cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Can’t Be Tamed (kappale)
Tausta
Cyrus selitti videon teemaa seuraavanlaisesti: "Luulen, että video kertoo minun elämäni, muttei sulje pois muiden ihmisten elämää. Se ei ole pelkästään kuuluisuudesta ja hohdokkuudesta ja kaikesta tästä. Se kantaa sitä ajatusta, että 'En halua olla häkissä. Haluan olla vapaa ja tehdä sitä mitä rakastan'". Videon oli tarkoitus näyttää ihmisille Cyrusin nykyinen olemus siitä, mitä hän oli ollut Hannah Montanan aikana. Cyrus uskoo, että hänen halunsa "mieluummin erottua joukosta kuin sulautua joukkoon" jakautui muiden teini-ikäisten kanssa, jotka toivovat voivansa erottua lukion jengeistä. Cyrusin ja Ryan Seacrestin välisessä hastattelussa Seacrest otti puheeksi musiikkivideolla esille tulleen seksikkyyden. Cyrus on samaa mieltä siitä, että video on seksikäs, mutta se ei ole se, mitä musiikkivideolla on pyritty kertomaan: "Video ei ole seksikkyydestä tai siitä, kuka pukee vähiten vaatteita [...] Video on laulun sanojen selittämistä ja näissä sanoissa elämistä."
Ennen musiikkivideon kuvaamista Cyrus kirjoitti ajatuksiaan ylös erittäin pikkutarkasti. Hän ei halunnut tanssijoiden vartaloiden näyttävän täysin normaaleilta, muttei halunnut niiden näyttävän liikaa kalalta tai lintujen jaloilta koska se näyttäisi pelottavalta. Hän oli myös suunnitellut meikit: "Halusin heidän olevan tämän värisiä tämän ja tämän väriset kasvot, joten se oli kaikki erittäin pikkutarkkaa." Musiikkivideo kuvattiin Sony Pictures Entertainmentin studiolla Culver Cityssä. Videossa käytettiin noin kahtakymmentä naispuolista taustatanssijaa. Cyrus totesi videon kuvaamisesta: "Syy miksi pidin niin paljon videon kuvaamisesta on se, että halusin sen olevan jotakin erilaista naisartistien keskuudessa". Seacrest kysyi Cyrusilta, että miten tämä uskoo tämän ihailijoiden ja fanien ottavan videon vastaan; Cyrus uskoo, että video on hänen ensimmäinen askeleensa "aikuistumiseen" päin.
Musiikkivideolla Cyrusilla on päällään korsetti, joka maksoi yli 25 000 dollaria. Kyseinen korsetti koostuu 2 400 palasta metallia ja riikinkukkosulkia. Puvun suunnitteli The Blonds. Korsetti nähdään leikatuissa ja lyhyehköissä kohtauksissa, joissa Cyrus on olevinaan riikinkukko. Cyrus kertoi, että alun perin aamukuvauksissa hänellä oli "aivan eri puku", muttei vain tuntenut, että hänen kuuluisi pitää pukua musiikkivideolla. Hän kertoo: "Joten me teimme tämän puvun siellä sinä aamuna ja lisäsimme lisää palasia päivän aikana... enemmän metallia ja enemmän sulkia. Minusta se on erittäin hauska ja sai tyylin vaihtelemaan." Alkukohtauksessa ja melkein koko musiikkivideon ajan Cyrusilla on päällään musta asuste, josta hän kertoo: "Se on yksi minun lempiasusteistani, tuuheiden [tai] isojen hiuksien kanssa. Minusta se näyttää todella hyvältä. Se on niin erilaista."
Tapahtumat
Musiikkivideo alkaa kohtauksella, jossa pariskunta kävelee sisään museoon ja näkee edessään valtavan häkin, joka on vielä peitetty verholla. Kun opas esittelee Cyrusin, verho vedetään pois ja sisällä näkyy keskellä iso pesä, jossa Cyrus on. Kaikkien hämmästellessä Cyrus kääntyy katsomaan ihmisiä, ja nämä pelästyvät. Cyrus tulee pois pesästään, ihmiset alkavat taputtaa hänelle, ja joku ottaa valokuvan, jolloin Cyrus piiloutuu jättimäisten siipiensä taakse (jotka on tehty tietokoneella). Ihmiset pelästyvät ja menevät taaksepäin, ja musiikki alkaa. Cyrus lähtee kävelemään taaksepäin, ja hänen siipiensä alta paljastuu iso määrä taustatanssijoita, jotka alkavat tanssia. He pakenevat häkistä ja lähtevät juoksemaan. He eivät kuitenkaan pakene museosta, vaan huoneesta, jossa valtava häkki on. Pian näytetään Cyrus toisessa näkökulmassa, jossa hän on olevinaan riikinkukko. Lähes videon loppuun saakka Cyrus tanssii yhdessä taustatanssijoidensa kanssa eri puolilla museota. Videon loppupuolella he kaikki ovat palanneet takaisin häkkiin. Video päättyy kohtaukseen, jossa Cyrus makaa pesässä siivet avoinna.
Musiikkivideon vastaanotto
Video nähtiin ensi kerran 4. toukokuuta 2010. Video ansaitsi suurimmaksi osakseen positiivista palautetta. Sitä verrattiin myös moneen otteeseen Britney Spearsin ja Lady Gagan musiikkivideoihin, vaikka Cyrus sanoikin, että hän halusi "sen olevan jotakin erilaista naisartistien keskuudessa". Cristina Gibson E! Entertainmentista kuvailee videota "särmäkkääksi" ja samankaltaiseksi kuin "Party in the U.S.A.:n" musiikkivideo, mutta steroideilla. Tina Warren MTV Newsistä sanoi, että video oli hyvä alku päästä irti Cyrusin hyvän tytön kuvasta ja antoi musiikkivideolle positiivista palutetta, sanoen videota "kiehtovaksi" ja todeten: "Video [...] on itse asiassa melko puoleensavetävä etkä voi katsoa pois päin". Tanner Stransky Entertainment Weeklystä oli samaa mieltä. Vaikka hän tunnustikin, että video on "synkkä ja tunnustetusti hieman käsitteellisesti uskalias", hän silti sen totesi olevan viisas liike. "Hän ei etene liian nopeasti, rehellisesti [...] se ei ole sellaista, että Miley strippaa tai näyttäisi liikaa paljasta ihoa". Hän myös totesi, että videossa Cyrusilla oli "joitakin super-hauskoja tanssiliikkeitä". Kansan päivälehti sanoi, että video sisälsi "uskaliaita" asuja ja "se paljasti Cyrusin seksikkään puolen". My Paper puolustaa Cyrusia puheissa, että video olisi liian provosoiva sanoen: "Jos ei muuta, niin tämä video näyttää, että Cyrus tietää kuinka viihdyttää, ja merkitsee sen aluksi todella korkealaatuisille videoille." Mary Elizabeth Williams Salon.comista antoi vaihteeksi vastahakoista mielipidettä todeten, että Cyrus on "lahjakas laulaja [ja] ansaitsee läpimurron Disney-kehästään", [mutta] singlen musiikkivideo oli kehno. Williams sanoi, että Cyrusilla on "runsaasti lahjoja", mutta hänen videonsa oli "ennalta arvattava, derivaattinen ja tyhmä". People-lehden mukaan musiikkivideon online-reaktiot ovat olleet hyvin vaihtelevia. Fanit ja bloggaajat ovat kommentoineet videota adjektiiveista 'ihastuttava, upea, raju' aina adjektiiveihin 'wow, aivan liikaa hänen ikäiselleen'", lehti kertoo.
Live-esiintymiset
thumb|170px|Cyrus [[20. kesäkuuta 2010 juontamassa MuchMusic Video Awards -palkintogaalaa. Hän esitti myös kappaleet "Can’t Be Tamed" ja "Party in the U.S.A.", joista jälkimmäisen hän esitti Justin Bieberin kanssa.]]
Saadanin kansallispuisto
Saadanin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Tansaniassa, Intian valtameren rannalla. Sen pinta-ala on 1 100 neliökilometriä. Puisto sai alkunsa riistanhoitoalueena 1960-luvulla. Vuonna 2002 sen pinta-ala nostettiin kaksinkertaiseksi. Salametsästys on ollut aiemmin alueella suuri ongelma, mutta yhteistyössä läheisten kylien kanssa salametsästys on saatu vähenemään.
Can’t Be Tamed (kappale)
Live-esiintymiset
Cyrus esitti singlensä ensimmäisen kerran livenä 18. toukokuuta 2010 Yhdysvaltain Tanssii tähtien kanssa -televisio-ohjelmassa. Cyrusilla oli päällään samat vaatteet ja kampaus kuin musiikkivideollakin, ja esityksessä esiintyi myös lintuhäkki, mutta se oli ihmisen kokoinen, toisin kuin videossa se oli valtavan kokoinen. Esityksessä oli monta taustatanssijaa, mutta Cyrusin tanssiosuuksia ei ollut juuri lainkaan. 29. toukokuuta 2010 Cyrus esitti singlensä livenä toisen kerran Lissabonissa, Portugalissa Rock in Rio -konsertissa. Esityksessä hänellä oli päällään korsettimainen, uimapuvun verran peittävä vihreä asuste, korkokengät ja korsetin päällä hänellä oli nahkatakki. 3. kesäkuuta 2010 Cyrus esitti kappaleen livenä Britain's Got Talent -ohjelman semifinaalissa. Kyseisessä live-esiintymisessä Cyrusilla oli päällään verkkolegginsit, saman tyylinen puku kuin musiikkivideollaan; musta uimapuvun verran peittävä asuste, jossa on olkapäillä sulkia ja saappaat. Esityksen puolessa välissä Cyrus tarttui naispuoliseen taustatanssijaan ja niin sanotusti "suuteli häntä". Esitys sai osakseen negatiivista palautetta medialta. Cyrus puolustautui lupaamalla, ettei suudellut taustatanssijaansa. Cyrus kirjoitti: "On naurettavaa, etteivät kaksi esiintyjää voi edes rokata toistensa kanssa ilman, että media tekisi siitä tarinan. UNOHDA SE! MITÄÄN EI TAPAHTUNUT. Keskitytään vähemmän tietämättömien juorujen keksimiseen ja keskitytään enemmän maailmanrauhaan!" Myöhemmin Cyrus esitti kappaleen Rock in Rio -konsertissa Madridissa, Espanjassa ja Lontoossa, Englannissa sijaitsevissa yökerhoissa nimeltään Heaven ja G-A-Y.
Saadanin kansallispuisto
Puisto on siitä erityinen, että se ulottuu valtameren rannalta pensassavannille. Siellä näkee kirahveja, puhveleita, pahkasikoja, paviaaneja ja erilaisia antilooppeja. Elefantit liikkuvat 30 yksilön laumoina, ja leijonilla on useita pentueita puiston alueella. Muita petoja ovat leopardi, hyeena ja sakaali. Wami-jokea pitkin tehdään risteilyjä, joissa voi nähdä krokotiileja ja virtahepoja. Saadanin ranniolla on Manner-Tansanian viimeinen uhanalaisen liemikilpikonnan pesimäalue. Merialueilla tavataan ryhävalaita ja delfiinejä.
Can’t Be Tamed (kappale)
Live-esiintymiset
17. kesäkuuta Cyrus esitti sen livenä Late Show with David Lettermanissa. Esityksessä ei esiintynyt lainkaan taustatanssijoita eikä koreografiaa. Cyrus on esittänyt sen myös Good Morning Americassa, jossa hän esitti albumilta Can’t Be Tamed löytyvän cover-versionsa "Every Rose Has Its Thorn" yhdessä kappaleen alkuperäisesittäjän Bret Michaelsin kanssa. Hän esitti myös jo ennestään tutun hittisinglensä "Party in the U.S.A.". Cyrus esitti kappaleen MuchMusic Video Awards -palkintogaalassa 20. kesäkuuta. Hän myös juonsi kyseisen gaalan. Hän esitti myös kappaleen "Party in the U.S.A." Justin Bieberin kanssa. 21. kesäkuuta Cyrus esitti kyseisen singlen ja muita kappaleitaan konsertissa House of Bluesissa, joka sijaitsee Los Angelesissa, Kaliforniassa. Konsertti levisi yli kolmellakymmenellä verkkosivulla, jotka omistavat MTV Networks. Single oli myös osa Cyrusin ensimmäisen maailmankiertueen, Bangerz Tourin, settilistaa.
Hugenotit (ooppera)
Hugenotit on Giacomo Meyerbeerin säveltämä viisinäytöksinen grand opéra, jonka ensiesitys oli Pariisin oopperassa 29. helmikuuta 1836. Oopperan libreton kirjoittivat Eugène Scribe ja Émile Deschamps ja sen tapahtumat sijoittuvat vuoden 1572 huhtikuuhun, jolloin Ranskassa oli katolisten ja hugenottien välinen sisällissota. Tapahtumat huipentuvat pärttylinyön verilöylyyn. Oopperan alkusoitossa kehitellään Martti Lutherin säveltämää virttä Jumala ompi linnamme eri tempoissa.
Claudius Clavus
Claudius Clavus eli Klaus Klaussen Svart (s. 1388) oli tanskalainen kartografi. Hän piirsi Pohjois-Euroopan kartan Roomassa 1427. Se on ensimmäisiä karttoja, jossa on kuvattu Suomi.
Cobra Command
Cobra Command, tunnetaan myös lyhyemmin nimellä Cobra on Hasbron G.I. Joe: A Real American Hero lelusarjassa ja muissa medioissa esiintyvä kuvitteellinen terroristijärjestö, jota johtaa Cobra Commander. He taistelevat Yhdysvaltain erikoisjoukkoa G.I. Joeta vastaan yrittäessään valloittaa maailmaa.
Laktoositon
Laktoosittomat eli maitosokerittomat maitotuotteet ovat laktoosi-intoleranteille kehitettyjä laktoosittomasta maitojuomasta valmistettuja elintarvikkeita. Laktoosittoman maitojuoman koostumus poikkeaa tavallisen maidon koostumuksesta siten, että se sisältää laktoosia alle 0,01 prosenttia, mutta sisältää sen sijaan maidossa esiintymätöntä glukoosia ja galaktoosia. Maidon luontainen laktoosi on pilkottu glukoosiksi ja galaktoosiksi laktaasientsyymin avulla. Joidenkin laktoosittomien maitojuomien laktoosipitoisuutta pienennetään jonkin verran ennen laktoosia pilkkovan entsyymin lisäämistä.
Laktoositon maitojuoma ja siitä valmistetut tuotteet maistuvat tavalliseen maitoon verrattuna makeammilta, koska glukoosi ja galaktoosi maistuvat noin 2 ja 6 kertaa makeammilta kuin laktoosi.
Useimpia maitotuotteita on nykyään saatavana laktoosittomina vaihtoehtoina. Alle 0,01 prosenttia laktoosia sisältäviä maitotuotteita saa markkinoida Suomessa laktoosittomana, ja vähälaktoosisina markkinoitavien maitotuotteiden laktoosipitoisuuden on oltava alle prosentin.
Eläinkokeissa on havaittu, että laktoosittoman maidon sisältämä D-galaktoosi aiheuttaa ennenaikaista vanhenemista.
Aiheesta muualla
Valio.fi
Ket
Ket voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Soča
Soča (sloveeniksi) tai Isonzo (italiaksi) on Sloveniasta alkava joki, joka laskee Adrianmereen Italiassa lähellä Monfalconen kaupunkia. Joen pituus on 138 kilometriä, mistä Slovenian osuus on 96 ja Italian 43 kilometriä. Sočan alkulähde on Trentan laakso Triglavin länsipuolella 876 metrin korkeudessa. Joen nykyinen reitti muodostui 500-luvun lopulla tapahtuneen maanvyörymän jälkeen, ja sen valuma-alue on 3 400 neliökilometrin laajuinen.
Reitti ja valuma-alue
left|200px
Sočan alkulähde on Šnitavuoren juurella Trentan laaksossa Julisilla Alpeilla. Lähteeltä lähtevää puroa on kuvattu Julisten Alppien kauneimmaksi puroksi. Sen varrella kasvaa monia vuoristokasveja, ja siellä esiintyy perhosista muun muassa harvinainen alppilaji Erebia styx ja uhanalainen isoapollo. Lähteen vesi on juotavaa.
Sočan yläjuoksu virtaa Julisten Alppien itäosissa. Etelään päin virtaessaan Soča jatkaa lähinnä kalkkikivestä ja flyssistä muodostuneen Alppien esivuoriston ja edelleen kalkkivisen Krasin ylätasangon halki. Noin 28 kilometriä ennen joen suuta alkaa rannikkotasanko. Soča laskee Adrianmeren pohjoisimpaan osaan, ja sen suun ympärillä on rannikkokosteikkoja.
Sočan reitin varrella sijaitsevat Bovecin, Kobaridin, Tolminin, Kanal ob Sočin, Nova Gorican ja Gorizian kaupungit. Sočan valuma-alue on 3 400 neliökilometrin laajuinen, ja sen tärkeimmät sivujoet ovat Koritnica, Tolminka, Idrijca ja Vipava Sloveniassa sekä Torre Italiassa.
Nimi
265px|right|thumb|Kasvillisuutta Sočan rannoilla. 265px|right|thumb|Soča ja [[Tolminin kaupunki.]] 265px|right|thumb|Ranskalaisten rakentama Napoleonin silta [[Kobaridissä.]] 265px|right|thumb|Sočan ylittävä silta tuhottu [[Isonzojoen taistelut|Isonzojoen taisteluissa.]] 265px|right|thumb|[[Melontaa Sočassa.]]
Joesta käytettiin antiikin aikana nimiä Aesontius, Sontius ja Isontius. Sloveeninkielinen nimi Soča on lainattu latinalaisesta tai romaanisesta sanasta Sontius, jonka alkuperäinen muoto on luultavasti Aisontia. Sen taustalla on joko indoeurooppalaisen kantakielen Hei̯s, joka tarkoittaa nopeasti virtaavaa jokea, tai esiromaaninen ai̯s-, joka tarkoittaa vettä ja jokea.
Kalat
Soča tunnetaan Salmo marmoratus -lohikalasta, joka on mitokondrioiden dna:n perusteella yhdistetty viiteen eri taimenlajiin. Sitä on istutettu muihin Slovenian jokiin tavoitteena kasvattaa tavallisten taimenten kokoa. Kanta oli runsas vielä ensimmäisen maailmansodan jälkeen, mutta istutukset ovat heikentäneet sitä. Lajista on tullut uhanalainen, ja sen suurin uhka on hybridisaatio tavallisten taimenten kanssa. Istutuksia tehtiin ensi kerran jo vuonna 1906, mutta huippunsa ne saavuttivat Jugoslavian aikana. 1980-luvun lopulla Adrianmereen laskevissa joissa oli runsaasti taimenia ja hybridejä. Poikkeuksena oli kahdeksan pientä Salmo marmoratus -kantaa, jotka olivat nousseet korkealle Soča- ja Idrijcajoissa. 2000-luvulla lajin kantaa on yritetty kasvattaa.
Sočassa elää muitakin kalalajeja, kuten särkikaloista esimerkiksi turpa, mutu ja muutamat suutarilajit sekä lohikaloista harjus ja kirjolohi. Lisäksi ravut ovat yleisiä. Perhokalastus on Sočan ainoa sallittu kalastusmuoto.
Elinympäristö
Brittiläinen tutkijaryhmä selvitti Slovenian jokien tilaa tutkimuksessa vuonna 2005. Soča jaettiin tutkimuksessa kolmeen osaan: Sočan alkulähteeseen (todellisuudessa sijainti oli 6 kilometriä alkulähteestä Julisilla Alpeilla, tunnus SLOV-3), sekä kahteen eri osioon alempana joessa (32 kilometriä alkulähteestä, mutta yhtä korkealla merenpinnan yläpuolella, tunnukset SLOV-4 ja SLOV-5). Raportin mukaan ihmisen tekemät muutokset eivät uhkaa joen tarjoamaa elinympäristöä. Ulkonäöllisesti muutokset eivät ole merkittäviä, mutta ovat kuitenkin nähtävissä. SLOV-3:ssa laskettiin neljä elinympäristön muutosta, kun taas SLOV-4:n ja SLOV-5:n alueilla niitä oli vain yksi.
Mostnicesta, Sočasta ja Izicasta löytyi Cinclidotus aquaticus -nimistä sammalta, joka on luonteenomaista Alpeilla. SLOV-3-alueella puusto oli jakautunut mänty- ja lehtimetsiin. Alueella oli tavattavissa harvemmin suurkasveja kuin Bistricassa ja Pisnicassa. Alueen yleisimmät lehtisammaleet olivat Rhynchostegium riparioides ja Brachythecium rivulare. Cinclidotus aquaticus -laji oli yleinen alueella. SLOV-4- ja SLOV-5-alueilla tutkijoiden silmään pistivät useat vedessä olleet puunrungot, mutta ne ovat helposti kierrettävissä esimerkiksi kanooteilla kulkiessa. Suurkasvit tuntuivat puuttuvan alueelta, mutta rannoilla oli sen sijaan paljon mukula- ja pikkukiviä. Fontinalis antipyretica oli alueen hallitseva lehtisammal, ja myös leinikkejä ja rentukoita esiintyi.
2010 FIFA World Cup South Africa (videopeli)
2010 FIFA World Cup South Africa on EA Canadan kehittämä ja EA Sportsin julkaisema jalkapalloaiheinen urheilupeli, joka on julkaistu huhtikuussa.
Pelin aiheena on jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2010. Pelissä on yhteensä 199 jalkapallomaajoukkuetta ja kaikki kisojen stadionit.
Soča
Veden laatu
Sočan veden laatu on hyvä, ja Sloveniassa viisi karstiylängön kuntaa ja kolme rannikkokuntaa ottaa joesta juomavetensä. Vuosina 2007–2013 oli käynnissä laaja kansainvälinen GEP-projekti, jossa Slovenian ja Italian viranomaiset sekä yliopistot tutkivat joen saastumisuhkia sekä mahdollisuuksia veden juomakäyttöön.
2010 FIFA World Cup South Africa (videopeli)
Vastaanotto
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.5/10. Arvostelussa kehuttiin hyväksi realismia, visuaalisuutta ja animaatiota, sekä vaikeustasojen ja ohjaus-optioiden soveltuvuutta kaiken tasoisille pelaajille. Arvostelussa moitittiin verkkopelioptioita ja pienikin lagi pilaa pelin, sekä pitkiä latausaikoja otteluiden välillä.
Soča
Veden laatu
SLOV-3-, SLOV-4- ja SLOV-5-alueiden veden happamuudeksi on mitattu pH 6,7, eli vesi oli lievästi hapanta. Sočan lähteestä mitattu arvo oli pH 7,5, eli vesi oli lievästi emäksistä. Näytteissä ei ollut lainkaan nitraattia. Sähkönjohtokyky oli korkein lähteessä (275 µS m−1), SLOV-3-alueella se oli 192 µS m−1 ja SLOV-4- ja SLOV-5-alueilla 224 µS m−1.
2010 FIFA World Cup South Africa (videopeli)
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.3/10.
Soča
Joen reitin muutokset
Joen reitti on muuttunut paljon viimeisten 2 000 vuoden aikana. Antiikin kreikkalaisen maantieteilijä Strabonin mukaan Aisontios (lat. Aesontius) -niminen joki virtasi Aquileian ohi Adrianmereen. Tämä vastaa nykyistä Sočan sivujoen Torren ja tämän sivujoen Natisonen jokisysteemiä. Vuonna 585 maanvyörymä katkaisi Natisonen yläjuoksun, jolloin joki muutti äkillisesti reittiään ja yhtyi Bontiusjokeen, mikä tukki Bontiusjoen alkuperäisen, maanalaisen lasku-uoman Timavoon, ja näin uusi joki alkoi jälleen virrata samassa uomassa kuin Natisonen alajuoksu. Seuraavien vuosikymmenien ajan tämän uuden joen, Sočan, jokisuu siirtyi vähitellen idemmäs ja yhdistyi lopulta pieneen rannikkojokeen, Sdobbaan. Tätä kautta Soča nykyään laskee Adrianmereen. Joen aiempi suu Gradon laguunissa jäi erilliseksi rannikkopuroksi.
Energiantuotanto
Sočassa toimii yhteensä viisi vesivoimalaa ja pumppuvoimalaitos. Ensimmäinen vesivoimala, Doblar 1, avattiin vuonna 1939 ja toinen, Plave 1, vuonna 1940. Vuonna 2002 rakennetut Plave 2 ja Doblar 2 voimalat olivat Slovenian historian suurin panostus uusiutuviin energialähteisiin. Viides vesivoimala on Solkan. Avče -niminen pumppuvoimalaitos valmistui vuonna 2010.
Soča sodissa
Ensimmäisessä maailmansodassa Soča oli osa Italian rintamaa. Sen luona käydyissä kahdessatoista Isonzojoen taistelussa kaatui yli 300 000 itävaltalaista ja italialaista sotilasta. Taistelut kestivät toukokuusta 1915 marraskuuhun 1917. Joki tulvi niinä vuosina tavallista voimakkaammin toistuvien kaatosateiden vuoksi. Joki oli ennen maailmansotaa Itävalta-Unkarin puolella Italian rajan tuntumassa, mutta sodan jälkeen se jaettiin Jugoslavian ja Italian kesken.
Kulttuuri ja matkailu
Sočaa on markkinoitu sen smaragdinvihreän värin perusteella ”smaragdin kauniina” ja sen on väitetty olevan yksi niistä harvoista joista, jotka säilyttävät tämän värin koko pituudeltaan. Joki on myös innostanut runoilija Simon Gregorčičia kirjoittamaan tunnetuimman runonsa ”Soči” (”Sočaan”), jota pidetään slovenialaisen runouden mestariteoksena.
Sočan varrella sijaitseva Bovec on markkinoinut itseään Slovenian extreme-urheilun pääkaupunkina. Melontaa alettiin harrastaa Bovecissa 1980-luvun puolivälissä. Melonta onkin suosittua Sočan monissa koskissa, ja Sočan melontakausi kestää maaliskuusta lokakuun loppuun. Sočassa ovat harjoitelleet monet olympiamelojat. Sočassa voi harrastaa muutakin vesiurheilua, kuten koskenlaskua. Sočaa ja sen sivujokea Koritnicaa pitkin kulkee yhteensä 50 kilometriä melontakelpoista reittiä, keskittyen joen yläjuoksuun. Sočan koskiluokitus kattaa kaikki tasot (I–V eli helpoista vain kokeneille). Suosituin osuus on kahdeksan kilometriä pitkä Srepenica Trnovo, jonka luokitus on II–III (vaikeahko ja vaikea). Alueella on 14 virallista pistettä, joissa joko noustaan tai poistutaan joesta.
Alajuoksulla suositumpia harrastuksia ovat uiminen ja perhokalastus.
Euroopan komissio antoi vuonna 2008 Sočalle erinomaisen matkailukohteen European Destinations of Excellence -tunnustuksen, minkä se sai ensimmäisenä kohteena Sloveniassa. Palkinto myönnetään esimerkillisestä matkailuun liittyvästä työstä Euroopan unionin alueella, ja valinta tehdään jokaisessa osallistujamaassa pidettävän kilpailun perusteella. Vuonna 2008 tunnustus annettiin matkailukohteille, jotka ”ovat säilyttäneet perinteensä ja välittäneet ne sukupolvelta toiselle”.
Soča on osa Triglavin kansallispuistoa, joka on ainoa laatuaan Sloveniassa. Kansallispuistosta kulkee myös vaellusreitti Sočan alkulähteeltä joenvartta pitkin kohti Bovecia. Reitti on kansallispuiston vanhin ja ensimmäinen vaellusreitti. Reitin pituus on 25 kilometriä ja reitillä näkee alueen luonnonkohteita ja kulttuuriperintöä. Socan varrelta löytyy monia merkkejä ensimmäisen maailmansodan taisteluista, muun muassa asemapaikkoja. Kobaridissä on taisteluista kertova museo ja joen läheisyydessä kulkee noin viiden kilometrin pituinen ”Rauhan kävely” niminen reitti. Reitti kulkee Log pod Mangartomista etelään kohti Most na Sočia.
Sočan ylittävällä sillalla on kuvattu kohtaus vuoden 2008 Disney-elokuvaan Narnian tarinat: Prinssi Kaspian.
Bruno Suviranta
Bruno Kaarle Suviranta (vuoteen 1906 Olander; 18. maaliskuuta 1893 Sipoo – 29. elokuuta 1967 Nummi) oli suomalainen kansantaloustieteilijä. Hän oli Rautatiehallituksen tariffi- ja kontrolliosaston päällikkö 1924–1930, Suomen Pankin tutkija ja myöhemmin suhdannetutkimusosaston päällikkö 1930–1942, kansantaloustieteen professori Teknillisessä korkeakoulussa 1937–1944 ja Helsingin yliopistossa 1944–1956, valtionvarainministeriön kansantalousosaston päällikkö 1942–1946, Suomen Pankin taloudellinen neuvonantaja 1946–1949, Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan dekaani 1950–1954 sekä Helsingin kauppakorkeakoulun kansleri 1953–1967.
Suviranta meni naimisiin kanslianeuvos Jukka Tarjanteen tyttären Aino Tarjanteen kanssa. Heidän poikiaan olivat Antti Suviranta ja Timo Suviranta.
Possukoppa
300px|thumb|right|Possukoppa, 1887–1888 Possukoppa (, alkuaan pohjoissaamen Bossugohppi, sananmukaisesti 'Hetulavalaslahti') on vanha saamelaisten, kveenien ja norjalaisten markkinapaikka ja yksi Alattion kaupungin nykyisistä kolmesta keskustasta.
New Frontiers
300px|pienoiskuva|New Frontiers-logo New Frontiers on Nasan miehittämätön tiedeavaruusohjelma, jossa tutkitaan useita Aurinkokunnan taivaankappaleita, mukaan lukien kääpiöplaneetta Pluto.
Vuoden 2018 lopussa meneillään on kolme New Frontiers -avaruuslentoa:
Nasa on kannustamassa kotimaisia ja kansainvälisiä tieteilijöitä lähettämään avaruuslento-ehdotuksia avaruusohjelmaan.
Ethel Lackie
Ethel Minnie Lackie (myöh. Watkins, ) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa Pariisin olympialaisissa 100 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Lackie edusti uintiurallaan Illinois Athletic Clubia. Hänet valittiin vuonna 1969 uinnin kansainväliseen Hall of Fameen.
Joseph Sweetman Ames
Joseph Sweetman Ames (3. heinäkuuta 1864 Manchester, Vermont, Yhdysvallat – 24. kesäkuuta 1943 ) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka oli Johns Hopkinsin yliopiston rehtori 1929–1935.
Ames valmistui Johns Hopkinsin yliopistosta 1886 ja matkusti tämän jälkeen Berliiniin työskentelemään Hermann von Helmholtzin laboratorioon. Seuraavana vuonna hän palasi Johns Hopkinsiin, missä tutki spektroskopiaa Henry Rowlandin kanssa. Vuodet 1888–1891 Ames oli apulaisena Rowlandin laboratoriossa. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1890 ja sai paikan yliopiston fysiikan apulaisprofessorina 1891. Professoriksi hänet ylennettiin vuonna 1899. Rowland kuoli vuonna 1901, ja Amesista tuli laboratorion uusi johtaja. Ames jatkoi tutkimusurallaan spektroskopian kehittelyä.
Vuonna 1935 Ames jäi eläkkeelle Johns Hopkinsin yliopistosta. Hän sai aivohalvauksen toukokuussa 1937, mikä aiheutti hänen vartalonsa oikeanpuolen halvaantumisen. Hän erosi samantien NACA:n hallintokomitean puheenjohtajan paikalta ja jätti hallintokomitean lokakuussa 1937. Hän kuoli vuonna 1943.
SMP (täsmennyssivu)
SMP voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
AD Alcorcón
Agrupación Deportiva Alcorcón on jalkapalloseura Alcorcónista Madridin alueelta Espanjasta. Seura perustettiin vuonna 1971, ja sen edustusjoukkue pelaa Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Seuran kotistadion on 3 000 -paikkainen Santo Domingo.
Historia
Historiansa kolme ensimmäistä vuosikymmentä Alcorcón pelasi Madridin aluesarjoja ja Tercera Divisiónia. Kauden 1999–2000 päätteeksi se nousi Segunda División B:hen, jossa se vietti seuraavan vuosikymmenen. Kaudella 2008–2009 joukkue sijoittui lohkonsa kolmanneksi ja pääsi ensimmäistä kertaa Segunda Divisiónin nousukarsintoihin. Se pudotti Sant Andreun ja Alcoyanon, mutta karsintojen viimeisessä vaiheessa Real Unión oli vahvempi.
Kauden 2009–2010 Copa del Reyssä Alcorcón voitti neljännen kierroksen ensimmäisessä osaottelussa kotonaan koillisen naapurikuntansa Madridin suurseuran Real Madridin maalein 4–0 ja meni jatkoon yhteistuloksella 4–1. Cup-taival päättyi neljännesvälierissä tappioon Racingia vastaan, mutta hyvät otteet jatkuivat sarjassa ja joukkue voitti lopulta oman lohkonsa Segunda División B:ssä. Toisissa peräkkäisissä nousukarsinnoissaan Alcorcón hävisi ensin toiselle lohkovoittajalle Granadalle, mutta voitti seuraavissa vaiheissa Pontevedran ja Ontinyentin, ja nousi ensimmäistä kertaa historiassaan Segunda Divisióniin.
Finlandia Hotels
Finlandia Hotels on vuonna 1986 perustettu suomalaisista yksityisistä hotelleista muodostuva hotelliketju. Ketju on aiemmin ollut Suomen suurin hotellien yhteenliittymä, johon kuului enimmillään yli sata hotellia, mutta sittemmin jäsenhotelleiden määrä on laskenut.
Finlandia-hotelliketjuun kuuluu 14 hotellia ympäri Suomen. Hotellityyppejä löytyy aina keskustahotelleista kylpylöihin ja kokoushotelleista aina lomahotelleihin.
Finlandia-hotellit:
Pentti Saaritsa
thumb|Pentti Saaritsa vuonna 2006. Pentti Juhani Saaritsa (s. 29. joulukuuta 1941 Helsinki) on suomalainen runoilija ja suomentaja. Hän on julkaissut useita runokokoelmia sekä kääntänyt runoutta ja proosaa lähinnä espanjasta ja ruotsista.
Elämä ja ura
Saaritsa vietti lapsuutensa ja nuoruutensa äitinsä ja isoveljensä kanssa Helsingin Kalliossa, ja hänen varhaislapsuuttaan leimasi jatkosota. Perheen isä kaatui Ässärykmentin korpraalina Itä-Karjalassa syksyllä 1941 ennen Pentin syntymää. Saaritsa kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin II lyseosta vuonna 1961 ja opiskeli sen jälkeen kieliä ja kirjallisuutta Helsingin yliopistossa.
Saaritsa toimi kulttuuritoimittajana Ylioppilaslehdessä vuosina 1964–1965 ja Suomen Sosialidemokraatissa vuosina 1965–1967. Hän jättäytyi vapaaksi runoilijaksi ja suomentajaksi vuonna 1967. Saaritsan esikoisrunokokoelma Pakenevat merkit ilmestyi vuonna 1965.
Saaritsa on sanonut vaikuttuneensa 1960-luvulla etenkin chileläisen Pablo Nerudan runoudesta. Hän ehti tavata Nerudan henkilökohtaisesti tämän vieraillessa Helsingissä vuonna 1965. Latinalaisamerikkalaisen kirjallisuuden tuntijana Saaritsa on luennoinut aiheesta Helsingin ja Turun yliopistoissa.
Saaritsa sanoitti useita 1970-luvun poliittisen laululiikkeen klassikoita, kuten ”Laulu Spartakuksesta” ja suomensi muun muassa kappaleen ”Rauha, ystävyys, solidaarisuus”. Hän on sanoittanut tai suomentanut kaikkiaan liki 200 levytettyä laulua.
Vuonna 1998 ilmestyi Saaritsan itse valitsema kokoelma hänen siihenastisesta tuotannostaan nimellä Pohjakosketus: 30 vuotta runoa.
Vuonna 2005 Saaritsalle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.
Palkinnot
Lähde
Zāī
pienoiskuva|Zāī-kirjaimen itsenäinen muoto.
Zāī on arabialaisen kirjaimiston 11. kirjain. Sen itsenäinen muoto on ز ja äännearvo. Zāī vastaa heprealaisen kirjaimiston kirjainta zajin (ז).
Zāī on muodostettu lisäämällä piste arabialaiseen rā’-kirjaimeen ( ر ). Persiassa käytetty kirjain že ( ژ ) on vuorostaan tehty lisäämällä zāīn päälle kaksi pistettä.
USS Perkins (DD-877)
USS Perkins (runkonumero DD-877) oli Yhdysvaltain laivaston Gearing-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Consolidated Steel Corporationilta Orangesta Texasista, missä köli laskettiin 19. kesäkuuta 1944. Alus laskettiin vesille 7. joulukuuta 1944 kumminaan Isabel Weld Perkins ja otettiin palvelukseen 4. huhtikuuta 1945 ensimmäisenä päällikkönään T. M. Fleck.
Argentiinan laivasto
Perkins siirrettiin 15. tammikuuta 1973 Argentiinalle, joka liitti sen samana päivänä laivastoonsa nimellä ARA Comodoro Py (runkonumero D-27). Alus osallistui Falklandin sotaan. Se poistettiin alusluettelosta 1984.
Santa Cruz -luokan sukellusvene ARA Santa Cruz upotti aluksen 15. kesäkuuta 1987 torpedoimalla.
Johannes von Haartman
Carl Erik Johannes von Haartman (15. heinäkuuta 1869 Piikkiö – 20. heinäkuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen asianajaja, valtiopäivämies ja Helsingin kunnallispormestari.
Von Haartman oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Pyhän Demetrioksen skiitta
Pyhän Demetrioksen skiitta ( eli Βατοπεδινή, Vatopediní; myös Pyhän Demetrios Mirhanvuodattajan skiitta) on ortodoksinen Vatopédin luostarin alaisuuteen kuuluva skiitta eli sivuluostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on Athoksen kreikkalainen Demetrios Mirhanvuodattajalle omistettu skiitta, siinä missä alueen toinen Pyhän Demetrioksen skiitta on romanialainen.
Pyhän Demetrioksen skiitta on ollut skiitan asemassa 1700-luvulta lähtien. Skiitan kirkko (kyriakon) on rakennettu 1100-luvulla ja sen seinämaalaukset ovat vuodelta 1755.
Skiitassa noudatetaan idiorytmistä kilvoittelutapaa. Se koostuu 21 erillisestä asumuksesta, jotka muodostavat luostariyhdyskunnan. Vuonna 2011 skiitassa ei ollut yhtään vakituista asukasta.
Ross Rutledge
Michael Ross ("Roscoe") Rutledge (7. heinäkuuta 1962 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia – 23. huhtikuuta 2004 Langley, Brittiläinen Kolumbia) oli kanadalainen maahockeypelaaja. Hän jäi Kanadaa edustaneen miesten joukkueen jäsenenä 10. sijalle kesäolympialaisissa 1984 Los Angelesissa ja 11. sijalle kesäolympialaisissa 1988 Soulissa.
Pan-Amerikan kisoissa Rutledge oli mukana voittamassa kultaa 1983 sekä 1987 ja lisäksi saamassa hopeaa 1991. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja toimi maajoukkueen kapteenina 1987–1991.
Chocolate Salty Balls (P.S. I Love You)
”Chocolate Salty Balls (P.S. I Love You)” on vuonna 1998 julkaistu single albumilta Chef Aid: The South Park Album. Se oli julkaisuvuotensa jouluna Britannian singlelistan ykkönen.
Spartan gladiaattorit
Spartan gladiaattorit (, ”Seitsemän miehen kapina”) on vuonna 1964 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Lajityypiltään peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Alberto De Martino. Sen pääosaa esittää yhdysvaltalainen Tony Russel.
Juoni
Pieni kapinallisjoukko on saanut haltuunsa todisteen siitä, että Spartan kuningas Milo aikoo pettää akhaialaisliiton. Milon vaimoon Aspasiaan rakastunut Keros saa tietää todistuskappaleen sijainnin ja liittyy gladiaattoriystävineen kapinallisiin. Kiertävän teatteriseurueen matkassa he lähtevät viemään tietoa petoksesta Ateenaan.
Tuotanto
Yhdysvaltalaisen Metro-Goldwyn-Mayerin rahoittama ja levittämä Spartan gladiaattorit on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Se on eräänlainen jatko-osa Alberto De Martinon edellisenä vuonna julkaistulle elokuvalle Gli invincibili sette (”Voittamaton seitsikko”). Elokuvat on tehty osittain samalla miehityksellä ja niissä käytetään samaa kuvamateriaalia.
Elokuva on hyvin yksinkertainen mutta harmiton ja viihdyttävä toimintaseikkailu. Sen juonen puutteita selittää osittain se, että näyttelijä Massimo Serato vietti kuvausten aikana kuukauden vankilassa, minkä takia käsikirjoitusta jouduttiin muuttamaan ja paikoin Seratoa korvaa gladiaattorimaskin taakse piiloutuva toinen näyttelijä. Peplum-elokuvien vakioroistolla Livio Lorenzonilla on poikkeuksellisesti koominen rooli.
Wolfin–Rayetin tähti
238px|thumb|[[Hubble-avaruusteleskooppi|Hubble-avaruusteleskoopin kuva Wolfin–Rayetin tähdestä.]] thumb|right|238px| NGC 300 X-1 on röntgenlähde, jossa Wolf Rayetin tähden parina on musta aukko kaasukiekkoineen ja kiekosta lähtevine suihkuineen.
Wolf-Rayetin tähdet jaetaan monesti alalauokkiin WN, WO ja WC niiden alkuaineiden mukaan, joiden spektriviivat korostuvat merkittävästi. WR-tähden pintalämpötila on 30000-200000 K. WR-tähtien kirkkaus on tuhansia-miljoonia Auringon kirkkauksia. Massa 10-200 Auringon massaa, säde 0.7-23 Auringon sädettä. Linnunradassa on noin 500 WR-tähteä. Paljain silmin näkyy WR-tähdistä Gamma Velorum ja Theta Muscae.
Ensimmäiset Wolfin–Rayetin tähdet löysivät ranskalaiset tähtitieteilijät Charles Wolf (1827–1918) ja Georges Rayet (1839–1906) tekemiensä spektroskooppisten mittausten perusteella vuonna 1867. Tähtityyppi on nimetty heidän mukaansa. Tähtien poikkeuksellisen spektrin johdosta niille on annettu myös oma spektriluokka W.
Klassiset WR-tähdet
Wolfin–Rayetin tähtien massa vaihtelee välillä 5–48 Auringon massaa; keskimäärin se on 16–18 kertaa Aurinkoa suurempi. Sädettä on erityisen hankala arvioida, koska tähdestä irtaantuva kaasu tekee pinnan määrittämisen vaikeaksi. Eräällä myöhäisen tyypin WNL-tähdellä säteeksi saatiin 11 Auringon sädettä ja varhaisen tyypin WNE-tähdellä kolme Auringon sädettä. Wolfin–Rayetin tähtien valovoima on keskimäärin 100 000–1 000 000 kertaa Aurinkoa suurempi. Siten niitä on kyetty havaitsemaan myös muilta lähigalakseilta, kun lisäksi tähtien spektri on helposti erotettavissa muista.
Klassinen WR-tähti on hyvin suurimassainen tähti, jonka vetyvarastot ovat huvenneet vähiin. Niinpä WR-tähti polttaa heliumia. Tähden ulkokerros on kuuma, ja säteilee paljon ultraviolettia. Wolfin–Rayetin tähdet ovat menettäneet tai parhaillaan menettämässä vetykuorensa, jolloin sen alta on paljastunut kuuma, pääasiassa heliumista koostuva ydin. Tähti kutsutaankin joskus heliumtähdiksi. Nämä tähdet muistuttavat omalla tavallaan planetaarisen sumun synnyn alkuvaihetta. Monet tämmöiset WR-tähdet ovat kaksoistähtijärjestelmän osia ja kumppani on usein raskas O-tähti.
Valtavan säteilypaineen seurauksena tähdistä irtautuu jatkuvasti materiaa kasvavaksi kaasukuoreksi, joka itsessään säteilee voimakkaasti aiheuttaen selkeitä ja leveitä emissioviivoja tähden spektriin. Emissioviivat esiintyvät vedyn, heliumin, typen ja hiilen kohdalla, ja ne kertovat myös, että alkuaineet esiintyvät ionisoituneina. Tähdestä irtaantuvan aurinkotuulen nopeudeksi on laskettu noin 2 000 kilometriä sekunnissa, mikä vastaa purkautuvan novan laajenemisnopeutta sillä erotuksella, että laajeneminen tapahtuu tässä tapauksessa koko kehitysvaiheen ajan. Eräistä tähdistä on havaittu irtaantuvan jopa suuria yksittäisiä kaasupaakkuja kaikkiin suuntiin, jotka ovat mahdollisesti seurausta aurinkotuulen epäsäännöllisyyksistä. Lisäksi tähden ympärille on usein syntynyt havaittava kaasusumu.
Tyypillinen WR-tähti menettää massaansa aurinkotuulen muodossa erittäin nopeasti (jopa 10-5 Auringon massaa vuodessa; vertailun vuoksi vastaava luku Auringolla on noin 10-14). Aurinkotuuli johtuu siitä, että tähden nukleosynteesissä syntyneet raskaammat alkuaineet (kuten hiili) saavuttavat hiljalleen tähden pinnan. Tämän jälkeen aine absorboi paljon tähden valoenergiaa, mikä synnyttää vahvasti puhaltavan tuulen.
Wolfin–Rayetin vaihe kestää keskimäärin 500 000 vuotta, ja sen aikana tähti menettää jopa 20-kertaisen Auringon massan ympäröivään avaruuteen. Vuositasolla tämä tarkoittaa noin 10–15 Maan massan suuruista menetystä. Vaiheen edetessä tähdet ovat ensin muuttuvia tähtiä, minkä jälkeen ne siirtyvät vakaampaan tilaan. Massan vähetessä tähdet kuumenevat, himmenevät ja pienenevät, kunnes kaiken fuusioitavan aineen loppuessa ne räjähtävät lopulta tyypin Ib supernovana.
Taivaan kirkkain ja samalla todennäköisesti läheisin Wolfin–Rayetin tähti on Purjeen tähdistössä sijaitseva WC8-luokan Al Suhail (γ² Velorum), jonka näennäinen kirkkaus on +1,75 magnitudia. Sen seuralaisena on O7,5III-luokan sininen tähti. Muut ryhmän edustajat eivät yllä viittä magnitudia kirkkaammiksi.
Kuumat planetaaristen sumujen keskustähdet
Wolfin–Rayetin vaiheen on havaittu olevan käynnissä myös eräissä planetaaristen sumujen keskustähdissä, tuoreissa valkoisissa kääpiöissä, joiden ulko-osat ovat puhaltuneet ulos jättiläisvaiheen jälkeen paljastaen erittäin kuuman ytimen. Tällaisia tähtiä kutsutaan Wolfin–Rayetin tyyppisiksi tähdiksi erotukseksi luokan tavanomaisista edustajista. Lisäksi on löydetty kokonaisia galakseja, joiden spektrit vastaavat Wolfin–Rayetin tähden tyypillistä spektriä; galakseja kutsutaan Wolfin–Rayetin galakseiksi.
WR-tähtien kehitys
Selitys
Planetaaristen sumujen keskustähtiä, jotka ovat W-luokkaa
Noin 10% planetaaristen sumujen keskustähdistä on kuumia W-luokan tähtiä.
Claude Provost
upright|pienoiskuva|Claude Provost
Claude Joseph Antoine Provost (17. syyskuuta 1933 Montreal, Quebec, Kanada – 17. huhtikuuta 1984 Florida, Yhdysvallat) oli kanadanranskalainen jääkiekkoammattilainen, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Provost pelasi koko NHL-uransa Montreal Canadiensissa. 13 kaudella hän pelasi 1 005 ottelua ja teki niissä 254 maalia ja 335 maaliin johtanutta syöttöä. Provost voitti Stanley Cupin yhdeksän kertaa ja hän sai ensimmäisen Bill Masterton Memorial Trophy -palkinnon vuonna 1968.
Provost kuoli sydänkohtaukseen pelatessaan tennistä kotonaan Floridassa vuonna 1984.
Hurjat Hoganit
Hurjat Hoganit (Hogan Knows Best) on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja showpainija-näyttelijä Hulk Hoganista, ja hänen perheestään. Sarjassa seurataan Hoganeiden perhe-elämää. Hulk yrittää suojella vaimonsa Lindan kanssa lapsiaan Brookea ja Nickiä nykymaailman paheilta ja houkutuksilta varsin omalaatuisin keinoin.
Hurjat Hoganit -sarja sai spin-off-sarjan nimeltä Brooke Knows Best Hulk Hoganin ja Linda Hoganin erottua. Sarjan pääosassa on pariskunnan tytär Brooke Hogan.
Ruusunorsukierto
Ruusunorsukierto (Argyreia nervosa) on köynnöskasvi, joka on lähtöisin Intian niemimaalta ja jota viljellään laajalti kautta maailman. Sen yleisiä englanninkielisiä nimityksiä ovat muun muassa Hawaiian Baby Woodrose ("havaijilainen puuruusuvauva") ja Elephant Creeper ("norsuköynnös"), joihin myös sen suomenkielinen nimitys todennäköisesti pohjautuu. Ruusunorsukiertoa käytetään koristekasvina. Sen siemeniä saatetaan käyttää myös päihtymistarkoituksessa.
Ulkonäkö ja ominaisuudet
Ruusunorsukierto on monivuotinen ja ikivihreä rakenteeltaan vahva köynnös, joka kukkii kaikkina vuodenaikoina. Sen kukat ovat suppilomaisia ja kasvavat 3-6 kukan kukinnoissa. Niiden väri vaihtelee valkoisesta vaaleanpunaiseen ja purppuraan. Kukkien keskustat ovat väriltään tummempia. Kukat ovat halkaisijaltaan enimmillään noin 7–8 cm. Kasvilla on nahkamaiset ja sydämenmuotoiset lehdet, joiden koko vaihtelee 10–25 cm välillä kasvin iän ja kunnon mukaan. Lehtien alapinta ja jopa kymmenmetriseksi kasvava varsi ovat valkeita ja niissä on villamaisia karvoja. Ruusunorsukierron hedelmät ovat pallomaisia koteloita, joissa kussakin on neljä ruskeaa siementä. Koteloiden halkaisija on 1-1,8 cm. Kasvi leviää joko siementen tai istukkaiden avulla.
Levinneisyys
Kasvia kasvaa Intian lisäksi ainakin Karibialla, Yhdysvaltojen mannermaalla ja Havaijilla, jonne kasvi on levinnyt ihmisen mukana.
Kemialliset yhdisteet
Ruusunorsukierron siemenet sisältävät useita eri alkaloideja, joista selvästi eniten isoergiinia ja ergiinia. Taulukoitujen alkaloidien ohella siemenistä löytyy muun muassa penniklaviinia ja ergometriinia. Ruusunorsukierron siementen ergoliinijohdannaisten alkaloidien pitoisuus onkin yksi suurimmista kiertokasvien heimossa.
Käyttö koristekasvina
Kasvihuoneisiin ja ruukkukasviksi soveltuvaa ruusunorsukiertoa käytetään usein trooppisen vaikutelman luomiseksi. Lajia kasvatetaan myös ristikoita ja aitoja vasten, jotka se peittääkin hyvän kasvuvauhtinsa ansiosta nopeasti kokonaan. Kasvi kasvaa parhaiten varjoisessa tai puolivarjoisessa suojaisessa paikassa ja tarvitsee keskivertomäärän vettä. Se suosii vahvasti hedelmällistä maaperää, jonka pH tulee olla mielellään väliltä 5-6,5. Kasvi ei kestä kuivuutta, eikä myöskään kylmyyttä ja se vaurioituukin alle 4 °C:n lämpötilassa.
Ruusunorsukierron siemeniä viivaimen vieressä.|left|thumb
Käyttö päihteenä
Ruusunorsukierron siemeniä käytetään päihteenä lähinnä niiden sisältämän ergiinin vuoksi. Hallusinogeeniset vaikutukset ilmenevät 2–5 mg annoksilla ja päihtymys kestää neljästä kahdeksaan tuntia. Keskitason annos on 5-10 siementä. Päihdekäyttöä varten siemenet murskataan, idätetään, syödään kokonaisina tai niistä tehty uute juodaan siementen liottua vedessä.
Laillisuus
Ruusunorsukierron laillinen status vaihtelee valtioittain. Ruusunorsukierto on luokiteltu Suomessa lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimean päätöksen mukaan lääkeluetteloon rohdokseksi. Venäjällä sen myynti on kielletty.
Ruusunorsukiertoa pensasmaisessa asetelmassa.|thumb
Alex Silva
Alex Sandro da Silva (10. maaliskuuta 1985 Amparo, São Paulon osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Alex Silva on edustanut saksalaista Hamburger SV:tä vuodesta 2008 lähtien. Juniorivuosina Alex Silva pelasi kotikaupunkinsa Macacassa. Alex Silva on edustanut myös Brasilian maajoukkuetta vuodesta 2007 lähtien, myös hänen isoveljensä Luisão, SL Benfican keskuspuolustaja edustaa Brasiliaa. Alex Silva on yksi Brasilian jalkapalloilun kuummimmista lupauksista. Silva myös edusti Brasilian alle 23-vuotiaiden joukkuetta Pekingin olympialaisissa 2008.
Saavutukset
Vitória
São Paulo
Brasilian maajoukkue
Kremlin asehuone
thumb|250px|Kremlin asehuone thumb|250px|Asehuoneen sijainti Kremlissä Kremlin asehuone on Moskovan Kremlissä sijaitseva museo.
Museo sijaitsee vuonna 1851 valmistuneessa rakennuksessa Kremlin lounaisosassa lähellä sisäänkäyntiä ja Kremlin muurin Borovitski-tornia. Museossa on näytteillä vanhoja aseita, tsaarien kruununjalokiviä ja muita jalokivitöitä ja kulta- ja hopeaesineitä 1200–1800-luvuilta. Samassa rakennuksessa on valtion aarrekammion (Almaznyi fond) pysyvä näyttely, jossa on esillä erityisen arvokkaita jalokiviaarteita.
Ennen vuotta 1851 kokoelmat sijaitsivat sittemmin Kremlin kasarmeina tunnetussa, vuonna 1809 valmistuneessa rakennuksessa, joka purettiin vuonna 1959 uuden Kremlin kongressipalatsin tieltä.
Rokotusten vastustaminen
Historia
Rokotteiden ja rokotusohjelmien vastustajia on ollut olemassa aina Edward Jennerin isorokkorokotteen keksimisestä alkaen. Professorien Lisa K. Sharpin ja R. M. Wolfen näkemyksen mukaan nykyisen rokotuksia vastustavan liikkeen menetelmät ja huolenaiheet ovat hyvin samankaltaisia kuin jo 1700-luvulla.
Nykyisin
Rokotuksia vahingollisina pitäviä näkemyksiä esiintyy nykyäänkään. Esimerkiksi vaccinationdebate.com-sivuston ylläpitäjä kertoo pitävänsä rokotteita terveydelle haitallisina, ja whale.to/vaccines.html -rokotussivusto keskittyy pelkästään rokotusten yksilön terveydelle kielteisten puolien esille tuontiin. Kaikkien rokotusten pitämistä kokonaan tai pääosin kielteisinä perustellaan lääkevalmistajien taloudellisten etujen vaikutuksella muun muassa lääkevalvontaviranomaisiin ja rokotetutkijoihin. Toisaalta tiedeyhteisö ja journalistit ovat alkaneet käyttää vastustajista nimitystä denialisti tai rokotedenialisti, koska näiden näkemykset ovat vastoin tiedeyhteisön ja viranomaisten konsensusta.
Yhdysvalloissa jotkin potilaiden näkemyksiä ymmärtävät valamiehistöt ovat myöntäneet heille korvauksia, vaikka terveysviranomaiset ovat todenneet väitteet oireista tai niiden liittymisestä rokotuksiin perättömiksi.
Rokotteiden vastustaminen on lisännyt huomattavasti tartuntatauteja, kuten tuhkarokkoa. Vastustus on vähentänyt rokotettujen osuutta, mikä on johtanut tappaviin tautiepidemioihin lapsilla vielä 1990- ja 2000-luvuillakin mm. Iso-Britanniassa ja Irlannissa ja Alankomaissa.
Suomessa kriittistä suhtautumista rokotteisiin levittää Rokotusinfo-niminen verkkosivusto. Kriittinen suhtautuminen lisääntyi Suomessa, kun sikainfluenssaa vastaan hankittiin kiireessä vähemmän tutkittua Pandemrix-rokotetta.
Rokotuksia vastustetaan edelleen myös uskonnollisista ja ideologisista syistä. Rudolf Steiner suhtautui rokotuksiin kielteisesti, koska niillä hänen mukaansa puututaan karmaan ja estetty tarpeellinen kärsimys joudutaan kokemaan sitten seuraavassa jälleensyntymässä. Lohjan Sammatin Steiner-koulussa vuonna 2014 todetun tuhkarokkotapauksen selvittelyn yhteydessä paljastui, että puolet koulun oppilaista oli jätetty rokottamatta. HPV-rokotuksen alhaista kattavuutta Oulun seudulla on selitetty sillä, että osa vanhemmista uskoo, että riskiä ei ole tyttären eläessä perheen uskonnollisen vakaumuksen mukaan.
Taliban-järjestö kielsi rokotukset 2012. Rokotteiden sanotaan olevan amerikkalaisten kampanja, jolla lapsista halutaan tehdä hedelmättömiä ja estää muslimien lisääntyminen. Yhdysvaltain CIA on myös käyttänyt rokottajia vakoojina.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksella rokotevastaisuutta tutkiva Jonas Sivelä korostaa, että ilman malttia keskustelu lähtee helposti hakoteille. Esimerkiksi mediassa saa helposti kuvan, että rokotekattavuus on romahtanut, vaikka mitään dramaattista ei ole tapahtunut. Erityisesti Pohjanmaalla tietyillä alueilla rokotekattavuus on pienempi kuin muualla Suomessa. Sivelän mukaan rokottamattomuus ei aina johdu salaliittoteorioista, vaan taustalla voi olla arkinen syy, kuten se, että neuvolaan on pitkä matka tai sen aukioloajat ovat hankalat. Myös psykologiset syyt vaikuttavat: kyse on laiminlyöntiharhasta, jolloin toiminnasta johtuvaa epäsuotavaa tilannetta pidetään pahempana kuin tekemättä jättämisestä johtuvaa epäsuotavaa tilannetta. Se on samanlainen inhimillinen harha kuin se, että etsitään tietoa joka vahvistaa omaa näkemystä.