cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Buddha and His Dhamma
The Buddha and His Dhamma on B. R. Ambedkarin kirjoittama kirja, joka käsittelee buddhalaisuutta. Se on Ambedkarin perustaman suuntauksen, navayanan, keskeisin teos. Kirja katsoo edustavansa oikeaa tulkintaa buddhan opetuksista. . Teos on julkaistu postuumisti ja sen alkuperäinen kustantaja on Siddharth College Publications.
Kirjan kielenkäyttö herättää usein huomiota: you- ja thou-pronomineja käytetään sekaisin, paalinkielisten termien litterointi ei noudata yleisiä normeja ja buddhan nimi kirjoitetaan välillä Gautama ja välillä Gotama. Ambedkar kuoli vain kolme päivää sen jälkeen kun oli saanut kirjan ensimmäisen vedoksen valmiiksi.
Kuorimuuri
Kuorimuuri on ulkoseinän ulkopuolinen muurattu pintarakenne, joka on kiinnitetty rakennuksen runkoon. Kuorimuurin takana on ilmarako, jonka tehtävänä on pitää rakenne tuulettuvana ja kuivumiskykyisenä.
Kuorimuuri voi kiinnittyä muurattuun tai betonisisäkuoreen. Tällöin ilmaraon takana on lämmöneristekerros, joka tehdään yleensä kevyestä mineraalivillasta. Nykyrakentamisessa lämmöneristekerros muodostuu kahdesta kerroksesta: ulommasta tuulelta suojaavasta eristekerroksesta sekä sisemmästä, paksummasta kerroksesta. Kuorimuuri kiinnittyy muuraussiteiden avulla lämmöneristeen toisella puolen olevaan kantavaan sisäkuoreen.
Kuorimuuri voi vaihtoehtoisesti kiinnittyä sisäpuoliseen rankarakenteeseen, joka on tehty puusta tai teräksestä. Tällöin kuorimuuri toimii tiiliulkoverhouksena. Tässäkin rakenteessa kuorimuurin takana olevan ilmaraon toisella puolella on tuulelta suojaava eristekerros. Eristekerroksen takana on puu- tai teräsrankarakenne, jonka rankojen välissä on lämmöneristekerros. Kuorimuuri kiinnittyy tässäkin rakennetyypissä muuraussiteiden avulla runkoon.
Jamaikan alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Jamaikan alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Jamaikaa alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaaotteluissa. Joukkue toimii maan olympiakomitean alaisuudessa. Joukkueen valmennusryhmässä on toiminut muun muassa kanadanjamaikalainen Donovan Tait, joka on itse edustanut Jamaikan miesten maajoukkuetta, kun se on pelannut Latin American Cupissa eli LATAM Cupissa.
Lahti–Kouvola-rata
Lahti–Kouvola-radalla tarkoitetaan Suomen rataverkkoon kuuluvaa rataosaa, joka alkaa Lahdesta ja päättyy Kouvolaan. Rataosuus, joka koko matkaltaan kulkee Salpausselän päällä, on osa vuonna 1870 valmistunutta Riihimäki–Pietari-rataa. Sen pituus on 61,4 kilometriä, se on sähköistetty ja kaksiraiteinen. Radan kautta kulkee kaikki Helsingistä Savon ja Karjalan radoille menevä liikenne (lukuun ottamatta muutamia Jyväskylän kautta Pieksämäelle meneviä junia). Rataosalla kulkee myös Lahti–Kouvola–Kotka-lähijunaliikenne, jota liikennöidään jokaisena viikonpäivänä.
Björn Kircheisen
Björn Kircheisen (s. 6. elokuuta 1983 Erlabrunn, Itä-Saksa) on saksalainen uransa lopettanut yhdistetyn urheilija.
Ura
Vuosina 2001–2003 Kircheisen voitti kaikkiaan kuusi nuorten MM-kultaa. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän saavutti joukkuekilpailusta hopeaa, oli normaalikilpailussa viides ja sprintissä yhdeksäs. Val di Fiemmen MM-hiihdoissa 2003 hän kuului jälleen Saksan hopeajoukkueeseen sijoittuen lisäksi normaalikilpailussa seitsemänneksi. Oberstdorfin MM-hiihdoissa 2005 Kircheisen saavutti hopeaa sekä joukkuekilpailusta että henkilökohtaisesta normaalikilpailusta. Sprinttikisassa hän oli neljäs.
Holden Nova
Holden Nova LE, LF (1989–1994)
Holdenin ja Nissanin välinen yhteistyö päättyi vuonna 1989, jonka seurauksena Nissan Pulsariin perustuvan Holden Astran valmistus lopetettiin. Holden solmi uuden yhteistyösopimuksen Toyotan kanssa, ja näin alkoi Corolla (E90) -malliin perustuvan Holden Novan valmistus. Korimalleina olivat neliovinen sedan ja viisiovinen hatchback. Farmaria ja kolmiovista hatchbackia ei ollut Corollasta poiketen mallivalikoimassa. vasen|pienoiskuva|Ensimmäisen sukupolven facelift-malli. Syksyllä 1991 Nova koki pienen kasvojenkohotuksen, jonka yhteydessä koritunnukseksi vaihtui LF.
Björn Kircheisen
Ura
Torinon olympialaisten 2006 joukkuekilpailusta Kircheisen saavutti uransa viidennen arvokisojen hopeamitalin. Lisäksi hän sijoittui seitsemänneksi molemmissa henkilökohtaisissa kilpailuissa. Vuonna 2007 Sapporon MM-hiihdoissa Kircheisen oli sprintissä pronssilla, normaalikilpailussa seitsemäs ja joukkuekilpailussa jälleen Saksan joukkueen mukana toinen. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän sai joukkuekilpailussa sekä suurmäen Gundersen-kilpailussa hopeaa. Vancouverin olympialaisissa 2010 Kircheisen sijoittui joukkuekilpailussa pronssille, suurmäen kilpailussa 20:nneksi ja normaalimäen kilpailussa 22:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli normaalimäen kilpailussa 28:s ja voitti hopeaa Saksan normaalimäen ja suurmäen joukkueessa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Kircheisen voitti pronssia normaalimäen kilpailussa ja oli suurmäessä 14:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän voitti joukkuekilpailussa hopeaa ja oli suurmäen Gundersen-kilpailussa neljäs. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sai kultaa joukkuekilpailussa ja pronssia normaalimäen Gundersen-kilpailussa.
Holden Nova
Holden Nova LG (1994–1996)
Toisen sukupolven Nova esiteltiin vuonna 1994, ja se perustui Corolla (E100) -malliin.
Björn Kircheisen
Ura
Kircheisen päätti urheilu-uransa keväällä 2018.
Valkiainen
Valkiainen voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Ristikiven kirkko
Ristikiven kirkko on ulkoilmakirkko Partaharjulla lähellä Pieksämäkeä. Kirkko on Partaharju-säätiön omistama ja sijaitsee Partaharjun toimintakeskuksessa. Kirkko on hirsiseinäinen, eikä siinä ole kattoa. Seinien sisällä kasvaa seitsemän puuta.
Narval (S64)
Narval (runkonumero S64) oli Espanjan laivaston vuonna 1974 vesille laskettu Delfín-luokan sukellusvene.
Ristikiven kirkko
Kirkko valmistui 1971. Sen on suunnitellut arkkitehti Jussi Lappi-Seppälä. Kirkkoon mahtuu noin 400 henkilöä.
Kirkko on saanut nimiensä paikalta löytyneestä isosta kivestä, jossa on ristikuvio. Ristikiven syntyhistoria ulottuu geologisen arvion mukaan noin 1800 miljoonaa vuotta taaksepäin. Arvion mukaan kivi on ollut löytöpaikassaan noin 10 000 vuotta. Partaharjun leireillä oli pidetty jumalanpalveluksia jo aikaisemminkin tällä paikalla, ja kesällä 1967 jumalanpalveluksen aikana leiripojat löysivät sammaleen alta kivestä ristikuvion. Kivi on nyt kirkon alttarina.
Narval (S64)
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 2003.
Epimenides
thumb|200px|Epimenides Epimenides (500-luku eaa.) oli puoli-myyttinen antiikin kreikkalainen profeetta, šamaani, runoilija ja filosofi. Jotkut lukevat hänet Kreikan seitsemän viisaan joukkoon.
Elämä
Epimenides oli kotoisin Knossoksesta, Kreetasta. Hänen kerrotaan nukahtaneen erääseen Zeukselle pyhitettyyn luolaan (mahdollisesti Díktin luola) 57 vuodeksi. Kun hän palasi ihmisten ilmoille, hänellä oli kyky profetoida. Kreetalaiset arvelivat hänen olevan jumalien erityinen suosikki.
Palattuaan kotiin hän kuoli pian. Legendan mukaan hän olisi ollut kuollessaan 157-vuotias. Toinen kreetalainen legenda taas kertoo, että hän olisi elänyt 300 vuotta. Pausanias kertoo, että kuoleman jälkeen hänen ihonsa havaittiin olevan täynnä tatuoitua kirjoitusta. Sitä pidettiin outona, koska tatuointi oli varattu orjille. Tätä on pidetty todisteena siitä, että Epimenides kuului johonkin Keski-Aasialaiseen šamanistien ryhmään, koska tatuointi liittyy šamanistisiin initiaatiorituaaleihin. Epimenideen ihoa säilytettiin Spartassa, mahdollisesti hyvää onnea tuovana taikakaluna.
Margianakulttuuri
Margianakulttuuri eli BMAC oli muinainen pronssikautinen kaupunkeja rakentanut kulttuuri Etelä-Turkmenistanissa. Se vallitsi noin 2000–1500 eaa. Kulttuuri syntyi, kun Namazgan suuret keskukset hylättiin. Viimeistään kulttuurin loppuvaiheessa tuli pohjoisesta indoiranilaisia heimoja. Tunnetuin Margianakulttuurin löytöpaikka on Gonur Tepe (Gonur Depe), joka sijaitsee muinaisella Murgabjoen suistolla Maryn lähellä. .
Epimenides
Epimenides Raamatussa
Epimenides on siitä harvinainen antiikin kreikkalainen kirjoittaja, että viittauksia hänen teksteihinsä löytyy myös Raamatusta, Uudesta testamentista. Toinen vastaavanlainen kirjailija on Aratos.
Viittauksia löytyy kahdestakin kohdasta. Kummatkin tulevat Epimenideen runosta Kretika. Runossa Minos sanoo Zeukselle:
Margianakulttuuri
Nimitys
Margianakulttuurista käytetään myös nimiä BMAC (englannin kielen sanoista Bactria Margiana Archaeological Complex, ), sillä Margianaan liittyy Baktrian kulttuuri noin 1800 eaa.
Epimenides
Epimenides Raamatussa
Ensimmäinen selvä viittaus on apostoli Paavalin kirjeessä Titukselle:
Toinen viittaus on Apostolien teoissa, jossa Paavali pitää puhetta Areiopagilla, Ateenassa:
Mielenkiintoista on myös se, että vain hieman aiemmin hän oli puheessaan viitannut edellä mainittuihin "tuntemattomille jumalille" pystytettyihin alttareihin:
Margianakulttuuri
Alkuperä
thumb|260px|Margianakulttuurin eli BMAC:in laajuus.
Viljelykulttuuri saapui lännestä Baktria-Margianan alueelle. Sen tuloksena alueelle syntyi keidasviljely-yhteisöjä. Näitä sanotaan mm. Namazgan kulttuuriksi. Pyörä ilmaantui tänne noin 3000 eaa. Varhaispronssikaudella n. 3200–2700 eaa. Kopet Daghiin ja Altyn Tepeen syntyi lähes kaupunkimaista asutusta. Noin 2700 eaa. keramiikka vaihtui koreja muistuttavasta metalliastioita jäljitteleväksi. Ehkä jo 2700 eaa., viimeistään vuotaan 2300 eaa. mennessä vakiintui Namazga V, jonka suurimmat keskukset olivat kaupunkeja. Näiden kulttuurien elämä pohjautui mm. viljelyyn, karjanhoitoon ja kauppaan. Kiveä ja metallia osattiin käsitellä hyvin. Kulttuuri tunnetaan pronssiesineistä ja taitavasti tehdyistä sineteistä. Yhteiskunta koostui luokista. Ylimystö johti tavallista kansaa, joka raatoi pappeja ja hallintomiehiä rikastuttaen. Taiteessa on löydettävissä yhtymäkohtia mm Iranin, Mesopotamian, Kaukasuksen ja jopa Anatolian taiteeseen. Kauppaverkosto ulottui laajalle. Arkkitehtuuri ja taide saivat vaikutteita erityisesti Elamista. .
Epimenides
Epimenides Raamatussa
Tämä osoittaa, että farisealaisen ja hellenistisen sivistyksen saanut Paavali tunsi paitsi Tooraa myös kreikkalaisten runoilijoiden ja filosofien kirjoituksia. Jotkut teologit ovat kuitenkin arvelleet, että näiden Raamatun tekstien myöhäisemmät kirjoittajat olivat vain lukeneet Epimenideestä ja Ateenasta kertovia tarinoita, ja mahdollisesti värittäneet Paavalin matkakertomusta niillä.
Epimenideen paradoksi
Edellä mainittu kohta Epimenideen runosta Kretika on antanut myös nimen paradoksille, joka tunnetaan nimellä Epimenideen paradoksi. Se on yksi versio ns. valehtelijan paradoksista.
Margianakulttuuri
Bmac ja pohjoisen paimentolaiset
Namzazgan kulttuurin alue hajaantui noin 2100–1800 eaa., jolloin keskusten välinen ja ulkoinen kauppa väheni. Alkoi Baktria-Margianakulttuurin aika. Noin 2000 eaa. alettiin Baktriassa luohia tinaa. Paikalliset mahtimiehet hallitsivat kasteluviljelyllä elävää maaseutua linnoistaan käsin. Margianassa nousivat vuorollaan Gonur Tepe, Togolok 21 ja Kelleli. Baktriassa puolestaan syntyivät kuin tyhjästä Sapalli-Tepe, Dashly-3, ja Djarkutan. Nämä olivat linnoitettuja palatseja, joiden ympärillä oli asuinalueita. Linnoituksissa saattoi olla jopa kolme sisäkkäistä muuria, joiden välissä savitiilitaloja, temppeleitä ja työpajoja. Dzarkutanin ala oli noin 1 km, josta linnoitetun palatsin ala noin 1 ha. Mutta paikalliset mahtimiehet asuivat pienemmissä rakennelmissa. BMAC:in aikoihin noin 2200 eaa. oli kameli kesytetty, josta on löydetty jäänteitä Altyn Tepestä. BMAC kävi kaupapa Induslaakson, Iranin ja Elamin kanssa. Muinaisten geenien ja ajoitusten mukaan indoarjalaista väestöä ilmestyi Margianakulttuurin keskusten ympärille noin 2100–1700 eaa. Andronovon tyyppinen keramiikka ilmestyi BMAC:in alueelle noin 1700 eaa. Ojaklysta on löydetty varhaista BMAC:in alueen paimentolaisasutusta myöhäispronssikaudelta Takirbai-vaiheesta ajalta 1800–1500 eaa.
Epimenides
Epimenideen paradoksi
Epimenideen ajatellaan siis sanoneen, että "kaikki kreetalaiset ovat valehtelijoita". Tämä muoto esiintyy myös Kallimakhoksen vastaavanlaisessa runossa Hymni Zeukselle, samassa tarkoituksessa kuin Epimenideellä. Epimenides oli kuitenkin myös itse kreetalainen. Eli jos hän puhui kreetalaisista totta, hän valehteli. Ja jos hän valehteli, hän puhuikin totta.
Ei tiedetä varmasti, milloin Epimenides tuli yhdistetyksi tähän paradoksiin. Hän ei varsinaisesti tarkoittanut esittää ironiaa tai paradoksia runossaan, ei myöskään Kallimakhos, eikä Paavali. Ensimmäinen varma viittaus Epimenideen paradoksiin sellaisena kun sen tunnemme tänään on Bertrand Russellilta vuodelta 1908.
Margianakulttuuri
Bmac ja pohjoisen paimentolaiset
thumb|200px|[[Indoiranilaiset kulttuurit|Indoiranilaisten vaellusten aikaiset kulttuurit.]]
Pohjoisessa syntyi ennen vuotta 2000 eaa. indoiranilainen kulttuuri. Se tunsi nopeat hevoset vetämät sotavaunut ja levittäytyi ympäristöönsä nopeasti.
Asko Parpolan mukaan dasjat, pieni indoiranilainen heimo valtasi BMAC:n alueen noin 1900 eaa. ja otti sen hallintaansa. . Samoihin aikoihin noin 1900 eaa. Bolansolan lähellä BMAC:n kulttuuri syrjäytti Indus-kulttuurin. . Myöhäis- ja pääte pronssikaudella noin 1800–1350 eaa. paimentolaiset liikkuivat yhä enemmän Margianan alueella.
Antiikin lähteissä mainitaan daha-nimisen heimon asuneen BMAC-kulttuurin alueella. Sekä sanojen daha että dāsa pohjana on ’miestä’ ja ’ihmistä’ tarkoittanut sana, mikä viittaisi siihen, että BMAC-kulttuuria olisivat ennen indoarjalaisia hallinneet iranilaiseen haaraan kuuluneet arjalaiset. Arjalaiset puolestaan hyökkäsivät Margianakulttuurin alueelle noin 1700 eaa. ja valtasivat sen. Gonur Tepen pohjoinen osa paloi noin 1700–1600 eaa. ja eteläinen osa hylättiin samaan aikaan.
Arjalaiset perustivat noin 1700–1500 eaa. vallinneen BMAC II -kulttuurin ja alkoivat levittää sitä Afganistaniin. Tästä kielivät Sappali Tepen Andronovin keramiikka 1700–1500 eaa.
Pohjois-Pakistaniin syntyi noin 1600 eaa. Gandharan kulttuuri, kun arjalaisten johtama BMAC levisi sinne. . Bmacin ja arjalaisten esineistöä ilmastyi joko veallusten tai kaupan kautta noin 2000–1500 eaa. Pakistanin Sindhiin ja Etelä-Iraniin asti.
Kulttuurin jälkeen tuli Yaz I-kulttuuri, jonka saviastiat olivat maalattuja.
Aikajako
Kulttuuri ajoittuu myöhäispronssikauteen ja ehkä pronssikauden päätösvaiheeseenkin. Se vastaa Namazga VI-kulttuuria.
Yleensä
Margianassa
Baktriassa
Geenit
Sappalli tepestä ja Bustanista on löydetty ajalta noin 3450 BP (1900–1650 kalenterivuotta eaa.) isälinjan Y-DNA:n haplotyyppiä L1a. Sapalli Tepestä on löydetty äitilinjan mt-DNA:n tyyppiä U7a ja Bustanista tyyppiä L1a. Parkhaista on löydetty myöhäispronssikautusta äitilinjan tyyppiä HV2a ja keksipronssikaudelta tyyppiä HV2. Bustanista on löydetty ajalta 1600–1300 eaa. äitilinjan tyyppiä R0 ja isälinjan tyyppiä J. Alueelta on myös löydetty vanhalta ajalta isälinjan tyyppejä G ja R2. Nämä geenit viittaavat Kaukasiaan, Länsi-Iraniin, Mesopotamiaan, Pakistaniin ja Intiaan, mutteivat esim. pohjoisen indoeurooppalaisiin. Dzarkutaniin ilmestyi indoeurooppalainen haplotyyppi R1a ehkä noin 1600–1460 cal eaa. Lisäksi siellä oli indoeurooppalaiseen vihjaavaa äitilinjan tyyppiä jo 2100–1800 eaa.
Hermann Kauffman
pienoiskuva|Hermann Kauffman Hermann Karl Heinrich Kauffmann (18. elokuuta 1840, Göteborg, Ruotsi – 12. kesäkuuta 1908, Nurmi, Viipurin lääni) oli insinööri ja Tampereen konepajateollisuuden uranuurtaja joka tunnetaan parhaiten kirjoittamiensa muistelmien ansiosta.
Kauffmanin vanhemmat olivat kotoisin Eutinista Saksasta, ja hänen isänsä Heinrich Kauffmann toimi Göteborgin kaupunginarkkitehtina. Kauffamn kävi Göteborgissa kymnaasin ja sen jälkeen hän opiskeli teknistä alaa Chalmersin opistossa. Hän oli aluksi piirtäjänä Nyköpingin konepajalla vuodesta 1857 alkaen. Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n konepajan johtajaksi vuonna 1862 valittu ruotsalainen A. J. Lundahl tarjosi Kauffmanille työtä Tampereelta, ja Kauffman muutti sinne samana vuonna.
Kauffman suunnitteli ensimmäisen Tampereella raudasta rakennetun höyrylaivan Ilmarisen. Alus rakennettiin 1862–1863 ja sitä käytettiin aluksi Näsijärvellä ja myöhemmin Pyhäjärvellä. Ilmarista seurasivat Venäjän hallituksen tilaama kanuunavene Suuriruhtinas Wladimir, jota rakennettiin vuosina 1863–1864 ja 1864–1866 rakennetut siipirataslaivat Elias Lönnrot ja Vanaja, jotka otettiin käyttöön Tampereen-Hämeenlinnan laivareitillä. Tampellan konepajalla rakennettiin Kauffmanin johdolla myös höyrykoneita, pumppuja, ventilaattoreita ja puunjalostuskoneita.
Kauffmanista tuli Tampellan konepajan johtaja 1866 A. J. Lundahlin muutettua pois Tampereelta, ja hän johti myös vuosina 1867–1870 Tampellan ostamaa Helsingin laivatelakkaa. Kauffman oli Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n palveluksessa vuoteen 1880 saakka, jolloin hän siirtyi Pietariin johtamaan Ludvig Nobelin konepajaa. Kauffman palasi myöhemmin Suomeen ja kirjoitti muistelmateoksen Tampereen vuosistaan 1860- ja 1870-luvulla. Tämä teos ilmestyi vuonna 1902 nimellä Muntra minnen från mellersta Tavastland, ja se käännettiin suomeksi nimellä Mieluisia muistoja Keski-Hämeestä.
Kauffman oli naimisissa vuodesta 1869 lähtien tamperelaisen tehtaanpatruuna Johan Fredrik Gefwertin tyttären Hilda Maria Gefwertin kanssa.
Kauffman kuoli vuonna 1908 Nurmissa lähellä Viipuria. Hänet on haudattu vuonna 1906 kuolleen puolisonsa kanssa Tampereelle.
Sun Yat-senin yliopisto
Sun Yat-senin yliopisto (,, lyhennys SYSU; myös Zhongshan University; ) on Kiinan eteläosan Guangdongn maakunnan Kantonissa toimiva tiedeyliopisto. Yliopiston perusti vuonna 1924 vallankumousjohtaja, Kantonissa ja Hongkongissa lääkäriksi opiskellut Sun Yat-sen. Kansallisena Guangdongin yliopistona (國立廣東大學) aloittanut yliopisto nimettiin perustajansa mukaan vuonna 1926.
Sun Yat-senin yliopistossa opiskelee yhteensä 63 133 opiskelijaa (ARWU:n mukaan 54 996; kolmannen lähteen mukaan 58 586), joista 28 577 on alemman yliopistotutkinnon jälkeisten maisteri- tai tohtorivaiheen opiskelijoita (ARWU: 22 023; kolmannen lähteen mukaan 43 prosenttia opiskelijoista). Tohtoritutkintoon heistä tähtäsi 7 884.
Yliopistolla on viisi kampusaluetta, joista kolme sijaitsee Kantonissa (Kantonin eteläinen eli pääkampus, Kantonin pohjoinen ja Kantonin itäinen) jonka lisäksi kampukset löytyvät Zhuhaista ja Shenzhenistä. Yliopistoon kytkeytyy kymmenen sairaalaa. Vuonna 2020 yliopisto sai 3,816 miljardin RMB:n rahoituksen (noin 475,8 milj. EUR, Euroopan keskuspankin 31.12.2020 vaihtokurssilla).
Tekee yhteistyötä yli 150 ulkomaisen yliopiston tai tutkimuslaitoksen kanssa. Yhteistyötahoja on runsaasti erityisesti Yhdysvalloista (28), Ranskasta (24), Etelä-Koreasta (19), Japanista (18), Australiasta (9) ja Britanniasta (8). Marraskuussa 2021 oli toiminnassa yhä kolme SYSU:n yhteistyöyliopistoihin perustamaa Konfutse-instituuttia.
Kiinalaisten laatimien ARWU-vertailujen käynnistyessä (2003) USTC oli maailmanlistan sijaluokassa 451–500, mutta kohosi vuoteen 2015 mennessä tällä listalla jo 200 parhaan tutkimusyliopiston joukkoon (sijaluokka 151–200). Vuoden 2021 ARWU-yliopistoranking ("Shanghain lista") arvioi Sun Yat-senin yliopiston tuhannen huippuyliopiston maailmanlistansa sijalle 89. Brittiläisessä Quacquarelli Symondsin (QS) World University Rankings -yliopistoluokittelussa Sun Yat-senin yliopisto ylsi puolestaan maailmanlistan sijalle 260 (vuonna 2022).
Caernarfonin linna
Caernarfonin linna on Caernarfonissa, Pohjois-Walesissa sijaitseva linna, jonka Englannin kuningas Edvard I rakennutti valloitettuaan alueen vuonna 1283. Seuraavana vuonna hänen perijänsä Edvard II syntyi linnassa.
Caernarfonin linna on Unescon maailmanperintöluettelossa mukana yhtenä kuningas Edvard I:n rakennuttamista linnoista ja kaupunginmuureista Gwyneddissa. Se on rakennettu sekä palatsiksi että puolustuslinnaksi, ja sitä pidetään yhtenä hienoimmista keskiaikaisista rakennuksista.
Linna sijaitsee Seiont-joen suulla, Pohjois-Walesin ja Angleseyn välisen Menainsalmen eteläpäässä, noin 12 km Bangorista länteen. Sijainti oli Edwardin aikana strategisesti tärkeä. Sillä oli myös käytännön merkitystä, sillä rakennustavikkeet tuotiin vesitse. Paikalla oli jo aikaisemmin sijainnut sekä roomalaisten että normannien puolustusrakennelmia.
Linnaan rakennettin asumistiloja Kotkatorniin, Kuningattaren torniin, Kamarineidon torniin ja Mustaan torniin. Siihen tehtiin kaksi linnasalia: Suuri Linnasali ja Kuninkaantornin sali. Tarkoitus oli, että linnassa pystyisi asumaan kuninkaan vanhin poika hoveineen, ja majoittumaan myös vieraita seurueineen. Hoviväen lisäksi linnassa oli asuintilat vartijoille ja varuskunnalle. Linnan puolustus perustui sekä linnan omiin rakenteisiin että sitä ympäröivään kaupunginmuuriin.
Linnan ulkonäkö poikkesi tuon ajan pyöreätornisista linnoista, sen tornit ovat kulmikkaita ja niiden ulkopinta on raidallinen, koska siinä on käytetty eri sävyisiä kivilajeja.
Jack the Stripper
Jack the Stripper eli ”Riisuja-Jack” oli lempinimi tuntemattomalle sarjamurhaajalle, joka muistetaan Lontoossa vuosina 1964–1965 tapahtuneista "alastonmurhista". Nimi on väännös Jack the Ripperistä eli Viiltäjä-Jackistä.
Hänen uhrinsa olivat Viiltäjä-Jackin uhrien tavoin prostituoituja. Hän murhasi kuusi, ehkä jopa kahdeksan prostituoitua ja heitti heidän ruumiinsa Thamesiin. Naisilta oli pyydetty suuseksiä, jonka aikana heidät oli kuristettu. Murhia ei ikinä saatu selvitettyä.
Urbaanilegendan mukaan naiset oli tukehdutettu murhaajan peniksellä, mutta tätä pidetään kuitenkin nykyisin yleisesti satuna. Alfred Hitchcockin elokuva Frenzy on ilmeisesti tehty pitkälti tapauksen inspiroimana.
Seksirobotti
Seksirobotti on antropomorfinen seksin harrastamiseen tehty robotti, joka osaa liikkua ja puhua. Seksirobottien odotetaan halventuvan ja seksin harjoittamisen niiden kanssa yleistyvän ajan kuluessa. Seksirobotit on pääasiassa suunnattu miehille ja muistuttavat ulkonäöltään naisia.
Vaikutukset
Seksirobotit voivat vähentää prostituutioon liittyvää ihmiskauppaa. Seksirobotit voivat myös vähentää sukupuolitautien leviämistä ja antaa fetisisteille mahdollisuuden toteuttaa äärimmäisiä fetissejään robottien kanssa. Lapsia muistuttavien seksirobottien kieltämistä lailla on ehdotettu. On epäselvää loppuisiko pedofilia seksirobottien avulla vai lisäisikö se pedofiliaa. Seksirobotissa voi olla vastustamisen säätö, jonka avulla voi simuloida raiskaamista. Vastustamisen säätöä on ehdotettu lailla kiellettäväksi. Seksirobotteja on suunniteltu pedofiileille ja raiskaajille, ja pelkona on että seksirobottien käyttö saattaa johtaa seksuaalisen hyväksikäytön yleistymiseen.
David Levy on kirjoittanut seksiroboteista kirjan Love and Sex with Robots. Levyn mukaan seksirobotit voivat auttaa sinkkujen yksinäisyyteen joilla on vaikeuksia saada ihmissuhteet toimimaan.
Feministien mukaan seksirobotit antavat miehille ratkaisun naisten itsenäisyyden uhkaan.
Irlantilaisen seksirobottibordellin omistajan mukaan osa asiakkaista on yksinäisiä, joillakin on vaikeuksia vuorovaikuttaa naisten kanssa ja muiden olevan kiinnostuneita nukeista.
John Danaher on argumentoinut että ihmisten harjoittama prostituutio on harvoja aloja jotka eivät kärsisi teknologisesta työttömyydestä robottien yleistyessä.
Venäläisen seksologin Lev Shcheglovin mukaan seksirobottien käyttö voi aiheuttaa psykopaattista häiriötä käyttäjälle. Hänen ennustuksensa mukaan seksirobottien käyttöönotto päättyy huonosti. Professori Kathleen Robertsonin mukaan psykopaatit ovat kiinnostuneita seksiroboteista.
Valmistajat
Seksirobotteja valmistaa yhdysvaltalainen yritys Abyss Creations. Abyss Creations on tunnettu Harmony-nimisestä seksirobottimallista jolla on tekoälyä. Abyss Creationsin seuraava seksirobottimalli on Solana, jolla on vaihdettavat kasvot. Myös miespuolisia seksirobotteja on suunniteltu, mutta naiset eivät ole niistä yhtä kiinnostuneita kuin miehet naispuolisista seksiroboteista.
Käyttö bordelleissa
Maailman ensimmäinen seksirobotteja sisältävä bordelli avattiin Barcelonassa, Espanjassa vuonna 2017. Kyseinen Lumidolls-yritys on aikeissa laajentua maailmanlaajuisesti. Vuonna 2017 on myös avattu seksirobottibordelli nimeltä Bordoll Dortmundissa, Saksassa.
Urtekram
Urtekram (Urtekram International A/S) on tanskalainen vuonna 1972 perustettu luomutuottesiin ja reilun kaupan tuotteisiin erikoistunut yritys. Sen perustivat skotlantilaissyntyinen luomutuotepioneeri Ronnie McGrail ja hänen tanskalainen vaimonsa Lisbeth Damsgaard.
Urtekram tuottaa ja tuo myös luonnonmukaista kosmetiikkaa ja ruoka-aineallergikoille sopivia elintarvikkeita. Tuotteita myydään luontaistuotekaupoissa ja supermarketeissa kaikkialla Skandinaviassa. Urtekramin suurin asiakas on Tanskan suurin päivittäistavarakauppaketju Coop.
Toiminta sai ISO 14001 merkinnän toiminnan ympäristöystävällisyydestä. Yrityksen keskeiseen ideologiaan kuuluu myös muiden ympäristömerkkien noudattaminen.
1990-luvun laman seurauksena jouduttiin suurin osa yrityksen osakkeista myymään tanskalais-kanadalaiselle miljonäärille Ross Jacksonille ja hänen omistamalleen investointiyritykselle Gaia Groupille. Alkuperäisten omistajien mukaan kyse oli vihamielisestä nurkanvaltauksesta. Osa osakkeista jäi yhä Lisbeth Damsgaardin omistukseen. Vuonna 2015 ruotsalainen Midsona AB osti Urtekramin.
Minna Sten
Minna Sten (s. 21. joulukuuta 1987) on suomalainen koripalloilija, joka on edustanut kaudesta 2018–2019 alkaen Kotkan Peli-Karhuja. Hän on Naisten Korisliigan torjuntatilaston kaikkien aikojen ykkönen ja teki runkosarjauransa 500. torjunnan tammikuussa 2018 uransa 258. runkosarjaottelussa. Yhdessä ottelussa hän on parhaimmillaan tehnyt yhdeksän torjuntaa.
Sten on Turun Riennon kasvatti ja on Korisliigassa edustanut Riennon, PeKan ja Forssan Alun lisäksi lappeenrantalaista Catzia ja Hongikon Nuorisoseuran Urheilijoita. Catzin joukkueessa hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 2010 ja Peli-Karhujen joukkueessa vuosina 2019 ja 2021. Hänet valittiin SM-sarjan/Korisliigan vuoden puolustuspelaajaksi kausina 2012–2013 ja 2013–2014, jolloin hän edusti Hongikon Nuorisoseuran Urheilijoita.
Sten pelasi kausina 2006–2008 Yhdysvaltain yliopistosarja NCAA:ssa. Kaudella 2016–2017 hän pelasi ensin Saksan Bundesliigassa BG 89 Hurricanesin joukkueessa ja marraskuusta lähtien Ranskan toisella sarjatasolla Avenir Basketin joukkueessa. Kesäkuussa 2021 hän ilmoitti lopettavansa uransa.
Sten on pelannut naisten maajoukkueessa 76 maaottelua.
Muuta
Stenin isä Tapio Sten on entinen maajoukkuekoripalloilija sekä koripallon SM-sarjan korikuningas kaudelta 1979–1980. Minnan veli Juha Sten ja sisko Tiina Sten ovat myös koripalloilijoita.
Desolation Boulevard
Levy sisältää muun muassa Mick Tuckerin yli kahdeksanminuuttisen rumpusoolon "Man with the Golden Arm", jota hän oli jo jonkin aikaa esittänyt yhtyeen konserteissa. Se on samalla ensimmäinen Sweet-kappale, jossa Tucker esiintyy päävokalistina, kahden lauseen verran. Albumilla on myös cover-versio The Who -yhtyeen kappaleesta "My Generation".
Albumin kansikuva otettiin Länsi-Hollywoodissa Sunset Boulevardin ja Larrabee Streetin risteyksessä.
Menestys
Albumin julkaisi Yhdysvalloissa ja Kanadassa Capitol Records seuraavana vuonna 1975 täysin eri kappalevalikoimalla ja hieman erilaisella kannella (kts. alemmat kuvat). Mukana oli muun muassa suuri hitti ja yhtyeen ehkä suurimmaksi klassikoksi noussut "The Ballroom Blitz". Se sisälsi myös paljon kappaleita edellisalbumilta, Sweet Fanny Adams (1974), koska Sweet Fanny Adamsia ei oltu julkaistu Pohjois-Amerikassa.
Albumi myi Yhdysvalloissa hyvin (sijoitus 25.), kuten myös muun muassa Suomessa, missä levy oli korkeimmillaan albumilistan sijalla 9 joulukuussa 1974. Suurinta menestys oli Ruotsissa, jossa albumi nousi sijalle 2.
Levyn kappaleista kaksi julkaistiin singlenä sellaisenaan; balladimainen "The Six Teens" ja suoraviivainen rock "Turn It Down". Molemmat kappaleet olivat Chinn/Chapman-käsialaa. "The Six Teens" muodostui hitiksi nousten Isossa-Britanniassa singlelistan sijalle 9 ja Suomessa sijalle 8. Myös "Fox on the Run" julkaistiin singlenä, mutta uudelleen muokattuna versiona ja vasta vuoden 1975 puolella.
Vuonna 1975 albumista otettiin ensimmäiset uusintapainokset. Tuossa versiossa alkuperäinen "Fox on the Run" oli korvattu sen singleversiolla.
Euroopan-painos (RCA 1974)
A-puoli B-puoli
The Six Teens
Julkaistu: heinäkuu 1974, RCA
Listasijoitukset:
Turn It Down
Julkaistu: 1974, RCA
Listasijoitukset:
Fox on the Run
Julkaistu: 1975, RCA (uusi singleversio)
Listasijoitukset:
AfterDawn.com
pienoiskuva|upright|AfterDawn.com-sivuston etusivu. AfterDawn.com on suomalainen vuonna 1999 perustettu Internet-portaali, joka keskittyy digitaalisen multimedian sisältöön. Sivustolta löytyvät keskustelualue, alan uutiset, ohjeita sekä aiheeseen liittyviä freeware- ja shareware-ohjelmia. Sivustoa toimitetaan sekä suomeksi, että englanniksi ja myös keskustelualueet ovat tarjolla molemmilla kielillä. Vuoden 2008 alussa sivusto julkaistiin myös ruotsiksi ja vuoden 2010 alussa norjaksi. Nämä kieliversiot ovat hieman vajanaisia verrattuna englannin- tai suomenkielisiin sivuihin. Sivusto oli pitkään 2000-luvulla Suomen suurin IT-alan sivusto käyttäjämäärissä mitattuna. Vuoden 2010 vaihteessa sivuston suomenkielisellä osio tavoitti TNSMetrix-mittauksen mukaan 250000 uniikkia viikkokävijää ja englanninkielinen osio tavoitti mittauspalvelu Quantacastin mukaan lähes viisi miljoonaa kuukausittaista lukijaa.
Historia
AfterDawn.com avattiin 10. kesäkuuta vuonna 1999 seitsemän kaveruksen harrastuksena. Sivustoa julkaistiin alusta lähtien sekä englannin että suomen kielellä. Afterdawnin tarjonta laajeni, kun indiemuusikoille suunnattu MP3Lizards.com avattiin vuonna 2001 ja pelaajille suunnattu Blasteroids.com avattiin vuonna 2003. Vuonna 2003 sivuston taustalle perustettiin Afterdawn Oy.
AfterDawn Oy laajensi vertailupalveluitaan ostamalla Puhelinvertailu.comin ja Digiboksivertailu.comin 5. heinäkuuta 2007. Ruotsinkielinen versio sivustosta avattiin 26. helmikuuta 2008.
AfterDawn.com sivuston kautta oli vuoden 2014 loppuun mennessä ladattu yli 250 miljoonaa ohjelmaa.
Download.fi
pienoiskuva|upright|Download.fi-sivuston etusivu. Download.fi on suomalainen yksi AfterDawn Oy:n omistamista sivustoista. Se tunnettiin aiemmin nimellä dawnload.net. Nimi muutettiin huhtikuussa 2006. Se on AfterDawn Oy:n toiseksi menestynein sivusto, heti AfterDawn.comin jälkeen. . Sivustosta oli aiemmin olemassa myös englanninkielinen vastine, filepedia.com, mutta se lopetettiin vuonna 2007 jolloin ohjelmien lataukset keskitettiin AfterDawn.comin englanninkielisen sivuston alaisuuteen.
Ohjelmien lisäksi sivustolta löytyy lähdekoodit avoimen lähdekoodin ohjelmistoihin. Ohjelmien tarjonnan painopiste on Windows-ohjelmissa, mutta ohjelmia löytyy muun muassa macOS:lle, Linuxille, BeOS-käyttöjärjestelmälle ja Amigalle. Sivustolle on mahdollista lähettää omia ohjelmaehdotuksia ja ohjelmista on mahdollisuus ladata myös niiden vanhempia versioita. Käyttäjät voivat kommentoida ja arvostella ohjelmia. Kommentteja ja arvosteluja ohjelmista voivat antaa vain rekisteröityneet käyttäjät.
Lokakuussa 2007 sivuston sisältö laajeni kattamaan myös peleihin liittyvät tiedostot, kuten pelidemot ja esittelyvideot.
High.fi
High.fi on maaliskuussa 2014 avattu AfterDawn Oy:n omistama uutiskeräinpalveluna toimiva portaali-verkkosivusto. High.fi on kehitetty AfterDawn Oy:n Hollannin ja Tanskan markkinoille aiemmin kehittämien uutistenkeräilysivustojen, nieuws2.nl ja nyheder2.dk, pohjalta. Palvelua voidaan käyttää selainversion lisäksi mobiililaitteilla. Windows Phone -versio julkaistiin toukokuussa 2014, Android-versio syyskuussa 2014 ja iOS-versio joulukuussa 2015. iOS-versio käyttää muista poiketen nimeä Highkara.
High.fi pyrkii heikentämään klikkien merkitystä suosittujen uutisen listauksessa pisteytysjärjestelmällä. Otsikon klikkaus ei ole ainoa suosion kriteeri, vaan myös muita tekijöitä otetaan huomioon. Tarkoituksena on vähentää klikkiotsikoiden käyttöä mediassa.
Yhteensä High.fi käsittää lähes 2 000 lähdettä. Lähteeksi hyväksytään kaikki journalismin määritelmän alle mahtuvat mediat ketään syrjimättä. Yli 50 projektia käyttää High.fi:n sovellusrajapintaa kansainvälisesti.
Palkinnot
AfterDawn.com:n toimitusjohtaja Petteri Pyyny on saanut sivustosta vuonna 2008 Nordean Nuori Yrittäjä -palkinnon ja vuonna 2010 Pohjois-Pohjanmaan yrittäjien jakaman Pohjois-Pohjanmaan alueellinen Vuoden Nuori Yrittäjä 2010 -palkinnon.
Aavo Pikkuus
Aavo Pikkuus (s. 23. marraskuuta 1954 Meremäe, Viron SNT) on entinen virolainen kilpapyöräilijä ja olympiavoittaja. Hän edusti kilpaurallaan Neuvostoliittoa.
Pikkuus voitti olympiakultaa maantiepyöräilyn 100 kilometrin joukkueajossa Montrealissa 1976. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sai yhden kultamitalin ja kaksi hopeaa joukkueajossa. Hänen suurin henkilökohtainen saavutuksensa oli Rauhanajon voitto 1977.
Pyöräilyuransa jälkeen Pikkuus menestyi rallikilpailuissa.
Tiit Sokk
Tiit Sokk (s. 15. marraskuuta 1964 Tartto, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Sokk on Viron ainoa koripallon olympiavoittaja. Hän voitti Neuvostoliiton maajoukkueen pelaajana olympiakultaa Soulissa 1988. Lisäksi hän voitti kaksi MM-hopeaa ja yhden EM-pronssin.
Sokk on valmentanut muun muassa Viron mestaruussarjan Dalkia/Nybit-joukkuetta sekä Viron maajoukkuetta.
Sokk valittiin Viron parhaaksi urheilijaksi vuonna 1988. Hänen isänsä August Sokk ja poikansa Tanel Sokk ovat myös olleet menestyneitä koripalloilijoita.
Inferno 31
Inferno 31 on Håkan Södergrenin suunnittelema ja suomalaisen Tallberg Nautican markkinoima purjevene. Vene tuli markkinoille 1983-1984 ja sitä valmistettiin Suomessa 1990-luvun alkuun saakka.
Eonian
Albumi debytoi Suomessa virallisen albumilistan neljännellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa. Fyysisten äänitteiden listalla albumi sijoittui toiseksi. Yhdysvalloissa albumi nousi Billboard 200 -listan sijalle 142.
Vastaanotto
Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton. Metalliluolan Markus Salmela totesi albumin olevan taattua, edellisten albumien kaltaista mahtipontista Dimmua sillä erotuksella, että pitkään kypsytetty albumi kuulostaa tasapainoisemmalta ja viimeistellymmältä kuin vuoden 2010 albumi Abrahadabra. Kaaoszinen Joakim Lindholm antoi albumille lähes täyden kympin, ja piti sitä yleisilmeeltään Enthrone Darkness Triumphant -albumin (1997) kaltaisena. Hän piti Eoniania kauniina ja maanläheisenä teoksena, jonka sävellysten rohkea duurivoittoisuus saatanallisten aiheiden käsittelyssä on onnistunutta. Soundin Henri Eerola kuvaili albumia mitäänsanomattomaksi ja sisällöttömäksi tusinariffeilyksi, jolta puuttuvat menneiden vuosien julkaisujen into ja vimma. Myös V2.fi-sivuston Jesse Kärkkäinen koki albumin olevan kokonaisuutena hallitsematon ja kömpelö, josta ei löydy suurempaa näkemystä.
Topias Leinonen
Seuraura
Leinonen aloitti jääkiekkoilun Tampereen Ilveksessä, kun hänen isänsä Tero pelasi tuolloin seurassa. Leinonen siirtyi E-juniori-ikäisenä JYPiin. Kaudella 2018–2019 hän pelasi vuoden "alaikäisenä" seuran C-nuorissa. Kesäkuussa 2019 Leinonen teki JYPin kanssa nelivuotisen juniorisopimuksen. Kauden 2019–2020 hän pelasi vuoden "alaikäisenä" seuran B-nuorissa. Kaudella 2020–2021 Leinonen pelasi jo 16-vuotiaana suurimman osan JYPin U20-joukkueen otteluista, vaikka hän jakoi varsin tasaisesti joukkueen torjuntavastuun Juho Helanderin ja Leevi Mäkelän kanssa. Huhtikuussa 2021 Leinonen nostettiin loukkaantumisten varalta loppukaudeksi JYPin SM-liigajoukkueen harjoitusvahvuuteen. Hän ei kuitenkaan mahtunut kertaakaan joukkueen kokoonpanoon.
Kauden 2021–2022 Leinonen aloitti JYPin U20-joukkueessa. Hän teki SM-liigadebyyttinsä 19. marraskuuta 2021 Oulun Kärppiä vastaan, kun Leinonen vaihdettiin Markus Ruusun tilalle JYPin maalinsuulle ajassa 28.53, kun Kärpät siirtyi ottelussa 1–3-johtoon. Hän torjui 31.07 minuutin aikana 12 kertaa, mutta Leinonen kuitenkin päästi taakseen peräti seitsemän maalia. Kärpät voitti ottelun lopulta murskalukemin 1–10, mistä tuli joukkueen seurahistorian kaikkien aikojen suurin tappio kotona. Ensimmäisen SM-liigaottelunsa aloittavana maalivahtina Leinonen pelasi 9. maaliskuuta 2022 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Hän torjui varsinaisella peliajalla ja jatkoajalla 29 kertaa ja päästi taakseen kolme maalia. Ottelu eteni voittomaalikilpailuun, jossa Leinonen päästi TPS:n kahdesta yrityksestä taakseen yhden maalin, jonka myötä JYP hävisi ottelun lopulta lukemin 4–3. Siirtotakarajalla helmikuussa 2022 hän nousi JYPin pääasialliseksi kakkosmaalivahdiksi Kanstantsin Šostakin aisapariksi, kun Ruusu siirtyi Ruotsiin. Leinonen pelasi kauden aikana SM-liigassa neljässä runkosarjaottelussa. Hän pelasi miesten pelejä myös kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä.
Buffalo Sabres varasi Leinosen toisella kierroksella 41. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2022. Hän oli koko varaustilaisuuden ensimmäisenä varattu maalivahti. Leinonen torjui JYPissä SM-liigauransa ensimmäisen nollapelin kauden 2022–2023 kolmannessa ja uransa seitsemännessä ottelussaan 24. syyskuuta 2022 Saimaan Palloa vastaan. Hän torjui SaiPan 2–0-voittoon päättyneessä ottelussa 12 kertaa. Kalle Koskinen valitsi Leinosen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Leinonen pelasi kauden aikana SM-liigassa kahdeksan runkosarjaottelua. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä. Suurimman osan kaudestaan Leinonen pelasi kuitenkin JYPin U20-joukkueessa.
Maajoukkueura
Leinonen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2022, jolloin hän voitti pronssia. Leinonen valittiin Ruotsia vastaan pelatun välieräottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hänet valittiin myös alle 18-vuotiaiden MM-kisaehdokkaaksi vuoden 2021 turnaukseen, mutta Leinonen kuitenkin putosi lopullisesta kisajoukkueesta. Hän edusti Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta myös Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2021, jolloin Leinonen voitti kultaa.
Leinonen edusti myös alle 16-vuotiaiden maajoukkuetta Sveitsin Lausannessa järjestetyissä nuorten olympiakisoissa vuonna 2020. Yhteensä hän on pelannut neljä nuorten ja 22 poikien maaottelua.
Leinonen valittiin Pohjola-leirin arvokkaimmaksi pelaajaksi, parhaaksi maalivahdiksi ja tähdistökentälliseen vuonna 2019.
Muuta
Leinonen on toisen polven SM-liigamaalivahti, sillä hänen isänsä Tero pelasi omalla urallaan pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 139 SM-liigaottelua JYPissä ja Tampereen Ilveksessä. Tero Leinonen loi pääsarjauraa myös Ruotsissa, Tšekissä, Italiassa ja Saksassa.
Leinonen on maininnut esikuvakseen Pekka Rinteen.
Niilo Solja
thumb|200px|Niilo Solja. Niilo Johannes Solja (sukunimi vuoteen 1907 Sandell) (25. kesäkuuta 1888 Hämeenkyrö – 15. syyskuuta 1967 Pirkkala) oli suomalainen asianajaja ja tamperelainen kunnallispoliitikko, joka oli myös kokoomuksen kansanedustajana ja ministerinä 1930-luvun alussa.
Solja oli kokoomuksen kansanedustajana Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä 1930–1933 ja toimi eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan puheenjohtajana 1930–1931. Hän oli apulaissisäasiainministerinä Sunilan II hallituksessa 1931–1932. Kokoomuksen oikeistosiipeen kuulunut Solja erosi hallituksesta maaliskuun alussa 1932 vastustettuaan Mäntsälän kapinan johtajille annettua pidätysmääräystä. Solja oli myös presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa.
Kunnallispolitiikassa Solja oli mukana Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1921–1936 sekä rahatoimikamarin jäsenenä 1921–1923 ja sen seuraajaksi 1928 tulleen kaupunginhallituksen jäsenenä 1928–1929.
Heksogeeni
Heksogeeni (1,3,5-trinitro-1,3,5-triatsiini) on 1890-luvulla keksitty vaalea, kiinteä ja edullinen sekä hyvin tehokas sotilasräjähdysaine.
Ominaisuudet
Heksogeeni kehitettiin alun perin 1890-luvulla. Sen räjähdeominaisuudet havaittiin vasta vuonna 1920. Nimensä heksogeeni on saanut kuuden atomin (kolmen hiili- ja kolmen typpiatomin) muodostamasta renkaasta. Aine tunnetaan myös nimillä RDX (Research Department eXplosive tai Royal Demolition eXplosive, brittiläinen termi), sykloniitti (Cyclonite, amerikkalainen termi), T4 (italialainen termi), syklotrimetyleenitrinitramiini ja nitramiitti. Kemiallisesti aine on nitroamiini.
Heksogeenia valmistetaan nitraamalla heksamiinia puhtaalla typpihapolla. Valmistusprosessi saastuttaa helposti maaperän ja pohjaveden, jos jätevettä ei käsitellä oikein. Sen molekyylirakenne muistuttaa jonkin verran TNT:n rakennetta; tärkeimpänä erona on, että rengas ei ole aromaattinen vaan kolmen hiili- ja kolmen typpiatomin muodostama, eikä molekyylissä ole nitrausta koordinoivaa metyyliryhmää. Oktogeeni on samankaltainen molekyyli, jossa neljän hiili- ja neljän typpiatomin muodostamaan renkaaseen liittyy neljä nitroryhmää.
Heksogeenin hajaantuminen alkaa 170 celsiusasteen lämpötilassa, mutta sen sulamispiste on selvästi korkeampi, 204 celsiusastetta. Tästä syystä heksogeenia ei voida valaa. Heksogeeniin sekoitetaan sen muotoilun mahdollistamiseksi vahaa tai jotakin valukelpoista räjähdysainetta, kuten TNT:tä. Heksogeenin detonaationopeus on 8 754 m/s.
Heksogeeni kestää jopa käsiaseiden tulta. Noin –4 celsiusasteen alapuolella heksogeeni muuttuu monien muiden räjähteiden tapaan herkästi räjähtäväksi.
Seokset
Heksotoli on heksogeenin ja TNT:n seos. Heksogeenin osuus heksotolissa vaihtelee 40–85 %:n välillä. Mikäli heksogeenia ei ole heksotolissa kovin paljoa, voidaan sitä valaa. Mitä pienempiä heksogeenihiukkasia seoksessa käytetään, sitä suurempiin heksogeenipitoisuuksiin päästään valamalla. Jos taas heksogeenia on selvästi enemmän seoksessa kuin TNT:tä, esimerkiksi 80 %,ei sitä voida enää valaa, jolloin heksotoli täytyy puristaa. Comp B eli Composition B on englanninkielinen nimitys heksotolille, jossa heksogeenin ja TNT:n suhde on 60/40.
Heksaali on heksogeenin, alumiinijauheen ja vahan seos, jossa näiden ainesosien suhde voi olla esimerkiksi 60/30/10. Alumiinin lisääminen heksogeeniin nostaa räjähdysaineen räjähdyslämpötilaa ja lisää sytytys- ja painevaikutusta.
Heksotonaali on heksotolin ja alumiinijauheen seos, joka on tyypillisillä seossuhteilla valukelpoista. Heksotonaalia, jossa on heksogeenia, TNT:tä ja alumiinia suhteessa 42/40/18, kutsutaan joskus amerikkalaisperäisellä nimellä Torpex (TORPedo EXplosive, sillä sitä käytettiin toisen maailmansodan aikana torpedojen taistelukärkiin).
C-4 on heksogeenipohjainen muovisidosteinen räjähdysaine, jossa heksogeenin osuus on noin 91 %.
M-heksogeeni on mineraaliöljyllä ja polymeereillä muovailtavaksi tehty muovailtava räjähdysaine, jossa heksogeenin ja lisäaineiden suhde on 84/16.
Heksogeenin sotilaskäyttö
Heksogeeni on seoksineen ollut toisesta maailmansodasta alkaen yleinen sotilasräjähdysaine. Sitä käytetään monissa erityyppisissä ampumatarvikkeissa, kuten kranaateissa, pommeissa, ohjuksissa, raketeissa, miinoissa ja torpedoissa. Myös Suomen Puolustusvoimien käytössä on lukuisia erilaisia ampumatarvikkeita, kuten kranaatteja, miinoja ja raketteja, jotka on ladattu heksogeenilla tai heksogeeniseoksilla.
A Passion Play
A Passion Play on Jethro Tullin albumi, joka julkaistiin heinäkuussa 1973. Kuten edeltäjänsä Thick as a Brick, albumi sisältää yhden, koko albumin mittaisen kappaleen, joka on jaettu vinyylin kahdelle puolelle. Tällä kertaa tosin kappaleet on myös osioitu tarkemmilla nimillä, painoksesta riippuen. Albumin konseptina, eli tarinana on Ronnie Pilgrim-nimisen miehen henkinen matka kuoleman jälkeisessä elämässä näytelmän muotoon kirjoitettuna. Albumin kiertueen lavashow oli yhtyeen uran suurimpia ja siinä nähtiin mm. videoksi tehty albumillakin kuultava eläinsatu "The Story of the Hare Who Lost His Spectacles". Albumi sai julkaisunsa aikaan erittäin kovaa kritiikkiä ja myös yhtyeen johtohahmo ja säveltäjä Ian Anderson on myöhemmin kritisoinut albumia mm. "liian mahtipontiseksi". Tästä huolimatta albumi nousi edeltäjänsä tapaan listaykköseksi Yhdysvalloissa.
Taustaa
Vuoden 1972 lopulla Jethro Tull matkusti Ranskaan, Pariisin lähistöllä sijaitsevalle Château d'Hérouville-studiolle nauhoittamaan uutta materiaalia. Tämä johtui Britannian sen aikaisesta korkeasta verotuksesta, jonka vuoksi monet menestyvät artistit joutuivat työskentelemään ulkomailla. Studio oli rakennettu 1700-luvun vanhaan linnaan ja mm. Pink Floyd, Elton John ja T. Rex-yhtye olivat käyttäneet sitä. Alkuperäisenä ideana oli tehdä tupla-albumi, sisältäen erillisiä kappaleita perinteiseen tyyliin. Aihepiireinä olivat mm. elämän perusasiat, kriitikot ja eläinten ja ihmisten maailman erot.
Materiaalia kerittiin nauhoittaa n. 60 minuuttia, tarpeeksi noin kolmen levynpuoliskon täyttöön, kunnes studion tekniset ongelmat, fasiliteetit, huono ruokahuolto ja koti-ikävä saivat yhtyeen palaamaan takaisin Britanniaan ja Anderson päätti huonon kokemuksen vuoksi hylätä jo levytetyn materiaalin ja aloittaa työn alusta Morgan-studioilla.
Studioaikaa oli niukasti käytettävissä ennen kiertueelle lähtöä ja Anderson alkoi kirjoittaa edellisen albumin tyylistä konseptuaalista, nopeasti työstettävää teosta. Aihepiiriksi muodostui kuoleman jälkeinen elämä ja siihen liittyvät tapahtumat teatraalisessa muodossa.
Vain "Critique Oblique", "Tiger Toon" (nimellä "Prelude") ja "The Story of the Hare Who Lost His Spectacles" Ranskan sessioista päätyivät lopulliselle albumille. "Skating Away on the Thin Ice of a New Day" ja "Only Solitaire" päätyivät vuoden 1974 War Child-albumille. Anderson nimesi nauhat myöhemmin "Chateau d'Isaster"-nauhoiksi (Chateau-katastrofi).
Musiikillinen tyyli
Albumi jatkaa edeltäjänsä progressiivista tyyliä. Instrumentaatio on monipuolista ja erilaisia tahtilajeja ja tempojen vaihdoksia on huomattavissa. Yhtyeen jäsenten mukaan musiikki oli osin "turhankin monimutkaista" ja haastavaa toteuttaa livenä. Uusina elementteinä mukana ovat Ian Andersonin soittama sopraanosaksofoni sekä John Evanin paljon albumilla kuuluva syntetisaattori. Kitaristi Martin Barren mukaan juuri John Evanilla oli iso rooli albumin sovituksissa. Pääosin, synkän teemansa johdosta, musiikki on mollivoittoista. Albumin keskellä kuultava "The Story of the Hare Who Lost His Spectacles" käyttää Sergei Prokofievin Pekka ja susi-tyylistä orkesterisovitusta, joista albumilla vastaa yhtyeen taustavaikuttaja David Palmer.
== Konsepti == Albumin nimi on viittaus Kristuksen kärsimyskertomukseen, vaikkakaan itse albumin sisältö ei kristillisiä viitauksia muuten hyödynnä. Teatteriohjelman muotoon tehty kansitaide antaa ymmärtää teoksen olevan neljään kohtaukseen perustuva näytelmä. Sen kirjoittajana esitellään Rena Sanderone (sanaleikki nimestä "Eaan Anderson") ja esittäjänä Linwellin teatteri. Myös yhtyeen jäsenet esitellään näytelmään kuuluvina näyttelijöinä rooleineen ja taiteilijanimineen: