cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Michel Der Zakarian
Ura valmentajana
Kesällä 2009 Der Zakarian palasi valmennustehtäviin siirryttyään Clermont Footin päävalmentajaksi. Der Zakarianin johdolla Clermont taisteli kolmena kautena tiukasti noususta liigaan, mutta jäi parhaimmillaan viidenneksi kaudella 2011/12. Der Zakarianin sopimus päättyi kevääseen 2012, eikä hän tehnyt enää jatkosopimusta Clermontin kanssa. Kauden jälkeen hän palasi neljän vuoden tauon jälkeen FC Nantes Atlantiqueen päävalmentajaksi. Der Zakarianin johdolla Nantes sijoittui kaudella 2012/13 Ligue 2:ssa toiseksi ja nousi neljän kauden jälkeen takaisin pääsarjatasolle. Kaudella 2013/14 Nantes sai 16 kuukauden mittaisen siirtokiellon rangaistuksena vuoden 2012 epäselvyyksistä Ismaël Bangouran siirtoon. Seura säilyi rangaistuksesta huolimatta sarjasta ollen lopulta 13:s. Joukkue pelasi Der Zakarianin alaisuudessa kaksijakoisesti. Esimerkiksi kaudella 2014/15 joukkue pelasi syyskaudella yhdeksän ottelua tappiotta putkeen, mutta hyyti kevään kuluessa sijalle 14. Huhtikuun lopulla 2016 Der Zakarian ilmoitti pitkään jatkuneen spekuloinnin jälkeen jättävänsä seuran kauden jälkeen. Der Zakarian perusteli lähtöään haluttomuudella työskennellä seuran puheenjohtaja Waldemar Kitan alaisuudessa. Der Zakarian oli seuran pitkäaikaisin valmentaja sitten Raynald Denoueix'n (1997-2001).
Toukokuun lopussa 2016 Der Zakarian teki kaksivuotisen sopimuksen Ligue 2:een pudonneen Stade de Reimsin kanssa. Reims sijoittui hänen alaisuudessaan Ligue 2:ssa seitsemänneksi ja jäi 11 pisteen päähän suorasta noususta. Kauden jälkeen Der Zakarian jätti Reimsin.
Heinäkuussa 2021 Der Zakarian aloitti Stade Brestin päävalmentajana. Der Zakarian luotsasi Brestin debyyttikaudellaan liigan keskikastiin sijalle 11. Kausi 2022/23 alkoi kuitenkin heikosti ja liigan viimeiseksi vajonnut Brest erotti Der Zakarianin lokakuussa 2022.
Helmikuun alussa 2023 Der Zakarian palasi liigan putoamiskamppailuun vajonneen Montpellierin päävalmentajaksi.
Tummahelttarisakas
Tummahelttarisakas (Inocybe dulcamara) on okranvärinen tai ruskea risakaslaji. Sen tunnistaa risaisesta lakista. Jalka on myös keltainen tai rusehtava. Heltat ovat kellanväriset. Sieni kasvaa tienvarsilla, hiekkakankailla ja pihanurmilla melko yleisenä.
EISA
thumb|200px|Kolme EISA-väylän laajennuskorttipaikkaa [[emolevyllä.]] EISA oli IBM:n kanssa kilpailevien PC-valmistajien esittelemä väylästandardi joka laajentaa ISA:n 32-bittiseksi. EISA kehitettiin avoimeksi vaihtoehdoksi Micro Channel Architecture -väylälle (MCA), jonka IBM kehitti PS/2-tyyppisiä tietokoneitaan varten.
EISA:n väylän leveys on 32 bittiä ja taajuus 8,33 MHz, joten teoreettinen tiedonsiirtonopeus on korkeintaan 33 megatavua sekunnissa, käytännössä noin 20 MB/s.
Hiijärvi (Luumäki)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 381 hehtaaria eli 3,8 neliökilometriä, se on 3,1 kilometriä pitkä ja 2,3 kilometriä leveä. Sillä on 8 saarta, joiden yhteispinta-ala on 35,05 hehtaaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 7,7 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0077 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,0 metriä ja suurin syvyys on 4,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 21,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Naistinjoen–Hiijärven valuma-alueeseen (14.199) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 76,5 metriä mpy.
Videopelivuosi 1982
Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1982 videopelijulkaisuja ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Robert Oksa
Robert Aleksander Oksa (13. helmikuuta 1893 Turku – 30. toukokuuta 1967 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen painija ja painivalmentaja. Hän voitti kreikkalais-roomalaisessa painissa kolme SM-kultaa vuosina 1915–1917, mutta Oksan aktiiviura loppui vuoden 1918 sisällissodan myötä. Myöhemmin 1920-luvulla Oksa toimi Viron maajoukkueen sekä Työväen Urheiluliiton painivalmentajana, kunnes siirtyi vuonna 1926 Ruotsin painiliiton päävalmentajaksi. Oksaa pidettiin aikoinaan maailman parhaana painivalmentajana, ja hän on nykyäänkin arvostettu hahmo erityisesti Ruotsin painipiireissä. Oksa valmensi Ruotsin painijoita vuosien 1928–1952 olympialaisissa, joissa nämä saavuttivat yhteensä 21 kultamitalia. Varsinaisilta ammatiltaan hän oli rautatie- ja telakkatyöläinen.
Urheilijana
Oksa osallistui painikilpailuihin ensi kerran vuonna 1908 Turussa. Lähes koko aktiiviuransa hän paini turkulaisten porvarillisten Turun Urheiluliiton (1910–1915) ja Turun Riennon (1915–1917) riveissä, mutta vieraili säännöllisesti myös Helsingissä työläisseura Helsingin Jyryn harjoituksissa. Jyry oli tuohon aikaan koko maan johtava painiseura. Vuonna 1917 Oksa siirtyi edustamaan turkulaista työläisseuraa Weikkoja. Hän voitti kolme kreikkalais-roomalaisen painin SM-kultaa 75 kg:n sarjassa vuosina 1915, 1916 ja 1917.
Sisällissodan aika
Marraskuun 1917 yleislakon aikana Oksa liittyi Turun miliisilaitoksen toimintaan, jossa palveli myös useita muita Turun Weikkojen jäseniä. Turun punakaartiin Oksa liittyi vasta 3. huhtikuuta, jolloin Turkuun saapui tieto saksalaisten tekemästä maihinnoususta Hankoon. Kolme päivää myöhemmin Oksa osallistui yksikkönsä kanssa saksalaisia vastaan käytyyn Karjaan taisteluun, jonka jälkeen hän jäi valkoisten vangiksi. Oksa siirrettiin Tammisaaren vankileirille, josta hän kuitenkin onnistui pakenemaan Yrjö Rautasen kanssa. Oksa lähti maanpakoon Ruotsiin, eikä punakaartilaisten armahduksesta huolimatta voinut palata takaisin, koska häntä epäiltiin sisällissodan aikana Turussa tehdystä poliisin murhasta. Oksa todettiin lopulta syyttömäksi vuonna 1922. Hän asui jonkin aikaa myös Neuvosto-Venäjällä SKP:n jäsenten kanssa Pietarissa.
Valmentajana
Sodan jälkeen Oksa toimi 1920-luvun alussa Ruotsissa paikallisen työläisurheiluliiton painivalmentajana ja järjesti myös kilpailuvaihtoa Suomen ja Ruotsin työläispainijoiden välillä. Vuosina 1923–1924 Oksa valmensi Viron painimaajoukkuetta. Pariisin kesäolympialaisissa 1924 Viron painijoista Eduard Pütsep voitti olympiakultaa ja Roman Steinberg pronssia.
TUL:n painivalmentajaksi Oksa valittiin vuonna 1924, ja hän aloitti tehtävässä saman vuoden syksyllä. Oksa kiersi ympäri maata lähes 50 paikkakunnalla, joilla häntä oli kuulemassa yli 900 painijaa ja painituomaria. Oksa oli jo Ruotsin vuosinaan uudistanut painijoiden kesäharjoittelua lisäämällä ohjelmaan maastojuoksun ja radalla tehdyt lyhyemmät vedot sekä jalkapallon ja uinnin. Lisäksi hän painotti esimerkiksi venyttelyn ja vatsalihasliikkeiden tärkeyttä. Keväällä 1926 TUL yritti palkata Oksan uudelleen, mutta heinäkuussa hän kertoi saaneensa paremman sopimuksen Ruotsista, ja näin TUL:n uudeksi valmentajaksi valittiin viipurilainen huippupainija Kaleb Nylund. Oksa kuitenkin vieraili edelleen usein Suomessa ja oli muun muassa pitämässä TUL:n tuomarikurssia vuonna 1931.
Muuta
Robert Oksasta vuosina 1914–1915 tehty kokovartaloveistos oli sisällissodan jälkeen kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen mallina hänen osallistuessaan Tampereen Vapaudenpatsaan suunnittelukilpailuun. Se toteutettiin lopulta Savonlinnaan sisällissodan valkoisten muistomerkiksi. Pään mallina oli Aaro Hellaakoski, koska punaisten puolella taistelutta Oksaa ei luonnollisestikaan voitu tuoda julkisuuteen valkoisten hautamuistomerkiksi tarkoitetun patsaan mallina.
Oksa lahjoitti testamentillaan Turun historialliselle museolle arvokkaan valokuva- ja palkintokokoelmansa, johon kuului noin 600 urheilupalkintoa.
Harold Nelson (urheilija)
William Harold Nelson (26. huhtikuuta 1923 - 1. heinäkuuta 2011 ) oli uusiseelantilainen kestävyysjuoksija. Hän syntyi Nelsonissa, Uudessa-Seelannissa.
Hän voitti kultaa Brittiläisen imperiumin kisoissa vuonna 1950 kuuden mailin ja hopeaa kolmen mailin juoksussa. Nelson osallistui 5 000 ja 10 000 metrin juoksuihin kesäolympialaisissa 1948.
Donnie Nelson
pienoiskuva|Charlie McKinney ja Nelson (oik.) Donnie Nelson (s. 10. syyskuuta 1962) on yhdysvaltalainen toimitusjohtaja, joka toimii Dallas Mavericksin toimitusjohtajana. Hänen isänsä, Don Nelson, on tunnettu koripallovalmentaja.
Nelson tuli Mavericksiin vuonna 1998. Hän on toiminut myös vähän aikaa Mavericksin päävalmentajana yhdessä Del Harrisin kanssa.
Gary Payton
Ura
Payton pelasi yliopistokoripalloa Oregonin yliopistossa vuosina 1986–1990. Hän osallistui vuoden 1990 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Seattle SuperSonics varasi hänet koko varaustilaisuuden toisena pelaajana. Vuonna 1996 hänet valittiin NBA:n vuoden puolustuspelaajaksi. Payton edusti seuraa helmikuuhun 2003 asti, jolloin hänet myytiin Milwaukee Bucksille. Hän edusti seuraa loppukauden, kunnes siirtyi Los Angeles Lakersiin.
Payton pelasi Lakersissa yhden kauden ajan, jonka jälkeen seura myi hänet Boston Celticsille. Kauden 2004–2005 hän aloitti Bostonissa, mutta helmikuussa 2005 seura vaihtoi hänet Atlanta Hawksin kanssa pelaajiin. Atlanta luopui Paytonin pelioikeuksista jo viikon päästä ja hän palasi loppukaudeksi Bostoniin. Kaudet 2005–2007 Payton pelasi Miamissa, jossa hän voitti ainoan NBA-mestaruutensa vuonna 2006.
Liga Deportiva Universitaria de Quito
Liga Deportiva Universitaria de Quito on jalkapalloseura Ecuadorin pääkaupungista Quitosta. Sen edustusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Serie A:ssa.
LDU:n juuret ovat Ecuadorin keskusyliopiston urheilujoukkueissa. Seura perustettiin virallisesti vuonna 1930. Se on yhdeksällä kansallisella mestaruudellaan yksi Ecuadorin menestyneimmistä. Vuonna 2008 seura voitti Copa Libertadoresin ja vuonna 2009 Recopa Sudamericanan, jotka olivat ensimmäiset minkään ecuadorilaisseuran voittamat kansainväliset mestaruudet. Vuoden 2008 seurajoukkueiden MM-kilpailuissa LDU sijoittui toiseksi.
Miroslav Šimek
Miroslav Šimek (s. 27. tammikuuta 1959 Turnov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen koskimelonnan olympiamitalisti ja maailmanmestari. Hän saavutti mitaleita sekä Tšekkoslovakian että Tšekin tasavallan edustajana. Seuratasolla hän edusti Delfin Malá Skálaa ja Delfin Jablonecia. Hän on pituudeltaan 168 cm.
Šimek saavutti kanoottikaksikossa olympiahopeaa Barcelonassa 1992 ja Atlantassa 1996. MM-kilpailuissa hän sai kanoottikaksikossa kultaa 1993, hopeaa 1991 ja pronssia 1997. Kanoottikaksikon joukkuekilpailussa hän saavutti MM-kilpailuissa kultaa 1985, 1993 ja 1995 sekä hopeaa 1987, 1989, 1991 ja 1997. EM-kilpailujen kanoottikaksikossa hän oli hopealla 1996. Hänen parinaan kaikkia arvokisamitaleita voittamassa oli Jiří Rohan.
Videopelivuosi 1983
Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1983 videopelijulkaisuja ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Kirjallisuusvuosi 1833
Kirjallisuusvuosi 1833 käsittelee vuoden 1833 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Jääkiekon SM-liigan tuomarit
Jääkiekon SM-liigassa tuomitsi kaudella 2018 yhteensä 39 tuomaria, 22 päätuomaria ja 17 linjatuomaria. Kaudella 2015-2016 hyväksyttiin niin sanotut kotituomarit eli seurojen kotipelejä sai tuomita kyseisellä paikkakunnalla asuva päätuomari.
Asu ja mainokset
150px|right Kaudelle 2006 SM-liigatuomarit saivat uudet SM-liigaan tarkoitetut paidat. Niissä oli tarkoitus säilyttää erotuomaripaidan raitoja mutta tuoda jotain uutta. Paitojen hankinnassa toimi yhteistyössä Intrum Justitia. Mainoksia heillä nykypäivänä on jalassa CLIQUE, rinnassa, kypärässä ja selässä INTRUM JUSTITIAN tunnuslause fair pay ja yhtiön logo sekä polvessa ja housujen takana EA Sports logo. Heidän asusteet ovat Bauerin tuotantoa. Kypärä on Bauerin 9500.
Kritiikki
SM-liigan tuomaristoa ollaan arvosteltu kovasti eri medioissa. Erityisesti liigan suhtautumista päähän kohdistuviin taklauksiin pidetään vanhentuneena suhteessa esimerkiksi NHL:ään. Media eikä yleisö kuitenkaan usein huomioi sitä seikkaa, että Suomessa ei ole ainuttakaan ammattilaistuomaria, toisin kuin taas esimerkiksi NHL- ja KHL-liigoissa.
Jussi-palkinnot 1964
Gaalassa jaettiin ainoan kerran Jussi vuoden lupaavimmasta esikoistyöstä sekä viimeisen kerran palkinnot parhaasta vapaa-aiheisesta lyhytelokuvasta ja parhaasta tilauslyhytelokuvasta.
Markku Karpio
thumb|Markku Karpio Turun Kirjamessuilla 2013. Markku Karpio (s. 4. huhtikuuta 1961 Muurla) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija.
Karpio valmistui ylioppilaaksi vuonna 1980 ja lastentarhanopettajaksi vuonna 1984.
Karpion teoksiin kuuluvat muun muassa kiusaamisen, erillisyyden tunteen ja rasismin teemoja nuoren pojan näkökulmasta läpikäyvä 3 siltaa mantereelta (1997) ja nuoren tytön aikuisuutta ja omaa identiteettiä etsivää mieltä ja kiihkouskovaisuutta tarkasteleva Tie auki taivasta myöten (2001).
Bijie
Kaupungin naapureina ovat pohjoisessa Zhaotongin, Luzhoun ja Zunyin, idässä Guiyangin sekä etelässä Anshunin, Liupanshuin ja Qujingin prefektuuritason kaupungit.
Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu kahdeksaan osaan: kaupunkipiiriin (Qixingguan), yille, hui-kiinalaisille ja miaoille nimettyyn autonomiseen piirikuntaan (Weining) ja kuuteen piirikuntaan (Dafang, Hezhang, Jinsha, Nayong, Qianxi, Zhijin). Aiemmin Bijie oli piirikuntatason kaupunki samannimisessä prefektuurissa. Vuonna 2011 Bijien prefektuurista tuli prefektuuritason kaupunki, ja samalla Bijien piirikuntatason kaupunki muutettiin Qixingguanin kaupunkipiiriksi.
The Sims 3: Unelmaduuni
The Sims 3: Unelmaduuni (The Sims 3: Ambitions) on The Sims 3 -videopelin kesäkuussa 2010 julkaistu lisäosa. Lisäosassa voi ensimmäistä kertaa hallita simejä heidän työpaikallaan ja nähdä rakennusten sisään, tosin alkuperäisissä ammateissa rakennusten sisälle ei näy ja työskentely sujuu aikaisempaan tapaan. Mukaan on lisätty muutamia uusia ammatteja, kuten lääkäri ja palomies, sekä mahdollisuus ryhtyä yksityisyrittäjäksi, kuten yksityisetsiväksi tai keksijäksi. Nyt töissä edetään muutenkin kuin vain käymällä työpaikalla ja tekemällä tehtäviä, sillä simillä on mahdollisuus tehdä töitä myös työpaikan ulkopuolella. Jokaisessa ammatissa on mittari, joka täyttyy sen myötä, kuinka kokenut sim on työssään ja se vaikuttaa ylennyksen saantiin.
Pastjärvi
Pastjärvi on Etelä-Karjalassa Luumäellä Venäläisenkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 116 hehtaaria eli 1,2 neliökilometriä, se on 2,6 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Sillä on 5 saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,4 hehtaaria. Sen rantaviivan pituus on 11,9 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Naistinjoen–Hiijärven valuma-alueeseen (14.199) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 75,2 metriä mpy.
Exit Planet Dust
Vuonna 2004 kyseisestä ja seuraavasta Dig Your Own Hole -albumista julkaistiin boksi.
Berta Edelfelt
Berta Carolina Edelfelt (7. maaliskuuta 1869 Helsinki – 4. helmikuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Työt
Edelfelt toimi vuodesta 1895 alkaen Helsingissä ruotsinopettajana tyttökoulussa Privata svenska flickskolan i Helsingfors ja johti siskonsa Annien kanssa vuodesta 1887 oppikouluun valmistavaa säätyläisten lastenkoulua.
Berta Edelfelt oli taidemaalari Albert Edelfeltin sisar. Hän julkaisi veljensä äidilleen Alexandra Edelfeltille vuosina 1873–1901 lähettämiä kirjeitä viitenä kokoelmana 1917–1930. Kokoelmat sisälsivät vain valittuja otteita kirjeistä. Taidehistorioitsija Anna Kortelainen onkin myöhemmin arvostellut Berta Edelfeltiä pyrkimyksestä luoda veljensä ympärille Edelfelt-myyttiä. Berta Edelfelt julkaisi 1920 myös äitinsä elämäkerran.
Alphons de Cuyper
Alfons ”Alphons/Alphonse” Josef De Cuyper (1887 Heverlee, Leuven – 1950 Gent) oli belgialainen kuvanveistäjä, taidemaalari ja olympiamitalisti.
Coccinellini
Coccinellini on leppäkerttuihin (Coccinellidae) kuuluva kovakuoriaisten (Coleoptera) tribus.
Lentopallon Mestaruusliigakausi 2016–2017
Lentopallon miesten Mestaruusliigan kausi 2016–2017 pelattiin 11 joukkueen 3-kertaisena sarjana. 8 parasta jatkoi pudotuspeleihin ja kaksi viimeisintä joutui karsimaan sarjapaikastaan. Naisten Mestaruusliigaan osallistui 9 joukkuetta. Lisäksi Kuortane pelasi yhden vieras- ja kotiottelun jokaista joukkuetta vastaan.
Miesten runkosarja
Järjestyksen sarjassa määrää ensisijaisesti voittojen määrä.
Miesten mestarit
Vammalan Lentopallo (3. mestaruus)
mestarijoukkue: Päävalmentaja: Sami Kurttila
2-valmentaja: Janne Kangaskokko
Huoltaja: Manu Soro
Tilastot: Mikko Korpela
Naisten mestarit
LP Viesti Salo (8. mestaruus)
mestarijoukkue: Päävalmentaja: Tomi Lemminkäinen Apuvalmentaja: Janne Harju Fysiikkavalmentaja: Ville Salmi Tilastot: Petri Virtanen Huoltaja: Auno Lindh Joukkueenjohtaja: Jouni Salmenjaakko
Naisten liigakarsinta
Pieksämäki Volleyn osallistuminen liigakarsintoihin evättiin, koska seura ei pystynyt suoriutumaan liigakelpoisuuteen liittyvien talousvelvoitteidensa hoitamisesta sovittuihin aikarajoihin mennessä. 1-sarjan voittajana naisten liigakarsintoihin selviytynyt Nurmon Jymy sai automaattisesti oikeuden hakea liigapaikkaa kaudelle 2017-2018.
Kirjallisuusvuosi 1832
Kirjallisuusvuosi 1832 käsittelee vuoden 1832 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Cynegils
pienoiskuva|Cynegils kuvattuna [[John Speedin The Theatre of the Empire of Great Britaine -teoksessa.]] Cynegils (k. 641 tai 643) oli Wessexin kuningas 611–643. Anglosaksien kronikan mukaan hän nousi valtaistuimella vuonna 611. On epäselvää oliko hän kuningas Ceolin poika vai kuningas Ceawlinin pojan Cuthwinen poika. Anglosaksien kronikassa olevan lisäyksen mukaan hän olisi ollut Ceolin poika, mutta ei tiedetä, onko tämä alkuperäinen korjaus vai myöhempinä aikoina tehty lisäys. Kronikan toisessa kohdassa Cynegils nimittäin mainitaan Cuthwinen pojaksi.
William Malmesburylaisen mukaan Cynegils hallitsi kautensa alussa yhdessä kuningas Cwichelmin kanssa, joka saattoi olla Cynegilsin veli. Anglosaksien kronikka kertoo Cynegilsin ja Cwichelmin taisteluista. Kronikan mukaan Cynegils ja Cwichelm löivät walesilaiset Beandumin taistelussa vuonna 614 ja tappoivat 2065 vihollista. Kronikka kertoo myös, että he taistelivat Mercian kuningasta Pendaa vastaan vuonna 628 ja pääsivät sen jälkeen sopimukseen. Ilmeisesti sopimus viittasi Cynegilsin pojan Cenwalhin ja Pendan sisaren Cyneburgan välillä solmittuun avioliittoon. Cynegils pyrki nostamaan Wessexin johtavaksi anglosaksivaltioksi, mutta epäonnistui pyrkimyksissään. Hän hävisi lopulta kamppailun Hwiccen hallinnasta ja joutui hyväksymään sen liittämisen Merciaan.
Beda Venerabiliksen mukaan Birinus, sittemmin Wessexin ensimmäinen piispa, kastoi Cynegilsin kristityksi Northumbrian kuninkaan Oswaldin toimiessa kummina. Cynegilsin kääntyminen tapahtui joskus vuoden 635 jälkeen. Cynegils kuoli joko vuonna 641 tai 643.
Mauricio Mendoza
Mauricio Mendoza Rentería (s. 28. helmikuuta 1981 Cali, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä ja hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän pelaa tällä hetkellä tunisialaisessa ES Sahelissa.
Ura
Mendoza aloitti uransa Deportes Quindíon riveissä vuonna 2002, jonka jälkeen hän on viettänyt suurimman osan urastaan kotimaassaan Kolumbiassa. Mendoza pelasi myös Perussa vuosina 2005–2007 Universitario de Deportesissa ja Alianza Limassa. Hän siirtyi tammikuussa 2009 kolumbialaisesta Millonariosista tunisialaiseen ES Saheliin.
Terezín
Terezín on Ústín läänissä sijaitseva kaupunki Tšekissä. Kaupungissa asui vuonna 2020 noin 2 900 asukasta.
Historia
Terezínin perusti vuonna 1780 aluetta hallinnut Joosef II, joka päätti perustaa alueelle linnoituksen. Kaupungin vanhat linnoitukset ovat yhä olemassa.
1900-luvun puolivälissä Tšekin miehittänyt natsi-Saksa hyödynsi vanhaa linnoitusta perustamalla kaupunkiin Prahan Gestapon vankilan. Vuonna 1941 kaupungista päätettiin tehdä juutalaisghetto. Ghettoon pakkosiirrettiin yhteensä lähes 140 000 juutalaista, joista valtaosa siirrettiin sodan kuluessa keskitysleireille. Saksan hallinta ghetossa päättyi toukokuussa 1945, kun Neuvostoliiton joukot ottivat leirin haltuunsa.
Neuvostoliiton otettua alueen hallintaansa kaupungista tehtiin vankileiri etnisille saksalaisille, joita Tšekin ja Neuvostoliiton viranomaiset vangitsivat sodan jälkeen.
Monipuolisen historiansa vuoksi Terezín on Unescon Maailmanperintöluettelon aielistalla.
Porin Taiteilijaseura
Porin Taiteilijaseura ry on satakuntalaisten ammattikuvataiteilijoiden järjestö, jonka toimialueena on sekä Pori, että koko Satakunta. Yhdistyksen kotipaikkana toimii Pori, jossa se myös perustettiin vuonna 1947. Yhdistyksen tarkoituksena on edistää kuvataidetta Porissa ja sen ympäristössä, toimia kuvataiteen ja sen harjoittajien yhdyssiteenä ja etujärjestönä, sekä lähentää taiteilijoita ja taideyleisöä. Porin Taiteilijaseura on Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton ja Porilaiset Kulttuurijärjestöt ry:n jäsenyhdistys.
1940-luku
Seuran puheenjohtajana aloitti Aino Blomqvist. Seuran ensimmäinen vuosinäyttely järjestettiin maaliskuussa 1948 ammattikoulujen talossa, ja sen aihepiiriä hallitsivat maisemat, kukka-aiheet sekä henkilökuvat. Näyttelyssä oli esillä Into Linturin, Jussi Pohjosen, Heikki Waldénin, Oiva Virran, Alpo Koivusen sekä Pentti Nykoppin teoksia. Mukana oli myös kahden tekijän nahkaplastiikkaa, sekä Hemmi Koivuniemen koruja.
Lokakuussa 1949 Porin Taiteilijaseuran aloitteesta järjestettiin kulttuuriviikko, johon liittyi seuran toinen vuosinäyttely. Professori Antero Rinne kirjoitti näyttelystä arvostelun, jossa totesi luovaa taidetta esiintyvän muuallakin kuin pääkaupungissa, ja että muutkin taidekeskukset olisi otettava huomioon maan kulttuuripolitiikassa. Uusia nimiä toisessa vuosinäyttelyssä olivat mm. Aarne Elomaa, Ensio Lamberg, sekä Sulo Salmi.
1950-luku
1950-luku oli Porin Taiteilijaseuralle sekä järjestöllisesti että taiteellisesti vankan perustan luomisen aikaa. Siitä tuli Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton jäsen vuonna 1952, jolloin myös valtakunnallinen toiminta alkoi. Lisäksi vuosikymmenen aikana seitsemän taiteilijan teoksia hyväksyttiin valtakunnallisiin näyttelyihin. Keskeisimmille tekijöille tämä oli lähes vuosittaista. Puheenjohtajana toimi vuodesta 1951 vuoteen 1959 Pentti Nykopp.
1960-luku
1960-luku oli informalistisen kokeilun aikaa. Aarne Elomaa teki muutaman informalistisvaikutteisen maalauksen, ja Juhani Tarnalla vaikutteet ilmenivät materiaalin pintavaikutusten kokeiluna. Abstraktia ilmaisua kokeilivat myös muun muassa Toivo Koivisto ekspressiivisellä otteellaan, Sulo Salmi dominoivan värin varaan rakennetuin rauhallisin väripinnoin, Aarne Elomaa esimerkiksi konkretistisilla, jopa muutamaan väripintaan pelkistetyillä töillään, Ensio Lamberg yhdistämällä spontaanit ja rakenteelliset elementit elimelliseksi kokonaisuudeksi, sekä Kauko Räike pelkistettyyn muotokieleen päätyneellä abstraktilla veistostuotannollaan. Räike myös perusti Kankaanpään taidekoulun vuonna 1965, jossa toimi rehtorina. Hän myös harjoitti taidepoliittista toimintaa maaseudun puolestapuhujana Helsinki- keskeisyyttä vastaan. Eniten informalismi vaikutti Lambergin teoksiin, ja informalistiset pinnat olivat keskiössä hänen myöhemmissäkin sekatekniikkatöissään.
Porin Taiteilijaseuralla oli myös toimintaa uusien alueellisten taideinstituutioiden rinnalla, kun Poriin perustettiin piirustuskoulu ja Raumalle taidemuseo. Vuonna 1961 taiteilijaseura järjesti muun muassa taidekurssin Porissa, jossa Juhani Tarna opetti abstraktia sommittelua. Tunneille osallistui esimerkiksi Sinikka Räike. Vuonna 1969 he myös järjestivät Kontakti- näyttelyn, joka pidettiin Porin Teatterin ulkoterassilla. Seura koitti lähestyä yleisöä ulkoilmanäyttelyllä tuomalla taiteen heidän keskuuteensa. Puheenjohtajana toimi vuosina 1960–1964 Kauko Räike. Häntä seurasi Aarne Elomaa, joka toimi puheenjohtajana vuoteen 1969 saakka.
1970-luku
1970-luvulla taiteilijaseurassa oli kaksi elinvoimaisinta ilmaisuperinnettä; luontoon pohjautuva esittävän taiteen linja ja edellisellä vuosikymmenellä muodostunut konstruktiivis-abstraktinen suuntaus. Suuntauksille antoivat uutta ilmettä ajankohtaiset virtaukset sekä uudet maakunnan omista taidekouluista oppinsa saaneet tekijät. Into Linturin kohdalla perinteisempi suuntaus jatkui, Sulo Salmi loi mm. kalastaja-aiheisia kansankuvauksia ja maisemakuvia, Olavi Vaahtera mm. työskenteli abstraktien sommitelmien parissa yhdessä Salmen kanssa, Aarne Elomaa sai teoksiinsa maagisen realismin sävyjä, ja Esko Koivukarin guassimaalauksissa suunta kävi fotorealismiin. Uutena vahvana tekijänä toimintaan tuli Pekka Solin, joka teki eri tasoihin rakennettuja reliefimäisiä maalauksia ja maalattuja veistosrakennelmia.
Grafiikassa hallitsi edelleen puupiirrostekniikka, jota käyttäen Ensio Lamberg leikkasi vahvaa emotionaalisesti latautuneita monivärivedoksiaan. Kantaa ottava, osallistuva taide jäi taiteilijaseuran piirissä vähäiseksi, esiintyen silti joissakin Anja Karkku-Hohdin ja Pekka Solinin teoksissa kuitenkin esteettiselle pyrkimykselle alistettuna. Tuula Solin toi uutena tekniikkana seuran piiriin metalligrafiikan ja aloitti sen opetuksen Porin taidekoulussa. Sinikka Räike, joka oli veistoksissaan jo 1960-luvulla siirtynyt abstraktiin ilmaisuun, keskittyi nyt vahvasti maalaustaiteeseen konkretistisin teoksin. Juhani Tarna toimi puheenjohtajana vuonna 1970, jonka jälkeen Pertti Ala-Outinen otti paikan vuoteen 1974 saakka. Tämän jälkeen Aarne Elomaa vuoteen 1977 saakka, ja sitten Anja Karkku-Hohti vuoteen 1981 saakka.
1980-luku
1980-luvulla keskeisiä taiteilijoita olivat esimerkiksi Anja Levoranta ja Esko Nummelin ekspressionistisilla maalauksillaan. Juhani Tarna kehitti taidettaan tiukempaan konstruktiivisuuteen, Pekka Mattila toi Italian opiskelu- ja työskentelyvuosiltaan Suomeen takaisin uutta ilmettä valokineettisillä maalauksillaan, Aarne Elomaa teki vahvan puupiirrossarjan, johon kuului myös muutama abstrakti vedos, Tuula Solin omaksui pääasialliseksi tekotavakseen metalligrafiikan ja Eira Ruottunen keskittyi puupiirrokseen. Abstraktin taiteen rintamaa laajensivat Porin taidekoulussa oppinsa saaneet uudet tekijät. Kauko Räike palasi kubistiseen muotokieleen, ja hänen töilleen ominaista oli dynaaminen rytmiikka. Mitali- ja juhlarahojen suunnittelijana tunnettu ja useissa veistoskilpailuissa palkittu Pertti Mäkinen kiinnitti huomiota kookkailla puisilla veistosrakennelmillaan.
Kokonaan uuden alueen seuran taiteelliseen toimintaan toi 1980-luvun puolivälissä perustettu ympäristötaiteen ryhmä. Sen ensimmäinen työ oli kesällä 1985 Porin Taidemuseon edustalle jokimaisemaan Jouni Lehtisen suunnitelman pohjalta tehty laaja ympäristöteos. Seuraavana kesänä puuvillatehtaan rantaan toteutui myös toinen Lehtisen idea, "Tuhat keltaista muoviankkaa". Kesällä 1988 ympäristötaiteen ryhmä osallistui valtakunnalliseen Ars Voipaala- näyttelyyn Leena Harhaluoman luonnoksen pohjalta rakennetulla työllä. Henry Merimaa esitti myöhemmin performansseja edellä mainittuihin Lehtisen ideoihin pohjautuviin teoksiin liittyen. Ympäristötaide on pysynyt seuran ohjelmassa myöhempinäkin vuosina. Puheenjohtajana 1980-luvulla toimivat jälleen Pertti Ala-Outinen vuoteen 1988 saakka, ja Pekka Mattila vuoden 1989.
1990-luku
1990-luvulla Porin Taiteilijaseuran toimintaa leimasi sinnikäs yritteliäisyys niukoilla määrärahoilla, aktiivinen näyttelytoiminta, galleria- ja artoteekkitoiminnan aloittaminen, useat toimipaikan ja gallerian muutot sekä puheenjohtajan vaihdokset. Yhdistys pyrki uudistumaan alan ammattilaisten paikallisyhdistyksenä niin sisäisesti kuin ulkoisestikin. Perinteikkään yhdistyksen luotsaaminen pitkäaikaisen ja voimakkaan puheenjohtajan Pertti Ala-Outisen jälkeen oli haastavaa, mutta uuden puheenjohtajan Lea Mäkilän tarmokas työ yhdistyksessä oli 1990-luvun kantava voima.Tällöin Porin taiteilijaseurasta kuitenkin puuttui nuoret taiteilijat, sillä he perustivat oman taiteilijaseuran, NYTE ry:n. Seuraan pyrittiin siis saamaan lisää nuoria mukaan, ja ensimmäisinä mukaan tulivat Minna Soininen ja Timo Lintula. Lisäksi Lea Mäkilä ja Minna Soininen edustivat Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton hallituksessa ja Kuvaston sekä Taiteilijaseuran edustajistoissa. Yhdistys myös otti yhteyttä alueen päättäjiin ja yrittäjiin lisäten näin tietoisuutta toiminnastaan ja hankki uudenlaisia yhteistyötahoja. Määrärahat olivat olleet niukkoja, mutta näin ne alkoivat pikkuhiljaa nousta.
Vuoden 1992 kesällä perustettiin seuran ensimmäinen oma galleria, Porin Taiteilijaseuran Galleria. Näyttelytoiminta lähti heti aktiivisesti käyntiin, ja näyttelyjä pitivät ensisijaisesti oman yhdistyksen taiteilijat. Yhdistykseen kuulumattomien kuvataiteilijoiden, taideryhmien ja kuvataideryhmien sekä kuvataideyhdistysten näyttelyitä otettiin vastaan hakujen kautta. Yhdistys järjesti joka vuosi Avoimen Näyttelyn satakuntalaisille kuvataiteilijoille, millä tehtiin yhdistyksen toimintaa tunnetuksi alueen taiteilijoille. Muutto Antinkadulta Rautatienpuistokadulle tapahtui syksyllä 1994, ja tämän tilan ensimmäinen näyttely pidettiin vuonna 1995. Seuraavana vuonna aloitettiin taidelainaamotoiminta.
Galleria joutui kuitenkin taas muuttamaan, ja tämä tapahtui vuoden 1996 syksyllä Valtakadulle. Tilat eivät sopineet gallerialle, ja se palasi takaisin Antinkadulle, josta se vaihtoi taas toiseen lokaatioon samalle kadulle. Galleria nimettiin Portait Galleriaksi, ja siellä järjestettiin suuria yhteisprojekteja, kuten esimerkiksi HUIMAUS- vesitorninäyttely. Jäsenille tehtiin myös myyntitila, UNIIKKIPUTIIKKI. Vuosinäyttelyitä Porin Taiteilijaseura järjesti paitsi omassa galleriassaan, myös Harjavallassa Emil Cedercreutzin Museossa ja Kauttualla Taidetalo Efrassa.
Ulkomaan näyttely toteutui Unkarin Egerissä vuonna 1995, ja sen ripustivat Lea Mäkilä ja Minna Soininen. Seuran 50-vuotisjuhlanäyttely Pyöreitä Vuosia pidettiin poikkeuksellisesti Porin taidemuseossa vuonna 1997. Hyvät välit muihin taideyhdistyksiin ja etenkin valtakunnallisten liittojen kautta tapahtunut näyttelytilan mainonta sai yhdistykset liikkeelle ja kiinnostumaan porilaisesta näyttelypaikasta. Yhdistyksen omia näyttelyjä käytiin pitämässä ainakin Nokialla, Hangossa, Oulussa, Vammalassa ja Kauttualla.
Yhdistys oli myös mukana seurakuntien Kirkkopäivillä ja Kirkon nuorisopäivillä Elämän virtaa -näyttelyllään. Satakunnan taidetoimikunnan ensimmäinen Ilon ja valon Satakunta -tapahtumassa järjestettiin omaan galleriaan Ilotalo-näyttely. Vuosituhannen vaihdetta juhlistettiin KORTTITALO 2000 -näyttelyllä, ja sen vaihteessa jäsenmäärä nousi yli kuuteenkymmeneen. Lea Mäkilä toimi puheenjohtajana vuodesta 1990 vuoteen 1995, ja häntä seurasi Onni Kerola vuoden 1996. Tämän jälkeen Mäkilä palasi puheenjohtajaksi vuodeksi 1997, ja Kerola vuodeksi 1998. Minna Soininen otti puheenjohtajan paikan vuosina 1999–2000.
2000-luku
Portait Galleria ehti toimia galleriatilana kahdeksan vuoden ajan, ja uusi tila rakennettiin Sokos-tavaratalon tiloihin nimellä Portrait'S vuonna 2006. Vanha tila kuitenkin säilytettiin, ja yhdistyksen toiminta jatkui siellä osittain. Galleriassa pidettiin mm. Ikähaitari-näyttelysarja, jossa oli ensin avoin näyttely 15–25-vuotiaille taiteilijanaluille, sitten +55-näyttely varttuneemmille taiteilijoille, avoin jurytettu näyttely 26–54-vuotiaille ja kutsunäyttely paikallisille kuvataiteilijoille, jotka toimivat myös taidekasvattajina. Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton kesänäyttely Projekti jakaantui vuonna 2005 Poriginal gallerian ja Portait Gallerian kesken, ja siellä nähtiin esimerkiksi Ari Koiviston ja Pasi Vainionpään teoksia.
Yhdistyksen teoksia esiintyy tällöin myös Egerissä yhdessä Porin taidegraafikoiden ja NYTE:n kanssa. Omia näyttelyitä oli esillä mm. Latvian Riiassa vuosina 2001, 2003 ja 2005–2006 sekä Ranskan Mâconissa vuonna 2002. Yhteistyö Riian kanssa jatkui, ja he toivat näyttelyitään Poriin. Ensimmäinen iso yhteisnäyttely oli Small Talk, jossa oli yhteensä 100 teosta, ja sitä pidettiin sekä Portrait Galleriassa että Emil Cedercreutzin museossa. Näyttely siirrettiin myös Riikaan. Porin Taiteilijaseura sai myös kutsuja kansainväliseen Art on Paper -akvarelisymposiumiin, joita pidettiin Zvartavan taidekeskuksessa. Siellä kävivät Raija Kuisma, Kirsi Jaakkola, Timo Lintula, Anja Levoranta sekä Esko Railo.
Tämän jälkeen seura ryhtyi luomaan taiteilijaresidenssiohjelmaa, ja syntyi Portait-residenssi. Seura sai Taiteen Keskustoimikunnalta apurahaa toimintaan, ja kutsui taiteilija Jelena Grischenkon Latvian Taiteilijaseurasta vieraakseen vuonna 2005. Vuosinäyttelyitä pyrittiin pitämään joka toinen vuosi Porissa, ja joka toinen vuosi jossain muualla. Puheenjohtajana toimi Raija Kuisma vuodesta 2001 vuoteen 2006, ja Tea Söderlund vuodesta 2007 vuoteen 2008.
Toiminta
Porin Taiteilijaseura ry:n toiminta on laaja-alaista alueen taiteilijoiden etujärjestötoimintaa. Seura ylläpitää sekä Porin Taiteilijaseuran galleriaa, että Porin Taidelainaamoa. Porin Taiteilijaseuran galleria eli P-galleria avattiin vuonna 2012, ja se sijaitsee Porin keskustassa empiretyylisessä kivitalossa, Keski-Porin kirkkoa vastapäätä. P-gallerian näyttelyt esittelevät monipuolisesti yhdistyksen omien jäsenten sekä muiden valtakunnallisten taiteilijoiden teoksia. Gallerian avajaiset pidettiin vuoden 2012 lokakuussa, ja ensimmäinen näyttely lähti käyntiin heti avajaisten jälkeen. Porin taidelainaamo perustettiin Porin Taiteilijaseuran, Porin kaupunginkirjaston sekä Satakunnan taidetoimikunnan yhteistyöllä. Taidelainaamo vuokraa uniikkia, satakuntalaista taidetta kuukausimaksua vastaan. Teoksia voi myös lunastaa omakseen kertaostona tai kuukausimaksua maksamalla, kunnes teos on kokonaan maksettu. Taidelainaamo sijaitsee Porin Pääkirjaston kahvilan yhteydessä.
Mustalampi (Luumäki, Hiijärvi)
Mustalampi on Etelä-Karjalassa Luumäellä Venäläisenkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,5 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Naistinjoen–Hiijärven valuma-alueeseen (14.199) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 79,6 metriä mpy.
Ron Wilson
thumb|Ron Wilson Ron Lawrence Wilson (s. 28. toukokuuta 1955 Windsor, Ontario, Kanada) on yhdysvaltalainen, kanadalaissyntyinen, jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Vancouverin 2010 talviolympialaisissa hän toimi hopealle sijoittuneen Yhdysvaltain maajoukkueen päävalmentajana. Wilson on syntynyt Ontariossa, Kanadassa, josta hän muutti Yhdysvaltoihin 12-vuotiaana. Wilsonilla on Yhdysvaltain ja Kanadan kaksoiskansalaisuus. Pelaajaurallaan hän edusti Yhdysvaltoja useissa turnauksissa. Valmentajaurallaan Wilson on toiminut päävalmentajana NHL-seuroissa Anaheim Ducks, Washington Capitals, San Jose Sharks sekä Toronto Maple Leafs. Wilson on yksi niistä harvoista NHL:ssä, jotka ovat saaneet täyteen 600 voitettua ottelua valmentajana.
Serhi Hontšar
thumb|Serhi Hontšar thumb|right|250px|Serhi Hontšar vuoden 2006 Ranskan ympäriajon prologissa Serhi Hontšar (, s. 3. heinäkuuta 1970 Rivne) on ukrainalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1996–2009. Hän oli aktiiviurallaan aika-ajon erikoismies, joka saavutti MM-kisojen aika-ajossa kaikenvärisiä mitaleita, kultaa vuonna 2000. Lisäksi Hontšar oli Italian ympäriajossa toinen vuonna 2004.
Hontšar sai potkut ammattilaistallistaan T-Mobilesta kesäkuussa 2007 rikottuaan tallin tiedotteen mukaan tallin sääntöjä.
Micro Channel Architecture
250px|thumb|MCA-näytönohjain IBM XGA-2. 250px|thumb|MCA-verkkokortti IBM 83X9648. Micro Channel Architecture (MCA) on IBM:n kehittämä väylätyyppi, jota julkaistiin vuonna 1987 IBM PS/2-tyyppisissä työasemissa. Väylä oli suljettu, kaupallinen ja IBM:n hallitsema, jonka käytöstä IBM vaati lisenssimaksuja. Väylän kehitys alkoi vuonna 1983.
MCA-väylän liitin on pienempi kuin aiemmin laajasti käytössä olleessa ISA-väylässä. Muun muassa tästä syystä MCA-väylä ei ole yhteensopiva aikaisempien laajennuskorttien kanssa.
MCA:ssa oli aikanaan etuja muihin väyliin verrattuna, mutta se ei yleistynyt, osaksi koska IBM vaati väylän käytöstä lisenssimaksuja. Arkkitehtuuri vaati kokonaan uudet laajennuskortit, eikä se ollut taaksepäin yhteensopiva koneen muiden osien kanssa. Vanhat ISA-väyläiset kortit eivät käyneet MCA-kanavaan, joten muut valmistajat eivät mielellään ottaneet MCA:ta kokoonpanoihinsa mukaan. MCA:n katsotaan olleen IBM:n yritys hidastaa IBM-yhteensopivien kloonikoneiden valmistusta. Lopulta kloonikoneiden menestys kuitenkin johti IBM:n itsensä poistumiseen PC-markkinoilta.
MCA on huonosta menestyksestään huolimatta vaikuttanut merkittävästi uusien väylätyyppien suunnitteluun.
MCA oli edistyksellinen verrattuna ISA:an muun muassa 32-bittisyyden vuoksi, ja myös siksi että sovittimissa saattoi olla oma suoritin (esimerkiksi ohjainkortti), joka osasi kommunikoida suoraan muistin kanssa niin, ettei emolevyllä olevan suorittimen tarvinnut osallistua prosessiin. Myös PnP (Plug and Play) on alun perin MCA-väylän ominaisuus, kuten myös ”IRQ sharing”, jolla keskeytysnumerot voitiin jakaa usean laitteen kesken. Samat ominaisuudet ovat nykyisin PCI-väylässä.
Väylä oli käytössä myös eräissä ES/9370- ja IBM RS/6000 -sarjan tietokoneissa.
Töyhtöparatiisimonarkki
Töyhtöparatiisimonarkki (Trochocercus cyanomelas) on laajalla alueella Afrikassa Saharan autiomaan eteläpuolella tavattava monarkkeihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan töyhtöparatiisimonarkki on noin 13–14 cm. Koiraan pää ja päälaella oleva töyhtö ovat väriltään sinimustat. Rinta on musta muodostaen kontrastin valkoiselle vatsalle. Siivet ovat tummat ja niissä on valkoinen sippijuova. Töyhtöparatiisimonarkin pyrstö on harmaa. Naaraat ovat vaaleampia, päästään ja selästään tumman harmaita. Vatsa on naaraillakin valkoinen. Töyhtöparatiisimonarkki muistuttaa ulkonäöltään mustatöyhtömonarkkia (Elminia albonotata), mutta eroaa siitä valkoisten siipijuovien ja valkoisemman vatsansa perusteella.
Elinympäristö
Töyhtöparatiisimonarkin elinympäristöä ovat itäisen ja eteläisen Afrikan rannikkojen pensaikkokerrokset, rannikkometsät ja vuoristometsät lähellä puroja. Laji elää yleensä yksin tai pareittain.
Pesiminen ja ravinto
Laji muodostaa pareja, jotka kestävät kunnes toinen linnuista kuolee. Töyhtöparatiisimonarkki rakentaa pesän puuhun tai pensaaseen. Naaras munii pesään kahdesta kolmeen valkoista munaa.
Töyhtöparatiisimonarkin ravinto koostuu hyönteisistä, joita se pyydystää ilmasta.
Charlie Craig
Charlie Craig (30. syyskuuta 1938, Watts Mills – 1. heinäkuuta 2011, Nashville) oli Grammy-ehdokkuuden saanut lauluntekijä Etelä-Carolinasta. Hän vietti yli 40 vuotta musiikkiteollisuuden parissa. Hänen tekemiään lauluja ovat nauhoittaneet muun muassa Dolly Parton, Kenny Rogers, Alan Jackson, Travis Tritt, Johnny Cash, Aaron Tippin ja George Strait.
Sittas
Sittas (k. 538 tai 539) oli roomalainen sotilas. Hän palveli keisari Justinianus I:n aikana magister militumina ja oli naimisissa keisarinna Theodoran siskon Comiton kanssa. Sittas komensi roomalaisia joukkoja Rooman ja Persian välisessä sodassa joka käytiin vuosina 527–532.
Vuonna 528 Justinianus teki Sittaasta magister militum per Armeniam. Tämä oli uusi virka ja Sittas oli sen ensimmäinen haltija. Ollessaan Armeniassa Sittas kukisti tzanit ja pakotti heidät omaksumaan kristinuskon ja palvelemaan Rooman armeijassa. Vuonna 530 Justinianus teki Sittaasta magister militum praesentaliksen, mutta määräsi tämän jäämään Armeniaan uuden magister militum per Armeniamin Dorotheoksen kanssa. Sittas ja Dorotheus saivat pian kuulla että persialaiset aikoivat hyökätä Armeniaan. Tämän kuultuaan he tekivät yllätyshyökkäyksen persialaisten leiriä kohtaan. Myöhemmin Sittas ja Dorotheos kukistivat persialaiset Satalan luona. Taistelu voitettiin koska Sittas käytti sotajuonta.
Callinicumin taistelun aikana Sittas oli Armeniassa. Sen jälkeen kun Belisarius oli joutunut palaamaan Konstantinopoliin Justinianus määräsi Sittaan huolehtimaan alueen puolustuksesta. Kun persialaiset hyökkäsivät Martyropolista vastaan saapui Sittas suuren armeijan ja Hermogeneen kanssa paikalle. Persialaiset lopettivat Martyropoliksen piirityksen pian tämän jälkeen.
Rauhasopimus Persian ja Rooman välillä saatiin allekirjoitettua vuonna 532. Tämän jälkeen Sittas palasi Konstantinopoliin, jossa hänet nimitettiin patriisiksi ja nimellisesti vuoden 536 konsuliksi ("ex consule"). Vuonna 535 Sittas kukisti bulgaarit Moesiassa.
Vuonna 538 tai 539 Justinianus lähetti Sittaan taas Armeniaan, jossa oli syttynyt kapina. Aluksi Sittas yritti taltuttaa armenialaiset rauhanomaisin keinoin, mutta Justinianuksen painostuksesta hänen oli käytettävä voimakeinoja. Sittas hyökkäsi tämän jälkeen armenialaisten kimppuun Oenochalaconissa mutta kaatui seuranneessa taistelussa.
Haukilampi (Luumäki)
Haukilampi on Etelä-Karjalassa Luumäellä Venäläisenkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 0,8 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Naistinjoen–Hiijärven valuma-alueeseen (14.199) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 76,8 metriä mpy.
IBM PS/2
PS/2 (Personal System/2) on IBM-yhtiön 1980-luvulla valmistama mikrotietokonemallisto, jonka erikoisuutena oli Micro Channel Architecture -väylä (MCA) ja VGA-näyttö.
Malliston jokaisessa koneessa oli hiirelle ja näppäimistölle ns. PS/2-liitännät, jotka otettiin käyttöön muidenkin valmistajien koneissa. Koneessa käytetty 3,5″ levykeasema, 16550-UART ja 72-pinniset SIMM-muistimoduulit yleistyivät markkinoilla laitteen julkaisun jälkeen.
thumb|120px|PS/2-liittimiä [[ATX-emolevyllä]]
PS/2-mallistoon kuului kolme sarjaa, 85-, 95- sekä 8600-sarjat.
Mallia 8530 oli saatavilla sekä 8088- että 80286-suorittimella (286). 8088-suorittimella varustetussa mallissa ei ollut kiintolevyä, vaan kaksi 3,5"-levykeasemaa. 80286-mallissa oli vähintään 20 MB kiintolevy sekä 3,5" 1,44 MB -levykeasema. ISA-väylä oli käytössä malleissa 25, 30, 35 ja 40. Mallissa 8550 oli jo mikrokanavaväylä (MCA), ja siinä oli 1 MB muistia, joka oli laajennettavissa 2 MB asti.
Kiusaaminen
Kiusaaminen on samaan henkilöön toistuvasti kohdistuvaa tarkoituksellista loukkaamista, vahingoittamista tai syrjimistä. Kiusaaminen voi olla fyysistä, kuten töniminen tai lyöminen, sanallista, kuten haukkuminen tai pilkkaaminen, tai psykologista, kuten yksin jättäminen tai eristäminen sosiaalisesta kanssakäymisestä. Kiusaajan ja kiusatun suhde on epätasa-arvoinen, sillä kiusattu on alakynnessä ja puolustuskyvytön. Kiusaamisen jatkuvuus erottaa sen ohimenevistä riidoista.
Muotoja
Koulukiusaaminen on yhden tai useamman oppilaan tai opettajan harjoittamaa kiusaamista, joka kohdistuu yhteen ja samaan oppilaaseen. Myös oppilaiden harjoittama opettajien kiusaaminen on yleistä Suomessa ja monissa muissa maissa.
IBM PS/2
PS/2-mallistot eivät rajoitu vain pöytäkoneisiin, mukana oli myös muutama kannettava kuten ISA-väyläinen L40SX (8040) ja erikoiset, raahattavat 8573-mallit P70 (386) ja P75 (486). Painoa L40SX:llä oli 3,5 kg, P70:llä noin 10 kg ja P75:llä noin 15 kg. Molemmat oli varustettu MCA-väylällä sekä oranssilla plasmanäytöllä.
Kiusaaminen
Muotoja
Työpaikkakiusaaminen on yleensä henkistä kiusaamista, joka kohdistuu työpaikalla työntekijään.
Verkkokiusaaminen on kiusaamista verkossa ja internetympäristössä, kuten sosiaalisessa mediassa, viestialustoilla, pelialustoilla tai matkapuhelimen kautta. Se voi olla esimerkiksi valheiden levittämistä, kiusallisten valokuvien julkaisemista, loukkaavien viestien tai uhkausten lähettelyä, tai viestien lähettelyä uhrin nimissä.
IBM PS/2
Suuresta painostaan huolimatta P7x-koneissa ei ollut akkuja, osasyynä paljon virtaa kuluttava ESDI- tai SCSI-levy sekä plasmaruutu. P70:ssä oli kaksi sovitinpaikkaa, P75:ssä viisi.
Valkorisakas
Valkorisakas (Inocybe geophylla, aikaisemmin ”valkea risalakki” ) on myrkyllinen valkoinen risakaslaji. Sienen lakki muistuttaa kelloa ja laakenee sienen vanhetessa. Sen leveys on 1–4 senttimetriä ja siinä on pieni keskuskohouma. Sienen jalka on 3–6 senttimetriä pitkä, vaalea ja sileä. Heltat ovat aluksi vaaleat ja muuttuvat myöhemmin harmaanruskeiksi. Itiöpöly on ruskeaa ja sienen haju on spermaattinen. Sieni on myrkyllinen, kuten useat muutkin risakaslajit. Se kasvaa yleisenä koko Suomessa lehti- ja havumetsissä sekä puistoissa. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
IBM PS/2
95-sarjaa alettiin markkinoida nimensä mukaan vuoden 1995 tienoilla. Tässä sarjassa kaikki mallit olivat MCA-väyläisiä.
8600-sarjalla tarkoitettiin palvelimia.
Kiusaaminen
Suomessa
Elisan syksyllä 2018 teettämässä selvityksessä paljastui, että 15–17-vuotiasta suomalaisista nuorista 15 prosenttia oli joutunut nettikiusaamisen kohteeksi ja yli 60 prosenttia vastanneista oli kokenut lievempää häiriköintiä verkossa. Yleisin verkkokiusaamisen ja -häiriköinnin muoto oli ryhmän ulkopuolelle jättäminen, jota oli kokenut 40 prosenttia tytöistä ja 24 prosenttia pojista. Muita yleisiä kiusaamistapoja olivat kielteisten huhujen levittäminen, ahdistelu ja ilkeät kommentit, kuten kuvien ja videoiden levittely, uhkailu ja yksityiset kiusaamisviestit.
Opettajista 66 prosenttia opettajista on joutunut uransa aikana oppilaiden loukkaavan käytöksen kohteeksi, esimerkiksi omaisuuteen kohdistuvaa ilkivaltaa tai kotirauhan häirintää on kokenut 30 prosenttia ja väkivallan uhkaa 24 prosenttia. Fyysisen väkivallan kohteeksi on joutunut 11 ja sukupuolisen häirinnän kohteeksi 8 prosenttia. Muista maista on saatu samankaltaisia tuloksia.
IBM PS/2
Mallit
Julkaisussa mallit olivat: 30, 50, 60 ja 80.
Halvempi 25 malli saapui myöhemmin.
Kiusaaminen
Seuraukset
Lapsena kiusatuilla esiintyy aikuisiällä tavallista enemmän ahdistuneisuutta, masennusta, paniikkihäiriötä, psykooseja ja itsemurhia sekä somaattisia oireita. Muiden lasten kiusaamaksi joutuneilla esiintyy aikuisena jopa enemmän mielenterveysongelmia kuin aikuisten kaltoinkohtelemaksi joutuneilla.
IBM PS/2
30
8530-021:
50
8550-021:
60
8560-041:
80
8560-041:
Origenes Pakana
Origenes Pakana (200-luku) oli antiikin kreikkalainen keskiplatonilainen filosofi, joka eli ja vaikutti Aleksandriassa. Origenes oli Ammonios Sakkaksen oppilas ja Plotinoksen aikalainen Ammonioksen Aleksandriassa pitämässä filosofikoulussa. Hän oli myös paljon kuuluisamman kaimansa, kristityn Origeneen, aikalainen. Lisänimi Pakana on annettu myöhemmin, jotta nämä kaksi henkilöä voitaisiin erottaa toisistaan.
Origenes mainitaan kolme kertaa Porfyrioksen teoksessa Plotinoksen elämä. Hän saa paljon paremman kohtelun kuin kristitty Origenes, josta Porfyrios ei pitänyt. Myös Proklos mainitsee hänet useamman kerran. Vaikuttaa, että Origeneen opiskelutoverit Plotinos ja Kassios Longinos suhtautuivat häneen kunnioituksella.