cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wang Fengying
Wang kertoi alkuvuonna 2018 Kiinan kansankongressissa yhtiönsä haluavan yli kaksinkertaistaa tuotantonsa vuoteen 2025 mennessä. Tavoitteena on 2 miljoonan auton vuosituotanto. Keskeisenä keinona yhtiön toimitusjohtaja Wang pitää suunniteltua 3,2 miljardin dollarin investointia sähköautotuotantoon ja pienten sähköautojen tuotannon merkittävää kasvattamista. Yhtiö on tehnyt aiesopimuksen esimerkiksi BMW:n kanssa sähköMinien tuotannon aloittamisessa Kiinassa. Vuonna 2017 yhtiön kappalemääräinen autotuotanto (950 315 autoa, toisen lähteen mukaan 1,07 miljoonaa) laski hieman edellisvuodesta. Wang suoritti alemman korkeakoulututkinnon Tianjin Institute of Financessa ennen vuonna 1991 alkanutta työuraansa, ja myöhemmin maisteritutkinnon (rahoitus pääaineenaan) samasta korkeakoulusta vuonna 1999. Hän on työskennellyt koko työuransa Great Wall Motorin palveluksessa; toimitusjohtajaksi hän nousi 13 vuoden työuran jälkeen. Hän kuuluu Kiinan kommunistiseen puolueeseen ja on saanut useita tunnustuksia myös kotimaassaan.
Bollwiller
Bollwiller on kunta Koillis-Ranskassa Haut-Rhinin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Mulhousen kaupungista luoteeseen.
Bollwillerissä oleva linna Château de Bollwiller on alkujaan rakennettu 1200-luvulla. Vuosisatojen saatossa sitä on useasti laajennettu. Linna liitettiin Ranskan historiallista monumenttien listalle vuonna 2007. Linna on yksityisomistuksessa.
Italian hyökkäys Egyptiin
Italian hyökkäys Egyptiin oli Italian hyökkäys Egyptissä olevia brittiläisiä sekä Kansainliiton ja Vapaan Ranskan joukkoja vastaan läntisen aavikon taisteluiden alussa toisessa maailmansodassa. Alun perin hyökkäyksen tavoitteena oli Suezin kanavan alueen haltuunotto, minkä saavuttamiseksi Libyassa olevian joukkojen tuli edetä Egyptin pohjoisosien halki kanaalille. Lukuisten viivästysten jälkeen tavoitetta lievennettiin ja lopulta tavoitteena oli vain eteneminen Egyptiin ja tuhota kaikki etenemistä häiritsevät tekijät.
Reilun sadan kilometrin etenemisen aikana italialaiset kohtasivat ainoastaan tiedustelujoukkoja eivätkä kohdanneet brittien pääjoukkoja lainkaan. Tiedustelujoukot koostuivat brittiläisen 7. panssaridivisioonan vahvennetusta prikaatista ja pääjoukot oli ryhmitetty Mersa Matruhiin noin 130 kilometriä italialaisjoukkojen kärjestä itään. Pääjoukkoihin kuuluivat loput 7. panssaridivisioonasta sekä Intian 4. jalkaväkidivisioona. Italian joukot pysähtyi 16. syyskuuta huoltovaikeuksien vuoksi ja se ryhmittyi puolustukseen Sidi Barranin ympäristöön.
Taustaa
Italia julisti 10. kesäkuuta 1940 sodan Ranskalle ja Yhdistynelle kuningaskunnalle sekä samalla liitti itsensä sotaan Saksan rinnalle. Egyptin parlamentti katkaisi suhteensa Italiaan 13. kesäkuuta, mutta se ilmoitti samalla olevansa edelleen puolueeton ellei maahan hyökättäisi. Syyskuussa 1939 Egyptin hallitus oli toiminut samoin Saksan kanssa. Vaikka maa pysyi puolueettomana, sillä oli Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa voimassa oleva sopimus, jonka mukaan Yhdistynyt kuningaskunta sai pitää Egyptissä joukkoja, mikäli Suezin aluetta uhataan.
Italialla oli sodan julistaessaan Libyassa kaksi armeijaa: yhdeksän divisioonainen 5. armeija ja viisi divisioonainen 10. armeija. Tripolitaniaan sijoitettu 5. armeija suojasi Tunisian vastaista rajaa mahdollisen Ranskan hyökkäyksen varalta ja 10. armeija Kyrenaikassa torjumassa brittien aiheuttamaa uhkaa Egyptin vastaisella rajalla. Ranskan antauduttua Tunisian aiheuttama uhka poistui, mikä mahdollisti joukkojen keskittämisen Kyrenaikaan. Hyökkäyksen alkaessa 10. armeijaan kuului jo kymmenen divisioonaa ja 5. armeijaan ainoastaan neljä. Kyrenaikaan koottujen joukkojen miesmäärä oli merkittävä, mutta niiltä puuttui runsaasti erilaista kuljetuskalustoa, upseerien koulutustaso oli heikohko ja tukevia aselajeja puuttui. Tykistön ja panssarijoukkojen moraali oli joukkojen parasta, mutta tykit olivat vanhoja ja ammusvalikoima heikosti taisteluun soveltuvaa. Libyassa olevien panssarijoukkojen pääkalustona oli satoja keveitä L3 vaunuja, joiden aseistuksena oli konekivääri. Panssarijoukoilla oli ainoastaan 70 keskiraskasta M11 panssarivaunua.
Brittiläisen 6. jalkaväkidivisioonan esikunnasta muodostettiin 17. kesäkuuta läntisen aavikon joukkojen esikunta ja joukkojen komentajaksi määrättiin Richard O’Connor. Joukkoihin liitettiin kaikki Kyrenaikan vastaisella rajalla olevat joukot eli yhteensä noin 10 000 sotilasta, joiden tukena oli lentokoneita, panssarivaunuja ja tykistöä. Brittijoukot aloittivat aktiivisen tiedustelun ja italialaisjoukkojen häirinnän. 11. husaarirykmentti valtasi Fort Capuzzon ja ottivat Bardian itäpuolella sotavangiksi pioneerikomentajan kenraali Lastuccin.
Italialaisjoukkojen komentaja Italo Balbo sai surmansa 28. kesäkuuta Tobrukissa ilmatorjunnan ampuessa alas laskussa olleen koneen. Häntä seurasi Rodolfo Graziani, joka sai määräyksen käynnistää hyökkäyksen 8. elokuuta. Graziani ilmoitti Mussolinille, ettei 10. armeija ole kykenevä aloittamaan hyökkäystä aikataulun mukaisesti. Mussolini kuitenkin määräsi hyökkäyksen aloitettavaksi.
Albert Memorial
thumb|300px|Albert Memorial etelän puolelta nähtynä. Albert Memorial on suurikokoinen muistomerkki Lontoon Kensington Gardens -puistossa, vastapäätä Royal Albert Hallia. Se on omistettu kuningatar Viktorian varhain kuolleelle puolisolle, prinssi Albertille. Muistomerkin suunnitteli kuningattaren pyynnöstä arkkitehti George Gilbert Scott ja se paljastettiin vuonna 1872. Vuonna 1876 siihen lisättiin Albertia esittävä patsas.
Albert Memorialissa Albertin kultaisen patsaan ylle on sijoitettu uusgoottilaista tyyliä edustava katos, jonka piikkimäinen torni tekee muistomerkistä 54 metriä korkean. Albert Memorial kuuluu Lontoon keskeisiin nähtävyyksiin.
Italian hyökkäys Egyptiin
Hyökkäys
Hyökkäysjoukkoihin kuului viisi jalkaväkidivisioonaa sekä Malettin ryhmä. Suunnitelmaa jouduttiin muuttamaan kuljetuskalustopuutteen vuoksi. Oikean sivustan marssi läpi aavikon peruutettiin ja Libyan 1. ja 2. divisioona siirrettiin lähemmäs rannikkoa, jossa ne olisivat Italian XXIII armeijakunnan joukkojen kärkenä. Malettin ryhmä valvoisi sivustan. Berti voisi käyttää etenemisen aikana tykistöään ja panssarikalustoaan jalkaväen sivustojen varmistamiseen.
Italian ilmavoimien lentokoneet aloittivat varsinaiset sotatoimet 9. syyskuuta. Fiat CR.42 hävittäjät ja Gloster Gladiatorit ottivat yhteen Libyan ja Egyptin välisen raja-alueen taivaalla. Kummankin osapuolen pommikoneet pommittivat vastustajan asemia. Britit pommittivat Tobrukia ja italialaiset pommittivat pääasiassa etenemisreitin kohteita.
Italialaisjoukkojen eteneminen oli työlästä. Yksi divisioona eksyi ja ajoneuvojen moottorit ylikuumenivat. Alakynnessä olevat britit vetäytyivät miinoittaen italialaisten etenemistiet.
1. mustapaitadivisioona valtasi 13. syyskuuta takaisin Fort Capuzzon, minkä jälkeen italialaisjoukot ylittivät Egyptin rajan. Joukot läpäisivät Halfajansolan kärsien ainoastaan vähäisiä tappioita miinoista, jotka oli jätetty hidastamaan italialaisten etenemistä. Sidi Barrani vallattiin 16. syyskuuta ja eteneminen jatkui Maktilaan, jonne se pysähtyi.
Graziani määräsi joukkonsa kaivautumaan Sidi Barranin tasalle ja aavikolle luotiin yhdeksän linnoitettua leiriä: Maktilaan, Tummariin kaksi, Nibeiwaan ja Sofafiin neljä. Selustavarmistukseksi sijoitettiin divisioonat Buq Buqiin, Sidi Omariin ja Halfayan solaan.
Seuraukset
Italialaisjoukot eivät saavuttaneet brittien puolustuslinjaa Mersa Matruhissa ja se ei päässyt tavoitteeseensa Suezin kanavalle. Italia hyökkäsi kaksi päivää myöhemmin Kreikkaan, mikä siirsi Italian johdon kiinnostuksen pois Pohjois-Afrikasta. Grazianin piti jatkaa etenemistä joulukuun puolenvälin jälkeen.
Kieppi
Kieppi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Zbigniew Bródka
Zbigniew Marcin Bródka (s. 8. lokakuuta 1984 Głowno) on puolalainen pikaluistelun olympiavoittaja.
Bródka voitti Sotšin olympialaisissa 2014 kultaa 1 500 metrillä ajalla 1.45,006. Hän kukisti toiseksi sijoittuneen Alankomaiden Koen Verweij'n vain 0,003 sekunnilla. Joukkuetakaa-ajossa hän kuului Puolan pronssijoukkueeseen. 1 000 metrillä hän oli neljästoista.
Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Bródka sai pronssia joukkuetakaa-ajossa Sotšissa 2013. Hän oli samoissa kilpailuissa viides 1 000 ja kuudes 1 500 metrillä. Heerenveenissä 2015 hän oli 1 500 metrillä kuudes ja 2012 yhdeksäs. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän sijoittui kahdeksanneksi Hamarissa 2013 ja yhdeksänneksi Calgaryssa 2015.
Bródka saavutti matkakohtaisissa EM-kilpailuissa pronssia joukkuetakaa-ajossa Kolomnassa 2018. Samojen kisojen 1 500 metrillä hän oli kymmenes. Yleisluistelun EM-kilpailuissa hän on sijoittunut yhdeksänneksi Heerenveenissä 2013 sekä kymmenenneksi Hamarissa 2014 ja Minskissä 2016.
Bródka voitti 1 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2012–2013. Hän on voittanut 1 500 metrillä yhden maailmancupin osakilpailun, ollut kolme kertaa toinen ja kolme kertaa kolmas.
HMS Puma (F34)
HMS Puma (viirinumero F34) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Leopard-luokan fregatti.
Jyväskylän kaupunkiseurakunta
Jyväskylän kaupunkiseurakunta oli Jyväskylän kaupungissa toiminut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, kunnes 2009 se yhdistyi Jyväskylän maaseurakunnan ja Korpilahden seurakunnan kanssa Jyväskylän seurakunnaksi.
HMS Puma (F34)
Valmistus
Alus tilattiin 28. kesäkuuta 1951 vuoden 1951 laivasto-ohjelmassa tilausnumerolla FA04 Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin 16. marraskuuta 1953 telakkanumerolla 664. Se laskettiin vesille 30. kesäkuuta 1954 ja valmistui 24. huhtikuuta 1957.
Jyväskylän kaupunkiseurakunta
Jyväskylän kaupunkiseurakunta perustettiin vuonna 1880 erottamalla Jyväskylän maaseurakunnasta eli siihenastisesta Jyväskylän seurakunnasta. Sitä mukaa kun osia Jyväskylän maaseurakunnasta liitettiin osia kaupunkiin, liitettiin vastaavasti osia maaseurakunnan alueesta kaupunkiseurakunnan alueeseen osia Jyväskylän maaseurakunnan alueesta, tosin osa kyseisistä seurakunnallisista liitoksista tapahtui himan myöhemmin kuin vastaavat kunnalliset liitokset. Vaikka Säynätsalo liittyi Jyväskylään 1993, Säynätsalon seurakunta liitettiin Jyväskylän kaupunkiseurakuntaan vasta 2005.
Jyväskylän kaupunkiseurakunnan pääkirkko oli vuonna 1880 valmistunut Jyväskylän kaupunginkirkko. Seurakunnan muita kirkkoja olivat ainakin Huhtasuon kirkko, Keltinmäen kirkko, Kortepohjan kirkko, Kypärämäen kirkko, Lohikosken kirkko ja Säynätsalon kirkko. Seurakunta jakaantui seurakuntapiireihin.
HMS Puma (F34)
Palvelus
Alus romutettiin 1976.
Täpläpalmutasku
Täpläpalmutasku (Cichladusa guttata) on itäisessä Afrikassa tavattava sieppoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan täpläpalmutasku on noin 16 cm. Lajin selkä ja siivet ovat väritykseltään vaalean ruosteen ruskeat. Yläperä ja pyrstö ovat väriltään punaruskeat. Mustassa päässä on silmien yläpuolella kapeat valkoiset raidat. Rinta ja vatsa ovat ruskehtavan valkoiset ja mustapilkulliset. Koiras- ja naarastäpläpalmutaskut muistuttavat ulkonäöltään toisiaan. Nuoret linnut ovat hieman vaaleampia.
Levinneisyys ja elinympäristö
Täpläpalmutaskua tavataan Itä-Afrikassa Tansaniassa, Keniassa, Ugandassa, Sudanissa, Etiopiassa ja Somaliassa. Täpläpalmutaskun elinympäristöä ovat tiheiköt kuivilla pensaikkomailla. Lajia tavataan usein joenuomien läheisyydestä. Hieman harvinaisempana täpläpalmutaskua tavataan myös rannikon pensaikoista.
People Come First
People Come First on Music Televisionin juontajana tunnetun Axl Smithin debyyttialbumi. Sen julkaisi WAXL 7. huhtikuuta 2010. Albumia työstettiin vuodesta 2005 asti ja sen tuotti Sami Baldauf, vastaavana tuottajana itse Axl Smith.
Huominen on huomenna
”Huominen on huomenna” on rap-duo JVG:n toinen single heidän kolmannelta pitkäsoitoltaan Voitolla yöhön. Single julkaistiin 7. helmikuuta 2014. Kappaleen kertosäkeen esittää Anna Abreu, ja sen musiikkivideo on kuvattu Los Angelesissa.
Kappaleen on säveltänyt Jarkko Ehnqvist ja Anna Abreu. Sanoituksesta vastaavat Ehnqvistin ja Abreun lisäksi JVG:n Jare ja VilleGalle.
Kermānšāh (provinssi)
thumb|right|250px|Provinssin sijainti kartalla thumb|right|250px|Luontomaisemaa Kermānšāh on yksi Iranin 31 provinssista. Vuosina 1986–1995 sen nimi oli Bākhtarān. Se sijaitsee maan länsiosassa Irakin vastaisella rajalla. Sen naapuriprovinsseja ovat Ilām, Lorestān, Hamadān ja Kordestān. Provinssin pinta-ala on 24 998 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuonna 2010 yhteensä noin 1 900 000. Provinssi koostuu 14 piirikunnasta, ja sen pääkaupunki on noin 790 000 asukkaan Kermānšāh (2006).
Kermānšāh toimii rikkaan, muun muassa viljaa, riisiä, kasviksia ja kasviöljyjä tuottavan maatalousalueen myyntikeskuksena. Kaupungissa sijaitsee myös useita teollisuuskeskuksia, kuten sokeri- ja öljynjalostamoita, sekä muun muassa sementti- ja tekstiilitehtaita.
Trinidadin valtaus (1797)
Trinidadin valtaus tapahtui 21. helmikuuta 1797, kun brittiläinen Sir Ralph Abercrombyn johtama 18 aluksen osasto valtasi Trindidadin saaren espanjalainen kuvernööri Don José María Chacón antauduttua.
Taustaa
Aiempi Britannian liittolainen Espanja kärsi 1795 tappion Ranskalle Pyreneiden sodassa, joka päättyi Baselin rauhaan. Espanjan ja Ranskan liittosopimus allekirjoitettiin seuraavana vuonna. Britannia oli vallannut jo 1796 Ranskan Karibianmeren siirtokuntia kuten Saint Lucian ja myöhemmin Alankomaiden siirtokuntia Etelä-Amerikassa kuten Demeraran ja Essequibon. Espanjan julistettua sodan Britannialle kenraali Ralph Abercromby päätti poistaa Espanjan Karibianmeren siirtomaiden aiheuttaman uhan. Karibianmeren saaret olivat kuuluneet Espanjalle Kolumbuksen kolmannesta matkasta alkaen vuodesta 1498 ja vuodesta 1777 ne oli liitetty osaksi Venezuelan kapteenikuvernementtia.
Maihinnousu
Kontra-amiraali Henry Harveyn laivasto-osasto, johon kuului neljä linjalaivaa, kaksi sluuppia ja mörssärialus, vastaanotti 12. helmikuuta kenraaliluutnantti Sir Ralph Abercrombyn joukot Port Royalissa Martiniquella. Osasto kohtasi 14. helmikuuta Carriacoussa linjalaiva HMS Invinciblen, kaksi fregattia, kolme sluuppia ja joukon kuljetusaluksia, jotka kuljettivat varsinaista maihinnousuosastoa.
RTL
RTL viittaa seuraaviin asioihin:
Trinidadin valtaus (1797)
Maihinnousu
Seuraavana päivänä osasto lähti merelle purjehtien Carriacoun ja Granadan välisestä salmesta. Aamulla 16. helmikuuta osasto saapui Trinidadin edustalle Parianlahdelle. Laivaston purjehtiessa Bocasinsalmessa saatiin tieto Chaguaramusinlahdella olevista kontra-amiraali Apodacan johtamasta Espanjan laivaston osastosta, johon kuuluivat neljä linjalaivaa ja fregatti.
Lopputulos
Abercrombyn osasto nousi maihin 17. huhtikuuta Puerto Ricossa, josta ne vetäytyivät kiivaiden taisteluiden jälkeen 30. huhtikuuta San Juaniin.
Trinidadista tuli kruununsiirtomaa, jossa kielenä oli ranska ja voimassa Espanjan lait. Valtaus vahvistettiin vuonna 1802.
Still Waters (Breakbotin albumi)
Still Waters on ranskalaisen elektronisen musiikin artistin Breakbotin toinen albumi. Albumin julkaisi Ed Banger Records -levy-yhtiö 5. helmikuuta 2016.
Sään ennustaminen
Ennustamismenetelmän valinta riippuu ennusteen pituudesta: Parin lähitunnin sääennusteita voidaan tehdä säähavaintojen avulla. Keskipitkissä ennusteissa tärkein työkalu ovat tietokoneissa pyörivät säänennustusmallit. Hyvin pitkän jakson päähän voi tehdä vain ilmastollisia ennusteita: vanhojen tilastojen perusteella voidaan esimerkiksi sanoa, että Helsingissä lumipeitteen todennäköisyys juhannuksena on noin 0 % ja joulupäivänä paljon suurempi. Ilmastollinen ennuste, joka on eri asia kuin ilmastoennuste, ei kuitenkaan ota huomioon ilmaston muuttumista.
Historia
Sivistyneitä arvauksia tulevasta säätilasta lienee tehdyn kautta historian. Ensimmäisen sanomalehdessä ilmestyneen sääennusteen laati tilastotieteilijä Francis Galton brittiläiselle The Times -sanomalehdelle. Se julkaistiin 1. huhtikuuta 1875 ilmestyneessä lehdessä. Seuraavan päivän kattanut ennuste sisälsi säätilan lisäksi ennusteen tuulensuunnista ja ilmanpaineesta.
Numeeriset mallit
thumb|Kaavakuva numeerisen ilmakehämallin kolmiulotteisesta laskentapisteiden verkosta ja mallin kuvaamista fysikaalisista prosesseista. Yli kuuden tunnin sääennusteet perustuvat ilmakehän numeeriseen mallintamiseen.
Vuonna 1922 englantilainen Lewis Fry Richardson kokosi primitiiviyhtälöt, joihin useimmat ilmakehämallit edelleen perustuvat. Kuusi differentiaaliyhtälöä ja kuusi tuntematonta: yhtälöryhmä ratkeaa, jos lähtötila tunnetaan. Erityisen tärkeää on tuntea ilmakehän tila ylätroposfäärissä, ja siksi radioluotaus ja sääsatelliitti ovat välttämättömiä tiedonlähteitä.
Ilmakehämalli ei ole tilastollinen vaan fysikaalinen malli: sen perustana eivät ole vanhat säätilastot vaan yhtälöillä kuvattu tieto ilmakehän tilaa kuvaavien muuttujien (lämpötila, kosteus, virtaus, paine) suhteessa toisiinsa. Ilmakehä kuvataan pistejoukkona, ja yhtälöillä kerrotaan miten muuttujien arvot kussakin pisteessä riippuvat muiden muuttujien arvoista samassa ja naapuripisteissä. Laskentapisteiden välimatka määrittää sekä mallin erottelukyvyn että sen tarvitseman tietokonetehon tarpeen. Tulevaisuuden ennustamisessa lähdetään nykytilasta, lasketaan suureiden muutosnopeudet ja niiden avulla lasketaan ilmakehän uusi tila lyhyen ajan eli aika-askelen kuluttua. Uuden tilan avulla määritetään uudet muutosnopeudet kussakin laskentapisteessä, ja näin edetään aika-askel kerrallaan halutun pituisen ennustusjakson verran.
Erilaisia ennusteita
Aiemmin suuri osa meteorologin työstä oli sääennusteen kirjoittamista: "Odotettavissa huomiseen keskipäivään asti...". Nykyisin mallitiedot ja havainnot säilötään numerojoukkona tietovarastoon, jossa meteorologi voi muokata ja yhdistellä niitä ja valita eri lähteistä tulevista tiedoista parhaiten ilmakehän kulloistakin tilaa kuvaavat arvot. Tyypillisiä ihmisen otetta kaipaavia tilanteita ovat sellaiset, joissa pienellä matkalla on suuri lämpötilaero esimerkiksi rannikon ja sisämaan välillä. Muokattua numerojoukkoa käytetään sitten useiden paikkakuntakohtaisten ennusteiden pohjana, joita voidaan levittää kuvina ja taulukoina lehtiin, puhelimiin ja tietoverkkoihin. Näin yksi ihminen ehtii tehdä miljoonia sääennusteita työvuoronsa aikana.
Sääennusteita tehdään paitsi ”suurelle yleisölle”, myös muun muassa lentoliikenteelle, maanviljelijoille, meriliikenteelle, rakentajille, tienkäyttäjille, katujen kunnossapitäjille ja puolustusvoimille, erityisesti epäsuoraa tulta ampuville joukoille. Eri käyttäjiä kiinnostavat eri sääparametrit: maalauksessa ja muissa rakennustöissä tarvitaan suhteellista kosteutta, veneilyssä tarkkoja tuulitietoja kun taas ilmailulle tärkeitä ovat pilvi- ja näkyvyystiedot. Television säälähetyksessä erityinen haaste on poimia tulevien päivien säästä kaikille katsojille oleelliset asiat kerrottaviksi rajoitetun pituisessa esityksessä.
Kansanennusteet ja perimätieto
Aina on ollut ihmisiä, jotka pyrkivät luonnonmerkeistä lukemaan tulevaisuutta, myös tulevaa säätä. Joillakin ilmiöillä on fysikaalinen tausta: pääskyt jahtaavat lentäviä hyönteisiä, ja hyönteiset nousevat ylös konvektion mukana, joten pääskyjen lentokorkeus kertoo paljaalle silmälle näkymättömistä ilmakehän ominaisuuksista. Useimmat kansanennusteet ovat kuitenkin suhteessa meteorologiaan samaa kuin horoskoopit suhteessa tähtitieteeseen.
Sään seuranta ja ennustaminen harrastuksena
thumb|Kun [[ilmapuntarin lukema laskee, matalapaine lähestyy.]]
Varsinkin myrskybongaus-harrastukseen liittyy sääennusteiden ja -havaintojen seuraaminen internetistä ja omien tulkintojen luominen, etenkin ukkosen ja muiden vaarallisten ilmiöiden ennakointi.
Julma on rakkaus
Julma on rakkaus: Seksi-kauhuantologia on Markku Sadelehdon toimittama ja Jalavan vuonna 1992 julkaisema novelliantologia, joka sisältää kymmenen seksiaiheista kauhutarinaa. Esipuheen mukaan ”kaikissa tarinoissa käsitellään normaalia heteroseksuaalisuutta”. Sadelehto myös mainitsee jättäneensä tietoisesti pois AIDS-aiheiset novellit. Sadelehdon antologioille poikkeuksellisesti mukana on kaksi tarinaa samalta kirjoittajalta, nimittäin Ray Gartonilta. Suomennokset ovat Sari Kallioisen ja Anita Puumalaisen käsialaa.
HMS Jaguar (F37)
HMS Jaguar (viirinumero F37) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Leopard-luokan fregatti.
Valmistus
Alus tilattiin 28. kesäkuuta 1951 vuoden 1951 laivasto-ohjelman mukaisesti tilausnumerolla FA05 William Denny and Brothersilta Dumbartonista, missä köli laskettiin 2. marraskuuta 1953 telakkanumerolla 1476. Alus laskettiin vesille 30. heinäkuuta 1957 ja valmistui 12. joulukuuta 1959.
Palvelus
Oltuaan 13 vuotta palveluksessa alus sijoitettiin reserviin. Se sijoitettiin myyntilistalle ja myytiin 1978 Bangladeshille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Ali Haider.
Sään ennustaminen
Sään seuranta ja ennustaminen harrastuksena
Ilmanpaineen muutoksista tai eri kerroksissa kulkevien pilvien liikkeitä seuraamalla on mahdollista arvioida lähiseudulla liikkuvan matalapaineen reittiä.
Sadetutkan kuvasta voi seurata, mihin suuntaan sateet ovat liikkumassa. Kovin pitkät ennusteet eivät onnistu näin, sillä sadepilvet kuolevat ja niitä syntyy uusia.
Julma on rakkaus
Esipuheessa Sadelehto omistaa kirjan ”kuolleen rakkaani muistolle”. Vuonna 1995 Sadelehto kertoi antologian olevan omaelämäkerrallinen ja kaikista toimitustöistään henkilökohtaisin. Kirja on ”omistettu kuolleelle ihmiselle, joka teki itsemurhan alle 30-vuotiaana. Se on eräs elämäni pimeitä murhenäytelmiä, vaikkei minulla ollut tapahtuneeseen henkilökohtaista osuutta.” Temaattisesti Sadelehto jatkoi Outoja tarinoita 2:n aiheiden parissa, mutta onnistuneemmin. Kolmas rakkautta ja modernia kauhua yhdistellyt antologia Suuri hiljaisuus ilmestyi 1995. Sadelehdon mukaan Julma on rakkaus ja Suuri hiljaisuus ovat aikuiselle yleisölle suunnattua ”rankkaa tekstiä”, jonka ”problematiikka ylittää murrosikäisen ongelmien tason”.
Teoksen vastaanotto olikin varsin ristiriitainen. Painosmäärä oli 3 000, josta osa jouduttiin myymään alennuksella.
Arviot
Kulttuuritoimitus.fi-sivustolla julkaistu artikkeli nostaa Julma on rakkauden novelleista esiin George R. R. Martinin ”Lihatiskien miehen”, joka ”moninkertaisti seksuaalisen väkivallan määrän fantasiassa”.
Kirjepommi
Kirjepommi on räjähde, joka on rakennettu postipaketin sisälle ja suunniteltu räjähtäväksi, kun postipaketti avataan. Vanhimmat merkit kirjepommeista ovat vuodelta 1764. Nykyisin kirjepommeja käytetään mm. terrori-iskuissa. Yksi tunnetuimmista kirjepommittajista oli Theodore Kaczynski eli Unabomber, joka tappoi yhteensä kolme ihmistä sekä haavoitti useita kirjepommeillaan 1970–1990-luvuilla.
Tapauksia Suomessa
Postipakettina lähetetty pommi surmasi miehen ja aiheutti vakavia vammoja viidelle muulle ihmiselle Parikkalassa heinäkuussa 1979. Pommin lähettänyt mies tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Oikeus katsoi teon murhaksi ja yleisvaaralliseksi rikokseksi.
Yleisradion pääjohtajalle Sakari Kiurulle osoitettu kirjepommi räjähti hänen sihteerinsä käsissä Yleisradion toimitalossa Helsingissä kesäkuussa 1986. Sihteeri loukkaantui räjähdyksessä, mutta hänelle ei jäänyt pysyviä vammoja. Pommin lähettäjää ei koskaan saatu selville.
Öjan kyläkirkko
Öjan kyläkirkko on Öjan kylässä Kokkolassa sijaitseva puukirkko, joka on rakennettu noin vuosina 1950-1998. Talkootöillä rakennettu kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1951, ja sen kirkkosalissa on 64 istumapaikkaa. Kyläkirkkoa laajennettiin ja peruskorjattiin vuonna 1984.
Georg Henrik von Wright
Georg Henrik von Wright (, 14. kesäkuuta 1916 Helsinki – 16. kesäkuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen filosofi, akateemikko ja yhteiskunnallinen ajattelija, joka piti itseään humanistina. Von Wright toimi professorina Helsingin ja Cambridgen yliopistoissa. Cambridgessa hän oli Ludwig Wittgensteinin läheinen työtoveri ja seuraaja.
Von Wright oli johtava hahmo aikansa suomalaisessa filosofiassa. Hän erikoistui filosofiseen logiikkaan, analyysiin, kielifilosofiaan, mielenfilosofiaan sekä Charles Peircen läheiseen tutkimukseen. Hänen kirjallinen tuotantonsa voidaan jakaa kahteen osaan. Ensinnäkin von Wright kirjoitti analyyttistä filosofiaa ja filosofista logiikkaa. Toisaalta hän kirjoitti myös vapaamuotoisia yhteiskunnallisempia teoksia, kulttuurikritiikkiä ja esseitä humanistisessa ja osittain pessimistisessä äänensävyssä.
Lapsuus ja varhaiset opinnot
Georg Henrik von Wright syntyi von Wrightin aatelissukuun, jonka alkuperä oli Skotlannissa. Hänen vanhempansa olivat toimitusjohtaja Tor von Wright ja Ragni Elisabeth Alfthan. Hänen sisarensa oli Marianne Frankenhaeuser. Lapsena von Wright oli sairaalloinen. 12-vuotiaana hän vietti lääkärin neuvosta vuoden Meranin parantolassa Etelä-Tirolissa Italiassa. Siellä hän parani fyysisesti ja koki ”intellektuaalisen heräämisensä”, mikä tarkoitti lähinnä kiinnostusta matematiikkaan ja luonnontieteisiin.
Helsingissä von Wright opiskeli ruotsinkielisessä normaalilyseossa. Hänen filosofinen heräämisensä tapahtui 13-vuotiaana. Hän luki muun muassa Wilhelm Jerusalemin teosta Einleitung in die Philosophie (suom. Filosofian alkeet), Hans Larssonin teosta Psykologi sekä Nietzscheä ja Schopenhaueria. Pian von Wrightille selvisi, että filosofia on hänen elämänkutsumuksensa. Alussa hän pohti muun muassa mielen ja ruumiin ongelmaa.
Von Wright opiskeli filosofiaa Helsingin yliopistossa Eino Kailan oppilaana vuodesta 1934 alkaen. Kaila oli naimisissa von Wrightin äidin serkun kanssa. Nuorukaisen filosofisista taipumuksista kuultuaan hän suositteli tälle Rudolf Carnapin teoksia Abriss der Logistik ja Der logische Aufbau der Welt. Kailan ohella von Wright kertoo saaneensa paljon vaikutteita myös Rolf Nevanlinnalta ja Ernst Lindelöfiltä, jotka myös olivat sukua hänelle.
Von Wright opiskeli yliopistossa paitsi filosofiaa ja matematiikkaa myös historiaa ja valtio-oppia. Hän kertoo kasvaneensa opiskeluvuosinaan filosofisessa ilmapiirissä, jota luonnehti Wienin piirin käsitys siitä, että filosofia on vihdoin saavuttanut tieteellisyyden ja että perinteinen metafysiikka oli hylättävä.
Jatko-opinnot Cambridgessa, sota-aika
Von Wright valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1937. Filosofisen uransa alussa hän keskittyi logiikkaan ja tieteenfilosofiaan. Tässä hän sai paljon vaikutteita Kailan loogisesta empirismistä. Toisaalta häneen vaikutti myös Jacob Burckhardtin humanismi. Von Wright haaveili siirtymisestä Kailan tavoin Wieniin. Vuosina 1937–1938 hän matkusteli Itävallassa ja Italiassa. Tuolloin hän onnistui tapaamaan Victor Kraftin ja Kurt Gödelin Wienissä. Anschlussin jälkeen 1938 kaupungista tuli kuitenkin filosofinen tyhjiö, ja haave sinne siirtymisestä täytyi hylätä.
Kailan innostamana von Wright valitsi väitöskirjansa aiheeksi induktion ongelman. Aihetta tutkivat tuolloin muiden muassa John Maynard Keynes, C. D. Broad ja R. B. Braithwaite, jotka kaikki vaikuttivat Cambridgen yliopistossa. Tämän vuoksi von Wright päätti siirtyä Cambridgeen. Tämä tapahtui maaliskuussa 1939. pienoiskuva|Georg Henrik von Wright [[Ketsi Daphne|Daphne-veneellä (1948)]] Cambridgen yliopistossa von Wright opiskeli aluksi C. D. Broadin oppilaana. Pian yliopistoon saavuttuaan von Wright kuuli yllätyksekseen, että Ludwig Wittgenstein opetti siellä. Hän hankkiutui tämän matematiikan filosofiaa käsitelleelle luennolle. Aluksi heidän välinsä olivat kylmät, koska von Wright ilmoittautui Wittgensteinin luennoille lukukauden loppupuolella. Wittgenstein raivostui siitä, että hänen luennoilleen tuli uteliaisuudesta tilapäisiä kuulijoita, joilla ei ollut aikomuksia eikä edellytyksiä ymmärtää luentoja. Hän teki luennossaan häijyn huomion von Wrightistä, peittäen tämän viittaamalla ”muihin samanlaisiin”. Myöhemmin he kuitenkin ystävystyivät, ja von Wright osallistui toiselle samaa aihetta käsitelleelle luentosarjalle.
Loppukesällä 1939 von Wright palasi Suomeen. Sota-aikana hänet oli vapautettu asepalveluksesta, mutta hän työskenteli Valtion tiedoituslaitoksessa sotapropagandan tuotannossa.
Von Wright väitteli Helsingin yliopistosta tohtoriksi vuonna 1941 väitöskirjalla The Logical Problem of Induction (Induktion looginen ongelma). Samana vuonna hän meni naimisiin vapaaherratar Maria Elisabeth von Troilin kanssa; heille syntyi 1940-luvulla kaksi lasta. Vuosina 1943–1946 von Wright toimi filosofian lehtorina Helsingin yliopistossa.
Professorina ja akateemikkona
pienoiskuva|Cambridgessä vuonna 1950 Von Wrightille myönnettiin vuonna 1946 Helsingin yliopiston filosofian ruotsinkielinen professorin arvo hänen ollessaan vasta 29-vuotias. Vuonna 1947 hän palasi Cambridgeen. Siellä hän luennoi induktiologiikasta ja osallistui jälleen Wittgensteinin luennoille. Tuohon aikaan miesten suhde kehittyi ystävyydeksi. Wittgenstein pyysi noihin aikoihin hakemaan häneltä vapautuvaa professorinvirkaa, ja aikoi itse keskittyä elämäntyönsä viimeistelemiseen. Von Wright haki paikkaa, osin koska poliittinen tilanne Suomessa oli uhanalainen. Tilanteen Suomessa rauhoituttua hän kuitenkin perui hakemuksensa. Vuonna 1948 professorinvirkaa tarjottiin hänelle ilman hakemusta, ja hän otti sen vastaan.
Von Wright toimi Cambridgen yliopiston filosofian professorin virassa kolme ja puoli vuotta, vuoteen 1951 saakka. Tuona aikana hän tutustui lähemmin eläkkeellä olleeseen G. E. Mooreen sekä Norman Malcolmiin. Helsingin yliopiston professorin virassa hän toimi vuoteen 1961. Helsingissä von Wrightin oppilaana oli muun muassa Jaakko Hintikka.
Wittgensteinin kuoltua vuonna 1951 von Wrightistä tuli yksi tämän myöhäiskauden kirjallisen perinnön oikeudenomistajista ja toimittajista, ja hän kirjoitti useita artikkeleita työtoveristaan. Samana vuonna hän päätti myös palata takaisin Suomeen. Osittain syynä oli nuoruus perinteikkäässä Cambridgen filosofian professorin virassa, osittain halu palvella Suomea. thumb|Von Wrightin pitkäaikainen kotitalo Laivurinkadulla Helsingin [[Eirassa. Talon muuriin kiinnitettiin muistolaatta vuonna 2006. ]]
Von Wrightillä oli kuitenkin edelleen useita kunniatehtäviä sekä Suomessa että muissa maissa. Hän oli Suomen Akatemian jäsen vuosina 1961–1986 ja akatemian esimiehenä hän toimi vuosina 1968–1970, Suomen filosofisen yhdistyksen puheenjohtaja vuosina 1962–1973 sekä Åbo Akademin kanslerina 1968–1977. Suomen ulkopuolella hän toimi muun muassa Tieteiden historian ja filosofian kansainvälisen unionin IUHPS:n (International Union of History of Philosophy and Science) johtajana vuosina 1963–1965, vierailevana professorina Cornellin yliopistossa Ithacassa vuosina 1965–1977 sekä ranskalaisen Institut International de Philosophien johtajana vuosina 1975–1977.
Von Wright jäi eläkkeelle vuonna 1986. Library of Living Philosophers -kirjasarjassa julkaistiin vuonna 1989 hänelle omistettu teos. Kyseiseen sarjaan pääsemistä pidetään filosofian alalla Nobelin palkintoon verrattavissa olevana kunnianosoituksena. Von Wright kuoli Helsingissä 16. kesäkuuta vuonna 2003, pian 87. syntymäpäivänsä jälkeen.
Filosofia
Filosofina von Wrightillä oli kaksi ”isähahmoa”, Eino Kaila ja Ludwig Wittgenstein. Von Wrightin omien sanojen mukaan Kaila teki hänestä loogisen empiristin, Wittgenstein taas hävitti tämän. Von Wright esitteli jo teoksessaan Looginen empirismi lyhyesti ne ajatukset, joilla hän myöhemmin vastusti loogista empirismiä. Jäljelle jäi kuitenkin kiinnostus logiikkaan, ja myöhemmällä urallaan von Wright luki itsensä kuuluvaksi analyyttiseen filosofiaan. Von Wright sanoi itse filosofiasta, että sen menetelmä on looginen analyysi ja sen päähuolena on merkitysten selventäminen.
Von Wrightin tuotanto voidaan jakaa kahteen osaan. Ensinnäkin hän kirjoitti analyyttistä filosofiaa ja filosofista logiikkaa, toisaalta vapaamuotoisia yhteiskunnallisempia ja aikalaiskriittisiä teoksia ja esseitä.
Analyyttinen filosofia
Von Wright on itse kuvannut omaa filosofista kehitystään seuraavasti: alkuvaiheessa, Cambridgeen saakka, hän käsitteli ennen kaikkea induktion ja todennäköisyyden teoriaa. Cambridgen vuosina hän tutki deduktiivista logiikkaa. Tuohon aikaan sijoittuu modaalilogiikan uudelleen löytäminen. Sivutuotteena tapahtui deonttisen logiikan (normatiivisten käsitteiden logiikka) keksiminen.
Seurauksena von Wright kiinnostui teon käsitteen loogis-filosofisesta ongelmasta (teonfilosofia), mikä johti hänet puolestaan etiikan ja oikeusfilosofian pariin. Myöhemmin hän tutki tieteenfilosofiaa. Viimeinen painopisteen muutos tapahtui mielenfilosofian (von Wrightille itselleen vielä psykologian filosofia tai philosophy of mind) suuntaan. Von Wright katsoi kuitenkin aina säilyttäneensä kiinnostuksensa myös niihin ongelmiin joita oli käsitellyt aiemmin, sen sijaan että olisi jättänyt ne kokonaan taakseen.
Von Wrightin vuonna 1951 julkaistut teokset An Essay in Modal Logic (Tutkielma modaalilogiikasta) sekä Deontic Logic (Deonttinen logiikka), olivat merkkipaaluja sodan jälkeisessä formaalin modaalilogiikan nousussa ja sen deontologisessa tulkinnassa. Jälkimmäisen kautta von Wright on yksi nykyaikaisen deonttisen logiikan keksijöistä — hänen järjestelmänsä oli ensimmäinen tämän kaltaisen logiikan vakuuttava esitys, ja hän oli myös ensimmäinen joka käytti tällaisesta logiikasta termiä ”deontic”.
Von Wright piti Gifford-luennot vuosina 1958–1960. Niistä muodostuivat hänen 1960-luvun kautensa tärkeimmät teokset, Norm and Action ja Hyvän muunnelmat (The Varieties of Goodness).
Von Wright on käsitellyt tuotannossaan Wittgensteinia varsin laajasti, ja häntä on pidetty merkittävänä Wittgensteinin filosofian tutkijana ja asiantuntijana.
Aikalaiskritiikki ja analyyttinen hermeneutiikka
Von Wrightin filosofisen persoonan toinen puoli oli toimiminen kulttuurikriitikkona. Tähän puoleen liittyvät muun muassa sellaiset teokset kuin Ajatus ja julistus, Humanismi elämänasenteena ja Tiede ja ihmisjärki. Niissä hän tutkiskeli tieteen ja teknologian vaikutusta ihmiseen ja yhteiskuntaan. Von Wrightin omien sanojen mukaan tällaiset teokset olivat lähinnä hänen oman aikansa ymmärtämisyrityksiä.
Tässä suhteessa von Wright sai vaikutteita Oswald Spengleriltä, jonka pessimistisiin äänensävyihin läntisen sivilisaation tilasta hän osittain yhtyi. Von Wright varoitti ”niistä moraalisista vaaroista, joihin ihminen antautuu, kun hän alkaa luottaa järkensä ratkaisuihin”. Kirjassaan The Myth of Progress (Edistyksen myytti) hän kyseenalaisti taloudellisen ja teknisen kehityksen todellista edistyksellisyyttä. Hän kuului myös Vietnamin sodan arvostelijoihin.
Teoksensa Tieto ja ymmärrys esipuheessa von Wright arvioi kaksoisrooliaan seuraavasti:
"”Minulle on ollut kauan – ja on osaksi edelleenkin – ongelma, mikä on kahden kirjailijaminän, tiedemiehen ja esseistin, suhde toisiinsa. Ne eivät ole kaksi tykkänään eri minää. Olen aina ollut sitä mieltä, että molemmissa rooleissani esiinnyn filosofina. Mutta onko ammattifilosofin edustama filosofia samaa henkistä substanssia kuin esseisti-filosofin lukijoilleen tarjoama?”"
Tieteenfilosofiassa von Wright kannattikin kaksijakoista käsitystä, jossa käytännöllinen syllogismi on ihmistieteille samaa, mitä peittävän lain malli on luonnontieteille.
Näin von Wright korosti ihmistieteiden menetelmän omaleimaisuutta, ja katsoi näin olevansa ”analyyttinen hermeneutikko”. Tällainen näkemys ilmenee muun muassa vuonna 1971 ilmestyneessä tieteenfilosofisessa teoksessa Explanation and Understanding, joka perustuu Cambridgen yliopistossa pidettyihin Tarner-luentoihin. Von Wrightin mukaan ihmistä intentionaalisesti toimivana kulttuuriolentona tutkivat tieteet eli ihmistieteet voivat vaatia itsenäisen aseman suhteessa luonnontieteisiin. Tämä johtuu siitä, että ihmistieteet pyrkivät ymmärtämään, luonnontieteet puolestaan selittämään. Tämä analyyttinen hermeneutiikka voidaan nähdä sillanrakennusyrityksenä analyyttisen ja hermeneuttisen perinteen välillä.
Teoksia
thumb|right|G. H. von Wright työn ääressä kesä­mökillään [[Inkoon Vålössä vuonna 1961.]]
Tärkeimmät teokset:
Kokoomateoksia:
Muita teoksia:
Palkintoja ja kunnianosoituksia
Von Wright vihittiin kunniatohtoriksi seuraavissa yliopistoissa: Helsinki 1966, Liverpool (Englanti) 1967, Lund (Ruotsi) 1968, Turku 1970, Saint Olof College (Yhdysvallat) 1983, Tampere 1985, Buenos Aires 1987, Salta (Argentiina) 1987, Bologna (Italia) 1989, Tromssa (Norja) 1993, Tukholma 1993, Leipzig (Saksa) 1996.
Von Wright sai seuraavat mitalit ja kunniamerkit
Von Wright sai uransa aikana lukuisia palkintoja.
Lokakuussa 2016 julkaistiin kahden euron kolikko, jonka kuvapuolella aiheena oli von Wright. Erikoiseurossa tunnuspuolella on kuvattuna antiikin ajan doorilainen pylväs ja tammen oksa. Kolikon on suunnitellut Nora Tapper.
Maia Mitchell
Maia Charlotte Mitchell (s. 18. elokuuta 1993 Lismore, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten Brittany Flunena lastensarjasta Mortified, sekä McKenzienä elokuvissa Teen Beach Movie ja Teen Beach 2.
Yanagawa
Yanagawa on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Ariakenmeren rannalla Sagan kaakkois- ja Kurumen lounaispuolella. Yanagawassa on 67 490 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 77,15 neliökilometriä.
Maia Mitchell
Yksityiselämä
Mitchellin isä, Alex toimii taksikusina ja Jill-äiti opettajana. Hänellä on nuorempi veli, Charlie. Mitchell on soittanut kitaraa nuoresta lähtien. Hän opiskeli Lismoressa katolisessa Trinityn collegessa.
Yanagawa
Yanagawa on rakentunut Ariakenmeren täyttömaalle, jota halkovat lukuisat kasteluun käytetyt kanavat. Kaupunki tunnetaankin laajasta kanavaverkostostaan, jota voi kierrellä niin sanotuilla donkobune-veneillä. Yanagawan kanavista kertoo muun muassa Hayao Miyazakin tuottama ja Isao Takahatan ohjaama dokumentti Yanagawa horiwari monogatari. Runoilija Hakushū Kitahara syntyi Yanagawassa.
Maia Mitchell
Ura
Mitchell aloitti uransa koulun ja paikallisen teatterin näyttämöillä. 12-vuotiaana hän sai Brittany Flunen roolin australialaisesta Mortified-lastensarjasta. Sen menestyksen jälkeen hän tähditti australialaista nuortensarjaa Trapped, sekä sen sisarsarjaa Castaway.
Yanagawa
Kaupunkioikeudet Yanagawa sai vuonna 1952. Kaupunkia palvelee Nishitetsun Tenjin–Ōmuta-linja.
Maia Mitchell
Ura
Vuonna 2009 Mitchell vieraili sarjassa K-9, joka keskittyy Doctor Whosta tutun robottikoiran K-9:n seikkailuihin.
Shaylee Michaelsin rooli Disney Channelin Jessiessä vuonna 2013 toimi hänen debyyttiesiintymisenä amerikan yleisölle. Seuraavaksi Mitchell sai pääroolin McKenzienä Disney-elokuvassa Teen Beach Movie (2013) ja sen jatko-osasta Teen Beach 2 (2015).
Diskografia
Soundtrack-albumit
Markku Pohjola (poliitikko)
Markku Juhani Pohjola (s. 24. huhtikuuta 1941 Helsinki) on suomalainen juristi ja poliitikko. Hänen puolueensa on Suomen Sosialidemokraattinen Puolue.
Pohjola on toiminut kahden kauden ajan, vuosina 1987–1991 ja 1995–1999, kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hän oli varsinaisena jäsenenä lakivaliokunnassa ja perustuslakivaliokunnassa. Hän on toiminut poliittisella urallaan myös Vihdin kunnallispolitiikassa, kunnanvaltuuston jäsenenä vuosina 1976–2000 ja 2009–2012 sekä kunnanvaltuuston puheenjohtajana vuosina 1993–1996, ja presidentin valitsijamiehenä vuonna 1988.
Benjamin Karl
Benjamin Karl (s. 16. lokakuuta 1985 Sankt Pölten) on itävaltalainen lumilautailija, joka kilpailee paripujotteluissa. 186 senttimetriä pitkä ja 90 kilogrammaa painava Karl edustaa Union Trendsport Weichbergeriä.
Markku Pohjola (poliitikko)
Pohjola valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1967 ja sai varatuomarin arvonimen vuonna 1970. Hän on työskennellyt Työehtoliiton lainopillisena sihteerinä 1969–1972, korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräisenä esittelijänä 1972–1973, Helsingin hovioikeuden asiantuntijajäsenenä vuokra-asioissa 1974–2001, Helsingin raastuvanoikeuden vs. nuorempana oikeusneuvosmiehenä 1971–1976, Helsingin raastuvanoikeuden oikeusneuvosmiehenä 1976–1993 ja Helsingin käräjäoikeuden käräjätuomarina 1993–2008. Vuonna 2005 Pohjola sai laamannin arvonimen.
Benjamin Karl
Karl on kilpaillut neljissä olympiakisoissa ja ollut kolme kertaa mitaleilla. Vancouverissa 2010 hän saavutti parisuurpujottelussa hopeaa. Sotšissa 2014 hän saavutti pronssia paripujottelussa ja oli kymmenes parisuurpujottelussa. Pyeongchangissa 2018 hän sijoittui viidenneksi parisuurpujottelussa. Pekingissä 2022 hän voitti kultaa parisuurpujottelussa. MM-kilpailuihin Karl on osallistunut seitsemästi ja saavuttanut viisi kultaa, kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Vuoden 2011 MM-kilpailuista La Molinasta Karl voitti kaksi kultaa, ja muut mestaruudet ovat vuosilta 2009, 2013 ja 2021.
Markku Pohjola (poliitikko)
Pohjola on toiminut myös muun muassa Suomen kunnallisliiton liittovaltuuston puheenjohtajana 1989–1992, Suomen kuntaliiton liittovaltuuston ensimmäisenä varapuheenjohtajana 1993–1996 ja Tradekan hallintoneuvoston puheenjohtajana 1995–2010. Hän on myös urheiluvaikuttaja. Hän on toiminut muun muassa Nummelan Kisaajien puheenjohtajana 1976–2000, Urheiluopistosäätiön hallituksen puheenjohtajana 1987–2013, Suomen Työväen Urheiluliiton liittovaltuuston varapuheenjohtajana 1987–1990 ja Urheilun oikeusturvalautakunnan jäsenenä 1992–1993.
Benjamin Karl
Lumilautailun maailmancupissa Karl debytoi jo tammikuussa 2004 Bad Gasteinin lumilautakrossissa sijoittuen sijalle 65. Hänellä on maailmancupista 14 osakilpailuvoittoa ja 28 palkintosijaa.
Markku Pohjola (poliitikko)
Tammikuussa 2013 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Pohjolan sekä seitsemän muuta Urheiluopistosäätiön hallituksen entistä jäsentä sakkorangaistuksiin luottamusaseman väärinkäytöstä. Urheiluopistosäätiö oli jakanut vaalirahoitusta ehdokkaille vastoin omia sääntöjään. Pohjola valitti tuomiostaan Helsingin hovioikeuteen, joka piti käräjäoikeuden päätöksen voimassa.
Pohjola on naimisissa. Hän avioitui Heljä Simojoen kanssa vuonna 1968.
Jalkaväkirykmentti 15 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 15 (JR 15) oli Suomen maavoimien 15. divisioonan joukkoyksikkö jatkosodassa. Se oli täysin reserviläisrykmentti, jonka perusti Porin suojeluskuntapiiri.
Perustaminen
Jalkaväkirykmentti 15 sai lähes määrävahvuuksien mukaisen varustuksen.
Keskittäminen
Rykmentti siirrettiin kuudella junalla Särkisalmen asemalle 24. kesäkuuta klo 13.37 - 25. kesäkuuta klo 18.00, mistä marssittiin Salpa-linjalle. Rykmentin majoitusalue oli Simpeleenjärven länsirannalla Peruspohjan ja Pitkäjärven välisellä alueella.
15. divisioonan esikunnan käsky tiedustelun aloittamisesta saapui rykmentille 1. heinäkuuta ja seuraavana päivänä käsky valmistautua marssille. Marssille lähtö kuitenkin viivästyi ja 6. heinäkuuta suoritettiin seuraava tiedustelutehtävä.
Kotiuttaminen
S/S Orion saapui 13. marraskuuta Vaasan satamaan, mutta pääsi laituriin vasta seuraavana päivänä. Vaasasta jatkettiin matkaa junilla kohti Poria, minne jälkipää saapui 15. marraskuuta.
Pataljoonat sekä erillisyksiköt olivat irtautuneet jo Kemissä rykmentistä ja suorittaneet kotiuttamistoimet itsenäisesti. Porissa oli kotiutettu I pataljoona, II pataljoona Harjavallassa ja III pataljoona sekä erillisyksiköt Noormarkussa.
Komentajat
Rykmentinkomentajina olivat:
Sisäoppilaitos
thumb|250px|[[Canaletton maalaus Eton College (1746-1754)]] Sisäoppilaitos eli internaatti on koulu, jossa opiskelijat asuvat opintojensa ohella. Ensimmäiset sisäoppilaitokset olivat alun perin englantilaiset yksityiskoulut, jotka tavallisesti sijaitsevat etäällä suurista asutuskeskuksista. Oppilaat asuvat koulun asuntolassa, eivät kotonaan.
Myös koulun henkilöstö asuu itse oppilaitoksessa tai sen lähellä työsuhdeasunnoissa. Usein sisäoppilaitosten rakennukset muodostavat kokonaisuuden, johon kuuluu päärakennuksen ja asuntolan ohella huolto- ja varastorakennuksia sekä urheiluun liittyviä laitoksia ja laitteita. Lisäksi niillä on laajat maastoalueet ympärillään.
Alun perin sisäoppilaitokset oli tarkoitettu joko pojille tai tytöille, nykyaikana ne ovat usein sekakouluja. Sekakouluilla saattaa olla edelleen omat opetusryhmät eri sukupuolille ja useimmiten myös asuntolat on jaettu sukupuolten mukaan.
Sisäoppilaitokset saavat nykyisin rahoitusta elinkeinoelämältä ja yhteiskunnalta, mutta yleensä niiden talous perustuu pääosin lukukausimaksuihin. Monet sisäoppilaitokset ottavat vastaan lahjoituksia. Sisäoppilaitoksilla on usein johtoteema: länsimaissa ne ovat monesti kristillisiä, toiset painottavat luonnontieteitä.
Entisaikoina henkilöstö luki ja hyväksyi oppilaiden lähettämät kirjeet, mutta nykyisin esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan yksityisyyslait kieltävät sen.
Kuuluisia laitoksia
Kuuluisimpia Yhdistyneen kuningaskunnan yksityiskouluista on vain pojille tarkoitettu Eton College, jossa ovat opiskelleet muun muassa valtion kuninkaallisen perheen pojat.
Laitoksia Suomessa
Suomen sisäoppilaitoksista tunnetuimpia ovat Anna Tapion koulu ja Päivölän opisto. 1800-luvulla kuuluisa oli Viipurissa toiminut Behmin saksalainen koulu. Myös monissa kansanopistoissa asutaan asuntolassa opiskelun ajan. Lapissa saamelaiset suorittivat oppivelvollisuutensa aiemmin asuntolakouluissa, joissa vallinneesta kulttuurista ja epäkohdista on alettu laajemmin keskustella vasta 2000-luvulla.
Sisäoppilaitosten kritiikki
Sisäoppilaitoksia on käytetty myös kansallisia vähemmistöjä sortavalla tavalla. Suomessa saamelaislapsia on kielletty sisäoppilaitoksen tapaan toimineissa asuntolakouluissa puhumasta äidinkieltään. Kanadasta on tietoja alkuperäiskansojen lasten kuolemista sisäoppilaitoksissa. Lakkautettujen laitosten alueilta on löydetty yli tuhat merkitsemätöntä hautaa. Mm. Uuden demokraattisen puolueen (NDP) parlamentaarikot Mumilaaq Qaqqaq ja Charlie Angus kutsuivat heinäkuussa 2021 koolle sisäoppilaitosten toiminnan tutkintaa vaativan mielenosoituksen.
Željko Ivanek
Željko Ivanek (s. 15. elokuuta 1957 Ljubljana, Slovenia) on slovenialais-yhdysvaltalainen näyttelijä.