cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uusinta Ensemble
Uusinta Ensemblen yhteydessä toimi aiemmin myös taidemusiikin julkaisemiseen keskittynyt Uusinta Kustannusosakeyhtiö, joka sittemmin on eriytetty yhtyeen toiminnasta.
Keri Russell
Ensimmäisen ääniroolinsa Russell teki vuoden 2009 animaatioelokuvaan Wonder Woman. Hän on tehnyt rooleja useissa elokuvissa, kuten Vaarallinen tehtävä III, Dark Skies ja Apinoiden planeetan vallankumous. Vuonna 2017 Russell sai tähden Hollywood Walk of Famelle.
Tausta
Keri Russell syntyi Kaliforniassa Stephanie (o.s. Stephens) ja David Russellille, joka työskenteli Nissan Motorsilla esimiehenä. Hänellä on vanhempi veli Todd ja nuorempi sisko Julie. Kerin lapsuudessa perhe muutti isän työn takia usein, ja he asuivat tuona aikana Texasissa, Arizonassa ja Coloradossa. Russell harrasti nuorena tanssia, minkä ansiosta hän pääsi tv-ohjelmaan Mickey Mouse Club.
Ura
Vuonna 1994 Russell esiintyi Bon Jovin musiikkivideolla ”Always” ja vuonna 1997 Heath Ledgerin kanssa tv-sarjassa Roar. Vuosina 1998–2002 hän näytteli nimiroolia The WB -kanavan suositussa draamasarjassa Felicity. Hän voitti Golden Globen roolistaan vuonna 1999.
Felicityn päätyttyä Russell esiintyi New Yorkissa Off Broadway -tuotannossa Fat Pig, elokuvassa Kiukun parempi puoli (2005) sekä minisarjassa Into the West. Ohjaaja J.J. Abramsin pyynnöstä Russell liittyi toimintaelokuvan Vaarallinen tehtävä III näyttelijäkaartiin vuonna 2005.
Vuodesta 2013 lähtien Russell näytteli agentti Elizabeth Jenningsiä draamasarjassa Americans. Sarja päättyi kuuden tuotantokauden jälkeen vuonna 2018. Russellilla oli vuonna 2013 pääroolit myös scifitrillerissä Dark Skies ja romanttisessa komediassa Austenland.
Heinäkuussa 2018 ilmoitettiin Russellin saaneen roolin J. J. Abramsin elokuvasta Star Wars: The Rise of Skywalker, joka sai ensi-iltansa joulukuussa 2019.
Yksityiselämä
Vuonna 2007 Russell avioitui Shane Dearyn kanssa, jonka hän oli tavannut yhteisten ystävien kautta. Heille syntyi poika samana vuonna ja tytär vuonna 2011. Pari erosi kesällä 2013.
Russell on seurustellut Americans-vastanäyttelijänsä Matthew Rhysin kanssa vuodesta 2013 lähtien. Pariskunnalla on vuonna 2016 syntynyt poika.
Islamic Multicultural Da’wah Center
pienoiskuva|Islamic Multicultural Da'wah centren moskeijan sisäänkäynti. Islamic Multicultural Da'wah centre on Suomessa 28. kesäkuuta 2005 rekisteröity uskonnollinen yhdyskunta, jonka kotipaikka on Helsinki.
Yhdyskunnan uskonto on sunnalainen islam. Vuonna 2018 yhdyskuntaan kuului 277 jäsentä. Enemmistö heistä on afrikka lais- ja arabit austaisia maahanmuuttajia. Yhdyskunnalla on moskeija Munkkiniemessä.
Kanta-asiakasohjelma
thumb|Kanta-asiakaskortteja
Kanta-asiakasohjelma on erityisesti kuluttajille suunnatussa liiketoiminnassa esiintyvä markkinointikeino. Asioimalla tietyssä yrityksessä tai liikeketjussa asiakas voi saada
Kanta-asiakasohjelmat ovat tavallisia mm. vähittäiskaupassa, lentoyhtiöissä, luottokorteissa ja pankki- ja vakuutuspalveluissa. Ohjelman avulla yritys pyrkii rakentamaan asiakkailleen kannustimia ostaa useammin tai enemmän.
Bonuspisteitä kerryttävissä ohjelmissa bonukset kertyvät kunkin ohjelman säännöissä mainitulla tavalla. Kertymä voi olla esimerkiksi tietty määrä pisteitä per käytetty euro tai lennetty kilometri tai jokin prosenttiosuus ostosten loppusummasta. Voidaan käyttää myös progressiivista bonustaulukkoa, jossa bonusprosentti nousee ostosmäärän kasvaessa. Eräissä kanta-asiakasohjelmissa asiakkaalle lähetetään alennukseen oikeuttavia kuponkeja, ns. bonusseteleitä. Bonusta vastaava rahasumma voidaan myös maksaa asiakkaan tilille tai esimerkiksi hyvittää seuraavassa laskussa tai tavarapalkintoina.
Kanta-asiakaskortti
Kanta-asiakasohjelmaan liittyy usein kanta-asiakaskortti (usein myös bonuskortti tai asiakaskortti), muovikortti tai mobiilikortti, jonka ohjelmaan liittyvä asiakas saa esitettäväksi tehdessään ostoksia. Kortin avulla asiakas voidaan tunnistaa ja hänen ostoksensa rekisteröidä etujen myöntämistä varten.
Kanta-asiakaskortilla tehdyt ostokset tallentuvat usein kaupan tietojärjestelmään. Kauppaketjut voivat hyödyntää kerättyjä tietokantoja muun muassa markkinointitutkimuksessaan. Usein myös asiakaalla on mahdollisuus katsella omia ostostietojaan esimerkiksi www-sivun kautta.
Kanta-asiakasohjelmat Suomessa
Suomalaisista kotitalouksista 80 prosentilla on ainakin yksi kaupan kanta-asiakaskortti, yli 50 prosentilla vähintään kaksi. Keskon K-ryhmän K-Plussa-kortin ja S-ryhmän S-Etukortin yhteinen markkinaosuus kanta-asiakaskorteista on 80 prosenttia. K-Plussa-kortteja on yli 3,8 miljoonaa lähes 2,2 miljoonassa taloudessa. S-kauppojen asiakasomistajia on yli kaksi miljoonaa.
Kolmas laaja kanta-asiakasohjelma on ollut Tradekan ja Suomen Lähikaupan YkkösBonus. YkkösBonus korvattiin Pins-ohjelmalla vuonna 2014. Tuolloin YkkösBonus-ohjelmassa oli noin miljoona korttia. Vuoden 2015 keväällä Pins-ohjelmaan kuului 1,2 miljoonaa jäsentä.
Kesko on muokannut omaa K-plussajärjestelmäänsä yhä enemmän jälkeenpäin maksettavista bonushyvityksistä kohti heti kassalla saatavia hinta-alennuksia. S-ryhmä lanseerasi kuluttajien S-Etukortin rinnalle yritysasiakkaille S-Yrityskortin (myöh. S-Business). Kaikilla kolmella päivittäistavarakaupan ympärille syntyneellä kanta-asiakasjärjestelmällä on omien liikkeiden lisäksi myös ulkopuolisia bonuskumppaneita, joista tehdyistä ostoksista kertyy asianomaisen kortin sääntöjen mukaista etua. Hallituksen valmistelema kilpailulain muutos saattaa kuitenkin tehdä bonuskumppanit kielletyiksi ja aiheuttaa muita rajoituksia kaupan kanta-asiakasjärjestelmiin.
Kanta-asiakaskortit ja -ohjelmat ovat levinneet kauppaketjuista muun muassa finanssipalveluihin kuten pankkeihin ja vakuutusyhtiöihin sekä apteekkeihin, jopa kirpputoreille. Verkko-ostoksia varten on syntynyt niin ikään oma kanta-asiakasohjelma Ostohyvitys.fi, jonka avulla voi kerätä bonusta nettikaupoista ja esimerkiksi lento- ja hotellivaraustapalveluista.
Kritiikkiä
Suomessa kauppaketjujen kanta-asiakasohjelmia on arvosteltu muun muassa kalleudesta ja siitä, että ne kohtelevat erilaisia ruokakuntia eri tavoin. Eniten hyötyvät autoilevat lapsiperheet, vähiten yksineläjät vaikka miten keskittäisivät vähäiset hankintansa. Suomalaista ruokaliiketoimintaa kirjassaan Suomalainen ruokalasku (Siltala 2011) ruotinut toimittaja Seppo Konttinen kritisoi myös sitä, että ketjut investoivat asiakasohjelmista saatuja voittoja ulkomaille, etenkin Venäjälle ja Baltian maihin.
Kanta-asiakaskortti maksukorttina
Kanta-asiakaskorttiin voi liittyä maksukortti, tavallisesti joko luotto- tai pankkikortti. Tällä asiakas voi maksaa ostoksensa liikkeestä. Kanta-asiakkuuteen voi liittyä tili, jolle voi tallettaa rahaa ja jota käytetään kanta-asiakaskortin avulla. Asiakas saattaa saada ostoksistaan lisäalennusta, jos maksaa ne kanta-asiakaskortin maksuominaisuudella.
Suomessa mm. K-ryhmän Plussakortin, S-ryhmän S-Etukortin, Pins-kortin ja Stockmannin kanta-asiakaskortin voi liittää maksukorttiin. Sama koskee Finnairin kanta-asiakaskorttia.
Mobiilikortti
Useat toimijat ovat siirtyneet perinteisen muovikortin sijaan käyttämään matkapuhelimessa olevia kanta-asiakaskortteja. Näiden korttien toiminnallisuudet ovat pääsääntöisesti samat kuin muovikorttien. Lisäksi puhelimessa olevissa mobiilikorteissa on yleensä dynaamisesti toimivat edut ja/tai linkkejä eri mobiilisivustoihin.
Historiaa: keräilymerkit
Ennen nykyisiä asiakkaiden ostotietoja tallentavia tietojärjestelmiä asiakkaiden ostomäärästä palkittiin keräilymerkeillä, joita sai ostosten yhteydessä liimattavaksi erityisiin vihkoihin. Kun vihko oli täynnä, se vastasi arvoltaan tiettyä summaa jonka voi käyttää ostoksiin. Suomessa yksi viimeisiä ja tunnetuimpia keräilymerkkejä olivat T-ryhmän Kukkura-ruokakauppojen Kukkuramerkit.
Luettelo Sudanin valtionpäämiehistä
Sudanin valtionpäämiehen titteli on vaihdellut vuosien varrella. Vuoden 2019 kaapauksen jälkeen maata on johtanut presidenttineuvoston puheenjohtaja Abdel Fattah al-Burhan.
Musiikkivuosi 2003
Musiikkivuosi 2003 käsittelee vuoden 2003 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Hänen Majesteettinsa henkilökohtainen kasakkasaattue
Hänen keisarillisen majesteettinsa oma saattue, länsimaissa usein nimellä Hänen keisarillisen majesteettinsa henkilökohtainen kasakkasaattue, oli Venäjän keisarikunnan aikainen sotilasyksikkö, joka toimi Venäjän keisarin lähimpänä siviilipuolen ratsuin liikkuvana henkivartiostona. Rykmentin vahvuinen joukko-osasto koostui kahdesta Kubanin kasakkasotnjasta ja kahdesta Terekin kasakkasotnjasta. Kasakkasaattueen kunniapäällikkönä toimi itse keisari. Kysymyksessä oli hallitsijan lähin, uskotuin ja luotettavin henkivartio-osasto, joka seurasi häntä kaikkialle koti- ja ulkomaille suuntautuvilla matkoilla ja jonka sotilaista muutama nukkui joka yö hänen kulloisenkin makuuhuoneensa ovien edessä.
Kasakkasaattueen sotilaat olivat kotoisin Venäjän hallitseman Pohjois-Kaukasian kasakkayhdyskunnista, jotka olivat aikaa myöten kaukasialaistuneet kulttuuriltaan ja pukeutuivat siksi kaukasialaiseen tšerkessi-tunikaan, jonka rinnustassa kulki rivi patruunakoteloita. Rivimiehillä tunika oli punainen, upseereilla sininen. Tunika oli polviin asti ulottuva ja sen kanssa pidettiin ohutta nahkavyötä, josta riippui pitkä kaukasialainen tikari. Päähineenä oli karakul-lampaan turkiksesta valmistettu korkea kaukasialainen karvahattu papaha.
Ananaskasvit
Ananaskasvit (Bromeliaceae) on Poales-lahkoon kuuluva yksisirkkaisheimo, jossa on paljon puiden oksilla kasvavia päällyskasveja eli epifyyttejä.
Ananaskasvit ovat lehtiruusukkeellisia, tavallisesti ruohoja. Niiden lehdissä on vettä varastoivaa solukkoa ja kasvit ovat suomumaisten karvojen peittämiä. Lehtiasento on kierteinen ja lehdet ovat käyristyneitä, paksuja, kovia ja kannastaan laajentuneita, mutta selvä tuppi puuttuu. Lehtilaidat ovat usein piikkisiä. Varsipäätteisissä kukinnossa huomiota herättävin osa on sen usein värikkäät ylälehdet, joiden hangoissa yksittäiset kukat sijaitsevat. Niiden kehä koostuu erillisestä verhiöstä ja teriöstä, joka erilehtisyydestään huolimatta muodostaa pystyn putken. Sikiäimessä on mesiäisiä. Kutakin emilehteä kohden on ainakin kaksi siemenaihetta. Emin vartalo on pitkä, kärjestä vaihtelevissa määrin kolmejakoinen. Hedelmä on liiteluomainen kota, jossa verhiö säilyy pysyvänä. Siemen sisältää lieriömäisen alkion, joka sijaitsee usein siemenen yhdellä sivulla.
Ananaskasveihin kuuluu ruokakasvi ananaksen lisäksi kuitu- ja koristekasveja.
Levinneisyys
Ananaskasvien alkuperäinen levinneisyysalue on yhtä länsiafrikkalaista Pitcairnia-suvun lajia lukuun ottamatta rajoittunut Amerikan mantereelle. Amerikassa ananaskasveja esiintyy subtrooppisella ja trooppisella vyöhykkeellä, pohjoisimpana Yhdysvaltojen eteläosassa. Viljelykasveina käytettyjä ananaksia ja tillandsioita on levinnyt vanhan maailman tropiikkiin.
Luokittelu
Ananaskasveja tunnetaan 1700 lajia, jotka kuuluvat 57–73 sukuun. Sukulaisuussuhteittensa mukaan ne ovat järjestettävissä kahdeksaksi ryhmäksi.
Uğurcan Çakır
pienoiskuva|Uğurcan Çakır vuonna 2021. Uğurcan Çakır (s. 5. huhtikuuta 1996 Antalya) on turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 191-senttimetrinen. Hän edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Trabzonsporia. Hän on pelannut seuran edustusjoukkueessa kaudesta 2017–2018 ja nousi kesken seuraavan kauden joukkueen ykkösmaalivahdiksi Onur Kivrakin tilalle. Hän on pelannut 97 ottelua Turkin Superliigassa ja kolme ottelua kaudella 2019–2020 Eurooppa-liigassa. Hän voitti Turkin Cupin vuonna 2020.
Çakır pelasi Turkin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Turkin A-maajoukkueessa toukokuussa 2019 ystävyysottelussa Kreikkaa vastaan. Kesäkuun 5. päivään 2021 mennessä hän on pelannut kahdeksan maaottelua.
Oréstis Toufektsís
Oréstis Toufektsís (s. 1966 Taškent, Uzbekistan) on kreikkalainen säveltäjä. Hän opiskeli Thessalonikissa musiikin teoriaa, pianonsoittoa ja insinööritaitoa. Myöhemmin (1993–1999) hän sai opetusta Gerd Kühriltä ja Hermann Markus Pressliltä Musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa, Grazissa. Hän asettui pysyvästi Itävaltaan ja aloitti harmonian sekä musiikin teorian opettamisen aiemmassa opinahjossaan Grazissa vuonna 1999.
Ulla Rantala
Ulla Margit Rantala (o.s. Rajakisto, myöh. Rajakisto, s. 1. toukokuuta 1957 Tammela) on suomalainen jousiampuja. Hän kilpaili Los Angelesin olympialaisissa 1984 ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 15:nneksi. Hän sijoittui MM-kilpailuissa henkilökohtaisessa kilpailussa 44:nneksi vuonna 1984 ja 20:nneksi vuonna 1985 sekä joukkuekilpailussa kahdeksanneksi vuonna 1987. Hän saavutti EM-kilpailuissa pronssia joukkuekilpailussa 1982 ja sijoittui tuolloin 24:nneksi henkilökohtaisessa kilpailussa. Vuonna 1986 hän oli EM-kilpailujen joukkuekilpailussa neljäs ja henkilökohtaisessa kilpailussa yhdestoista. Rantala voitti Pohjoismaiden-mestaruuden henkilökohtaisessa kilpailussa vuonna 1982 ja joukkuekilpailussa vuonna 1986. Hän voitti tauluammunnan Suomen-mestaruuden vuonna 1984. Hän edusti seuratasolla Turengin Kiilaa.
Oréstis Toufektsís
Toufektsís liittyi vuonna 1995 Die Andere Saite -säveltäjäkollektiiviin, ja hän oli mukana perustamassa ART-resonanz-nykymusiikkikokoonpanoa vuonna 1998. Hän on tullut useampaan otteeseen palkituksi sävellyskilpailuissa. Hänen teostensa joukossa ovat orkesterille sävelletyt Nalos-Ackmi ja Arsyon sekä lukuisat kamarimusiikkisävellykset. Töitä on esitetty eri puolilla Eurooppaa.
Alholmens Kraft 2
Alholmens Kraft 2 on Pietarsaaressa sijaitseva maailman suurin biopolttoainepohjainen voimalaitos, joka valmistui vuonna 2001. Voimalaitoksessa tuotetaan kaukolämpöä Pietarsaaren asukkaille, sekä prosessihöyryä ja -lämpöä UPM:n tehtaille.
NVA
NVA voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Lawrie Sanchez
Lawrie Sanchez (s. 22. lokakuuta 1959 Lontoo, Englanti) on pohjoisirlantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hänen isänsä on lähtöisin Ecuadorista.
Pelaajaura
Sanchezin pelaajauran ikimuistoisin hetki oli, kun hän Wimbledonissa pelatessaan teki vuonna 1988 FA Cupin loppuottelussa Liverpoolia vastaan. Wimbledoniin hän oli siirtynyt Readingista, missä oli pelannut vuodesta 1977 lähtien, vuonna 1984 30 000 punnalla. Vuonna 1986 hän teki maalin, joka ratkaisi Wimbledonin nousun 1. divisioonaan. Vuonna 1993 Sanzchez siirtyi Wimbledonista Swindon Towniin, joka oli juuri noussut uuteen Englannin Valioliigaan. Sanchez pelasi joukkueessa kuitenkin vain yhden kauden ja siirtyi pelaaja-valmentajaksi Irlannin liigassa pelaavaan Sligo Roversin joukkueeseen. Vuonna 1995 hän luotsasi Sligon FAI Cupin välieriin. Pohjois-Irlannin maajoukkueessa Sanchez pelasi urallaan kolme ottelua. Häntä oltiin pyydetty myös Ecuadorin maajoukkueeseen.
Valmentajaura
1995 Sanchez teki paluun Wimbledoniin reservijoukkueen managerin ominaisuudessa ja johdatti joukkueen heti paikallisen reservijoukkueliigan mestaruuteen. Hän valmensi joukkuetta kaikkiaan neljä vuotta ennen siirtymistään Wycombeen vuonna 1998. Hän pelasti joukkueen putoamiselta heikosti sujuneen kauden päätteeksi ja 2001 valmensi silloin kolmannella sarjatasolla pelanneen joukkueen erääseen sen historian suurimpaan saavutukseen, FA Cupin välieräoteluun Liverpoolia vastaan. Ottelu oli pitkään 0–0-lukemissa, mutta lopulta Liverpool vei voiton maalein 2–1. Seuraavina kausina Sanchez ei enää kyennyt johdattamaan Wycombea yhtä menestyksekkäin ottein ja sai potkut syyskaudella 2003.
Sanchezin ei tarvinnut odotella uusia työtarjouksia kovinkaan pitkään. Sammy McIlroy sai samoihin aikoihin potkut Pohjois-Irlannin maajoukkuevalmentajan paikalta joukkueen jäätyä EM-karsintalohkossaan viimeiseksi, ja Sanchez, joka 1990-luvulla oli toiminut Bryan Hamiltonin apulaisvalmentajana, nimettiin maajoukkueen uudeksi päävalmentajaksi tammikuussa 2004. Joukkue saavutti heti ensimmäisen voittonsa kolmeen vuoteen ja menestyksen suunta näytti kääntyneen kaikin puolin parempaan suuntaan. Maaliskuussa 2005 Sanchez teki jatkosopimuksen ja saman vuoden syyskuussa joukkue voitti MM-karsintaottelussa Belfastissa Englannin maalein 1–0.
10. huhtikuuta 2007 Sanchez valittiin potkut saaneen Chris Colemanin väliaikaiseksi korvaajaksi Fulhamiin. Myöhemmin samassa kuussa Fulham palkkasi Sanchezin päätoimiseksi päävalmentajaksi ja hän jätti tehtävänsä Pohjois-Irlannin maajoukkueen päävalmentajana. Sanchezin alaisuudessa Fulham onnistui säilyttämään paikkansa valioliigassa.
Kausi 2007–08 lähti Fulhamin osalta käyntiin mollivoittoisena eivätkä tulokset ole parantuneet. Sanchez sai potkut 21. joulukuuta 2007, kun Fulham oli liigassa sijalla 18 voitettuaan vain kaksi pelaamistaan 17 ottelusta.
Sanchez palasi valmennustehtäviin kolmen ja puolen vuoden tauon jälkeen toukokuussa 2011, kun Barnet FC palkkasi hänet uudeksi päävalmentajakseen. Sanchezin johdolla Barnet juuttui edellisen kauden tavoin Englannin Kakkosliigasta. Kehnot tulokset johtivat Sanchezin potkuihin kauden lopulla, huhtikuussa 2012.
Marraskuussa 2013 Sanchezista tuli Kreikan Superliigan Apollon Smyrnisin päävalmentaja. Kausi päättyi seuran osalta pettymykseen, kun joukkue putosi liigasta kahden pisteen erolla. Sanchez kritisoi kauden aikana Kreikan jalkapalloliigaa ja erityisesti liigan tasapuolisuutta. Kauden jälkeen Apollon erotti fanien suosioon nousseen Sanchezin tehtävästään.
Jaakon päivät
Jaakon päivät on Pietarsaaressa heinäkuussa järjestettävä juhla. Tapahtuma on kasvanut viikonlopputapahtumasta viikon kestäväksi juhlaksi.
Historia
Jaakon Päiviä on järjestetty vuodesta 1976 lähtien. Jaakon päiviä vietetään viikolla, jolloin on Jaakon nimipäivä 25. Heinäkuuta. Vanhan ajan tori on ollut Jaakon Päivien vakiohjelmistoa 1980-luvun alusta lähtien. Vuodesta 1986 lähtien on Jaakon päivien yhteydessä julkistettu Laiska-Jaakko. Arvonimen saa merkittävästä panoksesta Pietarsaaren hyväksi.
Kajaanin raatihuone
Kajaanin raatihuone on kulttuurihistoriallisesti merkittävä rakennus Kajaanissa. Raatihuone on vanhin Kajaanin keskusta-alueella säilynyt rakennus.
Kajaanilaiset saivat luvan ja taloudellisen avustuksen raatihuoneen rakentamiseen tsaari Aleksanteri ensimmäiseltä tämän vieraillessa Kajaanissa 1819. Raatihuone on suunniteltu Yleisten rakennusten intendentinkonttorissa kajaanilaisten omien suunnitelmien pohjalta. Empiretyylisen puurakennuksen suunnitelmat on allekirjoittanut intendentti Carl Ludvig Engel ja konduktööri Anton Wilhelm Arppe, mutta yleisesti sitä pidetään Engelin suunnittelemana. Rakennus valmistui 1831.
Kajaanin kaupunki entisöi raatihuoneen 1985–1990. Suunnitelmien pohjana käytettiin Irmeli Hangan Oulun yliopiston arkkitehtuurin osastolle tekemää diplomityötä. Entisöinnissä palautettiin muun muassa rakennuksen alkuperäinen seinäväri eli raatihuone on nykyään saman värinen kuin se oli valmistuessaan. Rakennukseen vuonna 1904 vaihdetut uusrenessanssityyliset ikkunat päätettiin jättää ennalleen, vaikka keskustelua ikkunoiden palauttamisesta alkuperäiseen empire-tyyliin keskusteltiinkin. Kajaanin kaupungille myönnettiin restauroinnista Oulun läänin rakennussuojelupalkinto, Viisikanta-palkinto, vuonna 1992.
Raatihuoneella on entisöinnin jälkeen toiminut Kajaanin kaupungin eri virastojen toimistoja ja matkailuinfo. Elias Lönnrot -keskus on toiminut talossa helmikuusta 2007 alkaen.
Postimerkkejä
thumb|150px|left|Kajaanin 300-vuotispostimerkki. 7. heinäkuuta 1951 Suomessa julkaistiin ruskea 20 markan arvoinen postimerkki Kajaanin kaupungin 300-vuotisjuhlien kunniaksi. Postimerkissä näkyvät Ämmäkosken saaressa oleva Isak Rasmuksenpojan johdolla 1604–1619 rakennettu Kajaanin linna (1619–1717), Koivukosken voimalaitos ja Jac Ahrenbergin Kajaanin kirkko (1896) sekä Engelin suunnitteleman Kajaanin raatihuoneen tornit.
Hulluuden vuorilla
Hulluuden vuorilla (At the Mountains of Madness) on yhdysvaltalaisen kauhukirjailija H. P. Lovecraftin vuonna 1931 kirjoittama pienoisromaani. Se ilmestyi jatkosarjana Astounding Stories -lehdessä keväällä 1936. Pienoisromaani kertoo Etelämannerta tutkivasta retkikunnasta, joka löytää muinaisen sivilisaation jälkeensä jättämät rauniot.
Etelämantereen tutkimus oli kiehtonut Lovecraftia lapsuudesta saakka. Hulluuden vuorilla kuvaileekin naparetkeilyä hyvin yksityiskohtaisesti ja uskottavasti. Pienoisromaanin aikalaisvastaanotto oli varauksellinen, mutta nykyään sitä pidetään eräänä Lovecraftin merkittävimmistä teksteistä. Tarinan vahvuuksia ovat tarinan ”kosminen mittakaava” sekä tieteellisen realismin tuominen osaksi kauhukirjallisuutta. Heikkouksina on pidetty esimerkiksi ylipituutta sekä epäuskottavia henkilöhahmoja.
Juoni
Retkikunnan biologi Lake löytää tuntemattoman elämänmuodon kivettyneitä jälkiä ja suuntaa sisämaahan tutkimaan niiden alkuperää. Lake saapuu kartoittamattomalle alueelle ja löytää valtavan vuoriston, joka on Mount Everestiäkin korkeampi. Hän löytää myös jäätyneitä olentoja, jotka kuuluvat entuudestaan tuntemattomaan lajiin. Olioilla on sekä eläin- että kasvikunnan piirteitä, pyöreä symmetrinen vartalo, tähteä muistuttava pää ja suuret siivet. Ruumiiden joukossa on sekä täydellisiä että silpoutuneita yksilöitä. Lake on lukenut Necronomiconia, joka mainitsee ”Muinaiset” – salaperäiset olennot, jotka loivat maapallon elämän ”vahingossa tai piloillaan”.
Lake alkaa nimittää löytämiään olentoja Muinaisiksi ja päättää sulattaa ruumiit tarkempia tutkimuksia varten. Sulaessaan vahingoittumattomat yksilöt heräävät henkiin, hautaavat kuolleet lajitoverinsa ja pakenevat Laken leiristä suurta tuhoa aiheuttaen. Kun Lakesta ei enää kuulu mitään, Dyer lähtee tutkimaan paikkoja. Hän on tuhosta ymmällään ja päättää lähteä etsimään kadonneita miehiään. Apulaisensa Danforthin kanssa Dyer tutkii vuoristoa lentokoneella ja löytää ylätasangolta suuren kivisen kaupungin, jonka arkkitehtuuri on ihmiselle vieras.
Dyer ja Danforth laskeutuvat tutkimaan kaupunkia, joka osoittautuu miljoonia vuosia vanhaksi. Rakennusten seiniin on kaiverrettu kuvia, joista Dyer päättelee sen rakentajien historian. Siipiensä avulla Muinaiset kykenivät lentämään avaruuden tyhjiössä, ja ne saapuivat maapallolle kymmeniä miljoonia vuosia sitten. Ne loivat orjikseen shoggotheina tunnetut olennot, jotka olivat suuria, muotoaan muuttavia alkuliman kasoja. Aikaa myöten shoggothit kehittyivät älykkäämmiksi ja alkoivat kapinoida. Muinaiset loivat myös apinamaisen olennon eli ihmisen esi-isän, jota ne käyttivät ”hupaisana lemmikkinä” ja ravintona. Vuosimiljoonien mittaan avaruudesta saapuivat Cthulhun rotu ja Yuggothin mi-go, jotka haastoivat Muinaisten vallan maapallolla. Vähitellen niiden kulttuuri alkoi taantua ja ne menettivät kykynsä lentää avaruudessa. Viimein ne vetäytyivät Etelämantereelle, joka oli ollut niiden ensimmäinen tukikohta maapallolla. Mantereen kylmetessä muinaiset hylkäsivät maan pinnan kokonaan ja siirtyivät kaupunkinsa alla sijaitsevaan lämpimään mereen.
Dyer ja Danforth löytävät kadonneet miehensä sekä Laken sulattamat Muinaiset, jotka lajiin katsomatta on surmattu raa’asti. Dyer ja Danforth ymmärtävät viimein, että Muinaiset ovat kuolleet sukupuuttoon, ja että niiden viimeistä asuinsijaa hallitsevat katkerat ja hirviömäiset shoggothit. Kauhuissaan Dyer ja Danforth pakenevat Muinaisten kaupungista takaisin lentokoneeseensa. Danforth vilkaisee taakseen ja näkee jotakin, joka ajaa hänet hulluksi. Hän ei suostu paljastamaan näkemäänsä, vaan toistelee vain sanoja ''Tekeli-li! Tekeli-li!''
Esikuvat
Lovecraft kiinnostui ja kirjoitti Etelämantereesta jo lapsuudessaan. Elettiin kiivasta tutkimusmatkailun aikaa, ja nuori Lovecraft seurasi tarkasti uutisia Scottin ja Amundsenin seikkailuista. Hulluuden vuorilla ja varsinkin sen ensimmäiset luvut sisältävätkin paljon todellisista Etelämantereelle suuntautuneista retkikunnista mukailtua aineistoa.
Hulluuden vuorilla kuvaillaan usein Edgar Allan Poen romaanin Arthur Gordon Pymin selonteko epäviralliseksi jatko-osaksi. Molemmat sijoittuvat Etelämantereelle, ja huudahdus ”Tekeli-li!” on peräisin Poen romaanista. Juonellisesti kertomukset ovat kuitenkin hyvin erilaiset. Mahdollisesti Lovecraftia innoitti myös M. P. Shielin pohjoisnavalle suuntautuvasta retkikunnasta kertova romaani The Purple Cloud (1901). Myös Nikolai Roerichin (1874–1947) Himalajan vuoristoa kuvaavat maalaukset saattoivat vaikuttaa pienoisromaaniin. New Yorkissa avattiin Roerich-museo vuonna 1930, ja Hulluuden vuorilla mainitsee Roerichin peräti kuudesti.
S. T. Joshin ja David E. Schultzin mukaan Hulluuden vuorilla saattoi saada kimmokkeen Katharine Metcalf Roofin novellista ”A Million Years After”, jossa vanhat dinosauruksen munat alkavat kuoriutua. Lovecraft piti tarinaa todella huonona, ja häntä ärsytti erityisesti se, että ”A Million Years After” oli Weird Talesin marraskuun 1930 kansikuvajuttuna. Lovecraft oli jo aiemmin ehdottanut Frank Belknap Longille, että tämä kirjoittaisi samasta aiheesta. Kun Long ei innostunut, Lovecraft päätti kirjoittaa ”munatarinan” itse.
Todennäköisesti Lovecraft sijoitti novellin Etelämantereelle, koska piti elävänä jäätyneitä olentoja kuoriutuvaa muinaismunaa uskottavampana. Lisäksi Etelämantereella oli tuohon aikaan edelleen tutkimattomia alueita, joihin Lovecraft saattoi sijoittaa uhkaavat, maailman korkeimmat vuoret.
Kirjoittaminen ja julkaisu
pienoiskuva|oikea|pysty|Käsikirjoituksen ensimmäinen sivu. Hulluuden vuorilla on noin 41 500 sanaa pitkä pienoisromaani. Lovecraft aloitti kirjoittamisen 24. helmikuuta 1931 ja sai työnsä valmiiksi 22. maaliskuuta. Mahdollisesti Lovecraft tarkoitti romaanin jatkosarjaksi Weird Talesiin: August Derlethille lähettämässään kirjeessään hän totesi, että tarinan voisi jakaa puolivälistä kahteen osaan. Weird Talesin päätoimittaja Farnsworth Wright ei kuitenkaan kiinnostunut siitä, eikä Lovecraft tarjonnut sitä sen jälkeen muille lehdille.
Lovecraft otti Wrightin päätöksen raskaasti. Samoihin aikoihin kustantamo G. P. Putnam’s Sons hylkäsi hänen ehdottamansa novellikokoelman. Lovecraftin mukaan nämä tapahtumat käytännössä merkitsivät hänen kirjailijanuransa loppua. Viimeiset elinvuotensa Lovecraft kärsikin epävarmuudesta ja teki useita epäonnistuneita tyylillisiä kokeiluja. Kokeilujen seurauksena syntyi muun muassa novelli Varjo Innsmouthin yllä. Lovecraft kirjoitti siitä useita erilaisia versioita, mutta luopui lopulta yrityksistään uudistua ja palasi perinteiseen tyyliinsä. Hän joutui myös enenevässä määrin elättämään itsensä haamukirjoittajana.
Teemat
Hulluuden vuorilla kytkeytyy Lovecraftin muihin teoksiin. ”Cthulhun kutsun” jälkeen Lovecraft oli pyrkinyt antamaan tarinoidensa näennäisen yliluonnollisille tapahtumille tieteellisen selityksen. Lovecraft-tutkija S. T. Joshin mukaan Hulluuden vuorilla ja ”Varjo menneisyydestä” olivat tämän kehityksen huipentumat.
S. T. Joshin ja David E. Schultzin mukaan Lovecraft samaistuu Muinaisiin voimakkaasti ja kuvaa ne suhteellisen inhimillisinä olentoina, mikä näkyy esimerkiksi niiden yhteiskunnassa ja taloudessa. Joshin ja Schultzin mukaan Muinaisten yhteiskunta on itse asiassa utopia: Lovecraft kuvailee Muinaisten hallintoa monimutkaiseksi ja taloutta sosialistiseksi. Aiemmin konservatiivinen Lovecraft oli suuren laman myötä kääntynyt maltillisen sosialismin kannattajaksi. Joshi ja Schultz vertaavat shoggothien orjuutta Yhdysvaltojen mustaihoisen väestön asemaan. Muinaisten yhteiskunnan nousu ja tuho puolestaan heijastelee Oswald Spenglerin Länsimaiden perikadossa esittämiä ajatuksia.
Vastaanotto
S. T. Joshin mukaan Hulluuden vuorilla oli Lovecraftin tieteiskauhusuuntauksen paras teos, aivan kuten Tuntematon Kadath oli hänen Dunsany-pastissiensa ja Charles Dexter Wardin tapaus hänen yliluonnollisten kertomuksiensa huipentuma. Ihmishahmojen sijaan pienoisromaanin keskiössä ovat Muinaiset ja heidän tarkasti kuvailtu kulttuurinsa. Juoni on sinänsä yksinkertainen, mutta tarinan vahvuus löytyykin ”rikkaasta, yksityiskohtaisesta ja tieteellisesti vakuuttavasta asiantuntemuksesta”, jonka avulla Lovecraft antaa sinänsä erikoiselle kertomukselleen todentunnun. Kokonaisuutena tarinan ”kosminen mittakaava” lyö laudalta kaikki muut Lovecraftin tekstit.
Juhani Hinkkanen arvosteli pienoisromaanin, kun se ilmestyi ensimmäistä kertaa suomeksi vuonna 1991. Hänen mukaansa Hulluuden vuorilla ”osoittaa, että Lovecraft oli ennen muuta novellisti. Tarina antarktisesta retkikunnasta, joka löytää vuosimiljoonia vanhan kaupungin, muutamia eläviä asukkaita ja tietenkin mittaamattomia kauhuja, on venytetty aivan liian pitkäksi.” Lisäksi Hinkkanen pitää kehystarinaa epäuskottavana: pienoisromaanin kertoja haluaa varoittaa tiedeyhteisöä ja kertoo siksi ihmeellisistä löydöistä, jotka todellisuudessa houkuttelisivat paikalle valtavan määrän uteliaita.
Immunoglobuliini M
pienoiskuva|IgM hetero21mer, Human Immunoglobuliini M eli IgM on poikkeuksellinen immunoglobuliini: se on pentameerinen ja se pystyy kiinnittymään kymmeneen antigeenideterminanttiin. Yhden IgM-molekyylin kaikki kymmenen aktiivikohtaa ovat identtisiä, joten antigeenideterminanttienkin tulee olla identtisiä, mikä usein on asian laita mikrobien pinnalla.
IgM pystyy neutraloimaan bakteerien toksiineja. Se ei pysty suoraan opsonoimaan mikrobeja mutta voi tehdä sen välillisesti käynnistämällä komplementin.
IgM-vasta-aineita esiintyy runsaasti infektion alussa ja sen aikana. IgM-vasta-ainepitoisuuden määrityksellä voidaan selvittää onko infektio sairastettu äskettäin vai jo aikaisemmin. Jos infektio on sairastettu äskettäin, IgM-vasta-ainetasot ovat korkeat kyseiselle antigeenille, mutta jos infektio on sairastettu jo aiemmin, IgM-taso on matala ja IgG korkeampi.
Fatal Instinct
Fatal Instinct – vaarallinen vaisto (Fatal Instinct) on Carl Reinerin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1993. Elokuva parodioi toiminta- ja trillerielokuvia kuten Cape Fear, Vihollinen vuoteessani, Vaarallinen suhde sekä Basic Instinct – vaiston varassa. Elokuvan nimi on yhdistelmä Vaarallinen suhde -elokuvan alkuperäisnimeä Fatal Attraction sekä Basic Instinct.
Isojalkakanat
Isojalkakanat (Megapodiidae) on kanalintujen lahkoon kuuluva pienipäisten ja isojalkaisten lintujen heimo, johon kuuluu muun muassa indonesialainen vasarapääkana. Isojalkakanat eivät haudo muniaan, vaan hautaavat ne maakekoon, auringon lämmittämään rantahietikkoon tai vulkaaniseen tuhkaan. Maakeon tapauksessa koiras rakentaa pesän, ja voi silloin siirtää jopa 7 tonnia maa-ainesta ja kariketta. Joidenkin lajien pesäkeot voivat olla ympärysmitaltaan jopa 20 metriä ja korkeudeltaan jopa 2 metriä. Aluksi koiras kaivaa kuopan ja täyttää sen kasvinosilla. Sitten se peittää sen maalla. Kasvinosat maatuvat lämpöä suosivien Penicillium-sienten toimesta, mistä vapautuu lämpöä. Keon sisälämpötila on aina noin 33 astetta, ja haudonnan ajan koiras pitää sitä yllä lisäämällä tai poistamalla maata tarpeen mukaan (joidenkin lajien koiraat pystyvät aistimaan keon lämpötilaa yhden asteen tarkkuudella). Poikaset kuoriutuvat kuukausien päästä, eikä emo huolehdi niistä millään tavoin.
Heimoon kuuluu 19 lajia, jotka jaetaan kuuteen sukuun. Useimmat asuvat viidakoissa, malleekanaa lukuun ottamatta. Useimmat ovat mustan tai ruskean sävyisiä. Ne välttävät lentämistä ja käyttävät suurimman osan ajastaan maan pinnalla kävelemiseen.
Heimon lajeja elää Australiassa, Uudessa-Guineassa, läntisen Tyynenmeren saarilla, Indonesiassa sekä Andamaanien- ja Nikobaarien-saarilla Bengalinlahdella.
Isojalkakanojen heimoon kuuluu seuraavat suvut:
Millennium Tower (Wien)
Millennium Tower on 202 metriä korkea pilvenpiirtäjä Wienissä Itävallassa. Rakennuksessa on 51 kerrosta ja se on valmistunut uutenavuonna 2002, josta se on saanut nimensäkin. Millennium Tower on Wienin ja Itävallan toiseksi korkein rakennus DC Tower 1:n jälkeen. Rakennus toimii sekä toimisto- että asuinrakennuksena.
Dindo Yogo
Théodore "Djangi" Dindo Yogo (30. joulukuuta 1955, Lokutu – 23. elokuuta 2000 ) oli kinshasankongolainen laulaja ja laulunkirjoittaja. Hän aloitti uransa yhtyeessä Orchestre Macchi 1970-luvun alussa. Myöhemmin hän toimi laulajana yhtyeessä Zaïko Langa Langa. Vuonna 1991 Yogo erosi Zaïko Langa Langasta ja aloitti soolouran. Sooloura jatkui siihen asti, kun Dindo Yogo kuoli sydänkohtaukseen vuonna 2000.
Alvikin metroasema
Alvik on Tukholman metron asema Tranebergin kaupunginosassa Länsi-Tukholmassa. Se on yksi vihreän linjan yksi pääteasemista ja matkustajamääriltään linjansa kantakaupungin ulkopuolisista asemista toiseksi suurin heti Gullmarsplanin jälkeen. Asema on Länsi-Tukholman alueella merkittävä joukkoliikenteen solmukohta, jossa on vaihtomahdollisuus Poikittaisradalle, Nockebyn radalle ja alueen busseihin. Se sijaitsee Kristinebergin ja Stora mossenin asemien välissä, ja etäisyys Slussenin asemalle on kahdeksan kilometriä.
Pont de Normandie
Pont de Normandie on Seine-joen ylittävä vinoköysisilta moottoritiellä A29 Normandiassa Ranskassa. Silta on viimeisin Seine-joen silta ennen merta. Silta yhdistää Seinen pohjoispuolella sijaitsevan Le Havren eteläpuolella sijaitsevaan Honfleuriin.
Alvikin metroasema
Jo vuodesta 1914 Alvik on ollut joukkoliikenteen vaihtoasema, josta lähtivät raitiotielinjat 11 (Ängbyn rata vuodesta 1944) Islandstorgetille, 12 (Nockebyn rata) Nockebyhyn ja vuoteen 1950 asti linja 13 Ulvsundaan (Ulvsundan rata). Ängbyn rata on nykyistä metrorataa ja myös alun perin sellaiseksi rakennettu, mutta sitä liikennöitiin raitiotieperiaattein vuoteen 1952 asti.
Pont de Normandie
Ranskan pääministeri Edouard Balladur vihki sillan käyttöön 20. tammikuuta 1995. Sillan rakennuskustannukset olivat yli 2 miljardia frangia, joka vastasi silloisessa rahassa noin 1,8 miljardia markkaa. Sillan köydet suunniteltiin kestämään jopa 70 metriä sekunnissa puhaltavaa tuulta. Sillan alituskorkeus on 52 metriä. Sen valmistuessa oletettiin, että noin 6 000 autoa käyttäisi siltaa päivittäin.
Aiheesta muualla
525 px|thumb|left|Panoraamakuva sillasta
Alvikin metroasema
Ulkoasemalla on kaksi laituria, joista ulommaiset raiteet ovat metron ja sisimmäiset Nockebynradan käytössä. Poikittaisradalla on oma pysäkkialueensa läntisen sisäänkäynnin edustalla. Asemalla on kaksi lippuhallia: läntiseen päälippuhalliin on sisäänkäynti etelästä Alvikin torilta Gustavslundsvägeniltä ja pohjoisesta Vidängsvägeniltä. Drottningholmsvägenin alle ja viereen sijoittuvasta lippuhallista löytyy Pressbyrån. Itäinen lippuhalli sijaitsee Traneberginpuistossa, ja sille on sisäänkäynti pohjoisesta Tranebergsvägenin suunnasta. Itäisellä hallilla on hieman suppeammat aukioloajat arkisin. Alvikin torilla on pienehkö linja-autoterminaali, josta on yhteyksiä muun muassa Bromman lentoasemalle.
Aseman taidetta on suunnitellut Hensajaj Koda. Useiden yksittäisten teosten muodosta yhtenäinen kokonaisuus on saanut inspiraatiota zen-buddhalaisuudesta. Materiaaleina on käytetty muun muassa diabaasia ja ruostumatonta terästä.
Ruusu-Risti
Ruusu-Risti ry on Pekka Ervastin 14. marraskuuta 1920 perustama teosofiseen liikkeeseen lukeutuva yhdistys. Järjestön nimi on suomennos saksalaisesta nimestä Rosen-Kreutz, joka viittaa historialliseen ruusuristiläisyyteen, erääseen länsimaisen okkultismin muotoon.
Ohjelmansa mukaan Ruusu-Risti:
Toiminta
Järjestön sisäisessä, vapaamuuraripohjalle järjestetyssä toiminnassa mukana olevat jäsenet opiskelevat maailman henkisiä perinteitä, niiden lainalaisuuksia ja "syvempää yhteyttä" sekä harjoittavat keskittymistä ja mietiskelyä pyrkien siten käytännössä toteuttamaan eettisemmän ja syvähenkisemmän yhteiskunnan muodostumista.
Opintoihin sisältyy Pekka Ervastin teosofis-kristosofisia opetuksia, mutta ainoan virallisen opinkappaleen katsotaan olevan "veljeys".
Järjestöllä on ollut enimmillään yli 1 000 jäsentä, mutta jäsenmäärä on pudonnut 250:een (vuonna 2020). Aktiivisinta toiminta on pääkaupunkiseudulla. Järjestön päätemppeli on sijainnut vuodesta 1982 lähtien osoitteessa Merimiehenkatu 31, Helsingin Punavuoressa. Helsingin lisäksi temppeleitä on myös Jyväskylässä ja Siilinjärvellä.
Nimi
Pekka Ervast kirjoitti yhdistyksen nimen vertauskuvallisuudesta seuraavasti:
Aiheesta muualla
Muita ruusuristijärjestöjä Suomessa
Martti Valkama
Ylioppilaaksi Valkama kirjoitti vuonna 1932. Ylemmän oikeustutkinnon hän suoritti vuonna 1940 ja varatuomariksi hän valmistui vuonna 1946. Työuransa Valkama aloitti asianajotoimiston apulaisena, minkä lisäksi hän ehti toimia Laihian nimismiehenä sekä Kansallis-Osake-Pankin johtajana Laihialla, Kurikassa, Vaasassa ja Seinäjoella. Kunnanvaltuutettuna hän toimi niin Laihialla, Kurikassa kuin Vaasassakin. Valkama oli myös presidentinvaalin valitsijamiehenä vuoden 1968 vaaleissa.
Valkaman vanhemmat olivat maanviljelijä Samuel (Sameli) Valkama ja Edla Sofia Koskimäki. Valkama oli naimisissa Aune Inkeri Tuomisen kanssa vuodesta 1941 lähtien. Sotilasarvoltaan hän oli yliluutnantti.
Armas Pietarinen
Armas Rainer Pietarinen (23. toukokuuta 1921 Rääkkylä – 4. huhtikuuta 2002 Joensuu) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Pietarinen toimi Hypönniemen kansakoulunopettajana vuosina 1955–1967 Rääkkylässä. Vuodesta 1967 vuoteen 1977 hän toimi Joensuun Kanervalan koululla sekä kansakoulunopettajana että peruskoulunopettajana.
Teokset "Valter Santala, kotiutettu" ja "Suljetuin ovin" ovat syntyneet Pietarisen Rääkkylässä oloaikana. Esikoisteokseen on ollut vaikuttamassa omakohtaisesti koettu sota. Myös "Nahkakypärien laulut" teoksessa on aineksia elävästä elämästä. Gummerruksen laatimassa selonteossa "Kirjailijat keskellämme" kulttuuritapahtumassa Joensuussa 7–9.4.1972 on mainittu Juhani Niemen Helsingin Sanomissa kirjoittama arvostelu teoksesta "Nahkakypärien laulu", jossa arvostelija toteaa, että "Pietarisen keskeinen teema on tämän päivän hyvinvoinnin ja normien väljentymisen sekä sodan tiukan yhdenmukaisuuden ristiriita".
Pietarinen kirjoitti eläkevuosinaan kirjallisuusarvosteluja Karjalainen lehteen ja asui Kanervalassa elämänsä loppuun asti. Pietarisen puoliso oli pienviljelijä Katri Sisko Ilona Pietarinen (kuollut 2013), joka myös toimi kirjallisuusarvostelijana.
Bernhard Gruber
Bernhard Gruber (s. 12. elokuuta 1982 Schwarzach im Pongau) on itävaltalainen yhdistetyn kilpailija, suurmäen Gundersen-kilpailun maailmanmestari sekä joukkuekilpailun olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Vuoden 2005 talviuniversiadeissa Gruber voitti kultaa sprintissä ja hopeaa normaalikilpailussa. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli normaalimäen sekä suurmäen Gundersen-kilpailuissa yhdestoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 Gruber sijoittui suurmäen kilpailussa kolmanneksi, sekä oli voittamassa Itävallalle yhdistetyn joukkuekilpailun olympiakultaa. Myös Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli mukana Itävallan sekä normaalimäen että suurmäen kultaa voittaneessa joukkueessa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 13:nneksi. Suurmäen Gundersen-kilpailusta hän voitti hopeaa. Joukkuesprintissä hän sai hopeaa parinaan Wilhelm Denifl. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli mukana Itävallan pronssijoukkueessa ja sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa viidenneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän voitti suurmäen Gundersen-kilpailun maailmanmestaruuden sekä oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa kymmenes. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sai joukkuepronssia sekä sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa seitsemänneksi ja suurmäessä yhdeksänneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti normaalimäen Gundersen-kilpailussa hopeaa sekä parisprintissä ja joukkuekilpailussa pronssia. Suurmäen Gundersen-kilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi.
Saša Pivovarova
thumb|250px|Sasha Pivovarova
Aleksandra "Saša" Pivovarova (s. 21. tammikuuta 1985 Moskova) on venäläinen huippumalli.
Elämä ja ura
Pivovarova on tehnyt mallintöitä vuodesta 2005 ja ehtinyt kahdessa vuodessa esiintyä mainoskampanjoissa muun muassa Guccille, Pradalle, Chanelille ja Louis Vuittonille. Catwalkia hän on kävellyt edellä mainittujen lisäksi muun muassa Dolce & Gabbanan, Calvin Kleinn, Diorin, Marc Jacobsin, Ralph Laurenin ja Fendin muotinäytöksissä. Pivovarova on myös ensimmäinen malli, joka on toiminut Pradan kasvona viisi kautta peräkkäin (syksy 2006, kevät 2006, syksy 2006, kevät 2007 ja syksy 2007). Kukaan ennen tätä ei ole toiminut viittä kautta minkään kampanjan kasvona.
Toukokuussa 2007 Pivovarova esiintyi American Voguen kannessa yhdessä Jessica Stamin, Agyness Deynin, Doutzen Kroesin, Caroline Trentinin, Raquel Zimmermannin, Coco Rochan, Hilary Rhodan, Chanel Imanin ja Lily Donaldsonin kanssa. Heidät tituleerattiin muodin 10 seuraavaksi supertähdeksi (The World's Next Top Models... Fashion's 10 Mew Superstars).
Pivovarova on ollut Models.com-sivuston Models Top 50 -listan viiden parhaan joukossa useita kuukausia ja tällä hetkellä hän on sijalla 2.
Pivovarova on myös omistautunut taiteilija ja opiskelikin taidehistoriaa Moskovan yliopistossa, kun hänen silloinen ystävänsä ja nykyinen aviomiehensä, valokuvaaja Igor Vishnyakov esitteli hänet IMG-mallitoimistolle. Hän ei aiemmin ollut harkinnut mallin uraa, vaan unelmoi taiteilijan tai näyttelijän ammatista.
Ulkonäkö
Pivovarova on pituudeltaan 174 cm. Hänen hiuksensa ovat oikeasti ruskeat, mutta ne on värjätty vaaleiksi. Pivovarovan silmät ovat siniset ja häntä on ulkonäöllisesti verrattu australialaiseen huippumalli Gemma Wardiin.
Some Might Say
Some Might Say on rock-yhtye Oasiksen kappale ja single, joka julkaistiin 24. huhtikuuta 1995. Single oli erittäin odotettu ja nousikin saman tien Ison-Britannian single-listan sijalle 1. Some Might Say oli ensimmäinen single menestysalbumilta (What’s the Story) Morning Glory? ja samalla yhtyeen ensimmäinen Britannian singlelistan ykkönen. Singleä on myyty pelkästään kotimaassaan Britanniassa yli 640 000 kappaletta. Sen B-puolia ovat ”Talk Tonight”, ”Acquiesce” ja ”Headshrinker”. Kappaleesta ”Acquiesce” tehtiin musiikkivideokin ja se julkaistiin radiosinglenä vuonna 1998 B-puolikokoelman The Masterplanin promotoimista varten. ”Some Might Say” julkaistiin myös yhtyeen ”best of” -kokoelmalla Stop the Clocks, kuten myös b-puolen kappaleet ”Talk Tonight” ja ”Acquiesce”.
Noel Gallagher on todennut ”Some Might Say” -kappaleesta: ”Kirjoitin laulun kun olin köyhä ja asuin Chiswickissä (Hounslow, Lontoo). Niihin aikoihin minulla oli tapana olla todella kännissä ja pihalla kirjoittaessani, joten en voi tietää mitä ajattelin.” ja ”Minulle se on esimerkki Oasis-biisistä. Mielestäni Some Might Say määrittelee mistä Oasiksessa on kyse.”
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Noel Gallagher, ellei toisin mainita.
Sanne van Olphen
Van Olphen on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi Tanskassa SønderjyskEssä vuosina 2011–2014 ja Viborg HK:ssa 2017–2018 sekä Ranskassa Toulon Saint Cyr Var Handballissa 2014–2017.
BBC Two
BBC Two on brittiläisen BBC:n antenniverkon toinen pääkanava. Kanava aloitti vuonna 1967 ensimmäisenä eurooppalaisena televisiokanavana säännölliset värilähetykset. Kanava esittää brittiläisiä televisiosarjoja sekä yhdysvaltalaisia televisio-ohjelmia ja sarjoja.
S.H.E
S.H.E (, pinyin: nǚ péngyŏu) on kolmen taiwanilaisen tytön muodostama yhtye, joka soittaa pop/rockia. Yhtyeen jäsenet ovat Selina Ren, Hebe Tian, ja Ella Chen. Yhtye perustettiin vuonna 2000 Universal 2000 Talent and Beauty Girl Contest -kilpailun voittajana, ja sen ensimmäinen levy Girls Dorm ilmestyi 11. syyskuuta 2001. Sen jälkeen yhtye on julkaissut vielä 10 albumia.
Venezuelan lippu
thumb|220px|Venezuelan kansallislippu thumb|220px|Venezuelan kansallislippu vuoden 2006 vaakunan kanssa
Venezuelan lippu on Venezuelan tunnus vaakunan ja hymnin ohella ja se on vuodelta 1811, jolloin maa itsenäistyi Espanjan siirtomaavallasta niiden maakuntien osalta, jotka olivat tuolloin Francisco de Mirandan joukkojen hallinnassa. Lippu pohjautuu Kolumbian ja Ecuadorin lippujen tavoin Miradan ja häntä seuranneen Simon Bolivarin käyttämään kapinalippuun.
Lippu on jaettu kolmeen yhtä suureen vaakaraitaan, joiden värit ovat ylhäältä alas keltainen, sininen ja punainen. Sen lisäksi lipussa on kahdeksan tähteä sinisen raidan keskellä ja Venezuelan vaakuna lipun yläosassa.
Lipun värit symboloivat:
Lippu on itsenäistymisen jälkeen muuttunut useaan otteeseen. Vuonna 1811 keltainen kattoi puolet lipusta ja nurkkakulman peitti vaakuna. Kun Venezuela irrottautui itsenäiseksi Suur-Kolumbiasta 1830, vaakunaa vaihdettiin ja se sijoitettiin lipun keskelle. Vuodesta 1836 lähtien raidat muutettiin yhtä levyiksi. Käyttöön tuli puhdas trikolori. 1859 lipun keltaiseen osaan sijoitettiin seitsemää itsenäisyysjulistuksen tehnyttä maakuntaa kuvaavasti seitsemän sinistä tähteä, mutta jo samana vuonna tähtien lukumäärä nostettiin kahteenkymmeneen kunkin maakunnan mukaan. Sen jälkeen vuosien 1863–2006 lipussa oli seitsemän tähteä, aluksi ryppäänä, sitten kehänä ja lopulta kaarena. Seitsemän tähteä edustivat itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajaprovinsseja Barcelonaa, Barinasia, Caracasia, Cumanáa, Margaritaa, Méridaa ja Trujilloa. Vuonna 2006 lippuun lisättiin kahdeksas, "voiton ja tulevaisuuden" tähti edustamaan Venezuelan Guayanaa. Samalla vaakunan hevonen muutettiin juoksemaan vasemmalle, sillä vasemmistopopulisti presidentti Hugo Chavez edellytti viittausta tämänsuuntaiseen matkaan.
Ylpeys ja ennakkoluulo (vuoden 2005 elokuva)
Ylpeys ja ennakkoluulo on vuonna 2005 valmistunut Joe Wrightin ohjaama, Jane Austenin samannimiseen romaaniin perustuva elokuva, jonka pääosissa nähdään Keira Knightley ja Matthew Macfadyen.
Juoni
Elokuva kertoo Bennetien perheestä, johon kuuluu viisi tytärtä, äiti ja isä. Tyttäristä vanhin Jane on rauhallinen ja ystävällinen; hänestä seuraava Elizabeth eli Lizzie taas on iloinen, nokkela, älykäs ja sanavalmis. Nuoremmista tyttäristä Mary on vakava ja hiljainen, mutta Kitty ja Lydia taas "kikattavia ja kiljuvia hupsuja". Ajan lainsäädäntö määrää, että tila siirtyy aina miespuoliselle perijälle. Näin ollen herra Bennetin kuollessa tyttäret eivät peri mitään. Sen vuoksi hössöttävällä rouva Bennetillä on kova into naittaa kaikki tyttärensä – vanhimmasta Janesta alkaen.
Herra Bingley saapuu
Rouva Bennet innostuu, kun läheiseen Netherfield Hallin kartanoon muuttaa asustelemaan varakas poikamies herra Charles Bingley sisarensa Carolinen ja hyvän ystävänsä herra Darcyn kanssa. Piakkoin pidettävissä tanssiaisissa seurallinen ja ystävällinen Bingley totisesti viehättyykin Janesta, ja tanssii melkein koko illan vanhimman neiti Bennetin kanssa.
Kun seurue saapuu juhliin, Darcy kulkee vakaasti eteenpäin, mutta vilkaisee hetkellisesti sivulleen Lizzien kohdalla. Mies jatkaa askeliaan, mutta kun Lizzie tajuaa miehen kiinnittäneen häneen huomionsa, tyttö naurahtaa ja hymyilee itsekseen. Herra Darcy ei ole seurallinen eikä tanssi, vaan seuraa muiden ilonpitoa ilmeettömän ja synkän oloisena. Lizzie kysäisee herra Darcyltä ohimennen: "Tansitteko Te?", johon mies vastaa: "En, jos sen voi välttää."