cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bolšoi Dom
Rakennus rakennettiin vuosina 1931–1932 alun perin NKVD:n (sisäasiainkansankomissariaatti eli käytännössä sisäasiainministeriö), Tšekan (neuvosto-Venäjän salainen poliisi) ja KGB:n (Neuvostoliiton valtiollinen turvallisuuspoliisi) toimintaa varten.
Sen suunnittelivat arkkitehdit Aleksandr Gegello, Andrei Ol ja Noi Trotski aikaisemmin Helmikuun vallankumouksen aikana palaneen käräjäoikeuden talon paikalle.
Stalinin vainojen aikaan tapettiin tai kidutettiin rakennuksessa useita ihmisiä. Rakennuksesta on suora yhteys vieressä olevaan vankilaan.
Tuhat laulujen vuotta
Tuhat laulujen vuotta: Valikoima länsimaista lyriikkaa on Aale Tynnin vuonna 1957 ilmestynyt runoantologia.
Teoksesta ilmestyi 1974 uudistettu ja täydennetty laitos, jossa on lisäksi mukana alkutekstit. Vuonna 2004 ilmestynyt teos on vuoden 1974 laitoksesta täydennetty laitos.
Suomen Nato-keskustelu
Suomen Nato-keskustelu on 1990-luvulta alkaen käynnissä ollut julkinen keskustelu Suomen suhteesta sotilasliitto Natoon. Keskustelu tiivistettiin yleensä kysymykseksi siitä, tulisiko Suomen liittyä Naton jäseneksi vai ei.
12. toukokuuta 2022, alle kaksi kuukautta Venäjän Ukrainan-hyökkäyksen alkamisesta, Suomen tasavallan presidentti Sauli Niinistö ja pääministeri Sanna Marin kertoivat kannattavansa Suomen Nato-jäsenyyttä. Jäsenyyshakemuksen eduskuntakäsittely alkoi maanantaina 16. toukokuuta. Eduskunta varautui käymään Nato-jäsenyyden lähetekeskustelun samana päivänä. 17. toukokuuta Suomi jätti Naton jäsenhakemuksen Brysseliin. Kesäkuun 2022 kyselyn mukaan 79 prosenttia suomalaisista kannatti Nato-jäsenyyttä.
Suomen Nato-jäsenyys hyväksyttiin Brysselissä 4. huhtikuuta 2023. Suomesta tuli Naton 31. jäsenvaltio.
Suomen ulkopolitiikan historiaa
thumb|
Naton salainen armeija
Yleisradion dokumentissa Kylmän sodan suomalaisagentit vahvistettiin jo aikaisemmin paljastuneet tiedot Länsi-Euroopassa toimineen Gladio-vastarintaverkoston toiminnasta myös Suomessa. Vaikutusvaltaiset sotilaspoliittiset piirit vakoilivat muun muassa Urho Kekkosta ja Neuvostoliittoa CIA:n ja Naton laskuun. Taustalla oli myös Britannian ulkomaiden vakoilusta vastaava MI6.
Gladion tarkoituksina oli saada vasemmisto vaikuttamaan väkivaltaiselta. Niin sanottu stay behind -organisaatio perustettiin toisen maailmansodan jälkeen. Länsivaltojen näkemyksen mukaan Neuvostoliitto uhkasi Suomea Euroopan maista eniten, ja ne halusivat näin varautua Neuvostoliiton hyökkäykseen ja suojella Eurooppaa enemmältä kommunismilta.
Nato-henkinen vastarintaverkosto ulotti toimintansa myös Suomeen. Nato johti ja koordinoi Gladio-maiden toimintaa, ja suomalaiset upseerit vierailivat salaa Naton päämajassa Brysselissä. Kirjailija ja toimittaja Jukka Rislakin mukaan länsimaiden sponsoroimalla suomalaisella verkostolla oli radioita, räjähdysaineita ja aseita. Toiminta jatkui 1980-luvulle asti.
Vuonna 1991 Ruotsin lehdistö paljasti puolueettoman Suomen stay behind -armeijan päämajan olleen Tukholmassa. Tällöin puolustusministeri Elisabeth Rehn kutsui paljastuksia ”saduksi” ja luonnehti sitä ”uskomattomaksi tarinaksi, josta hän ei tiennyt mitään”. Myös Suomen armeijan tiedustelupäällikkönä toiminut kenraali Raimo Heiskanen antoi Yleisradiolle lausunnon, jonka mukaan Suomen sotilastiedustelulla ei ole ollut tietoa vastarintatoiminnasta.
Neuvostoliiton heikkeneminen ja romahdus
Neuvostoliiton heikkeneminen Mihail Gorbatšovin kaudella laajensi Suomen ulkopoliittista liikkumavaraa. Gorbatšov vakuutti esimerkiksi Suomen voivan päättää itsenäisesti suhtautumisestaan Euroopan yhteisöön (EY). Ulkopolitiikka koki merkittävimmän vapautumisensa Suomen historiassa 1990-luvun alussa, kun Neuvostoliitto lopullisesti romahti. Suomi pystyikin valtion romahtamisen jälkeen liikkumaan länteen liittymällä alkuun pelkkään Euroopan talousalueeseen, jonka jäsenet hakivat jo ennen sopimuksen voimaantuloa Euroopan yhteisön täysjäsenyyttä. Suomesta tuli yhteisön perustalle rakentuneen unionin täysjäsen vuonna 1995.
Ulkopoliittinen siirtyminen länteen avasi myös keskustelun puolustusliitto Naton kanssa tehtävästä yhteistyöstä, ja sen kanssa alettiinkin lähentyä varsin pian Neuvostoliiton romahduksen jälkeen. Suomi liittyi jo vuonna 1992 pääasiassa entisen Varsovan liiton jäsenille perustettuun Pohjois-Atlantin yhteistyöneuvostoon (NACC), joka muuttui vuonna 1997 Euroatlanttiseksi kumppanuusneuvostoksi. Samana vuotena avattiin Suomen erityisedustusto Naton päämajassa. Naton rauhankumppanuusohjelmaan Suomi liittyi jo vuonna 1994, ja seuraavana vuonna päivitetty rauhanturvalaki mahdollisti suomalaisjoukkojen osallistumisen Nato-johtoisiin operaatioihin. Naton nopean toiminnan joukkoihin liityttiin vuonna 2008. Vuonna 2014 Suomi allekirjoitti puolustusliiton kanssa niin sanotun isäntämaasopimuksen, joka määrittää millaista konkreettista apua Suomi voi antaa Nato-joukoille kriisi- tai harjoitustilanteissa.
2000-luvun yhteistyö ja Nato-yhteensopivuus
thumb|right|Euroopan maiden suhde Natoon vuoden 2022 alussa: {{legend|darkblue|Jäsenmaa}}{{legend|#2a7fff|Jäsenyysvalmennusohjelmassa (Membership Action Plan)}}{{legend|darkgreen|Intensiivikeskustelu liittymisestä käynnissä (Intensified Dialogue)}}{{legend|#ffd900|Selvittää maakohtaista toimintasuunnitelmaa liittymiseksi (Individual Partnership Action Plan)}}{{legend|#ff7826|Rauhankumppani}}{{legend|red|Pyrkii rauhankumppaniksi.}}
Yhteistyö on pohjautunut Naton rauhankumppanuusohjelmaan, johon Suomi liittyi vuonna 1994. Suomi on kouluttanut ja kehittänyt asevoimiaan yhteistyössä Naton kanssa, sekä osallistunut rauhankumppanina Nato-johtoisiin sotilasoperaatioihin vuodesta 1996 alkaen, jolloin suomalaisjoukkoja lähetettiin Bosnia-Hertsegovinaan IFOR-operaatioon. Myöhemmin suomalaisjoukot osallistuivat myös vuonna 2002 alkaneeseen Afganistanin rauhanturvaoperaatioon, joka muuttui Nato-johtoiseksi vuonna 2003. Suomalaisjoukot osallistuivat operaatioon vuoteen 2014, eli loppuun asti. Rauhanturvatoiminnan lisäksi Suomi on liittynyt Naton nopean toiminnan joukkoihin (NRF) vuonna 2008 ja osoittanut joitakin puolustusvoimien joukko-osastoja NRF-joukkopooliin.
{{legend|darkblue|Jäsenmaa}}{{legend|#2a7fff|Jäsenyysvalmennusohjelmassa (Membership Action Plan)}}{{legend|darkgreen|Intensiivikeskustelu liittymisestä käynnissä (Intensified Dialogue)}}{{legend|#ffd900|Selvittää maakohtaista toimintasuunnitelmaa liittymiseksi (Individual Partnership Action Plan)}}{{legend|#ff7826|Rauhankumppani}}{{legend|red|Pyrkii rauhankumppaniksi.}}
Puolustusvoimat on kehittänyt toimintaansa Nato-yhteensopivaan suuntaan. Ilmavoimat on esimerkiksi siirtynyt englannin kielen käyttöön taktisessa lentokoulutuksessa ja siirtynyt osassa konekalustoa metrijärjestelmästä Nato-yhteensopivaan brittiläiseen yksikköjärjestelmään.
Nato Suomen politiikassa
Vuosina 2011–2014 toimineen Kataisen hallituksen ohjelmassa todettiin Suomen olevan sotilasliiton ulkopuolinen valtio, mutta todettiin myös, ettei Suomi valmistele Natoon liittymistä hallituskauden aikana. Valmistelua käsittelevästä ilmauksesta luovuttiin Kataisen hallituksen työtä jatkamaan tulleen Stubbin hallituksen hallitusohjelmassa.
Vuonna 2015 virkaan astuneen Sipilän hallituksen hallitusohjelma totesi Suomen suhteesta Natoon: ”Suomi on sotilasliittoon kuulumaton maa, joka toteuttaa käytännönläheistä kumppanuutta Naton kanssa.” Hallitusohjelma jätti kuitenkin avoimeksi Nato-jäsenyyden hakemisen ja toteaa siitä toteutettavan selvityksen ulko- ja turvallisuuspoliittisen selonteon laatimisen yhteydessä. Nato-jäsenyysselvityksen tekeminen käynnistyi tammikuun 2016 lopulla.
Venäjän hyökkäys Ukrainaan ja Suomen mielenmuutos
Venäjän hyökättyä Ukrainaan 24. helmikuuta 2022 suomalaisten mielipiteet muuttuivat nopeasti. Vain päiviä hyökkäyksen jälkeen suurin osa suomalaisista kannatti kyselyiden mukaan Nato-jäsenyyttä, ja julkista Nato-keskustelua käytiin vilkkaasti. 12. toukokuuta presidentti ja pääministeri ilmoittivat kannattavansa jäsenyyden hakemista ”ensi tilassa”.
Suomen presidentit
Urho Kekkosta presidenttinä seuranneen Mauno Koiviston kanta Nato-jäsenyyttä kohtaan oli negatiivinen. Ylen vuonna 2009 tekemässä haastattelussa hän totesi vastustavansa jäsenyyttä, sillä ei nähnyt Suomen olevan uhattuna siten, että tarvittaisiin uusia turvallisuuspoliittisia ratkaisuja.
Ahtisaaren seuraaja Tarja Halonen on puhunut Suomen liittoutumattomana pysymisen puolesta. Vuoden 2011 uudenvuodenpuheessa hän vetosi kansan enemmistön mielipiteeseen liittoutumattomana pysymisestä ja korosti hyviä naapurisuhteita uskottavan puolustuksen perustana. Halonen on suhtautunut Nato-jäsenyyteen kriittisesti myös presidenttiuransa jälkeen.
Howrah
Kaupungin nimi juontaa mahdollisesti juurensa paikalla aiemmin olleeseen kylään, jonka nimi oli Harirah. Kirjallinen maininta tunnistettavasta paikasta nimeltä Bator on vuodelta 1578 jaa. Vuonna 1713 (Englannin) Itä-Intian kauppakompanian Bengalin neuvosto pyysi hallitsija Farrukshiyarilta lupaa perustaa kauppa-asema viidelle paikkakunnalle, joista yksi oli Harirah (Howrah). Lupa saatiin ja tämän seurauksena kaupungin kehitys sai vauhtia. Vuosina 1854 ja 1862 kaupunkiin perustettiin rautatieasema.
Kaupunki on väkiluvultaan osavaltionsa suurimpia. Väkiluku on kehittynyt väestönlaskentojen mukaan seuraavasti: 950 435 (vuonna 1991), 1 007 532 (2001) ja 1 077 075 (2011).
Suomen Nato-keskustelu
Poliittiset puolueet ja kansanedustajat
Kokoomus on kannattanut Suomen Nato-jäsenyyttä vuodesta 2006 lähtien. Puolue on myös kannattanut vuoteen 2015 saakka kansanäänestyksen järjestämistä Nato-hakemuksesta. Tosin monet keskeiset kokoomuslaiset olivat jo vuonna 2014 sitä mieltä, että kansanäänestyksen vaatimuksesta tulisi luopua. Vuonna 2016 hyväksytyssä puoluekokouskannanotossa kansanäänestystä ei enää vaadittu. Lännen median vuonna 2015 teettämässä kyselyssä kokoomuslaisista 62 prosenttia kannatti Suomen Nato-jäsenyyttä. Ruotsalainen kansanpuolue pitää periaateohjelmassaan Nato-jäsenyyden hakemisen avoimena mahdollisuutena. Puolueen edustajista esimerkiksi entinen puolustusministeri Carl Haglund on kannattanut Suomen Nato-jäsenyyttä.
Suomen Keskustan vuoden 2006 puolueohjelma toteaa Suomen puolustavan itsenäisyyttään ensisijaisesti itse. Puolue edellyttää kansan enemmistön tukea uusiin turvallisuuspoliittisiin ratkaisuihin. Puolueen tavoiteohjelma 2010-luvulle toteaa, ettei Suomi kuulu Natoon, mutta säilyttää Nato-jäsenyyden hakemisen mahdollisena, jos muutos saa kansan enemmistön tuen ja siitä on valtiojohdon laaja yksimielisyys. Puolue edellyttää lisäksi kansanäänestyksen järjestämistä Nato-jäsenyydestä. Keskustan yleisten ohjelmien avoimesta suhtautumisesta huolimatta useat puolueen edustajat eivät ole kannattaneet Nato-jäsenyyttä. Lännen median vuonna 2015 teettämässä kyselyssä keskustalaisista 58 prosenttia vastustaa Suomen Nato-jäsenyyttä vain seitsemän prosentin kannattaessa jäsenyyttä.
Perussuomalaiset kannattaa puolueen turvallisuuspoliittisessa ohjelmassa Suomen harjoittaman liittoutumattomuuspolitiikan jatkamista, sillä se näkee liittoutumisen pienentävän Suomen poliittista liikkumavaraa turvallisuuspoliittisissa kysymyksissä. Puolue vetoaa muun muassa Nato-jäsenyyden kustannuksiin, jäsenyyden mukanaan tuomiin velvoitteisiin ja jäsenyyden mahdollisiin maanpuolustustahtoa heikentäviin tekijöihin. Tästä huolimatta puolue toteaa pitävänsä Nato-jäsenyyden hakemisen avoimena mahdollisuutena ja kannattaen jäsenyyden edut ja haitat summaavan selvityksen teettämistä. Perussuomalaisista kunnallispoliitikoista yli puolet vastusti Suomen Nato-jäsenyyttä Lännen median kyselyssä. Huhtikuussa 2022 puolueen päättäjistä koostuva puoluevaltuusto hyväksyi yksimielisesti Nato-jäsenyyttä kannattavan lausunnon, ja perussuomalaisten puoluehallitus kannatti Suomen Nato-jäsenyyttä.
Suomen Sosialidemokraattinen Puolueen (SDP) eduskuntavaaliohjelma 2015 puoltaa turvallisuuspolitiikan jatkamista nykyisellä linjalla. SDP:n poliitikoista 72 prosenttia vastusti Nato-jäsenyyttä Lännen median vuoden 2015 kyselyssä. Vasemmistoliitto tähtää periaateohjelmassaan sodan ja militarismin vastustamiseen. Puolue haluaisi purkaa sotilasliitot, edistää aseistariisuntaa ja Yhdistyneiden kansakuntien periaatteiden kunnioittamiseen perustuvaa maailmanrauhaa. Vihreän liiton periaateohjelma toteaa puolueen kannattavan inhimillistä turvallisuutta asevarustelun sijaan. Puolueen vuoden 2014 poliittinen ohjelma toteaa, ettei Vihreät kannata Suomen Nato-jäsenyyttä. Tilanteen olennaisesti muuttuessa puolue esittää kansanäänestyksen järjestämistä mahdollisesta sotilasliittoon liittymisestä. Vuonna 2022 Venäjän hyökättyä Ukrainaan Vihreiden eduskuntaryhmä ilmoitti, että se kannattaa Suomen Nato-jäsenyyttä ja sen ripeää edistämistä. Lisäksi puolueen varapuheenjohtaja ja eduskuntaryhmän johtaja Atte Harjanne sekä useita muita kansanedustajia ilmoittivat kannattavansa Suomen Nato-jäsenyyttä.
Kannattavat kansalaisjärjestöt
Nato-jäsenyyttä on kannattanut Suomessa esimerkiksi 900 jäsenen Suomen Atlantti-Seura. Järjestö on julkaissut vuosien varrella useita Nato-selvityksiä ja järjestänyt erilaisia Natoon ja turvallisuuspolitiikkaan liittyviä tilaisuuksia. Atlantti-Seura on perustellut Nato-jäsenyyttä sen tarjoamalla yhteisellä puolustuksella, joka estäisi Suomeen kohdistuvan sotilaallisen painostuksen ja pienentäisi hyökkäyksen mahdollisuutta. Järjestön mukaan Nato-jäsenyys antaisi suomalaiselle aseteollisuudelle kilpailuetuja, kun se esimerkiksi saisi käyttöönsä Nato-maiden käyttöön rajoitettuja asiakirjoja ja standardeja. Atlantti-Seuran mukaan Suomi voisi Nato-maana säilyttää myös nykymuotoisen asevelvollisuusarmeijan, sillä Nato-maat säilyttävät täyden kansallisen itsemääräämisoikeiden. Suomen Varusmiesliitto ilmoitti 12. toukokuuta 2022 kannattavansa Suomen Nato-jäsenyyttä. Liiton puheenjohtaja Joel Elmaci arvioi Nato-jäsenyyden parantavan Suomen turvallisuutta.
Mielipidemittaukset
Helmikuussa 2022 suomalaisista 53 prosenttia kannatti Suomen liittymistä sotilasliitto Naton jäseneksi, 28 prosenttia vastusti. Tämä Taloustutkimuksen kysely Ylelle tehtiin 23.–25. helmikuuta, kun 24. helmikuuta Venäjä aloitti laajamittaisen hyökkäyksen Ukrainaan.
Vuoden 2022 alussa Nato-jäsenyyden hakemista jollain aikavälillä kannatti 44 %, vain neljännes vastusti. Ruotsin edetessä Nato-jäsenyyttä kohti 55 % haluaisi Suomen edistävän omaa jäsenyyttään, alle kolmannes ei (2022).
Valtionjohdon esittäessä
Nato-jäsenyyden hyväksyisi 63 %, jos presidentti ja hallitus puoltaisivat sitä. 10 % oli jokseenkin ja 17 % täysin eri mieltä 2022. Kokoomuksen, Sdp:n, keskustan, perussuomalaisten ja vihreiden kannattajista selvä enemmistö tukisi valtiojohdon myönteistä kantaa.
Vuonna 2014 suurin osa suomalaisista (53–34 %) olisi tukenut Nato-jäsenyyttä, jos valtiojohto päätyisi sen kannalle. Vuonna 2009 luvut olivat 32–61. Vasemmistoliittoa (37–46 %) lukuun ottamatta kaikissa puolueissa tukijoita olisi enemmän kuin vastustajia.
Jos presidentti Niinistö kannattaisi Nato-jäsenyyttä, 48 % suomalaisista tukisi päätöstä ja 33 % vastustaisi, osoitti Alma Median kysely joulukuussa 2018.
Kansanäänestys
43 % suomalaisista oli vuonna 2022 sitä mieltä, että eduskunnan pitää päättää Nato-jäsenyydestä ilman neuvoa-antavaa kansanäänestystä, 37 % kannatti kansanäänestystä.
Mielipidemittausten kehitys
Elinkeinoelämän valtuuskunnan vuosina 1998–2015 teettämissä Nato-kyselytutkimuksissa vastaajien kanta on pysynyt likimain samana, niin että suurin osa vastusti Nato-jäsenyyttä. Vuoden 2015 talvella toteutetussa tutkimuksessa oli havaittavissa tosin jonkinasteinen mielipiteen muutos Nato-myönteisempään suuntaan, sillä jäsenyyttä kannattavien ja siitä epävarmojen luvut kasvoivat useilla prosenttiyksiköillä edellisten neljän vuoden lukuihin nähden. Kannatusluvut eivät toisaalta olleet poikkeuksellisia, sillä kyselyn tulokset olivat samansuuntaisia vuosina 1998 ja 2009. EVA:n tutkimuksessa Nato-myönteisyys oli alimmillaan talven 2012 tutkimuksessa, jossa vain 14 prosenttia kannatti 65 prosentin vastustaessa jäsenyyttä. Perinteisesti kannatusluvut liikkuivat tutkimuksessa noin 20 prosentissa, epävarmojen muodostaessa noin 25–30 prosenttia vastaajista. Vastustajia oli tutkimuksessa yleisimmin noin puolet vastaajista. Tutkimuksen virhemarginaali oli 2–3 prosenttia suuntaansa.
Yleisradion vuosina 2013–2015 teettämät tutkimukset vastaavat tuloksiltaan melko hyvin EVA:n tutkimuksia, joiden tapaan puolet vastaajista vastusti, kolmasosa oli epävarmoja ja noin 20 prosenttia kannatti jäsenyyden hakemista. Ylen vuoden 2015 tutkimuksen mukaan Nato-jäsenyyden kannatus nousisi 35 prosenttiin, jos Suomen naapurimaa Ruotsi liittyisi puolustusliittoon. Vastaajista 47 prosenttia sanoi tosin vastustavansa Suomen jäsenyyttä, vaikka Ruotsi liittyisi. 63 prosenttia vastaajista halusi mahdollisesta jäsenyydestä kansanäänestyksen. Toisaalta suurin osa suomalaisista (53 % vastaan 34 %) tukisi Nato-jäsenyyttä, jos valtiojohto päätyisi sen kannalle (2014). Vuonna 2009 luvut olivat 32–61. Vasemmistoliittoa (37-46 %) lukuun ottamatta kaikissa puolueissa tukijoita olisi enemmän kuin vastustajia.
Upseeriliiton vuonna 2010 teettämässä kyselyssä 55 prosenttia liiton jäsenistä kannatti Nato-jäsenyyttä. Sotilasarvoltaan ylempien henkilöiden Nato-jäsenyyskanta oli positiivisempi alempien arvojen henkilöihin verrattuna. Helsingin Sanomien huhtikuussa 2014 upseeriliiton jäsenillä teettämässä kyselyssä 66 prosenttia vastaajista piti Nato-jäsenyyttä parhaana vaihtoehtona Suomen puolustuksen kannalta. Muut annetut vaihtoehdot olivat sotilaallinen liittoutumattomuus ja sotilasliitto Ruotsin kanssa.
Mielipidemittauksia
Taulukkoon on laitettu tulokset Yleisradion, MTV:n, Helsingin Sanomien, Elinkeinoelämän valtuuskunnan ja Puolustusministeriön alaisen Maanpuolustustiedotuksen suunnittelukunnan teettämistä Nato-kyselyistä vuodesta 2014 alkaen.
Nato-jäsenyyden vaikutus Venäjä-suhteisiin
Entinen Suomen Moskovan-suurlähettiläs Markus Lyra arvioi, että Nato-jäsenyys ei vaikuttaisi Suomen Venäjä-suhteisiin millään tavalla. Hänen mukaansa Venäjän kanssa hyvissä valtiosuhteissa olleet maat ovat kyenneet säilyttämään hyvät Venäjä-suhteensa myös Natoon liittymisen jälkeen.
Doroúsa
Doroúsa ( tai Δωρούσα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisiin saariin ja sijaitsee Saroninlahdessa Agkístrin saaren luoteispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,30 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Doroúsa kuuluu Agkístrin kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen.
Suomen Nato-keskustelu
Nato-jäsenyyden vaikutus Venäjä-suhteisiin
Tohtori Jukka Tarkan mukaan Venäjä on ärhennellyt ennemmin maiden valmistellessa liittymistä Natoon, ei niinkään Nato-liitoksen jälkeen, koska Venäjän ei kannata muistuttaa epäonnistumisestaan.
Doroúsa
Doroúsa sijaitsee vastapäätä Agkístrin Apónisoksen rantaa. Saaren ja Agkístrin välinen etäisyys on noin 420 metriä. Doroúsalla on profeetta Elialle (Profítis Ilías) omistettu kirkko.
Suomen Nato-keskustelu
Kynnys hyökätä Nato-maahan
Aleksanteri-instituutin tutkijatohtori Hanna Smith sanoi, että Suomen kannattaa liittyä Natoon, jos se haluaa turvatakuut Venäjää vastaan. Venäjän olisi näet järjetöntä haasta paljon vahvempi Nato. Sen sijaan ei-Nato-maihin Venäjä voisi kohdistaa sotilastoimia, kuten Ukrainaan, vaikka Suomen riski onkin pienempi. Myös Venäjän ulkoministeri Sergei Lavrov sanoi, ettei Venäjä hyökkäisi Nato-maihin.
Sotatieteiden tohtori, kapteeni Jarno Limnéllin mukaan Venäjän hyökkäyskynnys sotilaallisesti liittoutuneeseen Suomeen olisi korkeampi kuin nyky-Suomeen, ja Venäjällä on sekä ”kyky” että ”tahtoa” hyökätä, kuten Georgian sota osoittaa.
Historiallisesti liittoutumattomuutta tai puolueettomuutta ei sodissa kunnioitettu tai jätetty sotatoimien ulkopuolelle. Liittoutumaton Suomi saattaisi jopa joutua puolustamaan ilmatilaansa ja merialueitaan sekä Venäjää että Natoa vastaan, jos näiden välille syntyisi ristiriitoja Baltiassa. Kun kumpikaan ei voisi luottaa Suomeen, liittoutumaton alue ehkä pyrittäisiin ottamaan omaan käyttöön ennen kuin vastustaja ehtii. Ministeri Jaakko Iloniemi on esittänyt samanlaisia näkemyksiä liittoutumattomuuden vaaroista.
Poliittisen historian dosentti Erkki Vasara arvioi, että koska Nato- ja EU-maat ovat pitkälti samat, Naton joutuminen konfliktiin Venäjän kanssa veisi todennäköisesti Suomen mukaan kriisiin riippumatta siitä, onko Suomi Naton jäsen vai ei.
Ulkopoliittisen instituutin tutkija Charly Salonius-Pasternak kirjoitti joulukuussa 2014, että Venäjä voisi hyökätä pelkästään Suomeen. Venäjän motiivi iskuihin voisi olla vaikuttaminen poliittiseen päätöksentekoon, liikkumavapauden estäminen tai harhautus. Se saattaisi esimerkiksi vallata Ahvenanmaan saaria rajoittaakseen lentoliikennettä ja estää Natoa puolustamasta Viroa kunnolla. Suomi ei ehkä uskaltaisi edes puolustautua.
Puolustuskyky
Maanpuolustuskorkeakoulun Venäjän turvallisuuspolitiikan emeritusprofessori Alpo Juntunen sanoi vuonna 2013, että Suomi voisi puolustaa vain osaa Etelä-Suomesta ja sielläkin Venäjä lamauttaisi puolustuksen nopeasti, yksittäiset joukko-osastot tunneissa. Juntusen mukaan informaatioyhteiskunnan aikana massa-armeijalla ei enää pärjää. Juntusen mukaan liittyminen Natoon olisi tehokkain tapa parantaa Suomen turvallisuutta. Useat asiantuntijat kuitenkin tyrmäsivät Juntusen väitteet.
Suomen keskeisin uhkakuva on yllättäen alkava ja nopeasti loppuun viety hyökkäys maa-, meri- ja ilmavoimien, maahanlaskujen ja rannikoille tunkeutumisten voimin. Olennaista on se, kuinka nopeasti kansainvälinen yhteisö reagoi hyökkäykseen, missä voi amiraali, puolustusvoimien ex-komentaja Jan Klenbergin mukaan kestää parikin viikkoa. Tuorein huolenaihe ovat lähialueiden taktiset ohjukset, joilla voidaan ampua satojen kilojen tavanomaisia kärkiä vastustajan puolustustahdon murtamiseksi. Pienellä maalla ei ole mitään keinoja torjua tällaista.
Hyökkäyksen ehkäisemiseksi ennalta tulisi hyökkääjälle luoda pelote siitä, että hyökkäys johtaa varmasti sotaan. Varmin ja selkein ratkaisu olisi Klenbergin mukaan liittyminen Naton jäseneksi. Vaihtoehtoisessa ratkaisussa tarvittaisiin uudet valmiusjoukot toistuvine kertausharjoituksineen ja muun muassa kallis, nykyaikainen aseistus.
Ruotsi
Helsingin Sanomien haastattelemat Suomen ja Ruotsin tutkijat uskoivat Suomen olevan valmis liittymään Natoon ilman Ruotsiakin. Vuonna 2022 ruotsalaisista 46–51 % kannatti Nato-jäsenyyttä ja 27–29 % vastusti. Jos Suomi liittyisi Natoon, ruotsalaisista 59 % kannattaisi ja 17 % vastustaisi Nato-jäsenyyttä. Toukokuussa 2022 Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Boris Johnson matkusti Ruotsiin, ja Johnson yhdessä Ruotsin pääministeri Magdalena Anderssonin kanssa allekirjoittivat maiden väliset yhteiset turvatakuut. Samana päivänä Boris Johnson vieraili Helsingissä, ja Johnson yhdessä tasavallan presidentti Sauli Niinistön kanssa allekirjoittivat samanlaiset yhteiset turvatakuut maiden välillä.
Kansainvälinen reaktio
Kun pääministeri Sanna Marin ja tasavallan presidentti Sauli Niinistö yhdessä ilmoittivat kannattavansa Suomen Nato-jäsenyyttä 12. toukokuuta 2022, useat länsimaat osoittivat tukensa Suomen valtionjohdon mietteelle. Tosin vielä maan valtionjohto ei ollut lähettänyt virallista Nato-hakemusta eli ”halua tulla kutsutuksi” jäseneksi.
11. toukokuuta Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Boris Johnson vieraili Helsingissä ja allekirjoitti yhdessä Suomen presidentti Sauli Niinistön kanssa maiden väliset turvatakuut.
12. toukokuuta Ranskan presidentti Emmanuel Macron ilmoitti tukevansa Suomen Nato-jäsenyyttä. Samana päivänä Yhdysvaltain senaatin ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Bob Menendez sekä valiokunnan korkea-arvoisin republikaani Jim Risch ilmoittivat tukevansa Suomen Nato-jäsenyyttä. Myös Saksan liittokansleri Olaf Scholz ilmoitti 12. toukokuuta kannattavan Suomen Nato-jäsenyyttä ja puhelussa Suomen presidentti Sauli Niinistön kanssa ilmoitti täyden tuen Suomen päätökselle. Naton pääsihteeri Jens Stoltenberg ilmoitti tukevan Suomen Nato-jäsenyyttä ja toivottavan Suomen tervetulleiksi. Lisäksi Puolan pääministeri Mateusz Morawiecki, Liettuan pääministeri Ingrida Šimonytė ja Viron pääministeri Kaja Kallas ilmoittivat tukevansa Suomen Nato-jäsenyyttä. Yhdysvaltain presidentti Joe Biden ilmaisi tukevansa Suomen valtionjohdon päätöstä.
13. toukokuuta Turkin presidentti Recep Tayyip Erdoğan ilmoitti, että Suomen ja Ruotsin Nato-jäsenyyteen ”ei voi suhtautua positiivisesti”. Suomen Ulkopoliittisen instituutin Lähi-idän ja Turkin politiikan asiantuntija Toni Alaranta kertoi Helsingin Sanomien haastattelussa, että Erdoğanin varautuneisuus todennäköisesti liittyy etenkin konflikteihin Ruotsin tuesta Syyrian ja Turkin alueella olevaan kurdivähemmistöön. Alarannan mukaan kyseessä on Turkin konflikti Kurdistanin työväenpuolue PKK:n kanssa sekä oppositiohahmo Fethullah Gülenin ympärille muodostuneen Gülen-liikkeen kanssa. Alaranta ei kuitenkaan uskonut, että Erdoğan oikeasti torppaisi Suomen ja Ruotsin Nato-jäsenyyttä vaan pikemmin halusi ”vastapalveluksia” asiaan liittyen.
Suomen Nato-jäsenyyden ratifiointi ja 2022
Suomi haki Nato-jäsenyyttä samanaikaisesti Ruotsin kanssa 18. toukokuuta 2022. Maat kutsuttiin liittymisneuvotteluun 29. kesäkuuta. Syynä neuvottelujen viivästymiselle pidettiin Turkin ja Unkarin vastustusta. Unkarin parlamentti hyväksyi 27. maaliskuuta 2023 Suomen Nato-jäsenyyden äänin 182-6.
Tukholman verilöyly
thumb|Tukholman verilöyly. Kaksi näkymää Padt-Bruggen kaiverruksesta vuodelta 1676; perustuu Kort Steinkampin ja Hans Krusen puukaiverruksiin (Antwerpen 1524).
Tukholman verilöylyssä 7.–10. marraskuuta 1520 osa Ruotsin ylimmästä rälssistä vangittiin tai mestattiin tanskalaisen unionikuningas Kristian II:n kruunajaisten jälkeen pidettyjen kruunajaisvaltiopäivien yhteydessä. Kristianin tarkoituksena oli pelotella ruotsalaisia, jotta hän saisi heidät tottelemaan. Muodollisena syynä kuninkaan vastustajien tuomitsemiselle toimi syyte kerettiläisyydestä. Sten Sture nuorempi kannattajineen tuomittiin syyllisinä; noin sata Sture-puolueen kannattajaa teloitettiin muutaman päivän kuluessa. Verilöyly ei lujittanut Kristianin asemaa, vaan sitä seurasi lopulta Kustaa Vaasan nousu unionivaltaa vastaan ja siten Ruotsin irtaantuminen Kalmarin unionista vuonna 1523.
Tapahtumien kulku
Kuningas Kristian kutsui kaikki Ruotsin vaikutusvaltaisimmat henkilöt Tukholman kuninkaanlinnassa 5. marraskuuta 1520 alkaviin kruunajaisjuhliinsa. Kaksi kuukautta aiemmin hän oli julistanut yleisen armahduksen kaikille vastustajilleen. Kuninkaanlinnan juhlat alkoivat tavanomaiseen tapaan. Juhlat jatkuivat kaksi päivää, ja kolmantena päivänä kuningas kokosi kaikki kutsuvieraat jälleen linnaan. Hän määräsi, etteivät vartijat saaneet päästää ketään sisään tai ulos linnasta, ja aloitti julistamastaan armahduksesta huolimatta oikeudenkäynnin.
Oikeudenkäynti
Arkkipiispa Gustav Trolle esitti 7. marraskuuta 1520 Kristianille valituskirjelmän Sten Sture nuoremman kannattajia vastaan. Sten Sture haavoittui Åsundan jäällä Kristianin joukkoja vastaan käydyssä taistelussa ja kuoli matkalla Tukholmaan 3. helmikuuta 1520. Valituskirjelmä kohdistui muun muassa Sture-vainajan leskeä Kristina Gyllenstiernaa ja Tukholman kaupunkia vastaan. Sture-vainajan kannattajat leimattiin kerettiläisiksi. Sekä omasta puolestaan että kirkonmiesten puolesta toiminut arkkipiispa vaati oikeudenloukkausten korvaamista ja syyllisten rankaisemista.
Vieraita teloitettiin 8.–9. marraskuuta Tukholman Stortorgetilla : jälkimmäisenä päivänä myös monia tuomittujen palvelijoita teloitettiin. Surmansa sai kaikkiaan 80–120 miestä. Mestattujen ruumiit ja Sten Sturen haudasta kaivettu ruumis poltettiin roviolla, koska sitä pidettiin ainoana mahdollisena hautaustapana kerettiläisille. Verituomiot ulotettiin myöhemmin muuallekin. Suomessa niistä huolehti Hemming Gadh.
Oulun seksuaalirikokset 2018
Oulun seksuaalirikokset 2018 oli kesän 2018 ja talven 2019 välisenä aikana Oulun seudulla tapahtunut seksuaalirikosten sarja. Tapauksilla oli samanlaisia piirteitä, mutta poliisin mukaan rikoskokonaisuudet eivät liittyneet toisiinsa.
Tukholman verilöyly
Tukholman verilöyly historiantutkimuksessa
Tukholman verilöyly on ollut historiantutkimukselle ongelmallinen niin Tanskassa ja Ruotsissa kuin Suomessakin. Tutkimuksissa on sivuttu lähdekritiikin lisäksi erilaisia oikeushistoriallisia näkökohtia ja syyllisyyskysymyksiä. Vastuuta on sälytetty niin kuningas Kristian II:lle ja hänen neuvonantajalleen Didrik Slagheckille kuin arkkipiispa Trollellekin. Eräs näkemys on, että kuningas ja hänen neuvonantajansa käyttivät hyväkseen arkkipiispan valitusta, joka mahdollisti vapautumisen poliittisille vastustajille luvatusta armahduksesta. Unionikuningas halusi lopullisesti nujertaa Sture-puolueen vastarinnan. Hän onnistui siinä hetkeksi, mutta petollinen menettely lisäsi Kustaa Vaasan kannatusta ruotsalaisten keskuudessa.
Oulun seksuaalirikokset 2018
Suurin osa rikosten uhreista oli alaikäisiä. Epäillyistä noin kaksi kolmasosaa oli täysi-ikäisiä ulkomaalaistaustaisia miehiä, jotka olivat saapuneet Suomeen turvapaikanhakijoina tai kiintiöpakolaisina. Yhteensä 29 epäillystä noin kolmasosa oli kantasuomalaisia. Alaikäisiin kohdistuneiden rikostapausten syytteitä olivat raiskaus, seksuaalinen hyväksikäyttö, pahoinpitely sekä niiden törkeät muodot. Lisäksi yhtä vangittua epäiltiin seksuaalipalvelujen ostamisesta nuorelta ja yhtä sukupuolisiveellisyyttä loukkaavan lasta esittävän kuvan hallussapidosta.
Tukholman verilöyly
Tukholman verilöyly historiantutkimuksessa
Tukholman verilöyly oli yksi keskeisimpiä syitä sille, miksi Kustaa Vaasa onnistui nousemaan valtaan ja viemään Ruotsin uuteen aikaan.
Oulun seksuaalirikokset 2018
Rikosepäilyt
Oulun poliisi tiedotti ensimmäisestä seksuaalirikoskokonaisuudesta julkisuuteen 1. joulukuuta 2018. 18. joulukuuta 2018 Oulun poliisi tiedotti tutkinnassa olevan viisi alaikäiseen kohdistunutta seksuaalirikosta. Uhrit olivat 10–15-vuotiaita suomalaistyttöjä ja tekijät täysi-ikäisiä ulkomaalaistaustaisia miehiä. Heistä osa on turvapaikanhakijoita, osa pakolaisia ja osalla on Suomen kansalaisuus. Suurimmassa osassa tapauksia miehet olivat ottaneet tyttöihin yhteyttä sosiaalisen median välityksellä. Rikokset tapahtuivat vuoden 2018 kesällä ja syksyllä.
Poliisi tutkii lokakuussa 2018 tapahtunutta törkeää raiskausta, josta epäillään ulkomaalaistaustaista miestä. Lisäksi Oulun Tuirassa tapahtui 16.–17. marraskuuta kaksi seksuaalirikosta, joissa molemmissa on eri uhri ja epäilty. Marraskuussa yksityisasunnossa tapahtui epäilty törkeä raiskaus, jossa uhri oli alle 15-vuotias kantasuomalainen tyttö ja rikoksesta epäilty parikymppinen ulkomaalaistaustainen mies. Mies vangittiin 17. joulukuuta todennäköisin syin rikoksesta epäiltynä.
Laajimmassa seksuaalirikostapauksessa tutkitaan yksittäisten rikosten sijaan laajempaa kokonaisuutta. Poliisi epäilee, että ulkomaalaistaustaiset miehet ovat kohdistaneet kantasuomalaiseen hieman yli 10-vuotiaaseen tyttöön seksuaalirikoksia useiden kuukausien ajan yksityisasunnoissa Oulussa. Epäillyt tunsivat toisensa entuudestaan. Tapauksen johdosta seitsemän miestä vangittiin 28. marraskuuta rikosnimikkeillä törkeä raiskaus ja törkeä lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö. Kahdeksas epäilty ehti paeta Saksaan, jossa hänet otettiin kiinni, mutta Suomen poliisi ei ollut tehnyt hänestä kansainvälistä etsintäkuulutusta, joten epäilty vapautettiin ennen siirtämistä Suomeen. Vapauttamisen jälkeen poliisi antoi kansainvälisen etsintäkuulutuksen. Oulun käräjäoikeus on vanginnut miehen poissaolevana. Keskusrikospoliisi lisäsi miehen Europolin Most Wanted -listalle 21. joulukuuta 2018. Saksan poliisi otti kyseisen 25-vuotiaan miehen kiinni 2. tammikuuta 2019 Saarbrückenissä. Häntä epäillään todennäköisin syin törkeästä raiskauksesta, törkeästä lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja pahoinpitelystä Oulussa 1. kesäkuuta – 29. lokakuuta 2018 välisenä aikana. Mies vangittiin Oulussa 25. tammikuuta 2019.
11. tammikuuta 2019 poliisi tiedotti, että Oulun seudulla on aiemmin uutisoitujen viiden seksuaalirikoskokonaisuuden lisäksi paljastunut neljä uutta alle 15-vuotiaisiin tyttöihin kohdistunutta seksuaalirikosepäilyä, joiden tekijöiksi epäillään ulkomaalaistaustaisia miehiä. Teot ovat tapahtuneet kesän 2018 aikana, ja kolme miestä on otettu kiinni todennäköisin syin rikoksista epäiltynä. Poliisi tiedotti myös yhden uhrin menehtyneen syksyn aikana eikä kuolemaan liity rikosta.
15. tammikuuta Oulun poliisi kertoi, että alaikäisiin kohdistuneita seksuaalirikostutkintoja on yhteensä yhdeksän. Tapauksilla on kahdeksan uhria ja rikoksesta epäiltyjä yhteensä 14. Samana päivänä poliisi vangitsi 19-vuotiaan miehen epäiltynä kahdesta törkeästä lapsen seksuaalista hyväksikäytöstä ja törkeästä raiskauksesta vuoden 2018 kesä- ja heinäkuussa. Lisäksi vangittiin 19-vuotias mies epäiltynä kahdesta törkeästä lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja törkeästä raiskauksesta edellisvuoden heinäkuussa.
25. tammikuuta Oulun käräjäoikeus vangitsi vuonna 1999 syntyneen ulkomaalaistaustaisen miehen todennäköisin syin epäiltynä törkeästä raiskauksesta ja törkeästä lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Epäillyt rikokset tapahtuivat 29. syyskuuta 2018 Raahessa. Epäily osoittautui kuitenkin aiheettomaksi.
Oululaisessa yksityisasunnossa tapahtui helmikuussa alle 16- ja alle 18-vuotiaan tytön epäilty raiskaus. Seuraavana maanantaina 11. helmikuuta poliisi ilmoitti, että se on ottanut kiinni ulkomaalaistaustainen henkilön, jolla on oleskelulupa Suomeen. Tapausta tutkitaan muun muassa törkeänä raiskauksena, pahoinpitelynä ja pakottamisena. Nuoremman tytön osalta poliisi tutkii tekoa myös törkeänä lapsen seksuaalisena hyväksikäyttönä. Epäiltyjä on useampia. Kiinniotettu mies vangittiin kaksi päivää myöhemmin, ja häntä epäillään myös tammikuussa tapahtuneesta 14-vuotiaaseen tyttöön kohdistuneesta seksuaalirikoksesta, jonka nimikkeet ovat törkeä raiskaus ja törkeä lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö.
20. helmikuuta Oulun poliisi kertoi, että heillä on ollut talven aikana tutkinnassa 29 törkeää seksuaalirikoskokonaisuutta, joihin kaikkiin liittyy alaikäinen uhri. Epäiltyjä on kaikkiaan 30 ja heistä suurin osa ulkomaalaistaustaisia. Noin kolmasosa epäilyistä on kantasuomalaisia. Alaikäisiä uhreja on lähteestä riippuen 20 tai 22. Sukupuoliyhteys on ollut mukana ainakin puolessa tapauksista. Lisäksi esitutkinnassa on selvinnyt, että laajimmassa tapauksessa, jossa epäiltyjä on kahdeksan, tekoaika ulottuu vuoteen 2017 asti eli paljon pitempään kuin aiemmin epäiltiin. Alaikäisiin kohdistuneiden rikostapausten syytteitä ovat raiskaus, seksuaalinen hyväksikäyttö, pahoinpitely sekä niiden törkeät muodot. Lisäksi yhtä vangittua epäillään seksuaalipalvelujen ostamisesta nuorelta ja yhtä sukupuolisiveellisyyttä loukkaavan lasta esittävän kuvan hallussapidosta. Nuorin uhri on muutaman vuoden ikäinen lapsi, ja kyseisessä tapauksessa epäilty on kantasuomalainen, ja kyse on perheen sisäisistä teoista.
Monessa tapauksessa epäillyt ovat ottaneet yhteyttä alaikäisiin tyttöihin sosiaalisen median välityksellä esimerkiksi Instagramissa ja Snapchatissa. Sen vuoksi poliisi epäilee, että osassa tapauksissa on syyllistytty myös groomingiin eli lapsen houkuttelemiseen seksuaalisiin tarkoituksiin. Uhrit on houkuteltu tapamiisiin esimerkiksi tupakkaa tai päihteitä lupaamalla.
Poliitikot
Sisäministeri Kai Mykkänen piti seksuaalirikoskokonaisuutta järkyttävänä ja korosti, että suomalaisen yhteiskunnan on löydettävä keinot, joilla vastaavia tapauksia pystytään voimakkaammin estämään. Hänen mukaansa tuomioiden koventaminen on yksi keino vaikuttaa ennaltaehkäisevästi, ja eduskunnan käsittelyssä on hallituksen esitys seksuaalirikosten rangaistusten koventamisesta. Lisäksi laki ulkomaalaisten rikollisten karkotusten nopeuttamiseksi tulee voimaan vuoden 2019 alussa. Mykkäsen mukaan Suomen kansalaisuuksia myönnettäessä on pyrittävä varmistumaan nykyistä enemmän siitä, että henkilön arvopohja on suomalaiseen yhteiskuntaan sopiva. Myöhemmin Mykkänen sanoi, että hänen oikeustajuunsa mahtuisi se, että törkeän seksuaalirikoksen tehnyt voisi menettää Suomen kansalaisuuden. Seksuaalirikokset eivät kuitenkaan ole mukana lakiesityksessä, jossa terrorismiin tai maanpetokseen syyllistyneeltä kaksoiskansalaiselta voitaisiin poistaa kansalaisuus. Mykkäsen mukaan Sipilän hallitus ei enää ehdi tehdä lisäesitystä. 11. tammikuuta 2019 Mykkänen kertoi, että sisäministeriössä on valmisteilla noin kymmenen kohdan lisätoimien ohjelma ulkomaalais­taustaisen rikollisuuden torjumiseen, mutta lakimuutokset jäävät seuraavalle hallitukselle.
Pääministeri Juha Sipilä antoi virallisen lausunnon, jossa hän kuvasi lapseen kohdistuvaa seksuaalirikosta epäinhimilliseksi teoksi, jonka pahuutta ei voi käsittää. Lisäksi hän korosti, että oikeusvaltiossa syylliset saavat rangaistuksen etnisyydestä riippumatta, ja että tapauksen tutkinnasta vastaa poliisi ja tuomiosta oikeuslaitos. Sipilä otti Oulun tapahtumiin kantaa vielä pääministerin uudenvuodentervehdyksessä, jossa hän totesi, että epäiltyihin rikoksiin ovat syyllistyneet yksilöt, eivät väestöryhmät, ja muistutti omankädenoikeuden käytön ja vihapuheen viljelemisen olevan oikeusvaltiossa rikos.
Tasavallan presidentti Sauli Niinistö sanoi, että epäillyt rikokset järkyttävät täydellisen epäinhimillisyytensä vuoksi. Lisäksi hän totesi, että oikeus koskemattomuuteen kuuluu Suomen yhteiskunnan perusarvoihin ja niitä pitää jokaisen noudattaa. Hänen mukaansa täytyy varmistaa, että Suomi on jatkossakin oikeudenmukainen ja turvallinen maa. Tasavallan presidentin uudenvuodenpuheessa Niinistö kutsui kestämättömäksi, että jotkut Suomesta turvaa hakeneet ovat itse syyllistyneet väkivallantekoihin.
Valtiovarainministeri Petteri Orpo sanoi 14. tammikuuta, että hän on keskustellut Oulun kaupunkiin sijoitettavista rahallisista panostuksista kaupunginjohtaja Päivi Laajalan ja pääministeri Juha Sipilän kanssa. Alustavien arvioiden mukaan Oulu tarvitsee 1–2 miljoonaa euroa turvallisuustilanteen parantamiseen ja kriisiapuun. Orpon mukaan kaupunki tarvitsee poliisien lisäksi sosiaalityötä, nuorisotyötä sekä kodin ja koulun yhteistyötä. Eduskuntaryhmän puheenjohtaja Antti Kaikkosen mukaan hallituksen on tarvittaessa tuotava lisäesitys lisäbudjetista muun muassa nettipoliisin, poliisin rikostutkinnan, valistuksen ja rikoksen uhrien auttamisen resurssien varmistamiseksi. Pääministeri Juha Sipilä on sanonut, että hallitus pystyy myöntämään lisäbudjetin, jos toimenpiteet vaativat taloudellisia resursseja.
Oikeusministeri Antti Häkkänen sanoi tammikuussa 2019, että maahanmuuton järjestelmää pitää jossain määrin kiristää, kontrollia parantaa ja laittomasti maassa olevien palauttamista nopeuttaa. Lisäksi hänen mukaansa ulkoministeriön pitää mahdollisimman nopeasti solmia Irakin kanssa sopimus, sillä Irak ei vastaanota muita kuin vapaaehtoisesti palaavia kansalaisiaan.
Vasemmistoliiton kansanedustajat, seksuaaliseen väkivaltaan perehtynyt tutkija Anna Kontula sekä Hanna Sarkkinen sanoivat, etteivät seksuaalirikokset ratkea maahanmuuttajia kollektiivisesti syyllistämällä, eikä ilmoittamiskynnys laske rangaistuksia koventamalla koska oikeusprosessit ovat uhrille niin raskaita. Sarkkisen mukaan seksuaalirikokset eivät ole maahanmuuton myötä Suomeen tullut ilmiö, vaan myös kantasuomalaiset raiskaavat ja hyväksikäyttävät. Ulkomaalaistaustaisten tekemien seksuaalirikosten ehkäisemiseksi hän nostaa esiin seksuaalikasvatuksen ja Suomen lakien tuntemuksen, ja asiat on ratkaistava ilman lynkkausmielialaa.
Uskonnolliset yhdistykset
Oulun hiippakunnan piispa Jukka Keskitalo kertoi järkyttyneensä tapahtumista ja ilmaisi myötätuntonsa uhreille ja heidän läheisilleen. Keskitalon mielestä se, että teoista epäiltynä on useita ulkomaalaistaustaisia, tekee tapauksen käsittelystä erityisen vaativaa, sillä yhtäältä on pyrittävä pidättäytymään kaikkien turvapaikanhakijoiden leimaamisesta, mutta toisaalta tapahtumat osoittavat, että lisääntyvän maahanmuuton myötä Suomeen tulee kulttuurisia piirteitä, joita ei pidä hyväksyä. Oulun kirkkoherrat julkaisivat yhteisen kannanoton, jossa he ilmaisivat tukensa uhreilla ja heidän läheisilleen, ja muistuttivat, että ketään syytöntä ei pitäisi leimata tapahtumien johdosta. Pohjois-Suomen Islamilainen Yhdyskunta totesi kannanotossaan tuomitsevansa vakavasti ne, jotka ovat tapahtumiin osallisina, ja että kyseinen toiminta ei ole sallittua islamissa. Toisaalta yhdyskunnan johto tuki avoimesti erästä vyyhdissä tuomittua henkilöä, joka antoi uskonnollista opetusta moskeijassa ja oli käyttänyt hyväkseen 8-vuotiasta tyttöä moskeijan tiloissa.
Viranomaiset
Poliisiylijohtaja Seppo Kolehmainen totesi, että kyseessä on erittäin iljettävä rikollisuuden muoto ja toivoi kaikilta osapuolilta malttia tapauksen selvittämisessä. Oulun apulaispoliisipäällikkö Arto Karnaranta pitää seksuaalirikosvyyhteä täysin epätavallisena, jollaista ei ole nähnyt 38-vuotisen virkauransa aikana. Keskusrikospoliisin rikosylikomisario Sari Saranin mukaan Oulun tapaus on vain ”jäävuoren huippu” sekä rikollisuuden laji, joka ei tule helposti ihmisten tai viranomaisten tietoon, koska seksuaalisen hyväksikäytön uhrien kynnys pyytää tai hakea apua on korkea. Saranin mukaan Oulun tapaus on Suomessa poikkeuksellinen, mutta kansainvälisesti tyypillinen, ja kyseisen kaltainen rikollisuus alkaa olla järjestäytynyttä.
Lapsiasiavaltuutettu Tuomas Kurttilan mukaan viranomaisten resursseja täytyy lisätä seksuaalirikoksia ehkäisevään toimintaan. Lisäksi Kurttila esittää, että kansalaisuuden menettämisen kriteereitä pitäisi laajentaa esimerkiksi juuri sellaisiin tekoihin, joita Oulussa on nyt tehty.
Lakihankkeet
Seksuaalirikosten myötä Sipilän hallitus laati tammikuussa 2019 kolme uutta lakihanketta, joiden avulla seksuaalirikoksiin pystyttäisiin puuttumaan tehokkaammin. Sekä hallitus- että oppositiopuolueet päättivät kolmen lakihankkeen edistämisestä yksimielisesti ja nopealla aikataululla: lakihankkeet pyrittiin ratkaisemaan kolmen kuukauden sisällä.
Rikoslaki
Hallituksen esityksessä rikoslakia muutettaisiin siten, että lapsen seksuaalisen hyväksikäytön enimmäisrangaistusta korotettaisiin neljästä vuodesta kuuteen vuoteen vankeutta. Rikoslakiin lisättäisiin myös törkeää lapsenraiskausta koskeva uusi rangaistussäännös, josta saisi maksimissaan 12 vuoden vankeustuomion. Lakivaliokunta on myös tarkastellut törkeiden lapsiin kohdistuvien seksuaalirikosten minimirangaistusten kiristämistä, ja lisäksi lakivaliokunnassa on käsiteltävänä kansalaisaloite, joka vaatii kyseisen rikoksen rangaistuksen nostamista vuodesta kahteen vuoteen vankeutta.
Poliisin henkilötietolaki
Eduskunnan käsiteltävänä on uusi poliisin henkilötietolaki, jolla parannettaisiin poliisin mahdollisuuksia käyttää henkilötietoja rikosten estämiseksi ja selvittämiseksi. Muutos ei sisäministeriön mukaan lisäisi poliisin nykyisiä tiedonhankintavaltuuksia, ja tietojen käyttöä valvottaisiin säännöllisesti. Uusi laki mahdollistaisi aiempaa selvemmin rikokseen liittyvien henkilöiden tietojen käsittelyn ja yhdistelyn, esimerkiksi järjestäytyneen rikollisuuden kohdalla.
Kansalaisuuslaki
Uusi kansalaisuuslaki mahdollistaisi sen, että vakaviin rikoksiin syyllistynyt ulkomaalaistaustainen henkilö voisi menettää Suomen kansalaisuutensa. Kansalaisuuden menettäminen kuitenkin edellyttää, että henkilöllä on myös jonkin toisen valtion kansalaisuus ja kyseiseen valtioon riittävästi siteitä. Lakia on kokouksissa toivottu täydennettävän myös törkeillä seksuaali- ja väkivaltarikoksilla. Esimerkiksi sisäministeri Kai Mykkänen on toivonut, että laki täydennettäisiin koskemaan myös muun muassa törkeitä lapsenraiskauksia tai muita törkeitä seksuaalirikoksia.
Muut lait
Vuoden 2019 alussa voimaan astunut uusi ulkomaalaislaki on helpottanut törkeisiin rikoksiin syyllistyneiden ulkomaalaisten karkottamista. Uuden lain mukaan oleskeluluvalla Suomessa oleva voidaan karkottaa hänen syyllistyessä toistuviin rikoksiin tai jos hän tekee rikoksen, jonka enimmäisrangaistus on vähintään yksi vuosi vankeutta. Myös henkilö, jonka koetaan olevan vaaraksi muille tai jonka epäillään ryhtyvän Suomessa kansallista turvallisuutta vaarantavaan toimintaan, voidaan karkottaa.
Eduskunta käsitteli tammikuussa myös esitystä, jonka avulla estettäisiin kansainvälistä suojelua koskevan uusintahakemusten väärinkäyttö viivytystarkoituksessa. Lain mukaan hakijan on jatkossa perusteltava, miksei hän esittänyt perustelujaan uusintahakemukselle jo aikaisemmin.
Hallituspuolue Sininen tulevaisuus on tammikuussa 2019 ehdottanut poikkeuslakia, jonka mukaan törkeisiin rikoksiin tuomitut ulkomaalaiset palautettaisiin kotimaahansa, vaikka heitä uhkaisi kotimaassa kuolemantuomio. YK:n pakolaissopimuksen mukaan henkilöä ei voi palauttaa maahan, jossa häntä uhkaa kuolemantuomio, kidutus tai vaino. Myös oikeusministeri Antti Häkkänen ja valtiovarainministeri Petteri Orpo ovat suhtautuneet ehdotukseen negatiivisesti. Sinisten eduskuntaryhmän puheenjohtaja Simon Elon mukaan puolue on valmis lähtemään hallituksesta, mikäli asiassa ei saavuteta tyydyttävää ratkaisua.
20. helmikuuta 2019 hallitus esitteli lisätoimia, joilla seksuaalirikoksia ja maahanmuuttajien tekemiä rikoksia voidaan kitkeä. Niihin kuului muun muassa nettipoliisin resurssien lisääminen, seksuaalirikosten rangaistusten koventaminen sekä viranomaisten keskinäisen yhteistyön parantaminen. Lisäksi oleskelulupapäätöstä tehdessä aiotaan ottaa entistä paremmin huomioon henkilön rikostausta, palautuksia odottavien henkilöiden valvontaa lisätään ja niin sanottu Suomi-koe eli yhteiskunnan kurssikoe lisätään vastaanottokeskuksiin. Esitetyt lakimuutokset pannaan vireille, mutta niiden toimeenpano jää seuraavalle hallitukselle. Yhteensä toimenpidekokonaisuuksia on 14.