cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marko Tuomainen
Pelaajaura
Kaksi seuraava kautta Tuomainen pelasi Suomessa HIFK:ssa ja nousi samalla maajoukkueen vakiomiehistöön. Tuomainen oli mukana MM-kisoissa 1998, 1999 ja 2000. Näistä kahdessa ensimmäisessä Tuomainen oli voittamassa MM-hopeaa ja vuoden 2000 kisoissa pronssia. Vuoden 1999 MM-kisoista Tuomainen muistetaan ratkaisumaalistaan jatkoajalla välierässä Ruotsia vastaan. SM-liigassa kaudella 1998–1999 Tuomainen oli jäähytilaston ykkönen (173 jäähyminuuttia). Samalla kaudella Karjala-turnauksessa hänet valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi ja Sweden Hockey Gamesissa all stars -miehistöön.
Vuoden 1999 hyvin sujuneiden kisojen jälkeen (12 ottelua, neljä maalia ja kaksi syöttöä) Tuomainen palasi NHL:ään, nyt Los Angeles Kingsiin. Kaudesta 1999–2000 muodostui Tuomaisen NHL-uran paras: 63 ottelussa 9 maalia ja 8 maalisyöttöä, sekä yksi pudotuspeliottelu. Seuraavalla kaudella peliaikaa ei juuri löytynyt ja pääosa kaudesta kului AHL:n Lowell Lock Monstersissa, jossa syntyi 59 ottelussa 28 maalia ja 39 syöttöä. Kaudella 2001–2002 Tuomainen oli mukana vain yhdessä NHL-ottelussa, uusi seura oli New York Islanders. Muuten kausi meni farmissa AHL:n Bridgeport Sound Tigersissa (76 ottelua, 11 maalia ja 34 syöttöä).
Ernst Udet
1919–1931
Hänen lentoshownsa uskaliaine temppuineen sai kymmeniä tuhansia ihmisiä yleisökseen, ja näytöksistä tuli kassamagneetteja. Udet saavutti kansainvälistä kuuluisuutta. Lentotaitojensa, hillitömän yksityiselämän ja alkoholipitoisten juhlien seurauksena Udetista tuli Weimarin tasavallan värikkäimpiä persoonia. Vaikka Udet ansaitsi hyvin lentonäytöksillään, hänen elämäntyylinsä piti hänet velkaantuneena.
Udet esiintyi useissa vuoristoon ja jäätiköille sijoittuneissa elokuvissa. Näitä olivat esimerkiksi Die weisse Hölle von Piz Palü (1929), Stürme über dem Mont Blanc (1930) ja SOS Eisberg (1933). Hän näytteli yleensä hullunrohkeaa lentäjää. Elokuvista tuli menestyksiä. Udet onnistui saamaan nykyisen Tansanian alueella loistavia eläinkuvia seikkailuelokuvaan Fremde Vögel über Afrika.
Marko Tuomainen
Pelaajaura
Kaudella 2002–2003 Tuomainen palasi SM-liigaan, tällä kertaa Espoo Bluesiin, jossa hän pelasi kaksi kautta. Vuodet 2004–2009 hän pelasi Sveitsissä. Joukkueina olivat Lausanne HC, SCL Tigers (Langnau), EHC Biel ja SC Langenthal. Kauden 2009–2010 Tuomainen pelasi Italiassa ja seuraavan kauden 2010–2011 Mestiksen KooKoossa. Tuomainen ei pelannut missään kauden 2011–2012 alussa, mutta harjoitteli ahkerasti Mestis-joukkueen mukana. Tammikuussa hän teki ottelukohtaisen sopimuksen Mestiksen Kiekko-Vantaan kanssa. Hän pelasi kevään aikana yhteensä 15 ottelua Mestiksen runkosarjassa ja pudotuspeleissä. Ottelut jäivät hänen aktiiviuransa viimeisiksi, sillä hän ilmoitti kauden jälkeen lopettavansa uransa. Tuomainen ilmoitti kuitenkin jatkavansa Kiekko-Vantaassa apulaisvalmentajana.
Ernst Udet
1919–1931
Yhdysvalloissa käydessään Udet ihastui Curtiss Hawk -lentokoneeseen, jolla on hyvät syöksyominaisuudet. Kone oli kuitenkin Udetille aivan liian kallis hankittavaksi.
Maarianhaminan vanha kansakoulu
Maarianhaminan vanha kansakoulu on rakennus Ahvenanmaan maakuntakeskuksessa Maarianhaminassa, Norra Esplanadgatanilla. Sen suunnittelusta on vastannut suomalainen arkkitehti Frans Anatolius Sjöström, ja se on valmistunut vuonna 1884. Rakennukseen on nykyisin sijoitettu nuorisotalo. Ennen Maarianhaminan Pyhän Yrjön kirkon valmistumista rakennuksessa pidettiin myös jumalanpalvelukset.
Ernst Udet
1933–1941
Udet, joka omasta mielestään oli täysin epäpoliittinen, suhtautui kansallissosialistien valtaannousuun välinpitämättömästi. Kansallissosialistit olivat kuitenkin kiinnostuneita korkein kunniamerkein palkitusta sotasankarista ja taitolentäjästä. Göring värväsi hänet riveihinsä ja Udet liittyi 1. toukokuuta 1933 kansallissosialistiseen puolueeseen. Valtakunnan ilmailuministerinä Göring hankki Udetille kaksi kappaletta Curtiss Hawk -koneita. Uusilla koneillaan Udet kiersi puolueen kokouksia ja levitti kansallissosialistista propagandaa. Vuonna 1935 Udet esiintyi viimeisessä elokuvassaan Wunder des Fliegens. 1. kesäkuuta 1935 Udet liittyi uudelleen perustettuihin ilmavoimiin (Luftwaffe) everstinä (Oberst), jossa hän lopulta eteni kenraalieverstiksi (Generaloberst). Samana vuonna julkaistiin hänen omaelämäkerta Mein Fliegerleben. Vuonna 1936 Udetista tuli hävittäjä- ja syöksypommittajalentäjien tarkastaja. Kesäkuussa Göring nimitti hänet teknillisen toimiston päälliköksi. Tässä toimessa Udet oli vastuussa Luftwaffen teknisestä kehityksestä ja tuotannosta.
M/S Global Carrier
M/S Global Carrier oli suomalaisen Lillbacka Powerco Oy:n omistama ro-ro-rahtialus. Alus oli rakennettu vuonna 1978 Ulsanissa Etelä-Koreassa. 8. kesäkuuta 2012 alus myytiin Liberiaan ja 10. kesäkuuta 2012 se ajettiin Turkin İzmirin pohjoispuolella rannalle purettavaksi.
Ernst Udet
1933–1941
Vuonna 1938 Udet rikkoi maailmanennätyksen lentämällä Heinkel He 100 -koneella 634,32 km/h. 1. helmikuuta Göring nimitti Udetin ”Generalluftzeugmeisteriksi”. Udet palkittiin rautaristin ritariristillä lännen sotaretken johdosta. Udet toi syöksypommittajaidean Yhdysvaltain ilmavoimilta, jotka olivat sen kehittäneet 20-luvulla ja oli ajanut tehokkaasti syöksypommittajien (Ju 87, Stuka) kehittämistä ja tuotantoa. Stukat osoittautuivat menestyksekkäiksi jo Espanjan sisällissodassa. Kun Luftwaffe hävisi taistelun Britanniasta, ja Göring sekä Adolf Hitler vierittivät syyn Udetin niskoille, koska hän oli jarruttanut pitkän matkan pommittajien tuotantoa. Udet turvautui yhä useammin alkoholiin ja hänen fyysinen ja psyykkinen terveytensä heikentyi.
M/S Global Carrier
Tekniset tiedot
Laivan pääkoneina oli kaksi Pielstick 12PC2-5V-400 V-dieselmoottoria, jotka kehittivät yhdessä 11 475 kilowatin tehon.
Ernst Udet
1933–1941
Kun Luftwaffe epäonnistui sodan Neuvostoliittoa vastaan alettua, syntipukiksi saatiin jälleen Udet. 17. marraskuuta 1941 Udet teki itsemurhan.
Kansallissosialistinen hallinto kertoi Udetin menehtyneen onnettomuudessa koelennon yhteydessä.
M/S Global Carrier
Alustyyppi
Global Carrier oli ro-ro-alus (roll on roll off), eli sen lastaus tapahtui perästä pyörien päällä ilman nosturia. Ro-ro-alus on kaikkein kilpailukykyisin ratkaisu nopeutta vaativissa ja lyhyissä kuljetuksissa, sillä se on nopea lastata ja purkaa. Rahtitilaan jää aina paljon käyttämätöntä tilaa, minkä vuoksi aluksia ei juuri valtameriliikenteessä käytetä.
1978–2004
Alus luovutettiin 30. kesäkuuta Stena Atlantic Linen omistukseen, joka rekisteröi sen Bermudan lipun alle nimellä Imparca Express I. Kotisatamaksi tuli Hamilton. Tämän jälkeen Imparca Line aloitti liikennöinnin aluksella.
Helmikuussa 1980 alus sai nimen Stena Carrier ja jo elokuussa nimeksi vaihtui Imparca Miami. Seuraavana vuonna alus sai jälleen nimen Stena Carrier. Helmikuussa 1982 Stena Carrier myytiin Stena Ocean Linelle, joka rekisteröi aluksen Caymansaarten lipun alle. Kotipaikaksi tuli George Town. Omistajanvaihdoksen jälkeen alus aikarahdattiin eli vuokrattiin italialaisen Ignazio Messina -rahtivarustamon liikenteeseen nimellä Jolly Bruno. Elokuussa alus sai nimen Jolly Smeraldo.
Toukokuussa 1983 alus nimettiin jo kolmannen kerran Stena Carrieriksi. Tämän jälkeen Stena Portlink aloitti liikennöinnin aluksella reitillä Esbjerg–Iso-Britannia. Myöhemmin samana vuonna Stena Carrier siirtyi liikennöimään Karibialle. Liikenne siellä jatkui vuoteen 1986 saakka. Syyskuun alussa vuonna 1987 alus aloitti liikenteen Travemünden ja Göteborgin välillä. Vuonna 1988 alus siirtyi Stena Carrier Ltd:n omistukseen. Lippuvaltiona säilyi Caymansaaret.
Toukokuussa 2000 Stena Carrier aikarahdattiin Stena Linen liikenteeseen. Grundstenen 99072 Ab osti aluksen 18. marraskuuta 2003 ja rekisteröi sen Ruotsin lipun alle. Kotipaikaksi tuli Göteborg. Omistajanvaihdoksen jälkeen alus aikarahdattiin Stena RoRon liikenteeseen. Grundstenen 99072 Ab muutti nimensä Interbaltic Ab:ksi 5. maaliskuuta 2004.
2004–
thumb|right|200px|Aluksen kotisataman, [[Maksamaa|Maksamaan, sijainti Suomen kartalla.]]
Suomalainen Lillbacka Powerco Oy osti aluksen 16. huhtikuuta 2004 ja rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotipaikaksi tuli pieni Pohjanlahden rannikkokunta Maksamaa. Alus sai nimen Global Carrier 22. huhtikuuta ja 24. huhtikuuta alus aloitti liikennöinnin Travemünden ja Turun välillä. Lokakuussa 2004 alus aikarahdattiin Silja Linen tytäryhtiön, SeaWind Linen liikenteeseen. Tuolloin alus liikennöi tiistaista torstaihin Turun ja Tukholman välillä. Muina aikoina PowerLine käytti alusta välillä Turku–Travemünde. Joulukuusta 2004 tammikuuhun 2005 alus oli RG Linen liikenteessä linjalla Vaasa–Uumaja. Tammikuussa 2006 Global Carrier aikarahdattiin Finnlinesin Helsingin ja Ison-Britannian Hullin väliseen liikenteeseen.
Heinäkuussa 2006 alus aikarahdattiin P&O Ferriesin liikenteeseen linjalle Rotterdam/Zeebrugge–Hull. Alus siirtyi Zeebruggen ja Tilburyn väliseen liikenteeseen 11. marraskuuta 2007. Tammikuussa 2008 rahtaussopimus päättyi, jonka jälkeen alus aikarahdattiin jälleen Finnlinesin liikenteeseen, välille Helsinki–Gdynia. Joulukuussa 2008 alus jäi käyttämättömänä Turkuun.
Keskiviikkoiltana 13. elokuuta 2008 alus oli Helsingissä ja kello 18:n jälkeen Helsingin pelastuslaitos sai ilmoituksen aluksen miehistöltä, jonka mukaan hydrauliöljyä oli päässyt vuotamaan pilssiin eli laivan sisälle. Lisäksi ilmoittajan mukaan mereen oli päässyt öljyä. Varhain torstaiaamuna 14. elokuuta pelastuslaitos aloitti öljyntorjuntaoperaation asentamalla laivan ympärille turvapuomeja sekä imeytyspuomeja vuotokohtaan. Tämän operaation oli tarkoitus estää öljyn leviäminen veteen. Operaatiossa oli mukana Helsingin sataman työntekijöitä sekä kaksi meripelastusyksikköä.
Kesäkuussa 2009 PowerLine aloitti liikennöinnin aluksella linjalla Turku–Oxelösund–Travemünde kerran viikossa.
Kesäkuussa 2012 alus myytiin Turkkiin purettavaksi.
Bill Brock
thumb|Bill Brockin muotokuva Yhdysvaltain työministeriössä. William Emerson ”Bill” Brock III (23. marraskuuta 1930 – 25. maaliskuuta 2021 ) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui senaatin jäsenenä Tennesseestä vuosina 1971–1977.
Brockin isoisä oli senaattori William Emerson Brock. Hän itse syntyi Chattanoogassa, valmistui McCallie Schoolista 1949 sekä Washington and Lee Universitystä 1953 ja palveli sen jälkeen Yhdysvaltain laivastossa vuoteen 1956.
Laura Branigan
Elämä
Ennen omaa soolouraansa Branigan oli toiminut Leonard Cohenin taustalaulajana. Musiikin lisäksi hän oli opiskellut näyttelemistä ja esiintyi 1980-luvulla tv-sarjoissa ja satunnaisissa elokuvissa.
Braniganin debyyttialbumi Branigan ilmestyi vuonna 1982, jolta nousi Pohjois-Amerikassa listoille single ”Gloria”. Kappale pysyi Billboard Hot 100 -listalla 36 viikkoa ja toi laulajalle myös hänen ensimmäisen Grammy-ehdokkuutensa. Braniganin kolmannen albumin nimikkosingle ”Self Control” oli maailmanlaajuinen hitti. Branigan levytti musiikkinsa Atlantic Records -yhtiölle.
1990-luvulla Branigan oli enimmäkseen poissa julkisuudesta ja hoiti syöpään sairastunutta aviomiestään Larry Kruteckia. Miehen kuoltua vuonna 1996 Branigan keskittyi ensisijaisesti huolehtimaan äidistään, joka sairasti Alzheimerin tautia. 2000-luvun alussa hän esiintyi Janis Joplinille omistetussa musikaalissa Love, Janis.
Laura Branigan kuoli kotonaan New Yorkin East Quoguessa 26. elokuuta 2004. Braniganin kuoleman 52 vuoden iässä aiheutti äkillinen aivoaneurysma. Hänen tuhkansa siroteltiin Long Islandin salmelle.
Titanomyrma
Titanomyrma on sukupuuttoon kuollut muurahaisten heimoon kuuluva suku, joka eli paleogeenikaudella eoseeni-epookin aikana. Sukuun luetaan kolme lajia: T. giganteum, T. simillimum ja T. lubei. Suvun lajien fossiileja on löydetty Yhdysvalloista ja Saksasta, ja ne kuuluvat suurimpiin tunnettuihin muurahaisiin. T. giganteum ja T. simillimum tunnetaan Messelin savikivestä Saksasta löydetyistä fossiileista. Titanomyrma lubei on löydetty Green River -kerrostumasta Wyomingista, Yhdysvalloista. Titanomyrman nimi tarkoittaa jättimäistä muurahaista.
Ominaisuudet
T. giganteumin on Titanomyrma-lajeista suurin, ja suurin tunnettu muurahaislaji. T. giganteumin työläiset olivat 1–3 senttimetriä ja kuningattaret suurimmillaan jopa 5,5 senttimetriä pitkiä. Kuningatarten siipien kärkiväli saattoi olla 13 senttimetriä. Titanomyrma lubei-kuningattaren pituus on yli 5 senttimetriä. pienoiskuva|vasen|Titanomyrma giganteumin fossiili
Luokittelu
Titanomyrma kuuluu sukupuuttoon kuolleeseen alaheimoon Formiciinae. Titanomyrma giganteumin ja Titanomyrma simillimum luokiteltiin aluksi sukuun Formicium. Tämä suku oli kuitenkin alun perin kuvattu pelkkien eoseeni-epookin ajan kerrostumista Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Yhdysvalloista löytyneiden etusiipien perusteella lajeiksi Formicium brodiei, Formicium mirabile ja Formicium berryi. Uudet kokonaiset fossiilit oli luokiteltu Formicium-sukuun sillä niiden siipisuoet olivat samantyyppiset.
Vuonna 2011 S. Bruce Archibaldin johtama tutkijaryhmä katsoi että tämä luokittelu oli ongelmallinen sillä muurahaisten tunnistaminen tarkasti pelkän siiven perusteella ei ole kovin luotettavaa. He huomauttivat tutkimuksessaan, että Formicium-siipien välinen kokovaihtelu saattoi olla vain lajin sisäistä vaihtelua kuhnurien ja kuningattarien välillä ja lisäksi suoniston muuntelu yhden ”Formicium” giganteumin -kuningattaren vasemman ja oikean siiven välillä vastasi F. brodiei ja F. berryi siipien vaihtelua. Lisäksi nykylajien luokittelussa siipiä ei myöskään juurikaan käytetä niiden suuren vaihtelun, työläisten siivettömyyden ja muurahaissiipien vähäisen tutkimuksen vuoksi.
Tästä syystä he katsoivat että Formicium-sukuun tulisi luokitella vain irrallisten siipien fossiilit, jotka ovat Formiciinae-alaheimon muurahaisista peräisin. He nimesivät samassa tutkimuksessa Titanomyrma lubei-lajin ja siirsivät ”Formicium” giganteumin ja ”Formicium” simillimumin Titanomyrma-sukuun.
Baltichallen
Baltichallen on urheiluhalli Ahvenanmaan maakuntakeskuksessa, Maarianhaminassa. Vuonna 1998 valmistuneen hallin on suunnitellut ahvenanmaalainen arkkitehti Folke Wickström.
Luettelo Cantalin kunnista
Tämä on luettelo Cantalin departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 257 kuntaa.
Ämmän ruukki
Ämmän ruukin vaiheita 1800-luvulla
Jo 1800-luvun alussa oli kappalaisen apulainen Johan Gerhard Snellman rakentanut Ämmäkosken rannalle harkkohytin eli -uunin, mutta sen toiminta lakkasi nopeasti.
Tornion piirilääkärinä toiminut Henric Deutsch oli julkaissut 1819 kuvauksen tarkastusmatkastaan, jonka oli tehnyt Suomen talousseuran toimeksiannosta Pohjanmaalle ja Kainuuseen. Hän ehdotti rautatehtaan perustamista Kajaaniin ja useiden apusulattojen perustamista lähivesistöihin, mutta esitys ei saanut kannatusta liikemiesten parissa, joita tiettömät taipaleet arveluttivat.
Suomussalmen Ämmän Ruukin pani alulle silloinen Hyrynsalmen kirkkoherra Johan Wegelius, joka kappeliseurakunnissa kulkiessaan oli tutustunut rautatehtaan perustamisen edellytyksiin. 3. kesäkuuta 1841 Oulun läänin kuvernööri antoikin luvan perustaa Emäjoen itäisen lähtöhaaran varrelle yhdellä tai kahdella piipulla varustetun harkkohytin, 20-leiviskäisen vasaran ja kaksi ahjoa. Käyttöön luovutettiin kosken molemmat rannat. Ämmän ruukille myönnettiin 20 verotonta vuotta. Malmi aiottiin ottaa Kianta-, Kylmä-, Pässämä-, Vuokki-, Pesiö- ja Näljängänjärvistä. Talonpojat huolehtivat järvimalmin kuljetuksen hevosilla tehtaalle jalostettavaksi.
Kauppaneuvokset ja laajeneva tehdas
Wegeliuksen kuoltua vuonna 1845 hänen poikansa ottivat ruukin haltuunsa. Toimintaa vaikeutti ongelmallinen kuljetus, tulvat ja jopa sopivan työvoiman saatavuuden puute. Vuonna 1856 veljekset myivät ruukin Kiannan virasta eronneelle nimismiehelle Karl Alarik Castrenille. Castren vuorostaan myi jo seuraavana vuonna osan ruukista ja loput 1859 oululaiselle liikemiesyhtiölle, johon kuuluivat kauppaneuvokset Ferdinand Granberg, Frans Johan Franzén, nimismies Matts Emanuel Ringwall sekä Pohjois-Suomen tuon ajan kenties merkittävin liikemies, kauppaneuvos ja myöhemmin laivanvarustaja Johan Gustav Bergbom. Ämmän ruukkiyhtiön tarkoituksena oli perustaa kotimaisen raaka-aineen varaan rautatehtaita, jotka soveltuisivat laivanrakennustarkoituksiin. Lisäksi yhtiö halusi harjoittaa Ämmässä sahateollisuutta. Sahatoiminnan laajentaminen hautautui erilaisten riitojen alle. Vain pieni kotitarvesaha sai toimia, ja senkin lääninmetsänhoitaja sulki 1860.
Ruukit yhdistyvät
Kurimon ja Ämmän ruukit yhtyivät 1864 Kurimon–Ämmän Rautatehdas Osakeyhtiöksi. Toimeenpanevaksi johtajaksi tuli Axel Backman, jonka ansioiksi on kirjattu varsinkin kokeet teräksen valmistamisessa. Ruukkien yhdistämisen myötä painopiste siirtyi Utajärvelle Kurimoon, ja molemmissa ruukeissa pantiin uudistuksia toimeen. Ämmässä muun muassa rakennettiin valmiiksi putlauslaitos, kaksi naulavasaraa ja yhdeksän hiiliuunia. Kurimossa kokeiltiin teräksen valmistusta Suomussalmelta tuodusta järvimalmista. Siihen pantiin paljon toiveita, ja raudan tuotanto kasvoi huomattavasti. Tavara matkasi talvisin pororaidoilla Ämmästä Utajärvelle. Kesäisin raaka-aine kuljetettiin tervaveneillä Oulujokivarteen ja sieltä hevoskyydillä Utajärvelle.
Nälkävuodet ja 1. konkurssi
Vuoden 1867 kato laski ostokykyä ja hintoja. Uuden rahan, markan, kurssi oli korkeampi kuin ruplan, mikä vaikutti lamaannuttavasti talouselämään. Molemmat ruukit tiloineen jäivät velkojien käsiin 1868. Ämmän ruukkiin kuuluivat tuolloin Hulkonniemen ja Oilolan tilat sekä Rantalan torppa kirkonkylässä. Toiminta pysähtyi lähes kolmeksi vuodeksi.
Englantilaiskausi ja Kiannan Höyryveneosakeyhtiö
Väikäs vaihe ruukin historiassa alkoi 1872, kun englantilainen yhtiö The Finland Charcoal Iron Works Company osti molemmat ruukit kauppaneuvos Bergbomilta. Toimitusjohtajana paikalla toimi Herbert Barry.
Englantilaiseen kauteen liittyy ensimmäisen höyrylaivan tulo Kiannalle. Rahvaskin oli kutsuttu juhliin, joissa orkesteri soitti, ranskalainen viini virtasi, ja ruukin mamsellit esiintyivät Pariisista hankituissa puvuissa. Paikkakuntalaiset perustivat malmin kuljetusta varten Kiannan Höyryveneosakeyhtiön ja ostivat siihen tarkoitukseen vuonna 1874 kahdeksan hevosvoiman höyryveneen. Alun perin Vilkas-niminen vene tunnettiin Suomussalmella nimellä Alku.
"Asiakirjat Thamesin pohjalle"
Englantilaisvetoisen yhtiön toiminta oli alkanut aikana, jolloin rautateollisuudessa suhdanteet olivat kääntyneet laskuun. Toiminta Ämmässä lakkasi vuonna 1877 ja yhtiö teki konkurssin 1878.
Suomussalmi-kirjaan on kirjattu koruton arvio englantilaiskaudesta: "Johtajien epärehellisyys kirjanpidossa sekä holtiton elämänmeno kaukana Lontoon päämajasta lienevät olleet painavia lisäsyitä yrityksen epäonnistumiseen. Vararikon jälkeen ruukin johtajista toinen oleskeli ensin Muhoksella maanviljelijänä ja pakeni sitten Amerikkaan, toinen maannee ruukin viimeiset asiakirjat salkussaan Lontoon Thamesin pohjassa. Lisäksi liian voimakkaat vastakohdat eivät kauan menesty rinnakkain: samanaikaisesti kun kansa söi pettua ankarien katovuosien vietyä usein lähes tyystin vuodentulon, syötiin herrojen pöydässä selvää leipää ja juotiin ulkomailta hankittuja viinejä."
Tehtaanomistaja Victor Åkerblom osti vuonna 1885 sen, mitä ruukeista oli jäljellä, ja 1896 omistajaksi tuli hänen poikansa Robert Åkerblom. Ilmeisesti ruukin puitteissa toimintaa oli vähän, ja laitosta hoiti noihin aikoihin Birger Bisi ja myöhemmin metsänhoitaja M. J. Waenerberg. Vanha yövahti Ukko-Pellikka huolehti vielä siitä, ettei tulipaloja päässyt syttymään. Ilmari Kiannon isä, rovasti August Benjamin Calamnius on kertonut tehtaalla tuona aikoina harjoitetun nopeasti edistyvää ryöstöviljelyä, sillä suurin osa irtaimesta rautatavarasta sekä kaikki kivirakennukset myytiin yksi toisensa jälkeen. Masuuni hävitettiin 1909.
Isa Asp Ämmässä
Tyttövuotensa Ämmän ruukilla asui nuorena kuollut lyyrikko Isa Asp (1853–1872). Hänen isänsä Jaakko toimi Ruukin pääkirjanpitäjänä, ja perhe asui Ämmässä vuosina 1859–1869.
Kiannon romaani Patruunan tytär
Rovasti A. B. Calamnius ja hänen vaimonsa Cecilia (s. Lundahl), Ilmari Kiannon vanhemmat muuttivat Suomussalmelle vuonna 1879 ruukin toiminnan jo lakattua. Ilmari oli tuolloin viisivuotias, ja hänen 1930-luvulla kirjoittamansa ruukkiympäristöön sijoittuva romaani Patruunan tytär pohjautunee aikalaisten kertomuksiin.
Axel Backman näyttää olleen se Kiannon patruuna Börje Böckling, jonka tytär isänsä katkeroittaen rakastui Ämmän ruukin seppään. Tarina sivuaa monelta kantilta ruukin toimintaa aina yövahdin toimista porokuljetuksiin, herrasväen juhliin ja ruukin arkipäivään. Nuorten romanssi on paratiisiunenomainen. Sen sijaan vanhan patruunan ihmissuhdekiemurat ikääntynyt kirjailija kutoo taitavasti, ellei julmasti. Voi olla, että patruuna paheineen, nuoreen naiseen rakastumisineen edustaa jonkinlaista heijastumaa boheemista kirjailijasta itsestään, ainakin vahvasta elämänkokemuksesta tarina kertoo.
Sotilaskäytössä 1900-luvulla
Ruukin päärakennus oli kartanonomainen kaksikerroksinen talo. Se toimi 1900-luvun alkupuolella lastenparantolana, mutta jo ennen sotia rakennukset tulivat rajajoukkojen käyttöön. Päärakennus tuhoutui talvisodan aikana. Jatkosodan alussa kesällä 1941 kasarmin alueella koottiin ryhmä Fagernäsin joukkoja ennen hyökkäystä Uhtualle. Ryhmä Fagernäsiin kuuluvia joukkoja alettiin jo elokuussa III armeijakunnan käskystä kutsua 3. divisioonaksi. Kesällä 1942 siirtyi III armeijakunnan komentopaikka ruukille. Hjalmar Siilasvuon asuintalo sijaitsi kosken rannalla lähellä nykyistä voimalaitosta senaikaisen padon ja riippusillan kohdalla. Pioneeripataljoona 15 rakensi Ämmäkosken alajuoksulle jo keväällä 1943 ensimmäisen voimalaitoksen. Joulukuussa 1944 rajavastuu Kainuussa siirtyi Rajajääkäriprikaatilta rajavartiostolle, jonka toiminta alueella jatkui 1900-luvun loppupuolelle 1950-luvun puolivälissä uusituissa tiloissa. Sota-aikainen voimalaitos myytiin 1955 Imatran voima Oy:lle. 1964–1968 kasarmilla toimi varusmieskomppania, kun Kajaanissa kasarmirakennus oli palanut 1.12.1964. Jääkärikomppanian uuden kasarmin valmistuttua Kajaanissa varusmieskoulutus Ämmänsaaressa päättyi 12.2.1968.
Ämmänsaaressa armeija-aikaansa suoritti myös Timo K. Mukka, joka kuvailee kasarmin ympäristöä romaanissaan Täältä jostakin.
Ruukki ja nykyaika
Ämmän ruukki antoi nimensä Ruukinkankaalle, ja läheisessä Ruukinkankaan koulukeskuksessa on toiminut keskikoulun ja lukion lisäksi ala-aste ja aikoinaan myös kansalaiskoulu.
Varsinaisesta rautaruukista on vain muistot jäljellä, ja voimalaitos kahlitsi 1959 Ämmäkosken. Paikkakunnalla on kesäisin ollut kävelykierroksia, joissa Ämmän ruukin historiaan on voinut tutustua paikan päällä.
Ennakkoperintö
Ennakkoperintö on perittävän eläessään perilliselle antama lahjoitus tai lahjanluonteinen etuus. Tämä erityisesti rintaperilliselle annettu etuus voidaan ottaa perinnönjaossa huomioon ennakkona, joka vähennetään saajansa perintöosuudesta. Vähentäminen edellyttää kanssaperillisten vaatimusta. Jos ennakon saajana on muu perillinen, on vähentäminen tehtävä vain, jos omaisuutta annettaessa on niin määrätty tai olosuhteiden perusteella on katsottava niin tarkoitetun. Ennakkoperintöjärjestelmän tarkoituksena on taata yhdenvertainen kohtelu kaikille perimysjärjestyksessä samassa asemassa oleville perillisille.
Tavanomaisesta lahjasta, jonka arvo ei ole epäsuhteessa antajan oloihin, ei ole tehtävä vähennystä rintaperillisen perinnöstä. Ennakkoperinnöiksi ei myöskään katsota lahjoja jos rintaperillisiä on vain yksi tai kaikki rintaperilliset ovat saaneet samansuuruiset lahjat. Lahjoittaja voi lahjakirjassa määrätä, otetaanko lahja huomioon ennakkoperintönä vai ei. Tällä tavoin tuleva perittävä voi ilmaista oman käsityksensa perinnön oikeudenmukaisesta jakotavasta.
Tarkoitus ja muoto
Ennakkoperintö on perinnönjaon tasauserä testamentin täyttämisen jälkeen. Se vaikuttaa vain perintöosan ja lakiosan väliseen niin sanottuun vapaaosaan. Testamentinsaaja ei voi vedota ennakkoperintöön suurentaakseen omaa saantoaan. Järjestelmä on tahdonvaltainen ja sillä tuetaan tasajaon periaatetta. Perittävä voi poiketa tasajaosta määräämällä, ettei ennakkoperintöä ole rintaperillisen tai muun perillisen saama etuus. Perittävälle järjestelmä on eettinen ohje perinnönjaon oikeudenmukaiseksi toteuttamiseksi. Perilliset voivat puolestaan itse päättää vetoavatko ennakkoperintöön.
Ennakkoperintöolettama
Ennakkoperintöolettama tarkoittaa, että rintaperillisen saamaa lahjaa pidetään ennakkoperintönä, ellei perittävä määrää toisin tai ellei olosuhteista ole pääteltävissä, että hän on niin tarkoittanut. Tämä laillinen olettama voidaan kumota perittävän tarkoitusta tai oletettua tarkoitusta koskevalla vastanäytöllä. Olettaman kohteena eivät kuitenkaan ole tavanomaiset lahjat eivätkä normaalit kasvatus- ja koulutuskustannukset. Sen sijaan suuret kustannukset voidaan ottaa perinnönjaossa ennakkoperintönä huomioon, jos joku perillinen niin vaatii. Tämä ei siis riipu lainkaan perittävän tahdosta, ellei hän määrää asiasta testamentilla. Määräystä on noudatettava, jos sitä pidetään kohtuullisena.
Ennakkoperintöolettama koskee vain rintaperillisiä ei muita perillisiä. Muiden perillisten saamat lahjat perittävä voi määrätä ennakkoperinnöksi tai ne voidaan olettaa ennakoksi, jos perittävän katsotaan niin tahtoneen. Yleensä muiden ihmisten kuin perillisten saamia lahjoja ei voida pitää ennakkoperintönä. Sääntöön on kaksi poikkeusta. Lapsipuolelle annettu lahja avio-oikeuden alaisesta omaisuudesta katsotaan ennakkoperinnöksi. Tämä asettaa uusperheen ja ydinperheen samaan asemaan. Toinen poikkeus on puolisonsa perineen tai tämän jäämistöä vallintatestamentin nojalla hallinnoivan lesken puolisonsa toissijaiselle perilliselle antama lahja. Se katsotaan ennakkoperinnöksi, jotta sukutahot ovat samassa asemassa lesken kuoltua.
Arvostus ja vähentäminen perintöosasta
Ennakkoperintöjärjestelmän avulla ei pyritä saavuttamaan täsmällistä tasajakoa perittävien kesken. Eriarvoisuuden aikaansaa se, että ennakkoperintö arvostetaan pääsääntöisesti luovutushetken arvoon, jolloin inflaatio vaikuttaa sen arvoon. Eriarvoisuus voi olla suurikin, sillä ennakkoperinnöksi voidaan katsoa kauan ennen perittävän kuolemaa annetut lahjat ja lahjanluonteiset etuudet. Ennakkoperinnöllä ei ole ajallista takarajaa. Tietyissä tapauksissa arvostus ei pohjaudu luovutushetkeen. Eräs tällainen tilanne on se, kun useat perilliset ovat saaneet samanlaista omaisuutta eri aikoina. Toinen tapaus on se, kun lahjan arvo on alentunut muusta syystä kuin käytön tai ikääntymisen vuoksi. Vaikka arvonalenemisen riski siirtyy luovutushetkellä perilliselle, tarkoitus ei ole, että tasajaosta poikettaisiin huomattavasti. Siten esimerkiksi talouslaman vuoksi alentuneet osakkeet voidaan arvostaa perittävän kuolinhetken arvoon.
Ennakkoperinnön saajan ei tarvitse palauttaa saamaansa etuutta kuolinpesään, ellei sitä ole määrätty jo luovutushetkellä. Palautusta ei tarvitse tehdä, vaikka olisi saanut perintöosaansa suuremman etuuden. Tällöin perilliselle ei kuitenkaan jaeta pesästä mitään. Kun ennakkoperintö on ylisuuri ja perilliset yhtä läheistä sukua, jäämistö jaetaan näiden muiden perillisten kesken. Ennakkoperintö vähennetään saajansa perintöosasta lisäämällä jäämistön säästöön ennakkoperinnön arvo, kuitenkin korkeintaan lopullisen perintöosan määrä, jos ennakkoperintö on suurempi kuin perintöosa.
Tommy Kiviaho
Tommy Kiviaho (s. 27. kesäkuuta 1971 Helsinki) on entinen jääkiekkopelaaja, pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä. Hän on Kiekko-Espoon kasvatti, jossa hän aloitti liigauransa kaudella 1988–1989. Hänet muistetaankin parhaiten Espoossa, koska hän pelasi suurimman osan Suomen urastaan Kiekko-Espoossa sekä Espoon Bluesissa.
Viimeiset vuotensa Kiviaho pelasi Itävallan Lustenaussa jossa hän tehtaili kaudella 2006–2007 39 ottelussa huikeat tehopisteet 51+63=114 ja viimeisellä kaudellaan 2007–2008 39 ottelussa tehot 44+61=105.
Loistopeipot
Loistopeipot (Estrildidae) on heimo pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Loistopeipot elävät yleensä suurina ryhminä ja ovat siemensyöjiä. Loistopeippojen nokka on paksu ja lyhyt kuten siemensyöjillä yleensä, mutta niiden nokka on yleensä punainen tai oranssi. Loistopeippojen väritys voi vaihdella yksivärisestä ruskeasta lajista kirkkaisiin ja monivärisiin lajeihin. Loistopeipot rakentavat kupolinmuotoisen pesän, johon ne laskevat 5–10 valkoista munaa. Suurin osa loistopeipoista elää trooppisella alueella, vaikkakin jotkut lajit elävät Australian etelärannikollakin. Loistopeippojen koko vaihtelee pikkuoliivipeipon 8,3 senttimetristä riisipeipon 17 senttimetriin.
Loistopeippojen heimoon kuuluu 131 lajia ja 35 sukua. Suurin suku on manikkien suku, johon kuuluu 28 lajia.
Jani
Jani on suomalainen miehen etunimi. Se tulee nimestä Johannes, joka tarkoittaa "Jahve on armollinen".
Janin nimipäivä on vanha juhannuspäivä 24. kesäkuuta. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut 25 574 Jani-nimistä miestä ja alle 15 naista. Nimi oli käytössä jo 1900-luvun alussa, mutta jokseenkin harvinaisena, ja se alkoi yleistyä vasta 1960-luvulta lähtien.
Kuopion Iso hautausmaa
Kuopion Iso hautausmaa eli Vanha hautausmaa on Kuopio Puijon kaupunginosassa sijaitseva suurehko hautausmaa. Hautausmaa on perustettu vuonna 1867 ja sitä on laajennettu useasti 1900-luvulla. Hautausmaa on Kuopion tuomiokirkkoseurakunnan alueella ja on tunnettu myös Kuopion kaupunkiseurakunnan hautausmaana. Hautausmaata rajaavat etelässä Savon rata, lännessä Karjalankadun varrella sijaitsevat siunauskappelit ja Suomen ortodoksisen kirkkomuseon ja kirkollishallituksen rakennus, pohjoisessa valtatiehen 5 kuuluva moottoritie, ja idässä Puijonkatu.
Hautausmaalla on 1900-luvun alussa perustettu eriuskoisten hauta-alue, johon on haudattu ortodoksista väestöä. Hautausmaalla on myös venäläisten sotilaiden - Donin kasakoiden - hautapaikka, ja sille vuonna 1912 rakennettu muistokappeli.
Museoviraston mukaan Iso hautausmaa ja keskustassa, Multimäen kaupunginosassa sijaitseva Sankaripuisto edustavat kansallisesti merkittävällä tavalla Suomen hautausmaakulttuuria.
Triklooribentseeni
thumb|80px|1,2,3-triklooribentseeni thumb|80px|1,2,4-triklooribentseeni thumb|90px|1,3,5-triklooribentseeni
Immo Eronen
Immo Eronen (s. 18. marraskuuta 1981 Ilomantsi) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitalinkki.
Triklooribentseeni
Yhdisteiden nimet ovat:
Kotkan jäähalli
thumb|250px Kotkan jäähalli on Kotkassa Rauhalan kaupunginosassa sijaitseva jäähalli. Halli valmistui vuonna 2005.
Jäähalli on tunnettu sponsorien mukaan nimillä Nordicbet Areena (2005–2007), KYMP Areena (2007–2010), Expert Areena  (2010–2012), Ilona Areena (2012–2017), KSOY Areena (2017–2021) ja Vaasan Koulunäkki Areena.
Jäähalli toimii kaudella 2021–2022 Suomi-sarjassa pelaavan jääkiekkojoukkue Kotkan Titaanien kotihallina. Muista seuroista jäähallia käyttävät myös Titaani-Juniorit ry, Piranhas Kotka ry, Kotkan Jääkiekkoerotuomarit ry sekä Kotkan Taitoluistelu ry. Hallia käytetään myös erilaisten messujen ja tapahtumien näyttelytilana.
Temascal
Temascal eli meksikolainen sauna oli muinaisten meksikolaisten sairaanhoidossa käyttämä kylpeytymistapa. Temascalista on useita mainintoja ensimmäisten Meksikoa käsittelevien kronikoitsijoiden kertomuksissa. Myös nykyaikaisen antropologian isäksi sanottu fransiskaani Bernardino de Sahagún kertoo temascalista teoksessaan Historia general de las cosas de Nueva España. Meksikosta 1700-luvulla karkotetuksi joutunut jesuiitta Javier Clavigero kuvailee teoksessaan temascalia hyvin yksityiskohtaisesti.
Emmental
thumb|Palanen Emmental-juustoa. Emmental eli tahkojuusto on alun perin Sveitsin Emmejoen laakson alueelta peräisin olevaa kovaa tai puolikovaa, isoreikäistä, kypsytettyä juustoa. Juusto mainitaan erikseen nimeltä ensimmäisen kerran vuonna 1542 ja sen valmistaminen aloitettiin aikanaan etenkin myyntiä varten. Juusto levisi myös ulkomaille etenkin 1800-luvulta lähtien. Nykyisin emmental-nimisiä juustoja valmistetaankin myös Sveitsin ulkopuolella.
Juuston toinen suomalaisnimi tahkojuusto tulee siitä, että emmentaljuusto valmistetaan isoa tahkokiveä muistuttaviksi, 75–100 kg painaviksi matalan lieriön muotoisiksi kappaleiksi.
Historia
thumb|vasen|Emmentalin teollista tuotantoa. Emmentaler on alun perin peräisin Sveitsistä ja nimellä on tarkemmin viitattu Bernin kantonin Emmejoen laakson (Emmental) alueen juustoihin. Historiallisissa lähteissä alueen juustot mainitaan ensimmäisen kerran 1200-luvulla ja erityisesti nimellä Emmentaler juusto mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1542. Pitkään tavallisin tapa tehdä juustoa oli valmistaa sitä voin tuotannon sivutuotteena, jolloin syntyvä juusto oli vähärasvaista, eikä sitä yleensä riittänyt vientiin. Alppiniittyjen laajojen laidunten avulla alueella saatettiin alkaa pitää suuria määriä karjaa, mikä merkitsi myös suurta maidontuotantoa. Emmentaler-juuston kaltaista rasvaista juustoa alettiin tehdä erityisesti myyntiä varten. Myyntiä varten kehitettiin myös valmistusvaihe, jota kutsuttiin polttamiseksi. Kun juustomassaa kuumennettiin, lopputuloksena syntyvästä juustosta tuli kovempaa ja paremmin säilyvää, mikä sopi erityisesti juustoille, joita vietiin myytäväksi aina ulkomaille saakka.
Juustojen valmistamisesta tuli pian rahakasta liiketoimintaa. Ala houkutteli etenkin heitä, jotka eivät voineet elättää itseään pelkällä maanviljelyllä. Tilallisten pojat, jotka eivät perimmyysjärjestyksessä saaneet maata perustivat kuher-nimisiä osuuskuntia, jotka vuokrasivat karjaa, sekä ostivat niille tiloja ja rehua paikallisilta viljelijöiltä. Perinne koki suuren iskun, kuun juustokauppiaat alkoivat perustaa teollisempaa juustontuotantoa. Osa pärjäsi heikommin kiristyneessä kilpailussa-. Toisaalta monet heistä muuttivat ulkomaille, jonne he veivät juustonvalmistuksen taidon mukanaan. Emmentaler levisi näin myös Sveitsin ulkopuolelle maihin, kuten Suomeen, Venäjälle, Saksaan, Ranskaan ja Italiaan 1800- ja 1900-lukujen aikana. Suomen ensimmäisen emmentalin valmisti Rudolf Klossner Sippolan kartanomeijerissä vuonna 1856. Hän oli tullut Suomeen valmistamaan emmentalia kapteeni Alexander von Daehnin kutsumana, joka oli Sveitsin-matkallaan ihastunut emmentaler-juustoon. Juustoja ulkomailla kutsuttiin edelleen emmentaliksi, vaikka ne eivät enää Emmejoen laaksosta olleetkaan.
Myös Sveitsissä kukoistanut emmentalin teollinen tuotanto kärsi huomattavan iskun ensimmäisen maailmansodan takia. Juustojen vienti ulkomaille kiellettiin sodan aikana kotimaan tarjonnan takaamiseksi. Toimintansa turvaamiseksi juustojen valmistajat perustivat Sveitsin juustoliiton oman asiansa ajajaksi. 1950-luvulta lähtien emmentalin valmistajat saivat huomattavia tukia valtiolta juuston vientivalmistusta varten. Emmentalia valmistetaan edelleen myös Sveitsin ulkopuolella useissa huomattavastikin toisistaan poikkeavissa muodoissa. Joskus nimeä Emmentaler käytetään yleisnimityksenä mistä tahansa "sveitsiläisenä" pidetystä juustosta.
Maarianhaminan vanha tullitalo
pienoiskuva|Vanha tullitalo Maarianhaminassa Maarianhaminan vanha tullitalo on kulttuurihistoriallinen rakennus Ahvenanmaan maakuntakeskuksessa Maarianhaminassa. Se sijaitsee Maarianhaminan Västerhamnissa. Rakennuksen suunnittelusta on vastannut suomalainen arkkitehti Lars Sonck, ja se valmistui vuonna 1899. 1960-luvulla rakennuksen fasadia muutettiin, mutta se entisöitiin takaisin vuonna 1992.
Richard Dedekind
thumb|Richard Dedekind Julius Wilhelm Richard Dedekind (6. lokakuuta 1831, Braunschweig – 12. helmikuuta 1916) oli saksalainen matemaatikko, joka työskenteli abstraktin algebran, algebrallisen lukuteorian ja reaalilukujen perusteiden alueilla.
Folke Wickström
Folke Johan Wickström oli ahvenanmaalainen arkkitehti.
Wickström valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1966. Hän työskenteli muun muassa Pietilöiden arkkitehtitoimistossa Helsingissä 1964–1966 sekä Helsingin kaupunkisuunnitteluvirastossa yleiskaavoitustehtävissä 1968–1974.
Maarianhaminan kaupunginarkkitehtina Wickström työskenteli vuosina 1974–2006. Kaupunginarkkitehtina hän puolusti erityisesti Maarianhaminan historiallisia rakennuksia. Hän suunnitteli muun muassa Ahvenanmaan metsästys- ja kalastusmuseon Eckeröhön ja Baltichallenin Maarianhaminaan.
Mariana Handler
Mariana Handler (s. 30. huhtikuuta 1980 Östersund, Ruotsi) on ruotsalainen hiihtäjä, jonka seurana on Aasarna IK. Handler on kilpaillut vuodesta 1997 asti, jolloin hän kilpaili nuorten maailmanmestaruudesta Kanadassa. Vuonna 2006 Handler ilmoitti lopettavansa uransa. Urallaan hän starttasi yhteensä 35:een maailmancupin lähtöön.
Handler harrastaa hirvenmetsästystä ja kalastusta. Hän on käynyt yliopiston.
Nürburgringin 6 tunnin ajo
Nürburgringin 6 tunnin ajo (aiemmin Nürburgringin 1000 kilometrin ajo) on Nürburgringilla ajettava urheiluautojen kestävyysajo, jolla on pitkä ja kunniakas historia. Ensimmäinen 1 000 kilometrin kilpailu ajettiin vuonna 1953 nimellä ADAC-1000. Kilpailu on kuulunut World Sportscar Championship -sarjaan. Vuodesta 2015 alkaen kilpailu on kuulunut FIA WEC -sarjaan.
Historia
pienoiskuva|Nürburgringin 1000 km ajon lähtö vuodelta 1973. Nordschleifella ajettiin prototyyppien kilpailuja vuodesta 1953 siihen saakka, kunnes uusi GP-Strecke -rata valmistui vuonna 1984. Osanottajia kilpailussa oli varsinkin 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa monista maista, myös Suomesta. Vuoden 1970 harjoitusajoissa AAW Racing Team -tallin ajaja Hans Laine sai surmansa Porsche 908 type 2:n ohjaimissa Döttinger-Höhe -suoralla auton suistuttua radalta ja sytyttyä palamaan tämän jälkeen.
Voittajat
pienoiskuva|oikea|Nürburgring Nordschleife, käytössä vuosina 1953–1982.
Giuseppe Peano
Giuseppe Peano (27. elokuuta 1858 – 20. huhtikuuta 1932) oli italialainen matemaatikko, jonka töillä oli myös suuri filosofinen arvo. Peano oli matemaattisen logiikan ja joukko-opin perustajia, ja kehitti paljon näiden alueiden merkintätapoja. Peano toimi suurimman osan urastaan Torinon yliopistossa.
Hajautettu työ
Hajautettu työ on sukua käsitteelle etätyö. Keskustelu etätyöstä sai alkunsa 1970-luvun alun öljykriisistä, kun amerikkalaistutkijat (Jack Nilles kollegoineen) esittivät laskelmiaan työmatkaliikenteen vähentämisen kansantaloudellisista säästövaikutuksista.
Vielä tuolloin arveltiin, että suurkaupunkien kasvaviin liikenneongelmiin olisi löydettävissä ratkaisu toisaalta etätyökeskuksista ja toisaalta työn siirtämisestä koteihin. Sittemmin ympäristönäkökulma on jäänyt sivummalle ja etätyötä on alettu markkinoida keinona parantaa sekä organisaatioiden että yksilöiden tuottavuutta. Nykyisin etätyö nähdäänkin yhdeksi joustavan tai hajautetun työn muodoksi.
Vaihtoehtoisin käsittein tutkimuskirjallisuudessa puhutaan virtuaalityöstä ja -tiimeistä. Myös sellaiset englannin kielestä omaksutut uudissanat kuin e-työ (electronic work) ja mobiilityö (mobile work) ovat varsin yleisiä tutkijoiden puheessa. Yleiskielessä tavanomaisimmin kuitenkin puhutaan etätyöstä.
Hajautettu työ on perinteistä kotona tehtävää etätyötä laajempi käsite. Hajautetulla työllä viitataan joko osittain tai kokonaan tieto- ja viestintätekniikan välityksellä tapahtuvaan työn organisointiin tietyn yhteisen tavoitteen saavuttamiseksi. Hajautetusta työstä käytetään nykyään myös termiä läsnätyö.
Esimerkiksi Pasi Lahtinen (2000) on määritellyt hajautetun työn tietoverkkojen tuottamaksi mahdollisuudeksi murtaa työn fyysisiä rajoituksia ja samanaikaisesti voimistaa eri toimijoiden välistä verkottumista ja yhteistyötä. Nina Mustikkamäki (2003) on vastaavasti korostanut, että työn hajautuminen kytkeytyy yritystoiminnan ja työelämän verkostomaisiin rakenteisiin.
Toisin sanoen hajautetuissa työorganisaatioissa on kyse tietoteknisesti verkottuneista yhteisöistä, joiden jäsenet voivat olla fyysisesti etäällä toisistaan mutta silti työskennellä yhteisen päämäärän eteen.
Hajautetun työn käsitettä voidaan pitää perusteltuna, koska se kokoaa yhteen useita rinnakkaisia termejä, jotka kuvaavat joustavan työn eri ulottuvuuksia. Siinä missä esimerkiksi etätyöhön on perinteisesti liittynyt mielikuva yksin kotona työskentelystä, hajautetun työn käsite kuvaa paremmin nykyisiä työelämän vaatimuksia.
Erityisesti niin sanotulle tietotyölle luontaisena ympäristönä voidaan pitää erityyppisiä projektiorganisaatiota tai verkostoja, joita luonnehtii matala hierarkia, joustavuus sekä työprosessien löyhä aika- ja paikkasidonnaisuus.
Työelämän tutkijat ovatkin kiinnittäneet huomiota siihen, että monissa asiantuntija-ammateissa työn aika- ja paikkaulottuvuudet ovat moninaistuneet: tietotyö kulkeutuu työpaikoilta koteihin, kulkuvälineisiin ja vapaa-aikaan.
LTO
LTO voi tarkoittaa seuraavia:
Monsuuni (kirja)
Monsuuni (alkuteos: Monsoon) on Wilbur Smithin vuonna 1999 ensi kerran julkaistu 1600-luvun loppupuolelle sijoittuva, Courtneyn merenkulkijasuvun tarinaa kertova romaani. Se on itsenäinen jatko-osa romaanille Petolinnut.
Juoni
Monsuuni jatkaa Sir Hal Courtneyn poikien Williamin, Tomin, Guyn ja Dorianin seikkailujen kuvausta. Lähtötilanteessa Halin vanhin poika William, alias Musta Billy, avioituu ja perii isänsä tilukset High Wealdissa. Itä-Intian kauppakomppania lähettää Halin pysäyttämään kauppa-asemia ja -laivoja väijyvää piraattia, nimeltään Janghiri. Janghirin päästä palkkioksi Sir Hal Courtney saisi päärin arvon ja paikan ylähuoneessa. Kolme nuorinta poikaa lähtevät isänsä mukaan Williamin jäädessä hoitamaan tiluksia ja tinakaivoksia kotiin Devonshireen. Courtneyn laivoihin lastataan myös vaihtotavaraa vietäväksi Bombay:n kauppa-asemalle ja matkalle mukaan tulee vielä kauppakomppanian uusi tilintarkastaja vaimonsa ja tyttäriensä kanssa. Laivamatkan aikana sekä Tom että Guy rakastuvat samaan tyttäreen josta ei tietenkään hyvää seuraa. Veljesten välit eskaloituvat täyden sodan partaalle ja veljessurmakaan ei ole kaukana Guyn haastaessa veljensä kaksintaisteluun. Arabialaiset orjakauppiaat kaappaavat nuorimman veljen, punatukkaisen Dorianin ja myyvät hänet Omanin kaliffille, al-Malikille joka adoptoi Dorianin pojakseen ja antaa tälle nimen al-Salil. Aikaa myöten Dorian rakastuu kalifin erään jalkavaimon tyttäreen Yasminiin ja pelastaa tämän kalifin erään toisen pojan, Zayn al-Dinin käsistä. Guy jää kauppakomppanian töihin Intiaan ja Tom purjehtii isänsä mukana takaisin Englantiin. Isänsä kuoltua ja Mustan Billyn perittyä tämän päärin arvon ja omaisuuden, Tom joutuu käsikähmään hänen kanssaan, jonka seurauksena Billy kuolee ja Tomin on paettava maasta. Hän onnistuu kokoamaan miehistön ja pakenee laivalla kohti Itä-Intiaa perimmäisenä tarkoituksenaan löytää kaapattu pikkuveli Dorian. Tällä välin Guy on kiipinyt arvoasteikossa ylöspäin ja on nyt Sansibarin kuvernööri. Veljesten välit ovat edelleen kaikkea muuta paitsi lämpimät joten Guy pyrkii kaikin tavoin asettelemaan kapuloita veljensä suunnitelmien tielle. Viimein Tom ja Dorian kohtaavat toisensa taistelukentällä ja tunnistavat toisensa ja pakenevat takaa-ajajiaan Afrikkaan.
Tribus
Tribus on tieteellisessä luokittelussa käytetty yksikkö, joka on sukua suurempi ja alaheimoa pienempi ryhmä. Tribusta suppeammat kategoriat ovat alatribus ja osatribus. Siitä käytetään myös nimeä sukuryhmä.
Korkein totuus
Korkein totuus (, Aum Shinrikyo, vuodesta 2000 alkaen Aleph) on japanilaisen Shōkō Asaharan vuonna 1987 perustama uskonnollinen kultti, joka perustuu buddhalaisuuteen ja hindulaisuuteen. Vuonna 1995 kultti teki Tokion metroon terrori-iskun käyttäen sariinia, minkä seurauksena useita sen johtajia tuomittiin kuolemaan, mukaan lukien perustaja.
Ensimmäiset vuodet
Korkeimman totuuden perustaja Shōkō Asahara oli vuosina 1981–1984 uususkonnollisen Agonshu-ryhmän jäsen. Sinä aikana hän perehtyi hindulaiseen joogaan ja buddhalaisiin Agama-sutriin. Levitaatiokuvissa esiintynyt Asahara alkoi saada ympärilleen nuoria uususkonnoista kiinnostuneita seuraajia, ja ryhmä otti keväällä 1986 nimekseen Aum shinsen-nokai, ‘vuoriaskeettien Aum-ryhmä’.
Muututtuaan uskonnolliseksi Korkein totuus alkoi keskittyä joogan rinnalla buddhalaisuuden teoriaan ja käytäntöön. Asahara alkoi tavata tärkeimpiä tiibetinbuddhalaisia johtajia, ja hän sai rohkaisua Dalai-lamalta, joka pyysi Asaharaa palauttamaan seremonialliseksi rappeutuneen Japanin buddhalaisuuden takaisin oleellisiin totuuksiin. Asahara ilmoitti liikkeensä lehdessä tavoitteekseen kaikkien ihmisten vapauttamisen.
Asaharalla oli myös poliittisia tavoitteita, ja hän sanoi politiikalla voitavan saavuttaa joitain sellaisia tavoitteita, joita uskonnolla ei saavuteta. Hän perusti vuonna 1989 Totuuden puolueen (Shinri-to). Puolue yritti saada ehdokkaitaan Japanin parlamentin alahuoneeseen helmikuun 1990 vaaleissa, mutta yksikään sen ehdokkaista ei päässyt läpi.
Opit
Shōkō Asaharan ja Korkeimman totuuden uskonnolliset opetukset kehittyivät vuosien 1986–1995 välillä vaiheittain. Tänä aikana Asahara omaksui vaikutteita astrologiasta, taolaisuudesta, hindulaisuudesta (etenkin joogasta), buddhalaisuudesta (hinajanasta, mahajanasta ja tantrisesta buddhalaisuudesta), juutalais-kristillisestä apokalyptisestä perinteestä sekä tieteestä, tieteiskirjallisuudesta ja teknologiasta.
Tantrisen buddhalaisuuden eli vajrayanan tiettyjä kirjoituksia Asahara tulkitsi niin, että tarkoitus pyhittää keinot. Hän alkoi jo vuoteen 1987 mennessä ajatella, että murhakin on oikeutettua uskonnollisista syistä. Asaharan mukaan guru voi määrätä seuraajansa surmaaman jonkun, koska uhrin aika on jo lopussa.
Korkein totuus suhtautui 1990-luvulta alkaen tieteeseen suopeasti, ja liikkeeseen kuului paljon nuoria tutkijoita. Ryhmä pyrki yhdistämään uskontoa ja tiedettä, ja käytti tieteellisiä laitteita esimerkiksi meditaation vaikutuksen mittaamiseen.
Asahara kiinnostui vuonna 1989 ranskalaisen Nostradamuksen ennustuksesta, jonka mukaan vuonna 1999 ihmiskunnalle tapahtuisi jotain vakavaa. Asahara tulkitsi tästä seuraavan ”uuden ihmiskunnan” synty ja maailmanrauha. Seuraavien vuosien aikana Asaharan ennustukset muuttuivat synkemmiksi ja sulkeutuneemmiksi. Hän alkoi puhua Armageddonista, josta voisi pelastautua liittymällä Korkeimpaan totuuteen ja suojautumalla sen rakennuttamassa väestönsuojassa. Armageddonin jälkeen buddhalaisuus korvaisi koko maailmassa kristinuskon, ja Korkeimmasta totuudesta tulisi maailman keskipiste. Asahara ei antanut Armageddonille päivämäärää, mutta sen odotus vahvisti ryhmän jäsenten tunnetta siitä, että he olivat valittu kansa, jonka oli tarkoitus selvitä hengissä.
Jäsenet
Korkein totuus sai jäsenikseen tuhansia nuoria ja liikkeelle omistautuneita ihmisiä. Ryhmään liittyneet olivat pettyneet materialistiseen maailmaan ja etsivät hengellistä elämää. He ovat kertoneet lempeän ja karismaattisen Asaharan kyenneen tarjoamaan heille hyväksyntää sekä selkeät ja loogiset vastaukset elämän kaikkiin tärkeisiin kysymyksiin, jotka liittyvät elämän tarkoitukseen, sisäisen tyhjyyden täyttämiseen, henkilökohtaisen ymmärryksen ja hyväksynnän saavuttamiseen sekä henkisten vammojen ja fyysisten heikkouksien parantamiseen. Jäsenet ovat myös kertoneet voineensa kasvaa henkisesti Asaharan opastuksella. Korkeimman totuuden yhteisöä jäsenet kuvasivat iloiseksi ja aina ystävälliseksi rinnakkaistodellisuudeksi. Asahara kuitenkin sitoutti seuraajansa kertomalla heille, että he eivät kykenisi saavuttamaan valaistumista ilman johtajaansa. Jotkut jäsenet jättivätkin ryhmän petyttyään Asaharan vallankäyttöön.