cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Niilo Tarvajärvi
Joulumaa
Joulumaa-hanke joutui jo pian alkamisensa jälkeen vaikeuksiin. Sitä jouduttiin rahoittamaan sieltä täältä haalituin lahjoitusvaroin ja suurelta osin myös lainarahalla, koska monet merkittävät tahot, muun muassa kauppa- ja teollisuusministeriö eivät tulleet sen tueksi. Rahoitusvaikeuksiin ajautunut Joulumaa Oy jätti konkurssihakemuksen Rovaniemen kihlakunnanoikeudelle joulukuussa 1970.
Toukokuussa 1981 kerrottiin Joulumaan siirtyvän Ruotsiin, jossa se oli tarkoitus rakentaa Övertorneån kunnan alueelle Tonttumaan nimellä. Ruotsin valtio myönsi hankkeen toteuttamiseen kuusi miljoonaa kruunua. Tarvajärvi itse oli uskonut ideaansa niin vakaasti, että hän oli ottanut kaikki siitä koituneet velat omille niskoilleen, minkä vuoksi ”eräänä päivänä oven takana ei ollut Joulupukki, vaan ulosottomies” ja hän menetti miltei kaiken omaisuutensa. Silloiseen Rovaniemen maalaiskuntaan vuonna 1998 avattu Santapark oli vain kalpea aavistus Tarvajärven alkuperäisestä suunnitelmasta, ja sen avajaisiin hänet kelpuutettiin pelkäksi mainosnukeksi.
Palkinnot ja tunnustukset
Tarvajärvi ja Teija Sopanen saivat vuonna 1962 ensimmäiset suosituimman televisioesiintyjän Telvis-patsaat. Presidentti Mauno Koivisto myönsi Tarvajärvelle kamarineuvoksen arvonimen vuonna 1989.
Muuta
Niilo Tarvajärven puoliso vuodesta 1942 oli sairaanhoitaja Maija-Liisa Savimaa, ja heillä oli yksi tytär ja kolme poikaa.
Tarvajärven pojanpoika on jalkapalloilija Niklas Tarvajärvi.
Tarvajärvi kuoli 87-vuotiaana lyhyen sairauden jälkeen.
Leatherface
Leatherface eroaa muista kauhuelokuvien murhaajista siinä, ettei hän ole niin sanotusti sadistinen tai paha; hän on vain yksinkertainen henkilö, joka tekee sitä mitä hänen veljensä käskevät. Hänen tappamistaan ihmisistä tehdään myöhemmin ruokaa, jonka tekee hänen vanhin veljensä.
Elokuvassa Texasin moottorisahamurhat 2 Leatherface ilmeisesti rakastuu elokuvan päähenkilö Vantia ”Stretch” Brockiin, mutta Stretch ei pidä Leatherfacen tavoista kuten ihmisnaamion kokeilusta hänen naamaansa.
Elokuvassa Texasin moottorisahamurhat 3 Leatherface löytää eräältä uhriltaan kasettisoittimen, mutta hänen veljensä tuhoaa sen, koska hän väittää Leatherfacea ”pieneksi lapseksi, jolla on vielä opittavaa”. Leatherface ei tästä pidä, vaan pakottaa veljeään väkivaltaisesti ottamaan palavan soittimen pois uunista, johon hän sen heitti.
Leatherfacen tunnettu esikuva on sarjamurhaaja Ed Gein, jonka teoista hahmolle keksittiin muun muassa nahkanaamio.
Leatherface
Lempinimi: Bubba
Leatherface on eräs perheen veljeksistä. Hän on syrjäytynyt henkilö, joka sairastaa kasvoja tuhoavaa tautia, jonka takia hän pitää ihmisnaamiota. Leatherface on kannibalistinen sarjamurhaaja. Hän on adoptiolapsi, joka löydettiin hylättynä, jota hänen veljensä määräilevät. Hän tappaa moottorisahalla ja lekalla ihmiset, joista hänen vanhempi veljensä tekee ruokaa.
Drayton Sawyer
Lempinimi: Old Man & Cook (vanha mies & kokki)
Drayton Sawyer on perheen vanhin veli. Hän nylkee Leatherfacen uhrit ja tekee niistä ruokaa, jota koko perhe syö. Draytonin lempinimi "Old Man" tulee siitä, että hän on vanhin veli. Lempinimi "Cook" taas tulee siitä, että hän tekee perheelleen ruokaa.
Paul Sawyer
Lempinimi: Nubbin
Paul on perheen kolmas veli. Hän pitää toisen veljensä kanssa huolta isoäidistä ja isoisästä.
Robert Sawyer
Lempinimi: Chop Top
Robert on perheen neljäs veli. Kuten Paul, hän pitää huolen isovanhemmista
Isovanhemmat
Lempinimet: Ei ole
Perheessä on veljesten lisäksi isovanhemmat: isoäiti ja isoisä. Heidän nimiään ei ole paljastettu eikä heillä ole lempinimiä. Heistä huolehtivat Robert ja Paul. Isoisän jalat on uusintaversiossa amputoitu, joten hän liikkuu pyörätuolilla.
Oikea nimi
Leatherfacen oikea nimi on ensimmäisissä elokuvissa tuntematon, mutta Texasin moottorisahamurhaajan fanit ovat nimittäneet häntä Robert Sawyeriksi. Hänen isoveljensä ”Chop Top” kutsuu häntä ”Bubbaksi” elokuvasarjan toisessa osassa. Vuonna 2003 ensi-iltansa saaneessa uudelleenfilmatisoinnissa Leatherfacen oikeaksi nimeksi esitetään Thomas Brown Hewitt, mutta elokuvassa Texas Chainsaw 3D hänen oikea nimensä on Jedidiah Sawyer.
Lauluja rakastamisen vaikeudesta (Juice Leskinen 1988)
Lauluja rakastamisen vaikeudesta on vuonna 1988 julkaistu Juice Leskisen kokoelmalevy.
Krisztián Pars
Krisztián Pars (s. 18. helmikuuta 1982 Körmend) on unkarilainen yleisurheilija, joka kilpailee moukarinheitossa.
Ura
Pars voitti kultaa Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1999 ja Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2001. Hän sijoittui viidenneksi Ateenan olympialaisissa 2004, seitsemänneksi Helsingin MM-kilpailuissa 2005, kuudenneksi Göteborgin EM-kisoissa 2006 ja viidenneksi Osakan MM-kilpailuissa 2007.
Pekingin olympialaisissa 2008 Pars nousi väliaikaisesti hopealle, kun alun perin toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet valkovenäläiset Vadzim Dzevjatouski ja Ivan Tsih’an hylättiin dopingin käytön vuoksi. CAS kuitenkin kumosi päätöksen dopingtestauksen puutteiden vuoksi, ja Pars putosi takaisin neljänneksi.
Ennen Berliinin MM-kilpailuja 2009 Parsilla oli 18 kilpailun pituinen voittoputki ja hän oli heittänyt kauden kärkituloksen 81,43 m, mutta Berliinissä hän jäi neljänneksi tuloksella 77,45 m. Hän sai pronssia Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 tuloksella 79,06. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sai hopeaa tuloksella 81,18. Pars voitti kultaa Helsingin EM-kilpailuissa 2012 tuloksella 79,72. Lontoon olympialaisissa hän voitti kultaa kolmannen kierroksen heitollaan 80,59. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sai hopeaa tuloksella 80,30. Zürichin EM-kisoissa 2014 hän voitti kultaa uudella ennätyksellään ja maailman kauden kärkituloksella 82,96. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui neljänneksi ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 seitsemänneksi. Hän karsiutui loppukilpailusta Lontoon MM-kilpailuissa 2017 ja Dohan MM-kilpailuissa 2019 sekä Münchenin EM-kilpailuissa 2022.
Pars on sijoittunut IAAF:n yleisurheilufinaalissa toiseksi vuosina 2007 ja 2008 ja kolmanneksi vuosina 2004, 2006 ja 2009. Hän voitti maanosien cupin 2014.
Pars antoi tammikuussa 2018 positiivisen dopingnäytteen ja sai 1,5 vuoden kilpailukiellon ajalle 13.1.2018–12.7.2019.
Henkilökohtaiset ennätykset
Lähteet: IAAF, Tilastopaja
Mod perl
mod_perl on Apache-webserverin moduuli, joka mahdollistaa dynaamisten nettisivujen tuottamisen Perlillä. Moduulin käyttäminen suurilla sivustoilla voi tuoda huomattavan tehonlisäyksen perinteiseen CGI-tekniikkaan verrattuna, koska nyt Perl-tulkkia ei tarvitse ladata muistiin jokaisen sivupyynnön yhteydessä.
mod_perl osaa emuloida CGI-ympäristöä, joten vanhat skriptit hyötyvät tehonlisäyksestä ilman muutoksia.
Mediakeskus Lume
Mediakeskus Lume oli vuonna 1999 perustettu Helsingissä sijaitseva kansallinen audiovisuaalisen alan koulutus-, tutkimus- ja tuotantokeskus. Keskuksen aloja olivat elokuva, televisio, muu digitaalinen media ja lavastustaide. Lumeen tavoitteena oli monialaisen sisältötuotannon ja sisältölähtöisen tutkimuksen edistäminen.
Mediakeskus toimi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun yhteydessä, ja palveli sitä tila-, tuotanto- ja tekniikkaresurssina. Lisäksi keskus palveli myös muita yliopistoja, korkeakouluja ja tutkimuslaitoksia sekä yrityksiä ja yhteisöjä.
Lumeen tuotanto- ja tekniikkapalvelut tarjosivat ammattilaisapua tuotantojen ja tapahtumien suunnitteluun ja toteutukseen elokuva-, tv- sekä muihin tuotantoihin. Mediakeskus Lume oli myös kokous- ja konferenssipaikka.
FR F1 / F2
FR F1 (Fusil à Répétition modèle F1) on ranskalainen pulttilukkoinen tarkkuuskivääri.
Ylipää (Merijärvi)
Ylipää on kylä Merijärvellä Pohjois-Pohjanmaalla. Kylän läpi virtaa Viirelänoja. Kylällä sijaitsee muun muassa kylätalo sekä Pahkasalon kylämuseo.
FR F1 / F2
Vuonna 1966 palveluskäyttöön otettu ja Manufacture d'Armes de Saint Etiennen (MAS) vuoteen 1980 asti valmistama FR F1 perustuu Ranskan armeijan MAS 36 -palveluskivääriin.
Extra (Juice Leskinen)
Extra on vuonna 1989 julkaistu Juice Leskisen kokoelmalevy.
FR F1 / F2
Kiväärissä on liekinsammutin, johon on yhdistetty tarkkuutta parantava "Manchon"-mekanismi jolla voi säätää piipun värähtelyä.
Kiväärin tukki on varustettu erillisellä pistoolikahvalla ja aseen sivuille taittuvilla tukijaloilla. Siinä on säädettävä poskipakka ja tukin pituutta voi säätää irrotettavilla jatkopaloilla.
Ranskan armeijan lisäksi FR F1:tä käyttävät Marokon, Mauritanian ja Tšadin armeijat.
FR F2
GIAT Industries / Nexter on valmistanut F1-mallin seuraajaa 7.62 x 51 mm NATO -kaliiperista FR F2:ta (Fusil à Répétition modèle F2) vuodesta 1984. F2:n etutukki on synteettinen ja sen korkeussäädettävä haaratuki on tukin sijasta kiinnitetty aseen piipun juureen; kivääriä on valmistettu myös synteettisellä taittotukilla. Kiikaritähtäinmalli on F2:ssa joko 8 x suurentava APX L806 tai SCROME J8. F2:n piippu on päällystetty muovisella lämpöeristeellä, joka estää tähtäystä vaikeuttavaa piipun lämpösäteilyä.
FR F2:sta on tehty myös puisella etutukilla varustettua vientiversioita FR-G1 ja -G2; niistä puuttuu piipun lämpöeriste.
Aiheesta muualla
FR-F1 FR-F1 FR-F1
Tuotekehitys
Tuotekehitys (tuotteen luominen) on toiminta tai prosessi yrityksessä, jolla pyritään saamaan markkinoille uusia tuotteita tai parannuksia nykyisiin tuotteisiin. Sillä tarkoitetaan tutkimustulosten ja kokemusten kautta saadun tiedon käyttämistä menetelmien ja järjestelmien parantamiseksi. Tuotekehitysprosessi muuttaa markkinatarpeet ja tekniset mahdollisuudet myytäviksi tuotteiksi.
Perinteisesti tuotekehitys on kohdistunut valmistettaviin esineisiin, mutta sanaa käytetään nykyään myös ohjelmistoista, palvelutuotteista, rahamarkkinoiden instrumenteista ja jopa julkisista palveluista. Tuotekehityksen tavoitteena on tuottaa nopeasti, ja taloudellisesti uusia, asiakkaiden tarpeet täyttäviä kilpailukykyisiä tuotteita, huomioiden markkinatilanteen.
Suuremmissa yrityksissä tuotekehityksestä vastaa erillinen osasto. Tuotekehitykseen ohjattujen menojen osuus koko yrityksen liikevaihdosta vaihtelee suuresti. Perinteisillä teollisuusaloilla, kuten puunjalostuksessa, tuotekehityksen osuus on muutamia prosentteja liikevaihdosta, kun voimakkaasti kasvavilla uusilla aloilla saattaa tuotekehityksen kustannukset olla jopa puolet liikevaihdosta.
Tuotekehityksessä tuotetta katsotaan laajemmasta näkökulmasta, jolloin itse teknisen tuotteen tai palvelun lisäksi päätetään myös seuraavista asioista:
Tuotteistaminen on tuotekehitystä, jossa useimmiten on taustalla jo jollekin asiakkaalle tehty räätälöity laite tai ohjelma. Tällä huomataan olevan laajempaa tarvetta ja siitä kehitetään oma tuotteensa tuotteistamalla sekä tuote itse että sen tuotepaketti, ja sen tuotetuki.
Tuotekehitysprojektin vaiheita
Tuotekehitys toteutetaan usein projektina, jolloin projektinhallinta on yksi tärkeimmistä tuotekehityksen osaamisalueista teknisen osaamisen lisäksi. Tuotekehitysprojekti muuntaa markkinatarpeet ja tekniset mahdollisuudet myytäviksi tuotteiksi, ja se voidaan jakaa seuraaviin vaiheisiin:
Danay García
Danay Aguilar García (s. 5. heinäkuuta 1984) on kuubalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Sofia Lugon roolista televisiosarjassa Pako. Garcia syntyi Kuuban pääkaupungissa Havannassa ja eli siellä nuoruutensa. Hän harrastaa balettia ja on tehnyt myös mallintöitä ennen teatteria.
Tuotekehitys
Tuotekehitysprojektin vaiheita
Yllä esitetyn jaottelun lisäksi lukuisat kirjat ja artikkelit tarjoavat omaa jaotteluansa. Esimerkiksi Cooper, joka tunnetaan tästä Stage-Gate (TM) mallistaan, jaottelee tuotekehityksen seuraaviin vaiheisiin: sisällön määrittely, liiketoimintasuunnitelman laatiminen, kehittäminen, testaus ja validointi sekä lanseeraus. Scoping, Building Business Case, Development, Testing and Validation, Launch.
Myynnin aloittaminen ja tuotteen elinkaaren aikaiset muutokset
Tuotteen elinkaaressa tuotekehitysvaihe päättyy tuotteen viemiseen markkinoille. Usein uuden tuotteen markkinointi alkaa jo siinä vaiheessa, kun tuotteen prototyyppi on valmistunut ja tuotannon alkamiselle on saatu vahvistettua aikataulu.
Useimpiin tuotteisiin tehdään vielä niiden elinaikana muutoksia johtuen esimerkiksi jonkin komponentin saatavuuden loppumisesta tai jonkin komponentin laatu on osoittautunut luvattua huonommaksi. Tärkeätä on että tuotteen elinkaaren vaiheet on huomioitu tuottolaskelmissa, ja että jo tuotekehityksen aikana mietitään kuinka voidaan varmistaa hyvä tuottavuus koko tuotteen elinkaaren ajan.
Tuotekehitysprojektin hallinnointi
Erilaisia referenssimalleja tuotekehitykseen tarjoavat sekä standardit että projektinhallintaorganisaatiot. Ohjelmistokehityksen tunnetuin referenssimalli on CMMI. Suunnitteluvaihetta pyritään jatkuvasti nopeuttamaan, jotta tuote saataisiin mahdollisimman nopeasti markkinoille. Tuotekehitysvaiheessa uuteen tuotteeseen sitoutuu vain rahaa ja tuotteen myöhästyminen markkinoilta voi kadottaa osan markkinoista.
Uusien tuotteiden suojaaminen
Jotta uusia ideoita ei heti siirtyisi kilpailijoiden tuotteisiin, nämä voidaan patentoida tai suojata tuotemerkillä tai vastaavilla lain tarjoamilla keinoilla.
Yrityksen tuotekehitys
Projekti- ja prosessinäkökulman lisäksi tuotekehitystä voidaan käsitellä yrityksen näkökulmasta. Yrityksen johto tekee päätöksiä, joilla strategiat suunnitellaan ja tuotekehitystoiminta resurssoidaan ja sille asetetaan tavoitteita. Tyypillisesti luodaan sekä teknologia että tuotestrategia, joiden pohjalta voidaan tehdä ratkaisuja siitä minkälaisia tuotekehitysprojekteja käynnistetään. Tuotestrategia kertoo millaisia tuotteita kehitetään, ja miten uusi teknologia otetaan käyttöön. Teknologiastrategia kertoo miten eri teknologioita hyödynnetään tuotteissa.
Yritys voi toimia joko teknologiaorientoituneesti tai markkinaorientoituneesti. Markkinoiden ja teknologioiden liittyvän ymmärryksen lisäksi tuotekehitykseen vaikuttaa myös lainsäädäntö, esimerkiksi verotus ja ympäristöön liittyvät lait.
Vielä vähän aikaa
Vielä vähän aikaa on Eero Raittisen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1993. Sony Music julkaisi albumin digitaalissa jakelukanavissa 2009.
Tuotekehitys
Yrityksen tuotekehitys
Suurten yritysten tuotekehitys on verkottunut maailman laajuisiksi toiminnoiksi (hajautettu tuotekehitys, globaali tuotekehitys). Tällainen toimintatapa on siirtymässä entistä pienempiin yrityksiin. Tuotekehitys koostuu moduuleista, joita kehitetään eri yrityksissä tai maissa - ja usein apuna käytetään yliopistoja ja muita tutkimuslaitoksia. Tällaisen tuotekehitysympäristön hallinta vaatii kokonaisuuksien hallintaa, ja kansainvälistä osaamista (eri kulttuurit ja viestintä). Verkostumisen lisäksi tuotekehitystä tehdään rinnakkaissuunnittelun avulla pyrkien mahdollisimman lyhyeen tuotekehitysaikaan. Eri toimintoja tehdään siis yhtä aikaa eri paikoissa.
Q10
Q10 voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Kalapudas
Kalapudas on kylä Merijärvellä Pohjois-Pohjanmaalla, Pyhäjoen pohjoisrannalla.
Kalapudas on ns. puhtokylä, jonka asutus on voimakkaiden kevättulvien takia keskittynyt maaston korkeimmille kohdille niin, että rakennukset ovat osin erittäin lähellä toisiaan. Kalaputaan kylän keskus muodostuu neljästä taloryhmästä, jotka ovat Kalapudas, Alapudas, Rantapudas ja Ylimäki. Niihin kuuluu päärakennusten lisäksi yhteensä yli kaksikymmentä talousrakennusta. Vanhin, kylän lounaisosassa sijaitseva päärakennus Rantapudas lienee rakennettu 1707 tai 1710. Sitä vastapäätä olevan Alaputaan päärakennus on 1800-luvulta, samoin kuin kylän kaakkoisosassa sijaitsevan Kalaputaan päärakennus, joka on vuodelta 1806. Kylän kantatalona Kalapudas on kuitenkin perustettu jo 1558. Ylimäestä siirrettiin sivurakennus Merijärven Säästöpankin taloksi 1940-luvulla, mutta se tuhoutui pian pystyttämisen jälkeen tulipalossa. Ylimäen pihapiirin rakennukset ovat pääosin 1880-luvulta. Kalaputaan kylälle on laadittu kyläsuunnitelma, jonka yhteydessä tehtiin rakennusten kuntotarkastus ja inventointi.
Kalaputaan kyläkoulu lopetti toimintansa 1980-luvulla.
Messier 40
Messier 40 (M40, Winnecke 4) on kaksoistähti Ison karhun tähdistössä noin 510 valovuoden päässä maapallosta. Tähtien magnitudit ovat 9,0 ja 9,3. Nykyisen käsityksen mukaan kyseessä ei ole aito kaksoistähti vaan ns. optinen kaksoistähti.
Pohjois-Satakunnan seutukunta
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1975 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2023 tilanteen mukainen.
Luettelo Etelä-Carolinan kuvernööreistä
Tämä on luettelo Etelä-Carolinan kuvernööreistä.
Etelä-Carolinan kuvernööri on Etelä-Carolinan hallinnon päämies ja asevoimien ylipäällikkö. Kuvernöörillä on velvollisuus valvoa osavaltion lakeja ja valta vahvistaa uudet lait. Lisäksi kuvernöörillä on veto-oikeus osavaltion uusiin lakiesityksiin.
Luettelo
thumb|230px|Etelä-Carolinan kuvernöörin kartano
Kaivopuiston kesäkonsertti
thumb|250px|Kaivopuiston kesäkonsertin yleisöä vuonna 2005
Juice Newton
Juice Newton (oik. Judith Kaye Cohen, s. 18. helmikuuta 1952 Lakehurst, New Jersey) on yhdysvaltalainen laulaja. Virginia Beachissä Virginiassa varttuneen Newtonin esittämistä kappaleista tunnetuimpia ovat "Angel of the morning", "Queen of hearts", "Love's been a little bit hard on me", "Break it to me gently" ja "Heart of the night".
Kaivopuiston kesäkonsertti
Kaivopuiston kesäkonsertti on Helsinki-päivän (12. kesäkuuta) tienoilla Helsingin Kaivopuistossa järjestettävä ilmaiskonsertti, jolla on pitkät perinteet. Konserttien järjestäminen aloitettiin vuonna 1985. Ensimmäisellä kerralla esiintyjinä olivat Tuomari Nurmio, Eva Dahlgren, Bluesshakers ja Mezzoforte. Tapahtumapaikkoina ovat olleet vuosien varrella mm. Hietsu / Beach Partyt, Stadion sekä Auroran ja Sinebrychoffin puistot. Konsertti on järjestetty yleensä kesäkuun toisella viikolla.
Kaivarin konsertin järjestäjinä toimivat vuonna 2004 Helsingin nuorisoasiainkeskus, NRJ ja FBI Event Marketing Oy, ja konsertin televisioi Nelonen. Vuonna 2006 konsertin pääjärjestäjänä toimi FBI Event Marketing Oy ja Radio Nova, ja konsertin televisioi MTV3. Kuuntelijoita oli vuonna 2004 noin 25 000-30 000, parhaimpana vuonna 2002 kun Shakira esiintyi, kuuntelijoita oli epävirallisten arvioiden mukaan jopa noin 80 000. Vuonna 2006 arvioitiin, että paikalla olisi ollut yli 55 000 ihmistä.
Vuonna 2004 eniten kohua herätti se, että Antti Tuisku ja Jonna Tervomaa savustettiin lavalta ulos heittelemällä lavalle olutpulloja, tämä harmitti faneja ja sai aikaan keskustelua konsertin turvajärjestelyistä.
Messel
left|40px thumb|180px|Messelin museo Messel on kunta Saksassa, Hessenin osavaltiossa Darmstadt-Dieburgin piirissä. Messelissä on 3 961 asukasta ja pinta-alaltaan kunta on 14,82 neliökilometriä. Messel mainittiin ensimmäisen kerran jo Lorschin koodeksin eräässä luovutuskirjassa.
Jodi Lyn O’Keefe
alt=|pienoiskuva|Jodi Lyn O'Keefe Jodi Lyn O'Keefe (s. 10. lokakuuta 1978 Cliffwood Beach, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Uransa hän aloitti lapsimallina päästen viisitoistavuotiaana mukaan Another World -saippuasarjaan. Tämän jälkeen hän sai Cassidy Bridgesin roolin CBS:n hittisarjasta Nash Bridges (1996), jossa hän näytteli sarjan kaikki kuusi tuotantokautta.
Elokuvadebyyttinsä O'Keefe teki vuonna 1998 elokuvassa Halloween H20. Hän on esiintynyt pitkissä elokuvissa ja pitänyt sen jälkeen matalampaa profiilia esiintyen lukuisissa televisiosarjoissa, kuten sarjoissa Criminal Minds – FBI-tutkijat, Boston Legal, Miehen puolikkaat, CSI: New York, Dharma ja Greg, Siskoni on noita, Edge of Fear, Vampyyripäiväkirjat sekä Pako. O'Keefe on mukana myös 3 Doors Down -yhtyeen ”Let Me Go” -kappaleen musiikkivideolla.
Vuonna 2000 hän voitti Young Hollywood Award -palkinnon kategoriassa Best Bad Girl roolistaan Taylor Vaughanina elokuvassa Sinussa on se jokin (1999).
Suolaleinikki
Suolaleinikki eli amerikansuolaleinikki (Halerpestes cymbalaria, syn. Ranunculus cymbalaria) on monivuotinen, pienikokoinen leinikkikasvi. Muiden leinikkien tavoin suolaleinikki on myrkyllinen kasvilaji, koska se sisältää runsaasti protoanemoniiniksi hajoavaa ranunkuliinia.
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|150px|Suolaleinikki on matalakasvuinen kasvi.
Suolaleinikki kasvaa vain 5–15 senttimetriä pitkäksi. Pitkärönsyinen, hento varsi on rento ja lähes kalju. Kasvin pituuteen nähden sen lehtiruodit ovat pitkiä, peräti 5–15 cm pituisia. Lehden lehtilapa on 0,7–1,5 cm leveä, pyöreähkö, hertta- tai tylppätyvinen ja nyhälaitainen. Varret ovat lehdettömiä ja tavallisesti 1–3-kukkaisia. 6–10 mm leveissä kukissa on kaksi kehäkiehkuraa. Terälehdet ovat mesikuopallisia, kapeita ja pituudeltaan verholehtien mittaisia. Suomessa suolaleinikki kukkii heinä-elokuussa. Pitkänomainen hedelmä koostuu noin 1,5 mm pitkistä, pitkittäisharjuisista ja lyhytotaisista pähkylöistä.
Levinneisyys
Suolaleinikin kaksiosainen päälevinneisyysalue kattaa toisaalta suurimman osan Pohjois-Amerikkaa pohjoisimpia ja kaakkoisimpia osia lukuun ottamatta. Pohjois-Amerikasta laji on levinnyt myös Meksikoon ja Etelä-Amerikkaan. Toinen päälevinneisyysalue on Keski- ja Itä-Aasiassa, jossa lajin levinneisyys on varsin mantereinen. Sitä kasvaa muun muassa Venäjän Kaukoidässä, Itä- ja Etelä-Siperiassa sekä Pohjois- ja Keski-Kiinassa. Euroopassa suolaleinikki on hyvin harvinainen tulokaslaji, jota on tavattu vain Romaniassa, Etelä-Norjassa ja -Ruotsissa sekä Suomessa. Pohjoismaiden havainnot lajista ovat kaikki merenrannoilta, Romanian esiintymien ollessa sisämaasta. Eurooppaan laji on tullut Pohjois-Amerikasta.
Suomessa suolaleinikki on vakinaistunut uustulokas, jota kasvaa Pohjanlahden rannikolla lähinnä Porin ja Kristiinankaupungin välisellä alueella.
Elinympäristö
Suomessa suolaleinikki on merenrantaniittyjen kasvi. Siellä se viihtyy erityisesti painanteissa matalaruohoisilla kohdilla. Päälevinneisyysalueillaan laji on pääasiassa sisämaan laji.
Tsağan Amn
Tsağan Amn on kylä Üstinskin piirissä Kalmukian pohjoisosassa Venäjällä. Se sijaitsee 290 kilometriä tasavallan pääkaupungista Elistasta koilliseen. Vuonna 2002 Tsağan Amnissa oli 5 926 asukasta. Tsağan Amn on Üstinskin piirin hallinnollinen keskus.
Klustermus
Luovan ja esittävän säveltaiteen tapahtuma Klustermus on Raumalla järjestetty ilmainen yksipäiväinen musiikkifestivaali. Esiintyjät ovat edustaneet monia musiikkityylejä metallista jazziin.
Ensimmäisen kerran Klustermus järjestettiin 2003, ja seuraavana vuonna tapahtuman asioista huolehtimaan perustettiin Klustermus ry. Kesätapahtuman ohella yhdistys on järjestänyt myös klubitapahtumia Klustermus saapuu kaupunkiin -nimellä.
Klustermuksen esiintyjiä
2003: mm. Kromi, Cremated, Groove Uncut
2005: mm. Kuolleet intiaanit, Fun, Point, Euforia, Poirot/Poiert
2006: mm. Kuusumun profeetta, Sweatmaster, Lowlife Rock'n'Roll Philosophers, Itkevä tyttö, Härkä-äiti, Lady Escape, Tuuli Innola
2008: mm. Penniless, Tuvalu, Kometa, Cosmo Jones Beat Machine, Delicious Orange, Euforia, Blood Makes Noise
2009: mm. Agent Kooper, Matti Mustosen ihmeellinen orkesteri, Njet!, Penniless, Kometa, Härkä-äiti, Murmansk, Joose Keskitalo, The Tarjas
2010: mm. The Sheena Hyenas, Ben's Diapers, Downstairs, The Mutants, The Spyro, Mangoo
2011: Betrayal at Bespin, Itkevä tyttö, Knucklebone Oscar, Pharaoh Pirttikangas, Anal Thunder, Sweatmaster, Magyar Posse, Njet!, The Celene, Marty the Random Guy, Härkä-äiti, AJU, Tero-Petri
Fazer Pianotehdas
Fazerin pianotehdas oli Musiikki-Fazer-konserniin kuulunut yritys. Se toimi Helsingissä vuodesta 1940 ja sitten Pornaisten Halkiassa vuosina 1963–1989. Tehdas työllisti satakunta henkilöä ja tuotti 1980-luvun alkupuolella jopa 7 000 pianoa vuodessa. Vuonna 1988 Fazer-musiikki myi pianotehtaan kilpailijalle, vuonna 1901 perustetulle pianotehdas Hellas-Piano Oy:lle, joka lopetti sen toiminnan.
Historiaa
Fazerin pianotehtaan historia juontaa vuoteen 1934, jolloin Musiikki-Fazer alkoi valmistaa matalia Mignon-pystypianoja Ruotsin Arvikassa sijainneelta Svenska Förenade Piano & Organ -yhtiöltä saamallaan lisenssillä. Niiden hyvä menekki kannusti Fazeria suunnittelemaan ja valmistamaan myös täyskokoisia pystypianoja, joissa yhdistyisi halpa hinta ja hyvä laatu. Vuonna 1935 Georg Fazer kuoli, ja Musiikki-Fazerin johtoon astui hänen sisarenpoikansa Roger Lindberg. Fazerin pianotuotanto alkoi Helsingissä 1940. Suuren kysynnän vuoksi tilat kävivät pieneksi. Niinpä tuotanto siirrettiin Pornaisten Halkiaan 1963, ja vuonna 1971 valmistui jo kymmenes tuhannes Fazer-piano. Tuolloin noin puolet pianoista meni vientiin Suomen ulkopuolelle, ja tuotantoa laajennettiin Sipoon Linnanpeltoon.
Fazer-pianoissa käytettiin 1970-luvun alussa saksalaisen Louis Rennerin koneistoja, sitten Schwanderin ja BPA:n sekä 1980-luvun puolestavälistä Herrburgerin, erään lähteen mukaan myös Langerin koneistoja. Pianojen kaikupohjissa käytettiin Halkinit-nimellä tunnettua materiaalia, jonka sanotaan kestävän ongelmitta ilmankosteuden muutoksia.
Suurimmillaan pianotuotanto oli vuosina 1983 ja 1984, jolloin valmistui noin 7 000 soitinta vuodessa ja Fazer oli yksi Euroopan suurimmista pianovalmistajista. Länsi-Euroopan maihin vietyjä mallinimiä olivat Finlandia, Lapponia, Classic ja Forte. Digitaalipianojen tulo alkoi pian syödä akustisten pianojen markkinoita, ja Fazerin pianotehdas myytiin vuonna 1988 Hellas-Pianolle.
Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutti
Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutti (Krimo) on Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan yhteydessä toimiva tutkimusyksikkö, joka aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2015. Instituutin edeltäjiä ovat oikeusministeriön alaisuudessa vuosina 1974–2014 toiminut Oikeuspoliittinen tutkimuslaitos ja vuosina 1963–1974 toiminut Kriminologinen tutkimuslaitos.
Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutista annetun lain (1139/2007) mukaan instituutin tehtävänä on 1) harjoittaa riippumatonta kriminologista ja muuta oikeuspoliittista tutkimusta ottaen huomioon oikeusministeriön ja yhteiskunnan tietotarpeet; 2) seurata ja analysoida rikollisuutta, rikollisuuden kontrollin ja seuraamusjärjestelmän toimintaa, oikeusoloja ja lainsäädännön vaikutuksia sekä raportoida niiden kehityspiirteistä; ja 3) ylläpitää sille laissa säädettyjen tehtävien hoitamiseksi tarvittavia tutkimusrekistereitä . Instituutissa harjoitettavan tutkimuksen leimallinen piirre on yhteiskuntatieteellisen ja oikeudellisen näkökulman yhdistäminen.
Instituutin johtaja on OTT, professori Tapio Lappi-Seppälä.
Ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailut 2007 - 10 m liikkuvamaali, sekajuoksut, naiset
10 m liikkuvanmaalin, sekajuoksuissa naiset ampuvat 40 laukausta. Joukkuekilpailussa joukkueen muodostavat kolme saman maan kilpailijaa.
Naisten 10 m liikkuvanmaalin, sekajuoksuissa EM-kilpailut 2007 järjestettiin 15. maaliskuuta, Deauvillessä.
Rauman pitsiviikko
Rauman pitsiviikko on vuosittainen pitsiaiheinen kulttuuriviikko Raumalla. Alun perin pitsinäyttelyiden ympärille kudottu tapahtuma on vuosien saatossa kehittynyt kaupunkitapahtumaksi, joka vaalii edelleen pitsinnypläyksen ja käden taitojen perinnettä. Kulttuuriperinnön ystävien suosima viikko tarjoaa pitsiohjelman lisäksi laajan kirjon erilaisia näyttelyitä sekä musiikki- ja teatteriesityksiä.
Historia
Raumalla on pitkät perinteet pitsinnypläyksessä. Historialliset lähteet mainitsevat Rauman pitsinnypläyksen ensi kertaa 1740-luvulla. Tällöin nypläys on ollut täällä jo täysin opittu taito. Vuonna 1754 mainitaan, että Rauman pitsinnypläystä on pidettävä teollisuutena.
Suurin ansio pitsinnypläystaidon ylläpitäjänä on ollut paikallisilla voimilla. Raumalla on pidetty kursseja ja näyttelyitä, yritetty helpottaa lankojen ja välineiden saantia, julkaistu pitsimalleja ja oppikirjoja sekä edistetty pitsien markkinointia. Rauman Kansalaisopiston ohjelmassa pitsinnypläys on ollut lähes viisi vuosikymmentä. Vuodesta 1971 on Raumalla heinäkuun lopulla vietetty Pitsiviikkoa, jonka pitsinäyttelyt keräävät alan harrastajia ympäri Suomea ja kauempaakin.
Tapahtuman alkuna pidetään matkailulautakunnan puheenjohtajan Pentti Jääskeläisen aloitetta. Taidemuseon intendentti Alpo Sarava järjesti raumalaiselle Nypläyksen Harrastajat ry:lle näyttelytilat ja osallistui monin tavoin tapahtumaviikon järjestelyihin. Ensimmäisen näyttelyn kokosivat Anna Palmu ja Eeva Hailio, sekä yhdistyksen puheenjohtaja John Östman.
Pitsin lisäksi tapahtumaan oli järjestetty musiikki-, tanssi- ja lauluesityksiä taidemuseon pihalle ja turistiopastusta Vanhaan Raumaan. Pitsiviikko saavutti suuren suosion ja kävijöitä oli useita tuhansia. Nyplääjät saivat tilauksia vuodeksi eteenpäin. Toisen Pitsiviikon kävijämäärä kaksinkertaistui.
Ensimmäisestä Pitsiviikosta tapahtumaa laajennettiin joka vuosi monipuolistamalla mm. ohjelmatarjontaa. Viidennen pitsiviikon avauksen suoritti Pyyrman rummuttamalla Vanhan Raatihuoneen portailla. Pyyrman rummuttaa edelleen Pitsiviikon avatuksi lauantaina kello 10.
Pitsinnyplääjäpatsas paljastettiin Helsingintorilla vuonna 1976. Mirku Flika esittivät Pitsitanhun ensimmäistä kertaa vuonna 1977. Pitsiviikon uutuutena vuonna 1978 oli Pitsimissikilpailu, joka oli alun perin SPR:n järjestämä. Sen jälkeen kisaa järjesti Cassiopeia Collection ja vuodesta 2013 eteenpäin Dentelle Rauma. Neljäskymmenes Pitsimissi valittiin vuonna 2017. Pitsiseminaari ja pitsikilpailu järjestettiin vuonna 1986.
Marokko olympialaisissa
Marokko osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Rooman 1960 kesäolympialaisissa, joissa se saavutti myös ensimmäisen olympiamitalinsa. Ensimmäiset olympiavoittonsa maa sai Los Angelesin 1984 kesäolympialaisissa. Talviolympialaisiin se osallistui ensimmäistä kertaa vuonna 1968.
Rauman pitsiviikko
Historia
Oman värinsä Pitsiviikolle tuovat koti- ja ulkomaalaiset esiintyjät, kansainväliset tekstiilitaiteilijat näyttelyineen sekä historiallisen museon pitsinäyttelyt.
Charente-Maritime
Charente-Maritime on Ranskan departementti numero 17. Se sijaitsee Länsi-Ranskassa, Atlantin rannikolla, Uuden-Akvitanian hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 6 864 neliökilometriä ja asukasluvultaan 598 921 (vuonna 2006). Sen pääkaupunki on La Rochelle. Charente-Maritime on jaettu edelleen viiteen arrondissementtiin, 51 kantoniin ja 472 kuntaan.
Charente-Inférieure oli yksi 83 departementista, jotka perustettiin Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Charente-Inférieuren nimi muutettiin Charente-Maritimeksi 1941.
Departementista on viisi kylää päässyt Ranskan kauneimpien kylien järjestön Les Plus Beaux Villages de France jäseniksi: Ars-en-Ré, Brouage, La Flotte-en-Ré, Mornac-sur-Seudre ja Talmont-sur-Gironde.
Valitut teokset (Juice Leskinen)
Valitut teokset on vuonna 1993 julkaistu Juice Leskisen kokoelmalevy.
Veil of Remembrance
Veil of Remembrance on ruotsalaisen Crimson Moonlight -yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin virallisesti 26. tammikuuta 2005, vaikka kappaleita myytiin jo 2. joulukuuta 2004 alkaen.
12 alkuperäistä
12 alkuperäistä on vuonna 1993 julkaistu Juice Leskisen kokoelmalevy.
Folktandvården
pienoiskuva|300x300px| Folktandvårdenin klinikka [[Norrköping|Norrköpingissä ]] Folktandvården (kirjaimellisesti ) on valtion omistama terveydenhoitoalan yritys, joka vastaa julkisesta hammashoidosta Ruotsissa. Lapsille ja nuorille tarjotaan ilmainen hammashoito alueellisten viranomaisten kautta 22 ikävuoteen asti Folktandvårdenissa tai yksityisissä hammashoitoloissa, minkä jälkeen potilas maksaa hoitonsa itse korkeakustannussuojaan asti.
Vuonna 2015 ruotsalaisista lapsista ja nuorista noin 95 % ja aikuisista noin 40 % saa säännöllisesti hammashoitoa Folktandvårdenilta.
Historia
Vuonna 1924 valtiopäivät päätti teettää selvityksen hammashoidosta. Se johti Folktandvårdenin perustamiseen vuonna 1938. Aluksi Folktandvården kattoi vain lasten perushammashoidon mutta on vuosien varrella laajentunut sekä aikuisille että erikoishammashoitoon.
Nykyään kaikilla 21 alueella on yleinen katto-organisaatio.
Frisktandvård
Frisktandvård on Folktandvårdenin palvelusopimus tilauspohjaisesta hammashoidosta, joka perustuu lakiin valtion tukemasta hammashoidosta (SFS 2008:145). Kesäkuussa 2014 yli 600 000 potilaalla on Frisktandvård-hammashoitosopimus.
Frisktandvård sisältää tutkimukset, hammasterveyttä edistävän ja ennaltaehkäisevän hoidon, sairauksien ja kivunhoidon, paikkaukset sekä kiireellisen hammashoidon. Sopimuksen solmimisen yhteydessä potilas sijoitetaan johonkin kymmenestä maksuluokasta. Potilaalle nimettävä omahammaslääkäri tai -hammashygienisti luo henkilökohtaisen, potilaan tilanteeseen perustuvan itsehoitosuunnitelman, jota täydennetään tarvittavilla hammaslääkäri- ja hammashygienistikäynneillä. Sopimuksen hinta vahvistetaan kolmeksi vuodeksi kerrallaan, ja se voidaan maksaa vuosittain tai kuukausittain.
PlayStation 3
PlayStation 3 (viralliselta lyhenteeltään PS3) on kolmas Sony Computer Entertainmentin valmistama pelikonsoli. Se julkaistiin Itä-Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa marraskuussa 2006 ja Euroopassa maaliskuussa 2007. PlayStation 3 kilpaili Microsoftin Xbox 360:n ja Nintendon Wiin kanssa seitsemännen sukupolven pelikonsoleiden markkinoilla. Konsolin seuraaja PlayStation 4 saapui myyntiin 32 maassa marraskuussa 2013.
PlayStation 3:n suurimmat uudistukset sen edeltäjään, PlayStation 2:een, verrattuna ovat verkko-ominaisuuksissa ja konsolin kehittyneemmässä teknologiassa. Konsolilla on oma verkkopalvelu, PlayStation Network. Muita PlayStation 3:n merkittäviä ominaisuuksia ovat monipuoliset multimediaominaisuudet, Cell-suoritin ja Full HD -teräväpiirtotuki. PlayStation 3 -pelit on tallennettu aluekoodittomille Blu-ray-levyille.
Lokakuuhun 2013 mennessä oli myyty maailmanlaajuisesti 80 miljoonaa PlayStation 3 -konsolia.
Historia
Sony Computer Entertainment paljasti virallisesti PlayStation 3:n ensimmäisen prototyypin E3-messuilla 16. toukokuuta 2005. Laite ei ollut esillä kuitenkaan vielä toiminnallisessa muodossa, kuten ei myöskään vuoden 2005 Tokyo Game Show’ssa syyskuussa. Tammikuun 2006 Consumer Electronic Show’ssa näytteillä ollut prototyyppi oli myös samanlainen kuin edellämainituilla messuilla nähty. Prototyyppivaiheessa nähty ohjain oli bumerangimallinen ja erosi siten huomattavasti edeltäneistä ohjainmalleista. Prototyyppikonsolissa oli kaksi HDMI-porttia, kolme Ethernet-porttia ja kuusi USB-porttia.
Ensiesittelyssä vuoden 2005 E3-messuilla esiteltiin joitakin tulevia PlayStation 3 -pelejä, kuten Metal Gear Solid 4: Guns of the Patriots, kehitystyökalujen ja Intel-pohjaisten tietokoneiden avulla. Myös esimallinnettua videomateriaalia näytettiin messuilla yleisölle. Tulevan laitteiston arvioidun suorityskyvyn pohjalta videoilla esiteltiin, millaisia PlayStation 3:lle kehitettävät sovellukset, kuten pelit, saattaisivat olla. Huomattavimpia olivat Final Fantasy VII:n ja Killzone 2:n tulevaa teknologiaa esittelevät videot. vasen|pienoiskuva|PlayStation 3:n prototyyppi esillä Consumer Electronic Show’ssa 2006. Kun laitetta esiteltiin vuosi ensiesittelyn jälkeen E3 2006 -messuilla, porttien määrä oli supistettu yhteen HDMI-porttiin, yhteen Ethernet-porttiin ja neljään USB-porttiin. Syy porttien määrän vähentämiseen oli todennäköisesti kustannusten alentaminen. Nyt esillä oli lopullinen versio ohjaimesta, joka ei juurikaan ollut muuttunut verrattuna edeltäneeseen PlayStation 2:n ohjaimeen. Samalla konsolista paljastettiin kaksi eri mallia: 20 ja 60 gigatavun mallit. Ainoastaan 60 gigatavun mallissa oli HDMI-portti, Wi-Fi-yhteys, Flash-kortinlukijat sekä kromikoristelu hopeisella logolla. Kummatkin mallit ilmoitettiin julkaistavaksi lähes samanaikaisesti maailmanlaajuisesti: 11. marraskuuta 2006 Japanissa ja 17. marraskuuta Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa.
Sony Computer Entertainment julkaisi 1. huhtikuuta 2010 järjestelmäpäivityksen 3.21, joka poisti OtherOS-toiminnallisuuden PlayStation 3:sta. Sony oli käyttänyt OtherOS:ää laitteen markkinoinnin alkuvuosina myydäkseen laitetta yleiskäyttöisenä tietokoneena. Ominaisuuden poistaminen sai aikaan vastalauseiden vyöryn, mikä huipentui useisiin oikeudenkäynteihin ja valituksiin kuluttajaviranomaisille, joista osa on yhä käsittelyn alla. Suomessa Kuluttajariitalautakunta suositti, että Sonyn tulisi maksaa yhdessä myyjän kanssa kuluttajille korvausta menetetystä toiminnallisuudesta. Lautakunnan suositukset eivät ole juridisesti velvoittavia ja Sony kieltäytyi maksamasta hyvitystä.
Syksyllä 2009 Sony ilmoitti tuovansa 3D-tuen laitteelle vuoden 2010 aikana. Myös useita 3D-Blu-ray-elokuvia oli saatavilla, ja niissä oli käytössä vääräväritekniikka (puna- tai magenda/vihreä-lasit). Sonyn tekniikan arveltiin käyttävän 120 hertsin aitoa kenttäpäivitystä suljinlaseilla. 1.4-versiosta alkaen PlayStation 3:n HDMI tukee 3D:tä, ja Sony toi vuonna 2010 käyttöjärjestelmäpäivityksen PlayStation 3:lle. Alan standardit, joita hyödynnetään 3D:ssä, eivät ole vielä vakiintuneet.
Laitteisto
Sony Computer Entertainmentin, Toshiban ja IBM:n kehittämässä Cell-suorittimessa on yhdeksän 3,0 gigahertsin taajuudella toimivaa RISC-pohjaista ydintä. PlayStationissa käytetään vain seitsemää ydintä laitteiden valmistuksen tehostamiseksi. Ytimistä seitsemän kappaletta on yksinkertaisempia signaalinkäsittelysuorittimia (SPE, Synergistic Processing Element), jotka hoitavat suuren osan laskennasta. Niitä ohjaa yksi yleiskäyttöinen pääprosessori, kaksisäikeinen POWER Processing Element (PPE). Kuusi SPE:tä on tarkoitettu pelien käyttöön ja yksi on käyttöjärjestelmää varten.
Konsolin näytönohjain on NVIDIAn valmistama, Sony Computer Entertainmentin ja NVIDIA:n yhdessä suunnittelema sekä NVIDIAn G70-arkkitehtuuriin (myös: NV47) perustuva PlayStation 3 -käyttöön räätälöity piiri nimeltään ”Reality Synthesizer” eli lyhyemmin RSX. RSX:n kellotaajuus on 550 megahertsiä, ja sillä on 256 megatavua omaa GDDR3-muistia, joka toimii 700 megahertsin kellotaajuudella. Transistoreja piirissä on 300 miljoonaa, ja se kykenee High Dynamic Range (HDR) -laskentaan sekä suurimpaan HDTV-tarkkuuteen.
Konsolissa on yhteensä 512 megatavua muistia. Puolet keskusmuistista, 256 megatavua, on 3,2 gigahertsin nopeudella toimivaa XDR DRAMia, joka on Cell-prosessorin käytössä. Toiset 256 megatavua koostuu 700 megahertsin nopeudella toimivasta GDDR3 VRAMista, joka on varattu RSX-grafiikkaprosessorille, jolla on pääsy myös nopeampaan XDR DRAMiin.
Konsolissa on digitaalinen HDMI 1.3 -liitäntä sekä lisäksi analogiset S-Video, RGB, komponenttivideo ja komposiittivideo Multi-AV-liittimen kautta. Äänen voi kuljettaa HDMI:n yli 2-, 5.1- tai 7.1-kanavaisena PCM:nä, 5.1-kanavaisena Dolby Digitalina tai DTS:nä ja AAC:nä. Laitteen takapaneelissa on lisäksi optinen S/PDIF-liitin.
Verkkoon pääsee langallisesti Ethernet-portin ja suurimmassa osassa malleja langattomasti WLAN-yhteyden kautta. Konsolissa on myös liitännät Bluetooth 2.0- sekä USB 2.0 -oheislaitteille. Bluetoothiin voi liittää seitsemän laitetta kerrallaan.
Ennakkoarvioiden mukaan konsolin valmistus olisi maksanut 800 dollaria johtuen Cell-suorittimesta ja Blu-ray-asemasta.
Alkuperäiset mallit
PlayStation 3:sta on julkaistu useita malleja, jotka on ryhmitelty kiintolevyn koon mukaan. Konsolin julkaisuaikaan saatavilla olivat 20 ja 60 gigatavun kiintolevyillä varustetut mallit.
Pelikonsolista julkaistiin Euroopassa aluksi vain kalliimpi, 60 gigatavun kiintolevyllä varustettu malli. Erot 20 gigatavun malliin olivat edellisessä oleva WLAN-tuki sekä Secure Digital-, MultiMediaCard-, Memory Stick- ja CompactFlash-muistikorttipaikat etupaneelissa. 20 gigatavun malli ei tullut koskaan saataville Euroopassa, ja sen myynti lopetettiin 11. huhtikuuta 2007.
Varhaisissa malleissa oli mukana PlayStation 2:n Emotion Engine -piiri yhteensopivuuden vuoksi ennen ohjelmistoemulaation valmistumista.
40 gigatavun malli julkaistiin Euroopassa lokakuussa 2007 sekä Amerikassa ja Japanissa marraskuussa 2007. Mallissa oli kaksi USB-porttia muiden mallien neljän sijasta. Laitteesta puuttuvat lisäksi muistikortinlukijat ja tuki PlayStation 2 -peleille. Mallissa on paranneltu Blu-ray-soitin. Sony Computer Entertainment Europen johtaja David Reeves ilmoitti heinäkuussa 2008, että 40 gigatavun malli korvataan 80 gigatavun mallilla.
80 gigatavun malli julkaistiin Euroopassa ja Amerikassa elokuussa 2008. Se korvasi pienemmän 40 gigatavun mallin. Kiintolevytilan suurentamisen lisäksi alkuperäinen Sixaxis-ohjain vaihdettiin DualShock 3 -ohjaimeen. Mallissa ei ole PlayStation 2 -pelien yhteensopivuutta eikä Flash-kortinlukijoita, ja siinä on vain kaksi USB-paikkaa.
160 gigatavun malli julkaistiin Euroopassa vuoden 2008 lokakuussa ja Amerikassa saman vuoden marraskuussa. Se on samanlainen kuin 80 gigatavun malli, suurempaa kiintolevyä lukuun ottamatta. Mallin mukana tuli latausoikeus 3–5 PlayStation Storesta ladattavaan peliin.
Slim-malli
PlayStation 3:sta tuli myyntiin syyskuun 2009 alussa kooltaan pienempi CECH-2000-versio, joka tunnetaan myös nimellä PlayStation 3 Slim. Nimeä Slim ei ole koskaan käytetty virallisesti, vaan se on pelaajayhteisössä syntynyt termi, joka kuvaa konsolin ohuempaa ulkomuotoa verrattuna edeltäjäänsä. Konsolissa on 120 gigatavun kiintolevy, ja se sisältää lähes samat ominaisuudet kuin aiempi mallisto, vain tuki kolmannen osapuolen käyttöjärjestelmän asentamiseksi puuttuu. Lisäksi levyn poistamiseen ja konsolin kytkemiseen päälle ja pois päältä käytetyt hipaisukytkimet on korvattu tavallisemmilla painikkeilla. Slimiin on lisätty Bravia Sync -toiminto, jolla se voidaan yhdistää Sonyn Bravia-televisioon. Toiminnon ollessa päällä television sammuttamisen jälkeen sammuu myös pelikonsoli, ja television ollessa valmiustilassa se käynnistyy, kun PlayStation 3 käynnistetään.
Super Slim -malli
Vuonna 2012 julkaistiin Super Slim -malli, joka on Slimiä 25 prosenttia kevyempi ja 20 prosenttia pienempi mitoiltaan. Myöskään Super Slim ei ole Sonyn virallisesti käyttämä mallinimi. Levyasema oli siirtynyt konsolin päälle, eikä levyn asettaminen tai poistaminen toimi mallissa moottoroidusti. Malli oli saatavilla 250 tai 500 gigatavun kovalevyllä, lisäksi saatavana on ollut myös 12 gigatavun SSD-levyllä varustettu versio. Mallinumerosarjat olivat CECH-4000-, CECH-4200- ja CECH-4300.
Mallien vertailu
Kaikissa malleissa on Blu-ray-asema. WLAN-tuki on kaikissa paitsi CECHB-mallisarjassa. Saman laitesukupolven malleja on ollut saatavilla eri kokoisilla kiintolevyillä, joita on listattu alla olevassa taulukossa kentässä ominaisuudet. XX mallinumerossa tarkoittaa aluekoodia, joka vaihtelee sen mukaan millä markkina-alueella laite on myyty (esim. 00 on Japani ja 04 Eurooppa).
Ohjaimet ja oheislaitteet
thumb|upright|Sonyn alkuperäinen ”bumerangiversio” PlayStation 3:n ohjaimesta E3-messuilla 2005. PlayStation 3 -konsoliin voi kytkeä enintään seitsemän ohjainta. LED-merkkivalo ilmaisee ohjainpaikat 5–7 kahdella valolla, koska valoja on vain neljä. Jos esimerkiksi ohjain on paikassa 6, valot 4 ja 2 palavat yhtä aikaa. Ohjaimessa on myös USB mini-B -liitin, jota kautta ohjaimen akku ladataan. Ohjaimen akun kesto täydellä latauksella on reilusti yli kymmenen tuntia. PlayStation 3 -ohjaimena voi myös käyttää useita kolmannen osapuolen ohjaimia, jotka kytketään USB-liittimellä.
Sixaxis
PlayStation 3:n alkuperäinen Sixaxis-ohjain on samantyyppinen kuin PlayStation 2:ssa käytössä ollut DualShock 2, mutta siitä on tehty kevyempi ja langaton. Uutena ominaisuutena ohjaimessa on kiihtyvyyttä ja kallistusta mittaavat anturit. Analoginapit ovat saaneet lisää tarkkuutta entisestä kahdeksasta bitistä 10 bittiin. Kiihtyvyysantureiden takia Sixaxis-ohjaimesta jätettiin pois värinätoiminto. Myöhemmin julkaistussa DualShock 3 -ohjaimessa värinätoiminto kuitenkin palautettiin.
Ulkoisesti Sixasis poikkeaa hieman edeltäjästään DualShock 2:sta. Kaksi alinta päätynappia (R2 ja L2) on vaihdettu pitempiliikerataisiin liipaisimiin. Edessä on lisäksi neljä LED-merkkivaloa, joita käytetään ilmaisemaan, onko ohjain yhteydessä keskusyksikköön. Valot kertovat myös, millä numerolla keskusyksikkö ohjaimen tuntee. Ohjaimen keskellä on pyöreä PS-nappi, jolla voi kytkeä konsolista virrat pois ja päälle sekä tarkistaa ohjaimen akun tilan.
DualShock 3
thumb|left|DualShock 3 -ohjain. DualShock 3 -ohjain on ulkoisesti samanlainen kuin PlayStation 3:n alkuperäinen Sixaxis-ohjain, joskin ohjaimen tuotemerkki on muuttunut DualShock 3:ksi. Myös muilta ominaisuuksiltaan DualShock 3 on lähes identtinen, Sixaxis-ohjaimesta poiketen DualShock 3 sisältää kuitenkin tärinämoottorit. Moottorit tuovat ohjaimeen hieman lisää massaa.
DualShock 3 julkaistiin Japanissa marraskuussa 2007, Pohjois-Amerikassa huhtikuussa 2008 ja Euroopassa heinäkuussa 2008. Ohjain on aluevapaa, joten kaikkia ohjaimia voi käyttää muiden alueiden konsolien kanssa.
PlayStation Move
thumb|PlayStation Move -ohjain. Sony esitteli maaliskuussa 2010 liikkeentunnistusohjaimen PlayStation 3:lle. PlayStation Move -liikkeentunnistusohjain toimii yhteistyössä Eye-kameran ja PlayStation 3:n kanssa.
Järjestelmä hahmottaa pelaajan liikkeet, kulmat ja sijainnin kolmiulotteisessa tilassa. Tämän tarkoitus on luoda vaikutelma siitä, että pelaaja on itse ”pelin sisällä”.
PlayStation Moven myynti aloitettiin Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa syyskuussa 2010.
Tekniset ongelmat
thumb|PlayStation 3:n sivustalla oleva keltainen valo, joka ilmaisee laitteistovikaa. Vakuutusyhtiö SquareTraden vuonna 2009 tekemän tutkimuksen mukaan PlayStation 3:n kahden vuoden vika-aste oli 10 prosenttia. PlayStation 3 -konsoleiden vikojen määrä on kulutuselektroniikan normaaleiden vikamäärien rajoissa.
BBC:n televisio-ohjelma Watchdog julkaisi syyskuussa 2009 tutkimuksen, jonka mukaan PlayStation 3:n yellow light of death (”keltainen kuolemanvalo”) -ongelma koskee noin puolta prosenttia Isossa-Britanniassa myydyistä konsoleista. Keltainen valo ilmaisee laitteistovikaa, joka tekee järjestelmästä käyttökelvottoman. Ohjelma huomioi vian ilmaantuvan yleensä 1,5–2 vuoden käytön jälkeen, jolloin vuoden takuu on jo umpeutunut ja konsolin omistajan on maksettava Sonylle saadakseen kunnostetun konsolin. Sony Computer Entertainmentin varatoimitusjohtaja Ray Maguire kritisoi ohjelmaa ja sen mahdollista yritystä vahingoittaa Sonyn ja PlayStationin brändiä. Hän totesi myös, etteivät ohjelman testaamat kolme konsolia ole riittävä todiste valmistusviasta.