cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
René de Castries
Elämäkerta
Vuonna 1935 hän osti itselleen Castriesin linnan läheltä Montpellier’n kaupunkia. Myyjänä oli d’Harcourtin perhe, jolle linna oli siirtynyt viimeisen Castries-sukuisen herttuan lesken uudelleenavioitumisen myötä. René de Castries ryhtyi kunnostamaan rakennusta ja viljelemään viiniä linnaa ympäröivillä mailla. Syyskuussa 1938 hän osallistui liikekannallepanoon, ja hänet lähetettiin Libanoniin. Hänet kotiutettiin Castriesiin 1940, ja vuonna 1941 hänen valittiin alueen kunnanjohtajaksi. Lisäksi hän otti tehtäväkseen järjestään sukunsa arkiston ja kirjoitti sen ohessa useita romaaneja.
Vuonna 1944 hänet valittiin jatkamaan kotikuntansa kunnanjohtajana, ja hän toimi tehtävässä vuoteen 1950. Samalla hän jatkoi kirjoittamistyötään ja kirjoitti säännöllisesti päiväkirjaansa. Vuonna 1951 hän kuitenkin muutti Pariisiin ja aloitti historiallisten kirjojen kirjoittamisen. Vuonna 1956 hän julkaisi esi-isänsä de Castriesin elämäkerran, josta hän sai Ranskan akatemian kirjallisuuspalkinnon. Tämän jälkeen hänellä oli tapana julkaista yksi historiallinen teos joka vuosi, ja hän oli erityisen kiinnostunut aikakaudesta 1750–1859.
Castriesin herttua valittiin Ranskan akatemian jäseneksi 1972. Vuonna 1985 hän luovutti Castriesin linnan Ranskan instituutille, jonka alaisuudessa myös Ranskan akatemia toimii.
Theophilus Shepstone
pienoiskuva|Theophilus Shepstone Theophilus Shepstone (8. tammikuuta 1817 – 23. kesäkuuta 1893) oli brittiläinen Etelä-Afrikan valtiomies. Hän valtasi huhtikuussa 1877 vain 25 miehen voimin Transvaalin buuritasavallan ja julisti sen liitetyksi Brittiläiseen imperiumiin.
Kazakstanin vaakuna
thumb|250px|Kazakstanin vaakuna Kazakstanin vaakuna on Kazakstanin tunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 4. kesäkuuta 1992.
Theophilus Shepstone
Varhaisemmat vaiheet
Shepstone syntyi Westburyssä, lähellä Bristolia, Englannissa. Hänen ollessaan kolmevuotias hänen isänsä pastori William Shepstone muutti Cape Colonyyn. Nuori Shepstone kouluttautui paikallisilla lähetysasemilla, joissa hänen isänsä työskenteli, ja kehitti hyvän taidon Kafferien kielissä, taito joka myöhemmin määräsi hänen uransa. Vuonna 1835 kafferisodassa hän toimi kuvernööri Sir Benjamin D'Urbanin päämajan tulkkina ja kampanjan lopussa rintamalinjan lähellä kirjurina paikallisille heimoille tarkoitetussa toimistossa. Vuonna 1838 hän oli mukana yhdessä joukossa, jotka lähetettiin Cape Colonystä miehittämään Port Natal Britannian nimissä. Tämä joukko kutsuttiin takaisin vuonna 1839, kun Shepstone määrättiin Britannian hallituksen edustajaksi fingojen ja muiden paikallisheimojen joukkoon Kaffrariassa. Täällä hän pysyi kunnes ehdoton brittivalta oli muodostettu Nataliin ja sen organisointi hallinnollisena kokonaisuutena oli valmis, jolloin hänestä tehtiin asiamies paikallisille heimoille (1845). Vuonna 1848 hänestä tuli paikallisista värvättyjen sotilaiden Captain-General; vuonna 1855 hänestä tuli paikallisten lainopillinen arviomies. Vuonna 1856 hän nousi Natalin hallinnon uudelleenmuodostamisessa paikallisten asioiden sihteeriksi sekä toimeenpanevan ja lainsäädännölliseen valtuustoon. Hän säilytti tämän aseman aina vuoteen 1877 ja oli tuona aikana Natalin paikallisiin vaikuttaneen politiikan johtaja.
Shepstone saavutti voimakkaan vaikutusvallan syntyperäisten natalilaisten joukossa, jotka kutsuivat häntä "isäksi" ja metsästysurotöidensä takia "Somsteuksi". Hänen poliittinen päälinjansa oli säilyttää paikallisten heimojen tavat mahdollisimman pitkälle eikä pakottaa sivistystä. Tämän politiikan jäljet voidaan vieläkin nähdä Natalin paikallisten asemassa ja olosuhteissa. Hänen valta-aikanaan ei tapahtunut kuin yksi vakava kapina, Langalibalele, vuonna 1873 ja sekin oli valkoisten valtaa vastaan, ei suoraan hänen politiikkaansa vastaan.
Natalin hallitus käytti hyväkseen Shepstonen vaikutusta zuluihin vuonna 1861, jolloin hän matkusti Zulumaahan ja hankki kuningas Mpandelta tunnustuksen, että Cetshwayo olisi hänen seuraajansa. 12 vuotta myöhemmin hän otti osaa Cetshwayon kuninkaaksi julistamiseen, jossa Cetshwayo lupasi elää rauhassa naapuriensa kanssa. Vuonna 1874 ja uudestaan vuonna 1876 Shepstone oli vierailemassa Lontoossa koskien Etelä-Afrikan asioita. Cetshwayon epäonnistuminen lupauksensa pitämisessä onkin usein liitetty, ainakin osittain, Shepstonen poissaoloon Natalista. Vuonna 1876 Lontoossa Shepstonelle uskottiin Carnarvonin neljännen jaarlin arvo, Siirtokuntien valtiosihteerin titteli, lisätoimeksiantona neuvotella Transvaalin toimeenpanovallan kanssa Etelä-Afrikan liittovaltion kysymyksestä. Shepstonelle annettiin myös valta annektoida valtio, kunhan Britannian hallitus sen hyväksyisi ensin.
Jadrinin piiri
Piiri sijaitsee Tšuvassian luoteisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Mari Elin tasavaltaan, idässä Morgaušin piiriin, etelässä Krasnyje Tšetain ja Alikovon piireihin sekä lännessä Nižni Novgorodin alueeseen. Hallinnollinen keskus on Jadrinin kaupunki. Sen lisäksi piiriin kuuluu 17 maalaiskuntaa.
Seudun länsiosassa virtaa Volgaan laskeva Surajoki. Pinta-alasta 63 % on maatalousmaata ja 17 % metsää.
Piirin kautta kulkee Nižni Novgorodin ja Kazanin välinen M7-valtatie. Suralla on laivaliikennettä Jadriniin saakka. Etäisyys piirikeskuksesta tasavallan pääkaupunkiin Tšeboksaryyn on 79 kilometriä.
Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, perunan ja rehukasvien viljelyyn. Seudulla harjoitetaan myös hevosten kasvatusta. Teollisuuslaitokset ovat keskittyneet Jadrinin kaupunkiin. Ne valmistavat elintarvikkeita, kulutustavaroita, puutavaraa, rakennustarvikkeita ym.
Piirilehtenä ilmestyy tšuvassin- ja venäjänkielinen Ĕç jalavĕ.
Eeva Ruoppa
Eeva Ruoppa (o.s. Saarainen, 2. toukokuuta 1932 Miehikkälä – 27. huhtikuuta 2013 Miehikkälä) oli suomalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Ruoppa voitti hiihtourallaan kaksi arvokisapronssia viesteistä: vuonna 1960 Squaw Valleyn olympialaisissa ja vuonna 1962 Zakopanen MM-kisoissa. Molemmissa kilpailuissa hän hiihti toisen osuuden. Henkilökohtaisilla matkoilla hän ei sijoittunut aivan kärkeen. Squaw Valleyssa hän oli 10 kilometrillä yhdestoista ja Zakopanessa 5 kilometrillä kahdeksas sekä 10 kilometrillä yhdeksäs. Innsbruckin 1964 olympialaisissa hän sijoittui jälleen 5 kilometrillä kahdeksanneksi ja 10 kilometrillä yhdeksänneksi mutta ei päässyt viestiin. Oslon MM-kisoissa 1966 hän oli 5 kilometrillä yhdeksäs, 10 kilometrillä yhdestoista ja viestissä viides.
Seuratasolla ”Ieppo” Ruoppa edusti Miehikkälän Vilkasta. Hän ei voittanut urallaan yhtään Suomen mestaruutta. SM-hopeaa hän saavutti viisi kertaa ja SM-pronssia kolmasti. Puijon talvikisojen 10 kilometrin kilpailun hän voitti vuosina 1962, 1963 ja 1965, ja Ounasvaaralla hän oli nopein vuonna 1963. Salpausselän Kisoissa hän sijoittui toiseksi vuosina 1962 ja 1966.
Ammatiltaan Eeva Ruoppa oli maanviljelijä.
Suolasara
Suolasara (Carex recta, syn. Carex halophila) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva monivuotinen kasvilaji. Suolasara on tulkittu usein myös risteymäksi, jonka kantalajit eivät ole tiedossa. Suolasara muistuttaa paljolti vuonosaraa (Carex vacillans) ja lajien erottaminen toisistaan on hankalaa. Lajit eroavat toisistaan tähkäsuomujen ulkonäön perusteella.
Suolasara on yleisesti ottaen keskikokoinen saralaji, joka muodostaa pitkiä rönsyjä. Rönsyjensä myötä se muodostaa laajoja mättäitä, joissa on runsaasti varsia. Kuitenkin vain harvoihin varsiin muodostuu kukintotähkiä ja pelkästään kasvulliset varret ovat usein tähkällisiä varsia korkeampia. Tähkälliset varret kasvavat reilut 50 cm korkeiksi. Lehtien tyvitupet ovat tummanpunaruskeita ja lehdet ovat tasaisia, harmaanvihreitä, noin 5 mm leveitä sekä yleensä varsia lyhyempiä. Suolasaran kukinto on useasta tähkästä muodostuva tähkistö, jossa on erilliset hede- ja emitähkät. Hedetähkiä on kaksi tai kolme, ja emitähkiä kahdesta neljään kappaletta. Emitähkät ovat yleensä pystyjä ja toisinaan emitähkien kärjissä on muutamia hedekukkia. Emikukat ovat kaksiluottisia. Tähkäsuomut ovat pullakoita pidempiä ja vaaleanruskeita. Tähkäsuomujen keskiosa on hieman reunoja vaaleampi ja vaaleampi keskiosa jatkuu tähkäsuomun pitkänkapeaan kärkeen asti. Pullakoiden väri vaihtelee harmaanvihreästä ruskehtavaan ja niissä on lyhyt sekä jokseenkin terävä suuota.
Jameis Winston
Jameis L. Winston (s. 6. tammikuuta 1994 Bessemer, Alabama) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelinrakentaja sekä entinen baseballpelaaja. Hän edustaa NFL-liigassa pelaavaa New Orleans Saintsia.
Winston on vuoden 2015 NFL:n varaustilaisuuden ykkösvaraus.
Pelaajaura
Texas Rangers varasi Winstonin high schoolista vuoden 2012 MLB:n varaustilaisuuden 15. kierroksella. Ammattilaisuran ja alemmissa farmiliigoissa pelaamisen sijaan hän päätti kuitenkin mennä yliopistoon.
Floridan osavaltionyliopiston joukkueissa myös baseballia pelannut Winston on vuoden 2013 Heisman Trophy -voittaja amerikkalaisen jalkapallon vuoden parhaana yliopistopelaajana. Hänestä tuli arvostetun palkinnon historian nuorin voittaja ja toinen palkinnon voittanut tulokas eli ”freshman” – Texas A&M:n tulokaspelinrakentaja Johnny Manziel oli voittanut palkinnon edellisellä kaudella.
Yliopistourallaan Winstonia pidettiin yleisesti ottaen kenties maan lahjakkaimpana pelinrakentajana, mutta lukuisat kentän ulkopuoliset selkkaukset ovat herättäneet kysymyksiä hänen valmiudestaan ammattilaiskentille.
NFL-ura
Tampa Bay Buccaneers varasi Winstonin vuoden 2015 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisenä pelaajana. Buccaneers tarvitsi uutta pelinrakentajaa ja Winston sai heti aloittavan pelinrakentajan roolin. Winston pelasi Buccaneersin aloittavana pelinrakentajana seuraavat viisi kautta. Tuona aikana hän rikkoi useamman seuraennätyksen. Winston pelasi tilastojen valossa hyvin, mutta samalla hän heitti paljon syötönkatkoja ja rähmäsi palloa. Kaudella 2019 Winstoninsta tuli ensimmäinen pelinrakentaja, joka heitti kauden aikana sekä 30 touchdownia että 30 syötönkatkoa.
Keväällä 2020 Buccaneers päätti luopua Winstonista ja hankki Tom Bradyn pelinrakentajakseen. Winston oli viimeisen viiden kauden aikana NFL-liigan eniten pallonmenetyksiä aiheuttanut pelaaja. Winston siirtyi New Orleans Saintsiin yksivuotisella sopimuksella Drew Breesin varamieheksi.
Ivy League
thumb|Ivy Leaguen logo. thumb|Ivy League -yliopistojen sijainnit.
Ivy League -nimitys syntyi 1930-luvulla, kun lehtitoimittaja Caswell Adams huomasi, että näiden kahdeksan kampuksen ulkoseinät olivat köynnösten peitossa. Samanlaisia köynnöksiä on tosin muissakin yliopistoissa, sillä muratin istutus oli 1800-luvun lopulla yleinen seremonia yliopistojen kampuksilla. Alun perin nimitystä ei käytetty tavallisesti viittaamaan näiden kahdeksan opiston akateemiseen laatuun, vaan maan kaakkoisosien yliopistojen urheiluliigoihin, joita ne hallitsivat. Koulut muodostavat yliopistourheilujärjestö NCAA:n konferenssin, joka perustettiin vuonna 1954. Konferenssin joukkueet ja urheilijat kilpailevat lajeissaan NCAA:n Division I -tasolla.
Ivy League -yliopistoihin on tullut 2010-luvun alussa vuosittain 20 000 – 40 000 hakemusta. Noin 10 prosenttia hakemuksista hyväksytään. Naisten osuus opiskelijoista on noussut hiukan korkeammaksi kuin miesten. Myös opiskelijakunnan rodullinen monimuotoisuus on moninkertaistunut 1950-luvun jälkeen.
Kolme rikkainta yliopistoa ovat Harvard, Yale ja Princeton, ja niillä on siksi myös parhaat tilat, opettajat ja palvelut. Harvard sai vuonna 2011 lahjoituksina 32 miljardia dollaria, kun esimerkiksi Brown sai vain 2,5 miljardia.
Viisi vuotta, vaan ei suotta 1965–1970
Viisi vuotta, vaan ei suotta 1965–1970 on vuonna 1970 julkaistu Irwin Goodmanin kokoelmalevy. Järjestyksessään se oli Irwin Goodmanin ensimmäinen kokoelmalevy.
Boris Aleksandrov
Boris Aleksandrov on seuraavien henkilöiden nimi:
Rp
Rp tai RP voi tarkoittaa seuraavia:
Rudolf von Alt
thumb|right|Rudolf von Alt Rudolf Ritter von Alt (28. elokuuta 1812 – 12. maaliskuuta 1905) oli itävaltalainen taidemaalari. Hän opiskeli Wienin taideakatemiassa.
Adolf Hitler ihaili myöhemmin varsinkin Rudolf von Altin realistista maisemamaalaustaidetta. Suurinta osaa Altin teoksista säilytetään eri wieniläisissä museoissa. Taiteilijan myöhemmässä työssä on vaikutteita impressionismista.
Uusbarokki
thumb|[[Palais Garnier (1861–1874) on uusbarokin (Beaux-Arts) arkkitehtuurin kulmakiviä.]] thumb|Alferakin palatsi, [[Taganrog, Venäjä]] thumb|[[Christiansborgin linna, Kööpenhamina.]] thumb|Herrenchiemsee on Baijerin kuningas [[Ludvig II (Baijeri)|Ludvig II:n rakentama palatsi, jonka esikuvana oli Versailles’n palatsi Pariisin lähistöllä.]] thumb|[[Osmanien valtakunta|Osmanien sulttaanille kuulunut Dolmabahçen palatsi rakennettiin eurooppalaiseen uusbarokkityyliin.]] thumb|Alkujaan poikakouluksi rakennettu [[Luonnontieteellinen museo (Helsinki)|Helsingin luonnontieteellinen museo on harvinainen esimerkki uusbarokista Suomessa.]]
Uusbarokki on huonekaluissa, taiteessa, arkkitehtuurissa ja kulttuurissa noin 1870–1900 (erityisesti 1880–1890) esiintynyt kertaustyyleihin kuuluva rakennus- ja sisustustyyli, joka ajallisesti sijoittui uusrenessanssin ja uusrokokoon väliin.
Ranskassa ja myös Yhdysvalloissa tyylistä käytetään nimitystä beaux-arts. Nimityksen taustalla on Pariisin École Nationale Supérieure des Beaux-arts -taidekorkeakoulu, jossa useat 1800-luvun lopun arkkitehdit opiskelivat. Ranskalainen määritelmä sijoittaa beaux-arts -tyylin myöhäiseksi uusklassismin ilmentymäksi.
Uusbarokki sopi näyttävänä tyylisuuntana teattereihin. Helsingissä se on kuitenkin harvinainen tyyli.
Ominaispiirteet
Uusbarokin ja Beaux-Arts -tyylin ominaispiirteinä voidaan pitää seuraavia päälinjoja:
My slavim tebja, Pridnestrovje
My slavim tebja, Pridnestrovje (”Ylistämme sinua, Transnistria”) on Transnistrian kansallishymni. Sen on säveltänyt Boris Aleksandrov ja sanat laatineet B. Parmenov, N. Božko ja V. Pištšenko.
Jalasjärven kirkonkylä
Jalasjärven kirkonkylä on taajama, joka oli entisen Jalasjärven kunnan hallinnollinen keskus. Kuntaliitoksen jälkeen se on ollut osa Kurikkaa. Vuoden 2017 lopussa taajamassa oli 3 311 asukasta.
Alternative metal
Alternative metal eli vaihtoehtometalli on 1990-luvulla syntynyt musiikkisuuntaus, jota voisi kuvailla vaihtoehtorockin ja heavy metalin sekoitukseksi. Sen pääpiirteitä ovat raskaat, metal-vaikutteiset riffit, säröäänet ja rumpusoinnit yhdistettynä erilaisiin "kokeileviin" elementteihin: muun muassa parittomiin tahtilajeihin, monimutkaisiin kappalerakenteisiin ja sanoituksiin sekä omaperäisiin soittotekniikoihin ja äänenkäyttöön.
Usein alternative metaliin sisältyy eri tyylisuuntien sekoittamista, esimerkkeinä funk, rap, jazz, grunge, progressiivinen rock, punk ja industrial. Usein musiikissa ilmenee vastarinta "tavallista" metallia kohtaan tai perinteisen lähestymis- tai soittotavan välttäminen. Nu metalin juuret ovat voimakkaasti alternative metalissa. Alternative metal on melko löyhä käsite, ja usein se voidaankin liittää yhtyeisiin, joiden lähestymistapa metaliin on omalaatuinen tai joita ei voi luokitella ainoastaan heavy metaliksi.
Historia
Metallimusiikin hallinta valtavirrassa päätyi 1990-luvun alussa, kun Nirvana ja muut grunge-yhtyeet tulivat suosituiksi. Tämä merkitsi vaihtoehtorockin läpimurtoa. Grunge-yhtyeet ottivat vaikutteita metallimusiikista mutta välttivät suosittujen yhtyeiden tapoja. Glam metal menetti suosionsa kahdesta syystä. Ensinnäkin grungen vuoksi. Toiseksi, koska Metallica ja post-thrash-yhtye Pantera tekivät hyökkäävämmän tyylin suosituksi. Vuosikymmenen alussa muutamat uudet metalliyhtyeet saavuttivat kaupallista menestystä: Panteran Far Beyond Driven ylsi Billboardin listan kärkeen vuonna 1994. Kuitenkin valtavirran näkökulmasta metallimusiikki oli kuollut. Jotkut yhtyeet yrittivät muuttaa tyyliään. Metallica pani mainekuvansa uusiksi: jäsenet leikkasivat hiuksensa, ja yhtye esiintyi vaihtoehtomusiikin tapahtuma Lollapaloozassa vuonna 1996. Vaikka yhtyeen vanhat ihailijat eivät pitäneet tästä muutoksesta, Metallica pysyi yhtenä vuosisadan menestyneimmistä yhtyeistä.
Jane’s Addictionin tavoin monet 1990-luvun menestyneimmät yhtyeet olivat alternative metal -alalajissa. Käsite liitettiin moniin yhtyeisiin, jotka yhdistivät metallimusiikkiin eri tyylejä. Alternative metaliin kuuluivat esimerkiksi grungea yhdistänyt Alice in Chains ja noise rock-vaikutteinen White Zombie. Muutkin yhtyeet kokeilivat eri tyylejä: Faith No More yhdisti alternative rockiin punkia, funkia, metallia ja hip hopia; Primus taas liitti musiikkiinsa aineksia funkista, punkista, thrash metalista ja kokeellisesta musiikista. Tool yhdisti metallia ja progressiivista rockia. Syntetisaattoreita käyttävät ja toisinaan dance-musiikin puolelta etäisesti vaikutteita hakevat yhtyeet, kuten Rammstein, Lacuna Coil ja Velcra sekä industrial metal -laji yleensä. Yhteistä kaikille edellä mainituille yhtyeille on, etteivät ne enää pyri hakemaan äärimmäistä hyökkäävyyttä musiikissaan, vaikka metallimusiikille tyypilliset elementit löytyvät usein niiden sanoituksista ja kitarariffeistä. Ministry sekoitti metallia industrial-tyyliinsä. Samoin teki Marilyn Manson, vaikka se yhdisti myös vaikutteita shock rockista, jonka Alice Cooper oli tehnyt suosituksi. Alternative metal -yhtyeitä yhdisti halu kokeilla metallimusiikkia ja inho glam metalin visuaalisuutta kohtaan. Jälkimmäisesta poikkeuksia ovat White Zombie ja Marilyn Manson. Alternative metalin tyyliyhdistelmät edustivat kirjavaa tulosta siitä, mitä avoimuus eri tyyleille sai aikaan.
1990-luvun lopulla alkoi yhdysvaltalaisen metallin uusi aalto, kun yhtyeet saivat innoitusta alternative metal -yhteiden tyylikokeiluilta. Tätä suuntausta alettiin kutsua uusmetalliksi tai rapcoreksi ("nu metal"). Yhtyeet kuten P.O.D., Korn, Papa Roach, Limp Bizkit, Slipknot ja Linkin Park "olivat kehitelleet uuden kaavan, jossa heavy metalin ukkosmainen kumu kohtasi rapin notkeanfunkyn rytmin. Ja kun nämä kaksi oli saatettu yhteen, kompromissi viimeisteltiin death metalin karmivalla äänivallilla."
Uusmetalli sai suosiota MTV-lähetyksillä. Lisäksi Ozzy Osbournen aloittama Ozzfest-tapahtuma sai viestimet puhumaan metallimusiikin uudesta noususta vuonna 1996. Samana vuonna Korn julkaisi Life Is Peachyn. Se oli ensimmäinen nu metal -albumi, joka saavutti albumilistan top 10:n. Kaksi vuotta myöhemmin yhtyeen Follow the Leader meni kärkeen vuonna 1999. Billboard huomioi, että tuolloin Yhdysvalloissa oli 500 metallimusiikkiin erikoistunutta radio-ohjelmaa. Se oli 3 kertaa enemmän kuin 10 vuotta sitten. Vaikka nu metal oli suosittua 2000-luvun alussa, perinteisen metallimusiikin harrastajat eivät pitäneet tyylistä. Vuonna 2005 rapcore-suuntaus alkoi laantua. Kuitenkin P.O.D. ja Korn sekä yhtyeet kuten System of a Down jatkoivat menestystään.
America West Airlines
America West Airlines oli yhdysvaltalainen lentoyhtiö, joka yhdistyi US Airwaysin kanssa 2005. Tammikuusta 2006 lähtien kaikki America Westin lennot operoitiin US Airwaysin väreissä, tosin yhtiöiden toiminta oli vuoteen 2007 asti eriytetty. America West lensi yli 80 kohteeseen 140 lentokoneellansa.
Laivasto
Toimintansa aikana America West Airlines käytti seuraavia konetyyppejä:
Habib Miyan
Habib Miyan oli intialainen mies, joka oli omien sanojensa mukaan syntynyt joko vuonna 1869, 1872 tai 1878. Eläketodistuksensa mukaan hän on syntynyt 20. toukokuuta 1878. Hänen väitetään kuolleen 19. elokuuta 2008 satakolmekymmentävuotiaana.
Guinnessin ennätysten kirja ja itsenäiset tutkijat eivät ole kyenneet todistamaan Miyanin ikää. Mikäli Miyanin ikä pitää paikkansa, hän oli tiettävästi maailman kaikkien aikojen vanhin ihminen. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1938.
Miyan oli muslimi ja teki vuonna 2004 pyhiinvaellusmatkan Mekkaan. Hän asui Jaipurissa, Rajasthanissa ja oli sokea viimeiset viisikymmentä vuotta. Hän soitti nuorena klarinettia Jaipur State Bandissa.
Konnivesi
Konnivesi on Päijät-Hämeen Iitissä ja Heinolassa sijaitseva järvi. Se on Suomen 79. suurin järvi ja sen läpi virtaa Suomen neljänneksi suurin joki Kymijoki.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 5 006 hehtaaria eli 50,1 neliökilometriä, se on 20,9 kilometriä pitkä ja 9,6 kilometriä leveä. Se sijaitsee toisen Salpausselän pohjoispuolella rikkonaisella kalliovyöhykkeellä Heinolan kaupungin itäpuolella. Sen keskiosan muodostaa Konniselkä, jonka eteläpuolelle jää yhtä suuri, mutta saarien rikkoma, toinen järvenosa. Keskiosasta haarautuu pohjoiseen, luoteeseen ja etelään pienemmät järvenosat, jotka ovat saarien suojaamia. Pohjoinen järvenosa alkaa Ulppaanselällä, joka jatkuu siitä luoteeseen Sulkavanlahtena. Luoteinen osa on kuusi kilometriä pitkä lahti, jonka perälle Kymijoki virtaa Jyrängönvirtana. Eteläinen järvenosa on saaristoinen ja se on niemien rikkoma järvenosa, jonka eteläosassa sijaitsevat Haukkaselkä, Paaterinselkä ja Piilahdenselkä. Kymijoki jatkaa Piilahdenselältä matkaansa etelään päin. Järvessä on 293 saarta, joiden pinta-ala on 1 048,61 hehtaaria eli noin 17,3 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista kaksi on yli neliökilometrin suuruisia, 41 on yli hehtaarin suuruisia, 199 on yli aarin ja loput 51 alle aarin kokoisia.
Luoteisosa, minne Kymijoki laskee, on kaksihaarainen lahti keskellä Heinolan keskustaa. Valtatie 4 kiertää nykyään Ruotsalaisen puolelta keskustan ohi. Vanha nelostie ylittää Jyrängönkosken keskustan kautta. Koskesta alkava Jyrängönvirta virtaa Koskensaaren ohitse, joka on 1,5 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Vastarannalla sijaitseva Sahanniemi halkaisee lahdesta 3,3 kilometriä pitkään Maitiaislahden haaraan. Lahdensuulla sijaitsee 1,9 kilometriä pitkä Rautasaari, jonka edustalta haarautuu lounaaseen parikilometrinen Tamppilahti.
Konniselän pohjoispuolella sijaitsevat 2,3 kilometriä ja 600 metriä leveä Konnisaari ja sen pohjoispuolella Vähä Konnisaari. Niiden takana, Ulppaanselän pohjoispuolella, työntyvät toisiaan vastaan Ukonniemi ja Ulppaanniemi, jotka kaventavat niiden välisen salmen alle 500 metriä leveäksi. Salmen takana aukeaa kuusi kilometriä pitkä Sulkavanlahti. Siihen laskee Ala-Räävelin järvi Sulkavankoskena. Lahdensuun lähellä sijaitsevat Isosaari ja Vähäsaari. Isosaari on 1,8 kilometriä pitkä, 1,4 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on kartan mukaan noin 130 hehtaaria. Konniselältä itään sijaitsee vielä yksi Lintumalahti, joka on 2,7 kilometriä pitkä ja 1,4 kilometriä leveä. Sen lahdensuu on vain 20 metriä leveä, joten lahtea voisi pitää myös itsenäisenä järvenä.
Järven eteläosan saaristossa on viisi suurta saaria, joiden nimet ovat Isosaari, Vähäsaari, Vasikkasaari, Karhusaari ja Kangassaaret. Isosaari on 3,3 kilometriä pitkä, 1,4 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on kartan mukaan noin 360 hehtaaria. Isosaaren länsipuolelle jää suojaan Levijärven salmi. Eteläinen lahti on kaksiosainen, ja sen osia yhdistää viisikilometrisen Kelloniemen päässä sijaitseva Kankaansalmi, joka on vain 160 metriä leveä. Salmen takana aukeaa Haukkaselkä, joka on syntynyt Kelloniemen, Hosinmaan, Patoniemen ja Seppälänniemen väliin. Selän pohjoispuolelta työntyy pohjoiseen kapea, mutta 2,5 kilometriä pitkä, Ruukittomanlahti, ja koilliseen kolme kilometriä pitkä Täkkästenlahti. Haukkaselältä työntyy vielä itään kapea Välijärvi, josta haarautuvat Särkilahti ja Patolahti eri suuntiin.
Haukkaselältä aukeaa Seppälänniemen ja Patoniemen Maasaaren välistä etelään päin Piilahdenselkä, ja siitä vielä itään Paaterinselkä. Paaterinselkä kapenee kaksi kilometriä pitkäksi Pohjanlahdeksi, josta saa alkunsa viisi kilometriä pitkä Kimolan kanava. Se on toiminut tukinuitossa väylänä Konniveden ja Pyhäjärven välillä. Piilahdenselkä loppuu eteläosassaan kapeikkoon. Sinne on rakennettu Vuolenkosken voimalaitos, missä vesi putoaa 3,7 metriä. Tästä jatkuu taas Kymijoki kohti etelää.
Järven tilavuus on 400,9 miljoonaa kuutiometriä eli 0,401 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 8,0 metriä ja suurin syvyys on 52,9 metriä. Järvi on luodattu vasta hiljattain. Järven rantaviivan pituus on 322,3 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 117,6 kilometriä. Konniveden rannat ovat pääasiassa metsämaata. Poikkeuksen tästä muodostavat pienialaiset peltomaat ja taajama-alueet. Peltomaita esiintyy Sulkavalahden pohjukassa, Hujansalossa ja Vuolenkosken ympäristössä. Heinolan kaupungin taajama-alueet ulottuvat Jyrängönvirran ja Maitiaislahden ympäristöön, mutta Heinolan kirkonkylän alueet eivät vielä ulotu Sulkavanlahdelle. Muut alueet muodostavat harvaan asutun haja-asutusalueen. Rannoille on rakennettu suuri määrä vapaa-ajan asuntoja. Näille kaikille tulee tiet länsipuolella kulkevalta valtatieltä 4, sen rinnalla kulkevalta seututieltä 140, kirkonkylältä alkavalta kantatieltä 46, joka kiertää järven itäpuolelle, ennen Taipaletta Kelloniemelle kulkevalta tieltä, valtatieltä haarautuvalta Läpiän tieltä, sekä Salpausselkää seuraavalta seututieltä 363. Iittin kuntaraja on sovittu kulkemaan Laivasaarilta kaakkoon- ja lounaaseen päin. Suurin osa järvetä kuuluu Heinolan puolelle.
Luontoarvoja
Konnivesi ei ole kaikilta osin luonnontilassa, vaikka se sijaitseekin osin harvaan asutulla alueella. Heinolan kaupungin teollisuus ja -asutus laskevat puhdistetut jätevetensä järveen, josta ravinteet leviävät virtauksien mukana järven keskiosiin. Järven tila on kohentunut huomattavasti 1980-luvun tilanteesta. Pohjoisesta tuleva virtaus on luoteista virtausta puhtaampaa, joten järven keski- ja eteläosa hyötyy siitä. Järven vedessä on hieman humusta ja järvi on lievästi rehevöitynyt.
Tavallisimpien kalalajien lisäksi siihen on istutettu kuhaa, järvilohta, järvitaimenta, planktonsiikaa, haukea, lahnaa ja toutainta.
Säännöstely
Järven vedenpinnan korkeus (MW) on 77,4 metriä mpy. Järvi on säännöstely siten, että vedenpinnan korkeudeksi on määrätty raja-arvot 76,34 metriä ja 77,54 metriä mpy. Säännöstely toteutetaan Vuolenkosken voimalaitoksen tarpeita varten. Koska järvet sijaitsevat ketjussa, vaikuttaa Konniveden tilanne myös Ruotsalaisen ja Päijänteen tilanteeseen.
Vesistösuhteet
Konniveden lähialueeseen kuuluu 35 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea. Niistä merkittävimmät ovat seuraavat järvet. Sulkavanlahteen laskee Joutjärvi (25 ha), jolla on pieni valuma-alue, sekä pienempi Vähäjärvi (6 ha), joka laskee Isosaaren taakse. Konniselkään sen itäpuolelta laskevat muun muassa Iso Kalliojärvi (13 ha), Ylä-Hepolampi (10 ha) ja Lohilampi (11 ha). Konniveden eteläosan kapeisiin lahtiin leskevat esimerkiksi Kolosjärvi (30 ha), Iso Rautjalka (15 ha), Iso-Nahkala (10 ha) ja Valkjärvi (17 ha). Eteläpuolelta eteläosaan laskee Karkealampi (11 ha). Rautajärven laskuojan valuma-alueilla ovat esimerkiksi Pikijärvi (12 ha) ja Kortejärvi (11 ha), jotka laskevat Rautasaaren eteen.
Piilahdenselältä alkava Kymijoki virtaa ensin kuusi kilometriä Kymenkäänteeseen, jossa siihen yhtyy etelästä Arrajärvi ja idästä Kettujärvi. Kymenkäänteestä Kymijoki jatkaa 15 kilometriä Mankalan voimalaitokselle, missä se laskee Pyhäjärven Kirkkojärveen.
Historiaa
Järven eteläosassa on kaksi kalliomaalausta. Kelloniemessä sijaitsee Konniveden Haukkavuoren kalliomaalaus, josta erottuu hirvikuvio. Edellisestä kuvioista kilometrin pohjoiseen sijaitsee Rautakannanvuoren kalliomaalaus, joka on kaksi metriä leveä kuviokenttä. Kolmas Karhusaaren kuvakenttä sijaitsee Karhusaaren itärannalla.
Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 oli Heinolan kaupungin ruutukaava piirretty Jyrängönkosken pohjoisrannalle ja se etelärannallalla sijaitsi Jyrängön kylä. Kosken yli kulki silta. Tamppilahti oli kartassa Myllylahti (”Myllylaks”) ja Maitiaislahti oli Hastlahti (”Hastviken”). Sulkavankoskessa sijaitsi Sulkavan saha. Järven itärannalla sijaitsivat Hujansalon ja Taipaleen talot, joiden metsäalueita asuttivat muutamat torpat. Muuten oli järvi autiona. Etelässä sijaitsi suuri Wuolekosken kylä, missä oli 16 taloa, itärannalla Koskenniska, missä oli neljä taloa. Näiden ympärillä oli vielä runsaasti torppia. Muuten oli Vuolekoskesta pohjoiseen autiota metsäaluetta.
Vuoden 1965 peruskartassa oli metsäalueilla pieni määrä peltomaata ja kiinteää asutusta. Asutusta oli runsaammin Läpiässä ja siitä kaakkoon päin. Jyrängönkosken pohjoispuolella oli asuinalueita rakennettu ruutukaavan pohjoispuolelle ja kosken eteläpuolella oli peltoalueita rakennettu asuinalueiksi Jyrängöllä, Sinilähteellä ja siitäkin etelään. Vuolenkoskella ja sen lähiympäristössä oli runsaasti viljelytalouksia laajojen peltojen keskellä. Laivasaarilta oli vedetty kuntaraja pohjoiseen Heinolan ja sen maalaiskunnan väliin.
Sakarias (Johannes Kastajan isä)
right|thumb|Enkelin ilmestys Sakariaalle; [[Domenico Ghirlandaion fresko Tornabuonin kappelissa Firenzessä]] right|thumb|Sakarias ja Johannes Kastaja. Keskiaikainen georgialainen fresko Jerusalemissa
Sakarias oli Luukkaan evan­keli­umin mukaan Johannes Kastajan isä, Aaronin sukuun kuulunut pappi ja profeetta. Hänen vaimonsa oli Elisabet, joka oli Jeesuksen äidin Marian sukulainen. Sakarias mainitaan myös Koraanissa, ja hänet tunnustetaan profeetaksi myös islaminuskossa.
Sakarias Raamatussa
Luukkaan evankeliumin mukaan Sakarias kuului Abian osastoon ja toimi pappina Jerusalemin temppelissä Herodeksen hallitessa. Myös hänen vaimonsa kuului Aaronin papilliseen sukuun. Molempien mainitaan olleen hurskaita ja kaikkien säädösten kannalta nuhteettomia. Evankeliumissa kerrottujen tapahtumien alkaessa he olivat kuitenkin vielä lapsettomia, sillä Elisabet oli hedelmätön ja molemmat olivat jo vanhoja. Papillisia tehtäviä temppelissä suorittivat vuorotellen niiden eri sukujen jäsenet, jotka Daavid oli tehtävään määrännyt. Luukas kertoo, että sen viikon aikana, jolloin Sakarian suku oli velvollinen palvelemaan temppelissä, Sakarian osaksi tuli arvonnan perusteella suitsutus­uhrien suorittaminen. Kesken suitsutuksen hänelle ilmestyi Herran enkeli, joka ilmoitti hänelle, että hänen vaimonsa synnyttäisi pojan, jolle olisi annettava nimi Johannes, ja että tästä pojasta tulisi käymään Herran edellä Elian hengessä ja voimassa. Korkean ikänsä vuoksi Sakarias ilmaisi epäilyksensä siitä, voiko tämä olla mahdollista. Tähän enkeli, joka ilmoitti olevansa Gabriel, sanoi, että epäuskonsa vuoksi Sakarias tulisi täysin mykäksi siihen saakka, kunnes lapsi olisi syntynyt. Näin tapahtuikin. Temppelin ulkopuolella kansa ihmetteli, miksi Sakarias viipyi siellä niin kauan. Kun hän lopulta ulos, hän ei kyennyt puhumaan, ainoastaan viittomaan, ja kansa ymmärsi, että hän oli nähnyt temppelissä näyn.
Kun Sakaria oli palannut kotiinsa Juudean vuori­maille, toden­näköisesti Hebroniin, hänen vaimonsa Elisabet tuli raskaaksi. Hänen raskaus­aikansa kuudentena kuukautena enkeli Gabriel vieraili hänen sukulaisensa Maria luona ja ilmoitti, että hänkin synnyttäisi lapsen, vaikka hän oli neitsyt. Pian tämän jälkeen Maria matkusti suku­laisensa Elisabetin luo ja kertoi tälle, mitä enkeli oli sanonut. Maria viipyi Elisabetin luona yli kolme kuukautta, kunnes tämän poika oli syntynyt ja palasi vasta sen jälkeen kotiinsa.
Elisabet synnytti pojan. Kun tämä kahdeksan päivänä ympäri­leikattiin Mooseksen lain mukaisesti, hänen sukulaisensa ja naapurinsa ehdottivat pojalle tämän isän nimeä Sakarias. Elisabet kuitenkin sanoi, että tälle oli annettava nimi Johannes, vaikka sitä ei ollut kenelläkään hänen sukulaisellaan. Asian ratkaisemiseksi Sakariaan mielipidettä kysyttiin viittomalla. Sakarias pyysi kirjoitus­taulua ja kirjoitti siihen: "Hänen nimensä on Johannes." Kaikki hämmästyivät. Samalla Sakarias sai puhekykynsä takaisin, kiitti Jumalaa ja lausui ennustuksen, Sakariaan kiitos­virren, joka on tullut tunnetuksi nimellä Benedictus. Lapsi "kasvoi hengessä", mutta pysyi erämaassa siihen saakka, kunnes hän aloitti tehtävänsä, jonka vuoksi häntä alettiin kutsua Johannes Kastajaksi.
Kristillisiä perimätietoja ja tulkintoja
thumb|right|200px|Niin sanottu "[[Yad Avshalom" (Absalomin hauta) Kidronin laaksossa; piirto­kirjoituksen perusteella sen on väitetty olevan Sakariaan hauta]] thumb|left|300px|[[Domenico Ghirlandaion fresko Sakarias kirjoittaa poikansa nimen (1490) Tornabuonin kappelissa Firenzessä]]
Ortodoksisen perimä­tiedon mukaan Elisabet piileksi poikansa kanssa vuoristossa, kun Herodes kuultuaan Messiaan syntymästä määräsi alle kaksi­vuotiaat poika­lapset surmattaviksi. Kun Johannesta etsittiin, Sakarias palveli temppelissä ja hänet surmattiin. Samoin kerrotaan myös Uuden testamentin apokryfi­kirjoihin kuuluvassa Jaakobin protoevankeliumissa, Kirkkoisä Origenes päätteli, että myös Matteuksen evankelimissa mainittu Sakarias, joka surmattiin temppelin ja alttarin välissä, olisi ollut Johannes Kastajan isä , ei siis Toisessa aika­kirjassa mainittu profeetta Sakarja.
Koska Luukkaan evankeliumin mukaan Maria oli Elisabetin sukulainen, Sakarias saattoi asua samalla seudulla, josta Marian perhe oli kotoisin. Nykyiset tutkijat kuitenkin pitävät tätä mainintaa sukulaisuudesta hyvin epäluotettavana.
Roomalaiskatolinen kirkko kunnioittaa Sakariasta pyhimyksenä. Hänen ja Elisabetin yhteinen muistopäivä katolisessa pyhimyskalenterissa on 23. syyskuuta. ortodoksisessa kirkossa Sakarian ja hänen vaimonsa Elisabetin yhteistä muistopäivää vietetään 5. syyskuuta. Myös joissakin luterilaisissa kirkoissa kuten amerikkalaisessa Missouri-synodissa Sakariaan ja Elisabetin muisto­päivä on 5. syyskuuta.
Sakarias ja Elisabet mainitaan myös rukouksissa, jotka ortodoksisessa kirkossa luetaan avioliittoon vihittäessä: "Osoittaessasi suosiotasi Sakariaalle ja Elisabetille sinä teit heidän pojastaan edelläkävijän..." sekä edelleen: "Siunaa heidät, Herra, meidän Jumalamme, niin kuin siunasit Sakariaan ja Elisabetin."
Armenialaiset uskovat, että Gandzasarin luostarissa Vuoristo-Karabahissa on Sakariaan pyhäin­jäännöksiä. Hänen jäännöksiään väitetään kuitenkin olevan myös Konstantinopolissa, jonne ne olisi tuonut kaupunginprefekti Ursus 4. syyskuuta 415.
Vuonna 2003 Yad Avshalomista, ensimmäiseltä vuosi­sadalta peräisin olevasta muistomerkistä Jerusalemista löydettiin piirtokirjoitus, jossa sanotaan: "Tämä on Sakariaan, marttyyrin, pyhän papin, Johnanneksen isän hauta." Jotkut tutkijat päättelivät, että kyseessä on nimenomaan Sakariaan, Johannes Kastajan isän hauta. Heprealaisen yli­opiston professori Gideon Foersterin mukaan tämä sopii yhteen 500-luvulta peräisin olevan kristillisen tekstin kanssa, jonka mukaan Sakarias haudattiin Simon vanhemman ja Jaakobin, Jeesuksen veljen kanssa, ja hän uskoo molempien olevan autenttisia.
Sakarias islaminuskossa
thumb|right|200px|Sakariaan hauta [[Aleppon suuri moskeija|Aleppon suuressa moskeijassa Syyriassa]] Myös muslimit pitävät Sakariasta profeettana, ja hänet mainitaan useita kertoja Koraanissa. Islamilaisen käsityksen mukaan Sakarias oli, paitsi Johannes Kastajan isä, myös Marian, Jeesuksen äidin kasvatusisä. Jotkut muslimit uskovat myös Sakariaan olleen marttyyri. Vanhan perimätiedon mukaan Sakarias olisi sahattu kahtia, samoin kuin Jesajalle kerrotaan käyneen apokryfisessa kirjassa Profeettojen elämät
Koraanissa Sakarias mainitaan seuraavissa kohdissa:
Sakarias oli hurskas pappi ja Jumalan profeetta, jonka tehtävänä oli rukoilla Jerusalemin temppelissä. Hän sai usein tehtäväkseen suorittaa temppelin jumalan­palvelukset, ja hän oli aina valmiina rukoilemaan Jumalaa. Vanhalla iällään hän alkoi huolestua siitä, kuka hänen kuolemansa jälkeen jatkaisi Jumalan sanan saarnaamista ja kuka hänen jälkeensä suorttaisi temppelin päivittäiset palvontamenot. Sakarias alkoi rukoilla Jumalalta poikaa. Tätä hän ei rukoillut vain siksi, että halusi lapsen vaan hän rukoili myös yhteisönsä puolesta, sillä se tarvitsi sanan­saattajaa, Jumalan miestä, joka huolehtisi jumalan­palveluksesta Sakariaan jälkeen. Sakarialla oli vahva luonne, ja hän halusi tehdä pojastaan myös henkisen perillisensä. Hänen unelmanaan oli saada tehtävä pysymään patriarkka Jaakobin jälkeläisillä ja uudistaa Jumalan sanoma Israelille. Koraanissa asiasta kerrotaam näin:
Jumalan lahjana Sakarias sai nimen Johannes (Ya?ya), ainoastaan tälle lapselle varatun nimen. Islamilaisen perimätiedon mukaan Sakarias oli 92-vuotias, kun hänelle ilmoitettiin Johanneksen syntymästä. Sakariaan rukouksen mukaisesti Johannes uudisti Jumalan sanoman, jonka israelilaiset olivat turmelleet ja osittain kadonneet. Koraanissa asiasta kerrotaan näin:
Koraanin mukaan Sakarias oli myös Marian, Jeesuksen äidin kasvatusisä:
Muslimiteologien mukaan Sakarias yhdessä Johannes Kastajan ja Jeesuksen kanssa aloitti uuden profeettojen aika­kauden. He kaikki olivat Amramin profeetta Aaronin isän jälkeläisiä. Se seikka, että kaikista papeista juuri Sakarias sai tehtäväkseen pitää huolta Mariasta, osoittaa hänen asemansa hurskaana miehenä. Sakariasta ylistetään Koraanissa useita kertoja Jumalan profeettana ja vanhurskaana. Yksi sellainen maininta on Al-An'amin suurassa:
Koraanin kääntäjä Abdullah Yusuf Ali on kommentoinut tätä seuraavasti: – olettaen, että nämä profeetat ovat henkisesti yhteydessä toisiinsa. Hän huomauttaa, että Johannes kastaja oli Jeesuksen serkku, kun taas Elia oli yksi niistä, jotka olivat läsnä Kirkastus­vuorella, kuten Uudessa testamentissa sanotaan. Sakarias taas oli avioliittonsa kautta Jeesuksen setä ja hänen poikaansa sanotaan Uudessa testamentissa Eliaaksi.
Aiheesta muualla
linkit:
Cimber Sterling
thumb|Cimber Airin [[ATR 72|ATR 72-500 Bornholmin lentokentällä.]] Cimber Sterling oli tanskalainen lentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 1950 nimellä Cimber Air. Ostettuaan vuonna 2008 osia konkurssiin ajautuneen Sterling Airlinesin liiketoiminnasta yhtiö muutti nimensä nykyiseen muotoon. Omien lentojensa ohella yhtiö operoi Tanskan ja Pohjois-Euroopan sisäisiä lentoja SAS:lle ja Lufthansalle.
Kesällä 2011 uutisoitiin, että Cimber Sterlingillä on taloudellisia vaikeuksia ja että Manswell Enterprises on tekemässä yhtiöön oman pääoman sijoitusta, jolla se saisi 70 %:n omistusosuuden yhtiöstä. Manswell Enterprises on ukrainalaisen oligarkin Ihor Kolomoyskyin määräysvallassa oleva yhtiö, joka on rekisteröity Kyprokselle. Cimber Sterling hakeutui konkurssiin 3. toukokuuta 2012.
Topralli
Topralli on Yrjö Tähtelän ohjaama ja tuottama suomalainen musiikkielokuva vuodelta 1966. Siinä esiintyy monia tunnettuja muusikoita ja laulajia, kuten Irwin Goodman, Katri Helena, Carola, Eero ja Jussi Raittinen sekä The Renegades-yhtye. Elokuvassa esiintyy myös The Creatures-yhtye, jonka jäseniä olivat muun muassa Kirka ja Remu Aaltonen.
Toprallilla ei väitetysti ollut lainkaan käsikirjoitusta; sen juoni seuraa 1950-luvun musiikkielokuvia ja jossain määrin Speden viihdettä. Osa vitseistä on yhdysvaltalaisen elokuvan mykän kauden perua. Se on eräs harvoista suomalaisista elokuvista, jota kuvattiin osin ulkomailla, Tukholmassa. Osia elokuvasta on kuvattu myös Parolannummella panssarivaunujen ajoharjoituksissa. Elokuva on mustavalkoinen.
Juoni
Johtaja Pamppu aikoo juhlia yhtiönsä 50-vuotissyntymäpäivää suurisuuntaisella show’lla. Sen vetäjäksi pannaan vahingossa levykaupan myyjää tuuraava Rudolf Räpylä sihteerinään parikymppinen, vaaleahiuksinen kaunotar Katri, joka taas luulee Räpylää iskelmäosaston pomoksi. Parivaljakko matkaa Tukholmaan etsimään The Renegades-yhtyettä. Siellä Rudolf tapaa johtaja Pampun tyttären, tummahiuksisen Carolan, jonka kanssa hän juopottelee ja tanssahtelee. Carolan hotellihuoneeseen Rudolfilla ei kuitenkaan ole pääsyä. Kun Rudolf kertoo Pampulle tehneensä sopimuksen Carolan kanssa, Pampulta palavat käämit - Rudolf ei tiennyt Carolaa johtajan tyttäreksi. Ja aikaa ohjelmanumeron valmiiksisaattamiseen on vain muutama tunti.
Kolme vuotta ihan suotta 1962–1965
Kolme vuotta ihan suotta 1962–1965 on vuonna 1971 julkaistu Irwin Goodmanin kokoelmalevy, joka sisältää materiaalia hänen uransa alkuvaiheilta, ennen levytyssopimusta Finnlevyn kanssa.
Topralli
Sävelmät tulkitsijoineen
Toprallissa esitetään muun muassa seuraavat musiikkikappaleet:
Huomioita
Televisioensi-iltansa Topralli sai vasta 24. kesäkuuta 2008 eli 42 vuotta elokuvan teon jälkeen. Samana vuonna elokuva julkaistiin myös DVD-tallenteena. Elokuvahistorioitsija Kari Uusitalo on maininnut 1960-luvulla usein keskustellun siitä, onko Topralli Suomen elokuvahistorian huonoin elokuva. Elokuvan tekijä Yrjö Tähtelä on kertonut itsekin toivovansa sen olevan, sillä siihen hän omien sanojensa mukaan myös pyrki. Tähtelä sanoi elokuvan ensimmäistä televisioesitystä edeltävässä haastattelussa, että sitä voi "katsoa vain kännissä".
Topralli tuotti yli 140 000 markan tappion.
Haisunäädät (suku)
Haisunäädät (Mephitis) on haisunäätien heimoon (Mephitidae) kuuluva nisäkässuku. Sukuun kuuluu kaksi lajia: haisunäätä (Mephitis mephitis) ja huppuskunkki (Mephitis macroura). Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus suvun uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on skunkit.
Toini Pöysti
Toini Pöysti (o.s. Mikkola, s. 1. heinäkuuta 1933 Ahlainen) on entinen suomalainen maastohiihtäjä ja olympiamitalisti.
Toini Pöysti edusti Suomea kaksissa olympialaisissa ja kolmissa MM-kilpailuissa. Lahden MM-kisoissa 1958 hän sijoittui 10 kilometrillä seitsemänneksi ja sai viestissä hopeaa Suomen joukkueen avausosuuden hiihtäjänä. Squaw Valleyn 1960 olympialaisissa hän sijoittui 10 kilometrillä kuudenneksi ja sai viestin ankkuriosuuden hiihtäjänä pronssia. Zakopanen MM-kisoissa 1962 hän oli 10 kilometrillä yhdeksäs eikä päässyt viestijoukkueeseen. Innsbruckin 1964 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi sekä 5:llä että 10 kilometrillä ja sai pronssia viestin keskimmäisen osuuden hiihtäjänä. Oslon MM-kisoissa 1966 Pöysti oli 10 kilometrillä yhdeksäs ja viesti päättyi viidenteen sijaan.
Vuonna 1954 Toini Pöysti, silloiselta nimeltään Mikkola, voitti Holmenkollenin kisoissa ensimmäisen kerran ohjelmassa olleen naisten hiihdon. Saman 10 kilometrin matkan hän voitti Ruotsin hiihtokisoissa vuonna 1959, Salpausselän Kisoissa vuonna 1960 sekä Puijon kisoissa neljästi.
Seuratasolla Pöysti edusti Noormarkun Nopsaa ja Ahlaisten Urheilijoita. Hän voitti ainoan Suomen mestaruutensa 10 kilometrin matkalla vuonna 1960. SM-hopeaa hän saavutti 10 kilometrillä vuonna 1958 ja 5 kilometrillä vuonna 1960 sekä SM-pronssia 10 kilometrillä vuonna 1957 ja 5 kilometrillä vuonna 1961.
Toini Pöystin pojan Timo Pöystin lapset ovat Miss Suomi 2009 Essi Pöysti ja jääkiekkoilija Eetu Pöysti.
Offshoring
Tutkimus- ja tuotekehitystoiminnassa offshoringilla voidaan tavoitella myös sitä, että tuotteiden ylläpitotyö siirretään edullisemman kustannustason maihin, jotta saadaan vapautettua resursseja uuden kehittämiseen. Toisaalta tavoitellaan myös parempaa hintakilpailukykyä yleisesti saatavilla olevissa tuotteissa. Tämä aiheuttaa kilpailun kiristymistä hinnoittelun kautta.
Halpa, nopea ja hallitsematon
Halpa, nopea ja hallitsematon (Fast, Cheap and Out of Control) on Errol Morrisin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen pitkä viihteellinen dokumenttielokuva vuodelta 1997. Sen päähenkilöinä on neljä omalaatuista ja asialleen omistautunutta erikoisammattilaista: Hollywoodin leijonankesyttäjä Dave Hoover, pensaista eläinhahmoja leikkaava George Mendonca, Afrikassa luolarottia tutkiva Ray Mendez ja hyönteisten liikeratoja jäljittelevien robottien suunnittelija Rodney Brooks. Amerikkalaismiesten tarinoiden erilaisuudesta huolimatta dokumentti onnistuu punomaan miehistä yhtenäisen tarinan asialleen omistautumisen ja eläinten kunnioittamisen tärkeydestä. Dokumentti on esitetty Ylessä tammikuussa 1999.
Tuotanto
Elokuvan nimi tulee insinöörityötä kuvaavasta ajatelmasta, että jos haluaa suunnitella halvan, nopean ja luotettavan laitteen, vain kaksi näistä kolmesta ominaisuudesta voi toteutua samassa laitteessa.
Elokuvassa haastateltavat katsovat suoraan kameraan eivätkä hieman ohi kameran vieressä olevaan haastattelijaan. Tämän mahdollistaa Errol Morrisin teleprompterin pohjalta kehittämä laite interrotron, jossa haastateltava näkee haastattelijan kasvot kameran linssin edessä.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Harri Uusitorppa kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1999, että sen nimi ei voisi olla harhaanjohtavampi, mutta elokuva itse on monitasoinen ja hullunhauska. Erityiskehut saa se, ettei Morris yritä pakottaa esiin miehiä yhdistäviä yhtäläisyyksiä, vaan jättää johtopäätösten teon katsojalle.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Yalen yliopisto
Yalen yliopisto (engl. Yale University) on yksityinen yhdysvaltalainen yliopisto New Havenissa Connecticutissa. Se perustettiin vuonna 1701 nimellä Collegiate School, ja se on kolmanneksi vanhin korkeakoulu Yhdysvalloissa ja kuuluu eliittiyliopistojen ryhmään Ivy Leagueen. Yale on hyvin arvostettu yliopisto, ja se on usein kärkisijoilla vertailtaessa maailman yliopistoja.
Yalessa työskentelee noin 3 200 opetushenkilökuntaan kuuluvaa, jotka opettavat 5 200 undergraduate-opiskelijaa ja 6 000 graduate-opiskelijaa.
Opiskelu
Yaleen kuuluu perinteisten tiedekuntien, kuten lääketieteellisen, teologisen, oikeustieteellisen, terveystieteiden ja teknillisen tiedekuntien, lisäksi muun muassa maatalous-metsätieteellinen, taiteiden ja musiikin tiedekunta.
Yalen oikeustieteellinen tiedekunta on tunnettu ja arvostettu, ja sieltä on valmistunut useita Yhdysvaltojen presidenttejä ja monia ulkomaisia valtionpäämiehiä. Myös Yalen teatterikoulu on arvostettu, ja sieltä on valmistunut useita Broadway- ja Hollywood-näyttelijöitä.
Yalen 70 undergraduate-pääainetta ovat pääasiassa keskittyneet sisältöön liberal curriculum, ja jotkut undergraduate-laitokset ovat luonteeltaan ammattiin valmistavia (jopa insinöörilaitokset kannustavat ja vaativat opiskelijoita tutkimaan akateemista maailmaa tekniikan ulkopuolella). Noin 20 prosenttia Yalen perusopiskelijoista opiskelee pääaineena luonnontieteitä, 35 prosenttia yhteiskuntatieteitä ja 45 prosenttia taideaineita ja humanistisia tieteitä.
Claremont Colleges
right Claremont Colleges on seitsemän korkeakoulun muodostama yhteiskonsortio Claremontissa, Kaliforniassa.
Yalen yliopisto
Opiskelu
Vuonna 2013 Yaleen pääsi 6,7 prosenttia noin 29 000 hakijasta. Se oli Yalen historian alhaisin sisäänpääsyprosentti. Noin 71 prosenttia paikan saaneista ottaa opiskelupaikan Yalesta vastaan. Puolet Yalen opiskelijoista on naisia, noin 30 prosenttia edustaa vähemmistöjä ja noin 10 prosenttia on ulkomaalaisia opiskelijoita. Opiskelijoista 55 prosenttia oli tullut Yaleen julkisista kouluista ja 45 prosenttia itsenäisistä, ulkomaalaisista tai uskonnollisista kouluista.
Claremont Colleges
Toisin kuin useimmissa muissa korkeakoulukonsortioissa Claremont Collegen jäsenkorkeakoulujen kampukset ovat toisistaan kävelymatkan päässä (yhtä lukuun ottamatta).
Yalen yliopisto
Opiskelu
Yale poikkeaa monista muista Yhdysvaltojen suurista yliopistoista siinä, että sillä on opiskelijoilleen asuntoloita, residential colleges.