cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cristiano Ronaldo
EM-kilpailut 2016
Yhteensä Ronaldo teki turnauksessa kolme maalia ja antoi kolme maaliin johtanutta syöttöä. Pudotuspeleissä hän vaikutti tulokseen suorasti jokaisessa välierässä. Neljännesvälierissä Kroatiaa vastaan Ronaldo syötti ottelun ainoan maalin jatko-ottelun 27. minuutilla. Hän laukoi tilanteessa pallon maalia kohti ja pakotti Kroatian Danijel Subašićin torjuntaan. Torjunnasta kimmonneen paluupallon puski maaliin Ricardo Quaresma. Puolivälierävaiheessa Ronaldo toimi Puolaa vastaan joukkueensa ensimmäisenä laukojana rangaistuspotkukilpailussa. Hän onnistui maalinteossa, ja Portugali voitti kilpailun 5–3 sekä koko ottelun 2–1. Semifinaaleissa Portugali voitti Walesin 2–0. Ronaldo teki ottelun ensimmäisen ja syötti Nanille ottelun toisen maalin. Ronaldon osuma oli samalla ottelun voittomaali. Puskumaalin myötä hän nousi jakamaan EM-kisahistorian maaliennätystä Michel Platinin kanssa.
pienoiskuva|Ronaldo maaottelussa vuonna 2017. Loppuottelussa Ranskaa vastaan Ronaldo loukkasi polvensa ensimmäisellä puoliajalla, ja hänet jouduttiin vaihtamaan kentältä jo 25. peliminuutilla. Portugali voitti lopulta mestaruuden Éderin jatko-ottelumaalilla.
EM-kilpailut 2020
Ronaldo voitti maalikuninkuuden vuodelle 2021 siirretyissä EM-kilpailuissa tehtyään viisi maalia: kaksi Unkaria ja Ranskaa sekä yhden Saksaa vastaan.
MM-kilpailut 2022
Ronaldo teki MM-kilpailuissa yhden maalin Ghanaa vastaan.
Yksityiselämä
Cristiano Ronaldo sai toisen etunimensä Ronald Reaganin etunimestä, sillä tämä oli hänen isänsä ihailema näyttelijä ja Yhdysvaltain presidentti Ronaldon syntymän aikaan. Ronaldolla on veli ja kaksi siskoa, mutta hän on sisaruksistaan nuorin. Ronaldon äiti Dolores Aveiro on kuitenkin myöntänyt tiedotusvälineille harkinneensa Cristianon kohdalla aborttia, koska perhe ei ollut toivonut enää neljättä lasta. Ronaldon isä kuoli alkoholismin aiheuttamiin vammoihin Ronaldon ollessa 20-vuotias.
Ronaldo oli nuorempana pidetty oppilas koulussa muiden keskuudessa, muttei erityisen menestynyt opiskelija hänen opettajiensa mielestä. Omien sanojensa mukaan hän heitti yhtä opettajaa tuolilla, koska tämä oli halveksinut Ronaldon perheen taloudellista tilannetta. Erottamiseen johtanutta kohtausta ei pidetty yllättävänä, sillä Ronaldo ei ollut nuoruudessaan kiinnostunut omasta koulunkäynnistään, ja hänellä oli suuria ongelmia sen kanssa. Lopulta hän ja hänen äitinsä päättivät, että Ronaldo lopettaisi koulun kokonaan kesken 14-vuotiaana ja keskittyisi kokopäiväisesti jalkapalloon puoliammattilaisena. Vielä 22-vuotiaana Cristiano Ronaldo piti hieman urheilijalle sopimattomasta elämäntyylistä ja hän vietti paljon aikaa esimerkiksi yökerhoissa. Ronaldo on itse myöntänyt, että hänella oli tapana tulla vasta aamukolmelta kotiin eikä näin ollut mahdollista saada tarvittavaa määrää lepoa, jota ammattiurheilijoilta tyypillisesti vaaditaan.
Ronaldo ilmoitti heinäkuussa 2010 tulleensa poikalapsen isäksi. Hän toimii tällä hetkellä lapsen yksinhuoltajana, eikä äidin henkilöllisyyttä tuoda julkisuuteen. Ronaldo seurusteli ja oli kihloissa venäläisen supermallin Irina Shaykin kanssa vuosina 2010–2015. He erosivat, kun tuli ilmi huhuja joiden mukaan Ronaldo olisi pettänyt puolisoaan brasilialaisen Andressa Urachin kanssa. Ronaldo kuitenkin kiisti kaikki huhut, jotka koskivat hänen tyttöystävänsä pettämistä. Syksyllä 2016 Ronaldolla oli lyhyt suhde Miss Espanja Desirée Corderon kanssa. Ronaldo sai kesäkuussa 2017 kaksoset, tytön ja pojan sijaissynnyttäjän avulla. Saman vuoden marraskuussa Ronaldo sai tyttären, jonka äiti on Georgina Rodriguez. Hän ja Ronaldo ovat olleet yhdessä vuodesta 2016 lähtien. Huhtikuussa 2022 Rodriguez synnytti heille kaksoset, joista toinen, poika kuoli synnytyksessä ja toinen, tyttö jäi henkiin.
Raiskaussyytökset
Urheilu-uransa aikana Ronaldo on joutunut myös raiskaussyytöksien ympäröimäksi. Kun Ronaldo pelasi vielä Manchester Unitedissa, hän oli raiskaussyytöksien kohteena vuonna 2005. Brittiläinen nainen kertoi Ronaldon raiskanneen hänet lontoolaisen hotellin sviitissä. Ronaldo itse, kuin myös hänen edustajansakin, kiistivät syytökset jyrkästi ja kertoivat taustalla olevan huomionhakuisuus ja yritykset myydä raiskaustarinaa brittilehdistölle.
Vuonna 2017 Der Spiegel uutisoi, että Ronaldo olisi maksanut raiskauksen uhrin hiljaiseksi. Väitetty raiskaus olisi tapahtunut vuonna 2009 Yhdysvaltojen Las Vegasissa. Der Spiegelin mukaan tapahtuman jälkeen Ronaldon ja asianomistajan edustajat olisivat sopineet 372 000 korvaussummasta naiselle, jotta tämä ei toisi tapahtumaa julkisuuteen.
Tulot
Talouslehti Forbesin mukaan Cristiano Ronaldo oli maailman menestynein urheilija taloudellisesti vuonna 2017. Hänen tulojen summaksi arvioitiin noin 82,7 miljoonan euroa. Tulot koostuivat sekä mainostuloista, joiden osuus on noin 31,1 miljoonaa, että palkkatuloista, joiden osuus oli noin 51,6 miljoonaa euroa. Ronaldon tärkeimpiin sponsoreihin kuuluvat muun muassa Nike, Tag Heuer, Sacoor Brothers, Monster Headphones, Herbalife ja Abbott Labs. Ronaldon noin 300 miljoonaa sosiaalisen median seuraajaa ovat olleet suuressa roolissa mainostulojen suhteen, sillä laaja näkyvyys nostattaa mainonnan tuomaa arvoa.
Autokokoelma
Ronaldo omistaa valtavan arvoautojen kokoelman, jossa on ainakin kolme Bugattia, Bugatti Centodieci, Bugatti Chiron, Bugatti Veyron Grand Sport Vitesse, kolme Rollls-Roycea, Rolls-Royce Cullinan ja kaksi Rolls-Royce Phantomia, Ferrareita neljä kappaletta, mm. Ferrari F12 TDF, Ferrari F430, Ferrari 599 GTO, Ferrari Monza SP2, Lamborghini Aventador LP 700-4, Maserati GranCabrio, Aston Martin DB9, Porsche 911 Turbo S, kolme Mercedestä, Mercedes-Benz Brabus G65, Mercedes-Benz GLE63s AMG ja Mercedes-Benz S65, Audi RS7, McLaren Senna ja Chevrolet Camaro ZL1.
Veronkierto
Ronaldo joutui veronkiertoskandaalin kohteeksi kesäkuussa 2017. Kävi ilmi, että Ronaldo oli mahdollisesti kierrättänyt tulojaan veroparatiisien kautta vuosina 2011–2014. Espanjan verohallinnon asiantuntijoiden arvion mukaan on mahdollista, että Ronaldo kierrätti tulojaan Neitsytsaarien kautta jopa 160 miljoonan euron edestä. Espanjan lain mukaan tämä voisi tarkoittaa pahimmillaan jopa kuuden vuoden vankeutta, sillä rangaistus voidaan laskea periaatteella kaksi vuotta vankeutta jokaista veronkiertovuotta kohden. Verohallinnon mukaan rangaistusta on kumminkin mahdollista alentaa mikäli jälkiverot maksetaan asian mukaisesti.
Kesäkuussa 2018 Ronaldo pääsi sopimukseen Espanjan veroviranomaisten kanssa kahden vuoden ehdollisesta vankeusrangaistuksesta ja 18,8 miljoonan euron sakoista. Ronaldo oli 2010-luvun alussa jättänyt maksamatta veroja 14,7 miljoonan euron edestä.
Seurajoukkue
Päivitetty 20. toukokuuta 2021.
Maajoukkuetilastot
Päivitetty 18. toukokuuta 2021.
Maajoukkuemaalit
Päivitetty 13. lokakuuta 2021.
Saavutukset ja palkinnot
pienoiskuva|Ronaldo esittelemässä kolmatta [[Kansainvälisen jalkapalloliiton kultainen pallo|kultaista palloaan Estadio Santiago Bernabéulle saapuneelle yleisölle tammikuussa 2015]]
Huomautukset
<references group="lower-alpha"/>
Linda Hallin
Linda Hallin (s. 14. maaliskuuta 1996 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa nykyisin Hammarbyn riveissä Damallsvenskanissa, jonne hän siirtyi 2018 KIF Örebrosta. Hallin käyttää pelinumeroa 21.
GP2 Belgian Grand Prix 2014
GP2 Belgian Grand Prix 2014 oli GP2-kauden 2014 kahdeksas osakilpailu, joka ajettiin 23.–24. elokuuta Circuit de Spa-Francorchampsn moottoriradalla Belgiassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Belgian GP:n ohessa.
Lauantain kilpailun voittoon ajoi Racing Engineering -tallin kuljettaja Raffaele Marciello. Sunnuntain kilpailun voitti Carlin -tallin Felipe Nasr.
Vähä Peltointaustanjärvi
Vähä Peltointaustanjärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Vesijaon kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128,9 metriä mpy.
Rauhanraha
Rauhanraha oli eurooppalainen keskiaikainen oikeudellinen termi, joka käsitti tuomarille tai valtiovarainministerille maksettavan rauhanrahan, joka mahdollisti rauhan rikoksen tehneelle ja rikoksesta kärsineelle osapuolille. Raha perittiin rikoksentehneeltä ja maksettiin rikoksen uhrille sovitustyönä. Maksanut osapuoli sai maksaessaan täyden oikeudellisen suojan. Korvaus oli yleensä kolmasosa ehdotetusta korvauksesta.
Myöhemmin rauhanrahaa alettiin kutsuttiin nimellä Wette, veto.
Tampereen Ooppera
Tampereen Ooppera on vuonna 1946 perustettu ooppera, joka toimii vierailijavoimin. Sen orkesterina on ollut Tampere Filharmonia. Oopperan vuosittainen oopperaproduktio esitetään nykyisin keväällä Tampere-talossa ja se kerää noin 10 000 katsojaa. Tampereen ooppera teki ensimmäisen ulkomaanvierailunsa vuonna 2005, jolloin se esitti Joonas Kokkosen Viimeiset kiusaukset -teoksen Prahan Kansallisteatterissa.
Tampereen Oopperan solisteja ovat olleet muun muassa Karita Mattila, Soile Isokoski, Camilla Nylund, Juha Uusitalo, Jaakko Ryhänen, Matti Salminen ja Jorma Hynninen. Tampereen Oopperan kuoroon kuuluu 80 laulajaa ja se toimii Heikki Liimolan johdolla.
Lalli
'' pienois|[[Isonkyrön kirkko|Isonkyrön kirkon keskiaikainen puuveistos Piispa Henrikistä ja talonpoika Lallista. Kuva Suomen postilaitoksen merkissä vuodelta 1955, jolloin katsottiin kuluneen 800 vuotta kristinuskon tulosta Suomeen.]] Lalli (mahdollisesti Laurentius, Lauri tai Lalloi) on otaksuttavasti 1100-luvulla elänyt köyliöläinen talonpoika, joka kansanperinteen mukaan surmasi piispa Henrikin Köyliönjärven jäällä 20. tammikuuta noin vuonna 1156.
Vanhin maininta Lallista piispa Henrikin surmaajana on Hemminki Maskulaisen virrestä vuodelta 1616. Lallista kertoo lisäksi muun muassa Johannes Messenius 1620–1630-luvuilla kirjoittamassaan Scondia illustrata -teoksessa. Piispa Henrikin surman puolestaan mainitsee ainakin Uppsalan arkkipiispa Jakob Ulfsson vuonna 1478. Kirjallisia lähteitä pidetään nykyään kuitenkin epämääräisinä, ja koska varhaisimmatkin niistä on kirjoitettu kauan oletettujen tapahtumien jälkeen, monet historiantutkijat epäilevät Henrikin ja siten myös Lallin olemassaolon todenperäisyyttä. Ennen useat tutkijat, kuten esimerkiksi Jalmari Jaakkola 1930-luvulla, sen sijaan pitivät Lallia historiallisena henkilönä. Heidän käsitystensä mukaan tämä oli paikallinen suurtalonpoika, joka oli jopa ylhäistä syntyperää.
Mikäli Lallin oletetaan olevan historiallinen henkilö, hän olisi ensimmäinen suomalainen, joka tunnetaan historiassa nimeltä.
Pyhän Henrikin legenda ja Piispa Henrikin surmavirsi
pienois|[[Karl Anders Ekmanin maalaus Henrikin murhasta.]] 1200-luvun lopulta peräisin oleva Pyhän Henrikin legenda kertoo piispan surmaajan olevan nimeltä mainitsematon murhamies, joka tappoi piispan julmasti tämän ”tahdottua ojentaa murhaajaa kirkollisella kurilla”. Piispa Henrikin surmavirsi, jonka varhaisin muistiinmerkitty versio on vasta 1600-luvulta, antaa piispan kuolemasta hyvin toisenlaisen kuvan. Erään surmavirren version mukaan piispa Henrik oli Ruotsin kuninkaan Eerikin kanssa lähtenyt ristiretkelle ”Hämeen maalle”. Surmavirren alkuosaan myöhemmin tehdyn lisäyksen mukaan matkakumppani vaihtuu kuninkaasta ajomieheen. Matka tapahtuu keväällä eikä tammikuussa, johon Henrikin kuolinpäivä on kansanperinteen mukaan sijoitettu.
Piispa Henrikin surmavirren loppu on alun tavoin lainaa Pyhän Henrikin legendasta. Sen mukaan Lalli katkaisi piispan sormen havitellessaan hänen sinettisormustaan, mutta sormi upposi lumeen. Kerrotaan, että seuraavana kesänä soutumatkalla olleet pikkupoika ja sokea mies löysivät sormen huuhtoutuneena rannalle, toisen version mukaan he tapasivat sen keskellä kesää kellumassa jäälautalla. Kun poika kosketti sokeaa miestä sormella, sai tämä näkönsä takaisin. Kerrotaan myös, että Lalli otti kuolleelta piispalta hiipan ja asetti sen päähänsä. Kotiin palattuaan hän yritti riisua päähinettä, mutta se oli kuitenkin juuttunut kiinni niin lujasti, että Lallin hiukset irtosivat hiipan mukana. Surmavirren mukaan Lalli kuoli surmatyön jälkeisenä kesänä hiirilauman ajettua hänet pienen järven rannalla kasvaneen puun latvaan, josta Lalli putosi järveen ja hukkui. Harjavallassa sijaitseva järvi sai myöhemmin tapauksen johdosta nimen Hiirijärvi. Martti Haavion mukaan hiiriin liittyvä teema on kopioitu saksalaisista mäuseturm-tarinoista ja lisätty alkuperäiseen surmavirteen jälkikäteen.
Lalli-nimen etymologiaa
Lalli on todennäköisesti muunnos kristitystä Laurentius-nimestä. Se voi myös olla suomalainen nimi, joka tarkoittaa karhua, isoa lihavaa miestä tai jättiläistä. Koska kunnioitettua karhua ei haluttu häiritä sitä nimeltä kutsuen, siitä käytettiin kiertoilmaisuja kuten karvalalli, lallokki tai lallonen. Suomalaisessa paikannimistössä Lalli esiintyy muun muassa Pirkkalassa, jossa on sekä paikannimi Lalli että Lallinlahti.
Lallin perinne nykypäivänä
pienois|[[Lallin asumus Köyliössä.]] pienois|[[Lallin itkukivi Harjavallan Hiirijärvellä.]] Talonpoika Lalliin liittyvä perinne elää nykyäänkin vahvana erityisesti Satakunnan eteläosissa. Se on antanut nimensä useille paikoille, tapahtumille ja yhteisöille. Köyliössä sijaitsee vuonna 1989 paljastettu professori Aimo Tukiaisen veistämä Lallin patsas. Lisäksi paikkakunnalla toimivat muun muassa urheiluseura Köyliön Lallit sekä tanssi- ja konserttipaikkana tunnettu Lallintalo. Vuosina 1917–2009 maakunnassa ilmestyi Lalli-niminen sanomalehti. Piispa Henrik ja Lalli esiintyvät Nousiaisten vaakunassa, Köyliön vaakunassa puolestaan ovat kuvattuna Henrikin hiippa ja Lallin kirves.
Myös Lalliin liittyviä muinaismuistoja on useita. Tunnetuimmat ovat Lallin asumus Köyliössä sekä Lallin itkukivi Harjavallan Hiirijärvellä. Kansanperinteen mukaan molemmat ovat paikkoja, joissa Lalli piispa Henrikin surmattuaan piileskeli. Köyliönjärven Kirkkosaaressa sijaitsee Köyliönkartano eli Vanhakartano, jonka sanotaan alun perin olleen Lallin omistuksessa ja joutuneen hänen kuolemansa jälkeen katolisen kirkon haltuun. Kartanon mailla on niin sanottu Lallin kellari, joka amiraali Carl Tersmedenin 1740-luvulla muistiin merkitsemän kertomuksen mukaan toimi varhaisten kristittyjen kokoontumispaikkana Lallin vaimon Kertun käännyttyä kristinuskoon. Kellari on kuitenkin tutkimusten mukaan peräisin vasta 1500-luvulta.
Birger-jaarli
Birger Maununpoika (Birger Magnusson; n. 1200 – 21. lokakuuta 1266) eli Birger-jaarli, myös Birger Jaarli, oli Ruotsin hallitsija. Hänestä tuli Ruotsin jaarli vuonna 1248.
Ura
Birger Magnusson kuului mahtavaan Bjälbo-sukuun (josta käytetään myös nimitystä Folkunga-suku). Hän meni naimisiin kuningas Eerik Eerikinpojan siskon Ingeborgin kanssa vuonna 1237. Eerikin kuoltua vuonna 1250 ilman perillistä Birgerin vanhin poika Valdemar valittiin kuninkaaksi. Koska Valdemar oli tässä vaiheessa vielä lapsi, Birger hallitsi maata hänen nimissään kuolemaansa asti. Birgerillä ja Ingeborgilla oli lisäksi yhdessä seitsemän muuta lasta, mm. Maunu Ladonlukko ja Pentti (Bengt), josta tuli ensimmäinen Suomen herttua.
Ingeborg Eerikintytär kuoli vuonna 1254. Birger meni uusiin naimisiin Tanskan leskikuningattaren Mechtildin kanssa vuonna 1261. Jaarlin kuoleman jälkeen hänen toinen poikansa Maunu kaappasi vallan Valdemarilta.
Birger-jaarli teki ruotsalaisen Eerikinkronikan mukaan Suomeen laajan sotaretken (ns. toinen ristiretki), jonka seurauksena ainakin Häme liitettiin Ruotsin valtakuntaan. Retki on ajoitettu joko vuoteen 1239 tai 1249. Saksalaisen Lyypekin kronikan mukaan Birger alisti Suomen Ruotsin herruuteen.
Birger tunnetaan Tukholman perustajana. Hän perusti kaupungin vuonna 1252. Tukholmassa Riddarholman kirkossa on jaarlia esittävä patsas, joka on pystytetty 1884.
Birger oli myös maineikas lainsäätäjä; hänen aikanaan säädettiin ns. rauhanlait (koti-, kirkko-, käräjä- ja naisrauha), sekä perintölaki (sisar peri puolet siitä mitä veli).
Birger-jaarli haudattiin omasta toivomuksestaan Varnhemin luostarin kirkkoon Länsi-Götanmaalle. Tukholman kaupungintaloa rakennettaessa Birgerin maalliset jäännökset oli tarkoitus siirtää uuteen hautaan kaupungintalon tornin juureen, mutta Varnhemin seurakunta ei suostunut tähän, ja kaupungintalon hauta jäi tyhjäksi. Birgerin hauta Varnhemissa on avattu kahdesti tieteellisiä tutkimuksia varten.
Birger oli Ruotsin viimeinen jaarli. Hänen jälkeensä jaarli-nimityksen tilalla alettiin käyttää arvonimeä herttua.
Faros (saari)
Faros oli antiikin aikainen saari Aleksandrian sataman edustalla Egyptissä. Se oli yhdistetty mantereeseen kannaksella, jonka nimi oli Heptastadion. Saarella sijaitsi Faroksen majakka.
Maantiede
Faros oli pitkä ja kapea saari, joka sijaitsi noin 1,5 kilometrin päässä Egyptin rannikon edustalla. Se oli kalkkikivikallion kohoama, pala kiinteämpää maata alueella, jossa maaperä on muutoin paljolti hiekkaa ja Niilin tuomaa lietettä.
Homeros on ensimmäinen, joka mainitsee Faroksen Odysseiassaan. Hän kuvaa sen sijainneen päivämatkan päässä ”Egyptistä”, mikä on aiheuttanut usein päänvaivaa. Hänen täytyy tarkoittaa etäisyyttä Niilin suuhaaroihin, joista läntisin eli Kanopoksen suuhaara sijaitsi noin 55 kilometriä itään.
Ajan kuluessa kannas on leventynyt liettymisen seurauksena, ja saari on kasvanut täysin kiinni mantereeseen. Merkittävä osa nyky-Aleksandriasta, erityisesti Ras at Tinin kaupunginosa, sijaitsee saarella ja entisen Heptastadionin paikalla.
Historia
Faroksen sanottiin kreikkalaisessa mytologiassa saaneen nimensä Menelaoksen perämiehestä, joka kuoli siellä käärmeenpuremaan paluumatkalla Troijan sodasta. Toisen kertomuksen mukaan Menelaos, joka oli tuomassa Helenaa Troijasta, kohtasi paikalla vanhan miehen ja kysyi tältä kenelle saari kuuluu. Mies vastasi ”faaraolle”, ja Menelaos tulkitsi tämän väärin niin, että saaren nimi olisi Faros. Kolmannen myyttiversion mukaan Helena kävi paikalla jo kymmenen vuotta aiemmin Pariksen kanssa heidän matkallaan Spartasta Troijaan. Tuolloin saarella oli kuitenkin vain hylkeitä.
Egyptin faaraodynastioiden aikana Faroksen saarella asui kalastajia. Paikasta tuli merkittävä hellenistisellä kaudella Aleksandrian perustamisen myötä. Aleksanteri Suuri, joka tutki rannikkoa vallattuaan Egyptin vuonna 332 eaa., havaitsi, että saari muodostaisi hyvän aallonmurtajan hänen suunnittelemalleen uudelle suurkaupungille, jos se yhdistettäisiin mantereeseen kannaksella. Näin kaupunki sijoitettiin kyseiselle paikalle, koko Egyptin pohjoisrannikon parhaalle luonnonsatamapaikalle, ja saaren ja mantereen välille rakennettiin Heptastadion.
Faroksen majakan rakentaminen alkoi Ptolemaios I:n aikana ja se valmistui tämän seuraajan Ptolemaios II:n aikana. Faroksella sijaitsi myös lukuisia temppeleitä. Huomattavin niistä oli omistettu Hefaistokselle. Se sijaitsi Heptastadionin pohjoispäässä. Usein on tulkittu, että saarella olisi ollut myös Isis Farian temppeli, mutta tämä on kyseenalaistettu, ja ajatus saattaa olla peräisin lähinnä kyseisestä jumalattaren epiteetistä.
Faroksella asui ilmeisesti paljon juutalaisia, samoin kuin Aleksandriassa ja Niilin suiston kaupungeissa muutoinkin. Myös Septuagintan kääntäjien sanotaan asuneen siellä työnsä aikana. Julius Caesar perusti saarelle colonian, ei ehkä niinkään asuttaakseen sitä kuin asettaakseen strategisesti merkittävälle paikalle varuskunnan.
Mountain cur
Mountain cur on yhdysvaltalainen koirarotu.
Ulkonäkö
thumb|250px|Brindle yksilö. Mountain cur on karupiirteinen ja voimakasrakenteinen. Intiaanikoirien perimä näkyy siinä, ettei se ole yhtä ajokoiramaisen näköinen kuin muut, sille sukua olevat pesukarhukoirat: sen pää on leveämpi ja runko tukevarakenteisempi. Häntä voi olla pitkä, luonnontöpö tai typistetty. Säkäkorkeus vaihtelee 40–66 cm ja paino 13,5–27 cm välillä.
Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on metsästettäessä hiljaisempi kuin tyypillisemmät pesukarhukoirat, mutta samalla myös vähemmän tehokas jäljestäjä.
Alkuperä
Mountain cur on alun perin kotoisin Ohiojoen laaksosta ja polveutuu englanninkettukoirasta, maahan tuoduista paimenkoirista ja paikallisista intiaanikoirista. Se on läheistä sukua amerikanleopardikoiralle. Aiemmin tennesseenajokoira luokiteltiin mountain curin muunnokseksi, mutta se on myöhemmin saavuttanut Yhdysvalloissa virallisen statuksen omana rotunaan.
1900-luvulla mountain curin suosio hiipui, ja toisen maailmansodan jälkeen jäljellä oli vain muutamia puhdasrotuisia yksilöitä. Rodun harrastajat aloittivat elvytysprojektin ja perustivat Original Mountain Cur Breeders Association:n. Järjestö virallisti mountain curin roduksi vuonna 1957. Tärkeimmät jalostuslinjat olivat Arline, Ledbetter, McConnell, Stephens ja York.
Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" (treeing dogs). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Mountain cur kykenee ajamaan puuhun suurriistaa, ja onkin puuhun ajamisessa etevä. Sitä on myös käytetty karjan ja perheen vartiointiin sekä muukalaisia että petoeläimiä vastaan.
Vornantie
Vornantie kulkee kauniin vesistöjen ja metsän ympäröimän kapean harjun päällä. Museotieksi Vornantie hyväksyttiin vuonna 1982. Pituudeltaan museotie on 2,7 kilometriä ja se on sorapintainen. Eno-Lieksa-maantie kulki museotien väylää, kunnes uusi tie, nykyinen seututie 518, valmistui 1962.
Vuonna 2017 tehdyssä katselmuksessa konsultti Martti Piltz tieliikennemuseo Mobiliasta sanoi, että tie erittäin hyvin säilynyt tierakenteena, sitä on hyvin hoidettu ja harjun myötä mutkitteleva tielinjaus on pysynyt vuosisatojen ajan pääosin ennallaan; myöskään kaivuutyöt eivät ole rikkoneet tien vanhoja rakenteita. Destian maisema-arkkitehti Laura Soosalu kuvasi tien alkupäätä sykähdyttäväksi: "Harjumaisena ja lammet, miljöö kokonaisuudessaan on tosi hieno. Kun historiaan uppoutuu lähemmin, tulee esille monia nyansseja.
Vornantie sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Jeb Bush
John Ellis "Jeb" Bush (s. 11. helmikuuta 1953) on Floridan entinen republikaaninen kuvernööri. Jeb Bush on presidentti George H. W. Bushin poika ja George W. Bushin veli.
Elämäkerta
Jeb Bush syntyi Texasin Midlandissa, mutta muutti perheensä mukana kuusivuotiaana Houstoniin. Hän kävi sisäoppilaitoksen Massachusettsissa veljensä tavoin. Seitsemäntoistavuotiaana hän lähti Leóniin Meksikoon opettamaan englannin kieltä. Yliopistollisen arvosanan hän suoritti University of Texas at Austinissa pääalanaan Latinalaisen Amerikan tutkimus. Hän meni valmistumisensa jälkeen töihin Texas Commerce Bankin kansainväliselle osastolle. Sieltä hän siirtyi 1977 Venezuelan pääkaupunkiin Caracasiin pankkiiritoimintaa harjoittamaan.
Bush palasi Yhdysvaltoihin, jossa halusi tehdä talkoita isänsä valitsemiseksi republikaanisen puolueen presidenttiehdokkaaksi. Ronald Reagan voitti, ja George Bushista tuli kahdeksaksi vuodeksi varapresidentti. Hänen jälkeensä George Bush oli yhden kauden Yhdysvaltojen presidenttinä 1989–1993 ennen Bill Clintonia. Jeb Bush puolestaan siirtyi Miamiin Floridaan, jossa teki menestyvää tietokonebisnestä kuubalaisen emigrantin Armando Codinan kanssa.
Floridan kuvernööriksi Jeb Bush pyrki ensimmäisen kerran vuonna 1994, mutta hävisi vaalin demokraattien ehdokkaalle, vaikka saikin 49 prosenttia äänistä. Vuonna 1998 hän onnistui voittamaan vaalin ja vuonna 2002 hänet valittiin uudelleen. Hänen vaikutusvaltansa ja suosionsa etenkin amerikankuubalaisten keskuudessa on myös auttanut hänen veljeään George W. Bushia tämän voittaessa kiistellyt vuoden 2000 presidentinvaalit sekä Floridan osalta selkeässä voitossa vuoden 2004 vaaleissa.
Bush oli Yhdysvaltain vuoden 2016 presidentinvaaleissa republikaanien esivaaleissa ehdokkaana, mutta luopui helmikuussa 2016 kisasta kolmannen esivaalin jälkeen.
Jeb Bush ja Columba Garnica Gallo menivät naimisiin 23. helmikuuta 1974 ja parilla on kolme aikuista lasta, joista George P. Bush on myös aloittelemassa poliittista uraansa Texasin osavaltion tehtävissä.
Bernstorffin linna
thumb|300px|Bernstorffin linna Tanskassa. Bernstorffin linna on linna Gentoften kunnassa Tanskassa. Se rakennettiin vuosina 1759 - 1765, ja on yksi Tanskan varhaisimpia uusklassistisia rakennuksia. Se on saanut nimensä sen ensimmäisen omistajan, ulkoministeri Johann Hartwig Ernst von Bernstorffin mukaan.
Linna säilyi Bernstorffin suvun omistuksessa vuoteen 1812 saakka. Vuonna 1842 sen osti Tanskan kuningas Kristian VIII, ja myöhemmin kuningas Kristian IX käytti sitä kesäresidenssinään. Nykyisin linnaa asuttaa Tanskan puolustusministeriön alainen valmiushallitus (Beredskabsstyrelsen), joka on pelastustoimen johtava viranomainen Tanskassa.
Oliver Sacks
Oliver Wolf Sacks (9. heinäkuuta 1933 Lontoo – 30. elokuuta 2015 New York ) oli brittiläinen neurologian professori, joka tunnettiin tieteenalansa popularisoijana. Hän kirjoitti kliinisiä tapauskertomuksia helposti ymmärrettävällä, välillä lähes anekdoottimaisella tyylillä mutta tieteellisyydestä tinkimättä. Sacks osasi nähdä neurologiset oireet inhimillisessä valossa ja kirjoittaa niistä elävästi. Hän pyrki ”inhimillistämään” nykyajan lääketiedettä selvittämällä jokaisen sairauden takaa kunkin yksilön kohtalon ja kyseenalaistamalla ns. normaaliuden ja sairauden välisiä rajoja.
Esikuvansa venäläisen neuropsykologin Aleksandr Lurijan tavoin Sacks nojautui 1800-luvun lääketieteellis-kirjalliseen perinteeseen, joka tieteellisissä analyyseissä sijoittaa ihmisyksilön tutkimuksen keskipisteeseen. Lurija kutsui lähestymistapaa ”romanttiseksi tieteeksi”.
Elämä
Oliver Sacks syntyi varakkaaseen pohjoislontoolaiseen juutalaisperheeseen. Hänen molemmat vanhempansa olivat lääkäreitä, ja myös hänen kolme veljeään valitsi lääkärin uran. Kuusivuotiaana hänet siirrettiin sodan takia neljäksi vuodeksi Lontoon ulkopuolella sijaitsevaan sisäoppilaitokseen.
Traumaattisten sotavuosien jälkeen Sacks innostui kemiasta. Hän yritti koota näytteet kaikista alkuaineista ja teki lukuisia kokeita kotilaboratoriossaan. Kiinnostuksen kemiaan hän oli perinyt Dave-enoltaan, mistä hän kertoo omaelämäkerrallisessa teoksessaan Uncle Tungsten: Memories of a Chemical Boyhood (2001).
Tutkimukset
Käytyään lontoolaista St. Paulin koulua Sacksin mielenkiinto siirtyi kuitenkin lääketieteeseen ja niinpä hän suoritti lääketieteen opinnot Oxfordin Queen’s Collegessa. Vuonna 1960 hän oli lomalla Kanadassa ja lähetti sieltä vanhemmille sähkeen, jossa oli lyhyt viesti: ”Jään tänne”. Kanadasta Sacks liftasi Kallio­vuorten ylitse San Franciscoon. Työskenneltyään kaksi vuotta sisätautien lääkärinä sikäläisessä Mount Zion -sairaalassa hän siirtyi tutkijaksi UCLA:an (University of California, Los Angeles; 1962–1965).
Vuonna 1965 Sacks nimitettiin Albert Einstein College of Medicinen kliinisen neurologian professoriksi. Tutkiessaan migreeniä hän tapasi New Yorkin Bronxissa olevassa Beth Abraham -sairaalassa potilaita, jotka olivat eläneet jo noin 40 vuotta täysin jähmettyneessä tilassa. He olivat selvinneet hengissä vuosina 1916–27 riehuneesta maailmanlaajuisesta unitautiepidemiasta (kyseessä oli ns. eurooppalainen unitauti eli encephalitis lethargica). Saatuaan migreenitutkimuksen valmiiksi Sacks omistautui tämän potilasryhmän tutkimiseen.
Potilaiden tapauskertomuksista syntyi lopulta Sacksin kuuluisa teos Awakenings (1973). Sacks antoi potilailleen L-Dopaa, joka on välittäjäaine dopamiinin esiaste, ja potilaiden reaktiot olivat hämmästyttäviä: he ”heräsivät” jähmettyneisyyden tilasta ja saivat elinvoimansa takaisin, kunnes aineen teho vähitellen lakkasi ja he vajosivat tuskallisesti takaisin jäykkyyden tilaan.
Näytelmät ja elokuvat
Harold Pinter käytti muutamia Sacksin tapauskertomuksia näytelmässään A Kind of Alaska, ja vuonna 1990 Sacksin kertomusten pohjalta tehtiin elokuva Awakenings (suomeksi Heräämisiä), jossa Robin Williams ja Robert de Niro olivat pääosissa. Elokuva teki Sacksista maailmankuulun, ja samalla myös Sacksin siihen saakka kirjoittamat kirjat alkoivat saada entistä suurempaa suosiota.
Kirjat
Oliver Sacksin teoksia on käännetty 21 kielelle. Vuonna 2002 hänelle myönnettiin Wingaten kirjallisuuspalkinto.
Mies joka luuli vaimoaan hatuksi
Kirjassaan The Man Who Mistook His Wife for a Hat (1985; suom. Mies joka luuli vaimoaan hatuksi) Sacks kertoo elävästi, kuinka erilaiset neurologiset häiriöt vaikuttavat ihmisten ja heidän omaistensa arkeen. Kirja sisältää 20 tarinaa ihmisistä, jotka ovat joutuneet ”normaaliuden” ulkopuolelle. Teos selittää, miten suuresti ihmisen havainnot ovat riippuvaisia aivojen toiminnasta eli siitä, miten aivot käsittelevät ja tulkitsevat aistihavaintoja. Esimerkiksi eräs potilas pystyi kyllä näkemään esineitä selvästi, mutta hän oli menettänyt kykynsä tunnistaa ja nimetä niitä. Niinpä hän kuvaili ruusun seuraavasti: ””kokoon kiertynyt punainen muoto ja siihen liittyvä suora vihreä lisäke”. Kertomukset ovat samalla hauskoja ja traagisia. Ne osoittavat, mihin ihmisen aivot kykenevät, mutta myös sen, kuinka helposti ihminen menettää otteen todellisuudesta ja mistä persoonallisuus lopulta koostuu. Kirjasta on tehty sekä ooppera (säveltänyt Michael Nyman) että näytelmä (tekijä Peter Brook). Helsingissä toimiva Lilla Teatern esitti näytelmän vuonna 2003 ja Turun kaupunginteatteri Juha Siltasen ohjaamana keväällä 2010.
Antropologi Marsissa
Kirjasta huokuu inhimillisyys mutta samalla myös älyllinen uteliaisuus ja tieteellinen tinkimättömyys. Sacks kertoo esimerkiksi eräästä taidemaalarista, joka autokolarin seurauksena menettää värinäkönsä. Hän näkee kaiken enää vain lyijynharmaan eri vivahteina. Toivuttuaan kriisistä hän kuitenkin sopeutuu tilaansa eikä edes halua värinäköään takaisin, koska tilalle on tullut ”kotkannäkö”: mies pystyy erottamaan pieniäkin esineitä monen korttelin päästä. Toinen tarina kertoo ”viimeisestä hipistä”, joka elää kroonisesti sairaille ihmisille tarkoitetussa laitoksessa ja muistaa elävästi vuoden 1969 ja sitä edeltävän ajan, mutta jonka lyhytmuisti on olematon, koska häneltä on poistettu greipinkokoinen kasvain etu­aivoista. Niinpä hänen päähänsä ei enää ”mahdu” se tieto, että Janis Joplin ja Jimi Hendrix ovat poistuneet jo aikoja sitten elävien kirjoista.
Italiassa Pontiton vuoristokylässä syntynyt ja sodan jälkeen Amerikkaan muuttanut Franco Magnani vuorostaan muistaa monen vuosikymmenen jälkeenkin entisen kotikylänsä jokaisen rakennuksen ja nurkan pikkutarkasti ja toistaa ne uskollisesti maalauksissaan. Sacksin mukaan kyse ei ole niinkään valokuvamuistista vaan pakkomielteisestä tarpeesta muistella mennyttä lapsuuden ympäristöä, mikä lienee seurausta ohimolohkoepilepsiasta.
Kirjassa esiintyy lisäksi lääkäri Carl Bennett, joka kärsii Touretten oireyhtymästä, oireina mm. hallitsemattomia, kouristuksenomaisia nykimisiä, mutta niistä huolimatta Bennett toimii niinkin epätodennäköisessä ammatissa kuin kirurgina. Varhaislapsuudessa sokeutunut Virgil saa kaihileikkauksen ansiosta 50-vuotiaana näkönsä takaisin. Näön palautuksen piti kruunata juuri avioituneen miehen loppuelämä, mutta edessä olikin kriisi. Leikkauksen jälkeen Virgil näki kyllä jotain – muotoja ja värejä – mutta hän ei tajunnut, mitä näki. Tapaus osoittaa sen, että aivojen pitää oppia ”näkemään” eli tulkitsemaan silmien lähettämiä aistiärsykkeitä. Mikäli tämä oppimisprosessi jää kesken varhaislapsuuden aikana, näön palauttaminen vanhempana ei enää onnistu vaikeuksitta.
Samaa inhimillistä lähestymistapaa kuin teoksessaan Antropologi Marsissa Sacks noudatti myös TV-dokumenttisarjassa The Mind Traveller (suom. Matka mieleen). Dokumenttisarjassa Sacks tarkkaili potilaitaan tavallisissa arjen puuhissa ja teki heidän kanssaan matkoja eri puolille maailmaa.
The Island of the Colorblind and Cycad Island
Teoksessa The Island of the Colorblind and Cycad Island (1997) Sacks vie lukijansa kahteen Tyynellä Valta­merellä sijaitsevaan saareen – Pingelapiin ja Pohnpeihin – joiden väestöstä epätavallisen suurella osalla on täydellinen värisokeus. Sacks paneutuu kirjassa perinnöllisen värisokeuden syihin ja seurauksiin, mutta kirjaa voi lukea myös kiehtovana matkakertomuksena. Teoksen toisessa osassa Sacks vierailee Guamin ja Rotan saarilla, joilla monet ihmiset kärsivät parantumattomasta Lytico-Bodig-oireyhtymästä. Sairaus johtaa halvausoireiden ja parkinsonismin kautta nopeaan kuolemaan. Sacks pohtii, johtuuko sairaus siitä, että saarten alkuasukkaat käyttävät ravinnokseen saarilla kasvavia käpypalmuja (cycad). Sacks oli myös intohimoisen kiinnostunut saniaisista, joista enemmän kirjassa Oaxaca Journal.
Jumalageeni
Jumalageeni koskee oletusta uskonnollisuutta ohjaavista geeneistä. Geenitutkija Dean Hamerin mukaan uskonnollisuus ja käsitykset jumalasta ovat aivojen kemiallisten prosessien tulosta. Hänen mukaansa uskonnollisuutta ohjaa VMAT2-geeni, josta on olemassa kaksi erilaista muunnosta. Toinen muunnos on Hamerin tutkimusten mukaan huomattavasti yleisempi henkisesti suuntautuneilla ihmisillä kuin toinen. Ihmisen genomiprojektin (HUGO) johtaja Francis Collins on populaarikirjassaan "The Language of God - A Scientist Presents Evidence for Belief" (2007, Pocket Books, Simon & Schuster, UK) kritisoinut erittäin voimakkaasti nimenomaan Hamerin sensaationhakuista, tiedelehdissä julkaisematonta ja toistamatonta tutkimusta ko. VMAT2 (SLC18A2) -geenialueen polymorfiaa tuntien. Erityisesti Collins kritisoi sitä, että mm. Time-lehti nosti God Gene -kirjan etusivun jutuksensa. Scientific American -lehden kuvaavampaa otsikkoa lainaten hän nimesi kirjan: "A Gene That Accounts for Less Than One Percent of the Variance found in Scores on Psychological Questionnaires Designed to Measure a Factor Called Self-Transcendence, Which Can Signify Everything from Belonging to the Green Party to Believing in ESP, According to One Unpublished, Unreplicated Study."
Oliver Sacks
Volframin hehku
Oliver Sacksin teos Uncle Tungsten: Memories of a Chemical Boyhood (2001; suom. Volframin hehku: Muistoja kemiallisesta lapsuudestani) on omaelämäkerrallinen. Sacks kertoo omista lapsuus- ja nuoruusvuosistaan 1930- ja 1940-luvun Lontoossa. Hänen suuri rakkautensa oli siihen aikaan luonnontiede. Häntä kiehtoivat yhtälailla metallit ja mineraalit kuin mustekalatkin. Pojan lumottuja tieteellisiä puutarhoja olivat mm. hänen oma kotilaboratorionsa, luonnontieteelliset museot, Dave-enon hehkulampputehdas ja meribiologian tutkimuskeskus. Nuori Sacks pakeni sota-ajan ahdistavia kokemuksia tieteen maailmaan, jonka hän koki turvalliseksi ja kauniiksi. Sacks kuvaa mieleenpainuvalla tavalla myös oman perheensä vaiheita, vanhempiensa lääkärintoimintaa sekä suuren juutalaisen sukunsa arkea ja juhlaa. Sacks selostaa, minkälaisia kokeita hän teki omassa kotilaboratoriossaan ja tarjoaa samalla värikkään katsauksen kemian ja monien luonnontieteellisten ilmiöiden historiaan aina hehkulampuista valokuvaukseen ja jaksollisen järjestelmän kehittämisestä kvanttifysiikkaan.
Oaxaca Journal
Saniaisista on puhetta myös Oliver Sacksin teoksessa Oaxaca Journal (2002), joka kertoo Meksikon-matkasta. Saniaistutkimuksen ohella Sacks pohtii muun muassa mesoamerikkalaista kulttuuria sekä suklaan ja meskaliinin käyttöä nautinto- ja huumausaineina.
Musikofilia
Teoksessa Musicophilia: Tales of Music and the Brain (2007, tarkistettu ja laajennettu laitos 2008; suom. Musikofilia: Tarinoita musiikista ja aivoista, 2009) Sacks tutkii musiikin vaikutusta potilaisiin, muusikkoihin ja tavallisiin ihmisiin. Hän kertoo miehestä, joka 42-vuotiaana kokee salamaniskun vaikutuksesta äkillisen ”herätyksen”” ja ryhtyy pianistiksi, sekä lapsista, joilla on Williamsin syndrooma ja jotka ovat erittäin musikaalisia.
Toiset ihmiset kärsivät amusiasta – he eivät pystyy erottamaan musiikista minkäänlaisia rakenteita, ja niinpä mikä tahansa kappale kuulostaa heistä vain epämääräisten äänien sekamelskalta. Ihmisen herkkä musiikintaju voi toisinaan olla häiritsevä: tarttuva melodia jää soimaan päässämme tuntikausiksi. Siitä tulee ns. korvamato, josta voi olla vaikea päästää eroon. Yllättävän suuri määrä ihmisiä kärsii myös voimakkaista musiikin aiheuttamista hallusinaatioista.
Useimmiten musiikin vaikutukset eri sairauksista kärsiviin ihmisiin ovat kuitenkin myönteisiä. Esimerkiksi Parkinsonin tauti vie edetessään potilailta kyvyn liikkua, mutta musiikin avulla he pystyvät taas suorittamaan tiettyjä liikesarjoja, ja potilaat, joilla on Alzheimerin tauti, saattavat musiikin avulla muistaa jo unohdettuja asioita. Sacks selvittää myös absoluuttisen sävel­korvan, synestesian, musiikin kuvittelun, unimusiikin sekä muusikkojen dystonian neurologista taustaa.
Kuolema
Oliver Sacks kuoli syöpään 82-vuotiaana kotonaan New Yorkissa 30. elokuuta 2015.
Erik Sandström
Erik Arnold Alexander Sandström (31. lokakuuta 1902 Viipuri – 11. helmikuuta 1982) oli Suomen Puolustusvoimien everstiluutnantti. Hän toimi Suomen panssaridivisioonan esikuntapäällikkönä jatkosodan aikana.
Sandström osallistui vapaaehtoisena Suomen sisällissodan Helsingin valtaukseen vuonna 1918 ja Viron vapaussotaan vuonna 1919. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1921 ja kävi Kadettikoulun 1922–1923 sekä Sotakorkeakoulun 1937–1939. Hän palveli vuodesta 1924 Uudenmaan rakuunarykmentissä ja oli siellä 1928–1930 eskadroonanpäällikkönä sekä vuosina 1933–1937 samassa tehtävässä Hämeen ratsurykmentissä. Talvisodan aikana hän osallistui Tolvajärven taisteluihin ryhmä Talvelan operativiisen osaston päällikkönä ja Kollaan taisteluihin Sissipataljoona 3:n komentajana. Hänet ylennettiin 1940 majuriksi ja 1942 everstiluutnantiksi. Jatkosodan aikana Sandström oli Panssaridivisioonan esikuntapäällikkönä 1941–1944 ja sodan lopussa vähän aikaa Jääkäripataljoona 5:n komentajana. Hän siirtyi reserviin vuonna 1945. Sandström työskenteli vuodesta 1946 Helsingin kaupungin palveluksessa, vuodesta 1952 väestönsuojelutehtävissä, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1969. Eläkevuosinaan hän asui Espanjassa.
Laihanjärvi (Padasjoki)
Laihanjärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Takaperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 9,5 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 137,9 metriä mpy.
Galilea
pienoiskuva|Galilean alueen kartta.|300x300px thumb|Antiikin Galilea. thumb|Sitruunaviljelmä Ylä-Galileassa Galilea (lat. Galileia, hepreaksi hagalil הגליל, arabiaksi al-Jaleel الجليل) on alue pohjoisessa Israelissa Jordan-joen länsipuolella. Galileaan kuuluu suuri osa Pohjoisesta hallintoalueesta ja Haifan hallintoalueesta. Perinteisesti Galilea on jaettu Ylä-Galileaan (hepr. גליל עליון‎ Galil Elyon), Ala-Galileaan (hepr. גליל תחתון‎ Galil Tahton), ja Länsi-Galileaan (hepr. גליל מערבי‎ Galil Ma'aravi). Ala-Galilean itäosassa sijaitsee Genesaretinjärvi.
Autobahn A1 (Sveitsi)
Autobahn A1 on moottoritie Sveitsissä.
Reitti
A1 on Sveitsin pisin moottoritie, joka kulkee koko maan poikki lounaasta koilliseen. Se alkaa Geneven läheltä Ranskan rajalta ja päättyy St. Margretheniin, Bodenjärven rannalle, Itävallan rajalle. A1 on samalla kansallinen valtatie N1. A1:n varrella on useita lyhyitä liityntäteitä, jotka ovat moottoriteitä ja numeroitu A1:n perusteella:
Galilea
Maantiede
Suurin osa Galileasta on kivistä maastoa, 500–700 metrin korkeudessa. Alueella on useita korkeita vuoria, mukaan lukien Taaborin vuori ja Har Meron, joiden lämpötilat ovat suhteellisen matalia ja sademäärät suuria. Tämän ilmaston seurauksena kasvillisuus ja eläimistö kukoistavat ja monet linnut muuttavat vuosittain viileämmästä ilmastosta Afrikkaan ja takaisin Hula-Jordanin käytävää pitkin. Virrat ja vesiputoukset, jälkimmäiset erityisesti Ylä-Galileassa, yhdessä laajojen vihreiden kenttien, värikkäiden villikukkien ja monien raamatullisesti tärkeiden kaupunkien kanssa tekevät alueesta suositun turistikohteen.
Johtuen suurista sademääristä (900–1200 mm), leudosta ilmastosta ja korkeista vuorista (Har Meronin vuori 1 000–1 208 metriä merenpinnasta), Ylä-Galilean alueella on erityistä kasvillisuutta ja eläimistöä: okakataja (Juniperus oxycedrus), libanoninsetri (Cedrus libani), joka kasvaa pienessä metsikössä Har Meronin vuorella, syklaamit, pionit ja turkinalppiruusu (Rhododendron ponticum), joka joskus esiintyy Har Meronilla.
Autobahn A1 (Sveitsi)
Reitti
Autobahn A5 kulkee A1:n läntisenä rinnakkaistienä Bernin länsipuolitse. A5 erkaantuu A1:stä Yverdon-les-Bains'ssa yhdistyen siihen lähes 100 kilometriä pohjoisempana Solothurnin itäpuolella.
Galilea
Maantiede
Ala-Galilean itäosassa sijaitsee Genesaretinjärvi. Kokoa järvellä on noin 165 km² ja sen vesi on murtovettä. Järven lähialue on tunnettu kuumista lähteistään, minkä lisäksi järvellä harjoitetaan kalastusta. Jordanjoki laskee järveen pohjoisesta ja ulos järvestä etelässä.
Autobahn A1 (Sveitsi)
Reitti
A1 kulkee yhdeksän kantonin alueella. Tie on koko matkaltaan vähintään 2-kaistainen. Moottoritien pituus (ilman liityntäteitä) on noin 390 kilometriä. Liityntäteiden yhteispituus on noin 30 kilometriä.
Liikennemäärät
A1:n liikennemäärät ovat suurimpia Zürichin ympäristössä. Kaupungin koillispuolella Wallisellenissä keskimääräinen vuorokautinen moottoriajoneuvomäärä oli vuonna 2011 noin 143 000 ajoneuvoa. Toinen vilkas osuus on Zürichin luoteispuolella Weiningenissa sijaitsevan Limmatthaler Kreuzin liittymän ja Mülligenissä sijaitsevan Birrfeldin liittymän välillä, jossa keskimääräinen vuotuinen liikennemäärä on yli 120 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Yli 100 000 kulkuneuvon määriin ylletään myös Lausannen pohjoispuolella.
Sanansaattajat (televisiosarja)
Sanansaattajat on yhdysvaltalainen Eoghan O'Donnellin luoma draamasarja, jota esitettiin The CW:n kanavalla vuonna 2015.
Sarjan esittäminen aloitettiin yhdysvalloissa 17. huhtikuuta 2015. Toukokuussa samana vuonna The CW ilmoitti lopettavansa sarjan tekemisen yhteen kauteen.
Vastaanotto
Rotten Tomatoesin 17 arvostelijaa antoi sarjalle arvosanaksi 47 %. Metacriticin 15 arvostelijaa antoi sarjalle 56/100 pistettä.
Pitcairnin lippu
thumb|230px|Pitcairnin lippu
Pitcairnin lippu tai Pitcairnsaarten lippu on Pitcairnin tunnus vaakunan ohella. Lippu on otettu käyttöön 2. huhtikuuta 1984. Lipun mittasuhteet ovat 1:2. Lipussa on Britannian lippu, sillä Pitcairn on sen alue, ja Pitcairnin vaakuna.
Livar Nysted
thumb|Livar Nysted vuonna 2012. Livar Nysted (s. 1970) on färsaarelainen soutaja, joka on rikkonut ennätyksiä valtamerisoudussa. Lisäksi hän on kilpaillut Färsaarilla soutukilpailuissa.
Nysted on voittanut Färsaarten soutumestaruuden vuosina 2001, 2004 ja 2007. Nysted kuului vuonna 2010 miehistöön, joka teki kaksi ennätystä Atlantin ylityksellä. Miehistö ylitti Pohjois-Atlantin ennätyksellisessä 43 päivän, 21 tunnin ja 26 minuutin ajassa. Lisäksi he tekivät 24 tunnin soutuennätyksen, kun he soutivat tuossa ajassa noin 190 kilometriä. Entinen Atlantin ylitysennätys oli 55 päivää, ja se kuului Frank Samuelsenille ja George Harbolle, jotka ylittivät Atlantin vuonna 1896.
Tulityökortti
Tulityökoulutuksella pyritään siihen, että tulityötä tekevä ymmärtää työhön liittyvät riskit ja osaa toteuttaa sen vaatimat turvatoimet ennen työn aloittamista, tulityön aikana ja sen jälkeen.
Vakuutusalan suojeluohjeet edellyttävät, että työntekijällä ja tulityöluvan myöntäjällä on Suomen Pelastusalan Keskusjärjestön myöntämä voimassa oleva tulityökortti.
Guimarães
Guimarães on kunta ja kaupunki Portugalin pohjoisosassa Bragan piirissä. Vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 38 265 asukasta. Arvio vuodelle 2010 on 43 620 asukasta.
900-luvulla syntynyt kaupunki tunnetaan Portugalin synnyinsijana. Guimarãesissa syntynyt kreivi Alfonso Henriques julisti Portugalin itsenäiseksi ja itsensä Alfonso ensimmäiseksi, Portugalin ensimmäiseksi kuninkaaksi 24. kesäkuuta 1128.
Guimarãesin taistelussa 24. kesäkuuta 1128 kohtasivat kreivi Alfonson joukot ja hänen äitinsä Léonin Teresan joukot. Taistelupaikka oli São Mamede -sola. Äidin ja pojan valtataistelu oli alkanut edellisenä vuonna, kun Kastilian kuningas oli nimittänyt Alfonson Portugalin maakunnan käskynhaltijaksi. Teresaa ei huolittu tehtävään, koska hänen tiedettiin tavoittelevan riippumatonta Portugalia. Asiat kääntyivät kuitenkin päinvastaisiksi, kun poika ei tunnustanut Kastilian yliherruutta, ja Teresa määrättiin palauttamaan alue Kastilian osaksi. Taistelu päättyi Alfonso Henriquesin voittoon ja Portugalista tuli itsenäinen.
Kaupungin historiallinen keskusta lisättiin vuonna 2001 Unescon maailmanperintöluetteloon historiallisten keskiaikaisten muistomerkkiensä ansiosta. Kaupungissa on kelttien 300-luvulla eaa. rakentaman Citânia de Briteiros -linnakkeen jäänteet. Guimarãesin linna oli Portugalin kuninkaan asuntona ja Guimarães maan pääkaupunkina noin sadan vuoden ajan, vuoteen 1255 asti. Myöhemmin linna oli vankilana. Guimarães oli Euroopan kulttuuripääkaupunki vuonna 2012.
Kaupungissa toimii Minhon yliopisto. Kaupungin jalkapallojoukkue Vitória SC pelaa Portugalin korkeimmalla sarjatasolla.
Brad McCrimmon
Byron Brad McCrimmon (29. maaliskuuta 1959 Dodsland, Saskatchewan – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl, Venäjä) oli kanadalainen jääkiekkoammattilainen, joka pelasi vuodesta 1979 vuoteen 1997 NHL-liigassa. Puolustajana pelanneen McCrimmonin seurat olivat Boston Bruins, Philadelphia Flyers, Calgary Flames, Detroit Red Wings, Hartford Whalers ja Phoenix Coyotes.
Pelaajauransa jälkeen McCrimmon toimi jääkiekkovalmentajana. Hän kuoli lento-onnettomuudessa 7. syyskuuta 2011, kun Lokomotiv Jaroslavlin joukkuetta kuljettanut kone syöksyi maahan. McCrimmon oli aloittanut Lokomotivin päävalmentajana keväällä 2011. Ennen nimittämistään Lokomotivin päävalmentajaksi hän oli toiminut apuvalmentajana NHL-seuroissa New York Islanders, Calgary Flames, Atlanta Thrashers ja Detroit Red Wings sekä päävalmentajana juniorisarja WHL:n Saskatoon Bladesissä.
Kalatonjärvi (Padasjoki)
Kalatonjärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Vesijaon kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,2 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 112,7 metriä mpy.
Outi Popp
Outi Popp, Outsa Popp (oik. Outi Ahola, s. 1957 Marttila) on suomalainen radio- ja televisiotoimittaja, kirjailija ja sanomalehtikolumnisti. Poppin toimittajaura alkoi Rockradiossa vuonna 1981 Rockradion Toivelevyt-ohjelmassa. Vuonna 1983 Popp voitti suosituimman radioäänen Telviksen. Vuonna 1985 hän oli mukana perustamassa Radio Cityä, jossa hänen ohjelmiaan olivat mm. Outsan Pystis ja Outsan Pesula. Saman vuonna hän myös levytti sooloalbumin Astu siniseen huoneeseeni (JP-Musiikki), jonka kappaleiden sävellyksistä ja sanoituksista vastasi Twiggy Oliver. 1990-luvulla Popp juonsi Radiomafiassa ohjelmia Ooppera ja Outsan Huone sekä Radio Suomessa Kovan päivän iltaa.