuotta samanlaisina. Kävijämäärän hipoessa jo 400 vuonna 2007 kävi Harjula liian pieneksi. 2008 tapahtuma siirtyi ulkoilmaan ja kävijämäärät jatkoivat vuosi vuodelta tasaista nousua. 2010 rikkoutui ensimmäistä kertaa 500 kävijän raja.
Vuonna 2011 esiintyjinä olivat mm. Pelle Miljoona United sekä Problems?.
Vuoden 2014 Suolirockin tapahtumapaikkana 5. heinäkuuta 2014 oli Suolahden ostoskeskuksen piha. Esiintyjiä olivat Dave L. B. Inventive, Jesus Chrüsler Supercar, Red Eleven, Rikoslaki, Kaupungin Valot, Vehkala & Quomat, Not So Perfect Strangers, Behind Dead Eyes sekä Kymmenes legioona.
Valkeakosken kirkko
Valkeakosken kirkko on arkkitehti Veikko Larkaksen suunnittelema 1969 rakennettu torniton pitkäkirkko Valkeakoskella. Kirkko oli viimeinen Larkaksen suunnittelemista yhteensä neljästätoista kirkosta. Suorakaiteen muotoisessa kivikirkossa on matalat seinät ja jyrkkälappeinen satulakatto. Kirkkoon liittyy matalampi sakasti. Kirkon pinta-ala on 850 neliötä ja istumapaikkoja siellä on kirkkosali ja parvi mukaan lukien 1000 hengelle. Sisäänkäyntipääty on verhottu vaalealla laatoituksella ja siinä on korkea lasimaalausikkuna, kuten alttaripäädyssäkin. Sisällä kattopalkit on jätetty näkyviin. Niiden ja seinäpilasterien varassa on puinen taitekatto, pilasterien välit ovat kokonaan ikkunoita. Kirkon 39-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1969. Alttarin maalaus Siunaava Kristus vuodelta 1969 on Mikko Vuorisen tekemä, kuten lasimaalausikkunatkin.
Erillinen betonista valettu 35 metriä korkea kellotorni valmistui samaan aikaan kirkon kanssa, sen kolme kelloa lahjoitti Valkeakosken Rukoushuoneyhdistys Valkeakosken rukoushuoneelle 1943. Niihin on kirjoitettu teksti Kaiun rauhaa kesken sodan pauhun, Herran rauhaa ajast´aikaan. Kirkkoa on käytetty paljon myös konserttitilana, siellä on esiintynyt useita koti- ja ulkomaisia taiteilijoita.
Purkaminen
Sääksmäen seurakunnan kirkkovaltuusto päätti maaliskuussa 2018 purkaa kirkon ja myydä kirkon tontin. Valkeakosken keskustaajaman ainoaksi kirkkorakennukseksi jää Valkeakosken kappelikirkko, johon mahtuu noin 200 henkeä.
Kirkkovaltuuston purkamispäätöksestä tehtiin valitus Kirkkohallitukselle, joka hylkäsi valituksen lokakuussa 2018. Hylätystä päätöksestä valitettiin Helsingin hallinto-oikeuteen, joka hylkäsi purkamisesta tehdyn valituksen kesäkuussa 2020.
Markku Johansson
Markku Henrik Johansson (s. 22. maaliskuuta 1949 Lahti) on suomalainen muusikko, kapellimestari, säveltäjä ja sovittaja. Hänen instrumenttinsa ovat trumpetti ja flyygelitorvi.
Markku Johanssonin velipuoli oli viihdemusiikin moniottelija Nacke Johansson.
Koulutus
Markku Johansson aloitti trumpetinsoiton 13-vuotiaana. Hän suuntautui aluksi klassiseen musiikkiin. Johansson opiskeli Lahden musiikkiopistossa vuosina 1965–1968 pääaineena trumpetin soitto. Hän jatkoi opintojaan Sibelius-Akatemiassa 1970–1972. Vuosina 1976–1977 Johansson opiskeli New Yorkissa opettajinaan Thad Jones, Lew Soloff sekä Carmine Caruso.
Työura
Johansson aloitti ammattimuusikkona Helsingissä vuonna 1970. Samana vuonna hän soitti Carolan orkesterissa sekä Danny-show'ssa.
Pepe & Paradise -yhtyeessä Johansson oli mukana vuosina 1970−1975.
Johansson on UMO Jazz Orchestran perustajajäsen. Hän toimi UMO:n kapellimestarina vuosina 1992−93. Tuona aikana UMO laajensi repertuaariaan ja teki yhteistyötä esimerkiksi säveltäjä Eero Hämeenniemen kanssa. Johansson aloitti Vantaan viihdeorkesterin taiteellisena johtajana ja kapellimestarina vuonna 1988. Toimikausi kesti yli 20 vuotta. Tänä aikana orkesteri tuli tunnetuksi Suomen ainoana viihdemusiikkiin erikoistuneena sinfoniakokoonpanona. Markku Johansson lopetti kautensa vuoden 2009 lopussa. Vantaan viihdeorkesterin lisäksi Johansson on uransa aikana vieraillut johtamassa useimpia Suomen sinfoniaorkestereita.
Johansson valitsi vuoden 2006 Iskelmä-Finlandian saajan Paula Koivuniemen. Voittaja julkistettiin Nokialla Tapsan tahdeissa 27. heinäkuuta 2006.
HMS Sundew (K57)
HMS Sundew (viirinumero K57) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 21. syyskuuta 1939 Aberdeenista J. Lewis and Sonsilta, missä köli laskettiin 4. marraskuuta 1940 telakkanumerolla 155. Alus laskettiin vesille 28. toukokuuta 1941 ja valmistui 19. syyskuuta.
Palvelus
Alus luovutettiin 1942 Ranskan pakolaishallitukselle, joka liitti sen Vapaan Ranskan laivastoon nimellä FNFL Roselys. Alus palautettiin 1947. Alus myytiin 23. lokakuuta 1947 uuden omistajan nimetessä sen Setter II:ksi. Alus saapui romutettavaksi Trooniin toukokuussa 1948.
Travisin diskografia
Travis on Glasgow’ssa, Skotlannissa perustettu rockyhtye, joka on nimetty Wim Wendersin ohjaaman Paris, Texas -elokuvan päähenkilön mukaan.
The Maine
The Maine on yhdysvaltalainen vuoden 2007 tammikuussa perustettu rock -yhtye Tempesta, Arizonasta. Yhtyeen  nimi juurtaa juurensa bändin suuren esikuvan Ivoryn kappaleesta "The Coast of Maine".
Reino Valkama
Reino Adolf Valkama oli suomalainen näyttelijä. Hänet tunnettiin humorististen tyyppiroolien näyttelijänä Suomi-Filmin komediaelokuvissa ja sotilasfarsseissa. Hänen esittämistään hahmoista tunnetuin lienee Ryhmy ja Romppainen -elokuvien vänrikki Romppainen. Valkama toimi näyttelijä-teatterinjohtajana useilla työväen näyttämöillä ja loi huomattavan uran Radioteatterissa. Hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1957.
Ura
Reino Valkama syntyi Tampereella 1906. Hänen vanhempansa olivat vahtimestari Adolf Valkama ja kauppias Matilda Siren. Kauppakoulun ja musiikkiharrastusten jälkeen Valkama sai ensimmäisen kiinnityksensä Jyväskylän Työväen Teatteriin, jossa hän toimi kapellimestari-näyttelijänä 1927–1928. Sieltä hän siirtyi Lahden Teatteriin neljäksi vuodeksi. 1930-luvun aikana hänellä oli kaksivuotiset johtajan pestit Mikkelin ja Joensuun työväen teattereissa.
Valkama työskenteli näyttelijänä Helsingin Kansanteatterissa kaudella 1938–1939. Hänen taiteellisesti merkittäviä näyttämöroolejaan olivat muun muassa Nummisuutarien Esko, Matkan pään Trotter ja Liekin Ferdinand.
Vuonna 1939 Valkama sai kiinnityksen Suomi-Filmiin, jolloin hänestä tuli yhtiön työllistetyimpiä näyttelijöitä. Hän näytteli elokuvissa yleensä koomisia sivuosia, kuten kalakauppias Ape Ketoa ensimmäisessä elokuvassaan Hätävara (1939). Hän teki tunnetuimman elokuvaroolinsa kolmessa Ryhmy ja Romppainen -elokuvassa, jotka ilmestyivät 1941, 1943 ja 1952. Niissä hän näytteli vänrikki Ville Romppaista. Hänen aisaparinaan, vääpeli Kalle Ryhmynä oli Oiva Luhtala. Valkama esitti myös kolmessa Kuollut mies -elokuvassa Joel Rinteen esittämän päähenkilön ystävää kapteeni Vehmeriä. Neljässä Helena -elokuvassa hänen roolinsa oli kanttori Tupanen.
Valkaman elokuvaura kesti 22 vuotta, ja hän esiintyi kaikkiaan noin 70 elokuvassa. Hänen koomisista rooleistaan muistettavimpia ovat suorapuheinen kapteeni Eusebius Winterloo elokuvassa Linnaisten vihreä kamari (1945) sekä Perämies-Jaska elokuvassa Omena putoaa (1952). Näiden lisäksi hänet tunnetaan muun muassa Lystikäs-kääpiön roolista elokuvassa Lumikki ja 7 jätkää.
Yksityiselämä
Valkama oli vuodesta 1930 kuolemaansa asti naimisissa Irja Nissisen kanssa. Näyttelijä Ritva Valkama oli heidän tyttärensä. ”Isä ei koskaan pitänyt melua itsestään. Maailman hiljaisin mies, joka ei kotona kertonut ainuttakaan vitsiä. Hän ei harrastanut edes ’hiljaista huumoria’”, Ritva Valkama luonnehti isäänsä vuonna 2007. Näyttelijä Emmi Parviainen on Reino Valkaman tyttärentyttärentytär.
Valkama kuoli sydänkohtaukseen 56-vuotiaana. Hänet on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle (kortteli 9, rivi 22, hauta 747).
Bambi (täsmennyssivu)
Bambi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Melitopol
Melitopol on Zaporižžjan alueella Etelä-Ukrainassa sijaitseva kaupunki. Vuonna 2013 asukasluku oli 156 984. Melitopolin pinta-ala on 51 neliökilometriä.
Melitopolin kaupunki perustettiin vuonna 1784 Molotšnajoen varrelle. Vuonna 1816 kaupunki sai nimen Novooleksandrivka, mutta nimettiin 1841 uudestaan Melitopoliksi. Neuvostoliiton aikana kaupungista tuli merkittävä koneenrakennusteollisuuden keskus, ja siellä on nykyisinkin kansainvälisesti merkittävää teollisuutta. Kaupungissa valmistetaan esimerkiksi autojen, traktoreiden ja kylmälaitteiden osia.
Käännepiste
thumb|250px|Yhtälön y = x³ kuvaaja, jolla on käännepiste [[origossa.]] Käännepiste on käyrän piste, jossa sen kaarevuussuunta vaihtuu. Käyrä on joko käännepisteen vasemmalla puolella ylöspäin kupera ja oikealla alaspäin kupera tai päinvastoin. Jos käyrä on jonkin kahdesti derivoituvan funktion y = f(x) kuvaaja, sen toisen derivaatan etumerkki vaihtuu käännepisteessä.
Jos funktio y = f(x) on jatkuva ja sillä on kaikkien kertalukujen derivaatat, välttämätön ehto sille, että piste on käännepiste, on että sen toinen derivaatta tässä pisteessä on nolla. Tämä ei kuitenkaan ole riittävä ehto, sillä esimerkiksi myös funktion y=x^4 toinen derivaatta on nolla origossa, mutta sillä ei ole käännepistettä. Käännepiste edellyttääkin, että kertaluvultaan alin derivaatta, joka ei ole nolla, on paritonta kertalukua. Niinpä esimerkiksi potenssifunktion y = x^n kuvaajalla on käännepiste origossa vain, jos n on pariton.
thumb|250px|Kolmannen asteen polynomi, jonka käännepiste on merkitty. 250px|thumb|Yhtälön y = x4 – x kuvaaja sekä tangentti pisteessä (0,0), joka ei ole käännepiste. thumb|none|600px|Sininen ja vihreä tangentti esiintyy käyrän siinä osassa, joka kaareutuu ja punainen tangentti pisteissä, jossa kaareutuminen muuttuu.
Manuel Chaves González
thumb|right|Manuel Chaves González Manuel Chaves González (s. 7. heinäkuuta 1945 Ceuta) on espanjalainen sosialistisen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi vuosina 1990–2009 Andalusian itsehallintoalueen presidenttinä ja on ollut sosialistisen työväenpuolueen puheenjohtajana vuosina 2000-2012.
Kannustin
Kannustin eli insentiivi tarkoittaa taloustieteessä mitä tahansa, mikä motivoi tiettyyn valintaan tai toimintaan.
Taloustiede onkin lähinnä kannustinvaikutusten tutkimista. Tulospalkkio (esimerkiksi johdon optiopalkkio) sekä urakkapalkka ovat tyypillisiä rahallisia kannustimia. Kannustin voi olla myös ei-rahallinen kuten sosiaalinen paine tai arvostus. Kasvumotivaatio on itsensä kehittämiseen liittyvä kannustin.
Sanktio on negatiivinen kannustin. Usein kannustimilla on ikäviä tahattomia vaikutuksia, joten kannustimet pitää kohdentaa mahdollisimman oikein juuri siihen asiaan, mitä halutaan lisätä tai vähentää.
Kierot kannustimet
Kieroksi kannustimeksi nimitetään kannustinta, jolla on odottamattomia negatiivisia sivuvaikutuksia.
Sairauspäiväraha lisää sairauspoissaoloja
Jos sairauspäivärahaa nostetaan 1 prosentilla, sairauspoissaolot lisääntyvät 1,4 prosenttia. 5 %:n korotus aiheuttaisi menetettynä tuotantona arviolta 80 miljoonan euron kansantaloudelliset kustannukset. Palkansaajien tutkimuslaitoksen Kelan tukemassa tutkimuksessa aineistona olivat Suomen sairauspoissaolot 2002-2012. Myös teorian mukaan korkeampi korvaustaso kannustaa enempään poissaoloon.
Taika-Jim
Historia
Taika-Jim ilmestyi ensimmäisen kerran päivittäisenä sanomalehtisarjakuvana 11. kesäkuuta 1934. Hahmo osoittautui niin suosituksi, että sitä levittävä King Features Syndicate halusi siitä myös sunnuntaisarjan, joka alkoi ilmestyä 3. helmikuuta 1935. Falk piirsi Taika-Jimiä vain runsaan kahden viikon näytesarjan verran ja uskoi tehtävän sitten Phil Davisille. Davisin kuoltua vuonna 1964 työtä jatkoi Harold ”Fred” Fredericks Jr.
Hahmot ja miljöö
Taika-Jimin arkkivihollinen on Cobra, joka esiintyi jo ensimmäisessä tarinassa. Cobra, aiemmin Lucifer (Luciphor), on Taika-Jimin tiibetiläinen veli, joka on valjastanut kykynsä pahuuden palvelukseen. Taika-Jim ei koskaan saa yliotetta Cobrasta, sillä tämän onnistuu aina viime hetkellä paeta. Välillä Taika-Jim tekee palveluksia Inter-Intelille, salamyhkäiselle kansainväliselle järjestölle, joka taistelee rikollisuutta vastaan kaikkialla. Muita vastustajia ovat rikollisjärjestö Kasi johtajanaan arvoituksellinen Octon. Eräässä tarinassa paljastuu, että järjestön takana onkin Cobra. Konnagalleriaan kuuluvat monikasvoinen mestarivaras Savikameli, tämän tytär Messinkiapina ja maahan tunneleita lasersäteellä tekevä Myyrämies.
Taika-Jim asuu Xanadussa, vuorenhuipulla New Yorkin osavaltiossa sijaitsevassa linnoituksessa, jonne on pääsy vain ansoitettua tietä pitkin. Hänen oikeana kätenään toimii afrikkalainen prinssi Lothar, jonka hahmo oli ensimmäisiä afroamerikkalaisia sarjakuvissa. Lothar tavataan aluksi leopardinnahkaan pukeutuneena väkivahvana henkivartijana, joka tehtävänä oli palvella isäntäänsä. Hahmo muuttui myöhemmin sivistyneeksi, jalosukuista syntyperää olevaksi herrasmieheksi.
Taika-Jimillä on sisko Leonore, rikoksen polulle sortunut veli Derek ja veljenpoika Eric. Taika-Jimin naisystävä ja myöhemmin vaimo on kuvitteellisen Cockaignen pikkuvaltion prinsessa Narda. Taika-Jimin isäksi paljastuu Himalajalla sijaitsevan taikurikoulun johtaja Theron. Hojo on Taika-Jimin kokki, Inter-Intelin salainen johtaja.
Vaikutus
Taika-Jim on sarjakuvana visuaalisesti näyttävä, varsinkin Phil Davisin vanhoissa sunnuntaisarjoissa. Sarjan tieteis- ja fantasiamaailma saa usein surrealistisia piirteitä. Päähenkilö joutuu usein kadonneisiin maailmoihin ja seikkailee jopa avaruudessa. Taika-Jim on vaikuttanut elokuvaohjaaja Federico Fellinin kuvakieleen niin voimakkaasti, että eräässä vaiheessa Fellini jopa halusi tehdä Mandrakesta elokuvan. Hanke ei koskaan toteutunut, mutta elokuvassa Haastattelu Marcello Mastroianni nähtiin Taika-Jimin hahmossa.
Columbia Pictures teki vuonna 1939 elokuvan Mandrake the Magician, joka koostui kahdestatoista episodista. Episodit oli aikaisemmin esitetty sarjaelokuvina.
Härkä
Härkä on sonni eli urosnauta, tai kuohittu sonni, jota käytetään usein työjuhtana. Sanaa voidaan käyttää myös eräiden muiden nauta- ja hirvieläinten uroksesta, kuten hirvihärkä tai porohärkä.
Sanan muita merkityksiä ovat:
Humppatusina
Humppatusina on Tulipunaruusujen studioalbumi vuodelta 1977
Hot Press
Hot Press on musiikkiin ja politiikkaan erikoistunut lehti, joka aloitti vuonna 1977. Lehti ilmestyy joka toisena viikkona, ja se tehdään Dublinissa, Irlannissa. Sitä on tehnyt alusta saakka Niall Stokes.
Hot Pressillä on nykyään 51 000 lukijaa jokaisella numerolla, ja yksin Irlannissa yli 90 000 lukijaa kuukausittain.
Lehden nimi viittaa termiin "hot press", tavalliseen irlantilaiseen termiin joka viittaa kuivauskaappiin.
HMS Violet (K35)
HMS Violet (viirinumero K35) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Alus myytiin 1947. Uusi omistaja nimesi sen La Agueraksi. Vuonna 1949 alus nimettiin La Gueraksi
Abruka
Abruka on Viroon kuuluva saari Itämerellä, Saarenmaan saaren eteläpuolella. Se kuuluu hallinnollisesti Saarenmaan kuntaan. Abrukan pinta-ala on 8,78 km². Abrukan venesatamasta on viiden kilometrin laivamatka Roomassaaren satamaan. Abrukan lähisaaria ovat Vahase, Kasselaid ja Linnusitamaa.
Maantiede
200px|thumb|vasen|Lehtimetsää Abrukassa. Saarella on lajirunsautensa puolesta erityislaatuinen jalopuumetsä. Metsiköstä 92 hehtaaria on suojeltua aluetta. Saarella kasvaa tammia, lehmuksia ja Virossa harvinaisia marjakuusia. Muualla Virossa harvinaisista kasveista saarella kasvaa myös esimerkiksi muratteja ja maratteja. Saari on tunnettu pähkinöistään, joiden sato saadaan syksyisin. Saarelle istutettiin vuonna 1876 Kuurinmaalta tuotuja metsäkauriita. Ne hävisivät melkein kokonaan maailmansotien aikana, mutta sittemmin niiden kanta on palautunut. Saarelle on tullut mantereen puolelta myös hirviä ja villisikoja, joista jälkimmäisistä on tullut ongelma, sillä ne tuhoavat puutarhoja. Abruka kuuluu Natura 2000 lintu- ja luontoalueisiin.
Saarella oli vuoden 2011 tiedon mukaan 12 asukasta, mutta asukkaiden määrä on kesäisin paljon suurempi. Suuri osa asukkaista on vanhuksia. Saarella on kaksi majakkaa, joista toinen on 36 metriä korkea Abrukan majakka ja toinen 20,7 metriä korkea loisto. Saarella on myös autolautta M/S Estonian onnettomuuden muistomerkki.