cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Katalaunien kenttien taistelu
Kumpikin armeija koostui useiden kansojen lähettämistä joukoista. Aëtiuksen liittoutumaan kuuluivat muun muassa visigootit, saalilaiset ja ripuaariset frankit, sarmaatit, burgundit sekä saksit. Visigoottien kuningas Teoderik I kaatui taistelussa, ja hänen poikansa Thorismund nimitettiin uudeksi kuninkaaksi taistelukentällä. Attilan liittolaisina on mainittu gepidit ja ostrogootit sekä mahdollisesti myös jotkin burgundi- ja frankkiheimot.
Katalaunien kenttien taistelun voittaja jäi epäselväksi, vaikka hunnit joutuivatkin vetäytymään takaisin asuinsijoilleen Pannoniaan. Taistelua on usein pidetty yhtenä Euroopan historian käännekohdista. Se ei kuitenkaan varsinaisesti pysäyttänyt hunnien Euroopan valloitusta. Attila pystyi jo seuraavana vuonna hyökkäämään Italiaan ja aiheuttamaan siellä paljon tuhoa. Hunnien hyökkäykset tyrehtyivät vasta Attilan kuoltua.
On väitetty, että hunnit olisi voitu kukistaa taistelussa lopullisesti ja että Thorismund olisi halunnut tehdä tämän kostaakseen isänsä kuoleman, mutta että Aëtius olisi halunnut pitää hunnit uhkana germaanikansoille, niin että nämä eivät olisi voineet uhata Länsi-Roomaa.
Aiheesta muualla
thumb|350px|left|Taistelua kuvaava miniatyyrimaalaus 1300-luvulta.
Alcatraz
thumb|Ilmakuva Alcatrazista. Alcatraz on San Franciscon lahdella sijaitseva saari, joka toimi aikoinaan varuskuntana ja sittemmin yhtenä Yhdysvaltain pahamaineisemmista vankiloista. Nykyään entinen vankilasaari on suojeltu virkistys- ja luonnonsuojelualue ja se on osa UNESCOn nimittämää Golden Gaten biosfäärialuetta. Saarelle pääsee lautalla San Franciscosta. Entinen vankilarakennus on suosittu matkailunähtävyys ja museo.
1775–1934
Tiettävästi ensimmäinen Alcatrazilla käynyt eurooppalainen tutkimusmatkailija oli vuonna 1775 San Franciscon lahdelle saapunut espanjalainen Juan de Ayala, joka antoi saarella nimeksi La Isla de los Alcatraces eli ”suulien saari”. Koska Alcatrazissa ei ole koskaan elänyt suulia, eräät nykyhistorioitsijat ovat epäilleet, että de Ayala erehtyi luulemaan saarella pesineitä pelikaaneja suuliksi. Jo vuosisatojen ajan ennen ensimmäisten ihmisten saapumista Pohjois-Amerikkaan on Alcatrazilla pesinyt monia lintulajeja, kuten pelikaaneja, lokkeja ja merimetsoja.
Yhdysvaltain kongressi esitti vuonna 1850, että San Franciscon edustalle pitäisi rakentaa linnoitus suojelemaan Kalifornian kultaryntäyksen ansiosta kasvavaa kaupunkia. Linnoituksen sijaintipaikaksi valittiin Alcatraz, ja 1850-luvun loppuun mennessä saarelle oli rakennettu paitsi varuskunta myös Yhdysvaltain länsirannikon ensimmäinen majakka. Samoihin aikoihin saarelle tuotiin sen historian ensimmäiset vangit, jotka olivat enimmäkseen niskuroinnista tai karkailusta syytettyjä sotilaita.
Vuonna 1909 linnoitus ja alkuperäinen majakka purettiin, koska samoihin aikoihin saarelle päätettiin rakentaa vankila. Keskellä San Franciscon lahtea olevasta Alcatrazista ei ollut yhteyksiä ulkomaailmaan, joten pako vankilasta olisi ollut käytännössä mahdotonta. Aluksi Alcatraz toimi sotilasvankilana, kunnes 1930-luvun alussa siitä päätettiin tehdä liittovaltion vankila.
Liittovaltion vankila
thumb|Yksi Alcatrazin sadoista selleistä. Alcatrazista tehtiin virallisesti liittovaltion vankila vuonna 1934, ja sen vankeihin kuuluivat muiden muassa Al Capone, Alvin Karpis, ”Machine Gun” Kelly ja joukko muita kuuluisia gangstereita. Alcatraziin tuotuja vankeja pidettiin Yhdysvaltain vaarallisimpina ja arvaamattomimpina, mutta silti hyväkäytöksiset vangit saivat erilaisia etuoikeuksia, kuten mahdollisuuden päästä vankilan kirjastoon ja tavata sukulaisiaan.
Oltuaan käytössä 29 vuotta Alcatraz suljettiin 21. maaliskuuta 1963 oikeusministeri Robert F. Kennedyn päätöksestä. Vankilan sulkemisen syynä oli ylläpidon kalleus verrattuna muihin vankiloihin sekä lahden saastuminen vankien ja vankilan henkilöstön aiheuttamista jätteistä. Lisäksi yleisö arvosteli jyrkästi vankilan ankaria oloja ja vankien huonoa kohtelua.
Pakoyritykset
thumb|Vankilan pohjapiirustus. Yksikään selli ei ole ulkoseinää vasten. Historiansa aikana Alcatrazissa tehtiin yhteensä 14 pakoyritystä, joihin osallistui 34 vankia. Näistä kaksi yritti pakoa kahdesti; seitsemän ammuttiin ja kuoli; kaksi hukkui; kolmesta ei ole julkaistu virallisia tietoja; ja loput saatiin vangittua uudelleen.
Bernad Paul Coy, Joseph Cretzer, Clarence Carnes, Sam Shockley, sekä Miran Thompson olivat osallisena ”Alcatrazin taistelu” -nimellä tunnetussa pakoyrityksessä. 2. huhtikuuta 1945 heidän onnistui saada haltuunsa ampuma-aseita, joiden avulla he kykenivät pitämään osaa vankilasta hallussaan kahden päivän ajan ottamalla vartijoita panttivangeiksi. Sen aikana kolme vankia ja kaksi vartijaa sai surmansa (toinen vartijoista oli sama, joka loukkaantui vakavasti 1938 tapahtuneessa pakoyrityksessä, jossa vanki nimeltä Rufus Franklin pahoinpiteli hänet vasaralla). Pakoyritys epäonnistui ja oikeudenkäynnissä Carnes tuomittiin osallisuudesta 99 vuoden rangaistukseen, sillä hän ei ollut osallisena vartijoiden murhiin. Shockley ja Thompson saivat kuolemantuomion murhista ja heidät teloitettiin San Quentinin vankilan kaasukammiossa.
Myöhemmät vaiheet
left|thumb|Turisteja vierailemassa eristysselliosastossa eli ”D blockissa” Alcatraz pysyi hylättynä, kunnes marraskuussa 1969 suuri joukko Pohjois-Amerikan alkuperäiskansojen aktivisteja tuli saarelle vaatien Yhdysvaltain hallitusta kohtelemaan kunnioittavammin alkuperäiskansoja. Valtauksen käännekohdaksi muodostui tammikuussa 1970 sattunut aktivistien johtajan Richard Oakesin 13-vuotiaan Yvonne-tyttären kuolema tämän pudottua eräästä saaren rakennuksesta. Tapahtuman jälkeen moni aktivisteista lähti saarelta.
Aktivistien lisäksi saarelle alkoi kokoontumaan myös hippiliikkeen jäseniä, Vietnamin sodan vastustajia, ja muita oleskelijoita kuten huumeiden käyttäjiä. Kesäkuussa 1970 useat saaren rakennelmista kärsivät pahoja vaurioita tuhopoltoksi epäillyssä tulipalossa, vaurioituneiden rakennusten joukkoon kuuluivat muiden muassa rannikkovartioston toimitilat ja vankilanjohtajan koti. Seurauksena alkuperäiskansoihin kuulumattomia kiellettiin jäämästä saarelle yöksi. Jo ennen tulipaloa viranomaiset olivat katkaisseet saarelta vedet ja sähköt mikä lopetti myös saaren kuuluisan majakan toiminnan. Kun tammikuussa 1971 kaksi öljytankkeria törmäsi toisiinsa San Franciscon lahdella syytettiin mediassa onnettomuudesta valtaajia vaikka Alcatrazin majakan puuttumisella ei todellisuudessa turmaan osuutta ollutkaan. Julkinen mielipide oli kuitenkin kääntynyt valtaajia vastaan ja peräti 19 kuukautta kestänyt valtaus päättyi kesäkuussa 1971 kun liittovaltion viranomaiset poistivat viimeiset viisitoista valtaajaa saarelta voimakeinoin.
Vuonna 1972 Alcatrazin saari julistettiin Yhdysvaltain kongressin päätöksestä kansalliseksi suojelukohteeksi ja kulttuurihistorialliseksi muistomerkiksi. Saari kunnostettiin ja avattiin yleisölle vuonna 1973. Nykyisin Alcatraz on yksi San Franciscon tunnetuimmista turistikohteista, ja saarella vierailee joka vuosi yli miljoona turistia.
Populaarikulttuurissa
thumb|800px|center|Panoraamakuva Alcatrazista.
Werner von Haeften
Werner Karl von Haeften (9. lokakuuta 1908 Berliini – 21. heinäkuuta 1944 Berliini) oli saksalainen yliluutnantti toisen maailmansodan aikana. Haeften työskenteli ensin pankissa ja opiskeli sitten lakia Hampurissa. Toisessa maailmansodassa hän liittyi Wehrmachtiin ja haavoittui itärintamalla. Toivuttuaan vammoistaan Haeftenista tuli Claus von Stauffenbergin adjutantti ja heinäkuun 20. päivän salaliiton jäsen. Hän oli Stauffenbergin mukana Sudenpesässä, kun tämä laittoi pommisalkun kokouspöydän alle. Salaliiton epäonnistutta Haeften vangittiin Berliinissä. Hänet teloitettiin ampumalla yhdessä Stauffenbergin kanssa. Hänen salaliittoon osallistunut veljensä Hans Berndt von Haeften puolestaan hirtettiin Plötzenseen vankilassa. Myös Haeftenien sukulaisia rangaistiin veljesten osallisuudesta natsien vastaiseen salaliittoon.
Kehittämiskeskus Opinkirjo
Kehittämiskeskus Opinkirjo on opetuksen ja kasvatuksen alalla toimiva lapsi- ja nuorisotyön palvelujärjestö. Opinkirjo ja sen edeltäjä Koulun Kerhokeskus tunnetaan parhaiten koululaisille jaettavista Hymy-veistoksista.
Historia
Kerhokeskuksen toiminta on organisoitunut yli 70 vuoden aikana viiden eri nimisen järjestön puitteissa. Vuosina 1947-1954, jolloin toiminta käynnistyi, nimenä oli Kansakoulun Kerhokeskus. Vuosina 1955-1960 toimittiin nimen Kansakoulun Nuorisotyön Päätoimikunta alla. Yhdistysmuotoinen toiminta alkoi vuonna 1960, jolloin perustettiin Kansakoulun Nuorisotyön Keskus ry. Sen toimistona oli edelleen Kansakoulun Kerhokeskus.Peruskoululaitoksen alkuvaiheessa myös Kerhokeskuksen toimintalinjaukset määriteltiin uudestaan. Yhdistys muutti tuolloin vuonna 1972 nimensä Koulun Kerhokeskukseksi, jona se toimi vuosina 1972-1995. Vuodet 1995-2013 järjestö toimi nimellä Kerhokeskus - koulutyön tuki ry.
Nimi muuttui Kehittämiskeskus Opinkirjoksi syyskuussa 2013. Järjestön nimen muutos oli pitkän pohdinnan tulos.
Kerhokeskuksella on ollut historiansa aikana varsin merkittävä yhteiskunnallinen status. Se syntyi Suomen Opettajain Liiton suojissa ja pääsi tästä syystä heti toimintakentälleen nuoriso- ja koulutuspolitiikkaan. Järjestön toiminta on kulkenut käsi kädessä kansallisen koulutuspolitiikan ja nuorisotyön kanssa. Keskeisimmät lainsäädännössä tai koulutuspolitiikan normiohjauksessa tapahtuneet muutokset ovat näkyneet myös Kerhokeskuksen toiminnan sisällöissä.
Periaatteita
Opinkirjo turvaa lasten ja nuorten mahdollisuuksia kasvaa henkisesti ehyiksi ja itsetuntoisiksi, ajatteleviksi, kriittisiksi ja ongelmanratkaisukykyisiksi ihmisiksi, joilla on edellytykset ja mahdollisuus osallistua ja tulla kuulluiksi ja vaikuttaa aina itseään koskeviin asioihin ikäkautensa mukaisesti.
Opinkirjon toimintaperiaatteita ovat verkostoituminen ja yhteistyö, osallisuus ja osallisuuden kehittymistä tukevien menetelmien ja työtapojen käyttäminen, monialaisuus, kansallinen yhdenvertaisuus sekä kansainvälinen kiinnostavuus. Opinkirjo tuottaa maksuttomia aineistoja niin kouluihin kuin nuorisotyöhön.
Hymy-veistokset
Kehittämiskeskus Opinkirjo on tunnettu Hymy-veistoksista, joita on jaettu Hyvän toveruuden kilvan palkintoina kouluissa jo 60 vuotta. Palkitsemiskriteerit ovat pysyneet lähes muuttumattomina vuodesta 1954 lähtien: Hymy-veistoksen edustamat arvot ovat toisten ihmisten arvostaminen, hyvä käytös ja ystävyys.
Muita tunnettuja Opinkirjon palveluita ovat Nuorten parlamentti sekä Yritys Hyvä- ja Tutki-Kokeile-Kehitä -kilpailut sekä www.popupkoulu.fi.
Toiminta
Opinkirjon teema-aloja ovat:
Red vs. Blue
Red vs. Blue tai RvB on Rooster Teethin tekemä Halo-pelisarjan peleillä toteutettu machinima-sarja. Sarjaa on eniten levitetty internetin ja DVD:n välityksellä. Kaikki jaksot ovat myös katsottavissa internetistä tekijöiden kotisivulta. Tuotantokaudet 1-15 ovat nähtävissä YouTubessa. Tuotantokaudet 1-13 ovat myös katsottavissa Netflixin kautta.
Red vs. Blue on ollut alusta lähtien hyvin kehuttu ja suosittu machinima-sarja, ja se on ollut suunnannäyttäjä monille myöhemmin tulleille machinimoille.
Sarjan tuotantokaudet on ryhmitelty isompien tarinaotsikoiden alle:
Organisaatioviestintä
Organisaatioviestintä on tieteenala, joka tarkastelee organisaatioiden vuorovaikutusta.
Organisaatioviestintää voi Suomessa opiskella Helsingin yliopiston sosiaalitieteiden laitoksella, Vaasan yliopiston viestintätieteiden yksikössä ja Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun johtamisen laitoksella.
Rastit
Rastit eli isorastit (Anchusa) on lemmikkikasveihin (Boraginaceae) kuuluva suku, jonka lajeja viljellään koristetarkoituksiin.
Tammisalon kirkko
Tammisalon kirkko on Tammisalon kaupunginosassa Helsingissä sijaitseva Roihuvuoren seurakunnan kirkko. Se on valmistunut vuonna 1966 ja se on seurakunnan kolmesta kirkosta vanhin. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Lauri Silvennoinen. Punatiilisessä kirkossa on erillinen kellotorni.
Tammisalon kirkonkello
Kirkon aarteena pidetään tummaäänistä kirkonkelloa, joka on valettu Pariisissa vuonna 1894. Kellon valoi monipuolinen kuvanveistäjä ja taiteilija Sigurd Wettenhovi-Aspa. Esikuvana oli italialaisen kellonvalajan tekemä kello. Elämän ja kuoleman kello -nimeä kantava kello oli alun perin tarkoitettu pariisilaiseen nunnaluostariin, mutta päätyi Pariisin maailmannäyttelyyn. Kello oli kaupan ja ostajiakin oli. Vapaaherra Yrjö-Sakari Yrjö-Koskinen havitteli kelloa Viipurin tuomiokirkkoon, mutta kello oli liian kallis. Se päätyi kuitenkin säilytettäväksi Ateneumiin. Helsingin seurakunnat ostivat kellon. Kun kirkon suunnitellut arkkitehti Silvennoinen oli tarkoitus siunata Tammisalon kirkossa vuonna 1969, kirkon tapulissa ei vielä ollut kelloa. Niinpä seurakuntayhtymä sijoitti Pariisista hankitun kellon Tammisalon kellotapuliin.
Kirkosta luopuminen
Helsingin seurakuntayhtymän ja sen seurakuntien taloustilanteen vuoksi kirkosta päätettiin luopua. Roihuvuoren seurakuntaneuvosto teki luopumispäätöksen 2022 ja kirkko tulee siirtymään seurakuntayhtymän kiinteistöosaston hallintaa vuoden 2023 alussa. Roihuvuoren seurakunnan käyttöön jää sen jälkeen Roihuvuoren kirkko, Laajasalon kirkko ja Laajarannan kerhotalo.
Suleiman (Umaijadit)
thumb|Kultadinaari ulayman ibn Abd al-Malikin ajalta. Suleiman oli Umaijadien dynastian Damaskoksen kalifaatin kalifi vuosina 714–717 veljensä Walid I:n jälkeen. Hän oli Abd al-Malik ibn Marwanin pojista heikkolahjaisin. Hän hylkäsi Hajjajin politiikan, ja ulkoisissa suhteissa kalifi oli hidas ja epäluuloinen. Hän nimitti lyhyen hallituskautensa tärkeimmän neuvonantajan, serkkunsa Omar ibn Abd al-Azizin, kruununperijäksi (717–720) sivuuttaen näin veljensä.
Suleiman siirsi Umaijadien pääkaupungin perustamaansa Ramlaan Palestiinassa.
Vuoristoaallot
Vuoristoaalto syntyy, kun stabiilia ilmaa poikkeutetaan pystysuunnassa, jolloin ilmamassa jää heilahtelemaan alkuperäisen tasapainotilansa molemmin puolin. Luonnossa vuoristoaaltoja syntyy ilman ylittäessä vuorijonon, mistä tuleekin nimitys vuoristoaalto. Joissain lähteissä käytetään myös nimitystä gravitaatioaalto kuvaamaan täysin samaa ilmiötä. Koska vuoristoaallot aiheuttavat ilman pystysuuntaista liikettä, muodostavat aallot myös pilviä.
Vuoristoaallon aallonpituus, eli myös pilvien etäisyys toisistaan, saadaan ratkaistua laskemalla aallolle Brunt-Väisälän taajuus.
missä τ on heilahdusaika, g painovoimakiihtyvyys, T_0 lämpötila aallon syntyessä, \Gamma_d kuivan ilman lämpötilavähete,\gamma ilmapaketin lämpötilavähete, \theta potentiaalilämpötila ja z korkeus. Värähtelyn taajuuden N yksikkö on rad/s.
Kun aallonpituus, jossa V on tuulen nopeus, saadaan vuoristoaaltoon liittyvä aallonpituus siis laskettua kun tunnetaan tuulen nopeus V, ilman lämpötila vuoren huipulla T_0 ja ilman lämpötilavähete \gamma tai vaihtoehtoisesti potentiaalilämpötilan \theta paikallinen muutos korkeuden suhteen. Kaavan mukaisesti vuoristoaaltoja ei siis voi syntyä epävakaalle ilmalle, koska neliöjuuren alle tulisi negatiivinen luku.
Kajaani tanssii
Kajaani Tanssii -tapahtuma ja kansainvälinen koreografiakatselmus järjestetään vuosittain Kajaanissa Kaukametsän kongressi- ja kulttuurikeskuksessa. Tanssitapahtuma kestää kolme päivää ja koreografiakatselmus on kaksipäiväinen. Tapahtuma järjestetään helmikuussa ja se järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1991. Vuonna 2014 katselmus pidetään 19. kertaa.
Katselmukseen voi pyrkiä koreografina niin tanssin harrastajat, opiskelijat kuin ammattilaisetkin. Tanssin laji ja tyylisuunta ovat vapaa. Katselmuksessa on viisi sarjaa, joihin osallistuminen riippuu koreografin ja esiintyjien iästä ja mahdollisesta koulutuksesta.
Hengan International
Hengan International on kiinalainen monialayhtiö, jonka markkina-arvo on noin 10 miljardia dollaria. Yhtiö valmistaa muun muassa pehmopaperia ja henkilökohtaisia hygieniatuotteita.
Huhtikuussa 2018 Henganin kerrottiin ostaneen 11,7 miljoonalla eurolla 36,5 prosentin osuuden Kuopioon suunnitellusta Finnpulp-hankkeesta. Sopimukseen kerrotaan liittyvän mahdollisuus kasvattaa omistusosuus 49 prosenttiin.
André Karring
André Karring (s. 9. maaliskuuta 1990 Tammisaari, Suomi) on suomalainen jalkapalloilija.
Karring pelasi IFK Mariehamnissa yhden Veikkausliigan ottelun kaudella 2008 – 20. heinäkuuta vieraissa Honkaa vastaan. Hän on edustanut myös IFFK:ta, Honkaa ja Klubi 04:ä.
Karring on pelannut Ahvenanmaan joukkueessa.
Lamborghini Sesto Elemento
Lamborghini Sesto Elemento (Kuudes elementti, italiaa) on Lamborghinin valmistama kahden hengen V-10 auto, jota tuotetaan hyvin rajoitettu erä. Auto esiteltiin 2010 Paris Motor Show’ssa. Nimi Sesto Elemento on viittaus hiilen järjestyslukuun, koska auto on valmistettu suurilta osin hiilikuidusta. pienoiskuva|Sesto Elemento esillä Paris Motor Show’ssa 2010.
Suunnittelu
Sesto Elemento on neliveto, ja siinä on 6-vaihteinen puoliautomaattinen vaihteisto. Autossa on 5,2-litrainen V-10, samaa moottoria käytetään myös Lamborghini Gallardossa. Moottori tuottaa 570 hevosvoimaa, ja vääntöä on 540Nm. Alusta, runko, akseli ja jousitus on koottu hiilikuidusta vähentämään auton painoa 999 kilogrammaan. Auto on kevyin Lamborghinin valmistama.
Ilma poistuu kymmenestä kuusikulmaisesta reiästä moottorin päällisessä, ja auton keskellä sijaitseva moottori ottaa kylmää ilmaa kahdesta reiästä. Suuri hevosvoimien määrä suhteutettuna auton pieneen painoon antaa teho-paino suhteeksi 0,57Hv/kg. Sesto Elemento kiihtyy 0-100 2,5 sekunnissa.
Rajoitettu julkaisu
Lamborghini ilmoitti aikovansa julkaista 20 Sesto Elementoa vain ratakäyttöön vuonna 2013. Kaikki 20 on jo tilattu.
HMS Panther
HMS Panther on ollut kuuden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Käsikranaatti
right|200px|thumb|Käsikranaatti (Mk 2 sirpalekranaatti) right|200px|thumb|Saksalaisen [[Stielhandgranate 24 -varsikäsikranaatin halkileikkaus.]] Käsikranaatti on jalkaväen käyttämä, mukanakulkeva, käsin heitettävä räjähtävä ampumatarvike. Sitä käytetään pääsääntöisesti vihollisen henkilöstön ja pesäkkeiden tuhoamiseen, ja joitain malleja käytetään myös panssarintorjuntaan. Käsikranaatti räjähtää yleensä siinä olevan pyroteknisen hidastuspanoksen sytyttäessä räjähdysnallin. Hidastuspanos syttyy yleensä kun iskurijousi pääsee vapautumaan kahvan irrotessa, jolloin iskuri lyö iskunalliin. Käsikranaattien yleinen viive on 3,5 (±0,5) sekuntia heittämisestä, joissakin malleissa räjähdysviivettä voi säätää. Kuuluisia käsikranaatteja ovat muun muassa yhdysvaltalainen Mk 2 ja saksalainen Stielhandgranate 24.
Vielä ensimmäisen maailmansodan aikaan käsikranaattien laatu oli vaihtelevaa; sokan irrottamisen jälkeen räjähdysaikaa ei voitu ennustaa. Se saattoi räjähtää 2–15 sekuntia sokan irroituksen jälkeen. Useat sotilaat kaatuivat juuri tämän takia: joko kranaatti saattoi räjähtää käteen, tai vihollinen otti heitetyn kranaatin käteensä ja heitti sen takaisin.
Käsikranaatin toiminta
Kun varmistussokka on vedetty irti ja käsikranaatti on heitetty maalia kohti:
Erilaisia käsikranaatteja
Varsinaisia käsikranaatteja on olemassa neljä erilaista mallia:
Lisäksi asevoimien ja erityisesti erikoisjoukkojen sekä poliisin käytössä on muita erilaisia käsiheitteitä:
Käyttö
thumb|Käsikranaatin käyttökoulutustaKäsikranaatti aktivoidaan vetämällä sen varmistinsokka irti. Tämän jälkeen käsikranaatti heitetään ja sen irtautuessa heittäjän kädestä siinä ollut varmistinkahva irtoaa, vapauttaen iskurin, joka taas sytyttää kemiallisen ajastimen. Kun ajastimen aika on kulunut loppuun, nalli räjäyttää varsinaisen käsikranaatin primääriräjähteen/aineen.
Historiaa
Käsikranaattien varhaismuotoja olivat heitettävät metalli- tai nahkakuoriset pommit, joiden sytytyslanka sytytettiin ennen niiden heittämistä. Ensimmäisten varsinaisten käsikranaattien ajastin käynnistyi jo sokan irtivetämisen jälkeen ja sotilaan oli pakko tänä aikana heittää kranaatti. Ymmärrettävästi liika viivyttely johti käsikranaatin räjähtämiseen kädessä, mutta myös liian nopeasti heittämällä viholliselle jäi enemmän aikaa suojautua. Ensimmäisessä maailmansodassa käsikranaatit yleistyivät sillä ne olivat tehokkaita aseita taistellessa kapeissa ja mutkittelevissa juoksuhaudoissa. Toisessa maailmansodassa käsikranaatit sopivat hyökkäykseen ja nopeaan sodankäyntiin ja niistä kehitettiin muun muassa panssarintorjuntaan sopivia malleja.
Suomalaiset käsikranaatit
Suomen puolustusvoimien käyttämä sirpalekäsikranaatti koostuu seuraavista osista:
Sirpalekäsikranaatin pituus on noin 9 cm, halkaisija noin 5,3 cm ja paino noin 390 grammaa. Väriltään kranaatti on musta tai vihreä ja sen kuoressa on pystysuuntaisia uria. Sen tehokas vaikutusetäisyys ulottuu noin 15 metrin etäisyydelle räjähdyspisteestä, satunnaiset isot sirpaleet voivat vahingoittaa kauempanakin. Kranaatin viive on 2,5 sekuntia.
Suomalaisen painekäsikranaatin pituus on noin 13,5 cm, halkaisija noin 5,3 cm ja paino noin 390 grammaa. Painekranaatin viive on 2,5 s.
Harjoituskäsikranaatit
Harjoiteltaessa käytetään keltaista muovista harjoituskäsikranaattia. Se ei sisällä räjäyttimen lisäksi muuta räjähdysainetta vaan vain valkoista jauhetta, joka pöllähtää, kun kranaatti räjähtää. Tämäkin kranaatti on silti vaarallinen ja on aiheuttanut onnettomuuksia.
Aikaisemmat harjoituskäsikranaatit olivat teräskuorisia, joiden sisällä oli valkeasta muovista tehdyille sylinterinmuotoiselle räjähdyspanokselle sopivaksi tehty läpiporattu pystysuuntainen reikä. Panos ruuvattiin sytyttimeen kiinni, minkä jälkeen sytytin panoksineen ruuvattiin teräksiseen runkoon kiinni. Käsikranaatti heitettiin rukkanen kädessä siltä varalta, että jos se olisikin räjähtänyt kädessä, ei iho olisi vaurioitunut kranaatin alapäästä tulevien kaasujen vuoksi. Savu oli mustaa ja jos se räjähti käsissä, siitä jäi musta vana mantteliin tai asetakkiin.
HMS Seal
HMS Seal on ollut kolmen Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Albrecht Mertz von Quirnheim
Albrecht Ritter Mertz von Quirnheim oli saksalainen upseeri toisessa maailmansodassa.
Ura
Mertz von Quirnheim liittyi Reichswehriin vuonna 1923. Toisen maailmansodan alussa Mertz von Quirnheim palveli Wehrmachtin esikuntaupseerina. Hänestä tuli lopulta Saksan 24. jalkaväkidivisioonan esikuntapäällikkö itärintamalla ja ylennettiin everstiksi 1943. Hän otti osaa heinäkuun 20. päivän salaliittoon ja joutui sen epäonnistuttua kenraali Friedrich Frommin vangitsemaksi. Mertz von Quirnheim teloitettiin ampumalla yhdessä Claus von Stauffenbergin ja eräiden muiden salaliittolaisten kanssa.
Jäytiäiset
Jäytiäiset eli jyrsijäkorennot (Psocodea) on maailmanlaajuisesti noin 8 000 lajia käsittävä hyönteislahko. Vielä tuntemattomia lajeja lienee kuitenkin huomattava joukko. Kaikki jäytiäiset ovat pieniä, vain muutaman millimetrin pituisia, pehmeäruumiisia hyönteisiä.
Jäytiäisiä joissain määrin muistuttavien hyönteisten kiviainekseen säilyneitä fossiileja tunnetaan jo permikaudelta, mutta varmuudella nykyisiin jäytiäisiin kuuluvia lajeja tunnetaan jurakauden keskivaiheilta lähtien. Meripihkaan säilyneet jäytiäisfossiilit ovat varsin yleisiä ja niitä tunnetaan kaikista merkittävistä esiintymistä, joista meripihkafossiileja ylipäänsä on löydetty. Täiden fossiileja ei toistaiseksi tunneta yhtä dominikaaniseen meripihkaan säilynyttä, mahdollisesti täiden ryhmää edustavaa yksilöä lukuun ottamatta.
Luokittelu
Jäytiäisten luokittelusta on aikojen saatossa esitetty useita erilaisia versioita. Aiemmin lahkoon luettuja hyönteisiä ovat kehruujalkaiset, termiitit ja vahakorennot. Nykyluokittelussa jäytiäisiin luetaan vain jäytiäismäiset, kirjatäimäiset (mukaan lukien täit ja väiveet) sekä pölytäimäiset, jotka muodostavat jäytiäisten kolme elossa olevaa alalahkoa. Ollessaan kaikista suppeimmillaan lahkosta puuttuivat täit ja väiveet. Lahko oli kuitenkin parafyleettinen, sillä täit ja väiveet ovat kehittyneet kirjatäistä, jotka elivät luultavasti eläinten pesissä.
Jäytiäisten jako, jossa on mukana myös sukupuuttoon kuolleet taksonit:
Yleispiirteitä
Jäytiäiset ovat poikkeuksetta pieniä, lajista riippuen 1–10 mm. Väritys on yleensä vaatimaton: harmaa tai ruskea. Pää on vartalon kokoon nähden suuri ja siinä on usein suuret verkkosilmät. Osalla lajeista on päälaella kolme pistesilmää. Tuntosarvet ovat pitkät, rihmamaiset ja muodostuvat 11:stä jopa 50:een jaokkeesta. Keskeisenä tuntomerkkinä pään etuosan postclypeus on pullistunut kaarevaksi. Monet lajit ovat siivettömiä tai niiden siivet ovat surkastuneet tynkämäisiksi, mutta siivekkäiden lajien siipisuonitus on yksinkertainen ja siipisuonet rajaavat siiven ulkoreunaan aina kaksi kolmiomaista aluetta. Erityinen piirre on myös etusiiven takareunaan rajautuva alue, areola postica, joka kuitenkin joissakin ryhmissä jää osittain avonaiseksi. Lepäävä jäytiäinen pitää lähes kaikissa ryhmissä siipiään harjakattomaisesti takaruumiin sivuilla. Siiven pterostigma on usein tumma ja siivet saattavat olla laajemmaltikin kirjavat. Raajat ovat pitkät, ohuet ja soveltuvat hyvin kävelemiseen. Suuosat ovat purevat.
Elintavat
Jäytiäisiä tapaa varmimmin puiden rungoilta ja oksistosta. Osa lajeista elää maaperässä karikkeen joukossa. Ravinnokseen jäytiäiset käyttävät erityisesti puiden kuorella kasvavia mikroskooppisia viherleviä, mutta myös sienirihmastoja sekä itiöitä. Häirittynä jäytiäiset eivät lähde kovin mielellään lentoon, vaan koettavat paeta juosten. Monet jäytiäislajit kykenevät lisääntymään neitseellisesti, ja koiraiden esiintyvyydessä on huomattavia eroja paitsi laji- myös populaatiotasolla. Jäytiäisten elinkaari on lyhyt, ja vuodessa on useita sukupolvia. Naaras munii puiden lehdille ja syntyvät toukat käyvät läpi 3–6 toukkavaihetta ennen aikuistumistaan. Muodonvaihdos on vaillinainen ja toukat muistuttavat aikuisia mutta ovat pienempiä ja siivettömiä. Muna on tavallisimmin talvehtiva kehitysaste.
Eräillä Neotrogla-suvun luolissa elävillä jäytiäislajeilla genitaaleissa on tapahtunut erikoistuminen, jossa naaraalla on penistä muistuttava elin ja koiraalla ainoastaan sukuaukko
Muutamat lajit, kuten kirjatäi (Lepinotus bostrychophila) ja pölytäi (Psyllipsocus ramburii), ovat sopeutuneet elämään sisätiloissa ja saattavat aiheuttaa vahinkoja.
Odds ratio
Odds ratio on tilastollinen luku, joka kertoo, kuinka tyypillisesti kaksi tekijää (A ja B) esiintyvät yhdessä. Odds ratiota käytetään erityisesti epidemiologiassa kuvaamaan, kuinka voimakkaasti riskitekijälle altistuminen (A) on yhteydessä sairastumiseen (B). Odds ratio määritellään kahden todennäköisyyden jakolaskuna, jossa osoittajana on A:n esiintymistodennäköisyys B:n esiintyessä ja nimittäjänä A:n esiintymistodennäköisyys B:n puuttuessa. A ja B ovat toisistaan riippumattomia, kun odds ratio on 1. Odds ratio kertoo ainoastaan tekijöiden välisestä assosiaatiosta, ei siitä, johtuuko jompikumpi toisesta.
Odds ratio -käsitteen kääntäminen suomen kielelle on vaikeaa. Sille on esitetty suomeksi termejä vetosuhde, suhteellinen tautipaine ja ristitulosuhde.
Törmä (tanssilava)
Törmä eli Karelian Kasino eli Huvitörmä oli vuonna 1968 valmistunut tanssilava Joensuussa Onttolassa Höytiäisen kanavan varrella. Törmän sijainniksi on määritelty myös Marjala. Sen toiminta päättyi vuonna 2013. Tilaa oli 2  500 tanssijalle.
Tanssilava sytytettiin palamaan uudenvuodenyönä 31.12.2019–1.1.2020, ja tyhjillään ollut lava tuhoutui kokonaan.
Joensuun Ampujat ja Joensuun Kiekko-Pojat perustivat lavaa ylläpitämään Onttola-säätiön. 1980-luvulla säätiö myi lavan Joensuun Ampujille. Kolmas omistaja Reijo Ikonen rakennutti ravintolan ja muutti nimeksi Karelian Kasino.
Orgazmo – seksin supersankari
Orgazmo – seksin supersankari (Orgazmo) on vuonna 1997 ilmestynyt komediaelokuva. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet animaatiosarja South Parkin luojat Trey Parker ja Matt Stone, joista Parker myös ohjasi elokuvan.
Kulttuurienvälinen viestintä
Kulttuurienvälinen viestintä on tieteenala, joka tutkii eri kulttuureihin kuuluvien ihmisten välistä vuorovaikutusta ja ylipäätään vuorovaikutusta monikulttuurisissa ympäristöissä ja yhteisöissä. Tavoitteena on selvittää, miten yhteistä ymmärrystä ja sen pohjalta yhteistä toimintaa luodaan ja ylläpidetään monikulttuurisissa toimintaympäristöissä. Tutkimuksen kohteena voi olla niin interpersonaalinen viestintä (esim. työkaveruus, ystävyyssuhteet, parisuhteet), monikulttuurisen ryhmän ja tiimin toiminta, monikulttuuriset (työ)yhteisöt kuin vuorovaikutussuhteet monikulttuurisessa yhteiskunnassa.
Kulttuurienvälistä viestintää voi opiskella pääaineena Jyväskylän yliopiston viestintätieteen laitoksella.
Kulttuurienvälinen viestintä kuuluu viestintätieteiden kenttään, mutta se linkittyy myös sosiaalipsykologiaan (mm. tulkintaprosessit, ryhmienväliset suhteet, sopeutuminen), kognitiotieteisiin (havaitseminen, ajattelu) ja pedagogiaan (oppiminen).
Andreas Mogensen
pienoiskuva|Tanskalainen ESA:n astronautti Andreas Mogensen vuonna 2020. Andreas Enevold Mogensen (2. marraskuuta 1976) on tanskalainen insinööri ja astronautti. Vuonna 2015 hänestä tuli ensimmäinen tanskalainen avaruuslentäjä käytyään ISS:llä.
2. syyskuuta 2015 Mogensen laukaistiin kiertoradalle ja ISS:lle Sojuz TMA-18M -aluksella. Mogensen palasi Maahan 10 päivää myöhemmin Sojuz TMA-16M-aluksella. Mogensenin lento ei kuulunut pidempikestoisiin ISS:n retkikuntiin. Mogensenin tehtäviä asemalla olivat muiden muassa Maassa olevan robotin kauko-ohjaus ja salamoiden kuvaaminen.
Tillit
Tillit eli maustetillit (Anethum) kuuluvat sarjakukkaiskasvien (Apiaceae) heimoon. Lajeja viljellään maustekasveina.
Karl Koch (kasvitieteilijä)
Karl Heinrich Emil Koch (6. kesäkuuta 1809 Ettersburg lähellä Weimaria – 25. toukokuuta 1879 Berliini) oli saksalainen kasvitieteilijä, joka tunnetaan parhaiten kasvitieteellisistä tutkimusmatkoistaan Kaukasuksella ja Koillis-Turkissa. Nykypäivänä suurin osa hänen kokoelmistaan on kadonnut. Koch tunnetaan myös Saksan ensimmäisenä ammattimaisena puutarha-alan virkamiehenä.
Elämäkerta
Karl Koch syntyi 6. kesäkuuta 1809 Ettersburgissa lähellä Weimaria, joka oli tuolloin osa Saksi-Weimarin herttuakuntaa. Hän opiskeli Jenan ja Würzburgin yliopistoissa ja opetti edellisessä yksityisopettajana vuodesta 1834. Vuonna 1836 hänestä tuli apulaisprofessori. Koch teki tutkimusmatkan Etelä-Venäjälle vuosina 1836-38 ja toisen 1843-44. Toisen matkan, jolla hän vieraili myös Vähässä-Aasiassa, Armeniassa, Kaspianmerellä ja Kaukasuksen vuoristossa, tulos oli vuonna 1846 julkaistu teos Wanderungen im Oriente, während der Jahre 1843 und 1844.
Toisen matkansa jälkeen Koch siirtyi Berliinin yliopistoon vuonna 1847, missä hänet myöhemmin nimitettiin apulaisprofessoriksi. Vuoden 1849 alussa hän siirtyi Berliinin kasvitieteelliseen puutarhaan. Samana vuonna hänestä tuli Berliinin puutarhanhoitoyhdistyksen (Verein zur Beförderung des Gartenbau, Preussin valtion laitos) pääsihteeri, jossa virassa hän toimi vuoteen 1872. Hän julkaisi vuosina 1858–1872 yhdistyksen aikakauslehteä nimeltä Wochenschrift für Gärtnerei und Pflanzenkunde. Vuonna 1859 hänet nimitettiin Berliinin maatalousakatemian professoriksi. Koch kuoli Berliinissä 25. toukokuuta 1879.
Kochin virallista auktorilyhennettä K.Koch käytetään henkilöstä kasvitieteellisen nimen yhteydessä.
Teokset
Jo mainittujen matkakertomusten lisäksi Koch kirjoitti mm. kirjat "Reise durch Russland nach dem kaukasischen Isthmus" (Matka Venäjän ja Kaukasian kannaksen läpi, Stuttgart, 1842–43), "Fährtenabdrücke im bunten Sandstein" (yhdessä Ernst Erhard Schmidin kanssa, 1841), "Hortus dendrologicus" (Berliini, 1853–54), "Dendrologie" (Erlangen, 1869–72) ja monia muita. Dendrologie oli kaksiosainen tutkimusretkien tuloksena syntynyt tutkielma puulajeista; teoksen todettiin kuitenkin myöhemmin kärsivän puutteista niin yleisessä jaottelussa kuin tiettyjen lajien erottelussakin.
Ballad of Hollis Brown
Ballad of Hollis Brown on Bob Dylanin vuonna 1964 julkaisema blues-kappale. Kappale kertoo etelädakotalaisesta maanviljelijästä, joka kärsii köyhyyden takia vakavasta masennuksesta ja lopulta ampuu vaimonsa, lapsensa ja itsensä.
”Ballad of Hollis Brown” äänitettiin 7. elokuuta 1963. Sen tuottajana toimi Tom Wilson. Kappale julkaistiin alun perin Bob Dylanin 13. tammikuuta 1964 ilmestyneellä albumilla The Times They Are a-Changin'. ”Ballad of Hollis Brown” on ollut suosittu cover-kappale ja muun muassa brittiläiset rock-yhtyeet Nazareth ja The Pretty Things sekä yhdysvaltalainen punk-yhtye Rise Against ovat äänittäneet kappaleesta oman sovituksensa.
Ed King
Edward Calhoun "Ed" King (14. syyskuuta 1949 – 22. elokuuta 2018) oli yhdysvaltalainen muusikko. King tunnettiin yhtyeiden Lynyrd Skynyrd ja Strawberry Alarm Clock kitaristeina. Vuodesta 1996 alkaen King oli eläkkeellä ja asui viimeiset vuotensa Nashvillessä.
Ura
Ed King oli psykedeelistä rockia esittäneen Strawberry Alarm Clock -yhtyeen kitaristi. King kirjoitti yhtyeen suurimman hitin "Incense and Peppermints". King tapasi Lynyrd Skynyrdin jäsenet vuonna 1968, kun he toimivat Strawberry Alarm Clockin konserteissa lämmittelijänä. Strawberry Alarm Clockin hajoamisen jälkeen King liittyi basistiksi Lynyrd Skynyrdiin vuonna 1972 Leon Wilkesonin tilalle. King soittaa bassoa yhtyeen debyyttialbumilla Pronounced Leh-Nerd Skin-Nerd. Laulaja Ronnie Van Zant ei pitänyt Kingin soittotaidoista ja pyysi tätä vaihtamaan kitaraan Wilkesonin palattua. Yhtyeen muut kitaristit olivat Allen Collins ja Gary Rossington.
Tunnetuin Kingin kirjoittama kappale on "Sweet Home Alabama", jossa hän soittaa soolokitaraa. Muita Lynyrd Skynyrdin kappaleita joiden kirjoittamiseen King osallistui ovat "Poison Whiskey," "Saturday Night Special," ja "Workin' For MCA". King jätti yhtyeen vuonna 1975, hänen tilalleen liittyi Steve Gaines. Gaines ja Van Zant kuolivat lokakuussa 1977 Lynyrd Skynyrdiä kuljettaneen lentokoneen syöksyttyä maahan. King ja Gaines olivat syntyneet sattumalta samoina päivinä.
Vuonna 2014 King vieraili Skinny Mollyn albumilla Here For A Good Time soittaen kappaleessa "Make It Easy".
King kuoli keuhkosyöpään 68-vuotiaana.
Helmikuun 7. päivän muistotorni
thumb|300px|Erqi Memorial Tower
'''Helmikuun 7. päivän muistotorni''' (pinyin: Èrqī Jìniàntă) on torni Zhengzhoun kaupungissa Kiinassa. Sen huipulla on kello. Torni on 7. helmikuuta 1923 tapahtuneen lakon muistomerkki. Siinä on 14 kerrosta ja se on 63 metriä korkea.
MSC Armonia
MSC Armonia on MSC Cruisesin Ranskassa 2001 rakennettu risteilyalus. Alus risteilee pääsääntöisesti Välimerellä. Aluksen on omistanut aiemmin Festival Cruises nimellä European Vision.
Rakentaminen
Alus tilattiin Chantiers l'Atlantiquelta St. Nazairesta Ranskasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla V31 ja alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 2000. Alus luovutettiin genovalaiselle Festival Cruisesille 22. kesäkuuta 2001, jolloin se kastettiin European Visioniksi St. Nazairessa.
Liikennöinti
Alus aloitti 1. heinäkuuta 2001 ensimmäisen risteilynsä. Heinäkuussa alus oli viikon ajan Genovassa majoitusaluksena G8-maiden kokouksen aikana. Festival Cruisesin ajauduttua konkurssiin alus myytiin huutokaupalla huhtikuussa 2004 MSC Cruisesille, joka kastoi aluksen MSC Armoniaksi. Alus aloitti 30. toukokuuta risteilyt reitillä Venetsia-Bari-Korfu-Santorini-Pireus-Katalon-Dubrovnik-Venetsia.
Jenni
Jenni on suomalainen naisen etunimi. Jenni, samoin kuin sen muun muassa englanninkielisissä maissa esiintyvä vastine Jenny, on lyhentymä nimestä Johanna.
USS Indiana
USS Indiana voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain laivaston aluksia:
Tanssikoulutus Suomessa
Tanssikoulutuksella tarkoitetaan eri tanssin lajeissa annettavaa opetusta. Tanssikoulutus voi olla joko harrastajakoulutusta tai ammattiin tähtäävää. Tanssikoulutuksen alueeseen kuuluvat myös erilaiset tanssin historian ja tutkimuksen opinnot.
Harrastajille tarkoitettuja eri tanssin alueisiin keskittyneitä kouluja Suomessa on ympäri maata. Monissa kansalaisopistoissa on myös tanssikursseja. Lasten ja nuorten tanssikoulutus on usein harrastajatoimintaa, vaikka jotkin oppilaitokset aloittavat ammattiin suunnatut opinnot jo varhain. Tanssiharrastuksen voi aloittaa useimmissa tanssikouluissa 3-4 -vuotiaana, mutta joissakin on myös nuoremmille tarkoitettuja vanhempi-lapsi-ryhmiä.
Osa tanssikouluista on hyväksytty antamaan tanssin perusopetusta, joka on vastaavaa taiteen perusopetusta kuin esimerkiksi musiikkiopistoissa. Se koostuu varhaisiän opinnoista (alle kouluikäiset), perusopinnoista (ala-asteikäiset) ja syventävistä opinnoista (yläaste- ja lukioikäiset). Myös aikuiset voivat suorittaa tanssin perusopintoja. Opetuksen tavoitteena on antaa puitteet pitkäjänteiseen ja tavoitteelliseen tanssin harrastamiseen ja valmiudet jatkoon ammatillisissa opinnoissa. Joissakin kaupungeissa on erityisiä tanssilukioita, joissa tanssiopintoja voi sisällyttää lukio-ohjelmaan.
Taidetanssin toisen asteen ammatillista koulutusta annetaan esimerkiksi konservatorioissa ja ammattioppilaitoksissa sekä Suomen kansallisoopperan balettioppilaitoksessa, jossa nuoremmille on myös balettiin keskittynyttä tanssin perusopetusta. Siellä voi tanssialan perustutkinnon (120 opintoviikkoa) lisäksi suorittaa näyttötutkinnon.
Ammattikorkeakouluissa voi suorittaa tanssinopettajan tutkinnon ja Teatterikorkeakoulussa on korkeakoulutason koulutusta niin tanssijoille, koreografeille kuin tanssipedagogeillekin. Siellä on mahdollista myös suorittaa tanssin lisensiaatin ja tohtorintutkintoja joko taiteellis- tai tieteellispainotteisina.
Tanssin korkeakoulutasoinen opetus Suomessa alkoi vuonna 1983 Teatterikorkeakoulun tanssitaiteen laitoksella. Tämän jälkeen on ammattiin tähtäävien eriasteisten opinahjojen määrä noussut huimasti. Aiemmin ammattioppia antoi vain Balettioppilaitos ja sekin vain tanssijakoulutusta. Nykytanssiin suuntautuneet hankkivatkin koulutuksensa usein ulkomailta.
Teatteritieteen yhteydessä Helsingin yliopistossa voi opiskella tanssin historiaa ja tutkimusta.
Chimes of Freedom
Chimes of Freedom voi viitata ainakin seuraaviin:
Associated Press
thumb|vasen|200px|Associated Pressin logo uutistoimiston pääkonttorin seinässä New Yorkissa. Associated Press (AP) on yhdysvaltalainen uutistoimisto. Se on maailman vanhimpia ja suurimpia uutistoimistoja, perustettu vuonna 1846, jolloin neljä newyorkilaista lehteä perusti osuuskunnan saadakseen tuoreita uutisia Meksikon-Amerikan sodasta.
AP:llä on 248 uutistoimistoa 99 maassa. AP:n uutisia käyttää maailmanlaajuisesti 1 700 sanomalehteä ja 5 000 televisio- ja radiotoimitusta. Associated Pressin omistavat sille uutisia kirjoittavat ja sen uutisia käyttävät yhdysvaltalaiset sanomalehdet, televisioasemat ja radioasemat. Yhdysvaltojen ulkopuolellakin monet uutistoimitukset käyttävät Associated Pressin uutispalvelua.
AP on voittanut 54 Pulitzer-palkintoa, joista 32 on valokuvauksesta.
USS Indiana (BB-1)
USS Indiana (runkonumero BB-1) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1893 vesille laskettu Indiana-luokan taistelulaiva.
Luettelo Verkon tähdistön tähdistä
Luettelo Verkon tähdistön tähdistä:
Taulukon sarakkeissa käytetyt lyhenteet:
Arseenitrioksidi
thumb|200px|Arseenitrioksidijauhetta Arseenitrioksidi (As2O3, CAS-numero 1327-53-3) on kemiallinen yhdiste, josta käytetään myös nimityksiä arsenikki, arseeni(III)oksidi, arseenioksidianhydridi, arseenihappoanhydridi ja valkoinen arsenikki.
Historiaa
Menneinä aikoina arsenikiksi kutsuttiin alkuainetta, joka nykyään tunnetaan nimellä arseeni ja joka on arseenitrioksidin rakenneosa.
Vielä 1950- ja 1960-luvuilla Suomessa käytettiin muutamia torjunta-aineita, joissa oli tehoaineina arseenitrioksidia. Näitä käytettiin tuholaisten torjuntaan ja perunan varsiston hävittämiseen. Metallien jalostuksessa saadaan sivutuotteena arseenitrioksidia. Suomessa kupari- ja nikkelirikasteiden sisältämää arseenia ei nykyisin enää eroteta ja oteta talteen. Arseenitrioksidia käytetään Suomessa vähäisiä määriä sellaisenaankin, lähinnä laboratoriokemikaalina.
Myrkyllisyys
Arsenikki on erittäin tunnettu juuri myrkyllisyytensä vuoksi. Se absorboituu helposti ruuansulatuskanavan kautta, mutta myrkytyksen voi saada myös hengityksen kautta tai ihon läpi. Eliminaatio on aluksi nopeaa (biologinen puoliintumisaika on 1–2 vuorokautta), mutta osa (30–40 %, jos altistus on toistuvaa) varastoituu luihin, lihaksiin, ihoon, hiuksiin ja kynsiin (kaikki kudoksia joissa on paljon keratiinia) ja poistuu sieltä paljon hitaammin useiden viikkojen ja kuukausien aikana. Arseenitrioksidin letaaliannos on 120 mg.
Signe Strömborg
Signe Pamela Strömborg (23. maaliskuuta 1880 Lebjäsche, Inkerinmaa – 19. joulukuuta 1945 Kruunupyy) oli suomalainen koulunjohtaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Signe Strömborgin vanhemmat olivat majakkamestari Solon Strömborg ja Amanda Matilda Wallin. Isä Solon Strömborg oli Pietarissa Venäjän luotsilaitoksen palveluksessa vuoteen 1885 saakka jolloin hän palasi Suomeen Sälgrundin majakan majakkamestariksi Kaskisiin. Signe pääsi ylioppilaaksi 1899 yksityistodistuksella Ruotsalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1906 ja filosofian maisteriksi 1932. Hän toimi Breidablickin kiertävän kansankorkeakoulun johtajana 1909–1922 ja sen jälkeen Kruunupyyn kansankorkeakoulun johtajana 1922–1945. Strömborg kirjoitti kertomuksia, Anders Svedbergin elämäkerran ja muistelmateoksen.
Omar ibn Abd al-Aziz
thumb|Kultadinaari Umar II:n ajalta. Omar ibn Abd al-Aziz eli Omar II oli Umaijadien dynastian Damaskoksen kalifaatin kalifi 717–720 serkkunsa Suleimanin jälkeen. Hän oli toiminut edeltäjänsä tärkeimpänä neuvonantajana ja päätteli, että laajan valtakunnan koossa pitäminen ei onnistu pelkillä sotavoimilla. Hän pyrki itse elämään vaatimattoman uskovaisen elämää ja saamaan uskonnosta valtakuntaa yhdistävän voiman. Samalla hän sitoi melko itsenäiseksi päässeitä valtakunnan reuna-alueita tiukasti keskushallinnon alaisuuteen. Tarkoitusta varten hän erotti useita kuvernöörejä ja nimitti tilalle itselleen lojaaleja miehiä. Hallitsijana mikään ei ollut liian vähäpätöistä kalifin kiinnostukselle: esimerkiksi Egyptissä hän määräsi puita istutettavaksi Niilin rantapenkalle.
Omar lopetti edeltäjänsä aloittaman Konstantinopolin piirityksen vuonna 718 menetettyään sitä ennen suunnattomasti miehiä ja laivoja.
Kaarikäytävät
thumb|Ihmisen kaarikäytävät. thumb|Kohtisuorassa olevat käytävät aistivat liikkeen kolmessa ulottuvuudessa. Kaarikäytävät, liike-elin, ovat osa tasapainoaistia. Kaarikäytävät käsittävät kolme nesteen (endolymfan) täyttämää, toisiinsa nähden suorassa kulmassa olevaa käytävää sisäkorvassa. Kaarikäytävät aistivat kulmakiihtyvyyksiä, eli kaartoja, kierteitä ja kallistuksia. Aistihavainto perustuu kaarikäytävien pohjassa olevien aistisolujen jatkeiden liikkeeseen kaarikäytävän nesteen mukana. Kaarikäytävien aistimusten avulla pystytään pitämään silmät kohdistettuina nopeiden päänkäännösten aikana. Silmien liikuttajalihakset saavat käskynsä automaattisesti. Monilla linnuilla kaarikäytävien aistimukset ohjailevat silmien liikkeiden sijasta tai lisäksi pään liikkeitä.
Tukholman metro
thumb|right|312x312px|Tukholman metron linjakartta thumb|310x310px|Junia Söderströmin yllä vanhankaupungin ja Södermalmin välisellä sillalla. thumb|311x311px|Tunnelissa.
Tukholman metro on Ruotsin ainoa metrojärjestelmä maan pääkaupungin Tukholman seudulla. Tukholman metroverkko muodostuu seitsemästä linjasta ja sadasta asemasta. Asemista 47 on maan alla ja 53 maan päällä. Varsinaisen metroliikenteen voidaan katsoa alkaneen lokakuussa 1950, mutta jo ennen tätä useita nykyisen metroverkoston osia oli käytössä muina raidejoukkoliikenteen muotoina 1930-luvulta lähtien.
Moldavian Airlines
Moldavian Airlines oli vuonna 1994 perustettu moldovalainen lentoyhtiö. Se lensi reittilentoja Chișinăun kansainväliseltä lentoasemalta Budapestiin ja Timișoaraan, tilauslentoja myös moniin muihin kohteisiin.
Laivasto
Vuonna 2008:
Tukholman metro
Sekä 108 kilometrin raidepituudellaan että noin miljoonalla päivittäisellä matkustajallaan tarkasteltuna metrojärjestelmä on maailman 36. laajin. Tukholman metro on sen palveleman alueen väestöpohjaan suhteutettuna yksi maailman laajimmista metroverkostoista.
Metroliikenteen tilaajana toimii Storstockholms Lokaltrafik, SL ja liikennöitsijänä on toiminut marraskuusta 2009 lähtien hongkongilainen MTR Corporation. Aiemmin metroa on liikennöinyt muun muassa vuosina 2005–2009 ranskalainen Veolia Transport.
Historia
30. syyskuuta 1933 käyttöön vihitty tunneli Södertunneln Södermalmin läpi oli ensimmäinen askel jo olemassa olevien esikaupunkeja palvelevien rautateiden muuntamisessa metroksi siirtämällä keskikaupungin läpi kulkeva osuus tunneliin. Liikenne hoidettiin aluksi raskailla raitiovaunuilla, joita nykyään usein nimitetään premetroksi. Järjestelmän nimi Tunnelbanan (tunnelirata) on myös peräisin tältä ajalta. Alkuperäisellä kolmella asemalla Södermalmilla (Slussen, Södra Bantorget (nykyään Medborgarplatsen) ja Ringvägen (nykyään Skanstull) oli sisäänkäyntien edessä kyltit, joissa oli ympyröity "T". T:n sivuilla oli sanat TUNNEL ja BANAN.
Vuonna 1950 rata muutettiin Slussenin ja Hökarängenin välillä liikennöitäväksi sille pitkään tyypillisillä metrojunilla. Liikenne alkoi 1. lokakuuta, ja metrosta tuli raitioliikenteestä erillinen liikennemuoto. Vuonna 1952 avattiin linja keskustasta läntisiin lähiöihin, ja vuonna 1957 kaksi erillistä linjaa liitettiin toisiinsa keskusrautatieaseman ja vanhan kaupungin kautta. Punainen linja avattiin vuonna 1964 ja sininen vuonna 1975. Viimeisin lisäys vihreään linjaan valmistui vuonna 1994, punaiseen linjaan vuonna 1978 ja siniseen linjaan vuonna 1985.
Tukholman metrojunat liikennöivät pääsääntöisesti vasemmanpuoleisen liikenteen mukaan, koska Ruotsissa oli vielä metron rakentamisen alkuaikana myös tieliikenteessä vasemmanpuoleinen liikenne.
Junat
thumb|312x312px|C30-juna thumb|312x312px|C20-juna punaisella linjalla matkalla Mörbyn keskukseen thumb|312x312px|C6-juna Tukholman metrojunat ottavat sähkön raiteen viereen sijoitetusta sivuvirtakiskosta, jossa vihreällä ja punaisella linjalla on 650 voltin tasavirta, sinisellä linjalla 750 voltin tasavirta. Käytössä on 271 modernia vaunua, mutta myös vanhempia 1970- ja 1980-luvun vaunuja on noin 200. Junien huippunopeus on 80 km/h punaisella ja sinisellä linjalla, vihreällä 70 km/h. Laitureiden kohdalla rajoitus on 50 km/h. Junien maksimikiihtyvyys on 0,8 m/s². Täysimittaisella junalla on pituutta noin 140 metriä. Raideleveys on myös Ruotsin rautateillä käytettävä eurooppalainen standardileveys 1 435 millimetriä.
Kuljettaja operoi itse junan ovia. Koska asemalaiturit eivät aina ole täysin suoria ja toisaalta junat pitkiä, kuljettaja joutuu yleensä nousemaan ja kurkistamaan oman ovensa kautta, milloin ovet voi sulkea. Osalla asemista on kameroita ja näyttöjä helpottamassa kuljettajalle ovien sulkemista.