cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
C (ohjelmointikieli)
C on yleiskäyttöinen, imperatiivinen ja rakenteinen käännettävä tietokoneiden ohjelmointikieli, joka on levinnyt laajalle 1970-luvulta lähtien, jolloin Dennis Ritchie kehitti sen UNIX-käyttöjärjestelmää varten. Kielessä yhdistyvät koneenläheisyys ja korkean tason kielen ominaisuudet. C:n suosiota selittää kielen yksinkertaisuus, tehokkuus, joustavuus ja siirrettävyys. C:ssä itsessään ei ole paljoa varattuja sanoja, monet toiminnot tehdään funktiokirjastoilla. C++, Java, C# ja monet muut myöhemmät kielet perustuvat syntaksiltaan ja avainsanoiltaan C:hen.
C-kieli
Kielen kehitykseen vaikuttivat muun muassa Alan Snyder, joka ehdotti boolean-operaattoreihin muutoksia ja esikääntäjän lisäämisen. Mike Lesk kirjoitti kielelle alustalta toiselle siirrettävän IO-kirjaston, josta myöhemmin muodostui C-kielen standardikirjasto. 1970-luvun lopulla Stephen Johnson aloitti Portable C Compiler (PCC) -kääntäjän kehittämisen, joka olisi helppo kohdistaa uudelle alustalle.
C-kieli tarkoitettiin alun perin pelkästään järjestelmäohjelmointiin, mutta se on saavuttanut suosiota myös sovellusohjelmien toteutuksessa. C yleistyi Unixin yleistyessä ja nykyisin käytännössä kaikki järjestelmäalustat käyttävät C-kieltä järjestelmäkielenään. C-kielen merkitys näkyy myös siinä, että monet kielet muistuttavat C:tä avainsanoiltaan ja syntaksiltaan, vaikka niiden toimintaperiaate ja käyttötarkoitus olisi erilainen. Jotkin uudemmat ohjelmointikielet, kuten C++, C# ja Java, pohjautuvat C-kieleen. Ne eivät kuitenkaan ole syrjäyttäneet C-kieltä täysin. Joidenkin korkean tason ohjelmointikielten toteutukset käyttävät C-kieltä välikielenä.
C-kielellä on seuraavia ominaispiirteitä:
Yksinkertaisuuden tavoittelun vuoksi C-kielestä puuttuu suora tuki monille muista kielistä löytyville ominaisuuksille. Näitä ovat mm. vahva tyypitys (type safety), roskienkeräys, funktioiden ja operaattoreiden ylikuormitus, tuki säikeille, listojenkäsittely ym. Tosin useimmat näistä ominaisuuksista voidaan ohjelmoida C-kielellä epäsuorasti.
C-kielisen lähdekooditiedoston tunnus on tiedostopääte .c.
Vihreä eduskuntaryhmä
Vihreä eduskuntaryhmä (Vihr. ) on Vihreän liiton kansanedustajien muodostama yhteistyöelin eduskunnassa. Kaudella 2023–2027 ryhmään kuuluu 13 edustajaa, joka on seitsemän paikkaa vähemmän kuin edellisellä vaalikaudella.
C (ohjelmointikieli)
K&R C
pienoiskuva|The C Programming Language
Vihreä eduskuntaryhmä
Eduskuntaryhmän puheenjohtaja on Atte Harjanne, ensimmäinen varapuheenjohtaja Saara Hyrkkö ja toinen varapuheenjohtaja Jenni Pitko. Vihreiden ryhmäkansliassa työskentelee kahdeksan työntekijää, ja ryhmän pääsihteeri on Henna Hakkarainen. Jokaisella kansanedustajalla on lisäksi oma avustajansa.
C (ohjelmointikieli)
K&R C
Kielen ensimmäinen "standardi" tunnetaan nimellä K&R C, joka perustuu kirjaan The C Programming Language, jonka Kerninghan ja Ritchie julkaisivat 1978. Ritchien mukaan K&R C oli approksimaatio standardille, mutta muodollisen standardin tarve ilmeni, koska se ei ollut riittävän tarkka kielen yksityiskohdissa.
Vihreä eduskuntaryhmä
Vihreässä eduskuntaryhmässä ei ole ryhmäkuria. Eduskuntaryhmä pitää kokouksia säännöllisesti kerran viikossa. Niissä keskustellaan ajankohtaisista poliittisista kysymyksistä ja ryhmän kannoista asioihin.
Jäsenet
Kaudella 2019–2023 vihreässä eduskuntaryhmässä on 20 kansanedustajaa.
C (ohjelmointikieli)
K&R C
K&R sisälsi myös tietyn ohjelmointityylin. Tyyliin kuuluu tietty aaltosulkujen merkintätapa ja sisennysmäärä (kahdeksan välilyöntiä).
ANSI C ja ISO C
Vuonna 1983 ANSI perusti X3J11-komitean standardoimaan C. Standardit koskevat paitsi itse kielen semantiikkaa ja syntaksia, myös eräitä peruskirjastoluokkia, jotka tulevat yleensä kunkin valmistajan toimittaman kääntäjän mukana. Suurin osa standardista perustuu Unix-ympäristössä käytettyyn C:hen, kuitenkin se osa Unixin C-kirjastosta, jota ei voi toteuttaa muissa ympäristöissä siirrettiin IEEE:lle ja siitä tuli osa POSIX-standardia.
Vihreä eduskuntaryhmä
Valiokuntapaikat
Seuraavassa on lueteltu vihreiden edustajat valiokunnissa vaalikaudella 2019–2023.
Historiaa
Vihreät saivat ensimmäiset kansanedustajansa vuoden 1983 vaaleissa, kun puoluetta ei ollut vielä perustettu. Ville Komsi ja Kalle Könkkölä muodostivat ensimmäisen Vihreän eduskuntaryhmän ja toimivat vuorotellen sen puheenjohtajana.
C (ohjelmointikieli)
ANSI C ja ISO C
ANSI X3.159-1989 hyväksyttiin vuonna 1989 ja tunnetaan nimellä ANSI C. ISO julkaisi kansainvälisen standardin nimellä ISO/IEC 9899:1990. Näihin viitataan myös nimillä C89 ja C90.
Vihreä eduskuntaryhmä
1987–1991
Vihreässä eduskuntaryhmässä oli neljä kansanedustajaa. Ryhmän puheenjohtajana toimi vuosina 1987–1988 Pekka Haavisto ja 1989–1990 Erkki Pulliainen.
1991–1995
Vihreiden kansanedustajien määrä nousi kymmeneen. Eduskuntaryhmän puheenjohtajina toimivat vuosina 1991–1992 Satu Hassi, vuonna 1993 Pekka Haavisto ja vuosina 1993–1994 Paavo Nikula.
C (ohjelmointikieli)
ANSI C ja ISO C
C-standardia laajennettiin 1990-luvun lopussa, jolloin syntyi ISO/IEC 9899:1999, joka myös tunnetaan nimellä C99.
Vihreä eduskuntaryhmä
1995–1999
Vihreillä oli yhdeksän kansanedustajaa ja yksi ministeri. Eduskuntaryhmän puheenjohtajina olivat vuonna 1995 Tuija Brax, vuosina 1995–1996 Paavo Nikula, vuonna 1997 Satu Hassi ja vuonna 1998 Osmo Soininvaara.
1999–2003
Vihreään eduskuntaryhmään kuului 11 kansanedustajaa, joista kaksi toimi puolet kaudesta ministerinä. Puheenjohtajina ryhmässä olivat vuosina 1999–2001 Ulla Anttila ja 2001–2003 Janina Andersson.
C (ohjelmointikieli)
ANSI C ja ISO C
ISO-standardin pääversiot:
Vihreä eduskuntaryhmä
2003–2007
14 kansanedustajan ryhmän puheenjohtajina toimivat vuosina 2003–2004 Satu Hassi ja 2004–2007 Heidi Hautala.
2007–2011
Ryhmän puheenjohtajana toimivat vuosina 2007–2009 Anni Sinnemäki ja 2009–2011 Ville Niinistö.
C (ohjelmointikieli)
ANSI C ja ISO C
Uusien standardiversioiden julkaisusta huolimatta monet käyttävät edelleen C90-versiota.
Vihreä eduskuntaryhmä
2011–2015
Kymmenhenkisen eduskuntaryhmän puheenjohtajana aloitti Ville Niinistö, mutta hallituksen muodostumisen jälkeen tehtävään valittiin Pekka Haavisto. Toukokuussa 2013 ryhmän uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Oras Tynkkynen ja saman vuoden lokakuussa Outi Alanko-Kahiluoto.
2015–2019
Vihreään eduskuntaryhmään kuului 15 kansanedustajaa. Ryhmän puheenjohtajana toimi Outi Alanko-Kahiluoto, ensimmäisenä varapuheenjohtajana Johanna Karimäki ja toisena varapuheenjohtana Jani Toivola.
C (ohjelmointikieli)
Ohjelmointikäytännöt
Vuonna 1990 MISRA (Motor Industry Software Reliability Association) julkaisi ohjenuoria C-kielen käyttöön kulkuneuvojen järjestelmissä. Tämä tunnetaan nimellä MISRA C.
Comeback
Comeback on usein käytetty nimitys artistin tai yhtyeen tekemästä paluusta, joka tapahtuu usein uuden äänilevyn julkaisun tai live-esiintymisen muodossa. Ennen comebackia artisti tai yhtye on ollut joko pitkällä tauolla tai ilmoittanut lopettavansa kokonaan. Comeback-sanaa käytetään musiikkimaailman lisäksi muuallakin, kuten esimerkiksi urheilussa.
C (ohjelmointikieli)
Ohjelmointikäytännöt
CERT C on CERTin julkaisema joukko ohjelmointikäytäntöjä.
Vihreä eduskuntaryhmä
2019–2023
Vihreässä eduskuntaryhmässä on vaalikaudella 20 kansanedustajaa. Ryhmän puheenjohtajana kesäkuussa 2019 aloitti Emma Kari ja varapuheenjohtajina Saara Hyrkkö ja Jenni Pitko. Lokakuussa 2021 ryhmän uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Atte Harjanne.
Eduskuntavaaleissa 2019 kansanedustajiksi eivät pyrkineet enää Hanna Halmeenpää, Ville Niinistö, Jani Toivola tai Antero Vartia.
C (ohjelmointikieli)
Esimerkkiohjelma
Esimerkkiohjelma, joka kysyy käyttäjältä kaksi lukua ja tulostaa niiden summan.
Kääntäjät
Kielelle on kehitetty useita kääntäjäohjelmia. Alan Snyder kehitti siirrettävää kääntäjää 1970-luvulla. 1980-luvun alussa lähes jokainen kääntäjä perustui Stephen Johnsonin PCC-kääntäjään ja vuonna 1985 oli jo useita itsenäisesti kehitettyjä kääntäjiä.
Yksi varhaisimpia kaupallisia C-kääntäjiä oli 1978 julkaistu Whitesmiths-yhtiön saman niminen kääntäjä, joka toteutti C-kielen siten kuin se määriteltiin version 6 Unixissa. Whitesmiths oli itsenäinen toteutus, eikä lainannut Unixin koodia. Kääntäjä oli saatavissa ainakin DEC PDP-11:lle, Intel 8080/Zilog Z80, Intel 8086 ja Motorola 68000 ja IBM System/370 ja System/36 -järjestelmiin.
Lifeboat Associatesin Lattice C oli ensimmäinen C-kääntäjä joka julkaistiin IBM PC:lle. Microsoft lisensoi Lattice C:n ja julkaisi sen nimellä Microsoft C/C++. Watcom C ja Borlandin Turbo C tulivat markkinoille 1980-luvun lopussa.
Laajalle levinneisiin kääntäjiin kuuluu GNU-projektin GCC.
CompCert C-kääntäjä on formaalisti verifioitu kääntäjä, joka on tarkoitettu turvakriittisien ja tehtäkriittisien järjestelmien toteutukseen.
Anthony Eden
Varhaiset vuodet
Eden syntyi Durhamissa Pohjois-Englannissa, missä hänen sukunsa olivat olleet maanomistajia sukupolvien ajan. Hän opiskeli Etonissa ja Oxfordin yliopiston Christ Churchissa, mistä hän valmistui pääaineenaan itämaiset kielet. Hän osasi sujuvasti ranskaa, saksaa, persiaa ja osasi myös jonkin verran venäjää ja arabiaa. Palveltuaan ensimmäisessä maailmansodassa, Eden lähti mukaan politiikkaan vuonna 1923, kun hänet äänestettiin Konservatiivipuolueen ehdokkaana parlamenttiin Warwickin ja Leamingtonin vaalipiiristä. Samana vuonna hän myös meni naimisiin Beatrice Beckettin kanssa. Pariskunta sai kaksi poikaa, mutta avioliitto ei ollut onnellinen ja päättyi eroon Edenin poliittisen uran aiheuttaman paineen vuoksi.
Edenistä tuli vuonna 1926 parlamentaarinen sihteeri ulkoministeriössä. Vuonna 1931 hänestä tuli ulkomaanasioiden alivaltiosihteeri. Vuonna 1935 hänet nimettiin Stanley Baldwinin hallitukseen ministeriksi vastuussa Kansainliiton asioista. Kuten monet ensimmäisen maailmansodan läpikäyneistä miehistä, Eden oli vahvasti sodanvastainen ja työskenteli Kansainliitossa säilyttääkseen rauhan Euroopassa. Hän oli myös yksi ensimmäisistä, jotka ymmärsivät, että myöntyväisyyspolitiikalla fasistista Italiaa ja natsi-Saksaa kohtaan ei saavutettaisi rauhaa. Hän vastusti yksityisesti ulkoministeri Sir Samuel Hoaren yritystä tehdä myönnytyksiä Italialle sen hyökättyä Abessiniaan (Etiopia) vuonna 1935. Kun Hoaren–Lavalin pakti tuli julki, Hoare joutui eroamaan ja Edenistä tuli hänen seuraajansa ulkoministerinä.
Ulkoministerinä
Edenistä tuli ulkoministeri aikana, jolloin Britannian piti miettiä uudelleen ulkopolitiikkansa fasististen Saksan ja Italian voimistuessa. Hän vastusti sekaantumista Espanjan sisällissotaan ja kannatti Neville Chamberlainin tavoitteita säilyttää rauha tekemällä kohtuullisia myönnytyksiä Saksaa kohtaan. Hän ei protestoinut, kun Britannia ja Ranska eivät reagoineet Reininmaan palautukseen. Vuoden 1938 helmikuussa hän kuitenkin erosi ministerinasemastaan protestina Chamberlainin aloittamille neuvotteluille Italian kanssa. Edenistä tuli tämän seurauksena konservatiivien kapinallisen Churchillin liittolainen. Churchill oli tässä vaiheessa syrjäytetty puolueensa johtotehtävistä ja oli hallituksen myöntyväisyyspolitiikan johtava kritisoija. Eden piti kuitenkin yllä matalaa profiilia, eikä Chamberlainin hallituksen politiikan vastainen puolueen sisäinen oppositio kasvanut.
Työväenpuolueen voitettua vaalit sodan jälkeen kesällä 1945, Eden meni oppositioon Konservatiivipuolueen varajohtajana. Monet olivat kuitenkin jo tuolloin sitä mieltä, että hänen pitäisi haastaa Churchill kilpailuun puolueen johtajuudesta. Eden oli kuitenkin liian lojaali Churchilille tehdäkseen näin.
Vuonna 1951 konservatiivit voittavat vaalit ja Edenistä tuli kolmannen kerran ulkoministeri. Churchillin kunto oli jo tuossa vaiheessa heikentynyt, ja Edenillä oli mahdollisuus lähes yksin johtaa maan ulkopolitiikkaa kylmän sodan kuumentuessa. Hän ratkoi tehokkaasti erilaisia ongelmia, vaikka Britannia ei enää ollut sama maailmanvalta mitä se oli ollut ennen sotaa.
Vuonna 1950 Anthony ja Beatrice Eden erosivat viimein ja Eden nai 1952 Churchillin veljentyttären, Lady Clarissa Spencer-Churchillin (s. 1920). Vuonna 1953 Eden joutui sarjaan leikkauksia, joista huolimatta hän ei koskaan tullut täysin kuntoon. Vuonna 1954 hänet nimitettiin Sukkanauharitarikuntaan.
Pääministerinä
Huhtikuussa 1955 jo ikääntynyt ja heikossa kunnossa oleva Churchill erosi virastaan ja Eden seurasi häntä pääministeriksi. Eden oli hyvin suosittu ja tunnettu henkilö Britanniassa sodanaikaisten tekojensa ja charminsa vuoksi. Tultuaan pääministeriksi hän järjesti välittömästi vaalit, joissa konservatiivien enemmistö kasvoi. Edenillä oli laaja kokemukses ulkopolitiikassa, mutta hän ei ollut koskaan perehtynyt kotimaan asioiden hoitoon ja hänellä oli hyvin vähän tietämystä taloudesta. Hän jätti talouden uskollisten miesten, kuten Rab Butlerin hoidettavaksi ja keskittyi itse luomaan läheiset suhteet Yhdysvaltojen ja Dwight Eisenhowerin kanssa.
Lokakuussa 1956 kuukausien neuvottelujen ja suunnittelun jälkeen Ranska, Britannia ja Israel aloittivat operaationsa Egyptiä vastaan ja valloittivat Suezin kanavan alueen. Eisenhower ryhtyi kiivaasti vastustamaan operaatiota, jota myös Neuvostoliitto vastusti ja uhkasi pommittaa Lontoota ja Pariisia. Eisenhower tuki kolonialismista luopumista, koska uskoi sen palvelevan Yhdysvaltain etuja ja tekevän entisten siirtomaiden johtajista ystävällismielisiä Yhdysvaltoja kohtaan. Koska Britannia oli riippuvainen Yhdysvaltojen lainoista ja muusta tuesta, Eden joutui nöyrtymään Yhdysvaltojen painostuksen alla ja vetämään joukot pois Suezin kanavan alueelta. Suezin kriisi viimeistään lopetti Ranskan ja Britannian haaveet asemasta suurvaltoina.
Kriisi tuhosi myös Edenin maineen valtiomiehenä ja terveyden. Eden erosikin pian virastaan hänen lähimpien ministeriensä käännyttyä häntä vastaan. Hänen hallituksensa ulkoministeri, Harold Macmillan, onnistui painostamaan hänet eroamaan, ja seurasi häntä pääministerinä, vaikka Macmillan oli itse ollut yksi Suezin operaation pääsuunnittelijoista. Eden erosi asemastaan pääministerinä tammikuussa 1957 ja vetäytyi viettämään hiljaisia eläkepäiviä Wiltshiressa toisen vaimonsa kanssa. Hänen henkilökohtainen suosionsa pysyi, ja hänestä tuli Avonin jaarli 1961. Eden julkaisi henkilökohtaiset muistelmansa nimellä Another World ja kirjoitti useita muita poliittisia muistelmia.
Matkalla Yhdysvalloissa hänen terveytensä heikkeni nopeasti. Hänen pyynnöstään pääministeri James Callaghan lähetti RAF:n lennättämään hänet kotiin. Anthony Eden kuoli Salisburyssä vuonna 1977 79-vuotiaana.
Edenin poika, Nicholas Eden, Edenin varakreivi (1930–1985) oli ministerinä Thatcherin hallituksessa ennen kuolemaansa AIDS:iin 55-vuotiaana.
Edenin mukaan on saanut kutsumanimen hänen suosimansa huopahattutyyppi, Eden-hattu.
Ruokosjärvi (Virrat)
Ruokosjärvi on Pirkanmaalla Virroilla Kangasniemenkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 10,2 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 147,5 metriä mpy.
FS Amiral Charner (1893)
Amiral Charner oli 1890-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston Amiral Charner -luokan panssariristeilijä.
Viherkulta
pienoiskuva|Viherkullasta valmistettu sormus.
FS Amiral Charner (1893)
Valmistus
Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 15. kesäkuuta 1889 nimellä Charner. Alus laskettiin vesille 18. maaliskuuta 1893 ja se nimettiin uudelleen Amiral Charneriksi 25. maaliskuuta 1895. Alus otettiin palvelukseen puoli vuotta myöhemmin 26. elokuuta.
Viherkulta
Viherkulta on metalliseos, jossa kultaan on lisätty hopeaa lisäämään kestävyyttä ja tuomaan väriä korutuotteisiin. Yleensä viherkulta on kuitenkin liian pehmeää tavallisiin korutuotteisiin, mutta se sopii esimerkiksi pienten käsintehtyjen korujen koristeeksi. Yleensä viherkulta ei ole puhtaan vihreää, vaan pikemminkin hieman kellertävää.
FS Amiral Charner (1893)
Palvelus
Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Välimeren laivueen 2. kevyeen viirikköön, josta se siirrettiin edelleen itäiselle Välimerelle. Aluksesta tuli 6. tammikuuta 1896 merisotakoulun lippulaiva ja sen alaisuudessa olivat Latouche-Tréville ja panssarikansiristeilijä Suchet. Kymmenen kuukautta 20. lokakuuta myöhemmin alus palasi varsinaiseen palvelukseen.
Viherkulta
18 karaatin viherkulta sisältää vähintään 75 % (750/1000) kultaa ja loput hopeaa. 14 karaatin viherkulta jossa on 585/1000 kultaa sisältää noin 30–40 % hopeaa.
FS Amiral Charner (1893)
Palvelus
Alus lähetettiin 10. helmikuuta 1897 Kreetalle ranskalaisen laivasto-osaston mukana suojaamaan länsimaiden etuja ja kansalaisia Kreikan ja Turkin välisessä sodassa. Se palasi marraskuussa 1898 Ranskaan ja se liitettiin 1. tammikuuta 1899 merisotakouluun yhdessä Friantin ja Davoutin kanssa. Alus liitettiin Brestiin sijoitettuun pohjoiseen laivueeseen ennen siirtoaan kesäkuun lopulla Touloniin. Kolme kuukautta myöhemmin alus palasi Brestiin, jossa se sijoitettiin reserviin.
Tammikuussa 1900 alus siirrettiin Rochefortin laivastontelakalle huoltoon. Alus lähti 26. kesäkuuta Brestistä ja se saapui Saigoniin 1. elokuuta. Alus tuki liittoutuneiden joukkoja poksarikapinan lopulla ennen paluutaan Touloniin 8. marraskuuta 1901. Pikaisen huollon jälkeen alus liitettiin 3. panssariristeilijäviirikköön 24. tammikuuta 1902. Se siirrettiin 15. tammikuuta 1903 Toulonissa reserviin ja alus sijoitettiin myöhemmin tykistökoululle. Alus sijoitettiin 13. toukokuuta 1910 Sudanlahdelle vartioalukseksi, mistä tehtävästä sen vapautti Bruixin heinäkuussa 1912. Amiral Charner palasi Ranskaan, jossa se huollettiin ennen reserviin siirtoa Bizertaan Tunisiaan.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa elokuussa 1914 alus palautettiin palvelukseen ja se määrättiin suojaamaan Marokon ja Ranskan välisiä saattueita yhdessä Latouche-Trévillen ja Bruixin kanssa. Marraskuussa alus siirrettiin Port Saidiin sijoitetun 3. laivueen 3. viirikköön, jonka tehtävänä oli tulittaa ottomaanien maavoimien asemia Syyriassa. Amiral Charner ajoi karille Dedegatchin edustalla 3. maaliskuuta 1915 ja italialainen risteilyalus SS Bosnia hinasi aluksen irti. Alus määrättiin elokuun lopulla valvomaan Tripolin Libanonissa ja Egyptin El Arishin saartoa taistelulaiva Jauréguiberryn ja panssarikansiristeilijä Destréesin kanssa. Alus oli 11.-12. syyskuuta mukana 3 000 armenialaispakolaisen pelastamisessa Orontesin pohjoispuolelta. Se osallistui Jeanne d'Arcin kanssa Kastelorizon miehitykseen 28. joulukuuta.
Alus oli matkalla Syyriasta Ruadin saarelta Port Saidiin, kun Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen U-21 laukaisema torpedo osui alukseen varhain aamulla 8. helmikuuta 1916. Alus upposi kahdessa minuutissa vieden mukanaan lähes koko miehistönsä. Viisi vuorokautta myöhemmin pelastettiin merstä aluksella olleista 428 miehestä yksi.
Air Tropiques
Air Tropiques oli vuonna 2001 perustettu kinshasankongolainen lentoyhtiö. Se oli toimintakiellossa Euroopan unionin alueella. Yhtiö yhdistyi lentoyhtiö Kin Avian kanssa vuonna 2016.
Siperian federaatioyliopisto
Siperian federaatioyliopisto on Venäjän Krasnojarskissa toimiva suuri monialainen korkeakoulu. Se perustettiin vuonna 2006, ja se oli yksi valtakunnan kahdesta ensimmäisestä federaatioyliopistosta. Näistä oppilaitoksista on tarkoitus kehittää Venäjän huippuyliopistoja, joissa opetus ja tutkimus yhdistyvät yritysyhteistyön kanssa. thumb|250px|left|Yliopiston päärakennus thumb|250px|Yliopiston laboratorioita
Siperian federaatioyliopistoon yhdistettiin neljä aiempaa suurta korkeakoulua: Krasnojarskin valtionyliopisto, Krasnojarskin teknillinen valtionyliopisto, Krasnojarskin arkkitehtuurin ja rakennustekniikan valtionakatemia sekä Krasnojarskin värimetallien ja kullan valtionyliopisto.
Siperian federaatioyliopisto on nykyisin suurin Uralin-takaisista (so. Siperian ja Kaukoidän) korkeakouluista. Yliopistossa on noin 36 500 opiskelijaa ja 3 300 opettajaa. Yliopistossa on 20 instituuttia ja 171 erikoistumisalaa (syventymiskohdetta).
Stanley Schachter
Stanley Schachter (1922 New York – 7. kesäkuuta 1997 East Hampton, New York) oli yhdysvaltalainen sosiaalipsykologi, joka tunnettiin erityisesti addiktioita ja tunteita käsittelevästä tutkimuksestaan. Jälkimmäisellä alalla Schachter esitti 1950-luvulla, että ihmisten tunteet riippuvat sekä ihmisen psykologisesta tilasta että psykologisen tilan kognitiivisesta tulkinnasta.
Schachter suoritti alemman korkeakoulututkinnon Yalen yliopistossa vuonna 1942 ja ylemmän korkeakoulututkinnon samassa yliopistossa vuonna 1944. Tohtoriksi Schachter väitteli vuonna 1949 Michiganin yliopistosta. Suurimman osan akateemisesta urastaan Schachter toimi Columbian yliopistossa, ensin psykologian professorina vuodesta 1961 ja sitten sosiaalipsykologian professorina vuodesta 1966 aina eläkkeelle jäämiseensä asti vuoteen 1992.
Status Seeker
Status Seeker on Dream Theaterin ensimmäinen single. Se julkaistiin vuonna 1989 levymerkillä Mechanic Records.
Belgrade
Belgrade on pikkukaupunki Yhdysvalloissa Montanan osavaltiossa. Se kuuluu Gallatin piirikuntaan. Vuonna 2015 Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto arvioi kaupungin väkiluvun olevan 8 029 ja sitä ympäröivän piirikunnan 100 739. Kaupunki on noin 15 kilometrin päässä piirikunnan keskuksesta Bozemanista. Kaupungissa sijaitsee Bozeman Yellowstone International Airport -lentokenttä, joka on osavaltion vilkkain ja Yhdysvaltojen 118. vilkkain. Kaupungin pormestarin toimikausi kestää kaksi vuotta. Vuodesta 2003 lähtien pormestarina on toiminut Russell C. Nelson.
Kaupungin perusti vuonna 1882 yrittäjä nimeltä Thomas B. Quaw miellyttyään maa-alueeseen, jonka oli nähnyt matkustaessaan Northern Pacific Railway -rautatiellä. Rautatietä rahoittaneiden Serbialaisten sijoittajien kunniaksi uusi kaupunki nimettiin Serbian pääkaupungin mukaan.
Viimeiset 10 vuotta Belgrade on ollut yksi Montanan nopeimmin kasvavia yhteisöjä. Vuodesta 2000 vuoteen 2010 kaupungin väkiluku kasvoi 5803:sta 7389:ään eli 27,3 %.
Erkka Mikkonen
Erkka Mikkonen (s. 1982 Elimäki) on suomalainen toimittaja. Hän työskenteli Ylen Moskovan kirjeenvaihtajana vuosina 2019–2022. Hän toimi aiemmin Ylen Etelä-Amerikan toimittajana Buenos Airesissa tammikuussa 2018 lähtien.
Mikkonen opiskeli Tampereen yliopistossa venäjän kieltä ja kulttuuria sekä tiedotusoppia. Hän työskenteli Pietarin pääkonsulaatin tiedottajana 2010–2012. Syksyllä 2012 Mikkonen aloitti freelancetoimittajana Ylelle Moskovassa. Vuonna 2014 hän raportoi myös Itä-Ukrainan kriisistä. Vuonna 2017 Mikkonen sai kansainvälistä huomiota, kun hän kysyi Venäjän ulkoministeriön viralliselta tiedottajalta Marija Zaharovalta Tšetšenian väitetyistä homovainoista.
Vihreän liiton poliitikko Krista Mikkonen on Erkka Mikkosen kymmenen vuotta vanhempi sisar.
Sakari Ylikörkkö
Sakari Ylikörkkö (s. 21. heinäkuuta 1960) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pikajuoksija. Hän edusti vuodesta 1982 lähtien Oulun Pyrintöä ja hänen valmentajanaan toimi Pentti Mankila. Kalevan kisoista Ylikörkkö saavutti pronssia 100 metrin juoksusta vuonna 1985. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1987 jälkeen.
DTM-kausi 2008
Sarjan mestaruuden voitti saksalainen Audi-kuljettaja Timo Scheider. Hän saavutti kolme voittoa ja jäi vain kerran pistesijojen ulkopuolelle. Toiseksi sijoittui neljän pisteen erolla brittiläinen Paul Di Resta.
Vihdin kirkko
thumb|upright=0.7|Tornin kupolin muoto noudattaa [[Charles Bassi|Bassin alkuperäistä suunnitelmaa 1820-luvulta.]] Vihdin kirkko on Vihdin seurakunnan alkujaan 1772 valmistunut tiilirakenteinen kirkko, joka sijaitsee Vihdin kirkonkylässä Hartanmäellä. Kirkon rakentaja oli Antti Piimänen. Se on sittemmin palanut salaman iskusta kaksi kertaa, mutta rakennettu uudelleen ja kokenut sisätiloiltaan perusteellisia muutoksia jälleen 1920-luvulla.
S9
S9 voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Vihdin kirkko
Kirkkorakennus
Kirkko on tiilestä rakennettu, rapattu ja vaaleaksi maalattu pohjamuodoltaan erivartinen ristikirkko, jossa on päätytorni ja kolmitaitteinen kuoriosa. Kirkon rakentaja oli turkulainen Antti Piimänen ja se vihittiin käyttöön 29. syyskuuta 1772. Tuolloin kirkot nimettiin hallitsijan mukaan ja kirkosta tuli Kustaankirkko Kustaa III:n mukaan. Nimitys on myöhemmin jäänyt pois käytöstä. Kirkon kokoa on hämmästelty. Kirkon rakentamisen aikaan Vihdissä oli vajaa kaksi tuhatta asukasta, joten kirkkoon mahtui kolmasosa seurakuntalaisista. Kirkkoon mahtuu 500–600 henkilöä.
Piimäsen rakentama kirkko
Vihdin kirkko rakennettiin kylän keskelle, Hartanmäelle. Päätös uuden kirkon rakentamisesta oli tehty 17. joulukuuta 1760. Kirkkoon tarvittavia tiiliä tehtiin useita vuosia ja rakentaminen pääsi alkamaan kymmenen vuotta myöhemmin, vuonna 1770. Kirkko valmistui vuonna 1772. Alkuperäisiä suunnitelmia ei ole säilynyt, mutta kirkon alkuperäinen pohjan muoto on ennallaan, tosin 1700-luvun lopulla kirkon toisessa poikkisakarassa oleva sakasti oli muutettu pikkukirkoksi ruotsinkielisiä jumalanpalveluksia varten. Niitä pidettiin vuoteen 1926 asti.
Kirkon 13-äänikertaiset urut valmistuivat vuonna 1798, kuten myös alttaritaulu Jeesus Getsemanessa.
Ensimmäinen tulipalo
Salama iski 22. heinäkuuta 1818 kirkon torniin ja lähes kaikki, mikä kirkossa oli palavaa, paloi. Suuri kynttiläkruunu onnistuttiin pelastamaan. Rovasti Hipping kertoo vuoden 1818 onnettomuudesta: ''Mutta kova kohtalo odotti tätä kaunista ja aistikkaista koristuksistaan tunnettua kivikirkkoa. 22. heinäkuuta 1818, heti puolenpäivän jälkeen, vetäytyi taivas paksuihin ukkospilviin. Noin kello 2 päivällä iski salama kirkontorniin: tuli levisi rajusti, ja yhdessä tunnissa oli kaikki, joka kirkkorakennuksessa oli palavaa, muuttunut tuhkaksi.'' Tiiliseinät jäivät osittain pystyyn ja niiden varaan rakennettiin lautaseinäinen, olkikattoinen väliaikaiskirkko.
Jälleenrakennus Bassin suunnitelmin
thumb|upright=0.7|[[Berndt Godenhjelm|Godenhjelmin alttaritaulu vuodelta 1846.]] Kirkko rakennettiin uudelleen, korjaussuunnitelman laati arkkitehti Charles Bassi. Jälleenrakennettu pyhättö vihittiin käyttöön vuoden 1822 lopulla. Bassi teki korjaussuunnitelmat säilyttäen seurakuntalaisten toiveiden mukaisesti kirkon vanhan pohjamallin ja lisäten kirkkoon ikkunoita. Hänen suunnittelemiensa tornin, ikkunoiden ja ovien klassista tyyliä oleva muoto on säilynyt nykypäivään. Uudet urut valmistuivat vuonna 1835. Alttaritaulu tilattiin vasta 1845 ja se saapui Vihtiin huhtikuussa 1846, taiteilija oli Pietarissa asuva suomalainen B. A. Godenhjelm. Alttari ei ollut valmis ja kehysrakennelmien rahoituksesta oli erimielisyyttä, joten uusi alttaritaulu varastoitiin pappilaan. Taulu esittää Kristuksen ylösnousemusta ja se on kirkon nykyinen alttaritaulu.
Toinen tulipalo
Salama poltti kirkon toistamiseen vuoden 1846 elokuussa. Jälleen lähes kaikki paloi, ainoastaan hiukan irtaimistoa pystyttiin pelastamaan. Myös jo edellisestä tulipalosta pelastettu kynttiläkruunu pelastui. Vastavalmistunutta alttaritaulua ei ollut vielä kiinnitetty paikoilleen, vaan se oli säilössä pappilassa.
Helsingfors Tidningar kirjoitti muutamaa päivää myöhemmin: ''Tänään, elokuun 8. päivänä kello puoli 3 iltapäivällä iski ukkonen toistamiseen kirkon kattoon sytyttäen sen, minkä jälkeen tuli, vaikkakin ihmisiä oli lähistöllä, levisi niin rajusti, että katto oli ilmiliekeissä, ennen kuin kukaan ehti paikalle auttamaan. Ainoastaan kirkon hopeat, kasukat ja muutama virsikirja onnistuttiin pelastamaan, kaikki muu jäi liekkien saaliiksi''.
Uusi jälleenrakennus
Tilapäiskirkoksi tehtiin erillinen lautarakennus kirkkopihalle. Seurakunta sai odottelun jälkeen luvan rakentaa kirkon uudelleen Bassin korjaussuunnitelmien pohjalta tehtyjen piirustusten mukaisesti. Rakennukseen tehtiin kuitenkin uusgoottilaisia piirteitä: kellotornin ikkunat muutettiin suippokaarisiksi, tornin kupolin muoto muutettiin suippenevaksi, ja ikkunat tehtiin vinoruutuisiksi. Ison ja pikkukirkon kulmaukseen muurattiin pappienkamari. Kirkko vihittiin käyttöön lokakuussa 1848, ja se säilyi uudessa ulkomuodossa 80 vuotta. Fredrik Pacius järjesti pääsiäisenä 1847 Helsingissä hengellisen konsertin uusien urkujen hankkimiseksi Vihdin kirkkoon, mutta uudet 16-äänikertaiset urut vihittiin käyttöön vasta vuonna 1864.
Suuri peruskorjaus
Kirkko peruskorjattiin vuosina 1928–1929. Korjauksen suunnitteli arkkitehti Kauno S. Kallio. Kirkkosali muutettiin pitkäkirkoksi poistamalla sivulehterit ja muuraamalla ristisakaroiden aukot umpeen. Saarnastuolia siirrettiin, pohjoisen poikkisakaran pikkukirkko muutettiin rippikoulusaliksi, ja sakaraa jatkettiin matalalla eteisellä. Eteläiseen sakaraan tehtiin sakasti, eteinen ja sisäänkäynti. Entisen lehterin tilalla toisessa kerroksessa on kirkkomuseo. Turhana pidettyjä koristeita karsittiin, kuoriin tehtiin kuoriaita ja lisättiin kuusi koristepilasteria. Kirkon tynnyriholvi-sisäkatto laskettiin alemmas. Ulkopuolella tornista poistettiin uusgoottilaiset piirteet, ja sen muoto muutettiin kupolimaiseksi, Bassin alkuperäisten suunnitelmien mukaiseksi. Ikkunoiden ruutujako muutettiin.
Kuorin kattoon ja urkuparven etuseinään tehtiin koristemaalauksia. Kirkkoon tuli uudet 27-äänikertaiset urut, joissa on lisäksi 3 siirtoäänikertaa. Kirkko vihittiin uudelleen käyttöön maaliskuussa 1929.
Myöhemmät muutokset
thumb|Sankarihaudat. Kirkko maalattiin ulkoa vuonna 1982. Sisällä kirkossa tehtiin korjaus- ja muutostöitä vuonna 1985, suunnittelija oli arkkitehti Carl-Johan Slotte. Kuoriaita poistettiin ja etummaiset penkkirivit korvattiin irtotuoleilla, jotta saataisiin tilaa suurelle kuorolle ja orkesterille musiikkiesityksiin. Kirkko maalattiin sisältä. Muutosten jälkeen kirkon kiinteän sisustuksen ilme on 1920-luvun klassismia. Vuonna 1990 hankittiin 16-äänikertaiset kuoriurut. Tekniikan puolella uutta on sähkölämmitys sekä automaattinen palohälytys- ja sammutusjärjestelmä. Kirkko sai uuden kuparipeltikaton vuonna 1995.
Museoviraston mukaan "mäen laella sijaitseva vaaleaksi rapattu Vihdin tiilikirkko on kirkonkylän maisemallinen kiintopiste" ja "kirkonmäellä oleva sankarihauta-alue valkoisine puuristeineen kuuluu Suomen kauneimpiin". . Sankarimuistomerkki "Hyvästijättö" on kuvanveistäjä Heikki Varjan teos ja paljastettu vuonna 1951.
Pyhän Birgitan kirkko
Vihdin kirkon edeltäjä oli Pyhän Birgitan harmaakivikirkko, jonka rakentamisen arvellaan aloitetun noin vuonna 1500. Kirkko oli rakennettu huonosti kantavalle maalle ja sen seiniin tuli jatkuvasti halkeamia. Isoviha aiheutti kirkolle lisää vahinkoa. Pitäjänkokous päätti uuden kirkon rakentamisesta 1760 ja uusi kirkko valmistui 1772. Uuden kirkon valmistuttua vanhaa kirkkoa käytettiin hautakirkkona vuoteen 1793 asti, jolloin hautaus oli pakko lopettaa kirkon huonon kunnon takia. Vuonna 1801 pitäjänkokous päätti myydä kirkon huutokaupalla ja kirkon kiinteä sisustus, puiset kattorakenteet ja osa muureista myytiin, perimätiedon mukaan navettojen rakennusaineiksi. Nimetön vihtiläinen pohti asiaa vielä vuonna 1854 Suomettaressa:
Rafael Holmström
Anton Rafael Leopold Holmström (19. joulukuuta 1899 Helsinki – 1. joulukuuta 1967) oli suomalainen teologian tohtori, filosofian maisteri ja rehtori.
Holmströmin vanhemmat olivat Uudenmaan lääninhallituksen lääninkirjanpitäjä Anton Wilhelm Holmström (1864–1945) ja Edla Holmgren (k. 1930). Hän oli naimisissa vuodesta 1926 Aino Olivia Alhon kanssa.
Holmström pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1918. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1923 sekä suoritti teologian erotutkinnon 1924 sekä kasvatusopillisen tutkinnon 1927. Holmström vihittiin papiksi 1924. Myöhemmin Holmström valmistui vielä teologian kandidaatiksi 1930, teologian lisensiaatiksi 1937 ja teologian tohtoriksi 1940. Hänen väitöskirjansa käsitteli piispa Eerikki Eerikinpoika Sorolaista.
Holmström oli aluksi väliaikaisena pappina Sahalahdella, Pornaisissa, Vanajalla ja Tyrvännöllä sekä Hattulassa. Hän oli sitten 1926–1937 Hämeenlinnan lyseon uskonnon ja filosofian alkeiden vanhempana lehtorina ja Hämeenlinnan tyttökoulun uskonnon opettajana. Tämän jälkeen Holmström toimi Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa vanhempana lehtorina 1937–1939, yliopettajana 1939–1959 ja rehtorina 1942–1959.
Holmström oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen 1933–1937, Helsingin kaupungin raittiuslautakunnan puheenjohtaja 1949–1951 ja Raittiuden Ystävien puheenjohtaja 1947–1965.
Skinnarvik
Skinnarvik on kylä Kemiönsaaren kunnassa Varsinais-Suomessa. Se sijaitsee Kemiön saaren länsirannalla Norrlångvikenin eteläpuolella.
Skinnarvikissa toimi Skinnarvikin lasitehdas vuosina 1875–1934. Kylässä oli ennen Skinnarvikin suurtilan lisäksi paljon asutusta, koulu ja kauppa, mutta sittemmin alue siirtyi puolustusvoimille. Nykyisin kylä kuuluu puolustusvoimien suoja-alueeseen, jossa toimii Kemiön varikko-osasto. Vuonna 2009 kylän alueelle perustettiin 180 hehtaarin kokoinen luonnonsuojelualue. Skinnarvikissa toimii merivoimien varikko, joka huoltaa ja varastoi merivoimien materiaalia ja kalustoa
Terry London Rinehart
Terry London Rinehart on yhdysvaltalainen entinen liikennelentäjä. Hänestä tuli vuonna 1976 Western Airlinesin ensimmäinen naispuolinen lentäjä ja yksi Yhdysvaltain kymmenestä ensimmäisestä naislentäjästä kaupallisessa lentoliikenteessä.
Elämä
Terry London Rinehart vietti lapsuutensa Long Beachissä, Kaliforniassa. Hänen vanhempansa olivat lentäjät Barbara Erickson London, joka palveli toisessa maailmansodassa Women Airforce Service Pilots -järjestössä, ja Jack London Jr. Ilmailuhenkisessä perheessä Rinehartille ja hänen siskolleen ei ollut epätavallista matkata esimerkiksi isovanhempien luokse lentokoneella.
Rinehart aloitti lentämisen 16-vuotiaana ja hankki lentolupakirjan 17-vuotiaana. 19-vuotiaana hän päätti ryhtyvänsä liikennelentäjäksi luettuaan sanomalehdestä, että Scandinavian Airlines oli palkannut ensimmäisen naisen lentäjäksi. Hän opiskeli ilmailualan BSc-tutkinnon San Jose State University -yliopistossa ja valmistui vuonna 1974. Hän hankki lennonopettajan toimiluvan ja opetteli lentämään helikoptereita. Vuonna 1976 hänet palkattiin Western Airlinesille, jossa hän oli ensimmäinen naispuolinen lentäjä ja yksi Yhdysvaltain kymmenestä ensimmäisestä naislentäjästä kaupallisessa lentoliikenteessä. Hän aloitti uransa Boeing 737 -koneiden perämiehenä. Delta Air Linesin hankittua Westernin myös Rinehart siirtyi Deltan palvelukseen. Hänestä tuli myöhemmin 737-koneiden kapteeni ennen kuin hän siirtyi Boeing 757 ja Boeing 767 -koneisiin.
Rinehart meni naimisiin toisen Delta Air Linesin lentäjän Bob Rinehartin kanssa, ja he saivat kolme lasta. Myös kaikki heidän lapsensa ovat lentäjiä. Rinehart jäi eläkkeelle Delta Air Linesilta vuonna 2005. Sen jälkeen hän työskenteli yksityislentokoneiden lentäjänä seitsemän vuoden ajan, kunnes jäi pysyvästi eläkkeelle.
Rinehart on yksi naispuolisten liikennelentäjien International Society of Women Airlines Pilots (ISA+21) -järjestön perustajajäsenistä. Hän kuuluu myös naispuolisten helikopterilentäjien Whirly-Girls-järjestöön. San Jose State Universityn ilmailuosasto myönsi Rinehartille vuonna 1997 erinomaisen alumnin tunnustuksen, ja vuonna 1999 hän sai Georgian osavaltiolta tunnustuksen saavutuksistaan ilmailualalla.
Viivytystaistelu
Viivytystaistelu on sotilaallinen operaatio jossa joukko perääntyy hidastaen ja kuluttaen hyökkäävää vihollista. Viivytystaistelua käydään usein pataljoonatasoisissa tai suuremmissa yksiköissä jolloin puolustuksen porrastaminen on mahdollista useiden komppanioiden muodostaessa puolustuksen syvyyden. Sotajoukkojen pakenemista tai perääntymistä ei tule sekoittaa viivytystaisteluun.
Esimerkiksi kolmella taistelevalla komppanialla viivytystaistelu voitaisiin suorittaa seuraavasti: Vihollisen hyökkäyksen alkuvaiheessa 1. komppania on asemissa, 2. valmistamassa asemia 1. takana ja 3. komppania levossa. Vihollisen hyökkäyksen alkaessa 1. komppania taistelee vihollista vastaan kunnes saa käskyn perääntyä 2. komppanian asemien läpi. Tällöin torjuntavastuu siirtyy 2. komppanialle ja 3. komppania ryhmittyy valmistamaan asemia 1. komppanian siirtyessä lepoon. Taistelua jatketaan kunnes vihollisen eteneminen on saatu pysäytettyä tai saadaan käsky siirtyä toisiin tehtäviin.
Viivytystaisteluun voi liittyä myös vihollista hidastava pioneeritoiminta, reservissä olevien joukkojen yllättävä vastahyökkäys ja tahallaan vihollisen linjojen taakse jättäytyvien joukkojen sissitoiminta.
Suomen sotahistoriassa kuuluisimmat viivytystaistelut käytiin sekä talvi- että jatkosodan perääntymisvaiheessa Karjalassa, eritoten Karjalan kannaksella.
StayC
StayC on eteläkorealainen tyttöyhtye, jonka levy-yhtiönä toimii High Up Entertainment. Yhtyeeseen kuuluvat jäsenet Sumin, Sieun, Isa, Seeun, Yoon ja J. StayC julkaisi ensimmäisen singlealbuminsa Star to a Young Culture marraskuussa 2020.
S8
S8 tarkoittaa seuraavia asioita:
Oskajärvi
Oskajärvi on matala metsäjärvi Patrikan kylän länsipuolella Ilomantsin eteläosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 3,7 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 63 kilometriä itään.
Maantiede
Oskajärven pituus eteläisimmän osan Särkilahdelta pohjoisimman osan Kurjenlahden pohjukkaan on 4,3 kilometriä. Noin kilometrin pituinen koilliseen pistävä Tetriniemi jakaa järven eteläosan kahteen lahteen, joista pohjoisemman nimi on Rajalahti. Järven keskiosan selkävesi on leveimmiltä kohdiltaan noin 1,2 kilometriä idästä länteen mitattuna. Järvi kaventuu kohti luodetta ja suippenee Kurjenlahdeksi. Suurin osa Oskajärven alasta on vähintään metrin ja enintään kolme metriä syvä. Syvin piste, noin 11 metriä, sijaitsee järven keskivaiheilla.
Oskajärven saariluku on viisi. Selkeästi laajin saari on noin kaksihehtaarinen Saunasaari järven länsiosassa. Toiseksi laajin on alle hehtaarin kokoinen Pirttisaari järven kaakkoisosassa. Muut saaret ovat Haaposaari, Lokkisaari ja Mäntysaari. Oskajärven rannat ovat metsä- ja suomaata (Rajasuo, Juurikkasuo). Tetriniemellä on jonkin verran asutusta. Järven itäpuolitse kulkee seututie 500.
Oskajärveen virtaa Rajapuro lännestä Rajasuon halki. Muita nimettyjä tulouomia ovat Saunalahdenpuro ja Hyttipuro. Oskajärven luusua sijaitsee altaan itäisimmässä kolkassa, josta alkaa etelään virtaava Oskajoki.
Oskajärven vesitilavuus on 7 772 000 kuutiometriä.
Oskajärvi (04.992.1.002) kuuluu Oskajoen valuma-alueeseen (04.992), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Tolvanjoen valuma-alue (04.99) ja ensimmäinen jakovaihe on Koitajoen valuma-alue (04.9). Oskajärvi on laajin Oskajoen valuma-alueen kuudesta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Alueen viisi muuta vakavettä ovat alle kymmenen hehtaarin laajuisia.
Hygromysiini B
Hygromysiini B (C20H37N3O13) on aminoglykosideihin kuuluva antibiootti. Nykyään sitä käytetään pääasiassa eläinlääketieteessä sisäloisten häätöön.
Esiintyminen, rakenne ja kemialliset ominaisuudet
Hygromysiini B:tä eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1953 maaperän bakteerista Streptomyces hygroscopicus. Myöhemmin myös samaan sukuun kuuluvan bakteerin S. eurocidicus on havaittu tuottavan samaa yhdistettä.
Rakenteeltaan hygromysiini B on glykosidi ja koostuu kolmesta sokeri- tai aminosokerikomponentista. Sokerikomponenttina yhdisteen rakenteessa on D-taloosi, joka on sitoutunut 1→5-glykosidisella sidoksella aminosokereihin kuuluvaan hyosamiiniin ja muodostaa spirosyklisen rakenteen 2→1- ja 3→1-glykosidisilla sidoksilla toiseen aminosokeriin destomiinihappoon.
Hygromysiini B liukenee hyvin veteen ja vesiliuos on lievästi emäksinen. Yhdisteessä on kaksi emäksistä aminoryhmää, joiden pKa-arvot ovat 7,1 ja 8,8. Veden lisäksi yhdiste liukenee hyvin myös polaarisiin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin. Hygromysiini B:n ominaiskiertokyky on +20,2 °.
Biologiset ominaisuudet ja käyttö
Hygromysiini B estää sekä grampositiivisten että gramnegatiivisten bakteerien ja eräiden eukaryoottien kuten sienten ja matojen proteiinisynteesiä. Yhdiste sitoutuu ribosomin 30S-alayksikön siirtäjä-RNA:n sitoutumiskohtaan stabiloiden siirtäjä-RNA:n ja ribosomin muodostamaa kompleksia. Tämän vuoksi translokaatio estyy ja solujen toiminta häiriintyy.
Nykyään yhdistettä käytetään pääasiassa sikojen ja siipikarvan sisäloisten, kuten matojen häätöön. Monet bakteerit kykenevät kehittämään resistenssin sitä vastaan. Resistentit bakteerikannat koodaavat hygromysiini B:tä fosforyloivaa kinaasientsyymiä, joka inaktivoi yhdisteen. Ainetta biosyntetisoiva S. hygroscopicus fosforyloi destomiinihapon hydroksyyliryhmän, kun taas Escherichia coli -bakteerin entsyymi liittää fosfaattiryhmän hyosamiinin hydroksyyliryhmään.
Edvard Vanhempi
thumb|Edvard Vanhempi 1300-lukulaisen käsikirjoituksen kuvituksessa. Edvard Vanhempi (muinaisenglanniksi Ēadweard se Ieldra, s. noin 874–877, k. 17. heinäkuuta 924) oli Englannin kuningas 899–924. Edvard oli Alfred Suuren poika ja hänestä tuli Wessexin kuningas isänsä kuoleman jälkeen vuonna 899. Edvardin aluelaajennuksista huolimatta ei ehkä voida puhua vielä kovin yhtenäisestä kuningaskunnasta Edvard Vanhemman aikana.
Edvard laajensi hallitsemaansa aluetta ja valloitti Itä-Anglian sekä myöhemmin viisi tärkeää tanskalaista kaupunkia: Derbyn, Leicesterin, Lincolnin, Nottinghamin ja Stamfordin. Hänen sisarensa Ethelfleda hallitsi Merciaa. Ethelfledan kuoltua vuonna 918 hänen tyttärestään Aethelfynnistä tuli Mercian hallitsija, mutta hänet syrjäytti vallasta jo seuraavana vuonna 919 hänen enonsa Edvard, josta näin tuli myös Mercian hallitsija. Vuonna 921 englantilaiset, britit, skotlantilaiset, viikingit ja Yorkin sekä Strathclyden kuninkaat tunnustivat hänen herruutensa. Lisänimeä ”vanhempi” käytti ensimmäisenä eräs munkki nimeltä Wulfstan erottaakseen Edvard Vanhemman ja Edvard Marttyyrin, joka hallitsi vuosina 975–978.
Perhe
Edvard oli naimisissa kaksi tai kolme kertaa. Ensimmäisen mahdollisen liiton (Ecgwynnin kanssa) luonteesta ei ole tietoa, mutta tästä syntyi tytär, josta tuli Yorkin kuninkaan Sightricin puoliso, sekä poika Athelstan. Tultuaan kuninkaaksi Edvard meni naimisiin Aelffaedin kanssa, joka oli Wiltshiren ealdormanin tytär. Edvard ja Aelffaed saivat kaksi poikaa ja kuusi tytärtä. Pojista toinen oli tuleva kuningas Ethelweard. Tyttäristä Eadgyth eli Editha oli keisari Otto I Suuren puoliso, Eadgifu eli Edgiva Länsi-Frankian kuninkaan Kaarle Yksinkertaisen puoliso ja Eadhild frankkien herttua Hugo Suuren puoliso. Edvard meni kolmannen kerran naimisiin noin vuonna 919 Edgivan eli Eadgifun, Kentin ealdormanin tyttären kanssa. Heillä oli kaksi poikaa, Edmund (tuleva Edmund I) ja Edred (myös tuleva kuningas) sekä kaksi tytärtä, joista toinen oli Winchesterin Pyhä Edburga.
Kuolema ja hautaaminen
Edvard Vanhempi kuoli Mercian kapinassa 17. heinäkuuta 924.
Isojärvi (Virrat)
Isojärvi on Pirkanmaalla Virroilla Kangasniemenkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 28 hehtaaria, se on 1,8 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta. Sen rantaviivan pituus on 5,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 155,1 metriä mpy.
Makwan Amirkhani
Makwan Amirkhani (s. 8. marraskuuta 1988 Kermānšāh, Iran) on suomalainen vapaaottelija, joka kilpailee tšekkiläisessä Oktagon-organisaatiossa. Hänen painoluokkansa on kevytsarja (70,3 kg). Alkuperältään Amirkhani on Kurdistanista ja hän on etniseltä taustaltaan kurdi. Hänen fysiikkavalmentajanaan toimii Jesse Nykänen ja painivalmentajinaan Kalle Rantala ja Marko Tuomela.
Vapaaottelu-ura
Aiemmin myös vapaapainissa ja kreikkalais-roomalaisessa painissa kilpailleen Amirkhanin ensimmäinen vapaaottelu ammattilaisena oli lokakuussa 2010. Hän otteli suomalaisissa ammattilaistapahtumissa vuosina 2010–2014 yhteensä 12 kertaa ja saavutti 10 voittoa. Voitto-otteluista kahdeksan päättyi luovutukseen.
UFC (2015–)
Kolmannessa ottelussaan Amirkhan voitti UFC Fight Night 84:ssä 27. helmikuuta 2016 Lontoossa Mike Wilkinsonin yksimielisesti tuomariäänin.
Amirkhani solmi tammikuussa 2017 UFC:n kanssa neljän ottelun sopimuksen, jossa taataan 40 000 dollaria/ottelu. Voittaja saa summan kaksinkertaisena. Ensimmäisessä ottelussa maaliskuussa Lontoossa hän kohtasi Arnold Allenin, jonka Allen voitti tuomariäänin 2–1.
Amirkhani voitti hajaäänin ottelunsa 27. toukokuuta 2018 Liverpoolissa yhdysvaltalaista Jason Knightia vastaan.
Amirkhani solmi syyskuussa 2019 neljän ottelun jatkosopimuksen UFC:n kanssa ja ensimmäinen ottelunsa niistä hän kävi yhdysvaltalaista Shane Burgosia vastaan 2. marraskuuta 2019 UFC 244 -tapahtumassa Madison Square Gardenissa New Yorkissa, jonka ottelun Amirkhani hävisi teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä.
Heinäkuussa 2020 Amirkhani voitti UFC 251 -tapahtumassa Abu Dhabissa Arabiemiraateissa skotlantilaisen Danny Henryn anakondakuristuksella ensimmäisessä erässä. Lokakuussa Abu Dhabissa UFC Fight Night -tapahtumassa Amirkhani hävisi ottelunsa yksimielisin tuomariäänin brasilialaiselle Edson Barbozalle.
5. kesäkuuta 2021 Las Vegasissa Yhdysvalloissa käydyn ottelussa Amirkhani hävisi yhdysvaltalaiselle UFC-debytantille Kamuela Kirkille niukasti pisteillä.
Lokakuussa 2021 Amirkhanin piti kohdata Tristan Conelly UFC 267 -tapahtumassa, mutta Conelly vetäytyi ottelusta. Conellyn sijaan Amirkhani otteli Lerone Murphyn kanssa häviten ottelun toisen erän alussa tyrmäyksellä.
Amirkhani otteli seuraavan kerran maaliskuussa 2022 Lontoon UFC-illassa. Vastustaja on britti Mike Grundy. Amirkhani voitti ottelun 57:ssä sekunnissa luovutuksella.
Seuraava ottelu oli jälleen Lontoossa, heinäkuussa 2022 UFC Fight Night: Blaydes VS Aspinall -tapahtumassa. Vastassa oli Jonathan Pearce. Amirkhani hävisi ottelun tyrmäyksellä.
Amirkhanin vuoden 2023 ensimmäinen ottelu oli maaliskuussa Lontoon UFC 286 -tapahtumassa. Amirkhania vastaan asettui walesilainen Jack Shore. Amirkhani hävisi ottelun kuristuksella toisessa erässä.
Amirkhanin UFC-ura päättyi kesäkuussa 2023 kun se ei uusinut hänen sopimustaan. Hänen ottelusaldokseen siellä jäi 7–7. Amirkhani kertoi elokuussa 2023 allekirjoittaneensa sopimuksen tšekkiläisen Oktagon-organisaation kanssa, jossa hän aloittaa ottelut syyskuussa 2023.
Yksityiselämä
Amirkhani on Iranissa syntynyt kurdi. Hän asui lapsuudessaan perheineen Al-Tashin pakolaisleirillä lähellä Ramadia keskisessä Irakissa, kunnes Yhdistyneet kansakunnat sijoitti kahdeksanlapsisen perheen Suomeen vuonna 1993. Suomessa hän aloitti painin harjoittelun lähes saman tien.