cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ottorino Respighi
Tuotanto
Silloinkin kun Respighi käytti luomistyönsä lähteinä gregoriaanista kirkkolaulua tai renessanssimusiikkia, hän piti kiinni ensimmäisten menestysteostensa tyylistä eikä sen vuoksi tullut seuranneeksi myöhempää yleiseurooppalaista kehitystä. Hän pysytteli tuotannossaan kapea-alaisena, mutta taidoiltaan tunnustettuna säveltäjänä. Hänen soitinmusiikkiansa, kamarimusiikki mukaan luettuna, on pidetty yleisesti kiinnostavampana kuin näyttämömusiikkia.
Respighi vieraili Helsingissä vuonna 1933. Sinfoniakonsertin lisäksi hän johti Suomalaisessa Oopperassa oopperansa Maria Egyptiläinen.
Valpolicella (viini)
Valpolicella-viiniluokat
Valpolicella Ripasso on DOC-laatuluokan punaviini, joka jatkojalostetaan Valpolicella DOC -viinistä. Alkoholiprosentti nousee prosessissa vähintään 12,5:een. Ripasso-viiniä tuotetaan vuosittain noin 20 miljoonaa litraa (vuonna 2014).
Innocent Victim
Äänitykset
Albumi äänitettiin Lontoon Roundhouse Recording Studiosissa heinä- ja syyskuussa 1977. Se oli yhtyeen kuudes levy, joka äänitettiin 24-raitanauhurilla. Levyn tekeminen aloitettiin ristiriitaisissa tunnelmissa, kun yhtye joutui miettimään, edustaisiko uusi albumi musiikillisesti yhtyeen 1970-luvun ensimmäisellä puoliskolla esittämää perinteistä linjaa, vai edellisten High and Mighty- ja Firefly-albumien tavoin jotakin uutta. Elokuussa Uriah Heep keskittyi konsertteihin ja esiintyi lukuisilla festivaaleilla, muun muassa Readingin festivaalien päälavalla.
Valpolicella (viini)
Valpolicella-viiniluokat
Amarone della Valpolicella DOCG -punaviini valmistetaan kuivuneista rypäleistä. Sitä varastoidaan vähintään kaksi vuotta ennen myyntiä. Viiniä tuotetaan noin 10 miljoonaa litraa vuodessa (vuonna 2014).
Recioto della Valpolicella DOCG -viini on punaista kuohuviiniä tai punaviiniä. Sitä tuotetaan vain 0,2 miljoonaa litraa vuodessa.
Innocent Victim
Äänitykset
Yhtyeen kokoonpano ja tuotantotiimi pysyivät edellisen albumin jälkeen samoina: Innocent Victimillä esiintyvät John Lawton (laulu), Ken Hensley (kitara, kosketinsoittimet, laulu), Mick Box (kitara), Trevor Bolder (basso) ja Lee Kerslake (rummut). Levyn tuottivat Bronze Recordsin johtaja Gerry Bron ja Ken Hensley. Hensley on kertonut nauttineensa työskentelystä lauluntekijä Jack Williamsin kanssa. Myös Mick Box piti levyn tekemisestä. Laulaja John Lawton esiintyi studiossa itsevarmemmin kuin edellisellä albumilla, jolla hän oli laulanut vain kolme viikkoa yhtyeeseen liittymisensä jälkeen.
Tyyli
Jo Fireflylla Uriah Heep oli siirtynyt pehmeämmän rockin suuntaan, mutta Innocent Victim on edeltäjäänsä monimuotoisempi ja hienostuneempi. Levy on sekoitus rockia ja balladeja. Innocent Victimillä yhtye yritti tehdä Yhdysvaltain AOR-markkinoille myyvää musiikkia, joka miellyttäisi myös yhtyeen vanhoja faneja Euroopassa. Yhtyeen single ”Free Me” oli ollut samana vuonna iso hitti Keski-Euroopassa ja Uudessa-Seelannissa, minkä seurauksena yhtye alkoi viedä musiikkiaan enemmän popin suuntaan. Uriah Heep – Easy Livin’ -kirjan kirjoittajan, muusikko Mika Järvisen mukaan Innocent Victim voisi olla minkä tahansa 1970-luvun lopulla aikuisrockia soittaneen yhtyeen levy ja vain kappaleet ”Free ’N’ Easy”, ”Illusion” ja ”Choices” voisivat olla peräisin miltä tahansa muulta Uriah Heepin albumilta.
Albumin tuottaneet Gerry Bron ja Ken Hensley loivat levylle siistin ja radioystävällisen äänimaailman. Mick Box totesi vuosia myöhemmin, että tyylinmuutos oli virhe. Muutoksen vuoksi yhtye menetti fanejaan, jotka pitivät 1970-luvun alussa julkaistuista Demons and Wizards- ja Look at Yourself -albumeista. Musiikillinen suunta aiheutti myös välirikon Ken Hensleyn ja John Lawtonin välille, koska Lawton olisi halunnut Uriah Heepin esittävän popin sijaan raskaampaa rockia. Hensley ei myöskään pitänyt siitä, että Lawton otti Iris-vaimonsa mukaan kiertueille, vaan piti sitä tunkeiluna. Hensley itse on kertonut halunneensa tehdä yhtyeessä kokeiluja ja kehittää sen musiikkia.
Tietoa kappaleista
Aloituskappale ”Keep On Ridin’” on Ken Hensleyn ja Jack Williamsin yhdessä kirjoittama melko kevyt keskitempoinen poprockkappale, jota Mika Järvinen vertaa Smokie-yhtyeen materiaaliin. Kappale perustuu perussointuihin D ja G. Ken Hensleyn ”Flyin’ High” jatkaa poptyylisellä linjalla. Trevor Bolderin ja Ian McDonaldin tekemä ”Roller” on keskitempoinen rockkappale, jossa sekoittuvat säkeistöjen funk-tyylinen soitto ja kertosäkeistöjen nopeatempoisempi basson hallitsema rock. Solisti John Lawtonin ja kitaristi Mick Boxin tekemä ”Free ’N’ Easy” on albumin kappaleista selvästi rocktyylisin. Lawton kirjoitti kappaleen alkuperäisen riffin kotinsa eteisessä halvalla Gibson Les Paul –kopiolla ja teki siitä demon. Boxin ehdotuksesta riffiin lisättiin harjoituksissa variaatioita ja soolo-osa. Sovitukseltaan ”Free ’N’ Easy” on osittain kopio yhtyeen kappaleesta ”Easy Livin’”. Kappaleessa on esillä erityisesti Ken Hensleyn soittama slide-kitara. ”Free ’N’ Easystä” tuli suosittu livenumero, jota yhtye on esittänyt konserteissaan hyvin pitkään. Ken Hensleyn kirjoittama ”Illusion” on kertomus unelmoinnista, ja sen sovitus rakentuu kosketinsoittimen ja laulun ympärille.
B-puolen aloittava Ken Hensleyn sävellys ”Free Me” syntyi, kun sessiot olivat käytännössä jo lopussa. Hensley toi studioon demon, jonka oli tehnyt aivan äskettäin kotistudiossaan nopeasti muutaman ystävänsä kanssa. Mick Box on sanonut, että yhtye oli kappaleesta innoissaan ja Gerry Bronin mielestä se kuulosti heti hitiltä. John Lawtonin mukaan kappaleella ei ollut mitään tekemistä Uriah Heepin aiemman materiaalin kanssa, koska se oli yksinkertainen poplaulu. Jack Williamsin ”The Dance” yhdistelee reggaeta ja progressiiviselle rockille tyypillistä melodiaa. Albumin päättävä ”Choices” on niin ikään Jack Williamsin tekemä.
Albumin sessioissa syntyi myös yhtyeen yhdessä tekemä kappale ”The River”, joka ei kuitenkaan päätynyt albumille. Se on kuitenkin julkaistu joillakin CD-versioilla bonuskappaleena.
Kansitaide
Albumin Euroopan-painoksen kannessa on David Shorttin suunnittelema ja taiteilija John Holmesin piirtämä käärme. Mick Boxin mukaan sillä on rumpali Lee Kerslaken silmät. Mika Järvisen mukaan kansi on kaukana levyn musiikista ja ”fontteja myöten se voisi olla jonkun 1980-luvun kakkosdivisioonan kornin heavy metal -yhtyeen tekele”. Alkuperäisen vinyylipainoksen kansi on yksikantinen, ja levyn mukana tuli erillinen liite, jossa oli kappaleiden sanat.
Yhdysvalloissa ja Kanadassa käärmekansi korvattiin kuvakollaasilla yhtyeestä lavalla. Kuvia ympäröi käärmeennahkatehoste. Edellisen kerran kansi oli vaihdettu Pohjois-Amerikassa vuoden 1971 albumilla Look at Yourself. Myös Itä-Saksassa levyn kansikuva oli erilainen. Kyseisessä painoksessa on ruskea kartonkikansi sekä yhtyeestä piirretty kuva, joka on kopioitu edellisen Firefly-albumin avautuvasta sisäkannesta.
Myynti ja julkaisut
thumb|upright|Ken Hensley vuonna 1977. Innocent Victim ilmestyi marraskuussa 1977. Länsi-Saksassa albumi nousi listasijalle 15. Levyä myytiin siellä yli miljoona kappaletta, ja se on Saksassa levymyynnillä mitaten yhtyeen menestynein albumi. Britanniassa se oli yhtyeen toinen peräkkäinen albumi, joka ei noussut listalle. Lisäksi Yhdysvalloissa se jäi Uriah Heepin ensimmäisenä studioalbumina Billboard 200 -albumilistan ulkopuolelle. Norjassa Innocent Victim ylsi 13:nneksi ja Uudessa-Seelannissa 19:nneksi. Koska albumi oli suuri menestys Länsi-Saksassa, levy ilmestyi myös Itä-Saksassa, missä sen julkaisi maan ainoa levy-yhtiö Amiga. Kyseisen julkaisun myötä Uriah Heepin musiikki saavutti Itä-Euroopassa Amigan ja mustan pörssin kautta kymmeniä tuhansia ihmisiä. Rock ei ollut kyseisillä alueilla valtavirtaa vielä pitkään aikaan, ja esimerkiksi Innocent Victimin kappale ”Free Me” merkitsi itäeurooppalaisille huutoa vapaudelle.
Britanniassa albumin julkaisi Bronze Records tunnuksella BRON 504 ja Yhdysvalloissa Warner Bros. Records tunnuksella BSK 3145. Alun perin albumi julkaistiin vinyylilevynä, C-kasettina ja 8-raitana. Ensimmäisen CD-version julkaisi Castle Communications Britanniassa vuonna 1991, ja vuonna 1997 ilmestyi Essential-levy-yhtiön julkaisema remasteroitu versio, jolla oli bonuskappaleita. Vuonna 2004 julkaistiin Sanctuary Recordsin remasteroitu Expanded De-Luxe Edition, joka niin ikään sisälsi bonuskappaleita. Lisäksi vuonna 1998 Essential julkaisi Three Classic Albums Vol. 2 -nimisen kolme CD:tä sisältävän erikoisalbumin, jolla oli studiolevyt Firefly, Innocent Victim ja Fallen Angel.
Arvioita
Brittiläisessä Sounds-lehdessä albumin arvioi kriitikko Geoff Barton, joka totesi, että levy ei ole maailmaa mullistava, käänteentekevä, tajunnan räjäyttävä, sielua polttava tai mahtavuuden huippu – ainoastaan ”ihan hyvä”.
AllMusic-sivuston Donald A. Guarisco antoi Innocent Victimille kaksi ja puoli arvostelutähteä viidestä mahdollisesta. Guariscon mukaan Firefly oli ollut paluu Uriah Heepin musiikillisille juurille, mutta Innocent Victimillä yhtye halusi jälleen lähteä kokeilujen tielle. Guarisco on sitä mieltä, ettei albumi pysy kasassa yhtä hyvin kuin edeltäjänsä, mutta se kiinnittää kuuntelijansa huomion kourallisella hyviä Uriah Heep -kappaleita. Innocent Victimin ongelma Guariscon mielestä on se, että se on hieman liian raskas ollakseen radioystävällinen, mutta vastaavasti esimerkiksi kappaleet ”Keep on Ridin’” ja ”Flyin’ High” ovat liian tarkoituksellisen popmaisia sopiakseen kunnolla ”Free ’N’ Easyn” kaltaisten napakoiden rokkien joukkoon. Siitä huolimatta Innocent Victim on miellyttävä albumi, jossa on riittävän vahvaa materiaalia tyydyttämään Uriah Heepin ihailijoita. Kappaletta ”Free Me” Guarisco vertaa akustisuuden ja harmonioiden painotusten vuoksi Eagles-yhtyeeseen.
Uriah Heepin kitaristi Mick Box pitää Innocent Victimiä luonnollisena jatkeena Fireflylle. Kosketinsoittaja-kitaristi Ken Hensleyn mielestä Innocent Victim oli edelleen vuonna 2004 ”aika helppo” kuunneltavaksi, vaikkakaan ei ”todellakaan paras levy, jonka teimme”. Laulaja John Lawton on sanonut, että Innocent Victimillä on muutamia hyviä raitoja, mutta se ei ole tarpeeksi yhtenäinen ja johdonmukainen.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Kokoonpano
Muusikot
Tuotanto
Kallioimarrekasvit
Kallioimarrekasvit (Polypodiaceae) on sanikkaisiin kuuluva heimo, johon kuuluu pieniä ja keskikokoisia kasveja. Siihen kuuluu noin 1 200 lajia, jotka jaetaan 56 sukuun. Aikaisemmissa luokittelujärjestelmissä heimoon kuului yli 7 000 lajia, mutta tarkemmissa tutkimuksissa ne on jaettu muihin heimoihin. Kallioimarrekasvit on yksi epävarmimmin luokitelluista sanikkaisryhmistä.
Useimmat heimon jäsenet kasvavat tropiikissa ja subtropiikissa päällyskasveina. Niillä on juurenkaltainen tarttumavarsi, jonka pinnassa on tunnusomaisia suomuja. Lehtien alapinnalla on soikeita itiöpesäkkeitä.
Etelä-Ossetian parlamentti
20. kesäkuuta 2019 parlamentin puhemieheksi valittiin Yhtenäinen Ossetia -puoluetta edustava Alan Tadtaev.
Parlamentti kokoontuu Tskhinvalissa Etelä-Ossetian parlamenttitalossa, joka koki merkittäviä vahinkoja Georgian sodan aikana.
Viimeisimmät vaalit pidettiin vuonna 2019, jolloin Yhtenäinen Ossetia menetti enemmistönsä saatuaan läpi 14/34 edustajaa. Näissä vaaleissa sovellettiin myös ensimmäistä kertaa uutta valintatapaa, jossa puolet edustajista valitaan suhteellisella vaalitavalla ja puolet enemmistövaalitavalla 17 vaalipiiristä.
Beta Hydri
Beta Hydri (β Hyi / β Hydri) on Etelän vesikäärmeen tähdistössä 24,4 valovuoden päässä sijaitseva keltainen alijättiläistähti, joka on paisumassa punaiseksi jättiläiseksi.
Jos tällä alijättiläisellä on joskus ollut Maan etäisyydellä elokelpoinen planeetta, se on joutunut ankaran kasvihuoneilmiön kouriin, kuten Venus aurinkokunnassamme nyt.
Tähti on noin 2,5 miljardia vuotta Aurinkoa vanhempi, ja se muistuttaa huomattavasti Aurinkoa, minkä takia sitä on tutkittu paljon. Tähden massa on 1,1 Auringon massaa ja säde 1,46 Auringon sädettä, ja tähti on 3,53 kertaa Aurinkoa kirkkaampi. Tähden metallipitoisuus on 0,49-1,00 kertaa Auringon metallipitoisuus ja ikä 6,7 miljardia vuotta. Tähden auringonpilkkujakso on spektrimittausten mukaan noin 15-18 vuotta.
Beta Hydri on mukana NASAn suunnitelmassa tähdistä, joilta aletaan etsiä planeettoja Terrestrial Planet Finder (TPF) -ohjelmassa.
Steinberg
pienoiskuva|Alimmaisena Steinberg MR816 CSX Steinberg Media Technologies GmbH eli Steinberg on saksalainen musiikkiohjelmistoja ja niihin liittyvää elektroniikkaa valmistava yhtiö, jonka päätoimisto sijaitsee Hampurissa. Steinberg julkaisi vuonna 1989 Cubasen, joka on yksi markkinoiden johtavista musiikkiohjelmistoista. Yhtiön perustivat vuonna 1984 Karl Steinberg ja Manfred Rürup, ja sen ensimmäinen ohjelmisto oli Atarille suunniteltu Pro 16. Yamaha alkoi tehdä yhteistyötä Steinbergin kanssa 1990-luvun puolivälissä, jolloin se alkoi käyttää Steinbergin kehittämiä ohjelmistoja soittimissaan. Vuonna 2003 Steinberg myytiin Pinnacle Systems Groupille. Vuonna 2005 Yamaha osti Steinbergin alaisuuteensa.
Guy Fawkes -naamari
pienoiskuva|Guy Fawkes -naamaria käyttävä mielenosoittaja Turkissa [[Turkin mielenosoitukset 2013|Taksimin aukion mielenosoitusten aikaan vuonna 2013.]] Guy Fawkes -naamari on Anonymous-aktivistiryhmän käyttämä naamari. Sarjakuvaromaani V niin kuin verikosto (1982–1985) ja siihen perustuva elokuva V niin kuin verikosto (2005) tekivät naamarin laajalti tunnetuksi. Löyhän ryhmän muodostaneet aktivistit pukeutuvat naamariin ”yhtenä äänenä” ja samanhenkisenä kollektiivina. Guy Fawkes -naamari yhdistettiin Anonymous-aktivisteihin ensimmäisen kerran projekti Chanologian aikana, jossa arvosteltiin skientologiaa. Naamari itsessään esittää 1600-luvun alussa elänyttä englantilaista roomalaiskatolista terroristia Guy Fawkesia. Valkoinen naamari esittää hymyilevää miestä, jolla on ylöspäin kaartuvat mustat viikset ja kapea pujoparta.
Tausta
Guy Fawkes -naamarin juuret ulottuvat vuosisatojen taakse. Naamarin sanotaan muistuttavan niin sanottuun ruutisalaliittoon osallistuneen Guy Fawkesin kasvoja. Hän vastusti roomalaiskatolilaisten vainoja Englannissa. 1800-luvulla naamareita puettiin vielä Guy Fawkesin ja ruutisalaliiton muistoksi, erityisesti Guy Fawkesin yönä. 1900-luvulla Guy Fawkesin ja naamareiden yhteys oli haalistunut. Naamari oli suosittu Britanniassa ja V niin kuin verikosto -sarjakuvan ansiosta naamari tuli tunnetummaksi päähahmon ”V:n” pukeuduttua siihen totalitarismin vastaisessa taistelussa. V niin kuin verikosto -elokuvan ja projekti Chanologian ansiosta naamari tuli kansainvälisesti tunnetummaksi. Nykyisin naamari liitetään ennemmin V niin kuin verikosto -teoksen sankariin kuin itse Guy Fawkesiin.
Naamarin tunnetuksi tuleminen
Projekti Chanologiassa skientologista kirkkoa kritisoineet aktivistit käyttivät naamareita salatakseen henkilöllisyytensä. Tapauksen jälkeen naamarista tuli aktivistien symboli, jota on käytetty erilaisissa mielenosoituksissa, joissa vastustetaan väärinkäytöksiä, diktatuuria, kapitalismia ja puolustetaan ihmisoikeuksia ja vapautta. Naamareita on käytetty esimerkiksi Occupy-mielenosoitusten ja arabikevään yhteydessä. Saudi-Arabia ja Bahrain ovat kieltäneet naamarien käytön.
Throne
Throne on englantilaisen rock-yhtyeen Bring Me the Horizonin kappale. Kappale julkaistiin That’s The Spirit -albumin kolmantena singlenä 2015.
Petra van Staveren
Petronella ("Petra") Grietje van Staveren (s. 2. kesäkuuta 1966 Kampen, Overijssel) on alankomaalainen uimari, joka voitti 100 metrin rintauinnin olympiakultaa (ajalla 1.09,88) kesäolympialaisissa 1984 Los Angelesissa.
True Friends
True Friends on englantilaisen rock-yhtyeen Bring Me The Horizonin kappale. Se julkaistiin That´s The Spirit albumin kolmantena singlenä 25. elokuuta 2015.
Ramses X
Ramses X (tai Ramesses X) oli muinaista Egyptiä 20. dynastian aikaan vuosina 1108–1099 eaa. hallinnut faarao.
True Friends
Yhtyeen solisti Oliver Sykes on kertonut kappaleen kertovan epälojaaleisista ystävistä yleisellä tasolla. Hän kuitenkin myöntää, että kappaleen tekemiseen on saatu myös inspiraatiota oman elämänsä kokemuksista.
Ramses X
Ramses X:n hallituskaudelta ei ole säilynyt juurikaan monumentteja tai kirjallista dokumentaatiota. Ainoa maininta hänestä on Karnakin temppelin seinällä. Ramses hallitsi vain muutaman vuoden ja tänä aikana Egypti oli suurissa taloudellisissa vaikeuksissa.
Ramses X:n hautapaikkaa ei varmuudella tiedetä, mutta hänet on saatettu haudata Kuninkaiden laaksoon hautaan KV18. Hauta on jäänyt keskeneräiseksi ja sinne on murtauduttu todennäköisesti pian valmistumisen jälkeen. Haudasta ei ole löytynyt juurikaan esineistöä, mikä johtunee siitä, että hauta on ollut avoinna hyvin pitkään. Tulvat ovat myös tuhonneet kaikki hautakoristelut, mikäli niitä on koskaan ollutkaan. Howard Carter valkaisi haudan seinät ja sinne asennettiin vuonna 1904 Kuninkaiden laakson valaistuksen sähkökeskus.
San Marinon Grand Prix 1981
San Marinon Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 3. toukokuuta 1981 Imolan radalla Italiassa. Kilpailun voitti Brabhamilla ajanut Nelson Piquet, jolle voitto oli kauden toinen. Kyseessä oli ensimmäinen San Marinon Grand Prix. Radalla oli edellisenä vuonna ajettu Italian Grand Prix.
Zhao Leji
Zhao Leji (赵乐际; pinyin; Zhào Lèjì, s. 1957) on kiinalainen poliitikko ja yksi Kiinan kommunistisen puolueen johtajista. Zhao on puolueen ylimmän toimielimen eli seitsenhenkisen politbyroon pysyvän komitean jäsen sekä kurinpitokomission pääsihteeri. Zhaota pidetään puolueen puheenjohtaja Xi Jinpingin läheisenä liittolaisena.
Perhetausta
Zhaon perhe on alun perin kotoisin Shaanxin maakunnasta. Zhaon vanhemmat muuttivat Qinghain maakuntaan toteuttamaan läntisten alueiden avustuspolitiikkaa. Zhao syntyi maakunnan pääkaupungissa Xiningissä. Kulttuurivallankumouksen aikana Zhao lähetettiin monien muiden kaupunkilaisnuorten tavoin maaseudulle pakkotöihin. Työskenneltyään noin vuoden maaseudulla Zhao palasi Xiningiin ja aloitti työuransa Qinghain maakunnan kauppaosastolla. Zhao liittyi puolueen jäseneksi vuonna 1975. Vuonna 1977 Zhao hyväksyttiin Pekingin yliopistoon opiskelemaan filosofiaa.
Poliittinen ura
Muiden kommunistisen puolueen johtajien tapaan, myös Zhao on luonut kannuksensa maakuntapolitiikan parissa. Zhao toimi pitkään Qinghaissa eri valtionhallinnon tehtävissä nousten pikkuhiljaa Qinghain politiikan huipulle aina puoluesihteeriksi asti. Ennen puoluesihteerinä toimimista Zhao oli ehtinyt herättää huomiota Kiinan nuorimpana kuvernöörinä. Hänet oli nimitetty virkaan 42-vuotiaana. Qinghaissa Zhao tuli tunnetuksi talousosaajana. Qinghain BKT kolminkertaistui Zhaon hallintoaikana 1999-2007. Zhao ehti laittaa alulle myös ympäristön tilan huomioivia teollisuusprojekteja ja hänen suhtautumisensa maakunnan etnisiin vähemmistöihin oli pehmeä. Zhaosta tuli vuonna 2007 keskuskomitean jäsen ja hänet siirrettiin puoluesihteeriksi Shaanxin maakuntaan. Myös Shaanxissa Zhao kehitti voimakkaasti taloutta ja onnistui nostamaan maakunnan kasvuluvut kaksinumeroisiksi.
Zhaon kokemus korkean tason maakuntapolitiikasta toi hänelle ylennyksen vuonna 2012, jolloin hänet valittiin puolueen politbyroon jäseneksi ja siirrettiin puolueen henkilöstöasioista vastaavan orgaanisatio-osaston johtoon. Vuoden 2017 puoluekokouksessa Zhaon puolueura politbyroon pysyvään komiteaan sekä puolueen voimakkaan kurinpitokomission johtoon.
Poliittinen asema
Zhaon suhteita puolueen pääsihteeri Xi Jinpingiin pidetään hyvinä. Zhaon on spekuloitu kuuluvan nk. Shaanxin koplaan eli Xin muodostamaan klikkiin, jonka jäsenillä on virasta tai perhesuhteista johtuvia siteitä Shaanxin maakuntaan. Sekä Xin että Zhaon perheet ovat alun perin Shaanxista. Siirto kurinpitokomissioon on osoitus siitä, että Zhao kuuluu Xi Jinpingin luottohenkilöihin. Komission johtama korruption vastainen kampanja on kuulunut Xi Jinpingin kärkihankkeisiin ja sillä on ollut merkittävä rooli Xin vallan lujittamisessa.
Vuoden 2022 puoluekongressissa Zhao on vahva ehdokas politbyroon pysyvään komiteaan. Ikänsä puolesta Zhao voisi toimia vielä yhden viisivuotiskauden puoluejohdossa vuoteen 2027 asti.
Medusa
pienoiskuva|[[Arnold Böcklinin Medusa-tulkinta noin vuodelta 1878.]]
Nukkumatti (animaatio)
Nukkumatti (saks. Unser Sandmännchen tai Sandmännchen) on alkujaan itäsaksalainen, lapsille suunnattu nukkeanimaatiosarja. Sarjassa esiintyy Nukkumatti-satuhahmo, joka on esitetty pienenä, valkopartaisena miehenä, jolla on päässään hiippalakki. Jokaisen jakson lopussa Nukkumatti heittää kameraa kohti unihiekkaa vaivuttaakseen lapset uneen, ja sarjan katsominen onkin monissa saksankielisissä maissa edelleen eräänlainen nukkumaanmenorituaali pikkulapsille.
Sarjaa on esitetty Saksassa vuodesta 1959 alkaen, ja sitä pidetään maailman pisimpään yhtäjaksoisesti jatkuneena TV-sarjana, kun mukaan luetaan animaatiot. Vuoteen 1991 saakka Nukkumatti esiintyi kuitenkin useammassa kuin yhdessä televisiosarjassa, sillä sekä Itä- että Länsi-Saksassa oli oma ohjelmansa Nukkumatille. Itä-Saksan televisiossa (Deutscher Fernsehfunk) Nukkumatti esiintyi nimellä Unser Sandmännchen ja Länsi-Saksan televisiossa (ARD) nimellä Sandmännchen. Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen ARD on kuitenkin jatkanut itäsaksalaisen Nukkumatin tuottamista, ja Nukkumatti tunnetaankin lähinnä Itä-Saksassa tuotetusta versiosta.
Suomessa Nukkumatti on esiintynyt televisiossa vuodesta 1973 alkaen. Parhaiten hahmo muistetaan aloitus- ja lopetusnumerona lastenohjelma Pikku Kakkosesta, jossa Nukkumatti esiintyi yli kolmekymmentä vuotta aina 2000-luvun ensimmäiselle vuosikymmenelle asti.
Historia
pienoiskuva|vasen|[[Kosmonautti-nukkehahmo avaruuskulkuneuvossa, SandMann Movie Museum.]]
Itä-Saksa
Sarjaa varten laadittiin myös myöhemmin kuuluisaksi tullut tunnusmusiikki (”Das Sandmann-Lied”). Kiireisen valmistusprosessin vuoksi laulun säveltäjä Wolfgang Richter joutui väitetysti kuuntelemaan Walter Krumbachin laatiman tekstin puhelimessa saneltuna, ja myös valmiin melodian hän sävelsi tekstille vain yhden illan aikana. Laulu tunnetaan edelleen laajalti saksankielisissä maissa.
Nukkumatti-hahmo perustui löyhästi tanskalaisen lastenkirjailija Hans Christian Andersenin (1805–1875) satuun Ole Lukøje (Ole Silmänsulkija). Hahmolle lisättiin kuitenkin monia täysin uusia ominaisuuksia: esimerkiksi unihiekka, jota Nukkumatti heittää jokaisen jakson lopuksi. Nukkumatti liitettiin osaksi Iltatervehdystä (Abendgrüß), jota oli lähetetty Itä-Saksan televisiossa jo vuoden 1958 lokakuusta alkaen. Alusta alkaen oli ohjelmaa suunniteltu levitettäväksi myös Itä-Saksan ulkopuolelle, ja sitä näytettiinkin muun muassa Suomessa, Tanskassa ja Ruotsissa jo varhaisessa vaiheessa. Lisäksi sarjaa pyrittiin viemään arabimaihin sekä ”solidaarisuuslahjana” Vietnamiin.
Animaation tekeminen oli tarkkaa työtä, sillä yhden kaksiminuuttisen jakson kuvaamiseen saattoi kulua aikaa kolmekin kuukautta. Myös kulissien ja Nukkumatin lukuisten ajoneuvojen suunnittelu vei aikaa. Jos Nukkumatti esimerkiksi matkusti hevosen vetämillä kärryillä, oli tekijöiden aluksi tutustuttava hevosen liikkeisiin, jotta liikkeestä saataisiin mahdollisimman uskottavan näköistä. Useimmiten käytössä oli kuitenkin mahdollisimman moderneja kulkuneuvoja, ja Nukkumatti saikin testattavakseen muun muassa uusimmat junamallit sekä Berliinin metron. Avaruudessa Nukkumatti vieraili avaruussukkulallaan jo vuonna 1961. Erityisen suosittu Nukkumatin kulkuneuvoista oli avomallinen Trabant, joka oli myös Harald Serowskin käsialaa.
Nukkumatti on mielletty aika ajoin kiinteäksi osaksi Itä-Saksan propagandaa, vaikka ohjelmassa käsiteltiin useimmiten varsin yleismaailmallisia aiheita. Nukkumatin taustalla nähtiin kuitenkin usein itäsaksalaisia maisemia, ja vierailipa hahmo joskus kommunistisen puolueen juhlissakin, vaikka poliittinen propaganda ei ollutkaan ohjelman varsinaisena tehtävänä. Nukkumatti myös matkaili ohjelmassa paljon ympäri maailmaa, mutta kapitalistisissa länsimaissa tämän ei Itä-Saksan aikana koskaan nähty vierailevan.
Saksojen yhdistymisen jälkeen
pienoiskuva|Nukkumatti-veistos puistossa Länsi-Berlinissä. Saksan jälleenyhdistymisen seurauksena Itä-Saksan televisio lopetti toimintansa vuoden 1991 lopussa, jolloin myös Itä-Saksan Nukkumatti poistui televisiolähetyksistä. Saksalaiset katsojat kuitenkin vastustivat äänekkäästi Nukkumatin lakkauttamista, mikä vaikutti siihen, että Nukkumatti palasi pian televisioon. Vuonna 1992 perustettiin Sandmannstudio Trickfilm GmbH jatkamaan Nukkumatin tuottamista.
Suomessa
Vuoden 1973 keväällä Suomen Yleisradion TV2:lla alkoi Iltasatu-niminen lastenohjelma, jonka yhteyteen liitettiin itäsaksalainen Nukkumatti-animaatio. Unihiekkaa heittävä Nukkumatti vakiinnuttikin pian paikkansa myös suomalaisten lasten nukkumaanmenorituaalina, ja Pikku Kakkosen aloittaessa TV2:lla vuonna 1977 Nukkumatti siirtyi kehystämään Pikku Kakkosen lähetyksiä. Nukkumatti seikkaili aina ohjelman alussa ja lopussa. Suomessa esitettyyn Nukkumattiin laadittiin alkuperäisen saksalaisen laulun tilalle täysin uusi Unihiekkaa-laulu, jonka sävelsi ja sanoitti Jukka Siikavire vuonna 1972.
Maailmanmatkoillaan Nukkumatti on sarjassa ehtinyt vierailla myös Suomessa 1980-luvun alussa esitetyissä jaksoissa, jotka käsikirjoitti Taina Repo. Gerhard Behrendt pyysi henkilökohtaisesti Repoa käsikirjoittamaan kaksi Suomeen sijoittuvaa jaksoa, joista toinen sijoittuisi talviaikaan ja toinen kesäaikaan. Suomijaksoissa Nukkumatti nähtiin hiihtämässä porojen keskellä sekä melomassa kajakilla Lapin puroissa.
Nukkumatti esiintyi TV2:lla 32 vuotta, minkä jälkeen sarja jäi Suomessa tauolle 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä. Suomalaiseen televisioon Nukkumatti palasi kaupallisen Sub Juniorin (nykyään C More Juniori) lähetyksissä vuoden 2010 kesällä. Ohjelman suomenkielisen tunnusmusiikin Unihiekkaa lauloi Sub Juniorilla Mikko Kuustonen.
Medusa
Taru
Roomalaisen Ovidiuksen Muodonmuutoksissa esiintyy tarinaversio, jonka mukaan Medusa oli alkujaan kaunis neito. Medusan kohtaloksi muodostui merenjumala Poseidon, joka raiskasi Medusan Pallas Athenen temppelissä. Pallas Athene vihastui, kun hänen pyhäkkönsä näin häpäistiin. Rangaistukseksi Pallas Athene muutti Medusan kultaiset hiukset käärmeiksi, koska ne olivat vietelleet Poseidonin. Joidenkin lähteiden mukaan Medusa oli ainoa olento, joka kykeni muuttamaan ihmisen kiveksi jos tätä katsoo. Toisaalta hän oli myös kuolevainen toisin kuin hänen sisarensa.
Perseuksen tehtävä: nouda Medusan pää
Perseus löysi gorgot nukkumasta Tartessoksesta. Perseus käytti apuna kilpensä peilipintaa ja leikkasi Medusalta pään. Haavasta nousi sekä Khrysaor-jättiläinen että siivekäs hevonen Pegasos: myöhemmin juuri Pegasos auttoi Perseuksen takaisin jumalten luo. Perseus nappasi Medusan pään mukaansa ja pakeni henkensä edestä kahta jäljelle jäänyttä sisarusta: hän pääsi karkuun vain siksi, että hänen päässään oli näkymättömäksi tekevä kypärä.
pienoiskuva|right|[[Giuseppe Cesari, Perseus ja Andromeda, (1620–1630).]]
Joidenkin lähteiden mukaan Perseus vei Medusan verta lääketaidon jumala Asklepiokselle: osa verestä oli tappavaa myrkkyä kun taas toinen osa herätti kuolleet eloon.
Kerrotaan että Perseus pelasti Andromedan: hän käytti apunaan Medusan päätä ja kivetti sillä merihirviö Ketoksen. Andromeda oli kahlehdittu kallioon kiinni, sillä oraakkelin ennustuksen perusteella hänet oli päätetty uhrata merihirviölle. Andromedasta tuli Perseuksen vaimo.
Perseus palasi takaisin Serifokseen jossa paljastui, että hänen äitinsä Danae ja kuninkaan veli Diktys olivat joutuneet piiloutumaan temppeliin: Polydektes oli ryhtynyt väkivaltaiseksi. Tämän seurauksena Perseus tappoi Polydekteen: hän esitteli tälle Medusan päätä. Tämän jälkeen Perseus asetti Diktyksen kuninkaaksi.
Zhao Leji
Yksityiselämä
Zhao puhuu kiinaa Shaanxin murteella. Toimiessaan Qinghaissa Zhaon korostus todennäköisesti hidasti tämän urakehitystä, sillä Zhao joutui toimimaan viisi vuotta maakunnan kuvernöörinä, ennen kuin hänet nimitettiin puoluesihteeriksi.
Suomen Urheilukuninkuuskilpailut 1902
Suomen urheilukuninkuudesta kilpailtiin ensimmäisen kerran Helsingissä 3. elokuuta 1902. Näissä Ponnistuksen järjestämissä kymmenottelukilpailuissa käytettiin karsintajärjestelmää, jossa ensimmäisen lajin 10 parasta pääsi jatkamaan ja tämän jälkeen kussakin lajissa viimeiseksi jäänyt putosi kilpailusta, kunnes mukana oli enää kaksi urheilijaa, jotka ratkaisivat mestaruuden painiotteluissa.
Lopputulokset
Lajit järjestyksessä: Pituus, keihäs, 100 m, kolmiloikka, kuula, 250 m kävely, korkeus, kiekko, aitajuoksu (40 m edestakaisin) ja paini. Hyppy- ja heittolajit suoritettiin molemmilla käsillä/jaloilla.
Urho Seitola
Urho Wilhelm Seitola (synt. Frimodig, 31. toukokuuta 1886 Hamina – 22. maaliskuuta 1949 Hamina ) oli suomalainen suojeluskuntaupseeri. Sotilasarvoltaan hän oli luutnantti.
Seitola toimi vuosina 1917–1918 Sakkolan nimismiehenä. Joulukuussa 1917 hänet valittiin Karjalankannaksella niin sanotun Pyhäjärven kahakan seurauksena perustetun suojeluskuntajärjestön Yhdeksän pitäjän liiton päälliköksi. Sisällissodan alkupäivinä Seitola oli mukana Viipurin seudun suojeluskuntalaisten tekemällä Venäjänsaaren retkellä ja osallistui punaisten kanssa käytyihin neuvotteluihin venäjänsaarelaisten edustajana yhdessä Uno Sereniuksen kanssa. Hän osallistui myös Kämärän taistelun sotatoimiin. Vuodesta 1927 lähtien Seitola toimi poliisikomissaarina Käkisalmessa.
Jatkosodan aikana Seitola kirjoitti kolme Sotilaspojille tarkoitettua näytelmää ja julkaisi myös yhden lastenkirjan. Hänen poikansa oli nuortenkirjailija Kaarle Seitola.
Bindi
thumb|200px|Nainen, jonka otsassa on perinteinen bindi ([[Darjeeling, Intia).]]
Bindi (, ”täplä”) on otsaan painettu, usein sinooperinpunainen täplä, jota ovat perinteisesti käyttäneet naimisissa olevat hindunaiset. Bindillä on monta merkitystä: täplä symbolisoi kolmannen, henkisen silmän avautumista; sen uskotaan estävän energiaa karkaamasta kulmakarvojen välistä, missä tärkeän Agnya chakran katsotaan olevan; sen tarkoitus on suojella naista ja hänen miestään.
Nykyään, kun bindistä on tullut kosmeettinen muoti-ilmiö, sitä käyttävät eteläaasialaiset naiset uskonnosta tai sivilisäädystä riippumatta. Tämän seurauksena markkinoille on tullut erilaisia, hyvinkin koristeellisia bindejä. Naisten ohella myös jotkut chakroistaan huolestuneet miehet ovat alkaneet käyttää bindejä.
Perinteinen bindi tehdään luonnon aineksia, muun muassa kuivattua kurkumaa ja limettiä, sisältävästä kumkum-jauheesta kostuttamalla. Nykyisin on olemassa myös lukuisia, eri tutkimuksissa jopa haitallisiksi todettuja synteettisistä aineista valmistettuja kumkum-jauheita.
Käytössä on myös koru-bindejä, jotka ovat pieniä korutarroja, joita liimataan kulmakarvojen väliin koristeiksi.
Hinduoppineet ovat arvostelleet Hollywood-tähtien tapaa käyttää bindiä muotikoruna.
Hindulaisuuden mukaan bindillä on merkitystä erityisesti agnya chakran (Ajna chakran) avaajana. Sen sanotaan helpottavan muun muassa meditaatiossa ajatuksettoman tietoisuuden tilaan pääsemisessä. Sen sanotaan myös suojaavan negatiivisia asioita (pahoja henkiä, demoneja, huonoa onnea) vastaan.
Sanan alkumuotona on sanskriitin kielen sana बिन्दु bindú, joka tarkoittaa pisaraa tai täplää. Sanan otsatäplää tarkoittava feminiininen muoto on bindī.
Bindin eri nimiä
Bindiä kutsutaan eri nimillä riippuen kielestä:
Ainetta, jolla punainen merkki painetaan otsaan, kutsutaan nimellä sindoor (sindhur) tai kumkum. Mustan merkin aines on nimeltään kasturi.
Kaapelitehdas
Kaapelitehdas on Helsingin Salmisaaressa sijaitseva entinen Suomen Kaapelitehdas Oy:n tehdasrakennus, joka on nykyisin kulttuurikäytössä. Se rakennettiin kolmessa vaiheessa 1939–1954. Kaapeleiden valmistus alkoi vuonna 1943. Rakennuksen suunnitteli Wäinö Gustaf Palmqvist, jonka käsialaa oli myös Suomen Kaapelitehtaan aikaisempi tehdas, nykyinen Merikortteli Punavuoressa.
Tuotantotoiminnan lakattua Oy Nokia Ab:n ja Helsingin kaupungin välillä solmittiin vuonna 1987 sopimus rakennuksen jatkokäytöstä. Nykyään Kaapelitehtaan rakennus ja vanha teollisuusympäristö ovat suojeltuja. Valmistuessaan Kaapelitehdas oli Suomen suurin rakennus.
Tehtaan kokonaispinta-ala on noin 56 000 neliömetriä, josta hiukan alle 35 000 neliömetriä on vuokrattu pitkäaikaisin sopimuksin yli 250 vuokralaiselle. Viittä suurinta hallia vuokrataan vuorokausi kerrallaan erilaisiin tapahtuma-, näyttely- ja esitystarkoituksiin.
Kokonaisuuden kehittämisestä, tilojen vuokrauksesta ja rakennuksen peruskorjaamisesta vastaa Kiinteistö Oy Kaapelitalo. Kaapelitehdas on riippumattomien eurooppalaisten kulttuurikeskusten Trans Europe Halles -verkoston jäsen. Verkostoon kuuluu noin 100 keskusta eri puolilla Eurooppaa.
Tanssin talo
Tanssin talo -työryhmä esitti vuonna 2015, että Tanssin talo toteutetaan Kiinteistö Oy Kaapelitalon yhteyteen rakennettavaan uudisrakennukseen. Myös Kaapelitehtaan sisällä olevia tiloja peruskorjattiin Tanssin talon käyttöön. Tanssin talo avattiin helmikuussa 2022. Hankkeen kannalta tärkeitä olivat Jane ja Aatos Erkon säätiön, Suomen valtion ja Helsingin kaupungin päätökset osallistua Tanssin talon rahoitukseen.
Kiinteistö Oy Kaapelitalo
Toinen Helsingin kaupungin omistama yhtiö, aiemmin Lasipalatsia hallinnoinut Lasipalatsin Mediakeskus Oy, siirrettiin vuonna 2017 apporttijärjestelynä Kiinteistö Oy Kaapelitalon omistukseen. Sittemmin Kaapelin Mediakeskus Oy:ksi nimetty yhtiö tarjoaa mm. kiinteistöhallinnan, hankkeiden suunnittelun ja hallinnoinnin sekä digitalisaatiokehityksen asiantuntijapalveluja.
Rohtoakaasia
Rohtoakaasia (Senegalia catechu) on tropiikissa kasvava puu. Se on aikaisemmin luokiteltu Acacia-sukuun, eikä vuonna 2011 tapahtuneesta siirrosta Senegalia-sukuun ole täyttä yksimielisyyttä.
Rohtoakaasian lehdet koostuvat lukuisista pienistä lehdyköistä. Oksat ovat piikkisiä, ja kukinto on mimosamainen keltaisten pallojen löyhä terttu.
Puu voi kasvaa 10–20 metriä korkeaksi, ja sen rungosta tulee 50 cm paksu. Puusta saadaan tanniineja, joita käytetään rohtoina, väriaineina ja säilöntäaineina.
Woojin
Woojin (oik. Kim Woo-jin kor. 김우진, s. 8. huhtikuuta 1997 Bucheon, Gyeonggi) on eteläkorealainen laulaja. Hän tuli tunnetuksi Stray Kids-yhtyeen jäsenenä, kunnes jätti yhtyeen lokakuussa 2019. Hän solmi levytyssopimuksen 10x Entertainmentin kanssa vuonna 2020 tullakseen soololaulajaksi. Woojinin tilannetta varjosti Twitterissä julkaistut anonyymit syytökset seksuaalisesta häirinnästä, jotka osoittautuivat valheelliseksi. Woojin julkaisi ensimmäisen EP:nsä The Moment: A Minor elokuussa 2021.
Uusluterilaisuus
Uusluterilaisuus on aluksi Saksassa 1800-luvulla kehittynyt luterilainen reformivirtaus, joka korostaa tunnustuskirjojen, dogman, kirkon ja viran merkitystä. Uusluterilaisuus syntyi vastareaktioksi Valistuksen rationalismille, 1800-luvun liberalismille ja unionismille ja se on ollut yhteydessä herätysliikkeisiin. Uusluterilaisuutta ovat edustaneet mm. Wilhelm Löhe ja C. F. W. Walther sekä Suomessa Fredrik Gabriel Hedberg. Uusluterilaisuuteen laajemmassa merkityksessä luetaan kuuluvaksi myös Erlangenin koulukunta.
Happy Song (Bring Me the Horizonin kappale)
Happy Song on englantilaisen rock-yhtyeen Bring Me the Horizonin kappale. Kappale julkaistiin That’s the Spirit -albumin ensimmäisenä singlenä 12. heinäkuuta 2015.
Kappale kertoo sarkastisesti siitä, miten käytämme pinnallisia ja mitättömiä asioita ummistaaksemme silmämme oikeilta ongelmilta. Kappaleen lopulla mainitaan laulaen myös albumin nimi, "That's The Spirit".
Tšamorrot
Tšamorrot ovat Mariaaneilla asuva alkuperäiskansa. Guamin ja Pohjois-Mariaanien lisäksi heidän siirtolaisyhteisöjään elää muun muassa Havaijilla, Kaliforniassa ja muualla Yhdysvaltojen länsirannikolla. Historiansa takia useimmat tšamorrot ovat katolisia. Ennen Espanjan siirtomaakautta tšamorrojen yhteiskunta perustui klaanijärjestelmään.
Historia
150px|thumb|vasen|Haligikiviä Guamilla Tšamorrot tulivat nykyisille asuinalueilleen arviolta noin 2 000 vuotta sitten. Tšamorrojen esi-isät olivat hyviä merenkävijöitä ja käsityöläisiä. Heidät tavatessaan eurooppalaiset huomasivat heidän omalaatuiset kanoottinsa ja arkkitehtuurin, johon kuuluivat kiinteänä osana niin sanotut haligikivet, jotka ovat kahdesta päällekkäin nostetusta kivestä tehtyjä patsaita. Ennen eurooppalaisten valtaa tšamorrojen yhteisöissä oli kastijärjestelmä. Tšamorrot jakautuivat kasteihin, joiden välillä näytti olevan rodullisia erilaisuuksia. Espanjan valtakaudella suuri osa tšamorroista kuoli tauteihin tai yhteenotoissa espanjalaisten kanssa. Kun ennen eurooppalaisia vuonna 1667 heitä arvioitiin olevan yli 100 000, vuoteen 1880 mennessä määrä oli laskenut 10 000:een. Väestön dramaattisen vähenemisen vuoksi suuri osa alkuperäisestä kulttuurista hävisi, ja nykyään suurin osa tšamorroista on katolisia. Monet nuoret muuttavat alkuperäisiltä asuinalueiltaan Yhdysvaltoihin töiden perässä ja heidän kulttuurinsa onkin vaarassa hävitä.
Hiroyuki Itō
Hiroyuki Itō on japanilainen videopelisuunnittelija, joka on toiminut ohjaajana, käsikirjoittajana, pelimekaniikan suunnittelijana sekä äänitehostevastaavana työnantajansa Square Enixin tuottamissa Final Fantasy -peleissä. Itsestään hän käyttää toisinaan taiteilijanimeä Shiomi.
Ura
Kahdessa ensimmäisessä Final Fantasy -pelissä Itō työskenteli ohjemointivirheitä korjaavana ohjelmoijana; Final Fantasy III:ssa hänen tehtävänään oli luoda ääniefektejä. Ryhdyttyään Final Fantasy IV:n taistelusuunnittelijaksi hän kehitti yhden Final Fantasy -sarjan merkittävimmistä konsepteista, Active Time Battle -taistelujärjestelmän. Aikaisemmista osista poiketen tämä toiminto ei perustunut pelihahmoille jaettaviin iskuvuoroihin, vaan hahmojen nopeuden määräämällä vauhdilla etenevään mittariin, jonka täyttyessä pelaaja voi osoittaa hahmolleen jonkin komennon. ATB:tä on käytetty kuudessa pääsarjan pelissä, Final Fantasy X-2:ssa sekä joissakin Final Fantasyyn kuulumattomissa peleissä (esimerkkinä Chrono Trigger). Itōn suunnitteli myös Final Fantasy XII:n reaaliaikaisen Active Dimension Battlen.
Itōn ohjaamia pelejä ovat Final Fantasy IX ja Final Fantasy VI, jonka hän ohjasi Yoshinori Kitasen kanssa. Hän on työstänyt myös muita kuin vain Squaren pelejä, kuten Grandia II ja Disney's Party.
Aietes
pienoiskuva|200px|Aietes Aietes oli kreikkalaisessa mytologiassa Kolkhiin kuningas ja auringonjumala Helioksen ja nymfi Persen poika. Medeia, Khalkiope ja Absyrtos olivat hänen lapsensa.
Myöhemmin Iason saapui vaatimaan taljaa omakseen. Aietes lupasikin sen hänelle, mutta vain tiettyjä tehtäviä vastaan. Ensin Iasonin piti kyntää pelto tultasyöksevällä härällä, joka hänen piti itse iestää. Iestämäänsä peltoon Iason kylvi lohikäärmeen hampaita, ja näistä versoi joukko sotureita — spartit. Iason heitti kiven näiden keskelle, ja vastasyntyneet soturit eivät kyenneet päättelemään heittäjää vaan alkoivat taistella keskenään surmaten toisensa. Lopuksi Aietes määräsi Iasonin surmaamaan taljaa vartioivan lohikäärmeen, joka ei koskaan nukkunut. Suoritettuaan tehtävänsä Iason otti taljan ja purjehti pois Medeian kanssa, joka oli rakastunut häneen ja auttanut tehtävien suorittamisessa. Aietes ajoi heitä takaa omalla aluksellaan, mutta Medeia hämäsi isänsä tappamalla ja paloittelemalla veljensä Absyrtoksen ja heittämällä ruumiinosat tämän laivan kannelle. Aietes keskeytti takaa-ajon kootakseen kaikki poikansa ruumiinosat, ja Medeia ja Iason pääsivät pakoon.
The Broad Street Bully
The Broad Street Bully on Beanie Sigelin viides studioalbumi, joka julkaistiin 1. syyskuuta 2009.
Liljendal
Liljendal on Suomen entinen kunta, joka sijaitsi Itä-Uudenmaan maakunnassa, Etelä-Suomen läänissä.
Liljendalin naapurikunnat olivat Lapinjärvi, Myrskylä ja Pernaja ennen kuntaliitosta vuoden 2010 alussa Loviisaan yhdessä Pernajan ja Ruotsinpyhtään kanssa.
Liljendalin halki kulkevat valtatie 6 ja Lahti–Loviisa-rata.
Loviisan–Vesijärven rautatie
Kunnan alueita halkova Lahti-Loviisa-rata oli alun perin Loviisan–Vesijärven rautatien kapearaiteinen rataosa, joka avattiin väliaikaiselle liikenteelle vuonna 1900 ja yleiselle liikenteelle vuonna 1904. Liljendalin kunnan alueella junat pysähtyivät Umpalan (ent. Michelspiltom) ja Eskelinkylän (ent. Eskilom) asemilla. Henkilöliikenteen lisäksi rautatie välitti runsaasti rahtia, joista suuri osa oli Vesijärveltä ja Päijänteeltä tullutta puutavaraa. Vähitellen kannattamattomaksi ajautunut rautatie myytiin valtionrautateille vuonna 1956 ja rata leveäraiteistettiin vuonna 1960.
Kullervo (Palsa)
Kullervo on Kalervo Palsan Kalevala-aiheinen öljymaalaus vuodelta 1983. Se on eräs Palsan tunnetuimpia töitä. Maalauksesta on olemassa myös varhaisempi vesiväriversio vuodelta 1972.
Vesijohto
thumb|Alkuperäinen roomalainen lyijystä valmistettu vesijohto.
Liljendal
Väestö
Kunnassa asui 0 ihmistä. Kunta oli kaksikielinen: enemmistö eli 77 prosenttia asukkaista puhui ruotsia ja 20 prosenttia suomea.
Vesijohto
Vesijohto tai vesiputki on putki tai letku, joka on usein tehty polyvinyylikloridista, raudasta, polyeteenistä tai kuparista ja joka johdattaa paineistettua ja puhdasta vettä rakennuksiin (osana kunnallista vesiverkostoa).
Liljendal
Maantiede
Liljendalin pinta-ala oli 0 km², josta 0 km² oli maata ja loput 0 km² sisävesialueita.
Vesijohto
Historia
Jo Babyloniassa osattiin tehdä vesijohtoja poltetusta savesta, mutta myöhemmin Rooman valtakunnassa vesijohdot rakennettiin yleensä lyijystä. Se oli suosittu materiaali vesijohdoille sen muokattavuuden takia. Lyijy aiheutti paljon terveysongelmia monia vuosia sen myrkyllisyyden takia, esimerkiksi kohtukuolemia ja imeväisyyskuolleisuutta. Lyijystä valmistetut vesijohdot oli vielä yleisessä käytössä 1900-luvun alussa monissa kotitalouksissa. Tina-lyijy juotosta oli usein käytetty kupariputkien liittämisessä, mutta nykyään käytetään tina-antimoni juotetta vaaratekijöiden takia.
Liljendal
Maantiede
Merkittävin vesialue on Hopjärvi (, alkuperäiseltä nimeltään Haapajärvi), joka pääosin sijaitsi Liljendalin kunnan alueella. Järvi kuuluu Koskenkylänjoen vesistöön. Pinta-alaltaan se on 624 hehtaaria ja valuma-alueen koko noin 3 200 hehtaaria. Järven keskisyvyys on 2,4 metriä ja suurin syvyys 6,5 metriä. Järvenlaskut ovat pienentäneet sen pinta-alaa alkuperäisestä koosta.
Vesijohto
Historia
Vesijohtoja on tehty vuosisatojen ajan myös puusta. Arkeologit ovat löytäneet Englannin Northumberlandista 2 000 vuotta vanhoja roomalaisaikaisia puisia vesijohtoja, joissa vesi yhä virtasi. Joissakin maissa käytettiin peräkkäin asetettuja ja liitoskohdista tiivistettyjä suoria tukkeja, joiden keskelle oli pituussuuntaan kairattu reikä. Sellaisia käytettiin ainakin 1600- ja 1700-luvulla Lontoossa sekä 1810- ja 1820-luvulla Yhdysvaltojen Philadelphiassa, jossa puuvesijohdon ehdottajaksi mainitaan arkkitehti Benjamin Latrobe. Suomessa kairatuista mäntytukeista rakennettiin vesijohtoja vielä 1950-luvulla ainakin eräissä Etelä-Pohjanmaan kunnissa, joihin idean arvellaan kulkeutuneen amerikansiirtolaisiksi lähteneiltä.
Kullervo (Palsa)
Maalauksessa puunoksaan alastomana hirtetty tai hirttäytynyt Kullervo kaivertaa puun runkoon. Teoksen löyhänä innoittajana on Väinö Blomstedtin vuonna 1897 samasta aiheesta maalaama temperamaalaus Episodi Kalevalasta: Kullervo kaivertaa tammen runkoon, mutta Palsa lisäsi omaan versioonsa useita rujoja ja irvokkaita yksityiskohtia. Palsan Kullervo käyttää kaivertamiseen puukoksi muuttunutta penistään ja hänen kaivertamansa lause ”Maailma on voimakkaiden kiertopalkinto” on lainaus Adolf Hitleriltä. Vuoden 1972 versiossa sen tilalla on Mussolinin nimiin merkitty lainaus ”Teko käy aina ennen sääntöä”. Alaston hirttäytynyt mies ja peniksen epätavanomainen käyttö ovat aiheina myös Palsan toisessa tunnetussa maalauksessa Vapautuminen. Hirttäytymisen teema esiintyy Palsan useissa muissakin töissä.
Kullervon molemmat versiot siirtyivät valtion taidemuseon kokoelmiin lahjoituksina vuonna 1999 osana Maj-Lis Pitkäsen taidekokoelmaa. Ne ovat nykyään nykytaiteen museo Kiasmassa Helsingissä.
Liljendal
Sävträsk
Kirkonkylän maisemassa sen länsipuolella on Sävträsk, joka on pitkälti umpeenrehevöitynyt. Se on kuitenkin vesilintujen pesimäpaikka, ja laitamilla on rakennettuja lintuhavaintopaikkoja.
Kirkonkylän eteläosa on osa Sävträskin kylää. Siellä on peruskoulu, kirjasto, lounasravintola ja Sävträsk FBK, Sävträskin VPK, joka on Porvoon kaupungin Itä-Uudenmaan pelastuslaitoksen sopimuspalokunta.
Loviisan kaupungin entisen Liljendalin kunnan kylät
Anteronkylä (Andersby), Embom, Eskelinkylä (Eskilom), Garpom, Hopom, Huomanninkylä t. Huomaninkylä (Hommansby), Kuckubacken, Kvarnbacken, Reimansbacken, Rumpila (Drombom), Sporrasbacken, Sävträsk, Söderby, Umpala (Mickelspiltom)
Sävträsk
Sävträsk on kaupunginosana tai entisen Liljendalin kunnan kylänä Liljendalin kirkonkylän eteläinen jatke, jossa on edelleen mm. Länsi-Kymen Osuuspankin Liljendalin konttori, Sävträsk skola sekä Loviisan kaupunginkirjaston Liljendalin lähikirjasto.
Sävträskissä on myös sopimuspalokunta, Sävträsk FBK (.
Sävträskissä tien länsipuolella Porvoon kaupungin Itä-Uudenmaan pelastuslaitoksen Sävträskin vapaapalokunnan pohjoispuolella on lounasravintola Bagarstugan, joka on Carl Gustaf Armfelt vanhemman talo kartanon ajoilta. Hän asui taloa everstinä perheensä kanssa Suuren Pohjan sodan aikana 1713, minä vuonna hänet ylennettiin kenraalimajuriksi, mistä hän joutui luopumaan Ruotsin armeijan vetäytyessä Georg Lybeckerin komennossa.
Ruokakulttuuri
Liljendalin pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla klimppisoppa.
Lahden stadion
Lahden stadion (myös Hiihtostadion) on Lahdessa Salpausselällä sijaitseva yleisurheilu-, hiihto- ja jalkapallostadion, joka avattiin vuonna 1981. Stadionin kapasiteetti on 7 465 istumapaikkaa.
Historia
Lahden stadion on osa Lahden urheilukeskusta, jonka ydintoimintona kansallisesti ovat pysyneet Salpausselän kisat, joihin antoi ajatuksen Lauri Tahko Pihkalan 13. maaliskuuta 1922 Suomen Urheilulehdessä julkaisema artikkeli, jossa esitettiin pohjoismaisten hiihtojen järjestämistä Lahdessa. Kolmen viikon kuluttua artikkelin julkaisemisesta perustettiin järjestäjäksi Lahden Hiihtoseura. Vuoden 1922 lopulla valmistunut hyppyrimäki suunniteltiin aikansa Holmenkollenin mäen kokoiseksi.
Salpausselän Kisat on urheilukeskuksen pitkäikäisin vuosittainen kansainvälinen tapahtuma. Ensimmäisen kerran se järjestettiin 1923. Sen jälkeen kisat olivat Pohjoismaisten talvilajien MM-kisoina vuosina 1926, 1938, 1958, 1978, 1989, 2001 ja 2017. Vuosina 1981 ja 1991 stadionin alueella järjestettiin ampumahiihdon MM-kisat. Vuoden 1997 World Games -kisat järjestettiin Lahdessa, ja Lahden stadion oli keskeinen kilpailuareena.
Ominaisuudet
thumb|300px|Lahden stadion Salpausselän kisojen aikaan. thumb|300px|Lahden korotettu suurhyppyrimäki sekä Lahden keskimmäinen ja pieni hyppyrimäki. Stadionin katetussa pääkatsomossa on 4 750 ja kattamattomassa B-katsomossa 2 715 kuppi-istuinta. Stadionin historian aikana on siellä suoritettu neljä suurempaa parannusta.
Stadionin varusteisiin kuuluvat erilliset kuppi-istuimet, pääkatsomon lämmitys, valaistus ja kentän lämmitysjärjestelmä. Lahden stadionia on moitittu jalkapalloon huonosti soveltuvaksi muun muassa kaukana kentästä sijaitsevien katsomoiden vuoksi. Keskustan Kisapuisto ei kuitenkaan täytä Veikkausliigan vaatimuksia. FC Lahti siirtyi 2011 pelaamaan Lahden Kisapuistoon.