cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anjalan seurakunta
Anjalan seurakunta oli Elimäen ja Loviisan seurakuntien alaisena kappeliseurakuntana vuodesta 1789 vuoteen 1865. Kappeliseurakunnan aikana anjalalaiset rakensivat pappilan paroni Rabbe Gottlieb Wreden lahjoittamalle tontille Kustaan sodan jälkeen. Se valmistui vuonna 1795, ja on edelleen olemassa.
Kappeliseurakunnan kappalaisina toimivat:
Anjalan seurakunta itsenäistyi keisari Aleksanteri II:n päätöksellä 13.1.1863. Varsinainen itsenäisyys saavutettiin, kun yhteys Loviisan seurakuntaan päättyi vuonna 1865. Tällöin Loviisan kirkkoherran kuolinpesän armovuodet päättyivät.
Seurakunnan kirkkoherroina toimivat:
Vuoden 1999 alusta seurakunta lakkasi olemasta itsenäinen ja se muodosti yhdessä Sippolan, Inkeroisten ja Myllykosken seurakuntien kanssa Anjalankosken seurakunnan, joka kuuluu nykyään Kouvolan seurakuntayhtymään.
Kronobergin linna
Jälleenrakentaminen aloitettiin vuonna 1616 ja vielä Kaarle XI:n aikana linna oli jokseenkin hyvässä kunnossa. Sen jälkeen linna on romahtanut ja muodostaa vain nelikulmaisen raunion, jonka kulmassa on torni.
Linnanraunioilla voi vierailla kesäisin. Paikalla on myös satama restauroidulle höyrylaiva Thorille, joka tekee päiväristeilyjä Helgasjönin sulkujen läpi.
Katiska (täsmennyssivu)
Katiska voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Tero Hämäläinen
Tero Hämäläinen (s. 1. tammikuuta 1972 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa vuosina 1989–2000.
Hämäläinen edusti SM-liigassa Turun Palloseuraa, Helsingfors IFK:ta, Saimaan Palloa ja Espoo Bluesia. Hän pelasi SM-liigassa yhteensä 239 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 45 + 67 = 112 ja jäähymääränsä 78 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi 12 ottelua, joissa tehopisteitä kertyi 3 + 3 = 6.
Steve Graves
Steve Graves (s. 7. huhtikuuta 1964 Trenton, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa kaudella 1988–1989 edustaen Turun Palloseuraa ja voittaen Suomen-mestaruuden. Hän pelasi SM-liigan runkosarjassa 43 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 16 + 12 = 28 ja jäähymääränsä 48 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi kymmenen ottelua, joissa tehopisteitä kertyi 2 + 8 = 10 ja jäähyminuutteja 12.
Unstoppable Force
Unstoppable Force on speed metal -yhtye Agent Steelin vuonna 1987 julkaistu toinen studioalbumi, jonka julkaisi Combat Records. Tämä oli viimeinen albumi, jolla yhtyeen molemmat perustajajäsenet, Cyriis ja Profus, soittivat yhdessä. Yhtye hajosi seuraavana vuonna ja koottiin uudelleen vasta vuonna 1998 uuden laulajan voimin. Century Media julkaisi albumin uudelleen vuonna 1999 yhdessä Mad Locust Risingin neljän kappaleen kanssa.
Weckman
Weckman tai Weckmann on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Tommi Kovanen
Tommi Kovanen (s. 15. heinäkuuta 1975 Pieksämäki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Kovanen oli taitava kiekollinen puolustaja. Lääkäri kehotti syksyllä 2013 Kovasta lopettamaan uransa pahan loukkaantumisen takia.
Ura
Pieksämäeltä kotoisin oleva Kovanen liittyi viiden vuoden iässä Pieksämäen Pallo-Seppoihin. Hän oli jo lapsena pienikokoinen jääkiekkoilijaksi, ja hänen vahvuutensa oli luistelussa. Varsinaisen junioriuransa Kovanen aloitti Kuopiossa Kalevan Pallossa. Hän debytoi SM-liigassa kaudella 1993–1994 pelaamalla yhden runkosarjaottelun KalPassa. Kaksi seuraava kautta kuluivat A-juniorieiden 1-divisioonassa. Jälkimmäisellä kaudella 1995–1996 Kovanen pelasi 22 liigaottelua KalPassa tehoin 0+4. Kauden 1996–1997 Kovanen pelasi kokonaan KalPassa.
Kaudeksi 1997–1998 Kovanen siirtyi 1. divisioonassa pelaavaan Pelicansiin. Joukkue nousi SM-liigaan kaudeksi 1999–2000, jolloin Kovanen pelasi 46 ottelua tehoin 2+3=5. Kovanen ei ollut henkisesti kypsä liigapelaajaksi, joten hän siirtyi Mestikseen Jukureihin. Kovanen kehittyi Jukureissa Risto Dufvan alaisuudessa, mikä vaikutti hänen uransa kulkuun. Hän oppi tekemään töitä ja kehittyi liigatason pelaajaksi. Kovanen valittiin kaudella 2000–2001 Mestiksen toiseen tähdistökentälliseen ja kaudella 2002–2003 ensimmäiseen. Kaudella 2001–2002 hän piipahti Italian Serie A:n HC Fassassa 12 ottelun verran.
Kaudella 2003–2004 Kovanen sai näyttöpaikan JYP:issä. Hän käytti paikan erinomaisesti hyväkseen ja oli sarjan avauskierroksilla puolustajien pistepörssin kärkisijoilla, mutta olkapäävamma katkaisi hyvin alkaneen kauden. Palattuaan keväällä hän ei enää pystynyt alkukauden tehoihin. Kovanen teki kaudella kokonaisuudessaan tehot 4+8=12. Kaudella 2004–2005 Kovanen esitti vahvaa kiekollista peliä ja oli tärkeä lenkki joukkueensa puolustuksessa. Hän teki kaudella tehot 10+15=25, vaikka pelasi joukkueen kakkosylivoimassa.
Kaudella 2005–2006 Kovanen valittiin JYP:n kapteeniksi, mutta pelillisesti kausi ei sujunut odotusten mukaisesti. Kovanen aloitti kauden 2006–2007 JYP:n kapteenina, mutta purki sopimuksensa ja jätti joukkueen suuren kohun saattelemana. Marraskuussa 2006 Kovasen uutisoitiin siirtyvän ruotsalaiseen MoDoon, mutta hän siirtyikin tammikuussa 2007 HIFK:hon.
Kovanen pelasi HIFK:ssa lähinnä ykkös-kakkospuolustajaparissa ja teki kaudella 2007–2008 tehot 1+15=16. Huhtikuussa 2008 ilman sopimusta jäänyt Kovanen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Rauman Lukkoon. Hän kärsi loukkaantumisista, jonka vuoksi häneltä jäi väliin kauden alku. Kovanen loukkaantui uudestaan marraskuussa ja oli sivussa helmikuun 2009 alkuun asti. Hän oli kaudella uran parhaassa pistetahdissa tehtyään 31 ottelussa tehot 6+12=18. Kaudella 2009–2010 Kovanen jatkoi vahvaa pelaamistaan, teki uransa ennätystehot 9+21=30 ja oli joukkueensa puolustajien paras pistemies.
Kauden 2010–2011 alussa Kovanen siirtyi Jokereihin tuuraamaan poissaolijoita European Trophyn lopputurnauksessa. Myöhemmin hän teki joukkueen kanssa ottelukohtaisen sopimuksen ja pelasi Jokereissa 17 ottelua tehoin 2+9=11. Hän oli joukkueen puolustajien parhaimmistoa sekä paras pistemies, mutta sopimuksen päätyttyä osapuolet eivät kyenneet laatimaan uutta sopimusta, joten Kovanen jätti seuran marraskuussa. Joulukuussa hän palasi HIFK:hon loppukauden kattavalla sopimuksella. Hän oli voittamassa keväällä Suomen-mestaruutta.
Kauden 2011–2012 alussa Kovanen siirtyi Tapparaan. Hän pelasi kauden Tapparassa ja teki sen jälkeen 1+1-vuotisen sopimuksen Lukon kanssa. Kovasen ura päättyi taklauksen aiheuttamaan aivovammaan vuoden 2013 alussa.
Aivovamma
26.1.2013 Rauman Lukon runkosarjaottelussa Espoo Bluesia vastaan Bluesin Tommi Huhtala taklasi Kovasta kuolleesta kulmasta päähän, kun ottelua oli kulunut 11 sekuntia. Taklaus aiheutti vakavan aivovamman ja Kovasen uran päättymisen. Huhtala ajettiin ulos ottelusta, mutta hänelle ei tuomittu pelikieltoa.
Kovasella diagnosoitiin ottelun jälkeen kylkiluun murtuma, aivotärähdys sekä tärähtänyt leuka. Neljä päivää ottelun jälkeen Kovasen leuan todettiin murtuneen, ja noin kuukausi taklauksesta Kovasen todettiin saaneen aivovamman, joka oli tehnyt hänestä työkyvyttömän jääkiekkoilijan työhönsä.
Taklauksen aiheuttama aivovamma muutti Kovasen persoonaa ja käyttäytymistä, heikensi toimintakykyä ja aiheutti hänelle muun muassa tunteiden vaihtelua, ärtyisyyttä ja raivokohtauksia, prosessoinnin hidastumista, organisointikyvyn heikkenemistä, impulsiivisuutta, unohtelua ja muistin heikkoutta, nopeaa kuormittumista, väsymystä, keskittymis- ja tarkkaavaisuusvaikeuksia, vaikeuksia lukea ja voimakkaita migreenikohtauksia. Fyysinen ja henkinen rasitus aiheuttivat hänelle voimakkaita oireita. Hänestä tuli myös poissaoleva, eristäytynyt ja välinpitämätön muuta maailmaa kohtaan, ja myöhemmin hänen tunteensa katosivat. Kovanen kuvasi itse persoonansa muuttuneen kuin aiemman vastakohdaksi. Hänen aivovammansa on paranematon, mutta sen oireet ovat ajan myötä yksilöllisesti muuttuvia. Lokakuussa 2013 Kovanen todettiin pysyvästi työkyvyttömäksi jääkiekkoilijan työhön.
Elokuussa 2014 pelattin Kovasen jäähyväisottelu, joka oli syntynyt Raumam Boja -kannattajayhteisön aloitteesta. The Game for Life -nimisessä ottelussa kerättiin rahaa joustokaukalon hankkimiseen Mikkeliin. Kovasen kokoama Tommim Boja -joukkue kohtasi Mikkelissä pelatussa hyväntekeväisyysottelussa Rauman Lukon, ja Kovanen oli itse mukana joukkueessaan.
Noin kuukausi ottelun jälkeen Kovanen yritti itsemurhaa. Sen jälkeen hänet otettiin avohoitoon ja siirrettiin myöhemmin Moision mielisairaalaan, josta Kovanen kotiutettiin noin neljän viikon hoidon jälkeen. Omasta mielestään Kovanen ymmärsi ja hyväksyi aivovammansa vasta Moisiossa ollessaan, ja hänen elämänhalunsa alkoi palata. Kovanen on sittemmin kuntouttanut itseään, ja hän on esimerkiksi saanut viitteitä tunteiden mahdollisesta palaamisesta.
Muu elämä
Syksyllä 1996 KalPan ja JYP:n välisessä harjoitusottelussa JYP:n riveissä pelannut ruotsalaishyökkääjä Thomas Sjögren menetti malttinsa ja hyökkäsi Kovasen kimppuun teloen tämän mailallaan sairaalakuntoon. Asiasta nousi valtakunnallinen kohu ja poliisitutkinta. Kovanen myös uhkasi Sjögreniä ja tämän työnantajaa siviilikanteella. Asia sovittiin kuitenkin kulisseissa, eikä oikeusjuttua tullut. Sjögren ja JYP maksoivat Kovaselle 25 000 markkaa kipukorvausta ja 11 000 markkaa oikeudenkäyntikuluina.
Lokakuussa 2006 Kovanen yllättäen ilmoitti lähtevänsä JYP:n riveistä kesken voimassa olleen sopimuksensa. Edellisen kauden päätteeksi Kovanen oli pelannut Sveitsissä A-liigan karsintasarjassa Gotteronin riveissä ja olisi halunnut jatkaa siellä myös kaudella 2006–2007. Marraskuussa samana vuonna julkaistiin Kovasen esisopimus Ruotsin Elitserienin MoDo:n kanssa. JYP kuitenkin kieltäytyi antamasta Kovaselle siirtolupaa, joten esisopimus kaatui. Tammikuussa 2007 HIFK ilmoitti tehneensä sopimuksen Kovasen kanssa. HIFK:n toimitusjohtaja Pentti Matikainen ja JYP:n toimitusjohtaja Jukka Seppänen olivat neuvotelleet molempia osapuolia tyydyttävän kompromissin Kovasen sopimuksen purun hinnasta, vaikka epävirallisen herrasmiessopimuksen mukaan yksikään liigaseura ei olisi tarjonnut Kovaselle sopimusta.
Kovasen elämästä kertova, Kovasen ja Jenny Rostainin kirjoittama ja Bazar-kustantamon julkaisema 240-sivuinen kirja Kuolemanlaakso ( ISBN 9789522794482 ) ilmestyi syksyllä 2017. Kirja käsittelee ennen kaikkea Kovasen saamaa aivovammaa ja hänen elämäänsä vamman jälkeen.
Kovanen on eronnut, ja hänellä on vuonna 2013 syntynyt poika.
Eivät enkelitkään ilman siipiä lennä
Eivät enkelitkään ilman siipiä lennä on suomalaisen Maustetytöt-yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin 13. marraskuuta 2020.
Albumi ylitti kultalevyrajan keväällä 2021 ja oli Suomessa vuonna 2020 vuoden myydyin vinyylilevy.
Charleston (tanssi)
thumb|[[Joséphine Baker tanssii charlestonia Pariisin Folies Bergère -teatterissa 1926.]] thumb|Charleston-rytmi nuotinnettuna. Charleston on Yhdysvalloissa syntynyt tanssityyli. Se oli 1920-luvun suosituin seuratanssi niin, että koko vuosikymmenen amerikkalaista ja länsieurooppalaista seuraelämäkulttuuria kutsutaan usein ”charleston-aikakaudeksi”.
Jääkiekon SM-liigakausi 1989–1990
Runkosarjan voitti TPS, joka voitti lopulta myös mestaruuden. Hopeaa sai Ilves ja pronssia Tappara.
Charleston (tanssi)
Tanssityyli sai nimensä pianisti James P. Johnsonin samannimisestä kappaleesta, joka taas on nimetty Etelä-Carolinassa sijaitsevan Charlestonin kaupungin mukaan. Kappale nousi suosioon sen soitua vuonna 1923 Broadway-revyyssä Runnin' Wild. Tanssin sanotaan saaneen vaikutteita Kap Verden saarten tanssityylistä.
Jääkiekon SM-liigakausi 1989–1990
Runkosarja
Kuusi parasta pudotuspeleihin. KooKoo ja JoKP liigakarsintaan I-divisioonan kahden parhaan kanssa.
Charleston (tanssi)
Charlestonia tanssitaan dixieland- tai ragtime-musiikin tahdissa. Musiikillisessa mielessä charleston on muunnelma muista 4/4-tahtilajissa kulkevista tanssirytmeistä, kuten foxtrotista. Charlestonille on tyypillistä synkopoiva rytmi, jossa kolmannelle tahdinosalle osuva isku on siirretty kahdeksasosan verran aiemmaksi.
Jääkiekon SM-liigakausi 1989–1990
Pudotuspelit
Pudotuspeleissä puolivälierät pelattiin paras kolmesta, välierät paras viidestä ja loppuottelut paras seitsemästä järjestelmällä. Pronssiottelu oli yksiosainen. Ottelut aloitettiin runkosarjassa paremmin sijoittuneen kotikentällä.
Charleston (tanssi)
Charlestonissa tanssija on vuoroin varpaillaan, vuoroin kantapää maassa ja nostaa sääriään vuorotellen ilmaan polvesta taivuttaen (ns. heittoaskel). Charlestonia voidaan tanssia yksin, pareissa tai suuremmassa ryhmässä.
Jääkiekon SM-liigakausi 1989–1990
Liigakarsinta
Liigakarsintaottelut pelattiin paras viidestä järjestelmällä. SM-liigan 11. KooKoo sai vastaansa I-divisioonassa toiseksi sijoittuneen Hockey-Reippaan ja SM-liigan 12. JoKP sai vastaansa I-divisioonan voittajan Ässät.
Charleston (tanssi)
Charlestonin sanotaan antaneen vaikutteita muun muassa hip hop- ja street dance-tanssityyleille.
Adil Chihi
Adil Chihi (, s. 21. helmikuuta 1988 Düsseldorf, Länsi-Saksa) on saksalais-marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut muun muassa Saksassa Kölniä ja FSV Frankfurtia sekä Englannissa Fulhamia.
Ura
Chihi aloitti jalkapalloilun viisivuotiaana Saksassa Tannenhofissa. Sittemmin hän kävi pelaamassa juniori vuosina myös Düsseldorferissa ja Fortuna Düsseldorfissa. Vuonna 2004 Chihi siirtyi Kölnin nuorten joukkueeseen, josta hän siirtyi pelaamaan joukkueen reserveihin kaudella 2005–2006.
Kesällä 2006 Chihi allekirjoitti ensimmäisen ammattilaissopimuksen Kölnin kanssa vuoteen 2011 asti.
Lapakkapuut
Lapakkapuut (Phyllocladus) on havupuusuku. Se kuuluu käytetystä luokittelusta riippuen joko podokarpuskasveihin (Podocarpaceae) tai omaan yksisukuiseen heimoonsa Phyllocladaceae. Lapakkapuihin kuuluu neljä tai viisi lajia, joita esiintyy luonnonvaraisena Kaakkois-Aasiassa ja Australaasiassa Indonesiasta ja Filippiineiltä Australian Tasmaniaan ja Uuteen-Seelantiin. Lapakkapuut ovat ainavihantia puita tai pensaita. Suvun lajeilla varsinaiset lehdet ovat hyvin pieniä ja pitkälti surkastuneita, ja pienet, litteät versot toimivat kasvien pääasiallisina yhteyttävinä eliminä lehtien sijaan. Näitä litteitä, yhteyttäviä versoja kutsutaan laakavarsiksi eli kladodioiksi tai fyllokladioiksi. Suku onkin saanut nimensä epätavallisista laakavarsistaan.
Pehmovalohai
Pehmovalohai (Etmopterus pusillus) on Etmopteridae-heimoon kuuluva syvissä vesissä elävä ihmiselle harmiton hailaji.
Lapakkapuut
Kuvaus
Lapakkapuut ovat puuvartisia kasveja. Ne ovat useimmiten puumaisia, mutta voivat joskus jäädä myös pensasmaisiksi. Oksitus on tavallisesti tiheää. Oksat voivat olla sivusuuntaisesti siirottavia tai kohenevia. Rungon kuori on sileä ja hilseilee vanhemmiten suurina, pitkinä liuskoina. Kuori ja versot ovat pihkaisia.
Andreja Koblar
Andreja Koblar (o.s. Grašič, s. 2. syyskuuta 1971 Kranj) on slovenialainen ampumahiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan SC Tržič -seuraa. Hänen puolisonsa on alppihiihtäjä Jernej Koblar.
Lapakkapuut
Kuvaus
Lapakkapuut ovat ainavihantia. Niiden varsinaiset lehdet ovat yleensä hyvin pieniä, suomumaisia ja surkastuneita. Surkastuneiden lehtien sijaan lapakkapuiden pääasiallisina yhteyttävinä eliminä toimivat pienet lehtivihreälliset versot, jotka muodostavat litteitä laakavarsia. Myös kladodioiksi ja fyllokladioiksi kutsutut litteät laakavarret ovat havupuiden keskuudessa ainutlaatuisia, ja niiden perusteella lapakkapuut on helppo erottaa kaikista muista havupuista. Laakavarret voivat olla muodoltaan soikeita tai kolmiomaisia, ja niiden rakenne vaihtelee ehyestä moniliuskaiseen. Nuorilla taimilla on lisäksi surkastuneita myöhäislehtiä suurempia tasasoukkia tai suikeita varhaislehtiä.
Pehmovalohai
Pehmovalohain maksimipituus on 50 senttimetriä. Se on hoikka, leveäpäinen ja pitkäpyrstöinen hai, jolla on lyhyt, paksu ja litteä kuono. Selkäevässä on kaksiosainen ja siinä on kaksi piikkiä. Selkäevän etuosa on takaosaa pienempi. Pehmovalohailla ei ole peräevää. Hampaita sillä on yläleuassa 23–30 ja alaleuassa 35–44 kappaletta. Samanlainen, mutta isompi Etmopterus bigelowi on ennen vuotta 1993 virheellisesti sekoitettu pehmovalohaihin.
Mika Pettersson (kemisti)
Mika Johannes Pettersson (s. 13. maaliskuuta 1969) on suomalainen kemisti ja professori. Hän on toiminut vuodesta 2011 fysikaalisen kemian professorina Jyväskylän yliopistossa. Pettersson on kansainvälisesti tunnustettu kokeellisen fysikaalisen kemian ja niin kutsutun aikaerotteisen spektroskopian asiantuntija. Hänet tunnetaan erityisesti nanotieteiden ja materiaalitieteiden atomitason rakennetutkimuksen tutkijana. Professori Pettersson on Jyväskylän yliopiston kemian laitoksen johtajana toimikaudella 2018–2021.
Lapakkapuut
Kuvaus
Lapakkapuut ovat yleensä yksikotisia, mikä tarkoittaa hede- ja emikukintojen kasvavan samassa kasviyksilössä. Lapakkapuilla on kuitenkin yleistä, että osaan kasveista muodostuu vain joko hede- tai emikukintoja. Hedekukinnot eli hedekävyt ovat lieriömäisiä ja kasvavat ryppäissä laakavarren hangassa. Emikukinnot eli kävyt voivat kasvaa yksittäin tai ryppäissä laakavarren tyvellä tai kärjessä. Käpy koostuu kolmesta tai useammasta käpysuomusta ja näitä suojaavista peitinsuomuista. Suomut ovat asettuneet rangan ympärille kierteisesti. Vain osa käpysuomuista tuottaa siemenaiheen. Kuten useimmilla podokarpuskasveilla, kävyn suomut turpoavat kävyn kypsyessä muodostaen kävylle mehevän, hedelmämäisen pohjuksen, joka ympäröi siemenen tyveä. Lapakkapuilla siemeniä kuitenkin ympäröi kärjestään avoin siemenkuoresta kehittynyt siemenvaippa eli arillus, toisin kuin podokarpuskasveilla yleensä, joilla siementä ympäröi emisuomusta kehittynyt vaippa eli epimatium.
Andreja Koblar
Koblar osallistui olympialaisiin 1994–2002 ja MM-kilpailuihin 1995–2005. Naganon olympialaisissa 1998 hän sijoittui normaalimatkalla (15 km) viidenneksi ja pikakilpailussa (7,5 km) 12:nneksi. Salt Lake Cityssä 2002 hän oli pikakilpailussa kymmenes, takaa-ajokilpailussa (10 km) kahdeksas ja 4 × 7,5 kilometrin viestissä kuudes.
Mika Pettersson (kemisti)
Nuoruus ja uran alku
Haastattelussa (2014) Pettersson on kertonut, että kiinnostui luonnosta ja sen ilmiöistä jo lapsena. Aluksi häntä kiinnostivat erityisesti avaruus, linnut, perhoset ja muu näkyvä luonto. Sittemmin kemia vei voiton. Pettersson arvelee häntä kemiassa alun perin kiehtoneen halu selvittää, mistä kaikki mikroskooppisella tasolla koostuu. Lukion jälkeen hän aloitti kemian opinnot Helsingin yliopistossa. Aluksi hänen mielenkiintonsa oli suuntautunut biokemiaan, mutta hän vaihtoi sittemmin perinteiseen kemiaan.
Lapakkapuut
Levinneisyys
Lapakkapuita esiintyy Kaakkois-Aasiassa ja Australaasiassa osissa Indonesiaa, Malesiassa, Filippiineillä, Papuassa-Uudessa-Guineassa, Australian Tasmaniassa sekä Uudessa-Seelannissa. Suurin lajirunsaus on Uudessa-Seelannissa, jossa esiintyy kaksi tai kolme eri lajia.
Pehmovalohai
Pehmovalohaita tavataan Atlantin valtamerellä, Tyynellämerellä ja Intian valtamerellä. Se elää tavallisesti 400–700 metrin syvyydessä.
Andreja Koblar
Koblar sijoittui MM-kilpailuissa Antholzissa 1995 pikakilpailussa kuudenneksi, Ruhpoldingissa 1996 normaalimatkalla 11:nneksi ja Brezno-Osrbliessa 1997 takaa-ajossa 15:nneksi. Vuoden 1999 MM-kilpailuissa hän oli Kontiolahdella pikakilpailussa ja takaa-ajossa yhdeksäs sekä Oslossa yhteislähtökilpailussa neljäs ja normaalimatkalla yhdestoista. Oslon MM-kilpailuissa 2000 hän sijoittui pikakilpailussa 11:nneksi, Pokljukassa 2001 normaalimatkalla seitsemänneksi ja pikakilpailussa 12:nneksi.
Lapakkapuut
Elinympäristö ja ekologia
thumb|[[Phyllocladus hypophyllus on suvun ainoa trooppinen laji.]] Lapakkapuut kasvavat yleensä kosteissa sademetsissä. Laji Phyllocladus hypophyllus on trooppinen ja kasvaa Kaakkois-Aasian ja Australaasian trooppisissa sademetsissä, kun taas suvun muut lajit kasvavat Tasmanian ja Uuden-Seelannin lauhkeissa sademetsissä. Osa lajeista on suurehkoja latvuskerroksen puita, kun taas tasmanianlapakkapuu voi kasvaa pensasmaisena lähes puurajalla vuoristossa.
Andreja Koblar
Koblar sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa neljänneksi kaudella 1995–1996, kuudenneksi 1997–1998 ja kahdeksanneksi 1994–1995. Hän voitti maailmancupin osakilpailun normaalimatkalla Brezno-Osrbliessa kaudella 1995–1996, Naganossa 1996–1997 ja Östersundissa 1997–1998. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa lisäksi neljä kertaa toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi.
Mika Pettersson (kemisti)
Akateeminen ura
Mika Pettersson väitteli 1998 Helsingin yliopistossa filosofian tohtoriksi fysikaalisen kemian alalta. Väitöskirja palkittiin sen vuoden parhaana kemian väitöskirjana. Valmistumisen jälkeen Pettersson oli postdoc-tutkijana Helsingin yliopistossa. Hän työskenteli professori Markku Räsäsen tutkimusryhmässä, jonka muita keskeisiä jäseniä tuolloin olivat Jan Lundell, Leonid Khriachtchev ja Nino Runeberg. Näistä Jan Lundellista on Petterssonin tavoin sittemmin tullut kemian professori Jyväskylän yliopistoon. Räsäsen tutkimusryhmän työ liittyi niin kutsuttuihin jalokaasuihin. Ryhmä kehitti esimerkiksi uuden tavan valmistaa ksenonista ja kryptonista yhdisteitä matalissa lämpötiloissa. Ryhmän työn tuloksena syntyi myös uusi yhdiste. Kemistit yhdistivät argonia ja fluorivetyä -265 celciusasteen lämpötilassa, ja kun he suuntasivat kylmään pintaan ultraviolettivaloa, se rikkoi aineyhdistelmästä vedyn ja fluorin sidoksen. Vedyn ja fluorin väliin liittyi argon. Tuloksena oli uusi yhdiste nimeltä hydridoargonfluoridi eli harf. Hydridoargonfluoridia voi esiintyä vain pakkasessa. Jos lämpötila kohoaa, aine hajoaa.
Pehmovalohai
Pehmovalohain ravintoa ovat kalojen mätimunat, valokalat, kalmarit ja piikkihait. Se on ovovivipaarinen. Koiras saavuttaa sukukypsyyden 31–39 senttimetrin ja naaras 38–47 senttimetrin mittaisena. Poikaset syntyvät 12,1–13,5 senttimetrin mittaisina.
Mika Pettersson (kemisti)
Akateeminen ura
Sittemmin Pettersson oli post-doc-tutkijana Kalifornian yliopistossa. Kalifornian-vuosinaan hän työskenteli professori Vartkess A. Apkarianin johdolla matalien lämpötilojen kemiaa tutkineessa tutkimusryhmässä. Pettersson alkoi tuona aikana hyödyntää ultranopeaa laserteknologiaa aineen rakenteen tutkimuksessa.
Lapakkapuut
Luokittelu
Lapakkapuut kuuluvat havupuihin. Niiden lähimmät sukulaiset ovat sekä morfologian että molekyylibiologisen genetiikan tutkimuksen perusteella podokarpuskasvien heimo, mutta tarkka sukulaisuussuhde on ollut pitkään kiistanalainen. Suvun alkuperäisessä kuvauksessa se luokiteltiin podokarpuskasveihin. Kasvitieteilijä Robert Pilger ehdotti vuonna 1903 sen kuuluvan omaan alaheimoonsa Phyllocladoideae podokarpuskasvien alla. Charles Bessey luokitteli suvun ensimmäisen kerran omaan lapakkapuukasvien heimoonsa vuonna 1907. Modernin genetiikan tutkimuksen perusteella lapakkapuukasvit ovat läheistä sukua podokarpuskasveille, mutta ovat eriytyneet yhteisestä kehityslinjasta varhaisimmin ja siten muodostavat basaalisen sisarryhmän kaikille muille podokarpuskasveille. Eräät tieteilijät, kuten havupuihin erikoistunut kasvitieteilijä Aljos Farjon vuoden 2010 teoksessaan A Handbook of the World's Conifers, luokittelevat tämän perusteella lapakkapuut yksisukuiseksi heimoksi, kun taas toiset, kuten kansainvälinen kasvien luokitusta kehittävä ryhmä Angiosperm Phylogeny Group, luokittelevat lapakkapuut podokarpuskasveiksi.
Mika Pettersson (kemisti)
Akateeminen ura
Pettersson nimitettiin 2002 fysikaalisen kemian dosentiksi Helsingin yliopistoon. Vuonna 2003 hän aloitti akatemiatutkijana Jyväskylän yliopistossa. Vuosina 2008–2010 hän toimi Jyväskylän yliopistossa määräaikaisena professorina.
Lapakkapuut
Lajit
Lajeja tunnetaan neljä tai viisi. Aljos Farjon määrittelee lajille Phyllocladus trichomanoides kaksi muunnosta, joista muunnosta Phyllocladus trichomanoides var. alpinus toiset tieteilijät pitävät omana lajinaan Phyllocladus alpinus.
Mika Pettersson (kemisti)
Vakinaiseksi professoriksi
Jyväskylän yliopistoon perustettiin 2011 matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan dekaani Henrik Kuntun aloitteesta fysikaalisen kemian professuuri. Professuurin erikoistumisalana on aikaerotteinen spektroskopia poikkitieteellisessä nanotieteiden, materiaalitieteiden ja rakennekemian tutkimuksen ja opetuksen ympäristössä. Tehtävään valittiin Mika Pettersson ja hän aloitti professorina elokuussa 2011. Hän vastaa toimessaan tutkimuksen ohella fysikaalisen kemian opetuksesta ja sen kehittämisestä.
Matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan dekaani Mikko Mönkkönen nimitti 19.12.2017 Mika Petterssonin Jyväskylän yliopiston kemian laitoksen johtajaksi toimikaudelle 1.1.2018 – 31.12.2021. Laitoksen johtajana hän vastaa kemian laitoksen taloudesta sekä päättää vuosittain laitoksen opetusohjelman ja työsuunnitelmat. Johtajakautensa alussa Pettersson nimitti kemian laitokselle varajohtajat vuosiksi 2018–2021. Tutkimuksesta vastaavaksi varajohtajaksi nimitettiin professori Karoliina Honkala ja opetusasioista vastaavaksi varajohtajaksi (aiemmin tehtävästä käytettiin nimitystä pedagoginen johtaja ) yliopistonlehtori, dosentti Tanja Lahtinen. Dosentti Lahtinen on opettanut kemian laitoksella orgaanista kemiaa, ja kemistinä hän on tutkinut orgaanisen kemian synteesiä, nanoklustereita ja supramolekulaarisen kemian aiheita erityisteemanaan pinnoitetut kultananoklusterit. Varajohtajien tehtäviä täsmennettiin vuoden 2019 alussa. Professori Honkalan vastuualueisiin lisättiin mm. innovaatiotoiminta.
Petterssonin kaudella kemian laitos on voimakkaasti keskittänyt resursseja uuden tutkimusalan eli arvokkaiden aineiden talteenoton kemialliseen tutkimukseen. Laitokselle perustettiin kesällä 2019 epäorgaanisen kemian ja analytiikan alalle erityinen professuuri eli niin kutsuttu kiertotalouden professuuri, joka keskittyy mm. tutkimukseen kehittääkseen menetelmiä arvokkaiden metallien talteenottamiseksi elektroniikkaromusta. Tehtävään nimitettiin epäorgaanisen ja analyyttisen kemian tutkimukseen erikoistunut kemisti Ari Väisänen. Metallien ja esimerkiksi fosforin talteen saamiseksi kehitettävien uusien menetelmien alalla Jyväskylän yliopiston kemian laitos on kohonnut yhdeksi alan johtavista laitoksista Suomessa. Taustalla on laitoksen pitkä perinne erilaisten analytiikkamenetelmien kehittämisessä ja analyyttisessä kemiassa, jonka pioneereja olivat aikanaan Jaakko Paasivirta, Jouni Tummavuori, Juha Knuutinen ja Raimo Alén.
Vuonna 2020 arvokkaiden aineiden talteenottamistutkimus laajeni myös biopohjaisten arvoaineiden tutkimuksen ja talteenoton alueelle. Laitokselle perustettiin tutkimusalaan liittyvä apulaisprofessuuri, johon valintaprosessin jälkeen nimitettiin syyskesällä 2020 intialainen Varsha Srivastava. Tohtori Srivastava oli nimityshetkeen mennessä jo pitkään tutkinut, miten jätevirroista saatavia luonnonvaroja voidaan hyödyntää ja kehittänyt erilaisia analyysitekniikoita arvoaineiden erotteluun.
Tutkimusura
Tutkimusuransa alussa Pettersson teki kemiallisilla menetelmillä tutkimusta kylmissä oloissa. Hän tutki alhaisissa lämpötiloissa mm. epästabiileja molekyylejä ja molekyylikomplekseja. Aloittaessaan tutkimustyönsä Jyväskylän yliopistossa 2003 Mika Pettersson tutki valon avulla aikaansaatuja isomeroitumisreaktioita ja värähdyskoherenssia. Sittemmin hänen tutkimuksensa on laajentunut rakennetutkimukseen ja soveltavaan tutkimukseen. Nanotieteen ja fysikaalisen kemian tutkijana Pettersson on kiinnostunut aineen rakenteesta nanotasolla. Hän on tutkinut sekä yksittäisiä nanopartikkeleita että nanomateriaaleja. Materiaaleista hän on tutkinut mm. grafeenin rakennetta. Petterssonin tutkimusten tuloksia on hyödynnetty muun muassa nanoteknologiassa, elintarvikekemian tutkimuksessa sekä virustutkimuksessa. Eräänä hänen mielenkiinnon kohteenaan ovat olleet hiilinanoputket.
Tutkijana Petterssonin pääasiallinen erikoisala on ultranopean epälineaarisen spektroskopian soveltaminen kiinteän aineen rakennetutkimuksessa. Hän soveltaa tutkimukseen erilaisia optisia mikroskopian ja spektroskopian menetelmiä sekä laserspektroskopiaa. Laserspektroskopian avulla on tehty myös soveltavaa tutkimusta. Esimerkiksi vuonna 2007 Pettersson ryhmineen tutki kemiallisten reaktioiden ohjaamista ultralyhyiden pulssien avulla. Merkittävä osa Petterssonin tutkimuksesta tapahtuu Jyväskylän yliopiston poikkitieteellisessä tutkimusympäristössä Nanotiedekeskuksessa (Nanoscience Center).
Petterssonin tuoreimmat tutkimukset 2010-luvun lopulla ovat käsitelleet grafeenia ja sen rakennetutkimusta. Grafeenitutkimuksessa hän on tehnyt yhteistyötä fyysikoiden, kuten professori Pekka Koskisen kanssa. Lisäksi hän on tutkinut biologisten yhdisteiden, kuten proteiinien rakennetta. Proteiinitutkimus lukeutuu orgaanisen kemian alaan. Fotoaktiivisen proteiinin rakenteen tutkimusta käsitelleessä hankkeessa Pettersson työskenteli yhdessä Jyväskylän yliopistossa kemian professoreina vaikuttavien Petri Pihkon ja Gerrit Groenhofin kanssa. Näistä Pihko on erikoistunut orgaaniseen kemiaan. Groenhof puolestaan tekee biologisten makromolekyylien kemiallista tutkimusta.
Soveltava tutkimus
Professori Pettersson on tutkimustensa ohella kehittänyt erilaisia tutkimus- ja kuvantamismenetelmiä. Hänen tutkimusryhmänsä on kehittänyt niin sanotun CARS-teknologiaan (Coherent Anti-Stokes Raman Microscopy, CARS) perustuvan mikroskopialaitteiston, jolla on pystytty kuvantamaan yksittäisiä nanoputkia. Ryhmä on kehittänyt myös grafeenin muokkaamiseen sovellettavan menetelmän, joka perustuu lasersäteilytykseen. Soveltavan spektroskopian alalla Petterssonin ryhmä on kehittänyt Raman-spektrometrilaitteiston, jonka avulla pystytään tutkimaan kaasujen pitoisuuksia elintarvikepakkauksissa.
Jyväskylän yliopistossa toimi vuosina 2014–2016 erityinen RECENART-projekti. Hankkeessa taideteoksien aitoutta tutkittiin erilaisten ainetta rikkomattomien tutkimusmenetelmien (mm. hyperspektrikameran) avulla. Osana projektia Pettersson kehitti menetelmän, jonka avulla taideteosten aitousmerkintä voidaan tehdä nanomateriaalia käyttäen. Vuodesta 2017 RECENART-projektia on jatkanut yksityinen yritys, joka kuitenkin tekee yhteistyötä Jyväskylän yliopiston kanssa.
Kultahiukkastutkimus
Vuosina 2008–2014 Pettersson johti professori Hannu Häkkisen kanssa Jyväskylän yliopistossa tehtyä kokeellista tutkimusta, jossa tarkasteltiin kultahiukkasten kemiallisten ominaisuuksien muutoksia. Tutkimuksen avulla selvitettiin hiukkasten optisia ja dynaamisia ominaisuuksia. Pettersson tutkimusryhmineen säteilytti kultahiukkasnäytettä laservalolla ja tutki sen jälkeen, kuinka hiukkasten itseensä imemä säteilyenergia kulkeutuu ympäristöön. Kultahiukkastutkimuksessa Petterssonin ja Häkkisen johtamat tutkimusryhmät ovat tehneet yhteistyötä Nobelin kemianpalkinnon voittaneen Roger D. Kornbergin tutkimusryhmän kanssa.
Kultahiukkastutkimuksen yhteydessä havaittiin, että kultahiukkasia voidaan hyödyntää herkkinä sensoreina kemiallisessa analytiikassa ja biokuvantamisessa. Tutkimuksen tuloksia on sovellettu muun muassa virusten havaitsemiseen. Virus on niin pienikokoinen, että sitä ei pysty helposti erottamaan tavanomaisilla kuvantamismenetelmillä. Kun sen pintaan istutetaan kultahiukkanen, se erottuu esimerkiksi spektroskopian avulla. Kuvantamisen avulla on saatu uutta tietoa myös virusten pinnan rakenteesta ja sen mahdollisista muutoksista viruksen eliniän aikana. Menetelmän avulla on tutkittu esimerkiksi enteroviruksia. Biotieteiden osalta tutkimusta koordinoi dosentti Varpu Marjomäki Jyväskylän yliopiston bio- ja ympäristötieteiden laitokselta.
Julkaisut
Pettersson on kirjoittanut ja toimittanut useita julkaisuja. Tutkimusuransa aikana hän on julkaissut yli sata vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia. Useat näistä on julkaistu merkittävissä julkaisusarjoissa.
Tunnustuksia
Maaliskuussa 2017 Mika Pettersson valittiin Suomen edustajaksi PCCP-lehden johtokuntaan, jota hallinnoivat lehden omistavat 19 eurooppalaista kansallista kemian seuraa. Kukin omistajaseura valitsee yhden edustajan lehden johtokuntaan. PCCP (Physical Chemistry Chemical Physics) on arvostettu tieteellinen aikakauslehti fysikaalisen kemian alalla. Lehteä julkaisee brittiläinen Royal Society of Chemistry. Suomesta Physical Chemistry Chemical Physics -lehden omistajien joukkoon kuuluu Suomalaisten Kemistien Seura (SKS).
Tunnustuksena tieteellisistä saavutuksistaan professori Pettersson kutsuttiin vuonna 2017 Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi.
Jevgeni Štepa
Jevgeni Štepa (s. 28. helmikuuta 1962 ) on venäläinen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa kaudella 1990–1991 edustaen Turun Palloseuraa ja voittaen Suomen-mestaruuden. Hän pelasi SM-liigan runkosarjassa 12 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 8 + 4 = 12 ja jäähymääränsä kaksi minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi yhdeksän ottelua, joissa tehopisteitä kertyi 1 + 5 = 6 ja jäähyminuutteja kaksi.
Mowi
Mowi ASA (1.1.2019 saakka Marine Harvest ASA) on norjalainen elintarvikealan yritys, yksi maailman suurimmista kaloja ja muita mereneläviä elintarvikkeiksi tuottava yhtiöistä. Se on maailman suurin lohen tuottaja, jolla on monia omia kalankasvattomoja useassa maassa. Vuonna 2015 yhtiö tuotti yhteensä 420 000 tonnia lohta. thumb|230px|left|Mowin (aiemman Marine Harvest -yhtiön) kalankasvatusta. Mowi työllistää 11 700 henkeä ja sillä on toimintaa 24 maassa. Lohta, ruijanpallasta, kuorrutettuja, savustettuja tai muuten käsiteltyjä kalatuotteita viedään noin 70 maahan. Vuonna 2015 yhtiön liikevaihto oli noin 28 miljardia Norjan kruunua.
Yhtiö tulkitsee toimtansa alkaneen vuonna 1965. Tuolloin MOWI-yhtiö alkoi toimia lohentuotannon (kalankasvatuksen) parissa Norjassa. Jo vuonna 1969 Hydro hankki 50 prosentin omistusosuuden MOWI-yhtiöstä, 1985 se lunasti loput yhtiöstä. Vuonna 1983 yhtiö osti tuotantoyhtiöitä Skotlannista ja Irlannista. Vuonna 1998 nimeksi muutettiin Hydro Seafood. Vuonna 2000 Nutreco ostaa Hydro Seafoodin ja yhtiö saa nykynimensä Marine Harvest. Vuonna 2006 Panfish-yhtiö osti Marine Harvestin; seuraavana vuonna Panfish muutti nimensä Marine Harvestiksi. Vuonna 2014 yhtiö listautui New Yorkin pörssiin. Nykyään kalankasvattamoja on Norjassa, Skotlannissa, Kanadassa, Chilessä, Irlannissa ja Färsaarilla.
Andrew Handyside and Company
Valimon perustaja Andrew Handyside kuului sukuun, jonka monet jäsenet olivat kunnostautuneet Skotlannissa rauta-alalla. Hän työskenteli William-veljensä kanssa Pietarissa, ennen kuin asettui Derbyyn ja otti siellä haltuunsa Britannia-valimon. Andrew Handyside kuoli 1877, minkä jälkeen yrityksen toiminta hiipui vähitellen ja loppui kokonaan 1911.
Yritys tuotti yhden Englannin ensimmäisistä sähköllä toimivista nostosilloista vuonna 1899.
Kokoelma yrityksen tuotteita on Derbyn teollisuusmuseossa.
Juanito (jalkapalloilija, 1980)
Juan Jesús Gutiérrez Robles eli Juanito (s. 17. helmikuuta 1980 Málaga, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa kreikkalaista Asteras Tripolisia ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
Juanito on kotikaupunkinsa Málagan kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 1. syyskuuta 2002 ottelussa Recreativo Huelvaa vastaan. Kolmen kauden jälkeen Juanito siirtyi Alavésiin, jossa hän pelasi kauden 2005–2006. Seuraavalla kaudella hän edusti Real Sociedadia, jonka kohtalona oli myös putoaminen kauden päätteeksi maan pääsarjasta.
Kaudeksi 2007–2008 Juanito siirtyi Almeríaan. Hän kuului joukkueensa luottopelaajiin keskikentän pohjalla edustamiensa kahden kauden aikana.
Heinäkuussa 2009 hän palasi kasvattajaseuraansa Málagaan, korvaamaan Sevillaan palannutta Loloa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa heti kauden avausottelussa Atlético Madridia vastaan, joka päättyi lopulta málagalaisseuran 3–0-voittoon.
4. tammikuuta 2011 Juanito vapautettiin sopimuksestaan yhdessä joukkuetoveri Albert Luquen kanssa. Vajaa kaksi viikkoa myöhemmin 15. tammikuuta 2011 hän teki loppukauden kattavan sopimuksen vanhan seuransa Almerían kanssa.
Manu Torres
Manuel "Manu" Torres Caturla (s. 14. elokuuta 1989 Torremolinos, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Cartagenaa ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Torres on Málagan kasvatti. Hän nousi edustusjoukkueeseen kaudella 2009–2010 ja teki ensiesiintymisensä 30. elokuuta 2009 kauden avausottelussa Atlético Madridia vastaan.
Buttigieg
Buttigieg (myös: Buttiġieġ) on alkujaan maltankielinen sukunimi. Se on nimenä ainakin seuraavilla tunnetuilla henkilöillä:
Antti Jaatinen (jääkiekkohyökkääjä)
Antti Jaatinen (s. 24. heinäkuuta 1986 Mikkeli) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 191 runkosarjaottelua tehopistein 32+22=54 ja keräten 68 jäähyminuuttia sekä 19 playoff-ottelua tehopistein 2+3=5 ja keräten kymmenen jäähyminuuttia. Jaatinen oli voittamassa JYPissä Suomenmestaruuden vuonna 2012 ja European Trophyn kaudella 2013–2014. Hän voitti urallaan myös yhden SM-pronssin ja kolme Mestiksen mestaruutta. Jaatinen pelasi myös yhden kauden Ranskassa. Jatkoaika.com -sivuston mukaan hänen roolinsa SM-liigassa oli pääasiassa alempien ketjujen voimahyökkääjänä.
Seuraura
Jaatinen syntyi Mikkelissä, mutta hän muutti vanhempiensa kanssa Tampereelle ollessaan 1,5-vuotias. Jaatinen aloitti jääkiekon Kangasalan Voitossa ja siirtyi sittemmin Tapparaan, jossa hän voitti A-nuorten Suomenmestaruuden keväällä 2004. Kaudella 2004–2005 tehot 11+11=22 riittivät Jaatiselle Tapparan runkosarjan sisäisen piste- ja maalipörssin voittoon.
Kesällä 2005 Jaatinen harjoitteli Tapparan SM-liigaringissä. Hän siirtyi kaudeksi 2005–2006 Mestis-joukkue Jokipoikiin, jossa hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä. Jaatinen pelasi kauden aikana Mestistä myös neljän ottelun verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Mestiksen tulokaskausi toi hänelle yhteensä 45 runkosarjaottelussa tehot 10+3=13.
Kaudeksi 2006–2007 Jaatinen siirtyi jatkamaan Mestis-uraansa Kajaanin Hokkiin, jonka toiseksi paras maalintekijä hän oli Antti Erkinjuntin jälkeen 19 osumallaan. Jaatinen voitti Mestiksen mestaruuden keväällä 2007. Kesällä 2007 hän siirtyi Riku Rahikaisen, Jarno Virkin ja Juuso Akkasen kanssa try-outille Tapparaan, mutta lopulta heistä kukaan ei saanut sopimusta joukkueeseen. Jaatinen siirtyi kaudeksi 2007–2008 Vaasan Sportiin, jossa hän teki Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 13+19=32. Jaatinen jakoi kolmella osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton kevään 2008 pudotuspeleissä Filip Riskan kanssa. Maaliskuussa 2008 Jaatinen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Sportin kanssa.
Toinen Sport-kausi 2008–2009 päättyi Jaatisella Mestiksen mestaruuteen. Joukkue eteni liigakarsintoihin saakka, mutta Porin Ässät kuitenkin säilytti SM-liigapaikkansa otteluvoitoin 4–3. Jaatinen jatkoi kesällä 2009 Sportissa try-out -sopimuksella, mutta ei saanut joukkueeseen jatkosopimusta. Hän palasi marraskuussa joulutaukoon asti ulottuvalla sopimuksella Kajaanin Hokkiin, mutta jatkoi joulukuussa sopimustaan kauden 2009–2010 loppuun. Jaatinen pelasi kauden aikana vain 27 runkosarjaottelua, mutta teki niissä tehot 15+15=30, joilla hän oli Hokin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Ville Komulaisen jälkeen.
Kaudeksi 2010–2011 Jaatinen palasi Vaasan Sportiin. Hän oli kymmenen ottelun jälkeen seitsemällä osumallaan joukkueen paras maalintekijä, kunnes Jaatinen joutui lokakuussa 2010 olkapäävamman takia sivuun lähes koko runkosarjan loppuun saakka. Kuntouduttuaan hän pelasi runkosarjan kolme viimeistä ottelua ja voitti Mestiksen mestaruuden keväällä 2011. Liigakarsinnat vei kuitenkin Pelicans otteluvoitoin 4–0.
Loppukaudella 2012–2013 Jaatinen vakiinnutti paikkansa JYPin ykkösketjussa ja teki runkosarjan aikana kaikkiaan 53 ottelussa tehot 13+12=25. Hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä Ossi Louhivaaran kanssa. Jaatinen voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Toukokuussa 2013 hän teki kolmivuotisen jatkosopimuksen JYPin kanssa. Kaudella 2013–2014 Jaatinen pelasi pienemmässä roolissa. Hän kärsi myös loukkaantumisista, jonka takia Jaatinen pelasi JYPissä vain 15 runkosarjaottelua sekä seitsemän European Trophy -ottelua. Turnaus päättyi mestaruuteen. Kaudella 2014–2015 Jaatinen jäi JYPissä varsin pieneen rooliin ja hän siirtyi lopulta tammikuussa 2015 kevääseen 2016 asti ulottuvalla sopimuksella Pelicansiin.
Kesken kauden 2015–2016, lokakuussa 2015 Jaatinen siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Tampereen Ilvekseen. Hänen kautensa todettiin päättyneeksi leikkaushoitoa vaatineen yläraajavamman vuoksi tammikuussa 2016. Kaudeksi 2016–2017 Jaatinen siirtyi vuoden mittaisella ja syyskuun 2016 loppuun asti kestäneen try-outin sisältävällä sopimuksella Porin Ässiin. Joukkuetta valmentaa hänelle JYPistä tuttu Jyrki Aho. Jaatinen sai lokakuussa koejaksonsa päätteeksi loppukauden jatkosopimuksen. Hänen runkosarjansa jäi lokakuussa 2016 tulleen loukkaantumisen vuoksi kuitenkin vain 39 ottelun mittaiseksi.
Maajoukkueura
Jaatinen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2004.
Dominik Schwaiger
Dominik Schwaiger (s. 1. toukokuuta 1991) on saksalainen alppihiihtäjä, joka edustaa WSV Königsseetä.
Schwaiger kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2011. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Sankt Moritzin suurpujottelussa helmikuussa 2014 oltuaan 21:s. Parhaimmillaan hän on ollut neljäs Alta Badian parisuurpujottelussa joulukuussa 2015.
Schwaiger sijoittui Åren MM-kilpailuissa 2019 supersuurpujottelussa 15:nneksi.
Yölinjalla: Selviytyjän käsikirja
Yölinjalla: Selviytyjän käsikirja on Pekka Saurin vuonna 2004 julkaisema kirja. Kirjaan Sauri on koonnut Yleisradion vuosina 1986–2002 lähetetyn radio-ohjelman Yölinjan käsitellyimpiä aiheita. Aiheista Sauri on kirjoittanut toimenpideohjeita, miten hakea ongelmaan apua. Kirjan aiheet on luokiteltu aakkosjärjestykseen.
Nikon D3200
Nikon D3200 on japanilaisen kameravalmistaja Nikonin 19. huhtikuuta 2012 julkistama digitaalinen järjestelmäkamera. Kamerassa on 24,2 megapikselin DX-kokoinen kenno, joka vastaa APS-C:tä. Nikon D3200 tuli myyntiin noin 600 euron hintaan.
D3200 korvasi D3100:n. Tammikuussa 2014 julkaistu D3300 korvasi D3200:n Nikonin aloittelijatason järjestelmäkamerana.
Eläinsuojelun Topelius-palkinto
Eläinsuojelun Topelius-palkinto on Helsingin Eläinsuojeluyhdistys HESY ry:n vuosittain jakama palkinto, joka myönnetään eläinsuojelun saralla ansioituneelle yksityishenkilölle tai yhteisölle.
Palkinto perustettiin vuonna 1998 yhdistyksen perustajan Zacharias (Sakari) Topeliuksen juhlavuoden kunniaksi. Palkinto on Topeliuksen allekirjoittaman alkuperäisen kunniakirjan jäljennös.
Palkinnon saajat
Lähde:
Seth Holt
Seth Holt (1923, Palestiina – 14. helmikuuta 1971, Lontoo) oli brittiläinen elokuvaohjaaja. Hän aloitti assistenttina Ealingin studioilla. Hän suoritti tutkinnot ensin leikkaajaksi vuonna 1949, tuottajaksi 1955 ja lopulta ohjaajaksi 1958. Holt ohjasi monia merkittäviä näyttelijöitä, tunnetuin lienee Bette Davis. Hammer Film Productionsille hän ohjasi elokuvan Pelon tunne, joka olikin vakuuttava näyttö hänen ja ensikertalaisen Susan Strasbergin taidoista.
Ragundan kunta
Ragundan kunta on Jämtlandin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Jämtlandiin. Kunnan keskustaajama on Hammarstrand.
Kunnan maapinta-ala on 2 510,96 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 5 210 henkeä (31.12.2021).
Vuonna 2007 kunnassa oli 29,95 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 1,2 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kunnassa sijaitsee Thaimaalainen paviljonki, joka on ainoa kaltaisensa Thaimaan ulkopuolella.
Kuntajaon kehitys
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa Borgvattnetin maalaiskunta liitettiin Stugunin maalaiskuntaan. Forsin ja Ragundan maalaiskunnat jäivät uudistuksessa ennalleen. Vuonna 1974 muodostettiin nykyinen Ragundan kunta yhdistämällä Fors, Stugun ja vanha Ragunda.
Vaakuna
Nykyinen vaakuna on entisen Forsin maalaiskunnan vaakuna. Myös Ragundan ja Stugunin maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 102 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,8 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 2,9 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 128 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,7 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 159 248 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 49 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 4 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 44,9 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 3 082 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Luettelossa mainituista taajamista Bispfors on sittemmin kasvanut yhteen Bispgårdenin taajaman kanssa. Sittemmin Bispgården puolestaan on jaettu Västra ja Östra Bispgårdenin taajamiin.
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Ragundan kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Ragundan kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat: