cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sienten viljely
Viljelytekniikat
Hiivan tuotantoon liittyen on harjoitettu myös geneettistä tutkimusta. Ruotsissa saatiin hiiva lisääntymään aiempaa korkeammassa lämpötilassa ja siten aiempaa tehokkaammin, kun mutaation avulla saatiin viljelmässä hiivan ergosteroli korvautumaan fekosterolilla.
Sienten lääketieteellinen viljely
Lääketieteessä sieniviljelyä käytetään erilaisiin tarkoituksiin, ja myös perinteinen lääketiede käyttää sieniä hoidollisiin tarkoituksiin ilman kummempaa tieteellistä tutkimusta. thumb|left|200px|[[Panaeolus cyanescens -kirjohelttaa laboratorion viljelymaljalla]]
Diagnostiseen käyttöön
Keskeinen kliininen syy sieniviljelyyn on lääketieteellinen diagnostiikka. Tämän tarkoituksena on etsiä mahdollinen patogeeni eli taudinaiheuttaja, jota vastaan voidaan suunnata mahdollisimman täsmällisesti sopiva hoito. Näytteenotto ja viljely ovat kuitenkin suhtellisen kalliita hoitotoimenpiteitä, joten niihin ei selkeissä tapauksissa ryhdytä, vaan aloitetaan sienilääkitys esimerkiksi ihottuman kliinisen kuvan perusteella. Mikäli sienilääkettä on jo ehditty käyttää, on pidettävä pitkähkö tauko näytteen ottamiseksi, koska muutoin saadaan helposti virheellisiä, nimenomaan vääriä negatiivisia tuloksia. Sieninäytteen ottamisessa käytetään aseptiikkaa eli se on otettava aivan puhtaasti, jolloin sientä voi viljellä laboratoriossa puhtaasti monokulttuurina erityisellä viljelyalustalla. Tällöin saadaan selville täsmällisesti sienityyppi ja siihen sopiva hoito.
Terapeuttiseen käyttöön
On myös ryhmä sieniä, joiden itiöemiä käytetään lääkinnällisesti. Sopimusviljelmillä Suomessakin 1950-luvulla tuotettu torajyvä (Claviceps purpurea) tuottaa ergotamiinijohdoksia, joilla on tunnustetu teho migreenissä. Suursienistä esimerkiksi lakkakääpä (Ganoderma lucidum) on Kiinassa perinteinen rohdos, jota viljelläänkin. Filippiineillä viljeltävällä halkiheltalla näyttää myös olevan lääkinnällisiä vaikutuksia. Kiinnostus aiheeseen ja biokemiallinen tutkimus on lisääntymässä.
Sergei Kalinin
Sergei Pavlovitš Kalinin (s. 17. maaliskuuta 1991 Omsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija ja maailmanmestari, joka pelaa KHL-joukkue Traktor Tšeljabinskissa. Hän on pelannut urallaan KHL:ssä, NHL:ssä ja AHL:ssä. Kalinin on ollut voittamassa myös MM-kultaa 2014. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa.
Seuraura
Kalinin on Avangard Omskin kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä seuran kakkosjoukkueessa Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa kaudella 2008–2009. Kauden 2009–2010 Kalinin vietti lähinnä MHL-junioriliigassa Omskije Jastrebyn joukkueessa, jonka sisäisen piste- ja syöttöpörssin hän voitti tehoilla 14+22=36. Kalinin pelasi kauden aikana MHL:n tähdistöottelussa ja pelasi myös ensimmäisen KHL-ottelunsa Avangardissa.
Kaudella 2010–2011 Kalinin pelasi KHL:ssä 24 runkosarja- ja kahdeksan playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Ensimmäisellä kokonaisella KHL-kaudellaan 2011–2012 hän teki 53 runkosarjaottelussa tehot 9+9=18 sekä 19 playoff-ottelussa tehot 2+1=3. Omsk eteni kauden päätteeksi Gagarin Cup -finaaleihin, jotka vei kuitenkin Dinamo Moskova seitsemännessä ottelussa voitoin 4–3. Kaudella 2013–2014 joukkue jäi pudotuspelien ulkopuolelle, mutta voitti Nadežda Cupin. Kaudella 2014–2015 Kalinin nousi Omskin kapteeniksi.
Toukokuussa 2015 NHL-varaamaton Kalinin teki vuoden mittaisen tulokassopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. Hän sai harjoitusleirin päätteeksi pelipaikan NHL:stä ja teki NHL-debyyttinsä näin ollen kauden 2015–2016 avauskierroksella 9. lokakuuta 2015 Winnipeg Jetsia vastaan. Kalinin sai ottelussa jääaikaa 11.38 minuuttia. NHL-uransa avausmaalin hän teki 8. marraskuuta Vancouver Canucksia vastaan.
Kalinin pelasi kahden kauden aikana 121 NHL-ottelua Devilsissä. Toisella kaudellaan hän ehti edustaa joukkuetta 43 ottelussa, kun hänet kaupattiin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa Viktor Lööviin. Devils oli lähettämässä hänet farmijoukkue Albany Devilsiin, kun tuli mahdollisuus kauppaan. Torontossa Kalinin puolestaan lainattiin suoraan AHL-sarjan Toronto Marliesiin. Kalinin edustikin loppukauden Marliesia. Kauden jälkeen hänen KHL-oikeutensa omistanut Avangard Omsk myi oikeudet SKA Pietarille 1,3 miljoolla eurolla. SKA Pietari teki heinäkuun 2017 alussa kolmivuotisen sopimuksen Kalinin kanssa.
Maajoukkueura
Kalinin oli voittamassa olympiakultaa venäläisten olympiaurheilijoiden joukkueessa 2018. Hän edusti Venäjää MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Yhteensä Kalinin on pelannut 24 A-maaottelua tehopistein 2+3=5. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin Kalinin voitti maailmanmestaruuden.
Ulosteensiirto
Toimenpide
pienoiskuva|Peräruiskeenantolaitteisto Luovuttajan pitää olla perusterve eikä hänellä saisi olla piileviä sairauksia ja viimeisestä antibioottikuurista pitäisi mielellään olla ainakin vuosi. Liuosta varten otetaan desilitran verran ulostetta, joka liotetaan nesteeseen, kuten veteen, keittosuolaan tai maitoon. Liuoksesta siivilöidään kiinteät aineet pois. Käytetyn liuoksen määrä on 200 – 500 ml. Liuos viedään paksusuoleen jollain kolmesta menetelmästä:
Mantsinsaari
Mantsinsaari, Mantsi on saari Laatokan koillisrannikolla Salmin kunnallishallintoalueella Pitkärannan piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Saari kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin. Mantsinsaari sijaitsee mantereen tuntumassa. Mantereen ja Mantsinsaaren välissä on Lunkulansaari ja Mantsinsaaren pohjoispään lähelle ulottuu Uuksalonpäänniemi. Mantsinsaari on 14,5 kilometriä pitkä ja yli neljä kilometriä leveä. Pinnanmuodostukseltaan Mantsinsaari on läheistä Lunkulansaarta korkeampi. Saaren keskiosan korkeimmat kohdat kohoavat 17–30 metriä Laatokan pinnan yläpuolelle. Suomelle kuuluessaan Mantsinsaaressa oli kolme suurta kylää, mutta nykyisin saari on lähes asumaton, eikä lossiyhteyskään ole enää käytössä.
Historia
Ennen toista maailmansotaa saari kuului Suomelle osana Salmin kuntaa. Suomelle kuuluessaan saarella oli kolme kylää ja 1 750 asukasta. Suurin kylistä oli saaren pohjoispäässä sijainnut Peltoinen, jossa oli noin 815 asukasta vuonna 1939 eli noin puolet saaren väestöstä. Peltoisen kylän eteläpuolella sijaitsivat Oritselän kylä (310 asukasta) ja saaren eteläpäässä Työmpäisen kylä (400 asukasta). Saaren väestö harjoitti elinkeinoinaan pääasiassa maataloutta ja kalastusta. Mantsinsaarelle ei johtanut siltaa vaan sinne oli lossiyhteys Lunkulansaaresta, josta oli siltayhteys mantereelle. Mantsinsaaren lossirannassa oli 1 120 metriä pitkä laituri. Lisäksi kesäisin oli säännöllinen laivayhteys Salmin kirkonkylään, Pitkärantaan, Sortavalaan ja Valamoon.
Peltoisen kylässä oli Mantsinsaaren sairaala. Kansakouluja oli yhteensä neljä, joista Peltoisessa kaksi ja Työmpäisessä kaksi. Lisäksi Peltoisessa ja Työmpäisessä oli luotsiasemat. Majakkoja oli kolme: Leppäniemessä ja Sirnitsässä sekä edelleen toiminnassa oleva Heinäluodon majakka. Saarella oli myös Suomen puolustusvoimien toimintaa. Oritselän kylässä oli Härkämäen rannikkotykistö patteri (2 x 152mm Canet 45 -tykkiä) ja Härkämäen kasarmit ja Työmpäisessä oli lisäksi Laatokan meripuolustuksen tarkkailuasema.
Seurakuntajako
Mantsinsaari muodosti Salmin ortodoksiseen seurakuntaan kuuluneen Mantsinsaaren kappeliseurakunnan, johon kuului Mantsinsaaren lisäksi Lunkulan kylä Lunkulansaaren pohjoispäästä ja Uuksalonpään kylä samannimisen niemen kärjestä mantereelta. Saaren kaikki luterilaiset kuuluivat Salmin luterilaiseen seurakuntaan. Saarella oli Peltoisen kylässä sijainnut Mantsinsaaren kirkko ja kolme tsasounaa: yksi Oritselän kylässä ja kaksi Työmpäisen kylässä.
Talvi- ja jatkosota
Mantsinsaaren tykkipatteristoa vahvistettiin ja ajanmukaistettiin syksyllä 1939. Talvisodan aattona 29. marraskuuta 1939 aloitettiin Mantsinsaaren evakuointi. Evakuointi aloitettiin Mantsinsaaren lossin yhteydessä olevalta 1 120 metriä pitkältä laiturilta, josta laivat kuljettivat asukkaita ja omaisuutta Uuksalonpäähän. Ja kun tämä kävi vihollisen toiminnan vuoksi vaaralliseksi, siirryttiin laivoja lastaamaan saaren pohjoispäähän. Viimeiset lähtijät joutuivat avonaisiin kalastajamoottoriveneisiin ja suuntasivat Uuksalonpäätä lännemmäksi Pitkärantaan.
Suomen puolustusvoimat vetäytyivät Lunkulansaaresta Mantsinsaareen 5. joulukuuta. Lunkulansaaren pohjoispää vallattiin kuitenkin takaisin joulukuun 8. päivänä. Mantsinsaari pysyi Suomen hallussa sodan loppuun asti, jolloin sieltä oli Moskovan rauhansopimuksen perusteella vetäydyttävä.
Jatkosodassa Suomi valtasi saaren takaisin vuonna 1941, mutta joutui vetäytymään sieltä vuonna 1944. Lopullisesti saari menetettiin Pariisin rauhassa vuonna 1947.
The Dø
Yhtyeen nimi on johdettu sen jäsenten etunimien alkukirjaimista, mutta se viittaa myös duuriasteikon ensimmäiseen säveleen.
Levy ja Merilahti tapasivat, kun he olivat tekemässä musiikkia elokuvaan Sutten valtakunta (2005). He jatkoivat yhteistyötään elokuvissa The Passenger ja Camping sauvage. The Døn ensimmäinen albumi A Mouthful ilmestyi tammikuussa 2008 ja nousi ensimmäisellä viikolla Ranskassa listaykköseksi. Heidän kolmas albuminsa Shake Shook Shaken sai 13.2.2015 Ranskassa Victoires de la musique -palkinnon vuoden 2014 rock-albumina. Olivia Merilahti oli myös ehdolla vuoden naislaulajaksi.
Merilahti on opiskellut musiikkia Helsingissä. Hän laulaa englanniksi, mutta The Døn esikoislevyllä on myös suomenkielinen kappale Unissasi laulelet. Hän asuu Ranskassa.
Yhtye on esiintynyt Suomessa ainakin Provinssirockissa 14. kesäkuuta 2008, Helsingin juhlaviikoilla 30. elokuuta 2008, Flow-festivaalilla 13. elokuuta 2011 sekä Tavastialla 23.4.2012 ja 9.3.2015.
Äidin hauta
Äidin hauta on Keijo Siekkisen kirjoittama romaani. Se julkaistiin vuonna 1985, jolloin se oli ehdokkaana Finlandia-palkinnon saajaksi. Romaani on monologi kuolleelle äidille.
Olivia B. Merilahti
Olivia Bouyssou Merilahti (s. 1982) on Ranskassa asuva ranskalais-suomalainen säveltäjä ja laulaja. Hänen isänsä on ranskalainen ja äitinsä suomalainen.
Merilahti opiskeli Helsingissä klassista musiikkia, mutta siirtyi sittemmin rockin, jazzin ja elektronisen musiikin pariin. Hän tutustui vuonna 2004 Dan Levyyn, ja he perustivat 2007 yhtyeen The Dø.
Pahan kukat
200px|thumb|Pahan kukkien ensimmäisen laitoksen nimiölehti, johon tekijä on tehnyt merkintöjä.
Pahan kukat (myös Pahan kukkia, ) on ranskalaisen runoilijan Charles Baudelairen kirjoittama runokokoelma. Se ilmestyi 1857, ja sillä oli merkittävä asema symbolistisessa ja yleensä modernistisessa liikkeessä. Runojen keskeiset aiheet liittyvät dekadenssin ja erotiikan teemoihin. Kokoelman runoilla oli merkittävä vaikutus muun muassa Arthur Rimbaud’n ja Stéphane Mallarmén tuotantoon.
Historia
Pahan kukkien runot sisältävät myös myötätuntoa yhteiskunnan vähäosaisia kohtaan. Baudelaire pitäytyy tiukasti kiinni runouden perinteessä käyttämällä loppuun saakka hiottua mittaa.
Baudelaire omisti kokoelmansa ”virheettömälle runoilijalle, Ranskan kirjallisuuden täydelliselle taikurille” Théophile Gautier’lle. Lukiessaan runoa ”Le Cygne” (Joutsen) Victor Hugo totesi Baudelairen synnyttäneen kirjallisuuteen ”uuden väristyksen” (un nouveau frisson).
Pahan kukkien ensimmäinen laitos oli järjestetty viiteen temaattisesti erilliseen osaan:
Ensimmäinen laitos ilmestyi 25. kesäkuuta 1857 painoksena, jonka suuruus oli 1 300 kirjaa. Kirjan kappalehinta oli kolme frangia.
Pahan kukkien toinen laitos ilmestyi 1861 ilman kuutta kiellettyä runoa, ja siihen lisättiin 32 uutta runoa ja kokonaan uusi osuus Tableaux Parisiens. Tekijän kuoleman jälkeinen kolmas laitos ilmestyi 1868 Gautier’n esipuheella varustettuna, ja siinä olivat mukana 14 aikaisemmin julkaisematonta runoa.
Suomennokset
Yrjö Kaijärvi suomensi teoksesta valikoiman runoja käännöksenä nimeltä Pahan kukkia, joka ilmestyi Otavan kustantamana vuonna 1962. Yksittäisiä runoja ovat suomentaneet useat runoilijat, ja yhtenä helmistä on pidetty V. A. Koskenniemen suomennosta ”Kissa”.
Antti Nylénin koko teoksen käsittävä suomennos Pahan kukat ilmestyi 2011 kustannusyhtiö Sammakon kustantamana. Teos on siinä muodossa kuin se oli Baudelairen toisessa laitoksessa 1861. Suomennoksessa on mukana alkuteksti sekä selityksiä ja huomautuksia. Jälkisanoissa kerrotaan teoksen ja käännöksen taustoista. Runot eivät noudata mittaa, eikä niissä ole riimitystä, vaan paino on sisällössä.
Vastaanotto
Kriitikko Kuisma Korhosen mukaan Baudelaire on ollut nuorten runoilijoiden ja myös rocklyyrikoiden suosima hahmo, sillä hänessä voi nähdä kapinallisen taiteilijan myytin ruumiillistuman. Baudelaireen liitetyt provokatiivisuuden, nautinnonhalun ja äärimmäisten tunteiden leimat liittävät hänet androgyynisyyden ja herkkyyden ohella myös Jim Morrisoniin kaltaisiin rock-hahmoihin. Korhonen pitää Pahan kukkia parhaana oppaana runouden maailmaan nuorelle henkilölle.
Goran Maksimović
Goran Maksimović (s. 27. heinäkuuta 1963 Jagodina, Jugoslavia, nyk. Serbia) on Jugoslaviaa edustanut serbialainen ampuja ja olympiavoittaja.
Maksimović saavutti olympiakisoissa 1988 Soulissa 10 m ilmakiväärissä kultaa tuloksella 695.6 (594+101.6). Hän saavuttanut myös MM-kilpailuissa kaksi joukkuehopeaa ja kolme joukkuepronssia.
Hänen tyttärensä on ammunnan olympiahopeamitalisti Ivana Maksimović.
Norbert Meier
Norbert Meier (s. 20. syyskuuta 1958) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana
Meier aloitti ammattilaisuransa SV Werder Bremenissä 1980. Hän edusti seuraa suurimman osan urastaan pelaten 242 Bundesliigaottelussa. Meier oli kaudella 1987/88 voittamassa mestaruutta ja lisäksi kolmea hopeaa 1980-luvulla. Hän pelasi hyökkäävänä keskikenttäpelaajana ja oli Otto Rehhagelin ryhmittelyssä tärkeässä roolissa yhdessä Rudi Völlerin, Thomas Schaafin, Uwe Reindersin ja Klaus Fichtelin kanssa.
Tammikuussa 1990 Meier jätti Werder Bremenin ja siirtyi Borussia Mönchengladbachiin. Hän edusti seuraa kaksi kautta päättäen uransa 1992.
Saksan maajoukkueessa Meier pelasi vuosina 1982–85 yhteensä 16 maaottelussa. Hän oli mukana EM-kisoissa 1984 Saksan jäädessä lohkovaiheeseen.
Ura valmentajana
Gladbach-pestinsä jälkeen Meier toimi seuran organisaatiossa amatöörijoukkueen valmentajana kunnes siirtyi tammikuussa 2003 MSV Duisburgin päävalmentajaksi. Meier luotsasi seuran kaudella 2004/05 2. Bundesliigan hopealle ja nousuun pääsarjaan. Pesti päättyi kuitenkin dramaattisten vaiheiden jälkeen joulukuussa 2005. Meier tulistui Albert Streitille ottelussa 1. FC Kölniä vastaan. Yhteenoton seurauksena Meier kaatui maahan ja Streit ajettiin ulos kentältä. Myöhemmin tv-kuva paljasti ettei Streit lyönyt Meieria, vaan tämä näytteli tilanteessa. Saksan jalkapalloliitto langetti hänelle tapauksesta kolmen kuukauden toimitsijakiellon ja hänen pestinsä Duisburgissa sai ikävän päätöksen.
Syyskuussa 2006 meier palasi valmennustehtäviin siirtyen Dynamo Dresdenin päävalmentajaksi. Hän valmensi seuran ensimmäisellä kaudellaan Regionalligassa sijalle seitsemän. Hän sai potkut syyskuussa 2007 kauden alettua vaisusti.
Tammikuussa 2008 Meier siirtyi Fortuna Düsseldorfin päävalmentajaksi. Hänen johdollaan seura sijoittui kauden päätteeksi Regionalligan kolmanneksi. Seuraavalla kaudella Meier johdatti Fortunan komeasti uuden 3. Ligan kakkoseksi ja seura varmisti nousunsa 2. Bundesliigaan. Kausi 2009/10 sujui loistavasti ja Fortuna taisteli noususta Bundesliigaan, mutta joutui lopulta tyytymään neljänteen sijaan. Seuraava kausi oli heikompi ja Fortuna jäi sarjassa seitsemänneksi. Lopulta Meier onnistui kaudella 2011/12 nostamaan Fortunan 20 vuoden tauon jälkeen pääsarjaan, kun seura voitti nousukarsinnoissa Hertha Berliinin yhteismaalein 4–3. Toinen osaottelu Fortunan kotikentällä päättyi kaaokseen kannattajien rynnättyä kentälle ennen ottelun loppua.
Fortunan visiitti pääsarjatasolla jäi yhteen kauteen. Syyskaudella hyvin pelanneen Fortunan ote lipsui keväällä pahasti, eikä Meier onnistunut lopulta kääntämään seuran kurssia. Putoamisen jälkeen seurajohto erotti Meierin.
Helmikuun lopulla 2014 Meierista tuli 2. Bundesliigan putoamiskamppailuun vajonneen DSC Arminia Bielefeldin päävalmentaja. Valmentajavaihdos ei Arminiaa pelastanut, vaan seura putosi 3. Ligaan. Meier kuitenkin jatkoi päävalmentajana ja kaudella 2014/15 hän johdatti seuran 3. Ligan mestariksi. Kauden 2015/16 ensimmäisellä puolikkaalla Meier luotsasi Arminiaa 2. Bundesliigassa kohtuullisella menestyksellä. Syyskauden 12 tasapeliä verottivat pistesaalista ja joukkue lähti talvitauolle kahdentenatoista, seitsemän pistettä putoamisviivan yläpuolella. Seurajohtoa tulokset tyydyttivät ja tammikuussa 2016 Arminia teki Meierin kanssav kesään 2017 ulottuvan jatkosopimuksen. Arminia päätti lopulta kautensa 2. Bundesliigassa sijalle 12. Kauden jälkeen Meier jätti seuran ja siirtyi Bundesliigaassa pelanneen SV Darmstadt 98:n päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella.
Darmstadtin kausi ei sujunut odotuksien mukaisesti, vaan joukkue vajosi Meierin alaisuudessa Bundesliigan häntäpäähän. Seurajohto erotti Meierin ja urheilutoimenjohtaja Holger Fachin tehtävistään joulukuun alussa 2016, kun Darmstadt oli liigassa sijalla 16. Meierin ei kuitenkaan tarvinnut olla kauaa työttömänä, sillä jo tammikuun alussa 2017 hän aloitti 2. Bundesliigan keskikastissa majailleen FC Kaiserslauternin päävalmentajana. Kaiserslauternin sijoitus ei kohentunut Meierin alaisuudessa, vaan seura päätyi sijalle 13 ja säilytti sarjapaikkansa viiden pisteen erolla. Kausi 2017/18 lähti myös liikkeelle alavireisesti, eikä joukkue voittanut yhtään kahdeksasta pelaamastaan sarjaottelusta Meierin alaisuudessa. Valmentajan kohtaloksi koitui lopulta 0–2 kotitappio FC Erzgebirge Auelle 19. syyskuuta 2017. Ottelun jälkeen Meier sai potkut tehtävistään.
Helmikuussa 2019 Meieristä tuli 3. Ligassa pelanneen KFC Uerdingenin päävalmentaja. Meierin johdolla Uerdingen ajautui seitsemän ottelun voitottomaan putkeen ja vajosi sarjataulukossa alempaan keskikastiin. Seurajohto erotti Meierin maaliskuun lopussa 2019.
Mercedes-Benz Citaro
thumb|Mercedes-Benz Citaro [[Saksassa.]] Mercedes-Benz Citaro on saksalaisen Mercedes-Benzin valmistama kaupunkilinja-auto. Citaron pituudet vaihtelevat 10,50 metrin (kaupunkibussi) ja 17,94 metrin (nivelbussi) välillä.
Jiří Veselý
Jiří Veselý (s. 10. heinäkuuta 1993 Příbram) on tšekkiläinen tennispelaaja. Hän on kilpaillut ammattilaisena vuodesta 2009 alkaen. 198 senttimetriä pitkä ja 90 kilogrammaa painava Veselý on vasenkätinen. Hänen valmentajanaan toimi Tomáš Krupa.
Mercedes-Benz Citaro
Citaron dieselmoottoreissa käytetään BlueTec SCR -dieselteknologiaa, ja se on saatavilla myös hybridimoottorilla varustettuna.
Harold Ashby
Harold Ashby (21. maaliskuuta 1925 – 23. kesäkuuta 2003) oli yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti. Hän tuli tunnetuimmaksi Duke Ellingtonin yhtyeen jäsenenä, mutta työskenteli myös kokoonpanon ulkopuolella.
Mercedes-Benz Citaro
Suomessa
pienoiskuva|NF 985 Mercedes Citaro O530 LE MÜ linjalla 722 Hakaniemessä
Jiří Veselý
Kaksinpelin ATP-rankingissa Veselý on ollut parhaimmillaan 35. huhtikuussa 2015. Grand Slam -turnauksista hän on ollut parhaimmillaan kolmannella kierroksella vuoden 2014 Wimbledonissa ja vuoden 2015 Yhdysvaltain avoimissa. Ensimmäisen ATP-turnausvoittonsa hän saavutti tammikuussa 2015 Aucklandissa.
Harold Ashby
Ashby kärsi toukokuussa 2003 sydäninfarktin New Yorkissa. Hän ei toipunut koskaan ja kuoli 23. kesäkuuta ollessaan 78 vuoden ikäinen.
Jiří Veselý
Nelinpelissä Veselý on ollut parhaimmillaan ATP-rankingin sijalla 94. Grand Slam -turnauksissa hän on päässyt parhaimmillaan toiselle kierrokselle. Ensimmäisen nelinpelin turnausvoittonsa Veselý saavutti lokakuussa 2014 Moskovasta maanmiehensä František Čermákin kanssa.
Vuoden 2010 nuorten kesäolympialaisista Singaporesta Veselý saavutti kultaa nelinpelistä brittiläisen Oliver Goldingin kanssa. Vuoden 2011 nuorten Australian avoimissa Veselý voitti sekä kaksinpelin että nelinpelin. Tammikuussa 2011 hän oli nuorten ATP-rankingin kärjessä.
Tšet
Tšet on Obin vesistöön kuuluvan Kijan sivujoki Tomskin alueella ja Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se virtaa Länsi-Siperian alangolla kohti länttä. Joen pituus on 432 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 14 300 neliökilometriä.
Veijo Wartiovaara
Veijo Kalervo Wartiovaara (25. marraskuuta 1907 Helsinki – 16. heinäkuuta 2002 ) oli suomalainen kasvifysiologi. Hän oli Helsingin yliopiston yliopiston dosentti 1948–1962 ja professori vuodesta 1962 opetusalanaan kasvifysiologia ja -anatomia. Hänen tutkimuskohteenaan oli erityisesti kasvisolujen läpäisevyys. .
Willys 77
Willys 77 oli Willys-Overland Motor Companyn vuosina 1933–1937 valmistama kompakti automalli. Yhtiö oli valmistanut jo vuosina 1926–1931 nelisylinterisellä moottorilla varustettua Whippet-merkkistä autoa ja myynyt sitä hyvin menestyksekkäästi. 1930-luvun taitteen maailmanlaajuinen lama vähensi kuitenkin Whippetin sekä muiden, Willys-Overlandien isompien mallien myyntiä. Yhtiö oli juuri pahimmoilleen vuonna 1930 saanut valmiiksi uudet Willys 6- ja 8-mallit sekä moottorit, kun niiden valmistus jo lopetettiin vuonna 1933. Yhtiöllä oli suunnitelma, jonka perusteella kaikkien edeltävien mallien valmistuksen loputtua ne korvattaisiin kahdella uudella mallilla, nelisylinterisellä Willys 77:llä ja kuusisylinterisellä Willys 99:llä. Rahoittajien vaatimuksesta, yhtiön taloudellisten uudelleenjärjestelyjen yhtenä ehtona, kuusisylinterisen mallin valmistuksesta luovuttiin.
Historia
Uusi 77 oli muotoilultaan hyvin moderni ja virtaviivainen, osittain lokasuojiin muotoiltuine etuvalaisimineen. Se oli kuitenkin mitoiltaan hyvin pieni, raideleveys oli 51 tuumaa (1295 mm) ja akseliväli 100 tuumaa (2540 mm), joten sedan-mallikin oli vain nelipaikkainen. Moottorin poraus oli 3 1/8 tuumaa (76,3 mm) ja iskunpituus 4 3/8 tuumaa (101,97 mm). Yksikurkkuisella Tillotson yläimukaasuttimella varustettu sivuventtiilimoottori antoi 48 hevosvoimaa (SAE brutto) / 3200 kierr.min. Näillä arvoilla pienikorinen auto saavutti huippunopeuden 77 mailia tunnissa (120 km/h), polttoaineenkulutus oli 30 mailia gallonalla (7,8 l/100 km).
Paitsi että Willys 77 oli Pohjois-Amerikan markkinoiden pienikokoisin auto, se oli myös hinnaltaan edullisin ja sen käyttökustannukset olivat alhaiset. Näistä huolimatta mallista ei koskaan muodostunut varsinaista myyntimenestystä, osittain konkurssipesää hallinnoivan oikeuden päätöksen johdosta. Yhtiöllä oli lupa ostaa materiaaleja vain kerrallaan 10 000 auton valmistamiseen. Rajoitetun tuotannon johdosta mallia valmistettiin neljän tuotantovuotensa aikana vain 67 526 kappaletta, mikä on todella vähän verrattuna edeltäjänsä Whippetin tuotantolukemiin, vuonna 1928 noin 11 000 autoa kuukaudessa.
Under Armour
Under Armour on yhdysvaltalainen urheiluvaate- ja -välinevalmistaja, joka on perustettu vuonna 1996.
Yhtiön perusti entinen yliopistourheilija Kevin Plank, joka sittemmin on ansainnut yhtiön toimitusjohtajana miljardiomaisuuden. Under Armourin nettotulot olivat vuonna 2013 yli 162 miljoonaa dollaria, ja yhtiön palveluksessa työskenteli 7 800 ihmistä.
Under Armourilla on huippu-urheilumaailmassa yhteistyösopimukset muun muassa jalkapalloseura Tottenham Hotspurin ja kaikkien aikojen menestyneimmän olympiaurheilijan Michael Phelpsin sekä lukuisten yliopistojoukkueiden kanssa sekä huippukoripalloilija Steph Curryn kanssa
Jarkon
Maantiede
thumb|vasen|Joen kartta. thumb|vasen|Joen vartta. Jarkonjoki laskee mereen Tel Avivin kaupungissa ja se saa alkunsa Tell Aphekin luona noin 13 kilometriä mereltä sisämaahan päin. Joen pituus on yhteensä noin 26 kilometriä. Joen valuma-alue käsittää noin 1 800 km². Jokeen laskevat Nahal Natuf pohjoisessa ja Aijalon etelässä. Sivujoista Aijalon on suurin. Nahal Natuf on puolestaan muodostanut Juudean ja Samarian historiallisen rajan. Jarkonjoki on jokeen laskevan veden määrässä mitattuna Israelin toiseksi suurin joki heti Jordanjoen jälkeen. Nykyisin jokeen laskevien sivujokien ja purojen seudulle tyypillinen piirre on intensiivinen maatalous ja kaupunkirakentaminen. Keskimääräinen vuotuinen sadanta vaihtelee Jarkonin valuma-alueella noin 600 mm:stä alueen länsiosassa 500 mm:iin alueen itäosassa.
Joessa ja sen varrella esiintyy useita eläinlajeja. Acanthobrama telavivensis on joessa esiintyvä endeeminen laji. Muita kalalajeja ovat esimerkiksi moskiittokala, ankerias ja pietarinkala. Trionyx triunguis on joella tavattava kilpikonna. Joen varrella tavattavia lintulajeja ovat esimerkiksi liejukana, yöhaikara, harmaahaikara, kuningaskalastaja, kirjokalastaja ja merimetso. Nisäkäslajeja ovat nutria, viidakkokissa ja kultasakaali. Kasvilajeista joessa tai sen varrella kasvaa esimerkiksi pajuja, vatukoita, rantakukkia, papyruskaislaa, ulpukkaa ja limaskoja.
Historia
thumb|Joen suu Tel Avivissa. Jarkonjoen nimi on johdettu heprean vihreää tarkoittavasta juuresta yarok. Nimellä on viitattu joen vihreään veteen. Vanhan testamentin Joosuan kirjassa Me-Jarkon mainitaan Danin heimon alueiden rajana. Kreikkalaisessa mytologiassa joki on puolestaan paikka, jolla Perseus pesi miekkansa taisteltuaan lohikäärmettä vastaan ja vapautettuaan Andromedan. Joki mainitaan myös Talmudin teksteissä.
Jarkon on muodostanut eri aikoina eri alueiden, kuten Palestiinan, Jaffan ja Juudean rajan. Joki on ollut aikanaan purjehduskelpoinen ja Tell Qasile noin 3 kilometriä sisämaassa oli muinainen satama. Joen varrella on ollut myös linnoituksia. Juudean kuningas Aleksanteri Jannaios yritti omalla valtakaudellaan pysäyttää etenevän seleukidien armeijan joelle ja kuningas Herodes perusti sen varrelle Antipatriin kaupungin. Sittemmin alueen vallanneet arabit tunsivat joen aluksi kaupungin nimestä johdetulla nimellä Nahr Abu Futrus ja sittemmin nimellä Nahr al-Awja.
Vuonna 885 Egyptin tulunidit ja abbasidit kävivät joen varrella taistelun Palestiinan hallinnasta. Ristiretkeläiset tunsivat joen Jaffa-jokena (Flum de Japhe). Joen kartoitti tarkasti ensimmäisen kerran ranskalainen Pierre Jacotin vuonna 1799. 1800-luvulla juutalaiset siirtolaiset alkoivat perustaa asutuskeskuksia joen viereen. Sen varrelle kasvoivat esimerkiksi Bnei Brak, Petah Tikva ja Tel Aviv. Ensimmäisessä maailmansodassa brittijoukkojen eteneminen joen yli vuonna 1917 merkitsi käännekohtaa Palestiinan rintamalla.
Itsenäisessä Israelissa joen vettä on käytetty Negevin autiomaan alueen maanviljelykseen. Keinokastelun vuoksi joen vesitaso on laskenut huomattavasti ja sen varren väestökeskusten ja teollisuuden kasvu on puolestaan johtanut huomattavaan saastumiseen. Joessa onkin nykyisin juoksevaa vettä vain sen itäosissa, ja länsiosissa on merivettä. Sittemmin on ryhdytty hankkeisiin joen veden puhdistamiseksi esimerkiksi jätevesiä puhdistamalla.
Ben Webster
thumb|Ben Webster Benjamin Francis ”Ben” Webster (27. maaliskuuta 1909 – 20. syyskuuta 1973) oli yhdysvaltalainen tenorisaksofonisti. Hän syntyi Kansas Cityssä, Missourissa, ja kuului vuosina 1935–1943 Duke Ellingtonin orkesteriin.
Webster työskenteli myös muissa huomattavissa kokoonpanoissa, kuten Bennie Motenin yhtyeessä ja tunnettujen pianistien, Oscar Petersonin ja Art Tatumin, sekä tenorisaksofonistikollegansa Coleman Hawkinsin kanssa.
Keskustan työreformi
Työreformi tarkoittaa keskustan vuoden 1999 eduskuntavaaleissa esittämää ehdotusta työmarkkinauudistukseksi. Ohjelma herätti voimakasta poliittista vastustusta heti ilmestyessään; erityisesti SAK katsoi sen heikentävän voimakkaasti työehtosopimusjärjestelmää ja työntekijöiden oikeuksia.
Nimensä työreformi on saanut Maalaisliiton vuosisadan alussa ajamasta maareformista, johon liittyi torpparien vapautus ja pientilallisuuden edistäminen lisämaanhankintoja tukevalla lainsäädännöllä. Ideologisen julistuksen mukaan (maan)jakaminen tuki (pien)omistamisen oikeutta omistamisen etuoikeuden sijasta. Nimitykseltään työreformi olisi siis Suomen Keskustan haaste 1960- ja 1970-luvuilla muotoutuneelle keskitetylle tulopoliittiselle järjestelmälle, jota pidetään lähinnä sosiaalidemokraattien kehittämänä.
Työreformin tausta
Keskustan jäsenistö oli Lipposen I hallituskauden lopulla 1999 sitä mieltä, että Keskusta tarvitsee ohjelman, jolla he voivat osallistua talouspoliittiseen keskusteluun. Samalla työreformin katsottiin toimivan puolueen oman uudistumisen ja poliittis-ideologisen profiloinnin välineenä. Ohjelman keskeisiä kirjoittajia olivat muun muassa myöhemmin pääministerinä toiminut Matti Vanhanen sekä silloinen varapuheenjohtaja Maria-Kaisa Aula. Toisaalta jo vuonna 1994 Nuorsuomalaiset esittelivät kirjoituksensa Ultimatum isänmaalle, jossa oli samoja ehdotuksia kuin Keskustan työreformissa.
Ohjelman saama vastaanotto
Ohjelma herätti jo ilmestyessään vastustusta myös Keskustan sisällä sen rohkeiden uusliberalististen linjausten vuoksi. Ohjelma otettiin kuitenkin puoluekokouksessa puolueen keskeiseksi vaaliteemaksi vuoden 1999 eduskuntavaaleihin. SAK hermostui ehdotuksiin työttömyyskassajärjestelmästä luopumisesta sekä paikallisen sopimisen lisäämisestä ja katsoi, että ohjelma romuttaa työehtosopimusten yleissitovuuden. Ohjelma tuomittiin täysin SAK:n valtuuston vuonna 1998 Kiljavalla pitämässä kokouksessa. Eduskuntavaalien edellä SAK kehotti voimakkaasti äänestämään ammattiyhdistys- ja työväenliikkeen ehdokkaita. Keskusta kärsi vaalitappion ja oli lopulta pakotettu hylkäämään ohjelman. Ohjelma on sittemmin jäänyt elämään Suomen poliittiseen keskusteluun useasti mainittuna terminä.
Työttömyysturvan uudistaminen: Työttömyysvakuutus
Ansiosidonnaiseksi työttömyysturvaksi kaavailtiin yleistä ja pakollista työttömyysvakuutusta, jossa kaikki työikäiset olisivat vakuutettuja työttömyyden varalta. Palkansaajien ohella tähän olisivat päässeet mukaan myös yrittäjät. Vakuutusperusteisissa etuuksissa olisi vähimmäisturvaosuus, jonka rahoittamisesta vastaisi valtio, sekä ansio-osuus, jota työntekijä maksaisi palkastaan kuten nykyisin TyEL-maksua. Työnantajat maksaisivat samoin omaa maksuaan. Ideana oli, ettei erillisiä työttömyyskassoja ansioturvan turvaamiseksi tarvittaisi, vaan ansiosidonnaista työttömyysturvaa laajennettaisiin.
Verouudistus
Työnantajan sosiaali- ja työeläkemaksuja olisi porrastettu matalapalkkaisia suosivalla tavalla, esimerkiksi alimmassa palkkaluokassa vuoden 1998 ehdotuksessa tämä olisi ollut 80%, ja siitä pienentynyt ylöspäin asteittain. Ohjelmaan sisältyi myös tuloverokevennyksiä painotettuna pieni- ja keskituloisiin, mikä on viime vuosina suurimmalta osalta toteutunut.
Veromallin rahoituksen perusteissa vedottiin uudistuksiin osana laajempaa uudistusohjelmaa, eli työreformia. Verotusuudistuksen nähtiin maksavan itsensä joiltain osin takaisin työllisyyden paranemisen myötä. Sosiaaliturvan ja verotuksen paremmalla yhteen sovittamisella nähtiin myös saavutettavan säästöjä.
Yrittäjyyden helpottaminen
Työnantajamaksujen alentamiset tähtäävät työntekijän maksamien kustannusten ja työntekijän käteen jäävän rahasumman väliseen kuilun eli ns. verokiilan kaventamiseen, ja tällä ajateltiin olevan työllistämistä helpottava vaikutus. Arvonlisäverokantaan esitettiin laskettavaksi palvelusektorilla ja käsityöammateissa asteittain 12 prosenttiin. Yrittäjyyteen kuuluvan byrokratian vähentäminen oli myös tavoitteena.
Paikallisen sopimisen oikeus ja mahdollisuus
Koko ohjelman silmätikuksi joutunut paikallisen sopimisen oikeus ja mahdollisuus olisi ohjelman mukaan annettava kaikille työntekijöille ja työnantajille. Työehdoista sovittaisiin yrityksissä paikallisesti työntekijöiden luottamushenkilön ja työnantajan välillä. Sen sijaan työpaikan ulkopuolinen ammattiliiton edustaja ei voisi niihin osallistua. Jos yksimielisyyteen ei päästäisi, noudatettaisiin alan työehtosopimusta tai laissa määriteltyjä normeja. Valtakunnallinen sopimus olisi työelämässä lähtökohta, mutta siihen olisi voinut paikallisista tarpeista tehdä muutoksia. Ellei paikallista sopua löytyisi, olisi noudatettava työehtosopimusta.
Ohjelman vaikutus nykyään
SDP asetti Jäätteenmäen hallituksen nimittämisen ehdoksi, että työreformi haudataan virallisesti. Reformin isäksi mainittu Matti Vanhanen on sanoutunut siitä irti. Vanhasen I hallitus toteutti monia työreformin kohtia, muun muassa veronalennuksia ja työnantajamaksujen alentamisia. Alennukset ovat kuitenkin olleet pienempiä, ja ne ovat osa laajempaa samansuuntaista kehitystä muualla maailmassa.
Vaikka Metallityöväen Liitto on julkisuudessa suhtautunut yhtenä SAK:n vahvimmista liitoista kriittisesti ideatasolla yksipuolisiksi epäilemiinsä joustoihin, on silti sen työehtosopimus joustavampi kuin esimerkiksi Kemian liiton. Tästä aiheutui keväällä 2005 lakko Foxconnilla, kun työnantaja ilmoitti siirtyvänsä Kemianteollisuuden liitosta Teknologiateollisuuteen ja edellytti päinvastoin kuin samalla alalla toimiva Perlos, että myös työntekijät vaihtaisivat ammattiliittoa alkaen noudattamaan Metallityöväenliiton työehtosopimusta.
Perloksella työnantajan vaihtamisesta myös muovialaa edustavasta Kemianteollisuuden liitosta myös matkapuhelinalaa edustavaan Teknologiateollisuuteen ei seurannut vaatimusta työntekijöiden työehtosopimuksen ja sitä tulkitsevan Kemian liiton vaihtamiseksi Teknologiateollisuuden kanssa solmitun Metallityöväen Liiton työehtosopimukseen tai liittoon.
Seis Po’ Meia Dúzia
Seis Po’ Meia Dúzia on portugalilainen, Madeiralla toimiva lauluyhtye. Kuuden jäsenen yhtyeen musiikkityyli on sekoitus madeiralaista kansanmusiikkia ja portugalilaista nykymusiikkia.
Euroviisuissa
Seis Po’ Meia Dúzia on valittu ehdokkaaksi Portugalin euroviisuedustajaksi vuonna 2010. Edustaja valitaan kansainvälisellä Internet-äänestyksellä.
Biedermeier
thumb|300px|Biedermeier-sisustusta vuodelta 1830. Biedermeier oli Saksassa, Itävallassa ja Pohjoismaissa vuosina 1815–1848 vallinnut empiretyylin porvarillinen muunnos. Tyylisuuntaa kutsutaan joskus myöhäisempireksi.
The Reflecting Skin – lapsuuden loppu
The Reflecting Skin – lapsuuden loppu (The Reflecting Skin) on Philip Ridleyn ohjaama ja käsikirjoittama kauhudraamaelokuva vuodelta 1990. Se kertoo lapsen kasvamisesta ja astumisesta aikuisten maailmaan 1950-luvun Idahon maaseudulla. Pääosissa esiintyvät Viggo Mortensen, Lindsay Duncan ja Jeremy Cooper.
Tarina
Seth Dove -niminen 8-vuotias poika (Jeremy Cooper) asuu syrjäisessä kylässä Amerikan preerialla 1950-luvulla. Elokuva alkaa, kun Seth ja hänen ystävänsä Eben ja Kim leikkivät sammakolla, jonka Seth on löytänyt pellolta. Pojat puhaltavat sammakon täyteen ilmaa laittamalla oljenkorren sen peräaukkoon ja jättävät se tienreunaan. Kun paikallinen leski, englantilainen Dolphin Blue (Lindsay Duncan), pysähtyy tutkimaan sitä, Seth ampuu puhallettua sammakkoa ritsalla niin, että se räjähtää Dolphinin päälle.
Seth palaa takaisin pienelle huoltoasemalle, jossa hän asuu uupuneen, ankaran ja kaihoisan äitinsä Ruthin (Sheila Moore) ja ujon, rajoittuneen ja ulkopuolisen isänsä Luken (Duncan Fraser) kanssa. Sethin isoveli Cameron (Viggo Mortensen) on lähtenyt asepalvelukseen Tyynelle valtamerelle, jota Ruth kutsuu "kauniiksi saariksi". Huoltoasemalle ajaa salaperäinen joukko nuoria miehiä mustalla Cadillacilla. Seth tankaa heidän autonsa, ja miehet lupaavat tulla tapaamaan häntä taas pian ja ajavat pois.
Tauno Wartiovaara
Tauno William Wartiovaara (entinen Weckman; 22. maaliskuuta 1903 Kuolajärvi – 17. maaliskuuta 1991 Helsinki) oli Helsingin 1. kaupunginlääkäri ja Helsingin yliopiston bakteeriopin ja serologian dosentti vuosina 1946–1970.
Biedermeier
Tyylisuuntaa on pidetty ensimmäisenä keskiluokan tyylinä, mutta tämä näkemys on kyseenalaistettu osittain, koska keskiluokalla harvemmin oli varaa kyseisiin huonekaluihin. Sen sijaan biedermeier-tyyli oli tapa hoveille erottautua napoleonisesta empiretyylistä erityisesti yksityiskodeissa. Tuona aikana yhteiskunnassa laajemmin hakeuduttiin yksityisyyteen, mikä oli ristiriidassa hovien edustuksellisten tehtävien kanssa.
Tšitškajul
Tšitškajul on Obin vesistöön kuuluvan Tšulymin sivujoki Tomskin alueella Venäjällä. Se virtaa Tšulymin tasangolla kohti länttä. Joen pituus on 450 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 6 150 neliökilometriä. Tšitškajul on liikennöintikelpoinen 192 kilometrin matkalla.
Biedermeier
Piirteitä
Biedermeierissa on vaikutteita sekä romantiikasta että uusklassismista. Biedermeier-huonekaluissa korostuvat mukavuus, viihtyvyys ja käytännöllisyys. Tyylissä esiintyy empirestä poiketen pyöreitä S-kirjaimen muotoja kalusteiden jaloissa sekä selustoissa. Tuolien selkänojissa on englantilaisvaikutteinen siro ja koristeltu poikkilauta. Biedermeierissa käytetään runsaasti etenkin mahonkia, mikä vuoksi tyyliä on kutsuttu myös mahonkityyliksi. Saksalaisessa biedermeierissa on tyypillistä hillittyjen puu-upotusten käyttö. Päällisinä biedermeier-huonekaluissa käytetään nahkaa, jouhikangasta, yksiväristä tai raidallista villaa tai silkkiä.
Pienet koriste-esineet olivat suosittuja biedermeierajalla. Niitä sijoitettiin pöydille, uunin reunoille ja erityisiin hyllyköihin. Kristallikruunut katosivat muodista kun kruunut alettiin tehdä messingistä ja kristalleja käytettiin enää niiden koristeina.
Biedermeierin interiöörit olivat aiempaa tummempia. Kaksi- tai kolmivärisiin seinätapetteihin maalattiin kukkaornamentteja. Tekstiilejä käytettiin aiempaa enemmän, kuten runsaita mattoja, kookkaita pöytäliinoja, verhoasetelmia sekä sohvatyynyjä.
Biedermeierin kuvataiteelle oli ominaista pikkutarkka ja viimeistelty jälki.
The Reflecting Skin – lapsuuden loppu
Tarina
Kun Eben katoaa, Seth ja Kim menevät tutkimaan Dolphinin taloa, koska Seth uskoo hänen olevan vastuussa Ebenin katoamisesta. Pojat tuhoavat innoissaan tavarat Dolphinin makuuhuoneessa ja juoksevat talosta kiljuen katseltuaan häntä salaa masturboimassa. Seth juoksee kotiin ja löytää myöhemmin Ebenin ruumiin kellumassa vesisäiliössä. Paikalliset viranomaiset uskovat, että Luke on syyllinen, koska hän oli jäänyt kiinni homoseksuaalisuudesta vuosia aiemmin. Uskoen olevansa tuhon oma Luke valelee itsensä bensiinillä ja polttaa itsensä.
Cameron palaa armeijasta kotiin pitämään Sethistä huolta, koska Ruth on joutunut shokkiin Luken kuoleman myötä. Vieraillessaan isänsä haudalla Cameron tapaa Dolphinin, ja he alkavat seurustelemaan Sethin kauhuksi. Seth ja Kim löytävät läheisestä ladosta muumioituneen ihmisen sikiön, jonka Seth ottaa mukaan kotiinsa, koska hän uskoo sen olevan langenneena enkelinä maahan palannut Eben. Seuraavana päivänä Seth seuraa Cameronia Dolphinin talolle, missä hän tarkkailee, kun Cameron tunnustaa Dolphinille osallistuneensa atomipommikokeisiin. Cameron ja Dolphin alkavat rakastella, ja Seth juoksee kauhuissaan talosta. Juostessaan Seth todistaa, kun joukko miehiä kaappaa Kimin Cadillaciinsa.
Cameronin keho alkaa heiketä säteilysairauden takia, jonka Seth olettaa Dolphinin aiheuttamaksi. Kimin ruumis löydetään seuraavana päivänä, ja lainvalvontaviranomaiset uskovat yhä, että Luke on elossa ja vastuussa teosta. Kun Cameron ja Dolphin lähentyvät ja alkavat suunnitella karkaavansa yhdessä, Seth kohdistaa raivonsa Dolphiniin. Kysyttyään seuraavana yönä neuvoa "enkeli-Ebeniltä" hän ei varoita Dolphinia miehistä mustassa Cadillacissa. Dolphinin ruumis löydetään ja Cameron luhistuu Sethin edessä. Tajutessaan mitä hän on tehnyt, Seth juoksee läheiselle pellolle ja surun ja syyllisyyden vallassa huutaa laskevaa aurinkoa kohti.
Pyöräily kesäolympialaisissa 1964
right|80px|Pyöräily
Vuoden 1964 kesäolympialaisten pyöräily järjestettiin 14. – 20. lokakuuta 1964 Hachiōjissa, Japanissa. Tämä oli 15. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 303 osanottajaa 40 eri maasta. Tapahtumia oli seitsemän. Kaikki tapahtumat pidettiin ainoastaan miehille.
Ulujul
Ulujul on Obin vesistöön kuuluvan Tšulymin sivujoki Tomskin alueella Venäjällä. Se virtaa kohti länttä Länsi-Siperian alangon kaakkoisosassa. Joen pituus on 411 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 8 450 neliökilometriä.
Spiteful-luokka
Spiteful-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjäluokka. Ne luokiteltiin 30 solmun nopeuden omaavina ja nelisavuhormisina lokakuussa 1913 B-luokkaan.
Ulkomaisten alusten kasvaneet nopeudet määrittivät torpedovenehävittäjille suuremman 30 solmun nopeuden tarpeen. Amiraliteetti teki uudet tilaukset 30 solmun nopeuden omaavista aluksista, mutta ne eivät kyenneet saavuttamaan vaadittua nopeutta huonoissa olosuhteissa.
Alusten voimanlähteenä olivat 6 300 hevosvoiman Normand-kattilat, joiden avulla ne saavuttivat vaaditun 30 solmun nopeuden. Niiden aseistuksen rungon muodostivat 12 naulan tykki ja torpedoputket.
Kuinka tilastoilla valehdellaan
Kuinka tilastoilla valehdellaan (How to Lie with Statistics) on Darrel Huffin 1954 kirjoittama kirja. Se on johdatus tilastotieteen perusteisiin tavalliselle lukijalle. Kirjassa esitetään yleisiä tapoja, joilla tilastoja väärinkäytetään ja miten niistä tehdään virheellisiä johtopäätöksiä. 1960- ja 1970-luvulla siitä tuli standardi oppikirja johdatuksena tilastotieteeseen yliopisto-opiskelijoille. Siitä on tullut yksi parhaiten myydyistä kirjoista, jotka käsittelevät tilastoja. Pelkästään englanninkielinen teos myi puoli miljoona kappaletta ja siitä on tehty lukuisia käännöksiä.
Kirjan teemoina on mm. Korrelaatio ei implikoi kausaliteettia, satunnaisotannan käytöstä ja siinä kerrotaan miten kaaviokuvilla voidaan vääristää todellisuutta. Kirja julkaistiin suomeksi 1974.
Sisältö
Kirjassa on kymmenen lukua. Kirjan sisältö on seuraavanlainen :
Lainaus:
Gilles Quénéhervé
Quénéhervé kilpaili 20-vuotiaana Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986. Hän juoksi toisen osuuden 4 × 100 metrin viestijuoksussa, jossa Ranskan joukkue sijoittui neljänneksi ajalla 38,86 s. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän saavutti 200 metrillä hopeaa ennätysajallaan 20,16 s, joka oli Ranskan ennätys vuoteen 2011 saakka jolloin Christophe Lemaitre juoksi 19,80. Kilpailun voittanut yhdysvaltalainen Calvin Smith sai saman loppuajan. Viestijuoksuun Ranska ei Rooman kisoissa osallistunut.
Soulin 1988 olympialaisissa Quénéhervé sijoittui 200 metrillä kuudenneksi ajalla 20,40 s. Viestissä hän juoksi kolmannen osuuden ja saavutti pronssia Ranskan joukkueen tullessa maaliin ajassa 38,40 s. Viimeisen kerran Quénéhervé kilpaili arvokisoissa Ateenan MM-kilpailuissa 1997, jolloin Ranskan viestijoukkue hylättiin loppukilpailussa.
Ranskan mestaruuden Quénéhervé voitti 200 metrin juoksussa ulkoradoilla vuonna 1989 ja sisäradoilla vuonna 1990. Hänen henkilökohtainen ennätyksensä 100 metrin juoksussa on 10,17 s vuodelta 1994.
Caml
right Caml (Categorical Abstract Machine Language), julkaistu 1985, on ML-ohjelmointikieliperheestä tehty "murre". Kieltä on kehitetty alun perin ENS:ssa ja sittemmin. INRIA:ssa. Caml:n muistinhallinta on automaattinen, ja se on staattisesti ja tiukasti tyypitetty.
John Stones
John Stones (s. 28. toukokuuta 1994 Barnsley) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Cityä. Pelipaikaltaan Stones on keskuspuolustaja, tosin kaudella 2022–2023 hän alkoi pelata puolustavana keskikenttäpelaajana. Hän on pelannut Englannin maajoukkueessa vuodesta 2014.
Seurajoukkueura
Stones siirtyi Evertoniin vuonna 2013 kasvattajaseurastaan Barnsleystä, arviolta noin kolmen miljoonan punnan siirtosummalla. Hänen vakuuttavat otteensa tulokaskaudellaan Valioliigassa herättivät maan suurseurojen, muun muassa Arsenalin sekä Chelsean kiinnostuksen. Eurooppa-liigassa hän debytoi kaudella 2014–2015. Hän pelasi Evertonissa kaikkiaan 77 valioliigaottelua, joissa teki yhden maalin. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi Manchester Cityn riveihin. Hän pelasi tuolla kaudella ensimmäisen kerran myös Mestarien liigassa. Hän voitti Valioliigan ja Liigacupin mestaruudet kaudella 2017–2018. Valioliigassa hän pelasi 18 ottelua. Seuraavalla kaudella City voitti Valioliigan, FA-cupin ja Liigacupin mestaruudet sekä Community Shieldin. Valioliigassa Stones pelasi 24 ottelua. Kaudella 2019–2020 Stones oli voittamassa Liigacupia ja Community Shieldiä. Valioliigassa hän pelasi 16 ottelua. Kaudella 2020–2021 Stones teki pelaamissaan 22 liigaottelussa neljä maalia Cityn voittaessa mestaruuden. Hänet nimettiin sarjan tähdistöjoukkueeseen. Mestarien liigassa hän pelasi 11 ottelua, myös tappiollisen loppuottelun. Cityn voittamassa liigacupissa hän pelasi vain välieräottelun. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 14 ottelua Cityn voittaessa Valioliigan mestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi triplamestaruuden voittaneessa Cityssä 23 valioliigaottelua, joissa teki kaksi maalia, kahdeksan ottekua Mestarien liigassa ja teki yhden maalin sekä kaksi ottelua FA Cupiss. Hänet valittiin Mestarien liigan kauden joukkueeseen.
Musta-aronia
Musta-aronia eli mustamarja-aronia (Aronia melanocarpa) on aronioiden sukuun kuuluva pensaslaji. Se kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan itäosissa.
Ulkonäkö
Musta-aronia kasvaa 100–150 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat kiiltävät, tummanvihreät ja muuttuvat syksyllä upean punaisiksi. Kasvi kukkii kesäkuussa runsaasti valkoisin kukin. Mustat, isohkot marjat ovat syötäviä. Puna-aronian ja musta-aronian välinen risteymä koristearonia (Aronia × prunifolia) tunnetaan myös koristekasvina.
John Stones
Maajoukkueura
Stones on 13. kesäkuuta 2023 mennessä pelannut 66 A-maaottelua ja ollut niissä 59 kertaa avauskokoonpanossa. MM-kilpailuissa 2018 tekemiensä kahden maalin lisäksi hän on onnistunut maalinteossa lokakuussa 2021 MM-karsintaottelussa Unkaria vastaan.
Suakin
thumb|250px|Suakinia vuonna 1928
Väestö
Suakin väkiluku oli vuonna 2012 noin 38 311 henkilöä. Aikaisempien väestönlaskentojen mukaan siellä oli 5 895 asukasta vuonna 1973 ja 18 030 asukasta vuonna 1983.
Tage Lundin
Tage Leif Lundin (11. marraskuuta 1933 Stensele – 6. elokuuta 2019 Storuman) oli ruotsalainen ampumahiihtäjä. Hän edusti seuratasolla IK Berguvenia.
Lundin sijoittui Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 henkilökohtaisella matkalla kahdenneksitoista ja sai seuraavan vuoden MM-kisoissa pronssia joukkuekilpailusta. Hän oli MM-kilpailuissa vuonna 1961 20 kilometrin kilpailun kahdeksas, vuoden 1963 kisoissa 24. ja 1965 kahdeskymmenes.
Kosti Palmqvist
Kosti Harald Palmqvist oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli Saksassa sotilaskoulutuksensa saanut jääkäri, joka taisteli ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla ja sai tulikasteensa Misse-joella. Hän osallistui myöhemmin myös Suomen sisällissotaan sekä talvi- ja jatkosotaan.
Perhe ja koulutus
Palmqvistin vanhemmat olivat henkikirjoittaja Gustaf August Palmqvist ja Selma Katarina Ingman. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Kerstin Holmbergin kanssa. Palmqvist kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän klassillisesta lyseosta vuonna 1912 ja liittyi Hämäläisosakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Teknillisen korkeakoulun arkkitehtuuriosastolla vuosina 1912–1915 ja toimi samalla maanmittausharjoittelijana vuosina 1908–1913 sekä otettiin vuonna 1909 maanmittausoppilaaksi ja sai täten vanhemman maanmittausoppilaan oikeudet vuonna 1911. Opintoihinsa liittyen hän oli vuonna 1915 korjaustöiden valvojana Vaasan läänin rakennuskonttorin piiriin kuuluvalla Tarvaalan koulutilalla Saarijärvellä. Palmqvist suoritti Hyökkäysvaunukurssin vuonna 1922 ja sotilaspedagogisen kurssin vuonna 1924 sekä topografiupseeritutkinnon vuonna 1928.