cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tähtiaika
Tähtiajan laskeminen
Mikäli perusaikana käytetään UTC:tä, tällöin aikaan lisätään 4 min jokaisesta pituusasteesta Greenwichin nollameridiaanilta itään ja vähennetään 4 min jokaisesta pituusasteesta Greenwichin nollameridiaanilta länteen. Yksi tunti vastaa siis 15 pituusastetta. Vastaavasti yksi minuutti vastaa siis 0,25 pituusastetta eli 15'.
Syyspäiväntasauksen hetkellä tähtiaika on sama kuin paikkakunnan keskiaurinkoaika.
Genius ohjaa nuoruutta
Genius ohjaa nuoruutta on kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen suunnittelema, vuonna 1961 paljastettu suihkukaivoveistos. Se sijaitsee Turun Yliopistonmäellä, Turun yliopiston keskusaukiolla.
Veistos ja suihkukaivo kuuluivat jo arkkitehti Aarne Ervin alkuperäisiin yliopiston keskusaukeaman suunnitelmiin. Veistos tilattiin Wäinö Aaltoselta ja sen lahjoitti vuorineuvos Veli Arvonen. Veistoksen alkuperäinen nimi oli Muusan kuiskaus. Nimi kuitenkin muutettiin jo ennen teoksen paljastamista, joka tapahtui J. V. Snellmanin päivänä 12. toukokuuta 1961.
Genius ohjaa nuoruutta -veistos kuvaa naista ja nuorukaista, ja sen ympärillä on laaja suihkukaivoallas. Pronssiveistoksen korkeus on noin 300 senttimetriä. Teoksesta on myös valmistettu useita 47 senttimetrin korkuisia pienoisveistoksia.
Turun yliopiston ainejärjestön Synapsi ry:n jäsenet pesevät veistoksen vuosittain vapunaattona.
Yhdeksänhäntäinen kissa
right|thumb|250px|Nahkainen yhdeksänhäntäinen kissa. Yhdeksänhäntäinen kissa, myös kattiruoska oli Ison-Britannian laivaston noin vuosien 1500–1800 aikana käyttämä hamppuköydestä valmistettu rangaistusväline, jota käytettiin yleisimmin merimiesten rankaisemiseen ruoskimalla.
Ruoska valmistettiin purkamalla hamppuköysi, joka oli punottu yhdeksästä ohuemmasta narusta. Tässä muodossa ruoskan isku ei aiheuttanut vakavia vammoja, joten sitä käytettiin enimmäkseen lieviin rangaistuksiin. Kovemmissa tapauksissa piiskan naruihin sidottiin lyijypainot, jolloin useampi piiskan isku aiheutti jopa kuoleman. Ruoskiminen tapahtui koko miehistön nähden, jolloin saavutettiin suurin mahdollinen pelotevaikutus.
Kosmonautti (EP)
Kosmonautti on suomalaisen Folkswagen-yhtyeen EP-levy, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2006.
Kalevi Lamminen
Nils Paavo Kalevi Lamminen (22. maaliskuuta 1935 Ahlainen – 21. tammikuuta 2021 Tampere ) oli suomalainen poliitikko, joka toimi kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1987–1999 ja 2003–2007. Viimeisellä kaudellaan hän oli eduskunnan ikäpuhemies. Lamminen oli 16 vuotta puolustusvaliokunnan jäsenenä ja toimi myös kahdeksan vuotta sen puheenjohtajana. Hänen sotilasarvonsa oli majuri. Ison kokonsa vuoksi Lamminen tunnettiin lempinimellä ”Korsto”.
Jyväskylän yliopistosta vuonna 1970 erityisopettajaksi valmistunut Lamminen oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1977–1996 ja 2000–2004. Vuonna 2004 Lamminen muutti Pohjois-Savoon Kiuruvedelle puolisonsa tultua valituksi paikkakunnan perusturvajohtajaksi. Vuonna 2005 hänet valittiin Kiuruveden kaupunginhallitukseen ja 2008 kunnallisvaaleissa myös kaupunginvaltuustoon. Hän toimi Kiuruveden kaupunginhallituksen puheenjohtajana muttei asettunut ehdolle enää 2012 vaaleissa. Presidentin valitsijamiehenä Lamminen oli vuoden 1988 vaaleissa.
Kalevi Lamminen oli näkyvimpiä Suomen Nato-jäsenyyden kannattajia.
Antti Palohuhta
Antti Palohuhta (s. 1. toukokuuta 1994 Evijärvi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa Kokkolan Pallo-Veikkoja. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Kalevi Lamminen
Nuoruudessaan Lamminen oli maaottelutason lentopalloilija. Porin Pyrinnössä pelannut Lamminen edusti Suomea kuudessa A-maaottelussa vuonna 1955.
Antti Palohuhta
Liigadebyyttinsä Palohuhta teki FF Jarossa kaudella 2013 ja saman kauden aikana sai peliaikaa kaikkiaan neljässä ottelussa.
Al Martino
thumb|Al Martino Alfred Cini eli Al Martino (7. lokakuuta 1927 – 13. lokakuuta 2009) oli amerikanitalialainen laulaja ja näyttelijä.
Al Martino syntyi Philadelphiassa ja haavoittui Iwo Jimassa palvellessaan toisessa maailmansodassa. Hän nousi menestykseen singlellään ”Here In My Heart”, joka nousi brittilistan ykköseksi 15. marraskuuta 1952. Myöhempiä menestyksiä olivat muiden muassa laulut ”Spanish Eyes”, ”Volare”, ”To the Door of the Sun”, ”I Love You Because” ja ”I Love You More and More Every Day”. Hän tulkitsi myös kuuluisat laulut ”Summertime” ja ”Can’t Help Falling in Love”.
Vuonna 1964 Martino esitti elokuvan Murha asuu sydämessä (Hush… Hush, Sweet Charlotte) nimikkolaulun. Hänellä oli Johnny Fontanen rooli Kummisedässä (1972), ja hän myös esitti sen rakkauslaulun ”Speak Softly Love”. Hän palasi samaan rooliin elokuvassa Kummisetä, osa III vuonna 1990. Hän oli naimisissa.
Pharaoh’s Tomb
Pharaoh’s Tomb on Micro F/X Softwaren kehittämä tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna MS-DOSille.
Pelille on julkaistu jatko-osa Arctic Adventure (1991).
Pelaaminen
Pelaajan tulee auttaa Nevada Smithiä hänen seikkailussaan egyptiläisessä pyramidissä. Pyramideissa vastuksena ovat erilaiset ansat ja hirviöt sekä muumiot.
Peli koostuu neljästä osasta:
Pelin shareware-versio sisälsi ensimmäisen osan.
Roi Et (provinssi)
Roi Et on provinssi Isanin alueella Thaimaan koillisosassa. Provinssin pinta-ala on 8 299,4 km² ja asukasluku 1 084 985 (2010). Alueen hallinnollinen keskus on Roi Et.
Paul Ruto
Paul Ruto (s. 3. marraskuuta 1960) on kalenjin-heimon nandi-haaraan kuuluva kenialainen entinen 800 metrin juoksija ja maailmanmestari 1993 Stuttgartin MM-kisoista.
Pääasiassa Ruton juoksu-ura koostui vauhdinpitäjäjäniksenä juostuista juoksuista. Hänen MM-juoksunsa noudatti melko lailla vastaavanlaista kaavaa, kun hän meni juoksussa keulaan heti lähdössä ja veti itselleen ison kaulan, ja säilytti johtonsa maaliin saakka. Toiseksi tullut Italian Giuseppe D'Urso ja maanmies Billy Konchellah ehtivät vajaan parin sekunnin kymmenyksen päähän. Puolitoista kuukautta ennen Stuttgartin kisoja Ruto oli sijoittunut Afrikan-mestaruuskisoissa Durbanissa toiseksi Samuel Kibet Lagatin takana.
Himpulat
thumb|250px|Sarjan Himpo Himpulat (The Fimbles) on BBC:n tuottama ihmisnukkesarja, jossa seikkailevat Pom, Himpo ja Hopsu. Lisäksi Pomilla, Himpolla ja Hopsulla on ystävinään Reko-sammakko, Rolli-vaari, Lissu-lintu ja Lissun lapsi Piip.
Suomen tuotanto
Hahmojen suomalaisina ääninä toimivat Outi Alanen, Rainer Kaunisto, Kaija Kiiski, Pertti Koivula, Ilkka Merivaara ja Leena Uotila. Sarjan suomensi ja ohjasi Jertta Ratia ja Sanna Virtanen.
Nicolae Țaga
Nicolae Țaga (s. 12. huhtikuuta 1967 Avrămești, Harghita) on romanialainen soudun olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän on pituudeltaan 192 cm.
Țaga saavutti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa perämiehellisessä nelosessa ja pronssia perämiehellisessä kaksikossa. Atlantassa 1996 hän sijoittui kahdeksikkosoudussa seitsemänneksi.
Țaga voitti perämiehellisen nelosen maailmanmestaruuden 1993, ja saavutti samassa veneluokassa MM-pronssia 1999. Perämiehellisessä kaksikossa hän sai MM-hopeaa 1996 ja 2000. Kahdeksikossa hän saavutti MM-pronssia 1998 sekä sijoittui neljänneksi 1991 ja viidenneksi 1995. Yksikössä hän oli neljäs 1993. Perämiehettömässä kaksikossa hän sijoittui neljänneksi 1990.
Lloyd Ruby
Lloyd Ruby (12. tammikuuta 1928 – 23. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hänet muistetaan muun muassa Sebringin 12 tunnin ajon voitosta, jonka hän saavutti Ken Milesin (1918–1966) kanssa vuonna 1966.
Ruby osallistui useisiin Indianapolis 500 -kilpailuihin, joissa sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi, vuonna 1964. Hän kilpaili myös Yhdysvaltain Grand Prixissä 1961.
Jaak Aaviksoo
Jaak Aaviksoo (s. 11. tammikuuta 1954 Tartto) on virolainen poliitikko. Aaviksoo on liberaalikonservatiivisen Isänmaan ja Res Publican liiton jäsen. Hän toimi vuosina 2007–2011 Viron puolustusministerinä sekä vuosina 1995–1996 ja 2011–2014 maan opetusministerinä.
Akateemikko Jaak Aaviksoo on koulutukseltaan fyysikko. Hän on työskennellyt Tarton yliopistossa optiikan ja spektroskopian professorina sekä palvellut myös yliopiston rehtorina.
Aaviksoo on naimisissa ja kolmen lapsen isä. Hän puhuu sujuvasti englantia, saksaa ja venäjää.
Tausta
Aaviksoo alkoi opiskella Tarton yliopistossa fysiikkaa vuonna 1971. Hän valmistui yliopistosta vuonna 1976 cum laude -arvosanalla teoreettisen fysiikan puolelta. Vuonna 1992 hän palasi Tarton yliopistoon, tällä kertaa optiikan ja spektroskopian professoriksi. Aaviksoo toimi Tarton yliopiston rehtorina vuosina 1998–2006.
Poliittinen ura
Vuonna 1995 Aaviksoo toimi Vähin hallituksen kulttuuri- ja opetusministerinä. Vuoden 1996 alussa hänestä tehtiin Viron opetusministeri, kun kulttuuri- ja opetusministerin virat erotettiin toisistaan. Kulttuuriministerin salkun sai Jaak Allik. Tuona aikana hän oli Reformipuolueen jäsen. Aaviksoo lähti puolueesta ennen kuin hänestä tuli Tarton yliopiston rehtori vuonna 1998.
Vaaleissa Aaviksoo sai yhteensä 4 241 ääntä ja tuli valituksi Riigikoguun. Hänen puolueensa jäi vaaleissa kolmanneksi suurimmaksi ja sai 19 paikkaa, Reformipuolue 31 ja Keskustapuolue 29 paikkaa. Pääministeri Andrus Ansip, Reformipuolueen puheenjohtaja otti hallitukseensa mukaan Isänmaan ja Res Publican liiton ja Aaviksoota sovitettiin useisiin korkeisiin virkoihin, kuten Riigikogun puhemieheksi ja valtiovarainministeriksi, yllättäen hän otti puolustusministerin työn.
We (kana)
ゑ hiraganalla tai ヱ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne ovat molemmat jääneet pois käytöstä. On oletettu, että ne olisi lausuttu aiemmin. Vuonna 1946 ne korvattiin muilla merkeillä.
Alkuperä
Hiragana ゑ ja katakana ヱ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 恵.
Latinisaatio
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki- että Nihon-shiki-järjestelmissä: « we ».
Kirjoitus
thumb|right|Vetojen järjestys merkille ゑ. Hiragana ゑ kirjoitetaan yhdellä pitkällä vedolla:
thumb|right|Vetojen järjestys merkille ヱ. Katakana ヱ kirjoitetaan kolmella vedolla:
Käyttö
Nykyisin merkkejä käytetään harvoin. Eräs käyttökohde on Yebisu-olut, jonka nimi kirjoitetaan ヱビス tai ゑびす.
Paal Berg
Paal Berg (18. tammikuuta 1873 Hammerfest – 24. toukokuuta 1968 Bærum) oli norjalainen juristi ja Venstren poliitikko. Hän toimi Norjan sosiaaliministerinä vuosina 1919–1920 ja oikeusministerinä 1924–1926. Vuosina 1929–1946 hän oli Norjan korkeimman oikeuden puheenjohtaja. Berg oli keskeisessä asemassa Norjan työmarkkinalainsäädännön luomisessa, ja hän oli Norjan työtuomioistuimen ensimmäinen puheenjohtaja. Norjan miehityksen aikana hän oli yksi vastarintaliikkeen johtajista.
Pertti Laanti
Pertti Juhani Laanti (s. 24. huhtikuuta 1939 Turku) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Pertti ”Pepe” Laanti oli mukana Suomen menestyksekkäimmässä koripallomaajoukkueessa, joka osallistui Tokion 1964 olympialaisiin ja sijoittui Suomessa järjestetyissä EM-kisoissa 1967 kuudenneksi. Kaikkiaan Laanti oli mukana neljissä EM-kisoissa ja voitti kolme PM-kultaa. Suomen mestaruuden hän voitti Helsingin Kisa-Tovereitten riveissä 1964 ja 1965. SM-sarjassa hän pelasi 15 kautta, jona aikana kertyi 221 ottelua ja 2819 pistettä keskiarvolla 12,7.
195-senttinen Laanti pelasi yhteensä 132 maaottelua, joissa hän teki 875 pistettä. Helsingin Kisa-Tovereissa hän oli joukkueen kapteeni ja myös johtokunnan jäsen 1964–1972. Lisäksi hän edusti Turun NMKY:tä, Turun Rientoa ja Turun Urheiluliittoa. Hänen lapsistaan Riku Laanti on ollut koripallon maajoukkuepelaaja ja Riikka Laanti Suomen mestari. Myös Laantin tyttärenpoika Tuukka Jaakkola on koripalloilija.
Ekaterine Gabašvili
pienoiskuva|upright|Ekaterine Gabašvili Ekaterine Gabašvili (, 16. kesäkuuta 1851 Gori – 7. elokuuta 1938), omaa sukua Tarkhnišvili oli georgialainen kirjailija.
Gabašvili syntyi aatelisperheeseen Gorissa, Georgiassa, joka oli silloin osa Venäjän keisarikuntaa. Hän kirjoitti useita tunteellisia romaaneja ja tarinoita talonpoikaiselämän ja kyläkoulun opettajien suruista. 1900-luvulla hän hylkäsi kaunokirjallisuuden ja siirtyi omaelämäkerran pariin. Gabašvili tunnetaan myös yhtenä ensimmäisistä georgialaisista feministeistä ja naisten oikeuksien aktivisteista. Hän avasi vuonna 1883 koulun köyhien perheiden tytöille ja oli vuonna 1890 perustamassa Džedžili-lehteä, jonka julkaisemilla lasten tarinoilla oli merkittävä osa georgiankielisen lastenkirjallisuuden kehityksessä.
Elokuva Magdanas lurdža ('Magdanan aasi') perustuu yhteen Gabašvilin merkittävimmistä romaaneista. Sen ovat ohjanneet Tengiz Abuladze ja Revaz Tškheidze. Elokuva palkittiin vuonna 1956 Cannesin ja Edinburghin kansainvälisillä elokuvajuhlilla.
Banikane Narhawa
Banikane Narhawa on maalaiskunta Timbuktun alueen Niafunkén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Banikane sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran Bara Issan varrella 45 kilometriä Niafunkésta koilliseen. Kunnassa on 24 200 asukasta (vuonna 2009).
Banikane Narhawan kunnan pinta-ala on arviolta 830 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Niafunkén piirin Fittougan ja lännessä Soboundoun, pohjoisessa Goundamin piirin Tonkan ja Dirén piirin Tindirman sekä idässä Dirén piirin Bingan ja Gourma-Rharousin piirin Bambara Maoudén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Sen läpi virtaavat Nigerjoen haarat Bara Issa ja Issa Ber. Joen tulvat muodostavat tasangoille järviä.
Kuntaan kuuluu 43 kylää. Asukkaat ovat fulbeja, songhaita, tuaregeja, bozoja ja bambaroita.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, durra, maniokki, maapähkinä ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, vuohet, lampaat, aasit, hevoset, kamelit ja siipikarja. Bozojen tulva-aikana pyytämää kalaa myydään Moptiin. Gounambougoun kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.
Victor Westermarck
Seuraura
Westermarck aloitti jääkiekkoilun 6-vuotiaana Espoon Palloseurassa. Hän on kuitenkin varsinaisesti Jäähongan kasvatti. Westermarck siirtyi juniorina sittemmin Espoo Bluesiin. Hän vaihtoi omien sanojensa mukaan pelipaikkaansa hyökkääjästä puolustajaksi B-juniori-ikäisenä. Westermarck siirtyi 16-vuotiaana Bluesista Kiekko-Espoon B-nuoriin kaudeksi 2010–2011. Hän voitti koko B-nuorten I-divisioonan puolustajien piste- ja maalipörssin tehoilla 13+16=29. Westermarck voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden. Kaudella 2011–2012 hän pelasi sekä Bluesin B-nuorissa SM-sarjaa että Bluesin kakkosjoukkueen B-nuorissa SM-karsintoja ja I-divisioonaa. Westermarck voitti ensimmäisenä mainitussa joukkueessa kauden päätteeksi B-nuorten SM-hopeaa ja palkittiin B-nuorten SM-sarjan tehopelaajana Janne Ojanen -palkinnolla sekä valittiin tähdistökentälliseen. Kauden 2012–2013 päätteeksi hän voitti A-nuorten SM-hopeaa.
Kaudeksi 2013–2014 Westermarck siirtyi 2+1-vuotisella SM-liigasopimuksella Tapparaan. Hän sai tililleen yhden European Trophy -ottelun, mutta ei debytoinut vielä SM-liigassa. Suurimmaksi osaksi Tapparan A-nuorissa pelannut Westermarck sai kuitenkin miesten pelejä tililleen seitsemän ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Helmikuussa 2014 hän purki sopimuksensa Tapparan kanssa ja palasi loppukaudeksi kasvattajaseuransa Bluesin A-nuoriin. Westermarck voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden.
Huhtikuussa 2014 Westermarck teki vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen Bluesin kanssa. Hän aloitti kauden 2014–2015 lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa, mutta teki liigadebyyttinsä jo Bluesin kauden toisessa ottelussa 13. syyskuuta 2014 Pelicansia vastaan. Westermarck merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 2.46 minuuttia. Westermarckin liigauran avausmaali syntyi 20. marraskuuta 2014 vieraissa Vaasan Sportia vastaan. Hänet palkittiin ottelun Ilta-Sanomien yhden tähden tähtipelaajana. Yhteensä Westermarckin tulokaskausi toi 33 runkosarjaottelussa tehot 1+8=9 sekä neljässä playoff-ottelussa yhden maalin. Hän vahvisti kauden aikana myös yhdessä playoff-ottelussa Bluesin A-nuoria, jossa Westermarck voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Tammikuussa 2015 hän teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen Bluesin kanssa. Myös Bluesin SM-liigakauden 2015–2016 päätyttyä Westermarck siirtyi seuran A-nuorten vahvuuteen. Hän voitti A-nuorten SM-liigan pudotuspelien puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 3+5=8. Hän voitti kauden päätteeksi hopeaa.
Westermarck siirtyi kaudeksi 2016–2017 konkurssiin ajautuneen Bluesin tilalle perustettuun Espoo Unitediin, joka siirtyi pelaamaan Mestistä. Hän jakoi pudotuspeleissä tehoilla 3+5=8 joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Aleksi Järvisen kanssa sekä sisäisen syöttöpörssin voiton Niklas Tikkisen ja Emil Oksasen kanssa. Westermarck voitti myös Espoo Unitedin sisäisen tehotilaston lukemalla +7. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Kaudeksi 2018–2019 Westermarck siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Vaasan Sportin SM-liigajoukkueeseen. Hän teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 5+6=11. Tammikuussa 2019 Westermarck teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2020–2021 hän kärsi loukkaantumisista ja Westermarck pelasi runkosarjassa vain 37 ottelua. Maaliskuussa 2021 hän teki Sportin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Westermarck on pelannut kymmenen nuorten maaottelua.
Muuta
Westermarckin pikkuveli Felix pelasi hyökkääjänä Victorin joukkuetoverina Bluesin junioreissa ja Espoo Unitedissa. Felix pelasi omalla urallaan myös 25 SM-liigaottelua Sportissa.
Victor Westermarck valmistui ylioppilaaksi Vasa svenska aftonläroverkistä keväällä 2014.
Karl Hass
Karl Hass (5. lokakuuta 1912 Kiel, Saksan keisarikunta – 21. huhtikuuta 2004 Castel Gandolfo, Italia) oli saksalainen upseeri ja sotarikollinen. Hän oli vakooja ja SS-upseeri, joka otti osaa Italian suurimpaan verilöylyyn vuonna 1944.
Vastarintaliikkeen räjäytettyä pommin Via Rasellalla ja surmattua yli 30 SS-miestä, Kappler, Hass ja Erich Priebke vangitsivat 335 italialaismiestä, osa juutalaisia tai vasemmistoa. Kaikki vietiin Ardeatinen luolaan Rooman lähelle ja teloitettiin siellä. Joukkomurha on yksi Italian pahamaineisimmista.
Sodan jälkeen liittoutuneet vangitsivat Hassin, mutta hän ei saanut sotarikossyytteitä, vaan jopa työskenteli Yhdysvaltain tiedustelupalvelun listoilla ja vakoili Neuvostoliittoa. Herbert Kappler olikin ainoa, joka tuomittiin Ardeatinen verilöylystä vankilaan. Viimein vuonna 1994 yhdysvaltalainen televisioryhmä löysi toisen sotarikollisen Erich Priebken Etelä-Amerikasta, ja hänet lennätettiin Italiaan oikeuteen ja tuomittiin Ardeatinen murhista vankilaan. Paikalle ilmaantui myös Hass, jonka piti todistaa oikeudessa entistä SS-kollegaansa vastaan. Hän yritti kuitenkin paeta asunnostaan syöksytorvea pitkin, mutta putosi ja loukkaantui. Sairaalasta hän todisti Priebkeä vastaan, mutta menetti pakoyrityksen vuoksi oikeudellisen koskemattomuutensa. Hass tuomittiin 1998 elinkautiseen vankeuteen. Korkean ikänsä ja huonon terveydentilansa vuoksi hänet sijoitettiin kotiarestiin sveitsiläiseen vanhainkotiin.
Mallorcanpaimenkoira
Mallorcanpaimenkoira (baleaarien katalaaniksi ca de bestiar, espanjaksi pastor mallorquín) on espanjalainen koirarotu. Kotimaassaan sen populaatiokoko vuonna 2007 oli 448 yksilöä, joista uroksia 239 ja narttuja 209.
Luonne ja käyttäytyminen
thumb|left|250px Mallorcanpaimenkoira on oppivainen, rohkea, omanarvontuntoinen ja älykäs. Se on omistajalleen erittäin uskollinen, mutta ei yleensä pidä vieraista. Se ei hyväksy muita koiria ja on taipuvainen haastamaan riitaa. Sen käytös on toisinaan suorastaan arvaamatonta. Nuorena se on hyvin varautunut ja varovainen. Mallorcanpaimenkoiraa arvostetaan kotiseudullaan nimenomaan hyvänä työkoirana, ja se halutaan myös säilyttää sellaisena. Siitä ei haluta tehdä seura- ja näyttelykoiraa, koska se on aina ollut ennen kaikkea hyvä paimen- ja vahtikoira.
Alkuperä
Osa paikallisista teki myös tarkoituksella risteytyksiä muiden rotujen kanssa, jotta käyttöominaisuudet paranisivat. Kun toivottiin hyvää paimenkoiraa, narttu astutettiin saksanpaimenkoiran kanssa. Kun haluttiin hyvä vahtikoira, käytettiin mastiffiurosta.
Valitettavasti mallorcanpaimenkoiran sulautuminen muihin rotuihin on aiheuttanut sen, että puhdasrotuisia yksilöitä ei juurikaan tapaa Mallorcan ulkopuolella. Suomessa on yksi rekisteröity koira, Alankomaissa muutamia ja Yhdysvalloissa pari. Vastaavasti esimerkiksi Saksassa suuri osa kannasta on rekisteröimättömiä, taustaltaan mahdollisesti sekarotuisia koiria.
Avaruustoiminta
thumb|350px|[[Kansainvälinen avaruusasema on yksi merkittävimmistä meneillään olevista avaruustoiminnan hankkeista. Kuva on otettu avaruussukkula Endeavourista elokuussa 2007, avaruusasemasta irtaantumisen jälkeen.]]
Avaruustoiminta on yleisnimitys ihmisen toiminnalle avaruudessa, joksi yleensä määritellään kaikki yli 100 kilometrin etäisyydellä Maa-planeetasta oleva.
Lähes avaruustoiminnan alusta 1950-luvulta saakka Neuvostoliitto ja Yhdysvallat ovat suorittaneet miehitettyjä lentoja. 2000-luvulle tultaessa myös Kiina aloitti miehitetyt lennot. Intia vaikuttaa olevan seuraava. Länsi-Eurooppa ja Japani ovat olleet mukana miehitetyissä lennoissa, mutta käyttäen muiden kalustoa.
Monella maalla on oma avaruusjärjestö, joka koordinoi avaruusalusten kehitystoimintaa ja avaruustutkimusta. Merkittävä poikkeus oli Neuvostoliitto, jolla ei ollut avaruusjärjestöä aikana, jona se laukaisi avaruuteen yli 2 500 avaruusalusta muun maailman, lähinnä Yhdysvaltojen, laukaistessa noin 1 000.
Pienemmät maat toteuttavat avaruustoimintaansa kansainvälisten avaruusorganisaatioiden kautta. Tällöin avaruustoimintaa harjoittava maa ei välttämättä koskaan rakenna omaa satelliittia tai laukaisulaitteistoa vaan toimittaa kansainvälisiin hankkeisiin joitakin laitteita, ohjelmistoja tms. 1990-luvulta lähtien ensin monet Länsi-Euroopan maat, kuten Tanska ja Belgia, ja sitten monet Afrikan, Aasian ja Etelä-Amerikan maat ovat alkaneet laukaisemaan omia satelliitteja.
Maanpäällisistä observatorioista tehtävää avaruustutkimusta ei lasketa avaruustoimintaan kuuluvaksi vaan tähtitieteeseen. Avaruudessa suoritettavaa tieteellistä tutkimusta kutsutaan avaruustähtitieteeksi. Satelliittikaukokartoituksessa ja -tietoliikenteessä suurin osa toiminnasta on avaruusalusten mahdollistamaa palveluliiketoimintaa tai soveltavaa tutkimusta eikä niinkään avaruustutkimusta.
Käsitteet
Avaruustoiminta on 1990-luvulla käyttöön otettu sateenkaaritermi, jolla pyritään kuvaamaan sitä, että tieteellisen avaruustutkimuksen lisäksi avaruuteen liittyy muun muassa sotilaallista ja kaupallista käyttöä (esimerkiksi satelliittitietoliikenne). Samaa toimintaa kutsuttiin 1950- ja 1960-luvuilla avaruuden valloitukseksi, joka termi liittyi kylmään sotaan ja sen puitteissa avaruuskilpaan. Avaruuden valloitus-termin käyttö hiipui 1970-luvun alusta alkaen sekä mediassa että julkisesti rahoitetussa avaruustoiminnassa. Avaruustoiminnasta suurin osa on edelleen verovaroin rahoitettua. Useille alan yrityksille avaruusjärjestöt ovat suurimmat asiakkaat.
Rakettitekniikan kehitys
1890-luvulla venäläinen Konstantin Tsiolkovski oli julkaissut tiedelehdissä avaruustekniikan perusteoriat. 1920-luvun alussa hän ja hieman myöhemmin Romanian saksalaisiin kuuluva Hermann Oberth julkaisivat teoriat kirjoina. 1920-luvulla yhdysvaltalainen Robert Goddard teki ensimmäiset nesteajoainetta käyttävän raketin lentokokeet. Ruutirakettien historia yltää ainakin 1200-luvun Kiinaan, ja länsimaissa niiden sotilaallinen käyttö oli yleistä 1700-luvun puolivälistä 1800-luvun alkuun, jolloin tykistön kehitys ajoi niistä ohi. thumb|Bumper-5:n laukaisu Avaruustoiminnan juuret juontavat toisen maailmansodan aikaiseen asekehittelyyn. Saksa laukaisi 3. marraskuuta 1942 V2-ohjuksen kehittämiseen kuuluneen V2-A4:n. Sen on väitetty nousseen 80 km:n korkeuteen. Sodan loppuessa Yhdysvallat, Neuvostoliitto ja Yhdistynyt kuningaskunta tavoittelivat sodan hävinneen Saksan rakettitekniikan osaamista. Yhdysvallat onnistui tässä parhaiten Operaatio Paperclipin kautta ja sai Wernher von Braunin suunnittelutiimistä merkittävän tuen 1950-luvun lopulla varhaisen NASAn Redstone-, Mercury- ja 1960-luvun Apollo-ohjelmiinsa. Neuvostoliitto käytti saksalaisia insinöörejään lähinnä valmistusteknisten kysymysten konsultointiin ja venäläiset insinöörit kuten Sergei Koroljov suunnittelivat omat rakettinsa ja avaruusaluksensa omin voimin. Ranska ja Italia osasivat käyttää Saksan insinöörejä omiin tarpeisiinsa, mutta Englanti lähinnä muutamien V-2-koelaukaisujen tarpeisiin. White Sandsista 24. helmikuuta 1949 laukaistu amerikkalainen Bumper-5-raketti kohosi 393 km:n korkeuteen. Bumper-raketteja laukaistiin myöhemmin myös Cape Canaveralista. Rakettien jatkokehittely liittyi mannertenvälisten ohjusten rakentamiseen, jota tehtiin kaikissa ydinasemaissa kansallisin voimin.
Toisen maailmansodan jälkeen yhdysvaltalaiset ja neuvostoliittolaiset insinöörit kehittivät 1950-luvun alkuun mennessä R-7, Thor (Delta), Atlas-ohjukset pääosin ilman saksalaisten insinöörien tukea. Näistä ohjuksista tuli vuosikymmeniksi avaruustoiminnan selkäranka, kantoraketit.
Satelliitti avaruuteen
Avaruustoiminta lasketaan alkaneeksi 4. lokakuuta 1957, kun Neuvostoliiton miehittämätön Sputnik 1- satelliitti laukaistiin avaruuteen. R-7-raketilla laukaistu Sputnik 1 painoi noin 83 kg ja se lensi noin 250 km:n korkeudella. Satelliitissa oli 20 ja 40 MHz radiolähettimet, joiden lähettämää satelliitin telemetriasignaalin moduloimaa signaalia voitiin kuunnella kolmen viikon ajan ympäri Maata, kunnes satelliitin pattereista loppui virta. Sputnik paloi ilmakehässä 4. tammikuuta 1958, jolloin Neuvostoliitto oli jo toimittanut miehitettyjen lentojen kokeisiin liittyvän Sputnik 2-satelliitin taivaalle.
Neuvostoliiton onnistuminen ajoi Yhdysvallat lisäämään panostustaan avaruustoimintaan. Sputnikista syttynyt kylmän sodan hengessä käyty avaruuskilpa leimasi koko avaruustoiminnan alkuvaihetta. Neuvostoliitto laukaisi Sputnik 2:n 3. marraskuuta 1957. Mukana ollut Laika-koira oli ensimmäinen eläin avaruudessa. Yhdysvallat laukaisi ensimmäisen onnistuneen satelliittinsa, noin 2 kg painaneen Explorer 1-satelliitin 1. helmikuuta 1958. Explorer oli itse asiassa kuitenkin vain pieni määrä mittalaitteita kantoraketin ylimmässä vaiheessa eikä nykyisenkaltainen itsenäinen satelliitti.
Miehitetyt lennot
12. huhtikuuta 1961 laukaistu Neuvostoliiton Vostok 1 vei ihmisen ensimmäistä kertaa avaruuteen ja kiertoradalle. Avaruusalus kiersi tunnin ja 48 minuuttia kestäneen lennon aikana kerran Maan ympäri. Ensimmäisen avaruuslentäjän Juri Gagarinin lento aloitti miehitettyjen avaruuslentojen aikakauden. Yhdysvallat laukaisi 5. toukokuuta Freedom 7-avaruusaluksen ja Alan Shepardin avaruuteen mutta se ei kiertänyt Maata. Vasta Yhdysvaltain 20. helmikuuta 1962 laukaistu kolmas avaruusalus Friendship 7 ja John Glenn kiersivät Maan.
Ihminen Kuuhun
18. maaliskuuta 1965 Aleksei Leonov suoritti ensimmäisenä ihmisenä avaruuskävelyn. Jälleen Yhdysvallat oli hivenen myöhässä, sillä pari kuukautta myöhemmin 3. kesäkuuta Edward White suoritti ensimmäisen yhdysvaltalaisen tekemän avaruuskävelyn. Yhdysvaltalaiset Gemini 7 ja Gemini 6 avaruusalukset suorittivat ensimmäisen miehitettyjen avaruusalusten kohtaamisen 15. joulukuuta 1965. Alukset olivat muutaman metrin päässä toisistaan useiden kierrosten ajan. Gemini 8 suoritti ensimmäisen telakoitumisen 16. maaliskuuta 1966.
Neuvostoliiton 2. tammikuuta 1959 laukaisema Luna 1 saavutti ensimmäisenä luotaimena Kuun läheisyyden 34 tunnin lennon jälkeen. 12. syyskuuta 1959 lähetetty Luna 2 oli ensimmäinen Kuuhun osunut luotain. Neuvostoliiton 31. tammikuuta 1966 laukaisema Luna 9 laskeutui 3. helmikuuta ensimmäisenä luotaimena pehmeästi Kuuhun.
Neuvostoliitto tavoitteli kosmonauttien lähettämistä Kuuhun (katso Neuvostoliiton kuuohjelma), mutta suuren kantoraketin (N1) kehittämisen epäonnistumisen jälkeen hanke lopetettiin. Tähän saakka avaruuskilpaa johtanut Neuvostoliitto menetti johtoasemansa Yhdysvalloille, jonka Apollo-hanke oli nimenomaan tähdätty tähän propagandavoittoon. Apollo-ohjelman tavoite oli tehdä miehitetty lento Kuuhun. 16. heinäkuuta 1969 laukaistu Apollo 11 saavutti tavoitteen, kun 21. heinäkuuta klo 2.56 Neil Armstrong astui Kuun pinnalle ja lausui kuuluisuutta saaneen lauseen "That's one small step for (a) man, one giant leap for mankind." ("Tämä on pieni askel ihmiselle, suuri harppaus ihmiskunnalle."). Apollo-ohjelman lopettamisen (1975) jälkeen Yhdysvallat luopui miehitetyistä avaruuslennoista, kunnes avaruussukkula oli saatu käyttöön vuonna 1981.
Ihminen maan kiertoradalla
1970-luvulla Neuvostoliitto aloitti lennättämään Saljut-avaruusasemia, jotka mahdollistivat kosmonauttien viikon tai kahden pituisen työskentelyn maan kiertoradalla. Mir-avaruusasema 1980-luvun alusta 2000-luvun alkuun mahdollisti yli vuoden pituisen oleskelun avaruudessa ja useamman kosmonautin yhteistoiminnan avaruusasemalla.
1980-luvun alussa Yhdysvallat aloitti avaruussukkulalennot, joka mahdollisti usean astronautin oleskelun maan kiertoradalla noin kahden viikon ajan. Osassa sukkulalennoista oli 1990-luvun lopulle asti mukana Euroopan avaruusjärjestön Spacelab-laboratorio.
NASAn johtaman ISS-avaruusaseman kehitys oli hidasta, kunnes suunnitelma muunnettiin venäläisen Mir-2-suunnitelman versioksi ja suurin osa avaruusaseman moduleista tilattiin Venäjältä.
Planeettaluotaimia ja tiedesatelliitteja
Neuvostoliiton Venukseen 12. helmikuuta 1961 lähettämä Venera 1 oli ensimmäinen toiselle planeetalle lähetetty luotain mutta se epäonnistui. Ensimmäinen onnistunut planeettaluotain oli Yhdysvaltojen 27. elokuuta 1962 laukaisema Venus-luotain Mariner 2. Venera 3 törmäsi ensimmäisenä luotaimena toiselle planeetalle, Venukselle, 1. maaliskuuta 1966. 1971 Venukseen laukaistu Venera 7 laskeutui ensimmäisenä luotaimena pehmeästi ja toimintakuntoisena toiselle planeetalle. Venera 9 lähetti ensimmäiset kuvat toisen planeetan, Venuksen, pinnasta.
Yhdysvaltojen Mariner 10 lensi toistaiseksi ainoana luotaimena Merkuriuksen ohi vuonna 1974. 1965 laukaistu Mariner 4 ohitti ensimmäisenä luotaimen Marsin. Ensimmäisenä Marsiin laskeutui Neuvostoliiton Mars 3 luotain mutta ensimmäisenä kuvia lähetti Yhdysvaltojen Viking 1 laskeutuja vuonna 1976. Ensimmäinen onnistunut kulkija toisella planeetalla oli Mars Pathfinder -laskeutujaan kuulunut Sojourner vuonna 1997.
Johnson & Johnson
Yhtiön pääkonttori sijaitsee New Brunswickissä New Jerseyssä Yhdysvalloissa.
Tuotteet
Vuonna 1921 Johnson & Johnson toi markkinoille maailman ensimmäiset laastarit tuotemerkillä Band-Aid. Suomessa Band-Aid-laastareita ei enää myydä, mutta Yhdysvalloissa se on tunnettu tuotemerkki.
Avaruustoiminta
Planeettaluotaimia ja tiedesatelliitteja
Maata kiertävissä tiedesatelliiteissa ei esiintynyt suurvaltapoliittista kilpailua. Yhdysvallat toteutti näistä tiedesatelliiteista useimmat, Neuvostoliiton avaruustiede likimain päättyi 1980-luvun loppuun. Venäjä on vasta 2010-luvulla palaamassa avaruustieteen satelliittien laukaisuihin. Tällä saralla Euroopan avaruusjärjestö on noussut merkittäväksi tekijäksi. Kiina ja Intia ovat vasta 2000-luvulla kiinnostuneet avaruustieteestä (katso Kiinan avaruustoiminta, ISRO), aiemmin tietoliikenne- ja kaukokartoitus olivat niiden päätavoitteita.
Johnson & Johnson
Tuotteet
Johnson & Johnson markkinoi Yhdysvalloissa suomalaisen pörssiyhtiön Raision kehittämää kolesterolia alentavaa Benecol-margariinia.
Avaruustoiminta
Kaukokartoitus
Suurin osa satelliiteista on sotilaallisia kaukokartoitussatelliitteja eli vakoilusatelliitteja. Myös tieteellistä ja sään havainnoinnissa operatiivisia kaukokartoitussatelliitteja on tehty. Tällä alalla on tehty myös ns. kaupallisia satelliitteja, mutta asiakas on pääsääntöisesti asevoimat eli kyse on pääosin vain tiedustelusatelliitin rahoitusmallista.
Johnson & Johnson
Tuotteet
Suomessa Johnson & Johnsonin lääkkeitä markkinoi Johnson & Johnsonin tytäryritys Janssen-Cilag. Merkittäviä Janssen-Cilagin markkinoimia lääkkeitä ovat muun muassa Concerta (ADHD:n hoito), Daktarin (sienitulehdukset), Durogesic (kipulääke), Eprex (anemian hoito), Fentanyl (kipulääke), Risperdal (psykoosi-lääke) ja Reminyl (Alzheimerin tauti).
Risperdal on viime vuosina ollut kymmenen eniten myydyimmän lääkkeen joukossa sekä Suomessa että maailmalla.
Avaruustoiminta
Kylmän sodan loppupuolisko
Heinäkuussa 1975 Apollo- ja Sojuz-alukset telakoituivat toisiinsa erillisen telakointimoduulin avulla Maan kiertoradalla ensimmäisessä Neuvostoliiton ja Yhdysvaltojen välisessä yhteislennossa. Neuvostoliitolla oli lukuisia muita avaruusasemia, viimeisin niistä Mir. Yhdysvalloilla puolestaan oli Spacelab.
Johnson & Johnson
Tuotteet
Johnson & Johnsonin ilman reseptiä myytäviä lääkkeitä sekä itsehoitotuotteita Suomessa markkinoi tytäryritys McNeil. McNeilin tunnetuimpia tuotteita Suomessa ovat Nicorette (tupakanvieroitus), Neutrogena (ihonhoito), Pepcid (närästys), Bafucin (kurkkukipu), Listerine (suunhoito), Imodium (ripuli) ja Microlax (ummetus).
Vuonna 2020 yhtiö toi markkinoile SARS-CoV-2-rokotteen eli koronavirusrokotteen, jota seuraavana vuonna makkinoi sen belgialainen tytäryhtiö nimellä Janssen. Tämä rokote hyväksyttiin maaliskuussa 2021. Janssenin koronarokote korvasi AstraZenecan yli 65-vuotiaille annettavana  adenovirusvektorirokotteena lokakuusta 2021 alkaen.
Tuomio Oklahomassa opioidikriisin aiheuttamisesta
Oklahoman osavaltiossa Johnson & Johnsonille määrättiin 572,1 miljoonan dollarin sakko osallisuudesta opioidikriisin aiheuttamiseen. Syyttäjät olivat vaatineet 17 miljardia dollaria.
Avaruustoiminta
Kylmän sodan loppupuolisko
1980-luvun alussa Yhdysvallat alkoi kehittää mannertenvälisten ohjusten torjumiseen tarkoitettua avaruuteen sijoitettavaa ohjuspuolustusjärjestelmää Strategic Defense Initiativea. Se kiristi asekilpailua edelleen sillä toteutuessaan se horjuttaisi kauhun tasapainoa. Asekilpa ja kylmä sota päättyi Neuvostoliiton ja Itäblokin hajoamiseen vuonna 1989. Maanpäällistä ohjuspuolustusta ei pidetä avaruustoimintana.
Laaja
Laaja voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Avaruustoiminta
Kylmän sodan jälkeen
1990-luvulla ja 2000-kymmenluvulla avaruustoiminnan keskiöön on noussut kansainvälinen yhteistyö, josta Kansainvälinen avaruusasema on selkein esimerkki. Rahoittajina on nyt sekä Venäjä että Yhdysvallat ja niiden lisäksi Japani, Euroopan avaruusjärjestö ESA, Kanada, Italia ja Brasilia. Edelleen Kiina, Intia ja islamilaiset maat on jätetty yhteistyön ulkopuolelle. 2000-luvulla Kiina ja Intia ovat vihjanneet aikeistaan rakentaa omat avaruusasemansa. Näistä Kiinan tavoite eteni käytäntöön 2011, kun Tiangong 1 laukaistiin kiertoradalle.
2000-luvulla NASA korvaa avaruussukkulansa Orion-aluksella ja Venäjä korvaa Sojuz-avaruusaluksen Kliper-aluksella. Kumpikaan uusista miehitetyistä aluksista ei ole siivellinen alus, mutta kuitenkin ohjattava toisin kuin ballistiset kapselit.
Kuulento palasi 2000-luvun alussa NASAn suunnitelmiin, koska NASAn pääkohde Mars on katsottu liian riskialttiiksi, vaikeaksi ja kalliiksi. Miehitetty lento Kuuhun kehittäisi vastaavaa teknologiaa ja voitaisiin toteuttaa 2020-luvulla. Myös Intia ja Kiina ovat tuoneet julki aikeensa toteuttaa oma miehitetty lento Kuuhun.
Näiden lisäksi esimerkiksi Iran, Malesia, Nigeria, Brasilia, Argentiina, Koreat, Vietnam ja Thaimaa ovat hakeneet autonomisempaa asemaa omassa avaruustoiminnassa – ne joko rakentavat omia satelliitteja tai ostavat omia eivätkä enää vain osta tietoliikenne- ja kaukokartoituspalveluita länsimaisilta yrityksiltä. Monet näitä pienemmät tai köyhemmät maat ovat pyrkineet opettelemaan avaruusalusten rakentamista, esim. Viro, Algeria ja Norja ovat toteuttaneet tai vuoteen 2011 mennessä toteuttamassa mikrosatelliitin tai nanosatelliitin. Etenkin CubeSat-rakennussarjasatelliitit (1 kg, 10 cm x 10 cm x 10 cm kuutio) ovat saaneet vuoden 2000 jälkeen suuren suosion.
Arviot avaruustoiminnan kehittymisestä
Kesäkuussa 2011 yhdysvaltalainen konsultti arvioi, että vuoteen 2025 mennessä (15 vuodessa) laukaistaan 1600 satelliittia tai muuta avaruusalusta. Tämä merkitsisi 110–120 laukaisua vuodessa – koska luvussa on mukana mm. Cubesatit, skenaario on ainakin länsimaisten avaruusteollisuusyritysten liikevaihdon suhteen pikemminkin laskeva kuin nouseva. Liikevaihto olisi 250 miljardia dollaria 15 vuodessa eli noin 155 miljoonaa dollaria per satelliitti. Raportti arvioi tietoliikennesatelliitteja jälleen rakennettavan liian paljon kuten 1960-luvun lopun jälkeen on jokaisena vuosikymmenenä on tehty.
2000-luvun alussa arvioitiin, että koko maailman julkisen sektorin ja yksityisen sektorin avaruustoiminnan suuruus olisi rahassa mitattuna vuosittain noin 100 miljardia euroa. Vuonna 2009 vastaava arvio on 120–180 miljardia dollaria. Tästä luvusta noin puolet on eri avaruusjärjestöjen ja eri asevoimien avaruustoimintaa. Vuoden 2010 alussa esitettiin englantilainen arvio, jonka mukaan globaali avaruusteollisuus on kasvattanut liikevaihtoaan 9%/vuodessa kymmenen vuoden ajan. . Vaikka satelliittien rakentamisen osuus kokonaisavaruustoiminnasta on murto-osa, 9 %:n vuosikasvu ei sovi länsimaiden avaruusbudjetteihin ja tietoliikennesatelliittien tilausvolyymeihin.
Julkisen sektorin avaruustoiminta
Vuonna 2008 Euroconsultin arvion mukaan julkisen sektorin avaruuspanostus oli 62 miljardia dollaria, joka on suurempi luku kuin koskaan ennen. Merkittävä osa tästä johtuu Venäjän, Intian ja Kiinan sekä Aasian, Etelä-Amerikan ja Afrikan panostusten kirjaamisesta tilastoihin, jotka pitkään seurasivat vain EU:n ja Yhdysvaltain suhteellisen stagnanttia tilannetta. Dollarin vaihtokurssin lasku on saattanut vaikuttaa EU-alueen panostusten dollarimääräiseen kasvuun euromääräisten panostusten kasvaessa paljon vähemmän. Vuonna 2008 sotilaallisen avaruustoiminnan arvioitiin olleen vain 29 miljardia dollaria, joka ei juuri kata kuin Yhdysvaltain sotilaallisen avaruustoiminnan. Eri valtiot ovat tilanneet siviili- tai sotilaskaukokartoitussatelliitteja 6,7 miljardilla dollarilla ja tietoliikennesatelliitteja 6,6 miljardilla dollarilla. Paikannussatelliitteihin arvioidaan vuonna 2008 panostetun 2,6 miljardia dollaria. Miehitettyjen avaruuslentojen panostus oli vuonna 2008 11,7 miljardia dollaria avaruussukkulalentojen kattaessa valtaosan tästä summasta.
Dollari on 2000-luvulla devalvoitunut voimakkaasti, mikä aikaansaa tilastoihin nousuja muille maille. Avaruustoiminta on pääosin eri maiden julkisella rahoituksella toteutettua ja kilpailu on yleensä rajoitettu vain ko. maan yrityksille. Sisämarkkinalla ei valuutan arvon vaihtelu ole kovin merkityksellistä.
Kaupallinen avaruustoiminta
Kaupallinen avaruustoiminta koostuu mm. satelliittien ja kantorakettien valmistuksesta. Usein satelliittien tilaaja on jokin valtio ja rakettien valmistuksessa valtioiden tilaukset ovat vielä suuremmassa roolissa. Lisäksi koska varsinkin rakettitekniikka on varsin pitkälti myös sotatekniikka koskee avaruuslaitteita merkittävä määrä sääntely ja vientirajoituksia.
2005 tilattiin yhteensä 20 tietoliikennesatelliittia seitsemältä niitä valmistavalta yhtiötä. Vuonna 2006 laukaistiin 107 satelliittia. Myös mikrosatelliittien määrä oli kasvussa – yksi kantoraketti voi laukaista 10–20 satelliittia, joiden toiminta-aika ja toimintakyky ovat kuitenkin alhaisia isompiin satelliitteihin verrattuina. Vuonna 2006 laukaistujen satelliittien arvo oli 9,4 miljardia dollaria. Loppu liikevaihdosta tai muusta avaruustoiminnan volyymistä tulee satelliittien tuottaman hyödyn lisäarvosta maan päällä, josta valtaosa on satelliittitelevisioyhtiöiden ja merkittävä osa tietoliikenneyhtiöiden (puhelut ja Internet) liikevaihtoa.
Toisinaan puhutaan myös avaruussegmentin liikevaihdosta ja maasegmentin liikevaihdosta. Esimerkiksi satelliittipaikannuksessa avaruussegmentti on valtioiden ylläpitämää ja kaupallinen osuus on satelliittien tilaus avaruusteollisuudelta. Paikannuspäätelaitteiden tuotanto ja myynti on kymmenien miljardien eurojen liiketoimintaa, mutta harva päätelaitevalmistaja mieltää itseään avaruusalan yritykseksi. Satelliittitietoliikenteen antennien myynnissä jopa loppukäyttäjä mieltää satelliittitekniikan osuuden – antenni on suunnattava taivaalle kohti satelliittia.
Usein tuotoiksi lasketaan nk. välillisiä hyötyjä eli esimerkiksi tarkkojen satelliittimittausten ansiosta tarkempien sääennusteiden avulla laskennallisesti arvioituja hyötyjä tai vähempiä menetyksiä.
Vuoden 2008 laman alun jälkeen yhä suurempi määrä kaupallisista tietoliikennesatelliiteista on rahoitettu isojen maiden (Yhdysvallat, Ranska jne.) vientiluotoilla tai siten, että valtio tilaa entistä suuremmilla summilla kaukokartoitussatelliittien kuva-aineistoa, joka näyttää kaupalliselta palvelutoiminnalta, mutta myös subventioilta. Vuonna 2010 tietoliikenneyritykset tilasivat 26 satelliittijärjestelmää, johon kuuluvat Iridium Nextin (81 satelliittia) tilaus Thales Alenia Space -yhtiöltä ja Globalstarin tilaukset. Molemmat ovat Ranskan julkisen sektorin luototuksen (Coface) aikaansaamia. Yhdysvaltain Export-Import Bank of the United States mahdollistaa vastaavasti mm. Amazonas 3-tietoliikennesatelliitin rakentamisen espanjalaiselle Hispasat-operaattorille.
Kantorakettien markkinatilanne vuonna 2005
thumb|250px|[[Delta II aamunkoitteessa.]] Vuonna 2005 tehtiin yhteensä 53 satelliittilaukaisua, joissa oli käytössä neljä ukrainalaista, viisi EU:n, kuusi aasialaista, 12 yhdysvaltalaista ja 25 venäläistä kantorakettia.
Vuonna 2008 tehtiin 67 laukaisua, joista 75 % teki Venäjä, Ukraina ja Aasia. Tässä on tapahtunut merkittävä muutos 1990-luvun lopun tilanteeseen, jolloin kylmän sodan aikaiset ostorajoitukset olivat voimassa länsimaissa ja toisaalta Aasian avaruustoiminta oli vielä pienehköä ja rajoittui kansalliseen toimintaan.
Keväällä 2012 Venäjä ilmaisi aikeensa vetäytyä Ukrainan Dnepr-rakettiohjelmasta ja päättää myös Kazakstanin kanssa yhteisen avaruusohjelmansa. Kyse voi olla taktisista kiistoista, mutta Baikonurista Venäjä on valmis luopumaan, kun sen korvaava avaruuskeskus on rakennettu Venäjän federaation alueelle (joka vie vielä vuosia). Ukrainan Dnepr-raketti voi olla nouseva kilpailija piensatelliitimarkkinoilla ja koska se perustuu suurelta osin venäläisiin osiin, Venäjän on suhteellisen helppoa poistaa kilpailija markkinoilta.
Julkisen sektorin siviiliavaruustoiminta
Institutionaalinen siviiliavaruustoiminta on tyypillisesti kansallisen tai kansainvälisen avaruusjärjestön toteuttamaa ja kattaa seuraavat toiminnot:
Laukaisukeskukset ylläpidetään valtioiden budjeteista
Kustannus- ja aikatauluongelmien hallinnan vaikeus
Institutionaaliset avaruusohjelmat ovat usein maksaneet huomattavasti enemmän kuin alun perin on budjetoitu, esim. Apollo, Hubble, Avaruussukkula. 1970-luvun alussa Nixonin hallinto keskeytti NASAn aikeet Apollo-ohjelman jatkamiseksi kuulennoista ja Apollo-Sojuz-yhteislennosta eteenpäin, mutta kompensaationa NASA sai luvan aloittaa Avaruussukkulan toteutuksen. Sen kehitys kesti aiottua kauemmin, projektin vuosikustannus piti rajoittaa, jottei se olisi estänyt NASAaa tekemästä muutakin. ESA keskeytti 1995 Hermes-sukkulansa kehittelyn alkuvaiheeseen ja rajoitti mm. avaruustiedelentoihin panostettavaa rahoitusta.
Vuonna 2010 Yhdysvalloissa NOAAn ja Yhdysvaltain puolustusministeriö yhteinen NPOESS-sääsatelliittiohjelma keskeytettiin. Yhteistyön piti alentaa kuluja, mutta kun näin ei käynyt, Nortgrop-Grummanin urakka keskeytettiin. Pian sen jälkeen Bushin hallinnon aloittama Constellation kuu-ohjelma keskeytettiin – kulut olivat olleet 9 miljardia dollaria ja tuloksina rakettimoottorien koepolttoja. Ohjelma oli jäänyt vuosia aikataulustaan jälkeen.
Yhdysvaltain ilmavoimien Boeingilta tilaama WGS-tietoliikennesatelliitti maksaa vuoden 2010 alun arvion mukaan 25 % enemmän kuin sen piti. 15 % kustannusylitys pitää Nunn-McCurdy-lain mukaan ilmoittaa Kongressille ja 25 % kustannusylitys vaatii avaruusohjelman rahoituksen uudelleenhyväksymisen Kongressissa.
Euroopassa Galileon neljä ensimmäistä paikannussatelliittia maksoivat likimain kaksin verroin suunnitellun summan. Pääsarjan tuotanto siirrettiinkin vuoden 2010 alussa Astrium GmbH-yhtiöltä OHB-yhtiölle. Yhdysvaltojen ilmavoimille Boeingin toteuttama GPS 2F-versio on maksanut enemmän ja oli maaliskuussa 2010 myöhässä aikataulustaan. GPS III:n toteuttajaksi onkin valittu Lockheed Martin.
Alan inflaatiota 2000-luvulla kuvaa Yhdysvaltain ilmavoimien tilaama system AEHF-tietoliikennesatelliitti. Kolmannen satelliitin valmistuksen hinta oli 939 miljoonaa dollaria, kun puolustusministeriö perui T-sat-ohjelman, joka oli jatkoa AEHF-satelliittiohjelmalle. Neljännen satelliitin hinta nousi kahteen miljardiin dollariin. Hinnanmääräytymisperiaate näyttää olevan yhtiöiden rahantarve, jos tuloja ei saavu uusien kehitysohjelmien muodossa, olemassa olevien ohjelmien satelliittien hintoja nostetaan. Alan mieltäminen strategiseksi turvallisuusalaksi mahdollistaa poliittisen päätöksentekijöiden ajamisen tilauspakkoon, koska yritysten tulojen vähentäminen ajaa tehtaat alas nopeasti. Pahempi kustannusylitys liittyy NASAn JWST-teleskooppiin – Northrop-Grumman laskuttaa sen toteuttamista 1,8 miljardin dollarin sijasta yli 6,5 miljardia dollaria.
Sotilaallinen avaruustoiminta
Sotilaallinen avaruustoiminta kattaa vakoilusatelliitit, ohjushyökkäysten ennakkovaroitussatelliitit (esimerkiksi DSP-satelliitit) ja esimerkiksi Strategic Defense Initiative-aloitteen. Sen lisäksi sotilaalliseen avaruustoimintaan kuuluu suuri määrä tietoliikennesatelliitteja (esimerkiksi USAFin UHF-alueen satelliitit) ja sääsatelliitteja (esimerkiksi USAFin DMSP-ohjelma). Vuoden 2010 aikana Yhdysvaltain presidentti keskeytti USAFin, NOAAn ja NASAn yhteisen NPOESS-sääsatelliittiohjelman kustannusylitusten vuoksi. Sukkulan poistuminen vuonna 2011 pienentää piilotettua sotilaallista avaruusohjelmaa, sukkuloiden ohjaajat olivat pääsääntöisesti asevoimilta lainassa olevia NASA-astronautteja. Yhdysvaltain ilmavoimilla ei ole – ainakaan julkisesti – merkittäviä satelliitteja kehittäviä ohjelmia – DSP:n korvaavat SBIRSit ovat tulossa laukaisuvaiheeseen, AEHF-tietoliikennesatelliitti on tuotannossa ja sen kustannukset ovat kasvaneet kymmeniä prosentteja.