cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kiki Smith
Elämäkerta
Smith tutki 1990-luvulla myös naiseuden ja abjektion yhteyttä. Teoksessa Pet Body (1992) alaston naishahmo vahassa tekee lattialla tarpeitaan ja hahmon perässä on keltaisia helmiä esittämässä virtsavanaa. Teoksessa Train (1993) puolestaan vaginasta suihkuaa punaisten helmien ketju ja teoksessa Tail (1992) pitkä ulostevirta suoraan anuksesta.
Smith siirtyi 1990-luvun puolivälissä eläinaiheisiin, erityisesti lintuihin. Jersey Crows -teokseen (1995) kuuluu yli kymmenen kuollutta pronssivarista gallerian lattialla. Ne ovat muistomerkki New Jerseyssä tuholaismyrkkypilven tappaneille 27 varikselle. Smithin 2000-luvun teoksissa on esillä myös hänen kiinnostuksensa nukkeihin ja marionetteihin. Hyvin yksinkertaistetut veistokset Io (2005) ja Miss May (2007) tutkivat tarinoiden viattomuutta, väkivaltaa ja ahdistusta.
Tyyli ja teemat
Smith on monialainen taiteilija, joka käyttää teoksissaan monia erilaisia materiaaleja. Hänen teoksiinsa kuuluu kuvanveistotaidetta, taidegrafiikkaa, valokuvia, piirustustaidetta ja tekstiilitaidetta. Smith on tehnyt taidetta muun muassa pronssissta, kipsistä, lasista, posliinista, paperista, pigmentista, alumiinista, lateksista, höyhenistä ja mehiläisvahasta.
Smith tuli alkujaan tunnetuksi erityisesti ihmisvartaloaan kuvaavista, usein häiritsevistä teoksistaan. Hänet yhdistetään usein feministisen taiteen toiseen aalton, ja hän onkin tutkinut naisen asemaa yhteiskunnassa, kulttuurissa ja politiikassa. Smithin teokset poikkeavat kuitenkin monista muista aikansa feminististä teoksista, sillä hän keskittyi ihmishahmoon, vaikka monet muut suuntautuivat samaan aikana abstrahointiin tai performanssitaiteeseen. Smith on itse sanonut, ettei itse halua lokeroitua vain feministisen taiteen tekijäksi. Hänen mukaansa taidetta ei pysty tekemään agenda edellä, sillä silloin taide ei ole enää taidetta. Smithille itselleen taide on tarkkailua.
Eva-Riitta Siitonen
Ura
Siitonen vietti osan kouluvuosistaan 1950-luvun alussa Ilmajoella. Hän valmistui merkonomiksi vuonna 1974 ja ekonomiksi vuonna 1979. Hän työskenteli Suomen koneliike Helkamassa vuodet 1956–1960, Helsingin kaupungilla vuonna 1960–1971 ja yksityisyrittäjänä vuodet 1974–1983. Hän työskenteli vuosina 1975–1983 MTV:n palveluksessa.
Vuoden 1983 eduskuntavaaleissa Siitonen valittiin kokoomuksen kansanedustajaksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1989 ja aloitti vuonna 1990 Uudenmaan läänin maaherrana. Vuonna 1996 hän siirtyi Helsingin kaupunginjohtajaksi ensimmäisenä naisena. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle vuonna 2005.
Vuoden 2009 alusta Siitonen astui Piia-Noora Kaupin tilalle Euroopan parlamentin jäseneksi. Hän oli ehdolla vuoden 2009 eurovaaleissa, muttei tullut valituksi. Siitonen kuuluu myös kokoomuksen joulukuussa 2014 perustetun   Seniorijaoston perustajajäseniin.
Siitonen on yksi vuonna 2015 alkaneen MTV3-kanavan Mummomafia-televisio-ohjelman isoäideistä.
Luottamustoimia
Siitosella on ollut lukuisia luottamustoimia eduskunnassa, Helsingin kaupungilla, Kokoomuksessa ja liike-elämässä. Huhtikuussa 2009 hän oli Syöpäklinikan Tuki ry:n hallituksen pj. sekä Nordia Managementin ja Suomen Erillisverkot Oy:n hallitusten jäsen.
Yksityiselämä
Siitonen oli vuodesta 1969 naimisissa laulaja-lauluntekijä Matti ”Fredi” Siitosen kanssa tämän kuolemaan saakka 2021. Hänellä on kaksi lasta, joista edesmennyt tytär oli laulaja-näyttelijä Hanna-Riikka Siitonen.
Kalmar (täsmennyssivu)
Kalmar tarkoittaa seuraavia asioita:
Melissa
Melissa voi viitata seuraaviin:
Johannes Westfal
Johannes III Westfal (noin 1310–1385) toimi Suomen piispana vuosina 1374–1385. Hän pyrki edeltäjänsä Johannes II Pietarinpojan tavoin lisäämään kirkon oikeuksia ja omaisuutta.
Paavali Juustenin Suomen piispainkronikan mukaan Johannes Westfal oli syntyjään turkulainen. Hän perusti Turun tuomiokirkkoon Pyhän Katariinan prebendan ja kuorin, johon hänet haudattiin. Kronikan mukaan Johannes kuoli Niittykartanossa.
Amica 50
Grecav AMICA-50 Automatic on italialaisen Grecavin valmistama kaksipaikkainen mopoauto. Mallissa käytetään Piaggion tekniikkaa, joten siihen sopivat skootterin osat. Ensimmäinen Amica valmistui vuonna 1981 ja valmistus loppui vuonna 1998. Malli on sittemmin pysynyt melkein muuttumattomana, mutta muutama eri malli, kuten pakettiautomalli joka on ilmestynyt myöhemmin. Amica on italiaa ja tarkoittaa ystävää. Mopoautossa on vain kolme pyörää, mistä syystä sillä saa ajaa mopoille sallituilla pyöräteillä. Amican moottori on useimmiten kaksitahtinen bensiinimoottori, joka sijaitsee hattuhyllyn alla takaosassa. Amicassa on kolme vaihdetta: eteenpäin, vapaa ja peruutusvaihde.
Amican tyyppivikana on ongelmia voimansiirron kestävyydessä.
Lisa-Marie Karlseng Utland
pienoiskuva|Lisa-Marie Karlseng Utland vuonna 2016. Lisa-Marie Karlseng Utland (s. 19. syyskuuta 1992) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Norjan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 46 maaottelua ja tehnyt niissä 15 maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa kahdessa ottelussa ja tuli vaihdosta kentälle kolmessa ottelussa. Hän teki maalin alkulohko-ottelussa Nigeriaa vastaan.
Utland edustaa seuratasolla ruotsalaista FC Rosengårdia.
Lovejoy (täsmennyssivu)
Lovejoy voi tarkoittaa seuraavia:
Maunu I
Maunu I (k. 1308) toimi Turun piispana vuosina 1291–1308. Hän oli ensimmäinen syntyperältään suomalainen mies, joka pääsi tähän virkaan. Hän oli syntyisin Ruskon Merttelän kylästä. Hänen aikanaan piispanistuin siirrettiin Koroisista Turkuun Unikankareelle. Tämä tuomiokirkko vihittiin vuonna 1300.
Hän oli myös ensimmäinen Turun piispa, joka haudattiin Unikankareella sijaitsevaan tuomiokirkkoon. Piispa Maunun sinetti vuodelta 1299 on säilynyt. Niin ikään kopiona on säilynyt latinankielinen Maunun vahvistuskirje vuodelta 1295.
Ventelä
Ventelä on Lohjan 24. kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin keskustasta noin neljä kilometriä koilliseen. Lännessä Ventelän Lempolasta erottaa harju, valtatie 25 ja Saukkolantie. Etelässä puolestaan Suitiantie erottaa Ventelän Pappilankorvesta ja idässä Perttilästä Puruskorventie. Nimen Ventelä arvellaan muodostuneen Itämeren slaavilaisten Vendien kauppakansasta, jotka kävivät kauppaa myös Suomen etelärannikolla rautakauden lopussa.
Lohjan kaupungin ja kunnan yhdistymisen jälkeen vuonna 1997 virallisesti muodostettu Ventelän kaupunginosa koostuu nykyisin Mäntynummen, Lohjan Aseman ja Asemanpellon sekä Asemanrinteen asuinalueista. Ennen kuntaliitosta Ventelä-nimellä viitattiin siihen Lohjan kunnan osaan, joka sijaitsi Lohjan kaupungin itäpuolella. Ventelä käsitti tuolloin Asemanrinteen, Asemanpellon, Lempolan, Perttilän, Mäntynummen, Muijalannummen ja Nälköönnummen alueet.
Ventelässä on Hyvinkää–Karjaa-radan varressa sijaitseva rautatieasema. Henkilöliikenne rataosuudella päättyi 1983, tavaraliikennettä on edelleen. Hanko–Hyvinkää-radan sähköistyksestä tehtiin päätös 2019, jolloin hallitus varasi siihen 62 miljoonaa.
Mäntynummen koulujen lisäksi Ventelässä toimii Asemanpellon alakoulu, jossa on luokat 1-6.
Mäntynummi
Mäntynummi (ruots. Tallbacka) on Ventelän kaupunginosan itäisin asuinalue. Alueella on pääasiassa 70-luvulla rakennettuja kerrostaloja. Mäntynummessa sijaitsee yksityinen hammaslääkäri,Mäntynummen yhtenäiskoulu, kirjasto, päiväkoti ja terveysasema.
Alueelle on tulossa Lidlin elintarvikekauppa 2022-2023 aikana.
Lähteet
60.265°N, 24.12°W
Seksuaalivähemmistöt
pienoiskuva|Tunnetuin seksuaalivähemmistöjen symboli on [[sateenkaarilippu.]] Seksuaalivähemmistöillä tarkoitetaan seksuaaliselta suuntautumiseltaan muita kuin heteroseksuaaleja. Seksuaalivähemmistöön kuuluvat muun muassa homot, lesbot, aseksuaalit, biseksuaalit sekä panseksuaalit. Transihmiset sekoitetaan toisinaan seksuaalivähemmistöihin, mutta he ovat sukupuolivähemmistöä.
HLBT on puhekielen lyhenne, jolla viitataan homoihin, lesboihin, biseksuaaleihin ja transihmisiin.
Suomessa seksuaalivähemmistöjen merkittävin järjestö on Seta.
Etelä-Savon Vasemmistoliitto
Etelä-Savon Vasemmistoliitto oli yksi Vasemmistoliiton 15 piirijärjestöstä vuoteen 2013 asti, kunnes se sulautettiin Kaakkois-Suomen Vasemmistoliittoon. Piirijärjestön puheenjohtaja oli Sini Savolainen. Vasemmistoliitto ei koskaan saanut kansanedustajaa Etelä-Savon vaalipiiristä. Puolueen edeltäjä SKDL sai vaalipiiristä paikan viimeisen kerran vaaleissa 1979.
Eläköön vanhanpojan elämä
Eläköön vanhanpojan elämä on vuonna 1908 valmistunut ranskalainen mykkäelokuva. Sen pääosaa esittää Max Linder.
Juoni
Nuori aviomies jää riidan jälkeen yksin, kun hänen vaimonsa palaa äitinsä luokse. Mies yrittää pestä astiat, mutta ne menevät kaikki rikki. Myös ruuanlaitto epäonnistuu ja vuodevaatteet menevät sekaisin. Seuraavana aamuna mies etsii solmiotaan, kääntää koko talon ylösalaisin ja kaataa vaatekaapin päälleen. Vaimo ja anoppi saapuvat hävityksen keskelle ja mies anoo polvillaan heiltä apua.
Tuotanto
Sukupuoliroolien vaihtumiseen perustuva komedia osoittaa nykykatsojalle niiden jyrkkyyden ja kotitöiden raskauden 1900-luvun alussa. Komiikkaa luovat myös silinterihattu keittiössä ja sujuva näyttelijäntyöskentely ylimääräisine pikku piloineen. Hyvänä kopiona säilynyttä elokuvaa on pidetty Max Linderin siihen asti parhaana työnä. Hän teki siitä vuonna 1912 uuden version nimellä Max saa takaisin vapautensa.
Elokuvaa esitettiin Suomessa keväällä 1908. Lehtimainoksen mukaan se ”näyttää miehen kykenemättömyyttä hoitaa kotia”. Elokuva lanseerattiin uudelleen vuonna 1910 nimellä Eläköön nuorenmiehen elämä.
Maunu
Maunu on suomalainen miehen etunimi. Maunun nimipäivä 19. elokuuta. Nimi on suomalainen muoto latinalaisesta nimestä Magnus, joka merkitsee suurta ja on ollut käytössä muun muassa Kaarle Suuren lisänimenä. Nimestä on käytössä myös muunnos Mauno.
Nimeä Maunu käytetään suomen kielessä myös Ruotsin ja Norjan keskiaikaisista kuninkaista, joiden alkuperäinen nimi on Magnus.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston mukaan 1 517 henkilöä on saanut etunimekseen Maunu.
Wabush Lake Railway
Rautatieyhtiön omistaa kaivosyhtiö Wabush Mining Company, jonka rautamalmikaivokset sijaitsevat Labrador Cityn lähellä. Rautamalmi kuljetetaan Wabush Lake Railwayn junilla Wabush Junctionin liikennepaikalle, jossa kuormatut junanvaunut annetaan QNS&L:n kuljetettaviksi. QNS&L kuljettaa junat Arnaud Junctionin liikennepaikalle, jossa vaunut siirretään Arnaud Railwayn kuljetettaviksi. Malmijunien määräasemana on Point Noiren satamakaupunki.
Vilde Bøe Risa
pienoiskuva|Vilde Bøe Risa vuonna 2019. Vilde Bøe Risa (s. 13. heinäkuuta 1995) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Norjan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2023 loppuun mennessä 60 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa Norjan kaikissa viidessä ottelussa. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa yhden ottelun ja tuli vaihdosta kentälle kahdessa muussa ottelussa.
Bøe Risa edustaa seuratasolla englantilaista Manchester Unitedia. Hänen aiempia seurojaan ovat norjalainen Arna-Bjørnar, ruotsalainen Kopparbergs/Göteborg ja norjalainen Sandviken.
HMS Öland (1945)
HMS Öland (runkonumerot 16, J16 ja F16) oli Ruotsin laivaston Öland-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstad AB:lta, missä köli laskettiin 1943. Alus laskettiin vesille 15. joulukuuta 1945 ja valmistui 5. joulukuuta 1947.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1978.
Jytte Guteland
Jytte Gunlög Elisabeth Guteland (s. 16. syyskuuta 1979 Huddinge, Ruotsi) on ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Guteland valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa.
Ura
Guteland on koulutukseltaan taloustieteen maisteri Södertörnin yliopistosta. Guteland toimi Ruotsin sosialidemokraattisten nuorten kansallisessa liittohallituksessa vuosina 2005–2007, vastuualueenaan hyvinvointiasiat. Vuosina 2007–2011 hän toimi liiton puheenjohtajana. Vuonna 2011 hänet mainittiin Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen mahdollisena tulevaisuuden puheenjohtajana.
Guteland on toiminut poliittisena avustajana valtionvarainministeriössässä ja opetusministeriössä. Lisäksi hän on työskennellyt myös projektikoordinaattorina ruotsalaisessa Global Utmaning -ajatuspajassa.
Johannes Pietarinpoika
Johannes II Pietarinpoika (myös Johannes II Petri, k. 1370) toimi Suomen piispana vuosina 1368–1370. Hän toimi kirkon oikeuksien ja omaisuuden lisäämiseksi.
Jytte Guteland
Ura
Guteland valittiin Euroopan parlamenttin vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa. Hän on työskennellyt erityisesti ympäristön, terveyden ja ruokaturvallisuuden komiteassa. Komiteatyönsä lisäksi hän toimii parlamentin Iran-suhteiden delegaatiossa sekä Länsi-Saharan yhteistyöryhmän puheenjohtajana.
Johannes Pietarinpoika
Johannes oli alun perin kotoisin Ruotsista, mutta toimi Tenholan kirkkoherrana pitkään, ainakin vuodesta 1351 lähtien. Hänet nimitettiin vuonna 1363 kaniikiksi ja vuonna 1367 tuomiorovastiksi. Vuonna 1368 Johanneksesta tuli Suomen piispa. Johannes opiskeli myös Pariisin yliopistossa, jossa hän hoiti vuonna 1366 myös rehtorin virkaa.
Johannes sai piispan tehtävää hoitaessaan mainetta hyvänä hallintomiehenä. Hän hankki Ruotsin kuningas Albrekt Mecklenburgilaiselta ja paavilta vahvistukset Suomen piispan ja Suomen kirkon aikaisemmin saamille vapauksille. Hän myös painosti talonpoikia maksamaan veronsa kirkolle. Johannes julisti pannaan yhden Suomen vaikutusvaltaisimmista miehistä: Viipurin linnanpäällikkö Sune Haakoninpoika joutui pannaan, koska hän anasti itselleen erään kirkolle aikaisemmin lahjoitetun tilan.
Paavali Juustenin Suomen piispainkronikan mukaan Johannes Pietarinpoika antoi koristaa Piispa Henrikin haudan Nousiaisten kirkossa. Johannes kuoli vuonna 1370 ja hänet haudattiin Turun tuomiokirkkoon kuparisen hautalaatan alle. Hauta ja hautalaatta ovat sittemmin tuhoutuneet.
”Ei se mitään!” sanoi Eemeli
”Ei se mitään!” sanoi Eemeli on suomalainen komediaelokuva vuodelta 1962. Sen ohjasi Åke Lindman. Reino Helismaan tekemää käsikirjoitusta on pidetty heikkona.
Juoni
Pentti Irjalan esittämä postinkantaja Taneli Torvi astelee vahingossa turkismetsästäjä Eemelin ansaan. Eemeli ryhtyy hoitamaan kylän postinjakelua kunnes Torven jalka paranee. Elokuvassa on juonen lomassa hyvin paljon soittoa ja laulua. Mukana on myös paikkakunnan mahtimiehen tyttären ja paikallisen sepän rakkaustarina.
Tuotanto
Elokuvan ensi-ilta oli Helsingissä 18. toukokuuta 1962 Rexissä, Tuulensuussa ja Haagassa.
Viholaiset
Viholaiset (Myrmica) ovat muurahaisten (Formicidae) heimoon kuuluva pistiäissuku. Viholaisissa työläinen, kuningatar ja koiras ovat lajin sisällä erikokoisia. Työläinen on kooltaan tyypillisesti 4–5 mm, koiras 5–7 mm ja kuningatar 4–8 mm. Viholaislajeilla on hyvin kapea keskiruumis ja eturuumiin takaosassa niillä on piikkipari sekä takaruumiissa pistin, jolla ne pistävät saalistaan. Viholaiset käyvät kukissa syömässä mettä ja hyödyntävät myös kirvojen erittämää sokeripitoista mesikastetta. Viholaiset voivat pyydystää myös hyönteisiä. Viholaisten parveilulento on loppukesästä ja ne ovat liikkeellä toukokuusta syksyyn.
Lepo
Lepo fysiikassa tarkoittaa kahden kappaleen keskinäistä liikkumattomuutta eli niiden keskinäinen etäisyys ei muutu. Lepo voidaan määritellä ainoastaan suhteellisena kuten liike.
Viholaiset
Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti noin 140 lajia.
Lepo
Suppeassa suhteellisuusteoriassa liike voidaan kuvata ajan suunnan ja arvaruuden suunnan välisellä kulmalla.
Viholaiset
Viholaisia kutsutaan virheellisesti myös polttiaisiksi tai kusiaisiksi.
Laàs
thumb|250px|Laàsin kirkko Laàs on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 125 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Laàsin pinta-ala on kuusi neliökilometriä.
Erik Bergkvist
Erik Bergkvist (s. 1. toukokuuta 1965, Ruotsi) on ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Bergkvist valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa.
Ura
Bergkvist on valmistunut kansantaloustieteen tohtoriksi vuonna 2001 Uumajan yliopistosta. Hänen väitöskirjansa oli nimeltään ”Freight Transportation: Valuation of Time and Forecasting of Flows".
Bergkvist on toiminut Västerbottenin lääninhallituksen puheenjohtajan vuodesta 2008. Hän on myös toiminut Ruotsin sosiaalidemokraattien puoluehallituksen jäsenenä vuodesta 2009 lähtien. Bergkvist on myös Itämerikomission jäsen sekä Norrlandsfondenin ja Almi Nordin varapuheenjohtaja.
Unsiaali
pienoiskuva Unsiaali on 200-luvulta 800-luvulle käytetty käsin kirjoitettu majuskelikirjaimisto. Se on kehittynyt antiikin roomalaisesta kursiivikirjoituksesta. Myöhemmin siitä syntyneitä muunnoksia on käytetty alkukirjaimina ja otsikoissa.
Unsiaali oli monumentaalikirjoitusta. Monet vanhimmista löydetyistä unsiaaleista ovat Afrikasta ; kreikkalaista unsiaalia on löydetty noin vuodelta 350 (Codex Sinaiticus). Unsiaalilla ammattikirjurit kirjoittivat saamiaan toimeksiantoja; Rooman valtakunnan myöhäisvaiheessa unsiaalia käytettiin pyhiin kirjoituksiin. Kirjojen ulkomuoto muuttui: pergamenttilehdistä koottiin nippuja (codex), jotka kansitettiin puukansiin. Laajenevaa kirkkoa markkinoitiin kirjoilla, joiden teksti oli kaunista ja näyttävää. Alkukirjaimet olivat koristeltuja ja teksteihin yhdistettiin uskonnollista symboliikkaa (kuten risti ja kalat) sisältäviä kuvia. Paavi Gregorius Suuren ajatus oli, että lukutaidottomatkin pystyivät lukemaan kuvia.
Kun unsiaalin kirjoittamista sujuvoitettiin, kirjaimiin lisättiin ylä- ja alapidennyksiä - ts. majuskelikirjaimistoon (suuraakkoset) tuli minuskelimuotoja (pienaakkoset). Näin syntyi puoliunsiaalityyli, jossa esiintyy jo varsinaisia pienaakkosia.
Cleo A. Noel
Varhainen elämä
Oklahoma Cityssä syntynyt Noel vietti nuoruusvuotensa Moberlyssä, Missourissa. Hän opiskeli aluksi Moberly Junior Collegessa ja myöhemmin historiaa Missourin yliopistossa, mistä hän valmistui kandidaatiksi vuonna 1939 ja maisteriksi vuotta myöhemmin.
Ura
Noel opetti lyhyen aikaa Yhdysvaltain historiaa Missourin yliopistossa ennen liittymistään Yhdysvaltain laivastoon kesäkuussa 1941. Toisen maailmansodan aikana hän palveli tykistöupseerina kauppalaivoilla, tehtävänään turvata niiden turvallinen kulku Tyynellämerellä ja Persianlahdella. Noel päätti palveluksensa laivastossa komentajakapteenina sodan lopulla syksyllä 1945.
Ura U.S. Foreign Servicessä
Sodan päätyttyä Noel aloitti tohtorinopinnot Harvardin yliopistossa. Opintojen aikana hän läpäisi United States Foreign Servicen pääsykokeet ja tuli palkatuksi Yhdysvaltain ulkoministeriön palvelukseen. Hän avioitui Foreign Servicen työntekijä Lucille McHenryn kanssa vuonna 1951. Noel palveli 1950- ja 1960-luvuilla Yhdysvaltojen konsulaateissa Italiassa, Saudi-Arabiassa, Ranskassa, Libanonissa ja Sudanissa. Häntä oli erityisesti kiinnostunut Lähi-itä, ja hän oli tehnyt alueelle säännöllisesti matkoja opetellen samalla arabian kieltä.
Suurlähettilääksi Sudaniin ja kuolema
Noel nimitettiin Yhdysvaltain Sudanin suurlähettilääksi 23. joulukuuta 1972, kun Sudan ja Yhdysvallat solmivat uudelleen diplomaattisuhteet, jotka olivat katkenneet vuonna 1967 kuuden päivän sodan aikana. Edellistä asiainhoitajaa George Curtis Moorea pyydettiin pysymään lähetystön johtajan sijaisena, kunnes uusi varamies saapuisi maaliskuussa.
Musta Syyskuu -ryhmän militantit miehittivät Saudi-Arabian suurlähetystön Khartumissa illalla 1. maaliskuuta 1973. Lähetystössä oltiin viettämässä Mooren läksiäisiä. Noel haavoittui suurlähetystön kaappauksen aikana. Hän ja Moore olivat kymmenen diplomaatin joukossa, jotka militantit ottivat panttivangiksi. Seuraavana päivänä militantit ampuivat Noelin ja hänen sijaisensa Mooren sekä Belgian asiainhoitajan Guy Eidin.
Cleo Noel ja Curtis Moore haudattiin Arlingtonin sotilashautausmaalle sotilaallisin kunnianosoituksin 7. maaliskuuta Washingtonin National Presbyterian Churchin järjestämissä hautajaisissa.
Luettelo Salpalinjan korsuista
Tämä on luettelo Salpalinjan korsuista.
Korsut ja rakenteet pohjoisesta etelään päin.
Capablanca-shakki
Capablanca-shakki on shakin kolmannen maailmanmestarin José Raúl Capablancan kehittämä shakkivariantti.
Capablanca esitti usein huolensa shakin tulevasta tasapelikuolemasta. Hänen mukaansa parhaiden pelaajien väliset pelit päättyisivät pian aina tasan. Ratkaisuksi Capablanca esitti uudentyylistä peliä, Capablanca-shakkia. Hän ajatteli sitä pelattavan joko 8x10 -laudalla tai 10x10 -laudalla, mutta päätyi lopulta 8x10 -lautaan, koska siinä taistelut alkaisivat aikaisemmin.
Capablanca-shakissa on myös kaksi uutta nappulaa:
Säännöt olivat muuten samat kuin normaalissa shakissa, mutta Capablanca-shakissa käytettiin näitä ylimääräisiä nappuloita.
Capablanca selitti uudistuksia siten, että uudet nappulat ja laudan koko lisäisivät pelin monimutkaisuutta ja mahdollistaisivat vahvimmille pelaajille enemmän mahdollisuuksia kääntää peli edukseen. Joidenkin mukaan Capablanca ehdotti varianttia katkerana hävittyään maailmanmestaruuden, mutta tosiasiassa hän esitteli pelin jo maailmanmestaruuskaudellaan. Capablanca pelasi muutamia pelejä varianttiaan Edward Laskeria vastaan. Variantti ei kuitenkaan saanut paljonkaan suosiota.
Labastide-Villefranche
thumb|250px|Labastide-Villefranchen kirkko Labastide-Villefranche on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 292 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Labastide-Villefranchen pinta-ala on 15 neliökilometriä.
HMS Uppland (1946)
HMS Uppland (runkonumerot 17, J17 ja F17) oli Ruotsin laivaston Öland-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Karlskronavarvetilta, missä se laskettiin vesille 15. marraskuuta 1946 ja otettiin palvelukseen 31. tammikuuta 1949.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1979.
Edward Witten
Edward Witten (s. 26. elokuuta 1951) on yhdysvaltalainen matemaatikko ja teoreettinen fyysikko sekä Institute for Advanced Studyn professori. Witten on yksi maailman johtavista supersäieteorian tutkijoista. Hänelle myönnettiin Fieldsin mitali saavutuksistaan teoreettisessa fysiikassa vuonna 1990. Witten esitteli Etelä-Kalifornian yliopistossa vuonna 1995 pidetyssä konferenssissa niin sanotun M-teorian. Monet nykyajan fyysikoista pitävät häntä todellisena Albert Einsteinin seuraajana. Time-lehti nosti hänet maailman sadan vaikutusvaltaisimman ihmisen listalle vuonna 2004.
Elämäkerta
Witten syntyi Baltimoressa Marylandin osavaltiossa. Hänen vanhempansa ovat Lorraine W. Witten ja Louis Witten, joka on painovoimaan ja yleiseen suhteellisuusteoriaan erikoistunut fyysikko. Witten luki historiaa ja suoritti kandidaattitutkintonsa Brandeisin yliopistossa vuonna 1971. Wittenistä piti tulla toimittaja, ja hänen artikkeleita julkaistiin The New Republicissa ja The Nationissa. Witten oli vähän aikaa mukana myös George McGovernin presidenttikampanjassa. Witten opiskeli yhden lukukauden Michiganin yliopistossa, mutta jätti opinnot siellä kesken ja jatkoi Princetonin yliopistossa soveltavan matematiikan opiskelua. Witten sai väitöstyönsä valmiiksi vuonna 1976. Hänen väitöskirjanohjaajansa oli Nobelin fysiikanpalkinnon saanut David Gross.
Heinävaaran rautatieasema
Heinävaaran rautatieasema on rautatieliikennepaikka Heinävaaran kylässä Joensuussa, entisen Kiihtelysvaaran kunnan alueella Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla. Liikennepaikka on nykyisin miehittämätön ja palvelee tavaraliikenteen kuljetuksia. Henkilöliikennettä ei ole.
Liikennepaikka avattiin tavaraliikenteelle 15. marraskuuta 1957 ja henkilöliikenteelle 1960. Asemarakennus rakennettiin 1959. Liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi 26. toukokuuta 1968 ja henkilöliikenne lakkautettiin 1. joulukuuta 1969. Asemarakennus siirtyi Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007.
Kultalevy 1
Kultalevy 1 on Pulttibois -sketsisarjan hahmojen ympärille rakennettu huumorimusiikkilevy. Kaikki kappaleet on esitetty Aake Kallialan ja Pirkka-Pekka Peteliuksen esittäminä hahmoina.
Lisbeth Movin
Lisbeth Movin (25. elokuuta 1917 – 7. marraskuuta 2011 ) oli tanskalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Hänen puolisonsa oli ohjaaja Lau Lauritzen.
Ingrid Syrstad Engen
pienoiskuva|Ingrid Syrstad Engen Ingrid Syrstad Engen (s. 29. huhtikuuta 1998) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Norjan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2023 loppuun mennessä 59 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Norjan kaikki viisi ottelua alusta loppuun. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi Norjan kaikki kolme ottelua kokonaan.
Engen on kotimaansa seurojen lisäksi edustanut saksalaista Wolfsburgia kausina 2019–2021 ja espanjalaista Barcelonaa kaudesta 2021–2022 alkaen. Hän on voittanut Norjan-mestaruuden vuosina 2017 ja 2018, Saksan-mestaruuden vuonna 2020, Espanjan-mestaruuden vuosina 2022 ja 2023 sekä Mestarien liigan vuonna 2023.
Lilla Värtan
Lilla Värtan on merenlahti Tukholman saaristossa, Ruotsissa. Pohjoisessa se liittyy Stora Värtaniin, etelässä taas Saltsjönin lahteen. Lilla Värtan rajoittuu luoteessa Norra Djurgårdenin kaupunginosaan, lounaassa Ladugårdsgärdetin kaupunginosaan ja koillisessa Lidingön saareen. Tukholmasta Turkuun, Ahvenanmaalle ja Helsinkiin liikennöivän Silja Linen terminaali sijaitsee Lilla Värtanin rannalla Värtahamnenissa. Lidingön saarelle johtava Lidingön silta ylittää Lilla Värtanin Ropstenin kohdalla.
Mies katsoo kaakkoon
Mies katsoo kaakkoon (Hombre mirando al sudeste) on Eliseo Subielan käsikirjoittama ja ohjaama argentiinalainen draamaelokuva vuodelta 1986. Mystisessä tieteistarinassa ison psykiatrisen sairaalan lääkäri (Lorenzo Quinteros) saa hoidettavakseen oudon Rantesin (Hugo Soto), joka väittää olevansa avaruusolio ja viettää aikaansa pihalla katselemalla kaakon suuntaan. Psykiatri aloittaa laajan koe- ja tutkimussarjan päästäkseen selville miehen arvoituksesta. Rantes, lahjakas muusikko ja synnynnäinen johtaja, kerää muista potilaista itselleen ”opetuslapsia”. Miehen taustalta löytyy enkelimäinen nainen Beatriz (Ines Vernengo).
Helsingin Sanomien Mikael Fränti luonnehti elokuvaa sen tv-esityksen alla patologisen viiltäväksi mysteerioksi, jonka muoto on äärimmäisen ankara ja tiukka. Silti siinä on myös viihdyttäviä elementtejä: upeita saksofonisooloja, Beethovenin oodia ilolle, kotielokuvien käyttöä sekä viittauksia Fellinin klovneriaan, Jean Vigon anarkismiin ja Buñuelin surrealismiin.
Dandiedinmontinterrieri
Dandiedinmontinterrieri on ikivanha rotu, kotoisin Skotlannista läheltä Englannin rajaa, jossa muun muassa kiertelevät romanit käyttivät sitä pikkuriistan metsästykseen. Nykyään dandiedinmontinterrieriä käytetään vain seurakoirana.
Se on maailman ainoa koirarotu, joka on nimetty romaanihahmon mukaan: Sir Walter Scottin vuonna 1814 ilmestyneessä romaanissa "Guy Mannering" on mies nimeltä Dandie Dinmont, joka omisti liudan näitä pippurin ja sinapin värisiä matalia terriereitä.
Alkuperä
Rotu saapui Suomeen vuonna 1963. Vaikka Englannista ja Ruotsista tuotiin Suomeen näitä terriereitä, rotu pysyi harvinaisuutena vuoteen 1980, jolloin nykyinen dandiedinmontinterrierin kasvatus aloitettiin. Vuosien varrella koiria on tuotu Ruotsista, Englannista, Hollannista, Saksasta, Unkarista ja Amerikasta.
Ulkonäkö
Dandiedinmontinterrieri on notkea matalajalkainen, pitkärunkoinen koira, jonka huomattavimmat rotupiirteet ovat suuri, runsastukkainen pää, tummat älykkäät silmät ja ainutlaatuinen kaartuva ylälinja. Värejä on kaksi, pippuri (harmaasta lähes mustaan) ja sinappi (vaalean hiekanvärisestä parkinruskeaan). Molemmilla värimuunnoksilla on lähes valkea päätupsu eli topknot sekä runkoa selvästi vaaleampi hapsutus raajoissa ja rungon alla. Raajat ovat lyhyet ja vankat, sillä ne on tarkoitettu kaivamiseen. Dandien karvaa ei saa koskaan ajella, ei edes silloin, vaikka koira ei näyttelyissä kävisikään, koska silloin karkean karvan kasvu heikkenee eikä turkista tule säänkestävää.
Luonne
Dandiedinmontinterrieri on itsenäinen, äärettömän ihmisrakas, päättäväinen, arvonsa tunteva ja erittäin älykäs. Ulkonäöstään huolimatta se ei ole mikään pehmolelu tai lasten leikkikalu. Se tulee yleensä hyvin toimeen muiden koirien kanssa.
Kerran sotureita
Kerran sotureita (Once Were Warriors) on uusiseelantilaisen Alan Duffin romaaniin perustuva draamaelokuva vuodelta 1994. Se kertoo kaupungistuneen maoriperheen elämästä. Toisin kuin perheen isään keskittyvässä kirjassa, elokuvan päähenkilöksi nousee matriarkaalinen äiti. Kriitikoiden mukaan rap-musiikki ja kuvaustyyli yhdistävät sen tyyliltään afroamerikkalaisiin yhteiskunnallisiin elokuviin.
Elsass-Lothringen
Elsass-Lothringenin valtakunnanmaa oli osista Elsassin ja Lothringenin historiallisia maakuntia muodostettu Saksan keisarikunnan hallintoalue vuosien 1871 ja 1919 välillä. Toisin kuin osavaltiot, valtakunnanmaa oli suoraan Saksan keisarin alaisuudessa vuoteen 1911, jolloin sille säädettiin oma perustuslaki, joka takasi alueelle autonomian ja juridisesti tasa-arvoisen aseman keisarikunnan muihin osavaltioihin nähden.
Tausta
Elsass-Lothringenin alue kuului suurimmaksi osaksi jo vuodesta 921 Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan, mutta se liitettiin vähitellen Ranskaan vuonna 1648 solmitun Westfalenin rauhan jälkeen. Tästä eteenpäin Saksa ja Ranska ovat kiistelleet alueen omistuksesta.
Elsass ja Lothringen liitettiin tiukasti Ranskan yhteyteen Ludvig XIV:n aikana. Tällöin alueella asui pääasiassa saksalaisia, jotka vastustivat ranskalaistamispyrkimyksiä. Lothringenin herttuan Stanisław Leszczyńskin aika vuosina 1733–1766 päätti väliaikaisesti ranskalaistamisen, joka jatkui Stanisławin kuoltua vuonna 1766. Ranska vakiintui alueella pikkuhiljaa hallinnon, kaupan ja kulttuurin kieleksi, mutta kansan enemmistön valtakielenä säilyi saksa ja sen paikalliset murteet.
Alue osana Saksan keisarikuntaa
pienois|vasen|Elsass-Lothringenin valtakunnanmaan kartta. Vuosina 1870–1871 käydyn Saksan–Ranskan sodan aikana Preussi liittolaisineen miehitti alueen. Sodan päätteeksi solmitussa Frankfurtin rauhassa lähes koko Elsass (ranskankielistä Belfortin aluetta lukuun ottamatta) sekä kolme neljännestä Mosellen ja neljännes Meurthen departementistä liitettiin osaksi 1871 perustettua Saksan valtakuntaa, mikä johti noin 50 000 pakolaisen lähtemiseen Ranskaan. Anneksion perusteet olivat enimmäkseen kansallismielisiä, sillä liitosalueen väestöstä noin 90 prosenttia puhui äidinkielenään saksaa. Strategisista syistä kuitenkin aluetta laajennettiin Lorrainen täysin ranskankielisiin alueisiin, näin erityisesti Metzin ympäristössä, josta Saksa sai noin 200 000 ranskankielistä alamaista.
Suoraan Saksan keisarikunnan alainen uusi provinssi nimettiin Elsass-Lothringenin valtakunnanmaaksi, ja se jaettiin kolmeen hallintopiiriin (Lothringen, Oberelsaß ja Unterelsaß). Alueen korkein vallanpitäjä oli Saksan keisari, jota vuodesta 1879 alkaen edusti Straßburgissa asemapaikkaansa pitävä käskynhaltija apunaan Elsass-Lothringenin ministeriö. Uutta valtakunnanmaata hallittiin aluksi varsin keskusjohtoisesti Berliinistä käsin keisarikunnan ja Preussin hallintoelinten välityksellä. Saksan valtiopäiville Elsass-Lothringenin asukkaat saivat valita 15 edustajaa. Vuonna 1911 Elsass-Lothringenille säädettiin perustuslaki, joka takasi alueelle autonomian ja juridisesti tasa-arvoisen aseman keisarikunnan muihin osavaltioihin nähden. Valtakunnanmaa sai kaksikamarisen parlamentin, oman punavalkoisen lipun ja kolme edustajaa Berliinin liittoneuvostoon.
Hiihtosuunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2018
Hiihtosuunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2018 järjestettiin Velingradissa, Bulgariassa 3.–8. helmikuuta.
Elsass-Lothringen
Alue ensimmäisen maailmansodan jälkeen
Toisen maailmansodan aikana, Saksan miehitettyä Ranskan, alue liitettiin jälleen Saksaan vuosiksi 1940–1945. Käytännössä, joskaan ei muodollisesti, Elsass liitettiin hallinnollisesti yhteen Badenin kanssa (Reichsgau Oberrhein), Lothringen puolestaan Saarlandin kanssa (Reichsgau Westmark). Valloitus päätti saksalaisten syrjimisen ja toi tilalle natsihallinnon; moni alueen asukkaista palveli sodan aikana Saksan asevoimissa tai SS:ssä.
Toisen maailmansodan jälkeen sodan runtelema alue palautettiin Ranskalle, jolle se kuuluu edelleen. Se jaettiin kahden hallintoalueen (région) kesken. Alsace muodosti oman hallintokokonaisuutensa (departementit Haut-Rhin ja Bas-Rhin). Entisen valtakunnanmaan Lothringenin puoleinen osa puolestaan muodostaa Mosellen departementin, eli se on vain osa myöhemmästä Lorrainen hallintoalueesta, joka vuoden 2016 alussa yhdistettiin Alsacen ja Champagne-Ardennen hallintoalueiden kanssa Grand Estin alueeksi.
Ensimmäisen ja toisen maailmansodan jälkeen Ranskan hallitus suoritti alueella ankaria ranskalaistamistoimia. Muun muassa saksan kielen sekä elsassin murteen ja Lothringenissa puhuttavien frankkilaismurteiden käyttö virallisissa yhteyksissä kiellettiin kokonaan. Tiukka kielipolitiikka tuotti tulosta, sillä nykyisin alue on jo lähes täysin ranskankielinen.
William Jennings Bryan
William Jennings Bryan (19. maaliskuuta 1860 Salem, Illinois – 26. heinäkuuta 1925 Dayton, Tennessee) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko, joka toimi ulkoministerinä 1912–1915 ja oli kolmesti demokraattipuolueen presidenttiehdokkaana.
Bryan valittiin vuonna 1890 demokraattina Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen Nebraskasta, joskin hän oli nuorempana toiminut People's Party -populistipuolueessa. Hän oli ehdolla senaattiin 1894, mutta ei tullut valituksi. Hän oli demokraattien presidenttiehdokas vuoden 1896 vaaleissa. Tärkeimpiä hänen poliittisista tavoitteistaan oli kaksimetallikannan ajaminen useimpien liikemiesten kannattaman kultakannan sijasta. Hän menetti kuitenkin populistipuolueen tuen valittuaan Arthur Sewallin varapresidenttiehdokkaakseen ja hävisi vaalit William McKinleylle valitsijamiesäänillä 271–176. Hän hävisi yhteensä kolmet presidentinvaalit vuosina 1896, 1900 ja 1908.
Ulkoministerinä ensimmäisen maailmansodan aikana
Presidentti Woodrow Wilson nimitti Bryanin ulkoministerikseen vuonna 1913 Bryanin autettua Wilsonia voittamaan vuoden 1912 presidentinvaalit. Ensimmäinen maailmansota syttyi 1914. Bryan erosi tehtävästään syyskuussa 1915, koska hän rauhanaktivistina vastusti Wilsonin toimia Saksaa vastaan Lusitanian upottamisen jälkeen. Sen jälkeen Wilson teki itse kaikki merkittävät päätökset.
Rauhanaatteen ja kieltolain kannattaja – darwinismin vastustaja
Bryan oli rauhanaktivisti ja kieltolain kannattaja. Hänet tunnetaan parhaiten vuonna 1925 käydystä John T. Scopesin "apinaoikeudenkäynnistä", jossa hän syytti Scopesia darwinismin opettamisesta. Bryan katsoi, että oppi johtaisi sosiaalidarwinismin leviämiseen ja tämä viidakon laki hävittäisi yhteiskunnasta lähimmäisenrakkauden. Hän kuoli vain viisi päivää oikeudenkäynnin jälkeen Daytonissa.
Bryanin kampanjoinnin vaikutuksesta kongressi hyväksyi vuonna 1918 Yhdysvaltain perustuslain kahdeksannentoista lisäyksen, joka saattoi kieltolain voimaan.
Keila (Viro)
Keila on kaupunki Harjumaan maakunnassa, Virossa. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Tallinnasta lounaaseen, Keilajoen varrella. Keilan pinta-ala on 11,22 neliökilometriä. Kaupungissa on noin 10 000 asukasta.
Hallinto ja väestö
Keilan kaupungin hallinnollinen asema säilyi vuoden 2017 kuntauudistuksessa muuttumattomana.
Vuonna 2011 Keilan kaupungissa oli 9 763 asukasta, joista 8 292 (84,9 %) oli virolaisia, 1 077 (11,0 %) venäläisiä ja 390 (4,0 %) muita kansallisuuksia.
Nähtävyydet
Harjumaan maakuntamuseo sijaitsee entisessä 1800-luvun lopussa valmistuneessa Keilan kartanossa Jõesaarella. Museo on perustettu vuonna 1988, ja se kerää, tutkii ja esittelee koko Harjumaan alueen historiaa ja luontoa. Lähistöllä on Keilan vasallilinnoituksen rauniot. Näiden ympärillä on yli 22 hehtaarin Jokipuisto.
Keilan Mikaelin kirkko on koko Harjumaan suurin keskiaikainen kirkko, jonka vanhin osa on vuoden 1280 tienoilta. Varsinainen kirkkosali valmistui 1300-luvun alkupuolella. Kirkkoa pidennettiin ja holvattiin 1400-luvulla, jolloin rakennettiin kellotorni.
Liikenne
Keila on läntisen Harjumaan liikenteen solmupiste. Tallinna–Paldiski-valtatie (Valtatie 8) kulkee Keilan kautta. Valtatie 11 itään kohti Maardua ja kantatie 17 lounaaseen kohti Haapsalua alkavat Keilasta. Keilaan on Tallinnasta rautatieyhteys, joka jatkuu etelään Sauen Riisipereen ja länteen Paldiskiin ja Kloogarannaan.
Žan Kranjec
Kranjec saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia suurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä 2012 ja suurpujottelussa 2013. Aikuisten MM-kilpailuissa hän sijoittui suurpujottelussa 22:nneksi Schladmingissa 2013. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli samassa lajissa 23:s. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui suurpujottelussa neljänneksi ja Åren MM-kilpailuissa 2019 viidenneksi. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli suurpujottelussa kuudes ja parisuurpujottelussa kymmenes. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti suurpujottelussa hopeaa. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli sekä suurpujottelussa että parisuurpujottelussa kuudes.
Kranjec kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Kranjska Gorassa maaliskuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 23:s Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2013. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2016 oltuaan neljäs. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2017. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Saalbach-Hinterglemmin suurpujottelussa joulukuussa 2018. Hän sijoittui kolmanneksi Soldeun suurpujottelussa ja neljänneksi suurpujottelucupissa. Kaudella 2019–2020 Kranjec sijoittui kolmanneksi Söldenin ja Alta Badian suurpujotteluissa. Hän voitti Adelbodenin suurpujottelun. Suurpujottelucupissa hän oli neljäs.
Kaudella 2020–2021 Kranjec sijoittui toiseksi Santa Caterinan ensimmäisessä suurpujottelussa. Kaudella 2021–2022 hän oli kolmas Söldenin suurpujottelussa. Kaudella 2022–2023 hän sijoittui Söldenin suurpujottelussa toiseksi sekä Val d'Iseren ja Alta Badian suurpujotteluissa kolmanneksi. Suurpujottelucupissa hän oli kolmas.
Euroopan cupin osakilpailuissa hän on voittanut kaksi suurpujottelukisaa.
Pohjois-Savon Vasemmisto
Pohjois-Savon Vasemmisto on yksi Vasemmistoliiton 15 piirijärjestöstä. Järjestöllä on toimintaa jokaisessa Pohjois-Savon maakunnan kunnassa. Piiritoimisto sijaitsee Kuopiossa. Yhdistys tunnettiin aiemmin nimellä Vasemmistoliiton Kuopion piirijärjestö.
Vasemmistoliitto sai kansanedustajan Pohjois-Savon vaalipiiristä (entinen Kuopion läänin vaalipiiri) kaikissa vaaleissaan vuosina 1991–2011. Vaaleissa 1995 ja 2003 paikkoja tuli kaksi. Vuonna 2013 Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan vaalipiireistä muodostettiin Savo-Karjalan vaalipiiri.
Laruns
thumb|250px|Larunsin kylän keskusta Laruns on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 425 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Larunsin pinta-ala on 249 neliökilometriä.
Document Object Model
right|thumb|200px|Esimerkki objektien hierarkiasta DOM-mallin mukaisessa [[HTML-tiedostossa.]] Document Object Model (, yleisesti DOM) on tapa kuvata rakenteisen dokumentin, kuten HTML:n, XML:n tai XHTML:n, rakenne puuna, jonka eri olioita voi hakea, tutkia ja manipuloida esimerkiksi JavaScriptin avulla. DOMin avulla voi toteuttaa vuorovaikutteisia www-sivuja, jotka eivät vaadi jatkuvaa palvelinyhteyttä. DOM:in tarkoitus on määrittää kuinka dokumentissa olevat elementit välittävät tietoa toisillensa ja kuinka näihin elementteihin voidaan viitata. Document Object Model eli DOM on ohjelmointirajapinta eli API, joka mahdollistaa selaimessa esitettävien web-sivuja vastaavien elementtipuiden muokkaamisen ohjelmallisesti.
Historia
Legacy DOM oli rajoitettu niissä elementeissä, joita voitiin käyttää. Lomake-, linkki- ja kuvaelementteihin voitiin viitata hierarkisella nimellä, joka alkoi juuridokumenttiobjektilla. Hierarkisessa nimessä voidaan käyttää joko läpikäytyjen elementtien nimiä tai peräkkäisiä indeksejä. Esimerkiksi "form input" elementtiä voitiin käyttää muodossa  tai.
Selaimet
Useimmat verkkoselaimet käyttävät DOM:n kaltaista sisäistä mallia hahmontaakseen asiakirjan. kuten HTML-sivun. Jokaisen dokumentin solmut (nodet) on järjestetty puurakenteeseen, jota kutsutaan DOM-puuksi, ja ylin solmu on nimeltään "Dokumenttiobjekti". Kun HTML-sivu renderöidään selaimissa, selain lataa HTML-koodin paikalliseen muistiin ja jäsentää sen automaattisesti näyttääkseen sivun näytöllä. DOM:ia ei välttämättä tarvitse esittää puumuotoisena ja jotkin selaimet ovat käyttäneet muita sisäisiä malleja.
Javascript
Kun verkkosivu ladataan, selain luo sivusta DOM-mallin, joka on HTML-dokumentin oliomuotoinen esitys, joka toimii rajapintana JavaScriptin ja itse dokumentin välillä. Tämä mahdollistaa dynaamisten verkkosivujen, luomisen, koska sivulla oleva JavaSript voi:
Isabell Herlovsen
pienoiskuva|Isabell Herlovsen Isabell Lehn Herlovsen (s. 23. kesäkuuta 1988) on norjalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Norjan naisten maajoukkueessa 133 maaottelua ja teki niissä 67 maalia. Hän nousi lokakuussa 2019 maajoukkueen kaikkien aikojen parhaaksi maalintekijäksi. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa maaliskuussa 2005.
Herlovsenista tuli naisten EM-kilpailujen nuorin maalintekijä EM-kilpailuissa 2005, kun hän teki maalin alkulohko-ottelussa Ranskaa vastaan. Hän teki maalin myös välierässä Ruotsia vastaan. Norja saavutti turnauksessa hopeaa. Neljä vuotta myöhemmin Suomessa pelatuissa EM-kilpailuissa Norja ylsi välieriin ja Herlovsen teki tappiollisessa välieräottelussa Saksaa vastaan joukkueensa ainoan maalin.
Herlovsen pääsi MM-kilpailuissa 2007 ensi kerran kentälle vaihtopelaajana viimeisessä alkulohko-ottelussa Ghanaa vastaan ja teki ottelussa yhden maalin. Puolivälierässä Kiinaa vastaan hän pelasi avauskokoonpanossa ja teki ottelun ainoan maalin. Välierässä Saksaa vastaan hän oli avauskokoonpanossa, ja pronssiottelussa Yhdysvaltoja vastaan hän pääsi vaihdosta kentälle. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2011 Norjan kaikissa kolmessa ottelussa, joista kahdessa hän oli avauskokoonpanossa. MM-kilpailuissa 2015 hän pelasi avauskokoonpanossa Norjan kahdessa alkulohko-ottelussa ja ainoaksi jääneessä pudotuspeliottelussa. Hän teki alkulohkossa kaksi maalia Thaimaata vastaan. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa Norjan kaikissa viidessä ottelussa ja teki kaksi maalia, yhden alkulohko-ottelussa Etelä-Koreaa ja yhden neljännesvälierässä Australiaa vastaan.
Herlovsen edusti kotimaassaan Kolbotnia, LSK:ta ja Vålerengaa sekä Ranskassa Olympique Lyonia ja Kiinassa Jiangsu Suningia. Hän voitti Norjan-mestaruuden Kolbotnin joukkueessa vuosina 2005 ja 2006 sekä LSK:ssa vuosina 2012, 2014, 2015 ja 2016. Lyonissa hän voitti Ranskan-mestaruuden ja ylsi Mestarien liigan loppuotteluun vuonna 2010.
Indianola (Mississippi)
Indianola on kaupunki Mississippin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 10 683. Kaupunki on Sunflowerin piirikunnan hallintokeskus.
Indianola perustettiin 1844.
Sankt Pölten
Sankt Pölten (myös St. Pölten) on Ala-Itävallan osavaltion pääkaupunki Itävallassa. Kaupungin asukasluku oli 54 213 (2017).
Kaupungin vanhimmat osat sijaitsevat roomalaisten 200–400-luvuilla rakentaman Aelium Cetium -nimisen kaupungin alueella. Vuonna 799 kaupunki tunnettiin nimellä Treisma. Myöhemmin kaupunki on tunnettu nimillä Sankt Hippolyt ja Sankt Polyt. Kaupunkioikeuden Sankt Pölten sai vuonna 1050 ja vuonna 1159 kaupungista tuli piispanistuin.
Rudolf Walden
Karl Rudolf Walden (1. joulukuuta 1878 Helsinki – 25. lokakuuta 1946 Sysmä) oli suomalainen teollisuusjohtaja ja Yhtyneiden Paperitehtaiden perustaja, Suomen sotaministeri ja sotajoukkoja komentanut ylipäällikkö sekä välirauhan ajan ja jatkosodan ajan hallitusten puolustusministeri. Sotilasarvoltaan Walden kohosi jalkaväenkenraaliksi. Waldenin puoliso vuodesta 1906 oli Anni Hellin Konkola, jämsäläisen liikemies ja valtiopäivämies Severus Konkolan tytär.
Kouluvuodet
Kadettivääpelinä ja kadettikurssinsa priimuksena hänellä olisi ollut oikeus päästä venäläiseen valiorykmenttiin, mutta venäläistämistoimenpiteiden takia hän kieltäytyi, ja hänet merkittiin aliluutnanttina upseeriksi Suomen kaartiin elokuussa 1900. Kesällä 1901 Suomen suuriruhtinaskunnan sotaväki lakkautettiin lukuun ottamatta kaartin pataljoonaa. Lojaalina suuriruhtinaskunnan sotalaitosta kohtaan Walden jätti eroanomuksensa, mutta sitä ei hyväksytty, vaan hänet komennettiin Kuopion 1. kutsuntapiirin sotilasjäseneksi. Kun Walden kieltäytyi, häntä uhattiin rangaistuksella, ja asia käsiteltiin sotaylioikeudessa. Näin asiasta tuli osa niin sanottujen sortokausien laillisuustaistelua, ja näin Waldenkin asian käsitti. Walden tuomittiin viralta pantavaksi ja menettämään myös virkaa seuraavat palkkaedut. Lyhyt sotilasura katkesi ja alkoi pitkä teollisuusmiehen ura.
Liikemies Walden
thumb|left|300px|Kenraali Rudolf Walden oli merkkipäivänään 1. joulukuuta 1938 kenraalin univormussa, vaikka olikin kuvan ottamisen aikaan siviili - Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n hallituksen puheenjohtaja ja toimitusjohtaja. Niin ikään sotilasasuinen marsalkka Mannerheim ojentaa lahjaansa 60-vuotiaalle kenraalille. Sisä-Venäjällä Borskoje Tatarovon kylässä oli suomalaisten omistama paperitehdas, jossa tarvittiin kirjanpitäjää ja konttoristia. Walden ei ollut kumpaakaan, mutta niskuroivana tuomittu ja erotettu aliluutnantti päätti lähteä sinne, kun paikka ja palkka olivat tarjolla. Hän osti kirjanpidon oppikirjan ja nousi junaan. Ei kestänyt vuottakaan, kun yhtiö  haettiin konkurssiin. Jämsänkosken tehtaiden isännöitsijä tarjosi Pietarissa olevan Slovo-yhtiön konttoripäällikön paikkaa. Uusi konttoripäällikkö huomasi nopeasti yhtiön talouden olevan retuperällä, työntekijät näpistelivät yhtiön omaisuutta, töitä tehtiin kirjapainossa ja agentuuriliikkeessä verkkaisesti. Walden aloitti kurinpalautuksen, ja kohta liike menestyi. Parin vuoden kuluttua Slovon toimitusjohtajana oli Walden. Kauppa kävi hyvin ja asiakkaat luottivat häneen.
Vuonna 1911 hän sai päämiehekseen Simpeleen paperitehtaan, jonka tuotteita hän alkoi myös myydä Venäjän markkinoille. Tällöin hän osti myös muutamia yhtiön osakkeita. Kun hänet oli v. 1910 valittu Simpeleen johtokunnan jäseneksi ja osakkeiden arvo alkoi sodan jatkuessa nopeasti nousta, Walden osti kaikki saatavilla olleet osakkeet. V. 1918 hän omisti noin 28 prosenttia Simpeleen osakekannasta. Saman vuoden lopulla hän osti runsaan kolmanneksen Myllykoski Träsliperin osakekannasta. Kun Walden valittiin toukokuussa 1919 Myllykosken johtokuntaan ja sen puheenjohtajaksi, alkoi Suomen paperiteollisuudessa Björnbergien ja Waldenien sukujen yhteistyö, jota jatkui aina vuoteen 1952, jolloin Myllykoski irtosi Yhtyneistä Paperitehtaista.