cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Theomnestos (platonisti)
Theomnestoksen arvellaan olleen Aristos Askalonlaisen seuraaja Platonin Akatemian johdossa Ateenassa. Hänen luentojaan seurasi muun muassa Brutus, joka oli jättänyt Rooman Julius Caesarin murhan jälkeen.
Joskus Theomnestosta on esitetty samaksi henkilöksi kuin Theomnestos Naukratislainen.
Luettelo valtioista asukaskohtaisen bruttokansantuotteen mukaan (PPP)
thumb|Maailman valtiot ostovoimapariteetilla korjatun asukaskohtaisen bruttokansantuotteen (GDP (PPP)) mukaan ([[IMF:n vuoden 2017 arvio lukuarvot Yhdysvaltain dollareissa). ]] Tämä on luettelo valtioista asukaskohtaisen bruttokansantuotteen mukaan. Bruttokansantuote (BKT) on ilmoitettu Yhdysvaltain dollarein ostovoimapariteetilla (PPP) korjattuna. Ostovoimapariteettia käyttäen voidaan verrata saman rahamäärän todellista arvoa (ostovoimaa) kussakin maassa. Näin saatuja lukuja pidetään parempina maiden välisiin vertailuihin kuin suoraan valuuttakursseilla muutettuja lukuja. Suoraan valuuttakursseista katsotut luvut kuvaavat kuitenkin paremmin maan kykyä tuottaa tuotteita ja palveluita vaikkakaan eivät kerro ihmisten elinkustannuksista. Luettelossa on myös mukana merentakaisia alueita sekä itsehallinnollisia alueita vaikka ne eivät ole itsenäisiä valtioita.
Loratadiini
Muuta erityistä huomioitavaa
Loratadiinin käyttö tulee kokonaan lopettaa 2 vrk ennen allergiatesteihin menoa. Muutoin testitulokset voisivat vääristyä.
Munkkiniemi–Haaga-suunnitelma
thumb|250px|Eliel Saarisen Munkkiniemi-Haagan kaavakartta vuodelta 1915 thumb|250px|Yksinkertaistettu hahmotelma Eliel Saarisen Munkkiniemi-Haaga-suunnitelmasta verrattuna Helsingin vuoden 2008 katuverkostoon (punaisella)
Munkkiniemi–Haaga-suunnitelma on vuonna 1915 valmistunut Eliel Saarisen laatima suunnitelma Munkkiniemen ja Haagan alueiden kaupunkirakenneratkaisuksi. Se liittyy suurempaan Suur-Helsinkiä käsittelevään luonnostelmaan, jonka pohjalta Saarinen ja Bertel Jung myöhemmin laativat Pro Helsingfors -suunnitelman. Suunnitelman tilasi M. G. Stenius Oy omistamilleen laajoille maa-alueille Helsingin maalaiskunnassa alueella, josta myöhemmin erotettiin Huopalahden kunta ja Haagan kauppala.
Suunnitelma on kokonaisratkaisu ja käsittää liikennesuunnittelun, asemakaavan, yksittäisiä rakennuksia ja puistoja. Saarinen suunnitteli alueelle puistokatuja, aukioita ja julkisia palveluita. Keskeiset osatekijät olivat Iso Puistotie (nyk. Munkkiniemen puistotie), Keskus-Puistotie (nyk. Huopalahdentie ja osa Eliel Saarisen tietä), Laajalahdentie, Keskusaukea, -istutukset ja -vuori, Allasaukea; Tervaympyrä, Pitkäniitynpuisto, Länsiympyrä, -istutukset ja puistotie, Hagapuisto ja -kiertotie sekä Laajalahdenlinna-niminen suuri kerrostalo. Munkkiniemeen hän suunnitteli myöhemmin Kalevalatalon (1921).
Robert Sánchez
Robert Sánchez (s. 18. marraskuuta 1997 Cartagena) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa.
Gaia Online
right|220px Gaia Online on WWW-keskustelualue, pelisivusto ja virtuaaliyhteisö. Sen pääasiallisena kohderyhmänä ovat nuoriso ja manga- ja animefanit, tosin sivustolla on paljon muitakin käyttäjiä. Alue on pääasiassa englanninkielinen, mutta sivustoon on perustettu yhteisöjä myös muilla kielillä.
Robert Sánchez
Sánchez kutsuttiin Espanjan maajoukkueeseen ensi kerran maaliskuussa 2021, ja hän oli vaihtopelaajana mukana saman kesän EM-kilpailuissa. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Georgiaa vastaan, kun hän tuli vaihdosta viimeiseksi varttitunniksi kentälle. Toisen maaottelunsa hän pelasi Jordaniaa vastaan marraskuussa 2022. Hän kuului Espanjan joukkueeseen MM-kilpailuissa 2022, muttei saanut peliaikaa.
Munkkiniemi–Haaga-suunnitelma
Suunnitelmasta on toteutettu vain pieniä osia. Vanhan Munkkiniemen katuverkko on pääosin tämän suunnitelman mukainen, ja paikoitellen Etelä-Haagassakin kadut on rakennettu sen mukaisille paikoille, mutta kummassakin osa suunnitelluista rakennusalueista on myöhemmin päätetty jättää puistoiksi. Vihdintien varren suuri liikenneympyrä sijaitsee Eliel Saarisen suunnitelmaan kuuluneen pyöreän aukion paikalla, josta leveät kadut olisivat johtaneet säteittäisesti eri suuntiin. Sitä vastoin suunnitelman alueeseen niin ikään kuuluneet, mutta vasta 1950-luvulla tai myöhemmin rakennetut alueet kuten Munkkivuori, Niemenmäki ja Pohjois-Haaga eivät nykyisellään edes katuverkon osalta lainkaan muistuta Eliel Saarisen suunnitelmia.
Gaia Online
Gaia Onlineen rekisteröidytään tekemällä hahmo ja valitsemalla sille ulkoasu; silmät, suu, hiukset, ihonväri ja aloitusvaatteet. Hahmolle keksitään käyttäjätunnus, ja rekisteröidyttäessä kerrotaan sähköpostiosoite aktivointiviestiä varten.
Munkkiniemi–Haaga-suunnitelma
Maankäyttö
Saarinen jaotteli maan käytön neljään luokkaan: julkisiin rakennuksiin, asuinrakennuksiin, puistoihin ja teollisuusalueeseen. Alueiden jakauma suunnitelmassa oli seuraava: huvila-alueet 14,2 %, terassiasunnot 13,4 %, 3–6-kerroksiset asuinrakennukset 26,7 %, julkiset rakennukset 3,0 %, teollisuusalueet 4,2 %, viheralueet 10,1 %, kadut ja muut päällystetyt alueet 28,4 %.
Gaia Online
Tällä hetkellä (2006) se on käyttäjä- ja viestimäärältään verkon suurin keskustelualue. Alueella on yli miljardi viestiä, rekisteröityneitä käyttäjiä on noin 6,8 miljoonaa, ja joka hetki keskustelualuetta seuraa vähintään noin 20 000 käyttäjää. Tällä hetkellä suurin käyttäjäpiikki oli 86 738 käyttäjää 4. tammikuuta 2007.
Munkkiniemi–Haaga-suunnitelma
Maankäyttö
Saarinen ajatteli yläluokan asuvan Laajalahden rantamilla, keskiluokan alueen pohjoisosassa ja työväen lännessä ja suunnitteli rakennuksia alueille tämän mukaan. Hän tutki Helsingin sen hetkistä rakennustehokkuutta ja suunnitteli tehokkaamman ratkaisun. Kanta-Helsingissä tonteista oli rakennettu 51,9 %, mutta lattiapintaa tonttineliömetriä kohden tuli 2,20 m². Omassa suunnitelmassaan hän rakensi tontista 37,4 % mutta sai lattia-alaa tonttineliömetriä kohden 3,23 m².
Gaia Online
Keskustelualueilla ei ole keskeistä teemaa, vaan siellä keskustellaan kaikista aiheista. Yleisiä alueita ovat General Discussion, jossa jutellaan kaikista aiheista kevyesti, ja Extended Discussion, jossa yleensä suositellaan kirjoittamaan syväluotaavammin. Lisäksi erilaisille populaarikulttuurin osa-alueille on omat aiheet, mm. musiikille, peleille, elokuville ja kirjoille. Anime ja manga ovat myös yleisiä aiheita. Lisäksi Gaia-maailman eri alueille on foorumit, joissa saa roolipelata ja antaa palautetta. Lisäksi on Chatterbox-alue, johon saa kirjoittaa lähes mitä tahansa mieleen juolahtaa.
Keskustelujen lisäksi Gaia Onlinen tärkeänä pointtina on itse pelimaailma. Toisin kuin monilla muilla keskustelualueilla, käyttäjät eivät voi itse tehdä avataria grafiikkaohjelmalla, vaan kullakin käyttäjällä on oma manga-tyylinen hahmo. Hahmon ulkonäköä voi vaihtaa, ja sille voi hankkia erilaisia varusteita ja vaatteita. Tarvikkeita hankitaan rahalla ("Gaia Gold"), jota saa kun tekee lähes mitä vain Gaia Onlinessa; esimerkiksi jo sivujen lukemisesta ja kyselyihin vastaamisesta saa hiukan rahaa. Tarvikkeita voi ostaa pelin kaupoista, tai vaihtaa käyttäjien välillä.
Lisäksi pelimaailmaan voi rakentaa oman talon. Yhtenä ominaisuutena on Flash-pohjainen Towns-peli, joka toimii chattina ja mahdollistaa pelimaailman tarkan tutkimisen. Pelimaailmassa on myös alueita, joita voi tutkia web-selaimen kautta.
Keskustelualueet pohjaavat vahvasti phpBB-ohjelmistoon. Muut peliosuudet on toteutettu PHP:llä ja Flashilla.
Munkkiniemi–Haaga-suunnitelma
Muualla
Helsingin kaupunginmuseon perusnäyttelyssä Horisontissa Helsinki on esillä noin kolmimetrinen pienoismalli Saarisen suunnittelemasta Munkkiniemi–Haaga-asemakaavasta.
Lucien Bonaparte
thumb|200px|François-Xavier Fabren maalaama Lucien Bonaparten muotokuva Lucien Bonaparte (21. toukokuuta 1775 – 29. kesäkuuta 1840), Caninon ruhtinas , oli ranskalainen vallankumouksellinen. Hän oli Joseph Bonaparten ja Napoleon Bonaparten nuorempi veli. Hänen välinsä veljeensä olivat usein huonot.
Lucien, joka oli syntynyt Ajacciossa Korsikalla mutta käynyt koulunsa Manner-Ranskassa, palasi Korsikalle Ranskan vallankumouksen jälkeen. Vuonna 1789 hänestä tuli Ajaccion jakobiiniklubin kannattaja. Hän käytti salanimeä "Brutus". Lucien oli Maximilien Robespierren liittolainen terrorin aikana ja hänet pidätettiin pian 9 Thermidor II:n vallankaappauksen jälkeen.
Lucien oli viidensadan neuvoston puhemies ja avusti veljeään 18 Brumairen vallankaappauksessa, jossa kenraali Bonaparte kaatoi direktorion ja korvasi sen konsulaatilla. Lucien vannoi surmaavansa veljensä jos hän pettäisi vallankumouksen periaatteet Liberté, égalité, fraternité. Seuraavana päivänä hän järjesti veljensä valinnan ensimmäiseksi konsuliksi.
Napoleon nimitti Lucienin konsulaatin sisäministeriksi, joten hän saattoi väärentää vaalin tuloksen. Kilpailu poliisin päällikön Joseph Fouchén kanssa johti kuitenkin siihen, että hän näytti Napoleonille Lucienin todennäköisesti kirjoittaman pamfletin, mikä rikkoi veljien välit. Lucien lähetettiin lähettilääksi Espanjan Kaarle IV:n hoviin marraskuussa 1800, jossa hän puhui ympäri Bourbonit ja ministeri Manuel de Godoyn.
Hän oli tribunaatin (parlamentin toinen kamari 1799–1807) jäsen 1802 ja nimitettiin ensimmäisen keisarikunnan senaattoriksi, mutta vastusti monia Napoleonin ideoita. Vuonna 1804 Lucien kyllästyi, jätti keisarikunnan arvonimet ja meni vapaaehtoiseen maanpakoon Roomaan, jossa osti Villa Rufinellan Frascatista, ja paavi Pius VII nimitti hänet Caninon ruhtinaaksi.
Kun paavi oli Napoleonin vankina 1809, Lucien purjehti Yhdysvaltoihin, mutta jäikin brittien vangiksi ja oli vuoteen 1814 mukavasti vankina maaseudulla, jossa hän kirjoitti sankarirunoa Kaarle Suuresta. Ranskassa Lucien poistettiin keisarillisista almanakoista 1811.
Sadan päivän aikana, kun Napoleon pakeni Elbalta, Lucien kampanjoi keisarikunnan puolesta. Restauraatiossa hänet erotettiin Ranskan akatemiasta, mutta Ludvig Filipin aikana hän sai aatelisarvon. Lucien kuoli Viterbossa Italiassa 29. kesäkuuta 1840 vatsasyöpään. Sama kuolinsyy oli myös hänen isällään, sisarellaan Paulinella ja virallisen raportin mukaan myös Napoleonilla.
Juha Valtanen
Juha Joukamo Valtanen (s. 6. joulukuuta 1952 Helsinki) on suomalainen, 1980-luvulla arvokilpailuissa kilpaillut purjehtija sekä pelastusalan asemamestari.
Howard Spring
Howard Spring (1889 Cardiff, Wales, Britannia – 1965 Falmouth, Cornwall, Britannia) oli brittiläinen kirjailija. Hän keskeytti koulun 11-vuotiaana ja käsi sittemmin iltakoulua. Hän työskenteli toimittajana ja kirjallisuuskriitikkona. Hänen maineensa perustuu romaaniin Oi, poikani, poikani (1938), jossa hän kertoo Lancashiren slummikorttelista Irlannin pääsiäiskapinan aikaan. Hän muutti 1940-luvulla Cornwallin, ja sinne sijoittuvat myöhemmät teokset. Hän kirjoitti myös nuortenkirjoja ja kolmiosaisen omaelämäkerran.
Juha Valtanen
Urheilutausta
Valtanen sijoittui olympialaisten Tornado-luokassa 16:nneksi Los Angelesissa 1984 Pekka Narkon parina. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui 11:nneksi ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa neljänneksi vuonna 1983. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeaa vuonna 1982.
Howard Spring
Kirjaan Oi, poikani, poikani perustuu Charles Vidorin elokuva Poikani! vuodelta 1940.
Juha Valtanen
Urheilutausta
Valtanen voitti Pekka Narkon kanssa Tornado-luokan Suomen-mestaruuden vuosina 1981, 1982 ja 1983.
Juha Valtanen ja Pekka Narko valittiin vuoden 1983 parhaiksi suomalaispurjehtijoiksi. Valtanen on edustanut urallaan NJK-, EPS- ja HTPS-purjehdusseuroja.
Los Angelesin olympialaisten jälkeen Juha Valtanen jatkoi vuonna 1985 kilpapurjehdusuraansa. Soling-luokassa yhdessä Kenneth Ja Henrik Thelenin kanssa. He kilpailivat lukuisissa kilpailuissa kotimaassa ja ulkomailla, joista paras tulos saavutettiin vuonna 1988 Balatonjärvellä jossa tuloksena oli maailmanmestaruushopea.
Judossa Valtanen saavutti useita SM-mitaleja sekä vuonna 1972 TUK:n mestaruuden. Hän on toiminut judon seuravalmentajana ja Tapion Judo-Ikarin johtokunnan jäsenenä.
Vuonna 2021 Valtanen aloitti uudelleen ratakilpapurjehduksen Fålkboat-luokassa yhdessä Erik Aikalan ja Kari Paljakan kanssa.
Työura
Valtanen kilpaili aina vuoteen vuoteen 1992 saakka, jolloin Valtanen aloitti opiskelun Valtion pelastusopistossa Otaniemessä, josta hän valmistui paloesimieheksi samana vuonna. Valtanen työskenteli Asemamestarin vakanssilla vuoteen 2012, jolloin hän jäi eläkkeelle toimittuaan Niittykummun paloaseman päällikkönä vuodesta 2002. Valtanen toimi myös pelastus-sukeltajana vuodesta 1980 aina vuoteen 2010, jolloin hän lopetettuaan aktiivitoiminnan, oli silloin Suomen vanhin virassa työskentelevä pelastussukeltaja. Valtanen kuului myös Suomen FRF-joukkueeseen, joka työskenteli eri pelastustehtävissä kautta maailman.
Merkittävimmät huomionosoitukset
Sotilasarvoltaan Valtanen on reservin luutnantti, ja hänet on palkittu useilla kunniamerkeillä, muun muassa Suomen Leijonan ritarikunnan ansioristillä.
Valtanen on kirjoittanut urallaan kolme kirjaa, joista 2 käsittelee pelastusalaa ja sen toimintaa, sekä yhden purjehdusmatkasta kertovan kirjan/oppaan.
FK Pelister
Fudbalski Klub Pelister on jalkapalloseura Bitolan kaupungista. Seura putosi kauden 2017–2018 päätteeksi Pohjois-Makedonian toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Makedonian 2. liigaan. FK Pelister on perustettu vuonna 1945.
Hermopolis Mikra (Hermopolites)
Hermopolis Mikra ( eli ; ) eli Per-Djehuti-wep-rehui ja Bah oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Hermopoliteen nomokseen, jonka pääkaupunki se oli.
Hermopolis Mikraa ei tule sekoittaa Ala-Egyptin toiseen Hermopolis Mikraan, joka sijaitsi lännempänä.
Palavat intohimot
Palavat intohimot on vuonna 1911 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. August Blomin ohjaaman melodraaman pääosia esittävät Asta Nielsen ja Valdemar Psilander.
Juoni
Balettitanssija Camille rakastuu näytelmäkirjailija Jean Mayoliin, jolla on suhde tehtailija Simonin vaimoon Yvetteen. Mustasukkainen Camille paljastaa Simonille Jeanin ja Yvetten suhteen ja tehtailija murhaa vaimonsa. Camille saa hermoromahduksen ja taidemaalari Poul Rich ottaa hänet huostaansa. Camille kohtaa jälleen Jeanin, mutta valitsee lopulta häntä rakastavan Poulin.
Tuotanto ja vastaanotto
Nordisk Films Kompagnin tuottama Palavat intohimot on kolmas Asta Nielsenin Tanskassa tekemistä neljästä elokuvista ja toinen elokuvista, joissa hän esiintyy Tanskan mykkäelokuvan suurimman miesnäyttelijän Valdemar Psilanderin kanssa. August Blomin ohjaustyö on hyvin tavanomainen melodraama, jonka tekee kiinnostavaksi lähinnä Nielsenin näyttelijänsuoritus ja kohtausten vaihtelevat ympäristöt. Elokuva on tarinaltaan lattea ja leikkaukseltaan alkeellinen. Tuotantoarvoiltaan Palavat intohimot on silti edellistä Nielsenin ja Psilanderin edellistä elokuvaa, Fotoraman Mustaa unta (Den sorte Drøm, 1911) kehittyneempi.
DVD-julkaisu
Asta Nielsenin neljä tanskalaiselokuvaa, Kuilu (Afgrunden, 1910), Musta uni, Palavat intohimot ja Valoa kohti (Mod lyset, 1919) on julkaistu DVD:llä vuonna 2005. Elokuvat on varustettu Ronen Thalmayn säestyksellä ja englanninkielisellä tekstityksellä.
Melotte 111
Melotte 111 eli Coman tähtijoukko on laaja-alainen avoin tähtijoukko Bereniken hiusten tähdistössä. Se koostuu noin 40 tähdestä joiden kirkkaus on pääosin +5m - +10m. Joukon etäisyys Maasta satelliitti Hipparcoksen datan mukaan on vain 288 valovuotta eli se on yhtä lähellä kuin Härän Hyadien tähtijoukko ja leviääkin taivaalla noin viiden asteen kokoiseksi. Joukon kirkkaimmat tähdet muodostavat helposti tunnistettavan V-kuvion.
Jo Ptolemaios oli luetteloinut joukon vuonna 138. Joukkoa ei kuitenkaan lisätty Messierin luetteloon tai New General Catalogueen, koska ei voitu todistaa että tähdet kuuluivat samaan joukkoon ennen kuin vasta 1938. Joukon tähdet eivät liiku meihin päin tai meistä poispäin, vaan sivuttaisesti, taivaalla liike on noin 0,02 kaarisekuntia vuodessa.
Chevelure de Bérénice
Buffy the Vampire Slayer Season Nine
Buffy the Vampire Slayer Season Nine on yhdysvaltalaiseen kulttisarjaan Buffy, vampyyrintappajaan perustuva sarjakuva, jota julkaisee Dark Horse Comics. Season Nine on Season Eightin jatko-osa, ja sen tuottaa edeltäjänsä tavoin Joss Whedon. Sarjakuvan ensimmäinen osa "Freefall, Part I" julkaistiin 14. syyskuuta 2011. Dark Horsen päätoimittaja Scott Allie kertoi haastattelussa, että Season Nine tullaan julkaisemaan kahden vuoden sisällä ja että numeroiden välillä ei koskaan tule olemaan yli kuukauden taukoa. Tarinat tulevat Season Eightista poiketen keskittymään enemmän ydinhahmoihin.
Season Ninen ohella julkaistaan sarjakuvaa Angel & Faith, joka seuraa nimensä mukaisesti Angelia ja Faithia, jotka yrittävät herättää Gilesin kuolleista.
Elisabet Ahlberg
Elisabet Ahlberg (s. 2. joulukuuta 1952 ) on ruotsalainen filosofian tohtori ja Göteborgin yliopiston epäorgaanisen kemian emeritaprofessori.
Ahlberg työskenteli fysikaalis-orgaanisen sähkökemiaan liittyvän väitöskirjatyönsä aikaan Norjan teknis-luonnontieteellisessä yliopistossa Norjan Trondheimissä professori V. D. Parkerin ohjauksessa. Ahlbergin työura jatkui Chalmersin teknillisessä korkeakoulussa ja Göteborgin yliopistossa sähkökemian parissa. Hänet nimitettiin Göteborgin yliopiston sähkökemian apulaisprofessoriksi vuonna 1990 ja epäorgaanisen kemian professoriksi vuonna 2000. Hänen tutkimustyönsä lähestyy kvanttikemiaan liittyviä aiheita usein kokeellisella otteella.
Ahlberg on ollut vuodesta 2006 Suomen Tiedeseuran ulkomainen jäsen.
Sarajevon kantoni
Sarajevon kantoni on yksi Bosnia ja Hertsegovinan valtioon kuuluvan Bosnia-Hertsegovinan federaation kymmenestä kantonista. Se sijaitsee Bosnia ja Hertsegovinan keskiosassa ja rajautuu Serbitasavaltaan sekä Zenica-Doboj’n, Keski-Bosnian ja Hertsegovina-Neretvan kantoneihin. Sarajevon kantonin pinta-ala on 1 277 neliökilometriä ja siellä on 438 443 asukasta (vuonna 2013). Kantoni jakautuu yhdeksään kuntaan: Centar, Hadžići, Ilidža, Ilijaš, Novi Grad, Novo Sarajevo, Stari Grad, Trnovo ja Vogošća. Kantonin pääkaupunkina toimii Sarajevo, joka on samalla koko Bosnia ja Hertsegovinan pääkaupunki. Erityisasemansa myötä se jakautuu useaan kuntaan; kantonin kunnista Centar, Novi Grad, Novo Sarajevo ja Stari Grad muodostavat yhdessä Sarajevon kaupungin.
Yogi Adityanath
Yogi Adityanath (syntymänimeltään Ajay Mohan Bisht; s. 5. kesäkuuta 1972) on intialainen hindunationalistinen poliitikko ja Gorakhnathin temppelin ylipappi. Vuodesta 2017 alkaen hän on toiminut Uttar Pradeshin osavaltion pääministerinä.
Uskonnollisen oppi-isänsä Avidyanathin kuoltua vuonna 2014 Adityanath nousi temppelin johtajaksi. Adityanath on aiheuttanut kohua vannomalla, että Intia tullaan puhdistamaan kaikista ei-hindulaisista uskonnoista ja ehdottanut hindujumalten kuvien laittamista moskeijoihin. Hän on myös sanonut, että jos muslimit tappavat yhden hindun täytyy kostoksi tappaa sata muslimia.
Adityanathin päästyä Uttar Pradeshin pääministeriksi selvisi, että melkein puolet osavaltiohallituksen lakimiehistä olivat kastiltaan bramiineja. Korkeisiin kasteihin kuului yhteensä 90 % uusista lakimiehistä.
Carlos Guastavino
thumb|Carlos Guastavino Carlos Guastavino (5. huhtikuuta 1912 Santa Fe, Santa Fen maakunta, Argentiina – 28. lokakuuta 2000 Santa Fe, Santa Fen maakunta) oli argentiinalainen säveltäjä. Hän oli myös lahjakas pianisti. Hänen musiikissaan oli vaikutteita argentiinalaisesta kansanmusiikista. Suurin osa Guastavinon sävellyksistä on lauluja tai muita pienimuotoisia teoksia. Hän kuitenkin sävelsi myös orkesteri- ja balettimusiikkia.
Guastavinon kenties tunnetuin teos on laulu ”Se equivocó la paloma”.
Exxon Mobil
pienoiskuva|Esson logo pienoiskuva|Synteettinen moottoriöljy Mobil 1 Exxon Mobil Corporation tai lyhyemmin ExxonMobil on yhdysvaltalainen, maailman suurin öljyn tuottaja ja myyjä. Yhtiö on markkina-arvoltaan yksi maailman suurimmista yhtiöistä. Yhtiö perustettiin Exxonin ja Mobilin fuusioituessa 30. marraskuuta 1999, ja se on Exxonin, Mobilin ja Esson emoyhtiö.
Exxon Mobil on markkina-arvoltaan ja liikevaihdoltaan maailman suurin yhtiö sekä myynnillä mitattuna maailman toiseksi suurin. Vuonna 2008 Exxon Mobilin markkina-arvo oli yli 345 miljardia eli lähes kymmenen kertaa Suomen valtion vuosibudjetin kokoinen.
Historia
Exxon Valdez, Exxon Mobilin omistama öljytankkeri, ajoi karille 24. maaliskuuta 1989 Alaskan rannikolla. Mereen pääsi suuri määrä raakaöljyä, joka aiheutti laajan ympäristökatastrofin.
Exxon teki vuonna 2005 ennätysmäisen 36 miljardin dollarin tuloksen, johon vaikuttivat korkeat kaasun ja öljyn hinnat, jotka nousivat Rita- ja Katrina-hurrikaanien vuoksi. Tuottoisan öljyteollisuuden saamat verohelpotukset herättivät kovaa kritiikkiä poliitikoilta.
Exxon Mobil Suomessa
Suomessa sijaitsee vuonna 1957 perustettu Pohjoismaiden suurin moottori- ja vaihteistoöljyjä, laivaöljyjä sekä muita öljyjä teollisuuden käyttöön valmistama Naantalin voiteluainetehdas.
Exxon Mobililla oli Suomessa huoltoasemia vuosikymmenien ajan, mutta bensiinin vähittäisjakelu Esso-nimellä myytiin S-ryhmälle joulukuussa 2006. SOK myi Esson osakekannan kokonaisuudessaan edelleen St1 Holding Oy:lle tammikuussa 2007. St1 myy SOK:lle runsaat 40 Esson asemakiinteistöä. Suomessa jaeltavan polttonesteensä Esso osti pääasiassa Nesteeltä, mutta se teki ostoja myös ulkomaisilta jalostamoilta ympäri Eurooppaa.
Kritiikki
Toimittaja Paul Brownin mukaan Exxon on lahjoittanut vuodesta 1998 lähtien yli 18 miljoonaa dollaria Kioton sopimusta vastustaville ryhmille. Brownin mukaan fossiilisen energian tuottajat ovat kokeneet ilmastonmuutoksen uhaksi yritystoiminnalle.
Kalevalatalo
pienoiskuva|upright=1.8|Havainnepiirustus Kalevalatalosta luoteesta päin katsottuna Kalevalatalo oli Eliel Saarisen Kalevalaseuralle vuonna 1921 Helsinkiin suunnittelema valtava rakennus, jota ei koskaan rakennettu. Se oli tarkoitus rakentaa Munkkiniemen kärkeen, lähelle nykyistä hotelli Kalastajatorppaa. Kalevalatalosta oli tarkoitus tulla paitsi Kalevalaseuran toimitila, myös suomalaisen kulttuurin keskus: sinne olisi tullut suomalaisen kulttuurin tutkimuslaitos, näyttelytiloja, taiteilijoiden työtiloja ja ”tutkijankammioita”. Lisäksi 80 metriä korkean päätornin juurella olevaan kryptaan olisi haudattu suomalaiset suurmiehet.
Oman talon rakentaminen oli kuulunut Kalevalaseuran suunnitelmiin sen perustamisesta eli vuodesta 1911 lähtien. Hanketta ajoi varsinkin perustajajäseniin kuulunut kuvanveistäjä Alpo Sailo. Seuran vaikuttajiin kuulunut taidemaalari Akseli Gallen-Kallela sen sijaan kääntyi talohankkeen vastustajaksi pian Saarisen piirustusten valmistuttua, mahdollisesti koska pelkäsi sen kilpailevan rahoituksesta oman suurhankkeensa eli Suur-Kalevalan kanssa. Pian myös seuran johtokunnan enemmistö kääntyi kallista hanketta vastaan. Vaatimus oman talon rakentamisesta poistettiin Kalevalaseuran säännöistä vasta 2000-luvun alussa.
Kansallinen ”Kalevala-uskonto” 1900-luvulla
Kalevalan ja kalevalaisen kulttuurin ihailu johti 1900-luvun alkupuolella suoranaiseen Kalevalan palvontaan. Aivan sanan varsinaisessa merkityksessä oltiin luomassa kansallista Kalevala-uskontoa. Se huipentui valtaisan Kalevala-talon, ”suomalaisen Pantheonin”, rakennushankkeeseen sotienvälisenä aikana. Aloitteen teki jo vuonna 1911 kuvanveistäjä Alpo Sailo (1877–1955). Sen alttarina olisi ollut Akseli Gallen-Kallelalta tilattava Suur-Kalevala, monumentaalinen jättiläiskirja, jonka jokainen sivu olisi ollut suurenmoinen maalaus. Sailo kuvaili: pienoiskuva|Eliel Saarisen laatima asemapiirros Munkkiniemessä
Talon alla olisi ollut krypta, ”tuonela”, johon kansakunnan suurmiehet olisi haudattu. Kansallisromantiikan ajan merkittävä arkkitehti Eliel Saarinen laati Kalevala-talon mahtavat suunnitelmat vuonna 1921.
PhpBB
phpBB on avointa lähdekoodia ja sitä levitetään GNU GPL -lisenssin alla. Sen käyttämiseen tarvitaan WWW-palvelinohjelma (esimerkiksi Apache) ja tietokantapalvelin (monet suosituista tietokantapalvelinohjelmistoista, kuten MySQL ja PostgreSQL, ovat tuettuja).
Kalevalatalo
Kansallinen ”Kalevala-uskonto” 1900-luvulla
Tässä vaiheessa hanke kuitenkin kariutui siihen, että Gallen-Kallela piti Saarisen piirustuksia liian epäkansallisina. Ajatusta lämmitettiin uudelleen Kalevalan riemuvuonna 1935. Tuolloin Sailo kommentoi taloa kuvaavasti: ”Ehdottomasti ei mitään funktionalismia (...), sen on kaikissa suhteissa oltava suomalainen rakennus.” Tämä kansalaisuskonto piti sisällään siis hyvin vahvan konservatiivisen latauksen. Taloudellisten resurssien puutteessa Kalevala-talo ei kuitenkaan missään vaiheessa edennyt piirustuksia pidemmälle. 1900-luvulla oli hyvin tyypillistä hakea kansanrunoudesta tukea poliittisille intohimoille.
PhpBB
phpBB on muokattavissa. Keskustelualueen ulkonäköä voi muuttaa, ja phpBB on käännetty monille eri kielille, myös suomeksi. phpBB:n voi myös integroida olemassa oleviin sivustoihin, ja siihen voidaan kirjoittaa lisäosia PHP-kielellä. phpBB on hyvin laajalti käytetty ja käyttäjäyhteisön tukema.
Kalevalatalo
Kansallinen ”Kalevala-uskonto” 1900-luvulla
Yli 80 metrin korkeuteen kohoava Kalevala-talo piti sijoittaa Munkkiniemeen, josta alueen omistaja Sigurd Stenius oli jo luvannut sille tontin.
PhpBB
Internetin laajin keskustelupalsta, Gaia Online pyörii muokatun phpBB-ohjelman päällä.
phpBB 1.0.0 julkaistiin joulukuussa 2000. Versio phpBB 2.0.0 julkaistiin huhtikuussa 2002. Mm. tietoturvaltaan parannettu phpBB3 julkaistiin vuoden 2007 lopulla. Vanhaa phpBB 2 -versiota tuettiin vuoden 2009 loppuun asti.
Pornostara
thumb|right|Pornostaran logo. Pornostara oli MoonTV:n erotiikka-aiheinen ohjelma, joka sisälsi haastatteluja ja pornoelokuvien arvosteluja. Ohjelman juontajana oli Sami Hernesaho. Ohjelmaan sisältyi kanavan loppuvaiheissa Rakel Liekin ja Louis Cypherin (Lassi Lindqvist) juontama sekä käsikirjoittama opetusohjelma Rakelin ja Lassin panokoulu, viihteellinen valistusosio, jossa käsiteltiin parisuhdeseksin harjoittamista käytännössä. Lindqvist ja Liekki myös toteuttivat osiossa opetustaan käytännössä eli harrastivat seksiä. Tätä ennen ohjelma sisälsi osion, jossa Rakel Liekki "koeajoi" erilaisia dildoja.
Ohjelmaa tehtiin ainakin 50 jaksoa. Ohjelma loppui, kun MoonTV:n tärkein jakelija, HTV kielsi maksuttoman pornon lähettämisen kaapeliverkossaan vuodenvaihteesta 2003 alkaen. Ilmoitetut perustelut olivat lastensuojelullisia, mutta tiedossa oli myös se, että maksulliset pornokanavat ovat varsin tuottavaa liiketoimintaa. MoonTV ajautui konkurssiin puoli vuotta ohjelman päättymisen jälkeen. Vuodenvaihteeseen saakka sitä oli pidetty talouslehdistössä varsin kannattavana ja lupaavana liikeyrityksenä.
Ann-Christine Syvänen
Ann-Christine Elisabeth Syvänen (s. 1950) on suomalainen Uppsalan yliopiston molekulaarisen lääketieteen professori ja hän on työskennellyt myös Uppsalan akateemisessa sairaalassa.
Syvänen opiskeli ja väitteli Helsingin yliopistossa biokemiasta. Hänen englanninkielisen artikkeliväitöskirjansa (1986) otsikkona oli New developments in nucleic acid hybridization.
Työurallaan professori Syvänen on kehittänyt muun muassa nukleiinihappojen analyysitekniikkaa ja perustanut menestyksekkään ihmisen sairauksia ajanmukaisin geneettisiä ja epigeneettisiä tekniikoita käyttävän tutkimusryhmän. Hän on 2010-luvulla keskittynyt erityisesti lapsuusajan leukemian ja autoimmuunisairauksien tutkimiseen. Hän on perustanut Uppsalan yliopistoon alkujaan Knut ja Alice Wallenbergin säätiön tukemana laajan SNP&SEQ -teknologia-alustan, jolla voidaan analysoida SNP-genotyypit ja tehdä toisen sukupolven sekvensointia. Tämä tutkimusympäristö palvelee akateemisia tutkijoita myös muualta Ruotsista ja ulkomailta. SNP-luokittelun johtavana asiantuntijana hän on julkaissut tutkimusryhmineen useita runsaasti viitattuja tieteellisiä artikkeleita, mukaan luettuna kaksi aihepiirin katsausartikkelia Nature Genetics -lehdessä 2000-luvulla. Hän on tutkijatovereineen julkaissut monia laajasti viitattuja tutkimusartikkeleita tieteen huippujulkaisuissa (kuten Nature, Science, PNAS) myös tämän jälkeen.
Syvänen kutsuttiin Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2007. Vuonna 2014 hänelle myönnettiin Uppsalan yliopiston Rudbeck-mitali tunnustuksena korkeatasoisista tieteellisistä ansioista. Vuonna 2018 Syvänen nousi arvostetulle viitatuimpien tutkijoiden 2018 Highly Cited Researchers -listalle tieteenrajat ylittävän tutkimuksen aihepiiristä. Maailmanlaajuisesti tällä alansa viitatuimpien (siteeratuin 1 %) listalla on kaikki aihealueet mukaan luettuna runsas 4 000 tutkijaa 21 tieteenalalta ja noin 2 000 tieteenrajat ylittävää tutkijaa. Koti- tai ulkoimailla työskenteleviä suomalaisia tai Suomessa työskenteleviä ulkomaisia tutkijoita listalla on noin 40.
Ernesto Lecuona
thumb|Ernesto Lecuona Ernesto Lecuona y Casado (6. elokuuta 1895 Guanabacoa, Kuuba – 29. marraskuuta 1963) oli kuubalainen säveltäjä. Hänet otettiin postuumisti Songwriters Hall of Fameen.
Lecuonan sävellyksiä ovat muun muassa "Siboney" (Canto Siboney), "Malagueña" ja "Andalucía". Hänen menestyskappaleensa "Always in My Heart" (Siempre en mi Corazon) nimettiin 1942 parhaan laulun Oscar-ehdokkaaksi, mutta se hävisi kappaleelle "White Christmas". Hän oli viihdemusiikkia soittavan maineikkaan Lecuona Cuban Boys -yhtyeen jäsen.
Menestyksen myötä hän oleskeli yhä enemmän Yhdysvalloissa ja muutti lopullisesti Tampaan Floridaan 1960 Kuuban jouduttua kommunistihallinnon valtaan. Hän kuoli sydänkohtaukseen ollessaan Teneriffalla Kanariansaarilla. Hänet on haudattu New Yorkiin.
Penedo
thumb|Talo Penedossa. Kuva vuodelta 2011. Penedo oli alun perin pastori Toivo Uusikallion vuonna 1929 perustama suomalaissiirtokunta Brasiliassa Rio de Janeiron osavaltiossa. Tarkoituksena oli noudattaa kasvissyöntiin ja siveellisyyteen perustuvaa elämäntapaa. Penedo on Kanadassa sijaitsevan Sointulan ohella tunnetuin esimerkki suomalaisesta 1900-luvun alun niin sanotusta utopiasiirtolaisuudesta.
Monet siirtolaisista eivät kestäneet Penedon karuja olosuhteita vaan palasivat Suomeen. Toisaalta 1930-luvun laman ja sodan vuoksi siirtokunta sai lisää asukkaita. Alun perin tiukkoja kasvissyönti- ja muita sääntöjä jouduttiin pakon edessä lieventämään. Alkuaikoina myös tanssi oli kielletty, mutta kielto kumottiin ja perinteiset lauantaitanssit alkoivat Suomi Clubilla. Nykyään Penedossa on kaksi tanhuryhmää, jotka koostuvat enimmäkseen brasilialaisista jäsenistä. Penedon Pippurit -tanhuryhmä on esiintynyt myös Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla. Suomalaisen väestön vähetessä se sekoittui nopeasti paikalliseen väestöön. Brasilialainen veri virtaa useimpien siirtolaisten jälkeläisten suonissa. Sen noin 6 000 asukkaasta (laskutavasta riippuen) noin 25 osaa edelleen tyydyttävästi suomea, useampi ainakin vähän. Penedoon on myös viime vuosina muuttanut Suomesta muutamia uusia asukkaita, jotka ovat avanneet uusia yrityksiäkin alueelle. Toisaalta monet Penedon kolmannen polven suomalaiset ovat muuttaneet Suomeen tai muualle Eurooppaan, koska monilla on Suomen kansalaisuus ja siten EU-passi.
Penedo on nykyään vilkas Rion ja São Paulon väestön matkailukohde. Matkaa Penedosta Rio de Janeiron kaupunkiin on 156 ja São Pauloon 260 kilometriä. Penedon keskustassa sijaitsee suomalaista puukaupunkia jäljittelevä kävelykatualue, Pikku-Suomi (Pequena Finlândia), jonka on suunnitellut arkkitehti Alva Fagerland. Pikku-Suomessa toimiva Joulupukinmaa vetää vuosittain kymmeniä tuhansia brasilialaisia vieraita. Kylästä löytyy myös Suomi-museo, joka esittelee kolonian ja yleisemminkin Suomen historiaa. Museon yhteydessä toimii lisäksi historiallinen kirjasto, jonka arvokkaat kokoelmat ovat tosin nykyisin vaarassa toiminnan heikentyessä. Penedo tunnetaankin Brasiliassa ”pikku-Suomena”, ja taajaman ravintolat, kaupat ja hotellit kopioivat suomalaiselta kalskahtavia nimiä uusiinkin hankkeisiinsa.
Penedo sijaitsee Brasilian vanhimman kansallispuiston vieressä. Vuonna 1937 perustettu Itatiaian kansallispuisto, 370 km², on tunnettu vuoristaan, vesiputouksista ja rannikkosademetsistä. Puistoa ollaan laajentamassa itään (Parque Estadual de Pedra Selada), ja puiston ympärillä on jo nyt metsiensuojelualue (tai ympäristönsuojelualue: Área Proteção Ambiental eli APA), missä esimerkiksi rakentaminen on voimakkaasti rajoitettua.
Penedossa puhuttu omalaatuinen ”murre” (Pidding) lienee lopullisesti menetetty. Vielä 2000-luvun alussa sitä puhui suurehko joukko Suomesta 1930–1950-luvuilla tulleita siirtolaisia, jotka omaksuivat kieleen myös portugalinkielistä sanastoa ja muokattuja sanontatapoja. Nämä ihmiset eivät koskaan käyneet uudelleen Suomessa. Nykyisin käytännössä koko väestö on siinä määrin vieraillut Suomessa tai ollut tekemisissä suomalaisten turistien ja Suomeen muuttaneiden jälkeläisten kanssa, ettei vanhaa kieltä enää voi luotettavasti rekonstruoida.
Aiheesta muualla
-22.44278°N, -44.52639°W
Casamancen konflikti
Casamancen konflikti on 1980-luvulla syttynyt aseellinen konflikti Senegalin Casamancen itsenäisyyttä ajavan Mouvement des forces démocratiques de Casamancen ja Senegalin valtion välillä. Konfliktin aikana osapuolet ovat solmineet useita tulitaukosopimuksia, jotka ovat kuitenkin rauenneet MFDC:n eri ryhmittymien kieltäytyessä noudattamasta niitä. Konflikti on johtanut eri arvioiden mukaan noin 1 500-3 500 henkilön kuolemaan ja kymmenien tuhansien pakolaisuuteen.
Tausta
thumb|vasen|Casamance Senegalin kartalla. Casamance käsittää Senegalin eteläosan Casamancejoen varrella Gambian ja Guinea-Bissaun välissä. Alue on historiallisesti eronnut muusta Senegalista kulttuurillisesti, taloudellisesti ja poliittisesti. Suuri osa asukkaista ei harjoita maan valtauskonto islamia. Suurin yksittäinen väestöryhmä alueella ovat diolat, joita ei asu muualla Senegalissa, mutta jotka asuttavat alueita rajan takana Guinea-Bissaussa. 1960- ja 1970-luvuilla alueella syntyi useita alueen suurempaa autonomiaa ajaneita liikkeitä. Jännitteitä lisäsi Guinea-Bissaun itsenäisyyssota, joka toi alueelle pakolaisia, joista osa palasi sodan päätyttyä takaisin kotimaahansa, mutta joista osa jäi Casamanceen ja liittyi autonomiaa ajaneisiin liikkeisiin. Sahelin kuivuuksien jälkeen 1970-luvulla Casamance nähtiin lupaavana alueena maatalouden kehitykselle ja alueella oli myös turismia. Taloudellisen hyödyn koettiin kuitenkin valuvan keskushallinnolle Dakariin ja tätä tunnetta lisäsi Senegambian liittovaltion hajoaminen.
Mouvement des forces démocratiques de Casamance eli MFDC perustettiin vuonna 1947 ajamaan Casamancen etua, mutta se sulautui Senegalin muihin puolueisiin. tyytymättömyys johti sen uudelleensyntymiseen 1980-luvulla. Konfliktin kuluessa MFDC on hajaantunut useisiin eri ryhmittymiin, kuten Front Nord ja Front Sud.
Konflikti
thumb|[[Miina|Maamiinoista varoittava juliste rakennuksen seinällä Casamancessa.]] Konfliktin alkuhetkeksi esitetään usein mielenosoituksia Ziguinchorissa 26. joulukuuta 1982, joissa joukkio laski Senegalin lipun julkisen rakennuksen salosta ja korvasi sen Casamancen lipulla. Mielenosoituksen takia MFDC:n johtaja Augustine Diamacoune Senghor pidätettiin ja hänen oikeudenkäyntinsä aikana joulukuussa 1983 Ziguinchorissa ja Diarbirissa puhkesi 29 henkilön kuolemaan johtaneita mellakoita. Ajoittaiset väkivaltaisuudet jatkuivat 1980-luvun aikana etenkin MFDC:n aseellisen siipi Attikan perustamisen jälkeen vuonna 1985. Järjestön iskut olivat 1990-luvun alkuun saakka lähinnä väijytyksiä ja iskuja poliisiasemia vastaan. Vuonna 1991 hallituksen ja MFDC:n välille solmittiin tulitauko, mutta huomattava osa järjestön jäsenistä ei suostunut tästä huolimatta luopumaan aseistaan. Väkivaltaisuudet alkoivat jälleen vuonna 1992 kiihtyen vuoden 1993 huippuun, jolloin Attika toteutti rakettihyökkäyksiä Ziguinchorin lentokenttää vastaan ja miinoitti alueita estääkseen presidentinvaalit. Senegalin presidentti Abdou Diouf valittiin kuitenkin uudelleen ja hän pyrki uusiin neuvotteluihin MFDC:n kanssa. Tuloksena oli toinen tulitauko vuonna 1993, joka piti noni vuoden ajan.
Vuoden 1993 tulitauko hajosi vuoden 1995 alussa tehtyihin kahteen hyökkäykseen Senegalin armeijaa vastaan. Senegalin armeija vastasi lähettämällä tuhansia sotilaita Casamanceen, mikä johti konfliktin siihen asti kiivaimpiin taisteluihin. Vuonna 1996 solmittiin jälleen uusi tulitauko, mutta se kaatui taas MFDC:n hajanaisuuteen. Vuonna 1997 tehtiin isku armeijan tukikohtaan Ziguinchorissa, mikä johti puolestaan armeijan vastatoimenpiteisiin. Konfliktiin sotkeutui lopulta myös naapurimaa Guinea-Bissau. Maan presidentti João Bernardo Vieira erotti virastaan aseiden salakuljetuksesta MFDC:lle syytetyn Ansumane Manén, joka aloitti armeijan kapinan presidenttiä vastaan. Alkaneessa sisällissodassa Manén puolella taisteli Casamancen kapinallisia ja Senegal lähetti tuhansia sotilaitaan Vieiran puolelle. Senegalissa naapurimaan sisällissota nähtiin mahdollisuutena tuhota MFDC:n tukiverkosto Guinea-Bissaussa. Sisällissota päättyi tulitaukoon usean viikon taisteluiden jälkeen, mutta taistelut syttyivät uudelleen vuonna 1999 ja valtaan nousi lopulta Manén johtama juntta.
Maaliskuussa vuonna 2000 Senegalin presidentinvaalit voitti oppositiopoliitikko Abdoulaye Wade ja hän aloitti uudet rauhantunnustelut. Joulukuussa 2004 solmittiin kunnianhimoiseksi kuvailtu sopimus Senegalin sisäministeri Ousmane Ngomin ja Augustine Diamacoune Senghorin välillä, johon kuului MFDC:n sitoutuminen aseellisesta toiminnasta luopumiseen. Osa MFDC:n ryhmittymistä ei edelleen hyväksynyt sopimusta. Vuonna 2005 Guinea-Bissaun presidentti João Bernardo Vieira palasi valtaan ja aloitti sotilasoperaation maan pohjoisosissa MFDC:n ryhmittymä Front Sud-Sadiota vastaan pakottaen monet sen taistelijoista Casamancen puolelle rajaa. MFDC:n pitkäaikainen poliittinen johtaja Augustin Senghor kuoli vuonna 2007. Väkivaltaisuudet kiihtyivät jälleen vuosina 2009-2010. Joulukuussa 2010 kapinalliset toteuttivat suuren hyökkäyksen armeijan tukikohtaa vastaan lähellä Gambian rajaa tappaen 7 sotilasta. Senegalin mukaan kapinalliset olivat saaneet haltuunsa raskasta aseistusta, kuten tykistöä ja konekivääreitä. Senegal syytti Irania aseiden toimittamisesta MFDC:lle ja katkaisi diplomaattisuhteensa maahan vuonna 2011. Vuonna 2014 yhden MFDC ryhmittymän johtaja Salif Sadio julisti yksipuolisen tulitauon hallituksen kanssa Italiassa käytyjen neuvottelujen jälkeen ja vuonna 2016 Ranska poisti pitkään voimassa olleen matkustusvaroituksensa Casamanceen.
Retretti
Retretin perusti ja nimesi näyttelytuottaja Pekka Hyvärinen. Retretti-tuotenimen omisti taidekeskuksen ensimmäisenä toiminta-aikana Campus Artis -säätiö ja Retretin kiinteistön omistivat Leevi Hakola ja sijoittaja Kai Mäkelä.
Kooltaan Retretti oli valmistuttuaan Pohjoismaiden suurimpia taidekeskuksia. Vuosina 1983–1987 rakennettuja näyttely- ja muita sisätiloja oli 7 300 neliötä, ja vuonna 1985 valmistui Hyvärisen peruskallioon suunnittelema ja rakennuttama konserttisali. Ympärivuotisia työntekijöitä oli vuonna 2009 viisi ja kausityöntekijöitä 70–90. Luolaston laajuus oli noin 5 500 neliömetriä. Vuonna 2012 Retretti asetettiin konkurssiin. Näyttelytoimintaa jatkettiin vielä vuonna 2015, mutta vuonna 2016 varoja näyttelytoimintaan ei enää ollut.
Historia
Aluksi Retretti-näyttelyjä järjestettiin viitenä kesänä Punkaharjun keskustaajamassa sijaitsevalla Punkasalmen ala-asteen koululla Puruveden rannassa 1978–1982. Siellä Retretillä oli käytössään noin 1 600 neliömetriä sisätilaa ja koulun avara rantapiha ulkoveistoksia varten.
Ennen nykyisen taidekeskuksen rakentamista Punkasalmen niin sanotussa ”vanhassa Retretissä” esiteltiin etupäässä uutta suomalaista taidetta. Lisäksi Punkasalmen ”vanhassa Retretissä” oli 1970- ja 1980-lukujen taitteessa esillä laajat Salvador Dalin ja virolaisen taidegrafiikan näyttelyt sekä kesällä 1982 lähes sadasta teoksesta koostunut Suomen taiteen kultakauden mestari Pekka Halosen maalausten näyttely.
Nykyisen taidekeskuksen ensimmäisen rakennusvaiheen noin 900 neliön suuruiset, mutta vain kesäkäyttöön tarkoitetut näyttelyhallit ja kahvila avattiin vuonna 1983 Albert Edelfeltin taiteen suurnäyttelyllä.
Avausnäyttelyyn koottiin yhteensä 301 Albert Edelfeltin teosta ja 51 Veikko Haukkavaaran veistosta. Niitä kävivät ihailemassa elokuussa 1983 virallisella Suomen valtiovierailullaan muun muassa Ruotsin kuningaspari Kaarle XVI Kustaa ja kuningatar Silvia yhdessä presidenttipari Mauno ja Tellervo Koiviston kanssa.
Samalla kun Retretin uusista näyttelytiloista 3 700 m² rakennettiin vuosina 1984–1986 maan alle louhittuun luolaan, sinne valmistui myös 1 000 istuinpaikan Kalliosali omalla sisäänkäynnillään ja luolaravintolallaan. Kesäksi 1986 myös Retretin kahvilatila laajeni nykyiseksi kaksikerroksiseksi taidekeskuksen ravintolaksi avarine toimisto- ja keittiötiloineen.
Vuosina 1985–1987, jolloin Retretin konserttisalia käytettiin aktiivisesti, Retretissä järjestettiin Savonlinnan Oopperajuhlien ja Retretin oman ohjelmiston ooppera- ja balettiesityksiä sekä sinfonia-, kamari-, viihde- ja jazzmusiikin konsertteja.
Kesän 1986 tärkeimpinä orkesterivieraina Retretissä esiintyi lontoolainen Philharmonia-orkesteri Esa-Pekka Salosen johdolla. Muista vuoden 1986 esityksistä ja esiintyjistä mainittakoon Erik Bergmanin 75-vuotisjuhlakonsertti ja Kaija Saariahon ”elektroakustisten” sävellysten kantaesitys (solisteinaan Marjatta Airas, sopraano, ja Jukka Tiensuu, piano), sekä Finlandia-kvartetin, Helsingin Barokkiyhtyeen ja Raschèr-saksofonikvartetin konsertit sekä Oopperajuhlien 1986 Vuoden taiteilija Jorma Hynnisen juhlakonsertti.
Kesäksi 1986 Kalliosalissa tuli ensi-iltaan Jacques Offenbachin ooppera Orfeus manalassa.
Kesällä 1987 Kalliosali ja sen lämpiönä toiminut silloinen luolaravintola muutettiin Yöretretti-tapahtumien estradeiksi. Jazz-öiden pääesiintyjiä olivat kotimaisen ohjelmatarjonnan rinnalla Count Basie Orchestra (kaksi konserttia Frank Fosterin johdolla), The Modern Jazz Quartet sekä Gary Burton Quartet ja pianisti Makoto Ozone.
Kalliosalin vetovoimaisimpia esiintyjiä 1987 olivat Leonidas Kavakos (kaksi konserttia) sekä yhteiskonserteissaan Arto Noras ja Ralf Gothóni.
Kesän 2009 päänäyttely esitteli Albert Edelfeltin teoksia. Luolastossa on Kim Simonssonin ja Vesa Varrelan näyttelyt. Lisäksi esillä on muun muassa lasitaidetta Kyösti Kakkosen kokoelmista.
Retretin läheisyydessä Savonlinnan radan varrella sijaitsee Pekka Hyvärisen vuonna 1987 rakennuttama Retretin seisake. Sen ainoa rakennelma on yli 28 000 kilogrammaa painava Olavi Lanun betoniveistos – 6,5 metrin korkuinen, kohotetun polvensa päälle käsivarsiensa varaan ja junamatkustajien sadesuojaksi päänsä painanut istuva mieshahmo. Retretin konkurssin jälkeen paikalliset asukkaat ovat yleisesti kutsuneet tätä radanvarren veistosta "Itkeväksi Pekaksi".
Taidekeskus Retretin uudeksi toimitusjohtajaksi valittiin tammikuussa 2009 Tampereen taidemuseon tutkija Tapani Pennanen. Hän toteutti Retretille aikaisemmin vuonna 2000 von Wrightin taiteilijaveljesten näyttelyn. Viimeisemmäksi Retretin toimitusjohtajaksi valittiin syyskuussa 2011 Vaasan entinen museojohtaja Anne-Maj Salin.
Retretin toiminta loppui, kun Retretti Oy meni konkurssiin syksyllä 2012, mutta konkurssi raukesi konkurssipesän varattomuuteen. Campus Artis -säätiö suunnitteli sen jälkeen vuonna 2013 seuraavaa Retretin näyttelyä, Retretti Downtown -galleriaa, Savonlinnan maakuntamuseoon Riihisaareen. Tämän jälkeen toimintaa käynnistettiin uudelleen kesällä 2015 Alvar Gullichsenin taidetta esittelevällä näyttelyllä. Vuonna 2016 Campus Artis -säätiön uudelleen aloittamaa näyttelytoimintaa ei enää jatkettu.
Vanhan Retretin omistaa nykyään Tuunaansaaren Luola Oy, joka on käynnistänyt alueella ja tiloissa laajan kehitysprojektin. Talvikauden 2019–2020 aikana vanhan Retretin maanpäälliset rakennukset valtaosin purettiin, luolaston kunnostus ja nykyaikaistaminen aloitettiin ja piha-alueelle ryhdyttiin muokkaamaan laajaa kulttuuri- ja taidepuistoa. Taidetoiminta teki tontille paluun kesällä 2019 ensimmäisen Art Up -tapahtuman merkeissä.
Kesän 2020 Art Up -tapahtuma järjestettiin.–19.7.2020, ja esillä oli korkeatasoista kuvataidetta useilta taiteilijoilta. Kiinalais-suomalainen taiteilija Canal Cheong Jägerroos teki suuria ja ilmaisuvoimaisia teoksia. Etelä-savolaisten taiteilijoiden Ars Nova ry esitteli taiteilijoiden Marjo Eskosen, Anne-Mari Heiskasen, Kaija-Leena Hännisen, Annamari Kinnusen, Mari Liimataisen, Raija Marttisen, Outi Savolaisen, Juho Sihvosen, Esa Tuomirannan ja Hanna Vahvaselän tuoreita töitä. Maailmanlaajuisesti tunnetun kuvanveistäjän ja ympäristötaiteilijan Olavi Lanun (1925–2015) oivalluksissa luonto ja ihmisyys kohtaavat ja sulautuivat yhteen. Satu Kalliokuusen ja Birgitta Linhartin ympäristötaide kertoi luontosuhteesta, ilmastonmuutoksesta ja halusta löytää toivoa.
30.5.2021 Saimaan Taideluola Retretin kulttuuripuisto ja uudistuneet ravintola- ja kahvilapalvelut avautuivat. Kulttuuripuiston kokonaisuus: "Kalevalan kankahille, taiteen tyyssijoille" oli yksi maamme laajimmista Kalevala-aiheisistä näyttelyistä. Siihen kuului mm. veistoksia, ympäristötaidetta ja ripustettua taidetta. Päätaiteilijana oli Pekka Pitkänen. 9.7. avautui luolastoon remontoitu uusi digitaalinen elämysalue. Sammon ryöstö-luolakierros oli audiovisuaalinen elämys, jossa kävijät pääsivät kulkemaan luolaston käytävillä tarinaa ja sen kohtauksia seuraten. Sisältö heijastettiin kymmenien videotykkien avulla luolan seinille. Näyttelyt ja luolakierros, sekä maksuttomalla alueella olleet ravintolapalvelut olivat avoinna päivittäin 31.8.2021 saakka. Syksyllä saneeraustyöt jatkuivat mm. Kalliosalin ja ravintolasalin osalta. Uusi, kokonaisuudessaan remontoitu luolasto avattiin vuonna 2022.
Oskar II
Oskar II (Oscar Fredrik, 21. tammikuuta 1829 Tukholma – 8. joulukuuta 1907 Tukholma) oli Ruotsin kuningas vuosina 1872–1907 ja Norjan kuningas vuosina 1872–1905. Hän oli Norjan ja Ruotsin kuninkaan Oskar I:n (1799–1859) kolmas poika.
Elämäkerta
Syntyessään hänet nimettiin Itä-Götanmaan herttuaksi. Hän liittyi laivastoon 11-vuotiaana ja hänet ylennettiin aliluutnantiksi heinäkuussa 1845. Myöhemmin hän opiskeli matematiikkaa Uppsalan yliopistossa. Hän nai Nassaun herttuan Vilhelmin tyttären prinsessa Sophie Wilhelmina Marianne Henriettan (1836–1913) 6. kesäkuuta 1857. Ruotsin kuningattarena tämä tunnettiin nimellä Sofia.
Oskar II oli viimeinen Ruotsin kuningas, joka voideltiin ja käytti kruunajaisissaan historiallista Eerik XIV:n kruunua ja muita regalioita. Seuraavat hallitsijat ovat pitäneet niitä ainoastaan esillä kruunajaistilaisuudessa.
Kruununprinssinä Oskar vieraili vuonna 1870 Haaparannalla ja samassa yhteydessä myös Suomen puolella Torniossa.
Ruotsalaiset ja norjalaiset
Lähde:
Ulkomaalaiset
Lähde:
Marianne Pettersen
Marianne Iren Pettersen (s. 12. huhtikuuta 1975 Oslo, Norja) on norjalainen entinen jalkapalloilija. Hän kuului maajoukkueeseen, joka voitti kultaa vuoden 2000 kesäolympialaisista Sydneystä.
Keskustelunäytelmä
Keskustelunäytelmä on näytelmä, jossa korostuu enemmän keskustelu kuin näyttämöllinen toiminta. Usein keskustelunäytelmässä käsitellään ajankohtaisia aatteellisia asioita. Keskustelu on monessa tapauksessa väittelynomaista. Hahmot ovat usein karrikoituja arkkityyppejä, joita ovat esimerkiksi yli-innokas naisasianainen, omahyväinen pikkuporvari ja agitoiva työläinen. Keskustelunäytelmien heikkoutena on pidetty niiden toiminnallista hitautta ja yksitoikkoista tendenssimäisyyttä.
Theomnestos Naukratislainen
Theomnestos Naukratislainen (, ; 1. vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi, joka oli kotoisin Naukratiista Egyptistä.