cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Peter Wilson (ampuja)
Peter Robert Russell Wilson, MBE (s. 15. syyskuuta 1986 Dorchester) on uransa jo päättänyt brittiläinen kaksoistrap-ampuja ja olympiavoittaja. Wilson on 198 senttimetriä pitkä ja painaa 90 kilogrammaa.
Pravda
Tehtävä ja sisältö
Toisella sivulla julkaistiin puolueen uutisia sekä ideologiaa ja taloutta käsitteleviä artikkeleita. Kolmossivulla käsiteltiin Neuvostoliiton yhteiskunnan asioita, kuten koulutusta, kulttuuria ja kuluttaja-asioita. Sivulla julkaistiin myös lukijakirjeitä vastauksineen. Moni lukijakirje oli kriittinen ja saattoi johtaa viranomaisten toimenpiteisiin ongelmien korjaamiseksi.
pienois|oikea|Pravdan 70-vuotisjuhlapostimerkki vuonna 1982. Neljännellä ja viidennellä sivulla julkaistiin ulkomaanuutisia ja niiden kommentteja. Länsimaat esitettiin aina huonossa valossa köyhyyden ja selkkauksien riivaamina. Sankareiksi nostettiin länsimaiden työttömät, lakkolaiset, rauhanmielenosoittajat ja apartheidin vastaiset aktivistit. Puolan solidaarisuusliikkeen suuresta suosiosta ei hiiskuttu mitään, ja Neuvostoliiton miehittämä Afganistan esitettiin tulevaisuuteen luottavasti katsovana maana, jota rakastetut neuvostoliittolaiset asiantuntijat auttoivat rakentamaan CIA:n rahoittamista rosvojoukoista huolimatta.
Peter Wilson (ampuja)
Ura
Wilson saavutti kaksoistrapin olympiakultaa vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta yhteispisteillä 188. EM-kilpailuista Wilson on saavuttanut aikuisten EM-hopeaa kaksoistrapista vuodelta 2010 Kazanista. Lisäksi hänellä on poikien kaksoistrapin EM-kulta vuodelta 2006. Maailmancupissa Wilson saavutti kolme osakilpailuvoittoa sekä yhden kakkossijan.
Wilson sai brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenen (MBE) arvon uutenavuotena 2013. Lokakuussa 2014 Wilson ilmoitti päättävänsä uransa ja keskittyvänsä valmentamiseen ja yksityiselämäänsä. Wilsonin valmentajana toimi kaksoistrapin olympiavoittaja Ahmed Al Maktoum.
Pravda
Tehtävä ja sisältö
Pravdan takasivulla oli sekalaisia uutisia eri aihepiireistä, kuten kulttuurista, urheilusta, historiasta ja luonnosta. Siellä oli myös television ja radion ohjelmatiedot ja sääennusteet. Kuvia lehdessä oli keskimäärin kaksi yhtä sivua kohti.
Latin Cup
pienoiskuva|Benfican voittama Latin Cup vuodelta 1950. Latin Cup oli Espanjan, Italian, Portugalin ja Ranskan seurajoukkueiden välinen jalkapallokilpailu, jota pelattiin 1900-luvun puolivälissä. Kilpailuun otti osaa kunkin maan mestari.
Kebra Negast
Kebra Negast, myös Kebra Nagast, ('kuninkaiden kunnia') on etiopialainen 1300-luvulla koottu kristillinen kokoelma myyttistä historiaa, allegoriaa ja apokalyptisia kertomuksia. Sen keskeinen teema on Saban kuningattaren vierailu kuningas Salomon luona ja heidän poikansa Menelikin, Etiopian dynastian perustajan, syntymä. Teoksen kertomukset ovat peräisin Syyriasta, Palestiinasta, Arabiasta ja Egyptistä ajanlaskun ensimmäisen neljän vuosisadan ajalta, ja teoksen ensimmäinen versio kirjoitettiin ge'ezin kielellä 500-luvulla. Teos on myös yksi rastafariuskonnon pyhimpiä kirjoja.
Estadi Comunal d'Andorra la Vella
Estadi Comunal d'Andorra la Vella on monikäyttöinen stadion Andorra la Vellassa Andorrassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa. Stadionille mahtuu 838 ihmistä.
Ќ
Ќ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy makedonian aakkosiin, missä se on äänteen /kʲ/ merkki.
Koripallo kesäolympialaisissa 1936
Vuoden 1936 kesäolympialaisten koripallo järjestettiin 7. elokuuta – 14. elokuuta 1936 Berliinissä. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun koripallokilpailut järjestettiin olympialaisissa lukuun ottamatta vuoden 1904 kesäolympialaisten koripallon näytöstapahtumaa. Kisoihin osallistui 199 urheilijaa, joista kaikki olivat miehiä, 23 maasta. Nuorin osanottaja oli virolainen Heino Veskila (17 vuotta ja 237 päivää) ja vanhin uruguaylainen Leandro Gómez (34 vuotta ja 140 päivää). Kilpailun voitti Yhdysvallat, hopealle tuli Kanada ja pronssille Meksiko.
1. kierros
Ensimmäisen ottelun voittajat selvisivät suoraan 2.kierrokselle, hävinneet saivat vielä toisen mahdollisuuden.
hävinneiden lohko
Puola selvisi toiselle kierrokselle jäätyään arvonnassa parittomaksi.
2. kierros
Toinen kierros oteltiin samalla kaavalla kuin ensimmäinenkin.
hävinneiden lohko
Viro jäi parittomaksi ja selviytyi karsinnatta 3. kierrokselle.
Ottelut 3.kierroksesta eteenpäin
Viidennestä sijasta pelattaessa Filippiinit voitti Italian 32-14 ja Uruguayn 33-23. Peru luopui sijoitusotteluista.
Lopputulokset
Unkari ja Espanja peruivat osallistumisensa ennen kilpailun alkua.
Anders Golding
Anders Golding (s. 12. toukokuuta 1984 Aalborg) on tanskalainen skeet-ampuja ja olympiamitalisti. 186 senttimetriä pitkä ja 95 kilogrammaa painava Golding edustaa Jetsmark-seuraa.
Ura
Golding saavutti skeetin olympiahopeaa vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa. Kultaa tuossa kilpailussa saavutti Yhdysvaltain Vincent Hancock. Vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä hän oli 25:s. MM-kilpailuista Goldingin paras sijoitus on vuodelta 2005. EM-kilpailuista hän on saavuttanut kaksi poikien skeetin hopeaa vuosilta 2001 ja 2004. Vuonna 2012 Golding voitti ammunnan maailmancupin finaalin ja vuonna 2010 hän oli siinä toinen. Goldingilla on yksi maailmancupin osakilpailuvoitto.
Ammatiltaan Golding on puuseppä. Hänen skeet-valmentajanaan toimii Pietro Genga.
Somalian nuorisoliitto
Somalian nuorisoliitto (Somali Youth League, SYL) oli Somalian ensimmäinen poliittinen puolue. Sillä oli hyvin suuri merkitys Somalian edetessä kohti itsenäisyyttä 1950- ja 1960-luvulla.
Liikkeen historiaa
Toisen maailmansodan aikana Britannia miehitti Italian Somalimaan ja hallinnoi aluetta 1941–1950. Juuri sinä aikana, vuonna 1943, syntyi Somalian nuorisoliitto (SYL). SYLin onnistui yhdistää kaikki Somalian klaanit lippunsa alle, ja sen johdolla maa siirtyi itsenäisyyteen. Italian poliittisen paineen voimistuessa vihamielisenä Britannian hallinnon jatkumiselle ja Somalian itsenäisyystoiveille, somalit ja britit löysivät toisensa liittolaisina. Tilanne sai brittiläiset siirtomaavirkamiehet kannustamaan somaleja järjestäytymään poliittisesti. Tuloksena oli ensimmäinen nykyaikainen somalialainen puolue, Somalian nuorisoklubi, Somali Youth Club (SYC), joka perustettiin Mogadishussa 1943.
Vahvistaakseen uutta puoluetta britit sallivat koulutettujen poliisien ja virkamiesten liittyä siihen. 1947 puolue otti uudeksi nimekseen Somalian nuorisoliitto, Somali Youth League (SYL) ja alkoi avata virkoja brittiläisten vastuulla olevissa kahdessa Somalimaassa ja lisäksi Ogadenissa ja Pohjoisella rajaseudulla. SYL ilmaisi vastalauseen kaikkien somalialueiden yhdistämiselle, myös NFD ja Ogadenin jotta saataisiin mahdollisuus yleiselle nykyaikaiselle koulutukselle; somalin kielen kehittämiselle oikeinkirjoitusstandardien laatimiselle, somalien etujen turvaamiseksi ja Italian hallinnon palauttamisen estämiseksi. SYL kielsi klaanien vaikutusvallan siten että 13 perustajaa, vaikka he edustivat neljää Somalian kuudesta tärkeimmästä klaanista, eivät suostuneet kertomaan klaanitaustaansa. Vaikka SYL oli huomattavan suosittu pohjoisessa, Brittiläisen Somalimaan pääpuolueet olivat Somalian kansallisliitto, Somali National League (SNL), jonka taustalla oli lähinnä Isaaq-klaani, sekä Yhdistynyt somalipuolue, United Somali Party (USP), jota tukivat Dir (Gadabuursi ja Issa) ja Darod (Dulbahante ja Warsangali) klaanit.
Potsdamin konferenssi pidettiin 1945, ja siellä tehtiin päätös, ettei Somalimaata palauteta Italialle. Yhdistyneet kansakunnat päätti sen sijaan marraskuussa 1949 siirtää Italian huoltohallinnon Somalimaassa, mutta vain hyvin tarkassa valvonnassa ja sillä ehdolla, – jonka esittivät Somalian nuorisoliitto (SYL) ja muut kehittymässä olevat somalialaiset poliittiset organisaatiot, kuten Hizbia Digil Mirifle Somali (HDMS) (josta myöhemmin tuli Hizbia Dastur Mustaqbal Somali HDMS) ja Somalian kansallisliitto (SNL), että kun itsenäisyyttä ruvettaisiin toteuttamaan – että Somalia saa itsenäisyyden kymmenen vuoden kuluttua.
Brittiläinen Somalimaa pysyi Britannian protektoraattina 26. kesäkuuta 1960 asti, jolloin siitä tuli itsenäinen. Entinen Italian Somalimaa seurasi perässä viiden päivän kuluttua. 1. heinäkuuta 1960 ne kaksi aluetta yhdistyivät Somalian tasavallaksi, vaikkakin niiden rajojen sisällä, jotka Italia ja Britannia olivat laatineet. Abdullahi Issa muodosti hallituksen ja Aden Abdullah Osman Daarista tuli presidentti,  ja Abdirashid Ali Shermarkesta Pääministeri ja myöhemmin presidentti (1967–1969). 20. heinäkuuta 1961 Somalian kansa hyväksyi kansanäänestyksellä uuden perustuslaki|perustuslain joka tuli voimaan 1960.
Ensimmäisessä itsenäisyyden aikaisissa valtiollisissa vaaleissa, jotka pidettiin 30. maaliskuuta 1964, SYL sai ehdottoman enemmistön 69 parlamenttipaikalla 123 paikasta. . Loput paikat jakaantuivat yhdentoista puolueen kesken. Viiden vuoden kuluttua pidettiin jälleen vaalit maaliskuussa 1969, jolloin hallitseva SYL, jota johti Mohammed Ibrahim Egal, palasi valtaan, mutta samana vuonna tehtiin sotilasvallankaappaus, valtaan nousi Siad Barre lokakuussa 1969, ja Ylin vallankumousneuvosto (SRC) kielsi kaikki poliittiset puolueet.
Puolueen jäsenet poliittisina johtajina
Presidentit
Pääministerit
Muita
Shadow of the Colossus
Shadow of the Colossus on japanilainen, PlayStation 2 -konsolille suunniteltu ja julkaistu seikkailupeli. Pelin on kehittänyt Sonyn suunnittelutiimi Studio 1 ja Team Ico. Team Ico on tunnettu myös pelistään Ico.
Pelin pääsuunnittelijoita ovat Kenji Kaidō ja Fumito Ueda. Pelin musiikit on säveltänyt Kō Ōtani. Peli on kriitikoiden ylistämä ja on voittanut lukuisia palkintoja. Peliä pidetään yleensä erityisen ahdistavana, synkkänä, pimeänä ja pelottavana, mutta jokseekin kauniina kokemuksena. Peli kuvastaa yksinäisyyttä ja kuolemaa, ja sitä pidetäänkin usein taideteoksena.
Peli on julkaistu remasteroituna HD versiona Playstation 3 ja Playstation 4 pelikonsoleille.
Pelin idea
Nimetön matkaaja (Fanien antama nimi Wander) matkustaa kirotulle maalle hevosensa Agron kanssa. Hän kantaa mukanaan kuollutta tyttöä nimeltä Mono. Matkaaja saapuu temppeliin, jossa hän kohtaa Dormin-nimisen henkiolennon. Dormin lupaa herättää tytön takaisin henkiin, mikäli matkaaja tuhoaa 16 kolosseiksi kutsuttua valtavan kokoista hirviöitä. Matkaajan on löydettävä ja tuhottava kaikki kolossit, ennen kuin shamaani Emonin armeija saapuu paikalle ja löytää matkaajan. Kolosseja vastaan matkaajalla on aseinaan ainoastaan miekka, jousipyssy ja Agro-hevonen.
Shadow of the Colossuksen pelaaminen tapahtuu sykleissä. Pelaaja aloittaa pelimaailman keskeltä sijaitsevasta temppelistä (Shrine of Worship), josta pelaaja lähtee etsimään seuraavaa kolossia. Jokaisella kolossilla on oma reviiri. Löytääkseen kolossin pelaajan on nostettava taikamiekkaa, joka heijastaa auringon valoa kolossia kohti. Kun kolossi on löytynyt, se on tapettava erilaisin taktiikoin, joita ovat esimerkiksi kiipeäminen tai houkutteleminen tiettyyn suuntaan tai kohteeseen.
Jokainen kolossi tuhotaan eri tavoin. Tämä vaatii ympäristön hyväksikäyttöä ja kolossin käyttäytymisen tutkimista. Tuhotakseen kolossin on löydettävä sen heikko kohta, joka on merkitty kolossin ruumiiseen sinisellä merkillä. Kun heikko kohta on löydetty, sen luokse voi kiivetä kolossin ruumista peittävää karvaa pitkin. Kolossit voivat elää monenlaisissa paikoissa, kuten veden alla, ilmassa tai rauniokaupungissa. Kun kolossi on tuhottu, Dormin lähettää matkaajan taas temppeliin, jossa hän saa uuden kolossin tuhottavaksi. Joka kerta kun matkaaja tappaa kolossin, hän menettää osan sielustaan. Sielun osat menevät Monon, kuolleen tytön, sieluun ja hän herää henkiin kaikkien kolossien kuoltua.
Tarina
Pelaaja saa tietää vain hyvin vähän pelihahmojen ja pelimaailman taustoista pelin aikana. Peli sijoittuu laajaan, autioon ja mystiseen maailmaan, jossa ei asu ketään. Pelimaailmassa on kuitenkin raunioita, mikä kertoo alueella joskus olleen asutusta.
Pelin protagonisti on salaperäinen teini-ikäinen poika. Hänen nimeään ei kerrota, mutta häntä kutsutaan Wanderiksi, joka tarkoittaa matkaajaa. Häntä on myös virheellisesti kutsuttu Wandeksi. Hänen tehtävänsä on herätää kuolleista tyttö nimeltä Mono. Wanderin apuna tehtävässään on hänen ainoa kumppaninsa, hevonen nimeltä Agro.
Pelin protagonisti on salaperäinen teini-ikäinen poika. Hänen nimeään ei kerrota, mutta häntä kutsutaan Wanderiksi, joka tarkoittaa matkaajaa. Häntä on myös virheellisesti kutsuttu Wandeksi. Hänen tehtävänsä on herätää kuolleista tyttö nimeltä Mono. Wanderin apuna tehtävässään on hänen ainoa kumppaninsa, hevonen nimeltä Agro. Matkaaja pyytää apua jumalalta nimeltä Dormin. Dormin lupaa pelastaa tytön, jos matkaaja tuhoaa 16 pelimaailmassa asuvaa hirviötä, colossia.
Eräässä vaiheessa peliä shamaani Emonin armeija saapuu kirotulle maalle. Emon ei suvaitse ihmisten herättämistä henkiin, joten hän jahtaa matkaajaa. Kun pelaaja lähtee viimeisen kolossin, Maluksen perään, tapahtuu onnettomuus ja Agro putoaa kielekkeeltä, mikä näyttäisi johtavan hänen kuolemaansa. Surullisena matkaaja jatkaa matkaansa yksin Maluksen luo. Kun matkaaja on viimein tappanut Maluksen, Dormin vie hänet takaisin temppeliin, jonka Emon on jo saartanut. Samalla viimeisen kolossin, Maluksen, tappamisen myötä matkaaja ei ole enää ihminen, vaan hän muuttuu demoniksi.
Emonin armeija tappaa matkaajan, mutta tämän jälkeen Dormin ottaa hänen kuolleen kehonsa haltuun ja hänestä tulee kolossi, joka hyökkää Emonin joukkojen kimppuun. Emon ja hänen joukkonsa ehtivät kuitenkin karata temppelin huipulle. Kaiken lisäksi Emon ehtii ottaa mukaansa matkaajan taikamiekan. Emon lausuu kirouksen ja paiskaa taikamiekan portaikon alla sijaitsevaan vesialtaaseen ja siitä muodostuu manauspyörre, joka imee kaiken pahuuden temppelistä pois, mukaan lukien Dorminin ja matkaajan.
Emon lähtee armeijansa kanssa pois kirotulta maalta siltaa pitkin ja Emon räjäyttää sillan taikavoimillaan. Silta on ainut tie kirotulle maalle, joten kukaan ei voi enää koskaan mennä sinne. Kun Emon poistuu, Mono herää pian henkiin. Agro saapuu hänen vierelleen, tosin vakavasti loukkaantuneena. Monon koskettaessa Agron otsaa, Agron kaikki muistot tapahtuneesta siirtyvät Monolle ja Mono ymmärtää mitä on tapahtunut.
Mono kuulee pian vauvan itkua. Hän kävelee vesialtaalle ja löytää sieltä vauvan. Vauvalla on sarvet, joka viittaa Team icon toiseen peliin, Icoon, jonka päähenkilöllä on sarvet. Matkaajan demonimuoto oli kuollut, mutta pieni osa hänen sielustaan oli vielä jäljellä, joten hän on syntynyt uudelleen vauvana. Mono ottaa matkaajan syliinsä ja kävelee temppelin katolle, salaiseen puutarhaan. Colossien ruumiista oli tullut maaperää ja kirotun maan luonto alkoi kukkia elämää.
Musiikki
Peliin on sävelletty laaja orkesterimusiikillinen taustamusiikki, mutta musiikkia soitetaan pelissä vain vähän. Ainoastaan välianimaatioiden ja kolossien kanssa taistelun aikana soi musiikki. Pelimaailmassa liikkumisen aikana ainoat kuultavat äänet ovat protagonistin, Agro-hevosen tai pelimaailman ympäristön aiheuttamat äänet.
Shadow of the Colossuksen soundtrack on nimeltään Roar of the Earth.
Rikissa Puolalainen
Rikissa Puolalainen (s. 1116 – k. aikaisintaan 1156) oli puolalainen prinsessa, josta tuli Ruotsin kuningatar. Hänen vanhempansa olivat Puolan herttua Bolesław III ja tämän puoliso Salome. Hän oli naimisissa kolme kertaa: Ruotsin Maunu Niilonpoika Vahvan, Minskin ruhtinaan Volodarin ja Ruotsin Sverker vanhemman kanssa.
Rikissan lapsia olivat Mauno Niilonpojan kanssa Knuut Maununpoika, josta tuli Tanskan kuningas 1146–1157, ja Volodarin kanssa Sofia, tulevan Tanskan kuninkaan Valdemar I:n puoliso.
Xanthopan morganii
Xanthopan morganii on suurikokoinen, kiitäjiin kuuluva afrikkalainen perhoslaji. Se on sukunsa ainoa laji. Sitä esiintyy Malawissa, Zimbabwessa, Mosambikissa ja Madagaskarilla.
Laji on yleisväritykseltään ruskea. Siipiväli on 15 cm, ja perhosella on yli 30 cm pitkä imukärsä.
Lajin olemassaolon ennusti Charles Darwin, kun hän tutustui Madagaskarilla endeemisenä esiintyvään orkidealajiin Angraecum sesquipedale vuonna 1862. Orkidean mesiäinen sijaitsee yli 30 cm pitkän kannuksen pohjalla ja erikoinen rakenne synnytti kysymyksen, millainen eläin oikein pölyttää kyseisen orkidealajin. Ennusteesta huolimatta pölyttäjä pysyi arvoituksena, kunnes Xanthopan morganiii lopulta löydettiin 40 vuotta myöhemmin, vuonna 1903.
Ecliptica – Revisited: 15th Anniversary Edition
Ecliptica – Revisited on power metal -yhtye Sonata Arctican yhdeksäs albumi. Se julkaistiin 24. lokakuuta 2014. Albumi on uudelleenäänitys Sonata Arctican debyyttialbumista nykyisellä kokoonpanolla.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 20.
.fr
.fr on Ranskan tasavallan käyttämä internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Tunnusta hallinnoi AFNIC ja se on perustettu 1986.
Tunnus on jaettu seuraaviin alatunnuksiin:
Aiheesta muualla
סיומת אינטרנט Toppdomän
Ermesinde (Carcassonne)
Ermesinde (noin 975−1058) oli aatelinen ranskalainen, josta tuli Barcelonan kreivi Ramon Borrellin puoliso noin vuonna 993. Ermesinde oli syntyjään Carcassonnen kreivin Roger I:n ja Adelaïden tytär. Hän oli miehensä tukena valtiollisissa asioissa ja oli mukana tämän käymissä sodissa Ebressä ja Segressä.
Ermesinde sai kolme lasta, joista Berenguer Ramon peri isänsä arvonimet, toinen poika Borrell kuoli nuorena ja tyttärestä Estefania Ramonista tuli Navarran kuningatar hänen mentyään naimisiin Garcia III:n kanssa.
Ermesindellä oli läheiset suhteet Katalonian kirkkoon, ja hän lahjoitti sata unssia kultaa Gironan katedraalin kunnostustöihin.
Jäätyään leskeksi vuonna 1017 Ermesinde oli alaikäisen poikansa Berenguer Ramon I:n holhooja vuoteen 1023 asti. Berenguer kuoli vuonna 1035 ja Ermesindestä tuli jälleen hallitsijan holhooja, tällä kertaa pojanpojalleen Ramon Berenguerille. Vuonna 1041 pojanpoika kapinoi isoäitiään vastaan ja halusi eroon holhouksesta. Ermesinde vetäytyi Gironaan veljensä, piispa Peren kanssa. Välit huononivat uudelleen vuonna 1052, kun kreivi solmi avioliiton joka oli isoäidin mielestä sopimaton. Hän sai paavi Victor II:n erottamaan kreivin kirkosta. Sovinto solmittiin vuonna 1057.
Amphion-luokka (sukellusvene)
Alun perin tilattiin 46 venettä osana vuoden 1943 laivasto-ohjelmaa, joista osa korvasi aiemmin tilattuja T-luokan veneitä. Näistä ainoastaan kahdeksantoista laskettiin vesille. Vesillelasketuista vain kuusitoista otettiin palveluskäyttöön ja kahta runkoa käytettiin paineensietokokeissa. Palveluskäyttöön otetuista veneistä ainoastaan HMS Amphion ja HMS Astute valmistuivat ennen sodan päättymistä ja kumpikaan niistä ei osallistunut sotatoimiin.
Georgian–Venäjän vakoilujupakka
Georgian-Venäjän vakoilujupakka alkoi, kun Georgian hallinto pidätti neljä venäläistä virkamiestä epäiltyinä vakoilusta 27. syyskuuta 2006. Valtioiden väliset suhteet ovat merkittävästi heikentyneet sen jälkeen, kun Georgia ja Nato ovat sopineet keskustella lähemmistä suhteista.
Amphion-luokka (sukellusvene)
Alukset
Kahden Plymouthin telakalla vesille lasketun, vaan ei valmistuneen aluksen lisäksi peruutettiin 1945 kaikkiaan 27 aluksen tilaus: Vickers-Armstrong, Barrow-in-Furness; Vickers-Armstrong, Walker, Newcastle upon Tyne; Portsmouth Dockyard; Cammell Laird; Scotts of Greenock
Georgian–Venäjän vakoilujupakka
Tausta
Georgian ja Venäjän suhteiden on laajasti raportoitu tiukentuneen vuoden 2003 marraskuun Georgian samettivallankumouksen jälkeen, jolloin uudistusmielinen Mikheil Saakašvili nousi valtaan.
Ћ
Ћ ("tše") on kyrillinen kirjain. Se on kirjainjärjestyksestä riippuen serbian kielen aakkosten 5. tai 23. merkki. Serbian kielessä se on äänteen /tʲ/ merkki. Ћ on perinteinen serbialainen kirjain ja ainoa historiallinen kirjain Vuk Stefanović Karadžićin reformissa.
Ћ kuuluu yleisimpiin serbialaisiin, bosnialaisiin ja kroatialaisiin sukunimiin, joten sen translitteraatio latinalaisiin aakkosiin on hyvin tärkeää. On kuitenkin monia tapoja translitteroida se. Ћ translitteroidaan usein ć kuten serbokroatialaisissa latinalaisaakkosissa tai ilman tarketta c; harvinaisempia translitteraatioita ovat tj, ty, cj, cy, ch ja tch.
Koska ћ on yksi ainoastaan serbian kielessä esiintyvistä kirjaimista ja kirjain, jolla kielen sana "kyrillinen" (ћирилица/ćirilica) alkaa, kirjainta käytetään usein kyrillisten kirjainten kanssa työskentelevien yhtiöiden logojen pohjana; esimerkkejä sivuilla  ja.
Kirjainta ћ käytetään myös translitteroimaan esperanton kirjainta h.
Koodisijainnit
Kirjaimen HTML-koodit ovat: &#1035; tai &#x40b; isolle ja &#1115; tai &#x45b; pienelle kirjaimelle.
Royal Comics Syndicate
Royal Comics Syndicate on suomalainen sarjakuvasyndikaatti, joka on toimintansa alusta lähtien ottanut tavoitteekseen kotimaisen sarjakuvan kansainvälistämisen. Sarjakuvasyndikaatti toimii sarjakuvantekijöiden agenttina ja myy tekijöiden puolesta sarjakuvien julkaisuoikeuksia sanomalehdille, aikakauslehdille ja muille medioille. Royal Comics Syndicaten on perustanut sarjakuvataiteilija Timo Kähkönen, jonka tunnetuin sarjakuva on Paikallisuutisia. Syndikaatti on perustettu vuonna 2004. Sarjakuvasyndikaatin tavoitteena on suomalaisten sarjakuvantekijöiden toimintaedellytysten parantaminen myymällä heidän tuontantoaan kansainvälisille markkinoille.
Helwettiläinen
Helwettiläinen on suomalaisen black metal -yhtye Azaghalin toinen EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2001 levymerkillä Aftermath Music.
Luettelo Sveitsin kaupungeista
Tämä on luettelo Sveitsin kaupungeista. Luettelossa on kunnat, joiden väkiluku on vähintään 10 000, mikä oli tilastollisen kaupungin määritelmä vuoteen 2014 asti. Tämän tyyppisiä kaupunkeja on 162 kpl vuoden 2019 lopun tilanteen perusteella.
Helwettiläinen
Äänitteestä julkaistiin rajoitettu 1000:n kappaleen painos.
Kokoonpano
+
Luettelo Sveitsin kaupungeista
Sveitsin tilastokeskus muutti pitkään käytettyä kaupunki-määritelmää vuonna 2014. Uuden määritelmän mukaan kaupungissa on oltava selkeä keskuspaikka, jonka asukasluvun, työpaikkojen ja keskimääräisten matkailijayöpymisten summa on vähintään 12 000. Lisäksi koko kunnan vastaavan tunnusluvun on oltava vähintään 14 000. Vuonna 2012 määritelmän täyttäviä kaupunkeja oli 162.
Royal Comics Syndicate
Sarjakuvat
Syndikaatin levityksessä on kuusi sarjakuvaa.
Sakari Virkkunen
Veli Niilo Sakari Virkkunen (vuoteen 1935 Snellman; 29. toukokuuta 1925 Karttula – 22. maaliskuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän oli Ylioppilaslehden päätoimittajana vuosina 1951–1954. Suomen Kuvalehden toimituskuntaan hän kuului vuodesta 1955 alkaen ensin toimitussihteerinä vuoteen 1967, toimituspäällikkönä vuosina 1968–1972 ja lopulta erikoistoimittajana ja kolumnistina vuosina 1973–1986.
Virkkusen tunnetuimmat kirjalliset teokset olivat Paasikiveä edeltäneitä tasavallan presidenttejä käsittelevät kirjat, joita muun muassa Jukka-Pekka Pietiäinen luonnehtii kepeisi ja toteaa, että niiden suurin heikkous on, että niissä ei kerrota tai täsmennetä lähteitä, jolloin "vapaalla kädellä voi kirjoittaa puolitotuuksia ja tarkoitushakuisilla sanavalinnoilla ryydittää kerrontaa".
Virkkunen aloitti vuonna 1958 Suomen Kuvalehdessä Jyviä ja akanoita -palstan, johon on vuosien mittaan koottu lehdissä, radiossa ja televisiossa sattuneita tahattomia, huvittavia oikeinkirjoitus- ja sanavirheitä. Näistä parhaita Virkkunen kokosi vuonna 1988 kirjaksi.
Sakari Virkkunen julkaisi Suomen Kuvalehdessä kolumneja otsikolla ”Miten maa makaa”. Nämä kolumnit eivät suinkaan aina olleet Suomen poliittisen johdon − tai kuten Virkkunen itse ilmaisi: ”ns. edistyksellisten piirien” − mieleen.
Luettelo Sveitsin kaupungeista
Sveitsin kaupunkiliitolla on laajempi määritelmä jäsenistölleen: yhdistyksen jäseninä voivat olla yli 5 000 asukkaan kunnat, jotka kaupunkiluonteensa ja perinteidensä perusteella ovat kaupunkeja. Näitä kaupunkeja on tilastokeskuksen määrittelemien lisäksi 10, yhteensä 172 kpl.
Historiallisesti kunnilla on ollut kaupunki- tai/ja markkinaoikeuksia, millä perusteella monia vanhoja pienempiäkin paikkakuntia on kutsuttu ja kutsutaan edelleen kaupungeiksi. Vanhan kaupungin tunnistaa muun muassa päätäntävaltaa käyttävän toimielimen nimestä: Gemeindeparlament (kirjaimellisesti suomeksi kuntaparlamentti) on edelleen 109 kunnassa. Sveitsin historiallisessa tietosanakirjassa on luokiteltu 160 paikkakuntaa keskiaikaiseksi kaupungiksi.
Kaupungit asukasluvun perusteella
Sveitsin suurimmat kunnat eli asukasluvun perusteella kaupungit ovat (vakinaiset asukkaat 31.12.2019):
Muita kaupunkeja tilastokeskuksen mukaan
Sveitsin tilastokeskuksen määrittelemiä kaupunkeja – edellisestä listasta löytyvien 150 kaupungin lisäksi – ovat seuraavat, yhteensä 162 kpl:
Muita kaupunkeja kaupunkiliiton mukaan
Sveitsin kaupunkiliiton jäsenkaupunkeja – tilastokeskuksen määrittelemien 162 kaupungin lisäksi – ovat seuraavat, yhteensä 172 kpl:
Keskiaikaiset kaupungit
Keskiaikaisia kaupunkeja oli Sveitsissä historiallisen tietosanakirjan artikkeliluokittelun mukaan 160.
Klaukkalan Kiri
Klaukkalan Kiri on vuonna 1945 perustettu urheiluseura, joka toimii Nurmijärven Klaukkalassa. Tällä hetkellä mukana ovat seuraavat urheilulajit: lentopallo naisille ja tytöille, salibandy, sulkapallo, naisten voimistelu, kuntonyrkkeily ja futsal. Lajeissa urheillaan sekä harrastuspohjalta että kilpaillaan piirisarjatasolla.
Rahel Blocher
Rahel Marianne Blocher (s., Männedorf, Sveitsi) on sveitsiläinen EMS-Chemie -kemianteollisuusyrityksen suuromistaja ja miljardööri. Hän johtaa isänsä, EMS-Chemien aiemman toimitusjohtajan ja ex-ministerin Christoph Blocherin varoja hallitsevaa sijoitusyhtiö Robinvestiä ja osallistuu Schweizer Musikinsel Rheinau -säätiön hallituksen toimintaan.
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 334. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen varallisuudekseen arvioitiin 5,5 miljardia dollaria. Tämä vastasi 30 prosentin osuutta EMS-Chemie -yhtiötä, joka on pörssinoteerattu kemikaali- ja polymeerivalmistaja Sveitsin Herrlibergissä. Vuonna 2004 hänen isänsä Christoph Blocher, joka oli aiemmin johtanut yhtiötä, siirtyi Sveitsin liittoneuvoston jäseneksi Sveitsin kansanpuoluetta edustavaksi Sveitsin oikeus- ja poliisiministeriksi. Tällöin hän lahjoitti ja myi yhtiön määräysvaltaan oikeuttavat osakkeensa Rahelille ja hänen kolmelle sisarukselleen, jotka myös ovat nykyisin miljardöörejä. Sisaruksista Magdalena Martullo-Blocherilla (EMS-Chamien toimitusjohtaja ja hallituksen varapuheenjohtaja) on myös noin 30 prosentin osuus yhtiöstä, joten yhdessä kahdella sisaruksella on määräysvalta yhtiössä. Muista sisaruksista Miriam Baumann-Blocher on myynyt pääosan kemianyhtiön osakkeistaan siskoilleen ja investoinut toisaalle. Markus Blocher myi osuutensa yhtiöstä, mutta omistaa siitä irronneen spin off -yrityksen (Dottikon).
Rahel Blocher valmistui ekonomiksi Universität St. Gallenista. Hän työskenteli vuodesta 2004 lähtien Clariant and Elma Electronic -yhtiössä. vuodesta 2009 lähtien hän on työskennellyt isänsä sijoitusyhtiössä Robinvestissä.
Perheen, ja erityisesti hänen politiikkaan siirtyneen isänsä toimintaa on arvosteltu runsaasti perheen mediaomistuksen salamisen vuoksi. Asioiden hoitamista - johon Rahelkin on osallistunut - on luonnehdittu oligarkiamaiseksi.
CDG
Kirjainyhdistelmä CDG tai CD+G on lyhenne englanninkielisistä sanoista Compact Disc + Graphics. Kyseessä on tavallinen CD-levy, jossa on hyödynnetty se tila, joka CD:n ääni-informaation tallennuksen jälkeen jää yli tasaisesti jakautuen koko levyn tallennusalueelle. Tämä "ylijäämätila" on juuri ja juuri niin iso, että levylle voidaan koodata kappaleiden sanat käytettäväksi esimerkiksi karaokessa.
2010 KZ39
2010 KZ39 on transneptuninen kohde, jota pidetään erittäin todennäköisesti kääpiöplaneettana. Albedoksi oletetaan 0,10, jolloin läpimitta olisi 607 kilometriä.
CDG
CDG-formaatin levyt soivat kuitenkin kaikissa CD-soittimissa kuten tavalliset CD:t, joten vaikka sanojen purkuun tarvittavaa tekniikkaa ei olisi käytössä, niiden mukana voi yleensä aina laulaa.
Delfoi
Delfoin arkeologinen alue sijaitsee Delfoín kunnassa nykyisen Delfoín kylän itäpuolella. Se on vuodesta 1987 Unescon maailmanperintökohde. Arkeologinen kohde koostuu kahdesta erillisestä pyhäkköalueesta, Apollonin pyhäkköalueesta sekä sen lähellä sijaitsevasta Athene Pronaian pyhäkköalueesta, sekä Stadionin ja Gymnasionin alueista. Alueella sijaitsee myös Delfoin arkeologinen museo.
Mytologia
pienoiskuva|vasen|upright=0.66|[[Omfalos (Delfoi)|Omfalos eli napakivi, joka merkitsi maailmannapaa. Delfoin arkeologinen museo.]]
Muinoin Delfoin ajateltiin olevan maailman keskus. Tarinan mukaan Zeus laski lentoon kaksi kotkaa, yhden kummaltakin maailman laidalta, toisen idästä ja toisen lännestä. Paikkaan jossa kotkat sitten kohtasivat, heitti Zeus pyhän kivipaaden, omfaloksen, osoittamaan maailmannapaa eli maailman keskipistettä.
Myyttien mukaan Delfoissa harjoitettiin alun perin maan jumalattaren Gaian eli Gen sekä maanjäristysten aikaansaajan Poseidonin palvontaa. Tarun mukaan Gaian pyhäkköä vartioi valtava käärme, Python, joka oli tämän lapsi. Apollon kuitenkin surmasi käärmeen ja asetti pyhäkköön oman papittarensa. Samalla Apollonin kultti korvasi paikan vanhemmat kultit. Napakivi omfalos oli ilmeisesti eräs muistuma maan jumalattaren kultista. Mytologiassa paikan uusi nimi Delfoi tuli Apollonin delfiineihin viittaavasta lisänimestä Delfinios. Se saattaa kuitenkin tulla myös (maan) ”kohtua” tarkoittavasta muinaiskreikan sanasta delfys.
Myyteissä Apollon jatkoi Delfoin veljensä Dionysoksen kanssa. Joka talvi, kun Apollon lähti kolmeksi kuukaudeksi hyperborealaisten maahan, Delfoi jäi Dionysoksen ja tämän seuralaisten mainadien haltuun. Kulttiin liittyi orgiastisia ulottuvuuksia ja se muodosti voimakkaan vastakohdan tyynelle Apollonin kultille.
Antiikin aika
Varhaisimmat merkit asutuksesta Delfoissa ovat myöhäiseltä mykeneläisajalta noin 1100 eaa. Sekä Apollonin että Athene Pronaian pyhäkköalueilta on löydetty mykeneläisiä figuriineja ja keramiikkaa. Kaupungin alkuperäinen nimi vaikuttaa olleen ensin Lykoreia ja sitten Pytho. Kaupunki hautautui maanvyöryssä mykeneläisen ajan lopulla. Mykeneläisajan jälkeen löydöissä on parin vuosisadan tauko, kunnes paikka asutettiin ilmeisesti uudelleen 900-luvulla eaa. Ensimmäiset merkit kulttitoiminnasta ovat 800-luvulta eaa. Apollonin kultti alueella sai alkunsa viimeistään 700-luvulla eaa. Ensimmäisten Apollonin pappien, jotka toivat paikalle Apollon Delfinioksen kultin ja tämän puisen kulttikuvan (ksoanon), kerrotaan olleen Knossokselta tulleita kreetalaisia. Samalla paikka sai nimen Delfoi.
pienoiskuva|upright=1.06|Ennallistus Delfoin alueesta antiikin aikana. Albert Tournaire, 1894. pienoiskuva|upright=1.06|[[Apollonin temppeli (Delfoi)|Apollonin temppelin rauniot.]] Apollonille omistettu Delfoin oraakkeli kukoisti erityisesti arkaaisella ajalla 500-luvulla eaa. Se teki Delfoista koko antiikin Kreikan uskonnollisen keskuksen ja muutoin hajanaisten kreikkalaisten kaupunkivaltioiden yhteyden symbolin. Oraakkeli toimi poliittisena ja uskonnollisena neuvonantajana, ja sekaantui usein mm. kreikkalaisten kaupunkien käymiin sotiin. Myös Delfoin hallinnasta käytiin useita sotia, niin kutsuttuja pyhiä sotia 500–300-luvuilla eaa. Ensimmäisen pyhän sodan 600–586 eaa. seurauksena Delfoin hallinta siirtyi amfiktyoniliitolle, joka koostui aluksi 12 kreikkalaisesta kaupunkivaltiosta, mukaan lukien Ateena ja Sparta. 500-luvun alkupuolella eaa. perustettiin Python kisat, jotka muodostuivat Kreikan toiseksi tärkeimmiksi panhelleenisiksi kisoiksi Olympian kisojen jälkeen. Niitä vietettiin joka neljäs vuosi (alun perin joka kahdeksas vuosi) Python-hirviön muistoksi, ja niihin kuului urheilu- ja näytelmäkisoja.
Kulttipaikkana Delfoi ohitti jopa Olympian ja monet muut paikat, koska sillä oli kansainvälinen, ei pelkästään yleiskreikkalainen rooli. Ajan myötä Delfoi sai lukuisia kalliita lahjoja eri puolilta antiikin maailmaa. Lahjoituksia asetettiin tätä varten rakennettuihin aarrekammioihin sekä näkyville pyhän tien varteen. Pyhäkön rikkaudet houkuttivat usein myös ryöstäjiä. Persialaissotien aikana vuonna 480 eaa. arvoituksellinen maanvyörymä pysäytti persialaisten hyökkäyksen Athene Pronaian pyhäkön alueella. Toisessa pyhässä sodassa vuonna 448 eaa. fokislaiset saivat alueen hallintaansa Ateenan avustuksella, mutta se palautettiin delfoilaisille Spartan avulla. Kolmas pyhä sota sekä Makedonian nousuun liittynyt neljäs pyhä sota alueen hallinnasta käytiin vuosina 356 ja 340 eaa. 200-luvulla eaa. aluetta hallitsivat aitolialaiset. Vuonna 232 eaa. alue pelastui gallialaisten hyökkäykseltä. Hellenistisenä aikana kaupunkia tukivat lahjoituksin erityisesti Pergamonin kuninkaat.
Rooman hallinnoimaksi kaupunki päätyi vuonna 191 eaa. Sulla ryösti alueen vuonna 86 eaa. Myös Nero siirsi aarteita pois Delfoista. Hadrianuksen ja Antoninusten aikana roomalaiset puolestaan pyrkivät jälleen kehittämään aluetta. Tunnetuin Delfoin papistoon kuulunut on roomalaisella ajalla elänyt filosofi ja kirjailija Plutarkhos, joka käsitteli paikkaa ja sen oraakkelia muun muassa teoksissaan Delfoissa olevasta E-kirjaimesta ja Delfoin Pythian oraakkeli ei enää ennusta runomuodossa. Pausanias vieraili Delfoissa noin vuonna 170 jaa. ja kuvasi tuolloin jo rappeutuvaa kaupunkia laajalti teoksessaan Kreikan kuvaus.
Delfoin merkitys väheni myöhäisantiikin aikaa kohti. Paikallinen kiinnostus pyhäkköön säilyi 200-luvulle jaa., mutta kansainvälisesti kiinnostus rajoittui roomalaisajalla turismiin ja kisoihin. Julianus Apostata yritti elvyttää pyhäkköä ja oraakkelin toimintaa 300-luvulla, mutta papit vastasivat oraakkelin vaienneen. Kristitty keisari Theodosius I lakkautti oraakkelin virallisesti noin vuoden 385–390 tienoilla. Paikka hylättiin lopullisesti viimeistään 600-luvulla ja seuraavien vuosisatojen aikana pyhäkköalue raunioitui.
Myöhempi historia ja kaivaukset
Bysanttilaisella keskiajalla antiikin aikaisen kaupungin paikalle syntyi Kastrín (”Linna”) kylä, jonka nimi kantoi muistumaa paikalla olleista vanhoista merkittävistä rakennuksista. Cyriacus Anconalainen (Ciriaco de' Pizzicolli) teki havaintoja Delfoin nähtävissä olleista kohteista, kuten teatterista ja stadionista, sekä kopioi paikalla olleita piirtokirjoituksia vuonna 1436. 1600-luvulta 1800-luvulle useat paikalla vierailleet ulkomaalaiset tekivät huomioita alueen kunnosta ja kylän surkeasta tilasta ja sijainnista.
pienoiskuva|upright=1.06|Delfoin arkeologisia kaivauksia vuonna 1902. Kiinnostus aluetta kohtaan lisääntyi 1800-luvulla ja alueella alettiin suorittaa pienimuotoisia kaivauksia vuodesta 1828 eteenpäin. Ensimmäisenä kaivauksia suoritti Edmunt Laurent, joka löysi muun muassa Athene Pronaian pyhäkköalueen vuonna 1838. Jo heti alussa ymmärrettiin, että Kastrín kylä tulisi purkaa ja siirtää pois, jotta varsinaisen Apollonin temppelin alueen kaivaukset voitaisiin suorittaa. Tähän ei kuitenkaan ollut varoja useisiin vuosikymmeniin, sillä asukkaiden vaatimukset kasvoivat sitä mukaa kun he ymmärsivät alueen merkityksen. Kaivaukset olivat pitkään vain osittaisia, ja kyläläiset peittivät ne pian uudelleen.
Alussa alueen kaivauksia tekivät laajemmin saksalaiset. Ensimmäiset varsinaiset arkeologiset kaivaukset suorittivat Ernst Curtius ja Cart Otfried Müller vuonna 1840. Sittemmin kaivausten johto siirtyi ranskalaisille ja niitä suoritti École française d’Athènes eli ranskalainen arkeologinen koulu Ateenassa heti perustamisestaan vuonna 1846 lähtien. Kaivausoikeuksista käytiin tuolloin pitkiä neuvotteluja, sillä myös saksalaiset ja amerikkalaiset olivat kiinnostuneita niistä. Ranskalaisten ”Grande Fouille” (”suuri kaivaus”) alueella tehtiin vuosina 1892–1903. Tuolloin Kastrín kylä siirrettiin nykyiselle paikalleen puoli kilometriä länteen ja se sai myöhemmin uuden nimen Delfoí antiikin aikaisen kohteen mukaan. Kaivausten johtajana toimi Theophile Homolle.
Nykyään Delfoin alue on suosittu turistinähtävyys, ja siellä järjestetään säännöllisesti kansainvälisiä teatterijuhlia, joissa esitetään antiikin näytelmiä. Vuonna 1987 alue liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
Oraakkeli-instituutio
pienoiskuva|[[Orestes Delfoissa. Taustalla Pythia ja kolmijalka. Kuvitusta punakuviotekniikalla tehdyssa krateerissa noin vuodelta 330 eaa.]]
Delfoin Apollonin kultista ei tiedetä paljoakaan lukuun ottamatta Delfoin oraakkeli-instituutiota, joka toimi alueella noin tuhat vuotta ja oli paikan merkittävin instituutio kreikkalaisen uskonnon, politiikan ja kulttuurin kannalta. Delfoissa ”oraakkelilla” voidaan viitata joko yleisesti koko oraakkeli-instituutioon ennustuksia muotoilleine pappeineen; ennuspapitar Pythiaan, joka kuvausten mukaan istui kolmijalalla temppelissä, hengitti maan kolosta nousseita höyryjä ja lausui ennustukset hurmostilassa; tai Apollon-jumalaan itseensä, jota pidettiin näiden ennustusten jumalallisena alkuperänä.
Delfoilla oli kiinteä papisto, päin vastoin kuin useimmilla muilla kreikkalaisilla kulttipaikoilla ja temppeleillä. Miespuolisia pappeja oli alun perin yksi, 200-luvulta eaa. lähtien kaksi. Tehtävään valittiin paikallisia arvostettuja henkilöitä. Naispuolisia Pythia-papittaria oli useita (Pythiai), laajimmassa vaiheessa kolme yhtäaikaisesti, ja sama nimi oli käytössä vuosisatoja. Papittaret olivat alun perin nuoria neitsyitä, myöhemmin yli 50-vuotiaita naisia. Muita viranhaltijoita olivat hosioi, joita oli viisi, sekä profētai. Näiden tehtäviä ei tunneta, mutta toimenkuvaan kuului mahdollisesti pappien avustaminen käytännön asioissa sekä kysymysten tai ennuslauseiden muotoilussa.
Ennuslauseiden tulkinnassa Delfoin papisto hyödynsi laajan kansainvälisen vakoojaverkoston tuottamia tietoja. Ennustukset muotoiltiin moniselitteisiksi runosäkeiksi. Niiden välityksellä annettiin neuvoja muun muassa kaupunkivaltioiden väliseen diplomatiaan ja sotiin sekä siirtokuntien perustamista koskeviin asioihin.
Delfoissa vaikutti oraakkelin lisäksi myös Delfoin sibylla, joka oli yksityishenkilönä toiminut ennustajatar.
Python kisat
Delfoissa järjestetyt Python kisat olivat yhdet panhelleenisistä eli yleiskreikkalaisista kisoista Olympia, Isthmian ja Nemean kisojen ohella. Ne järjestettiin Apollonin kunniaksi joka neljäs vuosi, ensimmäisen kerran noin vuonna 591/590 eaa. Aluksi kisoissa kilpailtiin vain musiikissa. Myöhemmin lisättiin urheilukilpailut. Kisojen tapahtumapaikat olivat Delfoin hippodromi, jossa järjestettiin hevosurheilukilpailut; Delfoin stadion, jossa järjestettiin muut urheilulajit; sekä Delfoin teatteri, jossa järjestettiin musiikkikilpailut.
Yleiskuva
Delfoin varsinaisen kaupungin paikkaa ei tunneta. Delfoin arkeologinen alue koostuu kaupungille maineen antaneesta pyhäkköalueesta, joka oli rakennettu luonnonkauniille paikalle Pleistos-joen laakson pohjoisrinteelle ja Parnassos-vuoren etelärinteelle. Pyhäkköalueelle noustiin vuorenrinnettä kulkenutta tietä, joka ohitti ensin Athene Pronaian pyhäkköalueen ja Gymnasionin alueen sekä Kastalian lähteen, jossa vierailijat puhdistautuivat. Lähteeltä alkoi Pyhä tie, joka johti kiemurrellen ylös rinnettä varsinaiselle Apollonin pyhäkköalueelle eli temenokselle, jossa sijaitsivat Apollonin temppeli ja sen alttari. Matkalla temppelille tie kulki ohi lukuisten aarrekammioiden ja votiivilahjojen. Apollonin temppelin yläpuolisessa rinteessä pyhäkköalueen laidalla sijaitsi Delfoin teatteri. Ylempänä vuorenrinteessä temenoksen ulkopuolella sijaitsi Delfoin stadion. Krisan tasangolla sijaitsi hippodromi.
Apollonin pyhäkköalue
Apollonin pyhäkköalue eli temenos on muureilla rajattu noin 180 × 130 metrin kokoinen pyhä oraakkelialue. Se sijaitsee rinteessä noin 500–600 metrin korkeudessa paikassa, jota reunustavat 270 metrin korkuiset lähes pystysuorat kaksoskalliot nimeltä Faidriadit (Faidriades).
Apollonin pyhäkköalueen merkittävimmät rakennukset, muistomerkit ja muut kohteet ovat (numerot viittaavat kaavakuvaan 2):
[[Tiedosto:Plan Delphi Sanctuary of Apollo colored.svg|pienoiskuva|upright=1.6|Kaavakuva 2: Apollonin pyhäkköalue.
Apollonin temppeli pienoiskuva|Apollonin pyhäkköaluetta, taustalla Apollonin temppelin rauniot.
Apollonille omistettu temppeli oli alueen tärkein rakennus. Myytit kertovat, että ensimmäinen temppeli oli rakennettu laakeripuusta, toisen rakensivat mehiläiset ja linnut mehiäisvahasta ja höyhenistä, kolmannen Athene ja Hefaistos pronssista ja neljännen Trofonios ja Agamedes kivestä. Historiallista todistusaineistoa on kolmesta kivisestä temppelistä. Ensimmäinen niistä tuhoutui tulipalossa vuonna 548 eaa. Seuraava temppeli, jonka tärkeimpiä rahoittajia oli ateenalainen alkmeonidien suku, tuhoutui maanjäristyksessä vuonna 373 eaa. Sen paikalle vihdoin vuonna 330 eaa. valmistuneen temppelin rauniot ovat edelleen nähtävissä. Delfoin oraakkeli toimi Apollonin temppelissä. Apollonin alttari sijaitsi temppelin edessä sen itäpuolella.
Pyhä tie ja aarrekammiot
Pyhäkköalueen läpi kulkee kiemurteleva Pyhä tie, jonka alkupäässä sijaitsee useiden eri kaupunkivaltioiden sotavoittojensa kunniaksi pystyttämiä muistomerkkejä. Hieman myöhemmin vastaan tulee eri kaupunkivaltioiden aarrekammioita. Aarrekammiot ovat pieniä rakennuksia, joissa tavallisesti on jonkinlainen kuisti ja takahuone, jossa säilytettiin paitsi arvokkaita esineitä myös kaikkea muuta tarpeellista. Aarrekammioita rakennettiin erityisen ahkerasti 500-luvulla eaa., mutta viimeisimmät pystyttiin vasta hellenistisellä kaudella. Kaikkiaan aarrekammioita on löytynyt alueelta 28. Tunnetuimpia ovat Ateenalaisten aarrekammio, joka on pystytetty uudelleen 1900-luvun alussa, sekä Sikyonilaisten ja Sifnoslaisten aarrekammiot, joista on säilynyt upeita reliefejä, jotka ovat esillä Delfoin arkeologisessa museossa. Muita ovat muun muassa Aiolialaisten, Boiotialaisten, Knidoslaisten, Korinttilaisten, Kyreneläisten, Megaralaisten, Poteidaialaisten ja Thebalaisten aarrekammiot.
pienoiskuva|[[Delfoin teatteri.]] Teatteri
Teatteri sijaitsee rinteessä Apollonin temppelin yläpuolella. Se on rakennettu hellenistisellä kaudella noin vuonna 200–100 eaa. Teatterissa järjestettiin Python kisojen näytelmäkilpailut. Siihen mahtui noin 5 000 katsojaa.
Muut rakennukset
Muita huomionarvoisia rakennuksia varsinaisella Apollonin pyhäkköalueella ovat muun muassa Ateenalaisten stoa Apollonin temppelin terassimuurin alapuolella; Buleuterion Ateenalaisten aarrekammion vieressä; Knidoslaisten leskhe eli kokoushuone alueen koilliskulmassa; antiikin aikaisen pääportin jälkeen sijaitsevat doorilainen portiikki, Marathonin taistelun muistomerkki ja Epigonien eksedra; sekä pääportin edustalla muurien ulkopuolella sijaitseva Roomalainen agora eli tori.
Stadion
pienoiskuva|[[Delfoin stadion.]]
Stadion sijaitsee Apollonin pyhäkköalueen yläpuolella kukkulan rinteessä noin 650 metrin korkeudella merenpinnasta. Stadionilla järjestettiin Python kisojen urheilukilpailut. Ensimmäinen versio stadionista rakennettiin 400-luvulla eaa., mutta nykyiset jäänteet ovat pääosin vasta Herodes Atticuksen 100-luvulla jaa. tekemiä uudistuksia. Stadionin pituus on 177,55 metriä ja leveys 25,5 metriä. Stadionille mahtui noin 7 000 katsojaa.
Kastalian lähde
Hieman Apollonin pyhäkköalueesta itään pulppusi kallioiden keskeltä Kastalian lähde. Nykyään tien varressa nähtävissä oleva kaivorakennus oli käytössä arkaaisella ja klassisella ajalla. Hellenistisen ajan lopulla tai roomalaisajan alussa rakennettiin toinen lähderakennus aivan kallioiden viereen, mutta se ei enää ole nähtävissä.
Gymnasion
pienoiskuva|[[Delfoin gymnasionin alue.]]
Delfoin gymnasion sijaitsee Kastalien lähteen alapuolisessa rinteessä Apollonin pyhäkköalueen ja Athene Pronaian pyhäkköalueen välissä. Gymnasion rakennettiin hellenistisellä ajalla harjoittelupaikaksi ennen Python kisoja, jotka käytiin ylhäällä rinteessä sijainneella stadionilla. Gymnasion jakaantuu kahteen eri tasoon: alemmalla tasolla sijaitsi pylväskäytävien reunustama palaistra eli harjoituskenttä sekä pyöreä uima-allas, ylemmällä tasolla kaksi juoksurataa. Toinen juoksuradoista (ksyston) oli reunustettu pylväillä ja katettu, jotta juoksijoilla olisi suojaa huonolla säällä. Toinen (paradromion) puolestaan oli avoimen taivaan alla ja tarkoitettu käytettäväksi kauniilla säällä. Myöhemmin roomalaisajalla gymnasionin yhteyteen rakennettiin roomalainen kylpylä.
Athene Pronaian pyhäkköalue
pienoiskuva|[[Athene Pronaian pyhäkkö|Athene Pronaian pyhäkön arkeologinen alue, keskellä pyöreä Tholos.]]
Alempana rinteessä oli Athene Pronaialle eli ”temppelin edessä asuvalle Athenelle” omistettu pyhäkköalue, joka tunnetaan nykyisin usein nimellä Marmariá. Alueelta on löydetty kaksi eriaikaista temppeliä, vanhempi Athene Pronaian temppeli 500-luvulta eaa. ja uudempi Athene Pronaian temppeli 300-luvulta eaa. Alueella on myös kaksi aarrekammiota, niin kutsutut Doorilainen aarrekammio ja Massalialaisten aarrekammio. Alueella oli esillä myös persialaisilta saatu sotasaalis, sillä persialaisten hyökkäys Delfoita vastaan torjuttiin täällä. Tarun mukaan torjunnassa auttoivat paikalliset heerokset Fylakos ja Autonous sekä kaksi vaaleaa neitsyttä, delfoilaisten tulkinnan mukaan Athene ja Artemis. Alueella oli Pausaniaan mukaan pyhäköt myös Fylakokselle ja Artemiille. Nykyisin alueen näkyvin monumentti on Tholos eli pyörörakennus, jonka käyttötarkoitusta ei tunneta. Se on rakennettu noin vuonna 380–370 eaa. ja se on arkkitehtuurinsa puolesta malliesimerkki tämän kaltaisista rakennuksista.
Esinelöydöt
Alueelta löydettyihin taideaarteisiin ja muihin esinelöytöihin kuuluvat muun muassa Delfoin ajomies, Naksoslaisten sfinksi, Antinooksen patsas, Kleobiksen ja Bitonin patsaat sekä Delfoilaisen hymnin Apollonille sisältävä piirtokirjoitus, jossa on myös varhaista nuottikirjoitusta. Löydöt ovat Delfoin arkeologisessa museossa.
Thierry Gueorgiou
thumb|250px|Gueorgiou ankkuroi Kalevan Rastin Tiomila-voittoon 2011.
Thierry Gueorgiou (s. 30. maaliskuuta 1979) on ranskalainen 14-kertainen suunnistuksen maailmanmestari. Gueorgiou asuu Ruotsissa avopuolisonsa Annika Billstamin kanssa. Hän edusti joensuulaista Kalevan Rastia vuosina 2000–2017.
Gueorgiou on voittanut suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailuissa keskimatkan kahdeksan kertaa (2003, 2004, 2005, 2007, 2008, 2009, 2011 ja 2017) sekä sprintin vuonna 2007, pitkän matkan vuosina 2011, 2013, 2014 ja 2015 sekä viestin vuonna 2011. Lisäksi hän on voittanut keskimatkan Euroopan-mestaruuden kolme kertaa (2004, 2006 ja 2008). Jukolan viestin hän on voittanut Kalevan Rastin joukkueessa vuosina 2004, 2005, 2007, 2013 ja 2014 sekä Tiomilan vuosina 2010, 2011, 2013 ja 2014. Tämä tekee hänestä yhden lajin menestyneimmistä urheilijoista.