cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maria Aleksandrovna Romanova
Ensimmäisen maailmansodan aikaan
Vaikka Maria pysyikin aina mieltymyksiltään ja käytökseltään hyvin venäläisenä, hänen kerrotaan muuttuneen sodan aikana kiihkeän saksalaismieliseksi. Coburgin hallitsijasukuun kohdistui sodan syttyessä suurta vihamielisyyttä englantilaisten ja venäläisten sukulaisuussuhteiden vuoksi, minkä Maria Aleksandrovna itse sai karvaasti kokea. Coburgien hallitsijahuoneen luhistuminen oli viimeinen isku, ja Maria pakeni Sveitsiin kuten serkkunsakin.
Evon metsäopisto
Historia
Evon metsäkoulun ja sittemmin metsäopiston pitkäaikainen johtaja 1950-luvulta 1970-luvun lopulle oli metsäneuvoksen arvonimen saanut Eero Paavola, joka oli työskennellyt Evolla jo 1940-luvulta, metsänhoitajaksi valmistuttuaan.
Maria Aleksandrovna Romanova
Ensimmäisen maailmansodan aikaan
Maria Aleksandrovna kuoli Sveitsissä lokakuussa 1920.
Evon metsäopisto
Johtajia
Koulun ja opiston johtajina ovat toimineet seuraavat henkilöt:
Rosina Storchio
thumb|Rosina Storchio Rosina Storchio (1872 Venetsia – 1945 Milano) oli italialainen oopperasopraano. Hän opiskeli Milanon konservatoriossa ja debytoi Teatro Dal Vermessä 1892. Vuonna 1895 hän esiintyi ensimmäistä kertaa La Scalassa. Storchio lopetti esiintymisen 1923.
Storchio lauloi muiden muassa Ruggero Leoncavallon Zazàn ja La bohèmen, Umberto Giordanon Siberian, Giacomo Puccinin Madame Butterflyn ja Pietro Mascagnin Lodolettan ensiesityksissä.
Höyhtyän suuralue
64.99192°N, 25.49901°W
Höyhtyän suuralue on yksi Oulun kaupungin 23:sta suuralueesta. Suuralue sijaitsee keskustan eteläpuolella Pohjanmaan radan ja valtatien 4 välisellä alueella. Suuralueella asuu 0 asukasta, ja siellä on yhteensä 3 566 työpaikkaa. Ruokakuntia on yhteensä 5 320 (31.12.2020).
Höyhtyän suuralue on tunnettu etenkin Karjasillan kaupunginosan rintamamiestaloista sekä Nokelan puutaloalueesta. Sanomalehti Kalevan pääkonttori sijaitsi vuoteen 2012 asti Höyhtyän suuralueella.
Armas Puolimatka
Armas Kaarlo Kustaa Puolimatka (3. kesäkuuta 1918 Turku – 28. elokuuta 1989 Naantali) oli vuorineuvos ja Suomen merkittävimpiin kuuluva rakennusurakoitsija 1960−1980-luvulla. Puolimatka kehitti yrityksessään voimakkaasti rakentamisen rationalisointia ja työmaatekniikkaa, ja hän on yksi teollisen rakentamisen pioneereista Suomessa.
Perhetausta ja koulutus
Armas Puolimatka syntyi vuonna 1918 Turussa mutta asui valtaosan lapsuudestaan Humppilassa, äitinsä Edith Sofia Puolimatkan lapsuudenkodissa. Puolimatkan äiti oli muuttanut jo aiemmin Turkuun paremman työn perässä, mutta piti huolta pojastaan sieltä käsin ja vietti lomat tämän kanssa. Armas asui isoäitinsä Sofian ja enonsa Kallen perheen kanssa Humppilan Myllykulmassa, missä hän kävi myös koulua. Hän muutti äitinsä luo Turkuun 16-vuotiaana.
Puolimatka työskenteli rakennustyömailla, kunnes haki ja pääsi Turun teknilliseen kouluun tie- ja vesirakentamisen opintosuunnalle. Puolimatka valmistui rakennusmestariksi vuonna 1939. Työskenneltyään lyhyen aikaa Turun kaupungin rakennustoimistossa hän siirtyi Turun suurimman rakennusliikkeen palvelukseen. Sodan aikana Puolimatka oli Ahvenanmaalla linnoitustöissä.
Ura yrittäjänä
Sodan jälkeen Puolimatkan ollessa Uudessakaupungissa työmaan valvontatöissä, pyysi tilaaja häneltä tarjousta rakennusurakasta ohi hänen työnantajansa. Puolimatka teki tarjouksen ja sai urakan, jota varten hän perusti Rakennustoimisto Puolimatka Oy:n vuonna 1946.
Armas Puolimatka kehitti rakennusliikettään järjestelmällisesti kohti suurtuotantoa jo 1950-luvun alusta lähtien. Vuosikymmenen lopussa yritys oli maan suurin yksityinen rakennusliike. Puolimatka kehitti rakentamisen teollista tekniikkaa ja rationalisointia: hän toi maahan ensimmäiset rakennusnosturit ja laajensi yritystensä toimintaa teollisiin rakennusosiin sekä elementteihin. Toiminta laajeni vähitellen koko eteläisen ja keskisen Suomen alueelle. 1960-luvulla Puolimatka oli yksi maan suurimmista aluerakentajista ja kolmen suurimman rakennusliikkeen joukossa. 1980-luvulla konserniksi kasvaneessa yritysryppäässä oli jo yli 6 000 työntekijää ja sen liikevaihto oli yli 2,5 miljardia markkaa.
Patruunamainen johtaja
Persoonana Armas Puolimatka oli värikäs, isokokoinen ja räväkkä mies. Hänet tunnettiin häikäilemättömänä ja kovaotteisena liikemiehenä: omapäistä vaikuttajaa jopa pelättiin. Yrityksiään hän johti henkilökohtaiseen tyyliin, pitäen mahdollisimman paljon päätösvaltaa itsellään. Puolimatkan oma mieliurheilu oli kädenvääntö, jossa hän vahvana miehenä voitti lähes poikkeuksetta. Työtovereiltaan ja alaisiltaan Puolimatka vaati ehdotonta rehellisyyttä; hänen kerrotaan jopa piilotelleen omassa toimistossaan seteleitä mattojen alle nähdäkseen, olivatko siivoojat luotettavia.
Muut rakennusalan vaikuttajat ovat muistelleet Armas Puolimatkaa rehevänä ja elämän nautintoja rakastaneena miehenä, jolla oli aina mukanaan paksu setelinippu. Onnistuminen tonttien hankinnassa kulki usein käsi kädessä puoluerahoituksen kanssa. Monista muista poiketen Puolimatka antoi käteistä rahaa suoraan poliitikoille ja puolueiden vaalikassoihin ohi kirjanpidon. Aina ei ollut varmaa, tiesikö Puolimatka itsekään, mikä oli Puolimatka-konsernin kassan ja hänen oman kukkaronsa suhde. Hänen suurpiirteistä suhtautumistaan rahaan kuvaa, että joskus 1970-luvulla hän kysyi apulaisjohtaja Markku Markkolalta, olisiko hänen kenties alettava ottaa jonkinlaista palkkaakin pääjohtajan työstään.
Rakennuslehdelle vuonna 1978 antamassaan haastattelussa Puolimatka ilmaisi huolensa maineestaan ja arvosteli lehdistön sensaatiohakuisuutta. Taustalla oli laajamittainen vanhojen, monessa tapauksessa historiallisesti arvokkaiden rakennusten purkaminen Turussa uudisrakennusten tieltä, mitä alettiin myöhemmin kutsua Turun taudiksi. Puolimatka sanoi, että jos julkisuuden paine rakennusalaa kohtaan kasvaa liian suureksi, vaarana on yrittämishalun hiipuminen.
1980-luku
Vuonna 1980 Puolimatka sai aivoinfarktin, joka vauhditti hänen päätöstään luopua itse luomastaan yritysryppäästä.
Kesäkuussa 1982 terveydeltään jo heikko Armas Puolimatka sai syytteen lahjonnasta. Hänet todettiin syylliseksi ja tuomittiin korkeimmassa oikeudessa ehdolliseen vankeusrangaistukseen. Puolimatka anoi armahdusta presidentti Mauno Koivistolta, mutta tämä hylkäsi anomuksen. Puolimatkalta lahjuksia vastaanottaneet Turun kaupungin virkamiehet, muiden muassa asemakaava-arkkitehti, tuomittiin sakkoihin ja viraltapantaviksi. Puolimatka sai syytteitä poliitikkojen lahjomisesta myös Noppa-jutussa, mutta nämä syytteet kaatuivat, koska rahan antaminen poliitikoille ja puolueille ei sinänsä ollut rikollista.
Puolimatka-konsernin tuloksen alettua heikentyä 1980-luvun puolessa välissä Armas Puolimatka toimi nopeasti ja myi vuonna 1985 koko rakennustoiminnan Hankkijalle 715 miljoonan markan kauppahinnalla (nykyarvolla 185 miljoonaa euroa). Puolimatka kuoli 71-vuotiaana vuonna 1989 maatilallaan Naantalissa.
Armas Puolimatka oli perheellinen, ja hänellä oli neljä lasta. Suursijoittaja Rauno Puolimatka on hänen poikansa.
Luottamustoimet ja kunnianosoitukset
thumb|upright|left|Armas Puolimatkan muistomerkki Puolimatka ei liiemmin osallistunut järjestötoimintaan tai muiden yhtiöiden hallituksiin, lukuun ottamatta pitkäaikaista jäsenyttä Vakuutusyhtiö Sammon hallintoneuvostossa. Puolimatkalle myönnettiin muun muassa Suomen Valkoisen Ruusun komentajan kunniamerkki. Vuorineuvoksen arvon hän sai vuonna 1967.
Puolimatkan 70-vuotispäivänä 1988 paljastettiin Turun Patterinhaassa Maarit Nissilän betoniveistos Vahva.
Kesäkuussa 2017 paljastettiin Humppilan Myllynkulmalla Heljä Liukko-Sundströmin suunnittelema Armas Puolimatkan muistomerkki. Teos sijaitsee aivan Myllynkulman padon vieressä lähellä Valtatie 9:n vartta.
Marek Sapara
Marek Sapara (s. 31. heinäkuuta 1982 Košice, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Sapara edustaa turkkilaista Gaziantepsporia.
Sapara on edustanut uransa aikana myös VSS Košicea, Krásna nad Hornádomia (2000), MFK Košicea (2000–2002) ja Ružomberokia (2002–2006). Rosenborgiin hän siirtyi vuonna 2006 ja voitti Norjan mestaruuden samana vuonna.
Slovakian maajoukkueessa Sapara teki ensiesiintymisensä vuonna 2005. Hän on pelannut 14 A-maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Euroopan Kanoottiliitto
Euroopan Kanoottiliitto ( eli ECA) on melontalajien kattojärjestö Euroopassa. Sen alaisuuteen kuuluvat Euroopan kansalliset melontajärjestöt. Euroopan Kanoottiliitto on suurin maaosien kanoottiliitoista 35 jäsenmaallaan. ECA:n hallituksen puheenjohtajana toimii brittiläinen Albert Woods.
Historia
Euroopan Kanoottiliitto perustettiin vuonna 1993 Italian Roomassa. Ensimmäisessä kokouksessa kirjoitettiin ECA:n säädökset. Kansainvälinen Kanoottiliitto hyväksyi sen toiminnan vuonna 1994 Acapulcon kaupungissa järjestetyssä kokouksessa Meksikossa. Huhtikuussa 1995 järjestetyssä toisessa ECA:n kokouksessa valittiin järjestön hallituksen jäsenet nelivuotiseen hallituskauteen.
Euroopan Kanoottiliitto on järjestänyt vuodesta 1994 lähtien Euroopan mestaruuskilpailut melkein kaikissa melontalajeissa. ECA järjestää myös seurojen Euroopan mestaruuskilpailut ja on laajentamassa sitä koskemaan kaikkia melontalajeja.
Leo Fuld
pienoiskuva|Leo Fuld vuonna 1971. Lazarus ”Leo” Fuld (s. 29. lokakuuta 1912 Rotterdam – 10. kesäkuuta 1997 Amsterdam) oli jiddišinkieliseen musiikkiin erikoistunut alankomaalainen laulaja.
Fuld syntyi kolmantena lapsena juutalaisperheeseen Rotterdamissa. Hieman ennen toisen maailmansodan alkua hän lähti esiintymään Yhdysvaltoihin. Myöhemmin Euroopassa hänen perheensä yhtä sisarta lukuun ottamatta kuoli natsien hallinnon alla. Sodan loputtua Fuld jäi edelleen Yhdysvaltoihin, jossa hänestä kehkeytyi maan huomattavin jiddišinkielinen laulaja. Jiddišin ohella hän lauloi myös englanniksi ja hepreaksi, ja hän esiintyi Yhdysvalloissa muun muassa Édith Piafin ja Frank Sinatran kanssa. Hän palasi Alankomaihin 80-vuotiaana. Hän kuoli synnyinmaassaan 84 vuoden iässä.
Daniel Gildenlöw
Daniel Gildenlöw (s. 5. kesäkuuta 1973) on ruotsalainen kitaristi, laulaja, sanoittaja ja säveltäjä. Hän on viisihenkisen Pain of Salvation -yhtyeen keulahahmo.
Gildenlöw alkoi pyöriä progepiireissä jo 11 vuoden iässä ja keräsi kokoon Reality-nimisen yhtyeen, joka soitti satunnaisia cover-kappaleita muun muassa yhdysvaltalaiselta KISS:ltä. Vuonna 1991 Gildenlöw vaihtoi yhtyeen nimeksi Pain of Salvation. Yhtye on julkaissut kahdeksan studioalbumia ja yhden DVD:n. Lisäksi Gildenlöw on vieraillut muidenkin yhtyeiden äänitteillä ja keikkaillut mm. The Flower Kings ja Transatlantic -yhtyeiden kanssa.
Daniel Gildenlöw on ollut myös mukana Hammer of the Gods -tribuuttibändissä, joka soitti Led Zeppelin -covereita. Bändissä vaikutti mm. Mike Portnoy Dream Theaterista. Kokoonpano julkaisi yhden albumin ja DVD:n.
Gildenlöw on käyttänyt muun muassa Parker Fly Classic, Ibanez Jem 777, Fernandes JPG 855 ja Fender Stratocaster -kitaroita. Nykyisin hänellä on sopimus Mayones-kitaravalmistajan kanssa.
Sambian lippu
Sambian lippu on maan vaakunan ja kansallislaulun ohella maan kansallistunnus. Lippu otettiin käyttöön 24. lokakuuta 1964. Sitä muokattiin hieman vuonna 1996, jolloin lipun pohjaväriä vihreää vaalennettiin hieman. Lipun vihreä kuvaa maan sademetsiä ja luonnon vihreyttä. Lipun punainen väri kuvaa itsenäisyystaistelua, musta Sambian ihmisiä ja oranssi luonnonvaroja. Kotka raitojen yläpuolella kuvaa kansan kykyä päästä yli maan ongelmista. Sama kotka on kuvattuna myös Sambian vaakunassa.
Konstantin Glavatskih
Konstantin Nikolajevitš Glavatskih (s. 16. huhtikuuta 1985 Kez) on venäläinen maastohiihtäjä. Seuratasolla Glavatskih edustaa Dinamoa.
Glavatskih osallistui vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa yhdelle matkalle. Hän oli 50 kilometrin kilpailussa 38. MM-kilpailuihinkin Glavatskih on osallistunut kerran, vuonna 2011 Oslossa. Tuolloin hän oli ainoalla matkallaan, 50 kilometrin vapaalla 29.
Vuonna 2009 Glavatskih saavutti talviuniversiadeista Kiinan Harbinista kultaa viestistä sekä pronssia sprintistä ja 10 kilometriltä.
Scotty James
Scott James (s. 6. heinäkuuta 1994 Melbourne, Victoria) on australialainen lumilautailija. 185 senttimetriä pitkä ja 78 kilogrammaa painava James kilpailee half-pipessä ja slopestylessä.
James voitti kultaa half-pipestä vuoden 2015 MM-kilpailuista Itävallan Kreischbergistä pistein 91.50. Hän on kilpaillut myös kaksissa talviolympialaisissa, vain 15-vuotiaana Vancouverissa vuonna 2010 ja Sotšissa vuonna 2014. Paras sijoitus on vuodelta 2014 slopestylen 16. sija.
Maailmancupissa James on kilpaillut 14-vuotiaasta, eli vuodesta 2009 lähtien. Hänen paras sijoituksensa on kolmas, jonka hän saavutti tammikuussa 2014 Stonehamin half-pipestä.
Paweł Korzeniowski
Paweł Korzeniowski (s. 9. heinäkuuta 1985 Oświęcim) on puolalainen uimari, jonka päämatka on 200 metrin perhosuinti.
Korzeniowski voitti kultaa 200 metrin perhosuinnissa maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2005. Samalla matkalla hän voitti mestaruuden pitkän radan EM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2010.
Lyijydioksidi
Lyijydioksidi eli lyijy(IV)oksidi (PbO2) on lyijyn ja hapen muodostama epäorgaaninen yhdiste. Luonnossa sitä esiintyy plattneriittimineraalissa.
Ominaisuudet
Lyijydioksidi hajoaa lyijyoksidiksi ja hapeksi, kun sitä kuumennetaan yli 290 °C lämpötilaan.
Aine on erittäin vahva hapetin. Se voi jopa sytyttää palon tai aiheuttaa räjähdyksen joutuessaan kosketuksiin orgaanisten yhdisteiden kanssa.
Käyttö
Lyijydioksidia käytetään lyijyakuissa elektrodina. Vahvan hapetuskykynsä ansiosta sitä käytetään väriteollisuudessa, ilotulitteissa, räjähdysaineissa ja tulitikuissa. Sitä voidaan käyttää myös kovetettaessa sulfidipohjaisia polymeereja ja valmistettaessa kumia korvaavia aineita.
Myrkyllisyys
Kuten monet muut lyijy-yhdisteet, myös lyijydioksidi on myrkyllistä. Aineen nielemisestä aiheutuvan lyijymyrkytyksen oireita ovat huonovointisuus ja kivut vatsassa sekä oksentaminen. Pitkäaikainen altistuminen aineella voi aiheuttaa vaurioita luuytimessä ja hermostossa. Lyijydioksidi voi olla karsinogeeninen ja aiheuttaa perimävaurioita. Luonnossa yhdiste kertyy ravintoketjussa erityisesti nisäkkäisiin.
ECA
European Club Association eli ECA on eurooppalaisten jalkapalloseurojen yhteistyöjärjestö.
Järjestöön kuuluu 197 seuraa (2010/2011). Siihen kuuluu aina vähintään yksi seura jokaisesta Uefan 53 jäsenmaasta.
Selmerin ryhmä
Matematiikassa Selmerin ryhmä, nimetty Ernst Sejersted Selmerin mukaan, on ryhmä joka konstruoidaan abelisen variston isogeniasta. Abelin variston A suhteessa abelisten varistoiden isogeniaan f : A → B Selmerin ryhmä voidaan määritellä Galois'n kohomologian avulla
missä Av[f] merkitsee Av:n f-torsiota ja \kappa_v on paikallinen Kummerin transformaatio. Huomaa että ja  ovat isomorfisia.
István Szabó
Szabo opiskeli Budapestin Elokuva- ja teatteriakatemiassa ja sai ohjaajadiplomin vuonna 1961. Hän ohjasi diplomityönään ensimmäisen elokuvansa 26-vuotiaana. Hän siirtyi pitkien elokuvien ohjaajaksi vuonna 1964.
Ensimmäiset pitkät Szabón elokuvat 1964, 1966 ja 1970) muodostavat omaelämäkerrallisen trilogian. Ne ovat tyyliltään intiimejä ja lyyrisiä. Niiden nuoret päähenkilöt joutuvat unelmineen kohtaamaan arkipäivän haasteet ja vanhemman sukupolven kyynisyyden.
Elokuvat Everst Redl ja Hanussen käsittelevät samaa tematiikkaa kuin Mephisto. Elokuvien nimihenkilöt Mephisto, Redl että Hanussen ovat selkärangattomia kiipijöitä. Eversti Redlin päähenkilön on hylättävä juurensa ja ystävänsä päästäkseen eteenpäin upseerinurallaan Itävalta-Unkarissa. Hanussen taas on natsi-Saksan aikaisen selvänäkijän, Itävallan armeijan kersantin, joka pääsee natsipuolueen suosioon koska ennustaa positiivisia tulevaisuuden näkymiä puolueelle. Vaikeudet alkavat, kun menestystä ei tule.
Szabó kuului vuonna 1985 Berliinin ja vuonna 1986 Cannesin elokuvajuhlien tuomariston jäseniin. Hän on voittanut Baftan (1986) ja kaksi Hopeista karhua (1980, 1992). Hän on lisäksi ollut ehdolla muun muassa Kultaisen palmun saajaksi vuosina 1977, 1981 ja 1988 sekä Golden Globen saajaksi 2001, Kultaisen leijonan saajaksi 1991 ja Goya-palkinnon saajaksi 2005.
Goliarda Sapienza
Goliarda Sapienza (10. toukokuuta 1924 Catania, Italia – 30. elokuuta 1996 Gaeta, Italia ) oli italialainen kirjailija ja näyttelijä.
Elämäkerta
Kustantajat torjuivat teoksen L’arte della gioia (Elämän ilo), ja sen julkaisi hänen puolisonsa Angelo Pellegrino hänen kuolemansa jälkeen.
Ari Salo
Ari Salo (s. 3. lokakuuta 1963 Jyväskylä) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja valmentaja. Salo pelasi urallaan SM-liigaa JyP HT:n ja Jokereiden joukkueissa.
Pelaajaura
Salo aloitti uransa JyP HT:n 1-divisioonajoukkueessa kaudella 1980–1981. Joukkueen noustessa liigaan kaudeksi 1985–1986 Salo pääsi näyttämään taitojaan liigakaukaloissa. Salo oli mukana voittamassa JyP HT:n ensimmäistä SM-mitalia (hopeaa) keväällä 1989, jonka jälkeen pelasi jyväskyläläisjoukkueessa vielä yhden kauden. Syksyllä 1990 hän siirtyi Ruotsin Elitserieniin MoDon riveihin yhdeksi kaudeksi. Ruotsista Salo siirtyi Helsingin Jokereihin, jossa hän pelasikin SM-liigauransa lopun. SM-liigapelien loputtua keväällä 1995 hän suuntasi Ranskaan, missä hän pelasi 5 kautta kolmessa eri joukkueessa.
Ari Salo toimi urallaan puolustajana keräten SM-liigassa vuosina 1985–1995 yhdeksän kauden aikana 121 pistettä (32 maalia, 89 syöttöä) 387 ottelussa. Salo sai urallaan kaksi kultaista ja kaksi hopeista mitalia SM-liigassa.
Pelaajauransa loputtua Salo on toiminut valmennustehtävissä, muun muassa JYPin joukkueen apuvalmentajana 2002–2005.
Malawin lippu
thumb|250px|right|Malawin lippu
Malawin lippu on Malawin kansallistunnus. Siinä on nouseva aurinko, joka kuvaa toivoa ja Afrikan vapautta. Raidoista musta kuvaa Afrikan ihmisiä, punainen Afrikan puolesta kuolleita ja vihreä taas Malawin luontoa.
Lipun vaihto
Malawin hallitus julkaisi joulukuussa 2009 esityksensä uudesta lipusta. Tiedotusministeri Leckford Thothon mukaan uusi lippu tarvittiin, koska vanha lippu kuvasi vuoden 1964 itsenäistymisen aikaista tilannetta. Nouseva aurinko edusti toivoa ja vapautta. Malawi on kuitenkin mennyt vuosikymmenien aikana eteenpäin, ja siksi päivänkoitto ei enää voi kuvata maan tilannetta. Presidentti Bingu wa Mutharika hyväksyi lippua muuttavan lakiehdotuksen 29. heinäkuuta 2010. Katolisten pappien järjestö, monet seurakunnat ja kansalaisryhmittymät vastustivat uuden lipun käyttöönottoa, sillä he pelkäsivät lipun muuttamisen tulevan kalliiksi. Lippu muutettiin takaisin aikaisempaan vuoden 1964 versioon vuonna 2012.
Gorgorothin tasanko
pienoiskuva|350px|Mordorin, [[Gondorin ja Rohanin kartta Keski-Maan kolmannella ajalla.]] Gorgorothin tasanko on fiktiivinen paikka J. R. R. Tolkienin kirjoihin sijoittuvassa Keski-Maassa. Se on pimeä, karu ja kivikkoinen autiomaa, jossa mikään elollinen ei kasva. Se sijaitsee Mordorin luoteisosassa Ephel Duathin eli Varjovuorten ja Ered Lithuinin eli Tuhkavuorten väliin jäävällä alueella. Vaikka Gorgoroth onkin Mordorin reunassa, sen voi hyvin sanoa olevan maan ydinkeskusta, sillä siellä ovat Sauronin linnake ja asuinpaikka Barad-dûr eli Musta torni, sekä Taru sormusten herrasta -kirjan juonen kannalta merkittävä Orodruin eli Tuomiovuori. Lisäksi Mordorin pääportti Morannon johtaa Gorgorothille.
Vaz/Obervaz
Vaz/Obervaz on kunta Sveitsissä Graubündenin kantonissa. Siellä on vajaat 3 000 vakinaista asukasta. Vaz/Obervaz on yksi Albulan hallinnollisen alueen kuudesta kunnasta.
Sijainti
Vaz/Obervaz sijaitsee Albulajokeen laskevan Rain digl Lai -joen laaksossa parikymmentä kilometriä Churista etelään.
Matkailu
Lenzerheide ja Valbella ovat Vaz/Obervazin asukasluvultaan suurimmat kylät. Niistä on kehittynyt matkailukeskuksia 1900-luvun alusta alkaen. Aluksi matkailu oli kesämatkailua, mutta 1930-luvulta alkaen rakennettujen ensimmäisten köysiratojen myötä seudusta on kehittynyt erityisesti talvimatkailukeskus. Vuonna 1990 paikkakunnalla oli 15 000 vuodepaikkaa ja yöpymisten määrä oli 1,2 miljoonaa vuodessa.
Dba
thumb|250px|dba:n [[Boeing 737-300 (2006)]] dba (dba Luftfahrtgesellschaft mbH) oli saksalainen halpalentoyhtiö. Se lensi kotimaan ja ulkomaan reittilentoja sekä charter-lentoja Eurooppaan ja Pohjois-Afrikkaan. Yhtiön kotikenttä oli Münchenin kansainvälinen lentoasema.
dba:n perusti brittiläinen lentoyhtiö British Airways nimellä Deutsche BA. Vuonna 2002 se solmi easyJetin kanssa sopimuksen yhtiön myynnistä, mutta easyJet jätti toteuttamatta osto-optionsa. Elokuussa 2006 Air Berlin osti yhtiön kokonaisuudessaan. dba lopetti toimintansa 30. marraskuuta 2008.
John Scalzi
John Michael Scalzi II (s. 10. toukokuuta 1969) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Henkilöhistoria ja palkinnot
Jo ennen uraansa tieteiskirjallisuuden parissa Scalzi oli tehnyt useita julkaisuja; aivan ensimmäinen niistä oli The Rough Guide to Money Online lokakuussa 2000. Kirjailija on pitänyt internetissä blogia vuodesta 1998.
Scalzi voitti vuonna 2013 Hugon teoksellaan Redshirts
Scalzi on tehnyt Tor-kustantajan kanssa sopimuksen kolmestatoista kirjasta, joista ensimmäinen on vuonna 2017 julkaistu The Collapsing Empire.
Seweryn Gancarczyk
thumb|Seweryn Gancarczyk
Seweryn Gancarczyk (s. 22. marraskuuta 1981 Dębica) on puolalainen jalkapalloilija. Kotimaansa seurojen lisäksi hän on edustanut ukrainalaisjoukkueita, muun muassa FK Metalist Harkovaa. Pelipaikaltaan Gancarczyk on puolustaja.
Gancarczyk aloitti ammattilaisuransa vuonna 1999 Podkarpacie Pustynian joukkueessa, jossa hän pääsi pelaamaan yhden ottelun- Vähäisen luoton takia hän siirtyi kolmen vuoden päästä pelaamaan Hetman Zamośćin joukkueeseen. Siellä hän pelasi 19 ottelua mutta ei tehnyt yhtään maalia. Sen jälkeen hän on noussut nopeasti maansa kärkipelaajien joukkoon. Hän oli mukana MM-kisoissa 2006 mutta ei päässyt kertaakaan kentälle. Maajoukkueessa hän on pelannut kolme ottelua mutta ei ole tehnyt yhtään maalia.
Mörkö (Ruotsi)
thumb|right|250px|Mörkö on merkitty sijaintikarttaan punaisella. thumb|right|250px|[[Mörkön kirkko.]] thumb|right|250px|Hörningsholmin linna.
Mörkö on Itämeressä sijaitseva saari Tukholman läänin eteläosassa Keski-Ruotsissa. Suomeksi paikannimi merkitsee tummaa saarta. Mörkö muodosti aikaisemmin oman kuntansa, joka vuonna 1952 liitettiin sen länsipuolella sijainneeseen Hölön kuntaan. Hölö liitettiin edelleen vuonna 1971 osaksi Södertäljen kuntaa.
Mörkössä toimii Hölö-Mörkön seurakunta, jonka kirkkona Mörkössä on Mörkön kirkko. Kirkon vanhimmat osat ovat peräisin keskiajalta. Suuria muutoksia siihen on tehty 1780-luvulla ja 1841, jolloin se sai nykyisen muotonsa. Lisäksi sitä on restauroitu 1900-luvulla.
Mörkö tunnetaan Hörningsholmin linnasta, joka sijaitsee saaren pohjoisimmassa osassa. Linna sijaitsee kukkulalla, josta on näkyvyys salmelle, joka on nykyään osa Södertäljen kanavaa. Paikalla oli linnoitusrakenteita jo 1200-luvulla. Varsinainen linna rakennettiin 1400-luvulla, mutta sen tuhosivat venäläiset 1700-luvulla. Nykyinen linna rakennettiin 1700-luvulla ja on yksityisomistuksessa.
Hölössä ja Mörkössä toimii kotiseutuyhdistys Hölö Mörkö Hembygdsförening. Sen hallinnassa on kotiseututalo Kyrkoskolanissa Hölön kirkkoa vastapäätä. Kotiseututalossa on museokokoelmia, näyttelyjä ja arkisto.
Bobby Jindal
Piyush "Bobby" Jindal (s. 10. kesäkuuta 1971, Baton Rouge, Louisiana) on yhdysvaltalainen republikaaninen poliitikko. Hän on ollut tammikuusta 2008 lähtien Louisianan kuvernööri. Jindal on Louisianan ensimmäinen ei-valkoinen ja Yhdysvaltain historian ensimmäinen intialaisamerikkalainen kuvernööri. Ennen kuvernööriksi siirtymistään Jindal oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen tammikuusta 2005. Hän oli myös edustajainhuoneen ainut intialaisamerikkalainen edustaja ja vasta toinen intialaisamerikkalainen edustajainhuoneen historiassa.
Jindal tavoitteli republikaanien presidenttiehdokkuutta vuoden 2016 vaaleissa mutta vetäytyi marraskuussa 2015. Kannatusmittauksissa hänen kannatuksensa on ollut muihin verrattuna hyvin vähäinen, ja siksi hän katsoi, "ettei tämä ole minun aikani".
Jäähyvästi
Jäähyvästi on suomalaisen metalliyhtye Saattueen esikoisalbumi. Levyn sanoitukset käsittelevät suurimmaksi osaksi kuolemaa.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Tero Kalliomäki sekä sanoittanut Tuukka Koskinen, ellei toisin mainittu.
Dedekindin zeetafunktio
Matematiikassa algebrallisen lukukunnan Dedekindin zeetafunktio ζK(s) on yleistys Riemannin zeeta-funktiosta, joka on erikoistapaus jolloin K on rationaalilukujen joukko Q. Dedekindin zeetafunktiolla on paljon yhteistä Riemannin zeetafunktion kanssa: se määritellään Dirichlet'n sarjana, se voidaan kirjoittaa Eulerin tulona, sillä on funktionaaliyhtälö, se voidaan jatkaa analyyttisesti meromorfiseksi funktioksi kompleksitasoon C yksinkertaisella navalla arvolla s = 1. Se antaa aritmeettista informaatiota kunnasta K. Laajennettu Riemannin hypoteesi sanoo että jos ζK(s) = 0 ja 0 < Re(s) < 1, niin Re(s) = 1/2.
Zeetafunktio on nimetty Richard Dedekindin mukaan.
Määritelmä
Olkoon K algebrallinen lukukunta. Tällöin sen Dedekindin zeetafunktio kompleksiluvuille s niin että Re(s) > 1 määritellään Dirichlet'n sarjana
missä kulkee kaikkien kunnan K kokonaislukuideaalien läpi ja  on niiden absoluuttinormi. Se voidaan kirjoittaa Eulerin tulona
missä kulkee kaikkien kunnan K alkuideaalien yli.
Varallisuuteen vetoaminen
Argumentointi varallisuudella, eli argumentum ad crumenam on keskustelussa esitetty argumentaatiovirhe, joka tarkoittaa väitteen perustelemista henkilön varallisuuteen vedoten. Tämä argumentaatio perustuu siihen, että kyvykkyyden ja varallisuuden välille ajatellaan riippuvan toisistaan. Niiden välillä ei kuitenkaan tarvitse olla syy–seuraus-suhdetta eli kausaatiota (ks. cum hoc ergo propter hoc -virhe).
Argumentin yleinen kaava on:
Tyyppiesimerkki tästä virheestä on lause: Jos olet niin hirveän fiksu, niin mikset ole jo miljonääri? Samaan hengenvetoon voisi toki kysyä, että jos olet miljonääri, niin mikset ole fiksu?
Wreckamovie
Wreckamovie (WAM) oli yhteisöllinen elokuvien tuotanto- ja kehitysympäristö, johon kuka tahansa pystyi liittymään luodakseen oman elokuva- tai muun audiovisuaalisen projektinsa ja saadakseen verkkoyhteisön tuen, tai etsiäkseen mielenkiintoisia elokuva- tai muita audiovisuaalisia projekteja liittyäkseen niihin avustajaksi. Sen päämääränä oli tehdä elokuvien tekemisestä helpompaa, tehokkaampaa sekä mahdollista kenelle tahansa.
Verkkosivusto lopetti toimintansa syyskuussa 2014 ylläpitokustannusten vuoksi.
Varallisuuteen vetoaminen
Toinen esimerkki tästä on vaikkapa lause:''Sinun pitäisi ottaa Jaakko-enosta mallia. Hän oli jo kaksikymppisenä miljonääri.''
Wreckamovie
Historia
Star Wreck Studios Oy:n ja Wreckamovien perusti ryhmä tamperelaisia elokuvantekijöitä, jotka vuonna 2005 julkaisivat suurta mainetta saavuttaneen vapaasti internetistä ladattavissa olevan Star Trek parodian Star Wreck: In the Pirkinning, joka on monin tavoin muuttanut käsityksiä elokuvien tuotantotavoista. Elokuvaa kehitti ja levitti poikkeuksellisesti internetin välityksellä toiminut innokkaiden harrastajien muodostama yhteisö. Varsinkin elokuvan näyttävät erikoistehosteet, jotka oli luotu aivan tavallisilla kotitietokoneilla ja miniatyyribudjetilla, herättivät suurta huomiota. Tästä ensimmäisestä kokopitkästä elokuvasta saamiensa kokemusten pohjalta tuotantotiimi ryhtyi kehittämään kaikille avointa ja helppokäyttöistä elokuvien tuotanto- ja kehitysympäristöä. .
Varallisuuteen vetoaminen
Asterix-sarjakuvassa päällikkö Aladobixin vaimo Smirgeline elättelee jatkuvasti "argumentum ad crumenam" -toiveita verratessaan puolisoaan varakkaaseen Homeopatix-veljeensä.
Wreckamovie
Ominaispiirteet
Wreckamovieta voitiin Cisco Systems Finland Oy:n mukaan pitää malliesimerkkinä toisen sukupolven internetin avaamista mahdollisuuksista. Liiketoimintamallina se toimii täysin päinvastoin kuin elokuvia on totuttu tuottamaan perinteisesti. Tässä toimintamallissa yhteisö luo ja levittää elokuvaa, ja sen näin ensin jo saavutettua tunnettavuutta se voi myös alkaa tuottaa jotain.
Varallisuuteen vetoaminen
Viulunsoittaja katolla -musikaalin laulussa Rikas mies jos oisim köyhä maitomies Tevje toteaa: "Rikkaan miehen sanaa uskotaan."
Wreckamovie
Ominaispiirteet
Wreckamovie soveltui käytettäväksi kaikentyyppisiin audiovisuaalisiin projekteihin lyhytfilmeistä ja musiikkivideoista aina kokoillan elokuviin. Palvelussa kuka tahansa pystyi kokoamaan oman projektinsa ympärille sen kehittämisestä kiinnostuneita tukijoita pyytääkseen ja saadakseen apua erilaisissa tarpeellisissa tehtävissä. Se mahdollisti elokuvien kehittämisen yhdessä sitä tukevan yhteisön kanssa sekä siten todellisen vuorovaikutuksen yleisön kanssa jo elokuvan kehitysvaiheesta saakka.
Palvelu ei erottellut "ammattilaisia" "amatööreistä", vaan painotti innokkuuden merkitystä. Yhteisössä kuitenkin ymmärrettiin, että kaikkein parhaimmat tulokset saadaan yhdistämällä ammattimainen ote ja innokkuus.
Internetin ohella palvelun kehittäjät halusivat tukea elokuvien levittämistä kaikin mahdollisin muinkin tavoin aina perinteisestä teatterilevityksestä kännyköihin. Tällöin olemassa olevaa kannattajayhteisöä voitiin hyödyntää erinomaisesti viraalimarkkinointiin.
Nykyiset käyttäjät
Lokakuussa 2009 Wreckamoviessa kehitettiin yhä sen ensimmäistä suurtuotantoa, kokoillan scifiparodiaa Iron Sky. Jo aiemmin palvelua hyödyntäen oli valmistunut suomalainen kauhuelokuva Sauna. Kehitysympäristö oli avoinna yleisön käytettäväksi ja siinä oli avoimena yli 300 eri projektia.
Palkinnot
Vuonna 2008 Wreckamovie voitti MindTrek Grand Prix 2008 -palkinnon, 20 008 euroa.
Lokakuussa 2009 Wreckamovie valittiin 36 finalistin joukkoon SIME-konferenssin Rising Star of the North -kilpailussa, sijoittuen lopulta sijalle 23.
Aarre Kuukauppi
Aarre Kuukauppi, ven. Arri Matvejevitš Kugappi (Арри Матвеевич Кугаппи; s. 14. helmikuuta 1953 Paadjärvi, Karjalais-suomalainen SNT) on Inkerin kirkon emeritus piispa.
Kuukauppi toimi Puškinin seurakunnassa sen perustamisvuodesta 1977 lähtien. Vuonna 1991 Kuukauppi vihittiin Inkerin kirkon diakoniksi ja papiksi vuonna 1993.
Kuukauppi jäi eläkkeelle piispan virasta alkuvuodesta 2020.
Kuukauppi on valmistunut taideteollisesta oppilaitoksesta vuonna 1980. Hän on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Vladimir Makanin
thumbnail|Vladimir Makanin, [[Bilbao, 2011.]] Vladimir Semjonovitš Makanin (13. maaliskuuta 1937 Orsk – 1. marraskuuta 2017 Krasnyi ) oli venäläinen kirjailija ja Venäjän kirjailijaliiton jäsen. Hän kirjoitti runoja, romaaneja ja novelleja. Makanin edusti realistista tyylisuuntaa, ja hänen erikoistaitonsa oli jokapäiväisten elämänkokemusten kuvaaminen ja niiden henkilölle aiheuttaman psykologisen vaikutuksen tutkiminen.
Nuoruudessaan Makanin työskenteli Moskovan valtiollisesta yliopistosta valmistumisensa jälkeen matemaatikkona armeijan aselaboratoriossa. 1970-luvulla hän alkoi niittää mainetta kirjailijana. Hänen kirjoituksiaan alkoi kuitenkin ilmestyä merkittävissä kirjallisuuslehdissä vasta Leonid Brežnevin kuoltua.
Makaninille myönnettiin vuonna 1993 Venäjän Booker-palkinto teoksesta Stol, pokrytyi suknom i s grafinom v seredine.
Pönkkäjuuri
pienoiskuva|oikea|250px|[[Atlantinpunamangroven (Rhizophora mangle) pönkkäjuuria]]
Pönkkäjuuri on poikkileikkaukseltaan pyöreä juuri, joka kasvaa kasvin maanpäällisestä versosta maahan. Pönkkäjuuret tukevat kasvia vähän samaan tapaan kuin lankkujuuret. Pönkkäjuuria on etenkin mangrovesoiden kasveilla.
Kälviän kirkko
Kälviän kirkko on Kälviän seurakunnan vuonna 1905 rakennettu kirkko Kälviällä (nykyään osa Kokkolaa), Keski-Pohjanmaalla. Samalla paikalla on sijainnut kaksi aiempaa kirkkoa. Kirkko on ulkoisesti alkuperäisessä asussaan. Muodoltaan se on ulkoviisteinen, tasavartinen ristikirkko, ja arkkitehtuuriltaan se edustaa myöhäistä uusgotiikkaa, jota kutsutaan myös nikkarityyliksi runsaiden koristeaiheidensa vuoksi. Kirkon torni on terävähuippuinen ja lanterniinin omainen. Kirkossa on noin 700 istumapaikkaa. pienoiskuva|Kälviän kirkon kellotapuli. pienoiskuva|Kälviän kirkon vaivaisukko. Kirkkopihalla on myös vuonna 1804 rakennettu tapuli, jonka on rakentanut Heikki Kuorikoski ja suunnitellut Jacob Rijf. Kellotapulin ovien oikealla puolella seisoo suntio Erkki Lassilan vuonna 1820 veistämä vaivaisukko. Vaivaisukon raha-aukon alla on kehotus: ”Joka köyhää armahtaa, se lainaa Herralle”.
Ensimmäinen kirkko
Kälviän seurakunta itsenäistyi vuonna 1639 silloisesta Kaarlelan seurakunnasta. Kälviän ensimmäinen, vuonna 1640 valmistunut kirkko oli suorakaiteen muotoinen niin sanottu pitkäkirkko. Kirkosta ei ole säilynyt piirustuksia tai kuvia. Asiakirjojen penkkijärjestysten mukaan sen pituudeksi on laskettu 19–26 metriä. Länsipäädyssä oli korkea ja hyvin suippo kellotorni. Ensimmäisen kirkon esineistöstä on tuskin mitään jäljellä, sillä venäläiset ryöstivät kirkon isovihan aikana 1714–1715. Nykyisessä kirkossa on alttarin sivuseinällä ensimmäisen kirkon Golgata-aiheinen alttaritaulu, jonka on maalannut Jacob Söderman vuonna 1729.
Toinen kirkko
pienoiskuva|Kälviän toinen kirkko ja etualalla kellotapuli vuonna 1896. Ensimmäisen kirkon käytyä huonokuntoiseksi ja ahtaaksi samalle paikalle rakennettiin vuonna 1765 toinen kirkko. Rakennustöitä johti kirkonrakentaja Jaakko Suonperä. Kirkko sai nimekseen Pyhän kolminaisuuden kirkko. Se oli itä-länsisuunnassa noin 30 metriä pitkä ja saman levyinen ristikirkko. Pohja-ala oli suunnilleen sama kuin nykyisen kirkon. Paanukatto oli hyvin jyrkkärakenteinen. Keskellä harjaa oli pallojalalla varustettu ja paanutettu, lähes 12 metriä korkea viiritanko. Kirkkoon hankittiin uusi Thomas Kiempen vuonna 1802 maalaama Pitkäperjantaina-alttariseinämaalaus ja muita koristemaalauksia. Näistä on säilynyt pääosa alttaritaulua, joka on vanhan saarnastuolin ohella julkisesti nähtävissä samassa huoneessa Kansallismuseossa Helsingissä.
Nykyinen kirkko
Nykyisen kolmannen, vuonna 1905 käyttöön otetun, kirkon on suunnitellut rakennusmestari (myöhemmin arkkitehti) Odert W. Renell. Piirustukset piirsi alun perin professori Lars Sonck, jonka suunnitelmia ei kuitenkaan paikkakunnalla hyväksytty. Monen vaiheen jälkeen suunnittelijaksi valittiin Renell. Rakennusmestarina toimi pyhäjärvinen Sakari Tuoriniemi. Kivijalan kivet hakattiin ja tuotiin Välikylästä, Maunulan talon lähettyviltä. Vain osa edellisen kirkon hirsistä voitiin hyödyntää rakennusmateriaalina.
Ensimmäinen jumalanpalvelus pidettiin 10. joulukuuta 1905.
Esineistö
pienoiskuva|Kälviän toisen kirkon saarnastuoli Kansallismuseossa. Esineistö on pääosin edellisistä kirkoista nykyiseen siirrettyä. Kirkkolaiva on 1800-luvun alusta. Sen mastoissa olevat Ruotsin liput muistuttavat siitä, että evankeliumi tuli Suomen rannikolle Ruotsista ja että Suomi ja Ruotsi muodostivat yhden valtion vuoteen 1809 asti. Uudempia kirkollisia esineitä ovat vihkiryijy vuodelta 1959, uudet kirkkotekstiilit vuodelta 1996 sekä lähetyskynttelikkö vuodelta 1987. Alttaripöydällä oleva krusifiksi on vuodelta 1992, ja sen on tehnyt kälviäläinen Voitto Puukangas.
Urut ovat vuodelta 1981, ne ovat 27-äänikertaiset ja Kangasalan urkutehtaan rakentamat. Mittavan muutostyön ja uudelleenäänityksen teki Jouko Pirkkanen vuosina 2001–2002.
Taidemaalari Alexandra Frosterus-Såltin on maalannut kirkastusvuoritapahtumaa esittävän alttaritaulun vuonna 1912. Alttarin sivuseinällä on Golgata-aiheinen taulu, jonka on maalannut Jacob Söderman vuonna 1729. Kyseinen taulu oli ensimmäisen kirkon alttaritauluna.
Toimintamuotoja
Kälviän kirkossa pidetään pääsääntöisesti joka sunnuntai jumalanpalvelus. Lisäksi siellä järjestetään vihkimisiä, hautaan siunaamisia, kastetilaisuuksia, muita hengellisiä tilaisuuksia ja konsertteja.
Argumentum ad hominem
Argumentum ad hominem tai lyhyesti ad hominem (, ihminen), argumentointi henkilöä vastaan, on argumentaation muoto, jossa argumentoija viittaa joihinkin vastapuolen piirteisiin, joilla ei ole merkitystä keskusteltavan aiheen kannalta. Ad hominem määritellään argumentointivirheeksi.
Ad hominem -argumentin yleinen kaava on seuraava:
Yleistä
Ad hominem -argumentointivirheessä keskustelija viittaa joihinkin vastapuolen piirteisiin, joilla ei ole merkitystä keskusteltavan aiheen kannalta. Mikäli vastapuolesta esitetyt väitteet ovat epätosia, kyseessä on mustamaalaus, minkä tavoitteena on viedä kohteelta uskottavuus tai arvostus. Väärän tiedon levitys ei kuitenkaan tee mustamaalaamisesta ad hominem -virhettä, vaan se, että siinä esitetään keskustelun asiayhteyteen kuulumattomia seikkoja. Tämän vuoksi myös todenperäisen mutta asiaankuulumattoman tiedon esittäminen on ad hominem -virhe. Mustamaalaaminen, jossa esitetään tosiasioina epätosia seikkoja jotka olisivat relevantteja keskustelulle, jos ne olisivat tosia, on yksinkertaisesti valehtelemista. Oleellista ad hominem -virheessä on siis vastapuoleen kohdistuvien, keskustelun aiheelle merkityksettömien väitteiden esittäminen, olivat ne tosia tai eivät.
Ad hominem -argumentti voidaan myös tulkita keskustelun aiheen vaihtamiseksi. Tämän motiivina saattaa olla yritys ohjata huomio pois alkuperäistä aihetta koskevien argumenttien heikkoudesta.
Kaikki keskustelijoiden ominaisuuksiin viittaaminen ei kuitenkaan ole virheellistä. Ad hominem on hyväksyttävä menettelytapa kun keskustelun aiheena ovat väittelijöiden ominaisuudet, taipumukset ja tavoitteet. Myös keskusteltaessa jonkin henkilön jääviydestä johonkin tehtävään voidaan käyttää ad hominemia. Näissä tapauksissa ”henkilökohtaisuuksiin menemistä” ei voida välttää. Ad hominemia voidaan myös käyttää vetoamalla vastapuolen aiemmin keskustelussa esittämiin väittämiin.
Ad hominem -argumenttien jaottelu
Ad hominem jaotellaan viiteen alaluokkaan:
Ad hominem abusivum
Nimensä mukaisesti ad hominem abusivum tarkoittaa suoranaista loukkausta. Henkilön persoonassa on jotain vastenmieliseksi koettua, ja argumentti kohdistuu siihen asian sijasta.
Ad hominem circumstantiae
Tässä virheessä puolestaan hyökkäyksen kärki kohdistuu persoonan sijasta asianhaaroihin, kuten sen ryhmän, jota X edustaa, ominaisuuksiin. Tämän loukkauksen alalajeja ovat ’ad virem’ (mieheen) ja ’ad feminam’ (naiseen) eli sukupuoleen kohdistuvat hyökkäykset. Tämä virhe käsittää myös väärään auktoriteettiin vetoamisen (niin sanotun ”suutari pysyköön lestissään” -virheen). Se eroaa argumentum ad auctoritatemista siinä, että ad auctoritatem vetoaa ihmiseen tai instituutioon, jota pidetään kyseisen alan auktoriteettiina, mutta ad hominem circumstantiae siihen, että ihminen tai instituutio on jonkin toisen alan auktoriteetti.
Ad hominem tu quoque
Tu quoque (niin sinäkin) tarkoittaa esitetyn argumentin kyseenalaistamista sillä perusteella, että se on ristiriidassa esittäjän oman toiminnan tai hänen aiemmin esittämänsä argumentin kanssa. Tämän virheen yleinen kaava on seuraava:
Ad hominem tu quoque -argumentilla ei voida kumota esitettyä väitettä, koska ristiriita muiden väitteiden tai toiminnan kanssa ei ole osoitus väitteen virheellisyydestä. Tu quoque on kuitenkin hyväksyttävä argumentaatiosiirto, jolla voidaan osoittaa vastapuolen perustelujen olevan ristiriidassa. Vastapuolen tulee ristiriidasta eroon päästäkseen muuttaa joitain oletuksiaan tai hylätä ne.
Kaivon myrkyttäminen
Kaivon myrkyttäminen tarkoittaa henkilöön kohdistuvaa argumentointia, jossa vasta-argumentti esitetään vihjailevalla tai ennakkoasenteisella kielenkäytöllä; näin ikään kuin myrkytetään se kaivo, josta vastustaja ammentaa voimansa.
Ad hominem motivum
Ad hominem motivum tarkoittaa henkilön tai instanssin X motiiveihin vetoamista: Argumentin A täytyy olla epätosi, sillä X:llä on oma lehmä ojassa: Hän esittää argumentin intressiensä vuoksi. Vaikka argumentoija esittäisikin argumentin omien intressiensä vuoksi, se ei silti tee argumentista virheellistä.
Viitteet
Logika trompo
Jääkärikonflikti
Lähtökohdat
Jääkäreille, jotka olivat hitsautuneet yhteen pataljoonaksi, oli tärkeää, että he saisivat toimia yhdessä myös Suomeen tultua. Everstiluutnantti Wilhelm Thesleffin hahmottelemana ajatuksena oli ollut muodostaa Jääkäripataljoona 27:n ympärille vapaaehtoisilla täydennetty vahva osasto, iskujoukko. Jääkärit olisivat näin muodostettavan prikaatin kaaderi (runkohenkilöstö) ja miehistö rekrytoitaisiin suojeluskunnista. Prikaatin vahvuuteen olisi kuulunut kaksi jalkaväkirykmenttiä, ratsuväenosasto, patteriston verran kenttätykistöä sekä pioneerikomppania.
Mannerheimille tämä ajatusmalli ei sopinut lainkaan. Hän pelkäsi, että jääkärit olisivat yhtenä joukkona taistellessaan alttiita suurille tappioille: "En voi kunniallisena suomalaisena toteuttaa heidän suunnitelmaansa, koska olen lujasti vakuuttunut siitä, että se johtaa valkoisen armeijan tuhoon", hän sanoi asian esittäneelle senaattori Heikki Renvallille.
Mannerheim ei myöskään hyväksynyt ajatusta saksalaisten tekemästä maihinnoususta, ainakaan ennen kuin Tampere olisi hallituksen joukkojen käsissä. Vastavetona oli jääkärien uhkaus koota pataljoona ja vallata sen voimin Tampere.
Neuvottelut ja ratkaisu
Jääkärien lähetystö saapui Mannerheimin kutsumana neuvotteluihin Seinäjoelle. Neuvottelussa yhtenä keskeisenä kysymyksenä oli tulevan armeijan organisaatio, johon oli rykmenttitasolle kaavailtu jääkärien tahdon vastaisesti nimenomaan Venäjällä koulutettuja upseereita.
Mannerheim vastasi jääkärien huoleen, että hänellä ei yksinkertaisesti ollut tulevan armeijan upseeristoksi ja aliupseeristoksi muuta realistista vaihtoehtoa kuin jääkärit. Mannerheimia tuki myös Suomen armeijaan everstinä palkattu Jääkäripataljoona 27:n entinen komentaja Eduard Ausfeld.
Thesleff esitti neuvotteluiden lopputuloksen seuraavasti: "M. luonnollisesti jää, mutta tekee yhteistyötä saksalaisten kanssa, mutta antaa vapaat kädet jääkäreille!"
Pommiattentaatti Mannerheimin junaan
Tutkija Lars Westerlund on esittänyt, että jääkärikonfliktiin liittyy Mannerheimin Seinäjoen asemalla olleeseen esikuntajunaan tehty pommiattentaatin yritys. Mannerheim ei ollut iskun sattuessa paikalla, joten attentaatti epäonnistui. Sen tuloksena junan ympärille tehtiin suojaksi verkkoaita, joka näkyy joissakin junaa esittävissä valokuvissa. Westerlund arvelee teon taustalla olleen "jyrkimpiä aktivisteja". Konkreettisina niminä Westerlund esittää Wilhelm Thesleffin sekä Paul von Gerichin. Ulkomaisena tahona mukana olisi ollut vaikuttamassa Saksan meriesikunta.
Pommin olemassaolo tiedetään varmasti, mutta sen asentaneesta henkilöstä tai tahosta ei ole mitään varmaa tietoa.
Libanonin historia
Libanonin historia alkaa tuhansien vuosien takaa muinaisesta Foinikiasta, jonka ydinalueita nykyinen Libanon oli. Rooma valloitti alueen 64 eaa. ja nykyinen Beirut on roomalaisten perustama. Yhtenäisen Rooman hajottua Välimeren itärannikosta tuli osa Bysantin valtakuntaa. 600-luvulla Bysantti vetäytyi sieltä, ja valta siirtyi beduiinipaimentolaisille, joiden perustama arabivaltakunta alkoi tunnustaa islaminuskoa. Kristinusko säilyi silti valtauskontona nykyisen Libanonin alueella. Välimeren rannikolle perustettiin useita ristiretkivaltiota 1000-luvulta alkaen, kunnes koko alue siirtyi osaksi Osmanien valtakuntaa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Libanonista tuli Ranskan mandaattialue. Libanon itsenäistyi vuonna 1943. Vielä tällöin enemmistö asukkaista oli kristittyjä. Vuosina 1975–1990 Libanonissa käytiin sisällissota.
Varhaiset vaiheet
pienoiskuva|Foinikian kartta Nykyinen Libanon oli yksi muinaisten foinikialaisten pääalueista. Tämän purjehtijakansan kulttuuri kukoisti noin 2700–500 eaa. Tämän ajan lopulla alueen valloittivat ensin assyrialaiset, myöhemmin babylonialaiset ja Persia. Aleksanteri Suuri valloitti Tyroksen vuonna 332 eaa. Aleksanterin kuoleman jälkeen se jäi seleukideille. Rooma valtasi sen ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Alue oli Rooman valtakunnassa osa Syyrian maakuntaa. Rooman valtakunnan hajottua se kuului Itä-Rooman alueisiin aina islamilaisvalloitukseen asti. Kristinusko levisi maahan Galileasta, ja islamin vaikutus lisääntyi kuin Umaijadit perustivat pääkaupunkinsa läheiseen Damaskokseen.
Keskiajalla Libanon oli tärkeällä risti­retki­reitillä. Ensim­mäisen risti­retken reitti kulki maan läpi, ja se kuului eri ristiretkivaltioihin aina 1400-luvulle asti, jolloin Egyptin Mamelukit valloittivat sen. Mamelukkien valta päättyi Osmanien valtakunnan valloitukseen. Libanonvuoristo oli monien vainottujen ryhmien pakopaikka. Osmanien valtakunnan aikana se oli maroniitti­kristittyjen autonominen maakunta.
Osmanien valtakunta hajosi ensimmäisen maailman­sodan jälkeen, jolloin Kansainliitto antoi Libanonin ja Syyrian Ranskan mandaattialueiksi. Libanonvuoriston lisäksi maahan liitettiin Pohjois-Libanon, Etelä-Libanon ja ennen Syyrian kuulunut Biqan maakunta. Rajat vedettiin siten että kristityt jäivät maassa enemmistöksi. 23. toukokuuta 1926 hyväksyttiin Libanonin tasavallan perustuslaki, joka jakoi poliittisen vaikutusvallan eri ryhmien välille. Vuoden 1932 väestönlaskennan mukaan kristittyjä oli 52,8 prosenttia, eikä uutta virallista väestönlaskentaa ole sen jälkeen tehty. Sen perusteella kristityt saivat parlamenttipaikkoja kuuden suhteessa viiteen.
Toinen maailmansota ja itsenäisyys
pienoiskuva|Syyrian ja Libanonin ranskalainen mandaatti vuonna 1922. Vuonna 1940 edelleen Ranskan hallinnassa ollut Libanon siirtyi Vichyn Ranskalle. Kesäkuussa 1941 sen valloittivat Vapaan Ranskan ja brittiläiset joukot, ja maa julistettiin itsenäiseksi 26. maaliskuuta ja mandaatti päättyneeksi. Ranskalaiset kuitenkin pidättivät uuden hallituksen, ja heidän vapauttamistaan 22. marraskuuta 1944 pidetään maan itsenäisyyspäivänä. Ranska suostui siirtämään vallan Libanonin hallitukselle 1. tammikuuta 1944 lähtien ja ranskalaiset joukot vetäytyivät maasta 1946.
Libanonin talous kasvoi voimakkaasti arabimaiden öljykaupan ja Libanonin aseman pankkitoiminnan keskuksena myötä. Maan ensimmäinen presidentti Bechara el-Khoury joutui eroamaan 1952 korruptioskandaalin myötä. Häntä seurasi Camille Chamoun.
Vuonna 1956 välit Egyptiin kiristyivät, kun Libanon ei tuominnut Egyptiin hyökänneitä länsivaltoja. Sunnipääministeri Rashid Karami tuki Chamounia. Etenkin maan muslimit toivoivat liittymistä arabinationalistien Egyptin ja Syyrian perustamaan Yhdistyneeseen arabitasavaltaan, kun taas kristityt kannattivat yhteyksiä länteen. Nasseria kannattavien muslimien kapina ja Irakin länsimielisen monarkian kaatuminen 1958 saivat Chamounin pyytämään 14. heinäkuuta 1958 apua Yhdysvalloilta. Tammikuussa 1957 julistetun Eisenhowerin doktriinin mukaan Yhdysvallat lähettäisi talous- ja sotilasapua Lähi-idän maihin Neuvostoliiton vaikutuksen vastapainoksi. Operaatio Blue Batin myötä yhdysvaltalaiset miehittivät Beirutin lentokentän, satamat ja kaupunkiin johtavat tiet. Operaatio oli menestys ja joukot vetäytyivät jo samana vuonna.