cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sirkusartisti
Koulutus antaa valmiudet sirkusalan osaamista edellyttäviin tehtäviin muun muassa sirkus-, teatteri- ja musiikkialalla. Mahdollisia työpaikkoja ovat sirkus, teatteri ja erilaiset esiintyjäryhmät.
Ahdinpallero
Ahdinpallero (Aegagropila linnaei) pallomaisia kasvustoja muodostava viherlevälaji.
Elinympäristö
Ahdinpallero kasvaa jopa kahdeksan metrin syvyydessä kivien pinnoilla tai pehmeillä pohjilla. Se on makean veden laji, mutta esiintyy yleisesti Itämeren rantavyöhykkeillä Riianlahdella, Suomenlahdella, Saaristomerellä ja Pohjanlahdella. Pohjoisella Perämerellä se on kivikkopohjien valtalaji. Ahdinpallero esiintyy Suomessa Itämeren rannikolla. Se esiintyy myös järvissä.
Daily Express
Daily Express on brittiläinen konservatiivinen tabloid-kokoinen sanomalehti. Maaliskuussa 2014 sen levikki oli 488 246.
Lehti edustaa poliittista oikeistoa.
Lehti on perustettu vuonna 1900. Vuonna 2000 lehti myytiin Richard Desmondin Northern & Shellille, joka julkaisee julkkisten elämään keskittyvää OK-viikkolehteä. Kauppa herätti närää konservatiivisen lukijakunnan keskuudessa, koska Desmondin lehtikonserniin kuuluu myös pornolehtiä.
Vuonna 2018 puolestaan Trinity Mirror, joka julkaisee muun muassa Daily Mirroria, ilmoitti ostavansa Daily Expressin ja muut Northern & Shellin julkaisut 126,7 miljoonalla punnalla.
Daily Express on ollut vuosia Daily Mailin kovin kilpailija.
Tyypillisiä Daily Expressin etusivun uutisten aiheita ovat asuntojen hinnat, ruokaskandaalit, lääketieteelliset ihmeet ja sää. Lehden omistautuminen Walesin prinsessa Dianan elämän seuraamiselle on vertaansa vailla. Vuonna 2006, yhdeksän vuotta kuolemansa jälkeen, Diana oli etusivulla 46 kertaa.
Ari Mennander
Ari Mennander (s. 1965 Kirkkonummi) on suomalainen urheilutoimittaja ja tietokirjailija.
Mennander työskenteli MTV:ssä vuodesta 1992 aina 2000-luvun alkuun, jolloin oli edennyt Tulosruudun toimituspäälliköksi. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli Yleisradion jääkiekkotoimittaja. Myöhemmin Mennander työskenteli Yle Urheilun vastaavana tuottajana. Vuonna 2011 Mennander palasi takaisin MTV Mediaan työskentelemään Helsingin jääkiekon MM-kisojen ja Hockey Night -ohjelman parissa.
Vuonna 1997 Mennander kirjoitti Jari Kurrin elämäkerran, joka valittiin vuoden urheilukirjaksi. Myös hänen yhdessä veljensä Pasi Mennanderin kanssa kirjoittama Leijonien tarina valittiin vuoden urheilukirjaksi 2003. Vuonna 2004 julkaistu Mennanderin teos Liigatähdet luotailee SM-liigan historiaa vuodesta 1975 aina 2000-luvulle asti. Vuonna 2014 julkaistiin Mennanderin Teemu Selänteen elämäkerta Teemu. Se oli vuoden myydyin kirja 76 900 kappaleella.
Mennander oli mukana Huippu-urheilun muutostyöryhmän työssä. Hän sai 39 000 euroa ryhmän tiedotustilaisuuksien järjestämisestä ja taltioimisesta sekä jäsenten haastattelemisesta. Mennander teki myös Yleisradiolle dokumentin Huippu-urheilun muutos – siis mitä. Se esitettiin televisiossa helmikuussa 2013.
Mennander tuomittiin 8. kesäkuuta 2020 Länsi-Uudenmaan käräjäoikeudessa muun muassa törkeistä petoksista puolentoista vuoden ehdolliseen vankeuteen. Oikeus tuomitsi Mennanderin kolmesta törkeästä petoksesta, törkeästä velallisen epärehellisyydestä, törkeästä maksuvälinepetoksesta ja velallisen petoksesta. Rikokset tapahtuivat vuosina 2011–2016. Oikeus myös määräsi Mennanderin maksamaan korvauksia yhteensä yli 220 000 euroa.
Vuonna 2022 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Teemu Selänteen yhtiöt maksamaan Ari Mennanderin yhtiölle 64 125 euroa palvelussopimusta koskevassa riidassa.
Cameron Mitchell (Tähtiportti)
Cameron Mitchell on Yhdysvaltain ilmavoimien everstiluutnantti televisiosarjassa Tähtiportti. Mitchellia esittää Ben Browder.
Mitchell liittyi TP-1:een Tähtiportti-sarjan yhdeksännellä tuotantokaudella korvaten Jack O'Neillin. Hän osallistui ilmataisteluun goa'uld Anubista vastaan Antarktiksen yllä ja loukkaantui vakavasti. Jack O'Neill lupasi hänelle tästä hyvästä palkkioksi minkä tahansa paikan ja Mitchell valitsi TP-1:n. Saapuessaan SGC:hen Mitchell sai yllätyksekseen kuulla, että hän tulisi johtamaan TP-1:tä. Yllätyksenä tuli kuitenkin myös tieto Daniel Jacksonin ja Samantha Carterin uudelleen sijoittamisesta sekä Teal'cin paluusta Chulak-planeetalle hoitamaan vasta vapautuneiden jaffojen poliittisia asioita. Mitchell päätti kerätä vanhan TP-1-joukkion uudelleen kokoon ja alun ongelmien jälkeen onnistuikin tässä.
Roskilden tuomiokirkko
pienoiskuva|Roskilden tuomiokirkko Roskilden tuomiokirkko on Roskilden kaupungissa, Själlannin saarella, itäisessä Tanskassa sijaitseva tuomiokirkko. Se oli ensimmäinen gotiikkaa edustava tuomiokirkko, joka rakennettiin tiilistä, ja se edesauttoi tiilirakenteisten goottilaiskirkkojen leviämistä muualle Pohjois-Eurooppaan. Kirkon kaksoistornit dominoivat Roskilden siluettia.
Kirkko on listattu Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1995. Se on myös nykyisin suuri matkailunähtävyys, sillä siellä vierailee vuosittain noin 125 000 turistia.
Kirkkorakennuksen historia
Nykymuotoisen tiilikirkon rakennustyöt aloitettiin 1170-luvulla piispa Absalonin aikana. Rakennustyö valmistui vuoden 1280 tienoilla. Roskilden kaupungin ylle kohoavat korkeat länsitornit valmistuivat vuoden 1400 tienoilla. Myöhempinä vuosisatoina kirkkoon on rakennettu lisää kappeleita ja asehuoneita. Viimeisin laajennus on hieman kirkkorakennuksen ulkopuolelle vuonna 1985 pystytetty kuningas Fredrik IX:n hautapaikka.
Kirkossa on yhdistetty sekä goottilaista että romaanista arkkitehtuuria. Rakennuksen esikuvat olivat ranskalaisessa kirkkoarkkitehtuurissa. Toisaalta rakennusmateriaali, tiili, antoi sille vahvasti tanskalaisen leiman. Myös rakennusteknisesti kirkossa näkyvät paikalliset rakennusperinteet. Roskilden tuomiokirkko oli Själlannin ainoa tuomiokirkko 1900-luvulle.
Kirkon lähistöltä on löytynyt jäänteitä noin vuonna 1080 sen yhteyteen rakennetusta luostarista.
Tanskan kuninkaallisten hautapaikka
Roskilden tuomiokirkko on ollut 1400-luvulta lähtien Tanskan kuninkaallisten hautauspaikka. Sinne on haudattu 21 Tanskan kuningasta ja 18 kuningatarta. Se on ollut suosittu hautapaikka myös ruhtinaiden ja alemman väen keskuudessa, kirkon alle on haudattu paljon ihmisiä.
Tyler Bozak
Tyler Bozak (s. 19. maaliskuuta 1986 Regina, Saskatchewan) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa NHL-seura St. Louis Bluesia.
Ura
Bozak pelasi ennen ammattilaisuraansa vuodet 2004–2007 juniorisarja BCHL:ssä ja vuodet 2007–2009 yliopistosarja WCHA:ssa. Hänet palkittiin vuonna 2007 Brett Hull Trophylla BCHA:n parhaana pistemiehenä ja hän oli voittamassa vuonna 2008 WCHA:n mestaruutta Denverin yliopiston joukkueessa.
Bozak ei saanut NHL-varausta, vaan hän siirtyi Toronto Maple Leafsiin vapaana pelaajana huhtikuussa 2009. Hän pelasi kauden 2009–2010 osaksi NHL:ssä, 37 ottelua, ja osaksi AHL:n Toronto Marliesissa, 32 ottelua. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 14. lokakuuta 2009, jolloin Maple Leafs kohtasi Colorado Avalanchen, ja teki NHL-uransa ensimmäisen maalin 14. tammikuuta 2010, jolloin Maple Leafs kohtasi Philadelphia Flyersin. Kausi 2010–2011 oli ensimmäinen, jonka hän pelasi kokonaan NHL:ssä.
Syyskuussa 2021 Bozak teki St. Louis Bluesin kanssa yksivuotisen ja 750 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
The Haçienda
thumb|upright|Yökerhon entisellä paikalla nykyään sijaitseva asuinrakennus. Kuva vuodelta 2007. Fac 51 Haçienda (tunnetaan paremmin lyhyemmällä nimellä The Haçienda) oli Manchesterissa Englannissa sijainnut yökerho. Se oli 1980-luvun lopulta 1990-luvun alkuvuosiin saakka eräs maailman tunnetuimmista yökerhoista. Sen perustivat Joy Division- ja New Order -yhtyeiden manageri Rob Gretton, Factory Records -levy-yhtiön johtaja Tony Wilson ja Factory Recordsille levyttänyt New Order.
Yökerho tuki acid house music ja rave-kulttuurin nousua. Siellä nähtiin myös Madonnan ensimmäinen esiintyminen Britanniassa.
The Haçienda avattiin vuonna 1982, ja jatkuvista taloudellisista ongelmista huolimatta sen toiminta jatkui vuoteen 1997 asti. Yökerhon toiminta mahdollistuikin suurelta osin New Orderin levymyynnistä saaduilla tuloilla. Yökerhotoiminnan loputtua The Haçiendan rakennus purettiin, ja paikalle rakennettiin asuinrakennus, joka nimettiin yökerhon mukaan Haçiendaksi.
Jokerit
Helsingin Jokerit on vuonna 1967 perustettu helsinkiläinen jääkiekkoseura, jonka edustusjoukkue pelaa kaudella 2023–2024 Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mestiksessä. Vuodet 2014–2022 edustusjoukkue pelasi KHL:ssä ja sitä ennen pääosin Suomen pääsarjassa. Juniorijoukkueet pelaavat Suomen sarjoissa.
Helsinkiläinen rakennusmestari Aimo Mäkinen perusti Jokerit vuonna 1967 ostamalla itselleen urheiluseura Töölön Vesan jääkiekkotoiminnan. Mäkisen pelaajahankintojen ansiosta Jokerit nousi nopeasti huipulle ja voitti Suomen mestaruuden vuonna 1973. Seura ajautui kuitenkin talousvaikeuksiin ja lopulta putosi vuonna 1987 pääsarja SM-liigasta I-divisioonaan, jossa se pelasi kaksi kautta ennen nousua takaisin. Harry ”Hjallis” Harkimo osti itselleen Jokerien osake-enemmistön helmikuussa 1991, ja seura voitti Suomen mestaruuden vuosina 1992, 1994, 1996 ja 1997. Sen sijaan 2000-luvulla Jokerien menestys oli resursseihin nähden vaatimatonta, vaikka joukkue voittikin vielä yhden Suomen mestaruuden vuonna 2002. Uusien omistajajärjestelyjen myötä Jokerit siirtyi vuonna 2014 venäläisvetoiseen KHL-liigaan, josta se vetäytyi vuonna 2022. Edustusjoukkueen taustalle perustettiin uusi omistajaryhmä, joka palautti Jokerit takaisin Suomen sarjoihin, Mestikseen.
Historiansa aikana Jokerit on voittanut yhteensä kuusi Suomen mestaruutta, kuusi hopeaa ja kaksi pronssia. Lisäksi se on saavuttanut muun muassa kaksi Euroopan cupin mestaruutta sekä Continental Cupin voiton. KHL:ssä Jokerit saavutti divisioonan mestaruuden vuonna 2016.
Varhaiset vuodet
pienois|Suomen mestaruuden voittanut Jokerien joukkue kaudelta 1972–1973.
Ensimmäiset kaksi kauttaan Jokerit pelasi Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomen sarjassa. Kaudeksi 1969–1970 seura nousi pääsarjatasolle SM-sarjaan. Vaikka Jokerit oli 1960-luvun lopulla kehittänyt Helsinkiin Kanada-sarja-nimisen juniorisarjan, omien juniorien sijaan Aimo Mäkinen hankki joukkueeseen maajoukkuetason tähtipelaajia lähinnä pääkaupunkiseudun ulkopuolelta. Jokerit saavutti heti menestystä. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan 1969–1970 Jokerit oli viides, keväällä 1971 toinen, keväällä 1972 neljäs, ja keväällä 1973 Jokerit saavutti ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Kaudella 1972–1973 Jokerit pelasi myös taitokiekkoa, josta tuli osa sen identiteettiä.
Laskukausi
Mestaruutta seurasi kymmenen vuoden laskukausi, kun uusien mestaruuksien sijaan Jokerit taisteli sarjapaikastaan. Pohjakosketus oli kausi 1977–1978, jolloin Jokerit sijoittui sarjan kymmenenneksi eli viimeiseksi. Joukkue säilytti liigapaikkansa lopulta karsintojen kautta. Seuraa itsenäisesti johtanut Aimo Mäkinen ajautui toisinaan pahoihin velkoihin, mikä heikensi joukkuetta. Impulsiivisena luonteena Mäkinen myös erotti valmentajat, mikäli peli ei kulkenut. Jokerien menestys ei kuitenkaan parantunut. Aimo Mäkinen väistyi seuran johdosta elokuussa 1980.
Reino Ruotsalaisen valmentamana Jokerit teki lyhyen paluun kärkisijoille, kun se kaudella 1982–1983 voitti runkosarjan ja pääsi loppuotteluihin paikallisvastustaja HIFK:ta vastaan. Jokerit johti finaalisarjaa otteluvoitoin 2–0, mutta hävisi sen lopulta 2–3. Heti kauden jälkeen Jokerit palasi sarjataulukon pohjalle. Huono menestys karkotti yleisön, mikä taas heikensi rahantuloa. Vaikeassa taloustilanteessa Jokerien joukkue koostuikin pitkälti nuorista omista kasvateista. Kesällä 1985 Tapani Korpelan johtamaa Jokeriklubin Tukea haettiin kahdesti konkurssiin, mutta tarvittavat varat saatiin lopulta kasaan. Keväällä 1987 Jokerien 18 vuotta kestänyt jakso pääsarjassa päättyi, kun joukkue putosi I-divisioonaan.
1990-luvun ”Jokeri-ilmiö”
pienois|pysty|[[Otakar Janecký oli pitkään kaikkien aikojen eniten pisteitä tehnyt ulkomaalainen SM-liigassa.]] Jokerit pelasi I-divisioonassa kaksi kautta, kunnes se nousi takaisin SM-liigaan kaudelle 1989–1990. Joukkuetta vaivasivat kuitenkin talousongelmat, ja kuuden miljoonan markan velat kerännyt seura oli tehdä konkurssin 1990-luvun alussa. Harry ”Hjallis” Harkimo osti itselleen Jokerien osake-enemmistön helmikuussa 1991.
Harkimon aikana panostettiin markkinointiin, ja pelaajahankintoja suoritettiin harkitun onnistuneesti. Hän teki Jokereista brändin. Uusien satsauksien avulla Jokerit nousi huipulle ja voitti keväällä 1992 historiansa toisen Suomen mestaruuden, joka oli pitkälti nuorten omien kasvattien ansiota. Kaudesta 1991–1992 katsotaan myös alkaneen uusi aika seuran historiassa, ja monta vuotta kestäneen ”Jokeri-ilmiön” keulakuvana toimi Teemu Selänne. Jokerit sai taloutensa kuntoon ja teki pitkäjänteistä kehittämistyötä. Vuodet 1992–1997 olivat Jokereille sen historian menestyksekkäimpiä, sillä seura voitti Suomen mestaruuden myös vuosina 1994, 1996 ja 1997 sekä hopeaa vuonna 1995. Lisäksi Jokerit saavutti Euroopan cupin voiton vuosina 1995 ja 1996.
Muutto Hartwall Areenaan
thumb|left|Jokerit ja Kärpät vastakkain kevään 2009 puolivälierissä Hartwall Areenalla. Kaudella 1997–1998 Jokerit siirtyi pelaamaan kotiottelunsa Helsingin jäähallista uuteen Hartwall Areenaan. Nimellisesti vahvat joukkueet ja hulppeat olosuhteet eivät kuitenkaan osoittautuneet takeeksi menestykselle. Keväällä 1998 Jokerit saavutti vielä pronssia, mutta vuonna 1999 joukkueen viisi kautta kestänyt mitaliputki katkesi, kun joukkue hävisi puolivälierissä SaiPalle. Vuonna 2000 Jokerit ylsi hopealle, mutta vuonna 2001 runkosarjan voittanut joukkue putosi jälleen jo puolivälierissä. Keväällä 2002 Jokerit voitti kuudennen ja viimeisimmän Suomen mestaruutensa.
Ingarön piiri
Ingarön piiri sijaitsee Värmdön kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Jokerit
Muutto Hartwall Areenaan
Jokerien 2010-luvun paras saavutus SM-liigassa oli kevään 2012 pronssi. Lisäksi vuoden 2011 European Trophy -turnauksessa joukkue saavutti hopeaa. Kaudella 2012–2013 Jokerit voitti runkosarjan, mutta hävisi puolivälierissä Rauman Lukolle.
Ingarön piiri
Aiheesta muualla
thumb|left|Värmdön kunnan piirit
Jokerit
KHL-aikakausi
thumb|Jokerien KHL-ottelu Slovan Bratislavaa vastaan Hartwall Arenalla marraskuussa 2014. Harry Harkimo myi kesäkuussa 2013 Hartwall Areenan suomalais-venäläisille liikemiehille Gennadi Timtšenkolle sekä Arkadi, Boris ja Roman Rotenbergille. Samana vuonna he ostivat myös 49 prosenttia Jokereista, enemmistöosuuden jäädessä Harkimolle. Samassa kesäkuisessa tiedotustilaisuudessa Jokerien ilmoitettiin siirtyvän venäläisvetoiseen KHL-liigaan kaudelle 2014–2015 ensimmäisenä suomalaisena seurana. Jokerien toistaiseksi viimeiseksi SM-liigakaudeksi jäi siten 2013–2014, jossa joukkue putosi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan Jokerit ilmoitti helmikuussa 2022 jättävänsä KHL-kauden kesken ennen pudotuspelien alkua. Useat yhteistyökumppanit olivat ilmoittaneet irtisanovansa sopimuksensa seuran taustayrityksen kanssa. Jokerien kannattajayhdistys Eteläpääty ry oli vaatinut joukkuetta vetäytymään KHL:stä.
Seitsemän täyden KHL-kautensa aikana Jokerit ylsi kolmesti pudotuspelien toiselle kierrokselle ja neljästi ensimmäiselle kierrokselle.
Paluu Suomen sarjoihin
Jokerit tiedotti huhtikuun 2022 alussa, että se vetäytyy KHL:stä kokonaan, ja myöhemmin samassa kuussa, että se pyrkii takaisin SM-liigaan kaudeksi 2023–2024. Tiedotteen mukaan osakeyhtiön hallitsema edustusjoukkue ei pelaa kaudella 2022–2023 missään sarjassa, mutta yhdistyksen juniorijoukkueiden toiminta jatkuu normaalisti. SM-liiga vaati Jokereita katkaisemaan taloudelliset ja omistajuuteen liittyvät kytkökset aiempaan KHL-projektiin.
Jokerien edustusjoukkueen paluuta Suomen sarjoihin ryhtyi aluksi työstämään Joel Harkimon johtama uusi taustayhtiö Team Jokerit Oy. SM-liiga ilmoitti 1. syyskuuta, ettei se ota vastaan sarjan ulkopuolelta jätettyjä lisenssihakemuksia kaudelle 2023–2024. SM-liigan hallituksen puheenjohtaja Heikki Hiltusen mukaan liiga ei ollut saanut Jokereilta liigalisenssin hakuun liittyen mitään konkreettista. Lisäksi toiminnan esteenä oli Harkimoiden aiempi suhde seuran KHL-joukkueeseen.
Edustusjoukkueen taustalle tuli helmikuussa 2023 Mikko Saarnin johtama omistajaryhmä. Jääkiekkoliitto myönsi toukokuussa Jokereille lisenssin Mestiksen kaudelle 2023–2024.
Seura
Jokerien juuret ovat Helsingin Töölössä, sillä seura polveutuu urheiluseura Töölön Vesasta. Mika Wickströmin HIFK–Jokerit – taistelu Helsingin herruudesta -kirjassa kuitenkin sanotaan, ettei Jokereista tullut HIFK:n ja HJK:n tapaan kantakaupungin organisaatiota, vaan itähelsinkiläinen, ja ennen kaikkea lähiöön muuttaneiden oma seura. Tähän vaikutti Jokerien organisoima juniorisarja Kanada-sarja, jota pelattiin pitkälti Helsingin itäisissä kaupunginosissa. Maalta Helsinkiin muuttaneista monet eivät tunteneet toisiaan lähiöissä, mutta Kanada-sarjan myötä heidän oli mahdollista tutustua toisiinsa poikiensa harrastuksen kautta ja siten sulautua osaksi helsinkiläistä väestöä. Näistä 1970-luvulla muualta Suomesta Itä-Helsinkiin muuttaneista suuri osa oli työväenluokkataustaisia, ja Jokerien ja naapuriseura HIFK:n välistä kilpailua käytiin tuolloin kolmella akselilla: itä–länsi, työväenluokka–porvaristo, suomenkielisyys–suomenruotsalaisuus. Viimeiseen viitaten Jokerit kehitti itselleen 1980-luvun alussa sloganin Helsingin suomenkielinen jääkiekkojoukkue. Toiminnan alkuvuosina HIFK puolestaan piti Jokereita ”Helsingin KOO-VEEna”, millä viitattiin suosioon työväen ja vasemmistolaisten keskuudessa. Esimerkiksi Jokerien kannattajaksi tunnustautunut vasemmistoliittolainen entinen kulttuuri- ja urheiluministeri Paavo Arhinmäki kertoo, että hänen kannatuksensa perustuu työläisjoukkue Töölön Vesan kannatukseen työläistaustan takia. KHL-Jokereihin hänen kannatuksensa ei yllä.
Kun Hjallis Harkimo alkoi johtaa Jokereita vuonna 1991, seuran uuden identiteetin ytimeksi muuttui Pohjois-Amerikka. Jokereilla oli edelleen Kontulan, Myllypuron ja Vuosaaren suunnalla tuhansia sitoutuneita kannattajia, mutta heidän rooliaan ei Harkimon markkinointisuunnitelmassa korostettu. Jokerit halusi samaistua nyt idän sijasta länteen, Pohjois-Amerikkaan, josta olivat peräisin myös Harkimon liikeideat. Mika Wickström on kirjoittanut, että kun Jokerit muutti Hartwall Areenalle, se lakkasi olemasta leimallisesti itähelsinkiläinen ja varsinkin ”Helsingin suomenkielinen jääkiekkojoukkue”. Jokerit ei ollut enää pelkkä jääkiekkoseura, vaan siitä oli tullut monitoimihallin pyörittäjä ja monitahoinen urheilu- ja viihdeteollisuusyhtymä, jonka liiketoimet ylsivät ulkomaille saakka.
Jokerien siirryttyä KHL:ään vuonna 2014, seura pyrki muuttamaan brändiään pelkästä helsinkiläisyydestä enemmän koko Suomen joukkueeksi. SM-liigassa Jokerien otteluissa käyneestä yleisöstä 70 prosenttia oli kotoisin pääkaupunkiseudulta, mutta ensimmäisellä KHL-kaudella enää 58 prosenttia. Jokereilla ei ollut enää tarvetta asemoida itseään helsinkiläiseksi joukkueeksi, ja se myös halusi välttää vastakkainasettelua HIFK:n kanssa.
Kannattajat
Jokerien 1970-luvulla Itä-Helsingissä tekemä työ tuotti tuloksia myös yleisön muodossa. Jokerien pelejä kävi tuolloin kuitenkin katsomassa ihmisiä ympäri Helsinkiä. He olivat sekä Helsinkiin muuttaneita että kaupungissa pitkään asuneita, sillä seura oli perinyt Töölön Vesan kannattajakunnan. Kannattajat pystyivät myös samaistumaan joukkueeseen, sillä muutaman helsinkiläispelaajan ympärille ostettu pelaajisto vastasi Jokerien yleisöä. Seuran lyhyt ikä ja puuttuvat perinteet eivät häirinneet, sillä kaupunkiin muuttaneilla oli Helsingissä yhtä vähän perinteitä kuin Jokereillakin. Kaupunkiin haluttiin sopeutua ja luoda oma perinne helsinkiläiselle perustalle. Naapuriseura HIFK:n ruotsinkielinen kulttuuri koettiin erityisesti Helsinkiin muuttaneiden Jokeri-kannattajien keskuudessa ylpeäksi, ylenkatsovaksi ja hieman yläluokkaiseksi. Se ei sopinut heidän ajatusmaailmaansa, sillä se ei poistanut heidän uudessa kaupungissa tuntemaansa sivullisuutta ja pientä alemmuudentunnetta. 1980-luvun alkupuolella Jokerien heikko menestys aiheutti sen, että Itä-Helsinkiä lukuun ottamatta joukkue menetti suosiotaan nuorten keskuudessa. Jatkuvat tappiot eivät houkutelleet otteluihin.
Seuran nykymuotoinen fanitoiminta sai alkunsa kaudella 1987–1988, jolloin Jokerit pelasi ensimmäistä kauttaan I-divisioonassa. Vaikeat ajat yhdistivät joukkueen kannattajia. Lisäksi I-divisioonaan putoaminen aiheutti sen, että suurin osa Helsingin jäähallin paikoista oli numeroimattomia. Tällä tavoin nuoret kannattajat pääsivät muodostamaan ryppäitä, jotka tiivistyivät ja laajenivat. Fanitoiminta oli aluksi täysin omaehtoista. Kannattajat matkustivat ja kannustivat keskenään, ja julkaisivat omaa Mahtivärkki-nimistä lehteään. Jokerit Fan Club perustettiin Jokerien noustessa takaisin SM-liigaan. Helsingin jäähallissa Jokerien fanikatsomo sijaitsi katsomossa A3.
1990-luvun alussa Jokerien kannattajien koostumuksessa alkoi tapahtua muutoksia. Seura nautti suurinta suosiotaan edelleen Itä-Helsingissä, mutta vanhat rajat alkoivat murentua. Jokereista alkoi tulla yleisesti koko pääkaupunkiseudun joukkue ja ihmisiä saapui otteluihin tasaisesti ympäri Uuttamaata. Jokerien kannatus levisi ympäri Suomea, mikä oli uutta, sillä maaseudulla helsinkiläisyydestä ja helsinkiläisistä joukkueista ei yleensä ollut pidetty. Myös naisten määrä katsomossa lisääntyi. Lisäksi vanha kieliraja HIFK:n kanssa alkoi murentua, sillä Jokerien kannattajiin kuului entistä enemmän ruotsinkielisiä henkilöitä. Tätä kaikkea alettiin kutsua Jokeri-ilmiöksi, joka oli pohjimmiltaan nuorisoliikettä, mutta hurmos iski uudelleen myös iäkkäämpiin kannattajiin, joiden innokkuus oli hieman vähentynyt 1980-luvun vaikeina vuosina.
Stereotyyppisen käsityksen mukaan Jokerien kannattajat asuvat Itä-Helsingissä ja Vantaalla. Vaikka vanhat rajalinjat pitävät edelleen jossain määrin paikkansa, on Helsingin jääkiekkojoukkueiden keskinäinen kannatus pääkaupunkiseudulla nykyisin melko tasaista. Myyttiä rikkoi esimerkiksi Helsingin Sanomien tutkimus helmikuussa 2013. Sen mukaan Helsingin kantakaupungissa Jokerien kausikorttiosuus oli vain parikymmentä kappaletta HIFK:ta alhaisempi, kun taas Itä-Helsingissä IFK:n kannattajia oli lähes puolet. Mika Wickströmin mukaan suomalainen yhteiskunta on muuttunut ja kansankerrostumat sekoittuneet voimakkaasti toisiinsa.
Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellinen tiedekunta julkaisi helmikuussa 2020 tutkimuksen Jokerien kannattajien suhtautumisesta pelaamiseen KHL:ssä. Vastaajista 40 prosenttia halusi Jokerien jatkavan KHL:ssä ja 24 prosenttia toivoi paluuta SM-liigaan. Noin kolmannes, 36 prosenttia, ei osannut sanoa tai asia oli heille yhdentekevä. Tutkimukseen vastasi 1 657 henkilöä. Fanien keskuudessa suhtauduttiin positiivisesti ajatuksesta liittyä uuteen, yhteispohjoismaiseen liigaan, johon siirtymistä kannatti 38 prosenttia. Tällaisen liigan toteutuessa 18 prosenttia toivoi jatkoa KHL:ssä ja 13 prosenttia paluuta SM-liigaan.
Nykyisin Jokerien suurin faniorganisaatio on nimeltään Eteläpääty ry. Old Chiefs on puolestaan seuran iäkkäämmille kannattajille tarkoitettu yhdistys. Lisäksi vuosina 2004–2010 oli toiminnassa Ultras Jokerit -niminen kannattajaryhmä, joka toisinaan sai osakseen negatiivista julkisuutta. Jokerit Fan Club aktivoitui uudelleen kaudella 2019–2020.
Vuonna 2012 Jokerien kannattajat perustivat Jokerit FC -nimisen jalkapallojoukkueen, joka on pelannut Suomen alasarjoissa. Faneilla on myös oma salibandyjoukkue nimeltään Jokerit Salibandy, joka osallistuu Suomen Salibandyliiton sarjoihin.
Suosio
Vuonna 2014 tehdyn tutkimuksen mukaan pääkaupunkiseudulla asui 115 000 Jokerit-henkistä kuluttajaa. Kesäkuussa 2013 Jokereilla oli runsaat 60 000 Facebook-tykkääjää, yli 7 000 Twitter-seuraajaa ja lähes 3 000 YouTube-kanavan tilaajaa. SM-liigakaudella 2013–2014 Jokerien kotiottelujen yleisökeskiarvo oli 9 252 katsojaa, kun liigan keskiarvo oli 4 974. Jokerien keskiarvo oli samalla yhdeksänneksi suurin Euroopassa KHL-joukkueet mukaan lukien. Ensimmäisellä KHL-kaudella 2014–2015 keskiarvo kasvoi. Jokerit keräsi ottelua kohden keskimäärin 10 932 katsojaa, mikä oli KHL:n toiseksi ja Euroopan seitsemänneksi eniten. Kauden 2016–2017 jälkeen Jokereilla oli ollut kolme kautta peräkkäin Pohjoismaiden suurin yleisökeskiarvo. Kauden 2017–2018 runkosarjassa Jokerien kotipeleissä kävi keskimäärin 10 415 katsojaa, mikä oli edelleen eniten Pohjoismaissa sekä kolmanneksi eniten KHL:ssä SKA Pietarin ja Dinamo Minskin jälkeen. Koko Euroopan vertailussa Jokerit oli kuudes.
Jokerit arvioitiin Kauppalehden vuonna 2017 julkaisemassa tutkimuksessa Suomen kolmanneksi tunnetuimmaksi urheilubrändiksi Suomen jääkiekkomaajoukkueen ja Kimi Räikkösen jälkeen.
Pelityyli
pienois|pysty|[[Matti Lampainen toi Jokereihin siihen yhdistetyn taitokiekon.]] Jokerien pelillisenä tavaramerkkinä on pidetty taitokiekkoa. Päävalmentaja Matti Lampainen toi sen Jokereihin 1970-luvun alussa, ja seura piti siitä vuosien saatossa tiukasti kiinni. Lampaista eivät kiehtoneet kankeat ja isokokoiset fyysiset pelaajat, vaan he saivat olla kuinka pieniä tahansa, kunhan omasivat riittävästi taitoa. Tästä esimerkkinä Jokerien ”nallipyssyketju”: Timo Turunen (164 senttiä), Pentti Hiiros (172 senttiä) ja Timo Kyntölä (171 senttiä). Lampainen korosti pelaajien omakohtaista ajattelua ja henkilökohtaisia oivalluksia. Joukkue luisteli paljon, syötteli tarkasti ja nopeasti sekä pelasi hiottuja kuvioita. Helsinkiläisyleisölle tarjottiin HIFK:n fyysisen pelityylin rinnalle selkeä vaihtoehto. Taitokiekosta pitävät valmentajat ja juniorit alkoivat hakeutua Jokereihin.
Myös Aimo Mäkinen vetosi näyttävän jääkiekon puolesta:
Lampaisen seuraaja Rauli Virtanen yritti myöhemmin 1970-luvulla muuttaa Jokereita fyysiseksi joukkueeksi. Se kuitenkin epäonnistui, ja samoin kävi Matti Väisäselle vuosikymmenen lopulla. Virtasen olisi pitänyt vaihtaa kaikki pelaajat, eikä Väisäsenkään joukkueesta löytynyt tarpeeksi fyysisiä pelaajia. Jokereilla ei ollut halua muuttaa hyväksi havaittua järjestelmää. Tämän on kuitenkin sanottu aiheuttaneen sen, että vasta 1990-luvulla Jokerit ei enää hävinnyt voimassa ja taklauspelissä millekään SM-liigajoukkueelle. Seppo Aalto kirjoitti vuonna 1992 ilmestyneessä Jokerit liukkaalla jäällä -kirjassaan, että ”Jokerit on tunnettu taitopelijoukkue, joka ei turhaan tappele ja jäähyile”.
Kotihalli
Jokerit pelaa Mestis-kauden 2023–2024 kotiotteluistaan yhteensä 13 Keravan jäähallissa ja 11 Helsingin jäähallissa, joka sijaitsee Nordenskiöldinkadulla, Taka-Töölössä. Yleisökapasiteetti on Keravan jäähallissa noin 1 500 ja Helsingin jäähallissa 8 200 katsojaa. Varsinaisena kotihallinaan Jokerit alkaa pitää syksyllä 2023 valmistuvaa Herttoniemen jäähallia.
Jokerit pelasi kotiottelunsa vuoteen 1997 asti Helsingin jäähallissa. Samana vuonna se siirtyi pelaamaan Hartwall-areenaan, joka sijaitsee Keski-Pasilassa. Oy Hartwall Ab ilmoitti maaliskuun alussa 2022 irtisanoneensa markkinointiyhteistyösopimuksen Helsinki Halli Oy:n kanssa. Sopimuksen irtisanomisen syynä oli Venäjän hyökkäys Ukrainaan. Areenan uudeksi nimeksi tuli Helsinki Halli. Jokerien A-, B- ja C-juniorit siirtyivät pelaamaan Pirkkolan jäähalliin.
Jokerit siirtyi vuonna 2011 ensimmäisenä eurooppalaisseurana käyttämään turvakaukaloa, jossa laidat joustavat.
Omistus, organisaatio ja talous
Jokerit koostuu nykyisin kahdesta erillisestä organisaatiosta. Juniorijoukkueita hallinnoi Helsingin Jokerit ry. Edustusjoukkuetta pyörittävä osakeyhtiö maksaa yhdistykselle nimen ja logon käyttöoikeudesta.
SM-sarja ja SM-liiga
Jokerit vuonna 1967 perustanut Aimo Mäkinen vetäytyi seuran edustusjoukkueesta vuonna 1980. Tilalle tuli HJK:n junioripuolen vetäjä Tapani Korpela ja hänen kokoama taustaryhmänsä Jokeriklubin Tuki ry. Mäkinen jatkoi Helsingin Jokerit ry:n johtajana. Seuran talousongelmat pahenivat. 1980-luvun edetessä Jokereita johtaneet kaksi yhdistystä ja niiden johtajat eivät päässeet enää yhteisymmärrykseen seuran asioista, ja Jokerit oli ajautumassa konkurssiin.
Osakeyhtiömuotoisena Jokerien edustusjoukkue on toiminut vuodesta 1988, jolloin Jokeri-Hockey Oy osti seuran Jokeriklubin Tuki ry:ltä. Oston taustalla olivat talousvaikeudet ja joukkueen putoaminen SM-liigasta I-divisioonaan. Jokereista tuli samalla Suomen ensimmäinen osakeyhtiömuotoinen jääkiekkoseura. Jokeri-Hockey Oy:n taustalla olivat tuolloin muun muassa Kalervo Kummola, Martti Larva, Kimmo Leinonen ja Jyrki Otila.
Harry Harkimo osti aivan 1990-luvun alussa ensin kuusi prosenttia Jokeri-Hockeyn osakkeista. Osakeyhtiö oli tehnyt kahden edellisen kauden aikana 5,6 miljoonan markan tappiot. Helmikuussa 1991 hän omisti yhdessä Henrik de la Chapellen kanssa Jokeri-Hockeyn osakkeista jo 74 prosenttia. Harkimon tavoitteena oli tehdä Jokereista menestyvä yhtiö, joka olisi velaton kolmessa vuodessa. Jokereista tuli perheyritys, jota johti aviopari Hjallis ja Leena Harkimo. Leena työskenteli yhtiön toimitusjohtajana. Jokeri-Hockey Oy:n markkinointipäällikkönä aloitti vuonna 1993 Matti Virmanen. 1990-luvun menestysvuosinaan Jokerit sai taloutensa kuntoon ja sen toiminta oli pitkäjänteistä.
Vuosina 1990–1991 ja 1997 edustusjoukkue myytiin uudelle yhtiölle, Jokerit HC Oy:lle, ja vuokrattiin takaisin. Jokeri-Hockey Oy luopui urheilutoiminnasta vuonna 1994 ja jatkoi fanituotteiden myyjänä. Vuosina 2011–2013 edustusjoukkueen omisti Helsinki Halli Oy, joka omisti myös Hartwall-areenan 1997–2013.
KHL
pienois|pysty|vasen|[[Jari Kurri oli Jokerien pääomistaja vuosina 2019–2022.]] Helsinki Halli Oy:n jälkeen Jokerien edustusjoukkueen taustaorganisaatioksi tuli Jokerit Hockey Club Oy, joka perustettiin keväällä 2013. Jokerien omistus jaettiin Hjallis Harkimon ja suomalais-venäläisen, Gennadi Timtšenkon ja Roman Rotenbergin Arena Events Oy:n kesken niin, että Harkimolla oli 51,02 prosentin enemmistöosuus, kunnes toukokuussa 2019 Jokerit osti kokonaan Jari Kurri. Harkimo osti itselleen Timtšenkon ja Rotenbergin osakkeet, jotka hän omien osakkeidensa tavoin myi Kurrille. Hartwall Arenan omistus pysyi ennallaan, ja Arena Events Oy omisti sen osakkeista 44,89 prosenttia.
Kesäkuussa 2019 Kurri myi 40 prosentin osuuden Jokereista venäläisomisteiselle nikkeliyhtiö Norilsk Nickel Harjavalta Oy:lle, joskin myyntiä markkinoitiin Kurrin tiedotteessa siten, että Jokerit palaisi täysin suomalaisomistukseen. Venäjän helmikuussa 2022 Ukrainassa aloittaman hyökkäyssodan jälkeen Jokerit Hockey Clubin omistus siirrettiin pian sataprosenttisesti Kurrin yhtiölle Jack Promotions Oy.
KHL:ssä pelatessaan Jokerit teki vuosittain miljoonatappioita. Yhteensä tappiota kertyi kahdeksan kauden aikana lähes 98 miljoonaa euroa. Norilsk Nickel Harjavalta Oy alaskirjasi Jokereihin kulutettua rahaa vuosina 2019–2021 yhteensä 36,364 miljoonaa euroa. Harkimon mukaan omistajavaihdoksen yhteydessä entiset venäläisomistajat kuittasivat 57 miljoonan euron arvoisen pääomalainan. Kurri oli ilmoittanut, että hän ei tiedä asiasta.
KHL-aikana Jokerien jääkiekkojoukkue nähtiin merkittäväksi KHL:n, Venäjän ja Vladimir Putinin hallinnon markkinoinniksi. Norilsk Nickelin toimitusjohtaja ja pääomistaja Vladimir Potanin on osallistunut muun muassa Sotšin olympiahankkeeseen ja tukenut Venäjän jääkiekkomaajoukkuetta sekä urheilua ja liikuntaa laajasti. Hän perusteli sponsorointia kansanterveydellä ja mielialan vahvistamisella. Timtšenkon ja Rotenbergin perheet rahoittivat Jokerien pelaamista kymmenillä miljoonilla, mikä oli Venäjälle tärkeää vaikuttamista.
KHL:n jälkeen
KHL:stä lähdön jälkeen Teemu Selänne ilmoitti olevansa mukana Jokerien edustusjoukkueen palauttamisessa Suomen sarjoihin ja sijoittavansa siihen rahaa, Hänen johtamansa sijoittajaryhmä Naurava Narri Oy vetäytyi kuitenkin elokuussa neuvotteluista Helsingin Jokerit Ry:n kanssa. Yhdistys puolestaan kertoi samoihin aikoihin, että sillä on edelleen sopimus Jokerit-tavaramerkistä Jokerit Hockey Club Oy:n omistavan Jari Kurrin kanssa. Pian Helsingin Jokerit ry tiedotti, että se on luovuttanut tavaramerkin hallinnoinnin uudelle taustayhtiölle, jonka päämääränä on palauttaa Jokerit suomalaiseen sarjajääkiekkoiluun kaudelle 2023–2024. Yhdistys itse on yksi uuden taustayhtiön osaomistajista. Jari Kurri vahvisti, ettei hän ole enää mukana Jokereissa.
KHL:stä lähdön jälkeen Jokerien edustusjoukkueen uudeksi taustayhtiöksi perustettiin vuonna 2022 Team Jokerit Oy. Yhtiön omisti yksin Hjallis Harkimon poika Joel Harkimo. SM-liiga oli kuitenkin vaatinut Jokereita katkaisemaan taloudelliset ja omistajuuteen liittyvät kytkökset KHL:ään, jolloin Team Jokerit Oy:n toiminnan esteeksi muodostui Harkimoiden aiempi suhde seuran KHL-joukkueeseen. Team Jokerit Oy purki tavaramerkkisopimuksen ry:n kanssa helmikuussa 2023, ja huhtikuussa Team Jokerit asetettiin konkurssiin.
Uudeksi taustayhtiöksi tuli helmikuussa 2023 Mikko Saarnin johtama omistajaryhmä, jolle Team Jokerit Oy luovutti Jokerien logon- ja nimenkäyttöoikeuden. Omistajiin kuuluvat muun muassa Jokerit-taustaiset NHL-pelaajat Ossi Väänänen, Teuvo Teräväinen ja Esa Lindell. Muita alkuvaiheen omistajia ovat Markus Selin, Timo Mäkelä, Max Seeck ja Helsingin Jokerit ry. Lisäksi uusi taustayhtiö järjestää osakeannin. Yhtiö nimettiin keväällä 2023 Jokerit Helsinki Oy:ksi. Toimitusjohtaja on Antti-Jussi Niemi ja urheilutoimenjohtaja Olli-Pekka Yrjänheikki.
Logot
Jokerien alkuperäisen logon suunnitteli Ateneumista valmistunut ja Yleisradion kuvittamossa työskennellyt Jorma Hinkka. Jokerien perustamiseen vahvasti osallistunut Töölön Vesa -aktiivi Raimo Kähkönen oli saanut hänestä suosituksen Yleisradiossa työskenneeltä puolisoltaan. Kähkönen antoi Hinkalle nipun erilaisia jokerikortteja, joiden pohjalta hänen piti tehdä oma versionsa. Palkkioksi Hinkka sai vapaalippuja Jokerien kotiotteluihin. Ne jäivät kuitenkin käyttämättä, sillä Hinkka ei ollut kiinnostunut jääkiekosta.
Vuonna 1983 otettiin käyttöön uusi logo, jossa Jokerien perinteinen tunnus oli koristeltu kanadalaistyyppisin vauhtiviivoin. Tapani Korpelan johtama seura pyrki tekemään sillä eron entiseen Aimo Mäkisen Jokereihin. Logo oli käytössä vuoteen 1988, jolloin palattiin alkuperäiseen tunnukseen. Vuosina 1998–2000 oli käytössä Niken suunnittelema logo. KHL-aikoina Jokereilla oli käytössä hieman erilainen logovariaatio.
Vuonna 1997 The Hockey News valitsi Jokerien logon maailman parhaaksi seuratunnukseksi.
Peliasut
Jokerien alkuperäiset pelipaidat olivat väriltään sinisiä ja valkoisia. Sininen paita korvattiin punaisella vuonna 1973, mutta siniseen palattiin vuonna 1981. Siniset ja valkoiset paidat syrjäytettiin toistamiseen vuonna 1989, jolloin paitojen väreiksi vaihdettiin vihreä–sininen ja vihreä–valkoinen. Kaudelle 1992–1993 paidan väriksi muutettiin vihreä–purppura, josta tuon kauden jälkeen tuli ainoa käytettävä paita. Alkuperäisiin sinisiin ja valkoisiin paitoihin palattiin taas kaudella 1997–1998.
Vuoden 2014 Talviklassikossa Jokerit esiintyi edeltäjänsä Töölön Vesan peliasua muistuttavissa vihreissä paidoissa. Jokerit pelasi historiansa ensimmäisessä ottelussa nimenomaan Vesan vanhoissa pelipaidoissa, koska Jokerien omat asut eivät olleet vielä valmistuneet.
Jokerit luopui pitkäaikaisesta sinisestä kotipaidastaan jälleen kaudella 2019–2020 ja siirtyi käyttämään keltaisia ja mustia paitoja. Puheenjohtaja Jari Kurrin mukaan uudistuksella haluttiin tuoda seuran perinteistä logoa paremmin esille sekä saada punakeltaisia värejä näkyville. Vierasasu säilyi valkoisena, mutta sitäkin uusittiin.
Suomen sarjoihin palattuaan Jokerien edustusjoukkue alkoi jälleen käyttää kirkkaansinistä paitaa kaudella 2023–2024. Paidoissa on myös punakeltaista väriä hiharaidoissa ja helmassa. Jokerit suunnitteli paidat yhteistyössä varustekumppaninsa Warriorin kanssa, ja myös kannattajien toiveita huomioitiin. Jokerien juniorijoukkueet olivat käyttäneet kirkkaansinistä paitaa jo edelliskaudella.
Musiikki
Kotiotteluissa jokaisen Jokerien tekemän maalin jälkeen soitetaan pätkä The Rocky Orchestran esittämää kappaletta ”Gonna Fly Now”. Toisinaan maalilauluna on ollut saman kappaleen vaihtoehtoisia versioita. Lisäksi kauden 2003–2004 muutamassa ensimmäisessä pelissä Jokerien maalilauluna soi Rob Zombien kappale ”Never Gonna Stop”, mutta fanien vastustuksen vuoksi tilalle palautettiin ”Gonna Fly Now”.
Eräs seuran tunnuskappaleista on Problems?-yhtyeen esittämä ”Katupoikien laulu”, joka 1980-luvun lopussa soitettiin ennen erien alkua. Eräänlaisen tunnuskappaleen asemaan on noussut myös R.L. Burnsiden ”It’s Bad You Know”, jota on soitettu ennen erien alkua 2000-luvun alusta saakka. Virallisiin kannustuslauluihin lukeutuu Freud Marx Engels & Jungin vuonna 1991 levyttämä kappale ”Jokerit!”.
Jäädytetyt pelinumerot
Toistaiseksi jäädyttämättömät, mutta käytöstä poistetut pelinumerot
Palkitut
Aarne Honkavaara -palkinto – runkosarjan paras maalintekijä
Jari Kurri -palkinto – pudotuspelien paras pelaaja
Jarmo Wasama -palkinto – paras tulokas
Kalevi Numminen -palkinto – paras valmentaja
Lasse Oksanen -palkinto – runkosarjan paras pelaaja
Raimo Kilpiö -palkinto – herrasmiespelaaja
Urpo Ylönen -palkinto – paras maalivahti
Veli-Pekka Ketola -palkinto – pistepörssin voittaja
Kultainen kypärä – pelaajien äänestämä arvokkain pelaaja
Saavutukset
pienois|pysty|Jokerit juhlii ensimmäistä Suomen mestaruuttaan keväällä 1973.
Kausittainen sarjamenestys
Tilastossa on esitetty viimeiset kymmenen kautta.
Selitteet
Juniorit
thumb|Jokerien organisoiman Kanada-sarjan joukkueita. Lähinnä Itä-Helsingin kaupunginosiin keskittynyt juniorisarja käynnistyi vuonna 1969.
Jokerien nuorisokiekkoilu syntyi, kun tamperelainen kirjapainoalan yrittäjä Kalervo Lindgren muutti 1960-luvun lopulla Itä-Helsinkiin ja alkoi ihmetellä järkevän tekemisen puutetta helsinkiläispoikien keskuudessa. Tamperelaisen silmin kaupungin juniorikiekkoilu oli täysin lamassa. Helsinkiläisseurat huolehtivat vain edustusjoukkueista, kun Tampereella sosiaalikiekkoa pelasi vuosittain 1 200–1 500 poikaa. Niinpä alkoi kehittyä ajatuksia tamperelaismallisen kaupunkisarjan perustamisesta myös pääkaupunkiin. Tämän pohjalta syntyi Kanada-sarja. HJK ei ensimmäisenä idealle syttynyt, mutta Jokerien Aimo Mäkisellä oli valmiina myönteinen vastaus. Hänen unelmana oli täysin omista kasvateista koostuva edustusjoukkue. Timo Haapaniemestä tehtiin junioripäällikkö, jonka tehtäväksi tulivat käytännön järjestelyt.
Ensimmäinen kokoontumistilaisuus järjestettiin Itä-Helsingissä Myllypuron koululla, ja paikalle saapui lähes viisisataa jääkiekkoilijan alkua. Kanada-sarja käynnistyi talvella 1969, jolloin siihen osallistui viisisataa pelaajaa kuudesta Helsingin kaupunginosasta sekä Espoon Tapiolasta, jossa seuraavana vuonna aloitettiin itsenäisenä Jäähongan junioritoiminta. Seuraavina vuosina Kanada-sarja kasvoi. Kaudella 1971–1972 pelaajia oli 32 joukkueessa lähes tuhat, ja parissa vuodessa kortistoon oli tullut 1 500 juniorin nimet. Parhaimpana vuotena sarjaan osallistui 42 joukkuetta neljässä ikäluokassa. Heistä kaikkiaan kymmenen pelasi myös Jokerien edustusjoukkueessa.
Kanada-sarjaa pelattiin kaikkiaan kahdeksan vuotta. Joukkueiden nimet tulivat suoraan NHL:stä: Myllypuron Detroit Red Wings, Vuosaaren Toronto Maple Leafs, Kulosaaren Minnesota North Stars, Puotilan Montreal Canadiens, Jakomäen New York Rangers, Kontulan Ottawa Silver Seven, Herttoniemen Chicago Black Hawks sekä Lauttasaaren Boston Bruins, joka tuli sarjan ainoana joukkueena Kulosaaren sillan länsipuolelta. Joukkueissa pelasi lukuisia tulevia huippupelaajia Jari Kurrista lähtien. Laaja kasvatustyö tuotti tulosta, ja Jokerit alkoi menestyä juniorisarjoissa. Jokerit voitti Suomen-mestaruuden D-junioreissa ensimmäisen kerran vuonna 1973 sekä E-, C- ja B-pojissa vuosina 1975–1976. Ensimmäiset edustusjoukkueeseen yltäneet omat kasvatit olivat Kurri ja Timo Blomqvist kaudella 1977–1978.
Jokerien junioritoiminnasta vastaa lapsi- ja nuorisojääkiekkoseura Helsingin Jokerit r.y. Joukkueita on G1-junioreista lähtien, ja nuorimmat niistä kootaan pelaajien ollessa noin 6-vuotiaita. Alle kouluikäisille järjestetään ohjelmaa luistelukoulussa. Seura tarjoaa toimintaan mukaan tulleille lapsille mahdollisuuden jääkiekon harrastamiseen. Lapsi opetetaan lajin perustaitoihin, terveisiin elämäntapoihin, toiset huomioivaan ryhmätoimintaan sekä tarjotaan mahdollisuus tasapainoiseen kasvuun osana urheilujoukkuetta. Lopullisena tavoitteena on myös tuottaa uusia pelaajia edustusjoukkueen käyttöön. Seura kuitenkin korostaa, että valtaosalle lapsista jääkiekko on vain hyvä harrastus.
Celestial Season
Celestial Season on vuonna 1992 perustettu alankomaalainen death/doom metal -yhtye. Yhtye on kotimaansa johtavia doom metal -yhtyeitä ja se tunnetaan jousisoittimien käyttämisestä musiikissaan. Uransa keskivaiheilla yhtye vaihtoi tyyliään groove metalin ja stoner metalin välimaastoon ja hajosi, mutta vuonna 2011 Celestial Season perustettiin uudelleen doom/death metal -yhtyeenä.
Historia
Celestial Season perustettiin vuonna 1992. Siitä tuli nopeasti kotimaansa johtavia metalliyhtyeitä, kun seuraavana vuonna julkaistiin debyyttialbumi Forever Scarlet Passion. Sillä yhtye soitti death/doom metalia, johon kaksi viulistia toi lisäväriä. Seuraava levy Solar Lovers sisälsi joitakin groove metal -vaikutteita. Kokoonpanomuutosten ja Sonic Orb EP:n myötä yhtye lähti kiertueelle The Gatheringin lämmittelijänä. Yhtyeen tyyli oli muuttunut suuresti: laulaja Stefan Ruiters oli luopunut murinalaulusta, ja stoner ja groove metal -vaikutteet olivat pinnalla muutamien space rock -elementtien kanssa.
Yhtye levytti säännöllisesti, kunnes vuonna 2001 Celestial Season päätti lopettaa. Muusikon urasta ei saanut riittävää elantoa kustannuksiin nähden ja yhtyeen jäsenet päättivät keskittyä leipätöihinsä. Vuosikymmen myöhemmin yhtyeen kitaristi Pim van Zanen kirjoitti uusia kappaleita ja sai idean Celestial Seasonin uudelleenperustamisesta. Näin tapahtui ja osittain uusilla jäsenillä miehitetty kokoonpano alkoi harjoitella uutta kiertuetta varten vuodelle 2012, jolla on tarkoitus esittää Solar Lovers -albumi kokonaisuudessaan livenä.
Aiheesta muualla
Yhtyeen kotisivut
Sirkka Sinkkonen
Sirkka Esteri Sinkkonen (s. 26. huhtikuuta 1935 Parikkala, Venäjälle luov. alueella ) on terveyshallintotieteen professori emerita, Kuopion yliopiston ensimmäinen naisprofessori ja Oulun yliopiston ja Åbo Akademin kunniatohtori.
Sinkkosen toiminnan taustavaikuttimia ovat olleet naisvaltaisen hoitotyön arvostuksen kohottaminen sekä sukupuolten välisen tasa-arvon edistäminen. Sinkkosen keskeisiä tutkimuskohteita ovat olleet johtaminen, terveyspalvelujen ja erityisesti hoidon laatu sekä sosiaali- ja terveydenhuollon yhteistyö ja integrointi.
Sinkkosen akateeminen ura vaati huomattavaa tahdonvoimaa ja sitkeyttä. Hänen lapsuuteensa kuului Karjalan kodin menettäminen talvisodan päättyessä sekä evakkomatka Somerniemelle, joka on nykyisin osa Someroa. Sinkkonen joutui kasvattilapseksi vaikeisiin olosuhteisiin.
Elämä ja ura
Sirkka Sinkkonen suoritti ylioppilastutkinnon yksityisoppilaana Someron yhteiskoulussa vuonna 1959. Valtiotieteen kandidaatin ja maisterin tutkinnon hän suoritti Helsingin yliopistossa vuonna 1966. Kaikki yliopisto-opintonsa hän rahoitti töitä tekemällä. Professorit Erik Allardt ja Heikki Waris kehottivat lahjakasta opiskelijaansa hakemaan ASLA Fulbright -stipendiä jatko-opintoihin Yhdysvalloissa.
Sinkkonen opiskeli ja toimi tutkijana vuosina 1968–1971 Johns Hopkinsin yliopistossa, jossa hänen tohtorinväitöksensä (PhD.) hyväksyttiin vuonna 1973. Hän toimi Helsingin yliopiston valtio-opin dosenttina vuodesta 1978.
Työurallaan Sinkkonen oli Helsingin yliopiston virkaatekevä valtio-opin apulaisprofessori vuosina 1971–1973 ja lääketieteellisen tiedekunnan kansanterveystieteen laitoksen sosiologian apulaisprofessorina syyslukukauden 1973.
Varsinaisen elämäntyönsä Sinkkonen teki Kuopiossa, jonka korkeakoulun suunnitteluprofessoriksi hänet kutsuttiin vuoden 1974 alusta lähtien. Hän toimi Kuopion yliopiston terveyshallintotieteen professorina vuosina 1979–1999 sekä laitoksen johtajana ja yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan dekaanina sekä Kuopion yliopiston vararehtorina 1981-1984.
Sinkkosen 340 nimikettä käsittävä julkaisuluettelo sisältää muun muassa kansainvälisiä tieteellisiä julkaisuja sekä oppikirjoja. Hän on toiminut lukuisissa kansainvälisissä ja kotimaisissa luottamustehtävissä, esimerkiksi International Political Science Associationin (IPSA) hallituksen jäsenenä vuosina 1974–1976, International Federation of Social Science Organizations (IFSSO) hallituksen jäsenenä vuosina 1986-1988, European Healthcare Management Association hallituksen jäsenenä 1994-1996.
Sinkkonen vaikutti vahvasti Minna Canthin merkityksen esiintuomiseen sekä hänen liputuspäivänsä aikaansaamiseksi, joka toteutui vuonna 2007. Vuosina 1981, 1982 ja 1984 hän järjesti Kuopion yliopistolla Minna-symposiumeja, jotka käsittelivät sukupuolten tasa-arvoa naisnäkökulmasta, naisen asemaa maataloudessa ja naisen asemaa työelämässä. Vuonna 1985 Kuopiossa hän toteutti yhdessä suomalaistaustaisten amerikkalaisten naisten kanssa Workshop on Minna Canth. Minnesotan yliopistossa vuonna 1986 ja Kuopiossa kesällä 1987 järjestettiin vielä Reunion of Sisters -konferenssit. Symposiumien esitykset ilmestyivät julkaisuina (1-4).
Hän on intohimoinen kirjallisuuden harrastaja sekä kuvataiteen ja musiikin suuri ystävä.
Julkaisut
Sirkka Sinkkosen elämäkerta "Piiasta professoriksi - Sirkka Sinkkonen ja palava tahto" (Into Kustannus) ilmestyi maaliskuussa 2022. Tekijä Minna Kettunen.
Sirkka Sinkkosella on 340 julkaisua, joista tässä poimintoja:
2-etoksietyyliasetaatti
2-etoksietyyliasetaatin kemiallinen kaava on C6H12O3 ja rakennekaava CH3COOCH2CH2OCH2CH3. 2-etoksietyyliasetaatista käytetään myös nimityksiä etyyliglykoliasetaatti, etyleeniglykolimonoetyylieetteriasetaatti, 2-etoksietanoliasetaatti tai sellosolviasetaatti.
2-etoksietyyliasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 132,2 g/mol, sulamispiste −62 °C, kiehumispiste 156 °C, suhteellinen tiheys 0,97 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 20 °C:n lämpötilassa 23 g/100 ml, leimahduspiste 51,1 °C c.c., itsesyttymislämpötila 379 °C ja CAS-numero 111-15-9.
2-etoksietyyliasetaatti liuottaa hyvin monia polymeerejä. Sitä käytetään muun muassa selluloosan ja sen johdannaisten, kuten etyyliselluloosan, selluloosanitraatin, ja selluloosa-asetaatin liuottamiseen. Se liuottaa myös polystyreeniä ja polyvinyyliasetaattia.
Lucas Mangope
Kgosi Lucas Manyane Mangope (27. joulukuuta 1923 – 18. tammikuuta 2018 ) oli eteläafrikkalainen poliitikko, joka toimi Bophuthatswanan bantustanin presidenttinä 1977–1994.
Mangope syntyi Motswedissä vuonna 1923 vanhaan päällikkösukuun. Hänen isänsä kuoltua vuonna 1959 hänestä tuli Motswedi-Barutshe-Bu-Manyane-heimon päällikkö. Mangope valittiin 1961 tswanojen paikallishallinnon varapuheenjohtajaksi.