cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Palvelu
Palvelutuotanto
Palvelun tuottamiseen tarvitaan yleensä tuotantovälineitä, joista tärkein on työvoima. Palveluala on työvoimavaltainen.
Palvelut tietotekniikassa
Tietotekniikassa esimerkiksi WWW-palvelimen tarjoamaa palvelua kutsutaan verkkopalveluksi (network service).
Robert Kalina
Kansainvälisesti tunnetuksi hän tuli voitettuaan eurosetelien suunnittelukilpailun syyskuussa 1996. Hänen suunnittelemansa setelisarja oli yksi eri suunnittelijoiden tekemästä 44 ehdotuksesta.
Michèle Demys
Michèle Bichon (o.s. Demys, s. 16. syyskuuta 1943 Orsay, Essonne, Ranska) on entinen ranskalainen keihäänheittäjä.
Robert Kalina
Euroseteleiden suunnittelussa yksi erityinen vaikeus oli se, että kuvat eivät saaneet sisältää mitään kansallisia, olemassa olevia kohteita. Kun muissa kilpailuehdotuksissa esiintyi seteliperinteiden mukaisesti henkilökuvia (vaikkakin anonyymejä), niin Kalina jätti kasvokuvat kokonaan pois ja sai sen sijaan eurooppalaisten yhteisestä rakennusperinnöstä hyvän aiheen eurosetelisarjalle. Kalinan kilpailuehdotuksen onnistuneisuudesta kertoo sekin, että eurosetelien muotoilu ei ole herättänyt mitään merkittävää vastustusta, eikä setelistön uudelleenmuotoilu siten ollut tarpeen ennen kuin niiden turvaominaisuuksien päivitys tuli ajankohtaiseksi yli kymmenen vuoden kuluttua sarjan käyttöönotosta.
Michèle Demys
Michèle Demys edusti Ranskaa naisten keihäänheitossa Tokion 1964 olympialaisissa ja sijoittui kymmenenneksi tuloksella 47,25 m. Karsinnassa hän heitti tuloksen 48,94 m. Aiemmin samana vuonna hän paransi kolme kertaa Ranskan ennätystä: toukokuussa hän heitti tuloksen 46,89 m, neljä päivää myöhemmin hänestä tuli lajissaan ensimmäinen ranskalainen 50 metrin ylittäjä tuloksellaan 51,20 m ja syyskuussa hän paransi vielä ennätyksen tulokseen 52,88 m. Ennätyksensä hän menetti vasta vuonna 1976 Annie Boclélle. Ranskan mestaruuden Demys voitti vuosina 1962–1965 ja 1967.
Robert Kalina
Kalinan suunnittelema ensimmäinen eurosetelisarja korvataan vähitellen usean vuoden kuluessa toukokuusta 2013 lähtien toisella eurosetelisarjalla, joka pohjautuu Kalinan seteleiden kuvitukseen mutta on saksalaisen Reinhold Gerstetterin suunnittelema.
Kaikki Itävallan šillinkiarvoiset setelit vuodesta 1982 vuonna 2002 tapahtuneeseen euron käyttöönottoon asti olivat Kalinan suunnittelemia. Hänen käsialaansa ovat myös Azerbaidžanin uudet, 1.1.2006 käyttöön otetut manat-setelit ja kolikot.
Virbalis
Virbalis on Liettuan lounaisosassa, Marijampolėn läänissä ja lähellä Venäjän Kaliningradin alueen rajaa sijaitseva kaupunki. Se on osa Vilkaviškisin kunnallispiiriä. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 1 203 asukasta.
Lähteet
54.63333°N, 22.81667°W
Geneve (kantoni)
Historia
Geneve oli kalvinistisen uskonpuhdistuksen keskus, ja alue on perinteisesti ollut protestanttista seutua. 1950-luvulta katolisten määrä on kasvanut ja nykyisin he ovat kantonissa suurin uskonnollinen ryhmä.
Geneve oli Sveitsin valtioliiton liittolainen vuodesta 1584. Helvetian tasavallan aikana (1798–1803) ja sen jälkeen aina vuoteen 1815, Geneve ei kuulunut Sveitsiin vaan Ranskaan. Kantoni liittyi Sveitsiin 1815.
270px|thumb|left|Geneven alueen muutoksia 1800-luvulla. Nykyisen laajuinen alue Genevestä muodostui 1810-luvulla, kun Geneve sai Pariisin rauhassa vuonna 1815 muun muassa Versoix’n ja Meyrinin alueet. Vuonna 1816 tehdyn Torinon sopimuksen mukaan Sveitsi – ja Geneven kantoni – laajeni Rhônejoen eteläpuolella ja Genevenjärven itäpuolella aiemmin Sardinian kuningaskuntaan kuuluneilla alueilla.
Sijainti
Geneven kantoni on maan läntisin kantoni, joka sijaitsee Genevejärven länsipään ympärillä ja sen laskujoen, Rhônen sekä Rhônen sivujoen Arven varrella. Ranskan ympäröi kantonia kaikilla muilla suunnilla paitsi pohjoisessa, jossa se rajoittuu Vaud’n kantoniin.
Hallinto
Kantonin hallitus, Conseil d'Etat, on seitsenjäseninen. Parlamentissa, ranskaksi Grand Conseilissa, on sata jäsentä.
Kunnat
270px|thumb|Geneven kantonin kunnat.
Kantoni koostuu 45 kunnasta (vuodesta 1960 alkaen). Kantonin kaupungit eli yli 10 000 asukkaan kunnat ovat:
Väestö
Kantoni on ranskankielinen: 81 prosenttia asukkaista käyttää ranskaa pääkielenään (vuonna 2017). Kantonin suurin uskontokunta on katoliset, joita oli 32 prosenttia asukkaista vuonna 2017.
Talous
Kantonin työpaikoista 86 prosenttia oli vuonna 2017 palvelusektorilla. Teollisuudessa oli 13 prosenttia ja alkutuotannossa (maataloudessa) noin 0,5 prosenttia työpaikoista.
Matkailu
Matkailu on merkittävä elinkeino: matkailijoiden yöpymisten määrä hotelleissa ja muissa matkailuyrityksissä oli vuonna 2017 noin 3,1 miljoonaa.
Liikenne
Geneve on lounaisen Sveitsin liikenteen solmupiste. Geneven kansainvälinen lentoasema palvelee koko lounaista Sveitsiä sekä lähialueita Ranskan puolella.
Sveitsin moottoritie A1 alkaa Sveitsin ja Ranskan rajalta ja kulkee Genevenjärven pohjoisrantaa kantonin halki Vaud’hon. Moottoritie A1 jatkuu Ranskassa moottoritienä A41 etelään. Ranskan moottoritie A40 kulkee kantonin etelärajalla.
Lounaisen Sveitsin päärata alkaa Genevestä kulkien kantonin halki Lausanneen ja haarautuen edelleen Brigiin, Berniin ja Yverdon-les-Bainsiin. Lisäksi Geneve on Ranskan valtiollisen rautatieyhtiön SNCF:n rataverkon asema ja TGV-junaliikenteen pääasemia.
Genevenjärvellä on ympäri vuoden reittilaivaliikennettä.
Yliluottelu
thumb|right|Käsin tehtyä yliluottelua. Yliluottelu on ommel, jossa lanka pistojen välissä ylittää viistosti kankaan reunan. Yliluottelua voi tehdä käsin tai koneella; ompelukoneisiin on erityisiä yliluottelujalkoja.
Maanpuolustuskurssi
Historia
Puolustusneuvosto hyväksyi vuonna 1960 esityksen yhteisten koulutustilaisuuksien järjestämisestä siviili- ja sotilashenkilöille. Koulutustilaisuuksien (maanpuolustuskurssit) ylin valvonta kuului puolustusneuvostolle ja niiden toimeenpanovastuu puolustusvoimain komentajalle.
1960-luvun lopulla kurssien osallistujien puoluetausta kiintiöitiin vastaamaan eduskunnan voimasuhteita. 1970-luvulla suurimman osallistujaryhmän, lähes kolmanneksen kurssilaisista, muodostivat talouselämän ylin ja keskijohto. Poliitikoilla ja hallinnon edustajilla oli kummallakin noin 15 prosentin edustus, tiedeyhteisöillä 12 prosenttia ja puolustusvoimilla kuusi prosenttia. Historioitsija Jukka Tarkan mukaan maanpuolustuskurssit levittivät tehokkaasti sitä sanomaa, että Suomen puolustuksesta huolehtiminen ei ollut ristiriidassa hyvien ulkosuhteiden kanssa, ja kohottivat puolustusvoimien arvostusta myös äärivasemmistossa.
Maanpuolustuskorkeakouluun hallinnollisesti kuuluva Maanpuolustuskurssit vastaa kurssien toimeenpanosta ja järjestelystä sekä kurssien toiminnan suunnittelusta ja ohjauksesta.
Valtakunnallisia maanpuolustuskursseja on järjestetty yli 200 kertaa ja niillä on koulutettu yli 8 000 henkilöä. Lokakuussa 2012 alkanut kurssi oli järjestyksessä 203.
60. maanpuolustuskurssin edustajia oli 3. lokakuuta 1978 palaamassa tutustumismatkalta Kuopiosta ja Siilinjärveltä, kun heitä kuljettanut DC-3-lentokone putosi Juurusveteen heti lentoonlähdön jälkeen. Turmassa kuolivat kaikki koneessa olleet 15 henkilöä. Kurssin emäntä Tarja Halonen oli jäänyt lennolta pois lääketieteellisistä syistä.
Tavoitteet
Valtakunnallisen maanpuolustuskurssin tavoitteena on:
Valinnat ja kurssin toteutus
Valtakunnalliselle kurssille valitaan kerrallaan noin 50 henkilöä, joista kolmannes edustaa elinkeinoelämää ja loput poliittisia päättäjiä, hallintoa, tiedotusvälineitä, tiedettä ja kulttuuria sekä puolustusvoimia ja rajavartiolaitosta.
Maanpuolustuskurssien käytössä on Helsingin Maneesikadulla sijaitseva Uudenmaan kasarmiin kuulunut entinen maneesi. Maanpuolustuskursseja johtaa Maanpuolustuskorkeakoulun organisaatioon kuuluva upseeri, apunaan upseeristoon kuuluva apulaisjohtaja ja aliupseeristoon kuuluva esikuntamestari.
Valtakunnalliset kurssit valitsevat keskuudestaan oltermannin, emännän ja isännän.
Valtakunnallisten maanpuolustuskurssien lisäksi järjestetään myös alueellisia kursseja.
Kurssin käyneille järjestetään säännöllisesti jatkokursseja ja täydennyskursseja.
Kurssin suorittaneiden yhteydenpito
Kurssin käyneiden yhdyssiteenä toimii valtakunnallinen Maanpuolustuskurssiyhdistys ry.
Johtajat
Maanpuolustuskurssien johtajana ovat toimineet seuraavat upseerit:
Kritiikki
Vasemmistoliiton kansanedustajan Eila Tiaisen mielestä Puolustusvoimien järjestämä maanpuolustuskurssi on ”käsittämättömän tehokasta aivopesua”. Tiainen on kurssin käytyään sanojensa mukaan ymmärtänyt, miksi Suomessa ollaan niin yhtä mieltä maanpuolustukseen liittyvistä kysymyksistä.
Fantasia (yhtye)
Fantasia oli pietarsaarelainen progressiivista rockia soittava yhtye.
Fantasia voitti rockin SM-kisat 1974 ja seuraavana vuonna ilmestyi yhtyeen ainoa albumi. Rocket Records julkaisi albumin remasteroituna kesällä 2010. Yhtye julkaisi kesällä 2017 pitkän tauon jälkeen uuden ep-levyn, joka sisältää kappaleet Bosses låt, Desert Storm ja Tämä uni. Uuden albumin oli määrä ilmestyä alkuvuodesta 2018.
Kokoonpano
Nykyinen kokoonpano
Fantasian alkuperäinen kokoonpano oli seuraava:
Vuoden 1976 loppuun mennessä mukaan olivat tulleet kosketinsoittaja Ronnie Ehrs, kitaristi Timo Hautamäki ja Rönngårdin tilalle rumpali Thomas Lindström. Helantie soitti nyt bassoa ja Lindblom edelleen kitaraa. Sanoituksia pääasiassa Ehrsin tekemiin sävellyksiin laati tuolloin Kari Ilmonen.
Fantasian kokoonpano vuoden 1976 lopussa:
Katu
right|pienoiskuva|[[Saaristonkatu Oulun ydinkeskustassa.]] pienoiskuva|[[Aleksanterinkatu (Helsinki)|Aleksanterinkatu Helsingissä.]] Katu on kaupungissa tai muussa taajamassa yleensä rakennusten välissä kulkeva, asemakaavan mukaisesti rakennettu tie. Katu voi kulkea myös puiston tai torin poikki tai sellaisen reunaa pitkin, mutta useimmat kadut rajoittuvat molemmilta puoliltaan suoraan rakennustontteihin, ja usein rakennuksista on ulko-ovi suoraan kadulle. Kadulla on yleensä keskellä ajorata ja sen molemmilla puolilla hieman korkeammalla reunakiveyksellä erotetut jalkakäytävät. Toisinaan ajoradan ja jalkakäytävän välissä on lisäksi erityinen pyörätie. Poikkeuksena ovat kävelykadut ja pihakadut, joilla ajoneuvoliikenne on kielletty tai rajoitettu eikä katua ole leveyssuunnassa jaettu jalkakäytäviksi ja ajoradaksi.
Vanhoissa kaupungeissa kadut ovat usein kapeita ja mutkikkaita. Varsinkin 1700- ja 1800-luvulla rakennettiin monissa kaupungeissa kadut pitkiksi ja suoriksi siten, että ne leikkaavat toisensa kohtisuorasti. Tällaista kaavoitustapaa sanotaan ruutukaavaksi.
Liikenteelliseltä merkitykseltään kadut jaetaan pääkatuihin, kadun varrella olevien kiinteistöjen liikennettä palveleviin tonttikatuihin sekä kokoojakatuihin, jotka yhdistävät tonttikadut pääkatuihin. Vanhoissa kaupunginosissa nämä ryhmät eivät useinkaan ole kovin selvästi toisistaan erotettavissa.
Nykyisin useimmat kadut on päällystetty asfaltilla. Vanhoissa kaupungeissa monet kadut on kuitenkin edelleen päällystetty suorakulmaisiksi hakatuilla nupukivillä, toisinaan myös pyöreillä mukulakivillä. Myös suurempia kivi- tai betonilaattoja käytetään toisinaan varsinkin jalkakäytävien päällysteenä. Pientaloalueiden kadut saattavat olla päällystämättömiä tai päällystettyjä pikisoralla. Leveät kadut ovat usein puistokatuja, joiden varrelle on istutettu puita kadun suuntaisesti kulkeviin riveihin.
Katujen alla kulkevat kaupungeissa yleensä vesijohdot, viemärit ja kaukolämpöputket sekä sähkö- ja puhelinkaapelit.
Katujen rakentaminen ja kunnossapito kuuluvat kunnalle. Jalkakäytävien talvikunnossapidosta ovat Suomen lain mukaan kuitenkin vastuussa kadun varrella olevien kiinteistöjen omistajat.
Pedro Mascarenhas
Löytöretkeilijä Diogo Rodrigues (jonka mukaan on nimetty Rodrigues) nimesi 1528 Mascarenhasin mukaan Réunionin, Mauritiuksen ja Rodriguesin saaret Maskareeneiksi.
Mascarenhas palveli Portugalin siirtomaan Malakan siirtomaavirkamiehenä (capitão-mor) 1525–1526 ja oli Goan varakuningas vuodesta 1554 kuolemaansa saakka vuoteen 1555. Ollessaan Intian varakuninkaana hän lähetti James Diazin ja Gonzalo Rodriguez Etiopiaan ottamaan selvää hyväksyisikö keisari Galawdewos patriarkan, jonka roomalaiskatolinen kirkko oli nimittänyt.
Nándor Hidegkuti
Nándor Hidegkuti (3. maaliskuuta 1922 – 14. helmikuuta 2002) oli unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä, joka myöhemmin toimi menestyksekkäästi myös valmentajana.
Hidegkuti kuului Unkarin maajoukkueeseen sen kulta-aikoina. Vuosina 1945–1958 hän pelasi joukkueessa 69 ottelua ja teki 39 maalia. Hän voitti joukkueessa 1952 olympialaisissa kultamitalin ja 1954 MM-turnauksessa hopeaa.
Seurajoukkueurallaan Hidegkuti pelasi 14 vuotta MTK:ssa, jossa hän voitti kolmesti Unkarin mestaruuden (1951, 1953 ja 1958).
Sittemmin hän siirtyi Italiaan Fiorentinan valmentajaksi ja johdatti joukkueen vuonna 1961 Cup-voittajien cupin voittoon. Kahden vuoden kuluttua tästä hän valmensi Györin Unkarin mestaruuteen. Tämän jälkeen hän työskenteli vielä Egyptissä valmentajana.
C. B. Martin
Charles Burton Martin (1924 Chelsea, Massachusetts Yhdysvallat – 23. lokakuuta 2008 Medicine Hat, Alberta Kanada) oli yhdysvaltalaissyntyinen kanadalainen filosofi ja Calgaryn yliopiston filosofian emeritusprofessori. Hänen alojaan olivat ennen kaikkea mielenfilosofia, neurotieteet, metafysiikka, kielifilosofia sekä John Locken ajattelu.
Martin väitteli filosofian tohtoriksi Cambridgen yliopistosta. Vuonna 1954 hän luennoi Adelaiden yliopistossa. Vuosina 1966–1971 hän toimi filosofian professorina Sydneyn yliopistossa. Martin siirtyi filosofian professoriksi Calgaryn yliopistoon vuonna 1971. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2001.
Mikin Ketkuteatteri
Mikin Ketkuteatteri (engl. Mickey's House of Villains) on Disneyn piirroselokuva. Elokuvan päähenkilöt ovat Mikki Hiiri, Aku Ankka, Minni Hiiri, Hessu, Iines Ankka ja monet muut Disneyn elokuvissa aiemmin esiintyneet hahmot. Elokuva julkaistiin videolla Yhdysvalloissa syyskuussa 2002.
Elokuvassa Mikki järjestää teatterissaan halloween-juhlat. Niihin osallistuu erilaisia ketkuja, joilla on omat suunnitelmansa.
Arcee
Arcee on Transformers-universumissa esiintyvä Autobotti. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1986 The Transformers: The Movie animaatioelokuvassa. Arceen alkuperäisen hahmon ulkonäköön on haettu inspiraatiota mm. prinsessa Leiasta.
Hahmo oli ensimmäinen naispuolinen Transformers-hahmo. Hasbro oli alussa ollut haluton luomaan naispuolisia hahmoja The Transformers -sarjaan, koska oletuksena oli, että poikavaltainen yleisö ei haluaisi leikkiä naispuolisella lelulla. Arceen jälkeen sarjaan alettiin lisätä muitakin naispuolisia hahmoja. .
The Transformers: The Movie
Arcee nähtiin ensimmäistä kertaa The Transformers: The Movie -elokuvassa. Hän oli ensimmäinen naispuolinen Autobottipäähenkilö. Hän oli myös ainoa uusi hahmo, jonka lelua ei koskaan tuotu markkinoille.
Animaatiosarja
The Transformers -sarjan 4. kaudella Arceesta tuli yksi Headmastereista ja hänen ihmisliittolaisenaan toimi Daniel Witwicky.
Transformers: Animated
Transformers: Animatedissa Arcee oli tiedustelija, joka kantoi mukanaan Projekti Omegan koodeja. Ratchet lähetettiin etsimään häntä ja estämään koodeja joutumasta Decepticonien haltuun. He joutuivat kumpikin palkkionmetsästäjä Lockdownin vangiksi, joka varasti Ratchetin EMP-generaattorin. Generaattorin aiheuttaman onnettomuuden ansiosta he pääsivät karkuun, mutta Arcee menetti muistinsa. Ratchet ei onnistunut korjaamaan muistia, mutta sai vahingossa koodit omaan prosessoriinsa. Joten hän sai vastuulleen Arceen alkuperäisen tehtävän, Omega Supremen aktivoinnin ja kouluttamisen.
Transformers: Kaatuneiden kosto
Transformers: Kaatuneiden kostossa Arcee on paitsi yhteisnimitys kolmesta yhteisen mielen jakavasta Autobottisisaruksesta, myös yhden heihin kuuluvan oma nimi. Arcee itse muuntautuu punaiseksi Ducati 848 -moottoripyöräksi. Hänen sisaruksistaan Chromia muuntautuu siniseksi Suzuki B-King -moottoripyöräksi ja Elita-1 purppuraksi MV Agusta F4 R312 -moottoripyöräksi. Hänet nähtiin elokuvassa ainoastaan Shanghaissa, Diego Garciassa ja Egyptissä. Hän kuoli, kun Bonecrusheria identtisesti muistuttava tuntematon Decepticon ampui häntä. Elokuvassa Arceeta ääninäytteli Grey DeLisle.
Bumblebee
Elokuvan Bumblebee alussa Arcee nähtiin yhtenä Autoboteista, jotka taistelivat Starscreamin, Soundwaven ja Shockwaven johtamia joukkoja vastaan, kun Optimus Prime lähetti Bumblebeen (silloiselta nimeltään B-127) Maahan. Grey DeLisle palasi hahmon ääninäyttelijäksi, kreditoituna "Grey Griffin".
Transformers: Rise of the Beasts
Elokuvassa Transformers: Rise of the Beasts Arcee oli saapunut Maahan jonkin aikaa Bumblebeen tapahtumien jälkeen. Hän muuntautui Ducati 916 -moottoriypöräksi. Elokuvassa Arceeta ääninäytteli Liza Koshy.
Aligned-jatkumo
thumb|left|110px|Arcee sarjassa [[Transformers: Prime.]]
Tafti
thumb|Silkkitaftileninki vuodelta 1725. Tafti ( < persia tafte) on naisten pukuihin, puseroihin ja asusteisiin käytettävä, ohut palttinasidoksinen kangas, joka on tiivis ja melko jäykkä. Neliömetri taftia painaa noin sata grammaa. Sen materiaalina oli aiemmin raakasilkkilanka, josta oli poistettu silkkiliima eli serisiini saippualiuoksessa keittämällä. Nykyisin materiaalina on silkki, asetaatti tai muu tekokuitu kuten esimerkiksi polyamidi tai viskoosi.
Everlong
Everlong on yhdysvaltalaisen rockyhtye Foo Fightersin vuonna 1997 julkaistu single. Kappale on toinen singlejulkaisu Foo Fightersin The Colour and the Shape -albumilta. Se julkaistiin kahtena CD:nä, kun se julkaistiin singlenä.
Tafti
Vahatafti
Vahatafti on aiemmin käytössä ollut ohut palttinasidoksinen kangas, joka oli päällystetty molemmin puolin pellavaöljyseoksella. Sitä käytettiin etenkin sairaanhoidossa kääreenä. Vahataftin syrjäyttivät muovikankaat ja muut muovituotteet.
Everlong
Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo. David Letterman on sanonut ”Everlongin” olevan hänen lempikappaleensa. 21. helmikuuta 2000 yhtye esitti The Late Show with David Lettermanissa kappaleen, josta hän totesi ”my favorite band, playing my favorite song” (”lempiyhtyeeni soittaa lempikappaleeni”).
Mä en usko Jeesukseen
Mä en usko Jeesukseen on suomalaisen Soma-yhtyeen neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 25. joulukuuta 2009.
Everlong
Kappale on videopeleissä Rock Band 2, Guitar Hero World Tour ja Rocksmith 2014
Kappaleet
CD1:
CD2:
Perimysmaa
Perimysmaa eli perintömaa tarkoittaa keneltä tahansa sukulaiselta perittyä maata maalla tai kaupungissa. Sen vastakohta on ansiomaa eli muu kuin perintönä saatu maa. Vuoden 1734 lain maakaaren mukaan (2 luku 1 pykälä) perimysmaaksi katsottiin myös ansiomaa, joka on pantu perimysmaan sijaan. Aiemmassa suomalaisessa oikeusjärjestyksessä perimysmaa oli ansiomaahan verrattuna monessa suhteessa erityisasemassa. Uusi avioliittolaki (234/1929) kumosi perimysmaata koskevia säännöksiä ja perimysmaalla oli merkitystä vain avioliitoissa, joihin sovellettiin vanhaa avioliittolakia.
Lyhytheinäpreeria
thumb|right|250px|High Plainsien lyhytheinäpreeriaa.
Vabalninkas
Lähteet
55.96667°N, 24.75°W
Max Hanemann
Max Wolgang Hanemann (17. huhtikuuta 1881 Helsinki – 30. kesäkuuta 1945 Helsinki) oli suomenruotsalainen toimittaja joka toimi Svenska Pressen -lehden päätoimittajana. Hän käytti nimimerkkiä M.H-nn.
Ankronikka
Ankronikka on The Walt Disney Companyn piirrossarja, jota tuotettiin vuosina 1987–1990. Ankronikka perustui suurelta osaltaan Carl Barksin sarjakuvatarinoihin.
Ankronikka oli Disneylle menestys. Ankronikan vuosien 1987–1988 tuotantokausi koostui peräti 65 jaksosta, joka on nykyään Disneyn kokonaisen sarjan kaikkien tuotantokausien yhteispituus. Toinen, kolmas ja neljäs tuotantokausi lisäsivät vielä 35 uutta jaksoa, joten sarjan kokonaispituudeksi tuli 100 jaksoa.
Sarjan suosio poiki myös elokuvan nimeltä Ankronikka: Kadonneen lampun metsästäjät ja kaksi sisarsarjaa: Varjoankka ja Nokkapokka.
Disney alkoi julkaista vuodesta 2017 alkaen uutta DuckTales-sarjaa. . Sarja päättyi 15. maaliskuuta 2021.
Hahmot
Muita Ankronikassa esiintyneitä Barksin luomia hahmoja olivat Pelle Peloton, Kultu Kimallus, Milla Magia, Kulta-Into Pii ja Karhukopla. Sarjassa esiintyi myös monia ennen näkemättömiä hahmoja, kuten Tupun, Hupun ja Lupun tohelo sudenpentuystävä Sulo Sählä, luola-ankka Bubba sekä joukko Roopen palveluskuntaa: lentäjä Heimo Huima, kotiapulainen Selma Taateli tyttärentyttärensä Tepan kanssa sekä hovimestari Ankenström. Sarjan englanninkielisessä versiossa Roopen äänenä toimi Alan Young.
Tuotanto
Sarjan tuottaminen alkoi 1986 ja se oli alun perin suunniteltu Aku Ankalle. Kun Aku Ankan alkuperäinen ääninäyttelijä Clarence Nash kuoli leukemiaan vuonna 1985, Akua ei uskallettu käyttää ollenkaan. Sarjan päähenkilöksi tuottajat ottivat Akun miljardöörienon Roope Ankan. Sarja kuvasi Roopen ja ankanpoikien seikkailuja, ja Aku itse esiintyi vain muutaman kerran 1. tuotantokaudella. Sarjan tuottajat huomasivat, että Roope ja ankanpojat tarvitsivat apulaisen, mutta koska Akua ei uskallettu käyttää, he keksivät tälle eräänlaiseksi ”sijaiseksi” lentäjä Heimo Huiman. Koska sarjassa ei käytetty Aku Ankan muita hahmoja, oli keksittävä uusia hahmoja kuten Roopen hovimestari Ankenström, lastenhoitaja rouva Taateli ja tämän lapsenlapsi Tepa. Ensimmäisen tuotantokauden jaksot olivat synkkiä, kun taas loput kaudet olivat valoisampia.
Sarja Suomessa
Sarjan jaksojen esittäminen toisesta tuotantokaudesta eteenpäin suomenkielisellä jälkiäänityksellä aloitettiin Nelosella maaliskuussa 2013. Uudet jälkiäänitykset on tehnyt Uptempo Oy.
DVD-julkaisut
Suomessa keväällä 2007 (11.6.2007) sarjasta julkaistiin DVD-julkaisut Ankronikka osa 1 ja Ankronikka osa 2, jotka sisältävät valittuja jaksoja sarjasta. Eli toisin sanoen, jaksoja ei ole saatavana alkuperäisessä esitysjärjestyksessä. Esim. 5-osainen pilottijakso "Treasure of the Golden Suns" löytyy 2.kauden boksista (24 jaksoa). Suomen markkinoilla kausibokseja ei ole toistaiseksi nähty (aluekoodi 2). Vuoden 2005 koko 1. kauden kattava USA julkaisu (aluekoodi 1) sisältää 27 jaksoa, Eurooppa julkaisun jäädessä (monen eri kielen dubbauksineen) vain 20 jaksoon.
Ankronikka 1 DVD sisältää jaksot: (Kieli: Englanti, Suomi, Ruotsi. Tekstitys: Englanti, Suomi, Ruotsi.)
Ankronikka 2 DVD sisältää jaksot: (Kieli: Englanti, Suomi, Ruotsi. Tekstitys: Englanti, Suomi, Ruotsi.)
VHS-julkaisut
Suomessa 1990- ja 2000-luvulla sarjan 1. tuotantokauden jaksoja on julkaistu koti- ja vuokrakäyttöön tarkoitetuilla VHS-videokaseteilla suomenkielisellä puheella ja tekstityksellä.
Suomessa julkaistuja VHS-videokasetteja: (Pentti Siimes hengen äänenä, alkuperäinen Rip Taylor, Keijo Komppa Merlockin äänenä, alkuperäinen Christopher Lloyd)
Vastaanotto ja arvostelu
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Ankronikan sijalle 25 kaikkien aikojen sadan parhaan animaatiosarjan luettelossa. IGN-sivuston tammikuussa 2009 julkaisemalla sadan parhaan animaatiosarjan listalla Ankronikka oli sijalla 18. Kaksi kuukautta myöhemmin Gunaxin listasi sarjan sijalle neljä 1980-luvun kymmenen parhaan animaatiosarjan joukosta.
Oheistuotteet
Ankronikasta ilmestyi kaksi sarjakuvasarjaa. Ensimmäinen oli Gladstonen julkaisema ja siitä ilmestyi 13 numeroa vuosina 1988–1990. Toinen oli Disneyn itsensä julkaisema ja siitä ilmestyi 18 numeroa vuosina 1990–1991. Disney julkaisi myös sarjaan perustuvan lastenlehden. Yksi tämän lehden sarjakuvista oli ainut Don Rosan sarjakuva, jonka hän käsikirjoitti muttei itse piirtänyt.
Ankronikasta ilmestyi myös kaksi videopeliä, DuckTales ja DuckTales 2 Nintendon NES -konsolille. Lisäksi Amigalle, Apple II:lle, Commodore 64:lle sekä MS-DOSille ilmestyi peli nimeltä DuckTales: The Quest for Gold. Vuonna 2013 ensimmäisestä DuckTales-pelistä tehtiin uusittu versio DuckTales: Remastered PS3:lle, Xbox 360:lle, Wii U:lle ja Windowsille. Peli kunnioittaa suuresti alkuperäistä peliä tarinaltaan ja musiikiltaan.
Ankronikasta julkaistiin myös kaksi lasten äänikirjaa vuonna 1988, Tervetuloa Ankkalinnaan ja Roope Ankan aarteenetsintä. Yhden äänikirjan vuonna 1989, Dinosaurusten jäljillä ja viimeisen äänikirjan vuonna 1990, Heimo Huiman hurja hyökkäys. Äänikirjoissa ääninäyttelijöinä toimivat Matti Ranin, Matti Olavi Ranin, Pekka Autiovuori, Jukka Puotila, Elli Castrén, Soila Komi ja Tapio Hämäläinen. Äänikirjat perustuvat itse sarjan jaksoihin. Niiden lopussa on myös pidennetty versio Ankronikan tunnusmusiikista, joka sisältää erilaisen sanoituksen.
Antonio da Cudan
pienoiskuva|Antonio da Cudan Antonio Ruben da Cudan (s. 1940 Italia) on italialaissyntyinen kuvanveistäjä, jolla on useita isoja pronssiveistoksia Suomessa, muun muassa Helena Takalon patsas Pyhäjärvellä, Tapiolan Garden-hotellin vieressä oleva veistos , Raahessa suihkulähdeveistos "Täysikuu" , Ylivieskassa "Elämän vesi" -patsas , sekä Jämsän laskettelijapatsas.
Aiheesta muualla
'
Vilho Suosalo
Vilho Pekka Suosalo (17. toukokuuta 1910 Pietarsaari – 27. heinäkuuta 1976 Rovaniemi) oli suomalainen muurari ja SKDL:n kansanedustaja.
Suosalon vanhemmat olivat leipuri ja sosialidemokraattien kansanedustaja Kalle Suosalo ja Liisa Haak. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli osuusliikkeen myymälähoitajana Sodankylässä 1934–1936 ja muurarina Rovaniemellä 1936–1939, Pietarsaaressa 1945 ja jälleen Rovaniemellä 1945–1962.
Suosalo oli SKDL:n kansanedustajana vuosina 1962–1966 Lapin läänin vaalipiiristä. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä vuoden 1962 presidentinvaalissa ja kuului Rovaniemen kaupunginvaltuustoon sekä SKDL:n liittoneuvostoon.
Suosalo oli naimisissa vuodesta 1937 Sylvia Lakkalan kanssa. Hänen isänsä oli Suomen sisällissodan aikana Pietarsaaren teloituksissa ammuttu entinen kansanedustaja Kalle Suosalo ja veljet näyttelijä ja teatterinjohtaja Martti Suosalo ja punaupseeri, sodanjälkeinen kommunistiaktiivi Lauri Suosalo.
Serge Dassault
Dassault omisti 80 prosenttia pariisilaisen Socpresse-yrityksen osakkeista ja nosti Lagardère-mediayhtiöt (joilla on myös merkittävää sotateollisuusomistusta) markkinajohtajaksi Ranskassa. Yhtiö hallitsee 70:ää sanomalehteä, joista merkittävimpiä ovat konservatiivinen Le Figaro, maakuntalehdet Le Progrès (Lyon) ja La Voix du Nord (Lille) ja näiden lisäksi Le Soir (Belgia). Lisäksi yhtiö omistaa useita ranskalaisia naistenlehtiä ja TV-lehtiä ja L’Express-iltapäivälehden.
Dassault toimi aiemmin Pariisin eteläisen esikaupungin Corbeil-Essonnesin pormestarina. Vuonna 2004 hän pääsi Ranskan senaattiin konservatiivisen Union pour un Mouvement Populaire -puolueen listalta.
Elokuvat kertovat, Matti Kassila
Elokuvat kertovat, Matti Kassila on elokuvaohjaaja Matti Kassilan elämäntyötä käsittelevä teos. Teoksen ovat toimittaneet Kalevi Koukkunen, Kimmo Laine ja Juha Seitajärvi. Teos on ilmestynyt 2013 ja kustantaja on Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Se kuuluu Kavan julkaisusarjaan.
Teoksesta tuli juhlakirja tammikuussa 2014 90 vuotta täyttäneen Kassilan kunniaksi. Teoksen idea alkoi kuitenkin muhia jo, kun Kalevi Koukkunen näki Kassilan elokuvan Päämaja sen ensi-illassa 1970. Seuraava vaihe oli elokuvan televisioesitys vuonna 2008, jolloin Koukkunen soitti Kassilalle ja otti puhelun lopussa esille kirjaidean.
Kun idea sai myönteisen vastaanoton myös Kavassa, Koukkunen alkoi selvittää hankkeen toteutusta ja sai työryhmään mukaan Kimmo Laineen ja Juha Seitajärven, molemmat asiantuntevia elokuvantutkijoita. Varsinainen työ teoksen parissa alkoi, kun työryhmä kokoontui ensimmäisen kerran syyskuussa 2009 ja alkoi sen jälkeen rekrytoida kirjoittajia. 24 artikkelin kokonaisuuden kirjoittajat ovat elokuvantutkijoita. Kukin käsittelee toimittajien esittämiä teemoja mutta omista lähtökohdistaan.
Ensimmäisessä artikkelissa Kassila itse muistelee ensimmäistä ohjaustyötään Isäntä soittaa hanuria. Kirjan ensimmäisen osan päätteeksi hän vielä pohtii aihetta "Mitä jäi tekemättä?" Sen jälkeen kirjoittajat käyvät hänen uraansa läpi, osa tieteellisin artikkelein, toiset yleisemmin tulkinnoin. Teos jakautuu osiin siten, että aluksi tarkastellaan elokuvan tekemisen tapoja, seuraavaksi käydään läpi Kassilan tunnetuimpia elokuvia, kolmannessa ovat tarkastelun alla muun muassa Palmu-elokuvat. Sen jälkeen on vuorossa Kassilan elokuvien musiikki ja muu äänimaisema, viimeinen artikkeliosuus sisältää tekstejä elokuvan reuna-alueilta, kuten Kassilasta tietoteoksissa ja hänen toiminnastaan Suomen elokuvasäätiössä.
Artikkelien jälkeen teoksessa on yhteenveto Kassilan uran etenemisestä, kattavat filmografiat ja viimeisenä julisteliite. Hakemisto ei kaikilta osin pidä yhtä tekstin kanssa.
Vastaanotto
Hannu Björkbacka kiittää Keskipohjanmaan KP24.fi-sivulla teosta sanoin: "[Se on] vertaansa vailla oleva tietopankki elokuvista, myös kaunis kunnianosoitus viisi vuosikymmentä pitkiä fiktioelokuvia luoneelle tekijämiehelle." Hän huomauttaa vielä: "Tiiliskivikirja ei ole yleisesitys, vaan käsittelee kunnianhimoisesti ja monipuolisesti Kassilan elokuvia ja niiden teemoja perusteellisin essein." Björbacka löysi kuitenkin puutteen, sillä hän jäi kaipaamaan selvitystä siitä, miksi Kaikki pelissä (1994) epäonnistui ja lopetti mestarin elokuvauran, mutta kysyy kuitenkin: "Vai epäonnistuiko sittenkään."
Martha Washington
Martha Washington (o.s. Dandridge, 13. kesäkuuta 1731 – 22. toukokuuta 1802 ) oli Yhdysvaltain ensimmäisen presidentin George Washingtonin vaimo vuodesta 1759 lähtien. Avioliitto oli Martha Washingtonin toinen. Pariskunnalla ei ollut yhteisiä lapsia, mutta heillä oli neljä lasta Marthan aiemmasta avioliitosta Daniel Parke Custisin kanssa. Elämänsä aikana Martha osti yli 80 orjaa Mount Vernonin plantaasille. Yksi selitys sille miksei parilla ollut omia lapsia on se, että George Washington olisi ollut steriili.
Pankowin rautatieasema
Pankowin rautatieasema (saks. Bahnhof Berlin-Pankow tai metroasemana pelkästään Pankow) on rautatie- ja metroasema Berliinin Pankowin kaupunginosassa, samannimisellä hallintoalueella. Berliinin S-Bahnin linjat S2, S8 ja S85 kulkevat sen kautta. Asema on lisäksi Berliinin metron linjan U2 pohjoinen pääteasema, ja Berliinin-Szczecin rautatien asema.
Historia
Pankowin rautatieasema rakennettiin 1880, etelään Pankowin kylästä, joka antoi alueelle nimensä. Vuonna 1883 se uudelleennimettiin Pankow-Schönhauseniksi, läheisen Schönhausenin linnan mukaan, ja nykyinen nimi Berlin-Pankow otettiin käyttöön 1954. Rataosuus sähköistettiin v. 1924.
Matkustajaliikenteen aseman pohjoispuolelle rakennettiin erillinen rahtiasema helpottamaan Stettinin aseman ruuhkaa, ja siitä muodostui huomattava rahtiliikenteen solmukohta. Pankowin rahtiaseman merkitys väheni Saksojen yhdistymisen myötä, ja rahtiliikenne lopetettiin kokonaan v. 1997.
U-Bahn
Aina siitä asti, kun Berliinin metron linja U2:n pohjoinen pääteasema valmistui Pankowin Vinetastraßelle v. 1930, metrolinjan jatkamista Pankowin rautatieasemalle suunniteltiin, mutta mitään ei tapahtunut ennen vuotta 1997. Tuolloin silloinen Pankowin metroasema nimettiin uudestaan Vinetastraßen metroasemaksi ja aloitettiin rakennustyöt. Pankowin metroasema avattiin 16. syyskuuta 2000.
Enid Bagnold
Enid Algerine Bagnold CBE ['iːnɪd 'bægnold] (27. lokakuuta 1889 Rochester, Kent – 31. maaliskuuta 1981 Rottingdean, East Sussex) oli brittiläinen kirjailija, jonka tuotantoon kuuluu runoja, romaaneja ja näytelmiä. Hänen tunnetuin teoksensa on kilparatsastajatytöstä kertova National Velvet (1935). Sen pohjalta on tehty vuoden 1944 elokuva Yli esteitten, jossa pääosaa näyttelee nuori Elizabeth Taylor, sekä vuoden 1978 elokuva Yli esteiden, pääosassa Tatum O’Neal.
Bagnoldin teoksista on suomennettu romaanit Elämän ovi (The Squire, Karisto 1939) ja Rakastettu – kadehdittu (The Loved and Envied, Otava 1953)
Kolmas Suomessakin nähty Bagnoldin tekstiin pohjautuva elokuva on Kotiopettajattaren salaisuus (The Chalk Garden, 1963).
Yksityiselämä
Everstin tyttäreksi syntynyt Enid Bagnold vietti varhaislapsuutensa Jamaikalla mutta kävi koulunsa Englannissa. Jo nuorena hän muutti pois vanhempiensa luota asumaan Lontoon Chelsean kaupunginosaan, jossa hän opiskeli taidetta Walter Sickertin johdolla ja seurusteli irlantilaisen kirjailija-toimittaja Frank Harrisin kanssa, joka oli myös hänen työnantajansa. Heidän ystäväpiiriinsä kuuluivat kuvanveistäjä Henri Gaudier-Brzeska, kirjailijapari Katherine Mansfield ja John Middleton Murry ja kuvataiteilija-kirjailija Claud Lovat Fraser. Vuonna 1920 Bagnold avioitui Reuters-uutistoimiston johtajan Roderick Jonesin kanssa. He ostivat talon Rottingdeanista läheltä Brightonia ja saivat neljä lasta.
Outo elämä
Outo elämä on YUP-yhtyeen helmikuussa 1998 julkaisema albumi.
Levyä pidetään YUP:n läpimurtolevynä. Osaltaan syynä on levyn äänittäjä ja miksaaja Dan Tigerstedt, joka ei ole tehnyt yhtyeen kanssa yhteistyötä tämän albumin ulkopuolella.
Albumin paras listasijoitus Suomen virallisella albumilistalla oli 7.
Oudon elämän kappaleista "Tavaroiden taikamaailma", "Tuuliajolla" ja "Mitä luoja teki ennen kuin loi maailman?" pääsivät vuonna 2004 tuplakokoelmalle Helppoa kuunneltavaa.
Kappaleet
Sovitukset YUP, paitsi 1, 2, 6, 10, 11 YUP ja Matti Nurro.
Nuolijärvi (täsmennyssivu)
Nuolijärvi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Stavyštšen piiri
Stavyštšen piiri on yksi Ukrainan Kiovan alueen hallinnollisista piireistä. Piirin väkiluvuksi arvioitiin 22 133 (1.1.2017)
Piirin hallintokeskus on Stavyštšen kaupunkityyppinen taajama (Ставище, 6 534 as.). Se sijaitsee linnuntietä 121 ja maanteitse 139 kilometriä Kiovan keskustasta etelään.
Lännenkorallikäärme
Lännenkorallikäärme eli arizonankorallikäärme (Micruroides euryxanthus) on myrkkytarhakäärmeiden heimoon kuuluva laji. Se liikkuu öisin ja oleskelee yleensä maan alla. Puolustautuessaan se nostaa häntänsä ylös ja kiertää sen kahdeksikon muotoon ja kääntyy selälleen.
Ulkonäkö ja koko
Lännenkorallikäärme on korallikäärmeeksi melko pieni ja on pituudeltaan 40–55 senttiä. Suomut ovat pehmeitä. Lajilla on mustia, keltaisia ja punaisia raitoja tai keltaisten raitojen sijasta valkoisia raitoja.
Levinneisyys ja elinympäristö
Lännenkorallikäärmettä tavataan Yhdysvaltojen lounaisosassa ja Meksikon luoteisosassa. Sitä esiintyy kuivissa metsissä, joen pohjilla, savanneilla, aavikoila ja muilla kuivilla alueilla.
Ravinto
Laji syö pienempiä käärmeitä.
Tamika Catchings
pienoiskuva|Tamika Catchings Tamika Devonne Catchings (s. 21. heinäkuuta 1979 Stratford, New Jersey) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut vuodesta 2002 WNBA-seura Indiana Feveriä.
Ennen ammattilaisuraansa Catchings pelasi vuosina 1997–2001 yliopistokoripalloa Tennesseen yliopiston joukkueessa Lady Volunteersissa. Hän oli voittamassa Tennesseessä NCAA:n naisten koripallomestaruutta vuonna 1998 ja vuonna 2000 hänet palkittiin Naismith Awardilla vuoden naisyliopistokoripalloilijana. Lisäksi hän oli voittamassa Yhdysvaltain joukkueessa vuoden 1997 nuorten maailmanmestaruutta tehden itse mestaruusturnauksessa keskimäärin 13,2 pistettä ottelua kohden. Yliopistourallaan Catchings teki yhteensä 2 113 pistettä, neljänneksi eniten Lady Volsin historiassa, keräsi 1 004 levypalloa, riisti pallon 311 kertaa ja torjui 140 heittoa. Tennessee Lady Volunteers jäädytti hänen pelinumeronsa, numeron 24, vuonna 2003 ja hänet nimettiin vuonna 2011 joukkueen omaan Hall of Fameen. WNBA-varauksen hän sai vuonna 2001 Indiana Feverin varattua hänet varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella numerolla kolme. Tilaisuuden ykkösvaraus oli Seattle Stormin varaama Lauren Jackson ja kakkosvaraus Charlotte Stingin varaama Kelly Miller.
Catchingsin oli tarkoitus aloittaa uransa WNBA:ssa vuonna 2001, minkä polvivamma kuitenkin esti. Hän pääsi lopulta aloittamaan uudessa seurassaan kaudella 2002 ja oli heti Feverin tehokkain hyökkäyspelaaja tehden runkosarjassa yhteensä 594 pistettä (keskimäärin 18,6 ottelua kohden), mikä oli samalla eniten myös koko liigassa. Hän oli seuransa ykköspelaaja myös levypallojen (276 levypalloa, keskimäärin 8,6 per ottelu), koriin johtaneiden syöttöjen (118), pallonriistojen (94) ja heitontorjuntojen (43) määrässä. Hän oli johdattamassa Feveriä seuran historian ensimmäisiin WNBA:n pudotuspeleihin ja kauden jälkeen hänet nimettiin liigan vuoden tulokkaaksi. Liigan arvokkaimman pelaajan äänestyksessä hän sijoittui kolmanneksi ja parhaan puolustavan pelaajan äänestyksessä toiseksi.
Catchings on jatkanut tehokkaana pisteidentekijänä myös tulokaskautensa jälkeen. Hän on kuulunut WNBA:n kymmenen eniten pisteitä tehneen joukkoon tuon kauden lisäksi kahdeksasti, kausina 2003–2006 ja 2009–2012. Elokuussa 2011 hän ylitti 5 000 tehdyn pisteen rajapyykin kuudentena pelaajana WNBA:n historiassa. Catchings tunnetaan myös hyvistä puolustustaidoistaan. Hänet on palkittu ennätykselliset viisi kertaa (2005, 2006, 2009, 2010 ja 2012) WNBA:n vuoden puolustuspelaajan palkinnolla ja hänet on nimetty kahdeksasti (2005–2012) puolustuksen ykköstähdistöön. Hän on myös ollut viidellä kaudella (2002, 2005, 2006, 2009 ja 2010) WNBA:n eniten pallonriistoja tehnyt pelaaja, useammin kuin kukaan muu.
Catchings palkittiin vuonna 2011 WNBA:n arvokkaimman pelaajan palkinnolla. Hän saavutti tuolla kaudella keskiarvot 15,5 pistettä, 7,1 levypalloa, 3,5 koriin johtanutta syöttöä ja 2,0 pallonriistoa ottelua kohden ja oli johdattamassa joukkuettaan itäisen konferenssin runkosarjavoittoon. Hänet on nimetty seitsemästi liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja kolmesti toiseen. Vuonna 2006 hänet nimettiin WNBA:n kymmenvuotisjuhlan kunniaksi koottuun WNBA All-Decade Teamiin, johon valittiin hänen lisäkseen yhdeksän muuta pelaajaa.
Catchings debytoi Yhdysvaltain A-maajoukkueessa maailmanmestaruuskilpailuissa 2002, joissa oli voittamassa kultaa. Vuonna 2004 hän kuului olympiakultaa voittaneeseen joukkueeseen Ateenan kisoissa kuuluen joka ottelussa joukkueen aloitusviisikkoon (puolustavassa roolissa). Hän teki tuolloin yhteensä 55 pistettä (6,9 ottelua kohden), keräsi 43 levypalloa ja suoritti 22 pallonriistoa (joukkueestaan eniten). Hän oli voittamassa olympiakultaa myös Pekingissä 2008, jossa hän aloitti joka ottelun vaihdosta, ja Lontoossa 2012. Catchings on saavuttanut maajoukkueurallaan myös MM-kultaa vuonna 2010 sekä MM-pronssia vuonna 2006.
Tamika Catchings on 11 kautta NBA:ssa pelanneen koripalloilija Harvey Catchingsin tytär. Hänellä on neljä sisarusta, kaksi veljeä ja kaksi siskoa. Siskoista toinen, Tauja Catchings, sai WNBA-varauksen vuonna 2000 ja pelasi koripalloammattilaisena Ruotsissa.
Serpien kylässä 5
Serpien kylässä 5 on viides osa Serpien kylässä -sarjasta. Levyille on koottu radiosketsejä Pirkka-Pekka Peteliuksen ja  Pedro Hietasen Yömyöhä-radio-ohjelmasta. Mukana ovat ohjelmat: Ey-henkinen vainajien toivekonsertti sekä Freoninkierrätysiltamat Gumbostrandissa. Tupla-CD:n saa myös Serpien kylässä Box 2:n mukana.
28. huhtikuuta
28. huhtikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 118. päivä (119. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 247 päivää.
Helppoa katseltavaa
Helppoa katseltavaa on suomalaisen YUP-yhtyeen vuonna 2004 julkaisema DVD. Levy on kattava esittelyteos yhtyeestä sisältäen muun muassa yhtyeen kaikki musiikkivideot, YUP:n jäsenten haastattelut, laajan kuvagallerian sekä erinäisiä keikkataltiointeja. Helppoa katseltavaa oli listaykkönen kolmen viikon ajan Suomen virallisella musiikki-dvd -listalla. Maaliskuussa 2008 Helppoa katseltavaa myi kultalevyyn oikeuttavan määrän.
28. huhtikuuta
Kuolleita
Katso myös: kalenteri ~ 27. huhtikuuta, 29. huhtikuuta
Helppoa katseltavaa
Konserttitallenteet
Tavastia, Helsinki (14. syyskuuta 1996)
Provinssirock, Seinäjoki (20. kesäkuuta 1999)
Lista TOP40 (11. marraskuuta 1999)
Lutakko, Jyväskylä (9. marraskuuta 2001)
Lutakko, Jyväskylä (4.-5. huhtikuuta 2003)
Ilosaarirock, Joensuu (17. heinäkuuta 2004)
+ Piiloraitoja
Ansiomaa
Ansiomaa tarkoitti maata, jonka joku oli itsellensä ansainnut, vastakohtana perimysmaalle.
Ansiomaan omistajalla ei ollut muita rajoituksia kuin se, että kaupunkilaisoikeuden mukaan siitä ei saanut testamentilla antaa enempää kuin kuudesosan, jos rintaperillisiä oli olemassa. Maalaisoikeuden mukaan ansiomaata sai antaa tai testamentata kaiken, paitsi jos antajalla oli vajaavaltaisia lapsia, joilla ei ollut mitään omaksi elatuksekseen tai kasvatuksekseen, jolloin heille oli jätettävä sen verran, mitä he tarvitsivat siihen asti, kunnes he kykenivät elättämään itsensä.
Howard Hughes
Howard Robard Hughes, Jr. (24. joulukuuta 1905 Houston, Texas – 5. huhtikuuta 1976 Meksiko/Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen talousmagnaatti, lentäjä, insinööri, elokuvaohjaaja ja -tuottaja sekä hyväntekijä. Hughes oli miljardööri ja aikanaan yksi maailman varakkaimmista henkilöistä.
Blacklist
Blacklist voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Howard Hughes
Nuoruus
Hughes oli lapsena ujo mutta osoitti mekaanista lahjakkuutta. Hän muun muassa osasi koota radiovastaanottimen osista ja lisätä moottorin polkupyöräänsä jo 12-vuotiaana. Hän kävi koulunsa Fessendenissä Massachusettsissa ja Ojaissa Kaliforniassa. Hughesin kumpikin vanhempi kuoli ennen kuin Hughes oli täysi-ikäinen.
Isänsä kuoltua Hughes osti itselleen sukulaistensa osuudet perheyrityksestä ja meni naimisiin vuonna 1925 houstonilaisen seurapiirinaisen Ella Ricen kanssa. Pariskunta erosi neljä vuotta myöhemmin.
Elokuvantekijänä
Hughes alkoi 1920-luvun lopulla tuottaa ja ohjata elokuvia Hollywoodissa. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä on ensimmäiseen maailmansotaan sijoittuva Hornan enkelit (1930), joka tunnetaan näyttävistä taistelulentokohtauksistaan. Elokuva tuli kalliiksi, mutta se sai hyvät katsojaluvut. Hughesin toinen ohjaustyö on vuoden 1943 elokuva Lainsuojaton. Hughes tuotti kaikkiaan 28 Hollywood-elokuvaa.
Ilmailijana
thumb|upright|Hughes lentokoneensa vierellä 1940-luvulla. Hughes opetteli lentämään ja alkoi osallistua lentokilpailuihin. Hän perusti Hughes Aircraft -lentokoneyhtiön. Sen valmistama Hughes H-1 Racer -kilpakone oli edelläkävijä, jossa oli sisäänvedettävä laskuteline, iso tähtimoottori, saumaton runko ja muita uudistuksia. Jotkut pitävät sitä toisen maailmansodan hävittäjäkoneiden esikuvana. Hughes lensi H-1:llään ensin nopeuslennon maailmanennätyksen ja tammikuussa 1937 Yhdysvaltain poikkilennon nopeusennätyksen. Sen jälkeen Hughes lensi lähes keskeytyksettä neljän vuorokauden mittaisen maailmanympärilennon maailmanennätysajassa, mikä teki hänestä kansallissankarin Yhdysvalloissa.
Toisen maailmansodan aikana Hughes osti suuren osuuden Trans World Airlines -lentoyhtiöstä. Hän sai hallitukselta toimeksiannon valmistaa Hughes XF-11-tiedustelukone ja Hughes H-4 Hercules (HK-1) -joukkojenkuljetuslentovene. Hughes joutui XF-11:llä lentäessään vuonna 1946 vakavaan lento-onnettomuuteen, jonka aiheuttaman elinikäisen kivun seurauksena hänestä tuli riippuvainen kodeiinista. H-4:ää ei ehditty ottaa käyttöön sodan jo loputtua, mutta koelennolla se nousi ilmaan maailman suurimpana koskaan rakennettuna lentokoneena.
Viimeiset vuodet
Hughes oli eksentrikko, ja hänen käyttäytymisensä muuttui 1940-luvun lopulta alkaen entistäkin erikoisemmaksi. Hän muun muassa kiinnitti ylettömästi huomioita mitättömiin yksityiskohtiin, asui hotelleissa ja piti liiketapaamisia pysäköidyissä autoissa. Hän myös lakkasi kiinnittämästä huomiota ulkonäköönsä ja hygieniaansa. Lentoyhtiöönsä liittyneen oikeustaistelun yhteydessä Hughes kärsi hermoromahduksen vuonna 1958.
Toisen avioliittonsa Hughes solmi vuonna 1957 Jean Petersin kanssa, mutta pariskunta ei liittonsa aikana viettänyt paljonkaan aikaa yhdessä.
Seuraavalla vuosikymmenellä Hughes eristäytui ulkomaailmasta ja vaihteli asuinpaikkaansa pimennetystä hotellisviitistä toiseen eri maissa ja kaupungeissa. Hän eli mormonihenkivartijoiden ja eräiden harvojen ystäviensä avustamana hotelleissa tulematta julkisuuteen yli 20 vuoteen. Hughesilla oli tapana vuokrata aina hotellin kattohuoneisto. Vuosina 1966–1976 Hughes asui hotelleissa Beverly Hillsissä, Bostonissa, Las Vegasissa, Nassaussa, Vancouverissa, Lontoossa, Managuassa ja Acapulcossa. Erakkovuosiensa aikana Hughes kärsi pakko-oireisesta häiriöstä. Hän ei myöskään välittänyt terveydestään vaan riutui viimeiset vuotensa ja kuoli huhtikuussa 1976 munuaisten pettämiseen lentokoneessa matkalla Meksikosta sairaalaan Texasiin. Hänen perintöriitansa kestivät vuosikymmenen, koska Hughes ei ollut jättänyt testamenttia. Hänen suuri omaisuutensa jaettiin lopulta hänen sukulaistensa kesken.
Populaarikulttuurissa
Vuonna 2005 julkaistiin Hughesin elämästä tehty Lentäjä-elokuva, joka voitti viisi Oscar-palkintoa. Elokuvan ohjasi Martin Scorsese, ja Hughesia esitti Leonardo DiCaprio.
The Amazing Howard Hughes -televisioelokuvassa (1977) eksentrikkomiljardööriä esittää Tommy Lee Jones.
Howard Hughesin väärennetyn omaelämäkerran tapausta käsittelee vuoden 2006 elokuva Vedätys.
Filippos IV
Filippos IV (k. 297 eaa.) oli Makedonian kuningas lyhyen ajan vuonna 297 eaa. Hänen isänsä oli Kassandros, yksi Aleksanteri Suuren seuraajista, joka oli kaapannut vallan Makedoniassa. Filippos ei ehtinyt hallita kuin lyhyen ajan isänsä kuoleman jälkeen.
Ronald Reaganin salamurhayritys
Ronald Reaganin salamurhayritys tapahtui Washington D.C:ssä 30. maaliskuuta vuonna 1981. John Hinckley ampui kuusi laukausta kohti Yhdysvaltain presidentti Ronald Reagania ja hänen saattuettaan. Reagan ja kolme muuta haavoittuivat hyökkäyksessä, mutta toipuivat myöhemmin sairaalassa.
Tapahtuman taustat
John Hinckleyllä oli pakkomielle näyttelijä Jodie Fosteriin. Foster näytteli vuoden 1976 elokuvassa Taksikuski, jossa yksi henkilöistä suunnittelee presidenttiehdokkaan murhaa. Hinckley katsoi elokuvan moneen kertaan. Hän halusi saada Fosterin huomion murhaamalla presidentin. Hinckley kärsi masennuksesta ja psykoottisuudesta.
Hinckley valitsi ensiksi kohteekseensa Yhdysvaltain presidentti Jimmy Carterin. Lokakuussa 1980 Hinckley pidätettiin aseiden hallussapidosta Nashvillen kansainvälisellä lentoasemalla samana päivänä, kun Carter oli kaupungissa. Kuukautta myöhemmin Reagan voitti presidentinvaalit.
Tapahtumat
Reagan haavoittui limusiinista kimmonneesta luodista rintakehäänsä ja käsivarteensa. Hänen keuhkonsa puhkesi, ja hän sai sisäisen verenvuodon. Reagan kuitenkin toipui vammoistaan sairaalassa. Luodeista haavoittuivat myös poliisi Thomas Delahanty, salaisen palvelun agentti Tim McCarthy ja Reaganin lehdistösihteeri James Brady. Brady haavoittui päähän ja halvaantui. Hän joutui viettämään loppuelämänsä pyörätuolissa ja kuoli vuonna 2014.
Seuraukset
Hinckley asetettiin tapahtumasta moneen eri syytteeseen, mutta hänet tuomittiin syyntakeettomaksi ja psyykkisesti sairaaksi. Hinckley joutui suljettuun psykiatriseen hoitoon. Aseen ja patruunat Hinckley oli ostanut laillisesti.