cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paatsamakasvit
Paatsamakasvit (Rhamnaceae) on aitokaksisirkkaisten kasvien heimo. Siihen kuuluu 870–900 lajia, jotka jaetaan 50–55 sukuun. Useimmat ovat pensaita, pieniä puita ja joitakin melko jäykkävartisia köynnöksiä.
Paatsamakasvien lehdet ovat yksinkertaisia, suora- tai sahalaitaisia. Kukat ovat pieniä ja sijaitsevat lehtihangoissa.
Paatsamakasveja on kaikkialla maapallolla, mutta eniten subtrooppisilla ja trooppisilla alueilla. Suomessa kasvavat lajit ovat korpipaatsama ja orapaatsama.
S-3 (1936)
Valmistus
Alus tilattiin Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 25. elokuuta 1935. Alus laskettiin vesille 30. huhtikuuta 1936 nimellä N-3 ja otettiin palvelukseen 8. heinäkuuta 1938. Alus nimettiin 20. lokakuuta 1937 S-3:ksi.
Palvelus
Lokakuussa 1939 alus oli sijoitettuna Tallinnaan 1. sukellusveneprikaatin 13. divisioonaan, jonka muut alukset olivat S-1 ja S-2.
Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon alus oli Liepājassa Tosmare telakalla huollettavana. Aluksen huolto keskeytettiin saksalaisten edetessä ja valmisteltiin lähtökuntoon, vaikkakin ainoastaan pinta-ajo oli mahdollista. Alus lähti 23. kesäkuuta 1941 kello 23.41 telakalta pohjoiseen mukanaan oman miehistön lisäksi osa telakalla räjäytetyn S-1:n miehistöstä. Uzavan majakalla kaksi Saksan laivaston moottoritorpedoveneet S 35 ja S 60 hyökkäsivät laukaisten torpedonsa ja ampuen 20 millimetrin pikatykeillä. Sukellusvene upposi S 60 ampuman syvyyspommin räjähdettyä keulan edessä. Suurin osa sukellusveneen miehistöstä ja mukana olleista sai surmansa, mutta saksalaiset pelastivat merestä sotavankeuteen 20 eloonjäänyttä.
Age of Wonders II: The Wizard’s Throne
Age of Wonders II: The Wizard’s Throne on Triumph Studiosin kehittämä ja Gathering of Developersin julkaisema strategiapeli. Peli on julkaistu vuonna Windowsille.
Peli kuuluu Age of Wonders -sarjaan.
Vastaanotto
Peli sai IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8,5/10.
Keriman Halis Ece
pienoiskuva|Keriman Halis Ece vuonna 1932. Keriman Halis Ece tai Bıjnav Keriman Halis (16. helmikuuta 1913 – 28. tammikuuta 2012 ) oli turkkilainen malli, missi ja pianisti, joka valittiin vuonna 1932 Miss Turkiksi. Hän voitti myös samana vuonna Kansainvälisen kauneuskilpailun Belgiassa.
Ece syntyi Istanbulissa yhtenä kuudesta kauppias Tevfik Halis Beyn lapsesta. Hänen setänsä oli säveltäjä Muhlis Sabahattin Ezgi ja tätinsä muusikko ja säveltäjä Neveser Kökdeş. Hänen veljensä Turgan Ece on toiminut Galatasaray SK:n johdossa. Hän puhui sujuvasti turkkia ja ranskaa. Hän sai Ece-sukunimen vuonna 1934 voimaan tulleen sukunimilain myötä.
Makua Foods
Makua Foods Oy on vuonna 2014 perustettu suomalainen makeisvalmistaja, jonka omistaa suomalainen pääomasijoitusyhtiö MB Rahastot. Makua Foods syntyi, kun Makulaku Lakritsa Oy ja Runebergin Makeistukku Oy yhdistyivät.
Vuonna 2014 MB Rahastot osti Makulaku Lakritsan ja Runebergin Makeistukun.
Lisenssi
Alkujaan lisenssi tarkoitti lupaa esimerkiksi kulkea toisen omistaman maa-alueen halki. Nykyään sana viittaa pikemminkin teoksen tai ohjelmiston tekijänoikeuksien haltijan määrittelyyn siitä, miten teosta saa käyttää, muunnella tai kopioida. Avoimet lisenssit ovat yleistyneet reaktiona epäoikeudenmukaiseksi koetulle tiukalle lisensoinnille.
Ohjelmistolisenssit
Ohjelmistoja voidaan lisensoida useilla avoimilla lisensseillä.
Omisteisen ohjelmiston lisensointi voi olla esimerkiksi suoritinmäärän tai käyttäjämäärän mukaan. Omisteinen lisenssi voi myös olla vuosittain uusittava.
Pilvipalvelut kuten Software as a Service (SaaS) perustuvat ohjelmiston vuokraamiseen palveluna.
Filmfare Awards 2016
Filmfare Awards 2016 oli 14. tammikuuta 2017 Mumbaissa pidetty tilaisuus, jossa palkittiin vuoden 2016 parhaat hindinkieliset elokuvat. Se oli järjestyksessään 62. Filmfare Awards -tilaisuus.
Kaarlo Huotari
Kaarlo Huotari (14. tammikuuta 1858 Sotkamo – 16. maaliskuuta 1931 Sortavala) oli suomalainen pappi, opettaja ja suomentaja.
Huotarin vanhemmat olivat torppari Kaarlo Huotari ja Anna Liisa Parviainen. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1877 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1881 sekä pastoraalitutkinnon 1884. Huotari vihittiin papiksi 1881.
Huotari oli kirkkoherran apulaisena Sotkamossa 1881–1882 ja Liperissä 1882–1883, kappalaisena Oulunsalossa 1885–1891 ja sitten Amerikassa pappina ja Suomi-opiston opettajana Hancockissa Michiganissa 1891–1903. Viimeksi hän oli vankilasaarnaajana Lappeenrannassa 1904–1925 ja toimi samalla myös Lappeenrannan-Lappeen kirkkoherran apulaisena ja vt. kappalaisena.
9M111 Fagot
pienoiskuva|ampumalaite
9M111 "Fagot" on Neuvostoliitossa 1960-luvulla kehitetty panssarintorjuntaohjus. Ohjus tuli käyttöön 1970.
Ohjusta on viety Suomeen, Jordaniaan, Iraniin, Egyptiin, Libyaan, Syyriaan ja muihin Lähi-idän maihin. Suomen puolustusvoimien käytössä oli ohjuksen malliversio 9M111-2 ja se tunnettiin nimellä Panssarintorjuntaohjus 82 (PSTOHJ 82).
9M111 kehitettiin Tulan koneensuunnittelulaitoksella (Tula KBP). Kehitystyö alkoi 1962 tavoitteena seuraavan sukupolven SACLOS-ohjattu panssarintorjuntaohjus. Ohjus kehitettiin rinnan 9M113 Konkursin kanssa ja ne käyttävät samanlaista tekniikkaa, mutta Konkurs on suurempi ja tarkoitettu pääasiassa ajoneuvoihin. Suomessa Konkurs ohjusta käytettiin lähinnä kannettavana versiona.
Ohjus ammutaan kolmijalalla varustetulla 9P135-sarjan ampumalaitteella. 9S451-ohjausyksikkö on sijoitettu putken alle ja 9Š119-tähtäin vasemmalle puolelle. Koko ampumalaite painaa 22,5 kg. Heittopanoksen ruutilataus estää käytön suljetussa tilassa. Ohjus lähtee putkesta rekyylittömästi 80 m/s ja rakettimoottori kiihdyttää sen matkanopeuteen 186 m/s. Ampumalaite seuraa ohjuksen infrapunajälkeä ja välittää ohjauskomennot ohjukselle sen perästä purkautuvaa kuparilankaa pitkin. Ampujan tehtävänä on pitää tähtäin maalipisteessä, johon ohjus osuu. Ohjuksen läpäisy on mallista riippuen 200–460 mm. Lisäksi 9M111M "Faktorija" -mallissa otettiin käyttöön kaksoisontelopanos, joka läpäisee jopa 600 mm reaktiivipanssaria. 1990-luvun alun 9P135M3-ampumalaitteeseen tuli yötähtäin. Suomessa siihen on mahdollista liittää TOW:in  (PSTOHJ 83) lämpötähtäin.
Johtuen jatkuvasta ohjaustarpeesta ohjusta on helppo häiritä yksinkertaisella infrapunalähettimellä tai voimakkailla valonlähteillä, jotka sotkevat ohjuksen infrapunaohjauksen. Ohjauksessa käytettävä kuparilanka on myös suojaamaton. Ohjuksen ohjaaminen muuttuu mahdottomaksi, jos kuparilanka osuu esimerkiksi vesistöön tai sähköjohtoon.
Neuvostoliiton BTR-kalustoa käyttävien moottori-kivääripataljoonien vahvuuteen kuului kaksi panssaritorjuntaohjusryhmää, joissa oli molemmissa kaksi kolmen miehen puoliryhmää. Ampuja kantaa 9P135-laukaisimen ja kolmijalan ja muut kaksi miestä kaksi laukaisuputkea. Ryhmässä ei ole sinkoja, kuten aiemmalla kalustolla, koska ohjuksen lyhin ampumaetäisyys on 70 m.
Videopelivuosi 2004
Videopelivuosi 2004 käsittelee vuoden 2004 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Tsaarinpoppeli
Tsaarinpoppeli (Populus ’Petrowskiana’) on poppeleiden eli haapojen sukuun kuuluva puulajike. Se kasvaa nopeasti 25–35 metriä korkeaksi.
Tsaarinpoppeli on alkujaan Venäjällä syntynyt risteymä, jonka emolajeja ovat mahdollisesti laakeripoppeli ja amerikanmustapoppeli. Se on aina emikasvi ja tuottaa vain vähän juurivesoja.
Sitä on istutettu myös Suomeen, jossa se menestyy kasvuvyöhykkeillä I–V eli Oulun korkeudelle asti. Suomen suurin puu on juuri tsaarinpoppeli. Se sijaitsee Heinolassa.
Leila Lopes
thumb|right|Leila Lopes. Leila Luliana da Costa Vieira Lopes (s. 26. helmikuuta 1986) on angolalainen vuoden 2011 Miss Universum. Hän voitti kilpailun ensimmäisenä Miss Angolana ja toisena mustana afrikkalaiskilpailijana; aiemmin voiton oli saavuttanut Mpule Kwelagobe vuonna 1999.
Lopes on 179 senttimetriä pitkä. Hän on opiskellut liikkeenjohtoa Britanniassa. Hän on kiinnostunut monenlaisesta sosiaalisesta työstä, esimerkiksi HI-viruksen vastaisesta kamppailusta.
Kulta
thumb|Kultahippuja [[Kalifornia|Kaliforniasta (yllä) ja Australiasta (alla)]] Kulta on alkuaine, joka kuuluu metallien ryhmään. Kullan järjestysluku on 79 ja kemiallinen merkki Au (, ’hohtava sarastus’). Kulta kuuluu siirtymämetalleihin ja jalometalleihin. Kultaa on käytetty tuhansien vuosien ajan vaihdon välineenä sekä kolikkojen ja korujen materiaalina, ja nykyisin sitä käytetään muun muassa elektroniikkateollisuudessa sähkönjohtavuutensa, mutta ennen kaikkea hapettumattomuutensa ja hyvän lämmönjohtokykynsä vuoksi. Kulta on myös suosittu sijoituskohde.
Ominaisuudet
Kulta on keltaista, kiiltävää, suhteellisen pehmeää, erittäin helposti muokattavaa, ja hyvin sähköä johtavaa. Se on hyvin taottavaa ja venyvää; yhdestä grammasta kultaa - kuten noin 5 mm halkaisijaltaan olevasta kuulasta - voidaan tehdä 4 neliömetriä lehtikultaa tai kahden kilometrin pituinen kultalanka. Kulta ei reagoi useimpien kemikaalien kanssa, mutta kuningasvesi ja kloori pystyvät syövyttämään sitä.
Metallinen kulta on myrkytöntä eikä sillä ole ihoa ärsyttävää vaikutusta. Se ei liukene vatsassa, siksi sitä voidaan käyttää ruoan lisäaineena (yleensä näyttävyyden vuoksi). Se ei aiheuta elimistössä mitään reaktioita, vaan tulee muuttumattomana ulos. Kullan E-koodi on 175.
Kulta ei ole täysin reagoimatonta, vaan muodostaa useita yhdisteitä, kuten esimerkiksi syanidikomplekseja, klorideja ja oksideja. Liukoiset kultayhdisteet, kuten kultaamisessa käytettävä kaliumtetrasyanoauraatti ovat myrkyllisiä ja aiheuttavat maksa- ja munuaisvaurioita.
Kulta on painavampaa kuin lyijy. Kulta painaa 19,32 tonnia kuutiometriä kohden ja lyijy 11,34 tonnia. Yksi kuutio vettä painaa yhden tonnin.
Kullan väri on poikkeuksellisen keltainen, toisin kuin lähes kaikki muut metallit kuparia ja cesiumia lukuun ottamatta. Kulta-atomin uloimmat elektronit värähtelevät eräänlaisena ”plasmana”, ja värähtelyä vastaa energiataso ja taajuus. Muilla metalleilla värähtelytaajuus on ultraviolettialueella, mutta kullan tapauksessa näkyvän valon alueella. Jos elektronien rata laskettaisiin klassisen mekaniikan mukaan, kullankin pitäisi olla harmaata, kuten hopea, jonka d-orbitaali (4d) on myös täynnä. Kun suhteellisuusteoria otetaan laskuihin mukaan, havaitaan, että sisemmät s-, ja p-orbitaalit ovat vakaampia ja ulommat d-, ja f-orbitaalit epävakaampia ja harvempia. Kullan tapauksessa 5d-orbitaalin laajeneminen johtaa matalampaan energiaan, matalampaan taajuuteen ja täten näkyvän valon alueelle ja keltaiseen väriin.
Isotoopit
Kaikki luonnon kulta koostuu alkuaineen ainoasta pysyvästä isotoopista 197Au. Kullalle tunnetaan 37 radioisotooppia, joiden massaluvut ovat välillä 170–206. Niistä pitkäikäisin on vuonna 1948 löydetty 195Au, jonka puoliintumisaika on hieman yli 186 päivää. Isotoopit, joiden massat ovat alle 197, hajoavat β+-hajoamisella, α-hajoamisella ja harvoin protonin emissiolla, poikkeuksena 195Au, joka hajoaa elektronisieppauksella. Raskaammat radioisotoopit massaluvun 197 jälkeen hajoavat pelkästään β--hajoamisella. Kullan isotoopeilla on lisäksi runsaasti ydinisomeereja.
Esiintyminen
Hyödynnettävissä oleva kulta esiintyy maankuoressa, irrallisina kultahippuina maaperässä, sekä meressä. Kulta esiintyy luonnossa yleensä metallisena, sekä lähes puhtaana kultana että metalliseoksina. Yleisimmin kulta esiintyy seoksena hopean kanssa, mutta vähäisissä määrin myös kuparin, raudan ja palladiumin kanssa. Maanpinnan kulta on muodostunut syvällä maankuoressa, josta se on noussut veden mukana ylös ja kiteytynyt, yleensä kvartsin sisään. Kun eroosio ja kemiallinen rapautuminen kuluttavat kalliota, kultasuonet paljastuvat ja kulta irtoaa ajan myötä. Näin syntyneet kultahiput asettuvat maaperään ja joenuomiin.
Alle kaksi prosenttia kullasta esiintyy kultahippuina. Kultahiput ovat 20–23 karaatin kultaa. Suurin koskaan löydetty kultahippu oli Australian Victoriasta vuonna 1869 löydetty ”Welcome Stranger”, jonka nettopaino oli 72,02 kilogrammaa. Suurin yhä olemassa oleva kultahippu on 27,21 kilogramman painoinen ”Hand of Faith”, joka löydettiin Victoriasta vuonna 1980. Suurin Suomesta löytynyt hippu on vuonna 1935 löytynyt 393-grammainen ”Evert”.
Maailman valtamerissä on yli kymmenen miljoonaa tonnia kultaa, mutta sen pitoisuus on hyvin alhainen, eikä sen erottelu ole ollut kannattavaa.
Tuotanto
Vuoteen 2011 mennessä kultaa on tuotettu arviolta 171 miljoonaa kiloa, noin 27 grammaa jokaista maapallon ihmistä kohti. Vuotuinen kullan tuotanto on vakiintunut noin 2,5 miljoonaan kilogrammaan.
Suurimmat kullantuottajamaat vuonna 2012 olivat: Kullan tuotanto kilogrammoissa maailmanlaajuisesti vuonna 2006: Kuva:Map of gold production.svg
Malminetsintä ja kaivostoiminta Suomessa
Vuonna 2008 Suomesta tunnettiin yli 200 kairauksin todettua kulta-aihetta. Geologian tutkimuskeskuksen tietokantaan on sisällytetty kulta-aiheet, joissa on kairaamalla tai muuten todettu yli yhden metrin paksuinen lävistys kultamineralisaatiosta.
Malmi on kalliomassa, joka voidaan taloudellisesti kannattavasti hyödyntää sen sisältämien arvometallien tai -mineraalien vuoksi. Suomen yli 200:sta kulta-aiheesta vain muutama on tähän mennessä täyttänyt nämä vaatimukset ja niitä voitaisiin kutsua varsinaisiksi malmiesiintymiksi. Monissa tapauksissa hyödynnettäviä metalleja tai mineraaleja on useita, ja hyödynnettävien ainesten yhteisarvo saattaa ratkaista sen, onko kohde malmia vai ei. Useimmissa kultamalmeissa kulta on joko ainoa tai ylivoimaisesti merkittävin arvometalli.
Kallioperän kivilajeissa, vaikkapa graniitissa tai liuskeessa, on kultaa 1,5 milligrammaa (ppb) tonnissa. Jotta kalliomassa olisi kultamalmi, on kivessä oltava tuhatkertaisesti kultaa ”tavalliseen kiveen” verrattuna. Jo pari grammaa kultaa tonnissa saattaa riittää malmiksi, jos malmikiveä on vähintään miljoonia tonneja, ja jos louhinta voidaan tehdä helposti avolouhintana. Mikäli kullan rikastaminenkaan ei vaadi erikoismenetelmiä, ja mikäli lähellä on laadukasta infrastruktuuria, voi kultamalmi olla louhintakelpoista. Mikäli esiintymä on pieni, avolouhinta kannattanee vasta pitoisuuksilla 3–10 grammaa (ppm) kultaa tonnissa. Maanalainen louhinta tai ongelmallinen, kallis rikastus vaativat samoilla malmimäärillä usein kaksinkertaisen tai suuremmankin kultapitoisuuden kuin edellä mainituissa edullisissa tapauksissa. Olennaista ja ratkaisevaa on kullan hinta – mitä korkeampi hinta, sitä suuremmin kustannuksin metallin tuotanto kannattaa.
Suomessa on ollut kultakaivos Haverissa Ylöjärvellä, Saatto­porassa Kittilässä, Pahtavaarassa Sodankylässä, ja Kutemassa Orivedellä. Kanadalainen kaivosyhtiö Agnico-Eagle Mines avasi Euroopan suurimman kultakaivoksen Kittilän Suurikuusikkoon vuonna 2008. Kaivos tuottaa noin 5 000 kiloa kultaa vuodessa. Pahtavaaran ja Oriveden kaivokset ovat 2011 uudelleen tuotannossa. Myös Huittisissa (Jokisivu) tuotetaan kultamalmia, jota rikastetaan Vammalan rikastamolla Oriveden Kutemajärven malmin ohella. Vuonna 2011 Ilomantsissa (Pampalo) ja Raahessa (Laiva) avattiin kaivokset.
Suomen Lapissa harjoitetaan kullanhuuhdontaa konekaivuna ja käsinkaivamalla. Suurin osa kullanhuuhtojista toimii harrastepohjalla ja kyse on virkistystoiminnasta. Lisäksi Lapissa toimii muutamia konekaivajia, joille kullanhuuhdonta on joko sivutoimi tai pääasiallinen elinkeino. Suomen Lapin konekaivajien vuosittain nostama kultamäärä on muutamia kymmeniä kiloja. Lapin kullalla on oma arvo, ja kauniin hipun markkinahinta voi olla moninkertainen sen sisältämän metallin hintaan verrattuna.
Käyttötarkoitukset
thumb|right|Kultausta viimeistellään akaattikynällä vesikultausmenetelmässä. Kultaa käytetään muun muassa koruihin, hammaspaikkoihin ja aiemmin myös proteeseihin. Hyvän sähkönjohtavuuden ja korrodoitumattomuuden takia kultaa käytetään myös elektroniikkateollisuudessa mm. liitin- ja kytkinpinnoissa. Kulta on aiemmin ollut ensisijainen reuman hoidossa sekä pistoksina että suun kautta, vaikka kultayhdisteiden vaikutustavat eivät ole täysin selviä.
Kultaus on menetelmä, jossa esine pinnoitetaan lehtikultakerroksella, jonka paksuus on vain 0,0001 millimetriä. Kultausmenetelmiä on kaksi: vesikultaus ja öljykultaus. Vesikultauksessa pinta puhdistetaan aluksi usealla hienojakoisella liimakittikerroksella, jotta se ei epätasaisena rikkoisi haurasta lehtikultaa. Liimakitti voidaan värjätä sivelemällä pintaan pulimenttikerroksia. Sen jälkeen pintaan sivellään kullan laskuviinaa, jossa on spriitä, vettä ja hiukan liimaa. Kultalehti lasketaan tämän kerroksen päälle ja kiillotetaan akaattikärkisellä kynällä, kun se on kuivunut. Öljykultauksessa pinta maalataan aluksi kiinnitysaineella, joka on tartuntaöljyä. Öljyn kuivuttua silkkipaperista irrotettu siirtokulta asetellaan paikalleen.
Kullan puhtausasteet
Kultaseosten kultapitoisuutta mitataan perinteisesti karaatteina eli kahdeskymmenesneljäsosina. Toisin kuin jalokivillä, kullan karaatti ei ole siis ole massan vaan seoksen kultapitoisuuden yksikkö. Puhdas kulta on 24 karaatin kultaa ja esimerkiksi 22 karaatin kulta sisältää kultaa 22/24 = 91,6 %. Kultaesineisiin lyötävissä leimoissa kultapitoisuutta ei kuitenkaan ilmoiteta karaatteina vaan promilleina. Suomessa leimoihin merkittävät kultapitoisuudet ovat 375, 585, 750, 916 ja 999, mitkä vastaavat 9, 14, 18, 22 ja 24 karaattia. Tällöin esineen kultapitoisuuden on oltava vähintään niin monta promillea kuin leima osoittaa; poikkeamat alaspäin eivät ole sallittuja. Seoksen kulta­pitoisuus voidaan määrittää kulta­kokeella.
Puhtaan kullan tiheys on 19,32 g/cm³ ja sulamispiste 1 064 °C. Seossuhteella 50 % Ag / 50 % Cu seostettujen kultaseosten tiheydet ovat:
Kultaseosten väri
Puhdas kulta on keltaista, kuten myös yleisimmin käytetyt kultaseokset, keltakulta, joissa seosaineena on sekä kuparia että hopeaa. Eri seosmetalleja käyttämällä voidaan kuitenkin valmistaa myös muunvärisiä kultaseoksia. Sellaisia ovat:
Historia
Itä-Euroopassa käytettiin kultaa koriste-esineissä 4000-luvulla eaa. Sumerilaiset käyttivät kultaa monentyylisissä koruissa 3000-luvulla eaa. Muinaiset egyptiläiset käyttivät Nubiasta louhittua kultaa ja hautasivat varhaisten dynastioidensa kuninkaat kultaesineiden kanssa. Kullasta tuli vuoteen 1500 eaa. mennessä kansainvälisen kaupan vaihdantaväline. 11,3-grammainen sekeli oli Lähi-idässä yleinen raha: se oli tehty elektrumista, metalliseoksesta, jossa oli kaksi kolmasosaa kultaa ja yksi kolmasosa hopeaa.
1200-luvulla eaa. Egyptissä opittiin kullan työstäminen lehtikullaksi sekä sen kovuuden ja värin muuttaminen sekoittamalla se muihin metalleihin. Mustanmeren seuduilla opittiin kultahiukkasten erottaminen jokihiekasta lampaantaljojen avulla. 1000-luvulla eaa. suorakulmaisista kultapaloista tuli Kiinassa virallinen raha. 500-luvulla eaa. Lyydiassa Vähä-Aasiassa lyötiin ensimmäiset kultakolikot. thumb|Roomalainen aureus-kultakolikko vuodelta 193 jaa. 200-luvulla eaa. roomalaiset kartuttivat kultavarantojaan kaivamalla kultaa Espanjan vuorilta. Julius Caesar toi Gallian-sotaretkeltään Roomalle runsaasti kultaa, ja vuonna 50 eaa. Roomassa alettiin painaa aureus-kultakolikkoa.
Vuonna 1284 venetsialaiset alkoivat lyödä kultadukaattia, josta tuli maailman käytetyin kolikko viideksi sadaksi vuodeksi. Samalla Britanniassa alettiin lyödä floriinia ja myöhemmin muitakin kultakolikoita, kuten guineaa.
1500-luvulla espanjalaiset alkoivat tuoda kultaa vasta löydetystä Amerikasta, jonne he menivätkin suureksi osaksi kullan vuoksi. Konkistadori Francisco Pizarro vangitsi inkakuningas Atahualpan ja sai tästä lunnaaksi huoneellisen inkavaltakunnalta kerättyjä kultaesineitä, jotka sulatettiin rahaksi Espanjassa. Portugalin siirtomaasta Brasiliasta tuli maailman suurin kullantuottaja vuoteen 1720 mennessä. Espanjan ja Portugalin siirtomaistaan tuoma kulta ei pysynyt kuitenkaan Euroopassa, vaan se käytettiin mausteiden, teen, silkin ja muiden ylellisyystuotteiden ostamiseen Aasiasta. Espanjan uusi valtava kultavarallisuus ei tehnyt Espanjasta vaurasta maata vaan johti tuhlaukseen ja näivetti maan oman tuotannon.
Venäjän Jekaterinburgin kvartsijuonista löydettiin kultaa vuonna 1744, minkä seurauksena Venäjän kullantuotanto elpyi. 1800-luku oli suurten kultaryntäysten aikaa. Yhdysvaltojen Kaliforniasta löydettiin kultaa vuonna 1848, mikä aloitti Kalifornian kultaryntäyksen. Australian Uudesta Etelä-Walesista löydettiin kultaa vuonna 1850. Etelä-Afrikan kultaesiintymät löydettiin vuonna 1868: Sen jälkeen lähes 40 % kaikesta kullasta on louhittu Etelä-Afrikasta. Vuonna 1898 löydettiin kultaa Alaskasta, mistä seurasi Klondiken kultaryntäys.
80 % kaikesta koskaan tuotetusta kullasta on tuotettu vuoden 1910 jälkeen. On arvioitu, että jos kaikki koskaan tuotettu kulta valettaisiin kuutioksi, sen sivu olisi 20 m (eli 8 000 m³).
Symbolisia merkityksiä
Harvinaisuutensa, kauniin värinsä ja kiiltonsa sekä kemiallisen kestävyytensä vuoksi kultaa on kautta aikojen pidetty hyvin arvokkaana materiaalina. Siitä on sananparsissakin tullut monien arvokkaiden asioiden sekä myös rikkauden ja vallan ehkä merkittävin symboli. Siitä on tehty myös kuninkaiden kruunut ja muut vallan symbolit. Urheilukilpailuissakin kultamitali on ensimmäinen palkinto. Kultakannan aikana se oli myös rahajärjestelmän perustana. Toisaalta kullan suuri arvostus on jo vanhoina aikoina herättänyt myös arvostelua, ja eräissä yhteyksissä kullasta on tullut myös ahneuden ja muiden kielteisten asioiden vertauskuva, mitä osoittavat esimerkiksi taru kuningas Midaksesta ja Vanhan testamentin kertomus kultaisesta vasikasta.
Kullan arvostus
thumb|Kullan dollarihinnan kehitys 2001-2006 (LBMA). thumb|right|Kullan hinta 1971-2008 nimellishintaisena ja inflaatiokorjattuna vuoden 2007 dollarin mukaan.
Kullan hinta noteerataan yleensä yksikössä: USD/troy oz (99,98 % Au). (Troy oz = troy-unssi = 31,1034768 grammaa.)
Kultakolikkoina kultaa on käytetty vuosituhansien ajan ja yhä edelleen sillä voidaan katsoa olevan rahantapainen arvo, vaikkei minkään maan valuutta enää virallisesti olekaan sidottu kultaan. Kultaa voidaan pitää neljäntenä maailmanvaluuttana Yhdysvaltain dollarin, euron ja jenin lisäksi. Kullalla on valuuttakoodi XAU, joka vastaa yhtä unssia kultaa. Suuri määrä kultaa on talletettuna keskuspankkien kassaholveissa. Suomen Pankin kultavaranto on pysynyt pitkään 49 tonnissa.
Kultaan halutaan sijoittaa, koska se on ollut ihmiskunnan yleisin vaihdannan väline yli 6 000 vuoden ajan. Historiallisesti kulta on säilyttänyt arvonsa huonoina aikoina (lamat, sodat) ja suojannut jossain määrin inflaatiota vastaan. Kultaan voi sijoittaa ostamalla kultaharkkoja tai -kolikoita tai sekä sijoittamalla erilaisiin kultaan sidottuihin rahastoihin tai johdannaisiin. Vuodesta 2000 lähtien fyysinen sijoituskulta on ollut Suomessa arvonlisäverosta vapaata. Sijoituskullan kultapitoisuuden on kolikkojen osalta oltava vähintään 900 promillea ja laattojen/harkkojen osalta vähintään 995 promillea.
Kamfeeni
Kamfeeni (C10H16) on terpeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy luonnossa useiden kasvien eteerisissä öljyissä. Kamfeenia voidaan käyttää hajusteissa ja muiden orgaanisten yhdisteiden valmistamiseen.
Elävän Sanan Yhteys
Elävän Sanan Yhteys ry (lyhenne ESY) eli Elävä Sana -seurakunta sijaitsee Helsingissä Pasilassa ja lukeutuu tunnustuskuntiin sitoutumattomaksi uuskarismaattiseksi seurakunnaksi. Jäseniä on ~300. Pastorina toimii Peter Hackzell. Toimii nykyisin nimellä ESY Church.
Historia
Elävä Sana -seurakunta on itsenäinen helluntailais-uuskarismaattinen seurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1983 ja rekisteröity 1986 nimellä Elävän Sanan yhteys ry. Seurakunta tunnetaan myös nimellä Elävä Sana -seurakunta (ESY). Seurakunnan alkuvaihessa pastoripariskuntana toimi Tapio ja Karen Tamminen. Peter Hackzell asetettiin johtavan pastorin toimeen vuonna 2001. Peter Hackzell toimi aiemmin yhtenä SUHE:n pastoreista. Vuonna 2018 tapahtui organisaation muutos jolloin perustettiin ESY Church, joka kuuluu Kingdom Church -uskonnolliseen yhdyskuntaan.
Kamfeeni
Ominaisuudet ja esiintyminen luonnossa
Huoneenlämpötilassa kamfeeni on valkoista kiteistä ainetta ja sillä on kamferia muistuttava ominaishaju. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja sykloheksaaniin. Kuumennettaessa kamfeeni sublimoituu helposti ennen sulamispistettään. Kuumennettaessa hapen läsnä ollessa kamfeeni hapettuu myös helposti kamfeniloniksi. Karboksyylihappojen kanssa reagoidessaan yhdiste muodostaa isobornyyliestereitä. Kamfeeni on kiraalinen ja optisesti aktiivinen yhdiste ja siitä tunnetaan (+)- ja (-)-enantiomeerit.
Kamfeenin molempia enantiomeereja esiintyy lukuisien kasvien eteerisissä öljyissä. Sitä esiintyy muun muassa havupuissa ja se on yksi tärpätin ainesosista, useissa laakerikasveissa, sitruksissa, sitruunaruohossa ja inkiväärissä.
Valmistus ja käyttö
Kamfeenia valmistetaan lähtemällä pineenistä. Pineeni voidaan joko kloorata isobornyylikloridiksi, joka reagoi Wagner–Meerwein-toisiintumisella kamfeeniksi tai isomeroitumisreaktiolla, jossa katalyyttinä toimii titaanidioksidi tai kulta adsorboituneena alumiinioksidin pinnalle. Sivutuotteena jälkimmäisessä prosessissa voi muodostua trisykleeniä.
Kamfeenia käytetään ainesosana hajusteissa. Siitä valmistetaan myös hajusteissa käytettäviä yhdisteitä kuten isobornyyliasetaattia, isoborneolia, kamferia ja isobornyylisykloheksanolia. Yhdiste voidaan kloorata hyönteismyrkkynä käytetyksi toksafeeniksi.
Juutalainen musiikki
pienoiskuva|[[Ofra Haza teki tunnetuksi erityisesti mizrahijuutalaisten musiikkiperinteitä.]] Juutalainen musiikki on juutalaisten musiikkia ja melodioita. Se sisältää sekä uskonnollisen musiikin että maallisen musiikin (kuten klezmerin) perineteitä. Vaikka jotkin juutalaisen musiikin elementit saattavat olla peräisin diasporaa edeltävältä aikakaudelta, niin rytmi- ja äänieroja löytyy myöhempien juutalaisdiasporan yhteisöjen musiikkiperinteisesti, joiden perinteisiin maantieteellinen sijainti ja ympäröivät yhteiskunnat ovat vaikuttaneet. Vakiopiirteinä juutalaismusiikissa esiintyvät etenkin vokaalimusiikin hallitsevuus soitinmusiikkiin nähden, soolo- ja vuorolauluimprovisointia koskevat säännöt, motiivit ja metodit, melodisten koristelujen sukulaisuus Lähi-idän musiikin vastaaviin piirteisiin sekä muuttumaton tapa esittää heprealaisia rukouksia. Tunnettu perinteinen juutalainen soitin on puhallinsoitin šofar, jota käytetään tiettyjen uskonnollisten juhlien yhteydessä. Hasidistinen liike synnytti 1700- ja 1800-luvulla spontaanisen ja rytmikkään niggun-lauluperinteen. Klezmer on itäeurooppalaisten juutalaisten kansanmusiikkia, jota esitetään edelleen.
Jukka Salmela
Jukka Arto Olavi Salmela (s. 30. joulukuuta 1958 Kangasala) on suomalainen muusikko ja musiikinopettaja Tampereen Rudolf Steiner koulussa, sekä entinen pikaluistelija.
Jukka Salmela kilpaili Lake Placidin talviolympialaisissa vuonna 1980 ja sijoittui 18:nneksi 500 metrin ja 30:nneksi 1 000 metrin luistelussa. Saman vuoden huhtikuussa hän alitti ensimmäisenä luistelijana 37 sekunnin rajan 500 metrillä Medeossa, Neuvostoliitossa, mutta kyseessä oli epävirallinen käsiaika 36,8 sekuntia. Vuoden 1981 sprinttereiden MM-kilpailuissa Salmela sijoittui 12:nneksi ja samana vuonna hän voitti ainoan pikaluistelun Suomen mestaruutensa.
Salmela on esiintynyt laulusolistina muun muassa yhtyeissä Salmela Komitea ja Tabula Rasa.
Kordillieerit
Vuoriston korkeimman osan muodostavat Etelä-Amerikan Kordillieerit eli Andit, jonka korkeimmat huiput ovat lähes 7 000 metrin korkuisia. Sen korkein huippu, Aconcagua (6 959 metriä) on Amerikoiden korkein vuori.
Keski-Amerikan Kordillieerit ulottuvat Panaman alanteesta Tehuantépecin kannakselle ja sen korkeimmat huiput ovat yli 4 000 metrin korkuisia. Sitä reunustavat useat toimivat ja sammuneet tulivuoret. Meksikossa Sierra Madre Occidentalin ja Sierra Madre Orientalin väliin jää Meksikon ylätasanko.
Pohjois-Amerikan Kordillieerit ulottuvat Beringinsalmelle asti noin 7 000 kilometrin pituisena. Niihin kuuluu useita peräkkäisiä jonoja, kuten Kalliovuoret, Saint Eliasin vuoret, Rannikkovuoret, Kaskadit, Sierra Nevada sekä Alaskavuoristo, johon Pohjois-Amerikan korkein huippu Denali (6 194 metriä) kuuluu. Yhdysvaltojen kohdalla rannikkojonojen ja Kalliovuorten väliin jää laajoja altaita, kuten Great Basin ja Coloradon laakio. Tällä kohtaa Pohjois-Amerikan Kordillieerit saavuttaa suurimman leveytensä, noin 1 700 kilometriä.
Pohjois-Amerikka
thumb|[[Kalliovuoret|Kalliovuoria Kanadassa.]] Kordillieerien alueen kasvit ovat sopeutuneet alueen eri korkeuksiin. Vuoriston alueelta löytää mm. lehtimetsää, havumetsää, vuoristoniittyä ja juuri lumirajan alapuolelta; paljakkaa. Alueella on myös paljon eläimiä, jotka ovat sopeutuneet vuoristoelämään monin eri tavoin. Louhikkoisilla rinteillä itsevarmasti hyppelevät mm. amerikanlampaat ja lumivuohet. Hirvet ja karibut laskeutuvat talvikuukausina vuorilta alas lämpimimpiin ilmoihin. Monet eläimistä, jotka elävät vuoristossa ympäri vuoden vaihtavat ruskean kesäturkkinsa talveksi valkoiseen turkkiin. Näihin eläimiin lukeutuu mm. lumikenkäjänis, jolla on nimensä mukaan suuret ja leveät tassut, joiden avulla se pysyy lumen päällä. Joillakin eläimillä, kuten karhuilla ja murmeleilla aineenvaihdunta hidastuu talveksi, ja ne vaipuvat talviuneen, tai -horrokseen. Kordillieereille perustetut luonnonpuistot tarjoavat nykyään suojapaikan monelle eläinlajille, kuten sudelle ja mustajalkahillerille, jotka ovat hävinneet tai erittäin uhanalaisia muualla mantereella.
thumb|Costa Rican vuoristoa. Amerikkaan ihmiset saapuivat noin 9 000-15 000 vuotta sitten useassa muuttoaallossa Siperian ja Alaskan kautta. Nämä metsästäjä-keräilijä-kansat vaelsivat itään, pitkin maankannaksia ja saariketjuja metsästäen mastodontteja, esihistoriallisia karhuja, biisoneita ja karibuja. He jatkoivat matkaansa etelään kohti Meksikoa, ja siitä edelleen Keski-Amerikkaan ja sitä kautta Etelä-Amerikkaan, ja asuttivat näin Amerikan mantereet. Kordillieerien asukkaat elivät vuodenaikojen mukaan: talveksi muutettiin tasangoille metsästämään biisoneita ja kesäksi muutettiin vuorille, missä kerättiin marjoja ja kasvien juuria sekä pyydystettiin kalaa, kauriita ja hirviä. Näiden "paleointiaaninen" jälkeläisiä ovat Amerikan muut intiaaniheimot. Eurooppalaisten saapuminen rannikolle muutti alkuperäiskansojen elämän peruuttamattomasti. Kordillieerien vuoristot olivat viimeinen paikka, johon tulokkaat ulottivat vaikutuksensa. Mutta lopulta sinnekin saapui "vuoristolaiskolonisteja": ensin kultaa hamuavia espanjalaisia ja heidän jälkeen turkiksia ja mineraaleja hamuavia brittejä ja ranskalaisia. Heidän perässään tulivat pysyvät uudisasukkaat. Kalifornian kultalöydöt vuonna 1884 merkitsivät kultakuumeen alkua. Tuhansittain onnenonkijoita ryntäsi Kordillieereille muuttaen seudun elämänmenon pysyvästi.
Etelä-Amerikka
thumb|right|[[Andit|Andien vuoristoa Etelä-Amerikassa.]] Inkavaltio on lähtöisin Andien Cuzcon alueelta, nykyisestä Perusta, mistä se alkoi laajeta 1400 luvulla. Kukoistuskautena inkavaltion piiriin kuului yli kuusi miljoonaa ihmistä lähes koko Andien pituudelta, jolloin valtion alue kattoi lähes Rooman valtakunnan kokoisen alueen. Inkat pitivät valtionsa kasassa tiukan kurin ja pikkutarkan hallinnon avulla. He rakensivat kastelukanavia ja kivettyjä teitä, joista monet ovat yhä käytössä. Kastelujärjestelmän ansiosta maanviljely oli mahdollista myös kuivemmilla ja syrjäismillä alueilla. Jyrkät rinteet pengerrettiin kivimuurien avulla porrasmaisiksi peltotilkuiksi, ja samalla estettiin rankkasateita huuhtomasta maata pois. Inkavaltio oli kuitenkin lyhytikäinen. Sen kohtaloksi koitui kansakunnan suuri vauraus: uuteen maailmaan purjehtineet espanjalaiset kuulivat inkojen mittavista kulta-aarteista ja lähtivät ryöstämään niitä. Kuningas Atahualpa tapettiin viekkaudella ja juonittelulla, ja inkavaltion kaatoi Pizarron johtama pieni 180 miehen armeija vuonna 1532. Valloittajien tuomat kulkutaudit nopeuttivat tuhoa. Kun Espanjan valtio puolestaan menetti otteensa useiden itsenäisyystaistelujen myötä, jakautui Andien alue nykyisiksi itsenäisiksi valtioiksi: Venezuelaksi, Kolumbiaksi, Ecuadoriksi, Peruksi, Boliviaksi, Chileksi ja Argentiinaksi.
Kordillieerien synty
Kordillieerit syntyi mesotsooisen kauden lopulla ja tertiäärikaudella tapahtuneen alpiinisen poimutuksen aikana.
Pohjois-Amerikan Kordillieerit
Kordillieerit alkoivat kasvaa, kun luoteeseen menevä Pohjois-Amerikan laatta alkoi työntymään Tyynenmeren laatan päälle. Kehityksen aiheutti tuolloin tapahtunut Atlantin aukeaminen. Vuoriston syntyyn vaikutti kaksi orogeniaa eli vuoristoja muodostavaa prosessia. Mannerlaattojen liikkuessa Amerikan laatta törmäsi Japanin pääsaaren kokoisiin saariin, jotka olivat aikaisemmin irtautuneet mantereesta. Nämä harhailevat saaret törmäsivät nyt Amerikan mantereeseen poimuuntuen ja käyden läpi voimakasta muodonmuutosta. Suunnaton puristusvoima pirstoi valtavia määriä kiveä ja liu'utti valtavia kalliolohkoja toistensa päälle. Näin syntyivät Kolumbianvuoret, joista syntyivät myöhemmin Kalliovuoret. 85 miljoonaa vuotta sitten alkanut Larambien orogenia käynnisti uuden puristuksen ajanjakson, joka muovasi Kalliovuoret nykyiseen asuunsa. Tertiäärikauden puolivälissä puristus muuttui venytykseksi, josta seurasi tulivuoritoiminnan kasvaminen ja maan kohoaminen. Näiden seurauksena syntyi Kalliovuorten eteläosa ja Coloradon laakio.
Etelä-Amerikan Kordillieerit
Andit kuuluvat Etelä-Amerikan Kordillieeneihin, jotka syntyivät kahden mannerlaatan yhteentörmäyksessä. Painavampi Tyynenmeren laatta painuu kevyemmän Etelä-Amerikan mannerlaatan alle nostaen tätä. Andien vuoristo kasvaa edelleen. Etelä-Amerikan mannerlaattaa työntää 130 miljoonaa vuotta sitten alkanut Atlantin valtameren avartuminen, jonka seurauksena Tyynimeri kutistuu muutaman sentin vuodessa Atlantin vastaavasti kasvaessa. Jatkuvasta liikkeestä huolimatta eroosio kuluttaa vuoria samaan tahtiin kuin ne kasvavat, joten vuorten korkeus ei juurikaan kasva.
Pentti Kokko
Tukimiehenä pelannut Kokko edusti urallaan Helsingin Jalkapalloklubia 1962–1971, Kiffeniä 1972, Helsingin Palloseuraa 1972, FC Honkaa 1974 ja Finnairin Palloilijoita 1975–1977 sekä 1982. Hän voitti HJK:ssa Suomen mestaruuden 1964 ja Suomen Cupin 1966. Kaikkiaan Kokko pelasi yhdeksän kauden aikana 168 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki viisi maalia.
Kokko pelasi maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1967.
Kurkunkansi
thumb|310px|Kurkunkansi eli epiglottis Kurkunkansi on kurkunkannenrustosta ja sitä peittävästä limakalvosta muodostunut kurkunpään rakenne, jonka tehtävänä on osallistua kurkunpään sulkemiseen. Nieltäessä tai tilanteissa, joissa rintaontelon painetta täytyy kasvattaa (esimerkiksi ulostettaessa), kurkunkansi painautuu alas samalla, kun muu kurkunpää nousee sitä vasten. Kurkunpään sulkee täydellisesti äänihuulien sulkeutuminen.
Kurkunkannenrusto muodostuu elastisesta rustokudoksesta.
Äänijänne
Äänijänne on parillinen elin, joka yhdistää kummankin kurkunpään kannuruston kilpirustoon. Äänijännettä, siihen liittyvää lihasta ja edellisten limakalvoa kutsutaan yhteisnimellä äänihuuleksi. Se ei ole jänne sanan varsinaisessa merkityksessä.
Kaabil
Kaabil (suom. ”Kykenevä”) on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen toimintatrillerielokuva, jonka on ohjannut Sanjay Gupta. Pääosia näyttelevät Hrithik Roshan ja Yami Gautam. Elokuva seuraa sokeaa äänitaiteilijaa, jonka vaimo kohtaa epäoikeudenmukaisuutta ja kuolee. Hän päättää kostaa vaimonsa kuolemasta vastuussa oleville ja samalla hämätä poliisia oletuksella, että kukaan ei uskoisi sokean voivan tappaa.
Ervin Skela
pienoiskuva|Ervin Skela vuonna 2018. Ervin Skela (s. 17. marraskuuta 1976 Vlorë, Albania) on albanialainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Ascoli Calciota.
Uransa alussa Skela edusti kotimaassaan Flamurtaria ja SK Tiranaa. Vuonna 1997 hän siirtyi Saksaan, Union Berliniin, jossa hän pelasi vuoteen 1999 asti. Tuolloin Skela siirtyi yhdeksi kaudeksi FC Chemnitzeriin. Seuraavina vuosina hän jatkoi saksalaisseuroissa kiertämistä edustaen SV Waldhof Mannheimia, Eintracht Frankfurtia ja DSC Arminia Bielefeldiä. Kaudeksi 2005/2006 Skela siirtyi Bundesligaan 1. FC Kaiserslauternin kokoonpanoon ja sieltä kauden päätyttyä nykyiseen joukkueeseensa.
Vuonna 2000 Albanian maajoukkueessa debytoinut Skela on pelannut 22 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Matthew Dellavedova
Matthew Dellavedova (s. 8. syyskuuta 1990 Maryborough, Victoria) on australialainen koripalloilija, joka pelaa pelintekijänä tai heittävänä takamiehenä.
Neljä kautta Saint Mary's Collegen joukkueessa pelannutta Dellavedovaa ei varattu NBA:han vuoden 2013 varaustilaisuudessa mutta Cleveland Cavaliers teki hänen kanssaan kaksivuotisen sopimuksen ja jatkosopimuksen kesällä 2015. Alkukesällä 2015 ja 2016 Cavaliers pelasi NBA:n loppuotteluissa Golden State Warriorsia vastaan. Jälkimmäisellä kerralla Cavaliers voitti seurahistoriansa ensimmäisen NBA:n mestaruuden.
Dellavedova siirtyi kesällä 2016 Milwaukee Bucksiin ja palasi joulukuussa 2018 Cleveland Cavaliersiin.
Australian miesten maajoukkuetta Dellavedova on edustanut muun muassa Lontoon kesäolympialaisissa 2012, Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016, Espanjan MM-kilpailuissa 2014 ja Kiinan MM-kilpailuissa 2019.
Mark Parrish
Mark Parrish (s. 2. helmikuuta 1977 Bloomington, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkohyökkääjä. Hän pelasi urallaan yli 700 NHL-ottelua.
Seurajoukkueissa
Parrish vakuutti kykyjenetsijät jo ensimmäisellä juniorikaudellaan NCAA:ssa, ja Colorado Avalanche varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa numerolla 79 vuonna 1996. Parrish pelasi kuitenkin vielä yhden kauden NCAA:ssa, ja seuraavan WHL-liigan Seattle Thunderbirdsissä. WHL:ssä hänet valittiin WHL:n läntiseen tähdistökentälliseen.
Viimeisen juniorikautensa loppupuolella Colorado myi oikeutensa Parrishiin Florida Panthersille vaihdossa Tom Fitzgeraldiin. Parrish ehti pelata vielä loppukaudesta yhden AHL-ottelun New Haven Beastissa. Kaudella 1998–1999 hän pelasi miltei koko kauden Panthersin kokoonpanossa. Parrish pelasi seuraavan kauden kokonaan Floridassa. Kesällä 2000 Panthers kauppasi hänet Oleg Kvašan kanssa New York Islandersiin. Vaihtokaupassa Panthers sai Olli Jokisen ja Roberto Luongon.
Islandersissa Parrish pelasi ykkös- ja kakkosketjuissa maalintekijänä. Toisella Islanders-kaudellaan NHL-kausi 2001–2002 Parrish rikkoi selvästi vanhat piste-ennätyksensä, kun hän teki 60 pistettä. Hän pelasi kauden aikana myös NHL:n tähdistöottelussa. Parrish oli Aleksei Jašinin jälkeen Islandersin toiseksi paras pistemies. Islandersissa hän pelasi aina kauteen 2005–2006 asti, jolloin Islanders myi hänet Brent Sopelin kanssa Los Angeles Kingsiin, joka puolestaan lähetti Denis Grebeškovin ja Jeff Tambellinin Islandersiin.
Kaudella 2009–2010 Parrish osallistui Vancouver Canucksin harjoitusleirille, mutta hän ei mahtunut lopulliseen joukkueeseen ja Canucks purki koeaikasopimuksen. Parrish pelasi kaudella AHL:n Norfolk Admiralsissa. Helmikuussa 2010 Tampa Bay Lightning teki yksivuotisen, kaksisuuntaisen sopimuksen Parrishin kanssa, mutta palautti Parrishin takaisin Norfolkiin. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Buffalo Sabresiin, mutta pelasi kahta NHL-ottelua lukuun ottamatta AHL:n Portland Piratesissa. Seuraavaksi kaudeksi Parrish siirtyi Ottawa Senatorsiin, mutta aloitti kauden farmijoukkue Binghamton Senatorsissa.
Maajoukkueessa
Yhdysvaltojen edustusjoukkueessa Parrish pelasi ensimmäistä kertaa jo junioriturnauksissa. Hän pelasi nuorten MM-kilpailut vuosina 1996 ja 1997. Jälkimmäisestä turnauksesta Yhdysvallat voitti hopeaa.
Yhdysvaltoja Parrish edusti ensimmäistä kertaa MM-tasolla vuonna 1998. Seuraavan kerran Parrish pelasi MM-kisoissa vuonna 2001. Vuoden 2005 MM-kilpailuissa Parrish teki kuudessa pelaamassaan ottelussa viisi maalia. Parrish valittiin myös Torinon olympialaisiin edustamaan Yhdysvaltoja.
Maatin laki
Maatin laki on muinaisessa Egyptissä vallalla ollut käsitys oikeudenmukaisuudesta ja totuudesta, jota edusti Maat-jumalatar.
Maatin laki oli merkittävä erityisesti uskonnollisessa merkityksessä, sillä vainajan oli saatava jumalat vakuutetuiksi noudattaneensa Maatin lakia maan päällä eläessään, jotta hän ei joutuisi kadotukseen. Maatin lakia noudattanutta ihmistä kutsuttiin ääneltään vilpittömäksi.
Saadakseen jumalat vakuuttuneiksi noudattaneensa Maatin lakia vainajan tuli vakuuttaa seuraavaa:
Ma'at Maet
Pursuköynnökset
Pursuköynnökset (Anredera) on basellakasvien (Basellaceae) heimoon kuuluva pienehkö kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi 12 lajia.
Risto Näätänen
Risto Kalervo Näätänen (s. 14. kesäkuuta 1939 Helsinki) on suomalainen psykologi ja neurotieteen tutkija.
Henkilöhistoria
Näätäsen vanhemmat olivat professori Esko Näätänen ja Rauni Raudanjoki.
Näätänen löysi aivosähkökäyrästä poikkeavuusnegatiivisuus-aallon jolla on ollut huomattava merkitys aivojen tiedonkäsittelyn lainalaisuuksien tuntemisessa. Hän oli Helsingin yliopiston psykologian professori vuodet 1975–1998, mutta toimi Suomen Akatemian tutkimus- tai akatemiaprofessorina kaudet 1983–1988, 1988–1993, 1993–1998, 1998–2007. Näätäsen tutkimustuloksia on julkaistu muun muassa Nature- ja Science-lehdissä. Hänen tutkimustyönsä on vaikuttanut monitieteiseen perustutkimukseen ja psykologian alan sovelluksiin, esimerkkeinä lukivaikeuksien ja mielenterveyden hoito ja musiikin opetus.
Näätänen valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1980. Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1991 ja Venäjän tiedeakatemian jäsenyys vuodesta 1994. Akatemiaprofessori Näätänen palkittiin ensimmäisellä Suomen tiedepalkinnolla vuonna 1997. Elokuussa 2006 hänelle myönnettiin Psykologian varttuneen tutkijan palkinto Psykologia 2006 -kongressin avajaisissa Tampereella.
Näätäsen jäätyä eläkkeelle vuonna 2008 hän siirtyi Tarton yliopiston ja Århusin yliopiston vierailevaksi tutkijaksi. Hänellä on ollut professorin asema Tarton yliopistossa vuodesta 2007 lähtien.
Heli Marjanen
Heli Marjanen (s. 1960) on suomalainen talousmaantieteilijä, joka on toiminut professorina Turun kauppakorkeakoulussa vuodesta 1999 lähtien. Hän väitteli kauppatieteiden tohtoriksi Turun kauppakorkeakoulussa vuonna 1997. Hän on erikoistunut tutkimuksessaan kuluttajien käyttäytymiseen.
Colimankoira
Colimankoira on sukupuuttoon kuollut meksikolainen koirarotu.
Ulkonäkö
Colimankoira oli pystykorvainen, möhömahainen ja lyhytraajainen. Se oli todennäköisesti karvaton. Meksikonkarvattomaankoiraan verrattuna raajat olivat huomattavasti lyhyemmät – jopa erittäin nuorilla meksikonkarvattomankoiran pennuilla on pidemmät raajat.
Alkuperä
Ainoat todisteet rodusta ovat hienot keramiikkaesineet, jotka valmistettiin Luoteis-Meksikossa noin 300–600-lukujen aikoihin. Näitä koiria lihotettiin tarkoituksella ja jopa syötettiin väkisin, koska niiden pääasiallinen – ellei jopa ainoa – tarkoitus oli toimia ruoanlähteenä. Sekä asteekit, taraskit, mayat että colimat söivät koiranlihaa. Pentukoiran paistia pidettiin kuninkaiden herkkuna.
Pullulaani
Pullulaani on polysakkaridi. Se on rakenteeltaan suoraketjuinen eli lineaarinen ja koostuu toisissaan perättäin α(1–6)-glykosidisidoksin kiinni olevista maltotriooseista. Maltotrioosit koostuvat kolmesta glukoosista, jotka ovat kiinni toisissaan perättäin α(1–4)-glykosidisidoksin.
Pullulaanin E-koodi on E1204. Sitä käytetään esimerkiksi ravintolisissä kapselikuorien ja päällystettyjen tablettien valmistuksessa sekä hengityksen raikastamiseen tarkoitettujen liukenevien kalvojen valmistuksessa. Pullulaanin vesiliukoisuuden takia sitä voidaan käyttää esimerkiksi lääkkeissä lääkeaineiden imeytymisnopeutta säätelevänä täyteaineena. Pullulaania voidaan myös muuntaa kemiallisesti, jolloin siitä saadaan tuotettua veteen liukenemattomia kalvoja.
Pullulaania tuottaa luontaisesti Aureobasidium pullulans -sieni, josta Bender ja kollegat eristivät sen vuonna 1958. He selvittivät pullulaanin rakenteen ensimmäisinä maailmassa vuonna 1959 ja nimesivät sen sienen tieteellisen nimen mukaan. Eri sienikantojen tuottamien pullulaaniketjujen massat ovat yleensä välillä 50 000–40 000 000 daltonia. Pullulaanin α(1–6)-glykosidisidoksia pystyy hajottamaan pullulanaasi-niminen entsyymi.
Venn-diagrammi
thumb|220px|Venn vietti suuren osan elämästään [[Cambridgen yliopiston Gonville and Caius Collegessa, jonka ruokasalin ikkunaan on myöhemmin hänen muistokseen koristeltu Venn-diagrammi.]] thumb|Venn-diagrammi, joka osoittaa, mitkä isot kirjaimet ovat samannäköisiä [[latinalaiset aakkoset|latinalaisissa, kreikkalaisissa ja kyrillisissä kirjaimistoissa. Alin ympyrä sisältää kyrilliset, ylemmistä ympyröistä vasemmanpuoleinen kreikkalaiset ja oikeanpuoleinen latinalaiset kirjaimet.]]
Venn-diagrammi on matematiikassa joukko-opissa käytettävä diagrammi. Sen kehitti filosofi ja matemaatikko John Venn vuonna 1881. Venn-diagrammi kuvaa matemaattiset tai loogiset suhteet joukkojen välillä, ja sillä voidaan esittää joukkojen väliset operaatiot. Normaalisti joukkoja kuvataan ympyröillä, jotka usein leikkaavat toisiaan. Jos joukkoja on enemmän kuin kolme, käytetään yleensä muitakin kuvioita kuin ympyröitä.
Venn-diagrammeja käytetään havainnollistamaan eri joukkojen tai käsitteiden välisiä suhteita, paitsi joukko-opin alkeiden opetuksessa, myös toden­näköisyys­laskennassa, logiikassa, tilasto­tieteessä, kieli­tieteessä ja tietojen­käsittely­opissa.
Esimerkki
Kuvan esimerkissä näkyy joukot A ja B värillisinä ympyröinä. Oranssi ympyrä, joukko A, voi käsittää esimerkiksi kaikki kaksijalkaiset elävät olennot, sininen ympyrä, joukko B taas kaikki lentävät eläimet. Jokaista elävää olento voidaan ajatella vastaavan piste jossakin kohdassa diagrammeja. Kaksi­jalkaiset lento­kykyiset eläimet, kuten useimmat linnut kuuluvat molempiin joukkoihin, joten niitä vastaavat pisteet sijaitsevat molempien ympyröiden yhteisellä alueella. Sinne sijoittuvat siis kaikki eläimet, joilla on kaksi jalkaa ja jotka voivat lentää, ja vain ne.
Ihmiset ja pingviinit ovat myös kaksijalkaisia ja kuuluvat näin ollen oranssiin ympyrään, mutta koska ne eivät voi lentää, ne sijoittuvat oranssin ympyrän vasemman­puoleiseen osaan, joka jää sinisen ympyrän ulkopuolelle. Sääsket lentävät, mutta niillä on kuusi jalkaa, joten niitä vastaavat pisteet sijoittuvat siihen osaan sinistä ympyrää, joka jää oranssin ympyrän ulko­puolelle. Eläimet, jotka eivät ole kaksi­jalkaisia eivätkä lennä, esimerkiksi valaat ja hämähäkit, sijoittuvat molempien ympyröiden ulkopuolelle.
Aluetta, jonka muodostavat joukot A ja B yhdessä, sanotaan näiden joukkojen unioniksi ja merkitään A ∪ B. Tässä tapauksessa joukkojen unioniin kuuluvat kaikki elävät olennot, jotka ovat kaksijalkaisia tai voivat lentää, mukaan luettuna nekin, jotka täyttävät molemmat ehdot.
Joskus diagrammin ympärille piirretään nelikulmio, joka kuvaa universaalia perusjoukkoa. Tähän joukkoon kuuluu joukkojen A ja B lisäksi kaikki muut objektit tai asiat. Niiden laajuus riippuu otosavaruuden määritelmästä kyseisessä diagrammissa.
Historia
Venn-diagrammit otti käyttöön John Venn (1834–1923) aikakauskirjassa Philosophical Magazine and Journal of Science vuonna 1880 julkaisemassaan tutkielmassa On the Diagrammatic and Mechanical Representation of Propositions and Reasonings.