cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
James Cunningham, Son and Company
Siirtyminen ilmailuun ja puolustusteollisuuteen, sotatuotanto
Valitettavasti Cunningham-yhtiöllä ei toimintansa supistuttua ollut sodan viimein syttyessä enää telavaunujen valmistukseen tarvittavaa kapasiteettia tai tuotantolaitteitakaan: vuonna 1940 se työllisti enää kuusi henkilöä itse valmistustoiminnassa, ja Dryerin jäätyä pois yhtiö oli enää veljesten Augustine ja Francis yhteisyritys. Aiemman yhteistyön ja suhteiden kautta saadut alihankintatyöt osana Yhdysvaltain sotaponnisteluja toivat jo kuihtuneelle yritykselle kuitenkin uudelleen menestystä ja vaurautta toisen maailmansodan aikana. Vuonna 1942 raskaiden konekiväärien valmistus työllisti 290 henkilöä, vuonna 1943 henkilöstömäärä nousi jo kahdeksaansataan. Cunningham valmisti muun muassa 12,7mm-konekivääreillään varustettuja lentokoneiden tykkitorneja, joiden kautta se kehitti myöhemmin hyödyksi olevaa sähkömekaanista osaamistaan. Rauhan aika palautti yrityksen kuitenkin taas sotien välisen ajan aikana vallinneeseen tilaan.
Ilse Rautio
Ilse Aulikki Rautio (s. 13. toukokuuta 1943 Jääski) on suomalainen toimittaja, näytelmäkirjailija ja televisiokäsikirjoittaja.
James Cunningham, Son and Company
Suvun irtautuminen yhtiöstä, arkistomateriaalin pelastaminen
Peter F. Cunningham myi tämän yhä kukoistavan liiketoiminnan 9.10.1968 Rochesterissa toimivalle koneenrakentajalle, Gleason Works-yhtymälle, jonka alaisuudessa Cunningham Corporation`iksi uudelleen nimetty divisioona jatkoi vuoteen 1977 asti, jolloin divisioonan toiminta ajettiin alas sen tuotteiden käytyä transistori-aikakaudella vanhanaikaisiksi. Peter Cunningham hankki sukuyhtiön vanhan arkistomateriaalin myöhemmin takaisin Gleason Works`ilta, luetteloi sen, ja lahjoitti aineiston useille museoille 1.5.1973. Eräs yhtiön autoista, vuoden 1928 Four Passenger Touring car meni tässä yhteydessä Smithsonian-museon hallintaan. Cunninghamin valmistavia vaunuja, autoja, ajoneuvoja ja lentokoneita on säilynyt harvalukuisina.
Ilse Rautio
Rautio on työskennellyt toimittajana muun muassa Helsingin Sanomissa sekä kirjoittanut kuunnelmia ja näytelmiä. Suurelle yleisölle Rautio on kuitenkin tutuin televisiokäsikirjoituksistaan. Rivitaloelämää (1988) on kaksilapsisen perheen lähiöelämää kuvaava komediallinen sarja, jonka pääosissa näyttelivät Ismo Kallio ja Sinikka Sokka. Komediallinen linja jatkui myös Ottaako sydämestä? -sarjassa (1995–1996), joka sijoittuu terveyskeskukseen ja kertoo sen henkilökunnasta ja asiakkaista.
Valérie Trierweiler
Avioitumiset
Vuonna 1989 Valérie avioitui lapsuudenystävänä Frank Thurieaun kanssa. Avioliitto päättyi pikaiseen eroon, ja vuonna 1995 Trierweiler avioitui Paris-Match-lehden toimitussihteerin Denis Trierweilerin kanssa. Heillä on kolme lasta. Vuonna he aloittivat avioeroprosessin, ja vuonna 2010 tuli voimaan lopullinen avioero. Trierweiler käyttää edelleen toisen aviomiehensä nimeä.
James Cunningham, Son and Company
Aiheesta muualla
TV-kasvo ja autonharrastaja Jay Leno on elokuussa 2012 julkistanut vuoden 1920 Cunningham-loistoauton esittely- ja koeajovideon (18:56 minuuttia )
Ilse Rautio
Draamasarja Onnea vai menestystä (1995) kuvaa kirjailija-avioliittoa. Vakavimmillaan Rautio on ollut sarjassa Hurja joukko (2002). Se on tarina teini-ikäisestä tyttöjoukosta, joka päättää kostaa ystävänsä raiskaajalle. Sarjan nimi viittaa Sam Peckinpahin samannimiseen elokuvaan, ja sen ohjasi Titta Karakorpi.
Valérie Trierweiler
Avioitumiset
Trierweiler tutustui François Hollandeen parlamenttivaalien aikana vuonna 1988, kun tämä vielä asui yhdessä Ségolène Royalen kanssa. Heidän suhteensä alkoi vuonna 2007, vaikka Trierweiler oli aiemmassa avioliitossaan vielä vuosia. He julkistivat suhteensä heti Trierweilerin avioeron jälkeen vuonna 2010.
Ilse Rautio
Ilse Raution puoliso on pakinoitsija Seppo Ahti. Heillä on kaksi lasta.
Chacon sota
Seuraukset
Keskiluokkaiset bolivialaiset pettyivät häviöön sodassa, joka johti perinteisen valtajärjestyksen hylkäämiseen. Liberaalis-konservatiinen poliittinen eliitti joutui syrjään. Armeija kaappasi vallan presidentti Salamancalta vuonna 1934 ja vuodesta 1936 maata hallitsi sotilasjuntta. Vuodesta 1937 presidenttinä toimi everstiluutnantti Germán Busch. Sotilasjuntan edustajat olivat nuorempaa, sodassa palvellutta sukupolvea. Juntan käsitykset olivat lähellä kansallissosialismia, eikä sillä ollut kytköksiä Bolivian vanhaan valtaeliittiin. Juntta kansallisti Standard Oilin ja loi uuden perustuslain vuonna 1938. Uutta linjaa kesti vuoteen 1940, jolloin Busch syrjäytettiin.
Valérie Trierweiler
Avioitumiset
Syyskuussa 2014 Trierweiler julkaisi teoksen Merci pour ce moment, jossa hän syvällisesti käsittelee suhdettaan presidentti François Hollanden kanssa sekä presidentin uutta suhdetta.
Chacon sota
Seuraukset
Boliviassa sodan aikana toteutettu laaja liikekannallepano saattoi lisätä sosiaalista liikkuvuutta, kun armeijan miehistöön otettiin intiaaneja. Intiaanien lisääntynyt sosiaalinen liikkuvuus lisäsi levottomuutta maaseudulla ja vaikutti lopulta vuoden 1952 Movimiento Nacionalista Revolucionarion johtamaan vallankumoukseen.
Sodan jälkeen molemmissa maissa perustettiin veteraaniliikkeitä. Paraguayssa Asociación Nacional de Ex Combatientes perustettiin vuonna 1935. Sen poliittinen painostus sai hallituksen esimerkiksi tarjoamaan sotilaskoteja sodassa vammautuneille. Järjestön nimi muutettiin myöhemmin muotoon Cuartel de la Victoria. Ajan myötä veteraanit ovat suurelta osin kuolleet, ja 2009 heitä oli elossa 2 614. Boliviassa vastaava järjestö on Federación de Excombatientes de la Guerra del Chaco. Bolivialaisia Chacon veteraaneja oli vuonna 2010 arviolta alle 3 000.
Veikko Karhunen
Veikko Evert Karhunen (15. maaliskuuta 1905 Hanko – 5. elokuuta 1986 Espoo) oli suomalainen kenraalimajuri ja sotakirjailija.
Karhunen syntyi Hangossa maaliskuussa 1905. Hänen vanhempansa olivat liikennepäällikkö Ananias Karhunen ja Liina o.s. Elfving. Karhunen avioitui vuonna 1931 Toni Maria Komulaisen kanssa. Karhunen suoritti 7 luokkaa Kajaanin yhteislyseossa ja opiskeli tämän jälkeen Kadettikoulun 16. kadettikurssilla vuosina 1932–1934.
Talvisodassa Karhunen toimi Erillinen Pataljoona 15:ssä yleisesikuntaupseerina, komentajan adjutanttina sekä hetken aikaa vt. komentajana ennen kuin hänet komennettin Suomussalmelle Kenttätäydennysprikaati, IV pataljoonan komentajaksi. jatkosodan aikana hän toimi ensin toimistopäällikkönä III Armeijakunnan esikunnassa ja syksyllä 1941 Sissipataljoona 3:n sekä Rajajääkäripataljoona 8:n komentajana Uhtuan suunnalla. Kainuun rajavartioston komentajana Karhunen toimi kahteen otteeseen, ensin majurina 1944-1945 (Rajavartiosto 3:n komentaja) ja sitten everstiluutnanttina 1947-1956. Viimeksi ennen eläkkeelle siirtymistään hän toimi mm. Rajavartiolaitoksen apulaispäällikkönä, vuosina 1962-1965.
Veljensä, eversti Joppe Karhusen, tavoin myös Veikko Karhunen kunnostautui sotakirjailijana.
Karhunen keräsi ansioita myös urheilun saralla. 1929 hän osallistui sotilaspartiohiihdon MM-kisoihin Zakopanessa, 1931 hän voitti SA mestaruuden ampumahiihdossa ja 1933 hiihtosuunnistuksessa ja sotilaiden 5-ottelun b-sarjan mestaruuden. 1935 hän voitti sotilaspartiohiihdon Saksan mestaruuden ja Suomen armeijan mestaruudet 1936 ja 1937. Vielä 1950 hän voitti ampumahiihdon SA-mestaruuden.
Lupaus
Lupaus voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Tom Conway
Tom Conway (oik. Thomas Charles Sanders) (15. syyskuuta 1904 Pietari, Venäjä – 22. huhtikuuta 1967 Culver City, Kalifornia, Yhdysvallat) oli englantilainen elokuva- ja radionäyttelijä. Hänen veljensä oli näyttelijä George Sanders.
Conway muistetaan parhaiten The Falconin roolista, jota hän esitti kymmenessä sarjan elokuvassa 1942–1946. Vuosina 1946–1947 hän esitti Sherlock Holmesia radiossa Nigel Brucen esittäessä tohtori Watsonia.
Tom Conway kuoli maksakirroosiin 62 vuoden ikäisenä. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
FK Zenit Pietari
Historia
Jalkapalloseura perustettiin vuonna 1925 Leningradin metallurgisen tehtaan työntekijöiden joukkueeksi. Vuoteen 1940 seuran nimi oli Stalinets. Vuonna 1940 Leningradin tehdas siirtyi osaksi sotateollisuutta, ja sen urheilutoiminta siirtyi osaksi Zenit-seuraa. Tuolloin, joukkueen pelatessa kakkosdivisioonassa, myös jalkapallojoukkueen nimi muutettiin. Sodan jälkeen seura siirtyi LOMO-optiikkatehtaan omistukseen, ja 1990 siitä tuli itsenäinen kaupungin omistama seura. Joulukuussa 2005 enemmistö seurasta siirtyi öljy- ja maakaasukonserni Gazpromin omistukseen. Gazpromin suunnitelmissa on rakentaa joukkueelle uusi stadion ja kehittää myös muita olosuhteita sekä junioritoimintaa.
Vuonna 1944 Zenit voitti Neuvostoliiton cupin, mutta sen jälkeen menestys on ollut keskinkertaista. Vuonna 1967 Zenit sijoittui sarjassa viimeiseksi, mutta ei pudonnut alemmalle sarjaportaalle, koska päättävien elimien mielestä olisi ollut epäsoveliasta pudottaa leningradilainen joukkue lokakuun vallankumouksen 50-vuotisjuhlavuonna.
Vasta 1980-luvulla Zenit saavutti suurempaa menestystä voittamalla vuonna 1980 pronssimitalin, ja viimein, vuonna 1984 ensimmäisen mestaruutensa.
Vuonna 1992 pelattiin Venäjän liigan ensimmäinen kausi, ja Zenit putosi heti alemmalle sarjatasolle. Vuonna 1996 se nousi takaisin pääsarjaan. Vuonna 1999 se voitti Venäjän cupin, sijoittui 2001 liigassa kolmanneksi, pääsi cupin finaaliin vuonna 2002, sijoittui liigassa kakkoseksi vuonna 2003 ja voitti samana vuonna liigacupin. 11. marraskuuta 2007 Zenit voitti Venäjän-mestaruuden.
Zenit selviytyi kaudella 2007–2008 UEFA Cupin loppuotteluun voittamalla välierissä Bayern Münchenin yhteismaalein 5–1. City of Manchester -stadionilla pelatussa loppuottelussa Zenit voitti skotlantilaisen Rangersin Igor Denisovin ja Konstantin Zyrjanovin maaleilla 2–0, ja saavutti historiansa ensimmäisen eurocup-mestaruuden. Myöhemmin vuonna 2008 Zenit voitti Euroopan Supercupissa Manchester Unitedin maalein 2–1.
300px|pienoiskuva|FK Zenitin joukkue [[Mestarien liiga|UEFA:n Mestareiden liigan ottelussa Benficaa vastaan vuonna 2016]] 300px|pienoiskuva|FK Zenitin uusi kotistadion [[Stadion Krestovski avattiin vuonna 2017.]]
USFL
Liiga pelasi kevät–kesä-aikataululla jokaisella aktiivisella kaudellaan. Vuonna 1986 alkava kausi oli ajoitettu pelattavaksi syksyn-talven aikana pitkäaikaista NFL:ää vastaan. USFL kuitenkin lopetti toimintansa ennen kyseisen kauden alkua.
Historia
Dixon piti virallisen tilaisuuden vuonna 1982 New Yorkissa, jossa USFL jalkapalloliigan perustamispäiväksi ilmoitettiin 11. toukokuuta 1982. ESPN-kanavan johtotehtävissä työskennellyt Chet Simmons nimettiin uuden liigan edustajaksi.
Vuonna 1986 USFL:ää riepoteltiin monella tapaa. Se joutui luopumaan markkina-alueista, myymään joukkueita ja sopimaan joukkueiden eturistiriitoja niiden omistajien USFL:n ja NFL:n riitojen takia.
Jouduttuaan heikkoon markkina-asemaan USFL haastoi NFL:n oikeuteen syyttämällä sitä monopoliaseman väärinkäytöstä. Yhtenä tekijänä oli ABC–, CBS– ja NBC–kanavien haluttomuus solmia esityssopimuksia liigan kanssa, koska heillä oli jo sopimus kilpailevan liigan kanssa. Tapauksen loppu oli suunnilleen kuin Pyrrhoksen voitto. Koko tulevaisuutensa voitolle panostanut USFL joutui oikeudessa tulleen häviön jälkeen perumaan vuonna 1986 alkavan kautensa.
Donald Trump ja New Jersey Generals
Vuodesta 2017 vuoteen 2021 USAn presidenttinä toiminut Donald Trump omisti kausina 1984 ja 1985 USFL-joukkueen New Jersey Generals. USFL:n nostaessa epäonnisesti kanteen NFL:ää vastaan anti trust -lain perusteella se tapahtui Trumpin johdolla koituen lopuksi liigan kohtaloksi.
Suunnitelmat liigan elvyttämiseksi ja niiden toteutuminen
Vuosina 2013–2014 oli haaveena käynnistää sarja uudelleen. Tuolloin suunnitelmat eivät kuitenkaan toteutuneet. 2022 käynnistettiin uusi USFL-sarja. Ensimmäinen uudelleenperustetun USFL:n peli pelattiin 16. huhtikuuta 2022.
Juho Valtonen
Juho Valtonen (20. heinäkuuta 1850 Viipuri – 30. toukokuuta 1923 Viipuri) oli suomalainen Viipurissa vaikuttanut toimittaja. Valtonen toimi 40 vuotta toimittajana ja hänet tunnettiin nimellä "Gambetta" samannimisen ranskalaisen poliitikon Léon Gambettan mukaan.
Juho Valtosen vanhemmat olivat renkivouti Matti Valtonen ja Maria Poikulainen. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin alkeisoppilaitoksesta 1869. Valtonen opiskeli jonkin aikaa teologiaa ja filologiaa Helsingin yliopistossa aikoen papiksi, mutta hän palasi sitten Viipuriin, jossa hän oli aluksi vt. opettajana eri oppilaitoksissa mutta siirtyi sitten sanomalehtialalle. Valtonen oli toimittajana Ilmarinen-lehdessä ja hän kirjoitti myös Suomen Lehti-, Teollisuusystävä- ja Viipurin Uutiset-lehtiin. Hän oli vuodesta 1884 alkaen toimittajana Viipurin Sanomat-lehdessä ja sen jälkeen kun tämä lehti lakkautettiin toimittajana Karjala-lehdessä. Valtonen jäi eläkkeelle vuonna 1912 ja muutti maaseudulle Parikkalaan mutta hän palasi myöhemmin takaisin Viipuriin. Gambetan nimellä tunnettu Valtonen oli laajalti tunnettu myös Viipurin ulkopuolella.
Nopon koulu
Nopon koulu on Hyvinkään eteläosan Nopossa toimiva noin 80 oppilaan suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6).
Ahmet Haşim
pienoiskuva|Ahmet Haşim vuonna 1922. Ahmet Haşim (noin 1883 tai 1884 Bagdad – 4. kesäkuuta 1933) oli merkittävä 1900-luvun alkupuolen turkkilainen runoilija. Hän aloitti perinteiseen osmanityyliin, mutta saatuaan vaikutteita ranskalaisesta runoudesta, erityisesti ihailemaltaan Henri de Régnierilta, hän suuntautui symbolismiin ja kehitti oman tyylin. Myöhemmin hän siirtyi proosaan.
Hän työskenteli ensin valtion keskuspankissa, mutta Turkin perustamisen jälkeen hän opetti estetiikkaa ja ranskaa ja kirjoitti sanomalehtiin esseitä. __EISISLUETT__
Carry Fire
Carry Fire on englantilaisen rocklaulaja Robert Plantin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 13. lokakuuta 2017. Levyllä soittaa Plantin taustayhtye The Sensational Space Shifters sekä vierailee Chrissie Hynde.
Aini
Aini on suomalainen naisen etunimi.
Aini on toisinto nimistä Aino ja Aina, mutta Virossa se on Aina-nimen tavoin käsitetty myös Anna-nimen muunnelmaksi. Aini viettää nimipäiväänsä yhdessä Ainon ja Ainan kanssa 10. toukokuuta. Almanakassa Aini on ollut vuodesta 1950 lähtien.
Ainit tilastoissa
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan on Suomessa ollut kirjoilla vuoden 2019 loppuun mennessä 7770 Aini-nimistä henkilöä, jotka kaikki ovat naisia.
Emslandin keskitysleirit
thumb|180px|Emslandin piirikunnan sijainti Saksan kartalla. Emslandin keskitysleirit (saks. Emslandlager) olivat 15 keskitysleiriä, jotka natsi-Saksan hallinto perusti lähelle Alankomaiden rajaa Emslandin piirikunnan alueelle Ala-Saksiin vuosina 1933-1938.
Vaarallisten aineiden kuljetusrikos
Vaarallisten aineiden kuljetusrikos on Suomen rikoslain luvun 44 mukainen rikos, jossa tekijä lähettää, kuljettaa, kuormaa, purkaa tai tilapäisesti säilyttää vaarallista ainetta, kuten esimerkiksi räjähdys-, palo-, tartunta- tai säteilyvaarallista ainetta, laittomasti.
Säännöstä sovelletaan, jos rikos on tehty tiellä, raideliikenteessä, ilma-aluksessa Suomen alueella sekä suomalaisessa ilma-aluksessa muualla sekä Suomen vesialueella ja suomalaisissa aluksissa. Vaarallisten aineiden kuljetuksessa lähettäjällä, kuljetuksen suorittajalla ja kuljettajalla on omat velvollisuudet. Esimerkiksi lähettäjän täytyy tarkistaa, että aine on asianmukaisesti luokiteltu, pakattu ja asianmukaisesti merkitty.
Kyseessä on rikos, jos se aiheuttaa vaaraa toisen hengelle tai terveydellä tai siitä on vaaraa muiden omaisuudelle.
Yleisyys ja rangaistukset
Viranomaisten tietoon vaarallisten aineiden kuljetusrikoksia tulee vuosittain muutama kappale. Vaarallisten aineiden kuljetusrikkomuksia tulee ilmi noin 300–500 kappaletta vuosittain. Rangaistus on sakkoa tai vankeutta enintään kaksi vuotta.
Aiheesta muualla
https://www.minilex.fi/a/vaarallisten-aineiden-kuljetusrikos-voi-aiheuttaa-vahinkoa
https://www.finlex.fi/fi/laki/ajantasa/1889/18890039001#L44
https://pxnet2.stat.fi/PXWeb/pxweb/fi/StatFin/
Emsland
Emslandin piirikunta on piirikunta Ala-Saksin osavaltiossa pohjois-Saksassa. Alue on saanut nimensä Ems-joen mukaan. Piirikunnan asukasluku oli 319 488 vuoden 2015 lopussa. Pinta-ala on 2 882,07 km².
Natsi-Saksan aikana Emslandiin perustettiin 15 keskitysleiriä. Niistä ensimmäinen, Börgermoorin keskitysleiri oli yksi Saksan ensimmäisistä.
Ping pong -diplomatia
thumb|Presidentti [[Richard Nixon Pekingissä urheilunäytöksessä.]] Ping pong -diplomatialla tarkoitetaan Kiinan ja Yhdysvaltain lähentymistä vuosina 1971 ja 1972. Tapahtumat käynnistyivät huhtikuussa 1971 kesken Vietnamin sotaa sekä Kiinan ja Neuvostoliiton rajakiistoja, kun Kiina kutsui yhdysvaltalaisen pöytätennisjoukkueen vierailulle maahan. Seuraavana vuonna Yhdysvaltain presidentti Richard Nixon kävi Kiinassa valtiovierailulla.
Kiina oli lähes täysin sulkeutunut ulkomaailmalta 1970-luvun alussa. Muualla maailmassa tiedettiin vain vähän Kiinan tuolloisesta tilanteesta, ja maa oli katkaissut suhteensa jopa muihin sosialistimaihin. Kiinassa oli meneillään kulttuurivallankumous, ja maan johtajan Maon henkilökultti oli suurimmillaan.
Cowan rikkoi hiljaisuuden alkamalla pitää kiinalaisille puhetta autossa olleen tulkin avustuksella. Kalifornialaishippi Cowan kertoi olevansa “uudenlainen amerikkalainen”, joka halusi muuttaa maansa ja kaataa vanhan vallan. Pöytätenniksen maailmanmestari Zhuang Zedong reagoi Cowanin puheeseen joukkuetovereidensa varoitteluista huolimatta lähestymällä Cowania ja antamalla tälle rintamerkin, jossa oli puhemies Maon profiilikuva, sekä silkkikankaan, jossa oli kuva Keltaisesta vuoresta. Zhuang sanoi saatesanoiksi, että lahjat olivat merkkinä Kiinan ja Yhdysvaltain kansojen ystävyydestä, vaikka maiden hallitusten välit olivatkin vihamieliset. Seuraavana päivänä Cowan antoi Zhuangille vastalahjaksi kaksi T-paitaa, joissa oli rauhanmerkki, Yhdysvaltain lippu ja teksti Let It Be.
Cowanin ja Zhuangin yllättävä ystävystyminen nousi uutiseksi kautta maailman. Myös Mao kuuli tapahtuneesta, ja kisojen lopussa Kiinan joukkue kutsui Maon käskystä Yhdysvaltain joukkueen vierailulle Kiinaan. Aiemmin maahan oli kutsuttu jo muutaman muun maan joukkue, mutta Kiinan ja Yhdysvaltain hallitusten tulehtuneiden välien vuoksi amerikkalaisten kutsuminen oli maailmalle suuri yllätys.
Yhdysvaltain joukkue sai Yhdysvaltain Tokion-suurlähetystöstä luvan vierailla Kiinassa. Joukkue lensi Hongkongiin, joka tuolloin ei vielä kuulunut Kiinalle. Maailman lehdistö seurasi amerikkalaisia hyvin tarkasti ja pyysi pelaajia toimittamaan heille uutiskuvia Kiinasta, johon ulkomainen lehdistö ei päässyt. 15-henkinen amerikkalaisryhmä astui Kiinan rajan yli 10. huhtikuuta ensimmäisinä amerikkalaisina Kiinassa sitten vuoden 1949.
9. hikō sentai
9. hikō sentai oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjäyhtymä (rykmentti), joka perustettiin joulukuussa 1935 Yukaichissa Honshulla 3. hikō rentaista nimellä 9. hikō rentai. Yhtymässä oli aluksi kaksi kevyt pommikonelaivuetta. Elokuussa 1936 siihen lisättiin hävittäjälaivue ja toinen joulukuussa 1937. Heinäkuussa 1938 yhtymä uudelleen organisoitiin 9. hikō sentaina, johon kuului kaksi hävittäjälaivuetta. Kolmas laivue lisättiin heinäkuussa 1939.
Toukokokuussa 1943 laivue siirrettiin Menggulista Akenoon, missä se varustettiin uudelleen Nakajima Ki-44 -hävittäjillä. Laivue palasi Mantsuriaan Tuanshanziin syyskuussa. Sentai jaettiin tammikuussa 1944 hikōtaiksi (lentävä osa) ja seibitaiksi (tukeva osa). Helmikuussa laivue siirrettiin Mantsuriasta Wuchangiin Kiinaan valmistauduttaessa Ichi-Go operaatioon.
Ping pong -diplomatia
Pekingistä amerikkalaiset jatkoivat ensin Shanghaihin ja sieltä Kantoniin, minkä jälkeen he palasivat Hongkongiin kansainvälisen lehdistön eteen.
9. hikō sentai
Kalusto
Yhtymän kalustona olivat :
Komentajat
Yhtymän komentajina olivat :
Ping pong -diplomatia
Pöytätennisvierailun jälkeen Yhdysvaltain presidentin turvallisuusneuvonantaja Henry Kissinger kävi salaa Pekingissä tapaamassa pääministeri Zhouta, ja presidentti Nixon kertoi aikovansa käydä Kiinassa seuraavana vuonna. Helmikuussa 1972 Nixon teki Kiinaan viikon mittaisen valtiovierailun ja tapasi myös puhemies Maon. Shanghain kommunikeassa Kiina ja Yhdysvallat ilmoittivat pyrkivänsä normalisoimaan keskinäiset suhteensa.
Petteri Kaijasilta
Harri-Petteri Kaijasilta (s. 3. elokuuta 1974 Turku) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Nousu liigaeliittiin
Petteri Kaijasilta nousi ensimmäistä kertaa TPS:n edustusjoukkueeseen kaudella 1995. 20-vuotiaan Kaijasillan debyyttiottelu oli heinäkuussa pelattu vierasottelu Vaasan Palloseuraa vastaan, jonka isännät voittivat 1–0. Kaiken kaikkiaan Kaijasilta pääsi kauden aikana kahdessa ottelussa vaihdosta kentälle, mutta avausmaali jäi tekemättä.
Kaijasilta sai hieman paremmin vastuuta kaudella 1996, joskin ottelumäärä jäi lopulta vain viiteen. Näissä otteluissa syntyneet kaksi maalia riittivät kuitenkin vakuuttamaan seurajohdon miehen kyvyistä.
Kaudella 1997 TPS ei aivan kyennyt uusimaan edelliskaudella saavutettua kolmossijaa, mutta Kaijasillasta oli tullut seuran selkeä ykköshyökkääjä. Kaijasilta iski 26 ottelussa yhdeksän maalia, ja sijoittui näillä lukemilla maalipörssin viidennelle sijalle.
Taantuma ja siirto uusiin ympyröihin
Kausi 1998 ei sujunut Turun Palloseuralta toivotulla tavalla, ja myös Kaijasillalla oli vaikeuksia löytää parasta maalijyväänsä. Vaikka Kaijasilta pelasi lähes kaikissa otteluissa, maalimäärä jäi kolmeen.
Seuraavallakin kaudella TPS tuskaili aivan sarjan häntäpäässä, ja Kaijasilta joutui toteamaan jääneensä turkulaisseuran uuden maalitykin, Saku Puhakaisen varjoon. Kaijasilta päätti vaihtaa maisemaa löytääkseen kadonneen maalijyvänsä, ja uudeksi seuraksi valikoitui VPS. Vaasassa Kaijasilta pääsikin hyvään vauhtiin, ja kymmenessä ottelussa syntyneillä viidellä maalillaan turkulainen auttoi uutta seuraansa säilyttämään sarjapaikkansa.
Vaikeuksia pääkaupunkiseudulla
Kaudella 2000 rakennettiin Helsingissä FC Jokereista uutta huippujoukkuetta. Kaijasillan kyvyt tiedettiin, ja turkulainen päätettiin lunastaa Vaasasta Helsinkiin. Avauskaudesta muodostui kuitenkin valtava pettymys, sillä Kaijasilta jätettiin armotta Shefki Kuqin ja Antti Sumialan varamieheksi. Läpimurto avaukseen ei onnistunut seuraavallakaan kaudella, joten edessä oli jälleen maiseman vaihtuminen.
Kaijasilta muutti Helsingistä Vantaan Atlantikseen kesken kauden 2001. Syyskausi ei liiemmin herättänyt lupauksia, mutta konkurssiin ajautuneen Atlantiksen tilalle syntyneen AC Allianssin seurajohto päätti luottaa Kaijasiltaan.
Päätös osoittautui erinomaiseksi, sillä kaudella 2002 Kaijasilta tulitti peräti 13 osumaa ja sijoittui siten Veikkausliigan maalipörssissä peräti kolmannelle sijalle Allianssin sijoittuessa lopulta sarjassa neljänneksi.
Kaijasilta päätti jatkaa vantaalaisseurassa, mutta hyvää kautta seurasi vaihteeksi epäonnistunut vuosi. Kaksi maalia 14 ottelussa riitti ja Kaijasilta vaihtoi Veikkausliigan divareihin.
Menestystä Pallokerhossa
Kaudella 2005 PK-35 sijoittui Ykkösessä kolmanneksi, ja Kaijasilta oli jälleen joukkueen paras maalintekijä 11 osumallaan. Vielä paremmin Kaijasilta onnistui Ykkösessä vuonna 2006, vaikka hänen joukkueensa jäikin vasta kymmenenneksi. Kaijasilta iski joukkueensa 33 maalista peräti 19 ja voitti näillä lukemilla Ykkösen maalipörssin. Kaijasilta valittiin myös vuoden herrasmiespelaajaksi Ykkösessä.
Kaudella 2007 Kaijasilta voitti jälleen maalikuninkuuden 18 maalilla.
Kaijasilta lopetti uransa vuonna 2010.
NPS
NPS tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Surya Bonaly
Surya Bonaly (s. 15. joulukuuta 1973 Nizza, Ranska) on ranskalainen taitoluistelija. Bonaly tunnetaan parhaiten taaksepäin voltista luistimet jalassa. Bonalysta tuli Yhdysvaltojen kansalainen marraskuussa 2003.
Bonaly aloitti luistelemisen 18 kuukautta vanhana, ja hänen äitinsä Suzanne Bonaly valmensi häntä. Kun Bonaly vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa epäonnistui kolmoissalchowissa ja menetti mahdollisuuden mitalisijoille, hän päätti lopettaa amatööriuransa näyttävästi. Hän esitti vapaaohjelmassaan tuomariston edessä bravuurinsa, taaksepäin voltin, mikä on kiellettyä kilpailuissa. Tuomaristo rankaisi häntä, ja hän päätyi vapaaohjelmassa sijalle 11 ja kokonaispisteissä kymmenenneksi.
Pälvi Hanni
Pälvi Hanni (s. 1972 Oulu) on taidegraafikko, joka on kotoisin Hailuodosta, ja asuu Tampereella. Vuoreksen alueella on Hannin julkinen teos Suoja. Hanni opiskeli Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1991–1994. Hänen taiteessaan on abstrakteja ja figuratiivisiä elementtejä.
PDS
PDS tarkoittaa seuraavia asioita:
Kuninkaallinen Keski-Afrikan museo
Kuninkaallinen Keski-Afrikan museo (holl.: Koninklijk Museum voor Midden-Afrika eli KMMA; ransk.: Musée royal de l'Afrique centrale eli MRAC), tavallisesti Afrikka-museo, on Belgiassa Tervurenissa sijaitseva museo.
Nyky-Kongon presidentti Joseph Kabila vaati ennen avajaisia, että osa esineistä on palautettava Kongoon, jossa ne sijoitettaisiin vuonna 2019 avattavaan maan uuteen kansallismuseoon.
Kuningas Philippe ei tullut Afrikka-museon avajaisiin, koska ei halunnut ottaa kantaa kiisteltyyn museoon.
Friday the 13th. Part VIII – Jason Manhattanilla
'''Friday the 13th. Part VIII – Jason Manhattanilla' (Friday the 13th: Jason Takes Manhattan'') on Perjantai 13. -elokuvasarjan kahdeksas osa.
Juoni
Elokuva alkaa, kun Jason Voorhees saa sähköiskun veden alla ja herättää hänet henkiin. Jason tunkeutuu laivaan, joka on täynnä yliopiston oppilaita ja alkaa surmaa heitä kylmäverisesti. Kuitenkin osa oppilaista ja opettaja pääsee pakoon pelastusveneellä New Yorkiin. Jason kuitenkin seuraa heitä ja tappaa heistä melkein kaikki. Kaksi nuorta kuitenkin onnistuu sähköttämään Jasonin. He luulevat häntä kuolleeksi, mutta Jason jää henkiin ja alkaa vainota heitä uudelleen. Kaksikko pakenee viemäriin, mutta Jason kuitenkin yhyttää heidät sieltä. Nuoret yrittävät palata maan pinnalle, mutta viemärikansi on lukittu ja Jason tarttuu toista jalasta. Nestemäiset myrkkyjätteet kuitenkin vyöryvät viemäriä pitkin ja Jasonille tulee mieleen kiusalliset lapsuusmuistot, kun hän hukkui. Nuoret suojautuvat jätteiltä, mutta Jason hukkuu. Mutta kun jätenesteet laskevat pohjalle, niin paljastuu Jason nuorena ja pinnalla kelluu Jasonin maski.
Sauli Iso-Lähteenmäki
thumb Sauli Iso-Lähteenmäki (s. 1960 Vammala) on kuvataiteilija, taidegraafikko ja taidemaalari, joka asuu Tampereella. Vuoreksen alueella on Iso-Lähteenmäen julkiset teokset Lintupuu ja Maailmanpyörä Horisontissa.
Fredric Jameson
Fredric Jameson (s. 14. huhtikuuta 1934) on yhdysvaltalainen kirjallisuuden- ja kulttuurintutkija ja marxilainen poliittinen teoreetikko. Hänet tunnetaan parhaiten nykyajan kulttuuristen trendien analysoijana. Vaikutusvaltaisessa näkemyksessään hän kuvaa postmodernismin kulttuurin herpaantumiseksi globaalisti organisoidun kapitalismin paineen alla. Toisaalta Jameson katsoo, että tilannetta saattaa olla mahdollista kääntää ”kognitiivisen kartoituksen” keinoin utooppiseen suuntaan, jossa keskeistä olisi globaali luokkatietoisuus.
Jameson toimii William A. Lane -oppituolin yleisen kirjallisuustieteen ja romaanisten kielten professorina Duke Universityssä. Hänen parhaiten tunnettuihin teoksiinsa kuuluvat Marxism and Form (1971), The Political Unconscious (1981) ja ''Postmodernism. The Cultural Logic of Late Capitalism'' (1991).
Paavolan koulu
Paavolan koulu on Hyvinkään Paavolan kaupunginosassa toimiva noin 175 oppilaan suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6).
China Shenhua Energy
China Shenhua Energy (, pinyin: shénhuánéngyuán), on suuri, vuonna 2004 perustettu kiinalainen hiilikaivosteollisuuden sekä useiden siihen liittyvien teollisuudenalojen kuten hiilipohjaisen energiantuotannon sekä rautatie- ja merikuljetusten konserniyritys. Yhtiömuodoltaan se on julkinen osakeyhtiö. Yrityksen osakkeet noteerataan sekä Shanghain että Hongkongin pörssissä. Se on lukeutunut markkina-arvoltaan Shanghain pörssin kymmenen suurimman yhtiön joukkoon. Yhtiön kotipaikka on Peking ja se on tytäryhtiönä suuremman, Kiinan valtion hallitseman Shenhua Group Corporation -yhtymän osa.
Yrityksen toiminta on jaettu neljään operatiiviseen toimialaan: Hiili, Energiantuotanto, Rautatiet sekä Satamatoiminnot ja merikuljetukset.
Elokuussa 2017 tiedotettiin, että China Shenhua Energyn emoyhtiö, Kiinan suurin hiilikaivoskonserni Shenhua ja maan suurimpiin energiantuottajiin lukeutuva Guodian (China Guodian Group Corp.) yhdistetään. Näin Kiinaan syntyi tuotantokapasiteetiltaan (225 gigawattia) maailman suurin ja liikevaihdoltaan maailman toiseksi suurin energiayhtiö, jolla on myös suuret hiilivarannot, ja jolla on mittava rautateitä ja vesiteitä hyödyntävä kuljetuskapasiteetti. Toisaalta useita energialähteitä käyttäneen Guodianin liitoksen kautta Shenhuan on arveltu voivan vähentää hiilen osuutta energiatuotannossaan, jossa energia aiemmin tuotettiin 90-prosenttisesti hiilellä. Uusi yhtiö on esimerkiksi asennetulla kapasiteetilla mitaten (33 GW) maailman suurin tuulivoimayhtiö. Uuden energiakonsernin palveluksessa työskentelee yhteensä noin 326 000 ihmistä.
Moria (tietokonepeli)
Moria (koko nimi The Dungeons of Moria) on Robert Alan Koeneken kehittämä roguelike-peli vuodelta 1983. Se oli yksi ensimmäisistä alkuperäiseen roguelike-peliin Rogueen perustuvista peleistä, ja ensimmäinen avoimen lähdekoodin freeware-roguelike. Pelin nimi ja jotkin sen elementit on lainattu J. R. R. Tolkienin kirjoista, mutta muuta tekemistä Morialla ei Tolkienin tuotannon kanssa ole. Moria toimi inspiraationa Blizzard Entertainmentin Diablo alustavalle versiolle.
Pelaaminen
Pelin alussa pelihahmolle valitaan sukupuoli ja yksi hahmoluokka kuudesta (soturi, maagi, pappi, varas, samooja ja paladiini) ja yksi rotu kahdeksasta (ihminen, puolihaltia, haltia, puolituinen, maahinen, kääpiö, puoliörkki, puolipeikko) vaihtoehdosta. Kaikki vaikuttavat pelihahmon taitoihin ja ominaisuuksiin. Peli alkaa maanpinnalta, kaupungista, jossa pelihahmo voi ostaa ja myydä aseita ja varusteita. Moria oli ensimmäinen roguelike-peli, jossa on tällainen pelialue. Pelin varsinainen tapahtumaympäristö on Morian luolasto, jonne pelaajan on laskeuduttava tuhoamaan Balrog-hirviötä. Morian luolastot olivat "äärettömiä" eli aikaisempiin kerroksiin ei ollut mahdollista palata, vaan luolastot luotiin satunnaisesti joka kerta uudelleen, kun pelihahmo liikkui sinne.
Historia
Oklahoman yliopiston opiskelija Robert Alan Koeneke oli pitänyt Roguesta valtavasti, ja kun hänen yliopistossaan käytetyille VAX 11/780 -tietokoneille ei ollut saatavilla pelejä, hän oli päättänyt luoda sille Roguesta oman versionsa. Koeneke kirjoitti Morian VMS Pascal-ohjelmointikielellä ja julkaisi pelin version 1.0 ilmaiseksi kesällä 1983. Hän julkaisi myös pelin lähdekoodin, jota sai levittää ja muokata vapaasti, kunhan tekijänoikeushistoria pidettäisiin tallessa. Moriasta tuli hyvin suosittu, ja sen pelaajat alkoivat ohjelmoida pelistä omia versioitaan ja lähettää Koenekelle omia kehitysideoitaan. Hän jatkoi pelin kehittämistä pelaajilta saamansa palautteen pohjalta apunaan ystävänsä Jimmy Todd, joka kehitti peliin paremman hahmonluontisysteemin.
Vuonna 1987 julkaistiin Morian versio 4.7, joka jäi viimeiseksi Koeneken kehittämäksi versioksi. Hän oli aloittanut version 5.0 työstämisen, mutta jätti työn kesken, ja myöhemmin sen lähdekoodi katosi. Se olisi ollut alusta asti uudelleen luotu kehittyneempi versio pelistä.
UMoria ei kuitenkaan ollut vapaa ohjelmisto, vaikka sen lähdekoodi olikin avoin. 2000-luvulla nousi tarve saada UMoria vapaa lisenssin alle ja perustettiin Free-Moria-niminen hanke, jonka tarkoituksena oli kerätä jokaisen Moriaan koodia kirjoittaneen lupa tarjota oma osuutensa lähdekoodista GPL-lisenssin alaisena tai public domainina. Hanke saatiin onnistuneesti päätökseen lokakuussa 2007.
Vestre Innlandetin käräjäoikeus
pienoiskuva|200px|Gjøvikin käräjätalo Vestre Innlandetin käräjäoikeus (norj. Vestre Innlandet tingrett) on yksi Norjan 23 käräjäoikeudesta ja se kuuluu Eidsivatingin laamanninoikeuden alaisuuteen. Se perustettiin vuonna 2021 yhdistämällä aiemmat Gjøvikin, Pohjois-Gudbrandsdalin, Etelä-Gudbrandsdalin ja Valdresin käräjäoikeudet. Vestre Innlandetin käräjäoikeuden toimipisteet ovat Fagernesissa, Gjøvikissä, Lillehammerissa ja Vågåssa.
Tuomiopiiri
Käräjäoikeuden tuomiopiirin muodostavat seuraavat kunnat:
Kromaattinen asteikko
300px|thumb|[[Kosketinsoitin|Kosketinsoittimissa kaikki valkoiset ja mustat koskettimet yhdessä muodostavat kromaattisen asteikon. Kuvassa kolmen oktaavin laajuinen osa koskettimistoa.]] thumb|Lyhyt sävellys, jossa käytetään kromaattista asteikkoa sävellyksen alussa sekä kohdasta 0:35 alkaen thumb|Kromaattinen asteikko piirrettynä ympyrän muotoon: jokainen sävel on samalla etäisyydellä viereisistä sävelistä molemmin puolin. (Kaaviossa on käytetty sävelten [[sävel#sävelten nimet|englantilaista nimistöä, jossa B merkitsee samaa säveltä kuin Suomessa H.)]] Kromaattinen asteikko on sävelasteikko, jossa on kaksitoista säveltä kutakin oktaavia kohti, peräkkäiset aina puoliaskelen päässä toisistaan. Esimerkiksi pianolla ja muilla kosketin­soittimilla kromaattinen asetikko saadaan aikaan painamalla peräkkäin yhden oktaavialan kaikkia koskettimia, sekä valkoisia että mustia.
Ylioppilaiden Raittiusyhdistys
thumb|Matti Helenius-Seppälä ja Alli Trygg-Helenius raittiusvalistusta jakamassa. Ylioppilaiden Raittiusyhdistys (1886–1993) oli Helsingissä toiminut, raittiusaatetta ajanut yhdistys. Yksi sen puheenjohtajista 1900-luvun alussa oli kansanedustaja Matti Helenius-Seppälä.
1970-luvulla Ylioppilaiden Raittiusyhdistys YRY markkinoi itseään tajunnan laajentajana. Se muutti Raitis Ylioppilas -lehtensä nimen Valkolakiksi. Yhdistyksen toiminta lakkasi, kun Sosiaali- ja terveysministeriö ja RAY yhdistivät raittiusjärjestöt. Suomen akateeminen raittiusliitto (SARL) sijoitettiin työväen raittiusyhdistysten kanssa Elämäntapaliittoon.
Kromaattinen asteikko
Pianolla tai muilla tasa­vireisillä soittimilla kaikissa puoli­askelet ovat yhtä suuria, 100 senttiä. Toisen sanoen tasa­vireisen kromaattisen asteikon sävelet ovat yhtä etäällä toisistaan, eli niiden taajuuksien suhde on vakio,. Tasavireinen kromaattinen asteikko ei ole diatoninen eikä siinä ole mitään tiettyä perus­säveltä (toonikaa), vaan se on symmetrinen asteikko, jossa kaikki sävelet ovat yhtä etäällä toisistaan.
Mark Seif
Mark Seif (s. 4. lokakuuta 1967, Egypti ) on egyptiläissyntyinen yhdysvaltalainen lakimies ja pokeriammattilainen. Seif on urallaan voittanut kaksi World Series of Poker (WSOP) -turnausta.
Gunther Schuller
thumb|Gunther Schuller (vas.) ja [[A. B. Spellman.]] Gunther Schuller (22. marraskuuta 1925 New York – 21. kesäkuuta 2015 Boston ) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, käyrätorvensoittaja ja kapellimestari. Häntä pidetään yhtenä nykytaidemusiikin merkittävimmistä hahmoista, ja hän soitti myös jazzia.
Mark Seif
Seif aloitti pokerin pelaamisen seitsenvuotiaana perheensä kotipeleissä. Hänellä oli lukuisia hyviä sijoituksia Yhdysvaltain länsirannikon pokeriturnauksista 1990-luvun lopulta lähtien, mutta suuren yleisön tietoisuuteen hän tuli sijoituttuaan neljänneksi World Poker Tourin (WPT) Legends of Poker -tapahtumassa elokuussa 2002.
Vuonna 2005 Seif voitti viikon sisällä kaksi WSOP-turnausta. Tätä ennen hänen paras WSOP-sijoituksensa oli ollut vuoden 2003 3 000 dollarin no limit hold'em -turnauksen yhdeksäs tila. Maaliskuussa 2007 Seif sijoittui WPT:n World Poker Challenge -turnauksessa neljänneksi ansaiten 159 478 dollaria.
Seif on toiminut Professional Poker Tourin televisiolähetysten kommentaattorina.
Elokuussa 2007 Seifin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,9 miljoonaa dollaria.
Gunther Schuller
Schuller toimi jo teini-ikänsä lopulla Cincinnatin sinfoniaorkesterin käyrätorvensoittajana; pian hän sai saman toimen Metropolitan-oopperan orkesterista. Hän omistautui vuodesta 1959 säveltämiselle. Hän oli Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian musiikkiosaston jäsen vuodesta 1967.
Schuller teki yhteistyötä useamman jazzmuusikon kanssa. Hänet tunnetaankin juuri hänen luomastaan klassisen musiikin ja jazzin vaikutteita yhdistelevästä third stream -tyylistä. Hänelle myönnettiin vuonna 1994 Pulitzer-palkinto teoksesta Of Reminiscences and Reflections. Jazzlehti Down Beat myönsi hänelle vuonna 1993 Lifetime Achievement Awardin, ja lisäksi hän voitti kaksi Grammy-palkintoa.
Schullerin teosten joukossa on muun muassa musiikinhistorian tiettävästi ensimmäinen konsertto kontrafagotille (1978), jonka Schuller sävelsi National Symphony Orchestran kontrafagotisti Lewis Lipnickille.
Kromaattinen asteikko
thumb|center|400px|C:stä alkava kromaattinen asteikko, nouseva ja laskeva oktaavi tai
Historia
Kuhunkin duuri- ja molliasteikkoon kuuluu varsinaisesti vain seitsemän säveltä, jotka muodostavat diatonisen asteikon. Tonaalisessa musiikissakin esiintyy kuitenkin varsin usein myös sävellajiin varsinaisesti kuulumattomia muunnesäveliä, toisinaan kromaattisen asteikon mukaisesti nousevia tai laskevia sävel­kulkujakin. Vielä 1700-luvulla kromatiikan käyttö musiikissa oli varsin rajallista, vaikka sillä katsottiin olevan huomattava ilmaisuarvo, ja esimerkiksi joissakin Bachin sävellyksissä sitä esiintyy. Sen sijaan 1800-luvulla sen käyttö laajeni varsin huomattavasti. thumb|center|500px|[[Bizetn oopperan Carmen (1875) tunnettu aaria L'amour est un oiseau rebelle alkaa kvintin laajuisella laskevalla kromaattisella sävelkululla. ]]
Kromaattinen asteikko nuottikirjoituksessa
Kun kromaattinen asteikko on esitettävä nuotti­kirjoituksessa, tarvitaan aina etumerkkejä, siis ylennys- tai alennus­merkkejä. Kun enharmoniset sävelet kuten gis ja as voidaan samastaa, tämä voidaan tehdä useilla eri tavoilla.
Ei ole yleispätevää sääntöä siitä, milloin käytetään korotus- ja milloin alennusmerkkejä. Varsinkin musiikkiteoreettisissa yhteyksissä on usein tapana käyttää nousevassa asteikossa korotus- ja laskevassa asteikossa alennusmerkkejä seuraavaan tapaan:
Filosofinen teismi
Filosofinen teismi tai filosofinen jumalausko saattaa viitata seuraaviin asioihin:
Kromaattinen asteikko
Kromaattinen asteikko nuottikirjoituksessa
Käytännössä kuitenkin merkintätapa riippuu myös sen kappaleen sävellajista, jossa kromaattinen sävelkulku esiintyy, jolloin se voidaan merkitä esimerkiksi jommallakummalla seuraavista tavoista:
400px|center|thumb|C:stä alkava harmoninen kromaattinen asteikko 400px|center|thumb|C:stä alkava melodinen kromaattinen asteikko
Yllä olevat nuotinnukset ovat vain esimerkkejä monista tavoista, miten kromaattinen asteikko voidaan kirjoittaa. Yleensä kolmea peräkkäistä säveltä ei kuitenkaan esitetä saman kantasävelen muunnoksena, jolloin se esiintyisi, paitsi sellaisenaan, sekä korotettuna että alennettuna kuten G sarjassa Ges – G – Gis.
Vastaavat asteikot ei-länsimaisessa musiikissa
thumb|300px|right|C:stä alkavan kiinalaisen Shí-èr-lǜ:n sävelet.
Vanhassa kiinalaisessa musiikin teoriassa kromaattista asteikkoa vastaa käsite Shí-èr-lǜ. Länsimaiset musiikki­tieteilijät ovat ainakin aikaisemmin nimittäneet sitä "kiinalaiseksi kromaattiseksi asteikoksi". Nimitys on kuitenkin harhaan­johtava, sillä Kiinassa sitä ei ole koskaan käsitetty varsinaiseksi musikaaliseksi sävel­asteikoksi, vaan pelkästään kahden­toista sävelen sarjaksi, jonka pohjalta asteikkoja voitiin muodostaa.
Intialaisessa sävel­järjestelmässä eli sargamissa esiintyy myös 12 säveltä oktaavia kohti, mukaan luettuna korotetut ja alennetut sävelet.
Totaalinen kromatiikka
thumb|center|400px|Tyypillinen 12 sävelen muodostava säveljono [[Anton Webernin konsertossa Op. 24 neljälle trikordille. ]] Saman­nimiset sävelet eri oktaavi­aloissa muodostavat sävelluokan. Kaikki 12 sävelluokkaa yhdessä muodostavat totaalisen kromatiikan' (eli totaalisen kromaattisen aggregaatin) ). Arnold Schönbergin kehittämässä kaksitoistasäveljärjestelmässä käytetään 12 sävelen muodostamia sävelrivejä, jolloin kuhunkin sävelluokkaan kuuluva sävel esiintyy rivissä vain kerran.
Viritys ja taajuuksien suhteet
Puhtaassa virityksessä eri sävelten taajuuksien suhteet perussäveleen C voidaan esittää seuraavilla murto­luvuilla, joille on ohessa esitetty myös desimaaliset likiarvot:
Puhdas viritys perustuu puhtaisiin oktaaveihin (suhde 1:2) ja kvintteihin (suhde 2:3) sekä suuriin ja pieniin tersseihin (suhteet 4:5 ja 5:6). Eri sävelten suhteen murtolukuina ovat aina sellaisia, että niiden osoittajan ja nimittäjän alku­tekijöinä esiintyvät vain luvut 2, 3 ja 5. Todetaan, että alennetut sävelet, esimerkiksi Des ja Es, ovat säännöllisesti hieman korkeampia kuin niitä enharmonisesti vastaavat korotetut sävelet, esimerkiksi Cis ja Dis. Toisaalta E:n ja F:n samoin kuin H:n ja C:n väliin tarvitaan "ylimääräiset" sävelet Eis/Fes ja His/Ces. Nämä ovat 19-EDO -järjestelmän mukaiset puhtaan virityksen likiarvot.
Pythagoraan virityksessä, joka perustuu vain puhtaisiin oktaaveihin ja kvintteihin, sävelten taajuuksien suhteet ovat seuraavan taulukon mukaiset. Näiden murtolukujen osoittajina ja nimittäjät ovat usein edellisiä suurempia, mutta niiden alku­tekijöinä ovat vain luvut 2 ja 3. Monien sävelten taajuudet poikkeavat edellä mainitusta puhtaasta virityksestä syntonisen komman eli suhteen 80/81 verran. Edellisestä poiketen korotetut sävelet ovat tässä hieman korkeampia kuin niiden enharmoniset vastineet. Eri sävelten taajuuksien suhteet perussävelen taajuuteen ovat seuraavat: Nämä ovat 17-EDO -järjestelmän mukaiset Pythagoraan virityksen approksimaatiot.
Jääkiekko talviolympialaisissa 2022 – miesten karsinnat
Jääkiekon olympiakarsinnat vuoden 2022 Pekingin turnaukseen alkoivat marraskuussa 2019. Karsintojen lopputurnaukset pelataan elokuussa 2021, koska koronaviruspandemia siirsi niitä vuodella.
Lohko N
Sijoituksen määrittäminen: 1) Pisteet; 2) Keskinäisten ottelujen pisteet; 3) Keskinäisten ottelujen maaliero; 4) Keskinäisten ottelujen tehdyt maalit; 5) Tulos parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 6) Tulos toiseksi parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 7) Sijoittelu ennen turnausta.
(I) Isäntä
Lohko O
Sijoituksen määrittäminen: 1) Pisteet; 2) Keskinäisten ottelujen pisteet; 3) Keskinäisten ottelujen maaliero; 4) Keskinäisten ottelujen tehdyt maalit; 5) Tulos parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 6) Tulos toiseksi parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 7) Sijoittelu ennen turnausta.
Ennakkokarsinta
Ennakkokarsintaturnaukset pelattiin 12. joulukuuta 2019 – 8. tammikuuta.
Lohko K
Sijoituksen määrittäminen: 1) Pisteet; 2) Keskinäisten ottelujen pisteet; 3) Keskinäisten ottelujen maaliero; 4) Keskinäisten ottelujen tehdyt maalit; 5) Tulos parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 6) Tulos toiseksi parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 7) Sijoittelu ennen turnausta.
(I) Isäntä
Lohko L
Sijoituksen määrittäminen: 1) Pisteet; 2) Keskinäisten ottelujen pisteet; 3) Keskinäisten ottelujen maaliero; 4) Keskinäisten ottelujen tehdyt maalit; 5) Tulos parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 6) Tulos toiseksi parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 7) Sijoittelu ennen turnausta.
Lohko M
Sijoituksen määrittäminen: 1) Pisteet; 2) Keskinäisten ottelujen pisteet; 3) Keskinäisten ottelujen maaliero; 4) Keskinäisten ottelujen tehdyt maalit; 5) Tulos parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 6) Tulos toiseksi parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 7) Sijoittelu ennen turnausta.
(I) Isäntä
Esikarsinta
Esikarsintaturnaukset pelattiin 6.–9. helmikuuta 2020.
Lohko G
(I) Isäntä
Lohko H
Sijoituksen määrittäminen: 1) Pisteet; 2) Keskinäisten ottelujen pisteet; 3) Keskinäisten ottelujen maaliero; 4) Keskinäisten ottelujen tehdyt maalit; 5) Tulos parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 6) Tulos toiseksi parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 7) Sijoittelu ennen turnausta.
(I) Isäntä
Lohko J
Sijoituksen määrittäminen: 1) Pisteet; 2) Keskinäisten ottelujen pisteet; 3) Keskinäisten ottelujen maaliero; 4) Keskinäisten ottelujen tehdyt maalit; 5) Tulos parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 6) Tulos toiseksi parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 7) Sijoittelu ennen turnausta.
(I) Isäntä
Lohko D
Sijoituksen määrittäminen: 1) Pisteet; 2) Keskinäisten ottelujen pisteet; 3) Keskinäisten ottelujen maaliero; 4) Keskinäisten ottelujen tehdyt maalit; 5) Tulos parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 6) Tulos toiseksi parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 7) Sijoittelu ennen turnausta.
(I) Isäntä
Lohko E
Sijoituksen määrittäminen: 1) Pisteet; 2) Keskinäisten ottelujen pisteet; 3) Keskinäisten ottelujen maaliero; 4) Keskinäisten ottelujen tehdyt maalit; 5) Tulos parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 6) Tulos toiseksi parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 7) Sijoittelu ennen turnausta.
Lohko F
Sijoituksen määrittäminen: 1) Pisteet; 2) Keskinäisten ottelujen pisteet; 3) Keskinäisten ottelujen maaliero; 4) Keskinäisten ottelujen tehdyt maalit; 5) Tulos parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 6) Tulos toiseksi parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 7) Sijoittelu ennen turnausta.
(I) Isäntä
Sataedu
Satakunnan koulutuskuntayhtymä järjestää Sataedu -nimellä ammatillista tutkintoon johtavaa koulutusta sekä erilaista lisä- ja täydennyskoulutusta. Sataedussa opiskelee vuosittain on noin 5 000 opiskelijaa. Sataedu työllistää noin 320 henkilöä kahdeksalla eri paikkakunnalla. Henkilöstöstä 73 prosenttia työskentelee opetuksen ja ohjauksen  tehtävissä.
Sataedun koulutusalat
alt=Sataedun logo|pienoiskuva|250x250px|Sataedun logo Sataedussa on valittava 44 tutkintoon valmistavaa koulutusta. Ammatillista perustutkintoon johtavaa koulutusta järjestetään seuraavilla opintoaloilla:
Niiden lisäksi Sataedussa voi suorittaa ammatti- ja erikoisammattitutkintoja.