cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teeri
Ravinto
thumb|Teeren ulosteita. Teeren ravinto koostuu versoista, silmuista, lehdistä, ruohoista ja marjoista. Talvisin teeri syö koivun silmuja ja urpuja, lepännorkkoja ja männynneulasia. Untuvikot käyttävät ravinnokseen hyönteisiä, hämähäkkejä ja muita pieniä selkärangattomia.
Vikram Gandhi
pienoiskuva|Vikram Gandhi, 2012 Vikram Gandhi (s. 1978) on yhdysvaltalainen, intialaistaustainen dokumenttiohjaaja. Vuonna 2011 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Kumaré hän dokumentoi toimintaansa valeguruna. Elokuva esitettiin Suomessa DocPoint-festivaalilla 2012 ja Docventures-ohjelmassa 2013.
Sumata
Sumata on japanilainen erityisesti prostituoitujen suosima seksiakti, jossa nainen tuottaa miehelle ejakulaation ilman penetraatiota, hieromalla penistä erinäisillä ruumiinosillaan. Japanin laki kieltää maksullisen yhdynnän.
Sumata on levinnyt myös länsimaihin ja saavuttanut suurta suosiota monissa bordelleissa ja striptease-klubeissa.
Tuula Kojo
Tuula Susanna Kojo (s. 9. lokakuuta 1962 Pieksämäki) on suomalainen kirjallisuuden suomentaja. Hän on valmistunut filosofian kandidaatiksi 1991 Turun yliopistosta ja suorittanut kieliopintoja Uppsalan, Tukholman ja Istanbulin yliopistossa.
Suakoko
Suakoko eli Suakokota on pikkukaupunki keskisessä Liberiassa. Kaupungin väkiluku vuonna 2008 oli vajaat 30000 asukasta.
Suakokossa sijaitsee hallinnon maatalouden tutkimusasema, joka on perustettu vuonna 1946. Liberian ensimmäinen maatalouden alalta tutkintoja tarjoava korkeakoulu, Cuttingtonin yliopisto, sijaitsee noin 5 km päässä koillisessa. Yliopiston museossa on myös huomattava kokoelma afrikkalaista taidetta. Lähistöllä sijaitsevat myös sairaanhoitajia kouluttava Pheben sairaala sekä Suakokon lepraparantola.
Tokkōtai
pienoiskuva|Kamikaze-lentäjiä marraskuussa 1944
Tokkōtai, tai virallisemmin tokubetsukōgekitai (特別攻撃隊, ’erikoishyökkäysjoukot’), tarkoittaa keisarillisen Japanin armeijan ja laivaston toisessa maailmansodassa perustamia erikoisjoukkoja, joita käytettiin itsemurhahyökkäyksiin. Joukoista tunnetuimpia olivat kamikaze-lentäjät. Keisarillisen laivaston ilmavoimat perusti ensimmäisen kamikazeyksikön amiraali Takijirō Ōnishin ehdotuksesta vuoden 1944 lopulla.
Lentokoneiden lisäksi erikoisjoukot käyttivät esimerkiksi moottoriveneitä, sukellusveneitä ja torpedoita, jotka lastattiin räjähteillä ja ohjattiin vihollisen aluksia päin. Nimitystä tokkōtai käytettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1941 Pearl Harborissa tehdyn sukellusveneiskun yhteydessä. Lentokoneiskut Yhdysvaltoja vastaan aloitettiin lokakuussa 1944 Filippiineillä käydyn Leytenlahden taistelussa. Sodan loppupuolella 1944–1945 itsemurhaiskuista tuli tärkeä osa keisarillisen armeijan sotataktiikkaa. Iskuja tehtiin erityyppisillä lentokoneilla, kuten kevyillä Ōka- ja Tsurugi-koneilla, joita myös varastoitiin Japanin pääsaarilla mahdollisesti käytäviä taisteluja varten.
Erikoisjoukkojen käyttöön kehitettiin esimerkiksi ihmistorpedo Kaiten, joka voitiin laukaista sukellusveneestä. Itsemurhahyökkäyksiin rakennettiin myös lukuisia Shin’yō- ja Marure-moottoriveneitä, joista osaa käytettiin taisteluissa. Hyökkäyksiin ryhdyttiin, koska Japani ei pärjännyt enää tavanomaisin keinoin Yhdysvaltojen ylivoimaa vastaan. Vaikka yksittäiset hyökkäykset saattoivatkin aiheuttaa suuria vahinkoja, niillä ei ollut vaikutusta sodan kulkuun. Sotilasjohdon epätoivosta kertovaa taktiikkaa kritisoitiin ihmishenkien haaskaamisesta. Vaikka liittyminen erikoisjoukkoihin oli teoriassa vapaaehtoista, käytännössä niihin saatettiin pakottaa eri keinoin.
Lars Saxberg
Lars Holger Saxberg (9. toukokuuta 1913 – 21. elokuuta 2002) oli suomalainen jalkapalloilija, joka päätti pelaajauransa kauden 1948 jälkeen. Pelipaikaltaan hän oli tukimies.
Saxberg pelasi HIFK:ssa kaudet 1933–1948. Hän voitti Suomen mestaruuden HIFK:n riveissä vuosina 1937 ja 1947.
Keilailussa Saxberg edusti Suomea Helsingin MM-kilpailuissa 1954 ja saavutti SM-hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa 1961. Hän kilpaili myös jousiammunnassa.
Talos
thumb|Kiveä aseenaan pitävä Talos kuvattuna kreetalaisessa hopearahassa, 300/280-270 Talos oli kreikkalaisessa mytologiassa Hefaistoksen luoma pronssinen jättiläinen, joka vartioi Europeta ja suojeli Kreetan rannikkoa. Hän heitteli rantaan yrittäviä suurilla kivillä tai poltti heitä kuumassa sylissään. Hänen ainoa haavoittuva kohtansa oli jalassa oleva suoni.
Taloksen tuho
Taloksen asema Kreetan vartijana ei ollut uhattuna moneen vuoteen. Vain harvat miehet uskaltautuivat lähelle saarta kuultuaan tarinoita laivoista, jotka tämä armoton metallijättiläinen murskasi kivittämällä. Epäonnekseen Talos ei osannut varoa Argo-laivan tuomia uljaita argonautteja, joita johti Iason. Seikkailijoiden mukana oli noita Medeia, joka oli jo auttanut Iasonia varastamaan kultaisen taljan. Argonauttien saapuessa saarelle Talos luonnollisesti hyökkäsi heidän kimppuunsa. Tämän kuolemasta on useita versioita. Ainakin kahdessa hänet tappaa Medeia, joka toisen version mukaan ensin hypnotisoi Taloksen ja sitten huijaa tätä vetämään naulan pois. Toisessa Medeia leikkaa suonen poikki ensin nukutettuaan Taloksen. Eräässä versiossa Herakleen ystävä Poias surmaa Taloksen nuolellaan.
Elokuvissa
Talos saatiin elämään Ray Harryhausenin erikoisefekteillä vuoden 1963 elokuvassa Taistelu kultaisesta taljasta.
Hans Apel
thumb|Hans Apel (1978) Hans Eberhard Apel (25. helmikuuta 1932 – 6. syyskuuta 2011) oli saksalainen poliitikko ja Saksan sosialidemokraattisen puolueen (SPD) jäsen. Hän oli vuosina 1972-1974 ulkoministerin valtiosihteeri. Vuosina 1974-1978 hän oli talousministeri ja 1978-1982 hän oli puolustusministeri.
Koulutus ja ura
Valmistuttuaan ylioppilaaksi 1954 Hampurissa hän meni harjoittelijaksi vienti- ja tuontitehtäviin. Sen jälkeen hän aloitti taloustieteen opinnot. Vuonna 1960 hän sai tohtorin arvon valtiotieteissä. Vuosina 1958-1961 hän oli Euroopan parlamentin sosialistiryhmän sihteeri. Vuonna 1962 hänestä tuli Euroopan parlamentin virkamies ja hän työskenteli osastopäällikkönä vastuualueinaan talous, rahoitus ja kuljetus. Vuonna 1993 hänet nimitettiin Rostockin yliopiston taloustieteiden kunniaprofessoriksi.
Perhe
Apel meni naimisiin Ingrid Apelin kanssa 1956. Heillä oli kaksi lasta.
Riekko
Riekko eli metsäkana (Lagopus lagopus) on pohjoisten alueiden keskikokoinen kanalintulaji.
Riekko on Peräpohjolan maakuntalintu.
Levinneisyys
Suomessa riekko on Pohjois-Lapissa erittäin yleinen. Etelään päin tultaessa kannat pienenevät, mutta voivat kausiluontoisesti olla runsaita, varsinkin Itä-Suomessa, Joensuun ja Tampereen korkeudelle saakka. Etelä-Suomessa riekko on harvinainen. Länsi-Suomessa sitä tavataan vaihtelevasti aina Turun seudulle asti. Suomen riekkokannaksi on arvioitu 50 000–120 000 paria ja laji on luokiteltu uhanalaisuustarkastelussa vaaraantuneeksi. Asiantuntijoiden mukaan riekko on vaarassa hävitä Suomen metsäalueilta. Myös Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun suoalueiden riekkokantojen arvioidaan olevan uhanalaisia. Kannat ovat olleet laskussa jo yli 20 vuoden ajan. Kantojen taantumiseen vaikuttavat todennäköisesti ainakin osittain ilmastonmuutoksen aiheuttamat olosuhteiden vaihtelut.
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|250px|Lagopus lagopus alascensis -alalajin riekko. pienoiskuva|250px|Riekkoja keväthangella Enontekiöllä, kaksi yksilöä puussa ja yksi maassa. Riekon pituus on noin 35–43 cm ja paino 500–800 g. Koiras on hieman naarasta kookkaampi. Kesällä uros on punaisenruskea ja mustatäpläinen, naaras ruosteenkeltaisen ja mustan kirjava; siipien alapinnat ja vatsa ovat valkoiset. Syksyllä riekko alkaa vaihtaa asuaan valkoiseksi pian ruskan jälkeen, hyvissä ajoin ennen lumen tuloa. Talvella sekä koiras että naaras ovat kauttaaltaan puhtaan valkoisia mustia pyrstösulkia lukuun ottamatta.
Riekko kuuluu muiden metsäkanalintujen tavoin enimmäkseen hiljaisiin maalintuihin. Sen ääntely on harvakseltaan kuuluvaa kopek-kopek -nakuttelua, lukuun ottamatta äkillistä pakolentoon pyrähtämistä, jolloin lintu päästää äänekkään ka-ka-ka-ka-naurusarjan. Pakolento on harvoin 100 m pidempi, jonka jälkeen riekko jatkaa hiljakseen ja ääneti kulkuaan jalan. Soitimella riekkokoiras ”kalahtelee” voimakkaasti, mihin naaras vastaa pehmeämmillä naukaisua muistattavalla äänellä. Riekon ääntely eroaa selvästi sukulaisensa kiirunan narisevasta äännähtelystä.
Elinympäristö
Elinympäristönsä suhteen riekko on monipuolinen. Pesimäaikana sitä on erittäin vaikea havaita, mutta kesän kääntyessä kohti syksyä poikueita voi tavata lähes millaisessa ympäristössä tahansa, kunhan ravintoa on riittävästi. Se viihtyy kuusi- ja mäntymetsissä, ikikuusikoissa, soiden reunamilla, hakkuuaukeilla, teiden reunamilla, jne. Talven lähestyessä ja lumen peittäessä aluskasvillisuuden se siirtyy koivikkoisille alueille, mm. vaaroille ja pohjoisessa tuntureiden alarinteille. Lapissa ja paikka paikoin Itä-Suomessa ei ole lainkaan harvinaista, että 6–8-jäseniset poikueet hakeutuvat jopa asutuskeskuksiin ja talojen pihoille. Tällöin riekko tottuu ihmisen läsnäoloon nopeasti. Suojaväriinsä luottaen sen pakoetäisyys luonnossakin on vain 0–50 metriä.
Lisääntyminen
pienoiskuva|250px|Riekon pesä kuusen juurella. pienoiskuva|Riekon munia. Riekko tekee pesänsä maahan yksinkertaisesti asettumalla hautoma-asentoon kuopimaansa matalaan, pehmustamaansa kuoppaan. Suojaiseksi ja turvalliseksi katsomassaan pesässä kanervikossa tai pensaan alla riekkonaaras munii 6–10 kappaletta ruosteenkeltaisia, mustatäpläisiä munia. Naaras hautoo noin 25 päivää. Naaras hoitaa poikasia mutta poikaset ruokkivat itsensä. Poikaset ovat pesäpakoisia.
Ravinto
Riekko on myös ruokansa suhteen monipuolinen. Kesän tullen sen ravinto muodostuu versoista, kasvien silmuista ja puhkeavista lehdistä. Heti kuoriutumisen jälkeen poikasten pääravinto koostuu hyönteisistä, mm. runsaina esiintyvistä sääskistä. Syyskesällä riekkojen ravintona ovat marjat, erityisesti mustikka ja variksenmarja sekä lumisena aikana koivujen ja pajujen silmut, koivujen urvut ja jopa ohuet oksat.
Metsästys
Riekko on rauhoitettu suurimmassa osassa maata. Metsästysajat ovat Pohjois-Pohjanmaan, Kainuun ja Lapin maakuntien alueella 10.–30.9., Enontekiön, Inarin ja Utsjoen kunnissa 10.9.–31.3. Enontekiön, Inarin ja Utsjoen kunnissa riekon ansapyynti on sallittua.
AMK Dropout
AMK Dropout on suomalaisen poplaulaja Kasmirin esikoisalbumi, joka julkaistiin 19. syyskuuta 2014. Albumin ovat tuottaneet Hank Solo ja Jonas W. Karlsson. AMK Dropout nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan viidenneksi. Albumi sai ensimmäisenä Suomessa kultalevyn pelkillä suoratoistokuunteluilla. Kultalevyn myöntöhetkellä albumia oli myyty vain noin 3 000 kappaletta.
Albumin ensisingle ”Vadelmavene” julkaistiin huhtikuun alussa 2014 ja se valittiin myös saman vuoden kesähitiksi. Single myi saman kesän aikana platinaa. Kappale oli menestys myös listoilla, sillä se nousi ensimmäiselle sijalle niin lataus-, single- kuin radiolistalla. Myös heinäkuussa 2014 julkaistu single ”Wowwowwow” menestyi hyvin sijoittuen TOP-10:een sekä lataus- että singlelistalla.
Arvostelut
Rumban Heidi Strand kehui albumin tuotantoa ja kappaleita. Hänen mukaansa siinä on "paljon hyvää, eikä mitään pahaa, muttei kovin syvääkään". Soundin Eero Tarmon mukaan albumin ongelma on se, ettei siitä kuulu Kasmirin persoona. Hänen mielestään albumilla "haiskahtaa liian monien mielipiteiden kuuntelu".
Matti & Teppo (albumi)
Matti ja Teppo on Matin ja Tepon vuonna 1986 julkaistu studioalbumi. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.
Karilas
Karilas on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Gaten Matarazzo
Gaetano John "Gaten" Matarazzo III (/ˈɡeɪtən ˌmætəˈræzoʊ/; s. 8. syyskuuta 2002 Connecticut) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän teki läpimurtonsa näytellessään Dustin Hendersonia jännitystieteissarjassa Stranger Things.
Matarazzolla, samoin kuin hänen roolihahmollaan, on harvinainen perinnöllinen oireyhtymä, joka hidastaa luiden ja hampaiden kehitystä. Se vaikuttaa myös hänen puheeseensa.
Puristelasi
Puristelasi tarkoittaa muottiin puristamalla valmistettuja lasiesineitä. Näin valmistettuja lasihelmiä ja -amuletteja tunnetaan jo Egyptistä ajalta noin 2500 eaa., mutta teollisesti tehokas menetelmä mekaanisine puristimineen siitä kehitettiin 1800-luvun alkupuolella Yhdysvalloissa, ensimmäisenä patentinsaajana John P. Bakewell vuonna 1825.
Puristelasi syntyy avattavassa muotissa, jonka sisäpinta muovaa lasiesineen ulkopinnan. Sisäpinnan muovaa puristimen sisään työntämä painin eli malli eli peekeli, ja reunan muovaa erillinen rinki. Puristelasiesineet viimeistellään yleensä liekkikiillotuksella, joka sulattaa ja tasoittaa hieman niiden pintaa ja pyöristää särmiä.
Historiaa
Puristelasi mullisti aiemmin lasinpuhallukseen perustuneen käsityövaltaisen lasituotannon ja mahdollisti halpojen sarjatuotantoesineiden, kuten arkilasistojen ja koriste-esineiden tuotannon. Muotin avulla voitiin jäljitellä kalliin kristallilasin hionnan kaltaisia uurteita ja koristekuvioita, minkä ansiosta puristelasia kutsuttiin myös ”köyhän miehen kristalliksi”. Lasiesineen sisäpinta saattoi ensi kertaa olla erilainen kuin ulkopinta, mikä ei ollut mahdollista perinteisin puhallusmenetelmin.
Ensimmäinen pohjoismainen puristelasitehdas oli ruotsalainen Reijmyre 1830-luvulla, ja Suomessa tekniikan otti ensimmäisenä käyttöön Nuutajärven lasitehdas 1851 Keski-Euroopasta hankittuine muotteineen. Iittalan lasitehdas teki puristelasia heti perustamisestaan 1881 alkaen. Riihimäen Lasi aloitti vuonna 1929 myös lysterilasisten puristetuotteiden teon. Puristelasia valmistivat Suomessa myös Karhulan, Viialan, Kirkniemen, Karan, Ryttylän ja Kauklahden lasitehtaat sekä vuosina 1947–1954 toiminut Puristelasi Oy ja 1968–1971 toiminut Mäntyharjun lasitehdas. Viimeisinä puristelasituotannon lopettivat Kumela 1983 ja Riihimäen Lasi 1990.
Nykyisin Suomen tunnetuin ja jokseenkin ainoa yhä tuotannossa oleva puristelasiesine on lukemattomina värivaihtoehtoina valmistettu Marimekon Mariskooli, joka perustuu Riihimäen Lasin vanhaan puristelasimuottiin. Sitä valmistaa yhä Iittalan lasitehdas. .
Messenius
Messeniuksella voidaan viitata seuraaviin asiohin tai henkilöihin:
M/S Rigel III
M/S Rigel III (ent. M/S Turella, M/S Stena Nordica, M/S Lion King, M/S Fantaasia, M/S Kongshavn ja M/S Regina della Pace) on Ventouris Ferries -varustamon omistama matkustaja-autolautta, joka valmistui vuonna 1979 Wärtsilän Turun telakalta SF Linelle M/S Turella -nimisenä, jolloin se liikennöi Suomen ja Ruotsin välillä pääasiassa Turku–Tukholma- ja Naantali–Kapellskär-reiteillä. Laiva on M/S Anemoksen (ent. M/S Rosella) sisaralus.
Käyttöhistoria
Viking Linen suomalainen osakasvarustamo SF Line tilasi Wärtsilä Oy:ltä uuden, silloisia käytössään olleita autolauttoja selvästi suuremman aluksen, käytettäväksi Turku–Maarianhamina–Tukholma-reitillä. Aluksen valmistusnumero oli 1242, ja se luovutettiin tilaajalleen kesäkuun alussa 1979. Kesällä 1980 M/S Viking Sallyn ja M/S Rosellan valmistumisen myötä Turella siirrettiin Naantali–Maarianhamina–Kapellskär-reitille, jossa se jatkoi aina vuoden 1988 loppupuoliskolle asti. Turella myytiin kesällä 1988 ruotsalaiselle Stena Rederi AB:lle, mutta sen käyttöä jatkettiin Viking Linellä (SF-Line) aina lokakuulle 1988. Alkuperäisen suunnitelman mukaan Rosella piti myydä Turellan sijasta, mutta M/S Amorellan toimitus venyi, eikä Viking Line voinut luopua Rosellasta. Stena Linelle Turellan osto sopi hyvin, koska se oli paremmassa kunnossa kuin Rosella ja koska se oli helpompi muuttaa Stena Linen käyttötarkoituksiin. Vuosina 1996–1998 Lion Ferry -varustamo liikennöi aluksella M/S Lion King -nimisenä Ruotsista Tanskaan ja Puolaan.left|thumb|230x230px|Alus M/S Fantaasia -nimisenä Tallinkin väreissä.Alus palasi Suomen-liikenteeseen vuoden 1998 helmikuussa, jolloin se aloitti Tallinkin väreissä liikennöinnin Helsinki–Tallinna-reitillä M/S Fantaasia -nimisenä Viron lipun alla. Vuonna 2002 alus asetettiin Tallinna–Tukholma-reitille, jolla se palveli vuoteen 2004 asti, kunnes M/S Victoria I korvasi sen. Saman vuoden huhtikuussa M/S Fantaasia asetettiin Tallinna–Pietari–Helsinki-reitille, jota se ehti liikennöidä joulukuun loppuun asti, jolloin Tallink päätti lopettaa reitin. Syyt reitin lopettamiseen olivat liian vähäiset matkustajamäärät, huono kannattavuus, viisumiongelmat, vuodelle 2005 merkittävästi korotetut satamamaksut Pietarissa ja maapalveluiden kova hintataso.
Myöhemmin alus vuokrattiin algerialaiselle Algerie Ferries -varustamolle Välimerelle. Huhtikuussa 2006 alus palasi takaisin Itämerelle Tallinkin liikenteeseen, Riika–Tukholma-reitille. M/S Regina Baltica kuitenkin korvasi sen vapauduttuaan Tallinna–Tukholma-reitiltä, ja se siirtyi marokkolaisen varustamon käyttöön. Marraskuussa 2007 laiva pysäytettiin Göteborgin satamaan vakavien puutteiden takia. Tarkastuksessa aluksesta löytyi 18 niin vakavaksi luokiteltua puutetta, että yksikin niistä olisi riittänyt liikenneluvan epäämiseen. Fantaasia oli läpäissyt virolaisviranomaisten tarkastuksen kesällä 2007. Norjalaisvarustamo Kystlink Estonia oli vuokrannut aluksen liikennöimään Tanskan, Ruotsin ja Norjan väliselle reitille ja vaihtanut laivan nimen Kongshavniksi. Kun aluksella ei ollut liikennöintilupaa, se makuutettiin Sandefjordiin. Blue Line osti Kongshavnin vuonna 2010 liikennöimään reitillä Split–Ancona. Laivan nimi muuttui tällä kertaa Regina della Paceksi. Alus liikennöi seitsemän vuotta Blue Line -varustamon omistuksessa Kroatian ja Italian välillä kunnes se myytiin tammikuussa 2017 Ventouris Ferries -varustamolle, joka antoi sille nimeksi M/S Rigel III. Alus asetettiin reitille Bari–Durrës.
Tinadioksidi
Tinadioksidi eli tina(IV)oksidi (SnO2) on epäorgaaninen ioniyhdiste ja yksi tinan oksideista. Yhdistettä käytetään väriaineena, katalyyttinä ja lasin ja keramiikan valmistuksessa. Luonnossa tinadioksidia esiintyy kassiteriittimineraalissa.
Ominaisuudet
Tinadioksidi on puhtaana huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Kiderakenteeltaan pysyvin rakenne on alkeiskopiltaan tetragonaalinen rutiilimineraalin rakennetta muistuttava rakenne, mutta myös rombinen ja heksagonaalinen tinadioksidi tunnetaan. Tinadioksidi ei liukene veteen eikä kovin helposti happoihin, mutta kuuma rikkihappo liuottaa sen. Kuumat emäksiset liuokset liuottavat yhdisteen hitaasti. Kuumennettaessa tinadioksidia sulien alkalimetallioksidien kanssa muodostuu stannaatteja (MSnO3). Kuumennettaessa tinadioksidia se osittain hajoaa tinaoksidiksi ja hapeksi.
Valmistus ja käyttö
Luonnossa kassiteriittina esiintyvä tinadioksidi on tärkein tinan valmistukseen käytetty malmimineraali. Siitä eristetty tina voidaan kuitenkin tarvittaessa muuttaa takaisin tinadioksidiksi polttamalla hienojakoista tinaa, johtamalla sulaan tinaan kuuma ilmavirta tai kuumentamalla tinadioksidin hydraattia:
Paitsi metallisen tinan valmistukseen, käytetään tinadioksidia myös lasin valmistuksessa himmeän opaalilasin aikaansaamiseksi ja emaleissa. Lisäksi tinadioksidista voidaan valmistaa lasin valmistuksessa käytettäviä elektrodeja, koska se kestää hyvin sulaa lasia ja sillä on kuumana hyvä sähkönjohtavuus. Epäpuhdasta tinadioksidia käytetään metallien ja lasien hioma-aineena. Tinadioksidia käytetään yhdessä antimonitrioksidin kanssa katalyyttinä valmistettaessa propeenista akroleiinia, akryylihappoa tai akryyliamidia. Yhä tärkeämpi tinadioksidin käyttökohde on indiumtinaoksidiohutkalvojen valmistus, joita käytetään muun muassa lentokoneiden ikkunoissa ja litteissä tietokoneiden näytöissä.
Jegor Tšižikov
Jegor Jurjevitš Tšižikov (s. 4. heinäkuuta 2001 Tšerepovets, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka edustaa Mestis-joukkue Imatran Ketterää. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Seuraura
Kaudeksi 2018–2019 Tšižikov palasi kotikaupunkiinsa ja siirtyi Venäjän nuorten sarja MHL:n Almaz Tšerepovetsiin. Hän oli 16 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Tšižikov pelasi osan kaudestaan myös sarjatasoa alempana Venäjän nuorten kansallisessa NMHL:ssä Metallurg Maijskin joukkueessa. Kaudella 2019–2020 hän nousi Almazin kapteeniksi. Tšižikov voitti joukkueen sisäisen pistepörssin tehoilla 25+27=52 ja sisäisen tehotilaston lukemalla +28. Hän debytoi kauden aikana myös kasvattajaseuransa Severstal Tšerepovetsin KHL-joukkueessa, jossa Tšižikov pelasi kymmenen runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Hän teki KHL-debyyttinsä 26. marraskuuta 2019 Dinamo Riikaa vastaan. Tšižikov sai ottelussa jääaikaa 2.01 minuuttia. KHL-uransa avausmaalin Tšižikov teki neljännessä ottelussaan 3. helmikuuta 2020 vieraissa Neftehimik Nižnekamskia vastaan. Myös kaudesta 2020–2021 hän pelasi valtaosan Almazissa. Tšižikov pelasi kauden aikana KHL:ssä seitsemän runkosarjaottelua tehden kaksi maalia. Hänen kauteensa mahtui kuitenkin myös noin kolmen kuukauden mittainen poissaolo marraskuussa 2020 tulleen loukkaantumisen vuoksi.
Kaudeksi 2021–2022 Tšižikov siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Imatran Ketterään. Hän voitti siellä sekä Mestiksen mestaruuden että Suomen Cupin. Helmikuussa 2022 seura lainasi hänet ja Henry Karjalaisen yhden ottelun ajaksi SM-liigajoukkue Saimaan Palloon, kun joukkueesta oli lukuisia pelaajia sivussa koronavirustartuntojen ja -altistusten vuoksi. Toukokuussa 2022 Tšižikov teki Ketterän kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Baška Voda
Baška Voda [] on kunta Split-Dalmatian piirikunnassa Kroatian eteläosassa Adrianmeren rannalla. Baška Vodassa asuu noin 3 000 ihmistä ja se sijaitsee 9,5 kilometriä luoteeseen Makarskasta niin kutsutulla Makarskan rivieralla.
Historia
Baška Voda oli alun perin kalastaja-, talonpoikais- ja kauppiaskylä. Nykyään se on turistialuetta mäntymetsineen ja rantoineen. Kylä mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1688 Coranellin kartassa nimellä Basca. Arkeologisten löydösten perusteella varhaisin asutus alueella on todennäköisesti vähintään pronssikaudelta. Useat historioitsijat (W. Tomaschek, K. Patsch, P. Skok, F.Bulić) ovat liittäneet nimet Bast ja Baška-Voda historialliseen alueeseen nimeltä Biston, joka sijaitsi Solinin ja Naronan välissä.
Nimi
Nimi Baška-Voda on peräisin Bistonista, myyttisestä traakialaisen heimon kantaisästä. Häntä pidettiin Areksen ja kuningatar Kalyrojan, vesistöjen suojelijan, poikana. Näiden jumalien symboleja voidaan edelleen löytää alueen ympäristöstä.
Tyler Adams
pienoiskuva|Tyler Adams vuonna 2015. Tyler Shaan Adams (s. 14. helmikuuta 1999) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa ja on pelannut Yhdysvaltain maajoukkueessa.
Plitvice
Plitvicen kansallispuisto ([pli'tviʦɛ̝], ) sijaitsee Kroatiassa ja on perustettu vuonna 1949. Alueen merkittävin nähtävyys on puiston läpi virtaavaan Koranajokeen muodostunut, kuudestatoista järvestä sekä lukemattomista putouksista koostuva alue. Puisto on kuulunut Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 1979 alkaen.
Tyler Adams
Adams edusti kotimaassaan MLS-liigassa New York Red Bullsia, jossa pelasi pudotuspelit mukaan lukien 59 ottelua. Hän siirtyi tammikuussa 2019 saksalaisseura RB Leipzigiin. Ensimmäisellä kausipuolikkaallaan hän pelasi Bundesliigassa kymmenen ottelua ja ensimmäisellä täydellä kaudellaan 14 ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 27 bundesliigaottelua ja teki maalin tammikuussa 2021 Mainzia vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi 24 bundesliigaottelua tekemättä maaleja. Hän voitti Saksan cupin 2022. Hän on pelannut Mestarien liigassa 14 ottelua ja teki 2–1-voittomaalin elokuussa 2020 puolivälieräottelussa Atlético Madridia vastaan. Keväällä 2022 hän pelasi neljä ottelua Eurooppa-liigassa. Hän siirtyi englantilaiseen Leedsiin 17 miljoonalla eurolla kesällä 2022. Hän pelasi 24 ottelua Englannin Valioliigassa kaudella 2022–2023.
Adams pelasi Yhdysvaltain nuorisomaajoukkueissa. Ensimmäisen ottelunsa A-maajoukkueessa hän pelasi marraskuussa 2017 ystävyysottelussa Portugalia vastaan. Hän on pelannut heinäkuun 2023 puoliväliin mennessä 36 A-maaottelua. Hän teki maalin syyskuussa 2018 ystävyysottelussa Meksikoa vastaan. Hän pelasi täyden ajan Yhdysvaltain kaikissa neljässä ottelussa MM-kilpailuissa 2022. Hän on pelannut kaikkiaan 13 MM-karsintaottelua.
Plitvice
Geologia
Plitvicen henkeäsalpaavat maisemat muodostuvat 16 järvestä, jotka kahdeksan kilometrin pituisella matkalla muodostavat lukemattomia putouksia, joista Veliki on Kroatian korkein 78 metrillään. Putoukset ovat syntyneet miljoonien vuosien aikana kalkkikivipitoiselle alueelle. Veden virtaus on syövyttänyt pehmeää kallioperää, jolloin paksut kalkkikivikerrokset ovat kuluneet karstimaaksi eli erikoiseksi kumpuilevaksi maisemaksi.
Ilmasto
Plitvice sijaitsee rannikko- ja mannerilmaston vaihettumisvyöhykkeellä. Koska puiston pinnanmuodot ovat hyvin vaihtelevat, alueelta löytyy erilaisia mikroilmastoja. Pääsääntöisesti kesät ovat lämpimiä ja talvet pitkiä ja runsaslumisia.
Kesällä keskipäivän keskilämpötila on 24 astetta. Talvi alkaa yleensä marraskuussa, ja tammikuun keskilämpötila on −3 astetta. Vuoden sadanta on 1 550 millimetriä. Eniten sataa marraskuussa (keskimäärin 200 mm) ja vähiten helmikuussa (keskimäärin 80 mm).
Kasvillisuus
Puiston pinta-alasta 22 308 hehtaaria eli 75 prosenttia on metsää. Niittyjä on 6 957 hehtaaria ja järviä 217 hehtaaria. Puiston alueelta on löydetty noin 1 370 kasvilajia.
Eläimet
Plitvicen kansallispuistossa elää noin 50 nisäkäslajia. Puiston tunnetuin nisäkäs lienee karhu. Alueen muita lihansyöjiä ovat ilves, villikissa, susi, kettu, mäyrä, näätä, kivinäätä, lumikko, kärppä ja saukko. Suuriin kasvinsyöjäeläimiin kuuluvat metsäkauris, saksanhirvi ja villisika. Pienemmistä nisäkkäistä puistossa elää 14 jyrsijä- ja 21 lepakkolajia. Niistä tyypillisiä Alppien ja läntisten Dinaaristen Alppien lajeja ovat jugoslaviantunnelimyyrä, alppipäästäinen ja lumimyyrä sekä lepakkolajit Plecotus macrobullaris, pitkäsormisiippa ja välimerenhevosenkenkäyökkö.
Lintulajeja Plitvicessä on havaittu 161, joista 103 pesii säännöllisesti tai toisinaan puiston alueella. Pesimälinnustosta Kroatiassa äärimmäisen uhanalaiseksi on luokiteltu suopöllö. Muita Kroatiassa uhanalaisia lajeja ovat muuttohaukka, mehiläishaukka, varpuspöllö, ruisrääkkä, mustahaikara ja rantasipi. Näistä kaksi viimeistä lajia pesivät alueella satunnaisesti ja muut lajit kuuluvat säännölliseen pesimälinnustoon.
Historia
Jugoslavian hajoamissotien aikana ääriserbit valtasivat myöhäiskeväällä 1991 Plitvicen kansallispuiston rakennuksen ja ajoivat puiston valvojat pois. Kroaattivalvojien tilalle tuli Krajinan serbipoliisi. Välikohtauksen aikana Plitvicen kansallispuiston alue oli vaarassa tuhoutua.
Ines Geißler
Ines Geißler (myöhemmin Kaulfuss ; s. 16. helmikuuta 1963 Marienberg, Itä-Saksa) on itäsaksalaissyntyinen entinen uimari, joka menestyi parhaiten 1980-luvulla. Hän saavutti muuan muassa kultaa kesäolympialaisissa 1980 naisten 200 metrin perhosuinnissa.
Ari Heikkinen (jalkapalloilija, 1964)
Ari Heikkinen (s. 8. huhtikuuta 1964 Vuolijoki) on suomalainen entinen jalkapalloilija, joka lopetti pelaajauransa kauden 1998 jälkeen. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja.
Urheilutoimittajain liitto valitsi Heikkisen Vuoden jalkapalloilijaksi 1989.
Seurajoukkueet
Ari Heikkinen oli Kajaanin Palloilijoiden kasvatti. Hän siirtyi vuodeksi 1984 Turun Palloseuran riveihin, jota hän edusti SM-sarjassa ja Veikkausliigassa kymmenen vuotta. Vuonna 1987 seuraan siirtyi Petri Sulonen, jonka kanssa Heikkinen muodosti vuosikausia TPS:n vakituisen toppariparin. Talvella 1989–1990 Heikkinen edusti belgialaista Germinal Ekereniä, jonka riveissä hän pelasi kahdeksan ottelua Belgian pääsarjassa. Viimeiset aktiivivuotensa, 1994–1998, Heikkinen edusti Valkeakosken Hakaa, jonka pelaajana hän voitti kaksi Suomen mestaruutta. Kaikkiaan hän pelasi SM-sarjassa 309 ottelua ja teki niissä 12 maalia.
Maajoukkue
Ari Heikkinen edusti Suomea 51 A-maaottelussa, joista ensimmäisen hän pelasi 11. tammikuuta 1989 Egyptiä vastaan. Ainoan maaottelumaalinsa hän teki 13. huhtikuuta 1993 Puolaa vastaan.
Douglas Farrow
Douglas Farrow on kanadalaisen McGillin yliopiston teologian ja etiikan professori. Ennen saapumistaan McGillin yliopistoon vuonna 1998, hän opetti Britanniassa King's College London -yliopistossa, sen jälkeen kun hän oli siellä väitellyt teologian tohtoriksi Colin Guntonin ohjauksessa.
Douglas Farrow'n tutkimuskohteita ovat Irenaeus, Augustinus, Anselm Canterburylainen, ja Tuomas Akvinolainen. Klassisista teologisista lähtökohdista hän etsii ratkaisua kirkon, kansalaisyhteiskunnan ja valtion kohtaamiin moderniin ongelmiin.
Vuoden 2021 alussa joukko McGillin oppilaita valitti hänen homoseksuaalisuutta vastustavien mielipiteittensä marginalisoivan osan opiskelijoista.
Pena Penninkilampi
Pentti Tapani "Pena" Penninkilampi (s.1950) on suomalainen muusikko, joka tuli tunnetuksi Juice Leskisen Coitus Int. -yhtyeen yhtenä alkuperäisjäsenistä. Penninkilampi soitti Coitus Int.:ssä yhtyeen hajoamiseen 1975 saakka kosketin- ja lyömäsoittimia sekä haitaria, ja on taustojen lisäksi laulanut levyillekin joitakin kappaleita, kuten "Elämässä pitää olla runkkua", "Hän hymyilee kuin lapsi" ja "Hän sammuu".
Penninkilampi muutti Outokummusta Tampereelle vuonna 1971 ja työskenteli hitsaajana Valmetilla. Hän löysi tiensä Juice Leskisen, Mikko Alatalon, Harri Rinteen ja Max Möllerin seuraan, ja nämä viisi perustivat yhtyeen Coitus Int. Soittamisen ohessa Penninkilampi dokumentoi yhtyeen toimintaa keikkapäiväkirjoihin. Yhtye teki olemassaolonsa aikana albumit Juice Leskinen & Coitus Int (1973) ja Per Vers, runoilija (1974). Se lopetti toimintansa vuonna 1975. Samana syksynä Penninkilampi lähti opiskelemaan sairaanhoito-oppilaitokseen.
Vuonna 1977 Mikko Alatalo ryhtyi kokoamaan uudelleen Coitus Int. -yhtyettä, joka sitten perustettiinkin nimellä Coitus Inc. Penninkilampi jätti lähtemättä mukaan asettaessaan työnsä mielisairaalassa etusijalle. Hän kävi laulamassa yhden kappaleen toiminnaltaan jo lakkautetun Välikausitakki-yhtyeen albumille, joka saatiin julkaistua vuoden 1978 puolella. Hän on mukana Coitus Int 50 Revival-yhtyeessä, joka kunnioittaa Juice Leskisen muistoa.
Sápmelaš
Sápmelaš, alun perin Sabmelaš, oli pohjoissaameksi ilmestynyt aikakauslehti , jota julkaistiin Suomessa vuodesta 1934 vuoteen 2001. Lehti korosti saamen kielen asemaa sekä kristillisiä arvoja.
Lehden perusti 1934 Lapin sivistysseura. Aluksi se oli vain nelisivuinen julkaisu, mutta se jaettiin ilmaiseksi jokaiseen Suomen saamelaistalouteen. Lehti sai tukea Suomen valtiolta vuoteen 1995, jonka jälkeen sitä rahoitti Suomen saamelaiskäräjät. Vuonna 2001 lehti jouduttiin lakkauttamaan rahoituksen puutteen vuoksi.
Kiveriö
Kiveriö on Lahden 5. kaupunginosa, joka sijaitsee kilometrin päässä kaupungin keskustasta koilliseen. Se sijaitsee pääosin Mustankallionmäen pohjoispuolella, osin sen päällä ja Kivistönmäellä. Vesitorni on tämän alueen korkeimmalla kohdalla. Naapurikaupunginosia ovat Möysä ja Paavola etelässä, Keski-Lahti ja Niemi lännessä, Kivimaa pohjoisessa ja Kytölä koillisessa. Kiveriön kaupunginosan väkiluku (2017) oli 4 363.
Kiveriö on muodostunut toisen maailmansodan jälkeen rakennetun rintamamiestaloalueen ympärille. Leimallista alueelle ovat suuret puutarhatontit. 1960-luvulla alueelle rakennettiin lamelli- ja pistekerrostaloja sekä uusia omakotitaloja. Kiveriön omakotiyhdistys perustettiin 1950-luvulla.
Kiveriön Juustilankatu 9:ssä sijainnut Asunto Oy Lahden Säästöhuippu oli rakenteilla ollut 9-kerroksinen kerrostalo, joka sortui harjakorkeudessa 12. huhtikuuta 1963. Turun Sanomat piti rakennussortumaa sotien jälkeisen ajan suurimpana. Kukaan ei loukkaantunut onnettomuudessa. Rakennussortuma oli suuri uutinen ja siitä tuli "pääsiäisnähtävyys", jota tuhannet eteläsuomalaiset kävivät katsomassa. Samalle paikalle alettiin pian sortumisen jälkeen rakentaa uutta samanlaista tornitaloa.
Peruskoulun yläaste ja lukio, aiemmin Kiveriön yhteiskoulu on lakkautettu, myös peruskoulun ala-aste lopetti toimintansa kosteusongelmien vuoksi. Lähimmät koulut sijaitsevat Kivimaalla. Kiveriön vuonna 1963 perustettu kirjasto on lopettanut. Kiveriön kirjastoon siirrettiin Suomen vanhin taidelainaamo Lahden kaupunginkirjasto-maakuntakirjaston musiikkiosastolta vuonna 1981. Lahden keskustaan pääsee kallioon louhitun tunnelin läpi.
Alueen aiempi nimi oli Sikosuo, mutta asukkaat halusivat vaihtaa nimen. Sikosuo viitannee alueen soisiin metsiin, joilla laidunnettiin karjaa ennen omakotialueen syntyä. Keskellä Kiveriötä on vieläkin lähde, jonka vesi virtaa Palolampeen. Palolammen viereisen niin sanotun ala-asteen metsän ulkoilureittien lomassa on soisia alueita vieläkin. Kyseinen metsä esitteleekin pienuudestaan huolimatta erilaisia metsätyyppejä.
Kiveriöstä on hyvät bussiyhteydet keskustaan. Linja 5 kulkee Kiveriönkatua ohi. Lassi kulkee tunnelin läpi kaupunginsairaalan kautta urheilukeskukseen.
Maren Wiesler
Maren Wiesler (s. 7. helmikuuta 1993) on saksalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Ski Club Münstertalia. Alppihiihdon maailmancupissa Wiesler kilpaili ensimmäisen kerran Levin pujottelussa 16. marraskuuta 2013 sijoittuen heti maailmancupin pisteille oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan jaetulla yhdeksännellä sijalla Tukholman paripujottelussa helmikuussa 2016. "Tavallisessa" maailmancupkilpailussa hän on ollut parhaimmillaan yhdestoista Santa Caterinan pujottelussa tammikuussa 2016. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli pujottelussa kahdestoista.
Erkki Teittinen
Erkki Teittinen (s. 19. lokakuuta 1953 Mikkeli) on suomalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa Viänästä Tonttu Toljanteri -joulukalenterisarjassa ja Puukko Suukkoa Joulukalenteri: Huiman hyvä joulu! -joulukalenterisarjassa.
Tauno Hämeranta
Tauno Johannes Hämeranta (alk. Göhlstrand, 25. helmikuuta 1910 Tampere – 18. toukokuuta 1987) oli suomalainen taidemaalari. Hänen teoksiaan oli ensi kertaa näytteillä vuonna 1935.
Hämeranta syntyi tamperelaiseen työläisperheeseen, vanhempinaan työmies Justus ja Matilda Göhlstrand. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1931–1935. Myöhemmin vuosina 1950–1951 hän täydensi taideopintojaan Pariisin Académie Fernand Légerissa ja Académie de la Grande Chaumièressa.
Hämerannasta kehittyi merkittävä Tampereen kuvaaja. Hänen voidaan katsoa kuuluvan niin sanottuun Tampereen koulukuntaan, johon kuuluvat taiteilijat kuvasivat kaupungin teollisia näkymiä ja työläisaiheita pääosin realistisesti, ilman aatteellisia painotuksia.
Hämerannan julkisia teoksia Tampereella ovat Saukonpuiston koululla sijaitseva Sillanrakentajat-seinämaalaus (1960), Kaukajärven koululla sijaitseva Kaksi maailmaa (1970) sekä kaupungin rahatoimistossa sijaitseva "Sinisen tuleminen" (1968). Rovaniemelle Pohjoismaiden Yhdyspankin (nyk. Nordea) konttoriin valmistui vuonna 1950 Hämerannan monumentaalinen työ Lappi.
Taiteellisen työnsä ohella Hämeranta toimi opettajana oppikouluissa vuosina 1949–1973. Hänen puolisonsa oli Toini Hämeranta (s. Auvinen). Hämerannalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1963.
Espresso House
Espresso House on ruotsalainen kahvilaketju, joka perustettiin Lundissa vuonna 1996. Sittemmin ketju on laajentunut myös Norjaan, Tanskaan, Suomeen ja Saksaan.
Espresso Housessa on valikoima erilaisia kahvijuomia, joista monien pohjana on ketjun oma espresso. Lisäksi kahviloissa on laajat valikoimat teetä, kaakaota ja erilaisia kylmiä juomia. Espresso Housen valikoimiin kuuluu myös leivonnaisia, täytettyjä leipiä, salaatteja ja jogurtteja. Leivonnaiset valmistetaan ketjun omassa leipomossa Malmössä. Salaatit valmistetaan paikan päällä kahvilassa.
Vuonna 2012 Espresso House siirtyi norjalaisen pääomasijoittajan Herkules Capitalin omistukseen ja vuonna 2015 luxemburgilaisen JAB Holding Company -sijoittajan omistukseen. Ketjun liikevaihto oli vuonna 2014 937 miljoonaa Ruotsin kruunua (noin 102 miljoonaa euroa). Ketjun toimitusjohtaja on norjalainen Adriano Capoferro.
Espresso House Suomessa
pienoiskuva|Espresso House [[Oulun Kirkkokadulla.]] Suomen ensimmäiset Espresso Houset avattiin syyskuussa 2015 Helsingin Kampin keskukseen ja Espoon kauppakeskus Selloon. Ketjun Suomen toimitusjohtaja on Anssi Thureson.
Joulukuussa 2022 Suomessa oli 74 Espresso Housea: Espoossa seitsemän, Helsingissä 22, Hyvinkäällä yksi, Hämeenlinnassa yksi, Jyväskylässä kaksi, Järvenpäässä yksi, Kempeleessä yksi, Kokkolassa yksi, Kotkassa yksi, Kouvolassa yksi, Kuopiossa yksi, Lahdessa kolme, Lappeenrannassa yksi, Lempäälässä yksi, Lohjalla yksi, Mikkelissä yksi, Oulussa kolme, Porissa kaksi, Porvoossa yksi, Raisiossa yksi, Rovaniemellä yksi, Salossa yksi, Seinäjoella kaksi, Tampereella neljä, Torniossa yksi, Turussa neljä, Vaasassa kaksi ja Vantaalla kuusi.
Työolot Suomessa
Helsingin Sanomat teki lokakuussa 2021 jutun Espresso Housen työoloista. Jutun mukaan työvuoroissa yksin olevien on soitettava tuuraaja muista kahviloista esimerkiksi vessassa käyntiä varten, mutta yleensä ketään ei lähetetä. Jutussa kerrottiin myös työntekijästä, joka sai sairauskohtauksen kesken työvuoronsa, mutta ei saanut lupaa poistua ennen vuoronsa loppumista. Lopulta hänen äitinsä tuli siivoamaan kahvilan ja auttamaan sen sulkemisessa.
Kahvilaketjun laajenemisen aikana yrityksen yhteishenkeä rakennettiin voimakkaasti. Kahviloita siivottiin välillä yömyöhään asti työntekijöiden talkoovoimin ruokapalkalla, jotta kahvila menestyisi yrityksen sisäisissä tarkastuksissa. Talkoosiivoukset on kuitenkin yhtiön johdon mukaan kielletty, ja valtaosaan kahviloista on 2021 hankittu siivoojat tekemään loppusiivoukset, joiden työntekijät saattoivat joutua tekemään ilman palkkaa.
Tammikuussa 2022 Ylen MOT-ohjelma kertoi muun muassa Espresso Housen keskuskeittiöön liittyvistä ongelmista. Keittiön työympäristön ja hygieniatason kerrottiin olevan heikolla tasolla, paikoin jopa hengenvaarallinen.
David Fincher
David Andrew Leo Fincher (s. 28. elokuuta 1962 Denver, Colorado) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, elokuvatuottaja ja musiikkivideo-ohjaaja.
Ura
David Fincher toimi animaattorina Industrial Light & Magicilla vuosina 1980–1983. Vuonna 1986 hän perusti tuotantoyhtiö Propaganda Filmsin. Hän ohjasi musiikkivideoita muun muassa Madonnalle, George Michaelille, Aerosmithille ja Rolling Stonesille. Musiikkivideoiden ohella hän ohjasi myös mainoksia. Kuten monet musiikkivideoilla aloittaneet ohjaajat myös Fincher siirtyi elokuvien tekoon ja teki debyyttinsä elokuvalle Alien 3 (1992), joka oli silloin kallein ensikertalaiselle annettu ohjaustyö. Fincherin ura lähti kuitenkin nousuun trillerillä Seitsemän (1995) ja hän vakiinnutti asemansa innovatiivisena ohjaajana elokuvalla Fight Club (1999).
Panic Roomin (2002) jälkeen Fincher piti viiden vuoden tauon, ennen kuin ohjasi seuraavan elokuvansa Zodiac (2007), joka sai hyviä arvosteluja.
Vuonna 2008 ensi-iltansa sai Fincherin ohjaama draamaelokuva Benjamin Buttonin uskomaton elämä, joka perustuu F. Scott Fitzgerald samannimiseen novelliin vuodelta 1922. Se kertoo miehestä, joka vanhenee väärin päin. Elokuvan pääosissa ovat Brad Pitt ja Cate Blanchett. Elokuva oli arvostelumenestys ja sai 13 Oscar-ehdokkuutta saaden palkinnot parhaasta lavastuksesta, erikoistehosteista ja maskeerauksesta. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti yli 333 miljoonaa dollaria.
Vuonna 2010 ensi-iltansa sai Fincher ohjaama draamaelokuva The Social Network, joka perustuu Ben Mezrich kirjaan yhteisöpalvelu Facebookin perustamisesta ja sen perustajista. Elokuvan pääosissa ovat Jesse Eisenberg, Andrew Garfield ja Justin Timberlake. Elokuva oli arvostelumenestys ja sai kahdeksan Oscar-ehdokkuutta saaden palkinnot parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta, musiikista ja leikkauksesta. Fincher sai myös uransa toisen Oscar-ehdokkuuden parhaasta ohjauksesta sekä Golden Globe ja Bafta-palkinnot parhaasta ohjauksesta.
Fincherin seuraava elokuva The Girl with the Dragon Tattoo sai ensi-iltansa joulukuussa 2011. Elokuva perustuu Stieg Larssonin romaaniin Miehet jotka vihaavat naisia, josta on filmattu myös ruotsalainen versio.
Vuodesta 2013 Fincher on tuottanut Netflixin televisiosarjaa House of Cards. Hän on myös ohjannut sarjan kaksi ensimmäistä jaksoa, joista toisesta hänet palkittiin parhaan draamasarjan ohjauksen Primetime Emmyllä vuonna 2013.
Vuonna 2014 ensi-iltansa sai jännityselokuva Gone Girl, joka perustuu Gillian Flynnin samannimiseen romaaniin vuodelta 2012. Flynn myös käsikirjoitti elokuvan. Elokuvan pääosissa ovat Ben Affleck ja Rosamund Pike.
Vuonna 2020 julkaistiin Fincherin 11. kokopitkä elokuva, nimeltä Mank, joka kertoo Citizen Kane -elokuvan käsikirjoittajasta, Herman J. Mankiewiczistä, jota elokuvassa näyttelee Gary Oldman. Se julkaistiin Netflixissä.
Sly 3: Konnien kunnia
Sly 3: Konnien kunnia on vuonna 2005 PlayStation 2:lle julkaistu peli. Sen on kehittänyt Sucker Punch, ja sen on julkaissut Sony Computer Entertainment. Kolmannessa osassa Sly Cooper (varasteleva pesukarhu), Bentley-kilpikonna ja Murray-virtahepo lähtevät selvittämään Cooperin holvin salaisuutta.
Peli on julkaistu uudelleen vuonna 2010 PlayStation 3 -pelikonsolille ja PlayStation Vita -käsikonsolille päivitettynä teräväpiirtoversiona osana The Sly Trilogy -kokoelmaa. PlayStation 2 -versiossa mukana olleita 3D-laseja tai tehtäviä ei ollut mukana. Japanissa peli julkaistiin vasta Trilogia-versiossa vuonna 2011 (myöhästymisen syy oli se, että pelit ääninäyteltiin uudelleen).
Pelaaminen
Sly 3:ssa on paljon uutta, kuten kaksinpelejä, aivan uusi valikkonavigointi, mahdollisuus pelata kentät uudelleen lävitse, katsella minielokuvat uudelleen, jne. Tässä pelissä pääsee myös ohjaamaan muitakin hahmoja kuin vain Slyta, Bentleytä ja Murrayta, esim. Carmelitaa, Gurua, Pandakunkkua ja Dimitriä.
Lisäksi pelissä tulee paikoin pelaajalle vapaavalintaisia 3D-vaiheita, joita voi pelata pelin mukana tulevilla 3D-laseilla (vain PlayStation 2 -versiossa). Pelissä on "Mestarivaras-haasteita", joista saa peliin lisää prosentteja.
Alku
Vuosi Clock-Lan kukistumisen jälkeen, Sly on kuulee isänsä vanhalta rikoskumppanilta, Jim McSweeneyltä, Cooperin holvista, johon hänen esi-isänsä ovat keränneet aarteita. Sly tarvitsee tällä kertaa joukon mestariluokan varkaita avukseen päästäkseen Cooperin holviin, sillä pakkomielteinen Tohtori M on linnoittautunut holvisaarelle. Alkutilanteessa Sly, Bentley ja joukko muita koplan jäseniä yrittävät päästä Cooperin holvin sisälle, mutta keikka menee pieleen ja Sly löytää itsensä murskaantumasta Tohtori M:n jättihirviön kynsistä. Kuoleman kielissä elämä virtaa hänen silmiensä ohi filminauhana:
Pelon ooppera
Ensimmäiseksi hän vapautti Dimitrin vankilasta Venetsiassa Italiassa, jotta saisi Murrayn palaamaan koplaan. Murray syytti itseään Bentleyn halvaantumisesta Sly 2:n lopussa ja jätti sen vuoksi Cooperin koplan jossakin toisen ja kolmannen pelin tapahtumien välissä. Aluksi Murray kieltäytyi, mutta suostui sitten palaamaan, koska Murray menetti malttinsa, kun tason päävastus Don Octavio potkaisi Bentleyn pois pyörätuolistaan ja puhui röyhkeästi. Tehtävä onnistuu Murrayn hakattua mafiapomo-oopperalaulaja Don Octavion sairaalakuntoon.
Jyrinää Australiassa
Sly, Murray ja Bentley lähtevät Australiaan, jotta Murray voisi pyytää Gurulta lupaa "erota" opetuksestaan. Sly vakuuttuu Gurun kyvyistä ja pyytää häntä mukaan koplaan. Guru lupaa liittyä, jos Cooperin jengi auttaa häntä karkottamaan Kaivosmiehet takamailta ja tuhoamaan Pimeän maan naamion. Kentässä Carmelita kasvaa jättimäiseksi, kun naamio hakeutui hänen kasvoilleen. Sly kuitenkin onnistuu kiipeämään ylös hänen kengännauhojaan pitkin ja saamaan naamion irti. Samalla Carmelitan Palkkasoturit tuhosivat naamion lopullisesti.
Taivaan valtiaat
Bentley ymmärtää, ettei jengi tule pärjäämään ilman RC-Spesialistia. Hän löytää viikkojen etsinnän jälkeen netistä Penelopen, joka suostuu liittymään jengiin, jos Sly ja muut onnistuvat voittamaan Penelopen salaperäisen pomon Mustan Paronin tämän järjestämissä jokavuotisissa ÄSSÄ-lentokilpailussa. Näin Cooperin kopla päättää matkustaa Hollantiin. Mesa-Cityn tuttu kasvo, Kovanaama on myös mukana kilpailussa. Slyn jengi voittaa, ja he saavat samalla selville, että Penelope oli itse Musta Paroni. Penelope liittyy jengiin tämän jälkeen.
Kylmä liittouma
Jengi päättää hankkia Räjähde-Expertin. Bentley ilmoittaa, että ainoa vaihtoehto on Slyn entinen vihollinen Pandakunkku. Sly ei pidä kuulemastaan, mutta suostuu kun Bentley kertoo, että Pandakunkku elää nykyään munkkina hiljaista elämää Kiinan vuorilla ja on jättänyt rikollisen elämän taakseen. Pandakunkku suostuu liittymään koplaan jos kopla onnistuu pelastamaan Pandakunkun tyttären Jingin, jonka ilkeä Kenraali Tsao on kidnapannut. Kenraali Tsao olisi pakottanut Pandakunkun tyttären menemään kanssaan naimisiin. Slyn jengin sabotoinnin ansiosta Jing saatiin turvaan ajoissa maanalaisia käytäviä pitkin. Carmelita pukeutuu morsiamen asuun luullessaan Slyn olevan sulhanen, mutta pettyy kun Kenraali Tsao onkin tilalla. Carmelita pidättää Kenraali Tsaon, joka oli täyttänyt kadut "kuolemattomillaan". Slyn jengi ja Pandakunkku veivät Jingin hänen tätinsä luo turvaan, jonka jälkeen Pandakunkku liityy koplaan.
Kuolleet miehet eivät lavertele
Dimitri ilmoittaa Cooperin jengille varanneensa kaikille matkan maailman ainoaan käytössä olevaan merirosvokylään, Verikylpylahteen, joka sijaitsee trooppisella Karibianmerellä. Dimitrin isoisän Reme Lousteaun sukellustarvikkeet pitäisi saada takaisin. Ne ovat haudattuna Tikarisaarelle, jonka kartan Bentley ja Penelope saavat Mustatäplä-Pete nimisen vanhan merirosvon vinkeillä nokkelan merirosvokapteenin, LewFeen, linnasta. Kun kopla saapuu Tikarisaarelle ja löytää vihdoin sukellustarvikkeet, LewFee saapuu sen jälkeen paikalle ja kaappaa Penelopen. Jengi ystävystyy Murskaaja-nimisen merihirviön kanssa, sillä merirosvot pelkäävät tätä. Tämän avulla Penelope vapautuu LewFeen laivasta. LewFee tainnuttaa Bentleyn laivan kannelle, ja LewFeen ja Penelopen välinen miekkataistelu alkaa. Lopuksi LewFee tippuu veteen haiden ruoaksi ja tämä "Seitsemän meren älykkäin mies" on voitettu. Bentley saa tämän keikan aikana tyttöystävän. Dimitri liittyy koplaan sukeltajaksi saatuaan vihdoin isoisänsä sukellustarvikkeet. Kun on suorittanut keikan "Rasti merkkaa aarteen paikan" pelaaja pystyy seilaamaan ympäri merta taistellen muiden laivojen kanssa. Laivoja voi upottaa tai ryövätä, kun on voittanut tarpeeksi laivoja. Slyn meriarvo nousee (alimmasta suurimpaan: Maakrapu, Rättipoika, Purjepoju, Ruutiapina, Perämies, Yliperämies, Päällikkö, Kapteeni, Pahamainen Merirosvo ja Pelätty Merirosvo).
Varkaan kunnia
Nämä muistot johdattavat Slyn samaan paikkaan kuolemaan, kunnes Carmelita pelastaa tilanteen Palkkasotureidensa avulla. Sly onnistuu pääsemään Cooperin holviin, mutta kun hän pääsee rikkauksien takana olevaan huoneeseen, hän kohtaa taistelussa Tohtori M:n, joka oli Slyn isän ja McSweeneyn entinen rikoskumppani ja halusi nyt holvin aarteet itselleen, koska uskoi älyllisesti ylempiarvoisena ansaitsevansa ne. Taistelun päätteeksi Tohtori M yrittää tappaa huoneeseen saapuneen Carmelitan, mutta Sly loikkaa ammuksen eteen. Slyn ollessa tajuttomana Carmelita voittaa Tohtori M:n. Kun Carmelita tulee Slyn luokse Sly esittää menettäneensä muistinsa. Carmelita huomaa tilaisuutensa tulleen, ja hän uskottelee Slylle tämän olevan Carmelitan poliisipari, jolloin Sly lähtee uusille urille rakkaan Carmelitansa kanssa. Lopussa nähdään myös pätkä, jossa Tohtori M jää sortuvan holvin sisään ja Slyn liittolaiset etsimässä epätoivoisesti häntä.