cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ludwig Stumpfegger
pienoiskuva|Ludwig Stumpfegger vuonna 1940. Ludwig Stumpfegger (11. heinäkuuta 1910 München – luultavasti 2. toukokuuta 1945 Berliini) oli SS-lääkäri, joka poistui yhdessä Martin Bormannin kanssa Adolf Hitlerin kuoleman jälkeen Führerbunkerista ja kuoli yhdessä Bormannin kanssa puna-armeijan tulitukseen. Stumpfeggerin jäänteet löydettiin rakennustyömaalta vuonna 1972.
Stumpfeggerin kerrotaan olleen isokokoinen mies ja etevä kirurgi. Hän toimi Hitlerin viimeisenä lääkärinä ja fysioterapeuttina sekä aiemmin Heinrich Himmlerin lääketieteellisenä neuvonantajana. Stumpfegger työskenteli myös natsitohtori Karl Gebhardtin vastaanotolla. Stumpfegger jakoi mitä ilmeisimmin syanidikapselit Hitlerille ja tämän vaimolle Eva Braunille. Stumpfegger auttoi Magda Goebbelsiä surmaamaan Goebbelsien kuusi lasta Führerbunkerissa 1. toukokuuta. Vielä samana iltana Joseph ja Magda Goebbels surmasivat itsensä syanidia käyttäen.
Adolf Hitlerin tehtyä itsemurhan bunkkerissa sodan viimeisinä päivinä, Stumpfegger pakeni bunkkerista 30. huhtikuuta yhdessä Arthur Axmannin ja Martin Bormannin kanssa. Axmann joutui eroon kahdesta muusta pakenijasta ja jouduttuaan palaamaan jälkiään Axmann löysi Bormannin ja Stumpfeggerin ruumiit.
Lady Apple
260px|pienoiskuva|oikea|Lady Apple -omenoita. Lady Apple tai Api on eräs omenalajike. Erään tarinan mukaan roomalainen poliitikko Claudius Appius toi 300-luvulla eaa. lajikkeen Roomaan Peloponnesokselta. Aurinkokuningas Ludvig XIV sanoi sen olevan ainoa tarhauksen arvoinen omena.
Demo (musiikki)
Käyttötarkoitus
Lauluntekijöiden ja kustantajien heiltä tilaamat demot sisältävät usein vain vähän soittimia, yleensä vain akustista kitaraa tai pianoa sekä laulajan, joka voi olla säveltäjä itse tai demoja varten palkattu laulaja. Muun muassa Elton John hankki studiokokemusta uransa aikaisessa vaiheessa nauhoittamalla demoja muille artisteille. Tällainen sävellys on usein jo rakenteellisesti valmis, ja lopullisen tuloksen muodostaa sovitus sekä tuotanto. Esimerkiksi The Police -yhtyeen laulu "Every Little Thing She Does Is Magic" oli olemassa akustisella kitaralla ja bongorummuilla säestettynä vuodesta 1976. . Hittiversio julkaistiin yhtyeelle ominaiseen tyyliin soitettuna ja sovitettuna 1981.
Yhtyeiden sisäiset demot voivat sisältää vain riffin ja melodiapätkän sekä jonkinlaisen idean sanoituksesta, joita lähdetään kehittämään. Tunnettu esimerkki tällaisesta on The Rolling Stones -yhtyeen (I Can't Get No) Satisfaction. Demona voidaan myös pitää ensimmäisiä valmiin kappaleen läpisoittoja, joissa on raakaversio sanoituksesta melodiaa varten. Hurriganes-yhtyeen Get On on esimerkki kappaleesta, jossa valmiin taustan päälle laulettu tekstin raakaversio julkaistiin sellaisenaan.
Viitteet
Demo
Kuusamon Jukka
Juho Heikki (Janne) Männikkö, kirjailijanimi Kuusamon Jukka (29. tammikuuta 1895 Kuusamo – 5. marraskuuta 1973 Kuusamo) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti myös pakinoita Koillissanomiin ja Kalevaan. Männikkö oli ammatiltaan maanviljelijä.
Jäte
thumb|200px|[[Yhdyskuntajäte|Yhdyskuntajätteitä]]
Jäte on mistä tahansa toiminnasta syntyvää sen tuottajalle hyödyntämiskelvotonta materiaa. Myös lämpöä voidaan pitää jätteenä. Toisen jäte voi olla toiselle toimijalle raaka-ainetta kuten esimerkiksi luonnon biogeokemiallisessa kierrossa tai ihmisen järjestelmien teollisessa ekologiassa.
Perinteisesti ihmisyhdyskunnissa jäte on dumpattu johonkin, keskittyneemmin erityisille kaatopaikoille. Jätettä voidaan myös mahdollisuuksien mukaan edelleen jalostaa eli kierrättää.
Joissain yhteyksissä jätettä nimitetään myös roskaksi.
Jätettä on kaikkialla, minne ihminen on matkustanut: esimerkiksi korkeimmalla vuorenhuipulla syvimmässä merenpohjassa, pohjoisnavalla, Kuussa ja avaruudessa.
Lainsäädäntö ja lain valvonta
Jätteiden käsittelyä säädellään laeilla ja asetuksilla. Suomessa jätelainsäädännön valmistelu kuuluu keskeisesti ympäristöministeriön hallinnonalaan. Jätelainsäädäntö kattaa kaikki jätteet paitsi ydinjätteet. Suomen ympäristölainsäädäntö pyrkii seuraamaan EU:n ympäristölainsäädäntöä, mutta on osittain tiukempaa. Suomessa on jätelaki ja ympäristönsuojelulaki sekä lukuisa joukko asetuksia ja muita päätöksiä, jotka sääntelevät jäteasioita.
Ympäristöviranomaisten tehtävät
Ympäristöministeriö vastaa valtakunnallisesta ympäristöpolitiikasta ja hallinnonalan ohjauksesta sekä strategisesta suunnittelusta. Ympäristöministeriö asettaa tavoitteet ympäristönsuojelulle, valmistelee ja kehittää ympäristölainsäädäntöä ja johtaa kansainvälistä yhteistyötä. Suomen ympäristökeskus (Syke) tuottaa tietoa ja kehittää menetelmiä vesien-, ilman- ja maaperänsuojelun sekä jätehuollon ja kemikaalivalvonnan edistämiseksi. Lisäksi Syke osallistuu asiantuntijana ympäristölainsäädännön valmisteluun. Alueelliset ympäristökeskukset toteuttavat ympäristönsuojelua ja vastaavat ympäristölainsäädännön valvonnasta alueellaan. Ne myös käsittelevät keskikokoisten tuotantolaitosten ja jätteenkäsittelyn ympäristöluvat sekä pilaantuneiden maiden kunnostusluvat. Ympäristölupavirastot käsittelevät suurten tuotantolaitosten ympäristöluvat ja vesilain mukaiset luvat. Kunnille kuuluu paikallinen vastuu ympäristönsuojelun edistämisestä ja valvonnasta. Ne käsittelevät myös pienten laitosten tarvitsemat ympäristöluvat.
Jäte teollisuudessa
Teollisuusjäte on teollisuuden toimialoilla syntyvä tuotantojäte. Jäte voi olla kiinteää, nestemäistä tai kaasua. Teollisuusjäte voi myös olla vaaratonta tai vaarallista. Ympäristölle vaaralliset jätteet luokitellaan ongelmajätteiksi. Teollisuusjätteeksi luetaan joskus myös energiantuotannon jätteet ja mineraalien kaivussa syntyvät jätteet.
Ympäristönäkökulmien lisäksi teollisuusjätettä mietitään myös tuottavuusnäkökulmista. Turhan tavaran säilyttäminen laskee tuottavuutta.
Elektroniikkajäte päätyy lähes kokonaan kehitysmaihin
Maailmassa syntyy arviolta n. 50 miljoonaa tonnia elektroniikkajätettä (SER-jäte) vuosittain. Elektroniikkajäte, kuten tietokoneet, monitorit ja kuvaputkitelevisiot, viedään usein purettavaksi kehitysmaihin, mm. Kiinaan, Nigeriaan ja Intiaan. Ympäristöjärjestö Greenpeacen mukaan n. 70 prosenttia maailman SER-jätteestä päätyy lopulta Kiinaan, vaikka sen maahantuonti onkin maan laissa kielletty. . Virallisesti elektroniikkajätettä myydään "käytettyinä tavaroina" eli käytettäväksi uudelleen. EU:n viranomaisten mukaan "tavarat" ovat kuitenkin usein niin huonossa kunnossa, ettei niitä voida enää käyttää. EU:n suurimmat SER-jätteen viejämaat ovat Saksa ja Hollanti, vaikka EU:n säännöt kieltävätkin jätteen viennin. Myös Sveitsi ja Korea vievät elektroniikkajätettä Afrikkaan. Yhdysvallat ei kiellä elektroniikkajätteen vientiä. Greenpeace on vaatinut elektroniikkavalmistajia poistamaan myrkyllisen materiaalin tuotteistaan, sillä vastaanottajamaissa jätteitä lajittelevat (joiden joukossa on usein myös pieniä lapsia) voivat saada myrkytyksiä.
Hyödyntäminen
Vuonna 2015 tehty tutkimus osoittaa, että luonnon kannalta on järkevintä polttaa sekajäte, mädättää biojätteet ja kierrättää muovi.
Muovi tulee kierrättää, koska muovin valmistus kuluttaa runsaasti energiaa.
Sekajätteellä ei ole kierrätysarvoa, joten sitä voidaan polttaa. Jos jätteenpolttolaitos sijoitetaan alueelle, jossa suurelle osalle sen tuottamalle energialle on tarvetta, jätteellä voidaan korvata merkittäviäkin määriä fossiilisia polttoaineita, kuten öljyä tai turvetta.
Biohajoavan jätteen paras paikka ei ole kaatopaikalle, koska se on ympäristön kannalta haitallinen ja mahdollisesti myös kallein vaihtoehto. Biojätteen mädätys on kompostointia ympäristöystävällisempi ja edullisempi tapa, koska tällöin saadaan mullan lisäksi tuotettua biokaasua ja edelleen energiaa.
Käytännössä eri vaihtoehtojen mielekkyys riippuu yhdyskuntien energiantarpeesta, kierrätystuotteiden kysynnästä sekä hyödyntämisen ympäristövaikutuksista ja kustannuksista.
Tutkimukseen osallistuivat Suomen ympäristökeskus, Helsingin yliopisto, Åbo Akademi, Tampereen teknillinen yliopisto ja Teknillinen korkeakoulu.
Kierrätys
Vuonna 2006 Suomessa jätteitä kertyi 69,2 miljoonaa tonnia, mistä 40 prosenttia hyödynnettiin materiaalina tai energiana.
Bor (Etelä-Sudan)
Bor on Jonglein osavaltion pääkaupunki Etelä-Sudanissa.
Se sijaitsee noin 140 km pääkaupunki Juban pohjoispuolella,   Bahr al Jabalin eli Valkoisen-Niilin varrella 425 metrin korkeudessa.
Spica-luokka (torpedovene)
Spica-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston alusluokka, johon kuului kolmekymmentäkaksi torpedovenettä. Aluksista kaksi myytiin Ruotsin merivoimille, jossa ne muodostivat Romulus-luokan.
Suunnittelu
Luokan alukset perustuivat ajatukseen valmistaa Washingtonin laivastosopimuksen ulkopuolelle jääneen alle 600 tonnin alustyyppi. Niiden suunnittelu alkoi 1932 ja prototyypit RN Spica ja RN Astore valmistettiin. Alusten runko oli 80 metriä pitkä ja niiden uppouma oli noin 720 tonnia eikä alle 600 tonnia kuten laivastosopimuksessa määritettiin. Niiden voimanlähteenä oli kahteen akseliin kytketyt turbiinimoottorit, joihin kumpaankin oli kytketty kaksi Yarrow-kattilaa.
Alusten aseistuksena oli kolme 102 millimetrin tykkiä yksiputkisina asennuksina. Tykeistä yksi oli etukannella ja kaksi takana. Aluksille oli asennettu lisäksi neljä 450 millimetrin torpedoputkea, joiden kantama ja tuhovaikutus oli pienempi kuin yleisesti käytössä olevilla 533 millimetrin torpedoputkilla.
Gankutsuō
Gankutsuō on 2000-luvulla luotu anime- ja mangasarja, joka perustuu löyhästi Alexandre Dumas vanhemman klassiseen romaaniin Monte-Criston kreivi. 24-jaksoisen animesarjan tuotti japanilainen GONZO-studio ja ohjasi Mahiro Maeda. Animax-satelliittikanava esitti sitä Japanissa 5. lokakuuta 2004 – 29. maaliskuuta 2005. Mangaa on julkaistu jatkokertomuksena Kōdanshan julkaisemassa Afternoon-lehdessä, joka on keskittynyt seineniin.
Juoni
Tarinan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 5053.
Käydessään Lunan kuusiirtokunnassa festivaaleja varten tutustuvat varakreivi Albert de Morcerf ja vapaaherra Franz d'Épinay Monte Criston kreiviin, ja lähtiessään kreivi lupaa tulla käymään Albertin luona Pariisissa. Saavuttuaan Pariisiin kreivi esittäytyy Ranskan vaikutusvaltaisimmille perheille (Morcerfeille, Danglarseille, ja Villeforteille).
Anime poikkeaa romaanista aika monella tavalla, mutta perusjuoni on suurin piirtein samanlainen. Romaanissa kerronta seuraa kreiviä aikajärjestyksessä; anime taas alkaa, kun Albert ja Franz tapaavat kreivin Lunassa (tämä tapaaminen, joka alun perin sijaitsi Roomassa, tapahtuu kirjassa paljon myöhemmin) ja kreivin taustatarina selviää sarjan kuluessa. Animen juoniin kuuluu paljon tieteisfiktion elementtejä, mm. avaruusmatkailu, tietokonejärjestelmät ja robotit. Myös joitakin hahmoja kohtaa erilainen kohtalo, jotkut sivujuonet on jätetty pois, ja animen loppu on täysin erilainen kuin kirjan.
Vastaanotto
Gankutsuō sai kriitikoilta hyvän vastaanoton. Etenkin animesarjan visuaalista tyyliä on kehuttu. Sarja voitti Paras TV-sarja -palkinnon Animation Kōbe -tapahtumassa syyskuussa 2005. Myöhemmin Anime News Networkin Theron Martin nimesi Gankutsuōn Vuoden Sarjaksi.
Wakeskating
Wakeskating on hyvin läheisesti wakeboardingia ja rullalautailua muistuttava laji. Wakeskatingissä käytettävä lauta eli wakeskate muistuttaa hyvin paljon wakeboardia, mutta se on pienempi eikä siinä ole siteitä. Wakeskatella voi tehdä erilaisia temppuja joko veneen peräaallosta tai rakennetusta hyppyristä. Wakeskatella voi myös "reilata" eli liukua putkea pitkin. Liikkeelle wakeskatella voi lähteä wakeboardin tapaan, tai hypätä joltakin kiinteältä kohteelta, kuten korkealta laiturilta, veneen lähtiessä liikkeelle. Lajin ammattilaisiin ja uranuurtajiin kuuluu muun muassa yhdysvaltalainen Brian Grubb, joka on kilpaillut ja menestynyt ammattilaistasolla vuodesta 2003 lähtien.
Langobardien hallintokeskukset Italiassa
Kokonaisuus muodostuu seitsemästä 500–700-luvuilta peräisin olevasta kohteesta eri puolilla nykyistä Italiaa:
Clara Petacci
thumb|Clara Petacci thumb|280px| Clara Petacci teloitettujen joukossa keskimmäisenäClara Petacci (Claretta Petacci) (28. helmikuuta 1912 Rooma, Italia – 28. huhtikuuta 1945 Giulino di Mezzegra, Italia) oli Benito Mussolinin rakastajatar.
Kommunistipartisaanit teloittivat Mussolinin ja hänen kanssaan kiinnisaamansa Petaccin, ja 29. huhtikuuta 1945 ripustivat heidän ruumiinsa Milanossa Piazzale Loretolla sijainneen rakenteilla olevan Esso-huoltoaseman kattoristikoihin.
Viljasepät
Viljasepät (Agriotes) ovat seppien (Elateridae) heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti yli 150 lajia ja Suomessakin on tavattu ainakin kolme lajia. Kovapintaiset, kiiltävän kellertävät toukat eli juurimadot elävät maassa syömällä viljelykasvien juuria. Viljasepät haittaavat erityisesti viljojen, perunan ja mansikan viljelyä. Ongelma korostuu, jos viljely aloitetaan peltoon, jossa on ollut vanhaa nurmea tai siellä on kasvanut rikkana juolavehnää. Viljaseppien esiintymistä voi rajoittaa pellon aurauksella sekä viljelykierrolla.
Kierrätyspolttoaine
thumb|Loimi-Hämeen Jätehuolto Oy:n REF-käsittelylaitos Forssan Kiimassuolla. Kierrätyspolttoaine on jätteistä valmistettua polttoainetta. Tavallisin REF valmistetaan erilliskerätystä nk. energiajakeesta ja on suurelta osin materiaalikeräykseen kelpaamatonta, esimerkiksi likaantunutta paperia, pahvia ja muovia. Energiajae lajitellaan ja murskataan tasaiseksi rakeeksi. Kotitalousjätteen ja liikekiinteistöjen yms. lisäksi kierrätyspolttoainetta voidaan valmistaa esimerkiksi jätevedenpuhdistamojen lietteistä, elektroniikkaromusta ja autonrenkaista. Nämä kuitenkin vaativat erikoistekniikkaa.
REF-laitoksen tuottama polttoaine on poissa kaatopaikoilta, joten jätteen loppusijoitus vähenee, ja osa jätteestä käytetään energiantuotantoon, jolloin fossiilisten polttoaineiden tarve hieman vähenee. Ongelmallisinta REF-polttoaineen käytössä on sen laadun tasaisuuden varmistaminen ja savukaasujen rittävä puhdistus.
Suomen ensimmäinen REF-laitos valmistui 1999 Forssan Kiimassuolle, Loimi-Hämeen jätehuolto Oy:n jätteenkäsittelyalueelle.
Kierrätyspolttoaineeksi eivät kelpaa PVC-muovi, metalli, lasi jne. palamattomat jätteet, kipsilevyt, lasikuitu, eristevilla, maa- ja kiviaines, kannot, biojätteet, paperi, alumiinilla vuoratut mehutölkit, alumiiniset jogurttipurkkien kannet, alumiinia sisältävät karkki- ja perunalastupussit sekä kahvipakkaukset, kumi, nahka, hygieniatuotteet, pölynimuripussit, kyllästetty puu ja tekstiilijätteet.
Mauser C96
C96:n suunnittelivat Mauser-asetehtaan palveluksessa olleet veljekset Fidel, Friedrich ja Josef Feederle, ja siitä tuli ensimmäinen kaupallisesti menestynyt itselataava pistooli. Varsinainen sarjavalmistus käynnistyi vuonna 1897, ja vuoteen 1918 mennessä niitä oli valmistettu noin 300 000 kappaletta. Alkuperäisen 7,63 mm × 25 Mauser -kaliiperin lisäksi pistoolia valmistettiin vuosina 1907–1914 tehokkaampana 9 mm × 25 Mauser -versiona, mutta se ei kuitenkaan ollut kaupallisesti menestyksellinen kaliiperi.
Pistoolista oli lukuisia eri variaatioita, jotka poikkeavat toisistaan muun muassa hanan muodon ja muiden ulkoisten ominaisuuksien osalta
Sitä on myös valmistettu lisenssillä – ja myös luvatta – useissa maissa, esimerkiksi Espanjassa ja Kiinassa. Palveluskäyttöön pistoolin otti ensimmäisenä Italian laivasto 1899.
Acrophylla titan
Acrophylla titan on kummitussirkkalaji joka elää Australian itärannikolla. Se naamioituu oksaksi ja sitä on vaikea erottaa oikeiden seasta. Sitä pidettiin aiemmin maailman ja Australian pisimpänä hyöteislajina, mutta myöhemmin löydetty Ctenomorpha gargantua on sitä pidempi.
Mauser C96
Palveluskäyttö
C96:n tullessa tuotantoon useimpien maiden upseerit hankkivat palveluspistoolinsa yksityisesti omilla varoillaan, ja Mauserista tuli maailmanlaajuisesti suosittu palvelusase. Sitä käytettiin muun muassa toisessa buurisodassa, ensimmäisessä ja vielä toisessa maailmansodassa, sekä lukuisissa siirtomaavälikohtauksissa maailmansotien välissä.
Acrophylla titan
Kuvaus
A. titanin vartalon pituus on uroksilla lyhyempi noin 15 senttimetriä ja naarailla pituus on 22–27 senttiä. Sen yleisväri on violetinpunertavan, ruskean ja vaaleanharmaan kirjava. Uroksilla ja naarailla on molemmilla kaksi siipiparia. Siivet ovat ruskeanharmaan kirjavia päältä ja alapuolelta violetteja. Taaempi lenninsiipi on läpikuultava, kirjavan ruudullinen. Urokset pystyvät lentämään siipiensä avulla. Naarailla siivet ovat surkastuneita ja ne ovat lentokyvyttömiä.
Mauser C96
Palveluskäyttö
Vaikka ase oli kaupallinen menestys, siitä ei kuitenkaan tullut poliisin tai asevoimien virallista palvelusasetta muualla kuin Kiinassa. Keisarillisen Saksan armeija tosin tilasi noin 150 000 kappaletta 9 mm × 19 Parabellum/Luger -kaliiperisia Mauser M1916 -pistooleja, joista 135 000 toimitettiin ennen ensimmäisen maailmansodan päättymistä.
Acrophylla titan
Ravinto
A. titan syö kasvien lehtiä. Ravinnoksi se käyttää muun muassa eukalyptyksia, akaasioita ja sädesypressejä joiden lisäksi se syö myös joitakin puutarhassa kasvatettavia lajeja kuten raparperia ja ruusuja.
Mauser C96
Mauser M1916 (Ukko-Mauser)
Mauser M1916, 9 mm Mauser, Suomessa tunnettu nimellä Ukko-Mauser, on Mauser M1912 -pistoolin pohjalta Saksan armeijalle vuonna 1916 kehitetty 9 mm × 19 Parabellum/Luger -kaliiperinen itselataava pistooli. Useimpien muiden Mauser C96 -mallien tapaan siihen kuuluu peränä käytettävä puukotelo. Aseen erottaa helposti 7,63 Mauser -kaliiperisesta versiosta kahvalevyihin kaiverretun ja punaiseksi maalatun ison 9-numeron perusteella. Mallia valmistettiin ensimmäisen maailmansodan aikana, vuosien 1916–1918 välillä noin 136 000 kappaletta.
Suomeen Ukko-Mausereita tuli jääkärien mukana ja saksalaisten aseapuna valkoisten joukoille vuosina 1917–1918. Ase oli kotirintamakäytössä vielä jatkosodan aikana; joillain upseereilla tosin myös rintamakäytössä.
Acrophylla titan
Levinneisyys
A. titania tavataan Australian itä-rannikolta New South Walesistä Queenslandiin uloittuvalta alueelta.
Leon Edel
Joseph Leon Edel (9. syyskuuta 1907 – 5. syyskuuta 1997) oli yhdysvaltalainen elämäkertakirjailija ja kirjallisuuskriitikko. Hän oli filosofi Abraham Edelin vanhempi veli.
Edel syntyi Pittsburghissa, mutta kasvoi Kanadan puolella Saskatchewanissa. Hän opiskeli Montrealin McGill-yliopistossa ja Pariisin yliopistossa. Hän opetti Concordia Universityssä 1932–1934, New Yorkin yliopistossa 1966–1972 ja Havaijin yliopistossa 1972–1978.
Edelin parhaiten tunnettu työ on viisiosainen kirjasarja Henry Jamesin elämästä. Kyseisen sarjan osat toivat kirjoittajalleen Pulitzer-palkinnon ja National Book Awardin.
Newfoundlandin siirtomaa
Newfoundlandin siirtomaa oli aluksi Englannin kuningaskunnan ja lopulta Yhdistyneen kuningaskunnan siirtomaa, joka perustettiin samannimiselle saarelle nykyisen Kanadan alueelle vuonna 1610. Siirtomaasta tehtiin kruununsiirtomaa vuonna 1854 ja Britannian dominio vuonna 1907. Vuonna 1949 maa liittyi Kanadaan Newfoundlandin provinssina.
Oulun Kärpät
Oulun Kärpät on vuonna 1946 perustettu suomalainen jääkiekkoseura. Kärpät on voittanut jääkiekon SM-liigan kahdeksan kertaa. 2000-luvulla Kärpät voitti mitalin seitsemällä peräkkäisellä kaudella (2003–2009), mikä on Suomen ennätys. Kärpät on myös 2000-luvun menestynein jääkiekkoseura SM-Liigassa. Joukkue pelaa kotiottelunsa vuonna 1975 valmistuneessa Oulun jäähallissa, josta käytetään sponsorin mukaan nimeä Oulun Energia -areena.
Seuran nimeksi ehdotettiin myös esimerkiksi Pallo-Kärppiä, mutta nykyiseen nimeen päädyttiin pääasiassa siksi, että Kärpät sai Palloliitolta esimerkkisäännöiksi Porin Kärppien säännöt. Kärppien lajivalikoimaan kuului vuonna 1946 vain jalkapallo ja jääpallo. Jääkiekko tuli mukaan 1947, ja ensimmäinen peli jääkiekossa pelattiin 1949. Jääkiekon erikoisseuraksi Kärpät muuttui vuonna 1974, kun jalkapallosta luovuttiin. Jääpallotoiminta oli lopetettu jo vuonna 1955. Seuran neljänneksi lajiksi ehdotettiin myös naisten pesäpalloa, mutta ehdotus ei saanut kannatusta. Lisäksi seuran lakkauttamisesta keskusteltiin vuonna 1957 johtokunnan kokouksessa surkean taloustilanteen takia. Toimintaa päätettiin tappioista huolimatta kuitenkin jatkaa.
Kärpät on pelannut yhtäjaksoisesti SM-liigassa kaudesta, ja kausi 2022–23 on Kärppien 38. pääsarjatasolla. SM-liigan maratontaulukolla 1975–2022 Kärpät ovat ensimmäisellä sijalla pistekeskiarvossa. Jääkiekon naisten SM-liigassa Kärpät on pelannut vuodesta 1994. Kärppien naiset ovat voittaneet 16 mitalia: kolme kultaa, seitsemän hopeaa ja kuusi pronssia.
Seuran perustaminen
Oulun Kärpät perustettiin vuonna 1946, kun opiskelijakaverukset Eero Tauriainen, Jouko Lahti ja Jorma Nykänen saivat ajatuksen perustaa Ouluun urheiluseuran. Perustamispäätöksen jälkeen he kirjoittivat Suomen Palloliittoon, josta yritettiin tilata ohjeita ja mallisäännöt. Kun vastausta ei tullut, kolmikko otti yhteyttä Palloliiton Pohjois-Suomen piirin puheenjohtajaan, Bo Segerstråhleen. Hänen mielestään Oulun kokoisessa kaupungissa oli jo tarpeeksi palloiluseuroja. Segerstråhle kuitenkin kommentoi vain ”en kiellä, enkä käske”. Lopulta tarvittava kirje tuli Palloliitolta.
Perustava kokous pidettiin 15. toukokuuta 1946 Oulun evankelisluterilaisen seurakunnan nuorisotalossa Raatissa. Lajeiksi valittiin silloin suosituimmat pelit jalkapallo ja jääpallo. Puheenjohtajaksi valittiin Ilmari Mattila, koska perustajakolmikon jäsenet olivat vielä alaikäisiä.
Seura sai nimekseen Oulun Kärpät 46, koska oululaiset olivat saaneet Palloliitolta malliksi Porin Kärppien säännöt eikä niistä tarvinnut muuttaa kuin kaupungin nimi. Lisäksi kärppä herätti monenlaisia mielikuvia, kuten että se on pieni ja vikkelä pohjoisen petoeläin. Kärppä on myös Pohjois-Pohjanmaan maakuntaeläin ja esiintyy maakunnan vaakunassa. Sääntöjen mukaan "seuran tarkoituksena on kehittää palloilun harrastusta Oulussa ja sen ympäristössä."
Toiminnan alku
Kärpät pelasi ensimmäisen jalkapallo-ottelunsa 6. kesäkuuta 1946 Toppilan seurakuntatalon kentällä Toppilan Kisaa vastaan. Ottelu päättyi tasan 4–4. Jääpallossa oteltiin ensimmäistä kertaa saman vuoden marraskuussa. Molemmissa lajeissa Kärpät pelasi 1940-luvun lopussa maakunta- ja piiritasolla. Jääpallossa ensimmäinen virallinen voitto tuli tammikuussa 1948 Raahen Vesasta, maakuntasarjan ottelussa.
Jääkiekko otettiin ohjelmaan ensimmäisessä vuosikokouksessa vuoden 1947 tammikuussa ja samalla perustettiin Oulun ensimmäinen jääkiekkojaosto. Sen puheenjohtajaksi valittiin Jouko Lahti. Suomen Jääkiekkoliitto lupasi ensimmäiselle oululaiselle seuralle, joka ottaa jääkiekon ohjelmaansa, varustetukena kymmenen mailaa ja viisi kiekkoa. Tuolloin jääkiekko oli Oulussa vielä harrastelijoiden marginaalilaji, ja jääpallopiireissä sille jopa naurettiin. Vuonna 1948 kaupunkiin perustettiin kuitenkin ensimmäinen jääkiekon erikoisseura Oulun Jääkiekkoilijat, ja myös Oulun Luistinseura ja Oulun Työväen Palloilijat ottivat lajin ohjelmaansa. Kärpistä tuli jääkiekon erikoisseura, kun jääpalloilu vuonna 1955 ja jalkapalloilu vuonna 1974 päätettiin lopettaa.
Ensimmäinen jääkiekko-ottelu
250px|pienoiskuva|Alarivi vasemmalta: Ensio Koret, Kalervo Koret ja Pentti Maijala. Ylärivi vasemmalta: Erkki Koret, Jouko Lahti, Tauno Ollikainen, Pentti Ollikainen, Eero Tauriainen, Yrjö Kukkonen ja Jorma Nykänen. Kuvasta puuttuu Jouko Visuri.
Kärpät pelasi siis ensimmäisen jääkiekko-ottelunsa sunnuntaina 30. tammikuuta 1949 ja voitti Raahen Vesan maalein 5–3. Kärppien paras pelaaja oli Tauno Ollikainen, joka teki kaksi maalia. Sankassa lumipyryssä pelattua ottelua seurasi Oulun Keskuskentällä 200 katsojaa. Kärppien voitto oli yllätys, sillä Raahessa oli jääkiekkoa pelattu jo muutama vuosi. Raahelaiset voittivatkin muutamaa päivää myöhemmin kotiottelussaan Kärpät maalein 14–0. Valmentaja Jorma Nykänen sanoi suurinumeroisen häviön johtuneen ”ylikunnosta”. Kärppien silloisen hyökkääjän Eero Tauriaisen mukaan pelaajien piti erätauoilla puhdistaa jäätä itse, koska kentänhoitaja toimi saamiensa ohjeiden mukaan.
Seuraavana talvena Kärpät oli ainoa oululainen joukkue, joka osallistui virallisiin sarjapeleihin. Kärpät oli Maakuntasarjan pohjoislohkon toinen ja nousi seuraavaksi kaudeksi Suomensarjaan.
Vuoroin Suomen sarjassa ja SM-sarjassa
pienoiskuva|250px|Suomensarjaan noussut Kärppien jalkapallojoukkue vuonna 1961.
Kun Kärppien jääkiekkojoukkue alkoi menestyä, jääkiekosta tuli seuran ykköslaji. Jääpallosta luovuttiin vuonna 1955. Kärpät karsi pääsystä SM-sarjaan vuonna 1956 mutta epäonnistui.
Taloudellisesti 1950-luku oli sotakorvausten ja sodasta toipumisen vuoksi niukkaa aikaa koko maassa, eikä Kärpilläkään ollut yhtään taloudellista tukijaa. Ensimmäiset pelipaidat ostettiin armeijan ylijäämävarastoista ja mailat lakattiin moneen kertaan, jotta eritysnauha ei olisi kulunut niin nopeasti. Vaikean taloustilanteen vuoksi keskusteltiin jopa seuran lakkauttamisesta, mutta toimintaa päätettiin jatkaa tappioista huolimatta. Jalkapallon pelaaminen maakuntasarjassa vuonna 1957 maksoi seuralle 40 000 markkaa.
Kärppien jalkapallojoukkue pelasi parhaimmillaan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjassa kaudella 1962. Se kokosi 22 ottelussaan 12 pistettä voittaen viisi ottelua, mutta jäi tuolloin kolmeen lohkoon jaetun sarjan pohjoislohkon viimeiseksi ja putosi takaisin alemmille tasoille.
Kärpät nousi jääkiekon SM-sarjaan vuonna 1960, ja siitä tuli pohjoisin Suomen korkeimmalla sarjatasolla pelannut joukkue. Sitä ennen pohjoisin oli ollut Kokkolan Hermes, joka kuitenkin putosi samana vuonna SM-sarjasta Suomen sarjaan. Samana vuonna Suomen Jääkiekkoliitto antoi Ruotsin mallin mukaan luvan käyttää mainoksia pelipaidoissa. Kärppien ensimmäinen sponsori oli Oulun Säästöpankki. Ensimmäinen SM-sarjan peli pelattiin Helsingin Jalkapalloklubia vastaan 4. joulukuuta 1960. Ottelu keskeytettiin, koska kentällä oli liikaa vettä. Tosin oululaisten mielestä HJK:n pelaajat olivat painostaneet tuomaria lopettamaan ottelun, sillä Kärpät hallitsi peliä. Uusintaottelua, jonka HJK voitti 3–5, seurasi Oulussa kaikkiaan 6 500 katsojaa, joista 6 000 oli maksanutta. Kärpät putosi sarjasta kauden päätteeksi, mutta joukkue nousi takaisin kaudeksi 1965–1966. Joukkue jäi kuitenkin sarjan yhdeksänneksi ja putosi jälleen SM-sarjasta. Kärpät palasi SM-sarjaan kaudeksi 1967–1968, mutta tulos oli edelliskausiakin heikompi: Kärpät jäi kokonaan ilman pisteitä koko sarjassa, otteluita pelattiin 20. Kärpät teki 21 maalia ja päästi 166 maalia. Edellisen kerran Suomen korkeimmalla sarjatasolla kokonaan ilman pisteitä oli jäänyt Turun Palloseura kaudella 1947–1948. Otteluita pelattiin tosin silloin vain kahdeksan. Kauden 1967–1968 jälkeen yksikään seura ei ole jäänyt ilman pisteitä korkeimmalla sarjatasolla.
vasen|250px|pienoiskuva|Kärppien [[Paavo Pikkarainen vuonna 1960.]]
1960-luvulla Kärpät voitti Suomen sarjan kahdesti, vuosina 1965 ja 1967. Vaikka kauden 1965–1966 jälkeen Kärpät putosikin jälleen SM-sarjasta Suomen sarjaan, joukkueessa pelasi ensimmäinen oululainen tähtipelaaja, Esa Peltonen. Peltonen siirtyi Kärpistä kaudeksi 1966–1967 Upon Palloon ja nousi ensimmäisenä oululaispelaajana maajoukkueeseen. Peltosta pidetään oululaisen jääkiekkoilun symbolina.
Vuonna 1960 aloitettiin Erkki Koretin esityksestä Kärppien juniorityö, joka on tuottanut useita huippupelaajia jopa NHL:ään asti. Raksilaan valmistui vuonna 1965 tekojäärata, ja peliolosuhteet kohenivat edelleen, kun Oulun jäähalli rakennettiin 1974. Vuoden 1976 tammikuussa perustettiin naisten jaosto. Kärppien jääkiekkotoiminta ammattimaistui 1970-luvulla, ja seura keskittyikin vuodesta 1974 vain jääkiekkoon. Kärppien ensimmäiseksi toiminnanjohtajaksi palkattiin samana vuonna Paavo Pikkarainen, joka toimi tehtävässä vuoteen 1986.
1974–1977: I-divisioona
Kaudella 1974–1975 Suomen sarja oli korvattu I-divisioonalla. Kärpät sijoittui ensimmäisellä kaudella viidenneksi. Kaudella 1975–1976 se sijoittui I-divisioonassa toiseksi mutta pääsi liigakarsintaan vasta voitettuaan sen kanssa tasapisteissä olleen Saimaan Pallon uusintaottelussa maalein 6–4. Ottelupaikaksi oli arvottu Oulu, ja kotijoukkue nousi voittoon oltuaan ensimmäisen erän jälkeen kolme maalia tappiolla. Liigakarsinnassa Kärpät sijoittui kolmanneksi mutta pääsi uusintaotteluun samoilla pisteillä toiseksi sijoittuneen Kiekko-Reippaan kanssa. Uusintaottelu arvottiin jälleen pelattavaksi Oulussa, mutta ottelun voitti Kiekko-Reipas äkkikuolemamaalilla toisen kymmenminuuttiseksi aiotun jatkoajan toisella minuutilla.
Kaudella 1976–1977 Kärpät voitti I-divisioonan. Liigakarsinnassa se sijoittui toiseksi ja pääsi saman pistemäärän keränneen Forssan Palloseuran kanssa uusintaotteluun SM-liigapaikasta. Kärpät voitti Oulussa pelatun ottelun maalein 9–3 ja nousi SM-liigaan. Jouko Kämäräinen ja Kai Suikkanen tekivät kumpikin ottelussa kaksi maalia, ja kerran maalinteossa onnistuivat myöhemmin maineeseen nousseet Reijo Ruotsalainen ja Hannu Aravirta.
1977–1989: SM-liiga
Kaudella Kärpät oli SM-liigan runkosarjassa seitsemäs ja Henry Saleva voitti pistepörssin 60:llä tehopisteellään. Kärppien Markku Kiimalainen oli SM-liigan paras maalintekijä 31 maalillaan. Hänet valittiin myös kauden parhaaksi tulokkaaksi, ja päävalmentaja Kari Mäkinen valittiin kauden parhaaksi valmentajaksi. Joukkueen kotipelejä oli katsomassa yhteensä 105 236 katsojaa, mikä oli eniten koko liigasta. Huonommin sen sijaan sujui kausi, jolloin Kärpät oli runkosarjan viimeinen, kymmenes, ja sarjapaikka säilyi vasta karsintojen jälkeen. Kärppien Kari Jalonen valittiin kuitenkin kauden tulokkaaksi.
Tampereen Tapparan entinen pelaaja, Ruotsissa MODO Hockeyssa kultaa voittanut Mikko Leinonen tuli Kärppiin kaudelle. Kärpät oli runkosarjan kolmas ja kohtasi välierissä runkosarjan toisen, HIFK Hockeyn. HIFK voitti avausottelun jatkoajalla maalein 4–3, mutta Kärpät tasoitti sarjan kotiottelussaan maalein 3–1. Tämän jälkeen kuitenkin HIFK voitti kahdesti, maalein 6–3 ja 2–4, ja pääsi loppuotteluun. Kärpät sen sijaan joutui pronssiotteluun, jossa vastassa oli Turun Palloseura. Kärpät voitti avausottelun maalein 2–12 ja varmisti pronssimitalin voittamalla toisen ottelun maalein 8–7. Voittomaalin teki Reijo Ruotsalainen vain kolme sekuntia ennen ottelun loppua. Se oli ensimmäinen kerta, kun Kärppien edustusjoukkue voitti mitalin pääsarjatasolla. Pekka Arbelius valittiin kauden tulokkaaksi.
Kärpät oli runkosarjan kolmas kaudella, ja tehokkain pelaaja Kärpistä oli Mikko Leinonen tehoin 16 + 36 = 52. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Kärpät kohtasi Tampereen Ilveksen, jonka Kärpät voitti otteluin 2–0 (5–1 ja 2–5). Seuraavaksi Kärpät pelasi TPS:aa vastaan. Ottelusarja ratkesi Kärppien voittoon vasta viidennen ottelun jatkoajalla, kun Juha Tuohimaa teki voittomaalin. Loppuottelussa vastassa oli Tappara. Tapparalla oli loppuottelusarjassa kotietu, ja Tappara voittikin ensimmäisen ottelun maalein 5–2. Toinen ottelu, joka pelattiin Oulussa, oli Kärppien maalein 6–1. Tappara voitti toistamiseen kotiottelunsa, nyt maalein 13–2. SM-liigan mestaruus olisi saattanut ratketa neljännessä ottelussa, joka pelattiin Oulussa. Muun muassa sanomalehti Helsingin Sanomat kirjoitti, ettei Kärpillä ole mahdollisuutta ja Tapparan mestaruus olisi selvä. Kärppien päävalmentaja Kari Mäkinen vei lehtijutun pukuhuoneeseen ja laittoi sen seinälle. Kärpät voitti ottelun 6–1, ja ratkaisu siirtyi viidenteen otteluun Tampereelle. Kärpät voitti viimeisen ottelun maalein 2–5 ja samalla historiansa ensimmäisen SM-liigan mestaruuden. Ottelun voittomaalin teki Kari Suoraniemi. Pudotuspelien pistepörssin voitti Kari Jalonen 21:llä tehopisteellään. Kauden päätteeksi Kärpistä lähtivät muun muassa Reijo Ruotsalainen, Mikko Leinonen, Kai Suikkanen ja Jalonen sekä Suoraniemi. Tapparan päävalmentaja Rauno Korpi syytti vuonna 2004 julkaistussa kirjassaan ”Yhteispeli työelämässä” omia peluutusvirheitään siitä, että Kärpät voitti mestaruuden.
Kärpät oli sijalla viisi, kun kauden runkosarja päättyi. Kärpät oli mukana 19. marraskuuta 1981 tekemässä SM-liigan historiaa, kun ottelussa Kiekkoreipasta vastaan Kärppien pelaaja sai viiden minuutin rangaistuksen. Kyseisen jäähyn aikana Kiekkoreipas teki neljä maalia, mikä on vieläkin ennätys SM-liigassa. Ennätystä on tosin sivuttu kahdesti. Kiekkoreipas voitti ottelun lopulta maalein 14–4. Puolivälierissä Kärpät kohtasi Porin Ässät, joka oli kuitenkin parempi voitoin 2–1.
250px|pienoiskuva|Hannu Aravirta valmensi Kärppiä 2010-2013. Hän valmensi Kärppiä myös silloin, kun Pentti Matikainen oli toimitsijakiellossa. Kuva vuodelta 2008, jolloin Aravirta valmensi [[Pelicansia.]]
Kärpät joutui taas liigakarsintaan kaudella, kun Kiekko-Reipas voitti uusintaottelun sijasta kahdeksan. Kärpät voitti kuitenkin seuraavaksi Joensuun Kiekko-Pojat otteluin 3–2 ja välttyi niukasti putoamiselta. Kauden päätteeksi päävalmentaja Mäkinen lähti, ja hänen tilalleen tuli Pentti Matikainen.
Matikaisen ensimmäisen kauden,, runkosarja päättyi kolmanteen tilaan. Kärpät otti 25 pistettä enemmän kuin viime kaudella, tosin otteluita pelattiin nyt yksi enemmän. Kärpissä pelasi viisi maajoukkuepelaajaa sekä NHL:stä palanneet Suikkanen, Suoraniemi ja Jalonen. Joukkueessa oli myös Robert ”Bob” Miller, jota pidetään yhtenä parhaista ulkomaalaisista SM-liigan pelaajista.
Puolivälierissä Kärpät voitti runkosarjan kuudennen voitoin 2–0, mutta Ässät oli parempi välierissä, nyt voitoin 3–2. Tosin viides ottelu ratkesi vasta jatkoajalla. Kärpät voitti lopulta pronssia, kun TPS hävisi Kärpille voitoin 2–1. Mitalipelien jälkeen Miller karkotettiin maasta, sillä hänelle oli lähetetty Yhdysvalloista kirjeessä kaksi kannabissavuketta, jotka olivat päätyneet poliiseille.
Kärpät oli runkosarjan toinen kaudella, ja välierissä vastaan asettui Ilves, joka oli lopulta parempi voitoin 1–3. Pronssiottelussa vastaan asettui Ässät, jonka Kärpät kukisti lopulta voitoin 2–1. Kaudella Kärpät oli runkosarjan neljäs, mutta yksi erikoinen tapahtuma nähtiin Oulussa alkukaudesta: päävalmentaja Matikainen kyllästyi tuomaritoimintaan, ja käski pelaajat pukukoppiin kahdeksan minuuttia ennen ottelun loppua. Kärpät sai lopulta 25 000 markan sakot ja Matikaiselle annettiin toimitsijakielto, joten loppukauden Kärppiä valmensi Hannu Aravirta.
Kärppien Kari Jalonen oli runkosarjan toiseksi tehokkain (19+35), ja välierissä Kärppiä vastaan tuli Tappara. Tappara voitti sarjan puhtaasti 3–0, mutta Kärpät voitti pronssia ennen TPS:ää voitoin 2–0.
Kaudella Kärppiä valmensi tuttu Kari Mäkinen. Kärpät oli runkosarjan kuudes ja jäi pudotuspelien ulkopuolelle. Samaan aikaan seuran talous alkoi heikentyä: matkustaminen maksoi paljon, ja kun menestystä ei tullut, jäivät katsojamäärät pieniksi. Huono talous vaikeutti pelaajien hankintaa, joten kaudella Kärpät jäi SM-liigassa 11:nneksi, tosin vain pisteen päähän sijoituksesta, jolla karsinnat olisi vältetty. Alkukaudella Kärppiä valmensi Esko Nokelainen, mutta koska kausi sujui heikosti, hänen tilalleen tulivat Jaakko Palsola ja Ari Hellgren. Karsinnoissa I-divisioonan toinen, Helsingin Jokerit pudotti Kärpät I-divisioonaan. Jokereiden Teemu Selänne teki viidessä ottelussa seitsemän maalia.
1989–1994: I-divisioona
Kun Kärpät putosi I-divisioonaan, tavoite oli nousta nopeasti takaisin liigaan. Tätä varten luotiin muun muassa iskulause ”paha palaa takaisin”, joka tosin muuttui myöhemmin asuun ”paha palata takaisin”. Liigaan nousu vaikeutui, kun divisioonaan putosi toinen perinteikäs liigaseura, Porin Ässät. Ässät voitti divisioonan, ja Kärppien edelle sarjataulukossa nousi myös Lahden Kiekko-Reipas. Kärpät teki kaudella 500 000 markkaa tappiota.
Kärpät tuli toiseksi kaudella 1990–1991 JoKP:n jälkeen, mutta Rauman Lukko piti Kärpät yhä divisioonassa voitoin 3–1. Seuraavalla kaudella 1991–1992 Kärpät oli jälleen toinen, tällä kertaa Kiekko-Espoon jälkeen, ja karsinnassa vastaan tuli Tampereen Tappara. Tappara säilytti lopulta liigapaikkansa voitoin 3–1. Kauden päätteeksi Kärppien Iiro Itämies valittiin vuoden tulokkaaksi.
Kausina 1992–1993 sekä 1993–1994 pelattiin I-divisioonaa nimellä Finlandia-liiga. Kärpät ei selvinnyt edes karsintoihin kaudella 1992–1993, vaan oli runkosarjan neljäs. Lisäksi Matti Veivo loukkaantui pahasti ottelussa Kalajoen Junkkareita vastaan. Veivo taklattiin pää edellä laitaan, ja hän sai pysyvän selkäydinvamman.
Kärpät alkoi ottaa riskejä kaudella 1993–1994 ja tarjota suuria pelaajapalkkioita. Joukkueeseen saapuikin sekä entisiä että tulevia tähtiä, kuten Kari Jalonen, Harri Aho, Pekka Arbelius, Ilkka Sinisalo ja Reijo Ruotsalainen. Lisäksi omista junioreista nostettiin mukaan Jouni Loponen, Hannes Hyvönen ja Petri Pakaslahti. Raksilan jäähalli oli ääriään myöten täynnä, kun numerolla 10 pelannut Reijo Ruotsalainen palasi Oulun Kärppiin. Ruotsalainen pelasi kuitenkin vain neljä ottelua, joissa hän teki yhden maalin ja viisi maaliin johtanutta syöttöä. Kärppien alkukausi oli loistava, ja menestys jätti varjoonsa sen, että talous oli entistä heikommassa tilassa. Pelaajapalkkiot jäivät osittain maksamatta, ja tähtipelaajat lähtivät seurasta ennen siirtorajan umpeutumista. Jalonen lähti Lukkoon ja voitti kauden päätteeksi SM-liigassa pronssia, ja Sinisalo siirtyi Ilvekseen. Tunnetuin Kärppiin jäänyt pelaaja oli Pekka Arbelius.
Kärpät ei lopulta selvinnyt edes liigakarsintaan vaan jäi runkosarjassa viidenneksi. I-divisioonan ”Fair Play” -pelaajaksi valittiin Marko Lapinkoski. Kärppien talous oli jo niin huonossa kunnossa, että seura jätti oikeudelle hakemuksen velkasaneerauksesta. Velkojat eivät kuitenkaan enää hyväksyneet sitä, joten Kärpät Hockey Team haki itsensä konkurssiin. Jääkiekkoliiton sääntöjen mukaan joukkue saattoi saada pelioikeuden takaisin vasta siirryttyään ensin alemmalle sarjatasolle, joten Kärpät pelasi kaudella 1994–1995 II-divisioonassa.
1994–1995: II-divisioona
Kärpät alkoi pyrkiä suunnitelmallisesti takaisin SM-liigaan Finnveran liiketoimintajohtajan Seppo Arposen johdolla vuonna 1995, jolloin Oulun talousalueella alkoi myös voimakas talouskasvu. Kärppien johtokunta uudistettiin ja kausi 1994–1995 vietiin läpi 800 000 markan budjetilla. Pelaajasopimukset aiheuttivat ongelmia, koska oli epäselvää, olivatko ne Arsenal-pankin panttina vai kuuluivatko ne konkurssipesälle. Lopulta päädyttiin siihen, että Kärpät osti pelaajat konkurssipesältä. Johtokunnan jäsenet joutuivat aluksi ottamaan lainaa omin vakuuksin, sillä laman jälkeen pankki ei myöntänyt lainoja pelaajaoikeuksia vastaan. Eräs merkittävä ongelma oli pienet pääsylipputulot: hallissa saattoi olla 2 000 katsojaa, joista vain tuhat oli maksanut. Kärpät päätti luopua vapaakorteista. Kaudella 1994–1995 Kärpissä pelasi melkein pelkästään omia nuoria. Kärppien aluekehitysjärjestelmä keräsi lupaavia junioreita Pohjois-Pohjanmaan lisäksi Keski-Pohjanmaalta, Kainuusta ja jopa Lapista. Pelaajasopimuksista huolehtinut johtokunnan jäsen Heikki Airio kuvasi tilannetta näin :
1995–2000: I-divisioona
pienoiskuva|Juhani Tamminen, kuva vuodelta 2006.
Kaudella 1998–1999 Kärppien valmentajaksi tuli Juhani Tamminen. Oulussa alettiin todella rakentaa liigajoukkuetta, ja Tamminen onnistui saamaan Ouluun puolustajat Karri Kiven ja Kristian Taubertin. Joukkueeseen palasivat Miikka Rousu, Harri Aho ja Juha Joenväärä. Maalivahdiksi hankittiin ruotsalainen Peter Åslin, ja toinen merkittävä ulkomaalaishankinta oli kanadalainen Martin Bergeron. Kärpät voitti divisioonan runkosarjan ylivoimaisesti. Tammisen mukaan ainoastaan maalivahtipeli oli alittanut riman, ja Åslin erosi joukkueesta. Pudotuspelit kuitenkin epäonnistuivat pahasti, sillä Turun Toverit pudotti Kärpät otteluvoitoin 2–3 jo ensimmäisellä kierroksella eikä joukkue siis selvinnyt edes liigakarsintaan. I-divisioonan paras pistemies ja maalintekijä oli Kärppien Martin Bergeron, ja Karri Kivi valittiin kauden tehopelaajaksi.
Maalivahtikysymys saatiin ratkaistuksi kaudeksi 1999–2000, kun Ilveksestä saatiin joukkueeseen Markus Korhonen. Avainpelaajista lähti vain Esa Pirnes, joka siirtyi Espoo Bluesiin. Samalla Kärpät hankki Ari Hillin maalivahtivalmentajakseen. Vahvin joukkueeseen palannut pelaaja oli puolustaja Mikko Haapakoski, ja uusia hyökkääjiä olivat Niklas Hagman, Kimmo Salminen ja latvialainen Vjačeslavs Fanduļs.
Kärpät, etenkin Juha Junno ja Tamminen, yrittivät saada SM-liigan kolmentoista joukkueen suuruiseksi, mutta neuvottelut eivät tuoneet tulosta, vaan paikka piti hankkia urheilullisin näytöin. Kärpät sai neuvottelupöydässä kuitenkin yhden suuren voiton: aikaisemmin divisioonan voittajan oli pelattava pudotuspelit ennen pääsyä liigakarsintoihin, mutta nyt voittajalle taattiin suora pääsy neljän liigakarsijan joukkoon. Kärpät voitti jälleen runkosarjan. Liigakarsinnan ensimmäinen vaihe käynnistyi Vaasan Sportia vastaan, jonka Kärpät kaatoi voitoin 4–2, 1–4 ja 5–2. Ratkaisevaan liigakarsintaotteluun vastaan saapui odotetusti liigan jumboksi jäänyt lahtelainen Pelicans. Ensimmäisen ottelun Kärpät voitti puolustaja Jaako Niskavaaran maalilla 4–5, mutta toisen ottelun Pelicans taas voitti 1–5. Kärpät voitti Lahdessa pelatun kolmannen osaottelun jatkoajalla 0–1. Seuraavassa ottelussa Kärpät voitti Pelicansin kotonaan 4–1 ja pääsi lopulta SM-liigaan. Kärpät oli ollut poissa korkeimmalta sarjatasolta 11 vuotta. Kauden paras pistemies ja maalintekijä oli jälleen Martin Bergeron. Kauden tehopelaaja oli Harri Aho, ja Juhani Tamminen valittiin vuoden valmentajaksi. I-divisioonassa pelattujen kausien aikana Kärpät sai yhteensä yksitoista palkintoa.
2000-luku: Paluu mestariksi
pienoiskuva|Kärppien vaihtoaitio ottelussa [[Espoo Bluesia vastaan helmikuussa 2008.]]
2000-luvun alku oli Kärpille sekä urheilullisesti että taloudellisesti menestyksellistä aikaa. Ensimmäisellä SM-liigakaudellaan Kärpät pelasi paikoin erittäin hyvää jääkiekkoa ja haastoi jopa perinteisiä suurseuroja. Esimerkiksi ensimmäisessä SM-liigaottelussaan 2000-luvulla Kärpät kukisti hallitsevan mestarin Turun Palloseura. Joukkueen liigaan nostaneen päävalmentaja Juhani Tammisen korvasi tammikuussa 2001 Kari Heikkilä, joka alkoi määrätietoisesti rakentaa joukkueesta kestomenestyjää. Kärpät päätyi kaudella runkosarjassa kahdeksanneksi ja sai pudotuspeleissä vastaansa runkosarjan voittajan Jokerit. Liiganousija Kärpät voitti sarjan otteluvoitoin 2–3. Välierissä tuleva mestari TPS oli parempi voitoin 3–0. Kärpät hävisi pronssiottelun Tampereen Ilvekselle maalein 2–0. Runkosarjassa ja pudotuspeleissä Kärppien paras pistemies oli yhdysvaltalainen Brett Lievers.
Kärpät oli runkosarjassa kuudes kaudella, mutta pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella tuleva mestari Helsingin Jokerit pudotti Kärpät otteluvoitoin 3–1. Runkosarjan paras pistemies oli keskushyökkääjä Lasse Pirjetä Kärpät oli kaudella runkosarjassa kolmas, edellään vain Jokerit ja HPK. Brett Lievers voitti joukkueen sisäisen pistepörssin ja tšekkiläiset Petr Tenkrát ja Petr Ton olivat seuraavina, joten Kärppien kolme tehokkainta pelaajaa olivat ulkomaalaisia. Joukkueeseen oli kuitenkin nostettu pelaavaan kokoonpanoon joukko nuoria lupauksia, muun muassa Jussi Jokinen ja Juha-Pekka Haataja. Lisäksi joukkueen kovan ytimen muodostivat omat kasvatit, kuten Jari Viuhkola ja Mikko Lehtonen. Pudotuspeleissä Kärpät voitti ensin JYP:n voitoin 4–3 ja sitten Jokerit 2–3. Loppuottelusarjassa Tappara oli kuitenkin parempi voitoin 3–0. Oulussa loppuotteluita oli katsomassa yhteensä 14 000 katsojaa, 7 000 katsojaa ottelua kohden. Pudotuspeleissä tehokkain oli Jari Viuhkola ja kaikki ottelut maalissa pelasi Niklas Bäckström.
Kaudella Kärpät oli runkosarjassa toinen TPS:n jälkeen ja liigan paras vierasjoukkue. Kärppien paras ja koko liigan viidenneksi paras pistemies runkosarjassa oli Jari Viuhkola. Maalivahtina oli pääasiassa Niklas Bäckström. Pudotuspeleissä Kärpät voitti ensin Jokerit voitoin 4–2 ja sitten HIFK:n voitoin 3–2. Loppuottelussa Kärpät kohtasi runkosarjan voittaneen TPS:n ja voitti 2000-luvun ensimmäisen mestaruutensa otteluvoitoin 1–3. Pudotuspeleissä tehokkain oli Petr Tenkrát.
pienoiskuva|Kärpät juhlii ratkaisevaa 2–0-voittoa Jokereista vuoden 2005 loppuottelussa. Kaudella Kärppien valmentajaksi nousi joukkueen entinen huippupelaaja Kari Jalonen. Joukkueen ilme muuttui entistä hyökkäysvoittoisemmaksi, ja Kärppien otteet liigassa olivat seuraavina vuosina paikoin jopa dominoivia. Kausi 2003-2004 oli erityinen sen vuoksi, että NHL:n työsulun vuoksi SM-liigaan saatiin runsaasti maailmanluokan tähtiä. Kärpät ei kuitenkaan kelpuuttanut joukkueeseen uusina vahvistuksina kuin veteraanipuolustaja Janne Niinimaan. Tämä johtui siitä, että seuranjohdossa uskottiin työsulun olevan väliaikainen. NHL-apujen puutteesta huolimatta Kärpät voitti runkosarjan ensimmäistä kertaa sitten 80-luvun ja oli paras vierasjoukkue sekä toiseksi paras kotijoukkue Jokereiden jälkeen. Puolivälierissä Kärpät oli Tapparaa parempi voitoin 4–1. Välierissä vastaan tuli Rauman Lukko, jonka Kärpät voitti suoraan kolmessa ottelussa. Molemmissa Kärppien kotiotteluissa halli oli täynnä. Loppuottelussa vastaan tuli Jokerit, jonka Kärpät kukisti voitoin 3–1. Pudotuspelien paras pistemies oli Jari Viuhkola.
vasen|pienoiskuva|175px|[[Janne Pesonen kaudella .]]
Kärpät voitti runkosarjan myös kaudella ja oli nyt paras joukkue sekä vieras- että kotiotteluissa. Joukkue aloitti pudotuspelit 4–2 voitolla Espoo Bluesista. Joukkue koki kuitenkin pahan iskun, kun maalivahti Niklas Bäckström loukkaantui toisessa ottelussa. Bäckströmin tilalla pelasi koko pudotuspelien ajan Mika Pietilä. Osin tästä syystä suursuosikkina pidetty Kärpät hävisi välierissä yllättäen Porin Ässille voitoin 1–3. Pronssiottelussa Kärpät voitti kuitenkin HIFK:n maalein 6–2. Puolustaja Lasse Kukkonen oli pudotuspelien toiseksi tehokkain pelaaja 12:lla (5+7) tehopisteellään.
Kaudella Kärpät voitti runkosarjan reilulla piste-erolla ja oli toiseksi paras sekä vieras- että kotijoukkueena. Kärpät teki liigassa eniten maaleja ja päästi niitä vähiten. Pudotuspeleissä Kärpät ei hävinnyt historiallisesti kertaakaan. Puolivälierissä Lahden Pelicans kaatui 4–0, välierissä Espoon Blues 3-0 ja finaalissa Helsingin Jokerit 3-0. Tšekkiläinen Michal Broš voitti pudotuspelien pistepörssin tehoillaan 6+6=12.
pienoiskuva|175px|Kärpät ja Jokerit vastakkain kauden puolivälierissä.
Kärpät voitti kaudella 2007-2008 runkosarjan jo neljännen kerran peräkkäin ja oli liigan paras kotijoukkue. Puolivälierissä vastaan asettui Ilves, jonka Kärpät voitti otteluin 4–2. Välierissä vastaan tuli Tappara, jonka Kärpät voitti suoraan neljässä ottelussa voitoin 4–0. Loppuottelussa vastassa oli Espoo Blues, jonka Kärpät voitti otteluin 4–1 ja sai samalla viidennen Suomen mestaruutensa. Janne Pesonen voitti SM-liigan runkosarjan ja Hannes Hyvönen pudotuspelien pistepörssin.