cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Daimabad
Löydöt
Daimabadin löytöjen mukaan Harappan kulttuuri levittäytyi sinne noin 2200 eaa. Tällöin paikka kasvoi 20 ha kokoiseksi. Polttohautausta esiintyi jo noin 1800 eaa. alkaneena Daimabadin kaudella. Tuolloin keramiikka tehtiin pääosin hitaalla pyörällä, mutta myös nopealla tehtyjä saviastioita oli. Noin 1600 eaa. alkaneelta Malwan kaudelta on löydetty sekä poltto- että kuoppahautauksia, ja temppeli jossa oli tulialttareita. Jorwen kaudella noin 1400–1000 eaa. paikka kasvoi 30 ha kokoiseksi. Eri alojen ammattilaisten taloja on säilynyt, mm teurastaja, leipuri jne. Tämä kausi jakautuu viiteen alajaksoon. Paikalle rakennettiin tällöin linnoitus. Polttohautaus oli yleisin hautaustapa.
Löydetyt kuparipatsaat
Löydetyt kuparipatsaat esittävät mm. härkää, elefanttia, vesipuhvelia ja sarvikuonoa.
Tylppä kulma
pienoiskuva|Tylppä kulma on 90° ja 180° väliltä.Tylppä kulma tarkoittaa geometriassa kulmaa, joka ei mahdu suoran kulman sisälle, mutta joka mahtuu oikokulman sisälle, eli on suuruudeltaan 90° ja 180° väliltä. Suorakulma tai oikokulma eivät ole tylppiä kulmia. Tylppä kulma kuuluu terävän kulman kanssa koveriin kulmiin, jotka ovat pienempiä kuin oikokulma.
Tylpän kulman suplementtikulma on terävä kulma ja sen eksplementtikulma on kupera kulma.
Tylppien kulmien mitta-arvoja
Riippuen käytettävästä mitta-asteiksosta, tylppä kulma α on suuruudeltaan
Trigonometriset arvot
Kun α on tylppä kulma, saavat trigonometriset funktiot seuraavia arvoja (lähde kaikissa ):
Yhdistetyn maailmancup 2014–2015
Yhdistetyn maailmancup 2014–2015 alkoi 29. marraskuuta 2014 Kuusamossa ja päättyi 14. maaliskuuta 2015 Oslossa. Kauden aikana järjestettiin 17 henkilökohtaista kilpailua sekä viisi joukkuekilpailua, joista kolme oli parikilpailuja.
Godspeed on the Devil’s Thunder
Godspeed On The Devil's Thunder on Cradle of Filthin kolmastoista studioalbumi ja kahdeksas täyspitkäksi luokiteltava studioalbumi. Albumi on konseptialbumi, ja kertoo ranskalaisen sarjamurhaaja-aristokraatista Gilles de Raisista.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 24.
Werner Schulz
Werner Schulz (22. tammikuuta 1950 Zwickau – 9. marraskuuta 2022 Berliini ) oli saksalainen vihreä poliitikko. Hänet valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2009 vaaleissa, ja hän istui parlamentissa yhden kauden. Hän oli Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän jäsen, ja hän toimi EU:n ja Venäjän parlamentaarisessa yhteistyövaliokunnassa EU:n valtuuskunnan varapuheenjohtaja ja kuului Ulkoasiainvaliokuntaan.
2013
2013 (MMXIII) oli normaalivuosi (ei karkausvuosi), joka alkoi tiistaista.
Kultasiipimesikot
Kultasiipimesikot (Phylidonyris) on mesikkojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Kultasiipimesikkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 3 lajia.
2013
Yhdistyneiden kansakuntien julistamia vuoden teemoja olivat kansainvälinen kvinoan vuosi ja kansainvälinen vesiyhteistyön vuosi.
Syntyneitä
250px|thumb|George Alexander Louis äitinsä sylissä.
Sotilas
thumb|300px|[[Yhdysvaltain maavoimat|Yhdysvaltain maavoimien 160. SOAR-lentorykmentin ("Night Stalkers") sotilaita.]] Sotilas (lyhenne sot. ) on asevoimiin tai muuten järjestäytyneeseen joukkoon kuuluva aseistettu ja univormua kantava henkilö, laillinen taistelija. Sotilaat käyvät sotaa ja käyttävät sotakalustoa.
Ominaisuudet
Hyvällä sotilaalla on rohkeutta eli kykyä toimia määrätietoisesti kokiessaan pelkoa ja ahdistusta. Sotilaalta vaaditaan myös tavoitteellisuutta, kurinalaisuutta, vastuuntuntoa, järjestelmällisyyttä ja täsmällisyyttä. Hyvät käytöstavat, myönteisyys ja epäitsekkyys ovat tärkeitä yhteistoiminnan elementtejä.
Taistelun tuloksen kannalta ratkaisevia tekijöitä voivat olla esimerkiksi sotilaiden toiminnan yllätyksellisyys, taistelutahto, perustaitojen varmuus (tuli, liike ja suoja), taisteluvalmius, valmistautuminen, ennakointi, tavoitteellisuus, tilannetietoisuus, aktiivisuus, päättäväisyys, suoraviivaisuus ja relevanssi sekä yhteistyö. Hyvän sotilasjohtajan ja hänen alaistensa suhteessa on luottamusta, arvostusta, innokkuutta ja oppimisenhalua. Halu kuulua ryhmään ja toimia muiden parhaaksi (kaveria ei jätetä) on tärkeää.
Sotilaan tulee kyetä oikeaan vaistomaiseen toimintaan (esim. suojaan heittäytyminen), välittömään käskettyyn toimintaan (esim. yhtäaikainen tulenavaus) ja itsenäiseen toimintaan (esim. vihollisen tuhoaminen taistelijaparin kanssa). Sotilaan tulee siis hallita perusasiat ja -komennot automaatiotasolla, mutta kyettävä myös älykkääseen ja luovaan toimintaan yllättävissä tilanteissa.
Ammattisotilas toimii sotilaan ammatissa päätoimisena työnään. Sotilas voi olla myös yksityisen tahon palkkaama tai myydä palveluitaan vieraan maan sotalaitokselle, jolloin häntä kutsutaan palkkasotilaaksi. Yleisen asevelvollisuuden maissa sodanajan vahvuuteen kuuluu suoraan myös varusmiespalveluksen (ja kertausharjoituksia) suorittaneiden muodostama sotilasreservi. Lisäksi joukkoihin kuuluu usein erilaisia muita vapaaehtoisia.
Toimintaympäristö
Operaatioalue voi olla asutuskeskus, saaristo, metsä, viljelyalue, ilmatila tai vesistö. Maaston piirteet määrittävät, millaisia luonnollisia suojia, katveita ja esteitä tehtävässä voidaan hyödyntää. Sää ja valoisuuskin voivat olla ratkaisevia. Lopulta sotilaan toimintaympäristön määrittävät oman taisteluparin ja ryhmän taisteluvälineet (aseteho, suoja ja tiedustelu- ja pimeätoimintakyky), sijainti ja toiminta suhteessa vihollisten määrään, laatuun, sijaintiin ja toimintaan.
Pimeätoimintakykyä voidaan lisätä käyttämällä 1) yötähtäintä, valkoista suuntajuovaa ja valojuovapatruunoita (tulensuuntaukseen) rynnäkkökiväärissä, 2) valkoisia merkintöjä/vaatteita tai himmeitä valoja taisteluvyön selkäpuolella (eteenpäin liikuttaessa) tai 3) tulialueen merkitseviä rajoittimia tuliasemissa.
Tehtävät
Tyypillisesti suurin osa sotilaan ajasta kuluu siirtymiseen, ryhmittymiseen ja valmistautumiseen taisteluvalmiudessa, kun taas mahdollinen taistelukosketus on lyhyt ja intensiivinen.
Sotilaan perustehtäviin kuuluu usein toimiminen vartiomiehenä, tunnustelijana, lähettinä, oppaana, konekivääriampujana tai sinkoampujana. Esimerkiksi tunnustelijaparin tehtävään kuuluu tulenavaus tai suojautuminen, ryhmän hälyttäminen, taisteluparin suojaaminen, havainnoista ilmoittaminen ja tehtävän jatkaminen. Itsenäiset taisteluparin tehtävät pyritään suunnittelemaan yhdessä tehtävän, vihollisen, toimintaympäristön, taistelijaparin ja ryhmän sekä aseistuksen ja varustuksen mukaan. Erilaisia tehtävän suorittamisen tapoja läpikäydessä oleellista on ainakin tunnistaa mahdollisuudet vihollisen yllättämiseen ja vaarallisimmat viholliset ja tuhoamisjärjestys.
Yhden taisteluparin tulisi kyetä torjumaan ryhmän vahvuinen vihollinen, eli yhden ryhmän tulisi kyetä torjumaan noin yhden joukkueen vahvuinen vihollinen. Taisteluparin itsenäisiin tehtäviin voivat kuulua esimerkiksi
Jos ryhmän kokonaistavoitteena on esimerkiksi vihollisen hyökkäyksen torjuminen, on tätä hyödyllistä jäsentää osatavoitteiksi, kuten
Joukko-organisaatio
Ensimmäisen tason sotilasyksikkö on yleensä taistelijapari, jonka sotilaat ensisijaisesti suojaavat toistensa liikettä, vuorottelevat tähystys- ja huoltotoimissa, tarkistavat toistensa varusteet, tarkkailevat toistensa taistelukykyä tai antavat toisilleen ensiapua. Parin kokeneempi sotilas perehdyttää uuden parinsa tilanteeseen. Taistelupari on parhaimmillaan paljon tehokkaampi kuin kaksi yksin toimivaa sotilasta.
Ryhmä taas muodostuu esimerkiksi ryhmänjohtajasta ja kolmesta erilaisesta taisteluparista, jotka tukevat toistensa toimintaa ryhmänjohtajan merkkien ja käskyjen mukaan. Ryhmässä on selkeä tehtävänjako ja sijaisuusjärjestelmä. Pari 1 voi olla konekivääripari, pari 2 sinkoampujapari ja pari 3 varajohtajapari. Kolmanteen pariin voi kuulua lisäksi sotilaskuljettaja. Varajohtaja vastaa esim. ryhmän huollosta. Joskus voidaan toimia puoliryhmissä, jolloin varajohtaja on toisen puoliryhmän ensisijainen johtaja.
Joukkue koostuu taas muutamasta ryhmästä ja sen toimintaa voidaan tukea erityisillä joukkue- tai ylätason aseilla, kuten viuhkaräjähdepanoksilla (noin 50–150 m), raskailla kertasingoilla (noin 350 m), tarkkuuskivääreillä (noin 600 m), ilmatorjuntakonekivääreillä (noin 1,5 km), kranaatinheittimillä (noin 5–7 km), tykistötulella (noin 14–26 km) ja sulutteilla eli miinoitteilla, murrosteilla ja hävitteillä.
Komppania koostuu muutamasta joukkueesta ja pataljoona muutamasta komppaniasta. Vastaavasti on rakennettu rykmenttejä, taisteluosastoja, prikaateja, varuskuntia, divisioonia, armeijakuntia, puolustushaaroja, sotilasläänejä, armeijoita ja armeijaryhmiä. Itsenäiseen toimintaan kykenevää organisaatiota on kutsuttu perusyhtymäksi. Siinä missä taistelijapari voi erikoistua johonkin tehtävään ryhmän sisällä, ylemmän tason organisaatiot erikoistuvat erilaisiin tehtäviin jonkin ylemmän johtoportaan alaisuudessa. Organisaatioiden nimet, rakenteet ja valtasuhteet kuitenkin vaihtelevat ja tiettyä tehtävää varten voidaan joka tapauksessa rakentaa siihen sopiva uusi organisaatio (esim. keskukset, laitokset, koulut).
Esimerkiksi Suomen puolustusvoimien hallintorakenne oli vuonna 2011 seuraava: Puolustusvoimain komentaja johti Puolustusvoimia, jota ohjasi Pääesikunnan päällikön alainen Pääesikunta. Suoraan Pääesikunnan alla toimi kuusi keskusta: Johtamisjärjestelmäkeskus, Tiedustelukeskus, Sotilaslääketieteen Keskus, Ruokahuollon Palvelukeskus, Kansainvälinen Keskus ja Teknillinen Tutkimuslaitos. Maa-, ilma- ja merivoimien komentajat johtavat kunkin organisaation esikuntaa. Merivoimiin kuului Esikunta, Merisotakoulu, Uudenmaan Prikaati, Materiaalilaitos ja Tutkimuslaitos. Ilmavoimiin kuului Esikunta, Lentosotakoulu, Ilmasotakoulu, Viestitekniikkalaitos, Viestikoelaitos, Lapin, Satakunnan ja Karjalan Lennosto, Lentotekniikkalaitos ja Teknillinen Koulu. Maavoimat koostuivat Maasotakoulusta, Utin jääkärirykmentistä ja viidestä sotilasläänistä. Itä-Suomen Sotilaslääniin kuului Reserviupseerikoulu, Karjalan Prikaati ja Pohjois-Karjalan Prikaati. Länsi-Suomen Sotilaslääniin kuului Porin Prikaati, Tykistöprikaati, Pioneerirykmentti, Panssariprikaati, Viestirykmentti ja Hämeen Rykmentti. Pohjois-Suomen Sotilaslääniin kuului Kainuun Prikaati, Lapin Ilmatorjuntarykmentti ja Jääkäriprikaati. Etelä-Suomen Sotilasläänin muodosti Kaartin Jääkärirykmentti. Lopuksi, Materiaalilaitokseen kuului Esikunta, kunkin sotilasläänin Huoltorykmentti, Elektroniikkalaitos, Koeampumalaitos ja Räjähdelaitos.
Liikkuminen
Sotilas voi liikkua käyden, juosten, hiipien, konttien, ryömien ja syöksyen tilanteen mukaan. Perustaitoihin kuuluu myös kyky suunnistaa jalan, suksilla tai polkupyörällä kaikissa sää- ja valoisuusolosuhteissa. Sotilas voi myös joutua kantamaan noin kolmasosaa omasta painostaan (taistelu- ja kenttävarustus ja 15–35 kg:n lisäkuorma).
Taisteluparit voivat liikkua vuorotellen toisen suojatessa. Ryhmät liikkuvat avorivissä tai -jonossa tähystäen kaikkiin suuntiin – usein tunnustelijat pääjoukon edellä. Rynnäkössä koko ryhmä liikkuu yhtä aikaa, kunnes tavoite on saavutettu, eli lamaantunut vihollinen on tuhottu, saarroksesta on murtauduttu tai maastonkohta on miehitetty. Taisteluajoneuvoilla liikuttaessa huolehditaan myös kaikkien suuntien tähystämisestä. Sulkeisjärjestys on vanha, mutta potentiaalisesti tehokkain tapa liikkua tiiviinä joukkona. Ennen kaikkea sulkeisjärjestyksen harjoittelu voi kehittää monia fyysisiä, psyykkisiä ja sosiaalisia kykyjä, joista sovellettaessa on hyötyä taistelukentällä.
Suunnistuksessa käytetään vähintään kompassia ja taktista, 1:50 000-suhteista, muovilla suojattua paperikarttaa. Sotilas osaa määrittää kartasta etäisyydet, sijaintien koordinaatit ja tehtävään soveltuvat reitit. Karttoihin ei tehdä oman toiminnan paljastavia merkintöjä.
Viestintä
Esimerkillä johtaminen on tehokasta; taisteluparit seuraavat ryhmänjohtajansa mallia. Lyhyiden käskyjen antamiseksi äänettömästi tai ajoneuvon sisälle käytetään myös käsi- ja valomerkkejä. Viestit liittyvät automaatiotason toimintaan, kuten huomionsuuntaukseen, tähystykseen, liikkumiseen, varoittamiseen, asemoittumiseen, suojautumiseen ja joukon kokoamiseen. Kaikki ryhmän jäsenet ovat vastuussa ryhmän tilannetietoisuudesta jakamalla havaintojaan ympäristöstä. Lähetti voi välittää suullisia tai kirjallisia viestejä ja kuittaa viestin vastaanotetuksi lähettäjälle – valmiina myös tuhoamaan viestit tarvittaessa.
Käsky sotilaalle sisältää yleensä
Taisteluparin väliset viestit ovat lyhyitä ja selviä ja niiden ymmärtäminen varmistetaan merkeillä tai toistamalla. Viestiin sisältyy yleensä
Suuntia voidaan viestiä ilmansuunnilla, maanmerkeillä tai suuntina tai kellonaikoina etenemissuuntaan nähden. Ilmavalvonnassa lähestyvien koneiden sijainti ilmoitetaan MGRS-koordinaattiruudustoa käyttäen.
Kun sotilaat eivät ole näkö- tai puhe-etäisyydellä, viestivälineenä voidaan periaatteessa käyttää kaikkea läheteistä kenttäradioihin (esim. LV 241) ja moderniin tietoliikenneteknologiaan, kunhan oma viestintä suojataan huolellisesti vihollisen tiedustelulta ja häirinnältä, eli elektroniselta sodankäynniltä (katso kappale Suojautuminen).
Elektroninen häirintä
Elektronisessa sodankäynnissä (ELSO) sähkömagneettista säteilyä havaitsemalla voidaan kerätä tietoa vihollisen järjestelmistä ja näin paikantaa maaleja tai varoittaa omia joukkoja uhkaavista tekjöistä. Tietyn spektrin käyttöä voidaan myös häiritä, harhauttaa tai estää ja elektronisia järjestelmiä voidaan lamauttaa. Omien joukkojen sähkömagneettisen säteilyn käyttöä voidaan toisaalta valvoa ja suojata niin, että vihollinen saa omista joukoista mahdollisimman vähän oikeaa tietoa (tai harhauttaessa mahdollisimman paljon väärää tietoa).
Elektroniset tiedustelu- ja häirintäasemat voidaan yleensä sijoittaa 2–10 km päähän kohteesta maassa, 10–15 km päähän helikoptereissa ja yli 20 km päähän lentokoneissa lentokorkeudesta riippuen (aina satoihin kilometreihin asti). Lähihäirintälähetin toimitetaan kohdevastaanottimen lähistöön käsin, ampumalla tai pudottamalla. Lähetin pystytään paikantamaan noin 3–5 % tarkkuudella; häirinnän ulottuvuus riippuu monista tekijöistä.
Suojautuminen
Naamiointi, hajauttaminen, harhauttaminen, maastouttaminen, liikkuminen, linnoittaminen ja maastosuojan käyttö ovat passiivisia keinoja lisätä suojaa vihollisen tähystykseltä, tiedustelulta ja asevaikutuksilta. Aktiivisia suojautumiskeinoja ovat esimerkiksi tiedustelu-, valvonta-, viesti- ja asevälineiden tuhoaminen, elävän voiman heikentäminen ja ilma-ammunta.
Suojavarusteilla voidaan vähentää sirpaleiden, luotien ja taistelukaasujen aiheuttamia tappioita. Varusteisiin kuuluvat esimerkiksi
Omaa sähkömagneettista viestintää voidaan suojata ehyillä laitteilla, viestiliikennekurilla, mahdollisimman lyhyillä viesteillä (maksimi 3–5 sekuntia kerrallaan) ja matalalla lähetysteholla sekä suunta-antennilla. Radioviestintää ei käytetä, jos voidaan välittää viesti itse tai käyttää lähettiä tai kaapeliyhteyksiä, ja radiossakin ensisijaisesti käytetään sanoma- tai puheensalaamislaitetta. Peitettyä puhetapaa käytetään aina kun mahdollista. Lanka-antennia käytetään ensisijaisesti ja marssiantennia toissijaisesti. Oman radion ja tiedusteluvastaanottimen väliin pyritään saamaan maastoa, puustoa tai rakennuksia. Vikatilanteita ei korjata radion välityksellä eikä onnistunutta häirintää paljasteta. Taajuuden vaihtaminen tehdään niin, että vihollisen on tätä vaikea havaita, eli vaihdosta ei puhuta selväkielisesti ja vanhalle taajuudelle jätetään liikennettä. Joskus lähetintehon maksimointi, häiriöiden poisto, antennin muuttaminen ja asemapaikan vaihto voivat auttaa.
Sotilaat paljastaa viholliselle yleensä liike, taustasta erottuminen, heijastavat pinnat, säännölliset muodot, jäljet, valo, lämpö, savu, hajut, äänet, varjot, etenemisreitti ja aseiden suuliekit sekä raivatut alueet ja ajoneuvot. Näiltä voidaan siis suojautua esimerkiksi
Vihollisen tulelta suojaudutaan painanteeseen heittäytymällä ja linnoittamalla tuliasema riittävän paksusti katetulla poterolla ja suojakumpareella. Tarkka-ampujilta (valoisalla yli 1000 metristä) voidaan erityisesti suojautua tähystämällä valvottavia alueita matalana, naamioverkon takaa, tarvittaessa periskoopilla ja käyttämällä liikkumiseen taistelu- tai ryömimishautoja. Panssarivaunuilta (yli 2000 metristä) voidaan suojautua varamiinoitteilla, miinanauhoilla, murrosteilla, hävitteillä ja savulla sekä ryhmittymällä niin, että panssarivaunujen on liikuttava sinkotulietäisyydelle. Myös panssarivaunun katvealueita voidaan käyttää hyväksi. Sinkotaistelijoiden on vaihdettava joustavasti tuliasemia muun ryhmän suojauksessa. Sirotemiinoitteita (sirpale-, panssari-, paine-) vastaan suojaudutaan väljillä etenemismuodoilla, tiedustelulla ja merkitsemisellä – miinat raivataan yleensä räjäyttämällä löytöpaikalleen.
Vartion, tunnustelun ja viestipäivystyksen tehtävänä on kuulostella ja tähystää käsketty alue ja ilmoittaa havainnot, hälyttää tai aloittaa ryhmän taistelu, tunnistaa ja tarvittaessa ottaa kiinni paikkaa lähestyvät henkilöt ja pitää huolta ryhmän suojapaikasta ja viestivälineistä. Taisteluvalmiutta voidaan kohottaa vartiota lisäämällä, lepäämällä taisteluvarustus päällä ja miehittämällä tuliasemia. Maastoon rakennetaan myös hälytinlaitteita. Teltat sijoitetaan painanteeseen ilmasuojaiseen paikkaan niin, että ne ovat suojassa suoralta ja epäsuoralta tulelta – suuaukko vihollisen tulosuunnasta poispäin ja vähintään 50 metrin etäisyydelle kaikesta muusta. Pikatilanteessa teltasta poistutaan aseen kanssa suoraan liepeen alta, eikä suuaukosta. Naamioverkko nostetaan kepeillä irti teltasta lämpösäteilyn vähentämiseksi ja teltan muodon rikkomiseksi, verkkoa maastoutetaan tilapäismateriaaleilla ja verkko kiristetään kunnolla liikkeen ja varjojen minimoimiseksi.
Sotilaan psyykkistä toimintakykyä koettelevat myös propaganda, epätietoisuus, huhut ja erilaiset psykologiset operaatiot. Sotilaan tulee pyrkiä itsenäiseen ajatteluun, olemaan huolellinen tietolähteissä ja välttämään huhujen levittämistä.
Lääkintähuolto
Toimintakyky alkaa laskea merkittävästi muutamassa tunnissa ilman vettä, noin vuorokaudessa ilman ravintoa ja noin 70 tunnissa ilman unta. Rasituksen jälkeen palautumista edistävät venyttely, rentouttaminen, keskustelu, syöminen, juominen ja lepo. Paineoireita voidaan lieventää keskustelemalla taistelijaparin tai ryhmänjohtajan kanssa. Kenttähygienia ehkäisee tartuntatauteja. Monista ennaltaehkäisevistä toimista huolehtiminen on ensisijaisesti jokaisen taistelijan vastuulla.
Sotavammat johtuvat yleensä sirpaleista (noin 62 %), luodeista (noin 23 %), tulesta (noin 6 %) tai paineesta (noin 3 %). Esimerkiksi räjähdykseen voi liittyä sekä paine-, sirpale- että loukkaantumisvaikutus. Sotavammat ovatkin yleensä selvästi nähtäviä, likaisia moniavovammoja, mutta paine ja loukkaantuminen voivat aiheuttaa myös salakavalia vammoja esim. rinta- ja vatsaontelossa. Korkeaenergisten luotien aiheuttamat ballistiset haavaontelot voivat olla myös salakavalan suuria luodin pintareikiin verrattuna. Ruhjoutumisen tai puristuksen (esim. kiristyssiteen) aiheuttama lihastuho voi aiheuttaa vammautuneen tilaa edelleen vaikeuttavan murskavammaoireyhtymän. Kuolinsyy on yleensä verenvuoto (noin 50 %), aivovamma (noin 33%) tai monivamma (noin 17 %). Lantion murtuma voi aiheuttaa jopa 3 litran verenmenetyksen ja reisiluun murtuma jopa 1,5 litran. Myös esim. maksa vuotaa verivarastona paljon. On myös hyvä muistaa, että suolen repeäminen aiheuttaa varsin nopeasti vatsakalvon tulehduksen, vaikka vatsaontelon suuret verisuonet olisivatkin säästyneet vaurioilta. Murtumat voivat aiheuttaa myös monia seurannaisvaurioita. Joka tapauksessa verenvuoto aiheuttaa lopulta kuolemaan johtavan verenkiertovajauksen (vuotosokki).
Sotavamman hoito aloitetaan tulelta suojassa cABC-muistisäännön mukaan. Ensin hoidetaan kaikki massiiviset verenvuodot paine- tai kiristyssiteillä. Seuraavaksi tarkistetaan ilmatie ja avataan sitä tarvittaessa pään ojennuksella, nieluputkella tai nenänieluputkella. Sitten tarkistetaan hengitys ja hoidetaan tarvittaessa paineilmarinta ilmatiiviillä sidoksella tai ilmarintaventtiilillä (tai aloitetaan painelu-puhalluselvytys, kun uhri ei hengitä). Lopuksi tarkastetaan pulssi (ja muut verenkiertolöydökset) ja tarvittaessa aloitetaan verenkiertovajauksen hoito käytössä olevilla menetelmillä. cABC tarkistetaan uudestaan ja uudestaan tilanteen muuttuessa. Ensiapuun ei kulu, eikä tule tuhlata, paljoa aikaa.
Evakuointivälineet mahdollistavat nopean jatkohoidon. Jos varsinaiset paarit eivät kuulu lähivarustukseen, ne voidaan valmistaa varsin helposti tilapäisvälineistä: kahdesta puuriusta/putkesta ja huovasta tai takeista, taisteluvöistä, verkosta tai narusta. Paarit voidaan kuljettaa kantaen tai ajoneuvoissa tai kiinnittää polkupyöriin, purilaisiin, ahkioon tai suksiin. Paarit sopivat panssariajoneuvoon, sairasautoon, ambulanssiin, telakuorma-autoon tai peräkärryille. Nosto- ja kantotapoja on monia, mutta oleellista on ainakin suojautua vihollisen tulelta ja välttää lisävaurioita esim. selkään vammautuneen huolimattomalla siirtelyllä. Verenkiertovajauksessa oleva potilas kuljetetaan alaraajat koholla, tajuton kylkiasennossa, vatsaan vammautunut polvet koukussa ja hengitysvaikeuksista kärsivä puoli-istuvassa asennossa. Rintakehän ja kasvojen vammoissa voi olla hyödyllistä saada vammapuoli alaspäin.
Lämpimänäpito kuljetuksen aikana on oleellista. Tämä onnistuu kuivalla vaatetuksella, eristävällä paarialustalla (edes 15 cm havuja), sadeviitalla (sade ja tuuli), makuupussilla, vähintään kolmella huovalla ja kuumavesipulloilla. Erityisesti tulee huomioida jalkojen ja pään suojaaminen, sillä näistä haihtuu suuri osa lämmöstä. Avaruuslakanasta on eniten hyötyä suoraan iholle laitettuna. On myös oleellista muistaa, että sadeviitta tai vastaava suoja aiheuttaa hiestymistä ja sen purkaminen väärässä paikassa viilentää potilaan nopeasti.
Lääkintähuolto toimii jokaisella joukko-organisaation tasolla. Taisteluparit vastaavat toistensa ensiavusta heillä käytössä olevin varustein (vähintään paine- ja kiristyssidevalmius). Joukkueessa (vahvuus noin 40) taas voi olla yksi lääkintämies, joka erikoistuu evakuointiin ryhmityksistä suojapaikalle (esim. 50–100 m), ensihoidon täydentämiseen suojapaikassa, evakuoinnin järjestämiseen komppanian ensihoitopaikalle (esim. 500 m), lievempien terveysongelmien jatkuvaan hoitoon ja joukkueen lääkintäkoulutukseen sekä kenttähygienian ja lääkintämateriaalin ylläpitoon. Lääkintämiehen suojapaikka on esimerkiksi laavu tai loue, jonka edessä on nuotio veden keittämistä varten. Komppaniassa (vahvuus noin 200) taas voi olla huoltojoukkueen ensihoitoryhmä, johon kuuluu esim. 1 lääkintäupseeri, 2 lääkintäaliupseeria, 4 lääkintämiestä ja 1 lääkintämieskuljettaja, joiden vastuulla on ensihoitopaikan (EHP) toiminta esim. huoltojoukkueen ryhmityksessä. Ensihoitopaikassa tehdään yleislääkäritasoinen potilasselvitys (triage), ensihoito ja hätäkirurgia. EHP-varustus sopii yhden maastokuorma-auton lavalle. Vastaavasti pataljoonassa (vahvuus noin 1000) voi olla huoltokomppanian ensihoitojoukkue, jossa on esim. 2 ensihoitoryhmää, 1 leikkausryhmä ja 1 evakuointiryhmä, joiden vastuulla on ensihoitoaseman (EHAS) toiminta, evakuointi ambulansseilla ensihoitopaikalta (esim. 2–5 km päästä), vaativampi hengenpelastava hätäkirurgia ja perusyksiköiden tukeminen yhdellä ensihoitoryhmällä. EHAS-varustus sopii kahteen konttiin. Vastaavasti prikaatitason ensihoito-, evakuointi- ja huoltopalvelujoukkueet voivat toimia esim. 5–30 km päässä ns. ensihoito- ja evakuointiasemalla (EH-EVAKAS), jonka vastuulla on erityisesti tavanomaiset sairaudet ja vammat sekä jatkoevakuointi lopulliseen hoitopaikkaan yhteiskunnan evakuointisairaalaan.
Varustus
Sotilaan varustuksen pakkaus- ja kantotapa on yhdenmukainen, hiljainen ja välittömästi taisteluvalmis. Yhdenmukaisuus mahdollistaa välineiden nopean käyttöönoton vieraastakin varustuksesta. Nopeasti käyttöön saatavat välineet (patruunat, heitteet, pistin, työväline) pakataan helposti saavutettaviin sivutaskuihin. Omia ja oman ryhmän taistelu-, työ- ja suojavälineitä tulee kyetä ylläpitämään jatkuvasta taistelukosketuksestakin huolimatta. Varustus ja paljas iho naamioidaan peittämällä kiiltävät pinnat ja rikkomalla säännölliset muodot suojahupuilla, naamioverkon suikaleilla ja naamioväreillä tai noella. Kenttävarustus on pakattuna suoja-asemassa tai ajoneuvossa. Reppujen painopiste pakataan mahdollisimman korkealle ja raskaan ryhmävarustuksen kantamista vuorotellaan.
Taisteluvarustukseen voi kuulua esimerkiksi
Lääkintämiehellä voi olla paarit (ml. lämpöeriste, kiinnityshihnat, huopia) ja lääkintähenkilön reppu, johon kuuluu tyypillisesti
Jääkäriryhmän varustukseen voi kuulua muun muassa
Rynnäkkökiväärit
Rynnäkkökivääri on sotilaan monikäyttöinen perusase.
Esimerkiksi 7,62 rynnäkkökiväärit ovat tehokkaita noin 300 metriin asti (luoti vaarallinen noin 4 km). Noin yli 400 metrin etäisyyksille tehokkaampia ovat kone- tai tarkkuuskiväärit. On hyvä muistaa, että luodin lentorata on kaareva, eli tähtäin on aina säädetty tietylle etäisyydelle eikä suinkaan tähtäysviivalle. Luoti kulkee siis ns. pyyhkäisyalan: 50 metrin etäisyysvirhe on karkeasti noin 10 cm osumavirhe. Sivutuuli voi aiheuttaa 150 metriin korkeintaan 20 cm virheen ja 300 metriin korkeintaan noin metrin virheen. Yö-avotähtäintä käytettäessä tähdätään hieman alemmas (karkea jyvä). Jalan tai hitaasti moottoripyörällä liikkuvaan viholliseen tarvitaan ennakkoa 150 metriin noin yksi maalinmitta; ennakkoa voidaan ottaa seuraamalla tai odottamalla. Vakaa ampuma-asento (ensisijaisesti maaten) ja ampumatuki sekä puristava laukaisu tarkan tähtäyksen aikana vähentävät eniten ampujasta aiheutuvaa virhettä. Polviasento suojaa ja vakauttaa ampumista, kun ampuminen on aloitettu pystystä, eikä makuuasento jostakin syystä onnistu. Pikatilanteessa voidaan ampua aseen perä kainalossa sarjatulella tähtäämättömästi, mutta tehokkaampaan tähdättyyn kertatuleen siirrytään mahdollisimman pian.
Kivääristä riippuen voidaan tarpeen mukaan käyttää reikä-, avo-tritium- tai valonvahvistintähtäintä tai kiväärikranaattia, äänenvaimenninta tai etutukea ja pistintä. Pistintä tai kiväärin perää käytetään vain lähitaistelussa, jossa ampuminen ei ole mahdollista.
Taistelijan tulisi osua rynnäkkökiväärillä 150 metrin etäisyydeltä 20 cm:n tauluun valoisalla vähintään 80 % tarkkuudella ja pimeällä 70 % tarkkuudella. Kiväärin purkaminen tulisi onnistua 5 ja kokoaminen 15 sekuntissa. Lippaan täyttäminen 30:llä patruunalla taas saisi kestää korkeintaan 35 sekuntia. Aseen tehokas käyttö edellyttää päivittäistä huoltoa, johon kuuluu aseen purkaminen, kuivaaminen, puhdistaminen, tarkistaminen, öljyäminen ja kokoaminen (ja tarvittaessa kohdistaminen). Pakkasella ase taas voi jäätyä kiinni, jos se pääsee kostumaan väliajoin lämpimässä.
Konekiväärit
Kevyet konekiväärit ovat automaattisia, vyösyöttöisiä, vakaita sarjatuliaseita, jotka ovat tehokkaita noin 600(–1000) metriin ja painavat noin 10 kg täyden vyölaukun kanssa. Lyhyet sarjat ovat tehokkain tulitustapa. Vyölaukkuun menee tyypillisesti 100–200 patruunaa, jotka saadaan käytettyä tulinopeudella 700–1000 laukausta minuutissa. Esimerkiksi 7,62 konekivääreistä 62-malli käyttää lyhyttä rynnäkkökiväärin patruunaa ja PKM-malli pidempää kiväärin patruunaa.
Singot
Kevyet kertasingot soveltuvat kevyempien rynnäkkö- ja kuljetuspanssarivaunujen tuhoamiseen. Esimerkiksi 66 KES 88 -mallin tehokas etäisyys on noin 200 metriä, mutta tärkein tuhoamisalue on syytä olla alle 100 metrin etäisyydellä – vaunu esimerkiksi pysähtyy varamiinoitteeseen ja sinkotaistelupari tuhoaa sen paikalleen sivustatuliasemassa. Ontelokranaatin lentorata on hyvin kaareva, joten etäisyyden täytyy olla tarkka. Noin 3 kg painoinen 66 KES 88 läpäisee suorassa kulmassa panssariterästä noin 300 mm. Raskailla kertasingoilla ja singoilla tuhotaan taistelupanssarivaunuja.
Käsikranaatit
Sirpalekäsikranaatilla voidaan tuhota maaleja, joihin ei voida vaikuttaa suora-ammuntatulella (katve lähietäisyydellä). Sytyttimen paloaika on tyypillisesti 2,5 sekuntia ja sirpaleet ovat tehokkaita noin 15 metrin säteellä. Painekäsikranaatissa on vain vähän sirpaleita, mikä on hyödyllisempää asepesäkkeissä, taisteluhaudoissa ja suljetuissa tiloissa. Savuheitteillä voidaan estää tähystämistä ja merkkisavuheitteillä viestiä esim. tulitukiosastolle.
Heitettäviä tilapäisvälineitä panssarivaunujen tuhoamiseksi ovat esim. polttopullot ja kasapanokset, jotka tulee käyttää vaunun moottorin ilmanottoaukkojen päälle. Tilapäisvälineiden käyttöä voidaan suojata ainakin savuheitteillä.
Clayton Antitrust Act
Clayton Antitrust Act on Yhdysvalloissa vuonna 1914 säädetty kilpailulaki, joka täydentää ja tarkentaa vuoden 1890 Sherman Antitrust Actia. Lait muodostavat yhdessä keskeisen osan Yhdysvaltain antitrustilainsäädäntöä.
Sotilas
Miinat
Kevyempiin sirotemiinoihin kuuluvat esim. painemiinat (TNT 30–100 g), sirpalemiinat (TNT 100–2000 g) ja panssarimiinat (TNT 2–5 kg), joissa voi olla laukaisulanka-, paine ja tärinäkytkimet ja usein myös käsittelynesto- ja itsetuholaitteet. Telamiinoista esim. 65 77 -mallissa on 150 kg:n painokytkin ja 9,5 kg TNT:tä, mikä riittää vaurioittamaan panssarivaunun telapyörästön ja tuhoamaan pyöräajoneuvon. Telamiinasija tulee aina hienonaamioida käsin ja miinoitteessa väliä jätetään yli 5 metriä. Varamiinoitteella tarkoitetaan 10–30 telamiinan muodostamaa suojaa, joka puretaan ja rakennetaan uudelleen joukkueen vaihtaessa paikkaa. Varamiinoitteen tulee sijaita vaunujen etenemisreittien kohdissa, joiden kiertäminen on vaikeaa. Telamiinoista voidaan valmistaa myös panssarivaunun alle narulla vedettäviä tilapäisvälineitä, kuten vetomiinoja, miinalautoja ja miinamattoja.
Sotaetiikka
Julmuus aiheuttaa tarpeetonta kärsimystä, lisää vihollisen taistelutahtoa ja tahraa maan, joukko-osaston ja sotilaan oman maineen. Sotilas pyrkii tuhoamaan taistelukykyiset ja -haluiset viholliset; kaikkia muita hän kohtelee asiallisesti. Sotilas pidättäytyy kostotoimista, ei ryöstä toisen omaisuutta, kunnioittaa suojeltavia kohteita ja ilmoittaa havaituista sääntörikkomuksista esimiehille.
Clayton Antitrust Act
Clayton Actin säätämisen taustalla oli Sherman Actin tekstin ylimalkaisuus, joka jätti suuryrityksille paljon porsaanreikiä kilpailua rajoittavaan toimintaan. Theodore Rooseveltin ja William Howard Taftin hallitukset pyrkivät 1900-luvun alussa murtamaan talouselämän suuret trustit Sherman Actin nojalla. Vuonna 1913 Yhdysvaltain kongressin asettama komitea totesi, että tästä huolimatta suuryritykset olivat maassa entuudestaan kasvaneet ja varsinkin rahoitusalalla valta oli keskittynyt huolestuttavan pienelle joukolle ihmisiä. Presidentti Woodrow Wilson toivoi tällöin pikaisesti uutta antitrustilainsäädäntöä, minkä seurauksena kongressi sääti Clayton Actin. Lain nimi tulee senaattori Henry De Lamar Claytonista, joka teki lakialoitteen kongressissa.
Sotilas
Sotaetiikka
Eettisemmin taistelevalla organisaatiolla on myös parempi mahdollisuus saada enemmän ulkopuolista tukea. Vihollisen sotilaalliset tappiot ja tästä seuraava oikeutetun sodan voittaminen riittää tyydyttämään oikeudentajun julmuuttakin vastaan.
Clayton Antitrust Act
Siinä missä Sherman Act vain julistaa monopolit yleensä laittomiksi, Clayton Act nimeää monia lainvastaisia käytäntöjä, jotka edesauttavat monopolien syntyä tai ovat seurausta niistä. Näiden joukossa ovat muun muassa eräät yrityksiä toisiinsa kytkevät erikoisjärjestelyt, syrjivät maahantuontisopimukset sekä niin kutsuttujen luonnollisten kilpailijoiden harjoittama toimialueiden jakaminen keskenään. Clayton Actia on myöhemmin täydennetty kahdella lailla, jotka lisäsivät kiellettyjen käytäntöjen listaa. Vuoden 1936 Robinson-Patman Act koski hintojen asettamista ja vuoden 1950 Celler-Kefauver Act yritysten osakkeiden tai omistusten ostamisen estämistä. Jälkimmäinen lisäys myös laajensi lain soveltamisalan koskemaan kaikkia yritysten välisiä fuusioita, joiden voidaan katsoa rajoittavan kilpailua. Aiemmin antitrustilait olivat koskeneet vain samalla toimialalla olevien yritysten välisiä fuusioita.
André Buffière
Buffière sai koripallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa hopeaa 1949 sekä pronssia 1951 ja 1953.
Johannes Weltzer
Christian Johannes Weltzer (4. helmikuuta 1900 – 3. syyskuuta 1951) oli tanskalainen runoilija. Hän sai vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa pronssia lyyrisestä työstään Symphonia Héroïca.
Sotilas
Sotaetiikka
Kansainvälisen oikeuden mukaan laillisen taistelijan tulee toimia seuraavasti:
Sotilaita velvoittavat erityiset sotilasrikos, -kurinpito ja -oikeudenkäyntilait.
Historia
Hautalöytöjen perusteella erityisillä sotisovilla varustettuja sotilaita on ollut jo pronssikaudella. Sotilaan varusteisiin on kuulunut miekka, kilpi, keihäs sekä erilaisia vartalosuojuksia. Sotavaunuja oli käytössä Mesopotamiassa 3500 eaa. jälkeen, ensin aasien, n. 2000 eaa. jälkeen hevosten vetäminä. Vaunujen käyttöönotto merkitsi myös aselajien syntyä siinä mielessä, että sotavaunujen käyttäjät eriytyivät ”jalkaväestä”. Jalkaväen taisteluyksikkö falangi käsitti aseiden mukaan jaettuja pienempiä osastoja, jotka käyttivät keihäitä, miekkoja ja kirveitä.
Parti malien du travail
Malin työn puolue PMT sai alkunsa välitöntä itsenäisyyttä vuoden 1958 perustuslakiäänestyksessä vaatineesta Afrikan itsenäisyyspuolueesta PAI:stä. Marraskuussa 1959 osa PAI:n Ranskan Sudanin osastosta liittyi Sudanin liittoon ja osa jatkoi itsenäisenä puolueena.
PMT oli linjaltaan marxilainen puolue, joka ei hyväksynyt Sudanin liiton ”afrikkalaista sosialismia”. Sen aktivistit koostuivat lähinnä sivistyneistöstä. Puolueen toiminta oli puolittain salaista 1960-luvun alusta lähtien. Vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen sen johtajat vangittiin lähes kahden vuoden ajaksi.
Presidentti Moussa Traorén yksipuoluejärjestelmää vastustaneet järjestöt perustivat vuonna 1986 Dakarissa Front national démocratique et populaire -yhteenliittymän, jonka pohjalta muodostettiin lokakuussa 1990 Alliance pour la démocratie au Mali. PMT sulautui Adéma-PASJ:iin vuonna 1991.
Abdrahamane Baba Tourén johtaman PMT:n aktivisteihin kuuluivat muun muassa myöhempi presidentti Alpha Oumar Konaré, pääministeri Soumeylou Boubèye Maïga, toimittaja Cheick Mouctary Diarra, ministerit Ousmane Sy ja N’Golo Traoré sekä puuvillayhtiö CMDT:n johtaja Boubacar Sada Sy, jotka olivat kaikki soluttautuneet Moussa Traorén hallinnon rakenteisiin.
Gerhard Armauer Hansen
thumb|upright|Gerhard Henrik Armauer Hansen Gerhard Henrik Armauer Hansen (29. heinäkuuta 1841 – 12. helmikuuta 1912 ) oli norjalainen lääkäri ja bakteriologi. Hän tunnisti lepraa aiheuttavan Mycobacterium leprae -bakteerin vuonna 1873, aikana jolloin värjäysmenetelmät ja mikroskooppitekniikka olivat varsin kehittymättömiä. Lepraa kutsutaankin toisinaan hänen mukaansa Hansenin taudiksi.
Hansen syntyi Bergenissä ja opiskeli Fredrikin kuninkaallisessa yliopistossa (nykyinen Oslon yliopisto). Hän käytti huomattavan paljon aikaa lepran tutkimukseen, ja osin bakteerin löytämisen ansiosta lepratapaukset vähenivät Norjassa 1 800 tapauksesta vuonna 1875 alle kolmannekseen eli 575 sairastumiseen vuonna 1901.
Hansen oli sairastanut kuppaa 1860-luvulta lähtien mutta kuoli vuonna 1912 sydänsairauteen Florøssä.
Markus Rämä
Markus Rämä (s. 14. heinäkuuta 1986 Taipalsaari) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Suomi-sarjajoukkue Liikunnan Riemussa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura
7-vuotiaana jääkiekkoilun aloittanut Rämä on Saimaan Pallon kasvatti. Hän teki syyskuussa 2005 kolmivuotisen SM-liigasopimuksen joukkueen kanssa. Rämä toimi SaiPan A-nuorten kapteenina kaudella 2005–2006, jolloin hän voitti myös joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 10+9=19. Rämä debytoi samalla kaudella myös miesten peleissä pelattuaan neljä Mestis-ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän teki myös SM-liigadebyyttinsä kevään 2006 pudotuspeleissä, joissa Rämä pelasi kolme ottelua. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa neljännessä puolivälieräottelussa 28. maaliskuuta 2006 Helsingin IFK:ta vastaan.
Syksyllä 2006 Rämä kävi try-outilla kahdessa Mestis-joukkueessa; Mikkelin Jukureissa ja KooKoossa, mutta ei saanut sopimusta kumpaankaan seuraan ja palasi SaiPaan kaudeksi 2006–2007. Hän pelasi kautensa pääosin joukkueen A-nuorissa, joiden sisäisen maalipörssin Rämä voitti ja jakoi SaiPan sisäisen pistepörssin voiton Anssi Löfmanin kanssa. Hän sai kauden aikana tililleen neljä SM-liigaottelua. Kauden 2007–2008 Rämä pelasi pääosin lainalla Mestiksen nousijajoukkue Kotkan Titaaneissa, jonne Rämä siirtyi aluksi toistaiseksi voimassa olleella sopimuksella syyskuussa 2007. Hän oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Cole Koidahlin jälkeen tehoilla 17+10=27. Marras-joulukuun vaihteessa Rämä kävi paikkaamassa kahden ottelun verran SaiPan loukkaantumisia.
Kaudeksi 2008–2009 Rämä siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella D Teamin riveihin. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi kaksi sarjatasoa alemmas II-divisioonajoukkue KeuPa HT:hen. Kauden 2010–2011 päätteeksi Rämä oli nostamassa joukkuetta Suomi-sarjaan. Kaudella 2011–2012 hän oli tehoilla 25+38=63 KeuPa HT:n toiseksi paras syöttäjä ja kolmanneksi paras pistemies. Rämä voitti kauden päätteeksi Suomi-sarjan mestaruuden. Kesäkuussa 2012 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Rämä voitti kaudella 2012–2013 tehoilla 38+28=66 koko Suomi-sarjan maalipörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi Titaanien Aapo Lampisen kanssa.
Peggy Webber
pienoiskuva|Peggy Webber vuonna 1955. Peggy Webber on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Laredossa, Teksasissa. Webber näytteli pääasiassa radiossa ja televisiossa, muun muassa poliisisarjassa Dragnet. Televisiossa hän toimi myös tuottajana ja käsikirjoittajana. Hänen harvoihin esiintymisiinsä elokuvissa kuuluvat muun muassa Lady McDuffin rooli Orson Wellesin elokuvassa Macbeth (1948) ja perheenäidin rooli Jack Arnoldin ohjaamassa elokuvassa Avaruuden kosto (1958). Hän on tehnyt äänirooleja vielä tämän vuosituhannen puolella.
Markus Rämä
Ura
Kaudeksi 2015–2016 Rämä siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue KJT:hen. Marraskuussa 2015 hän siirtyi kuitenkin loppukaudeksi sarjatasoa alemmas KJT Miehiin. Kaudeksi 2016–2017 Rämä siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Suomi-sarjan nousijajoukkue Liikunnan Riemun riveihin. Hän jakoi joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin voiton Iiro Junnilan kanssa tehoilla 18+17=35. Rämä pelasi kauden aikana myös kolme Mestis-ottelua lainalla KeuPa HT:ssä vuoden 2017 vaihteessa.
Noël Bas
François "Noël" Bas (25. joulukuuta 1877 Strenquels, Ranska – 3. heinäkuuta 1960 Brive-la-Gaillarde, Ranska) oli ranskalainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja sai hopeaa voimistelusta.
Väinö J. Vatanen
Väinö Johannes Vatanen (6. joulukuuta 1900 Lappee – 17. elokuuta 1961 Helsinki ) oli suomalainen lehtimies ja kirjailija. Hän kirjoitti muun muassa Itsenäinen Suomi- ja Lotta Svärd -lehteen.
Vatasen vanhemmat olivat kauppias Armas Eemil Vatanen ja Helena Mikkola. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1920 ja opiskeli Helsingin yliopistossa historiaa, kansantaloutta, valtio-oppia ja vieraita kieliä. Vatanen teki useita ulkomaanmatkoja Baltiaan ja Saksaan 1920- ja 1930-luvuilla. Vatanen oli Suomen Sanomalehtimiesten Liiton hallituksen jäsen.
Vatanen työskenteli 1929–1939 Uuden Suomen ulkomaantoimituksessa ja vieraili muun muassa 1934 Neuvostoliitossa. Hän toimi 1940–1941 vuoteen 1942 saakka ilmestyneen saksalaismielisen ulkopoliittisen viikkolehden Suomen tie päätoimittajana ja toimitti myös Yleisradion sotilaspoliittisia katsauksia vuoteen 1944 saakka. Vatanen oli myös 1937–1945 ilmestyneen Asemies-lehden toimitussihteerinä. Lehteä kustansi sotaväen alipäällystön perustama ja omistama Kustannusosakeyhtiö Säilä.
Vatanen muutti perheineen vuonna 1944 Ruotsiin Uumajaan ja kirjoitti siellä kolmisen vuotta paikalliseen Västerbottens-Kuriren-lehteen. Tämän jälkeen Vatanen oli Tukholmassa Högerpressens Nyhetsbyrå-tietotoimiston ulkopoliittisena asiantuntijana. Hän toimi myös Uuden Suomen sikäläisenä kirjeenvaihtajana Vatanen hankki 1950-luvun lopulla asunnon Helsingistä, jonne hän asettui asumaan vaimonsa kanssa. Hän kuoli halvauskohtaukseen vuonna 1961.
Claude Turmes
Claude Turmes (s. 26. marraskuuta 1960 Diekirch) on luxemburgilainen vihreä poliitikko, joka on ollut Euroopan parlamentin jäsenenä vuodesta 1999. Hän on toiminut parlamentissa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän varapuheenjohtajana vuosina 2002–2004 ja 2005–2014.
Tumes on suorittanut tutkinnon liikuntakasvatuksessa 1979–1983 ja käynyt opintoja ympäristötieteen tutkintoa varten vuosina 1989–1990.
Liv Grete Poirée
thumb|300px|Liv Grete Poirée [[Talviolympialaiset 2006|Torinon talviolympialaisissa 2006]] Liv Grete Poirée (o.s. Skjelbreid, s. 7. heinäkuuta 1974) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.
Olympialaisissa hän on saavuttanut viestissä hopeaa 2002 ja pronssia 1998, sekä hopeaa 15 kilometrillä 2002. Maailmanmestaruuskisoissa hän on voittanut kahdeksan kultamitalia, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia. Maailmancupin hän voitti kaudella 2003–2004.
Hän ilmoitti lopettavansa uransa maaliskuussa 2006.
Liv Grete oli vuosina 2000–2013 naimisissa toisen ampumahiihtäjän ranskalaisen Raphaël Poiréen kanssa, heillä on kolme lasta. Liv Greten sisko Ann Elen Skjelbreid on myös ampumahiihtäjä.
Kovera kulma
Kovera kulma tarkoittaa geometriassa kulmaa, joka mahtuu oikokulman sisälle, eli on suuruudeltaan alle 180°. Koveria kulmia ovat sekä terävät että tylpät kulmat ja suora kulma. Oikokulma ei ole kovera kulma.
Koverien kulmien mitta-arvoja
Riippuen käytettävästä mitta-asteikosta, kovera kulma α on suuruudeltaan
Trigonometriset arvot
Kun α on kovera kulma, saavat trigonometriset funktiot seuraavia arvoja (lähde kaikissa ):
Sherman Antitrust Act
Sherman Antitrust Act on Yhdysvalloissa vuodesta 1890 voimassa ollut kilpailulaki, joka antaa liittovaltion viranomaisille oikeudet puuttua talouselämän kilpailua rajoittavaan liiketoimintaan trustien muodostumisen estämiseksi. Se muodostaa Yhdysvaltojen antitrustilakien pohjan.
Sherman Antitrust Act kieltää kaikki yritysten tekemät järjestelyt, jotka rajoittavat osavaltioiden välistä kauppaa tai Yhdysvaltain ulkomaankauppaa. Näihin katsotaan kuuluvan erilaiset muodolliset ja epämuodolliset kartellit, kuten yritysten keskenään sopimat hinnat tai tuotantorajat. Se kieltää myös yritykset monopolisoida jotain liiketoiminnan alaa Yhdysvalloissa yksittäiselle toimijalle. Laki antaa liittovaltion oikeusistuimelle valtuudet määrätä hajotettaviksi sellaiset yritykset, joiden todetaan rikkovan näitä määräyksiä. Rikkomuksiin syyllistyneitä henkilöitä voidaan rankaista sakoilla tai vankeudella. Vahinkoja kärsineillä osapuolilla on oikeus vaatia kolminkertaisia korvauksia menetyksiinsä nähden.
Sherman Antitrust Act oli ensimmäinen Yhdysvaltain kongressin säätämä laki, jonka tarkoituksena oli estää kilpailua haittaava taloudellisen vallan keskittyminen. Laki on nimetty senaattori John Shermanin mukaan, joka oli erikoistunut talouden sääntelyyn. Vuonna 1890 säädettyä lakia ei sen alkuvuosina juuri sovellettu suuriin monopoliyrityksiin, koska lain kirjainta tulkittiin kapeasti. Sen sijaan sitä käytettiin ammattiliittoja vastaan, sillä ne olivat monien oikeusistuimien mielestä laissa kiellettyjä kilpailua rajoittavia yhtymiä. Theodore Rooseveltin presidenttikaudella (1901–1909) lakia alettiin soveltaa tarmokkaammin myös suuryrityksiä vastaan. Eräs kuuluisa tapaus oli Standard Oil -öljy-yhtiön hajottaminen oikeuden päätöksellä 34 erilliseksi yritykseksi vuonna 1911. Sherman Actia täydennettiin vuonna 1914 Clayton Antitrust Actilla, joka tarkensi sen sisältöä ja jossa nimettiin useita monopolien muodostumiseen liittyviä laittomia käytäntöjä. Samassa yhteydessä perustettiin liittovaltion kauppakomissio (Federal Trade Commission) eli virasto, jonka tehtävänä on tutkia mahdollisia antitrustilakien vastaisia rikoksia sekä antaa määräyksiä erilaisten kilpailua rajoittavien käytäntöjen kieltämisestä. Sherman Antitrust Actin soveltamista rajoitti korkeimman oikeuden vuonna 1920 tekemä ennakkopäätös, jonka mukaan lainvastaisia eivät olletkaan kaikki kilpailua rajoittavat järjestelyt, vaan ainoastaan ”kohtuuttomat” sellaiset. Oikeus kuitenkin kumosi tämän linjauksen vuonna 1945 alumiininvalmistaja Alcoaa koskeneessa päätöksessään.
Tunnettu esimerkki Sherman Antitrust Actin soveltamisesta viime vuosikymmeninä oli vuonna 1984 toimeenpantu oikeuden päätös, jolla puhelinyhtiö AT&T hajotettiin ja emoyrityksekselle jätettiin vain valtakunnallisten palveluiden tarjoaminen. Useat hajottamisen yhteydessä luoduista paikallisista puhelinyhtiöistä ovat tosin sittemmin yhdistyneet keskenään suuremmiksi. Vuonna 1999 myös ohjelmistoyhtiö Microsoft määrättiin hajotettavaksi, koska sen katsottiin tavoitelleen monopolia internet-selain-alalla, mutta valitusoikeus kumosi päätöksen kaksi vuotta myöhemmin.
Kaarlo Aleksanteri Suvanto
Kaarlo Aleksanteri Suvanto (alkuperäiseltä sukunimeltään Horneman, 16. maaliskuuta 1887 Oulu – 16. maaliskuuta 1972) oli amerikansuomalainen pilapiirtäjä.
K. A. Suvanto syntyi työnjohtajan perheeseen. Hän kävi Oulun lyseota, mutta lähti kuudennelta luokalta Helsinkiin opiskelemaan taideaineita. Opinnot Ateneumissa jäivät kuitenkin kesken. Suvanto työskenteli kuvittajana ja lehtimiehenä Pietarissa ja myöhemmin hänestä tuli sosiaalidemokraattisen Kurikka-pilalehden toimittaja.
Vuonna 1911 Suvanto muutti Yhdysvaltoihin, joissa hänet palkattiin Työmiehen julkaiseman Lapatossu-pilalehden toimittajaksi ja piirtäjäksi. Vuonna 1912 Suvanto siirtyi kanadansuomalaisen Väkäleuan toimittajaksi, mutta palasi takaisin Lapatossuun viimeistään keväällä 1914. 1920-luvun alussa lehden nimi muutettiin Punikiksi ja se omaksui päälehtensä mukana kommunistisen ideologian. Toveri Tossu -nimeä käyttänyt Suvanto jatkoi lehden aputoimittajana ja piirtäjänä. Kuvan ja sanan voimin hän herjasi amerikkalaista kapitalismia, porvarillisia amerikansuomalaisia sekä maltillisempaa Raivaaja-lehteä. Suvanto suhtautui hyvin myönteisesti Neuvostoliittoon, mutta arvosteli ankarasti valkoista Suomea.
Jalokärsämö
Jalokärsämö (Achillea nobilis) kärsämöihin kuuluva monivuotinen asterikasvi. Sitä esiintyy Keski- ja Etelä-Euroopassa. Jalokärsämö muistuttaa siankärsämöä (Achillea millefolium); laji on sitä vahvemmin ryydintuoksuinen ja maarönsytön. Lehdet ovat lyhyempiä, enintään kolme senttimetriä pitkiä, ja vaaleampia kuin siankärsämöllä. Lehtilavat ovat kahdesta kolmeen kertaan pariliuskaisia; liuskapareja on enintään kymmenen. Niiden väleissä on lisäksi aivan lyhyitä lisäliuskoja. Mykeröstö on huiskilomainen, tiheä ja koostuu lukuisista pienistä mykeröistä. Laitakukissa on lyhyt valkoinen tai kellertävä kieli.
Kaarlo Aleksanteri Suvanto
Punikki sai vuonna 1936 neutraalimman nimen Kansan Huumori, mutta sen räväkkä linja jatkui entisellään. Suvanto erosi lehden palveluksesta vuoden 1937 lopussa ilmeisen pettyneenä kommunistiseen ideologiaan. Päätökseen lienee vaikuttanut hänen Neuvostoliittoon muuttaneen poikansa kohtalo. Pravdassa ja muissa neuvostolehdissä työskennellyt Matti Into Suvanto oli kadonnut Stalinin puhdistuksissa ja Moskovassa käynyt äiti Evi Suvanto yritti häntä turhaan etsiä. Vuonna 1940 Kaarlo Suvanto siirtyi entisen ideologisen vihollisensa Raivaajan pilapiirtäjäksi herjaten ankarasti Stalinia ja Hitleriä. Hän piirsi ja kirjoitti lehteen vuoden 1941 loppuun asti ja avusti myöhemmin myös New Yorkin Uutisia.