cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Milankovićin jaksot
Eri jaksojen yhteisvaikutus
Jääkauden jälkeistä ilmaston vaihtelua selittää osaltaan Maan akselin suunnan yms. aiheuttamat insolaatiomuutokset. Noin 18 000 vuotta sitten kylmällä jääkaudella pohjoinen pallonpuolisko sai kesän ja talven insolaatioiden erot olivat pieniä. Mutta jääkauden päättyessä, noin 10 000 vuotta sitten kolmen talvikuukauden insolaatio oli 8 % pienempi kuin nyt pohjoisella pallonpuoliskolla, ja vastaavasti eteläisen pallonpuoliskon insolaatio oli pienempi. Tällöin oli lämpimät kesät ja kylmät talvet.
Näin ollen Maan akselikallistuma, akselin suunta ja radan soikeus vaihtelevat ilmastoa muuttelevalla pitkäjaksoisella tavalla.
23 000 vuoden ilmastoprekessio muuttaa Auringon kesäsäteilyä niin, että välillä päiväntasaaja saa enemmän säteilyä, kun pohjoisessa puolestaan on lyhyt kylmä kesä.
Nykyisin on esitetty ajatus myös siitä, että myös Maan radan, ei akselin, kaltevuuden vaihtelu vaikuttaisi Maan ilmastoon.
Jos Maan rata on hyvin soikea, maa saa Auringosta säteilyä juuri pohjoisen kesällä normaalia vähemmän, mikä alentaa pohjoisen pallonpuoliskon lämpötilaa.
Radan suuri soikeus vahvistaa vuodenaikojen vaihtelua, varsinkin jos maapallo on kauimpana Auringosta talvella. Jos Maa on lähimpänä Aurinkoa pohjoisen kesällä ja Maan rata soikea, kesä on kuuma ja lyhyt, lumi ei ehdi sulaa. Talvi on silloin pitkä ja kylmä.
Eri kaltevuus- ja ratatekijät pystyvät muuttamaan pohjoiselle pallonpuoliskolle tulevaa Auringon säteilyä 12 % eli 40 W/m^2.
Niinpä jääkausi on kylmimmillään silloin, kun Maan akseli on melko pystyssä, Maan rata soikea ja Maa kaukana Auringosta pohjoisen kesän alussa.
Nimenomaan pohjoisella pallonpuoliskolla tapahtuvat Auringon säteilyn muutokset ovat jääkauden kannalta merkitseviä, koska vain sinne pystyy syntymään laajoja mannerjäätiköitä. Eteläinen mannerjäätikkökiintiö on täysi, koska Etelämanner on niin pieni.
Teoreettisesti laskien korkeiden leveysasteiden lämpötiloihin vaikuttaa eniten akselikallistuman vaihtelu, päiväntasaajalla ja keskileveysasteilla vaikuttaa enemmän prekessio.
Kesäkuukauden insolaatioiden arvioihin vaikuttaa sekin arvioidaanko koko vuosipuoliskon insolaatiota vai tietyn kesäkuukauden insolaatiota. Eri kesäkuukausien insolaatiomaksimit sattuvat eri aikoihin. Elokuun insolaatiomaksimi laahaa hieman alle 20 000 vuotta kesäkuun insolaatiomaksimia jäljessä.
Viime jääkauden huippukaudella ja noin 70 000 vuoden takaisella suurella jääkaudella nimenomaan 60.–80. leveysasteille kesällä tuleva auringon säteily laski, kun alle 60. leveysasteelle tuleva säteily pysyi melkein samana.
Tutkijat ovat Milankovićin jälkeen etsiskelleet tietokoneella eri leveysasteiden säteilykäyristä sopivaa keskiarvoa, jolla koetetaan ennustaa Maan lämpötilakehitystä. Käyrä pohjautuu eri leveysasteille eri Milankovićin jaksojen vaiheissa saapuvaan auringon säteilyyn. Tutkijat arvelevat, että muun muassa kesällä 65. leveysasteelle saapuva Auringon säteily määrää jääkauden olemassaolon. Eräs tietokoneella laadittu malli Milankovićin jaksojen vaikutukselle Maan pinnalle tulevaan säteilyyn tuottaa ACLIN-käyrän, joka jossain määrin kuvaa ilmaston jäätiköitymisalttiutta.
Jäätiköt seuraavat ACLIN-käyrää jopa ehkä noin 6 000–10 000 vuoden viiveellä riippuen jäätikön koosta.
middle|600px|Milankovićin jaksojen mukainen 65. leveysasteen kesäpäivänseisauksen insolaatiokäyrä, ja Maan radan soikeuden vaihtelu olettaen nykyinen soikeus nollaksi.
Kerrostumista mitatut ilmaston vaihtelut
thumb|220px|Jäästä mitattuja lämpötilaa kuvaavia [[happi-isotooppikäyriä verrattuna auringon säteilykäyrään. Maan radan soikeus ja maapallon akselikallistuma muuttavat kesällä pohjoiselle pallonpuoliskolle saapuvaa säteilyä.]]
Valtamerien pohjasta poratuista näytteistä huomataan ilmastonvaihteluja 100 000, 43 000, 23 000–24 000 ja 19 000 vuoden jaksoissa.
Voimakkaimmat vaikuttajat ovat Maan radan soikeus/radan kaltevuus/jokin muu tekijä 100 000 ja akselin kaltevuuskulman vaihtelut noin 43 000 v. Hieman pienempiä jaksoja ovat 24 000–23 000 vuoden ilmastoprekession ja prekession aiheuttama 19 000 vuoden jaksot.
Esimerkiksi Välimeren hapettomuus ja monsuuni vaihtelevat noin 23 000 vuoden välein prekession mukaan.
On huomattu myös pienempiä, 14 500, 12 000, 9 000, 7 500 ja 6 200 vuoden jaksoja, joiden aiheuttajat ovat joitain muita tai mahdollisesti pienempiä astronomisia vaihteluja.
Merenpohjan kerrostumat ja Milankovićin teoriaan liittyvä niin sanottu astronominen ilmastonvaihtelukäyrä (ACLIN) vastaavat monilta osin toisiaan.
Maapallon jääpeite, kasvillisuus ja ilmakehä seuraavat Milankovićin jaksoja tuhansien vuosien viiveellä muun muassa siitä syystä, että suuret jäätiköt ovat kohtalaisen hitaita reagoimaan auringon säteilyn muutoksiin. Niinpä kaltevuuden aiheuttama ilmastonvaihtelu kulkee 8 000 vuotta itse kaltevuuden vaihtelun perässä, ja prekessiosyklin aiheuttama vaihtelu 5 000 vuotta itse prekessiota jäljessä.
Merenpinnan vaihteluissa on näkyvissä pidempiäkin Maan radan soikeuden vaihtelujaksoja, muun muassa 2.9 miljoonan vuoden jakso.
Itse Milankovićin jaksot ovat pidentyneet jonkin verran satojen miljoonien vuosien kuluessa.
Ongelmia ja selityksiä
Monet eteläisiltä leveyksiltä löydetyt muinaista ilmastotietoa sisältävät näytteet eivät sovi Milankovicin jaksoihin, jotka on laskettu pohjoisilta levyksiltä. Tunnetuin esimerkki näistä on Yhdysvaltain Nevadan Devil's Holen näytesarja DH-11, jonka kerrostumat on ajoitettu hyvin ja josta mitatut ilmastonvaihtelut eivät lainkaan sopineet Specmap-ryhmän esittämiin Milankovic-käyriin. Mutta 1990-luvulla John Schaffer esitti ajatuksen, jonka mukaan Devil's Holen ilmastoon vaikuttavat käyrät on katsottava tropiikista ja subtropiikista, eikä 65. pohjoiselta leveydeltä niin kuin Specmap Aclin-käyrässä.
Schafferin mukaan Nevandan ilmastomuutoksiin vaikuttaa Milankovicin jaksoista lähinnä sateita muuttavan talven 20 N keskipäivän säteilyn ja kesän lämpötilaa ja haihtumista muuttavan 33 N keskipäivän auringon säteilyn muutokset. Niinpä Devil's Holen alue kuivui, kun kesällä aurinko paistoi enemmän, ja talvella vähemmän.
Muutokset ajan mukana
thumb|250px|Merenpohjan kerrostumista mitatut lämpötilat, aika kulkee kuvassa oikealta vasemmalle. Ensin ilmestyi 41 000 vuoden jakso, sitten 100 000 vuoden jakso.
Milankovićin jaksojen pituus vaihtelee jonkin verran vuosituhansien kuluessa. Ne ovat myös pidentyneet kymmenien miljoonien vuosien kuluessa. Nämä jaksot vaikuttavat eri tavalla eri leveysasteilla. Eri aikakausina eri pituiset jaksot ovat olleet määräävässä asemassa, ikään kuin jaksojen virittyminen olisi vaihdellut.
Jopa dinosaurusten valtakauden mesotsooisen maailmankauden kerrostumista on löydetty merkkejä Milankovićin jaksoista. Nisäkkäiden valtakaudella kenotsooisella maailmankaudella ilmasto on viilennyt tasaisesti. Tämä on nostanut Milankovićin jaksot vahvasti mukaan kuvaan.
Jaksojen ilmaantuminen selvinä näkyviin
Kenotsooisella maailmankaudella Milankovićin jaksot ilmestyivät selvinä näkyviin noin 3,1 miljoonaa vuotta sitten plioseenin lopuilla ja jääkaudet noin 2,75 miljoonaa vuotta sitten. Panamankannaksen sulkeutuminen muutti silloin Pohjois-Atlantin merivirtoja. Vain hieman myöhemmin alkoi näkyä DO-tapahtumia, häiriöitä termohaliinikierrossa.
Noin 2,75—0,8 miljoonaa vuotta sitten merkittävin maan ilmastoon vaikuttava jaksollisuus oli akselikallistumasta johtuva noin 41 000 vuoden jakso , ja jääkaudet nykyisiä lyhempiä ja lämpimämpiä. eikä prekessiosta johtuva 23 000 vuoden jakso, joka muuttaa enemmän 65 leveysasteelel tulevaa Auringon kesäsäteilyä.
Suuret jääkausijaksot
thumb|250px|Lämpötilanvaihtelujen 100 000 vuoden jaksoinen ”sahakuvio”, jonka mukaan lämpimät [[interglasiaalit ja kylmemmät jääkaudet vaihtelevat.]]
Noin 1–0.8 miljoonaa vuotta sitten jaksollisuus muuttui niin että ilmastonmuutoskäyriin ilmestyi noin 100 000 vuoden jakso melko lyhyen siirtymäkauden jälkeen.
Lisäksi kunkin jakson loppuvaiheessa jäätiköt kasvavat hyvin isoksi, ennen kuin romahtavat. . Lisäksi noin 600 000—400 000 vuotta sitten, kun oli vaihe MIS11, jääkaudet syvenivät.
Yleisesti uskotaan jäätiköitymisten syvenemisen ja jaksojen muutosten johtuvan jäätiköitymiskynnyksen alenemisesta.
Clarence Mussehl
Clarence J. Mussehl (10. lokakuuta 1894 Fort Atkinson, Wisconsin, Yhdysvallat - 8. marraskuuta 1978 Madison, Wisconsin) oli yhdysvaltalainen sahansoittaja, musiikkikäyttöön tarkoitettujen sahojen kehittäjä ja valmistaja sekä Musicalsaw Co. -yhtiön perustaja.
Clarence Mussehl alkoi kehittää musiikkisahojen valmistusta vuonna 1919. Hän alkoi käyttää erikoisvalmisteista terästä, joka antoi sahalle joustavamman rakenteen, kantavamman äänen ja vibraton. Hän kokeili sahoihin ohuempia teräslaatuja ja kykeni lopulta tuottamaan sahan, jolla voitiin tuottaa 16-20 kokosävelaskelta. Hänen yhtiönsä alkoi myydä pelkästään musiikkikäyttöön tarkoitettuja sahoja vuonna 1921. Parhaimmillaan yhtiön vuosituotanto ylsi 25 000:een instrumenttiin.
Aiheesta muualla
Clarence Mussehlin ja Marion Westphalin levytykset Wild Irish Rose ja Swannee River vuodelta 1929
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1954
Vuoden 1954 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Caracasissa, Venezuelassa.
Lea (näytelmä)
Lea on Aleksis Kiven kirjoittama näytelmä, jonka ensi-ilta oli 10. toukokuuta 1869 Helsingin Nya Teaternissa. Se oli ensimmäinen teatterilavoilla virallisesti esitetty Kiven näytelmä, jolla oli suuri merkitys koko suomenkielisen ammattiteatterin syntymiselle. Lea osoitti, että vakavasti otettavaa ja laadukasta teatteria voidaan tehdä myös suomeksi. Näytelmän synnyttämän innostuksen johdosta perustettiin samana syksynä Suomalainen Seura, jonka draamaosastosta puolestaan syntyi vuonna 1872 nykyisen Kansallisteatterin edeltäjä Suomalainen Teatteri.
Aleksis Kivi kirjoitti Lean asuessaan Siuntion Fanjunkarsissa ja sai näytelmänsä valmiiksi vuoden 1868 alkupuolella. Tämän jälkeen hän lähetti Lean sekä kaksi muuta kirjoittamaansa näytelmää Sankarteos sekä Leo ja Liina lehtori B. F. Godenhjelmille kieliasun tarkistamista varten. Hän puolestaan toimitti näytelmät edelleen Viipurin Suomalaiselle Kirjallisuusseuralle, joka valitsi niistä julkaistavaksi Lean. Näytelmä julkaistiin helmikuussa 1869 yhteensä 500 kappaleen painoksena.
Juoni
Viisinäytöksinen Lea perustuu Luukkaan evankeliumin kertomukseen Jeesuksen ja Jerikon kaupungissa vaikuttaneen publikaani Sakkeuksen kohtaamisesta. Näytelmässä Sakkeuksen tytär Lea ja saddukeus Aram ovat rakastuneita toisiinsa, mutta isä haluaa naittaa tyttärensä Aramia varakkaammalle fariseukselle Joasille. Lea on aikaisemmin vastustanut Sakkeuksen suunnitelmia, mutta kuultuaan Jeesuksen opetuksia, hän omaksuu tämän saarnaaman rakkauden opin ja päättää suostua isänsä tahtoon. Tämän jälkeen tyttärensä päätöksestä liikuttunut Sakkeus haluaa tavata Jeesuksen ja kääntyy itsekin hänen oppiensa seuraajaksi, kuten myös Aram ja Sakkeuksen palvelija Ruben. Lopulta isä suostuu Lean ja Aramin avioliittoon ja pettynyt Joas kiroaa heidät kaikki. Näytelmän loppuratkaisussa Lea, Sakkeus, Aram ja Ruben puolestaan Jeesuksen opetuksien mukaan siunaavat Joasin. Kivi on kuvannut Joasin ns. farisealaisuuden perikuvana, hänen toimintaansa ohjaa pelkästään rahanhimo ja oman edun tavoittelu, jonka vuoksi Joasin on mahdotonta kuvitella muistakaan ihmisistä mitään muuta.
Näytöksen valmistelut
Lean kantaesitys oli Helsingissä toukokuussa 1869. Esityksestä vastasi Suomalainen Seuran draamallinen osasto. Leaa aikaisemmin oli Kiven näytelmistä esitetty hänen vuonna 1866 kirjoittamaansa Kihlausta, jonka Suomen kaartin aliupseerit esittivät Helsingissä tammikuussa 1869. Aliupseerien harrastajateatterin esitystä ei kuitenkaan suomalaisissa teatterihistoriikeissa ole laskettu mukaan suomenkielisen ammattiteatterin edeltäjien joukkoon. Pian Kihlauksen saaman ensiesityksen jälkeen Jyväskylässä ilmestynyt suomenmielinen Kansan Lehti noteerasi juuri painosta tulleen Lean ja vaati sitä nopeasti esitettäväksi suomenkielisenä, ennen kuin näytelmä ehdittäisiin kääntämään ruotsiksi Nya Teaternin ohjelmistoon.
Suomenmielinen näytelmäkirjailija Kaarlo Bergbom oli saanut Lean käsikirjoituksen haltuunsa heti sen ilmestyttyä tammikuussa 1869. Helmikuussa hän esitteli sen pääkaupungin nuorten teatteriharrastajien tapaamisessa, jossa näyttelijä Oskar Gröneqvist luki tekstin ääneen. Ryhmä kutsui itseään kuvanveistäjä Johannes Takasen mukaan nimellä "Takaniitit", se oli alun perin syntynyt Roomassa opiskelevalle Takaselle taloudellista tukea keränneistä opiskelijoista.
Kivi itse suhtautui Lean esittämiseen myönteisesti, mutta kuitenkin hieman epäillen. Bergbomille kirjoittamassaan kirjeessä hän pohti, löytyykö Helsingistä Lean osaan sopivaa suomenkielistä naisnäyttelijää. Kiven mukaan se oli vaikea rooli, joka vaati kokeneen näyttelijän. Helmikuun lopussa Lean osaan saatiin suostumaan Helsingissä vaikuttanut ruotsalainen näyttelijä Charlotte Raa, vaikka hän ei osannut yhtään suomea. Raa opetteli vuorosanansa käyttäen apunaan häntä varten tehtyä ruotsinkielistä käännöstä. Sakkeuksen rooliin valittiin Oskar Gröneqvist, Aramin osan sai Niilo Perander ja muissa rooleissa nähtiin Berndt Ahnger (Joas) sekä Taavi Hahl (Ruben).
Näytelmä oli alun perin tarkoitus esittää Arkadia-teatterissa, mutta ongelmaksi muodostui Nya Teaternissa näytelleen Charlotte Raan sopimus, joka ei sallinut hänen esiintymistään kaupungin toisella näyttämöllä. Lopulta Lea päätettiin esittää Nya Teaterinissa, jossa se nähtiin Raan sopimuksesta johtuen vain yhden ainoan kerran, maanantaina 10. toukokuuta. Samassa näytännössä esitettiin myös J. L. Runebergin runosta Pilven veikko rakennettu lyhyt kohtaus, toinen näytös Friedrich von Flotowin oopperasta Martha sekä kuultiin alkusoitot Flotowin Aless Stradellasta ja Wolfgang Amadeus Mozartin Don Giovannista.
Kiven poisjäänti ensi-illasta
Aleksis Kivelle oli varattu paikka ensi-iltaan teatterin salongista. Hän oli saapunut Helsinkiin viittä päivää aiemmin jättämään Seitsemän veljeksen käsikirjoituksen Suomalaisen Kirjallisuuden Seuralle ja jäänyt sen jälkeen oleskelemaan kaupunkiin. Kivi oli paikalla vielä sunnuntaina 9. toukokuuta seuraamassa näytelmänsä viimeisiä näyttämöharjoituksia Nya Teaternissa, mutta Arkadia-teatterin ensi-iltaan hän ei enää seuraavana päivänä ilmestynyt. Kirjailija Emil Nervander oli tavannut Kiven tämän majapaikassa vielä esityspäivän aamuna, jolloin hän oli sanonut tulevansa paikalle. Kun Nervander oli mennyt noutamaan Kiveä esitykseen, löysi hän viestin, jossa Kivi kertoi lähteneensä veljensä Emmanuelin luokse Nurmijärven Raalaan. Sieltä hän jatkoi edelleen seuraavana päivänä kotiinsa Siuntioon.
Ensimmäisissä lehtikirjoituksissa Kiven poissaoloon ei kiinnitetty suurta huomiota, koska hänet tiedettiin ihmisaraksi. Kiven ei vain oletettu ymmärtäneen tilaisuuden suurta merkitystä. Myöhemmin fennomaanien kannalta noloa poissaoloa selitettiin hermojen menetyksellä ja Kiven orastavilla mielenterveysongelmilla. Tapauksen saattaa kuitenkin selittää pelkästään Kiven pelko ensi-illan epäonnistumisesta. Vaikutuksensa arvellaan olleen myös sillä, että Kaarlo Bergbomin sisar Emilie Bergbom oli ohjeistanut Kiveä pukeutumaan ensi-iltaa varten juhlapukuun, jollaista hänellä kuitenkaan ei ollut. Lisäksi Bergbom oli mahdollisesti huomauttanut Kivelle tämän alkoholinkäytöstä.
Näytelmän saama vastaanotto
Myös nimiosan esittäjä Charlotte Raa kertoi olleensa ennen ensi-iltaa hyvin hermostunut ja jopa peloissaan. Hermoilua aiheutti hänen selviytymisensä suomenkielisestä roolista, lisäksi Raa oli saanut tuntemattomilta tahoilta viestejä, joissa häntä uhattiin vihellyskonsertilla, mikäli Raa uskaltaisi astua näyttämölle. Ensi-ilta osoittautui kuitenkin suureksi menestykseksi. Raan ääntämyksessä oli outo aksentti, mutta hän ei kuitenkaan tehnyt yhtään virhettä. Helsingfors Dagbladin kriitikko Carl Gustaf Estlander antoi tunnustusta Charlotte Raan valtavalle työlle, jonka hän oli tehnyt omaksuessaan itselleen vieraskielisen roolin. Eliel Aspelin-Haapkylän kertoman mukaan viimeisten repliikkien jälkeen seurasi hetken hiljaisuus, kunnes yleisö puhkesi valtaviin suosionosoituksiin. Paikalla olleisiin fennomaaneihin esitys teki valtavan vaikutuksen. Heidän johtohahmonsa Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen kirjoitti veljelleen Jaakko Forsmanille, kuinka hän ei saanut seuraavana yönä unta nähtyään salillisen ihmisiä juhlimassa suomalaisuutta. Yrjö-Koskisen tavoin myös Uusi Suometar kuvasi esitystä käännekohdaksi suomalaisessa teatterissa. Tämän jälkeen Lean ensi-illasta muodostui jopa myyttiseksi luonnehdittu suomenkielisen ammattiteatterin syntyhetki. Sen innoittamana perustettiin myöhemmin saman vuoden lokakuussa Suomalainen Seura, josta puolestaan syntyi Suomalainen Teatteri vuonna 1872.
Muuta
Teatterimuseon esitystietokannan mukaan näytelmä on nähty Suomen ammattiteattereissa ensi-illassa yhteensä 45 kertaa. 2000-luvulla sitä on esittänyt Nälkäteatteri Juha Hurmeen ohjaamana. Suomen näytelmäkirjailijaliiton vuosittain jakama Lea-palkinto on saanut nimensä Kiven näytelmästä.
Milankovićin jaksot
Suuret jääkausijaksot
100 000 vuoden jakson ilmaantumisen syyksi on väitetty sitä, että aiemmat lyhyemmät jäätiköitymiset olisivat kuluttaneet kallioperän jäätikön leviämistä hidastavat kerrostumat pois suurten jaksojen alkuun mennessä. 100 000 vuodena jaksojen syyksi on arveltu myös merijäiden ja hiilidioksidin vaikutusta sekä Maan radan kaltevuuden vaihtelua.
Vaikutus Maan ilmastosysteemiin
Milankovićin teoriasta puhuttaessa on usein ihmetelty sitä, miten niin pienet muutokset Auringon säteilyssä voivat aiheuttaa niin suuria muutoksia maan ilmastossa. Maan radan soikeuden jaksoista johtuvat 100 000 vuoden aikana tapahtuvat auringon säteilyn muutokset ovat maan pinnalla vain tuhannesosan luokkaa. Kaikki Milankovicin jaksot muuttavat Maan keskilämpötilaa suoraan korkeintaan 0,2 C.
Useimmiten tämän katsotaan johtuvan Maan ilmaston suuresta herkkyydestä Auringon säteilylle tietyissä tapauksissa. Tällöin maapallon monimutkainen ilmastosysteemi on jostain syystä hyvin herkkä auringon säteilyn muutoksille. Mutkikkaan mantereista, kasvipeitteestä, meristä, ilmakehästä ja jäätiköistä koostuvan ilmastosysteemin sisällä on monenlaisia kytkentöjä, joiden takia Maan ilmasto ei reagoi auringon säteilyn muutoksiin suhteessa 1:1. Kasvillisuus, meri ja niin edelleen reagoivat erilaisin viivein insolaatiomuutoksiin. Lisäksi jäätiköt reagoivat maan kaltevuuden ja akselin suunnan muutoksiin ajoitusten mukaan tuhansien vuosien viiveellä. Jäätikön reagointi akselikallistuman muutokseen on 10 000 vuotta ja prekessioon 6 000 vuotta.
Kynnysarvot näyttävät olevan merkittäviä. Monesti ollaan sitä mieltä, että Milankovićin jaksot pystyvät ohjaamaan muutoksille herkkää termohaliinikiertoa. Termohaliinikierron voimakkuuden vaihtelut toimisivat silloin Milankovićin jaksoja tehostavana vahvistimena. Pohjois-Atlantin ympäristöä lämmittävä Golf-virtahan on osa termohaliinikiertoa.
Jäätiköityminen vähentää ilmakehän hiilidioksidia, jolloin kasvihuoneilmiö heikkenee ja Maa kylmenee. Tämä synnyttää "hiilidioksidi-palautekytkennän".
Tutkijoiden mielestä merien kerrostuminen muuttui jossain tertiäärikauden vaiheessa niin, että kun aiemmin vedet lämpenivät kesällä vain vähän, niin nyt ne lämpenivät paljon kesällä ja jäähtyivät paljon talvella. Tällöin syksyllä oli lämmintä merivettä, josta haihtui kosteutta. Samaan aikaan maa oli jo viilentynyt, jolloin sade tuli lumena alas.
Muita kylmenemistä kiihdyttäviä tekijöitä ovat jäätiköiden, merijään ja lumen määrän kasvu, merenpinnan alenemisen ja kasvipeitteen muutoksen aiheuttama albedon eli säteilynheijastuskyvyn kasvu. Suurten jäätiköiden massa luo viiveitä vuodenaikojen muuttumiseen ja mahdollisesti omia värähtelyjaksoja ilmastoon. Suuret jäätiköt sulavat hitaasti. Toisaalta suuri jäätikkö voi painaa maankuorta kasaan niin, että maalämmön vaikutus lisääntyy ja sulattaa jään äkistikin.
Kostea talvi lisää meriveden makeutta, makea vesi jäätyy helpommin ja syntyy enemmän Maata jäähdyttävää merijäätä. Maan säteilynheijastusta eli albedoa kasvattaa myös kuivumisen ja muiden muutosten aiheuttama tuulisuuden kasvu, joka nostaa ilmaan auringon säteilyä heijastavaa pölyä. Ilmaston kylmeneminen vähentää myös kasvihuonekaasujen hiilidioksidin, metaanin ja vesihöyryn määriä, sen muuttaessa biologista hapen tuottajien ja kuluttajien tasapainoa. Termohaliinikierron hidastuminen vähentää myös hiilidioksidia, koska hidas kierto sitoo enemmän hiilidioksidia kuin nopea.
Visual snow
Visual snow eli lumisadenäkö on huonosti tunnettu oireyhtymä, jota sairastava näkee lakkaamatta pieniä, väriseviä valkoisia tai harvemmin mustia pisteitä näkökentässään analogisen television kohinan eli ”lumisateen” tavoin. Potilaat kärsivät usein myös monista muista näköhäiriöistä, kuten valoyliherkkyydestä, hämäränäön heikkoudesta, jälkikuvista, lasiaissamentumista ja silmiä kiinni pidettäessä näkyvistä liikkuvista väripilvistä.
Monet potilaat eivät huomaa tilassaan mitään poikkeuksellista, koska he ovat aina nähneet maailman lumisateen läpi ja sen vuoksi ajattelevat muidenkin näkevän samoin. Tästä syystä on vaikea arvioida häiriön yleisyyttä.
Nykykäsityksen mukaan oireyhtymä on synnynnäinen ja jatkuu läpi elämän. Virallista hoitokeinoa ei ole löydetty, mutta lamotrigiinista, asetatsolamidista ja verapamiilista on ollut apua osalle potilaista.
Oireet
Visual snow'n keskeisin oire on analogisen television ”lumisateen” kaltainen jatkuva näön häiriötila, jossa pienet, vilkkuvat pisteet peittävät koko näkökenttää kauttaaltaan mutta eivät kuitenkaan estä näkemistä niin, ettei potilas voisi toimia normaalisti elämässä. Lumisade näkyy molemmissa silmissä ja usein myös silloin, kun ne ovat suljettuina.
Folomana
Folomana on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Macinan piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen ja Banin välisellä tasangolla 45 kilometriä Macinasta kaakkoon. Kunnassa on 10 500 asukasta (vuonna 2009).
Visual snow
Oireet
Muita näköaistiin liittyviä oireita ovat valoyliherkkyys, kuvan tai värin viipyminen usein vastaväreinä sen jälkeen, kun se on poistunut näkökentästä, heikko hämäränäkö, liikkuvien kohteiden ”hännät”, lasiaissamentumat, jälkikuvat, valkoisten pintojen värinä, silmiä kiinni pidettäessä näkyvät liikkuvat väripilvet, näkökentän äkillinen välähtäminen valkoisena salaman tavoin, valonlähteistä lähtevät pitkät valopylväät ja hetkittäisesti maailman näkeminen ikään kuin harmaan sumuverhon läpi eli käytännössä kontrastin väheneminen.
Näköaistiin liittymättömiä oireita ovat migreeni, tinnitus, korvanpaineongelmat, huimaus ja tasapaino-ongelmat, derealisaatio, puhe- ja keskittymisvaikeudet, ahdistus, masennus ja paniikkituntemukset.
Folomana
Folomanan kunta rajoittuu lännessä Macinan piirin Tonguén, pohjoisessa Saloban ja idässä Sanan sekä etelässä Sanin piirin Syn ja Siadougoun kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymävyöhykkeeseen.
Visual snow
Oireet
Oireiden havaitaan pahenevan usein aivojen ja silmien rasittuessa esimerkiksi tietokoneen ruutua katsoessa tai stressin vuoksi.
Annica Milán
Annica Milán on suomalainen laulaja ja musikaaliesiintyjä.
Milán osallistui vuonna 2008 Idolsin neljännelle tuotantokaudelle päästen jatkoon Tampereen koelauluista. Vuonna 2011 hän voitti Musiikkiteatteri Palatsin järjestämän Palatsin Tähti -kykykilpailun. Vuonna 2013 Milán osallistui The Voice of Finlandin toiselle tuotantokaudelle, jossa hän kilpaili Michael Monroen joukkueessa. Vuonna 2016 Milán osallistui Uuden Musiikin Kilpailuun yhdessä Kimmo Blomin kanssa kappaleella ”Good Enough”. He sijoittuivat kilpailun finaalissa viidenneksi.
Visual snow
Syyt
Oireyhtymän syytä ei tunneta. Tutkijat ovat arvelleet, että perimmäisenä syynä saattaisi olla näköaivokuoren neuronien yliaktiivisuus aivojen takaraivolohkossa.
Visual snow saattaa olla yksi lakkaamattoman ja infarktittoman migreeniauran oireista tai seurauksista.
Hallusinogeenien rooli oireyhtymän synnyssä on epäselvä. Hallusinogeenien käytöstä johtuva aistivääristymien jäännöstila (HPPD) yhdistetään usein oireyhtymään, sillä joillakin oireet ovat alkaneet niiden käytön jälkeen.
Moni neuro-oftalmologi uskoo, ettei oireyhtymä ole lääketieteellinen sairaus vaan jonkin muun sairauden huonosti ymmärretty oire.
Hoitokeinot
Oireyhtymään ei ole tunnettua hoitokeinoa. Mikään tutkittu hoitokeino ei ole kyennyt parantamaan oireita, mutta osalle potilaista oireiden lievittäminen on ollut mahdollista lamotrigiinilla, asetatsolamidilla tai verapamiililla.
Folomana
Kuntaan kuuluu 17 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, bozoja, soninkeja ja fulbeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, lehmänpapu, maapähkinä, seesami ja maapapu. Folomanassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnan läpi kulkee Nigerin ja Banin välinen maapohjatie. Palveluihin kuuluvat kuusi alakoulua, yläkoulu, kaksi koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED) sekä terveysasema.
Good Night, and Good Luck.
Good Night, and Good Luck. on yhdysvaltalainen tositapahtumiin pohjautuva elokuva vuodelta 2005. Sen ohjasi George Clooney. Elokuva kertoo CBS:n radio- ja televisiotoimittaja Edward R. Murrow'n yhteenotosta kommunistivainoja johtaneen senaattori Joseph McCarthyn kanssa. Tapahtumat sijoittuvat vuosiin 1953–1954. Elokuva on mustavalkoinen.
Good Night, and Good Luck. oli kuuden Oscar-palkinnon ehdokkaana, niiden joukossa parhaan elokuvan Oscar-palkinto.
Vesisaha
Vesisaha eli sahamylly on sahalaitos, jonka voimanlähteenä on vesivoima vesipyörän tai -turbiinin välittämänä.
Vesisahan historia Suomessa alkaa vuodesta 1533, jolloin Halikon talonpojat myivät käskynhaltija Erik Flemingille sahamyllyn paikan Hossostenkoskelta. Mahdollisesti jo tätä ennen uskotaan Naantalin luostarin harjoittaneen sahaustoimintaa vesisahalla.
Vesisaha toimi samoin kuin vesimylly, eli virtaava vesi pyöritti sahan vesipyörää, josta liike ja voima ohjattiin edelleen sahan raamiin, jossa olevilla terillä varsinainen sahaaminen tapahtui. Vesisahat olivat siis raami- eli kehäsahoja. Vanha vesisaha oli alkeellinen tuotantolaitos, jonka tuotantokyky oli hyvin rajallinen. Vesisahaa voitiin käyttää vain sulanveden aikana, sillä sen teho riippui täysin virtaavan veden määrästä. Ahvenanmaan Saltvikin sahan kerrotaan vuonna 1556 sahanneen kaikkiaan 126 lautaa toimintakaudellaan huhtikuun alusta syyskuun loppuun.
1600-luvun puolivälin jälkeen suomalaisiinkin vesisahoihin ryhdyttiin asentamaan uutta tekniikkaa, jota edustivat hollantilaiset "hienot" sahanterät. Sahat pystyivät hyödyntämään raakapuun aivan uudella tavalla ja niiden tuotantokyky nousi huimasti. Hollantilaiset sahanterät olivat merkittävästi ohuempia, joten niiden avulla lautaa valmistui samasta rungosta enemmän ja merkittävästi nopeammin.
Vesisahan vesirattaan kiertovoima siirrettiin kampiakseliin joka liikutti edestakaisin sahakehissä olevia sahanteriä. Uudemmissa vesisahoissa alettiin 1800-luvun alkupuolella käyttää vaihteistoa vesipyörän ja kampiakselin välissä jolloin kampiakseli saattoi pyöriä nopeammin kuin vesiratas ja sahakehien iskutiheys kasvoi. Tällöin myös sahaus sujui nopeammin ja sahausjälki parani. Vaihdesahoissa käytettiin suurempia vesirattaita kuin suorakäyntisissä sahoissa. Kehäsahojen lisäksi vesisahoilla oli myös hihnavetoisia sirkkelisahoja.
Vesipyörä oli hyötysuhteeltaan heikko, ja siksi vesisahat olivat enemmän manufaktuurisia kuin teollisia laitoksia. Tällaiseksi voidaan nähdä myös Keski-Suomessa ennen vuotta 1861 toimineet yhdeksän vesisahaa. Toki tuotantoluvut olivat 1800-luvulla jo aivan toiset kuin 1500-luvulla. Esimerkiksi Korpilahden Rutalahteen aivan 1800-luvun alussa rakennetulla vesisahalla oli privilegio 8310 tukin sahaamiseen vuodessa. Sahausoikeuksien rajoittamisella pyrittiin suojelemaan metsiä ryöstöhakkuilta.
Muita Keski-Suomen vesisahoja olivat Muuramen saha, Haapakosken saha (nyk. Vaajakoskella), Vahangan saha Karstulassa, Karikonkosken saha Petäjävedellä ja Kannonkosken saha silloisessa Kivijärven pitäjässä. Kuhmoisissa oli kolme vesisahaa joiden sijaintipaikat olivat Kotakoski, Leppikoski ja Pihlajakoski. Kaikki Keski-Suomen vesisahat perustettiin 1800-luvun puolella, eikä yhdenkään historia ulotu 1700-luvulle. Suurimpien vesisahojen koneteho kohosi noin 100 hevosvoimaan, mutta tavallisesti teho oli noin 20 hevosvoiman luokkaa.
Siselöinti
Siselöinti (ransk. ciselure) tarkoittaa valettujen tai metallilevyistä pakotettujen esineiden käsittelyä, siten että niistä poistetaan ja tasoitetaan valusaumat ja epätasaiset juotosjäljet sekä tehdään niihin pintakuvioita. Työkaluina käytetään vasaraa, eri muotoisia stansseja, talttoja ja viiloja.
Stephen Griffiths
Stephen 'Crossbow Cannibal' Griffiths (s. 24. joulukuuta 1969 ) on brittiläinen sarjamurhaaja.
Griffiths murhasi kesien 2009 ja 2010 välillä kolme naista, jotka työskentelivät prostituoituina. Murhissa on paljon samaa kuin Bret Easton Ellisin kirjoittamassa romaanissa Amerikan Psyko. Kuten kirjan päähenkilö, myös Griffiths saalisti prostituoituja, eli kaksoiselämää ja omien sanojensa mukaan jopa söi uhrejaan. Griffiths eli näennäisen normaalisti. Hän opiskeli kriminologiaa ja teki tutkimusta 1800-luvulla Bradfordissa tapahtuneista surmista. Griffithsin murhaamat naiset olivat iältään 31-, 36-, ja 43-vuotiaita. Griffiths jäi kiinni toukokuussa 2010 talonmiehen katsottua rutiininomaisesti viimeisen viikon nauhoitukset.
Murhat
Murhiin liittyvästä kannibalismista poliisi ei ole löytänyt todisteita, mutta uskoo Griffithsin sanaan. Uhreja on mahdollisesti enemmän. Kuulusteluissa Griffiths nosti kuusi sormea pystyyn, kun häneltä kysyttiin uhrien lukumäärää. Hän ei kuitenkaan ole suostunut kertomaan kolmesta mahdollisesta muusta tapauksesta mitään.
Poliisi löysi miehen asunnosta muun muassa kaikkien kolmen uhrin verta ja lukuisia kirjoja sarjamurhaajista. Iltapäivälehdistön käyttämän lempinimen "Varsijousikannibaali" hän sai lausuttuaan sen ensimmäisessä oikeusistunnossa kun hänen nimeään kysyttiin.
Suzanne Blamires
36-vuotiasta Suzanne Blamiresia Griffiths jahtasi porraskäytävässä ja ampui tätä takaraivoon varsijousella. Surman jälkeen mies kääntyi kohti turvakameraa ja näytti keskisormea. Nauhalla näkyy, miten hän raahaa ruumiin pois käytävästä.
Makaaberi näytelmä ei päättynyt tähän. Hetkeä myöhemmin Griffith palasi käytävään ja skoolasi juomatölkillä kameralle.
Shelley Armitage
Shelley Armitagen, 31, surman Griffiths kuvasi matkapuhelimella ja kadotti sen junaan. Puhelin oli myyty kahdesti ennen kuin poliisi löysi sen. Video oli yhä tallessa ja yksi vanhemmista etsivistä kuvaili sen sisältöä karmivimmaksi, mitä hän on koskaan nähnyt. Armitagen selkäranka löytyi joesta, samasta kuin Blamiresinkin jäänteet.
Susan Rushworth
Kolmannen uhrin tapaus on mystisempi. Ainoa todiste, joka sitoo Griffithsin 43-vuotiaan Susan Rushworthin murhaan ovat kylpyhuoneesta löydetyt verijäljet. Ruumista ei ole toistaiseksi löydetty.
Tuomio
Griffiths tuomittiin joulukuussa 2010 elinkautiseen vankeuteen. Rangaistus on niin sanottu whole life tariff -tuomio, eli Griffiths viettää vankeudessa loppuelämänsä.
Taikakuu
Taikakuu on suomalainen pop-iskelmä-yhtye. Yhtyeen läpimurto tapahtui vuonna 2000, jolloin se voitti Vuoden viihdyttäjä -kilpailun ja pääsi ohjelmaan Kesäillan valssi koko kesän vakioyhtyeeksi. Samana vuonna se sijoittui Syksyn sävel -kilpailussa neljännelle sijalle. Sen jälkeen on tullut muun muassa iskelmätulokas-Emma-palkinto.
Mendota
Mendota voi viitata seuraaviin paikkoihin:
Taikakuu
Helmikuussa 2014 yhtyeen solisti Janne Raappana ilmoitti jäävänsä määrittelemättömän pituiselle tauolle. Raappanaa tuuraamaan tuli soolouraa luonut iskelmälaulajana tunnettu Juha Metsäperä. Solistivaihdoksen myötä myös Metsäperän edellisen Resiina-yhtyeen basisti Marko Pekkarinen siirtyi Taikakuuhun. Myöhemmin Raappana ilmoitti, ettei enää palaa Taikakuu-yhtyeeseen.
Ernest Henley
Ernest John Henley (31. maaliskuuta 1889 Brighton – 14. maaliskuuta 1962 Brighton) oli brittiläinen yleisurheilija ja olympiamitalisti. Hän kuului Iso-Britannian pronssia voittaneeseen joukkueeseen 4 × 400 metrin viestijuoksussa Tukholman kesäolympialaisissa 1912. Tukholmassa 1912 Henley osallistui myös 400 metrin juoksuun ja 800 metrin juoksuun.
Schönwald im Schwarzwald
Schönwald im Schwarzwald on kunta Schwarzwaldissa Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Kunnassa oli 2 613 asukasta kesäkuun 2022 lopussa. Schönwald im Schwarzwaldin pormestari on Christian Wörpel. Käkikello sai alkunsa kylässä vuonna 1737.
Schönwald im Schwarzwaldissa ovat syntyneet muun muassa ampumahiihtäjä Simone Hauswald ja painonnostaja Georg Miske. Schönwald im Schwarzwaldin ystävyyskunta on ranskalainen Bourg-Achard.
Syväjohtaminen
Syväjohtaminen on eversti evp, kasvatustieteen tohtori Vesa Nissisen kehittämä johtamismalli. Nissinen on kehittänyt mallin monien muiden johtamismallien pohjalta. Mallia on käytetty ja kehitetty Puolustusvoimien johtajakoulutuksessa vuodesta 1998 alkaen. Mallin kantavana ajatuksena on, että johtaja kehittää jatkuvasti omia johtamistaitojaan. Syväjohtamisen tekijänoikeudet omistaa ja sitä käyttää Deep Lead Oy.
Kuvaus
Syväjohtaminen ottaa huomioon johtajan valmiuden johtaa alaisiaan, johtamisen ja lopuksi sen aikaansaaman vaikutuksen. Mallin mukaan johtamiskäyttäytyminen koostuu seuraavista johtamisominaisuuksista:
Tavoitteena syväjohtamisessa on saada nämä neljä johtamisominaisuutta tasapainoon keskenään siten, ettei mikään niistä korostu yli muiden eikä myöskään jää muiden varjoon. Mallin mukaan johtajan tulisi koko ajan kehittää omia johtamistaitojaan.
Historia
Syväjohtamisen juuret ovat 1980-luvun muutosjohtamisessa. Eräs syväjohtamisen nykytutkija on professori Bernard M. Bass, jonka tutkimustyön tulokset ovat lähtökohtana mallille.
Syväjohtamista käytetään Puolustusvoimissa niin varusmiespalveluksen kuin Maanpuolustuskorkeakoulun johtajakoulutuksen perustana. Puolustusvoimien johtajakoulutus ja sen perusteet on kuvattu Johtajan käsikirjassa 2022. Vuodesta 2012 lähtien myös varusmiehet ovat voineet opiskella syväjohtamista.
Walter von Konow
Walter Emil Berndt von Konow (29. maaliskuuta 1866 Iisalmi – 24. heinäkuuta 1943 Sääksmäki) oli suomalainen von Konow -sukuun kuulunut museoasiantuntija.
Von Konowin vanhemmat olivat eversti Johan Emil von Konow ja Hilda Charlotta Amalia Tudeer. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1892 ja toimi jonkin aikaa Haminan kadettikoulun historian opettajana ja sitten Turun kouluissa, muun muassa Heurlinin tyttökoulussa 1900-1925. Von Konow teki toisaalta merkittävän elämäntyön Turun kaupungin historiallisen museon intendenttinä 1896-1933, kartuttaen ja järjestäen museon kokoelmia. Museo tuli tunnetuksi muun muassa suomalaista asumiskulttuuria 1600-luvulta aina 1850-luvulle koskevista asuntojen sisustuksien esittelyistä. Von Konow hoiti myös museon kokoelmien luetteloinnin yksinään. Hänen vaikutuksensa museoharrastukseen laajemminkin oli huomattava. Von Konow julkaisi vuosien varrella useita museota koskevia opaskirjoja, kuten Tien opas Turun kaupungin historiallisessa museossa Turun linnassa jo vuonna 1907. Hänet tunnetaan myös laulujen sanoittajana. Von Konow kuoli naimattomana, säveltäjä Jean Sibelius oli hänen lapsuuden ystävänsä.
Von Konow oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894. Maanviljelijä, valtiopäivämies Adolf Ferdinand von Konow oli hänen veljensä.
20 Greatest Hits (The Beatles)
20 Greatest Hits on The Beatlesin kokoelma-albumi vuodelta 1982. Albumilla on 20 kappaletta.
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
Ryhor Kastusjou
thumb Ryhor Andrejevitš Kastusjou (, s. 17. huhtikuuta 1957) on valkovenäläinen poliitikko. Hän oli vuoden 2010 presidentinvaaleissa BPF-puolueen ehdokkaana.
Kastusjou opiskeli koneinsinööriksi ja suoritti asepalveluksensa neuvostoarmeijassa 1975–1977.
Antti Peltonen
Antti Peltonen (s. 22. huhtikuuta 1984 Ylöjärvi) on uransa lopettanut suomalainen jalkapallomaalivahti. Nykyään hän toimii psyykkisenä valmentajana ja terapeuttina.
Pelaajaura
Peltonen on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän on pelannut Veikkausliigassa FF Jarossa, Vaasan Palloseurassa, FC Lahdessa ja Atlantiksessa. Ykkösessä hän on pelannut Tampereen Peli-Pojissa, Kokkolan Pallo-Veikoissa ja FC Viikingeissä. Peltonen on pelannut myös yhden nuorten ja kahdeksan poikien maaottelua. Peltonen edusti Suomea alle 16-vuotiaiden EM-kisoissa Englannissa vuonna 2001, EM-karsinnoissa Latviassa 2002 sekä high school MM-kisoissa Italiassa 2001.
Valmennusura
Vuodet 2016-2017 Peltonen toimi Veikkausliigaseura SJK:n ja vuodet 2018-2019 Jalkapallon Pelaajayhdistyksen psyykkisenä valmentajana. Vuoden 2020 alusta hän siirtyi Veikkausliigaseura HJK:in.
It’s Alive!
It's Alive on suomalaisen stoner rock -yhtye Spihan livealbumi. Se julkaistiin helmikuussa 2005 levymerkillä Low Frequency Records.
Lintuvaara
Lintuvaara on pientalovaltainen kaupunginosa Espoossa, osana Suur-Leppävaaraa. Se ulottuu Kehä I:ltä Helsingin ja Vantaan rajalle asti: naapurialueita ovat Helsingin puolella Konala ja Vantaalla Hämevaara. Postinumero on 02660 (paitsi Uusmäessä 02680).
Alue on Leppävaaraan rajautuvaa pientä lounaisosaa ja Painiityn osia lukuun ottamatta pitkälti pientalovaltainen. Rakennuskannassa on runsaasti 1940- ja 1950-luvuilla rakennettuja niin sanottuja rintamamiestaloja, mutta paljon myös 2000-luvulla rakennettuja omakotitaloja.
Lintuvaarassa kulkevia bussilinjoja ovat seutulinjat 555 Martinlaaksosta Keilaniemeen ja 522 Vantaanlaaksosta Leppävaaraan, 231N Elielinaukiolle sekä Espoon sisäiset linjat 202 ja 203. Leppävaaran rautatieasemalle, jossa pysähtyvät sekä lähi- että InterCity-junat, on matkaa pari kilometriä.
Historia
Nykyisen Lintu­vaaran alueella sijaitsi aikoinaan Bergansin tilaan kuulunut Harakan torppa. Sen alueita alettiin palstoittaa asutustonteiksi Kössi Koskisen laatiman suunnitelman mukaan vuonna 1907, muutamaa vuotta sen jälkeen kun Leppävaaran kautta kulkeva rantarata oli valmistunut. Torpan mukaan asuntoalue sai myös nimen Harakka, mutta se laajeni pian myös muiden läheisten tilojen alueelle. Alueella asui pää­asiassa työläisiä mutta myös muutamia kuuluisia taiteilijoita kuten Kasimir Leino ja Katri Vala.
Alueen teiden niminä oli aikoinaan muun muassa Huvila­tie, Mäki­tie ja Laakso­tie. Koska saman­nimisiä teitä oli Espoossa muuallakin, kunnan tielautakunta ehdotti vuonna 1957 alueelle lintu­aiheisia nimiä, jotka pian otettiinkin käyttöön ja ovat suurimmaksi osaksi edelleen käytössä. Samoihin aikoihin lääninhallitus muutti myös Espoon kunnanvaltuuston toivomuksesta Harakan rakennussuunnitelma-alueen nimen Lintuvaaraksi.
Palvelut
Alueella sijaitsevia lähipalveluita ovat palvelutalo/vanhainkoti, kukkakauppa, kampaamo, lähikauppa (Alepa, valmistui 2009), ravintola ja kahvila. Palvelullisesti alue nojaa kuitenkin vahvasti Leppävaaran kattaviin kaupallisiin ja julkisiin palveluihin. Lintuvaaran läheisyydessä Leppävaaran puolella sijaitsee Leppävaaran urheilupuisto, johon kuuluu mm. yleisurheilustadion, kaksi tekonurmikenttää, skeittipuisto, tenniskenttiä ja valaistu kuntorata. Myös Leppävaaran uimahalli ja maauimala sijaitsevat alueen läheisyydessä.
Painiitty
Painiitty on Lintuvaaran itäosissa lähellä Helsingin rajaa sijaitseva asuinalue. Alue säilyi pitkään rakentamattomana, vaikka Rakennusosakeyhtiö Hartela ostikin Painiityn maa-alueet jo vuonna 1988. Alueen asemakaava hyväksyttiin vuonna 2008. Painiityn rakentaminen alkoi vuonna 2010 ja alueelle on rakennettu pien- ja kerrostaloja. Painiityn päiväkoti valmistui vuonna 2015. Alueella on hyvät ulkoilumahdollisuudet ja alueen keskellä olevassa puistossa on leikkipaikka, koripallokenttä sekä kuntoilulaitteet. Painiityn katuverkon rungon muodostaa läpikulkeva Painiityntie, jota pitkin kulkee Espoon sisäinen bussilinja 203.
Tashi Peljor
2004 Ateenan olympialaisissa Peljor voitti jousiammunnassa ensimmäisellä kierroksella huomattavasti ranking-listalla korkeammalla olleen vastustajansa Jocelyn de Grandisin. Seuraavalla kierroksella Peljor kuitenkin putosi valkovenäläiselle Anton Prylepaulle. 2008 Pekingin olympialaisissa Peljor toimi maansa lipunkantajana avajaisissa. Hän putosi ensimmäisellä karsintakierroksella taiwanilaiselle Wang Cheng Pangille.
Peljor on 165 senttimetriä pitkä ja painaa 60 kilogrammaa.
Sijoitusvakuutus
Sijoitusvakuutus on säästöhenkivakuutus. Vakuutussäästämisellä voidaan varautua omaan vanhuuteen ja ansiotulojen loppumiseen tai vanhuudesta aiheutuvan lisähoivan tarpeen rahoittamiseen. Vakuutussäästäminen voi tapahtua myös jonkun muun kuin vakuutussäästäjän itsensä hyväksi, kuten esimerkiksi lasten tai lastenlasten. Säästöhenkivakuutuksen vakuutussäästön voi myös yleensä nostaa itselleen kesken sopimuskauden.
Sijoitusvakuutus eli säästöhenkivakuutus on sopimus, jossa vakuutettu saa korvausta, jos hän on sovittuna aikana hengissä. Vakuutuskorvaus voidaan suorittaa kerralla tai osissa pidemmällä aikavälillä, jolloin kyseessä on usein eläke.
Henkivakuutuksen idea on yksinkertainen: asiakas maksaa vakuutusmaksun tai useita vakuutusmaksuja, joita vakuutusyhtiö säilyttää asiakkaan lukuun ja palauttaa sovittuna ajankohtana sijoitukselle kertyneen koron kera. Säästöaikana vakuutusyhtiö sijoittaa saamansa vakuutussumman parhaan kykynsä mukaan mahdollisimman tuottavasti. Sijoitusten on myös oltava niin turvattuja, että vakuutusyhtiö kykenee sopimuskauden päättyessä maksamaan sovitun vakuutuskorvauksen vakuutetulle. Säästöhenkivakuutuksen tuotto voi olla sovittu kiinteäkorkoiseksi, jolloin vakuutusyhtiö ottaa riskin hyvistä ja huonoista sijoitusvuosista itselleen. Hyvän sijoitusvuoden tuottoja käytetään tasaamaan huonon sijoitusvuoden tuottoja. Kiinteän koron lisäksi on voitu sopia asiakashyvityksestä, joka maksetaan asiakkaan vakuutusäästölle, mikäli sijoitusvuosi on ollut hyvä.
Lähtökohtaisesti säästö palautetaan vain, mikäli vakuutuksenottaja on elossa kun vakuutussopimus päättyy. Jos vakuutuksenottaja ehtisi kuolla ennen sopimuksen päättymistä, tasattaisiin yhtiöön jäänyt vakuutussäästö muiden vakuutuksenottajien kesken. Käytännössä säästöhenkivakuutukseen on useimmiten liitetty kuolemanvaravakuutus, jolloin vakuutetun kuollessa kesken sopimuskauden ennalta määritelty edunsaaja saa kertyneen vakuutussäästön itselleen. Vakuutussäästäminen on ajankohtaista silloin, kun ansiotuloista jää jäljelle säästöjä myöhempää aikaa varten.
Henkivakuutuksissa saattaa olla myös kytkettynä muita henkilövakuutukseen kuuluvia vakuutusturvia, esimerkiksi työkyvyttömyysvakuuton sisältö.
Sijoitussidonnaiset vakuutukset
Sijoitussidonnaisessa vakuutuksessa eli unit link -vakuutuksessa vakuutuksenottaja voi itse määrittää varsin pitkälle sen, miten hänen vakuutukseen maksamansa varat sijoitetaan. Vakuutusyhtiö tarjoaa asiakkaan valittavaksi useita vaihtoehtoisia sijoituskohteita, kuten koti- tai ulkomaisia osakkeita tai joukkovelkakirjalainoja. Käytännössä valittavana on markkinoilla muutenkin toimivia sijoitusrahastoja. Vakuutuksenottaja valitsee näistä yhden tai useamman, johon hänen säästönsä ohjataan sovitussa suhteessa. Sijoitussidonnaiset vakuutukset vievät vakuutussäästämistä sijoitustoiminnan alueelle, missä se kilpailee suoran osake-, korko- ja rahastosijoittamisen sekä pankkitallettamisen kanssa. Vakuutuksenottajan säästön arvo sidotaan varoilla hankitun sijoitustuotteen arvoon. Näin ollen riski vakuutussäästön arvosta on vakuutuksenottajalla eikä vakuutusyhtiöllä. Sijoitustuotteen arvon noustessa asiakas saa hyödyn itselleen täysimääräisenä, mutta toisaalta vakuutusyhtiö ei sitoudu huonon kurssikehityksen aikoina tasapainottamaan vakuutussäästön arvoa omalla riskillään.
Kapitalisaatiosopimukset
Kapitalisaatiosopimus poikkeaa muista henkivakuutuksista siten, että sopimuksen perusteella ei vakuuteta ketään. Kapitalisaatiosopimus on aina määräaikainen ja ne on tehty pääasiassa pitkäaikaiseen säästämiseen. Kapitalisaatiosopimus voi olla sijoitussidonnainen, laskuperustekorkoinen tai näiden kahden yhdistelmä. Valinnalla on merkitystä tuoton ja riskin kannalta. Laskuperustekorkoisessa vakuutussopimuksessa sovitaan jokin tietty kiinteä korko, jonka säästöt tuottavat tai johonkin korkotekijään (esim. euribor tai vastaava) sidottu korko. Lisäksi laskuperusteisissa sopimuksissa voidaan maksaa asiakashyvitystä sen mukaan, miten vakuutusyhtiö on vuositasolla onnistunut sijoituksissaan.
Sijoitussidonnaisessa kapitalisaatiosopimuksessa asiakas valitsee itse sopimukseen liittyvät sijoitukset, jotka usein ovat sijoitusrahastojen osuuksia tai niin sanottujen rahastokorien osuuksia. Tuotoista ja riskeistä vastaa asiakas itse.
Verokohtelu
Säästöhenkivakuutuksen perusteella maksettavan säästösumman verotus riippuu siitä, kuka on edunsaaja. Jos säästösumma maksetaan vakuutuksenottajalle itselleen (ja hän on itse vakuutettuna) tai hänen lähiomaiselleen, veronalaista pääomatuloa on vain se osa, joka on karttunut tuottona. Jos edunsaajana ei ole vakuutuksenottaja itse vaan hänen lähiomaisensa, lahjaverotus kohdistuu - muun kuin edellä sanotun tuloverotettavan tuoton osalta - maksettavaan säästösummaan.
Henkivakuutusten verotusta koskevat säännökset löytyvät pääasiassa tuloverolaista (TVL 1535/1992), laista elinkeinotulon verottamisesta (EVL 360/1968) ja laista eräistä vakuutusmaksuista suoritettavasta verosta (664/1966).
Rakkolanjoen kaakelitehdas
pienoiskuva|Rakkolanjoen kaakelitehdas Rakkolanjoen kaakelitehdas Oy oli Rakkolanjoella vuosina 1877–1930 toiminut kaakelitehdas. Tehtaan tuotantoa oli kaakeliuunit, taloustavarat ja koriste-esineet. Tehtaan valmistamat kaakeliuunit olivat suunnittelultaan korkeatasoisia ja sen takia hyvinkin suosittuja niin Suomessa kuin Venäjälläkin. Rakkolanjoen kaakelitehdas oli toinen Rakkolanjoen kahdesta teollisuuslaitoksesta. Tehdas perustettiin vuonna 1877. Yhtiön toiminta loppui vuonna 1930 taloudellisiin vaikeuksiin. Tehtaan tiloissa jatkoi sotien välissä Karjalan Puuteollisuus Oy. Nykyään kaakelitehtaan suuresta kolmikerroksisesta päärakennuksesta on jäljellä enää vähäinen tiilikasa. Parhaimmillaan tehdas työllisti toistasataa työntekijää.