cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Louis A. Johnson
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Johnson oli perustamassa American Legion -veteraanijärjestöä ja toimi sen kansallisena johtajana 1932–1933. Vuoden 1948 presidentinvaaleissa Johnson vastasi Trumanin varojenkeruusta ja 1949 hänestä tuli James V. Forrestalin puolustusministerinä.
Luotsi
Työaika
Saimaan alueella (Saimaa ja kanava) yhtämittainen sallittu työaika voi olla jopa 16 tuntia, jonka jälkeen pitää seurata 8 tunnin lepoaika. Työ voi näin ollen olla erittäin kuormittavaa.
Kehitystehtävä
Ihmiseen kohdistuvat yhteiskunnalliset paineet voivat tuottaa ihmiselle esimerkiksi ulkonäöllisiä kehitystehtäviä. Toisaalta kehitystehtävät voivat olla esimerkiksi biologisia, kuten sukukypsyyden saavuttaminen. Normatiiviset kehitystehtävät ovat yhteiskunnan säätelemiä kehitystehtäviä, jotka ovat usein kulttuuririippuvaisia. Hyvä esimerkki siitä on itsenäistyminen: eteläeurooppalaisessa kulttuurissa lapset itsenäistyvät myöhemmin kuin suomalaisessa. Psyykkiset kehitystehtävät puolestaan liittyvät yksilön mielen kehitykseen - esimerkiksi tunteiden hallinnan tai moraalin kehitys.
Havighurstin kehitystehtäväteoria
Kehitystehtävien lähtökohdat:
Louis A. Johnson
Johnsonin kaudella Berliinin saarto päättyi Neuvostoliiton sallittua liikenteen Berliiniin, Nato perustettiin Korean sota alkoi.
Kehitystehtävä
Kehitystehtävien suorituksesta
Havighurstin teoria syntyi 1940-luvun Yhdysvalloissa. Olennaisin muutos nykyaikaan verrattuna on tullut nuoruusajan venymisen seurauksena. Kehitystehtävät ovat pääosin samoja, mutta niiden tapahtuma-aika saattaa vaihdella hyvinkin paljon. Vain ensimmäisen vaiheen tehtävät on pakko suorittaa tiettynä aikana, kun taas toisen vaiheen tehtävien suoritukseen voi mennä loppuikä.
Louis A. Johnson
Johnsonin erottua 19. syyskuuta 1950, Truman nimitti hänen seuraajakseen George Marshallin
Kehitystehtävä
Kehitystehtävien suorituksesta
Kehitystehtävien läpikäyminen ei ole kaavamaista. Jos jokin kehitystehtävä jää suorittamatta tai se suoritetaan huomattavan myöhään, ihminen kokee usein huonommuuden tunteita. Lisäksi suorittamatta jäänyt kehitystehtävä voi vaikeuttaa huomattavasti seuraavista kehitystehtävistä selviytymistä. Joskus kehitystehtävän joutuu käymään uudelleen läpi myöhemmässä vaiheessa.
Pekka Kyytinen
Pekka Kyytinen (25. maaliskuuta 1906 Kurkijoki – 25. maaliskuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja ja toimittaja.
Kehitystehtävä
Kehitystehtävät ikäkausittain
Leikki-iän (2-6 vuotta) ja varhaisen kouluiän (6-12 vuotta) kehitystehtävät
Luotsi
Ammatin vaatimukset
Luotseilta vaaditaan hyvää fyysistä kuntoa, jatkuvaa tarkkaavaisuutta, vastuuntuntoa ja huolellisuutta. Epäsäännölliset luotsausajat vaativat myös samanlaista soveltuvuutta kuin maapuolen vuorotyössä vaaditaan, sillä luotsin työvuoron alkuajat voivat sattua keskelle yötä sekä luotsauksen kesto ja seuraavalle levolle pääsy voivat vaihdella hyvinkin huomattavasti esim. laivan miehistöstä ja alueen liikennetilanteesta riippuen. Lisäksi kielitaito (yleensä ruotsi ja englanti) on välttämätön.
Pekka Kyytinen
Kurkijoen Särkijärveltä kotoisin ollut Kyytinen kuvasi 1930- ja 1940-luvuilla maalaiselämää ja ihmisiä Kurkijoella ja muualla Suomessa. Hän toimi sotavuosina TK-kuvaajana. Kyytinen oli myös toimittajana lehdissä ja toimitti kirjoja.
Luotsi
Ammatin vaatimukset
Virheetön väriaisti ja hyvä näköaisti ovat luotsiksi pääsemisen ehdoton edellytys. Näköaisti ja fyysinen kunto testataan kahden vuoden väliajoin merimieslääkärin tarkastuksessa.
Pekka Kyytinen
Kyytisen noin 50 000 kuvan valokuvakokoelma on Museoviraston kansatieteen kuvakokoelmassa.
Kehitystehtävä
Kehitystehtävät ikäkausittain
Nuoruuden kehitystehtävät: (12-18v.)
Varhaisaikuisuuden kehitystehtävät: (18-30v.)
Myöhäisaikuisuuden kehitystehtävät (30-60v.)
Vanhuuden kehitystehtävät (60- v.)
Kritiikkiä
Teoria on osin erittäin vaikeasti testattava ja todistettava.
Ruotsin suurvalta-aika
Suomi suurvallan osana
Suomalaiset saivat yksin hoitaa itärajan 1620-luvulta alkaen, kun Ruotsin armeija alkoi sotia Puolaa vastaan ja sotilaita siirrettiin uudelle rintamalle. Kesällä 1659 Suomi tyhjennettiin sotamiehistä kokonaan. Suomalaisten asioiden hoitaminen heikkeni selvästi suurvalta-aikana, kun huomio oli keskittynyt sotatapahtumiin muualla. Samaan suuntaan vaikutti valtakunnan keskushallinnon assimiloimis- eli sulauttamispolitiikka, jonka myötä suomalaisia siirtyi tai siirrettiin Pohjanlahden yli valtakunnan palvelukseen ja riikinruotsalaisia virkamiehiä puolestaan Suomeen. Toisaalta kenraalikuvernööri Pietari Brahen aikana Suomen taloudellisen menestyksen edellytyksiä parannettiin rakentamalla maanteitä, kehittämällä maanmittausta ja kaivosteollisuutta sekä perustamalla uusia kaupunkeja. Myös Turun akatemia perustettiin, minkä jälkeen Suomessa pian opittiin kirjapainotaito.
Suomen kieli oli vielä 1600-luvun alussa suuressa osassa Suomea sivistyneistön seurustelukieli, mutta vuosisadan puolivälissä suomen tilalle oli tullut ruotsi. Vuosina 1695–1697 Suomea koetteli poikkeuksellisen ankara nälänhätä, jonka seurauksena kolmannes väestöstä menehtyi.
Robert Wilhelm Lagerborg
pienoiskuva|200px pienoiskuva|200px|Kuvernöörin muistomerkki [[Oulun hautausmaalla.]] Robert Wilhelm Lagerborg (28. lokakuuta 1796 Tammela − 28. maaliskuuta 1849 Oulu) oli suomalainen sotilas ja Oulun läänin kuvernööri.
Elämäkerta
Lagerborg syntyi Saaren kartanossa Tammelassa 1796. Ylioppilaaksi hän tuli Turussa 1811, jonka jälkeen hän meni asepalvelukseen. Asepalveluksessa hän oli mukana sotaretkellä Ranskaa vastaan ja kukistamassa Puolan kapinaa. Lagerborg ylennettiin everstiksi, jonka jälkeen hän erosi asepalveluksesta.
Luettelo huonekasveista
Luettelo huonekasveista sisältää Suomessa huonekasvina käytettäviä kasveja ja kasvisukuja.
Robert Wilhelm Lagerborg
Elämäkerta
Lagerborgin puoliso vuodesta 1825 oli Carolina Sofia Margareta Virgin (k. 1851). Sanomalehti- ja valtiopäivämies Robert Olof Lagerborg oli heidän poikansa, samoin kuin postipäällikkö Hjalmar Lagerborg sekä insinööri Alexander Wilhelm Lagerborg.
Antero Heikkinen
Timo Jaakko Antero Heikkinen (s. 14. helmikuuta 1941 Kuhmo) on Itä-Suomen yliopiston Suomen historian emeritusprofessori. Hän on suorittanut filosofian kandidaatin tutkinnon 1966, filosofian lisensiaatin tutkinnon 1967 ja väitellyt filosofian tohtoriksi 1970 Helsingin yliopistossa.
Työhistoria
Antero Heikkinen toimi assistenttina Helsingin yliopistossa 1969–1976, hoiti apulaisprofessuuria 1976–1978 ja toimi apulaisprofessorina Joensuun yliopistossa 1979–1992 ja professorina vuodesta 1992. Heikkisen tuotanto on erittäin laaja ja monipuolinen. Hän on tutkinut muun muassa noituutta, koulutusta, urheilua ja liikuntaa, usein mikrohistoriallisesta näkökulmasta.
Kainuuta ja erityisesti Kuhmoa koskevista tutkimuksistaan Heikkinen on vastaanottanut Olaus Magnus -palkinnon 1991. Suomalaisen tiedeakatemian jäsen hän on vuodesta 1999 ja Suomen urheiluhistoriallisen seuran kunniajäsen vuodesta 2001.
Julija Jefimova
Julija Andrejevna Jefimova (, s. 3. huhtikuuta 1992 Groznyi) on venäläinen uinnin maailman- ja Euroopan-mestari ja olympiamitalisti. Hän on pituudeltaan 178 senttimetriä.
Jefimova sai nuorten EM-kilpailuissa Antwerpenissa 2007 kultaa 50 ja 200 metrin rintauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä hopeaa 100 metrin rintauinnissa. Hän voitti samana vuonna aikuisten lyhyen radan Euroopan-mestaruuden Debrecenissä 50, 100 ja 200 metrin rintauinnissa. Eindhovenin pitkän radan EM-kilpailuissa 2008 hän saavutti kultaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.24,09 sekä hopeaa 50 metrin rintauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Lyhyen radan MM-kilpailuissa Manchesterissa hän oli kolmas 200 metrin rintauinnissa. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui 100 metrin rintauinnissa neljänneksi ja 200 metrin rintauinnissa viidenneksi.
Jefimova voitti 50 metrin rintauinnin maailmanmestaruuden Roomassa 2009 maailmanennätysajalla 30,09 ja sai hopeaa 100 metrin rintauinnissa. Hän voitti Budapestissa 2010 Euroopan-mestaruuden 50 metrin (30,29) ja 100 metrin (1.06,32) rintauinnissa. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän sai hopeaa 50 ja 200 metrin rintauinnissa ja sijoittui neljänneksi 100 metrin rintauinnissa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän saavutti pronssia 200 metrin rintauinnissa ja oli seitsemäs 100 metrin rintauinnissa.
Jefimova ui Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 50 metrin rintauinnin alkuerissä maailmanennätyksen 29,78, jonka Rūta Meilutytė rikkoi välierissä ajalla 29,48. Loppukilpailussa Jefimova voitti kultaa ajalla 29,52. Hän voitti kultaa myös 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.19,41 sekä hopeaa 100 metrin rintauinnissa ja pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Saman vuoden joulukuussa Herningin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sai alun perin kultaa 50 ja 200 metrin rintauinnissa sekä 4 × 50 metrin naisten ja sekajoukkueiden sekauintiviesteissä. Lisäksi hän oli toinen 100 metrin rintauinnissa.
Lokakuussa 2013 Jefimova antoi positiivisen dopingnäytteen. Hän sai lopulta 16 kuukauden kilpailukiellon ja kaikki hänen tuloksensa 31. lokakuuta 2013 lähtien hylättiin. Näin hän menetti muun muassa Herningin lyhyen radan EM-kilpailuissa saavuttamansa mitalit.
Jefimova voitti Kazanissa 2015 maailmanmestaruuden 100 metrin rintauinnissa ajalla 1.05,66 ja sai pronssia 50 metrin rintauinnissa ajalla 30,13.
Jefimova antoi tammikuussa 2016 meldoniumia sisältäneen dopingnäytteen. Kansainvälinen uimaliitto FINA ilmoitti 25. heinäkuuta 2016 ettei Jefimova, yhdessä kuuden muun venäläisuimarin kanssa, saa osallistua Rion olympialaisiin. Urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS kuitenkin hyväksyi hänen valituksensa juuri ennen olympialaisia.
Jefimova saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hopeaa 100 metrin rintauinnissa ajalla 1.05,50 ja 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.21,97. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän voitti kultaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.19,64. Lisäksi hän sai hopeaa 50 metrin rintauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia 100 metrin rintauinnissa.
Jefimova voitti Glasgow'n pitkän radan EM-kilpailuissa 2018 kultaa 50 metrin rintauinnissa ajalla 29,81, 100 metrin rintauinnissa ajalla 1.05,53, 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.21,31 ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Lisäksi hän sai hopeaa sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Jefimova voitti Gwangjun MM-kilpailuissa 2019 kultaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.20,17. Lisäksi hän saavutti hopeaa 100 ja pronssia 50 metrin rintauinnissa. Budapestin EM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa naisten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia 50 ja 200 metrin rintauinneissa.
Tony Doyle
Tony Doyle (16. tammikuuta 1942, Ballyfarnon, Roscommonin piirikunta, Irlanti – 28. tammikuuta 2000, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli irlantilainen näyttelijä, joka esiintyi muun muassa televisiosarjoissa Coronation Street ja Elämää Ballykissangelissa sekä elokuvissa. Hän voitti myös Irish Film and Television Academy Awardin roolistaan vuoden 1998 minisarjassa Amongst Women. Hän on myös näyttelijä Susannah Doylen isä.
Doyle menehtyi odottamatta lontoolaisessa St. Thomasin sairaalassa 28. tammikuuta 2000, hieman ennen televisiosarjan Elämää Ballykissangelissa kuudennen ja viimeisen tuotantokauden kuvausten alkua.
Hermonvuori
Hermonvuori on vuori Libanonin, Syyrian ja Israelin rajalla. Kaikki kolme hallitsevat osaa vuoresta ja Israelin hallitsema osa kuuluu miehitettyihin Golanin kukkuloihin. Hermonvuorta pidetään joskus Anti-Libanonvuorten eteläkärkenä. Vuoren korkein huippu Libanonissa yltää 2 814:n metrin korkeuteen merenpinnasta. Vuorella on suuren osan vuodesta lumipeite.
Maantiede
thumb|vasen|Lumipeitettä Hermonvuorella. Hermonvuori sijaitsee Libanonin, Israelin ja Syyrian rajalla. Kaikki kolme maata hallitsevat osaa vuoresta. Israelin hallitsema osa kuuluu miehitettyyn Golanin kukkuloiden alueeseen. Vuorta pidetään joskus Anti-Libanonin vuorijonon eteläkärkenä. Hermonvuoren massiivi on leveimmillään noin 25 kilometriä ja pisimmällä kohdallaan noin 45 kilometriä. Vuori kulkee pituussuunnassaan lounaasta koilliseen. Vuoren korkein kohta eli Qasr Antar (suom. Antarin linna) sijaitsee 2 814 metrin korkeudella merenpinnasta ja huippu sijaitsee vuoren Libanoniin kuuluvalla puolella. Israelin hallitseman osan korkein kohta on 2 236 metriä.
Hermonvuoren yläkerrostumat ovat pääasiassa Jurakautista kalkkikiveä. Kalkkikiven erroosio on vaikuttanut esimerkiksi lukuisten jyrkänteiden, lohkareiden ja vajoamien syntymiseen. Samasta syystä vuortella ei ole juuri ollenkaan maaperää. Maaperän puuttumisen takia myös alueen kasvisto on varsin köyhää.
Hermonvuoren alueelle lankeaa varsin runsaasti sateita. Vuotuinen sadanta vuoren yläosilla on suurimmillaan yleensä 1 500 mm. Talvisin sateita saadaan myös lumena. Vuoren huippuolla on lumipeite suurin piirtein kaksi kolmasosaa vuodesta. Vuorella sadevesi imeytyy huokoiseen kivikerrokseen ja pulppuaa ulos vuoren juuren lähteiltä. Vedet virtaavat Jordanjokeen, sekä virtoihin Damaskoksen suuntaan.
Historia
thumb|Hermonvuoren laskettelurinteitä. Hermonvuoren nykyinen nimi on johdettu pyhää tarkoittavasta juuresta ḥrm. Nimi viitannee uskomuksiin, joissa korkeat paikat liitettiin jumalien asuinpaikkoihin. Vanhan testamentin viidennen Mooseksen kirjan (3:9) mukaan foinikialaiset kutsuivat vuorta nimellä Sirjon ja amorilaiset nimellä Senir. Nimet lienevät viitanneet aikanaan koko Anti-Libanonin vuorijonoon. Nimet mainitaan myös esimerkiksi teksteissä muinaisesta Egyptistä 1800-luvulta ennen ajanlaskun alkua ja ugaritilaisissateksteissä 1300-luvulta eaa. Assyrian hallitsija Salmanassar III:n sanotaan käyneen taistelun Sa-ni-run vuorella kuningas Hasaelia vastaan sotaretkellään Damaskokseen. Nimistä johdettua muotoa Snir käyttivät arabimaantieteilijät vielä 900-luvulla.
Vanhassa testamentissa vuoreen viitataan myös muissa yhteyksissä. Vuori käsitettiin juutalaisten amorilaisilta valtaaman alueen pohjoisrajana. Psalmien kirjassa (133:3) mainitaan esimerkiksi vuoren aamukaste, Laulujen laulussa (4:8) leijonat ja Hesekielin kirjassa (27:5) sen sypressit. Historioitsija Hieronymus kirjoitti teoksessaan Onomastikon, että vuoren huipulla sijaitsi temppeli. Sittemmissä arkeologisissa kaivauksissa lähektä huippua on löydetty kreikkalainen teksti, jossa mainitaan vain "valan ottaneiden" saavan kulkea paikkaa pidemmälle.
Vuori on ollut lähihistoriansa aikana asumaton. Sen juurille perustettiin kuitenkin joitakin kyliä, joita asuttivat pääasiassa eri uskonnolliset vähemmistöt, kuten alaviitit ja druusit, jotka etsivät suojaisia paikkoja asutuksilleen. Israelin itsenäistyttyä Syyria rakennutti vuorelle linnoitettuja asemia, joista tulitettiin ajoittain Israelin puolelle. Israel valtasi osan Hermonvuoresta ja Golanin kukkuloiden alueen kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967. Israeliin liitettiin myös vuoren juuren kylät Majdal Shams ja Ghajar. Arabien vastarintataistelijat tekivät ajoittain sodan jälkeen iskuja Libanonin hallitsemalta osalta vuorta. Israelin hallitsemalle osalle rakennettiin kaksi tietä, jotka kohtaavat huipulla. Rinteelle rakennettiin myös laskettelukeskus.
Alan Parker
Alan William Parker (14. helmikuuta 1944 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 31. heinäkuuta 2020) Sir, oli brittiläinen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän oli Directors’ Guild of Great Britainin perustajajäsen.
Parker aloitti uransa monien muiden sukupolvensa brittiohjaajien tavoin tekstisuunnittelijana ja mainosohjaajana. Televisioon hän ohjasi vuonna 1974 kehuja saaneen elokuvan The Evacuees. Seuraavana vuonna tuli ensi-iltaan Parkerin ohjaama ja käsikirjoittama Bugsy Malone, joka oli gangsterielokuvien pastissi, musikaali, jonka päärooleissa oli lapsia. Keskiyön pikajunasta (1978) Parker sai ensimmäisen parhaan ohjauksen Oscar-ehdokuutensa.
Parker ohjasi 1980-luvulla useita menestyselokuvia, joista monet liittyivät musiikkiin. Elokuvamusikaalin Famen (1980) säärenlämmittimet ihastuttivat kokonaisen sukupolven nuorison. Myrskyävä sydän oli Famen täydellinen vastakohta, avioerodraama. Sen kanssa vuonna 1982 ilmestyi Pink Floyd -yhtyeen albumiin perustunut Pink Floyd – The Wall.
Parker ohjasi Hollywoodiin Vietnamin sotaa käsitelleen draamaelokuvan Birdy (1984). Sen jälkeen hän ohjasi muun muassa kulttimaineen saaneen jännityselokuvan Noiduttu sydän ja elokuvan Mississippi palaa, josta hän oli toisen kerran Oscar-ehdokkaana. Parkerin ohjaama musiikkielokuva The Commitments valmistui vuonna 1991, ja vuonna 1996 ensi-iltansa sai Evita, joka oli sovitettu Andrew Lloyd Webberin ja Tim Ricen samannimisestä musikaalista.
Parkerista tuli 1990-luvun lopulla Britannian elokuva-alan keskeisiä vaikuttajia, sillä hänet valittiin vuonna 1998 British Film Instituten puheenjohtajaksi. Kaksi vuotta myöhemmin Parker valittiin UK Film Councilin ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Elokuvaneuvoston tehtävänä oli jakaa arpajaistuottoja elokuva-alalle. Neuvosto lakkautettiin vuonna 2010 hallituksen tekemien uudistusten seurauksena. Parker oli raivoissaan lakkauttamisesta ja kutsui sitä poliittiseksi päätökseksi. Parkerin viimeiseksi ohjaustyöksi jäi vuonna 2003 ensi-illassa ollut David Galen elämä.
Parker palkittiin 1984 arvostetulla Michael Balcon Awardilla panoksistaan brittiläisen elokuvan hyväksi. Vuonna 1998 hän sai brittiläisen Director's Guildin elämäntyöpalkinnon sekä Royal Photographic Societyn Lumière-mitalin ja vuonna 2013 Bafta Fellowship -palkinnon.
Veli-Matti Saarinen
Veli-Matti Saarinen (s. 1960 Hämeenlinna ) on filosofian tohtori ja suomalainen taiteen tutkija. Hän on väitellyt saksalaisesta varhaisromantiikasta Turun yliopistossa.
Antoine Dénériaz
Antoine Dénériaz (s. 6. maaliskuuta 1976 Bonneville, Ranska) on ranskalainen alppihiihtäjä, joka edusti seuratasolla SC Morillonia. Tällä hetkellä hän asuu Sveitsin Lausannessa. Hän laski pääasiassa syöksylaskua.
Dénériazin paras saavutus on olympiavoitto 2006 Torinosta, jossa hän teki yhden kisojen suurimmista yllätyksistä alppihiihdon puolella laskettuaan juuri polvivammasta toipuneena lähtönumerolla 30 voittoon.
Alppihiihdon maailmancupin osakilpailun hän on voittanut kolmesti, 2002 ja 2003 Val Gardenassa ja 2003 Lillehammerissa. Kaikki voitot ovat nimenomaan syöksystä.
Bondage Goat Zombie
Bondage Goat Zombie on itävaltalaisen Belphegor -yhtyeen seitsemäs täyspitkä albumi vuodelta 2008. Yhtyeen mukaan osa kappaleista käsittelee kuuluisan Markiisi de Saden kirjoitelmia.
Albumi julkaistiin Nuclear Blastin kautta Euroopassa 11. huhtikuuta, Pohjois-Amerikassa 15. huhtikuuta ja Brasiliassa 18. huhtikuuta. Albumista on saatavilla myös LP ja digipack. Digipackissa on mukana yhtyeen kuvaamaa lisämateriaalia esimerkiksi albumin teosta studiolla, otoksia Bondage Goat Zombie -musiikkivideon kuvauksista, muutama konserttitaltiointi ja faniosasto.
Albumi nousi kotimaassaan Itävallassa albumilistan sijalle 42. Saksassa albumi debytoi albumilistan sijalla 81.
Borgå gymnasium
Borgå gymnasium (historiallisissa yhteyksissä myös Porvoon lukio tai Porvoon kymnaasi) on ruotsinkielinen lukio Porvoossa. Koulu on toiminut Porvoossa vuodesta 1723, vuosina 1872–1976 nimellä Borgå lyceum.
Historia
Borgå gymnasiumin varhaisin edeltäjä oli vuonna 1641 perustettu Viipurin lukio, joka siirtyi Viipurista Porvooseen vuonna 1723, kun Viipuri joutui Uudenkaupungin rauhansopimuksen mukaan Venäjälle. Opetuskieli oli 1700-luvulle asti latina, sen jälkeen ruotsi. Saksaakin käytettiin Vanhan Suomen lukiossa. Vuosina 1872–1976 koulun nimi oli Borgå lyceum. Kun kymnaasi muutettiin lyseoksi, siihen yhdistettiin vuonna 1873 Porvoon yläalkeiskoulu. Koulu oli 1970-luvulle asti poikakoulu. Peruskoulu-uudistuksen yhteydessä vuosina 1975–1976 Borgå lyceumin ja Strömborgska läroverket -tyttökoulun lukioluokat yhdistettiin nykyiseksi Borgå gymnasiumiksi ja keskikoululuokat Strömborgska högstadiet -yläasteeksi.
Runoilija Johan Ludvig Runeberg toimi Borgå gymnasiumin Rooman kirjallisuuden lehtorina vuodesta 1837 lähtien ja Kreikan kirjallisuuden lehtorina vuodesta 1842 lähtien. Hän oli lukion rehtori vuosina 1847–1850 ja jäi eläkkeelle oppilaitoksesta vuonna 1857.
Borgå gymnasium
Lähteet: ,
Kilroy
frame|Sarjakuvalehti Kilroy n:o 13, Kauhujen talo
Kilroy-sarjakuvalehti ilmestyi Suomessa vuosina 1953–1954. Sitä julkaistiin 32 numeroa. Lehti ilmestyi maanantaisin vuorotellen Kädet ylös! -lehden kanssa. Kumpaakin lehteä julkaisi Suomessa Tähti-Sarjat.
Samoihin aikoihin ilmestyi useita muita suosittuja italialaisia sarjakuvia Suomessa kuten Tex Willer (ilmestyy yhä Suomessa), Villi Länsi, Viidakko ja Gordon Jim. Ne olivat liuskakokoisia. Kilroy oli kooltaan niitä suurempi (noin A5).
Italiassa sarja ilmestyi 1946–1951 nimellä Amok. 1940-luvulla amerikkalaisilta kalskahtavat tekijänimet ovat varmaankin lisänneet sarjakuvan "hienoutta" vähän samaan tapaan kuin 1960-luvulla italowesterneissä. II maailmansodan aikaan ympäri maailmaa levisi amerikkalaisten sotilaiden mukana iskulause ja seinäteksti: "Kilroy was here!"
Kilroyn juonet olivat pulp-tyyliä ja se oli selvästi saanut vaikutteita Mustanaamio-sarjakuvasta. Kilroyn rakastettu oli nainen nimeltä Nikita. Lemmikkinään hänellä oli pantteri Kyo ja apurinaan lehtimies Bill. Tarinat sisälsivät paljon toimintaa ja eksoottisia paikkoja.
Antonio Canale (alias Tony Chan) ja Cesare Solini (alias Phil Anderson) ovat sarjakuvan alkuperäiset luojat. Canale piirsi myös Suomessakin julkaistua sarjakuvaa Agentti 13.
Ruotsissa Kilroy oli aikoinaan hyvin suosittu. Siellä sitä yritettiin viimeksi julkaista 1970-luvulla tavallisen sarjakuvalehden kokoisena, mutta suosio ei enää ollut entisensä. Piirtäjänä oli Francisco Cueto. Myös Rolf Gohs on piirtänyt Kilroyta Ruotsissa.
Ermin Gadžo
Ermin Gadžo (s. 19. toukokuuta 1990) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on Suomessa edustanut Veikkausliigan IFK Mariehamnia.
Gadžo on ennen Suomeen tuloaan edustanut Radnik Hadžićia (2000–2007), Slovan Libereciä (2008–2011) ja Čelik Zenicaa (lainalla 2010–2011). IFK Mariehamniin hän siirtyi kesken kauden 2011 kauden 2013 loppuun asti ulottuvalla sopimuksella. Hän pelasi kauden 2011 aikana 13 Veikkausliiga-ottelua ja teki niissä yhden maalin. Seuraavalla kaudella hän pelasi Veikkausliigassa 16 ottelua ja teki niissä neljä maalia.
Flaten
thumb|Flatenin ilmakuva.
Flaten on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella (Söderort), ja kuuluu hallinnollisesti Skarpnäckin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosan naapurikaupunginosia ovat Skarpnäcks Gård, Orhem ja Skrubba. Vuonna 2004 Flatenissa asui vain seitsemän ihmistä, maa-alaltaan kaupunginosa on 2,33 neliökilometrin suuruinen. Flatenissa sijaitsee Tukholman suurin ulkoilmauimala, Flatenbadet.
Flaten
Armeijaryhmä C
pienoiskuva|vasen|Heinrich von Vietinghoff Italiassa keväällä 1944. Armeijaryhmä C oli Saksan maavoimien armeijaryhmä toisessa maailmansodassa.
Marraskuussa 1943 Ranskaan siirrettävän armeijaryhmä B:n tehtävät Italiassa annettiin Armeijaryhmä C:lle. Pohjois-Italiassa armeijaryhmä C:tä komensi kenraali Heinrich von Vietinghoff ensin lokakuusta 1944 tammikuuhun 1945 ja uudelleen maaliskuusta 1945 toukokuuhun 1945.
Huhtikuussa 1945 armeijaryhmä muodostui Saksan 10. armeijasta, 14. armeijasta ja Italian Ligurian armeijasta. Armeijaryhmä antautui 2. toukokuuta 1945.
Janusz Sidło
Janusz Jan Sidło (19. kesäkuuta 1933 Katowice, Puola – 2. elokuuta 1993 Varsova, Puola) oli puolalainen yleisurheilija, joka kilpaili pääasiassa keihäänheitossa.
Sidło voitti peräti 14 kertaa maansa mestaruuden ja osallistui viisiin olympiakisoihin, joista parhaana saavutuksena olympiahopea Melbournessa 1956. Euroopan-mestaruuden Sidło voitti kaksi kertaa vuosina 1954 ja 1958. Lisäksi Ateenassa 1969 hän voitti vielä pronssia. Euroopan-mestaruuskilpailuihin Sidło osallistui vuosina 1954, 1958, 1962, 1966, ja 1969.
Sidło menehtyi Varsovan sairaalassa 2. elokuuta 1993 pitkäaikaiseen sairauteen.
Angra
Angra on brasilialainen power metal -yhtye. Se käyttää musiikissaan kansanmusiikkivaikutteita, minkä vuoksi yhtyeen musiikki luokitellaan usein progressiiviseksi metalliksi. Yhtye perustettiin vuonna 1991 São Paulossa.
Fair Isle
Fair Isle on Skotlantiin kuuluva saari Orkneysaarten ja Shetlandsaarten välissä. Se on hallinnollisesti osa Shetlandsaaria.
Fair Islella on ollut ihmisasutusta pronssikaudelta lähtien. 20. elokuuta 1588 voittamattoman armadan lippulaiva El Gran Grifón haaksirikkoutui saaren edustalla ja sen miehistö vietti saarella kuusi viikkoa. Hylky löydettiin 1970.
Banvit BK
pienoiskuva|Umut Yenice Banvit BK:n peliasussa vuonna 2008.Bandırma Basketbol İhtisas Kulübü on turkkilainen koripalloseura Bandırman kaupungista.
Seura on yltänyt Turkin pääsarjassa ja Turkin cupissa parhaimmillaan hopealle. Se on osallistunut useasti eurooppalaisiin seurakilpailuihin. Kaudella 2014–2015 Banvit ylsi EuroCupissa välieriin.
Joseph McCabe
thumb|Joseph McCabe Joseph McCabe (1867–1955) oli runsaasti ateistista kirjallisuutta tuottanut kirjailija. Nuoruudessaan hän oli katolisen kirkon pappi.
Biosfääri 2
thumb|right|Biosfääri 2. Biosfääri 2 on keinotekoinen suljettu ekosysteemi, joka sijaitsee Oraclessa Arizonassa. Se muistuttaa kasvihuonetta. Sen rakennuttivat Space Biosphere Ventures -yhtiön johtajat John P. Allen ja Margret Augustine. Rahoittajana toimi monimiljardardööri Edward P. Bass. Rakennus tehtiin vuosina 1987–1989. Tarkoituksena oli testata ihmisen elossasäilymistä esimerkiksi kuuasemalle tai Marsiin rakennetussa keinotekoisessa luonnossa, biosfäärissä. Biosfääri 2 maksoi 200 miljoonaa dollaria vuosina 1985-2007. 1990-luvulla asemalla tehtiin kaksi koetta. Ensimmäinen asemalla tehty koe takelteli pahoin suunnitteluvirheiden takia, ja toinen keskeytyi johtoryhmän riitaisuuteen.
Biosfäärin toiminta-ajatus
Maapallolla eletään valtavan suuressa biosfäärissä, jossa eläimet syövät kasveja ravinnokseen, ja ihmisten ja eläinten eritteitä voidaan käyttää kasvien ravinnoksi. Tällöin ravinteet kiertävät suljetussa ekosysteemissä. Kasvit poistavat ilmasta hiilidioksidia yhteyttämällä auringonvalon avulla. Näin Auringosta tuleva valo ja muu säteily pohjimmiltaan pitävät biosfäärin ekosysteemiä käynnissä.
Näin Biosfääri 2 oli mallinnettu "Biosfääri 1:n" eli maapallon mukaan. Käytännössä se oli suljettu kasvihuone, "kupu". Biosfääri 2:n ajatus oli kokeilla omavaraista suljettua biosfääriä, jossa kasvit tuottivat ravintoa ihmisille. Ne tuottivat Auringon valon avulla yhteyttämällä happea. Ihmisten tuottamaa orgaanista jätettä käytettiin lannoituksen ja niin edelleen. Ilma, ravinteet ja vesi oli tarkoitus kierrättää suljetussa järjestelmässä.
Suljetun biosfäärin ajatuksena oli testata esimerkiksi tulevan kuuaseman täysin suljettua elossapitojärjestelmää, jossa ilma, vesi ja ravinto kiertävät samaan tapaan kuin Maan ekosysteemeissä aurinkoenergian avulla. Suljettuja biosfäärejä voisi käyttää myös Mars-lennolla ja muualla avaruus­siirto­kuntien rakentamisessa.
Biosfääri 2:n ala oli 12700 m2, josta ekosysteemejä 8400 m2. Biosfäärissä oli erityyppisiä "kasvillisuusalueita". Siellä oli kasvihuonemaisessa tilassa sademetsää, suota, valta­merta, savannia ja aavikkoa jäljitteleviä alueita ja lisäksi peltoja asuinalueella. Sähkö tuotettiin luonnonkaasulla.
Biosfääri 2 mahdollisti myös biosfäärin opiskelun ja manipulaation aiheuttamatta haittaa Maapallon biosfäärille. Biosfääri-kokeeseen osallistujat suunnittelivat itse biosfäärin ja kokivat tämän takia projektin omakseen. Kokeen rahoitti öljypohatta Edward Perry "Ed" Bass. Osallistujat olivat tavanneet niitä venäläisiä, jotka tekivät elossapitokokeita. Kokeeseen osallistui mm. ympäristötutkija Jane Poynter, joka kirjoitti aiheesta jälkikäteen englanniksi julkaistun kirjan.
Ensimmäinen koe
thumb|Biosfääri 2 sisältä. Biosfäärissä tehtiin muutamia pieniä kokeita ennen ensimmäisiä pää­kokeita, joista viimeisessä Linda Laigh viipyi kuvussa kolme viikkoa. Vuosina 1991–1993 Biosfääri 2:n kupu oli suljettu, ja kahdeksan ihmistä eli sen sisällä. Koe alkoi 26. syyskuuta 1991, kun Roy Walford, Jane Poynter, Taber MacCallum, Mark Nelson, Sally Silverstone, Abigail Alling (tuli viime tipassa Silke Schneiderin tilalle), Mark Van Thillo ja Linda Leigh sulkeu­tui­vat ilmatiiviin kasvihuoneen eli "kuvun" sisään.
Koe ei onnistunut odotetusti. Viljelyalaa oli liian vähän kahdeksan ihmisen ravinnon tuottoon. Kasvit eivät tuottaneet tarpeeksi ravintoa, ja biosfäärin happipitoisuus laski aikaa myöten alun vähän yli normaalista 20,9 %:sta noin 16 kuukauden kuluttua 14,5 %:n tuntumaan. Tämä vastaa happipitoisuutta hieman yli 4000 metrin korkeudessa, mikä aiheuttaa monille hapenpuutteesta johtuvia sairastumisoireita. Pieni happimäärä johtui osin siitä, että betoniseinät imivät happea, mutta myös liian pienestä hapen tuotosta.
Hiilidioksidipitoisuus nousi korkealle, 3400 ppm:iin. Eräässä vaiheessa hiilidioksidia oli kesällä 1000 ppm ja talvella 4000-4500 ppm. Ongelmat johtuivat syksyllä pilvisyydestä, joka aiheutui poikkeuksellisista sääoloista. Kasvit eivät saaneet riittävästi auringon valoa.
Savannin ja sademetsän puumaiset kasvit olivat heikkoja, koska biosfäärin sisällä ei tuullut. Hiilidioksidipitoisuuden raju vaihtelu tappoi selkä­rankaisia ja pölyttäviä hyönteisiä. Sen sijaan kova­kuoriaisten ja muurahaisten määrä kasvoi räjähdysmäisesti.
Ihmiset näkivät biosfäärin sisällä ensimmäisen vuoden ajan nälkää, koska pellot tuottivat liian vähän. Kuvun sisällä viljellyt banaani, bataatti, papaija, riisi, vehnä ja muutama muu kasvi tuottivat kuvun asukkaiden ravinnosta 83 %. Biosfääri tuotti 80 % tarvittavasta ravinnosta.
Biosfäärissä asuttiin sovitut pari vuotta riidoista ja ongelmista huolimatta. Toisena vuonna ryhmä tuotti tonnin enemmän ruokaa kuin ensimmäisenä vuonna, ja kuvun asukkaat saivat painoaan takaisin.
Toinen koe ja projektin hajoaminen
Tämän jälkeen biosfääriin tehtiin parannuksia. Maalis­kuussa 1994 aloitettiin toinen koe, jossa olivat mukana johtaja Norberto Alvarez-Romo, John Druitt, Matt Finn, Pascale Maslin, Charlotte Godfrey, Rodrigo Romo ja Tilak Mahato. Tällä kertaa biosfääri ruokki kuvun sisällä olleet. Rahoituksen johtamisen erimielisyyksien johdosta Steve Bannon palkattiin uudelleen projektiin, tällä kertaa johtamaan projektia huhtikuun alusta lähtien. Kaksi ensimmäisellä kerralla mukana ollutta projektin jäsentä, nyt konsultteina toisessa kokeessa mukana olleet, Abigail Alling ja Mark Van Thillo halusivat varoittaa sisällä olevia projektin hallinnon muutoksista, ja tulivat sotkeneeksi projektin avaamalla biosfäärin ovet ulkopuolelta. Neljän päivän kuluttua johtaja Norberto Alvarez-Romo lähti pois kuvusta hänen projektia vetäneen vaimonsa erottamispäätöstä koskeneen oikeudenkäynnin vuoksi. Tilalle tuli Bernd Zabel, mies jota oli aiottu ensimmäisen kokeen johtajaksi.
Projektia ylläpitänyt Space Biospheres Ventures hajosi kesäkuun alussa 1994. Niinpä toinen projekti päättyi ennen aikojaan. 150 miljoonaa dollaria maksanut projekti joutui julkisen naurun ja pilkan kohteeksi. Projektiin osallistujat leimattiin lehdistössä hipeiksi. Tiedeyhteisössä kiisteltiin kokeista. Joidenkin mielestä kokeet olivat kuulentoihin verrattava seikkailu. Kokeilla saatiin tuloksia, joita ei pienemmillä biosfäärikokeilla olisi saatu. Toiset tutkijat pitivät kokeita vähämerkityksisinä ja vertasivat niitä muun muassa taidegalleriaan, teatteriin ja muihin ei-tieteellisiin kulttuuritoimintoihin epäillen kokeiden tieteellistä arvoa. Steve Bannon lähti projektista lopullisesti vuonna 1996, Tammikuussa 2005 Biosfääri 2 laitettiin myyntiin. Sen osti vuonna 2007 tutkimuskäyttöön Arizonan yliopisto.
Biosfääri 2 näytti, että suljetut keinotekoiset ekosysteemit ovat mutkikkaita, ja niissä voi tapahtua arvaamattomia asioita.
Kompienga
Kompienga on provinssi itäisessä Burkina Fasossa Estin alueella. Sen pääkaupunki on Pama, joka sijaitsee provinssin länsiosassa. Kompiengassa oli vuoden 2006 väestönlaskennassa 75 662 asukasta.
Andrea Evans
Andrea Evans (18. kesäkuuta 1957 – 9. heinäkuuta 2023 ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Yhdysvalloissa hänet tunnetaan monista saippuaoopperoista, joissa hän on näytteli. Evans näytteli muun muassa Tina Lordia sarjassa One Life to Live ja Tawny Moorea Kauniissa ja rohkeissa.
Vuonna 2004 Evans ja hänen aviomiehensä Steve adoptoivat Kylie-nimisen vauvan.
Goong
Goong on televisioyhtiö MBC:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Yoon Eun-hye, Ju Ji-hoon, Kim Jeong-hoon ja Song Ji-hyo.
Modernin elämän maalari ja muita kirjoituksia
Kokoelman essee "Modernin elämän maalari" ("Le Peintre de la vie moderne") ilmestyi 1863, ja sitä pidetään modernismin alkuna ja manifestina.
Sisällys
Teoksessa on Antti Nylenin johdanto "Kritiikin tila ahtaassa maailmassa: dandyismi ja edistys".
Elokuvamuisti
Elokuvamuisti on Katja Kallion vuonna 2007 julkaistu kirjoituskokoelma. Elokuva-aiheinen teos pohjautuu osittain TV-maailma-lehdessä julkaistuihin kolumneihin.
Kaljaasi Valborg
Kaljaasi Valborg on Porvoon maalaiskunnassa vuonna 1948 rakennettu puurakenteinen purjealus. Se oli yksi Porvoon seudulla 1940- luvulla rakennetuista 41 puurunkoisesta rahtipurjealuksesta, jotka oli varustettu apukoneella. Alun perin alus oli kaksimastoinen hiekkajaala, jonka käyttötarkoitus oli hiekan rahtaaminen. Sotien jälkeen rannikon rahtiliikenne hoidettiin juuri Valborgin kaltaisilla aluksilla, kun suuri osa maan rahti- ja kauppalaivastosta oli luovutettu sotakorvauksina Neuvostoliittoon. Samanlaisia aluksia on jäljellä enää muutama. Valborg hyväksyttiin toisena aluksena Museoviraston perinnelaivarekisteriin vuonna 1994.
1970-luvulla Valborgin ura rahtilaivana loppui ja vuonna 1977 Pääkaupunkiseudun Meripartiolaiset ry otti aluksen käyttöönsä. Valborg oli Pääkaupunkiseudun Partiolaisten koulupurjelaivana ja sillä järjestettiin muun muassa partioleirejä, leirikouluja ja myös rippileirejä. Viimeisin perinnepurjelaivan omistaja on Valborg Oy ja sen kotisatama on Halkolaituri Helsingin Pohjoisrannassa.
Leka Zogu
Leka Zogu (5. huhtikuuta 1939 – 30. marraskuuta 2011 ) oli Albanian kuningas Zogu I:n ja Kuningatar Geraldinen ainoa lapsi ja Albanian kruununprinssi. Hän vaati itselleen Albanian valtaistuinta.
Hänen isänsä Zogu I syrjäytettiin Albanian valtaistuimelta kaksi päivää Leka Zogun syntymän jälkeen. Leka kävi koulunsa Egyptissä ja Sveitsissä. Hänestä tuli Albanian kruununperillinen vuonna 1957, mutta Albania oli kommunistinen valtio eikä tunnustanut tätä. Zogu I:n kuoleman 1961 jälkeen Leka Zogusta tuli Albanian pakolaishallituksen julistuksella "albanialaisten kuningas Leka Zogu I". Julistus annettiin Hotel Bristolin juhlasalissa Pariisissa.
Vuonna 1975 Leka Zogu avioitui australialaisen Susan Cullen-Wardin kanssa, josta tuli kuningatar Susan, Biarritzissä, Espanjassa. Häät pidettiin Biarritzin kaupungintalolla. Häävieraina olivat muun muassa Espanjan diktaattori Francisco Franco ja prinssi Juan Carlos, joka oli Lekan hyvä ystävä, sekä monia maanpaossa eläviä monarkistisia albanialaisia. Häissä julistettiin Lekalle maljapuheessa ”Kauan eläköön kuningas.”
Leka oli palkannut itselleen thaimaalaisia henkivartijoita. Tämä oli Espanjan hallitukselle yllätys, mutta häntä ei karkotettu ennen kuin hänen asunnostaan löytyi asiapapereita salaisista asekaupoista. Leka, joka oli asunut Espanjan hallituksen suojeluksessa, joutui lähtemään maasta.
Viimeksi hän asui Tiranassa Albaniassa ja oli aktiivinen maan politiikassa. Vuonna 1997 Albaniassa äänestettiin hallitusmuodon palauttamisesta monarkiaksi, mutta kahden kolmasosan enemmistö hylkäsi ehdotuksen. Zogu väitti äänestystä väärennetyksi.
Kuningatar Susan kuoli 17. heinäkuuta vuonna 2004. Heillä oli yksi lapsi, prinssi Leka Anwar Zog Reza Baudouin Msiziwe.
Birdy Sweeney
Sweeney syntyi Dungannonissa, Irlannissa köyhään kymmenlapsiseen perheeseen. Lapsuudessaan hän oli taitava lintujen lauluäänten matkija ja sai lempinimen "Birdy". Lintujen laulun matkiminen johti hänet näyttelemisen pariin. Hän aloitti uransa stand-up -koomikkona ja siirtyi vakavien näytelmäroolien pariin suhteellisen vanhana. Tästä huolimatta hän ehti esiintyä useissa televisio- ja elokuvatuotannoissa.
40-vuotiaana Sweeney sai sydänkohtauksen, ja hän sairasti diabetestä koko elämänsä ajan. Sweeney menehtyi St. Vincentin sairaalassa Dublinissa 68-vuotiaana vuonna 1999. Kuolinsyyksi epäiltiin sydänkohtausta.
Scott Fahlman
Scott Fahlman (s. 21. maaliskuuta 1948 Medina, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tietokoneasiantuntija ja tutkija. Hänet tunnetaan ohjelmointitaidoistaan, ja häntä pidetään hymiöiden keksijänä. Hän työskentelee Carnegie Mellon -yliopistossa. Hän opiskeli Massachusetts Institute of Technologyssa ja valmistui sieltä Ph.D:ksi vuonna 1977.
Scott Fahlman käytti hymiöitä ensimmäisen kerran sähköpostiviestissä 19. syyskuuta 1982. Tässä kyseinen viesti:
Pohjois-Pohjanmaan kesäyliopisto
Pohjois-Pohjanmaan kesäyliopisto on Oulussa kotipaikkaansa pitävä, Pohjois-Pohjanmaan kesäyliopisto r.y.:n ylläpitämä suomalainen kesäyliopisto. Se on perustettu vuonna 1951. Sivutoimipisteet kesäyliopistolla on Kuusamossa, Raahessa, Ylivieskassa ja Pyhäjärvellä. Vuonna 2015 yksittäisiä kursseja järjestettiin lisäksi Hailuodossa, Iissä, Kalajoella, Lofooteilla (Norjassa), Nivalassa ja Pyhäjoella.
Vuonna 2015 kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 866 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 15 834 opiskelijaa. Annettujen oppituntien määrällä (yhteensä 17 974 oppituntia vuonna 2015) mitattuna Pohjois-Pohjanmaan kesäyliopisto antoi Suomen toiseksi eniten opetusta antanut kesäyliopisto vuonna 2015 Helsingin seudun kesäyliopiston jälkeen. Opetuksesta huomattava osa (415 opintojaksoa) oli avoimen yliopiston opetusta. Näille kursseille osallistui yhteensä 6 699 opiskelijaa, jotka suorittivat kursseilla yhteenlaskettuna 11 159 opintopistettä. Opettajakuntaan kuului yhteensä 359 henkilöä, joista avoimessa yliopistossa opetti 173, joista professoreja tai dosentteja oli 84. Muussa kuin avoimessa yliopisto-opetuksessa opetusta antoi 186 opettajaa.
Pohjois-Pohjanmaan kesäyliopisto rahoitti toimintaansa ensisijaisesti opiskelijamaksuilla (51,7 % kaikista tuloista) ja valtion maksuosuudella (38,7 %). Kuntien maksuosuudet muodostivat 4,0 prosenttia ja hankkeina tai tilauskoulutuksista saatiin 5,6 % vuoden 2015 tuloista.
Teijo Erkinharju
thumb|Twist Twist Los Bastardos Finlandesesin rumpalina Lahdessa 5.5.2007 Teijo Tapani ”Twist Twist” Erkinharju (s. 24. tammikuuta 1962 Kuusankoski) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Peer Güntin pitkäaikaisimpana rumpalina (1981–2005). Erkinharjun muita yhtyeitä ovat olleet muun muassa Leningrad Cowboys, Los Bastardos Finlandeses, Road Crew, Daavid & Goljat, Daltons, Devil’s Milk sekä MegaSnake. Tällä hetkellä Erkinharju soittaa The Zönk! -yhtyeessä. Hän on toiminut myös sessiomuusikkona.
Erkinharju tunnetaan räväkästä ja nopeasta soittotyylistään. 1980-luvulla hän käytti enimmäkseen Pearl-merkkisiä settejä, jotka sisälsivät kaksi bassorumpua ja mm. neljä octobania. Nykyisin Erkinharju soittaa Drum Workshopin rummuilla ja käyttää pääasiassa vain yhtä bassorumpua. Paiste-merkkisiä symbaaleja hän on käyttänyt lähes koko uransa.
Erkinharjulle ollaan pystyttämässä patsasta Kouvolan keskustaan. Patsaan tekee kouvolalainen taiteilija Jonne Pitkänen.
Kurja Belgia!
'''Kurja Belgia! Muistiinpanoja ja kirjeitä 1864–1866''' on valikoima Charles Baudelairen kirjoituksia, jotka on suomentanut Antti Nylén. Teoksen julkaisi Sammakko vuonna 2003.
Leipzigin taistelu
Taistelun kulku
Taistelu alkoi Napoleonin hyökätessä Ruotsin kruununprinssi Kaarle Juhanan joukkoja vastaan, mutta nämä väistivät. Napoleon jäi kolmen vihollisarmeijan osittain saartamaksi ja perääntyi kohti Leipzigin kaupunkia. Liittoutuneet aloittivat taistelun, jossa he käyttivät pääosin samoja taktiikkoja kuin Napoleon aikanaan. Taistelukentällä jylisi yli 2 000 tykkiä. Napoleon onnistuttiin yllättämään monella tavalla, sillä ensinnäkään hän ei ollut uskonut vihollistensa hyödyntävän tykkien tulivoimaa niin tehokkaasti ja toiseksi hän oli uskonut Gebhard von Blücherin saapuvan joukkoineen taistelukentälle myöhemmin.
Pahimman yllätyksensä Napoleon koki vasta taistelun ensimmäisen päivän jälkeisenä aamuna. Liittoutuneet olivat tuoneet taistelukentälle 110 000 miestä lisäjoukkoja. Venäläisiä oli 50 000 ja ruotsalaisia ja saksalaisia yhteensä 60 000. Taistelu jatkui ja Napoleon perääntyi. Hän tiesi häviävänsä, sillä ammukset olivat lopussa, vihollisia oli enemmän ja hänen armeijansa oli kokematon. Napoleonin oli tarkoitus vetäytyä Leipzigin kaupunkiin ja räjäyttää silta heti, kun viimeiset ranskalaiset olivat ehtineet yli. Hänen joukkonsa kuitenkin hätäilivät ja 20 000 ranskalaista sotilasta jäi sillan väärälle puolelle. Napoleon joutui pakenemaan Ranskaan menettäen yhden armeijansa.
Taistelun paikalla on nykyään valtava muistomerkki. thumb|left|350px|Kansojen taistelun muistomerkki (panoraama, 2007)
Tulosmatriisi
Tulosmatriisi on organisaatioiden toiminnanohjauksen tunnuslukujärjestelmä, jonka avulla voidaan kuvata toiminnassa tavoiteltavat tulokset. Nykyaikainen johtamisajattelu perustuu hajautettuun tulosvastuuseen ja tunnuslukujärjestelmän tarkoitus on tämän ajatteluun mukaisessa johtamisessa operationalisoida tulosvastuu eli tehdä se mitattavaksi suureeksi. Tulosmatriisi on yksittäisistä tunnusluvuista koostuva mittaristo, jonka avulla tulosvastuu voidaan määritellä mittaamista varten organisaatiossa. Tulosmatriisin avulla voidaan määrittää toiminnan tuloksen mukainen tulospalkkio. Tulosmatriisi nimenä kertoo, että se on matriisin muotoinen väline. Alkuosa tulos tarkoittaa toiminnan tavoitteen toteutumaa käytännössä eli toteutunutta tulosta. Käsitteet tulosjohtaminen, tulosvastuu, tulosmatriisi ja tulospalkka muodostavat käsiteperheen, jossa tulos tarkoittaa samaa asiaa.
Tulosmatriisista käytetään myös nimiä tulospalkkiomatriisi, tavoitematriisi, tuottavuusmatriisi ja suorituskykymatriisi. Suomessa tulosmatriisia on käytetty 1980-luvulta lähtien teollisuuden, kaupan ja palvelun aloilla tulosvastuun määrittelyyn ja mittaamiseen sekä tuloksesta palkitsemiseen.
Tunnuslukujärjestelmän idea
Toiminnan mittaamiseen ja ohjaamiseen käytetään tunnuslukuja, jotka kertovat suorituskyvyn muutoksista vastuualueella. Tunnusluvulle annetaan tavoitearvo, johon toteutunutta kehitystä verrataan. Tunnusluku on absoluuttisen tai suhteellisen mittauksen tulos kiinnostuksen kohteesta. Yksittäisiä tunnuslukuja voidaan kytkeä toisiinsa, ja näin syntyy tunnuslukujärjestelmä. Tunnusluvut ja tunnuslukujärjestelmät ovat suosittuja toiminnan ohjauksessa, koska niiden käyttö on koettu tarkoituksenmukaiseksi - kohtuullisella työllä saadaan aikaan mittaustapa, joka tuottaa riittävän oikeaa tietoa kohdeasiasta eli tulosvastuusta ja sen toteutumisesta.
Tunnuslukujärjestelmillä ei yleensä pyritä mahdollisimman harhattomaan kokonaisvaltaiseen mittaamiseen, vaan tavoitteena on mitata tilannekohtaisesti kiinnostavia ja tärkeitä tekijöitä, esimerkiksi niitä tekijöitä, joihin suunnittelukaudella on tarkoitus saada aikaan suotuisa muutos. Mittaus voidaan tällöin kohdistaa suhteellisen harvoihin tekijöihin, mikä tekee mittauksesta yksinkertaisen ja helposti käytäntöön soveltuvan. 300px|thumb|Tulosmatriisi vuodelta 1984 (Saari 1990)
Tulosmatriisin ominaisuudet
Oheinen tulosmatriisin perusesimerkki kuvaa tyypillistä sovellusta. Kuten sen sisällöstä voi päätellä, se kuvaa operatiivista vastuualuetta, prosessiteollisuuden valmistusyksikköä. Esimerkissä kaikki sen menestystekijät ovat tavalla tai toisella tuottavuuden osatekijöitä. Tulosmatriisin ominaisuudet voi tunnistaa sen rakenneosien avulla, joita voidaan tunnistaa yhdeksän:
Ensimmäinen menestystekijä tuotettu määrä kertoo jonkinlaisesta pullonkaulatekijästä, koska aikaansaadun tuotannon määrää arvostetaan. On selvää, että tuotosmäärä vaikuttaa tuottavuuteen. Seuraavassa tekijässä halutaan varmistaa, ettei määrää tehdä laadun kustannuksella. Vajaalaatu on selvä tuottavuuden osatekijä ja sitä on yleensä helppo mitata. Sähkön ja höyryn kulutukset – niin kuin kaikki kulutusluvut – ovat tuottavuuden käänteislukuja ja sellaisena paljon käytettyjä liiketoiminnassa. Raaka-ainehukka on suoraan tuottavuutta samoin kuin työn tuottavuuskin. Tulosmatriisin avulla voidaan yksinkertaisesti havaita, mikä on tuottavuuden kannalta tärkeää.
Tulosmatriisi ohjauksen välineenä
Tulosmatriisi on mittausväline, mutta se on myös ohjausväline. Ohjaus on prosessi, jonka tarkoitus on saada halutut asiat tehdyiksi. Ohjausprosessi koostuu erilaisista osaprosesseista. Tulosmatriisiohjauksessa eri vaiheiden kuvaamiseksi ohjaus jaetaan neljään peräkkäiseen osaprosessiin seuraavasti:
Sopiminen on tulosmatriisiohjauksen lähtökohta ja tarkoittaa tulosmatriisin luomista siten, että se perustuu osapuolten yhteisymmärrykseen. Syntynyt tulosmatriisi on sopimus, jossa sovitaan muun muassa, mitkä asiat ovat tärkeitä vastuualueella, miten niitä mitataan, miten vastuut jakaantuvat, miten palkitaan. Tästä sopimuksesta käytetään myös nimitystä tulossopimus. Yhteistoiminta on tähän sopimukseen perustuvaa toimintaa, jossa on tarkoitus saada yhteisesti sovitut ja halutut asiat tehdyiksi. Toiminta tapahtuu muuttuvissa olosuhteissa, mikä antaa lisäpiirteen tämän vaiheen ohjaamiseen. Raportointi on tekemisen tulosten mittaamista, raportointia ja palkitsemista. Raportointi tuottaa jatkuvaa palautetta toimintaan ja sitä kautta impulsseja korjaaviin toimenpiteisiin. Kehityskeskustelu on kokonaissuoritusta ja -kehitystä arvioiva keskustelu, joka on linkki päättyneen ja uuden sopimuskauden välillä. Jokaista välinettä ja prosessia on ylläpidettävä ja kehitettävä, mistä syystä järjestelmän ylläpito ja kehittäminen muodostavat yhden toiminnallisen kokonaisuuden. (Saari 2004)
Ohjauksen mallinnustehtävät
Liiketoiminnan ohjauksessa – saada halutut asiat tehdyksi – on kaksi mallinnustehtävää. Ensinnäkin on mallinnettava tavoitteellinen toiminta. Toiseksi on mallinnettava mittauksia varten tavoitteellisen toiminnan kohde eli se liiketoiminnan vastuualue, jota halutaan ohjata. Tässä on kysymys vastuualueen mallintamisesta taloudellisena ilmiönä.
Tulosmatriisin syntyhistoria
Yhdysvaltalainen tohtori James L. Riggs esitelmöi vuonna 1984 Oslon tuottavuuskonferenssissa tässä kuvatusta tulosmatriisista otsikolla ”The Objective Matrix: A Versatile and Proven Method to Achieve Accountability and Motivation through Productivity Measurement”. Riggs toimi tuolloin Oregonin tuottavuuskeskuksen johtajana Yhdysvalloissa. Tuottavuuskeskus oli hänen perustamansa vuonna 1980. Sen tarkoitus oli tukea alueellisesti pientä ja keskisuurta liiketoimintaa tuottavuuteen ja tehokkuuteen liittyvissä kysymyksissä. Tutkimuskeskuksessa harrastettiin tutkimus- ja kehitystoimintaa ja niiden tuloksia raportoitiin seminaareissa. Tulosmatriisi on yksi tämän tutkimuskeskuksen aikaansaannoksista. (Riggs 1984)