cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saksa Eurovision laulukilpailussa
Kielisäännön vapautumisen jälkeen kappaleet on laulettu pääosin englanniksi. Saksan kieltä on käytetty viimeksi vuonna. Saksan kappaleet on laulettu osittain turkin kielellä vuosina ja.
Vaikka Saksan menestys euroviisuissa on ollut vaihtelevaa, on euroviisuinnostus ollut Saksassa perinteisesti suurta. Euroviisujen semifinaalit näyttää paikallisradioyhtiö NDR ja finaalin ARD.
Saksa kilpailun voittajana
Saksa voitti ensimmäisen kerran vuonna 1982 teini-ikäisen Nicolen esittämällä kappaleella Ein bißchen Frieden. Laulun oli kirjoittanut Ralph Siegel. Nicole sai yhteensä 161 pistettä. Eroa seuraavana tulleeseen Israeliin kertyi 61 pistettä. Laulusta tuli Saksassa valtava hitti ja se pysyi muun muassa singlelistan kymmenen parhaan joukossa 16 viikkoa. Ralph Siegel on sen jälkeen kirjoittanut useita Saksan euroviisuja.
Vuonna 2010 Saksa sai toisen viisuvoiton 28 vuoden tauon jälkeen Lena Meyer-Landrutin esittämällä kappaleella Satellite.
Kappaleet
<div class="noprint" style="background-color: #F0F8FF; color: #000000; font-size: 90%; padding: 0.2em 0.2em 0.2em 2em; margin-bottom: 1em; border: 1px solid #ff0000;">Huom! Vuosien 1956–1974 pisteet eivät ole vertailukelpoisia vuodesta 1974 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisten pisteytysjärjestelmien vuoksi. Vuosien 1975–2015 pisteet eivät ole vertailukelpoisia vuodesta 2016 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisen pisteytysjärjestelmän vuoksi.
Nykyinen pistejärjestelmä
Vuonna 1975 kehitettiin uusi äänestyskäytäntö. Jokaisesta osallistujavaltiosta annetaan ääniä 10 parhaimmalle esitykselle. Parhaalle esitykselle annetaan 12 pistettä, toiselle 10 pistettä ja seuraaville pisteet 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1.
Kaksivaiheinen loppukilpailu
Vuonna 2003 EBU:ssa päätettiin muuttaa laulukilpailun rakennetta. Semifinaali ja finaali käytiin kahtena eri päivänä ja laulukilpailuun voi osallistua korkeintaan 40 valtiota. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on edellisenä vuonna 10 parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Ne valtiot, jotka eivät päässeet suoraan finaaliin, kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa. 10 parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin.
Kaksi semifinaalia
Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.
Uusi pisteidenlaskujärjestelmä
Vuonna 2016 otettiin käyttöön uusi pisteidenlaskujärjestelmä, jolla halutaan pitää jännitys loppuun asti. Ennen vuotta 2016 voittaja saattoi selvitä jo hyvin varhaisessa vaiheessa pisteidenlaskua. Tämän ja usein moititun pisteiden vääristymisen takia haluttiin antaa molemmille äänestysryhmille täysin oma valta, joten pisteet jaettiin. Uudessa systeemissä jokaisen osallistujamaan raadit antavat pisteet 1-8, 10 ja 12. Sen jälkeen puhelinäänet julistetaan könttäsummina. Näin ollen voittaja selviää vasta kun eniten puhelinääniä saanut maa saa pisteet.
-*=Tiedossa vain voittaja.
Kapellimestarit
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä. Saksan kappaleet esitettiin ilman orkesterisäestystä vuosina 1989, 1997 ja 1998. Vuonna 1998 nähtiin kuitenkin kappaleen säveltäjän Stefan Raabin kumarrus ennen Saksan kilpailukappaletta.
Peder Balke
thumb|250px|right|Peder Balke: Nordkapp (noin 1840)
Filippiinien jääkiekkomaajoukkue
Filippiinien jääkiekkomaajoukkue edustaa Filippiinejä kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Filippiinit liittyi Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi vuonna 2016. Maassa oli vuonna 2022 liki sata rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa ja neljä jäähallia. Filippiinit sijoitettiin ensimmäistä kertaa jääkiekon maailmanrankingiin vuonna 2020, jolloin se oli 54. sijalla. Vuonna 2022 se oli edelleen 54. sijalla.
Peder Balke
Peder Balke (4. marraskuuta 1804 Helgøya, Norja – 5. helmikuuta 1887) oli norjalainen taidemaalari. Hänet tunnettiin erityisesti dramaattisista ja romanttisista Norjan luontoa käsittelevistä maisemamaalauksistaan.
Balke oli norjalaisista maalareista ensimmäinen, joka kuvasi teoksissaan pohjoisnorjalaista maisemaa. Vuoden 1832 keväällä Balke matkusti Nordkappille ja Itä-Finnmarkiin, missä paikalliset dramaattiset maisemat tekivät häneen syvän vaikutuksen. Balke piirsi luonnoksia koko matkansa ajan. Balke ei pyrkinyt tiettyjen paikkojen naturalistiseen esittämiseen, vaan halusi teoksissaan pikemminkin jäljitellä luonnossa vallinnutta voimakasta tunnelmaa. Eräs tunnusomainen ja usein toistuva piirre Balken töissä oli pelkistetty, lähes tyylitelty sommittelu. Eristämällä luonnossa näkyneitä osia, kuten esimerkiksi Nordkappin jyrkkien reunojen rajaaman ylätasanteen, Balke sai ne esiin mielikuvamaisten näkyjen tapaisina. Esimerkiksi teoksessa Fra Nordkapp (1860-luvulta) Nordkappin vuori on paljastunut unenomaiseen tapaan.
Filippiinien jääkiekkomaajoukkue
Vuoden 2021 joulukuussa Filippiinien maajoukkue oli ollut jo pitkän aikaa ottamatta osaa kansainvälisiin turnauksiin. Edellinen turnaus joukkueelle oli vuonna 2019 järjestetty Southeast Asia Games, jota se isännöi Manilassa. Joukkueen oli määrä ottaa osaa ensimmäiseen maailmanmestaruusturnaukseensa vuonna 2020, jolloin oli määrä järjestää ensimmäiset jääkiekon 4. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut. Turnaus kuitenkin siirrettiin koronaviruspandemian vuoksi vuoteen 2021 ja uudelleen vuoteen 2022. Filippiinit kuitenkin vetäytyi vuoden 2022 turnauksesta koronan aiheuttamien rajoitusten ja epävarmuuden vuoksi. Maan kaukalot olivat olleet suljettuina maaliskuusta 2020 alkaen, ja toisaalta myös kansainväliseen matkustamiseen liittyvät epävarmuustekijät saivat joukkueen vetäytymään.
Eilert Adelsteen Normann
pienoiskuva|Adelsteen Normann: Seilbåter På Fjorden, öljy kankaalle.
Eilert Adelsteen Normann (1. toukokuuta 1848 Bodø, Norja – 26. joulukuuta 1918 Kristiania, Norja) oli norjalainen taidemaalari. Hän työskenteli paljolti Saksassa, jonne hän muutti vuonna 1869. Normann tunnetaan Norja-aiheisista maisemamaalauksistaan. Hän kuoli 26. joulukuuta 1918 sairastuttuaan espanjantautiin ja keuhkokuumeeseen.
Juhlalevy (Reijo Viidan albumi)
Juhlalevy on Reijo Viidan kokoelma-albumi, jonka on koonnut tamperelainen Salix Ay. Alkuperäisäänitteinä on käytetty alkuperäisiä masternauhoja. Kullervo Linna -säätiö on tukenut levyn tekoa.
Pitkäjärvi (Paatsjoki)
Pitkäjärvi (, tai Лангватн, Langvatn; ) on suvantojärvi Paatsjoen juoksulla Venäjän ja Norjan rajalla. Venäjän puoleinen osa kuuluu Petsamon piirin Nikelin kuntaan ja Norjan puoleinen osa Finnmarkin läänin Etelä-Varangin kuntaan. Venäjälle kuuluva itäosa oli osa Suomelle kuulunutta Petsamon kuntaa vuosina 1920–1944.
Paatsjoki virtaa Vetokoskea myöten järven eteläpäähän ja jatkaa matkaansa järven pohjoispäästä, jossa sijaitsee vuonna 1964 rakennettu Skogfossin voimalaitos. Järven eteläosassa on Aittasaari. Järven eteläpuolella kohoaa 351 metriä korkea Kaskamatunturi. Pitkäjärveen laskee etelästä Kaskamajärvi ja kaakosta Laukkajokea myöten Laukkajärvet.
Ivalosta Petsamoon johtava entinen Jäämerentie (nykyinen tie P-10) kulkee järven itäpuolitse, järven länsirantaa Norjan Paatsjokilaakson tie 885. Järven eteläpäässä Norjan puolella sijaitsee Kobbfossin kylä. Järven itärannalla sijaitsi Suomen aikana Pitkäjärven kylä, mutta se on nykyisin autio.
Matthew Birir
Matthew Kiprotich Birir (s. 5. heinäkuuta 1972 Eldama Ravine, Kenia) on kalenji-heimoon kuuluva entinen huippuestejuoksija, 1992 Barcelonan olympialaisten 3000 metrin estejuoksun olympiavoittaja.
Matthew Birir aloitti juoksemisen päästyään St. Patrick's High Schooliin, Iteniin, jossa on kasvatettu monia Kenian huippujuoksijoita.
Maailmanmestaruuskisoissa 1993 Birir jäi neljänneksi kun Italian Alessandro Lambruschini kiilasi kalenjirintaman väliin ottaen pronssia. Kullan voitti Moses Kiptanui ja hopean Sang. Myös 1996 Atlantan olympialaisissa Lambruschini otti pronssia ja Birir jäi neljännelle sijalle.
Hyvinkään kaupunkisillan maauimala
Hyvinkään Kaupunkisillan maauimala on Hyvinkäällä Mustamännistössä sijaitseva maauimala. Se sijaitsee Hyvinkään keskustasta vain noin kilometrin päässä. Maauimala on tarkoitettu pääosin uimista varten, mutta alue on myös tunnettu auringonottopaikastaan. Maauimala on avoin kaikille kävijöille, joten sisäänpääsymaksua ei ole. Maauimalalla on kesäisin uimavalvonta kesäkuun alusta aina elokuun loppuun asti. Kyseisenä aikana valvonta maauimalalla on päivittäin kello 11–19. Valvonta-ajat poikkeavat normaalista ajoituksesta kesän juhlapäivinä juhannusaattona sekä juhannuspäivänä.
Hyvinkään Kaupunkisillan maauimala on ”hiekkarantainen”. Alueelta löytyy myös pukutilat vaatteiden vaihtamista varten sekä wc-tilat. Alueelta löytyy myös maauimalan pienempien kävijöiden suosima leikkipuisto. Maauimala on nauttinut suurta suosiota erityisesti sijaintinsa sekä sisäänpääsymaksuttomuuden vuoksi. Nykyään maauimalan suosio on kuitenkin hiipunut erityisesti Sveitsin uimalan laajentumisen myötä. Kesällä 2008 maauimala suljettiin väliaikaisesti alueella käynnissä olevien työmaatöiden takia ja avattiin uudistettuna kesällä 2009.
Aiheesta muualla
60.63869°N, 24.87994°W
Akseli Mod
Akseli Mod (8. joulukuuta 1899 Iisalmi – 2. toukokuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kommunisti, jonka äärioikeistolainen Lapuan liike muilutti Neuvostoliittoon vuonna 1930. Tämän jälkeen Mod opiskeli sikäläisissä puoluekouluissa, taisteli Espanjan sisällissodassa 1937–1938 ja lopulta palasi laittomasti Suomeen lokakuussa 1944.
Muilutus ja toiminta Neuvostoliitossa
Akseli Mod oli varsinaiselta ammatiltaan maalari. 1920-luvun lopulla hän oli Kajaanin kaupunginvaltuustossa Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden vaalijärjestön edustajana. Vuosikymmenen vaihteessa noussut äärioikeistolainen Lapuan liike painosti pitkään Modia eroamaan valtuustosta ja hänen kieltäydyttyään sieppasi Modin suoraan kaupunginvaltuuston kokouksesta 5. elokuuta 1930. Hänet muilutettiin itärajan yli Neuvostoliittoon, jonne myös Modin perhe myöhemmin muutti.
Vuosina 1930–1935 Mod opiskeli Petroskoissa toimineessa Karjalan puoluekoulussa salanimellä ”Juki” sekä kahteen eri otteeseen Moskovan kansainvälisessä Lenin-koulussa, jossa hänen kurssitovereinaan olivat muun muassa Ville Pessi, Martti Malmberg ja Aimo Aaltonen. Suomessa Mod teki salaista puoluetyötä ainakin talvella 1934, onnistuen välttämään pidätyksen, toisin kuin Pessi, Aaltonen ja Toivo Antikainen. Moskovassa opiskellessaan Mod käytti salanimeä ”Vinberg”. Samalla hän suorapuheisena työmiehenä onnistui Antikaisen tavoin nousemaan yhdeksi Otto Ville Kuusisen luottomiehistä. Heinä–elokuussa 1935 Mod toimi Suomen virallisena delegaattina Moskovassa järjestetyssä Kominternin seitsemännessä kongressissa.
Espanjan sisällissota
Espanjan sisällissodan käynnistyttyä heinäkuussa 1936, Mod määrättiin komentajakurssille Rjazanin ilmasotakouluun, josta hän maaliskuussa 1937 matkusti junalla Keski-Euroopan halki Espanjaan. Sveitsin ja Ranskan välisen rajan yli Modia ei päästetty, joten hän joutui ylittämään sen jalkaisin rajavartijoita ja poliiseja vältellen. Aluksi Mod toimi Espanjan tasavaltalaisarmeijan kouluttajana, jolloin hän opetti sotilaille muun muassa Maxim-konekiväärin käyttöä. Vuoden kuluttua hänet siirrettiin kansainvälisiin prikaateihin, jossa Mod oli aluksi poliittisena upseerina. Heinä–elokuussa käydyssä Ebron taistelussa hän toimi saksalaisen kommunistin ja antifasistin Edgar Andrén mukaan nimetyn pataljoonan 1. komppanian päällikkönä. Modin komennossa oli lähinnä eri Skandinavian maista saapuneita vapaaehtoisia. Hän käytti Espanjassa salanimeä Lauri Dahlberg, joka oikeasti oli Modin tuntema kajaanilainen työmies.
Syys–lokakuun 1938 aikana kansainväliset prikaatit hajotettiin ja niiden taistelijat evakuoitiin pois Espanjasta. Ebron taistelussa haavoittunut Mod oli muiden suomalaisten joukossa palaamassa kotimaahansa, kun hän Antwerpenissä kuuli Suomessa parhaillaan oikeudessa käsiteltävästä kommunistijutusta. Sen päätodistajana oli Modin kanssa samaan aikaan Lenin-koulussa opiskellut Tauno Taivainen. Mod tiesi Suomeen palatessaan päätyvänsä vankilaan ja päätti näin ollen jäädä Belgiaan. Suomeen palanneista miehistä vankilaan joutui Paavo Koskinen, joka Taivaisen todistuksen perusteella sai maanalaisesta vallankumouksellisesta toiminnasta yli kolmen vuoden pituisen kuritushuonerangaistuksen.
Mod ei kuitenkaan onnistunut heti pääsemään Neuvostoliittoon, vaan Belgian viranomaiset laittoivat hänet vankilaan. Mod vapautettiin kesäkuussa 1940, kun natsi-Saksa oli miehittänyt Belgian. Syynä oli se, että Neuvostoliiton passin haltijana Mod oli Molotov–Ribbentrop-sopimuksen johdosta periaatteessa heidän liittolaisensa. Seuraava viivytys tuli, kun Saksan viranomaiset eivät halunneet päästää vaarallisena pidettyä vallankumouksellista matkustamaan maan halki itään, mutta lopulta Gestapo suostui antamaan Modille matkustusluvan junamatkalle Saksan ja Puolan kautta Neuvostoliittoon. Moskovaan hän saapui lopulta joulukuun lopussa ja palasi pian perheensä pariin Petroskoihin.
Takaisin Neuvostoliittoon ja salaa Suomeen
Petroskoissa Mod työskenteli Totuus-sanomalehden toimittajana sekä Karjalan puoluekoulun opettajana, luennoiden Suomen taloudesta ja työväenliikkeestä. Elokuussa 1942 Mod komennettiin Kominternin puoluekouluun Ufaan. Samalla kurssilla oli myös Nikke Pärmin komentamasta rangaistuspataljoonasta loikanneita miehiä, kuten Manu Kantola, Jorma Johteinen ja Reino Kosunen. Osa heistä lähetettiin desanttina Suomeen, mutta Mod jäi elokuussa 1943 Moskovaan työskentelemään Kominternin seuraajaksi perustettuun poliittiseen tutkimuskeskukseen NII-205.
Jatkosodan loppuvaiheessa kesällä 1944 SKP:n Suomessa maanalaisesti toimivaa puoluejohtoa päätettiin Otto Ville Kuusisen ja Inkeri Lehtisen aloitteesta vahvistaa neljällä henkilöllä. Moskovassa salanimeä Harold Foss käyttäneen Modin lisäksi valituiksi tulivat Manu Kantola, Antti Hyvönen ja Paavo Heinonen. Lopulta Suomeen lähetettiin ainoastaan Mod ja Heinonen, mutta rauhan tultua heidänkin tuleva toimenkuvansa ehti muuttumaan. Modin maahantulossa ei jostain syystä käytetty valvontakomission tavallisia reittejä, vaan 4. lokakuuta hänet sodanaikaisten desanttien tavoin pudotettiin laskuvarjolla Hyrylän lähistölle. Modin radistina oli amerikansuomalainen Inga-Lill Gåsström, joka veli Elias Gåsström oli teloitettu desanttina Turussa vuonna 1942.
Modin ilmestymineen Helsinkiin herätti epäilyjä juuri laillistetussa SKP:ssa. Hänen tarkoituksenaan epäiltiin olevan puolueen kehittäminen Moskovassa toimivan puoluejohdon näkemysten mukaan ja esimerkiksi Hertta Kuusinen piti Modin lähettämistä provokaationa. Saapumisensa jälkeen Mod laati kaksi pitkää SKP:n puoluetoimikunnalle osoitettua kirjelmää, jotka hän allekirjoitti nimellä ”Osmo”. Kirjeissään Mod hylkäsi tiukan ”kaaderipuolueen” ja vaati laajaa joukkopuoluetta, jollaiseen hän oli Espanjan sisällissodan aikana tutustunut Kataloniassa. Samanlaista oltiin nyt perustamassa Ranskaan ja Italiaan. Iso-Britanniassa ja Ruotsissa puolestaan tarjoudutiin jopa yhdistymään sosialidemokraattien kanssa. Kominternin lakkauttamisen jälkeen puolueilla oli nyt vapaat kädet toimintansa suhteen ja Mod ehdotti samansuuntaisia ratkaisuja myös Suomeen. Hän tarkoitti kuitenkin Suomessa suunnitellun liittopuolueen sijasta laajaa kansandemokraattista rintamaa ja vahvan keskusjohdon alaista yhtenäisyyspuoluetta, joka myös nimettäisiin uudelleen. Lisäksi sen alaisuuteen tulisi erillinen vaaliorganisaatio. Molemmat kirjelmät luettiin 6. marraskuuta pidetyssä SKP:n keskuskomitean kokouksessa, mutta ne eivät aiheuttaneet suuria muutoksia suomalaisten kommunistien tuleviin suunnitelmiin.
Joulukuussa 1944 Mod oli Valpon kuultavana ja sai samalla suomalaiset henkilöllisyyspaperit. 1940-luvun lopulla hän toimi Sirola-opiston opettajana ja myöhemmin 1950-luvulla ruotsinkielisen työväenlehden Ny Tidin toimittajana. Sirola-opistossa Modin oppilaisiin kuului muun muassa nuori Taisto Sinisalo, jonka ajatteluun hänellä oli suuri vaikutus.
Kauppilanmäen rautatieasema
Kauppilanmäen rautatieasema on Suomen rataverkon liikennepaikka Sonkajärven kunnassa Pohjois-Savossa aivan Vieremän kunnanrajan tuntumassa rataosalla. Liikennepaikan etäisyys Helsingin päärautatieasemalta on 568,8 ratakilometriä mitattuna Pieksämäen rautatieaseman kautta. Kauppilanmäen asemalla työskenteli Suomen ensimmäinen naispuolinen asemapäällikkö Milly Tojkander 1916–1920.
Kauppilanmäen vuonna 1904 valmistuneen asemarakennuksen on suunnitellut Rautatiehallituksen tuolloinen pääarkkitehti Bruno Granholm, ja se noudattelee rataosan muiden asemarakennusten kansallisromanttista tyylisuuntaa. Rakennusta on laajennettu vuonna 1934.
Matkustajaliikenteen pysähdykset Kauppilanmäessä lakkautettiin vuonna 1978.
Nykyisin Kauppilanmäen liikennepaikka toimii ainoastaan raakapuun kuormausasemana. Sähköistystöiden aikana liikennepaikka toimi myös junasuorituspaikkana. Syyskuussa 2006 rataosuuden Iisalmi–Kontiomäki kauko-ohjaukseen siirtymisen myötä Kauppilanmäki jäi välisuojastuspisteeksi, jolla ei voida järjestää junien kohtaamisia, koska liikenteenhoitohenkilöstöä ei ole.
Maisteri
Maisteri (, 'suurempi', 'ohjaaja', 'opastaja'; lyhenne maist. ) on tavallisin ylemmän korkeakoulututkinnon nimi Suomen yliopistoissa. Muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta tutkinnon laajuus on 120 opintopistettä, ja tutkinnon ohjeellinen suoritusaika on kaksi vuotta. Maisterintutkintoon sisältyy pro gradu -tutkielma. Maisterin tutkintoa edeltää pakollinen kandidaatin tutkinto, jonka laajuus on 180 opintopistettä. Myös ammattikorkeakoulun tutkinnolla voi edetä suoraan maisteriopintoihin pääsykokeen kautta.
Kansainvälisesti tunnettuja maisterin tutkinnon nimityksiä ovat mm. M.Sc. (Master of Science) ja M.A. (Master of Arts).
Poikkeuksellisesti ylemmän korkeakoulututkinnon nimi on
Historia
Yhteiskuntatieteellisten ja humanististen tieteiden tutkinnonuudistustoimikunnan (YHTT) asettamien suuntalinjojen mukaan 1970-luvulla yhtenäistettiin kaikkien nykyisten maisterintutkintojen nimike kandidaatiksi ja useimmat alemmat korkeakoulututkinnot poistettiin. Hieman alasta riippuen vuosien 1972–1994 välisenä aikana maisteri oli ylemmän korkeakoulututkinnon suorittaneille kandidaateille anomuksesta myönnetty arvonimi. Selkeimmin tämä näkyy humanistisella ja luonnontieteellisellä alalla, jossa alempana tutkintona on humanististen tieteiden tai luonnontieteiden kandidaatti (HuK, LuK) ja ylemmän tutkinnon nimike on vaihdellut filosofian kandidaatista maisteriin. Filosofian ja oikeustieteen kandidaatintutkinnot ovat siis aina olleet ylempiä korkeakoulututkintoja.
Suomalaiset maisterin tutkinnot
Suomessa on mahdollista suorittaa seuraavat maisterin tutkinnot:
Riemumaisteri
Riemumaisteriksi voidaan kutsua maisteria, jonka valmistumisesta ja promootiosta on kulunut aikaa 50 vuotta ja joka osallistuu promootioon uudelleen. Vasta promootion jälkeen henkilö on riemumaisteri. Osallistumisvaiheessa hän on riemumaisteripromovendi.
Éamon de Valera
Hänet tunnettiin lempinimellä ”Dev”.
Facundo Quiroga
Facundo Quiroga (s. 10. tammikuuta 1978 San Luis, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka lopetti ammattilaisuransa vuonna 2013. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja.
Éamon de Valera
Nuoruus
De Valeran äiti oli Yhdysvaltoihin siirtolaiseksi muuttanut irlantilainen Catherine Coll, kun taas hänen isänsä oli Espanjan Baskimaalta syntyisin ollut taiteilija Juan Vivion DeValera. Hän syntyi New Yorkin Manhattanilla. Isä kuoli hänen ollessaan kaksivuotias, jolloin hänet lähetettiin enonsa maatilalle Brureen kylään Limerickin kreivikuntaan Irlantiin, missä isoäiti kasvatti hänet. Amerikkaan jäänyt äiti meni myöhemmin uudelleen naimisiin. De Valera aloitti koulunkäyntinsä Limerickissä ja sai 16-vuotiaana vaatimattoman stipendin Dublinin katoliseen Blackrock Collegeen. Hän opiskeli matematiikkaa Dublinin kuninkaallisessa yliopistossa ja valmistui vuonna 1904. Hän työskenteli matematiikan opettajana Rockwell Collegessa 1903–1904 ja sen jälkeen Belvedere Collegessa. De Valera liittyi vuonna 1908 iirin kielen elvyttämistä ajeneeseen Conradh na Gaeilge -seuraan ja vuonna 1913 Irlannin vapaaehtoisjoukkoihin, joiden oli tarkoitus puolustaa suunniteltua itsehallintolakia. Thomas MacDonagh kutsui hänet myös tasavaltalaisseparatistien salaiseen taistelujärjestöön Irlannin tasavaltalaisveljeskuntaan (IRB). De Valera muutti etunimensä Edwardista iirinkieliseksi Éamoniksi.
Facundo Quiroga
Quiroga pelasi Argentiinan Primera Divisiónissa 131 ottelua seuroinaan Newell’s Old Boys (1997–1998), River Plate (2008–2010), Huracán (2010–2011) ja All Boys (2011–2013). Ulkomailla hän edusti portugalilaista Sporting CP:tä (1998–2004), italialaista Napolia (lainalla 2000–2001) ja saksalaista Wolfsburgia (2004–2008). Quiroga pelasi Portugalin Primeira Ligassa 73, Italian Serie A:ssa 28 ja Saksan Bundesliigassa 90 ottelua. Sporting CP:ssä hän voitti Portugalin-mestaruuden kausina 1999–2000 ja 2001–2002 sekä Portugalin cupin kaudella 2001–2002.
Argentiinan maajoukkuessa Quiroga pelasi 16 ottelua vuosina 2002–2004. Hän oli mukana hopeaa saavuttaneessa joukkueessa Copa Américassa 2004, jossa pelasi neljännesvälierässä, välierässä ja loppuottelussa tullen kaikissa vaihdosta kentälle.
Éamon de Valera
Irlannin itsenäisyystaistelu ja sisällissota
De Valera pakeni toveriensa avulla Lincolnin vankilasta helmikuussa 1919. Palattuaan Irlantiin hänet valittiin huhtikuussa 1919 ”Dáil Éireannin presidentiksi” eli Irlannin tasavaltalaishallituksen johtoon. Hallitus joutui ryhtymään sissisotaan brittiviranomaisia vastaan, joten de Valera siirtyi pian väärällä henkilöllisyydellä Yhdysvaltoihin, missä hän keräsi varoja vapaustaisteluun muun muassa myymällä obligaatioita hallituksensa nimissä ja pyrki muodostamaan suhteita amerikkalaisiin poliitikkoihin. Hän sai kesäkuun 1919 ja joulukuun 1920 välisenä aikana kerättyä noin kuusi miljoonaa dollaria. Hänen poissaollessaan virkaatekevänä presidenttinä toimi Arthur Griffith, mutta johtavan roolin hallituksessa sai valtiovarainministeri Michael Collins. De Valera palasi Irlantiin johtamaan hallitusta itsenäisyyssodan loppuvaiheessa. Elokuusta 1921 alkaen hän käytti virallisesti nimikettä Irlannin presidentti.
Aselevon solmimisen jälkeen de Valera kävi kesällä 1921 Lontoossa epävirallisia rauhanneuvotteluja David Lloyd Georgen hallituksen kanssa, mutta protestanttisen Pohjois-Irlannin asemasta ja Irlannin itsenäisyyden laajuudesta ei syntynyt yhteisymmärrystä. Lokakuussa de Valeran hallitus lähetti lopullisiin rauhanneuvotteluihin valtuuskunnan, johon hän ei tuntemattomasta syystä itse tullut jäseneksi. Griffithin ja Collinsin johtama valtuuskunta allekirjoitti joulukuussa 1921 omalla vastuullaan sopimuksen, jonka mukaan pääosasta Irlantia muodostettaisiin Irlannin vapaavaltio ja se jäisi Brittiläisen imperiumin osaksi dominion asemassa. De Valera vastusti sopimusta, koska se jakoi Irlannin kahtia jättämällä Pohjois-Irlannin vapaavaltion ulkopuolelle eikä se antanut Irlannille täyttä itsenäisyyttä. Kun Dáil Éireann hyväksyi kiistellyn sopimuksen täpärällä enemmistöllä 7. tammikuuta 1922, de Valera erosi protestiksi hallituksen johdosta.
Dáil Éireannissa 10. tammikuuta 1922 järjestetyssä presidentinvaalissa Griffith voitti de Valeran kahden äänen enemmistöllä. Kiista sopimuksesta johti kesällä 1922 puhjenneeseen Irlannin sisällissotaan, jossa de Valera oli sopimusta vastustaneiden kapinallisten poliittinen mutta ei sotilaallinen johtaja. Hän perusti sodan aikana tasavaltalaisen varjohallituksen, mutta tappion tultua selväksi hän ilmoitti huhtikuussa 1923 tunnustavansa vapaavaltion hallituksen. W. T. Cosgraven johtama hallitus vangitsi hänet, mutta hänet vapautettiin jo vuonna 1924.
De Valera toimi vuodesta 1921 muiden tehtäviensä ohella Irlannin kansallisen yliopiston kanslerina kuolemaansa asti.
Vapaavaltion aika
Fianna Fáilin voitettua helmikuun 1932 vaalit de Valera muodosti hallituksen Työväenpuolueen tuella ja otti samalla itselleen myös ulkoministerin salkun. Huhuista huolimatta sisällissodan häviäjien valtaantulo ei johtanut poliittisiin puhdistuksiin. Tammikuun 1933 hajotusvaaleissa Fianna Fáil sai parlamenttiin yksinkertaisen enemmistön. Pääministerinä de Valera otti ensimmäiseksi tavoitteekseen katkaista alistussuhteen Isoon-Britanniaan. Vihattu uskollisuudenvala kuninkaalle lakkautettiin jo toukokuussa 1933 ja brittiläisen kenraalikuvernöörin vaikutusvaltaa vähennettiin.
De Valeran hallitus katkaisi myös vanhoihin maanlunastuslakeihin liittyneen valtionvelan vuosittaisen maksamisen Ison-Britannian valtiolle, mikä johti Irlannin ja Ison-Britannian välillä useita vuosia jatkuneeseen kauppasotaan eli niin sanottuun taloussotaan (economic war). De Valera pyrki protektionistisella talouspolitiikalla lisäämään Irlannin omavaraisuutta ja tukemaan kotimaisen teollisuuden kehittämistä suojatullien avulla. Omavaraisuuspolitiikan ja tullisodan hintana oli suuren laman aiheuttaman niukkuuden koveneminen. Tämä kuitenkin lisäsi de Valeran hallituksen suosiota, sillä hän saattoi syyttää Isoa-Britanniaa Irlannin taloudellisista vaikeuksista. Myös sosiaalietuuksia lisättiin. De Valeran hallitus kääntyi 1930-luvun aikana tasavaltalaisten äärisiipeä eli Irlannin tasavaltalaisarmeijaa (IRA) vastaan ja alkoi tukahduttaa sitä voimakeinoin.
Hyödyntäen kuningas Edvard VIII:n kruunustaluopumista vuonna 1936 de Valeran hallitus lakkautti kenraalikuvernöörin viran ja päätti yksipuolisesti korvata vuoden 1921 sopimuksen kokonaan uudella valtiosäännöllä. De Valera laati pääosin itse Irlannin uuden perustuslain, joka hyväksyttiin vuonna 1937 kansanäänestyksellä. Perustuslaki lakkautti vapaavaltion ja teki Irlannista lähes täysin suvereenin suhteessa emämaahansa, poikkeuksena vain diplomaattisuhteet kolmansiin maihin, mutta maata ei vielä muodollisesti nimetty tasavallaksi. Perustuslaki myös antoi katoliselle kirkolle erityisaseman uskontokuntien joukossa ja teki iirin kielestä virallisesti maan pääkielen. Perustuslain astuessa voimaan 29. joulukuuta 1937 de Valerasta tuli ensimmäinen Taoiseach, pääministeri, ja hän jatkoi myös ulkoministerinä. Hän vakuutti Ison-Britannian pääministerin Neville Chamberlainin, että Irlanti ei sallisi aluettaan käytettävän sotatoimiin Isoa-Britanniaa vastaan. Huhtikuussa 1938 solmitulla sopimuksella Iso-Britannia luopui Irlannissa sijaitsevista kolmesta laivastotukikohdastaan, jotka se oli vuoden 1921 sopimuksen nojalla saanut pitää, mikä mahdollisti Irlannille puolueettomuuden sodan aikana. Samalla kauppasota lopetettiin solmimalla kauppasopimukset ja Irlanti kuittasi kertakorvauksella maksamattomat velat.
De Valera oli vuonna 1932 Kansainliiton neuvoston ja vuonna 1938 sen yleiskokouksen puheenjohtajana.
Myöhempi ura
thumb|Presidentti de Valera vuoden 1964 tienoilla. Toisen maailmansodan puhjettua de Valera julisti syyskuussa 1939 Irlannin pysyvän puolueettomana, mutta maahan julistettiin sodan ajaksi hätätila (emergency). Puolueettomuutta pidettiin tärkeänä Irlannin itsenäisyyden ilmaisuna. Vaikka Irlanti ei osallistunut sotaan, se teki sota-aikana salaista sotilaallista ja tiedusteluyhteistyötä Ison-Britannian ja Yhdysvaltojen kanssa, sillä de Valera arveli Saksan mahdollisen voiton vaarantavan Irlannin itsenäisyyden. Joulukuussa 1941 Ison-Britannian pääministeri Winston Churchill tarjosi salaa jopa Pohjois-Irlantia vastineena Irlannin liittymisestä sotaan liittoutuneiden puolelle, mutta de Valera torjui tarjouksen epärealistisena. Pää- ja ulkoministerin tehtävien ohella de Valera oli omassa hallituksessaan myös opetusministerinä 1939–1940 sekä kunnallishallinto- ja terveysministerinä vuonna 1941. Sota-aikana Irlanti nautti suhteellisesta vauraudesta, mutta sodan jälkeen taloudellinen kehitys alkoi polkea paikallaan. Pyhän Patrickin päivänä 1943 pitämässään kuuluisassa radiopuheessa de Valera maalasi kuvan Irlannin tulevaisuudesta pienviljelyyn perustuvana maalaisidyllinä, jossa perinteinen yhteisöllisyys olisi aineellista vaurautta keskeisempää. Poliittiset vastustajat leimasivat tämän jälkeen hänet menneisyyteen juuttuneeksi modernisaation vastustajaksi.
Gevorg Kasparov
thumb|right|250px|Kasparov vuonna 2015. Gevorg Kasparov (armenia: Գևորգ Կասպարով; persia: گورگ كسپرو, s. 25. heinäkuuta 1980 Jerevan, Neuvostoliitto) on armenialainen jalkapallomaalivahti, joka on pelannut seuratasolla Armeniassa ja Iranissa.
Éamon de Valera
Myöhempi ura
De Valera säilyi pitkään suosittuna, mutta hajanainen oppositio onnistui yhdistämään voimansa helmikuun 1948 parlamenttivaaleissa, joissa Fianna Fáil menetti enemmistönsä, vaikka säilyikin suurimpana puolueena. Pääministeriksi tuli Fine Gael -puolueen John A. Costello, jonka hallitus julisti Irlannin lopullisesti tasavallaksi myöhemmin samana vuonna. De Valeran johtama Fianna Fáil ja Costellon liittouma vuorottelivat tämän jälkeen vallassa, mutta niiden välillä ei ollut suuria aatteellisia eroja eivätkä ne kyenneet ratkaisemaan maan talouden kasautuvia ongelmia. De Valera oli vähemmistöhallitusten pääministerinä vaalikauden 1951–1954 ja vuodesta 1957, kunnes hänet valittiin Irlannin presidentiksi (Uachtarán na hÉireann) kesäkuun 1959 vaaleissa. Hän erosi samalla puolueensa johdosta.
De Valera toimi presidenttinä kaksi seitsemän vuoden kautta, sillä hänet uudelleenvalittiin vuoden 1966 vaaleissa. Hänen näkökykynsä oli heikentynyt 1930-luvulta alkaen ja presidenttikautensa lopulla hän oli lähes sokea. Toisen kautensa päätyttyä vuonna 1973 hän vetäytyi 90-vuotiaana viettämään eläkepäiviään hoitokotiin Dublinin esikaupunkialueelle Blackrockiin. Hän kuoli siellä kaksi vuotta myöhemmin. Kuolinsyyksi ilmoitettiin keuhkokuume ja sydämen vajaatoiminta. Hänet haudattiin Glasnevinin hautausmaalle Dubliniin.
Gevorg Kasparov
Ura
Kasparov liittyi Pas Tehran -joukkueeseen 25. tammikuuta 2007 kahden vuoden sopimuksella. Hän teki debyyttinsä 6. maaliskuuta 2007 tasapelissä Malavania vastaan. Pas Tehranin purettua vuonna 2007 sopimuksen virallisesti Kasparov liittyi toiseen teheranilaiseen joukkueeseen, Rah Ahaniin.
Adventtilaulu
Adventtilaulu (Tiellä ken vaeltaa) on Juhani Forsbergin (s. 1939) vuonna 1967 kirjoittama kristillinen laulu, joka on myös virsi numero 15 nykyisessä, vuonna 1986 hyväksytyssä suomalaisessa virsi­kirjassa.
Gevorg Kasparov
Maajoukkueura
Kasparov on pelannut Armenian maajoukkueessa 29 maaottelua vuosina 2005–2015, muun muassa vuoden 2008 EM-kilpailujen karsinnoissa.
Adventtilaulu
Laulu julkaistiin ensimmäisen kerran Forsbergin vuosina 1967–1968 toimittamassa kaksi­osaisessa kokoelmassa Nuoren seurakunnan veisuja, ja julkisesti se esitettiin ensimmäisen kerran Helsingin seura­kuntien adventtitapahtumassa vuonna 1967. Myöhemmin laulu on julkaistu Nuoren seurakunnan veisukirjassa, ja vuonna 1986 se hyväksyttiin myös virsi­kirjaan.
Éamon de Valera
Perintö
thumb|De Valeran hauta Glasnevinin hautausmaalla. De Valeran saavutukset ovat olleet Irlannissa kiisteltyjä. Häntä on kutsuttu ”nyky-Irlannin isäksi”, mutta toisaalta syytetty muun muassa sisällissodan aiheuttamisesta. Käytännössä hänen valtakautenaan katolisuus muodostoi keskeiseksi osaksi Irlannin kansallista identiteettiä. De Valeran toteutumattomana elinikäisenä tavoitteena oli Irlannin ja Pohjois-Irlannin yhdistäminen.
Adventtilaulu
Laulun sanat liittyvät kaikissa Uuden testamentin evankeli­umeissa esiintyvään kertomukseen Jeesuksen saapumisesta aasilla ratsastaen Jerusalemiin. Tapauksesta kertovat sekä ensimmäisen adventtisunnuntain että palmusunnuntain evankeliumi­tekstit, ja nimestään huolimatta Adventti­laulun katsotaankin sopivan adventin lisäksi myös palmu­sunnuntaihin.
Jeesuksesta laulussa käytetty nimitys "muurarirabbi" viittaa Raamatun mainintoihin, joiden mukaan häntä sanottiin Nasaretissa rakennus­mieheksi tai rakennus­miehen pojaksi.
Éamon de Valera
Perintö
De Valeralle pystytettiin vuonna 1981 näköispatsas Ennisiin entisen vaalipiirinsä alueelle.
Perhe
De Valeran puoliso oli vuodesta 1910 Sinéad de Valera, o.s. Flanagan. Heille syntyi seitsemän lasta. Monet de Valeran jälkeläisistä ovat osallistuneet Irlannin politiikkaan, muun muassa hänen poikansa Vivion de Valera sekä hänen lapsenlapsensa Síle de Valera ja Éamon Ó Cuív.
Adventtilaulu
Sanat
3. Nöyryys ja hiljaisuus on valtasi salaisuus. Voimalla, väkivallalla et tahdo hallita. Uskomme vahvista, luo tiellemme valoa, johdata elämään rikkaaseen, rauhaan ja hyvyyteen.
2. Kruunua, valtikkaa et lainkaan sä nähdä saa. Mahtavat ovat muualla, suurissa saleissa. Ihmisen Pojan tie nyt kaupunkiin suureen vie. Suosio satojen ihmisten vaihtuu jo syytökseen.
4. Jeesus, sä Herramme, sua seurata tahdomme. Kanssamme kulje eteenpäin, yhdessä, yksittäin. Hoosianna, hoosianna, hoosianna, hoosianna! Saavu jo, kuningas, luoksemme täyttämään toivomme.
A+
A+ (oik. André Levins, s. 29. elokuuta 1982 Hempstead, New York) on yhdysvaltalainen rap-artisti.
Hänen uransa alkoi 12-vuotiaana vuonna 1995, kun hän voitti Def Jam Recordsin rahoittaman kilpailun. Levinsin esikoislevy The Latch-Key Kid ilmestyi vuonna 1996. Vuonna 1999 julkaistiin hänen toinen levynsä, Hempstead High, joka sisältää hänen suurimman hittikappaleensa ”Enjoy Yourself”. Siihen on sämplätty Beethovenin viidettä sinfoniaa.
Lazybones
”Lazybones” on Hoagy Carmichaelin säveltämä ja Johnny Mercerin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1933.
Kappale oli Carmichaelille ja Mercerille taloudellinen menestys. Se voitti 2 500 dollarin ASCAP Awardin ja sitä myytiin ensimmäisenä kolmena kuukautena 350 000 kappaletta. Sen nauhoittivat muun muassa Kate Smith ja Rudy Vallée.
Kappale sai alkunsa vuonna 1925 Curtis Hitchin Happy Harmonists -yhtyeen nauhoitussessiosta. Yhtye nauhoitti Carmichaelin ”Washboard Blues” -kappaleen säveltäjän soittaessa pianoa. Kun koenauhoitus jäi 20 sekuntia aiottua lyhyemmäksi, Carmichael lisäsi siihen improvisoidun pianosoolon. ”Lazybones” kehittyi myöhemmin tuosta pianosoolosta.
”Neekerilauluna” pidetyn kappaleen esittäminen kiellettiin natsi-Saksassa, koska sanottiin että se ”edistää laiskottelua eikä ole natsi-ideologian mukainen”.
Kiurut
Kiurut (Alaudidae) on pienikokoisten varpuslintujen heimo. Sen lajeja löytyy luonnonvaraisina Euroopasta, Aasiasta ja Afrikasta. Tunturikiuru on ainut kiuru, joka elää myös muualla kuin näissä maanosissa, sillä sitä tavataan myös Pohjois-Amerikassa. BirdLife Suomen luokituksen mukaan kiuruihin kuuluu 21 sukua ja 93 lajia.
Kiurut ovat maanläheisiä lintuja, jotka laulavat hienosti ja tekevät näyttäviä lentoesityksiä.
Kiurujen pesä on maassa ja siinä on kahdesta kuuteen täplikkäitä munia. Useimmilla kiurulajeilla on pitkä takakynsi, joka tasapainottaa seistessä.
Monien kiurujen väritys on maastonmukainen, joten niitä on hankala havaita. Kiurut syövät hyönteisiä ja siemeniä.
Eddie Lang
Eddie Lang, oik. Salvatore Massaro (1902–1933) oli amerikanitalialainen kitaristi. Lang oli ensimmäinen tärkeä jazzkitaravaikuttaja ja hänen tyylillään oli suuri vaikutus myöhempiin tyylilajin kitaristeihin. Barney Kesselin mukaan Lang oli ensimmäinen, joka teki jazzkitaran soittamisesta taiteellista.
Lang syntyi New Orleansissa ja vietti nuoruutensa Philadelphiassa. Hän tutustui Joe Venutiin koulussa ollessaan. Hän opetteli viulunsoittoa 11 vuotta, mutta vaihtoi sitten kitaraan. Hän soitti vuosina 1920–1923 Charlie Kerrin yhtyeessä. Hän esiintyi myös Bert Estlow’n yhtyeessä ja Red McKenzien Mound City Blues Blowersissa.
Vuonna 1925 Lang ja Venuti muuttivat New Yorkiin. Heistä tuli nopeasti kysyttyjä jazz- ja populaarimuusikoita ja he soittivat 1920- ja 1930-luvuilla useiden artistien kanssa. Lang nauhoitti Red Nicholsin Five Pennies -yhtyeen, Frankie Trumbauerin ja Bix Beiderbecken kanssa. Venutin kanssa hän nauhoitti yli 70 kappaletta. Vuodesta 1928 lähtien Lang nauhoitti myös klassista materiaalia.
Vuonna 1929 Lang ja Venuti liittyivät Paul Whitemanin yhtyeeseen ja esiintyivät tästä kertovassa elokuvassa King of Jazz. Lang soitti myös Louis Armstrongin, Jack Teagardenin ja Bing Crosbyn kanssa ja esiintyi blueskitaristi Lonnie Johnsonin kanssa salanimellä Blind Willie Dunn. Langin nimivalinta (”sokea” Willie) viittasi siihen, että tuohon aikaan kukaan ei odottanut valkoisen muusikon osaavan soittaa bluesia. Lang soitti myös triona Johnsonin ja King Oliverin kanssa.
Lang kuoli vuonna 1933 New Yorkissa nielurisaleikkauksesta aiheutuneihin komplikaatioihin.
Doyle Wolfgang von Frankenstein
thumb|Doyle Wolfgang von Frankenstein Doyle Wolfgang von Frankenstein (oik. Paul Caiafa, s. 15. syyskuuta 1964 New Jersey , Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hän on tunnettu basistiveljensä Jerry Onlyn perustaman horror punk bändin The Misfitsin kitaristina. Hän liittyi yhtyeen jäseneksi 16-vuotiaana vuoden 1980 lokakuussa. Doyle soitti kaikilla Misfitsin alkuperäiskokoonpanon albumeilla ennen Glenn Danzigin johtaman yhtyeen hajoamista vuonna 1983.
Vuonna 1995 Doyle kokosi Misfitsin uudelleen veljensä Jerry Only kanssa. Alkuperäinen laulaja sekä yhtyeen toinen perustaja Glenn Danzig ei tosin vaikuttanut enää tässä kokoonpanossa. Viiden vuoden koossa olon jälkeen Doyle jätti yhtyeen vuonna 2000.
Doyle on vieraillut useita kertoja Danzigin konserteissa 2000-luvun aikana sekä tehnyt laulajan kanssa vuonna 2012 Danzig & Doyle -yhteiskiertueen.
Vuonna 2016 Doyle, Glenn Danzig ja Jerry Only kasasivat Misfitsin alkuperäiskokoonpanon uudestaan Slayer-rumpali Dave Lombardolla vahvistettuna.
Sooloura
Vuonna 2005 Doyle sai ajatuksen oman yhtyeensä perustamisesta. Vuonna 2007 Doyle lähti ensimmäiselle kiertueelle Gorgeous Frankenstein -yhtyeensä kanssa. Yhtyeeseen kuuluu Doylen lisäksi myös Blitzkid-yhtyeessä vaikuttava Argyle Goolsby, joka soittaa sekä bassokitaraa että laulaa. Muita yhtyeen jäseniä ovat rumpali Jesco Devilanse sekä laulaja Landon.
Vuonna 2007 yhtye julkaisi ensimmäisen levynsä joka kantaa yhtyeen nimeä.
Myyttikritiikki
Myyttikritiikki tai mytologinen kritiikki (englanniksi myth criticism tai mythological criticism) on taiteen kriittiseen tarkasteluun soveltuva väline.
Mytologinen kritiikki perustuu uskonnollisuuden ja "pyhän" käsitteen laajempaan kontekstiin erityisesti yksilöpsykologisessa mielessä. Se tutkii, miten taide pureutuu alitajuntaan ja näkee pyhyyden erityisissä myyteissä ja rituaaleissa, salaperäisyydessä, sankaruudessa ja myös sankarihahmoissa.
Myyttikritiikin juurien katsotaan olevan Carl Jungin ja Mircea Eliaden teorioissa uskonnollisuuden ja psykologian yhteydestä. Nykyisiin myyttikriitikoihin luetaan esimerkiksi James Fraser sekä Claude Lévi-Strauss.
Esko Valtaoja
Esko Jorma Johannes Valtaoja (s. 20. kesäkuuta 1951 Kemi) on Turun yliopiston avaruustähtitieteen professori emeritus ja Tuorlan observatorion entinen johtaja.
Kemin kaupungin täyttäessä 150 vuotta 5. maaliskuuta 2019 hän sai sinne nimikkokadun, Valtaojankatu, joka vihittiin käyttöön 14. lokakuuta 2021.
Elämä ja ura
Valtaoja syntyi Kemissä vuonna 1951. Hän valmistui ylioppilaaksi Sodankylän lukiosta vuonna 1969. Korkeakouluopintonsa Valtaoja suoritti Turun yliopistossa, josta hän valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1975 ja tohtoriksi vuonna 1985.
Valtaoja työskenteli Turun yliopiston fysiikan laitoksella vuosina 1975–1987 ja oli tähtitieteen dosentti vuosina 1986–2001. Vuosina 1987–1996 hän toimi projektijohtajana Teknillisen korkeakoulun Metsähovin radiotutkimusasemalla. Vuonna 1997 hänestä tuli Teknillisen korkeakoulun avaruustekniikan dosentti. Vuosina 1997–1999 hän oli Turun yliopiston avaruustähtitieteen määräaikainen professori. Varsinaiseen avaruustähtitieteen professorin virkaan Valtaoja nimitettiin vuonna 2002.
Oman arvionsa mukaan Valtaoja on yksi maailman parhaita asiantuntijoita, mitä tulee mustien aukkojen ympäristöstä lähteviin plasmasuihkuihin.
Hän jäi eläkkeelle professorin tehtävästä 1. syyskuuta 2015. Hänellä diagnosoitiin ihon okasolusyöpä vuonna 2019 ja hänet leikattiin.
Zac Brown Band
Ura
Zac Brown syntyi Atlantassa 1978. Lapsena hän otti kitaratunteja, ja lukioikäisenä hän ryhtyi esiintymään pop- ja countryesiintyjänä. Collegessa hän opiskeli laulamista, biologiaa, liiketaloutta ja psykologiaa. Hänellä oli soolouransa ohella oma yhtye Far from Einstyne, ja hän rahoitti opiskelunsa esiintymistuloillaan. Yhtye teki yhden levyn vuonna 1998, minkä jälkeen se hajosi ja Brown jatkoi rumpalinsa kanssa duona. Vuonna 2001 Brown jätti opintonsa ja ryhtyi kokopäivätoimiseksi muusikoksi. Vuonna 2002 hän perusti Zac Brown Bandin. Seuraavana vuonna hän perusti oman Home Grown -levy-yhtiön, joka sai myöhemmin nimekseen Southern Ground. Vuonna 2006 yhtyeen kokoonpano oli vakiintunut, ja se äänitti läpimurtolevynsä The Foundation. Levy koostui yhtyeen jo pitkään esittämistä lauluista. Levy julkaistiin maanlaajuisesti 2008, ja sen single "Chicken Fried" myi platinaa. Vuonna 2010 Zac Brown Band voitti vuoden parhaan uuden artistin Grammy-palkinnon. Yhtyeen seuraava studioalbumi You Get What You Give (2010) nousi Yhdysvalloissa listakärkeen samoin kuin Uncaged (2012).
Esko Valtaoja
Elämä ja ura
Valtaoja on ollut vuodesta 2000 naimisissa taidegalleristi Virpi Wuori-Valtaojan kanssa.
Zac Brown Band
Jäsenet
Yhtyeen jäsenet vuonna 2014:
Esko Valtaoja
Kirjailija ja tieteen kansantajuistaja
Valtaoja tunnetaan julkisuudessa erityisesti ”ahkerana kirjoittajana ja keskustelijana, jonka mielipiteet saattavat herkimpiä närästää”. Hän on arvostellut tieteen jäämistä muiden uutisaiheiden varjoon tiedotusvälineissä. Hänen vahvuudekseen on sanottu erityisesti kykyä kirjoittaa ymmärrettävästi vaikeistakin asioista.
Vuonna 2008 Yle TV1:llä lähetetyssä 5 kulmaa kosmologiaan -ohjelmassa Valtaoja isännöi kosmologiaan liittyvää keskustelua. Aiheina olivat kaikkeuden alku, elämä ja tajunta, maan ulkopuolinen elämä, tulevaisuuden mahdollisuudet ja maailmanloppu.
Palkinnot ja tunnustukset
Valtaojan Kotona maailmankaikkeudessa -tietokirja sai Suomen Kirjasäätiön jakaman vuoden 2002 Tieto-Finlandia-palkinnon.
Liturgiikka
Liturgiikka on käytännöllisen teologian osa-alue, joka tutkii liturgiaa eli kaikkia jumalanpalvelukseen liittyviä asioita. Jumalanpalveluselämä eli kultti koostuu riiteistä. Liturgiikkaan kuuluu läheisesti kirkkokäsitys ja kysymys kirkon virasta.
Esko Valtaoja
Palkinnot ja tunnustukset
Vuonna 2004 Valtaoja sai Vuoden kristillinen kirja -palkinnon yhdessä Juha Pihkalan kanssa teoksesta Nurkkaan ajettu Jumala? ja vuonna 2010 teoksesta Tiedän uskovani, uskon tietäväni. Vapaa-ajattelijain liitto myönsi Valtaojalle vuonna 2006 Väinö Voipio -palkinnon, koska hänen työnsä on vuosien ajan edistänyt tieteellisen ja uskonnottoman todellisuuskäsityksen levittämistä.
Vuonna 2008 Valtaoja palkittiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla. Palkinto myönnettiin kirjasarjasta Kotona maailmankaikkeudessa, Avoin tie ja Ihmeitä.
Valtaoja sai Skepsis ry:n Sokrates-palkinnon vuonna 2011.
Logonomit ry valitsi Valtaojan Vuoden puhujaksi 2014.
Valtaoja sai Suomen Mensa ry:n myöntämän vuoden 2017 Mensa-palkinnon.
Vuonna 2020 Suomen tietokirjailijat ry myönsi Valtaojalle 12 000 euron Warelius-palkinnon.
Timo Varpio
Timo Varpio (s. 1970) on suomalainen televisiokäsikirjoittaja. Hän on kirjoittanut 2023 Ylellä esitetyn Pohjoisen tähti -tv-sarjan. Muita Varpion kirjoittamia sarjoja ovat mm. Downshiftaajat (2015) Roba (2012, 2015), Helppo elämä (2009–2010), Uudisraivaaja (2006), Kultakuume.com (2001) ja Isänmaan toivot (1998–2002).
Varpio on käsikirjoittanut nuorena myös sarjakuvia.
Filmografia ja palkinnot
Varpio on käsikirjoittanut muun muassa seuraavat sarjat:
Goodwin Knight
pienoiskuva|1950-luvun maalaus Goodwin Knightista. Goodwin Jess Knight (9. joulukuuta 1896 – 22. toukokuuta 1970) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän toimi vuosina 1953–1959 Earl Warrenin seuraajana Kalifornian osavaltion 31. kuvernöörinä. Ennen kuvernööriyttään hän toimi vuosina 1947–1953 Kalifornian varakuvernöörinä. Hän oli ammatiltaan lakimies.
Virnimä
Virnimä on tunturi Petsamon piirin Nikelin kunnassa Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Se sijaitsee Höyhenjärven kylän itäpuolella Paatsjokeen laskevien Laukkajoen ja Puksjoen välisellä alueella Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan länsiosassa. Tunturi on 419 metriä korkea.
Räjäyttäjät (albumi)
Räjäyttäjät on saman nimisen rockyhtyeen kolmas studioalbumi sekä ensimmäinen levy-yhtiön kautta julkaistu kokopitkä albumi, joka julkaistiin vinyyliformaatissa 27. helmikuuta 2013. Albumi sisältää uusien kappaleiden lisäksi yhtyeen kahdella aiemmalla kasettijulkaisulla sisältäneitä kappaleita.
KPL
Lyhenne kpl, Kpl tai KPL voi tarkoittaa:
Räjäyttäjät (albumi)
Albumin julkaisi yhdysvaltalainen Dead Beat Records, mistä Nousiainen on kommentoinut seuraavasti:
IPod photo
iPod photo on Apple Computerin valmistama kiintolevyllinen musiikkisoitin. Se julkaistiin 27. lokakuuta 2004 40 ja 60 gigatavun versioina.
Ominaisuuksiltaan iPod photo on melkein identtinen neljännen sukupolven iPodiin verrattuna. Harmaasävynäytön sijaan iPod photossa on 220x176 pikselin värinäyttö, joka mahdollistaa 65536 värin näyttämisen.
iPod photo tukee JPEG, BMP, GIF, TIFF ja PNG kuvaformaatteja ja sen voi kiinnittää televisioon tai projektoriin näyttämään kuvaesitystä musiikilla. Akun käyttöaika on Applen mukaan noin viisitoista tuntia musiikkia kuunnellessa ja noin viisi tuntia kuvia selatessa taustamusiikin kanssa.
iPod photo on poistettu markkinoilta ja sen ominaisuudet on integroitu iPodiin.
Excite Truck
Excite Truck on Wiille vuonna 2006 julkaistu ajopeli. Peli esiteltiin ensi kerran vuoden 2006 E3-messuilla, ja sitä pelataan Wiin liikkeentunnistavalla ohjaimella. Euroopassa peli julkaistiin vasta helmikuussa 2007.
thumb|Kuvakaappaus pelistä.
Pelaaminen
Excite Truck ei käytä Wiin ohjaimen nunchuk-lisäosaa, sillä autoa ohjataan pelkästään Wii remotella. Ohjainta pidetään kädessä poikittain kuten NES Virtual Console -peleissä. Auton kääntyminen hoidetaan kääntämällä ohjainta ratin tapaan, kaasu ja jarru 1- ja 2- näppäimiä painelemalla, ja suurten hyppyjen alastulo neljälle renkaalle ohjainta kääntelemällä oikeaan asentoon. Suuntanäppäimiä käytetään turboboostiin. Pelin maasto muuttuu pelin aikana pelaajan koskettaessa (!) kytkimeen, tehden pelaamisesta entistäkin jännittävämpää.