cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Inkojenkarvatonkoira
Alkuperä
Inkat saivat koiransa todennäköisesti edellä mainituilta huancoilta, ja he alkoivat pitää niitä arvostettuina lemmikkeinä ja ystävinään - inkat nimittäin pitivät koiranlihan syöntiä vastenmielisenä. Myöhemmin inkojenkarvatonkoira toimittikin korkeassa asemassa olleiden inkahallitsijoiden seurakoiran virkaa. Inkat pitivät sitä pyhänä ja uskoivat sen olevan lahja jumalilta. Mitä vaaleampi iho, sen arvostetumpi koira oli.
Rotua pidettiin päivisin pimeissä huoneissa, joissa kasvoi orkideoja, ja se ulkoili vain öisin (mahdollisesti vähäpigmenttisen ja siten myös erittäin herkän ihonsa vuoksi) – tämän vuoksi se tunnettiin myös nimellä Moonflower Dog. Tummaihoinen perunkarvatonkoira vastaavasti pystyi oleilemaan päivisin auringossa helteisemmälläkin säällä.
Inkojen valtakunnan tuhouduttua inkojenkarvatonkoira harvinaistui, mutta ei kuitenkaan kuollut sukupuuttoon. Sitä esiintyy harvalukuisena Perussa vielä nykyisinkin. 1900-luvun aikana yksilöitä vietiin myös Eurooppaan ja Pohjois-Amerikkaan.
Tiedemiehet ja kynologit ovat eri mieltä siitä pitäisikö perun- ja inkojenkarvatonkoira luokitella samoiksi vai eri roduiksi. Moni kennelliitto pitää niitä yhtenä rotuna, mutta monet todisteet viittaavat siihen, että kyseessä olisi erehdys. Monen mielestä ne tulisikin erottaa toisistaan myös virallisesti.
Hoito
Vaalea karvaton iho on usein herkkä ja altis voimakkaalle auringonvalolle, joten kuumina kesäpäivinä se tulee suojata joko aurinkovoiteella jossa on korkea suojakerroin tai sopivanlaisella vaatetuksella. Tummaihoiset karvattomat yksilöt kuitenkin sietävät lähes yhtä paljon aurinkoa kuin karvalliset yksilöt. Karvattomatkoirat tulee pestä aina silloin tällöin siinä missä muutkin koirat, mutta ei liian usein ja ihon herkkyyden vuoksi käytetyn shampoon tulee olla hyvin mietoa eikä siinä saa olla lisäaineita tai hajusteita.
Vicente del Bosque
Pelaajaura
Espanjan maajoukkueessa Del Bosque pelasi 18 ottelua ja teki yhden maalin. Hän edusti maataan vuoden 1980 EM-kilpailuissa, jossa Espanjan kohtalona oli karsiutua jo alkulohkovaiheessa.
Valmentajaura
Del Bosquen päätettyä pelaajauransa vuonna 1984 hän jäi Real Madridiin valmentamaan seuran juniorijoukkueita. Hän toimi myös seuran harjoituskeskuksen johtajana. Edustusjoukkuetta hän valmensi viransijaisuuksina 11 ottelun verran kaudella 1993–1994 ja toistamiseen yhden ottelun verran kaudella 1995–1996. Vakituisesti Del Bosque nimitettiin tehtävään kesken kauden 1999–2000 seuran ajauduttua ongelmiin John Toshackin kanssa. Del Bosquen vuodet 1999–2003 olivat Real Madridin lähihistorian menestyksekkäimmät, sillä tuona aikana seura voitti sekä Espanjan pääsarjamestaruuden (2001, 2003) että Mestarien liigan (2000, 2002) kahdesti. Del Bosque tunnettiin nöyrästä ja kärsivällisestä valmennustyylistään sekä kyvystään sovittaa joukkueen lukuisten tähtipelaajien egot yhteen. Jalkapallon historiaa ja tilastoja tutkiva saksalainen IFFHS nimesi Del Bosquen vuoden 2003 seurajoukkuevalmentajaksi.
Vain päivää Real Madridin vuoden 2003 liigamestaruuden jälkeen seurajohto ilmoitti yllättäen, että se ei jatka Del Bosquen sopimusta. Seurajohto halusi uudistaa edustusjoukkueen ilmettä, ja samalla ilman jatkosopimusta jäi myös kapteeni Fernando Hierro. Mestaruuksissa mitattuna Del Bosque on Real Madridin menestynein valmentaja Miguel Muñozin jälkeen.
Sittemmin Del Bosque valmensi turkkilaista Beşiktaşia, jossa hänet otettiin vastaan suosionosoituksin, mutta erotettiin heikkojen tulosten vuoksi kauden 2004–2005 loppupuolella. Vuonna 2006 hänelle tarjottiin Meksikon maajoukkueen päävalmentajan paikkaa pian joukkueen pudottua MM-kilpailuista, mistä hän kieltäytyi. Del Bosque kertoi tarjouksen olleen ammatillisessa mielessä erittäin kiinnostava, mutta henkilökohtaisten syiden johtaneen päätökseen. Kaudella 2007–2008 Del Bosque toimi muutaman kuukauden ajan Segunda Divisiónissa pelanneen Cádizin urheilutoimenjohtajana.
Espanjan kuninkaallinen jalkapalloliitto valitsi Del Bosquen yksimielisesti Espanjan maajoukkueen päävalmentajaksi 15. heinäkuuta 2008. Sopimus oli kestoltaan kaksivuotinen. Del Bosque jatkoi Espanjan EM-kultaan luotsanneen Luis Aragonésin aloittamaa hyvää työtä. Joukkue eteni vuoden 2010 MM-kilpailuihin voittamalla karsinnoissa kaikki kymmenen otteluaan ja teki karsintojen kuluessa myös ennätyksen peräkkäisten voitettujen ja tappiottomien maaotteluiden määrässä. Ainoa tahra Del Bosquen Espanjan kilvessä vuonna 2009 oli Maanosaliittojen cupin tappiollinen välieräottelu Yhdysvaltoja vastaan. Espanja sijoittui kilpailussa lopulta kolmanneksi. Joulukuussa 2009 Del Bosquen sopimusta jatkettiin kahdella vuodella, joten hän valmentaa joukkuetta myös vuoden 2012 EM-kilpailuiden karsinnoissa. MM-lopputunauksessa Del Bosque sai jo kritiikkiä osakseen, kun Espanja hävisi avausottelunsa Sveitsille 1–0. Tahti kuitenkin parani jatkossa ja komeaa syöttöpeliä esittänyt Espanja eteni aina loppuotteluun saakka. Historiallinen ensimmäinen maailmanmestaruus Espanjalle ratkesi lopulta jatkoajalla Andrés Iniestan iskettyä voittomaalin Alankomaiden verkkoon.
EM-karsinnoissa 2012 del Bosquen Espanja jatkoi vahvoja esityksiään voittamalla karsintalohkonsa kaikki ottelut huikealla maalierolla 26–6. Lopputurnauksessa mestaruutta puolustanut Espanja aloitti tasapelillä Italiaa vastaan, mutta voitti Irlannin murskaavasti 4–0 ja Kroatian 1–0. Pudotuspeleissä Espanja raivasi tieltään Ranskan 2–0 ja Portugalin rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Loppuottelussa vastaan tuli Italia, joka taipui lopulta murskalukemin 4–0. Espanjasta tuli näin ensimmäinen joukkue, joka pystyi voittamaan kaksi perättäistä Euroopan mestaruutta.
MM-karsinnoissa 2014 Espanja oli jälleen vahva, muttei edellisvuosien tapaan suvereeni. Joukkue menetti pisteet tasapeleillä Ranskalle ja Suomelle. Kuusi voittoa riitti kuitenkin lohkovoittoon. MM-kisoihin valmistaneessa Maanosaliittojen cupissa Espanja eteni finaaliin saakka, mutta hävisi sen selvästi Brasilialle 3–0. MM-lopputurnauksessa historiallista toista perättäistä maailmanmestaruutta ja neljättä perättäistä arvoturnausvoittoa jahdannut Espanja romahti heti avausottelussa Alankomaita vastaan häviten 5–1. Toisessa ottelussa vahvasti prässännyt ja aktiivisesit pelannut Chile upotti Espanjan jatkohaaveet 2–0 voitolla. Viimeisessä lohkovaiheen ottelussa Espanja voitti Australian 3–0.
Lokakuussa 2014 del Bosque ilmoitti jättävänsä Espanjan maajoukkueen EM-kisojen 2016 jälkeen. Kokenut del Bosque on saanut MM-kisojen fiaskon jälkeen paljon kritiikkiä peluutuksistaan eritoten Espanjan hävittyä EM-karsinnoissa Slovakialle 2–1. Tappio jäi kuitenkin ainoaksi ja Espanja eteni lohkovoittajana lopputurnaukseen. Ranskan kentillä Espanjan pelit sujuivat nihkeämmin. Tšekki kaatui 1–0 ja heikosti pelannut Turkki 3–0, mutta lohkon viimeisessä ottelussa hyvin prässännyt ja aktiivisesti hyökännyt Kroatia kukisti Espanjan syöttömyllyn 2-1. Neljännesvälierissä Espanja sai vastaansa neljän vuoden takaisen finaalivastustajansa Italian, jonka tiivis joukkuepelaaminen toi 2–0 voiton ja päätti Espanjan taistelun kolmannesta perättäisestä Euroopan mestaruudesta. Espanjan pudottua kisoista del Bosque vahvisti 30. kesäkuuta 2016 jättävänsä maajoukkueen päävalmentajan tehtävät.
Rene
Rene on miehen etunimi. Rene on muun muassa englanninkielisissä maissa sekä myös Suomessa esiintyvä muoto ranskalaisesta nimestä René, joka on latinalaisen Renatus-nimen ranskalainen vastine. Latinassa Renatus merkitsee uudestisyntynyttä. Ranskassa nimestä on käytössä myös naispuolinen vastine Renée.
Suomessa nimi Rene on ollut käytössä jo 1800-luvulla, mutta oli 1950-luvulle saakka varsin harvinainen. Se on annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 1351 miehelle ja noin 40 naiselle. Lisäksi muodossa René nimi on annettu 705 miehelle ja 18 naiselle. Vuodesta 2020 lähtien Renen nimipäivä on 16. heinäkuuta.
Vuoden 1917 yleislakko
Vuoden 1917 yleislakko oli Suomessa 14.–20. marraskuuta 1917 toteutettu yleislakko.
Tausta
Kun keisari oli luopunut vallasta helmikuun vallankumouksessa, oli epäselvää, kuka käytti korkeinta valtaa Suomessa eli vahvisti lait ja käytti nimitysvaltaa. Porvareiden näkemys oli, että korkein valta kuului toistaiseksi Venäjän väliaikaiselle hallitukselle. Suomen Sosialidemokraattisella Puolueella (SDP) oli eduskunnassa ehdoton enemmistö, ja heidän mukaansa kaikki valta ulko- ja sotapolitiikkaa lukuun ottamatta kuului eduskunnalle. Heinäkuussa 1917 eduskunta sääti valtalain, joka sai suosiota myös porvaripuolueista. Se otti korkeimman vallan SDP:n näkemyksen mukaisesti eduskunnalle. Väliaikaisen hallituksen pääministeriksi noussut Aleksandr Kerenski ei kuitenkaan hyväksynyt valtalakia vaan hajotti eduskunnan. Oikeiston ja vasemmiston koalitiosenaatti, Tokoin senaatti, hajosi elokuussa. Syyskuussa Kerenski nimitti sen tilalle porvarillisen Setälän senaatin. SDP:ssä alettiin käydä kiistaa, pitäisikö puolueen ajaa reformeja eduskunnan vai vallankumouksen kautta. Lokakuun eduskuntavaaleissa SDP sai 92 paikkaa eli menetti enemmistönsä. Puolue julkaisi 1. marraskuuta Me vaadimme -ohjelman, jossa se vaati laajoja reformeja, senaatin vaihtamista sosialistienemmistöiseen ja Venäjän kanssa tehtävää sopimusta, jolla valtalaki pantaisiin toimeen. Bolševikit nousivat Venäjällä valtaan lokakuun vallankumouksessa, joka gregoriaanisen kalenterin mukaan tapahtui 7. marraskuuta. 8. marraskuuta eduskunta hylkäsi SDP:n ohjelman. Venäjällä valtaan noussut Vladimir Lenin lähetti Suomen sosialisteille viestin: ”Nouskaa viipymättä ja ottakaa valta järjestäytyneen työväen käsiin.”
Suomen yhteiskunta oli vuonna 1917 hajoamispisteessä. Syksyllä elintarvikepula paheni, hinnat nousivat, säännöstely tiukkeni, tuottajilta pakko-otettiin elintarvikkeita, työttömyys lisääntyi ja varsinaista nälkääkin esiintyi, etenkin kaupungeissa. Mellakat lisääntyivät, ja kun sotatila päättyi, lakoista tuli taas sallittuja. Suomessa oli vuonna 1917 noin 500 lakkoa. Ammatillinen järjestäytyminen ja työväen luokkatietoisuus lisääntyivät. Lakoista tuli entistä useammin väkivaltaisia. Punakaartit ja suojeluskunnat kilpailivat järjestyksen ylläpitämisestä. Ennen yleislakkoa ilmapiiriä oli kärjistänyt myös 7. marraskuuta tapahtuneet Mommilan veriteot. Kaiken kaikkiaan yhteiskunnallinen kahtiajako oli jyrkentynyt ja myös sosialistinen agitaatio lisäsi sitä.
Työväestöllä oli pitkään ollut ongelminaan epävarmat työsuhteet, huonoiksi koetut palkat sekä yleinen köyhyys ja puute. Vuoden 1905 suurlakon myötä työväestön poliittinen valveutuneisuus lisääntyi ja ongelmia alettiin pitää yhteiskunnallisina ongelmina ja epäoikeudenmukaisina. SDP:n näkemykset, että omistava luokka riisti köyhää kansaa ja että työläisten oli joukkovoimallaan luotava sosialistinen ihanneyhteiskunta, olivat saaneet työväen piirissä suosiota. Kun SDP ei saanut ajamiaan reformejaan läpi eduskunnassa, puolue ja sen kannattajat radikalisoituivat.
Lakon tapahtumat
Yleislakko käytiin 14.–20. marraskuuta 1917. Se protestoi leipäpulan vuoksi ja pyrki painostamaan eduskuntaa. Varsinkin Etelä-Suomessa ja Helsingissä lakko oli punakaartien voimannäyttö. Se tuki lokakuun vallankumousta ja loi pohjaa Suomessa tapahtuvalle vallankumoukselle. Lakon aikana punakaartit saivat venäläisiltä sotilailta aseita.
Eetu Salin kutsui lakkoa vallankumousyritykseksi, jossa punakaarteilla oli valtuudet takavarikoida elintarvikevarastoja, suorittaa kotitarkastuksia suojeluskuntalaisten hallussa olevien aseiden löytämiseksi ja pidättää työväelle vihamieliset henkilöt. Vallankumousta varten asetettiin tarvittavat toimielimet, joista ylin oli Työväen Vallankumouksellinen Keskusneuvosto. Se kannusti Tiedonantolehdessään 16. marraskuuta lakkolaisia ottamaan vallan pois porvareilta. Lakon aikana otettiin vangiksi kuvernööri K. J. M. Collan Turussa sekä Uudenmaan kuvernööri Bruno Jalander ja senaattori Allan Serlachius.
Punakaartit järjestäytyivät lakon aikana suojeluskuntia nopeammin etenkin Etelä-Suomessa, alueella, joka tuli sisällissodassa punaisten hallintaan. Lakon lopulla punakaarteja oli yli 300 ja niissä oli noin 50 000 henkilöä. Niiden kautta työväenliike oli lakon aikana käytännössä vallassa eteläisimmässä Suomessa, mukaan lukien Helsingissä. Helsingin punakaarti haastoi avoimesti vallinneen yhteiskuntajärjestyksen, kun se valtasi 17. marraskuuta Senaatintalon, Säätytalon, keskusvirastot, rautatieaseman ja Uudenmaan lääninhallituksen. Punaisten järjestyskaarti ja venäläiset sotilaat, yhteensä 350 miestä, hajottivat Saksanniemen ratsupoliisikoulun lähellä Porvoota. Punakaarteilla ja suojeluskunnilla oli lakon aikana yhteenottoja ja lakossa kuoli yli 20 henkilöä. Punakaartien vastapainoksi perustettiin suojeluskuntia, mutta lähinnä Karjalaan, Pohjanmaalle, Satakuntaan ja Savoon eli alueelle, joka tuli sisällissodassa valkoisten hallintaan. Hämeessä, Lounais-Suomessa ja Uudellamaalla suojeluskuntien toiminta taas tukahtui selvästi lakon aikana.
Bolševikkien noustua valtaan Venäjällä SDP olikin nyt sitä mieltä, että vallansiirto Suomen eduskunnalle pitäisi tehdä yhteistyössä Venäjän hallituksen kanssa. Kun eduskunta päätti 16. marraskuuta siirtää hallitsijan vallan itselleen, SDP kuitenkin tuki päätöstä. Päätöksen jälkeen eduskunta toteutti SDP:n keskeisiä vaatimuksia: sääti kahdeksan tunnin työpäivän, uudisti kunnallislait ja määräsi kunnallisvaalit demokraattisiksi.
Työväen Vallankumouksellinen Keskusneuvosto päätti 18. marraskuuta lakon lopettamisesta ja siirtymisestä luokkataisteluun ilman suurlakkoa, koska väkivalta oli kiihtynyt eivätkä työväenkaartit olleet pysyneet sen kontrollissa. Lakon lopettaminen oli monelle kaartilaiselle pettymys.
Myllymäen koulu (Hämeenlinna)
Myllymäen koulu on Hämeenlinnassa sijaitseva peruskoulu. Myllymäen kaupunginosassa Turuntien varrella sijaitseva koulu perustettiin vuonna 1913. Myllymäen koulussa on oppilaita noin 240. Vuonna 2013 koulussa juhlittiin koulun 100-vuotisjuhlaa. Koulun rehtori on Outi Kärki. Opetusta annetaan luokka-asteille 1–6.
Sundbyn metroasema
Sundby on Kööpenhaminan metron linjan M1 asema Tanskan pääkaupungissa Kööpenhaminassa. Asema sijaitsee Amagerin saarella joukkoliikenteen maksualueella 3.
Sampikalat
thumb|Yanosteus longidorsalis
Sampikalat (Acipenseriformes) on viuhkaeväisiin kuuluva kalalahko. Sampikaloilla on monia alkeellisia piirteitä, ja niitä on esiintynyt jo jurakaudella. Niitä voidaankin pitää elävinä fossiileina.
Taksonomia ja anatomia
Varhaisimmat sampikaloihin kuuluvat fossiilit on ajoitettu jurakaudelle. Ainoastaan fossiileista tunnettuja heimoja, jotka ovat eläneet jurakaudella, on kaksi: Chondrosteidae ja Peipiaosteidae. Nykyään lahkossa elää kaksi heimoa, sammet (Acipenseridae) ja lapasammet (Polyodontidae), joihin kuuluu noin 27 lajia. Sampikaloilla on alkeellisille kalalahkoille tyypillisiä piirteitä, kuten hyvin rustoinen tukiranka, suomuttomuus sekä pyrstöevän, leukojen ja ruuansulatuskanavan rakenteet. Sampikalojen ruumista suojaavat vinoneliönmuotoiset luulevyt. Lahkon suurin laji, kitasampi, on maailman kookkain viuhkaeväinen makeanveden kala.
Whitby-luokka
Whitby-luokka eli tyyppi 12 oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1950-luvun lopulla valmistetun kuuden sukellusveneentorjuntafregatin muodostama alusluokka. Lisäksi valmistettiin kaksi alusta Intian laivastolle.
Intian laivasto
Intia tilasi 1956 hieman muuteltua luokan alusta. Alusten aseistuksena oli kaksiputkinen Boforsin 40 millimetrin Mk 5 ilmatorjuntatykki, johon oli liitetty CRBF tulenjohtolaite Britannian alusten STAAG Mk II -laitteen tilalle.
Zajin
Zajin on monen seemiläisen kielen aakkoston seitsemäs kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen ja aramealaiseen kirjaimistoon. Se on kreikkalaisen zeetan, latinalaisen Z:n ja kyrillisen З:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee alun perin asetta tarkoittaneesta sanasta.
Zajin hepreassa
Heprean kielessä zajin ääntyy soinnillisena s-äänteenä /z/ (soinnillinen alveolaarinen frikatiivi). Heprealaisessa numerojärjestelmässä zajinilla on lukuarvo seitsemän.
Esimerkkejä:
Backlund
Backlund on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Janhunen
Janhunen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Pyhän Karitsan ritarikunta
Pyhän Karitsan ritarikunta (lyhenne PKR) on Suomen ortodoksisen kirkon vuonna 1935 perustama ja hallinnoima hengellinen ritarikunta. Ritarikunta on myös Suomen ainoa puolivirallinen ritarikunta eli muun yhteisön kuin valtion ylläpitämä ritarikunta. Sen suurmestarina toimii Helsingin ja koko Suomen arkkipiispa. Kunniamerkkiä myönnetään ansioista kirkon palveluksessa tai sen hyväksi myös kirkon ulkopuolella. Ritarikunnan hallituksena toimii Suomen ortodoksisen kirkon kirkollishallitus.
Historia
thumb|right|200px|Suurristin komentajamerkki [[Tallinnan ritarikuntamuseo|Tallinnan ritarikuntamuseossa.]] Pyhän Karitsan ritarikunta perustettiin 20. kesäkuuta 1935, kun Suomen ortodoksisen kirkon neljäs varsinainen kirkolliskokous vahvisti ritarikunnan ohjesäännön. Ritarikunnan vuosipäivä on 26. marraskuuta eli ortodoksisesta kirkkokunnasta vuonna 1918 annetun ensimmäisen asetuksen antopäivä. Asemaltaan Suomen valtiollisiin ritarikuntiin nähden se on puolivirallinen ritarikunta.
Ensimmäinen suurmestari oli arkkipiispa Herman (1935–1960). Hänen jälkeensä suurmestarina toimivat arkkipiispa Paavali (1960–1988) ja arkkipiispa Johannes (1988–2001). Nykyinen suurmestari on Helsingin ja koko Suomen arkkipiispa Leo. Ritarikunnan hallituksena toimii ortodoksinen kirkollishallitus, joka on sijoitettuna Kuopioon.
Ritarikunnan luokat
Suurristin komentajat kantavat arvonsa merkkeinä suurristiä ja siihen kuuluvaa rintatähteä. Risti on valmistettu vaaleansinisestä emalista valettuna kultaiseen kehykseen. Risti on sekä pituudeltaan että leveydeltään 60 mm. Keskustaan on kuvattu valkoiselle pohjalle Pyhän Karitsan kullattu vertauskuva ja ristin aukeamiin kullatut kuusisiipiset serafit. Ristiä kannetaan olan yli oikealta vasemmalle 100 mm:n levyisessä muareekuvioidussa harmaansinisessä nauhassa, jonka reunoista 10 mm:n etäisyydellä on 3 mm:n levyinen valkoinen juova. Hengelliseen säätyyn kuuluvat kantavat ristiä yhtä leveässä kaulan ympäri kulkevassa nauhassa, kuten suurristiä kannetaankin papillisessa asussa.
Rintatähden, jota kannetaan vasemmalla puolen rintaa, muodostaa hopeinen, kahdeksankärkinen kunniamerkkitähti. Tähteen on sommiteltu kahdeksan kuusisiipistä serafia, joiden siivet ovat kullatut. Sen keskipisteen ja kärkien välinen etäisyys on 44 mm. Rintatähden keskustassa on siniemalinen 50 mm:n pituinen ja levyinen kunniamerkkiristi, jossa Pyhän Karitsan tunnuskuvaa ympäröi kirjoitus "Kirkon hyväksi" kullatuin kirjaimin tummansinisellä pohjalla.
Ensimmäisen luokan komentajat kantavat kunniamerkkiristiä, jonka pituus ja leveys ovat 50 mm, kaulan ympäri kulkevassa 40 mm:n levyisessä siniharmaassa nauhassa, jonka reunoista 5 mm:n etäisyydellä on 1,5 mm:n levyinen valkea juova. Rintatähti on samanlainen kuin suurristin, paitsi että serafien siivet ovat hopeiset. Komentajat kantavat samaa kunniamerkkiristiä, mutta ilman rintatähteä.
Ensimmäisen luokan ritarit ja jäsenet kantavat kunniamerkkiristiä, jonka pituus ja leveys ovat 40 mm, 30 mm:n levyisessä nauhassa, jonka reunoista 3 mm:n etäisyydellä on 1 mm:n levyinen valkea juova. Kunniamerkkiä kannetaan rinnan vasemmalla puolella. Muut ritarit ja jäsenet kantavat muuten samanlaista ristiä, jonka aukeamissa olevat serafit ovat kuitenkin hopeisia.
Ensimmäisen luokan mitali on hopeinen kullattu mitali, jonka läpimitta on 30 mm. Etusivulle on kaiverrettu Pyhän Karitsan kunniamerkin risti, ristin aukeamiin serafit ja muuhun mitalikenttään pilviä. Takasivulle on kaiverrettu tunnuslause "Kirkon hyväksi". Toisen luokan mitali on samanlainen hopeinen mitali. Kumpaakin mitalia kannetaan rinnan vasemmalla puolella ritarimerkin nauhassa.
Ritarikunnan nykyiset kunniamerkit:
Kumlingen vaakuna
pienoiskuva|170x170px|Kumlingen vaakuna. thumb|150px|Matts Dreijerin alkuperäinen malli Kumlingen vaakunasta.|alt= Kumlingen vaakuna on Kumlingen kunnan tunnus. Vaakunan aiheen kummeli tekee vaakunasta puhuvan ja kertoo samalla saaristokunnan luonteesta. Merikotka pesii seudulla.
Vaakunan selitys kuuluu ”punaisessa kentässä kultainen kotka siivet levällään seisomassa hopeakivien muodostamalla merimerkillä.” Vaakunan on suunnitellut Matts Dreijer, ja Kumlingen kunnanvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksessaan 15. helmikuuta 1948. Ahvenanmaan maakuntahallitus vahvisti vaakunan käyttöön 19. joulukuuta 1951. Kumlingen kunta käyttää pääasiassa heraldikko Gustaf von Numersin vuonna 1953 uudelleenpiirtämää mallia vaakunasta.
Immortal (The Rasmuksen kappale)
”Immortal” on suomalaisen rockyhtye The Rasmuksen kappale. Sen tuottivat Mikael Nord Andersson ja Martin Hansen ja se nauhoitettiin Nord Studiosilla Tukholmassa. Kappale löytyy yhtyeen kuudennelta albumilta, Hide from the Sunilta, ja se on albumin tyylin mukaisesti synkkä. Yhtye teki kappaleelle musiikkivideon, joka julkaistiin Hide from the Sunin Yhdysvaltain-painoksen mukana 10. lokakuuta 2006. Video sisältää kuvia neljältä eri esiintymislavalta Etelä-Afrikasta, Etelä-Amerikasta, Japanista ja Suomesta Hide from the Sun -kiertueen aikana, sekä lyhyitä pätkiä yleisöstä ja kiertueen maisemista. Videosta huolimatta kappaleesta ei julkaistu singleä.
Lauri Ylönen on kertonut haastattelussa, että kappale lähti improvisaationa soundcheckissä ja kaikki lisäsivät siihen jotakin. Hän sanoi sen olevan hänen mielestään paras kappale Hide from the Sunilla.
”Immortal” löytyy yhtyeen aiemmalta No Fear -singleltä.
Manttaali
pienoiskuva|Manttaalikivi [[Korsnäsissä. Harrströmin kylässä olevan tilan mailta kaivutöiden yhteydessä löytynyt kivi on nykyään kylän kivisillan lähellä. Tien vierelle sijoitetulla manttaalikivellä osoitettiin kunkin tilan tienhoitorasitteen pituus, joka määräytyi tilan manttaaliluvun perusteella. ]] Manttaali ( ’miesluku’) oli Ruotsin valtakunnassa käytetty veroyksikkö, jonka pohjalta laskettiin maatilojen verotus.
Manttaali tarkoitti 1500-luvulla ensin yhtä normaalikokoista tilaa. Luku mittasi tilan verotusvoimaa, ja se määräsi verosuoritukset, jotka tilan tuli tehdä. Lukua ositettiin murto-osiin tilan koon suhteessa: pieni tila saattoi olla puolen manttaalin tila, vielä pienempi neljännesmanttaalin tila ja niin edelleen. Tilan jakaminen osiin tai sen väkiluvun pieneneminen vaikuttivat lopulta myös tähän yksikköön.
1600-luvulla otettiin käyttöön tuotantoarvoon perustuva laskenta. Yksi manttaali ei tämän takia vastannut enää mitään tiettyä pinta-alaa. Kun arvo oli määritetty, manttaalilukua ei enää muutettu tuoton muuttuessa, mutta tilan jakaminen pienempiin pienensi manttaalilukua vieläkin murto-osiin.
Vanhoihin maakirjoihin merkittyjä manttaalilukuja kutsutaan vanhoiksi manttaaleiksi. Olojen muuttuessa ne eivät enää vastanneet tilojen veronmaksukykyä, joten vuodesta 1690 lähtien veronpanot alettiin tehdä tilojen tuottokyvyn perusteella. Näin laskettua manttaalia sanotaan uudeksi manttaaliksi.
Manttaaliosa oli Suomessa käytössä suurelta osin vielä 1800-luvulle, mutta 1900-luvun verotuksessa sillä ei ollut enää käytännön merkitystä. Kiinteistöjen manttaaliluvut kuitenkin edelleen laskettiin kiinteistötoimituksissa, ja tilojen osuudet yhteisistä alueista, esimerkiksi vesialueista, määrättiin yleensä manttaalin perusteella.
Vuoden 1906 eduskuntauudistukseen saakka manttaalit toimivat maaseudulla myös valtiollisen äänioikeuden perustana, valittaessa talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehiä säätyvaltiopäiville. Äänioikeutettuja olivat manttaaliin pantua maata omistaneet ja henkilön käytössä olleiden äänien määrä oli manttaalimäärän mukainen.
Teollisuusmanttaali oli joillekin teollisuuslaitoksille laskettu manttaali, joka määritti niiden velvollisuudet ottaa osaa yleisiin rasituksiin.
Vuodesta 1997 alkaen manttaalia ei enää ole määrätty, ja esimerkiksi osuudet yhteisiin alueisiin jakautuvat yleensä pinta-alojen perusteella. Aiemmin kiinteistörekisterissä olleet tiedot manttaalista ja osaluvusta on kuitenkin säilytettävä edelleen rekisterissä.
Dave Batters
Dave Batters (12. heinäkuuta 1969 – 29. kesäkuuta 2009) oli kanadalainen konservatiivipuolueen poliitikko Saskatchewanista. Hän istui parlamentin edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 2004–2008. Hän teki itsemurhan 39-vuotiaana kärsittyään psykiatrisista ongelmista.
Kazimierz Barburski
Kazimierz Zygfryd Barburski (7. elokuuta 1942 Łódź – 26. toukokuuta 2016 ) oli puolalainen miekkailija. Hän oli mukana saamassa pronssia kalvan joukkuekilpailussa vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa. Lisäksi hän kuului siinä kuudenneksi jääneeseen joukkueeseen Münchenin kesäolympialaisissa 1972.
Supernatural (1. tuotantokausi)
Sarjan ensimmäiset kuusitoista jaksoa esitettiin Yhdysvalloissa tiistai-iltaisin kello 21.00 ja loput torstaisin. Kaiken kaikkiaan kausi keräsi noin 3,81 miljoonaa katsojaa Yhdysvalloissa ja ansaitsi useita ehdokkuuksia, muun muassa kaksi Primetime Emmy -ehdokkuutta pilottijaksollaan.
Ensimmäisen kauden jaksot julkaistiin DVD:llä 2. elokuuta 2006 Euroopassa.
Kirjoitus
Ensimmäisen kauden mytologia keskittyy pääasiassa Samin ja Dean etsiessä kadonnutta isäänsä. Sarjan luoja, Eric Kripke yhteenveti sarjan "löydä isä", jota hän piti "helppona", "tunteellisena" ja "puhtaana". Kripke piti kuitenkin jaksoja, joissa oli itsenäinen tarina ja jotka ratkesivat jakson lopussa, olevan "hitti ja huti". Koska ensimmäiset kymmenen jaksoa sisälsivät myös itsenäisen tarinan, sarjan mytologia alkaa vasta yhdennentoista jakson (Variksenpelätin) kohdalla. Jaksossa esitellään Meg Masters -niminen demoni, jota sarjan tuottajana, Kim Mannersin mukaan "tarvittiin epätoivoisesti".
Vaikka Winchestereiden "viikon vihollinen" perustuikin usein urbaanilegendaan, kirjoittajat lisäsivät omaa tuotostaan joka jaksoon. Esimerkiksi, Kripke yhdisti tunnetun urbaanilegendan katoavasta liftarista meksikolaiseen legendaan La Lloronasta antaakseen hengelle suuremman motivaation sekä leiman pilottijaksoon. Jaksossa Koukkumies, lainattiin kolmea tai neljää elementtiä useasta eri "Koukkumiehen legendasta". Hahmo on mielisairaalasta paennut potilas perinteisessä myytissä, mutta sarjan käsikirjoittajat päättivät sarjan tarkoitukseen tehdä tästä koukkukätisen murhaajan aaveen. Kripke ja tuottaja John Shiban päättivät myös perustaa Supernaturalissa nähtävät vampyyrit alkuperäisiin legendoihin, eivätkä moderneihin tulkintoihin; vampyyreille annettiin piilotettavat torahampaat sekä krusifiksin ja auringonvalon tehoamattomuus.
Vaikutteet
Yliluonnollisuuksien ja urbaanilegendojen inspiroidessa useita sarjan jaksoja, osa sarjan tarinoista sai vaikutteensa populäärikulttuurista. Wendigon esiintyminen jaksossa "Wendigo", tuli hahmosta Alphex Twin -yhtyeen kappaleen "Come to Daddy" musiikkivideosta. Ihmispiirteet lisättiin wendigon ihmisalkuperän vuoksi ja hahmolle annettiin kyky imitoida ihmisääniä sen karmivuuden vuoksi. Kripke ei kuitenkaan ollut tyytyväinen hahmon lopulliseen ulkomuotoon, verraten sitä Klonkun pitkäksi, pelottavaksi serkuksi. Tämän vuoksi olentoa ei nähty kokonaisuudessaan jakson aikana. Hahmonvaihtaja jaksossa "Paholaisen nahoissa", Kripke päätti perustaa muodonmuutoksen Ihmissusi Lontoossa-kauhuelokuvaan, käyttäen proteeseja ja meikkiä eikä tietokoneanimaatiota. Ring-elokuvan Samara antoi taas vaikutteita jakson "Verinen Mary" hahmoon, vaikka Kripke rinnastikin yhdennäköisyyden enneminkin hahmojen samankaltaiseen ulkonäköön ja nopeaan liikkuvuuteen.
Lähteet
Pilot (Сверхъестественное)
Erotusosamäärä
Erotusosamäärä on matematiikassa funktion muutosnopeutta kuvaava mitta. Koulumatematiikassa käytetään usein termejä käyrän jyrkkyys tai funktion kasvunopeus, jotka liitetään kuitenkin derivaatan käsitteeseen. Derivaatta on erotusosamäärän raja-arvo.
Erotusosamäärä voidaan tulkita kasvunopeuden tai jyrkkyyden likiarvoksi. Monissa talousmallien ja fysikaalisten mittausten pohjana on kuitenkin suureiden erotusosamäärä, jolloin se approksimoi funktion tai suureen keskimääräistä muutosnopeutta. Numeerisessa analyysissa erotusosamäärällä lasketaan derivaatan likiarvoja.
Määritelmä ja tulkinta
thumb|Graafinen esitys Funktio f on määritelty välillä [x_0;x_1]. Tällöin voidaan määrittää suhde jota kutsutaan funktion f erotusosamääräksi tällä välillä.
Kun funktion arvon muutosta suhteutetaan vaikutusalueen pituuteen, kutsutaan osamäärää funktion keskimääräiseksi kasvunopeudeksi kyseisellä välillä. Erotusosamäärä voidaan esittää myös "delta"-merkintänä koska \Delta f merkitään usein myös \Delta y.
Erotusosamäärän geometrinen tulkinta on funktion kuvaajan kahden pisteen kautta piirretty sekantin eli pisteiden ja  kautta piirretyn suoran kulmakerroin.
Raja-arvo
Tämä raja-arvo voidaan määritellä: Raja-arvo on funktion derivaatan arvo kohdassa x_0, kun pisteen 1 kohta x_1 lähestyy pisteen 0 kohtaa x_0. Raja-arvolla on sama merkitys kuin sekantillakin on eli jyrkkyys.
Edellisen raja-arvon voi merkitä vaihtoehtoisesti
Esimerkkejä potenssifunktioilla
Seuraavassa eräiden potenssifunktioiden erotusosamäärät sievennettyinä ja niiden raja-arvot.
Rinnakkaisia määritelmiä
Numeerisen analyysin menetelmissä erotusosamäärällä on keskeinen sija derivaatan approksimoinnissa. Tätä varten erotusosamäärästä on kehitetty useita erilaisia muunnoksia.
Kirsikka Saari
Kirsikka Saari (s. 6. joulukuuta 1973 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja käsikirjoittaja. Hän on käsikirjoittanut muun muassa lyhytelokuvan Pitääkö mun kaikki hoitaa?, joka oli ensimmäisenä suomalaisena lyhytelokuvana ehdolla parhaan lyhytelokuvan Oscar-palkintoon 2014.
Erotusosamäärä
Oikeanpuoleinen erotusosamäärä
thumb|Oikeanpuoleinen erotusosamäärän geometrinen tulkinta. Oikeanpuoleinen erotusosamäärä on yllä esitetyn määritelmän tarkennettu nimitys. Siinä tarkastellaan pisteen kohdan x oikealle puolelle tehdyn hypyn \Delta x vaikutusta funktion arvoihin. Se voidaan merkitä myös seuraavasti: Numeerisessa matematiikassa oikeanpuoleista menetelmää käytetään funktioilla, jotka kasvavat maltillisemmin oikealla.
Kirsikka Saari
Ura
Saari valmistui vuonna 2001 filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan yleinen historia. Hän on opiskellut käsikirjoittamista Suomessa ja ulkomailla. Saari on valmistunut maisteriksi myös Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun elokuvataiteen ja lavastustaiteen laitokselta.
Erotusosamäärä
Vasemmanpuoleinen erotusosamäärä
Vasemmanpuoleisessa erotusosamäärässä hyppy \Delta x tehdään vasemmalle eli x:n arvosta vähennetään \Delta x. Se merkitään seuraavasti: Numeerisessa matematiikassa vasemmanpuoleista menetelmää käytetään funktioilla, jotka kasvavat maltillisemmin vasemmalla.
Kirsikka Saari
Ura
Vuonna 1997 Saari työskenteli tutkimusavustajana Renvall-instituutissa. Vuosina 1998–2001 Saari työskenteli freelance-toimittajana muiden muassa City- ja Image-lehdissä. Hän on työskennellyt myös toimittajana ja toimitussihteerinä Ylioppilaslehdessä (2001–2002) sekä Anna-lehdessä (2003–2006).
Hollannin fonologia
Konsonantit
Taulukossa on hollannin kielen konsonanttiäänteet.
Kirsikka Saari
Ura
Saaren ensimmäinen pitkän elokuvan käsikirjoitus oli yhdessä Jenni Toivoniemen kanssa kirjoitettu Aleksi Tuomivaaran ohjaama Korso (2014).
Hollannin fonologia
Vokaalit
Hollannilla on laaja vokaalivarasto 13 tavallisella vokaalillaan ja ainakin kolmella diftongillaan.
Kirsikka Saari
Ura
Saaren ja Jenni Toivoniemen käsikirjoittama näytelmä Masennuskomedia sai ensi-iltansa Suomen Kansallisteatterin pienellä näyttämöllä Mari Rantasilan ohjaamana 29. marraskuuta 2017.
Hollannin fonologia
Monoftongit
thumb|Pohjoishollannin monoftongit. thumb|Belgianhollannin monoftongit.
Kirsikka Saari
Ura
Syksyllä 2018 Otava julkaisi Saaren esikoisromaanin Hölmö nuori sydän. Teoksen pohjalta tehty samanniminen Selma Vilhusen ohjaama elokuva sai ensi-iltansa saman syksynä. Saari palkittiin elokuvasta parhaan käsikirjoituksen Jussi-palkinnolla.
Hollannin fonologia
Diftongit
thumb|Pohjoishollannin diftongit. thumb|Belgianhollannin diftongit. Hollannissa on useita diftongeja, mutta kiistatta foneemiset niistä ovat.
Erotusosamäärä
Keskusdifferenssi
Kun vasemman- ja oikeanpuoleisesta erotusosamäärästä otetaan keskiarvo, saadaan: Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää puolet pienempää \Delta x, jolloin keskusdifferenssiksi tulee Joissakin tapauksissa vasemman- ja oikeammanpuoleiset erotusosamäärät eivät suppene riittävän nopeasti, mutta keskusdifferenssi sen sijaan suppenee kohti derivaattaa nopeasti. Vaikka sillä derivaatan laskeminen on kierrosta kohden nopeampi, riittää vähäisempi iterointi ja tulos saadaan sitä kautta pienemmällä laskutyöllä.
Fysiikan suureita erotusosamääränä
Fysiikassa on useita suureita, joita voidaan määrittää erotusosamäärän raja-arvona. Käytännön laskuissa riittää usein keskimääräinen muutosnopeus, jolla tarkoitetaan luonnontieteissä juuri erotusosamäärää.
Hollannin fonologia
Diftongit
Mainittujen kolmen diftongin lisäksi kaikissa murteissa esiintyvät foneettiset diftongit, jotka ovat foneemisesti konsonantti-vokaaliyhdistelmiä tai monosyllabisia vokaalisekvenssejä.
Kirsikka Saari
Ura
Saari on Tuffi Films -elokuvatuotantoyhtiön osakas ja perustajajäsen. Kesällä 2020 Saari kutsuttiin Yhdysvaltain elokuva-akatemian jäseneksi. Vuonna 2021 Saarelle myönnettiin valtion viisivuotinen elokuvataiteen taiteilijaprofessoriapuraha.
Hollannin fonologia
Diftongit
Pohjoisessa diftongien jälkimmäinen elementti voi olla labiodentaalinen,, erityisesti vokaalien välissä.
Erotusosamäärä
Erotusosamäärä ajan suhteen
Fysiikassa mekaniikassa käytetään erotusosamäärää liikkeen muutoksia laskettaessa.
Liikemäärän muutokseen käytettävä voima saadaan erotusosamääränä.
Teho määritellään työn erotusosamääränä.
Kondensaattorin sähkövarauksen purkautumisnopeus tarkoittaa sähkövirtaa.
Erotusosamäärä matkan suhteen
Kohteeseen tehty työ matkan suhteen määrittää käytetyn voiman.
Gunnel Adlercreutz
Gunnel Adlercreutzilla ja hänen aviopuolisollaan Eric Adlercreutzilla on ollut arkkitehtitoimisto vuodesta 1969 lähtien. Vuosina 1992–1993 Gunnel Adlercreutz toimi Suomen Arkkitehtiliiton puheenjohtajana ja 1995–2006 Rakennustietosäätiön yliasiamiehenä.
Khios (antiikin kaupunki)
Khios oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Khioksen eli nykyisen Chíoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsi saaren itärannikolla nykyisen Chíoksen kaupungin paikalla, ja luettiin osaksi Jooniaa.
Historia
pienoiskuva|vasen|160px|Khioksen lyömä [[mina.]] pienoiskuva|vasen|160px|Khioksen lyömä hopeinen tetradrakhma, n. 420–350 eaa.
Khioksen kaupunki oli joonialaisten siirtokunta, ja perustettiin mahdollisesti jo noin vuoden 1000 eaa. tienoilla. Se oli Samoksen ohella merkittävin Joonian rannikon edustan saarten siirtokunnista, siinä missä muut alueen siirtokunnat sijaitsivat Vähän-Aasian rannikon puolella. Kaupunki esitti antiikin aikana olevansa Homeroksen syntymäpaikka.
Khioksen kaupunki kukoisti erityisesti arkaaisella kaudella. Se oli merkittävä kaupan ja merenkulun keskus, ja sillä oli myös suuri sotalaivasto. Kaupunki löi omaa rahaa 600-luvun eaa. lopulta lähtien, ja sen rahoissa esiintyi sfinksi. Khios oli myös merkittävä keramiikan tuotannon keskus. Kaupungissa toimivat kuvanveistäjät Melas, Mikkiades ja Arkhermos. Ainakin 600-luvun eaa. lopulla kaupungissa tiedetään olleen demokraattinen valtiomuoto.
Persian valloitettua Vähän-Aasian rannikon 500-luvulla eaa. Khios oli persialaisten puolella ja jäi lopulta kokonaan näiden vallan alle. Vuonna 477 eaa. kaupunki liittyi Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja pysyi liiton jäsenenä vuoteen 412 eaa. saakka. Myös 300-luvulla eaa. se oli Ateenan vallan alla.
Roomalaisella kaudella kaupungin merkitys väheni, mutta se kasvoi jälleen bysanttilaisella kaudella. Kaupunki on kehittynyt nykyiseksi Chíoksen kaupungiksi.
Rakennukset ja löydökset
Antiikin Khioksen kaupunki sijaitsi todennäköisesti saman satamalahden ympärillä, joka myös nykyisin toimii Chíoksen kaupungin satamana. Strabonin mukaan antiikin aikaisen kaupungin satamaan mahtui jopa 80 laivaa. Kaupungissa tiedetään olleen teatteri. Koska nykyinen kaupunki on samalla paikalla, antiikin kaupungista on tehty vain vähän löytöjä. Lahden pohjoisrannalla on keskiaikainen Chíoksen linna, jonka alueelta on löydetty joitakin roomalaisaikaisia jäänteitä. Muihin löytöihin lukeutuu muun muassa arkaaisen kauden talojen jäänteitä sekä hautausmaa 500-luvulta eaa. Kaupungin lähellä oli marmorilouhokset, jotka tarjosivat rakennusmateriaalia. Antiikin aikaisten rakennusten kiviä on paljon nykyisen kaupungin vanhoissa rakennuksissa.
Kaupungista noin seitsemän kilometriä pohjoiseen, nykyisen Vrontádoksen lähellä, sijaitsi Kybelelle omistettu pyhäkkö. Paikalla on nimillä Daskalópetra ja ”Homeroksen koulu” nykyisin tunnettu kivi, jota on esitelty paikkana, jossa Homeros opetti. Todellisuudessa kivi liittyi pyhäkköön.
Kaupungista sekä muualta saarelta tehdyt esinelöydöt ovat Chíoksen arkeologisessa museossa.
Wonder Woman (televisiosarja)
Wonder Woman on kuuluisa yhdysvaltalainen naissupersankarista kertova jännityssarja, joka perustuu 1940-luvulla luotuun sarjakuvaan. Sarja alkoi 1975 ja päättyi 1979. Sarjaa esitettiin myös Suomessa.
Pääosan näyttelijä Lynda Carter oli Miss World USA (Miss Maailma USA) -missikilpailun voittaja ja USA:ta Miss Maailma -missikisoissa vuonna 1972 edustanut semifinaaliin päässyt kauneuskuningatar. Carter on myöhemmin saavuttanut menestystä myös musiikillisella uralla.
Juoni
Alun perin sarjan juonen piti sijoittua Toiseen maailmansotaan, mutta siirtyi sarjan alun jälkeen nykyaikaan. Ihmenainen on kotoisin saarelta jossa asuu vain naisia. Ihmenainen pystyy vaihtamaan ylleen supersankari-asunsa pyörimällä ympäri ja hänen asuunsa kuuluu lasso vyöllä, sekä metalliset rannekkeet joilla hän pystyy torjumaan luoteja. Sarjan joissain jaksoissa esiintyi myös Debra Winger Ihmenaisen pikkusiskona.
Vaikutus
'Wonder Woman' tv-sarja on hyvin tunnettu USA:ssa, Wonder Woman -hahmosta on valmisteilla elokuvahanke, joka tunnetaan nimellä Ihmenainen.
Videotaiteilija Dara Birnbaum teki sarjan kuvamateriaalin pohjalta parodiallisen teoksen Wonder Woman (1978).
Neve Campbell
Neve Adrianne Campbell (s. 3. lokakuuta 1973 Guelph, Ontario) on kanadalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan televisiosarjassa Viiden juttu ja elokuvassa Scream sekä sen jatko-osissa.
Ura
Ennen näyttelijänuraansa Campbell harrasti tanssia: hän kävi torontolaista balettikoulua ja esiintyi muun muassa Pähkinänsärkijässä ja Prinsessa Ruususessa. Hän aloitti näyttelemisen 14–15-vuotiaana, jolloin esiintyi musikaalissa Oopperan kummitus Torontossa. Vuosina 1992–1993 hän näytteli kanadalaisessa televisiosarjassa Catwalk, jossa esitti Daisy McKenzien roolia.
Campbell nousi suureen julkisuuteen saatuaan Julia Salingerin roolin nuortensarjasta Viiden juttu (Party of Five). Hän esiintyi sarjassa sen alusta loppuun asti, kuuden tuotantokauden ajan vuosina 1994–2000. Hän näytteli sarjan esittämisen aikaan myös useissa elokuvissa. Vuonna 1996 ilmestyi kauhuelokuva Scream, jossa Campbell esitti päähenkilö Sidney Prescottia. Elokuva oli kaupallinen menestys ja sille on tehty myöhemmin kolme jatko-osaa, jotka ovat ilmestyneet vuosina 1997, 2000 ja 2011. Campbell jatkoi Sidney Prescottin roolissa noissa kaikissa. Muita hänen 1990-luvun elokuviaan olivat muun muassa Noitapiiri (The Craft, 1996), Villit kuviot (Wild Things, 1998) ja Tango kolmelle (Three to Tango 1999).
2000-vuosikymmenellä Campbell esiintyi elokuvaurallaan pääasiassa pienen budjetin independent-elokuvissa. Yksi näistä on vuonna 2003 ilmestynyt Robert Altmanin ohjaus Tanssin taika (The Company). Campbell oli käsikirjoittamassa ja tuottamassa tuota balettiaiheista elokuvaa, ja esitti myös sen pääosaa. Vuonna 2009 hän näytteli lyhytikäiseksi jääneessä NBC:n televisiosarjassa The Philanthropist. Hän on näytellyt elokuvien ja television lisäksi myös teatterissa. Vuonna 2006 hän esiintyi ensimmäistä kertaa Lontoon West Endillä, kun oli mukana Old Vic -teatterissa esitetyssä Arthur Millerin näytelmään Resurrection Blues perustuvassa esityksessä. Näytelmän ohjasi Robert Altman muutama kuukausi ennen kuolemaansa.
Yksityiselämä
Cambell syntyi siirtolaistaustaisille vanhemmille Ontariossa. Isä Gerry Cambell on alun perin Skotlannista, äiti Marnie Neve sen sijaan Alankomaista. Cambellilla on äitinsä puolelta sefardijuutalaiset sukujuuret, ja hän on kertonut pitävänsä itseään etnisesti juutalaisena, mutta olevansa uskonnoltaan katolilainen.
Campbell on ollut kahdesti naimisissa, vuosina 1995–1998 Jeff Coltin ja vuosina 2007–2011 John Lightin kanssa. Hän tapasi brittiläisen Lightin tehdessään independent-elokuvaa Investigating Sex (2001), jossa molemmat näyttelivät. Campbellilla on nykyisen miesystävänsä JJ Feildin kanssa yksi lapsi, elokuussa 2012 syntynyt poika.
Campbell on esiintynyt Kanadan Touretten oireyhtymä -säätiön (Tourette Syndrome Foundation of Canada) ja Yhdysvaltain Touretten oireyhtymä -yhdistyksen (Tourette Syndrome Association) kampanjoissa. Hänen veljensä Damian (s. 1982) sairastaa kyseistä oireyhtymää. Hänellä on myös kaksi muuta veljeä, Christian Campbell (s. 1972) ja Alex Campbell (s. 1984), jotka kumpikin ovat tehneet näyttelijäntöitä.
Länsi-Afrikan kehityspankki
pienoiskuva|Länsi-Afrikan kehityspankin pääkonttori [[Loméssa Togossa.]] Länsi-Afrikan kehityspankki ( eli BOAD) on Länsi-Afrikan rahaliitto UMOA:n jäsenmaiden kehityshankkeiden rahoituslaitos. Rahaliiton jäsenmaat ovat Benin, Burkina Faso, Guinea-Bissau, Mali, Niger, Norsunluurannikko, Senegal ja Togo.
Kehityspankki perustettiin vuonna 1973 ja se aloitti toimintansa vuonna 1976. Länsi-Afrikan talous- ja rahaliitto UEMOA:n vuonna 1994 solmima sopimus määrittelee sen liiton erikoistuneeksi ja autonomiseksi instituutioksi. Pankki on kansainvälinen julkinen laitos, jonka tehtävänä on edistää jäsenmaiden tasapainoista kehitystä ja Länsi-Afrikan taloudellista integraatiota.
Pankin valtuutettu pääoma oli vuoden 2017 lopussa 1 155 000 miljoonaa CFA-frangia (2 310 000 Yhdysvaltain dollaria). A-sarjan osakkeenomistajiin kuuluu rahaliiton jäsenmaiden lisäksi Länsi-Afrikan valtioiden keskuspankki BCEAO. B-sarjan osakkeenomistajia ovat Ranska, Saksaa edustava KfW, Euroopan unionia edustava Euroopan investointipankki, Afrikan kehityspankki, Belgia, Intiaa edustava Exim Bank, Kiinaa edustava Kiinan kansanpankki ja Marokko. Merkitystä pääomasta 93,39 prosenttia kuuluu A-sarjan ja 6,61 B-sarjan omistajille.
Kehityspankin toiminta-alueita ovat talouden ja rahamarkkinoiden integraation, julkisen ja yksityissektorin kumppanuuden sekä yksityisten, pienten ja keskisuurten yritysten tukeminen. Se osallistuu elintarviketurvallisuus-, energia- ja ympäristöhankkeisiin sekä ilmastonmuutoksen torjuntaan.
Länsi-Afrikan kehityspankin pääjohtaja on vuonna 2011 nimitetty beniniläinen Christian Adovelande. Sen päätoimipaikka sijaitsee Togon pääkaupungissa Loméssa.
Dyrrhakhionin taistelu
Dyrrhakhionin taistelu käytiin vuonna 48 eaa. Julius Caesarin kannattajien ja senaatin joukkojen välillä. Taistelu oli osa Caesarin sisällissotaa.
Caesar hyökkäsi Italiaan tammikuussa 49 eaa. Tämän jälkeen senaatti ja Pompeius pakenivat Kreikkaan, jossa Pompeius alkoi koota uutta armeijaa. Caesar ylitti Adrianmeren tammikuussa 48 eaa. ja valtasi Apollonian, Dyrrhakhionin eteläpuolella. Caesarilla oli yksitoista legioonaa, mutta hän sai vain seitsemän näistä kuljetettua meren yli. Tämän jälkeen Caesar marssi Dyrrhakhioniin ja perusti leirinsä kaupungin ulkopuolelle. Kun Pompeius pääsi paikalle pystytti hän leirinsä Petra-nimiselle kukkulalle. Pompeiuksen joukot olivat vielä kokemattomia ja hän päätti välttää taistelun toistaiseksi. Caesar alkoi tämän jälkeen rakentaa piiritysmuuria Pompeiuksen leirin ympärille. Hänen aikomuksensa oli estää Pompeiuksen huollon. Pompeius puolestaan rakensi oman vastamuurinsa. Caesarin muuri oli lopulta 22 kilometriä pitkä ja se sisälsi 24 linnoitusta. Joukkojen välillä käytiin useita kahakkoja.
Pompeius päätti murtautua ulos kun Caesarin muurin eteläpää ei ollut vielä valmis. Tilanne muuttui entistä huonommaksi Pompeiuksen kannalta, kun Marcus Antonius pääsi paikalle lisälegioonien kanssa. Päivän taistelun jälkeen Caesarin oli tunnustettava tappionsa ja hän lähti heti marssimaan Thessaliaa kohti. Joukot kohtasivat uudelleen Farsaloksen taistelussa, jossa Caesar kukisti Pompeiuksen perusteellisesti.
Amorebieta-Etxano
Amorebieta-Etxano, myös nimellä Zornotza, on kylä ja kunta Espanjassa. Se sijaitsee Baskimaassa Pohjois-Espanjan itsehallintoalueella.
Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan kunnan asukasluku oli 18 579 asukasta, joista 16 907 asuu Amorebietassa. Pormestarina toimii Andoni Agirrebeitia.
Historia
Amorebieta-Etxano kunta perustettiin 26. tammikuuta 1951 Amorebietan ja Etxanon yhdistyessä Merindad de Zornotzan historiallisella hallintoalueella. Muut kunnan osat liitettiin Muxikan kuntaan. Uusi vaakuna kuvastaa Amorebietan ja Etxanon yhdistymistä. Vuoden 2014 väestönlaskenna mukaan Amorebietan väkiluku oli 16 907 asukasta, kun taas Etxanossa oli 221 asukasta.
Amorebietan kylä
Kylä on jaettu useisiin piireihin. Santa María de la Asunción kirkko sijaitsee Amorebietan keskustassa Ibizan ratatörmillä. Se on suuri renessanssin ajan rakennus, jonka rakentaminen aloitettiin vuonna 1555 ja se valmistui vuonna 1608. Kirkko tunnetaan alttaritaulustaan. Toinen renessanssiajan kirkko on Parroquia de San Juan Bautista de Larrea, joka rakennettiin vuonna 1647, ja vuonna 1704 sinne perustettiin karmeliittaluostari. San Antoniossa sijaitsee San Miguel de Dudea erakkomaja, joka on lähellä uusklassista Lópezin linnaa.
Kansainvälisen yrityksen haara Tecnalia Research & Innovation sijaitsee Parque Empresarial Boroassa, missä yhtiö työllistää 1 500 ihmistä.
Tunnettuja amorebietalaisia
Athletic Bilbaon puolustajat Xabier Etxeita ja Jon Aurtenetxe syntyivät Zornotzassa, joka on osa Amorebieta-Etxanoa. Kylästä on kotoisin myös ammattilaispyöräilijä Beñat Intxausti.
Georg Henrik Theslöf
Theslöfin vanhemmat olivat sotakomissaari Alexander Theslöf ja Lydia Malmberg. Hänen veljensä Carl Gustav Theslöf oli Suomen sisällissodan aikana yleisesikunnan päällikkö. Theslöfin ja hänen puolisonsa Berta Karlssonin poika, prokuristi ja reservin vänrikki Bertel Theslöf (s. 1908), kaatui konekiväärijoukkueen johtajana talvisodassa Leipäsuon Kattilaojan kylässä helmikuussa 1940.
Kultafasaani
pienoiskuva|300px|Naaras pienoiskuva|Chrysolophus pictus Kultafasaani (Chrysolophus pictus) on kultafasaanien sukuun kuuluva koristeellinen kanalintu.