cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eeva Jokinen
Osana tieteellistä työtään hän toisena päätoimittajana toimittaa Sosiaalipoliittisen yhdistyksen ja Sosiaalityön tutkimuksen seuran julkaiseman Janus-lehteä.
Teoksia
Jokinen on julkaissut teoksia muun muassa äitiydestä ja naiseudesta.
Suippuorapihlaja
Suippuorapihlaja eli suippoliuskaorapihlaja (Crataegus rhipidophylla, syn. C. rodiformis ja C. curvisepala) on Euroopassa ja Vähässä-Aasiassa kasvava pensas tai pieni puu. Suomessa suippuorapihlajaa esiintyy maan lounaisosissa ja se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Kansainvälisesti laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ulkonäkö ja koko
vasen|thumb|200px|Suippuorapihlajan marjoja ja lehtiä.
Suippuorapihlaja kasvaa kolmesta kuuteen metriä korkeaksi. Haarat ovat väriltään harmaanruskeita ja ne ovat kaljuja. Muiden orapihlajien tapaan kasvi on piikkinen eli orainen. Orat ovat 8–20 mm pitkiä. Lehdet ovat 3–5 cm pitkiä, parijakoisia tai -osaisia ja kaljuja. Lehtien suonet ulottuvat liuskojen kärkiin, hampaisiin ja näiden välisiin loviin saakka. Lehtien liuskat ovat suippoja ja kärkiosasta sahalaitaisia. Myös lehtien korvakkeet ovat sahalaitaisia. Kukinto on kalju huiskilo. Kukat ovat valkoiset ja niiden verholehdet ovat kolmiomaisia. Heteitä on 18–20 kappaletta ja niiden ponnet ovat punertavia. Emejä on yksi. Suippuorapihlaja kukkii Suomessa kesäkuussa. Hedelmä on yksiluinen, punainen luumarja.
Aikaisemmin suippuaorapihlaja jaettiin Suomessa kahteen alalajiin, mutta nykyisin niitä pidetään muunnoksina. Erot muunnosten välillä ovat verholehdissä ja marjoissa. Yleisemmän siirosuippuorapihlajan (var. rhipidophylla) verholehdet ovat taakäänteisiä ja marja munanmuotoinen ja tummanpunainen. Tanasuippuorapihlajan (var. lindmanii) verholehdet ovat puolestaan sirottavia, suoria ja marja tynnyrimäinen ja vaaleanpunainen.
Suippuorapihlajan voi helposti sekoittaa toiseen Suomessa luonnonvaraisena esiintyvään orapihlajalajiin, tylppöorapihlajaan (Crataegus monogyna). Lajit voivat myös risteytyä keskenään.
Levinneisyys
Suippuorapihlajan levinneisyysalue ulottuu Skandinavian eteläosista ja Baltiasta Saksaan, Puolaan, Ukrainaan, Balkanille, Pohjois-Turkkiin ja Kaukasuksen alueelle asti. Suomessa suippuorapihlajaa kasvaa luonnonvaraisena paikoin Ahvenanmaalla, Lounais-Suomen saaristossa ja Varsinais-Suomessa.
Elinympäristö
Luonnonvaraisena suippuorapihlaja kasvaa lehdoissa, lehtoniityillä sekä peltojen, metsien ja tienreunuksien pensaikoissa.
Käyttö
Suippuorapihlajaa käytettiin yleisesti pensasaidoissa ennen aitaorapihlajan (Crataegus flabellata var. grayana eli C. grayana) yleistymistä.
Saarenmaan valssi
Laulu kertoo neuvostosotilaasta, joka ihastuu Saarenmaalla ”pellavapäiseen” virolaisneitoon ja tanssii tämän kanssa mutta ei saa tätä ”omakseen”.
Saarenmaan valssi tuli Suomessa suosituksi kahdesta Yleisradion musiikkiohjelmasta. Ensimmäisen kerran sen soitti Kalevi Kilpi Tallinnasta tuomaltaan nauhalta 7. lokakuuta 1956 musiikkipakinassa Iltapäivä tallinnalaisessa levykaupassa, mitä täydensivät seuraavat esitykset Kaisu-Leena Pielan juontamassa musiikkiohjelmassa Eevan aamusoitto. Laulu oli äänitetty kesäkuussa 1954 Viron radion suomenkieliselle toimitukselle, joka oli sen myös suomentanut.
Saarenmaan valssin myötä tuli suosituksi myös esittäjä, virolainen ooppera- ja viihdelaulaja Georg Ots, joka oli ensimmäisenä äänittänyt myös laulun vironkielisen alkuperäisversion toukokuussa 1949. Musiikki-Fazer julkaisi suomenkielisen version heinäkuussa 1957 gramofonilevyllä, jonka B-puolella oli ”Kalastajan laulu”. Molemmissa kappaleissa Otsia säestää Viron radion viihdeorkesteri Rostislav Merkulovin johtamana.
Talcott Parsons
Talcott Edgar Frederick Parsons (13. joulukuuta 1902 Colorado Springs, Colorado, Yhdysvallat – 8. toukokuuta 1979 München, Saksan liittotasavalta ) oli yhdysvaltalainen sosiologi. Häntä on sanottu modernin sosiologian kätilöksi. Hän edustaa sosiologian konservatiivista suuntaa.
Tausta
Parsons opiskeli biologiaa ja filosofiaa Amherst collegessa Massachusettsissa. Hän jatkoi opintojaan Lontoossa ja Heidelbergissä, jossa hän osallistui niin sanotun Weberin piirin toimintaan. Vuonna 1931 hän aloitti professorina Harvardin yliopistossa, jossa hän teki pääosan elämäntyöstään.
Rakenteellinen funktionalismi
Parsons tunnetaan rakenteellisen funktionalismin johtavana teoreetikkona. Funktionalismin aloittajana taas pidetään Émile Durkheimiä (1858–1917). Parsonsin teorian mukaan kaikilla sosiaalisilla järjestelmillä on omia tarpeitaan eli funktionaalisia välttämättömyyksiä, jotka on kyettävä tyydyttämään tasapainon säilymisen vuoksi.
Toisistaan riippumattomia funktionaalisia välttämättömyyksiä Parsons luettelee neljä, joista käytetään kirjainyhdistelmää A.G.I.L. Kirjain A (adaptation) merkitsee resurssien ja varojen keruuta, G (goal attainment) päämääriin pääsemistä ja niitä koskevaa päätöksentekoa, I (integration) kiinteyden ylläpitämistä ja L (latency) jatkuvuuden ylläpitämistä ja jännitysten laukaisemista. Parsonsin AGIL-mallia on kritisoitu varsin staattiseksi, kulttuurisidonnaiseksi ja epähistorialliseksi.
Sosiaalinen järjestelmä muodostuu Parsonsin mukaan persoonallisuus-, kulttuuri- ja sosiaaliosista. Kehittämässään oppirakenteessa Parsons päätyi korostamaan, että yksilöiden sisäistämät sosiaaliset normit ja sosiaaliset instituutiot ovat ratkaisevan tärkeitä sosiaalisen järjestelmän toimintakyvylle.
Oikeussosiologiassa katsotaan, että lain ristiriidattomuus on Parsonsin mukaan oikeusjärjestelmän tehokkaan toiminnan tärkein kriteeri. Oikeuden toimivuus edellyttää hänen mukaansa neljän ongelman ratkaisua: legitimaatio-ongelman, tulkintaongelman, sanktio-ongelman, sekä toimivaltaongelman.
Toimintateoria
Parsons pyrki rakentamaan yleisen toimintateorian, joka samalla olisi uuskantilaiseen filosofiaan pohjautuva voluntaristinen vastine 1930-luvun positivistiselle ajattelulle. Sosiaalisen toiminnan keskeiset osatekijät ovat hänen mukaansa toimiva yksilö (aktori), tämän päämäärä (tavoite), siihen käytettävät keinot, tilanne, (yksilön ja ympäristön) rajoitukset sekä päämäärien ja keinojen valintaa ohjaavat sosiaaliset normit. Pääosin Parsons kehitteli teoriaa vuosina 1963–1975 julkaisemissaan toisiaan täydentävissä artikkeleissa. Näin syntynyt teoreettinen malli on sekä käsitteiltään että tehtyjen yleistysten osalta varsin abstrakti.
Teide
Pico del Teide on Kanariansaarten Teneriffalla sijaitseva tulivuori. Se on Espanjan korkein huippu joka nousee 3 718 metriä merenpinnasta ja noin 7 000 metriä ympäröivän meren pohjasta. Se on maailman kolmanneksi suurin tulivuori ja korkein Atlantin saarten vuorista.
Talcott Parsons
Parsonsin vaikutus tieteeseen
Parsonsin vaikutus sekä amerikkalaiseen että eurooppalaiseen sosiologiseen tutkimukseen on varsin suuri. Hänen oivalluksiaan, analyysejaan ja varsinkin hänen kehittämäänsä käsitteistöä käytetään laajasti. Vaikka häntä on paljon myös kritisoitu, on hän ilmeisesti antanut enemmän herätteitä sosiologiseen keskusteluun kuin kukaan muu viime vuosikymmenten sosiologi.
Teide
Nimen alkuperä
Nimi Teide on suhteellisen tuore ja espanjalaisten vuorelle antama. Saaren alkuperäisasukkaat guanchit antoivat sille nimen Echeyde. 1700- ja 1800-luvuilla sitä kutsuttiin myös Pico-vuoreksi, mistä juontaa juurensa myös kuun Sateiden meren (Mare Imbrium) laidalla Teneriffa-vuoristossa (Montes Tenerife) sijaitsevan Mons Picon nimi.
Talcott Parsons
Teokset
Parsons kirjoitti yhteensä yli 150 kirjaa ja artikkelia. Niistä huomattavimpia ovat:
Teide
Geologia
Teide on viimeksi purkautunut vuonna 1909. Sitä edeltäneet merkittävät purkaukset sattuivat vuosina 1704–1706 ja 1798. Teideä on pidettävä edelleenkin toiminnassa olevana ja se kuuluu niiden 16 tulivuoren joukkoon, jotka luonnonmullistusten aiheuttamien tuhojen ehkäisemiselle omistautunut kansainvälinen vulkanologien yhdistys IAVCEI on määritellyt tarkimmin maailmassa seurattaviksi.
vasen|pienoiskuva|280px|Teide idästä kuvattuna. Vuori ja sitä ympäröivä 48-kilometrinen kaldera Las Cañadas kuuluvat Teiden kansallispuistoon. Puisto on perustettu vuonna 1954, ja se on Kanariansaarten suosituimpia matkailukohteita. Se on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2007. Las Cañadasin kalderan synnytti noin 150 000 vuotta sitten sattunut voimakas räjähdyspurkaus.
Kulkeminen Teidellä
Puistoa halkoo koillisesta lounaaseen tie, jonka varrella 2 356 metrin korkeudessa sijaitsee huipun tuntumaan nousevan köysiradan ala-asema. Köysiradan yläasema on 3 555 metrin korkeudessa. Sieltä on mahdollista sään salliessa nousta itse huipulle kiipeämällä viimeiset 200 metriä jalan. Nousu edellyttää kirjallista lupaa, jonka voi itse tulostaa Teneriffan kansallispuistojen verkkosivuilta.
Reitti huipulle alkaa Montana Blanca -nimisestä paikasta, joka sijaitsee noin seitsemän kilometrin matkan päässä Parador Las Canadas del Teideltä (hotelli). Reitti huipulle on helppokulkuista kivipolkua, ja matka kestää noin 4 tuntia, vauhdista riippuen. Nousuun tulee varata runsaasti vettä mukaan, sillä viimeinen paikka josta vettä saa on Las Canadasin hotelli, tai vaihtoehtoisesti Tienda Casa de Los Balconesin pikku putiikki reitin alkupäässä. Nousua ei kuitenkaan suositella aloittelijoille, sillä 3 700 metrin korkeudessa kokemattomalla on mahdollisuus sairastua korkean ilmanalan aiheuttamaan vuoristotautiin. Vaikka nousua huipulle kertyykin reilusti alle 2 000 m, se on fyysisesti raskas.
Kansallispuiston kasvit ja eläinkunta
pienoiskuva|upright|vasen|Kuningatarneidonkieli Echium wildpretii. Teiden rinteillä valunut laava on rapautunut ravinnerikkaaksi, mutta ohueksi maakerrokseksi, jolla elää monenlaisia kasvilajeja. Puistosta on määritetty 168 putkilokasvilajia, joista 33 on endeemisiä Teneriffan lajeja.
Keski-Liettuan tasavalta
Keski-Liettuan tasavalta oli Lucjan Żeligowskin vuonna 1920 Puolan–Liettuan sodan aikana johtaman kapinan seurauksena muodostettu tasavalta Vilnan alueella nykyisessä Liettuassa. Tasavalta lakkasi olemasta, kun se päätti liittyä Puolaan vuonna 1922. Liettua ei tunnustanut aluetta osaksi Puolaa ennen Puolan uhkavaatimusta vuonna 1938.
Teide
Kansallispuiston kasvit ja eläinkunta
Teiden keskirinteiden metsien valtalaji on kanarianmänty (Pinus canariensis). Kalderan suojaisilla sisärinteillä kasvaa madeirankataja (Juniperus cedrus). Kenttäkerroksen kasveista tyypillinen on valkokukkainen pensas teidenpilviretama (Spartocytisus supranubius). Punakukkainen neidonkielen sukuinen kuningatarneidonkieli (Echium wildpretii) herättää huomiota lähes kolmemetrisillä kukinnoillaan.
Keski-Liettuan tasavalta
Tausta
Neuvosto-Venäjä oli tunnustanut Vilnan alueen osaksi Liettuaa vuoden 1920 Moskovan rauhansopimuksessa. Puolalaiset olivat kuitenkin valloittaneet Vilnan alueen Puolan–Neuvosto-Venäjän sodassa vuonna 1919. Sotaonnen käännyttyä Vilnasta perääntymään joutuneita puolalaisia vaadittiin luovuttamaan kaupunki liettualaisille, mutta puolalaiset viivyttelivät niin kauan että puna-armeija ehti paikalle ennen liettualaisia. Vallattuaan alueen puna-armeija ei aluksi aikonutkaan kunnioittaa rauhansopimusta, mutta sotaonni kääntyi taas Puolan hyväksi Vistulajoen taistelun jälkeen ja puna-armeija lähti perääntymään itään päin. Peräänyessään Neuvosto-Venäjä luovutti Vilnan alueen Liettualle 27. elokuuta 1920. Liettualaiset valtasivat Vilnan ja muitakin alueita ja ylittivät niin sanotun Curzonin linjan, mikä johti taisteluihin puolalaisten joukkojen kanssa. Liettualaiset perääntyivät lopulta Curzonin linjan taakse. 7. lokakuuta Puolan ja Liettuan välillä solmittiin Suwalkin sopimus ja demarkaattilinja vedettiin siihen mihin taistelut päättyivät. Liettua sai pitää Vilnan alueen ja Puolalle jäivät Curzonin linjan takaiset alueet.
Teide
Kansallispuiston kasvit ja eläinkunta
Kaikki kasvit ovat sopeutuneet korkean paikan ilmastoon: voimakkaaseen auringonpaahteeseen, kuivuuteen ja suuriin lämpötilanvaihteluihin.
Kansallispuistossa elää useita selkärangattomien eläinten lajeja, joista 40 % on endeemisiä Kanarian lajeja, ja 70 lajia tavataan vain tässä kansallispuistossa. Selkärankaislajeja on sen sijaan melko vähän. Puistossa pesii kymmenen lintulajia. Liskoja on kolme endeemistä lajia. Puiston ainoita alkuperäisiä nisäkkäitä ovat lepakot. Muut nisäkäslajit ovat tulokkaita: kotihiiri, rotta, mufloni, kaniini ja villiintynyt kotikissa sekä pohjoisafrikkalainen välimerensiili (Atelerix algirus).
800px|pienoiskuva|center|Panoraamakuva Roques de Garcíalta.
Hyvää yötä ja huomenta (kappale)
Hyvää yötä ja huomenta on Don Huonojen vuonna 1997 julkaistun samannimisen albumin toinen single. Idols-semifinalistit tekivät kappaleesta oman versionsa vuonna 2008.
Vale Canada
Vale Canada Ltd (vuosina 2007–2010 Vale Inco Ltd., mitä ennen Inco Ltd.) on brasilialaisen Vale-monialayrityksen kanadalainen tytäryhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Torontossa Ontariossa. Se on mukana nikkelin, rautamalmien ja pellettien, hiilen, kuparin, lannotteiden, mangaanin ja erilaisten rautaseosten kaivostoiminnassa ja tuotannossa. Ennen yhdistymistään Inco oli maailman toiseksi suurin nikkelin tuottaja sekä maailman kolmanneksi suurin kaivosyhtymä.
Historia
The International Nickel Company (Inco) perustettiin New Jerseyssä Yhdysvalloissa 1902, kun Canadian Copper, Oxford Copper Company ja Société Minière Caledonienne muiden pienempien yhtiöiden ohella fuusioituivat. Uuden yhtiön hallinta siirrettiin International Nickel Company of Canada, Ltd.:lle sen perustamisvuonna 1916. Yhtiö alkoi käyttää lyhyempää nimeä Inco vuonna 1919.
Inco aloitti toimintansa yhdessä Canadian Copperin kanssa, kun Ontarion Sudburysta löydettiin kuparimalmiesiintymiä. Aluksi kuparimalmi laivattiin Oxford Copper Companyn sulattamolle Constable Hookiin New Jerseyhin. Tuotannon yhteydessä havaittiin malmin sisältävän myös runsaasti nikkeliä. Vuonna 1902 perustettiin Oxford Copperin ja Canadian Copperin yhteistyöyritys International Nickel. Vuonna 1918 yhtiö rakensi uuden jalostamon Ontarion Port Colborneen. Yhtiö on joutunut Port Colbournessa oikeuteen vastaamaan asukkaiden nostamaan joukkokanteeseen maaperän saastuttamisen vuoksi. Suuria ympäristöongelmia on myös Sudburyn seudulla. Inco Limited oli myös Petsamon Nikkeli -yhtiön perustaja.
Vuonna 1929 yhtiö laajeni huomattavasti, kun se hankki omistukseensa brittiläisomisteisen Mond Nickel Companyn. Samalla yhtiön pääkonttori siirrettiin Torontoon.
Inco-yhtiöllä on ollut kaivostoimintaa pääosin Kanadassa ja Indonesiassa. Toimintaa on ollut myös Guatemalassa, jossa olevasta Sky Resources -yrityksestä Inco omistaa edelleen osan. Viimeiseksi avattu kaivos on Kanadassa, Voiceys Bayssä, innujen ja inuittien asuttamalla alueella. Uuden-Kaledonian alkuperäiskansa kanakit vastustavat yhtiön pyrkimystä rakentaa kaivos alueelleen.
Lokakuussa 2006 Incon osti brasilialainen kaivosyhtiö Vale (tuolloin CVRD) 19,4 miljardin Kanadan dollarin kauppahinnalla. Ostajakonsernilla on maailmanlaajuista toimintaa.
Positiivarit
Positiivarit on myönteistä asennoitumista markkinoiva perheyritys, jonka päätoimiala on kouluttaminen sekä kirjojen ja lehtien kustantaminen.
Yritys on ideoinut Suomessa vietettävän positiivisuusviikon, jonka aikana palkitaan Vuoden posiitivisin suomalainen sekä positiivisia suomalaisia myös alueellisesti. Yritys tunnetaan myös sen lähettämistä Ajatusten aamiainen -sähköposteista.
Historia
Juhani "Jussi" Töytäri perusti Positiivarit vuonna 1982. Alkuajat olivat vaikeita, mutta vaimo uskoi yritykseen. Yrityksen nousu alkoi Elä sovussa itsesi kanssa -ajatelmasta, jonka Töytäri tekstasi ja monisti ja jota myytiin Helsingissä Kilokirja-kirjakaupassa (sittemmin Kirjatori ). Yritys teki myös aforismipostikortteja. Niitä myytiin ympäri Suomea, esimerkiksi armeijassa pojille, jotka lähettivät niitä kotona odottaville tyttöystävilleen. Korteista tuotanto laajeni muihin tuotteisiin, kuten kirjoihin.
Suomen 1990-luvun alun laman alkaessa Töytärillä oli Lahdessa komea liikehuoneisto, kahdeksan autoa, 20 työntekijää - ja kolmen miljoonan velat. Devalvaatio pysäytti kaupan, mutta Töytäri teki unettomina öinään suunnitelman: hän halusi lyhentää velkaa joka kuukausi ja onnistui siinä. Liikehuoneisto vaihtui lastenhuoneen nurkkaan ja velat maksettiin pois seitsemässä vuodessa. Onnistumistaan hän selitti ihmeellä: hän tarvitsi suuria tilaisuuksia, ja kun hän oli varma, että niitä tulisi, niitä myös tuli. Hän esiintyi esimerkiksi Nesteen johtajien valmennuskurssilla ja Nokiassa. Hänen ensimmäiset luentonsa käsittelivät työyhteisöjä ja yrittäjän tarvitsemia taitoja.
Ensimmäistä posiitivissuusviikkoa, positiivisten ihmisten viikkoa, vietettiin Lahdessa vuonna 1991. Teemaviikon kumppaneina Positiivarit Ky:llä oli Lahden kaupunki ja työvoimatoimisto. Viikon yleisötilaisuuteen osallistui noin sata ihmistä. Positiivisuusviikkoa vietetään vuosittain viikolla 36.
Vuonna 1993 Positiivarit alkoi valita Vuoden positiivisinta suomalaista, ensimmäisenä palkittiin Katri Helena. Henkilöiden lisäksi myös yrityksiä tai yhteisöjä voidaan palkita. Nykyisin Vuoden posiitivinen suomalainen valitaan yhteistyössä Suomen Nuorkauppakamarien kanssa.
Juhani Töytäri alkoi lähettää Ajatusten aamiainen -sähköposteja talvella 1999, jolloin hän lähetti viestejään muutamalle kymmenelle tuttavalleen. Kannustusviesteillä Töytäri halusi rohkaista ihmisiä "ajattelemaan elämänsä paremmaksi". Hän oli luennoillaan huomannut, ettei niillä saatu herätys riittänyt, vaan ihmiset kaipasivat jatkuvaa inspiraatiota. Motivoinnin työkaluksi hän valitsi sähköpostin. Ilmainen viesti muodostui päivän ajatuksesta, mietelauseista ja lyhyistä tarinoista. Vuonna 2005 sähköposti tavoitti päivittäin yli 53 000 suomalaista, vuonna 2007 noin 90 000. Osa sähköpostien lukijoista innostuu tilaamaan myös yrityksen julkaisemia lehtiä, kirjoja, pinssejä, kalentereita tai postikortteja. Listan yhteydessä kerätään myös positiivista palautetta yrityksistä, jotka palvelevat asiakkaitaan hyvin.
Kesäkuussa 2019 Etelä-Suomen Sanomat uudisti printtilehtensä rakennetta. Lehden etusivulla alettiin julkaista mainosten lisäksi Positiivareiden tuottamia mietelauseita ja niihin sopivia iloisia kuvia. Niitä julkaistaan aina silloin, kun etusivua ei ole myyty täyteen mainoksia. Positiivarit valikoitui yhteistyökumppaniksi tunnetun brändinsä, mutta myös lahtelaisuutensa ansiosta.
Organisaatio
Vuonna 2009 yritys työllisti Juhanin puolison Jaanan lisäksi heidän lapsiaan ja Juhanin sisaren. Positiivareiden ympärillä toimi myös tiivis yrittäjäverkosto, jolta ostetaan palveluita.
Tuotteet
Yritys myy Positiivari-tuotteita kuten päivyreitä, kalentereita ja itsensä kehittämiseen liittyvää kirjallisuutta.
Yrityksellä on laajaa kustannustoimintaa. Se on julkaissut kirjoja ja Positiivari-lehteä.
Esimerkkejä Positiivarien julkaisemista kirjoista:
Yhteiskuntavastuu
Positiivarit tekee hyväntekeväisyystyötä. Vuosien varrella he ovat keränneet esimerkiksi kymmeniä tuhansia kiiltokuvia sairaaloiden lastenosastoille, kenkiä ja koulureppuja Sri Lankan tsunamista kärsineille lapsille. Myös Töytärin vanhaa kotikylää on elvytetty.
Jäähyväiset
Jäähyväiset (Avskedet) on Tuija-Maija Niskasen ohjaama ruotsalais-suomalainen draamaelokuva, joka valmistui 1981 ja sai ensi-iltansa 1982.
Elokuva perustuu teatterinjohtaja Vivica Bandlerin omaan elämään perustuvaan alkuperäisaiheeseen. Siinä käsitellään vauraan pankinjohtajaperheen tyttären homoseksuaalisuuden ja taiteellisen kunnianhimon aiheuttamia konflikteja porvarillisen elämäntavan ja tyrannimaisen isän kanssa. Elokuvan armoton isähahmo perustuu Bandlerin isään Erik von Frenckelliin, ja elokuvassa näytetään ulkokuvia von Frenckellin kotitalosta Helsingin Eirassa.
Elokuvan leikkausvaihe aiheutti riitoja ohjaajan sekä tuottajatahoja edustaneiden Ingmar Bergmanin ja Jörn Donnerin välillä. Vivica Bandler vaati nimensä poistamista alkuteksteistä, koska lopputulos ei hänen mielestään enää vastannut Eija-Elina Bergholmin ja hänen yhteistyönä syntynyttä käsikirjoitusta.
Valmistumisaikanaan hyvin feministisenä pidetty elokuva sai suomalaisilta kriitikoilta varauksellisen myönteisiä arvioita ja herätti suomalaiselokuvaksi poikkeuksellisen suurta huomiota kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla.
Kingdom Come (albumi)
Kingdom Come on rap-artisti Jay Z:n yhdeksäs sooloalbumi, joka julkaistiin 21. marraskuuta 2006. Vuonna 2003 Jay Z ilmoitti lopettavansa uransa hip hop -artistina ja The Black Albumin piti jäädä hänen viimeisekseen. Huhut hänen paluustaan alkoivat kuitenkin lähes välittömästi albumin ilmestyttyä ja lopulta, vuonna 2006, ilmestyi Kingdom Come. Albumin nimi tulee samannimisestä sarjakuvasta, jossa Teräsmies palaa maanpaosta kaaokseen ajautuneelle Maapallolle.
Ilmestymisviikollaan levy meni Yhdysvaltojen albumilistan kärkeen, myyden kultaa viikossa.
Susanne
Susanne on naisen etunimi, Susanna-nimen muunnos. Näin kirjoitettuna nimi on käytössä monissa maissa kuten Ranskassa, Saksassa, Yhdysvalloissa, Ruotsissa ja myös Suomessa. Ääntämys kuitenkin vaihtelee eri kielissä; esimerkiksi ranskaksi se lausutaan /syzan/, missä /z/ merkitsee s:n kaltaista, mutta soinnillista äännettä. Eräissä maissa nimestä on käytössä myös muunnos Suzanne.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa oli noin 6 880 henkilöä saanut nimen Susanne ja noin 320 henkilöä nimen Suzanne. Susanne on myös suosittu yrityksen nimi tai yrityksen nimen osa: elokuussa vuonna 2017 Fonecta Finder Yritystietopalvelu tuotti Susanne-nimellä 643 nimistä yritystä tai elinkeinonharjoittajaa.
Jiří Šlégr
Jiří Šlégr (s. Jiří Bubla, 30. toukokuuta 1971 Jihlava, Tšekkoslovakia) on entinen ammattijääkiekkoilija ja poliitikko, nykyinen jääkiekkovalmentaja.
Šlégr aloitti jääkiekkouransa silloisessa Tšekkoslovakian jääkiekkoliigassa pelanneessa Chemopetrol Litvinovissa vuonna 1988. NHL-liigaan hänet varattiin vuonna 1990, ja sinne hän siirtyikin syksyllä 1992. Šlégr pelasi NHL-uransa kolme ensimmäistä kautta Vancouver Canucks -joukkueessa, josta hän siirtyi kahdeksi kaudeksi Edmonton Oilersiin. Kauden 1996-1997 hän pelasi Elitserienin Södertäljessä, jota seurasi kolmen ja puolen kauden jakso Pittsburgh Penguinsin riveissä. Tammikuussa 2001 Šlégr siirtyi Atlanta Thrashersiin, josta edelleen maaliskuussa 2002 Detroit Red Wings -joukkueeseen. Syyskuussa 2003 hän kirjautui vapaana pelaajana takaisin ensimmäiseen NHL-seuraansa Vancouver Canucksiin, mutta siirtyi kuitenkin jo tammikuussa Boston Bruinsiin, jossa pelasi kauden 2005–2006 loppuun saakka. Alkusyksystä 2006 Šlégr teki kahden vuoden sopimuksen kotijoukkueensa Chemopetrol Litvinovin kanssa.
Tšekin maajoukkueen riveissä Šlégr voitti olympiakultaa vuonna 1998 ja MM-kultaa vuonna 2005. Lisäksi hän voitti olympiapronssimitalin vuonna 1992, tällöin Tšekkoslovakian maajoukkeessa. Hän voitti Stanley Cupin pelatessaan Detroit Red Wingsissä vuonna 2002. Voitettuaan kaikki kolme tärkeintä jääkiekkoturnausta hän kuuluu kunnioitettuun Kolmen kullan klubiin.
Vuosina 2010-2014 Šlégr toimi kansanedustajana aluksi Tšekin sosiaalidemokraattisen puolueen riveissä ja vuodesta 2011 siitä irronnutta pientä sosiaalidemokraattista sirpaleryhmää ''Kansallissosialistit - 21. vuosisadan vasemmisto'' edustaen.
Myös Šlégrin isä Jiří Bubla on menestynyt jääkiekkoilija. Nykyisen sukunimensä Šlégr sai isäpuoleltaan vanhempiensa erottua.
Rony Ahonen
Rony Ahonen (s. 17. tammikuuta 1987 Porvoo) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhossa.
Seuraura
Kauden 2007–2008 Ahonen pelasi Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa, jossa tulokaskausi toi 34 runkosarjaottelussa tehot 2+4=6. Kaudeksi 2008–2009 hän palasi try-outin kautta HIFK:n SM-liigajoukkueeseen, mutta pelasi suurimman osan runkosarjastaan kuitenkin lainalla Kiekko-Vantaassa, jossa Ahonen teki huomattavan profiilinnoston edelliseen kauteen nähden. Hän palasi siirtorajan kynnyksellä takaisin HIFK:n vahtuuteen. Ahonen pelasi loppukaudella SM-liigassa kahdeksan runkosarjaottelua. Hänen liigauransa avausmaali syntyi runkosarjan viimeisellä kierroksella 5. maaliskuuta 2009 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan, jolloin Ahonen teki myös yhden syöttöpisteen. Kaudella 2009–2010 hän pelasi 14 ottelua Kiekko-Vantaassa ja 16 ottelua HIFK:ssa. Toukokuussa 2010 Ahonen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen HIFK:n kanssa.
Ahonen pelasi myös kauden 2010–2011 lähes kokonaan lainalla Kiekko-Vantaassa, jonka varakapteeniksi hän nousi. Ahonen oli tehoilla 3+13=16 joukkueen tehokkain puolustaja ja hän voitti myös Kiekko-Vantaan sisäisen tehotilaston lukemalla +12. Ahonen pelasi loppukevään HIFK:n vahvuudessa, mutta mahtui kokoonpanoon vain kahteen playoff-otteluun. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Ahonen pelasi HIFK:ssa myös European Trophy -otteluita.
Kaudella 2011–2012 Ahonen jatkoi Mestis-uraansa Jokipojissa. Hän voitti 21 syötöllään Mestiksen puolustajien syöttöpörssin ja jakoi 23 tehopisteellään puolustajien pistepörssin neljännen sijan joukkuetoverinsa Jarkko Näppilän kanssa. Ahonen voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa ja valittiin sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi Mikkelin Jukureihin, joiden eniten maaleja tehnyt puolustaja Ahonen oli seitsemällä osumallaan. Hän sijoittui 23 tehopisteellän Mestiksen puolustajien pistepörssissä viidenneksi. Ahonen oli kymmenellä syöttöpisteellään sarjan tehokkain puolustaja kevään 2013 pudotuspeleissä, jotka päättyivät Mestiksen mestaruuteen. Hänet palkittiin kauden päätteeksi Mestiksen parhaana puolustajana Jari Lippojoki -palkinnolla ja valittiin sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Ahonen edusti kauden aikana myös Pohjoisen joukkuetta Mestis Hockey Dayn tähdistöottelussa.
Kaudeksi 2013–2014 Ahonen siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Saimaan Pallon riveihin. Hän ehti pelata 23 runkosarjaottelua tehden seitsemän syöttöpistettä, kunnes Ahosen kausi päättyi loukkaantumisen vuoksi joulukuussa 2013. Huhtikuussa 2014 SaiPa käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ahosen kanssa. Kaudeksi 2015–2016 Ahonen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Rauman Lukkoon. Hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 6+13=19. Ahonen voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +14. Kaudella 2016–2017 hän oli Mestarien liigassa Lukon paras syöttäjä kolmella syöttöpisteellään. Joulukuussa 2016 Ahonen teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Hän jakoi kaudella 2017–2018 Lukon sisäisen tehotilaston voiton Arttu Ilomäen kanssa lukemalla +12.
Kaudeksi 2022–2023 Ahonen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Joukkuetta valmentaa hänelle Jukureista ja HIFK:sta tuttu Jarno Pikkarainen. Ahonen oli Michael Jolyn ohella HPK:n ainoa kauden kaikki 60 runkosarjaottelua pelannut pelaaja.
Maajoukkueura
Ahonen on pelannut Suomen A-maajoukkueessa kahdeksan ottelua tehopistein 1+5=6. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 7. huhtikuuta 2016 Porissa Slovakiaa vastaan. Ahosen ensimmäinen A-maajoukkuemaali syntyi hänen neljännessä ottelussaan 17. huhtikuuta 2016 Sarpsborgissa Norjaa vastaan. Ahonen putosi lopulta viimeisten joukossa Suomen MM-leiriryhmästä vuoden 2016 turnaukseen.
Ahonen on pelannut myös seitsemän poikien maaottelua.
Pelityyli
Ahosen aiemman seuran Rauman Lukon pelaajakoordinaattori Hannu Vanhatalon mukaan hän on yleispuolustaja, jolla on kova fyysinen preesens ja pelaa erinomaisesti molempiin suuntiin. Vanhatalo mainitsee Ahosen myös erittäin vahvaksi omassa päässä ja kertoo hänellä olevan avuja myös hyökkäyssuuntaan, mikä tekee Ahosesta käyttökelpoisen pelaajan myös ylivoimalla.
Trouble (Akonin albumi)
Trouble on hip hop ja R&B -laulaja Akonin esikoisalbumi, joka julkaistiin 29. kesäkuuta 2004. Levyä myytiin noin kolme miljoonaa kappaletta.
Nisä
Nisä on nisäkkäiden maitorauhanen side- ja rasvakudoksineen. Nisiensä kautta naaras imettää poikasiaan.
Trouble (Akonin albumi)
Singlet
Trouble Trouble (álbum) Trouble (musikalbum)
Nisä
Nisien lukumäärä vaihtelee eläimillä riippuen siitä, montako poikasta ne yleensä saavat kerrallaan. Ihmisnaisella on vain kaksi rintaa, koska nainen synnyttää tavallisimmin vain yhden lapsen. Myös urospuolisilla nisäkkäillä on nisät. Joidenkin kotieläinten nisiä kutsutaan utareiksi.
Sitä saa mitä tilaa
Sitä saa mitä tilaa on Yölinnun kuudes studioalbumi, ja se on julkaistu vuonna 2001. Albumin on tuottanut Esa Nieminen. Levyn tunnetuimmat kappaleet ovat nimikkokappale Sitä saa mitä tilaa lisäksi Moottoripyörä on moottoripyörä, Rakkaus on sininen, Sukuvika – suksi ei luista, Se jokin sinulla on ja Rilluttele yö. Levy on yhtyeen tunnetuimpia levyjä, rikkoen kultalevyrajan kaksi viikkoa ilmestymisensä jälkeen. Platinarajan levy rikkoi marraskuussa 2001.
Branchiero
Branchiero (branchiero siciliano) on italialainen koirarotu, jota FCI ei ole tunnustanut.
Sitä saa mitä tilaa
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 3.
Branchiero
Ulkomuoto
Branchiero muistuttaa karjanajoon käytettyä sisilialaista "teurastajankoiraa".
Alkuperä
Rotu on kotoisin Sisiliasta, jossa sitä tavataan nykyisin vain harvoilla yksittäisillä alueilla. Se on sukua cane corsolle, ja jotkut pitävät sitä lähinnä tämän paikallisvariaationa.
Aurinkoventtiili
thumb|Dalénin aurinkoventtiili Aurinkoventtiili on Nobel-palkitun ruotsalaisen insinöörin Gustaf Dalénin suurimpana pidetty keksintö, joka sytyttää ja sammuttaa majakat automaattisesti. Ensimmäinen sellainen otettiin käyttöön vuonna 1907.
Aurinkoventtiili on noin 30 senttiä korkea katkaistun kartion muotoinen metallikehyksinen lyhtymäinen lasirakenne; sen sisällä on neljä messinkitankoa, joista yksi keskipisteeseen sijoitettu on musta ja muut kolme peilimäisiksi kiillotettuja. Mustan tangon juuressa on magneettiventtiili.
Laite toimii seuraavasti: kun auringon paiste osuu lyhtyyn, kirkkaat tangot heijastavat valon mustaan tankoon, joka lämpenee ja samalla laajenee joitakin millimetrin osia. Tämä vaikuttaa tangon päässä olevaan kalvoon, joka avaa ja sulkee kaasun viirtauksen.Kun aurinko laskee, tanko jäähtyy ja supistuu ja kalvo päästä jälleen kaasua ja valo menee päälle.
Alun perin käytettyyn asetyleenivaloon liittyi jatkuvasti palava sytytysliekki; sittemmin sähköistyksen jälkeen menettely yksinkertaistui.
Laite on ohjannut jo sata vuotta majakoiden valoa tasaisen luotettavasti; ainoa parannus siihen tehtiin pari vuotta käyttöön oton jälkeen: huippuun lisättiin äärimmäisen terävä piikki, joka esti merilintuja istumasta venttiilin päällä, jolloin ne liian helposti tahrivat lasit ulosteillaan ja tekivät venttiilin virattomaksi. Laite on osoittautunut myös erinomaisen luotettavaksi, sillä tarinan mukaan ensimmäisen majakan, Blockhussuden, sähköistyksen yhteydessä vuonna 1980 havaittiin, että aurinkoventtiili ei ollut tarvinnut huoltoa kertaakaan eli n. 70 vuoteen.
Kristian Sundqvist
Kristian Sundqvist (s. 1973 ) on suomalainen aiemmin muun muassa Englannissa toiminut vapaa toimittaja sekä jalkapalloseura Pietarsaaren Jaron entinen toiminnanjohtaja. Sundqvist on opiskellut historiaa Oulun yliopistossa ja ollut Oulun ylioppilaslehden päätoimittaja vuonna 2003.
Sundqvist valittiin Jaron toiminnanjohtajaksi 29-vuotiaana vuonna 2003. Hänen isänsä oli pelannut seuran edustusjoukkueessa ja Sundqvist itse juniorijoukkueissa. 16. heinäkuuta 2004 Sundqvist antoi potkut joukkueen silloiselle valmentajalle Sixten Boströmille.
Jordanianimubarbi
Jordanianimubarbi (Garra ghorensis) on erittäin uhanalainen kalalaji. Sitä uhkaa elinympäristön tuhoutuminen. Jordanianimubarbi on kotoisin Jordaniasta, jossa se on uhanalainen ja Israelista, missä se on lähes kadonnut. Sitä uhkaa vesistörakentaminen sekä alueelle istutetut vieraat kilpailijalajit kuten kultatilapia (Oreochromis aureus) ja moskiittokala (Gambusia affinis).
Jordanianimubarbi jää vajaat seitsemän senttiä pitkäksi, Se on päältä ruskeansävyinen, vatsapuoleltaan valkea. Se elää pienissä nopeasti virtaavissa vesistöissä, lähellä sorapohjaa, ja syö lähinnä levää.
Street-yksipyöräily
Street-yksipyöräily (yksipyöräilijöiden keskuudessa lyhyesti vain street) on yksi uusimmista yksipyöräilyn muodoista, jossa ajetaan yleensä 20-tuumaisilla trial-yksipyöräisillä käyttäen hieman lyhyempiä kampia (yleensä 125-137 mm). Lajia harrastetaan tyypillisesti urbaanissa ympäristössä hyödyntäen tempuissa esimerkiksi portaita, kaiteita ja penkkejä. Katuyksipyöräilyn uusin laji on Flatland eli tasamaan temppuilu. Siinä temppuillaan taitavasti tasamaalla käyttäen hyödyksi rengasta ja kampia. Xavier Collos ja Loic Baud ovat taitavia tässä, mutta myös muita hyviä on ympäri maapallon. Tähän on myös kehitelty omia yksipyöräisiä, esim. Koxx-onen Black Domina on suosittu. Flat-yksipyöräisissä on kevyempi runko ja paremmat kammet, joissa pystyy taiteilemaan tavallisia kampia paremmin.
Kilpailut
Ensimmäinen Street Freestyle -yksipyöräilykilpailu järjestettiin vuonna 2006 UNICON (IUF:n järjestämä MM-mestaruuskilpailu ja yksipyöräilytapahtuma) XIII:ssä, Sveitsissä, jossa Xavier Collos (Ranska) voitti Streetin maailmanmestaruuden.
Sex and Love
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 31, ja se nousi ylimmillään sijalle 17. Albumi pysyi listalla yhteensä 11 viikkoa.
Kappaleet
Kansainvälinen versio
Keskeneräinen rakennus
thumb|[[Korean demokraattinen kansantasavalta|Pohjois-Korean Ryugyŏng-hotelli olisi valmistuessaan yksi maailman korkeimmista hotelleista. Kuva toukokuulta 2005, ennen ulkopintaa peittävien lasien asennusta.]] Keskeneräinen rakennus on rakennus tai muu arkkitehtoninen kokonaisuus, kuten silta, tie tai torni, jonka rakentaminen on jätetty kesken joko pysyvästi tai väliaikaisesti. Useat rakennukset ovat jääneet keskeneräisiksi. Rakennusprojektin pysähtyminen on voinut tapahtua suunnitteluvaiheessa ennen varsinaisten rakennustöiden aloittamista.
Yksi kuuluisimmista keskeneräisistä rakennuksista on Barcelonassa sijaitseva Antoni Gaudín suunnittelema Sagrada Família -kirkko, jonka rakennustyöt aloitettiin 1880-luvulla ja jonka odotetaan valmistuvan 2020-luvulla.
On useita rakennuksia, joiden rakentaminen on jäänyt kesken. Joitakin rakennuksista voidaan hyödyntää keskeneräisinä, mutta osasta rakennuksista on valmiina ainoastaan runko. Esimerkki jälkimmäisistä on Pohjois-Koreassa sijaitseva Ryugyŏng-hotelli. Sen rakennustyöt aloitettiin 1987 ja aikataulussa valmistuessaan se olisi ollut maailman korkein hotelli. Rakennustyöt pysähtyivät taloudellisiin ongelmiin 1993, kun pystyssä oli vasta rakennuksen tukiranka. Hotellia alettiin rakentaa jälleen kesällä 2008. Sen jälkeen rakennuksen ulkopintaan on asennettu lasit, mutta sisätilat ovat edelleen rakentamatta.
Osa rakennuksista on ollut jatkuvan rakentamisen kohteena vuosikymmenten tai jopa vuosisatojen ajan. Gaudín Sagrada Família on ollut rakenteilla 120 vuoden ajan. Rakentaminen viivästyi Espanjan sisällissodan takia. Sodan aikana rakennuksen alkuperäiset piirustukset tuhoutuivat ja myös osia rakennuksesta tuhottiin. Nykyään se on keskeneräisyydestään huolimatta Barcelonan suosituin nähtävyys. Kölnin tuomiokirkon rakentaminen kesti vielä kauemmin: työt aloitettiin vuonna 1248 ja saatiin päätökseen 632 vuoden kuluttua vuonna 1880.
Osittain valmistuneita rakennuksia
Hitaasti etenevät rakennustyöt:
Kerry Bog Pony
Kerryboginponi on lempeäluonteinen, vähään tyytyvä ja varsin moneen lajiin sopiva, kestävä poni. Nykyään sitä käytetään kärryajon lisäksi seura- ja terapiaeläimenä. Aiemmin se toimi turpeen kuljettajana soilla ja pientilojen työjuhtana. Rodun nimessä bog viittaakin suohon ja Kerry Irlannin lounaiseen osaan, josta tämä pikkuponi on kotoisin.
Ominaisuudet
Yleisvaikutelmaltaan Kerry Bog Pony on pieni ja jykevärakenteinen alkuperäisponi. Ihannesäkäkorkeus oreille ja ruunille on 102–117 cm, tammoille 102–112 cm.
Pää on keskikokoinen ja profiili melko kovera. Korvat ovat pienet ja silmät suuret. Kaula on vahva, keskipituinen ja hyvin kiinnittynyt lihaksikkaaseen lapaan. Keho on kompakti ja vahva, rinta on syvä. Selkä on lyhyt ja suora. Takaosa on vahva ja hyvin muodostunut. Jalat ovat lihaksikkaat, sääriluu on leveä ja vuohiset ovat lyhyet ja suhteellisen pystyt. Vuohiskarvoitusta on vain niukasti. Kaviot ovat pystyt ja hyvänmuotoiset. Karvapeite on pitkä, tiheä ja säänkestävä. Harja on pitkä ja laskeutuu usein ponin kaulan kummallekin puolelle, häntä on tiheä ja hyvin asettunut.
Etenkään käynnissä ponin takajalat eivät astu etujalkojen jälkiin, vaan hiukan niiden ulkopuolelle, mikä auttaa ponia kulkemaan upottavalla suolla.
Väriltään KBP:t ovat yleensä mustia, ruunikoita tai mustanruunikoita. Myös rautiaita, kimoja ja hallakkovärejä esiintyy. Valkoiset merkit ovat yleisiä. Irlannin rotujärjestö Kerry Bog Pony Cooperative Society rekisteröi kirjavat ponit kantakirjan kolmanteen luokkaan. International Kerry Bog Pony Association mainitsee mahdollisiksi väreiksi myös päistärikön sekä voikkovärit ja valkoisista merkeistä tobianon, sabinon ja tiikerinkirjavuuden. Tiikerinkirjavuuden sanotaan tulevan rotuun kantatamma Bog Grousen tuottoisimman tyttären Bog Pathin kautta. Bog Grouse on väriltään varnish roan tyyppinen tiikerinkirjava, mikä muistuttaa päistärikköä. Kerry Bog Pony Cooperative Societyn rekisterissä Bog Path on rekisteröity päistäriköksi.
Luonteeltaan ponien sanotaan olevan rauhallisia, älykkäitä ja rohkeita. Kotiseutunsa karussa maastossa ja pehmeillä soilla poneista on kehittynyt varmajalkaisia ja itsenäisiä. Ne ovat kestäviä ja perinnölliset sairaudet ovat harvinaisia.
Historia
Kerry Bog Pony on nimensä mukaisesti kotoisin Kerryn kreivikunnasta, Irlannista. Sen alkuperästä ei ole täyttä varmuutta, mutta geenitutkimuksissa rodun on osoitettu olevan läheisempää sukua pohjoiseurooppalaisille roduille, kuten islanninhevosille ja shetlanninponeille, kuin Irlannin toiselle ponirodulle connemaralle. Onkin mahdollista, että viikinkien Irlantiin 795–1000 välillä mukanaan tuomat ponit ovat vaikuttaneet rotuun. Britteinsaarten roduista KBP jakaa mahdollisesti esi-isiä dartmoorinponin ja exmoorinponin kanssa. Joidenkin mielestä KBP on sama rotu kuin sukupuuttoon kuollut irlantilainen hobby tai se saattaa ainakin polveutua kyseisestä rodusta.
1600- ja 1700-luvuilla Kerryn alue oli vuoron perään irlantilaisten ja englantilaisten hallinnassa ja suurin osa väestöstä eli vuokraviljelijöinä pientiloilla. Vain rikkaimmilla tilallisilla oli varaa pitää hevosia. Lisäksi lain mukaan katolilaiset saivat omistaa korkeintaan viiden punnan arvoisen hevosen, mikä lisäsi pienten, vähemmän arvokkaiden ponien suosiota.
1700- ja 1800-luvuilta on jäänyt useita kirjallisia merkintöjä Kerryn alueen pienikokoisista poneista. Niitä käytettiin Corkin ja Kerryn vuoristoisella rajalla tavaroiden kuljettamiseen, joko ratsain tai rekimäisillä pyörättömillä kärryillä (eng. slide car). Vuonna 1756 dublinilainen tohtori Charles Smith kuvaili poneja pieniksi, vahvoiksi ja varmajalkaisiksi. Ne olivat tarpeeksi pieniä kulkeakseen upottavilla soilla. Poneja käytettiin myös kuljettamaan maitoa meijeriin sekä tuomaan turvetta ja merilevää kyliin.
1900-luvun puoliväliin tultaessa koneellistuminen ja maatalouden muutokset olivat tehneet poneista tarpeettomia. 1980-luvun lopussa ja 1990-luvun alussa Kerry Bog Villagessa Kerryn kreivikunnassa asuva John Mulvihill tajusi ponien melkein kadonneen, vuonna 1992 hän löysi etsinnöissään vain 20 tammaa ja 6 oria. Mulvihill kokosi määritelmän ponien tyypillisestä rakenteesta ja aloitti toimet rodun säilyttämiseksi. Hän päätti tuoda ponien ahdingon suuremman yleisön tietoon auttaakseen poneja, nimeten rodun samoihin aikoihin Kerry Bog Ponyksi. Tohtori John Flynn irlantilaisesti Weatherbys Scientific laboratoriosta kuuli rodusta ja tarjoutui DNA-testaamaan ponit, mikä varmisti niiden olevan oma rotunsa.
Pieni ryhmä kerryläisiä ja muita kiinnostuneita perusti rodulle oman yhdistyksen ja 1995 eläinlääkäri Timothy Clifford kirjoitti tunnettujen ponien perusteella Kerry Bog Ponyn rotumääritelmän. Vuonna 2003 alkuperäinen yhdistys korvattiin virallisemmalla The Kerry Bog Pony Cooperative Societyllä ja ensimmäisessä vuosikokouksessaan vuonna 2005 se hyväksyi yksimielisesti 1995 laaditun rotumääritelmän. Samana vuonna pidettiin ensimmäiset tarkastukset kantakirjaa varten ja Irish Horse Board alkoi ylläpitämään roturekisteriä ja myös Euroopan unioni hyväksyi Kerry Bog Ponyn viralliseksi roduksi.
Vuonna 2019 poneja arvioitiin olevan noin 400 ympäri maailmaa, suurin osa Irlannissa. Noin neljäsosa elää muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa, Suomessa oli vuonna 2019 kolme tammaa.
Jalostus
The Kerry Bog Pony Cooperative Society pitää rodun virallista kantakirjaa. Se on jaettu neljään luokkaan: Ponit jaetaan luokkiin yhdistyksen järjestämässä tarkastuksessa. Kaikki periytymisensä puolesta kantakirjaan pääsevät varsat rekisteröidään ensin luokkaan 4 ja ne voidaan tuoda tarkastukseen aikaisintaan kaksivuotiaina.
Käyttö
Alun perin poneja käytettiin kuormaponeina kuljettamaan muun muassa turvetta ja merilevää pientiloilla. Nykyään ne ovat rauhallisen luonteensa ja pienen kokonsa ansiosta suosittuja lastenponeja. Ne soveltuvat hyvin niin koulu- ja esteratsastukseen, maastoesteille kuin valjakkoajoonkin.
Koos de la Rey
Jacobus Herculaas (Koos) de la Rey (22. lokakuuta 1847 – 15. syyskuuta 1914) oli buurikenraali toisessa buurisodassa.
Koos de la Reyn perhetaustassa oli hollantilaisia ja hugenotteja. Hän oli syvästi uskonnollinen, kantoi Raamattua mukanaan ja kohteli sotavankeja inhimillisesti. Hän osallistui Basothon sotaan vuonna 1865, Sekhukhunen sotaan vuonna 1876 ja ensimmäiseen buurisotaan 1881. Toisen buurisodan loppupuolella hän siirtyi joukkoineen sissisotaan, ja opetti "liikkuvien joukkojen" sotilaat ampumaan satulasta vauhdissa. Hänen sissijoukkonsa voitti britit useissa taisteluissa, joiden paikkoja olivat Moedwil, Nooitgedacht, Driefontein, Donkerhoek, Ysterpruit ja Tweebosch. Tästä toiminnasta hän sai lempinimen Länsi-Transvaalin leijona.
Dennis Darling
Dennis Darling (s. 6. toukokuuta 1975) on bahamalainen 400 metrin juoksija.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 2008 – naisten turnaus
Naisten jalkapalloturnaus oli olympialaisten ohjelmassa neljännen kerran Pekingin olympialaisissa vuonna 2008. Turnaus pelattiin 6. elokuuta – 21. elokuuta. Turnauksessa oli mukana 12 joukkuetta. Ensimmäinen ottelu pelattiin jo 6. elokuuta, eli kaksi päivää ennen kisojen alkua.
Dennis Darling
Darling karsiutui Ateenan MM-kisoissa 1997 400 metrin alkuerissä ajalla 47,96. Hän oli Pariisin MM-kisoissa 2003 mukana Bahaman joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksussa MM-pronssia. Darling on edustanut Bahamaa pitkässä viestissä kolmissa olympialaisissa (1996, 2000 ja 2004) sekä yhteensä kolmissa MM-kisoissa (1995, 1999 ja 2003). Hän on naimisissa bahamalaisen pikajuoksija Tonique Williams-Darlingin kanssa.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 2008 – naisten turnaus
Karsinnat
300px|thumb|joukkueet naisten turnauksessa
Mur
Mur on Itävallassa, Sloveniassa sekä Kroatian ja Unkarin rajalla virtaava Dravajoen sivujoki, jonka pituus on 465 kilometriä. Suurin joen varrella sijaitseva kaupunki on Steiermarkin osavaltion pääkaupunki Graz.
Murjoki saa alkunsa Itävallan Niedere Tauern -vuoristosta Salzburgin osavaltiossa. Se virtaa Steiermarkin läpi ja sieltä Sloveniaan. Murjoki laskee Dravaan lähellä Legradin kaupunkia Kroatiassa. thumb|left|300px|Mur kartalla.
Timanttiliiga 2012
Vuoden 2012 Timanttiliiga oli neljäntoista yleisurheilukilpailun sarja. Se alkoi 11. toukokuuta Dohasta, Qatarista ja päättyi 7. syyskuuta Brysseliin, Belgiaan.
The Rookie
The Rookie ja The Rookies voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Anacleto Jiménez
Anacleto Jiménez (s. 24. helmikuuta 1967) on espanjalainen entinen kestävyysjuoksija.
Jiménez sijoittui Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 1997 yhdeksänneksi 3 000 metrillä. Samana vuonna Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa hän karsiutui 5 000 metrin alkuerissä. Vuonna 1998 hän osallistui Marrakechissä järjestettyihin maastojuoksun MM-kisoihin, joissa sijoittui lyhyellä matkalla kolmanneksikymmenenneksi. 2001 Oostenden maastojuoksun MM-kisoissa hän oli lyhyellä matkalla kuudeskymmeneskahdeksas.
Erkki Mattsson
Erkki Ensio "Eki" Mattsson (4. kesäkuuta 1923 Kuusankoski – 27. marraskuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen graafikko, joka edisti stadin slangia työnsä kautta.
Mattsson opiskeli Taideteollisuuskeskuskoulussa, josta valmistuttuaan hän ryhtyi mainosgraafikoksi ja toimi muun muassa mainostoimisto SEKin piirtämön päällikkönä. Hän työskenteli myös graafisen suunnittelun opettajana Markkinointi-instituutissa, Laajasalon opistossa ja Mainosgraafikkojen koulussa. Sen ohella hän oli taidemaalari ja suunnitteli kirjankansia sekä exlibriksiä, muun muassa Tarja Haloselle. Hän myös suunnitteli logon Stadin Slangi ry:lle, jonka toiminnassa hän oli aktiivisesti mukana yhdistyksen perustamisesta 1995 alkaen. Paitsi kuvataiteilija, Mattson oli myös laulunsanoittaja ja pakinoitsija. Hän oli Ylen aikaisen ensimmäisiä slangipakinoitsijoita, ja hän ihastutti toistakymmentä vuotta humoristisilla ja usein reippaastikin kantaa ottavilla pakinoillaan. Noita pakinoita saatiin lukea monista lehdistä ja hänen omista kirjoistaan
Slangista Erkki Mattssonilla oli varma mielipide: ”Slangi on stydii ku dyny. Se voi viiltää ku skeggekeglu tai pistää ku fekta, mut se voi kanssa lämmittää ku suulis kesiksellä tai tuntuu pehmeeltä ku friidun daisari. Ilman slangii mä oisin ihan orpo ja melkonen urpo.”
Stadin Slangi ry. nimesi Mattssonin Stadin Kundiksi 1999.
Aikalanjärvi
Aikalanjärvi eli Uuronjärvi on Päntäneen kylän ja Uuronkylän rajamaastoissa Kauhajoella sijaitseva järvi. Se on kooltaan 9,2 hehtaaria ja rantaviivaa järvellä on kaikkiaan 1,7 kilometriä. Järvi kuuluu Uuronluoman valuma-alueeseen ja sen päävesistönä on Lapväärtinjoki. Aikalanjärvi kuuluu kansainväliseen Project Aqua-suojeluohjelmaan, minkä lisäksi se on yksi Natura 2000-alueista.
Aikalajärven alueella on myös retkeily- ja leirintämahdollisuuksia. Alueella sijaitsee leirintäalue teltoille ja asuntovaunuille sekä mökkimajoitusta. Järven lähistöllä on myös maauimala.
Gösta Trontti
Gösta Alexander Trontti tunnettiin myös sukunimellä Tronti oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Riianlahdella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä muun muassa patterinpäällikkönä.
Perhetausta ja koulutus
Trontin vanhemmat olivat vanginvartija Isak Trontti ja Anna Elisabeth Östergård. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1928 Vera Kandikan kanssa. Trontti kävi kansakoulun ja kauppa–apulaisten iltakoulun.
Jääkärikausi
Trontti työskenteli sähköasentajana ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 3. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin 11. toukokuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon. Täydennysjoukosta hänet siirrettiin pataljoonan haupitsipatteriin 17. marraskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen hän kävi Mitaussa vuonna 1917 järjestetyn aseseppäkurssin.