cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Plusterveys
Historia
PlusTerveys Oy aloitti toimintansa vuonna 1978 Ky Suomen Hammashuoltona. Ideana oli, että hammaslääkärit olisivat yhtiössä työsuhteessa ja harjoittaisivat vastaanottotoimintaa yhtiön puitteissa, jolloin eläke- ja sosiaaliturva saataisiin samalle tasolle kuin palkansaajilla. Mallina oli ruotsalainen, lääkäreiden perustama Praktikertjänst. Vuonna 1984 korkein hallinto-oikeus päätöksellään katsoi yhtiön eri verovelvolliseksi ja hammaslääkärit siten palkansaajiksi. Näin oli varmistettu mahdollisuus harjoittaa vastaanottotoimintaa yhtiömuodossa työsuhteessa.
Lääkärit liittyivät mukaan vuonna 1986, kun perustettiin Ky Suomen Lääkäripalvelut. Molemmat kommandiittiyhtiöt muutettiin myöhemmin osakeyhtiöiksi, ja vuonna 2006 yhtiöt sulautuivat PlusTerveys Oy:ksi.
Omistus
PlusTerveyden omistavat yhtiössä työskentelevät hammaslääkärit, lääkärit, fysioterapeutit ja hammasteknikot. Toiminnassa ei ole mukana pääomasijoittajia.
Yrityksen monimutkainen osakeomistusjärjestelmä herätti 2010-luvun keskivaiheilla verottajan kiinnostuksen. Oikeus osakkeiden omistamiseen oli vain tulosvastuuasemassa olevilla, ja osakkeista saattoi joutua luopumaan jos tulostavoitteet eivät täyttyneet. Yritys kuitenkin väitti, ettei osakeomistus riipu työpanoksesta, jolloin lääkärit saattoivat siirtää osan työtuloistaan työnantajansa osakkeisiin ja nostaa tuloja kevyesti verotettuina osinkoina. Verottaja katsoi näiden tulojen olevan tulospalkkauksen luonteisia työpanososinkoja, joita kuuluu verottaa ansiotuloina. Plusterveys valitti päätöksestä hallinto-oikeuteen mutta hävisi jutun maaliskuussa 2019 eikä saanut valituslupaa korkeimmalta hallinto-oikeudelta. Vuodesta 2018 yritys on käsitellyt osinkoja työpanososinkoina, mutta vuosilta 2014–2017 yrityksen lääkäreille aiheutui suuret jälkiverot. Lääkäreitä on lähtenyt yrityksestä, ja yritys on ostanut heiltä omia osakkeitaan pois.
Jenni Hiirikoski
Jenni Hiirikoski (s. 30. maaliskuuta 1987 Lempäälä) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Svenska damhockeyliganissa pelaavaa Luleå HF:ää, jossa on pelannut syksystä 2016 lähtien. Hän on toiminut Suomen naisten jääkiekkomaajoukkueen kapteenina kaudesta 2011−2012 lähtien.
Hiirikosken kasvattajaseura on Tampereen Ilves, jossa hän on pelannut SM-sarjaa kausilla 2001–2006, 2007–2008 ja 2009–2010. Hän pelannut lisäksi Espoon Bluesissa kaudella 2006–2007, venäläisessä SKIF-joukkueessa kausilla 2008–2009 ja 2011–2012 sekä JYPissä 2010–2011 ja 2012–2016.
Hiirikoski on voittanut Suomen-mestaruuden Ilveksessä, JYPissä ja Bluesissa. Hänet on valittu SM-sarjan parhaaksi pelaajaksi ja puolustajaksi kausilla 2012–2013, 2013−2014 , 2014−2015 ja 2015–2016 sekä parhaaksi pelaajaksi kaudella 2009–2010 ja puolustajaksi kaudella 2007–2008. Vuoden naisjääkiekkoilijaksi hänet on valittu ainakin kaudella 2009–2010.
Hiirikoski pelasi ensimmäisen aikuisten arvokisaturnauksensa MM-kisoissa 2004, joissa Suomi sai pronssia. Vuosien 2005 ja 2007 MM-kisoissa hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen. Vuosien 2008 ja 2009 MM-kilpailuissa hän sai Suomen joukkueen mukana pronssia. Olympialaisissa hän oli mukana ensimmäisen kerran Vancouverissa 2010 saaden pronssia. Toisen kerran hän saavutti olympiapronssia Pyeongchangissa 2018. Hiirikoski kuului MM-kilpailuissa Suomen pronssijoukkueeseen myös Sveitsissä 2011, Ruotsissa 2015 ja Yhdysvalloissa 2017 , neljänneksi sijoittuneisiin joukkueisiin 2012, 2013 ja 2016 sekä olympialaisissa viidenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen 2014. Suomen MM-kilpailuissa 2019 hän oli saavuttamassa Suomen ensimmäistä MM-hopeaa. Hän kuului Suomen pronssijoukkueisiin MM-kilpailuissa 2021 ja olympialaisissa 2022. än oli Suomen MM-joukkueessa kuudes 2022 ja viides 2023.
Hiirikoski on valittu olympialaisten parhaaksi puolustajaksi ja All Stars -kentälliseen 2014 ja 2018. MM-kilpailujen parhaaksi puolustajaksi hänet on valittu 2009, 2012, 2013, 2015 , 2016, 2017 ja 2019 sekä nimetty All Stars-kentälliseen 2015, 2016, 2017 ja 2019. Myös vuoden 2022 olympiaturnauksessa Hiirikoski valittiin All-Stars kentälliseen. Hänet nimettiin MM-kisojen 2019 arvokkaimmaksi pelaajaksi
Hiirikoski on pelannut 17.2.2022 mennessä 376 A-maaottelua, joissa hän oli tehnyt 64 maalia ja antanut 155 maaliin johtanutta syöttöä. Jäähyllä Hiirikoski on istunut 228 minuuttia.
Bailey Bram
Bailey Bram (s. 5. syyskuuta 1990 Winnipeg, Manitoba ) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on Kanadan maajoukkueen pelaajana saavuttanut olympialaisissa yhden hopeamitalin sekä MM-kilpailuissa yhden kullan ja neljä hopeaa. Seuratasolla hän edustaa CWHL-seura Calgary Infernoa. Bram sai olympiahopeaa Pyeongchangissa 2018. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2012 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2013, 2015, 2016 ja 2017. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa vuonna 2008.
Bram on seuratasolla edustanut Mercyhurstin yliopistoa vuosina 2008–2012, Brampton Thunderia 2012–2013, ruotsalaista Linköping HC:tä 2013–2014 sekä Calgary Infernoa vuodesta 2014. Hän voitti CWHL:n mestaruuden eli Clarkson Cupin vuonna 2016.
John Williams (koripalloilija, 1962)
John Williams (9. elokuuta 1962 Sorrento, Louisiana – 11. joulukuuta 2015 Baton Rouge, Louisiana) oli yhdysvaltalainen koripalloilija.
Cleveland Cavaliers varasi Williamsin NBA:han 45. varausvuorolla vuoden 1985 varaustilaisuudessa. Hän edusti Cavaliersia vuodet 1986–1995 ja tämän jälkeen vielä Phoenix Sunsia ja Dallas Mavericksia. Kaudella 1986–1987 Williams nimettiin NBA:n tulokkaiden tähdistöjoukkueeseen. Hänet valittiin kerran sarjan viikon pelaajaksi. Cavaliersissa usein ns. kuudentena miehenä pelannut Williams keräsi joukkueen historian eniten heitontorjuntoja. Ennätys pysyi voimassa vuodet 1995–2009, jolloin Žydrūnas Ilgauskas ohitti hänet.
Williamsilla kuoli eturauhasen syövän aiheuttamiin komplikaatioihin 53-vuotiaana 11. joulukuuta 2015 sairaalassa Louisianan Baton Rougessa, johon hänet oli viety muutamaa päivää aiemmin.
Pentti Aho (kirjailija)
Pentti Aho (s. 1934 ) on suomalainen kirvesmies, rakennusmestari ja kirjailija.
Rakennusalalle sijoittuvien kaunokirjallisten teosten lisäksi Aho on kirjoittanut teoksen Punakapteeni Simo Suden kohtalo enostaan Simo Sudesta joka kuoli Stalinin puhdistuksissa.
Jéssica Augusto
Jéssica de Barros Augusto (s. 8. marraskuuta 1981 Pariisi, Ranska) on portugalilainen yleisurheilija, joka kilpailee keski- ja pitkien matkojen juoksussa sekä maastojuoksussa.
Augusto voitti kultaa maastojuoksun EM-kisoissa vuonna 2000 nuorten sarjassa. Maastojuoksun EM-kisoissa Brysselissä 2008 Augusto sijoittui hopealle aikuisten sarjassa, ja vuonna 2010 hän voitti Albufeirassa kultaa. EM-joukkuekilpailussa hän saavutti kultaa 2006, 2008, 2009 ja 2010 sekä pronssia 2007. Maastojuoksun MM-kilpailuissa hän oli kahdestoista 2007.
Augusto sijoittui 2007 Osakan MM-kilpailuissa 5 000 metrillä 15:nneksi ja voitti samalla matkalla kultaa Bangkokin universiadeissa. Valencian MM-hallikilpailuissa 2008 hän oli 3 000 metrillä kahdeksas. Pekingin olympialaisissa 2008 hän kilpaili 3 000 metrin estejuoksussa sekä 5 000 metrin juoksussa, mutta karsiutui molemmissa alkuerissä. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui estejuoksussa kymmenenneksi ja seuraavan vuoden Dohan MM-hallikilpailuissa 3 000 metrillä seitsemänneksi.
Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Augusto sijoittui alun perin 10 000 metrin juoksussa kolmanneksi ja 5 000 metrillä neljänneksi. Molemmilla matkoilla hän nousi myöhemmin sijan ylemmäs kun 5 000 metrin voittaja Alemitu Bekele ja 10 000 metrillä toiseksi sijoittunut Inga Abitova hylättiin dopingrikkomusten takia. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli 10 000 metrillä kymmenes. Lontoon olympialaisissa 2012 Augusto sijoittui maratonilla seitsemänneksi.
Augusto saavutti Zürichin EM-kilpailuissa 2014 pronssia maratonilla ajalla 2.25.41. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sai puolimaratonilla pronssia ajalla 1.10.55. Joukkuekilpailussa Portugali voitti Euroopan-mestaruuden.
Henkilökohtaiset ennätykset
Lähteet: IAAF, Tilastopaja
Hapsukiislanen
Hapsukiislanen (Aethia pygmaea) on pieni ruokkien heimoon kuuluva lintulaji. Sitä tavataan ainoastaan Aleuteilla, Komendöörinsaarilla ja Kuriileilla.
Ulkonäkö
Kooltaan hapsukiislanen on 17–22 cm pitkä. Väriltään se on harmahtavan tai ruskehtavan musta ja vatsassa on valkoista. Päässä on seitsemän ohutta hapsumaista sulkaa ja valkoisia höyheniä. Hapsukiislasen nokka on pesimäaikaan oranssi, muulloin harmaa.
Levinneisyys ja elintavat
Hapsukiislanen elää vain Aleuteilla, Komentajasaarilla ja Kuriileilla. Se pesii kolonioina kivikkoisilla rannikoilla useimmiten asumattomilla saarilla ja luodoilla. Sen ravintoa on pääasiassa eläinplankton, jota se pyydystää muun muassa vuorovesilammikoista. Hapsukiislasen elinsaarille tuotiin 1700-luvun puolivälistä alkaen naaleja turkiseläimiksi ja kiihkeintä tuonti oli 1910–1940 lukujen välillä. Naalien vuoksi hapsukiislasen kanta taantui ja vuonna 1976 niitä arvioitiin olevan jäljellä 25 000 yksilöä. Naaleja on metsästetty ja hapsukiislasten määrä kääntyi kasvuun. Vuonna 2003 niitä oli arvioiden mukaan noin 116 000 yksilöä.
Peace Sells... But Who’s Buying?
Peace Sells... But Who's Buying? on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtyeen Megadethin toinen studioalbumi. Albumia äänitettiin vuoden 1985 lokakuusta vuoden 1986 maaliskuuhun neljässä eri äänitysstudiossa, ja levy-yhtiö Capitol Records julkaisi albumin vuoden 1986 lokakuussa. Alun perin albumia tehtiin Combat Recordsille, ja sen tuottajana oli Randy Burns. Capitol Records osti oikeudet albumiin, ja sen miksasi uudelleen tuottaja Paul Lani. Albumi oli yhtyeelle läpimurto, ja siitä tuli Megadethin ensimmäinen kultalevyn myyntimäärän Yhdysvalloissa saavuttanut albumi.
Albumin nimikappaleen “Peace Sells“ bassointro oli pitkään Music Televisionin uutisten tunnusmusiikkina. Albumin kannen suunnittelusta vastasi tuolloin vielä tuntematon taiteilijalahjakkuus Ed Repka, joka herätti Megadethin maskotin Vic Rattleheadin henkiin.
Taustaa
Dave Mustaine erotettiin vuoden 1983 keväällä Metallica -yhtyeen soolokitaristin tehtävästä. Mustaine matkusti Los Angelesiin jossa hän tapasi basisti David Ellefsonin, jonka kanssa hän perusti Megadeth -yhtyeen. Tällä välin Metallica oli esikoisalbuminsa Kill 'Em All johdosta onnistunut saavuttamaan jo varsin suuresti huomiota. Mustaine oli tästä hyvin nyreissään, sillä Kill 'Em All sisälsi neljä hänen kirjoittamaansa kappaletta, vaikka hän oli yhtyeestä erotetuksi tullessaan kieltänyt kappalemateriaalinsa käytön yhtyeen tulevalla studioalbumilla. Mustaine halusi, että Megadeth soittaisi sekä raskaampaa, nopeampaa että aggressiivisempaa musiikkia kuin Metallica.
Megadeth solmi vuoden 1984 marraskuussa levytyssopimuksen itsenäisen levy-yhtiö Combat Recordsin kanssa ja alkoi työstää esikoisalbumiaan Killing Is My Business... And Business Is Good! joulukuussa 1984. Albumin äänittämistä, tuotantoa ja julkaisua verottivat kuitenkin taloudelliset vaikeudet, ja tämän vuoksi albumin äänenlaatu ja miksaus jäi heikoksi. Killing Is My Business... And Business Is Good! julkaistiin vuoden 1985 kesäkuussa, ja siitä tuli nopeasti hyvin suosittu underground metal -piireissä. Megadethin maine yhtyeenä kasvoi nopeasti myös suuren yleisön keskuudessa ahkeran esiintymistahdin seurauksena, ja esikoisalbumiaan seuranneella kiertueella yhtye kiersi ensimmäistä kertaa urallaan Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Vaikka kiertueella yhtyeen soolokitaristina vaikutti Mike Albert, oli Megadethin kokoonpanoksi vakiintunut laulaja ja rytmikitaristi Mustainen, basisti Ellefsonin, soolokitaristi Chris Polandin ja rumpali Gar Samuelsonin muodostama miehitys.
Vuoden 1985 lokakuussa Killing Is My Business... And Business Is Good! -albumia seuranneen kiertueen päätyttyä Megadeth aloitti studiotyöskentelyn tuottaja Randy Burnsin kanssa toisen studioalbuminsa Peace Sells... But Who's Buying? parissa.
Äänittäminen ja tuotanto
Kuten myös Megadethin esikoisalbumin Killing Is My Business... And Business Is Good! kanssa, levy-yhtiö Combat Records ei voinut tarjota yhtyeelle riittävää taloudellista tukea albumin äänittämistä varten. Yhtye oli jo ehtinyt viimeistellä tuottaja Randy Burnsin kanssa albumin, kun levy-yhtiö Capitol Records tarjoutui tekemään yhtyeen kanssa uuden levytyssopimuksen. Sopimuksen varmistuttua Capitol osti Combat Recordsilta kaikki Peace Sells... But Who's Buying? -albumia koskeneet oikeudet, ja palkkasi tuottaja Paul Lanin miksaamaan albumin kokonaan uudestaan. Levy-yhtiön vaihtumisesta huolimatta Combat Recordsin logo esiintyi jatkossa Megadethin julkaisuissa.
Peace Sells... But Who's Buying? merkitsi yhtyeelle edistymistä esikoisalbumiin nähden myös äänitysvaiheen suhteen. Kun Killing Is My Business... And Business Is Good! oli äänitetty suhteellisen nopealla aikataululla vuoden 1984 joulukuusta vuoden 1985 tammikuuhun Indigo Ranch Studios -äänitysstudiolla, toista albumia tuotettiin neljällä eri studiolla aiempaa huolellisimmin ottein. Yhtye äänitti albumin ensimmäisiä osuuksia jo vuoden 1985 lokakuussa ollessaan vielä Combat Recordsin yhtyeenä. Capitol Recordsin kanssa solmitun levytyssopimuksen jälkeen albumin äänittämistä jatkettiin 15. helmikuuta 1986, ja albumin viimeiset äänitykset käytiin maaliskuun 20. päivänä. Peace Sells... But Who's Buying? levytettiin kokonaisuudessaan Music Grinder Studios,- Track Records- ja Rock Steady Studios -äänitysstudioilla Kalifornian Los Angelesissa ja Maddog Studios -äänitysstudiolla Venicessa. Paul Lani miksasi albumin Can-Am Recorders -studiolla Kalifornian Tarzanassa.
Levy-yhtiön vaihtumisen ohella Peace Sells... But Who's Buying? kärsi tuotantovaiheessaan myös yhtyeen sisäisistä ongelmista. Soolokitaristi Chris Poland ja rumpali Gar Samuelson olivat vakavasti koukussa heroiiniin, eivätkä päihdeongelmiensa takia ajoittain ilmestyneet lainkaan äänittämään osuuksiaan albumille.
Albumin nimen keksi yhtyeen laulaja ja rytmikitaristi Dave Mustaine luettueen Valittujen Palojen julkaiseman artikkelin “Peace Would Sell But No One Would Buy It“.
Albumin kansikuvan ja muun kuvituksen taiteili Ed Repka, joka oli albumin julkaisun aikaan vasta 16-vuotias. Albumin kansikuvassa esiintyy Megadethin maskotti Vic Rattlehead on kuvattu Yhdistyneiden kansakuntien päämajan edustalla ydintuhon jälkeen kaupittelemassa päämajan kiinteistöä. Vic nojaa kylttiin, jossa lukee teksti "For Sale", (suom. "Myytävänä"). Joihinkin albumin myöhempiin painoksiin kylttiin on myös lisätty teksti "Vic Realtors", joka merkitsee Vicin olevan kiinteistönvälittäjä.
Peace Sells... But Who's Buying? oli Megadethin ja taiteilija Ed Repkan ensimmäinen yhteistyö, sillä Repka taiteili yhtyeelle kuvituksia myös 1990-luvulla.
Julkaisu, vastaanotto ja perintö
Capitol Records julkaisi albumin Yhdysvalloissa vuoden 1986 marraskuussa vinyyli- ja CD-levynä sekä C-kasettina. Peace Sells... But Who's Buying? oli Megadethin ensimmäinen Billboardin albumilistalle Yhdysvalloissa noussut albumi. Korkeimmillaan albumi oli listan sijalla 76. Albumista muodostui yksi thrash metalin kulmakivistä ja arvostetuimmista albumeista, ja sen ansiosta Megadeth onnistui tekemään läpimurtonsa Yhdysvalloissa. Vuonna 1986 niin ikään julkaistujen Metallican Master of Puppetsin ja Slayerin Reign in Bloodin ohella Peace Sells... But Who's Buying? vankisti entisestään asemaansa vahvistaneen thrash metal -musiikkityylin näkyvyyttä musiikkialalla.
Peace Sells... But Who's Buying? sai yleisön ja kriitikoiden keskuudessa positiivisen vastaanoton. Allmusicin Steve Huey kehui albumin olevan hieno saavutus yhtyeen uralla ja kutsui albumia varhaisen thrash metalin merkkiteokseksi. Sputnikmusicin Mike Stagno ylisti albumin olevan thrash metalin mestariteos ja yksi merkittävimpiä tekijöitä sille, että Megadeth nousi yhdeksi lajityyppinsä merkittävimmistä yhtyeistä. Myös valtavirran musiikkijulkaisujen kriitikoiden keskuudessa albumi sai hyvän vastaanoton.
Albumilta julkaistiin vuoden 1986 joulukuussa singlenä kappale “Wake Up Dead“. Sekä “Wake Up Dead“ että albumin nimikkoraita “Peace Sells“ taltioitiin ja julkaistiin myös musiikkivideoina. Music Television käytti myöhemmin “Peace Sells“ -kappaleen aloittavaa, basisti David Ellefsonin soittamaa introa uutislähetyksensä tunnuskappaleena. Dave Mustainen mukaan Music Television lyhensi kappaleen intron käyttöään varten kuitenkin niin lyhyeksi, ettei yhtye saanut kappaleen käytöstä lainkaan rojalteja. “Peace Sellsin“ musiikkivideon ohjasi Robert Longo ja “Wake Up Deadin“ videon Penelope Spheeris, joka teki yhtyeen kanssa musiikkivideoita myös myöhemmin 1980-luvun lopulla.
Peace Sells... But Who's Buying? julkaistiin uudelleenmasteroituna ja -miksattuna vuonna 2004. Capitol Records julkaisi vuonna 2003 albumista DVD-Audio -formaatissa. Vuoden 2011 kesällä Megadeth juhlisti albumin 25-vuotista taivalta julkaisemalla albumin sekä kahden CD-levyn erikoispainoksena että kolme vinyylilevyä sekä viisi CD-levyä sisältäneenä boksina. Boksi sisälsi alkuperäisen albumin ja sen uudelleenmiksatun painoksen ohella muun muassa aiemmin julkaisematonta materiaalia ja yhtyeen vuonna 1987 Clevelandissa taltioiman konsertin sekä Dave Mustainen ja Metallican rumpali Lars Ulrichin esipuheen.
Anne Helin
Anne Helin (s. 28. tammikuuta 1987 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Helin on valittu SM-sarjan All Stars -kentällisen laitahyökkääjäksi kausilla 2006–2007, 2007–2008, 2008–2009 sekä 2010–2011, jolloin hänet palkittiin SM-sarjan parhaana pelaajana. SM-sarjan parhaaksi keskushyökkääjäksi hänet valittiin kaudella 2011–2012. Hän voitti SM-runkosarjan maali- ja pistepörssin kausilla 2011–2012 ja 2012–2013. Juniori-ikäisenä hän pelasi menestyksekkäästi myös jalka- ja jääpalloa.
Thomas Fanara
Thomas Fanara (s. 24. huhtikuuta 1981 Annecy) on ranskalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Fanaran ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Adelbodenin suurpujottelussa 11. tammikuuta 2005. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti Kranjska Goran suurpujottelussa helmikuussa 2005 oltuaan lopputuloksissa 23:s. Fanara on sijoittunut suurpujottelun maailmancupkilpailuissa palkintokorokkeelle kaikkiaan kaksitoista kertaa. Hän voitti Sankt Moritzissa maaliskuussa 2016, oli toinen Val d'Isèressa joulukuussa 2013, Adelbodenissa tammikuussa 2014, Söldenissä lokakuussa 2015 ja Alta Badiassa joulukuussa 2018 sekä kolmas Alta Badiassa joulukuussa 2010, 2012 ja 2014, Adelbodenissa tammikuussa 2011 ja 2019, Kranjska Gorassa ja Meribelissä maaliskuussa 2015, Hinterstoderissa helmikuussa 2016 sekä Banskossa helmikuussa 2019. Suurpujottelucupin kokonaispisteissä hän oli neljäs kaudella 2013–2014 sekä viides kausilla 2012–2013 ja 2014–2015.
Fanara lopetti uransa alppihiihtäjänä keväällä 2019.
Timanttikyyhky
Timanttikyyhky (Geopelia cuneata) on kyyhkyihin kuuluva lintu.
Yleistä
Timanttikyyhky on pienin Australiasta kotoisin olevista kyyhkyistä. Se on kotoperäinen australialainen laji, joten sitä ei esiinny muualla. Timanttikyyhky painaa 23–32 grammaa ja on suunnilleen 17–20 senttimetrin pituinen päästä pyrstöön mitattuna. Perusväriltään se on sinisenharmaa, ja lisäksi aikuisilla yksilöillä on siivissä valkoisia pieniä täpliä. Timanttikyyhkyistäkin on olemassa useita eri värimuunnoksia, mutta Suomessa saatavilla on yleensä harmaita ja niin kutsuttua villiä värimuunnosta, joka on ruskea.
Silmiä ympäröivät oranssinpunaiset renkaat, jotka ovat useimmiten koirailla hieman paksummat kuin naarailla. Yli vuoden ikäisellä koiraalla renkaan paksuus on noin 2–3 millimetriä, kun taas naaraalla se on noin yhden millimetrin paksuinen. Koiraan ja naaraan voi tunnistaa toisistaan myös siiven höyhenpeitteen avulla. Koirailla on hopeanharmaa väritys, naarailla väritys on pikemminkin ruskeanharmaa. Vankeudessa timanttikyyhkyt elävät 10–14 vuotta tai jopa enemmän.
Timanttikyyhkyt ovat helppoja lemmikkejä. Ne eivät vaadi erikoista ruokavaliota ja pysyvät terveinä oikein hoidettuina. Ne tulevat myös hyvin toimeen muiden pienten ja rauhallisten lintujen, esimerkiksi peippojen, kanssa, jos vain tilaa on tarpeeksi.
Hoito ja ruokinta
Timanttikyyhkyt ovat melko aktiivisia lintuja ja lentelevät paljon, joten ne tarvitsevat suurehkon häkin, vaikka ovatkin pienehköjä lintuja. Koiraat saattavat olla aggressiivisia toisia timanttikyyhkykoiraita kohtaan, mutta naaraat tulevat yleensä hyvin toimeen keskenään.
Luonnossa timanttikyyhkyt syövät erilaisten ruohojen siemeniä. Niitä voikin ruokkia siis melkeinpä samalla tavalla kuin peippoja.
Pesintä
Timanttikyyhkyt lisääntyvät vankeudessa melko helposti, kunhan olosuhteet ovat sopivat.
Timanttikyyhkyt munivat kaksi munaa päivän välein. Hautominen kestää 13–14 päivää. Koiras hautoo munia päivisin ja naaras öisin. Joskus molemmat linnut saattavat istua pesässä, varsinkin hautomisen loppuvaiheessa. Poikaset kuoriutuvat ilman höyheniä, mutta saavat täyden höyhenpuvun viikon sisällä ja lähtevät lentämään 12–14 päivän kuluttua kuoriutumisesta. Vanhemmat ruokkivat poikasia kupumaidolla ensimmäiset kaksi viikkoa, kunnes poikaset pystyvät syömään tarpeeksi siemeniä itse. Poikaset voi erottaa vanhemmista noin 20 päivän iässä. Timanttikyyhkyt tulevat sukukypsiksi hyvin nuorina, ja naaraskyyhky saattaakin alkaa munia jo 12 viikon ikäisenä.
Ṯā’
pienoiskuva|Ṯā’-kirjaimen itsenäinen muoto. Ṯā’ eli thā’ on arabialaisen kirjaimiston neljäs kirjain. Erikseen esiintyvä ṯā’ kirjoitetaan kaarena, jonka yläpuolella on kolme pistettä ( ث ), ja muiden kirjainten kanssa se liitetään viivalla edeltävään ja seuraavaan kirjaimeen (esim. سث sṯ, ثا ṯā, سثا sṯā). Kirjaimen äännearvo on arabiassa ja persiassa.
Ṯā’-kirjainta ei pidä sekoittaa sindhissä käytettyyn ṭe-kirjaimeen ( ٽ ). Ṯā’n kolme pistettä piirretään ylöspäin osoittavan kolmion muotoon, kun taas sindhin ṭe-kirjaimessa pisteet ovat alaspäin osoittavan kolmion muodossa.
Valkeiden kukkien lehto
Valkeiden kukkien lehto (Whitethorn Woods) on Maeve Binchyn romaani vuodelta 2006. Teoksen suomennos julkaistiin 2007. Romaanin on kääntänyt Liisa Honkasaari ja sen julkaisi WSOY.
Juoni
Romaani on kudelma monien henkilöiden tarinoista, jotka eri tavoin liittyvät Rossmoren pikkukaupunkiin Irlannissa ja etenkin Pyhän Annan lähteeseen kaupungin metsikössä. Rossmoren ohi suunnitellaan kulkevaksi moottoritietä, joka halkaisisi metsikön jossa Pyhän Annan lähde sijaitsee. Kaupunkilaiset suhtautuvat ristiriitaisesti niin Pyhän Annan ihmeellisyyteen kuin moottoritien hyvyyteenkin.
Jorma Vuoksenmaa
Vuoksenmaa aloitti vedonlyönnin ravien parissa jo kouluikäisenä, siirtyen myöhemmin myös urheiluvedonlyöntiin. Ylioppilaaksi kirjoitettuaan Vuoksenmaa opiskeli muutaman vuoden matematiikkaa Helsingin yliopistossa, työskennellen samaan aikaan ravivihjaajana. 1980-luvun puolivälissä hän lopetti opinnot ja siirtyi kertoimenlaskijaksi brittiläiselle SSP Overseas Betting -vedonlyöntiyhtiölle Lontooseen. Palattuaan Suomeen Vuoksenmaa perusti vuonna 1993 urheiluvedonlyöntivihjeitä myyvän European Sports Betting Consultants (ESBC) -yrityksen.
Jorma Vuoksenmaa julkaisi vuonna 1999 urheiluvedonlyöntiä käsittelevän kirjan Urheiluvedonlyönti – Voittajan opas. Kirja on käännetty ruotsiksi, saksaksi ja englanniksi ja sitä on myyty maailmanlaajuisesti yli 20 000 kappaletta. Päivitetty versio teoksesta, nimeltään Pelaajalta pelaajille, ilmestyi 2016.
Vuoksenmaan essee Oddsmaking and Sports Betting in European Wagering Markets on julkaistu kokoelmassa Gambling and Commercial Gaming: Essays on Business, Economics, Philosophy and Science.
Keväällä 2006 Vuoksenmaa oli puolustuksen asiantuntijatodistajana Helsingin käräjäoikeuden ns. pokerioikeudenkäynnissä.
Vuoksenmaan sisko on elokuvaohjaaja Johanna Vuoksenmaa.
Jenni Kukkonen
Jenni Kukkonen (s. 21. tammikuuta 1988) on oululainen pikaluistelija ja ratapyöräilijä. Hän on voittanut naisten sarjan suomenmestaruusmitaleita sekä pikaluistelussa että ratapyöräilyssä. Vuonna 2011 Jenni Kukkonen kilpaili ensimmäisen kerran pikaluisteluhallissa. Syksystä 2013 lähtien hän on keskittynyt pikaluisteluun. Tammi-helmikuussa 2015 Jenni Kukkonen harjoitteli KIA Speed Skating akatemiassa Inzellissä, Saksassa, jossa hänen valmentajanaan toimi Jeremy Wotherspoon. Kaudella 2015- 2016 hän harjoittelee Brock Mironin alaisuudessa Calgaryssä, Kanadassa.
Jenni Kukkonen on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi joulukuussa 2014 Oulun yliopiston kauppakorkeakoulusta. Hän aloitti tohtoriopinnot Oulun yliopiston kauppakorkeakoulussa kesäkuussa 2015. Jenni Kukkonen tutkii väitöskirjassaan urheilusponsoroinnin strategista hyödyntämistä sekä kansallisella että kansainvälisellä tasolla.
Flenin kunta
thumb|right|250px|Flenin rautatieasema. thumb|right|250px|Sparreholminjärvi. thumb|right|250px|Malmköpingiä ilmasta kuvattuna. thumb|right|250px|Mellösan kirkonkylä. thumb|right|250px|Ruotsin pääministerin vapaa-ajan asunto Harpsund. thumb|right|250px|Helgestan kirkon kellotapuli.
Soutu kesäolympialaisissa 2000
right|100px|Soutu
Flenin kunta
Kunnan maapinta-ala on 718,49 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 16 431 henkeä (31.12.2020).
Soutu kesäolympialaisissa 2000
Vuoden 2000 kesäolympialaisten soutu järjestettiin 17. – 24. syyskuuta 2000 Sydney International Regatta Centressä Penrithissä, Australiassa. Tämä oli 23. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 547 osanottajaa 51 eri maasta. Tapahtumia oli 14.
Flenin kunta
Flenin kunnassa sijaitsevat Stenhammarin linna ja Vibyholmin linna, jotka ovat valtion omistuksessa. Rockelstan ja Yxtaholmin linnat ovat yksityisessä omistuksessa. Mellösan pitäjässä noin 12 kilometriä Flenin keskustaajamasta sijaitsee Ruotsin pääministerin vapaa-ajan asunto Harpsund.
Vuonna 2007 kunnassa oli 140,99 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 19,5 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys
Malmköpingin kauppala on yksi kahdeksasta kauppalasta, jotka perustettiin Ruotsiin heti vuoden 1862 kunnallislakien astuessa voimaan. Nykyisen Flenin alueella sijaitsi Malmköpingin lisäksi 11 pitäjää, joista tuli maalaiskuntia. Vuonna 1901 Flenin rautatieasemapaikasta tehtiin ŧaajaväkinen yhdyskunta ja vuonna 1918 Sparreholmille tehtiin samoin. Vuonna 1949 Flenin maalaiskunnasta tuli kaupunki, jolloin taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin.
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa Flenin alueelle perustettiin neljä "suurkuntaa":
Vaakuna
Vaakunaselitys: Vihreässä kentässä kultainen Andreaksen risti, päällään kultainen hirsi, jonka yllä pystysuorassa kolme vierekkäistä tammenlehteä. (Ruotsiksi: I grönt fält ett andreaskors av guld och däröver en ginstam av guld belagd med tre upprättstående gröna ekblad bredvid varandra.)
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 642 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 4,0 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 8,6 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 778 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 4,5 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 173 359 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 58 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 6 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 71,6 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 4 549 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, maakäräjäkuntien valtuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Flenin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Flenin kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Tron: Evolution
Tron: Evolution on Propaganda Gamesin kehittämä ja Disney Interactive Studiosin julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle, PlayStation Portablelle ja Xbox 360:lle. Peli on esiosa elokuvalle Tron: Perintö.
Nintendo DS:lle ja Wiille peli julkaistiin nimellä Tron Evolution: Battle Grids. Pelin kehitti n-Space.
Aleksandr Menšikov
Aleksandr Menšikov:
Kuin silloin ennen (kappale)
Kuin silloin ennen on Toivo Kärjen säveltämä ja Juha ”Watt” Vainion sanoittama kappale, jolla Jarkko ja Laura osallistuivat vuoden 1969 Eurovision laulukilpailuun. Heidän sijoituksensa oli kuudella pisteellä kahdestoista 16 kilpailijan joukossa. Historiallisessa kilpailussa voiton vei neljä maata: Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Alankomaat.
Tarja Ylitalo levytti kappaleen samana vuonna kokoelmalevylle ”Tähtijahti -69” ensimmäisenä levytyksenään. Virolainen Kalmer Tennosaar lauloi kappaleen levylle vuonna 2002 Heldur Karmon sanoin nimellä Nii kui enne.
Charles Lightoller
thumb|Charles Lightoller Charles Herbert Lightoller (30. maaliskuuta 1874 – 8. joulukuuta 1952) oli brittiläinen merimies, joka tunnetaan parhaiten matkustajalinjalaiva RMS Titanicin toisena perämiehenä.
Lightollerin vuoro komentosillalla loppui tuntia ja neljääkymmentäviittä minuuttia ennen törmäystä jäävuoreen. Hän oli hytissään kun laiva törmäsi jäävuoreen. Myöhemmin neljäs perämies Boxhall kiiruhti hakemaan hänet hytistään kannelle. Tajuttuaan tilanteen Lightoller alkoi heti avustaa matkustajien siirtämisessä pelastusveneisiin. Hän johti pelastusveneiden vesillelaskua paapuurin puolella, kun taas ensimmäinen perämies William Murdoch oli vastuussa tyyrpuurin puolella.
Lightoller tulkitsi ”naiset ja lapset ensin” -käskyä tiukemmin kuin muut pelastusveneitä lastanneet Titanicin upseerit ja kieltäytyi päästämästä miespuolisia matkustajia lainkaan pelastusveneisiin, vaikka niihin olisi jäänyt tyhjiä paikkoja. Hän johti viimeksi pelastuslautta B:n valmistelua, kunnes kannelle tulvinut vesi vei sen mukanaan, minkä seurauksena hän joutui veden alle. Lightoller nousi pintaan ja ui ympärikääntyneen pelastuslautta B:n luo ja sai otteen veneestä samalla kun laivan etummainen savupiippu romahti luoden suuren aallon, joka pyyhkäisi ympärikääntyneen veneen matkustajineen kauemmaksi laivasta. Lightoller ja muut pelastuslautta B:n päälle kiivenneet pelastettiin lopulta veneeseen 12, josta hän nousi viimeisenä matkustajana Carpathialle. Turman jälkeen Lightoller todisti onnettomuudesta Christian Science Journalille kiittäen Jumalaa pelastumisestaan. Lightoller kirjoitti myöhemmin päiväkirjan kokemuksistaan Titanicilla.
Myöhemmin Lightoller toimi RMS Oceanicin perämiehenä ja Kuninkaallisessa laivastossa ensimmäisessä maailmansodassa. Lightoller oli myöhemmin osallisena Dunkirkin operaatiossa avustamassa sotilaiden evakuointia Ranskasta. Lightoller kuoli sydänkohtaukseen 78-vuotiaana vuonna 1952. Hänen ruumiinsa tuhkattiin ja siroteltiin Mortlake Crematoriumiin Richmondiin, Lontooseen.
Vuoden 1997 elokuvassa Titanic Lightolleria näytteli Jonathan Phillips. Elokuvassa Lightoller nähdään varoittamassa kapteeni Smithiä jäävuoren havaitsemisesta ja pitämässä kiinni pelastuslautta B:stä etummaisen savupiipun romahdettua.
Hambolin alue
Hambolin alue on Vallée du Bandaman piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 19 122 neliökilometriä. Alueen hallinnollinen keskus on Katiola. Asukkaita on 430 000 henkeä (vuonna 2014).
Hambolin alue rajoittuu pohjoisessa Tchologon, idässä Bounkanin ja Gontougon, etelässä Iffoun ja Gbêkên ja lännessä Bérén ja Poron alueisiin.
Alue käsittää Dabakalan, Katiolan ja Niakaramadougoun departementit. Kuntia ovat Bassawa, Boniérédougou, Dabakala, Foumbolo, Fronan, Katiola, Niakaramadougou, Satama-Sokoro, Satama-Sokoura, Tafiré ja Tortiya. Asukkaat ovat etupäässä eri ryhmiin kuuluvia senufoja ja mandinkoja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat jamssi, maissi, riisi, maniokki, hirssi, durra, maapähkinä ja vihannekset. Myyntiin tuotetaan cashewpähkinöitä, puuvillaa ja banaaneja.
Brian Mariano
Mariano karsiutui 100 metrin välierissä Grosseton alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2004. Hän kuului Alankomaiden Antillien joukkueeseen, joka voitti kultaa 4 × 100 metrin viestissä Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa Cartagenassa 2006. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui 60 metrin välierissä.
Mariano sijoittui Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 60 metrillä kuudenneksi. Hän juoksi avausosuuden Alankomaiden pikaviestijoukkueessa, joka voitti Euroopan-mestaruuden Helsingissä 2012 maansa silloisella ennätyksellä 38,34. Lontoon olympialaisissa joukkue sijoittui kuudenneksi.
Mariano tuomittiin helmikuussa 2013 puoleksi vuodeksi vankilaan huumausainerikoksesta. Hänen laukustaan oli löytynyt Curaçaon lentokentällä 1. joulukuuta 2012 750 grammaa kokaiinia hänen ollessaan lähdössä lennolle Amsterdamiin. Tuomioon kuului kolme vuotta ehdollista vankeutta.
Marino antoi positiivisen dopingnäytteen helmikuussa 2016 ja sai neljän vuoden kilpailukiellon.
Rimantas Kaukėnas
Rimantas Kaukėnas (s. 11. huhtikuuta 1977 Vilna, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripalloilija.
Heittävänä takamiehenä pelaava Kaukėnas on voittanut muun muassa EuroChallengen ja Italian sekä Liettuan mestaruuksia. Italialaisseura Montepaschi Siena on nostanut Kaukėnasin pelipaidan kattoon tämän pelinumerolla 13.
Liettuan maajoukkueessa Kaukėnas voitti EM-pronssia Espanjasta 2007. Kesäolympialaisissa hän sijoittui Liettuan joukkueessa neljänneksi Pekingissä 2008 ja kahdeksanneksi Lontoossa 2012.
Aimo Kairamo
Erjo Aimo Tapio Kairamo oli Suomen Sosialidemokraatti -lehden päätoimittaja ja pitkäaikainen kolumnisti.
Ura
Kairamo syntyi Nivalassa työläisperheeseen. Hän opiskeli Työväen Akatemiassa ja suoritti sosionomin tutkinnon Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa Tampereella. Kairamo aloitti uransa 1960-luvulla Työväen sivistysliiton tiedotussihteerinä. 1970-luvulla hän oli sosiaalidemokraattien hallitusryhmän poliittisena sihteerinä 1970−1971 ja SDP:n puoluetoimiston osastopäällikkönä 1971−1974.
Suomen Sosialidemokraatin päätoimittajana Kairamo oli 1974−1984. Kairamo sai heti alkuun julkisuutta erotettuaan lehden pitkäaikaisen pakinoitsijan Simo ”Simppa” Juntusen joulukuun alussa 1974 presidentti Urho Kekkoselta tulleen ”myllykirjeen” perusteella. Juntunen oli aiemmin syksyllä pitänyt puheen sotaveteraaneille ja sanonut että Kekkonen maksaa Neuvostoliitolle öljylaskua väärentämällä Suomen historiaa. Tiedonantaja-lehti julkisti puheen tekstin ja Kekkonen kirjoitti kirjeessään Kairamolle: ”Tämä on niin edesvastuutonta ja törkeää puhetta, että jään odottamaan, miten lehti sen voi hyväksyä.”
Päätoimittajakautensa jälkeen Kairamo toimi Suomen Sosialidemokraatin ja Uutispäivä Demarin poliittisena kolumnistina. Kairamo sai näistä kolumneistaan Suomen Kuvalehden journalistipalkinnon vuonna 2000. Hänen viimeinen kolumninsa ilmestyi lehdessä itsenäisyyspäivän aattona 5. joulukuuta 2003.
Kairamo oli kolumneissaan tunnettu terävistä ja piikikkäistä sanonnoistaan sekä erityisesti keskustalaisiin ja kommunisteihin kohdistuvista ilkeyksistään. Hän muun muassa nimitti Yle TV2:n Ajankohtainen kakkonen -ohjelmaa ”kepulais-stalinistiseksi sontaluukuksi” ja vertasi keskustan Mauri Pekkarista kärppään kivikasassa: koskaan ei tiedä mistä kolosta tupee vilahtaa. Kokoomuksen kansanedustaja Seppo Kanerva nosti syytteen herjauksesta Aimo Kairamoa vastaan tämän kirjoitettua Kanervan eduskunnasta saamasta kuntoutus- ja sairauslomasta irvailevan pakinan nimeltä ”Puujalalla koreasti monotansseissa”. Kairamo tuomittiin sakkoihin.
Kairamo kuoli kurkkusyöpään 62-vuotiaana vuonna 2004.
Idempotentti matriisi
Idempotentti matriisi on sellainen neliömatriisi, jolle
Esimerkiksi voidaan laskea, että
eli kyseinen matriisi on idempotentti. Jos matriisi A on idempotentti ja I on identiteettimatriisi, niin
eli edellisen esimerkin idempotentti matriisi kuvaa :n suoran (x,y)-tasoon. Jos idempotentti matriisi on lisäksi itseadjungoitu, sen kuvaama projektio on ortogonaalinen.
Ortogonaalisesti idempotentit matriisit
aina kun i \neq j. Jos lisäksi
missä I on identiteettimatriisi sanotaan ortogonaalisesti idempotenttien matriisien muodostavan täyden joukon. Ortogonaalisilla idempotenteilla on seuraavat ominaisuudet:
Täysi joukko ortogonaalisesti idempotentteja matriiseja on keskeinen tekijä matriisien spektraliesityksissä ja spektraalihajotelmissa, sillä ne muodostavat hajotelmaa vastaavan matriisin generoiman alialgebran kannan.
Nancy Nasrallah
pienoiskuva|Nancy Nasrallah vuonna 2019. Nancy Nasrallah (arab. نانسي نصرالله) (s. 4. huhtikuuta 1983) on libanonilainen laulaja, joka tuli tunnetuksi monissa Lähi-idän maissa osallistuttuaan SuperStar-ohjelman kolmannelle tuotantokaudelle 2005–2006. Hän sijoittui kilpailussa kuudenneksi.
2-pyroni
2-pyroni eli α-pyroni (C5H4O2) on heterosyklinen tyydyttymätön laktoni. 2-pyronia käytetään muun muassa kemiallisten synteesien lähtöaineena. 2-Pyroni on huoneenlämpötilassa nestemäinen helposti polymeroituva aine. 2-Pyronin rakenneisomeeri on nimeltään 4-pyroni.
Synteesi
2-pyronia voidaan valmistaa 1,3-ketohapoista. Erään usein käytetyn synteesin lähtöaineena on omenahappo, jota käsitetellään väkevällä rikkihapolla. Omenahapon dekarboksylaatio muodostaa formyylietikkahappoa ja kahden formyylietikkahapon reaktio tuottaa 2-pyroni-5-karboksyylihappoa (coumalic acid). 2-Pyroni-5-karboksyylihapon dekarboksylaatio tuottaa 2-pyronia. Aineen valmistukseen on myös useita muita tapoja.
Reaktioita
2-pyroni voi reagoida elektrofiilin kanssa joko additio- tai substituutioreaktoilla. Nukleofiilien kanssa reagoidessa aineen rengasrakenne aukeaa helposti. 2-pyronista voidaan valmistaa useita erilaisia syklisiä yhdisteitä. Se on dieeni, joten se voi tavallisten sykloadditioreaktioiden lisäksi osallistua myös Diels–Alder-reaktioon. Säteilyttäminen saa 2-pyronin rengasrakenteen järjestäytymään uudelleen.
Legion Condor
thumb|220px|Legion Condorin lippu. Legion Condor oli Versailles’n rauhansopimuksen vastaisesti uudelleen perustettujen Saksan ilmavoimien yksikkö, joka lähetettiin Espanjaan tukemaan Francisco Francon johtamia kansallismielisiä Espanjan sisällissodassa.
Legion Condorin ensimmäiset yksiköt saapuivat Espanjaan elokuussa 1936. Saksalaistuki laajeni nopeasti, marraskuussa joukkoon kuului sata lentokonetta ja 5 000 miestä kenraalimajuri Hugo Sperrlen johtamina. Joukkojen kierrätyksellä Espanjassa palveli kaikkiaan 20 000 saksalaista. Huolimatta lupauksesta olla sekaantumatta sisällissotaan Adolf Hitler oikeutti taistelun osana ”taistelua bolševismia vastaan”.
Sisällissota antoi saksalaisille tilaisuuden kokeilla uusia aseita ja taktiikoita. Messerschmitt Bf 109 ja Heinkel He 111 -koneet taistelivat ensi kertaa Legion Condorissa. Nämä koneet olivat myöhemmin Luftwaffen pääaseina Ranskan valtauksessa ja taistelussa Britanniasta 1940. Saksalaiset havaitsivat myös kaksitasojen ajan olevan ohi. Espanjan tasavallan puolella taistelleilla neuvostoliittolaisilla oli jo sisäänvedettävillä laskutelineillä varustetut yksitasohävittäjät, Polikarpov I-16:t. Heinkel He 51 -hävittäjät siirrettiin maahyökkäystehtäviin ja koulutuskoneeksi. Baskimaalla 26. huhtikuuta 1937 yhteistoiminnassa Italian kanssa tapahtunut Guernican pommitus johti kansainväliseen tuomioon ja näytti esimakua siitä, miten monille kaupungeille tulisi toisessa maailmansodassa käymään.
Kokoonpano marraskuussa 1936
250px|thumb|Messerschmitt Bf 109 B, 1937. 250px|thumb|Kaksitasohävittäjille kovan vastuksen tarjonnut nopea Polikarpov I-16 -hävittäjä. yhteensä 136 konetta
Sietämättömät lait
”Sietämättömät lait” tai Pakotuslait (Coercive Acts) oli nimitys joukolle säädöksiä, jotka Ison-Britannian parlamentti sääti vuonna 1774 reaktiona niin sanottuihin Bostonin teekutsuihin. Niiden tarkoituksena oli rangaista Pohjois-Amerikan siirtokuntia, erityisesti Massachusettsia. Yhdessä Quebec Actin kanssa ”sietämättömät lait” olivat yksi viimeisistä yllykkeistä, jotka saivat siirtokuntalaiset ryhtymään kapinaan.
”Sietämättömät lait” muodostuivat neljästä säädöksestä:
”Sietämättömien lakien” tarkoitus oli palauttaa Pohjois-Amerikan siirtokunnat emämaan otteeseen, mutta niiden vaikutus muodostui päinvastaiseksi. Monet amerikkalaiset, muun muassa George Washington, olivat vastustaneet radikaalien järjestämiä Bostonin teekutsuja, mutta heidän sympatiansa kääntyivät rangaistuslakien myötä jyrkemmän kannan puolelle. Kohdistamalla rangaistustoimet juuri kapinakeskuksena toimineeseen Massachusettsiin Britannian hallitus uskoi taittavansa kärjen siirtokuntien yhteistoiminnalta. Vihatut lait johtivat kuitenkin siihen, että brittiviranomaiset menettivät vähitellen auktoriteettinsa, kun amerikkalaiset ryhtyivät luomaan omaa poliittista järjestelmää, joka perustui kreivikunta- ja kaupunkikomiteoihin. Välittömänä reaktiona lakeihin oli myös ensimmäisen mannermaakongressin järjestäminen vuonna 1774, mikä merkitsi siirtokuntien yhteistyön tiivistymistä.
Maailman ympäri 80 päivässä (vuoden 1956 elokuva)
Maailman ympäri 80 päivässä on Michael Andersonin ohjaama yhdysvaltalainen seikkailuelokuva vuodelta 1956. Se perustuu Jules Vernen samannimiseen kirjaan. Elokuva tehtiin suurella budjetilla ja aikansa uusimmalla tekniikalla. Siihen tehtiin kuuluisa kuumailmapallolentokohtaus (jota ei ole kirjassa ), jossa voitiin esitellä ohi lipuvia maisemia erityisen tarkkoina laajakuvatekniikan avulla. Elokuvan loppuun on myös liitetty hirtehishumoristinen kohtaus, jossa Pelastusarmeijan naisupseeri yrittää saada Foggin jättämään vedon sikseen, jotta tämän sielu pelastuisi. Tämä yritys kuitenkin epäonnistuu ja Fogg ehtii viime sekunnilla kerholleen.
Elokuvan pääosissa esiintyvät David Niven Phileas Foggina, Cantinflas Passepartout’na, Shirley MacLaine prinsessa Aoudana ja Robert Newton tarkastaja Fixinä. Pienissä rooleissa elokuvassa esiintyvät myös muun muassa Charles Boyer, Noël Coward, Marlene Dietrich, Fernandel, Trevor Howard, Buster Keaton, Peter Lorre, Frank Sinatra ja Red Skelton.
Piero Scotti
Piero Scotti (11. marraskuuta 1909 – 14. helmikuuta 1976 ) oli italialainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui vain yhteen Grand Prix -kilpailuun, jonka keskeytti, eikä onnistunut keräämään yhtään MM-pistettä.
Jeff Ahl
pienoiskuva|Jeff Ahl vuonna 2018. Jeff Gustaf Ahl (s. 13. helmikuuta 1987) on ruotsalainen poliitikko, joka kuuluu ruotsidemokraatteihin. Hän kasvoi Tyresön kunnassa ja aloitti opinnot Luulajan teknillisessä yliopistossa vuonna 2013. Hän istui valtiopäivillä vuosina 2014–2018.
Iittala (yritys)
Iittala on suomalainen yritys, joka on erikoistunut sisustusmuotoiluun ja astioihin. Iittalan i-logon suunnitteli Timo Sarpaneva vuonna 1956. Yritys aloitti lasitehtaana vuonna 1881. Vuonna 2007 Iittala Groupista tuli Fiskarsin tytäryhtiö.
Iittalan muotoiluperinteet lasiastioiden ja taidelasin suunnittelussa pohjautuvat 1930-luvulle. Esimerkkejä tästä ovat varhaiset teokset, kuten Aino Aalto -lasit, jotka Aino Aalto suunnitteli vuonna 1932, Alvar Aallon Aalto-maljakko (Savoy-maljakko) vuodelta 1936, vuodesta 1962 saakka valmistettu Oiva Toikan Birds by Toikka -lasilintukokoelma ja hänen Kastehelmi-lasiastiasarjansa vuodelta 1964 sekä Tapio Wirkkalan Ultima Thule -lasisarja vuodelta 1968.
Vuosien saatossa Iittala on laajentanut lasista myös muihin materiaaleihin, kuten keramiikkaan ja metalliin. Esimerkkejä ovat Kaj Franckin keraaminen Teema-astiasarja vuodelta 1952 ja Timo Sarpanevan valurautainen Sarpaneva-pata vuodelta 1960.
Muita tunnettuja tuotteita ovat Björn Dahlströmin vuonna 1998 suunnittelemien keitto- ja paistoastioiden Tools-sarja, Heikki Orvolan Kivi-kynttilälyhdyt vuodelta 1988, Alfredo Häberlin keraaminen Origo-astiasarja vuodelta 1999 ja Essence-lasit vuodelta 2001, Anu Penttisen Vitriini vuodelta 2010 sekä keramiikkaa, lasia, puuta ja tekstiiliä yhdistelevä Sarjaton-astiasarja, jonka ovat suunnitelleet Harri Koskinen, Aleksi Kuokka, Musuta ja Samuji vuonna 2012.
Iittalan tuotteita valmistetaan Suomessa, Thaimaassa, Romaniassa, Vietnamissa ja Baltian maissa.
Historia
Iittala on saanut nimensä Iittalan kylään vuonna 1881 perustetun lasitehtaan mukaan.
Vuodesta 1917 Iittalan omisti A. Ahlström Osakeyhtiö, joka omisti myös Karhulan lasitehtaan. Nämä muodostivat yhdessä Karhula-Iittalan lasitehtaan aina 1950-luvulle asti. Alussa tehdas valmisti enimmäkseen apteekkilasia, pulloja ja öljylamppulaseja, mutta myös jonkin verran talouslasia.