cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Virpi Mäkinen
Työurallaan Mäkinen on toiminut uskonnon ja psykologian tuntiopettajana (Vantaanjoen ja Tapiolan yläaste, 8/1990–7/1992), psykologian ja uskonnon vanhempana lehtorina (Tapiolan yläaste, 8/1992–31.7.1994). Hän oli Helsingin yliopiston systemaattisen teologian laitoksen projektitutkija (1995–1997) ja Joensuun yliopiston uskonnon didaktiikan lehtori (1997–2002), josta kaudesta osan Suomen Akatemian tutkijatohtorina (2000–2001).Helsingoin yliopistoin kollegeumin tutkija (2001–2007) ja Helsingin yliopiston yliopistolehtori vuodesta 2002. Hän työskenteli Suomen Akatemian tutkijatohtorina (2008–2012). Hän on toiminut virkaatekevänä systemaattisen teologian professorina (10/2012–12/2013) ja virkaatekevänä uskontofilosofian professorina (9/2014–12/2015).
Hänelle yhdessä muun työryhmän kanssa myönnettiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinto (1997/1998) yhdessä Tuomas M. S. Lehtosen kanssa toimittamastaan teoksesta Keskiajan kevät. Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Mäkinen on ollut vuodesta 2014.
Mäkisen puoliso (2002–) on professori Heikki Pihlajamäki (s. 16.12.1961).
Projekti 641B
Projekt 641B "Som" (, "monni", ) oli Neuvostoliiton laivaston dieselkäyttöisten sukellusveneiden muodostama luokka. Edeltäjäänsä Projekti 641:en verrattuna mallissa oli uusi, virtaviivaisempi runko ja suurempi akkukapasiteetti. Parannuksista huolimatta niissä oli edelleen kolme potkuriakselia, mikä lisäsi alusten äänekkyyttä. Niitä rakennettiin vuosina 1971–1982 18 kappaletta.
Kaikki alukset rakennettiin Krasnoje Sormovossa Gorkissa. Suurin osa aluksista sijoitettiin Mustanmeren laivastoon ja neljä Pohjoiseen laivastoon.
Asími
Asími voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Ruitsa
175px|thumb|right|Muistomerkki kylän paikalla. 175px|thumb|right|Ruitsan mosaiikkilasista valmistettu [[Pietari Suuri|Pietari I:n muotokuva Eremitaašissa.]] Ruitsa ( ja Нижние Рудицы, Nižnije Ruditsy) on entinen kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. Se sijaitsi Ruitsanjoen ja Mustajoen yhtymäkohdassa, josta Hevaanjoki saa alkunsa.
Kylä mainitaan Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Henkilönimistön perusteella seudun asutus oli itämerensuomalaista. Joennimeen pohjautuva kylän nimitys perustuu venäjän sanaan ruda ’veri, punainen väri, (rauta)malmi’.
Vuonna 1753 keisarinna Elisabet lahjoitti Ruitsan kartanon lähikylineen Mihail Lomonosoville, joka perusti sinne lasitehtaan. Vuoteen 1768 saakka toimineella tehtaalla valmistettiin lähinnä värillistä mosaiikkilasia ja koriste-esineitä. Ruitsan mosaiikkilasista on tehty mm. Pultavan taistelua kuvaava taulu Venäjän tiedeakatemian rakennuksessa Pietarissa.
Vuonna 1765 kartano siirtyi Lomonosovin vaimolle ja tämän jälkeen heidän tyttärelleen. Myöhemmin se kuului Konstantinovin, Rajevskin ja Orlovin aatelissuvuille. Kenraali Nikolai Rajevskin pojan Nikolain luona Ruitsassa vieraili runoilija Aleksandr Puškin.
Vuonna 1848 kahdessa Ruitsan kylässä asui 205 inkerikkoa, jotka kuuluivat Metussin ortodoksiseen seurakuntaan. Joen muodostamassa saaressa sijaitsi Kosman ja Demianin tsasouna.
Ruitsan kartano hävitettiin Venäjän kansalaissodassa vuonna 1919. Leningradin piirityksen aikana Ruitsa sijaitsi Oranienbaumin sillanpääaseman etulinjassa ja muiden lähikylien tavoin se tuhoutui täydellisesti.
Vuosina 1950-luvulla alueella suoritettiin arkeologisia kaivauksia, joissa selvitettiin Lomonosovin perustaman tehtaan sijainti. Vuonna 1959 paikalle pystytettiin muistomerkki. Nykyään seutu on täysin asumatonta.
Lähteet
59.81444°N, 29.39472°W
Prince Edwardin piirikunta
Prince Edwardin piirikunta on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 22 802 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Farmvillen kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1754.
Kurzgesagt
Kurzgesagt – In a Nutshell (aiemmin Kurzgesagt) on müncheniläislähtöinen englanninkielinen YouTube-kanava, joka tuottaa animoituja opetusvideoita. Kanavan nimi tulee saksan kielen sanasta kurz gesagt, joka tarkoittaa ”lyhyesti sanottuna” tai ”pähkinänkuoressa”. Phillipp Dettmerin vuonna 2013 perustama kanava on kerännyt vuoteen 2023 mennessä yli 20 miljoonaa tilaajaa. Kanavalle ladataan videoita noin kerran kuukaudessa. Ne kertovat eri poliittisista, filosofisista ja tieteellisistä aiheista, kuten alkuräjähdyksestä ja Euroopan pakolaiskriisistä. Videot myös sisältävät viittauksia pop-kulttuuriin, kuten Doctor Whohon ja Harry Potteriin. Kurzgesagt - In a Nutshell kuvailee itse sisältöä useiksi aiheiksi selitettynä animaation kautta.
Radha
thumb|300px|Krishna ja Radha
Kullervo Rainio
Kullervo Rainio (10. elokuuta 1924 Jyväskylä – 18. marraskuuta 2020 Helsinki ) oli suomalainen sosiaalipsykologian professori ja kokoomuslainen poliitikko.
Radha
Radha, myös Radhika tai Radharani, on hindulaisuuden jumalatar ja Krishnan rakastettu. Krishna oli Radhan ensirakkaus, mutta hänen kerrotaan olleen naimisissa toisen kanssa. Hänen aviomiehensä henkilöllisyys on kiistanalainen. Krishnan ajatellaan olevan shaktiman, kaiken energian omistaja, ja Radhan olevan shakti, alkuperäinen korkeimman energian ilmentymä. Kuvissa Rahdha esiintyy usein Krishnan rinnalla, taikka suorastaan Krishnaan sulautuneena.
Kullervo Rainio
Nuoruus
18-vuotiaana hän joutui sotaan, ja kesällä 1944 hän toimi 19-vuotiaana tykistön tulenjohtajana Kannaksen rintaman murtuessa.
Radha
Radhan yhteyttä Krishnaan kuvataan usein kahdella tapaa: ikuisella rakkaudella ja avioliitolla. Toisaalta, Radha ei koskaan virallisesti ole ollut naimisissa Krishnan kanssa, vaikka jotkut kertomukset viittaavatkin salaisiin seremonioihin. Radhaa pidetään Lakshmin ruumiillistumana, eli Radha on Lakshmin avataar.
Kullervo Rainio
Tieteellinen työ
Rainio valmistui filosofian tohtoriksi 1955 (Helsingin yliopisto). Hän toimi Suomen ensimmäisenä sosiaalipsykologian professorina Helsingin yliopistossa 1962–1986. Tämän tieteenalan hän valitsi, koska se oli 1940-luvun lopulla uusi ja kehittyvä ala. Rainion tieteellinen tuotanto käsittää etupäässä suomen- ja englanninkielisiä tieteellisiä teoksia, oppikirjoja ja artikkeleita vuodesta 1949 alkaen. Eläkevuosinaan Rainio perehtyi kvanttifysiikan filosofisiin perusteisiin.
Radha
Krishnan seuraajat usein kunnioittavat myös Radhaa, koska hänen armollisuutensa takia he voivat edistyä hyvin Krishnan tuntemuksessaan.
Kullervo Rainio
Tieteellinen työ
Rainio oli Suomen Psykologisen Seuran puheenjohtaja ja Psykologia-lehden ensimmäinen päätoimittaja. Rainion kirjoittama ja kuvittama Käytännön psykologiaa oli suomalaisen psykologian suuri myyntimenestys.
Osallistuminen politiikkaan
Oppilaittensa mukaan Rainio oli innostava opettaja ja muihin avoimesti suhtautuva keskustelukumppani. Silti vuoden 1968 opiskelijaliike kohteli tätä entistä idolia "sylkykuppina", koska hän oli mukana pysäyttämässä yliopistojen mies ja ääni -uudistusta. Oppilaiden (mm. Paavo Lipponen) mukaan on 1970-luvun ilmapiirille kuvaavaa, että sananvapautta, liberalismia ja parlamentarismia kannattanut Rainio leimattiin "miltei fasistiksi".
Vuosina 1970-1971 Rainio päätyi taistolaisten "silmätikuksi". 96-vuotiaana kirjoittamassaan elämäkerrassaan Rainio arvioi syiksi hänen "porvarillisen reformisminsa", paljastavat lehtiartikkelit ja kauan toteuttamansa "yliopistodemokratian", jossa kutsuttiin opiskelijat keskustelemaan laitoksen toiminnasta. Dekaani Paavo Seppänen kertoi Rainiolle assistenttinsa näyttäneen taistolaisten "hirttolistan", jossa Seppänen oli ensimmäisenä ja Rainio toisena. Taistolaisten syytelista Rainion viraltapanemiseksi todettiin perättömäksi yliopiston juristien tarkastelussa, Rainio toteaa. Hänet tunnettiin myös Reporadion vastustajana.
HS Kuukausiliitteen artikkelin mukaan Rainion linja oli sitä, mikä nykyään on normaalia mutta suomettumisen aikana sitä kutsuttiin äärioikeistolaiseksi ja johti tulevaisuuden menetykseen. Aihetta tutkineen tohtori Riku Keski-Rauskan mukaan heikäläisistä tuli helppoja kiusanteon kohteita.
Rainio valittiin kansanedustajaksi Kansallisen Kokoomuksen ehdokkaana Helsingin kaupungin vaalipiiristä eduskuntavaaleissa 1972 ja 1975. Hän oli Tuure Junnilan ohella niitä harvoja kokoomuspoliitikkoja, jotka 1970-luvulla arvostelivat presidentti Kekkosen politiikkaa ja Kekkosen valitsemista poikkeuslailla presidentiksi 1973. Hän oli vahvasti vaikuttamassa myös yliopistojen hallinnonuudistusta vastaan ja Yleisradion epäpolitisoinnin puolesta.
Rainion johdolla tehtiin myös kysymys hallitukselle Pirkkalan monisteesta, ja hän oli yksi peruskoulu-uudistuksen jarruttajista 1970-luvulla. Hän piti yksityisten oppikoulujen poistamista ”tien avaamisena sosialismille”.
Kekkonen ilmoitti olevansa käytettävissä presidentiksi mutta kieltäytyi olemasta ehdolla vaaleissa. Vaikka lokakuussa 1972 kansasta vain 15 prosenttia kannatti poikkeuslakia Kekkosen valitsemiseksi presidentinvaalien sijaan, eduskuntapuolueet päättivät säätää sellaisen. Perustuslakivaliokunnan puheenjohtaja Juuso Häikiö ei hyväksynyt tätä ja Kullervo Rainion kotona kokoontunut kansanedustajajoukko tekikin syksyllä 1972 Häikiön johdolla vetoomuksen poikkeuslakia vastaan. Rainio katsoo olleensa demokratian asialla.
Keväällä 1977 Rainio puhui Snellmanin päivän juhlassa. Siellä oli puhunut myös Perustuslaillisen kansanpuolueen presidenttiehdokas Ahti M. Salonen, entinen sosiaalidemokraatti. Siksi kekkoskelpoisuuttaan todistellut kokoomus ei hyväksynyt tätä ja Rainio erosi puolueesta toukokuussa. Hän kertoo, että Johannes Virolainen pyysi häntä keskustapuolueeseen, Per Stenbäck Rkp:hen, Veikko Vennamo Smp:hen ja Mauno Kurppa Skyp:hen. Rainio kuitenkin liittyi perustuslaillisiin, vaikkei viihtynyt puolueessa sen sisäisten erimielisyyksien vuoksi.
Linjaerimielisyyksien vuoksi Rainio erosi kokoomuksen eduskuntaryhmästä 1978 ja liittyi Perustuslaillisen kansanpuolueen (PKP) eduskuntaryhmään 1978 mutta jäi valitsematta vuoden 1979 vaaleissa asetuttuaan PKP:n listalta ehdokkaaksi Uudenmaan vaalipiirissä. Rainio toimi Ahti M. Salosen valitsijamiehenä vuoden 1978 presidentinvaalissa. Haastattelussa vuonna 2017 hän luonnehti Salosta "täysin mitättömäksi mieheksi".
Seitsemän vuoden poliitikkokauden jälkeen hän palasi tieteen pariin. Hän on aina kokenut itsensä ensisijaiseksi tieteilijäksi, ei poliitikoksi. Itseään hän on pitänyt liberaalina, vaikka saikin poliitikkoaikanaan äärioikeistolaisen leiman.
Kirjallinen toiminta
Rainio oli tunnettu myös runoilijana. Hänen tärkein panoksensa lyriikalle on peräisin toisen maailmansodan jälkeiseltä vuosikymmeneltä. Rainiolle myönnettiin K. J. Gummerus Oy:n palkinto 1946. 1990-luvulla hän julkaisi kolmiosaisen romaanimuotoisen muistelmasarjan, joka ulottuu varhaiseen aikuisuuteen asti. Viimeiseksi teokseksi jäi Ajatuspaja Liberan heinäkuussa 2020 julkaisema Rainion muistelmateos Polkuja ja risteyksiä.
Yksityiselämä
Rainio oli 1952–1970 naimisissa kirjallisuudentutkija Ritva Hanhinevan kanssa. Tästä avioliitosta hänellä on kaksi lasta. Avioliiton hammaslääkäri Laura Oksasen kanssa hän solmi vuonna 1970. 2000-luvulla Rainio toimi vuosia Alzheimerin tautiin sairastuneen vaimonsa omaishoitajana.
Léon Brillouin
pienoiskuva|Léon Brillouin vuonna 1927. Léon Nicolas Brillouin (7. elokuuta 1889 Sèvres, Ranska – joulukuu 1969) oli ranskalainen fyysikko. Hän tutki uransa aikana mm. kvanttimekaniikkaa, radioaaltoja, kiinteän olomuodon fysiikkaa ja informaatioteoriaa. Hänen isänsä Marcel Brillouin oli myös fyysikko.
Brillouinin mukaan on saanut nimensä kiinteän aineen kidehilan käänteishilan alkeiskoppi, Brillouinin vyöhyke.
Pikkutikli
Levinneisyys
Pikkutikliä tavataan Yhdysvalloissa, Meksikossa, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan luoteisosissa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valladolid
Maantiede
Valladolid sijaitsee Iberian niemimaan pohjoisosassa keskellä Espanjan pohjoista ylänköaluetta. Sitä ympäröivät kukkulat, kuten San Cristóbal (843 m). Kaupungin keskimääräinen korkeus merenpinnasta on 698 metriä.
Kaupunki sijaitsee Pisuerga- ja Esguevajokien yhtymäkohdassa Burgosin lounaispuolella.
Ilmasto
Valladolidissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan viileän ja kuivan kesän valimerenilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 12 °C ja keskimääräinen sademäärä 420 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 22 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 4 °C. Sateisin kuukausi on marraskuu, jolloin sataa keskimäärin noin 50 millimetriä. Elokuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 14 millimetriä.
Historia
Espanjan kristityt kuningaskunnat valtasivat 900-luvulla Espanjan ja sitä myöten Valladolidin maureilta. 1400-luvulta lähtien se oli Kastilian kuninkaiden ja Espanjan imperiumin pääkaupunki aina vuoteen 1531 asti, jolloin hovi siirrettiin Madridiin. Se oli pääkaupunki jälleen lyhyen aikaa vuosina 1600–1606. 1800-luvulla kaupunki alkoi taas kasvaa. Teollistumisen myötä sinne perustettiin autotehdas ja runsaasti maalaisväestöä muutti kaupunkiin työhön.
Valladolidissa on runsaasti muistomerkkejä sen entisestä loistosta. Nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa keskeneräiseksi jäänyt katedraali Nuestra Señora de la Asunción, keskusaukio Plaza Mayor, entinen kaupungintalo, joka nykyisin on Colegio de San Gregorion museo ja yliopiston oikeustieteellinen rakennus.
Palacio Real de Valladolid (Plaza de San Pablo -aukio) oli Espanjan kuninkaallisen perheen koti vuosina 1601–1606. Kuningas Filip IV syntyi palatsissa. Palatsin on suunnitellut arkkitehti Luis de Vega.
Valladolidin yliopisto on perustettu vuonna 1346, ja se kuuluu Espanjan vanhimpiin.
Talous
Valladolidissa on monipuolista teollisuutta, kuten elintarvikkeiden, koneiden ja tekstiilien valmistusta. Kaupankäynti on myös taloudellisesti tärkeää, samoin kuin erilaiset palvelut. Kaupungin ympäristössä puolestaan harjoitetaan metsätaloutta ja maanviljelyä.
Väestö
Vuoden 2018 arvioiden mukaan Valladolidissa oli 298 866 asukasta, kun vuoden 2011 väestönlaskennassa asukkaita oli 311 682. Vuonna 2018 kaupungin asukkaista 140 382 eli 47 prosenttia oli miehiä ja 158 484 eli 53 prosenttia oli naisia. Vuonna 2011 suurin ikäryhmä on 40–49-vuotiaat, joita asuu kaupungissa lähes 48 000. Alle 18-vuotiaiden osuus väestöstä on alle 15 prosenttia, kun yli 65-vuotiaiden osuus on yli 21 prosenttia.
Vuonna 2011 94 prosenttia kaupungin väestöstä on espanjalaisia, noin kaksi prosenttia muiden EU-maiden kansalaisia ja loput reilut kolme prosenttia EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisia. Espanjassa syntyneiden osuus on noin 93 prosenttia. Espanjan ulkopuolella syntyneitä puolestaan on lähes kahdeksan prosenttia.
Kulttuuri ja urheilu
Valladolidista on kotoisin jalkapalloseura Real Valladolid Club de Fútbol, jonka edustusjoukkue pelaa Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa.
Don Quijoten kirjoittaja Miguel de Cervantes oli kotoisin Valladolidista.
NRP João Roby (F487)
Palvelus
Alus on poistettu palveluksesta.
Gorkha
Gorkha voi olla:
Grigori Grabovoi
Grigori Petrovitš Grabovoi (s. 14. marraskuuta 1963 Kazakstan) on venäläinen maagi, joka on harjoittanut magiaa Boris Jeltsinin ajoilta lähtien. Hänet pidätettiin huijauksesta epäiltynä 5. huhtikuuta 2006.
Grabovoi pyrki Venäjän presidentiksi vuoden 2004 vaaleissa. Hänet pidätettiin, kun hän lupasi elvyttää henkiin Beslanin koulukaappauksessa kuolleita lapsia hintaan 39 500 ruplaa jokaisesta henkiinheräämisestä. Maksu oli symbolinen, ja sitä tarvittiin, koska Grabovoin mukaan raha on energian korkein keskittymä. Hänet tuomittiin heinäkuussa 2008 11 vuoden vankeuteen.
Maaliskuussa 2008 sanomalehti Novaja Gazeta kertoi, että Grabovoilla ja hänen Drugg-järjestöllään oli tukijoita korkeissa poliittisissa asemissa ja hänen pidättämiseensä pyydettiin lupaa itse presidentti Vladimir Putinilta.
Linnainmaan koulu
Linnainmaan koulu on Tampereella sijaitseva peruskoulu. Vuonna 2004 koulun yhteyteen rakennettiin yläaste. Rehtorina toimii Ilona Pasma. Linnainmaan koulussa on 704 oppilasta (2020). Vuonna 2007 Linnainmaan kouluun perustettiin musiikkiluokka kolmasluokasta yhdeksäsluokkaan asti. Musiikkiluokka on aina luokka-asteiden A-luokka. Koulu on musiikkipainoitteinen.
Toisen asteen yhtälö
thumb|right|300px|Toisen asteen käyriä diskriminantin arvoilla >0, =0 ja <0. Toisen asteen yhtälö on polynomiyhtälö, jonka normaalimuoto on kun a \not = 0.
Kun a > 0, on kuvaaja ylöspäin aukeava paraabeli, ja negatiivisilla arvoilla vastaavasti alaspäin aukeava.
Toisen asteen yhtälön ratkaisukaava
Toisen asteen yhtälön ratkaisukaava on kaava, jolla toisen asteen yhtälö voidaan ratkaista. Kaavan mukaan yhtälön ratkaisut ovat:
Tämä kaava pätee, olivatpa kertoimet a, b ja c reaali- tai kompleksilukuja. Jos ne ovat reaalilukuja, juurten luonne riippuu diskriminantin D = b^2-4ac arvosta seuraavasti:
Ratkaisukaavan johtaminen
Ratkaisukaavan johtamisessa halutaan ratkaista yleinen toisen asteen yhtälö Aloitetaan siirtämällä vakiotermi:
Saadun yhtälön vasen puoli pyritään täydentämään neliöksi. Aluksi kerrotaan termillä 4a.
Nyt lisäämällä yhtälön molemmille puolille b^2 saadaan binomin neliön muistikaavaa soveltamalla
ja lopulta
Ratkaisukaavan johtamisella on pyritty esittämään toisen asteen yhtälön ratkaisu helposti hallittavassa muodossa, vaikka sinänsä tarvittava matematiikka ei olekaan merkittävästi vaikeampaa kuin ensimmäisen asteen yhtälön tapauksessa.
Juurien summa ja tulo
Toisen asteen yhtälön ratkaisukaavasta voidaan yhtälön
juurten x_{1} ja x_{2} summalle ja tulolle johtaa lausekkeet (Vietan kaavat):
Mikäli a = 1, saadaan juurten summa ja tulo suoraan yhtälöstä yksinkertaisesti:
Kaliforniantikli
Kaliforniantikli (Spinus lawrencei) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Kaliforniantikliä tavataan Yhdysvaltain lounaisosissa ja Meksikon luoteisosissa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Cruijff-käännös
Cruijff-käännös on hollantilaisen 1970-luvun jalkapalloilijan Johan Cruijffin mukaan nimetty yksi jalkapallomaailman kuuluisimmista harhautuksista.
Harhautus
Harhautuksessa Cruijff oli ensin potkaisevinaan palloa, mutta sen sijaan astuikin pallon yli ja siirsi pallon taaksepäin. Sitten Cruijff kääntyi 180 astetta ympäri ja jatkoi matkaansa puolustajan ohi.
Aiheesta muualla
Glossario calcistico
Lego Power Miners
Lego Power miners on vuonna 2009 ilmestynyt uusi Lego-tuotesarja, joka muistuttaa 1999–2000 julkaistua Lego Rock Raiders -tuotesarjaa. Sen ensimmäisiä tuotteita ovat Kivisilppuri, Kaivoshirmu, Graniitinhioja, Kynsikauhakaivuri, Voimapora ja Kristallinkerääjä.
Samsung Galaxy J6
Samsung Galaxy J6 on Samsungin toukokuussa 2018 julkaisema älypuhelin. Siinä on keskusmuistia vaihtoehtoisesti 3 tai 4 gigatavua ja tallennustilaa vaihtoehtoisesti 32 tai 64 gigatavua. Laite tukee enintään 256 gigatavun microSD-muistikortteja. Puhelimessa on 5,6 tuuman näyttö. Akun kapasiteetti on 3 000 milliampeerituntia. Prosessorina on Exynos 7870 -kahdeksanydinprosessori. Takakameran tarkkuus on 13 megapikseliä ja etukameran 8 megapikseliä. Käyttöjärjestelmänä on Android 8.0 Oreo -käyttöjärjestelmä, joka on päivitettävissä 9.0 Pie -versioon. Puhelimessa on sormenjälkitunnistin. Latausliitäntä on microUSB 2.0. Puhelimen edeltäjä on Samsung Galaxy J5 (2017).
Lego Power Miners
Kivimonsterit
Boulderax On vahva. Hänen nimensä tulee todennäköisesti sanasta boulder, kivenjärkäle. Boulderax on väriltään vihreä.
Firox On hiiviskelijä ja utelias. Hän rakastaa kepposia ja on aina varastelemassa Power miners tiimin tavaroita. Hänen nimensä tulee mahdollisesti sanoista fire, tuli, ja fox, kettu. Firox on väriltään oranssi.
Meltrox Hän haluaa aina tapella, vaikka se olisi tarpeetonta. Hänen nimensä tulee todennäköisesti sanasta melt, sulattaa. Meltrox on väriltään punainen.
Sulfurix On älykäs ja ovela. Hän ilmestyy aina silloin kun häntä vähiten osaa odottaa. Hänellä on kyky sulattaa kiveä hetkessä, ja käyttää taitoa tunnelien tekemiseen. Hänen nimensä tulee mahdollisesti sanasta sulfur, rikki. Sulfurix on väriltään vihreä.
Kulomäen täyttömäki
Kulomäen täyttömäki eli Kulokukkula on ylijäämämaasta kasattu laaja ja korkea täyttömäki Vantaan Korson suuralueen Korson kaupunginosan Kulomäessä, Tuusulan kunnanrajan lähellä. Sieltä näkee esimerkiksi Helsingin Vuosaareen. Kulokukkulan huippu kohoaa yli 93 metrin korkeudelle merenpinnasta. Alkuvuonna 2015 uutisoitiin kaupungin aikomuksesta jatkaa täyttömaiden kasaamista mäelle, joilla toimilla täyttömäen korkeimpia huippuja nostettaisiin noin 95- ja 105-metrisiksi.
Täyttömäkeä alettiin rakentaa jo 1980-luvun lopulla ja se ottaa vastaan Tuusulan ja Vantaan seutujen ylijäämämaita. Laskettelurinne on tarkoitus toteuttaa ylijäämämaiden nykyiselle vastaanottopuolelle. Täyttömäeltä on näköalat Vantaalle, Tuusulaan sekä Keravalle. Horisontissa näkyvät myös Helsinki ja Sipoo.
Kulonkukkulan pinta-ala oli jossain vaiheessa 14 hehtaaria ja siinä oli maata viisi miljoonaa kuutiometriä.
Renato Navarrini
Renato Navarrini (oikealta sukunimeltään Navarini, 18. elokuuta 1892 La Spezia – 20. tammikuuta 1972 Savona) oli italialainen näyttelijä.
Navarrini teki vuodesta 1910 lähtien pitkän uran teatterinäyttelijänä. 1930-luvun alusta lähtien Navarrini esitti luonnenäyttelijänä sivuosia lukuisissa elokuvissa, joista merkittävimpiä lienevät Alessandro Blasettin Rautakruunu (1941) ja Vittorio De Sican Milanon ihme (1950). Navarrini työskenteli toisinaan myös televisiossa.
Heli Peltola
Heli Maarit Peltola (s. 1965) on suomalainen metsätieteilijä, joka toimii Itä-Suomen yliopiston metsänhoitotieteen professorina.
Peltola valmistui Joensuun yliopistosta maatalous- ja metsätieteen kandidaatiksi 1988, lisensiaatiksi (1991) ja tohtoriksi (1995). Hän on ollut Joensuun yliopiston (nyk. Itä-Suomen yliopisto) metsänhoitotieteen dosentti vuodesta 2002. Englanninkielisessa artikkeliväitöskirjassaan (1995) hän tarkasteli tuulen männyille aiheuttamia metsävahinkoja. Työ otsikoitu Studies on the mechanism of wind-induced damage of Scots pine.
Peltola työskenteli Suomen Akatemian tutkimusapulaisena (1990-1992) ja nuorempana tutkijana (1992-1995). Tohtoritutkintonsa jälkeen hän oli Joensuun yliopiston (2010 lähtien Itä-Suomen yliopiston) tutkija tai postdoc-tutkija (1995–1999). Hän oli vanhempi tutkija ja välillä myös huippuyksikön osa-aikainen koordinoija (2000–2013); tästä jaksosta hän toimi osan virkaatekevänä metsänhoitotieteen professorina (2004–2006 ja 2012–2013). Helmikuusta 2013 lähtien hän on ollut metsänhoitotieteen professori. Hän on vieraillut kolmessa kiinalaisissa yliopistoissa lyhyitä jaksoja. Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Peltola on ollut vuodesta 2018.
Islantilaiset
Islantilaiset on pääasiallisesti Islannissa asuva kansa. Islantilaiset polveutuvat viikingeistä. Heitä arvioidaan olevan suunnilleen 450 000. Islannin ohella heitä asuu Pohjois-Amerikassa ja noin 15 000 henkeä Tanskassa. Islantilaisten äidinkieli on islanti, joka on pohjoisgermaaninen kieli. Uskonnoltaan islantilaiset ovat pääosin luterilaisia.
Islannista
Islantilaisilla on ollut myrskyisä menneisyys. Islannin saaren kehittyminen on ollut sen historian aikana hidasta johtuen saarta hallinneiden valtioiden vähäisestä kiinnostuksesta sitä kohtaan. Islantia ovat hallinneet 1200-luvun jälkeen vuoron perään Norja, Tanska-Norja ja Tanska. Näiden valtakautena Islannin kontaktit ulkomaailmaan olivat hyvin vähäiset.
Jääpallon SM-sarjakausi 1974–1975
Jääpallon Suomenmestaruus 1975 ratkaistiin kaksinkertaisessa sarjassa. Oulun Luistinseura voitti mestaruuden ennen Helsingin IFK:ta ja WP-35:ttä. Kolmen edellisen kauden mestari Veitsiluodon Vastus jäi neljänneksi.
Ensimmäistä kertaa SM-sarjan historiassa jäi otteluita pelaamatta jäiden sulamisen takia, minkä takia sarjan häntäpään joukkueiden paremmuusjärjestys jäi ratkaisematta. Tämän vuoksi putoamisuhan alla sarjan loppuvaiheessa olleet MP ja OPS saivat molemmat jatkaa sarjassa.
HIFK:n Veikko Niemikorpi voitti maalikuninkuuden 38 osumalla.
Sarjataulukko
Ottelut MP-Akilles, MP-OPS ja LaPa-OPS jäivät pelaamatta jäänpuutteen takia. Yhtään joukkuetta ei pudotettu sarjasta. Sarjaan nousi Tornion Palloveikot.
Mestarijoukkue
OLS:n joukkue: Seppo Jolkkonen, Raimo Ikonen, Tuomo Lämsä, Pertti Härkönen, Antti Ervasti, Timo Okkonen, Toivo Orava, Yrjö Ervasti, Pekka Vartiainen, Matti Alatalo, Eero Hamari, Seppo Rounaja, Ilkka Marttila, Mauri Sorppanen, Ari Kuokkanen, Matti Karhumaa. Valmentaja: Reijo Karppinen
Nousukarsinta
II divisioona pelattiin kolmessa lohkossa ja lohkovoittajat pelasivat yksinkertaisen sarjan noususta SM-sarjaan.
Uusintaottelu noususta: ToPV - PaSa 6-3. ToPV nousi ensimmäistä kertaa jääpallon pääsarjaan.
Euraasian aro
thumb|350px|Euraasian aro turkoosilla värillä merkittynä Euraasian kartalla. Euraasian aro on maailman suurin lauhkean vyöhykkeen aro. Se ulottuu Euraasian keskiosien poikki noin kilometrin matkan Unkarista Kiinaan koillisosiin.
Maantiede
thumb|[[Pustaa Itävallassa, Euraasian aron läntisessä reunassa.]] thumb|Aroa [[Uzbekistanissa.]] thumb|Mongolian aroa.
Euraasian aro on tasankoa, jota halkoo muutama vuoriketju ja useita jokia. Pohjoisessa aro muuttuu havumetsävyöhykkeeksi, taigaksi. Aron eteläpuolella on aavikoita.
Aro jaetaan läntiseen ja itäiseen osaan. Läntinen osa alkaa Tonavan suistosta ja ulottuu Mustanmeren pohjoispuolitse aina Altaivuorille saakka. Itäinen osa ulottuu Mongolian kautta lähelle Tyynenmeren rannikkoa. Itäinen aro sijaitsee korkeammalla merenpinnasta kuin läntinen aro.
Arolla on enimmäkseen mannerilmasto, johon kuuluu kuumat kesät ja kylmät talvet. Sateiden ja leudohkon ilmaston ansiosta Ukrainan ja Romanian aron maa lännessä on rikkaampaa kuin idemmät arot. Ilmastoltaan äärimmäisintä, kylmintä ja kuivinta on aron itäisissä osissa.
Kasvillisuus ja eläimistö
Euraasian arolla on aikaisemmin ollut suuria määriä saiga-antilooppeja, mutta niiden määrää ovat vähentäneet elinympäristöjen pirstoutuminen teiden ja rautateiden rakentamisella. Myös aasianvilliaasia, kaksikyttyräistä kamelia ja przewalskinhevosta tavataan kotoperäisinä, pieninä populaatioina Euraasian arolla, mutta kotieläimet ovat useissa paikoissa korvanneet ne. Euraasian aron niissä osissa, jossa ei esiinny laiduntajia, kasvaa höyhenheiniä sekä rantavehniä.
Historia
Euraasian aroa ovat vuosituhansien aikana asuttaneet useat paimentolaiskansat. Koska idän elinolosuhteet olivat vaativat, paimentolaiskansat lähtivät usein vaeltamaan läntiselle arolle, idemmäs Mantšuriaan tai etelämmäs Kiinaan. He joutuivat liikkumaan myös löytääkseen karjalleen uutta ruohoa. He liikkuivat nopeasti tasaisessa ja helppokulkuisessa maastossa hevosillaan, jotka he olivat kesyttäneet. Sen ansiosta heidän liittoutuneista heimoistaan koostuneet valloitusjoukkonsa vaikuttivat historian kulkuun useasti niin koko arolla kuin sen reuna-alueillakin. Joitain monista aroilta tulleista valloittajakansoista olivat skyytit, hunnit, avaarit, bolgaarit, kasaarit, petsenegit, madjaarit ja mongolit. Koska näillä entisaikojen kansoilla ei yleensä ollut omaa kirjoitettua historiaa, heidän valtakunnistaan tiedetään edelleen melko vähän.
Arokansojen invaasiot toivat Eurooppaan muun muassa indoeurooppalaiset kielet ja muita kulttuurisia elementtejä. He levittivät myös ruudin käytön Kiinasta länteen.
Mongolivaltakunnan hajoamisen jälkeen arokansojen vaara väheni. Lännen maanviljelijät ja Venäjän metsistä tulleet uudisasukkaat alkoivat muuttaa ruttoepidemioiden osittain aiheuttamasta väestökadosta kärsineille aroille 1500-luvulta alkaen.
Tuomo Karila
Tuomo Arto Mikael Karila (s. 7. huhtikuuta 1968 Helsinki) on suomalainen lääkäri ja entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Vuonna 1994 Karila oli kymmenes Suomen Vuoden urheilija -äänestyksessä.
Karila on väitellyt lääketieteen tohtoriksi vuonna 2003. Väitöskirjan aiheena oli ”Anabolisten steroidien väärinkäytön aiheuttamat terveyshaitat”.
Kesäkuussa 2009 Helsingin hovioikeus katsoi Karilan syyllistyneen kuolemantuottamukseen ja tuottamukselliseen virkavelvollisuuden rikkomiseen hänen päästettyään potilaan kotiin ja tämän löydyttyä kuolleena myöhemmin. Oikeus totesi ratkaisussaan syyllisyyden olleen kuitenkin väärinkäsitys, sillä Karila oli opiskelija ja tämä tapahtunut oli hänen esimiehensä virhe. Hovioikeuden päätöksen jälkeen Karila perheineen päätti jättää Suomen taakseen ja siirtyä harjoittamaan lääkärin ammattia Uuteen Seelantiin. Perhe palasi Suomeen 2011 mutta 2016 Karila tarttui vielä toiseen työtarjoukseen Uudessa Seelannissa.
Vuodenvaihteessa 2017–2018 Karila vastaanotti Painiliiton puheenjohtajuuden Jukka Rauhalalta.
Millaun maasilta
Millaun maasilta on vinoköysisilta, joka ylittää Tarn-joen laakson lähellä Millauta eteläisessä Ranskassa Aveyronin departementissa. Sillan suunnitteli brittiläinen arkkitehti Norman Foster yhteistyössä ranskalaisen siltainsinöörin Michel Virlogeux’n kanssa. Millaun maasilta oli valmistuessaan maailman korkein ajoneuvoilla ylitettävä silta. Sillan korkein kohta yltää 343 metriin – hiukan korkeammalle kuin Eiffel-torni, Empire State Building on vain 38 metriä korkeampi. Viralliset avajaiset olivat 14. joulukuuta 2004, liikenteelle silta avattiin kaksi päivää myöhemmin. Silta on osa A75-moottoritietä, joka yhdistää Clermont-Ferrandin Pézenasiin.
Matti ja Teppo ’87
Matti ja Teppo ’87 on Matin ja Tepon vuonna 1986 julkaistu studioalbumi. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.
Muotokuva
thumb|250px|Rembrandt van Rijn, omakuva vuodelta 1660 Muotokuva kuvaa henkilöä. Se voi olla piirustus, maalaus, veistos tai valokuva. Muotokuvalla voidaan tarkoittaa myös jotain henkilöä kuvaavaa ja selittävää artikkelia, reportaasia, kirjaa tai television dokumenttiohjelmaa.
Muotokuvassa pyritään esittämään henkilön olennaisimpia piirteitä, hänen taustaansa, persoonallisuuttaan tai pyrkimyksiään. Muotokuva pyrkii usein esittämään myös kuvaamansa henkilön tärkeimmät ja arvostetuimmat puolet, sekä kuvaamaan hänen yhteiskunnallista asemaansa. Näin siinä usein korostuu aikansa arvostukset.
Konterfeijarit
Vanhentunut ilmaus muotokuvamaalaukselle oli konterfei. Muotokuvamaalareita kutsuttiin konterfeiareiksi (=jäljitellä). Suomen ensimmäisenä konterfeijarina pidetään Jochim Neimania, jonka malleina 1650-luvun alussa oli akatemian professoreita ja muita säätyläisiä. Myös suomalainen Elias Brenner tuli kuuluisaksi 1600-luvulla miniatyyrimuotokuvistaan.
Fayumin muumiomuotokuvat
Antiikin Rooman vallan Egyptistä, Fayumista ovat peräisin niin sanotut Faijumin muumiomuotokuvat. Ne on tehty ensimmäisestä kolmanteen vuosisadalla puulle vahamaalauksina. Vaikka muotokuvat ovat naturalistisia ja elävän tuntuisia, asiantuntijat ovat arvelleet, että ne eivät kuvaa henkilöitä sellaisena kuin he olivat. Analyysit ovat osoittaneet, että maalarit kuvasivat kasvoja toistaen ja kaavamaisesti, vaikkakin hius- ja partatyylit vaihtelivat. Muotokuvia on ilmeisesti työstetty useista perustyypeistä lähtien huomioimatta yksityiskohtaisesti yksilöiden kasvojen mittasuhteita, joka antaa kasvoille persoonallisuuden.
Parsunat
Parsuna on Venäjällä 1500-luvun lopulla kehitetty muotokuvamaalaustyyppi. Tavallaan se on välivaihe perinteellisen ikonin ja länsimaisen "realistisemman" muotokuvan välillä. Parsunoita luonnehtii sekä kokemattomuus naturalistiseen kuvaustapaan, että myös pitäytyminen ikonien kaksiulotteiseen tyyliin.
Attribuutit ja ikoni
Ihon väri ja muodostus, kasvot, katse ja ilme, sekä kädet ovat tavallisia muotokuvan elementtejä. Katseen suunta on eräs muotokuvan keskeisiä sommitteluelementtejä. Henkilön aseman tunnistamiseksi muotokuvassa esitetään tavallisesti häneen liittyviä attribuutteja. Ne ovat esineitä tai piirteitä, jotka liittyvät kuvattuun henkilöön hänen tunnusmerkkeinään tai symboleinaan ja ne johdattavat katsojan huomion henkilön luonteenominaisuuksiin, toimintaan tai johonkin erityistapahtumaan.
Tapa, jolla henkilö tavallisesti länsimaissa kuvataan, kehittyi Bysantin taiteessa. Ikoni onkin esikuva länsimaiselle muotokuvalle aina tämän päivän muotokuvamaalaukseen ja valokuvaukseen asti. Henkilö kuvataan joko suurena tai pienenä puolikuvana eli rintakuvana, vartalo ja kasvot kohti katsojaa, useimmiten kasvot ja katse avoimina. Myös attribuutit ja vaatekuosit laskoksineen esitettiin seikkaperäisesti ikonissa.
thumb|250px|[[Aristoteles|Aristoteleen muotokuva, kopio Lysippoksen pronssiveistoksesta, 1. tai 2. vuosisata.]]
Tällainen muotokuvan kuvaamistraditio on vakiintunut länsimaissa. On silti vaikea rajata varsinaista muotokuvaa ja vähemmän muodollista kuvaa henkilöstä, jota on tapana sanoa henkilökuvaksi. Muotokuvan tärkeä ominaisuus länsimaissa on ollut sen tunnistettavuus.
Muotokuvatyypit
Muotokuva liitetään usein johonkin tapahtumaan, kuten hallitsijan kruunajaisiin, ylioppilaaksi tuloon, kasteeseen, naimisiin menoon, syntymäpäivään tai eläkkeelle siirtymiseen. Muotokuva keskittyy usein yhteen henkilöön. Kaksoismuotokuvassa on kaksi henkilöä, kuten häämuotokuvassakin. Ryhmämuotokuvassa voi olla perhe tai suurempi ryhmä. Hallitsijamuotokuvista suosittu on nykyään valtionpäämiesten tapaamisissa otettava ryhmämuotokuva.
Hallitsijamuotokuvat
Hallitsijamuotokuva ei ole pelkästään taideteos, vaan sillä on usein juridinen asema kansallisena tunnuksena, joka kuvaa hallitsijaa vallassaan. Toisin sanoen hallitsijamuotokuvaa pidettiin hallitsijan fyysisenä sijaisena hänen ollessaan poissa, eli muotokuvan läsnä ollessa myös hallitsija oli läsnä. Tämä tapa alkoi jo antiikin aikoina, kun keisari Caligula pystytytti patsaansa temppeliinsä ja määräsi patsaan vaatetetuksi päivittäin aina samoihin vaatteisiin, mitä hänellä itsellään oli kyseisenä päivänä päällä. Keskiajalla hallitsijan kuollessa hänen tilallaan käytettiin luonnollista kokoa olevaa nukkea, kunnes seuraaja valittiin. Ranskan kuningas Ludvig XIV:n ollessa sodassa Versaillesin valtaistuinsalissa pidettiin hänen muotokuvaansa.
Muotokuva hallitsijasta, hallitsijamuotokuva nähdään yleensä virallisena ja tästä poikkeavat kuvat aiheuttavat tavallisesti kohua. Tyypillisiä esimerkkejä tästä ovat taidemaalari Rafael Wardin tasavallan presidentti Tarja Halosesta vuonna 2002 maalaama muotokuva, tai valokuvataiteilija Elina Brotheruksen Helsingin kaupunginvaltuuston puheenjohtajan Pekka Saurin valokuva raitiovaunussa vuonna 2004.
Julkista keskustelua herätti myös Sauli Niinistön virallinen presidentin muotokuva keväällä 2012, jolloin se todettiin voimakkaasti "photoshopatuksi".
Omakuva ja taiteilijamuotokuvat
Omakuva on taiteilijan piirtämä, maalaama, valokuvaama tai veistämä muotokuva itsestään. Useat taiteilijan muotokuvat, kuten Vincent van Goghin omakuvat kertovat sekä taiteilijan tuotannon, että persoonallisuuden kehityksestä.
Taidehistoriassa omakuva on niin sanottu renessanssi-ilmiö. Omakuvia ei juuri tavata keskiajalla taiteilijan yksilöllisyyden ja persoonallisuuden alkaessa korostua renessanssista lähtien. Myös parempien ja halvempien peilien avulla tuli helpommaksi tehdä kuva itsestään. Myös romantiikan taidekäsitys korostaa omakuvaa.
Profiilimuotokuvat
Eräs muotokuvan erityislaji on sivu- eli profiilimuotokuva, jossa henkilö kuvataan sivusta, jolloin hänen fysionomiansa korostuu hieman kuin siluetissa.
Käyttötarkoitukset
Muotokuvalla on useita käyttötarkoituksia. Tavallisesti se on muisto tai muistutus henkilöstä, joka koskee hänen nykyistä tai kuolemaansa edeltävää olemassaoloa tai asemaa. Omakuva voi olla introspektion, sisäisen itsetarkkailun väline, persoonallisuuden käyttöliittymä.
Muotokuva voi olla myös lähtökohtana kulttia eli palvelevaa kunnioittamista harjoittavalle toiminnalle. Uskonnollisissa, poliittisissa, taiteellisissa tai populaarikulttuurin yhteyksissä tavataan joskus idolatriaa eli kuvainpalvontaa. Tällainen palvova suhtautuminen muotokuvaan on havaittavissa muun muassa lukuisissa uskonnoissa, urheilussa, sekä esimerkiksi sosialistisen realismin tai fasismin taiteessa.
Muotokuvasta saattaa tulla niin voimakas henkilön asemaan liittyvä symboli, että sen esittäminen saatetaan kieltää ja teos voidaan tuhota. Tällöin harjoitetaan kuvainraastoa eli ikonoklasmia.
Muotokuvassa voi olla myös huumoria, satiiria tai kritiikkiä, kuten karikatyyrissä, jossa tarkoituksellisesti liioitellaan huomiota joko todellisen tai mielikuvituksellisen henkilön johonkin ominaisuuteen tai toimintaan. Esimerkiksi valokuvaajat Cindy Sherman tai Barbara Kruger käyttävät valokuvamuotokuvia myös ilmaisuvälineinä kulttuurikritiikkiin.
Muotokuva kuvanveistossa
Aikoinaan kuolinnaamioiden otto vastasi valokuvan tarkkuutta yksityiskohtineen. Ennen valokuvausta veistosten valaminen oli helpompaa kuin maalausten teko, joten sankareita valettiin ja jälleenvalettiin verrattain halpoina painoksina. Veistos kuvaa malliaan eri tavoin kuin kuva. Sen läsnäolon erilaisuus johtuu osittain siitä, että veistos perustuu elämän todellisiin mittasuhteisiin ja tilaan samalla tavalla kuin todelliset ihmiset.
Akharnalaiset
Akharnalaiset (tai Akharnailaiset,, ) on Aristofaneen kirjoittama antiikin kreikkalainen komedia. Siinä peloponnesolaissotaan kyllästynyt ateenalainen solmii spartalaisten kanssa henkilökohtaisen erillisrauhan, ja saa nauttia yksinään rauhan tuomista eduista joidenkin ateenalaisten vastustuksesta huolimatta.
Historia
Akharnalaiset oli kolmas Aristofaneen kirjoittama näytelmä, ja se on ensimmäinen, joka on säilynyt nykyaikaan. Komedian kantaesitys oli Ateenan Dionysoksen teatterilla Lenaia-juhlissa vuonna 425 eaa. Esityksen koregina toimi Kallistratos. Komedia voitti juhlien näytelmäkilpailussa ensimmäisen palkinnon. Näytelmän esittämisen aikaan peloponnesolaissotaa Spartan johtamaa liittoumaa vastaan oli kestänyt kuusi vuotta, mutta sota tuli kestämään vielä yli 20 vuotta.
Komedia on selvästi sodanvastainen monien muiden Aristofaneen komedioiden, kuten Lysistrate ja Rauha, tavoin. Lisäksi komedia vaikuttaa olevan kirjoittajansa vastine sille, että Kleon oli haastanut hänet edellisvuonna oikeuteen näytelmästä Babylonialaiset, joka ei ole säilynyt nykyaikaan.
Sisältö
Akharnalaiset edustaa tyyliltään ja rakenteeltaan niin kutsuttua vanhaa attikalaista komediaa. Näytelmä koostuu runosäkeestä.
Juoni
Näytelmä alkaa sillä, että sen päähenkilö Dikaiopolis (”Oikeudenmukainen kaupunki”) istuu yksinään Pnyks-kukkulalla, joka oli Ateenan ekklesian eli kansankokouksen kokoontumispaikka. Hän näyttää pitkästyneeltä ja turhautuneelta, ja alkaa lopulta selittää tuntemuksiaan yleisölle. Hän kertoo, kuinka kyllästynyt on peloponnesolaissotaan; kuinka paljon kaipaa päästää takaisin kotikyläänsä; kuinka paljon häntä ärsyttää se, ettei kansankokous ala ajallaan; ja kuinka hän aikoo häiritä puhujia, jotka eivät kannata sodan lopettamista. Lopulta paikalle alkaa tulla myös muita kansalaisia, jotka tönivät toisiaan saadakseen parhaat paikat, ja niin kokous pääsee lopulta alkaamaan.
pienoiskuva|190px|Akharnalaisten italiankielinen laitos vuodelta 1545 (DjVu-kokoteksti). Joukko tärkeitä edustajia pitää puheita kokousyleisölle, mutta kukaan heistä ei puhu rauhasta. Niin Dikaiopolis, aiemman lupauksensa mukaisesti, keskeyttelee heitä välihuudoilla, joissa tekee huomioita heidän ulkonäöstään ja todennäköisistä motiiveistaan. Eräs puhuja on lähettiläs, joka on palannut Persian hovista oltuaan siellä useita vuosia, ja valittaa, millaisesta ylenpalttisesta vieraanvaraisuudesta hän on joutunut kärsimään isäntiensä taholta. Toinen on persialainen ylimys, Pseudartabas, joka mumisee siansaksaa, ja jonka seurassa on kaksi eunukkia, jotka paljastuvat kuitenkin kahdeksi valepukuun pukeutuneeksi naismaiseksi ateenalaiseksi, jotka kaikki tuntevat. Kolmas on Traakiasta palannut lähettiläs, joka valittelee pohjoisen kylmiä oloja syyksi, että viipyi niin kauan poissa julkisilla varoilla. Lopuksi esiintyy joukko odomantialaisia palkkasotilaita, jotka ovat halukkaita taistelemaan Ateenan puolesta, mutta lähinnä varastavat Dikaiopoliin lounaan.
Dikaiopolis juhlii rauhaansa yksityisillä maalais-Dionysia-juhlilla, jonka aloittaa omalla pienellä kulkueella. Joukko ikääntyneitä Akharnaista kotoisin olevia maanviljelijöitä ja miilunpolttajia alkaa kuitenkin heti pilkata häntä. He ovat aikaisempien sotien veteraaneja, ja vihaavat spartalaisia, koska nämä tuhosivat heidän tilansa, sekä kaikkia rauhan puolesta puhuvia. Dikaiopolis ottaa miekan ja panttivangin, ja vaatii, että hänet pitää jättää rauhaan. Panttivanki sattuu olemaan korillinen puuhiiltä, mutta miehillä on vahva tunneside kaikkeen arkharnailaiseen, ja niin he jättävät hänet rauhaan. (Kohtaus viittaa siihen, että Akharnain seutu tunnettiin juuri puuhiilen tuotannosta).
Dikaiopolis haluaa saada akharnailaiset vakuuttuneeksi rauhan tarpeellisuudesta. Hän on valmis laittamaan kirjaimellisesti päänsä pölkylle, jotta häntä vain kuunnellaan, vaikka sanookin tietävänsä, miten arvaamattomia ihmiset voivat olla: hän sanoo, ettei ole unohtanut sitä, kuinka Kleon haastoi hänet oikeuteen ”edellisvuoden näytelmästä”. Tämä osoittaa, että Dikaiopolis edustaa näytelmässä Aristofanesta itseään (ja on mahdollista, että esityksessä teatterinaamion takana oli juuri Aristofanes).
Dikaiopolis saa kuorolta luvan sodanvastaiselle puheelle. Hän menee naapuritaloon hakemaan apua tragediakirjailija Euripideelta, joka tunnettiin nerokkaista argumenteistaan. Osoittautuu kuitenkin, että Dikaiopolis halusi vain lainata Euripideelta Telefoksen asun kirjailijan samannimisestä näytelmästä, jossa heeros on pukeutunut kerjäläiseksi. Näin Dikaiopolis-Aristofanes-Telefos-kerjäläinen, jonka pää on pölkyllä, selittää kuorolle syynsä sodan vastustamiseen. Hän sanoo, että sota sai alkunsa pelkästään kolmen ilotytön sieppaustapauksesta, ja se jatkuu, koska jotkut hyötyvät siitä henkilökohtaisesti. Puolet kuorosta vakuuttuu puheesta, toinen puoli ei.
Kuoro alka tapella asiasta keskenään. Riita päättyy vasta, kun paikalle saapuu ateenalainen kenraali Lamakhos, joka sattuu myös asumaan naapurustossa. Dikaiopolis kysyy tältä, miksi tämä kannattaa sotaa Spartaa vastaan — johtuuko se velvollisuuntunnosta vai siitä, että hän saa sodasta palkkaa? Nyt koko kuoro vakuuttuu Dikaiopoliin asiasta. Seuraa parabasis, jossa kuoro ensin ylistää näytelmäkirjailijaa ja sitten valittaa huonoa kohtelua, jonka kuoron jäsenten kaltaiset vanhat miehet nykyisin saavat syyttäjien käsissä.
Dikaiopolis palaa lavalle, ja perustaa oman markkinapaikan, jossa hän voi rauhassa käydä kauppaa Ateenan vihollisten kanssa. Paikalla käy lukuisia henkilöhahmoja farssimaisissa tilanteissa. Nälkiintynyt megaralainen vaihtaa yhtä nälkiintyneet, porsaiksi naamioidut tyttärensä sipuliin ja suolaan (joista kummastakin hänen kotikaupunkinsa tunnettiin ennen sotaa). Ilmiantaja tai sykofantti yrittää takavarikoida porsaat salakuljetettuna vihollistavarana, mutta Dikaiopolis ajaa tämän pois. Seuraavaksi eräs boiotialainen tulee kauppamaan lintuja ja ankeriaita. Dikaiopoliilla ei ole vaihtotavaraksi mitään, mistä Boiotiassa olisi puutetta, kunnes keksii yhden — ateenalaisen sykofantin. Paikalle tuleekin toinen sykofantti, joka yrittää takavarikoida linnut ja ankeriaat, mutta päätyy pakatuksi olkiin keramiikan tavoin, ja boiotialainen lähtee kuljettamaan häntä kotiinsa.
Lopulta paikalle tulee kaksi airutta, joista toinen kutsuu Lamakhoksen sotaan ja toinen Dikaiopoliin päivällisjuhliin. Vähän ajan päästä kumpikin palaa, Lamakhos lyötynä ja haavoittuneena taistelussa kahden sotilaan tukemana, Dikaiopolis puolestaan iloisesti humalassa tanssityttö kummassakin kainalossaan. Näytelmä päättyy juhliin kaikille paitsi Lamakhokselle.
Jääpallon SM-sarjakausi 1975–1976
Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 1975–1976 ratkaistiin kaksinkertaisessa sarjassa. Oulun Luistinseura voitti mestaruuden 7 pisteen erolla hopeajoukkue Warkauden Pallo -35:een. Pronssille pelasi Veitsiluodon Vastus. Ensimmäistä kertaa SM-sarjassa esiintynyt Tornion Palloveikot jäi sarjan viimeiseksi ja putosi takaisin II-divisioonaan.
OLS:n Pekka Vartiainen voitti maalikuninkuuden 34 osumalla.
Sarjataulukko
ToPV putosi sarjasta. Sarjaan nousi Oulun Tarmo. LaPa pelasi viimeisen kautensa SM-sarjassa, sen sarjapaikan peri Lappeenrannan Veiterä.
Suomen-mestarit
OLS: Seppo Jolkkonen, Raimo Ikonen, Tuomo Lämsä, Pertti Härkönen, Antti Ervasti, Timo Okkonen, Toivo Orava, Yrjö Ervasti, Pekka Vartiainen, Juha Ohtonen, Tuomo Rantalankila, Matti Alatalo, Eero Hamari, Seppo Rounaja, Risto Kurra, Mauri Sorppanen, Ari Kuokkanen, Matti Karhumaa, valmentaja: Reijo Karppinen
Kari Heiskanen
Kari Olavi Heiskanen (s. 16. maaliskuuta 1955 Hämeenlinna) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja.
Kielitiede
Tutkimuskohteet
Kielitieteessä tutkimuskohteena voi olla:
Kari Heiskanen
Elämä ja ura
Heiskanen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1975 ja Suomen teatterikoulusta vuonna 1979. Hän on näytellyt Ryhmäteatterissa vuodesta 1979. Vuosina 1988–1992 hän oli näyttelijäntyön lehtori ja vuosina 1991–1996 professori Teatterikorkeakoulussa. Vuosina 2002–2006 Heiskanen oli viisivuotiskauden taiteilijaprofessorina.
Kielitiede
Tutkimuskohteet
Kielitieteen vanhimpana ja edelleen yhtenä keskeisenä tutkimuskohteena on kielioppi eli säännöt tai luonnolliset normit, jotka tekevät kielen mahdolliseksi ja ymmärrettäväksi – kielen rakenne (struktuuri) tai järjestelmä (systeemi). Tätä järjestelmää tutkivaa kielitiedettä on kutsuttu niin kieliopiksi kuin autonomiseksi kielitieteeksikin. Sanalla kielioppi on siis kaksi merkitystä: ’kielen rakenteen järjestelmällinen esitys t. sen oppikirja; kielen järjestelmä’. Merkityksistä jälkimmäinen kertoo tutkimuksen kohteen, ensimmäinen mitä tutkimuksen tuloksena syntyy.
Kari Heiskanen
Elämä ja ura
Heiskanen on ohjannut muun muassa Ryhmäteatterille, Helsingin kaupunginteatterille, Suomen Kansallisoopperalle ja televisiolle. Hän on näytellyt useissa näytelmissä, televisio-ohjelmissa ja elokuvissa. Tunnetuksi Heiskanen tuli Yle TV1 -kanavan viihdesarjasta Velipuolikuu (1983–1984) ja vakavana näyttelijänä Maria Jotunin teokseen perustuvasta Yle TV2 -kanavan draamasarjasta Huojuva talo (1990), jossa hän esitti pääosia vaimonsa Sara Paavolaisen kanssa.
Kielitiede
Tutkimuskohteet
Tutkimuksen tuloksena syntyvät kieliopit jaetaan deskriptiivisiin eli kuvaileviin ja preskriptiivisiin eli ohjaileviin. Deskriptiivinen kielioppi koostuu fonologiasta eli äänneopista, morfologiasta eli muoto-opista sekä syntaksista eli lauseopista, mutta joissakin koulukunnissa kuten systeemis-funktionaalisessa kielitieteessä ja kognitiivisessa kieliopissa sen osaksi katsotaan myös leksikko eli sanasto, jolloin voidaan käyttää termiä leksikkokielioppi. Preskriptiiviseen kielioppiin sisällytetään yleensä myös ortografia eli oikeinkirjoitus.