cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Emmabodan kunta
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
THC-O-fosfaatti
Kemikaali keksittiin vuonna 1978 kun yritettiin kehittää THC:ta paremmin veteen liukenevaa kannabinoidia, joka voidaan injisoida koe-eläimeen, ja tutkia sen farmakologiaa ja toimintatapaa.
Kot Diji -vaihe
Kot Diji -vaihe noin 3300–2600 oli se kausi, jolloin Indus-kulttuuri syntyi. Kot Dijin kulttuurin alue oli Indus-jokilaakson keski- ja pohjoisosissa. Merkittävää kylä- ja pikkukaupunkiasutusta oli syntynyt viimeistään edeltävässä Hakra-vaiheessa. Kautta luonnehti melko nopea väestönkasvu. Kaudella isommat keskukset olivat jakautuneet ylimystön yläkaupunkiin ja käsityöläisten alakaupunkiin. Ehkä Indus-kirjoitus, painot ja mitat tulivat käyttöön tällä kaudella. Kot Diji -kauden aikalaiskulttuureja olivat mm Amri-Nalin kulttuuri etelässä ja Sothi-Siswalin kulttuuri Länsi-Punjabissa idässä. Luultavasti asutuskeskusten välillä oli sotia. Kaudella tai sen lopussa moni läntinen asutuskeskus paloi.
Alue
Kot Dijin perinnettä oli pääosin Länsi-Punjabissa, Pakistanin luoteisosissa, Belutšistanissa ja Sindhissä. Tarkemmin sanoen paljon löytöpaikkoja on Bahawalpurissa, Sahiwalissa, Bannussa, Loralaissa, Zhobissa ja Dera Ismail Khanissa. Vähemmän niitä on Sukkurissa, Kachissa, Khairpurissa, Dadussa, Mianwalissa, Muzzaffargarhissa, Rawalpindissä, Karachissa, Sheikhpurassa, Swatissa, Khanewalissa, Rahimyar Khanissa, Campbellpurissa ja Multanissa. Suurimmat 10–40 ha keskukset olivat Sahiwalissa, Bahawalpurissa, Loralaissa, Dera Ismail Khanissa, Bannussa, Zhobissa, Loralaissa ja Karachissa. Eniten suuria keskuksia oli Bahawalpurissa, mutta suurin, harappa, oli Sahiwalissa.
Keramiikka
Kot dijin saviastiat kehittyivät edeltävästä Hakran keramiikasta ainakin Gumlan ja Jalilpurin löytöjen mukaan. Gumla paloi kaudella kaksi kertaa.
Asutuskeskuksia
Yli 20 ha
Torakat
Torakat (Blattodea) on muodoltaan litteähköjen, äärimmäisen sitkeiden hyönteisten lahko. Eurooppalaisissa kaupunkiympäristöissä torakat ovat noin 2–5 senttiä pitkiä, mutta muualla maailmassa ne voivat kasvaa jopa 10 sentin pituisiksi. Toisin kuin sitkeä kaupunkitarina väittää, torakat eivät kestä poikkeuksellisia määriä ionisoivaa säteilyä verrattuna muihin hyönteisiin. Termiitit luokiteltiin pitkään omaksi lahkokseen, mutta 2000-luvulla se on siirretty torakoiden lahkon ryhmäksi. DNA:n sekvensoinnin perusteella termiitit muodostavat kladin, joka erosi muista torakoista 150 miljoonaa vuotta sitten ja kehittyi eusosiaaliseksi. Eri torakkalajeja on noin 7 500, joista noin 3 000 on termiittejä.
Suomessa yleisin asuntotorakka on russakka (Blatta germanica), joka on kohtalaisen pienikokoinen torakkalaji (8–13 mm pitkä). Se elää pienissä yhdyskunnissa sopivan lämpimissä (20–30 °C) ja kosteissa tiloissa. Se hakeutuu uunin ympäristöön, lämpöpattereiden taakse ja lämpöputkistojen läpivienteihin. Litteän muotonsa ansiosta torakat mahtuvat erittäin ahtaisiin paikkoihin. Niitä on löydetty kasautuneena muun muassa valokatkaisijan suojalevyn taakse. Russakka hakee pimeässä keittiöstä ravinnokseen mm. viljatuotteita, kasviksia ja lihaa. Muita Suomen oloissa sisätiloissa tavattavia lajeja russakan ohella ovat ruotsintorakka (Blatta orientalis), ranskantorakka eli ”tv-torakka” (Supella longipalpa), sokeritorakka eli amerikantorakka (Periplaneta americana) ja australiantorakka (Periplaneta australasiae).
Luonnonvaraisina lajeina Suomessa esiintyvät metsätorakka (Ectobius sylvestris) ja lapintorakka (Ectobius lapponicus).
Luokittelu
Elossa olevien torakoiden luokittelu:
Suhtautuminen torakoihin
Torakoita on pidetty haitallisina ja vastenmielisinä eläiminä, sillä ne muun muassa pilaavat ruokavarastoja. Torakat ulostavat ruokailupaikoilleen ja näin aiheuttavat ruoan pilaantumista ja vaarallisiakin tauteja ihmisille. Niiden on myös uskottu imevän ihmisten verta. Torakat ovat selviytyviä ja sopeutuvia eläimiä, joita on ollut vaikea hävittää ihmisten kodeista, kun ne ovat kerran niihin asettuneet. Talon torakoiden hävittäminen vanhanaikaisilla myrkyillä on usein vaatinut niin paljon myrkkyä, että ihmistenkin on ollut epäterveellistä asua talossa vähään aikaan. Koko talo täytyy myrkyttää kerralla – esimerkiksi yksittäisen kerrostaloasunnon myrkyttäminen ei riitä, sillä torakat tulevat pian takaisin toisista asunnoista.
Etymologia
Sanat russakka ja torakka ovat lainaa venäjän kielestä. Sanan russakka vastine venäjässä, prusak (translitterointi), tarkoittaa ensisijaisesti preussilaista, mutta sanaa on käytetty myös torakoiden nimityksenä, jossa merkityksessä sana on omaksuttu myös suomen ja karjalan kieliin. Alun perin russakka ja torakka olivat suomessa vain vaihtoehtoiset nimitykset torakoille, mutta sittemmin luonnontieteellisen lajien määrittelyn myötä on päätetty, että torakoilla tarkoitetaan koko lahkoa, kun taas russakalla tarkoitetaan suomalaisille tutuinta torakkalajia.
Hassinmäki
Hassinmäki oli kylä Vpl Pyhäjärvellä Karjalankannaksella. Kylä sijaitsi Kiimajärven pohjoisen puoleisella rannalla, järven keskivaiheilla. Kylän keskusta ympäröi Kiimajärvi etelässä, luoteessa ja lännessä, pussimainen Väärälahti kaakossa ja idässä. Pohjoisessa sijaitsi Suuri Hassinlampi noin 700 metrin päässä ja Pieni Hassinlampi tästä hieman kauempana. Lammet tunnettiin myös nimillä Suur' Äijälampi ja Pien' Äijälampi. Kylään kuului myös erillinen alue Pienen Hassinlammin ja Kiimajärven välissä, kyläkeskuksen luoteispuolella. Alueella sijaitsi muutama talo.
Hassinmäen kylästä johti yhdystie, joka risteytyi Alakylästä Konnitsaan johtavaan tiehen kylän koillispuolella. Lähimmät kaupat ja palvelut sijaitsivat Alakylässä, noin 3-4 kilometrin päässä. Hassinmäen naapurikylät olivat Kalamaja kaakossa, Alakylä idässä, Kahvenitsa koillisen suunnassa, Konnitsa luoteessa noin 5-6 kilometrin päässä sekä Musakanlahti Kiimajärven vastakkaisella rannalla muutaman kilometrin päässä.
Hassinmäen pääelinkeinoja olivat maanviljelys ja karjanhoito. Kylän pellot sijaitsivat pääasiassa kyläkeskustan ja Väärälahden ympärillä, joitakin peltoalueita oli myös hieman erillään, mm. Suuren Hassinlammen läheisyydessä. Kuten miltei kaikissa Vpl. Pyhäjärven kylissä, myös Hassinmäellä kalastus oli tärkeä sivuelinkeino.
Sébougou
Sébougou on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Ségoun piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen rannalla Ségoun länsipuolella. Kunnassa on 16 300 asukasta (vuonna 2009).
Sébougoun kunta rajoittuu koillisessa Ségoun, kaakossa Sakoïban, etelässä Soignébougoun, lounaassa Konodiminin ja luoteessa Farakon kuntiin.
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja, markoja, bozoja ja somonoja. Puhutuin kieli on bambara ja vallitseva uskonto islam.
Sébougoun kautta kulkee Bamakon ja Moptin välinen maantie RN6. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus.
Kunnassa toimii GDCM-ryhmään kuuluvan Moulin Moderne du Mali, joka tuottaa muun muassa jauhoja, sokeria, tomaattipyreetä, keksejä ja rehua. Tehdas työllistää yli kaksi ja puolisataa vakituista ja lähes sata kausityöntekijää.
Nähtävyyksiin kuuluvat Segun bambaravaltion hallitsijan Mamari Kulibalin palatsit, hänen hautansa sekä hänen äitiään varten rakennettu moskeija.
Aufklärungsgeschwader 52
Aufklärungsgeschwader 52 (AG 52), oli Saksan ilmavoimien vuonna 1959 perustettu ja 1993 lakkautettu taktinen tiedustelulennosto.
Historia
Lennosto perustettiin 1. huhtikuuta 1959 Erdingin lentotukikohdassa kalustonaan Republic RF-84F Thunderflash ja Saksan ilmavoimien komentaja asetti sen valmiuteen 12. joulukuuta ensimmäisenä komentajanaan majuri Wilhelm Metz. Lennosto aloitti siirtymisen 27. lokakuuta 1960 Eggebekin lentotukikohtaan, mikä saatiin päätökseen 11. marraskuuta.
Lennosto 2. lentue liitettiin 1. elokuuta Naton alaisuuteen, jolloin se liitettiin 2. taktiseen ilma-armeijaan. Lennosto siirrettiin 1. lokakuuta 1964 Leckin lentotukikohtaan, missä se vastaanotti ensimmäiset Lockheed RF-104G Starfighterit 5. marraskuuta 1964 ja lennoston viimeinen RF-84F poistui 31. elokuuta 1966.
Lennosto vastaanotti ensimmäiset RF-4E Phantom II -koneet 15. syyskuuta 1971. Lennosto lakkautettiin 15. joulukuuta 1993.
Kalusto
Lennoston lentokalustona ovat olleet:
Komentajat
Lennoston komentajina olivat :
Matt Generous
Matthew James Generous (s. 4. toukokuuta 1985 Cheshire, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja. Elite Prospects -sivuston Matias Strozykin mukaan hän on varmaa peruspeliä pelaava puolustaja, joka tekee kovasti töitä sekä liikkuu ja laukoo hyvin. Generousin uraa ovat kuitenkin varjostaneet loukkaantumiset. Isokokoinen ja fyysisestä pelistään tunnettu Generous on ajoittain myös tapellut. Hän laukoo oikealta.
Junioriura
200px|thumb|right|Generous [[Rauman Lukko|Rauman Lukon paidassa kaudella 2012–2013.]] Generous pelasi vuosina 2002–2005 EJHL-juniorisarjaa New England Jr. Coyotesin ja New England Jr. Falconsin joukkueissa. Tätä ennen Ligue de hockey junior majeur du Québec-joukkue Sherbrooke Castors oli varannut hänet 218. pelaajana vuonna 2002, mutta Generous ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään. Kolme EJHL-kauden jälkeen Buffalo Sabres varasi hänet seitsemännellä kierroksella 208. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2005. Tämän jälkeen Generous pelasi St. Lawrencen yliopistojoukkueessa vuodet 2005–2009. Viimeisen yliopistokautensa 2008–2009 päätteeksi Generous valittiin ECAC:n parhaaksi puolustavaksi puolustajaksi. Hänet valittiin sarjan akateemiseen tähdistökentälliseen vuosina 2007, 2008 ja 2009.
Pohjois-Amerikassa AHL- ja ECHL-liigoissa
Huhtikuussa 2009 Generous teki yksivuotisen tulokassopimuksen Buffalo Sabresin kanssa, josta hänet lähetettiin heti AHL-farmiin Portland Piratesiin, jossa hän pelasi loppukaudella 2008–2009 neljä runkosarja- ja neljä playoff-ottelua tehden yhden maalin. Generous teki jatkosopimuksen Piratesin kanssa syyskuussa 2009 käytyään ensiksi Sabresin harjoitusleirin.
Generous ei saanut kauden 2009–2010 jälkeen jatkosopimusta Sabresilta, joten hän teki try-out-sopimuksen toisen AHL-seuran, Providence Bruinsin kanssa. Lokakuussa 2009, jo ennen kauden alkua Generous vapautettiin seurasta ja hän teki yksivuotisen sopimuksen ECHL-seura Reading Royalsin kanssa. Joulukuussa Generous teki try-out-sopimuksen AHL-seura Lake Erie Monstersin kanssa.
Kuusi kautta SM-liigassa
Heinäkuussa 2011 Generous teki 1+1-vuotisen sopimuksen SM-liigajoukkue Rauman Lukon kanssa, jonne hän päätyi suomalaisen agenttinsa kautta. Generous teki Lukossa kaudella 2011–2012 57 runkosarjaottelussa tehot 3+10=13 ja keräsi 102 jäähyminuuttia, joilla hän sijoittui SM-liigan jäähypörssissä yhdeksänneksi. Joukkue käytti Generousin sopimuksessa olleen option helmikuussa 2012 tehdessään vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Kausi Generousilla loppui kuitenkin jo ennen pudotuspelejä ylävartalovammaan, kun hän tappeli runkosarjan toiseksi viimeisessä ottelussa Bluesin Roope Talajan kanssa.
Kaudella 2012–2013 Generousin oli Jatkoaika.com -verkkolehden toimittaja Ilari Isotalon mukaan vaikea tuoda fyysisyyttä Lukon päävalmentaja Risto Dufvan pelityyliin, mutta hän hoiti kuitenkin oman tonttinsa. Generousin ammattilaisuran ensimmäinen playoff-maali syntyi hyvään paikkaan, sillä se ratkaisi Lukolle "Villi kortti"-kierroksen kolmannessa ottelussa 2–3-voiton ja puolivälieräpaikan jatkoajalla vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Generous palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Toukokuussa 2013 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Lukon kanssa. Kauden 2013–2014 päätteeksi Generous voitti SM-pronssia.
Generous siirtyi kaudeksi 2014–2015 vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigan nousijajoukkue Vaasan Sportin riveihin. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Helmikuussa 2015 Generous siirtyi kevääseen 2016 asti ulottuneella sopimuksella Helsingin IFK:hon vaihdossa Toni Leinoseen ja Juha Tarkkaseen. Hän keräsi runkosarjan aikana yhteensä 126 jäähyminuuttia, joilla Generous sijoittui SM-liigan jäähypörssissä kolmanneksi, kuten myös kaudella 2015–2016 134 minuutillaan. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Lokakuussa 2016 Generous palasi loppukauden 2016–2017 kattavalla sopimuksella HIFK:hon oltuaan alkukauden ilman sopimusta. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan EC Salzburgiin. Kaudeksi 2018–2019 Generous palasi SM-liigaan ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Tampereen Ilveksen riveihin. Hänen sopimustaan ei jatkettu kauden jälkeen.
Tilsitin sopimus
Tilsitin sopimus oli Ranskan keisari Napoleonin ja Venäjän tsaari Aleksanteri I:n välillä Tilsitissä 7. heinäkuuta 1807 solmittu rauhan- ja liittosopimus. Kaksi päivää myöhemmin Napoleon solmi Tilsitissä rauhan myös Preussin kanssa, mikä päätti neljännen liittokunnan sodan.
Aselepo Ranskan sekä Venäjän ja Preussin välillä oli solmittu 21.–25. kesäkuuta.
Ranskan ja Venäjän sopimus
Napoleonin ja Aleksanterin neuvottelupaikkana toimi Niemenjokeen ankkuroitu lautta. Sopimuksen perusteella osapuolet sitoutuivat paitsi rauhaan myös keskinäiseen liittoon. Napoleonin kannalta kyse oli merkittävästä edistysaskeleesta, koska hän sai aiemmin vastahakoisen Venäjän viimein mukaan ajamaansa Britannian mannermaasulkemukseen, jonka toimivuus oli riippuvainen sen tiiviydestä.
Sopimuksen perusteella Venäjä sitoutui välittämään rauhaa Ranskan ja Britannian välille. Edelleen, mikäli rauhantunnustelut epäonnistuisivat, Venäjä katkaisisi diplomaattisuhteensa Lontooseen ja tarvittaessa painostaisi mannermaasulkemukseen sitoutumattomat Portugalin, Tanskan ja Ruotsin mukaan saartoon.
Vastaavasti Ranska lupautui välittämään rauhaa sodassa olevien Venäjän ja Turkin välille, sekä tukemaan Venäjän valloituksia Turkin kustannuksella Euroopassa, mikäli Turkki ei suostuisi rauhanehtoihin.
Ranskan ja Preussin sopimus
Tsaari Aleksanterin tavoin myös Preussin kuningatar Luise neuvotteli henkilökohtaisesti Napoleonin kanssa, mutta Napoleon ei suostunut lieventämään Preussilta vaadittuja ankaria rauhanehtoja. Rauhansopimuksessa Preussi menetti puolet alueistaan, mukaan lukien kaikki sen Puolan jaoissa 1793 ja 1795 saamat alueet sekä kaikki Elben länsipuoliset alueet. Preussin alue kutistui 231 000 neliökilometristä 119 000 neliökilometriin. Preussin luovuttamista alueista muodostettiin muun muassa Ranskan vasallivaltioiksi tarkoitetut Westfalenin kuningaskunta sekä Varsovan herttuakunta. Preussi joutui myös osallistumaan mannermaasulkemukseen. Lisäksi Preussi joutui maksamaan 120 miljoonaa frangia sotakorvauksia, ja Ranskan joukot miehittäisivät maata kunnes koko summa olisi maksettu.
Seuraukset
Tilsitissä saavutettu kahden suurvallan yksimielisyys jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi, sillä jo 31. joulukuuta 1810 Aleksanteri salli brittiläisten alusten jälleen saapua venäläisiin satamiin. Päätöksen taustalla oli Napoleonin oma yritys helpottaa maansa talousongelmia sallimalla määrättyjen puolueettomien alusten välittää Ranskan ja Britannian välistä kauppaa. Lopulta, alle viisi vuotta sopimuksen solmimisen jälkeen, Tilsitin sopimuskumppanit ajautuivat sotaan, jonka tulos oli ratkaiseva Napoleonin kohtalon.
Tiabendatsoli
Tiabendatsoli (C10H7SN3) on bentsimidatsolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään eläinlääketieteessä ja lääketieteessä loismatojen häätöön ja maataloudessa fungisidina.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa tiabendatsoli on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee hieman etanoliin ja hyvin esimerkiksi dimetyylisulfoksidiin. Tiabendatsolin fungisidiset ja loismatoja tappavat vaikutukset johtuvat siihen, että yhdiste estää tubuliinin polymeroitumisen ja siten solunjakautumisen. Lisäksi tiabendatsoli inhiboi loisten fumaraattireduktaasientsyymiä. Yhdiste tehoaa erityisesti Strongyloides stercoralis -sukkulamatoon, mutta myös trikiiniin.
Valmistus ja käyttö
Tiabendatsolia valmistetaan kuumentamalla tiatsolyyli-2-formamidia o-fenyleenidiamiinin kanssa. Maataloudessa tiabendatsolia käytetään laajakirjoisena fungisidina erityisesti hedelmäviljelmillä ja eräillä vihannesviljelmillä. Tiabendatsoli on hyväksytty fungisidina käytettäväksi muun muassa Euroopan unionin alueella.
Tiabendatsolia käytetään loismatojen häätöön pääasiassa eläimillä, mutta sitä voidaan käyttää myös ihmisten loismatotartuntojen hoitamiseen. Tiabendatsoli voi aiheuttaa haittavaikutuksina ruuansulatuskanavan oireet, allergiset oireet ja neurologiset haittavaikutukset. Haittavaikutukset ovat yleensä ohimeneviä.
Karl Sovelius
Karl Fredrik Sovelius oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan komppanianpäällikkönä Valkoisen armeijan ”lentävissä” joukoissa.
Perhe ja opinnot
Soveliuksen vanhemmat olivat konsuli Georg Sovelius ja tämän puoliso Naema Johanna o.s. Forsen. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin uudesta ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1901 ja liittyi Pohjalaiseen osakuntaan. Hän opiskeli vuosina 1901–1905 Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1903 Irene Lindbladin kanssa, josta hän erosi vuonna 1907.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania. Sovelius kuului Voimaliittoon ja erotettiin vuonna 1904 kuudeksi kuunkaudeksi yliopistosta laittomasta asevelvollisuuskutsunnasta poisjäämisen takia. Hän työskenteli kirjakauppiaana Oulussa ja osallistui ensimmäisen maailmansodan Ahvenanmaan linnoittamiseen ja vakoili Saksalaisten laskuun toimittaen heille piirustuksia kyseisistä linnoitteista. Lopulta hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 10. toukokuuta 1917, josta hänet siirrettiin 1. komppaniaan 7. elokuuta 1917 alkaen.
Suomen sisällissota
Sovelius astui Suomen armeijan palvelukseen Saksassa 7. helmikuuta 1918, jossa yhteydessä hän allekirjoitti palvelussitoumuksen ja hänet ylennettiin aliupseeriksi. Hän saapui takaisin Suomeen (Vasaan) jääkärien etujoukon mukana 18. helmikuuta 1918. Vaasasta hänet komennettiin komppanianpäälliköksi Kristiinan 1. lentävään komppaniaan, joka kuului Porin rykmentin 2. pataljoonaan. Hän osallistui Ahlaisten–Noormarkun rintaman taisteluihin Pohjansahalla, Sandössä ja Noormarkussa sekä Reposaaren, Porin ja Rauman valtauksiin.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sovelius komennettiin sisällissodan jälkeen 27. kesäkuuta 1918 alkaen sotilasjäseneksi valtiorikosoikeuteen ja siirrettiin 13. heinäkuuta 1918 alkaen Suomen valkoisen kaartin, jossa hänet sijoitettiin 1. komppaniaan. Hän erosi armeijasta 7. lokakuuta 1918, mutta osallistui jo seuraavan vuoden keväällä heimosotiin lukeutuvaan Aunuksen retkikuntaan. Retkikunnalla hän toimi aluksi täydennyspataljoonan komentajana Sortavalassa, josta hän siirtyi majuri Gunnar von Hertzenin adjutantiksi. Sotaretkeltä palattuaan hän astui Etsivän keskuspoliisin palvelukseen Ahvenanmaalle. Myöhemmin hän toimi vielä nuorempana upseerina ja komppanianpäällikkönä Salmin rajavartioston 4. komppaniassa 1. kesäkuuta 1922 – 6. lokakuuta 1926 välisenä aikana, jonka jälkeen hän siirtyi liikealalle. Hänet on haudattu Raaheen, Haaralan hautausmaalle.
Markku Nurmi
Markku Nurmi (15. huhtikuuta 1945 Iitti – 16. lokakuuta 2010 Helsinki) oli ympäristöministeriön ylijohtaja ja ympäristöasioissa aktiivinen osallistuja ja keskustelija 1970-luvulta alkaen. Häntä on luonnehdittu esivihreäksi. Hän oli Ympäristö-lehden päätoimittaja vuodesta 2004.
Nurmi väitteli tekniikan tohtoriksi tuotantotaloudesta ja erikoistui ympäristö- ja energiatutkimukseen. Hän työskenteli Kilpailuvirastossa, elinkeinohallituksessa ja opetusministeriössä ennen kuin vuonna 1994 siirtyi ympäristöministeriöön. Hän oli viimeisenä projektinaan johtokunnan puheenjohtajana kumppanuusohjelmassa, jolla pyritään edistämään energian tuottamista uusiutuvista lähteistä ja torjumaan ilmastonmuutosta Väli-Amerikassa.
Nurmi vaikutti asiantuntijana monen keskustapuolueen 1970-luvun poliitikon, kuten Esko Ahon, Matti Vanhasen ja Seppo Kääriäisen, kriittisiin ydinvoimanäkemyksiin.
Sateenkaariboa
Sateenkaariboa (Epicrates cenchria) on boakäärmeiden heimoon kuuluva myrkytön kuristajakäärme. Se on osa sukua sateenkaariboat (Epicrates), jonka neljä muuta lajia luokiteltiin aiemmin sateenkaariboan alalajeiksi. Sateenkaariboa kuuluu CITES-sopimuksen liitteen 2 luetteloon.
Koko ja ulkonäkö
Sateenkaariboa kasvaa 1,5–2 metrin mittaiseksi. Aikuinen voi painaa ainakin kuusi kilogrammaa.
Sateenkaariboa on saanut nimensä kauniisti kiiltelevästä nahastaan, joka taittaa valoa sateenkaaren väreissä. Selkä on ruskea, ja siinä on mustareunaisia keltaisia täpliä. Pää on päältä ruskea, ja siinä on mustia juovia. Vatsa ja kyljet ovat valkoiset, ja kyljissä on mustia täpliä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Sateenkaariboa elää Amazonin sademetsässä ja Brasilian rannikkosademetsässä. Sitä tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa, Boliviassa, Venezuelassa, Guyanassa, Surinamessa, Ranskan Guyanassa ja Brasiliassa.
Elintavat
Sateenkaariboa on kiipeilevä, mutta se voi viettää aikaa myös piiloutuneena aluskasvillisuuden joukkoon.
Ravinto
Sateenkaariboa suosii pieniä nisäkkäitä, kuten pussieläimiä ja jyrsijöitä, ja lintuja.
Lisääntyminen
Sateenkaariboa tulee sukukypsäksi 2,5–4 vuoden iässä. Lisääntymisaika on talvella. Kantoaika kestää 115–135 vuorokautta, ja poikasia syntyy kerralla 1–40, joskus enemmänkin.
Lemmikkinä
Sateenkaariboa on kauniin värinsä takia suosittu lemmikki. Se on yleinen näky eläinkaupoissa. Nuoret yksilöt ovat aggressiivisia, mutta rauhoittuvat iän myötä. Terraarion pohja-alan pitää olla vähintään 100 × 40 cm, pohjamateriaalina kostea turve. Kosteusprosentin pitää olla 80–90 %.
Kitula (Hamina)
Kitula on kylä Haminan pohjoisosissa. Se kuului entiseen Vehkalahden kuntaan, joka liitettiin Haminan kaupunkiin vuoden 2003 alussa. Kylä sijaitsee Kannusjärven kylän ja järven pohjoispuolella Vehkajoen vesistöalueen latva-alueella.
Fredrik Cederborgh
Fredrik Cederborgh (1784−1835) oli ruotsalainen kirjailija. Hän toimi joitakin vuosia valtion virassa, asui sitten jonkin aikaa maaseudulla, julkaisi Tukholmassa aikakauskirjaa Anmärkaren (1816−1823) ja asui myöhemmin omistamallaan rautatehtaalla. Hän on julkaissut joukon enimmäkseen humoristisia romaaneja, joista tunnetuimmat ovat Uno von Trasenberg (1809−1819), Ottar Tralling (1810−1818) ja Nàgot litet om grefve Jacques Pancraoe von Himmel och Jord (1818). Kootut teokset ilmestyivät 1834 nimellä Ungdoms tidsfördrif.
Afrikanhiirihaukka
Afrikanhiirihaukka (Buteo augur) on hiirihaukkojen sukuun kuuluva haukkalaji.
Ulkonäkö ja koko
Aikuisen afrikanhiirihaukan vatsa ja kurkku ovat valkoisia. Selkä ja siivet ovat mustia. Afrikanhiirihaukan voi helposti tunnistaa lennossa punaisesta pyrstöstä, joka on afrikkalaisilla hiirihaukkalajeilla ainoa laatuaan. Sen jalat ovat paljaat ja keltaiset. Pää on musta lukuun ottamatta ruskeita silmiä.
Aikuisen afrikanhiirihaukan pituus on 55–60 senttimetriä ja paino yksi kilogramma. Sen siipiväli on 125-135 senttimetriä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Se suosii saalistukseen avoimia alueita ja pesintään metsäisiä rinteitä sekä eksoottisia puuviljelmiä. Afrikanhiirihaukka viihtyy korkealle vuoristoissa, ja sitä onkin tavattu jopa viiden kilometrin korkeudesta, korkeammalta kuin mitään muuta afrikkalaista petolintua. Päästäkseen ylös se käyttää hyödykseen lämpimiä ilmavirtauksia.
Ravinto
Afrikanhiirihaukka saalistaa pääasiassa matelijoita (liskot, käärmeet), mutta myös nisäkkäitä (jänikset, jyrsijät ja tamaanit), lintuja ja hyönteisiä. Pienet linnut jäävät kuitenkin harvoin saaliiksi, koska ne osaavat väistellä haukkaa. Afrikanhiirihaukka voi syödä myös auton alle jääneitä eläimiä. Sen ruokavalio on samantapainen kuin amerikanhiirihaukan.
Pesintä
Afrikanhiirihaukan haudonta alkaa heinäkuussa ja kestää marraskuuhun asti. Useimmiten pesintä ajoittuu elo-lokakuuhun. Se tekee kalliolle tai puuhun pesän, joka koostuu suurista oksista ja niitä reunustavista lehdistä. Pesään se munii 1–3 munaa, useimmiten kaksi. Munat ovat valkoisia ja niissä on ruskeita tai punaisia kuvioita. Munia ja poikasia saalistavat Python natalensis -käärme ja valkoniskakorppi. Kuoriutuneista poikasista useimmiten vain yksi selviää, koska poikaset tappavat toisiaan. Heikompi poikanen kuolee usein jo 5–8 päivän ikäisenä. Poikanen saa sulat 45-55 päivän ikäisenä ja lähtee pesästä viimeistään 60 päivän ikäisenä. Afrikanhiirihaukka on yksiavioinen.
Voimistelu kesäolympialaisissa 1896 – miesten hevonen
Miesten hevonen kesäolympialaisissa 1896 käytiin 9. huhtikuuta. Kilpailuun osallistui 15 voimistelijaa viidestä eri valtiosta. Tuomaristo arvioi parhaaksi sveitsiläisen Louis Zutterin ja toiseksi Saksan Hermann Weingärtnerin.
Loosin’ Face
Loosin' Face on grindcore-yhtye Rotten Soundin vuonna 1996 ilmestynyt EP-levy. EP julkaistiin alun perin ainoastaan vinyylinä. Kappaleet on julkaistu CD-formaatissa vuonna 2003 ilmestyneellä kokoelmalevyllä From Crust 'til Grind. Osa EP:n kappaleista julkaistiin uudelleennauhoitettuna versioina Under Pressure-albumilla vuonna 1997.
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
Ski Jump International
pienoiskuva|Lartzan Skijump Ski Jump International (aluksi Lartzan Skijump ) on mäkihyppyaiheinen tietokonepelisarja. Pelistä on ilmestynyt kolme osaa, joista ensimmäinen vuonna 1994. Sen on kehittänyt suomalainen Ville Könönen.
Ensimmäinen osa julkaistiin freewarena ja myöhemmät sharewarena. Pelit ovat keränneet runsaasti hyviä arvosteluja ja niille on syntynyt laaja fanijoukko.
Osat
Pelistä on ilmestynyt kolme osaa:
Pelaaminen
Pelissä on useita eri kilpailumuotoja: maailmancup, Keski-Euroopan mäkiviikko, joukkuemäki, tee se itse -cup ja kukkulan kuningas, jossa hypätään yhdessä mäessä siten että joka kierrokselta putoaa yksi hyppääjä pois.
Pelattava mäkihyppääjä lähtee liikkeelle enteriä näpäyttämällä, ja liikettä ilmassa säädellään nuolinäppäimillä.
Vastaanotto
Juho Kuorikoski pitää Skijump International 2:a ”taitopelinä parhaasta päästä” ja pelisarjan parhaana osana.
12 apinaa (televisiosarja)
12 apinaa (12 Monkeys) on yhdysvaltalainen Syfy-kanavan scifisarja, jonka ovat luoneet Terry Matalas ja Travis Fickett. Se perustuu Terry Gilliamin ohjaamaan vuoden 1995 samannimiseen elokuvaan, joka taas perustui Chris Markerin vuoden 1962 lyhytelokuvaan Kiitorata (La Jetée).
Sarjan esittäminen aloitettiin Yhdysvalloissa 16. tammikuuta 2015. Saman vuoden maaliskuussa vahvistettiin toisen kauden tuleminen. Kesäkuussa 2016 Syfy vaihvisti sarjan kolmannen kauden tilauksen. 2017 maaliskuussa kerrottiin tilatun neljännen kauden jäävän sarjan viimeiseksi.
Suomessa sarjaa esitettiin ensimmäisenä nettipalvelussa HBO Nordic. Televisiokanava Kutonen alkoi esittää sarjaa 28. elokuuta 2016 suomenkielisellä nimellä 12 apinaa.
Rami Hammar
Rami Hammar (s. 23. elokuuta 1943 Kalajoki) on suomalainen kitaristi.
1960-luvulla Hammarin yhtyeitä olivat rockin SM-kisoissa menestynyt ja Kaleidoskoopin kuuntelijaäänestyksen voittanut Sailors, Tango Kitarat ja Raimons. Seuraavalla vuosikymmenellä hän soitti monissa tanssiyhtyeissä. 1980-luvulla Hammarin pidempiaikaisempi kokoonpano oli Rami Hammar & The Riders, jolta on ilmestynyt iskelmiä rautalankaversioina sisältäneet albumit vuosina 1981, 1988 sekä 2002. Vuonna 1987 Hammar sijoittui Syksyn Sävelessä viidenneksi kappaleellaan "Kun sarastaa". 1990-luvulla Hammar muutti Ivaloon, jossa toimi kullankaivajana ja keikkaili Moonstar-yhtyeensä kanssa. 2000-luvulla Hammar on muun muassa keikkaillut uudelleen elvytetyn The Sailors -yhtyeensä kanssa.
Summan taistelun muistomerkki
pienoiskuva|Summan taistelun muistomerkki Turun Kupittaanpuistossa. Summan taistelun muistomerkki on Jussi Vikaisen veistos Turussa Kupittaankadun ja Itäisen Pitkäkadun välissä Kupittaankentällä. Teos on punaista graniittia, eli kiveä josta Vikaisen synnyinpaikka Vehmaa on kuuluisa. Muistomerkki paljastettiin vuonna 1965 ja se pystytettiin Varsinais-Suomen Summan perinnetoimikunnan toimesta talvisodan taistelujen (1939–40) muistoksi.
Vikainen tunnetaan ennen kaikkea sankarihaudoistaan -ja -patsaistaan, joita on siroteltu ympäri Varsinais-Suomea. Muotoilultaan hän edustaa realismia, vaikkakin veistoksissa on nähtävissä abstrakteja piirteitä.
Lähteet
60.44662°N, 22.28474°W
Pat O’Connor
Pat O'Connor (9. lokakuuta 1928 North Vernon, Indiana – 30. toukokuuta 1958 Indianapolis, Indiana) oli yhdysvaltalainen kilpa-ajaja. Hän kuoli 15 auton ketjukolarissa 1958 Indianapolis 500 -kilpailun ensimmäisellä kierroksella vakavaan päävammaan, kun hänen autonsa pyörähti katolleen ja syttyi tuleen.
Koska Indianapolis 500 oli osa Formula 1 -sarjaa vuosina 1950-60, ja O'Connor osallistui kisaan viidesti tuona aikana, jäi hänen tilastoihinsa viisi F1-starttia ja yksi paalupaikka. Vuosi 1958 oli Formula 1:lle synkkää aikaa, sillä O'Connorin lisäksi kaudella menehtyivät Luigi Musso, Peter Collins ja Stuart Lewis-Evans.
Yhdysvalloissa O'Connor oli tunnettu sprinttiautoluokista, sekä IndyCar-sarjasta, jonka muutaman osakilpailun hän oli voittanut. O'Connor valittiin Yhdysvaltojen National Sprint Car Hall of Fameen 1995.
Stetson
thumb|[[Buffalo Bill stetsonissaan n. 1875]]
Stetson on yhdysvaltalainen hattuvalmistaja. Sen tunnetuin tuote on cowboyiden suosima leveälierinen lännenhattu, joka on myös yleinen osa americanaa. Stetsoneita valmistaa yhdysvaltalainen John B. Stetson Company, jonka perusti John B. Stetson (1830–1906) vuonna 1865. 1900-luvun alussa Stetsonin hattutehdas oli noussut maailman suurimmaksi. Cowboy-hatun lisäksi Stetson valmistaa muitakin huopahattuja, erimallisia lippiksiä ja muita päähineitä.
Jättisinililja
Jättisinililja (Scilla latifolia) on parsakasvien heimoon kuuluvan kevättähtien (Scilla) suvun sipulikasvi, jota kasvaa Kanariansaarilla ja Marokossa.
Sipuli, lehdet ja varsi
Jättisinililjan sipuli on noin 6 senttimetriä halkaisijaltaan. Sen korkeus on noin 40–45 senttimetriä. Jättisinililjan leveät lehdet kasvavat tyviruusukkeessa. Lehtien leveys on noin 8 senttimetriä.
Vedran Runje
Vedran Runje (s. 10. helmikuuta 1976 Sinj, Jugoslavian SLT) on kroatialainen entinen jalkapallomaalivahti. Hän lopetti uransa vuonna 2010, jolloin hänen sopimuksensa ranskalaisen Lensin kanssa päättyi.
Jättisinililja
Kukat ja hedelmä
Jättisinililja kukkii marras-joulukuussa. Sen violetinsiniset kukat ovat tiheässä terttumaisessa kukinnossa. Kukinto on noin kolmanneksen kukkavarren pituudesta. Hedelmät ovat pyöreitä pallomaisia. Aluksi vihreitä mutta muuttuvat oransseiksi myöhemmin. Siemenet ovat pieniä ja mustia.
Vedran Runje
Runje on edustanut ammattilaisurallaan kroatialaista HNK Trogirä (1993–1995), kroatialaista Hajduk Splitiä (1996–1998), belgialaista Standard Liègeä (1998–2001, 2004–2006), ranskalaisia Olympique Marseillea (2001–2004) ja Lensiä (2007–2011) sekä turkkilaista Beşiktaşia (2006–2007). Kroatian maajoukkueessa hän on pelannut 22 ottelua vuosina 2006–2011. Hän oli mukana EM-kilpailuissa 2008.
Jättisinililja
Kasvupaikat ja levinneisyys
Jättisinililja kasvaa Kanariansaarilla, Marokossa ja Länsi-Saharan alueella.
Haimoo
Haimoo on Vihdin kunnan koillisosassa sijaitseva kylä ja taajama. Haimoon kylässä asuu noin 870 henkeä, ja Haimoon taajamassa puolestaan oli vuoden 2011 lopussa 380 asukasta. Haimoo on tunnettu etenkin hevosista ja kauniista harjumaisemista. Haimoossa on oma peruskoulu ja urheilukenttä. Kylä sijoittuu Hanko–Hyvinkää -tien ja seututien 120 eli vanhan Porintien väliselle alueelle. Haimoosta on noin 50 kilometrin matka Helsingin keskustaan.
Tunnettuja haimoolaisia
Tunnettuja haimoolaisia ovat mm.: Veeti Idman, Alex Halme sekä veljekset Roni ja Henri Sohlman. Nelikko tuli tunnetuksi voitettuaan Ned Kellysin katusählyturnauksen vuonna 2022.
Eugen Savoijilainen
thumb|250px|Eugen Savoijilainen Eugen Savoijilainen, myös nimellä Savoijin prinssi Eugen (18. lokakuuta 1663 Pariisi – 21. huhtikuuta 1736 Wien) oli ranskalainen marsalkka, joka palveli Itävallan armeijassa. Hän on keisarillisen armeijan historian merkittävimpiä komentajia.
Eugen Savoijilaisen kuuluisia sukulaisia olivat pikkuserkku Savoijin herttua Kaarle Emanuel II sekä serkut Baden-Badenin kreivi Ludvig Wilhelm ja Ranskan marsalkka Louis Joseph Vendôme.
Sotilasura
Lapsena tuleva marsalkka oli heikko ja sairaalloinen ja kaavaili itselleen kirkollista uraa. 19-vuotiaana hän kaikkien yllätykseksi ilmoitti pyrkivänsä sotilasuralle. Eugen jätti Ranskan hovin vuonna 1683 seuratakseen veljeään Louisia Itävallan armeijan palvelukseen. Aluksi hän sai ratsuväkirykmentin komentajuuden ja otti 1683 osaa Wienin taisteluun, Budan valtaukseen ja Belgradin piiritykseen.
Yhdeksänvuotisen sodan aikana Eugen oli ratsuväen kenraali Itävallan armeijassa Italiassa vuosina 1690–1693. Italian armeijan komentaja hänestä tuli vuonna 1694.
Vuosina 1697–1699 Eugen oli Unkarin armeijan komentaja ja voitti turkkilaiset Zentan taistelussa 1697 (turkkilaiset kärsivät 30 000 miehen tappiot Savoijin tappioiden ollessa 300), mikä johti Itävallalle suotuisaan Karlowitzin rauhaan vuonna 1699.
Espanjan perimyssodan sytyttyä Eugen toimi Pohjois-Italiassa operoivan armeijan komentajana vuosina 1701–1707. Hän oli menestyksekäs ja voitti maahan tunkeutuneet ranskalaiset Caprin (1701), Chiarin (1701) ja Luzzaran (1702) taisteluissa. Lisää menestystä tuli, kun hän voitti yhdessä John Churchill Marlboroughin kanssa ranskalaiset Blenheimin taistelussa 1704. Seuraavat kolme vuotta Eugen operoi taas Italiassa, jossa kärsi tappion serkulleen Vendômelle Cassanon taistelussa, mutta voitti ratkaisevamman Torinon taistelun 1706, jonka jälkeen Ranskan kuningas Ludvig XIV veti armeijansa pois Italiasta.
Eugen siirtyi taistelemaan Flanderiin, jossa hän yhdisti taas voimansa Marlboroughin kanssa. Yhdessä he voittivat Oudenaarden ja Malplaquetin taistelut. Marlboroughin ja Eugenin menestys päätti Espanjan perimyssodan vuonna 1714 Itävallalle edulliseen Rastattin rauhaan, jossa Itävalta sai Espanjalta nykyisen Belgian. Eugenista tehtiin uuden alueen, Itävallan Alankomaiden kuvernööri, mutta hän palasi Itävallan armeijan johtoon sodassa turkkilaisia vastaan (1716–1718), jossa voitti Peterwardeinin taistelun 1716 ja valtasi Belgradin 1717. Menestys johti Passarowitzin rauhaan, jossa Itävalta sai Pohjois-Serbian.
Eugenin viimeiseksi sodaksi jäi Puolan perimyssota vuosina 1733–1735.
Mesenaatti
Eugen Savoijilainen tuli elinaikanaan tunnetuksi sotilaallisten saavutustensa ohella taiteen keräilijänä ja tukijana. Hänen keräilyintonsa ulottui maalauksiin, etsauksiin, painokuviin ja kirjoihin. Keräilyn mahdollisti se, että hän oli aikansa varakkaimpia eurooppalaisia. Hänellä oli sekä palkka- että verotuloja sukunsa omistamilta mailta.
Oman aikansa ilmiöistä kiinnostuneena Eugen kävi paljon kirjeenvaihtoa aikansa kirjailijoiden, filosofien ja arkkitehtien kanssa. Eugen Savoijilaisen tukemiin kirjailijoihin kuului ranskalainen Jean-Baptiste Rousseau joka asui hänen luonaan kuusi vuotta, oletettavasti kirjastonhoitajana työskennellen. Kun nuori Montesquieu vieraili Wienissä, lähetti Eugen Savoijilainen hänelle illaliskutsun, jonka filosofi otti vastaan. Kotikaupunkiaan Wieniä hän kaunisti Belvederen linnalla ja puutarhalla.
Eugen Savoijilaisen kuolinpesästä löytyi 15 000 kirjaa ja 237 käsikirjoitusta. Eniten häntä kiinnostivat luonnontieteet ja maantiede. Kirjat ovat nykyään osa Itävallan valtion kokoelmia.
Tampere Music Award
Tampere Music Award on suomalainen musiikkialan palkinto, jota on myönnetty vuodesta 2010 alkaen kansainväliselle musiikkialan vaikuttajalle, jolla on merkittäviä ansioita alan kehittymisessä. Palkinnon koko nimi on "Tampere Music Award for Exceptional Achievement in the Music Industry". Palkinnon jakaa vuosittain Tampereen kaupunki Musiikki & Media -tapahtumassa. Palkinnon saajat ikuistetaan Tampereen Tähtikatuun, kaksi voittajaa kerrallaan siten, että uusi Tampere Music Award -voittajien tähti installoidaan aina joka toinen vuosi. Palkinnon voittajan valitsee Musiikki & Median hallitus tapahtuman osallistujien tekemien ehdotusten pohjalta.
Viktor Gaddefors
Viktor Gaddefors (s. 8. lokakuuta 1992 Östersund) on ruotsalainen koripalloilija.
Italian Grand Prix 2010
Italian Grand Prix 2010 oli Formula 1 -kauden 2010 14. osakilpailu, joka kilpailtiin 12. syyskuuta Monzan moottoriradalla Milanossa, Italiassa.
Kilpailun voittoon ajoi paalupaikalta lähtenyt Fernando Alonso. Lähdössä Jenson Button nousi ohi, mutta varikkokäyntien jälkeen Alonso meni edelle ja ajoi loppuun asti ykkösenä. Kolmanneksi kisassa ajoi Felipe Massa. Sebastian Vettel nousi kuudennesta ruudusta neljänneksi tekemällä ainoan varikkostoppinsa aivan kisan lopussa. Nico Rosberg oli viides. Kilpailun aikana nähtiin vaaratilanne HRT:n osalta, kun Sakon Yamamoton auto päästettiin liian aikaisin liikkeelle varikkokäynnin aikana, jolloin tämä ajoi renkaanvaihtoa suorittaneen varikkotyöntekijän päältä.
Weekend Festival
Weekend Festival (markkinointinimenä myös WKND) on Suomessa järjestettävä musiikkifestivaali. Ensimmäisen kerran Weekend Festival järjestettiin Espoon Luukissa 17.–18. elokuuta 2012.
Weekendin esiintyjäkattaus oli laajentunut myös elektronisen musiikin ulkopuolelle ja vuoden 2022 pääesiintyjiksi oli kiinnitetty yhdysvaltalainen rap-artisti Post Malone, jonka peruuntuminen tapahtui vain muutama päivä ennen festivaalien alkua. Myös ranskalainen dj-tuottaja David Guetta oli esiintyjälistalla. Muita esiintyjiä olivat mm. ruotsalainen pop-artisti Tove Lo sekä venäläinen dj-tuottaja Nina Kraviz.
Festivaaleille on osallistunut vuosittain yli 40 000 kävijää. Weekendissä on ollut eri teema vuosina 2013–2018, joka ilmeni festivaalin visuaalisella puolella. Vuoden 2013 teemana oli avaruus ja tulevaisuus, vuonna 2014 Electro Disco, 2015 Super Digital, 2016 Year of the Tiger, 2017 Neon Dreams ja vuoden 2018 teema on Urban Disco. Vuonna 2019 erillistä teemaa ei enää ollut.
Weekend Festival on myyty ennakkoon loppuun kaikkina vuosina.
Weekend Festival järjestettiin ensimmäisen kerran myös Viron Pärnussa elokuussa 2015. Vuonna 2016 festivaali laajentui Ruotsiin.
Festivaalien pitopaikat
Vuoden 2017 logo|thumb Vuoden 2016 logo|thumb thumb|250px|Hurts vuoden 2012 festivaaleilla.
Ensimmäinen Weekend Festival järjestettiin Espoon Luukissa 2012. Luukki sijaitsee 23 kilometrin päässä Helsingistä ja on yksi suosituimmista pääkaupunkiseudun ulkoilualueista. Vuoden 2012 Weekend Festivalissa oli kolme lavaa: päälava NRJ Stage, telttalava Weekend Stage ja DJ-lava Party Stage.
Liikenneongelmista johtuen Weekend Festival siirtyi vuonna 2013 Helsingin Kyläsaareen/Kalasataman festivaalialueelle, jossa on järjestetty muita suuria konsertteja ja festivaaleja, kuten vuoden 2011 ja 2012 Sonisphere ja Green Dayn sekä Foo Fightersin konsertit.
Vuoden 2013 Weekend festivaaleilla oli neljä lavaa: NRJ Stage, Weekend Stage, Future Stage ja Galaxy Stage.
Vuonna 2014 Galaxy Stagesta luovuttiin ja tilalle tuli New Disco Lounge, joka sijaitsi anniskelualueella teltassa.
Vuonna 2015 alueella oli neljä lavaa: Loop Stage, Wknd Live Stage, Future Stage ja täysin uusi Digital Stage.
Vuonna 2016 festivaali laajeni viisilavaiseksi, kun Loop Stagen korvasi Suomen suurin lava Cell Stage. Lisäksi uutuutena nähtiin reivinurkkaus, jossa esiintyi uusia lupauksia ja Suomen tiskijukkien kerma.
Vuonna 2017 festivaalin päälava hankittiin Kroatiasta Ultra Music -festivaaleilta, ja se nimettiin takaisin Loop Stageksi. Lisäksi reivinurkkauksen korvasi uusi house- ja teknomusiikkiin keskittyvä Dome Stage.
Vuonna 2018 festivaali siirtyi Kalasatamasta Hietaniemen uimarannalle. Main Stage ja Future stage sijaitsivat rannan päädyissä. Valinta stage ja Vice stage taas Hietaniemen hautausmaan metsissä.
Vuonna 2019 festivaali siirtyi Hietaniemestä Sörnäisten Suvilahteen. Uutena ja viidentenä lavana nähtiin house- ja teknomusiikkiin keskittyvä K-18 Danceteria Stage.
Vuoden 2020 festivaali piti järjestää 7.–8. elokuuta Käpylän liikuntapuistossa, mutta se peruutettiin koronaviruspandemian vuoksi.
Vuoden 2021 festivaali piti järjestää 5.–7. elokuuta Käpylän liikuntapuistossa, mutta festivaali peruttiin jälleen koronaviruspandemian vuoksi.
Vuonna 2022 festivaali järjestettiin Hämeenlinnan Kantolan tapahtumapuistossa.
Vuonna 2023 festivaali järjestettiin Espoon Vermon tapahtumapuistossa.
Esiintyjät
Festivaalin esiintyjiin on kuulunut kansainvälisesti suosittuja artisteja, kuten Avicii, David Guetta, Rae Sremmurd, Macklemore, Clean Bandit, Bastille, Calvin Harris, Armin van Buuren, deadmau5, Hardwell, Martin Garrix, Tiësto, Steve Aoki, Axwell ^ Ingrosso, The Prodigy ja Skrillex sekä Suomen omia suosituimpia artisteja.
Vuoden 2019 esiintyjiä olivat muun muassa Alesso, Suicideboys, Armin van Buuren, Bastille, Lil Uzi Vert, Scarlxrd, Afrojack, Alan Walker, Anna Puu, Bizi, Cledos, Dynoro, Evelina, Gasellit, Headhunterz, Killy, Lukas Leon, Tungevaag & Raaban ja Zomboy.
Tunnustukset
Weekend Festival on ollut ehdolla monena vuonna ja monessa kilpailussa parhaaksi festivaaliksi, muttei ole saavuttanut palkintosijoja.
Festivaali oli ehdolla parhaaksi festivaaliksi vuoden 2013 sekä 2016 Musiikki & Median Industry Awardseissa.
Tommi Martikainen
Tommi Martikainen (s. 13. tammikuuta 1982) on suomalainen maantiekilpapyöräilijä.
Weekend Festival
Tunnustukset
Weekend Festival oli myös ehdolla parhaaksi keskisuureksi festivaaliksi vuoden 2013, 2014, 2015 sekä 2016 European Festival Awardseissa.
Tommi Martikainen
Martikainen otti tähän asti merkittävimmän kansainvälisen voittonsa 31. toukokuuta 2008 Tour du Maroc -ajon kolmannella etapilla, jossa hän ajoi yksin karkuun muilta kilpailijoilta.
Weekend Festival
Tunnustukset
YleX kuuntelijat äänestivät Weekend Festivalin kesän parhaaksi festivaaliksi Suomessa vuosina 2013, 2014, 2015 ja 2016. Vuoden 2013 Weekend Festival sai 25% kaikista annetuista äänistä, vuoden 2014 festivaali sai 41% äänistä, vuoden 2015 festivaali sai 26% äänistä ja vuoden 2016 festivaali sai 26% äänistä
Tommi Martikainen
Martikainen voitti aika-ajon Suomen mestaruuden vuonna 2005 sekä sai SM-pronssia maantieajosta vuosina 2006 ja 2016.
Weekend Festival
Ongelmat
Festivaalin järjestelyt ovat kärsineet toistuvista ongelmista alusta alkaen. Pois lukien Hietaniemen tapahtuman viivästymisen järjestäjät ovat aina syyttäneet ulkopuolisia tahoja ongelmista, kuten kokemattomia festivaalilla kävijöitä, sadetta ja Helsingin kaupunkia.
Vuoden 2012 festivaali Luukissa aiheutti suuren ruuhkan alimitoitettujen liikennejärjestelyjen takia ja ihmisiltä meni useita tunteja päästä paikalle. Lisäksi festivaalin vaatesäilytyksestä nousi kohu, koska sitä ei ollut kukaan vartioimassa ja ihmisiltä varastettiin tavaroita. Tapahtuma-alueelta tehtiin yhdeksän rikosilmoitusta, joista kaksi liittyi ongelmalliseen säilytykseen. Lisäksi festivaaleilla tapahtui neljä pahoinpitelyä. Olosuhteet alueen leirintäalueella olivat joidenkin kävijöiden mukaan huonot. Alueella oli kaksi vesipistettä ja niille syntyi ruuhkaa.
Vuonna 2013 järjestelyitä Helsingin Kyläsaaressa syytettiin melun (157 kirjallista valitusta) lisäksi liian ahtaista tiloista, turva-aitojen kaatumisesta sekä järjestyksenvalvojien väkivaltaisuudesta.
Vuoden 2014 festivaali aiheutti 57 meluvalitusta.
Vuonna 2015 lava oli suunnattu Vanhankaupunginlahden yli Kulosaareen päin, jolloin häiritsevästä vähintään Herttoniemeen ja Laajasaloon kuuluneesta melusta oli tehty yli 170 valitusta. Valitusten määrä nousi 345 kappaleeseen.
Vuoden 2016 festivaalista tuli 170 valitusta. Ympäristökeskus kommentoi asiaa sanoen: "Bassot kuuluvat aika kauas, mutta asialle ei valitettavasti ole tehtävissä mitään." Festivaalit ovat jättämässä alueen sinne kaavaillun rakentamisen takia.
Vuosi 2018 Hietaniemessä ei tuonut muutoksia järjestelyongelmiin - ne alkoivat jo ennen festivaalia, kun pääsy viereiselle hautausmaalle estyi paikoitellen - samoin käytössä olevaan krematorioon. Festivaalin tiedottajan mukaan tämäkään ei ollut tapahtuman järjestäjien vika, vaan nyt kaupungin. Festivaalin aloituspäivänä perjantaina portit avattiin kolme tuntia myöhässä ja osa esiintyjien keikoista peruuntui, siirrettiin toiseen ajankohtaan tai kokonaan eri päivälle. Myöskään ostetut sisäänpääsyrannekkeet eivät kaikilla festivaalivierailla toimineet. Lisäksi hautausmaalla tapahtuneen roskaamisen ja tarpeiden tekemisen takia paikalle jouduttiin soittamaan poliisi. . Tiedottajan mukaan mikään ongelmista ei ollut kuitenkaan festivaalin järjestäjien vika, vaan järjestäjät olivat hoitaneet työnsä mainiosti. Myös useat aiempien vuosien ongelmista alennettiin yhden kävijän synnyttämiksi ”somekatastrofeiksi”. Osasyyksi mainittiin myös festivaalin muuttaminen kolmeen otteeseen, vaikkakin se on järjestetty seitsemästä vuodesta vain ensimmäisellä ja nykyisellä paikalla muualla kuin Kyläsaaressa. Juutalaisen hautausmaan muuri sortui festivaalin kuokkavieraiden toimesta. Korjauskustannukset nousivat noin 20 000 euroon. Festivaalin tiedottajan mukaan heillä ei ollut mahdollisuutta toimia alueen ulkopuolella ja he väittivät tarjonneensa toimeksiantosopimusta sekä Hietaniemen hautausmaalle että juutalaiselle seurakunnalle, mutta Helsingin juutalaisen seurakunnan puheenjohtaja ei ainakaan ollut tietoinen tällaisesta. Festivaalien purku ei sujunut sen paremmin kuin rakentaminen - pääsy viereiseen kouluun oli osin estetty maanantaina ajaen koululaiset käyttämään ajorataa kulkemiseen. Melusta tuli tällä kertaa noin 200 valitusta.
Vuonna 2019 ongelmiksi muodostui pääesiintyjän keikan peruuntuminen, vaikkakin korvaajaksi saatiin nopealla aikataululla ruotsalainen tuottaja-dj Alesso. Haasteina olivat myös suosittujen artistien sijoittaminen pikkulavoille ja turva-aitojen yli hyppelevät yhdysvaltalaisräppärit. Myös humalaiset alaikäiset nousivat tällöin lööppeihin. . Melusta ei kuitenkaan ollut niin suurta ongelmaa kuin aikaisemmin, sillä valituksia tuli vain 31.