cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lipkovitsa
Kaprion ujestin Ratsinan pogostaan kuulunut kylä mainitaan ensimmäisen kerran nimellä Lepkovo Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Se esiintyy kantaväestön asuttamana myös ruotsalaisten 1600-luvun alussa laatimassa maakirjassa. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 kylässä asui 126 vatjalaista.
Paikalliset talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Myöhemmin he kuuluivat kyläkuntana Ratsinan volostiin. Lipkovitsan lähellä sijaitsi kartano ja vesimylly. Vuonna 1862 kylässä oli 16 taloa, 107 asukasta ja tsasouna. Vuonna 1899 asukkaita oli 118, kaikki venäläisiä. Neuvostoaikana Lipkovitsa kuului Tyytitsän, Velkotan, Uutassolan ja Kaipalan kyläneuvostoihin.
Mike Richter
Michael Thomas ”Mike” Richter (s. 22. syyskuuta 1966 Abington, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi koko NHL-uransa, vuodesta 1989 vuoteen 2003 New York Rangersissa. Hän oli tärkeässä roolissa seuran voittaessa Stanley Cupin vuonna 1994. Rangers jäädytti Richterin pelinumeron vuonna 2004.
Richter oli Yhdysvaltain maajoukkueen ykkösmaalivahti maan voittaessa jääkiekon maailmancupin vuonna 1996, ja hänet valittiin myös turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Richter edusti Yhdysvaltoja talviolympialaisissa vuosina 1988, 1998 ja 2002, jolloin Yhdysvallat voitti hopeaa.
Seurajoukkueissa
Ennen ammattilaisuraansa Richter pelasi Northwood high schoolin jääkiekkojoukkueessa. New York Rangers varasi Richterin vuoden 1985 varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 28. Richter pelasi kolme kautta Wisconsinin yliopistossa, Yhdysvaltain maajoukkueessa ja IHL:ssä ennen ensimmäistä NHL-otteluaan Rangersissa vuoden 1989 pudotuspeleissä. Seuraavina kausina hän jakoi torjuntavastuun joukkueen toisen maalivahdin, John Vanbiesbrouckin kanssa, mutta oli jo vuonna 1991 ehdolla Vezina Trophyn voittajaksi.
Richterin ura kääntyi laskusuuntaiseksi kaudella 1991–1992, kun Rangers pelasi Pittsburgh Penguinsia vastaan pudotuspelien toisella kierroksella. Rangers oli jo ottamassa ottelusarjan kolmannen otteluvoiton, mutta Richter imaisi Ron Francisin kaukolaukauksen. Penguins voitti ottelun jatkoajalla ja Rangers tippui jatkosta hävittyään kaksi seuraavaa ottelua. Seuraavalla kaudella Rangersin uusi päävalmentaja Roger Neilson lähetti Richterin heikkojen peliesitysten vuoksi jopa hetkeksi farmijoukkueeseen, jolloin hänen paikkansa NHL-kokoonpanossa otti nuori Corey Hirsch.
Kaudella 1993–1994 Richter joutui tyytymään Rangersin kanssa sovittuun optioon, joka tarkoitti suhteellisen pientä palkkaa. Samalla Rangers myi Vanbiesbrouckin pois ja palkkasi Neilsonin tilalle Chicago Blackhawksista tulleen Mike Keenanin, joka tunnettiin tavastaan luottaa vain yhteen maalivahtiin. Richter aloitti kauden neljällä perättäisellä tappiolla, mutta voitti tämän jälkeen seuraavat 20 ottelua. Koko runkosarjassa hän voitti yhteensä 42 ottelua. Alkukauden näyttöjensä ansiosta hän pääsi pelaamaan myös NHL:n tähdistöotteluun, jonka arvokkaimmaksi pelaajaksi hänet valittiin. Molemmat ovat edelleen Rangersin ennätyksiä. Pudotuspeleissä Richter oli Mark Messierin ja Brian Leetchin ohella Rangersin avainpelaajia, kun se voitti ensimmäisen Stanley Cupinsa 54 vuoteen. Vaikka Leetch palkittiinkin pudotuspelien parhaana pelaajana, osa tarkkailijoista olisi myöntänyt palkinnon ennemmin Richterille.
Kaudella 2002–2003 Richter pelasi vain 13 ottelua ja kausi jäi hänen viimeisekseen NHL:ssä. Hän sai marraskuussa 2002 aivotärähdyksen ja kärsi aivotärähdyksen jälkioireista vielä seuraavan kauden alussakin, eikä saanut neurologeilta pelilupaa. Richter ilmoittikin lopettamisestaan syyskuussa 2003, 10 kuukautta loukkaantumisensa jälkeen. Hänellä oli lopettaessaan useita Rangersin ennätyksiä. Hän oli pelannut eniten pelejä (666), saanut eniten peliminuutteja (38 185) ja hänellä oli eniten voittoja (301). Lisäksi Richterillä oli Rangersin pudotuspelien voitto- (41) ja nollapeliennätys (9).
Maajoukkueura
Richter pelasi kahdesti junioreiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Ensimmäisen kerran hän edusti Yhdysvaltoja nuorten MM-kilpailuissa vuonna 1985 ja vuonna 1986. Samana vuonna Richter oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa myös aikuisten MM-kilpailuissa. Toisen ja viimeisen kerran Richter pelasi MM-kilpailuissa keväällä 1987.
Richter pelasi Kanada-cupissa Yhdysvaltain joukkueessa vuonna 1991. Vuonna 1996 Richter pelasi Jääkiekon maailmancupissa Yhdysvaltain joukkueessa. Yhdysvallat voitti finaalissa ennakkosuosikkina pidetyn Kanadan ja Richter valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Richter on edustanut Yhdysvaltoja kolmesti olympialaisissa. Calgaryssä 1988 Richter pelasi neljä ottelua Yhdysvaltojen jäädessä kuudenneksi, 1998 Naganossa toiset neljä Yhdysvaltojen tippuessa puolivälierissä ja 2002 Salt Laken Cityssä jälleen neljä Yhdysvaltojen voittaessa hopeaa.
Peliuran jälkeen
Rangers kunnioitti Richteriä heti lopettamisen jälkeen. Kaudella 2003–2004 Rangers "jäädytti" Richterin pelinumeron 35. Jäädytystilaisuus järjestettiin 5. tammikuuta 2004 ennen Rangersin kotiottelua Minnesota Wildia vastaan. Vuonna 2009 Richter palkittiin työstään Yhdysvaltain jääkiekon hyväksi Lester Patrick Trophyilla.
Pelaajauransa jälkeen Richter pääsi Yalen yliopistoon opiskelemaan Eli Whitneyn opiskelijaohjelman kautta. Hänen pääaineensa oli ”etiikka, politiikka ja taloustiede”. Richter suostui auttamaan Yalen jääkiekkojoukkuetta apulaisvalmentajana. Hän oli joukkueen mukana kerran viikossa. Richter valmensi joukkuetta vuoteen 2008 asti. Valmistumisensa jälkeen hän oli perustamassa Environmental Capital Partnersia, joka tarjoaa pääomaa yrityksille, jotka yrittävät vaikuttaa maailman vihreyteen.
Ennätykset
1 Ennätys on jaettu yhden tai useamman pelaajan kanssa
Risti (täsmennyssivu)
Risti tarkoittaa seuraavia:
Katso myös
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Ulf Nilsson
thumb|Ulf Nilsson Ulf Nilsson (s. 11. toukokuuta 1950 Nynäshamn, Ruotsi) on entinen ruotsalainen jääkiekkoilija. Pääosan urastaan hän pelasi ammattilaisena Pohjois-Amerikassa joukkueinaan WHA-liigan Winnipeg Jets, NHL-liigan New York Rangers sekä farmijoukkueet Springfield Indians ja Tulsa Oilers.
Ensimmäisten Euroopasta saapuneiden pelaajien joukossa ollut Nilsson oli WHA:n suurimpia tähtiä vuosina 1974–1978. Keskushyökkääjänä pelannut Nilsson teki tuolloin vähintään 114 tehopistettä jokaisella kaudella. Hän voitti WHA:n syöttötilaston 85 maaliin johtaneella syötöllään kaudella 1976–1977. Seuraavalla kaudella hän jakoi saman tilaston kärkipaikan Marc Tardifin kanssa molempien saalistaessa 89 syöttöä. Ketjukaverinaan hänellä oli usein maanmies Anders Hedberg. Ulf Nilssonin rooli oli keskeinen Jetsin voittaessa WHA:n mestaruuden Avco Cupin 1976 ja 1978. Kevään 1976 pudotuspeleissä hän teki peräti 26 pistettä 13 ottelussa.
Kesällä 1978 Nilsson ja Hedberg allekirjoittivat sopimuksen NHL:n New York Rangersin kanssa. Nilssonin NHL-uraa varjostivat loukkaantumiset. Kolmella kaudellaan hän pelasi noin kaksi kolmasosaa mahdollisista peleistä, mutta saavutti silti näissä 160 pelissä peräti 163 tehopistettä. Kauden pudotuspeleissä hän teki 8 maalia ja antoi 8 maalisyöttöä, ennen kuin Rangers välierissä putosi paikallisvastustajalleen ja puolustavalle mestarille New York Islandersille. Ulf Nilsson ei pelannut NHL:ssä enää kaudella, mutta oli Rangersin vahvuudessa vielä seuraavan kauden lopussa.
Ulf Nilsson pelasi NHL-tähdistöjoukkueessa Challenge Cupissa Neuvostoliittoa vastaan vuonna 1979.
Veli Liikanen
Koulutus ja työura
Liikanen kirjoitti ylioppilaaksi Mikkelin yhteiskoulun lukiosta 1998. Hän valmistui filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopistosta (pääaine ekologia ja ympäristönhoito) 2008. Hän on työskennellyt tutkijana Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulussa, nuorisoalan tutkimus- ja kehittämiskeskus Juveniassa.
Poliittinen ura
Liikanen on tullut politiikkaan kansalaisjärjestöaktivismin kautta. Erityisesti Liikanen on toiminut Luonto-Liitossa ja Maan ystävissä (muun muassa Polttava kysymys -ilmastokampanja). Politiikassa hän ollut mukana vuodesta 2011 ja Mikkelin kaupunginvaltuustossa vuodesta 2012. Hän on toiminut Vihreissä puoluehallituksessa ja ilmastotyöryhmän puheenjohtajana. Vuoden 2017 puoluekokouksessa Liikanen valittiin vihreiden varapuheenjohtajaksi yhdessä Maria Ohisalon ja Hanna Halmeenpään kanssa. Vuoden 2019 puoluekokouksessa hänet valittiin puoluesihteeriksi.
Aito jakaja
Luvun aito jakaja on tekijä, joka on pienempi kuin itse luku. Esimerkiksi luvun 8 tekijät ovat 1, 2, 4 ja 8, mutta aidot jakajat ovat 1, 2 ja 4. Alkuluvuilla on vain yksi aito jakaja, luku 1.
Kirov-luokka
Kirov-luokka (Projekti 26) oli Neuvostoliiton laivaston kuuden kevyen risteilijän muodostama alusluokka.
Suunnittelu
Luokka oli ensimmäinen vallankumouksen jälkeinen suurten alusten luokka Neuvostoliiton laivastolle. Teollisuus ei ollut kuitenkaan vielä toipunut vallankumouksesta eikä ollut siten valmis toimittamaan aluksia ilman ulkopuolista tukea. Yhteistyö Italian kanssa alkoi 1933 ja sieltä saatiin myös risteilijä RN Raimondo Montecuccolin piirustukset.
Alkuperäisen suunnitelman mukaan alusten uppouma oli 7 200 tonnia ja aseistuksena kuusi kappaletta kuuden tuuman tykkiä kaksoistorneissa. Suunnitelma kehittyi nopeasti ja aseistukseksi määritettiin uudet 7,1 tuuman 57 pituuskaliiperin tykit kolmessa kolmoistornissa, mikä kasvatti uppoumaa. Laivaston suunnittelijat eivät olleet tyytyväisiä Välimerelle suunnitellun italialaisaluksen sopivuuteen Itämeren talvisiin olosuhteisiin, joten suunnitelmaa muutettiin uppouman kasvaessa 7 700 tonniin.
Panssarointi
Alusten suojana oli vesirajaan sijoitettu 50 millimetrin panssarivyö, joka ulottui etummaisen tykkitornin ammusmakasiinin laipiosta taaimman makasiinin laipioon. Lisäksi alusten kansi oli 50 millimetrin panssaria. Tykkitornien etuosa oli 75 millimetriä ja taistelunjohtotornin 100 millimetriä.
Propulsiojärjestelmä
Propulsiojärjestelmä oli sijoitettu yksiköittäin vastaten italialaisten alusten sijoittelua. Ensimmäiset kattilat ja turbiinit toimitettiin Italiasta ja sitten ne rakennettiin Ansaldon toimittamien piirustusten mukaan Neuvostoliitossa. Kattilat sijoitettiin omiin huoneisiinsa. Ne mahdollistivat 113 000 hevosvoiman kokonaistehon. Voroshilovin Neuvostoliitossa valmistettu propulsiojärjestelmä tuotti 122 500 hevosvoimaa. Aluksilla oli kaksi turbiinihuonetta sijoitettuna kattilahuoneiden etu- ja takapuolelle.
Aseistus
Alusten pääaseistuksen muodostivat 7,1 tuuman eli 180 millimetrin tykit, joilla ammuttiin 215 naulan M1928 kranaatteja. Tykkien kantama oli 41 340 jaardia. Tornit olivat sähkötoimisia ja varustettu ammushissillä. Apuaseina oli kuusi etukilvin varustettua 3,9 tuuman 56 pituuskaliiperin B34 tykkiä, jotka oli sijoitettu kummallekin kyljelle taaemman savuhormin kohdalle. Tykkien sijoitus osoittautui kuitenkin epätyydyttäväksi. Tykeillä ammuttiin 62 naulan kranaatteja. Tykkien maksimi korotuskulma oli 85 astetta ja maksimi kantama 42 900 jalkaa. Keveinä ilmatorjunta-aseina oli kuusi yksiputkista 45 millimetrin 21-K tykkiä, joista kolme oli takakannella ja loput B-kannella komentosillan ympärillä. Tykkiaseistusta täydensi neljä puolen tuuman konekivääriä. Lisäksi aluksilla oli kaksi kolmiputkista 21 tuuman torpedosarjaa keskilaivassa ja ne oli varustettu miinanlaskukalustoilla, joihin voitiin sijoittaa 60 miinaa tai jopa 164 miinaa kuten Voroshilov. Aluksille oli myös asennettu savuhormien väliin katapultti kahden KOR-1 kellukelentokoneen käyttämistä varten.
Alukset
Kahden ensimmäisen aluksen tilaus vahvistettiin 29. joulukuuta projektina 26. Näistä Kirov (telakkanumero S270) määrättiin Itämeren laivastoon ja Voroshilov Mustanmeren laivastoon. Neljä seuraavaa tilattiin 1936 projektina 26bis, joista yksi Itämerelle, toinen Mustallemerelle ja kaksi Kaukoitään. Jälkimmäisen tilauksen alukset toteutettiin muutettujen suunnitelmien mukaisina, jolloin niiden siltarakenne muuttui. Samoin alusten uppoumat vaihtelivat valmistuspaikan mukaan 9 728 - 10 040 tonniin. Aluksilla oli myös suojaa kasvatettu panssarivyön paksuuden kasvaessa 70 millimetriin. Lukuun ottamatta keveiden ilmatorjuntatykkien määrän kasvamista yhdeksään aseistus pysyi samana.
Hydrofiilinen
Hydrofiilinen tarkoittaa molekyylin ominaisuutta, jonka johdosta se liukenee veteen tai muuhun pooliseen liuottimeen. Tämä ominaisuus on tärkeä tietyissä solubiologisissa järjestelmissä. Hydrofiiliset yhdisteet ovat usein poolisia.
Kiinteän aineen pinnan ominaisuuksista puhuttaessa hydrofiilinen pinta tarkoittaa pintaa, jolle veden kontaktikulma on pienempi (tai sama) kuin 90 ° ympäröivän kaasufaasin ollessa ilma.
Toisin kuin hydrofobisilla yhdisteillä, hydrofiilinen molekyyli saa ympärilleen monimutkaisen järjestelmän vesimolekyyleistä koostuvia kuoria. Tämä tarkoittaa kasvua entropiassa, koska vesimolekyylien hapen ja hydrofiilisen molekyylin välille syntyy sidos (kuten vetysidos, tosin voi olla kovalenttisempikin).
Mitä suurempi varaustiheys, sitä eksotermisempi liukeneminen on. Myös liukenevan yhdisteen hydrofiilisen atomin orbitaalienergioilla on väliä; mitä paremmin valenssiorbitaalien energia vastaa happiatomin valenssiorbitaalienergioita, sitä kovalenttisempi sidos on, ja täten vahvempi. Esimerkiksi Ni2+ liukenee paremmin veteen kuin Ba2+.
Risti (merkki)
Typografiassa risti (†) ja kaksoisristi (‡) ovat merkkejä, joita käytetään muun muassa alaviitteiden merkitsemiseen.
Risti korvataan joskus ASCII:ssa plus-merkillä (+). HTML:ssä risti on <tt>&dagger;</tt> ja Unicodessa U+2020. Kaksoisristi on HTML:ssä <tt>&Dagger;</tt> ja Unicodessa U+2021.
Käyttö
Ristiä käytetään läntisessä jumalanpalvelusperinteessä merkitsemään tekstissä kohdat, joissa pappi tekee ristinmerkin.
Ristillä merkitään yleisesti kuolleen henkilön nimi, kuolinpäivämäärä tai -vuosi esimerkiksi hautakivissä ja lehtien kuolinilmoituksissa sekä varsinkin aikaisemmin myös hakuteoksissa. Tällöin syntymäajan merkkinä käytetään tähtimerkkiä eli asteriskia (*). Tätä merkintätapaa ei pidetä uskonnollisesti neutraalina, sillä ristisymboli kuuluu kristinuskoon.
Ristiä on käytetty alaviitteen merkkinä, ja se on nykyäänkin käytössä englanninkielisessä kirjallisuudessa. Se on usein toisen alaviitteen merkkinä, kun ensimmäinen on merkitty asteriskilla. Tässä merkityksessä rististä käytetään joskus myös nimitystä obeliski Kolmannen alaviitteen merkkinä käytetään tällöin kaksoisristiä.
Joidenkin Euroopan maiden rautateiden aikatauluissa merkitään ristillä pyhäpäiviä.
Oromo
Oromo tarkoittaa seuraavia asioita:
Risti (merkki)
Käyttö
Taksonomiassa ristillä merkitään sukupuuttoon kuollutta taksonia.
Matematiikassa ja etenkin fysiikassa ristillä merkitään matriisin hermiittistä konjugaattia. center|thumb|600px|Risti- ja kaksoisristimerkit eri kirjasintyypeillä.
Kanye West
Muusikon uransa lisäksi West tunnetaan suorasanaisena ja keskustelua herättävänä henkilönä johtuen hänen useista julkisista lausunnoistaan. West on suunnitellut kenkiä muun muassa Nikelle, Adidakselle ja Louis Vuittonille. Hän on perustanut myös oman levy-yhtiön, GOOD Musicin, jonka artisteja ovat muun muassa John Legend ja Pusha T.
Nuoruus
Westillä ei ole sisaruksia. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan 3-vuotias ja hän muutti äitinsä kanssa Atlantasta Chicagoon. Chicagon hän mainitsee useissa kappaleissakin, kuten Homecoming. Siellä hän vietti seuraavat seitsemän vuotta elämästään kunnes hän muutti vuodeksi Kiinaan. Palattuaan Yhdysvaltoihin hän alkoi tuottaa biittejä, joita hän myi muille artisteille.
Nuoruutensa Chicagossa viettänyt West aloitti räppäämisen kolmannella luokalla. Teini-ikäisenä hän muun muassa myi vaatteita Gapin liikkeessä. Hän jätti taidekoulun kesken päätettyään keskittyä kokonaan muusikon uran luomiseen 1990-luvun loppupuolella.
Uran vaiheet
Vielä 2000-luvun alussa Kanye West tunnettiin ainoastaan tuottajana. Tuotettuaan ensin kappaleita tuntemattomille chicagolaisille hip hop -artisteille hänen onnistui saada yksi kappale vuonna 2000 ilmestyneelle Jay-Z:n The Dynasty -albumille. Seuraavana vuonna ilmestyneellä Jay-Z:n The Blueprint -albumilla jo neljä kappaletta oli hänen tuotantoaan. Yksi näistä kappaleista oli levyn ensimmäinen single ”Izzo (H.O.V.A)”, josta tuli Westin ensimmäinen hitti. Toinen merkittävä Kanyen tuottama kappale levyllä oli ”Heart Of The City”. The Blueprintin jälkeen Kanyesta tuli yksi hiphop-maailman suosituimmista tuottajista ja hitintekijöistä. Vaikka Kanye itse myös räppäsi tuottamisen ohella, ihmiset olivat kiinnostuneita ainoastaan hänen tuottajankyvyistään. Hän yritti pitkään saada levytyssopimusta solmi lopulta sopimuksen Roc-A-Fella Recordsin kanssa.
Kanye Westin kolmas studioalbumi Graduation julkaistiin vuonna 2007. Se nousi Yhdysvaltoissa Billboardin albumilistan ykköseksi. Albumi sisälsi hittisinglet "Stronger" (sisältää samplen Daft Punkin kappaleesta "Harder, Better, Faster, Stronger"), "Good Life" (T-Painin kanssa) (samplattu Michael Jacksonin kappaleesta "P.Y.T. (Pretty Young Thing") ja "Homecoming" (Chris Martinin kanssa).
Westin neljäs studioalbumi 808s & Heartbreak julkaistiin 25. marraskuuta 2008. Kanye West ei räppää albumilla lainkaan, vaan laulaa kaikki kappaleet käyttäen Autotune-efektiä. Albumilta julkaistiin singlet "Love Lockdown", "Heartless", "Amazing" ja "Paranoid". Albumi kuvaa Kanye Westin ikävää äitiään kohtaan, joka kuoli 10. marraskuuta 2007. TMZ.comin saamien tietojen mukaan tämä kuoli leikkauksesta johtuviin komplikaatioihin. Tarkkaa tietoa leikkauksen laadusta ei ole, mutta joidenkin huhujen mukaan kyseessä oli plastiikkakirurginen operaatio.
Kanye West lähti vuoden 2009 loppupuolella hermolomalle Honoluluun, Havaijille häneen kohdistuvan negatiivisen draaman takia, joka syntyi siitä kun hän keskeytti Taylor Swiftin kiitospuheen MTV:n Music Video Awards -gaalassa vuonna 2009. Hän nauhoitti Honolulussa viidennen albuminsa, My Beautiful Dark Twisted Fantasyn, joka julkaistiin marraskuussa 2010. Albumilta julkaistiin neljä singleä, "Power", "Monster", "Runaway" ja "All of the Lights". Albumi sai todella positiivista palautetta kriitikoilta ja sitä pidetään hip-hop musiikin kulmakivenä.
West julkaisi elokuussa 2011 yhteisalbumin Jay-Zn kanssa ja albumilta julkaistiin seitsemän singleä. Albumin oli alussa tarkoitus olla viiden kappaleen extended play, mutta se lopulta muovautui kokonaiseksi albumiksi. Syyskuussa 2012 West julkaisi kokoelma-albumin Cruel Summer, joka sisälsi kappaleita levy-yhtiönsä GOOD Musicin artisteilta.
West aloitti kuudennen sooloalbuminsa, Yeezuksen tuottamisen vuonna 2013 Pariisissa, hän julkaisi albuminsa heinäkuussa 2013 kahden singlen kera, "Black Skinhead" ja "Bound 2". West mainosti albumiansa näyttämällä musiikkivideoita televisiossa ja mainostauluissa. Hän lähti vuoden 2013 loppupuolella kiertueelle Kendrick Lamarin kanssa.
West julkaisi vuosien 2014-2015 aikana neljä uutta singleä: FourFiveSeconds, Only One, Facts ja All Day. West julkaisi seitsemännen sooloalbuminsa helmikuussa 2016, The Life of Pablon. Hän esitti albumin ensimmäistä kertaa Madison Square Garden osana uuden vaatemallistonsa esittelyä. Hän suunnitteli julkaisevansa uuden studioalbumin TurboGrafx 16:n vuoden 2016 kesällä. Heinäkuussa ilmestyi uusi single, Champions tulevalta Cruel Winter -studioalbumilta.
Elokuussa 2016 West lähti Saint Pablo Tour -nimiselle kiertuelle, joka loppui kesken vaimonsa Kim Kardashianin ryöstön ja erinäisten sairauskohtausten takia. Tämän jälkeen West piti vuoden mittaisen tauon julkisuudesta, jolloin hän oli Wyomingissa työskentelemässä uuden musiikin parissa.
Vuonna 2018 West palasi julkisuuteen ja tiedotti Twitterissä kahden tulevan albumin julkaisupäivät: 1. kesäkuuta ilmestyisi hänen kahdeksas studioalbuminsa, ja yhteisprojekti Kid Cudin kanssa 8. kesäkuuta (Kids See Ghosts). West julkaisi huhtikuun lopussa kappaleet Lift Yourself ja Ye VS. the People. Yhdysvaltalainen hip-hop artisti Travis Scott julkaisi esikoissinglensä tulevalle AstroWorld-projektille, Watch 3. toukokuuta. Kappaleella vieraili Lil Uzi Vert ja West. 25. toukokuuta 2018 rap-artisti Pusha T julkaisi Daytona-albumin, jonka tuottajana West toimi. Seuraavalla viikolla West julkaisi oman Ye-albuminsa. Pian tämän jälkeen julkaistiin Kid Cudin kanssa tehty Kids See Ghosts. Kesäkuussa julkaistiin myös Nasin albumi Nasir ja Teyana Taylorin levy K.T.S.E., joiden päätuottajana West toimi.
Syksyllä 2018 West ilmoitti työstävänsä seuraavaa Yandhi-nimistä albumiaan ja ilmoitti julkaisupäiväksi 29. syyskuuta. Yandhi ei kuitenkaan ilmestynyt ja pian Westin vaimo Kim Kardashian ilmoitti uudeksi julkaisupäiväksi 23. marraskuuta. Julkaisupäivä lykkääntyi taas marraskuussa, kun West ilmoitti Twitterissä, ettei ole vielä valmis ja ilmoittaa julkaisupäivän, kun levy on valmis. Elokuussa 2019 Kardashian ilmoitti Westin uuden levyn Jesus Is King ilmestyväksi 27. syyskuuta, joten oletettavasti Yandhi on hylätty. Jesus Is King -albuminkin julkaisua kuitenkin lykättiin ja se ilmestyi lopulta 25. lokakuuta 2019.
Musiikki
thumb|200px|Kanye West joulukuussa 2008. West on uransa aikana muuttanut useasti musiikkinsa tyylisuuntaa ja kokeillut rohkeasti uusia tyylejä. Hänen kaksi ensimmäistä albumiaan, The College Dropout ja Late Registration ottaa vaikutteita jazz- ja soul-musiikista, hän myös poikkesi "gangsta-rap-trendistä" käsittelemällä tavallisempia aiheita, kuten materialismia (All Falls Down) tai perhesuhteita. (Hey Mama & Family Business). Kolmas albuminsa, Graduation ottaa vaikutteita elektronista musiikista. Neljännellä albumillaan (808s and Heartbreak) West lauloi räppäämisen sijaan ja käytti myös autotune-efektiä. Albumi oli tunnelmaltaan melankolinen ja minimalistinen. Westin viides albumi, My Beautiful Dark Twisted Fantasy on tyyliltään maksimalistinen ja siinä esiintyy lukuisia vierailevia artisteja, kuten hip-hop artisti Nicki Minaj tai folk-laulaja Bon Iver. Westin kuudes albumi, Yeezus on tyyliltään karkea ja se ottaa vaikutteita industrialista ja kokeellisesta hip-hopista. Westin seitsemäs albumi The Life of Pablo ottaa vaikutteita trap-musiikista (Pt. 2) ja gospelista. (Ultralight Beam) JESUS IS KING on gospelmusiikin ja räpin sekoituksesta syntynyt albumi, ja useat albumin samplet ovat gospelmusiikista leikattuja melodioita sekä laulua.
Liiketoimet
GOOD Music (lyhenne sanoista Getting Out Our Dreams) on Kanye Westin perustama levy-yhtiö. Yhtiön artisteja ovat muun muassa John Legend ja Big Sean. Hän on myös ilmoittanut julkaisevansa oman vaatemallistonsa, Pastelle Clothingin.
Pariisissa esiteltiin 22. tammikuuta 2009 Westin suunnittelemat lenkkarit Louis Vuittonille. West teki kenkiä myös Nikelle vuodesta 2009 vuoteen 2014 saakka. Näiden vuosien aikana hän ehti suunnittelemaan kolmet eri kenkäparit (Air Yeezy I 2009 ja Air Yeezy II josta tehtiin kaksi mallia 2012 & 2014). West päätti erota Nikelta johtuen siitä että Nike ei antanut Westille tarpeeksi vapautta kenkien suunnittelussa ja niiden tuotantomäärissä. 2015 West siirtyikin Adidaksen puolelle ja julkaisi ensimmäisen kenkäparinsa 14. Helmikuuta 2015. Westin suunnittelemat Adidas Yeezyt ovat tunnettuja nopeista loppuunmyyntiajoistaan: vuonna 2015 julkaistut Yeezy 350 "Turtle Dovet" myivät loppuun 12 minuutissa.
Talouslehti Forbes vahvisti huhtikuussa 2020 Westin omaisuuden arvoksi 1,3 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Suurin osa Westin omaisuudesta muodostuu hänen ja Adidaksen kanssa yhteistyössä luodusta Yeezy-kenkäbrändistä, jonka Bank of America on arvioinut kolmen miljardin dollarin arvoiseksi vuonna 2019. Koska brändi kuuluu osittain Adidakselle, ei Forbes laskenut sen arvoa täysin mukaan omaan arvioonsa Westin omaisuudesta. Kenkäbrändin lisäksi Westillä on myös Yeezy-niminen vaatemerkki, jonka hän omistaa kokonaan itse. Tämän lisäksi West omistaa 21 miljoonan dollarin edestä kiinteistöjä, 3.8 miljoonan dollarin arvoisen autokokoelman sekä noin 297 tuhannen dollarin arvosta karjaa. West itse ilmoitti Forbesin uutisoinnin jälkeen omaisuutensa arvoksi 3,3 miljardia dollaria ja kyseenalaisti lehden metodin omaisuuden arvon laskemiseen.
Politiikka
West tapasi Yhdysvaltojen presidentin Donald Trumpin New Yorkissa vuonna 2016, ja on kertonut kannattavansa häntä julkisesti. Huhtikuussa West tuki Trumpia Twitterin välityksellä ja mainitsi myös itse pyrkivänsä presidentiksi vuonna 2024. West on puhunut presidentiksi pyrkimisestä jo edeltävinä vuosinakin.
West kertoi kesäkuussa 2020 pyrkivänsä Yhdysvaltain presidentiksi saman vuoden vaaleissa.
Yksityiselämä
West oli naimisissa Kim Kardashianin kanssa. Pariskunnalla on neljä lasta, tyttäret North West (s. 15. kesäkuuta 2013) ja Chicago West (s. 15. tammikuuta 2018) sekä pojat Saint West (s. 5. joulukuuta 2015) ja Psalm West (9. toukokuuta 2019).
West on kärsinyt mielenterveysongelmista ja hän oli niistä johtuen loppuvuodesta 2016 sairaalahoidossa. Vuonna 2018 hän mainitsi tulleensa aiemmin riippuvaiseksi hänelle määrätystä opioidi-lääkkeestä, minkä on arveltu olevan hänen vuoden 2016 hermoromahduksensa taustatekijänä. Vuoden 2019 haastattelussa West kertoi, että hänellä on kaksisuuntainen mielialahäiriö. Kim Kardashian jätti erohakemuksen Kanye Westistä 19. helmikuuta 2021.
West on viralliselta nimeltään Ye Los Angelesin tuomioistuimen hyväksyttyä nimen muutoksen 18. lokakuuta 2021. Uudessa nimessä ei ole erillistä suku- tai etunimeä.
Paytrail
Paytrail Oyj on Suomen suurin verkkomaksamiseen erikoistunut yritys. Paytrailia valvovat samat Finanssivalvonnan viranomaiset kuin pankkejakin ja sen tarjoama maksunvälityspalvelu on suunniteltu siten, että vaikka siihen murtauduttaisiin, maksutiedot pysyvät salassa.
Paytrail kuuluu tanskalaiseen Nets Groupiin.
Suomen Verkkomaksut (2007–2012)
Lennu Keinänen ja Niko Lehtonen perustivat Paytrailin Jyväskylässä vuonna 2007 nimellä Suomen verkkomaksut. Keinänen sai yrityksen liikeidean verkkokauppiaiden tarpeista. Ensimmäisen yrityksensä Keinänen perusti vuonna 1996 ollessaan peruskoululainen. Kolmannen yrityksensä hän perusti opiskelukaverinsa kanssa. Verkkokauppoja toteuttavan yrityksen asiakkaansa tuskailivat rahanvälityksen kanssa. ”Jokaisen pankin kanssa piti tehdä erillinen sopimus maksuliikenteestä. Se oli yrittäjille työlästä ja kallista.” "Kovan jalkatyön" jälkeen yritys sai pankit kumppaneikseen ja siitä tuli Suomen ensimmäinen maksunvälityspalvelu, minkä ansiosta se kasvoi nopeasti.
Vuonna 2012 yritys työllisti 38 henkilöä, lähinnä Jyväskylässä, mutta sillä oli konttori myös Ruotsissa. Sen liikevaihto oli 3,4 miljoonaa euroa ja markkinaosuus Suomessa 60 prosenttia. Sillä oli noin 3500 verkkokauppa-asiakasta.
Paytrail (2013–)
Yritys muutti nimensä Paytrailiksi vuonna 2013 lanseeratessaan uuden palvelunsa, Paytrail-tilin, jonka tavoitteena oli yksinkertaistaa maksamista verkkokaupassa. Tilin avulla verkosta ostaminen oli mahdollista yhdellä klikkauksella ja yksillä tunnuksilla. Asiakkaan ei siis tarvinnut enää erikseen rekisteröityä, syöttää toimitus- ja maksutietojaan tai varmentaa maksua verkkopankkitunnuksillaan. Vuoden liikevaihto oli 4,5 miljoonaa euroa.
Alkuvuoteen 2014 mennessä Paytrail keräsi osakeannilla yli 800 000 euroa. Annissa yhtiöön sijoitti 20 sijoittajaa, joista suurin oli Keski-Suomessa toimivan pääomasijoitusyhtiö Midinvest Management Oy:n hallinnoima rahasto. Lokakuussa yhtiön kautta oli kulkenut jo yli miljardin euron arvosta tuotteita ja palveluita. Puhelinta tai tablettia käytti maksamiseen noin 15 prosenttia Paytrailin asiakkaista. Joulukuussa Keinänen ja Lehtonen myivät enemmistön yrityksestä tanskalaiselle maksuvälitykseen erikoistuneelle Netsille, joka osti 80 prosenttia Paytrail Oyj:stä. Paytrailin verkostoon kuului silloin noin 4 500 kauppiasta ja yli 10 000 verkkokauppaa ja -palvelua.
Maaliskuussa 2016 Paytrail aloitti yhteistyön American Expressin kanssa, joka tarjosi luotto- ja maksukortteja, matkashekkejä sekä matka- ja rahoituspalveluja maailmanlaajuisesti noin 70 miljoonalle kortinhaltijalle. Yhteistyön avulla Paytrailin asiakkailla on aiempaa monipuolisemmat toimintamahdollisuudet verkkokauppansa kansainvälistämisessä. Huhtikuussa Paytrailin avulla on ostettujen tuotteiden ja palveluiden arvo ylitti 2 miljardin euron rajan. Vuoden liikevaihto oli 8,7 miljoonaa euroa.
Keväällä 2017 Paytrail lähti ensimmäisten toimijoiden joukossa Otto-pankkiautomaatteja ylläpitävän Automatian tarjoamaan avoimeen mobiilimaksujärjestelmään. Siirto-järjestelmän avulla voi tehdä reaaliaikaisia rahansiirtoja kaupassa, verkkokaupassa ja kännyköiden kautta eri pankkien asiakkaiden välillä. Kesällä Nets osti loput 20 prosenttia Paytrailin osakkeista, kauppahinta oli noin 7,8 miljoonaa euroa. Yritys työllisti yli 50 asiantuntijaa.
Yritys teki Kauppalehden syksyllä 2018 tekemän selvityksen mukaan "kannattavaa ja kovaa kasvua".
Keväällä 2020 koronakriisi kasvatti Paytrailin kysyntää. Esimerkiksi maaliskuussa palvelun otti käyttöönsä lähes kolminkertainen määrä uusia verkkokauppoja verrattuna syksyyn 2019.
Tammikuussa 2021 Paytrail kertoi ostavansa OP Ryhmään kuuluvan Checkout Finlandin.
Tuote
Verkkokauppiaiden pitää tehdä omat sopimukset kaikkien pankkien kanssa, joita heidän asiakkaansa käyttävät. Kun verkkokauppa linkitetään Paytrail-palveluun, maksunvälitys yksinkertaistuu siten, että kaupan asiakkaat maksavat ostoksensa Paytrailille, joka ottaa summasta osuutensa ja tilittää loput verkkokaupalle, mikä säästää verkkokauppiaan aikaa ja kuluja. Paytrailin asiakkaisiin kuuluu muun muassa Valtionkonttori, jonka kautta palvelua pääsee käyttämään noin tuhat julkisen alan toimijaa, esimerkiksi kunnat, Trafin ja Patentti- ja rekisterihallitus.
Markkinointi
Paytrail julkaisee vuosittain Verkkokaupan trendit -selvityksen ja verkkokaupparaportteja, jotka kertovat siitä, miten suomalaiset ostavat verkosta.
Vuoden verkkokauppavaikuttaja -kilpailun avulla Paytrail haluaa lisätä verkkokaupan arvostusta ja nostaa ansioituneita tekijöitä esiin. ­Vuoden 2018 vaikuttajaksi valittiin Varustelekan perustaja Valtteri Lindholm. Vuoden 2020 kilpailun voitti Kaalimato.comin toimitusjohtaja Mikko Rosén.
Tuuletin
thumb|right|250px|Sähkökäyttöinen tuuletin.
Tuuletin on tyypillisesti sähkömoottorin pyörittämä potkuri, joka panee ilman tai muun kaasumaisen aineen liikkeeseen. Yleisimmin tuuletinta käytetään ilmastoinnissa ja kaasun siirtämisessä teollisuudessa. Tuuletinta käytetään usein lämpimässä ilmastossa ilmavirran luomiseksi ja siten viileyden tunteen luomiseksi. Tuuletinta käytetään myös esimerkiksi kuivaamiseen, pölyn poistamiseen (esimerkiksi imurin avulla) ja tulen kohentamiseen.
Tuuletinta käytetään lisäksi myös tietokoneiden jäähdytykseen, mutta sen sijasta voidaan käyttää jäähdytyslevyä joko yksistään tai tuulettimen rinnalla.
Chavo Guerrero
thumb|Chavo Guerrero Tribute to the Troops -tapahtumassa joulukuussa 2010.
Chavo Guerrero (oikealta nimeltään Salvador Guerrero IV, s. 20. lokakuuta 1970) on showpainija, joka tunnetaan parhaiten painiajoistaan WWE-promootiossa. Hänet on tunnettu aikaisemmin nimillä Kerwin White, Liutenant Loco ja Chavito Guerrero. Guerrero on edesmenneen WWE Hall of Famessa olevan showpainijan Eddie Guerreron veljenpoika, ja hänen managerinaan toimii Eddie Guerreron leskeksi jäänyt vaimo Vickie Guerrero. Lisäksi Guerrero on showpainija Chavo Guerrero Sr:n poika. Guerrero on kotoisin El Pasosta Texasista.
Painijana Guerrero on entinen ECW-mestari ja yhteensä kuusinkertainen keskisarjan mestari WWE- ja WCW-promootioissa. Hän on myös menestynyt tag team -otteluissa Eddie Guerreron parina saavuttaen WWE-mestaruuden viidesti.
Guerrero painaa 98 kiloa ja on 175 senttimetriä pitkä. Hän hävisi kymmenessä sekunnissa ECW-mestaruuden WrestleMania XXIV:ssä Kanelle. Kyseessä on kaikkien aikojen nopein mestaruusottelu. Sen jälkeen Guerrero toimi SmackDown!issa jonkin aikaa Edgen, Curt Hawkinsin & Zack Ryderin kanssa La Familia -nimisessä ryhmässä. Myöhemmin ryhmään liittyi myös Bam Neely. 25. kesäkuuta 2011 Guerrero vapautettiin hänen WWE:n kanssa tekemästään sopimuksesta sen jälkeen, kun hän oli ilmaissut olevansa tyytymätön siihen suuntaan, johon hänen hahmonsa oli menossa.
Arvopaperi
thumb|Paperinen [[osakekirja vuodelta 1988.]]
Arvopaperi on esimerkiksi omistusosuuden (esim. osakeyhtiön osake) tai määritellyn oikeuden (esim. asunto-osakeyhtiön osake) todisteena oleva asiakirja tai arvo-osuus, kuten osakekirja tai joukkovelkakirja. Myös juoksevat velkakirjat, sijoitusrahasto-osuudet ja johdannaisinstrumentit ovat arvopapereita. Arvopaperit helpottavat osuuksien ja/tai oikeuksien siirtämistä henkilöltä toiselle esim. kaupan tai perinnön yhteydessä. Arvopaperi toimii luovutettavana merkkinä omistuksesta tai oikeudesta. Omalta osaltaan arvopaperi käsitteenä mahdollistaa suurempien kokonaisuuksien jakamisen pienempiin osuuksiin osakeyhtiön ja joukkovelkakirjan kaltaisissa monen henkilön omistamissa rakenteissa.
Historiallisesti arvopaperilla on tarkoitettu nimenomaan osuuden tai oikeuden merkiksi tuotettua fyysistä asiakirjaa. Nykyisin fyysiset asiakirjat on yhä useammin korvattu tietojärjestelmään tallennetuilla arvo-osuuksilla. Tällöin riippumaton taho (arvopaperikeskus) ylläpitää arvo-osuusjärjestelmää, johon kirjataan tiedot arvo-osuuksista sekä niiden omistajista.
Arvopaperin käsitettä käytetään Suomen lainsäädännössä mm. arvopaperimarkkinalaissa, sijoitusrahastolaissa sekä yleisesti osakeyhtiötä, asunto-osakeyhtiötä ja lainoja koskevassa lainsäädännössä. Ruotsalaisen mallin mukaisesti arvopaperi voidaan määritellä siten, että sen välitön hallinta on sen osoittaman etuuden saamisen välttämätön edellytys.
Arvopaperin vaihdantaa on pyritty edistämään mm. lainsäädännön keinoin, jotta arvopapereilla käytävä kauppa ei kärsisi lainsäädännöstä johtuvien epävarmuustekijöiden vuoksi. Muun muassa varastetun arvopaperin vilpittömässä mielessä oleva ostaja saa, toisin kuin varastetun irtaimen reaaliesineen kohdalla, saantosuojaa arvopaperin oikeaa omistajaa kohtaan. Oikea omistaja ei siis voi vaatia arvopaperin takaisin luovuttamista enää sen jälkeen, kun arvopaperin oikeudettomasti haltuunsa saanut on ennättänyt luovuttaa sen kolmannelle. Varastettu tai kadonnut arvopaperi voidaan käräjäoikeuden päätöksellä kuolettaa.
Keski-Pohjanmaan vartio
Keski-Pohjanmaan vartio oli paikallinen suojeluskuntalehti, jota julkaistiin vuosina 1923-1944. Lehdessä julkaistiin mm. historiikkeja, urheiluosastoa, pakinoita, ase-esittelyjä ja kirja-arvioita. Lehden näköispainoksia pääsee lukemaan Kansalliskirjaston sivuilta.
Aiheesta muualla
Näköispainokset Kansalliskirjastossa
William Schlumberger
William Schlumberger (1800 Mulhouse – huhtikuussa 1838 Havanna) oli ranskalainen shakinpelaaja. Hänet tunnetaan Pierre Charles Fournier de Saint-Amantin opettajana ja Turkkilaisen, shakkia näennäisesti pelaavan automaatin, ohjaajana. Baijerilainen muusikko ja esiintyjä Johann Nepomuk Mälzel palkkasi Schlumbergerin ohjaamaan Turkkilaista, koska tarvitsi hyvän pelaajan. Schlumberger toimi ohjaajana niin Euroopassa kuin Amerikassakin.
Hän kuoli keltakuumeeseen vuonna 1838.
Historiallinen romaani
thumb|Walter Scott, jonka teokset vaikuttivat voimakkaasti suomalaiseen historialliseen romaaniin sen alkuvaiheissa.
Historiallinen romaani on kirjallisuudenlaji ja romaanin alalaji, jossa tapahtumat sijoittuivat pääasiassa aikaan, joka kirjoitushetkestä katsottuna on menneisyyttä. Historiallisen romaanin kirjoittajalla ei tarvitse olla omia kokemuksia kirjan kuvaamista ajoista.
Historialliset romaanit eroavat historiasävytteisistä fantasiaromaaneista ja vaihtoehtoista historiaa kuvaavista romaaneista siinä, että historialliset romaanit sijoittuvat todellisen maailman todellisille aikakausille, vaikka niissä on yleensä fiktiivisiä henkilöitä ja tapahtumia. Kirjailijan omaa aikaa kuvaavia romaaneja ei yleensä lasketa historiallisiksi romaaneiksi, vaikka ne myöhempien lukijoiden silmissä kuvaavat historiallista aikaa.
Historialliset romaanit perustuvat yleensä ainakin jossakin määrin historiantutkimuksen tuottamaan tietoon, ja niissä voi olla mukana myös todellisia historiallisia henkilöitä. Historiantutkimuksesta poiketen historiallinen romaani on kuitenkin pohjimmiltaan fiktiota. Fiktion ja faktan osuus vaihtelee eri historiallisissa romaaneissa.
Historiallisen romaanin kirjoittajia
Historiallinen romaani kehittyi romantiikan aikana. Sen perustajana on pidetty skotlantilaista Walter Scottia. Hänen anonyyminä julkaisemansa Waverley-romaanin ilmestymisen aikoihin (1814) Skotlanti oli kokenut rajuja muutoksia, ja Scott kiinnostui kuvaamaan ihmisten luonteita ja ihmissydämen intohimoja.
Alexandre Dumas vanhempi oli ranskalainen kirjailija, joka tunnetaan kotimaansa historiaa käsittelevistä romaaneista. Hänen kuuluisimpia romaanejaan ovat Kolme muskettisoturia ja Monte-Criston kreivi. Kolme muskettisoturia kuvaa Ludvig XIII:n Ranskaa, kun taas sen jatko-osat sijoittuvat Ludvig XIV:n hallituskaudelle.
Henryk Sienkiewicz on kolmas merkittävä historiallisen romaanin kirjoittaja ja Nobelin kirjallisuuspalkinnon voittaja. Hänen historialliset romaaninsa käsittelevät suureksi osaksi Puolan historiaa, mutta Sienkiewiczin ehkä kuuluisin teos Quo vadis? (1895, suom. 1901–1912) sijoittuu antiikin Roomaan.
Romantiikan romaaneja
thumb|Suomalaisen historiallisen romaanin uranuurtaja Zacharias Topelius
Suomessa ensimmäinen historiallisen romaanin julkaisija oli Zacharias Topelius, joka oli myös tunnettu lehtimies ja historiantutkija kirjailijan työn ohessa. Lähes kaikki Topeliuksen teokset ilmestyivät aluksi jatkokertomuksina ruotsinkielisissä sanomalehdissä, kuten Helsingfors Tidningarissa. Topeliuksen ensimmäinen historiallinen romaani oli vuonna 1850 ilmestynyt Hertiginnan af Finland (suom. Suomen herttuatar, 1874). Tunnetumpi on kuitenkin Fältskärns berättelser (suom. Välskärin kertomuksia, 1878–1882)), moniosainen sukutarina, jonka tapahtumat alkavat 1600-luvulta.
Topelius sai vaikutteita Walter Scottin ja Hegelin tuotannosta. Scottin teoksiin Topelius oli ilmeisesti tutustunut J. L. Runebergin ja Fredrika Runebergin kautta. Hegeliläiset vaikutteet liittyvät Topeliuksella isänmaallisuuskäsitykseen ja kansankuvaukseen. Topeliuksen kirjojen piirteitä ovat isänmaallisten tunteiden liittäminen suomalaiseen maisemaan sekä uskonnon ja isänmaallisten velvollisuuksien korostaminen. Esimerkiksi Välskärien kertomuksissa korostuu eri säätyjen toimiminen yhteistyössä; puolueriidat taas kuvataan hyvin negatiivisessa sävyssä.
left|thumb|Fredrika Runeberg, ensimmäinen historiallisen romaanin kirjoittanut suomalainen nainen
Toinen varhainen historiallisen romaanin kirjoittaja oli Fredrika Runeberg. Hänen esikoisromaaninsa Fru Catharina Boije och hennes döttrar (suom. Rouva Katariina Boije ja hänen tyttärensä, 1881) ilmestyi vuonna 1858, mutta se oli ilmeisesti kirjoitettu 1840-luvulla, jo ennen Topeliuksen romaanien ilmestymistä. Runebergin toinen historiallinen romaani oli vuonna 1862 ilmestynyt Sigrid Liljeholm. Molemmissa voi nähdä vaikutteita Walter Scottilta, jonka teoksia Runeberg suuresti ihaili ja luki alkukielellä englanniksi.
Fredrika Runeberg sijoitti Topeliuksen tavoin kirjojensa tapahtumat pääasiassa Suomeen. Fru Catharina Boije och hennes döttrar kuvaa isonvihan aikoja ja Sigrid Liljeholm nuijasotaa. Topeliuksesta poiketen teosten päähenkilöiksi nousevat voimakastahtoiset naiset, jotka ylittävät aikansa sovinnaiset tavat. Kirjoissa tärkeäksi teemaksi nouseekin naisen asema, jota Runeberg tarkastelee heijastamalla oman aikansa asenteet menneisyyteen.
1870-luvulta alkaen on suomennettu Walter Scottin historiallisia romaaneja, joista ensimmäinen suomennos oli vuonna 1870 ilmestynyt Ivanhoe. Varhaisimpia suomentajia oli Suonion nimimerkkiä käyttänyt Julius Krohn. Alexandre Dumas’n historiallisten romaanien suomentaminen alkoi vuonna 1889 Kolme muskettisoturia -romaanilla. Scottin ja Dumas’n romaanit ovat säilyttäneet Suomessa suosionsa nykypäiviin asti.
Realismin varjosta
thumb|Suomenkielisen historiallisen romaanin varhainen edustaja [[Betty Elfving. Hän kirjoitti kirjansa ruotsiksi, mutta ne ilmestyivät ainoastaan suomennoksina.]]
1880-luvulla voimistunut realistinen virtaus ei suosinut historiallista romaania, mutta joitakin historiallisia romaaneja sen lopulla ilmestyi, ainakin Evald Ferdinand Jahnssonin Hatanpään Heikki ja hänen morsiamensa (1884), jota pidetään ensimmäisenä suomenkielisenä historiallisena romaanina, ja Betty Elfvingin eli Auran 1700-luvulle sijoittuva Herpmanin veljeksistä kertova Härkmannin pojat (1887). Varsinaisten historiallisten romaanien ohella ilmestyi jo 1860-luvulta lähtien Kertomuksia ihmiskunnan historiasta -sarja, josta ilmestyi uusia painoksia 1800-luvun lopulla.
1890-luvulla venäläistämisen voimistuminen innosti useita kirjailijoita kirjoittamaan historiallisia romaaneja suomalaisuuden puolustukseksi venäläistämissuuntausta vastaan. Muinaissuomalaisuudesta aihetta ammentava Santeri Ivalon Juho Vesainen (1894), J. V. Ronimuksen kuningas Sigismundin ja Kaarle-herttuan aikoihin sijoittuva Antonio Bröijer (1894), Juhani Ahon pakanallisuuden ja kristinuskon suhdetta käsittelevä Panu (1897) ja Anni Keppleruksen Pietari Brahen ajoista alkava Hovin Inkeri (1897) ovat muutamia esimerkkejä ajan historiallisista romaaneista.
1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä historiallisten romaanien määrä lisääntyi. Jo 1800-luvulla tuotantonsa aloittaneet jatkoivat tuotantoaan. Uusia historiallisen romaanin kirjoittajia olivat muun muassa Kyösti Wilkuna, jonka tunnetuin teos lienee isonvihan aikoihin sijoittuva Tapani Löfvingin seikkailut (1911–1912), monenlaisia historiallisia romaaneja kirjoittanut Jalmari Finne ja 1920-luvun lopulta alkaen lähes pelkkiin historiallisiin romaaneihin keskittynyt Lempi Jääskeläinen.
Kansallismielinen 1930-luku suosi historiallista romaania. Artturi Leinosen kolmiosainen Hakkapeliitat (1932–1934) kuvaa suomalaisen sotilaan vaiheita Ruotsin sodissa. Tatu Vaaskiven tuotanto puolestaan edustaa psykologista historiankuvausta. Hänen tunnetuin romaaninsa Yksinvaltias sijoittuu Rooman keisariaikaan; Loistava Armfelt (1938) puolestaan kuvaa 1700-luvulla elänyttä Gustaf Mauritz Armfeltiä. Heimoaatteen innoittamia Unkarista kertovia historiallisia romaaneja kirjoitti 1930-luvulla Arvi Järventaus.
Sotienjälkeinen aika
Waltarin teosten tapaista kauaksi muinaisaikoihin sijoittuvaa romaania edustaa myös Vilho Sorvari. Hänen historiallisia romaanejaan ovat muun muassa Hammurabi (1949), Karthagon merituomari (1950) ja Semiramis (1951). Aarne Haapakoski hyödynsi myös Waltarin mallia ainoaksi jääneessä historiallisessa romaanissaan Purppurantekijä (1951). Suomalaiskansallisempaan suuntaan mennyt mutta myös antiikin maailmaa kuvaavia historiallisia romaaneja kirjoittanut kirjailija on Tuure Vierros, joka on vuodesta 1959 nykypäivään asti julkaissut parikymmentä romaania.
Uudempi historiallinen romaani
1960-luvusta lähtien historiallinen romaani on muuttunut Suomessa vahvasti naisten hallitsemaksi lajiksi. Silloin aloitti historiallisten romaanin kirjoittamisen Ursula Pohjolan-Pirhonen, jonka esikoisteos Suomen herttua Juhana ilmestyi 1964. Pohjolan-Pirhonen julkaisi useita kymmeniä historiallisia romaaneja yli 20-vuotisen kirjailijanuransa aikana. Hänen romaaninsa sijoittuvat keskiajalta 1800-luvulle ja sekä Suomeen että ulkomaille ja ovat sävyltään varsin romanttisia. Päähenkilöinä on myös todellisia historiallisia henkilöitä.
Vuonna 1968 romaanilla Kartanonherra ja kaunis Kirstin aloitti kirjailijanuransa Kaari Utrio, toinen tuottelias kirjailija, jonka tuotannosta suurimman osan muodostavat historialliset romaanit. Utrion tuotannossa nousee esiin naisen asema eri historiallisina aikoina, aina keskiajan linnoista 1800-luvun säätyläispiireihin. Vaikka kirjat ovat varsin romanttisia, ne perustuvat aina realistiseen ajankuvaukseen; Utrio onkin kirjoittanut myös historiallista tutkimusta muun muassa naisen asemasta.
1970-luvulla aloitti tuotantonsa Laila Hietamies, jonka eepokset sijoittuvat yleensä Suomen lähimenneisyyteen karjalaisesta näkökulmasta tai tsaarien ajan Venäjälle. Kaari Utrion tapaan hän kirjoittaa vahvoista naisista, jotka ylittävät rajoja ja tekevät sille ajalle epäsovinnaisia asioita. Hietamies on kirjoittanut myös näytelmiä, ja hänen Hylätyt talot, autiot pihat -kirjastaan on tehty elokuva.
thumb|Muinaissuomalaisuutta historiallisissa romaaneissaan kuvaava Sirpa Tabet
Pirjo Tuominen julkaisi esikoisteoksensa Mariaana vuonna 1978 ja on siitä lähtien kirjoittanut useita kymmeniä historiallisia romaaneja, jotka sivuavat usein suomalaista teollisuushistoriaa. 1980-luvulta alkaen Enni Mustosen nimellä kirjoittanut Kirsti Manninen on yksi suosituimmista historiallisen romaanin kirjoittajista Suomessa. Hän on myös ollut kirjoittamassa televisiosarjan pohjalta tehtyä Hovimäki-sarjaa.
Jim Peterik
Jim Peterik (s. 11. marraskuuta 1950 Berwyn, Illinois) on yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä. Peterik tunnetaan parhaiten Survivorin jäsenenä. Hän myös sävelsi yhtyeen hittikappaleen ”Eye of the Tiger”, joka on Tiikerinsilmä – Rocky III -elokuvan tunnuskappale. Hän on tällä hetkellä yhtyeessä Pride of Lions.
Peterik on myös kirjoittanut kappaleita esimerkiksi Lynyrd Skynyrdille, Cheap Trickille, Sammy Hagarille, Brian Wilsonille ja REO Speedwagonille.
Ides of March
1970-luvulla Peterik kirjoitti myös useita lauluja jazz-rock-yhtye Chaselle.
Vuonna 1976 hän julkaisi sooloalbumin, Don't Fight the Feeling, ja konsertoi monien tunnettujen yhtyeiden, esimerkiksi Heartin ja Bostonin kanssa.
Survivor
Vuonna 1982 Sylvester Stallone pyysi Survivoria kirjoittamaan ja esittämään tunnusmusiikin elokuvaan Tiikerinsilmä – Rocky III. Peterik ja Frankie Sullivan sävelsivät kappaleen "Eye of the Tiger", joka pysyi kuuden viikon ajan listaykkösenä Billboard Hot 100 -listalla ja myi tuplaplatinaa. Lisäksi se toi Survivorille Grammy- ja Oscar-palkinnon. Tätä seurasi vuoden 1984 albumi Vital Signs, jossa olivat mukana Top 10 -hitit "High on You" (# 8), "The Search Is Over" (# 4) ja "I Can't Hold Back" (# 13).
Vuonna 1985 Peterik sävelsi tunnusmusiikin elokuvaan Rocky IV. Survivorin "Burning Heart" oli listakakkonen alkuvuodesta 1986.
Jim Peterik erosi Survivorista vuonna 1996.
Uusi Ides of March ja myöhemmät vuodet
Vuonna 1990 kaikki alkuperäiset Ides of Marchin jäsenet perustivat yhtyeen uudelleen. Peterikin säveltämä kappale "Vehicle" sai jälleen suosiota, kun Bo Bice esitti sen American Idol -ohjelmassa vuonna 2005.
Vuonna 2003 Peterik perusti Pride of Lions -nimisen yhtyeen Toby Hitchcockin kanssa, jatkaen kuitenkin samalla Ides of Marchissa. Peterikin uusin sooloalbumi, Above the Storm, julkaistiin vuonna 2006.
Derartu Tulu
Derartu Tulu (s. 21. maaliskuuta 1972 Bekoji) on etiopialainen kestävyysjuoksija ja olympiavoittaja.