cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elli Saurio
Marttaliitossa
Emäntien ajankäyttökilpailussa oli kolme eri osakilpailua. Maisteri Elli Saurio kuului arvostelulautakuntaan. Palkinnot jaettiin Suomalaisen Marttaliiton määräaikaisessa edustajakokouksessa 24.3.1936 Helsingissä Tieteellisten Seurojen talossa. Saurio toimi kokouksen sihteerinä. Läsnä oli noin 101 valtuutettua edustajana ja noin 150 muuta marttaa. Kokouksessa puhui kolme suomalaisen kotitaloustieteellisen tutkimuksen pioneeria. Maanviljelystalouden professori Rurik Pihkala Helsingin yliopistosta puhui vaatetaloudesta. Filosofian tohtori Kaino Oksanen esitelmöi aiheesta ”Miten valtio tukee maatalous- ja kotitalousjärjestöjä?” ja toiminnanjohtaja Elli Saurio piti alustuksen kotitaloustieteellisestä tutkimuksesta. – Tohtori Oksanen teki ensimmäisen yliopistollista kotitalousopetusta koskeneen eduskunta-aloitteen, professori Pihkala oli keskeinen henkilö, kun laadittiin Helsingin yliopiston ensimmäistä virkaehdotusta kotitaloustieteitä varten ja maisteri Saurio nimitettiin viranhaltijaksi ensimmäiseen Suomeen perustettuun kotitalousprofessuuriin. Nämä kolme henkilöä edustivat kotitaloustieteellisen tutkimuksen yhteiskuntatieteisiin painottuvaa suuntaa.
– Maisteri Elli Saurio puhui Suomalaisen Marttaliiton edustajakokouksessa 24. maaliskuuta 1936 aiheesta ”Kotitaloustieteellinen tutkimus ja opetus kotitalousopetuksen ja -neuvonnan palveluksessa”. Puhuja pohti kotitaloustieteen ominaislaatua ja piti tärkeänä oikean lähtökohdan ja näkökulman määrittämistä. Saurio luonnehti kotitaloustieteen tieteeksi, joka tutkii ihmistä, ihmisen tarpeita ja niiden tyydyttämistä. Suomessa jo olemassa oleva 1000-henkinen kotitalousopettajien ja -neuvojien armeija olisi kaivannut kipeästi kotitaloustieteellisen tutkimuksen antamaa varmaa perustaa ja johtoa. Tulkitsijoita oli runsaasti mutta tulkittavaa niukalti.
Filosofian tohtori
On mahdollista, että ylioppilas Elli Saurio asetti jo yliopisto-opintonsa 1920-luvun lopulla toden teolla aloittaessaan tavoitteekseen tohtorin oppiarvon ja kotitalousprofessuurin. Tähän viittaavia seikkoja löytyy ja jos näin on, Saurio kykeni muovailemaan kohtaloaan aktiivisen ja määrätietoisen ihmisen tavoin. Hän suunnitteli suuria asioita ja toteutti suunnitelmiaan mutta Saurio oli vielä maisteri hakiessaan kodin taloustieteen kiinteää ylimääräisen professorin virkaa, kun se julistettiin avoimeksi kevättalvella 1946. Virantäytön ensimmäinen kierros jäi tuloksettomaksi.
Saurio väitteli huhtikuussa 1947 ja toisella hakukierroksella kodin taloustieteen kiinteää ylimääräisen professorin virkaa haki filosofian tohtori Elli Saurio. Väitöskirja "Perheenemännän ajankäyttö suhteessa talouden laatuun ja henkilörakenteeseen" perustui vuosina 1934–1936 kerätylle tilastomateriaalille. Kentältä kootun, emäntien ajankäyttöä koskevan lähdemateriaalin työstäminen alkoi luultavasti välittömästi mutta monet asiat hankaloittivat tutkimustyötä. Maisteri Elli Saurio oli ensisijaisesti Suomalaisen Marttaliiton toiminnanjohtaja ja tutkija vasta toissijaisesti. Sotavuodet 1939–1944 toivat järjestöihmisille uusia tehtäviä ja lisää vastuita. Tietyn viivästymisen aiheutti varmaan myös tutkimustyön ohjaajan vaihtuminen. Elli Saurion yksityisarkistosta löytyy maininta, että maisteri Saurio aloitti väitöstutkimuksen tekemisen professori K. T. Jutilan ohjauksessa mutta tämä luopui professuuristaan joulukuussa 1938 tultuaan nimitetyksi Suomen Pankin johtokunnan jäseneksi ja Saurion väitöstutkimus valmistui kansantaloustieteen professori Bruno Suvirannan ohjauksessa. Agraaripolitiikan professori Jutila oli siirtynyt virkavapaalle joulukuussa 1938 ja hänen virkansa hoitajaksi määrättiin maanviljelystalouden professori Rurik Pihkala.
Maisteri Elli Saurion väitöstutkimus edistyi samaa tahtia kuin Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan omat erillisiä kotitalousprofessuureja koskevat suunnitelmat etenivät. Helsingin yliopisto aktivoitui kotitaloudellisten opetusvirkojen perustamisen asiassa syksyllä 1940. Professori Pihkala esitti syyskuussa 1940 harjoittelun erikoistamista agronomitutkinnon talouslinjalla kotitaloussuuntaa silmällä pitäen ja joulukuun puolivälissä 1940 hän teki esityksen väliaikaisen kotitalouslinjan perustamisesta agronomitutkintoon. Maatalous-metsätieteellinen tiedekunta asetti toimikunnan professori Rurik Pihkalan puheenjohdolla laatimaan ehdotusta väliaikaisen kotitalouslinjan perustamisesta agronomitutkinnon yhteyteen ja ensimmäinen kotitalousopetusta koskenut virkaehdotus, joka valmistui helmikuussa 1941 edellä mainitun toimikunnan työn tuloksena, oli mukana tiedekunnan tehdessä virka- ja määrärahaehdotuksia vuoden 1942 menoarvioon.
Ensimmäinen tieto maisteri Saurion hakemasta apurahasta väitöstutkimusta varten on välirauhan ajalta. Hän haki 11. marraskuuta 1941 opetusministeriöltä raha-arpajaisten voittovaroista apurahaa emännän ajankäyttöä koskevan tutkimuksen suorittamista varten. Marraskuun 25. päivänä 1941 Tieteellinen Keskuslautakunta antoi kuitenkin Saurion apuraha-anomuksesta opetusministeriölle torjuvan lausunnon sillä perusteella, ettei hakijalla ollut vielä riittävää pätevyyttä tieteellisen tutkimustyön alalla. Suomen Kulttuurirahasto myönsi keväällä 1944 Elli Sauriolle apurahan perheenäitien ajankäyttöä käsittelevään väitöskirjatyöhön mutta Sauriolla tuskin oli tuolloin tutkimustyölle aikaa. Kesäkuussa 1944 alkanut vihollisen suurhyökkäys Kannaksella oli yksi sota-ajan vaikeimpia vaiheita. Tilanteen sota- ja kotirintamalla rauhoituttua Saurio jäi Marttaliitosta virkavapaalle lokakuun 1944 alusta alkaen. Hän palkkasi tutkimusapulaisen ja tiivis työskentelyjakso tutkimuksen parissa alkoi. Tutkimuksen valmistumisella oli kiire, sillä asetus (99/1946) kodin taloustieteen kiinteän ylimääräisen professorin viran perustamisesta Helsingin yliopistoon oli annettu tammikuun viimeisenä päivänä 1946.
Mademoiselle
Sanan käyttö on vähenemässä Ranskassa, sillä hallitus on helmikuussa 2012 kieltänyt sen käytön virallisissa lomakkeissa ja asiakirjoissa. Sen käytön poistamista on vaadittu Ranskassa vuosikymmeniä. Junalipun ostajakin on joutunut ilmoittamaan onko rouva rouva (madame; Mme) vai neiti (mademoiselle; Mlle). Miehiltä siviilisäätyä ei kuitenkaan ole aiemminkaan kysytty. Asiassa kampanjoineet ranskalaiset naisjärjestöt ovat tyytyväisiä päätökseen.
Elli Saurio
Filosofian tohtori
Väitöstutkimuksen esitarkastajina toimivat Helsingin yliopiston sosiologian vt. professori Heikki Waris ja vt. professori V. R. Lindberg. Filosofian maisteri Elli Saurio puolusti 23. huhtikuuta 1947 väitöskirjaansa Maalaisemännän ajankäyttö suhteessa talouden laatuun ja henkilörakenteeseen. Virallinen vastaväittäjä oli professori Bruno Suviranta ja kustoksena toimi suomalais-ugrilaisen kansatieteen professori Albert Hämäläinen. Vastaväittäjän kahdeksansivuinen lausunto on allekirjoitettu 6.5.1947 ja julkinen päätös maisteri Elli Saurion filosofian lisensiaatintutkinnosta julistettiin Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisessä osastossa 19.5.1947. Maisteri Saurio oli opiskellut filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisessä osastossa ja osaston 25.1.1947 myöntämällä erikoisluvalla hän myös väitteli vanhassa tiedekunnassaan valtiotieteellisen tiedekunnan perustamisesta huolimatta. Filosofian lisensiaatti Saurion tiedot arvosteltiin siten, että hänelle myönnettiin kansantaloustieteessä arvosana cum laude approbatur ja sosiologiassa arvosana lubenter approbatur.
Nainen väittelijänä oli 1940-luvulla harvinaisuus ja naisten kotitaloustyö oli ainutlaatuisen harvinainen väitöskirjan aihe. Marttaliiton toiminnanjohtaja Elli Saurio oli lisäksi julkisuuden henkilö. Ei ihme, että lehdistö kiinnitti huomiota hänen tohtorinväitökseensä mutta kaiken kiinnostuksen kohdistuessa erikoiseen kotitalousaiheeseen, unohdettiin tosiasia, että Saurio väitös oli tehty kansantaloustieteeseen. Sivuutettiin vaiti ollen itse asiassa varsinainen uutisaihe: Elli Saurio oli ensimmäinen Suomessa taloustieteissä väitellyt nainen. Seuraava nainen, joka väitteli taloustieteissä, oli maanviljelystalouteen tehtyä tutkimustaan vuonna 1952 puolustanut maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti Liisa Sauli. Kauppatieteiden lisensiaatti Meeri Saarsalmi väitteli vuonna 1967 ensimmäisenä naisena liiketaloustieteissä.
Filosofian tohtori Elli Saurion virkavapaakausi päättyi toukokuussa 1947 siten, että hän pyysi eron Marttaliiton palveluksesta. Uudet haasteet odottivat häntä. Elokuussa 1947 maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa ryhdyttiin jälleen toimenpiteisiin kodin taloustieteen ylimääräisen professorin viran täyttämiseksi. Kun tohtori Elli Saurio haki kodin taloustieteen kiinteän ylimääräisen professorin virkaa toisella hakukierroksella, hän ilmoitti ansioluettelossaan seitsemän julkaisua. Näistä seitsemästä julkaisusta viisi oli valmistunut vuosien 1947–1948 aikana.
Kodin taloustieteen professori 1950–1966
Kun kodin taloustieteen kiinteä ylimääräinen professorin virka julistettiin haettavaksi Helsingin yliopistossa helmikuussa 1946, virkaa haki kaksi henkilöä: maatalous- ja metsätieteiden tohtori Nils Westermarck ja filosofian maisteri Elli Saurio. Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisessä osastossa annettiin 19.5.1947 julkinen päätös Elli Saurion suorittamasta filo-sofianlisensiaattitutkinnosta. Kului kymmenen päivää ja tohtori Westermarck peruutti hakemuksensa kodin taloustieteen ylimääräisen professorin virkaan. Tällöin tohtori Saurio katsoi parhaaksi tehdä samanlaisen ratkaisun. Kun kodin taloustieteen kiinteä ylimääräisen professorin virka julistettiin syksyllä 1947 hakuun uudemman kerran, sitä hakivat filosofian tohtorit Elli Saurio (25.10.) ja Katri Laine (29.10.).
Professori Saurion sairastuminen syöpään todettiin kesällä 1960. Kodin taloustieteen opetus oli sinä kesänä alkanut Lappeenrannan kesäyliopistossa 27.6.1960 ja jatkui heinäkuun 1960 loppuun saakka. Professori Martti J. Mustakallio, joka oli Lappeenrannan kaupunginsairaalan lääkäri, kirjoitti 11.7.1960 Elli Sauriolle lähetteen röntgentutkimuksiin. Näyte oli otettu nilkassa olevasta kyhmystä. Patologian laboratorion edustaja suositteli lausunnossaan kyhmyn poistamista, sillä kysymyksessä oli ”maligni melanooma”.
Professori Elli Saurio anoi tammikuussa 1966 kahden kuukauden sairauslomaa ja loma hänelle myönnettiin. Muuta sairauslomaa hän ei anonut yliopistovirastaan, vaan hoiti virkatehtäviään syyslukukauden 1966 loppuun saakka tai miltei loppuun saakka, sillä hän lähti kotoaan sairaalaan 13.12.1966. Kodin taloustieteen opiskelijat kävivät noutamassa sairaalassa olevalta professori Sauriolta merkintöjä kurssisuorituksista. Professori jaksoi yhä pitää huolta oppilaistaan, vaikka oli ollut sairaalan tekemän potilaskirjauksen mukaan osastolle tullessaan erittäin huonokuntoinen. Professori Saurio kuoli vuoden 1966 joulunpyhien aikana Diakonissalaitoksen sairaalassa Helsingissä. Vain muutama päivä olisi vielä tarvittu ja hän olisi päässyt eläkkeelle vuoden 1966 lopussa. – Professori Saurion siunaustilaisuus oli 8. tammikuuta 1967 Helsingissä, Krematorion kappelissa.
Vesikives
Vesikives eli hydroseele on nestekertymä kivespussin sisällä. Potilas huomaa sen yleensä kookkaana, pehmeänä pattina suurentuneessa kivespussissa. Sairauteen saattaa liittyä kipua ja painontunteita.
Vesikives voi olla synnynnäinen tai kehittyä jälkikäteen. Jos se aiheuttaa haittaa, mahdollinen hoitomuoto on leikkaus. Kivespussissa saattaa leikkauksen jälkeen esiintyä jonkin asteista kipua ja turvonneisuutta.
Vesikivekselle on erilaisia syitä, esimerkiksi tulehdus, vamman jälkitila tai kiveksen kasvain. Se on todettavissa tunnustelulla ja läpivalaisulla.
Aku Ankka -lautapeli
Aku Ankka -lautapelissä pelaajan tavoitteena on palauttaa Roope Ankan ensilantti takaisin rahasäiliöön. Pelissä liikutaan Ankkalinnassa ja tavataan sen tuttuja asukkaita kuten Iines Ankka, Pelle Peloton ja Mummo Ankka. Pelissä edetään vastaamalla Ankka-aiheisiin kysymyksiin.
Sören Kronqvist
Sören Kronqvist (s. 13. huhtikuuta 1968) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen aitajuoksija. Hän edusti koko uransa ajan IF Nykarlebynejdeniä ja hänen valmentajinaan toimivat Elof Lindblom, Ari Salin, Lars Jönsson, Steve Silvey sekä A. J. Moore. Kalevan kisoista Kronqvist saavutti 400 metrin aitajuoksussa kultaa vuonna 1989 sekä hopeaa vuonna 1990. Lisäksi hän saavutti sisäratojen SM-kisoista 300 metrin aitajuoksusta hopeaa vuonna 1992 sekä pronssia vuonna 1991. Virallisissa kilpailuissa Kronqvist ei ole esiintynyt vuoden 1996 jälkeen.
Aku Ankka -lautapeli
Kategoriat kysymyksissä:
Pelissä pyöritetään onnenpyörää, jolla pelaaja voi saada lisämahdollisuuksia etenemiseen sekä Pelle Pelottoman keksintökoneesta kaikenlaisia koneita, kuten pienennyskoneen tai molekyylisiirtimen.
Valmistaja
Aku Ankka -lautapeliä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla. Peli on valmistettu yhteistyössä Aku Ankka -lehden kanssa.
Elina Rönnlund
Elina Ida Maria Rönnlund (s. 14. lokakuuta 1996 Uumaja) on ruotsalainen maastohiihtäjä, joka edustaa uumajalaista IFK Umeåta.
Rönnlundilla on suomalaisia sukujuuria. Rönnlundin isoäiti on Suomussalmelta sotalapsena Ruotsiin muuttanut Toini Gustafsson. Gustafsson hiihti itsekin Ruotsin lipun alla kaksi olympiakultaa -ja hopeaa. Rönnlund ei itse puhu suomea eikä hänellä ole Suomeen minkäänlaisia yhteyksiä.
Oliver James
Oliver James (Oliver James Hudson; 1. kesäkuuta 1980) on englantilainen muusikko, laulaja, sanoittaja ja näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan rooleistaan elokuvissa Mistä tytöt tykkää (What A Girl Wants, 2003) ja Kesän sävelet (Raise your voice, 2004).
Ura ja elämä
Oliverin ensimmäinen elokuvarooli oli vuonna 2002 televisioon tehdyssä lyhytelokuvassa, jossa hän näytteli Deania. Mistä tytöt tykkää -teinikomediassa James tähditti Ian Wallacen roolin ja mukana elokuvassa nähtiin myös Amanda Bynes, Kelly Preston ja Colin Firth. Elokuvan ohjasi Dennie Gordon. Kesän sävelet -draamaelokuvassa, jossa pääosaa näytteli Hilary Duff, hän sai yhden merkittävimmistä rooleista Jay Corganina, ja ponnahti näiden kahden elokuvan myötä julkisuuteen.
James liittyi vuonna 2002 Simon Fullerin tuottamaan poikabändiin. Hän kuitenkin lopetti bändin pian liityttyään Mistä tytöt tykkää -elokuvan näyttelijäkaartiin. Kitaraa James oppi soittamaan kyseisen elokuvan myötä ja hän lauloi elokuvan soundtrackille kappaleet Long time coming, Half-life ja Greatest Story Ever Told.
Vuonna 2003 Oliver muutti Los Angelesiin, USA.
Hän on myös ollut mukana elokuvassa Without a paddle: Nature´s calling vuonna 2009.
Lysgårdsbakkene hoppanlegg
Lysgårdsbakkene hoppanlegg on kahden hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Lillehammerissa Norjassa.
Mäkihyppystadion rakennettiin vuoden 1994 talviolympialaisia varten. Lillehammer Olympiaparkissa sijaitsevat hyppyrimäet ovat kaupungin tärkeimpiä turistinähtävyyksiä. Mäkihyppystadionilla on tilaa 50 000 katsojalle.
East Anglia
East Anglia on alue itäisessä Englannissa. East Anglia käsittää Norfolkin ja Suffolkin yhdessä Cambridgeshireen ennen 1. huhtikuuta 1974 kuuluneen alueen joko osittain tai kokonaan. Joskus East Angliaan lasketaan myös Essex – toisinaan vain pohjoinen osa sitä – ja pieni osa Lincolnshiren eteläosaa, joka rajoittuu The Washin alueeseen.
Lysgårdsbakkene hoppanlegg
Historia
Ensimmäinen hyppyrimäki Lysgårdiin rakennettiin vuosina 1901–1902 ja se avattiin 15. helmikuuta 1903. Se suljettiin vuonna 1964 ja talvella 1966 sen vauhtimäki romahti alas. Vuonna 1972 Lillehammeriin rakennettiin Balbergbakken ja sitä suunniteltiin käytettäväksi vuoden 1994 talviolympialaisten suurmäkenä, mutta isojen korjauskustannusten vuoksi päädyttiin rakentamaan uudet K120- ja K90-hyppyrimäet Lysgårdiin. Hyppyrimäet valmistuivat joulukuussa 1992. Vuodesta 1993 asti hyppyrimäistä on hypätty säännöllisesti mäkihypyn maailmancupia ja vuodesta 1998 asti yhdistetyn maailmancupia. Osa mäkihypyn maailmancupin osakilpailuista on ollut osana Nordic Tournamentia ja Raw Airia. Sinne on myös siirretty Trondheimista peruutettuja kilpailuja, viimeksi kaudella 2009–2010.
Paikalla pidettiin vuoden 1994 talviolympialaisten avajaiset ja päättäjäiset, olympiatuli sijaitsee stadionilla. Suurmäen olympiakultaa voitti saksalainen Jens Weißflog, joukkuekilpailun voitti Saksa joukkueella Hansjörg Jäkle, Christof Duffner, Dieter Thoma ja Jens Weißflog ja normaalimäen kilpailun voitto meni isäntämaahan Norjaan Espen Bredesenille.
East Anglia
Alue on saanut nimensä anglosaksien Itä-Anglian kuningaskunnan mukaan. Nimi viittaa anglien heimoon, joka oli alkujaan lähtöisin Angelnin alueelta Pohjois-Saksasta. Kuningaskunta käsitti Norfolkin ja Suffolkin, mutta alueen rajat ovat epäselvät. Mercian kuningaskunta valloitti Itä-Anglian kuningaskunnan vuonna 792.
Lysgårdsbakkene hoppanlegg
Historia
Alun perin vain K90-mäki oli muovitettu, mutta keväällä 2007 myös suurmäen alastulorinne muovitettiin, molemmissa mäissä on posliininen latu-ura. Kesällä 2016 normaalimäen alastulorinteen muovitus uusittiin ja vauhtimäen keulaa modernisoitiin.
Lysgårdsbakken
Lysgårdsbakken on yksi Norjan kansallisista hyppyrimäistä, muut ovat Holmenkollenilla ja Trondheimissa.
Kaudeksi 2004–2005 tulleen sääntömuutoksen takia Jury Distance 131 metriä muutettiin HS-pisteeksi 134 metriä.
Vuoden 2006 remontissa hyppyrimäen K-pistettä siirrettiin 120 metristä 123 metriin ja HS-pistettä 134 metristä 138 metriin. Keväällä 2007 hyppyrimäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus. Kesällä 2017 hyppyrimäen HS-pistettä siirrettiin 138 metristä 140 metriin.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 146,0 metriä on hypännyt Simon Ammann mäkihypyn maailmancupissa vuonna 2009.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 141,5 metriä on hypännyt Maren Lundby, epävirallisen mäkiennätyksen 143,0 metriä on hypännyt Sarah Hendrickson.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 146,0 metriä on hypännyt Bendik Jacobsen Heggli.
Lysgårdsbakken HS98
Kesällä 2017 hyppyrimäen HS-pistettä siirrettiin 100 metristä 98 metriin.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 107,5 metriä on hypännyt Karl Geiger mäkihypyn sekajoukkuekilpailussa vuonna 2013.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 104,5 metriä on hypännyt Ema Klinec.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 106,0 metriä on hypännyt Marius Lindvik.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 106,5 metriä on hypännyt Daniela Iraschko-Stolz.
Mohawkit
Mohawk-intiaanit ovat nykyisen New Yorkin osavaltion alkuperäisiä asukkaita. He ovat itäisin irokeesien liittokunnan viidestä kansakunnasta, joihin kuudes kansa tuscarorat liittyi myöhemmin. Mohawkien nimi tarkoittaa algonkin-kielisten kansojen keskuudessa "ihmissyöjiä", mutta oman liittokuntansa sisällä heidät tunnetaan "Itäisen oven vartijoina". Mohawkit kutsuvat itseään nimellä Kanien'kehá:ka, joka merkitsee piikiven kansaa.
Eurooppalaiset siirtokunnat
thumb|160px|Samuel de Champlain, Uuden-Ranskan "isä".Ranskan kuningas Henrik IV päätti maansa sisällissodan päättymisen kunniaksi hankkia uusia siirtomaita Pohjois-Amerikasta. Kuninkaallisen määräyksen alla Samuel de Champlain purjehti Huhtikuussa 1603 Tadoussaciin, joka oli ranskalaisten perustama kauppa-asema Saguenayn ja Saint Lawrencen yhtymäkohdassa nykyisessä Kanadassa. Tadoussecin lähialueilla Champlain liittoutui paikallisten huron-intiaanien kanssa, jotka tunsivat seudun ja toimivat oppaina. Tutkimusmatkat veivät ylös St. Lawrencea ja sen sivujokia ja johtivat paikkaan, joka sai nimekseen Quebec. Tämä tapahtui 8.7.1608 ja päivästä tuli Kanadan syntymäpäivä.
Huron-liittolaisineen Champlain ja hänen miehensä kohdistivat retkensä sisämaahan, jossa he laajoilla metsäalueilla joutuivat kosketuksiin mohawkien kanssa. Tuliaseisiin perehtymättömät mohawkit säikähtivät ranskalaisten yhteislaukausta ja pakenivat. Seuraavien vuosien aikana syntyneissä monissa yhteenotoissa ranskalaiset ja huronit pitivät yhtä irokeesien liittokunnan joukkoja vastaan.
thumb|150px|Henry Hudsonin mukaan ristittiin niin joki kuin sen laaksotkin. Uusi manner kiinnosti myös hollantilaisia, jotka purjehtivat Hudsonjoelle vuonna 1609. Tuolloin navigaattori Henry Hudson avasi kauppasuhteet Hudsonin ylintä jokilaaksoa asuttavien mahicanien kanssa. Henry Vogeut Amsterdamista jatkoi Hudsonin jäljillä, ja sopi alkavasta turkiskaupasta venäläisten kanssa. Ranskalaisen turkiskaupan ulkopuolelle jääneet mohawkit pyrkivät avaamaan kauppasuhteet Hudsonjoen hollantilaisiin, mutta mahicanit halusivat säilyttää yksinoikeutensa kaupankäyntiin Hollannin kanssa.
Mahicanien vaatiessa maittensa läpi kulkevilta mohawkeilta veroa puhkesivat näiden kahden kansan vanhat vihamielisyydet. Hollantilaisten kauppa-asema Fort Nassau jäi sotivien intiaanien ja tulvivan Hudsonjoen armoille. Osa hollantilaisista asettui vuoden 1626 aikana puolustamaan mahicaneja, mutta heidän saatuaan surmansa mohawkien väijytyksessä hollantilaiset päätyivät pysymään puolueettomina.
Sota päättyi 1628 mohawkien voittoon mahicanien paetessa Hudsonjoen itäpuolelle. 1630-luvulla Uusien-Alankomaiden kuvernööri Peter Minuit solmi pitävän rauhan mohawkeihin, joista tuli hollantilaisten tärkein kauppakumppani Hudsonin alueen turkiskaupassa. Samanaikaisesti mohawkit halusivat rakentaa ystävälliset suhteet myös Uuteen Ranskaan, mutta epäonnistuivat.
thumb|200px| Mayflower-laiva kuljetti englantilaisten etujoukot Massachusettsiin. (Maalaus William Halsallin) 1600-luvun alkuvuosina myös britit aloittivat siirtolaisasutuksensa Pohjois-Amerikan itärannikolla. Heidän Uusi-Englantinsa levisi Plymouthiin, nykyisen Massachusettsin alueelle, jossa Isorokko oli verottanut saaren intiaaniväestöä englantilaisten tieltä.
Vuonna 1629 britit valtasivat Quebecin. Valtauksella oli huomattava merkitys irokeesien yhdistyneille kansakunnille, sillä paikalliset pienet algonkinkieliset heimot jäivät vaille ranskalaisten suojaa. Mohawkit liittolaisineen käyttivät tilannetta hyväkseen ja hyökkäsivät näiden kyliin. Vaikka ranskalaiset saivatkin Quebecin takaisin, heidän asemansa oli heikentynyt.
Majavasodat
Kiihtyneen turkiskaupan seurauksena mohawkit metsästivät omat pyyntimaansa tyhjiksi 1630-luvun aikana. Tämä johti aluksi mohawkien lisääntyvään sissisotaan St.Lawrencejoella, jossa he ryöstivät turkiksia ja tukkivat vesiliikenteen Huronjärvelle. Seuraavan vuosikymmenen vaihteessa tilanne muuttui "majavasodiksi", jossa mohawkit ja muut irokeesiliiton heimot alkoivat laajentaa metsästysmaitaan naapurikansojen alueille. Mohawkit pyrkivät aluksi lähestymään Ranskan vahvimpia liittolaisia huroneita diplomatian keinoin ja pyysivät lupaa metsästää näiden mailla. Huronit eivät suostuneet pyyntöön, ja huononsivat näin kansojen keskinäisiä välejä.
Vuosien 1638–1663 välillä mohawkit osallistuivat useiden irokeesin-kielisten kansojen tuhoamiseen Isojenjärvien itäpuolella. Vuonna 1638 irokeesiliiton soturit hyökkäsivät läntisessä New Yorkissa asuvien wenrojen kyliin. Isorokon jäljiltä heikentyneet wenrot pakenivat huronien ja attiwendaronkien luokse.
Hollantilaisten ja brittien mukana kehittynyt kiihtyvä asevarustelu lisäsi mohawkien sotaintoa ja vuonna 1640 he hyökkäsivät Uutta Ranskaa vastaan liittolaistensa tukemina. Ranskalaiset rakensivat lisää linnakkeita ja koettivat suojella asutustaan. Ranskaa tukevat huronit pystyivät aluksi vastaamaan irokeesien sotatoimiin, mutta 1640-luvun vaihteessa eurooppalaisten tuomat isorokkoepidemiat heikensivät lähes puolella huronien rivistöjä. thumb|300px|left|Irokeesien liittokunnan kansat ja heidän vihollisensa 1640-luvulla Vuonna 1647 mohawkit ja muut irokeesit aloittivat hyökkäykset huronien kyliin. Sodankäynnin taustalla oli irokeesiliiton tekemä päätös tuhota jokainen heimo, jota se epäili Uuden-Ranskan nykyiseksi tai tulevaksi liittolaiseksi. Huronit eivät kyenneet vastaamaan iskuihin. Järjestelmällisesti irokeesit tuhosivat kylän toisensa jälkeen, ja hävittivät samalla kylien yhteydessä olevat ranskalaisten lähetysasemat. Irokeesiarmeija käsitti lähes 2000 mohawkia ja senecaa, ja heillä oli vähintään 400 kauppatavarana hankittua muskettia. Huronit eivät itse olleet onnistuneet avaamaan asekauppaa ranskalaisten kanssa, koska näiden asettama hinta musketista oli liian korkea.
Huronien tuho romahdutti ranskalaisten herruuden turkiskaupassa. Irokeesit jatkoivat iskujaan 1650-luvun alussa ja polttivat kulkutautien heikentämien tionontatien kylät Huron-järven etelärannalla. Jo seuraavana vuonna irokeesit tuhosivat attiwendarokit, jotka olivat pysytelleet erossa irokeesien ja huronien riidoista. Talvella 1651–1652 hollantilaisten rohkaisemat mohawkit hyökkäsivät susquehannockien kyliin, mutta Uuden Ruotsin aseistamat susquehannockit torjuivat hyökkäykset ja aiheuttivat mohawkeille tuntuvia menetyksiä. Vuosina 1654–1656 irokeesit kävivät kaksivuotisen sodan erieitä vastaan. Asekaupan ulkopuolelle jääneet eriet ja heihin liittyneet huronien pakolaiset eivät luopuneet kylistään helposti ja irokeesiliiton soturit kokivat tuntuvia menetyksiä ennen kuin sota oli ohi.
Irokeesiliitto horjuu
Vaikka irokeesit solmivat hetkellisen rauhan ranskalaisten kanssa, aselepoa ei jatkunut pitkään. Ranskalaiset kärsivät siirtolaisten vähäisyydestä, sillä vuonna 1660 koko Uuden-Ranskan muonavahvuus oli vain 2300 henkeä, ellei intiaaniliittolaisia laskettu mukaan. Irokeesien liittokunta käsitti tuolloin arviolta 10 000 jäsentä. Mohawkit ahdistelivat Uuden Ranskan asutuksia sillä seurauksella, että Ranskasta lähetettiin jalkaväkirykmentti pelastamaan maanmiehensä julmalta kohtalolta. Apuvoimat tuhosivat mohawkien kylät vuonna 1666. Vuotta myöhemmin irokeesit suostuivat aselepoon, jonka tuloksena solmittiin noin 10 vuotta kestänyt rauha. Vuonna 1676 mohawkit osallistuivat Kuningas Philipin sotaan brittien kanssa tehdyssä sopimusliitossa (Covenant chain), ja tukahduttivat algonkin-kielisten intiaanien aloittaman suuren kapinan.
Mohawkit ja muut irokeesit käänsivät sotaisuutensa eteläisiin ja läntisiin intiaanikansoihin ja karkottivat muun muassa Ohion jokilaakson heimot pois mailtaan. Vuonna 1684 irokeesit iskivät miamien ja illinoisien kyliin. Sotatila kesti seuraavan vuosisadan alkuun. Tuona aikana Uusi Ranska osoitti vaarallisuutensa, ja lähetti algonkin-kieliset intiaaniliittolaisensa suojaamaan ranskalaisten marssivia rykmenttejä. Yhdistetyt ranskalaisten ja algonkinien joukot tunkeutuivat irokeesien paaluvarustettuihin kyliin, ja vahva irokeesien sotilasliitto alkoi murentua. Yksistään taistelut kaatoivat suuret määrät irokeeseja ja monet pakoon päässeistä nääntyivät myöhemmin nälkään tai viluun. Vuonna 1701 irokeesit solmivat rauhan ranskalaisten kanssa.
1700-luvulta nykypäivään
Jesuiittojen periksiantamattoman käännöstyön seurauksena osa mohawkeista kääntyi kristinuskoon 1700-luvun alkupuolella. Käännytystyö jätti jälkensä irokeesiliittoon, jonka poliittinen toiminta ei enää palautunut ennalleen. Monet katolisen uskon omaksuneet mohawkit siirtyivät Kanadaan, jossa ystävystyivät ranskalaisten kanssa. 1700-luvun puoliväliin mennessä katolisten irokeesien määrä oli 3500 henkeä.
Kuudenneksi kansaksi irokeesien liittokuntaan vuonna 1722 liittyneet tuscarorat eivät kyenneet täyttämään mohawkien paikkaa. Vaikka irokeesiliitto laajensi asumuksiaan etelään, heidän valtansa oli kadonnut. 1760-luvulla liittokunta repeili, ja irokeeseja taisteli sekä brittien että ranskalaisten puolella. Mohawkien keskuudessa avioliittonsa kautta suureen arvostukseen noussut sir William Johnson lisäsi mohawkien brittimielisyyttä, mutta Yhdysvaltain vapaussota horjutti irokeesiliittoa uudelleen, ja se menetti yhtenäisyytensä vuosikymmenien ajaksi. thumb|300px|Mohawkien ja muiden irokeesien lähetystö Johnsonin kartanossa. (Maalaus [[Edward Lawson Henry) ]] Kuuluisin mohawkien päälliköistä oli Thayendanagea, joka tunnettiin parhaiten englanninkielisellä nimellä Joseph Brant. Vapaussodassa hän johti irokeesit brittien puolella. Hän toimi myös kielenkääntäjänä, kun Raamattua käännettiin mohawkien kielelle, ja vieraili Englannissa Yrjö III:n hovissa. Myöhemmin Brant palveli brittiarmeijassa everstinä. Hän johti mohawkeja, senecoja, onondagoja ja cayugoja näiden tehdessä hyökkäyksiä New Yorkin ja Pennsylvanian valkoista asutusta vastaan. Irokeesiliiton oneidat ja tuscarorat eivät totelleet Brantin komentoja vaan liittyivät vapaustaistelijoiden riveihin muita irokeeseja ja englantilaisia vastaan.
Vapaussodan tauottua Brant puhui monissa tilaisuuksissa irokeesien puolesta ja vieraili erikielisten heimojen keskuudessa puhumassa uudesta liitosta. Hänen tarkoituksenaan oli yhdistää kaikki intiaanit yhdeksi suureksi kansakunnaksi, joka pystyisi estämään Yhdysvaltain leviämisen. Hän pyysi myös brittien apua hankkeensa taakse. Mutta englantilaiset eivät halunneet sotaa Yhdysvaltoja vastaan. Myös suurin osa irokeeseista oli rauhan kannalla, samoin muut heimot. 1700-luvun loppuun mennessä irokeesien maa-alueet Yhdysvaltain puolella siirtyivät valkoisille omistajille. Brant mohawkeineen siirtyi Kanadaan ja suurin osa irokeeseista seurasi heitä.
Montrealissa vuonna 1779 perustettu turkiskauppaa harjoittava North West company värväsi palvelukseensa paljon katolisia mohawkeja. Useat heistä ryhtyivät metsästäjiksi kaukana alkuperäisiltä alueiltaan. Osa mohawkeista päätyi kauppiaiksi. Kun suurta rautatiesiltaa rakennettiin St. Lawrence-joen ylitse, palkattiin sillanrakentajiksi useita mohawkeja heidän huimapäisyytensä vuoksi. Myöhemmin 1900-luvulla mohawkit kunnostautuivat terästeollisuudessa ja eritoten pilvenpiirtäjien rakennusryhmissä. Heidän panoksensa oli merkittävä mm. Empire State Buildingin ja World Trade Centerin valmistumisessa. Kun Trade Centerin tornit sortuivat vuoden 2001 syyskuussa, mohawkien jälkeläiset palasivat purkamaan esi-isiensä kätten töitä.
Mohawkit ja Okan kriisi
Okan kunnanjohtajat kääntyivät Kanadan hallituksen puoleen, joka lähetti yli 100 poliisia murtamaan mohawkien barrikadit. Hyökkäys suoritettiin heinäkuun 11. päivänä 1990. Poliisit odottivat helppoa operaatiota ja luottivat varhain aamulla käynnistetyn yllätyshyökkäyksen psykologiseen vaikutukseen. Mohawkit turvautuivat aseisiin ja vastasivat tulitukseen. Tämä sai poliisit turvautumaan painekäsikranaatteihin ja kyynelkaasuun. Äkillinen tuuli painoi kyynelkaasun takaisin hyökkääjien silmiin, ja yhteenotto päättyi ilman lopullista ratkaisua. thumb|230px|Mohawkien räjäytyskohde: Mercier-silta. Poliisit moninkertaistivat voimansa ja piirittivät joka puolelta mohawkien barrikadit. Etelä-Montrealin Kahnawake-mohawkit miehittivät Montrealista St.Lawrence-joen yli etelään johtavan Mercier-sillan ja uhkasivat räjäyttää sen mikäli poliisi uudistaisi hyökkäyksensä. Siltaa käytti päivittäin noin 70 000 esikaupunkilaista, joten räjäytyskohde oli kaupungille elintärkeä.
Kanadan hallitus suunnitteli suuren sotilasoperaation, johon osallistui kaikkiaan yli 4000 sotilasta. Armeija käytti aseenaan psykologista sodankäyntiä. Matalalla lentäviä suihkukoneita lensi yli mohawkien barrikadien ja tankkeja, panssaroituja joukkojenkuljetusautoja ja muuta raskasta kalustoa oli sijoitettu näkyvään riviin herättämään pelkoa. Mohawkit vastasivat psykologiseen sodankäyntiin erikoisella tavalla. He maalasivat tyhjiä kenkälaatikoita mustiksi, sitoivat ne selkäänsä ja kiipeilivät Mercier-sillan palkkirakenteilla antaen kuvan, että he olivat valmiit sillan räjäyttämiseen. Kanadan armeija ei uskaltanut aloittaa hyökkäystä.
Okan kriisi päättyi syyskuun lopulla kestettyään 78 päivää. Golf-kentän laajennustyöt lopetettiin ja mohawkit saivat pitää alueen. Kanadalle kriisi tuli kalliiksi ja sai maan solidaarisuustoiminnan heräämään eri puolilla maata. Okan kriisi osoitti, että myös vähemmistöryhmillä oli mahdollisuus saada tahtonsa läpi. Eräs kriisin haittavaikutuksia oli rautateihin ja siltoihin suunnattujen sabotaasiiskujen lisääntyminen.
Kulttuurin elvyttäminen ja populaatio
thumb|Akwesasne-mohawkien lippu. Nykyään yli puolet irokeeseista on mohawkeja. Heitä asuu yksinomaan Kanadassa noin 30 000 ja Yhdysvaltain puolella lähes 20 000. Vaikka suuri osa heistä polveutuu valkoisista, niin oma kieli ei ole kadonnut. Vuonna 1993 uuden ajan kasinotoimintaa ja vanhoja perinteisiä arvoja puolustavat mohawkien ryhmät riitaantuivat. Jälkimmäinen ryhmä osti maata Mohawkjoen rannalta New Yorkissa ja perusti Kanatsiohareken kommuunin. Sen asukkaat puhuvat mohawkia, pitävät traditionaalisia seremonioita ja harjoittavat perinteistä maanviljelyä, erilaisia käsitöitä sekä majoitustoimintaa. Myöhemmin vanhaa kulttuuria on elvytetty muidenkin mohawkien keskuudessa ja irokeesien liittokunnan perinteinen yhtenäisyys on palautettu. Päällikköjen neuvosto vastaa kahdeksan tämänhetkisen mohawk-kommuunin poliittisista, sosiaalisista ja kulttuurillisista asioista.
Yhdistyneet kansakunnat
Irokeesien liittokunnan sisällä mohawkin tunnettiin "Itäisen oven vartijoina" heidän maantieteellisen sijaintinsa mukaan St. Lawrencen jokilaaksossa. Mohawkit olivat liittokunnan alkuperäisiä jäseniä. Liittoon kuuluivat heidän lisäkseen senecat, oneidat, onondagat ja cayugat, ja siihen 1700-luvulla liittyneet tuscarorat. Liiton perustamisen ajankohta jakaa tutkijoiden mielipiteet, mutta useimpien arvioiden mukaan liitto astui voimaan vuoden 1570 paikkeilla.
Irokeesiliiton tarkoitus oli alun perin rauhan levittäminen, mutta käytännössä tämä ei onnistunut. Eurooppalaisten mukana tullut asekauppa muutti irokeesien mielikuvaa sodan ja rauhan asioista ja liitosta muotoutui vahva sotilasliitto, joka murskasi alleen naapurinsa yksi toisensa jälkeen. Mohawkit ja senecat muodostivat liittokunnan "ylähuoneen", joka pääasiallisesti vastasi sodankäynnistä. Mohawkien osuus liitossa korostui heidän hankkimiensa tuliaseiden seurauksena.
Mohawkit asustivat muiden irokeesien tavoin pitkissä taloissa, joissa oli pystysuorat seinät ja korkealla oleva kupera katto. Näissä rakennuksissa asui useita perheitä, parhaimmillaan niihin mahtui yöpymään kuutisenkymmentä ihmistä. Metsästys- ja muilla retkillä käytettiin kartiomaista kotaa.
Mohawk-miehet vastasivat metsästyksestä, kaupankäynnistä ja sotimisesta. Naiset hoitivat maata,kotia ja omaisuutta. Naisilla oli kuitenkin myös suuri merkitys irokeesiliiton tärkeissä päätöksissä. Vaikka miehet edustivatkin irokeesien liittokuntaa suuressa neuvostossa, niin naiset vastaavasti pääsivät päättämään äänestyksillä siitä, keitä neuvostoon mistäkin heimosta valittiin. Liittokuntaa johti viidenkymmenen päällikön neuvosto. Heimoneuvoston jäsenet eivät edustaneet omia heimojaan, vaan klaaneja, joita useimmat intiaanit itärannikolla käyttivät. Klaanien johtava nainen oli monesti päällikön vertaisessa asemassa ja kirjallisuudessa onkin usein mainittu irokeesinaisten vahva asema.
Mohawk-miehet tatuoivat ja maalasivat joskus sekä kasvonsa että vartalonsa heimon tunnusmerkkien mukaisesti. Lisäksi hiukset nypittiin sotaan lähdettäessä lukuun ottamatta scalppitöyhtöä, joka yleisen tavan mukaan jätettiin keskipäähän. Naiset kantoivat pitkiä hiuksia paitsi suruaikana, jolloin hiukset leikattiin lyhyiksi. Joskus naiset kantoivat hiuksissaan kauniista helmistä tehtyä tiaraa, mutta tatuointeja he eivät ottaneet.
Mohawkien jumala oli irokeesikansojen tavoin Orenda. Tämä uskonto sisälsi uskomuksen, että hengillä ja luonnolla oli oma sielunsa, joka pyrittiin ottamaan huomioon kaikessa. Maaäitiä palvottiin ja maanviljelyyn liittyi useita mystisiä riittejä.
Vapaa-aikoinaan mohawkit harrastivat erilaisia pelejä, joista kuuluisin on lacrosse. Myös naiset ja lapset opettelivat pelin. Yleensä kummankin sukupuolen kesken fyysinen suorituskyky oli korkealle arvostettu.
M-Nitrotolueeni
m-Nitrotolueeni eli 3-nitrotolueeni (C7H7NO2) on tolueenin nitrattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa väriaineiden ja muiden kemikaalien valmistamiseen. m-Nitrotolueeni on o- ja p-nitrotolueenien isomeeri.
Ominaisuudet
m-Nitrotolueeni on huoneenlämpötilassa keltaista nestettä. Yhdiste liukenee vain vähän veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Yhdiste voidaan hapettaa elektrolyyttisesti m-nitrobentsaldehydiksi tai kromihapon avulla m-nitrobentsoehapoksi. Pelkistäminen vedyttämällä johtaa m-toluidiiniin. Nitraus johtaa pääasiassa 3,4-dinitrotolueenin muodostumiseen.
Valmistus ja käyttö
m-Nitrotolueenia voidaan valmistaa nitraamalla tolueenia väkevien typpi- ja rikkihappojen seoksella ja puhdistamalla tislaamalla alipaineessa ja kiteyttämällä. Tämän valmistustavan huono puoli on se, että tolueenin nitrauksessa muodostuvassa nitrotolueenien isomeerien seoksesta m-nitrotolueenia on vain noin 2–5 %. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on 3-amino-4-nitrotolueenin diatsoniumsuolan pelkistys.
Selangorin lippu
Selangorin lippu on Malesian Selangorin osavaltion tunnus. Lippu koostuu neljästä punaisesta ja keltaisesta kentästä, jotka kuvaavat verta ja lihaa. Lipun puolikuu ja tähti kuvaavat islamia.
M-Nitrotolueeni
Valmistus ja käyttö
m-Nitrotolueenia käytetään pääasiassa m-nitrobentsaldehydin, m-nitrobentsoehapon ja m-toluidiinin, joita käytetään muun muassa väriaineteollisuudessa, valmistamiseen. Sitä käytetään myös eräiden lääkeaineiden kuten flutamidin valmistamiseen.
Selangorin lippu
Aiempi lippu
thumb|none|220px|Selangorin lippu vuoteen 1965 saakka.
Antti Tuomisto
Antti Tuomisto (s. 20. tammikuuta 2001 Pori) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, jolla on tulokassopimus NHL-seura Detroit Red Wingsin kanssa. Seura varasi hänet toisella kierroksella 35. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2019. Tuomisto laukoo oikealta.
Seuraura
Tuomisto on Porin Ässien kasvatti. Kaudella 2015–2016 hän oli C-nuorten SM-sarjassa joukkueensa tehokkain puolustaja tehoilla 4+18=22. Kauden 2016–2017 Tuomisto aloitti Ässien C-nuorissa. Hän oli SM-karsinnoissa tehoilla 3+20=23 joukkueen paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Iivari Miikkulaisen kanssa. Tuomisto voitti koko sarjan puolustajien syöttöpörssin. SM-karsintojen jälkeen hän siirtyi kuitenkin Ässien B-nuoriin. Kaudella 2017–2018 Tuomisto onnistui tekemään B-nuorten Mestiskarsinnoissa 15 ottelussa tehot 7+28=35, joilla hänen piste per peli -keskiarvonsa 2.33 oli sarjan puolustajista paras. Ässät eteni B-nuorten SM-sarjaan, mutta Tuomisto pelasi ison osan kaudestaan myös seuran A-nuorissa.
Kaudella 2018–2019 Tuomisto oli tehoilla 9+26=35 Ässien A-nuorten paras syöttäjä ja tehokkain puolustaja. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Otto Kivenmäen ja Juha Rautiaisen kanssa. Tuomisto oli A-nuorten SM-liigan alkusarja ja runkosarja yhteenlaskettuna sarjan kolmanneksi tehokkain puolustaja. Hänet valittiin A-nuorten SM-liigan joulukuun kuukauden nuoreksi pelaajaksi. Tuomisto valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen.
Detroit Red Wings varasi Tuomiston toisella kierroksella 35. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2019. Samana kesänä hänet varasi myös Waterloo Black Hawks 289. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa. Tuomisto päätti jatkaa kaudella 2019–2020 kuitenkin Ässien A-nuorissa, joiden varakapteeniksi hänet nimettiin. Tuomisto valittiin A-nuorten SM-liigan lokakuun kuukauden pelaajaksi. Hän voitti sarjan alku- ja runkosarjan yhteenlaskettuna koko puolustajien piste- ja syöttöpörssin tehoilla 15+34=49. Tuomisto voitti pelipaikaltaan huolimatta myös Ässien sisäisen piste- ja syöttöpörssin. Hänet palkittiin runkosarjan päätteeksi koko A-nuorten SM-liigan parhaana pelaajana Teemu Selänne -palkinnolla ja parhaana puolustajana Reijo Ruotsalainen -palkinnolla sekä valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Joulukuussa 2019 Tuomiston tiedotettiin siirtyvän kaudeksi 2020–2021 Denverin yliopistojoukkueeseen. Freshman-vuotenaan hänet valittiin 1. maaliskuuta 2021 NCHC:n viikon tulokkaaksi. Sophomore-vuotensa 2021–2022 päätteeksi Tuomisto voitti koko NCAA:n mestaruuden.
Kaudeksi 2022–2023 Tuomisto siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Turun Palloseuraan. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan avauskierroksella 2. syyskuuta 2022 slovenialaista HK Olimpija Ljubljanaa vastaan. Tuomisto merkittiin TPS:n ykköspuolustajapariin Teemu Kivihalmeen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 26.17 minuuttia, mikä oli TPS:n puolustajista toiseksi eniten Kivihalmeen jälkeen. Tuomisto keräsi ottelusta teholukeman +2. SM-liigadebyyttinsä hän teki runkosarjan avauskierroksella 13. syyskuuta 2022 vieraissa Tapparaa vastaan. Tuomisto merkittiin TPS:n ykköspuolustajapariin Teemu Kivihalmeen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 19.20 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Tuomisto teki seuraavassa ottelussa, TPS:n kotiavauksessa 16. syyskuuta 2022 kasvattajaseuraansa Porin Ässiä vastaan. Hän sai ottelussa myös kakkossyöttöpisteen Pavol Skalickýn tekemään ylivoimamaaliin. Mikko Eloranta valitsi Tuomiston ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Hän pelasi tulokaskautensa aikana kaikkiaan 60 runkosarjaottelua tehopistein 5+15=20 ja kolme playoff-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Tuomisto oli runkosarjassa TPS:n tehokkain puolustaja Teemu Kivihalmeen kanssa. Hän oli myös joukkueen ainoa kauden kaikki 60 runkosarjaottelua pelannut pelaaja. Tuomisto oli myös SM-liigan tehokkain tulokaspuolustaja. Hän sai tulokkaista myös eniten peliaikaa (20.03 minuuttia) ottelua kohden. CHL:ssä Tuomisto pelasi viisi ottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Maaliskuussa 2023 Tuomisto teki kaksivuotisen NHL-tulokassopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa.
Maajoukkueura
Tuomisto pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019. Hän ei kuitenkaan pelannut Suomen turnauksen viimeiseksi jääneessä puolivälieräottelussa, kun Tuomisto sai yhden ottelun pelikiellon, kun hän taklasi polvella alkulohkon päätösottelussa Sveitsin Yves Stoffelia. Tuomistolle tuomittiin tilanteesta ottelurangaistus.
Tuomisto pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2017. Yhteensä hän on pelannut 12 nuorten ja 48 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Tuomisto on pelannut viisi ottelua tehden yhden maalin. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Nordic Cupissa 14. huhtikuuta 2023 Lillehammerissa Norjaa vastaan. Tuomisto merkittiin Suomen nelospuolustajapariin Valtteri Pullin viereen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki kolmannessa ottelussaan 20. huhtikuuta 2023 Vaasassa Tanskaa vastaan.
Pelityyli
Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen valmennusjohto luonnehti Tuomistoa valitessaan hänet A-nuorten SM-liigan lokakuun 2019 kuukauden nuoreksi pelaajaksi:
Muuta
Tuomisto harrasti lapsena myös jalkapalloa. . Hänen isänsä Petri Tuomisto pelasi Ässissä puolustajana seitsemän SM-liigaottelua kaudella 1996–1997 ja hän loi pääsarjauraa myös Ranskassa. Petri toimi pelaajauransa jälkeen myös erotuomarina SM-liigassa.
Pianokonsertto nro 9 (Mozart)
Pianokonsertto nro 9 Es-duuri KV 271 on Wolfgang Amadeus Mozartin pianokonsertto, joka valmistui vuonna 1777. Konsertto on tunnettu lisänimellä Jeunehomme. Mozart sävelsi alun perin teoksen ranskalaiselle pianistille, joka oli mahdollisesti Mozartin ystävän Jean-Georges Noverren tytär Victoire Jenamy.
Ensimmäisessä osassa on ajalle epätyypillisesti solistin väliintulo heti alussa lyhyen orkesterifanfaarin jälkeen. Toinen osa on rinnakkaissävellaji c-mollissa. Kolmas osa on rondomuotoinen ja se alkaa pianon soolo-osuudella. Osan katkaisee hidas menuetti-jakso.
Anders Henrik Snellman
Anders Henrik Snellman (16. elokuuta 1848 Kuopio – 12. elokuuta 1911 Helsinki) oli suomalainen valtiopäivämies, senaattori ja Suomen senaatin oikeusosaston jäsen.
Snellmanin vanhemmat olivat senaattori, kanslianeuvos Johan Wilhelm Snellman ja Johanna Lovisa Wennberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1868 Helsingin ruotsalaisesta normaalikoulusta ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen tuomarintutkinnon 1873. Snellman sai varatuomarin arvon 1875.
Anders Henrik Snellman oli naimisissa vuodesta 1880 Anna Maria Alfthanin (1850–1930) kanssa. Heidän poikansa oli jääkärimajuri, toimitusjohtaja Johan Wilhelm Kristian Snellman ja tyttärensä taidemaalari Anna Snellman-Kaila.
WinAce
WinAce on Windows-käyttöjärjestelmässä toimiva tiedostojen pakkaus- ja purkuohjelma. Se käyttää omaa "ACE" pakkausmentelmää. Ohjelmaan on sisäänrakennettu tuki muille yleisimmille pakkaustyypeille kuten ZIP, RAR ja MS-CAB. DOS-käyttöjärjestelmää varten ohjelmasta on oma komentorivipohjainen versio. OS X:lle ja Linuxille on ohjelmasta myös Unace-niminen komentorivipohjainen freeware-versio, mikä pystyy purkamaan ja testaamaan WinAcella tehtyjä tiedostoja.
WinAcen suosio oli huipussaan vuonna 2000, jonka jälkeen kilpailevat ohjelmat kuten WinRAR, 7-Zip ja myöhemmin Windowsin oma sisäänrakennettu pakkausohjelma nousi sen ohi.
Versiosta 2.65 lähtien WinAcen asennusohjelma asensi myös WhenU-nimisen mainosohjelman. Se poistettiin version 2.69 asennuspaketista ja tilalle tuli sponsoroitu TrialPay-mainos.
Energia Itävallassa
Energia Itävallassa käsittelee Itävallan energiantuotantoa, -kulutusta ja -politiikkaa.
Vuonna 2000 kokonaisenergian kulutuksesta öljypolttoainetta oli 39%, maakaasua 20%, kivihiiltä 10% ja vesivoimaa 31%.
Vuonna 2000 sähköntuotanto oli 58,8 TWh, mistä 28,5% oli fossiilisista polttoaineista, 68,6 vesivoimaa ja loput muista lähteistä. Saman vuonna energinkulutus oli 54,8 TWh.
Kevätmyrskyä
Kevätmyrskyä on Oulun Karjasillan kaupunginosassa Pohjankartanon edessä Yrjö Kallisen puistossa sijaitseva julkinen ulkoveistos. Veistoksesta järjestettiin vuonna 1967 kilpailu, jonka voitti vaalalaisen kuvanveistäjä Tauno Seppäsen (1918–1998) ehdotus. Veistoksen tekeminen mahdollisti taiteilijan työnsä ohella muurarina, karjanhoitajana ja maanviljelijänä työskennelleen Seppäsen siirtymisen kokopäivätoimiseksi kuvanveistäjäksi.
Oxford
Oxfordin rakennukset edustavat jokaista Englannin arkkitehtuurikautta saksien saapumisen jälkeen. Oxfordin yliopisto on englanninkielisen maailman vanhin yliopisto.
Historia
Oxfordin asutus yltää saksien aikoihin. Siellä oli nunnaluostari 700-luvulla, ja ensimmäiset kirjalliset maininnat ovat anglosaksisissa kronikoissa vuodelta 911. Normannien maihinnousun aikoihin kaupungissa oli noin tuhat taloa. Normannit rakensivat sinne linnoituksen vuonna 1072. Oxfordin yliopisto mainitaan 1100-luvun kirjoituksissa. Keskiajalla opiskelijoiden ja kaupunkilaisten välillä oli paljon kahnauksia, joissa kuoli ihmisiä molemmista ryhmistä. Tunnetuin tapaus sattui vuonna 1355, kun opiskelijoiden ja tavernan pitäjän välille syttynyt riita kehittyi kolmen päivän mittaiseksi mellakaksi, jossa kuoli 93 ihmistä. Kun kuningatar Maria I yritti palauttaa Englannin protestantismista takaisin katoliseksi, Oxfordissa surmattiin kolme kuuluisaa protestanttia: Oxfordin marttyyreiksi kutsutut Thomas Cranmer, Nicholas Ridley ja Hugh Latimer.
Sijainti
Oxford sijaitsee 80 kilometriä Lontoosta länsiluoteeseen. Kaupunkiin pääsee M40-moottoritietä pitkin, linja-autolla Lontoosta Victorian asemalta ja Marble Archilta (noin 110 min) tai junalla Lontoosta Paddingtonin rautatieasemalta (noin 60 min) Oxfordin rautatieasemalle.