cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dalibor Motejlek
Dalibor Motejlek (s. 17. huhtikuuta 1942 Vysoké nad Jizerou) on tšekkiläinen mäkihyppääjä ja lajin valmentaja.
Motejlek oli vuoden 1965 Keski-Euroopan mäkiviikolla kolmas. Hän hyppäsi 15. helmikuuta 1964 Heini-Klopfer-Skiflugschanzen lentomäessä Oberstdorfissa 142 metriä, joka oli tuolloin maailmanennätys.
Motejlek on valmentanut SK Harrachov -seurassa.
Vahingonkorvausoikeus
Vahingonkorvausoikeus on yksityisoikeuden osa, joka jakautuu sopimusperusteiseen ja sopimuksenulkoiseen vastuuseen. Vahingonkorvausoikeus on vahvasti yhteydessä rikosoikeuteen ja ennen vuotta 1974 vahingonkorvauksista säädettiinkin rikoslaissa.
Vahingonkorvauslakia sovelletaan niin sanottuun delikti- eli sopimuksenulkoiseen vastuuseen. Klassinen esimerkki deliktivastuusta on taloyhtiön vastuu vahingosta, joka syntyy jalankulkijan liukastuessa huonosti hiekoitetulla jalkakäytävällä. Deliktivastuun vastakohtana on sopimusvastuu, jota käsittelee oikeudenaloista sopimusoikeus. Tällöin vastuukysymykset on usein sovittu sopimusneuvottelujen yhteydessä.
Vahinkolajit
tai seuraavasti:
Korvauskelpoisuus
Henkilö- ja esinevahingot ovat korvauskelpoisia ilman erityisedellytyksiä samoin kuin näistä vahingoista seuraavat taloudelliset vahingot, mutta niin sanotun puhtaan varallisuusvahingon korvaaminen sopimuksenulkoisissa suhteissa edellyttää joko erityissäännöstä tai vahingonkorvauslain 5. luvun 1 §:n mukaisia perusteita, jolloin vahinko on korvauskelpoinen, kun vahinko on aiheutettu
Sopimukseen perustuvan korvausvastuun piiriin kuuluvat taloudelliset vahingot korvataan osapuolten sopimuksen ja sopimusoikeuden periaatteiden mukaisesti, ja niihin ei sovelleta vahingonkorvauslakia. Vahingonkorvauksen suuruuden määrittämiseen liittyy käsite eduntasoitus. Se tarkoittaa, että vahingon määrästä vähennetään korvauksen saajalle vahingosta koitunut hyöty tai vahingolta säästyneen omaisuuden arvo.
Ankara vastuu
Joillakin aloilla on voimassa ns. ankara vastuu, joka aktualisoituu riippumatta siitä, onko vahingon aiheuttajan toiminta ollut tahallista, huolimatonta vai onko kyseessä ollut puhdas vahinko. Yleensä ankaran vastuun alaiselle vahingolle on tyypillistä, että vahingon aiheutumisen syytä on vaikea määrittää kiistattomasti tai olisi kohtuutonta vaatia vahingon kärsijää osoittamaan tahallisuus. Esimerkkejä tällaisista toimialoista ovat:
Rolling Stone
Rolling Stone on kahdesti kuussa ilmestyvä yhdysvaltalainen musiikkiin, politiikkaan ja populaarikulttuuriin keskittynyt aikakauslehti. Lehden perustivat vuonna 1967 San Franciscossa Jann Wenner, joka on yhä lehden toimittaja ja julkaisija, ja musiikkikriitikko Ralph J. Gleason. Rolling Stone on yksi alansa maailmanlaajuisesti arvostetuimmista julkaisuista.
Lehden erikoisuuksia ovat pitkät musiikkilistat, joissa lehden toimitus on listannut esimerkiksi maailman kaikkien aikojen parhaat kappaleet ja albumit. Rolling Stonen erikoislistoja ovat esimerkiksi 500 Greatest Albums of All Time, 500 Greatest Songs of All Time sekä 100 Greatest Guitarists.
Historiaa
Rolling Stonen ensimmäinen numero painettiin pienessä sanfranciscolaisessa kirjapainossa vuonna 1967. Painos oli 40 000 kappaletta, joista 34 000 palautui lehtimyyjiltä takaisin myymättöminä. Underground-tyylisenä ja tabloid-sanomalehden näköisenä aloittaneesta lehdestä kasvoi kuitenkin pian oman sukupolvensa kulttuuri-ikoni, ja vuonna 1974 sen levikki oli jo 325 000. Perustaja Jann Wenner kuitenkin halusi erottautua ajan ”hippilehdistä” ammattimaisuudella, kuten selkeällä taitolla.
Vuonna 1975 lehti sai uutisvoiton saadessaan tietää kidnapatun ja sitten itsekin rikolliseksi ryhtyneen Patty Hearstin olinpaikan. Lehti teki hänestä sarjan juttuja.
Rolling Stonen alkuaikojen kuuluisin kirjoittaja oli gonzojournalismin isänä pidetty Hunter S. Thompson. Lehti julkaisi myös muun muassa Tom Wolfen ja Truman Capoten tekstejä.
Vuonna 1977 Rolling Stonen toimitus muutti länsirannikolta New Yorkiin, ja vähitellen lehti alkoi tehdä yhä enemmän myönnytyksiä mediamaailman kaupallisten lakien edessä. Samalla musiikkikenttä hajosi yhä pienemmiksi osakulttuureiksi, ja lehden toimittajat alkoivat siirtyä muiden lehtien palvelukseen. Rolling Stone alkoi kirjoittaa enemmän muun muassa muodista ja teknologiasta ja pudota yhä enemmän kelkasta musiikkibisneksen seuraamisessa. Esimerkiksi 1980-luvun nousevat nimet U2 ja Talking Heads pääsivät Timen ja Newsweekin kanteen aiemmin kuin Rolling Stonen.
Dillenburgin rautatieasema
Dillenburgin rautatieasema on rautatieasema Saksan Dillenburgin kaupungissa. Asema on perustettu 1930-luvulla ja sen toiminta muodostaa yhdessä linja-autojen kanssa kaupungin julkisen liikenteen. Dillenburgin rautatieasemalla on viisi raidetta, jotka ovat pääasiassa pikajunien ja taajamajunien käytössä.
Rautatieaseman ja linja-autoaseman yhteydessä on lisäksi taksiasema sekä lyhytaikaiseen pysäköintiin tarkoitettu parkkipaikka. Etäämmällä on myös pitkäkestoisempi pysäköintialue lomailijoita varten.
Kypria
Kypria oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoelma, joka kertoi Troijan sotaan johtaneista tapahtumista sekä sodan vaiheista ennen Iliasta. Se luetaan kuuluvaksi niin kutsuttuun eeppiseen kyklokseen ja tarkemmin Troijan kyklokseen. Eepos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan katkelmia.
Historia
Kypria-eepos ajoitetaan 600-luvulle eaa. Näin se kirjoitettiin myöhemmin kuin Homeroksen nimiin laitetut Ilias ja Odysseia. Sen kirjoittajana pidettiin myöhemmän antiikin aikana yleensä Stasinos Kyproslaista. Kirjoittajaksi mainitaan kuitenkin myös Hegesias Salamislainen ja Kyprias Halikarnassoslainen.
Koska Kypria käsittelee lukuisia eri myyttejä, se saattaa todennäköisemmin olla syntynyt pitkän ajan kuluessa ja monien henkilöiden kirjoittamana. Eepos sai nimensä siitä, että Afroditella, jonka eräs epiteetti Kypria oli, on siinä keskeinen osa. Tämä tukee sitä ajatusta, että runoelman perusjuoni voisi olla alkuperältään kyproslainen.
Monet tutkijat ovat katsoneet, että eepos oli kirjoitettu tarkoituksella niin, että se johtaisi Iliaan alkuun. Eepokseen viitattiin myös pidemmillä nimillä ta Kypria epea/epē, ta Kypriaka (poiēmata) ja Kypriakai historiai.
Sisältö
Kypria koostui 11 kirjasta, mikä jako oli mahdollisesti peräisin vasta aleksandrialaisilta tekstikriitikoilta. Ainoa lähde kirjojen lukumäärään on Athenaios.
Eepos oli tapahtumajärjestyksessä ensimmäinen Troijan kykloksen eepoksista. Se kertoi Troijan sotaan johtaneista ja Iliasta edeltäneistä tapahtumista, kuten Pariksen tuomiosta, ja vaikuttaa olleen tarkoitettu Iliaan johdannoksi, pyrkien selittämään sitä, kuinka kreikkalaiset päätyivät sotimaan Troijaan. Se kertoo myös sodan yhdeksästä ensimmäisestä vuodesta. Sitä seuraavat ajallisesti Iliaan tapahtumat, ja se päättyy suunnilleen kohtaan, josta Ilias alkaa.
Katkelmien perusteella eepos kertoi muun muassa seuraavista tapahtumista:
Eepos kertoi sotaa edeltäneistä tapahtumista varsin laajalti, kun taas varsinaisia sotatapahtumia käsiteltiin lyhyemmin ja ainoastaan niiltä osin, kun asioihin viitattiin Iliaassa. Eepos päättyi tavalla, joka liitti sen hieman kömpelösti Iliaan alkuun: sota itsessään ei ollut surmannut tarpeeksi ihmisiä, jotta alkuperäinen tavoite ihmiskunnan harventamisesta olisi täyttynyt. Siksi Zeus kehittää uuden kiistan Akhilleuksen ja Agamemnonin välille.
Prokloksen kuvauksen perusteella Kyprian loppuosa olisi ollut päällekkäistä Iliaan kanssa suunnilleen Palamedeen kuolemasta Troijan liittolaisten luetteloon asti. Tämä ei täysin tue sitä, että eepos olisi tarkoitettu johdannoksi Iliaaseen.
Aristoteles katsoi Runousopissaan, että Kypria käsitteli ”yhtä henkilöä ja yhtä ajanjaksoa ja toimintaa, jossa on lukuisa määrä osia”. Tutkijoilla on ollut ongelmana tulkita tunnettu sisältö tätä vasten. Mainittu yksi päähenkilö saattaisi olla joko Akhilleus tai Paris. Yksi ajanjakso voi viitata lähinnä siihen, että kerronta on yhtä ajallista jatkumoa, vaikka siinä onkin takaumia, poikkeamia ja ennakointeja. Eepoksessa ei kuitenkaan vaikuta olleen yhtä selkeää sen läpi kulkenutta teemaa, ellei tällaisenä nähdä esimerkiksi Afroditen vaikutus sekä ihmisten että jumalten asioihin.
Kaliumkloridi
Kaliumkloridi KCl on kaliumista ja kloorista koostuva väritön, hygroskooppinen (vettä itseensä imevä), hyvin veteen liukeneva ja palamaton kiteinen aine. Kaliumkloridin moolimassa on 74,6 g/mol, sulamispiste 770–773 °C, härmistymislämpötila 1 500 °C, tiheys 1,98 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero on 7447-40-7. Suun kautta kaliumkloridin LD50 on noin 2,5 g/kg. Suoraan suoneen annettuna LD50 on vähän yli 100 mg/kg (7,6 grammaa 75 kg painavalle). Suuret annokset aiheuttavat hyperkalemian ja siitä johtuvan sydänlihaksen sähkötoiminnan häiriön ja edelleen sydänpysähdyksen. Suurin osa kaliumista ihmiskehossa sijaitsee lihaksissa, joissa se elektrolyyttinä toimii hermoimpulssien välittäjänä. Letaaliannoksena annetun kaliumkloridin aiheuttama hyperkalemia häiritsee sydänlihaksen hermoimpulssien kulkua tehden sydänlihaksesta liikaa sähköä johtavan, jolloin hermoimpulssit menevät suoraan lihaksen läpi, eikä sydän enää reagoi niihin. Tämä aiheuttaa sydämen pysähtymisen. Tajuissaan olevalle se aiheuttaa samanlaiset kivut kuin sydänkohtauksessa.
Käyttö
Kaliumkloridi merkitään ruoan lisäaineena E-koodilla E508. Sitä voidaan käyttää ruokasuolan (NaCl) korvikkeena sen kitkerästä mausta huolimatta. Kaliumkloridilla hoidetaan kaliumin puutostilaa hypokalemiaa. Pääasiassa kaliumkloridia käytetään lannoitteiden valmistukseen. Sitä käytetään myös ainesosana teloituksiin sekä raskaudenkeskeytyksiin tarkoitetuissa myrkkyruiskeissa.
Kuulento
thumb|[[Eugene Cernan ajaa kuuautoa Apollo 17 -lennolla.]]
Kuulentojen avulla on saatu uutta tietoa Kuun tarkasta etäisyydestä, rakenteesta, koostumuksesta ja synnystä.
Varhaiset luotainlennot
Sen jälkeen kun neuvostoliittolainen Sputnik 1 oli käynyt Maan kiertoradalla ensimmäisenä satelliittina vuonna 1957, suurvaltojen avaruusponnistukset suuntautuivat Kuun tutkimiseen. Neuvostoliiton Luna 1 ja Yhdysvaltain Pioneer 4 -luotaimet lensivät kahden vuoden sisällä Kuun ohi. Niitä seurasi 1960-luvun aikana joukko miehittämättömiä aluksia: Neuvostoliitolta Lunan lisäksi Zondit sekä Yhdysvalloilta Ranger-, Surveyor- ja Lunar Orbiter -luotaimet, jotka toivat Kuusta paljon uutta tietoa.
Neuvostoliitto otti avaruuskilvassa aluksi johtoaseman. Ensimmäinen alus Kuun pinnalla oli miehittämätön Luna 2, joka iskeytyi Kuuhun 14. syyskuuta 1959. Ensimmäiset kuvat Kuun kääntöpuolelta lähetti Luna 3 samana vuonna. Ensimmäinen Kuuhun pehmeästi laskeutunut luotain oli Luna 9 vuonna 1966. Se onnistui myös lähettämään ensimmäiset Kuun pinnalta otetut kuvat. Ensimmäinen Kuun kiertänyt ja takaisin palannut luotain oli Zond 5 vuonna 1968. Kummankin suurvallan luotaimet etsivät tutkimuksen ohella myös sopivaa laskeutumispaikkaa miehitetylle kuulennolle.
Kuukävelyjen aika
thumb|[[Apollo 11 -aluksen kuumoduuli ja astronautti Buzz Aldrin kuun pinnalla.]] Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy julisti vuonna 1961 Yhdysvaltain sitoutuvan lähettämään ihmisen Kuuhun ja takaisin vuosikymmenen loppuun mennessä. Tätä seurasi sarja miehitettyjä Apollo-lentoja, joilla Kuun pintaa kartoitettiin valokuvaamalla sitä kiertoradalta. Ensimmäisen Kuun kiertäneen miehitetyn lennon teki Apollo 8 vuonna 1968. Ensimmäinen ihmisen laskeutuminen kuunpinnalle tapahtui 20. heinäkuuta 1969, jolloin Yhdysvaltain avaruusalus Apollo 11 laskeutui Kuuhun, mukanaan kaksi astronauttia, Neil Armstrong ja Buzz Aldrin. Kaiken kaikkiaan Kuussa kävi 12 astronauttia vuosina 1969–1972.
Kuun pinnalle Apollo-ohjelmassa tehdyillä tutkimusretkillä kerättiin pinta-aines- ja kivinäytteitä, tarkasteltiin geologisia paljastumia sekä dokumentoitiin Kuun pintaa valokuvaamalla. Kuututkimuksia varten suunniteltiin tutkimusohjelma ALSEP, jolla mitattiin muun muassa seismisyyttä, painovoimaa, magneettikenttää, lämmönsiirtoa ja aurinkotuulta. Kuuautoa käytettiin kolmella viimeisellä lennolla (Apollo 15–17).
Vuoden 1972 jälkeen
thumb|Yhdysvaltain [[Lunar Prospector -kuuluotain laukaistiin vuonna 1998.]] Ihminen ei ole astunut Kuun pinnalle vuoden 1972 jälkeen. Kuuhun on kuitenkin edelleen lähetetty luotaimia, joiden avulla sitä on tutkittu. Yhdysvaltojen mielenkiinto kuututkimuksia kohtaan heikkeni Apollo 17:n jälkeen. Maa laukaisi pienen miehittämättömän Clementine-luotaimen vuonna 1994 ja Lunar Prospectorin vuonna 1998. Yhdysvallat on 2000-luvulla suunnitellut perustavansa Kuuhun pysyvän tukikohdan ja laukaisi vuonna 2009 kaksi luotainta, LROn ja LCROSSin.
Tulevaisuus
Kiinnostus Kuuta kohtaan on herännyt uudelleen 2000-luvulla. Yksityiset avaruusteknologiayritykset kuten SpaceX ja Blue Origin ovat tulleet mukaan avaruustutkimukseen, ja Yhdysvaltain presidentti Donald Trump on suhtautunut Nasan uusiin kuumatkoihin edeltäjiään myönteisemmin. Tulevaisuuden kuumatkojen tarkoituksena voisi olla Kuun arvometallien ja Maassa harvinaisten alkuaineiden tuominen Maahan. Kuusta toivotaan myös löydettävän avaruusalusten polttoainetta. Kuuhun suunniteltu teleskooppi näkisi kaukaisiin kohteisiin asti. Pysyvän tutkimusaseman perustamista Kuuhun onkin selvitelty kansainvälisissä yhteistyöprojekteissa. Kuuaseman yksi tarkoitus olisi valmistella vielä syvemmälle avaruuteen suuntautuvia matkoja.
Vuoden 2003 Columbia-sukkulan onnettomuuden jälkeen Yhdysvallat aloitti uusiin kuulentoihin kykenevien alusten kehittämiseen suuntaavan Project Constellationin, jossa oli määrä toteuttaa paluu kuuhun vuonna 2020. Projekti menetti rahoituksensa Barack Obaman vuoden 2011 budjetissa.
Kiina aikoo tehdä miehitetyn kuulennon ja rakentaa Kuuhun tutkimusaseman 2020-luvun aikana.
Tieteellisiä tuloksia
thumb|upright|Kuusta tuodut [[Kuukivi (Kuu)|kuukivet kertovat Kuun koostumuksesta. Kuvassa Apollo 17:n tuoma kuukivi.]] Miehitetyillä kuulennoilla Kuuhun vietiin useita automaattisia mittalaitteita. Samalla astronautit toivat Kuusta näytteitä yli 380 kilogrammaa. Neuvostoliiton miehittämättömät luotaimet toivat näytteitä 325 grammaa. Kuusta tuotuja näytteitä tutkimalla saatiin ensi kertaa tilaisuus tutkia kunnolla Kuun pinnan koostumusta. Havaittiin esimerkiksi se, että Kuun pinnan kemiallinen koostumus poikkeaa selvästi Maan kallioperästä. Tämä antoi tukea teorialle, jonka mukaan Kuu on syntynyt pienen planeetan kokoisen kappaleen törmättyä Maahan.
Kuulennoilla Kuuhun asennettiin laserheijastimia, joiden avulla Kuun hitaan etääntymisen tarkka nopeus on voitu laskea. Seismometreillä on havaittu kuunjäristyksiä, jotka tapahtuvat vajaan 1 000 kilometrin syvyydessä. Siitä on päätelty, että Kuun astenosfääri on ainakin osittain sula.
Vitali Fokejev
Vitali Vitaljevitš Fokejev (, s. 15. helmikuuta 1974) on venäläinen haulikkoampuja ja maailmanmestari.
Vitali Fokejev on saavuttanut MM-kilpailuissa kaksoistrapissa henkilökohtaisen maailmanmestaruuden ja joukkuepronssin Zagrebissa 2006.
Varhaiskirjeet
Varhaiskirjeellä tai esifilatelialla tarkoitetaan filateliassa kirjettä, joka on kulkenut ennen ensimmäisten postimerkkien ilmestymistä (Suomessa ennen vuotta 1856) joko yleisen postin kyydissä, kuriiri-, lukkarin- tai kihlakunnanpostina tai satunnaisen sopivaan suuntaan menneen matkaajan kyydissä. Varhaiskirjeet jaotellaankin yleensä kolmeen ryhmään: kuriiriposti, yleinen posti ja kihlakunnanposti. Näistä tunnetaan myös yhdistelmiä ja erilaisia alalajeja. Jaottelua voi tehdä tunnusmerkkien, kuten erilaisten merkintöjen ja leimojen avulla. Toisinaan kirjeessä ei ole mitään merkintöjä, mistä lajia voisi varmasti päätellä.
Kuriiriposti
Kuriiriposti on vanhin kirjepostilaji; Suomessa kulkenut varhaisin tunnettu kuriirikirje on vuodelta 1558. Kuriiri kuljetti lähetyksen suoraan lähettäjältä vastaanottajalle. Välimatkat olivat pitkiä, ja matkassa saattoi kestää kuukausia. Kuriiripostia on kuljetettu myös yleisen postin perustamisen jälkeen, koska yleisen postin verkosto ei ollut kovin kattava ja kuriiripostin käyttöön oli totuttu. Lisäksi yleisen postin maksut olivat verrattain kalliita. alt=Vanha kirje, jossa on koristeellista tekstiä ja kuviointia sekä punainen sinetti.|pienoiskuva|Per Brahen kuriiripostissa vuonna 1638 lähettämä kirje. Kuva: Postimuseo|239x239px
Lukkarinposti
Lukkarinpostia voidaan pitää kuriiripostin alalajina. Lukkarinpostit, jotka olivat pääosin papiston kirjeitä, kuljetettiin jo ennen yleisen postin perustamista ja niiden kuriirina toimi lukkari. Järjestelmä lakkasi vuonna 1869 kirkkolain uudistuksen yhteydessä. Lukkarinpostin tunnistaa huomautuksesta osoitteen lähellä: framskaffas med klockarepost tms. Toisinaan kuorella lukee klockaren, capellaren tai lukkari [lukkarin nimi]. Kuriiri- ja lukkarinpostissa ei ole muita merkintöjä, kuten kartteerausnumeroa, leimoja, maksumerkintöjä eikä koristekuviota eli meanderia.
Jos kirje on kulkenut ennen yleisen postin perustamista vuonna 1638, on se kulkenut varmasti kuriiripostin kyydissä. Kuriiripostiksi voi tavallaan laskea myös sopivaan suuntaan matkalla olleen henkilön mukana kulkeneet kirjeet eli niin sanotun nyrkkipostin, vaikka varsinaisesta kuriirista ei näissä tapauksissa olekaan kyse.
Yleinen posti
Kaikki yleisen postin lähetykset merkittiin kirjekarttaan, eli luetteloon tietyn postilaukun mukana kulkevista kirjeistä. Kunkin kirjeen kartteerausnumero vastasi kirjekarttaan merkittyä numeroa, ja kirjekartasta kävi ilmi vastaanottaja ja kirjeen paino. Kartteerausnumerot on kirjoitettu kirjeen osoitepuolelle, usein ylälaitaan. Posti lukittiin ja sinetöitiin laukkuun, jota ei avattu ennen kuin seuraavassa tai määränpään postikonttorissa. Laukun sisältöä verrattiin tarkoin kirjekarttaan. alt=Vanha kirje, jossa on koristeellista tekstiä, postileima ja kartteerausnumero 15.|pienoiskuva|300x300px|Yleisen postin kuljettama kirje vuodelta 1782. Kuva: Postimuseo Yleisen postin varmoja tunnusmerkkejä ovat kartteerausnumerot ja myöhemmin myös postileimat. Varhaiskirjeillä esiintyviä leimoja ovat kyrilliset rivileimat, laatikkoleimat tai pienet ja suuret rengasleimat. Toisinaan näiden lisäksi merkintänä saattaa olla kirjeen painomerkintä, taksamerkintä tai mustemerkintä franco (maksettu) porto (postimaksu jää vastaanottajan maksettavaksi) tai reitin ohjausmerkintä via.
Yleisen postin mukana kulki myös niin sanottuja irtokirjeitä. Irtokirjeellä tarkoitetaan seudun asukkaiden postitaloon toimittamia kirjeitä, joita ei postikonttoriin menevään lukittuun postilaukkuun voinut lisätä. Irtokirjeet viivyttivät postin matkaanlähtöä, joten vuonna 1645 yritettiin asetuksella rajoittaa irtokirjeiden mukaanottoa. Käytäntö oli kuitenkin jo muodostunut tavaksi, ja toi myös lisätuloja postilaitokselle. 1661 määrättiinkin lukitun postilaukun rinnalle kuljetettavaksi irtolaukku, lösväska, johon kerättiin postikonttorien välillä postitaloihin kertyneet kirjeet.
Kihlakunnan- tai kruununposti
Kihlakunnanpostin paras ja selkeä tunnusmerkki on meanderikuvio, eli kruunuja kuvaava kiemurteleva kuvio. Muoto ja tyyli vaihtelee sen piirtäjän mukaan. Meanderi-sana tarkoittaa tasaisella maalla voimakkaasti meanderoivan eli kiemurtelevan joen tai puron muotoa. Meanderikuvion sijaan tai lisäksi tavataan joskus mustemerkintä Med härädspost tai Kruunuposti.
Kihlakunnan- tai kruununpostin alalajina voidaan pitää sulkakirjettä. Eniten tunnetaan yhdellä sulalla varustettuja kirjeitä, myös kahden ja kolmen sulan kirjeitä tavataan. Enemmänkin sulkia sisältäviä tunnetaan, mutta ne ovat harvinaisempia. Sulat kuvasivat kirjeen kiireellisyyttä; mitä enemmän sulkia, sen kiireellisempi kirje oli kyseessä. Sulkien lisäksi kuorella saattaa olla lisättynä mustemerkintä kiiru, kuljetettava viipymättä tms.
Sulkakirjeitä esiintyy satunnaisesti muissakin varhaispostin lajeissa, mutta kihlakunnanpostissa sulkien käyttö oli yleisintä.
V. A. M. Karikoski
thumb|right|V. A. M. Karikoski. Väinö Adolf Mathias Karikoski (vuoteen 1906 Holmström, 9. syyskuuta 1899 Juankoski – 20. huhtikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen eversti, kokoomusnuorten puheenjohtaja 1937–1945 ja Suomen Työnantajain Keskusliiton toimitusjohtaja vuodesta 1945.
Ura
Talvisodan sytyttyä Karikoski työskenteli päämajan ilmavoimatoimiston päällikkönä. Jatkosodan alkuvaiheissa hän toimi päämajan operatiivisen osaston päällikkönä ja sen jälkeen sodan loppuun saakka Helsingin ilmasuojelupäällikkönä. Hänet ylennettiin everstiksi vuonna 1940.
Jatkosodan päätyttyä Karikoskesta tuli Suomen Työnantajain Keskusliiton toimitusjohtaja pääministeriksi siirtyneen Antti Hackzellin tilalle. Hackzellin sairastuttua Karikoskesta tuli viran vakituinen haltija. Karikoski hoiti virkaa kuolemaansa saakka. Hänen seuraajakseen valittiin Suomen entinen Washingtonin-suurlähettiläs Johan Nykopp. Karikoski toimi myös urheilun piirissä. Vuosina 1937−1938 hän oli vuoden 1940 olympiakisojen järjestelytoimikunnan pääsihteeri. Hän oli SVUL:n puheenjohtaja 1945–1951, Suomen Olympiakomitean valtuuskunnan puheenjohtaja 1947–1953 ja Suomen Olympiakomitean puheenjohtaja kauden 1951–1956.
Perhe
Karikosken tytär on toimittaja Eeva Lennon.
Miloš Obrenović
thumb|Miloš Obrenović, vuonna 1848 maalattu muotokuva. Miloš Obrenović (alkujaan Miloš Teodorović; 18. maaliskuuta (J: 7. maaliskuuta) 1780 Srednja Dobrinja – 26. syyskuuta (J: 14. syyskuuta) 1860 Topčider, lähellä Belgradia) oli serbialainen kapinajohtaja, joka johti serbien toista kansannousua turkkilaisia vastaan, kohosi sen myötä valtaan ja toimi Serbian ruhtinaana vuosina 1815–1839 ja 1858–1860. Hän perusti Obrenovićin dynastian, joka hallitsi hänen kuolemansa jälkeen Serbiaa vuoteen 1903.
Elämäkerta
Miloš Teodorović oli alkujaan karjapaimen, joka työskenteli velipuolelleen Milan Obrenovićille. Hän liittyi Karađorđen johtamaan serbien ensimmäiseen kansannousuun ja vuonna 1805 hänet nimitettiin komentajaksi kapinallisten armeijaan. Hänen velipuolensa surmattiin vuonna 1810, mahdollisesti Karađorđen käskystä, minkä jälkeen hän alkoi itse käyttää nimeä Obrenović ja suhtautua vihamielisesti Karađorđeen. Kun turkkilaiset kukistivat kapinan vuonna 1813, Miloš ryhtyi yhteistyöhön voittajien kanssa ja auttoi heitä maan rauhoittamisessa. Hänet nimitettiin ruhtinaaksi hallitsemaan kolmesta hallintoalueesta muodostettua Keski-Serbiaa. Hän auttoi turkkilaisia vuoden 1814 kansannousuyrityksen tukahduttamisessa, mutta turkkilaisten ryhdyttyä laajamittaisiin puhdistuksiin hän kääntyi heitä vastaan. Miloš kokosi kannattajansa Takovoon ja aloitti palmusunnuntaina huhtikuussa 1815 uuden kapinan, joka muodostui pian menestyksekkääksi. Venäjän sekaantumista pelännyt Turkki suostui joulukuussa 1815 rauhansopimukseen, jonka nojalla Serbialle myönnettiin melko laaja autonomia osana Ottomaanien valtakuntaa ja Miloš tunnustettiin koko Serbian ruhtinaaksi. Sopimuksen mukaan serbikapinalliset saivat myös pitää aseensa.
thumb|Miloš Obrenović vuonna 1900 [[Belgradiin pystytetyssä Takovon kansannousun muistomerkissä.]] Pantuaan joulukuussa 1858 myös Alexander Karađorđevićin viralta skupština kutsui Milošin takaisin ruhtinaaksi. Turkin johto antoi hyväksyntänsä tälle tammikuussa 1860 ja Miloš palasi helmikuussa Serbiaan. Päästyään takaisin valtaan hän ryhtyi jälleen hallitsemaan itsevaltaisesti ja vaati Turkilta uudelleen perinnöllisen ruhtinuutensa tunnustamista. Hän kuitenkin kuoli pian.
Janne Mattila
Janne Uolevi Mattila (s. 27. maaliskuuta 1972 Turku) on suomalainen freelance-näyttelijä.
Mattila on näytellyt useassa lyhytelokuvassa ja televisiosarjoissa, kuten Salatuissa elämissä Matti Virtasena , Sininen enkeli -sarjassa poliisipäällikkönä, Modernit miehet -sarjassa lääkärinä ja Syke-sarjassa. Hän on ollut näyttelijänä myös musiikkivideoissa Suomessa ja Venäjällä.
Vuodesta 2018 lähtien Mattila on esiintynyt Suomen Kansallisoopperan oopperoissa avustavana näyttelijänä muun muassa teoksissa Innocence, Valkyyria ja Hoffmannin kertomukset.
Fenasyylibromidi
Fenasyylibromidi (C8H7BrO) eli 2-bromiasetofenoni, α-bromiasetofenoni tai ω-bromiasetofenoni on bromattuihin aromaattisiin ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muiden orgaanisten yhdisteiden valmistukseen ja reagenssina analyyttisessä kemiassa.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa fenasyylibromidi on väriltään valkoista kiteistä ainetta. Valon vaikutuksesta yhdisteen väri muuttuu vihertäväksi. Fenasyylibromidi on veteen liukenematonta, mutta liukenee usesiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja bentseeniin. Fenasyylibromidi ärsyttää ihoa ja hengitysteitä ja on kyynelvuotoa aiheuttava yhdiste eli lakrymaattori.
Valmistus ja käyttö
Fenasyylibromidia valmistetaan bromaamalla asetofenonia bromin avulla. Katalyyttinä reaktiossa käytetään alumiinikloridia. Mikäli alumiinikloridia on enemmän kuin katalyyttinen määrä muodostuu m-bromiasetofenonia.
Immateriaalioikeus
thumb|240px|Coca-Cola -tavaramerkki on maailman tunnetuimpia immateriaalioikeuksia.
Immateriaalioikeudet ovat omistusoikeuden ja sopimusoikeuden läheinen aineettomiin omistuksiin liittyvä oikeudenala, joka koostuu lukuisista eri osa-alueista.
Luzino
Luzino on maalaiskunta  Wejherowon piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 16 539.
Immateriaalioikeus
Oikeuksien tyypit
Yleisimmin immateriaalioikeudet jaetaan tekijänoikeuksiin ja teollisoikeuksiin.
Luzino
Wejherowon piirikunnan asukkaista 7,8 prosenttia asuu Luzinon kunnassa ja sen pinta-alasta 8,7 prosenttia kuuluu Luzinon kuntaan. Kylät kunnassa ovat Barłomino, Dąbrówka, Kębłowo, Kochanowo, Luzino, Milwino, Robakowo, Sychowo, Tępcz, Wyszecino, Zelewo sekä Zielnowo. Luzinon kunnan alueen läpi virtaavat joet Łeba ja Reda sekä jälkeenmainitun sivujoet Bolszewka ja Gościcina. Milwinon kylässä sijaitseva kunnan korkein kohta on 201 m merenpinnan yläpuolella ja Zelewon kylässä sijaitseva kunnan matalin kohta 35 m merenpinnan alapuolella. 250px|vasen|pienoiskuva|Kunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa 49,8 prosenttia Luzinon asukkaista oli naispuolisia ja 50,2 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 26,6 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 62 prosenttia ja eläkeikäiset 11,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 34,1 vuotta. Vuonna 2019 Luzinon kunnassa syntyi 261 lasta. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 27,3 prosenttia puhui kašubin kieltä, ja kašubin kielellä onkin kunnassa virallisen avustavan kielen asema.
Immateriaalioikeus
Oikeuksien tyypit
Immateriaalioikeuden käytöstä sen omistajalle maksettavaa sopimuspohjaista korvausta kutsutaan rojaltiksi tai lisenssimaksuksi.
Oikeuksien käyttö
Patentti perustuu alun perin tavoitteeseen, että yleishyödylliset keksinnöt eivät mene keksijänsä mukana hautaan - vastineeksi keksinnön (esimerkiksi valmistusmenetelmän) julkistamisesta keksijä saa rajoitetun yksinoikeuden keksinnön hyödyntämiseen. Keksintöjen julkistamisen on katsottu myös edistävän hyödyllistä tekniikan ja valmistustaidon kehittymistä. Tavaramerkki- ja toiminimioikeudet palvelevat tuotteen valmistajan tunnistamista ja suojaavat siten ostajan oikeuksia. Immateriaalioikeuksia on perusteltu myös sillä, että ne toimivat luovan työn taloudellisena kannustimena. Joissain tapauksissa puolustava julkaiseminen voi olla kokonaisedullinen tapa estää kilpailijoita patentoimasta teknologiaa, jota ei itsekään aio patentoida.
Arvostelua
Patenttia ja sitä lähellä olevia teollisoikeuksia on arvosteltu siitä, että myönnetty yksinoikeus on liian laaja ja yksinoikeuksia myönnetään liian kevein perustein, minkä arvostelijat väittävät hidastavan tekniikan ja valmistustaidon edistymistä.
Moreno Argentin
Moreno Argentin (s. 17. joulukuuta 1960 San Donà di Piave) on entinen italialainen maantiepyöräilijä, maailmanmestari ja moninkertainen klassikoiden voittaja.
Argentin kilpaili ammattilaisena vuosina 1981–1994. Hän saavutti pronssia maantieajon MM-kilpailussa vuonna 1985 Joop Zoetemelkin ja Greg LeMondin jälkeen. Seuraavana vuonna Argentin voitti maailmanmestaruuden Colorado Springsissä ennen Charly Mottetia ja Giuseppe Saronnia. Vuonna 1987 hän sai MM-hopeaa Stephen Rochen takana.
Argentin voitti Liège-Bastogne-Liègen neljä kertaa, La Flèche Wallonnen kolmesti, Lombardian ympäriajon vuonna 1987 sekä Flanderin ympäriajon vuonna 1990.
Etappikilpailuissa hänen paras saavutuksensa oli Italian ympäriajon kolmas sija vuonna 1984. Hän voitti Girossa yhteensä 13 ja Ranskan ympäriajossa kaksi etappia.
Sydämentahdistin
thumb|Sydämentahdistin thumb|Röntgenkuva asennetusta sydämentahdistimesta Sydämentahdistin on kehoon leikkauksella asetettava laite, joka säätelee sydämenlyöntien tahtia. Sydämentahdistinta käytetään rytmihäiriöiden hoidossa, kun potilaan sydämen luonnollinen tahdistus ei ole riittävän nopea tai kun sydämen sähkönjohtavuus on alentunut niin, ettei luonnollinen tahdistus saavuta alempia kammioita.
Ensimmäisen ulkoisen sydämentahdistimen kehitti kanadalainen John Hopps vuonna 1950. Kokonaan kehoon asennettavan sydämentahdistimen kehittivät kirurgi Åke Senning ja insinööri Rune Elmqvist Ruotsissa. Ensimmäinen ihonalainen sydämentahdistin asennettiin Arne Larssonille 8. lokakuuta 1958. Tämän tahdistimen kestoikä oli vain kolme tuntia. On olemassa myös rytmihäiriötahdistimia, joita laitetaan silloin, kun potilaalla on henkeä uhkaavia rytmihäiriöitä. Lisäksi on olemassa myös vajaatoimintatahdistimia, joita on rytmihäiriötahdistimen ominaisuuksilla tai ilman. Vajaatoimintatahdistin voidaan asentaa potilaille, joilla on sydämen vajaatoiminta ja vasemman ja oikean kammion dyssynkronia (eritahtisuus), kun potilaan kuntoa ei saada hyväksi pelkällä lääkehoidolla. Potilaalla ei näissä tapauksissa ole välttämättä sydämen hidaslyöntisyyttä.
Voimanlähde
Sydämentahdistimen voimanlähteeltä vaaditaan paljon, sillä luonnollisestikaan potilaan ei voida olettaa vaihtavan paristoja. Koska kemialliset paristot eivät välttämättä kestä elinikää, 1970-luvulla ydinenergian käyttö oli luonnollinen valinta. Silloin sydämentahdistimissa käytettiinkin jonkin verran plutoniumin Pu-238 isotooppia hyödyntävää energianlähdettä, ydinparistoa, joita vuonna 2003 oli edelleen elävissä potilaissa 50–100 kappaletta. Yhdysvalloissa kolme lääketieteen tekniikan yritystä valmisti tällaisia sydämentahdistimia: Cordis Corporation, Medtronic Inc. ja Coratomic Inc.
Länsimaissa ensimmäiset, muuta kuin ydinteknologiaa käyttävät tahdistimen paristot olivat elohopea-sinkkiparistoja, joiden käyttöikä saattoi olla vain alle kolme vuotta. Nykyisin tahdistimen virtalähteenä on litium-pohjainen paristo, kuten litiumjodikenno. Tahdistimet valmistetaan titaanista, ja konnektori, johon johdot yhdistetään, on epoksimuovia.
Pariston hiipuessa koko tahdistingeneraattori vaihdetaan ja yhdistetään vanhoihin johtoihin. Johtojen vahingoittuessa laitetaan uudet johdot, mutta vanhoja ei poisteta suonten sisältä. Tahdistimen pariston kestoikä on keskimäärin viidestä kymmeneen vuotta käytöstä riippuen. Jos tahdistin joutuu tahdistamaan eli antamaan sähköimpulsseja vain hyvin satunnaisesti, paristo voi kestää jopa yli kymmenen vuotta.
Tarkkailu ja säätö
Tahdistimen toimintaa, pariston ja johtojen kuntoa sekä tahdistimen tallentamia tapahtumia sydämen toiminnasta luetaan iholle tahdistimen päälle laitettavan lukupään kautta. Lukupäästä tiedot siirtyvät tietokonetyyppisen testauslaitteen näytölle. Näin myös testataan tahdistimen toiminta ja tehdään tarvittavia säätöjä tahdistimeen. Tahdistinpotilaat käyvät näissä kontrolleissa tahdistintyypistä ja toiminnasta riippuen kolmen kuukauden – kahden vuoden välein. Useimmiten vuoden välein. Jos tahdistimeen ei tarvitse tehdä mitään säätöjä, itse testaus kestää 10–15 minuuttia ja on tahdistimen käyttäjälle täysin kivuton. Tosin testauksen aikana sydämen sykettä saatetaan joutua laskemaan tai nostamaan pieneksi hetkeksi, mikä voi tehdä epämukavan olon.
Vuodesta 2008 tahdistimissa on käytetty langatonta tiedonsiirtotekniikkaa. Langaton tiedonsiirtotekniikka ja etäyhteys valmistajan palvelimeen mahdollistaa etäluennan kotikäytössä.
Tahdistimeen pystytään säätämään mm. sykerajat: kuinka alas tai ylös sydämen syke saa nousta/laskea. Lisäksi tahdistimissa on mahdollista aktivoida eräänlainen liikesensori, joka reagoi ihmisen liikkeeseen. Kun ihminen lähtee liikkumaan, määritellyn aikarajan sisällä tahdistin nostaa sydämen sykettä. Nämä ovat vain muutama esimerkki tahdistimen säätömahdollisuuksista. Jokainen tahdistin ohjelmoidaan yksilöllisesti käyttäjänsä tarpeisiin sopivalla tavalla.
Sydämentahdistin toimii vain tarvittaessa, joten se myös seuraa ihmisen oman sydämen sähköistä toimintaa. Sydämen siis annetaan toimia itsenäisesti: vain häiriöiden ilmaantuessa tahdistin korjaa tilannetta.
Yksinkertaisimpien tahdistimien lisäksi on olemassa defibrilloivia sydämentahdistimia (rytmihäiriötahdistimet), jotka antavat potilaan sydämeen sähköiskun hengenvaarallisen rytmihäiriön ilmaantuessa.
Pyörätuolimiekkailu kesäparalympialaisissa 2020
right|220px Pyörätuolimiekkailussa kilpaillaan Tokion paralympialaisissa 2020 16. kertaa. Miekkailuottelut pidetään Makuhari Messe Hall B:ssä. Kilpailut käydään 26. – 30. elokuuta. Miehet ja naiset kilpailevat omissa sarjoissaan. Kummallekin sukupuolelle on kahdeksan kilpailua siten, että kalvassa, floretissa ja säilässä on kaksi yksikökilpailua ja kalvassa ja floretissa joukkuekilpailut. Paralympialaisiin osallistuu 48 nais- ja 48 miesmiekkailijaa.
Karsinnat
Yhdestä maasta saa osallistua paralympialaisiin korkeintaan kymmenen miesurheilijaa ja kymmenen naisurheilijaa. Yhteen yksilökilpailuun saa osallistua korkeintaan kaksi urheilijaa, joista vain yksi saa ansaita paikan rankingin perusteella. Kategorian A kilpailuihin osallistuu 18 urheilijaa ja kategorian B 14. Joukkuekilpailuihin osallistuu kahdeksan joukkuetta.
Eri karsintamenetelmiä on useita. 30 (15 miestä ja 15 naista) kategorian A urheilijaa valitaan yhdistetyn rankigin (floretti+kalpa, floretti+säilä, kalpa+säilä) perusteella. Näistä 18 (9+9) on kiintiöity alueittain (Eurooppa, Amerikka/Aasia ja Aasia/Oseania). Kategoriassa B yhdistetyn rankingin perusteella valitaan 24, joista 18 on kiintiöity alueittain. 12 urheilijaa valitaan yhden lajin rankingin perusteella. Isäntämaa Japanille on myönnetty kolme kiintiöpaikkaa sekä miehiin että naisiin. Joukkuekilpailuja varten paralympialaisiin valitaan viisi nais- ja viisi miesmiekkailijaa joukkuerankingien perusteella. Lisäksi paralympialaisiin kutsutaan kaksi urheilijaa (1 mies ja 1 nainen).
Genesis (yhtye)
Genesis on vuonna 1967 perustettu englantilainen yhtye, joka oli yksi pisimpään toimineista ja menestyneimmistä rock/pop-yhtyeistä. Genesis on kolmenkymmenen maailmanlaajuisesti eniten levyjä myyneen artistin joukossa. Yhtyeen levyjä on myyty maailmanlaajuisesti n. 150 miljoonaa. Lisäksi yhtyeen jäsenten soololevyjen myyntimäärä on huikea (mm. Phil Collins yli 150 miljoonaa levyä maailmanlaajuisesti).
Alkuvaiheet (1960-luku)
Yhtyeen perustajat olivat opiskelukaverit laulaja Peter Gabriel ja kosketinsoittaja Anthony "Tony" Banks. Alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat lisäksi Michael "Mike" Rutherford (basso), Chris Stewart (rummut) ja Anthony Phillips (kitara). Yhtyeen jäsenet pitivät aluksi itseään ensisijaisesti säveltäjinä ja vasta toissijaisesti muusikoina/esittäjinä. Tavoitteena olikin tehdä musiikkia muiden esitettäväksi, mutta lopulta yhtye päätyi hieman vastentahtoisesti itse esittämään omia kappaleitaan.
Progressiivisen rockin kausi (1970-luku)
Genesiksen 1970-luvun materiaali on Pink Floydin, King Crimsonin, Yesin ja Gentle Giantin kaltaista progressiivista rockia. Yhtyeen kokoonpanoksi vakiintui vuonna 1971 Gabriel, Banks, Rutherford, Collins ja Hackett. Uusista jäsenistä Philip "Phil" Collins oli rummuissa ja Stephen "Steve" Hackett kitarassa. Taiteellisesti yhtye oli monen mielestä parhaimmillaan Peter Gabrielin johtamalla kaudella 1970-luvun alkupuolella. Tällöin ilmestyivät mm. progressivisen rockin klassikkoihin kuuluvat levyt Nursery Cryme (1971), Foxtrot (1972), Selling England by the Pound (1973) ja The Lamb Lies Down on Broadway (1974). Nämä levyt myös myivät hyvin varsinkin Englannissa ja Keski-Euroopassa. Ensimmäinen ja ainoa single-hitti tältä kaudelta oli "I Know What I Like (In Your Wardrobe)" vuodelta 1973, mutta kuten muutkin sen ajan proge-yhtyeet Genesis ei pyrkinytkään menestykseen single-listoilla. Muita Gabrielin kauden keskeisiä kappaleita olivat mm. "Supper's Ready", "The Musical Box" ja "Firth of Fifth".
Vaikka Gabriel oli tällä aikakaudella yhtyeen selvä nokkamies ja keulakuva, niin yhtyeen sävellyksistä vastasivat ensisijaisesti yhdessä Gabriel, Banks ja Rutherford, mutta myös Hackett ja Collins osallistuivat jonkin verran kappaleiden tekemiseen.
Peter Gabriel erosi yhtyeestä The Lamb Lies Down on Broadway -levyn (1974) jälkeen tehdyn kiertueen jälkeen vuonna 1975 ja lähti menestyksekkäälle soolouralle. Uuden solistin etsintä ei tuottanut toivottua tulosta ja lopulta rumpali Phil Collins alkoi toimia myös laulajana. Collins on sittemmin todennut tapahtuman olleen tärkein hetki hänen omalla urallaan. Yhtye siirtyi Phil Collinsin johtamaan aikakauteen ja vaikka Collinsin laulu ainakin alkuvaiheessa oli varsin Gabriel-tyylistä, niin musiikin tyyli vaihtui selkeästi, vaikka progressiivinen ja melodinen linja yhä jatkui.
Ensimmäinen ilman Gabrieliä tehty levy A Trick of the Tail (1976) oli menestys ja myi yllättäen paremmin kuin aikaisemmat levyt. Studiolevyn Wind & Wuthering (1977) ja hyvät arvostelut saaneen live-tuplalevyn Seconds Out (1977) jälkeen kitaristi Hackett lähti tuotteliaalle soolouralleen. Hackettin lähdön jälkeen yhtyeen vakituinen amerikkalainen kiertuekitaristi Daryl Stuermer ei kuitenkaan saanut kutsua yhtyeen "viralliseksi" jäseneksi, koska basisti Rutherford otti tehtäväkseen soittaa kitaraa levytyssessioissa basson lisäksi. Näin alun perin viisimiehinen yhtye oli "virallisesti" kutistunut kolmen koplaksi, mihin osaltaan viittasi yhtyeen seuraavan levyn nimikin: And then There Were Three (1978) .
Keikoilla Banks (kosketinsoittimet), Collins (laulu, lyömäsoittimet) ja Rutherford (kitara ja basso) saivat Stuermerin ohella nauttia kymmenisen vuotta myös toisesta "ulkojäsenestään" amerikkalaisesta rumpali Chester Thompsonista, jolloin Collins saattoi keskittyä laulamiseen ja lähinnä hän soitti keikoilla rumpuja vain joihinkin kappaleisiin sisältyvien pitkien instrumentaaliosuuksien aikana. Lavalla oli yleensä kaksi rumpusettiä: yksi vasenkätiselle Collinsille ja toinen oikeakätiselle Thompsonille ja usein he myös soittivat niitä yhtä aikaa.
Suosion nousu (1980-luku)
Yhtye nousi maailmanlaajuiseen suosioon 1980- ja 1990-luvulla selvästi popahtavammilla levyillään.
1980-luvun alussa ilmestyneet levyt Duke (1980), Abacab (1981) ja Genesis (1983) veivät Genesiksen musiikkia yhä lähemmäksi valtavirran poppia ja progressiivisen rockin osuus väheni levy levyltä. Näiltä levyiltä alkoi löytyä myös listoille nousseita single-hittejä kuten mm. "Misunderstanding", "Turn it on Again", "Mama" ja "That's All". Nämä levyt toivat Genesikselle vihdoin listamenestyksen myös Amerikassa ja nostivat Genesiksen stadion rock -kategoriaan. Myös rumpali Phil Collinsin menestyksekkäästi käynnistynyt sooloura vauhditti samalla yhtyeenkin levyjen myyntilukuja.
Genesiksen ura huipentui kaupallisessa menestyksessä kahteen seuraavaan studiolevyyn Invisible Touch (1986) ja We Can't Dance (1991), jotka molemmat olivat aikakautensa eniten myytyjä levyjä. Molemmilta levyltä julkaistiin myös runsaasti menestyneitä single-hittejä mm. "Invisible Touch" USA #1, "In Too Deep" USA #3 ja "Land of Confusion" USA #4 sekä näyttäviä musiikkivideoita TV:tä varten.
Myöhemmät vaiheet (1990- ja 2000-luku)
Vuonna 1996 Collins erosi yhtyeestä samoin kuin kiertuemuusikot Stuermer ja Thompson. Uudeksi laulajaksi tuli Stiltskin–yhtyeen Ray Wilson, jonka kanssa Genesis teki vain yhden ja yhtyeen viimeiseksi jääneen studiolevyn Calling All Stations (1997). Levyä seurannut Euroopan-kiertue päättyi toukokuussa 1998 konserttiin Rock am Ring -tapahtumassa Nürburgissa Saksassa. Mukana kiertuemuusikkoina olivat tällä kertaa rumpali Nir Zidkyahu sekä kitaristi Anthony Drennan. Kiertueen yhteydessä Genesis esiintyi myös ensimmäistä kertaa Suomessa Helsingin Hartwall Areenalla 5.4.1998. Odotettua heikomman menestyksen ja henkilökemia-ongelmien vuoksi Wilson lähti yhtyeestä samana vuonna ja sen jälkeen Genesis jäi telakalle kaikkien jäsenten jatkaessa kuitenkin musiikin tekemistä muissa projekteissa.
Kesällä 2007 Phil Collinsin palattua mukaan remmiin Genesis lähti "Turn It on Again" -nimiselle reunion-kiertueelle aloittaen Euroopan osionsa Helsingin Olympiastadionilta 11.6.2007. Alun perin suunniteltu Banks, Collins, Rutherford, Hackett ja Gabriel –reunion-kokoonpano ei toteutunut Gabrielin muun työaikataulun vuoksi. Hackett ei myöskään ollut mukana. Näin ollen "kolmen koplan" kanssa kiertueella olivat tutut "ulkojäsenet" Stuermer ja Thompson. Kiertueesta julkaistiin livealbumi Live over Europe 2007, jolle Helsingin konsertista pääsi kappale "Land of Confusion". Euroopan kiertueen viimeisenä etappina oli Rooma, jossa pidettyä ilmaiskonserttia seurasi noin 500 000 kuulijaa.
Genesiksen jäsenet ovat soolourallaan myös menestyneet loistavasti. Ensimmäisen soololevyn teki Steve Hackett jo vuonna 1975 ja sen jälkeen kaikki yhtyeen jäsenet ovat tehneet näihin päiviin asti säännölliseti soololevyjä. Parhaiten on kaupallisesti menestynyt Phil Collins, joka aloitti soolouransa v. 1980 menestyslevyllä Face Value. Myös Peter Gabriel ja Mike Rutherford (ja hänen Mechanics-yhtyeensä) ovat tehneet listahittejä sekä kansainvälisesti menestyneitä albumeja. Collins, Gabriel ja Mike & Mechanics ovat saaneet huomattavaa menestystä Euroopan lisäksi myös Amerikassa. Myös Tony Banks on tehnyt arvostettuja levyjä, vaikka hittejä ei olekaan tullut.
Vuonna 2009 Collins ilmoitti, ettei enää kykene soittamaan rumpuja selkäydinvamman vuoksi.
Genesis pääsi Rock and Roll Hall of Fameen maaliskuussa 2010. Genesis ilmoitti maaliskuussa 2020 tekevänsä paluukiertueen marras-joulukuussa 2020. Kokoonpanossa nähtiin myös Phil Collinsin 18-vuotias Nicholas-poika, joka soittaa rumpuja, kuten isänsäkin. 26. Maaliskuuta 2022 yhtye soitti Lontoon O2 - areenalla viimeisen konserteista, jotka oli jouduttu perumaan korona-pandemian vuoksi. Phil Collins ilmoitti, että konsertti oli samalla viimeinen Genesikselle. Peter Gabriel oli konsertissa yleisössä, mutta ei noussut lavalle. Terveydentilansa vuoksi Collins ei soittanut rumpuja ja esiintyi istuen tuolissa.
Antti Kivimäki
Antti Kivimäki (s. 1978) on suomalainen tiedetoimittaja ja kaunokirjailija. Hän on kirjoittanut eritoten biotieteistä, lääketieteestä ja psykologiasta. Hänen artikkeleitaan on julkaistu muun muassa Helsingin Sanomissa ja Seurassa. Kivimäen pokeriaiheinen esikoisromaani Odotusarvoisesti sinun ilmestyi 2018.
Tero Kalliomäki
Tero Kalliomäki on suomalainen muusikko, jonka instrumentteja ovat kitara ja jouhikko.
Kalliomäki tunnetaan Yearning-yhtyeen alkuperäisenä kitaristina jossa hän vaikutti vuosina 1994–1999 sekä Saattueen kitaristina ja pääasiallisena biisintekijänä. Lisäksi hän on tehnyt Ines Lukkasen kanssa musiikkia yhtyeiden Embassy Of Silence ja Uinuos nimissä ja esiintynyt Ineksen kanssa myös duona.
Lisäksi Kalliomäki soittaa sähköjouhikkoa omassa Kallomäki-musiikkiprojektissa. Hän on itse rakentanut oman sähköjouhikon. Kallomäki on julkaissut pari albumia.
Kalliomäki aloitti tulevan sooloalbumin tekemisen josta on julkaistu singleinä muun muassa Kiirasnuotit.
Kalliomäellä on myös oma KillHill-studio, jossa osa julkaisuista on äänitetty.
Sylvia Bongo Ondimba
Sylvia Bongo Ondimba, o.s. Valentin, (s. 11. maaliskuuta 1963 Pariisi, Ranska) on Gabonin presidentin Ali Bongo Ondimban puoliso.
Sylvia Valentin oli juuri syntynyt, kun hänen vanhempansa muuttivat Doualaan Kameruniin töihin. Suurimman osan lapsuudestaan hän vietti Kamerunissa. Vuonna 1974 perhe muutti Gaboniin.
Ali Bongo Ondimba tapasivat vuonna 1988 ja solmivat avioliiton vuonna 1989. Pariskunta on adoptoinut neljä lasta. Vuonna 1990 Sylvia Bongo Ondimpa perusti oman yrityksen, omaisuudenhoitoyritys Alliance S.A.:n. Hän johtaa myös Gabonin suurinta kiinteistöyritystä. Hänen puolisostaan tuli Gabonin valtionpäämies vuonna 2009. Sitä ennen Ali Bongo Ondimba oli maan edellisen presidentin, isänsä, Omar Bongon hallinnon ministeri ja armeijan komentaja.
Sylvia Bongo Ondimba tekee hyväntekeväisyystyötä oman säätiönsä kautta. Perheen elämäntyyliä on laajalti arvosteltu. Bongojen väitetään omistavan useita loistoautoja ja 39 huvilaa Ranskassa. Sylvia Bongo Ondimba on kiistänyt säätiöönsä liittyvän korruptiota tai valtion varojen kätkemistä.
Helsingin ruotsalainen metodistiseurakunta
Helsingin ruotsalainen metodistiseurakunta (, aik. Metodist-episkopalkyrkan i Finland) on helsinkiläinen metodistiseurakunta. Helsingin ruotsalainen metodistiseurakunta on perustettu 1. tammikuuta 1892, ja seurakunta rekisteröitiin ruotsinkieliseksi 17. joulukuuta 1925, kun metodistiseurakunnat jakautuivat kielellisesti kahtia. Seurakunnan Kristus-kirkko sijaitsee Töölössä Apollonkadulla. Seurakunnan pastori on Tuula Sahlin.
Historia
Helsingin metodistikirkko, Metodist-episkopalkyrkan i Finland, perustettiin vuonna 1892 ja rekisteröitiin ruotsinkieliseksi 1925. Alkuaikoinan ruotsalaisten metodistien toiminta oli vilkkaampaa kuin suomalaisten, ja seurakunnan vaikutus näkyi erityisesti sosiaalitoiminnassa ja nuorisotyössä. 1930-luvulle saakka seurakunnan Emanuelinkirkko sijaitsi Yrjökadun ja Kalevankadun kulmauksessa. Vuodesta 1928 seurakunnalla on ollut Kristus-kirkko Töölön Apollonkadulla. 1930-luvulla seurakunnan jäsenmäärä oli noin 500. Vuosina 1904–1943 seurakunnan pastorina toimi Karl Hurtig.
Nostoi
Nostoi (, ”Paluut”) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoelma, joka kertoi kreikkalaisten paluusta kotiin Troijan sodasta. Se luetaan kuuluvaksi niin kutsuttuun eeppiseen kyklokseen ja tarkemmin Troijan kyklokseen. Eepos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan katkelmia.
Historia
Eepos edustaa nimensäkin puolesta nostos (mon. nostoi) -lajityyppiä eli sankarien kotiinpaluusta kertovaa genreä, jonka tunnetuin edustaja on Odysseia. Eeppisessä kykloksessa Nostoi edeltää Odysseiaa tarjoten sen tapahtumille taustan, siinä missä Telegoneia jatkaa Odysseiaa.
Sisältö
Nostoi koostui viidestä kirjasta. Se kertoi kreikkalaisten heerosten paluusta kotiin Troijan sodasta ja tähän liittyneistä tapahtumista, päättyen sotajoukon päälliköiden Agamemnonin ja Menelaoksen paluuseen. Sen tapahtumat sijoittuvat näin Iliaan ja Odysseian väliseen aikaan, ennen Odysseuksen kotiinpaluuta.
Eepoksesta on säilynyt kuusi katkelmaa myöhemmissä antiikin aikaisissa teoksissa. Ensimmäinen ja pisin niistä on peräisin Prokloksen teoksesta Khrestomatheia. Muita lähteitä ovat muun muassa Athenaioksen Deipnosofistai ja Pausaniaan Kreikan kuvaus sekä Klemens Aleksandrialainen ja Eustathios.