cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Berberit
Varhaiset vaiheet
150px|thumb|vasen|[[Masinissa, Numidian kuningas.]] Berberit ovat tunnetuista kansoista Pohjois-Afrikassa kaikkein vanhimpia. Berbereiden esi-isät tulivat Pohjois-Afrikkaan noin 5 000 vuotta sitten. Vuoteen 250 eaa. mennessä berberit olivat perustaneet kolme kuningaskuntaa nykyisten Tunisian, Marokon ja Algerian alueille. Nämä kuningaskunnat yhdistyivät vuonna 203 eaa. Berberien kuningaskunnat kävivät sotaa Karthagoa vastaan. Numidiaa hallinnut berberikuningas Masinissa liittoutui Rooman valtakunnan kanssa. Kuningas Masinissa myös pakotti monet berberit jättämään kiertelevän elämäntapansa ja asettumaan aloilleen. Masinissan johdolla Numidiasta tuli vahva kuningaskunta, joka kuitenkin hajosi hänen kuolemansa jälkeen vuonna 148 eaa. Kuningas Juba I yhdisti 85–46 eaa. berberit uudelleen, mutta hänet syrjäytti Rooman Julius Caesar.
Arabivalloitus
Arabien maahantunkeutuminen alkoi 640-luvulla ja berberit kääntyivät valloittajien tuomaan islamin uskoon. Arabien maahanhyökkäyksen takia monet berberit muuttivat pois rannikoilta sisämaan vuoristoihin ja aavikoille. Suuri osa myös sulautui arabiväestöön.
Nykypäivä
210px|thumb|oikea|Nykyiset berberiryhmät Pohjois-Afrikan kartalla. {{legend|Blue|[[Tuaregit}} {{legend|fuchsia|Zayanit}} {{legend|Yellow|Riffianit}} {{legend|pink|Chenouat}} {{legend|Red|Kabyylit}} {{legend|#20D40C|Shawit}} {{legend|#FF6600|Saharan berberit (Zanatat, Sanhajat, Masmudat, Mozabitit, Siwisit)}} {{legend|aqua|Chleuhit}}]]
Monissa Pohjois-Afrikan valtioissa berbereitä kohdellaan toisen luokan kansalaisina hallitsevia arabeja huonompina. Esimerkiksi Algeriassa arabiasta tehtiin maan ainoa virallinen kieli vuonna 1990 ja berberikielten puhuminen tehtiin laittomaksi. Kiivailla mielenosoituksilla painostettuina Marokko ja Algeria antoivat kuitenkin berberikielille aseman maiden toisena kielenä vuonna 1994. Monet berberit ovat muuttaneet etenkin Marokosta ja Algeriasta Eurooppaan, eritoten Ranskaan.
Elinkeinot
Berberien elämäntavat vaihtelevat suuresti riippuen ryhmästä, mutta suurin osa heistä on maanviljelijöitä. He kasvattavat muun muassa ohraa, oliiveja, kurpitsoja ja viiniköynnöksiä. Lisäksi peruna ja omenat ovat vallanneet alaa 1980-luvulta lähtien. Kotieläiminä pidetään lehmiä, lampaita, hevosia, vuohia ja kameleita. Osa berbereistä viettää paimentolaistyylistä elämää liikkuen karjansa mukana laidunalueelta toiselle. Heilläkin on kuitenkin yleensä kiinteä asuinpaikka. Naiset hoitavat yleensä kotityöt miesten työskennellessä pelloilla ja rakentaen taloja.
Yhteiskunta
140px|thumb|vasen|Berberinainen kuvattuna Tunisiassa. Rannikkoalueiden berberit elävät arabien tapaan ja ovat sulautuneet näihin voimakkaasti. Syrjäisemmillä seuduilla berberien oma yhteiskuntajärjestelmä on kuitenkin säilynyt. Monissa kylissä miehet kokoontuvat edelleen päättämään paikallisista asioista. Ennen tällaisissa kokouksissa päätettiin myös hallintoon ja lakiin liittyvistä kysymyksistä. Eteläisten berberien yhteiskunnan yläluokan muodostavat oman väittämänsä mukaan islamin uskonnon perustajasta, profeetta Muhammedista polveutuvat. Keskiluokan muodostavat niin sanotut valkoiset berberit ja alaluokan mustat afrikkalaiset eli haratinit. Berberinaisilla on perinteisesti ollut enemmän vapauksia ja valtaa kuin arabinaisilla. Monet heistä käyvät kauppaa markkinoilla ja hoitavat itse oman taloutensa. Vanhemmat järjestävät yleensä naimisiin menot. Berberitytöt avioituvat tavallisimmin 15- tai 16-vuotiaina. Järjestetyssä avioliitossa parilla on aikaa erota pari viikkoa, ja jos ero tapahtuu tällöin, on pari vapaa etsimään mieleisensä puolison.
Aleksandr Dzasohov
Aleksandr Sergejevitš Dzasohov (osseetiksi Дзасохты Сергейы фырт Алыксандр, Dzasohty Sergejy fyrt Aleksandr, s. 3. huhtikuuta 1934 Vladikavkaz) on pohjoisossetia-alanialainen poliitikko, joka toimi Pohjois-Ossetia-Alanian presidenttinä vuosina 1998–2005.
Dzasohov valmistui Pohjois-Kaukasuksen kaivosinstituutista vuonna 1957 ja hänellä on politiikan tohtorin arvo. Vuosina 1993–1995 hän oli Venäjän federaation duuman jäsen. Pohjois-Ossetia-Alanian presidentiksi hänet valittiin 76 prosentin äänisaaliilla 18. tammikuuta 1998. Toiselle kaudelle hänet valittiin 27. tammikuuta 2002, jolloin hän sai 56,02 prosenttia äänistä. Dzasohov kuitenkin luopui asemastaan ennen virkakauden päättymistä 31. toukokuuta 2005 ja hänen seuraajakseen valittiin Taimuraz Mamsurov.
Nykyisin Dzasohov edustaa Pohjois-Ossetia-Alaniaa Venäjän federaation parlamentin ylähuoneessa, Federaation neuvostossa.
Dzasohov todisti Beslanin koulukaappauksesta selvinnyttä terroristia Nur-Paši Kulajevia vastaan 13. tammikuuta 2006 Pohjois-Ossetian korkeimmassa oikeudessa. Beslanista saapui kaksi bussilastillista panttivankeina olleita ja heidän omaisiaan maan pääkaupunkiin Vladikavkaziin seuraamaan pitkään odotettua todistajan lausuntoa. Turvallisuustoimet oikeudenkäynnissä olivat mittavat. Monet koulukaappauksen uhrit ja heidän omaisensa pitävät Dzasohovia yhtenä niistä viranomaisista, joita pidetään syyllisinä koulukaappaukseen. Syyttäjänvirastosta vakuutettiin ettei ketään viranomaisia tulla syyttämään koulukaappauksen aiheuttamista kuolemista, joten Dzasohov sai todistaa ilman että olisi ollut pelkoa oikeudellisista seuraamuksista hänelle itselleen.
The Love of Siam
thumb|220px|Vasemmalta oikealle: näyttelijät [[Mario Maurer, Kanya Rattanapetch, Witwisit Hiranyawongkul ja ohjaaja Chukiat Sakwirakul.]]
The Love of Siam (, Rak haeng Sayam) on vuonna 2007 valmistunut thaimaalainen elokuva, joka on tyylilajiltaan romanttinen draama. Sen on ohjannut Chukiat Sakwirakul (ชูเกียรติ ศักดิ์วีระกุล). Elokuva kertoo rakkaudesta kahden pojan välillä. Pääosissa ovat Witwisit Hiranyawongkul (Mio) ja Mario Maurer (Tong). Elokuvaa levittää Sahamongkol Film International.
Rataspuu
Rataspuu (Trochodendron aralioides) on aasialainen puulaji, joka on ainoa nykyisin elävä laji suvussaan. Monia muita Trochodendron-lajeja tunnetaan fossiililöytöjen perusteella.
Rataspuu on ainavihanta nahkealehtinen puu, joka kasvaa 5–20 metriä korkeaksi. Se esiintyy luonnonvaraisena lehtimetsissä Taiwanissa, Etelä-Koreassa ja Japanissa.
Benny Goodman
Benjamin David ”Benny” Goodman (30. toukokuuta 1909 Chicago, Illinois – 13. kesäkuuta 1986 New York) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, klarinetisti ja big band -orkesterinjohtaja.
Goodman nousi swing-musiikin suurimmaksi tähdeksi 1930-luvulla, ja hän jatkoi esiintymistä aina 1980-luvulle saakka. Goodmania pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista jazz-klarinetin soittajista ja tärkeänä swing-musiikin levyttäjänä. Hän oli soittotyyliltään monipuolinen ja kekseliäs, ja hän kykeni soittamaan hyvin nopeasti. Goodman perusti niin suuria big bandeja kuin pienempiäkin yhtyeitä.
Elämä ja ura
Benny Goodman syntyi juutalaisten maahanmuuttajien perheeseen Chicagossa vuonna 1909. Hän alkoi ottaa 12-vuotiaana musiikkitunteja yhdessä kahden veljensä kanssa ja liittyi synagogan tukemaan yhtyeeseen. Goodman kehittyi nopeasti taitavaksi klarinetinsoittajaksi. Hän kiinnostui uudesta jazzmusiikista, opetteli improvisoimaan, ja pyrki jäljittelemään klarinetisti Ted Lewisin soittotyyliä.
Goodman sai jo 14-vuotiaana paljon töitä tanssimusiikki- ja jazz-yhtyeissä, joten hän jätti koulunkäynnin. Vuonna 1925 hän liittyi Ben Pollackin jazzahtavaan tanssiorkesteriin ja pääsi soittamaan muun muassa Glenn Millerin kanssa. Seuraavana vuonna yhtye levytti Victor Recordsille, ja Goodman soitti yhtyeen jazz-soolot. Vuonna 1928 hän levytti muidenkin yhtyeiden solistina soittaen klarinettia ja saksofonia.
Goodman jätti Pollackin yhtyeen vuonna 1929 ja jatkoi uraansa New Yorkissa muutaman vuoden ajan. Vuonna 1934 hän perusti oman tanssiorkesterinsa. Se soitti aluksi Billy Rose Music Hallissa ja pääsi sen jälkeen kansalliseen lauantai-iltojen radio-ohjelmaan Let’s Dance. Yhtyeen muita jäseniä olivat laulaja Helen Ward, rumpali Gene Krupa ja trumpetisti Bunny Berigan. Vaikka radio-ohjelma lopetettiinkin vuonna 1935, Goodmanin yhtyeen suosio oli kasvussa ja levymyynti hyvää. Yhtye soitti Los Angelesissa kahden kuukauden ajan ja sitten Chicagossa kuuden kuukauden ajan. Yhtye esiintyi lisäksi elokuvassa The Big Broadcast of 1937 (1936), teki uuden esiintymissopimuksen radioon, ja levytti tiheään. Suuren big band -yhtyeensä ohella Goodman soitti myös pienemmissä yhtyeissä, kuten trioissa. Goodmanin yhtyeiden jäsenten vaihtuvuus oli tuolloin kuten myöhemminkin hyvin suuri, mutta hänen suosionsa oli korkea. Suosituimpia Goodmanin esittämiä kappaleita oli ”Sing, Sing, Sing”, josta tuli myöhemmin yksi kaikkien aikojen eniten myydyistä jazz-levytyksistä.
thumb|Benny Goodman konsertissa vuonna 1971. Goodman oli ollut ”swingin kuningas” 1930-luvulla, mutta toisen maailmansodan vuosina hänen rinnalleen nousi uusia tähtiä. Goodman jatkoi esiintymistä uusien yhtyeidensä kanssa aina kuolemaansa saakka 1986.
Goodmanista tehtiin vuonna 1956 elämäkertaelokuva Rytmin kuningas – Benny Goodman. Elokuvassa Goodmania esitti Steve Allen.
Suomessa
Benny Goodman orkestereineen esiintyi Helsingin Kulttuuritalolla marraskuussa 1974. Konserti esitettiin Suomen televisiossa seuraavana vuonna kahdessa osassa. Goodman soitti myös Porin Kirjurinluodolla 16. heinäkuuta 1982.
Jimmy Shea
thumb|Jimmy Shea James Edmund "Jimmy" (tai "Jim") Shea Jr. (s. 10. kesäkuuta 1968 West Hartford, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen skeleton- eli mahakelkkailija.
Shea voitti skeletonissa kultaa Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002 ja maailmanmestaruuden vuonna 1999 Altenbergissä. Lisäksi hänellä on MM-hopea ja -pronssi.
Shea on olympiaedustaja kolmannessa polvessa. Hänen isoisänsä Jack Shea voitti kaksi kultamitalia vuoden 1932 talviolympialaisten pikaluistelussa, ja isänsä Jim Shea kilpaili hiihdossa ja yhdistetyssä vuoden 1964 kisoissa. Jimmy Shea vannoi talviolympialaisten 2002 avajaisissa olympiavalan, kuten teki myös hänen isoisänsä vuoden 1932 kisoissa.
Leo-Pekka Tähti
Leo-Pekka Tähti (s. 22. kesäkuuta 1983 Pori) on suomalainen vammaisurheilija, jolla on synnynnäinen paraplegia. Hän on voittanut kultaa 100 ja 200 metrin pyörätuolikelauksen T54-luokassa Ateenan paralympialaisissa 2004, kultaa 100 metrillä ja pronssia 200 metrillä Pekingin paralympialaisissa 2008, kultaa 100 metrillä Lontoon paralympialaisissa 2012 ja kultaa 100 metrillä Rio de Janeiron paralympialaisissa 2016. Tähti on jo ilmoittanut päättävänsä uransa Pariisin paralympialaisiin 2024.
Vuonna 2005 Tähti voitti kultaa Espoon avoimissa vammaisyleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 100 metrin ja 200 metrin pyörätuolikelauksessa. Hän oli myös kolmas 100 metrillä Helsingin yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2005, joissa pyörätuolikelaus oli näytöslajina. Vuonna 2006 Assenin vammaisten yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui pronssille sekä 100:n että 200 metrin matkoilla. Tähti voitti vuonna 2011 T54-luokan 100 metrin pyörätuolikelauksen kultaa ja 200 metrin pyörätuolikelauksen hopeaa vammaisyleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa Christchurchissa. Vuonna 2012 hän voitti Stadskanaalin vammaisyleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa kultaa 100 metrillä ja hopeaa 400 metrillä. Vammaisyleisurheilun MM-kilpailuissa 2013 Lyonissa Tähti saavutti 100 metrillä kultaa ja 200 metrillä hopeaa. Vuoden 2017 MM-kilpailuissa Lontoossa Tähti saavutti 100 metrillä kultaa, 200 metrillä pronssia ja 400 metrillä hän karsiutui loppukilpailusta.
Vuoden 2018 EM-kisoissa Berliinissä hän voitti kultaa 100 metrin, 200 metrin ja 400 metrin matkoilla. Vuoden 2019 MM-kisoissa Tähti voitti mestaruuden 100 metrin kelauksessa. Vuoden 2021 EM-kilpailuissa Tähti voitti kultaa 100 metrillä ja 400 metrillä. Vuoden 2023 MM-kilpailuissa Pariisissa hän saavutti hopeaa 100 metrillä.
Tähti valittiin vuoden 2004 vammaisurheilijaksi Vuoden urheilija -gaalassa. Vuoden 2008 Urheilugaalassa hän sai Vammaisurheiluteko-uunon 100 metrin maailmanennätyksestään. Vuoden 2017 urheilugaalassa Tähti valittiin vuoden urheilijaksi. Suomen Urheiluliitto valitsi Tähden Vuoden yleisurheilijaksi vuosina 2011, 2016 , 2017 ja 2018. Tähden edustama urheiluseura on Porin Tarmo.
Tähti pelaa pyörätuolikoripalloa Suomen maajoukkueessa, ja hänet on valittu kolme kertaa Vuoden pyörätuolikoripalloilijaksi.
Yksityiselämä
Koulutukseltaan Tähti on datanomi. Hän kihlautui virolaissyntyisen Sandra Ojalillin kanssa vuonna 2013, heidät vihittiin vuonna 2015, jolloin vaimo otti Tähti-sukunimen. Heillä on tytär Sandran aikaisemmasta suhteesta. Leo-Pekka Tähti jätti toukokuussa 2018 yksin eroanomuksen Satakunnan käräjäoikeuteen. Tähti asuu talvet Fuengirolassa Espanjassa, jossa hän pelaa koripalloa Espanjan pääsarjassa Velez-Malagan pyörätuolikoripallojoukkueessa Malagassa.
Tähdestä ilmestyi lokakuussa 2020 Tammen kustantama, Harri Laihon ja Juha Luotolan kirjoittama 341-sivuinen elämäkertakirja Leo-Pekka Tähti.
Krajinan kapina
thumb|Serbien asuttamat alueet Kroatiassa vuoden 1981 väestönlaskennassa. thumb|Kroatiaan vuonna 1990 perustetut serbien itsehallintoalueet SAO:t.
Krajinan kapina oli vuonna 1989 alkanut kapina, jossa Kroatian serbit kapinoivat aseellisestikin lähinnä Kninin alueella Dalmatiassa ja Itä-Kroatiassa Itä-Slavoniassa. Kroatiassa pidetyt ensimmäiset vapaat vaalit nostivat huhti-toukokuussa 1990 valtaan hyvin kansallismielisen HDZ-puolueen, jonka politiikka syrji jossain määrin serbejä. Toisaalta Slobodan Milosevicin johtama Serbia pyrki propagandallaan ja poliittisilla toimillaan ajamaan Krajinan serbit kapinaan. Serbien äärikansallismielinen, kumouksellinen toiminta vei 17. elokuuta 1990 alkaneeseen tukkivallankumoukseen, jossa Kninin alueen serbit rakensivat aluettaan suojaamaan tukeista tiesulkuja. Useimmat kapinalliset olivat tulleet Serbiasta. Nämä levottomuudet vähensivät Kroatian turismia. Myöhemmin samana vuonna serbien kansallismieliset perustivat monille Kroatian serbialueille itsehallintoalueet. Jugoslavian armeija esti kroaattipoliisia kukistamasta kapinaa toimien muka erotuomarina. Krajinan kapina enteili Kroatian sotaa ja Jugoslavian lopullista hajoamista sotiin. Kansallismieliset serbit synnyttivät Krajinaan kapinan, koska halisivat liittää Krajinan aiottuun suureen serbivaltioon.
Alkava Serbian ja Kroatian konflikti
Kiihkokansallisuutta ainakin ajoittain hyväkseen käyttänyt Slobodan Milosevic oli vuodesta 1986 ajanut ainakin jossain määrin Suur-Serbia-aatetta, johon kuului ajatus serbeistä kaikkien Jugoslavian kansojen valtiaana, tai ainakin kaikkien serbien pitäminen samassa valtiossa.
Kesällä 1988 Kroatian mediassa syyteltiin Serbian hallinnon toimia mm. populistisiksi, Jugoslavian vastaisiksi ja neostalinistisiksi. Serbialaiset lehdet taas kutsuivat kroaatteja ja sloveeneja nationalisteiksi ja separatisteiksi.
Kroatian serbit osoittivat mieltään Kroatiaa vastaan jo helmikuussa 1989, mistä alkoi lopulta sotaan vienyt kahnausten sarja Kroatiassa asuvien serbien ja kroaattien välillä. Helmikuussa 1989 perustettiin Kroatian ensimmäinen puolue "Jugoslavian demokraattinen aloite", joka levisi koko Jugoslaviaan mutta ainoastaan suppeaan piiriin lähinnä akateemisessa maailmassa. Serbit osoittivat mieltään uudemman kerran Kninissä kesällä 1989 sanoen että serbejä riistettiin Kroatiassa, mikä ärsytti monia kroaatteja.
Jopa Kroatian erittäin epäsuosittu vanhoillinen ideologi Stipe Shuvar vastusti Milosevicia.
Tuđmanin kroaattikansallismielisen HDZ-puolueen nousu
Kroatiassa pidettiin ensimmäiset vapaat parlamenttivaalit vuonna 1990 enemmistöä suosivalla vaalitavalla, jolla kommunistit uskoivat voittavansa. Mutta valtaan nousikin 6. toukokuuta vuonna 1990 kansallismielis-konservatiivinen HDZ-puolue, jonka johdossa oli entinen kroaattikenraali ja historioitsija Franjo Tuđman. Tuđmanin ajamaa kohtalaisen jyrkkää kroaattinationalismia on väitetty vastareaktioksi jyrkkään serbinationalismiin. Tuđman olikin väittänyt jo 1981, että kroaatteja syrjittiin mm. armeijan upseeristossa, ja joutunut tämän takia pariksi vuodeksi vankilaan.
HDZ julisti vaalikampanjassaan Kroatian itsemääräämisoikeutta ja tarvittaessa itsenäisyyttä, omaa rahaa ja kansallista kroaattiarmeijaa.
HDZ:n noustua määräävään asemaan se 1990 erotti joitain serbiviranomaisia, ainakin muodollisesti tai aidosti siksi koska nämä olivat kommunistipuolueen jäseniä. mutta esimerkiksi serbien kansanedustajia sai olla parlamentissa.
Hallitus kielsi mm. serbian kielessä käytetyt kyrilliset kirjaimet, pidätti serbejä sisäministeriössä, poisti kouluopetuksesta serbikirjailijoita käsittelevän osuuden jne.
Kroatian serbikansallismielisten nousu
Vuoden 1990 alussa Kroatian ääriserbit alkoivat pitää kokouksia ja protesteja.
Jo maaliskuussa 1990 Itä-Slavoniassa Berakissa serbit eristivät tiesuluin pienen Berakin kylän. 14. maaliskuuta Jugoslavian liittoarmeija alkoi kerätä Kroatian aluepuolustuksen aseita Borislav Jovicin mukaan Serbian aloitteesta, ja näin Kroatia riisuttiin melkein kokonaan aseista.
4. huhtikuuta 1990 noin 50000 serbiä huusi Patrova Gorassa "tämä on Serbia", ja puhuivat Tuđmania vastaan, ja Milosevicin puolesta.
Kesä-heinäkuussa 1990 serbit protestoivat avoimesti Kroatiassa valtaan noussutta kroaattikansallismielistä hallintoa vastaan. Kroatian serbien mukaan kroaatit syrjivät heitä. Serbiaktivistien mukaan Kroatia terrorisoi heitä, ja että serbien täytyisi taistella kulttuurillisten, poliittisten ja koulutuksellisten oikeuksiensa puolesta.
Läntisten tiedotusvälineiden mukaan Serbian tiedotusvälineet pyrkivät kiihdyttämään Krajinan kapinaa.
Kansojen välinen konflikti kasvoi hitaasti, puzajuća agresija. Belgradilaisia liikkui Krajinan alueella.
Kapina
Kroatian serbien kapina alkoi Kninin ympäristössä joka julistautui itsehallintoalueeksi serbien järjestämässä kansanäänestyksessä. Tämä alue oli Pohjois-Dalmatiassa ja itäisessä Likassa. Siihen kuului 6 kuntaa, 8,8 % Kroatian alueesta ja 2,4 % väestöstä. Kapinaan liittyivät myös Banija sekä Kordun (5 kuntaa, 3,7 % Kroatian alueesta ja 1,6 % sen väestöstä).
Kapinaa johtivat kovaa linjaa kannattavat SDS:n jäsenet Milan Babić ja Kninin poliisipäällikkö Milan Martić. Martić salakuljetti aseita ja perusti oman puolisotilaallisen poliisijoukkonsa. Babić syrjäytti maltillisen Raškovićin. Kapinalliset serbit varastivat aseita poliisiasemilta. Monet Kroatian poliisit olivat serbejä.
Belgradin media raportoi Kroatian parlamentin julistaneen sotatilan, ja poliisijoukkojen lähestyvän Kniniä. Silloin serbitaustaiset poliisit alkoivat jakaa aseita serbeille. Milosevicin oikeudenkäynnissä todettiin kapinaa lietsoneiden raporttien olleen harhaanjohtavia. Franjo Tuđman sanoi serbilehdistön yrittävän horjuttaa Kroatian hallitusta perättömillä raporteilla.
Serbikapinalliset sulkivat 17. elokuuta yhteydet Kniniin ja Benkovaciin tiesuluin. Tiesulut oli tehty muun muassa kivistä ja mäntytukeista, minkä vuoksi tapahtuma sai nimen "tukkivallankumous", kroaatiksi Balvan revolucija. Tiesuluilla oli yhteensä satoja haulikoilla ja pistooleilla aseistautuneita vartijoita ja kapinalliset ammuskelivat ilmaan mm. poliisiasemilta otetuilla aseilla. He myös räjäyttivät ratakiskoja.
Milosevicin oikeudenkäynnin todistajien mukaan suuri osa barrikadeille nousseista mielenosoittajista tuli Kroatian ulkopuolelta, ja Belgradin serbeille maksettiin kapinoinnista sata saksanmarkkaa päivässä.
Mielenosoittajat vahtivat tiesulkuja koko yön. Länsidiplomaattien mielestä sisällissota uhkasi. 19. elokuuta 1990 serbikapinan keskuksessa Kninissä oli yhä jännittynyt tilanne, kun serbit aikoivat järjestää kansanäänestyksen Kroatian serbien itsehallintoalueen perustamisesta. Serbit pelkäsivät kroaattipoliisin "ustashan" hyökkäystä, ja kroaatit liittoarmeijan tuloa paikalle. Kapinoivat serbit sanoivat vastaavansa asein, jos kansanäänestystä häiritään.
Kapina aiheutti paljon harmia Kroatian turismille.
Milan Marticin johdolla Kroatian serbipoliisit ja puolisotilaalliset joukot estivät Kroatian poliisin pääsyn tietyille alueille. Yhteenottojen tarkoituksena oli saada Jugoslavian liittoarmeija puuttumaan tilanteeseen ja lopulta perustaa itsenäinen mini-serbivaltio Kroatian alueella. Tämä minivaltio olisi sitten liittynyt Serbiaan. Koska serbit olivat vähemmistönä, suunnitelma edellytti etnisiä puhdistuksia, joista Martic tuomittiin myöhemmin Haagin sotarikostuomioistuimessa.
Kninissä oli säilynyt vanha aseenkantotapa Habsburgien sotilasrajan ajoilta. Kroatian TV ja paikallisradio Knin kävivät keskenään "tiedotussotaa".
Liittoarmeija ei pysäyttänyt kapinaa, mutta ajoi kroaattipoliisin kapinallisten kimpusta pois.
Autonomisen alueen perustaminen
Serbit julistivat Kninin alueen lokakuun alussa autonomiseksi ja riippumattomaksi Kroatiasta, ja kapinalliset katkaisivat kaiken alueen läpi kulkevan liikenteen. Kninin kuninkaanlinnaan nostettiin Serbian ja Jugoslavian liput päivää ennen joulua 1990. Serbia tuki kapinaa alusta asti lähettäen näkyvästi lääkkeitä ja hätäapua Kniniin, ja Serbia syytti Kroatian hallitusta valtioterrorista serbikansaa kohtaan. Krajinan serbipuolue SDS pyysi koko serbikansalta apua. Rannikon kroaatit vaativat hallitukselta poliisin apua, ja Kroatian lehdet sanoivat Serbian serbejä terroristien tukijoiksi ja edistäjiksi. Serbia puolestaan haukkui kroaatteja kansanmurhaan taipuviksi ja ustashan fasisteiksi, ja kroaatit mielsivät serbit samanlaisiksi vihollisiksi kuin aikoinaan maata miehittäneet unkarilaiset. Kroatian presidentti Franjo Tuđman piti kapinallisten uhkaa vähäisenä, koska näitä oli hänen mielestään vain pieni määrä Serbiasta tuotettuja. Mutta Tuđman koetti turhaan saada puhevälit kapina-alueen ulkopuolella oleviin serbeihin. Tuđman ei myöskään erityisen näkyvästi ottanut etäisyyttä toisen maailmansodan aikaiseen serbejä tappaneeseen ustasha-hallintoon.
Egschiglen
Egschiglen on mongolialainen yhtye. Se perustettiin Ulan Batorin konservatoriossa vuonna 1991. Kappaleet ovat pääosin mongolialaista kansanmusiikkia ja niissä on mm. kurkkulaulantaa. Yhtyeessä käytetään myös paikallisia soittimia, kuten morin huur -nimistä jousisoitinta.
Krajinan kapina
Pysyvä jännite
Jännite pysyi korkealla ja pieniä aseellisia välikohtauksia sattui vuoden 1990 lopuilla.
28. syyskuuta kapinalliset ampuivat yöllä kroaattipoliisi Josip Božićevićin.
Egschiglen
Jäsenet
Yhtyeen kanssa esiintyy konserteissa myös tanssija Ariunaa.
Krajinan kapina
Pysyvä jännite
Yöllä 22-23. marraskuuta 1991 kroaattipoliisi nimeltä Goran Alavanja kuoli, kun kapinalliset ampuivat hänen autoaan. Kapinalliset ampuivat myös kolme serbipoliisia.
Serbien kapinalliset tekivät elokuusta 1990 huhtikuun loppuun 1991 pääosin Kninissä 89 hyökkäystä kroaattipoliisien kimppuun sekä 200 räjähtein tehtyä terroristihyökkäystä.
Mutta myös jotkut kroaatit ajoivat konfliktiin. Gojko Susak ja Vice Vukojevic taivuttelivat mukaansa Osijekin maltillisen poliisipäällikön Josip Reihl-Kir:in ja vaimonsa Jadrankan katsomaan Borovo Selon kylää, jonne Susak tovereineen kuitenkin ampui kolme Armburst-rakettia. Reihl-Kir oli tehnyt paljon työtä rauhan eteen Kroatiassa, mutta äärikroaatit pyrkivät tekemään hänen työnsä tyhjäksi. Reihl-Kir murhattiinkin Kroatian sodan alussa.
Kroatian sodan edetessä Krajinan alueesta muodostui lyhytikäinen valtio, Krajinan serbitasavalta. Slobodan Milosevic lakkautti kesällä 1994 Krajinan tukemisen. Tämä heikko itsenäinen muodostuma romahti kuitenkin kroaattien hyökkäyksiin sodan loppuvaiheessa, Operaatio Myrskyssä.
Christian Matras
Christian Matras (7. joulukuuta 1900 Viðareiði, Färsaaret – 16. lokakuuta 1988) oli färsaarelainen kielitieteilijä ja runoilija.
Elämäkerta
Viðareiðissä syntynyt Matras kävi koulua Färsaarten pääkaupungissa Tórshavnissa. Hän meni kouluun ikätovereidensa William Heinesenin ja Jørgen-Frantz Jacobsenin kanssa, joita myös pidetään Färsaarten merkittävimpinä kirjailijoina. Hän opiskeli pohjoismaisia kieliä Kööpenhaminan yliopistossa.
Matras väitteli tohtoriksi 1933. Vuodesta 1952 hän oli professori Kööpenhaminassa, josta hän palasi Färsaarille 1965. Palattuaan hän aloitti Färsaarten yliopiston (Fróðskaparsetur Føroya) rehtorina.
Matrasin merkittävin tuotanto käsittää färsaarelaisen kirjallisuuden, kielen ja kulttuurin tutkimusta, mutta hän on myös maan merkittävimpiä runoilijoita. Hänen tunnetuin tuotantonsa kuuluu luonnonlyriikkaan.
Teokset
Edellä olevat Matrasin säkeet näyttäytyvät aivan toisilta, kun tarkastelee hänen ensimmäistä suurta teostaan Føroysk-donsk orðabók ('Fäärin-tanskan sanakirja'), jonka hän laati M. A. Jacobsenin kanssa vuosina 1928 ja 1961. Se oli ensimmäinen fäärin kielen sanakirja. Nimistä Matras ja Jacobsen tuli sanakirjan synonyymi, ja se on lajinsa ainoa kirja fäärin-englannin sanakirjan ohella.
Matras käänsi tanskankielistä kirjallisuutta fääriksi.
Isopropyyliasetaatti
Isopropyyliasetaatin kemiallinen kaava on C5H10O2 ja rakennekaava CH3COOCH(CH3)2. Isopropyyliasetaatista käytetään myös nimityksiä 2-asetoksipropaani ja 2-propyyliasetaatti. Se on etikkahapon 1-metyylietyyliesteri.
Valmistus ja käyttö
Isopropyyliasetaattia valmistetaan isopropanolin ja etikkahapon välisellä esteröintireaktiolla. Katalyyttinä käytetään happoja kuten rikkihappoa tai p-tolueenisulfonihappoa. Isopropyyliasetaattia käytetään liuottimena ja liuottaa muun muassa selluloosaa, selluloosajohsanniaisa ja hartseja. Sitä voidaan käyttää myös hajusteissa.
Andrea del Sarto
Andrea del Sarto alun perin Andrea d’Agnolo, (16. heinäkuuta 1486 Firenze − ennen 29. syyskuuta 1530 Firenze) oli italialainen renessanssin taidemaalari ja Firenzen täysrenessanssin pääedustajia, joka ennakoi manierismia. Häntä kutsuttiin nimellä sanza errori (virheetön).
Andrea del Sarto käytti maalauksissaan plastista muotoa korostavaa valohämyä. Sarto kuvasi taulumaalauksissaan madonna-aiheita, kuten Madonna delle Arpie 1517 Uffizissa. Tuotantoon kuuluu myös eeppisistä aiheista maalattuja freskoja sekä muotokuvia, joiden tyyli viittaa jo barokkiin.
Autosomi
Autosomit ovat kromosomeja, jotka eivät vaikuta yksilön sukupuolen määräytymiseen. Autosomeja ovat siis kaikki kromosomit sukupuolikromosomeja lukuun ottamatta. Ihmisellä autosomipareja on 22 (kromosomit 1–22). Niiden lisäksi ihmisellä on kaksi sukupuolikromosomia. Naisella X ja X ja miehellä X ja Y.
Granuloma inguinale
Taudinkuva
thumb|Haavaumaksi kehittynyt granuloma inguinale peniksessä. thumb|Granuloma inguinale -haavauma vaginassa. Taudin itämisaika on epävarma, mutta sen arvioidaan olevan yhdestä kolmeen viikkoa. Ensimmäiset ulkoiset merkit ovat nähtävissä kahdeksan vuorokauden tai jopa vasta 14 viikon jälkeen (keskimäärin kaksi viikkoa). Useimmiten sukupuolielinten alueelle muodostuu kyhmy, joka myöhemmin syöpyy ja kehittyy haavaumaksi.
Etiologia
Taudin tarttumamekanismi on epäselvä, mutta sitä pidetään seksitautina, koska useimmat taudinkantajat ovat olleet seksuaalisessa kanssakäymisessä ennen taudin ilmenemistä. Se on harvinainen hyvin nuorilla ja seksuaalisesti passiivisilla henkilöillä. Taudin on myös raportoitu voivan siirtyä synnynnäisenä raskauden aikana sikiöön. Infektio lisää HIV:n tarttumisriskiä seksuaalisessa kanssakäymisessä HIV-positiivisen henkilön kanssa.
Hoito
Tautia hoidetaan tavallisimmin tetrasykliiniantibiootilla.
Ben Rhyddingin rautatieasema
Ben Rhyddingin rautatieasema on rautatieasema Ben Rhyddingin kylässä West Yorkshiressä. Se sijaitsee Wharfedale Linen varrella.
Asema avattiin 1. elokuuta 1865. Sitä käytti 218 742 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Radioaallot
Radioaallot ovat sähkömagneettisia aaltoja, joiden taajuusspektri on määrittelijästä riippuen 30– hertsistä noin 300–3 000 gigahertsiin (GHz) ja aallonpituus millimetreistä kymmeniin tuhansiin kilometreihin. Periaatteessa radioaaltoja ovat kaikki tätäkin pidemmät (pienitaajuisemmat) sähkömagneettiset aallot.
Radioaallot eivät ole vain ihmisen tuottamia radiolähetysten lähetysaaltoja, sillä radioaaltoja on ympärillämme myös luonnostaan: kaikki kappaleet, joiden lämpötila on absoluuttista nollapistettä korkeampi, emittoivat radioaaltoja.
Luonnolliset säteilylähteet, kuten salamat, Aurinko ja pulsarit – kuten myös ihmiskeho – tuottavat radiotaajuusalueen sähkömagneettista säteilyä.
Sähkömagneettinen säteily yleisesti
Fotonin energia E määräytyy taajuudesta: E=hf, jossa h on Planckin vakio 6,626196 · 10-34 Js, ja f on taajuus. Fotonilla on myös liikemäärämomentti p, suuruudeltaan p=h/\lambda, missä λ on aallonpituus.
Sähkömagneettinen aalto hidastuu väliaineessa, jolloin sen aallonpituus lyhenee, mutta taajuus ja kvantin energia eivät muutu. Sähkömagneettisen aallon nopeus väliaineessa riippuu väliaineen suhteellisesta permeabiliteetista ja suhteellisesta permittiivisyydestä. Koaksiaalikaapelissa nopeus hidastuu noin 2/3:aan verrattuna valon nopeuteen tyhjiössä.
Sähkömagneettisen aallon nopeus tyhjiössä on valonnopeus, eli 299 792 458 m/s. Likiarvo 300 000 000 m/s on usein riittävän tarkka moniin käytännön laskuihin. Aallonpituus saadaan jakamalla nopeus taajuudella. 300 MHz:n taajuudella aallonpituus on yksi metri: 300 106 m/s ÷ 300 106 Hz = 1 m. (Taajuuden yksikkö Hz = 1/s).
Radioaaltojen historiaa
Radioaaltojen olemassaolon ennusti skotlantilainen matemaattinen fyysikko James Clerk Maxwell vuonna 1867. Katso Maxwellin yhtälöt.
Maxwellin teorian todisti oikeaksi Heinrich Hertz, joka ei kuitenkaan nähnyt radioaalloilla mitään hyötypotentiaalia.
Italialainen keksijä Guglielmo Marconi kehitti ensimmäiset käytännön radiolähettimet ja -vastaanottimet noin v. 1894–1895.
Hyödyntäminen
Lähes kaikki langattomat yhteydet perustuu radioaaltojen käyttöön. Radioaaltoja hyödyntäviä laitteita ovat muun muassa televisio, radio, WLAN- ja muut langattomat tiedonsiirtolaitteet, bluetooth-laitteet, langattomat kuulokkeet ja matkapuhelimet. Sen sijaan television kaukosäädin toimii pääsääntöisesti infrapuna-aaltoalueella.
Radioaalloilla voidaan välittää signaaleja radioaaltoa moduloimalla. Yksinkertaisin radiotoiminnassa käytettävä modulaatio on amplitudimodulaatio (AM) ja yleisin taajuusmodulaatio (FM).
thumb|Radiolähetyksissä käytettäviä amplitudimoduloituja (AM) ja taajuusmoduloituja (FM) radioaaltoja.
Radiovastaanottimen pitää tukea lähetyksessä käytettyä modulaatiota kyetäkseen vastaanottamaan lähetystä.
Tuottaminen
Katso: Radiolähetin
thumb|Kuvaaja [[maatasoantennin säyeilykuviosta. Antenni on musta pystyviiva keskellä kuvaa. Vaihekaavio alhaalla oikealla; kentät (sähkökenttä (E), magneettikenttä (H)) ovat suorassa kulmassa toisiaan ja etenemissuuntaa vasten.]]
Radio(aalto)lähetin muodostaa käyttötarkoituksensa mukaisen (määrätaajuinen radioaalto (kantoaalto), mahdolliset apukantoaallot, informaatio, modulaatio ja teho) sähkömagneettisen kentän, jonka piirissä radioaallot ovat vastaanotettavissa.
Radioaaltoja voidaan lähettää eri polarisaatioilla, kuten esimerkiksi vaaka-, pysty- ja ympyräpolarisaatiolla. Lähetysantenni määrittää polarisaation. Vastaanottimen antenni pitää sovittaa lähetyksen polarisaatioon radioaaltojen mahdollisimman hyvän vastaanottamisen tukemiseksi.
Käytännössä radioaalto synnytetään johtamalla määrätaajuinen vaihtojännite antenniin, joka siirtää energian radioaaltoina etenevään sähkömagneettiseen kenttään.
Radioaaltojen eteneminen
Radioaaltojen liikettä lähettimestä eteenpäin kutsutaan etenemiseksi. Tyhjiössä, johon mittatarkkuuden puitteissa voidaan lukea maan ilmakehä, ympärisäteilevän lähetysantennin kentän signaalin tehotiheys vaimenee verrannollisena etäisyyden neliöön lähetysantennista loitonnuttaessa, kun aallot leviävät yhä laajemmalle alueelle. Hukkatehoa voidaan minimoida suunta-antennilla.
Radioaaltojen etenemisnopeus riippuu väliaineesta. Tyhjiössä radioaallot etenevät valonnopeudella. Radioaallon aallonpituus saadaan jakamalla radioaallon etenemisnopeus sen taajuudella:
missä:
Aallonpituus muutetaan taajuudeksi vastaavasti jakamalla etenemisnopeus aallonpituudella:
Radioaaltojen etenemisessä on kyse energian siirtymisestä paikasta toiseen sähkömagneettisen kentän värähtelyinä.
Ilmakehä on lähes läpinäkymätön radioaalloille noin 30 GHz:stä (10 mm) noin 20 terahertsiin (15 um) asti. Tämä johtuu radioaaltojen absorboitumisesta ilmakehän vesihöyryyn
Paikallisesti radioaaltojen etenemiseen vaikuttaa ilmasto, vuodenaika, vuorokaudenaika ja säätila kuten lämpötila, sade, kosteus, sumu, utu, tuuli ja pilvipeite. Vaikutus ei välttämättä ole negatiivinen. Niin sanotulla hyvällä radiokelillä kantamat voivat moninkertaistua. Myös keinovalaistuksella, pölyllä, kuin pilvikorkeudellakin voi tajuusalueesta riippuen olla etenemistä heikentävä vaikutus.
Vastaanottaminen
Katso: Radiovastaanotin
Vastaanotossa otetaan vastaan radioaallon energiaa. Antenni on sovitin sähkömagneettisten aaltojen ja radiovastaanottimen virtapiirien välillä.
Radiovastaanottimen pitää tukea lähetystaajuutta ja lähetyksessä käytettyä modulaatiota kyetäkseen vastaanottamaan lähetyksiä.
Vastaanotossa saattaa olla tarpeen ottaa huomioon myös lähetetyn radioaallon polarisaatio vastaanoton varmistamiseksi. Tämä on lähes välttämätöntä maanpäällisiä TV-lähetyksiä vastaanotettaessa.
Termistöä
Termistön lähteet
Aiheesta muualla
Radiofrecuencia
Suomen Pankin talo (Tampere)
thumb|Suomen Pankin talo Hämeenkadun toiselta puolelta nähtynä. Kuva lokakuulta 2013. Suomen Pankin talo on Tampereella Hämeenkadun ja Hatanpään valtatien kulmauksessa sijaitseva 7-kerroksinen liike- ja toimistotalo, joka valmistui vuonna 1943. Talon on suunnitellut arkkitehti Harry W. Schreck.
Suomen Pankin talon rakennustyöt alkoivat syyskuussa 1940, mutta jatkosodan alkamisen vuoksi työt viivästyivät niin, että talo valmistui vasta talvella 1943. Talon paikalla sijaitsi aiemmin Scheelen apteekki, joka oli apteekkari Amil Schéelen 1890-luvun alussa rakennuttama puutalo.
Taloon sijoittui Suomen Pankin Tampereen-konttorin lisäksi Yleisradion Tampereen studio, Aero Oy:n matkatoimisto sekä talon kattokerrokseen Alkon Kansanravintolat Oy:n Hämeensilta-ravintola. Talossa oli sen valmistuessa ajankohtaan nähden hyvin nykyaikainen ilmastointijärjestelmä.
Suomen Pankin talon julkisivut on verhoiltu vaaleanpunertavilla Kurun graniittilaatoilla, katutason seinät Vehmaan punaisella graniitilla ja pankkisalin sisäänkäynnin ympäristö Jyväskylän mustalla graniitilla. Julkisivussa on Gunnar Finnen tekemä kylväjää ja sadonkorjaajaa esittävä korkokuva. Ylintä kattokerrosta laajennettiin vuonna 1965, jolloin sinne tehtiin muun muassa näköalaikkunat.
Suomen Pankki myi talon vuonna 2012 yksityiselle kiinteistösijoittajalle ja pankin Tampereen-konttorin toiminta päättyi saman vuoden lopulla.
Lähteet
61.49786°N, 23.76621°W
Anna-sarja
Anna-sarja on kanadalaisen L. M. Montgomeryn kirjoittama teossarja, johon kuuluu kahdeksan teosta. Sarja kertoo orvosta Anna-tytöstä, joka päätyy kasvatiksi perheeseen, johon oli alun perin tarkoitus tulla poika. Teossarja kattaa Annan elämän lapsuusvuosista, 11-vuotiaasta pikku tytöstä keski-ikäiseksi perheenäidiksi, jolla on kuusi lasta. Sarjan loppua kohden Anna astuu teoksissa hieman taka-alalle hänen lastensa saadessa suuremman roolin kerronnassa. Teossarjan viimeisessä osassa, Kotikunnaan Rilla -kirjassa Annan nuorin tytär Rilla on saanut selkeän päähenkilön aseman. Alun perin Montgomery kirjoitti sarjan ensimmäisen osan itsenäiseksi teokseksi, mutta kustantajan ehdotuksesta laajensi teosta kokonaiseksi sarjaksi.
Teosten kirjoittamisjärjestys ei noudata täysin niiden järjestystä sankarittarensa elämässä, vaan teokset Anne of Windy Poplars (suom. Anna opettajana) ja Anne of Ingleside (suom. Annan perhe) on kirjoitettu myöhemmin kustantajan toivomuksesta, viimeisen osan jälkeen täyttämään tarinassa olleita ajallisia aukkoja. Montgomery on sarjaa kirjoittaessa hyödyntänyt omia lapsuudenkokemuksiaan kasvatiksi joutumisesta. Sarja kuuluu maailman rakastetuimpiin tyttökirjoihin ja on yhä edelleen suosittu. Sarjaa on käännetty monille kielille, ja siitä on tehty elokuvia ja näytelmiä.
Teossarjan suosio on johtanut myös siihen, että Prinssi Edwardin saarelle on syntynyt paljon Anna-turismia. Lukuisat Anna-fanit ympäri maailmaa matkustavat Annan alkujuurille Cavendishin kaupunkiin, jonne on luotu kokonainen fiktiivinen maailma Anna-kirjojen hengessä.
Atomic Betty
Atomic Betty on kanadalais-ranskalainen animaatiosarja, jossa älykäs ja kiltti koulutyttö Betty elää kaksoiselämää galaksin puolustajana. Sarjan loivat Trevor Bentley, Mauro Casalese ja Rob Davies. Tuotantoyhtiöinä toimivat kanadalaiset Atomic Cartoons ja Breakthrough Films & Television, sekä ranskalainen Tele Images Kids. Sarja kesti alun perin 52 jakson verran vuoteen 2006 asti, jonka aikana siitä tuotettiin yksi erikoisjakso vuonna 2005.
Duff Gibson
thumb|Duff Gibson Duff Gibson (s. 11. elokuuta 1966 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen skeleton- eli mahakelkkailija.
Atomic Betty
Juoni
Sarja keskittyy Moose Jaw Heightsissa asuvaan Bettyyn, joka pitää koulusta, science fiction -elokuvista ja laulamisesta yhtyeessään. Suurin osa hänen ystävistään ja suvustaan ei tiedä Bettyn olevan myös galaktinen vartija Atomic Betty, joka ylläpitää rauhaa ja lakia. Hänen apunaan ovat lentäjä Sparky ja robotti X-5, kun he yhdessä päätoimisesti taistelevat Maximus I.Q.'ta vastaan muiden superrikollisten ohella.
Anna-sarja
Kirjallisuutta
Lucy Maud Montgomery ja Sisko Ylimartimo: Alppipolku, 2017, Minerva Kustannus ISBN 9789523125223
Duff Gibson
Ennen mahakelkkailu-uraansa Gibson kilpaili pikaluistelussa, ja vuonna 1995 rattikelkkajoukkueen jarrumiehenä. Hän vaihtoi skeletoniin vuonna 1998, kun sai tietää lajin olevan 2002 talviolympialaisten ohjelmassa. Hän on skeletonin maailmanmestari vuodelta 2004. Vuonna 2005 hän sijoittui MM-pronssille. 2006 Torinon olympialaisissa Gibson voitti skeletonissa olympiakultaa. Voittonsa myötä hänestä tuli, 39-vuotiaana, talviolympialaisten historian vanhin henkilökohtaisten lajien kultamitalisti. Ampumahiihtäjä Ole Einar Bjørndalen ohitti hänet Sotšissa 2014 voittaessaan kultaa 40-vuotiaana.
Siviiliammatiltaan Gibson on palomies. Hän on 185 senttimetriä pitkä.
Anna-sarja
Aiheesta muualla
האסופית (ספר)
Nihil Interit
Nihil Interit on vuonna 1993 perustettu valtakunnallinen runoyhdistys, joka pyrkii edistämään Suomessa tapahtuvaa runouden kirjoittamista ja esittämistä sekä runoudesta keskustelemista.
Nihil Interit palkittiin YLE:n vuoden Valopilkkuna vuonna 1996. Vuonna 2000 se sai Kivipää-palkinnon ja vuonna 2008 yhdistykselle myönnettiin Suomi-palkinto.
Yhdistys julkaisee Tuli & Savu -runouslehteä ja ylläpitää digitaalisen, kokeellisen ja monitaiteisen runouden sivustoa Nokturnoa sekä Runografi-arvostelusivustoa. Tuli & Savu -lehti palkittiin Kultti ry:n Vuoden laatulehti -palkinnolla vuonna 2018. Syksyllä 2019 lehti voitti pohjoismaisen kulttuurilehtikilpailun Göteborgin kirjamessuilla. Vuonna 2021 Tuli & Savu sai kirjallisuuden valtionpalkinnon.
Alueellinen toiminta
Turussa yhteistyökumppaneina ovat Runoviikko ja Kirjan Talo, joiden kanssa ylläpidetty Turun lavatauti -kollektiivi järjestää alueella lavarunoklubeja ja -tapahtumia. Vakiintuneita tapahtumia ovat kuukausittain (kesäkuukausia lukuun ottamatta) järjestettävä TkuÖpenMic -klubi sekä Runon ja suven päivänä järjestettävä, Markku Innolle omistettu Go Runo Go - Runouden iltapäivä -tapahtuma.
Tampereella Nihil Interit toimii yhteistyössä Särinä-klubin ja Kirjoittajayhdistys Viitapiirin kanssa. Lahdessa yhteistyökumppanina toimii Lahden Runomaraton.
Kurssitoiminta
Nihil Interit järjestää monipuolisesti erilaisia runouteen liittyviä kursseja. Normaaliolosuhteissa kursseja järjestetään kasvokkaisina tapaamisina yhdistyksen toimistolla Alppilassa Helsingissä. Pandemia-aikana toimintamuodoksi vakiintui Zoom-webinaari, mikä mahdollistaa myös kauempaa tulevien osallistumisen suosituille kursseille.
Kursseja ovat hyödyntäneet paitsi yksityishenkilöt myös kirjoittajayhdistykset, sanataidekoulut ja työpaikkojen tyhy-päivät. Nihil Interitin kurssitoimintaa tukee KSL-opintokeskus.
Luovan kirjoittamisen kouluihin ja sanataideopetukseen suunnattu opetustuote Runopakki on Nihil Interitin tuotantoa.
Valtakunnalliset runouspalkinnot
Nihil Interit jakaa vuosittain Turun kirjamessujen yhteydessä palkinnot vuoden parhaasta runokokoelmasta (vuoden runoteos) sekä runouden eteen tehdystä työstä (vuoden runoteko). Palkitsemiskäytäntö aloitettiin vuonna 2013 yhdistyksen 20-vuotisjuhlien kunniaksi.
Eino Koivistoinen
Eino Hannes Koivistoinen (10. toukokuuta 1907 Kuopio – 14. joulukuuta 1987 Kotka ) oli suomalainen merikapteeni ja kirjailija.
Henkilöhistoria
Koivistoisen vanhemmat olivat kirvesmies Aaro Koivistoinen ja Johanna Miettinen ja puoliso vuodesta 1936 Salme Mirjam Soininen. Jazzmuusikko Eero Koivistoinen on heidän poikansa. Koivistoinen suoritti aliperämiehen, perämiehen ja merikapteenin kurssit 1930-luvulla, oli 1940−1941 Merisotakoulun upseerikurssilla ja 1942−1944 I upseerina sukellusvenelaivueen emälaiva Sisussa. Merimiehen uransa purje- ja höyrylaivoilla Itämeren ja Pohjanmeren alueilla aloittanut Koivistoinen ehti toimia perämiehenä muun muassa parkki Winterhudella ja parkentiini Balticilla ja myöhemmin kapteenina eri varustamoiden aluksilla. Hän jäi maihin 1950-luvulla ja työskenteli sen jälkeen kirjailijana ja merenkulun järjestötehtävissä, asuen pääasiassa Kotkassa.
Kirjallinen tuotanto
Koivistoinen julkaisi romaaneja, novelleja, runoja, näytelmiä ja kuunnelmien käsikirjoituksia sekä suomennoksia. Hänen teoksensa Valtameren kasvatti (1945) perustuu löyhästi hänen omaan elämäänsä ja meriuraansa messipojasta merikouluun menoon asti.
Bárðrin, Lumitunturin Aasan saaga
Bárðrin, Lumitunturin Aasan saaga (tai: Bárðr Lumitunturinjumalan saaga, isl. Bárðar saga snæfellsáss) on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin islantilaissaagoihin. Bárðrin saaga kertoo Dofri-jättiläisen (isl. bergbúi) kasvattamasta Bárðr Dumbssonista ja tämän pojasta Gestristä, ja näiden vaiheista Norjassa ja Islannissa. Bárðrin saagaa ei ole suomennettu.
Japanin bobtail
Japanin bobtail on kissarotu, joka on kotoisin Japanista.
Bárðrin, Lumitunturin Aasan saaga
Saagan juoni
Saagan alkuosa kertoo Bárðrista, joka lähtee Norjasta Islantiin, missä tapahtumat keskittyvät pitkälti Snæfellsnesin niemimaalle. Islannissa Bárðrin tytär Helga katoaa. Bárðr on surun murtama ja vetäytyy yhteisön ulkopuolelle. Hän saapuu kuitenkin aika ajoin auttamaan ystäviään, esimerkiksi näiden ollessa merihädässä. Häntä aletaan siksi pitää eräänlaisena suojelushenkenä (isl. bjargvættr), ja hän saa lisänimen Lumitunturin Aasa (isl. Snæfellsáss).
Japanin bobtail
Historia
Japanin bobtail on esiintynyt japanilaisissa maalauksissa ja seinätöissä jo ainakin tuhat vuotta sitten. Maneki neko eli onnen kissa on Japanissa erittäin suosittu lahja- ja koriste-esine, joka kuvaa tassua nostavaa Japanin bobtail-kissaa. Yhdysvalloissa rotuun kuuluvia kissoja nähtiin ensimmäistä kertaa vuonna 1968, jolloin Elisabeth Freret toi Japanista 3 yksilöä, ja sitä kautta rotu siirtyi myös Eurooppaan, vaikka ei olekaan kovin suosittu täällä. Myös Suomessa rotu on harvinainen. Helena Linnanvirta toi Suomeen bobtailin Sayesinde's Ichi-Ban 1990 Hollannista ja myöhemmin uroksen Bassetti's Sashitaru Yhdysvalloista.
Bárðrin, Lumitunturin Aasan saaga
Saagan juoni
Saagan loppuosa keskittyy Bárðrin poikaan Gestriin, joka lähtee Norjaan kuningas Olavi Tryggvenpojan hoviin. Hoviin saapuu eräänä talvi-iltana ennen joulua elävä kuollut, edesmennyt pakanakuningas Raknar, joka tarjoaa hautakumpunsa aarteita sille, joka uskaltaisi ne hakea. Bárðr ottaa haasteen vastaan ja lähtee kauas kohti pohjoista. Siellä hän laskeutuu hautaan, mutta joutuu suureen vaaraan, kun kuollut kuningas Raknar ja tämä miehistö heräävät eloon. Häntä ei tällöin auta hautaan ilmestyvä Bárðr-isän henki vaan kristinuskoa levittävä kuningas Olavi Tryggvenpoika, jolta apua pyydettyään Gestr täpärästi pelastuu. Matkansa jälkeen Bárðr ottaa kuningas Olavin luona kasteen, mutta kuolee heti sen jälkeen, kun isän henki kostaa Gestrille tämän kääntymisen kristinuskoon.
Ajoitus ja käsikirjoitukset
Muiden islantilaissaagojen tavoin Bárðrin saaga kuvaa Islannin asuttajia ja näiden jälkeläisiä. Tapahtumat sijoittuvat saagassa vuotta 1000 edeltävään aikaan. Saaga on kuitenkin arvioiden mukaan kirjoitettu 1300-luvulla, eli usea vuosisata myöhemmin kuin milloin siinä kuvattujen tapahtumien katsottiin sattuneen. Jotkut tutkijat ovat esittäneet, että Bárðrin saagan laatija olisi kirjoittanut myös nimellä Víglundar saga tunnetun islantilaissaagan, tai että Bárðrin saagan alku- ja loppuosalla olisi ollut eri kirjoittajat. Näkemyksiä on kuitenkin myös kritisoitu.
Bárðrin saagasta on säilynyt pergamenttifragmentteja, joista vanhin AM 564a 4to on ajoitettu noin vuosien 1390-1425 väliselle ajanjaksolle. Lisäksi saagasta on säilynyt myöhempiä paperikopioita, joista AM 486 5, 4to (1600-l.) on joidenkin näkemysten mukaan kopio edellä mainitusta käsikirjoituksesta AM 564a 4to ja tehty aikana, jolloin kyseinen käsikirjoitus olisi ollut vielä kokonainen.
Japanin bobtail
Luonteenpiirteet ja muut ominaisuudet
Rodulla on erityispiirteenä lyhyt töpöhäntä, joka on seurausta häntänikamien mutkaisuudesta eli sen häntä on yhtä häntämutkaa. Ominaisuus on perinnöllinen ja resessiivinen, eli jos Japanin bobtailit saavat yhteisiä jälkeläisiä, on niillä kaikilla perinnöllisesti töpöhäntä. Se ei siis ole hännänkasvussa tapahtunut vika tai mutaatio kuten Manx - kissalla, ja Japanin bobtail on täysin terve kissarotu.
Bárðrin, Lumitunturin Aasan saaga
Erityispiirteitä
Bárðrin saagan taustalla on vaikuttanut suullinen kertomusperinne, ja sen kirjoittaja on pohjannut osassa tiedoistaan Islannin asuttamisesta kertovalle Landnámabókille. Saaga sisältää kuitenkin myös runsaasti yliluonnollisia elementtejä ja muinaissaagoille tyypillisiä kansansatumaisia piirteitä. Sen seurauksena Bárðrin saaga on usein luokiteltu niin kutsuttuihin ”jälkiklassisiin” saagoihin (isl. eftirklassískar Íslendingasögur). Termi on arvottava ja sillä on aiemmin viitattu nimenomaan sellaisiin islantilaissaagoihin, joita on pidetty nuorempana ja tyyliltään vähemmän realistisina.