cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kirkkoisä
Kirkkoisien merkittävin aikaansaannos on heidän edustamansa kristinuskon haaran (joka oli suhteellisen yhtenäinen vuoteen 1054, jolloin se jakautui läntiseen katoliseen ja itäiseen ortodoksiseen kirkkoon) määrittely suhteessa antiikin filosofiaan, monijumalisiin uskontoihin sekä muihin kilpaileviin kristinuskon tulkintoihin. Tämä määrittely on tapahtunut kirkon opin täsmennys- ja määrittelytyön kautta (saarnat, teologiset kirjoitukset, kirkolliskokoukset), julkisissa sekä yksityisissä elämänohjeissa (saarnat, kirjeet, moraaliset kirjoitukset) sekä kristinuskoa puolustavissa kirjoituksissa (apologiat). Ekumeenisten kirkolliskokousten päätöksiin ja Raamatun kaanonin muodostumiseen kirkkoisien vaikutus on ollut ratkaiseva.
Kirkkoisät jaetaan usein kahteen ryhmään, näiden kirjoituksissaan käyttämän kielen mukaan: latinalaisiin ja kreikkalaisiin kirkkoisiin. Kuitenkin esimerkiksi kreikkalaiset kirkkoisät olivat tunnettuja opettajia myös läntisen Välimeren latinankielisellä alueella ja päinvastoin – 'kirkkoisyys' sisältää ajatuksen kirkkoisän opetuksen luonteesta yleisenä ja (teoriassa) koko kristilliseen maailmaan levinneenä. Osa kirkkoisistä kirjoitti muilla kuin latinan ja kreikan kielillä. Esimerkiksi Pyhä Efraim Syyrialainen kirjoitti syyriaksi, mutta hänen teoksiaan käännettiin jo varhain ja laajalti kreikaksi ja latinaksi.
Kirkkoisien ajattelua, työtä ja opetusta tutkivaa tieteenhaaraa kutsutaan patristiikaksi. Kirkkoisien teoksista on koottu laitoksia nimellä Patrologia.
Apostoliset isät
Kaikkein ensimmäisiä kirkkoisiä kutsutaan apostolisiksi isiksi, koska on ajateltu näillä olleen suoran kontaktin apostoleihin ja näiden opetukseen. Merkittävimmät olivat:
Latinalaiset kirkkoisät
pienoiskuva|Bordesholmin luostarikirkon alttaritaulussa Saksassa on kuvattu neljä latinalaista kirkkoisää (noin 1510). Kuuluisimmat latinalaiset kirkkoisät olivat:
Kreikkalaiset kirkkoisät
Kuuluisimmat kreikkalaiset kirkkoisät olivat:
Muita kirkkoisiä
Edellä lueteltujen tunnetuimpien kirkkoisien lisäksi joukkoon voidaan lukea useita muita ensimmäisten vuosisatojen kristillisiä apologeetteja, muita kirjoittajia ja piispoja. Katolisessa kirkossa Pyhän Johannes Damaskoslaisen, joka eli 700-luvulla, katsotaan perinteisesti olleen viimeinen kirkkoisistä, ja samalla ensimmäisiä skolastikoista. Ortodoksinen kirkko ei varsinaisesti katso kirkkoisien ajan päättyneen koskaan, ja laskee mukaan myös muita myöhäisempiä, vaikutusvaltaisia teologeja.
Aavikkoisät olivat varhaisia munkkeja, jotka elivät Egyptin autiomaassa. Vaikka he eivät kirjoittaneet paljon, heidän vaikutuksensa oli suuri. Heihin kuuluvat muiden muassa Pyhä Antonius Suuri ja Pyhä Pakhomios. Suuri määrä heidän lyhyistä sanonnoistaan on koottu teokseen Apophthegmata Patrum.
Jaakko Honko
Jaakko Olavi Honko oli suomalainen taloustieteilijä. Honko väitteli tohtoriksi Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 1955 ja toimi siellä vuodesta 1960 vuoteen 1986 liiketaloustieteen professorina. Hän toimi pitkään myös hallintotehtävissä: Helsingin kauppakorkeakoulun rehtorina 1969–1980 ja kanslerina 1980–1989.
Ura
pienoiskuva|Tohtori Jaakko Honko [[Helsingin kauppakorkeakoulu|Kauppa­korkea­koulun promootiossa vuonna 1955. Vasemmalla professori Kalle Kauppi.]] Honko kirjoitti ylioppilaaksi 1941 ja valmistui ekonomiksi 1946, kauppatieteiden kandidaatiksi 1948, kauppatieteiden lisensiaatiksi 1951 sekä väitteli kauppatieteiden tohtoriksi 1955. Työelämässä hän on toiminut oy Tampereen kehruutehtaan konttoripäällikkönä 1946–1952, Kauppakorkeakoulun (myöhemmin Helsingin kauppakorkeakoulu) liikelaskentaopin assistenttina 1952–1956, lehtorina 1956–1958, dosenttina 1957–1958, liiketaloustieteen virkaa toimittavana professorina 1957–1958, apulaisprofessorina 1959–1960, professorina 1960–1986, vararehtorina 1963–1969, rehtorina 1969–1980 ja kanslerina 1980–1989. Liiketaloustieteellisen tutkimuslaitoksen C-osaston johtajana Honko oli 1955–1974, teknillisen korkeakoulun erikoisopettajana 1956–1964, Uppsalan yliopiston vierailevana professorina 1964, Lundin yliopiston virkaa toimittavana professorina 1967, Bonnin yliopiston vierailevana professorina 1984 ja Berliinin tiedeakatemian neuvonantajana vuodesta 1989 lähtien.
Luottamustoimia Hongolle ehti kertyä runsaasti. Hän oli Liikkeenjohdon instituutin säätiön hallituksen puheenjohtaja 1970–1974 ja valtuuskunnan puheenjohtaja 1974–, oy Liikkeenjohdon koulutuskeskus ab:n hallituksen puheenjohtaja, Liiketaloudellisen Aikakauskirjan toimituskunnan puheenjohtaja, Talouselämän johtamiskoulutuksen neuvottelukunnan puheenjohtaja 1970–1982 ja Suomen korkeakoulujen rehtorien neuvoston varapuheenjohtaja 1970–1973 ja 1976–1978. Honko toimi lisäksi Yrjö Jahnssonin säätiön hallituksen puheenjohtajana, Liikesivistysrahaston hallituksen jäsenenä, Marcus Wallenbergin säätiön hallituksen jäsenenä, International University Contact for Management Educationin varapresidenttinä 1969–1971 ja Nordic Management Boardin hallituksen puheenjohtajana 1976–1979. Suomen Yhdyspankin hallintoneuvoston puheenjohtajana hän toimi 1981–1989, Rautaruukki oy:n hallintoneuvoston jäsenenä 1967–1988, Stockmannin hallituksen varapuheenjohtajana ja Wärtsilän hallituksen jäsenenä.
Honko on Suomen ekonomiliiton, Kauppatieteiden kandidaattien yhdistyksen ja Helsingin kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan kunniajäsen sekä Verband der Hochschullehrer für Betriebswirtschaftin kunniajäsen. Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen Honko on ollut vuodesta 1966 ja esimiehenä 1987–1988, Suomen Tiedeseuran jäsen hänestä tuli 1972 ja Teknisten tieteiden akatemian jäsen 1978.
Ilmari Vartiainen
Ilmari Aleksanteri Vartiainen (12. syyskuuta 1905 Helsinki – 5. kesäkuuta 1985) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Henkilöhistoria ja ammattiura
Vartiaisen vanhemmat olivat työmestari Vihtori Vartiainen ja Edla Maria Hellstén ja puoliso vuodesta 1932 Elli Ester Seppänen. Hänen veljiään olivat Armas Vartiainen ja Osmo Vartiainen. Vartiainen tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1924 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1931. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1934. Vartiainen oli Helsingin yliopiston sisätautiopin dosentti 1940–1950 ja professori vuosina 1950–1970. Vuodesta 1961 hän oli samalla Helsingin yliopistollisen keskussairaalan johtajaylilääkäri. Sotilasarvoltaan Vartiainen oli lääkintäeverstiluutnantti (1943). Vartiainen oli myös Lääkintöhallituksen sotavammasairaalaosaston päällikkö 1944–1947 ja lääketehdas Orionin hallintoneuvoston puheenjohtaja 1971–1976.
Ateismin sietämätön keveys
Ateismin sietämätön keveys: Jumalankieltämisen heikoista perusteista on Timo Eskolan kirja, jonka on julkaissut Uusi Tie vuonna 2009. Kirjan pääväittämänä on, että länsimainen ateismi on älyllisesti niin heikosti perusteltu, ”että kun siihen perehtyy, älyllisesti rehellinen ihminen ei voi nykyään kannattaa montakaan sen väittämistä”.
Uusateismin eettinen ongelma
Kirjan mukaan ”uusateismin” eettinen ongelma syntyy sen materialismista:
Kaarle I (Liechtenstein)
Kaarle I (Karl; 30. heinäkuuta 1569 – 12. helmikuuta 1627 ) oli ensimmäinen ruhtinas Liechtensteinin suvussa (hän ei kuitenkaan hallinnut nykyisen Liechtensteinin ruhtinaskunnan aluetta). Protestanttina syntynyt Kaarle kääntyi katolilaiseksi vuonna 1599, minkä ansiosta hänet nimitettiin nopeasti korkeisiin valtion virkoihin. Vuonna 1608 Habsburgin arkkiherttua Matthias antoi Kaarlelle perinnöllisen ruhtinaan arvonimen hänen oltuaan Matthiaksen puolella Habsburgin veljesten kiistoissa. Oltuaan vähän aikaa poissa politiikasta Kaarle otti sleesialaisen Troppaun herttuakunnan haltuunsa vuonna 1614. Vuonna 1622 Troppauhun liitettiin Jägerndorfin herttuakunta, jolloin alue muodosti ruhtinaan arvolle sopivan läänityksen.
Böömin kapinoiden aikana Kaarlelle annettiin tehtäväksi pidättää ja teloittaa kapinallisia, joilta takavarikoidun omaisuuden ansiosta Liechtensteinin suvun omaisuus kasvoi merkittävästi.
Yr City’s a Sucker
”Yr City’s a Sucker” on dance-punk-yhtye LCD Soundsystemin kappale vuodelta 2004.
Julkaisut
”Yr City’s a Sucker” julkaistiin alun perin marraskuussa 2004 ”Movement”-singlen b-puolena reilun viiden minuutin mittaisena, sekä saman vuoden joulukuussa omana singlenään. Kyseinen versio kestää kymmenen minuuttia. Yhtyeen nimikkoalbumilla se julkaistiin vuonna 2005. Lisäksi kappale on julkaistu Introns-albumilla, joka sisältää muun muassa singlen b-puolia, sekä London Sessions -livealbumilla.
Mika Ikävalko
Mika Ikävalko (s. 28. joulukuuta 1965 Lahti) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut Ikävalko edusti urallaan mestaruussarjassa 1986–1989 Helsingin Jalkapalloklubia ja 1990 Kuusankosken Kumua. Sen jälkeen hän pelasi vielä 1991 Peli-Karhuissa II divisioonassa ja 1992 Finnairin Palloilijoissa I divisioonassa. Ikävalko voitti HJK:ssa Suomen mestaruuden 1987 ja 1988. Kaikkiaan Ikävalko pelasi viiden kauden aikana 82 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 5 maalia.
Maajoukkueessa Ikävalko pelasi vuosina 1987–1988 kolme maaottelua.
Mika Ikävalkon poika Niko Ikävalko on myös pääsarjatason jalkapalloilija ja hänen toinen poikansa Sami Ikävalko on koripalloilija.
Lakhmidit
thumb|300px|Eurooppa, Lähi-itä ja Pohjois-Afrikka vuonna 565. Lakhmidit olivat arabidynastia Eufratjoen alajuoksulla nykyisen Irakin alueella 300-600 luvuilla jaa. ennen Islamin nousua. Heidän pääkaupunkinsa oli al-Hira. Lakhmidit olivat Persian sassanidien vasalleja, ja taistelivat usein Itä-Roomaa ja näiden vasalleja ghassanideja vastaan. Lakhmidien merkittävimpiä hallitsijoita oli al-Mundhir (Alamundarus roomalaisissa lähteissä), joka hallitsi vuosina 503–554.
Mücke Motorsport
Mücke Motorsport on saksalainen autourheilutalli. Tallin perustivat vuonna 1998 Peter Mücke ja hänen poikansa Stefan Mücke.
Historia
thumb|left|[[Alexander Sims ajaa tallin autoa Formula 3 Euroseries kaudella 2009.]] Talli osallistui Saksan Formula ADAC BMW-sarjaan, jossa se voitti mestaruuden debyyttikaudellaan. Seuraavana vuonna talli osallistui Saksan F3-sarjaan. Vuodesta 2003 talli on kilpaillut F3 Euroseries-sarjassa. Debyyttivuonnaan tallin kuljettaja Christian Klien sijoittui sarjan toiseksi neljällä voitollaan. Sebastian Vettel voitti Formula ADAC BMW-sarjan mestaruuden vuonna 2004 Mücke Motorsport-tiimissä.
Vuodesta 2005 Mücke Motorsport on osallistunut DTM-sarjaan. Debyyttivuonnaan tallin kuljettajina toimivat Stefan Mücke ja Alexandros Margaritis. Talli toimii yhteistyössä Mercedeksen kanssa. Vuonna 2007 Stefan jätti tiimin ja hänen tilalleen palkattiin Mathias Lauda. Tallissa ovat kilpailleet F1-kuljettajista Ralf Schumacher ja David Coulthard.
Vuonna 2010 Mücke Motorsport osallistui GP3-sarjaan yhteistyössä Ralf Schumacherin kanssa. Tallin kuljettajina toimivat Renger van der Zande, Nigel Melker ja Tobias Hegewald. Talli saavutti kauden aikana yhden palkintosijan. Vuonna 2011 tallissa ajoi toista kauttaan Nigel Melker, sen lisäksi uusina kuskeina ajoivat Michael Christensen ja Luciano Bacheta. Belgian kilpailusta lähtien Daniel Mancinelli korvasi Bachetan tallissa. Talli saavutti yhden voiton ja kolme kilpailun nopeinta kierrosta. Talli sijoittui loppupisteissä neljänneksi. Talli myöhemmin vetäytyi sarjasta vuonna 2012 juuri ennen kauden alkua.
Gerrit Voorting
Gerardus Petrus ”Gerrit” Voorting (18. tammikuuta 1923 Velsen – 30. tammikuuta 2015 Heemskerk ) oli alankomaalainen maantiepyöräilijä ja olympiamitalisti. Hän voitti hopeaa maantieajosta Lontoon olympialaisissa 1948. Voorting voitti Ranskan ympäriajossa kaksi etappia, yhden vuonna 1953 ja yhden vuonna 1958. Hän myös piti hallussaan kilpailun johtajan keltaista paitaa yhteensä neljän etapin ajan.
Orvo Kokkonen
Orvo Kalevi Kokkonen (20. kesäkuuta 1945 Jyväskylä – 29. lokakuuta 2017 Jyväskylä) oli suomalainen pesäpalloilija.
Orvo Kokkonen pelasi koko 1960-luvun Jyväskylän Kirissä, jossa saavutti nuorten Suomen mestaruuden 1960 ja miesten SM-kultaa 1964 ja oli saman vuoden Mestarit – Muu Suomi -ottelussa kentän paras yleis- ja ulkopelaaja. Kokkosen harrastuksiin kuului myös lentopallo.
Juhani Toukola
Juhani Antero Toukola (s. 19. marraskuuta 1956, Turku) on Suomen valtakunnanvouti. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Aurajoen yhteiskoulusta 1975 ja valmistui 1982 oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta.
Työuransa Toukola aloitti Loviisan virkaa toimittavana kaupunginvoutina 1982–1984 ja hän siirtyi sieltä Haminan viransijaiseksi kaupunginvoudiksi vuosiksi 1984–1985. Vuodet 1986–1988 Toukola toimi oikeusministeriössä viransijaisena suunnittelijana, viransijaisena nuorempana hallitussihteerinä, virkaa toimittavana nuorempana hallitussihteerinä ja viransijaisena ulosoton ylitarkastajana. Hän jatkoi työtään Helsingin ulosottoviraston virkaa toimittavana kaupunginvoutina 1988–1990, kaupunginvoutina 1991–1996 ja kihlakunnanvoutina 1996–2004. Helsingistä Toukola siirtyi Vantaan kihlakunnanviraston ulosotto-osaston johtavaksi kihlakunnanvoudiksi 2004. Vantaalta Toukola palasi oikeusministeriöön määräaikaiseksi ulosottojohtajaksi vuosiksi 2006–2009 ja sieltä Itä- ja Keski-Uudenmaan ulosottoviraston johtavaksi kihlakunnanvoudiksi 2008. Vuodesta 2010 lähtien Juhani Toukola on toiminut Turussa valtakunnanvoudinviraston valtakunnanvoutina.
Virkatyönsä ohella Toukola on toiminut muun muassa Suomen kaupunginvoutien yhdistyksen (sittemmin Suomen kihlakunnanvoudit ry:n) hallituksen jäsenenä 1991, sihteerinä 1992–1998 ja puheenjohtajana 1998–2007. Kansainväliseen järjestötoimintaan hän on osallistunut International Association of Sheriff Officers and Judicial Officers -järjestön Suomen edustajana 1995–2007. Toukola on osallistunut myös muiden järjestöjen toimintaan sekä työskennellyt valiokunnissa ja toimikunnissa. Vapaa-ajallaan hän osallistuu innokkaasti lintujen tarkkailuun ja bongaukseen.
Arthur Hestenaes
Arthur Hestenaes (6. elokuuta 1908 Bergen, Norja – 11. huhtikuuta 1942) oli suomalainen jalkapalloilija.
Keskustukena pelannut Hestenaes edusti urallaan Åbo IFK:ta 1930–1934 ja Vasa IFK:ta 1935–1937. Kaikkiaan hän pelasi kuuden kauden aikana 73 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 12 maalia. Hestenaes kaatui jatkosodassa vuonna 1942.
Suomen maajoukkueessa Hestenaes pelasi vuosina 1930–1931 kaksi maaottelua.
Oona Sormunen
Hengelon alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007 ja Kaunasin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 Sormunen sijoittui 12:nneksi. Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 hän karsiutui loppukilpailusta. Ostravan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kolmanneksi.
Sormunen on osallistunut EM-kilpailuihin Barcelonassa 2010, Helsingissä 2012 ja Zürichissä 2014. Hän karsiutui kaikissa loppukilpailusta. Hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen ykkösliigan kilpailun Dublinissa 2013.
Kalevan kisoissa Sormunen voitti SM-kultaa viidesti vuosina 2011, 2012, 2013, 2014 ja 2015, hopeaa 2010 ja 2017 sekä pronssia 2009 ja 2016. Hän heitti ennätyksensä 60,56 m Kuortaneen Eliittikisoissa 3. elokuuta 2013.
Alf Salin
Alf Olavi Salin (21. kesäkuuta 1913 Helsinki – 28. syyskuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen balettitanssija ja studiopäällikkö.
Salin työskenteli 1930-luvulla Suomalaisen Oopperan balettitanssijana toiseen maailmansotaan saakka. Sodan aikana hän kuitenkin menetti toisen kätensä ja joutui luopumaan tanssimisesta. Salin teki sittemmin pitkän uran Suomen Filmiteollisuuden studiopäällikkönä, ja osallistui lukuisten yhtiön tuottamien elokuvien valmistukseen lähes kuolemaansa asti.
Salinin puoliso oli tanssija ja koreografi Airi Säilä, ja flamencokitaristi Ari Salin on heidän lapsensa. Sekä Alf Salin että hänen puolisonsa palkittiin vuonna 1956 Pro Finlandia -mitalilla.
Klooritrifluorieteeni
Klooritrifluorieteeni eli trifluorikloorieteeni (C2ClF3) on alkeeniehin kuuluva halogenoitu orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kylmäaineena ja polymeerien valmistukseen.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa klooritrifluorieteeni on väritöntä kaasua. Yhdiste liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten bentseeniin ja kloroformiin. Klooritrifluorieteeni on hieman stabiilimpaa kuin tetrafluorieteeni eikä polymerisoidu yhtä helposti, mutta tuotteen joukkoon lisätään usein stabilisaattoriksi tributyyliamiinia varastoinnin ajaksi.
Valmistus ja käyttö
Tyypillisin tapa klooritrifluorieteenin syntetisointiin on 1,1,2-trikloori-1,2,2-trifluorietaanin dekloorausreaktio. Synteesi voidaan suorittaa johtamalla 1,1,2-trikloori-1,2,2-trifluorietaani metallista sinkkiä ja metanolia sisältävään reaktoriin tai kaasufaasissa, jolloin katalyyttinä toimii alumiinifluoridin ja nikkelifosfaatin seos.
Klooritrifluorieteeniä voidaan käyttää kylmäaineena. tärkein käyttökohde on kuitenkin polymeerien valmistus. Yhdisteestä valmistetaan homopolymeeriä, mutta se voi olla komonomeerinä yhdessä eteenin, vinylideenifluoridin ja vinyylikloridin kanssa. Yhdiste muodostaa hyvin lyhyitä polymeerejä, telomeerejä esimerkiksi tetrafluorimetaanin ja fluoroformin kanssa ja näitä käytetään voiteluaineina. Yhdistettä voidaan käyttää myös orgaanisissa synteeseissä korvaamaan hydroksyyliryhmiä fluoriatomeilla sekä enfluraanin ja halotaanin valmistamiseen.
Elävän kirjallisuuden festivaali
Elävän kirjallisuuden festivaali (EKF) on jokavuotinen Tampereella järjestettävä kirjallisuus- ja kaupunkikulttuuritapahtuma. Helmikuussa järjestettävän tapahtuman toteuttajana toimii Tampereen yliopiston kirjallisuustieteen opiskelijoiden ainejärjestö Teema ry.
EKF:n ohjelmisto koostuu poikkitaiteellisesti eritaustaisten kulttuurin- ja taiteentekijöiden sekä tutkijoiden keskusteluista, esityksistä, performansseista ja työpajoista. Festivaali perustettiin vaihtoehdoksi kaupallisille ja henkilökeskeisille kirjamessuille ja sen tarkoituksena on yhä tarjota kirjallisuus- ja kulttuuriaiheista keskustelua, joka kurottaa yksittäisten tekijöiden ja teosten sijasta laajempiin aiheisiin. Kirjallisuutta ja muita taiteita lähestytään tekemisen ja vastaanottamisen näkökulmasta, sekä pohditaan niiden vaikutusta ympäröivään maailmaan ja toisin päin.
Festivaalin kohderyhmänä ovat kaikki kirjallisuudesta ja kulttuurista kiinnostuneet iästä ja koulutustaustasta riippumatta ja tapahtumaan on ilmainen sisäänpääsy.
Festivaalin jatkopaikkana toimii vuosittain Tiiliskivi-klubi, jossa jaetaan Tiiliskivi-palkinto.
Funksons
Funksons (aikaisemmin Olli-PA / Olli-PA & Funksons) on kahdeksanhenkinen rap/funk-yhtye Oulusta.
Historia
Oululaisen Funksons -yhtyeen aidoilla instrumenteilla ryyditetty rap liikkuu jossakin soulin, funkin ja reggaen rajapinnoilla kantaen silti äänimaailmassaan kotimaisia juuria. Kolmen räppärin lisäksi yhtyeessä on myös laulava vokalisti, Tanja Torvikoski. Yhtyeen soittajilla on historiaa musiikillisen kentän eri äärilaidoilta. Soittotaustaa on progressiivisesta metallista jazzin kautta klassiseen musiikkiin. Yhtyeen kymmenvuotisen historian (2007-) aikana basisti on vaihtunut kahdesti, mutta muuten kokoonpano on pysynyt samana.
Olli-PA julkaisi vuonna 2008 omakustanteena ensimmäisen sooloalbuminsa Sykkeen. Levy saavutti orastavaa suosiota hip hopin kuuntelijoiden keskuudessa. Levyllä kuultiin myös Funksons -yhtyeen muita räppäreitä, Äiti-Masaa ja Rikihatkaa, jotka vaikuttavat OlliPA:n tavoin myös oululais-tamperelaisessa Oman Pihan Porukka (OPP) -rap-kollektiivissa.
Yhtyeen esikoisalbumin Laiva lasipullossa julkaisi vuonna 2010 Joku Roti Records. Yhtyeen seuraava albumi 201NYT julkaistiin yhteistyössä MediaCroco Recordsin kanssa 1. maaliskuuta 2013. Vuosien 2013-2017 aikana yhtyeen tiedetään tehneen yhteistyötä ainakin Stache -yhtyeen, Wolfbeat studiosin, Ammattiopisto Luovin, Oulu All Stars Big Bandin sekä tamperelaisen Cosmic Playground -levy-yhtiön kanssa. Cosmic-yhteistyökuvioista huolimatta he päättivät jatkaa tulevaisuudessa omakustannelinjalla kertoen sen olevan heille luontevin vaihtoehto.
Vierailijana
Seuraavassa taulukossa vierailevana artistina toimii ainoastaan Rikihatka tai Olli-PA, ei koko yhtye.
Otso Wartiovaara
Otso Uolevi Wartiovaara (16. marraskuuta 1908 Helsinki – 24. maaliskuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti. Hän valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1932, työskenteli ulkoministeriössä vuodesta 1934, toimien lähetystöneuvoksena Washingtonissa 1949–1952, ulkoministeriön hallinnollisen osaston päällikkönä 1952–1954 ja oikeudellisen osaston päällikkönä 1954–1956. Hän oli Belgradissa Suomen lähettiläänä 1956–1958 ja suurlähettiläänä 1958–1961, ollen samanaikaisesti myös Ateenan-suurlähettiläänä 1956–1961, suurlähettiläänä Wienissä ja samalla Suomen pysyvänä edustaja YK:ssa 1961–1968 sekä suurlähettiläänä Lontoossa 1968–1974. Wartiovaara oli myös Lapin sodan aikana 1944 Pohjois-Suomen evakuoinnin rajavaltuuskunnan puheenjohtaja. Hän sai erikoislähettilään ja täysivaltaisen ministerin arvonimen vuonna 1954.
Otso Wartiovaaran isä oli Valtiokonttorin pääjohtaja J. V. Wartiovaara.
Suojatulli
Suojatulli on tulli, jonka tarkoitus on suojella kotimaista tuotantoa ulkomaiselta kilpailulta.
Suojatulli voi koskea yhden maan lisäksi myös useiden maiden talousliittoa. Esimerkiksi Suomen tulli voi ottaa käyttöön eri suojatoimenpiteitä, kuten tullin, kiintiön tai näiden yhdistelmän, mikäli odottamattomasti kasvava tuonti vaarantaa Euroopan unionin teollisuuden.
Kongonmedestäjä
Kongonmedestäjä (Cinnyris congensis) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kongonmedestäjää tavataan Kongon tasavallassa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa. Lajin on raportoitu olevan melko yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jarkko Martikainen & Luotetut miehet
Jarkko Martikainen & Luotetut miehet on suomalainen rock-yhtye, joka perustettiin vuonna 2013. Yhtyeen keulahahmo on laulaja-kitaristi Jarkko Martikainen.
Historiaa
Luotetut miehet -yhtye koottiin alun perin Martikaisen viidennen sooloalbumin Koirien taivas -levyn myötä v. 2014 alkanutta kiertuetta varten. Janne ”Ema” Hurskainen soittaa levyllä rumpuja. Kitaristiksi mukaan saatiin Anssi Salminen ja basistiksi Luis Herrero.
Tom Pryce
Tom Pryce (15. heinäkuuta 1949 Ruthin – 5. maaliskuuta 1977 Kyalami) oli walesilainen Formula 1 -ajaja, joka ajoi MM-sarjassa vuosina 1974–1977. Pryce osallistui urallaan 42 GP-kilpailuun, joista hänellä oli yksi paalupaikka ja 19 MM-pistettä.
Formula 1
Pryce nousi Formula 1 -luokkaan Englannin Formula 3 -luokasta, jossa hänet oli palkittu Grovewood-palkinnolla kauden parhaana kotimaisena kuljettajana vuonna 1973. Hän ajoi ulos radalta kolmessa ensimmäisessä F1-kilpailussaan, mutta MM-sarjan ulkopuolisen Mestareiden ajon paalupaikka ja voitto vuonna 1975 vakuuttivat Shadow-tallin johdon siitä, että Pryce oli tulevaisuuden nimi.
Pryce ei kuitenkaan koskaan ehtinyt osoittaa todellisia kykyjään, sillä hän sai surmansa ratavalvojan arviointivirheen takia sattuneessa onnettomuudessa Etelä-Afrikan GP:ssa vuonna 1977.
Prycen kuolema
Tom Prycen kuolemaan johtanut tapahtumasarja vuoden 1977 Etelä-Afrikan GP:ssa on yksi Formula 1:n historian omalaatuisimmista, kun Prycea ihannoinnut toimittaja David Tremayne kommentoi tapahtunutta seuraavanlaisesti: "Tragediaa itsessään - sen puhtaan satunnaisuuden vuoksi - on vaikeaa kestää ja näin on yhä tänäkin päivänä. Yrität keskittää vihasi johonkin ja pitkän aikaa sitä keskitettiin 19-vuotiaaseen poikaan Jansen van Vuureniin, joka juoksi radan poikki""
Kilpailun 22. kierroksella Prycen tallikaveri, italialainen Renzo Zorzi joutui pysäyttämään autonsa pääsuoran varteen. Auton polttoaineputki oli katkennut, ja siitä valunut bensiini syttyi palamaan. Kaksi radan toisella puolella odottanutta ratavalvojaa odottivat hetkeä, jolloin he pääsisivät sammuttamaan palon. Heidän lähtiessään juoksemaan radan poikki Hans-Joachim Stuck ja Tom Pryce olivat juuri aloittaneet 23. kierroksensa ja lähestyivät mäenharjannetta, jonka takana ratavalvojat olivat. Nähdessään rataa ylittämässä olleet miehet heidän oli liian myöhäistä väistää. Ensimmäinen ratavalvoja ehti alta pois, mutta Pryce törmäsi toiseen. Ratavalvoja, 19-vuotias Johannesburgin lentokentän varausvirkailija Jansen van Vuuren pirstoutui radan viereen ja sai surmansa heti. Van Vuurenin kantama 18 kilogramman vaahtosammutin kuitenkin sinkoutui Prycen päähän surmaten hänet.
Prycen Shadow-auto jatkoi matkaansa kuolleen kuljettajansa jalka yhä kaasupolkimella. Kun auto lähestyi suoran päässä Crawthornen kaarretta, takaa tullut Jacques Laffite nousi Ligierillään sen rinnalle. Ranskalaiskuljettaja ei tiennyt, mitä hetkeä aiemmin oli tapahtunut. Laffiten hämmästykseksi Shadowin kuljettaja ei jarruttanutkaan mutkaan, vaan auto jatkoi suoraan ja törmäsi Laffiten Ligierin kylkeen. Molemmat autot liukuivat ulos radalta ja törmäsivät verkkoaitaan. Laffite ei saanut vammoja törmäyksessä. Tapahtumaketjun aloittanut Zorzin auton tulipalo sammui itsekseen ennen kuin kukaan ehti tehdä sille mitään.
Uli Biaho
Uli Biaho on Karakorum-vuoristossa Pakistanin Pohjoisilla alueilla sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 6 109 metriä. Huipun lähistöllä sijaitsevat myös Trangon tornimaiset huiput (”Trango Towers”) sekä Baltoro-jäätikkö.
Huipulle kiipesivät ensimmäisinä John Roskelley, Kim Schimtz, Ron Kauk ja Bill Forrest. He nousivat vuoren itäpuolelta, ja kaikki neljä saavuttivat huipun 3. heinäkuuta 1979. Kyseinen kiipeäminen on dokumentoitu John Roskelleyn kirjan Stories Off the Wall luvussa ”Uli Biaho”. Kirjan on julkaissut Mountaineers Books vuonna 1993.
thumb|230px|left|Uli Biahon torni etäämmältä nähtynä
Steve Downie
Steve Downie (s. 3. huhtikuuta 1987 Newmarket, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Paljon kohua pitkillä pelikielloillaan ja käytöksellään herättänyt Downie tunnettiin kaukalossa fyysisenä hyökkääjänä ja tappelijana. Hän on pelasi NHL:ssa ja farmisarja AHL:ssa vuosina 2007–2016.
Seuraura
NHL-joukkue Philadelphia Flyers varasi Downien kesän 2005 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella numerolla 29. Toukokuussa 2006 Downie teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Philadelphian kanssa, mutta Philadelphia palautti hänet takaisin juniorijoukkueeseensa syyskuussa 2006. Downie pelasi keväällä 2007 yhden ottelun Philadelphian farmijoukkueessa, AHL:n Philadelphia Phantomsissa.
Downie aloitti kauden 2007–2008 Philadelphian harjoitusleirillä, mutta syyskuussa hän sai 20 ottelun mittaisen pelikiellon taklattuaan Ottawa Senatorsin Dean McAmmondin tajuttomaksi harjoitusottelussa. McAmmond sai tilanteesta aivotärähdyksen ja lihasvammoja. Downien pelikielto oli viidenneksi pisin NHL:n historiassa. McAmmond on myöhemmin kertonut Downien soittaneen hänelle ja pyytäneen anteeksi. Downie pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 5. joulukuuta 2007. Hän pelasi kauden aikana yhteensä 32 NHL-ottelua tehopistein 6+6=12 ja otti 73 jäähyminuuttia. Downie pelasi osan kaudesta farmijoukkueessa.
Downien toisella NHL-kaudella 2008–2009 Philadelphia myi hänet marraskuussa 2008 Steve Emingerin ja neljännen kierroksen varausvuoron kanssa Tampa Bay Lightningiin, josta seura sai vaihdossa Matt Carlen ja kolmannen kierroksen varausvuoron. Downie teki Tampassa läpimurtonsa kaudella 2009–2010 ja teki 79 ottelussa tehopisteet 22+24=46. Downie pääsi pelaamaan myös ykkösketjussa Martin St. Louisin ja Steven Stamkosin kanssa. Hän teki myös henkilökohtaisen yhden kauden ennätyksensä 208 jäähyminuutilla. Downie oli runkosarjan jäähypörssin kolmas.
Downie sai maaliskuussa 2010 tuhannen dollarin sakot yritettyään vahingoittaa Pittsburgh Penguinsin tähtipelaajaa Sidney Crosbyä. Downie ei kuitenkaan saanut tilanteesta pelikieltoa. Tilanteessa Crosbyn polvi vääntyi kaatuessa, mutta hän pystyi jatkamaan ottelua.
Elokuussa 2010 Downie teki kaksivuotisen ja 3,7 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen Tampan kanssa. Kaudella 2010–2011 Downie oli sivussa 25 ottelusta loukkaantumisten vuoksi ja pelasi runkosarjassa 57 ottelua tehopistein 10+22.
Maajoukkue
Downie pelasi Kanadan maajoukkueessa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007. Kanada voitti molempina vuosina kultaa. Downie valittiin vuoden 2006 MM-kilpailujen tähdistökentälliseen. Downie pelasi miesten MM-kilpailuissa vuonna 2010.
Koronavirukset
pienoiskuva|Koronaviruksia. Koronaviruksille on tyypillistä niitä elektronimikros­koopilla katsottaessa ”halo” tai kruunun kaltainen ([[korona (aurinko)|korona) olemus.]] Koronavirukset (Orthocoronavirinae, aik. Coronavirinae) on ihmisillä ja eläimillä tauteja aiheuttavien RNA-virusten heimo, joka muodostaa alaheimon Coronaviridae-heimossa. Koronaviruksia tunnetaan kymmeniä erilaisia, joista seitsemän voi tarttua ihmisiin. Niistä neljä aiheuttaa vain lieviä flunssaoireita, mutta kolme, mahdollisesti neljäkin on aiheuttanut vakavan epidemian. SARSin aiheuttajaksi paljastui vuonna 2003 ennestään tuntematon koronavirus SARS-CoV. Vuonna 2012 tavattiin Lähi-idästä tätä muistuttava koronaviruksen aiheuttama hengityselintulehdus MERS. Vuonna 2019 Kiinan Wuhanissa tavattiin uusi COVID-19-tautia aiheuttava koronavirus SARS-CoV-2, joka leviää myös ihmisistä toisiin ja jonka Maailman terveysjärjestö julisti 11. maaliskuuta 2020 maailmanlaajuiseksi pandemiaksi. Lisäksi on arveltu, että vuosina 1889–1890 esiintyneen niin sanotun venäläisen influenssan olisi aiheuttanut koronavirus OC43.
Koronaviruksiksi heimon viruksia kutsutaan, koska mikroskoopissa ne muistuttavat Auringon ulompaa kaasukehää eli koronaa.
Luokittelu ja rakenne
Koronavirukset muodostavat Orthocoronavirinae-alaheimon Coronaviridae-heimossa, joka kuuluu Nidovirales-lahkoon. Koronavirukset ovat vaipallisia, positiivissäikeisiä RNA-viruksia. Niillä on RNA-virusten suurin genomi, joka sisältää noin 30 000 nukleotidia. Koronaviruksen halkaisija on 125 nanometriä, joten ne ovat melko suuria verrattuna muihin ihmisiä tartuttaviin viruksiin.
Genomin ympärillä on proteiinista muodostunut nukleokapsidi, joka infektoituneessa solussa leviää vaihtelevasti solulimaan ja tumajyväseen. SARS-epidemian aiheuttaja näyttää suosivan erityisesti solulimaan leviämistä, mutta tämän asian kliinistä merkitystä ei tunneta.
Ihmiseen tarttuvia koronaviruksia
Koronavirukset löydettiin 1960-luvulla, ja ne todettiin yleisiksi ihmisen nuhakuumeen aiheuttajiksi. Siihen aikaan arveltiin, että ne aiheuttavat kliinisen taudin noin puolella tartunnan saaneista. Taudinkuvat olivat yleensä lieviä, ja tauti tuntui olevan erityisesti teini-ikäisten muttei pikkulasten infektio. Erään ensimmäisistä 1900-luvun seurantatutkimuksista mukaan arveltiin noin kolmen prosentin nuhakuumeista aiheutuvan koronaviruksista, ja epidemioiden havaittiin esiintyvän lähinnä kevättalvisin. Taudin itämisajaksi pääteltiin hieman yli kolme vuorokautta. Vuonna 2021 julkaistun tutkimuksen mukaan Itä-Aasiassa esiintyi noin 23 000 vuotta sitten alkanut koronavirusperäinen tauti. Taudin mahdollisena seurauksena itä-aasialaisten keskuudessa esiintyy mutaatioita, jotka antoivat suojaa kyseiseltä koronavirustaudilta.
Seitsemästä ihmiseen tarttuvasta koronaviruksesta neljä aiheuttaa lieviä flunssaoireita: OC43, HKU1, 229E ja NL63. Kolme taas voi aiheuttaa vakavan taudin: SARS-CoV, MERS-CoV sekä SARS-CoV-2, jonka vuonna 2019 aiheuttama epidemia julistettiin pandemiaksi vuonna 2020.
SARS-CoV
SARS-CoV voi aiheuttaa SARS-nimisen hengityselintulehduksen, joka havaittiin ensimmäistä kertaa Itä-Aasiassa helmikuussa 2003. pienoiskuva|240x240px|MERS-CoV:n elektronimikroskooppikuva.
MERS-CoV
Maailman terveysjärjestö WHO ilmoitti toukokuussa 2013, että uudentyyppinen koronavirus voi siirtyä ihmisestä toiseen. Tämän MERS-CoV:ksi nimetyn viruksen tiedettiin siihen mennessä aiheuttaneen Euroopassa ja Lähi-idässä 18 ihmisen kuoleman. Uusi virus tavattiin ensi kerran syyskuussa 2012. Koronavirustartuntoja on Euroopassa ilmoitettu myös Saksassa ja Britanniassa. Yhteensä niitä oli tuolloin löydetty maailmassa 34 kappaletta. pienoiskuva|Alissa Eckertin ja Dan Higginsin tunnetuksi tullut (virheellinen ) kolmiulotteinen havainnepiirros SARS-CoV-2-viruksesta
SARS-CoV-2
Vuonna 2019 raportoitiin Kiinan Wuhanissa koronavirus SARS-CoV-2, joka leviää myös ihmisistä toisiin ja joka aiheutti pandemian vuonna 2020. Virus on tiettävästi kehittynyt jossakin lepakkolajissa ja siirtynyt niistä mahdollisesti väli-isäntäeläimen kautta ihmiseen. Väli-isäntänä on ehkä ollut jokin muurahaiskäpylaji, mutta tämä ei ole varmaa.
Tyypin 23 torpedovene
Tyyppi 23, tyyppi 1923 tai Raubvogel-luokka oli Saksan laivaston kuuden 1926-1928 valmistuneen torpedoveneen muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa.
Koronavirukset
Eläinten koronavirukset
Huhtikuussa 2020 raportoitiin Yhdysvalloissa koronaviruksesta Bronxin eläintarhan kissapedoilla. Uutinen ei kerro, mikä virustyyppi on kyseessä. New York Timesin mukaan kyseessä on uusi koronavirus, mutta eläintarhan tilanne on sellainen, että sitä ei ole syytä verrata yleisesti ottaen taudin tarttuvuuteen ihmisten ja eläinten välillä. Samassa kuussa kerrottiin Hollannissa tarhattujen minkkien saaneen covid-19-tartunnan työntekijöiltä. Tarhat on eristetty.
Tyypin 23 torpedovene
Suunnittelu
Luokka oli ensimmäinen Saksassa suunniteltu ja toteutettu ensimmäisen maailmansodan jälkeinen alusluokka. Suunnitteluun vaikuttivat runsaasti aiemmat suunnitelmat ja valmistusmenetelmät, mikä teki siitä vanhentuneen oloisen. Suunnitelman mukaan aluksille piti asentaa 50 cm torpedoputket ja tykkien piti olla sodassa testattuja vuoden 1916 mallin 10,5 cm tykkejä. Turbiinimoottorit eivät olleet ennättäneet sotaan, minkä vuoksi päätettiin luokan aluksilla testata neljän eri valmistajan ratkaisuja. Torpedoputkien kaliiperi nostettiin 1931 55 cm:een.
Allan Möller
Allan Sigurd Möller (20. joulukuuta 1923 Turku – 13. lokakuuta 1987) oli suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Möller edusti urallaan Turun Tovereita 1946–1948 ja Turun Weikkoja 1949–1950. Kaikkiaan Möller pelasi kolmen mestaruussarjakauden aikana 45 ottelua, joissa hän teki kymmenen maalia. Hän pelasi Suomen maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1947. Möllerin aktiiviura päättyi 1950 polven loukkaantumiseen.
Tapani Brotherus
Tapani Kaarle Heikinpoika Brotherus (s. 12. kesäkuuta 1938 Kööpenhamina, Tanska) on suomalainen diplomaatti, joka pelasti tuhansia ihmisiä kuolemalta toimiessaan Suomen asiain­hoitajana Chilessä Augusto Pinochetin vallan­kaappauksen aikaan.
Tausta ja ura
Tapani Brotherus syntyi helsinkiläiseen kulttuuri­sukuun. Hänen isoisänsä K. R. Brotherus (1880–1949) oli valtio-opin professori ja Helsingin yliopiston rehtori. Tapani Brotheruksen isä Heikki Brotherus (1909–1985) oli diplomaatti, toimittaja ja kirjailija.
Lampimedestäjä
Lampimedestäjä (Cinnyris erythrocercus) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Tapani Brotherus
Tausta ja ura
Chilen vallan­kaappauksen aikoihin Tapani Brotherus oli 35-vuotias diplomaatti. Hän oli pari vuotta aikaisemmin perustanut Santiago de Chileen Suomen ensimmäisen edustuston, jonka asiain­hoitajana hän toimi. Suomella oli sosialisti­presidentti Salvador Allenden aikana paljon yhteis­työtä Chilen kanssa metsä- ja kaivos­aloilla.
Viiden Chilen-vuoden jälkeen Brotheruksen ura jatkui suur­lähettiläänä muun muassa Teheranissa, Islamabadissa, Pretoriassa ja Ateenassa.
Lampimedestäjä
Levinneisyys
Lampimedestäjää tavataan Afrikan itäosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tapani Brotherus
Chilen tapahtumat
Kenraali Augusto Pinochetin juntta kaappasi vallan sosialisti­presidentti Salvador Allendelta 11. syys­kuuta 1973. Kaappauksessa juntta tappoi vähintään sekä vangitsi ja kidutti kymmeniä tuhansia.
Asiain­hoitaja Tapani Brotheruksen ja varakonsuli Ilkka Jaamalan avustus­työ perustui oma­toimiseen, ulko­ministeriöltä salattuun päätökseen toimia vastoin Suomen käännytys­linjaa. He kanavoivat avun järjestämällä pakolaisia maasta – enimmäkseen Itä-Saksaan, mutta myös Suomeen. Tieto­kirjailija Heikki Hiilamo on laskenut, että Brotheruksen avustamina päätyi Suomeen 182 chileläistä ja DDR:ään noin, ja että Brotheruksen improvisoimilla muilla keinoilla turvaan pääsi noin 500 pakolaista. Brotheruksen ”saldo” on jopa ihmistä.
Ulko­asiain­ministeriön poliittisen osaston päällikkö Matti Tuovinen ja muut ulko­asiain­ministeriön johto­henkilöt sietivät Brotheruksen oma­valtaisuutta. Eläke­vuosinaan Tapani Brotherus on jatkanut ihmis­oikeus- ja solidaarisuus­työtä vapaan kansalais­toiminnan parissa. Hänelle on myönnetty muun muassa Kansan Sivistys­rahaston Tammi­saari 1918 -mitali 2010. Suomen valtiolta Brotherus on saanut tunnustuksena sentään pulla­kahvit ulko­ministeri Alexander Stubbilta.
Vuonna 2019 ilmestynyt suomalais-chileläinen draama­sarja Invisible Heroes kertoo Brotheruksen ja Jaamalan toiminnasta Chilessä 1973. Sarjassa Brotherusta näyttelee Pelle Heikkilä.
Aletschhorn
Aletschhorn on Bernin Alpeilla Sveitsissä sijaitseva 4 193 metriä korkea vuorenhuippu. Se on Bernin Alppien toiseksi korkein huippu. Vuori sijaitsee Jungfraun–Aletschin alppialueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Ensimmäisen kerran sen huipulle nousivat Francis Tuckett, JJ Bennen, P. Bohren ja Victor Tairraz vuonna 1859.
Unto Vartiovaara
Unto Johannes Vartiovaara (24. kesäkuuta 1904 Salla – 4. tammikuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen mikrobiologi. Hän oli Helsingin yliopiston ylimääräinen professori 1940–1948, professori vuodesta 1948 sekä maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan dekaani 1957–1963. Hän oli Suomen ensimmäisen ei-lääketieteellisen mikrobiologian oppituolin haltija, mikrobiologian laitoksen ja opetuksen perustaja. Hän työskenteli Viikin kampuksen syntymisen puolesta ja toimi sen rakennustoimikunnan puheenjohtajana.
Stéphane Dion
thumb|250px|Stéphane Dion Stéphane Maurice Dion (s. 28. syyskuuta 1955) on kanadalainen poliitikko. Hän edustaa Kanadan liberaalipuoluetta ja toimi puolueen puheenjohtajana vuosina 2006–2008. Ennen poliittista uraansa Dion toimi akateemikkona.
Carlos Castaneda
Carlos Castaneda (25. joulukuuta 1925 – 27. huhtikuuta 1998 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja antropologi. Hän julkaisi vuodesta 1968 alkaen useita kirjoja, joissa hän kuvaili mystisiä kokemuksiaan yaqui-intiaani don Juan Matusin ja tämän šamaaniseurueen oppilaana.
Ašmjany
Ašmjany eli Ošmjany  on pieni kaupunki ja samanniminen piiri Hrodnan alueella Valko-Venäjän länsiosissa Liettuan rajalla. Kaupungin väkiluku oli lokakuussa 2009 yhteensä 14 813; koko hallintopiirissä (raion) asui 32 411 ihmistä.
Carlos Castaneda
Castanedan arvostelijat pitävät hänen teoksiaan sepitettyinä. Kannattajat puolestaan ovat löytäneet hänen teoksistaan uudenlaisen ja tuoreen näkemyksen maailmasta ja mielekkäämmän tavan elää.
Ašmjany
Historiaa
Ašmjany mainittiin asuttuna Vilnan alueen paikkakuntana jo vuoden 1340 asiakirjoissa. Kaupunki Ašmjanysta tuli vuonna 1399, mutta Magdeburgin kaupunkioikeudet se sai vasta 16. vuosisadan alkupuolella. Puolan 3. jaon seurauksena kaupunki kuului 1795 lähtien Venäjän keisarikuntaan. 1. maailmansodan jälkeen 1920- ja 1930-luvuilla alue kuului osana silloiseen Puolan toiseen tasavaltaan. Vuonna 1939 alue liitettiin Valko-Venäjän neuvostotasavaltaan. Toisen maailmansodan aikana alue joutui muutamaksi vuodeksi natsi-Saksan miehitysvallan alaisuuteen.
Carlos Castaneda
Elämäkerta
Castanedan varhaisvaiheista on kahdenlaista tietoa. Castaneda itse väitti syntyneensä Brasiliassa São Paulossa 25. joulukuuta 1935 ja käyneensä koulua Buenos Airesissa sekä high schoolia Hollywood Highssa muutettuaan Yhdysvaltoihin vuonna 1951. Time-lehden vuonna 1973 julkaiseman artikkelin mukaan Carlos Cesar Arana Castanedan syntymäpaikaksi on Yhdysvaltojen maahanmuuttorekisterissä kuitenkin merkitty Cajamarcan kaupunki Perussa ja syntymäajaksi kymmenen vuotta hänen itse kertomaansa aikaisempi vuosi eli 25. joulukuuta 1925. Hänen isänsä oli kultaseppä ja kelloseppä. Perhe muutti pääkaupunkiin Limaan 1948, missä Castaneda valmistui collegesta ja opiskeli taidemaalausta ja kuvanveistoa.
Ašmjany
Liikenneyhteydet
thumb|left|250px| Näkymä Ašmjanyyn. Kuvan vasemmassa osassa näkyy katolisen Pyhän arkkienkeli Mikaelin kirkon tornit.
Carlos Castaneda
Elämäkerta
Castaneda saapui Perusta San Franciscoon Yhdysvaltoihin vuonna 1951. Hänen alkuperäinen sukunimensä oli isän sukunimi Arana. Äitinsä sukunimen Castaneda hän kertoi ottaneensa virallisesti käyttöön vuonna 1959. Hän opiskeli 1955–1959 Los Angeles City Collegessa pääaineenaan psykologia ja sivuaineinaan muun muassa luova kirjoittaminen ja journalismi. Sen jälkeen hän aloitti Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa antropologian opinnot. Hän aloitti kirjailijanuransa siellä opiskellessaan. Castaneda sai tohtorinarvon Kalifornian yliopistosta kolmannen kirjansa ansiosta.
Castaneda oli vuonna 1960 puoli vuotta naimisissa, joskin virallisesti liitto mitätöitiin vasta 1973.
Ašmjany
Liikenneyhteydet
Ašmjany sijaitsee Liettuan Vilnaa ja Valko-Venäjän Minskiä yhdistävän eurooppatien 28:n (eli valtatie M7:n) äärellä; kaupunkikeskus jää vain 2 kilometriä valtatien eteläpuolelle. Kaupungista on Liettuan rajalle 28 kilometriä, Vilnaan 49 kilometriä ja Minskiin runsas 140 kilometriä. Maakunnan pääkaupunki Hrodna sijaitsee linnuntietä noin 160 kilometriä lounaaseen.
Carlos Castaneda
Elämäkerta
Castaneda julkaisi yhteensä 12 kirjaa, joista on suomennettu kymmenen. Hänen teoksiaan on myyty yli kahdeksan miljoonaa kappaletta 17 kielellä. Castanedasta tuli henkisten opetustensa suosion myötä new age -liikkeen kulttihahmo ja kirjojensa myynnin ansiosta myös varakas. Hän eli syrjässä julkisuudelta. Vasta aivan viimeisinä vuosinaan hän esiintyi julkisuudessa luennoiden Cleargreenin järjestämissä seminaareissa ja antaen useita haastatteluita.
Ašmjany
Liikenneyhteydet
Junarata Vilna-Smarhon-Maladzetšna-Minsk kulkee Ašmjanyn piirin pohjoisosien läpi. Valko-Venäjän rautateiden Ošmjany-asema sijaitsee linnuntietä noin 15 kilometriä kaupunkikeskustasta koilliseen. Osana naapurikunta Astravetsiin sijoittuvan Valko-Venäjän ydinvoimalan rakennushanketta, tätä Ašmjanyn rautatieasemaa on suunniteltu peruskorjattavan. Lisäksi rakennetaan pistorata, joka alkaa aseman luoteispuolelta ja kulkee Astravetsin taajaman itäpuolitse siitä noin 20 kilometriä koilliseen rakennettavalle ydinvoimalalle.
Rakennuksia
Tiilinen Ylösnousemuksen kirkko (ortodoksikirkko, joka valmistui 1875; 54.42443°N, 25.93611°W) ja katolinen Pyhän arkkienkeli Mikaelin kirkko (1400 luvun alusta, uudelleenrakennettiin 1900-1906; 54.42334°N, 25.93589°W) ovat tunnetuimpia keskustan rakennuksia.
Carlos Castaneda
Kirjojen julkaisuhistoria
Castanedan ensimmäinen kirja Don Juanin opetukset: Yaqui-tietäjän tie on tekijän mukaan kuvaus hänen ajastaan meksikolaisen intiaanin don Juan Matusin opissa vuosina 1960–1965. Antropologian opinnäytetyöksi kirjoitetun kirjan loppuosassa on Castanedan antropologinen analyysi tapahtumista. Kirjan ensimmäisen laitoksen julkaisi University of California Press vuonna 1968, ja seuraavana vuonna Ballantine-kustantamo julkaisi siitä massalevitykseen tarkoitetun version. Kirjasta tuli nopeasti suosittu, ja kaksi vuotta myöhemmin sitä oli myyty jo yli 300 000 kappaletta. Kirja sai kiinnostuneen vastaanoton, ja esimerkiksi New York Times Book Review kehui sitä vuolaasti. Kirja sai paljon arvostusta myös yliopistomaailmassa, jossa Castanedaa kiiteltiin esimerkiksi hänen maanläheisestä antropologisesta metodistaan ja tärkeästä lisäyksestään nupulla olevaan psykedeeliseen kirjallisuuteen.
Kirjaa pidettiin aluksi antropologisena ja täytenä totena. Sen teemoja, kuten muuntuneiden tajunnantilojen tuottamia maailmoja, maagista realismia ja romanttista, luonnonmukaista ja alkukantaista ei-länsimaalaisuutta, käsittelevä kirjallisuus oli tuohon aikaan suosittua.
Olli Mäkinen
Olli Einari Mäkinen (25. heinäkuuta 1935 Sääksmäki – 5. helmikuuta 1998 Valkeakoski) oli suomalainen jalkapalloilija.
Carlos Castaneda
Kirjojen sisältö ja teemat
Kirjoissaan Carlos Castaneda kuvaa aikaansa don Juan Matusin opissa. Castanedan oppilasaika don Juanin oppilaana kesti kolmetoista vuotta, vuoteen 1973 saakka, minkä jälkeen häntä opetti don Juanin kumppani, espanjalaista alkuperää oleva naisšamaani Florinda Matus. Kirjassaan The Wheel of Time Castaneda kertoo lyhyesti ajastaan Florinda Matusin ohjauksessa.
Castanedan lisäksi don Juanilla oli kolme muutakin oppilasta: Taisha Abelar, Florinda Donner-Grau sekä naguaalinainen Carol Tiggs, johon Castaneda viittaa jo joissakin varhaisemmissa kirjoissaan. Taisha Abelar kuvaa oppilasaikaansa kirjassaan The Sorcerer's Crossing (1992) ja Florinda Donner-Grau kirjassaan Being-in-Dreaming (1991). Kirjat kuvaavat muinaisten Meksikon šamaanien tietoutta naisen näkökulmasta.
Don Juan kuului šamaanien linjaan, jonka alkuperä ulottui aina Meksikossa muinaisina aikoina (yli 7 000 vuotta sitten) eläneisiin šamaaneihin saakka. Hänen tavoitteenaan oli opettaa Castanedalle "soturin tien" käsitteitä ja soturin elämäntapaa ja ohjata hänet šamaanien maailmaan, joka sisältää toisenlaisen havaitsemisjärjestelmän olemassaolon. Tämän havaitsemisjärjestelmän tärkein elementti on idea intentiosta. Šamaanien mukaan intentio on kaiken takana oleva abstrakti voima, ja se on läheisesti kiinnittynyt ihmiseen. Ihminen voi vaikuttaa tähän voimaan moitteettomalla käyttäytymisellään.
Meksikon muinaisten šamaanien vakaumus oli, että maailma on ensisijaisesti energiaa, ja vasta toissijaisesti se on esineiden maailma. Niinpä don Juan opetti Castanedalle "näkemisen" taitoa, maailmankaikkeudessa virtaavan energian suoraa näkemistä. Voidakseen "nähdä" ihmisen tulee noudattaa soturin elämäntapaa, jonka avulla saadaan säästettyä riittävästi henkilökohtaista voimaa, henkilökohtaista energiaa, jota "näkemiseen" tarvitaan. Soturin elämäntapaan kuuluu muun muassa menneisyyden kertaaminen (rekapitulaatio), sisäisen dialogin katkaiseminen ja itsetärkeyden kitkeminen. Muita šamaanien taitoja ovat miin muassa pyydystäminen ja unennäkö. Toiminnassaan šamaanit käyttävät apunaan luonnossa esiintyviä psykedeelisiä ja deliriantteja kasveja, esimerkiksi daturaa ja peyotea.
Tensegrity-liikejärjestelmä
Kirjassaan Maagiset liikkeet – muinaisen Meksikon šamaanien käytännön viisautta Castaneda kuvaa don Juan Matusin ja muiden Meksikon šamaanien perimmäistä salaisuutta, liikejärjestelmää, jonka avulla on mahdollista järjestellä uudelleen ihmisen energia ja palauttaa se ihmisen käyttöön. Uuden aikakauden naguaalina Castaneda päätti julkistaa liikkeet, hän modernisoi ne ja antoi liikejärjestelmälle nimen tensegrity, joka muodostuu sanoista 'tension' ja 'integrity'. Termi kuvaa liikkeisiin sisältyvää kireyden (engl. tension) ja rentouden vaihtelua. Tensegrity-liikkeiden ja muiden šamaanien taitojen (rekapitulaatio, pyydystäminen) avulla palautetun energian avulla on mahdollista saavuttaa 'näkemisen' kyky.
Yhdessä naispuolisten kumppaneidensa kanssa Castaneda on perustanut Cleargreen Inc.-nimisen yhtiön, jonka tarkoitus on opettaa tensegrityä ja muita šamaanien taitoja ympäri maailmaa järjestettävissä workshopeissa ja luentosarjoissa. Workshoppeja on järjestetty vuodesta 1995 alkaen ja niitä on pidetty Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, Euroopassa ja Venäjällä. Workshopeissa ja luentosarjoissa ovat opettajina toimineet Castanedan ja hänen naispuolisten kumppaneidensa kouluttamat ohjaajat. Nykyisin Cleargreenin toiminnan painopiste on uusien tensegrity-ohjaajien kouluttaminen. Sen toimintaa johtavat Renata Murez ja Nyei Murez sekä naguaalinainen Carol Tiggs.
Arvostelu
150px|thumb|Yaqui-intiaanit eivät todellisuudessa käytä peyotea.