cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Matera
Kulttuuri
Materan katedraali on peräisin 1200-luvun lopulta. Matera on valittu Euroopan kulttuuripääkaupungiksi 2019.
Elokuvaus
Materan ympäristö on tunnettu kuvauskohde, ja se on toiminut monien filmien kuvauspaikkana. Alueella on kuvattu muun muassa elokuvat The Passion of the Christ, Matteuksen evankeliumi, Kristus pysähtyi Eboliin, The Omen, Wonder Woman ja 007 No Time to Die.
Mariolina Venezian luoma suoraviivainen dekkarihahmo toimii Materan syyttäjänä tv-sarjassa Syyttäjä Imma Tataranni.
Materan luola-asumukset
Sassi di Matera, sananmukaisesti Materan kivet, on Materan vanhakaupunki. Sassissa on satoja huokoiseen kallioon koverrettuja asuntoja ja muun muassa kirkkoja, jotka ovat olleet tuhansia vuosia käytössä. Viime vuosikymmeninä niitä on kehitetty matkailukohteiksi. Materan luola-asumukset ja kirkkot on Unescon maailmanperintökohde.
Liikenne
Matera on syrjässä valtaväyliltä. Materaan on Ferrovie Appulo Lucane -yhtiön junayhteys Barista sekä linja-autoyhteys muun muassa Barista, Napolista ja Salernosta.
Ystävyyskaupungit
Materan ystävyyskaupunkeja ovat:
Sunny Day
”Sunny Day” on Kristiina Wheelerin eskoisalbumin Hitchin to Helsinki ensimmäinen single. Kappale sai ensisoittonsa The Voicen Ensireaktiossa 20. toukokuuta 2008, päivää myöhemmin se oli ladattavissa MTV3 Store Download sekä Helsingin Sanomien Musiikkilataamo -palveluissa. 4. elokuuta 2009 kappale oli saataville myös muista digikaupoista.
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Misko Iho. Helsinkiläisessä Dubrovnik -ravintolassa kuvatussa videossa esiintyy myös näyttelijä Tommi Korpela.
Polessk
thumb|75px|Polesskin vaakuna. Polessk on kaupunki Kaliningradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kuurinhaffiin laskevan Deimajoen varrella 49 kilometriä Kaliningradista koilliseen. Kaupunki on Polesskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Kaliningradin ja Sovetskin välinen rautatie. Asukkaita on 7 600 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on perustettu 1200-luvulla. Vuoteen 1945 saakka se kuului Saksan Itä-Preussiin nimellä Labiau. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1946. Kaupungissa toimii mm. elintarviketeollisuutta.
Garamantit
Garamantit olivat Saharan autiomassa, Fezzanin alueella Libyassa asunut berbereistä ja paimentolaisista polveutunut heimokansa. Garamantit saapuivat alueelle ennen vuotta 1000 eaa, ja heidän valtakuntansa oli vaikutusvaltaisimmillaan vuosien 500 eaa. ja 500 jaa. välillä. Asuinpaikkoja on paikannettu satelliittikuvista, ja brittiläiset tutkijat toivovat, että Gaddafin vallan kaaduttua seutuja päästään toden teolla tutkimaan.
Thoralf Hagen
Thoralf Hagen (22. syyskuuta 1887 Oslo – 7. tammikuuta 1979 Oslo) oli norjalainen soutaja. Hän edusti Christiania Roklubia. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä, jossa hän oli mukana saamassa pronssia sekä perämiehellisessä nelikossa että kahdeksikossa.
Garamantit
Garamantit jättivät jälkeensä lukuisia tifinagh-kaiverruksia, mutta näiden ja Herodotoksen sekä muiden klassisten kirjailijoiden havaintojen lisäksi tästä merkillisestä kansasta tiedettiin vain vähän ennen modernien arkeologisten metodien kehittymistä. Garamantien jälkeensä jättämistä laajoista raunioista vain pieni osa on kaivettu esiin, mikä osaltaan rajoittaa tämän päivän tietämystä.
Garamantien valtakunta
thumb|300px|German [[kasbah eli linnake paljastui arkeologisissa kaivauksissa.]] Garamantien poliittinen valta rajoittui enimmäkseen noin 400 kilometriä pitkään keitaiden ketjuun Wadi al-Ajalissa, mutta kauppareitit läntisestä Sudanista Välimerelle kulkivat Garamantien valtakunnan lävitse, ja he hallitsivat aavikoiden karavaaneja aina Ghadamiksesta Niger-joelle ja Egyptistä Mauretaniaan. Karthagolaiset palkkasivat heitä kuljettamaan muun muassa kultaa ja norsunluuta Sudanista varastoihinsa Välimerellä.
Garamantit rakensivat laajoja foggaroiksi kutsuttuja maanalaisia kastelutunneleita, joiden avulla he saattoivat viljellä muuten kuivaa maata. Foggarat saivat aavikon kukoistamaan, ja samalla väestö kasvoi ja urbanisoitui. Tunneleiden yhteispituus saattoi suurimmillaan olla jopa 20 000 kilometriä. Laajan tunneliverkoston ylläpito ja väestönkasvun aiheuttama laajennuksen tarve tarkoittivat suurta työvoiman tarvetta, jonka garamantit ratkaisivat tekemällä ryöstöretkiä ja ottamalla orjia naapurikansojen piiristä.
Garamantien vauraudesta ja teknisestä taitavuudesta todistavat myös heidän kivestä rakennetut kaupunkinsa, sekä yli 50 000 pyramidin muotoista hautakammiota. Joidenkin arvioiden mukaan hautakammioita saattaa olla jopa 120 000.
Aavekipu
Aavekipu, haamukipu tai aavesärky on kivun tunne amputoidussa raajassa (myös haamuliikkeen aistiminen on mahdollista). Tämä kipuaistimus johtuu luultavasti ärsykkeistä, jotka tulevat amputoitua raajaa huoltaneista hermoista. Potilas tuntee pystyvänsä liikuttavan amputoitua raajaansa aivan normaalisti, vaikka sitä ei enää ole. Uusimpien tutkimusten mukaan haamukipua voi esiintyä jopa silmässä silmäleikkauksen jälkeen.
Myllymäki
Myllymäki tarkoittaa seuraavia:
Myllymäki-nimisiä henkilöitä
Myllymäki on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Katso myös
Aiheeseen liittyvät läheisesti myös
Liettua kesäolympialaisissa 2008
Liettua osallistui Pekingin kesäolympialaisiin 2008 71 urheilijan joukkueella. Maa saavutti näissä olympialaisissa viisi mitalia: purjehduksessa Gintarė Volungevičiūtė voitti hopeaa Laser Radial -luokassa ja pronssia voittivat Mindaugas Mizgaitis kreikkalais-roomalaisessa painissa sekä Virgilijus Alekna miesten kiekonheitossa. Parhaiten maa menestyi nykyaikaisessa viisiottelussa, jonka miesten kilpailussa Edvinas Krungolcas voitti hopeaa ja Andrejus Zadneprovskis pronssia. Kisojen mitalitilastossa Liettua sijoittui 57. tilalle.
Tollef Tollefsen
Tollef Tollefsen (2. kesäkuuta 1885 Stavanger – 28. maaliskuuta 1963 Stavanger) oli norjalainen soutaja, joka edusti Stavanger Roklubia. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä, jossa hän oli mukana saamassa pronssia kahdeksikossa.
Liettua kesäolympialaisissa 2008
Liettuan joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi koripalloilija Šarūnas Jasikevičius.
Kerto
Kerto eli toisinto on runoudessa jotain tiettyä asiaa koskevan ilmaisun toistaminen eri sanoilla. Kerto voi kertoa asiasta myös eri näkökulmasta tai jopa asian vastakohdan. Kertoa käytetään varsinkin kalevalamittaisessa runoudessa, jossa se on tärkeä tehokeino. Kalevalamittaisessa runoudessa kerto koskee peräkkäisiä säkeitä siten, että yksi säe on toisen toisinto. Esimerkiksi
Kiinni on ja pysyy
Kiinni on ja pysyy – Pekan ja Pätkän uusia seikkailuja on vuonna 1955 valmistunut Armand Lohikosken ohjaama Pekka Puupää -sarjan viides elokuva. Elokuvan on käsikirjoittanut Reino Helismaa ja tuottanut Suomen Filmiteollisuus.
Kerto
Toisintonimi on erisnimen kertona eli toisintona käytetty toinen erisnimi. Esimerkki toisintonimen käytöstä:
Sodar
thumb|Sodar Sodar (lyhenne sanoista sonic detection and ranging) eli äänitutka on akustinen kaukokartoituslaite, jolla mitataan keskimääräis- ja turbulenssisuureiden pystyprofiileja ilmakehän rajakerroksessa. Laitteen mittausalue ulottuu useisiin satoihin metreihin (20–400 m) riippuen mittalaitteen mallista ja ilmakehän tilasta.
Kiinni on ja pysyy
Juoni
Johtaja Kiivas on huonolla tuulella, koska hänen vuokralaisensa Pekka ja Pätkä eivät maksa vuokraansa ja terrorisoivat naapureita omituisilla keksinnöillään. Yksi elokuvan keksinnöistä on Pekan käkikello, joka aina jonkun paikalla olevan valehdellessa alkaa huutaa: "Pekka Puupää, Pekka Puupää". Kun johtaja ja hänen sihteerinsä neiti Soma Koivu saapuvat kovistelemaan Puupäitä, nämä ovat juuri keksineet ruudin ja räjäyttävät itsensä ulos talostaan. Lisäksi he liimaavat vahingossa johtajan kiinni tuoliin keksimällään superliimalla. Raivostunut johtaja erottaa sihteerinsä tämän nauraessa hänen kommelluksilleen ja marssii ulos. Pekka ja Pätkä palkkaavat neiti Koivun taloudenhoitajakseen, koska Justiina on lähtenyt maalle pakoon rottasotaa.
Sodar
Sodaria käytetään tutkittaessa yläpuolisen tuulen nopeutta tai ilmakehän stabiilisuutta (epäsuorasti). Sen sovellukset vaihtelevat laajasti ilmakehän dispersion tutkimuksesta, tuulivoimaloiden sijoituspaikkojen suunnitteluun ja kovan tuulen varoituksiin.
Toiminta
Sodar-laitteet perustuvat ilmakehän lämpötilan ja tuulen nopeuden vaihtelun aiheuttamaan äänen sirontaan. Laite lähettää pystysuoran äänipulssin ylöspäin ja mittaa paluusignaalin Doppler-siirtymän sekä intensiteetin, joista voidaan saada selville rajakerroksen tuulen nopeus, suunta sekä turbulenttinen luonne. Tuulikentän pystyprofiili pystytään luomaan ottamalla useampia vastaavia mittauksia.
Kiinni on ja pysyy
Juoni
Johtaja Kiivas usuttaa konstaapeli Kankaan Puupäiden kimppuun, mutta konstaapeli vain ihastuu heidän taloudenhoitajaansa. Pekka ja Pätkä keksivät aineen, joka tekee astioista särkymättömiä, menevät esittelemään sitä posliinikauppaan ja onnistuvat särkemään suuren osan kaupan sisällöstä. Pätkä ryhtyy katuvalokuvaajaksi ja kuvaa tietämättään kolme pankkirosvoa näiden poistuessa pankista. Rosvot yrittävät saada kuvan haltuunsa kutsumalla Pekan ja Pätkän luokseen, mutta nämä pääsevät karkuun liimaamalla rosvot kiinni lattiaan.
Pekka ja Pätkä menevät Teräsmies-elokuvan koekuvauksiin. Pekka saa roolin Teräsmiehenä ja Pätkä gangsteripomona, heitä vaanivat pankkirosvot pestataan erehdyksessä gangsterirooleihin. Puupäät onnistuvat ajamaan kuvauspaikan kaaokseen, minkä seurauksena myös rosvot joutuvat kiikkiin, ja kaksikko saa sievoisen palkkion. Myös konstaapeli ja taloudenhoitaja saavat toisensa. Lopussa Pätkä paljastaa, ettei hänen kamerassaan edes ollut filmiä, koska hänellä ei ollut varaa siihen. Käsirautojen puutteessa rosvojen kädet liimataan superliimalla yhteen, johon kaverukset toteavat: "Kiinni on ja pysyy".
Arviot
Aikalaisarviossaan Kauko Peltola (Satakunnan Kansa) oli huolissaan siitä että "tällaiset elokuvat" ovat sarjakuvien tavoin kulttuurivaara lapsille. Myös Leo Nordbergin (Uusi Suomi) arviossa elokuva on "tällaista roskaa". Valma Kivitie (Elokuva-Aitta) ei kuitenkaan tyrmännyt elokuvaa: "Tällä kertaa Helismaan juttu on edellisiä hauskempi ja intoutuneemmin esitettykin".
Televisioesityksen aikaan TV-maailman kriitikko Henri Waltter Rehnström arvioi, että elokuva on katkeamattoman vauhdikas ja juonellisesti eheä. Siten se on Helismaan käsikirjoittamista elokuvista paras. Myös Lohikosken ohjaus saa kiitosta sujuvana. Elokuvassa on Rehnströmin mukaan hauskoja yksityiskohtia ja herkullisia sivuhenkilöitä, kuten Ossi Elstelän heikkohermoinen elokuvaohjaaja.
Barbara Hannigan
Hannigan valmistui Toronton yliopistosta musiikin maisterin arvolla vuonna 1999. Hän opiskeli myös muun muassa Haagissa, Alankomaissa. Hän on esiintynyt kymmenissä oopperoiden kantaesityksissä usein juuri häntä varten luoduissa rooleissa. Näiden kantaesitettyjen oopperoiden joukkoon lukeutuvat Louis Andriessenin Writing to Vermeer, Michel van der Aan One ja Pascal Dusapinin Passion. Muita säveltäjiä, joiden teosten esityksiin Hannigan on osallistunut, ovat olleet muiden muassa George Benjamin, Pierre Boulez, Unsuk Chin, Henri Dutilleux ja György Ligeti. Hän on ollut mukana esittämässä myös kanadalaisia teoksia, joihin kuuluu Claude Vivierin Lonely Child. Vaikka Hannigan on pääasiallisesti keskittynyt nykytaidemusiikkiin, on hän tulkinnut myös perinteisiä rooleja sellaisten säveltäjien kuin Wolfgang Amadeus Mozartin ja Gioacchino Rossinin teoksissa.
Hannigan on tehnyt yhteistyötä sellaisten kapellimestareiden kuin Boulezin, Simon Rattlen, Susanna Mälkin, Kent Naganon, Esa-Pekka Salosen ja Peter Oundjianin kanssa. Oman ensiesiintymisensä kapellimestarina Hannigan toteutti vuonna 2010 johtamalla Théâtre du Châteletissa Igor Stravinskia. Ensimmäisen albuminsa (Crazy Girl Crazy), jolla Hannigan esiintyy sekä laulajana että kapellimestarina, hän julkaisi vuonna 2017. Tämä albumi toi hänelle Juno- ja Grammy-palkinnot vuonna 2018.
Sega Saturn
Sega Saturn (, Sega Saturn) on Segan 32-bittinen videopelikonsoli, joka julkaistiin 22. marraskuuta 1994 Japanissa ja toukokuussa 1995 Yhdysvalloissa. Ensimmäisenä myyntipäivänä Japanissa laitetta myytiin 170 000 kappaletta.
Sega Saturn piti aikanaan toista sijaa konsolimarkkinoilla myydessään Japanissa paremmin kuin Nintendon Super Famicom ja Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa vuorostaan paremmin kuin Nintendon Super Nintendo Entertainment System eli SNES. Sega Saturn kuitenkin kadotti jalansijaansa uusille tulokkaille, Sonyn PlayStationille ja Nintendon pelimoduuleihin perustuvalle Nintendo 64:lle.
Japanilainen Sega Saturn tuotiin kiireessä markkinoille vain viikkoja ennen kilpailijaansa Sonyn PlayStationia, mikä johti siihen, ettei koneelle ollut saatavissa kovinkaan monta peliä julkaisuhetkellä. Japanissa Sega Saturn myi hyvin ollen myyntilistojen toisella sijalla, kun taas Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa paremmin myynyt Nintendo 64 oli kolmannella sijalla. Konsolin viimeinen peli oli Yuukyuu Gensoukyoku Hozonban Perpetual Collection, joka julkaistiin Japanissa 4. joulukuuta 2000.
Kehitystyö
Sega oli luonut menestyksekkään Mega Drive -konsolinsa rinnalle laajennusosia, kuten Sega Mega-CD:n ja Sega 32X:n. Nämä lisävarusteet olivat kuitenkin jakaneet kuluttajien mielipiteet, ja Sega alkoi kehittää kokonaan uutta konsolia.
Kolmiulotteisten polygonien mallinnuksessa oli ongelmia siinä suhteessa, että Saturnin grafiikkasuoritin oli suunniteltu prosessoimaan pääasiassa nelikulmaisia polygoneja, kun taas kilpailijoiden konsolit perustuivat kolmiomuotoisiin polygoneihin. Monien pelikehittäjien grafiikkaohjelmat perustuivatkin juuri kolmiopohjaisiin muotoihin, joten Saturnille pelejä käännettäessä jouduttiin tekemään usein ylimääräistä työtä. Oikein tehtynä neliömuotoisista polygoneista sai varsin näyttäviä käyttämällä niille suunniteltuja tekstuureja. Suhteellisen pienellä muisti- ja laskuteholla voitiin valmistaa monimutkaisia muotoja käyttämällä pieniä tekstuuritiedostoja, vaikkakin näiden muotojen ohjelmoiminen oli vaikeaa.
Julkaisu
pienoiskuva|vasen|Ensimmäisen sukupolven japanilainen versio. pienoiskuva|vasen|Toisen sukupolven japanilainen versio. Saturn oli alun perin suunniteltu julkaistavaksi Yhdysvalloissa 2. syyskuuta 1995. Toukokuussa 1995 järjestetyillä E3-messuilla Sega kuitenkin yllätti messuvieraansa ilmoittamalla, että konsolia saa kaupoista heti messujen jälkeen. Konsolin lähtöhinnaksi ilmoitettiin 399 dollaria, ja Sony vastasi tähän ilmoittamalla syyskuussa julkaistavan PlayStation-konsolinsa julkaisuhinnaksi 299 dollaria.
Pelaajat eivät olleet ainoita, jotka yllättyivät Saturnin ennenaikaisesta julkaisusta: jotkut jälleenmyyjät, kuten Wal-Mart ja KB Toys, jäivät kokonaan ilman konsoleita sen julkaisuhetkellä. KB Toysin johto suuttui tästä niin, että kieltäytyi ottamasta Saturnia lainkaan myyntivalikoimaansa.
Jotkin yhtiöt julkaisivat omat versionsa Saturn-konsolista: JVC (Victor V-Saturn), Hitachi (Hi-Saturn) ja Samsung (Samsung Saturn).
Tekniset tiedot
Saturn on periaatteessa tehokas laite, sillä siinä on kaksi keskussuoritinta ja jopa kuusi omaan tehtäväänsä suunniteltua erikoispiiriä. Mutkikkuudesta johtuen siitä oli kuitenkin hyvin vaikeaa saada irti laitteen täyttä tehoa. Rinnakkaisuuteen perustuva laitteisto oli liian monimutkainen monille pelikehittäjille. Jopa AM2:n Yu Suzuki sanoi, että vain yksi sadasta ohjelmoijasta on tarpeeksi hyvä saadakseen Saturnista irti kahden keskussuorittimen koko tehon. Tavallisesti ohjelmoija pystyi ylittämään yhden suorittimen tehon vain puolitoistakertaisesti.
Saturnin teknisen mutkikkuuden on sanottu seuranneen siitä, että Saturnin oli alun perin tarkoitus tukea pääasiassa 2D-grafiikkaa. Vasta suunnittelun loppuvaiheessa Sega pyrki lisäämään tuen 3D-grafiikalle. Parhaimmillaan kaksi keskussuoritinta pystyivätkin varsin kelvollisiin 3D-temppuihin, mutta niiden ohjelmointi oli hankalaa. Kilpailija PlayStation oli suunniteltu alusta asti 3D-grafiikkaa varten ja osittain siksi voitti markkinakilpailussa Saturnin, josta tuli viimeinen ja tehokkain 2D-konsoli.
Pelit
Konsolille julkaistiin onnistuneina pidettyjä käännöksiä Segan kolikkopeleistä kuten Virtua Fighter 2, Virtua Cop ja Sega Rally.
Darkness Between
Darkness Between on suomalaisen goottimetallin yhtyeen SaraLeen ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä Firebox Records.
Albumilta julkaistiin single "Dance", joka sijoittui Suomen virallisen singlelistan sijalle 16.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Joonas sekä sovittanut SaraLee, ellei toisin mainittu.
Evert Ekman
thumb|150px|Evert Oskar Ekman Evert Oskar Ekman (2. heinäkuuta 1885 Rautalampi – 30. toukokuuta 1955) oli komentaja ja merikapteeni. Hänen vanhempansa olivat tilanomistaja Oskar Nikolai Ekman ja Ida (Wivi) Olivia Ungern. Hänen puolisonsa oil Göta Antoinette von Hertzen. Evert Ekman Kävi 5/8 lk. Kuopion ruotsalaista yhteiskoulua (Privata Svenska reallyceum för gossar och flickor i Kuopio). Hän lähti vuonna 1902 merille fregattilaiva Finlandissa ja purjehti kaikilla valtamerillä vuosina 1902–1907. Hän suoritti Helsingin merikoulussa aliperämiehen tutkinnon. 20. huhtikuuta 1907, perämiehentutkinnon 18. huhtikuuta 1908 ja merikapteenin tutkinnon 22. huhtikuuta 1911. Hän työskenteli höyrylaiva Wellamon ja koululaiva Favellin perämiehenä vuosina 1908–1910. Laivaston upseerien aktiiviupseerikurssin hän suoritti vuonna 1922, kuunteluoppilaana hän oli Meripuolustuksen ampumakoulun laivastokursseilla vuonna 1930.
Kunnon sotamies Svejkin seikkailuja
Kunnon sotamies Svejkin seikkailuja on Mainos-TV:n teatteritoimituksen tuottama kymmenosainen televisiosarja, joka ensiesitettiin 1967–1968 ja uusittiin kesällä 1979. Sen on dramatisoinut Veijo Meri tšekkiläisen Jaroslav Hašekin suositusta klassikkoromaanista Kunnon sotamies Švejk. Sarjan ohjasivat Veikko Kerttula ja Pauli Virtanen, ja nimiosaa esittää Matti Varjo.
Evert Ekman
Jääkärikausi
thumb|220px|Jääkäripataljoona saapuu paraatista Libaussa kesällä 1917. Joukkoa johtaa ratsailta luutnantti Basse ja häntä seuraa pataljoonan pioneerikomppania. Evert Oskar Ekman liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 24. joulukuuta 1915. Hän sai komennuksen 11. toukokuuta 1916 etappitehtäviin Ruotsiin, toimien Uumajan etapilla kesäkuun lopuille 1916. Etapilta hänet komennettiin Berliinin räjähdyskursseille. Kurin käytyään hänet komennettiin Saksan meriesikunnan palvelukseen. Hän toimi meriesikunnan määräämissä erikoistehtävissä Ruotsissa ja Norjassa. Pataljoonan pioneerikomppaniaan hän palasi 5. maaliskuuta 1917.
Kunnon sotamies Svejkin seikkailuja
Rooleissa
Useammassa kuin kahdessa sarjan jaksossa esiintyvät seuraavat näyttelijät:
Evert Ekman
Suomen sisällissota
Ekman palasi takaisin Suomeen (Vaasaan) luutnantiksi ylennettynä jääkärien etujoukon mukana 18. helmikuuta 1918. Ekman komennettiin Suomen sisällissodassa 5. maaliskuuta 1918 alkaen Karjalan armeijakunnan 7. pataljoonan komentajana, 14. maaliskuuta 1918 alkaen 1. Karjalan Rykmentin 2. pataljoonan ja 30. maaliskuuta 1918 lähtien Karjalan 2. rykmentin 11. pataljoonan komentajana. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Raudussa ja Valkjärvellä, joissa hän toimi rintamien ylijohtajana viikon ajan. Lisäksi hän osallistui Kääntymän, Oran, Noskuan ja Heinjoen taisteluihin. Hän toimeenpani 24. maaliskuuta 1918 hävitystöitä Karisalmen-Talin ja 26. maaliskuuta 1918 Karisalmen-Kavantsaaren välisellä rataosalla. Hänet siirrettiin 14. huhtikuuta 1918 Laatokan puolustukseen, jossa oli laivueen ja tykkivene Tampereen päällikkönä.
Sisällissodan jälkeen
Suomen sisällissodan jälkeen hänet sijoitettiin 15. marraskuuta 1918 1. Rannikkotykistöpataljoonaan, jossa toimi patterin ja komppanianpäällikkönä, ja 31. heinäkuuta 1919 laivastoon Meripataljoonan komentajaksi. Vartioristeilijä Karjalan päälliköksi hänet nimitettiin 22. marraskuuta 1919. T- ja S-moottoriveneiden puolilaivueen päällikkönä hän toimi 6. huhtikuuta 1923 alkaen. hänet nimitettiin torpeedovene S 2:n sekä MTV1. ja 2. päälliköksi. Edellä mainittujen päällikkyyksien lisäksi hän hoiti Rannikkolaivueen päällikkyyttä vuosina 1923–1925. Hänet määrättiin 14. huhtikuuta 1925 tykkivene Klas Hornin päälliköksi. Armeijasta hän erosi 17. maaliskuuta 1926. Hän ohjasi kesällä 1926 Uudenmaan eteläisen suojeluskuntapiirin laivueharjoituksia ja luennoi miehistölle sotilasaineita. Evert Oskar Ekman astui uudelleen laivaston palvelukseen 16. syyskuuta 1926 ja määrättiin 29. marraskuuta 1926 hoitamaan Laivaston esikunnan viestipalveluksen päällikön tehtäviä, josta tehtävästä hänet siirrettiin 15. heinäkuuta 1927 Jäänsärkijäpuolilaivueen päälliköksi, miinalaivueen päälliköksi hänet siirrettiin 29. kesäkuuta 1928 Rannikkolaivastoon, tullilaiva Nordvaktenin perämiehenä vuonna 1912 ja tullilaiva Mäntyluodon päällikkönä vuonna 1929, Rannikkolaivaston päällikön apulaiseksi hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1933 (hoiti tointa jo 9. kesäkuuta 1931 alkaen) ja 11. tammikuuta 1937 Laivastoaseman satamakapteeniksi, jossa tehtävässä toimi vuoteen 1939 ja edelleen sotien ajan. Armeijasta hän siirtyi ei vakinaiseen palvelukseen vuonna 1940.
Talvisota
Talvisodan aikana hän toimi Helsingin laivastoaseman satamakapteenina.
Giovanni Scatturin
Giovanni Scatturin (30. toukokuuta 1893 Venetsia, Italia – 11. lokakuuta 1951 Rosario, Argentiina) oli italialainen soutaja. Hän voitti vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä kultaa perämiehellisessä kaksikossa. Vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa hän kilpaili jälleen siinä ja sai hopeaa.
Lehtokattara
Lehtokattara (Bromus benekenii, syn. Bromopsis benekenii ja Bromopsis ramosa ssp. benekenii) on Euroopassa tavattava heinäkasvi. Suomessa se on erittäin harvinainen, rauhoitettu ja erityisesti suojeltu.
Ulkonäkö ja koko
Monivuotinen, löyhästi mätästävä lehtokattara kasvaa 60 senttimetristä jopa kahden metrin korkuiseksi. Sen lehdet ovat 8–15 mm leveitä ja karvaisia. Lehtikannan korvakkeet ovat selviä. Lehtokattaran röyhy on noin 20 cm pitkä, vihneellinen, pysty tai toispuolisesti nuokkuva. Tähkylät ovat kapeita ja 15–30 mm pitkiä, vihne on suora ja 5–8 mm pitkä. Lehtokattara kukkii Suomessa heinäkuussa. Laji muistuttaa jossain määrin muita leveälehtisiä heiniä kuten varjolustetta (Brachypodium sylvaticum), lehtonataa (Festuca gigantea) ja tesmaa (Milium effusum).
Levinneisyys
Lehtokattaran päälevinneisyysalue ulottuu Ranskasta ja Pohjois-Italiasta Keski-Venäjälle ja pohjoisessa Isoon-Britanniaan, Skandinavian eteläosiin ja Baltiaan. Lajia tavataan myös satunnaisesti Keski-Aasiasta. Suomesta lehtokattaraa on tavattu vain Ahvenanmaalta sekä Pohjois-Karjalan Liperistä. Liperin vuonna 1959 löytynyttä esiintymää pidetään jääkauden lämpökauden jälkeisenä reliktinä.
Elinympäristö
Päälevinneisyysalueellaan lehtokattara on varjoisten pyökkimetsien kasvi. Ahvenanmaalla sitä puolestaan tavataan lehdoissa, tammimetsissä ja lehdesniityillä. Liperissä lehtokattara kasvaa lähteikössä.
B. J. Ward
B. J. Ward (s. 16. toukokuuta 1944 Wilmington, Delaware, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja oopperalaulaja. Hän oli Playboy Bunnyna vuonna 1963 New York Playboy Clubilla. Ääninäyttelijänä Ward oli muun muassa Kiviset ja Soraset sarjasta tutun Betty Sorasen äänenä muutamissa animaatioelokuvissa, sekä Velma Dinkleyn äänenä vuosina 1997–2002 Scooby-Doon animaatioelokuvissa ja videopelissä. Ward teki urallaan myös muutamia näytelmärooleja muun muassa elokuviin The New Maverick (1978) ja Malice in Wonderland (1985).
Tom Dixon
Tom Dixon (s. 21. toukokuuta 1959 Sfax, Tunisia) on brittiläinen itseoppinut teollinen muotoilija, joka on toiminut Habitat-sisustusyrityksen ja suomalaisen Artekin taiteellisena johtajana ja tunnetaan myös yhteistyöstään muun muassa Ikean ja Adidaksen kanssa. Vuodesta 2002 hän on suunnitellut ja markkinoinut huonekaluja, valaisimia ja sisustustuotteita myös omalla Tom Dixon -tuotemerkillään, jolla on omia myymälöitä Lontoossa, Tokiossa, Hongkongissa, New Yorkissa ja Los Angelesissa.
Vuosina 1998–2007 Tom Dixon toimi Terence Conranin perustaman Habitat-sisustusketjun pääsuunnittelijana ja taiteellisena johtajana. Samaan aikaan hän toimi omalla Tom Dixon -brändillään ja perusti ruotsalaisen pääomasijoitusyhtiö Proventuksen kanssa Design Research -nimisen tuotekehitysalan holdingyhtiön, joka omistaa Tom Dixon -tavaramerkin. Proventus nimitti Dixonin vuonna 2004 myös tuolloin omistamansa Artekin taiteelliseksi johtajaksi Ben af Schulténin jälkeen. Dixon hoiti tätä tehtävää viiden vuoden ajan.
The Squadronaires
The Squadronaires on vuonna 1939 perustettu englantilainen jazzyhtye.
Historia
D-Dayn jälkeen yhtye meni viihdyttämään huoltohenkilöstöä Euroopan luoteisrintamalle, mutta joutuivat palaamaan Englantiin sotaoperaatioiden vuoksi. Demobilisaation jälkeen yhtyeen jäsenet perustivat samannimisen siviiliyhtyeen. Ronnie Aldrich oli toiminut sovittajana ja pianistina, mutta vuonna 1950 hän otti bändinjohtajan paikan ja yhtyettä kutsuttiin sen jälkeen nimellä Ronnie Aldrich and The Squadronaires. Keikkavuosi 1951 oli kiireisin periodi toiminnalle, jota bändi oli koskaan kokenut. Vuonna 1952, The Squadronaires alkoi varaamaan kesäksi säännöllisesti The Palace Ballroomia Douglasissa, Mansaarella, mikä jatkui vuoteen 1963 saakka. He soittivat Ballroomissa kaikkina päivinä, paitsi sunnuntaisin, jolloin he soittivat konsertteja Palace Theatressa. Vokalisti Peter Mortonin johtama bändin riisuttu versio(vähemmän muusikoita paikalla) ilmestyi joka iltapäivä Palace Gardensiin. A cut-down version of the band led by vocalist Peter Morton appeared every afternoon in the Palace Gardens. The Squadronaires jatkoi työtä Ronnie Aldrichin johtamana vuoteen 1964 saakka.
Paluu
Vuonna 1985 uusi iso Big band-orkesteri perustettiin nimellä "The Royal Air Force Squadronaires."
Jäsenet
Sodan jälkeen, Jimmy Watson korvasi Clinton "Froggy" Frenchin trumpetistina ja and Monty Levy korvasi Harry Lewisin alttosaksofonistina.
Lapinvuokko
Lapinvuokko eli tunturilapinvuokko (Dryas octopetala) on tyypillinen arktisella tai vuoristotundralla kasvava lapinvuokkojen sukuun ja ruusukasvien heimoon kuuluva kasvi. Se muodostaa tiheitä maata myötäileviä ikivihreitä kasvustoja. Se on Islannin kansalliskukka ja Ruotsin Lapin maakuntakukka sekä Kanadan Luoteisterritorioiden tunnuskukka. Lapinvuokon tieteellisen nimen mukaan on myös nimetty kolme viimeisimmän jääkauden sulamisvaihessa tapahtunutta kylmempää jaksoa eli dryaskaudet.
Lapinvuokko ei nimestään huolimatta ole erityisen läheistä sukua vuokoille (Anemone), sillä ne kuuluvat eri heimoon.
Kuvaus
vasen|pienoiskuva|Lapinvuokon [[lenninhaivenia.]]
Varsi
Lapinvuokon varsi on alapäästään puutunut, ja lapinvuokko on maata pitkin suikertava varpu. Se muodostaa tiheitä mattomaisia kasvustoja kasvattamalla haaroja, joiden pituus on 20–50 senttimetriä.
Lehdet
Lapinvuokon talvehtivat lehdet kasvavat tyvellä ruusukkeena. Niillä on pitkähkö ruoti. Lehtilapa on 10–30 millimetriä pitkä. Muodoltaan ne ovat pitkänomaisen soikeita, nyhälaitaisia, laidat alaspäin kääntyviä. Alta lehdet ovat tiheän valkoisen karvan peittämiä. Päältä ne ovat vihreitä ja nahkeita. Ne muistuttavat pienikokoisia tammen lehtiä, mistä tulee niiden tieteellinen nimi Dryas, joka klassisella kreikan kielellä on pieni tammi.
Kukat
Kaksineuvoiset kukat ovat yksittäin 5–12 senttimetriä korkean vanan päässä. Ne ilmestyvät kesä–heinäkuun aikana. Vana on hennon karvan peittämä. Lapinvuokon kukassa on kahdeksan terälehteä, mikä käy ilmi myös sen tieteellisestä lajinimestä. Valkoisten terälehtien pituus on noin 8–15 millimetriä. Verhiössä on kahdeksan hentokarvaista vihreää lehteä. Heteitä on paljon kuten myös emejä. Emiö on erilehtinen.
Hedelmä
Lapinvuokon hedelmä on pähkylä. Siemenen kypsyessä emin vartalo pitenee 20–35 millimetriä pitkäksi lenninhaiveneksi.
Elinympäristö
Lapinvuokkoa kasvaa runsasravinteisilla tunturikankailla usein runsaana laajoja kasvustoja muodostaen. Karummilla kankailla se menestyy heikommin. Sitä kasvaa myös jokin verran kalliopengermillä ja sorakoissa. Lapinvuokkoa saattaa tavata joskus metsävyöhykkeelläkin. Lapinvuokko on kalkinsuosija. Lapinvuokon epäillään olevan yksi tunturikirjosiiven (Pyrgus andromedae) ravintokasveista. Lajin on nähty munivan lapinvuokolle, mutta Suomessa ei ole sen toukkia havaittu kasvilta. Lapinvuokolla näyttää olevan myös oma juurisienensä, lapinvuokkorousku (Lactarius dryadophilus).
Levinneisyys
Lapinvuokko on sirkumboreaalinen laji, ja sitä kasvaa Skandinaviassa, Islannissa, Venäjän pohjoisosissa ja arktisella alueella. Suomessa lapinvuokkoa esiintyy Lapissa, ja se on yleinen Käsivarren ja Inarin Lapissa. Esiintymiä löytyy myös Alpeilta, Karpaateilta, Balkanvuorilta, Kaukasusvuoristosta ja muilta vuoristoisilta seuduilta. Britanniassa sitä esiintyy Penniineillä, Snowdonin vuorella Walesissa kahdessa paikassa sekä Skotlannin ylämailla. Irlannissa on myös esiintymä Burrenin kansallispuistossa. Pohjois-Amerikassa lapinvuokkoa esiintyy Alaskassa sekä Kalliovuorilla Kanadasta Coloradoon asti ulottuvalla vyöhykkeellä.
Ercole Olgeni
Ercole Olgeni (11. joulukuuta 1883 Venetsia – 14. heinäkuuta 1947 Venetsia) oli italialainen soutaja. Hän voitti vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä kultaa perämiehellisessä kaksikossa. Kesäolympialaisissa 1924 Pariisissa hän kilpaili jälleen siinä ja sai hopeaa.
Pietro Annoni
Pietro Annoni (14. joulukuuta 1886 Milano – 19. huhtikuuta 1960 Milano) oli italialainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja sai siellä hopeaa kaksikossa.
Pastis
pienoiskuva|Pullo pastista ja kaksi lasia vedellä laimennettua juomaa. Pastis on ranskalainen anisviina ja aperitiivi. Tarjoiltaessa pastikseen perinteisesti sekoitetaan vettä, jolloin se muuttuu valkoiseksi ja läpikuultamattomaksi.
Suosituimpia merkkejä ovat pariisilaistyyppinen Pernod sekä Ricard ja Pastis 51, jotka edustavat marseillelaista tyyppiä. Kun pastikseen sekoitetaan vettä se samenee. Syynä on anisöljyn veteen liukenemattoman ainesosan anetolin sakeneminen. Juoman sakeneminen kertoo anisviinoissa aina paremmasta laadusta. Heikompitasoisissa juomissa sakenemista ei tapahdu. Keskimääräinen alkoholipitoisuus on 40–45 tilavuusprosenttia.
Perinteinen pastis valmistetaan liottamalla, joten sen maku on suoraviivaisempi kuin hienostuneemman Pernod'n, joka valmistetaan tislaamalla. Pastiksessa käytetään makuaineina anetolin lisäksi fenkolia (vihreä anis), lakritsia ja useita yrttejä.
Historia
Pastis kehitettiin korvaavaksi juomaksi absintille, joka kiellettiin terveydellisin perustein Ranskassa vuonna 1915 siinä käytetyn koiruohon vuoksi. Juoman nimi tulee ranskan jäljitelmää tai mukaelmaa tarkoittavasta sanasta pastiche. Ensimmäisen kaupallisen pastiksen toi markkinoille Ricard-yhtiö vuonna 1932. Ricardin Pastis on maailman myydyin anisviina ja kolmanneksi myydyin viina.
Tarjoilu
Pastis tarjotaan useimmiten veden kanssa joko valmiiksi laimennettuna tai vesilasin kanssa, jolloin juoja voi itse määrittää laimennussuhteen. Juomasta on kehitetty myös juomasekoituksia.
Kylmä maailma
Kylmä maailma on Suomen ensimmäisen Voice of Finland -ohjelmaformaatista julkisuuteen tulleen Mikko Herrasen ensimmäinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2012 levymerkillä Johanna Kustannus.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 6.
Omaisuudenhoitoyhtiö Arsenal
200px|pienoiskuva|Omaisuudenhoitoyhtio Arsenal logo. Omaisuudenhoitoyhtiö Arsenal Oy on suomalainen yhtiö, joka perustettiin Suomen pankkikriisin aikana 18. marraskuuta 1993 hallinnoimaan Suomen Säästöpankin ongelmaluottoja sekä vakuuksina pankille jäänyttä kiinteistöomaisuutta.
Yhtiöön liitettiin seuraavina vuosina SKOP-Kiinteistöt Oy, Arsenal-Silta Oy (STS-pankki), Säästöpankkien Keskinäinen Vakuutusyhtiö, Master-Rahoitus Oy sekä useita pienempiä yhtiöitä. Näiden yhtiöiden kiinteistöistä ja muista omaisuuksista muodostuikin varsin suuri "arsenaali", jota yhtiö pyrki realisoimaan rahaksi aina tilaisuuden tullen.
Toinen valtion omaisuudenhallintayhtiö Sponda perustettiin vuonna 1991. Alkuperäinen kiinteistöomaisuus tuli yritykseen SKOP:n sijoituskiinteistöistä, jotka Suomen pankki siirsi sille pankkikriisin yhteydessä. Sponda listautui pörssiin 1. kesäkuuta 1998. Suomen valtio on luopunut omistuksestaan Spondassa lokakuussa 2012.
Omaisuudenselvittely- ja hoitotehtävissä työskenteli Arsenalissa yli 500 henkilöä vuosina 1994–1998. 30. kesäkuuta 1999 yhtiö jakaantui. Kiinteistöt siirtyivät Kapiteeli Oyj:n hallintaan, ja Arsenal jatkoi perintäyhtiönä sekä keskeneräisten oikeudenkäyntien osallisena. Arsenal ja sen tytäryhtiöt myivät pääosan saatavistaan vuosina 2000–2003 toteutetuilla saatavakaupoilla. Julkisuudessa olleiden tietojen mukaan Arsenal myi velkasaatavansa ulkomaille noin viidellä prosentilla niiden arvosta.
Yhtiön toiminta sai paljon julkisuutta ja värikästäkin arvostelua 1990-luvulla. Lehdistö ja poliitikot arvostelivat usein yhtiön toimintaa. Velallisten ja takaajien kohtaloista iltapäivälehdistö loikin näkyviä lööppejä.
Vuonna 1994 yhtiön tase oli 4 822 milj.euroa ja asiakkaita 12 684. Kymmenen vuoden toiminnan jälkeen vuonna 2003 taseen summa oli 182 miljoonaa euroa ja asiakkaita oli jäljellä 477. Pääomatukea yhtiö oli saanut 3 315 miljoonaa euroa.
Päätyönään Arsenalin selvitysmies Jarmo Henriksson toimii liikejuridiikkaan erikoistuneen Asianajotoimisto Sivenius & Suvanto Oy:n asianajajana ja on asianajo-osakeyhtiön hallituksen puheenjohtaja Arsenal on luopunut kotisivujen ylläpidosta. Yhtiön aiemmin julkaisemia toimintakertomuksia ei löydy enää internetistä.
Saatavakauppa
Julkisuuteen nousi vuoden 1999 lopulla tietoja siitä, että Arsenal olisi myymässä saatavakantaansa ulkomaille. Toimitusjohtaja Jorma Kuoppala arvioi 13 miljardin markan pääomamääräisestä saatavakannasta saatavan kauppahintana joitakin satoja miljoonia markkoja. Tämä herätti keskustelua julkisuudessa. Saatavien myyntiä ulkomaille alle 5 %:n kauppahinnalla pidettiin epäoikeudenmukaisena ja epäviisaana ratkaisuna. Julkisuudessa tehtiin ehdotus, että koko vuosikymmenen kestänyt pankkivelallisten ja takaajiensa piina tulisi viimeinkin lopettaa tarjoamalla heille mahdollisuus lunastaa oma velkansa pois Arsenalista samoilla ehdoilla, joilla saatava myytäisiin ulkopuoliselle ostajalle.
Selvitystila
Arsenalin ylimääräinen yhtiökokous päätti 30. syyskuuta 2003 yhtiön asettamisesta vapaaehtoiseen selvitystilaan 1. lokakuuta 2003 alkaen. Yhtiön selvitysmiehinä toimivat 8. kesäkuuta 2004 pidetyn varsinaisen yhtiökokouksen päätöksellä asianajaja Juha Sivenius sekä talous- ja hallintojohtaja Seppo Salonen.
Yhtiöllä oli vielä 31.12.2009 jäljellä 255 päävelallista ja 20.5.2010 henkilöstöä 5 henkeä.
Vastavirtafuusio
Selvitysmiehet laativat 7.6.2012 sulautumissuunnitelman, jonka mukaan Arsenal sulautuu Omaisuudenhoitoyhtiö Arsenal-SSP Oy -nimiseen tytäryhtiöönsä siten, että Arsenalin kaikki varat ja velat siirtyvät vastaanottavalle tytäryhtiölle. Suunnitelman mukaan sulautumisen syynä oli toimintojen yhdistäminen yhteen yksikköön.
Selvitysmiehet antoivat kaupparekisterille 3.10.2012 päivätyn ilmoituksen, jonka mukaan selvitystilassa olevan Arsenalin omaisuutta ei ole ryhdytty jakamaan osakeyhtiölain 20 luvun 15 §:n tarkoittamalla tavalla. Tilinpäätöksen per 31.12.2011 mukaan Arsenal oli jakanut vuoden 2011 loppuun mennessä ennakkojako-osuuksia omistajille 185 mijoonaa euroa.
Arsenalin ja tytäryhtiö Arsenal-SSP:n sulautuminen merkittiin kaupparekisteriin 31.10.2012.
Selvitysmies Juha Siveniuksen toiminta
Suomen Asianajajaliiton valvontalautakunta kohdisti ankarat kuripitomoitteet selvitysmies, asianajaja Juha Siveniukselle. Valvontalautakunta katsoi, että Sivenius oli menetellyt hyvän asianajajatavan vastaisesti erän kuolinpesän selvittäjänä ja pesänjakajana. Sivenius oli nostanut perunkirjoituspalkkioina ja pesänselvittäjän palkkioina kuolinpesän pankkitililtä yhteensä noin 64 000 euroa.
MTV Uutiset kertoi samassa uutisessa, kuinka Sivenius oli ollut ohjaamassa Arsenalin toimeksiantoja osin omistamalleen Sivenius, Suvanto & Co:lle. Arsenalilla on selvitystilan aikana ollut vireillä 200 oikeudenkäyntiä. Niihin liittyviä toimeksiantoja Arsenal on antanut noin 40 asianajotoimistolle. Suuren osan eli kymmeniä toimeksiantoja on saanut juuri Sivenius, Suvanto & Co.
Yhtiökokous 2017 valitsi Arsenalin uudeksi selvitysmieheksi asianajaja Jarmo Henrikssonin.
Arsenal ja Finanssivalvonta
Syksyllä 2017 Arsenalin toiminta aiheutti uusia otsikoita.
Lakimies Kari Uotin mukaan Finanssivalvonta oli ryhtynyt selvittämään Arsenalin selvitysmiesten sekä valtiovarainministeriön Arsenalista vastaavan virkamiehen Markku Puumalaisen toimintaa liittyen Arsenaliin. Uotin mukaan Arsenalia koskivat aivan samantyyppiset salassapitosäännökset kuin pankkeja. Tästä piittaamatta Arsenal oli Uotin mukaan jakanut salassa pidettäviä tietoja valtiovarainministeriölle, josta ne ovat joissakin tapauksissa päätyneet myös muualle. Finanssivalvonta ei tuolloin kommentoinut asiaa.
Pitkittynyt selvitystila
Arsenalin selvitystilan pitkittymistä on arvosteltu julkisuudessa, mutta Valtiotalouden tarkastusvirasto ei 2015 löytänyt Arsenalin toiminnasta huomautettavaa.
Arsenalia arvosteltiin myös valtion varojen haaskaamisesta ja velallisten kyykyttämisestä. Yhtiön tuotot olivat alle 150 000 euroa. Yhtiön kulut olivat yli 2,2 miljoonaa euroa, eli tappiota tuli yli 2 000 000 euroa. Jokainen voi kuvitella, minkälaisia tuntoja Arsenalin velalliset ovat käyneet läpi 25 vuotta kestäneen vainon aikana. Tämän pitää loppua nyt, Uoti kirjoitti.
Kansanedustaja Laura Huhtasaari (ps) jätti 17.5.2018 kirjallisen kysymyksen Eduskunnan puhemiehelle velallisten asemasta Suomessa (KK 189/2018 vp.):Miten hallitus aikoo korvata niille, joiden velat myytiin pilkkahintaan kansainvälisille sijoittajille voitonteon välineeksi?Mitkä valtion tehtävät oikeuttavat Omaisuudenhoitoyhtiö Arsenalin toiminnan jatkumisen yhä?Miten nopeasti hallitus aikoo lopettaa Arsenalin toiminnan, että velkojen perintä saadaan viimein lopetettua ja asiat tutkittua uudestaan, ja velvoittaa valtion yhteisvastuullisesti korvaamaan yrittäjille ja heidän takaajilleen aiheutetut vahingot?"
Vastauksessa Eduskunnan puhemiehelle 6.6.2018 valtiovarainministeri Petteri Orpo kertoi: ''Arsenal on joko suoraan tai konkurssipesien kautta osallisena 18 oikeusprosessissa. Pitkittyneet oikeusprosessit ovat keskeisin syy sille, miksi yhtiön selvitystila on jatkunut näin pitkään. Etenkin konkurssipesien varojen takaisinsaaminen on ollut työläs prosessi, koska varojen palauttamiseksi konkurssipesiin on jouduttu käymään erittäin monimutkaisia oikeusprosesseja myös ulkomailla. Arsenalin selvitystila lopetetaan heti kun se on oikeudellisesti ja valtiontaloudellisesti perusteltua. Keskeneräiset oikeusprosessit ovat sen suurin este.''
Yksityishenkilön nostama kanne Arsenalin selvitystilan lopettamiseksi
Ministeri Orpon vastaus nosti julkisen kohun. Väitettiin, että Orpon vastaus Arsenalin toiminnasta ei pitänyt paikkaansa. Huhtasaari esitti Orpolle uuden kysymyksen:Koska vastauksenne aiempaan kirjalliseen kysymykseeni ei täsmää faktojen kanssa, niin aiotteko saattaa Arsenalin toiminnan kesäkuisen vastauksenne mukaiseksi, ainoastaan lainvoimaisten saatavien perijäksi, vai sallitteko Arsenalin yhä käynnistää uusia oikeusprosesseja?
Lakimies Kari Uoti kertoi julkisuudessa, että Arsenal jatkaa ihmisten tuhoamista jatkamalla erilaisia prosesseja: tuoreimpana Varsinais-Suomen käräjäoikeuden tuomio, jossa Arsenalin kaikki vaatimukset kylläkin hylättiin. Kuluja kertyy satojatuhansia - valtion piikkiin. Uoti kirjoitti nostaneensa kanteen valtiota vastaan. Perusteluksi hän mainitsee kidutusartiklan rikkomisen.
–Olen nostanut päämieheni puolesta kanteen Helsingin käräjäoikeudessa, jossa valtion - siis Petteri Orpon - menettelyä vaaditaan lopetettavaksi, koska se täyttää kidutusartiklan rikkomisen.
Kanne oli vireillä Helsingin käräjäoikeudessa. Valtiovarainministeriön vastauksen, jossa kanne kiistettiin pääasiallisesti prosessuaalisin perustein, kirjoitti asianajaja Petteri Sotamaa. Valtiovarainministeriön tiedonannon mukaan kanteen nostanut yksityishenkilö luopui kanteesta, joten käräjäoikeus hylkäsi kanteen tuomiolla 20. marraskuuta. Tuomio on lainvoimainen.
Arsenal peri Kari Uotilta ja eräiltä muilta henkilöiltä Turun hovioikeuden tuomioon 22.10.2007 perustuvaa useiden kymmenien miljoonien eurojen määräistä saatavaa. Arsenal luopui saatavansa perinnästä Uotilta syksyllä 2019 samoihin aikoihin, kuin Uotin edustama yksityishenkilö luopui kanteesta valtiovarainmisteriötä vastaan. Samalla päättyivät Helsingin käräjäoikeudessa vireillä olleet prosessit seikä Länsi-Uudenmaan käräjäoikeudessa vireillä ollut velkomusasia.
Kljutševskaja sopka
Kljutševskaja sopka tai Kljutševskoi  on Venäjällä Kamtšatkan niemimaalla sijaitseva kerrostulivuori. Se on niemimaan korkein vuori ja Euraasian korkein aktiivinen tulivuori. Sen ilmoitettu korkeus vaihtelee lähteestä riippuen 4 750 metristä 4 850 metriin, mutta sen pohjoispuolen kraatterin huipun korkeus on 4 750 metriä.
Kljutševskaja sopka on noin 6 000 vuotta vanha. Se on purkautunut säännöllisesti ilman pitkiä inaktiivisuusjaksoja. Viimeisten 3 000 vuoden aikana se on purkautunut yli 100 kertaa, ensimmäiset historialliset dokumentaatiot ovat 1600-luvun lopulta.
Tulivuoren huipulle kiipesivät ensimmäisenä Daniel Guass ja kaksi Billingsin retkikunnan jäsentä vuonna 1788. Seuraavan kerran huipulle kiivettiin vasta vuonna 1931. Tämän retkikunnan jäsenistä useat kuolivat huipun lähirinteillä lenteleviin laavapalloihin.
Kljutševskaja sopka kuuluu yhtenä Kamtšatkan tulivuorista Unescon maailmanperintökohteisiin.
Lähteet
thumb|250px|left|Vuoren huippu.
Major League Baseball -kausi 1924
Major League Baseball -kauden 1924 päätteeksi pelatussa World Series -ottelusarjassa kohtasivat Giants ja Washington Senators. Sarja ratkesi vasta seitsemännen ottelun 12. vuoroparissa. Senators voitti ensimmäisen mestaruutensa, Giantsille esiintyminen mestaruusotteluissa oli kahdeksas neljäntoista vuoden sisällä.
Beauvais
Beauvais (ääntyy ) on kaupunki Pohjois-Ranskassa. Se on Oisen departementin prefektuuri eli pääkaupunki, Picardien alueella (région). Kaupungissa on 55 481 asukasta (2006).
Beauvais'ssa ovat asuneet muun muassa runoilija Jean Racine, Ranskan presidentti Félix Faure sekä muotisuunnittelija Hubert de Givenchy.
Nähtävyydet
Beauvais'n merkittävin nähtävyys on sisätiloiltaan maailman korkein goottilainen katedraali, jonka rakentaminen aloitettiin 1225, mutta joka romahti kaksi kertaa rakentamisen aikana (12. marraskuuta 1284 ja 30. huhtikuuta 1573). Katedraalin rakennustyöt lopetettiin vuonna 1605 ja se on edelleen keskeneräinen. Epävakaita rakenteita on myöhemmin vahvistettu sisäpuolisin puu- ja teräsrakentein. Keskeneräisyydestään huolimatta katedraali on kuitenkin käytössä.
Urheilu
Beauvais on jalkapallojoukkue AS Beauvais Oisen ja lentopallojoukkue Beauvais Oise U.C:n kotikaupunki.
Aiheesta muualla
thumb|left|350px|Kaupungintalo ja Jeanne Hachetten patsas
Luettelo jousiammunnan Suomen-mestareista
Tämä on luettelo jousiammunnan Suomen-mestareista. Miehet ja naiset kilpailivat jousiammunnan Suomen-mestaruudesta tauluammunnassa ensimmäisen kerran vuonna 1947. Maastoammunnan SM-kilpailut aloitettiin vuonna 1956. Olympiajousen lisäksi on myöhemmin alettu kilpailla varsijousella ja taljajousella.
Jossain vaiheessa, viimeistään vuonna 2004, miesten sarja muuttui yleiseksi sarjaksi, ja yleisen sarjan mestarijoukkueissa on sittemmin ollut mukana miesten lisäksi naisia.
Tauluammunta
pienoiskuva|Tomi Poikolainen voitti Suomen-mestaruuden 12 kertaa.
Miikka Kallio
Miikka Kallio (s. 13. helmikuuta 1980 Lahti ) on suomalainen muusikko. Hän toimii populaarimusiikin, hengellisen musiikin ja taidemusiikin eri osa-alueilla. Hänet tunnetaan lahtelaisena pianistina, urkurina ja säveltäjänä. Miikka Kallion ja hänen yhtyeidensä (The Miikka Kallio Trio ja Miikka Kallio Band) kanssa ovat tehneet yhteistyötä monet muusikot Lahden ja Helsingin seuduilta. Yhtyeiden peruskokoonpano on vaihteleva.
The Miikka Kallio Trio
The Miikka Kallio Trion ohjelmistoon sisältyy mm. jazzia, bluesia, soulia ja gospelia. Yhtye tekee yhteistyötä lahtelaisen bluesmuusikon Baby Boy Varhaman kanssa. Baby Boy Varhama ja Miikka Kallio aloittivat yhteistyönsä 2000-luvun alussa. Aluksi oli vain kaksi miestä - laulaja ja pianisti. Ohjelmisto koostui harkitusti valituista jazzstandardeista, spirituaaleista ja gospelkappaleista. Myöhemmin kokoonpanoon liittyivät basisti ja rumpali, ja ohjelmisto eriytyi kahteen suuntaan: toisaalta akustinen pianotrio (piano, kontrabasso, rummut) säestämässä Baby Boy Varhaman laulamaa jazzillisesti sovitettua afrikkalais-amerikkalaista hengellistä musiikkia ja toisaalta Baby Boy Varhama ja sama trio, mutta Miikka Kallion soittimena sähköiset koskettimet. Yhtyeen ohjelmisto sisältää groovepohjaista souljazzia tämän genren bluesia unohtamatta. The Miikka Kallio Trion kokoonpano on bändiliideri-pianistin lisäksi basisti Esa Korja tai irlantilainen bassotaituri Conor MacCarthy, sekä rumpali Lari Hermanni Lius.
Miikka Kallio Band
Miikka Kallio Band on tyylivalikoimaltaan hyvin vaihteleva bilebändi, jonka keikoilla kuullaan joskus tunnettuja jazzstandardeja, joskus Suomi-iskelmää, yhtyeen omia sävellyksiä ja ylipäänsä eri keikoilla monentyyppistä ohjelmistoa. Yhtye perustettiin vuonna 1999, ja se esiintyi ensimmäisen kerran Bellman-ravintolassa Lahdessa.
Kärsänuoliainen
Kärsänuoliainen (Acantopsis choirorhynchos) on Kaakkois-Aasian joissa ja järvissä tavattava pitkulainen kala. Sitä pidetään myös akvaariokalana, samoin kuin lähilajeja, joita on vaikea erottaa toisistaan.
Koko ja ulkonäkö
Kärsänuoliainen on matomainen kala, joka voi kasvaa luonnossa 30 cm pitkäksi, akvaario-oloissa se kasvaa harvoin yli 20-senttiseksi. Sen iho on laikukas, kuono kaartuu alaspäin, mistä kala on saanut nimensä.
Alkuperä
Kärsänuoliainen elää luonnonvaraisena Kaakkois-Aasian joissa ja järvissä Intiasta Indonesiaan ulottuvalla alueella.