cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frans Österblom
thumb|right|Frans Österblom Frans Österblom (16. syyskuuta 1870 Kemiö – 29. kesäkuuta 1907 Kemiö) oli suomenruotsalainen kansakoulunopettaja ja runoilija.
Österblomin vanhemmat olivat puuseppä F: M: Österblom ja Erika Lindholm. Hän kävi neljä vuotta kansakoulua ja opiskeli sitten 1887–1891 Uudenkaarlepyyn opettajaseminaarissa valmistuen kansakoulunopettajaksi. Österblom toimi vuodesta 1891 opettajana Kemiön Vestlaxin koululla. Hänet tunnetaan ennen kaikkea ruotsinkielisen kotiseutulaulun Min hembygd sanoittajana.
Frans Österblom kuoli tapaturmaisesti kesäkuussa 1907 salaman iskettyä hänen työhuoneensa ikkunaan. Österblomin muistokivi on pystytetty Kemiön Vestlaxin kylään.
Georg Adolf Rauch
pienoiskuva|Georg Adolf Rauch Georg Adolf von Rauch (14. heinäkuuta 1789 Viru-Jaagupi – 30. huhtikuuta 1864 Pietari) oli baltiansaksalainen lääketieteen ja kirurgian tohtori.
Lääkäri
Rauch opiskeli lääketiedettä vuosina 1806–1811 Tarton yliopistossa valmistuen vuonna 1811. Toimittuaan vähän aikaa lääkärinä Tallinnassa, hän muutti Pietariin. Siellä hän työskenteli Obukhovin sairaalassa vuosina 1812–1828, ollen samaan aikaan vuosina 1812–1814 Suomen jääkärirykmentin lääkärinä. Hänellä oli myös oma yleislääkärin vastaanotto Pietarissa vuosina 1815–1829. Rauch sai mainetta hyvänä lääkärinä, ja hän toimi vuosina 1829–1845 Venäjän keisarinna Aleksandra Fjodorovnan henkilääkärinä. Hän oli myös Venäjän sisäministeriön lääketieteellisen neuvoston neuvoa-antava jäsen vuosina 1831–1864.
Liikemies
Rauch oli aktiivinen liikemies. James Finlaysonin myydessä tehdastaan, Carl Samuel Nottbeck ja William Wheeler pyysivät häntä kolmanneksi osakkaaksi Finlayson & Co -yhtiöön. Suuri syy tähän oli hänen hyvät suhteensa keisariperheeseen ja Venäjän valtion viranhaltijoihin.
Kunnianosoitukset
pienoiskuva|150px|Rauchille myönnetty vaakuna Rauch oli lukuisten venäläisten ja ulkomaisten yhdistysten kunniajäsen. Venäjän valtiolta hän sai aatelistodistuksen vaakunalla vuonna 1846. Hän oli myös usean ritarikunnan jäsen.
Freeman (albumi)
Freeman on suomalaisen pop-laulaja Freemanin vuonna 1976 Love Records -levymerkille levyttämä albumi. Levyn tuotti Hector, joka teki myös valtaosan sanoituksista.
Kappaleet
'''CD:n bonuskappaleet
Anthony W. England
Anthony Wayne England (s. 15. toukokuuta 1942) on entinen NASAn astronautti. Hän lensi sukkulalennolla STS-51-F.
Svenska Basketligan -kausi 2008–2009
Vuoden hyökkääjä
Lesli Myrthil, (Solna Vikings)
Vuoden takamies
Thomas Jackson (Uppsala Basket)
Vuoden sentteri
Johan Åkesson (Helsingborg Basket)
Vuoden puolustuspelaaja
Juha Sten, (Solna Vikings)
Vuoden valmentaja
Pekka Salminen, (Solna Vikings)
Vuoden organisoija
Uppsala Basket
Andrejevin heijastus
pienoiskuva|200px| Normaalijohteen (N) ja suprajohteen (S) rajapintaan saapuva [[elektroni (punainen) paluuheijastuu takaisin normaalijohteeseen elektroniaukkona (vihreä), mikä tuottaa suprajohteeseen Cooperin parin. Pystynuolet kuvaavat hiukkasten spiniä.]]
Andrejevin heijastus on puhtaassa normaalijohde-suprajohderajapinnassa tapahtuva prosessi, jossa suprajohteen energia-aukkoa pienemmän energian omaava elektroni (fermienergian yläpuolella oleva kvasihiukkaseksitaatio) heijastuu takaisin normaalijohteeseen aukkona (fermienergian alapuolella oleva kvasihiukkaseksitaatio). Tuloksena prosessista suprajohteeseen syntyy Cooperin pari. Andrejevin heijastus on saanut nimensä venäläisen fyysikon Aleksander F. Andrejevin mukaan.
Andrejevin heijastus selittää, miksi suprajohteet, joilla on ääretön sähkönjohtavuus, ovat tavattoman huonoja lämmönjohteita. Prosessissa varaus siirtyy normaalijohteesta suprajohteeseen, mutta kvasihiukkasten kuljettama energia (entropiavirta) heijastuu liitoksesta takaisin normaalijohteeseen.
Andrejevin heijastuksen luoma elektroni-aukkokorrelaatio saa aikaan suprajohtavan läheisyysilmiön, jonka ansiosta normaalijohteessa lähellä normaali-suprajohderajapintaa voidaan havaita suprajohtavia ominaisuuksia.
Sr3
Sr3 on VR-Yhtymän käyttämä sähköveturi. Sr3 on uusin VR:n käyttämästä kolmesta sähköveturisarjasta, ja se perustuu Siemens Mobilityn Vectron-veturimalliin. Vetureita on tilattu 80 kappaletta, ja tilauksessa on optio 97 lisäveturille. Sarjan toimitukset alkoivat vuonna 2016, ja ensimmäiset veturit otettiin käyttöön kaupallisessa liikenteessä kesäkuussa 2017.
Historia
Vuonna 2012 VR-Yhtymä järjesti avoimen EU-tasoisen tarjouskilpailun uudesta sähköveturisarjasta. Tarjouskilpailussa valmistajalta edellytettiin muun muassa kokemusta vähintään 20 sähköveturin valmistamisesta vuosina 2000–2011. Näiden vetureiden tuli myös olla edelleen käytössä, akselipainon piti olla vähintään 21 tonnia, huippunopeuden piti olla vähintään 200 km/h ja vetureiden yhteenlasketun ajokilometrimäärän piti olla vähintään viisi miljoonaa kilometriä. Lisäksi valmistajalta vaadittiin kokemusta sähkövetureiden tai -junien toimivuudesta vaativissa olosuhteissa, kuten kovassa pakkasessa, kesähelteillä ja pöllyävässä lumessa.
Tilauksesta kiinnostuneita olivat ainakin isot kiskokalustovalmistajat Alstom, Bombardier Transportation ja Siemens Mobility. VR:n hankintailmoitukseen kirjaamat vaatimukset kykeni täyttämään käytännössä vain muutama valmistaja, ja ne sulkivat muun muassa suomalaisen Transtechin pois tarjouskilpailusta. Veturien liikkumiskyvyn ja talvikestävyyden sekä valmistajan tarjoaman huoltopaketin mainittiin olevan hankintapäätöksen kannalta tärkeitä tekijöitä. Lisäksi ison, optioineen 177 veturin sarjan tilaaminen mahdollistaa erityisesti liikennöitsijää varten veturimalliin tehtävät muutokset.
Joulukuussa 2013 VR ilmoitti tilaavansa 80 Vectron-sähköveturia saksalaiselta Siemensiltä. Tilaukseen sisältyi lisäksi optio 97 lisäveturista. Kaupan arvo oli noin 300 miljoonaa euroa. Sopimus kaupasta tehtiin osapuolten välille helmikuussa 2014.
Koko 80 veturin Sr3-sarjan suunnitellaan olevan liikenteessä vuonna 2026. VR:n mukaan uudella sähköveturisarjalla korvataan Neuvostoliitosta 1970–1980-luvuilla hankitut Sr1-sähköveturit, jotka poistetaan käytöstä vaiheittain uusien veturien toimitusten edetessä. Lisäksi uuden sähköveturin tavoite on helpottaa talviliikenteen ongelmia. Sr3-sarjan käyttöiän on arvioitu jatkuvan 2070-luvulle saakka.
Toimitukset
pienoiskuva|USr3-koeveturi Rata2016-näyttelyssä [[Turku|Turussa.]] Maaliskuussa 2015 Suomeen saapui Siemensin omistama Vectron-koeveturi (USr3), joka ajoi koeajoja huhtikuusta alkaen. Koeveturi palautettiin Saksaan syyskuussa 2016. Ensimmäinen varsinainen Sr3-veturi (3302) saapui Suomeen koeajoon tammikuussa 2016. Veturit 3303 ja 3304 saapuivat Suomeen saman vuoden toukokuussa. Veturilla 3301 ajettiin aluksi koeajoja kesään 2016 asti Saksassa ja Tšekissä, ja se tuotiin Suomeen heinäkuussa. Viides Sr3-veturi (3305) tuli Suomeen syyskuussa 2016. Näillä vetureilla ajettiin koeajoja, kunnes ne saatiin kaupalliseen liikenteeseen kesällä 2017. Huhti- ja toukokuussa 2017 maahan saapui kymmenen veturin esisarjan loput viisi veturia.
Esisarjan seurantajakson jälkeen vetureiden sarjavalmistus ja jatkotoimitukset alkoivat kesällä 2018. Loppuvuoden 2018 aikana toimitettiin kahdeksan veturia (3311–3318) ja tammikuussa 2019 kolme veturia lisää (3319–3321). Huhtikuussa 2019 toimitettiin veturit 3322 ja 3323. Keväällä otettiin myös koulutuskäyttöön Sr3-vetureiden simulaattorit Kouvolassa. 2. syyskuuta 2019 Suomeen tuli kolme uutta Sr3-veturia (3324–3326), ja 30. tammikuuta saapuivat veturit 3327 ja 3328. Veturit 3329–3331 saapuivat Suomeen huhtikuussa 2020, ja 3332–3334 syyskuussa 2020. Veturit 3335–3336 saapuivat Suomeen tammikuussa 2021, 3337–3339 huhtikuussa 2021 ja 3340–3342 elokuussa 2021. Veturit 3343–3344 saapuivat Suomeen tammikuussa 2022, 3345–3347 maaliskuussa 2022 ja 3348–3350 elokuussa 2022. Veturit 3351–3352 saapuivat Suomeen tammikuussa 2023 ja 3353–3355 maaliskuussa 2023. Jatkossa Sr3-vetureita on tarkoitus toimittaa VR:lle noin kymmenen veturia vuodessa.
Ongelmia
Vaikka Sr3-veturit on hankittu yleislinjakäyttöön, niitä käytettiin ensimmäiset kaksi vuotta ainoastaan tavaraliikenteessä, sillä Sr3:n ETCS-standardin mukaisen veturilaitteen ja Suomen rautateiden JKV-kulunvalvontajärjestelmän kommunikaatio-ongelmat aiheuttivat vetureille tarpeettomia hätäjarrutuksia. Ensimmäinen kokeilu matkustajaliikenteessä tehtiin 7. joulukuuta 2017. Liikenne- ja viestintävirasto antoi Sr3-vetureille 1. kesäkuuta 2019 alkaen rajoitetun käyttöluvan matkustajaliikenteeseen, jolloin Sr3:n vetämät InterCity-junat alkoivat liikennöidä ensin Oulu–Rovaniemi-reitillä 3. kesäkuuta 2019 alkaen ja myöhemmin Helsinki–Oulu-reitillä 24. kesäkuuta 2019 alkaen. Koekäyttöjakson jälkeen veturien käyttö matkustajaliikenteessä laajeni Poriin ja Vaasaan suuntautuville reiteille, ja edelleen marraskuussa 2020 Joensuuhun.
Sr3 3309 suistui kiskoilta ja vaurioitui tasoristeysonnettomuudessa Kemijärvellä 12. joulukuuta 2018. Veturi kuljetettiin maateitse Oulun rautatieaseman ratapihalle, jossa se seisoi pitkään odottamassa vakuutusyhtiön päätöstä korjauksesta. Myöhemmin keväällä 2019 veturi siirrettiin Ilmalan varikolle, josta se hinattiin syyskuussa 2019 Hankoon ja laivattiin edelleen Saksaan, jossa veturi korjattiin Siemensin Münchenin tehtaalla. Korjauksen yhteydessä veturiin vaihdettiin myös Onnettomuustutkintakeskuksen suositusten mukaisesti uudenlaiset sivuikkunat ja turvavalaistus. Turvavalaistus ei toiminut onnettomuudessa, koska veturin akustosulakkeet rikkoontuivat. VR:n asiantuntijoiden mukaan turvavalaistuksen muutostöitä ei kuitenkaan edellytä, koska akusto on veturin pääasiallisesta energianlähteestä riippumaton järjestelmä ja veturi täyttää täten Yhteentoimivuuden teknisen eritelmän (YTE) mukaiset LVV:n hyväksymät vaatimukset. Veturi palautettiin Suomeen korjattuna 21. marraskuuta 2019.
Ominaisuudet
Sr3 on Vectronin ns. "last mile" -versio ("viimeinen maili"), eli se on varustettu sähkömoottoreiden lisäksi kahdella dieselkäyttöisellä aggregaatilla, jotka mahdollistavat liikennöimisen myös sähköistämättömillä rataosuuksilla. Dieselmoottoreiden yhteisteho on 360 kW. Dieselmoottoreita käytetään pääasiallisesti varavoimalähteenä sekä tarvittaessa tavaraliikenteessä ja vaihtotyössä siten, että aggregaatit tuottavat sähköä ajomoottoreille mahdollistaen liikkumisen ilman ajolangasta saatavaa sähköä. Veturi voi liikkua dieselmoottorien avulla jopa sadan kilometrin matkan 20 km/h nopeudella, jolloin juna saadaan esimerkiksi sähköverkon vikatilanteessa liikutettua seuraavalle liikennepaikalle. Koeajoissa Sr3-pari on kyennyt vetämään mittausvaunun ja kuormatun koevaunun 55 kilometrin päähän sähköistetystä rataosuudesta keskinopeuden ollessa 25 km/h. Matkustajaliikenteessä Sr3:n dieselvetoa käytettiin ensimmäisen kerran 6. toukokuuta 2020, kun Kontiomäellä asemarakennuksen tulipalosta johtuen rataosuuden ajolangoista oli katkaistu virta.
Ajomoottorien ripustus ei ole täysin jousitettua tyyppiä kuten VR:n aikaisemmissa Sr2- ja Sr1-vetureissa. Ison ja pienen vetohammaspyörän sekä hammaspyöräkotelon jousittamaton paino lepää vetopyörien päällä toisin kuin täysin jousitetussa rakenteessa, mutta moottorin paino ei lepää vetopyörän päällä. Moottorit on ripustettu telin runkoon, ja voiman välitys jousitetusta moottorista jousittamattomaan pieneen vetohammaspyörään tapahtuu onton vetopyöräakselin läpi kahden joustavan teräslevynivelen välityksellä. Rakenne on yksinkertaisempi ja huokeampi, ja rataan välittyvät haitalliset voimat ovat vain vähän suurempia kuin täysjousitetussa rakenteessa.
Tavara- ja ratapihaliikennekäyttöä varten Sr3 on varustettu radio-ohjauslaitteistolla. Vetureihin on asennettu eurooppalaisen ETCS-kulunvalvontastandardin mukainen Trainguard 100 -veturilaite, joka sovittimen avulla kykenee lukemaan myös JKV-ratalaitteita. Veturi on varustettu myös WLAN-verkolla ja DGPS-paikannuslaittein. Sr3:ssa on Unilink-kytkimet, eli veturi voidaan kytkeä sekä SA-3- että ruuvikytkimillä varustettuun kalustoon. EKE Trainnet -tietojärjestelmän avulla veturi saa jatkuvasti ajantasaista tietoa mm. vaunujen ovien ja jarrujen tilasta. VR:n vaunukaluston lisäksi Sr3 on yhteensopiva Sr2-sähköveturien ja Edo-ohjausvaunujen kanssa.
Vaikka päällisin puolin Sr3 muistuttaa normaalia Vectron-veturia, on siihen tehty lukuisia muutoksia, jotka tekevät veturista Suomen raideliikenteeseen ja ilmastoon paremmin soveltuvan. Suomalaiseen 1 524 millimetrin raideleveyteen sopivat telit on tehty Grazissa, Itävallassa. Muilta osin Sr3-veturit on valmistettu Siemensin tehtaalla Münchenissä. Veturin talvikestävyyttä on paranneltu lukuisin eri tavoin: veturin kori on lämpöeristetty, alustan muotoilu estää lumen kerääntymisen, ja kaikki ulkoiset laitteet ja kytkennät on suojattu lumelta. Lisäksi jäähdytyksen ilmanottoaukot on siirretty veturin katolle, ja ilmanotto tapahtuu onton katon muodostaman kammion kautta. Veturiin on asennettu lumiaura, ja keulaa on vahvistettu hirvieläinkolarien varalta rakenteellisesti sekä suojalevyin. Veturin ohjaamo on varustettu lämmitettävällä ilmastoinnilla ja lisälämpöpuhaltimilla. Veturin luvataan toimivan jopa 40 asteen pakkasessa. Sr3 on myös Sr1:tä energiatehokkaampi, sillä jarrutuksessa syntynyt energia syötetään takaisin sähköverkkoon, ja veturin valaistus on kauttaaltaan toteutettu LED-tekniikalla. Sr3:n päävalonheittimien valovoima on 220 000 cd. Veturi on varustettu yhteensä 410 ampeeritunnin nikkelikadmiumakustolla.
Ensimmäinen isompi huolto Sr3-vetureille tehdään noin 1,2 miljoonan ajokilometrin jälkeen. Veturi lähettää langattomasti jatkuvasti teknistä dataa ja diagnostiikkaa, jolloin varikolla voidaan jo ennalta suunnitella tarkastusten sekä huoltojen sisältöä ja aikataulua. Sr3:n kuluvat osat on pyritty suunnittelemaan niin, että niiden vaihtoväli olisi mahdollisimman pitkä. Veturin osat ja materiaalit voidaan kierrättää 98-prosenttisesti.
Andrea Demirović
Andrea Demirović, tunnetaan myös nimellä Andrea (, s. 17. kesäkuuta 1985 Titograd, Montenegro, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta) on montenegrolainen laulaja ja Cetinjen musiikkiakatemian opiskelija. Demirović edusti Montenegroa Eurovision laulukilpailussa Moskovassa kappaleella Just Get Out of My Life, mutta ei päässyt semifinaalista finaaliin.
Karoline Bauer
thumb|upright|Karoline Bauer Karoline Bauer (1807–1878) oli saksalainen näyttelijätär, jonka alana olivat hienommat huvinäytelmä- ja keskusteluosat, mitkä hän suoritti viehättävällä ja luonnollisella sulolla. Myöskin suuremmissa tehtävissä, kuten Juliana Shakespearen Romeo ja Juliassa, Friedrich Schillerin Maria Stuartina ja prinsessana Goethen Torquato Tassossa hän esiintyi menestyksellä. Teatterimuistelmansa hän on julkaissut kirjoissa Aus meinem Bühnenleben ja Komödiantenfahrten.
Bauer oli rakkaussuhteessa Coburgin prinssiin Léopold de Saxe-Cobourgiin, joka myöhemmin tuli Belgian kuninkaaksi.
Voittaja-näyttely
Voittaja-näyttely on Suomen Kennelliiton vuosittain järjestämä koiranäyttely ja Suomen suurin koiratapahtuma. Näyttelyssä jaetaan Voittaja-titteleitä kunkin rodun parhaalle urokselle ja nartulle. Lisäksi junioriluokassa voittaneet, erinomaisen laatuarvostelun saaneet koirat saavat Juniorivoittaja-tittelin. Esimerkiksi vuonna 2009 ansaittu Voittaja-titteli merkitään koiran ansioluetteloon lyhenteellä V-09. Vastaavasti Juniorivoittaja merkitään JV-09.
Vuoden 2009 voittaja-näyttely televisioitiin, ja se näytettiin Urheilukanavalla kahta viikkoa myöhemmin. Vuoden 2014 näyttelystä välitettiin suora internet-lähetys Junior Handler -kilpailusta, ryhmäkilpailuista ja parhaan koiran valinnasta.
Best in Show -voittajat
Kuten koiranäyttelyissä yleensä, myös Voittaja-näyttelyssä valitaan koko näyttelyn paras koira, joka saa Best in Show -tittelin. Vuodesta 2005 lähtien näyttelyssä on parhaiten menestynyt FCI 9 -ryhmä, eli seura- ja kääpiökoirat. Roturyhmästä Lhasa Apso on voittanut näyttelyn peräti kolme kertaa vuosina 2012, 2011 ja 2007, ja kaikilla kerroilla koira on ollut Chic Choix -kennelistä.
Zoli Ádok
Zoli Ádok (Ádok Zoltán, s. 22. maaliskuuta 1976 Szeged) on unkarilainen laulaja, näyttelijä ja tanssija. Hän edusti Unkaria Eurovision laulukilpailussa 2009 kappaleella Dance with Me. Àdok sijoittui semifinaalissa 15:nneksi 16 pisteellä eikä näin ollen päässyt kilpailun finaaliin.
Ilham Tohti
Ilham Tohti (,, s. 25. lokakuuta 1969 Atush, Xinjiang) on kiinalainen taloustieteilijä, syntyperältään uiguuri. Hän oli Kiinan kansallisuuksien keskusyliopiston taloustieteen professori, ja häntä pidetään maltillisena uiguurien asioiden ajajana. Hän on ylläpitänyt suosittua uiguurien blogisivustoa.
Pidätys ja elikautinen vankeus
Tohti pidätettiin tammikuussa 2014, kun hän oli arvostellut Kiinan hallituksen reagointia yli vuotta aiemmin Tiananmenin aukiolla sattuneesta väkivallan teosta. Autolla tehdyssä teossa kaksi ihmistä kuoli sekä lisäksi autossa olleet kolme ihmistä Pekingissä Kielletyn kaupungin portin lähellä. Hallitus väitti, että teon tekijät olisivat olleet uiguuriseparatisteja. Autossa olleet ihmiset olivat samaa uiguuriperhettä mutta tapahtumien taustoista ei tiedetä mitään varmaa.
Tohti rahoitti ja ylläpiti pidätyksensä aikaan UighurOnline-verkkosivustoa, joka suljettiin pidätyksen jälkeen. Hänen pidätyksensä jälkeen pidetyssä oikeudenkäynnissä syyttäjä väitti että hänen kirjoituksensa sivustolla osoittivat hänen olevan separatistisen rikollisjärjestön jäsen. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen separatismista.
Aiemmat pidätykset
Kiinan viranomaiset olivat pidättäneet Tohtin jo aiemmin toistuvasti useita kertoja ja sulkeneet hänen verkkosivustonsa myös. He pidättivät taas Pekingissä heinäkuussa 2009 hänen arvosteltuaan hallituksen uiguureihin kohdistamaa politiikkaa Sinkiangissa. Häntä syytettiin tuolloinkin separatismista ja kuulusteltiin. Pidätys tapahtui pian sen jälkeen kun Ürümqin kaupungissa oli ollut yhteenottoja joissa kuoli ainakin 156 ihmistä.
Sunnuntai
Sunnuntai (lyhenne su tai sunn. ) on lauantain ja maanantain väliin sijoittuva viikonpäivä. Sunnuntai on kristittyjen pyhäpäivä. Länsimaissa, nykyisin laajalti muuallakin, sunnuntai on perinteellinen viikoittainen lepopäivä ja samalla lakisääteinen vapaapäivä.
Sijainti
Sunnuntai on nykyään eurooppalaisen SFS-EN 28601 -standardin mukaan seitsemäs ja viimeinen viikonpäivä. Ennen vuotta 1973 sunnuntai oli viikon ensimmäinen päivä. Tällöin kyseinen muutos toteutettiin Kansainvälisen standardoimis­järjestön (ISO) suosituksesta.
Roomalaisessa ja juutalaisessa kalenterissa sunnuntai on viikon ensimmäinen päivä.
Alkuperä ja nousu pyhäpäiväksi
Sunnuntain alkuperä on osittain hämärän peitossa, ja asiasta on erilaisia näkemyksiä.
Sunnuntai syntyi hellenistisessä Lähi-idässä sen jälkeen, kun kreikkalaiset olivat jakaneet viikon seitsemään päivään. Jokainen viikonpäivä edusti yhtä taivaankappaletta, ja sunnuntai sai nimensä Auringolta. Kreikkalaiset sijoittivat sunnuntain viikon toiseksi päiväksi eivätkä antaneet sille mitään erikoisasemaa viikonpäivien joukossa.
Sunnuntaista tuli Roomassa viikon tärkein päivä yhtäältä roomalaisten auringonjumalan palvojien ja toisaalta Roomassa suosioon nousseen kristinuskon vaikutuksesta. Sunnuntain nostamisen kristittyjen pyhäpäiväksi tarkasta ajankohdasta, tapahtumapaikasta tai tekijöistä ei ole kuitenkaan päästy selvyyteen, sillä vanhat lähteet eivät anna siitä tarpeeksi tietoa. Yhden teorian mukaan sunnuntain nostivat sapatista erilliseksi pyhäpäiväksi Jeesuksen apostolit Kristuksen ylösnousemuksen muistoksi. Toisen teorian mukaan apostolit siirsivät uudistetun ja parannellun sapatin sunnuntaille neljännen käskyn pohjalta. Heille pyhäpäivä juhlisti nyt Jeesuksen ylösnousemusta eikä maailman luomista. Kolmannen teorian mukaan sunnuntaista pyhäpäivän teki kristillinen kirkko, koska päivä liittyi Jeesuksen ylösnousemukseen ja koska se oli sopivasti joidenkin varhaiskristittyjen yhä juhlistaman sapatin jälkeen ja samana päivänä kuin monien pakanoiden palvontapäivä. Joka tapauksessa sunnuntaista, viikon ensimmäisestä päivästä, oli tullut kristittyjen pyhäpäivä viimeistään vuoteen 150 mennessä.
Vanhaa testamenttia korostavat protestantit suosivat sunnuntain pyhäpäiväteorioista ensimmäistä, katoliset, seitsemännen päivän adventistit ja Mooseksen lain hylkäävät protestantit kolmatta, ja muut protestantit keskimmäistä. Kalvinistien käsitys on sekoitus keskimmäistä ja kolmatta teoriaa.
Rooman valtakunnassa laajalti harjoitetussa mitralaisuudessa sunnuntain merkitystä korostettiin enemmän kuin pakanallisissa kulteissa yleensä. Hälventääkseen yhteyksiä mitralaisuuden ja muiden pakanauskontojen ”auringonpäivään” Rooman kristityt kutsuivat sunnuntaita aluksi ”Herran päiväksi”. Tämä nimitys on periytynyt latinasta Euroopan nykyisinkiin romaanisiin kieliin. 300-luvulta alkaen tavalliset kristitytkin alkoivat kuitenkin kutsua sunnuntaita myös auringonpäiväksi, sillä Jeesus nähtiin valon tuojana ja oikeuden aurinkona. Viittaus Aurinkoon tulikin sunnuntain nimeksi Pohjois-Euroopan kielissä, kun kristinusko levisi pohjoiseen ensimmäisen vuosituhannen loppuvuosisatoina.
Toisen vuosisadan alun kristityt pitivät sunnuntaina kaksi jumalanpalvelusta, ensimmäisen aamulla ennen töitä ja toisen illalla töiden jälkeen. Kokoontumiset pidettiin yksityiskodeissa, ja niiden sisältö vaihteli huomattavasti. Muodoltaan ja sisällöltään sunnuntaijumalanpalvelukset muistuttivat juutalaisten sapattipalveluksia saarnoineen ja yhteislauluineen, mutta niissä vahvistettiin uskoa Jeesuksen ylösnousemukseen iloisen yhdessäolon kautta, ja ehtoollisesta tehtiin päivän kohokohta.
Varhaiset kristityt jatkoivat Rooman ja Aleksandrian kaupunkien ulkopuolella aina 300-luvulle saakka juutalaisen sapatin viettämistä ”Herran päivän” rinnalla. Vähitellen sunnuntain merkitys kasvoi ja sapatin merkitys väheni, kunnes kristityt lakkasivat viettämästä sapattia kokonaan.
Sunnuntai nousi lopullisesti nykyiseen asemaansa neljännen ja kuudennen vuosisadan välillä. Keisari Konstantinus I julisti vuonna 321 sunnuntain virallisesti ainoaksi pyhäpäiväksi, mikä sopi sekä kristityille että pakanoille. Sunnuntain merkitys pyhäpäivänä levisi laajalle, kun kristinuskosta tuli ensin Rooman valtakunnan ja sitten melkein koko Euroopan valtauskonto.
300-luvulta lähtien sunnuntaista alkoi tulla kristityille koko ajan enemmän ja enemmän myös lepopäivä. Rouenin kirkolliskokouksessa vuonna 650 sunnuntai säädettiin 24 tunnin mittaiseksi pakolliseksi lepo- ja jumalanpalveluspäiväksi.
Nykyisin
Länsimaissa sunnuntai on perinteellinen viikoittainen lepopäivä ja samalla lakisääteinen vapaapäivä ja nykyisin laajalti muuallakin. Joillakin työpaikoilla on kuitenkin tehtävä työtä myös silloin, mutta työaikalain mukaan on pyhätyöstä maksettava korotettu palkka, ja lisäksi on vastaava vapaapäivä järjestettävä jonakin muuna viikonpäivänä.
Suomessa monet kaupat ja kaikki virastot ovat kiinni sunnuntaisin. Vuosina 2009–2015 kaupat saivat olla avoinna sunnuntaisin klo 12–18, kuitenkin isänpäivän ja jouluaaton välisenä aikana klo 12–21. Pienet alle 400 neliön kaupat saivat olla vapaasti avoinna sunnuntaisin juhlapyhiä lukuun ottamatta. Vuoden 2016 alusta kauppojen aukiolo vapautettiin.
Fanny Lybecker
Franziska Christina Lovisa (Fanny) Lybecker (25. tammikuuta 1845 Helsinki – 20. maaliskuuta 1907 Porvoo) oli suomenruotsalainen runoilija. Hän käytti myös nimimerkkejä Fransiska, Franziska ja Louise.
Fanny Lybeckerin vanhemmat olivat kenraalimajuri Georg Henrik Lybecker ja Lybeckerin koulun perustajana tunnettu raahelainen Sofia Lybecker.
Teoksia
Omalla nimellä: Nimimerkillä Fransiska: Nimimerkillä Louise:
Corrientes
Corrientes on Corrientesin maakunnan pääkaupunki Argentiinan pohjoisosassa. Vuonna 2010 kaupungissa oli 366 900 asukasta.
Kaupunki sijaitsee Paranájoen varrella.
Anne-Louis Girodet de Roussy-Trioson
thumb|200px|Anne-Louis Girodet, Omakuva. 1824, lyijykynä ja conté-liitu, Musée des Beaux-Arts, Orléans, Ranska. thumb|200px|Jean-Baptiste Roman, Anne-Louis Girodet'n rintakuva, 1827, Louvre, Pariisi. Anne-Louis Girodet de Roussy-Trioson, myös Anne-Louis Girodet de Roucy-Triosson tai Anne-Louis Girodet-Trioson, (29. tammikuuta 1767 Montargis – 9. joulukuuta 1824 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari ja Jacques-Louis Davidin oppilas. Hän edusti romanttista tyylisuuntaa lisäämällä maalauksiinsa eroottisia aineksia. Girodet muistetaan täsmällisestä ja selkeästä tyylistään ja Napoleonin perheestä tekemistään maalauksistaan. Girodet maalasi historiallisia ja tarunomaisia teoksia sekä muotokuvia.
Italiassa
Girodet menetti vanhempansa hyvin nuorena, ja hänen perinnöstään ja koulutuksestaan huolehtiminen lankesi hänen holhoojalleen M. Triosonille, "medecin-de-mesdames", joka myöhemmin adoptoi hänet, ja jonka sukunimen hän otti 1812. Hän ryhtyi opiskelemaan arkkitehtuuria ja tähtäsi sotilasuralle. Myöhemmin hän ryhtyi opiskelemaan maalaamista Luquin-nimisen taiteilijan ohjauksessa, mutta siirtyi sitten Davidin oppilaitokseen. 1789–1793 hän asui Italiassa, jossa hän 22-vuotiaana kilpaili menestyksellisesti Prix de Romesta ja sai siten itselleen nimeä maalauksellaan Kertomus Joosefista ja hänen veljistään. Roomassa hän maalasi teoksensa Hippocrate refusant les presents d'Artaxerxes ja Endymion-dormant Louvressa), ja hän sai teoksistaan kiitosta Salongissa vuonna 1793.
Myöhempi elämä
Palattuaan Ranskaan Girodet maalasi muotokuvia, muun muassa Napoléonin perheestä. Vuonna 1806 hän asetti näytteille maalauksen "Scène de déluge" (Louvre), joka palkittiin (kilpailijanaan Davidin "Sabiinit") kymmenvuotiaspalkinnolla. Tätä menestystä seurasi vuonna 1808 teokset "Reddition de Vienne" sekä "Atala au Tombeau", teos joka ja sai valtavaa suosiota aiheen onnistuneella valinnalla ja joka oli vapaa Girodet'n normaalista teennäisyydestä, johon hän kuitenkin myöhemmin palasi teoksessaan "La Révolte du Caire" (1810). Girodet kuului Ranskan maalausakatemiaan ja Ranskan instituuttiin; hän oli Pyhän Mikaelin ritarikunnan jäsen ja Kunnialegioonan jäsen.
Hänen kykynsä alkoivat hiipua, ja hänen tapansa työskennellä öisin sekä muut ylettömyydet kertoivat hänen kunnostaan. Vuonna 1812 hän asetti Salonkiin näytteille vain "Tête de Vierge", vuonna 1819 "Pygmalion et Galatée" osoitti yhä enemmän voimien hiipumista, ja 1824, jolloin hän maalasi muotokuvat Cathelineausta ja Bonchampsista, Girodet kuoli joulukuussa Pariisissa. Hänen omaisuutensa myytiin hänen kuolemansa jälkeen, ja jotkut piirustukset nousivat korkeisiin hintoihin.
Postuumisti julkaistut teokset
Girodet teki valtavasti kuvituksia, kuten esimerkiksi Didot'lle Virgilin (1798) ja Louvrelle Racinen (1801–1805). 54 hänen piirrostaan Anacreonista kaiversi M. Châtillon. Girodet hukkasi aikaansa kirjallisiin luomuksiin. Hänen runonsa Le Peintre (tavanomainen) ja hänen vaatimattomat klassisten runojen jäljitelmänsä sekä esseet Le Genie and La Grâce ilmestyivät hänen kuolemansa jälkeen 1829, liitteenä hänen ystävänsä M. Coupin de la Couperien elämäkerrallisia selityksiä. M. Delecluze on teoksessaan Louis David et son temps myös lyhyesti kertonut Girodet'n elämästä.
Teoksista
Giredet'n asemalle romantiikan johtotähtenä ominaiset merkillisyydet näkyvät jo hänen teoksessaan "Endymion". Hänellä on tietynlaista taipumusta antiikin tyyliin, veistoksellisuus on hyvin selvästi nähtävissä hänen teoksissaan, mutta ne ilmentävät myös elävyyttä, luontoa ja kauneutta. Piirustukset ovat hyvin täsmällisiä, väritys rikasta, läpikuultavaa ja harmonista. Hänen työnsä on sekä huolellista että nerokasta. Hän käyttää tehosteena voimakasta valaistusta mutta se on myös sopusoinnussa teoksen hengen kanssa.
Sama epäsuhta leimaa myös Girodet'n teoksia "Danae" ja "Quatre Saisons," jotka hän teki Espanjan kuninkaalle(toisinnot hän teki Compiègneen) ja ilmenee naurettavuuteen asti maalauksessa "Fingal" (Pietari, Leuchtenbergin kokoelma), jonka hän maalasi Napoleonille 1802. Tässä teoksessa yhdistyvät klassisen ja romanttisen koulukunnan heikkoudet, sillä Girodet'n mielikuvitus tavoittelee innokkaasti vain niitä ajatuksia, joihin hän sai herätteitä lukemalla klassista ja nykyaikaista kirjallisuutta, ja ulkomaailman tarjoamat vaikutelmat tuskin tarjosivat hänelle virikettä tai hillikettä. Niinpä hän käytti mestarinsa maneereja mutta ei harkinnut riittävästi aiheita.
Miika Soini
Miika Soini (s. 1973) on suomalainen elokuvaohjaaja. Hän on opiskellut elokuvaohjausta Taideteollisessa korkeakoulussa. Hänen ohjaamansa elokuva Thomas, jossa pääosaa näyttelee Lasse Pöysti, valmistui 2008. Thomas sai ensi-iltansa Sodankylän elokuvajuhlilla kesäkuussa 2008, ja se tuli myös teatterilevitykseen. Soini sai Thomasista parhaan ohjaajan palkinnon Zerkalon elokuvajuhlilla Venäjällä Ivanovossa kesäkuussa 2009.
Songhain kieli
thumb|250px|Songhaikielten puhuma-alue. Songhain kieli (myös songai ) on Nigerjoen keskijuoksulla Malissa, Nigerissä sekä Burkina Fasossa puhuttava songhaikieli. Sen lähisukulaisia ovat lähinnä Nigerissä ja Nigeriassa puhuttava djerma eli zarma sekä Nigerin ja Beninin dendi. Malissa ja Algeriassa on myös tuaregien puhumia songhain variantteja. Kielen puhujamääräksi arvioidaan 1,1 miljoonaa.
Kieli koostuu toisistaan poikkeavista murteista, jotka muodostavat läntisen, keskisen ja itäisen ryhmän. Yleiskielen pohjana on Gaon seudulla puhuttava itämurre, johon lukeutuu muun muassa koyraboro senni. Länsimurteita puhutaan Timbuktun alueella ja keskimurteita Douentzan piirin Homborin seudulla. Sanastossa on runsaasti lainoja hausasta.
Songhaista tuli tärkeä alueellinen kieli Songhain valtakunnan aikana 1400–1500-luvuilla. Nigerjoen varrella sitä puhutaan edelleen myös toisena kielenä. Songhaita kirjoitetaan latinalaisella kirjaimistolla.
John Tavares
John Tavares (s. 20. syyskuuta 1990 Mississauga, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Toronto Maple Leafsia ja toimii joukkueen kapteenina Keskushyökkääjänä pelaava Tavares varattiin vuoden 2009 NHL:n varaustilaisuudessa ensimmäisenä.
Ura
Ennen NHL-uraa Tavares pelasi Ontario Hockey Leaguessa (OHL) London Knightsin joukkueessa. Hän oli OHL:ään siirtyessään vain 14-vuotias. Tavares valittiin Canadian Hockey Leaguen vuoden tulokkaaksi vuonna 2006 ja vuoden pelaajaksi vuonna 2007. Kaudella 2007–2008 tehdyt 118 pistettä riittivät OHL:n pistepörssin voittoon. Hyökkääjä on tullut tunnetuksi muun muassa Wayne Gretzkyn yhden kauden maaliennätyksen rikkomisesta OHL:ssä: Tavares teki neljän kauden aikana OHL:ssä kaikkiaan yli 400 tehopistettä.
New York Islanders varasi Tavaresin ensimmäisenä NHL:n vuoden 2009 varaustilaisuudessa. Hän teki Islandersin kanssa kolmen vuoden tulokassopimuksen kesällä 2009. Hänen kausipalkkansa on 3,75 miljoonaa dollaria. Tulokaskaudellaan 2009–2010 Tavares teki runkosarjan 82 ottelussa yhteensä 24+30=54 tehopistettä. Hän oli runkosarjan päätyttyä tulokkaiden pistepörssin toinen Colorado Avalanchen Matt Duchenen jälkeen. Tavares jäi Duchenesta pisteen päähän. Hän oli joukkueensa sisäisen pistepörssin paras pistemies.
Kaudella 2010–2011 Tavares voitti tehoilla 29+38=67 jälleen Islandersin sisäisen pistepörssin. Ja jälleen kaudella 2011–2012 hän voitti Islandersin sisäisen pistepörssin 31+50=81 ja sijoittui samalla koko NHL:n pistepörssissä sijalle 8.
Tavaresia pidetään yhtenä lahjakkaimmista pelaajista pitkään aikaan. Hän oli vain viisi päivää liian nuori NHL:n varaustilaisuuteen 2008. Tavaresin agentit yrittivät vakuuttaa, että varaustilaisuuteen tehtäisi hänen takia poikkeussääntö. NHL kuitenkin piti rajansa ja Tavares sai siirtyä vielä vuodeksi takaisin OHL:ään.
Kauden 2012–2013 alussa astui voimaan hänen uusi sopimuksensa Islandersin kanssa: kuusivuotinen, 33 miljoonan dollarin sopimus tarkoittaa 5,5 miljoonan dollarin keskipalkkaa kaudessa. Vuosikausia kehnosti pärjänneelle joukkueelle Tavaresista on odotettu pelastajaa ja keulakuvaa, jonka ympärille voi rakentaa menestyvän joukkueen.
Kaudella 2012–2013 Tavares oli myös Hart Memorial Trophy -ehdokas.
Kauden 2019–2020 alussa Maple Leafs ilmoitti Tavaresin nimeämisestä joukkueen kapteeniksi.
Maajoukkue
Tavares oli mukana Kanadan miesten maailmanmestaruuskilpailujen joukkueessa vuosina 2010 ja 2011. Hän oli vuoden 2010 turnauksessa seitsemällä maalillaan kisojen eniten maaleja tehnyt pelaaja. Tavares teki myös Kanadan joukkueesta toiseksi eniten tehopisteitä yhdessä Matt Duchenen kanssa. Vuotta myöhemmin Tavares voitti Kanadan sisäisen pistepörssin tehopistein 5+4=9.
Tavares oli mukana Sotšin olympialaisissa ja Toronton maailmancupissa kultaa voittaneessa Kanadan maajoukkueessa.
Pelityyli
Jatkoaika.com-verkkolehden mukaan Tavaresin vahvuuksiin kuuluuvat erityisesti loistava laukaus, minkä myötä hänestä on muotoutunut erinomainen maalintekijä. Lisäksi verkkolehti määrittelee hänen pelisilmänsä erinomaiseksi.
Muuta
Nuorempana Tavares harrasti myös lacrossea. Hänen setänsä, John Tavares on pelannut lajia ammattilaisena. Jääkiekon lisäksi Tavares pitää tavaroista ja niiden keräilystä. Sukujuuriltaan hän on portugalilainen ja puolalainen.
Michaël Llodra
Michaël Llodra (s. 18. toukokuuta 1980 Pariisi) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 21 toukokuussa 2011 ja nelinpelissä sijalle kolme marraskuussa 2011. Miesten nelinpelissä hän on voittanut kaksi kertaa Australian avoimet Fabrice Santoron parina ja kerran Wimbledonin Arnaud Clémentin parina. Kaiken kaikkiaan hän on voittanut viisi ATP-turnausta kaksinpelissä ja 23 ATP-turnausta nelinpelissä. Davis Cupissa hän on edustanut Ranskaa 22 maaottelussa vuosina 2002–2011.
Muolaan seurakunta
thumb|300px|right|Muolaan viimeinen vuonna 1852 valmistunut kirkko tuhoutui talvisodassa. Muolaan seurakunta (aikaisempia nimiä Äyräpää ja Pyhänristin seurakunta) oli Viipurin hiippakunnan Äyräpään rovastikuntaan kuulunut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Karjalankannaksella Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Se käsitti Muolaan kunnan alueen ja vuosina 1890-1934 toimineen Kyyrölän kunnan, joka lakkauttamisensa jälkeen liitettiin Muolaan kuntaan. Seurakunnan väkiluku oli kirkokonkirjojen mukaan 10 402 vuonna 1939.
Historia
Muolaa oli vanhin Viipurin itäpuolinen seurakunta ja se mainitaan ensimmäisen kerran nimellä Äyräpää (parrochia Aegrepae) vuonna 1348. Seurakunta käsitti suuren alueen Karjalankannaksen eteläosasta. Keskiajalla sen eteläosasta muodostettiin Uudenkirkon ja Kivennavan seurakunnat. Näiden seurakuntien tarkkoja perustamisvuosia ei tiedetä, mutta ne mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1445. Valkjärvi mainitaan Muolaan kappeliseurakuntana vuonna 1648. Heinjoen kappeliseurakunta erosi omaksi seurakunnakseen vuonna 1868, mutta käytännössä ero toteutui vasta 1889. Vuonna 1913 erotettiin Vuosalmen kylä uuteen Vuokselan seurakuntaan ja vuonna 1926 muodostettiin seurakunnan pohjoisosasta uusi seurakunta, joka otti nimekseen emäseurakunnan vanhan nimen Äyräpää.
Seurakunta lakkautettiin vuoden 1949 lopulla muiden luovutetulle alueelle jääneiden seurakuntien tavoin.
Sigrid Wasastjerna
Sigrid Maria Wasastjerna (28. kesäkuuta 1862 Helsinki – 28. kesäkuuta 1909 Helsinki) oli suomenruotsalainen runoilija.
FK Mladá Boleslav
FK Mladá Boleslav on vuonna 1902 perustettu jalkapalloseura Mladá Boleslavista, Tšekistä. Sen edustusjoukkue pelaa Tšekin pääsarjassa.
FK Mladá Boleslav eteni UEFA-cupin lohkovaiheeseen kausina 2006–2007 ja 2007–2008.
Entisiä pelaajia
Suluissa vuodet seuran edustusjoukkueessa.
Kultareuna (yhdistys)
Kultareuna ry. on arpajaisyhdistys, jonka työväenliikkeen järjestöt Valistustyö ja vapaa kansanvalta, Työväenlehdistön kannatusyhdistys sekä sitoutumaton Invalidien huolto perustivat Helsingissä kesäkuussa 1959. Vuoteen 2016 mennessä Kultareuna ry. on järjestänyt yli kuudetsadat arpajaiset, joiden puhdas tuotto eri yhdistyksille on ollut 27 miljoonaa euroa ja myynnin arvo lähes 100 miljoonaa euroa.
Kultareuna ry oli jäsenenä kattojärjestö Arpajaiskeskus ry:ssä, joka vuoden 1944 maaliskuussa annetulia asetuksella toimi valtion monopolina suurten arpajaisten järjestämisessä 2000-luvun taitteeseen asti.
Edward Dutton
Edward Dutton (s. 1980 ) on Suomessa asuva brittiläinen antropologi ja toimittaja. Hän on väitellyt filosofian tohtoriksi uskontoantropologiasta Aberdeenin yliopistossa. Dutton on teoksissaan käsitellyt muun muassa suomalaisuutta ja suomalaista kulttuuria. Kirjassaan The Finnuit: Finnish Culture and the Religion of Uniqueness Dutton vertaili Suomea Grönlantiin. Hän on myös käsitellyt suomalaisten miesten kulttuurista taipumusta väkivaltaan Kauhajoen ampumavälikohtauksen yhteydessä.
Tietovuotoepäily ja tutkimusvilppi
Helsingin Sanomat uutisoi virheellisesti syksyllä 2016, että Dutton olisi ja toinen brittitutkija Richard Lynn olisivat saaneet 1. elokuuta 2016 tutkimusaineistoa oikeudetta käyttöönsä, mutta Suomen puolustusvoimien Pääesikunta olisi kiistänyt tuon epäilyn 8. elokuuta 2016. Myöhemmin asia korjattiin. Dutton on kiistänyt, että hänellä olisi ollut aineisto käytössään. Sen sijaan hän on kertonut kääntäneensä englanniksi erään suomenkielisen gradun. Helsingin Sanomat uutisoi myöhemmin, että Oulun yliopisto on harkinnut tekevänsä selvityksen Duttonista ja tutkimusvilpistä. Pääesikunnan mukaan kyseessä saattoi olla tutkimuseettinen ongelma. Tutkimusvilppiepäilystä ilmoituksen tehneen taloustieteilijä Roope Uusitalon mukaan Dutton on kopioinut Jyväskylän yliopistossa julkaistun gradun ja esittänyt sen tuloksia ominaan. Uusitalon mukaan Dutton on käyttänyt toisessa julkaistussa tieteellisessä artikkelissa aineistoa, jota ei ole olemassa.
Oulun yliopisto tiedotti 26. syyskuuta 2016 käynnistäneensä hyvän tieteellisen käytännön loukkauksesta varsinaisen tutkinnan, joka koskee Edward Duttonin ja Richard Lynnin vuonna 2013 julkaistua artikkelia A negative Flynn effect in Finland, 1997-2009. Tiedotteessa viitataan Helsingin Sanomien 1. elokuuta 2016 julkaisemaan uutiseen, jonka väitteisiin liittyy epäselvyyksiä. Oulun yliopisto tiedotti 16. kesäkuuta 2017 Duttonin syyllistyneen plagiointiin.
Syyskuussa 2019 AntroBlogi-verkkojulkaisu kritisoi Duttonia omien mielipiteiden esittämisestä antropologisena tutkimuksena.
Muu toiminta
Vuonna 2019 Dutton piti puheen valkoista nationalismia edustavalle Patriotic Alternative -ryhmälle, jota johtaa uusnatsi Mark Collett. Hän toimii nykyään uusnatsi Richard Spencerin perustaman Radix Journalin toimittajana.
Edward Dutton toimii nykyään Mankind Quarterly -lehden neuvoa antavassa lautakunnassa, toimittuaan aiemmin lehden päätoimittajana. Viharyhmiä tutkiva Southern Poverty Law Center sanoo Mankind Quarterly -lehden julkaisevan pääosin rasistista pseudotiedettä. Dutton on vieraillut valkoisten ylivallan kannattajien Red Ice -podcastissa.
Dutton on luennoinut rotua ja älykkyyttä koskevien ajatusten puolesta. Eräs näistä ajatuksista on, että "vaaleahiuksisilla ja sinisilmäisillä ihmisillä" on korkeampi älykkyys, kuten hänen kirjassaan How to Judge People by What They Look Like olevissa teorioissa esitetään. Hän on myös väittänyt Black Lives Matter -liikkeen kannattajien olevan mielisairaita, muslimeilla olevan luonnollinen taipumus haluta tehdä kansanmurha ja että vasenkätiset ihmiset ovat pedofiilejä.
Jousisoitin
Jousisoittimet, aiempi nimitys: jouhisoittimet, ovat kielisoittimia, joita soitetaan jousella. Tavallisesti jousisoittimilla tarkoitetaan viuluperheeseen kuuluvia viulua, alttoviulua ja selloa sekä gambaperheen jälkeläisiin kuuluvaa kontrabassoa, jotka ovat vakiintuneet nykyaikaisiin yhtye- ja orkesterikokoonpanoihin.
Jousisoittimille on yhteistä se, että niitä soitetaan jousella. Poikkeus on keskiajalla kehitetty kampiliira, jossa jousen tehtävää hoitaa kieliä hankaava puukiekko. Kiekkoa pyöritetään kammella.
Jousten muodot ja koot vaihtelevat, mutta kaikissa on puusta, hiili- tai lasikuidusta tehty kaari, jonka päihin on jännitetty hevosen häntäjouhia. Jouhia kiristetään vääntämällä nuppia, joka liikuttaa frossin (jousen tyvipään) mekanismia saaden jouhet kiristymään. Frossi on yleensä rakennettu eebenpuusta, kilpikonnankuoresta tai norsunluusta.
Historiallisesti jousella on soitettu monia soittimia. Vanhoista soittimista nykypäivänä käytetään esimerkiksi suomalaisessa kansanmusiikissa jouhikkoa, ruotsalaisessa kansanmusiikissa avainviulua ja barokkiorkestereissa viola da gambaa.
Soittotekniikat
Tavallinen tapa soittaa jousisoittimia on détaché. Se tarkoittaa, että jousta vedetään kielen päällä eteen- tai taaksepäin erikseen joka nuotin kohdalla. Romantiikan ajan musiikissa sävelet tyypillisesti soitetaan yhteen, kun taas vanhemmissa teoksissa ne on tapana soittaa selvemmin erillään.
Legatokaarella merkityt nuotit soitetaan aina yhdellä jousenvedolla. Staccato voidaan tehdä nopeassa tempossa spiccato-tekniikalla eli käyttämällä hyppivää jousta. Hitaammissa staccatoissa jousi voidaan pitää kielellä eli käyttää kiinteää jousta. Tämän tekniikan nimi on martelé.
Muita ilmaisukeinoja:
Jousisoittimilla voidaan tuottaa myös huiluääniä.
Varsinkin klassisia viuluperheen soittimia soitettaessa jousi on lähes poikkeuksetta oikeassa kädessä. Tämä johtuu siitä, että jousisoittajia on usein enemmän kuin yksi, ja varsinkin orkestereissa "vasenkätinen" tyyli (jousi vasemmassa kädessä) voisi aiheuttaa vaaratilanteita.
Heinis Goes Classics
Heinis Goes Classics on suomalaisen laulaja-lauluntekijän Heinäsirkan viides ja viimeisin studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2008. Kyseessä on Heinäsirkan ensimmäinen englanninkielisiä cover-kappaleita sisältävä albumi.
Dabo
Dabo on maalaiskunta Koulikoron alueen Naran piirissä Malissa. Sen keskuskylä Boulal sijaitsee lähellä Mauritanian rajaa 140 kilometriä Narasta länteen. Kunnassa on 11 600 ja keskuskylässä 3 000 asukasta.
Dabon kunnan pinta-ala on 2 337 neliökilometriä. Se rajoittuu luoteessa Naran piirin Allahinan, pohjoisessa Dogofryn, idässä Dillyn ja kaakossa Falloun kuntiin sekä lännessä Kayesin alueeseen.
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja. Lisäksi on maureja ja jonkin verran bambaroita.
Boulalista on ympärivuotiset tieyhteydet lähikuntiin. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, lehmänpapu, teehibiskus, maissi, maapähkinä, maapapu ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit ja siipikarja. Boulalissa, Sekelossa ja Waouroussa pidetään viikoittaiset markkinat. Nuoriso muuttaa ansiotöihin kaupunkeihin ja ulkomaille. Palveluihin kuuluvat koulut ja kaksi terveyskeskusta.
Matkaparkki
pienoiskuva|Matkaparkki Barsselissa Luoteis-Saksassa|283x283px Matkaparkki on leirintäaluetta niukemmin varusteltu paikka, joka on tarkoitettu lyhytaikaiseen yöpymiseen matkailuajoneuvossa.
Erot leirintäalueisiin
Matkaparkit ovat yleensä vain lyhytaikaista majoitusta varten matkailuajoneuvoille joissa on omat käymälät ja harmaavesien talteenotot. Matkaparkit eroavatkin hieman leirintäalueista:
Maksullisissa paikoissa maksu suoritetaan usein lippuautomaattiin taikka lipaslaatikkoon josta joku sen tulee noutamaan säännöllisin väliajoin. Vaikka pysäköinti olisikin maksutonta, juomavesi ja sähkö ovat yleensä maksullisia. Usein mainitaan myös vapaaehtoinen "lahjoitus".
Kalusto
Yksinkertaisemmassa tapauksessa matkaparkki on matkailuajoneuvoille viitoitettu normaali pysäköintialue jossa on sallittua yöpyä. Tällaisissa tapauksissa pysäköintialueita käyttävät usein myös muun tyyppiset ajoneuvot kuten henkilöautot ja linja-autot.
Nykyään matkaparkeilla on usein myös ainakin yksi vedenottopiste, jäteastiat sekä WC:n tyhjennyspiste. Tähän saattaa olla lisänä infotaulut, picnic-alueet, -tuolit ja yleiset käymälät.
Jos mukaan lisätään vielä suihkut ja pesualtaat, aluetta kutsutaan usein mukavuusalueeksi (Komfort-Stellplatz). Tämä harmaannuttaa eroa perinteisiin leirintäalueisiin entisestään. Leirintäalueiden pitäjät ovat lisänneet matkaparkkien järjestelyä ja markkinointia teillä liikkuville alueellaan.
Hyväksyntä ja kaupallinen tärkeys
Keski-Euroopan turistialueilla yöpyminen matkailuajoneuvoilla pysäköintialueilla on kiellettyä, ja turistit ohjataan mieluummin leirintäalueille. Tämä ei kuitenkaan miellytä, koska entistä useammat matkailijat liikkuvat spontaanisti ja yöpyvät paikassa vain yön tai kaksi (esimerkiksi kaupunkikierros ja illallinen ravintolassa). Leirintäalueet ovat myös usein hankalasti kaupungin ulkopuolella.
Tutkimuksen mukaan matkaparkeissa yöpyvät turistit kuluttavat keskimäärin enemmän rahaa alueella kuin leirintäalueilla yöpyvät. Matkailijoiden häätäminen ei pelkästään aiheuta matkailijoiden yöpymistä yleisillä teillä, vaan vaikuttaa myös välittömästi paikallisiin yrityksiin ja verotuloihin.
Metropolis (kokoelmalevy)
Metropolis on Johannan kesällä 1980 julkaisema kolmoislevy. Se sisältää levymerkin yhtyeiden live-esityksiä. Mukana on Ratsia, Jim Pembroke Band, Rock Boys & The Agents, The Agents, Ducktails, Briard, Widows, Maukka Perusjätkä & Sota Apatiaa Vastaan, Vaavi, Pelle Miljoona 1980 ja Tuomari Nurmio & Köyhien ystävät.
Levy ilmestyi CD-muodossa vuonna 1996 (JHNCD 2011). CD on albumia lyhyempi ja siitä puuttuvat Jim Pembroken, Rock Boys & The Agentsin, The Agentsin, Ducktailsin ja Tuomari Nurmio & Köyhien ystävien esitykset.
B-puoli
Ratsian laulut on äänitetty Helsingin Tavastialla tammikuussa 1980. Jim Pembroke Bandin esityksestä ei ole tarkempia tietoja.
D-puoli
Rock Boys & The Agentsin esitykset on äänitetty Kill Cityssä vuonna 1979. Ducktailsin esityksestä ei ole tarkempaa tietoa. Briardin kappaleet on äänitetty Kill Cityssä syksyllä 1979. Widowsin esitykset on taltioitu samassa paikassa elokuussa 1979.
F-puoli
Maukka Perusjätkän ja Tuomari Nurmion äänityksistä ei ole tarkempaa tietoa. Vaavin kappaleet on äänitetty Kill Cityssä 9. elokuuta 1979. Pelle Miljoona 1980 -kappaleet ovat Tavastian keikalta 12. joulukuuta 1979. Samasta konsertista on äänitetty myös yhtyeen livealbumi Näyttämökuvia (1980).
Latva-artisokka
Latva-artisokka (Cynara scolymus) on monivuotinen ruohovartinen viljelyskasvi. Se voi kasvaa jopa kaksi metriä korkeaksi. Latva-artisokasta syötäväksi kelpaava osa on mehevät kehtosuomut ja kukkapohjus. Ne kerätään kukkien ollessa nupulla. Nuput kasvavat lehtihankoihin.
Kasvi on alun perin kotoisin Pohjois-Afrikasta tai Sisiliasta, josta se on kulkeutunut vähitellen Eurooppaan. Ensimmäinen kirjallinen tieto kasvin esiintymisestä Manner-Euroopasta on vuodelta 1466, jolloin mainittiin, että kasvi on siirretty Napolista Firenzeen.
Latva-artisokan kasvuaika on hyvin pitkä, Suomessa taimet pitää esikasvattaa jo helmikuulla, että ne ehtivät tehdä satoa. Periaatteessa latva-artisokka on monivuotinen, mutta selvitäkseen ankarista talvista se tarvitsee kylmillä alueilla tehokkaan suojauksen.
Marc Forster
Marc Forster (s. 30. marraskuuta 1969 Illertissen, Länsi-Saksa) on saksalainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten elokuvan 007 Quantum of Solace ohjauksesta.
Forster oli ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi parhaasta ohjauksesta elokuvasta Finding Neverland – tarinan lähteillä.