cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Siouxit
Voitto Little Bighornissa
Kesällä 1876 tapahtuneessa Little Bighornin taistelussa kenraalimajuri George Armstrong Custer johti Montanassa yli 200-miehisen seitsemännen ratsuväkirykmenttinsä varmaan kuolemaan tietämättä mitään vastustajiensa murskaavasta sotilaallisesta ylivoimasta. Hullun Hevosen ja Gallin johtamat intiaanit tuhosivat Custerin joukot viimeiseen mieheen. Yhdysvaltain ratsuväki oli joutunut ansaan ruohikossa piileskelleiden siouxien ja cheyennien keskelle. Monet taisteluun osallistuneet intiaanit väittivät surmanneensa Custerin. Yksi tunnetuimmista "Custerin surmaajista" oli lakotojen Sadekasvo. Monia vuosia taisteluiden jälkeen päällikkö Istuvan Härän sisarenpoika Valkoinen Härkä väitti koskettaneensa Custeria ja surmanneensa tämän. Hän piirsi tapauksesta myös kuvan, mutta ei ole varmaa oliko hänen uhrinsa todellakin kenraali Custer. thumb|220px|Little Bighornin taistelun ainoa henkiin jäänyt: Comanche-niminen hevonen Custerin joukoista. Custerista tuli suuri sankari kuolemansa jälkeen ja lehdistö paisutteli hänen urotekojaan. Valkoinen väestö vaati pikaista kostoa intiaaneille ja suuria sotilasjoukkoja lähetettiin tasangoille kostamaan Little Bighornin verityöt. Intiaanien puolella nuoria sotureita ilmaantui eri reservaateista liittyäkseen Istuvan Härän johtamiin joukkoihin. Yhdysvaltain sotilaallinen ylivoima kuitenkin pakotti intiaanit antautumaan seuraavien vuosien aikana. Sotilaiden vangiksi joutunut Hullu Hevonen kuoli pistimen iskusta vatsaan vuoden 1877 syksyllä. Kanadaan paennut Istuva Härkä antautui Yhdysvaltain armeijalle 1881 ja istui kaksi vuotta sotavankina. Suurin osa hänen johtamistaan intiaaneista oli palannut omiin reservaatteihinsa. Biisonit oli metsästetty lähes sukupuuttoon ja pohjoisten tasankojen metsästäjistä ja sotureista muotoutui katkeroituneita farmareita.
Henkitanssista Wounded Kneehen
thumb|right|Kicking Bear (Potkiva Karhu). Vuosina 1889 - 1890 siouxeille paljastui reservaattielämän todellinen ankeus. Lakotojen poliittinen järjestelmä oli hajonnut, heidän uskonnolliset seremoniansa tukahdutettu, metsästykseen perustuva talous tuhottu ja lapset viety kaukaisiin kouluihin oppimaan valkoisen miehen tapoja.
Minneconjou-siouxien päällikkö Potkiva Karhu toi lakotojen keskuuteen 1880-luvun lopulla henkitanssin, joka oli lähtöisin paiuteintiaani Wovokalta Kalliovuorten länsipuolelta. . Hypnoottiseen transsitilaan joutuminen oli tanssin eräs tunnusomaisista piirteistä. Lakotat saivat Wovokan sanoman myötä osan kadottamastaan elämänhalusta takaisin ja tanssivat yötä päivää. Henkien tanssin uskottiin herättävän eloon kuolleet soturit, tuovan takaisin puhvelit ja palauttavan valkoisille menetetyt maat. Koulut tyhjenivät ja lehdet lietsoivat pelkoa väittämällä intiaanien nousevan sotajalalle Yhdysvaltoja vastaan. Viranomaiset pelkäsivät Istuvan Härän liittyvän aavetanssin aiheuttamaan hurmosliikkeeseen ja monet pitivät häntä koko uskonnollisen liikkeen alulle laittajana. Varmuuden vuoksi Istuva Härkä päätettiin vangita. Vangitseminen ei sujunut ilman ongelmia, sillä joukko hunkpapa-sotureita kävi vangitsijoina toimineiden intiaaniupseerien kimppuun. Syntyneessä kahakassa Istuva Härkä sai luodin päähänsä. Hän kuoli joulukuussa vuonna 1890. thumb|260px|Wounded Kneen verilöylyn jälkeen 1891. Henkien tanssiin osallistuneista hunkpapa- ja minneconjou-siouxeista osa pakeni Wounded Knee creekiin, jossa Yhdysvaltain armeijan joukot saartoivat heidät lumiselle preerialle ja riisuivat aseista. Erään intiaanin kädessä oleva ase laukesi vahingossa, jonka seurauksena sotilaat alkoivat ampua silmittömästi kohti antautuneita lakotoja. Edesmenneen kenraalimajuri George Custerin "kunniaksi" surmattiin lähes 300 intiaania. Tästä joukosta yli puolet oli naisia ja lapsia. Jäiselle preerialle haavoittuneina jätetyt uhrit menehtyivät kylmyyteen ja osa eloonjääneistä vietiin lähistöllä olevaan kirkkoon. "Intiaanit istuivat siellä olkien päällä. He olivat hyvin hiljaisia. Näin kurkkuun haavoittuneen pojan istuvan äitinsä sylissä. Annoin pojalle vettä ja poika tarttui mukiin kuin olisi kuolemassa janoon ja joi mutta vesi tuli kurkun haavasta ulos. Kutsuin lääkärin paikalle joka pysähtyi ovelle ja kalpeni... En ole ennen nähnyt valkoisen miehen kalpenevan intiaanien edessä... Lääkäri kertoi myöhemmin ettei ollut koskaan ennen nähnyt niin seulaksi ammuttuja naisia ja lapsia istumassa sellaisen julisteen alla mikä katosta riippui: "MAASSA RAUHA JA IHMISILLÄ HYVÄ TAHTO".
Wounded Kneen verilöylyä pidetään yleisesti 1800-luvun intiaanisotien päätepisteenä, joka lopullisesti mursi tasankointiaanien vastarinnan.
1900-luku ja nykyisyys
1970-luvulla Wounded Knee nousi uutisotsikoihin uudelleen. Siouxien Pine Ridgen reservaatin huonot olosuhteet Etelä-Dakotassa ja Yhdysvaltain rasistinen suhtautuminen heidän maansa alkuperäisiin asukkaisiin olivat ongelmien alkusyynä. Rotusyrjintä aiheutti lisääntyvää työttömyyttä, joka heijastui monien intiaanikommuunien taloudellisen aseman ahdinkona. Lisäksi reservaatissa aloitetun kaivostoiminnan yhteydessä käytetyt voimakkaat kemikaalit myrkyttivät maata ja vesiä. Ihmiset sairastuivat herkemmin ja lapsia syntyi vajaakehittyneinä. Erään oglala-siouxin murha nostatti Pine Ridgessä ja Rosebudin reservaatissa asuvien lakotojen suuttumuksen, ja aiheutti joukon mielenosoituksia. Tämä johti 71 päivää kestäneeseen Wounded Kneen valtaukseen.
Tapahtuma alkoi 27.2.1973 kun noin 200 Amerikan intiaaniliikkeen (AIM) jäsentä miehitti Wounded Kneen kylän lakotojen kansakunnan nimissä. Panttivankeja siepanneet intiaaniaktivistit ottivat haltuunsa Pyhän Sydämen katolilaisen hautausmaan ja kaivautuivat poteroihin valmiina käymään sotaa Yhdysvaltoja vastaan. Paikalle hälytetyt liittovaltion poliisit (FBI) ja raskaasti aseistetut armeijan yksiköt piirittivät hautausmaan ihmisten seuratessa tilannetta television ja lehtien välittäminä ympäri maailmaa. Valtaajien johtajat neuvottelivat FBI:n edustajien kanssa asettamillaan tiesuluilla, ja vaativat monia intiaanien kanssa tehtyjä sopimuksia rikkonutta senaattia tilille teoistaan. Aseistetut intiaaniaktivistit halusivat myös reservaatin järjestyksestä vastanneen Dick Wilsonin pikaista eroa.
Kenraali Alexander Haig, myöhemmin presidentti Ronald Reaganin ulkoministeri, määräsi armeijan osastoja poliiseiksi naamioituneina auttamaan miehityksen lopettamisessa. Presidentti Richard Nixon ja Pentagonin sotilasjohto antoivat täyden suostumuksensa kenraalille. Korkeintaan 50 kiväärin turvin aseistautuneet "miehittäjät" olivat sotilaallisessa epätasapainossa lukuisia käsikranaatteja, pariakymmentä kranaatinheitintä, 120 tarkkuuskivääriä, 16 kevyttä panssarivaunua ja kolmea helikopteria vastaan.
AIM:n nuoret valtaajat olivat kuitenkin onnistuneet tehtävässään kohdistaa Yhdysvaltain ja koko maailman ihmisten huomio siihen miten intiaaneja oli kohdeltu yli vuosisadan ajan. Wounded Kneen valtaus sai aikaan siouxien ja muiden intiaanikansojen arvostuksen lisääntymisen. Lakotojen kohdalla tämä parannus tuli rahallisten korvausten muodossa, kun Yhdysvallat suostui vuonna 1977 myöntämään vieneensä lakotoilta laittomasti Mustien vuorten alueet vastoin Fort Laramien sopimista. Lakotojen saamaksi korvaussummaksi tuli kymmeniä miljoonia dollareita.
Nykyään siouxien määrä on suurempi kuin milloinkaan aiemmin. Lakotoja on eniten, koska he alun perinkin ovat olleet väkiluvultaan suurin siouxien kansoista. Monet siouxeista puhuvat yhä omaa kieltään. Kokonaisuutena siouxien, varsinkin lakotojen tila on kuitenkin huolestuttava. Etelä-Dakotan Pine Ridgen reservaatti on eräs Yhdysvaltain köyhimmistä kunnista. Alueen rikollisuus ja jengien väliset sodat ovat huolestuttavalla tasolla. Muissa siouxien reservaateissa tilanne ei ole yhtä paha ja erilaisten hyväntekeväisyysjärjestöjen avulla koulutustasoa on saatu kohotettua. .
Pääryhmiä ja heimonimiä
thumb|260px|Ocoti Sakowin (Seitsemän neuvoston tulen sosiaalinen rakenne.) Lännestä itään: Lakotat, nakotat ja dakotat. Sioux-nimi (pienet kyyt) oli ojibwaykielinen. Siouxit itse pitivät saamaansa nimeä erittäin loukkaavana. Siouxit muodostivat keskenään "Seitsemän neuvoston tulen", joka käytännössä toimi vahvana heimoliittona. Heidät voidaan jakaa myös kolmeen pääryhmään kielen ja kulttuurin perusteella:
Siouxien kulttuurista tuli varsin epäyhtenäinen, koska he levittäytyivät niin laajoille alueille. Tullessaan tasangoille heidän kulttuuriinsa tarttui ympäristössä jo asuneiden heimojen tapoja. Siouxien riiteistä on löydetty myös paljon samankaltaisuuksia ojibwojen kanssa; näistä esimerkkinä arvostettujen parantajien Midiwinin-salaseura. Siouxeilla lienee ollut alun perin käytössään myös ojibwojen kaltainen klaanijärjestelmä, jossa jokaiselle klaanille oli jaettu erilaisia tehtäviä koko kansakunnan yhteiseksi hyväksi. Luotettavat tiedot heidän klaanisysteemistään kuitenkin puuttuvat.
Läntisimmät siouxit lakotat nousivat oman suullisen perimätietonsa mukaan "Maan alta", ja asettuivat Black Hillsin, joka muodostui heidän suureksi uskonnolliseksi keskuspaikakseen. Mustien vuorien ympäristöjä aiemmin asuttaneet kiowat joutuivat vetäytymään vuodesta 1775 lähtien kohti etelää lakotojen maahanmuuton seurauksena. Mustista vuorista tuli seuraavan sadan vuoden ajaksi siouxien Seitsemän neuvoston tulen uskonnollinen keskuspaikka, jonka valvojiksi lakotat oli valittu. Joka vuosi erilaiset uskonnolliset ja sosiaaliset tilaisuudet saivat Seitsemän neuvoston tulen syttymään monia kertoja Mustilla vuorilla.
Sukulaiset ja viholliset
thumb|320px|Siouxit sukulaisheimoineen (sinisellä pohjalla) täyttivät laajat alueet Siouxien asuinalueiden tuntumassa asustavat iowat, osaget, omahat, kansat, ja poncat olivat itsenäisiä kansoja, joilla ei varsinaisten siouxien kanssa ollut muuta yhteistä kuin kaukainen kielisukulaisuus. Heidän välinsä siouxeihin olivat vihamieliset. Varhain siouxeista erkaantuneet assiniboinet olivat niin ikään kaikkien siouxheimojen katkeria vihamiehiä. Siouxien verivihollisista voidaan mainita vielä etelän pawneet, pohjoisen creet, lännen crowt sekä idän ojibwat. Yleisesti voidaan todeta, että siouxit olivat kaikkien tasangoilla ja vuoristoissa asuvien heimojen vihollisia. Vasta 1830-luvun alussa he solmivat sotaliiton cheyennien ja arapahojen kanssa vahvistaakseen voimaansa Yhdysvaltoja vastaan.
Seremoniat
thumb|left|249px|Näyttävät [[sulkapäähineet kuuluivat tasanko-intiaanien ja eritoten siouxien kulttuuriin jo 1700-luvulla. Seuraavalla vuosisadalla sulkapäähineet yleistyivät Pohjois-Amerikan intiaanien keskuudessa kauppa-asemien välityksellä ja niistä tuli intiaanikulttuurin näkyvä tunnus.]] Suosituin siouxien tapahtumista oli Biisonitanssi, jossa kaikki osallistujat tanssivat, joidenkin pukeutuessa biisonia muistuttaviin asuihin. Piiriin asettuvat tanssijat sulkivat keskelleen biisoneiksi puetut soturit, jotka turhaan koettivat puskea tiensä ulos kehästä. Tanssi kuvasi metsästäjiä ja metsästettäviä ja oli omaksuttu Pohjois-Dakotan mandanien kulttuurista. Tämä urheilutapahtumaan verrattava tilaisuus tarjosi paljon huvia lukuisille katselijoille.
Soturiseurat
Siouxien soturiseuroilla oli paljon erilaisia tehtäviä, kuten kylien järjestyksen valvominen ja kurin pitäminen biisoninmetsästyksen aikana. Rikkureita rangaistiin ankarasti. Sodissa johtava soturiseura toimi iskujoukkona. Tavoitteena oli päästä niin lähelle vihollista ja koskettaa tätä kädellään tai erityisellä kepillä, josta käytetään ranskalaista nimitysta coup. Kyseinen teko oli yksi suurimmista rohkeuden osoituksista. Teon merkitys oli niin suuri, että tuskin kukaan uskalsi kertoa valheita urotöistään. Arvomerkkinä pidettiin kotkansulkia joihin yleensä merkittiin taistelussa surmattujen vihollisten määrä ja tapa jolla soturi oli heidät surmannut. Sulan asento päässä tai tietty leikkauskuvio kertoi coupien määrän ja/tai sen monentenako soturi oli onnistunut koskettamaan vihollista. Soturi joka onnistui ansaitsemaan kolme coup-sulkaa saattoi saada oikeuden sulkapäähineen käyttöön. Saadut coupit voitiin maalata mustina viivoina myös sotapaidan hihoihin tai säärystimiin. Soturit saattoivat taistelussa uhrautua oman heimonsa puolesta.
Myös naisilla oli omia seurojaan, mutta sotiin he eivät ottaneet osaa. Päällikköinä toimivat vain miehet, jotka eivät perineet johtajan asemaa, vaan ansaitsivat sen saavutuksillaan. Sotavankeja saatettiin kiduttaa julmasti mutta hyvin urhea vihollinen voitiin päästää vapaaksi. Kidutus oli pääasiassa naisten työtä. Nuori soturi Istuva Härkä joutui ensimmäisenä surmatyönään lopettamaan crow-naisen kärsimykset, jonka kylän naiset olivat polttamalla kiduttaneet lähes hengiltä.
Asuminen ja ulkonäkö
Siouxien eri heimot muodostivat useita eri leirikuntia, joita kutsuttiin nimellä tiospaye. Joskus nämä leirit koostuivat eri suvuista, mutta useimmiten kyseessä oli laajennettu suku, johon oli valittu sopivia ulkopuolisia heimon jäseniä asumaan tiettyyn tiospayeen. Vaikka Seitsemän neuvoston tulen muodostamat heimot oli jaettu moniin ryhmiin he säilyttivät kosketuksen toisiinsa.
Alun perin sioux-heimojen asuntoina toimivat kupolinmuotoiset puunkuorilla verhoillut wigwamit, mutta siirtyminen tasangoille toi monia muutoksia, joista eräs oli tiipii. Se oli rakenteeltaan yksinkertainen: helppo kuljettaa, pystyttää, purkaa ja pakata. Tiipiin runkona oli 3 tai 4 salkoa joiden ympärille lisättiin 12-15 lisäsalkoa joiden ympärille puhvelinnahoista koostuva suojavaate laitettiin. Periaate on lähes sama kuin saamelaisten laavu. Vaatetus vaihteli lämpötilojen mukaan. Kesällä pidettiin yleensä vain lannevaatetta ja mokkasiineja. Talvella lisättiin säärystimet, paita ja puhvelinvuota tai myöhemmin huopa. Suosittua oli kirjoa joidenkin huopien taakse helmikoristeinen koristevyö (engl. "blanket strip"). Helmi- tai piikkisianpiikeistä tehty koristeliuska oli tavallinen myös säärystimissä ja paidoissa sekä etenkin juhlissa pidettävät mokkasiinit saattoivat olla helmikirjottu pohjia myöten.
Lorenzo de’ Medici (Urbinon herttua)
thumb|Urbinon herttua Lorenzo de’ Medici, [[Rafaelin maalaama muotokuva vuosilta 1516–1519.]] Lorenzo di Piero de’ Medici, Urbinon herttua (12. syyskuuta 1492 Firenze – 4. toukokuuta 1519 Firenze) oli Medicin sukuun kuulunut italialainen mahtimies, joka oli Firenzen hallitsija vuosina 1513–1519. Hän oli Ranskan kuningatar Katariina de’ Medicin ja Firenzen herttua Alessandro de’ Medicin isä.
Elämänvaiheet
Lorenzo di Piero de’ Medicin isoisä Lorenzo de’ Medici (”Lorenzo Suurenmoinen”) ja isä Piero di Lorenzo de’ Medici olivat molemmat vuorollaan Firenzen johtajia, mutta isä Piero joutui vuonna 1494 kansannousun syrjäyttämäksi ja eli sen jälkeen maanpaossa. Lorenzon äiti oli Alfonsina Orsini.
Vuonna 1512 Espanjan tukema Pyhä liiga kukisti Firenzen tasavallan ja palautti Medicit valtaan Firenzessä. Firenzen johtoon tuli aluksi Lorenzon setä Giuliano de’ Medici, joka tukeutui veljeensä Giovanniin. Kun Giovanni vuonna 1513 valittiin paaviksi nimellä Leo X, heikoksi jäänyt Giuliano joutui luovuttamaan valtansa elokuussa 1513 nuorelle veljenpojalleen Lorenzolle. Firenzen johtajana Lorenzo halusi kasvattaa valtaansa, jota rajoittivat tasavallan ajan instituutiot ja paavin sekaantuminen Firenzen asioihin. Vuonna 1516 Leo X antoi Lorenzolle Francesco Maria I della Roverelta riistämänsä Urbinon herttuakunnan. Francesco Maria yritti ottaa sen seuraavana vuonna takaisin, mikä johti sotaan. Lorenzo haavoittui taistelussa sodan aikana.
Lorenzo nai vuonna 1517 ranskalaisen aatelisnaisen Madeleine de la Tour d’Auvergnen. Heille syntyi yksi tytär, Katariina (Caterina), josta tuli myöhemmin Ranskan kuningas Henrik II:n puoliso. Lisäksi Lorenzolla oli yhdessä mustan palvelijattaren kanssa yksi avioton poika, Alessandro de’ Medici, josta tuli myöhemmin ensimmäinen Firenzen herttua. Lorenzo kuoli vuonna 1519 vain 26-vuotiaana sairauksien riuduttamana. Hänen vaimonsa Madeleine oli kuollut vain viisi päivää aiemmin lapsivuodekuumeeseen. Lorenzon seuraajaksi Firenzen johdossa tuli hänen sukulaisensa Giulio de’ Medici, myöhempi paavi Klemens VII.
Muuta
thumb|[[Michelangelon toteuttama Lorenzo de’ Medicin hauta San Lorenzon kirkossa.]] Poliittinen filosofi Niccolò Machiavelli omisti pääteoksensa Ruhtinas Lorenzo de’ Medicille. Omistuksessa Machiavelli toivoi tämän kykenevän yhdistämään Italian asein ja karkottamaan vierasmaalaiset sotajoukot sen alueelta.
Lorenzo on haudattu Firenzen San Lorenzon kirkon Medici-kappeliin. Hänen hautamuistomerkkinsä toteutti kuvanveistäjä Michelangelo Klemens VII:n tilauksesta. Siihen sisältyy kolme Michelangelon veistämää hahmoa, joista yksi edustaa vertauskuvallisesti Lorenzoa.
Astekristologia
Astekristologia oli etenkin valistusajalta lähtien tyypillinen kristologia, jonka mukaan Kristuksen ja muiden ihmisten välillä on pelkkä aste-ero (vertaa ebionitismi). Kristuksen ominaisuudet ovat periaatteessa jokaisessa ihmisessä todellisuutena tai mahdollisuutena; Kristuksessa ne ovat vain ruumiillistuneet ylivertaisella tavalla. Kristus on marttyyri, ei pelastaja: 'synti' on jäännös taikauskon aikakaudelta.
Arnoldistit
Arnoldistit olivat 1100-luvun italialainen kristillinen oppositioliike, Arnold Brescialaisen (n. 1100–1155) aatteiden kannattajat, jotka vaativat alkukirkon puhtautta ja sen jäsenten moitteetonta ja hurskasta elämää. He tuomitsivat myös pätemättömiksi apostolista elämää elämättömien pappien sakramentit. Paavinkirkon uskoa ja oppia he eivät missään vaiheessa hylänneet (toisin kuin esimerkiksi kataarit). Arnoldisteja oli etenkin Lombardiassa.
Cosmobile
Cosmobile on helsinkiläinen indierockyhtye.
Tarina
Cosmobilen esiaste, from beyond, perustettiin jo 1990-luvulla. Perustajajäseniä olivat Tuomas Palonen (kitara, laulu), Kimmo Kivistö (rummut) sekä Jonni Kullas (basso). Cosmobile-nimi otettiin käyttöön vuonna 2000. Yhtye osallistui 2001 Spoonriver Anthology -kokoelmalevylle ja julkaisi 2002 omakustanne-EP:n nimeltä Luna. Hetken hiljaiselon jälkeen yhtye sai uuden basistin, Olli Noroviidan, ja aktivoitui uudelleen. Debyyttialbumi Travels julkaistiin vuonna 2007, julkaisijanaan Jukeboss Records. Albumi ja keikat toivat esiin entistä popimman, mutta kokeellisemman yhtyeen. Albumilta irrotettu Finger-single saavutti suosiota ja kehuja kotimaisessa mediassa.
Vuonna 2009 Cosmobile teki levysopimuksen Fullsteam Recordsin kanssa ja kakkosalbumi Making Do ilmestyi lokakuussa 2009. Albumi oli arvostelumenestys Suomessa ja valittiin yhdeksi vuoden kotimaisista levyistä mm. Helsingin Sanomissa ja Soundissa.
Vuonna 2011 Cosmobile aloitti yhteistyön nigerialaissyntyisen perkussionisti-vokalisti Ike Chimen kanssa. He julkaisivat yhteistyön tuloksena digitaalisen ilmaisjakelu-EP:n, joka sisälsi neljä Cosmobilen ja Ike Chimen yhdessä kirjoittamaa kappaletta. Kappaleissa yhdisteltiin indierockia afrikkalaisiin rytmeihin afrobeatistä highlifeen. Cosmobile ja Ike Chime esiintyivät yhdessä myös keikoilla ympäri Suomea. Syksyllä 2011 Olli Noroviita ohjasi ja editoi EP:llä julkaistuun Rough Riders -kappaleeseen videon.
Loppuvuodesta 2011 Cosmobile päätti vetäytyä määrittelemättömän pituiselle tauolle kiireistä ja muista suunnitelmista johtuen. Yhtyeen jäsenet ovat sanoneet keskittyvänsä tauon aikana muihin musiikkiprojekteihin.
Amman
Amman on Jordanian pääkaupunki sekä maan hallinnollinen, taloudellinen ja teollinen keskus. Vuonna 2015 siellä oli noin 1,8 miljoonaa asukasta. Jordanian kuninkaanlinna ja parlamentti ovat Ammanissa. Kaupungin alueella on pitkä historia, mutta varsinaisesti nykyinen kaupunki on muodostunut ja kasvanut vasta 1900-luvun aikana.
Maantiede
Amman on rakennettu kukkuloille, jotka rajatuvat idässä Ajlunvuoriin. Kaupunki on jakaantunut voimakkaasti kahtia. Itäosa on perinteinen islamilainen kaupunki ja sen liepeillä on paljon palestiinalaisten pakolaisten asumuksia. Länsiosa on vehreämpi ja siellä on kahviloita ja taidegallerioita. Kuninkaallinen palatsi on itäosassa, parlamentti länsiosassa.
Vuoden kuumimmat kuukaudet ovat heinäkuu ja elokuu, jolloin keskilämpötila on yli 25 astetta. Sadetta saadaan noin 270 mm vuodessa. Toukokuusta lokakuuhun sadetta saadaan vain muutamia millimetrejä.
Esihistoria ja antiikki
pienoiskuva|[[Filadelfeia (Palestiina)|Antiikin Filadelfeian roomalainen teatteri Ammanissa.]]
Amman on hyvin vanha kaupunki. Asutus on ollut keskittynyt wadin pohjoispuolelle, kolmionmuotoiselle ylängölle. Siellä ensimmäiset merkit asutuksesta ovat kalkoliittiselta ajalta (4000–3000 eaa.). Paikalla sijainnut Rabbath-Ammon eli Rabba oli Ammonin kuningaskunnan eli ammonialaisten muinainen pääkaupunki, joka mainitaan usein Vanhassa testamentissa. Kreikkalaisella ja roomalaisella kaudella kaupunki tunnettiin nimellä Filadelfeia (lat. Philadelphia). Antiikin ajan raunioita on erityisesti kaupungin akropoliilla. Niihin lukeutuvat muun muassa Herakleelle omistetun temppelin rauniot. Roomalaisen kauden rakennelmia, kuten suuri roomalainen teatteri, sijaitsee myös nykyisen kaupungin keskustan alueella.
Myöhempi historia
Kaupunkiin ovat jättäneet jälkensä myös Bysantin valtakunta ja Umaijadit, mutta kaupunki hylättiin kokonaan 1000- ja 1200-lukujen välillä.
Vanhan kaupungin rauniolle perustettiin uusi kyläkeskus 1800-luvulla. Sen alkuperäisiä asuttajia olivat tšerkessisiirtolaiset. Osmanien valtakunta kannusti asutuksen syntymistä Makkahiin johtavan maantien turvaamiseksi. Vuonna 1909 paikalla asui noin 2 000 asukasta. Vuonna 1903 rakennettu Hijazin rautatie auttoi kaupungin kasvua. Osmanien valtakunnan hajottua suuret osat sen hallitsemista alueista päätyivät brittien ja Ranskan haltuun. Nykyinen Jordania muodosti osan brittien hallitsemaa Transjordanian emiirikuntaa ja sen emiiri Abdullah I tarvitsi hallitsemansa alueen keskelle uuden pääkaupungin. Kehitys oli kuitenkin hidasta alueen köyhyyden vuoksi. 1920-luvulla kaupunkiin rakennettiin sen ensimmäinen sairaala ja sähköverkko. Virallisesti Ammanista tehtiin Transjordanian pääkaupunki vuonna 1928. Kaupunki säilytti asemansa Jordanian itsenäistyttyä vuonna 1948.
Ammanissa oli 21. lokakuuta 1953 mellakoita, joissa yritettiin tunkeutua Britannian suurlähetystöön ja kivitettiin Ranskan suurlähetystöä sekä amerikkalaisen avustusjärjestön rakennusta. Jordanian joukot onnistuivat palauttamaan järjestyksen.
pienoiskuva|Näkymä Ammaniin vuonna 2013. Ammanin kaupunkisuunnittelu ei pysynyt kasvavan väestön mukana. Vuonna 1890 kaupungissa asui vain 1 000 asukasta ja vuonna 1990 heitä oli jo miljoona. Kun Israel perustettiin vuonna 1948 kymmeniä tuhansia palestiinalaispakolaisia muutti kaupunkiin. Pakolaisleirit ympäröivät nykyisin sen keskustaa. Palestiinalaisleirit toimivat paljolti keskusvallasta itsenäisesti ja palestiinalaiset räjäyttivät Jordaniassa useita kaappaamiaan matkustajakoneita. Kuningas Husseinin joukot palauttivat Jordanialaisvallan vasta niin sanotun mustan syyskuun aikana vuonna 1970. Sittemmin kaupungista kehittyi paikallisen talouden keskus ja kaupunkiin syntyivät sitä nykyisin leimaavat hiljattain perustetut kaupunginosat. Nykyisin kaupunki on jakaantunut voimakkaasti rikkaaseen länsiosaan ja köyhään itäosaan.
Talous
Amman on Jordanian taloudellinen keskus. Kaupungissa harjoitettuihin teollisuuden aloihin kuuluvat elintarvike-, tupakka-, sementti-, tekstiili-, paperi-, muovi- ja alumiiniteollisuus. Kaupungissa sijaitsee Ammanin pörssi ja Arab Bankin pääkonttori.
Liikenne
Ammanin kaupunkia palvelee Kuningatar Alian kansainvälinen lentoasema noin 40 kilometriä kaupungista etelään. Akaban satamaan etelässä kulkee pohjois-etelä suuntainen maantie, minkä lisäksi länteen kohti Jerusalemia kulkee kaksi maantietä. Yksi kaupungin pääasiallisista kulkuväylistä on myös tie al-Salṭin kaupunkiin luoteessa.
Useat yksityiset linja-autoyhtiöt kuljettavat matkustajia Aqabaan.
Kaupungin sisäinen julkinen liikenne toimii bussien ja taksien avulla. Osalla takseista on kiinteä reitti ja hinta.
Koulutus, urheilu ja kulttuuri
Ammanissa toimii vuonna 1962 perustettu Jordanian yliopisto. Kaupungissa sijaitsee myös Jordanian kansalliskirjasto, sekä useita museoita.
Ammanissa pelaa kuusi jalkapallon ylimmän sarjatason joukkuetta, joista kaksi, Al-Faisaly SC ja Al-Wehdat SC, ovat voittaneet Jordanian mestaruuksia. Jordanian ralli ajetaan Ammanin ja Kuolleenmeren lähettyvillä.
Ammanissa toimiva Jordanian sinfoniaorkesteri lakkautettiin varojen puutteessa vuonna 2012, mutta se on aloittanut uudelleen yksityisen sponsorin tukemana.
Malikaapuyökkönen
Malikaapuyökkönen (Cucullia absinthii) on kaapuyökkösiin lukeutuva, melko kookas, harmaankirjava yöperhoslaji. Se on yleistynyt Suomessa huomattavasti 2000-luvun aikana.
Koko ja ulkonäkö
Malikaapuyökkönen kuuluu kookkaisiin, harmaisiin kaapuyökkösiin, mutta on selvästi kirjavampi kuin useimmat lähilajit. Etusiivet ovat vaaleanharmaat, hieman ruskeakehnäiset ja pituuteensa nähden hyvin kapeat. Munuais- ja rengastäplän alueella on selkeitä mustia pisteitä minkä lisäksi voimakkaasti tumman kehnän varjostamat sisempi ja ulompi poikkiviiru erottuvat selkeinä. Myös siiven ulkoreunassa on selkeä mustien pisteiden rivi. Takasiivet ovat vaaleat, reunoistaan tummemmat. Siipiväli 41–45 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
thumb|250px|vasen|Malikaapuyökkösen toukka maastoutuu ravintokasvinsa kukinnon joukkoon lähes täydellisesti. Malikaapuyökkösen levinneisyys Euroopan keskiosista Keski-Aasian poikki Kiinan keskiosiin ja Baikalille. Suomessa se on vanhastaan ollut lounaisrannikon ja -saariston hyvin harvinainen erikoisuus, mutta 2000-luvun aikana laji on laajentanut elinpiiriään likimain koko Pori-Imatra-linjan eteläpuolelle ja satunnaishavaintoja on tätäkin pohjoisempaa. Perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena heinäkuun alusta elokuulle.
Elinympäristö ja elintavat
Lajin elinpaikkoja ovat avoimet, hiekkapohjaiset ympäristöt ja perhosen esiintyminen on paikoittaista. Perhoset lentävät yöllä, käyvät luultavasti kukilla, ja tulevat jossain määrin myös valolle. Aikuisia perhosia tavataan vain harvoin ja yksitellen, mutta toukkia voi löytyä ravintokasvien kukinnoista suuriakin määriä. Toukkien etsintää hankaloittaa toukan ulkonäkö joka maastouttaa sen kukintoon tavattoman hyvin. Kotelo talvehtii maaperässä kotelokopan suojaamana.
Laji on Norjassa luokiteltu uhanalaiseksi.
Ravintokasvi
Vaikka toukka syökin myös malia (Artemisia absinthum), pääasiallinen ravintokasvi on pujo (Artemisia vulgaris).
Joonas Bragge
Joonas Bragge (s. 1981 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Braggen tunnetuin ja ainoaksi jäänyt rooli on Ipen osa Jarmo Lampelan ohjaamassa, huumenuorista kertovassa elokuvassa Sairaan kaunis maailma (1997).
Sairaan kauniin maailman lisäksi Braggella oli myös pieni rooli Taru Mäkelän elokuvassa Pikkusisar (1999). Hänen roolinsa kuitenkin leikattiin pois lopullisesta elokuvaversiosta. Bragge näytteli pienen roolin yhdessä Kotikadun jaksossa.
Bragge kirjoitti ylioppilaaksi 2001 ja vuodesta 2006 alkaen hän on opiskellut filosofiaa Helsingin yliopistossa. Bragge on teatterinjohtaja Reino Braggen poika.
Jääkiekkoväkivalta
200px|thumb|right|Erotuomarit yrittävät lopettaa maalin luona syntynyttä tappelua [[Ottawa Senatorsien ja Tampa Bay Lightning -joukkueen välisessä vuoden 2006 Stanley Cupin playoff-ottelussa.]] Jääkiekkoväkivalta on väkivaltaa, joka tapahtuu yleensä pelitilanteissa, jääkiekko-ottelun aikana.
Jääkiekkoväkivaltaa on yleensä tahalliset vahingoittamisyritykset ja -teot. Väkivallaksi lasketaan sääntöjen mukaan myös jääkiekkotappelut ja vaaralliset taklaukset. Jääkiekko on kontaktilaji, jossa taklaukset ovat tärkeä osa peliä, mutta pelaajien suojelemiseksi vaarallisiksi luokitellut taklaukset ovat kiellettyjä. Väkivallasta voidaan tarvittaessa antaa ankaria rangaistuksia, esimerkiksi Billy Coutu sai elinikäisen pelikiellon NHL:ään vuonna 1927, kun hän oli ottelun aikana hyökännyt tuomari Ryan O'Marran kimppuun. Kielto poistettiin kahden ja puolen vuoden jälkeen, mutta Coutu ei ikinä enää palannut NHL:ään.
Allan Loney oli ensimmäinen pelaaja, jota syytettiin murhasta. Hän nuiji Alcide Laurinin kuoliaaksi pelin aikana 14. helmikuuta 1905. Loney sanoi puolustaneensa itseään, ja syytteet alennettiin tapoksi ja hänet vapautettiin myöhemmin.
Vuoden 1987 nuorten MM-kilpailuissa Kanadan ja Neuvostoliiton joukkueet diskattiin joukkotappelun takia, kun kaikki joukkueiden pelaajat osallistuivat tappeluun.
MTV Unplugged (Ricky Martin)
Albumilla on kolme kappaletta, joita Ricky Martin ei ole aikaisemmin levyttänyt; ne ovat Tu Recuerdo, jossa vierailevat La Mari ja Tommy Torres, Pégate ja Con Tu Nombre.
Setrit
Setrit eli seetrit (Cedrus) on havupuusuku mäntykasvien (Pinaceae) heimossa. Lajit kasvavat luonnonvaraisina vuoristoalueilla Himalajan länsiosista Välimeren alueelle. Himalajalla puut kasvavat 1 500–3 200 metrin korkeudessa ja Välimerellä 1 000–2 200 metrissä.
Setrit kasvavat hitaasti, ne kukkivat vasta 30-vuotiaina ja voivat elää tuhatvuotiaiksi.
Lajit
Setrit jaetaan kasvitieteilijästä riippuen 2–4 lajiin.
Kauppakamari
Kauppakamarit ovat järjestöjä, jotka edistävät yritystoimintaa ja talouden vapautta sekä toimivat elinkeinoelämän edunvalvojina. Lisäksi kauppakamarit toimivat muun muassa lainopillisina neuvonantajina ja järjestävät koulutusta. Markkinatalouden edistämiseen perustuvilla järjestöjen kannanotoilla ja tiedotustoiminnalla vaikutetaan yleensä paikallisesti alue- ja liikennepolitiikkaan, työvoiman saatavuuteen ja koulutuskysymyksiin.
Kauppakamari-nimeä saavat Suomessa käyttää vain Keskuskauppakamarin jäseninä olevat kauppakamarit. Eri maiden väliset kauppakamarit, kuten Saksalais-Suomalainen tai Suomalais-Venäläinen kauppakamari, eivät ole kauppakamarilaissa (Kauppakamarilaki 878/2002) määriteltyjä kauppakamareita. Myöskään Nuorkauppakamarit eivät ole osa laissa määriteltyä kauppakamarijärjestelmää vaan yksityisten henkilöiden kansainvälinen kouluttautumis- ja kehittämisjärjestö. Nämä organisaatiot ovat kuitenkin saaneet erillisen luvan käyttää nimessään termiä kauppakamari.
Kauppakamarit tuottavat maksullisina palveluina neuvontaa ja koulutusta; kauppakamarien jäsenet saavat alennuksia palvelujen hinnoista. Vaikka ovatkin yksityisen sektorin toimijoita, kauppakamareilla ja Keskuskauppakamarilla on myös julkisia tehtäviä, kuten ulkomaankaupan asiakirjojen vahvistaminen ja tilintarkastusjärjestelmän ylläpitäminen (Kauppakamarilaki 878/2002).
Ensimmäiset kauppakamarit perustettiin manner-Euroopassa vuonna 1599 suojelemaan kauppiaita merirosvoilta. Alkuperäisestä toiminta-ajatuksesta on edelleen jäljellä useimpien kauppakamarien tehtäviin kuuluva kaupan vapauden edistäminen.
Kauppakamarit ovat verkottuneet maailmanlaajuisesti ja osa niistä on mukana myös esim. eurooppalaisten kauppakamarien Eurochambres järjestössä ja kansainvälisesti International Chamber of Commerce (ICC) järjestössä. Kauppakamareita on maailmalla noin 12 000. Suomessa on 19 alueellista kauppakamaria, joissa on jäseniä yhteensä lähes 18 000. Jäsenet ovat pääasiassa PK-yrityksiä; myös useimmat kunnat ja monet elinkeinoelämän kehitysorganisaatiot ovat kauppakamarin jäseniä. Suomessa kauppakamarin jäsenyys on yrityksille vapaaehtoista. Monissa maissa yritysten jäsenyys kauppakamariin on pakollista ja niissä hoidetaan myös tehtäviä, joita Suomessa hoitavat muun muassa Patentti- ja rekisterihallitus sekä Finpro.
Suomessa kauppakamarit ylläpitävät mm. LKV (laillistettu kiinteistövälittäjä) nimikkeen sekä tavarantarkastajatoimintaa. Historiallisia kauppakamarin saavutuksia ovat myös kansainvälisessä kaupankäynnissä yleisesti käytetyt Incoterms toimituslausekkeet sekä sopimusriitojen sovittelu, eli arbitraatiomenettelyt.
Teiniagentti Luna
Teiniagentti Luna (Amazing Agent Luna) on yhdysvaltalainen, Nunzio deFilippisin ja Christina Weirin käsikirjoittama ja Carmela Donezan eli Shiein piirtämä mangatyylinen, tytöille suunnattu sarjakuva. Sarjan ensimmäinen pokkari ilmestyi ensi kerran 15. maaliskuuta 2005, kustantajanaan amerikkalainen Seven Seas Entertainment. Suomeksi sarjaa kustantaa Egmont Kustannus.
Teiniagentti Lunaa on ilmestynyt viisi osaa, ja viimeinen osa päättyi siten, että tarina voisi jatkua vielä tulevaisuudessa.
Juoni
15-vuotias geenimuunneltu salainen agentti Luna saa tehtäväkseen ottaa selvää kreivi Heinrich Von Bruckenin uusimmasta hankkeesta, scion-projektista. Luna murtautuu Pariisin lähetystöön ja pääsee käsiksi kyseisiin tietoihin, jotka kaikki viittaavat YK:n ylläpitämään rikkaiden lasten lukioon, Nobeliin.
Luna lähetetään lukioon muka-tavallisena tyttöoppilaana, Luna Collinsina. Tähän tehtävään osallistuvat myös Lunan valvoja-agentti, Jennifer Kajiwara, hänen äitinään ja valtion alaisena toimiva psykiatri Andrew Collins hänen isänään.
Luna ei pääse mukaan porukoihin ja hänestä juoruillaan. Luna tapaa Oliver Riggsin, mukavan ja pikkupoikamaisen skeittaajapojan, joka ihastuu kauniiseen Lunaan ensisilmäyksellä. Luna tutustuu myös Francesca Aldanaan, joka kuului koulun suosituimpaan tyttöjengiin.
Lunan tehtävää hankaluuttaa ihastuminen kouluun saapuvaa kreivi Von Bruckenin poikaan, Jonahiin. Luna tapasi Jonahin ensimmäistä kertaa Pariisissa murtauduttuaan lähetystöön, ja Jonah muistelee tavanneensa Lunan Pariisissa. Lunan henkilöllisyys on vaarassa paljastua! Jonah tuntuu olevan kiinnostunut Lunasta, mutta väliin tunkee koulun kermaan kuuluva kaunis ja pinnallinen Elizabeth Westbrook.
Tarina on täynnä ihmissuhdekiemuroita sekä toimintaa, josta vastaa kaunis, geenimuunneltu agentti Luna.
Korsikan ralli 1980
Kilpailuun ilmoittautui 133 autokuntaa, joista 122 lähti kilpailuun ja 16 pääsi maaliin.
Rautjärven pääkirjasto
Rautjärven pääkirjasto on eteläkarjalaisen Rautjärven keskustaajamassa Simpelellä toimiva kunnankirjaston päätoimipiste. Rautjärven kunnankirjasto, johon kuuluu pääkirjaston eli Simpeleen kirjaston ohella Rautjärven asemankirjasto, on maakunnallisen Heili-kirjastokimpan osa. Etelä-Karjalan seudullisen kirjastokimpan jäsenyyden myötä rautjärveläisillä on käytössään muidenkin kirjastokimpan kirjastojen aineistovalikoima ja toimipisteet.
Rautjärven pääkirjasto on perustettu vuonna 1929. Pääkirjaston rakennus on valmistunut vuonna 1989.
Roland Garros
thumb|Roland Garros syyskuussa 1913 Roland Garros (6. lokakuuta 1888 Saint-Denis, Réunion – 5. lokakuuta 1918 Vouziers, Ranska) oli ranskalainen lentäjä ja ensimmäisen maailmansodan hävittäjälentäjä. Garrosia pidetään yhtenä ensimmäisistä hävittäjä-ässistä.
Garros syntyi Saint-Denis de la Réunionissa, Ranskan Intian valtamerellä sijaitsevassa departementissa. Garros oli opiskelemassa konserttipianistiksi, kun hän innostui lentämisestä osallistuttuaan elokuussa vuonna 1909 ensimmäiseen kansainväliseen ilmailutapahtumaan Reimsissä, Ranskassa.
Garros opetteli lentämään Alberto Santos-Dumontin suunnittelemalla Demoiselle-koneella. Jo ennen ensimmäistä maailmansotaa Garros oli kuuluisa lentäjä: vuonna 1911 hän saavutti toisen sijan molemmissa Pariisi–Rooma- ja Circuit of Europe -kilpailussa, ja vuonna 1913 hän lensi ensimmäisenä Välimeren yli Etelä-Ranskan Frejusista Tunisian Bizerteen. Seuraava vuonna Garros liittyi Ranskan armeijaan.
S.K.A.T.E.
S.K.A.T.E. on rullalautailemalla suoritettava kahden pelaajan peli. Pelissä pelaajat suorittavat vuorotellen temppuja ja toisen pelaajan on onnistuttava toistamaan se.
Roland Garros
Useiden lentotehtävien kokemusten jälkeen Garros kehitti Morane-Saulnier L konettaan asentamalla konekiväärin lentokoneen etuosaan. Koska konekivääri oli potkurin pyörivien lapojen takana, Garros asensi potkurin lapoihin metalliset suojat, jotta luodit eivät rikkoisi potkuria. Prototyyppikoneellaan 1. huhtikuuta 1915 alkaen lentänyt Garros pudotti lyhyen ajan sisällä kolmesta viiteen saksalaiskonetta ja sai mainetta taistelulentäjänä.
S.K.A.T.E.
Miten S.K.A.T.E.:a pelataan
S.K.A.T.E.-pelissä toinen pelaaja on vuorollaan 'näyttäjä', joka ensin esittää tempun ja toinen on 'vastaaja', joka toistaa sen. Vuoronsa alussa näyttäjä nimeää tempun ja sen jälkeen esittää sen. Tämän jälkeen vastaajalla on yksi yritys onnistua sen toistamisessa. Jos näyttäjä ei onnistu nimeämässään tempussa ensimmäisellä yrityksellä, siirtyy näyttövuoro suoraan vastaajalle. Jos vastaaja epäonnistuu, saa hän yhden kirjaimen sanasta 'SKATE' ja näyttövuoro vaihtuu, viimeisellä yrityksellä jos on jo kirjaimet SKAT, on kaksi yritystä. Se pelaaja, jolle ensimmäisenä kertyy viisi kirjainta, häviää pelin. Tasapuolisuuden parantamiseksi pelissä asetetaan usein rajoituksia temppuihin, joita näyttäjä saa esittää.
Roland Garros
Garros ammuttiin alas 18. huhtikuuta 1915. Hän joutui laskeutumaan saksalaisten puolelle ja jäi sotavangiksi. Hollantilainen lentokoneinsinööri Anthony Fokker ja hänen ryhmänsä tutkivat saksalaisten käsiin jääneen Garrosin koneen ja kehittivät Garrosin keksintöä edelleen suunnittelemalla laitteiston, joka keskeyttäisi konekiväärin toiminnan potkurin lavan ollessa kiväärin edessä. Saksalaiskoneet saivat tästä suurta etua ja olivat pitkän aikaa ylivoimaisia verrattuna ympärysvaltojen koneisiin.
Garros onnistui pakenemaan vankileiriltä Saksasta helmikuussa 1918. Ranskan lentolaivastoon palattuaan hän ampui alas useita viholliskoneita. Vain viikkoja ennen sodan loppua 5. lokakuuta 1918 Roland Garros sai surmansa, kun hänen koneensa ammuttiin alas.
Nykyinen Ranskan avoin tennisturnaus pelataan vuosittain Roland Garrosin nimeä kantavalla stadionilla. Stade Français -niminen klubi myi kolmen hehtaarin maa-alueen uuden tennisstadionin rakentamista varten. Yksi kaupan ehdoista oli, että stadion on nimettävä Roland Garrosin mukaan, koska hän oli ollut klubin jäsen.
Alppikimalainen
Alppikimalainen (Bombus alpinus) on pohjoinen kimalaislaji. Se on pitkäkarvainen, eturuumiiltaan musta, takaruumiiltaan oranssinpunainen tai haalistuneen keltainen. Kuningatar on pituudeltaan 20–22 millimetriä, työläinen 12–15 millimetriä ja koiras 14–16 millimetriä.
Suomessa alppikimalaista tavataan harvinaisena Pohjois-Lapin tunturirinteillä. Laji pesii etenkin vanhoissa tunturisopulin koloissa. Yhteiskuntaan kuuluu yleensä alle 50 yksilöä. Alppikimalainen ruokailee mielellään mustikan kukilla.
Laji katsotaan IUCN:n mukaan maailmanlaajuisesti vaarantuneeksi (VU). Suomessa se on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).
Suomen vesiliikenteen historia
Tämä artikkeli käsittelee vesillä liikkumisen historiaa alueella, jolla nykyisin sijaitsee Suomen valtio. Veiksel-jääkauden jälkeen Etelässä ja lännessä alue rajoittuu Itämereen. Lisäksi sisämaassa on runsaasti vesistöjä.
Vesillä liikkuminen on ollut vuosituhansia tärkeää suomalaisten esivanhemmille. Vesistöt ovat aina olleet osa suomalais-ugrilaisten elämää. Suomalais-ugrilaisten kielten alkukodin sijainti on kiistanalainen, mutta varmuudella ainakin kantasuomalaisen kielimuodon puhujat olivat kiinteästi merten piirissä ja myös liikkuivat merillä. Itämerensuomalaiset kehittyivät Itämeren piirissä, ja tunsivat myös varhain Vienanmeren. Saamelaiset ovat olleet yhteydessä Jäämereen ja Norjanmereen.
Kalastus on ollut tärkeä elinkeino kivikaudelta teollistuneeseen aikaan saakka, eikä jo varhain omaksuttu maanviljely syrjäyttänyt sitä.
Veneiden ja laivojen kehitys
Aivan ensimmäinen vesillä liikkumisen keino on ollut kopukka, sopivista puista kokoon kyhätty lautta. Kivikaudella käytettiin ruuhia, puunrungosta koverrettuja veneitä. Ruuhi ei sopinut avomerimatkoihin, sillä sen laidat olivat erittäin matalat. Ruuhilla luultavasti kalasteltiin järvillä ja rannikon lähellä.
Jo kivikauden lopulla ruuhi alkoi syrjäytyä, kun Itämeren ja luultavasti Suomenkin vesistöissä tulivat käyttöön nahkapohjaiset veneet. Nahkapohjaista venettä piti koossa puukehikko. Veneen pohjassa oli suksen muotoinen puuesine, joka suojasi herkkää nahkapohjaa vaurioilta, kun vene osui pohjaan, kiville tai rantaan. Joistain hyvin vanhoista sukseksi nimetyistä löydöistä onkin arveltu, että ne voisivatkin olla näitä veneen osia. Rautakaudella tulivat käyttöön varsinaiset puuveneet, jotka mahdollistivat pitkätkin merimatkat. Puuveneissä on puukehikko, jonka varaan laidat on tehty lankuista. Kiinnikkeinä käytettiin nauloja tai niittejä. Puuveneitä oli erikokoisia, pienimmät yhden soudettavia pienille järville, isoimmat suuria "pitkäveneitä" merimatkoihin. Ruuhia on silti satunnaisesti käytetty sisävesistöissä vielä historiallisellakin ajalla. Lautarakenteisia ruuhia on käytetty vielä 1960-luvulla Hämeen pienillä järvillä. Niitä melottiin yksilapaisilla meloilla, vain harvassa ruuhessa oli airot.
Suomen ensimmäinen lujitemuovivene valmistettiin vuonna 1955. Tämän "lasimuoviveneen" suunnitteli ja sen valmistusta johti Merivoimien Esikunnan laivanrakennustoimiston päällikkö insinöörikomentajakapteeni Teuvo Ilmari Riki. Tämän 4,27 metriä pitkän 60-kilogrammaisen veneen laidat olivat 3–4 millimetriä paksut. Veneeseen voitiin asentaa 1,1–2,2 kilowattinen (1,5–3 hevosvoimaa) perämoottori, joka antoi sille 11 km/h:n (6 solmun) nopeuden.
Viritin-vahvistin
Viritin-vahvistin (, AVR) on laite, joka sisältää radion, esivahvistimen ja päätevahvistimen toiminnot. Tyypillisesti laitteissa on liitin myös antennille. Esivahvistinosassa on liitäntöjä ulkoisesti liitettäville äänilähteille, kuten CD-soitin, levysoitin, nauhuri, televisio tai äänikortti. Esivahvistinosassa suoritetaan äänilähteen valinta virittimen ja muiden laitteeseen liitettyjen lähteiden välillä ja päätevahvistin vahvistaa signaalia, jonka jälkeen se toistetaan kaiuttimista. Nykyaikaisen viritinvahvistimen toimintoja voidaan ohjata kaukosäätimellä.
Minh Nguyen
Nguyen sijoittui 24:ksi World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksessa vuonna 2002 ja ansaitsi 40 000 dollaria. Seuraavana vuonna hän voitti ensimmäisen WSOP-rannekkeensa 1 500 dollarin seven card stud hi-lo split -turnauksessa ja oli pääturnauksen yhdestoista. Toisen WSOP-rannekkeensa Nguyen saavutti vuonna 2004, jolloin hän voitti $1,500 pot limit hold'em -turnauksen. Samana vuonna hän ansaitsi 329 975 dollaria Mark Seifin voittamassa WSOP:n 1 500 dollarin no limit hold'em -turnauksessa.
World Poker Tourilla (WPT) Nguyen on ollut seitsemäs The Doyle Brunson North American No Limit Hold'em Poker Championship -turnauksessa lokakuussa 2004 (palkintosumma 60 000 dollaria) ja kahdeksas World Poker Finalsissa marraskuussa 2005 (palkintosumma 172 800 dollaria).
Kesäkuussa 2008 Nguyenin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,0 miljoonaa dollaria.
José Azevedo
José Bento Azevedo Carvalho (s. 19. syyskuuta 1973 Vila do Conde, Porton piiri, Portugali) on aktiiviuransa lopettanut toisen polven portugalilainen ammattilaismaantiepyöräilijä. Josén isä Gabriel oli ammattilainen 1970-luvulla, ja hänet tunnettiin jo edesmenneen Joaquim Agostinhon luotettavana apuajajana. Azevedo tunnetaan loistavana kiipijänä ja varsin hyvänä aika-ajajana. Yli 10 vuotta ammattilaisena ajanutta Azevedoa pidetään Portugalin parhaana pyöräilijänä 2000-luvulla. Vaikka portugalilainen ei ole saavuttanut suurta henkilökohtaista menestystä, arvostetaan hänen pyyteetöntä apuajajan työtä äärimmäisen paljon. Azevedo on myös hiljaisen ja vaatimattoman luonteensa puolesta erittäin pidetty polkija ammattilaispyöräilijöiden keskuudessa.
Vielä vuonna 2006 hän ajoi Discovery Channel -ammattilaisjoukkueessa, mutta vaihtoi pienempään, portugalilaiseen Benfica-joukkueeseen viettääkseen enemmän aikaa vaimonsa Sonian ja tyttärensä Marianan kanssa.
Azevedon suurimmiksi saavutuksiksi isoissa ympäriajoissa voidaan laskea yhteiskilpailun viides tila Italian ympäriajossa 2001, kuudes tila Ranskan ympäriajossa 2002 sekä viides sija kahta vuotta myöhemmin samassa kilpailussa. The Ace joutui rajuun kolariin Espanjan ympäriajossa 2005, jolloin hän taisteli tosissaan kokonaiskilpailun huippusijoituksesta.
Azevedo oli uransa parhaina vuosina huipputason pyöräilijöiden apuajajana. ONCE-Eroski -joukkueessa Azevedo avusti Joseba Belokia sekä US Postal- ja Discovery Channel -joukkueissa Lance Armstrongia. Azevedo oli edellä mainittujen polkijoiden tärkein "luutnantti" vuoristoisilla etapeilla. Portugalilainen oli jo tehnyt sopimuksen Maia Milaneza -tallin kanssa loppuvuodesta 2003, mutta Lance Armstrongin henkilökohtaisesta toivomuksesta The Ace purki jo valmiina olleet pestin portugalilaistallin kanssa ja siirtyi Johan Bruyneelin johtamaan US Postaliin (nyk. Discovery Channel).
Azevedo oli viimeisenä Discovery Channel -kautenaan tallinsa kapteeni Ranskan ympäriajossa, mutta sijoittui yhteiskilpailussa vasta 19. sijalle 38.08 Floyd Landisille hävinneenä. Hän oli paras Discovery Channel -tallin polkija yhteiskilpailussa, mutta menetti mahdollisuutensa hyviin sijoituksiin jo avausviikon pitkässä aika-ajossa häviten osuuden voittaneelle Serhi Hontšarille lähes neljä minuuttia. Azevedo hävisi Pyreneitten ensimmäisellä kovalla vuoristoetapilla toiset neljä minuuttia, joten kilpailun toiselle puoliskolle portugalilainen joutui lähtemään miltei tavoittamattoman takamatkan päästä.
Azevedo muistetaan parhaiten vuoden 2004 Ranskan ympäriajosta, kun hän toimi Lance Armstrongin historiallisen kuudennen Tour-voiton tärkeimpänä tekijänä. Portugalilainen veti Pyreneillä Plateau-de-Beillen hiihtokeskukseen vievässä nousussa niin kovaa, että vain Armstrong ja Ivan Basso pystyivät seuraamaan häntä. Armstrong siirtyi etappivoitolla ratkaisevan lähelle kokonaiskilpailun voittoa. Seuraavana vuonna Armstrongin voittaessa seitsemänneksen kerran Ranskan ympäriajon, oli Azevedo huomattavasti pienemmässä roolissa. Hän ei ollut yhdelläkään vuoristoetapilla Armstrongin vahvin vetomies, vaan Jaroslav Popovytš ja José Luis Rubiera avustivat teksasilaista sitä enemmän mitä pidemmälle nousut jatkuivat.
Azevedon tavaramerkkinä on pidetty ns. pyöräilylippalakkia, jota portugalilainen käytti miltei aina ennen kuin ammattilaispyöräilyyn tuli kypäräpakko. Portugalilaisella ei ole tarkkoja tulevaisuudensuunnitelmia, kun hänen ammattilaisuransa on ohi. Azevedo pitää todennäköisenä, että hän tulee olemaan edelleen läheisesti tekemisissä pyöräilyn kanssa. Azevedon sopimus Benfica-tallin kanssa kattoi kauden 2008. Azevedo kertoi helmikuussa, että kausi 2008 jää hänen ammattilaisuransa viimeiseksi.
Dick Kazmaier
Dick Kazmaier (23. marraskuuta 1930 – 1. elokuuta 2013 ) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Princetonin yliopistossa ollessaan hän voitti vuonna 1951 sekä Heisman Trophyn että Maxwell Awardin.
Kazmaier sai NFL-varauksen vuonna 1952, mutta päätti hylätä ammattilaisjalkapallon ja luoda sen sijaan uran liikealalla. Hän on kuulunut College Football Hall of Fameen vuodesta 1966. .
Viljaympyrä
thumb|Viljaympyrä Sveitsissä. Viljaympyrä eli viljapeltokuvio on pellolle tehty kuvio, tavallisesti ympyröistä muodostettu, joka on syntynyt painamalla viljaa maata vasten. Viljapeltokuvioita on havaittu erityisesti 1970-luvulta alkaen Englannissa ja sen jälkeen monessa muussakin maassa.
Viljapeltokuvioiden on usein väitetty olevan ufojen aikaansaannoksia. Vuonna 1991 englantilainen taiteilijakaksikko ilmoitti, että he olivat alkaneet tehdä kuvioita 1970-luvulla ja saivat pian jäljittelijöitä.
Viljaympyröitä tutkivaa näennäistieteellistä alaa kutsutaan cereologiaksi. Nimen on sanottu tulevan Rooman maanviljelyn jumalattaren Cereksen nimestä.
Historia
Ensimmäisiä varsinaisia viljaympyröitä alkoi ilmestyä Englannin maaseudulle 1970-luvulla. Ne olivat aluksi yksinkertaisia mutta muuttuivat vuosien varrella monimutkaisemmiksi, jopa fraktaaleiksi. Eniten niitä nähtiin 1980- ja 1990-luvuilla. Englannin jälkeen kuvioita alettiin löytää muistakin maista.