cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kun valaistun
Kun valaistun on Chisun kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin 5. lokakuuta 2011, ja se nousi heti ensimmäisellä viikollaan Suomen virallisen listan kärkeen. Sitä myytiin ilmestymisvuonna 63 429 kappaletta ja se palkittiin multiplatinalevyllä. Sittemmin albumia on myyty yli 94 000 kappaletta.
Kappaleet
Sävellys, sanoitus ja sovitus: Chisu.
Kun valaistun 2.0
Kun valaistun 2.0 on Kun valaistun -albumin uusintaversio, joka julkaistiin digitaalisesti 4. kesäkuuta ja vinyylinä sekä CD-DVD-Bluray -yhdistelmänä 6. kesäkuuta 2012. Julkaisu sisältää alkuperäisen albumin lisäksi kolme uutta kappaletta: ”Kolmas pyörä”, joka julkaistiin singlenä huhtikuussa 2012, ”Frankenstein”, joka oli MTV3-kanavalla esitetyn Helsingin herra -sarjan tunnuskappale, sekä jo varsinaisen albumin nimikkoraita ”Kun valaistun”. Mukana on myös DVD ja Blu-ray, jotka sisältävät muun muassa albumin 5.1-miksauksella, kaksi musiikkivideota sekä materiaalia kulissien takaa.
Uusintapainos ylsi virallinen albumilistan toiselle sijalle.
Esko Mattila (teollisuusneuvos)
Esko Aimo Kalevi Mattila (17. marraskuuta 1919 Metsämaa – 28. lokakuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Mattilan vanhemmat olivat maanviljelijä Kaarlo Osvald Mattila ja Suoma Katila ja puoliso vuodesta 1952 hammaslääkäri Inkeri Juonela. Mattila valmistui diplomi-insinööriksi 1946 ja kauppatieteiden kandidaatiksi 1951. Hän työskenteli Rauma-Repolan käyttöinsinöörinä, S. G. Nieminen -yhtiön teknisenä johtajana ja osastopäällikkönä lisenssivirastossa ja Alkossa. Vuonna 1957 hänestä tuli vasta perustetun Vuorikemian toimitusjohtaja, tehtävänään titaanidioksidipigmentin tuotannon käynnistäminen Porissa. Yhtiön kaikki osakkeet siirtyivät Rikkihappo-yhtiön, myöhemmin Kemira, haltuun vuonna 1962. Kun Vuorikemia fuusioitiin 1967 Rikkihappoon, Mattilasta tuli Rikkihapon vientiosaston johtaja, yhtiön varapääjohtaja ja johtokunnan jäsen. Hän toimi myös Rikkihapon Typpi Oy:n kanssa perustaman Fertilex-vientiyrityksen toimitusjohtajana. Mattila vaikutti lisäksi keskeisesti siihen, että Rikkihappo osti omistukseensa Schildt & Hallberg -yhtiön maalitehtaat, vuodesta 1975 nimeltään Tikkurilan Väritehtaat. Hän jäi eläkkeelle tehtävistään 1982, teollisuusneuvoksen arvonimen hän oli saanut 1976. Sotilasarvoltaan Mattila oli reservin kapteeni.
Jacobsonin–Hersteinin lause
Jacobsonin–Hersteinin lause on algebran tulos, joka antaa riittävän ja välttämättömän ehdon renkaan kommutatiivisuudelle. Lauseen mukaan rengas R on kommutatiivinen jos ja vain jos kaikilla a,b\in R on olemassa kokonaisluku n(a,b)>1 jolle.
Global Assessement on Biodiversity and Ecosystem Services -arviointiraportti
Arvion mukaan joka kahdeksas tunnetuista 8 miljoonasta lajista on uhanalainen.
Yhdistyneiden kansakuntien toukokuussa 2019 julkaiseman laajan raportin mukaan jopa miljoona lajia on vaarassa kuolla sukupuuttoon seuraavien vuosikymmenten aikana, ellei luonnon pelastamiseksi ryhdytä toimenpiteisiin. Biodiversiteetin katoamisen tärkeimpiä syitä raportin mukaan ovat metsien, soiden ja muiden luonnonympäristöjen muuttaminen pelloiksi, patoaltaiksi ja kaupungeiksi. Syihin luokitellaan myös viidenkymmenen vuoden aikana tapahtunut voimistunut väestönkasvu vuoden 1970 3,7 miljardista vuoden 2019 7,6 miljardiin. Lajien väheneminen vaarantaa ihmisen ruoantuotannon, kasvien pölytyksen, puhtaan veden ja vakaan ilmaston. Tutkijat pyrkivät nostamaan luonnon tuhoutumisen julkisuuteen samalla tavalla kuin ilmastonmuutos on noussut poliittiseen keskusteluun. Heidän tavoitteenaan on vaikuttaa ympäristöministerien lisäksi myös ihmisiin, jotka ovat vastuussa maataloudesta, liikenteestä ja energiasta.
San Giovanni Lipioni
San Giovanni Lipioni on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 164 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 210 asukasta.
Pellervon kirjasto
Pellervon kirjasto oli Tampereen Kalevassa sijainnut kaupunginkirjaston toimipiste.
Pellervon sivukirjasto aloitti toimintansa 6. syyskuuta 1965 Pellervon kansakoulurakennuksessa. Vuonna 2005 se muutti uusiin tiloihin Sammon keskuslukion yhteyteen. Rakennuksen ja sen sisustuksen suunnitteli Arkkitehtitoimisto Olli Pekka Jokela Oy. Kirjasto avattiin 15. elokuuta 2005.
Pellervon kirjasto suljettiin 31. toukokuuta 2016. Sen kokoelma ja toiminnot siirrettiin uuteen Koilliskeskuksen kirjastoon. Suhteellisen lähellä Pellervon kirjastoa Kalevassa sijaitsee Sampolan kirjasto.
Kari K. Laurla
Kari K. Laurla (27. heinäkuuta 1943 Helsinki – 10. helmikuuta 2006 Sysmä) oli suomalainen heraldikko ja taiteilija. Hän kiinnostui heraldiikasta 1950-luvulla ja perusti vuonna 1970 Liehuvat värit -nimisen heraldiikkalehden sekä suunnitteli lukuisia yhdistysten ja yhteisöjen tunnuksia ja lippuja.
Laurla kuoli äkilliseen sairaskohtaukseen 10. helmikuuta 2006 62-vuotiaana. Hän oli vakaumukseltaan katolinen.
Kalijärvi (Hämeenlinna, Sappee)
Kalijärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 17,3 hehtaaria ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Leheejärven alueeseen (35.791) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 120,5 metriä mpy.
Draža Mihailović
thumb|160px|Draža Mihailović Dragoljub ”Draža” Mihailović (serbialaisilla kyrillisillä aakkosilla: Драгољуб ”Дража” Михаиловић; tunnettu myös nimillä Чича tai Čiča, 27. huhtikuuta 1893 Ivanjica, Serbian kuningaskunta – 17. heinäkuuta 1946 Lisičiji Potok lähellä Belgradia, Jugoslavia) oli serbialainen kenraali, joka oli toisen maailmansodan aikana vastarintaliikkeen Isänmaa Jugoslavian kuninkaallisen armeijan johtaja.
Sotilasura
Mihailović aloitti opiskelun Serbian sotilasakatemiassa lokakuussa 1910. Hän osallistui kadettina Balkanin sotiin 1912–1913. Heinäkuussa 1913 hän oli luokkansa paras, ja hänet ylennettiin vänrikiksi. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa Serbian armeijan upseerina. Sodan lopussa hän oli ylennyt kapteeniksi.
Maailmansotien välisenä aikana Mihailović palveli esikuntatehtävissä ja yleni everstiksi. Hän toimi myös sotilasattaseana Sofian ja Prahan lähetystöissä. Viimeisinä vuosina ennen toisen maailmansodan syttymistä Mihailović oli komennettuna Sloveniaan.
Toinen maailmansota
thumb|220px|Natsi-Saksan julkaisema etsintäkuulutus: 100,000 kultamarkkaa Draža Mihailovićistä elävänä tai kuolleena. Saksa valtasi Jugoslavian huhtikuussa 1941. Mihailović johti pientä sotilasryhmää, joka kieltäytyi antautumasta. Ryhmä vetäytyi Ravna Goran alueelle, jossa Mihailović perusti tšetnikki-yksiköitä taistelemaan partisaanisotaa miehittäjiä vastaan. Yksiköistä muodostui myöhemmin Isänmaa Jugoslavian kuninkaallinen armeija (Југословенска војска у отаџбини tai Jugoslovenska vojska u otadžbini).
Mihailović toimi maltillisesti ja tuki pienimuotoisia operaatioita suurten hyökkäyksien sijasta, sillä hän yritti välttää miehittäjien suuret kostotoimet siviiliväestöä vastaan. Siitä huolimatta Mihailovićin miesten suorittamat iskut ja toisaalla Titon johtamien punapartisaanien laajamittainen toiminta oli niin tehokasta, että Adolf Hitler määräsi sata jugoslavialaista teloitettavaksi yhtä vastarintaliikkeen tappamaa saksalaista vastaan. Mihailovićin päästä luvattiin myös suuri palkkio. Vastarintaliikkeitä vastaan kävi sotaa useita SS-yksiköitä, kuten Balkanin alueen saksalaissukuisista vapaaehtoisista ja värvätyistä muodostettu 7. SS-divisioona Prinz Eugen.
Vancouver (Washington)
Vancouver on Yhdysvaltain Washingtonin osavaltion neljänneksi suurin kaupunki. Vuonna 2005 kaupungissa oli 157 493 asukasta.
Draža Mihailović
Toinen maailmansota
Mihailovićin tšetnikeillä ja Titon punapartisaaneilla oli sotilaallisten erimielisyyksien lisäksi myös poliittisia erimielisyyksiä. Sodan puolivälin aikoihin Mihailović ei pitänyt kommunisteja juuri kansallissosialisteja parempina. Liittoutuneet pitivät kansallismielistä rojalistia Mihailovićia teoriassa parempana yhteistyökumppanina natseja vastaan kuin kommunistista Titoa, mutta heidän mielestään Titon partisaanit tekivät kaiken todellisen työn samaan aikaan kun Mihailović suoritti pieniä iskujaan.
Mihailović kääntyi Titoa vastaan ja vastarintaryhmät aloittivat oman sotansa toisiaan vastaan. Kun Mihailovićin tšetnikit tekivät yhteistyötä jopa vihollisiensa saksalaisten ja italialaisten kanssa liittoutuneet ohjasivat tukensa yksinomaan Titolle.
Mihailovicin johtamat tšetnikkiyksiköt siirtyivät Itä-Bosniaan 1943 ja ajautuivat taisteluihin kansallissosialisteja tukeneen kroaattijärjestö Ustašan kanssa. Mihailovićin miehet syyllistyivät alueella useisiin sotarikoksiin Ustašaa tukenutta siviiliväestöä sekä Bosnian muslimiväestöä kohtaan. Samanaikaisesti myös Ustašat tekivät sotarikoksia serbiväestöä kohtaan.
Sodan jälkeen
Sodan jälkeen Titon kommunistiset partisaanit ottivat vallan Jugoslaviassa. Mihailović tuomittiin kuolemaan sotarikoksista ja maanpetoksesta. Hänet teloitettiin ampumalla aamulla 18. heinäkuuta 1946. Hänet haudattiin merkitsemättömään joukkohautaan muiden teloitettujen mukana.
Yhdysvaltain presidentti Harry S. Truman palkitsi Mihailovićin postuumisti The Legion of Merit -mitalilla. Hänen joukkonsa olivat pelastaneet sodan aikana yli 500 yhdysvaltalaista alasammuttujen pommikoneiden miehistön jäsentä. Mitalin luovutti Mihailovićin tyttärelle Gordanalle vuonna 2005 yhdysvaltalainen veteraanijärjestö Kroatian, Bosnian ja Hertsegovinan sekä myös joidenkin serbialaisten vastalauseista huolimatta.
Vancouver (Washington)
Suurempi Vancouver Kanadan Brittiläisessä Kolumbiassa sijaitsee kaupungista noin 490 kilometriä pohjoiseen. Molemmat kaupungit nimettiin merikapteeni George Vancouverin mukaan, mutta Kanadan Vancouver perustettiin vasta vuonna 1886, lähes 30 vuotta Washingtonin Vancouverin jälkeen. Kaupungin edustajat ovat ajoittain ehdottaneet kaupungin nimeämistä Fort Vancouveriksi, Vancouver USA:ksi, tai Old Vancouveriksi sekaannuksien välttämiseksi.
thumb|left|300px|Vancouverin ja [[Portland (Oregon)|Portlandin yhdistävä silta, joka ylittää paitsi Columbia-joen, myös osavaltiorajan.]]
Albert Ferrer
Albert Ferrer (s. 6. kesäkuuta 1970 Barcelona, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Ura
Ferrer on ollut kaksi kertaa mukana MM-kilpailuissa: 1994 Yhdysvalloissa ja 1998 Ranskassa. MM-kisoissa hän pelasi kuudessa ottelussa. Espanjan maajoukkueessa hän pelasi vuosina 1991–1999. Barcelonan olympialaisissa 1992 Ferrer voitti olympiakultaa Espanjan joukkueessa.
Valmennusurallansa Ferrer aloitti SBV Vitessen peräsimessä kaudella 2010/11. Seura välttyi hänen johdollaan niukasti putoamiselta Eredivisiestä ja hän sai potkut tehtävästään kauden jälkeen.
Helmikuussa 2014 Ferreristä tuli Córdoban päävalmentaja. Ferrerin johdolla seura sijoittui Segundassa seitsemänneksi ja nousi karsintojen kautta liigaan 42 vuoden tauon jälkeen. Liigakausi sujui joukkueelta murheellisesti ja Ferrer sai potkut lokakuussa 2014, kun Córdoba oli sarjajumbona kerättyään vain neljä pistettä kauden kahdeksasta ensimmäisestä ottelusta.
Yhdysvaltain 100. jalkaväkidivisioona
'''Yhdysvaltain 100. jalkaväkidivisioona' (, entinen 100th Infantry Division'') on Yhdysvaltain maavoimien divisioona, joka perustettiin ensimmäisen kerran ensimmäisen maailmansodan lopussa. Se perustettiin uudelleen Toiseen maailmansotaan vuonna 1942 Fort Jacksonissa Etelä-Carolinassa.
Albert Ferrer
Ura
Kesäkuussa 2015 Ferreristä tuli RCD Mallorcan päävalmentaja. Peliesitykset olivat varsin vaatimattomia ja Ferrerin alaisuudessa Mallorca voitti vain kolme pelaamastaan 15 ottelusta. Hän sai potkut marraskuun lopulla 2015.
Yhdysvaltain 100. jalkaväkidivisioona
Toisen maailmansodan ansioista palkittiin Medal of Honorilla kolme divisioonan sotilasta: Charles F. Carey Jr., Mike Colallilo ja Edward A. Silk. Sodan aikana se menetti kaatuneina 916, haavoittuneina 3 656 ja kadonneina 180 miestä. Maailmansodan päätyttyä divisioona lakkautettiin Camp Patrick Henryssä, Virginiassa 10. tammikuuta 1946.
Danny Gatton
pienoiskuva|Danny Gatton Danny Gatton (4. syyskuuta 1945 - 4. lokakuuta 1994) oli yhdysvaltalainen kitaristi, joka kuoli tekemällä itsemurhan kotonaan Marylandissa 1994. Ralph Heibutzkin kirjoittama elämäkerta Unfinished Business: The Life and Times of Danny Gatton julkaistiin vuonna 2003.
Tanhuniitty
Tanhuniitty on Järvenpään Kyrölän pientalokylä (valmistunut 1975–1978) jonka suunnittelussa otettiin huomioon ensimmäisiä kertoja Suomessa erityisesti mahdollisuudet asukkaiden yhteistoiminnalle ja helpolle kanssakäymiselle. Alueelle on sittemmin valmistunut myös kerrostaloja.Uudenmaan liiton maakuntahallitus valitsi vuoden uusmaalaiseksi kyläksi 1997. Nykyään Tanhuniityssä järjestetään vuosittain esimerkiksi Tanhuniitty-päivä toukokuun lopussa ja Elojuhla syyskauden alussa. Valojen vaellus on kynttiläkulkue vuoden pimeimpään aikaan, yleensä marraskuussa. Tanhuniityssä julistetaan alueen asukkaille myös joulurauha. Tapahtumat järjestää Tanhuniityn asukasyhdistys. Kyrölän kukkulalla voi laskea mäkeä talvisin ja kesäisin kukkulan vieressä voi pelata jalkapalloa.
Danny Gatton
Ensimmäiset vuodet
Gatton syntyi Washington D.C.:ssä 4. syyskuuta 1945. Hänen isänsä, Daniel W. Gatton Sr., oli rytmikitaristi, joka oli tunnettu ainutlaatuisesta soittotyylistään. Hän jätti musiikkiuran kasvattaakseen perhettään. Nuorempi Gatton kasvoi jakaen saman intohimon kitaraan.
Ura
Danny Gatton aloitti uransa soittamalla yhtyeissä jo teini-ikäisenä. Hän alkoi kerätä laajempaa kiinnostusta 1970-luvulla soittaessaan kitaraa ja banjoa Liz Meyer & Friends -yhtyeessä.
Itsemurha
4. lokakuuta vuonna 1994 Gatton lukitsi itsensä autotalliin ja ampui itsensä. Hän ei jättänyt mitään viestiä.
Suplementtikulmat
pienoiskuva|Suplementtikulmat muodostavat yhdessä oikokulman. Kaksi kulmaa ovat tasogeometriassa toistensa suplementtikulmat, jos kulmien summa on 180° eli oikokulman suuruinen.
Jos suplementtikulmat asetetaan vierekkäin niin, että kulmien kärjet yhtyvät ja toisen kulman vasen kylki yhtyy toisen kulman oikeaan kylkeen, muodostuavat vapaat kyljet yhdessä suoran. Tällöin sanotaan, että kulmat ovat toistensa vieruskulmat.
Kulmien ominaisuuksia
Jos α ja β ovat toistensa suplementtikulmat, ovat seuraavat yhtälöt voimassa: Trigonometristen funktioiden arvot ovat vastaavasti seuraavat:
Tony Asumaa
Tony Asumaa (s. 15. syyskuuta 1968 Vaasa) on entinen suomalainen jalkapalloerotuomari, ja vuodesta 2015 lähtien hän on ollut Ahvenanmaan maakunnan hallituksen ministeri vastuualueinaan opetus- ja kulttuuriasiat. Hän kuuluu Ahvenanmaan liberaaleihin. Vuosina 2012–2014 Asumaa oli Ahvenanmaan jalkapalloliiton puheenjohtaja.
Asumaa aloitti erotuomariuransa vuonna 1985. Veikkausliigassa hän tuomitsi vuosina 1999–2012 ja oli kansainvälisenä erotuomarina vuodesta 2003 lähtien. Asumaa tuomitsi urallaan yhteensä 193 Veikkausliigan ottelua. Kansainvälisiä otteluita hänelle kertyi 69, joista A-maaotteluita oli kymmenen. Vuoden erotuomariksi Asumaa valittiin Suomessa neljä kertaa.
Ramat Gan Stadion
Israelin jalkapallomaajoukkueen lisäksi stadionilla ovat pelanneet Maccabi Tel Aviv ja Maccabi Haifa, kun ne ovat selvinneet Mestarien liigan lohkovaiheeseen kausilla 2004–2005 ja 2009–2010.
São Nicolau
São Nicolau on yksi Barlaventosaarista Kap Verdellä. Se sijaitsee São Vicenten ja Salin välissä. São Nicolaun pinta-ala on 388 km² ja väkiluku 12 864 (2000). Korkein kohta on yli 1 300 metriä merenpinnan yläpuolella.
Ramat Gan Stadion
Stadionille on kaavailtu tehtävän kunnostamista, joka on määrä aloittaa vuonna 2011. Kapasiteetin olisi tarkoitus nousta 70 000 ja sen rakennuskustannukset on arvioitu olevan yli 100 milj. dollaria.
São Nicolau
Kirjailija Baltasar Lopes da Silva oli kotoisin São Nicolaulta.
Itzhak Perlman
thumb|Itzhak Perlman esiintymässä [[Valkoinen talo|Valkoisessa talossa vuonna 2007.]] Itzhak Perlman (s. 31. elokuuta 1945) on israelilainen viulisti ja 1900-luvun lopun suurimpia viuluvirtuooseja ja viulupedagogeja. Hän on antanut viulu- ja kamarimusiikkikoulutusta ympäri maailmaa.
Perlman syntyi Jaffan kaupungissa silloisella Palestiinan brittiläisellä mandaattialueella. Hän sairastui polioon neljän vuoden ikäisenä. Perlman opiskeli Jaffan Academy of Music -koulussa ennen muuttoaan New Yorkiin, jonka Juilliard Schoolissa hänen opettajanaan toimi Dorothy Delay. Perlman teki ensiesiintymisensä Carnegie Hallissa vuonna 1963.
Pian Perlmanista tuli tunnettu ja hän teki lukuisia levytyksiä. Hänen tulkintansa Niccolò Paganinin kapriiseista on hänen tunnetuimpia levytyksiään. Hän oli myös viulistina John Williamsin säveltämässä Schindlerin listassa. Perlman on esittänyt myös jazzia ja klezmeriä.
Perlman soittaa kuuluisalla Soil Stradivarius -viululla.
Broadcasting House
right|thumb|Broadcasting Housen pääsisäänkäynti.
Broadcasting House on vuonna 1932 valmistunut rakennus, joka toimii Britannian yleisradioyhtiö BBC:n pääkonttorina. Rakennusta on valmistumisen jälkeen laajennettu useaan otteeseen, ja viimeisin laajennus valmistui vuonna 2005. Viimeisimmän laajennuksen jälkeen uutta laajennusosaa on kutsuttu myös nimellä new Broadcasting House ja vanhaa osaa nimellä old Broadcasting House.
Alkuperäinen rakennus on Grade II* -luokan suojelukohde. Vastapäätä rakennusta on All Souls Church -kirkko.
Ossian Hellman
Ivar Ossian Hellman (19. joulukuuta 1883 Pihlajavesi – 11. helmikuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen lakitieteen tohtori ja hallintoneuvos.
Hellmanin vanhemmat olivat ratamestari Ivar Hellman ja Matilda Sofia Billing. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1906. Hellman suoritti oikeustutkinnon 1900 ja ylemmän oikeustutkinnon 1925. Hän sai varatuomarin arvon 1913 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1936 sekä lakitieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1941.
Hellman oli valtionrautateiden palveluksessa sähköttäjänä 1904–1912, rautatiehallituksen kanslistina 1912–1915, I luokan kirjurina 1915–1918, apulaisasianvalvojana 1918–1926 sekä valtionrautateiden hallinto-osaston johtajana 1926–1943. Hellman toimi myös Suomen senaatin oikeusosaston ja korkeimman oikeuden ylimääräisenä virkamiehenä 1914–1926 sekä esittelijänä 1917–1926. Hän oli sitten esittelijäneuvoksena ja Ulvilan tuomiokunnan tuomarina 1943 sekä korkeimman hallinto-oikeuden jäsenenä ja hallintoneuvoksena 1943–1953.
Ossian Hellman oli naimisissa 1915–1967 konttoristi Hilma Elina Björkmanin (k. 1967) kanssa.
Kaakkolammi (Hämeenlinna, Tuulos)
Kaakkolammi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva lampi.
Johannes ja Pirkale
thumb|right|Johannes ja Pirkale valmiina seikkailuihin. Johannes ja Pirkale (ranskaksi Johan et Pirlouit) on sarjakuva, jonka loi belgialainen sarjakuvapiirtäjä Peyo (Pierre Culliford) vuonna 1952. Sarjakuva ilmestyi belgialaisessa Le Journal de Spirou -lehdessä. Tarinat julkaistiin albumeina, joita ehti ilmestyä 13 kappaletta ennen Peyon kuolemaa.
Kaakkolammi (Hämeenlinna, Tuulos)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 0,9 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Johannes ja Pirkale
Johannes ja Pirkale seikkailevat keskiajan Euroopassa. Johannes on kuninkaan uskollinen palvelija ja hänellä on apurinaan lyhyenläntä, kiivasluontoinen Pirkale, joka ratsastaa vuohella nimeltä Esmeralda.
Kaakkolammi (Hämeenlinna, Tuulos)
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Leheejärven alueeseen (35.791) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 85,8 metriä mpy.
Johannes ja Pirkale
Historia
Johannes ja Pirkale oli Peyon suosikkisarja ja hän piirsi sitä itse ilman studionsa apua.
Suomalaisille lukijoille Johannes ja Pirkale sekä strumffit tulivat tutuiksi sarjakuvalehdistä Ruutu ja Non Stop. Non Stopin kannessa oli lehden logon vieressä kuva Pirkaleesta Esmeraldan selässä. Strumffeista on Suomessa käytetty myös nimityksiä muffet ja smurffit.
Johanneksen ja Pirkaleen seikkailuja ovat Peyon kuoleman jälkeen jatkaneet muut Studio Peyon kirjoittajat ja piirtäjät. Yvan Delporte, Thierry Culliford ja Alain Maury on merkitty tekijöiksi suomeksikin julkaistuihin albumeihin Korpin lauma (Semic 1995, La horde du Corbeau 1994) ja Rotkovuoren trubaduurit (Semic 1996, alk. Les troubadours de Roc à Pic 1995). Albumeja on ilmestynyt edelleen lisää.
Pahan tytär
Pahan tytär (Point Pleasant) on yhdysvaltalainen tv-sarja vuodelta 2005. Se kertoo Christina Nicksonista (Elisabeth Harnois), jonka hengen Jesse Parker (Sam Page) pelastaa merellä lähellä Point Pleasantin rantaa. Sarjan ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt tuotantokausi sisältää 13 jaksoa, mutta pienten katsojalukujen vuoksi niistä esitettiin FOX-televisiokanavalla vain 8 ensimmäistä. Suomessa Subtv esitti kaikki jaksot.
Juoni
Sarjan edetessä käy ilmi, että Christina on Saatanan tytär, joka on lähetetty tuhoamaan maailma, ja hänen rakastettunsa Jessen on Jumala lähettänyt surmaamaan Christinan. Sarjan päätösjaksossa kuitenkin paha näyttää voittavan.
Näyttelijät
Lähde:
San Giovanni Teatino
San Giovanni Teatino on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 14 380 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 12 733 asukasta.
Korombana
Korombana on maalaiskunta Moptin alueen Moptin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Korientzé sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran Koli-Kolin varrella 130 kilometriä Moptista koilliseen. Kunnassa on 29 700 ja keskuskylässä 7 200 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede, luonto ja ilmasto
Nigerin sisämaasuistossa sijaitsevan kunnan pinta-ala on 981 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Timbuktun alueen Niafunkén piirin N’Gorkoun, idässä Douentzan piirin Djaptodjin ja Dangol-Borén, etelässä ja lounaassa Moptin piirin Konnan ja Ouroubé Douddén sekä luoteessa Youwaroun piirin Déboyen ja N’Dodjigun kuntiin.
Pinnanmuodostukseltaan alue on kumpuilevaa tasankoa. Pohjoisessa ja idässä on hiekkadyynejä ja etelässä ja lännessä tulvatasankoja. Vesistöihin kuuluvat kunnan läpi virtaavan Koli-Kolin lisäksi 85 neliökilometrin laajuinen Korientzéjärvi ja lukuisat tulva-altaat. Luonnonvarainen kasvillisuus käsittää palmuja, piikkipensaita ja heinäkasveja.
Kunta kuuluu Sahelin ilmastovyöhykkeeseen. Sadekausi kestää yleensä kesäkuusta lokakuun alkuun ja kuiva kausi lokakuun lopusta kesäkuuhun. Viileintä on joulu-helmikuussa, jolloin päivälämpötila voi laskea alle 20 asteen, kun se muuten on keskimäärin 37 astetta. Vuotuinen sademäärä on 350–400 millimetriä.
Asutus
Kuntaan kuuluu 32 kylää: Ankoye, Bagui, Boukourinté-Ouro, Boukourinté-Saré, Deguédégué, Dimango, Dofina, Doko, Fanabougou, Fansaré, Goby, Gouloumbo, Kalifaré, Kéra, Kérétogo, Korientzé, Mandié, M’Bessena, Mareciré, Moussocouraré, N’Dissoré, N’Gorodia, Noradji, Oualo, Sangui, Sareféré-Dofina, Sitty, Sounteye, Tangou, Tiécouraré, Tougouna-Sakère ja Wangala. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja ja bozoja sekä vähemmässä määrin songhaita ja markoja. Vallitseva uskonto on islam.
Liikenne, elinkeinot ja palvelut
Korientzésta on tieyhteys Konnaan. Kylän torin lähellä sijaitsee linja- ja kuorma-autoasema. Muita liikennevälineitä ovat moottoripyörät, hevoskärryt ja veneet.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, keräily, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi (62 % tuotannosta), durra (23 %), riisi (15 %) ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit, kamelit ja siipikarja. Noin 30 tonnin vuotuisesta kalansaalista suurin osa menee omaan kulutukseen. Korientzé on tärkeä kauppapaikka. Maanantaisin järjestettävillä markkinoilla myydään varsinkin karjaa. Teollisuutta ei ole lainkaan.
Kunnassa toimii kolme esikoulua, seitsemän alakoulua, Korientzén yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED), lukutaitoluokkia ja koraanikouluja. Terveyspalveluihin kuuluu Korientzén terveyskeskus, kaksi apteekkia, sairastupa ja terveysasema. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja vesiposteja, joista vain osa toimii. Muita palveluja ovat kaupat, ompelimot, viljavarasto, myllyt, karjan rokotuspaikka ja keskuskylän sähköverkko.
Kyläkuva ja matkailu
Korientzén kyläkuva on hyvin perinteinen savitiilestä rakennettuine suorakulmaisine taloineen ja muureineen. Matkailua sinne ei ole käytännössä lainkaan. Majoitusta tarjoavat leirintäalueen neljä huonetta. Yleisötapahtumat rajoittuvat urheiluun ja muutamiin perinteisiin juhliin.
Danny Strong
200px|thumb|right|Danny Strong Danny Strong (s. 6. kesäkuuta 1974, Manhattan Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Jonathan Levinsonina televisiosarjassa Buffy, vampyyrintappaja (1997–2003). Hän vieraili sarjassa sen toisen tuotantokauden jaksosta Inkamuumio lähtien. Suurin rooli hänellä oli sarjan kuudennella tuotantokaudella. Hän esiintyi myös Buffyn esittämättömässä pilottijaksossa. Strong on lisäksi esiintynyt useissa elokuvissa ja vieraillut erilaisissa televisiosarjoissa kuten Seinfeld ja Gilmoren tytöt. Lisäksi hän tekee säännöllisesti radiomainoksia. Hän on juutalainen.
Luettelo pikkuplaneetoista: 83001–84000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 83001:stä ja päättyen 84000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Caithness
Caithness on alue Skotlannin pohjoiskärjessä. Alueen nimi on peräisin piktien valtakaudelta. Historian kuluessa se on ollut kuningaskunta, jaarlikunta, lääni ja maakunta. Nykyisin se on osa Ylämaan hallintoalueen osaa nimeltä Caithness, Sutherland ja Easter Ross.
Acta Legis Turkuensia
Acta Legis Turkuensia on vuonna 2009 perustettu Turun yliopiston oikeustieteen ylioppilaiden toimittama juridinen aikakauskirja, jossa noudatetaan referee-menettelyä. Aikakauskirjan julkaisija on Oikeustieteen ylioppilaiden yhdistys Lex ry.
Kaikki aikakauskirjan artikkelit ovat oikeustieteen opiskelijoiden kirjoittamia. Kirjoituksia julkaistaan suomen, ruotsin ja englannin kielillä. Kaikkien kirjoitusten alussa julkaistaan englanninkielinen tiivistelmä.
Acta Legis Turkuensiaa valvoo ja ohjaa Turun yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan professoreista koottu akateeminen neuvosto. Jokaisesta artikkelista pyydetään nimetön referee-arviointi sopivaksi katsotulta oikeustieteen asiantuntijalta.
Ensimmäinen Acta Legis Turkuensia ilmestyi joulukuussa 2010. Painetun version lisäksi kirjoitukset julkaistaan Internetissä Edilex-lakitietopalvelussa.
Numero 1/2010
Sisältö:
Lopullinen totuus. Kaikesta
'''Lopullinen totuus. Kaikesta''' on Kai Niemisen vuonna 2002 ilmestynyt runokokoelma. Jukka Airion arvostelu kuvaa kokoelmaa monipuoliseksi. ''Tyylit ja teemat vaihtelevat kokoelmassa sulavasti. Nieminen käyttää eri äänensävyjä ja rakenteita. On kolmi- ja nelirivejä, proosarunoja, faabeleita. On ironiaa, huumoria, onnellisia lauluja ja niitä parahduksia.''
Acta Legis Turkuensia
Numero 1/2011
Sisältö:
Numero 1/2012
Sisältö:
Numero 2/2012
Sisältö:
Numero 1/2013
Sisältö:
Numero 2/2013
Sisältö:
Numero 1/2014
Sisältö:
Numero 2016–2017
Sisältö:
Numero 2018
Sisältö:
Mittauspatteristo
Mittauspatteristo (lyhenne MittPsto) oli Suomen puolustusvoimien entinen joukkoyksikkö, joka toimi Tykistöprikaatissa Niinisalossa. Vuonna 1992 siitä muodostettiin Tiedustelupatteristo, kun Tikkakoskella toiminut Suojelu- ja Sääkoulu lakkautettiin ja ballistisen sääpalvelun koulutus siirrettiin Niinisaloon.
Perustaminen ja alkuvaiheet
Mittauspatteriston edeltäjän Mittauspatterin perusti Vilho Nenonen 11. kesäkuuta 1924 Perkjärven ampumaleirillä. Hän oli selvittänyt jo pidempään mittaustiedustelun merkitystä Suomen peitteisessä maastossa, jossa tykistö oli helposti kätkettävissä. Mainittakoon että esimerkiksi lentotiedustelu oli niihin aikoihin vasta lapsenkengissään. Ensimmäisen maailmansodan aikana kaikissa suurvalloissa oli alettu tutkia ja kehitellä mittaustiedustelumenetelmiä. Aikaansa seuraavana ja ennakkoluulottomana tiedemiehenä ja sotilaana Nenonen otti tämän asian erityisen huomionsa kohteeksi. Perustamisensa jälkeen patteri liitettiin Jääkäritykistörykmenttiin ja siitä käytettiin lyhennettä M.P. Sen ensimmäinen sijoituspaikka oli Hämeenlinnan varuskunta. Kesän 1926 ampumaleirin jälkeen patteri muutti Turkuun Sirkkalan kasarmille. Helmikuussa 1929 patteri palasi Hämeenlinnaan Suomen kasarmille. Mittauspatteristoksi joukko muuttui 1. kesäkuuta 1927. Silloin se käsitti valo- ja äänimittauspatterit. Vuonna 1932 siitä tuli jälleen Mittauspatteri armeijan organisaation laajassa uudelleenjärjestelyssä.
Suomen sodissa 1939–1945 menehtyneiden tiedoston mukaan sotatoimien aikana mittauspatterit kärsivät 49 kaatuneen tappiot.
Mittauspatterit talvisodassa
1. mittauspatteri perustettiin Hämeenlinnassa 12.–13. lokakuuta 1939. Patterin henkilöstö oli reserviläisiä Lounais- ja Kanta-Hämeestä. Kuljetusjuna lähti liikkeelle 21. lokakuuta ja sen määräasema oli Myllypelto. Patteri alistettiin III armeijakunnalle. Huollollisesti se oli alistettu 10. divisioonalle. Sotatoimet 1. mittauspatterin osalta alkoivat, kun neuvostoliiton joukot ylittivät rajan 10. divisioonan kohdalla 30. marraskuuta kello 6.45. Neuvostoliittolaisten tykistö tulitti Metsäpirtin kirkonkylää useasti aamun tunteina.
2. mittauspatteri lähti rintamalle 22. lokakuuta 1939 harjoiteltuaan viikon ajan Hämeenlinnassa sen turkulaisista koostuneen reservin voimin. Kuljetusjuna purettiin lopulta Kämärän asemalla. Se sai käskyn luoda mittausrintama II armeijakunnan alueella jonka joukkoihin se alistettiin. Huollollisesti se oli alistettuna 11. divisioonalle.
Mittauspatterit jatkosodassa
Kun 17. kesäkuuta 1941 annettiin käsky puolustusvoimien ylimääräisistä harjoituksista alettiin Mittauspatterissakin suorittaa sodanajan joukkojen perustamistoimia. Hämeenlinnasta lähdettiin junakuljetuksella ja saavuttiin 26. kesäkuuta mennessä Kallislahteen. Siellä patteri määrättiin kuuluvaksi II armeijakuntaan. Hyökkäysvaiheen päätyttyä oli Kannaksella asemissa kaksi tykistön mittaustiedusteluyksikköä, länsiosassa 2. mittauspatteri ja keskiosassa Hangon rintamalta siirretty 1. äänimittausosasto, myöhemmin 11. mittauspatteri. Ensin mainittu toimi 18. divisioonan ja jälkimmäinen 2. divisioonan alueella. Toukokuussa 1944 Kannaksella oli ryhmittyneenä Suomenlahdelta Laatokalle aiemmin mainittujen lisäksi 5. mittauspatteri 15. divisioonan alueelle Lempaalan pohjoispuolelle.
Mittauspatteristo vuoteen 1992
thumb|upright|Mittauspatteriston tunnus Mittauspatteristo muutti alkuperäisestä sijoituspaikastaan Hämeenlinnan Suomen kasarmeilta Kankaanpään Niinisaloon vuonna 1950. Siellä patteristo toimi aluksi varuskunnan ns. lamellikasarmissa, kunnes sille valmistui oma kasarmi vuonna 1966. Vuonna 1960 tehdyn organisaatiomuutoksen jälkeen patteristoon kuuluivat esikunta, mittauspatteri sekä mittaus- ja tiedustelukoulu. Itsenäisenä joukkoyksikkönä patteristo lakkasi olemasta lokakuun alussa 1979, jolloin se liitettiin Tykistökouluun. Syyskuun alussa 1987 patteristosta tuli Satakunnan Tykistörykmentin yksi joukkoyksikkö.
Ennen yhdistämistään Suojelu- ja Sääkoulun kanssa patteristo käsitti kaksi varusmiehiä kouluttavaa patteria, 1. ja 2. Mittauspatterin. Kumpikin vastaanotti vuorotellen yhden saapumiserän ja järjesti tuleville ryhmänjohtajille oman mittaustiedustelualiupseerikurssin. Vuoden 1989 loppuun aliupseerien että miehistön palvelusaika oli 330 vuorokautta. Vuoden 1990 alusta lähtien palvelusaikamuutoksen johdosta miehistön palvelusajaksi tuli 285 vuorokautta, poikkeuksena kirjurit ym. jotka palvelivat 240 vrk. Patterit kouluttivat varusmiehiä ääni-, valo- ja tutkamittaukseen. Käytössä oli myös kaukotähystyskalustoa ja maastonvalvontatutkia. Mahdollisessa liikekannallepanossa mittaustiedustelumiehen koulutuksen saaneista reserviläisistä olisi muodostettu armeijakuntien alaisia mittauspattereita. Suojelu- ja Sääkouluun yhdistämisen seurauksena sanat Mittauspatteristo sekä mittaustiedustelu poistuivat käytöstä. Rovajärven ampumaleireillä toimi Harjoitusmittauspatteri (HarjMittPtri).
Tykistöprikaatin aloittaessa toimintansa maaliskuun alussa 1992 Mittauspatteriston nimi muutettiin Tiedustelupatteristoksi. Nimenmuutoksen yhteydessä patteriston tehtävät laajenivat käsittämään maavoimien sääpalvelun ja sen kehittämisen sekä maavoimien kuvaustiedustelutoiminnan. Ballistinen sääpalvelu siirtyi konkreettisesti Tiedustelupatteriston vastuulle Suojelu- ja Sääkoulun toimintojen siirtyessä Tikkakoskelta Niinisaloon lokakuun alussa 1992.
Perinteet
Mittauspatteristo sai vuonna 1958 oman lipun, jonka suunnitteli Gustaf von Numers. Lippu vihittiin käyttöön puolustusvoimien lippujuhlapäivänä 4. kesäkuuta 1958. Patteriston perinnepäivä oli sen perustamisen vuosipäivä 11. kesäkuuta ja perinnemarssina Heikki Klemetin sovittama Vanha marssi Pohjanmaalta. Mittauspatteristossa palvelleiden, talvi- ja jatkosodassa kaatuneiden sotilaiden muistotaulut paljastettiin patteriston 35-vuotispäivänä 11. kesäkuuta 1959.
Mittauspatteristossa varusmiespalveluksensa suorittaneiden yhdyssiteeksi perustettiin vuonna 1964 Mittauspatteriston Kilta ry Katajanokan Kasinolla Helsingissä pidetyssä kokouksessa. Killalle perustettiin paikallisosastot Helsinkiin, Hämeenlinnaan, Kankaanpäähän, Turkuun, Poriin ja Tampereelle. Killan nimi muutettiin vuonna 1996 Mittamies- ja Tiedustelukillaksi. Vuonna 2012 kiltaan yhdistettiin Topografikillan jäsentoiminta, jolloin nimeksi tuli Mittamies- ja Topografikilta. Kilta on Tykistöprikaatin Killan jäsenkilta.
Komentajat
Patteristonkomentajina ovat olleet :
Latinalaiset
pienoiskuva|upright=1.2|Latinalaisten (prisci Latini) alue ulottui etelä–pohjoinen-akselilla Kirken vuoristosta (Circeii) Tiberiin (Tiberis). Latinalaiset olivat Apenniinien niemimaalla sijaitsevan Latiumin tasangon asukkaita myöhemmästä pronssikaudesta (12.-10. vuosisata eaa.) ja varhaisesta rautakaudesta (9.-8. vuosisata eaa.) lähtien. Heidän kielensä, varhaislatina, oli yksi itaalisista kielistä, jotka puolestaan edustavat yhtä indoeurooppalaisten kielten haaraa. Näiden varhaislatinalaisten (prisci Latini) kulttuuri oli Villanova-kulttuurin latiumilainen versio. Varhaislatinalaisia kansanheimoja oli kolmekymmentä, ja ne muodostivat itsenäisiä kaupungintapaisia kyläkuntia. Latinalaisten myyttinen keskus oli Lavinia, jossa tarun mukaan kuningas Latinus oli ollut vastaanottamassa Troijasta palaavaa Aineiasta. Uskonnollinen kulttikeskus oli kuitenkin Albavuorella (n. 20 km Roomasta kaakkoon), jossa sijaitsi Juppiter Latiariksen temppeli.
Latinalaiset järjestäytyivät 900-luvulla eaa. poliittisesti ja muodostivat latinalaisliiton Alba Longan aloitteesta puolustusliitoksi lähinnä etruskeja vastaan. Liiton ja muunkin etnisen yhteisöllisyyden ylläpitämiseksi ja vahvistamiseksi vietettiin Albavuorella vuosittaisia latinalaisjuhlia (feriae Latinae). Näissä seremonioissa (joita kutsuttiin myös nimellä Latiar) uhrattiin Juppiter Latiarikselle, jota pidettiin latinalaisliiton suojelijana.
Liiton pääkaupunki oli aluksi Alba Longa. Latinalaisiin liittyvän mytologian mukaan Rooma oli Alba Longan kolonia, eikä sillä ollut aluksi mitään erityistä asemaa, mutta 600-luvulla eaa. roomalaiset tuhosivat Alba Longan ja nousivat liiton johtoon. Rooman tasavallan alkuaikoina roomalaiset joutuivat sotaan latinalaisia vastaan. Liitto kukistettiin Regillusjärven taistelussa vuonna 493 eaa., jonka jälkeen solmittiin liittolaissopimus osapuolten kesken (foedus Cassianum). Myöhemmin latinalaisliitto toimi itsenäisesti ja käytti itsestään nimeä nomen Latinum. Latinalaissodassa (340–338 eaa.) roomalaiset kukistivat liiton ja hajottivat sen. Latinalaiset etnisenä kategoriana lakkasivat olemasta, mutta nimitys säilyi juridisissa yhteyksissä, saivathan latinalaiset esimerkiksi muita itaalisia kansoja suuremmat kansalaisoikeudet (ius Latinum).
Alinen Tuuloslammi
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,7 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Leheejärven alueeseen (35.791) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 85 metriä mpy.
Txiki Begiristain
pienoiskuva|Txiki Begiristain vuonna 2016. Aitor ”Txiki” Begiristain Mújica (s. 12. elokuuta 1964 Olaberria, Guipúzcoan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka pelasi ammattimaisesti 1980- ja 1990-luvuilla. Hän pelasi hyökkäävänä keskikenttäpelaajana Real Sociedadissa, Barcelonassa, Deportivo de La Coruñassa, Urawa Red Diamondsissa ja Espanjan maajoukkueessa. Lopetettuaan pelaajauransa Begiristain työskenteli Televisió de Catalunya -televisioyhtiössä ennen kuin hänestä tuli Barcelonan jalkapallotoimenjohtaja.
Joe Strummer
Joe Strummer (oik. John Graham Mellor, 21. elokuuta 1952 – 22. joulukuuta 2002) oli kuuluisan The Clash -punkrockyhtyeen laulaja, lauluntekijä ja keulakuva. Hän vastasi pääosin myös yhtyeen kantaa ottavista sanoituksista. Yhdessä kitaristi Mick Jonesin kanssa heitä alettiin kutsua oman sukupolvensa Lennoniksi ja McCartneyksi. Strummer oli brittipunkin pioneereja ja teki edelleen ajankohtaista musiikkia. The Clashista ovat saaneet runsaasti vaikutteita sellaiset yhtyeet kuin U2, Manic Street Preachers ja Green Day.
Varhaiset vaiheet
Joe Strummer, oikealta nimeltään John Graham Mellor, syntyi 21. elokuuta 1952 Ankarassa, Turkissa englantilaiseen diplomaattiperheeseen. Hänen isänsä työskenteli Britannian suurlähetystössä, ja perhe muutti tämän vuoksi maasta toiseen. He asuivat Kairossa, Meksikossa ja Saksan Bonnissa, kunnes Mellorin ollessa 9-vuotias he asettuivat asumaan Englantiin Lontoon kaupunkiin. Mellor laitettiin rikkaista oppilaista koostuneeseen sisäoppilaitokseen, jossa hän vietti nuoruutensa. Hänen perheensä oli muuttamassa pian Afrikkaan, mutta Mellor halusi veljensä Davidin kanssa jäädä Lontooseen. Hän tapasi vanhempiaan enää muutamia kertoja vuodessa.
Sisäoppilaitoksessa ollessaan Mellor innostui rockmusiikista ja amerikkalaisesta folk-musiikista. Hän kuunteli Little Richardia, Beach Boysia ja Woody Gutheria, joista hän sai kipinän opetella soittamaan itse. Hän tunsi vetoa myös taiteeseen. Veli David vieraantui perheestään ja liittyi British National Front -puolueeseen ja teki lopulta itsemurhan vuonna 1970. Veljen kuolema vaikutti Melloriin negatiivisesti. Valmistuttuaan sisäoppilaitoksesta hän aloitti opiskelut taidekoulu Central School of Art and Designissä, jossa hänen kiinnostuksensa taidetta sekä populaari- ja vaihtoehtokulttuureita kohtaan syveni. Hän suunnitteli ryhtyvänsä sarjakuvapiirtäjäksi.
Vuonna 1973 Mellor muutti Walesiin, missä hän liittyi Vultures-yhtyeen laulajaksi. Walesissa hän työskenteli haudankaivajana. Vulturesin hajottua vuonna 1974 Mellor palasi Lontooseen, missä hän ansaitsi rahaa katusoittajana. Hän perusti yhtyeen nimeltä 101’ers, jossa hän oli laulaja ja komppikitaristi. Hän päätti alkaa kutsua itseään Joe Strummeriksi ja vaati ystäviään kutsumaan häntä sillä nimellä. Strummer alkoi säveltää ja sanoittaa kappaleita.
The Clash
Huhtikuussa 1976 101’ers soitti vielä tuntemattoman Sex Pistolsin lämmittelijänä Lontoossa Nashville Roomsissa. Yleisön joukossa olivat London SS-yhtyeen jäsenet Mick Jones ja Bernie Rhodes. Keikan jälkeen he kävivät esittäytymässä Strummerille ja pyysivät häntä liittymään London SS:ään. Strummer jätti 101’ers:n ja liittyi yhtyeeseen. Jäsenyys yhtyeessä ei kestänyt kauaa, mutta Strummer ja Jones perustivat The Clash-punk-yhtyeen Paul Simononin, Terry Chimesin ja Keith Levenen kanssa. Strummer toimi yhtyeessä laulajana ja komppikitaristina. Heidän ensiesiintymisensä oli 4. heinäkuuta 1976 Sheffieldissä Sex Pistolsin lämmittelijänä. Tammikuussa 1977 The Clash solmi levytyssopimuksen CBS Recordsin kanssa, jolloin Levene erotettiin yhtyeestä.
Vuonna 1977 ilmestyi The Clashin ensimmäinen albumi, joka kantoi yhtyeen nimeä. Yleisesti albumia pidetään yhtenä punk-kauden merkittävimmistä levyistä. Albumilla on muun muassa sellaiset yhtyeen klassikot kuin "Janie Jones", "Garageland" ja "White Riot". Yhtye käsitteli sanoituksissaan sosiaalista rappeutumista, työttömyyttä, rasismia, poliisiväkivaltaa, poliittista ja sosiaalista sortoa ja militarismia. Clashin ideologia oli tiukan vasemmistolainen. Strummer ja Clash olivat mukana Anti-Nazi League- ja Rock Against Racism -kampanjoissa. Debyyttialbumin jälkeen Chimes lopetti yhtyeessä. Tilalle otettiin Topper Headon.
Vuonna 1978 ilmestyi Give 'Em Enough Rope -albumi, jolta löytyvät muun muassa yhtyeen klassikot "Safe European Home" ja "Tommy Gun". Vuonna 1979 ilmestyi yhtyeen musiikillinen täysosuma; albumi London Calling, joka on toistuvasti ollut kärkipäässä Kaikkien aikojen paras albumi -äänestyksissä. Albumilta löytyy yhtyeen tunnetuimpia kappaleita, muun muassa London Calling, Train In Vain ja Spanish Bombs. Albumin vahvuuksiin kuuluu sen laaja musiikillinen asteikko reggaesta rockabillyn kautta punkrockiin. Vuonna 1980 ilmestyi Sandinista!, joka musiikillisesti oli vieläkin edeltäjäänsä kokeilevampi. Alun perin kolmoisalbumina ilmestynyt Sandinista! käy kappaleissaan läpi miltei jokaisen musiikkityylin. Yhtye yhdisteli musiikkiinsa reggaeta, hip hopia, tanssivaikutteita, perinteisempää rockia sekä rhythm and bluesia.
Strummer ja Clash joutuivat useasti vaikeuksiin virkavallan ja lain kanssa sekä olivat pahamaineisia. Kesäkuussa 1977 Strummer ja Headon pidätettiin heidän maalattua spraymaalilla yhtyeensä nimen hotellihuoneen seinään. Toukokuussa 1980 Strummer pidätettiin Hampurissa hänen lyötyä kitarallaan Clashin konserttia katsonutta väkivaltaista yleisön jäsentä. Tapauksen seurauksena Strummer ryhtyi väkivallattomaksi.
Viimeinen virallisena pidetty Clash-albumi oli Combat Rock, joka ilmestyi vuonna 1982. Albumin epätasaisen materiaalin joukossa on yhtyeen tunnetuimpia kappaleita: "Rock The Casbah", "Should I Stay or Should I Go?" ja "Straight To Hell". Strummer katosi pitkäksi aikaa ennen albumin julkaisua yhtyeen manageri Bernie Rhodesin neuvosta vauhdittaakseen tulevan Clash-kiertueen lipunmyyntiä. Rhodes oli suunnitellut Strummerin matkustavan salaa Texasiin, jossa hän piileskelisi ystävänsä Joe Elyn kotona. Strummer oli kuitenkin Texasiin menoa vastaan ja päätti kadota aidosti ja matkusti kenenkään tietämättä Ranskaan. Siellä ollessaan hän juoksi Pariisin maratonin. Hän ei harjoitellut juoksua varten, vaan sanoi juoneensa 10 tuoppia olutta kisaa edeltävänä iltana. Clashin muut jäsenet ja ihailijat olivat ymmällään Strummerin katoamisesta. Palattuaan Lontooseen ja ilmaannuttuaan siellä esiin Strummer oli pahoillaan katoamistempusta ja tiedosti sen olleen virhe.
Viisi vuotta levyttämistä ja esiintymistä kulutti yhtyeen loppuun ja ensimmäisenä Strummer erotti huumeriippuvaisen Topper Headonin ja sitten Mick Jonesin. Strummer yritti jatkaa Clashin nimellä ja otti väliaikaisesti Terry Chimesin takaisin rumpaliksi, kunnes löysi yhtyeeseen Pete Howardin. Yhtye menetti myös basisti Paul Simononin. Manageri Rhodes rohkaisi Strummeria jatkamaan ja lisäsi yhtyeeseen kaksi uutta kitaristia. Clash julkaisi vuonna 1985 Cut The Crap -albumin. Albumin ainoat musiikilliset huippuhetket löytyvät kappaleista This Is England ja North And South. Albumi floppasi ja Strummer hajotti Clashin. Hajoamisen jälkeen hän myönsi yhtyeen ”ontuneen kohti hautaansa” Headonin ja Jonesin erottamisesta lähtien.
Sooloura
thumb|right|230px|Joe Strummer esiintymässä Pogues-yhtyeen kanssa [[Japanissa.]]
Clashin hajottua virallisesti 1985 Strummer peri Clashin levytyssopimuksen, josta oli myöhemmin suurta haittaa hänen soolouralleen. Hän teki muutaman kappaleen elokuviin Walker, Sid & Nancy ja Permanent Record. Tuolloin syntyivät kappaleet Unknown Immortal, Love Kills, Dum Dum Club, Trash City, Baby The Trans ja Tennessee Rain Strummer liittyi vuosiksi 1987 ja 1988 Pogues-yhtyeeseen tuuraamaan sairaana ollutta kitaristi Philip Chevronia. Hän esiintyi vuonna 1989 Jim Jarmuschin elokuvassa Mystery Train. Vuonna 1990 Strummer teki cameo-rooli Aki Kaurismäen elokuvassa I Hired a Contract Killer esittäen kitaristia pubissa.
Vuonna 1989 ilmestyi Strummerin ensimmäinen sooloalbumi Earthquake Weather, joka kärsi hieman tasapaksusta sovituksesta. Samana vuonna Strummer järjesti The Latino Rockabilly War -yhtyeen kanssa Rock Against The Rich -hyväntekeväisyyskonsertin. Sooloalbumin jälkeen hän katosi julkisuudesta useaksi vuodeksi ja vietti pitkään hiljaiseloa. Syynä oli Strummerin ajautuminen levy-yhtiönsä kanssa riitoihin. Levy-yhtiö kieltäytyi julkaisemasta Strummerin albumeita, mutta ei myöskään halunnut päästää häntä irti Clashin aikaisesta sopimuksesta.
Viivytystaistelu päättyi vasta vuonna 1999, kun levy-yhtiö viimein antoi periksi ja Strummer julkaisi toisen soololevynsä liki 10 vuoteen The Mescaleros -yhtyeen kanssa. Levy-yhtiönä oli nyt Mercury Records. Erinomaiset arvostelut saanut Rock Art And The X-Ray Style -albumi sisälsi runsaasti kantaa ottavia sanoituksia. "Yalla Yalla" -kappaleessa Strummer laulaa: "Well so long liberty / Let's forget you didn't show / Not in my time / But in our son's and daughter's time / When you get the feelin' / Call - and you got a room". Albumin ilmestyttyä yhtye aloitti Englantiin, Eurooppaan ja Pohjois-Amerikkaan ulottuneen kiertueen. Kesällä 1999 Strummer esiintyi Seinäjoen Provinssirockissa. Yhtyeen konserteissa kuultiin The Clash -fanien suosikkeja sekä Mescalerosin omaa tuotantoa.
thumb|250px|Joe Strummerin muistoksi tehty [[graffiti.]]
Strummer ja Mescaleros saivat kuitenkin lähteä levy-yhtiöstä albumin ilmestymisen jälkeen. Vuonna 2001 allekirjoitettiin uusi levytyssopimus Hellcat Recordsin kanssa ja yhtyeeltä ilmestyi maailmanmusiikkia sisältävä Global A Go-Go -albumi. Sen helmiä ovat nimikappale ja "Johnny Appleseed". Vuoden 2002 marraskuussa Joe Strummerin ja Mescalerosin esiintyessä Liverpoolissa lakkoilevien palomiesten tukikonsertissa vanha yhtyetoveri Mick Jones oli seuraamassa konserttia. Jones yllätti Strummerin nousemalla konsertin lopussa lavalle, ja ystävykset esittivät muutaman Clashin tunnetun kappaleen. Viimeksi kaksikko oli soittanut samalla lavalla vuonna 1983. Strummerin viimeinen esiintyminen oli Broomfieldissä 22. marraskuuta 2002 tasan kuukausi ennen hänen kuolemaa.
Kuolema
Strummer kuoli äkillisesti sydänkohtaukseen kotonaan Broomfieldissä 22. joulukuuta 2002 palattuaan ulkoiluttamasta koiriaan. Hänen vaimonsa löysi hänet elottomana kodin keittiöstä ja yritti elvyttää häntä, mutta ei onnistunut. Hän soitti hätänumeroon, ja paikalle saapuneet ensihoitajat totesivat Strummerin kuolleeksi. Ruumiinavauksessa todettiin, että hänellä oli ollut synnynnäinen sydänvika, jota ei ollut koskaan huomattu.