cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liivinmaan sota
Pohjoismainen 25-vuotinen sota
Kaupunki vallattiin elokuun lopulla, mitä seurasi hävitysretket Smolenskiin saakka. Samoihin aikoihin ruotsalaiset hyökkäsivät Narvaa vastaan, mutta eivät onnistuneet valtaamaan sitä. Vuoden 1580 kesällä puolalaiset hyökkäsivät Veliki Lukiin, joka vallattiin rynnäköllä syyskuussa. Syksyllä alkoi myös Pontus De la Gardien johtama ruotsalaisten hyökkäys, jolla ruotsalaiset valloittivat Paadisen luostarilinnoituksen vuoden lopussa ja pari kuukautta myöhemmin Rakveren ja Tolsburgin Virumaalta. Puola teki toisen suurhyökkäyksen elokuussa 1581. Tällä kertaa Puolalla oli 100 000 miehen armeija. Joukot aloittivat Pihkovan piirityksen, minkä lisäksi venäläisten kimppuun hyökkäsivät jälleen Krimin tataarit.
Ruotsalaiset puolestaan hyökkäsivät ja miehittivät Läänemaan, minkä jälkeen he valloittivat Narvan ja Ivangorodin, sekä Jaaman ja Kaprion linnat Inkeristä. Myöhemmin he ottivat haltuunsa myös Vasknarvan ja Paidelinnan eristäen näin Venäjän Itämerestä. Voittojen jälkeen Juhana III otti Viron herttuan arvonimen.
Sodan loppu
Ruotsin levittäytymisen ja Pihkovan piirityksen pitkittymisen takia Puolan kuningas kallistui rauhan kannalle. Iivana IV oli valmis rauhaan. Jesuiitta Antonio Possevion välityksellä solmittiinkin 15. tammikuuta 1582 välirauha kymmeneksi vuodeksi Puolan ja Venäjän välille. Iivana tunnusti koko Baltian kuuluvan Puolalle, mukaan lukien Ruotsin valloittamat alueet. Puola puolestaan luovutti Baltian ulkopuoliset valloituksensa takaisin. Puola sai myös Riian haltuunsa vuonna 1581 ja puolalaiset ostivat Kuurinmaan hiippakunnalliset alueet Tanskalta vuonna 1585. Ruotsin ja Venäjän sota jatkui edelleen ja se päättyi 19. elokuuta 1583 solmittuun kolmevuotiseen välirauhaan, jota jatkettiin myöhemmin vuoteen 1590 saakka.
Sopimuksella Venäjä vahvisti Ruotsin Virossa valloittamien Läänemaan, Harjumaan, Virumaan ja Järvamaan omistusoikeuden. Ruotsi yhdisti valloituksensa vuonna 1584 Viron herttuakunnaksi.
Łubniany
Łubniany (Gmina Łubniany, ) on maalaiskunta Opolen piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 9 872. Kunnan hallintokeskus on Łubnianyn kylä.
Kunnan kylät ovat Kępa, Luboszyce, Biadacz, Masów, Kolanowice, Łubniany, Dąbrówka Łubniańska, Brynica, Jełowa, Grabie sekä Kobylno. Sen pinta-ala on 126 neliökilometriä. Łubniany rajautuu Dobrzeń Wielkin, Lasowice Wielkien, Murówin ja Turawan kuntiin sekä Opolen kaupunkiin. Kunnan pinta-alasta noin 46 prosenttia on maatalouskäytössä ja noin 49 prosenttia metsää.
Vuoden 2019 lopussa 51,5 prosenttia Łubnianyn asukkaista oli naispuolisia ja 48,5 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 16,5 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 64,1 prosenttia ja eläkeikäiset 19,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,1 vuotta. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 18 prosenttia oli saksalaisia.
Páfoksen kansainvälinen lentoasema
Páfoksen kansainvälinen lentoasema on kansainvälinen lentoasema Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Se sijaitsee saaren lounaisrannikolla noin kuusi kilometriä Páfoksen kaupungista kaakkoon.
Lentoasema on rakennettu noin 12 metrin korkeudelle merenpinnasta. Lentoasemalla on yksi kiitotie, jonka pituus on metriä ja leveys 45 metriä. Lentoaseman liikenne kattaa pääasiassa läntisen Kyproksen lomamatkailun. Kentälle lennetään sekä reitti- että tilauslentoja.
Terminator: Sarah Connorin aikakirjat
Terminator: Sarah Connorin aikakirjat on yhdysvaltalainen science fiction -televisiosarja. Sen on tuottanut Warner Bros. Television ja C2 Pictures. Sarja keskittyy Sarah Connorin ja hänen poikansa, John Connorin, elämään Terminator 2 – Tuomion päivä -elokuvan tapahtumien jälkeen.
Terminator: Sarah Connorin aikakirjat -sarjan ensimmäinen tuotantokausi käynnistyi Yhdysvalloissa FOX-televisiokanavalla 13. tammikuuta 2008 ja kesti lyhennetyn yhdeksän jakson esityskauden verran maaliskuun loppuun saakka.
Sarjan hyvän vastaanoton ansiosta televisiokanava FOX tilasi lyhennetyn, 13 jaksoa sisältävän toisen tuotantokauden, jonka esitys alkoi 8. syyskuuta 2008. FOX vahvisti 17. lokakuuta 2008 tilanneensa yhdeksän lisäjaksoa, joten toinen tuotantokausi on yhdysvaltalaisille televisiosarjoille tyypillinen 22 jakson kokonaisuus.
Tuotantoyhtiö C2 Picturesissa toimivat myös Terminator 2 ja Terminator 3: Koneiden kapina -elokuvien tuottajat Mario Kassar ja Andrew G. Vajna.
FOX ilmoitti toukokuussa 2009, että toinen kausi jäi sarjan viimeiseksi.
Aiboland
200px|thumb|oikea|Kartta Viron rannikkoalueesta. Aiboland on vironruotsalaisten käyttämä termi, jolla viitataan heidän historialliseen asuma-alueeseensa Viron länsiosien rannikolla ja saarilla. Joissakin yhteyksissä alueesta käytetään myös nimitystä Svenskestland. Nykyisin vanhan Aibolandin alueella ei asu merkittäviä määriä vironruotsalaisia vaan asukkaat ovat lähinnä virolaisia, valtaosa ruotsalaisista lähti alueelta kun Neuvostoliitto valloitti sen vuonna 1944.
Elinvoimaisimpia vironruotsalaisyhteisöjä historiallisen Aibolandin alueella on Noarootsissa, jonka 900 asukkaasta 50 on ruotsalaisia. Noarootsin kunnassa on vuodesta 1997 lähtien ollut virallisena kielenä sekä viro että ruotsi. Lisäksi Tallinnassa on noin 200 vironruotsalaista.
Tärkeimpiä Aibolandin keskuksia olivat:
Harrison Afful
Harrison Afful (s. 24. kesäkuuta 1986 Kumasi, Ghana) on ghanalainen jalkapalloilija. Laitapuolustajana pelaava Afful edustaa Major League Soccerissa pelaavaa Columbus Crew'ta.
Ura
Afful aloitti uransa ghanalaisessa Feyenoord akatemiassa. Hän oli mukana joukkueen edustuksessa kaudella 2004, kunnes siirtyi lainalle Asante Kotokoon. Hän saavutti ensimmäisellä kaudellaan Ghanan mestaruuden vuonna 2005 ja toisen kerran vuonna 2008. Afful yritti etsiä uutta seuraa Euroopasta ja kävi muun muassa Helsingborgs IF:n testissä muutamassa harjoitusottelussa, sekä Norjassa, mutta ei saanut solmittua sopimusta. Hän jatkoi vielä kauden Feyenoordin akatemia joukkueessa Ghanan 1. divisioonassa.
Kesällä 2009 Afful siirtyi tunisialaiseen Espéranceen. Afful nousi joukkueen avausmiehistöön oikeana laitapuolustajana ja oli voittamassa Tunisian mestaruutta kaudella 2009–2010. Toisella kaudellaan Afful nousi tärkeään rooliin, kun Espérance oli voittamassa historian ensimmäistä triplaansa. Se juhli Tunisian mestaruutta toistamiseen ja voitti myös Tunisian cupin. Lisäksi marraskuussa 2011 Afful ratkaisi ainoalla maalillaan Afrikan Mestarien liigan voiton Espérancelle marokkolaista Wydad Casablancaa vastaan.
Maajoukkue
Afful on edustanut Ghanaa vuodesta 2008 lähtien. Hän pelasi ensimmäiset arvokisansa vuoden 2008 Afrikan-mestaruuskisoissa.
Charlie Wilson (muusikko)
Charles Kent "Charlie" Wilson (s. 29. tammikuuta 1953 Tulsa, Oklahoma) on yhdysvaltalainen R&B -laulaja-lauluntekijä-tuottaja. Hän kuului Gap Bandiin kunnes yhtye jäi eläkkeelle 2010. Hän on naimisissa .Wilson on vieraillut useasti Lähi-idässä esiintymässä sotilaille.
Väinämöisen soitto
Väinämöisen soitto on Robert Wilhelm Ekmanin vuosien 1857 ja 1866 välillä maalaama suurikokoinen Kalevala-aiheinen öljyvärimaalaus, joka esittää Väinämöistä soittamassa kannelta erilaisten taruhahmojen ympäröimänä. Valmistuessaan teos otettiin nuivasti vastaan, mutta nykyään sitä pidetään Ekmanin pääteoksena. Maalauksen omistaa Helsingin yliopiston ylioppilaskunta. Se on ollut vuodesta 1874 sijoitettuna Helsingin Vanhaan ylioppilastaloon.
Maalauksen sisältö
Maalauksen aihe pohjautuu väljästi Kalevalan runoon. Maalauksen keskellä istuu Väinämöinen rantakivellä soittamassa kannelta ja hänen ympärillään on erilaisia kalevalaisen ja muinaissuomalaisen taruston hahmoja. Vasemmalla istuu kasvillisuuden jumala Pellervoinen istuttamassa kasvia. Hänen takanaan ovat metsän jumalat Tapio ja Mielikki. Takavasemmalla on karhun seurassa hiisi. Oikealla alhaalla ovat veden jumalat Ahti ja Vellamo. Etualalla vedessä on Sotkottaria, joiden seurassa on tosin joutsen eikä sotka. Ilman neidot Päivätär, Kuutar, Tähdetär, Otavatar ja viides neito istuvat ylhäällä sateenkaaren päällä.
Maalauksen historia
Ennen Ekmania Kalevala-aiheista maalaustaidetta oli tehty vain vähän, ja hänestä tuli ensimmäinen, joka antoi sille keskeisen osan tuotannossaan. Ekmanin innoittajana saattoi toimia kuvanveistäjä C. E. Sjöstrandin varhaisten Kalevala-aiheisten veistosten hyvä vastaanotto. Väinämöisen soitto oli Ekmanin ensimmäinen Kalevala-aiheinen työ, sillä hän aloitti sen luonnostelun jo syksyllä 1857. Hän uppoutui pian kokonaan Kalevala-aihepiiriin ja matkusti syksyllä 1858 vuodeksi Pariisiin työskentelemään Väinämöisen soiton parissa. Ekmanin palatessa vuonna 1859 Suomeen maalaus oli puolivalmiina, mutta sen saattaminen loppuun viivästyi vuoteen 1866, sillä hänellä oli taloudellisia vaikeuksia ja hän suuntasi pian mielenkiintonsa vielä kunnianhimoisempaan hankkeeseen, koko Kalevalan kuvittamiseen. Useat muut hänen Kalevala-aiheisista maalauksistaan ehtivät lopulta valmistua ennen Väinämöisen soittoa.
Valmistuttuaan teos otettiin Suomessa viileästi vastaan, eikä Ekman saanut sitä vuosiin edes myytyä. Myöskään hänen suuri Kalevala-kuvituksensa ei löytänyt kustantajaa. Ekmanin tyyliä pidettiin 1860-luvun Suomessa vanhentuneena, sillä hän lainasi Kalevala-maalaustensa ihanteelliseen ja teatraaliseen tyyliin vaikutteita antiikin jumalia kuvaavasta taideperinteestä sekä ranskalaisesta ja italialaisesta romantiikasta. Myös Väinämöisen soiton esikuvina ovat antiikin jumalten kokouksia ja Orfeuksen soittoa kuvaavat maalaukset. Teoksen tyylillä oli yhtäläisyyksiä myös pariisilaiseen salonkitaiteeseen; esimerkiksi vedenneitojen kuvauksen voi nähdä muistuttavan ranskalaisen Alexandre Cabanelin Venuksen syntymää. Lisäksi teoksen vastaanottoon vaikutti Suomessa käynnistynyt kielitaistelu, jonka seurauksena ruotsinkielisten kulttuuripiirien kiinnostus Kalevala-aiheisen taiteen tukemiseen väheni. Ruotsinkielisille Kalevala-aihe oli ”liian suomalainen” ja suomenkielisille Ekman itse ”liian ruotsalainen”.
Eeretiat
Eeretiat (Ehretia) on suku, johon kuuluu 66 lajia puuvartisia kasveja. Niitä esiintyy luonnonvaraisena maailman trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Eeretioihin yhdistetään karmonat (Carmona).
Väinämöisen soitto
Maalauksen historia
Ekman tarjosi Väinämöisen soittoa rakenteilla olleeseen Helsingin ylioppilastaloon. Talo valmistui vuonna 1870, mutta ylioppilaskunta ei halunnut ostaa taiteellisesti ja aatteellisesti vanhanaikaisena pidettyä teosta. Ekmanin kuoltua vuonna 1873 hänen perikuntansa tarjosi taulua uudelleen ylioppilaskunnalle, mutta ruotsinmielisen estetiikan professorin C. G. Estlanderin annettua siitä vähättelevän lausunnon se jätettiin ostamatta. Estlander haukkui varsinkin maalauksen alastomat naishahmot, joiden malleina hän arveli käytetyn pariisilaisia ilotyttöjä. Savo-karjalaisen, Hämäläisen ja Pohjalaisen osakunnan suomenmieliset ylioppilaat lunastivat lopulta maalauksen ja sijoittivat sen seuraavana vuonna ylioppilastaloon ilman ylioppilaskunnan lupaa. Teos on ollut siitä alkaen sijoitettuna talon musiikkisaliin.
Eeretiat
Ehretia on 1700-luvulla eläneen saksalaisen Georg Dionysius Ehretin nimikkosuku.
Richard Burgi
Richard Burgi (s. 30. heinäkuuta 1958) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä.
Burgi syntyi ja varttui Montclairissa New Jerseyssä. Hän on työskennellyt televisiomaailmassa 1980-luvun lopulta alkaen. Hänen ensimmäinen vakituinen roolinsa oli NBC:n Another World -sarjassa, jossa hän esitti Chad Rolloa. Sittemmin hän on esiintynyt useissa televisiosarjoissa, kuten As the World Turns (Glenn Harrington joulukuusta 1988 huhtikuuhun 1989), 24, Firefly, Pahan tytär, CSI, Poliisipäällikkö Mannion, Matlock, Vain yksi elämä, Amyn lailla, Vartija (pääosa), Ammu vaan!, Seinfeld, Täydelliset naiset ja Harper’s Island.
Burgilla on ollut rooleja elokuvissa Lainakengissä, Taalat taskuun, Dick & Jane, Cellular, Shanghai Red ja Hostel: Part II.
Burgi meni naimisiin Lori Kahnin kanssa vuonna 1995 ja heillä on kaksi poikaa.
MBDA Aster
MBDA Aster on länsieurooppalainen, Eurosamin valmistama alueilmatorjuntaohjus. Eurosam -yhtiön omistavat yhdessä MBDA (66 %) ja Thales Group (33 %). Aster-ohjuksia käytetään SAMP/T-alueilmatorjuntajärjestelmässä sekä laivastokäytössä SAAM (Système Anti-Air Missile) ja PAAMS (Principal anti air missile system) -järjestelmissä. PAAMS-järjestelmät toimittaa Eurosamin ja UKAMS:in (MBDA:n tytäryhtiö) yhteisyritys EUROPAAMS.
Aster-ohjuksen lentorataa säädellään lennon alkuvaiheessa rakettisuihkun säädöillä ja loppuvaiheessa sivuttaissuihkuilla, minkä avulla ohjus on erittäin ketterä ja voi saavuttaa suuren sivuttaiskiihtyvyyden. Ohjus saa alkuvauhtinsa lähtömoottorinsa avulla. Ero Aster 15- ja 30-versioiden välillä on lähtömoottorin polttoainemäärässä. Minimietäisyys maaliin on 1,7 tai 3 kilometriä versiosta riippuen. Alkukiihdytyksen jälkeen lähtömoottori putoaa pois ja ohjus jatkaa inertiaohjauksessa maaliin. Sen lentorataa voidaan korjata radiolinkillä mikäli maalin liiketila muuttuu. Ohjuksen rataa voidaan säätää rakettisuihkuilla. Aster 15 -version lentonopeus on 1 000 m/s (+3 mach) ja Aster 30 1 400 m/s (+4,5 mach). Lopuksi ohjus seuraa aktiivisesti tutkallaan maalia. Aster-ohjus on hit-to-kill-tyyppinen, eli se on tarkoitettu suoraan osumaan torjuntakohteeseen. Ohjuksessa on kuitenkin myös esisirpaloitu taistelukärki, joka suuntaa sirpalevaikutuksen torjuntakohteeseen saavuttaakseen maksimaalisen torjuntatehon. Aster-ohjuksilla voidaan torjua lentokonemaalien lisäksi ballistisia ohjuksia.
Ensimmäisen kerran käyttöön ohjusjärjestelmä on otettu vuonna 2001. Toistaiseksi järjestelmää ei ole kokeiltu tositilanteessa. Ohjuksen maksimikantama on tyypistä riippuen 30–120 km, ja maksimitorjuntakorkeus 13–20 km.
Suomessa Aster-ohjusta käyttävä SAMP/T-järjestelmä oli ehdolla vuonna 2009 uudeksi alueilmatorjuntaohjusjärjestelmäksi. Valinta päätyi kuitenkin AMRAAM-ohjukseen perustuvaan NASAMS-järjestelmään. Puola sen sijaan päätyi valitsemaan Aster-ohjuksiin perustuvan järjestelmän samana vuonna.
Historia
1980-luvulla Ranskan ja Italian ilmatorjunta oli valtaosin lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjusten kuten Crotalen, Aspiden ja Sea Sparrowin varassa. Niiden kantama on noin 10 kilometriä. Jotkut laivaston alukset oli varustettu Standard-ohjuksin joiden kantama oli kymmeniä kilometrejä. Maat päättivät kehittää oman Standardia vastaavan ohjuksen, joka soveltuisi myös uusien ääntänopeampien meritorjuntaohjusten torjumiseen.
SAMP/T
SAMP/T eli Sol-Air Moyenne Portée Terrestre -järjestelmä on tarkoitettu alueilmatorjuntaan suojaamaan valtakunnallisesti merkittäviä kohteita vihollisen lentokoneilta ja ohjuksilta. Tyypillinen patteri sisältää johtoyksikön, tutkayksikön ja neljästä kuuteen laukaisuyksikköä, kukin omalla kuorma-autoalustallaan. Neljällä laukaisuyksiköllä varustettuna patterin vahvuus on 14 miestä. Järjestelmässä käytettävä ajoneuvo sopii C-130 Hercules-kuljetuskoneen rahtitilaan. Järjestelmä kykenee lukittautumaan yhtäaikaisesti kymmeneen maaliin, ilmassa matkalla kohteeseen voi yhtäaikaisesti olla 16 ohjusta. Torjuntasektori on täydet 360 astetta. Maksimikantama lentokonetta torjuttaessa on valmistajan ilmoituksen mukaan yli 100 km, ohjusta torjuttaessa 25 km. Minimietäisyys torjuttavaan kohteeseen on kolme kilometriä. Kokeissa ohjus on käynyt 15 km korkeudessa, ilmoitettu lakikorkeus on 20 km. Ohjus saa järjestelmän tutkalta jatkuvasti päivittyvän tiedon kohteen sijainnista. Järjestelmässä käytettävän Aster 30 -ohjuksen pituus on 5,2 m, halkaisija 18 cm, paino 510 kg ja lentonopeus 1 400 m/s.
SAMP/T oli tarjolla myös Suomen uudeksi alueilmatorjuntaohjusjärjestelmäksi (KKITO 2012), mutta puolustusministeriön valinta päätyi yhdysvaltalais-norjalaiseen NASAMS -järjestelmään. SAMP/T:n kaksi kilpailijaa ilmatorjuntaohjusmarkkinoilla ovat yhdysvaltalainen Patriot ja venäläinen S-300PMU, joista kumpikaan ei ollut ehdolla tässä hankkeessa. Suorituskyvyltään kilpailun loppuvaiheessa mukana olleet järjestelmät ovat täysin erilaisia ja erään arvion mukaan SAMP/T:n olisi pitänyt olla tarjouskilpailun selkeä voittaja.
Aaro Hyvärinen
Aaro Hyvärinen (24. tammikuuta 1858 Kuopion pitäjä – 2. maaliskuuta 1936 Kuopio) oli suomalainen Kuopiossa asunut harjoja ja siveltimiä valmistanut käsityöläismestari. Hyvärisen valmistamia harjoja palkittiin muun muassa Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1900.
Hyvärinen lähti vuonna 1874 16-vuotiaana oppiin Pietariin saksalaisen Rosen harjatehtaaseen ja hän työskenteli siellä kymmenkunta vuotta. Suomeen palattuaan Hyvärinen perusti vuonna 1888 harja- ja sivellinliikkeen Kuopioon. Hyvärisen valmistamia harjoja palkittiin muun muassa Lyypekin kauppa- ja teollisuusnäyttelyssä 1885, Tukholman taideteollisuusnäyttelyssä 1897, Nizni Novgorodin näyttelyssä 1896 sekä Pariisin maailmannäyttelyssä 1900. Pariisin maailmannäyttelyä varten Hyvärinen valmisti puu-upotuksin koristeltuja harjoja, jotka olivat esillä Suomen paviljongissa tätä varten tehdyssä lasivitriinissä. Lasivitriini harjoineen kiersi sitten useissa muissakin näyttelyissä, joissa Hyvärinen sai palkintoja harjositaan.
Annika Bengtzon
Annika Bengtzon on kuvitteellinen ruotsalainen rikosjournalisti, joka esiintyy Liza Marklundin romaaneissa ja niistä tehdyissä elokuvissa. Bengtzon on kotoisin Södermanlandista ja asuu nykyisin Kungsholmenilla Tukholmassa.
Bengtzon esiintyy yhdeksässä kirjassa, joista kahdeksan on muokattu elokuvaksi. Kahdessa ensimmäisessä (2001 ja 2003) häntä esittää Helena Bergström. Myöhemmin 2010-luvulla tehdyssä elokuvasarjassa Bengtzonia esittää Malin Crépin. Elokuvasarjaa on Suomessa esittänyt MTV3.
Kirjat
Kirjat on lueteltu aikajärjestyksessä sen mukaan milloin ne tapahtuvat, joka on erilainen kuin niiden ilmestymisjärjestys.
Insomniac Games
Insomniac on luonut Spyro- ja Ratchet & Clank -pelisarjat sekä Resistance -pelisarjan. Yhtiö teki Spyro-sarjan kolme ensimmäistä osaa, minkä jälkeen pelisarjan kehityksestä ovat vastanneet muut tahot.
Hugo Almeida
Hugo Miguel Pereira de Almeida (s. 23. toukokuuta 1984 Figueira da Foz, Portugali) on portugalilainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän siirtyi valmentamaan Académican alle 23-vuotiaiden joukkuetta.
Seurajoukkueura
Almeida aloitti jalkapalloilun kotikaupunkinsa Associação Naval 1.º Maio -nimisessä seurassa. Vuonna 2000 hän siirtyi Portugalin suurseuraan FC Portoon. Peliaika jäi kuitenkin vähiin, joten hän kävi pelaamassa lainalla kahteen otteeseen U.D. Leirassa vuosina 2002-2003 ja 2004. Vuonna 2005 hän pelasi lainasopimuksella Boavistassa 14 ottelua. Hyvien peliesityksien ansiosta Almeida pääsi kaudella 2005-2006 pelaamaan useita otteluita Portossa. Hän oli yksi ratkaisevimmista pelaajista, kun Porto voitti Portugalin mestaruuden. Samaisella kaudella hän teki yhden Mestarien liiga -kauden komeimmista maaleista vapaapotkusta ottelussa Internazionalea vastaan San Sirolla.
Almeida lainattiin Werder Bremeniin kaudella 2006-2007. Hän esiintyi edukseen, joten Bremen päätti tehdä portugalilaisen kanssa sopimuksen, jonka mukaan hän pelaa joukkueessa vuoteen 2011 saakka. Bremenin tehokkain hyökkääjä Miroslav Klose oli juuri siirtynyt Bayern Müncheniin, joten joukkueeseen tarvittiin uusi hyökkääjä.
Maajoukkueura
Almeida pelasi kaikkien mahdollisten ikäluokkien maajoukkueissa aina U-15-joukkueesta lähtien. Aikuisten joukkueessa hän debytoi tammikuussa 2004 ottelussa Englantia vastaan.
Joukko-osasto
Joukko-osasto on Suomen puolustusvoimissa sotilasosasto, joka on suoraan Pääesikunnan, puolustushaaran tai sotilasläänin alainen. Joukko-osastoa voidaan kutsua prikaatiksi, rykmentiksi, pataljoonaksi (isot pataljoonat), lennostoksi, meripuolustusalueeksi tai varikoksi. Yhteistä joukko-osastoille on aina se, että niillä on tietyt lain määrittelemät hallinnolliset tehtävät ja kurinpitovalta. Joukko-osaston komentaja on yleensä sotilasarvoltaan eversti tai prikaatikenraali, mutta esimerkiksi varikoilla myös majuri voi toimia joukko-osaston komentajana. Yleensä yksittäinen joukko-osasto on sijoitettu yhdelle paikkakunnalle, pois lukien muun muassa laitokset.
Komentajan asema
Suomen puolustusvoimissa joukko-osaston komentajalla on melko laajat valtuudet järjestää palvelus joukko-osastossa tarkoituksenmukaisella tavalla. Joukko-osaston komentajalla on oikeus määrätä kaikki lain sallimat kurinpitorangaistukset sotilaskurinpitomenettelyssä. Mikäli nämä valtuudet eivät riitä, hän päättää joukko-osastossa tapahtuneen sotilasrikoksen viemisestä syyteharkintaan ja tuomioistuimeen. Joukko-osaston komentajalla on myös oikeus määrätä joukko-osaston varusmiesten palvelusaika lain sallimissa rajoissa. Hän antaa myös määräyksen siviilipalvelukseen siirtämisestä ja ylentää joukko-osaston aliupseerit.
Joukko-osastot koostuvat yleensä joukkoyksiköistä, jotka jakautuvat edelleen perusyksiköihin. Joukko-osasto lyhennetään puolustusvoimien lyhennetermistössä j-os.
Christian De Lorenzi
Christian De Lorenzi (s. 18. helmikuuta 1981 Sondalo Italia), on entinen italialainen ampumahiihtäjä. Hänen ampumahiihtouransa alkoi vuonna 1995 ja hän liittyi maajoukkueeseen 1999.
De Lorenzi sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 seitsemänneksi normaalimatkalla ja 14:nneksi takaa-ajokilpailussa. Vancouverin olympialaisissa 2010 hänen paras sijoituksensa oli 38. sija normaalimatkalla. Hän on osallistunut ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin yhdeksän kertaa ja hänen paras henkilökohtainen saavutuksensa on normaalimatkan kuudes sija Östersundissa 2008. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän oli yhteislähtökilpailussa kymmenes. EM-kilpailujen nuorten sarjan pikamatkalla hän sai hopeaa 2001. Ampumahiihdon maailmancupin osakilpailussa De Lorenzi on sijoittunut kahdesti toiseksi ja cupin kokonaistilansteessa sijalle 22. kaudella 2010-2011. Normaalimatkan cupissa hän oli viides kaudella 2013-2014.
De Lorenzi lopetti uransa kesäkuussa 2016.
Kyösti Valfrid Kaukovalta
Kyösti Valfrid (K. V.) Kaukovalta (vuoteen 1905 Gustaf Walfrid Alitalo oli Tampereella vaikuttanut opettaja ja historiantutkija.
Kaukovallan vanhemmat olivat talollinen August Alitalo ja Ida Pelttari. Hän pääsi ylioppilaaksi 1906 ja valmistui filosofian maisteriksi 1908 sekä opiskeli vielä Berliinissä 1908–1909. Kaukovalta toimi Tampereen suomalaisen yhteiskoulun opettajana vuodesta 1910 sekä Tampereen kauppaoppilaitoksen rehtorina vuodesta 1918 ja oli Tampereen Sanomain päätoimittajana 1923–1926.
Kaukovalta oli naimisissa vuodesta 1910 Helga Maria Rosengrenin kanssa. Heidän lapsiaan olivat kirjailijat Ilpo Kaukovalta, Eila Kaukovalta ja Soile Kaukovalta (Kaukovalta-Perttunen, myöh. Kaukovalta-Kaila). Soile Kaukovallan poika on kirjailija Kai Kyösti Kaukovalta (e. Perttunen).
Maillard-reaktio
thumb|Leivän kuoren ruskea väri johtuu Maillard-reaktiossa muodostuvista väriaineista, melanoidiineista. thumb|right|Louis Camille Maillard. Maillard-reaktio on pelkistävien sokerien ja aminohappojen tai proteiinien välinen kemiallinen reaktio. Reaktio vaatii tapahtuakseen lämpöä, minkä vuoksi se tapahtuu esimerkiksi ruokien kypsentämisen yhteydessä. Maillard-reaktio tapahtuu vaiheittain. Maillard-reaktion tuotteina muodostuu ruskeita väriaineita ja aromia tuottavia yhdisteitä, jotka tuovat useisiin elintarvikkeisiin väriä ja makua.
Historia
Ensimmäisen kerran Maillard-reaktion havaitsi ranskalainen Louis Camille Maillard, joka julkaisi havaintonsa vuonna 1912. Reaktion mekanismin selvittämiseen kului kuitenkin vielä yli 40 vuotta ja selityksen reaktiolle esitti yhdysvaltalainen John E. Hodge vuonna 1953.
Reaktio
Maillard-reaktio tapahtuu vaiheittain. Ensimmäisessä vaiheessa pelkistävät sokerit reagoivat aminohappojen tai proteiinien vapaiden aminoryhmien kanssa muodostaen imiinin eli Schiffin emäksen. Tämä imiini tautomerisoituu muodostaen 1,2-enaminolin, joka isomeroituu Amadori-yhdisteeksi kutsuttavaksi ketoamiiniksi. Tämä Amadori-yhdiste hajoaa happamissa olosuhteissa muodostaen hydroksimetyylifurfuraalia, ja neutraaleissa tai emäksisissä olosuhteissa se hajoaa maltoliksi tai isomaltoliksi. Muita Maillard-reaktion tuotteina muodostuvia aromiyhdisteitä ovat furfuraali ja furfuryylialkoholi eli furfuroli, diasetyyli, asetoli, pyruvaldehydi ja glyoksaali. Maillard-reaktioissa Amadori-yhdisteitä muodostuu myös ruskeita väriaineita melanoidiineja, jotka ovat pyrroli- ja furaanirakenteisia yhdisteitä.
Maillard-reaktio voi olla myös epätoivottu elintarvikkeissa, koska se voi aiheuttaa väri- tai makuvirheitä tai heikentää valmisteen ravinnepitoisuutta. Esimerkiksi maitotuotteita kuumennettaessa maidon laktoosi ja laktuloosi voivat reagoida proteiinien lysiiniaminohappojen sivuketjun aminoryhmän kanssa ja pienemmissä määrin myös arginiinin, tryptofaanin ja histidiinin kanssa Maillard-reaktiolla. Näin muodostuneet Maillard-reaktion tuotteet, kuten laktulosyylilysiini ja furosiini, eivät imeydy ja täten maidon ihmiselle käyttökelpoinen aminohapposisältö heikkenee. Maidon käsittelyssä Maillard-reaktiota voi tapahtua pastöroinnin tai iskukuumennuksen yhteydessä.
Maillard-reaktion lisäksi toinen ei-entsymaattinen ruskistumisreaktio on karamellisoituminen, jossa reaktioon osallistuvat ainoastaan pelkistävät sokerit. Korkeammissa lämpötiloissa karamellisoituminen ja pyrolyysi ovat merkittävämpiä kuin Maillard-reaktio. Yli 180 °C lämpötiloissa Maillard-reaktion reaktiotuotteena syntyy akryyliamidia, joka on luokiteltu karsinogeeniseksi yhdisteeksi. Maillard-reaktion vaatima lämpötilan alaraja ei ole hyvin määritelty, mutta reaktioita tapahtuu myös huoneenlämpötilassa. Maillard-reaktioita tapahtuu myös ihmiskudoksessa ruumiinlämpötilassa. Ihmiskehossa tapahtuvat Maillard-reaktiot on yhdistetty useisiin ihmisen rappeuttaviin sairauksiin. Maillard-yhdisteet voivat toimia näille rappeutaville sairauksille mahdollisesti altistavien kehittyneiden glykaation lopputuotteiden esiasteina.
Matti Melkonen
[[Kuva:Matti_Melkonen_SK_21_1953.jpg|thumb|right|Matti Melkonen keppostelemassa. Hahmon tuntomerkki oli neliskanttinen nenä.
© Asmo Alho, Suomen Kuvalehti 12/1953]] Matti Melkonen oli Asmo Alhon piirtämä sarjakuva, joka ilmestyi Suomen Kuvalehdessä vuosina 1940-1975.
Melkonen seikkaili samalla sivulla kuin aikaisempi samantyylinen sarjakuva, Herra Kerhonen. Tosin siinä missä maaseudulla viihtyvä Kerhonen oli raidallista liitupukua käyttävä osin kaljuuntunut, ikääntynyt porvarisherra, Melkonen oli keski-ikäinen, nykyaikaiseen pukuun sonnustautunut huopahattua käyttävä kaupunkilaisherra. Tukkakin oli Melkosella tuuhea, tosin aina hyvin siististi kammattu. Aikakausi siis vaihtui, kun Kerhonen väistyi ja nykyaikaisempi Melkonen astui hänen tilalleen.
Matti Melkonen oli kohtalaisen tanakka, johtavassa asemassa oleva herra, joka usein kotimatkallaan joutui kiusaukseen poiketa oluella. Hänellä oli myös taipumusta pikku kepposiin, kunhan silmä vältti. Kotonaan hän oli tomeran rouvansa tossun alla, kuten tapana tällaisissa sarjoissa on. Sukupuolten välinen taisto tosin kuumeni aina välillä.
Sarjakuvan huumori oli sanatonta ja perustui kuvalliseen kerrontaan. Vasta loppuaikoina Matti Melkonen puhutteli lukijaa myös kuvien alla olevin tekstein.
Herra Melkosen tunnusmerkki oli neliön muotoinen nenä.
Otava julkaisi vuonna 1946 Matti Melkonen -albumin. Sarjakuva oli hyvin pitkäikäinen ja se ilmestyi peräti 35 vuotta.
Gemsitabiini
Gemsitabiini on antimetaboliitteihin kuuluva solunsalpaaja. Sitä käytetään virtsarakko-, haima-, rinta- ja munasarjasyöpien sekä ei-pienisoluisen keuhkosyövän hoidossa. Lääkettä myydään nimellä Gemzar (Eli Lilly and Company).
Alfit
pienoiskuva|Ängsälvor - [[Nils Blommér (1850)]] Alfit ovat germaanisen ja skandinaavisen mytologian keijukaisia. Esimerkiksi Eddassa kerrotaan valokeijukaisista (ljósálfar), jotka asuvat taivaassa Alfheimissa ja ovat ulkomuodoltaan aurinkoa kauniimpia, sekä tummista keijukaisista (dökkálfar), jotka ovat pikimustia ja asuvat maan sisässä.
Eric Saarinen
Eric Saarinen (s. 26. kesäkuuta 1942) on yhdysvaltalainen elokuvaaja ja elokuvaohjaaja, joka tunnetaan erityisesti mainoselokuvistaan.
Lapsuus ja nuoruus
Saarisella on amerikansuomalaisia sukujuuria. Hän varttui arkkitehti Eero Saarisen ja kuvanveistäjä Lilian Swann Saarisen poikana Yhdysvalloissa. Hänen isoisänsä oli Suomesta Yhdysvaltoihin muuttanut arkkitehti Eliel Saarinen. Eric Saarinen valmistui Goddard Collegesta Vermontissa ja jatkoi elokuvaopintoja Kalifornian yliopiston UCLA Graduate Schoolissa.
Saarinen onnistui nuorena kameramiehenä tallentamaan muun muassa mustaihoisen Meredith Hunterin kuolemaan johtaneen puukotuksen Altamontin ilmaiskonsertissa vuonna 1969, jossa pääesiintyjänä oli The Rolling Stones. Saarinen oli yksi monista kuvaajista, jotka tallensivat tapahtumasta kuva-aineistoa vuonna 1969 yhtyettä käsittelevään dokumenttielokuvaan Gimme Shelter. Saarinen oli esiintymislavalla kuvaamassa kohti yleisöä, ja puukotus löytyi hänen kuva-aineistostaan vasta aineiston leikkausvaiheessa.
Hollywood-kuvaajasta mainoselokuvien tekijäksi
Saarinen työskenteli 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa elokuvaajana Hollywoodissa, jossa hän toimi pääkuvaajana muun muassa Wes Cravenin elokuvassa Yön silmät vuodelta 1977. 1980-luvulla Saarinen perusti Kalifornian Santa Monicaan mainoselokuvayhtiön nimeltä Plum Productions yhdessä Chuck Sloanin kanssa. Vuonna 1974 Saarisen Jeep Grand Cherokee -maastoautolle tekemä mainoselokuva voitti pääpalkinnon Cannesin mainoselokuvafestivaaleilla. Hän on myös yksi ensimmäisistä joka kutsuttiin American Society of Cinematographers (ASC) -elokuvaajajärjestön jäseneksi mainoselokuva-ansioista.
Vuonna 1982 hän kuvasi 70 millimetrin filmille ihmisen ja luonnon muovaamista erikoisista kohteista kertovan 16-minuuttisen lyhytelokuvan Symbiosis, jonka kuvaaminen vei hänet 30 maahan ja kesti runsaan vuoden. Hänen kuvaamansa ja John Boorstinin ohjaama Exploratorium vuodelta 1974 oli ehdolla lyhytelokuvien Oscar-voittajaksi.
Mainoselokuvia suomalaisyrityksille
Saarinen on vieraillut ohjaamassa mainoselokuvia myös Suomessa. Vuonna 2000 mainostoimisto Dynamo Advertisingin suunnittelemassa, useasti palkitussa televisiomainoksessa Kauko Kyyhky elävä pulu matkustaa junan katolla (Saarisen isoisän suunnittelemalta) Helsingin rautatieasemalta perheensä luo kotipesään Tampereelle. Saarisen Lapin Kulta -oluelle ohjaama mainos palkittiin Clio-palkinnolla Yhdysvalloissa.
Dokumenttielokuva Eero Saarisesta
Lokakuussa 2017 esitettiin Yle Teemalla Eric Saarisen tuottama ja kuvaama ja Peter Rosenin ohjaama dokumenttielokuva Eero Saarinen: arkkitehti (Eero Saarinen: The Architect Who Saw the Future), joka kuuluu PBS:n tilaamaan American Masters -dokumenttisarjaan. Sen ensiesitys Yhdysvalloissa oli 27. joulukuuta 2016.
Kun synkkä ikuisuus avautuu
Kun synkkä ikuisuus avautuu on suomalaisen black metal -yhtye Hornan kokoelma-albumi. Sitä julkaistiin 300:n kappaleen painos MCD-formaatilla.
Asterix
Asterix on ranskalaisten käsikirjoittaja René Goscinnyn (1926–1977) ja piirtäjä-käsikirjoittaja Albert Uderzon (1927–2020) luoman Asterix seikkailee ‑sarjakuvan päähenkilö.
Asterix on pienikokoinen ja älykäs gallialainen soturi, joka ystävänsä Obelixin kanssa seikkailee – Rooman valtakunnan hallitsijan Julius Caesarin hallituskaudella – noin vuonna 50 ennen ajanlaskun alkua. Asterix omistaa siivellisen kypärän, joka vaihtaa siipien asentoa omistajan mielialan mukaan. Asterixin kotikylä on Gallian viimeinen maa-alue, jota Rooma ei ole valloittanut. Asterix saa itselleen yli-inhimilliset voimat juomalla tietäjä Akvavitixin tekemää taikajuomaa, jota hän kuljettaa mukanaan pienessä pullossa. Hänellä on myös miekka varusteinaan, jota hän tosin käyttää hyvin harvoin. Asterixin ja Obelixin lempipuuhiin kuuluu roomalaisten löylyttäminen sekä villisikojen metsästys.
Obelix on Asterixin aisapari, apurihahmo, jonka Uderzo keksi sen jälkeen, kun Goscinny vaati tekemään päähenkilöstä pienikokoisen. Uderzo olisi itse halunnut Asterixin olevan päinvastainen; suuri ja vahva soturi, joten Obelixin liittäminen mukaan tarinoihin oli eräänlainen kompromissi.
Asterix on esiintynyt myös kahdeksassa piirroselokuvassa, neljässä näytellyssä elokuvassa ja yhdessä televisioelokuvassa. Sarjakuvan pohjalta on lisäksi julkaistu muun muassa useita video- ja lautapelejä, kuva- ja pelikirjoja sekä lukuisia oheistuotteita. Asterix-teemainen huvipuisto Parc Astérix avattiin Ranskan Plaillyssä vuonna 1989.
Viitteet
Figuren aus Asterix
Andy Leslie
Andrew Roy "Andy" Leslie MNZM (s. 10. marraskuuta 1944) on uusiseelantilainen entinen rugbypelaaja. Hän pelasi Uuden-Seelannin All Blacks -maajoukkueessa ja toimi sen kapteenina 1970-luvulla. Peliuransa jälkeen hän työskenteli valmentajan tehtävissä.
Lesliestä tehtiin New Zealand Order of Meritin jäsen vuonna 2001. 26. huhtikuuta 2007 hänet nimitettiin maansa rugbyliiton puheenjohtajaksi.
Pyhän Laurin kirkko
Pyhän Laurin kirkko, Pyhälle Laurentiukselle omistettu kirkko, tarkoittaa seuraavia suomalaisia kirkkorakennuksia:
Don’t Look Back in Anger
”Don’t Look Back in Anger” on brittiläisen rock-yhtye Oasiksen kappale. Sen on kirjoittanut yhtyeen pääasiallinen lauluntekijä, kitaristi Noel Gallagher. ”Don’t Look Back in Anger” on neljäs kappale Oasiksen toisella studioalbumilla (What’s the Story) Morning Glory?, ja se julkaistiin 19. helmikuuta 1996 albumin viidentenä singlenä. Se nousi muun muassa Britannian singlelistan ykköseksi ja Suomen virallisen listan kolmanneksi, ja siitä tuli yhtyeen uran toinen listaykkönen Britanniassa sekä yksi Oasiksen tunnetuimmista ja suosituimmista kappaleista. ”Don’t Look Back in Anger” oli myös ensimmäinen yhtyeen kappale, jonka Noel Gallagher lauloi veljensä, laulaja Liam Gallagherin, sijasta.
Myös Step Out on Noelin laulama. Muita b-puolia ovat Underneath the Sky sekä Cum On Feel The Noize.
Kappale alkaa John Lennonin ”Imagine”-kappaletta muistuttavalla pianointrolla. Noel Gallagher on sanonut, että se on tietoinen viittaus kyseiseen kappaleeseen ja artistiin. Noel on usein haastatteluissa maininnut Lennonin yhdeksi suurimmista vaikutteistaan ja suureksi esikuvakseen. Noel Gallagher sanoi Word -lehden haastattelussa vuonna 2005, ettei vielä tänäkään päivänä tiedä mitä laulun sanat tarkoittavat.
Kappaleessa lauletaan, että kaikki on hyvin niin kauan, kunhan et katso takaisin menneisyyteen vihaisena. Voidaan arvella, että kappaleen merkitys liittyy Noel Gallagherin lapsuuteen ja hänen väkivaltaiseen isäänsä. Noel katkaisi välinsä isäänsä 18-vuotiaana eikä ole sen koommin nähnyt tätä. Kertosäkeen sanoitus syntyi erään konsertin soundchekissä, jossa Noel soitteli kappaleen raakaversiota ilman laulua. Liam tuli paikalle ja kysyi ”lauloitko ’So Sally can wait’? - Sinun pitäisi!”
Step Outin piti alun perin tulla mukaan albumille. Kappaleen havaittiin kuitenkin olevan kovin samanlainen kuin Stevie Wonderin hitti Uptight. Wonderin puolesta asia olisi voitu sopia, jos hänelle, Henry Cosbylle ja Sylvia Moylle olisi maksettu kymmenen prosenttia levyn tuotosta. Ehdotukseen ei suostuttu, vaan kappale käytettiin Don’t Look Back In Angerin b-puolella.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Noel Gallagher, ellei toisin mainita.
Jimmy Smits
pienoiskuva|Jimmy Smits [[Emmy-palkinto|Emmy-gaalassa vuonna 1987.]] Jimmy Smits (s. 9. heinäkuuta 1955 New York) on Emmy- ja Golden Globe -palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näyttelee erityisesti elokuvissa ja saippuasarjoissa. Parhaiten Smits tunnetaan televisiosarjoista L.A. Law, NYPD Blue ja Dexter.
Betty Brosmer
pienoiskuva|Betty-Brosmer. Betty Brosmer (s. 2. elokuuta 1935) on yhdysvaltalainen malli ja fitness-alan vaikuttaja. Häntä on pidetty "ensimmäisenä supermallina" ("The first supermodel"). 1950-luvulla Brosmer oli Yhdysvaltain parhaiten tienaava pin-up -tyttö. Hän oli kehonrakentaja Joe Weiderin aviopuoliso vuodesta 1961 aina tämän kuolemaan vuonna 2013 asti.
Loma (elokuva)
Loma on Risto Jarvan ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1976. Elokuvassa Antti Litja näyttelee miestä, joka hiihtokohteen sijaan joutuu vahingossa rantalomalle.
Juoni
Pankkivirkailija Aimo Niemi (Litja) on lähdössä lomalleen Alpeille Innsbruckin talviolympialaisiin. Hän päätyy erehdyksessä Kreikan Rodokselle lentävään koneeseen. Lomavarusteet, kuten sukset ja talvivaatteet, eivät ole käyttökelpoisia etelän auringossa. Hän on myös rahaton, sillä hänen oli tarkoitus viettää hiihtoloma täyshoidossa, mutta seuratessaan unelmiensa naista hän tuli tuhlanneeksi loput rahansa retkiin.
Katsojaluvut ja julkaisut
Loma on Risto Jarvan uran suurin menestys. Se oli myös vuoden 1976 katsotuin elokuva: teattereissa sen näki noin 515 314 katsojaa. Kun elokuva esitettiin televisiossa ensimmäistä kertaa tammikuussa 1980, se sai noin 2 329 000 katsojaa.
Betty Brosmer
Elämä ja ura
Betty Brosmer on naisten fitness-toiminnan uranuurtaja. Huhtikuussa 1961 hän avioitui kehonrakentaja ja liikemies Joe Weiderin kanssa. Pariskunta teki yhteistyötä useiden vuosien ajan, ja tuloksena syntyi lukuisia kehonrakennusaiheisia kirjoja ja aikakauslehtiä.
Loma (elokuva)
Katsojaluvut ja julkaisut
Loma on Suomen katsotuimpien kotimaisten elokuvien listalla sijalla 20. Loma julkaistiin DVD:llä vuonna 2011.
Salome Zurabišvili
Salome Zurabišvili (,, s. 18. maaliskuuta 1952, Pariisi, Ranska) on ranskalais-georgialainen poliitikko ja entinen diplomaatti ja Georgian nykyinen presidentti vuodesta 2018. Hän oli Georgian ulkoministeri 2004–2005.
Tausta ja yksityiselämä
Zurabišvili syntyi Pariisissa georgialaisten emigranttien perheeseen. Hänen äitinsä Zeinab Kedia oli avioliiton kautta sukua Georgian demokraattisen tasavallan ensimmäiselle pääministerille Noe Ramishvilille. Hän kävi parhaita ranskalaisia kouluja, kuten Sciences Pota ja aloitti maisterin tutkinnon opiskelun Columbian yliopistossa New Yorkissa vuosina 1972–1973 jossa samalla kursilla oli myös Zbigniew Brzezinski.
Georgian ja ranskan lisäksi Zurabišvili osaa myös sujuvaa englantia sekä jonkin verran italiaa.
Ura Ranskassa
Zurabišvili jätti opiskelun kesken ja meni Ranskan ulkoministeriön palvelukseen. Hän oli lähettiläänä Roomassa, New Yorkissa YK:ssa, ETYJissä Wienissä, Tšadissa ja Natossa sekä WEU:ssa Brysselissä. Hän vieraili Georgiassa ensimmäisen kerran 1986.
Zurabišvili oli Ranskan Kansallisen puolustuksen direktoraatin kansainvälisten ja strategisten asioiden osaston johdossa 2001–2003, kunnes hänet nimitettiin lähettilääksi Georgiaan 2003. Vuosina 2006–2015 hän toimi myös kansainvälisten suhteiden apulaisprofessorina Pariisissa. Vuosina 2010–2015 Zurabišvili johti myös YK:n turvallisuusneuvoston valtuuttomaa ryhmää, joka valvoi Iranille asetettuja pakotteita.
Zurabišvili ilmoitti erostaan Ranskan palveluksesta ja jäi Georgian politiikkaan.
Poliittinen ura Georgiassa
Presidentti Mikheil Saakašvili nimitti Zurabišvilin ulkoministeriksi maaliskuussa 2004. Hänet kuitenkin erotettiin 19. lokakuuta 2005 parlamentin kanssa syntyneiden erimielisyyksien vuoksi. Zurabišvili arvosteli Saakašvilia myös nepotismista.
Sittemmin Zurabišvilista on tullut Saakašvilin vastaisen liikkeen johtohahmo. Marraskuussa 2005 hän perusti Salome Zurabišvilin liikkeen ja tammikuussa 2006 Georgian tie -puolueen.
Presidenttinä
Elokuussa 2018 Zurabišvili ilmoitti, että on luopunut Ranskan kansalaisuudestaan voidakseen asettua ehdolle Georgian presidentinvaaleissa.
Hänet valittiin Georgian presidentiksi marraskuussa 2018. Hänen ääniosuutensa oli 59,52 prosenttia, ja hän astui virkaan 16. joulukuuta 2018. Tämä oli viimeinen kerta kun Georgian presidentti valittiin suoralla kansanvaalilla. Zurabišvili oli ehdolla riippumattomana ehdokkaana, mutta Georgialainen unelma -puolue antoi hänelle tukensa vaaleissa.
Toukokuussa 2022 Zurabišvili sanoi DW:n haastattelussa, että Georgia noudattaa täysimääräisesti Venäjälle asetettuja pakotteita. Hän myös sanoi, että Georgian tulisi päästä sekä EU:n että Naton integraatioon kiinni nopeammin. Hän tiedosti sen, ettei maa täytä vielä täysin kaikkia vaatimuksia, muttei ole kuitenkaan pahimmasta päästä ottaen huomioon maan historian.
Poliittisia kantoja
Zurabišvili on vastustanut suoria neuvotteluja Venäjän johdon kanssa, toisin kuin muut oppositiojohtajat Nino Burdžanadze ja Zurab Nogaideli.
Zurabišvili ja muut oppositiopolitiikot ovat kannattaaneet Georgian valtiomuodon muuttamiseksi perustuslailliseksi monarkiaksi Bagrationi-dynastian alaisuuteen, jota myös Georgian ortodoksisen kirkon patriarkka Ilia II, on kannattanut.
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1960
Vuoden 1960 talviolympialaiset järjestettiin Squaw Valleyssä, Yhdysvalloissa. Pohjoismaisissa hiihtolajeissa (maastohiihto, yhdistetty, mäkihyppy) kilpailtiin kaikkiaan kahdeksassa lajissa. Kilpailut toimivat myös kyseisen vuoden maailmanmestaruuskilpailuina.
15 km
<br style="clear:both" />
30 km
<br style="clear:both" />
4 × 10 km viesti
<br style="clear:both" />
10 km
<br style="clear:both" />
3 × 5 km viesti
<br style="clear:both" />
Normaalikilpailu
<br style="clear:both" />
Normaalimäki
<br style="clear:both" />
Luettelo jääkäreistä
thumb|Jääkärimerkki thumb|Suomen postilaitos julkaisi vuonna 1968 kolmimerkkisen sarjan. Yhdestä niistä kuvataan [[Jääkäripatsas|Vaasan jääkäripatsasta.]] Tämä on luettelo Suomen jääkäriliikkeeseen kuuluneista jääkäreistä. Kaiken kaikkiaan 1 895 vapaaehtoista aloitti jääkärikoulutuksen 1915–1918 Saksassa. Aluksi 200 suomalaista koulutettiin Lockstedtin leirillä Holsteinissa. Vuoden 1915 syksyllä Saksa päätti nostaa suomalaisosaston vahvuuden 2 000 mieheen. Suomessa aloitettiin koko maata kattava salainen värväys. Seuraavana keväänä joukosta muodostettiin Kuninkaallinen Preussin Jääkäripataljoona 27.
Luettelo jääkäreistä
Siirry kirjaimeen → A B C D E F G H I J K L M N O P R S T U V W Y Z Å Ä Ö
Seppo Raistakka
Seppo Raistakka (tammikuu 1969 Posio, Suomi – 11. heinäkuuta 2014 ) oli suomalainen harmonikansoittaja ja tanssimuusikko. Hän voitti Kultainen harmonikka -kilpailun vuonna 1987.
Tausta
Raistakka aloitti harmonikansoiton opiskelun 11-vuotiaana kansalaisopistossa Teuvo Peltosen johdolla. Myöhemmin hän opiskeli useiden vuosien ajan yksityisopetuksessa Seppo Leinon johdolla. Hänellä oli 1980-luvulla myös oma yhtye, jonka kanssa hän teki satunnaisia soittokeikkoja.
Ura
Seppo Raistakka osallistui Kultainen Harmonikka -kilpailuun ensimmäistä kertaa vuonna 1986 sijoittuen toiseksi. Hän voitti kilpailun vuonna 1987, soittaen loppukilpailussa kappaleet Bonita Nina sekä Varisevat lehdet. Hän sai tuomaristolta 181 pistettä. Voittoa luonnehdittiin ylivoimaiseksi toiseksi tulleen kilpailijan saatua 160 pistettä. Seppo Leinon oppilaiden hallittua Kultainen harmonikka -kilpailua 1980-luvun lopulla alettiin jopa puhua niin sanotusta "Lapin tallista", joka myös esiintyi ja levytti Leinon johdolla 1980- ja 1990-lukujen aikana. Kilpailun jälkeen Raistakka toimi tanssimuusikkona muun muassa yhtyeissä Channel Four sekä Kolmoset. Muusikonuransa viimeisinä vuosina hän soitti enimmäkseen kosketinsoittimia. Väsyttyään keikkamuusikon ammattiin hän lopetti keikkailun joksikin aikaa ja luopui keikkatauon jälkeenkin kokopäiväisen muusikon toimesta. Hän keskittyi viimeisinä vuosinaan musiikin sovitustöihin studiossa sekä toimi päätyökseen lähihoitajan ammatissa.
Henkilönä Raistakkaa on kuvattu ystävälliseksi, rauhalliseksi ja iloiseksi persoonaksi. Hän menehtyi heinäkuussa 2014 äkillisesti sairauskohtaukseen.
Oslon yliopisto
Oslon yliopisto on Norjan pääkaupungissa Oslossa toimiva yliopisto.
thumb|left|Oslon yliopisto Alun perin kuningas Fredrik VI:n mukaan nimetty Oslon yliopisto avattiin 1811. Sitä ennen Kööpenhaminan yliopisto oli ollut Tanskan ja Norjan ainoa. Nykyisellä nimellään yliopisto on toiminut vuodesta 1939.
Oslon yliopisto on opiskelijamäärältään toiseksi suurin yliopisto vuodesta 2016, jolloin yhteenliitoksen seurauksena Norjan teknis-luonnontieteellinen yliopisto (NTU) ohitti sen. Oslon yliopistossa oli vuonna 2017 kahdeksan tiedekuntaa, joissa opiskeli yhteensä noin 28 000 opiskelijaa ja 2 700 tohtoriopiskelijaa. Henkilökuntaa oli yhteensä noin 6 600, josta akateemista henkilökuntaa oli vajaa 3 800, tukihenkilökuntaa noin 950 ja toimistohenkilökuntaa 1 700.
Maailmanlaajuisesti viisisataa huippuyliopistoa sisältävän Shanghain yliopistorankingn listalla (2017) Oslon yliopisto sijoittui sijalle 62. Pohjoismaisista yliopistoista se luokiteltiin tällä listalla neljänneksi; edellä olivat Kööpenhaminan yliopisto, Karoliininen instituutti ja Helsingin yliopisto. Oslon yliopistossa ovat toimineet muiden muassa Nobel-palkinnon saaneet Fridtjof Nansen, Ragnar Frisch, Odd Hassel, Ivar Giæver ja Trygve Haavelmo.
Oslon yliopiston lääketieteellinen tiedekunta on jakanut vuosittain Anders Jahren lääketieteellisen palkinnon vuodesta 1960 lähtien. Palkinto on merkittävimpiä pohjoismaisia tunnustuksia lääketieteen alalla. Vuonna 2017 Anders Jahren pääpalkinto oli arvoltaan kaksi miljoonaa Norjan kruunua.
Ar Riyad
Ar Riyad on Saudi-Arabian provinssi maan keskiosassa. Provinssin pinta-ala on 404 240 neliökilometriä ja asukasluku oli vuoden 2017 arvion mukaan 8 276 700. Ar Riyad on pinta-alaltaan ja väkiluvultaan Saudi-Arabian toiseksi suurin provinssi. Provinssin pääkaupunki on Riad.
Andert-et-Condon
Andert-et-Condon on kunta Ainin departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella. Kunnassa oli 275 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Andert-et-Condonin pinta-ala on 7 neliökilometriä.
Musta kaipuu
Musta kaipuu on suomalaisen black metal -yhtye Hornan kokoelma-albumi. Sen kappaleet koostuvat Envaatnags Eflos Solf Esgantaavne albumin nauhoituksista jääneistä julkaisemattomista kappaleista.
Dinamo Moskova
HK Dinamo Moskova eli Moskovan Dynamo on moskovalainen jääkiekkoseura. Seura perustettiin vuonna 1946 KGB:n seuraksi. Sen edustusjoukkue pelaa monikansallisessa KHL-liigassa.
Joukkue saavutti neljä kertaa Neuvostoliiton mestaruuden. Ne tulivat vuosina 1947, 1954, 1990 ja 1991. Lisäksi sillä on Venäjän mestaruudet vuosilta 1992, 1993, 1995 ja 2000 sekä Venäjän supercupin voitto vuosilta 1999, 2000 ja 2005. KHL-liigan mestaruuden joukkue on onnistunut voittamaan kahdesti 2012 ja 2013. Dinamo voitti KHL-mestaruuden vuonna 2012 ja heti perään 2013. Suomalaisista joukkueessa pelasivat kaudella 2011–2012 vuoden 2011 maailmanmestari Leo Komarov ja Janne Jalasvaara. Jalasvaara pelasi myös kauden 2013 mestarijoukkueessa.
Vuonna 2010 se yhdistyi Moskovan alueen menestyksekkään HK MVD KHL-joukkueen kanssa OHK Dinamo Moskova -seuraksi (, "Yhdistynyt Dinamo"). Uusi OHK Dinamo pelasi KHL:n Bobrov-divisioonassa ja käytti aluksi kotikenttänään molempien kantaseurojensa jäähalleja. Vuonna 2012 joukkueen nimi kuitenkin palautettiin ennalleen.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Yemenia
Yemenia  on Jemenin kansallinen lentoyhtiö. Sen pääpaikkana toimiva kansainvälinen lentoasema sijaitsee maan pääkaupungissa Sanaassa.
Ikeya–Seki
Ikeya-Seki IAU:n nimellä C/1965 S1 tuntema vuonna 1965 auringon ohittanut komeetta.