cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Matti Tarkkanen
Varhainen toiminta SLS:ssa
Ensimmäinen maininta Tarkkasesta Lähetysseuran kohdalla on vuodelta 1898, jolloin hän osallistui yksityiseen pappiskokoukseen Jyväskylässä ja piti siellä yhden alustuksista. Tämän jälkeen hän näyttää osallistuneen säännöllisesti Lähetysseuran toimintaan. Hän osallistui myös näihin aikoihin perustetun Suomen NMKY:n toimintaan. Hän kirjoitti myös säännöllisesti Vartija-lehteen.
Vuodesta 1898 alkaen Tarkkanen osallistui uuden lähetyskentän, Kiinan työn valmisteluun. Vuonna 1905 hän oli jo Lähetysseuran johtokunnan varajäsen. Viimeksi mainitusta tehtävästä hän kuitenkin luopui 1910 tultuaan valituksi Taipalsaaren kirkkoherraksi.
Vuoden 1908 kirkolliskokouksessa Tarkkanen puhui lähetyssaarnaajan tutkinnon suorittaneiden oikeuksista. Hänen mielestään nämä henkilöt tuli rinnastaa pappeihin eikä maallikkoihin. Hän jäi kuitenkin mielipiteineen vähemmistöön. Häviölle jäi myös hänen kantansa siitä, että lähetyskoulusta olisi tehty pappisseminaari, jonka käyneet olisivat voineet toimia kotimaassa pappisvirassa.
Valinta lähetysjohtajaksi
Ehdolla lähetysjohtajaksi olivat myös Uno Paunu, joka ei saanut kannatusta, sekä Hannu Haahti, joka toimi tuolloin seuran apulaisjohtajana. Jälkimmäinen haluttiin kuitenkin pitää aiemmassa tehtävässään, ja katsottiin, että Tarkkanen ja Haahti tulisivat muodostamaan voimakkaan parivaljakon.
Toiminta lähetysjohtajana
Tarkkasen toimikausi oli alusta alkaen sovittu 20 vuoden pituiseksi, ja niin pitkä se myös todellisuudessa oli. Tarkkasta on kuvattu lujaksi ja määrätietoiseksi sekä sitkeäksi ja toimintatarmoiseksi johtajaksi.
Tarkkasen kauden alkua varjosti kolme suurta ongelmaa. Lähetysseuran toiminta oli Mustakallion kaudella laajentunut enemmän, kuin mitä lähetysharrastuksen kasvu kotimaassa oli edellyttänyt. Tämän lisäksi tuli vielä ensimmäinen maailmansota, joka hankaloitti yhteyksiä lähetyskentille, ja jo ennen sotaa helluntaiherätys aiheutti ongelmia Kiinan lähetyskentällä. Sitä selvittämään oli jo v. 1913 lähetetty apulaisjohtaja Hannu Haahti. Helluntailaisten aiheuttamista ongelmista Kiinassa selvittiin Haahden ansiosta, joskin viisi työntekijää menetettiin heille.
Alun taloudelliset ongelmat
Suuremmaksi ongelmaksi kuitenkin nousi Suomen markan romahtaminen. Kiinassa oli rahan arvo sidottu hopean arvoon, ja markan arvo suhteessa dollariin laski vuoteen 1920 tultaessa niin, että vaihtosuhde oli 1:40. Kun edellisvuonna oli Afrikkaan lähetetty 14 lähettiä (palaajia oli ollut 11 henkeä) ja Kiinaan kuusi lähettiä, niin nyt oli uhkana se, että Kiinan työstä saatettaisiin joutua luopumaan kokonaan.
Tarkkanen oli sillä kannalla, että Lähetysseuran tuli hankkia valuuttalainoja, kun taas Haahti vastusti tätä, peläten, että koko seura ajautuisi konkurssiin. Lopuksi tilanteen pelasti se, että amerikansuomalaiset tekivät seuralle huomattavia lahjoituksia. Tarkkanen teki myös kokousmatkan Yhdysvaltoihin ja sai sieltä myös lainojakin. Tätä amerikansuomalaisten apua seura sai aina vuoteen 1929 saakka.
Kansainvälinen yhteistyö
Sodan jälkeen viriteltiin yhteispohjoismaista yhteistyötä lähetystyössä, joskin Ahvenanmaan kysymys hiersi aluksi välejä ruotsalaisten kanssa. Asiassa edistyttiin vuonna 1923, kun Tukholmassa perustettiin Pohjoismaiden Lähetysneuvosto.
Ylipäätään kansainvälisissä suhteissa Tarkkanen kannatti ekumeniaa. Hänen mukaansa eri kirkkokunnista huolimatta ”kaikki ne, joiden sydämessä Kristus asuu, ovat yhden saman kirkon jäseniä”. Oli mahdotonta eristäytyä kristittyjen yhteydestä, jos haluttiin olla luterilaisen kirkkokäsityksen kannalla. ”Kapseloituneella” kristillisyydellä ei voitu toteuttaa Kristuksen asettamaa lähetystehtävää. Tässä suhteessa Tarkkanen oli jokseenkin eri linjalla kuin hänen oppi-isänsä, arkkipiispa Gustaf Johansson.
Kysymys suomensukuisista kansoista
Sodan jälkeen virisi uudelleen kysymys lähetystyön tekemisestä suomensukuisten kansojen parissa Venäjällä. Tämä kysymyshän oli ollut esillä heti Lähetysseuraa perustettaessa, mutta sen oli tehnyt tyhjäksi Venäjän keisarin kielteinen kanta. Nyt tämä ajatus kariutui Venäjän poliittiseen kehitykseen niin, että edes inkeriläisten pariin ei päästy tekemään työtä.
Tarkastusmatka Kiinaan
Tarkkanen pääsi tekemään tarkastusmatkan Kiinaan vuosina 1921–1922. Siellä Lähetysseura oli tehnyt työtä Hunanin maakunnassa vuodesta 1902 lähtien. Suomalaisten kastamia kristittyjä siellä oli Tarkkasen matkan aikana noin 2 000 henkeä
Tarkkasen matka osoitti sen, että työ sillä oli edistynyt nopeasti ja että sen vuoksi siellä oli lähetystyöllä suuret tarpeet. Nähtiin myös, että lähetystyön mahdollisuudet Kiinassa olivat lähes rajattoma.
Ongelmat Lounais-Afrikassa
Ennen sotaa oli tilanne Ambomaalla ollut se, että suomalaiset tekivät lähetystyötä Ondongassa ja lännessä, ja Oukwanyama taas oli ollut saksalaisen Reinin lähetyksen työmaata. Sodan lopputuloksena koko Lounais-Afrikka oli siirtynyt pois saksalaisten hallinnasta, ja nämä joutuivat myös vetäytymään Oukwanyamasta. Tämä alue pyrittiin nyt saamaan suomalaisille SLS:n ja Reinin lähetyksen keskinäisellä sopimuksella.
Mutta myös suomalaisten erityisasema oli mennyttä, ja Lounais-Afrikan protektoraatin jälkeen aluetta hallitsi Etelä-Afrikka Kansainliiton mandaatilla. Administraattorinvirasto määräsi nyt ainoastaan Ondongan suomalaisten alueeksi, kun taas Oukwanyama annettiin anglikaaneille ja Uukwambi sekä Onganjera annettiin Katoliselle kirkolle.
Lounais-Afrikan viralliseksi kirkolliseksi statukseksi tuli anglikaaninen Damaramaan hiippakunta, ja sen ensimmäiseksi piispaksi tuli Nelson Fogarty. Hänestä tuli nyt Tarkkasen kiistakumppani Oukwanyaman lisäksi Fogarty puhui myös muista amboheimoista.
Asiassa vedottiin mm. Canterburyn arkkipiispaan Randall Davidsoniin, mutta jokseenkin turhaan.
Tarkastusmatka Ambomaalle
Tarkkanen suoritti tarkastusmatkan Ambomaalle vuonna 1925. Sen yhteydessä hän tapasi kahdesti sekä Lounais-Afrikan administrattorin G. R. Hofmeyerin että piispa Nelson Fogartyn sekä Etelä-Afrikan pääministerin J. B. M. Hertzogin, joka oli korkein viranhaltija Etelä-Afrikassa. Neuvottelut Fogartyn kanssa sujuivat nihkeästi, ja viimeksi mainittu esitti Tarkkaselle, että suomalaiset luopuisivat Oukwanyamasta rahallista korvausta vastaan. Nyt neuvottelut ajautuivat umpikujaan, kunnes Fogarty lähetti Tarkkaselle kirjeen, jossa hän ehdotti, että aluejako poistettaisiin, ja kaikki kolme kirkkokuntaa saisivat vapauden toimia, missä halusivat. Tämä ehdotus ei miellyttänyt Tarkkasta, mutta hän ei nähnyt asiassa parempaakaan ratkaisua suomalaisten kannalta ja päätti suostua tähän ehdotukseen, jonka mandaattihallinto pani toimeen vuoden 1926 alkupuolella.
Katoliset aloittivat toimintansa Uukwambin Oshikukussa vuonna 1924 ja laajensivat toimintaansa Ombalantun heimon alueelle. Yhteensä heillä oli kolme lähetysasemaa Ambomaalla. Anglikaanit rajoittivat toimintansa Ambomaalla Oukwanyamaan, ja suomalaiset panostivat samalle alueelle hiljan perustamaansa Engelan asemaan. Katolisista ei loppujen lopuksi tullut vakavaa uhkaa suomalaisille Ambomaalla, ja anglikaanien kanssa oltiin hyvinkin sopuisissa väleissä. Kilpailevien lähetysseurojen ilmaantuminen samoihin maisemiin oli jopa omiaan aktivoimaan suomalaisia heidän työssään. Se sai myös johtokunnan myötämieliseksi ambomaan-lähettien työn tarpeille. Kun työ aloitettiin hieman myöhemmin Kavangolla, tultiin katolisten alueelle. Välit heihin pysyivät etäisinä ja viileinä.
Tarkkasen matkan aikana tapahtui myös muita merkittäviä asioita. Sen aikana vihittiin ensimmäiset ambolaiset papit, seitsemän miestä 27.9.1925. Samoin ryhdyttiin organisoimaan alueelle kirkkoa, ”Ambomaan evankelisluterilaista kirkkoa”, jolle laadittiin järjestyssäännöt, samoin syyskuussa 1925.
Näinä vuosina kirkon jäsenmäärä kasvoi huomattavasti, suurelta osalta siksi, että kirkon jäsenien lapsia kastettiin kristinuskoon. Vuosina 1923–1929 kasvua oli lähes 50 %. Ensin mainittuna vuotena jäseniä oli 16 500, viimeksi mainittuna 23 100.
Vuonna 1923 Martti Rautanen oli saanut Vanhan testamentin käännöksen valmiiksi, joskin sen painaminen jäi myöhemmäksi. Uudesta testamentista saatiin v. 1925 Sortavalassa painettu uusi, huolellisesti tarkistettu laitos.
Ongelmat Kiinassa
Uuden tilanteen vuoksi SLS asetti komitean pohtimaan sitä, miten Kiinan-työssä oli nyt edettävä. Komiteaan kuuluivat Matti Tarkkanen, apulaisjohtaja K. A. Paasio sekä Kiinassa toimineet Toivo Koskikallio, Sanni Lampén ja K. A. Saarilahti. Päädyttiin siihen, että seuran varoja piti käyttää lähinnä suomalaisten lähettien työn tukemiseen ja samalla vahvistaa ja kehittää kiinalaisten kristittyjen itsensä johtamaa kirkkoa. Oli luovuttava aiemmasta linjasta, jossa oli käytetty laajaa, mutta kirjavaa joukkoa kiinalaisia työntekijöitä. Niinpä vuonna 1929 paikallisen kirkon työntekijöitä oli kuusi Shekoun seminaarista valmistunutta pappia ja seitsemän raamattukoulun käynyttä evankelistaa. Kirkko johti kirkkohallitus, jossa oli kolme kiinalaista ja kolme suomalaista jäsentä. Tämä kirkko kuului synodina Kiinan yhteisluterilaiseen kirkkoon.
Lähetyskoulusta lähetysopisto
Tarkkasen aikana Lähetysseuran Lähetyskoulusta tehtiin Lähetysopisto. Tarkoitus oli levittää tietoja lähetystyöstä teologian opiskelijoiden ja muun akateemisen nuorison keskuuteen samoin kuin lisätä Akateemisten vapaaehtoisten lähetysliiton jäsenten tietoja lähetystyöstä. Henkilökuntana oli lähetysseuran työntekijöitä, ja mukaan pyrittiin saamaan myös yliopistomiehiä.
Aiemmin akateemisen loppututkinnon suorittaneiden, tulevien lähetystyöntekijöiden oli ollut hankittava tällaista koulutusta mm. Englannista. Nyt vuonna 1929 alkoi ensimmäinen lukukausi, jonka ohjelma koostui kolmesta luentosarjasta. Luennoitsijoina olivat Tarkkanen, K. A. Paasio ja K. A. Saarilahti. Näyttäisi siltä, että Lähetysopiston funktio oli ajateltu samanlaiseksi, kuin myöhemmin mikä on missiologian opetus nykyään Helsingin yliopiston Systemaattisen teologian laitoksella.
Ruotsinkielinen työ
Tarkkasen aikana Lähetysseurassa havahduttiin siihen, että lähetystyön kannatus oli ruotsinkielisillä paikkakunnilla heikompaa kuin suomenkielisillä. Tähän arveltiin olevan syynä se, että seuralla ei ollut kotimaassa palveluksessaan yhtään äidinkieleltään ruotsinkielistä pappia. Ruotsinkielisen Porvoon hiippakunnan perustaminen vuonna 1923 korosti sitä, että ruotsinkieliseen työhön oli panostettava. Seura palkkasi vuonna 1924 Purmon kirkkoherran Oskar Ferdinand Seveliuksen johtamaan ruotsinkielistä työtä, ja hänen avukseen perustettiin pysyvä komitea. Sevelius toimi tässä tehtävässä seuraavat kymmenen vuotta.
Kansallissosialismin nousu Saksassa
Kansallissosialistien nousu valtaan Saksassa vuonna 1932 oli asia, jota pidettiin Suomen kirkollisissa piireissä aluksi positiivisena asiana. Tarkkanen kirjoitti Kotimaassa, että kansallissosialistien vaalivoitto oli Saksan ainoa pelastus. Seuraavana vuonna oli Suomen Lähetyssanomissa jo toinen ääni kellossa. Kysyttiin, mitä oli odotettavissa virtauksesta, jossa uskonto oli kansallisuudelle alisteinen. Huolestuneena kirjoitettiin myös kansallissosialistien suunnitelmasta yhdistää kaikki 28 evankelista kirkkokuntaa yhdeksi kirkoksi ja mahdollisesti yhdistää kaikki lähetysjärjestötkin, jonka jälkeen niiden toiminta olisi rahoitettu kirkollisveroin. Erityistä huolta aiheutti kuitenkin kansallissosialistien juutalaisvastaisuus.
Palestiinasta uusi lähetyskenttä
Tarkkasen aikana Lähetysseura aloitti lähetystyön Palestiinassa, aluksi juutalaisten parissa. Ensimmäisenä sinne lähti Ester Juvelius vuonna 1931, ja seuraavana vuonna perille pääsi Aili Havas. Juveliuksen työkielinä olivat englanti, saksa ja jiddiš. Havas sen sijaan aloitti heprean opinnot. Tarkkasen mielestä ”Kristusta [oli] kirkastettava juutalaisille heidän omalla kielellään”. Jerusalemista vuokrattiin huoneisto näiden lähettien käyttöön, ja siitä tuli ns. ”lähetyskoti”, jossa kokoontuivat ne, joita Uuden Testamentin sanoma kiinnosti.
1930-luvun lama
Lähetysseura kärsi 1930-luvun lamasta samalta tavalla kuin kaikki muutkin. Kun tuloja ei saatu kasvuun, päätettiin menoja leikata. Kentällä olleitten lähettien palkkoja leikattiin 10 % ja myöhemmin 5 %, kotimaan työntekijöiden palkoista ensin 5 % ja sitten 10 %. Myös uusien lähettien lähettämisestä kentille luovuttiin suuressa määrin. Kentällä käskettiin supistamaan lähetysasemien hoitokuluista puolet, samoin supistamaan lääkärien työtä.
Eläkkeelle
Lähetysseuran kanssa sovitun 20 vuoden työrupeaman jälkeen Tarkkanen siirtyi vuonna 1934 eläkkeelle. Hänet valittiin nyt johtokunnan puheenjohtajaksi ja seuran kunniajäseneksi.
Tarkkasen tullessa lähetysjohtajaksi seuralla oli ollut 65 lähettiä. Hänen jäädessään eläkkeelle niitä oli103. Entisen kahden lähetyskentän (Ambomaa, Kiina) lisäksi oli tullut myös kaksi uutta kenttää, Kavango ja Palestiina.
Muu toiminta
Tarkkanen toimi kirkolliskokouksen jäsenenä 1908–1928 ja siirtolaisuuskomitean puheenjohtajana 1921–1923. Hän oli myös kristillinen kirjailija joka julkaisi useita uskonnollisia teoksia. Lisäksi hän oli ahkera kristillisten teosten kääntäjä suomen kielelle.
Hänen vuonna 1905 julkaisemansa teos Nykyajan herätysliikkeet (1905) tutustutti lukijat mm. eräisiin anglosaksisiin herätysliikkeisiin ja –saarnaajiin, joita olivat mm. amerikkalaiset R. A. Torrey ja C. N. Alexander sekä myös norjalaiseen Albert Lundeniin.
Tarkkanen oli ollut Ylioppilaiden raittiusyhdistyksen perustajia 1886 ja julkaisi samana vuonna kirjan Raamattu ja raittiuskysymys, joka sai laajan levikin. Hänelle myönnettiin teologian tohtorin arvo 1932.
Huomionosoituksia ja perhesuhteet
Tarkkanen sai rovastin arvon vuonna 1908. Yliopisto myönsi hänelle kunniatohtorin arvon vuonna 1932. Tarkkasen puoliso vuodesta 1889 oli Sigrid Maria von Pfaler (k. 1954).
Chíoksen arkeologinen museo
Chíoksen arkeologinen museo (myös Khioksen arkeologinen museo) on arkeologinen museo Chíoksen kaupungissa Chíoksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Museorakennus valmistui vuonna 1971 ja se avattiin vuonna 1977. Museo oli suljettuna rakennusteknisten ongelmien vuoksi vuosina 1987–1999. Museorakennuksen pinta-ala on noin neliömetriä ja sen pysyvien näyttelyiden käytössä olevien tilojen pinta-ala noin  neliömetriä. Näyttelyä on myös museon keskuspihalla.
Kokoelmat
Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä neoliittiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle. Esineistöön kuuluu muun muassa veistoksia, kuten patsaita, rintakuvia ja reliefejä, sekä rakennusten koristeosia, figuriineja, keramiikkaa, metalliesineitä, piirtokirjoituksia, hautakiviä ja koruja. Antiikin Khioksen kaupungin löytöjen lisäksi esineitä on muun muassa Emporeióksen mykeneläisen kauden asutuksen kaivauksilta sekä Ágio Gálasta ja Fanásta. Monet löydöistä on tehnyt British School at Athens eli brittiläinen arkeologinen koulu.
Paramesvara
Paramesvara eli islamilaiselta nimeltään Iskandar Shah (1344–1424) oli Tumasikin eli Singapuran kuningas noin 1399–1401 ja Malakan sulttaanikunnan perustaja (noin vuonna 1401) ja sen ensimmäinen sulttaani kuolemaansa asti 1424.
Paramesvara oli aatelinen, mahdollisesti kuningas tai prinssi, Majapahitin Palembangista, josta hän pakeni Singapuraan vuoden 1388 tienoilla. Muutaman vuoden hän kaappasi vallan Singapurassa, mutta joutui pian pakenemaan Malakaan, jonne hän perusti hindulais-buddhalaisen kuningaskunnan. Paramesvara kääntyi islamiin 1414 ja otti uudeksi nimekseen Iskandar Shah. Samalla kuningaskunnasta tuli Malakan sulttaanikunta.
Tampere United
Tampere United (lyh. TamU) on tamperelainen jalkapalloseura, joka pelaa vuonna 2023 Kakkosen B-lohkossa. Tampere United perustettiin 1998 Ilveksen ja Tampereen Pallo-Veikkojen yhteistyönä, TPV irtautui kuitenkin projektista. Tampere United on voittanut kolmesti Suomen-mestaruuden (2001, 2006 ja 2007) ja kerran Suomen cupin (2007). Kaudella 2007 TamU ylsi myös Mestarien liigan kolmannelle karsintakierrokselle. Kaudella 2022 seuralla oli 542 lisenssipelaajia ja useita joukkueita.
Suomen Palloliiton kurinpitovaliokunta sulki 14. huhtikuuta 2011 Tampere Unitedin kaiken kilpailutoiminnan ulkopuolelle kaudeksi 2011. Tampere United Oy asetettiin konkurssiin kesäkuun lopulla 2011, ja emoseura haki kaudeksi 2012 paikkaa Veikkausliigaan ja Ykköseen, mutta Suomen Palloliiton liittohallitus ei ottanut kumpaakaan hakemusta käsittelyyn. Kaudella 2013 seura jäi odottamaan hovioikeuden päätöstä osakeyhtiön entistä johtoa koskevassa jutussa.
Tampere Unitedin kannattajat olivat perustaneet jo vuonna 2009 Tampere Unitedin kannattajat ry:n, ja pelasivat kaudella 2011 Palloliiton alaisessa harrastesarjassa TamU-K:n nimellä. Kaudella 2012 kannattajat lähtivät ylläpitämään Tampere Unitedia Kutoseen, ja TamU-K nousikin heti ensimmäisellä yrityksellään Vitoseen. Myös kaudet 2013 ja 2015 päättyivät nousujuhliin, ja TamU-K nousi Kolmoseen.
Helmikuussa 2015 Jalkapalloseura Tampere United ry ja Tampere Unitedin kannattajat ry tiedottivat yhdessä, että Tampere United palaa jalkapallokartalle kauden 2016 alussa, ja TamU-K sulautuu seuraan. Jalkapalloseura Tampere United ry:n puheenjohtajaksi valittiin Tampere Unitedin kannattajat ry:n puheenjohtaja Heikki Wilen, ja Tampere Unitedin perustamisesta alkaen puheenjohtajana ollut Jyrki Laiho siirtyi taustalle.
Kaudella 2016 Tampere United voitti Tampereen ja Satakunnan piirien yhteisen Kolmosen ja nousi Kakkoseen kaudeksi 2017. Kaudet 2017, 2018 ja 2019 Tampere United pelasi Kakkosta, kaudet 2020 ja 2021 puolestaan Kolmosta. Paluu liiton sarjoihin toteutuu kaudella 2022, jolloin TamU pelaa Kakkossa kahden vuoden tauon jälkeen.
Perustaminen ja nousu Veikkausliigaan
thumb|250px|TamU pelasi kotiottelunsa [[Tammelan stadionilla vuoteen 2004 asti.]] Tampere United perustettiin vuonna 1998, kun paikalliset seurat Ilves ja TPV yhdistyivät. TamU peri tällöin Ilveksen paikan Ykkösessä. Seuraavana vuonna TPV kuitenkin irtautui uudesta seurasta. Aluksi TamU pelasi kotiottelunsa Tammelan stadionilla.
Ensimmäisellä kaudellaan 1999 TamUn valmentajana toimi Harri Kampman. Kyseisellä kaudella TamU voitti Ykkösen alkulohkonsa, ja loppusarjassakin joukkue sijoittui maalierolla ensimmäiseksi. Tasapisteissä sen täytyi kuitenkin pelata Atlantis FC:tä vastaan uusintaottelu. Ottelu päättyi TamUn 2–0-voittoon, ja seura nousi Veikkausliigaan. Samalla kaudella Ykkösen maalipörssin voitti Dionísio, joka teki kaikkiaan 17 maalia. Suomen Cupissa United eteni ensimmäisellä kaudellaan puolivälieriin eli kahdeksan parhaan joukkoon. Cupissa se voitti muun muassa liigajoukkue FC Hakan.
Ensimmäisellä liigakaudellaan 2000 TamU sijoittui liigassa kuudenneksi, ja Suomen Cupissa joukkue eteni neljännesvälieriin. Joukkueen paras maalintekijä liigassa oli maalintekijätilaston jaetulle toiselle sijalle 14 maalillaan yltänyt Jari Niemi. Vuonna 2000 seuralle perustettiin myös Tampuriini-niminen kannattajaryhmä, joka lopetti toimintansa vuonna 2002. Myöhemmin seuran kannattajaryhmistä suurin oli vuodesta 2003 lähtien toiminut Sinikaarti.
Ensimmäinen mestaruus, pronsseja ja Intertoto-cupia 2000–2005
Kaudella 2001 TamUn päävalmentajaksi nousi aikaisemmin joukkueen apuvalmentajana toiminut Ari Hjelm. Heti Hjelmin ensimmäisellä päävalmentajakaudella TamU voitti Suomen mestaruuden päättäen samalla FC Hakan kolmen mestaruuden putken. Mestaruus varmistui viimeisellä kierroksella, kun liigan kärjessä ollut HJK pelasi viimeisen ottelunsa tasan. TamU, joka voitti lopulta kauden seitsemän viimeistä otteluaan päästämättä maaliakaan, voitti viimeisen ottelunsa ja nousi Suomen mestariksi. TamU pelasi myös Suomen Cupin loppuottelussa, joka pelattiin seuran silloisella kotikentällä Tammelan stadionilla. TamU hävisi kuitenkin FC Atlantikselle, joka voitti ottelun Adrianon maalilla 1–0.
Seuraavalla kaudella TamU sijoittui liigassa viidenneksi. Mestarien liigan karsinnoissa se putosi ensimmäisellä kierroksella hävittyään armenialaiselle FC Pyunik Jerevanille yhteismaalein 0–6. Kausina 2003, 2004 ja 2005 TamU voitti liigassa pronssia. Se pelasi kyseisinä kausina myös UEFA Intertoto Cupia, jossa se eteni joka kerta kolmannelle kierrokselle. Vuonna 2003 TamUn voitti kroatialainen HNK Cibalia ja vuonna 2004 serbialainen OFK Beograd. Antti Pohja voitti kaudella 2004 liigan maalikuninkuuden, ja hänet valittiin vuoden liigapelaajaksi sekä -hyökkääjäksi. Vuonna 2005 TamU sai Intertoto-cupissa vastaansa italialaisseura SS Lazion, joka voitti ensimmäisen osaottelun kotonaan 3–0. Toinen osaottelu pelattiin Ratinan stadionilla, jonne TamU oli siirtynyt pelaamaan kotiottelunsa kaudesta 2004 alkaen. 10 911 katsojan edessä pelattu ottelu päättyi 1–1-tasatulokseen. TamUn maalin teki Jarkko Wiss.
Kaksi peräkkäistä mestaruutta 2006–2007
thumb|250px|[[Ratinan stadion.]] Kaudella 2006 TamU pelasi jälleen Intertoto-cupia pudoten toisella kierroksella ruotsalaiselle Kalmar FF:lle yhteismaalein 3–5. Kauden Suomen mestaruus ratkesi vasta viimeisellä kierroksella: TamU voitti vieraissa sen kanssa mestaruudesta kisanneen HJK:n 0–3, mikä ratkaisi mestaruuden TamUlle. Suomen cupissa TamU eteni välieriin, missä se hävisi jatkoajalla HJK:lle 2–1. Eniten liigamaaleja (11) kauden aikana teki liigan maalintekijätilastossa jaetulle neljännelle tilalle sijoittunut Ville Lehtinen. Keskikenttäpelaaja Jarkko Wiss valittiin kauden päätteeksi vuoden liigapelaajaksi, ja Mikko Kavén valittiin neljännen kerran vuoden liigamaalivahdiksi.
Joulukuussa 2006 seuran uudeksi toimitusjohtajaksi valittiin Sami Salonen. TamU teki myös farmisopimuksen ykkösessä pelanneen PP-70:n kanssa kauden 2007 ajaksi. Sopimus mahdollisti pelaajaliikenteen seurojen välillä. Kesällä 2007 TamU osallistui Mestarien liigan karsintoihin. Ensimmäisellä karsintakierroksella se pudotti jatkosta sanmarinolaisen SS Muratan yhteismaalein 4–1 ja toisella karsintakierroksella bulgarialaisen PFK Levski Sofian yhteismaalein 2–0. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun suomalaisseura selviytyi pelaamalla Mestarien liigan ensimmäiseltä karsintakierrokselta kolmannelle karsintakierrokselle. Kolmannella karsintakierroksella, jonka voittajat etenivät lohkovaiheeseen, TamU sai vastaansa norjalaisen Rosenborg BK:n, jolle se hävisi yhteismaalein 0–5. Ensimmäinen osaottelu pelattiin loppuunmyydyllä ja seuran ennätysyleisön, 16 800 katsojan, edessä Ratinan stadionilla. Mestareiden liigan kolmannelle karsintakierrokselle edettyään TamU pääsi tappionsa jälkeen vielä UEFA Cupin ensimmäiselle kierrokselle, jossa se kohtasi ranskalaisen Bordeauxin. Ratinassa pelattua ensimmäistä osaottelua TamU johti kahdesti joukkueen toisen maalin synnyttyä Tomi Petrescun lähes puolesta kentästä lauotusta kierrelaukauksesta. Lisäajalla Bordeaux onnistui kuitenkin maalinteossa kahdesti, ja voitti ensimmäisen osaottelun maalein 2–3. Toinen osaottelu Ranskassa päättyi 1–1-tasapeliin, jossa TamUn maalin teki Antti Ojanperä. Bordeaux voitti TamUn yhteismaalein 4–3, mikä lopetti seuran eurocup-ottelut kyseisellä kaudella.
TamU saavutti loppukaudella liigassa 9 ottelun mittaisen tappiottoman putken ja varmisti toisen peräkkäisen mestaruutensa jo ennen kahta viimeistä kierrosta. Lisäksi joukkue voitti Suomen Cupin, jonka loppuottelussa se voitti FC Hongan rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Seuran pelaajista Jarkko Wiss lopetti pelaajauransa kauden viimeisessä liigaottelussa tulemalla vaihtoon 14. minuutilla, joka oli myös hänen pelipaitansa numero. Ari Hjelm valittiin toisen kerran vuoden valmentajaksi, ja vuoden liigapelaajaksi ja -keskikenttäpelaajaksi valittiin Juska Savolainen, joka pelasi kauden kaikki liigaottelut ja siirtyi kauden päätteeksi Rosenborgiin.
Liigan keskitasoa 2008–2011
Talvella 2008 TamU voitti ensimmäisenä tamperelaisjoukkueena Uusi Lahti Cupin. Hallinneena liiga- ja cup-voittajana TamU lähti kauteen 2008 suurin odotuksin, mutta useat loukkaantumiset ja heikosti sujunut alkukausi veivät mahdollisuudet kolmanteen peräkkäiseen mestaruuteen. Etenkin edelliskauden päätteeksi uransa lopettaneen Jarkko Wissin ja Rosenborgiin siirtyneen Juska Savolaisen jälkeen TamUn keskikenttä oli heikentynyt oleellisesti, ja lopulta joukkue sijoittui sarjassa seitsemänneksi. Mestarien liigan karsinnoissa TamU voitti montenegrolaisen FK Budućnost Podgorican yhteismaalein 3–2 ja eteni toiselle karsintakierrokselle, jossa se koki tappion slovakialaiselle FC Artmedia Petržalkalle maalein 3–7. Suomen Cupissa TamU eteni puolivälieriin, jossa se kohtasi edellisvuoden finaalivastustajansa FC Hongan. Ottelu päättyi espoolaisten jatkoaikavoittoon 2–0, minkä johdosta TamUn vuodesta 2002 jatkunut vuosittainen osallistuminen eurooppalaisiin seuraturnauksiin katkesi. Vaikka TamU sijoittui liigassa edelliskausiin verrattuna vaatimattomasti seitsemänneksi, voitti Henri Myntti yhdessä FC Hongan Aleksandr Kokon kanssa liigan maalikuninkuuden.
Kaudella 2008–2009 aloitti toimintansa TamU Akatemia, joka oli Ilveksen, TPV:n, TKT:n, PP-70:n, NoPS:n ja muiden kaupunkiseudun nuorten pelaajien yhteinen talenttiakatemia. TamU Akatemia osallistui Suomen Palloliiton talenttiakatemioiden SM-kilpailuihin. Akatemian tavoitteita olivat muun muassa nuorten pelaajien kehittäminen aikuisten sarjatasoille ja heidän opintomenestyksensä tukeminen. TamU Akatemiaan kuuluvien seurojen yhteenlaskettu juniorimäärä oli noin 6 000.
Kausi 2009 alkoi TamUn voittaessa keväällä Liigacupin ensimmäistä kertaa seuran historiassa. Finaalissa se kaatoi Jonne Hjelmin kahdella maalilla HJK:n 2–0. Veikkausliigakauden alettua joukkueen ongelmaksi muodostui maalinteko, jota auttoi Rafinhan siirto puolustajasta hyökkäävämmälle pelipaikalle. Kesäkuussa seuran uudeksi toimitusjohtajaksi valittiin Deniz Bavautdin, ja seura aloitti taloutensa kohentamisen muun muassa myymällä pelaajiaan. Taloudellisin keinoin seuraa alkoi tukea myös sen kannattajien perustama yhdistys. Liigassa TamU sijoittui edelliskauden tapaan seitsemänneksi, mutta Suomen Cupissa joukkue voitti välierässä liigan hopeamiehistön FC Hongan rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Finaalissa TamUa vastaan asettui edelliskauden liigamestari FC Inter, joka vei voiton maalein 2–1.
Kauden 2010 TamU avasi voittamalla historiansa toisen Uusi Lahti Cupin, mutta liigacupissa joukkue jäi alkulohkoon, ja Suomen cupista se putosi neljännellä kierroksella. Liigassa tuloksena oli kahden edelliskauden tapaan seitsemäs sija. Kauden 2010 jälkeen joukkueessa tapahtui sukupolvenvaihdos. Muun muassa TamUssa pitkään pelanneet Antti Pohja, Mikko Kavén ja Toni Järvinen lopettivat uransa, ja heidän tilalleen hankittiin edelliskausien tapaan parikymmenvuotiaita tulevaisuudenlupauksia. Vuosikymmenen ajan TamUn päävalmentajana toiminut Ari Hjelm vaihtui aiemmin joukkueessa pelanneeseen Jarkko Wissiin, joka urheilu-uransa jälkeen oli työskennellyt TamUn organisaatiossa. Wissin johdolla TamU sijoittui Uusi Lahti Cupissa toiseksi.
Konkurssi ja TamU-K:n kolmen sarjatason nousu 2011–2015
Kesällä 2011 KRP alkoi epäillä Tampere Unitedin johtoa rahanpesusta. Tammikuussa 2012 osakeyhtiön entinen johto eli toimitusjohtaja Deniz Bavautdin, hallituksen puheenjohtaja Harri Pyhältö ja muut hallituksen jäsenet saivat syytteen törkeästä rahanpesusta. Pirkanmaan käräjäoikeus ensin hylkäsi kaikki Tampere Unitedin entistä johtoa vastaan nostetut rahanpesusyytteet. Jutun syyttäjä kuitenkin valitti päätöksestä, ja tapauksen juttua käsiteltiin uudelleen Turun hovioikeudessa keväällä 2013. Hovioikeus päätyi tuomitsemaan Bavaudtinin ja Pyhällön törkeästä rahanpesusta ehdollisiin vankeusrangaistuksiin, mutta piti muiden syytettyjen vapauttavat tuomiot voimassa.
Jalkapalloseura Tampere United ry on jatkanut toimintaa puheenjohtaja Jyrki Laihon johdolla. TamU ilmoitti kesällä 2011 aikovansa hakea paikkaa Veikkausliigasta kaudelle 2012, mutta Suomen Palloliiton liittohallitus ei antanut sille lupaa paikan hakemiseen vedoten siihen, että TamU:lla ei kauden 2011 urheilullisen menestyksen perusteella ole oikeutta liigapaikkaan. Syksyllä 2011 TamU tavoitteli vielä paikkaa Ykköseen kaudelle 2012, mutta ei saanut liittohallitukselta lupaa tehdä tätäkään hakemusta. Kaudelle 2013 seura ei hakenut sarjapaikkaa, vaan jäi odottamaan hovioikeuden ratkaisua Tampere United Oy:n entistä johtoa koskevassa jutussa. Korkein oikeus ei myöntänyt tuomituille valitusoikeutta, joten hovioikeuden tuomio jäi voimaan.
Jälleen United 2015–2016
Helmikuussa 2015 Tampere Unitedin kannattajat ry. ja Jalkapalloseura Tampere United ry. julkaisivat yhteisen lehdistötiedotteen, jossa kerrottiin jalkapallotoiminnan siirtämisestä kannattajayhdistykseltä Jalkapalloseura Tampere United ry:lle kauden 2016 alusta. TamU pelasi ensimmäisen virallisen ottelunsa lähes viiteen vuoteen, kun se kohtasi Suomen Cupissa Tampereen Peli-Toverit 30.1.2016.
Miesten edustusjoukkueen päävalmentajaksi valittiin marraskuussa 2015 Mikko Mäkelä, ja TamU lähti heti tavoittelemaan nousua Kolmosesta Kakkoseen ja juniorimääriensä voimakasta kasvua. Kauden 2016 päätteeksi TamU nousi Kakkoseen.
Paluu liiton sarjoihin 2017–2019 ja Kolmosen vuodet 2020–2021
Tampere United pelasi kaudella 2017 päävalmentaja Mikko Mäkelän johdolla Kakkosen B-lohkossa, ja sijoittui vaikeasta alkukaudesta huolimatta tukevasti sarjan keskikastiin kuudenneksi. Sarjapaikka varmistui jo neljä kierrosta ennen sarjan päätöstä, joten syyskuun pelit saatiin pelata ilman paineita. Kaudella 2018 TamU pelasi Kakkosen C-lohkossa eli niin sanotussa pohjoislohkossa. Joukkue keräsi ensimmäisessä seitsemässä ottelussaan vain seitsemän pistettä. Päävalmentaja Mikko Mäkelä päätti erota, ja hänet korvasi pelaajavalmentajaksi siirtynyt Leroy Maluka. United säilytti kauden 2018 päätteeksi paikkansa Kakkosessa sarjan viimeisen kierroksen tasapelillä KuFu-98 vastaan. Kauden loputtua Maluka jätti seuran liityttyään turkulaisen ÅIFKn riveihin. Seuraajaksi nimitettiin Tampereen sarjoissa nuorten valmentamisessa kunnostautunut Mourad Seddiki. Talvella 2019 TamU osallistui kahden vuoden tauon jälkeen myös Suomen Cupiin. Alkulohkossa TamU pelasi HJS Akatemian ja Ilveksen kakkosjoukkueen kanssa voittaen molemmat ottelunsa, mutta ensimmäisellä pudotuspelikierroksella KaaPo pudotti Unitedin jatkosta. Kaudella 2019 TamU pelasi Kakkosessa läntisessä B-lohkossa. TamU keräsi 22 pelatussa ottelussaan vain 11 pistettä, jääden näin lohkonsa viimeiseksi ja pudoten kaudeksi 2020 Kolmoseen.
Kaudelle 2020 United sai uuden päävalmentajan, kun kaudella 1999 sinipaidoissa pelannut Jukka Listenmaa otti joukkueen komennukseensa. Suomen Cupin alkulohkossa United pelasi edellisvuodelta tuttujen HJS Akatemian, Ilveksen kakkosjoukkueen sekä paikallisvastustaja TPVn kanssa häviten kaikki ottelunsa. Listenmaan alaisuudessa United sijoittui Läntisen Kolmosen B-lohkon yhdenkertaisessa alkusarjassa kolmanneksi, jatkaen näin ylempään loppusarjaan Ilves-Kissojen, NoPSin, PS-44n, Loiskeen ja TPVn kakkosjoukkueen kanssa. Loppusarjassa tappioitta pelannut United joutui kuitenkin kauden päätteeksi tyytymään lohkon kakkosijaan Ilves-Kissojen voittaessa lohkon.
Kaudella 2021 United osallistui viiden vuoden tauon jälkeen Suomen Region's Cupiin voittaen ACEn, AC Barcan, SIF n, TiPS in ja FC Kiiston edeten näin finaaliin, jossa puolestaan kaatui FC Kontu. Kolmosessa United pelasi tutussa Läntisessä B-lohkossa, jossa sijoittui ensimmäiseksi voittaen kaikki pelinsä maalierolla 64 - 6. Yläloppusarjassa United varmisti lohkovoittonsa ja nousun Kakkoseen toiseksi viimeisellä kierroksella häviämättä kaudella otteluakaan.
Kakkonen 2022 ja 2023
Kaudella 2022 Tampere United pelasi Kakkosen B-lohkossa. Vahvan alkukauden jälkeen United vakiinnutti asemansa lohkon keskikastissa, sijoittuen kauden lopuksi kahdeksanneksi. TamU osallistui Suomen Cupiin vuonna 2022. United hävisi kolmannen kierroksen ottelunsa samassa Kakkosen B-lohkossa pelaavalle HJS:lle luvuin 1-3.
Saavutukset
Lähde:
UEFA-ranking
''Päivitetty 21. helmikuuta 2011''.
Joukkue kaudelle 2022
''Päivitetty 21. tammikuuta 2022''
Päävalmentajat
Lähde:
Maajoukkuepelaajat
Alla on mainittu TamUssa ainakin yhdessä Veikkausliigaottelussa sekä ainakin yhdessä miesten maaottelussa pelanneet jalkapalloilijat. Täydellinen lista TamUssa Veikkausliigassa pelanneista jalkapalloilijoista löytyy artikkelista Luettelo Tampere Unitedissa pelanneista jalkapalloilijoista.
Ennätykset
Lähde: Tilanne kauden 2010 jälkeen. {|
Yleisömäärät Veikkausliigassa
Tampere United siirtyi Tammelasta Ratinan stadionille kaudella 2004. Se pelasi kuitenkin yhden kotiottelun Tammelassa 2007 ja 2009.
Kaudesta 2008 lähtien TamU laski yleisömääriinsä vain paikalla olijat – ei esimerkiksi kaikkia kausikortteja automaattisesti mukaan kuten jääkiekon SM-liigassa.
Lentokapteeni
Arvonimi voidaan myöntää ansioituneille ilmailun parissa työskenteleville tai ansioituneille ilmailun harrastajille. Vuosien 1918–2013 aikana lentokapteenin arvonimi on myönnetty 93 henkilölle.
Tasavallan presidentti myönsi ensimmäiset lentokapteenin arvonimet 19. lokakuuta 1934. Molemmat arvonimen saajat Gunnar Lihr ja Ville Leppänen olivat Aero Oy:n, nykyisen Finnairin edeltäjän, lentäjiä.
Lentokapteenin arvonimen saaneet
Tasavallan presidentin myöntämiä lentokapteenin arvonimiä vuodesta 1934 alkaen. Luettelossa ei ehkä ole kaikkia myönnettyjä arvonimiä vuosilta 2014–2018.
Pääministerin morsian
Pääministerin morsian on Susan Kurosen kirjoittama muistelmakirja, joka kertoo hänen ja pääministeri Matti Vanhasen yhdeksän kuukautta ja kymmenen päivää kestäneestä seurustelusuhteesta. Kirjan julkaisi Etukeno-pienkustantamo ja siitä otettiin 10 000 kappaleen ensipainos. Pehmeäkantisessa kirjassa on 164 sivua ja se tuli myyntiin noin 25 euron hintaan. Kirjan kannen valokuva on Kurosen itselaukaisijalla ottama. Kuvassa Kuronen ja Vanhanen istuvat vierekkäin sohvalla pääministerin virka-asunnossa Kesärannassa. Kuva on kirjan ainoa.
Julkaiseminen
Susan Kuronen antoi syksyllä 2006 useita lehtihaastatteluja, joissa kertoi suhteestaan pääministeri Matti Vanhaseen. Kuronen vahvisti eron Vanhasesta 9. marraskuuta 2006. Kuronen ilmoitti 25. tammikuuta 2007 esitetyssä MTV3:n Ruben & Joonas -keskusteluohjelmassa julkaisevansa muistelmakirjan suhteestaan Matti Vanhaseen. Kirjan työnimenä oli Vuosisadan rakkaustarina ja Kuronen kertoi sen perustuvan omiin päiväkirjamerkintöihinsä. Muutamaa päivää myöhemmin kirjan nimeksi ilmoitettiin Pääministerin morsian. Kirjan osalta ensimmäinen lehdistötilaisuus pidettiin 6. helmikuuta 2007, jolloin julkistettiin kirjan kansikuva. Tilaisuuteen ilmaantui paikalle huomattava määrä toimittajia ja kuvaajia. Kustantaja Kari Ojala myönsi, ettei kirjan julkaisuajankohta vaalienalusaikana ole sattumaa. Kirjan tekijät kuvailivat luomustaan ”yhteiskunnalliseksi dokumentiksi” kahden erilaisen ihmisen, espoolaisen yksinhuoltajan ja pääministerin rakkaudesta ja suhteen rakentamisen vaikeuksista.
Kirja julkaistiin Helsingissä 19. helmikuuta 2007. Kirjan julkistamistilaisuus veti useita tiedotusvälineiden edustajia paikalle. Julkistamistilaisuudessa Kuronen väitti, että häntä oltiin painostettu olemaan julkaisematta kirja. Kurosen kertoman mukaan häntä oltiin painostettu sekä nimettömänä että nimellä. Kustantaja Kari Ojala kertoi, ettei kirjalla ole poliittisia tarkoitusperiä. Kuronen puolestaan jätti julkistamistilaisuudessa arvioimatta kirjan vaikutukset tuleviin vuoden 2007 eduskuntavaaleihin.
Kirja
Pääministerin morsian käsittelee Susan Kurosen ja Matti Vanhasen seurustelusuhdetta ja laajalti myös aiheesta kirjoitettuja lehtijuttuja. Kirja on Kurosen ensimmäinen teos, ja se on kirjoitettu ilman haamukirjoittajia. Kirjassa on mukana sekä muiden kirjoittamia lehtijuttuja että tekstiviestejä.
Kolmiosaisen kirjan ensimmäisessä osassa on Susan Kurosen päiväkirjamerkintöjä ja sähköpostiviestejä. Toisessa osassa on pohdittu tarinaa iltapäivälehtien lööppien takana. Kolmas osa koostuu kysymys-vastaus-tyylisestä haastattelusta. Lööpit Kuronen kertoi keränneensä itse talteen ja harrastavansa oman elämänsä dokumentointia.
Juuri ennen painoon menoa kirjasta poistettiin noin sata Matti Vanhasen Susan Kuroselle lähettämää tekstiviestiä, koska pelättiin kansan raivostunutta reaktiota. Toisena syynä on saattanut olla oikeusjutun uhka, entisen eduskunnan oikeusasiamiehen Jacob Södermanin suositeltua julkisuudessa Matti Vanhasta oikeustoimiin kirjan julkaisemisen suhteen.
Kirjaan jätettiin kuitenkin yli kymmenen Vanhasen Kuroselle lähettämää tekstiviestejä, jotka eivät sisällä kovinkaan arkaluonteista tietoa, vaan ovat jokseenkin hempeitä. Kustantaja Kari Ojala on kuvaillut kirjaan sisällytettyjä tekstiviestejä pieniksi tunnelmapaloiksi. Kirjan oletettavasti kohahduttavimpia kohtia ovat kuvaukset Kurosen ja Vanhasen välisestä seksistä. Kuvaukset eivät kuitenkaan ole yksityiskohtaisia.
Vastaanotto
Kirjan julkistamispäivää seuraavana päivänä Taloussanomat kertoi Kurosen ”kohukirjan” myyntimenestyksestä. Akateemisen kirjakaupan johtaja kertoi myynnin olleen hyvin vähäistä, ja eräässä ketjun liikkeessä kirjaa ei ollut myyty yhtään kappaletta puolessatoista päivässä. Kirjakauppaketjun johtaja ei myöskään uskonut, että Kurosen kirjan myynti piristyisi vaan se jäisi vaisuksi, koska esimerkiksi iltapäivälehdet ovat kertoneet oleelliset asiat kirjasta. Myöskään Suomalainen kirjakauppa ei odottanut Kurosen kirjasta myyntimenestystä, ja uutisessa kerrottiin ketjun suhtautuvan siihen varovaisesti. Ketjun liikkeisiin kirjaa oli tilattu melko vähän. Kustantaja Kari Ojala kertoi viikko julkistamispäivän jälkeen, että kirjan 10 000 kappaleen ensipainoksesta on myyty kauppiaille puolet.
Vanhasen tekemä tutkintapyyntö
Pääministeri Vanhanen ilmoitti jättävänsä Etukeno Oy:n julkaisemasta Pääministerin morsian -kirjasta tutkintapyynnön. Tutkintapyyntö koski kirjan julkaisijaa ja kustantajaa. Helsingin rikospoliisi ilmoitti aloittaneensa jutun esitutkinnan 3. huhtikuuta. Vanhanen näki, että häntä on loukattu ainakin selostamalla lupaa pyytämättä hänen seksielämäänsä ja muita intiimejä asioita, teksti- ja sähköpostiviestejään, yksityisiä suullisia keskustelujaan sekä kertomalla hänen lapsistaan ja hänen suhtautumisestaan lapsiinsa. Vanhasen mielestä kyse oli periaatteesta ja yksityisyydensuojasta. Tutkintapyyntö ei Vanhasen mukaan koskenut kirjan kirjoittajaa Susan Kurosta. Kirjan kustantaneen Etukeno Oy:n lisäksi poliisi kuitenkin kuulusteli myös Kurosta, koska hän auttoi tiedoillaan kustantamaan kirjan.
Pian tutkintapyynnön jälkeen Susan Kuronen ilmoitti vaihtavansa sukunimensä Ruususeksi
Esitutkinnan perusteella Helsingin kihlakunnansyyttäjä asetti lokakuun alussa 2007 Susan Ruususen ja kirjan kustantaneen Etukeno Oy:n johtajan Kari Ojalan syytteeseen yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä. Syytettä käsiteltiin Helsingin käräjäoikeudessa 15. helmikuuta 2008,   ja tuomio annettiin 4. maaliskuuta 2008. Käräjäoikeus päätti hylätä kaikki syytteet, koska lain mukaan poliitikon yksityiselämästä saa julkaista yksityiselämää koskevia tietoja, jos tiedot voivat vaikuttaa hänen toimintansa arviointiin politiikassa ja julkaiseminen on tarpeen yhteiskunnallisesti merkittävän asian käsittelemiseksi. Käräoikeuden päätökseen tyytymätön pääministeri ilmoitti valittavansa asiasta hovioikeuteen. Helsingin hovioikeus tuomitsi 10. helmikuuta 2009 Ruususen ja Kari Ojalan sakkorangaistukseen yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä. Sakon suuruus oli Ruususelle 20 päiväsakkoa ja Ojalalle 60 päiväsakkoa. Sakkojen lisäksi Ojala määrättiin maksamaan Matti Vanhaselle 1 000 euroa henkisistä kärsimyksistä.
Ruusunen ilmoitti 16. helmikuuta 2009 hakevansa valituslupaa korkeimmalta oikeudelta. Myös Ojala ilmoitti 24. maaliskuuta hakevansa valituslupaa. Korkein oikeus myönsi valitusluvan sekä Ruususelle että Ojalalle. Huhtikuussa 2009 Ruusunen, Ojala sekä syyttäjä jättivät jokainen valituslupahakemuksensa korkeimmalle oikeudelle. Kesäkuussa 2010 KKO päätti pitää hovioikeuden antamat sakkotuomiot voimassa.
Ruususen tekemä tutkintapyyntö
Kirja herätti keskustelua verkkoympäristössä, muun muassa Suomi24-palstalla, minkä lisäksi koottiin adressi: "Susan Kuronen - lopeta se avautuminen", jolla oli 61 889 allekirjoittajaa. Lisäksi Susan Ruususen omat palautesivut kirjasta suljettiin. Jotkut Ruususen saamat viestit sisälsivät tappouhkauksia. Susan Ruusunen teki helmikuussa 2007 tutkintapyynnön loukkaavina pitämistään nettikirjoituksista, joita Espoon rikospoliisi alkoi 3. huhtikuuta 2007 tutkimaan kunnianloukkauksina. Kutsu poliisikuulusteluihin oli odotettavissa kymmenillä nettikirjoittelijoilla, kun oikeus velvoitti keskustelupalstan ylläpitäjän luovuttamaan tunnistetiedot 21 viestistä. 26. lokakuuta poliisi ilmoitti epäilevänsä yhtätoista henkilöä ympäri Suomea Ruususen kunnianloukkauksesta. Epäilyt siirtyivät syyttäjän harkintaan. Espoon kihlakunnansyyttäjä ilmoitti 12. kesäkuuta 2008 nostavansa seitsemän kunnianloukkaussyytettä. Syytteen saavien joukossa oli sekä miehiä että naisia. Herjaaviksi epäillyt viestit kirjoitettiin Suomi24-palstalla. Espoon käräjäoikeus antoi 4. marraskuuta 2008 tuomion, jossa viisi keski-ikäistä suomalaista tuomittiin sakkorangaistuksiin ja korvauksiin henkisistä kärsimyksistä. Tuomiosta ei valitettu hovioikeuteen joten käräjäoikeuden tuomio jäi lopulliseksi.
Höyryvene Ajax
Höyryvene Ajax oli suomalainen matkustaja-alus, joka törmäsi yhteen siipirataslaiva Runebergin kanssa yöllä 8. elokuuta 1892 Kruunuvuorenselällä Helsingissä. Turmassa menetti henkensä 38 Ajaxin matkustajaa.
W. A. Svenssonin omistama kanneton ja katoksella varustettu höyryvene Ajax toimi sekä hinaajana että matkustaja-aluksena.
Onnettomuuden tapahtuessa Ajax oli tilausajossa tuomassa Porvoossa kesäjuhlilla ollutta yleisöä Helsinkiin. Koirasaaren (Hundholmen) luona Ajax kohtasi Helsingistä Porvooseen matkalla olleen siipiratasmatkustajalaiva Runebergin. Ajax ajoi niin lähellä Vasikkasaaren rantakarikkoa, että Runeberg ei mahtunut Ajaxin ja rannan väliin. Runeberg väisti Ajaxia vasemmalle. Samalla Ajax kääntyi tuntemattomasta syystä poikittain Runebergin kurssille. Runebergin koneet pysäytettiin heti, mutta alukset olivat jo niin lähellä toisiaan, että ne törmäsivät noin kello 0.40 yöllä.
Ajaxin kapteeni F. W. Grön sai myöhemmin sakkotuomion, koska Ajaxissa oli onnettomuuden tapahtuessa ollut noin 100 matkustajaa, vaikka suurin sallittu matkustajamäärä olisi ollut 75. Ajaxin hajonnut hylky sijaitsee 12 metrin syvyydessä Laajasalon lähellä Koirasaaren ja Vasikkasaaren välisessä salmessa.
Jalkapallon II divisioonan kausi 1975
Jalkapallon II divisioonan kausi 1975 oli Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi vuonna 1975. Kausi pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat nousivat suoraan I divisioonaan. Lohkojen sijalle 10. ja heikommin sijoittuneet putosivat III divisioonaan.
Maurizio Arrivabene
Maurizio Arrivabene (s. 7. maaliskuuta 1957 Brescia) on Formula 1 -talli Scuderia Ferrarin entinen tallipäällikkö. Hän aloitti marraskuussa 2014 Marco Mattiaccin jälkeen ja lopetti työnsä tallissa tammikuussa 2019.
Ennen Ferrari-uraansa Arrivabene toimi tupakkayhtiö Philip Morrisilla, joka on Ferrarin tukija Marlboro-merkkinsä kautta. Hän toimi Philip Morrisilla vuodesta 1997 asti ollen yhtiön varapresidentti. Marraskuussa 2014 Scuderia Ferrarin tallipäälliköksi siirtyneestä Arrivabenestä tuli tallin kolmas tallipäällikkö vuoden 2014 aikana.
Arrivabene on kuulunut Juventus FC:n, yhden Italian suurimmista jalkapalloseuroista, hallitukseen vuodesta 2012 alkaen.
Arrivabene on naimisissa Stefania Bocchin kanssa, joka toimii Kimi Räikkösen lehdistöavustajana.
Gloucester Roadin metroasema
Gloucester Road on Lontoon metron asema Kensington and Chelsean alueella Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Asema on Circle Linen, District Linen ja Piccadilly Linen käytössä ja sijaitsee Lontoon matkakortin maksualueella 1.
Asema avattiin 1. lokakuuta 1868 nimellä Brompton (Gloucester Road). Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1907.
Montenegron kuningaskunta
Montenegron kuningaskunta oli historiallinen valtio Kaakkois-Euroopassa nykyisen Montenegron alueella ensimmäistä maailmansotaa edeltävinä vuosina ja sen aikana. Montenegro oli virallisesti perustuslaillinen, mutta käytännössä hallitsijalla oli absoluuttinen valta. Vuonna 1918 Montenegron hallituksen ollessa sodan jäljiltä vielä maanpaossa, kilpaileva Podgorican hallitus julisti Montenegron osaksi Serbiaa, joka liittyi kolme päivää myöhemmin Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskuntaan.
Historia
Montenegron ruhtinaskunta oli saavuttanut itsenäisyyden 1878. Ruhtinas Nikola I julisti maan kuningaskunnaksi 28. elokuuta 1910. Montenegro liittyi Balkanin liittoon, joka julisti sodan Osmanien valtakunnalle 1912. Montenegro saavutti Balkanin sodissa menestystä, mutta sai vain pienehkön aluelaajennuksen Bukarestin rauhassa 1913.
Nick Pope
Nicholas Pope (s. 19. syyskuuta 1965) on entinen Britannian puolustusministeriön virkamies. Hän vastasi vuodesta 1991 vuoteen 1994 Britannian puolustusvoimien suorittamista UFO-tutkimuksista, mistä työstä hänet parhaiten tunnetaan.
Montenegron kuningaskunta
Historia
Ensimmäisessä maailmansodassa Montenegro tuki Serbiaa. Itävalta-Unkari miehitti Montenegron vuonna 1916 ja kuningas pakeni Ranskaan. Sodan päätyttyä keskusvaltojen tappioon Serbia miehitti alueen. Maahan muodostettiin niin sanottu Podgorican hallitus, joka julisti 28. marraskuuta 1918 Montenegron liittyvän osaksi Serbiaa. Kolme päivää myöhemmin Serbia muodosti uuden Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan.
Nick Pope
Britannian puolustusministeriö
Hän hakeutui Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriön palvelukseen vuonna 1985.
Montenegron kuningaskunta
Historia
Nikola I:n tukijat ja Montenegron itsenäisyyden kannattajat aloittivat vuonna 1919 joulukapinana tunnetun vastarinnan, joka jatkui vuoteen 1926 saakka. Nikola I asui loppuelämänsä maanpaossa Ranskassa.
Nick Pope
Britannian puolustusministeriö
Hän työskenteli ministeriössä vanhempana johtajana, joka edustaa virka-asteikolla keskijohtoa. Hän osallistui myös Afganistanin ja Irakin sotaan liittyvään työhön.
Britannian ufotutkimus
Vuosien 1991 ja 1994 välillä hänen päätehtävänsä Britannian puolustusministeriössä liittyivät Kuninkaallisten ilmavoimien merentakaisiin rutiinitoimintoihin ja ylilentolupia koskevaan diplomaattiseen paperisotaan.