cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Addison Montgomery
Taustaa
Addisonilla on veli Archer, joka on myös lääkäri, neurologi. Addison ja Archer ovat vaikutusvaltaisesta varakkaasta perheestä. Addison todisti lapsena useasti isänsä syrjähyppyjä, jonka vuoksi hänen ja hänen isänsä suhde on etäinen.
Addison oli aiemmin naimisissa Derek Shepherdin kanssa, mutta pari on eronnut. Addison asuu nykyään Los Angelesissa ja työskentelee ystäviensä Sam ja Naomi Bennettin perustamalla yksityisklinikalla.
1. tuotantokausi
Addison saapuu New Yorkista Seattle Gracen sairaalaan sarjan ensimmäisen tuotantokauden päätösjaksossa aikeinaan tehdä sovinto miehensä Derekin kanssa. Derek on jättänyt Addisonin saatuaan tietää tämän syrjähypystä Derekin parhaan ystävän Mark Sloanin kanssa ja muuttanut Seattleen. Seattlessa Derek on alkanut seurustella Derekin avioliitosta tietämättömän Meredith Greyn kanssa.
2. tuotantokausi
Addisonin saavuttua sairaalaan Derek kohtelee häntä ensin hyvin vihamielisesti. Addison yrittää ensin hieroa sovintoa Derekin kanssa, mutta suostuu sitten allekirjoittamaan avioeropaperit. Derek aikoo myös kirjoittaa paperit, mutta päättää sitten yrittää vielä kerran Addisonin kanssa ja lopettaa suhteensa Meredithin kanssa.
Addison muuttaa Derekin luo Seattleen ja ottaa vastaan kirurgin työn sairaalasta. Seattlessa hän ystävystyy mm. Callie Torresin ja Miranda Baileyn kanssa. Derek ja Addison yrittävät korjata avioliittoaan. He onnistuvatkin pääsemään parempiin väleihin, mutta parin avioliittoa hiertävät yhä vanhat ongelmat, Derekin tunteet Meredithiä kohtaan sekä Mark Sloanin yllättävä ilmestyminen Seattleen. Mark yrittää saada Addisonin muuttamaan takaisin New Yorkiin, mutta tämä kieltäytyy.
3. tuotantokausi
Addison löytää Derekin taskusta pikkuhousut ja saa näin tietää Derekin pettäneen häntä Meredithin kanssa sairaalan juhlissa. Hän tajuaa avioliittonsa olevan ohi, ja soittaa humalassa Markille New Yorkiin. Mark lentää Addisonin luo ja he viettävät yön yhdessä. Seuraavana aamuna Addison yrittää päästä Markista eroon huonolla menestyksellä. Mark päättää voittaa Addisonin sekä Derekin ystävyyden takaisin ja muuttaa Seattleen.
Addison ja Derek päättävät ottaa avioeron. Addison masentuu erosta. Hän aloittaa pian uudelleen suhteen Markin kanssa, mutta suhteesta ei tule vakavaa Markin huikentelevaisen luonteen takia. Addisonilla on lyhyt suhde myös Alex Karevin kanssa, mutta Alex ei halua jatkaa suhdetta tajutessaan Addisonin etsivän vakavampaa ihmissuhdetta kuin mihin hän itse on valmis. Saatuaan tarpeekseen epäonnistuneista ihmissuhteista Addison päättää aloittaa alusta toisessa kaupungissa.
1. tuotantokausi
Addison jättää työnsä Seattle Gracessa ja muuttaa Los Angelesiin. Hän ottaa vastaan työn ystäviensä Naomi ja Sam Bennetin perustamalta Oceanside Wellness Center -nimiseltä yksityisklinikalta. Muutos auttaa Addisonia toipumaan vanhoista asioista, mutta tuo myös uusia hankaluuksia. Addisonin on aluksi hankala sopeutua uuteen työyhteisöön ja tapoihin. Vähän ajan kuluttua hän kuitenkin ystävystyy uusien kollegoidensa Violet Turnerin, Cooper Friedmanin, Dell Parkerin ja Pete Wilderin kanssa.
Addisonin ja Peten välille tulee romanssi, joka kuitenkin päättyy lyhyeen. Addison jättää Peten, kun tämä ei ilmaannu treffeille eikä kerro mitään syytä. Pian tämän jälkeen Addison tutustuu losangelesilaiseen poliisiin Keviniin ja alkaa seurustella tämän kanssa.
2. tuotantokausi
Addisonin ja Kevinin suhde voi hyvin jonkin aikaa, mutta ajautuu sitten ongelmiin. Addisonin on vaikea luottaa miehiin, ja Kevinin taas vaikea suhtautua siihen, että Addison on häntä huomattavasti varakkaampi ja korkeammin koulutettu.
Addison tutustuu uudella klikalla työskentelevään tri Wyattiin. Addison ja Wyatt eivät aluksi tule lainkaan toimeen, mutta huomaavat sitten tuntevansa vetoa toisiaan kohtaan. Addison päätyy lopulta suutelemaan Wyattia, ja lopettaa suhteensa Kevinin kanssa pian tämän jälkeen. Erottuaan Kevinistä hän saa kuitenkin tietää Wyattin muuttaneen pois.
Palattuaan Los Angelesiin Addison tutustuu sydänlääkäri Noah Barnesiin, ja ihastuu tähän. Hän saa kuitenkin pian tietää Noahin olevan Addisonin raskaana olevan potilaan aviomies. Noah alkaa piirittää Addisonia avioliitostaan huolimatta, ja Addison joutuu kamppailemaan tunteidensa ja moraalinsa välillä. Addison suutelee Noahia, mutta vetäytyy sitten pois. Toisen tuotantokauden päätösjaksossa Noahin vaimo alkaa synnyttää. Addison ei pysty käsittelemään tilannetta, pakenee paikalta ja pyytää Delliä auttamaan synnytyksessä hänen sijaansa.
3. tuotantokausi
Mark saapuu Los Angelesiin 18-vuotiaan tyttärensä Sloanin kanssa, joka tarvitsee Addisonin apua raskaudessa olevien ongelmien takia. Addison ja Mark ovat molemmat eri syistä ahdistuneita. Mark tarjoaa piristykseksi seksiä, ja he päätyvät harrastamaan seksiä Addisonin toimistossa. Mark ehdottaa Addisonille, että he voisivat palata yhteen ja kasvattaa Markin tyttären lasta Los Angelesissä. Addison alkaa kiinnostua ehdotuksesta, mutta sanoo kuitenkin suostuvansa vain jos Mark ehdottaa tätä vain hänen eikä lapsen tai eroahdistuksen takia. Mark tajuaa, ettei ole päässyt yli edellisestä suhteestaan ja vetää ehdotuksensa takaisin.
Naomin ja Samin 15-vuotias tytär Maya tulee puhumaan Addisonin kanssa, ja kertoo olevansa raskaana. Addison paljastaa asian Naomille ja Samille. Naomi järkyttyy ja eristäytyy ystävistään.
Samin ja Addisonin välit alkavat muuttua romanttiseen suuntaan. Naomi saa myöhemmin tietää Addisonin ja Samin välisistä tunteista ja suuttuu. Addison kieltäytyy Naomin takia aloittamasta suhdetta Samin kanssa. Hän päättää sen sijaan palata yhteen Peten kanssa. Hänestä tulee samalla läheinen Peten pojan Lucasin kanssa.
Kauden viimeisessä jaksossa Mayan synnytys käynnistyy, mutta hän ja Dell joutuvat auto-onnettomuuteen matkalla sairaalaan ja loukkaantuvat. Naomi sanoo antaneensa Addisonille anteeksi ja pyytää tätä pelastaaman Mayan. Addison onnistuu pelastamaan Mayan ja lapsen hengen, mutta Dell kuolee. Järkyttävät tapahtumat saavat kaikki arvioimaan asioita uudelleen. Pete ja Addison eroavat ystävinä, ja Addison päättää alkaa seurustella Samin kanssa.
Tessinin palatsi
thumb|250px|Tessinin palatsi [[Tukholman vanhassakaupungissa.]] Tessinin palatsi on barokkityylinen palatsi Tukholman vanhassakaupungissa Slotsbacken-aukion etelälaidalla, Kuninkaallisen kolikkokabinetin ja Suomalaisen kirkon välissä. Arkkitehti Nicodemus Tessin nuorempi rakennutti sen omaksi kotitalokseen vuosina 1694–1700.
Rakennuksen peri Tessinin kuoltua hänen poikansa Carl Gustaf Tessin. Hän joutui kuitenkin taloudellisten vaikeuksiensa vuoksi myymään palatsin vuonna 1750. Myöhemmin siitä tuli Ruotsin kruunun omaisuutta, ja se on toiminut sekä Tukholman ylikuvernöörien että Tukholman läänin maaherrojen residenssinä.
Palatsin portaalin veistokset ovat ranskalaisen kuvanveistäjä Bernard Fouquetin tekemiä. Rakennuksen sisäpihalla on barokkityylinen muotopuutarha.
007 ja kultainen ase (romaani)
007 ja kultainen ase on Ian Flemingin kirjoittama kolmastoista James Bond -romaani. Kirja ilmestyi vuonna 1965.
Kirjasta tehty samanniminen elokuvasovitus ilmestyi vuonna 1974.
National Journal
National Journal on yhdysvaltalainen poliittinen aikakauslehti. Sen päätoimittaja on Jeff Dufour. Painetun lehden viimeinen numero ilmestyi joulukuussa 2015, jolloin päätoimittajana oli vuonna 2014 tehtävään tullut
National Journalin perusti vuonna 1969 Thomas N. Schroth sen jälkeen kun hänet oli erotettu Congressional Quarterlystä. Schrothin perässä siirtyi uuden lehden toimitukseen useita muitakin Congressional Quarterlyn työntekijöitä.
National Journal on poliittisesti sitoutumaton julkaisu, ja se tarjoaa tietoja poliittisesta ympäristöstä ja trendeistä. Lehti toimitetaan kerran viikossa Washingtonin poliittisille päättäjille, ja lehden lukijakunnasta 66,7 prosenttia on Yhdysvaltain kongressista.
National Journal on saanut kolme National Magazine Awards -palkintoa. Vuonna 1979 se palkittiin viikoittaisista raporteistaan, 1981 Robert J. Samuelsonin artikkelista Money Makes the World Go Round: But What If It Can't Any More? ja 2005 Jonathan Rauchin kolumneista.
Seuraava sota
Seuraava sota on yhdysvaltalaisen Jan Hartmanin kirjoittama radiokuunnelma, jonka Yleisradio esitti 29. joulukuuta 1985. Kuunnelman aiheena oli uuden Kuuban ohjuskriisin seurauksena syttyvä ydinsota. Kuunnelman toteutus oli dokumenttimuotoinen, ja se aiheutti puhelutulvan Yleisradion ohjelmapäivystykseen ja hätäpuhelinnumeroihin, vaikka kuunnelman aikana lähettiin useita kertoja varoitus lähetyksen kuulijoille eikä ohjelmassa kuultu yhtään tuttua uutisääntä. Heti kuunnelman esittämisen jälkeen vietiin šokkiin joutuneita ihmisiä terveyskeskuksiin ja monia oli matkalla väestönsuojiin. Kuunnelman aikaansaamien reaktioiden seurauksena Radioteatterin silloinen päällikkö Mirjam Polkunen ilmoitti, ettei vastaavantyyppisiä dokumenttikuunnelmia enää lähetetä.
Kuunnelma oli ennen Suomea esitetty ainakin Kanadassa 5. elokuuta 1984, ja Jan Hartman voitti kuunnelmallaan Writers Guild of America -palkinnon vuonna 1985. Aikaisemmin kuunnelma oli esitetty myös Saksan liittotasavallassa ilman vastaavia reaktioita kuin Suomessa.
Hindu (täsmennyssivu)
Hindu tarkoittaa seuraavia asioita:
Laamat
Laamat (Lama) on kamelien heimoon kuuluva sorkkaeläinsuku. Sukuun kuuluvia lajeja ovat laama (Lama glama) ja guanako (Lama guanicoe), jota pidetään joskus laaman alalajina. Lisäksi alpakan on aiemmin katsottu kuuluvan laamojen sukuun, mutta nykyään se luokitellaan sukuun Vicugna.
Muhammad Nagib
Ali Muhammad Nagib (, 19. helmikuuta 1901 Khartum – 28. elokuuta 1984 Kairo) oli Egyptin tasavallan ensimmäinen presidentti 18. kesäkuuta 1953 – 14. marraskuuta 1954.
Nagibin isä, joka oli Egyptin armeijan sotilas, ei halunnut pojastaan sotilasta, vaan Nagib opiskeli ensin kääntäjäksi, suoritti myöhemmin tutkinnon valtiotieteistä ja toisen oikeustieteistä. Hänen äitinsä oli sudanilainen. Nagib osasi ranskaa, saksaa, italiaa ja englantia, lisäksi hän alkoi myöhemmin opetella hepreaa. Hän ei suorittanut tohtorintutkintoa vaan lähti sittenkin armeijauralle.
Muhammad Nagib valmistui kuninkaallisesta sotilasakatemiasta Kairossa. Hän oli kenraalina vuoden 1948 arabien ja Israelin sodassa. Hän liittyi 1949 vallankumoukselliseen vapaiden upseerien liikkeeseen ja nousi sen johtoportaaseen. Liikkeen johtajan eversti Gamal Abdel Nasserin tavoitteena oli syöstä vallasta brittien hallinnassa ollut kuningas Faruk.
Heinäkuun 23. päivänä 1952 ryhmä iski ja kuningas syöstiin vallasta. Kuninkaaksi tuli kuusikuukautinen Fuad II. Nagib nimitettiin armeijan komentajaksi pitämään se vallankumouksellisten upseerien käsissä. Hänet valittiin Egyptin pääministeriksi ja kuninkaallisen sijaishallituksen jäseneksi syyskuussa 1952.
Kun Egyptin tasavalta julistettiin 18. kesäkuuta 1953, Muhammad Nagibista tuli Egyptin presidentti. Hän oli samaan aikaan presidentti, pääministeri ja vallankumousneuvoston puheenjohtaja.
Nasser syytti Nagibia toiminnasta laittoman muslimiveljeskunnan kanssa ja diktaattorin elkeistä. Armeijan ja Egyptin komennosta käytiin lyhyt kiista, jonka Nasser voitti ja vallankumousneuvosto ilmoitti Nagibin erosta 24. helmikuuta 1954. Kansan protestit pakottivat ottamaan hänet takaisin seuraavana päivänä, mutta Nasser jäi pääministeriksi ja vallankumousneuvoston johtoon, joten Nagibin johtoasema oli enää seremoniallinen. Yhdeksän kuukautta myöhemmin hän luopui asemastaan ja asui eristetyssä huvilassa vuoteen 1972, jolloin Egyptin silloinen presidentti Anwar Sadat vapautti hänet.
Christian Tissier
pienoiskuva|Christian Tissier vuonna 2013. Christian Tissier (s. 1951 Pariisi, Ranska) on eräs Euroopan pisimpään harjoitelleista ja korkean vyöarvon saavuttaneista aikido-opettajista. Hän aloitti aikidon harjoittelemisen vuonna 1962. Pariisissa Tissier harjoitteli erityisesti Mutsuro Nakazonon ohjauksessa, kunnes muutti 18-vuotiaana Tokioon vuonna 1969. Japanissa hän harjoitteli aikidoa Aikikai Hombu dojolla seitsemän vuoden ajan. Tissierin tapaan harjoittaa aikidoa ovat vaikuttaneet erityisesti Seigo Yamaguchi, Kisaburo Osawa ja toinen dōshu Kisshōmaru Ueshiba.
Tissier saavutti vuonna 1998 aikidossa 7. danin vyöarvon. Hän saavutti nykyisen 8. danin vyöarvon 10.1.2016. Hänelle on myös myönnetty shihan-arvonimi aikikai aikidossa.
Töyhtötinami
pienoiskuva|Eudromia elegans
Töyhtötinami (Eudromia elegans) on Etelä-Amerikassa elävä töyhtötinamien sukuun kuuluva tinamilintu.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 40 cm. Sukupuolet ovat samannäköiset. Lajille on tunnusomaista pitkä ja ohut ylöspäin kaartuva töyhtö. Töyhtötinamilla on harmaankirjava höyhenpuku. Muista tinamilajeista poiketen lajilla on vain kolme varvasta, koska takavarvas puuttuu.
Levinneisyys
Lintua tavataan etelä-Chilessä, ja Argentiinassa.
Elinympäristö
Töyhtötinami on paikkalintu, joka viihtyy kuivassa avomaastossa ja harvapuisissa metsissä. Sitä tavataan vuorten rinteillä aina 3000 metrin korkeuteen saakka.
Lisääntyminen
Pesiminen tapahtuu matalaan maakuoppaan, usein matalan pensaan juurella. Hautominen on koiraan vastuulla.
Ravinto
Töyhtötinamin ravintoa ovat lehdet, siemenet, hedelmät, hyönteiset.
Sultans of Swing
"Sultans of Swing" on Dire Straits -yhtyeen ensimmäinen single vuodelta 1978. Sen sävelsi ja sanoitti yhtyeen kitaristi ja laulaja Mark Knopfler, joka on tehnyt suurimman osan yhtyeen muistakin kappaleista. Se kertoo jazz-yhtyeestä, jonka jäsenet eivät välitä suosiostaan, vaan haluavat vain soittaa pienessä baarissa Lontoossa. Kappaleessa mainitaan nimeltä yksi muusikko, George Borowski (kappaleessa hänet mainitaan nimellä "Guitar George").
Kappale oli Dire Straitsin ensimmäinen listahitti Britanniassa. Se nousi singlelistan kahdeksanneksi keväällä 1979.
Musiikillinen rakenne
"Sultans of Swingin" sävellaji on d-molli, ja se myös alkaa ja varsin pitkälle rakentuu kyseisen soinnun ympärille. Kappale alkaa d-mollisoinnulla ja laskeutuu siitä seuraavasti: C-Bb-A(+7), samalla tavalla kuin tutumpi Am-G-F-E -sointujärjestys, jota käytetään usein esim. flamencossa. Tämä soinnutus tunetaan nimellä "andalusialainen kadenssi". Kappaleen intervallijärjestys on siis sama kuin yllä mainitussa a-molli-kierrossa (1-7-6-5, juurisävel-septimi-seksti-kvintti). Säkeistöjen kakkososa alkaa F-soinnusta ja etenee sitten seuraavalla tavalla: C-Bb-Dm. Väliosien sointukulku on seuraavanlainen: Dm-Dm-C-Bb-Bb-C. Tästä huomaa, että kappale on varsin yksinkertainen ja rakentuu vain sävellajin omista soinnuista. Kappaleen tahtilaji on 4/4.
Estádio Waldomiro Pereira
Estádio Waldomiro Pereira on monikäyttöinen stadion Patos de Minasissa Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Esporte Clube Mamorén kotikenttänä. Stadionille mahtuu 5 000 katsojaa.
Oroqinit
Oroqinit ovat yksi kiinan virallisesti tunnustamista etnisistä vähemmistöistä ja kuuluvat niistä pienilukuisimpiin. Vuoden 1990 väestönlaskennan mukaan heitä oli 6 965. Suurin osa heistä asui Heilongjiangin ja Sisä-Mongolian alueilla. Oroqinit puhuvat tunguusikieliin kuuluvaa oroqinin kieltä. Jotkut kielitieteilijät pitävät sitä evenkin murteena. Oroqinit ovat läheistä sukua nanaille. Oroqin tarkoittaa vuoristokansaa tai poronhoitajia.
Historia
220px|thumb|vasen|Oroqinishamaani Chuonnasuan valokuvassa vuodelta 1994. Oroqinit polveutuvat tunguusikansoista, joita on ollut Mantšurian alueella jo vähintään 300-luvulta eaa. Nykyisille alueilleen heitä alkoi muuttaa 1600-luvulla heidän yrittäessään vältellä levittäytyvän Venäjän valtaa. Japani valloitti Mantšurian vuonna 1931 ja hyökkäsi muuhun Kiinaan vuonna 1937. Sodan sytyttyä oroqineja otettiin väkisin asepalvelukseen Japanin asevoimiin. Osa oroqineista piiloutui metsäalueille ja osa joutui japanilaisten perustamille keskitysleireille, joissa he joutuivat muun muassa osallistumaan orjatyöhön. Vuoteen 1945 mennessä oroqinien määrä olikin tippunut noin tuhanteen, mutta sittemmin heidän määränsä on jälleen kasvanut. Vuoden 1949 jälkeen Kiinan kommunistien toteuttaman kollektivisaation myötä oroqinien perinteinen metsästyselinkeino vaihtui maanviljelyyn ja eläintenhoitoon.
Kulttuuri
Oroqinit harjoittavat edelleen perinteisiä animistisia uskomuksiaan, joihin on tullut vaikutteita myös esimerkiksi buddhalaisuudesta, konfutselaisuudesta ja venäläisestä ortodoksisuudesta. Uskoon kuuluu esimerkiksi taivaanjumala Sangi, joka puuttuu ihmisten murheisiin ja rankaisee luontoa vahingoittavia. Kiina on koululaitoksen kautta yrittänyt hävittää perinteistä uskoa.
Chuck Palahniuk
Provosoivat aiheet ovat Palahniukille tyypillisiä, ja häntä onkin kutsuttu ”shokkikirjailijaksi”. Palahniuk on Yhdysvalloissa kohonnut niin kutsutun X-sukupolven suosituimpien kirjailijoiden joukkoon. Hänellä on internetissa erittäin aktiivinen faniyhteisö. Palahniuk osallistuu itse aktiivisesti kotisivuillaan käytäviin keskusteluihin ja kommentoi faniensa kirjoituksia.
Palahniuk on voittanut töistään useita kirjallisuuspalkintoja, muun muassa Pacific Northwest Booksellers Association Awardin Fight Clubista sekä Oregon Book Awardin romaanistaan Survivor. Palahniukilta on suomennettu romaanit Fight Club (1996), Eloonjäänyt (1999), Tukehtuminen (2001) ja Kirottu (2011).
Elämäkerta
Palahniuk on koulutukseltaan toimittaja. Ennen menestymistä kirjailijana hän oman kertomansa mukaan työskenteli myös mekaanikkona. Palahniuk teki myös vapaaehtoistyötä ja kuljetti ihmisiä eri tukiryhmiin. Vuonna 1999 Palahniukin isä ja tämän naisystävä murhattiin. Murhaaja tuomittiin kuolemaan. Palahniuk on sittemmin kirjoittanut myös esseitä, tarinoita ja haastatteluja.
Neljä Baritonia
Neljä Baritonia oli Kalle Aholan, A. W. Yrjänän sekä Ismo ja Ilkka Alangon muodostama yhtye, jonka ainoa levytys on Ismo Alangon tekemä kappale ”Pop-musiikkia”, joka ilmestyi singlenä vuonna 1997. Kappaleen taustayhtyeen muodostavat Jukka Hakoköngäs (kosketinsoittimet), Jussi Kinnunen (basso) sekä Anssi Nykänen (rummut). Ahola, Yrjänä ja Alangot soittavat myös kitaraa. Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, jonka ohjasi Tommi Pietiläinen.
”Pop-musiikkia”-single (1997)
Levy-yhtiö: Poko Rekords
Katie Griffin
Katie Marilynn Neela Mousig Griffin (s. 1977 Toronto, Ontario) on kanadalainen näyttelijä ja poplaulaja.
Ura
Hän opiskeli näyttelemistä Ryerson Universityssä 1990-luvulla, mutta oli jo tehnyt näytelmärooleja televisiossa 10-vuotiaasta lähtien. Katie on esiintynyt elokuvissa, kuten RoboCop, Päivä prinssinä, Hinnalla millä hyvänsä, Electra, Onni on omistaa ja Väkivallan varjo. Lisäksi hän on tehnyt muutamia dubbauksia animaatioihin, kuten Sailor Moon, Spies-tytöt ja Team Galaxy. Laulajana Katie julkaisi ensimmäisen levynsä Kiss Me Chaos vuonna 2003.
Katie on naimisissa laulaja ja lauluntekijän Michael Kulasin kanssa ja heillä on yksi lapsi.
Jack Ellis
John Stuart "Jack" Ellis (s. 4. kesäkuuta 1955 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjoista Bad Girls, Coronation Street, Lovejoy ja The Bill.
Yksityiselämä
Ellis on ollut naimisissa näyttelijä Christine Kavanaghin kanssa vuodesta 1983. Heillä on kaksi lasta.
Dublinin raitioliikenne
Raitiotien raideleveys on rautateillä yleisesti käytetty 1 435 mm. Vaunukalustona käytetään ranskalaisen Alstomin valmistamia Citadis-tyypin nivelvaunuja. Raitiotien liikennöitsijänä toimii Veolia Transport Ireland.
Luas-raitiotien rakentaminen oli Euroopan unionin osaksi rahoittama hanke. Euroopan unioni myönsi varat myös laajennukseen, joka valmistui vuonna 2017.
BBC:n sinfoniaorkesteri
BBC:n sinfoniaorkesteri on Britannian yleisradioyhtiön BBC:n sinfoniaorkesteri, jonka kotipaikka on Lontoo.
Orkesteri soittaa kesäisin Proms-festivaalilla.
BBC:llä on ollut alusta alkaen orkesteri useilla eri nimillä. Vuonna 1930 se vakinaistui nimellä BBC Symphony Orchestra, ja sen ylikapellimestariksi tuli Adrian Boult, joka toimi ylikapellimestarina vuoteen 1950. Orkesterin ylikapellimestari on kesästä 2013 alkaen Sakari Oramo.
Virkamerkki
frame|Suomen poliisin virkamerkki Virkamerkki on Suomessa sisäministeriön tai oikeusministeriön myöntämä todistus.
Tunnetuin virkamerkki on poliisin virkamerkki, joka on jokaisella poliisilla. Virkamerkki on poliisiasetuksen mukaan pidettävä virkatehtävää suoritettaessa mukana ja tarvittaessa tai vaadittaessa esitettävä, kun se virkatehtävää vaarantamatta on mahdollista. Vuonna 2006 poliisi otti käyttöön uuden virkamerkin. Myös erätarkastajilla, ulosottomiehillä , rajavartiomiehillä , vankeinhoitolaitoksen virkamiehillä , yleisillä syyttäjillä , haastemiehillä ja pysäköinninvalvojilla on virkamerkki, joka on oltava aina virantoimituksessa mukana ja esitettävä tarvittaessa ja vaadittaessa.
Yksityisen turvallisuusalan vartijan vartijakortti, järjestyksenvalvojan järjestyksenvalvojakortti sekä turvasuojaajan turvasuojaajakortti ovat ulkonäöltään ja tarkoitukseltaan virkamerkkiä vastaavia. Ne on vastaavasti pidettävä työtehtävissä mukana ja esitettävä pyydettäessä mm. poliisille, toimenpiteen kohteelle ja toimeksiantajan edustajalle. Nämä eivät kuitenkaan ole viranomaisia, joten em. kortit eivät ole virkamerkkejä.
Suomessa siviiliasuisten poliisien virkamerkki on liitetty koteloon, jossa on virkamerkin lisäksi poliisin hihamerkkiä muistuttava metallinen tunnuskuva. Tunnuskuvan tarkoituksena on nopeuttaa poliisin tunnistamista ja vähentää sekaannuksia muihin henkilökortteihin.
Luhtatähtimö
Ulkonäkö ja koko
thumb|220px|vasen|Luhtatähtimön kukka.
Luhtatähtimö kasvaa 15–60 senttimetriä korkeaksi. Sen särmikkäät ja kaljut varret kasvavat pystysti tai kohenevasti. Väriltään kasvi on sini-, valkoisen-, puhtaan- tai kellanvihreä. Varsi ja lehtilaita ovat sileitä tai joskus matalista, tylpistä nystermistä alaosastaan vähän karheita. Kukallisen verson alimmatkin lehdet ovat lähes ruodittomia. Kaljulaitaiset ja tavallisesti yläviistoon siirottavat lehdet ovat kapeansuikeita tai tasasoukkia, joskus myös leveänsuikeita tai soikeita. Kukintona on tavallisesti 3–13-kukkainen, suppea tai harsu kaksihaarainen viuhko. Joskus viuhko on muuntunut yksikukkaiseksi. Kukinnon tukilehdet ovat kalvomaisia ja kaljuja. Luhtatähtimön kukassa on viisi valkoista terälehteä, jotka ovat 6–13 millimetriä pitkiä ja syvästi halkoisia. Teriötä selvästi pienempi verhiö on viisilehtinen, kalju ja 5–7 mm pitkä. Heteiden ponnet ovat 0,8–1,2 mm pitkiä, emiö on kolmelehtinen. Suomessa luhtatähtimö kukkii kesä-elokuussa. Hedelmänä on kuusiliuskaisesti aukeava, lyhyt kota. Siemenet ovat 1,2–1,5 mm pitkiä. Lajin kromosomiluku on poikkeuksellisen suuri ja muunteleva.
Luhtatähtimö muistuttaa ulkonäöltään suuresti Suomessa harvinaista suomentähtimöä eli idänluhtatähtimöä (Stellaria fennica) sekä myös jossain määrin myös kevättähtimöä (Stellaria holostea). Luhtatähtimö voi risteytyä heinätähtimön (Stellaria graminea) kanssa. Luhtatähtimö on ulkonäöltään muutoinkin hyvin monimuotoinen, joten erottaminen lähilajeista tai risteymistä voi olla hankalaa.
Levinneisyys
Euroopassa luhtatähtimöä kasvaa Britteinsaarilta ja Pohjois- ja Itä-Ranskasta itään aina Keski-Venäjälle. Etelässä levinneisyysalue rajoittuu Pohjois-Italiaan, Pohjois-Balkanille, Romaniaan ja Etelä-Ukrainaan. Pohjoisessa sitä puolestaan kasvaa Pohjois-Venäjälle ja Fennoskandian pohjoisosiin, joskin Norjassa lajia tavataan vain maan kaakkoisosissa. Kaukasuksella lajilla on erillinen esiintymisalueensa. Euroopasta luhtatähtimön levinneisyysalue jatkuu yhtenäisenä Keski-Siperiaan. Hajanaisemmin lajia kasvaa Keski-Aasiassa sekä Pohjois- ja Itä-Siperiassa. Tulokaslajina sitä esiintyy Itä-Kanadassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Suomessa luhtatähtimö on alkuperäislaji, jota tavataan paikoitellen Keski-Lappia myöten. Runsaimmillaan laji on Etelä- ja Keski-Suomessa sekä Perämeren rannikkoseudulla.
Elinympäristö
Luhtatähtimö kasvaa Suomessa luhtaisilla rannoilla, -niityillä ja -pensaikoissa ja ojanvarsissa.
Pikku-Vesijärven puisto
Pikku-Vesijärven puistossa on yhdessä Kariniemen puiston kanssa samoilla numeroilla merkitty Kariniemen arboretum, puulajipuisto.
Puistossa on myös muita samoihin lajeihin kuuluvia puita, joita ei ole erikseen nimetty. Pikku-Vesijärven puiston eteläosasta aukeaa kuvauksellinen näkymä kohti Lahden ammattikorkeakoulua ja kaupungintaloa. Samassa suunnassa näkyvät myös Radiomäen radiomastot.
Elizabeth-luokka
Elizabeth-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahdeksan aluksen muodostama 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaivaluokka, jonka alukset suunnitteli Sir Thomas Slade.
Alukset
Alusten aseistuksena oli kummallekin tykkikannelle asennetut 28 tykkiä, jotta alemmalla olivat 32-naulaisia ja ylemmällä 18-naulaisia. Lisäksi aluksilla oli puolikannella neljätoista ja etukannella neljä 9 naulan tykkiä.
Clonaid
Clonaid on Brigitte Boisselierin johtama, vuonna 1997 perustettu ihmiskloonausjärjestö, joka toimii Bahamasaarilla. Järjestöllä on filosofiasidoksia raëlilaisuus-uskonnon kanssa. Boisselierin mukaan Clonaid saattoi maailmaan ensimmäisen ihmiskloonin vuonna 2002. Tätä väitettä ei ole todistettu, sillä Eve-tyttöä ei annettu DNA-testeihin. Clonaidin väitettiin myös kloonauttaneen hollantilaiselle lesboparille tyttären 2000-luvun alussa, mutta tätäkään väitettä ei ole todistettu.
Alibaba
Alibaba
Murat Kardanov
Murat Nausbijevitš Kardanov (s. 4. tammikuuta 1971 Kabardi-Balkarian ASNT) on venäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.
Kardanov voitti olympiakultaa 2000 Sydneyn kisoista 76 kilogramman painoluokasta. Loppuottelussa oli vastassa yhdysvaltalainen Matt James Lindland. Vuonna 1998 hän voitti EM-kultaa Minskin kisoista. Hänellä on lisäksi MM-pronssia 1993 Tukholmasta sekä EM-pronssia 1993 Istanbulista ja 2000 Moskovasta. Vuonna 1995 Kardanov voitti 82-kiloisissa sotilaiden maailmanmestaruuden.
Kansainvälinen Salibandyliitto
Kansainvälinen Salibandyliitto eli IFF on salibandyn kattojärjestö, jonka Suomen, Ruotsin ja Sveitsin kansalliset salibandyliitot perustivat vuonna 1986. Järjestö on saanut Kansainvälisen olympiakomitean tunnustuksen, ja se kuuluu jäsenenä urheilun kansainvälisten lajiliittojen kattojärjestöön.
Minamoto no Yoshimoto
Minamoto no Yoshimoto (, ?–1180) oli Kawachi-Genji-suvun sotilaskomentaja Heian-kaudella. Arvoltaan hän oli alempi jugoi. Hän oli Minamoto no Yoshiien kuudennen pojan Yoshitokin kolmas poika.
Elämäkerta
Kun vuoden 1180 talvella prinssi Mochihito käskyn seurauksena koko Minamoto-klaani kapinoi, Kawachi-Genjin vanhalla tukialueella Kawachi-Ishikawassa olevat Minamotot uhaksi kokenut Taira no Kiyomori houkutteli Ishikawa-Genjien pääjoukot Tobaan (nyk. Kioton prefektuurin Fushimi), missä hän saartoi ja tuhosi ne täydellisesti.
Saarrossa ikääntynyt Yoshimoto taisteli joukkojen etunenässä, mutta sotaonni ei ollut hänen puolellaan ja hän kaatui taistelussa. Yoshimoton poika Miyamoto no Yoshikane otti tämän jälkeen käsiinsä Ishikawa-Genji-suvun johdon Minamotojen ja Tairojen taistelussa.
Myöhempinä aikoina suvun jälkeläiset käyttivät Ishikawa-sukunimeä.
Andrew Meikle
Andrew Meikle (1719 East Linton, Itä-Lothian – 27. marraskuuta 1811) oli brittiläinen koneinsinööri, joka on saanut kunnian puimakoneen keksimisestä. Puimakonetta käytetään viljan jyvien irrottamiseen akanoista ja kasvin muista osista. Tätä keksintöä pidetään yhtenä avainkeksintönä Englannin maatalouden vallankumouksessa 1700-luvulla. Keksintö tehtiin vuonna 1786, vaikka joidenkin mukaan Meikle vain paransi aikaisempaa konetta.
Meikle oli mekaanisesti lahjakasta sukua: hänen isänsä tunnettiin seulomakoneen keksijänä. Aikaisemmin (noin 1772) Andrew Meikle oli keksinyt tuulimyllyn jousitetut lapapurjeet, jotka korvasivat aikaisemman yksinkertaisen lapapurjeen. Tässä jousitettujen lapapurjeiden ratkaisussa purjeita tuulivoimalla säätävä suljinmekanismi oli ohjaustangolla kytketty jousiin. Myrskyssä jousitetut lapapurjeet antavat periksi ja estävät tuulimyllyn vahingoittumisen.
Meikle oli töissä myllynhoitajana Houstonin myllyllä Itä-Lintonissa, Itä-Lothianin hallintoalueella. Tilan omisti Rennien perhe, ja perheen poika John Rennie vanhempi oli usein auttamassa Meiklen verstaalla. Sittemmin monien siltojen ja kanavien rakentajana tunnetun John Rennien mukaan Meikle oli merkittävä innostaja hänen omassa uranvalinnassaan.
Tanuja
Tanuja Mukherjee (o.s. Samarth; s. 23. syyskuuta 1943 Bombay, Brittiläinen Intia), tunnetaan nimellä Tanuja, on intialainen elokuvanäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten työstään hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Tanuja sai parhaan naissivuosan Filmfare Awards -palkinnon elokuvasta Paisa Ya Pyar vuonna 1970 ja elämäntyöpalkinnon vuonna 2014.
Perhe
Tanuja on elokuvaohjaaja Kumarsen Samarthin ja näyttelijä Shobhna Samarthin tytär. Hänen vanhempi sisarensa oli näyttelijä Nutan. Tanuja meni naimisiin elokuvaohjaaja Shomu Mukherjeen kanssa vuonna 1973, ja jäi leskeksi vuonna 2008. He saivat kaksi tytärtä, näyttelijät Kajolin (s. 1974) ja Tanishan (s. 1978).
Suomen Nuoriso-opisto
Suomen Nuoriso-opisto (SNO) on vapaan sivistystyön ja toisen asteen ammatillisen koulutuksen oppilaitos Mikkelissä, Etelä-Savossa. SNO on kouluttanut ohjaajia ja taiteilijoita vuodesta 1923. Suomen Nuoriso-opisto tunnetaan valtakunnallisesti myös nimellä Paukkula. Suomen Nuoriso-opisto järjestää muun muassa nuoriso- ja vapaa-ajanohjauksen perustutkintoon johtavaa koulutusta, personal trainer -painotteista liikunnanohjauksen peruskurssia, leirikouluja, lasten kesäleirejä, Nordic Schoolin englannin kielen koulutusta ja J. H. Erkon kirjoituskilpailua. Näiden lisäksi Paukkula tuottaa liikunnanohjaus-, hyvinvointi-, kulttuuri-, taide-, hää- ja perhejuhla- sekä kokous- ja seminaaripalveluja.
Suomen Nuoriso-opiston toimintaa on Paukkulan kampuksen lisäksi Riuttalanhovissa ja Marjoniemessä, jotka sijaitsevat Saimaan rannalla lyhyen ajomatkan päässä Mikkelin keskustasta.
Rolf Biese
Rolf Vilhelm Emanuel Biese (14. helmikuuta 1918 – 3. helmikuuta 2000) oli suomalainen pöytätennispelaaja.
Tenniksessä Biese saavutti kaksi nuorten SM-pronssia kaksinpelissä ja aikuisten sarjassa yhden SM-pronssin nelinpelissä. Koulutukseltaan hän oli ekonomi ja toimi muun muassa Helsingin Kauppakamarin toimitusjohtajana.
Väinölä (Pori)
265px|thumb|Latokartanontietä Väinölän itäosissa. Väinölä on Porin kaupunginosa. Väinölä sijaitsee itäisessä Porissa, noin neljän kilometrin päässä keskustasta. Väinölän naapurikaupunginosat ovat pohjoisessa Varvourinjuovan toisella puolella Kalaholma, idässä Koivistonluoto, etelässä Metallinkylä ja lännessä Vanhakoivisto.
Kaupunginosassa sijaitsee vuonna 1959 perustettu Väinölän koulu, vuonna 1956 rakennettu Väinölän kirkko ja entinen Porin lyhytaaltoasema, kolme parturikampaamoa, Väinölän Kirjatupa, lounaskahvila Suolaheinä sekä ravintola Väinölän Olohuone. Asuintalot ovat enimmäkseen kerrostaloja tai 70-luvun tyylisiä omakotitaloja. Asukkaita Väinölässä on 2698. Väinölä on rauhallinen asuinalue, jossa asuu paljon lapsiperheitä, eläkeläisiä ja opiskelijoita.
Väinölän kerrostaloalue rakennettiin 1970-luvun alussa, kun oli tarve saada pikaisesti asuntoja Poriin saapuville uusille työntekijöille. Erityisesti Väinölän vieressä sijaitseva Outokumpu (nykyinen Luvata) työllisti suuren määrän työntekijöitä.
Väinölän kirjastoyhdistys perustettiin syksyllä 1999. Sitä ennen oli käyty pitkä ja kiivas kamppailu Väinölän (ja viiden muun porilaisen) sivukirjaston lopettamista vastaan. Tämän kamppailun jälkimainingeissa perustettiin kirjastoyhdistys, joka 26.4.2000 perusti yhteistyössä Diakonia-ammattikorkeakoulun Porin yksikön ja sen projektin "Sosiaalinen yhteistyö pelaa!" kanssa Väinölän kirjatuvan. Kirjatuvalle tuli samalla myös asukastupa ja nuorisotila. Myöhemmin käynnistettiin myös tulkki- ja sosiaalineuvojapalvelu venäjänkielisille maahanmuuttajille, joita on Itä-Porissa runsaasti. Väinölän kerrostaloalueen asukasluku lähentelee tuhatta. Alueen palveluja (kirjatuvan ja sen oheispalvelujen lisäksi) ovat koulu (1.-6. luokat), kirkko, parturit, pubi ja päiväkoti. Aivan Väinölän tuntumassa sijaitsee myös Itä-Porin ulkoilualue.
Sienna Skies
Sienna Skies on vuonna 2006 Sydneyssä, Australiassa perustettu kokeellista Post-Hardcorea soittava yhtye.
Perustaminen ja EP:n Where Joy Exists Despair Beckons -tuottaminen
Sienna Skies -yhtyeen vuonna 2006 perustivat Michael Sankey sekä Nick Musgrave. Ensimmäinen virallinen kokoonpano koostui vokalisti Steve Faullista, kosketinsoittaja Matt Wellsistä, basisti Josh Wadesta, rumpali Luke Ziomekista sekä perustajajäseninä toimineista kitaristeista. Viiden kappaleen EP 'Where Joy Exists Despair Beckons' ilmestyi vuosi yhtyeen perustamisen jälkeen. Albumi rahoitettiin jäsenten omasta toimesta. EP:n julkaisun jälkeen yhtye lähti kiertueelle Australian itärannikon kautta aina Uuteen-Seelantiin saakka. Yhtye esiintyi keikoilla yhdessä mm. Family Force 5, Blessed by a Broken Heart, Haste the Day, Deez Nuts sekä The Amity Affliction -yhtyeiden kanssa.
Pertti Tapio Kekkonen
Pertti Tapio Kekkonen (myös P. T. K. tai P. T. Kekkonen, 12. syyskuuta 1948 – 12. elokuuta 2002) oli itseoppinut suomalainen asealan kirjoittaja ja vaikuttaja.
Kekkonen tunnettiin etenkin verbaalisesta lahjakkuudestaan, mustasta huumoristaan, poikkeuksellisen laajasta asealan tuntemuksestaan ja teksteissään peittelemättä julki tuoduista yhteiskunnallisista sekä poliittisista mielipiteistään. Kirjoituksissaan Kekkonen käytti paljon suomen kielen vanhahtavia ilmauksia sekä kirjoitustyylejä.
Kekkosen kirjoituksiinsa sisällyttämien, usein radikaalien ja jopa lainvastaisuuksiin kehottavien henkilökohtaisten mielipiteidensä vuoksi asealan lehdet lopettivat hänen tekstiensä julkaisemisen. Vuodesta 1999 alkaen Kekkonen kirjoitti varsin runsaasti internetissä Gunwriters -sivustolla kuolemaansa asti.
Leo Esaki
Leo Esaki (, s. 12. maaliskuuta 1925) on japanilainen fyysikko. Esaki, Ivar Giaever ja Brian Josephson saivat vuonna 1973 Nobelin fysiikanpalkinnon tunneloitumisilmiötä koskevista löydöistään.
Esaki syntyi vuonna 1925 Osakassa ja opiskeli Tokion yliopistossa, josta hän valmistui filosofian tohtorina vuonna 1959. Vuosi valmistumisesta hän muutti yhdysvaltoihin ja sai työpaikan IBM:ltä, jossa hän toimi edelleen IBM Fellowina. Hän on työskennellyt myös Sonyn työntekijänä, jossa hän kehitti tunnelidiodin vuonna 1958.
Kiehkuravesirutto
Kiehkuravesirutto (Elodea nuttallii) on alun perin pohjoisamerikkalainen vesikasvi, joka muistuttaa paljon kanadanvesiruttoa (Elodea canadensis).
Suomenkielistä nimeä kiehkuravesirutto on käytetty myös toisesta saman heimon lajista, vesipuuhkasta (Hydrilla verticillata).
Ulkonäkö
Kiehkuravesirutto on monivuotinen ja kasvaa 30–100 senttimetriä pitkäksi. Sen lehdet ovat 6–35 millimetriä pitkät ja 0,8–3,5 mm leveät. Lehdet ovat jäykkiä ja muodoltaan suippoja, kapean kolmiomaisesta tasasoukkaan. Lehden kärjen suippous on selvä eroavuus kanadanvesiruton pyöreäkärkiseen lehteen. Kukat ovat kuten kanadanvesirutolla, mutta verholehdet ovat hieman lyhyemmät.
Levinneisyys
Kiehkuravesirutto on alkuperäinen osissa Yhdysvaltoja ja Kanadaa.
Kanadanvesiruton tavoin laji on levittäytynyt Eurooppaan. Ennen 2020-lukua Suomea lähimmät kasvupaikat olivat Ruotsissa Tukholman lähellä ja Perämeren rannikolla. Ruotsissa kasvin ensimmäiset havainnot ovat 1990-luvulta. Suomesta laji löydettiin ensimmäisen kerran vuonna 2021. Sitä tavattiin kolmesta eri paikasta, Paimion Ankkalammesta, Paimion Valkojannummen sorakuoppalammesta ja lammesta Sydmon kylässä Paraisilla. Vuonna 2023 kiehkuravesiruttoa havaittiin neljänessä paikassa, Maskussa pienessä lammessa 8-tien vieressä.
Hartaita lauluja
Hartaita lauluja on suomalaisen Eino Grönin studioalbumi vuodelta 1977.
Tomorrow Square
Tomorrow Square on viidenneksi korkein pilvenpiirtäjä Shanghaissa Kiinassa. Pilvenpiirtäjä on 286 metriä korkea ja rakennuksessa on 55 kerrosta. Rakennuksen tiloissa on 342-huoneinen Marriott-hotelli, jonka lisäksi rakennuksessa on 255 asuntoa. Rakennus edustaa tyyliltään modernia arkkitehtuuria. Pilvenpiirtäjä rakennettiin vuosien 1997–2003 aikana.
Aiheesta muualla
31.232°N, 121.465°W
Carl Timoleon von Neff
Carl Timoleon von Neff, myös Timofei Andrejevitš Neff (14. lokakuuta (J: 2. lokakuuta) 1804 Neu Isenhof, nyk. Püssi – 5. tammikuuta 1877 (J: 24. joulukuuta 1876) Pietari) oli baltiansaksalaista alkuperää oleva venäläinen hovimaalari, konservaattori ja taiteenkeräilijä.
Elämäkerta
Carl Timoleon von Neff syntyi ranskalaisen kotiopettajattaren aviottomana lapsena. Hänet lähetettiin vuonna 1824 opiskelemaan Dresdenin kuvataideakatemiaan ja hän asettui Pietariin vuonna 1826, jossa hänen lahjakkuutensa opittiin tuntemaan keisarillisessa hovissa. Hän matkusti sen jälkeen Italiaan sekä teki pitkän matkan Venäjällä vuonna 1837, jonka aikana hän maalasi kylänäkymiä ja laatukuvia. Vuodesta 1839 alkaen hän oli Keisarillisen taideakatemian dekaani ja Nikolai I:n hovimaalari. Vuodesta 1846 alkaen hän oli Accademia delle Arti del Disegnon kunniajäsen.
Kesällä 1838 Neff nai Louise von Kalbarsin, jonka kanssa hän sai kaksi lasta. Neff nimitettiin Keisarillisen taideakatemian professoriksi vuonna 1849. Kaksi vuotta myöhemmin hän osti Pieran kartanon Wesenbergistä (nykyinen Rakvere), jonka ateljeessa hän maalasi useimmat teoksistaan. Hänestä tuli vuonna 1864 Eremitaašin taidemuseon konservaattori ja hän hoiti keisarillisen perheen palatsin taidekokoelmia. Hänet esiteltiin ajan seurapiireille.
Neff on ennen kaikkea yläluokan muotokuvamaalari ja hän maalasi myös raamatullisia ja mytologisia aiheita, kuten myös laatukuvia. Hän sai myös tilauksia Venäjän ortodoksiselta kirkolta muun muassa Pietarin Iisakin kirkkoa ja Wiesbadenin venäläistä ortodoksikirkkoa varten. Neff maalasi myös luterilaisen Helsingin tuomiokirkon alttaritaulun Jeesuksen ristiltäotto.
Vuonna 1861 Neff oli myös Münkenhofin linnan (lähellä Laekverea) omistaja ja hän kokosi kahteen kartanoonsa tärkeän taulukokoelman, joka on nykyään Tallinnan Kumun taidemuseon kokoelmien pohjana. Hän uudisti kartanonsa uusrenessanssityyliseksi vuosien 1866–1872 välillä, jonne keisari Aleksanteri II henkilökohtaisesti lahjoitti hänelle marmorisen pääportaikon.
Carl Timoleon von Neff on haudattu Simunan (tuohon aikaan Sankt Simonis) hautausmaalle Virossa.
Teoksia
<Gallery perrow=4 widths="150px" heights="150px"> Image:Aleksandra Petrovna of Rzssu.jpg|Suuriruhtinatar Aleksandra Petrovnan muotokuva Image:Mariya Nikolayevna i Olga Nikolayevna.jpg|Suuriruhtinattarien Marian ja Olgan muotokuva, Nikolai I:n tyttäret Image:Neff Portret Detey Olsufyevyh.jpg|Olsufjevin lasten muotokuva Image:Neff Kupalshchitsa.jpg|Kylpijä Image:Lady Barrett of Belhus, by Carl Timoleon von Neff.jpg|Lady Barrett Image:Pauline Viardot by Timoleon von Neff.jpg|Pauline Viardot Image:Neff Angel.jpg|Enkeli Image:Itaalia tänavalapsed.jpg|Italialaiset katulapset </Gallery>
Huulikukkaiskasvit
Huulikukkaiskasvit (Lamiaceae, aik. Labiatae) on suuri Lamiales-lahkoon kuuluva kasviheimo. Huulikukkaiskasvit ovat ruohoja tai varpuja, joilla on usein minttua muistuttava voimakas tuoksu, jonka saa esille helposti, kun lehtiä hieroo sormissaan. Varsi on nelisärmäinen ja lehdet ovat kiinnittyneenä vastakkain korvakkeettomasti. Monet mausteyritit ovat huulikukkaiskasveja. Kukat ovat kypärämäisiä; alahuulessa on iso keskiliuska ja sivulla kaksi pienempää liuskaa.
Tuntomerkit
Huulikukkaiskasveihin kuuluu pääasiassa ruohoja, myös joitakin pensaita, köynnöksiä ja harvoin puita, joiden oksat ovat usein korkkihuokosellisia. Sekundaarisia aineenvaihduntatuotteita ovat muun muassa diterpenoidit, betaiinit ja eräät iridoidit. Kasvit ovat usein aromaattisia. Anatomisia tuntomerkkejä on korkkijällen sijainnissa, lehtiruodin johtojänteissä ja ilmarakotyypeissä. Varsi on usein nelikulmainen. Lehdet ovat vastakkaisia ja tavallisesti hammaslaitaisia. Kukinto koostuu viuhkomaisista osakukinnoista, joissa on vastakohtaisia kukkia. Kukassa ei ole tavallisesti joutohedettä. Heteenponnen tapetumin solut ovat monitumaisia. Siitepöly on trikolpaattinen, eikä eksiini ole paksuuntunut itureikien läheltä. Sikiäin on kahden emilehden yhteenkasvettuma, ja vartalo on kaksihaarainen sekä usein gynobaasinen (kiinnittyy sikiäimen tyveen), luotti on huomaamaton. Sikiäimessä on neljä siemenaihetta emilehtien sisäsivuilla, ja niissä on 5–9 solukerroksen paksuinen kalvo eli integumentti. Hedelmä on avautumaton ja verhiöllinen; verhiö toimii leviämisen apuvälineenä; joskus hedelmä on mehevä. Siemen on ohutkuorinen.
Luokittelu
Huulikukkaiskasveja tunnetaan 7173 lajia, ja ne ryhmitellään 236 suvuksi ja seitsemäksi alaheimoksi.
Matti Haukka
Matti Haukka (s. 1964) on suomalainen kemisti ja professori. Hän on ollut kemian professorina Joensuun yliopistossa 2007–2009 ja Itä-Suomen yliopistossa 2010–2012. Vuodesta 2012 hän on toiminut Jyväskylän yliopiston epäorgaanisen kemian professorina. Kemistinä Haukka tunnetaan rakennekemian ja organometallikemian tutkijana.
Akateeminen ura
Matti Haukka valmistui 1990 filosofian maisteriksi Joensuun yliopistosta ja väitteli siellä tohtoriksi vuonna 1995. Hänen fysikaalisen kemian alaan kuuluva väitöskirjansa käsitteli ruteniummonobipyridien valmistamista [Ru(CO)3Cl2]2 ja 2,2'-bipyridiinistä.
Akateemisen uransa hän aloitti 1989 tutkijana ja assistenttina Joensuun yliopistossa.
Haukka työskenteli 1998–2000 Suomen Akatemian nuorempana akatemiatutkijana. Vuonna 2000 hänet nimitettiin fysikaalisen organometallikemian dosentiksi Joensuun yliopistoon. Vanhempana akatemiatutkijana hän työskenteli 2000–2005. Akatemiatutkijakautensa jälkeen hän toimi Joensuun yliopistossa kemian yliassistenttina 2005–2007.
Professorina
Matti Haukka toimi 2007–2009 epäorgaanisen kemian professorina Joensuun yliopistossa. Kun yliopisto vaihtoi nimensä Itä-Suomen yliopistoksi hän jatkoi siellä edelleen professorina 2010-2012.
Elokuussa 2012 Haukka nimitettiin epäorgaanisen kemian professoriksi Jyväskylän yliopiston kemian laitokselle. Virkaanastujaisluennossaan joulukuussa 2012 hän käsitteli koordinaatiokemiaa. Koordinaatiokemia on kemian osa-alue, joka tutkii pääasiassa metalliyhdisteiden kemiaa, mutta siihen yhdistyy muitakin kemian eri osa-alueita epäorgaanisesta orgaaniseen kemiaan.
Tutkimusalat
Matti Haukka on rakennekemian ja organometallien tutkija. Hän on kemistinä tutkinut kokeellisen epäorgaanisen kemian rakenteiden syntetiikkaa eli esimerkiksi valmistanut laboratoriossa erilaisia epäorgaanisia aineita. Rakennekemian tutkijana hän on tehnyt aineiden kemiallisen rakenteen analyysia. Professori Haukan kiinnostuksen kohteena on ollut myös aineiden funktionaalisuuden rakenneriippuvuuden tutkimus eli hän selvittää, kuinka aineen rakenne ja sen muoto vaikuttavat aineen toimintaan esimerkiksi kemiallisissa reaktioissa. Hänen tutkimusaloihinsa kuuluvat lisäksi koordinaatioyhdisteiden kemia ja materiaalien 3-ulotteinen karakterisointi atomitasolla.
Jyväskylän yliopiston professorina Haukka on tutkinut katalyysin, optisten ja fotofyysisten menetelmien avulla aktiivimetallikompleksien ja ei-kovalenttisten molekyylien vuorovaikutusta. Häntä kiinnostavat erityisesti laajat molekulaariset rakenteet, joissa molekyyliketjuun sitoutuu sekä kovalenttisia polymeerejä että ei-kovalenttisia metallikompleksien ja orgaanisten yhdisteiden muodostamia kokonaisuuksia. Ei-kovalenttisten rakenteiden osalta tutkimus sivuaa supramolekulaarista kemiaa.
Kansainvälinen tiedetoiminta
Professori Haukka on osallistunut myös kansainvälisiin tiedeprojekteihin. Eurooppalaista tiedeyhteistyötä lisäämään pyrkivän COST-hankkeen (COST, European Cooperation in Science and Technology) puitteissa hän on osallistunut kahteen tiedeprojektiin. Toinen projekteista keskittyi kehittämään uusia niin kutsuttuja "älykkäitä" epäorgaanisia polymeerejä (engl. Smart Inogranic Polymer, SIP) ja lisäämään alalla tehtävää kansainvälistä tiedeyhteistyötä. Projekteista toinen liittyi kristallisoitumisreaktion tutkimukseen, jossa tutkitaan kuinka orgaaniset molekyylit kristallisoituvat.
Halkiheltta
Halkiheltta (Schizophyllum commune) on sienilaji, joka on maailmalla yleinen, mutta Suomessa toistaiseksi eteläosiin painottuva. Kyseessä on kääpämäinen tai vinokasmainen puiden ruskolahottaja, jota on pohjoismaissa tavattu ainakin pyökiltä ja haavalta. Itiöemä on läpimitaltaan enimmillään viitisen senttimetriä. Se on koko lailla valkoinen, päältä huopamainen. Sen alapinnalla on helttoja tai oikeastaan valehelttoja, jotka pyrkivät todella halkeamaan, mikä antaa vaikutelman helttojen parittaisuudesta.
Myllytulli
Myllytulli on vanhalle teollisuusalueelle rakennettu kaupunginosa Oulun keskustan tuntumassa. Myllytullissa asuu runsaat 2 700 asukasta, ja siellä on noin 1 600 työpaikkaa.
Halkiheltta
Halkiheltta on huomattavan tieteellisen mielenkiinnon kohteena. Sitä on käytetty paljon biologiassa muun muassa sienten suvullista lisääntymistä tutkittaessa. Lisäksi sienen on todettu aiheuttavan sairauksia, kuten kroonista nenän sivuonteloiden tulehdusta. Lajilla epäillään olevan myös terveysvaikutuksia. Sillä näyttäisi olevan potentiaalia myös teknisiin sovellutuksiin. Tropiikissa lajia käytetään ravinnoksi.
Alanzo Adlam
Alanzo Adlam (s. 12. maaliskuuta 1989) on jamaikalainen jalkapalloilija, joka edustaa Jamaikan pääsarjassa pelaavaa Portmore Unitedia. Hän aloitti uransa Sporting Central Academyssä, josta hän siirtyi 2010 Portmoreen. Kauden 2013 Adlam oli lainalla Veikkausliigan IFK Mariehamnissa. Hän on pelannut Jamaikan jalkapallomaajoukkueessa yhden ottelun.
Myllytulli
1980-luvun alussa teollisuuden väistyttyä alueelta Myllytullin vanha teollisuusalue haluttiin kaavoittaa osaksi kaupungin keskustaa. Nykyisen kaavan 1984 on tehnyt arkkitehti Juhani Boman, joka voitti alueen suunnittelusta järjestetyn arkkitehtikilpailun. Kaavan toteutuminen on tehnyt Myllytullista nykyaikaisen kaupunginosan, jossa näkyvät hyvin menneen ajan piirteet. Myllytulli rajautuu etelässä Pokkisen ja Vaaran kaupunginosiin, idässä Intiön kaupunginosaan ja pohjoisessa Oulujokeen ja sen takaiseen Tuiraan.
Teollisuusalueen lisäksi Myllytullin kaupunginosaan kuuluvat Merikosken kuntoutus- ja tutkimuskeskuksen (nyk. Verve) alue (entinen sotilassairaalan alue) Lasaretinsaaressa, Oulun lääninvankilan alue ja Koskenniska korkeine asuinkerrostaloineen.
Torsten Hartman
thumb|210px|Torsten Hartman
Torsten Edvard Hartman (19. lokakuuta 1867 Kitee – 31. toukokuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen historioitsija ja toimittaja.
Hartmanin vanhemmat olivat insinööri Edvard Hartman ja Ida Pehrmand. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1891. Vuonna 1898 hänestä tuli valtionarkiston aktuaari ja 1905 arkiston hoitaja. Hartman julkais tutkimukset Raseborgs slotts historia (1896), ''De tre gustavianerna G.M. Armfelt, J.F. Aminoff och. J.A. Ehrström (1899), Borgå stads historia (1907) ja Då Helsingfros blev huvudstad (1912), samoin kuin asiakirjakokoelman Utdrag ur Åbo stads dombok 1635-38'' (1891-1898). Hän myös toimitti teoksen Fänrik Ståls män (1901, suomennettiin), johon hän laati itse useita elämäkertoja, kuten myös teokseen Finsk Biografisk Handbook. Hartman oli sanomalehtimies, joka toimi 1894-1897 Nya Pressen -lehden pakinoitsijana ja vuodesta 1897 alkaen aina kuolemaansa saakka Hufvudstadsbladetin toimittajana, joka muun muassa laati lehteen pääkirjoituksia. Kaiken kaikkiaan hän lienee kirjoittanut noin kymmenen tuhatta lehtiartikkelia.