cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jonathan Edwards (teologi)
Uuden Englannin teologia
Edwardsin raamattukäsitys oli kalvinilais-reformatorinen. Se oli myös ojennuskeino, kun herätys alkoi kehittyä tunnevoittoiseen suuntaan. Edwards vastusti liberaalista ja rationalistista optimistista teologiaa. Hänen teologiassaan vaikuttivat kalvinilainen jumalanvaltakunta-ajatus ja uudisasukkaiden aktiivinen yhteiskuntaa luova toiminta. Edwardsin mukaan Jumalalla on suunnitelma valtakuntaansa varten, mikä liittyy ihmiseen siten, että hänellä on tahto joka voi sanoa Jumalan antamalle tehtävääle kyllä tai ei.
Ihminen – luomakunnan hoitaja
Edwards tähdentää yhtaikaa ihmisen syntisyyttä, hänen täyttä riippuvuutta Jumalasta. Edwards erotti Locken tavoin toisistaan tahdon ja mielen. Ihmisen sisimmässä tapahtuu mystinen yhdistyminen Jumalaan. Tästä ihminen saa tietynlaisen asenteen, taipumuksen, intuition. Valintatilanteissa ihminen valitsee sen, mikä vastaa hänen sisintään.
Vaikutus
Edwardsin teologialla oli suuri merkitys toiminta- ja lähetystietoisuudelle, joka kehittyi Amerikan protestanttisuudessa 1800-luvulla ja jolle oli luonteenomaista, että ihminen antoi itsensä ja voimavaransa Jumalan käyttöön. Avoimeksi jäi kuitenkin kysymys, missä määrin Jumalan hyväksi tehdystä työstä oli tuloksia.
Yksityiselämä
Heinäkuussa 1727 Edwards solmi avioliiton Sarah Pierrepontin kanssa. Orjuus oli Edwardsin aikaan hyvin polttava kysymys, jonka keskelle hän itsekin joutui. Hänellä oli orjia, mutta hänen poikansa Jonathan Edwards nuorempi vastusti orjuutta hyvin voimakkaasti. Edwardsin tyttärenpoika on Yhdysvaltojen varapresidentti Aaron Burr. Burrin isä, myös nimeltään Aaron Burr, kuoli hyvin varhain, ja Edwards kutsuttiin tämän seuraajaksi New Jerseyn collegen (nykyinen Princetonin yliopisto) rehtorinvirkaan.
Aiheesta muualla
Teoksia:
Change (In the House of Flies)
Change (In the House of Flies) on alternative metal -yhtye Deftonesin kappale vuodelta 2000. Kappale on yhtyeen albumin White Ponyn ensimmäinen singlejulkaisu. Se on yhtyeen menestynein single, nousten Billboardin Modern Rock Charts -listalla kolmanneksi, Mainstream Rock Charts -listalla yhdeksänneksi ja Britannian singlelistalla sijalle 53. Nykyään kappaletta pidetään yleisesti yhtenä yhtyeen tunnetuimmista ja parhaista.
Kappale esiintyi myös elokuvissa Kadotettujen kuningatar, Little Nicky ja Dragon Ball Z: Cooler's Revengen amerikkalaisessa julkaisussa. Se on soitettu myös televisiosarjoissa, kuten Alias ja Following, sekä Dexterin 7. tuotantokauden trailerissa.
Kappaleeseen on tehty musiikkivideo, jonka ohjaajana toimi Liz Friedlander.
Salla Lintonen
Ura
Salla Lintonen näytteli ensimmäisen televisioroolinsa vuonna 2004 Marjut Komulaisen ohjaamassa tv-sarjassa Pieni rakkaustarina. Syksyllä 2006 hän vieraili sotilas Jasmin Kiilan roolissa draamasarjassa Kotikatu.
Lintonen valmistui Metropolia-ammattikorkeakoulusta esittävän taiteen koulutusohjelmasta teatteri-ilmaisun ohjaajaksi keväällä 2009.
Syksyllä 2010 hän näytteli ensimmäisen televisioroolinsa Ranskassa tv-sarjassa Interpol (ohjaus Bruno Garcia).
Keväällä 2012 Lintonen valittiin lyonilaisen Compagnie des Asphodèlesin produktioon Les Irrévérencieux, joka voitti lehdistön Coup de Coeur -kunniamaininnan Avignonin teatterifestivaaleilla kesällä 2013 ja kiersi sen jälkeen ympäri Ranskaa.
Vuonna 2014 Lintonen oli residenssissä Compagnie Michel Tallaronin kanssa Musée de Valencessa Ranskassa ja näytteli pienen roolin ranskalaisessa televisioelokuvassa Merci pour tout Charles (ohjaus Ernesto Oña).
Les Irrévérencieux esitettiin kolmannen kerran 50-vuotisjuhlaansa viettävillä Avignonin OFF-teatterifestivaaleilla kesällä 2015, ja näytelmän kiertue jatkui sen jälkeen Ranskassa, Martiniquessa ja Guadeloupessa.
Lintonen esiintyi Pekka Niskasen Minä ja La Tourette -videoinstallaation pääroolissa vuonna 2015. Teos oli esillä Muu-galleriassa Helsingissä marraskuussa 2015. Myös koreografi ja elokuvaohjaaja Rami Hassounin palkittu lyhytelokuva Message To.. valmistui samana vuonna ja kiersi ympäri maailmaa useilla elokuvafestivaaleilla. Lintonen näytteli yhtä elokuvan päärooleista syyrialaisen aktivistin, runoilijan ja näyttelijän Fadwa Suleimanin kanssa.
Vuonna 2016 Lintonen valittiin yhteen kansainvälisen A Billion to One -sarjan päärooleista, hän esitti virolaista Katri Seppiä sarjan ranskalaisissa jaksoissa. Sarja myytiin myöhemmin Amazon Primelle.
Talvella 2017 Lintonen nähtiin Madame Dufourin roolissa Serge Hazanaviciuksen ohjaamassa kokoillan elokuvassa Tout Là-Haut (To the Top).
Lintonen näytteli 2018-2019 Ranskassa televisiosarjoissa Paris Etc, Cassandre, Profilage ja Alice Nevers - La juge est une femme. Hänen viimeisin roolinsa Ranskassa oli ruotsalainen diplomaatti Madame Svar Canal+ -sarjassa Engrenages (2020), jonka ohjasi Jean-Philippe Amar  ja joka esitettiin myös BBC:llä keväällä 2021 (englanniksi Spiral).
Suomessa Lintonen vieraili kesällä 2018 Hannaleena Haurun elokuvassa Metatitanic, talvella 2019 Juho Kuosmasen ohjaamassa sarjassa Kakarat, sekä tammikuussa 2020 Inari Niemen ohjaamassa sarjassa Mieheni vaimo. Helmikuussa 2022 hän näytteli guest-roolin televisiosarjassa Syke (kausi 15), jota ohjasi Annika Grof.
Yksityiselämä
Lintosen äiti on journalisti-tutkija Kati Lintonen ja isä elokuvaohjaaja Ilmo Lintonen. Hänen aviopuolisonsa on ranskalainen näyttelijä Yannick Rosset.
Viski
thumb|upright=0.8|Skotlantilaista viskiä
Viski on viljasta tislaamalla valmistettu väkevä alkoholijuoma. Viski on peräisin Britteinsaarilta; yleensä sen ajatellaan olevan kotoisin joko Skotlannista tai Irlannista. Säädösten mukaan viskinä voidaan pitää vähintään kolme vuotta vanhennettua 40-prosenttista juomaa.
Historia
Legendan mukaan Pyhä Patrick toi viskin Britteinsaarille 400-luvulla jaa., mutta todellisuudessa tislauskin lienee tätä myöhäisempi arabialainen keksintö. Länsi-Eurooppaan tislaustaito tuli viimeistään 1200-luvulla.
Varhaisin kirjallinen todiste viskin valmistuksesta on vuodelta 1494 peräisin oleva teksti, jossa pappi John Corille myönnettiin kuninkaan määräyksellä kahdeksan tynnyriä mallasta aqua vitaen valmistusta varten.
Viskiksi tislaamalla ylijäämävilja saatiin säilymään paljon kauemmin kuin leipänä tai oluena. Viskin valmistuksesta olikin tullut Britteinsaarilla yleistä jo 1600-lukuun mennessä. Ensimmäinen kaupallinen tislaamo oli Black Islen saarelle 1600-luvun alussa perustettu Fesintoch. Englannin hallitus alkoi vuonna 1643 periä veroa viskin valmistajilta. Tämä johti laittoman tislaamisen lisääntymiseen ja salakuljetukseen ja jopa mellakoihin.
Viskin kulutus kasvoi entisestään 1700-luvulla, mutta laiton tislaus oli yhä laajempaa kuin laillinen. Tislauspannuista tehtiin kapeampia, mikä nopeutti juoman kuumentamista. Nopeutetun kuumentamisen vuoksi tuotteiden laatu saattoi tosin samalla heiketä. Viskin verotusta ja lupamaksuja kevennettiin vuonna 1823, mikä johti useiden laillisten tislaamojen perustamiseen. Vuonna 1829 kibagielainen Robert Stein keksi tislauslaitteen, joka nopeutti tislaamista. Dublinilainen Aenas Coffey patentoi vuonna 1830 oman jatkuvan tislauksen laitteensa, jolla alkoholista saatiin aiempaa puhtaampaa ja vahvempaa.
Viski oli 1830-lukuun mennessä muodostunut jo Skotlannin kulttuurin keskeiseksi osaksi, jota nautittiin kaikenlaisissa tilaisuuksissa. Vuoden 1853 laki lyhensi pubien aukioloaikoja, mikä johti viskin myynnin laskuun. Viskin myynnin käänsi pian taas nousuun uudenlaisten sekoiteviskien tulo markkinoille sekä viinin tuotannon romahduttanut viinikirva.
Viinejä alettiin pullottaa 1860-luvulla. Tämän ansiosta viskien laatu oli helpompi varmistaa kuin tynnyrien kohdalla. Markkinoinnin ansiosta viskikulttuuri laajeni Britteinsaarilta kaikkialle brittiläisen imperiumin maihin. Käyttöön otettiin kehittyneempi tuote- ja laatumerkintäjärjestelmä, ja myös viskipullojen etiketeistä tehtiin houkuttelevampia.
Viskille määrättiin laissa vuonna 1915 kahden vuoden vähimmäiskypsytysaika, joka jo seuraavana vuonna pidennettiin kolmeen vuoteen. Skottiviskin kysyntä kasvoi Yhdysvalloissa kieltolain aikana 1920-luvulla, ja siitä tuli pysyvä osa amerikkalaisten juomatottumuksia. Kirkkaiden viinojen kuten votkan suosion kasvu 1960-luvulta alkaen pienensi viskin menekkiä.
Viskin menekki on 2000-luvulla kasvussa. Maailmanlaajuisen viskikaupan arvoksi vuonna 2025 on ennustettu 75 miljardia euroa. Markkinajohtaja on skottilainen Johnnie Walker, ja kymmenen myydyimmän viskin joukossa on skottilaisten tuottajien lisäksi myös yhdysvaltalaisia, kanadalaisia, irlantilaisia ja japanilaisia.
Viskilajeja
Mallasviski valmistetaan pelkästään mallasohrasta. Se tislataan kuparisissa tislauspannuissa. Skotlantilaista mallasviskiä kypsytetään vähintään kolme vuotta.
Jyväviski valmistetaan yleensä joko vehnästä tai maissista, minkä lisäksi siinä on mallastamatonta ja mallastettua ohraa. Se tislataan jatkuvatoimisessa tislauspannussa. Jyväviskiä käytetään paljon sekoiteviskeissä.
Teepallo
pienoiskuva|Teepallo/ Teelusikka Teepallo on teen valmistuksessa käytetty keittiöväline. Tavallisesti teepallo on pallon tai kananmunan muotoinen, joko rei'itetystä metallista tai metalliverkosta valmistettu astia, joka aukeaa keskeltä kahdeksi osaksi.
Viski
Viskilajeja
Pure pot still -viskiä valmistetaan Irlannissa. Se tehdään mallastetun ja mallastamattoman ohran sekoituksesta ja tislataan pot still -tislauspannuissa.
Teepallo
Teepallon käyttö
Avattuun teepalloon laitetaan teenlehtiä, jonka jälkeen astia suljetaan ja asetetaan astiaan, jossa teen valmistus tapahtuu. Astiaan kaadetaan teelaadulle sopivan asteista kuumaa vettä tai teepallo upotetaan veteen. Teetä haudutetaan muutama minuutti teelaadusta sekä omista mieltymyksistä riippuen.
Viski
Viskilajeja
Bourbon on yhdysvaltalainen viski, jota tehdään vähintään 51-prosenttisesti maissista ja kypsytetään vähintään kaksi vuotta uusissa, hiilletyissä valkotammitynnyreissä.
Amerikkalainen ruisviski tehdään vähintään 51-prosenttisesti rukiista. Sitä kypsytetään kahden vuoden ajan.
Maissiviski on tehty vähintään 80-prosenttisesti maissista. Sille ei ole määrätty vähimmäiskypsymisaikaa tai kypsytystynnyrin tyyppiä, kuten muille amerikkalaisviskeille.
Ia Đrăngin taistelu
Ia Đrăngin taistelu oli Vietnamin sodan aikana 14. marraskuuta–18. marraskuuta 1965 käyty taistelu amerikkalaisten ja pohjoisvietnamilaisten joukkojen välillä Ia Đrăngjoen laaksossa Vietnamin keskiylängöllä. Taistelu oli ensimmäinen suuri yhteenotto amerikkalaisten ja Pohjois-Vietnamin vakinaisen armeijan joukkojen kanssa. Molemmat osapuolet kärsivät taistelussa satojen miesten tappiot ja molemmat osapuolet julistivat voittaneensa taistelun.
Viski
Viskilajeja
Tennessee-viski valmistetaan enimmäkseen maissista ja suodatetaan paksun sokerivaahterahiilikerroksen läpi.
Kanadalaiset viskit ovat yleensä sekoitteita, ja niissä on aina mausteena jonkin verran ruista.
Ia Đrăngin taistelu
Tausta
Pohjois-Vietnamin armeijan joukot olivat hyökänneet Yhdysvaltain erikoisjoukkojen Plei Men tukikohtaa vastaan Pleikun lounaispuolella Vietnamin keskiylängöllä 19. lokakuuta 1965. Tukikohtaa tukivat Vietnamin tasavallan armeijan joukot, sekä amerikkalainen 1. ratsuväkidivisioona. Kenraali William Westmorelandin komentama Military Assistance Command, Vietnam eli MACV määräsi 27. lokakuuta 1. ratsuväkidivisioonan etsimään ja tuhoamaan prikaatinkenraali Chu Huy Mânin komentamat Pohjois-Vietnamin armeijan rykmentit 32, 33, ja 66. Myös pohjoisvietnamilaiset olivat kiinnostuneita taistelusta amerikkalaisia vastaan. 1. ratsuväkidivisioonan tukikohta An Khessa oli Mânin komentamien joukkojen tiellä näiden edetessä kohti Vietnamin rannikkoa ja hän halusi tiedustella amerikkalaisen divisioonan taistelutapaa. Ia Đrăngin laaksossa pohjoisvietnamilaisia komensi eversti Nguyễn Hữu An.
Pohjois-Vietnamin joukkojen tarkkaa olinpaikkaa ei kuitenkaan aluksi tiedetty. 1. marraskuuta amerikkalaiset valtasivat kuitenkin kommunistien kenttäsairaala-alueen noin kahdeksan kilometrin päässä Plei Mestä länteen ja lähialueen tiedustelu osoitti kommunistien joukkojen olevan Ia Đrăngin laakson ja Chư Pơngin massiivin alueella.
Taistelu
thumb|vasen|Amerikkalainen [[Bell UH-1 Iroquois tuomassa sotilaita taistelualueelle. Kuvan helikopteria kuljettanut Bruce P. Crandall palkittiin Medal of Honorilla. ]] thumb|vasen|Helikopterista ulos hyppääviä sotilaita. Nimen Silver Bayonet I saaneessa operaatiossa 1. ratsuväkidivisioonan joukkoja tuotiin Ia Đrăngin alueelle helikoptereilla 14. marraskuuta. Everstiluutnantti Harold G. Mooren komentama 7. ratsuväen 1. pataljoona (1-7 ratsuväki) laskettiin LZ X-Ray -nimen saaneelle laskualueelle, jonka luona käytiin operaation kiivaimmat taistelut. Joukkojen laskua edelsi lyhyt tykistökeskitys, jonka jälkeen miehet tuotiin paikalle helikoptereilla, jotka laskeutuivat kahdeksan kappaletta kerrallaan. Tulenvaihto pohjoisvietnamilaisen 66. rykmentin 9. pataljoonan kanssa alkoi jo ennen kuin amerikkalaiset olivat saaneet laskettua kaikki joukkonsa alueelle. Pohjoisvietnamilaisten vain hieman aikaisemmin alueelle Hồ Chí Minhin huoltotietä pitkin saapunut 66. rykmentti ajautui kaaokseen. Rykmentin komentaja ei ollut amerikkalaisten saapuessa paikalla, vaan rykmenttiä komensi sen poliittinen komissaari Lã Ngọc Châu. Châun 9. pataljoona hyökkäsi amerikkalaisten laskualuetta vastaan etelästä, mutta Mooren onnistui järjestää joukkonsa ja ottaa puolustusasemat. Etelään sidottujen Mooren joukkojen tueksi lennätettiin 2. pataljoonan B-komppania. Yksi Mooren joukkueista jäi eristyksiin sen edettyä liian pitkälle, mutta samalla se esti Châun joukkoja paikantamasta amerikkalaisten pääpuolustuslinjaa. Nguyễn Hữu An saapui taistelupaikalle ensimmäisen päivän keskipäivällä ja perusti kenttäpäämajan.
Châu lähetti aamun sarastaessa 15. marraskuuta amerikkalaisia vastaan 7. pataljoonansa. Amerikkalaiset saivat samalla vahvistuksia everstiluutnantti Robert Tullyn johtamasta 5. ratsuväen 2. pataljoonasta. Châun johtamat hyökkäykset torjuttiin ja edellisenä päivänä eristyksiin jäänyt ja miltei tuhoutunut joukkue onnistui vetäytymään. Amerikkalaisten Boeing B-52 Stratofortress -pommikoneet aloittivat ilmapommitukset pohjoisvietnamilaisia vastaan ja samalla laskualueelle tuotiin myös lisää tykistöä, minkä jälkeen amerikkalaisilla oli käytössään 24 kenttätykkiä. Varhain seuraavana aamuna amerikkalaiset torjuivat helposti pohjoisvietnamilaisten uuden hyökkäyksen ja alueelle saapui everstiluutnantti Robert McDaden johtama 7. ratsuväen 2. pataljoona (2-7 ratsuväki) ja Mooren pataljoona lennätettiin Camp Hollowayn tukikohtaan Pleikuun.
Viski
Valmistus
Kuivuneet jyvät jauhetaan rouheeksi, jonka rakenne vaihtelee tislaamokohtaisesti. Osa rouheesta on karkeampaa ja osa hienorakeisempaa. Rouhe pumpataan mäskäysastioihin ja siihen sekoitetaan vettä, yleensä kolmessa erässä. Veden lämpötilaa nostetaan vaiheittain noin 60 asteesta 90 asteeseen, jotta eri lämpötiloissa liukenevat sokerit saadaan talteen. Jyvien tärkkelys muuntuu sokeriksi ja liukenee veteen. Näin syntynyt vierre otetaan talteen mäskäysastian siivilöivän pohjan läpi. Viimeisenä pumpattu erä käytetään seuraavaan mäskäyskertaan.
thumb|[[Kuparisia tislaimia Glenfiddichin tislaamossa.]]Vierre jäähtyy ja siirtyy käymisastioihin, jotka on valmistettu puusta tai ruostumattomasta teräksestä. Vierteeseen lisätään hiiva, joka alkaa syödä sokeria ja tuottaa alkoholia ja hiilidioksidia. Vierteen annetaan käydä tislaamosta riippuen kahdesta päivästä useaan päivään.
Kun vierre on käynyt tarpeeksi, sen alkoholipitoisuus on noin 8–10 prosenttia. Sen voi sanoa olevan olutta, jossa on vielä runsaasti hiivaa. Vierre tislataan kaksi tai kolme kertaa, jolloin sen alkoholipitoisuus nousee voimakkaasti. Raakatisle muuttuu ensimmäisessä tislauksessa 20–24-prosenttiseksi alkoholiksi, toisessa tislauksessa noin 70-prosenttiseksi ja joidenkin tislaamojen suorittamassa kolmannessa tislauksessa 82-prosenttiseksi. Toisessa tislauksessa hylätään ensimmäiset alkoholihöyryt, sillä ne ovat myrkyllistä metanolia. Myös tislauksen loppuosan annetaan valua keräystankkiin seuraavaa tislausajoa varten. Keskiosa otetaan talteen, usein noin 72 prosentin vahvuudesta alkaen. Alkoholihöyryt tiivistyvät nestemäiseen muotoon eli kondensoituvat kondensaattoreissa, jotka sijaitsevat tislaimen vieressä. pienoiskuva|Viski haihtuu ja muuttaa väriään ajan myötä. Tislauksessa syntynyt raakatisle siirretään noin 63,5-prosenttiseksi laimennettuna tammitynnyreihin kypsymään useiksi vuosiksi. Kypsytyksen aikana viski saa tynnyreistä tunnusomaisen makunsa ja värinsä. Tammitynnyrit ovat nestetiiviitä mutta eivät ilmatiiviitä, joten viskistä haihtuu esimerkiksi Skotlannissa noin kaksi prosenttia tynnyrin läpi vuodessa. Tätä haihtunutta viskiä kutsutaan ”enkelten osuudeksi”. Skotlannissa käytetään etupäässä amerikkalaisia bourbon-viskin säilömiseen käytettyjä tynnyreitä, sillä niitä saa halvalla. Loput tynnyreistä ovat yleensä sherrytynnyreitä. Samaa tynnyriä käytetään usein vain kahdesti, mutta sekoiteviskien kypsyttämiseen voidaan käyttää vanhempaakin tynnyriä.
Ia Đrăngin taistelu
Seuraukset
Ia Đrăngin taistelu oli ensimmäinen suuri yhteenotto Pohjois-Vietnamin vakinaisten joukkojen ja amerikkalaisten välillä. Sen kulku osoitti monien tulevien taistelujen piirteet. Yhdysvallat luotti teknologiaan ja tulivoimaan, joilla viholliselle oli tarkoitus tuottaa raskaita tappioita ennen kuin nämä tyypilliseen tapaansa vetäytyivät. Vietnamilaiset puolestaan tajusivat, että vastaveto amerikkalaisten tulivoimalle olisi amerikkalaisten lähellä pysyttely, mikä teki esimerkiksi ilmaiskuista vaarallisia myös amerikkalaisille itselleen.
Kenraaliluutnantiksi sittemmin ylennyt Harold Moore kirjoitti Ia Đrăngin taistelusta kertovan muistelman We Were Soldiers Once… and Young, josta tehtiin myöhemmin myös elokuvaversio Olimme sotilaita.
Uskonnollinen syrjintä
Eri maiden viranomaiset harjoittavat uskonnollista syrjintää esimerkiksi suosimalla tiettyjä uskontoja, rajoittamalla kääntymistä tai lähetystyötä, pyrkimällä lakkauttamaan ryhmiä, kieltämällä uskonnonharjoittamisen tai tietyt uskomukset, tai harjoittamalla väkivaltaa vähemmistöryhmiä kohtaan. Maiden lukumäärällä mitattuna vuosilta 2006–2010 tehdyn tutkimuksen mukaan laajimmin syrjitään ja häiritään kristittyjä (168 maassa), toiseksi eniten muslimeja (121 maassa) ja kolmanneksi eniten juutalaisia (85 maassa). International Humanist and Ethical Union (IHEU) -järjestön raportin (2013) mukaan uskonnottomia syrjitään useimmissa maailman maissa. Kahdessatoista maassa ateismista voi saada kuolemanrangaistuksen.
Suomessa yhdenvertaisuuslain 6 § kieltää uskonnollisen syrjinnän.
Filetairos
Filetairos (, ; noin 343–263 eaa.) oli attalidien hallitsijasuvun perustaja ja Pergamonin hallitsija.
Filetairos ei koskaan mennyt naimisiin ja esimerkiksi Strabon väittää, että hän olisi ollut eunukki. Filetairos adoptoi kuitenkin veljenpoikansa Eumeneen ja teki hänestä seuraajansa.
Viski
Valmistus
Viskiä kypsytetään tynnyrissä kolmesta vuodesta jopa 25 vuoteen, useimmiten 10–12 vuotta. Sen jälkeen viski pullotetaan. Ennen pullotusta viski laimennetaan vedellä noin 40–46-prosenttiseksi sekä kylmäsuodatetaan.
Nauttiminen
thumb|150px|left|Glencairn-viskilasi on tulppaaninmuotoinen ja ohjaa juoman tuoksun nenään.
Jotkut juovat viskinsä sellaisenaan eli raakana, mutta jotkut nauttivat sen jääpalojen kanssa ja jotkut laimentavat sen huoneenlämpöisellä vedellä. Jäillä juodaan etenkin bourbonia ja sekoiteviskejä.
Tavallinen viskilasi on tasalevyinen, mutta yläosastaan kapeneva niin sanottu copita-lasi ohjaa viskin aromit nenään. Muita viskilaseja ovat esimerkiksi Glencairn-lasi ja kannellinen Glenmorangie-lasi.
Tunnettuja viskidrinkkejä ovat esimerkiksi Manhattan ja Irish coffee. Irish Cream on irlantilainen viskiin perustuva kermalikööri.
Tuotantoalueet
Viskiä tuotetaan lähes joka puolella maailmaa. Erilaiset alueet antavat kuitenkin kullekin viskille omat piirteensä. Jopa hyvin lähekkäin sijaitsevilla tislaamoilla voidaan valmistaa hyvin erilaisia viskejä.
Skotlanti
pienoiskuva|Strathislan tislaamo [[Keith (Skotlanti)|Keithissä. Kuvassa näkyvät kaksi tornia kuuluvat mallastusrakennukseen.]]
Skotlannin viskin tuotantoalueet jaetaan karkeasti ylä- ja alamaahan sekä saariin. Saaret, Islayta lukuun ottamatta, lasketaan kuuluvaksi Ylämaihin. Kullakin alueella on omat ominaispiirteensä. Esimerkiksi Islayn saarella tehdyt viskit ovat voimakkaan turpeisia ja savuisia, kun Spey-joen alueella tuotetut ovat makeita, puhtaita ja hienoaromisia. Tuotantoalueiden aluejako on kuitenkin viskin maun osalta ainoastaan viitteellinen, sillä esimerkiksi savuisia viskejä valmistetaan myös muualla kuin Islayn alueella. Samoin osa Islayn viskeistä on makuprofiililtaan miltei savuttomia, esimerkiksi useimmat Bunnahabhainit ja monet Bruichladdichit.
Single malt -viskien suosio on kasvanut voimakkaasti 1990-luvulta lähtien. Aiemmin suurin osa esimerkiksi Islayn viskeistä myytiin suurimpien bulkkimerkkien sekoitteiksi, mutta nykyään saaren omien single malt -viskien myynti on moninkertaistunut ja samalla eri vuosikertojen ja tyyppien kysyntä on laajentunut.
Erwin Dreger
Erwin Dreger (14. kesäkuuta 1915 Hannover – 20. maaliskuuta 1942 Martinewka) oli saksalainen sotilas, arvoltaan vääpeli.
Viski
Irlanti
Irlantilaiset viskit ovat maultaan pehmeämpiä kuin skotlantilaiset. Tämä johtuu erilaisesta valmistustavasta. Irlantilaista viskiä tislataan yleensä kolmeen kertaan, kun Skotlannissa on tapana tislata vain kahdesti. Irlannissa ohran jyviä kuivatessa ei käytetä turvesavua, josta johtuu skottiviskeille tyypillinen savun maku, vaan kuumaa ilmaa, näin ollen savun makua ei synny. Nykyisin lähes kaikki irlantilaiset tislaamot ovat ulkomaalaisomistuksessa.
Tunnetuimpia irlantilaisia viskejä ovat Jameson, Old Bushmills, Tullamore Dew, John Powers, Paddy, Tyrconnell ja Redbreast.
Pohjois-Amerikka
pienoiskuva|Viskitynnyreitä kypsymässä [[Jim Beam|Jim Beamin varastolla.]] Myös Pohjois-Amerikassa valmistetaan viskejä. Ne poikkeavat huomattavasti alkuperäisistä skotlantilaista viskeistä. Bourbon-viski on Yhdysvalloissa valmistettua viskiä, jonka valmistukseen käytetään yli puolet maissia, lisäksi käytetään tyypillisesti vehnää sekä ruista. Tennesseen osavaltion alueella valmistettuja viskejä kutsutaan Tennessee-viskeiksi. Näiden viskien valmistuksessa tisle suodatetaan sokerivaahterapuuhiilipedin läpi ja vanhennetaan vähintään neljä vuotta.
Erwin Dreger
Paul Carell kertoo Dregeristä seuraavasti:
Saksan 3. panssaridivisioona taisteli Neuvostoliiton talven 1941–1942 vastahyökkäyksen aikana Izjumin murtokohdan eteläreunassa. Dreger kuului divisioonaan 3. jalkaväkirykmentin 1. komppaniaan.
Viski
Pohjois-Amerikka
Yhdysvaltalaisia bourboneja ovat esimerkiksi Jim Beam, Wild Turkey, Four Roses, Evan Williams, Maker's Mark sekä Tennessee-viskejä Jack Daniel’s ja George Dickel.
Erwin Dreger
Vääpeli Dreger vastasi 15 miehen kanssa kaksi kilometriä pitkästä rintamasta Nepokrytajan kaistalla. Tämän pitkän kaistan puolustaminen onnistui vain harvinaisella taktiikalla, jonka Dreger oli itse kehittänyt. Jokainen mies oli aseistautunut konekiväärillä, joka oli mahdollista, koska aseet olivat sotasaalista. Lisäksi kolme ylimääräistä konekivääriä oli varastossa. Maastoon ja tukikohtana olleeseen kylään varastoitiin paljon sotasaaliina saatuja panosvöitä. Näin jokainen mies toimi yksin ilman normaalia apumiestä, jonka tehtävänä oli hakea ammuksia. Miehet oli ryhmitetty laajaan puolikaareen, jossa oli lisäksi syviä porrastuksia. Taktiikka vaati miehiltä rautaisia hermoja.
Viski
Pohjois-Amerikka
Kanadalaisia viskejä ovat esimerkiksi Seagram’s, Canadian Club, Lord Calvert, Alberta Premium ja Crown Royal.
Erwin Dreger
Sattumalta vihollisen hyökkäys oli suuntautunut tarkalleen puolikaaren keskelle, joten sitä vastaan saatettiin keskittää monen konekiväärin tuli, ja puolustautuminen oli helppoa. 20 minuutissa venäläiset oli lyöty ristitulessa. Tappiot olivat valtavat, kun samaan aikaan Dreger ei menettänyt yhtäkään miestä.
Viski
Japani
Viski on myös Japanissa erittäin suosittu juoma. Japani onkin Skotlannin jälkeen maailman toiseksi suurin mallasviskin tuottaja. Japanilainen viski valmistetaan hyvin pitkälti perinteisiä skotlantilaisia menetelmiä noudattaen. Japanilaisen viskin erityispiirteenä voidaan mainita, että osa viskistä kypsytetään japanilaisesta tammesta (Quercus Mongolica) valmistetuissa tynnyreissä, jotka tuovat viskiin oman vivahteensa.
Erwin Dreger
Tunnin päästä vihollinen yritti tuhota suunnatulla tykistötulella Dregerin miesten asemat, mutta he olivat taktiikan mukaisesti siirtyneet jo uusiin asemiin ja tykistökeskitys oli tehoton. 14 tunnin aikana venäläiset hyökkäsivät viisi kertaa, mutta joka kerta tulos oli sama. Vihollispataljoonien hyökkäys pysäytettiin. Dregerin miehet kestivät vaikka vihollisella oli satakertainen ylivoima.
Kolme päivää myöhemmin Dreger kuoli. Aikaisemmin hän oli joutunut vetäytymään tukikohtana olleesta kylästä. Dreger yritti löytää miehilleen suojan ja lämpimän paikan 30 asteen pakkasessa. Hän yritti vallata läheisen kolhoosin, mutta häneen osui luotisuihku vihollisen konekivääristä. Miehet saivat haavoittuneen Dregerin turvaan, mutta hän kuoli. Hänen viimeiset sanansa olivat: ”Kuunnelkaa miehet, kohta koputetaan!”
Viski
Muut maat
Edellä mainittujen alueiden lisäksi viskiä valmistetaan jonkin verran Bulgariassa, Intiassa, Itävallassa, Ranskassa, Ruotsissa, Saksassa, Sveitsissä, Tanskassa ja Uudessa-Seelannissa. Suomessa viskiä on tislattu Ilmajoen Koskenkorvan tehtailla 1981–2000, Lahdessa,  Porissa, Isossakyrössä ja Helsingissä.
Dorotean rautatieasema
Dorotean rautatieasema on rautatieliikennepaikka Dorotean kunnan keskustaajamassa Doroteassa, Ruotsissa. Liikennepaikka sijaitsee Inlandsbanan-radan varrella rataosalla. Liikennepaikan omistaa ja sitä ylläpitää Inlandsbanan AB.
Liikennepaikalla on henkilöliikennettä ainoastaan kesäkuukausina, jolloin Inlandsbanan AB:n tytäryhtiö Inlandståget AB liikennöi dieselmoottorijunilla Östersundin ja Jällivaaran välillä. Vakinaista tavaraliikennettä ei ole.
James Keith
thumb|right|250px|James Keith James Francis Edward Keith (11. kesäkuuta 1696 Inverugie, Skotlanti – 14. lokakuuta 1758 Hochkirch, Saksi ) oli skotlantilaissyntyinen sotamarsalkka.
Elämäkerta
Lakiopintojensa ohessa Edinburghin yliopistossa James Keith opiskeli myös kirjallisuutta ja historiaa. Vuonna 1715 Skotlannin jakobiitit nousivat kapinaan Englantia vastaan ja Keithin perhe päätti paeta mantereelle. James Keith muutti Pariisiin, josta hän joutui lähtemään 1719. Hän pestautui ensin Espanjan armeijaan palkkasoturiksi ja päätti siirtyä myöhemmin palvelemaan Venäjälle Pietari II:ta. Hyvän koulutuksen saaneena hänen toimenkuvaansa Venäjällä kuului sotilaalliset ja hallinnolliset tehtävät.
Venäjän miehittäessä Pikkuvihan aikana Suomen, Keith muutti asumaan Turkuun, porvari Grubbin taloon. Grubbin taloa vastapäätä asui Turun silloinen pormestari, Carl Merthen lapsineen. James Keith tutustui Merthenin perheeseen ja hänestä tuli tuttavalliset pormestarin tyttären Eva Merthenin (1723–1811) kanssa. Carl Merthen kuoli keväällä 1743 lyhyen sairastelun seurauksena ja Merthenien lapset jäivät orvoiksi. Kenraaliksi ylennetty Keith pyysi Eva Mertheniä muuttamaan luokseen ja emännöimään kutsuilla. Vaikka Keith ja Merthen eivät olleet naimisissa, silti Keith esitteli kutsuillaan Eva Merthenin aina puolisokseen.
Turun rauhan solmimisen jälkeen Keith määrättiin komennukselle Tukholmaan, jonka jälkeen hän lähti takaisin Pietariin. Keisarinna Elisabeth palkitsi Keithin suorittamastaan palveluksesta kaksinkertaisen palkan lisäksi kunniamiekalla ja Andreaan suurristillä. Keisarinna lahjoitti Keithille myös asuinpalatsin Pietarista ja Liivinmaalla sijaitsevan maatilan. Eva Merthen muutti asumaan Keithin luo Pietariin, Keithin toimiessa uudessa virassaan Tallinnan ja Riian käskynhaltijana. Keith joutui pian juonittelujen kohteeksi ja hän päätti pestautua kuningas Fredrik II:n palvelukseen Berliiniin. Siellä hänet ylennettiin sotamarsalkaksi. Eva Merthen jäi asumaan Pietariin. James Keithille ja Eva Merthenille syntyi useita lapsia, mutta heitä ei voinut merkitä asiakirjoihin Keithin aatelistaustan vuoksi. Pari kuitenkin avioitui 1750-luvulla. Heidän avioliittoaan kutsuttiin morganaattiseksi avioliitoksi, koska heidän olisi täytynyt pyytää avioitumiseen lupaa Keithin suvun klaanilta ja Englannin ja Skotlannin kuninkaalta. James Keith määräsi testamentissaan varallisuutensa vaimolleen ja lapsilleen.
Preussin ja Itävallan välillä syttyi sota ja Keith johti Preussin armeijaa yhdessä Fredrik II:n kanssa. Itävalta hyökkäsi Saksin Hochkirchissä 14. lokakuuta, 1758, johon Preussin armeija oli leiriytynyt. Keith kuoli luodeista saamiinsa vammoihin. Hänet haudattiin sotilaallisin menoin Hochkirchin kirkkoon. Sodan päätyttyä 1763, Keithin arkku siirrettiin Potsdamin varuskuntakirkkoon Fredrik II:n määräyksestä. Vuonna 1786 Berliinin Wilhelmplatzille pystytettiin patsas Keithin muistolle.
Merthen on Zachris Topeliuksen historiallisen romaanin Suomen herttuatar aiheena.
Canon
Historiaa
Canonin historia juontaa juurensa vuoteen 1933, jolloin nuori gynekologi Takeshi Mitarai alkoi teknikkoystäviensä kanssa kehittää kameroita omassa yrityksessään Tokion Minatossa. Vuonna 1937 nimen Precision Optical Industry, Co., Ltd. saaneen yrityksen ensimmäinen tuote oli Japanin ensimmäinen verhosuljinta käyttävä kinofilmikamera, joka jäljitteli varsin tarkasti saksalaista Leicaa. Kamera sai nimen Kwanonin, buddhalaisen armoa symboloivan hahmon mukaan, ja vuonna 1947 sen innoittamana yhtiön nimeksi muutettiin Canon. Vuonna 1940 yritys kehitti röntgenlaitteen, jolla oli merkittävä rooli Japanin tuberkuloosiseulonnassa.
1960-luku
Canon tuli 1960-luvulla tunnetuksi keskihintaisten kameroiden valmistajana, kun taas kalliimmat kamerat olivat Nikonin vahvaa aluetta. Vuodesta 1959 vuoteen 1963 Canonin liikevaihto kolminkertaistui. Vuonna 1964 Canon laajensi toimistotekniikkaan ja toi markkinoille maailman ensimmäisen toimistolaskukoneen, jossa käytettiin sittemmin standardiksi muodostunutta 10 näppäimen näppäimistöä. Yhdessä Texas Instrumentsin kanssa Canon kehitti ensimmäisen taskulaskimen nimeltä Pocketronic. Canon ryhtyi 1965 myös kopiokoneiden valmistajaksi, kehitti Xeroxin menetelmää parempaa kopiointitekniikkaa ja toi markkinoille maailman ensimmäisen tavallista paperia käyttävän kopiokoneen vuonna 1968.
1970-luku
Canonin myynti ei 1970-luvun taitteessa oikein sujunut. Toimitusjohtaja Ryuzaburo Kakun johdolla toimintoja ryhdyttiin virtaviivaistamaan ja markkinointipanostuksia lisäämään, minkä ansiosta yritys saatiin uuteen nousuun niin, että sen myynti seitsenkertaistui vuodesta 1975 vuoteen 1985. Mikroprosessorilla varustetusta AE-1-mallista tuli vuonna 1976 ensimmäinen järjestelmäkamera, jota mainostettiin televisiossa Yhdysvalloissa, ja erinomaisin tuloksin. Muita 1970-luvun tärkeimpiä tuotteita olivat ensimmäinen ammattikuvaajien tarpeen täyttävä järjestelmäkamera F-1 (1971), Canonac-toimistotietokone (1974) sekä lasertekniikkaan perustuva kopiokone (1975).
1980-luku
1970-luvun lopulla Canon pääsi mustesuihkutulostuksen kehityksen kärkeen tarinan mukaan vahingossa syntyneellä keksinnöllä. Vuonna 1982 Canon toi markkinoille henkilökohtaisen kopiokoneen ja elektronisen kirjoituskoneen kilpailemaan IBM:n tuotteiden kanssa. Tämä johti tulostinten, telefax-laitteiden ja työasemien kehittelyyn kasvaville koti- ja toimistotietokonemarkkinoille. Vuosikymmenen mittaan Canon saavutti kopiokoneissa kilpailijansa tarjoamalla laserkopiokoneen, joka maksoi vain kolmanneksen Xeroxin laitteesta. Tietotekniikassa Canon teki 1980-luvulla yhteistyötä Applen kanssa.
1990-luku
Canonin kopiokoneiden ja kameroiden myynti alkoi tasaantua 1990-luvun taitteessa, ja vaikeuksia aiheutti myös talouden laskusuhdanne ja Japanin jenin arvon lasku. Pian Fuji ohitti Canonin maailman suurimpana kameravalmistajana. Canon ryhtyi siirtämään tuotantoa Japanin ulkopuolelle osana uutta kansainvälisempää strategiaansa, jonka muuan sivujuonne oli pääsy Venäjän markkinoille 1995 suomalaisen tytäryhtiönsä Oy Canon Ab:n kautta. Tietotekniikassa Canon toimi yhteistyössä IBM:n kanssa ja kehitti tuotteita IBM:n PowerPC-suorittimeen perustuen. Se panosti myös nestekidenäyttöjen kehittelyyn korvaamaan kuvaputket tietokoneissa ja televisioissa.
2000- ja 2010-luvut
Vuosituhannen vaihteen jälkeen Canonista tuli digitaalisen valokuvauksen ja digivideokuvauksen tärkeimpiin kuuluva kehittäjä, tuotteinaan ammattitasolle ulottuvat EOS-digijärjestelmäkamerat, PowerShot-zoomkompaktikamerat, Ixus-ultrakompaktikamerat ja Pixma-valokuvatulostimet. Täyskokoisen kennon järjestelmissä Canon sai Nikonin rinnalle toiseksi kilpailijakseen Sonyn, joka vuosikymmenen lopulla ohitti Canonin Japanin markkinaosuudessa. Canonilla oli vuonna 2018 kuitenkin yhä noin 40 prosentin osuus koko maailman digikameramarkkinoista.
Vuonna 2011 Canon eteni digitaalisen elokuvatuotannon alalle lanseeraamalla Cinema EOS -kamera- ja objektiivijärjestelmän.
Tuotteet
Nykyisin Canon tunnetaan erityisesti kameroistaan ja optiikastaan, mutta nimen alla valmistuu myös erilaisia toimistotarvikkeita ynnä muuta elektroniikkaa, kuten tulostimia, skannereita, kopiokoneita, fakseja, projektoreita, verkkokameroita ja laskimia.
Canon valmistaa myös optisen litografian laitteita puolijohdeteollisuudelle.
Kamerat
pienoiskuva|Canon i-Sensys MF237w
Tietokoneet
Canon on valmistanut MSX-yhteensopivia mikrotietokoneita:
Muita tietokoneita:
Mike Marsh
Michael ”Mike” Lawrence Marsh (s. 4. elokuuta 1967 Los Angeles) on yhdysvaltalainen pikajuoksija, joka voitti kaksi olympiakultaa vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa.
Ura
Marsh aloitti yleisurheilun lukiossa ja hän menestyi Yhdysvaltain kansallisen tason kilpailuissa, mutta häntä ei kuitenkaan valittu kansainvälisiin kilpailuihin kuin vasta vuonna 1991, jolloin hän oli mukana Yhdysvaltain pikaviestijoukkueessa maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän juoksi alkuerissä mutta ei ollut mukana loppukilpailussa, jonka Yhdysvallat voitti. Seuraavana vuonna Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa Marsh juoksi sadalla metrillä ajan 9,93 s 0,6 metrin vastatuuleen mutta oli vasta neljäs, eikä häntä valittu joukkueeseen. 200 metrillä hän sen sijaan sijoittui toiseksi Michael Johnsonin jälkeen ja sai olympiapaikan.
Barcelonassa Marsh yllätti 200 metrin välieräjuoksussa, jonka hän voitti ylivoimaisesti ajalla 19,73 s jääden vain sadaosasekunnin maailmanennätyksestä vaikka löysäsi vauhtiaan ennen maalia. Hän voitti loppukilpailun ajalla 20,01 s ja oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka teki 4 × 100 metrin viestijuoksussa maailmanennätyksen 37,40 s.
Hallitsevana olympiavoittajana Marsh oli ennakkosuosikki vuoden 1993 maailmanmestaruuskilpailuissa, mutta hän jäi 200 metrillä neljänneksi ajalla 20,18 s. Kausi 1994 sujui ilman merkittäviä voittoja, mutta Marsh teki paluun kaudella 1995 ja voitti Yhdysvaltain mestaruuden 100 metrillä ja edusti maataan Göteborgin maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän sijoittui MM-kilpailuissa 100 metrin lopputuloksissa viidenneksi ajalla 10,10 s ja oli mukana pikaviestissä, jonka alkuerissä Yhdysvallat keskeytti vaihtorikon vuoksi.
Vuonna 1996 Marsh saavutti olympiapaikan kaikissa kolmessa pikajuoksussa ja selviytyi jokaisessa loppukilpailuun. Hän oli 100 metrillä viides ajalla 10,00 s ja 200 metrillä kahdeksas ajalla 20,48 s, ja 4 × 100 metrin viestissä hän saavutti hopeaa ajalla 38,05 s.
Marsh lopetti urheilu-uransa vuonna 1997.
Jinju
Jinju (, hanja 晋州市) on kaupunki Etelä-Korean Etelä-Gyeongsangin maakunnassa, Namjoen (Namgang) varrella. Kaupunki sijaitsee linnuntietä 88 kilometriä suurkaupunki Busanista länteen ja 284 kilometriä Soulista eteläkaakkoon. Vuonna 2016 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 346 739.
2-kloori-6-nitrotolueeni
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa 2-kloori-6-nitrotolueeni on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin.
Valmistus ja käyttö
2-kloori-6-nitrotolueenia valmistetaan klooraamalla o-nitrotolueenia. Katalyyttinä reaktiossa käytetään rauta(III)kloridia. 2-kloori-6-nitrotolueenin lisäksi reaktiossa muodostuu hieman myös 2-kloori-4-nitrotolueenia ja nämä isomeerit voidaan erottaa toisistaan tislaamalla alennetussa paineessa.
2-kloori-6-nitrotolueeni voidaan pelkistää vedyttämällä, jolloin muodostuu 6-kloori-o-toluidiinia, jota käytetään atsovärien, 2,6-diklooritolueenin ja 2,6-diklooribentsaldehydin valmistamiseen. Yhdistettä käytetään myös eräiden lääkeaineiden kuten pindololin synteeseissä.
Karl Robert Malmström
Karl Robert Malmström (16. maaliskuuta 1830 Turku – 21. toukokuuta 1900 Antrea) oli suomalainen, ruotsinkielinen pappi ja runoilija.
Henkilöhistoria
Malmströmin vanhemmat olivat kauppias Gustaf Malmström ja Maria Lindgren. Hän oli naimisissa vuodesta 1857 Lucina Konstantia Ingeborg Walleniuksen (1832–1919) kanssa. Heidän lapsiaan olivat Teknillisen korkeakoulun mekaniikan professori Paul Rurik Bruno Malmström (1872–1919) ja taidemaalari Tyra Malmström (1875–1928). Malmström kävi Turun triviaalikoulua ja lukiota, pääsi ylioppilaaksi 1851 ja hänet vihittiin papiksi 1854. Malmström oli Turun kaupungin sairashuoneen saarnaajana 1858–1874 ja kehruuhuoneen saarnaajana 1861–1876. Tämän jälkeen hän oli Turun 2. kappalaisena 1874–1883 sekä Antrean kirkkoherrana 1883–1900. Hän pakinoi Åbo Underrättelser-lehdessä nimimerkillä Ali vuosina 1876–1883. Malmström sai rovastin arvon 1885.
Malmström kirjoitti runoja juhlatilaisuuksiin, ja hänen runonsa saivat vaikutteita Zacharias Topeliuksen runoista.
Porgy ja Bess
thumb|Leontyne Price Porgy and Bess -oopperassa.
Porgy ja Bess on yhdysvaltalaisen George Gershwinin säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Sen libreton ovat kirjoittaneet Ira Gershwin sekä Du Bose Heyward, jonka romaaniin Porgy ja samannimiseen näytelmään tarina perustuu. Ooppera sai ensi-iltansa 10. lokakuuta 1935 New Yorkissa. Kriitikot arvostelivat sitä liian musikaalimaiseksi, ja vaikka yleisö pitikin yksittäisistä numeroista, teos poistui pian ohjelmistosta. Suurempaan suosioon Porgy ja Bess nousi vasta Gershwinin kuoleman jälkeen.
Oopperassa Gershwin pyrkii yhdistelemään perinteistä eurooppalaista orkesterimusiikkia amerikkalaiseen jazz- ja kansanmusiikkiin.
Oopperan tunnetuin sävelmä lienee ”Summertime”, jonka musta äiti laulaa alussa kehtolauluna lapselleen. Tapahtumien näyttämönä toimii Charlestonin Catfish Row.
Tarinan pahan miehen, kokaiinikauppias Sportin’ Lifen roolihahmo kirjoitettiin alun perin laulaja Cab Callowayn persoonallisuutta mallina käyttäen, joskaan hän ei tätä roolia esittänyt.
Oopperan omintakeinen erityispiirre oli se, että se oli kirjoitettu ja sovitettu mustia esittäjiä ajatellen, koska tapahtumat sijoittuvat Charlestonin mustien slummikortteliin. Jopa poliisit, joita tarinassa vilahtaa pariin otteeseen, ovat mustia. Tekijöiden nimenomainen toivomus oli, että teosta saisivat esittää ainoastaan mustat laulajat. Tämä on johtanut kiistoihin tekijänoikeuksien haltijoiden ja eurooppalaisten oopperatalojen välillä, viimeksi Budapestissa.
Levytyksiä
Vuonna 2003 musikaalin alkuperäistuotannon esiintyjien tekemät soundtrack-levytykset (1940–1942) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Vuonna 1958 Miles Davis tulkitsi musikaalin sävelmiä albumillaan Porgy and Bess.
Jennifer Holt
Jennifer Holt (oikealta nimeltään Elizabeth Marshall Holt, 10. marraskuuta 1920 Hollywood – 21. syyskuuta 1997 Dorset, Britannia) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Hänen isänsä Jack Holt ja veljensä Tim Holt olivat myös elokuvanäyttelijöitä, ja kaikki kolme esiintyivät lännenfilmeissä, vaikkakaan eivät kertaakaan samassa elokuvassa.
Holt sai roolin vuonna 1941 Hopalong Cassidy-elokuvasta Stick to Your Guns ja allekirjoitti sen jälkeen kuusivuotisen sopimuksen Universal-yhtiön kanssa. Tällöin hän otti käyttöön etunimen Jennifer. Kaikkiaan Holt esiintyi 45 elokuvassa, joista 37 on lännenfilmejä. Holtin mieluisin rooli oli vuoden 1948 elokuvassa The Hawk of Powder River, jossa hän esitti lainsuojattomien johtajaa.
Holt esiintyi myös television lastenohjelmissa ja sai mainetta niihin sopivista roolihahmoista.
Holt oli naimisissa seitsemän kertaa, ja useat puolisot olivat elokuva-alalta. Puolisoista tunnetuin on näyttelijä William Bakewell.
9. kesäkuuta
9. kesäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 160. päivä (161. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 205 päivää.
Juhlapäiviä
Katso myös: kalenteri ~ 8. kesäkuuta, 10. kesäkuuta
Pomfretti
Pomfretti eli merilahna (Brama brama) on ahvenkala. Kala elää Atlantissa, Intian valtameressä ja Tyynessämeressä. Vaikkalajia kutsutaan joskus merilahnaksi, se ei ole sukua esimerkiksi Itämeressä tavattavalle lahnalle (Abramis brama).
Pomfretti voi kasvaa metrin pituiseksi ja painaa jopa kuusi kiloa.
Ratapurjehdus
Ratapurjehdus  on kilpapurjehdusta poijuen merkkaamalla alueella, poijut kierretään kilpailuohjeessa määrätyssä järjestyksessä. Yleensä laivuekilpailuissa rata kierretään vastapäivään ja parikilpailuissa, match racessa, myötäpäivään. Yksi purjehdus eli lähdön ja maaliintulon välinen radan kiertäminen kestää useimmiten puolesta tunnista kahteen tuntiin. Ratojen pituudet määritellään veneluokan nopeuden ja tuulen voimakkuuden mukaan. Yleensä kilpailupäivän aikana purjehditaan 2-4 lähtöä ja kilpailupäiviä on yleensä kahdesta kolmeen kappaletta.
Ratakilpailun kulku
Kilpapurjehdussääntöjen mukaan purjehduskilpailu jakautuu kolmeen osaan: lähtö, purjehdus, maaliintulo. Jokaisessa vaiheessa on voimassa erilaiset säännöt.
Lähtö
Kilpapurjehdus alkaa 5 minuttia ennen lupaa ylittää lähtölinja. Kilpailulautakunta ilmoittaa lähdön eri vaiheista kilpailuohjeissa mainituilla viestilipuilla ja äänimerkeillä useimmiten lähtölinjan styyrpuurin päässä olevasta lähtöaluksesta. Ennen kuin lautakunta antaa luvan ylittää lähtölinjan, kilpailijat etsivät parasta mahdollista paikkaa toisiinsa nähden ja parasta mahdollista vauhtia ylittää lähtölinja. Lähdöt pyritään järjestämään vastatuuleen siten että lähtölinja on kohtisuoraan tuulen suuntaa vastaan. Lähtölinjan muodostaa yleensä paapuurin päässä lippupoiju ja lähtöaluksessa oranssi lippu. Lähtöproseduuri aloitetaan yleensä viisi minuuttia ennen varsinaista lähtölinjan ylitystä annettavalla varoitusviestillä. Tämän jälkeen, neljä minuuttia ennen lähtöä, annetaan valmiusviesti, jonka jälkeen purjehduksen kilpailusäännöt astuvat voimaan. Lisäksi annetaan ääni- ja lippuviestein ilmoitus, kun lähtöön on yksi minuutti. Lähtömenetelmissä on pieniä eroja, joten on tärkeä varmistaa lähtöviestit ja –ajat kilpailuohjeista. Lähtölinjan leveys määritellään yleensä osallistujamäärän mukaan.
Kilpapurjehdus
Lähdön jälkeen kilpailijat kiertävät merkkien muodostaman radan kilpailuohjeissa määrätyssä järjestyksessä ennen maaliintuloa. Radan pituus vaihtelee mm. sään mukaan. Varsinkin kevytvenekilpailuissa rata voi olla jopa niin pitkä ettei toista poijua erota.
Maali
Maali on lähtölinjan tapaan poijun ja maalialuksen lipun väliin muodostettu linja. Yleensä ratapurjehduksessa maaliin saavutaan vasta- tai sivutuuleen
Trapetsoidirata
Trapetsoidirata on yleisin ratapurjehduksessa käyttetty ratamuoto. Tällöin rata muodostuu lähtöviivasta, vastatuuli- eli ylämerkistä, sisemmästä myötätuuli- eli alamerkistä, ylämerkin jälkeisestä sivutuuli- eli levittäjämerkistä ,joka toimii myös ulompana ylämerkkinä, ulommasta alamerkistä sekä maalista. Rata pyritään rakentamaan siten että ylämerkit, alamerkit ja lähtölinja ovat toisiinsa nähden tuulen suuntaisia sekä levittäjäosuus sivumyötäiseen. Rataan kuuluu useimmiten yksi vastatuuli-myötätuuliosuus (makkararata) joko sisempien tai ulompien ylä- ja alamerkkien kautta. Sisempien ylä- ja alamerkin ympäri purjehdittavaa vastatuuli-myötätuuliosuutta kutsutaan inner loopiksi ja ulommaisten merkkien ympäri kierrettävää outer loopiksi.
Makkararata
Makkararata koostuu vastatuulessa sijaitsevasta ylämerkistä, myötätuulessa olevasta alamerkistä sekä näiden väliin, yleensä noin radan ensimmäiseen kolmannekseen alamerkiltä katsottuna, sijoittuvasta lähtölinjasta. Rata purjehditaan seuraavanlaisessa järjestyksessä: Muun muassa purjehtivasta luokasta riippuen makkararataa voidaan varioida esimerkiksi sisältämään enemmän kierroksia tai kaksoisalamerkin eli porttimerkin sekä ylämerkin jälkeisen levittäjän.
Toni Nieminen
Toni Markus Nieminen (s. 31. toukokuuta 1975 Lahti) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja olympiavoittaja.
Niemisen suurimpiin saavutuksiinsa kuuluu hänen 16-vuotiaana vuonna 1992 Albertvillen talviolympialaisissa saavuttamansa suurmäen kulta. Nieminen oli Albertvillessä mukana myös kultaa hypänneessä joukkueessa ja sai normaalimäessä pronssia. Samana vuonna hän voitti myös sekä Keski-Euroopan mäkiviikon että maailmancupin kokonaiskilpailut. Nieminen voitti kyseisenä vuotena kolme mäkiviikon kilpailua ja oli yhdessä toinen. Nieminen on edelleen kaikkien aikojen nuorin mäkihypyn olympiavoittaja ja nuorin mäkiviikon kokonaiskilpailun voittoon yltänyt hyppääjä.
Nieminen oli 13-vuotiaana 1989 Lahden MM-hiihtojen koehyppääjä. Hän siirtyi V-tyyliin keväällä 1991, minkä jälkeen ura lähti nousuun. Hän voitti ensimmäisen maailmancup-osakilpailunsa syksyllä 1991 kauden avauskisassa Thunder Bayssa. Saman kauden aikana hän voitti 1992 kolme SM-kultaa ja kaksi nuorten MM-kultaa ja yhteensä kahdeksan maailmancupin osakilpailua edellä mainittujen saavutusten lisäksi.
Nieminen sai erikoisluvalla 17-vuotiaana ajokortin. Mäkihyppyuransa jälkeen Nieminen on toiminut ravihevosten valmentajana ja ohjastajana. Ohjastajanuralla Nieminen on saavuttanut yhteensä 707 ravilähtöä totosijoin 38-51-50, (3.8.2018 mennessä). Hän toimi vuosina 2004–2018 MTV3-kanavalla mäkihyppylähetysten asiantuntijakommentaattorina selostaja Jani Uotilan rinnalla.
Syyskuussa 2017 hän kuitenkin ilmoitti, että mäkihyppyura on toistaiseksi jäissä.
Lahden kaupunginhallitus myönsi hänelle 1. marraskuuta 2000 Lahti-mitalin numero 40.
Keväällä 2021 Nieminen osallistui Big Brother Vip -ohjelmaan, jossa oli mukana yhteensä 14 julkisuudesta tuttua henkilöä. Hänet häädettiin ulos talosta toisena kilpailijana.
Valmentajana
Nieminen on toiminut vuonna 2004–2005 Suomen Hiihtoliiton mäkihypyn junioriryhmän valmentajana. .
Nieminen aloitti vuoden 2018 keväällä mäkihyppääjä Julia Kykkäsen henkilökohtaisena valmentajana.
Nieminen perusti yhdessä Kalle Palanderin kanssa elokuussa 2017 henkisen valmentautumisen konsultaatiota antavan yrityksen nimeltään Herkät herrasmiehet.