cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antti Mäkelin
Varhaiset vuodet
Vuodesta 1904 lähtien Mäkelin työskenteli Kuopion työväentalon vahtimestarina. Hän kuului Kuopion työväenyhdistyksen johtokuntaan ja oli suurlakon aikana Kuopion lakkokomitean puheenjohtaja. Lakon päätyttyä Mäkeliniä ehdotettiin porvarissäädyn edustajaksi vuosien 1905−1906 säätyvaltiopäiville, mutta hän kieltäytyi. Vuosina 1906–1907 Mäkelin työskenteli Savon Työmiehen vastaavana toimittajana ja piti parin vuoden ajan kahvilaa Kuopiossa. Hän kuului myös Kuopion Työväen Osuuskaupan hallitukseen.
Kansanedustajaksi
Mäkelin valittiin kansanedustajaksi vuonna 1907 Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Hän uusi paikkansa vuotta myöhemmin, mutta jätti eduskunnan syyskuussa 1909 alkoholiongelmansa vuoksi. Mäkelinin tilalle nousi Pekka Aakula. Kansanedustajakautensa jälkeen Mäkelin toimi Kuopiossa asioitsijana ja sosialidemokraattisen puolueen piirisihteerinä vuodesta 1912 lähtien. Syksyllä 1915 hänet syrjäytettiin piirisihteerin tehtävistä revisionismista syytettynä. Mäkelin valittiin kansanedustajaksi jälleen vuonna 1916. Kun eduskunta hajotettiin seuraavana kesänä, osallistui Mäkelin elokuussa 1917 kahteen Mannerin eduskunnan istuntoon.
Sisällissota
Kuopion taistelun aikana Mäkelin pysytteli kotonaan, josta hänet vangittiin 2. helmikuuta. Toukokuun lopussa Mäkelin siirrettiin Kuopion lääninvankilasta Isosaaren vankileirille ja heinäkuun alussa muiden vangittujen kansanedustajien tavoin Sörnäisten kuritushuoneeseen. Lokakuussa 1918 Mäkelin sai valtiorikosoikeudelta 12 vuoden kuritushuonetuomion valtio- ja maanpetoksesta, jonka valtiorikosylioikeus vahvisti tammikuussa 1919. Tuomion perusteina olivat muun muassa Mäkelinin syksyllä 1917 allekirjoittama Me vaadimme-vaalijulistus, ennen sotaa pidetyt kiihotuspuheet sekä Savon Työmiehessä ilmestynyt julistus. Mäkelin suoritti aluksi tuomiotaan Lappeenrannan pakkotyölaitoksessa, jossa hänen terveytensä heikkeni kesällä 1920 sairaalahoitoa vaativaksi. Mäkelin vapautui Tammisaaren pakkotyölaitoksesta presidentti K. J. Ståhlbergin armahduksella joulukuussa 1921.
Perhe
Mäkelinin puoliso oli kätilö Emmi Lindeman, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1901. Pariskunnalla oli kolme lasta. Hänen puolisonsa toimi SSTP:n kansanedustajana vuosina 1922–1923.
Ilmajoen kihlakunta
Ilmajoen kihlakunta on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Vaasan läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan maapinta-ala oli 3 712,58 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 71 217 henkeä (31.12.1939).
Korsholman kihlakunta
Korsholman kihlakunta on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Vaasan läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Kihlakunnan ulkopuolella oli Vaasan kaupunki.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 3 545,04 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 71 243 henkeä (31.12.1939).
The North Borders
The North Borders on brittiläisen muusikon Bonobon viides studioalbumi. Sen piti ilmestyä 1. huhtikuuta 2013, mutta se julkaistiinkin hieman aiemmin 21. maaliskuuta digitaalisessa muodossa kun mainoskappale albumista vuoti julkisuuteen. The North Bordersin ja sen singlejen kansikuvat loi australialainen taiteellinen johtaja ja albumeiden kansikuvien tekijä Leif Podhajsky.
Albumi ylsi Britannian albumilistan sijalle 34.
Jääkiekko talviolympialaisissa 1936
Jääkiekko oli olympialaisten ohjelmassa viidettä kertaa vuoden 1936 talviolympialaisissa. Ottelut pelattiin 6.–13. helmikuuta 1936. Turnaus oli samalla myös maailmanmestaruuskilpailut ja Euroopan-mestaruuskilpailut.
Kisoihin osallistui 15 joukkuetta. Aikaisemmin olympiaturnaukseen ei ollut osallistunut niin montaa joukkuetta. Joukkueet jaettiin neljään alkulohkoon. Jokaisen lohkon kaksi parasta muodostivat kaksi jatkolohkoa, joiden kaksi parasta pääsivät loppusarjaan. Loppusarjan sijoitusten perusteella jaettiin mitalit.
Ison-Britannian joukkueeseen kuului kaksi pelaajaa, jotka olivat aikaisemmin pelanneet Kanadassa, mutta he eivät olleet saaneet Canadian Amateur Hockey Associationilta CAHA:lta suostumusta siirtyä Isoon-Britanniaan. Kansainväliset säännöt olisivat vaatineet lupamenettelyä ennen siirtoa. Kanadan joukkue nosti asian esiin kaksi päivää ennen olympialaisia ja esitti protestin Isoa-Britanniaa vastaan. Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF hyväksyi Kanadan vetoomuksen, mutta Iso-Britannia uhkasi vetäytyä koko turnauksesta. Lopulta Kanada veti protestinsa pois juuri ennen kisojen avajaisia hyvän tahdon eleenä.
Iso-Britannia onnistui sensaatiomaisesti päihittämään Kanadan ja voitti sen ansiosta olympiakultaa. Iso-Britannia ratkaisi turnauksen voiton jatkolohkossa, sillä sen ja Kanadan välisen ottelun jälkeen ilmoitettiin, että jatkolohkon keskinäisten otteluiden tulokset jäävät voimaan myös loppusarjassa. Kanadan ja Saksan joukkueet raivostuivat päätöksestä. Toisaalta osa Kanadan joukkueesta hyväksyi tappion. Kanadan joukkueen nimi oli Port Arthur Bear Cats. Loppusarjassa Iso-Britannia voitti Tšekkoslovakian puhtaasti 5–0 ja pelasi Yhdysvaltoja vastaan vakuuttavasti 0–0-tasapelin.
Loppusarja
Jatkolohkojen keskinäisten ottelujen tulokset jäivät voimaan loppusarjaan.
Tsongan kieli
pienoiskuva|Puhuttua tsongaa Tsonga on bantukielien ryhmään kuuluva kieli, jota puhutaan eteläisessä Afrikassa. Tsongan kielestä on olemassa julkaistu sanakirja ja kielioppi ja sillä tehdään radio-ohjelmia. Tsonga on yksi Etelä-Afrikan 11 virallisesta kielistä. Kielen katsotaan olevan elinvoimainen ja se jakautuu 11 päämurteeseen. Tsongan lähimpiä sukulaiskieliä ovat mm. tswana ja ronga.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan tsongaksi vuonna 1907.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Lähde:
Tekstiesimerkki
Isä meidän (Tata wa hina im Tsonga):
Emil Ludwig
pienoiskuva|Emil Ludwig Emil Ludwig, sukunimi alkuaan Cohn (25. tammikuuta 1881 Breslau, Saksa – 17. syyskuuta 1948 Moscia, Ascona, Sveitsi) oli saksanjuutalainen toimittaja ja kirjailija, joka oli tunnettu erityisesti kirjoittamistaan henkilöelämäkerroista.
Ludwig kirjoitti aluksi näytelmiä ja novelleja ja työskenteli samalla journalistina. Hän muutti 1906 Sveitsiin ja työskenteli ensimmäisen maailmansodan aikana Berliner Tageblatt -lehden kirjeenvaihtajana Wienissä ja Istanbulissa. Ludwig sai Sveitsin kansalaisuuden 1922 ja hän muutti Yhdysvaltoihin 1940. Toisen maailmansodan jälkeen hän palasi Saksaan lehtimieheksi ja onnistui muun muassa löytämään Johann Wolfgang von Goethen ja Friedrich Schillerin ruumisarkut, jotka olivat kadonneet Weimarissa vuosien 1943–1944 tienoilla. Viimeiset vuotensa Ludwig asui Sveitsissä, missä hän myös kuoli.
Ludwig sai mainetta 1920-luvulla kirjoittamistaan henkilöelämäkerroista, joissa yhdistettiin faktaa ja fiktiota psykologiseen henkilöanalyysiin. Hänen kirjoittamansa elämäkerrat olivat suosittuja myös Saksan ulkopuolella. Ludwig julkaisi elämäkerrat muun muassa Goethesta, Rembrandtista, Michelangelosta, Napoleonista, Jeesuksesta, Otto von Bismarckista, keisari Vilhelm II:sta ja Abraham Lincolnista. Natsien noustua valtaan Saksassa Ludwigin kirjat kiellettiin toukokuussa 1933 epäkansallisina.
Emil Ludwig teki myös henkilöhaastatteluja. Hän haastatteli Benito Mussolinia, Mustafa Kemal Atatürkiä, Tomáš Garrigue Masarykiä sekä vuonna 1931 Josif Stalinia.
Allgaier
thumb|300px|Allgaier A122 Allgaier oli saksalaisen Allgaier Werke GmbH:n traktorimerkki. Se aloitti traktorien valmistuksen vuonna 1946, kun yrityksen johtoon nousivat Ervin Allgaier veljensä Oskar Allgaierin kanssa. Ensimmäinen traktori, R18, valmistui 1946, jonka teho oli noin 18 hevosvoimaa. Vuonna 1949 esiteltiin vahvempi R22. Yritys lopetti traktorinvalmistuksen vuonna 1955 ja keskittyi ydinliiketoimintaansa. Porsche jatkoi Allgaierin traktorituotantoa omalla nimellään.
Nicolas de Staël
pienoiskuva|Nicolas de Staëlin ja hänen kumppaninsa Jeannine Guilloun hautakivi [[Pariisissa Montrougen hautausmaalla.]]
Nicolas de Staël (5. tammikuuta 1914 – 16. maaliskuuta 1955) oli ranskalais-venäläinen taidemaalari. Hän on abstraktia tyyliä käyttävä impressionisti, joka tunnetaan voimakkaista värien käytöstä ja paksuista öljymaalikerroksista, impastostoista, joita hän teki monesti palettiveistä käyttäen. Hänen aiheitaan olivat maisemat ja asetelmat.
Staël syntyi Pietarissa vuonna 1914 aristokraattiseen perheeseen. Hänen isänsä oli vuonna 1917 keisarin armeijan upseeri. Vuonna 1919 perhe joutui pakenemaan Venäjän vallankumousta Puolaan, jossa hänen vanhempansa kuolivat vuonna 1921. Heidän kuolemansa jälkeen hänet lähetettiin vuonna 1922 kahden sisarensa kanssa Brysseliin, jossa he asuivat venäläisessä perheessä. Hän opiskeli Brysselissä Académie Royale des Beaux-Artsissa arkkitehtuuria ja taidetta. 1930-luvulla hän asui Pariisissa. Hän matkusteli myös paljon Euroopassa. Myöhemmin Pohjois-Afrikassa etsiessään kirkasta valoa hän kohtasi vuonna 1936 Marokossa kumppaninsa Jeannine Guilloun. Vuonna 1939 hän vietti kesän Guilloun serkun Jean Deyrollen kanssa Concarneaussa, ja he kehittivät jälkikubistisen, geometrisen maalaustyylin.
Staël liittyi Ranskan Muukalaislegioonaan alkuvuodesta 1940, mutta se lopetettiin saman vuoden syyskuussa. Sen jälkeen Staël ja Guillou asuivat Nizzassa Vichyn Ranskan alueella natsi-Saksan miehitettyä Ranskan. Hän teki sisustussuunnittelijan töitä vuoteen 1943 asti, jolloin luopui toimeentulon taanneesta työstä. Hän muutti Pariisiin ja ryhtyi täysipäiväiseksi taiteilijaksi. Vuonna 1944 oli Jeanne Bucherin taidegalleriassa Staëlilla uran ensimmäinen näyttely yhdessä César Domelan ja Wassily Kandinskyn kanssa. Samana vuonna Pariisi vapautettiin. He elivät vaikeita aikoja, ja Guillou kuoli 1946. Staël jäi poikapuolen ja tyttövauvan yksinhuoltajaksi.
Staël sairasti masennusta ja teki itsemurhan 41-vuotiaana.
Bobby Seale
Seale liittyi Afroamerikkalaiseen yhdistykseen yliopistossa ja tämän sanotaan innoittaneen hänet perustamaan Mustat pantterit, jossa oli jäsenistöä enimmillään yli 5 000. Sealesta tuli puolueen puheenjohtaja ja FBI on valvonut Sealen toimia tiukasti tästä lähtien.
Rautjärven kirkko
Rautjärven kirkko oli Rautjärvellä sijainnut puukirkko, joka oli rakennettu vuonna 1881. Kirkko tuhoutui tulipalossa 25. joulukuuta 2022. Kirkko sijaitsi kunnan eteläosassa parin kilometrin päässä Rautjärven asemanseudulta. Rautjärven kirkko kuului Ruokolahden seurakunnalle.
Bobby Seale
Seale oli yksi alkuperäisestä ”Chicagon kahdeksikoksi” kutsutusta aktivistista, joita syytettiin salaliitosta ja yllytyksestä mellakkaan Chicagossa 1968 järjestetyssä demokraattien kansallisessa puoluekokouksessa. Tuomari Julius Hoffman tuomitsi hänet neljäksi vuodeksi vankeuteen oikeuden halventamisesta.
Rautjärven kirkko
Kirkko oli luetteloitu maakunnallisesti merkittäväksi kulttuuriympäristöksi.
Bobby Seale
Seale itse kertoo kirjassaan Sanoista tekoihin (1970), kuinka tuomari toistuvasti oikeudenkäynnissä kieltäytyi myöntämästä Sealelle lupaa valita oma asianajajansa (perustuslaillinen oikeus Yhdysvalloissa) ja lopulta laitatti Sealelle suukapulan, jottei tämä voinut häiritä oikeudenkäyntiä.
Rautjärven kirkko
Historia
Rautjärven rannalla sijainneella kirkolla oli useita edeltäjiä. Ensimmäinen oli Ruokolahden seurakunnan Rautjärven kappeli, joka valmistui vuonna 1667. Venäläiset polttivat pahoin rapistumaan päässeen kirkon pikkuvihan alussa 1741, mutta säästivät paikalle rakenteilla olleen uuden kirkon, joka valmistui 1744. Se oli käytössä ainoastaan 30 vuotta, kunnes seuraava kirkko valmistui vuonna 1776. Kirkko paloi jälleen kesällä 1872, minkä jälkeen paikalle rakennettiin väliaikainen kirkkorakennus. Vuonna 1881 valmistui arkkitehti A. J. Janssonin suunnittelema uusi päätytornillinen, tasavartinen ristikirkko.
Kirkon keskilaiva korjattiin vuonna 1939. Peruskorjaus tehtiin 2000-luvun alussa. Kirkossa oli muun muassa Eero Lehikoisen maalaama alttaritaulu Vanha paimen kertoo vuodelta 1936.
Kirkon vieressä, seurakunnan tontilla, sijaitsee vanha pitäjäntupa, jossa vuosina 1978–1996 toimi Rautjärven kotiseutumuseo. Museotoiminta siirtyi muualle rakennuksen huonokuntoisuuden takia. Se korjattiin vuosien 2005–2007 aikana kokoontumis- ja museotilaksi ja otettiin käyttöön 7.9.2008.
Tuhopoltto
Kirkko tuhoutui jouluaamuna 25. joulukuuta 2022 syttyneessä tulipalossa. Palo syttyi kesken jumalanpalveluksen, mutta kaikki rakennuksessa olleet kolmisenkymmentä ihmistä saatiin turvallisesti sieltä pois. Pelastuslaitos sai palosta ilmoituksen noin kello 8.30. Samana päivänä poliisi ilmoitti epäilevänsä, että palo olisi sytytetty tahallaan.
Paloa paenneet henkilöt kertoivat, että kirkon ovien eteen ulkopuolelle oli vedetty naruja. Poliisin mukaan niiden tarkoitus oli estää ihmisten ulospääsy kirkosta.
Uudisrakennus
Etelä-Karjalan liitto esitti tammikuun 2023 alkupuolella kappelin rakentamista palaneen kirkon tilalle. Tämä maakuntaliitto vetosi Ruokolahden seurakuntaan, että tehtäisiin 200 ihmiselle mitoitettu rakennus, jossa voisi järjestää kirkollisia tilaisuuksia, ja joka toimisi myös siunauskappelina lähellä hautausmaata. Ruokolahden seurakunnan kirkkovaltuusto käsittelee alueen tulevaisuutta alkuvuodesta 2023. Kirkkoherra Leena Haakanan mukaan jatkotoimiin vaikuttaa vakuutusyhtiön ratkaisu, seudun väestöennusteet ja seurakunnan jäsenmäärän kehitys. Maakuntaliitto ei pystynyt rahoittamaan uudisrakennusta, joten se voi antaa vain henkistä tukea.
Yhdystie 2051
Yhdystie 2051 on Laitilan keskustasta Pyhärannan Varhokylään kulkeva yhdystie. Tien pituus on noin 13 kilometriä. Tie alkaa ja loppuu valtatien 8 varrelle.
Seuraavat kylät tai taajamat sijaitsevat yhdystien 2051 varrella:
Sulfiditeetti
Sulfiditeetti kuvaa natriumsulfidin (Na2S) määrää valkolipeässä eli sellun keittoon sulfaattimenetelmällä  käytettävässä kemikaaliseoksessa. Valkolipeän sulfiditeetti on nykyaikaisessa massatehtaassa yleensä 35–40 %. Tällä tasolla saadaan sulfidin positiivinen vaikutus suurimmaksi osaksi hyödynnettyä. Jos sulfiditeetti nostetaan yli 40 %:n olisi se keittotuloksen kannalta vielä positiivista, mutta johtaisi liiallisiin korroosioriskeihin kemikaalien regenoinnissa. Sulfideetti lasketaan:
Raimo Taskinen
Raimo Johannes Taskinen (14. joulukuuta 1939 Kemi – 21. maaliskuuta 2004 Kemi) oli suomalainen kilpapainija.
Ura aktiivipainijana
Vuosi 1964 ja siihen liittyvät karsinnat Tokion olympialaisiin aiheuttivat paljon keskustelua etenkin TUL:n puolelta. Jännitteet Painiliiton ja TUL:n välillä olivat edelleen olemassa yhteistyöstä huolimatta. Maailmanmestaruuskilpailuihin Taskinen osallistui kerran eli vuoden 1965 Tampereen kisoihin. Loppusijoitus oli MM-kisoissa kuudes.
Ura valmennustehtävissä
Raimo Taskinen valmensi seurassaan Kemin Innossa 1960-luvun alkupuolelta aina vuoteen 1985 asti. Aktiiviuransa päättymisen jälkeen Taskinen toimi TUL:n painijoiden päävalmentajana 1972–1980. Päävalmentajan tehtävä oli kuitenkin osa-aikainen. ,
Muu toiminta
Aktiivipainin ja valmennustoiminnan lisäksi Raimo Taskinen pelasi seuransa jalkapallon edustusjoukkueessa vuosina 1957–1965, jolloin Kemin Into pelasi Maakuntasarjassa eli Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla.
Taskinen oli Kemin kaupunginvaltuustossa vuosina 1973–1976 SKDL:n ryhmässä.
Ansioistaan Suomen urheilussa Taskiselle myönnettiin vuonna 1989 Suomen Liikuntakulttuurin ja Urheilun hopeinen ansioristi.
Britannian Grand Prix 1955
Britannian Grand Prix 1955 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 16. heinäkuuta 1955 Aintreen radalla. Kilpailun voitti Stirling Moss, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Ronnie Starr
Ronnie Starr on suomalainen rock-yhtye, joka on perustettu keväällä 2000 ja viettää vuonna 2023 ensimmäisen levynsä 20v juhlavuotta ja on julkaissut sen kunniaksi uutta musiikkia sekä keikkailee aktiivisesti tällä hetkellä.
Historia
Ronnie Starr perustettiin vuonna 2000 ja se julkaisi heti perustamisvuonnaan kesän alussa omakustanne-EP:n Late night with Ronnie Starr. Musiikkikustantaja Levy-yhtiö kiinnostui yhtyeestä ensimmäisen EP:n ilmestyttyä ja valitsi sen kuukauden kovimmaksi omakustanteeksi. Levy-yhtiön muita bändejä tuona aikana olivat mm. Tehosekoitin ja Apulanta.
Maaliskuussa 2001 julkaistiin toisena omakustanteena Ronnie's Angels -EP, ja keikkatiheys kasvoi. Seuraavan vuoden marraskuussa Ronnie Starr otti ison askeleen eteenpäin, kun Levy-yhtiö julkaisi ensimmäisen virallisen singlen The Dance / Miss Moonshine. Levyn tuotti Pekka Laine ja nauhoituksesta vastasi Dan Tigerstedt. Single nauhoitettiin Finnvox-studiolla. Singlen promootiokiertueelle bändi pääsi Apulannan lämmittelijäksi, kattaen koko Suomen. Kyseessä oli Apulannan Hiekka-levyn julkaisukiertue. Keikkoja tuli myös Tehosekoittimen lämmittelijänä.
Keväällä 2003 Ronnie Starr sai tuottajakseen Lasse Kurjen ja hänen kanssaan alkoivat yhtyeen ensimmäisen pitkäsoiton valmistelut ja nauhoittaminen. Levyä äänitettiin pääasiassa Petraxen studiolla, ja myös Hitsvillessä Helsingissä.
Kesällä nauhoitettu albumi First Take julkaistiin syyskuussa 2003. Albumin 11 kappaletta edustavat melodista ja tarttuvaa rockia. Sen suurimpana musiikillisena innoittajana voidaan pitää 1970-luvun radio-rockia. Albumilta on julkaistu kaksi singleä, ”An Avenue” ja ”Rock´n´Roll Dreams”. Syksyllä 2003 kuvattiin Ronnie Starrin ensimmäinen musiikkivideo ”Rock´n´Roll Dreams”. Vuoden 2004 ensimmäisessä Levyraadissa video sai hyvän vastaanoton ja sijoittui toiseksi.
Seuraava EP, In Full Swing!! (syyskuu 2004), nousi ensimmäisellä viikollaan Suomen virallisen singlelistan neljänneksi ja Free Record Shopin listalle sijalle kaksi. Ronnie Starrin kappaleet soivat ahkerasti myös radioissa: muun muassa ”Sour Love” ja ”An Avenue” nousivat molemmat Radio Suomipopin Top 30 -listan kärkipaikalle.
Helmikuussa 2005 Ronnie Starrilta julkaistiin jälleen EP, Evil & Simple, joka nousi myös Suomen viralliselle singlelistalle. EP:ltä eniten radiossa soi Superstar-kappale. EP jäi viimeiseksi Levy-yhtiön Ronnie Starr julkaisuksi.
Keväällä 2007 ilmestyi Ronnie Starrin kakkosalbumi Off the City. Levy-yhtiönä toimi Bianca-Pop Music ja jakelusta vastasi Edel Records Finland. Levyltä julkaistiin yksi single digitaalisesti, "Living Off the City". Sen lisäksi radiossa soi Off the Cityltä muun muassa "Someone Tender" ja "Let It Rain".
Ronnie Starr keikkaili heti alkuajoistaan lähtien ahkerasti ympäri Suomea niin rock-klubeilla kuin festivaaleilla. Usein konserteissa nähtiin myös vierailevia soittajia ja lavalla nähtiin pianistia, taustalaulajia kuin myös saksofonistikin.
Bändi alkuperäiset jäsenet tapasivat toisensa usean vuoden jälkeen musiikillisessa tarkoituksessa ja järjestivät konsertin Helsingin Semifinaalissa 2017. Vuosi 2023 on ensimmäisen pitkäsoiton "First Take" 20-vuotisjuhlavuosi ja bändi valmistautuu juhlavuoden aikana pidettäviin konsertteihin. Mukana ovat kaikki alkuperäiset jäsenet.
Yhtye julkaisi 18.8.2023 monen vuoden julkaisutauon jälkeen omakustanteena uuden digisinglen Away From the Sun ja se julkaisitiin kaikissa suoratoistopalveluissa.
Tibor Pézsa
Pézsa voitti säilämiekkailun henkilökohtaisessa kilpailussa olympiakultaa Tokiossa 1964 vaikka hävisikin 19 ottelustaan seitsemän. Joukkuekilpailussa Unkarin joukkue sijoittui viidenneksi. Méxicon 1968 olympialaisissa Pézsa sai pronssia sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa. Vielä Münchenin 1972 olympialaisissa hän sai joukkuekilpailussa pronssia.
Huey P. Newton
pienoiskuva|Newton vuonna 1972
Tibor Pézsa
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Pézsa voitti Ankaran MM-kilpailuissa 1970. MM-hopeaa hän sai vuonna 1966 ja MM-pronssia vuonna 1967.
Huey P. Newton
Huey Percy Newton (17. tammikuuta 1942 – 22. elokuuta 1989) oli Mustat pantterit -järjestön ideologinen johtaja ja perustajajäsen yhdessä Bobby Sealen kanssa. Järjestö perustettiin lokakuussa 1966. Hän sai muodollisesti suoritetuksi koulun loppuun, mutta ei siitä huolimatta osannut koulun päätyttyä lukea vaan oppi vasta sitkeän itseopiskelun kautta. Opiskeluaikana Bay Arealla hän osallistui poliittiseen toimintaan. Hän luki Frantz Fanonin, Malcolm X:n, Mao Zedongin ja Che Guevaran teoksia. Juuri tänä aikana hän perusti Bobby Sealen kanssa Mustat pantterit -järjestön.
Newtonin ampui 24-vuotias Tyrone Robinson, joka tuomittiin 32 vuodeksi vankilaan. Robinsonin väitettiin olleen tunnettu oklahomalainen huumekauppias ja murhan liittyneen huumekauppoihin.
Kupusuut
Kupusuut (Inermiidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan läntiseltä Atlantilta.
Taksonomia
Kupusuiden heimoon kuuluu kaksi monofyleettistä sukua. Lajit ovat keltakupusuu (Emmelichthyops atlanticus) ja juovakupusuu (Inermia vittata/Haemulon vittatum). Kupusuut ovat läheistä sukua murisijoille ja niillä on monia samanlaisia synapomorfioita. Vuonna 2011 julkaistun artikkelin mukaan molekyylifylogeneettiset tutkimukset tukevat kupusuiden lukemista murisijoihin kuuluviksi jopa siinä määrin, että murisijat muodostavat monofyleetisen ryhmän vain siinä tapauksessa, että myös kupusuut luetaan niihin. Tutkijoiden mukaan Inermiidae-heimo ei täten olisi enää validi.
Anatomia
Kupusuut ovat ruumiinmuodoltaan pitkulaisia kaloja, jotka voivat saavuttaa noin 25 cm:n pituuden. Tyypillinen piirre on, että lajit voivat työntää leukojaan eteen- ja alaspäin. Selkäevien välissä on syvä lovi. Selkäevistä etummainen on taaimmaista piikikkäämpi. Kupusuulajien pyrstöevä on voimakkasti haarautunut. Värilään kalat ovat hopeanharmaita ja niissä voi olla ohuita keltaisia tai vihreitä poikkiraitoja.
Levinneisyys ja elintavat
Kupusuulajit elävät Atlantin länsiosissa tyypillisesti avomerellä koralliriutoilla ja lähellä saaria. Ne liikkuvat usein parvissa. Kupusuiden ravinto koostuu planktonäyriäisistä.
Kuormituksen tasaaminen
Kuormituksen tasaaminen on tietotekniikassa käytetty termi, jolla tarkoitetaan vaadittavan työmäärän jakamista kahdelle tai useammalle palvelimelle. Kuormituksen tasaamisessa on tarkoitukseen määritelty liikenteen jakaja, joka reitittää pyynnöt ja tehtävät palvelimille. thumb|250px|Käyttäjäpyyntöjen jakaminen palvelinklusterille kuormituksen tasaamisen kautta.
Tyypilliset käyttökohteet on DNS-nimipalvelussa ja verkkosivujen jakamisessa.
Tasaamisella voidaan varmistaa tehtävän valmistuminen lyhyemmässä ajassa (viiveen minimointi) ja palvelun laadun parantaminen.
Algoritmit ja menetelmät
Yksinkertainen tapa jakaa kuormitus on käyttää Round-Robin vuoroja, jolloin tietty asiakas käyttää tiettyä palvelinta tietyn aikajakson verran.
Talo (täsmennyssivu)
Talo voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Keuhkopaise
Keuhkopaise (abscessus pulmonis, abscessus pulmonum) on tulehduksen seurauksena tulehduseritteestä ja tuhoutuneesta kudoksesta kehittynyt mätäpaise. Keuhkopaise oireilee yskänä, liman erityksenä, yleiskunnon heikkenemisenä sekä hengenahdistuksena. Suurin osa keuhkopaiseista voidaan hoitaa antibiooteilla.
County Durham
County Durham (Durhamin kreivikunta) on muodollinen ja historiallinen kreivikunta Koillis-Englannissa, Durhamin kaupungin ympäristössä. Se menetti hallinnollisen asemansa vuonna 2009, jolloin se jaettiin neljään itsenäiseen yhtenäishallintopiiriin – Durhamiin, Darlingtoniin, Hartlepooliin ja Stockton-on-Teesiin, joka kuuluu osittain myös North Yorkshiren muodolliseen kreivikuntaan. Vuonna 2020 muodollisen kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
County Durhamin nimi poikkeaa muiden kreivikuntien nimeämiskäytännöstä eikä ole ”Durhamshire”. Se liittyy siihen, että Durhamin ruhtinaspiispojen valta on ulottunut laajemmalle kuin varsinaisen läänityksen alueelle. Nimityyppi on yleinen Irlannin puolella.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Teesjokeen kuuluvan High Forcen putouskorkeus on 22 metriä.
Durhamin kreivikunnan leveys on noin 76 kilometriä, korkeus 51 kilometriä ja pinta-ala neliökilometriä. Sitä ympäröivät Northumberland sekä Tyne ja Wearin metropolikreivikunta pohjoisessa, Pohjanmeri idässä, North Yorkshire etelässä ja Cumbria lännessä. Kreivikunnan etelärajana virtaa Tees- ja pohjoisrajana Derwentjoki.
Durhamin kreivikuntaan kuuluu kaksi ylänköaluetta. Lännessä kohoavat Penniinien kalkkikivikukkulat, joiden korkein huippu kreivikunnan alueella on Burnhope Seat (747 m). Penniinit viettävät loivasti kohti itää, ja niitä halkovat Wear- ja Teesjokien laaksot. Basalttinen kallioperä on näkyvissä High Forcen putouksella ja lähellä Stanhopea. Idässä sijaitsee loivasti kumpuileva Itä-Durhamin ylätasanko, jokoa kohoaa 213 metrin korkeuteen lounaisreunallaan. Ylänköalueiden välissä levittäytyy moreenin peittämä Wearin jokilaakso. Teesin jokilaakso sijaitsee kreivikunnan eteläosassa.
Historia
pienoiskuva|vasen|Vuonna 1093 rakennettu [[Durhamin katedraali on Unescon maailmanperintökohde.]] Durhamin kreivikunnan alueelta on löydetty arkeologisia todisteita esihistoriallisista viljelijöistä. Alue on ollut strategisesti merkittävä useille Britanniaa asuttaneille kansoille roomalaisten ajoista lähtien, jolloin Hadrianuksen valli rakennettiin puolustukseksi vallin pohjoispuolisia kansoja vastaan. Roomalaiset vetäytyivät Britanniasta 400-luvulta, ja Durhamin alueesta tuli osa anglosaksien hallitsemaa Bernician kuningaskuntaa 500-luvun lopulla. Bernicia sulautui 600-luvulla Northumbrian kuningaskuntaan, jonka daanit alistivat valtaansa 800-luvulla.
Northumbria oli Englannin ensimmäisiä kristinuskon keskuspaikkoja, ja varhaisesta kristillisyydestä on muistona Durhamin katedraali vuodelta 1093. Kreivikunnan syrjäinen sijainti Skotlannin ja Englannin rajaseudulla tekivät siitä alttiin maahanhyökkäyksille ja kapinoinnille keskiajalla. Hyvityksenä Pohjois-Englannin puolustamisesta Durhamin ruhtinaspiispat saivat monia erioikeuksia, joiden ansiosta kreivikunta oli täysin heidän vallassaan. 1500-luvulla Durham osallistui uskonpuhdistuksen vastaisiin aseellisiin kapinoihin, joista näkyvin oli Pilgrimage of Grace (1536).
1700- ja 1800-luvulla rauta ja hiili veivät County Durhamin teollisen vallankumouksen eturintamaan. Maailman ensimmäinen matkustajahöyryjuna kulki Stocktonista Darlingtoniin vuonna 1825. Darlington keskittyi veturien ja ratatekniikan tuotantoon, kun taas historiallisen Durhamin kreivikunnan muihin kaupunkeihin – Gatesheadiin, Hartlepooliin, Jarrow’iin, South Shieldsiin ja Sunderlandiin – syntyi raskasta metalliteollisuutta ja telakkateollisuutta.
Hallinto
Durhamin kreivikunnalla ei ole ollut hallinnollista asemaa vuodesta 2009 lähtien, jolloin kreivikunnanvaltuusto lakkautettiin ja kreivikunta jaettiin neljään itsenäiseen yhtenäishallintopiiriin. Lordiluutnantti Susan Snowdon on edustanut Ison-Britannian kuningatarta kreivikunnassa maaliskuusta 2013 lähtien.
Osa-alueet
Durhamin muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet:
Yhtenäishallintopiirit jakaantuvat edelleen 154 kuntaan (civil parish), joilla on omat kunnan- tai kaupunginvaltuustonsa. Kunnat edustavat asukkaitaan paikallishallinnon ylempiin tasoihin nähden, tuottavat paikallisia palveluja ja pyrkivät parantamaan kunnan elintasoa. Ne voivat järjestää asukkailleen esimerkiksi vapaa-ajankeskuksia, puistoja, viljelypalstoja, bussikatoksia, julkisia jäteastioita ja parkkialueita.
Talous
Durhamin kreivikunnassa harjoitetaan monimuotoista maataloutta. Läntisten ylänköalueiden laiha maaperä ja märät turvekentät soveltuvat lähinnä lampaiden laiduntamiseen, mutta laaksoissa kasvatetaan myös karjaa. Itäosien alavammilla mailla harjoitetaan maanviljelystä ja karjataloutta, erityisesti maidontuotantoa.
Perinteiset teollisuudenalat alkoivat taantua Durhamissa maailmansotien jälkeen, ja kreivikunnasta tuli vuonna 1945 osa Englannin koillista kehitysaluetta. Sen alueelle perustettiin kaksi uutta kaupunkia, Newton Aycliffe ja Peterlee, joihin ohjattiin väestöä hiipuvilta kaivosalueilta. 1900-luvun loppuun mennessä viimeinenkin kreivikunnan hiilikaivoksista oli lopettanut toimintansa. Rahallisten tukien ja uusien teollisuus- ja yrityspuistojen ansiosta seudulle on syntynyt kevyempää teollisuutta, kuten elektroniikan valmistusta. Durhamin kaupunki toimii kreivikunnan koulutuskeskuksena, ja sen yliopisto on yksi Britannian arvostetuimmista.
Liikenne
pienoiskuva|Rautatie ohittaa Chester-le-Streetin kaupungin viaduktia pitkin.
Tiestö
Durhamin kreivikunnassa kulkee kolme suurta tietä:
Rautatiet
Lontoon King’s Crossin rautatieasemalta saapuva päärata kulkee Darlingtonin ja Durhamin kautta ja päättyy Edinburghiin. Newcastle upon Tynen ja Middlesbroughin välillä toimiva Durham Coast Line kulkee Durhamin Pohjanmeren-rannikolla.
Lentoliikenne
Durhamin kreivikuntaa palvelee kaksi kansainvälistä lentokenttää: Durham Tees Valley Airport Darlingtonin itäpuolella ja Newcastlen lentoasema Newcastlen luoteispuolella.
Väestö
pienoiskuva|Durham Miners’ Gala on vuosittain Durhamin kaupungissa järjestettävä tapahtuma, joka juhlistaa kreivikunnan hiilikaivosperinteitä. Vuonna 2020 Durhamin muodollisessa kreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli kymmenentuhannen asukkaan asutuskeskukset:
Tunnukset
pienoiskuva|upright|[[Cuthbert Lindisfarnelainen|Pyhän Cuthbertin hauta Durhamin katedraalissa.]]
Lippu
County Durhamin lipussa on siniseen ja keltaiseen katkoisella pohjalla Pyhän Cuthbertin risti. Sininen ja keltainen ovat olleet kreivikunnan tunnuksia jo ammoisista ajoista lähtien. Cuthbert Lindisfarnelainen oli keskiajalla Englannin tärkeimpiä pyhimyksiä, jonka palvonnan keskuspaikkana toimi Durhamin katedraali. Lippu valittiin kreivikunnanvaltuuston yhteistyössä seikkailija Andy Strangewayn kanssa järjestämässä suunnittelukilpailussa, ja sen suunnitteli chiltonilainen James Moffat kaksostyttäriensä Katien ja Hollyn kanssa. Lippu otettiin viralliseen käyttöön 21. marraskuuta 2013.
Pyhän Cuthbertin päivä
Durhamin kreivikuntapäivää vietetään maaliskuun 20. päivänä Pyhän Cuthbertin syntymän muistoksi.
Nimikkokukka
Vuonna 2004 Durhamin kreivikunnan nimikkokukaksi valittiin kevätkatkero Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä. Syvänsinistä kukkaa esiintyy Yhdistyneessä kuningaskunnassa vain Teesjoen laaksossa.
Perinneruoat
Durhamin kreivikunnan perinneruokia ovat muun muassa:
Eutelsat
thumbnail thumbnail|Eutelsatin logo pariisilaisessa kuumailmapallossa Eutelsat (The European Telecommunications Satellite Organization) on eurooppalainen tietoliikennesatelliitti-organisaatio.
Organisaatio
Se perustettiin valtioiden välisenä organisaationa vuonna 1977. Suomea edusti Posti- ja telelaitos.
Nykyisin organisaatio on ranskalainen yritys, Eutelsat S.A., jonka pääkonttori on Pariisissa. Se on maailman kolmen suurimman satelliittitietoliikenneorganisaation joukossa. Nykyisin Ruotsin ja Suomen intressejä Eutelsatissa valvoo TeliaSonera.
Se lähettää yli 2 100 televisiokanavan ja 970 radiokanavan ohjelmat, joiden kuluttajiin kuuluu yli 120 miljoonaa taloutta, jotka saavat signaalin joko oman vastaanottoantennin tai paikallisen Kaapeli-TV:n kautta. Satelliittien kautta lähetetään muun muassa digi-tv -kanavia. Suomessa lähetyksiä voi vastaanottaa noin 60–80 senttimetrin läpimittaisella lautasantennilla. Maksuttomasti katseltavia digitelevisiokanavia näkyy Suomessa satoja.
Tammikuussa 2012 yhtiön suurin omistaja espanjalainen Abertis Telecom (31% osuus) myi 16%-osuuden yhden miljardin euron hintaan. Kesäkuun lopulla Abertis myi 7% osuuden Eutelsatista Kiinan kansantasavallan CIC-yhtiölle (China Investment Corporation). Myyntihinta oli 385 miljoonaa euroa, joka tuotti 273 miljoonan euron voiton Abertikselle. Yhtiölle jäi 2,35 % osuus Eutelsatista.
Satelliitit
thumb|Eutelsatin satelliitit vuonna 2008 Ensimmäinen Eutelsat 1-F1 lähetettiin 16. kesäkuuta 1983 geostationaariselle radalle. Se tunnetaan nykyään Hotbird-nimellä ja sen sijainti on 13 astetta itäistä pituutta.
Nykyään Eutelsat Hotbird -satelliitteja on samalla sijaintipaikalla yhteensä viisi kappaletta, joista uusin Hotbird 8 lähetettiin radalle syksyllä 2006. Satelliittien toistimet ovat pääosin taajuusalueella 10,7–12,75 GHz.
Muita Eutelsatin käyttämiä sijainteja ovat:
28. lokakuuta 2010 Ariane 5-raketilla laukaistu W3B-tietoliikennesatelliitti todettiin GEO-radalla täysin romuttuneeksi, sen ajoainetankki vuosi sitä tahtia, että satelliitti voidaan vain ajaa ns. hautausmaaradalle. Täten sen tuotto on vain vakuutuskorvauksen veroinen, joka voi olla hyvä, jos satelliitin lähetystehon liisaus olisi jäänyt vähäiseksi, muussa tapauksessa se merkitsee merkittävää tappiota. W3B:n tarkoitus oli myös kilpailla Afrikan tietoliikenneyhteystilauksista kiinalaisia tietoliikennesatelliitteja vastaan. Epäonnistuneen satelliitin laukaisun jälkeen mediassa esitettiin mahdollisena pudottaa satelliitti radaltaan, mutta pian tunnustettiin, että se jää avaruusromuksi vuosikymmeniksi.
Claude Arabo
Claude Arabo (3. lokakuuta 1937 Nizza – 3. heinäkuuta 2013) oli ranskalainen miekkailija. Hänen aseenaan oli säilä.
Arabo saavutti säilämiekkailun henkilökohtaisessa kilpailussa olympiahopeaa Tokiossa 1964. Ratkaisevassa ottelussa hän hävisi Unkarin Tibor Pézsalle osumapistein 5–2. Neljä vuotta aiemmin Rooman 1960 olympialaisissa Arabo sijoittui neljänneksi vaikka voittikin kultamitalin lopulta vieneen unkarilaisen Rudolf Kárpátin keskinäisessä ottelussa. Méxicossa 1968 Arabo oli yhdeksäs. Joukkuekilpailussa Arabon edustama Ranskan joukkue sijoittui viidenneksi Roomassa 1960 sekä neljänneksi Tokiossa 1964 ja Méxicossa 1968.
Buenos Airesin maailmanmestaruuskilpailuissa 1962 Arabo saavutti pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa, ja myöhemmin kolme pronssia säilän joukkuekilpailussa.
Arabo kuoli 3. heinäkuuta 2013, 75-vuotiaana.
Lapuan kihlakunta
pienoiskuva|Lapuan kihlakunnan [[sinetti]] Lapuan kihlakunta on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Vaasan läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Kihlakunnan ulkopuolella oli Uudenkaarlepyyn kaupunki.
Nopeuspotentiaali
Nopeuspotentiaali on virtaavan fluidin nopeutta kuvaava potentiaalifunktio. Nopeuspotentiaalin avulla voidaan ratkaista fluidin virtausnopeuden vektorikomponentit, mutta toisaalta se myös yksinkertaistaa joitain virtausmekaniikan ongelmia.
Jos kolmiulotteinen vektorikenttä \mathbf v on pyörteetön, ts.
,
niin on olemassa skalaarifunktio siten, että
.
Funktiota \phi kutsutaan nopeuspotentiaalifunktioksi. Merkintä \nabla tarkoittaa osittaisdifferentiaalioperaattoria ( nabla ).
Virtauksen nopeusvektorikenttä
Pyörteettömän virtauksen nopeuspotentiaalin \phi tunteminen antaa oitis nopeusvektorin komponentit. Koska
,
missä \mathbf i, \mathbf j ja \mathbf k ovat karteesisen koordinaatiston kantavektorit, niin virtausnopeuden komponentit ovat:
.
Nopeuspotentiaalifunktion \phi ekvipotentiaaleja (virtausalueessa määritellyt käyrät, joille ) sanotaan virtauksen potentiaaliviivoiksi. Todellisuudessa kolmiulotteisen virtauksen ekvipotentiaalit ovat avaruuden pintoja, mutta kaksiulotteisessa virtauksessa ekvipotentiaalit ovat viivoja.
Bernoullin yhtälö ajasta riippuvalle potentiaalivirtaukselle
Nopeuspotentiaalin käyttäminen yksinkertaistaa virtausta kuvaavia yhtälöitä, sillä nopeusvektorin kolmen komponentin, v_x, v_y ja v_z, sijaan tarvitaan vain yksi muuttuja. Esimerkkinä johdetaan yhtälö, joka kuvaa ajallisesti muuttuvaa, pyörteetöntä, kitkatonta ja kokoonpuristumatonta virtausta. Tällaista virtausta kuvaa nk. Eulerin yhtälö (jota ei pidä sekoittaa Eulerin kaavaan):
,
missä
Aikaderivaatta Eulerin yhtälössä voidaan korvata materiaaliderivaatalla:
, !Todistus
Vasen puoli:
Tällöin
Kirjoitetaan normin neliö auki:.
Muistetaan yhdistetyn funktion derivointisäännöstä, että. Tällöin
Roottori:
Koko oikea puoli aukikirjoitettuna on siis:
Huomataan, että väitetyn yhtälön oikea ja vasen puoli ovat samat. Q.E.D.
missä on virtauksen vauhti (nopeuden euklidinen normi). Py örteettömyydestä johtuen. Tällöin Eulerin yhtälö muuttuu muotoon
.
Kirjoitetaan nopeus (ja vauhti) nopeuspotentiaalin avulla: ja. Oletetaan vielä, että tarkastelukoordinaatisto on valittu siten, että painovoima osoittaa alaspäin, eli. Tällöin
Toisin sanoen:
Tämä yhtälö on nk. ajasta riippuva Bernoullin yhtälö pyörteettömälle virtaukselle (jota ei pidä sekoittaa ajasta riippumattomaan Bernoullin lakiin).
Eräitä nopeuspotentiaaleja
Esitetään esimerkkeinä joitain yksinkertaisia virtaustilanteita ja niiden nopeuspotentiaalit. Yksinkertaisuuden vuoksi käytetään vain kaksiulotteisia virtauksia, jolloin nopeusvektori on aina muotoa.
Tasainen, yksiulotteinen virtaus
Tarkastellaan virtausta, jossa fluidi liikkuu tasaisella nopeudella positiivisen x-akselin suuntaan. Virtauksen nopeus on tällöin kaikkialla
,pienoiskuva|Tasaisen, x-akselin suuntaisen virtauksen potentiaaliviivat ovat y-akselin suuntaisia suoria.missä u_0 on vakio (virtauksen vauhti). Nopeuspotentiaalin osittaisderivaatat ovat tällöin:
Tämä 1. kertaluvun osittaisdifferentiaaliyhtälöpari ratkeaa melko helposti:
,
missä C on vakio. Tärkeintä on havaita, että nopeuspotentiaali ei riipu millään tavoin y:stä. Potentiaaliviivojen yhtälö saadaan asettamalla, josta seuraa, että. Virtauksen potentiaaliviivoja ovat siis kaikki y-akselin suuntaiset suorat.
Pistemäinen lähde tai nielu origossa
Olkoon koordinaatiston origossa pistemäinen lähde, josta pulppuavan fluidin tilavuusvirta on Q>0 (Seuraavat päätelmät pätevät myös, jos Q<0. Tällöin kyseessä on lähteen sijaan nielu). Olkoon lähteen virtaus puhtaasti säteittäistä, eli jokainen virtaviiva osoittaa lähteestä suoraan poispäin. Jos tarkastellaan origon ympärillä virtausaluetta, jonka paksuus z-suunnassa on b>0, niin tilavuusvirta jokaisen origokeskisen, r-säteisen ympyrän läpi on:
,
missä v_r on virtauksen säteittäinen vauhti. Tilavuusvirta on vakio säteestä riippumatta, sillä kokoonpuristumattoman fluidin kokonaistilavuus ei voi muuttua sen liikkuessa kauemmas lähteestä (tai nielusta). Ts. fluidia ei voi syntyä tai kadota muualla kuin lähteessä tai nielussa. Näin ollen fluidin vauhti kaikkialla xy-tasossa on:
.
Viimeistään tässä vaiheessa kannattaa siirtyä osittain napakoordinaatteihin, sillä kaikki ilmiöt tähän mennessä ovat puhtaasti säteittäisiä. Näin ollen lähteen (tai nielun) virtauksen nopeus on (karteesisissa koordinaateissa ja napakoordinaateissa):
missä on napakoordinaatiston säteittäinen kantavektori. Tästä saadaan virtauksen nopeuspotentiaalin osittaisderivaatat (kun x, y \neq0):
missä f(y) on mikä tahansa vain muuttujasta y riippuva derivoituva funktio. Vastaavasti alemman osittaisdifferentiaaliyhtälön ratkaisu on:
missä g(x) on mikä tahansa vain muuttujasta x riippuva derivoituva funktio. Koska kummankin yhtälön ratkaisujen tulee toteutua yhtäaikaa, on ainoa mahdollisuus, että
Siispä nopeuspotentiaali on:
Asetetaan, josta seuraa välttämättä, että (tai karteesisissa koordinaateissa ). Virtauksen potentiaaliviivoja ovat siis kaikki origokeskeiset ympyrät.
Vorteksi
Vorteksi on virtaus, jossa fluidi kiertää origoa (tai muuta kiinteää pistettä) ympyränmuotoisella radalla. Napakoordinaateissa vorteksin virtauksen nopeus on:
,
missä ja f(r) kuvaa virtauksen vauhtia vorteksin keskeltä mitatun etäisyyden funktiona. Valitsemalla f(r)=K/r, missä, saadaan virtaus, jota kutsutaan vapaaksi vorteksiksi:
Vaikka vorteksi on helppo mieltää pyörteelliseksi virtaukseksi, ei vapaa vorteksi kuitenkaan sitä ole. On melko yksinkertaista osoittaa, että vapaalle vorteksille pätee (kun x, y \neq0), joten nopeuspotentiaali on olemassa. Tällöin:
Ylemmän osittaisdifferentiaaliyhtälön ratkaisu on:
pienoiskuva|Origossa sijaitsevan vapaan vorteksin virtauksen potentiaaliviivat ovat origon kautta kulkevia suoria.missä f(y) on mikä tahansa vain muuttujasta y riippuva derivoituva funktio. Alemman osittaisdifferentiaaliyhtälön ratkaisu on:
Šelkovskajan piiri
220px|thumb|Šelkovskajan piirin kartta. Šelkovskajan piiri on hallintopiiri Tšetšenian koillisosassa.
Nopeuspotentiaali
Vorteksi
missä g(x) on mikä tahansa vain muuttujasta x riippuva derivoituva funktio. Kummankin yhtälön tulee toteutua yhtä aikaa, mikä on mahdollista esimerkiksi, jos
Luettelo pikkuplaneetoista: 156001–157000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 156001:stä ja päättyen 157000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Šelkovskajan piiri
Šelkovskajan piiri perustettiin vuonna 1923. Alue rajoittuu Tšetšeniaan kuuluviin Naurskajan, Gudermesin ja Groznyin piireihin sekä Dagestaniin. Piirin hallinnollinen keskus on Šelkovskaja-niminen 9 200 asukkaan kylä. Vuonna 2001 koko piirin asukasluku, paossa olevat henkilöt mukaan lukien, oli 52 700.
Nopeuspotentiaali
Vorteksi
.
Šelkovskajan piiri
Pinta-alaltaan Šelkovskajan piiri on 299,4 neliökilometriä, eli se on pinta-alalaan suurin Tšetšenian piireistä. Alueen pituus pohjois-eteläsuunnassa on noin 50 kilometriä ja itä-länsisuunnassa 96 kilometriä. Asutus on keskittynyt pääasiassa etelään ja itään Terekjoen sekä parempien liikenneyhteyksien varsille. Alueen läpi kulkee Astrahanin–Kizljarin–Tšervlenno-Uzlovajan rautatie 72 kilometrin matkalta sekä Gudermes–Ištšerskaja–Prohladnyi-rataosuus 24 kilometrin matkalta. Alueen pääasiallinen autojen kulkuväylä on Stavropol–Prohladnyi–Mozdok–Kizljar–Krainovka-valtatie (115,6 km).
Nopeuspotentiaali
Vorteksi
Siispä nopeuspotentiaali on:
Asetetaan, josta seuraa välttämättä, että (tai karteesisissa koordinaateissa ). Virtauksen potentiaaliviivoja ovat siis kaikki origon kautta kulkevat suorat.
Paavali VI
thumb|right|Vatikaanin toinen kirkolliskokous. Pyhä Paavali VI, oikealta nimeltään Giovanni Battista Enrico Antonio Maria Montini, (26. syyskuuta 1897 Sarezzo – 6. elokuuta 1978 Castel Gandolfo) toimi paavina vuodesta 1963 kuolemaansa saakka 1978.
Paavali VI oli Vatikaanin Annuario Pontificio -vuosikirjassa julkaistun virallisen, mutta perimätietoon perustuvan paaviluettelon mukaan 262. paavi. Paavina ollessaan hän muun muassa saattoi edeltäjänsä Johannes XXIII:n aloittaman Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen päätökseen.
Paavali VI:n vuonna 1968 julkaisema kiertokirje Humanae vitae oli merkittävä kannanotto perhesuunnitteluun, ehkäisyyn ja aborttiin, jotka paavi tuomitsi vastoin neuvonantajiensa enemmistön mielipidettä. Kiertokirje aiheutti enemmän kuohuntaa kuin yksikään muu Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen jälkeen julkaistu paavillinen kiertokirje.
Paavali VI teki sinänsä pienen mutta merkityksellisen uudistuksen käytäntöihin: kruunauksen jälkeen häntä ei enää kuljetettu kantotuolissa paikasta toiseen kuten monia edeltäjiään vaan hän lyhennytti valkoisen kaapunsa maahan ulottuvasta nilkkapituiseksi ja vaihtoi kirjaillut pehmeät tohvelit tukeviin kävelykenkiin. Hänellä oli terveet jalat ja hän halusi kävellä paikasta toiseen ripeässä tahdissa. Tämä uudistus jäikin pysyväksi.
Paavi Johannes Paavali II julisti Paavali VI:n 11. toukokuuta 1993 Jumalan palvelijaksi, mikä on katolisessa kirkossa ensimmäinen askel mahdollista pyhimykseksi julistamista varten. Hänet julistettiin pyhimykseksi 14. lokakuuta 2018 yhdessä Óscar Romeron kanssa.
Elämä ennen paaviutta
Montini syntyi varakkaaseen asianajajan ja toimittajan perheeseen vuonna 1897. Hän kävi seminaarin, minkä jälkeen hänet vihittiin papiksi vuonna 1920. Tämän jälkeen Montini jatkoi Roomassa teologian ja kirkko-oikeuden opiskelemista. Hän liittyi valtiosihteeristöön vuonna 1922 toimien samalla katolisessa yliopistotyössä ja opettaen paavillisessa diplomaattiakatemiassa. Montinista tuli virkailija Pyhän istuimen Puolan-lähetystöön 1923, mutta hän palasi seuraavana vuonna kuurian palvelukseen.
Vuonna 1937 hänestä tuli assistentti Eugenio Pacellille, joka tuolloin toimi vielä kardinaalivaltiosihteerinä. Kun Pacellista tuli myöhemmin paavi, jatkoi Montini hänen avustajanaan. Toisen maailmansodan aikana Montini osallistui aktiivisesti siviiliväestön ja pakolaisten avustustyössä. Hän oli uskollinen paaville, vaikkei ollutkaan tämän kanssa samaa mieltä kaikissa asioissa. thumb|Kardinaali Montinin vaakuna. Kun Pius XII:n arveltiin vuonna 1954 olevan kuolemansairas, kardinaalit pelkäsivät, että paavinvaihdos nostaisi Montinin kardinaalivaltiosihteeriksi, tämä kun oli aikaisemmin yrittänyt saada kuurian vaikutusvaltaisissa ja vanhoillisissa kardinaaleissa pahennusta herättäneen Graham Greenen kirjoittamaan Vatikaanin sanomalehteen. Hänet saatiinkin syrjään, sillä paavi Pius XII nimitti Montinin Milanon arkkipiispaksi marraskuussa 1954 mutta ei nimittänyt tätä samalla kardinaaliksi. Tällä tavalla Montini saatiin siirretyksi pois kuurian palveluksesta, eikä hänen olisi ilman kardinaalin arvoa todellisia mahdollisuuksia saada tärkeitä virkoja tulevaisuudessa. Montinilla ei ollut minkäänlaista kokemusta hiippakuntahallinnosta eikä seurakuntatyöstä, mutta hän osoittautui mitä oivallisimmaksi hiippakunnan paimeneksi. Montini myös matkusteli monissa maissa ja solmi erityisesti yhteyksiä anglikaanisiin kirkonjohtajiin.
Kun Johannes XXIII nimitti heti paaviksi tultuaan 23 kardinaalia, ensimmäisenä heidän joukossaan oli Montini. Montinilla oli huomattava osa Vatikaanin toisen ekumeenisen konsiilin valmisteluissa, joihin hän laati työjärjestyksen. Montini myös kuului konsiilin ensimmäisen istuntokauden epäviralliseen, uudistuksia tavoitelleeseen johtoryhmään.