cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jenson Button
Brawn (2009)
Voittojen sarja päättyi Ison-Britannian kilpailussa, jossa Button jäi kuudenneksi. Saksan GP:ssa Brawnin suorituskyky oli edelleen huono ja Button sijoittui viidenneksi. Unkarin GP:ssa Button oli seitsemäs. Espanjan Valenciassa ajetussa Euroopan GP:ssa Button oli lähdössä lähellä osua Sebastian Vettelin autoon, minkä seurauksena Buttonin oli hiljennettävä vauhtiaan välttääkseen kolarin. Belgian GP:ssa Button joutui keskeyttämään, kun Renault-tallin Romain Grosjean kolaroi mutkassa numero 5 Buttonin kanssa päättäen molempien kilpailun ensimmäiseen kierrokseen. Italian GP:ssä Button ajoi toiseksi Brawnin ottaessa kaksoisvoiton. Muissa kilpailuissa Button ajoi tasaisia pistesijoja ja varmisti maailmanmestaruutensa sijoittumalla viidenneksi Brasiliassa.
McLaren (2010–2017)
Maailmanmestaruutensa jälkeen Brawn-talli vaihtoi nimensä Mercedes GP:ksi. Button ei jäänyt talliin, vaan siirtyi McLarenille toisen britannialaisen, Lewis Hamiltonin, tallikaveriksi. Ensimmäisessä kilpailussaan tallissa Button jäi seitsemänneksi, häviten kolmanneksi ajaneelle tallikaverilleen, mutta jo toisessa kilpailussaan Australiassa hän onnistui nappaamaan voiton, jonka takasi onnistunut taktiikka renkaiden vaihdossa. Myöhemmin sateen vaivaaman Kiinan GP:n aikana hän onnistui yhdessä tallikaverinsa Hamiltonin kanssa ottamaan McLaren-tallille sen ensimmäisen kaksoisvoiton vuoden Italian GP:n jälkeen.
thumb|250px|Jenson Button [[Belgian Grand Prix 2010|Belgian GP:ssä 2010.]] Button ajoi alkukaudesta todella hyvin ja hän välillä jopa johtikin MM-sarjaa. Monacossa tuli kuitenkin ensimmäinen takaisku, kun talli oli unohtanut poistaa moottorinsuojuksen ja tämä johti nopeasti konerikkoon. Turkissa Red Bullin kuskit kolaroivat keskenään ja pelasivat itsensä ulos voittotaistelusta, näin Hamilton ja Button nousivatkin yhtäkkiä sijalle yksi ja kaksi, tallikaverukset taistelivat keskenään jopa voitosta, mutta lopulta pidemmän korren veti Hamilton. Kauden toisella kaksoisvoitolla McLaren nousi valmistajien MM-sarjan kärkeen. Button ajoi hyvin tasaista kautta ja keräsi pisteitä jokaisesta kisasta. Belgiassa Sebastian Vettel pilasi Buttonin kilpailun törmätessään Buttoniin yritettyään ohitusta. Ennen keskeytystä Button ajoi toisella sijalla. Monzassa Button taisteli voitosta Ferrarin Fernando Alonson kanssa, johtaen kilpailua varikkokäynteihin saakka, mutta lopulta Alonso vei pidemmän korren. Button oli tämänkin jälkeen mestaruustaistossa vahvasti mukana, mutta Korean pisteetön kisa pudotti hänet lopullisesti mestaruustaistosta, vaikka hänellä olikin vielä matemaattiset mahdollisuudet taistella maailmanmestaruudesta ja puolustaa edellisvuoden titteliään. Buttonin tallikaverilla Lewis Hamiltonilla oli Buttonia paremmat mahdollisuudet maailmanmestaruuteen, joten Button joutui auttamaan Hamiltonia tämän saavuttamisessa. Brasiliassa Button putosi jo matemaattisestikin pois MM-taistosta. Kauden päätöskisassa Abu Dhabissa Red Bullin Sebastian Vettel voitti kilpailun ja vei maailmanmestaruuden. Button ja Hamilton olivat hänen seuranaan palkintopallilla, Buttonin ollessa kolmas. Button jäi lopulta kuljettajien MM-pisteissä viidenneksi.
thumb|right|250px|Jenson Button [[Japanin Grand Prix 2012|Japanin GP:ssä 2012.]] Kausi 2011 alkoi Buttonin osalta vaisusti hänen ajettua kuudenneksi avauskilpailussa. Seuraavassa Malesian kilpailussa hän ajoi toiseksi. Kanadan kilpailussa Button kolaroi Hamiltonin kanssa ja putosi kilpailun viimeiseksi saatuaan varikon läpiajorangaistuksen. Tämän jälkeen Button teki hurjan nousun kohti kärkeä ja nousi viimeisellä kierroksella kilpailun johtoon Vettelin tehtyä ajovirheen voittaen kilpailun. Button teki samalla uuden ennätyksen kuudella varikkokäynnillään kilpailun aikana ajaen voittoon. Britannian ja Saksan kilpailuissa Button keskeytti. Unkarin kilpailussa Button ajoi voittoon juhlien samalla uransa 200 kilpailuaan. Voittoon auttoi loistava rengasvalinta, Button otti kuivan kelin renkaat, kun taas tallikaveri Hamilton teki väärän valinnan ottaen välikelin renkaat. Button on tunnettu usein loistavana taktikkona vaihtelevissa olosuhteissa, varsinkin rengasvalintojen kanssa (Australia, Kiina, Kanada, Unkari). Loppukauden ajan Button ajoi tasaisia palkintosijoja voittaen Japanin kilpailun sijoittuen lopulta toiseksi MM-taulukossa. Button ajoi paremmin kuin tallikaveri Hamilton, joka joutui toisinaan vaikeuksiin radalla etenkin Felipe Massan kanssa. Hamilton oli 5. MM-taulukossa. Buttonin ero mestaruuden voittaneeseen Vetteliin oli lopulta 122 pistettä, mikä oli tuolloin historian suurin ero MM-sarjan ensimmäisen ja toisen kuljettajan välillä.
Kaudella 2012 Button voitti kolme kilpailua ja saavutti 188 pistettä sijoittuen sarjan viidenneksi.
Kausi 2013 oli Buttonille ja Mclarenille erittäin hankala. Button ei saavuttanut kauden aikana ainuttakaan palkintosijaa, ainoastaan 73 pistettä ja sijoittuen parhaimmillaan neljänneksi kauden päätöskilpailussa. Button jäi lopulta MM-pisteissä yhdeksänneksi.
Kaudella 2014 Button saavutti yhden palkintosijan Australian GP:stä noustuaan neljänneltä sijalta kolmanneksi, kun toiseksi ajanut Daniel Ricciardo hylättiin. Pisteissä Button sijoittui sarjan kahdeksanneksi.
Kaudella 2015 Buttonin tallikaverina ajoi Fernando Alonso. Button saavutti Hondan moottoreihin palanneen McLaren-tallin kauden ensimmäiset pisteet Monacon GP:ssä. Unkarin GP:ssä Button sijoittui myös pisteille ollen yhdeksäs. Singaporessa Button oli ajamassa pisteille, mutta kolaroi Pastor Maldonadon kanssa rikkoen etusiipensä. Button haukkui Maldonadon radiossa hulluksi. Buttonin jatko McLarenilla kaudella 2016 vahvistettiin tallin moottorinvalmistajan kotiradalla Suzukassa, Japanissa. Seuraavana kisaviikonloppuna Venäjällä Button ajoi yhdeksänneksi keräten kaksi pistettä lisää.
Kaudella Button jatkoi McLarenin varakuljettajana, ja sijaisti Alonsoa Monacon GP:ssä, kun Alonso osallistui samanaikaisesti järjestettyyn Indy 500 -kilpailuun. Buttonin kilpailu päättyi kolariin Pascal Wehrleinin kanssa.
Super GT -ura
Kaudelle 2018 Button siirtyi kilpailemaan Japaniin sikäläiseen Super GT -sarjaan Team Kunimitsun Honda NSX:n kuljettajaksi. Button voitti yhdessä Naoki Yamamoton kanssa sarjan mestaruuden heti tulokaskaudellaan.
Nascar
Button ajaa kaudella 2023 kolme Nascar-kilpailua Rick Ware Racing -tallin Ford Mustangilla. Näistä ensimmäisen Austinissa maaliskuussa 2023.
Tulokset kilpailuittain
Lähde:
Yksityiselämä
Button oli naimisissa Jessica Michibatan kanssa vuosina 2014–2015. Button kihlautui kesäkuussa 2018 Playboy-lehdessä poseeranneen Brittny Wardin kanssa, jonka kanssa oli seurustellut vuodesta 2016 lähtien.
Gazprom Transgaz Belarus
Gazprom Transgaz Belarus on Gazprom-konserniin kuuluva maakaasuputkiyhtiö Valko-Venäjällä. Yrityksen kotipaikka on Minskissä. Yhtiön putkistoja pitkin maakaasua siirretään Venäjältä Valko-Venäjälle ja edelleen muihin maihin. Yhtiön kaasuputket muodostavat keskeisen osan Venäjältä Länsi-Eurooppaan johtavaa Jamal–Eurooppa-kaasuputkea.
Yhtiön historia sai alkunsa 1960-luvun alussa rakennetuista maakaasun siirtoputkista. Kaasuputkiyhtiö tunnettiin aiemmin nimellä Beltransgaz ja se oli Valko-Venäjän valtion omistuksessa. Yhtiö myytiin venäläiselle energiakonserni Gazpromille vuosina 2007 (50 % osuus) ja 2011 (loput 50 %). Huhtikuussa 2013 yhtiö nimi vaihdettiin muotoon Gazprom Transgaz Belarus.
Vuoden 2004 alussa yhtiöllä oli yhteensä 6 955,5 kilometriä maakaasuputkistoa, josta siirtoputkia 3 522 kilometriä ja jakeluputkia 3 433,7 kilometriä. Putkien halkaisija vaihtelee 100 millimetristä 1 400 millimetriin.
Ernst Bloch
thumb|Ernst Bloch Ernst Bloch (8. heinäkuuta 1885 – 4. elokuuta 1977) oli saksalainen marxilainen filosofi, joka toimi professorina Leipzigissa vuosina 1948–1957. Blochin tuotanto oli keskeinen vaikuttaja vuoden 1968 opiskelijaliikehdinnässä ja vapautuksen teologiassa. Häntä pidetään Jürgen Moltmannin Toivon teologia -teoksen keskeisenä innoittajana. Hän vieraili vuonna 1966 Jyväskylän kesä -tapahtumassa Kalevi Kivistön kutsusta.
Bloch ajatteli, että tekniikan kehityksen myötä taide voi vapautua monista menneisyyden jäänteistä ja tavoista. Taide voi muuttua sisäisen vapauden itseilmaisuksi ei-esittävän, abstraktin taiteen kautta.
Galakturonihappo
Galakturonihappo (C6H10O7) on uronihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste ja galaktoosin hapetustuote. Yhdistettä voidaan käyttää biokemiallisissa tutkimuksissa.
Esiintyminen luonnossa ja ominaisuudet
Galakturonihappoa esiintyy erityisesti marjojen ja hedelmien sisältämässä pektiinissä, joka on pääasiassa polygalakturonihappoa, johon saattaa olla liittyneenä myös muita monosakkarideja kuten galakturonihapon metyyliesteriä ja ramnoosia. Pektiini hydrolysoituu happamissa olosuhteissa galakturonihapoksi. Pektiinissä galakturonihappo on pääasiassa rengasrakenteisena α-pyranoosina. Kasvit biosyntetisoivat pektiiniä UDP-galakturonihaposta.
Galakturonihappoa esiintyy pektiinin lisäksi myös muissa kasvimateriaaleissa. Esimerkiksi β-pyranoosina sitä esiintyy hemiselluloosaa muodostavissa ksylaaneissa, galaktaaneissa ja glukaaneissa ja eräissä kasvikumeissa kuten tragakanttikumissa ja karaijakumissa.
Galakturonihappo liukenee hyvin veteen ja pieniä määriä kuumiin alkoholeihin. Polaarittomiin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin se ei liukene. Galakturonihapon ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on +50,9 °.
Luettelo tunnetuista lieksalaisista
Tämä on luettelo tunnetuista entisistä ja nykyisistä lieksalaisista.
Anselme Titianma Sanon
Anselme Titianma Sanon (s. syyskuu 1937) on burkinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Bobo-Dioulasson hiippakuntaan 8. syyskuuta 1962 ja nimitettiin sen piispaksi 12. joulukuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. huhtikuuta 1975. Pääkonsekraattorina toimi Paul Zoungrana, jota avustivat André-Joseph-Prosper Dupont ja Auguste Nobou.
5. joulukuuta 2000 Bobo-Dioulasso korotettiin arkkihiippakunnaksi, ja Sanon jatkoi sen johtamista arkkipiispana, kunnes erosi tehtävistään 13. marraskuuta 2010.
Atlantis FC
Atlantis FC on helsinkiläinen jalkapalloseura, jonka edustusjoukkue pelaa Kakkosessa. Seura perustettiin vuonna 1995, kun Johanneksen Dynamo yhdistyi Kakkoseen nousseeseen FC Norssiin, ja uuden seuran nimeksi valittiin muusikkolegenda Gösta Sundqvistin ideoima Atlantis FC. Edustusjoukkue pelasi Veikkausliigassa kaudella 2001, mutta ajautui kauden jälkeen konkurssiin ja jatkoi toimintaansa Kakkosesta. Vuosina 2005−2009 Atlantis pelasi Ykkösessä.
Atlantiksen junioritoiminta keskittyy Pohjois- ja Itä-Helsinkiin. Atlantis tunnetaan monikulttuurisena seurana, ja monet edustusjoukkueenkin pelaajat ovat maahanmuuttajataustaisia. Seura tekee yhteistyötä monikulttuurisen liikunnan kattojärjestö Liikkukaa – Sports for all ry:n kanssa ja on osallistunut mm. FARE:n (Football Against Racism in Europe) ja UEFA:n toteuttamiin rasisminvastaisiin kampanjoihin.
Historia
Atlantis FC:n nimellä seura on pelannut syksystä 1995, kun Kakkoseen edellisen kauden jälkeen noussut FC Norssi sekä Johanneksen Dynamo yhdistyivät. Yhdistymisen tärkeänä taustahahmona oli Johanneksen Dynamon perustaja, Leevi and the Leavingsista tuttu muusikko Gösta Sundqvist, joka myös keksi uudelle seuralle nimen. Sundqvist toimi aktiivisena taustahahmona uudessa seurassa sen alkuaikoina, mutta vetäytyi vähitellen sivuun toiminnasta.
Joukkue aloitti pelaamisen kaudella 1996 Kakkosesta. Kaudella 1997 se voitti Kakkosen etelälohkon ja nousi sarjaporrasta ylöspäin. Vuonna 1999 Atlantis voitti Ykkösen ylemmän loppusarjan ja eteni Veikkausliigan karsintoihin, mutta tuolloin vielä Vaasan Palloseura oli vahvempi. Vuotta myöhemmin Atlantis kuitenkin pudotti liigakarsinnoissa Turun Palloseuran ja nousi liigaan kaudeksi 2001. Atlantis pelasi Veikkausliigan kauden 2001 kotiottelunsa vastavalmistuneella Myyrmäen jalkapallostadionilla Vantaalla. Joukkue sijoittui sarjassa seitsemänneksi ja voitti Suomen Cupin.
Helmikuussa 2002 Atlantiksen edustusjoukkueen toiminnasta vastannut Atlantis FC Oy ajautui konkurssiin, ja Atlantiksen liigapaikka kaudelle 2002 siirrettiin uudelle vantaalaisseura AC Allianssille. Seuran reservijoukkue Atlantis Akatemia jatkoi kuitenkin toimintaansa Kakkosessa, johon se oli noussut edellisen kauden jälkeen. Vuonna 2003 reservijoukkue sai jälleen oikeuden käyttää Atlantis FC -nimeä, ja kaudeksi 2005 joukkue nousi Ykköseen. Kauden 2006 päätteeksi Atlantis jäi vain askeleen päähän Veikkausliiganoususta, kun se hävisi päätöskierroksen vierasottelun AC Oulua vastaan 2-0. Paikan vei lopulta viiden pisteen erolla AC Oulu, ja Atlantis sijoittui kolmanneksi. Kauden 2009 jälkeen Atlantis putosi Kakkoseen, jossa se on pelannut siitä lähtien. Kaudella 2013 joukkue sijoittui kolmanneksi Kakkosen itälohkossa. Atlantiksen Sakari Tukiainen saavutti Kakkosen maaliennätyksen 40 maalia kaudella 2014 joukkueen voittaessa itälohkon. Kaksiosaisessa nousukarsinnassa Ykköseen Atlantis kuitenkin hävisi Ekenäs IF:lle yhteismaalein 4–6.
Stadion
Atlantis pelaa kotiottelunsa kaudella 2019 Pukinmäen liikuntapuistossa.
Palkan maksamatta jättäminen
Vuonna 2016 Atlantis tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa maksamaan ulkomaalaiselle pelaajalleen takautuvasti asianmukainen palkka luontoisetuineen. Atlantis hankki pelaajan vuonna 2014 ja kuukausipalkaksi sovittiin 200 euroa, jota tämä luuli normaaliksi palkaksi jalkapalloilijalle kakkosdivisioonassa Suomessa. Seura lupasi myös auttaa pelaajaa oleskeluluvan saamisessa. Seura kuitenkin jätti välillä palkan maksamatta ja antoi varoituksen pelaajalle, jos tämä kyseli palkkansa perään.
Pelivilppi
Vuoden 2014 kaudella joukkueen neljän hollantilaispelaajan epäiltiin syyllistyneen ottelumanipulointiin. Veikkaus poisti Atlantiksen vedonlyöntilistoiltaan elokuun lopussa. Kauden päätteeksi Atlantis putosi Kolmoseen.
Kolmosen kaudella 2017 Atlantikselle langetettiin 12 sarjapisteen rangaistus, koska Suomen Palloliiton ja Suomen urheilun eettisen keskuksen mukaan vedonlyöntimanipulaatioista vankeuteen tuomittu Wilson Raj Perumal oli yrittänyt edellisenä vuonna ostaa Atlantiksessa määräysvallan 200 000 eurolla. Atlantiksen varapuheenjohtaja Markku Ritala sai 12 kuukauden toimitsijakiellon. SUEKin tutkinnanjohtaja Jouko Ikosen mukaan Perumal myönsi hankkineensa edelliskaudella seuraan ottelumanipuloinnista epäillyt hollantilaispelaajat. Perumal esiintyi neuvotteluissa Atlantiksen kanssa peitenimellä Mohd Hasan ja väitti edustavansa Master Sports -nimistä yritystä. Kauppa raukesi, kun Atlantis ei onnistunut säilymään Kakkosessa. Selvityksessä ei onnistuttu saamaan täyttä varmuutta siitä, oliko jo kauden 2016 otteluita manipuloitu. Jouko Ikosen mukaan todennäköisesti manipulointi olisi tapahtunut kaudella 2017, jos kauppa olisi toteutunut.
Lasten seksuaalinen hyväksikäyttö
Joukkueen pelaajat Bauraux Fils Offo De Tambi Amirin ja Aboubacar Diakite tuomittiin vankeuteen törkeästä lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Uhrit olivat 13-, 15- ja 16-vuotiaita tyttöjä. Kummatkiin tuomittiin myös lasten sukupuolisiveellisyyttä loukkaavan kuvien kuvaamisesta ja levittämisestä.
Eric C. Charmelo
Eric C. Charmelo on yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan työskentelystään Nicole Snyderin rinnalla televisiosarjassa Ringer. Charmelo on käsikirjoittanut jaksoja myös televisiosarjoihin Supernatural ja  ' Til Death Do Us Part.
Joseph Dao
Dao erosi tehtävistään 11. kesäkuuta 2011.
Kuolemainen (Ähtäri, itäinen)
Kuolemainen on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Aittolamminperän kylän lähellä sijaitseva lampi. Samassa kohtaa on toinenkin saman niminen lampi, joista tämä lampi on niistä itäisempi ja pienempi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Liesjärven valuma-alueeseen (35.484) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 166,6 metriä mpy.
Aioni
Aioni tarkoittaa ajanjaksoa ja maailmankautta. Uudessa testamentissa ja alkukristillisyydessä esiintyy aionin ajattelu voimakkaana: Kristuksessa nimenomaan hänen ylösnousemuksessaan, on alkanut uusi pelastuksen ja elämän aioni, vaikka tämä maailma samanaikaisesti vielä kuuluu myös vanhan synnin ja kuoleman aioniin. Aionien jännitys "jo nyt – ei vielä" antaa selityksen moniin alkukristillistä eskatologiaa ja etiikkaa koskeviin ongelmiin. Hellenistisessä uskonnollisuudessa, erityisesti gnostilaisuudessa, aionit on personifioitu jumaluuksiksi.
Katso myös
Äon (Theologie) Éon (ontologie) Eone (teologia) Еон (філософія)
Rajasuon muistomerkki
Rajasuon muistomerkki eli Kotirintamalla menehtyneiden muistokivi on desanttien uhrien muistomerkki Haminassa, entisen Vehkalahden kunnan alueella. Muistomerkki sijaitsee Rajasuolla lähellä Haminan ja Virolahden rajaa. Yhdestä isosta ja useammasta pienemmästä kivenlohkareesta koostuva muistomerkki on pystytetty paikalle, jossa sotilaspoika Arvo Johannes Harjunen (s. 22. kesäkuuta 1927) joutui kahden venäläisen desantin ampumaksi jatkosodan aikana 31. heinäkuuta 1944. Harjunen palveli Virolahden läntisessä ilmavalvontaosastossa numero 360, joka suoritti vartio- ja partiotehtäviä Virolahden Kattilaisten kylän ympäristössä. Kenttävartiosta palaava vaihto-osasto törmäsi aamulla kahteen desanttiin, jotka avasivat tulen osastoa kohden. Tulituksessa Harjunen haavoittui vatsaan ja hän kuoli matkalla kenttäsairaalaan. Arvo Harjunen haudattiin Virolahden sankarihautaan 6. elokuuta 1944.
Rajasuon muistomerkki pystytettiin vuonna 1991 niiden kymenlaaksolaisten kotirintamalla kuolleiden muistoksi, jotka venäläiset desantit ampuivat sotien aikana vuosina 1939–1944. Muistomerkin läheisyydessä olevassa laatikossa on vieraskirja ja kynä. Muistomerkki sijaitsee muutamia kilometrejä pohjoiseen valtatie 7:ltä ja autolla pääsee noin puolen kilometrin päähän siitä, loppumatka on käveltävä.
Eugen Fink
Eugen Fink (11. joulukuuta 1905 Konstanz – 25. heinäkuuta 1975 Freiburg im Breisgau) oli saksalainen filosofi.
Fink työskenteli Edmund Husserlin ja Martin Heideggerin kanssa ja kehitti fenomenologiaa. Kun kansallissosialistit kielsivät Husserlia toimimasta opettajana, myös Fink luopui virastaan ja toimi tämän avustajana. Husserlin kuoltua Fink toimitti hänen kirjoituksensa turvaan Belgiaan. Sodan jälkeen Fink habilitoi itsensä Freiburgin yliopistoon. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1971 sairauden vuoksi.
Born Villain
Born Villain on Marilyn Mansonin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 24. huhtikuuta 2012.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan kymmenennellä sijalla. Suomessa se nousi Suomen virallisen listan sijalle kahdeksantoista.
Soile Yli-Mäyry
pienoiskuva|Soile Yli-Mäyryn taidehalli [[Mäyryssä.]] Soile Siviä Johanna Yli-Mäyry (s. 14. toukokuuta 1950 Kuortane) on suomalainen kuvataiteilija.
Pääteemana Yli-Mäyryn töissä on ihmisyys ja ihmisen vieraantuminen luonnosta.
Ura
Yli-Mäyry kävi Vapaan taidekoulun vuosina 1971–1972, minkä jälkeen hän opiskeli Saksassa Stuttgartin taideakatemiassa vuosina 1972–1975. Hän jatkoi sittemmin opintoja Helsingin yliopistossa valmistuen valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 1987 ja lisensiaatiksi vuonna 1994. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 2011. Sosiologian väitöskirjassaan Yli-Mäyry tutki taiteilijan, taideteoksen ja taiteen vastaanottajan kohtaamisen kokemusta. Yli-Mäyry lähestyi aihettaan samalla kertaa sekä tutkijana että taiteilijana: hän analysoi omien teostensa vastaanottoa ja kulttuurisia erityispiirteitä eri maissa.
Yli-Mäyryn ensimmäinen taidenäyttely oli Lahden taidemuseon debytanttikilpailussa vuonna 1976. Sen jälkeen hän on pitänyt (elokuuhun 2012 mennessä) 270 yksityisnäyttelyä 25 maassa, muun muassa Japanissa, Kiinassa ja Yhdysvalloissa. Vuodesta 1993 lähtien hän on pitänyt vuosittain kesänäyttelyn taidehallissaan, synnyinseudullaan Kuortaneen Mäyryssä. Samasta vuodesta alkaen hänellä on ollut pysyvä näyttely taidelinnassaan Orimattilassa. Kesällä 2016 Yli-Mäyryn töitä on nähtävillä Tampereella Viihdepalatsin Taidekesässä.
Yli-Mäyry on Taidemaalariliiton ja Lahden Taiteilijaseuran jäsen. Hän kuului Valtion kuvataidetoimikuntaan vuosina 2001–2003. Yli-Mäyry asuu puolisonsa kanssa Lahdessa.
Palkinnot ja tunnustukset
Lähde
Suomen Lentoemäntä- ja Stuerttiyhdistys
Suomen Lentoemäntä- ja Stuerttiyhdistys SLSY ry. on perustettu vuonna 1953 nimellä Suomen Lentoemäntäyhdistys. Yhdistys oli Akavan jäsen vuosina 1973–2002, jonka jälkeen se liittyi Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK ry:n jäseneksi.
Suomen Lentoemäntä- ja Stuerttiyhdistys SLSY ry. toimi itsenäisenä ammattiliittona vuoden 2017 loppuun saakka. Yhdistyksen järjestäytymisaste oli korkea. Esimerkiksi Finnairin lentoemännistä ja stuerteista 98 % kuului yhdistykseen ja CityJetillä (ent.Blue1) vastaava osuus oli 90 %. Lisäksi yhdistyksellä on satunnaisia jäseniä myös muissa lentoyhtiöissä. Jäseniä liitolla oli vuoden 2017 lopussa noin 1 700. Itsenäisen SLSY:n viimeisenä puheenjohtajana toimii Juha Kuurne.
Suomen Lentoemäntä- ja Stuerttiyhdistys SLSY ry vastasi CityJet Oy:n (ent.Blue1), Finnair Oyj.n ja Nordic Regional Airlines in stuerttien ja lentoemäntien edunvalvonnasta. Yhdistyksen tarkoituksena oli lentoemäntien ja stuerttien oikeudellisen aseman turvaaminen työelämässä ja työsuhteessa sekä taloudellisen ja sosiaalisen aseman parantaminen. Sen tehtävänä oli aktiivisesti kehittää lentoemäntien ja stuerttien työolosuhteita sekä ammattialaa ja ammattitaitoa sekä valvoa työehtojen noudattamista. Yhdistys myös neuvotteli niin matkustamohenkilöstöä koskevan yleissitovan työehtosopimuksen kuin sen osana olevien CityJetiä, Finnairia ja Norraa koskevat työehtosopimuspöytäkirjojen sisällöstä Palvelualojen työnantajat Palta ry:n kanssa. Vuoden 2018 alusta sopimusoikeus siirtyi Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry:lle.
Suomen Lentoemäntä- ja Stuerttiyhdistys SLSY ry liittyi ensin AKT:n yhteisöjäseneksi vuonna 2015. , ja vuoden 2018 alusta yhdistyksestä tuli Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry:n valtakunnallinen ammattiosasto nro 208 Suomen Lentoemäntä- ja Stuerttiyhdistys SLSY ry. Ammattiosaston puheenjohtajana toimii Jari Toivonen.
Marsanne
Marsanne on kunta eteläisessä Ranskassa Drômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 17 kilometriä Montélimarin kaupungista koilliseen.
Historia
Marsannella on liki tuhatvuotinen historia. Kunta jakautuu kahteen keskustaan. Uusi keskusta on tasangolla teiden risteyksessä, ja siellä on hotellit, virastot ja marketit. Vanha keskusta on ylempänä vuoren rinteellä. Vanhan keskustan kapeilla kujilla on putiikkeja ja gallerioita. Siellä on myös vanhan linnan rauniot, kellotorni ja Saint-Félixin kirkko 1100-luvulta. Kaikki kunnan asukkaat asuivat tässä keskiaikaisessa kylässä vuoteen 1850 saakka, ja sieltä käsin pystyttiin hallitsemaan Valdainen tasankoa. Alueella on tuotettu viiniä vuosisatoja. Paikallinen valkoinen Marsanne rypäle oli lähellä hävitä kokonaan, mutta se onnistuttiin kuitenkin pelastamaan.
Bobbie Gentry
Roberta Lee Streeter eli Bobbie Gentry (s. 27. heinäkuuta 1944) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä.
Gentry nousi kansainväliseen maineeseen kesällä 1967 singlellään "Ode to Billie Joe". Hän voitti jopa Grammy-palkinnon "parhaasta naislaulajan esityksestä".
Paini kesäolympialaisissa 1936
Kesäolympialaisten 1936 painissa kilpailtiin seitsemässä sarjassa sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Menestyneimmät maat olivat neljä kultamitalia voittanut Ruotsi ja kolme kultaa voittanut Unkari.
Fredrik Julius Lindström
Fredrik Julius Lindström (28. heinäkuuta 1873 Tampere – 8. elokuuta 1924 Savonlinna) oli suomalainen filosofian tohtori ja lyseon lehtori. Hän kirjoitti useita teoksia kuvaamataiteista ja taidehistoriasta.
Lindströmin vanhemmat olivat ajuri Erik Johan Lindström ja Amanda Gustava Söderlund. Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1893 ja valmistui uusia kieliä, taidehistoriaa ja estetiikkaa opiskeltuaan Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1897, maisteriksi 1900 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1914.
Lindström toimi Helsingin suomalaisessa reaalilyseossa tuntiopettajana 1898–1905 ja sitten vuodesta 1905 alkaen saksan ja suomen kielen ylimääräisenä nuorempana lehtorina samassa koulussa. Lindström toimi myös kirjallisuus- ja taidearvostelijana avustaen sanomalehtiä, aikakausjulkaisuja ja kokoomateoksia. Hän julkaisi useita taidetta käsitelleitä teoksia.
Lindström oli naimisissa vuodesta 1899 Fanny Ulrika Sederholmin kanssa. Heidän tyttäriään olivat taidehistorioitsija ja Ateneumin intendentti Aune Lindström ja kirjallisuudentutkija, lehtori Irja Maliniemi.
Teoksia
Nimellä ''Fredr. J. Lindström'':
Riitajärvi (Keuruu)
Riitajärvi on Keski-Suomessa Keuruulla Mäkelänperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Kivikeropuron valuma-alueeseen (35.485) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 134,5 metriä mpy.
Jean Ragnotti
pienoiskuva|Ragnotti vuoden 2011 Monte Carlon rallissa. Jean Ragnotti (s. 29. elokuuta 1945) on ranskalainen moottoriurheilija. Ragnotti on kilpaillut rallissa ja kestävyysajoissa.
Elämäkerta
Ragnotti opetteli ajamaan perheen autolla ja täytettyään 18 vuotta hän aloitti rekkakuskina. Hän säästi palkkansa ostaakseen Renault 8 Gordinin, josta muokattiin hänen ensimmäinen kilpa-autonsa. Lokakuussa 1967 hän osallistui Istres ralliin, jossa hän tuli kolmanneksi ja voitti luokkansa. Hän osallistui myös muihin kilpailuihin kuten Renault 8 Gordini Cupiin vuonna 1968.
Vuonna 1977 hänestä tuli Renaultin tehdaskuljettaja ja voitti Ranskan rallicross-mestaruuden Alpine A310 V6 -autolla. Seuraavana vuonna hän kilpaili Le Mansin 24 tunnin ajossa Renault-Alpine A442 Turbolla Guy Fréquelinin, Jean-Pierre Jabouillen ja José Dolhemin kanssa, jolloin he sijoittuivat neljänneksi. Hän voitti Super Touring Championship -sarjan mestaruuden vuonna 1988.
Ragnotti ajoi rallia Ranskan kansallisessa sarjassa, rallin EM-sarjassa sekä rallin MM-sarjassa, ja voitti MM-sarjassa Monte Carlon rallin sekä Korsikan rallin.
Kilpa-autoilun lisäksi hän toimi stunt-miehenä useissa elokuvissa, jotka kuvattiin vuosien 1974 ja 1981 välillä Italiassa, Ranskassa ja Espanjassa. 1990-luvun lopussa Luc Besson palkkasi hänet Taxi-elokuviin.
Putouksen parhaat
Putouksen parhaat on kesällä 2021 MTV3-kanavalla esitetty kuusiosainen koosteohjelma viihdeohjelma Putouksen kahdestatoista ensimmäisestä tuotantokaudesta. Ohjelman juonsivat Joonas Nordman ja Kari Ketonen.
Curemonte
Curemonte [kyʁmɔ̃t] on Ranskan kunta Uuden-Akvitanian alueella Corrèzen departementissa. Entisellä Limousinin hallintoalueella sijaitsevan kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 216. Curemonte kuuluu departementissaan Midi corrézien -kantoniin Brive-la-Gaillarden arrondissementissa.
Curemonte kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France. Sen alueella on kolme linnaa: Château de Plas, Château de Saint-Hilaire ja Château de la Johannie. Myös kirkkorakennuksia on kolme: Saint-Barthélemy du Bourg, Saint-Hilaire de la Combe – yksi departementin vanhimpia, peräisin 1000-luvulta – sekä Saint-Genest, joka toimii nykyisin kirkkotaiteen museona.
FS Montcalm (1900)
FS Montcalm oli 1900-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston Gueydon-luokan panssariristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Forges et Chantiers de la Méditerranéelta, missä köli laskettiin 27. syyskuuta 1899. Alus laskettiin vesille 27. maaliskuuta 1900 ja otettiin palvelukseen 24. maaliskuuta 1902.
Palvelus
Jo ennen koeajojen päättymistä alus kuljetti presidentti Émile Loubetin Neuvostoliittoon. Alus saapui Kronstadtiin 20. toukokuuta 1902 ja aluksen kannella tarjottiin 23. toukokuuta lounas tsaari Nikolai II:lle.
Ensimmäisen maailmansodan alettua alus osallistui Rabaulin valtaukseen syyskuussa 1914 yhdessä Australian kanssa. Myöhemmin alus purjehti Kiinanmerellä. Alus kuljetti marraskuussa 1921 marsalkka Joseph Joffrea.
Alus poistettiin palveluksesta 28. lokakuuta 1928 ja se siirrettiin 1934 koululaivaksi nimellä Trementin. Alus oli edelleen Brestissä Ranskan antautuessa 1940 ja se tuhoutui miehityksen aikana 1943.
Suomen kansanvaltuuskunta
thumb|Kansanvaltuuskunnan puheenjohtaja [[Kullervo Manner.|alt=]] Suomen kansanvaltuuskunta oli Suomen sisällissodan punaisten vallankumouksellinen hallitus, joka toimi 28. tammikuuta – 25. huhtikuuta 1918. Kansanvaltuuskunnan jäsenet eli kansanvaltuutetut tulivat työväenliikkeen ja Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) piiristä, ja sen puheenjohtajana oli entinen eduskunnan puhemies Kullervo Manner. Kansanvaltuuskunta toimi huhtikuun 1918 alkuun saakka Helsingissä ja viimeiset viikot Viipurissa.
Kansanvaltuuskunta kaappasi sisällissodan alussa vallan syrjäyttämällä porvarillisen Svinhufvudin senaatin sekä eduskunnan, minkä jälkeen se antoi itse lakeja ja asetuksia. Kansanvaltuuskunnan ohella toimi myös eduskuntaa vastannut korporatiivinen Työväen pääneuvosto, jonka merkitys punaisten hallinnossa jäi tosin melko vähäiseksi.
Neuvosto-Venäjä oli ainoa valtio, joka tunnusti kansanvaltuuskunnan Suomen lailliseksi hallitukseksi. Sisällissodan loppuvaiheessa kansanvaltuuskunnan jäsenet pakenivat lopulta Pietariin.
Perustaminen ja välittömät toimet
Aseellisen vallankumouksen aloittamisesta päättivät alkuaan Työväen järjestyskaartin johto sekä SDP:n puoluetoimikunnasta 23. tammikuuta 1918 lohkaistu ”Suomen työväen toimeenpaneva komitea”, jonka jäsenet edustivat työväenliikkeen radikaaleinta siipeä ja jonka puheenjohtajana oli Eero Haapalainen. Toimeenpaneva komitea määräsi 27. tammikuuta vastaisena yönä punakaartit pidättämään P. E. Svinhufvudin johtaman senaatin eli hallituksen jäsenet ja joukon muita johtavia porvarillisia poliitikkoja, mukaan lukien 33 kansanedustajaa, mikä kuitenkin epäonnistui täydellisesti. Punakaartien yliesikunta lykkäsi keskeneräisten valmistelujensa vuoksi kaappauksen alkua yhdellä päivällä, joten senaattorit saivat tiedon pidätysmääräyksestä etuajassa levitetystä julkisesta tiedotteesta ja ehtivät piiloutua. Eduskunnan kokoontuminen 28. tammikuuta estettiin ja muutamia Heimolan talolle ilmaantuneita porvarillisia kansanedustajia pidätettiin.
thumb|pysty=1.05|28. helmikuuta 1918 rauhantunnustelijoiksi saapuneet Ruotsin sosialidemokraattien puoluesihteeri [[Gustav Möller (vas.) ja tanskalainen toimittaja Marius Wulff kansanvaltuuskunnan toimipaikan Senaatintalon portailla.]] Kansanvaltuuskunta perustettiin 28. tammikuuta 1918, ja se asettui johtamaan samana aamuna aloitettua kapinaa. Kansanvaltuuskunnan perustamisesta tiedotettiin Työmies-lehdessä 29. tammikuuta julkaistussa julistuksessa, jossa myös nimettiin kansanvaltuutetut ja selostettiin lyhyesti punaisen hallituksen keskeisimmät ohjelmalliset tavoitteet. Kansanvaltuuskunta otti jo ensimmäisenä päivänään käyttöönsä Helsingin Senaatintalon eli nykyisen Valtioneuvoston linnan.
Punainen hallinto lakkautti ensi töikseen kaikki porvarilliset lehdet, pääkaupungissa jo 28. tammikuuta ja muissa kaupungeissa seuraavina päivinä. Kansanvaltuuskunta vahvisti 2. helmikuuta ”vastavallankumouksellisen” lehdistön olevan ”toistaiseksi” lakkautettu. Lakkautus koski jopa oikeistososiaalidemokraattisia Työn Valtaa ja Itä-Suomen Työmiestä. Tämän jälkeen saivat ilmestyä vain sosialidemokraattisen puolueen ja kristillisen työväenliikkeen lehdet. Senaatti lakkautti vastaavasti sosialidemokraattien lehdet valkoisten hallitsemassa osassa maata. Maaliskuussa kansanvaltuuskunnan posti- ja tiedotusosasto asetti jäljellä olleille lehdille ennakkosensuurin sota-asioiden ja ulkopolitiikan raportoinnin osalta.
Istunnot ja lainsäädäntötoiminta
Kansanvaltuuskunta kokoontui Helsingissä istuntoon yhteensä 89 kertaa ja Viipurissa vajaa kymmenen kertaa. Se julkaisi asetuskokoelmassa yhteensä 45 säädöstä ja suosi lyhyttä ja niukkaa lakitekstiä. Suurin osa kansanvaltuuskunnan ajasta meni uuden lainsäädännön tuottamiseen. On arvioitu, että noin kaksi kolmasosaa sen säätämistä laeista oli reagointia akuutteihin hallinnollisiin ongelmiin ja loput tähtäsivät ideologisiin päämääriin tai kannatuksen lisäämiseen. Etenkin ideologiselta pohjalta säädettyjen lakien esikuvana toimivat vuoden 1871 Pariisin kommuunin ja vähemmässä määrin myös Venäjän bolševikkivallankumouksen tuottama lainsäädäntö, mutta enimmäkseen Suomen työväenliikkeen aiemmat ohjelmat. Valtuuskunnan säätämistä laeista tiedotettiin Suomen Kansanvaltuuskunnan Tiedonantoja -lehdessä.
Valtuuskunnan kokoonpano
Kansanvaltuuskunnan nimilista pohjautui pitkälti Eero Haapalaisen ehdotukseen, jonka hän esitteli johtamansa Suomen työväen toimeenpanevan komitean suljetussa kokouksessa 25. tammikuuta 1918. Edellisvuoden eduskunnan puhemies, Kullervo Manner, nimettiin kansanvaltuuskunnan puheenjohtajaksi. Mukana oli myös entinen senaatin talousosaston varapuheenjohtaja (pääministeri) Oskari Tokoi, joka toimi vähäisemmässä tehtävässä elintarvikeasiain valtuutettuna.
Kansanvaltuuskunnan jäsenet edustivat pääasiassa sosiaalidemokraattien vasenta laitaa, ja heidät koottiin työväenliikkeen järjestöistä, kuten SDP:stä ja Suomen Ammattijärjestöstä (SAJ). Vuonna 1917 valitun ja tammikuussa 1918 täydennetyn SDP:n puoluetoimikunnan yhdestätoista jäsenestä kaikki yhtä lukuun ottamatta tulivat mukaan kansanvaltuuskuntaan, kapinapäätöstä vastustanut Edvard Gylling tosin vasta suostuteltuna 6. helmikuuta. Pois jäi toinen kapinaa vastustanut puoluetoimikunnan jäsen, K. H. Wiik, joka hänkin suostui osallistumaan punaiseen hallintoon ulkoasiain osaston kielenkääntäjänä. Ainoa suomalaisten työväenjärjestöjen ulkopuolelta tullut kansanvaltuutettu oli toiseksi sisäasiain valtuutetuksi nimetty pietarinsuomalainen bolševikki Adolf Taimi, joka oli vaikuttanut Suomessa vasta keväästä 1917 alkaen.
Sisäasiainvaltuutetut Haapalainen ja Taimi vastasivat alkuun myös sota-asioista, koska erillistä ”sotaministeriötä” ei ollut. Haapalaisen oli tarkoitus vastata sodanjohdon operatiivisista ja Taimen logistisista kysymyksistä. Käytännössä Haapalaisen on sanottu keskittyneen enemmän samanaikaiseen tehtäväänsä punakaartien ylipäällikkönä, kun taas Taimi omaksui enemmän ”sotaministerin” roolin. Juovuksissa rintamalla esiintynyt Haapalainen erotettiin ylipäällikkyydestä 18. maaliskuuta, mutta hän sai pitää asemansa kansanvaltuutettuna.
Kansanvaltuuskuntaa laajennettiin 8.–11. maaliskuuta perustamalla Haapalaiselle ja Taimelle erillinen sota-asiain osasto sekä kokonaan uusi sosiaaliasiain osasto. Neljän uuden kansanvaltuutetun joukossa olivat Hilja Pärssinen ja Hanna Karhinen, joista tuli näin tavallaan Suomen ensimmäiset naisministerit, yli kahdeksan vuotta ennen puoluetoveriaan Miina Sillanpäätä. Pärssisen ura kansanvaltuutettuna jäi lyhyeksi, sillä hän pakeni Suomesta miehensä kanssa jo maaliskuun lopussa.
Anita Chellamah
Anita Chellamah (alun perin Anita Mahadervan, nykyään Anita Chellamah-Nurse) on brittiläinen näyttelijä, tanssija ja laulaja. Hänet tunnetaan 1980-luvun yhtyeiden Toto Coelon ja Cherry Bombzin laulajana. 1980-luvulla ulkomuodoltaan näyttävältä näyttänyt Chellamahilla on etnisesti eksoottinen tausta, hänessä on muun muassa jaavalaista verta.
Ura
Anita Mahadervan tuli tunnetuksi televisio-ohjelmassa Tops of the Pops esiintyneen Legs & Co -tanssiryhmän jäsenenä vuosina 1976–1981. Tämän jälkeen hän liittyi 1980-luvun uuden aallon naislauluyhtyeeseen Toto Coelo, johon kuuluivat Mahadervanin lisäksi Lacey Bond, Lindsey Danvers, Ros Holness ja Sheen Doran. Vuonna 1982 yhtye julkaisi hittisinglensä ”I Eat Cannibals”, joka nousi Yhdistyneen kuningaskunnan singlelistan TOP10:een. Albumin Man o’War flopattua Mahadervan ja Sheen Doran jättivät yhtyeen.
Suomen kansanvaltuuskunta
Valtuuskunnan kokoonpano
Ylimmäksi lainvalvojaksi eli prokuraattoriksi nimettiin entinen SDP:n puoluesihteeri Matti Turkia ja prokuraattorin apulaiseksi kansanedustaja Nestori Aronen. Kansanvaltuuskunnan sihteereinä toimivat ylioppilaat Tuure Lehén ja Yrjö Laine, jotka tulivat jo parin päivän jälkeen toisiin tehtäviin nimettyjen J. O. Arjanteen ja Jukka Lehtosaaren tilalle.
Anita Chellamah
Ura
Mahadervan tapaili Billy Idolia, jonka kautta hän tutustui Hanoi Rocksin kitaristiin ja säveltäjä-sanoittajaan Andy McCoy'hin. Kesäkuussa 1985 hajonneen Hanoi Rocksin viimeinen kokoonpano Andy McCoy, Nasty Suicide, Timo Kaltio ja Terry Chimes päätti jatkaa nimellä Cherry Bombz, jonka laulajaksi otettiin Anita Chellemahiksi muuttunut Mahadervan. Cherry Bomz levytti 7" singlen ja EP:n "Hot Girls in Love" (1985), ”mini-LP:n” eli EP:n The Cherry Bombz (1985), 7" tuumaisen singlen ja EP:n The House of Ecstasy (1986) ja vielä postuumisti yhtyeen hajottua live-LP:n Coming Down Slow (1987), joka on nauhoitettu Cherry Bombzin yhdellä viimeisistä keikoista 3. syyskuuta 1986. Yhtye teki Yhdysvaltain, Yhdistyneen kuningaskunnan, Euroopan, Skandinavian ja Japaninkin kiertueen. Yhtyeen muut jäsenet eivät kuitenkaan pitäneet Chellamahista ja yhtye hajosi, kun McCoy antoi tälle potkut. McCoyn mukaan hän ja Chellamah riitelivät usein ja tilanne häiritsi heidän välillään ollut yhden yön suhdekin. Lisäksi McCoy arvosteli Chellemahin alkoholistista käyttäytymistä, jonka mukaan päivä alkoi viinipullolla. Tosin McCoyn oma raittius oli niin ja näin hänen käyttäessä vähän kovempiakin aineita kuin vain alkoholia.
Mahadervan siirtyi Cherry Bombzin näyttelijäksi ja ohjelmajuontajaksi. Chellamah on työskennellyt pienissä rooleissa elokuvissa, mainoksissa ja televisiosarjoissa. Lisäksi hän on työskennellyt video jockeyna ohjelmissa Sky Channel, Music Box ja Sky Trax.
Suomen kansanvaltuuskunta
Valtuuskunnan kokoonpano
Monet sosialidemokraattisen puolueen keskeiset poliitikot, kuten Väinö Tanner ja Matti Paasivuori, tuomitsivat vallanoton ja pysyttelivät sivussa punaisesta hallinnosta. Wäinö Wuolijoki joutui jopa piileskelemään punakaartilta. Tämä mahdollisti heidän nousunsa SDP:n johtomiehiksi sisällissodan jälkeen. Työväenliikkeen vanhoista johtajista Eetu Salin ja Edvard Valpas kieltäytyivät osallistumasta vallankumoushallintoon, mutta Salin toimi jonkin aikaa komennettuna Kansanvaltuuskunnan Tiedonantajan päätoimittajana ja Valpas jatkoi Työmiehessä. Yrjö Mäkelinin asennoituminen oli hyväksyvämpi, mutta hänkään ei lopulta osallistunut punaiseen hallitukseen.
Jean-Baptiste Maria Cissé
Cissé johti hiippakuntaansa, kunnes kuoli 64-vuotiaana.
Suomen kansanvaltuuskunta
Kansanvaltuuskunnan alainen hallinto
Kun valtion keskushallinnon virkamiehet julistivat Virkamiesyhdistysten keskusliiton päätöksellä 29. tammikuuta lakon ja kieltäytyivät palvelemasta punaista hallitusta, kansanvaltuuskunnan alaisuuteen jouduttiin järjestämään uusi punainen keskushallinto, johon rekrytoitiin noin 500 henkilöä sosialidemokraattisesta puolueesta ja ammattijärjestöistä. Joitakuita jouduttiin painostamaan mukaan, toiset ilmoittautuivat oma-aloitteisesti. Lakon ulkopuolelle jääneitä vanhoja virkamiehiä myös ylennettiin esimiestensä paikalle. Lisäksi muutamia nuoria ylioppilaita ilmoittautui vapaaehtoisesti vallankumoushallinnon palvelukseen.
Eräiden valtion keskusvirastojen tilalle perustettiin uudet vastaavat elimet, joiden nimissä sana ”hallitus” korvattiin sanalla ”neuvosto”.
Vanha oikeuslaitos korvattiin perustamalla kansanvaltuuskunnan määräyksestä vallankumousoikeuksia. Korkeimmaksi oikeusasteeksi perustettiin Vallankumouksellinen Ylioikeus, jonka puheenjohtajana toimi Kaarlo Harvala ja aivan sodan loppuvaiheessa huhtikuussa Tyko Varto. Vanhoista keskusvirastoista toimintaansa jatkoivat keskeytyksettä vain Lääkintöhallitus ammattieettisistä syistä sekä sosiaalidemokraatti Väinö Hakkilan johtama Vankeinhoitohallitus, vaikka Hakkila kuuluikin puolueessaan kapinan vastustajiin. Lainvalmistelukunta sai pitää nimensä, mutta sen jäsenistö vaihdettiin.
Lääninhallitukset korvattiin lääninvaltuuskunnilla läänijaon pysyessä entisenä. Maaherran virat korvattiin lääninkomissaareilla, jotka pian nimettiin lääninvaltuutetuiksi. Uudenmaan lääniin nimitettiin ensin Herman Hurmevaara ja hänen tilalleen Juho Vatanen, Turun ja Porin lääniin R. W. Österman, Hämeen lääniin Väinö Kivisalo ja Viipurin lääniin Jalmari Kirjarinta.
Sodan jälkeen valkoiset surmasivat noin viidesosan punaiseen siviilihallintoon osallistuneista, koska heidän katsottiin syyllistyneen valtiopetokseen tai sen avunantoon.
Työväen pääneuvosto
Toimeenpanovaltaa valvomaan asetettiin kansanedustuslaitosta vastannut 40-jäseninen työväen pääneuvosto, joka kokoontui ensi kerran 14. helmikuuta 1918 Helsingin Säätytalossa ja viimeisen kerran 10. huhtikuuta Viipurissa. Työväen pääneuvostoa ei valittu vaaleilla, vaan siihen saivat nimittää edustajia työväenliikkeen eri järjestöt kiintiöperiaatteella. Kansanedustuslaitokseksi se oli siten sangen vähän edustava. Järjestöillä oli oikeus halutessaan edustajiensa takaisinkutsuntaan. Erimielisyyksien jälkeen sovittiin lopulta seuraavat kiintiöt:
Työväen pääneuvoston vaikutus Suomen sisällissodan sekavissa oloissa jäi varsin heikoksi kansanvaltuuskunnan päättäessä asioista. Käytännössä kansanvaltuuskunta sääti lait itse ja pääneuvosto vahvisti ne jälkikäteen, usein sellaisinaan. Työväen pääneuvosto oli tarkoitettu vain mielikuvaa demokraattisesta hallinnosta ylläpitäväksi kyltiksi, mihin asemaan kaikki neuvoston jäsenet eivät tosin olisi tahtoneet alistua. Kansanvaltuuskunnan perustuslakiesityksen (ks. edempänä) mukaan tulevaisuudessa lainsäädäntövallan olikin tarkoitus kuulua vaaleilla valittavalle kansaneduskunnalle.
Raha-asiat, talouspolitiikka ja sosialisointi
Punaisten sodankäynnin kokonaiskustannukset kohosivat noin 300 miljoonaan Suomen markkaan. Koska Suomen Pankin kultavaranto oli ennen sotaa siirretty Kuopioon ja jäi siten valkoisille, otti kansanvaltuuskunta haltuunsa sen käteisvarat ja setelipainot sekä talletukset Venäjän pankeissa. Suomen Pankin henkilökunnan kieltäydyttyä avaamasta holveja ne jouduttiin murtamaan auki 31. tammikuuta. Päätös Suomen Pankin toiminnan jatkamisesta punaisen hallinnon alaisuudessa vahvistettiin myös eduskunnan pankkivaltuustossa, jossa oli edellisvuotisen eduskunnan peruina sosialistinen enemmistö. Yksityiset liike- ja säästöpankit sen sijaan saivat jatkaa normaalia toimintaansa toisin kuin Neuvosto-Venäjällä, jossa kaikki pankkitoiminta kansallistettiin. Yksityispankkien tileiltä Suomen Pankissa nostettiin 120 miljoonan markan valtiolaina, jonka myöntämisestä oli päätetty jo ennen vallankumousta.
Suomen Pankin käteisvarannot kulutettiin nopeasti loppuun, minkä jälkeen sieltä otettiin lyhytaikaista luottoa, uusien setelien painamista kiihdytettiin ja paperirahaa alettiin korvata sekeillä, jotka luvattiin lunastaa myöhemmin. Kansanvaltuuskunta painatti vanhoilla painolaatoilla uusia seteleitä noin 77 miljoonan markan edestä, mutta porvarillinen väestö piti niitä ”vääränä rahana”, jonka käyttöä se pyrki välttämään. Kansanvaltuuskunta lyötti myös uusia kolikoita, joissa lukivat sanat ”Kansan työ, kansan valta”. Veronkanto onnistui punaisessa Suomessa vain heikosti, sillä kruununvoudit ja henkikirjoittajat pääsääntöisesti kieltäytyivät yhteistyöstä punaisen hallinnon kanssa. Maaliskuun lopussa kansanvaltuuskunta määräsi takavarikoimaan myös Helsingin yksityispankkien käteisvaroja ja talletuksia Suomen Pankissa, mutta määräystä ei ilmeisesti koskaan pantu toimeen.
Suomen Työnantajain Keskusliitto oli määrännyt työsulun, jonka tarkoituksena oli seisauttaa kaikki tuotanto punaisten hallitsemalla alueella. Kansanvaltuuskunta ja muut vallankumouselimet takavarikoivat sodan aikana haltuunsa 163 teollisuuslaitosta lähinnä varmistaakseen tuotannon käynnissä pysymisen. Määrä vastasi alle kymmentä prosenttia punaisen Suomen kaikesta teollisuudesta. Kansanvaltuuskunnan 2. helmikuuta säätämä laki oikeutti takavarikoimaan tuotantovälineet, joiden omistaja kieltäytyi maksamasta työntekijöille palkkaa lakon ajalta. Useimmat laitokset saivat vapaaehtoisuuden pohjalta jatkaa toimintaansa vanhojen omistajien hallussa. Kansanvaltuuskunta äänesti 11. helmikuuta siitä, kansallistettaisiinko tuotantoa ja suurmaaomaisuutta töiden uudelleen käynnistämisen yhteydessä. Eero Haapalaisen maltillisempi ehdotus voitti äänin 7–6 Evert Elorannan ehdotuksen, joka olisi merkinnyt laajamittaista sosialisointia. Sosialismi säilyi kaukaisempana tavoitteena, johon uskottiin siirryttävän asteittain joskus vallankumouksen voiton jälkeen.
Maatiloista päätettiin kansallistaa ainoastaan yhtiöiden omistamat sekä sellaiset, jotka omistajat jättivät hoitamatta esimerkiksi pakenemisen johdosta. Vallankumoushallinnon omistukseen päätyi lähinnä muutamia kymmeniä suuria kartanoita. Torpparit, mäkitupalaiset ja lampuodit julistettiin ”riippumattomiksi” 31. tammikuuta, mutta tässä yhteydessä jätettiin avoimeksi, tulisiko heistä itsenäisiä maanomistajia vai valtion vuokralaisia. Maatalousasiain valtuutettu Eloranta olisi halunnut mennä maaomaisuuden sosialisoinnissa yleistä linjaa pidemmälle, samoin kuin työasiainosaston edustajat tuotannon sosialisoinnissa.
Työllisyys- ja elintarvikepolitiikka
Kansanvaltuuskunta pyrki lievittämään työttömyyttä paitsi käynnistämällä omistajien pysäyttämää tuotantoa ja maksamalla palkkaa punakaarteihin liittyneille myös teettämällä hätäaputöitä sekä maksamalla helmikuussa avustuksia vähintään viikon työttöminä olleille. Viimeksi mainittu toiminta kuitenkin keskeytettiin Helsingissä paikallisen punakaartin toivomuksesta, koska se haittasi uusien kaartilaisten rekrytointia. Elintarvikepulan ratkaisemiseksi tuotiin viljaa Venäjältä, kiristettiin säännöstelyä sekä siirrettiin viljelemättömiä tiloja tilattomien käyttöön. Elintarvikeasiain valtuutettu Tokoi järjesti helmi–maaliskuussa Siperiasta niin sanotun suuren viljajunan mukana mittavan viljatoimituksen, joka helpotti hetkellisesti Etelä-Suomen elintarvikepulaa. Punaisen Suomen elintarvikehuolto alkoi huhtikuuhun mennessä kriisiytyä, mutta punaisten sotilaallinen romahdus ehti koittaa ennen nälänhätää.