cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Neste (yritys)
Nesteen juuret Naantalissa
Öljynjalostamon rakentaminen Suomeen oli ollut esillä jo ennen toista maailmansotaa. Sodan aikana huoltovarmuus nousi entistä enemmän esille ja myös saksalaisten vaatimuksesta Suomi päätti rakentaa öljy- ja bensiinituotteille turvallisen maanalaisen varastoinnin. Paikaksi valikoitui Naantali, jossa elokuussa 1944 aloitettiin suuren Tupavuoren säiliöalueen rakentaminen. Käyttöön se otettiin joulukuussa 1946. Ennakoiden suunnitellun öljynjalostamon tarpeita, vuonna 1947 pakkolunastettiin koko 246 hehtaarin alue.
1948–1997 (Neste)
thumb|Neste Oy:n logo vuodelta 1963 Neste perustettiin vuonna 1948, jolloin sen tarkoituksena oli turvata Suomen energia- ja öljynhuoltoa. Suomessa ei ollut tuolloin mitään alan teollisuutta tai siihen liittyvää osaamista, vaan kaikki piti aloittaa tyhjästä. Yhtiön kotipaikaksi tuli Espoo ja se oli alusta asti valtion omistama. Toimialoja tuolloin olivat öljy- ja kemianteollisuus, kaasun välittäminen, varustamotoiminta, öljynetsintä ja -tuotanto.
Nesteen alkuvuosien tapahtumat olivat kaataa koko yrityksen: Tupavuoren 1948 suurtulipalo, tappiolliseksi osoittautunut Tupavuoren säiliötilojen vuokraus ulkopuolisille öljy-yhtiöille ja Alkolle, sekä ajallisesti epäonnistunut S/T Nesteen kauppa vuonna 1948.
Vuonna 1955 yhtiön pitkäaikaisena toimitusjohtajana aloitti Uolevi Raade, joka vaikutti suuresti sen nousuun aikanaan Suomen suurimmaksi yritykseksi. Vuonna 1957 Naantaliin valmistui yhdysvaltalaista teknologiaa käyttäen Suomen ensimmäinen öljynjalostamo, Naantalin jalostamo.
Porvoon jalostamo valmistui vuonna 1965 Porvoon silloiseen maalaiskuntaan, Sköldvikiin (Kilpilahti). Alueelle tuli paljon suomenkielistä väkeä, mutta kunnalla ei ollut kykyä ottaa vastaan teollisuutta eikä välttämättä halua saada uusia suomenkielisiä asukkaitakaan. Siksi Neste huolehti monista asioista niin yksin kuin yhdessä kunnan kanssa. Yritys järjesti työntekijöille asuntoja, huolehti asuntolainojen takauksista ja tarjosi näiden käyttöön niin mökkejä Lapista kuin leirikeskuksen Emäsalossa.
1960- ja 1970-luvuilla Nesteestä tuli Suomen suurin yritys samalla kun koko maa teollistui ja autokanta kasvoi. Öljynjalostuksen lisäksi Neste alkoi etsiä ja tuottaa öljyä ja kaasua sekä kehittää kemianteollisuutta. Kylmän sodan ja siihen liittyvän bilateraalisen kaupan johdosta Suomen piti tuoda jotain Neuvostoliitosta, jos halusi viedä sinne jotain. Siksi Suomeen tuotiin venäläistä öljyä, jota Neste jalosti.
Vuonna 1971 Neste osti puolet Keskon omistamasta Kesoilista.
Vuonna 1976 Suomeen valmistui ensimmäinen pilvenpiirtäjä, 83,6-metriä korkea Nesteen pääkonttori. Se rakennettiin Espoon Keilaniemeen, sillä Helsinki ei antanut rakennuslupaa niin korkealle rakennukselle.
Vuonna 1980 toimitusjohtajaksi tuli Jaakko Ihamuotila.
Yhtiö aloitti huoltamotoiminnan vuonna 1983.
Vuonna 1990 Nesteen kansainvälinen öljykauppa muodosti sen liikevaihdosta noin puolet ja öljynjalostus neljäsosan. Vuonna 1991 sen liikevaihto oli 53,025 miljardia markkaa ja yhtiön palveluksessa oli 13 685 henkilöä.
Kun Neuvostoliitto hajosi vuonna 1991, öljyä ei saatu itänaapurista aiempaan tapaan, vaan sitä piti etsiä muualta. Neste oli rakentanut runsaasti kemianteollisuuden laitoksia ympäri Eurooppaa, mutta kun öljyn ja kemikaalituotteiden hinnat romahtivat, kemianteollisuus myytiin pois.
Vuonna 1991 Nesteestä tuli Finnoilin pääomistaja. Myös Kesoil siirtyi kokonaan sen omistukseen. Vuonna 1992 Union-huoltamot muuttuivat Neste-huoltamoiksi, seuraavana vuonna sama tapahtui Finnoil-huoltamoille.
Marraskuussa 1995 yhtiö listautui Helsingin pörssin päälistalle.
1998–2005 (Neste osana Fortumia)
Vuonna 1998 Neste ja Imatran Voima fuusioitiin Fortumiksi ja Kesoil-huoltamot muuttuivat Neste-asemiksi.
Toukokuussa 2004 Fortum Oil and Gas Oy jakautui kahtia: yhtiön öljyliiketoiminta siirtyi Fortum Oil Oyj:lle ja muu toiminta Fortum Heat and Gas Oy:lle. Fortum Oil Oyj oli aluksi Fortum Oyj:n tytäryhtiö, mutta irtaantui Fortumista keväällä 2005 ja siitä syntyi Neste Oil Oyj.
2005–2014 (Neste Oil Oyj)
thumb|Nesteen logo vuodesta 2006 aina 1.4.2015 saakka, jolloin nimestä pudotettiin Oil -lopputermi pois Neste Oil Oyj listautui pörssiin kesäkuussa 2005. Ihamuotilan seuraajana toimitusjohtajana aloitti Risto Rinne.
Vuonna 2008 Rinne jäi eläkkeelle ja hänen seuraajanaan toimitusjohtajana aloitti vuorineuvos Matti Lievonen.
Marraskuussa 2010 Neste käynnisti Singaporessa maailman suurimman uusiutuvaa dieseliä valmistavan laitoksen, jonka tuotantokapasiteetti oli 800 000 tonnia vuodessa. Laitos käytti raaka-aineena palmuöljyä sekä muita uusiutuvia raaka-aineita, ja sen investointikustannukset olivat 550 miljoonaa euroa. Greenpeace vastusti palmuöljyn käyttöä sen ympäristövaikutuksien takia. Neste sitoutui käyttämään ainoastaan vastuullisesti tuotettua palmuöljyä. Palmuöljyn sertifiointia varten perustettuun RSPO-järjestöön kuului tuottajia, kansalais- ja ympäristöjärjestöjä sekä palmuöljyn käyttäjiä kuten isoja länsimaisia energia- ja kulutustavarayhtiöitä.
Vuonna 2011 Rotterdamissa käynnistettiin laitos, joka vastasi kooltaan Singaporen laitosta. Laitoksen investointikustannukset olivat 670 miljoonaa euroa.
Huhtikuussa 2013 Neste kertoi aloittaneensa yhteistyön metsäkadon torjuntaan keskittyvän TFT-organisaation (The Forest Trust) kanssa. Neste luopui varustamotoiminnasta ja myi vuoden 2013 aikana kahdeksan Neste Shippingin omistamaa alusta – viisi säiliöalusta ja kolme hinaajaa – Huoltovarmuuskeskuksen ja työeläkeyhtiö Ilmarisen puoliksi omistamalle laivayhtiölle, jolta Neste alkoi vuokrata aluksia. Omistajayhtiö toimii vain omistajana, liikennöinnistä huolehtii erillinen hoitovarustamo. Huoltovarmuudesta vastaaminen kuului Nesteen tehtäviin, mutta se sopi huonosti kansainvälisillä markkinoilla toimivalle yritykselle. Omistusvaihdoksen jälkeen miehistö pysyi suomalaisena ja laivat Suomen lipun alla. Neste Oil jätti itselleen kolme säiliöalusta sekä ruotsalaisen Stenan kanssa puoliksi omistetut laivat, jotka oli tarkoitus myydä myöhemmin. Niitä ei tarvittu huoltovarmuuden säilyttämiseen.
2015–2019 (Neste Oyj)
Helmikuussa 2015 Neste kertoi vaihtavansa nimensä Neste Oil Oyj:stä Neste Oyj:ksi. Muutoksen taustalla oli kasvun hakeminen uusiutuvista raaka-aineista, kuten biopohjaisista kemianteollisuuden tuotteista. Lievosen mukaan yhtiö oli paitsi perinteinen öljynjalostaja, myös maailman suurin uusiutuvan dieselin valmistaja, joten fossiiliseen raakaöljyyn viittaava termi Oil ei antanut oikeaa kokonaiskuvaa yhtiöstä. Nimi otettiin käyttöön kesäkuussa.
Vuonna 2016 myös yhtiön Neste Oil -asemaketju lyhensi nimensä. Neste-ketjuun kuului lähes 800 asemaa Suomessa, minkä lisäksi sillä oli 258 asemaa Baltian maissa ja Venäjällä Pietarin alueella.
Marraskuussa 2018 Lievosen jäädessä eläkkeelle hänen seuraajanaan aloitti belgialais-saksalainen Peter Vanacker. Joulukuussa Neste ilmoitti tehneensä noin 1,4 miljardin euron arvoisen investointipäätöksen Singaporeen, joka lisää sen uusiutuvien tuotteiden kokonaiskapasiteettia Singaporessa vuosittain 1,3 miljoonalla tonnilla. Vuoteen 2022 mennessä Nesteen uusiutuvien tuotteiden vuotuisen kokonaistuotantokapasiteetin arvioitiin olevan lähes 4,5 miljoonaa tonnia.
Helmikuussa 2019 Neste kertoi jakavansa uusiutuvien tuotteiden liiketoiminta-alueen toukokuusta alkaen kolmeen liiketoimintayksikköön: Renewable Aviation, Renewable Polymers and Chemicals ja Renewable Road Transportation sekä yhteen operatiiviseen alustaan (Renewables Platform), joka vastaa uusiutuvien tuotteiden tuotannon ja toimitusketjun johtamisesta ja kehittämisestä. . Heinäkuussa Neste myi Venäjän-huoltamoketjunsa venäläiselle Tatneft- öljy- ja kaasujätille. Kauppaan kuului polttoaineterminaalin lisäksi 75 asemaa Pietarin alueella. Neste oli Suomen suurin yhteisöveron maksaja.
2020– (Neste Oyj)
Maaliskuussa 2020 Neste sijoitti saksalaiseen Sunfire-yritykseen, joka kehittää korkean lämpötilan elektrolyysiteknologiaa. Sunfiren patentoimalla teknologialla voidaan tuottaa uusiutuvaa vetyä sekä muuntaa vettä ja hiilidioksidia petrokemian tuotteiden raaka-aineiksi. Syyskuussa Neste aloitti Yt-neuvottelut, jotka koskivat Naantalin jalostamon sulkemista syksyyn 2022 mennessä, sillä fossiilisten polttoaineiden kysyntä oli heikentynyt globaalisti samalla kun ylikapasiteetti oli kasvamassa. Naantaliin oli tarkoitus jättää terminaali- ja satamatoiminnat ja keskittää jalostamotoiminta Porvooseen. Porvoossa valmistetaan muun muassa vähärikkisiä polttoaineita ja kehitetään uusiutuvien ja kierrätysraaka-aineiden jalostamista. Bitumin tuotanto oli tarkoitus lopettaa. Jalostamon sulkemisella ei ole suurta vaikutusta yhtiön tuotantomääriin, sillä Naantalin ja Porvoon tuotantolaitokset toimivat käytännössä yhtenä jalostamona. Naantalin jalostamon rooli oli syöttää syöttöainetta Porvoon jalostamolle. Syyskuussa Neste myi osakkeensa Nynas AB:ssa Bitumina Industries -yritykselle. Neste oli omistanut yhtiöstä 49,99 prosenttia. . Syyskuussa Neste, Fortum, Metsä Group ja Nokia voittivat Business Finlandin kilpailun, johon se oli haastanut kansainvälisesti toimivia yritysverkostojen vetureja ratkaisemaan merkittäviä tulevaisuuden haasteita. Business Finland lupasi rahoittaa hankkeita yhteensä 60 miljoonalla eurolla. Yritysten oma rahoitus, jolla ne lisäävät investointejaan tutkimukseen, kehitykseen ja innovaatioihin oli yhteensä satoja miljoonia euroja.
Maaliskuussa 2022 Neste ja yhdysvaltalainen Marathon Petroleum kertoivat perustavansa yhteisyrityksen, josta kumpikin omistaa puolet. Yritykset aikoivat sijoittaa yhteensä noin 1800 miljoonaa euroa Marathonin Martinezissa sijaitsevan öljyjalostamon muutostöihin. Loppuvuodesta lähtien jalostamon oli tarkoitus tuottaa uusiutuvaa dieseliä vuosittain noin 2,1 miljoonaa tonnia. Vanacker jatkoi tehtävässään huhtikuun 2022. Toukokuussa hänen seuraajanaan aloitti Matti Lehmus, joka oli oli työskennellyt yrityksessä vuodesta 1998 lähtien ja kuulunut Nesteen johtoryhmään vuodesta 2009 lähtien.
Organisaatio
thumb|Nesteen pääkonttori Espoon Keilaniemessä Vuonna 2022 Nesteellä oli jalostamoja Porvoossa, Rotterdamissa ja Singaporessa. Porvoon jalostamolla tuotettiin sekä raakaöljypohjaisia tuotteita että uusiutuviin raaka-aineista valmistettuja tuotteita. Rotterdamissa ja Singaporessa tuotteita valmistettiin ainoastaan uusiutuvista raaka-aineista. Nesteellä oli Alankomaissa myös laitos Sluiskilissa, jossa esikäsiteltiin raaka-aineita jalostamoille.
Kesäkuussa 2022 Nesteen johtoryhmään kuului toimitusjohtaja Matti Lehmuksen lisäksi Mercedes Alonso, Panu Kopra, Markku Korvenranta, Thorsten Lange, Carl Nyberg, Minna Aila, Hannele Jakosuo-Jansson, Lars Peter Lindfors, Martti Ala-Härkönen sekä Christian Ståhlberg. Nesteen hallitukseen taas kuuluivat hallituksen puheenjohtaja Matti Kähkösen lisäksi John Abbott, Nick Elmslie, Martina Flöel, Just Jansz, Jari Rosendal, Eeva Sipilä, Johanna Söderström sekä Marco Wirén.
Omistus
30. syyskuuta 2021 Nesteen suurimmat osakkeenomistajat olivat:
Tytäryhtiöitä
Yhtiön tytäryhtiöitä ovat olleet muun muassa Kesoil Oy, Neste Kide Oy, Isora Oy, Neste Polyeten AB (Ruotsi), Neste Polimeros S.A. (Portugali) ja Neste Chemicals N.V. (Belgia).
Liiketoiminta
Syksyllä 2020 Neste oli jakautunut viiteen liiketoimintayksikköön Marketing & Services, Oil Products, Renewable Aviation, Renewable Polymers and Chemicals ja Renewable Road Transportation sekä operatiiviseen alustaan (Renewables Platform).
Marketing & Services
thumb|Neste Express Helsingin [[Suutarilassa]]
Marketing & Services vastaa muun muassa puhtaampien polttoaineiden ja öljytuotteiden vähittäismyynnistä ja yhtiön huoltoasemaketjuista Suomessa, Virossa, Latviassa ja Liettuassa.
Neste on merkittävä öljytuotteiden markkinoija ja myyjä Suomessa. Tuotevalikoimaan kuuluvat bensiini, diesel, uusiutuva diesel, kevyt ja raskas polttoöljy, voiteluaineet, nestekaasu, lentopetroli, rikki ja liuottimet. Tuotteita myydään asemaverkoston kautta sekä suoratoimituksina ammattiliikenne-, teollisuus-, maatalous- ja lämmitysasiakkaille sekä jälleenmyyntiin.
Oil Products
Neste jalostaa raakaöljystä ja muista syöttöaineista esimerkiksi bensiinejä, dieselpolttoaineita, lento- ja laivaliikenteen polttoaineita, kevyitä ja raskaita polttoöljyjä, perusöljyjä, bensiinikomponentteja, erikoispolttoaineita, liuottimia ja bitumia. Vuonna 2011 valmistusohjelmassa oli kymmeniä bensiinilaatuja, ja toista sataa lopputuotetta. Raakaöljyn jalostuksen sivutuotteina valmistuu nesteiden lisäksi nestekaasuja, hiilidioksidia ja rikkiä. Kaikki erotellut komponentit raakaöljyn mukana olevaa hiekkaa ja suolaa lukuun ottamatta käytetään jatkojalostusprosessissa tai ne myydään erikseen. Monipuolinen tuotekirjon avulla voidaan valmistaa juuri sellaisia tuotteita, joista saadaan suurin tuotto.
Vuonna 2019 suurin osa Nesteen käyttämästä raakaöljystä oli peräisin Venäjältä. Venäläinen raakaöljy on ollut edullisempaa kuin esimerkiksi Pohjanmeren Brent-raakaöljy – myös kuljetusten näkökulmasta.
Renewable Aviation
Renewable Aviation -liiketoimintayksikkö tuottaa uusiutuvia tuotteita lentoliikenteeseen. Neste toimittaa uusiutuvaa lentopolttoainetta muun muassa Lufthansalle ja ruotsalaiselle Air BP:lle, joka toimittaa sitä edelleen viidelle Swedavian hallinnoimalle kentälle, kuten Arlandaan Tukholmassa. Vuonna 2019 uusiutuvaa lentopolttoainetta tuotettiin Porvoossa. Vuonna 2019 Neste tuotti uusiutuvaa lentopolttoainetta noin satatuhatta tonnia vuodessa, sekä Euroopassa että kumppaneidensa kanssa Yhdysvalloissa. Nesteen Singaporen jalostamon laajennuksen myötä ja mahdollisilla lisäinvestoinneilla Rotterdamin jalostamoon Neste pystyy valmistamaan vuosittain noin 1,5 miljoonaa tonnia uusiutuvaa lentopolttoainetta vuoteen 2023 mennessä. Syyskuussa 2020 Neste Shell sopivat lisäävänsä uusiutuvista raaka-aineista valmistetun lentopolttoaineen tarjontaa.
Neste on arvioinut, että käyttämällä sen uusiutuvaa lentopolttoainetta elinkaaritarkastelussa voidaan vähentää jopa 80 prosenttia hiilidioksidipäästöjä kerosiiniin verrattuna. Nesteen lentopolttoaine valmistetaan kokonaan jätteistä ja tähteistä, kuten käytetystä paistorasvasta. Palmuöljyä ei käytetä uusiutuvan lentopolttoaineen raaka-aineena.
Nesteen lisäksi moni muukin yritys valmistaa lentoliikenteeseen sopivaa biopolttoainetta. Uusiin energiatekniikoihin perehtynyt professori Peter Lund piti vuonna 2019 Nesteen etuna muita valmistajia edullisempaa ja tehokkaampaa tuotantoprosessia ja sitä, että polttoaineen ominaisuudet voidaan räätälöidä tarkemmin. Nesteen uusiutuvasta lentopolttoaineesta ja kerosiinista voidaan tehdä sekoitus, jossa kerosiinia on vähintään puolet.
Vuonna 2007 Neste alkoi tutkia leviä, mutta keskeytti tutkimuksen vuonna 2015. Vuonna 2019 se alkoi tutkia, voisiko levistä ja yhdyskuntajätteistä valmistaa lentopolttoainetta.
Renewable Polymers and Chemicals
Renewable Polymers and Chemicals -liiketoimintayksikkö kehittää uusiutuvia ja kiertotalousratkaisuja muovi- ja kemianteollisuudelle arvoketjukumppaniensa kanssa. Kemianteollisuudessa yhtiön valmistamat uusiutuvat tuotteet voisivat korvata fossiiliset raaka-aineet esimerkiksi uusiutuvien liuotinten ja uusiutuvien muovien tuotannossa.
Lokakuussa 2020 Neste, Covestro ja Borealis kertoivat yhteistyöstään, jossa Neste tuotti hiilivetyjä uusiutuvista raaka-aineista. Borealis valmisti hiilivedyistä fenolia, josta Covestro taas valmisti polykarbonaattimuovia. Polykarbonaatteja käytetään muun muassa autojen ajovaloissa ja ikkunapinnoitteissa.
Renewable Road Transportation
Renewable Road Transportation -liiketoimintayksikkö tuottaa uusiutuvia tuotteita tieliikenteen käyttöön. Vuonna 2017 Neste oli maailman suurin uusiutuvan dieselin tuottaja 2,6 miljoonan tonnin vuosituotannollaan. Vuonna 2019 uusiutuvien tuotteiden vuotuinen tuotantokapasiteetti oli 3,2 miljoonaa tonnia. Yhtiö tuotti Neste MY uusiutuvaa dieseliä jalostamoillaan Porvoossa, Rotterdamissa ja Singaporessa. VTT:n mukaan kokonaan uusiutuvista raaka-aineista valmistetun Neste MY uusiutuvan dieselin käyttö tuottaa keskimäärin 80-90 prosenttia tavallista dieseliä vähemmän kasvihuonekaasupäästöjä.
Neste on kehittänyt NEXBTL-teknologian, jolla kasviöljyistä ja jätteistä, kuten elintarviketeollisuuden rasvajätteestä, voidaan valmistaa uusiutuvaa dieseliä. Teknologia mahdollistaa lähes minkä tahansa kasviöljyn tai eläinrasvan käytön raaka-aineena. Yhtiö hyödyntää NEXBTL-teknologiaa myös uusiutuvan lentopolttoaineen sekä uusiutuvien kemikaalien kuten liuottimien ja biomuovin raaka-aineen valmistukseen. Teknologia perustuu kasviöljyjen ja eläinperäisten jäterasvojen vetykäsittelyyn kun taas perinteistä biodieseliä (FAME) valmistetaan esteröintimenetelmällä.
Yhtiön uusiutuvien raaka-aineiden valikoimaan kuuluvat muun muassa käytetty paistorasva, elintarviketeollisuuden eläinrasva- sekä kalarasvajäte, kasviöljytuotannon jätteet ja tähteet, tekninen maissiöljy, palmuöljy , rypsiöljy, soijaöljy.
Neste kartoittaa potentiaalisia ja skaalattavia raaka-aineita, esimerkiksi yhdyskuntajätteen, levän ja lignoselluloosan käyttöä.
Renewables Platform
Nesteen Renewables Platform on niin kutsuttu operatiivinen alusta, joka vastaa uusiutuvien tuotteiden tuotannon ja toimitusketjun johtamisesta ja kehittämisestä, esimerkiksi tuotantokapasiteetin lisäämisestä ja tehokkaammasta raaka-aineiden hankinnasta.
Palmuöljy
Nesteen biopolttoaineita on vuosien saatossa kritisoitu tutkijoiden ja ympäristöjärjestöjen toimesta niissä käytettävän palmuöljyn takia. Vaikka biopolttoaineiden on tarkoitus vähentää päästöjä, raaka-aineena käytetyn palmuöljyn katsotaan tuhoavan sademetsiä ja lisäävän ilmastopäästöjä. Neste kertoi vuonna 2019 käyttävänsä vain vastuullisesti tuotettua, 100-prosenttisesti sertifioitua ja täysin jäljitettävissä olevaa palmuöljyä. Mutta esimerkiksi ympäristöjärjestö Biofuelwatchin mukaan Neste ei kykene varmistamaan, että sen raaka-aineet eivät tule metsäkatoalueilta.
Laittomat plantaasit Tesso Nilo suojelualueella
Vuonna 2018 paljastui, että useat Nesteen palmuöljyn toimittajat olivat hankkineet raaka-aineita suojelualueen sisälle tehdyiltä laittomilta palmuplantaaseilta. WWF kertoi indonesialaisten ympäristöjärjestöjen Eyes on the Forest (EoF) -verkoston raportista, jonka mukaan palmuöljyä kasvatetaan Tesso Nilo-kansallispuiston sisäpuolella ja sen ympäristössä Sumatralla. Alueella elää erittäin uhanalaisia lajeja, kuten sumatrannorsuja ja -tiikereitä. Raportissa mainituista myllyistä viisi toimitti Nesteelle palmuöljyä ja esimerkiksi Asian Agri-yhtiön mylly oli jäänyt kiinni järjestön raporteissa kolme kertaa vuosien 2011 ja 2017 välillä.
Laitonta toimintaa harjoittavien tehtaiden palmuöljy päätyi toimitusketjun eri vaiheissa neljälle suurelle palmuöljyn välittäjälle, jotka vastaavat 75 prosentista maailman palmuöljykaupasta ja joiden asiakkaita olivat muun muassa Colgate-Palmolive, Fuji Oil, Kellogg’s, Mars, Nestlé, PepsiCo, Procter & Gamble ja Unilever.
EoF saattoi jäljittää tuotantoketjun loppupään yritykset, koska kyseiset tuotemerkit olivat alkaneet julkaista yksityiskohtia tavarantoimittajistaan. EoF ja WWF kiittivät tuotemerkkejä avoimuudesta ja siitä, että ne olivat edistäneet palmuöljyn raaka-aineiden jäljitettävyyttä ja kehottivat muita yhtiöitä toimimaan samalla tavalla. . Raportin jälkeen Neste otti yhteyttä Asian Agriin, joka on yksi Nesteen suurimmista palmuöljyntuottajista Indonesiassa. Asian Agri oli myös hakannut öljypalmua Tesso Nilon kansallispuiston sisällä.
Palmuöljyn sivutuotteiden jäteluokitus
Nestettä on kritisoitu siitä, että merkittävä osa sen käyttämistä jätteistä ja tähteistä on palmuöljyn sivutuotteita. Vuonna 2018 Nesteen myymän dieselin raaka-aineista jätteitä ja tähteitä oli 83 prosenttia, loput 17 prosenttia oli kasviöljyä eli käytännössä palmuöljyä.
Palmuöljyn tuotannossa syntyy sivutuotetta nimeltä palmuöljyn rasvahappotisle (PFAD). Asiantuntija arvioi vuonna 2021, että noin puolet uusiutuvasta dieselistä Suomessa on palmuöljyn rasvahappotislettä. Neste kuitenkin salaa tisleen määrän polttoaineessaan kilpailullisista syistä. Ympäristöjärjestöt ja tutkijat ovat kritisoineet tisleen käyttöä sen ympäristö- ja ilmastohaittojen takia. Kun sademetsäkadon aiheuttamat epäsuorat päästöt otetaan huomioon, tisleestä valmistettu polttoaine saattaa aiheuttaa jopa enemmän päästöjä kuin tavallinen diesel.
EU:n biopolttoaineiden kestävyyskriteerit mahdollistavat PFAD:n käytön biopolttoaineissa, jos se on luokiteltu jäsenmaassa jätteeksi. Monet EU-maat ovat kuitenkin ympäristösyistä poistaneet jäteluokituksen, kuten Iso-Britannia, Ranska, Norja ja Ruotsi. Jätteiden osuus polttoaineen raaka-aineissa vaikuttaa siihen, millaiset päästöarvot sille EU:n direktiivin kaavoissa lasketaan. Ilman jäteluokitusta tisleestä valmistettu biopolttoaine tuottaa todellisuudessa vähintään yhtä paljon päästöjä kuin fossiilinen diesel.
Vasemmistoliiton kansanedustaja Hanna Sarkkinen jätti lokakuussa 2019 kirjallisen kysymyksen eduskunnalle, jossa hän vaati rasvahappotisleen jäteluokituksen poistamista. Kysymykseen vastasi kieltävästi elinkeinoministeri Katri Kulmuni. Vastauksessa todettiin, ettei biopolttoaineiden raaka-ainepohjaa tule tarpeettomasti rajoittaa. Kulmunin mukaan tämä heikentäisi biopolttoaineita tuottavien yritysten toimintaedellytyksiä.
Vuonna 2019 Nesteen käyttämästä PFAD-sivutuotteesta kaikki ei ollut vielä sertifioitua, mutta täyden jäljitettävyyden piti yhtiön mukaan onnistua parin vuoden kuluttua. Sertifioinnin pitäisi taata, ettei plantaaseja ole raivattu sademetsiin. WWF hyväksyy sertifioidun palmuöljyn, Greenpeace sen sijaan vastustaa sekä palmuöljyn että PFAD:n käyttöä. Vuonna 2019 Neste ei kertonut kuinka paljon Suomessa myydystä uusiutuvasta dieselistä oli PFAD:tä.
Parhaan leikkauksen Jussi
Parhaan leikkauksen Jussi on yksi Jussi-palkinnon palkintosarjoista.
Neste (yritys)
Palmuöljyn sivutuotteiden jäteluokitus
Neste MY -brändiä myydään globaalisti, ja vaikka tuote on ulkomailla samanlaista, siihen liitetyt päästövähennyslupaukset vaihtelevat markkinoiden mukaan. Sen jälkeen kun Ruotsi muutti PFAD-luokitustaan, PFAD-pohjaiset tuotteet eivät ole siellä niin houkuttelevia kuin Suomessa. Suomessa myytävä MY -diesel valmistetaan kokonaan jätteistä ja tähteistä, mutta muualla sekaan pannaan myös kasviöljyä, kuten palmuöljyä.
Holger Nurmela
Holger Nurmela (28. lokakuuta 1920 Tukholma – 1. maaliskuuta 2005 Botkyrka) oli ruotsalainen jääkiekkoilija. Hän kuului pronssia saaneeseen joukkueeseen talviolympialaisissa 1952 Oslossa. Lisäksi hän sijoittui joukkueineen neljänneksi sekä talviolympialaisissa 1948 Sankt Moritzissa että talviolympialaisissa 1956 Cortina d'Ampezzossa. Taustaltaan hän oli ruotsinsuomalainen.
Neste (yritys)
Pakkotyö ja seksuaalinen väkivalta
Hollantilainen Milieudefensie-ympäristöjärjestö julkaisi marraskuussa 2021 raportin, jonka mukaan Nesteen PFAD alihankkijat ovat syyllistyneet sademetsäkatoon Kaakkois-Aasiassa vuodesta 2019 lähtien. Raportti listaa kahdeksantoista ympäristötuhoihin yhdistettyä palmuöljy-yhtiötä Kaakkois-Aasiassa, joilta Neste hankkii palmuöljyn rasvahappotislettä. Milieudefensie laskee, että kulotuksen, hakkuiden ja maaperän tuhoutumisen myötä yhtiöt ovat aiheuttaneet tammikuun 2019 ja elokuun 2020 välisenä aikana lähes 10 000 hehtaarin metsäkadon.
Holger Nurmela
Nurmela pelasi myös jalkapalloa ja jääpalloa tukholmalaisessa Hammarby IF:n joukkueessa. Hän oli voittamassa Hammarbylle Ruotsin jääkiekkomestaruuden keväällä 1942, 1943 ja 1945.
Neste (yritys)
Pakkotyö ja seksuaalinen väkivalta
Ympäristötuhojen lisäksi alihankkijoita syytetään ihmisoikeusloukkauksista ja työntekijöiden kaltoinkohtelusta. Raportissa mainitaan esimerkiksi Nesteen alihankkija Sime Darby, jonka plantaaseilla on havaittu viitteitä seksuaalisesta väkivallasta, työntekijöiden pahoinpitelyistä ja esimerkiksi lapsityövoiman käytöstä.
Hiilineutraaliustavoite
Nesteen tavoitteena on saavuttaa hiilineutraali tuotanto vuoteen 2035 mennessä. Tällä Neste viittaa niihin päästöihin, jotka syntyvät yhtiön omasta toiminnasta (scope 1), sekä niihin, jotka syntyvät Nesteen käyttämän energian tuotannossa (scope 2). Näistä syntyi vuonna 2020 noin 2,8 miljoonan tonnin hiilidioksidipäästöt. Nesteen hiilineutraaliustavoitteeseen eivät kuulu yrityksen toiminnasta epäsuorasti aiheutuvat scope 3 -päästöt, jotka muodostavat n. 95 % Nesteen päästöistä – yli 47 miljoonaa tonnia. .
Acehin sulttaanikunta
Acehin sulttaanikunta oli Sumatran saarella sijainnut kuningaskunta 1500-1800 -luvuilla. Se sijaitsi keskeisellä paikalla Lähi-idän ja Kiinan välisellä kauppareitillä, minkä ansiosta Aceh nousi kukoistavaksi kauppatukikohdaksi. Acehin hallitsema alue oli laajimmillaan 1600-luvulla, jolloin sen vaikutusvallan alla oli myös osia Malakan niemimaasta. Aceh joutui 1500-luvulta lähtien kilpailemaan eurooppalaisia siirtomaavaltoja vastaan alueen kauppavallasta. Nykyisen Indonesian alueen merkittävimmäksi vallaksi nousi 1800-luvulla Hollannin Itä-Intia. Hollantilaiset kukistivat sulttaanikunnan Acehin sodassa, mutta hollantilaiset eivät koskaan saaneet alistettua acehlaisia täysin siirtomaahallintonsa alle.
Sulttaanikunnan synty
Aceh oli yksi varhaisimpia paikkoja Kaakkois-Aasiassa, johon islam levisi noin vuoden 700 tienoilla. Islam levisi alueelle intialaisten, persialaisten ja arabialaisten kauppiaiden mukana, ja heille Aceh tarjosi levähdyspaikan matkalla Kiinaan. Legendan mukaan acehilaiset kääntyivät islaminuskoon vuonna 1111. Varmuudella tiedetään, että muslimisulttaanit hallitsivat aluetta hindukuninkaiden sijaan vuonna 1205. Venetsialainen tutkimusmatkailija Marco Polo vieraili Sumatralla vuonna 1292 ja hän mainitsi alueella olleen tuolloin kahdeksan eri valtakuntaa.
Valta-asemat Sumatralla alkoivat muuttua 1500-luvulla. Acehin ensimmäisenä sulttaanina toiminut Ali Mughayat Syah pyrki laajentamaan valtakuntaansa. Aceh valloitti Sumatran pohjoisosissa sijainneet Delin ja Pasain sulttaanikunnat 1520-luvulla.
1500-luvulla myös portugalilaiset saapuivat Kaakkois-Aasiaan maustekaupan perässä. Portugalin imperiumi laajeni Kaakkois-Aasiaan, kun portugalilaiset valtasivat Malakansalmen vastarannalla sijainneen Malakan sulttaanikunnan vuonna 1511. Malakan kukistumisen jälkeen Aceh piti itseään Mekan eteisenä, josta islamia levitettiin muualle Kaakkois-Aasiaan.
Acehlaiset eivät hyväksyneet portugalilaisten kasvanutta valtaa Malakansalmella ja Acehin sulttaani yritti saada liittolaisia Osmanien valtakunnasta ja hän toivoi saavansa sen sulttaani Suleiman Suurelta sotilaallista apua portugalilaisten kukistamiseksi. Nykyisen Turkin alueella sijainneesta Osmanivaltakunnasta ei kuitenkaan tullut sotilaallista apua siinä määrin mitä Acehin sulttaani oli toivonut. Hyökkäykset portugalilaisten hallitsemaa Malakkaa kohtaan vuosina 1566-1568 olivat tuloksettomia, eikä Aceh kyennyt horjuttamaan eurooppalaisten kasvavaa valtaa alueella.
Acehin laajeneminen
1600-luvun alussa Acehin sulttaanit kontrolloivat koko Sumatran pohjoisinta osaa. Acehin kuuluisin sulttaani on vuosina 1607-1636 hallinnut Iskandar Muda. Hänen valtakautensa on tunnettu siitä, että Aceh teki useita säälimättömiä sotaretkiä Sumatran eteläisempiin osiin ja Malakan niemimaalle. Sotaretkillä vahvistettiin Acehin asemaa Malaijien saariston vauraimpana ja voimakkaimpana valtiona. Acehin alaisuuteen joutuivat 1610-luvulla Malakan niemimaalla sijainneet Kedah, Perak ja Pahang. Acehlaiset tekivät ryöstöretkiä myös Johoren sulttaanikuntaan niemimaan eteläkärkeen kahdesti 1610-luvulla.
Iskandar Mudan johtaman Acehin valta-asema perustui maan vaurauteen. Aceh vei maasta runsaasti pippuria, mausteneilikkaa ja muskottipähkinää, sillä se oli keskeisellä paikalla Kiinan ja Euroopan välisellä kauppareitillä. Merkittäviä olivat Acehin hyvät suhteet Osmanivaltakuntaan, jolloin Acehin ei tarvinnut käyttää Afrikan ympäri kulkevaa merireittiä, jota portugalilaiset kontrolloivat. 1600-luvulla Aceh kasvoi yhdeksi saariston suurimmista kaupungeista.
Iskandar Mudan johtamanakaan Aceh ei onnistunut valloittamaan Malakkaa portugalilaisilta, mutta hänen hallintokaudellaan Aceh onnistui pitämään alueella valtaansa kasvattaneet hollantilaiset pois Acehista. Iskandar Mudan jälkeen sulttaaniksi nousi Iskandar Thani, joka hallitsi maata vuosina 1636-1641. Tämä liittoutui hollantilaisten kanssa ja auttoi heitä ajamaan portugalilaiset pois Malakasta. Pian sen jälkeen Aceh joutui luovuttamaan hollantilaisille kauppaoikeuksia.
Sulttaanikunnan kukistuminen
Acehissa saatiin pian havaita, että Hollannin Itä-Intian kauppakomppania nousi alueen taloudelliseksi ja sotilaalliseksi mahdiksi. Hollantilaiset yrittivät nujertaa myös Acehin hallintansa alle. Hollantilaiset saartoivat Acehia 1650-luvulla ja maiden välille nousi 1660-luvulla täysimittainen sota. Hollantilaiset eivät koskaan kuitenkaan kyenneet alistamaan Acehia siirtomaahallintonsa alaisuuteen.
Hollantilaiset tunnustivat Acehin itsehallinnon vuonna 1824, kun Hollanti ja Britannia jakoivat Kaakkois-Aasian omiin etupiireihinsä. Hollantilaiset eivät kuitenkaan hyväksyneet acehilaisten käymää kauppaa ja uhmakasta asennetta siirtomaahallintoa vastaan. Hollantilaiset katsoivat että Aceh saattaisi joutua jonkun muun siirtomaavallan alaisuuteen, joten Aceh oli liitettävä Hollannin Itä-Intiaan. Acehin sulttaani oli vedonnut Italiaan ja Yhdysvaltoihin ja tarjonnut laivastotukikohtia ja kaupallisia etuja vastineeksi suojelusta.
Vuonna hollantilaisten ja Acehin välillä 1873 alkoi Acehin sota. Hollantilaiset onnistuivat seuraavana vuonna valtaamaan Acehin ja lakkauttamaan sulttaanikunnan. Acehilaisten vastarinta jatkui kuitenkin kyläpäällikköjen johdolla ja sota muuttui sissisodaksi. Sota sitoi suuren osan Hollannin Itä-Intian armeijasta ja siirtomaahallinto joutui kalliin sodan vuoksi lähes vararikkoon. Hollantilaiset saivat vastarinnan nujerrettua vasta vuonna 1913. Aceh ei kuitenkaan koskaan sulautunut täysin Hollannin Itä-Intiaan.
Eeva Kontu
Eurajoelta lähtöisin oleva Kontu asuu nykyään perheineen Helsingissä. Sitä ennen hän vaikutti pitkään Tampereella. Kontu on opiskellut musiikkia Rauman musiikkiopistossa, Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiassa sekä Tampereen ammattikorkeakoulun teatterimusiikin linjalla. Vuonna 2021 Kontu valmistui maisteriksi Royal Academy of Musicista.
Vuodesta 2005 lähtien hän on toiminut kapellimestarina useissa eri teattereissa kuten Tampereen Työväen Teatterissa, Helsingin kaupunginteatterissa, Tampereen teatterissa sekä Pyynikin kesäteatterissa. Kontu on myös soittanut huilua ja saksofonia Yö-yhtyeen levyillä Yhden yön tarinoita ja Kuolematon sekä Loisto. 2000-luvun alussa hän oli mukana useissa Luvian talviteatterin tuotannoissa.
Syksyllä 2012 Eeva Kontu aloitti TV2:n Tartu mikkiin! -ohjelman kapellimestarina. Hänellä on lisäksi ollut oma yhtye Eeva Kontu Vintage. Nykyään hän keskittyy eri sävellysprojekteihin näyttämöteoksille. Hänelle myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha 2021.
Ruoska (täsmennyssivu)
Ruoska tarkoittaa seuraavia asioita:
Laajakaista
Laajakaistaisella tietoliikenneyhteydellä tarkoitetaan joko laajakaistaista modulointitekniikkaa tai laajakaistaista Internet-yhteyttä.
Laajakaistainen modulointi
Laajakaistaisessa moduloinnissa viesti jakaantuu siirtotiessä laajalle taajuusalueelle. Laajakaistaisia modulointimenetelmiä ovat esimerkiksi CDMA (FHSS ja DSSS), OFDM sekä UWB.
Laajakaistainen Internet-yhteys
Suomessa käytettävän määritelmän mukaan laajakaistaiseksi Internet-yhteydeksi sanotaan kotiin saatavissa olevaa Internet-yhteyttä, jonka nopeus on yli 256 kbit/s ja jossa on kiinteä kuukausiveloitus aikaveloituksen sijaan.
Kansallisen laajakaistatyöryhmän raportin mukaan laajakaistaisia tekniikoita ovat:
Muita mahdollisuuksia ovat esimerkiksi langattomat tilaajajohtoratkaisut kuten WiMAX ja LMDS.
Laajakaistainen modeemi
Laajakaistainen modeemi käyttää puhelinlinjasta taajuuksia, jotka ovat tavallisen puheen taajuusalueen ulkopuolella (puhekanava toimii alle 3 300 Hz:n taajuusalueella ja esimerkiksi ADSL 138 kHz:stä ylöspäin.
Laajakaistamodeemissa ei käytetä varsinaisesti laajakaistaisia modulointimenetelmiä vaan tyypillisesti PM-modulointimenetelmiä. Myös hitaammat modeemit (esimerkiksi 56 kbit/s) käyttävät samoja modulointimenetelmiä, mutta ne käyttävät ensisijaisesti puheen taajuuskaistaa.
Aiheesta muualla
विस्तृत पट्टी
Boliviankarvatonkoira
Boliviankarvatonkoira (Khala) on bolivialainen koirarotu, nykyisin olemassa olevista karvattomistakoirista yksi vähiten tunnetuista. FCI ei ole sitä tunnustanut, eikä sitä juuri tunneta Latinalaisen Amerikan ulkopuolella. Se voidaan kuitenkin rekisteröidä joihinkin pienempiin amerikkalaisiin kenneljärjestöihin, kuten American Khala Association Registry, Continental Kennel Club ja America's Pet Registry.
Ulkonäkö
Huomaa, että medio tarkoittaa espanjaksi "keskikokoinen" eikä pieni, mutta koska rodusta ei ole olemassa sitä pienempää muunnosta ja se on koiraksi käytännössä pienikokoinen, sitä kutsutaan usein englanniksi nimellä "matalaraajainen" tai "pieni" khala.
Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on aktiivinen, valpas, hyväluonteinen ja ketterä, leikkiessään äänekäs. Perhettään kohtaan se on uskollinen, rakastava ja nöyrä, mutta vieraita kohtaan varautunut, välttelevä ja joskus jopa vihamielinen. Pelästyneenä se jähmettyy paikoilleen. Kuten moni muukin alkukantainen koira, se ennemmin pakenee paikalta kuin haastaa riitaa muiden koirien kanssa, mahdollisesti selviytymisvaiston takia. Omaan perheeseensä se kaipaa mieluiten lajitoverin, erityisesti samanrotuisen, seuraa. Sen tulisi sietää hyvin muita lemmikki- ja kotieläimiä, muttei olla alistuva näitä kohtaan.
Erittäin alkukantaisena rotuna boliviankarvatonkoira sopii vain ihmisille joilla on aiempaa kokemusta tämänkaltaisista koirista. Se vaatii omistajaltaan kärsivällisyyttä ja lempeää mutta jämäkkää koulutusta. Sitä ei tule alistaa, koska se tekee siitä pelokkaan.
Rodulla on erittäin voimakas metsästysvaisto, jonka voi laukaista myös poispäin juokseva kotieläin. Keski- ja Etelä-Amerikan intiaaneille se on ennen kaikkea erinomainen pienriistan metsästäjä ja vahtikoira, mutta he käyttävät sitä myös lemmikkinä. Alun perin sitä käytettiin myös rituaaleissa ja ruoaksi, kuten montaa muutakin Etelä-Amerikan alkuperäistä intiaanikoiraa.
Alkuperä
Rodun esi-isät saapuivat Boliviaan Perusta, ja siellä niistä tuli niin suosittuja että niitä alettiin pitää "kansallisrotuna".
Boliviankarvatonkoira on todistetusti ollut olemassa jo ennen Kristoffer Kolumbuksen löytöretkiä. Kuten muutkin alkuperäiset eteläamerikkalaiset karvattomatkoirat, se on alun perin intiaanien, erityisesti ketšua-heimon, kasvattama. Vanhimmat todisteet sen olemassaolosta ovat Andien ylängöiltä löydetyt n. 1200–1470-luvuilta peräisin olevat tornihaudat, jotka tunnetaan paikallisittain nimellä chullpas. Niihin oli haudattu muitakin koiria, mutta boliviankarvatonkoira oli mahdollista tunnistaa karvattomilleroduille tyypillisten piirteiden kuten hammaspuutosten vuoksi. Yksi löydetyistä jäännöksistä oli muumioitunut.
Nykyisin rotua tavataan Bolivian lisäksi erityisesti Argentiinan, Chilen ja Perun alueilla. Moni pitää sitä perunkarvattomankoiran geneettisenä variaationa, ja ne luokiteltiin pitkään samaksi roduksi. Desmond Morriksen mukaan ne muistuttavat paljon toisiaan, mutta niillä on kuitenkin tiettyjä eroavaisuuksia. Joidenkin mukaan ne kuitenkin eroavat piirteiltään toisistaan huomattavasti.
Limalaisen koira-asiantuntija Tullio Peschiera Magnanin mukaan kaikkia latina-amerikkalaisia karvattomia koiria tulisi kutsua nimityksellä "esikolumbiaaniset karvattomat koirat", koska niillä kaikilla on sama alkuperä ja eri nimet johtuvat maantieteellisistä sijainneista ja kielellisistä eroavaisuuksista. 1900-luvun lopulla hänen toiveensa toteutui, kun yhdysvaltalaiset latina-amerikkalaisten karvattomien koirien kasvattajat päättivät yhdistää rodut ja nimesivät ne kaikki khalaksi. He myös perustivat American Khala Association:n.
Terveys
Boliviankarvatonkoira on erittäin terve rotu, jolla on joko hyvin vähän tai ei lainkaan perinnöllisiä sairauksia.
Hoito
Vaalea karvaton iho on usein herkkä ja altis voimakkaalle auringonvalolle, joten kuumina kesäpäivinä se tulee suojata joko aurinkovoiteella jossa on korkea suojakerroin tai sopivanlaisella vaatetuksella. Tummaihoiset karvattomat yksilöt kuitenkin sietävät lähes yhtä paljon aurinkoa kuin karvalliset yksilöt.
Karvattomatkoirat tulee pestä aina silloin tällöin siinä missä muutkin koirat, mutta ei liian usein ja ihon herkkyyden vuoksi käytetyn shampoon tulee olla hyvin mietoa, eikä siinä saa olla lisäaineita tai hajusteita.
HMS Sjöbjörnen (Sbj)
HMS Sjöbjörnen (runkonumero Sbj) oli Ruotsin laivaston Sjöormen-luokan sukellusvene.
Valmistus
Ruotsin valtiopäivät päätti 1961 aluksen hankinnasta. Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta, missä köli laskettiin vuonna 1966. Se laskettiin vesille 9. tammikuuta 1968 ja liitettiin laivastoon 28. helmikuuta 1969.
Palvelus
Alus myytiin vuonna 1997 Kockumsille, joka myi sen edelleen Singaporelle. Alukselle tropiikkia varten tehtyjen muutostöiden jälkeen se luovutettiin vastaanottajalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä RSS Challenger.
Parinda
Parinda on vuonna 1989 julkaistu intialainen rikosdraamaelokuva, jonka on ohjannut ja tuottanut Vidhu Vinod Chopra. Monet pitävät sitä käännekohtana hindinkielisten elokuvien realistisuudessa, kuvaamalla Intian järjestäytynyttä rikollisuutta. Pääosia näyttelevät Jackie Shroff, Anil Kapoor, Nana Patekar ja Madhuri Dixit. Elokuva voitti kaksi National Film Awards -palkintoa ja viisi Filmfare Awards -palkintoa.
Robert Sears
Robert Wilson Sears (30. marraskuuta 1884 Portland – 9. tammikuuta 1979 Atlanta) oli yhdysvaltalainen miekkailija, nykyaikainen viisiottelija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli Washington Fencers Club.
Sears menestyi monissa eri lajeissa, muun muassa nyrkkeilyssä ja uinnissa, mutta päätyi nykyaikaiseen viisiotteluun ja miekkailuun. Hän oli armeijan joukkueen kapteeni yliopistojen välisissä miekkailukisoissa 1908 ja 1909, joissa molemmissa joukkue voitti turnauksen. Sears kilpaili molemmissa lajeissaan Antwerpenin olympialaisissa 1920, joissa hän oli nykyaikaisen viisiottelun henkilökohtaisen kisan jaetulla seitsemännellä tilalla, kalvan joukkuekisassa kuudes ja floretin joukkuekilpailussa pronssilla. Hän taisteli toisessa maailmansodassa Ranskassa, jossa hän komensi 35. jalkaväkidivisioonaa ja oli 60-vuotiaana vanhin Euroopassa mukana ollut sotilas. Sears lopetti sotilasuransa vuonna 1946 everstin arvon saaneena.
SLE
SLE voi tarkoittaa:
Răzvan Martin
Răzvan Constantin Martin (s. 22. joulukuuta 1991 Cluj-Napoca) on romanialainen painonnostaja. Martin on 158 senttimetriä pitkä.
Martin sijoittui Lontoon kesäolympialaisissa 2012 kolmanneksi 69 kilogramman painoluokassa, mutta tuli myöhemmin hylätyksi dopingin takia. Hänen Lontoossa antamansa dopingnäytteet tutkittiin myöhemmin uudelleen ja hän menetti pronssimitalinsa vuonna 2020. Vuoden 2012 EM-kilpailuissa Antalyassa Martin sijoittui 77-kiloisissa alun perin toiseksi, mutta Erkand Qerimaj'n kärähdettyä dopingista Martin nousi voittajaksi. Vuosien 2011, 2017 ja 2018 EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa. Vuonna 2009 Martin voitti nuorten EM-kultaa sekä MM-pronssia ja seuraavana vuonna nuorten MM-kultaa.
Martin sai huhtikuussa 2013 kahden vuoden kilpailukiellon Stanozolol-aineen käytöstä. Kilpailukielto umpeutui vuoden 2015 huhtikuussa.
Mario Valota
Mario Valota (8. helmikuuta 1918 – 30. syyskuuta 2000) oli sveitsiläinen miekkailija. Hän oli Helsingin kesäolympialaisissa 1952 kalvan joukkuekilpailussa pronssia voittaneessa joukkueessa.
Sami Raatikainen
Sami Raatikainen on suomalainen kitaristi, joka soittaa saksalaisessa teknisen death metalin yhtyeessä Necrophagist. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 2006 Christian Münznerin jätettyä yhtyeen. Hän soittaa kitaraa myös suomalaisessa metalliyhtye Codeonissa, sekä soittaa kitaraa, bassoa, koskettimia ja rumpuja sooloprojektissaan Radiance.
Julkaisut
Codeon
Radiance
Regensburgin ruhtinaskunta
Regensburgin ruhtinaskunta oli Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan sekä Reinin liittoon kuulunut ruhtinaskunta, joka oli olemassa vuosien 1803 ja 1810 välillä. Ruhtinaskunnan pääkaupunkina toimi Regensburg, joka sijaitsee nykyään Baijerissa, Saksassa.
Luettelo Suomen virallisen albumilistan ykkösistä vuonna 2010
Tämä on luettelo Suomen virallisen albumilistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä albumeista ja niiden esittäjistä vuonna 2010.
Natalie Steward
Natalie Alwyne Steward (s. 30. huhtikuuta 1943 Pretoria) on brittiläinen entinen uimari. Hän sai kesäolympialaisissa 1960 Roomassa hopeaa 100 metrin selkäuinnissa ja pronssia 100 metrin vapaauinnissa. Lisäksi hän sijoittui siellä joukkueineen sekä 4 × 100 metrin vapaa- että sekauintiviestissä viidenneksi.
Leathermouth
Leathermouth oli newjerseyläinen hardcore-yhtye. Sitä johti Frank Iero, joka on toiminut mm. My Chemical Romance:n taustalaulajana ja rytmikitaristina.
Historia
Muutama My Chemical Romance:n rytmikitaristi Frank Ieron ystävistä kokosivat Leathermouthin vuonna 2007. Iero kuuli muutaman demoraidan bändiltä ja halusi solmia levytyssopimuksen omaan levy-yhtiöönsä, Skeleton Crew:iin. Vasta kun bändin silloinen päävokalisti ei onnistunut kappaleiden sanoittamisessa, Ierosta tuli jäsen. Yhtye on hänen tapansa kanavoida turhautuneisuuttaan; hän on virallisesti kertonut bändin olevan hänen tapansa tulla toimeen levottomuuden ja masennuksen kanssa, jota hän on tuntenut elämänsä aikana, ja osa sanoituksista onkin kirjoitettu ennen bändin muodostumista. Leathermouth oli ensimmäinen projekti, jossa Iero toimi sanoittajana tai päävokalistina sitten Pencey Prep in (joka hajosi ennen My Chemical Romancen perustamista). Leathermouth soitti ensimmäiset keikkansa kesällä 2008.
Jäsenet
Viimeisin kokoonpano Entiset jäsenet
Katso myös
Frank Iero
Huittisten vaakuna
thumb|150px|Huittisten vaakuna Huittisten vaakuna on Huittisten kaupungin tunnus. Vaakunan aihe perustuu keskiaikaiseen kansantarinaan: paikkakunnalle oli juuri valmistunut kirkko, jonka piru halusi tapansa mukaan tuhota. Niin hän viskasi suuren kiven kohti kirkkoa, mutta kivi osuikin mieheen, joka oli kyntämässä peltojaan vetohärkäparillaan sunnuntaina ja sai siten rangaistuksensa sapatin rikkomisesta.
Vaakunan selitys kuuluu ”vihreässä kentässä kaksi kultaista häränotsaa alakkain.” Vaakunan on suunnitellut Erkki Honkanen, ja Huittisten kunnanvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksessaan 8. toukokuuta 1953. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 19. kesäkuuta samana vuonna.
Samuel Berner
Samuel Berner (s. Saksi – 10. elokuuta 1759 Siuntio) oli Suomessa 1700-luvulla vaikuttanut saksalaissyntyinen muurimestari ja arkkitehti, jonka suunnittelemia rakennuksia on useissa Suomen kaupungeissa. Häntä on pidetty Suomen rakennustaiteen historian ensimmäisenä varsinaisena arkkitehtina. Berner suunnitteli ja rakensi erityisesti kirkkoja sekä hallinto-, koulu- ja asuinrakennuksia.
Ura
Berner syntyi Saksissa tarkemmin tuntemattomana ajankohtana. Hän toimi muurarinkisällinä Tukholman kaupunginarkkitehdin alaisena, kun Turun maistraatti pyysi hänet toukokuussa 1732 rakentamaan uutta hovioikeuden presidentin taloa, sillä kaupungin omien muurimestarien ammattitaito ei siihen riittänyt. Työn valmistuttua Berneriltä tilattiin vielä samana vuonna piirustukset uuteen raatihuoneeseen. Hän myös toimi rakennushankkeen urakoitsijana heinäkuusta 1733, sillä maistraatti epäili kaupungin muurimestareiden kykyä selvitä tästäkään tehtävästä. Maistraatti hyväksyi raatihuoneen piirustukset Bernerin opinnäytteeksi ja hän kohosi kisällistä mestariksi. Berneristä tuli myös muurarien ammattikunnan oltermanni. Hän lupautui asettumaan kaupunkiin, mikäli saisi kuusi verovapaata vuotta. Maistraatti suostui tähän ja toukokuussa 1734 Berner vannoi sekä porvarin- että oltermanninvalan ja hänet nimettiin samassa yhteydessä Turun ensimmäiseksi kaupunginarkkitehdiksi.
Raatihuone valmistui vuonna 1736, minkä jälkeen Berner johti Turun tuomiokapitulin talon korjaustöitä ja vuonna 1738 tulipalossa vaurioituneen Turun tuomiokirkon tornin jälleenrakennusta, jota ei kuitenkaan saatu valmiiksi. Bernerin valitettua, ettei hänelle riittänyt Turussa tarpeeksi töitä, hänet nimettiin vuonna 1741 kruunun linnoitustöiden muurimestariksi. Hän kävi myös tekemässä töitä muissa kaupungeissa ja muun muassa johti pikkuvihan jälkeen vuonna 1746 Helsingin Ulrika Eleonoran kirkon sekä Tammisaaren kirkon jälleenrakennustöitä. Tämä haittasi vuorostaan Bernerin työtä Turussa, ja valitusten jälkeen hän anoi porvarinoikeuksiensa peruuttamista sekä muutti lopulta kaupungista vuonna 1748. Tämän jälkeen hän lienee asunut Helsingin kaupungissa tai Viaporin linnoituksessa työskennellessään kuninkaallisen linnoitustoimikunnan muurimestarina ja arkkitehtina. Berner kuitenkin erotettiin tästä virasta vuonna 1751, kun hänen johdollaan muurattu holvipilari Särkänlinnassa todettiin kelvottomaksi ja jouduttiin purkamaan.
Bernerille riitti tilaustöitä hänen kuolemaansa asti, ja hän sai takaisin työnsä linnoituskomission alaisuudessa vuonna 1755. Vuonna 1753 hän laati piirustukset Turun akatemian kirjastoa varten, mutta taloa ei koskaan rakennettu. Vuonna 1758 hän kieltäytyi tarjouksesta rakentaa uudelleen yhä keskeneräinen Turun tuomiokirkon torni vedoten ikäänsä ja siihen, että oli jo saanut Helsingin porvarisoikeudet. Bernerin viimeiseksi työksi jäi Kirkkonummen kirkon laajentaminen. Ollessaan matkalla Kirkkonummelta Suitian kartanoon hän putosi hevoskärryiltä ja kuoli saamiinsa vammoihin muutamaa päivää myöhemmin Suitiassa. Hänet haudattiin Helsinkiin.
Töitä
Bernerin töitä ovat muun muassa seuraavat:
Berneriä on yleisesti arvailtu myös muun muassa Helsingissä sijaitsevan Sederholmin talon suunnittelijaksi.
Amaní
Amaní (virallisesti Δημοτική Ενότητα Αμανής, Dimotikí Enótita Amanís) on yksi Chíoksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Chíoksen saarella, Chíoksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 983 (vuonna 2011).