cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
IEEE 802.11
802.11a
IEEE julkaisi syksyllä 1999 myös toisen standardin. 802.11a-standardi koki edeltäjiinsä verrattuna suurempia muutoksia. Määritetty toimintataajuus on 5 GHz aiemman 2,4 GHz:n sijaan. Taajuutta nostettiin, koska tarvittiin lisää kaistaa verkkoyhteyksien nopeuksien kasvattamiseksi. Myös siirtotekniikka koki muutoksen. Uusi standardi määritteli tiedonsiirtoa varten OFDM-tekniikan (orthogonal frequency division multiplexing), joka perustuu signaalin jakamiseen pienempiin alasignaaleihin. Jaetut signaalit siirretään yhtäjaksoisesti eri taajuuksilla. Muutoksien myötä saatiin verkkoyhteyksien nopeus kasvatettua 54 Mbps:ään.
802.11a-standardi ei eduistaan huolimatta ole kokenut 802.11b:n kaltaista suosiota. Tähän ovat syinä hinnoiltaan kalliimmat verkkolaitteet ja korkeamman taajuuden aiheuttama kantaman pienentyminen verrattuna samoissa oloissa käytettyyn 802.11b-standardin tekniikkaan.
802.11g
''802.11g-standardi on käytännössä syrjäyttänyt vanhemman b-standardin yleisessä käytössä. Tämän standardin mukaiset laitteet toimivat a-version tapaan 54 Mbps:n nopeudella, mutta 2,4 GHz:n taajuudella. Lisäksi se on täysin yhteensopiva aikaisemman 802.11b-standardin kanssa. a-versio ei ollut yhteensopiva b-standardin kanssa. 802.11g-laitteet sopivat paikkoihin, joissa vaaditaan suurta kaistaa, esimerkiksi messuhalleihin tai auditorioihin.''
Vuonna 2000 IEEE-työryhmä perusti erillisen tutkimusryhmän kehittämään 802.11b-standardin laajennusta. Vuonna 2003 IEEE ratifioi tutkimustyön tuloksena 802.11g-standardinsa. 802.11g-standardi on risteytys 802.11a- ja 802.11b-standardeista, koska se käyttää tiedonsiirtoon CCK-OFDM-tekniikkaa ja tarjoaa vaihtoehtoiseksi siirtotavaksi PBCC-tekniikan. Standardi määrittää radiotaajuustekniikoista DSSS-, HR-DSSS- ja OFDM-tekniikat. Se kykenee liikennöimään nopeuksilla 54 Mbps ja 11 Mbps, käyttää 2,4 GHz:n taajuutta, ja on siksi täysin yhteensopiva vanhemman 802.11b-standardin kanssa.
Mies astui junasta
Mies astui junasta (Bad Day at Black Rock) on yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka ohjasi John Sturges. Elokuvan pääosissa ovat Spencer Tracy, Robert Ryan, Anne Francis, Dean Jagger, Walter Brennan, John Ericson, Ernest Borgnine ja Lee Marvin.
Martti Vainaa & Sallitut aineet
Martti Vainaa & Sallitut aineet oli vuonna 2001 perustettu pop-yhtye. Se oli alun perin trio, kunnes laajeni viisimiehiseksi vuonna 2005. Uransa alkuaikoina yhtye keskittyi cover-kappaleiden soittamiseen, mutta laati niihin myös omia sanoituksiaan ja sovituksiaan. Nykyisessä kokoonpanossaan yhtye on keskittynyt oman tuotannon laatimiseen. Vuonna 2003 yhtye teki jyväskyläläiselle salibandy-seura Happeelle kannustuslaulun ”Pelimies”, josta tuli kesän 2005 kesähitti. Se nousi välittömästi julkaisunsa jälkeen singlelistan ykköseksi viikolla 28 ja saavutti TOP20-listalla yhteensä 26 listaviikkoa. Ylen virallisten viikoittaisten myyntiraporttien 2005 mukaan Pelimies-single oli myydyin single Suomessa vuonna 2005. Toiminta ei virallisesti koskaan päättynyt, mutta yhtyeen jäsenet siirtyivät elämässään eteenpäin kukin omalla urallaan. Viimeisin julkinen keikka oli Happee-salibandyseuran SM-kultajuhlissa Jyväskylän Hippos-hallissa 20.4.2014. Yhtyeen jäsenet käyttivät salanimiä todellisten henkilöllisyyksien suojelemiseksi.
IEEE 802.11
802.11e ja 802.11F
e-laajennus (2005) sisältää toimintoja verkon palvelunlaadun (QoS) kehittämiseksi. Normaalisti tukiasemat lähettävät vuorotellen, ja jos päällekkäistä liikennettä tapahtuu, tukiasema odottaa hetken ennen uudelleenlähetystä. e-standardin mukaisessa verkossa osa tukiasemista voidaan merkitä lähettämään korkeamman kiireellisyysasteen liikennettä, jolloin käytännössä odotusaika ennen uudelleenlähetystä on pienempi, mikä vähentää verkkoviivettä näiden tukiasemien kautta. e-standardi on suunnattu enimmäkseen multimedialiikennettä kuten VoIP varten jossa verkon viiveet pyritään minimoimaan.
Mies astui junasta
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
IEEE 802.11
802.11e ja 802.11F
F-laajennus (2003–2006) oli suositus eri valmistajien laitteiden yhteensopivuuden parantamiseksi erityisesti tilanteissa, jossa samassa verkossa on monen eri valmistajan tukiasemia ja langaton laite liikkuu alueella tukiasemalta toiselle. Tämä "suositeltu käytäntö" on vedetty pois standardista, ja sitä ollaan korvaamassa k- ja r-laajennuksilla.
802.11d ja 802.11h
h-laajennus (2004) sisältää muutoksia 5 GHz:n taajuusalueella toimiville langattomille laitteille Euroopassa, jossa aikaisemmin kyseinen taajuus oli varattu muun muassa satelliittiliikennettä varten. Lisäksi h-laajennuksessa on tuki älykkäämmälle taajuusalueen vaihdolle, mikäli käytetty kanava on häiriöinen, sekä langattomien laitteiden virransäästöominaisuuksille.
802.11i
i-laajennus parantaa aikaisemmin osittain valmistajakohtaisia tietoturvaominaisuuksia ja määrittelee ne standardin osaksi. WPA2-salaus langattomien tukiasemien ja laitteiden välillä toteuttaa 802.11-standardin ja sisältää WPA1:een verrattuna muun muassa turvallisen AES-salaukseen liikenteelle, luotettavan käyttäjän autentikoinnin ja erillisen salaisen avaimen kirjautumiselle ja datalle. Se tukee salausmenetelmän vaihtoa myöhemmin turvallisempaan, mikäli käytetystä löytyisi joku vakava haavoittuvuus.
Alex Kipchirchir
Alex Kipchirchir (s. 26. marraskuuta 1984 Uasin Gishu) on kenialainen keskimatkojen juoksija.
IEEE 802.11
802.11s
s-laajennus sisältää tuen ns. Wireless mesh -verkkojen rakennukseen tukiasemien välillä. Standardi ei ole vielä valmis, mutta IEEE arvioi julkaisevansa sen heinäkuussa 2010. Tästä huolimatta esimerkiksi Kannettava tietokone jokaiselle lapselle -projektin laitteet sisältävät jo 802.11s-tuen alustavan toteutuksen, jolla saadaan tietokoneet verkkoon ilman tukiasemia tai muuta normaalia verkkoinfrastruktuuria.
Alex Kipchirchir
Kipchirchir pelasi nuorena jalkapalloa ja koripalloa ja aloitti yleisurheilun vasta loppuvuodesta 2001 tavattuaan Moses Tanuin, joka sai hänet kiinnostumaan juoksemisesta. Seuraavana vuonna Kipchirchiristä tuli nuorten maailmanmestari, kun hän voitti Kingstonissa 800 metrin juoksun ajalla 1.46,59. Vuonna 2003 Kipchirchir teki uuden mailin nuorten ME:n 3.50,25. Kauden lopussa hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 1 500 metrin juoksussa toiseksi. Hän oli toinen myös seuraavan vuoden IAAF:n yleisurheilufinaalissa.
IEEE 802.11
802.11n
n-laajennuksen tarkoituksena on parantaa WLANin suorituskykyä aiempiin standardeihin, kuten 802.11a:han ja 802.11g:hen, verrattuna. Laajennus on taajuusyhteensopiva joko jommankumman tai molempien aiempien standardien kanssa, mutta yhteensopivuustilassa nopeus on vanhan standardin nopeus.
Ana Gabriel
pienoiskuva|Ana Gabriel lavalla 19. lokakuuta 2006 Ana Gabriel (s. María Guadalupe Araújo Young, 10. joulukuuta 1955 Sinaloassa Meksikossa) on suosittu meksikolainen laulaja, joka on urallaan laulanut monentyylistä musiikkia, tyyleihin lukeutuvat mm. morteña, ska, bolero, ranchera, huapango, viihde, rock, jopa dance.
IEEE 802.11
802.11n
802.11n määrittää suurimmaksi bruttonopeudeksi 600 Mbit/s, joskin todellisuudessa niille luvataan noin 100–200 Mbit/s:n nopeutta, jolloin nopeus olisi samaa luokkaa kuin perinteisellä 100 Mbit/s Ethernet-kaapelilla. Samalla n-määritelmä tukee MIMO-tekniikkaa (multiple-input, multiple-output), jossa käytetään useampaa antennia ja useampaa ilmatien kanavaa yhtä aikaa. Uusi MIMO-tekniikka antaa tasaisemman kantaman ja mahdollistaa useat ilmakanavat. IEEE standardoi 802.11n:n 11. syyskuuta 2009
Elamin kieli
Elam oli muinaisessa Elamissa käytetty kieli. Sitä puhuttiin noin vuosina 3000–300 eaa. Elamin kieli on isolaattikieli; se ei ole sukua minkään tunnetun kielen kanssa. Elamia on yritetty yhdistää dravidakieliin ja nostraattisen kieliryhmään.
Vuodesta 2500 eaa. eteenpäin elamin kirjoittamiseen käytettiin nuolenpääkirjoitusta, joka perustui mesopotamialaisten käyttämään kirjoitusjärjestelmään. Elam on agglutinatiivinen kieli.
Ana Gabriel
Lapsuus ja nuoruus
Gabrielin vanhemmat ovat Rafael Araújo ja kiinalaissyntyinen Isabel Yong. Mm. Agustín Laran innoittamana hän aloitti laulamisen ja säveltämisen jo 6-vuotiaana. Anan ollessa 15-vuotias perhe muutti Tijuanaan, jossa hän aloitti kirjanpidon opinnot. Gabriel nousi lavalle ensimmäistä kertaa 15. syyskuuta 1974. Alettuaan laulaa Tijuanan baareissa 1980-luvun alussa Gabriel pääsi osallistumaan Valores juveniles -kilpailuun jossa hänelle povattiin suurta tulevaisuutta laulajana. Vuonna 1977, 22-vuotiaana hän nauhoitti ensimmäisen laulunsa Compréndeme
Elamin kieli
Elamia edeltänyt kantaelam, joka ajoittuu aikaan ennen 3000 eaa., on maailman vanhin kieli, jota ei ole pystytty lukemaan. Kyseisen kielen korpus koostuu yli 1600 savitaulusta.
Ana Gabriel
Laulajanura
Ura alkoi kuitenkin tosissaan vasta 1987 jolloin Gabriel voitti OTI:n kansallisen musiikkifestivaalin ja sijoittui saman järjestön kansainvälisessä kilpailussa Lissabonissa kolmanneksi.
Elamin kieli
Keski-elam
Translitteraatio:
''U Šutruk-Nahhunte, šak Halluduš-Inšušinak-ik, sunki-k Anzan Šušun-ka. Erientum tipu-h ak hiya-n Inšušinak nap-ir u-ri-me ahan hali-h-ma. hutta-k hali-k u-me Inšušinak nap-ir u-ri in lina tela-k-ni''.
Ana Gabriel
Laulajanura
Gabrielilta on ilmestynyt 18 studiolevyä. Hän on erittäin suosittu varsinkin kotimaassaan ja voittanut useita palkintoja (mm. Lo Nuestro, Billboard). Hän on duetoinut muun muassa Plácido Domingon, Rocío Juradon ja Vikki Carrin kanssa.
Elamin kieli
Keski-elam
Käännös:
Minä, Šutruk-Nahhunte, Halluduš-Inšušinak'n poika, Anshanin ja Susan kuningas. Minä tein tiiliä ja tein valtaistuinsalin jumalalleni Inšušinak'lle niistä. Tulkoon työni uhriksi jumalalleni Inšušinak'lle.
Akhaimenidien valtakunnan elam
Transkriptio:
Nap irša-rra Uramasda, akka muru-n hi pe-š-ta, akka kik hupe pe-š-ta, akka ruh(?)-irra ir pe-š-ta, akka šiatiš pe-š-ta ruh(?)-ra-na, akka Ikšerša sunki(?) ir hutta-š-ta kir iršeki-pi-na sunki(?), kir iršeki-pi-na piramataram.
Käännös:
Ahura Mazda on suuri jumala, joka on luonut tämän maan, joka on luonut tuon taivaan, joka on luonut ihmisen, joka on luonut ihmisen onnellisuuden, joka on luonut kuningas Kserkseen, yhden monien kuninkaaksi, yhden monien herraksi.
Oljokminsk
Oljokminsk on kaupunki Sahan tasavallan eteläosassa Oljokminskin piirissä 651 kilometriä Sahan pääkaupungista Jakutskista lounaaseen. Oljokminsk sijaitsee Lenan vasemmalla rannalla lähellä paikkaa jossa Oljokma-sivujoki liittyy siihen oikealta.
Historia
Paikkakunta syntyi kasakoiden linnoituksena (ostrog) jokien yhtymäkohtaan jo vuonna 1635. Siitä tuli tärkeä tukikohta kauemmas Siperiaan suuntautuvalle toiminnalle. Kaupunkioikeudet Oljokminsk sai 1783.
Asukasluvun kehitys
Ilmasto
Oljokminskin ilmasto on koko Sahan tasavallan tapaan hyvin kuiva ja mantereellinen. Talvella siellä on mitattu alimmillaan –66 °C sekä kesällä korkeimmillaan +45 °C.
New York Knicks
New York Knickerbockers, paremmin tunnettu nimellä Knicks on yhdysvaltalainen ammattilaiskoripalloseura New Yorkista, joka pelaa NBA-liigan Itäisen Konferensin Atlantic-divisioonassa. Vuonna 1946 perustettu Knicks on yksi NBA:ta edeltäneen BAA-liigan perustajajoukkueista ja Boston Celticsin ohella ainoa NBA:n alkuperäisistä joukkueista, joka pelaa edelleen perustamispaikkakunnallaan. Joukkueen kotiareena on Manhattanilla sijaitseva Madison Square Garden.
Joukkueen menestysvuodet ajoittuvat 1950-luvulle, jolloin Knicks pelasi kolmesti liigan finaaleissa, 1970-luvulle, jolloin joukkue voitti kaksi kertaa NBA-mestaruuden (1970 ja 1973) ja 1990-luvulle joukkueen selvitessä kahdesti finaaleihin. Tunnetuimpia Knicks-pelaajia ovat muun muassa Dick Barnett, Bill Bradley, Carl Braun, Dave DeBusschere, Patrick Ewing, Walt Frazier, Harry Gallatin, Phil Jackson, Jerry Lucas, Dick McGuire, Earl Monroe, Charles Oakley ja Willis Reed.
1946 – 1960-luvun puoliväli
6. kesäkuuta 1946 joukko liikemiehiä kokoontui New Yorkin Commodore-hotellissa ja perusti uuden ammattilaiskoripallosarjan, Basketball Association of American (BAA). Knickerbockers-nimen saanutta ja Madison Square Gardenille asettunutta joukkuetta ryhtyi johtamaan yliopistokoripallopromoottori Ned Irish.
Ensimmäisen päävalmentajansa, Neil Colahanin luotsaama Knicks kohtasi koko BAA-liigan avausottelussa 1. marraskuuta 1946 Toronto Huskiesin Maple Leaf Gardensissa. Kymmenen ensimmäisen kauden aikana Knicks raivasi tiensä joka vuosi pudotuspeleihin, joista yhdeksän kertaa Colahania seuranneen Joe Lapchickin valmentamana. Knicks pelasi kolmesti peräkkäin NBA:n finaaleissa, mutta hävisi vuonna 1951 Rochester Royalsille ja vuosina 1952 sekä 1953 sen aikaiselle kärkijoukkueelle, Minneapolis Lakersille. Alkuvuosien menestysjoukkueen runkopelaajia olivat ensimmäisenä yli 10 000 pistettä Knicksille tehnyt Carl Braun, ennätykselliset 610 peräkkäistä ottelua joukkueessa pelannut Harry Gallatin, yksi aikansa parhaista pelintekijöistä Dick McGuire ja ensimmäisinä afroamerikkalaisina pelaajina NBA:ssa vaikuttanut Nathaniel Clifton.
Lapchickin palatessa yliopistovalmentajaksi kymmenen kauden pudotuspeliputkea (1946–1956) seurasi kymmenen heikompaa kautta, jolloin Knicks selvisi vain kerran pudotuspelien ensimmäiselle kierrokselle. Joukkueen aallonpohja osui 1960-luvun alkuun Knicksin jäädessä seitsemän kertaa peräkkäin divisioonansa jumboksi. Kaudella 1962–1963 Knicks päätti runkosarjan ennätyksellisen huonoon 21 voittoa, 59 tappiota -lopputulokseen. Tätä edeltävän kauden pahin nöyryytys oli Wilt Chamberlainin kuuluisa sadan pisteen ottelu Knicksiä vastaan maaliskuussa 1962. 1950–1960-lukujen vaihteen yksinäisenä tähtenä joukkueen riveissä vaikutti pistenikkari Richie Guerin, kuusinkertainen tähdistöottelupelaaja, josta tuli ensimmäinen yli 50 pistettä Knicksille yhdessä ottelussa tehnyt pelaaja hänen heittäessä 57 pistettä Syracuse Nationalsia vastaan joulukuussa 1959.
1964–1974
Liigan pohjalla rämpineen Knicksin uuden, menestyvämmän joukkueen rakentaminen alkoi 1964, kun Knicks varasi sentteri Willis Reedin pelioikeudet. Reed valittiin kauden 1964–1965 parhaaksi tulokkaaksi. Dick Barnett siirtyi Knicksiin kesällä 1965 ja entisen Knicks-pelaajan Dick McGuiren valmentama joukkue selviytyi kaudella 1966–1967 seitsemän kauden tauon jälkeen pudotuspeleihin. Seuraava kausi alkoi heikosti ja McGuire sai tehdä tilaa joukkueen entiselle kykyjenetsijälle William Holzmanille. Samalla kaudella 1967–1968 uransa Knicksissä aloittivat debytantit Bill Bradley, Walt Frazier ja Phil Jackson.
Seuraavaksi kaudeksi Knicks täydentyi vielä Detroit Pistonsista siirtyneellä vahvalla puolustuspelaajalla Dave DeBusscherella ja menestysjoukkueen runko oli valmis. Kaudella 1968–1969 Knicks eteni ensimmäisen kerran vuoden 1953 jälkeen pudotuspelien toiselle kierrokselle ja seuraavalla kaudella Knicks voitti ennätykselliset 18 runkosarjaottelua peräkkäin, päätti runkosarjan historiansa parhaalla saldolla (60 voittoa, 22 tappiota) sekä eteni pudotuspeleissä aina loppuotteluun asti kaataen finaalisarjassa Los Angeles Lakersin otteluvoitoin 4–3. Kauden päätteeksi Reed valittiin liigan parhaaksi pelaajaksi ja Holzman parhaaksi valmentajaksi. Willis Reed valittiin samalla kaudella myös tähdistöottelun ja finaalisarjan parhaaksi pelaajaksi ollen ensimmäinen NBA-pelaaja, joka voitti samalla kaudella kaikki kolme arvonimeä. Knicksin vuoden 1970 mestaruusjoukkue on myöhemmin arvostettu yhdeksi NBA-historian parhaista kokoonpanoista.
Ensimmäistä kertaa mestaruutta puolustanut Knicks eteni seuraavalla kaudella konferenssifinaaliin häviten kuitenkin Baltimore Bulletsille. Kesällä 1971 joukkue vahvistui Jerry Lucasilla sekä Earl Monroella ja kohtasi kauden 1971–1972 finaalissa jälleen LA Lakersin. Lakers otti tällä kertaa revanssin ja vei mestaruuden otteluvoitoin 4–1. Myös seuraavan kauden loppuottelusarjassa Knicks kohtasi Lakersin, kolmannen kerran neljän vuoden sisällä ja tällä kertaa Knicks voitti toisen mestaruutensa. Vielä kaudella 1973–1974 Knicks selviytyi konferenssifinaaliin, mutta Barnettin, DeBusscheren, Lucasin ja Reedin lopettaessa pelaajauransa tähän kauteen, joukkue tippui vähitellen liigan terävimmästä kärjestä. Vuonna 1974 päättyi myös Knicks-organisaatiota alusta asti, 28 vuotta johtaneen Ned Irishin valtakausi.
1974–1985
Kolmen heikon kauden jälkeen Red Holzman erosi päävalmentajan paikalta ja tilalle tuli kaudeksi 1977–1978 Willis Reed. Reed johdatti ensimmäisellä valmentajakaudellaan joukkueen konferenssivälieriin, mutta erosi toisen kautensa alussa jo 14 ottelun jälkeen. Holzman palasi joukkueen päävalmentajaksi ja jatkoi virassa seuraavat kolme kautta aina kevääseen 1982 asti ilman mainittavampaa menestystä. 1970–1980-lukujen vaihteen suurimpina tähtinä Knicksissä pelasivat myöhemmin Hall of Fameen valittu Bob McAdoo ja lahjakas pelintekijä Michael Ray Richardson, joka Knicksissä pelatessaan voitti ensimmäisenä pelaajana sekä syöttö- että pallonriistotilaston samalla kaudella. Richardsonin ura päättyi kuitenkin ennenaikaisesti huumeongelmien takia.
Kaudelle 1982–1983 päävalmentajaksi tuli Atlanta Hawksissa vuonna 1978 vuoden valmentajaksi valittu Hubie Brown. Richardson siirtyi vaihtokaupalla Golden State Warriorsiin ja tilalle tuli pistelinko Bernard King. Kausilla 1982–1983 ja 1983–1984 Knicks eteni konferenssivälieriin. 1984–1985 King pelasi uransa parasta kautta tekemällä yhdessä ottelussa 60 pistettä New Jersey Netsiä vastaan ja voittamalla toistaiseksi ainoana Knicks-pelaajana liigan korintekijätilaston. Kingin ura lähti kuitenkin saman kauden loppupuolella hiipumaan polven ristisidevamman takia ja Knicks jäi pudotuspelien ulkopuolelle.
1985–2000
Kesän 1985 varaustilaisuuteen Knicks sai avausvuoron voitettuaan ensimmäistä kertaa järjestetyn varausvuoroarvonnan. Knicks varasi jamaikalaissyntyisen sentterin Patrick Ewingin, joka oli kolmesti johdattanut Georgetownin yliopiston NCAA-finaaliin. Debyyttikaudellaan Ewing lunasti hyvin odotukset ja valittiin vuoden tulokkaaksi, mutta Knicks menestyi muuten heikosti Bernard Kingin ollessa koko kauden loukkaantuneena. Seuraava kausikaan ei ollut sen parempi, vaan Knicks jäi toisen kerran peräkkäin Itäisen Konferenssin jumboksi.
Kaudeksi 1987–1988 Knicksin uudeksi päävalmentajaksi tuli Rick Pitino. Samalla kaudella joukkueessa debytoi takamies Mark Jackson, joka valittiin kauden päätteeksi vuoden tulokkaaksi. Knicks pelasi tappiollisen kauden (38 voittoa, 44 tappiota), mutta selvisi kolmen vuoden tauon jälkeen pudotuspeleihin. Seuraavaksi kaudeksi joukkue vahvistui laitahyökkääjä Charles Oakleylla ja voitti Atlantic-divisioonan ensimmäisen kerran vuoden 1971 jälkeen.
Seuraavaksi kaudeksi (1989–1990) Pitino palasi yliopistovalmentajaksi ja tilalle tuli Stu Jackson. Ewing pelasi vahvan kauden ollen liigan korintekijätilaston kolmas ja toiseksi paras heitontorjuja, mutta Knicksin tie nousi pystyyn pudotuspelien toisella kierroksella. 1990–1991 Knicks selviytyi täpärästi pudotuspeleihin ja hävisi jo ensimmäisellä kierroksella tulevalle mestarille Chicago Bullsille.
Neljään liigamestaruuteen Los Angeles Lakersin 1980-luvulla valmentanut Pat Riley palasi sapattivuoden jälkeen käskyttäjäksi tekemällä sopimuksen Knicksin kanssa. Rileyn avauskaudella (1991–1992) joukkue otti 51 runkosarjavoittoa, mutta kausi päättyi pudotuspeleissä taas Chicago Bullsin voitettua. Seuraavalla kaudella (1992–1993) fyysisestä ja tarkasta puolustuspelistä tunnetuksi tullut Knicks oli jälleen noussut yhdeksi vahvimmista mestarisuosikeista joukkueen ollessa runkosarjassa Itäisen Konferenssin paras joukkue ja voitti 60 ottelua, kuten mestaruuskaudella 1969–1970. Pudotuspeleissä joukkue pääsi konferenssifinaaliin 20 vuoden tauon jälkeen, mutta hävisi jo kolmannen kerran peräkkäin Michael Jordanin johtamalle Bullsille, joka eteni kolmanteen peräkkäiseen mestaruuteen. Riley valittiin kauden päätteeksi vuoden valmentajaksi.
Kaudella 1993–1994 Knicks voitti toisen kerran peräkkäin divisioonansa, kaatoi Itäisen konferessin finaalissa Indiana Pacersin ja eteni seitsemännen kerran liigafinaaliin. Finaalissa vastaan asettui Houston Rockets. Viiden ottelun jälkeen Knicks johti finaalisarjaa voitoin 3–2, mutta Rockets vei mestaruuden voittamalla kaksi viimeistä ottelua kotihallissaan. Knicks pelasi vuoden 1994 pudotuspeleissä ennätykselliset 25 ottelua (Boston Celtics rikkoi ennätyksen vuonna 2008).
1994–1995 Knicks päätti runkosarjan neljännen kerran peräkkäin ottamalla vähintään 50 voittoa, mutta pudotuspelien toisella kierroksella Pacers otti revanssin edelliskauden konferenssifinaalitappiosta. Tämän jälkeen joukkuetta neljä kautta valmentanut Riley ilmoitti luopuvansa tehtävistään. Tilalle palkattiin viisi mestaruutta pelaajana ottanut ja kolmesti vuoden valmentajaksi valittu Don Nelson, mutta Nelsonin ura Knicksissä jäi alle kauden mittaiseksi pelillisten ja henkilökemisten ristiriitojen takia. Nelson korvattiin kesken kauden vuodesta 1989 Knicksin kakkosvalmentajana toimineella Jeff Van Gundylla, jolla ei ollut aiempaa kokemusta päävalmentajan roolista.
Ensimmäisellä täydellä kaudellaan 1996–1997 Van Gundyn valmentama, Allan Houstonilla sekä Larry Johnsonilla vahvistunut Knicks otti 57 voittoa ja seuraavalla kaudella vielä 43 voittoa, mutta molemmilla kausilla pudotuspelit päättyivät toiselle kierrokselle. Lakkokausi 1998–1999 pääsi alkamaan vasta helmikuussa 1999. Knicks selvisi täpärästi pudotuspeleihin sijoittuen konferenssissaan kahdeksanneksi, mutta eteni pudotuspeleissä historiallisesti aina loppuotteluihin asti. Finaalisarjassa vastaan asettui Läntisen konferessin mestari San Antonio Spurs. Knicks jäi jälleen ilman mestaruutta Spursin osoittautuessa paremmaksi otteluvoitoin 4–1.
Kaudella 1999–2000 Knicks otti runkosarjassa toistaiseksi viimeisen kerran vähintään 50 voittoa ja selvisi pudotuspeleissä konferenssifinaaliin häviten Indiana Pacersille. Tämä jäi Knicksissä 15 kautta pelanneen ja useita joukkue-ennätyksiä rikkoneen Patrick Ewingin viimeiseksi kaudeksi hänen siirtyessä Seattle SuperSonicsin riveihin.
2000–
Patrick Ewingin lähdettyä länsirannikolle, Knicksin johtopelaajiksi nousivat Allan Houston ja Latrell Sprewell. Kaudella 2000–2001 joukkue otti runkosarjassa vielä 48 voittoa, mutta seuraavalla kaudella Jeff Van Gundyn erotessa päävalmentajan virasta kesken kauden, Don Chaneyn valmentaman Knicksin 14 peräkkäisen pudotuspelikauden putki katkesi. Knicksin ylipalkattu ja alisuorittava joukkue lähti luisumaan kohti liigan häntäpäätä. Kaudella 2003–2004 Knicks selvisi vielä pudotuspeleihin, mutta seuraavat kuusi kautta joukkueen kausi päättyi runkosarjaan. Kaudella 2005–2006 Knicks jäi Itäisen konferenssin jumboksi saldolla 23 voittoa, 59 tappiota. Edes joukkueen presidenttinä vuodesta 2004 toimineen Isiah Thomasin siirtyminen päävalmentajaksi ei auttanut, vaan Knicks pysyi liigan heittopussina.
D'Antonin kahdella ensimmäisellä kaudella Knicks kärsi vielä yli 50 tappiota, mutta jälkimmäisellä kaudella (2009–2010) David Lee valittiin tähdistöotteluun ensimmäisenä Knicks-pelaajana sitten vuoden 2001. Seuraavalla kaudella (2010–2011) Carmelo Anthonylla ja Amar’e Stoudemirella vahvistunut Knicks pelasi yhdeksän kauden tauon jälkeen voitollisen runkosarjan (42 voittoa, 40 tappiota) ja selviytyi vasta kolmannen kerran pudotuspeleihin Ewingin lopetettua joukkueessa.
Kausi 2011–2012 alkoi positiivisin odotuksin, mutta helmikuun alussa joukkueen saldoksi oli kertynyt 8 voittoa ja 15 tappiota Knicksin hävittyä 11 ottelua viimeisestä 13 ottelusta. Takamies Jeremy Linin nousu keskeiseen rooliin tuotti kuitenkin seitsemän ottelun voittoputken ja nosti Knicksin takaisin pudotuspelipaikalle. Tähdistöotteluviikonlopun jälkeinen kuuden pelin tappioputki oli kuitenkin D'Antonille liikaa ja hän erosi tehtävistään. Tilalle astui kakkosvalmentajana ja kuusi kautta Atlanta Hawksin päävalmentajana toiminut Mike Woodson. Knicks sijoittui runkosarjassa Itäisen konferenssin seitsemänneksi 36–30-saldolla, mutta putosi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella hävittyään Miami Heatille otteluvoitoin 1–4.
Kaudella 2012–2013 Knicks voitti divisioonansa ja pääsi toistaiseksi viimeisen kerran pudotuspeleihin. Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella se voitti Boston Celticsin otteluvoitoin 4–2 mutta putosi toisella kierroksella hävittyään samoin lukemin Indiana Pacersille. Mike Woodsonin toisella täydellä valmennuskaudella 2013–2014 Knicks sijoittui divisioonassaan kolmanneksi ja konferenssissaan yhdeksänneksi jääden niukasti pudotuspelien ulkopuolelle. Uuden valmentajansa Derek Fisherin alaisuudessa joukkue jäi kaudella 2014–2015 konferenssissaan 15:nneksi eli viimeiseksi voitettuaan vain 17 ottelua. Kauden 2015–2016 aikana Fisher sai potkut ja Knicks sijoittui lopulta konferenssissaan 13:nneksi. Uusi valmentaja kaudelle 2016–2017 oli Jeff Hornacek, jonka johdolla joukkue sijoittui Itäisessä konferenssissa 12:nneksi.
Nykyinen kokoonpano
Päivitetty 19.10.2019
Kausipalkinnot
NBA:n finaalien arvokkain pelaaja
NBA:n vuoden tulokas
NBA:n paras kuudes pelaaja
NBA:n vuoden puolustuspelaaja
NBA:n vuoden valmentaja
NBA:n herrasmiespelaaja
NBA:n paras pistemies
NBA:n tähdistöjoukkue
Kakkostähdistö
NBA:n puolustustähdistö
NBA:n tulokkaiden tähdistöjoukkue
Basketball Hall of Fameen valitut
Päävalmentajat
Saajoen valuma-alue
Saajoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.27) on Kymijoen vesistössä (14) Suur-Päijänteen alueessa (14.2) sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue. Valuma-alueen laskujoki on Saajoki, joka alkaa Saarijärvestä ja laskee Päijänteeseen Päijänteen alueeseen (14.22)
Vesistön sijainti
Saajoen valuma-alue pinta-ala on 129,49 neliökilometriä ja valuma-alueen järvisyys on 6,46 %. Alue on alle 20 kilometriä pitkä ja lähes 15 kilometriä leveä. Se sijaitsee Keski-Suomessa Jyväskylän Korpilahdella ja Jämsässä. Saajoen valuma-alue sijaitsee Kymijoen vesistön länsiosissa, mutta se kuuluu vielä Suur-Päijänteen alueeseen. Sitä kiertää länsipuolelta pohjoiseen laajempi Jämsän reitin valuma-alue (14.5), jonka kainaloon jäävät Saajoen lisäksi myös Päijänteen lähialueeseen (14.221) kuuluvat Patajoen ja Juoksjärven valuma-alueet. Saajoen itäpuolella sijaitsee Muuratjärven valuma-alue (14.28), jonka länsipuolelta löytyvät vielä pienet Särkijoen, Korpijoen ja Autionjoen valuma-alueet.
Pääoman kulun ja pituuden määritys
Saajoen pääuomasta ei ole lähdetietoa käytettävissä. Suomessa pääuomaan valitaan jokiverkostossa se jokihaara, jossa virtaa eniten vettä. Valinnan tekemiseen pitäisi tuntea jokihaarojen virtaamia, mutta sellaisia tietoja on harvoin käytössä. Virtaamien sijasta voidaan vertailla sivuhaarojen valuma-alueita, sillä lähialueilla ne ovat verrannolliset toisiinsa. Niin on tässäkin toimittu. Saajoen valuma-alueen pinta-ala on noin 127 neliökilometriä. Sen pääjärvi on Saarijärvi, jonka laskujoki on Saajoki ja järven pinta-ala on noin 5,8 neliökilometriä. Saarijärven valuma-alue on 118 neliökilometriä. Saarijärveen laskee sen ympäristöstä muutamia metsäpuroja ja -ojia, joista suurimmat ovat vesistöviranomaisten mukaan Lahnajärven laskuoja, Kattilaoja ja Rumaoja. Niiden valuma-alueiden pinta-alat ovat vastaavasti 15, 39 ja 30 neliökilometriä. Sen mukaan Kattilaoja kuuluisi pääuomaan ja valuma-alueen vesireittiin kuuluu vesistöviranomaisten merkitsemänä alajuoksulta lukien ainakin Auvaistenjoki, Auvanen, Syväjärvi ja Suojärvi. Siitä eteenpäin voidaan pääuomaan valita nimetty valtaoja Hoikanoja, joka alkaa Hoikanjärvestä. Viimeiseen järveen laskee monia metsäojia, joita ei tässä yhteydessä käsitellä.
Pääuoman pituus voidaan määrittää laskemalla yhteen viranomaisten uomatietokannasta vesireitin pääuomaan kuuluvat eri osuudet. Saajoen pituudeksi löytyy 7,7 kilometriä, Saarijärven järvenselällä tulee matkaa Kattilaojalle 4,3 kilometriä ja loput latvauomat antavat kokonaismatkaksi noin 22 kilometriä.
Vesistöalueen jako
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat neljä aluetta tai valuma-aluetta. Sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy yläpuoliseen vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen alajuoksulta luetellussa järjestyksessä :
Vesistöalueen maankäyttö
Valuma-alueesta on metsämaata, avoimia kangasmetsiä ja kalliomaita 86,2 %, maatalousalueita 4,3 %, kosteikkoja ja soita on 0,4 % ja rakennettuja alueita on 2,3 %. Maa-alueiden lisäksi on vesistöinä 6,7 %.
Pukkilan kirkko
Pukkilan kirkko on kuuluisan kirkonrakentajan Mats Åkergrenin rakentama 1814. Porvoonjokilaaksossa sijaitsevan Pukkilan toinen kirkko seisoo pienellä mäellä. Puukirkko on muodoltaan erivartinen, sisäviisteinen ristikirkko. Pääsisäänkäynnin yläpuolella kohoaa tapulimainen kellotorni, jonka kellot ovat 1700-luvulta. Runkohuoneen ristikeskusta koristaa kattoratsastaja.
Kirkon muutoskorjauksissa alkuperäinen asu on osin kadonnut. Ensimmäinen peruskorjaus tehtiin 1885. Nykyinen kiinteä sisustus ja sisäasu ovat pääosin 1914 Ilmari Launiksen johdolla tehdystä korjauksesta. Barokkityylinen saarnatuoli vuodelta 1689 on siirretty Pukkilan ensimmäisestä kirkosta. Ensimmäiset urut Pukkilan kirkkoon saatiin 1901. Nykyiset urut ovat vuodelta 1991 ja niissä on 17 äänikertaa, 2 sormiota sekä jalkio.
Kirkkoa ympäröi hautausmaa. Kirkon lähellä on kaksi vanhaa pitäjänmakasiinia, joista toisessa, 1837 rakennetussa, on kotiseutumuseo. Viereisen, 1780-luvulla rakennetun pappilan nykyasu on vuodelta 1842.
Boraani
thumb|200px|Pallotikkumalli boraanista BH3, joka on erittäin reaktiivinen
Tärkeimmät boraanit ovat diboraani, pentaboraani B5H9 ja dekaboraani B10H14. On myös olemassa boraaneja, joissa yksi tai useampi booriatomi on korvautunut jollain toisella atomilla. Tällaisia ovat esimerkiksi karboraanit, joissa boorin tilalla on hiili, ja metalloboraanit, joissa boori on korvautunut jollakin metallilla.
Boraanien yleiset kaavat
Yksiklusteriset boraanit voidaan jakaa neljään ryhmään, joilla on yleinen rakenne. Taulukossa n tarkoittaa booriatomien määrää.
On myös olemassa neutraaleja hyperkloso-boraaneja, joissa vety on korvautunut jollakin muulla ryhmällä ja joilla on teoreettinen kaava BnHn. Esimerkiksi B12(OCH2Ph)12, joka on hyperkloso-B12H12:n stabiili johdannainen.
Nimeäminen
Sähköisesti neutraalien boraanien nimissä booriatomien määrä ilmaistaan kreikkalaisilla etuliitteillä ja vetyatomien määrä merkitään nimen loppuun sulkeissa.
Anioneissa ilmoitetaan ensin vetyatomien määrä ja sen jälkeen booriatomien määrä ja anionin pääte -aatti. Varaus merkitään sulkeisiin.
Myös ryhmien etuliitteet voidaan kertoa
Klusterityypit
1970-luvun alussa huomattiin, että booriklusterien geometria muistuttaa deltaedrejä tai deltaedrejä, joita puuttuu yksi tai useampi kärki.
Klusterien nimeäminen on johdettu yksiklusteristen boraanien ryhmien nimistä.
Boraanien kemiaa
Kaikki boraanit ovat värittömiä ja diamagneettisia. Ne reagoivat helposti ja jotkut ovat pyrofoorisia ja useat myrkyllisiä. Suurikokoisemmat boraanit ovat usein pienikokoisempia stabiilimpia.
Reaktiotapoja
Boraanien reaktioita ovat
Boraanit voivat myös toimia ligandeina kompleksiyhdisteissä.
Dromornithidae
Ulkonäkö
Dromornithidae-heimon jäsenet näyttivät suurilta emuilta tai moailta. Useimmat olivat raskasrakenteisia, joilla oli voimakkaat jalat ja suuresti supistuneet siivet. Viimeiset luut varpaissa muistuttivat enemmän pieniä kavioita kuin kynsiä. Nämä linnut kasvoivat 1,5-metrisistä jopa 3-metrisiin (Dromornis stirtoni, luultavasti suurin elänyt lintu).
Lajit
Vuonna 2005 viisi sukua ja seitsemän lajia oli löydetty, ja ainakin yksi uusi suku on työn alla. Pienin heimon laji oli luultavasti Barawertornis tedfordi, joka painoi 80–95 kg. Kaksi Ilbandornis-suvun lajia (Ilbandornis lawsoni ja Ilbandornis woodburnei) olivat suurempia, mutta heikompijalkaisia kuin muut dromornithidae-heimon jäsenet. Bullockornis planei ja Genyornis newtoni olivat raskasrakenteisia ja 2–2,5 m pitkiä ja ne painoivat noin 220–240 kg. Suurimmat heimon linnut olivat Dromornis-suvun Dromornis australis ja Dromornis stirtoni.
Levinneisyys
Dromornithidae-heimon jäseniä on toistaiseksi löydetty vain Australiasta. Suurin osa löydöistä on löytynyt mantereen itäosista, tosin myös Länsi-Australiasta ja Tasmaniasta on löydetty fossiileja. Pohjoisterritoriosta on löydetty usein juuri Dromornithidae-heimon fossiileja.
Cyclocross
Cyclocross-kilpailuja järjestetään yleensä syksyllä ja talvella (lajin maailmancup-kausi alkaa syyskuussa ja päättyy tammikuussa). Lajilla on vahva asema perinteisissä maantiepyöräilymaissa, kuten Belgiassa (erityisesti Flanderissa), Hollannissa ja Ranskassa. Näkymä kilpailijasta pyrkimässä ylös mutaista rinnettä kantaen pyöräänsä olallaan on yksi lajin tunnistettavimmista mielikuvista. Cyclocross muistuttaa paljon maastopyöräilyn maastoajoa ja monet cyclocrossia ajavat kilpailevat esimerkiksi maastopyöräilyssä. Cyclocross on kuitenkin vakiinnuttanut asemansa pyöräilyn lajina ja useat ajajat erikoistuvat juuri tähän lajiin. Muihin pyöräilylajeihin verrattuna taktiikalla ei cyclocrossissa ei ole kovin suurta merkitystä ja lajissa korostuu enemmän ajajan aerobinen kestävyys ja pyöränhallintataidot.
Cyclocross-kilpailuissa ajaja saa vaihtaa pyöräänsä varikolla. Pyöräilijän ajaessa kilpailua hänen mekaanikkonsa voivat samaan aikaan huoltaa ja puhdistaa hänen toista pyöräänsä. Yleensä kuitenkin vain ammattilaiskilpailuissa käytetään mekaanikkoja.
thumb|250px|right| Moderni hiilikuiturunkoinen cyclocross-pyörä, jossa on levyjarrut ja lukkopolkimet.
Cyclocross-pyörä
Yleinen kiinnostus cyclocrosspyöriä kohtaan on kasvanut, koska ne ovat monikäyttöisiä ja soveltuvat hyvin vuodenaikojen vaihteluun.
Historia
thumb|270px|Kilpailijoita vuoden 1926 Critérium International de Cyclo-cross-kilpailussa
Cyclocross on kilpailulajina lähes yhtä vanha kuin kilpapyöräily ylipäätään ja sen juuret ulottuvat 1900-luvun alkuun. Merkittävässä roolissa cyclocrossin kehittämisessä oli ranskalainen sotilas Daniel Gousseau, joka halusi luoda pyöräilyä ja juoksua yhdistävän lajin, joka soveltuisi polkupyöriä käyttävän jalkaväen harjoittelumuodoksi. Gousseau järjesti vuonna 1902 ensimmäiset kansalliset cyclocross-kilpailut Ranskassa. Lajin suosion kasvoi, kun vuoden 1910 Ranskan ympäriajon voittaja Octave Lapize kertoi menestyksensä perustuneen talvikaudella ajettuihin cyclocross-kilpailuihin, jotka toimivat hyvänä harjoituksena. Seuraavina vuosikymmeninä monet muut Euroopan maat ryhtyivät myös järjestämään omia cyclocross-mestaruuskilpailujaan (Belgia vuonna 1910, Sveitsi 1912, Luxemburg 1923, Espanja 1929, Italia 1930.)
Vuonna 1924 järjestettiin Pariisissa ensimmäinen Critérium International de Cyclo-cross, jota voidaan pitää lajin ensimmäisenä epävirallisena maailmanmestaruuskilpailuna. Kilpailua järjestettiin vuoteen 1949 asti, kunnes vuonna 1950 järjestettiin ensimmäiset Kansainvälisen pyöräilyliiton hallinnoimat cyclocrossin maailmanmestaruuskilpailut.
Lech Kaczyński
Lech Aleksander Kaczyński [] (18. kesäkuuta 1949 Varsova – 10. huhtikuuta 2010 Smolensk) oli Puolan presidentti vuodesta 2005 kuolemaansa saakka. Kaczyński kuului Laki ja oikeus -puolueeseen (Prawo i Sprawiedliwość, PiS), jonka hän oli perustanut identtisen kaksosveljensä Jarosław Kaczyńskin kanssa. Lech Kaczyński kuoli lento-onnettomuudessa Venäjällä, lähellä Smolenskin kaupunkia . Hän oli ensimmäinen virkakaudellaan kuollut Puolan kolmannen tasavallan presidentti.
Cyclocross
Historia
Cyclocrossin suosion kasvaessa kilpailut siirrettiin lähemmäksi kaupunkien keskustaa. Katsojaystävällisyyttä haluttiin parantaa siten, että pitkien maastoreittien sijaan alettiin suunnittelemaan kilpailuja joissa samaa lyhyttä reittiä ajettiin useaan kertaan. Kisareittien suunnittelussa pyrittiin hyödyntämään paikallisia rakenteita kuten mukulakivikatuja, aitoja ja portaita.
Monet maantiekilpapyöräilijät ajoivat talvella cyclocross-kilpailuja, jotta he voisivat olla paremmassa fyysisessä kunnossa kesän maantiekilpailuja varten. 1970-luvulla kuitenkin monet cyclocross-pyöräilijät erikoistuivat pelkästään cyclocrossiin, joten maantiekuskien oli vaikeampi menestyä cyclocross-kilpailuissa.
Lech Kaczyński
Ura
Koulutukseltaan Kaczyński oli lakitieteen tohtori. Ennen uraansa politiikassa hän toimi professorina Gdańskin yliopistossa. Kaksosveljekset esiintyivät jo vuonna 1962 puolalaisessa lastenelokuvassa O dwóch takich, co ukradli księżyc (Kaksikko, joka varasti kuun). He toimivat aktiivisesti Solidaarisuus-järjestössä. Kaczyński oli Lech Wałęsan neuvonantaja ja osallistui pyöreän pöydän neuvotteluihin. Hänet valittiin senaattoriksi kesäkuun 1989 vaaleissa ja Solidaarisuuden varapuhemieheksi. Wałęsan ja Kaczyńskin välit katkesivat 1992, jolloin presidentti erotti hänet turvallisuusneuvonantajan tehtävästä. Kaczyński toimi myös oikeusministerinä Jerzy Buzekin hallituksessa vuoden verran kesäkuusta 2000. Tuolloin hän keräsi mainetta toiminnastaan korruptiota vastaan.
Cyclocross
Miehet
thumb| [[Wout van Aert ja edessä juokseva Mathieu van der Poel ovat kilpailleet toisiaan vastaan useasti loppukamppailussa maailmanmestaruudesta.]] Miesten cyclocross-maailmanmestaruuskilpailu on järjestetty vuodesta 1950 lähtien. Maittain eniten kultamitaleja siinä on saanut Belgia, jolla on 30 kultamitalia. Eniten maailmanmestaruuksia voittanut ajaja on belgialainen Erik De Vlaeminck, joka voitti maailmanmmestaruuden seitsemän kertaa. Nykyinen hallitseva maailmanmestari on britti Tom Pidcock. Hallitseva maailmanmestari saa käyttää kaikissa kilpailuissa ns. sateenkaaripaitaa, joka on Kansainvälisen pyöräilyliitto UCI:n tunnus.
Lech Kaczyński
Ura
Vuonna 2001 hän perusti Laki ja oikeus -puolueen veljensä kanssa, ja johti sitä vuosina 2001–2003.
Vuoteen 2002 mennessä Laista ja oikeudesta oli tullut Puolan oikeiston vahvin puolue, ja Lech Kaczyński valittiin Varsovan pormestariksi. Kaczyńskin tärkeimpänä tavoitteena oli perustaa kaupunkiin Varsovan kansannousulle omistettu museo. Hän kielsi kahteen kertaan homoseksuaalien paraatin pitäessään sitä moraaliarvojen vastaisena ja muista syistä. Hän myös perusti komitean, joka laski saksalaisten aiheuttamat tuhot Varsovalle toisessa maailmansodassa ja päätyi 45,3 miljardiin euroon. Saksan media, kuten Deutsche Welle, piti sitä saksalaisvastaisena korttina äänestäjien houkuttelemiseksi.
Veljeksille historian kirjoitus ja sen politisoiminen olivat tärkeä osa politiikkaa ja keino luoda kansan uutta yhtenäisyyttä korostamalla Puolan kärsimyksiä toisessa maailmansodassa sekä kommunistien, Saksan ja Venäjän rikoksia Puolaa vastaan.
Puolan presidenttinä
Lech Kaczyński valittiin Puolan presidentiksi 23. lokakuuta 2005 pidetyllä presidentinvaalin toisella kierroksella, jolla hän sai 54 prosenttia annetuista äänistä. Presidentin tehtävät Kaczyński otti vastaan edeltäjältään Aleksander Kwaśniewskilta 23. joulukuuta 2005. Hänen veljensä nousi 10. heinäkuuta 2006 pääministeriksi, mutta joutui hallituksen epävakauden vuoksi jättämään tehtävänsä marraskuussa 2007. Tiukan konservatiivisten veljesten asema johti ongelmiin suhteessa naapurimaihin ja Euroopan unioniin. Erityisesti he närkästyivät, kun saksalainen lehti kirjoitti jutussaan satiirisesti ”Puolan uusista perunoista”.
Kaczyńskin veljesten kaudella Puolan suhteet naapureihinsa Saksaan ja Venäjään viilenivät. Puolustusministeri Radosław Sikorski rinnasti Saksan ja Venäjän välille Itämerta pitkin suunnitellun kaasuputken uuteen Ribbentrop-Molotov-sopimukseen. Marraskuussa 2006 Helsingissä järjestetyssä EU–Venäjä-kokouksessa Puola esti vetollaan EU:n ja Venäjän välisten kumppanuus- ja yhteistyöneuvottelujen aloittamisen Puolan ja Venäjän keskinäisen lihakiistan vuoksi ja on kieltäytynyt neuvottelujen aloittamisesta ennen kuin Venäjä sallii puolalaisen lihan tuonnin Venäjälle. Venäjän mukaan kyse on hygieniasta ja terveyssyistä, mutta Puola pitää sitä kostona Ukrainan oranssin vallankumouksen tukemisesta vuonna 2004.
Saksan kanssa Puolan suhteet ovat vajonneet ennätyksellisen huonoiksi, kun saksalaisten evakkojen järjestö Preussische Treuhand jätti korvausvaatimuksen Euroopan ihmisoikeustuomioistuimelle toisen maailmansodan jälkeen menetetystä omaisuudesta. Puolan ulkoministeri Anna Fotyga uhkasi jopa repiä maiden välisen vuoden 1990 rajasopimuksen. Saksassa tilannetta pidettiin absurdina, koska korvausvaatimuksen jättäjä oli yksittäinen ja vähämerkityksellinen kansalaisjärjestö.
Vielä kun Jarosław Kaczyńskin korvasi pääministerinä Donald Tusk, Kaczyński kieltäytyi vahvistamasta Euroopan unionin Lissabonin sopimukseen kuuluvaa perusoikeussopimusta. Hän käytti sen vastustamiseen televisiopuheensa, jonka yhteydessä pelotteli puolalaisia saksalaisilla ja homoavioliiton mahdollisuudella. Yhdysvaltalainen homopariskunta närkästyi, kun Kaczyński näytti puheensa yhteydessä kuvaa heidän häistään. Pääministeri Tusk piti presidentin pelottelutaktiikkaa Puolan kuvaa ulkomailla vahingoittavana. Kaczyński myös kieltäytyi pitkään allekirjoittamasta koko Lissabonin sopimusta, jonka sejm oli ratifioinut jo huhtikuussa 2008. Kaczyńskin allekirjoitusta jouduttiin odottamaan aina lokakuuhun 2009.
Lokakuussa 2008 nousi otsikoihin Kaczyńskin ja Tuskin välinen valtataistelu. He kamppailivat siitä, kuka saisi olla paikalla Brysselissä EU:n kokouksessa, joka koski talouskriisiä ja ilmastonmuutosta. Tusk lensi Brysseliin 22. lokakuuta 2008 Puolan valtion lentokoneella jättäen Kaczyńskin kyydistä. Kaczyński vuokrasi kansalliselta LOTilta Boeing 737:n, jolla hän lensi perässä. Ulkoministeri Radek Sikorski anoi presidenttiä jäämään pois kokouksesta, koska tämän osallistuminen hänen mukaansa heikentäisi maan neuvotteluasetelmia. Valtiovarainministeri Jacek Rostowski joutui luovuttamaan paikkansa kokouksessa Kaczyńskille, joka lähti Irlannin puheen jälkeen ja käski Tuskin pitää hänet ajan tasalla.
Lentoturma
Kaczyńskille myönnettiin hänen kuolemansa jälkeen Georgian sankarin arvonimi, ja Georgian presidentti Mikheil Saakašvili julisti 11:nnen huhtikuuta maassaan surupäiväksi.
Kaczyński haudattiin puolisoineen 18. huhtikuuta 2010 Krakovaan Wawelin katedraaliin. Paikan valinta herätti Puolassa myös protesteja, koska katedraali on Puolan kuninkaiden ja kansallissankareiden hautapaikka.
Suuri osa kutsutuista arvovieraista joutui jättämään tilaisuuden väliin, koska Euroopan yllä leijui Islannin Eyjafjallajökullin tulivuorenpurkauksen synnyttämä tuhkapilvi, jonka vuoksi suuri osa Euroopan ilmatilasta oli suljettu lentoliikenteeltä. Pois tilaisuudesta jäivät ainakin Yhdysvaltain presidentti Barack Obama, Ruotsin ja Norjan kuninkaat Kaarle XVI Kustaa ja Harald V, Suomen presidentti Tarja Halonen, Walesin prinssi Charles ja Saksan liittokansleri Angela Merkel. Venäjän presidentti Dmitri Medvedev oli kuitenkin paikalla.
Diablo III
Pelaaminen
Pelissä on myös mukana aiemmista peleistä tuttu Battle.net-moninpeli. Hahmojen statsien (kykypisteiden) valinta on poistettu.
Huutokauppa
Diablo 3:ssa oli alun perin pelaajille oma huutokauppa, jossa he saattoivat ostaa hahmoilleen varusteita. Maksuvälineinä toimivat oikea raha ja pelissä kerättävät kolikot. Huutokaupasta sai itselleen keskivertoa paremmat varusteet ja sillä tavalla oli mahdollista edetä pelissä tehokkaammin.
Syyskuussa 2013 Blizzard ilmoitti sulkevansa huutokaupan maaliskuussa 2014.
Hahmot
Pelissä on viisi hahmoluokkaa. Hahmon sukupuoli on valittavissa.
Barbaari / Barbarian
Ääni: Dorian Harewood (mies), Athena Karkanis (nainen)
Diablo II:sta tuttu barbaari luottaa raakaan voimaan ja lähitaisteluaseisiin, kuten kirveisiin tai miekkoihin. Barbaari muistuttaa taidoiltaan huomattavasti Diablo II:n barbaaria.
Noitatohtori / Witch Doctor
Ääni: Carl Lumbly (mies), Erica Luttrell (nainen)
Noitatohtori osaa useita mielenhallintaloitsuja, kyvyn kutsua ja hallita epäkuolleita palvelijoita, sekä erilaisia välitöntä vahinkoa aiheuttavia hyökkäyksiä.
Velho / Wizard
Ääni: Grey DeLisle (nainen), Crispin Freeman (mies)
Velho käyttää monia erilaisia vahinkotaikoja, joissa käytetään muun muassa sähköä, tulta ja jäätä.
Munkki / Monk
Ääni: Jamieson Price (mies), Rajia Baroudi (nainen)
Munkki on erittäin nopea taistelulajien taitaja ja käyttää taistelussa sauvaa, nyrkkiaseita tai kehoaan vihollisia vastaan.
Demoninmetsästäjä / Demon Hunter
Ääni: Anna Graves (Diablo III), Laura Bailey (Reaper of Souls) (nainen), Robin Atkin Downes (mies)
Käyttää pääasiassa jousia tai varsijousia. Erikoistunut vihollisten päihittämiseen kaukaa, ja tekee todella paljon vahinkoa.
Juoni
Diablo II:n tapahtumista on kulunut 20 vuotta. Heistä, jotka kohtasivat Vihan, Kauhun ja Tuhon herrat, on jäljellä enää muutama, jotka kykenevät muistelemaan niitä kauheuksia, joita pääpahat toivat maan päälle ja ne, jotka eivät noita tapahtumia ensisijaisesti nähneet, pitävät tarinoita vain myytteinä. Mutta jokin paha heräilee jälleen Tristramissa.
Kun Deckard Cain palaa Tristramin katedraalin raunioille etsien johtolankoja pahuuden uudesta tulosta, komeetta taivaista iskeytyy samaan paikkaan, mistä Diablo kerran saapui kuolevaisten maailmaan. Komeetta kantaa pimeää sanansaattajaa liekehtivässä olemuksessaan ja se kutsuu Sanctuaryn sankareita puolustamaan kuolevaisten maailmaa palavan Helvetin kasvavilta voimilta -- ja jopa valon peittävältä Taivaalta.
Pelissä on edellisistä osista tuttuja paikkoja, kuten Tristram, sekä henkilöitä, kuten Deckard Cain.
Vastaanotto
Jotkut pelisarjan faneista ovat kritisoineet pelin grafiikkaa, joka on heidän mielestään liian kirkas ja värikäs synkälle pelille. Pelin viivästystä on myös kritisoitu.
William Miller (seiväshyppääjä)
thumb|Bill Miller [[Kesäolympialaiset 1932|vuoden 1932 kesäolympialaisissa.]]
William Millerin paras seiväshyppytulos vuonna 1931 oli 403. Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa 1932 hän sijoittui toiseksi tuloksella 430. Karsinnan voittaja William Graber hyppäsi maailmanennätyksen 437. Los Angelesin olympialaisissa Miller ylitti 431,5 ja jätti Japanin Shuhei Nishidan hopealle – Graber jäi ilman mitalia.
Aden
Aden (, Adan) on kaupunki Jemenissä. Sen asukasluku vuonna 2004 oli 589 419. Adenin satamaa on pidetty yhtenä maailman parhaista luonnonsatamista, ja sieltä on ollut kauppayhteyksiä Afrikkaan ja Intiaan jo pitkään. Antiikin aikana sen kautta kulki mausteita Roomaan ja myöhemmin aluetta hallitsivat eri muslimidynastiat. Britit valtasivat Adenin vuonna 1839 ja hallitsivat kaupunkia vuoteen 1967 saakka. Sittemmin kaupunki kuului Etelä-Jemeniin ja vuodesta 1990 yhdistyneeseen Jemenin tasavaltaan. Jemenin viimeisimmän sisällissodan alettua vuonna 2015 kaupunki on ollut Jemenin kansainvälisesti tunnustetun hallituksen keskus.