cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Renault Laguna
Renault Laguna III (2007–2015)
Kolmannen sukupolven Laguna esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2007. Korimalleina olivat viisioviset hatchback ja farmari sekä ensimmäistä kertaa mallin historiassa myös kaksiovinen coupé.
vasen|pienoiskuva|Renault Laguna GrandtourVuoden 2007 Euro NCAP -kolaritestistä Laguna sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Renault Laguna Coupé vasen|pienoiskuva|Kolmannen sukupolven facelift-malli. Pariisin autonäyttelyssä 2010 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Laguna, joka sai uuden, aiempaa aggressiivisemman keulailmeen.
Valkjärvi (Viipurin lääni)
thumb|150px|right|Valkjärven epävirallinen perinnevaakuna.
Valkjärvi on entinen Suomen kunta Karjalankannaksella Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovutetulla alueella. Valkjärvi sijaitsi Kannaksen keskiosassa Vuoksen varrella. Valkjärven pinta-ala oli 399,6 km² ja asukasluku vuonna 1939 oli 7 694. Kunta rajoittui pohjoisessa Vuokselaan ja Sakkolaan, lännessä Muolaaseen, idässä Rautuun ja etelässä Kivennapaan.
Historia
Valkjärvi oli Muolaan kappeliseurakuntana vuodesta 1648 ja itsenäisenä seurakuntana vuodesta 1738 lähtien.
Ennen ensimmäistä maailmansotaa ns. ajokaluteollisuus eli kärryjen ja muiden hevosajoneuvojen valmistus oli merkittävä tulonlähde.
Ns. Mannerheim-linja kulki pitäjän läpi Vuoksen rannasta Pasurinkankaan ja Punnuksen rantoja pitkin edelleen Muolaan kirkolle. thumb|left|180px|[[Valkjärven kirkko]]
Suomen talvisodassa Valkjärven kirkonkylä joutui puna-armeijan haltuun 4. joulukuuta 1939 osana ns. suojajoukkotaisteluita.
Valkjärven väestöä asutettiin jatkosodan jälkeen seuraaviin kuntiin: Juupajoki, Jämsä, Jämsänkoski, Keuruu, Korpilahti, Koskenpää, Kuhmoinen, Kuorevesi, Mänttä, Orivesi ja Vilppula.
Valkjärven kirkonkylän venäläinen nimi on ollut vuodesta 1948 lähtien Mitšurinskoje. Kirkonkylän ympäristö muodostaa nykyään Venäjän Valkjärven maalaiskunnan, muita osia entisestä kunnasta kuuluu nykyisiin Venäjän Mäkrälän, Petäjärven ja Kyyrölän kuntiin.
Kirjallisuutta
ISBN 978-952-92-6572-5.
Paimentyttö
Paimentyttö on Yrjö Ollilan (1887−1932) maalaus vuodelta 1915. Öljyvärein kankaalle maalattu 90 × 70,5 cm- maalaus ostettiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 1916.
Maalaus
Paimentyttö-maalauksessa näkyy tuohon aikaan suomalaisten septemiläisten parissa muodiksi tullut muodon ja sommittelun vapautuminen. Yrjö Ollila olikin Septem-taiteilijaryhmän keskushahmoja. Väri- ja valomaalauksen edelläkävijänä hän käytti tässä maalauksessa hehkuvia sateenkaaren värejä. Sekä paimentyttö että häntä ympäröivä luonto on maalattu vahvoin värein, suurpiirteisesti väriä käyttäen.
Sinänsä Paimentyttö liittyy paimenelämää kuvaavien maalausten antiikista juontuvaan perinteeseen 1910-luvun tapaan.
Lähteet
Anja Olavinen: Yrjö Ollila: Paimentyttö. Teoksessa Ateneum- opas. Toim. Timo Huusko. 2007, s.75.
Haruna Iikubo
pienoiskuva|Haruna Iikubo
Haruna Iikubo (, s. 7. marraskuuta 1994 Tokio) on japanilainen malli, näyttelijä ja pop-laulaja. Hän on Morning Musumen 10. sukupolven jäsen.
Nokia N70
Tekniikka
Puhelimessa on kaksi kameraa: 2 megapikselin kamera takakannessa ja etupuolella VGA-tasoinen eli 0.3 megapikselin kamera, joka on tarkoitettu videopuheluihin. Puhelimessa on myös FM-radio, Bluetooth 2.0, musiikkisoitin, tuki 3D-javapeleille sekä paikka kaksoisjännitteiselle RS-MMC-muistikortille. N70 on varustettu S60 Symbian OS -käyttöjärjestelmällä. Tarkemmin S60 2nd Edition, Feature Pack 3 (versio 2.8), joka perustuu Symbian OS versio 8.1a:lle.
Levinneisyys
Suomen noin neljästä miljoonasta matkapuhelimesta Nokia N70 -mallisia oli syyskuun 2007 lopussa 2,4 %. Tarkastelu kattoi noin 80–90 % Suomen matkapuhelimista.
Macintosh Color Classic
Macintosh Color Classic on Apple Computerin 10. helmikuuta 1993 julkaisema tietokone. Se oli Compact Macintosh -tietokonesarjan ensimmäinen värinäytöllä varustettu malli. Color Classic vastaa teknisiltä ominaisuuksiltaan Macintosh LC II -tietokonetta, mutta siinä on 10" Sony Trinitron -näyttö, joka löytyy samasta kotelosta koneen keskusyksikön kanssa. Konetta myytiin myöhemmin myös nimellä Performa 250.
Yleistä
Yksinkertaisesti muotoiltu, kompakti Macintosh Color Classic muistutti luonteeltaan ensimmäisiä Macintosheja. Helposti avattavaan koteloon pakattu laite oli suorituskyvyltään keskinkertainen, mutta sen päivittäminen oli helppoa ja malli saavutti suosiota harrastajien keskuudessa. Macintosh LC II:n emolevy sisälsi vanhentuneen, 16-bittisen väylän ja tuki siten vain 16-bittisiä PDS-kortteja.
Tekniset tiedot
Macintosh Color Classic käynnistettiin ja sammutettiin käyttämällä näppäimistössä olevaa virtanäppäintä.
Max Clauzen
Max Clauzen (1899–1979) oli saksalaissyntyinen, sittemmin Neuvostoliittoon siirtynyt ja Neuvostoliiton hyväksi toiminut vakooja. Clauzen toimi vakoilutehtävissä huippuvakoilija, lehtimies Richard Sorgen kanssa Japanissa 1930–1940-luvuilla. He välittivät radioteitse huippusalaista tietoa Japanista Neuvostoliittoon 1930-luvun alkupuolelta aina lokakuuhun 1941 saakka eli noin vuosikymmenen ajan. Clauzen ja Sorge vangittiin lokakuussa 1941 Tokiossa. Sorge tuomittiin kuolemaan 1943 ja hirtettiin marraskuussa 1944. Clauzen tuomittiin elinkautiseen vankeuteen, mutta hänet vapautettiin Japanin antauduttua 1945.
Clausen syntyi Nordstrandissa Pohjoisfriiseinsaarilla. Hän liittyi keisarillisen Saksan armeijaan 1917 ja sai koulutuksen sähköinsinööriksi ja radistiksi. Hänestä tuli sosialisti enimmäisen maailmansodan julmuuksista järkyttyneenä. Sodan jälkeen hän pestautui kauppalaivastoon ja osallistui aktiivisesti merimiesten ammattiliiton toimintaan. Hän kävi Neuvostoliitossa ensimmäisen kerran vuonna 1924 ollessaan toimittamassa uutta alusta Murmanskiin. Hän vieraili Petrogradissa ja piti näkemästään. Hänet värvättii n levittämään vallankumouskirjallisuutta kauppalaivoille, ja 1928 hänet kutsuttiin radiokoulutukseen Moskovaan.
Gol Transportes Aéreosin lento 1907
Gol Transportes Aéreosin lento 1907 (PR-GTD) oli 29. syyskuuta 2006 Boeing 737-800 SFP -matkustajakoneella lennetty, brasilialaisen Manauksen kaupungista alkanut reittilento. Lentokone katosi tutkasta perjantaina kesken matkan Brasilian Keskilännessä Mato Grosson alueella. Matkustajakone törmäsi ilmassa Embraer Legacy 600 -malliseen liikesuihkukoneeseen, jota sen ensimmäinen omistaja, yhdysvaltalainen ExcelAire, oli juuri siirtämässä Yhdysvaltoihin. 30. syyskuuta 2006 Brasilian ilmavoimat paikallisti turmapaikan. Lennonjohto määräsi Legacylle sen lentosuunnitelmasta poikkeavan lentokorkeuden, jonka lentäjät pitivät törmäykseen saakka. Lentosuunnitelmassa korkeus oli oikein, mutta lennonjohdon määräämä korkeus vei Legacyn vastaantulevan liikenteen korkeudelle sen käyttämällä ilmaliikenneväylällä. Törmäyksessä 737:n vasen siipi ja korkeusvakain vaurioituivat. Suuri osa koneen vasemmasta siivestä irtosi, ja kone syöksyi maahan. Legacy pystyi laskeutumaan ilman lisävahinkoja sotilaslentokentälle, jossa koneessa olleet pidätettiin. Ennen törmäystä kummankaan koneen lentäjät eivät saaneet koneensa törmäyksenestojärjestelmältä varoitusta törmäysvaarasta, koska Legacyn törmäyksenestojärjestelmä oli lakannut toimimasta jo tuntia ennen törmäystä. Myös Legacyn tutkavastain oli lakannut toimimasta, mutta lentäjät eivät olleet huomanneet näytössä ollutta varoitustekstiä, eikä järjestelmä varoittanut lentäjiä millään muulla tavalla. Lennonjohdon ja Legacyn välisessä yhteydenpidossa oli katkoksia. Lennonjohdolla oli käytössään uusi lennonjohtojärjestelmä, joka ei varoittanut tutkavastaimen menetyksestä ja siirtymisestä ensiötutkan mittaaman lentokorkeuden esittämiseen. Tutkinta paljasti puutteita myös lennonjohtajien työoloissa sekä koulutuksessa. Turman jälkeen lennonjohtajat alkoivat noudattaa sääntöjä tarkasti, jolloin Brasilian lennoista pahimmillaan 40 prosenttia myöhästyi vähintään tunnin.
Gol Transportes Aéreos on vuonna 2001 perustettu halpalentoyhtiö, joka on kasvattanut suosiotaan nopeasti. Kadonnut kone oli otettu käyttöön hiljattain, ja sillä oli lennetty vain 234 tuntia.
Insuliiniresistenssi
Insuliiniresistenssi tarkoittaa kudosten heikentynyttä insuliinivastetta, jonka vuoksi lihakset, maksa ja rasvakudos eivät pysty ottamaan normaalisti vastaan glukoosia verenkierrosta aterian jälkeen. Insuliiniresistenssissä on kyse häiriöstä glukoosin otossa soluun tai sen aineenvaihdunnassa solun sisällä. Insuliiniresistenssi voi johtua häiriöstä insuliinin sitoutumisessa solun insuliinireseptoriin, reseptorien määrän tai toiminnan muutoksesta, glukoosin-sokerin kuljetusproteiinin määrän tai toiminnan häiriöstä tai glukoosiaineenvaihdunnan häiriöstä solun sisällä.
Insuliiniresistenssi on yksi metabolisen oireyhtymän osatekijöista.
Seuraukset
Haiman on tuotettava insuliiniresistenssin vuoksi vereen normaalia enemmän insuliinia, jotta verensokeri pysyisi kurissa. Veren liiallinen insuliinipitoisuus tuottaa glykatoituneita lopputuotteita, jotka aikaansaavat tulehdusta ja vahingoittavat kudoksia. Liian suuret insuliinipitoisuudet aiheuttavat viskeraalirasvan kertymistä sisäelinten ympärille.
Veren liiallinen insuliinipitoisuus voi johtaa myös syöpäriskin lisääntymiseen sekä siihen, ettei insuliinia hajottavaa entsyymiä (IDE) riitä aivojen beta-amyloidiplakkien riittävään hajotukseen Insuliiniresistenssi aiheuttaa kognitiivisia ongelmia etenkin naisilla. Insuliiniresistenssi lisää myös riskiä sairastua vakavaan masennukseen.
Riskitekijät
Insuliiniresistenssille herkistäviä tekijöitä tunnetaan yli 30, niitä ovat muun muassa lihavuus, tupakointi, asidoosi, alkoholi, korkea verenpaine, raskaus (raskausajan diabetes) ja palovammat. Myös liikunnallisesti passiivinen elämäntyyli, jalostetut hiilihydraatit, stressi ja monet lääkeaineet lisäävät insuliiniresistenssin riskiä.
Etenkin vatsakkuus lisää insuliiniresistenssin riskiä, koska se aiheuttaa maksan insuliiniherkkyyttä vähentävää rasvoittumista. Myös raskausaikana lihavien äitien lapsilla on suurempi alttius sairastua myöhemmin insuliiniresistenssiin. Myös vähäinen ja epäsäännöllinen uni lisäävät insuliiniresistenssin riskiä.
Afrikan ja Latinalaisen amerikan asukkaat sekä alkuperäiskansojen jäsenet sairastuvat eurooppalaisia ja aasialaisia herkemmin insuliiniresistenssiin.
Suojaavat tekijät
Säännöllisen voimaharjoittelun on havaittu parantavan lihasten ja maksan insuliiniherkkyyttä huonokuntoisilla eläkeikäisillä naisilla. PPARG-geenin Pro12Ala-mutaatio lisää insuliiniherkkyyttä. Sitä esiintyy noin 13 %:lla eurooppalaisperäisestä väestöstä.
Diagnosointi
Insuliiniresistenssiä voidaan tutkia sokerirasituskokeen avulla. Siinä mitataan ensin potilaan paastoverensokeri, minkä jälkeen potilas nauttii 75 grammaa glukoosia vesiliuoksena. Verensokeri mitataan uudestaan kahden tunnin kuluttua. Verensokerin mittaaminen ei ole kuitenkaan luotettava mittari, koska insuliiniresistenssi voi olla merkittävää esimerkiksi ylipainoisilla ja vähän liikkuvilla, vaikka veren glukoosiarvot olisivatkin viitearvojen sisällä.
Insuliiniresistenssiä mitataan tieteellisisslä tutkimuksissa paastoinsuliini-, glukoosi- ja rasvahappomäärityksiin perustuvilla indeksiluvuilla, mutta Suomen terveydenhuollossa ei ole yleisesti käytössä luotettavaa testiä insuliiniresistenssin toteamiseksi.
C-peptidimääritys on yleensä insuliinimittausta luotettavampi menetelmä tutkia insuliiniresistenssiä. Verinäyte voidaan ottaa 2 tunnin kuluttua aamupalasta tai mieluiten 6 minuutin kuluttua glukagoniruiskeen annosta.
Hoito
Insuliiniresistenssistä kärsiviä suositellaan valitsemaan matalan glykemiaindeksin ruoka-aineita ja ruokia. Lisäksi heidän kannattaa valita sellaisia ruoka-aineita, joilla on myös matala insuliini-indeks i.
Hietanen
250px|right|thumb|Hietasen autopaljoutta [[Merikeskus Vellamon kattotasanteelta kuvattuna kesällä 2008.]] Hietanen on yksi Hamina-Kotkan sataman osista ja entinen saari Kotkassa. Se kuuluu Hovinsaaren kaupunginosaan ja on nykyisin pengerretty kiinni Hovinsaareen. Hietasen satamaan liittyy läheisesti Hietanen Etelä eli entinen Puolanlaituri.
Historia
Hietasen saarelle perusti sahan viipurilainen yritys Paul Wahl & Co. vuonna 1874. Saha siirtyi W. Gutzeitin omistukseen vuonna 1909. Sahan yhteyteen nousi työläisten asuinalue. Pengertie rakennettiin 1970-luvulla, kun Hietaseen rakennettiin RoRo-satama. Samassa yhteydessä asuinalue purettiin. Nykyään Hietanen on kokonaan satama-aluetta, asutusta ei enää ole. Hietasen satama kuului Kotkan Satama Oy:n satamiin ennen Kotkan Satama Oy:n ja Haminan Satama Oy:n yhdistymistä HaminaKotka Satama Oy:ksi.
Admiral Graf Spee
Admiral Graf Spee oli Saksan laivaston Deutschland-luokan taskutaistelulaiva, joka valmistui 6. tammikuuta 1936 ja upposi 17. joulukuuta 1939 miehistönsä upottamana Montevideon sataman edustalla.
Alus nimettiin kreivi Maximilian von Speen mukaan ja oli toinen saksalainen alus, joka oli saanut tuon nimen (ensimmäinen oli ensimmäisen maailmansodan lopulla peruutettu Mackensen-luokan taisteluristeilijä SMS Graf Spee).
Valmistus
Saksan puolustusministeriö hyväksyi 23. elokuuta 1932 kolmannen Deutschland-luokan aluksen valmistamisen. Panzerschiffe C:n eli Erzats Braunschweigin köli laskettiin 1. lokakuuta Reichsmarinewerft Wilhelmshavenin luiskalla 2. Aluksen valmistusmateriaaleja oli koottu välittömästi Admiral Scheerin 1. huhtikuuta 1933 tapahtuneen vesillelaskun jälkeen luiskalle 1. Admiral Graf Speeksi nimetty alus laskettiin vesille 30. kesäkuuta 1934. Tilaisuudessa amiraali Raeder piti puheen ja kasteessa aluksen kummina oli amiraali Von Speen tytär kreivitär Huberta von Spee. Alus otettiin palvelukseen 6. tammikuuta 1936 ensimmäisenä päällikkönään Conrad Patzig.
Palvelus
Alus oli 6.-26. kesäkuuta kompassin kalibroinnissa ja tykistön koeammunnoissa Kanariansaarilla.
Espanjan sisällissota
Espanjan sisällissodassa Admiral Graf Spee oli kolmasti Espanjan rannikolla valvomassa kansainvälisiä sopimuksia. Ensimmäisen kerran alus oli Espanjan rannikolla 20. elokuuta - 9. lokakuuta 1936, minkä jälkeen se oli huollossa Deutsche Werken telakalla 9. lokakuuta 1936 – 11. helmikuuta 1937. . Toisen matkansa alus teki 13. joulukuuta 1936 - 14. helmikuuta 1937 ja kolmannen 2. maaliskuuta - 6. toukokuuta 1937. Kolmannen matkan jälkeen alus edusti Saksaa Yrjö VI:n kruunajaisten yhteydessä järjestetyssä Spitheadin laivastokatselmuksessa 15.-22. toukokuuta.
Viidennelle ja viimeiselle matkalleen Espanjan rannikolle alus lähti 7. helmikuuta 1938 Kielistä, jonne se palasi 18. helmikuuta. Alus vieraili Norjan vuonoissa 29. kesäkuuta - 9. heinäkuuta ja se oli Kielissä 22. elokuuta osallistuen Prinz Eugenin vesillelaskutilaisuuteen, jossa olivat myös Hitler ja Unkarin valtionhoitaja amiraali Horthy.
Alus osallistui lippulaivana syksyn merisotaharjoituksiin. Alus oli modernisoitavana, jolloin kuusi 8,8 senttimetrin ilmatorjuntatykkiä korvattiin 10,5 senttimetrin ilmatorjuntatykeillä. Lisäksi alukselle asennettiin FMG G(gO) eli FUMO 22 -tutka etäisyysmittariksi maston kärkeen. Aluksen sillan kummallakin puolella olleet valonheitinhyllyt korvattiin yhdellä sillan etuosaan valmistetulla hyllyllä.
Telakalta vapauduttuaan alus purjehti Atlantilla 6.-23. lokakuuta ja 10.-24. marraskuuta, jolloin se vieraili Tangerissa, Vigossa ja Portugaletessa, joista viimeisessä aluksen päällikkönä oli 1. marraskuuta tehtävän vastaanottanut kommodori Hans Langsdorff.
Aluksen kotisatamana oli 1. tammikuuta 1939 alkaen Wilhelmshaven. Alus oli 22.-24. maaliskuuta laivaston lippulaivana Memelissä, kun alue liitettiin Saksaan. Huhtikuussa laivaston komentaja amiraali Boehm nosti lippunsa aluksella laivaston lähtiessä Atlantille merisotaharjoitukseen, johon osallistuivat kaikki Deutschland-luokan alukset ja Gneisenau sekä lukuisa joukko muita pienempiä aluksia. Alus oli 29.-31. toukokuuta Hampurissa vastaanottamassa Espanjasta palaavaa Legion Condoria. .
Toinen maailmansota
pienoiskuva|Admiral Graf Speen matkoja 1939. Admiral Graf Spee lähti 21. elokuuta 1939 Wilhelmshavenista varustettuna kauppamerenkulun torjuntaan Etelä-Atlantille odottamaan toimintaohjeita. Aluksen emälaiva Altmark oli lähtenyt jo 9. elokuuta kohti Yhdysvaltoja, josta sen oli tarkoitus ostaa polttoöljyä alusten polttoaineeksi. Alus sai tankkinsa täyteen Port Arthurissa Texasissa ja kohtasi Admiral Graf Speen Brasilian rannikolla 22. elokuuta. Altmark tankkasi taskutaistelulaivan kaikkiaan yhdeksän kertaa muun muassa 28. elokuuta, 13. ja 20. syyskuuta, kerran marraskuussa ja 6. joulukuuta, joka oli samalla alusten viimeinen kohtaaminen.
Langsdorff sai 26. syyskuuta käskyn upottaa kohtaamansa vihollismaiden kauppalaivat, joista ensimmäisen liverpoolilaisen Booth Steamship Companyn rahtialuksen Clementin (5 051 brt) alus upotti 30. syyskuuta Brasilian rannikolla (-9.05°N, -34.05°W).
5. lokakuuta Graf Spee valtasi brittiläisen rahtilaiva Newton Beachin ja otti sen miehistön vangiksi. Myöhemmin se upotti vielä kolme brittien alusta (Ashlea, Huntsman ja Trevanion -19.23333°N, 4.03333°W) ennen siirtymistään Intian valtamerelle.
Intian valtamerellä Graf Spee upotti marraskuun aikana ainoastaan yhden aluksen, joten Langsdorff päätti palata Atlantille. Admiral Graf Spee sai 6. joulukuuta täydennyksiä Altmarkilta, jonne samalla siirrettiin 167 vangittua brittimerimiestä. Admiral Graf Speen joulukuussa upottamia aluksia:
Issam Badda
Issam Badda (, s. 10. toukokuuta 1983 Khémisset, Marokko) on marokkolainen jalkapalloilija. Maalivahtina pelaava Badda edustaa Marokon pääsarjassa pelaavaa FUS de Rabatia.
Seurajoukkueura
Badda aloitti uransa IZK Khémissetin junioreissa vuonna 2000, josta hän siirtyi edustukseen vuonna 2005. Heinäkuussa 2008 Badda siirtyi FUS de Rabatin riveihin. Hän oli voittamassa kaudella 2009–2010 Marokon cupin lisäksi Afrikan Confederation Cupia.
Maajoukkueura
Badda on edustanut Marokkoa vuodesta 2008 lähtien. Badda valittiin Marokon joukkueeseen vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoihin, jossa hän ei pelannut yhtään ottelua. Hän oli sairastunut 'hyvänlaatuiseen' malarian muotoon ennen kisojen alkua.
Fortitude
Fortitude voi tarkoittaa seuraavia:
Jakuutin kieli
pienoiskuva|Puhuttua jakuuttia Jakuutin kieli (jakuutiksi саха тыла, saha tyla) on jakuuttien puhuma turkkilainen kieli. Sillä on virallisen kielen asema Sahan tasavallassa Venäjällä.
Levinneisyys ja puhujamäärä
Jakuutin kieltä puhutaan lähinnä Sahan tasavallassa eli Jakutiassa ja sen lähialueilla: Krasnojarskin ja Habarovskin aluepiireissä sekä Magadanin, Irkutskin ja Amurin alueilla. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan jakuutin puhujia oli Venäjällä 391 300 henkeä, joista 380 300 Jakutiassa. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan jakuuttia puhui 456 300 henkeä, joista 446 700 Jakutiassa. (lukuihin sisältyvät myös jakuuttia toisena tai vieraana kielenä puhuvat).
Vuonna 1989 Venäjän jakuuteista 94,0 % puhui jakuuttia äidinkielenään ja 1,3 % toisena kielenä. Vuonna 2002 93,2 % jakuuteista osasi jakuuttia (Jakutiassa 94,3 %). Jakuuttia puhuu myös huomattava osa evenkeistä, eveneistä ja jukagiireista sekä osa Jakutian vanhoista venäläisasukkaista.
Kansallisuudeltaan jakuuteista 87,4 % osaa venäjää (70,9 % vuonna 1989). Jakutian koko väestöstä 47,1 % osaa jakuuttia ja 93,3 % venäjää.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 450 100 jakuutin puhujaa.
Historia ja murteet
Jakuutin kieli kuuluu turkkilaisten kielten itäisen haaran uiguurilais-oguzilaiseen ryhmään, jossa se muodostaa oman alaryhmänsä. Fonetiikaltaan, kieliopiltaan ja sanastoltaan se poikkeaa voimakkaasti muista turkkilaisista kielistä.
Jakuuttien esi-isiä ovat Keski-Aasian aroilta siirtyneet turkkilaisheimot, jotka asuivat pitkään Baikalin ympäristössä. Heidän kielensä muistutti läheisesti Orhon-kirjoituksien kieltä. 900–1000-luvuilla he alkoivat mongolien ahdistamina siirtyä Lenajokea pitkin pohjoiseen. Turkkilaiset ja mongolit asuivat pitkään yhdessä nykyisen Jakutskin seudulla. 1400–1500-lukujen vaihteeseen mennessä mongolit sulautuivat jakuutteihin jättäen heidän kieleensä paljon mongolikielten piirteitä. Kieleen vaikuttivat myös jakuutteihin varhaisessa vaiheessa sulautuneet tunguusikansat. Asutuksen laajentuessa 1600-luvun loppupuolelta lähtien syntyi murteita, joissa on havaittavissa voimakas evenkin ja eveenin substraattivaikutus.
Kielessa on kaksi murrevyöhykettä, a- ja o-murteet, jotka jakautuvat lukuisiin alue- ja paikallismurteisiin. Murteiden väliset erot ovat kuitenkin melko vähäisiä. Lähinnä niitä esiintyy ääntämisessä ja pohjoisosissa myös sanastossa.
Fonologia
Jakutin kielessä on 20 konsonanttia ja 8 vokaalia.
Konsonantit
Soinnillisuus on erotettu taulukossa siten, että |-viivan vasemmalla puolella on soinniton ja oikealla puolella soinnillinen versio. Lähde:
Vokaalit
Kaikki vokaalit voivat esiintyä sekä pitkinä että lyhyinä. Lisäksi kielessä on neljä diftongia: [ɯa], [uo], [ie] ja [yø].
Lähde:
Kirjakieli
Jakuutin kirjakieli alkoi muotoutua 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa. Ensimmäinen jakuutinkielinen kirja ilmestyi vuonna 1812. Erilaisilla kyrillisillä kirjaimistoilla julkaistiin uskonnollista ja myöhemmin myös maallista kirjallisuutta. 1900-luvun alussa ilmestyivät ensimmäiset jakuutinkieliset sanoma- ja aikakauslehdet. Venäjän vallankumouksen jälkeen otettiin käyttöön S.A. Novgorodovin laatima kansainväliseen foneettiseen transkriptioon perustunut aakkosto, joka vuonna 1930 korvattiin Neuvostoliiton turkkilaisten kielten yhtenäisellä latinalaisella kirjaimistolla. Vuonna 1940 siirryttiin venäläiseen aakkostoon, johon on lisätty kirjaimet ҕ, ҥ, һ, ө, ү sekä digrafit дь ja нь. Kirjakielen normit perustuvat murrerajat ylittävään suullisen kansanperinteen kieleen.
Jakuutin kirjaimisto
Nykytilanne
Jakuutin kielen asema on perinteisesti vahva. Kirjakieli on melko kehittynyt ja sen käyttöala laaja. Kieltä voidaan pitää varsin elinvoimaisena eikä se toistaiseksi ole mitenkään uhanalainen.
Operaatio Fortitude
Operaatio Fortitude oli toisessa maailmansodassa liittoutuneiden harhautusoperaatio, jolla oli tarkoitus suojata Normandian maihinnousu.
Operaatio koostui kahdesta harhautussuunnitelmasta. Fortitude Northin tarkoituksena oli saada saksalaiset uskomaan, että hyökkäys tehtäisiin Norjaan ja Fortitude South taas oli valesuunnitelma hyökkäyksestä Pas-de-Calais’hen, joka oli kaikkein sopivin ja todennäköisin maihinnousukohde Ranskassa.
Fortitude North
Fortitude Northia varten luotiin kuvitteellinen yksikkö, brittien 4. armeija. Väärää radioliikennettä lähetettiin runsaasti saksalaisten kaapattavaksi ja tiedotusvälineille annettiin lausuntoja. Brittiläiset diplomaatit alkoivat myös tiedustella puolueettomalta Ruotsilta mahdollisuuksia muun muassa lentää tiedustelulentoja ja tehdä lentokoneilla hätälaskuja. Pyynnöt tehtiin ainoastaan, jotta saksalaiset saisivat tietoja niistä.
Fortitude South
Kokonainen kuvitteellinen Yhdysvaltain 1. armeijaryhmä luotiin valerakennuksineen, varusteineen ja väärennettyine radioliikenteineen. Kenraaliluutnantti George S. Patton jopa mainittiin armeijaryhmän komentajana ja Eisenhower passittikin hänet eteläiseen Englantiin muka johtamaan maihinnousua. Saksalaiset olettivat myös, että Patton johtaisi maihinnousua, olihan hän liittoutuneiden parhaimpia miehiä. Saksalaiset olivat luonnollisesti innokkaita löytämään paikan, johon maihinnousu tulisi ja olivat luoneet laajan vakoiluverkoston eteläiseen Englantiin. Valitettavasti jokainen näistä agenteista oli liittoutuneiden vangitsema, ja heidän nimissään lähetettiin viestejä, että hyökkäys kohdistuisi todennäköisesti Pas-de-Calais’hen.
Eteläisen Fortituden suunnitelma Ironsidessa, että kaksi viikkoa Pas-de-Calais’hen tehtävän maihinnousun jälkeen Yhdysvalloista suoraan ja Azoreilta tehtäisiin Länsi-Ranskaan toinen maihinnousu. Tämän tarkoituksena oli estää saksalaisia siirtämästä 11. Ps.D:aa Bordeauxin seudulta ensimmäisen maihinnousun alueelle Pohjois-Ranskaan. Koodinimeltään Bronx-niminen asiamies lähetti viestin, jonka mukaan maihinnousu tapahtuu 15. kesäkuuta 1944 Biskajanlahdella.
Samaan aikaan yöllä 6. kesäkuuta 1944 Normandian maihinnousun kanssa tehtiin ”valemaihinnousu” Le Havren ja Dieppen väliselle rannikkokaistalle Normandian ja Calais’n välillä. Käytännössä brittien parhaat pommituslaivueet pudottivat kuuden tunnin ajan alumiinisilppua sekuntikellojen avulla siten, että saksalaisten tutkat näyttivät suuren laivaston lähestyvän Cap dnAntiferia. Saksalaiset rannikkopatterit ryhtyivät tutkan ohjaamana tulittamaan lähestyvää saattuetta, jota päivän valjettua ei kuitenkaan näkynyt missään.
Jotta harhautus pysyisi yllä mahdollisimman kauan, sitä jatkettiin Normandian taistelujen jo alettua tekemällä häirintähyökkäyksiä tutka-asemia ja muita kohteita vastaan Pas-de-Calais’ssa. Harhautussuunnitelman ansiosta saksalaiset odottivat maihinnousua Pas-de-Calais’n vielä elokuussa ja olettivat, että hyökkäys Normandiaan on vain harhautus.
Triops longicaudatus
Triops longicaudatus elää tilapäisissä vesilammikoissa Pohjois-, Väli- ja Etelä-Amerikassa, Karibialla, Japanissa, Galápagossaarilla sekä Uudessa-Kaledoniassa. Elinympäristönsä takia se on nopeakasvuinen ja lyhytikäinen. Muiden kilpikidusjalkaisten tavoin Triops longicaudatus lisääntyy yleensä suvuttomasti, vaikka lajissa onkin kaksi sukupuolta. Triopseilla on kolme silmää, kuten nimestä voi päätellä, kuori, eli carapax ja kaksihaarainen pitkä häntä. Naarailla on isompi kuori.
Triopseja voidaan pitää akvaariokalojen tapaan lemmikkeinä. Ne tarvitsevat alussa vähintään litran klooritonta vettä, mutta myös kultakalamalja käy, jos triopseja on vähän. Triopsit kaivautuvat mielellään hiekkaan, joten olisi hyvä olla muutama sentti puhdistettua hiekkasekoitusta kaivautumista varten. Hoito on helppoa ja triopsit syövät mieluusti esimerkiksi kalaa, porkkanaa ja herneitä. Triopsit ovat kannibaaleja, eli ne syövät toisiaan, joten triopseja tulisi olla pienessä akvaariossa enintään viisi – mieluiten yksi koiras ja muut naaraita.
Joan & Melissa: Joan Knows Best?
Joan & Melissa: Joan Knows Best? oli yhdysvaltalainen tositelevisio-ohjelma, joka seurasi koomikko Joan Riversin ja hänen tyttärensä Melissa Riversin elämää. Sarjaa esitettiin 25. tammikuuta 2011 – 4. toukokuuta 2014. Sarja lopetettiin neljä kuukautta ennen Joan Riversin kuolemaa.
HMS Fancy (J308)
HMS Fancy (viirinumero J308) oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1943 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Blyth Shipbuilding and Dry Docks Companyltä, missä köli laskettiin 22. heinäkuuta 1942. Se laskettiin vesille 5. huhtikuuta 1943 ja valmistui vielä samana vuonna 21. marraskuuta.
Palvelus
Alus luovutettiin 1951 Belgialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä A. F. Dufour. Alus nimettiin 1959 uudelleen Nzadiksi. Se on hylkynä Kongossa.
Chris Boucher
Chris Boucher (s. 11. tammikuuta 1993 Castries) on saintlucialainen, sittemmin kanadalaistunut koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Hän on pelannut NBA:ssa vuodesta 2017 lähtien. Vuonna 2018 hän voitti Golden State Warriorsissa ja vuonna 2019 Toronto Raptorsissa NBA:n mestaruuden. NBA:n kehityssarjassa Boucher valittiin vuoden 2019 arvokkaimmaksi pelaajaksi ja puolustuspelaajaksi.
Elämä ja ura
Boucher pelasi kaudella 2017–2018 vain yhden NBA-ottelun kuntoutuen loukkaantumisestaan pääasiassa Warriorsin farmijoukkue Santa Cruz Warriorsissa. Hän voitti kuitenkin kauden päätteeksi mestaruuden Warriorsin kanssa. Warriors luopui Boucherista pian mestaruuden jälkeen, ja syksyllä 2018 hän siirtyi Toronto Raptorsin organisaatioon, ensin farmijoukkue Raptors 905:een. NBA:n kehityssarjassa menestyttyään Boucher teki Raptorsin kanssa NBA-sopimuksen helmikuussa 2019. Hänet valiittiin kehityssarjassa kauden päätteeksi kauden arvokkaimmaksi pelaajaksi ja puolustuspelaajaksi. NBA:ssa Boucher sai Raptorsissa hajaminuutteja ja pelasi vain kahdessa pudotuspeliottelussa. Hän voitti kuitenkin jälleen NBA:n mestaruuden Raptorsin voitettua Warriorsin loppuotteluissa.
Kanon Suzuki
Kanon Suzuki (, syntynyt 5. elokuuta 1998, Aichin prefektuuri) on japanilainen pop-laulaja. Hän oli Morning Musumen yhdeksännen sukupolven jäsen.
Alyn McCauley
Alyn McCauley (s. 29. toukokuuta 1977 Brockville, Ontario) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi NHL:ssä vuosina 1997–2007. McCauleyn pelipaikka oli keskushyökkääjä.
New Jersey Devils varasi McCauleyn vuoden 1995 NHL:n varaustilaisuudessa. Hän ei kuitenkaan aloittanut NHL-uraansa New Jerseyssä, vaan seurojen välisen vaihtokaupan seurauksena debytoi Toronto Maple Leafsin paidassa. Toronton jälkeen hän pelasi San Jose Sharksissa, jonka kapteeninakin toimi. McCauley siirtyi 2. heinäkuuta 2006 Los Angeles Kingsiin, jossa pelasi viimeisen kautensa. Hän oli pelaamatta suurimman osan tuosta kaudesta polvivamman vuoksi.
Lopetettuaan pelaajauransa McCauley on toiminut muun muassa Los Angeles Kingsin pelaajatarkkailijana.
Jimma
Jimma on kaupunki Etiopiassa, Oromian maakunnassa. Se on Lounais-Etiopian suurin kaupunki. Kaupungissa on museo, Jimman yliopisto ja Aba Segudin lentoasema. Vuoden 2015 arvion mukaan siellä asui 177 900 asukasta.
Jimman pohjoisosa Jiren oli oromoiden kuningaskunnan pääkaupunki 1800-luvun loppuun. Sen läpi kulki tärkeä kauppareitti Shewan ja Kaffan kuningaskunnan välillä. Nykyisen kaupungin perustivat italialaiset kolonialistit.
Etiopian hallitus ilmoitti 13. joulukuuta 2006 saaneensa Afrikan kehityspankilta 98 miljoonan dollarin lainan maantien päällystämiseen Jimman ja Mizan Teferin väliltä.
Talk On Corners
Talk on Corners on vuonna 1997 julkaistu The Corrs -yhtyeen albumi.
Jordi
Jordi voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Korppinen
Korppinen on harvinainen suomalainen sukunimi. Vanhaan karjalaiseen henkilönimistöön kuitenkin sisältyy paljon linnunnimityksiä, yksi niistä on ''korppi.
Sukunimenä Korppi on esiintynyt mm. Johanneksessa, missä on elänyt esim. Peckoi Korppi 1617. Lisäksi mm.Wiipurin pitäjässä 1555 Anders Kårp, Savonlinnassa 1561 Joen Kårp, Jääskessä 1567 Henrich Korppi ja Uudellamaalla Hopeaveroluettelossa 1571on merkitty Hans Person Korpp. Eräiden kirjatietojen mukaan sukunimenä Korppi(nen) esiintyy Savossa pitäjittäin 1694 seuraavasti: Mikkeli 2kpl, Pieksämäki 3kpl, Rantasalmi 1kpl, Leppävirta 4kpl. Esimerkiksi Puumala, Juva ja Sulkava ovat paikkakuntia, joissa henkikirjoihin nimeä ei vielä olisi tuolloin kirjattu. Nimikartoituksista löytyy merkintöjä nimen käytöstä 1800-luvulta myös länsisuomesta, pohjanmaalta.
Sukunimen "nen"-pääte on yleistynyt nimistökäyttöön vasta 1850-luvulla
Korppinen paikannimenä
Korppinen on myös seuraavien järvien nimi tai nimen osa:
Viininpunainen
Viininpunainen tai Bordeaux'n punainen ja burgundinpunainen ovat tummia, punertavia värisävyjä. Burgundinpunainen on sävyltään hieman Bordeaux'n punaista kirkkaampi ja vaaleampi. Kumpikin on saanut nimensä alueella tuotetun viinin värin mukaisesti. Viininpunainen on myös ruskean ja purppuran väliväri.
Värikoodit
Burgundinpunainen on eri kansainvälisten värikoodien mukaisesti:
Bordeaux'n punainen eri kansainvälisten värikoodien mukaisesti:
Konservatiivinen kansanpuolue
Konservatiivinen kansanpuolue (, lyh. KF) on tanskalainen keskusta-oikeistolainen konservatiivipuolue. Puolueen puheenjohtajana on vuodesta 2014 lähtien toiminut Søren Pape Poulsen. Puolue sai vuoden 2019 kansankäräjävaaleissa 12 edustajaa kansankäräjille. Konservatiiveilla on Euroopan parlamentissa yksi edustaja: Pernille Weiss.
Konservatiivinen kansanpuolue kuvaa itsensä konservatiivisiin perusarvoihin nojaavana puolueena. Puolueen korostamia arvoja ovat huolenpito heikoimmista, yksilön roolin ja ahkeruuden korostaminen, ylisukupolvisuus, liberaalikonservatiivisuus, perheiden hyvinvointi, vapaus ja vastuu sekä Jumala, kuningas ja isänmaa-ajattelu.
Konservatiivinen kansanpuolueen ohjelma muodostettiin vuonna 1915 ja puolue perustettiin virallisesti helmikuussa 1916. Puolue on osallistunut useisiin Venstren johtamiin hallituksiin ja on ollut osa sinistä, eli oikeistolaista blokkia. Konservatiivien ainoa oma pääministeri on ollut Poul Schlüter vuosina 1982–1993.
Puolueen nuorisojärjestöä, vuonna 1905 perustettua Konservativ Ungdomia, pidetään maailman vanhimpana poliittisena nuorisojärjestönä. Konservatiivinen kansanpuolue on vuodesta 1999 lähtien ollut Euroopan kansanpuolueen (EPP) jäsen. Puolue on myös konservatiivisen internationaalin jäsen.
Arvot ja lähestymistapa
Konservatiivinen kansanpuolue on sosiaalikonservatiivinen puolue. Puolueohjelmassaan (2012) puolue korostaa perhettä yhteiskunnan perustana sekä yhteiskunnan historian muistamista osana tulevaisuustyötä. Puolueen ensimmäinen puolueohjelma on vuodelta 1916 ja tuolloin politiikan painopisteitä olivat maanpuolustus sekä tanskalaisen liiketoiminnan ja yrittäjyyden edistäminen. Puolueen sosiaalilainsäädännön ajatus on perustunut pääasiassa itsensä auttamisen periaatteeseen. Puolue on ollut suurten maanomistajien puolue ja on pyrkinyt toimimaan julkisen sektorin pienentämisen eteen.
Suomen presidentinvaali 1937
Suomen presidentinvaalin 1937 voitti toisella äänestyskierroksella Maalaisliiton ehdokas, pääministeri Kyösti Kallio. Kallion kovin vastustaja oli tasavallan presidentti P. E. Svinhufvud. Ensimmäisenä presidenttinä toiminut Edistyspuolueen K. J. Ståhlberg jäi ensimmäisellä kierroksella vain äänen päähän voitosta. Sosialidemokraatit olivat ilmoittaneet vaalien tärkeimmäksi tavoitteekseen Svinhufvudista eroon pääsemisen ja niinpä he äänestivät ensimmäisessä äänestyksessä Ståhlbergia ja kun tätä ei valittu, toisessa Kalliota. SDP:n ehdokkaana valitsijamiesvaaleissa oli ollut Väinö Tanner.
Konservatiivinen kansanpuolue
Arvot ja lähestymistapa
2010-luvulla puolue on tuonut esiin vihreää politiikkaa mm. Connie Hedegaardin kautta, joka toimi ensin suosittuna ympäristöministerinä ja sittemmin ilmastokomissaarina Euroopan unionissa. Puolue on tullut tunnetuksi myös välienselvittelystä kulttuuriradikaalien kanssa.
Suomen presidentinvaali 1937
Kyseessä on toistaiseksi Suomen historian ainoa presidentinvaali, jossa istuva presidentti on syrjäytetty.
Vaalikamppailu
Istuva presidentti P. E. Svinhufvud halusi ennen vaalia tulla valituksi uudelle kaudelle yleisporvarillisen vaaliliiton ehdokkaana, joka olisi puolueiden yläpuolella. Itsenäisyyspäivänä 1936 presidentin luokse marssi kaikkien porvaripuolueiden edustajista muodostettu lähetystö pyytämään häntä ehdokkaaksi. Ainoastaan Kokoomus oli hankkeessa mukana ehjänä, muista puolueista oli vain osia. Isänmaallinen Kansanliike oli jätetty lähetystön ulkopuolelle, koska mukaan haluttiin saada mahdollisimman suuri osa poliittisesta keskustasta. IKL:lle mieluisin presidenttiehdokas olisi ollut marsalkka Gustaf Mannerheim, mutta tämän kieltäydyttyä puolue asettui Svinhufvudin taakse. Poliittisen äärioikeiston sanastossa "Ukko-Pekasta" oli hänen presidenttikautensa aikana tullut "Akka-Pekka", mutta paremman puutteessa häneen oli tyydyttävä. Maalaisliiton oikeistosiivelle Svinhufvud oli mahdollinen valinta siinä tapauksessa, että puolueen omaksi ehdokkaakseen valitsema pääministeri Kyösti Kallio putoaisi pelistä.
Konservatiivinen kansanpuolue
Arvot ja lähestymistapa
Historiallisesti konservatiivit ovat kilpailleet keskusta-oikeiston johtoasemasta ja samasta äänestäjäkunnasta Venstren kanssa. Sosiaalidemokraattien nousun myötä puolueet ovat kuitenkin toimineet yhteistyössä keskenään. Venstreen verrattuna Konservatiivinen kansanpuolue on nähty enemmän urbaanina ja talousliberaalina puolueena. Konservatiivisen kansanpuolueen ongelmana on yleisesti pidetty sitä, ettei se ole kyennyt erottautumaan tarpeeksi muista sinisen blokin puolueista.
Suomen presidentinvaali 1937
Vaalikamppailu
Edistyspuolueen oikeistosiipi toivoi puolueen ehdokkaaksi entistä pääministeriä Toivo Kivimäkeä tai Suomen Pankin pääjohtajaa Risto Rytiä. Kivimäen hallituksen syksyllä 1936 tapahtuneeseen kaatumiseen vaikuttanut skandaali Etsivän Keskuspoliisin muistioista teki kuitenkin hänen ehdokkuutensa mahdottomaksi ja Rytiä pidettiin liiaksi "Kivimäen miehenä". Puolueen ehdokkaaksi valittiin enemmistön kannattama entinen presidentti K. J. Ståhlberg, mutta ovi jätettiin raolleen Rytin "varaehdokkuudelle". SDP asetti ehdokkaakseen puheenjohtajansa Väinö Tannerin, vaikka puolueen vasemmistosiipi olisi mielellään nähnyt presidenttinä Ståhlbergin. Puolue ei kuitenkaan käynyt kampanjaansa niinkään oman ehdokkaansa puolesta, vaan ennen kaikkea Svinhufvudin uudelleenvalinnan estämiseksi. Ruotsalainen Kansanpuolue ei asettanut vaaliin omaa ehdokasta ja puolueelle riittikin, että valittava presidentti takaisi ruotsinkielisten perustuslailliset oikeudet ja edistäisi pohjoismaista yhteistyötä.
Valitsijamiesten vaalit järjestettiin 15.–16. tammikuuta. Vaaleissa oli yhteensä 1 136 ehdokasta, joista 69 oli naisia. Valituista naisia oli 17.
Valitsijamiesten suorittama vaali
Kyösti Kallion valinta oli seuraus pudotuspelistä, jossa vasemmisto teki kaikkensa Svinhufvudin ja oikeisto Ståhlbergin valinnan estämiseksi. Oikeisto koki Kallion valinnan pettymykseksi ja piti vaalituloksen ainoana valopilkkuna sitä, ettei "kansallinen onnettomuus" Ståhlberg tullut valituksi. Vasemmisto puolestaan katsoi Kallion voiton myös parlamentarismin voitoksi, sillä Kallio oli valmis tasavallan presidentin valtaoikeuksien supistamiseen. Kallio nimitti myös ensimmäisen punamultahallituksen.
Suomen sotilasmusiikkimuseo
Suomen sotilasmusiikkimuseo oli Lahden Hennalassa Helsingintien varrella toiminut museo, jolla oli omat pysyvät kokoelmat, lainassa näyttelyesineistöä Sotamuseosta sekä vaihtuvia näyttelyitä. Museo suljettiin elokuun lopussa 2014.
Konservatiivinen kansanpuolue
Historia
Ensimmäisen kerran puolue oli yhdessä Venstren kanssa hallituksessa vuosina 1950–1953. Vuoteen 1971 Konservatiivinen kansanpuolue keräsi kansankäräjien vaaleissa noin 16-21 prosenttia äänistä, lukuun ottamatta vuoden 1947 kannatusromahdusta. Vuosina 1968-1971 puolue oli osa Hilmar Baunsgaardin johtamaa VKR-hallitusta.
Suomen sotilasmusiikkimuseo
Perustaminen
Sotilasmusiikkikoulun Tuki (sittemmin Sotilasmusiikkikoulun Tuki ry) perustettiin 1990-luvun puolivälissä. Yhdeksi tavoitteeksi otettiin heti alussa sotilasmusiikkiperinteen vaaliminen. Kesäkuussa 2001 pidetyssä hallituksen kokouksessa päätettiin selvittää, minkälaisia edellytyksiä on sotilasmusiikkimuseon perustamiselle Lahteen. Oli jo tiedossa, että Hämeen rykmentti olisi valmis luovuttamaan sotilasmusiikkimuseon käyttöön Sotilaslääketieteen museon läheisyydessä olevan, noin 420 m2:n polkupyörä- ja suksivaraston sekä noin hehtaarin suuruisen alueen museon puistoksi. Rakennus oli kuitenkin nopeasti rappeutumassa.
Puolustusvoimien silloinen ylikapellimestari, musiikkieverstiluutnantti Harri Saksa (s. 1954) kannatti varauksetta ajatusta sotilasmusiikkimuseon perustamisesta Lahteen. Vahvana perusteluna oli Sotilasmusiikkikoulun sijainti Hämeen rykmentissä. Esimerkiksi Sotilasmusiikkikoulun apulaiskapellimestarikurssilaiset ovat hyödyntäneet Sotilasmusiikkimuseon arkistoja lopputöittensä valmistamiseen, samoin he ovat käyttäneet tiloja soittonäytteiden antamiseen.
Konservatiivinen kansanpuolue
Historia
Tämän jälkeen puolueen kannatus on laskenut huomaattavasti. Erityisesti Hans Engellin rattijuopumus ja ulosajo 1997 vaikutti puolueen kannatukseen merkittävästi. Bendt Bendtsenin johdolla kannatus parantui hieman ja puolue osallistui Venstren kanssa vähemmistöhallitukseen vuonna 2001. Hallituskaudella puolue oli useita kertoja törmäyskurssilla Tanskan kansanpuolueen kanssa.
uolueen kannatus laski uudelleen vuosina 2011 ja 2015. Lars Barfoed nousi konservatiivien puheenjohtajaksi tammikuussa 2011 Lene Espersenin jätettyä tehtävän. Barfoedin johdolla puolue menestyi kuitenkin heikosti niin vaaleissa kuin mielipidemittauksissa: vuoden 2011 vaaleissa konservatiivit saivat vain 4,9 prosenttia äänistä ja kahdeksan paikkaa kansankäräjille. Barfoed jätti yllättäen paikkansa puheenjohtajana elokuussa 2014, minkä jälkeen hänen tilalleen nousi Viborgin pormestari Søren Pape Poulsen. Eronsa taustalla Barfoed kertoi olevan puolueen tarve sukupolvenvaihdokselle.
Suomen sotilasmusiikkimuseo
Perustaminen
Hämeen Työ- ja elinkeinokeskus lupasi rahaa rakennuksen korjaamiseen edellyttäen, että rahaa saadaan myös toimintaan. Päijät-Hämeen liitolla oli käytettävissään EAKR- rahaa (Erityisaluekehitysrahasto), joka koostuu likimain puoliksi EU:n ja puoliksi Valtion osoittamasta rahasta. Perusedellytyksenä EAKR- rahan saamiselle kuitenkin oli, että kaupunki on myös mukana hankkeessa. Lahden kaupunki suostui vuonna 2002 antamaan Sotilasmusiikkimuseon toimintaan 35 000 euroa. Työministeriö myönsi Puolustusministeriön suosituksesta rakennuksen korjaamiseen aluksi anotut 400 000 euroa. Myöhemmin jouduttiin kahdesti anomaan lisää. Lopulliset rakennuskustannukset olivat noin 551 000 euroa. Kustannukset maksettiin kokonaisuudessaan työllistämisvaroista.
Konservatiivinen kansanpuolue
Organisaatio
Konservatiivinen kansanpuolue muodostuu jäsenjärjestöistä, jossa jäsenmaksunsa maksaneilla jäsenillä on mahdollisuus asettaa ehdokkaita julkisiin vaaleihin sekä osallistua puolueen korkeimpaan päättävään kokoukseen, maakäräjille. Konservatiivisen kansanpuolueen jäsenmäärä on pienempi kuin sosiaalidemokraateilla ja Venstrellä ja saavutti huippunsa 1960-luvulla. 1980-luvulta lähtien jäsenmäärä on laskenut tasaisesti. Konservatiivisella kansanpuolueella on läheiset siteet liike-elämään. Puolue on saanut lahjoituksia mm. teollisuudelta, työnantajajärjestöiltä, kauppakamareilta sekä useilta yrityksiltä.
Suomen sotilasmusiikkimuseo
Perustaminen
Päijät-Hämeen liitto myönsi Sotilasmusiikkimuseolle käyttövaroja kolme eri kertaa: aluksi vuosille 2002–2004. Alun viivästyksistä johtuen jatkettiin avustuksen käyttöaikaa ensin 31.3.2006 asti, ja vielä uudestaan 31.12.2006 saakka, jolloin projekti lopullisesti päättyi. Omarahoitusosuus oli n. 35 %. Käytännössä on toimittu siten, että Sotilasmusiikkimuseo on omin varoin maksanut kulunsa ja tehnyt tilityksen PHL:lle, jolta se on saanut palautuksena n. 65 % maksamistaan PHL:n hyväksymistä menoista. Korjaustyöt päästiin aloittamaan maaliskuun 2003 puolivälissä arkkitehti Jouko Mattilan suunnittelemana.
Museon avajaisia vietettiin 2.10.2003. Yleisölle museo avattiin 1. päivänä joulukuuta 2003. Avajaispuheen piti valtioneuvos, Sotilasmusiikkimuseosäätiön puheenjohtaja Riitta Uosukainen ja museon vihki kenraalimajuri Aarno Vehviläinen Pääesikunnasta. Avajaisiin osallistui 160 kutsuvierasta.
Museorakennuksen historia
Suomen Sotilasmusiikkimuseon rakennus valmistui samoihin aikoihin kuin muutkin alueen rakennukset. Erääseen museorakennuksen kattovasaan on kirjoitettu vuosiluku 1914, joten valmistumisvuosi lienee juuri tämä. 10. kesäkuuta 1910 oli käänteentekevä ajankohta Lahden historiassa. Tällä päivämäärällä osti Venäjän Keisarillisen hallituksen "Pietarin sotilaspiirin viides sotilasrakennuskomissiooni" Lahden Hennalasta maa-alueen kasarmien sijoituspaikaksi. Aluksi venäläiset suunnittelivat kasarmien sijoituspaikaksi Fellmanin peltoja, koska vuonna 1909 pidetyssä suuressa taisteluharjoituksessa Lahdessa ja sen ympäristössä venäläisten sotilasleiri oli sijoitettu juuri hovineuvos Fellmanin pellolle.
Viralliset ostotarjoukset venäläiset tekivät kuitenkin Jaakko Rostisen omistamasta Lounaa -nimisen tilan osasta Möysän järven länsipuolella sekä Metsä-Hennalan tilasta. Kiinnostusta oli myös Jalkarannan Köllin tilaan. Kerrotaan kuitenkin, että lahtelaiset pystyivät pitämään puolensa maakauppaneuvotteluissa venäläisten kanssa ja venäläisten oli lopulta ostettava kosteapohjaiset Jylisevän eli Metsä-Hennalan tilan maat. Kauppa tehtiin markoissa (65 000 mk), mutta maksettiin ruplissa. Rupla vastasi noin kahta markkaa.
Seuraavana vuonna, vuoden 1911 lokakuun 8. päivänä laskettiin kasarmin peruskivi venäläisin juhlallisuuksin. Maapohja siunattiin pyhitetyllä vedellä ja kirkon rukouksella. Peruskiven arvellaan olevan Upseerikerhon perustuksissa. Hennalaan sijoittui 11. Suomenmaalainen tarkk'ampujarykmentti. Lahdesta tuli Helsingin ja Viipurin jälkeen suurin venäläinen varuskunta. Rakennusohjelma käsitti kolme kasarmirakennusta, useita esikunta- ja huoltorakennuksia sekä 10 asuinrakennusta. Rakentajia oli noin 3 500, joista suurin osa oli suomalaisia. Soranajossa oli noin 500 hevosta. Kerrotaan, että koska maksu tapahtui kuormien lukumäärän mukaan, niin jotkut ajoivat ylimääräisiäkin kierroksia kuormanlaskijan ohi. Soraa ajettiin Hennalaan 7000–8000 kuormaa. Muurauksesta maksettiin käytettyjen tiilien mukaan. Tästä seurasi, että ylimääräisiä tiiliä piiloteltiin muun muassa ilmahormeihin.
Tarkoitus
Suomen sotilasmusiikkimuseon tavoitteena on kerätä ja tallettaa alan esineistöä ja aineistoa, tukea erityisesti suomalaiseen sotilasmusiikkiin liittyvää tutkimustoimintaa sekä vaalia sotilasmusiikkiperinnettä. Tarkoituksensa toteuttamiseksi Sotilasmusiikkimuseo voi järjestää konsertteja ja muita musiikkiesityksiä sekä esitelmä- ja koulutustilaisuuksia, harjoittaa kustannustoimintaa, omistaa kiinteätä omaisuutta, vastaanottaa lahjoituksia, avustuksia ja testamentteja sekä järjestää asianomaisella luvalla arpajaisia ja rahankeräyksiä.
Hallinto ja henkilöstö
Sotilasmusiikkimuseohankkeen käynnistäjä, Sotilasmusiikkikoulun Tuki ry, perusti keväällä 2003 Patentti- ja Rekisterihallituksen luvalla Suomen sotilasmusiikkimuseosäätiön, jolle ry samalla siirsi Sotilasmusiikkimuseon hallinnon. Säännöissä määriteltiin aluksi hallituksen jäsenmääräksi kuusi, myöhemmin sääntöjä muutettiin niin, että jäseniä voi olla 6-8. Ensimmäisen hallituksen jäseninä toimivat: puheenjohtaja Riitta Uosukainen, varapuheenjohtaja opetusneuvos Yrjö Leppänen sekä jäsenet museoneuvos Jouko Heinonen, musiikkimajuri Jyrki Koskinen, prikaatikenraali Hannu Luotola ja filosofian tohtori Seppo Pietilä, viimeksi mainittu toimii myös säätiön asioitsijana.
Kokouksessa 7.10.2004 Hannu Luotola ja Jyrki Koskinen pyysivät eroa hallituksen jäsenyydestä ja esittivät tilalleen lippueamiraali Juha Rannikkoa ja ylikapellimestari musiikkieverstiluutnantti Harri Saksaa, jotka myös valttiin. Sotilasmusiikkimuseon intendentti Ulla Aaltiolla on puheoikeus hallituksen kokouksissa. Intendentti, filosofian maisteri Ulla Aaltio on toiminut Sotilasmusiikkimuseossa alusta lähtien. Kesällä 2001 Lahden työvoimatoimisto antoi 100 % tuen hänen palkkaamiseensa. Tällöin hän oli muodollisesti Hämeen Rykmentin palveluksessa aina elokuuhun 2003 saakka, jolloin Sotilasmusiikkimuseon säätiö palkkasi hänet museon intendentiksi. Sen jälkeen hän siirtyi Lahden kaupunginmuseoon.