cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vampirella
Suomessa julkaistiin Vampirella-lehteä viisi numeroa 1-3/1975 ja 4-5/1975.
Nyctereutes procyonoides viverrinus
Koko ja ulkonäkö
thumb|vasen|Supikoiria videolla [[Tobun eläintarhassa.]] N. p. viverrinus on muita supikoiria pienempi. Painoa sillä on 3–6,2 kg. Ruumiin pituus on 29–65 cm ja korkeus 20 cm. Urokset ja naaraat ovat samankokoisia. Turkin väri vaihtelee keltaisesta harmaaseen tai punertavaan. Pienet poikaset ovat mustia. Selässä, hartoilla ja hännässä on mustaa karvoitusta. Jalat ja rinta ovat tummia. Naamassa on musta naamiokuvio. Päässä on pienet korvat, terävä kuono ja poskilla pitkää karvaa. Turkki on kaikkiaan lyhyempi ja silkkisempi kuin muilla supikoirilla, ja se lyhenee entisestään kesäisin. Kallo ja hampaat ovat muita supikoiria pienemmät. Talveksi sille kertyy paksu rasvakerros, ja kesäisin ne näyttävät suhteessa paljon hoikemmilta. Häntä on lyhyt ja karvainen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Japanissa supikoiraa tavataan Honshūlla, Shikokulla, Kyūshūlla ja Hokkaidōlla. Ihmisen mukanaan tuomina niitä tavataan myös Chiburijiman ja Yakushiman saarilla. Hokkaidōn alalajia tavataan myös Okushirin saarella.
Japanissa supikoirat viihtyvät hyvin lehti- ja havupuumetsissä usein lähellä merta, jokea tai järveä. Sitä esiintyy kuitenkin myös hyvin kaupungistuneilla alueilla, kuten Tokion metropolialueella. Rakennetulla alueella se käyttää liikkumiseen esimerkiksi viemäreitä.
Elintavat
N. p. viverrinus elää pääasiassa yksin, mutta se saattaa esiintyä myös perheryhmässä. Ne ovat pääasiassa yöaktiivisia mutta liikkuvat myös päivisin. Japanissa talvet ovat leudompia kuin mantereella, ja supikoirat voivat olla hyvin aktiivisia talven läpi. Niiden ei tarvitse myöskään kerätä yhtä suuria rasvakerroksia. Talvisin ne liikkuvat kuitenkin enemmän ja pitempiä matkoja. Japanin supikoirat eivät ole territoriaalisia, ja samalla alueella saattaa olla monta supikoiraa. Ne liikkuvat alueella, jonka koko vaihtelee kaupunkiympäristöissä 0,1 km² vuoristoseutujen 6 km² kokoisiin alueisiin.
Japanin supikoirat ovat kaikkiruokaisia ja käyttävät hyväkseen hyvin erilaisia ravinnonlähteitä. Suurin osa ruokavaliosta koostuu hedelmistä, siemenistä, hyönteisistä ja mereneläimistä. Etenkin talvisin kalat ja raadot ovat tärkeä ravinnonlähde. Niiden näköaisti on suhteellisen huono, ja saalistaessaan ne joutuvatkin luottamaan pääasiassa muihin aisteihinsa.
Lisääntymisaika kestää huhtikuusta kesäkuuhun. Tiineys kestää 62–66 päivää, ja poikasia on kerrallaan 4–5. Pesät ovat usein esimerkiksi ontoissa puunrungoissa tai rakennusten alla. Omia pesäkolojaan ne eivät varsinaisesti kaiva. Emo imettää poikasiaan 45–80 päivää, ja sukukypsiä niistä tulee 9–11-kuukauden ikäisinä. Ne voivat elää 13-vuotiaiksi saakka.
Uhat, suojelu ja ihminen
thumb|Tanuki valtavine kiveksineen teoksessa vuodelta 1881. Japanissa supikoiria metsästetään tuhoeläiminä. Niitä pyydetään myös lihan takia, ja karvoja käytetään kalligrafiaan tarkoitetuissa siveltimissä. Ne ovat kuitenkin suhteellisen yleisiä etenkin Kaakkois-Japanin kaupunkialueilla. Sitä ei pidetä uhanalaisena. Mahdollisia uhkia ovat kuitenkin taudit, kuten syyhy, penikkatauti ja vesikauhu. Huomattavia määriä supikoiria kuolee liikenteessä. Vuonna 1998 liikenteen takia kuolleiden supikoirien määräksi arvioitiin 110 000–370 000 yksilöä. Supikoirat jäävät liikenteen alle etenkin aamuisin ja iltaisin. Mahdollisen uhan saattavat muodostaa myös lemmikeiksi mantereelta tuodut supikoirat, joita on päästetty irti luontoon.
Japaniksi supikoiraa kutsutaan nimellä tanuki tai mujina, joista jälkimmäinen saattaa tarkoittaa myös mäyrää. Japanilaisessa kansanperinteessä tanukit ovat usein pahanilkisiä ja voivat muuttaa muotoaan ihmisiä vedättääkseen. Tanukit tunnetaan myös suurista kivespusseistaan, joiden kautta niitä esitetään usein eri yhteyksissä humoristisessa mielessä. Supikoiran lihaa käytetään ruokalajien, kuten tanuki jirun valmistukseen.
S.E.S.
S.E.S oli eteläkorealainen tyttöbändi, joka perustettiin vuonna 1997. Suomessa S.E.S sai huomiota, kun se teki coverin suomalaisen tyttöduo Nylon Beatin kappaleesta ”Rakastuin mä looseriin”, ja kyseisestä kappaleesta tuli Koreassa hitti. S.E.S.in muita hittejä olivat muun muassa ”Shy Boy I’m your girl” ja ”Oh, My Love!”. Yhtye hajosi vuonna 2002. S.E.S kuului levy-yhtiö SM Entertainmentin artisteihin.
Quirino
thumb|200px|Quirinon sijainti Quirino on Filippiinien Cagayan Valleyn alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Cabarroguis. Sen naapureita ovat pohjoisessa Isabela, kaakossa Aurora ja lännessä Nueva Vizcaya. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 176 786.
Provinssi perustettiin erottamalla se Nueva Vizcayasta kahdessa vaiheessa vuosina 1966 ja 1971. Se on nimetty presidentti Elpidio Quirinon mukaan.
Erkki Ervamaa
Erkki Gunnar Ervamaa (4. huhtikuuta 1915 Tervola – 8. lokakuuta 1962 ) oli suomalainen pastori ja Akateemisen Karjala-Seuran aktivisti 1930-luvulla.
Quirino
Aiheesta muualla
16.28333°N, 121.58333°W
Erkki Ervamaa
Ervamaan vanhemmat olivat lääninrovasti Gunnar Edvard Ervamaa, ent. Ervast (1877–1967), ja Helmi Maria Bergroth (1882–1954).
Ervamaa kävi Tornion yhteiskoulua ja oltuaan perustamassa keväällä 1933 Sinimustat-järjestön paikallisosastoa hän joutui erotetuksi koulusta. Hän osallistui Sinimustien kesäleirille 1933 ja tutustui siellä järjestön johtajiin Elias Simojokeen ja Jaakko Virkkuseen. Kun Ervamaa muutti syksyllä 1934 Helsinkiin hän liittyi mukaan Sinimustien sisärenkaaseen. Syksyllä 1935 hän osallistui järjestön suunnitteleman Viron vallankaappaushankkeen valmisteluun ja teki useita kuriirimatkoja Tallinnaan kuljettaen kirjeitä Viron vapsien maanalaisille johtajille. Kaappaushankkeen epäonnistuttua joulukuun alussa 1935 Tallinnassa oleskellut Ervamaa vältti siellä pidätyksen mutta hänet pidätettiin myöhemmin Suomessa.
Ervamaa vihittiin papiksi 1938, ja hän toimi ennen sotia vuonna 1939 Sallassa Tuutijärven rajaseutupastorina. Sotien jälkeen hän oli seurakuntapappina ja myös oppikoulunopettajana muun muassa Munkkiniemen yhteiskoulussa Helsingissä. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1957–1961.
Six
Six tai SIX voi viitata johonkin seuraavista:
Vuohi ja Kiinan muurin maraton
Vuohi ja Kiinan muurin maraton on Maailmanmatkaajan seikkailut -lastenlevysarjan toinen osa. Albumilla seikkailee Julia Vuoren luoma Vuohi. Kappaleet ovat Pessi Levannon säveltämiä ja Marjatta Levannon sanoittamia.
Albumin avausraidalla Vuohi osallistuu painikilpailuun Mongoliassa. Seuraavaksi Vuohen matka vie Brasilian sademetsiin. Ukrainassa Vuohi tekee taikoja Kupala-jumalan juhannusjuhlassa. Maustematkailija kokeilee keittotaitojaan Turkissa ja juustoja maistellaan Ranskassa. Kiinan muurilla Vuohi osallistuu maratonjuoksuun, ja Venetsian karnevaaleissa Vuohi pukeutuu leijonaksi. Irlannissa Vuohi opettelee, kuinka epäonnea voi estää vanhojen uskomusten mukaan. Kaikkeuden kuivin paikka löytyy Atacaman aavikolta. Pohjois-Norjassa saamelaiset odottavat kaamoksen päättymistä ja Vuohi osallistuu auringon paluun juhlintaan leipomalla voisilmäpullia. USA:ssa Vuohi taiteilee Vapaudenpatsaan klemmareista. Saharassa Vuohi matkustaa tuaregien karavaanin mukana.
Muusikot
Taustalaulut Pirjo (1, 11, 12), Vuokko (1, 2, 11), Hannu (2, 12), Pessi (1, 2), Sami (2), Linda (2), Hannu Rantanen (1), Eppu Kosonen (2)
Rizal (provinssi)
thumb|200px|Rizalin sijainti Rizal on Filippiinien Calabarzonin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Antipolo. Sen naapureita ovat pohjoisessa Bulacan, idässä Quezon, etelässä Laguna ja lännessä Metro Manila. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 2 484 840.
Mette Winge
Mette Winge (5. tammikuuta 1937 Fredriksberg - 15. huhtikuuta 2022 ) oli tanskalainen kirjailija. Hänellä oli tohtorin tutkinto lastenkirjallisuudessa.
Winge toimi Tanskan yleisradion radioteatteri- ja kirjallisuusosaston johtajana vuodesta 1982 ja kulttuuriradiokanava P1:n johtajana vuosina 1988–1990. Hän työskenteli myöhemmin säännöllisesti radio- ja televisiotyössä. Hän oli naimisissa, ja hänellä oli kaksi lasta. Hän kirjoitti paljon kirjallisuus- ja oppihistoriasta.
Hänen debyyttiteoksensa oli romaani Skriverjomfruen – en guvernanteroman vuonna 1988. Se kuvaa 1800-luvun kirjailija Charlotta Dorothea Biehliä. Myöhemmin hän kirjoitti lukuisia salapoliisitarinaelementtejä sisältäviä kirjoja, kuten Novemberlys – en klunketidsroman, 1990 ja Sandflugt – en kærlighedsroman 1991. Hänen kirjoissaan on esitelty tanskalaisia henkilöitä menneisyydestä ja nykyisyydestä. Myöhemmin hän kehitti hyödyllisen ja innostavan vuoropuhelun taiteen ja tieteen välillä. Tällainen on romaani Når fisken fanger solen, joka julkaistiin vuonna 1996. Sen jälkeen Winge on kirjoittanut näytelmiä, tietokirjoja, lasten- ja nuortenkirjoja sekä romaaneja.
Tellervo Ravila
Tellervo Ravila, myöh. Bayerle (10. toukokuuta 1935 Turku – 12. toukokuuta 2015 Indianapolis, Yhdysvallat) oli suomalainen pianisti. Ravila voitti vuonna 1957 Maj Lind -pianokilpailun. Hän opiskeli Leningradissa ja sitten Yhdysvalloissa Juilliardissa. Hän avioitui Yhdysvalloissa ja jäi sinne asumaan.
Romblon
thumb|200px|Romblonin sijainti Romblon on Filippiinien Mimaropan alueella sijaitseva saaristoprovinssi. Sen pääkaupunki on Romblon. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 283 930.
Aiheesta muualla
12.55°N, 122.28333°W
Häntäheinät
Häntäheinät (Dinebra) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi nykyisin kolme tai neljä lajia.
Kuoleman Galleria
Kuoleman Galleria on vuonna 2012 perustettu tamperelainen metalliyhtye.
Historia
Levyn julkaisun jälkeen bändi teki kymmenkunta keikkaa Suomessa. Huhtikuussa 2017 bändi teki kahdeksan esiintymisen kiertueen Unkariin, Romaniaan ja Bulgariaan.
Kesäkuussa 2017 Kuoleman Galleria aloitti Pimeys saapuu pohjoiseen -levyn äänitykset.
Vuonna 2018 yhtye esiintyi Virossa, Latviassa, Venäjällä ja Suomessa ja vuonna 2019 myös Norjassa.
Yhtyeen musiikki
Kuoleman Galleria soittaa synkän rokkaavaa metallia, jossa vaikutteita metallin eri alalajeista yhdistetään black metal tyyppiseen lauluun. Musiikissa on käytetty vaikutteita muun muassa thrash metallista, black metallista, death metallista ja folk metallista.
Rusotäpläjuurekas
Rusotäpläjuurekas (Rhodocollybia maculata) on Suomessa esiintyvä säiejuurekaslaji. Sen kasvupaikkoja ovat kangasmetsät. Rusotäpläjuurekkaasta on tehty Suomessa 48 havaintoa ja otettu 12 näytettä. Lajista on kaksi muunnosta: (Rhodocollybia maculata var. maculata) ja (Rhodocollybia maculata var. scorzonerea).
Bologna
Bologna on Bolognan metropolikaupungin pääkaupunki Pohjois-Italiassa Emilia-Romagnan alueella. Kaupungissa on vajaat 400 000 asukasta.
Historia
Bolognan perustivat etruskit nimellä Felsina n. 543 eaa. Boijit valtasivat Felsinan 300-luvulla eaa. ja nimesivät sen Bononiaksi. Seuraavaksi se oli roomalaisten leiripaikka, josta kehittyi keskiajalla yliopistokaupunki. Dante, Kopernikus ja Erasmus Rotterdamilainen opiskelivat siellä, ja Umberto Eco on opettanut siellä. Bolognan yliopisto on maailman vanhin ja se on perustettu 1088. Kaupungin rautatieasemalla räjähti 2. elokuuta 1980 uusfasistien pommi, joka surmasi 85 henkilöä.
Nähtävyydet
Bolognan kaupunkikuvaa hallitsevat katetut jalkakäytävät, i portici, joita on noin 40 kilometrin verran. Ne kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon.
Rakennukset historiallisessa keskustassa ovat väriltään tiilenpunaisesta keltaiseen.
Koulutus
Bolognan yliopisto on vuonna 1088 perustettu ja maansa toiseksi suurin
Kulttuuri ja urheilu
Koripallon pääsarjassa Serie A:ssa pelaava Virtus Bologna lukeutuu maan huippuseuroihin. Kaupungissa pelaa myös Fortitudo Bologna, joka putosi vuonna 2009 talousvaikeuksien vuoksi kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle. Myös jalkapallo on suosittua Bolognassa. Bologna FC pelaa maan pääsarjassa.
Vasenlampi
Vasenlampi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Tuusjärven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 91,8 metriä mpy.
Ivica Brzić
Ivan ”Ivica” Brzić (28. toukokuuta 1941 Novi Sad, Unkarin kuningaskunta – 2. kesäkuuta 2014) oli Jugoslaviaa pelaajaurallaan edustanut serbialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Brzić pelasi 1960- ja 1970-luvuilla. Hän edusti kotimaassaan Novi Sadia, Željezničaria ja Vojvodinaa sekä uransa jälkipuolella Itävallassa Alpine Donawitzia ja VÖEST Linziä. Hän pelasi Jugoslavian maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1966.
Brzić kuoli 2. kesäkuuta 2014, 73-vuotiaana.
Hamza Younes
Ura
Younes siirtyi kasvattajaseurasta US Monastirista CS Sfaxien vuonna 2006. Hän saavutti seurassa menestystä voitettuaan muun muassa CAF Confederation Cupin kahdesti vuosina 2007 ja 2008. Younes siirtyi elokuussa 2011 kolmen vuoden sopimuksella ES Saheliin. Hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin marraskuussa 2011.
Petrolul Ploiești
Helmikuussa 2012 Younes siirtyi Romaniaan Petrolul Ploieștiin. Hän pelasi avauskaudellaan 13 sarjaottelua ja teki niissä kaksitoista maalia. Younes teki muun muassa heti avausottelussaan Concordia Chiajnaa vastaan kolme maalia. Myös kaudella 2012–2013 Younes onnistui heti avausottelussaan Ceahlăul Piatra Neamţia vastaan tekemään kolme maalia. Hän teki lopulta kauden aikana kolmetoista maalia. Younes voitti myös joukkueen mukana Romanian cupin. Kaudella 2013–2014 hän ehti pelata yksitoista sarjaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia, kunnes jätti seuran joulukuussa.
Botev Plovdiv
28. tammikuuta 2014 Younes siirtyi kolmen vuoden sopimuksella bulgarialaiseen Botev Plovdiviin. Younes teki loppukauden aikana viisi maalia ja onnistui tekemään muun muassa heti avausottelussaan kaksi maalia Ludogoretsia vastaan.
Maajoukkue
Younes pelasi ensimmäisen maaottelunsa Tunisian paidassa harjoitusottelussa Etelä-Koreaa vastaan 28. toukokuuta 2014.
Aymen Ben Amor
Aymen Ben Amor (s. 7. syyskuuta 1985 Sidi Bouzid) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea keskikenttäpelaaja ja oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa US Monastiria.
Ura
Ben Amor aloitti ammattilaisuransa CS Sfaxienissa, jossa hän saavutti muun muassa Tunisian mestaruuden, Afrikan Confederation Cupin ja Tunisian cupin. Tammikuussa 2010 Ben Amor siirtyi kesken kauden Espéranceen.
Choristodera
Choristodera on sukupuuttoon kuollut matelijoiden lahko, jonka jäsenet elivät osittain tai kokonaan vedessä.
Choristoderan jäseniä on tavattu ainakin keskijurakaudelta aina mioseenille asti. Myöhäistriaskaudella elänyt Pachystropheus saattoi myös kuulua tähän ryhmään, mikä aikaistaisi Choristoderan fossiiliaineistoa 45 miljoonalla vuodella. Pachystropheuksen sukulaissuhteet ovat kuitenkin kiistellyt, ja se saattoi tosiassa kuulua Thalattosauria-ryhmään, mutta kallon puuttuessa lähes kokonaan ei varmoja määrittelyjä voida tehdä.
Ulkonäkö
Tyypilliset lahkon jäsenet kuten Champsosaurus muistuttivat nykyisiä krokotiilieläimiä, erityisesti gaviaalia. Gaviaalilla on pitkä, kapea kuono jossa on paljon pieniä hampaita, jolla se pyydystää kaloja. Champsosaurus oli myös suunnilleen krokotiilin kokoinen, suvun suurin laji 3 metriä. pienoiskuva|vasen|[[Monjurosuchus]] Joidenkin äskettäin löydettyjen lajien koko ja ulkonäkö vaihteli paljon. Lazarussuchus ja Cteniogenys olivat pieniä ja lyhytleukaisia. Niiden kallot olivat noin 5 senttiä pitkät ja ne saattoivat olla maalla eläneitä hyönteissyöjiä. Iguaanin kokoinen Monjurosuchus näytti pullealta liskolta. Ihonjäjlejet paljastavat että sillä oli uimaräpylät ja suuret harjasuomut kuten alligaattorilla. Kooltaan ja muodoltaan Monjurosuchus muistutti nykyistä kaloja ja sammakkoeläimiä saalistavaa kiinankyhmyliskoa.
Merkilliset pitkäkaulaiset lajit, Japanista löydetty Shokawa ja Kiinasta löydetty Hyphalosaurus, muistuttivat paljon notosaureja. Hyphalosaurus oli pieni, täysikasvuisena noin 30 senttiä pitkä, Suurin osa sen pituudesta oli kaulaa ja häntää, sen ruumis olisi mahtunut aikuisen ihmisen käteen. Eräässä hyvin säilyneessä fossiilissa oli Hyphalosaurus jonka ympärillä oli suuren marmorikuulan kokoisia pitkulaisia nahkamaisia munia, ja 15-senttisiä poikasia. pienoiskuva|vasen|[[Hyphalosaurus]]
Levinneisyys
Choristoderaan kuuluvien lajien jäänteitä on löydetty Pohjois-Amerikasta, Aasiasta, Euroopasta, ja mahdollisesti Pohjois-Afrikasta sekä Itä-Timorista. Axel Heibergin saarelta pohjoisesta Kanadasta on löydetty tunnistamattomia Choristoderan jäänteitä. Ne olivat luultavasti ektotermisiä kuten krokotiilit, eli ne tarvitsivat ainakin ajoittain ulkopuolisen lämmönlähteen, sillä ne eivät pystyneet käyttämään omaa aineenvaihduntaansa lämmön tuottamiseen. Samalta saarelta löytyneiden kilpikonnien kanssa ne osoittavat että Arktis oli lämpimämpi liitukaudella kuin nykyään. Äskettäin on löydetty Choristoderan lajeja paikoista mistä niitä ei aiemmin tunnettu, Arktikselta, Kiinasta ja Japanista. Tähän mennessä ryhmän jäänteitä ei ole löydetty miltään eteläiseltä mantereelta.
Uusi maa (romaani)
Uusi maa on Margaret Atwoodin vuonna 2013 ilmestynyt romaani. Kristiina Drewsin suomennos ilmestyi vuonna 2015. Teos on jatkoa Atwoodin tieteisromaaneille Oryx ja Crake (2003) ja Herran tarhurit (2009).
Uusi maa voitti vuoden 2016 Tähtivaeltaja-palkinnon.
Lontonlampi
Lontonlampi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Vahteriston kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,9 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Magnus Savander
Sten Magnus Casimir Savander (s. 9. kesäkuuta 1936 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja ja varatuomari. Hän oli Rosenlewin varatoimitusjohtaja 1969–1977 ja toimitusjohtaja 1977,
Savander kirjoitti ylioppilaaksi 1954, valmistui Helsingin yliopistosta lainopin kandidaatiksi 1960. Hän sai varatuomarin arvon 1963. Hän oli Oy Alftan ab:n palveluksesta 1955–1963, siitä myyntipäällikkönä 1961–1963, Oy W. Rosenlew Ab:n lainopillinen asiamies 1964–1967, myyntijohtaja 1967–1969, varatoimitusjohtaja 1969–1977 ja toimitusjohtaja 1977 –1987. Kun Rosenlew oli myyty hän siirtyi Rauma-Repolan toimialajohtajaksi vuoteen 1989. Hän oli Repola-konsernissa johtajana 1990–1996 ja sen jälkeen Sigrid Juséliuksen säätiön toimitusjohtaja.
Savanderin poika on Nokian aiempi varatoimitusjohtaja Niklas Savander.
Frenchtownin taistelu
Frenchtownin taistelu tai Raisinjoen taistelu oli kaksi yhteenottoa brittien, intiaanien ja amerikkalaisten välillä nykyisessä Michiganissa Yhdysvalloissa vuoden 1812 sodan aikana 18. ja 22 tammikuuta 1813. Amerikkalaiset kärsivät tappion ja brittien puolella taistelleet intiaanit surmasivat joukon antautuneita.
Tausta
thumb|vasen|Frenchtownin sijainti. Vuoden 1812 sodan sytyttyä Yhdysvallat oli menettänyt Fort Detroitin hallinnan briteille kesällä 1812. Fort Detroitia hallitsevat britit pystyivät näin estämään amerikkalaisten hyökkäyksen kohti Ylä-Kanadaa Michiganin suunnalta. Amerikkalaiset päättivätkin yrittää vallata Fort Detroitin takaisin. Presidentti James Madison nimitti Luoteisterritorion armeijan komentajaksi kenraali William Henry Harrisonin. Harrison jakoi joukkonsa kahtia. Toisen osaston johtoon hän nimesi prikaatinkenraali James Winchesterin ja amerikkalaiset alkoivat valmistella talvihyökkäystä brittejä vastaan.
Ensimmäinen taistelu
Winchester johti joukkonsa Maumeejoen varrelle. Komennossaan hänellä oli noin 2 000 sotilasta, mutta suurin osa miehistä oli huonosti varustettuja kentuckylaisista vakinaisia ja vapaaehtoisista sotilaita. Maumeejoella Winchester sai kuulla brittien ja näiden intiaaniliittolaisten hyökkäävän Frenchtowin asutusta vastaan. Winchester päätti määräystensä vastaisesti lähettää 900:n miehen osaston Frenchtownin avuksi. Joukkoa komensi eversti William Lewis. 18. tammikuuta 1813 amerikkalaisten onnistui hyökätä yli jäätyneen Raisinjoen ja ajaa britit ja intiaanit tiehensä. Ensimmäinen taistelu päättyi näin amerikkalaisten voittoon. Harrison ilahtui lopulta uutisesta, mutta nyt hän odotti myös uutta hyökkäystä Frenchtownia vatsaan. Amerikkalaisjoukkoja pidettiin liian pieninä Frenchtonin hallitsemiseksi, joten Harrison päätti lähettää paikalle vahvistuksia kapteeni Nathaniel Hartin johdolla. Hartin käskynä oli puolustaa Frenchtownia hinnalla millä hyvänsä.
Toinen taistelu
Frenchtownissa Winchester uskoi, että brittien ja intiaanien paluuseen menisi vielä pitemmän aikaa. Hart huomasi saapuessaan amerikkalaisten puolustusvalmistelujen surkean kunnon. Tällä välin brittien komentaja Detroitissa eversti Henry Procter oli kuullut tappiosta Frenchtownilla ja kokosi yhteen 600 brittisotilasta Frenchtownin valtaamiseksi. Näiden mukana oli 800 päälikköjen Roundhead ja Walk-in-the-Waterin intiaanisoturia. Joukot saapuivat kahdeksan kilometrin päähän Frenchtownista 21. tammikuuta.
Seuraukset
Taistelun päätyttyä humallassa olleet intiaanisotilaat surmasivat 30 amerikkalaista sotilasta, joista monet olivat haavoittuneet taistelussa. Taisteluun onkin joskus viitattu myös Raisinjoen verilöylynä. Amerikkalaisten tappiot olivat yhteensä noin 400 kaatunutta ja 500 vankia. Vain muutamien amerikkalaisten onnistui paeta taistelupaikalta. Harrison joutui hylkäämään Maumeejoen ja harkitsemaan uudelleen strategiaansa. Myöhemmin hän rakennutti Fort Meigsin tukikohdakseen tulevia hyökkäyksiä varten.
Bình Dương
thumb| Maakunta Vietnamin kartalla. Bình Dương on maakunta Vietnamin eteläosassa Đông Nam Bộin alueella. Sen pääkaupunki on nimeltään Thủ Dầu Một. Maakunnan pinta-ala on21 696 km². Vuonna 2009 maakunnassa oli 1,48 miljoonaa asukasta. Alueen yleisimmät etniset ryhmät ovat vietnamilaiset, khmerit, tàyt ja hoat. Sisämaassa kasvatetaan kumia ja kahvia, alluviaalialueilla riisiä ja hedelmäpuita.
Gary Hartstein
Gary Hartstein (s. 1955 Staten Island, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen professori. Hartsein toimi kansainvälisen autoliiton FIA:n lääketieteellisenä delegaattina ja ylilääkärinä Formula 1 -sarjassa vuodet 2005-2012. Vuodet 1997-2005 hän toimi Sid Watkinsin apulaisena. Uudeksi ylilääkäriksi sarjaan nimettiin hänen tilalleen vuodesta 2013 alkaen Ian Roberts.
Vilho Reima
thumb|400px|Vilho Reima Vilho Reima (vuoteen 1906  Wilhelm Reiman) (28. lokakuuta 1867 Kymin Korkeakoski – 28. helmikuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen kouluneuvos, kansakoulunopettaja ja kansanedustaja. Reima tunnetaan lähinnä siitä että hän toi äitienpäivän vieton Suomeen, mutta Suomen kansan valistajana hän on tehnyt merkittävää työtä. Hän asui myös Tuusulassa ja perusti Tuusulan kansanopiston.
Kotiliesi-lehti kirjoitti Vilho Reimasta vuonna 1927 tammikuun numerossaan ”Vilho Reima 60 vuotta”. Reima osallistui valtiopäiville vuosina 1907–1909 Suomalaisen puolueen edustajana.
Reima oli ensin kiertokoulun opettajana. Hän kävi sitten opettajaseminaarin ja valmistui 1890. Hän toimi Kymin Hurukselan kansakoulun ensimmäisenä opettajana. Vuonna 1893 hän siirtyi opettajaksi Helsinkiin. Haluten nostaa vähävaraisten elintasoa Reima perusti kansakouluja Helsingin ympäristöön. Hän oli edistämässä myös Kymenlaakson kansanopiston perustamista. Myös raittiusasia oli hänen sydäntään lähellä. Hän kirjoitti useita raittius- ja kasvatusalan teoksia. Kotikasvatusyhdistyksen toiminnanjohtajana hän kirjoitti kasvatukseen liittyviä kirjoja, joita on painettu 400 000 kappaletta. Pohjois-Amerikan siirtolaiset pyysivät häneltä neuvoja ja ohjausta. Matkallaan Yhdysvalloissa 1910 Reima tutustui sikäläiseen äitienpäivän viettoon.
Reima kirjoitti Kotikasvatusyhdistyksen julkaisemassa Koti-lehdessä yhdysvaltalaisten äitienpäivänvietosta sekä 1912 että 1913 ja suositteli käytäntöä myös Suomeen, mutta idea ei tuolloin vielä saanut kannatusta. Vuonna 1918 Reima otti Koti-lehdessä asian uudestaan esille ja ehdotti äitienpäivän viettämistä 7. heinäkuuta kyseisenä vuonna. Ensimmäistä äitienpäivää vietettiin vain paikoittain maaseudulla, varmuudella Alavieskassa, Harjavallassa ja Urjalassa sekä kolme viikkoa myöhemmin Korpilahdella. Alavieskassa juhlittiin paikallisella kansakoululla 7. heinäkuuta kello 18 vuonna 1918, mistä on kerrottu Alavieska – Kotiseutuni -julkaisussa 1995. Seuraavana vuonna juhlaa vietettiin jo laajemmin. Päiväksi vakiintui toukokuun kolmas sunnuntai, mutta 1927 äitienpäivää siirrettiin viikkoa aikaisemmaksi, koska toukokuun toinen sunnuntai oli opettajien kannalta parempi eikä sijoittunut pahimpaan aikaan keskelle kokeiden arvosteluja ja kevättodistusten kirjoittamista.
Jelizaveta Dementjeva
Jelizaveta Dementjeva (, 5. maaliskuuta 1928 Kostroma – 27. heinäkuuta 2022 Pietari) oli Neuvostoliittoa edustanut ratameloja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän saavutti kultaa Melbournen kesäolympialaisissa 1956 naisten 500 metrin kajakkiyksikössä. Dementjeva voitti myös maailmanmestaruuden naisten 500 metrin kajakkiyksikössä Prahan MM-kilpailuissa 1958, joissa hän saavutti myös MM-hopeaa naisten 500 metrin kajakkikaksikossa parinaan Antonina Seredina.
Johan Jürgen von Essen
Johan Jürgen von Essen (5. maaliskuuta 1878 Jepua – 10. syyskuuta 1916 Kiitolan kartano, Jepua) oli suomalainen insinööri ja yksi jääkäriliikkeen johtomiehiä Pohjanmaalla.
Von Essenin vanhemmat olivat tehtaanomistaja Carl Jonathan von Essen (1851–1921) ja Aina Johanna von Essen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 Vaasan lyseosta ja suoritti insinööritutkinnon Hannoverissa Saksassa 1904.
Carl Jonathan von Essen oli perustanut Kiitolan kartanon yhteyteen vuonna 1881 lumppuvillatehtaan, 1895 villakehräämön, 1902 värjäämön ja 1904 18 koneen kutomon. Tämä yritys toimi vuodesta 1915 osakeyhtiönä nimeltä Oy Jepuan Willakehruutehdas - Ab Jeppo Ullspinneri. Johan Jürgen von Essen oli Jepuan villakehräämön teknillisenä johtajana 1904–1905. Vuosina 1905–1908 hän oli kemistinä Yhdysvalloissa useissa eri tehtaissa. Suomeen palattuaan von Essen toimi Jepuan villakehräämön ja Kiitolan kartanon isännöitsijän vuodesta 1908 alkaen.
Von Essenin kuoltua Jepuan villakehräämö toimi vuoteen 1932 saakka jolloin se haettiin konkurssiin. Kiitolan kartanossa toimi vuodesta 1937 autokoritehdas ja sotavuosien jälkeen turkismuokkaamo. Vuonna 1962 Oy Mirka Ab aloitti siellä hiekkapaperin valmistuksen.
Luettelo Suomen singlelistan ykkösistä vuonna 1988
Tämä on luettelo Suomen singlelistan ykkösistä 1988, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1988 Suomen Musiikkikauppiasliitto ry:n kokoamalla Mitä Suomi soittaa -listalla. Listaa julkaistiin kerran kuukaudessa. Samaan aikaan Suomessa on julkaistu muitakin levymyyntilistoja, jotka saattavat poiketa Mitä Suomi soittaa -listasta käytettyjen mittausmenetelmien ja otosten vuoksi.
Ánna Pollátou
Ánna Pollátou (, 8. lokakuuta 1983 Kefaloniá – 17. toukokuuta 2014 lähellä Várdaa) oli kreikkalainen rytminen voimistelija ja olympiamitalisti.
Pollátou saavutti Kreikan joukkueessa Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 pronssia joukkuekilpailusta.
Pollátou kuoli 30-vuotiaana 17. toukokuuta 2014 lähellä Várdaa auto-onnettomuudessa.
Kalliomaalaus
pienoiskuva|300x300px|Yksityiskohta [[Etelä-Savon maakunta|Etelä-Savossa sijaitsevissa Astuvansalmen kalliomaalauksissa.|alt=]] Kalliomaalaukset ovat ihmisten kivipinnalle tekemiä esihistoriallisia maalauksia. Maalausten aiheena voivat olla ihmiset, veneet, saalis- ja muut eläimet sekä symbolit.
Punamultamaalaukset on tehty paikallisesta rautapitoisesta savesta, jonka sidosaineena on mahdollisesti käytetty linnun munaa, verta tai rasvaa. Paleoliittisissa luolamaalauksissa käytettiin muitakin värejä, mutta nuoremmissa kuvissa niitä ei ole havaittu. Kalliomaalaukset ovat kalliotaiteen eräs muoto, johon luetaan kuuluvaksi myös kalliopiirrokset. Kalliomaalauksia on voitu tehdä myös luoliin, jolloin puhutaan luolamaalauksista.
Fennoskandian kalliomaalaukset
Suomessa on löydetty 96 kohteesta kalliomaalauksia, joissa voidaan erottaa kuvioita. Näiden lisäksi tunnetaan vielä 26 kohdetta, jossa kuviot eivät enää erotu. Suomen maalaukset ovat tehneet pyyntiyhteisöjen jäsenet noin 5 000−1 500 eaa. Tuotteliain vaihe sijoittuu 4 000−3 600 eaa. tienoille. Tihein maalauskohteiden keskittymä on Saimaan ja Päijänteen vesistöissä. Kalliomaalauksia on hajallaan alueella, joka kattaa seudun Oulusta etelään ja Suomenselän itäpuolisen alueen. Maalauskohteet käsittävät yleensä vain 1−10 kuviota, mutta eräät suuret kohteet sisältävät niitä moninkertaisen määrän. Kolme suurinta maalauskenttää ovat Laukaan Saraakalliolla (noin 200 kuviota), Mikkelin Astuvansalmella (65 kpl) ja Suomussalmen Hossassa olevalla Värikalliolla (61 kpl).
Ruotsin kalliomaalaukset sijaitsevat Norlannissa Pohjois-Ruotsissa, Värmlannissa Lounais-Ruotsissa aivan Norjan rajalla ja Bohuslänin rannikolla Etelä-Ruotsin länsirannikolla. Maalauksia ovat tehneet pääasiassa pyyntiväestön jäsenet, mutta joidenkin etelässä sijaitsevien kuvioiden tekijöiksi epäillään viljelyväestöä. Ruotsissa tunnetaan 52 maalauskohdetta.
Pyyntiväestö on tehnyt myös Norjan kalliomaalaukset. Löydettyjen maalausten jakautuminen on epätasaista. Etelä-Norjassa on useita kohteita, mutta maalauksia on myös Etelä- ja Pohjois-Tøndelagenin rannikkoseudulla, Lofooteilla, sekä sen vastaisella mantereella olevalla selkeällä esiintymisalueella. Muita maalauksia on hajallaan Lofoottien rannikolla. Kuuluisimmat kalliomaalauskohteet ovat Altan kalliokuvat, joissa on yhteensä 6 000 piirrosta tai maalausta yli sadassa maalauskentässä.
Venäjällä aivan Norjan rajalla on myös kalliomaalaus, joka herättää toiveita maalausalueen jatkumisesta pitemmällekin Kuolan niemimaalle.
Kirkonkylän koulu (Ristiina)
Kirkonkylän koulu oli Mikkelin kaupungin Ristiinan pitäjässä toimiva esi- ja perusopetusta antanut alakoulu (luokka-asteet 0-6). Samassa koulukeskuksessa toimivat myös perusopetusta luokille 7–9 antaneet Yövedenkoulu sekä Ristiinan lukio. Vuonna 2012 nämä oppilaitokset yhdistettiin yhdeksi kokonaisuudeksi, joka sai nimekseen Ristiinan yhtenäiskoulu ja lukio.
Kalliomaalaus
Eurooppalaisia maalauksia
pienoiskuva|Ranskassa kivikaudella jääkauden loppupuolella [[Lascaux'n luolaan maalattu luolamaalaus.]] pienoiskuva|[[Myöhäispaleoliittinen biisonin kuva Altamiran luolassa.]] pienoiskuva|Jäljennös luolaan piirretystä mammutin kuvasta.
Kivikautisten luolien seinissä näkyviä piirroksia ja kaiverruksia on tehty Euroopassa yli 40 000 vuotta. Manner-Euroopan kalliomaalaukset ovat säilyneet paremmin kuin Suomen, koska niitä voitiin tehdä luoliin. Suomessa ei ole helposti virtaavan veden seurauksena luolittuvaa kalkkikiveä, eikä yleensä luoliakaan. Eniten luolamaalauksia tehtiin Espanjan ja Ranskan alueilla, vaikka sopivia luolia ja asutusta oli viime jääkauden aikaan muuallakin. Siellä luolien ulkopuolelle kallioon maalatut kuvat ovat säilyneet huonosti. Joidenkin luolien maalaukset alkavat päivänvalolta näkymättömissä osissa ja ne on maalattu ehkä rasvalamppujen valossa. .
Luolamaalauksia on tiheässä Dordognen maakunnan alueella ja Pyreneiden vuoriston pohjoisosissa Vézèrejoen laaksossa 25 kilometrin säteellä. Ei tiedetä tarkasti, miksi myöhäispaleoliittiset ihmiset tekivät luolataidetta. Useissa primitiivisissä kulttuureissa uskottiin animistisesti, että ihmisen ja eläimen välillä on kiinteä yhteys. Joidenkin tutkijoiden mukaan Euroopan varhaiset luolamaalaukset liittyvät metsästyksen onnistumisen takaamiseen liittyviin taikamenoihin ja joihinkin muihin rituaaleihin. Kyse voi olla myös toteemieläimen palvonnasta, menneiden metsästysretkien muisteluista, tai muista rituaaleista.
Luolakuvia tehtiin jo Châtelperronin kulttuurin aikaan noin 35 000 vuotta sitten. Chauvet'n luolan varhainen Aurignacin kaudelta peräisin oleva taide esittää pääasiassa petoeläimiä, ei ihmisen metsästämiä eläimiä.
Eniten on löydetty 18 000–11 000 radiohiilivuotta sitten kukoistaneen jääkauden loppuvaiheen Madeleinen kulttuurin kaudelta peräisin olevia luolamaalauksia. Kun jääkauden suurriista hävisi, loppui luolataidekin noin 11 000 radiohiilivuotta sitten. Luolat lienevät olleet kokoontumispaikkoja tiettyinä vuodenaikoina tehtäviä rituaaleja varten. Rouffignacin luolassa on harvinaisen runsaasti mammutin kuvia.
Seuraavassa luettelo muista luolamaalauskohteista:
Norjan Altassa sekä muissakin kohteissa on kalliopiirrosten joukossa myös neoliittiseen kauteen sijoittuvia kalliomaalauksia. Niissä kuvataan yksinkertaisin vedoin eläimiä, ihmisiä ja tapahtumia. Ne on maalattu kiviin ja kallion seinämiin. Ruotsissa on löydetty kalliomaalauksia myös Keski-Ruotsin korkeudelta saakka.
Aasia
Toistaiseksi vanhimmat eläintä esittävät luolamaalaukset on löydetty Indonesian Borneolta Itä-Kalimantanin vuoriston Lubang Jeriji Saléhin luolasta. Maalaukset löytyivät 1990-luvulta ja vuonna 2018 niiden iäksi määritettiin yli 40 000 vuotta, mutta mahdollisesti noin 51 800 vuotta. Sulawesin saarelta löydettiin noin 45 000 vuotta vanhoja luolamaalauksia, jotka kuvaavat sulawesinsikaa.
Afrikka
pienoiskuva|Lähes 10 000 vuotta vanhat luolamaalaukset [[Laas Geelin luolassa kertovat karjanhoidosta muinaisessa Afrikassa]] Afrikasta on löytynyt lukuisia luolamaalauksia. Afrikan sarvesta Laas Geelin luolasta löytyneet maalaukset ovat lähes 10 000 vuotta vanhoja. Myös Somaliasta tunnetaan vanhoja luolamaalauksia. Vielä vanhempia luolamaalauksia on löytynyt Etelä-Afrikasta.
Kalliomaalausten ikonografiaa
Suomen kalliomaalaukset ovat osa Norjasta Siperiaan ulottuvaa pohjoista kuvavyöhykettä. Ne ovat metsästäjien tekemiä, ja kuvaavat useimmiten riistaeläimiä sekä ihmisiä. Ne ovat yleensä rannalla, ehkä tehty veneestä tai jäällä seisten. Suomalaisille kalliomaalauksille on myös tyypillistä, että ne useimmiten sijaitsevat lounaaseen päin.
Manner-Euroopan tunnettuja kalliomaalauksia ovat muun muassa Lascaux'n ja Altamiran eläimiä esittävät kuvat, joissa eläimen hahmo on kuvattu melko tarkasti, tosin hieman tyylitellen. Ne ovat peräisin jääkauden myöhäispaleoliittiselta ajalta, jonka alussa metsästyksellä itsensä elättävä nykyihminen saapui maanosaamme. Joissain kuvissa on vain piirretty eläimen ääriviivat, toisissa käytetty muutamaa väriä.
Luolien seinille maalattiin jääkaudella eniten villihevosia, biisoneita ja alkuhärkiä. Myös hirvet, norsut, mammutit ja vuohet ovat melko yleisiä. Karhuja ja muita petoja on vain joskus. Luolamaalauksissa harvinaisia aiheita, mutta alueen luonnossa yleisiä ovat peura ja villiaasi; varsinkin peura oli jääkaudella tärkeä riistaeläin. Pienissä kivikautisissa esineissä yleiset linnut ja kalat ovat luolataiteessa harvinaisia. Näin ollen monet luolamaalauksissa kuvatut eläimet ovat tuolloin paljon metsästettyjä eläimiä, mutta eivät läheskään kaikki. Joissain maalauksissa esiintyy ihmisen ja eläimen sekasikiö tai eläimen taljaan pukeutunut ihminen, luultavasti kivikauden šamaani. Joskus harvoin näkyy metsästäjä kuolleena, metsästettävän eläimen maahan puskemana. Luolamaalauksissa on runsaasti myös alastomien naisten kuvia, joissa seksuaalisuus on korostunut, ja myös naisen sukuelinten kuvia. Melko paljon on myös abstrakteja kuvioita, joista osalla on seksuaalinen merkitys, osan merkitystä ei tunneta. Osa voi esittää venettä ja majaa.
Philipp Spitta (musiikkitieteilijä)
thumb|upright|Philipp Spitta Julius (Johann) August Philipp Spitta (27. joulukuuta 1841 Wechold, Hannover – 13. huhtikuuta 1894 Berliini, Saksa) oli saksalainen musiikkitieteilijä.
Spitta opiskeli filologiaa Göttingenin yliopistossa ja toimi 1864–1875 kimnaasinopettajana Tallinnassa, Sondershausenissa sekä Leipzigissa. Hänet nimitettiin 1875 Berliinin yliopiston vastaperustettuun musiikinhistorian professuuriin ja nimitettiin myös Preussin taideakatemian pysyväksi sihteeriksi ja opettajaksi kuninkaalliseen musiikkikorkeakouluun, jonka johtajaksi hänet nimitettiin 1882. Hän sai 1891 salaneuvoksen arvon.
Spitta on Friedrich Chrysanderin rinnalla nykyaikaisen musiikinhistoriallisen tutkimuksen perustaja Saksassa. Hän sai mainetta suurella teoksellaan Johann Sebastian Bach (1873–1880). Hän laati myös lyhyen elämäkerran Robert Schumannista (1882), julkaisi kriittisiä laitoksia Dietrich Buxtehuden urkuteoksista (1876–1878) ja Heinrich Schützin kootut sävelteokset (1885–1894) sekä valikoiman Fredrik Suuren sävellykset (1889), kokosi ja toimitti Chrysanderin ja Guido Adlerin kanssa arvokasta julkaisua Vierteljahrsschrift für Musikwissenschaft (1885–1894) ja käynnisti 1892 julkaisusarjan Denkmäler deutscher Tonkunst.
Kirjoituksiaan Spitta kokosi kirjoihin Zur Musik (1892) ja Musikgeschichtliche Aufsätze (1894). Spitta oli arvostettu opettaja ja luennoitsija. Hän koulutti sellaisia merkittäviä musiikkihistorioitsijoita kuin Emil Vogel, Oskar Fleischer, Max Seiffert, Adolf Sandberger ja Max Friedlaender.
Spittan isä oli saksalainen virsirunoilija Philipp Spitta ja hänen veljensä hymnologi Friedrich Spitta.
Bysantin–sassanidien sota (540–562)
thumb|Roomalaisia linnoitteita nykyisessä Georgiassa. Bysantin–sassanidien sota käytiin vuosina 540–562.
Valtakunnat olivat sopineen "ikuisen rauhan" keskenään vuonna 532. Tämän jälkeen keisari Justinianus I oli pystynyt aloittamaan suuria sotilasoperaatioita, joiden ansiosta Afrikan pohjoisrannikko ja Italia taas joutuivat Itä-Rooman valtaan (katso vandaalisota ja Goottisota (535–554)). Persian kuningas Khosrau I pelkäsi Itä-Rooman kasvavaa valtaa ja aloitti sodan vuonna 540. Khosrau johti itse armeijaa joka hyökkäsi Syyriaan. Roomalaisia joukkoja johti Justinianuksen serkku Germanus. Khosrau valtasi ja ryösti Antiokian, joka oli huonosti puolustettu. Khosrau yritti myös vallata Daran, mutta epäonnistui. Tämän jälkeen sota levisi Lazicaan, jonka kuningas luopui roomalaisista.
Khosrau joutui kuitenkin jättämään sotatoimet Lazicassa koska Belisarius saapui jälleen kerran johtamaan Mesopotamian joukkoja. Belisarius teki rohkean hyökkäyksen persialaisten alueelle vuonna 541. Khosrau yritti tämän jälkeen hyökätä Jerusalemia vastaan vuonna 542, mutta Belisarius sai tämän luopumaan tästä aikeesta. Vuonna 543 persialaiset hyökkäsivät roomalaisten Armeniaan ja roomalaiset hyökkäsivät Persarmeniaan. Vuonna 544 Khosrau hyökkäsi Edessaa vastaa, mutta epäonnistui. Tämän jälkeen Khosraun oli valmis aselepoon, joka solmittiin viideksi vuodeksi. Osana sopimusta roomalaiset lupasivat maksaa persialaisille vuosittain 2000 puntaa kultaa. Lazica jätettiin kuitenkin sopimuksen ulkopuolelle ja sota jatkui siellä. Roomalaiset menestyivät hyvin Lazicassa Bessaksen ja Germanuksen pojan Iustinuksen johdolla. Vuonna 557 solmittiin uusi aselepo, johon liitettiin myös Lazica.
Lopullinen rauha saatiin aikaan vasta vuonna 562. Rauhansopimuksen tuli kestää 50 vuotta ja sen mukaan roomalaiset maksoivat vuosittain suuret lunnaat, mutta he saivat pitää Lazican ja Daran.
Kortesjärvi (järvi Kauhavalla)
Kortesjärvi on järvi Kauhavan Kortesjärvellä Etelä-Pohjanmaalla. Se on osa Purmonjoen vesistöä.
Hans Löhrl
thumb|Hans Löhrlin tutkimuskohde kattohaikara Hans Löhrl (25. toukokuuta 1911 Stuttgart - 26. kesäkuuta 2001 Egenhausen, Schwarzwald) oli saksalainen lintutieteilijä ja käyttäytymistutkija.
Löhrl opiskeli biologiaa ja geologiaa Tübingenin yliopistossa. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Münchenin yliopistosta, väitöksen aiheena oli paikallisten pikkujyrsijöiden ja päästäisten ekologia ja fysiologia (Ökologische und physiologische Studien an einheimischen Muriden und Soriciden). Tämän jälkeen Löhrl tutki lintuja sekä Rossittenin lintuasemalla että yksityisellä Radolfzellin lintuasemalla Mettnaussa. Vuosina 1957–1962 Löhrl johti Baden-Württembergin valtiollista linnustonsuojelulaitosta (Staatliche Vogelschutzwarte) Ludwigsburgissa, ja 1962–1976 Max Planck -instituutin Radolfzellin lintuasemaa. Hän toimi Saksan lintutieteellisen yhdistyksen (DO-G) varapuheenjohtajana 1971–1979. Vuonna 1981 DO-G myönsi hänelle kunniajäsenyyden, ja American Ornithologists' Union (AOU) vuonna 1989.
1930-luvulta alkaen Löhrl tutki pääasiassa vuoriuunilinnun, kattohaikaran ja harmaahaikaran elämää ja muuttoa. Myöhemmin hän tutki myös pähkinänakkelia, tiaisia, kalliokiipijää, haarapääskyä, punarintaa, sepelsieppoa ja käkeä.
Löhrl julkaisi yksitoista kirjaa, 296 tieteellistä artikkelia ja 111 kansantajuista kirjoitusta.
Braniewon piirikunta
Braniewon piirikunta on yksi Warmia-Masurian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 41 034. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Braniewo. Kuusi maalaiskuntaa ovat Braniewo, Frombork, Lelkowo, Pieniężno, Płoskinia sekä Wilczęta ja niissä on kylien lisäksi kaksi kaupunkia; Frombork ja Pieniężno.
Braniewon piirikunnalla on pohjoisessa yhteistä rajaa Venäjän kanssa.
Braniewon piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 19,2 prosenttia. Luku on huomattavan suuri sekä Warmia-Masurian voivodikunnan että koko Puolan työttömyyslukuihin verrattuna. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Braniewon piirikunnassa arvioitiin olevan 41 034 asukasta, joista 50,1 prosenttia naispuolisia ja 49,9 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 61 288 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 27 304 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 17,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 63,1 prosenttia ja eläkeikäisten 19,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,4 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 376 lasta. Väestönlaskennassa 2011 puolalaisten lisäksi ainoa vähintään prosentin väestöstä muodostava ryhmä olivat ukrainalaiset, joita oli yhteensä 1 841 eli 4,2 prosenttia piirikunnan koko väestöstä.
Pilvi Takala
pienoiskuva|Pilvi Takala vuonna 2022. Pilvi Takala (s. 1981 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija. Hän asuu ja työskentelee Helsingissä ja Berliinissä.
Takala sai hollantilaisen Prix de Rome -palkinnon vuonna 2011 sekä Emdash Award -palkinnon ja kuvataiteen valtionpalkinnon vuonna 2013. Hän oli Suomen edustaja Venetsian biennaalissa vuonna 2021.
Aram Hasanzada
Aram Hasanzada (s. 22. huhtikuuta 1994 Kalar, Iran) on kurdilaissyntyinen suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa KPV:ssä. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Hasanzada oli mukana JJK:n A-nuorten joukkueessa, joka voitti Suomen mestaruuden vuonna 2012. Debyyttinsä Veikkausliigassa hän teki JJK:n edustusjoukkueessa loppukaudesta 2013. Hän pelasi yhteensä neljässä ottelussa, joista kuului yhdessä avauskokoonpanoon. JJK teki hänen kanssaan sopimuksen ensin keväällä 2014 seuraavasta kaudesta ja tätä jatkettiin joulukuussa 2014 myös kaudelle 2015.
Hasanzada siirtyi tammikuussa 2017 Ykkösen Kokkolaan KPV:n riveihin.
Linnuslampi (Heinola)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 6,5 hehtaaria, se on 850 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 115,6 metriä mpy.
Ja’far al-Sadiq
thumb|Historiallinen mausoleumi Al-Baqi'n hautausmaalla Medinassa sulki sisäänsä Jafarin ja kolmen muun shiialaisen imaamin haudat. [[Wahhabismi|Wahhabilaiset saudit hävittivät rakennuksen vuonna 1925 tai 1926 islamin vastaisena. ]] Ja’far al-Sadiq tai Jaʿfar ibn Muḥammad aṣ-Ṣādiq (699/703 Medina – 765 Medina) oli šiialaisen islamin kuudes imaami, ja viimeinen, jonka kaikki šiialaisuuden suuntaukset, sekä 7-shiialaiset että 12-shiialaiset, tunnustavat. Ja'fari tunnetaan shiialaisen suuren lakikoulukunnan jafarilaisuuden perustajana.
Samar (provinssi)
thumb|200px|Samarin sijainti Samar on Filippiinien Itä-Visayasin alueella Samarin saarella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Catbalogan. Sen naapureita ovat pohjoisessa Northern Samar ja idässä Eastern Samar. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 733 377.
Ja’far al-Sadiq
Historia
Ja’far vaikuttaa olleen keskeinen hahmo, jonka kautta koko shiialaisuus syntyi uskonnollisena liikkeenä. Sitä ennen tilannetta on kuvailtu niin, että Lähi-idässä esiintyi poliittisia liikkeitä, joista eräät oikeuttivat valtapyrkimyksensä vetoamalla Aliin kantaisänään. Kuten islamissa kokonaisuudessaan, myös shiialaisuuden piirteet kehittyivät vasta vähitellen, vaikka niiden syntyminen projisioitiin kauas menneisyyteen aina oikeaan johdettujen kalifien aikaan asti. Jafarin aktiivinen aika sijoittui abbasidien valtaannousuun vuonna 750, ja nämä tunnettiin sympatioistaan Alin puoluetta kohtaan. Nähtävästi oppi imaamien ketjusta alkoi kehittyä juuri näihin aikoihin. Kirjallisia lähteitä shiialaisuudesta alkaa kuitenkin ilmestyä vasta 800-luvun loppupuolella, ja shiialaisuus nykyisin tunnistettavana liikkeenä syntyi vasta 12. imaamin jälkeen 800-luvun viimeisillä vuosikymmenillä.
Georg Albert Hellström
Georg Albert Hellström (27. syyskuuta 1869 Pietari – 9. kesäkuuta 1926 Viipuri) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Hellströmin vanhemmat olivat kauppa-asiamies, kollegineuvos Thomas Leonard Hellström ja Carolina Fredrika Charlotta Synnerberg ja puoliso vuodesta 1903 Ljubov Klaudijevna Fley. Hellström suoritti Pietarissa 1. kadettikoulun 1888, jatkaen opintojaan Nikolain ratsuväkiopistossa. Sieltä valmistuttuaan hänet määrättiin kornettina Suomen Rakuunarykmenttiin Lappeenrantaan 1890. Seuraavana vuonna Hellström komennettiin 4. Pihkovan, H.M. Keisarinnan henkivartiorakuunarykmenttiin, josta hän kuitenkin palasi Suomen Rakuunarykmenttiin ja sai ylennyksen luutnantiksi 1894 ja aliratsumestariksi 1897. Hellström toimi rykmenttinsä ase-esimiehenä 1896–1898. Kouluttajaksi upseerien ratsuväkikouluun Pietariin hänet siirrettiin 1900 ja edelleen 1902 3. Kirsanovin reserviratsuväkirykmenttiin, mutta pysytettynä upseerien ratsuväkikoulun palveluksessa. Hellström osallistui Venäjän–Japanin sotaan 1904–1905 ja ylennettiin jälkimmäisenä vuonna ratsumestariksi. Hänet määrättiin pysyvästi upseerien ratsuväkikoulun 1907 ja nimitettiin 1909 koulun kirjastonhoitajaksi, everstiluutnantiksi ylennettynä. Vuonna 1912 Hellström siirrettiin 1912 armeijaratsuväkeen ja asetettiin Suomen Kenraalikuvernöörinkanslian käytettäväksi. Hän toimi siellä vt. nuorempana kielenkääntäjänä 1912–1913 ja kielenkääntäjänä 1913–1914. Eron sotapalveluksesta Hellström sai kenraalimajurina 1914, mutta työskenteli vielä reservissä Suomen Kenraalikuvernöörinkanslian kassanhoitajana helmikuun vallankumoukseen 1917 saakka.
Samar (provinssi)
Aiheesta muualla
11.83333°N, 125°W
Children on Stun
Children on Stun on brittiläinen goottirock-yhtye. Yhtye perustettiin elokuussa 1991, ja se nimettiin 1980-luvun goottirock-yhtyeen The March Violetsin kappaleen mukaan. Yhtye äänitti ensimmäisen demonsa samana vuonna. Vuonna 1992 Children on Stun pääsi yhteiselle kiertueelle Rosetta Stonen kanssa, mikä suurensi merkittävästi uuden bändin fanikantaa.