cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Svetlana Boginskaja
Rotterdamin MM-kilpailuissa 1987 Boginskaja saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia puomilla. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1989 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa, moniottelussa ja permannolla. Indianapolisin MM-kilpailuissa 1991 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja puomilla sekä saavutti hopeaa moniottelussa. Pariisin MM-kilpailuissa 1992 hän saavutti hopeaa hypyssä.
Brysselin EM-kilpailuissa 1989 Boginskaja voitti kultaa moniottelussa, permannolla ja hypyssä. Ateenan EM-kilpailuissa 1990 hän voitti kaikki viisi kultamitalia eli edellä mainittujen kolmen lisäksi puomilla ja nojapuilla. Nantesin EM-kilpailuissa 1992 hän voitti kultaa puomilla ja Birminghamin EM-kilpailuissa 1996 hän saavutti Valko-Venäjää edustaen hopeaa moniottelussa.
Juan Valera (jalkapalloilija)
Ammattilaisuransa Real Murciassa aloittanut Valera siirtyi vuonna 2005 Atlético Madridiin tehden kolmivuotisen sopimuksen. Vaikeat loukkaantumiset varjostivat Valeran uraa Atléticossa. Keväällä 2006 hänen olkapäänsä vaati leikkaushoitoa ja vain vajaan vuoden kuluttua tästä Valera joutui polvileikkaukseen, joka piti hänet poissa pelikentiltä kuukausien ajan. Kaudella 2008–2009 vähälle peliajalle jäänyt puolustaja lainattiin Racing Santanderiin. Lainakauden päätyttyä Atléticon odotettiin luopuvan Valerasta ja useamman espanjalaisseuran väitettiin olevan halukas hankkimaan hänet. Atlético kuitenkin solmi heinäkuussa 2009 vuoteen 2012 ulottuvan jatkosopimuksen pelaajan kanssa. Uudesta sopimuksesta huolimatta Valera pelasi syyskaudella 2009 vain viisi ottelua ja spekulaatiot hänen tulevaisuudestaan seurassa jatkuivat. Toukokuussa 2010 Valera voitti Eurooppa-liigan Atléticon riveissä ja pelasi kaikkiaan seitsemässä ottelussa. Elokuussa 2011 Atlético vapautti Valeran sopimuksestaan ja hän siirtyi Getafeen.
Valera on edustanut maataan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hänen paras saavutuksensa on vuonna 2005 Almeríassa järjestetyissä Välimeren kilpailuissa voitettu kultamitali.
Oliver Sykes
Oliver Scott Sykes (tunnetaan myös nimellä Oli Sykes, s. 20. marraskuuta 1986 Ashford, Englanti) on englantilaisen rockyhtye Bring Me the Horizonin laulaja ja vaatemerkki Drop Dead Clothingin perustaja.
Lapsuus ja nuoruus
Oliver Sykes syntyi 20. marraskuuta 1986 Ashfordissa Englannissa Ian ja Carol Sykesille. Hänen perheensä lähti Australiaan Oliverin ollessa pikkulapsi, ja he muuttivat Perthin ja Adelaiden välillä useita kertoja vanhempien töiden takia. Oliverin ollessa kahdeksanvuotias perhe muutti takaisin Englantiin asettuen Sheffieldiin. Hän kävi nuorena Stocksbridge High Schooliia, jossa hänen suosikkiaineensa olivat taideaineet. Hän oli kuvataiteessa erittäin lahjakas, ja samalla hänen kiinnostus musiikin tekemiseen heräsi.
Alkuajat
Vuoden 2003 aikana Sykes alkoi tavoittelemaan musiikista ammattiaan. Aluksi Sykes julkaisi kokeellista EDM- ja hip hop vaikutteista musiikkia, mutta myöhemmin hän alkoi keskittyä pelkkään metallimusiikkiin ja perusti Bring Me The Horizonin Lee Malian, Matt Nichollsin ja Matt Keanin kanssa.
Bring Me The Horizon (2004–)
Bring Me The Horizonin ensimmäinen demo Bedroom Sessions näki päivänvalon vuonna 2004, ja sen saatua hyvää palautetta yhtye julkaisi vielä samana vuonna EP:n This is What The Edge of Your Seat Was Made For. Myöhemmin vuonna 2006 yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa Count Your Blessingsin, ja heidän toinen albumi Suicide Season julkaistiin vuonna 2008. Yhtye alkoi kasvaa räjähdysmaisesti, ja vuonna 2010 julkaistu kolmas albumi There Is a Hell, Believe Me I've Seen It. There Is a Heaven, Let's Keep It a Secret nosti heidät metallimaailman pinnalle. Yhtyeen neljäs albumi Sempiternal julkaistiin vuonna 2013, ja viides albumi That's The Spirit vuonna 2015, jossa yhtye hylkäsi lähes kokonaan metalcore-identiteetinsä ja teki albumista hyvin rock-painotteisen. Kuudes, ja tähän mennessä uusin albumi amo julkaistiin vuonna 2019, ja se on kaikista albumeista musiikillisesti laajin sisältäen rockmusiikin lisäksi elementtejä hip-hopista, trapista ja elektronisesta tanssimusiikista.
Drop Dead Clothing
Sykes perusti vuonna 2005 oman vaatemerkin Drop Dead Clothing, joka on tullut tunnetuksi osaltaan Bring Me The Horizonin menestyksen vuoksi. Vaatemerkki julkaissut useita yhteistyömallistoja muun muassa Segan, Jurassic Parkin ja Game of Thronesin kanssa. Drop Deadilla on verkkokauppa ja liikkeet Lontoossa ja Sheffieldissä.
Jakkihedelmä
thumb|200px|Intianleipäpuun runko ja hedelmiä. Intianleipäpuu eli jakkipuu (Artocarpus heterophyllus) on mulperikasvien heimoon kuuluva puumainen kasvi, joka tuottaa jakkihedelmäksi kutsuttuja hedelmiä. Kasvia esiintyy Intiassa, Bangladeshissa, Filippiineillä, Sri Lankassa ja Kaakkois-Aasiassa, jonne kasvi on luultavasti levinnyt ihmisen mukana.
Kuvaus
Jakkihedelmät ovat suuria, vain harvoin alle 25 senttimetriä läpimitaltaan. Suhteellisen nuori, halkaisijaltaan noin kymmensenttimetrinen puu voi tuottaa jopa 36 kilogramman painoisia, 90 senttimetriä pitkiä ja 50 senttimetriä läpimitaltaan olevia hedelmiä. Jakkihedelmä on maailman suurin puussa kasvava hedelmä.
Kotiteatteri
Kotiteatteri on kotiin rakennettu tila tai huone, jolla pyritään elokuvateatterin kaltaiseen kuvan- ja äänentoistoon.
Jakkihedelmä
Kuvaus
Kasvin siemeniä ympäröi keltainen noin 3–5 millimetrin paksuinen suojakerros, joka kypsänä muistuttaa maultaan ananasta, mutta on miedomman makuinen ja vähemmän mehukas.
Viljely ja käyttö
Jakkihedelmä kasvaa yleisesti Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Sitä viljellään myös Keski- ja Itä-Afrikassa, Brasiliassa, Surinamessa ja osissa Länsi-Intian saaristoa, kuten Jamaikalla. Se on Bangladeshin ja Indonesian kansallishedelmä.
Kotiteatteri
Kuva
thumb|300px|Kuvaa [[valkokangas|valkokankaalla.]] Kotiteatterin peruskivenä voi pitää isoa kuvaa, kuten oikeissakin elokuvateattereissa. Iso kuva voidaan luoda joko TV:tä tai videotykkiä käyttäen. HDTV-tasoiset laajakuvatelevisiot ovat kotiteattereissa varsin tavallisia. Laajakuvatelevisiolla on etunaan edullisuus, mutta videotykeillä päästään huomattavasti isompaan kuvaan. Haittapuolena halvimmilla tykeillä on lamppujen hinta, käyntiääni ja sijoitus.
Jakkihedelmä
Viljely ja käyttö
Jakkihedelmällä on ollut historiallisesti suuri merkitys Intian maanviljelyssä. Intiassa tehdyt arkeologiset löydöt ovat paljastaneet, että kasvia viljeltiin alueella jo 3 000–6 000 vuotta sitten.
Kotiteatteri
Ääni
Äänipuolella on yleensä pyritty monikanavaisuuteen ja mahdollisimman värittymättömään toistoon kuten hifissäkin. Äänikanavia on tavallisesti kuusi tai enemmän: vähintään viisi koko taajuusalueen toistavaa kaiutinta ja yksi tai joskus useampikin bassokaiutin. Nykyisin voidaan luoda elokuvamainen ääni vain parista tasokkaasta kotiteatterin äänikanavasta.
Jakkihedelmä
Viljely ja käyttö
Jakkihedelmä on hyvin suosittu eri puolilla maailmaa, vaikka sen maku ei ensimmäisellä kerralla välttämättä olekaan kovin miellyttävä. Kypsänä hedelmäliha on keltaista tai oranssia ja se maistuu makealta. Jakkihedelmää käytetään vihanneksen tavoin myös raakana, jolloin se on väriltään vaalean keltaista tai melkein valkoista. Raa’an hedelmän tuoksu voi miedosti muistuttaa mätänevää sipulia, ja hedelmää käsiteltäessä kädet yleensä käsitellään kookosöljyllä, kerosiinilla tai parafiinilla, koska hedelmästä irtoaa valkoista, maitomaista nestettä, jota toisinaan käytetään myös liimana. Suomessa Hartwall toi markkinoille jakkihedelmänmakuisen virvoitusjuoman keväällä 2010.
Kotiteatteri
Akustiikka
Tila pyritään yleensä akustoimaan niin, että seinäheijastuksien osuus korvaan saapuvasta äänestä olisi vähäinen ja seisovat aallot eivät kuuluisi häiritsevinä bassotaajuuksilla. Aina ei ole tarvetta käyttää kalliita akustiikkalevyjä; paksuja verhoja, kirjahyllyjä ja lattiamattoja oikein käyttämällä voi myös päästä toimivaan tulokseen. Akustoinnissa on silti syytä käyttää apuna ammattilaista parhaan lopputuloksen saamiseksi.
Katseluetäisyys
Sopivan katseluetäisyyden laskentaan (tai vastaavasti videotykin koon sovittamiseen katseluetäisyyteen) kotiteatterijärjestelmän tai television katselua varten kuvaruudun koon perusteella on olemassa useitakin eri ohjeistuksia, tässä muutama:
Kuvanlaatu
Videoprojektoritekniikan kehitys on ottanut huiman harppauksen 2000-luvulla. Kuvanlaadun suoraviivainen vertailu videokotiteatterin ja perinteisen 35 mm:n filmiä käyttävän elokuvateatterin välillä on varsin vaikeaa, sillä näissä kahdessa käytetään hyvin erityyppisiä tallennusmedioita ja esitystekniikoita, joissa on omat hyvät ja huonot puolensa.
Kotiteatterin kuva toistetaan yleensä DVD- tai Blu-ray-levyltä, joista DVD:n erottelukyky on huomattavasti 35 mm:n filmiä heikompi. Blu-Ray yltää erottelukyvyltään jo lähelle 35 mm:n filmiä, mutta sekin häviää värintoisto-ominaisuuksiltaan hyvälle filmille. Lisäksi sekä DVD:n että Blu-Rayn kuvanlaatu kärsii aina jossain määrin digitaalisesta pakkauksesta.
Elokuvateatterin kuvanlaatuun vaikuttavat muun muassa seuraavat seikat:
Nevinnomyssk
Nevinnomyssk on kaupunki Stavropolin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kubaniin laskevan Bolšoi Zelentšuk -joen suussa 62 kilometriä Stavropolista etelään. Kaupungin kautta kulkee Pavlovskajan, Groznyin ja Magaramkentin välinen M29-valtatie sekä Armavirin ja Prohladnajan välinen rautatie, josta haarautuu sivurata Ust-Džegutaan. Asukkaita on 128 500 henkeä (vuonna 2009).
Duplex-teräs
Duplex-teräs on korroosiota kestävä teräs, jolla on austeniittis-ferriittinen mikrorakenne. Pääainesosat ovat kromi (Cr) ja nikkeli (Ni), mutta teräkseen voidaan lisätä erilaisia seosaineita, jotka parantavat teräksen korroosionkestoa ja antavat rakenteellista kestävyyttä. Tällaisia seosaineita ovat muun muassa typpi (N), molybdeeni (Mo), kupari (Cu), pii (Si) ja volframi (W). Duplex-teräksillä on erittäin hyvä jännitys- ja väsymiskorroosion kesto. Tämä mahdollistaa kyseisten terästen käyttämisen monissa eri sovelluskohteissa, joilta edellytetään hyvää korroosionkestokykyä. Duplex-teräkset voidaan luokitella niiden sisältämien seosaineiden ja korroosionkeston mukaan. Ryhmiä ovat Lean duplex, standard duplex, super duplex ja hyper duplex. Duplex-teräksien ominaisuudet, kuten hyvä korroosionkesto, saavutetaan pienemmillä seosaineiden määrillä kuin vastaavien austeniittisten ruostumattomien terästen valmistaminen. Tämän takia duplex-teräkset ovat erittäin kustannustehokas vaihtoehto ruostumattomien teräksien käytölle.
Mikrorakenne
thumb|Schaeffler-diagrammi. Diagrammin avulla voidaan määrittää nikkelin ja kromin pitoisuudet, joilla muodostuu duplex-teräksille ominainen austeniittis-ferriittinen mikrorakenne. Duplex-teräksillä on austeniittis-ferriittinen mikrorakenne. Mikrorakenteessa esiintyy ferriittirakeita austeniittisessa ruostumattomassa teräksessä. Tämän takia terästä kutsutaan ”duplex-teräkseksi”. Austeniitin ja ferriitin osuudet teräksessä ovat riippuvaisia seostuksesta ja käytetystä lämpökäsittelystä. Useasti austeniittia ja ferriittiä on mikrorakenteessa yhtä paljon. Duplex-teräksen sitkeys ja kovuus ovat riippuvaisia mikrorakenteessa esiintyvien ferriittirakeiden hienojakoisuudesta. Sitkeys esiintyy austeniittisten ja ferriittisten laatujen välissä. Tasapainopiirroksesta voidaan lukea, että duplex-teräkselle tyypillinen austeniittis-ferriittinen mikrorakenne saadaan aikaan kun kromipitoisuus on noin 21,5-25% ja nikkelipitoisuuden ollessa 1,5-7%. Kromi- ja nikkeliekvivalentit voidaan määrittää seuraavasti:
Sulan faasin esiintyminen edellyttää noin >1500 °C:n lämpötilaa. Ternäärinen tasapainopiirros osoittaa myös, että pienet muutokset kromi-ja nikkelipitoisuudessa aiheuttavat suuret muutokset austeniitti-ja ferriittipitoisuuksiin.
Seosaineet
Duplex-teräksissä on pääasiallisesti kromia (Cr) ja nikkeliä (Ni). Näiden lisäksi voidaan käyttää tiettyjä seosaineita tarvittavien ominaisuuksien saavuttamiseksi.
Kromi
Kromia (Cr) on duplex-teräksissä pääasiallisesti noin 21-28%. Kromi muodostaa passiivisen kerroksen teräksen pinnalle, mikä tekee teräksestä ruostumattoman. Kromipitoisuuden on tällöin oltava vähintään 11%. Kromilla on myös ferriittifaasia stabiloiva vaikutus. Korkeissa lämpötiloissa lisätty kromi kasvattaa teräksen hapettumisenkestoa.
Nikkeli
Nikkeliä (Ni) on duplex-teräksissä noin 1,5-7%. Nikkelin käyttö teräksessä lisää sen muokattavuutta ja hidastaa mahdollisesti jo alkanutta korroosiota. Nikkelillä on kromin tavoin puolestaan vaikutusta austeniittifaasin stabiloimisessa. Lisätty nikkeli edesauttaa ruostumattoman teräksen kiderakenteen muuttumista tilakeskeisestä kuutiollisesta pintakeskeiseen kuutiolliseen. Kiderakenteen muutos korreloi suoraan duplex-teräksen kovuuteen.
Typpi
Typpi (N) lisää duplex-teräksen lujuutta ja hidastaa erityisesti pistekorroosion muodostumista. Typellä on myös austeniittifaasia stabiloivia ominaisuuksia. Hyvä hitsattavuus perustuu pääasiallisesti typen käyttöön seosaineena.
Molybdeeni
Molybdeeniä (Mo) on duplex-teräksissä noin 1,5-3,5%. Molybdeeni seosaineena parantaa teräksen korroosionkestoa erityisesti kloridi-pitoisessa ympäristössä.
Kupari
Kuparia (Cu) on duplex-teräksessä pääasiallisesti noin 0,5-2,0%. Kupari vähentää korroosiota erityisesti happopitoisessa ympäristössä esimerkiksi rikkihapon läsnä ollessa. Liian suuri kuparipitoisuus vaikeuttaa kuumamuokattavuutta teräksen kovettuvuutta.
Ominaisuudet
Duplex-teräksillä jännityskorroosionkesto on parempi kuin austeniittisilla laaduilla. Kaikilla austeniittisilla laaduilla on taipumusta jännityskorroosioon.
Käyttökohteet
Duplex-teräksiä voidaan käyttää useissa eri sovelluksissa niiden hyvien mekaanisten ja kemiallisten ominaisuuksien vuoksi. Duplex-teräksien käyttöä kuitenkin rajoittaa lämpötila. Lämpötilan noustessa yli 250 °C:een voi duplex-teräksessä ilmetä haurastumista. Tyypillisimpiä käyttökohteita ovat mm:
Valmistaminen
Duplex-terästä valmistettaessa on tavoitteena valmistaa seos, jossa on n. 50% austeniittia ja 50% ferriittiä. Kaupallisten seosten suhde voi olla myös 40/60, eli 40% austeniittia ja 60% ferriittiä. Valmistusprosessi noudattaa yleistä ruostumattomien terästen valmistusta. Työstön vaiheita ovat mm. sulatus, valaminen, muotoilu, lämpökäsittely, leikkaus ja viimeistely. Lämpökäsittely on teräkselle välttämätön työstövaihe. Lämpökäsittelyssä (hehkutus) terästä kuumennetaan ja jäähdytetään valvotuissa olosuhteissa sisäisten jännitysten laukaisemiseksi. Lämpökäsittelyssä tulee ottaa huomioon haurautta aiheuttavan sigmafaasin muodostuminen. Sigmafaasi on kromin ja raudan välinen faasi, joka ilmenee työstölämpötilan ollessa 600-950 °C. Sigmafaasilla on tetragonaalinen kiderakenne, jonka syntyä edesauttavat ferriitin stabiloijat Si ja Mo. Käytetty lämpökäsittely riippuu käytetyn materiaalin mikrorakenteesta.
Valmistajat
Suomessa duplex-teräksiä valmistava yritys on Outokumpu Oyj.
Lähteet
1.	http://www.outokumpu.com/applications/upload/pubs_610183542.pdf                   (viitattu 29.9.2010)
2.	http://www.outokumpu.com/applications/upload/pubs_322111122.pdf                (viitattu 29.9.2010)
3.	http://www.imoa.info/moly_uses/moly_grade_stainless_steels/duplex_stainless_steel.html (viitattu 29.9.2010)
4.	http://www.imoa.info/_files/stainless_steel/Duplex_Stainless_Steel_2d_Edition.pdf (viitattu 29.9.2010)
Hall of the Mountain Grill
Hall of the Mountain Grill on Hawkwindin albumi vuodelta 1974.
Kokoonpanomuutokset
Yhtyeen vuoden 1973 menestyksekkään Space Ritual-albumin ja kiertueen jälkeen yhtyeessä oli tapahtunut kokoonpanomuutoksia. Elektronisista tehosteista vastannut Dik Mik jätti yhtyeen syksyllä 1973 ja laulaja-kirjoittaja Robert Calvert oli lähtenyt yhtyeestä samana vuonna ja aloittanut soolo-albumin teon. Uudeksi jäseneksi yhtyeeseen liittyi High Tide - ja Third Ear Band-yhtyeissä soittanut kosketinsoittaja-viulisti Simon House, jolla oli muista yhtyeen muusikoista poiketen klassisen musiikin koulutus. Syntetisaattoria soittanut Del Dettmar jätti yhtyeen kesällä 1974 ennen albumin julkaisua muuttaakseen Kanadaan ja saman vuoden syksyllä yhtyeeseen liittyi toiseksi rumpaliksi Alan Powell, joka oli alun perin tullut tuuraamaan sairauslomalla ollutta Simon Kingia. Yhtyeessä jatkoivat vanhoina jäseninä laulaja-kitaristi Dave Brock, fonisti Nik Turner ja basisti-laulaja Lemmy Kilmister.
Albumin sisältö
Tällä albumilla Simon Housen mukaantulon myötä yhtyeen musiikki muuttui melodisemmaksi ja progressiivisemmaksi. House oli taitava muusikko ja sovittaja, mikä tuli näkymään uusissa sävellyksissä. Yhtye halusi myös loitontua edellisten albumien myötä tulleesta avaruusteemasta, mistä kertoo kansikuva, joka esittää maahan törmännyttä avaruusalusta. Myös sanoituksellisesti kappaleet luotaantuvat pois kyseistä teemasta. Albumin nimi tulee Lontoossa sijainneesta Mountain Grill -kahvilasta ja Edvard Griegin In The Hall Of The Mountain King-teoksesta. Etukannen maalasi yhtyeen taustavoimiin kuulunut taiteilija Barney Bubbles. Albumin tuottivat yhtye itse tuottaja Doug Bennettin kanssa, lukuun ottamatta alun perin livenä nauhoitettuja kappaleita, jotka tuotti Roy Thomas Baker.
Albumin avaa singlenäkin julkaistu, hieman funk-vivahteinen Brockin sävellys "The Psychedelic Warlords (Disappear in Smoke)", jonka sanat ottavat kantaa yhteiskunnallisiin asioihin. Kappaleessa Housen mellotronin soitto on hyvin esillä. Lopussa kuullaan Kilmisterin ja Brockin keskinäistä jammailua.
Toisena tuleva "Wind of Change"-instrumentaali kuultiin alun perin Space Ritual-kiertueella välisoittona ja nyt siitä tehtiin studio-versio. Kappale on tunnelmallinen, hidastempoinen ja siinä Housen viulu ja urut säestävät Brockin kitarointia.
Nik Turnerin "D-Rider" edustaa psykedeelisempää ja raskaampaa suuntausta ja "Web Weaver" on akustinen numero, nousten loppua kohti koko bändin improvisaatioksi.
Toisen puolen avaava "You'd Better Believe It" on perinteisempää Hawkwindia nopean suoraviivaisen kompin ja riffin myötä. Kappale nauhoitettiin Edmonton Sundownissa livenä tammikuussa 1974.
Nimikappale "Hall of the Mountain Grill" on Simon Housen säveltämä lyhyt syntetisaattorilla säestetty piano-instrumentaali ja Kilmisterin ja rock-toimittaja Mick Farrenin säveltämä "Lost Johnny" on puolestaan raskaampi, efekteillä ryyditetty heavy rock-kappale. Kilmister levytti kappaleen myöhemmin uudelleen Motörhead-yhtyeensä kanssa.
"Goat Willow" on Del Dettmarin lyhyt instrumentaali, jossa hän soittaa syntetisaattorin ohella kalimbaa, afrikkalaista sormipianoa.
Albumin päättävä "Paradox" nauhoitettiin myös livenä Edmonton Sundownissa. Kappale on pääosin tunnelmallinen, nousten kuitenkin nopeampitempoiseksi sisältäen Housen mellotronin ja Brockin kitaran välistä jammailua keskivaiheessa.
Albumin vastaanotto mediassa
Albumi julkaistiin Britanniassa syyskuussa 1974. Se nousi kyseisen maan listalla sijalle 16. jatkaen yhtyeen top-20-sijoituksia. Singleinä julkaistiin kappaleet "The Psychedelic Warlords", b-puolenaan albumilta löytymätön, Edmonton Sundownin konsertissa nauhoitettu "It's So Easy", sekä "You'd Better Believe It" b-puolenaan "Paradox". Lehdistössä albumi sai vaihtelevan vastaanoton. Melody Maker-lehti kehui albumia "yhtyeen tähän saakka parhaaksi" vaikkakin kritisoi yhtyeen "jääneen hippi-imagonsa, valojensa ja nauhoitustekniikoidensa vangeiksi".
Vuonna 1974 Hawkwind kiersi Pohjois-Amerikassa useampaan otteeseen ja lokakuussa 1974 siellä julkaistu Hall Of The Mountain Grill nousi myös listoille (110) uudella mantereella ja sai rohkaisevia arvosteluja paikallisilta musiikkilehdiltä. Rolling Stone-julkaisu kirjoitti albumin olevan "yhtyeen tähänastisista albumeista ensimmäisen, jota voi varauksetta kuunnella" ja Billboard-lehti kertoi "albumin sisältävän hyviä elektronisia juttuja" ja olevan "ideaali fm-soittoon". Phonograph Record-lehti puolestaan kritisoi albumia "ylituotetuksi" ja syytti yhtyettä "taiteellistumisesta". Albumin promoamiseksi Pohjois-Amerikassa julkaistiin myös neljä kappaletta sisältävä EP.
Nykyaikana albumi arvostetaan yleisesti korkealle yhtyeen tuotannossa. Allmusic-sivuston kriitikko sanoo albumin olevan "yhtyeen paras" ja "hieno kitara-pohjainen space rock-albumi". Myös yhtyeen jäsenet ovat olleet tyytyväisiä albumiin. Rumpali Simon King totesi heti albumin julkaisun jälkeen olevansa "tyytyväinen albumiin ja sen tuomiin uusiin juttuihin" ja basisti Lemmy Kilmister on sanonut albumin olevan "yhtyeen huipennus".
Vuonna 1996 albumista julkaistiin bonus-raitoja sisältävä remasteroitu CD-versio.
Rhodes Reason
Rhodes Reason (19. huhtikuuta 1930 – 26. joulukuuta 2014 ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi televisiossa, elokuvissa ja näyttämöllä.
Reason syntyi Glendalessa, Kaliforniassa, Rex Reasonin nuorempana veljenä. Hän oli Yhdysvaltain elokuva-akatemian aktiivinen jäsen.
Jalkapallon III divisioonan kausi 1992
III divisioonan kausi 1992 oli Suomen jalkapallon neljänneksi korkeimman sarjatason kausi, joka pelattiin yhdeksässä alueellisessa lohkossa. Lohkovoittajat nousivat II divisioonaan kaudeksi 1993.
Karlo Stipanić
Karlo Stipanić (s. 8. joulukuuta 1941 Crikvenica, Kroatia) on Jugoslaviaa edustanut entinen vesipalloilija. Hän kuului kultaa voittaneeseen Jugoslavian miesten joukkueeseen vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja oli lisäksi mukana saamassa hopeaa vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa.
Suonikylä
Suonikylä oli kolttasaamelaisten lapinkylä eli siida Suomelle vuosina 1920–1944 kuuluneen Petsamon kunnan keskiosassa. Sen ytimen muodosti talvikylä, johon Suonikylän yhteisö kokoontui talvikaudeksi. Kesällä yhteisö siirtyi pois talvikylästä ja hajautui eri suuntiin.
Historia
Suonikylän siida kuului Venäjälle aina vuoteen 1920, jolloin suurin osa sen alueesta siirtyi Tarton rauhan myötä Suomelle. Talvikylä jäi rajanvedossa Venäjän puolelle, mutta pääosa sukujen nautinta-alueista Suomen puolelle. Suomen puolelle rakennettiin uusi talvikylä ja Suonikylän yhteisöstä tuli Suomen kansalaisia. Suonikylää on luonnehdittu perinteisen kolttasaamelaisen kulttuurin keskukseksi.
Väestö
Suonikylä oli lähes kokonaan Petsamon ortodoksisten kolttien asuttama kylä. Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan kylässä oli 168 asukasta, jotka kaikki olivat kolttasaamelaisia. Ainoa suomalainen oli Suonikylässä koulun opettaja.
Asukasluvun kehitys:
Hindhammarin kalliomaalukset
Hindhammarin kalliomaalaukset (myös Hinna, Honnhammer, Honhammer tai Honnhammernes) ja piirrokset sijaitsevat Tingvollissa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Maalaukset ovat noin 7 kilometriä Tingvollista itään ja 25 kilometriä Kristiansundista lounaaseen. Ne muodostavat suurimman kalliomaalauskohteiden alueen Norjassa noin 30 kuvion sarjalla, jotka esittävät hirviä, peuroja, kaloja ja geometrisiä kuvioita. Maalaukset ajoitetaan myöhäiseen kivikauteen noin 4 000−1 800 eaa..
Historia ja tutkimus
Vanhin kirjallinen maininta, joka on säilynyt jälkipolville, on vuodelta 1778. Gerhard Schøning, joka matkusti Norjassa kuningas Kristian VII toimeksiannosta vuonna 1773, pysähtyi maatila Hindhammerin lähellä Tingvollissa ja kohtasi kallion, jossa oli maalauksia. Hän kuitenkin tulkitsi punavärit kvartsiläiskiksi ja piti niitä luontaisina. Sata vuotta myöhemmin vuonna 1879 kävi B.E. Bendixen paikalla, mutta hän piti kuvioita hollantilaisten tai englantilaisten merimiesten maalauksina. Vasta kun Ranskassa värikkäät ja henkeä salpaavat luolamaalaukset saivat vuoden 1900 tienoilla kuuluisuutta ja kun vielä löydettiin Espanjan Altamiran luolamaalaukset 20 vuotta myöhemmin, alettiin Norjassakin ajatella, että kuviot saattaisivat sielläkin olla tuhansia vuosia vanhoja ja olla mahdollisesti kivikauden ihmisten tekemiä.
Vuonna 1987 veljekset Egil ja Arild Nielsen etsivät lähiseudulta uusia kalliomaalauksia ja päätyivät Hallströmmin löytämälle kolmannelle kuvakentälle. Sen sijainti oli Hallströmmin dokumentoinnin jälkeen ollut tuntematon. Samalla retkellä pojat löysivät vielä uudet kuvakentät pystykallion seinämästä (IV ja V), joka oli paksun jäkäläkerroksen peitossa. Uusi löytö herätti Kalle Sognnesin mielenkiinnon ja uudet etsintäretket paljastivat useita kuvakenttiä lisää. Hallströmmin teksteistä löytyy maininta toisen kentän (II) jäkälän alta löytyvästä punamaalista ja se on paljastunut uudeksi kuvakentäksi (VIII). Näissä erottui peuraeläimiä, kilpikonna, ristejä ja muita geometrisia kuvioita.
Vuosina 1990−1993 Kalle Sognnesin johdolla kuvakentät puhdistettiin ja tutkittiin. Myöhemmin 2006−2007 maalaukset dokumentoitiin muovin läpi ja kokeiltiin entistää ja suojata pakkasrapautumista vastaan liimalla.
Maalaukset
Paikka sijaitsee Tingvollvuonon pohjoisrannan äärellä noin 25 metriä merenpinnan yläpuolella kahdella niemellä: Hinna (VI, VIII, IX) ja Honnhammarneset (III). Nykyään tunnetaan viisi kohdetta, joissa on yhteensä 10 kuvapaneelia. Näistä vain yksi kuvapaneeli on kalliolipan suojaama, kun muut kuvakentät ovat avoimen taivaan alla tuulen, sateen, lumen ja auringonpaisteen vaikutuksille altistuneena. Seuraava numerointi on Kalle Sognnesin vuonna 1990 ja myöhemmin May-Tove Smisethsin käyttämä.
Kuvapaneeli I
Kuvapaneeli I sijaitsee leveän varjostavan kalliolipan alla suojassa. Kalioseinämä katsoo etelään ja on lähes pystysuora. Kuviotovat peittyneet uhueen suojaavaan kalsiittiin, joka myös himmentää kuvioita näkymästä. Maalin värisävyt vaihtelevat suuresti ja vaatii katsojalta aikaa hahmottaa eläimet.
Läntisimmän kuvion nro 1 yllä oleva kalliolippa ulottuu 40−50 senttimetriä kuvion ylle ja itäisin kuvio jää 70−80 senttimetriä leveän lipan alle (valokuva ). Silti kuvioiden alaosat ovat altistuneet usein sateelle ennen silikaattikerroksen alle peittymistä. Kuviot esittävät kokonaisia tai osittaisia peuraeläimiä tai geometristä verkkokuviota.
Kuvioiden linjojen tarkastelu on osoittanut, että kuviot on maalattu eri levyisten penseleiden avulla. Leveimmät maalausjäljet ovat 6−7 senttimetriä leveitä ja sijaitsevat peurojen oikeanpuoleisen peuran takaosassa (nro 6). Vasenmmanpuoleinen peruraeläin on osin maalattu 3−4 senttimetriä leveällä viivalla (nro 5) ja ensimmäisen peuraeläimmen (nro 1) viivat ovat 1,5 senttimetriä leveät. Geometrisen kuvion (nro 3) verkkomaiset maalausvedot ovat 1,2 senttimetriä leveät ja se maalattiin todennäköisesti sormenpäällä.
Kuvapaneeli II
Kohde sisältää joitakin hirven kuvia. Kallion pinta rapautuu lehtimäisnä kerroksina pois. Sijaitsee korkeammalla kallioilla.
Kuvapaneeli III
Lohen kuvioita, joita myös Hallström dokumentoi, maalattu neljä kappaletta uimaan samaan suuntaan. Näiden sekaan on vedetty joitakin pystysuuntaisia linjoja (valokuva ).
Kolme suurta hirveä tai peuraa herättävät huomiota (valokuva ). Ne ovat haalistuneita eikä niistä erotu kuin eläimen etuosat, jotka katsovat vasemmalle. Jokaisella eläimellä on sarvet, mutta yhdellä sarvet ovat melkeinpä geometriset muodoltaan. Kahdelle on maalattu ruokatorvi, vatsalaukki ja toiselle tämän lisäksi suolen alkua. Vasen hirvi on 28 senttimetriä leveä, toinen 60 senttimetriä ja kolmas noin 40 senttimetriä leveä.
Kuvapaneeli V
Kuvapaneeli V on metrin korkea ja 8 metriä leveä. Siinä on Norjan ainoa valasta esittävä kalliomaalaus. Valas on noin 33 senttimeriä pitkä ja 23 senttimetriä korkea. Se pyrstö on tunnusomaisesti alaspäin ja pyrstön evät sivusuuntaan maalattuja. Selkäevää on kurostettu ja ruokatorvi sekä vatsalaukku on merkitty näkyviin.
Kuvapaneeli VI
Kuvapaneeli VI kuului aikaisemmin Hallströmmin ryhmittelyyn II (vuonna 1913, joka julkaistiin 1938). Kuvakentän dokumentoi Richard Binns vuonna 2002. Kuvakentästä erottuvat haalistuneina katkelmia peuraeläimistä.
Hallströmmin kuvio II/8 esittää peuraeläimen pääpuolta, joka on todennäköisesti hirviemo ja jonka sisäosista Hallströn erotti maalattu linjoja. Sarvettomasta eläimestä erottuvat selvästi korvat, mutta sisäosan linjat eivät enää näy. Kuvio 1 esittänee haalistunutta peuraeläintä, joka katsoo vasemmalle ja jonka korvat ovat viivamaiset. Kokonaisuuden mitat ovat 55×70 senttimetriä. Kuvio 2 (Hallströmmin II/7) esittää peuraeläintä, joka katsoo oikealle. Sillä on "elämänviiva" elisuusta alkava ruokatorvi ja mahdollinen vatsalaukku. Eläin on 95 senttimetriä pitkä ja sijaitsee 1,15 metriä kuviosta 1. Tämäkin kuvio on maalattu pensselillä.
Luettelo Pate Mustajärven kappaleista
Tämä on luettelo Pate Mustajärven omalla nimellä levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä. Listassa on myös muita kappaleita, joihin Mustajärvi on osallistunut omalla nimellään. Listassa on kaikkiaan 152 kappaletta.
Hindhammarin kalliomaalukset
Kuvapaneeli VIII
Kuvapaneeli kuului aikaisemmin Hallströmmin ryhmittelyyn II (vuonna 1913, joka julkaistiin 1938) ja siihen kuuluu 4 kuviota ja yksi punaväriläikkä. Kaksi pohjoisinta kuviota on maalattu samaan kohtaa eri korkeuksille tasaiselle pinnalle ja muut rinnakkain. Vuoden 2007 dokumentoinnissa löydettiin uusi kuvio, joka numeroitiin kuvioksi 1. Muiden aiemmin dokumentoitujen kuvioiden numerointi muutettiin siksi yhtä suuremmaksi.
Kuvio 1 sijaitsee muita kuvioita korkeammalla ja on ehkä sen vuoksi jäänyt huomaamatta. Se on haalistunut lähes näkymättömäksi ja on ollut peittyneenä jäkälään. Kuvon yläosa vaikuttaa epäsäännölliseltä pentagrammilta, josta erkanee linjoja. Vaikutelma on jokin eläin. Etäisyys kuvioon 2 on puoli metriä ja ulkomitat mahtuvat 55×60 senttimetrin alueelle.
Kuvio 2 on osittain säilynyt eläinkuvio, jossa eläin katsoo oikealle ja sillä on korvina tai sarvina kaksi linjaa ja sydämen kohdalla merkki. Takajalat ovat heikosti säilyneet. Nykyään kuvio mahtuu 19×37 senttimetrin alueelle, mutta eläin on saattanut olla alun perin 40 senttimetriä pitkä. Tämä eläinkuvio on muita paljon pienempi.
Kuvion 3 oikealla puolella noin 50 senttimetrin päässä on epämääräinen alue punaväriä, joka on ilmeisesti jäänne tuhoutuneesta kuviosta. Kuvio 4 sijaitsee 1,97 senttimetriä oikealle kuviosta 3. Se esittää geometrista aihetta ja on kooltaan 50×28 senttimetriä. Koska kuvio on katkelmallinen, ei motiivi selviä.
Kuvapaneeli IX
Kuvio 2 (Hallström II/5) on sekava joukko katkelmia, jotka ovat mutkikkaita linjoja. Osa linjoista mutkittelevat rinnakkain, mutta mitään hahmoa ei tavata. Etäisyys kuviosta 1 on 1,5 metriä ja se kattaa noin neliömetrin alan. Kuvio on säilynyt alueella hyvin, jossa esiintyy muutenkin punaista pigmenttia. Kallio on kuitenkin pahasti pakkasrapautunutta kuvion kohdalta ja on tuhoutumassa. Kuvio 3 (Hallström II/4) on Hallströmmin kuvauksen mukaan joukko käyriä, jotka eivät hahmotu. Kuvion välimatka kuvioon 2 on 1,25 metriä ja koko puoli neliömetriä.
Muut kuvapaneelit
Kuvapaneelit IV, VII ja X on tässä jätetty kuvailematta.
Piirrokset
Hinnassa kuvapaneelissa olevien hirvien ja peurojen päälle on hakattu pronssikaudella kolme piirrosta, jotka esittävät laivoja. Ne ajoitetaan kuitenkin pronssikaudelle.
Albert Benois
thumb|Albert Benois. Albert Benois (26. maaliskuuta (J: 14. maaliskuuta) 1852 Pietari – 16. toukokuuta 1936 Fontenay-aux-Roses) oli venäläinen vesiväritaiteilija.
Perhesuhteet
Hänen isänsä oli arkkitehti Nicholas Benois ja veljensä arkkitehti Nicholas Benois ja teatterisuunnittelija Aleksandr Benois. Albert Benois'n tytär Maria oli naimisissa venäläisen säveltäjän Nikolai Tšerepninin kanssa. Benois oli näyttelijä Peter Ustinovin isosetä.
Benois'n vaimo taiteilijatar Maria Shpak Benois kuoli kesällä 1891 Puumalassa 21-vuotiaana, ja hänet on haudattu Puumalan kirkon hautausmaalle.
Törne
Törne tai von Törne on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi
Pekka Korhonen (politiikan tutkija)
Pekka Korhonen (s. 1955 Suonenjoki) on suomalainen politiikan tutkija ja valtio-opin professori Jyväskylän yliopistossa. Korhosen erikoisalaa on Aasian tutkimus. Hän on vieraillut tutkijana Aasiassa ja erityisesti Japanissa useita kertoja. Parhaillaan Korhonen tutkii Aasian käsitettä.
Jumžagijn Tsedenbal
thumb|Jumžagijn Tsedenbal (1963) Jumžagijn Tsedenbal (17. syyskuuta 1916 – 20. huhtikuuta 1991) oli mongolialainen poliitikko, joka valtakaudellaan 1952–1984 toimi maan pääministerinä ja Mongolian kansan vallankumouspuolueen johtajana.
Tsedenbal syntyi köyhän karjapaimenen poikana, mutta pääsi kouluun ja suoritti 1938 talousalan korkeakoulututkinnon Moskovassa. Vuosina 1939–1940 hän toimi Mongolian valtiovarainministerinä ja 1940–1954 kansan vallankumouspuolueen pääsihteerinä. Kun Mongolian vallankumousjohtaja Horloogijn Tšoibalsan kuoli 1952, Tsedenbalista tuli hänen seuraajansa.
Valtakaudellaan Tsedenbal kehitti ympärilleen vahvan henkilökultin ja piti yllä hyviä suhteita Moskovaan varoen kuitenkin, ettei Mongolia luisuisi yhdeksi monista neuvostotasavalloista. Tämän takia hän kohtasi voimakasta kritiikkiä Kiinan suunnalta etenkin kulttuurivallankumouksen aikana.
Tsedenbal vetäytyi eläkkeelle 1984 heikentyvän terveyden takia. Hänen puolisonsa Anastasia Filatova oli myös vahvalla otteella mukana maan politiikassa ja piti yllä hyviä suhteita Leonid Brežneviin.
Nina Hietanen
Nina Hietanen (s. 21. elokuuta 1985) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelaava Hietanen edusti urallaan Kouvolan Susia, Kuusysiä, Helsingin Jalkapalloklubia, Åland Unitedia, FC Honkaa sekä ruotsalaisia Hammarbytä ja Stattenaa. Hän voitti Kuusysin riveissä Naisten Liigan maalipörssin kaudella 2008 ja HJK:n paidassa Suomen cupin kahdesti 2006–2007.
Kantatie 51
Kantatie 51 on Helsingistä Raaseporin Karjaalle kulkeva kantatie. Tien pituus on 74 kilometriä.
Hyvin suuri osa kantatien 51 liikennevirrasta kulkee Helsingin kantakaupungista Espoon eteläisiin lähiöihin, kuten Tapiolaan, Matinkylään ja Olariin. Tien alkuosa Ruoholahdesta Kirkkonummelle on moottoritietä, josta käytetään myös Helsingissä ja Espoossa nimeä Länsiväylä ja Kirkkonummella nimeä Jorvaksentie. Kirkkonummen länsipuolella tie on kaksikaistaista kantatietä, joka kulkee Siuntion ja Inkoon kautta Raaseporin Karjaalle. Karjaalla tie yhdistyy valtatiehen 25, joka jatkaa Hankoon.
Tie kulkee seuraavien kuntien alueella: Helsinki–Espoo–Kirkkonummi–Siuntio–Inkoo–Raasepori.
Tie on hyvin merkittävä Hangon tavara- ja viikonloppuliikenteen kulkuväylä, ja se palvelee myös läntisen pääkaupunkiseudun ja Lounais-Uudenmaan työmatkaliikennettä.
Historia
thumb|250px| Länsiväylää Westendin kohdalla Espoossa
Vuonna 1938 kantatieksi 51 nimettiin Helsingistä länteen johtanut, vastavalmistunut Jorvaksentie ja sen jatkeeksi muodostunut vanha tie Kirkkonummen, Inkoon ja Tammisaaren kautta Hankoon. Tien linjaus jouduttiin uusimaan vuonna 1944, koska aikaisempi tie kulki Moskovan välirauhansopimuksen ehtojen mukaisesti Neuvostoliitolle luovutetun Porkkalan vuokra-alueen kautta. Reitti siirrettiin kiertämään vuokra-alue, jolloin se kulki Espoonlahden itärantaa, nykyistä Vanhaa Saunalahdentietä ja Kurttilantietä pitkin Kauklahteen sekä edelleen nykyisen yhdystie 1130:n linjausta pitkin Lapinkylään, Siuntioon ja Virkkalan eteläpuolelle. Siellä tie yhdistyi kantatie 53:n, nykyisen valtatie 25:n kanssa. Myöhemmin tie menetti kantatien asemansa, mutta kun uusi tieosuus Kirkkonummelta Karjaalle vuonna 1972 valmistui, tienumero 51 otettiin uudestaan käyttöön.
Nenä-mahaletku
Nenä-mahaletku on taipuisa katetri, jota työnnetään jompaankumpaan sieraimeen nenänielun ja ruokatorven kautta mahalaukkuun. Letku on joko kumia tai muovia.
Kantatie 51
Historia
Espoon Kivenlahden ja Kirkkonummen väli oli ennen ruuhkaista kaksikaistaista tietä. Maaliskuussa 2010 aloitettiin uuden moottoritien rakennustyöt, jotka valmistuivat 29. lokakuuta 2013.
Nenä-mahaletku
Nenä-mahaletkun asettaminen voi mahdollistaa esimerkiksi:
Kantatie 51
Tiehankkeita
Kantatien 51 parantamista moottoritieksi Kirkkonummelta Siuntion Sunnanvikiin saakka on suunniteltu, ja tämä suunnitelma on hyväksytty Uudenmaan maakuntakaavaan viimeksi vuonna 2013.
S/S Warjo
Käyttöhistoria
Alus laskettiin vesille 26.9.1927. Hieman myöhemmin se toimitettiin Rederi AB Svealle Tukholmaan. Vuonna 1935 alusta pitkitetään noin 4 metrin verran. 9.5.1957 alus toimitettiin Siljavarustamolle, nykyiselle Silja Linelle. Alus oli suunniteltu Silja Linen käyttöön, reitille Helsingistä Tukholman Hammarbyhamneniin, mutta välillä se teki joitain reissuja Turusta Västeråsiin. 21.9.1964 alus myytiin T. Johanissonille Göteborgiin purettavaksi. Tätä toimenpidettä ei kuitenkaan ehditty tehdä, koska seuraava ostaja ehti jo vuonna 1965. Tällöin laiva myytiin Dionyssios Philippopoulos-laivayhtiön nimen alle Kreikkaan. Alus nimetään Mariaksi. Jo vuoden kuluttua, vuonna 1966, alus myytiin taas eteenpäin, P.M. Michellepi & N.G. Kochilas-yhtiölle. Vuonna 1971 alus myytiin eteenpäin, mutta ei edelleenkään pois Kreikasta, vaan D.J. Philippopouloos-yhtiölle. Nimeksi tuli Annushka. Vuonna 1983 alus vietiin purettavaksi Italiaan.
Ferrosyanidi
thumb|250px|Ferrosyanidin ja ferrisyanidin molekyylimallit. thumb|180px|Kuvassa on ferrosyanidi ioni. Huomaa [[hapetusaste +II ja kokonaisvaraus 4-.]]thumb|180px|Kuvassa on ferrisyanidi ioni. Huomaa [[hapetusaste +III ja kokonaisvaraus 3-.]]
Yves Montand
thumb|Yves Montand vuonna 1965. Yves Montand (alk. Ivo Livi, 13. lokakuuta 1921 Monsummano Alto, Toscana, Italia – 9. marraskuuta 1991 Senlis, Ranska) oli italialais-ranskalainen näyttelijä ja laulaja.
Ferrosyanidi
Ferrosyanideja, joiden E-koodi on E535 (natriumferrosyanidi), E536 (kaliumferrosyanidi) ja E538 (kalsiumferrosyanidi), käytetään paakkuuntumisenestoaineena suolassa, esimerkiksi maantiesuolassa. Vaikka ainetta joutuisi pohjaveteen, sitä ei pidetä haitallisena, koska ferrosyanidi haihtuu auringonvalossa ja happamissa oloissa ja desinfiointi yli 8,5 pH:ssa muuttaa syanidit vaarattomiksi syanaateiksi. Australiassa ja Uudessa-Seelannissa E538 on kuitenkin kielletty.
Yves Montand
Lapsuus ja nuoruus
Montandin lapsuutta leimasi elämä köyhässä maatyöläisperheessä Monsumano Alton kylässä Pohjois-Italiassa Toscanassa. Kun fasismi alkoi saada yhä laajempaa kannatusta 1920-luvun alun Italiassa, Montandin isä Giovanni Livi joutui poliittisista syistä muuttamaan perheineen kotikylästään ja emigroitumaan Ranskaan Marseilleen. Alun perin perheen oli tarkoitus muuttaa Yhdysvaltoihin, mutta hanke kariutui siirtolaislainsäädännön muutoksen takia. Montand itse on todennut, että he kuuluivat tuolloin työväenluokan alimpaan kastiin.
Ferrosyanidi
Ferrosyanidin systemaattinen nimi on heksasyanoferraatti(II) ja ferrisyanidin heksasyanoferraatti(III).
Yves Montand
Lapsuus ja nuoruus
Montandin perhe eli Marseillessa hyvin vaatimattomissa oloissa, jopa sen ajan mittapuiden mukaan. Vuonna 1932 Montandin isä teki vararikon, ja jäljelle jäi suuret velat. Sen vuoksi Yves joutui jättämään koulunkäynnin jo 11-vuotiaana ja aloittamaan työt makaronia ja pastaa valmistavassa tehtaassa. Myöhemmin hän työskenteli siskonsa parturiliikkeessä kampaajana, metallitehtaassa sekä satamassa ruoka-annoksien myyjänä.
Ura
Montandista tuli nopeasti myös kansainvälisesti tunnustettu näyttelijä, ja hän näytteli monissa elokuvissa päärooleissa. Ratkaiseva läpimurto tapahtui vuonna 1952, jolloin valmistui Henri Georges Clouzotin ohjaama trilleri Pelon palkka (Le salaire de la peur). Montandille oli näyttelijänä rooleissaan luonteenomaista huolellisuus ja perusteellisuus. Hän esimerkiksi opetteli ajamaan F1-autoa roolin sitä edellyttäessä (Grand Prix, 1966). Myöhemmin hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat olleet Costa-Gavrasin ohjaama poliittinen trilleri Z - hän elää (Z, 1968), Tunnustus (L'aveu, 1969) ja Jean-Pierre Melvillen ohjaama Punainen ympyrä (Le Cercle rouge, 1970).
Uransa aikana Montand näytteli eurooppalaisten elokuvien lisäksi myös lukuisissa amerikkalaisissa elokuvissa sekä Broadwayn teattereissa. Hän voitti uransa aikana kaksi César-palkintoa, jotka ovat ranskalaisen elokuvan vastine Oscareille. Vuonna 1986 hän näytteli arvostelumenestyksessä Rakkauden lähde, mikä nosti hänen suosiotaan mm. Yhdysvalloissa.
Koko uransa ajan Montand oli aivan erityisessä suosiossa ranskalaisen vasemmiston parissa. Hän kuului yhdessä vaimonsa Simone Signoret'n kanssa pitkään Ranskan Kommunistiseen puolueeseen. Lisäksi hän kävi aktiivisesti yhteiskunnallista keskustelua ranskalaisen älymystön kanssa. Vuonna 1983 hän kuitenkin otti etäisyyttä vasemmistolaisuuteen. Syyksi hän ilmoitti sen, ettei voinut hyväksyä suvaitsemattomuutta ja ihmisten alistamista.
Montand ei pelkästään ottanut kantaa kokemiinsa yhteiskunnallisiin epäoikeudenmukaisuuksiin vaan pyrki rohkeasti omalla toiminnallaan poistamaan niitä, mikä aiheutti hänelle myös runsaasti ongelmia. Hän joutui useaan otteeseen ranskalaisten oikeistolehtien kritiikin kohteeksi mm. konsertoimalla Neuvostoliitossa, kun maailmanpoliittinen tilanne oli kireä.
Yksityiselämä
Montand sai ainoan lapsensa Valentinin toisen vaimonsa Carole Amielin kanssa vuonna 1988. Sen lisäksi eräs nainen väitti häntä lapsensa isäksi, mutta väite kumottiin Montandin kuoleman jälkeen DNA-testillä. Montand kuoli 70-vuotiaana sydänkohtaukseen.
HSY
HSY tarkoittaa seuraavia asioita:
Hölö
Hölö on taajama ja entinen kunta Tukholman läänissä ja Södermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Vuonna 1952 Hölöön liitettiin viereinen Mörkön kunta. Hölö puolestaan liitettiin osaksi Södertäljen kuntaa vuonna 1971. Vuoden 2010 lopussa Hölön taajamassa oli 1 400 asukasta.
Hölössä ja Mörkössä toimii kotiseutuyhdistys Hölö Mörkö Hembygdsförening. Sen hallinnassa on kotiseututalo Kyrkoskolanissa Hölön kirkkoa vastapäätä. Kotiseututalossa on museokokoelmia, näyttelyjä ja arkisto.
Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolue
Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolue (, UKIP) on euroskeptinen ja oikeistopopulistinen puolue Iso-Britanniassa.
UKIP sai alkunsa euroskeptisenä yhden asian liikkeenä vuonna 1991. Sen kasvu oli hidasta, ja se jäi suurelta osin euroskeptisen Referendum Party -puolueen varjoon, ennen kuin tämä lakkautettiin vuonna 1997. Puolueen perustaja Alan Sked syrjäytettiin vuonna 1997 ja Nigel Faragesta tuli puolueen johtava hahmo. Vuonna 2006 Faragesta tuli virallisesti puolueen puheenjohtaja ja hänen johdollaan puolue otaksui laajemman vaaliohjelman käyttäen hyväkseen kasvavan maahanmuuton huolia etenkin valkoisen työväenluokan keskuudessa. Tästä tuloksena oli merkittäviä läpimurtoja paikallisvaaleissa 2013, europarlamenttivaaleissa 2014 ja parlamenttivaaleissa 2015. UKIP:in hallitusta kohtaan käyttämää painostusta pidetään suurimpana syynä vuoden 2016 kansanäänestykseen, joka johti päätökseen vetäytyä Euroopan unionista. Kansanäänestyksen jälkeen Farage luopui puheenjohtajuudesta ja puolueen kannatus laski runsaasti.
Ideologisesti oikealle sijoittuvaa UKIP:iä on luonnehdittu osaksi laajempaa Euroopan radikaalia oikeistoa. UKIP:in pääasiallinen paino on ollut euroskeptisyydessä puolueen vaatiessa Britanniaa vetäytymään Euroopan unionista. Se ajaa brittiläistä unionismia ja nationalismia rohkaisten yhtenäistä brittiläistä identiteettiä vastauksena kasvavalle walesilaiselle ja skotlantilaiselle nationalismille. Politiikan tutkijoiden mukaan näin tehdessään puolue yhdistää brittiläisyyden ja englantilaisuuden vedoten englantilaisten nationalistien tunteisiin. UKIP on myös painottanut vahvasti maahanmuuton vähentämistä, monikulttuurisuuden torjumista ja Britannian väitetyn islamisaation vastustamista. Ottaen vaikutteita thatcherismistä ja klassisesta liberalismista puolue kuvailee itseään taloudellisesti libertaristiseksi ja ajaa liberaalia talouspolitiikkaa. Yhteiskunnallisissa asioissa kuten HLBT-oikeuksissa, koulutuksessa ja rikosoikeudessa se on konservatiivinen. Vaikka puolue ideologisesti juontaa juurensa konservatiivipuolueen oikeistosiipeen, se erottaa itsensä valtavirran vallanpitäjistä käyttämällä populistista retoriikkaa.
Historia
Puolueen perusti 1993 LSE:n lehtori Alan Sked muiden vuonna 1991 Maastrichtin sopimusta vastustamaan perustettujen Anti-Federalist Leaguen jäsenten kanssa. Puolue houkutteli mukaan myös jotain konservatiivipuolueen euroskeptisen siiven edustajia. UKIP otti osaa vuoden 1997 parlamenttivaaleihin mutta jäi tuolloin James Goldsmithin perustaman Referendum Partyn jalkoihin. Sked erosi puolueesta vaalien jälkeen ja palasi konservatiivien kannattajaksi. Kun Goldsmith kuitenkin kuoli pian vaalien jälkeen, UKIP sai uusia jäseniä. Johtoon nousi liikemies Michael Holmes ja UKIP sai vuoden 1999 eurovaaleissa seitsemän prosenttia äänistä ja kolme meppipaikkaa. Jäsenistö pakotti Holmesin eroon, kun hän oli vedonnut puheessaan Euroopan parlamentin valtaoikeuksien kasvattamiseksi komission kustannuksella. UKIP osallistui myös parlamenttivaaleihin huonolla menestyksellä.
Vuoden 2004 vaaleissa puolueen keulahahmo oli entinen työväenpuolueen edustaja, tv-kasvo Robert Kilroy-Silk. Puolue sai 16,1 prosenttia äänistä ja kaksitoista meppiä. Puolueen tie oli kuitenkin myöhemmin kivinen, kun kaksi edustajaa, Tom Wise ja Ashley Mote, erotettiin siitä petoksista syytettynä ja Kilroy-Silk erosi keskinäisen riitelyn vuoksi.
Maaliskuussa 2009 konservatiivien jäsen Stuart Wheeler lahjoitti puolueelle 100 000 puntaa arvosteltuaan aiemmin David Cameronin suhtautumista Lissabonin sopimukseen ja Euroopan unioniin. Wheeler on erotettu konservatiivipuolueesta. Hän olisi valmis harkitsemaan liittymistä konservatiivipuolueeseen uudestaan, jos Boris Johnson nousisi puolueen johtoon.
Vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa UKIP:n äänisaalis nousi 16,5 prosenttiin, ja se kohosi toiseksi suurimmaksi puolueeksi Konservatiivien jälkeen jättäen hallituspuolue Työväenpuolueen taakseen. Parlamenttivaaleissa 2010 puolue sai neljänneksi eniten ääniä (3,1 %) mutta ei yhtään paikkaa.
Parlamenttivaalien jälkeen puolueen kannatus alkoi nousta vauhdilla koalitiohallituksen puolueiden kustannuksella. Vuonna 2014 puolue sai Euroopan parlamentin vaaleissa 24 edustajaa ja nousi maan suurimmaksi puolueeksi.
Puolue sai ensimmäisen parlamenttipaikkansa, kun konservatiivipuolueen Douglas Carswell Clactonin vaalipiiristä erosi konservatiiveistä, mikä johti uusintavaaliin 9. lokakuuta 2014, jossa Carswell piti paikkansa. Myöhemmin marraskuussa toinen entinen konservatiivi Mark Reckless piti paikkansa uusintavaalissa Rochester and Stroodin vaalipiirissä.
Vuoden 2015 parlamenttivaaleissa UKIP sai 12,6 % äänistä ja vain yhden parlamenttipaikan, jonka voitti Douglas Carswell. Puolueen äänisaalis oli puolueista kolmanneksi suurin.
Nigel Farage ilmoitti vaalien jälkeen eroavansa puheenjohtajan tehtävistä, mutta puolueen johtoryhmä ei hyväksynyt eroa.
Vuonna 2016 puolueen puheenjohtajaksi valittiin Paul Nuttall.
UKIP saavutti tärkeimmän tavoitteensa kesäkuussa 2016, kun brittien enemmistö kannatti kansanäänestyksessä Ison-Britannian eroamista Euroopan unionista. Seuraavan vuoden parlamenttivaaleissa UKIP:n kannatus romahti alle kahteen prosenttiin, minkä jälkeen Nuttall erosi puolueen puheenjohtajuudesta.