cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Syyskuun 11. päivän terroriteot
Terroriteot
Terrori-iskujen vuoksi World Trade Centeristä sortui kolme rakennusta. Vaikka Etelätorniin iskettiin myöhemmin kuin Pohjoistorniin, se sortui aikaisemmin. Etelätorni sortui 56 minuuttia törmäyksen jälkeen, kello 9.59, yhdeksässä sekunnissa, ja Pohjoistorni sortui kello 10.28, tunnin ja 42 minuuttia törmäyksen jälkeen 11 sekunnissa. Kun lentokoneet törmäsivät torneihin, kerosiini syttyi räjähdysmäisesti tuleen ja levisi ilmaan ja rakennuksiin. Voimakas tulipalo tuhosi kantavien teräsrakenteiden paloeristeen, ja niiden lujuus ja kantavuus heikkeni kuumuuden vuoksi huomattavasti. Kun teräspilarit vääntyivät, lattiat painuivat notkolle ja vetivät ulkokehän pilareita sisäänpäin. Silloin sisäkehän pilareihin kohdistui niin kova rasitus, että niiden liitokset eivät enää kestäneet ja rakennukset alkoivat sortua. Etelätorni sortui Pohjoistornia nopeammin, koska siihen osunut lentokone tuhosi jo törmäyksessä enemmän kantavia rakenteita kuin Pohjoistornissa. Kun Pohjoistorni sortui, WTC 7:n eteläinen julkisivu vaurioitui ja rakennuksessa syttyi useita tulipaloja. NISTin vuonna 2008 julkaisemien tulosten mukaan WTC7:n sortuminen johtui useiden kerrosten laajuisten, sinänsä tavanomaisten mutta kontrolloimattomien tulipalojen aiheuttamasta runkorakenteiden pettämisestä. Välipohjien teräksisten tukirakenteiden ja palkkien kuumeneminen aiheutti NISTin mukaan poikkeuksellisen tapahtuman, tärkeän rakenteellisen pilarin pettämisen rakenteiden lämpölaajenemisen vuoksi. Tällöin nopeasti etenevä vaurio aiheutti koko rakennuksen romahduksen.
Tähtitalvikki
Elinympäristö
Tähtitalvikkia viihtyy varjoisissa, tuoreissa metsissä, korvissa ja puronvarsilla. Kasvupaikat ovat usein lähdeperäisillä tai laidunnetuilla paikoilla.
Syyskuun 11. päivän terroriteot
Terroriteot
Arlingtonissa lentokone törmäsi lähes maanpinnan tasalla Pentagonin länsiseinään, jolloin uloimman kehän kaksi ensimmäistä kerrosta tuhoutuivat, ja noin 20 minuutin kuluttua kaikki viisi kerrosta sortuivat seitsemän pylväänvälin leveydeltä. Rakennuksessa syttyi välittömästi useita tulipaloja.
Tähtitalvikki
Käyttö
Tähtitalvikkia on aikaisemmin käytetty kansanlääkinnässä parantamaan vuotavia ja tulehtuneita silmiä.
Syyskuun 11. päivän terroriteot
Terroriteot
Lentoliikennettä rajoitettiin nopeasti iskujen vuoksi. Kello 9.08 Yhdysvaltain ilmailuhallinto FAA kielsi kaikkien sellaisten koneiden lentoonlähdön, joiden piti lentää New Yorkin tai sen lähialueen ilmatilassa. Kielto laajennettiin koskemaan kaikkia siviilikoneita koko maassa kello 9.26 ja Yhdysvaltain ilmatila suljettiin kello 9.45. Kaikki ilmassa olleet 4 500 lentokonetta määrättiin laskeutumaan lähimmälle lentokentälle mahdollisimman pian. Ilmatila oli tyhjä siviilikoneista kello 12.15. Yhdysvaltoihin tulossa olleet koneet joutuivat joko kääntymään takaisin tai etsimään laskeutumispaikan jostain muualta, enimmäkseen Kanadasta.
Tiedotusvälineet lähettivät koko päivän vahvistamattomia ja usein ristiriitaisia uutisia. Esimerkiksi uutistoimisto Associated Press välitti uutisen autopommista, joka oli räjähtänyt ulkoministeriön luona. CNN raportoi Washington Mallin puistossa syttyneestä tulipalosta. Viranomaiset luulivat myös Delta Airlinesin lentoa 1989 kaapatuksi, mutta kone laskeutui lopulta turvallisesti Clevelandin lentokentälle. Useat televisiokanavat, mm. CNN, raportoivat räjähdyksistä WTC-torneissa iskujen aikaan.
New York
Kaikista uhreista vain 160−190 oli ollut törmäysalueen alapuolella. New York Times mainitsee, että ainakin 18 ihmistä pystyi pakenemaan Etelätornissa törmäysalueelta tai sen yläpuolisista kerroksista, koska yksi porraskäytävä säilyi ehjänä. Pohjoistornissa ei tiedetä kenenkään selvinneen hengissä 91. kerroksesta tai sen yläpuolelta.
Lentokoneen törmätessä Pohjoistorniin satoja ihmisiä kuoli välittömästi. Sadat muut jäivät loukkuun, koska rappukäytävät tuhoutuivat kulkukelvottomiksi 92:sesta kerroksesta ylöspäin. Ihmisiä juuttui myös hisseihin. Monet ihmiset hyppäsivät ikkunoista savun ja kuumuuden vuoksi ja kuolivat pudottuaan maahan tai matalampien rakennusten katoille. USA Today -lehden arvion mukaan hyppääjiä oli vähintään kaksisataa. Tornissa työskentelevillä ihmisillä oli virheellinen käsitys, että heidät olisi voitu evakuoida helikoptereilla, joten jotkut loukkuun jääneet pyrkivät katolle. Pelastuslennot eivät kuitenkaan kuuluneet evakuointisuunnitelmiin ja katoille vievät ovet oli lukittu. Helikopterit eivät olisi muutenkaan voineet laskeutua katoille savun, kuumuuden ja katolle kiinnitettyjen laitteiden vuoksi.
Helmikuussa 2005 viranomaiset ilmoittivat, että World Trade Centerin uhreista on pystytty tunnistamaan vajaat 1 600 ja tunnistustyöt lopetetaan. Noin 1 100 uhria ei pystytty tunnistamaan, ja viranomaisilla on hallussaan noin 10 000 luu- ja kudosjäännettä joita ei ole voitu yhdistää kehenkään henkilöön. Ruumiiden jäänteitä löydettiin Deutsche Bankin konttorin purkutöiden yhteydessä syyskuussa 2005 ja lisää vielä syyskuussa 2006 ja kesällä 2010. New York Postin mukaan kauimmaiset jäänteet uhreistä löydettiin 346 metrin päästä WTC-aukion keskipisteestä.
Arlington
Arlingtonissa sai surmansa 125 ihmistä Pentagonin rakennuksessa ja 64 kaapatussa lentokoneessa. Uhreista 55 oli armeijan työntekijöitä. Iskun jälkeen tehdyissä tutkimuksissa kuolleiden jäännöksiä löytyi vain ensimmäisestä ja toisesta kerroksesta, mutta on todennäköistä, että sortuneella alueella uhreja on ollut myös ylemmissä kerroksissa. Noin kolmannes kuoli törmäyksessä ja toinen kolmannes tulipaloissa, ja loppujen kuolinsyy oli törmäyksen ja tulipalon yhteisvaikutus. Kuolonuhrien lisäksi 106 ihmistä loukkaantui vakavasti.
Aineelliset vahingot
thumb|[[Pentagon tulen vahingoittamana ja osittain sortuneena.]] Iskujen seurauksina 110-kerroksiset World Trade Centerin kaksoistornit ja 47-kerroksinen WTC 7 sortuivat. Tornitalojen sortuessa niistä putosi runsaasti osia, jotka osuivat 22-kerroksiseen Marriott-hotelliin eli WTC 3:een. WTC 3 kärsi vakavia vaurioita ja sortui osittain. WTC 4, WTC 5 ja WTC 6 vahingoittuivat myös pahasti tulipalojen ja sortuneiden rakennusten osien vuoksi, ja niiden sisäpintamateriaalit paloivat. Myös muut rakennukset vahingoittuivat WTC Plazan ympärillä. Myös vesiverkosto vaurioitui useassa kohdassa WTC:n alueella. Romahtaneiden WTC-tornien romukasoissa virtasi sulaa metallia.
WTC:n ulkopuolisista rakennuksista yksi, ortodoksinen Pyhän Nikolaoksen kirkko tuhoutui kokonaan siihen osuneista sirpaleista. World Financial Centerin rakennuksista kärsivät eniten American Expressin rakennus (WFC3) ja Talvipuutarha. Liberty Streetin toisella puolella ollut Deutsche Bankin rakennus vaurioitui niin pahoin, että se purettiin myöhemmin. Myös 15-kerroksinen Fiterman Hall West Broadwaylla kärsi pahoja vaurioita ja tuhoutui asuinkelvottomaksi. Se päätettiin purkaa, ja purkutyöt päättyivät marraskuussa 2009. WTC-kompleksin pohjois- ja eteläpuolilla West Street -kadun varrella sijaitsevat vuoden 1926 art deco -tyylinen Verizon-rakennus ja vuoden 1907 uusgoottilaistyylinen 90 West Street vaurioituivat vakavasti, mutta molemmat kunnostettiin vuosikymmenen loppuun mennessä.
Federal Emergency Managementin (FEMA) raportin mukaan New Yorkin iskuissa sortui kokonaan viisi rakennusta (WTC 1, 2, 3 ja 7 sekä ortodoksikirkko) ja osittain kolme (WTC 4, 5 ja 6). Yksitoista rakennusta sai lisäksi vakavia vaurioita. Vaurioituneita tai sortuneita rakennuksia oli yhteensä 56.
Pelastustoimet
thumb|Loukkaantunut Pentagonissa. New Yorkin palolaitoksesta (FDNY) saapui World Trade Centerin alueelle yli 200 yksikköä, puolet laitoksen vahvuudesta. Paikalle saapui myös yli sata ensihoitoyksikköjen ambulanssia, mikä oli noin 30 prosenttia saatavilla olleista. Koska vuoro oli juuri vaihtunut, monet vuoronsa päättäneet palomiehet ja ensihoitajat palasivat yksiköihinsä. Tilanne oli monimutkainen, eikä palolaitoksen johto ollut täysin selvillä siitä, keitä kaikkia oli paikalla. New Yorkin poliisilaitos (NYPD) lähetti paikalle nopeasti hätätapaus- (ESU) ja helikopteriyksikkönsä sekä muita poliisivoimia. Kello 12:een mennessä neljäsosa NYPD:n koko henkilöstöstä oli sijoitettu WTC:n alueelle.
Palolaitos ja kaksi eri poliisilaitosta eivät pystyneet luomaan tapahtumapaikalle yhtenäistä johtoa. Niiden komentopaikat sijaitsivat erillään, eivätkä ne pystyneet välittämään toisilleen sellaistakaan tietoa, joka olisi ollut päätöksenteon kannalta elintärkeää. Esimerkiksi NYPD:n helikoptereiden välittämä tieto, että Etelätornista oli putoamassa suuria osia, ei kulkenut palolaitoksen päälliköille. Palolaitoksen perustamalla komentopaikalla ei ollut ylempiä poliisilaitoksen päälliköitä, ja palolaitoksen ja poliisilaitoksen ylemmät päälliköt olivat toisiinsa yhteydessä hyvin vähän. Etsintäoperaatioita ei onnistuttu koordinoimaan, ja usein eri yksiköt etsivät siviileitä turhaan samoista kohteista.
Kun Etelätorni sortui, sekä NYPD että FDNY saivat siitä tiedon yhtaikaa. Vastoin yleistä käsitystä helikoptereista ei osattu ennakoida Etelätornin sortumista, NYPD ei evakuoinut henkilöstöään ennen sitä. Pohjoistornissa olevat palomiehet ja -päälliköt eivät silti tienneet tarkkaan, mitä tapahtui. Pohjoistornin aulassa ollut päällikkö antoi alaisilleen vetäytymiskäskyn, mutta radioissa oli toimintahäiriöitä, kaikki palomiehet eivät kuulleet käskyjä. Monet poistuivat rakennuksesta vasta kuultuaan käskystä toisilta palomiehiltä. Palolaitoksen ylin päällikkö ja monet muut päälliköt saivat surmansa, kun myös Pohjoistorni sortui. Tapahtumapaikka jäi hetkeksi ilman komentajaa.
Koska tilanne oli mutkikas, on vaikea arvioida, kuinka paljon eri laitosten välisen yhteistoiminnan puute vaikutti pelastustoimien kulkuun. Komission raportin mukaan yhteistoiminnan puute ei kuitenkaan haitannut ratkaisevasti siviilien evakuoimista. Vain 5,4 prosenttia uhreista oli työskennellyt törmäyskohdan alapuolella, joten evakuointi onnistui hyvin ja kuolonuhrien määrä jäi paljon pienemmäksi kuin se olisi voinut olla. Pelastushenkilökunta kantoi liikuntakyvyttömät ihmiset pois torneista, ja palomiehet pelastivat ihmisjoukon, joka oli jäänyt loukkuun Pohjoistornin 22. kerrokseen. Lisäksi palomiesten ja poliisien läsnäolo rauhoitti ihmisiä, eikä paniikinomaista joukkopakoa syntynyt. Poliisit ohjasivat ihmisiä pohjakerroksissa ja auttoivat heitä poistumaan rakennuksista nopeasti turvallisia reittejä pitkin.
Arlingtonissa piirikunnan, osavaltion ja liittovaltion viranomaiset toimivat yhteistyössä huomattavasti sujuvammin kuin New Yorkissa. Alueella oli käytössä hätätapauksia varten virallinen komentojärjestelmä (Incident Command System), ja monet poliisi- ja paloyksiköt olivat toimineet jo aikaisemmin yhdessä alueellisissa tapahtumissa ja harjoituksissa. Olosuhteet olivat Arlingtonissa myös helpommat. Siellä tehtiin vain yksi isku, tapahtumapaikka oli helppo eristää eikä lähialueella ollut muita rakennuksia. Siellä ei loukkaantunut yhtään pelastustyöntekijää.
Epäiltyjen nimeäminen
Iskujen jälkeen FBI pystyi nopeasti nimeämään epäillyt kaappaajat ja antamaan monista myös tarkempia tietoja. Viranomaiset saivat nimittäin haltuunsa Mohammed Attan matkalaukun, joka ei ollut ehtinyt edelliseltä lennolta mukaan kaapattuun koneeseen. Matkalaukku sisälsi Boeing 757 lentosimulaattorin-opastusvideon, linkkuveitsen, pippurisumutetta ja papereita, jotka paljastivat kaikkien 19 kaappaajan henkilöllisyyden ja tietoja heidän suunnitelmistaan, motiiveistaan ja taustoistaan. Yhden kaappaajan passi löytyi lisäksi WTC-tornien läheltä. Viranomaisten mukaan Kansallinen turvallisuusvirasto NSA sieppasi iskujen tapahtumapäivänä puheluita, joissa tunnetut Osama bin Ladenin kannattajat iloitsivat iskuista ja sanoivat: ”Me olemme osuneet kohteisiin”.
Myös Saksan tiedusteluviranomaiset kertoivat siepanneensa bin Ladenin kannattajien puheluita, joissa kerrottiin yksityiskohtia kaappaajien suunnitelmista. Iskujen jälkeisenä päivänä Saksan, Ranskan ja Britannian tiedusteluviranomaiset ilmoittivat epäilevänsä ”vahvasti”, että bin Laden oli syyllinen. Kaksi päivää iskujen jälkeen, 13. syyskuuta, Yhdysvaltain ulkoministeri Colin Powell ilmoitti, että pääepäilty on Osama bin Laden. Kolmantena päivänä iskujen jälkeen kaappaajien nimet julkistettiin ja heidät yhdistettiin bin Ladeniin. Presidentti Bush julisti 15. syyskuuta Yhdysvaltojen olevan sodassa ja nimesi bin Ladenin pääepäillyksi.
27. syyskuuta 2001 FBI julkaisi kaikkien 19 kaappaajan nimet, kuvat sekä tietoja heidän todennäköisestä kansallisuudestaan, syntymäajoistaan, asuinpaikoistaan ja käyttämistään salanimistä. Kaappaajista viisitoista oli kotoisin Saudi-Arabiasta, kaksi Yhdistyneistä arabiemiirikunnista, yksi Egyptistä ja yksi Libanonista. Saudiarabialaisten määrää on selitetty sillä, että iskujen suunnittelijat olisivat tietoisesti halunneet vahingoittaa Yhdysvaltojen ja Saudi-Arabian suhteita. Toisaalta levottomia saudiarabialaisia nuoria oli helppo rekrytoida, ja he saivat viisumin Yhdysvaltoihin nopeasti. Joukon johtajana oli egyptiläinen Mohammed Atta. Attan matkalaukusta löytyneiden kirjeiden perusteella on arveltu, että kaappaajia on ohjailtu psykologisesti ja heihin on vaikuttanut uskonnollinen mystiikka, pitkät rukoukset ja muut rituaalit, jotka ovat johtaneet itsesuggestioon. Myös vastakkaisia mielipiteitä on esitetty: George Washingtonin yliopiston psykologian professorin Jerrold Postin mukaan kaappaajat olivat hyvin koulutettuja, kypsiä aikuisia, joilla on ollut vahva uskonnollinen vakaumus.
FBI:n iskuja käsittelevät tutkimukset, koodinimeltään ”PENTTBOM”, olivat FBI:n historian laajimmat ja monimutkaisimmat, ja niihin otti enimmillään osaa yli 7 000 agenttia. FBI:n terrorisminvastaisen osaston johtajan Dale L. Watsonin mukaan todisteet, jotka yhdistävät Osama bin Ladenin ja al-Qaidan iskuihin, ovat ”selvät ja kiistämättömät”.
Myös Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus pitää tiedustelutietojen perusteella al-Qaidaa ja Osama bin Ladenia syyllisinä syyskuun iskuihin. bin Ladenia ei kuitenkaan etsintäkuulutettu iskuista, vaikka hän oli FBI:n kymmenen etsityimmän henkilön listalla.
Al-Qaida
Al-Qaida perustettiin vuonna 1989, kun Neuvostoliitto vetäytyi Afganistanista. Järjestön perustana oli 1980-luvulla maahan saapuneiden vapaaehtoisten taistelijoiden verkosto. He kävivät Neuvostoliiton vastaista pyhää sotaa jihadia ja saivat rahoitusta sekä Yhdysvalloista että Saudi-Arabiasta. Vuosina 1985–1992 arviolta 12 500 ulkomaalaista sai koulutusta pommien teossa, sabotaasissa ja kaupunkisodankäynnissä leireillä, jotka perustettiin CIA:n avustuksella. On epäilty, että CIA olisi kouluttanut myös Osama bin Ladenia. 1990-luvun alussa al-Qaida toimi Sudanissa, mutta vuoden 1996 jälkeen järjestön päämaja ja harjoitusleirit muutettiin Afganistaniin, missä bin Laden loi kiinteät suhteet talebaneihin. Vuonna 1996 bin Laden antoi ensimmäisen fatwansa. Siinä hän julisti sodan amerikkalaisia vastaan, koska heillä oli Saudi-Arabiassa joukkoja, jotka miehittivät maata, jossa on kaksi muslimien pyhää kaupunkia. FBI:n entisen johtajan Louis J. Freehin mukaan vuoden 1996 fatwa merkitsi al-Qaidan antamaa sodanjulistusta Yhdysvalloille.
Osama bin Laden
Osama bin Laden kielsi aluksi osallisuutensa iskuihin lausunnossa, jonka qatarilainen al-Jazeera -satelliittikanava lähetti 16. syyskuuta 2001. Joulukuussa 2001 Yhdysvaltain hallitus julkisti videonauhan, jossa bin Ladenia muistuttava oikeakätinen hahmo iloitsi iskuista ja kertoi tienneensä niistä etukäteen. Bin Laden oli vasenkätinen. Viranomaisten mukaan nauha oli tehty syyskuussa Kandaharissa. Samassa kuussa al-Jazeera lähetti uuden videon, jossa bin Ladenia muistuttava henkilö ylisti Yhdysvaltoja vastaan tehtyjä terrori-iskuja ja kehotti iskemään erityisesti talouselämää vastaan. Hän ei kuitenkaan sanonut olevansa itse iskujen takana. Neljä päivää ennen Yhdysvaltain presidentinvaaleja, lokakuussa 2004, al-Jazeera lähetti nauhoituksen, jossa bin Laden myönsi osallisuutensa syyskuun 11. päivän iskuihin. Al-Jazeera ilmoitti nauhan olevan peräisin Pakistanista, ja Yhdysvaltain turvallisuusviranomaiset pitivät sitä aitona. Nauhoituksessa bin Laden sanoo muun muassa:
Hänen mukaansa vahinkoja olisi tullut vähemmän, mikäli Bush olisi toiminut nopeammin.
Syyskuussa 2002 al-Jazeera lähetti haastattelun, jossa Khalid Sheikh Mohammed ja Ramzi Binalshibh kertoivat iskujen suunnittelusta. Heidän kertomansa mukaan iskuista oli päätetty vuoden 1999 alussa ja bin Laden sai tietää tarkan päivämäärän 6. syyskuuta 2001.
Khalid Sheikh Mohammed
Al-jazeeran toimittaja Yosri Fouda raportoi huhtikuussa 2002, että Khalid Sheikh Mohammed on myöntänyt haastattelussa osallisuutensa ”Pyhän tiistain operaatioon” yhdessä Ramzi Binalshibhin kanssa. ”Minä olen al-Qaidan sotilaskomitean päällikkö, ja Ramzi on Pyhän tiistain operaation suunnittelija. Kyllä, me teimme sen.” Komission raportissa Mohammedia nimitetään iskujen ”pääarkkitehdiksi”. Pakistanin turvallisuusviranomaiset vangitsivat hänet maaliskuussa 2003 Pakistanissa Rawalpindissa. Mohammed tunnusti maaliskuussa 2007 Yhdysvaltain viranomaisten kuulusteluissa, että hän oli vastuussa syyskuun 11. päivän iskuista ”alusta loppuun”. Hän väitti joutuneensa kidutetuksi pidättämisensä jälkeen, mutta sanoi kuitenkin antaneensa tunnustuksen ilman että häntä olisi pakotettu tai painostettu. Human Rights Watchin johtaja Kenneth Roth on kyseenalaistanut suljetuin ovin käydyn kuulustelun ja tunnustuksen laillisuuden ja pitää mahdollisena, että tunnustus on saatu kiduttamalla. CIA on myöntänyt käyttäneensä Khalid Sheikh Mohammedin kuulusteluissa vesikidutusta. Vuonna 2009 julkaistun muistion mukaan Mohammedia kidutettiin ”vesihoidolla” 183 kertaa ja toista epäiltyä Abu Zubaydahia 83 kertaa.
Guantanamo Bayn vankileirillä pidettiin kesäkuussa 2008 sotilastuomioistuimen oikeudenkäynti, jossa oli Khalid Sheikh Mohammedin lisäksi syytettynä neljä muuta al-Qaidan jäsentä: Ramzi Binalshibh, Mustafa Ahmad al-Hawsawi, Ali Abd al-Aziz Ali ja Walid Bin Attash. Mohammed nimitti oikeudenkäyntiä ”inkvisitioksi” ja kieltäytyi asianajajasta. Kuullessaan, että hänet voitaisiin tuomita kuolemanrangaistukseen, hän vastasi: ”Sitä juuri haluankin, olen jo kauan halunnut marttyyriksi.” Marraskuussa 2009 Yhdysvaltain oikeusministeri Eric Holder ilmoitti, että Mohammed ja neljä muuta syytettyä siirretään pois Guantanamo Bayn vankileiriltä, jotta he voisivat osallistua siviilioikeudenkäyntiin New Yorkissa. Oikeudenkäynnille ei kuitenkaan annettu tarkkaa päivämäärää. Holder uskoi, että syyttäjät tulisivat vaatimaan kuolemantuomiota kaikille syytetyille, ja oikeudenkäynti olisi tasapuolinen ja ”avoin sekä yleisölle että koko maailmalle”. Tammikuussa 2010 Valkoisen talon lehdistösihteeri Robert Gibbs sanoi, että Mohammad tuomitaan todennäköisesti kuolemaan ja teloitetaan. Hänen lausuntonsa on huolestuttanut oikeusasiantuntijoita, joiden mielestä lausunto on vaarantanut oikeudenkäynnin tasapuolisuuden.
Motiivi
Vuosien 1996 ja 1998 fatwojen lisäksi Osama bin Laden on selvittänyt motiivejaan vuonna 2002 internetissä julkaistussa kirjeessään amerikkalaisille. Kirjeessä hän vastaa lyhyesti taistelevansa amerikkalaisia vastaan, koska ”te olette hyökänneet ja hyökkäätte yhä meitä vastaan”. Esimerkkeinä hän mainitsee Palestiinan miehityksen, Israelin valtion luomisen ja amerikkalaisten tekemät tai heidän tukemansa hyökkäykset muslimeja vastaan Somaliassa, Tšetšeniassa, Kashmirissa ja Libanonissa. Hän syyttää Yhdysvaltoja myös siitä, että Irakissa on kuollut talouspakotteiden vuoksi 1,5 miljoonaa lasta. Osama on myös maininnut yhdeksi tärkeimmistä syistä sen, että Yhdysvallat oli pitänyt joukkojaan Saudi-Arabiassa vuoden 1991 Persianlahden sodasta lähtien.
Khalid Sheikh Mohammed opiskeli Yhdysvalloissa 1980-luvulla, eikä hänen tiedetä silloin osoittaneen mitään vihamielisyyttä maata kohtaan. Komission raportin mukaan hänen vihamielisen asenteensa taustalla on Yhdysvaltain Israelia suosiva politiikka. Myös Mohammed Atta suhtautui Yhdysvaltojen politiikkaan hyvin kriittisesti ja piti YK:ta puolueellisena järjestönä, joka ei ole koskaan toiminut Yhdysvaltoja tai Israelia vastaan. Hän kiihtyi opiskeluaikaisen tuttavansa mukaan eniten kahdesta aiheesta: Jugoslavian sisällissodasta, jota käytiin hänen mielestään nimenomaan muslimeja vastaan, ja Yhdysvaltain vaikutuksesta Lähi-idässä. Kaappaaja Abdulaziz Alomari sanoi tekonsa kertovan ”vääräuskoisille”, että ”teidän pitäisi lähteä kukistettuina Arabian niemimaalta ja lopettaa raukkamaisten juutalaisten tukeminen Palestiinassa”.
Amerikkalaisen Lähi-idän tutkijan Michael Scott Doranin mukaan Osama bin Ladenin lopullisena tavoitteena oli, että Yhdysvaltojen kostotoimet yhdistäisivät muslimit länttä vastaan, nostattaisivat vallankumouksia arabivaltioissa ja edistäisivät radikaalia islamia.
Iskujen suunnittelu
Khalid Sheikh Mohammed on kertonut kuulusteluissa, että hän esitti ajatuksen kaapattujen lentokoneiden avulla tehtävistä iskuista Osama bin Ladenille ensimmäisen kerran vuonna 1996. Mohammedin suunnitelma oli kaapata kymmenen konetta, viisi Yhdysvaltojen itä- ja viisi länsirannikolla, mutta bin Laden ei pitänyt ajatusta toteuttamiskelpoisena. Silloin bin Laden oli palannut Sudanista takaisin Afganistaniin ja keskittyi vahvistamaan asemaansa siellä. Mohammedin mukaan vasta vuoden 1998 Itä-Afrikan lähetystöpommi-iskut osoittivat, että bin Laden halusi todella hyökätä Yhdysvaltoja vastaan, ja ne olivat käännekohta syyskuun 11. päivän iskujen suunnittelussa.
Bin Laden antoi vuoden 1998 lopussa tai seuraavan vuoden alussa Mohammedille luvan jatkaa iskujen suunnittelua, ja maalis- huhtikuussa hän kertoi Mohammedille Kandaharissa, että al-Qaida tukisi suunnitelmaa. . Keväällä 1999 Khalid Sheikh Mohammed, Osama bin Laden ja hänen alaisensa Mohammed Atef tapasivat useita kertoja Kandaharissa ja keskustelivat suunnitelmasta. Mohammedin alkuperäiseen suunnitelmaan kuului myös idea, että yhdestä kaapatusta lentokoneesta olisi annettu lausunto medialle, mutta ajatuksesta luovuttiin. Mohammed, bin Laden ja Atef valitsivat yhdessä iskujen kohteet, jotka olivat Valkoinen talo, Yhdysvaltain kongressitalo, Pentagon ja World Trade Center.
Hampurista saapui Afganistaniin vuoden 1999 lopussa ryhmä miehiä, joiden joukossa oli Mohammed Atta, Marwan al-Shehhi, Ziad Jarrah ja Ramzi Binalshibh. Bin Laden valitsi miehet toteuttamaan suunnitelmaa, koska he olivat koulutettuja, puhuivat englantia ja olivat asuneet lännessä. Uusia kokelaita etsittiin erikoiskykyjen perusteella, jolloin al-Qaidan johtajat löysivät myös Hani Hanjourin, jolla oli jo lentolupakirja.
Hanjour saapui San Diegoon 8. joulukuuta 2000 ja liittyi Hamzin seuraan. Pian he lähtivät Arizonaan, jossa Hanjour sai vielä kertauskoulutusta. Marwan al-Shehhi saapui Yhdysvaltoihin toukokuun lopussa, Atta 3. kesäkuuta ja Jarrah 27. kesäkuuta 2000. Binalshibh haki useita kertoja viisumia Yhdysvaltoihin, mutta sitä ei myönnetty, koska hän oli jemeniläinen ja hänen pelättiin jäävän maahan laittomaksi siirtolaiseksi. Binalshibh jäi Hampuriin ja toimi välittäjänä Attan ja Khalid Sheikh Mohammedin välillä. Muut kolme Hampurin solun jäsentä saivat lento-opetusta Etelä-Floridassa.
Kaappaajien apurit alkoivat saapua Yhdysvaltoihin keväällä 2001. Heinäkuussa 2001 Atta tapasi Binalshibhin Espanjassa, ja he keskustelivat salakielellä suunnitelman yksityiskohdista, muun muassa lopullisten kohteiden valinnasta. Binalshibh myös välitti bin Ladenin toiveen, että iskuihin pitäisi ryhtyä mahdollisimman pian.
Iskun seuraukset
thumb|New Yorkin uusi ”[[World Trade Center (2001-)|World Trade Center”]] Heti tapahtuman jälkeen Yhdysvallat ja monet muut maat määräsivät lisähyökkäysten estämiseksi turvatoimia. New Yorkin liikenne suljettiin heti iskujen jälkeen, ja Yhdysvalloissa julistettiin täydellinen siviili-ilmailun kielto syyskuun 13. päivään asti. Myös Lontoossa määrättiin samanlainen rajoitus. Yhdysvaltain sulkiessa ilmatilansa Euroopasta ja Aasiasta oli matkalla Pohjois-Amerikkaan noin 500 lentoa, joista korkeintaan puolimatkassa olleet koneet kääntyivät takaisin. Lopuista osa ohjattiin kentille Meksikossa ja suurin osa, noin 239 konetta, kanadalaisille kentille. Kanadan ilmailuhallinto käynnisti hätäohjelman, operaatio Keltaisen nauhan koordinoimaan koneiden ohjausta viidelletoista kentälle ympäri maata. Kaikkiaan kanadalaisille kentille saapui yli 33 000 matkustajaa.
Myöhemmin matkustusmääräyksiä Yhdysvaltoihin kiristettiin pysyvästi, etenkin lentoliikenteen osalta.
Iskuilla oli merkittäviä poliittisia seurauksia. Useissa maissa kovennettiin terrorismin vastaisia lakeja jopa niin rajusti, että viranomaisten toiminnan nähtiin rajoittavan kansalaisoikeuksia.
Yhdysvaltain hallitus kiristi huomattavasti suhtautumistaan terrorismista syytettyihin ryhmiin ja niitä tukeviin hallituksiin. Pian iskujen jälkeen Yhdysvalloissa hyväksyttiin kiireellä valmisteltu Patriot Act -laki, joka antoi viranomaisille oikeuden pidättää kansalliseksi uhaksi oletetun ulkomaalaisen henkilön määräämättömäksi ajaksi ilman oikeudenkäyntiä tai oikeuksia. Tämä mahdollistaa Taliban- ja al-Qaida-epäiltyjen pidon Kuubassa Guantanamo Bayn vankileirillä. Kotimaassa turvallisuuden valvontaa varten perustettiin kokonaan uusi liittovaltion ministeriö, Department of Homeland Security.
Yhdysvaltain vaikutuksiltaan merkittävin vastaus iskuihin oli presidentti Bushin julistama terrorismin vastainen sota, johon kuului hyökkäys Afganistaniin lokakuussa 2001.
Virallisten tutkimusten kritiikki
9/11-komission puheenjohtaja ja New Jerseyn entinen kuvernööri Thomas H. Kane sekä komission varapuheenjohtaja Lee H. Hamilton ovat kertoneet kirjassaan Without Precedent: The Inside Story of the 9/11 Commission, että komissiolta salattiin joitain tietoja ja heidän tutkimuksiaan vaikeutettiin joidenkin asioiden osalta muun muassa Valkoisen talon ja eri viranomaisten taholta. Valkoisen talon mukaan riippumattoman komission tutkimus häiritsi silloista meneillään ollutta kongressin tutkimusta ja käynnissä ollutta terrorismin vastaista sotaa, jolla perusteli komission erinäiset vaikeudet suorittaa tutkimuksia. Myös 9/11-komission vanhempana neuvonantajana toiminut New Jerseyn entinen yleinen syyttäjä John Farmer Jr. on todistanut samaa iskuihin liittyvien tosiasioiden salaamisen ja peittelemisen osalta. Kirjassaan The Ground Truth: The Story Behind America’s Defense on 9/11 kyseisistä asioista kertova Farmer Jr. kertoi Washington Postin haastattelussa vuonna 2006, että on ”järkyttynyt siitä kuinka paljon oikea totuus poikkesi yleisölle kerrotusta”. Tätä hän perustelee muun muassa NORADin nauhoituksilla, joiden sisällöt poikkeavat virallisesti kerrotusta. Kaikki miehet olivat kuitenkin lopulta varsin tyytyväisiä komission loppuraporttiin.
Iskuihin liittyvien talousrikosepäilyjen tutkimukset
Pian iskujen jälkeen media alkoi raportoida epäilyjä sisäpiirikaupoista, ja tutkimuksia käynnistettiin kolmella mantereella. Myös Yhdysvaltain rahoitustarkastus (United States Securities and Exchange Commission, SEC) alkoi tutkia epätavanomaista kaupankäyntiä iskujen vaikutuksen kohteeksi joutuneilla osakkeilla. Rahoitustarkastus listasi 38 yritystä, kuten United Airlinesin ja American Airlinesin, joiden osakkeilla käytiin epätavallisen voimakasta kauppaa iskuja edeltävinä viikkoina, mikä viittasi siihen, että joillain ostajilla ja myyjillä oli ennakkotietoa terrori-iskuista. Rahoitustarkastuksen puheenjohtaja Harvey Pitt kertoi kongressille, että tutkimus oli rahoitustarkastuksen ”korkein prioriteetti”.
Joulukuussa 2001 ja vuoden 2002 alkupuolella mediassa raportoitiin laajasti saksalaisen Convar-yrityksen operaatiosta, jossa WTC:n raunioista talteen otetuista vaurioituneista kiintolevyistä pyrittiin palauttamaan tietoja. Yrityksen pääjohtaja Peter Henschel toi esiin, että tutkimusta tehtiin eräille amerikkalaisille tahoille, jotka toimivat yhteistyössä FBI:n kanssa. Henschelin mukaan tutkimusten perusteena olivat epäilyt, että rikolliset olivat hyödyntäneet rahansiirroissaan sekä sisäpiirin tietoa hyökkäyksistä että iskujen aikaista kaaosta. Convarin mukaan 11. syyskuuta saatettiin tehdä yli 100 miljoonan dollarin arvoisia rikollisia rahansiirtoja. Saksan ZDF-televisiokanavan mukaan Convar oli maaliskuuhun 2002 mennessä onnistunut palauttamaan tiedot useista sadoista kiintolevyistä.
Vuonna 2004 komissio päätyi raportissaan siihen, että rahoitustarkastuksen, FBI:n ja muiden tahojen ”perusteelliset tutkimukset” eivät paljastaneet todisteita siitä, että kukaan, jolla oli ennakkotietoa iskuista, olisi hyötynyt pörssikaupasta. Komissio selvensi tätä lausetta alaviitteellä, jossa todettiin, että ”epätavallista kaupankäyntiä” oli todellakin tapahtunut, mutta että kaikilla osakekaupoilla oli viaton selitys, mukaan lukien United Airlinesilla ja American Airlinesilla käydyt kaupat. Komissio ei raportissaan palannut WTC-kiintolevyjen tietojenpalautusoperaatioon.
Illinois’n yliopiston taloustieteen professori Allen Poteshman julkaisi vuonna 2006 analyysin iskuja edeltävistä lentoyhtiöitä koskeneista osakekaupoista. Tämä California University Pressin julkaisema vertaisarvioitu tutkimus päätyi siihen, että pitkäaikaisten myyntioptioiden epätavallisen suuri määrä hieman ennen iskuja oli osoitus optiomarkkinoilla toimineiden sijoittajien tulevia iskuja koskevasta ennakkotiedosta. Ryhmä sveitsiläisiä taloustieteen asiantuntijoita julkaisi tammikuussa 2010 tutkimuksen, jonka mukaan sijoittajilla oli ilmeistä ennakkotietoa iskuista ainakin 13 kaupassa. Kansainvälinen talousasiantuntijoiden ryhmä osoitti huhtikuussa 2010, että optiomarkkinoilla oli kaupankäyntivolyymissä juuri ennen syyskuun 11:nnen iskuja merkittävä pitkän aikavälin kaupankäynnistä poikkeava piikki. Ryhmä katsoi tutkimustulosten viittaavan siihen, että joillain tahoilla oli sisäpiirin tietoa lähestyvistä iskuista.
Aihe mediassa
Tapahtumasta on tehty useita elokuvia, esimerkiksi Paul Greengrassin United 93 (2006), Oliver Stonen World Trade Center (2006), Peter Marklen Flight 93 (2006) ja Stephen Daldryn Äärimmäisen lujaa ja uskomattoman läheltä (2011) ja myös kymmeniä salaliittoa käsitteleviä dokumenttielokuvia, esimerkiksi 9/11: Blueprint for Truth, Loose Change 9/11: An American Coup, 9/11 Mysteries, 9/11: The Falling Man, 9/11 Press for Truth ja 9/11 Truth: Hollywood Speaks Out.
Tethys (mytologia)
Tethys oli kreikkalaisessa mytologiassa Uranoksen ja Gaian tytär. Hän oli titaani ja meren jumalatar, joka oli sekä sisko että vaimo Okeanokselle. Tethys oli maailman pääjokien ja noin kolmentuhannen tyttären, joita kutsuttiin okeanideiksi, äiti. Hän oli Thalassan, merivesien ruumiillistuman vastine makean veden suhteen.
Titaanien ja Olympoksen jumalien välisen taistelun aikana Tethys kasvatti Rheaa kummilapsenaan.
Hera ei ollut tyytyväinen siitä, että Kallisto ja Arkas oli asetettu taivaalle Isona karhuna ja Pienenä karhuna, joten hän pyysi hoitajaansa Tethystä auttamaan. Tethys saikin tähtikuviot kiertämään ikuisesti taivaalla siten, etteivät ne koskaan hävinneet horisontin alle.
Tethys, yksi Saturnuksen kuista, on nimetty hänen mukaansa kuten myös esihistoriallinen Tethysmeri.
Galesauridae
Galesauridae on sukupuuttoon kuollut varhaistriaskaudella elänyt kynodontteihin kuuluva terapsidien heimo. Siihen luetaan kaikki kynodontit, jotka ovat läheisempää sukua Galesaurusille kuin Thrinaxodonille. Heimon jäsenillä basisphenoid-luu on kolmikulmainen alapuolelta katsottuna, ja sen etuosa on pitkä.
Joissain tutkimuksissa myös Cynosaurus on havaittu Galesalesauridaeen kuuluvaksi heimon "primitiivisenä" jäsenenä, toisissa taas sen on havaittu olevan heimon ulkopuolella. Jos Cynosaurus tosiaan on Galesauridaen edustaja, niin silloin heimon jäsenten fossiileja tunnetaan jo myöhäisen permikauden ajalta. Galesauridae on toinen kynodonttien kahdesta kehityslinjasta, jotka selvisivät permikauden massasukupuutosta. Toiseen näistä kehityslinjoista kuuluvat esimerkiksi Thrinaxodon ja nisäkkäät esimuotoineen.
Fylogenia
Muokattu Botha et al. 2007:
Sidor & Smith, 2004:
Big Brother Recordings
Big Brother Recordings on brittiläinen levy-yhtiö. Yhtiön perusti Noel Gallagher vuonna 2000 Oasisin ja Creation Recordsin sopimuksen päätyttyä. Big Brother Recordings julkaiseekin lähinnä rockyhtye Oasisin singlejä, albumeita ja DVD:tä. Ainoat ei Oasis julkaisut yhtiöllä ovat Happy Mondays yhtyeen single Playground Superstar ja Goal! elokuvan soundtrack. Vuonna 2001 Noel Gallagher perusti vielä Sour Mash levymerkin jolle kiinnitti Proud Mary ja Shack yhtyeet. Oasis on käynyt neuvotteluita Sony BMG:n kanssa ostaakseen täydet oikeudet Oasis kataloogiin. Heinäkuussa 2008 Big Brother Recordings solmi Pohjois-Amerikan kattavan jakelusopimuksen Warner Bros Records kanssa, levyt julkaistaan WB:n Reprise Records labelilla. Skandinaviassa yhtiön julkaisut jakelee Bonnier Amigo Music Group.
Minerva-luokka (korvetti)
Minerva-luokka oli Italian merivoimien kahdeksan korvetin muodostama alusluokka, jonka alukset valmistettiin kahdessa sarjassa 1980- ja 1990-luvuilla. Ne oli suunniteltu rannikkovesille ja niiden päätehtävänä olivat merenkulun- ja kalastuksenvalvonta sekä laivaston iskuosastojen kouluttaminen.
Alukset
Ensimmäiset neljä alusta päätettiin hankkia 1982 ja ne tilattiin vuotta myöhemmin. Toiset neljä päätettiin hankkia 1985 ja ne tilattiin 1987.
Kuusi luokan alusta on tarkoitus poistaa palveluksesta 2016 ja niiden korvaajaksi on suunniteltu kevyttä fregattia.
François Mitterrand
François Maurice Adrien Marie Mitterrand (26. lokakuuta 1916 Jarnac, Charente – 8. tammikuuta 1996 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko ja Ranskan presidentti vuoden 1981 toukokuusta vuoteen 1995. Hänet valittiin uudelleen 1988.
Mitterrandin vaimo Danielle Mitterrand oli vasemmistolainen aktiivi. Poikiensa Jean-Christophe ja Gilbert Mitterrandin lisäksi hänellä oli tytär Mazarine Pingeot Anne Pingeot’n kanssa.
Uran alkuvuodet
Mitterrand syntyi vuonna 1916 Jarnacin kunnassa Charenten departementissa läntisessä Ranskassa. Hän kasvoi konservatiivisessa ja katolisessa porvariperheessä, ja uskonnollista yksityiskoulua käyneen Mitterrandin ajatusmaailma oli 1930-luvulla oikeistolainen sekä nationalistinen. Hänen poliittinen uransa alkoikin liittymisellä äärinationalistiseen Croix de Feu -ryhmään. Hän myös kirjoitti L'Écho de Paris -sanomalehteen, joka vastusti istuvaa Léon Blumin vasemmistohallitusta.
Mitterrandilla oli oikeus- ja valtiotieteellinen koulutus.
Mitterrand palveli Ranskan armeijassa toisessa maailmansodassa. Hän joutui sotavangiksi vuonna 1940, mutta pakeni 1941. Hän työskenteli Vichyn hallituksen alaisuudessa. Myöhemmin hän toimi Ranskan vastarintaliikkeessä pitäen samaan aikaan virkaa saksalaismyönteisessä hallituksessa. Toisen maailmansodan jälkeen Mitterrand jatkoi poliittista uraansa liittyen keskustavasemmistolaiseen UDSR-puolueeseen, ja hänet valittiin kansalliskokoukseen edustamaan Nièvren departementtia vuonna 1946. Vuodesta 1953 hän toimi puolueensa puheenjohtajana. Hän ohjasi puoluettaan enemmän vasemmalle pitäen kuitenkin selvän pesäeron kommunisteihin. Hän oli useaan otteeseen ministerinä Ranskan neljännen tasavallan hallituksissa, mutta erosi 1957 Ranskan Algerian-politiikan vuoksi.
Presidenttinä
Mitterrandin viimeinen presidenttikausi päättyi toukokuussa 1995. Hänen seuraajakseen valittiin Jacques Chirac.
Kuolema
Mitterrand kuoli syöpään tammikuussa 1996. Eturauhassyövästä kärsinyt presidentti tiesi kuolemansa olevan lähellä ja järjesti elämänsä viimeisen juhla-aterian 31. joulukuuta 1995. Ateriaan kuului Ranskassa suurena herkkuna pidettyä, mutta ruuanvalmistuksessa laitonta peltosirkkua. Sirkku oli viimeinen ruokalaji, jonka hän söi ennen kuin kuoli viikkoa myöhemmin. Mitterrand haudattiin 11. tammikuuta 1996 synnyinkaupunkiinsa Jarnaciin.
Kuolemaa seurasi kohu, kun hänen entinen lääkärinsä Claude Gubler paljasti kirjassaan Le Grand Secret (”suuri salaisuus”), että Mitterrandista kirjoitettuja terveysraportteja oli vääristelty marraskuusta 1981
Rodger Davies
Rodger Paul Davies (7. toukokuuta 1921 – 19. elokuuta 1974) oli Kyproksella toiminut Yhdysvaltain suurlähettiläs, joka murhattiin 19.8.1974 Nikosiassa.
Ura
Davies ja Antoinette Varnavas, suurlähetystösihteeri ja Kyproksen kansalainen ja etnisesti kreikkalainen, saivat surmansa tarkka-ampujan luodeista, jotka oli ammuttu läheiseltä rakennukselta, jossa uskottiin olevan Kyproksen kreikkalaisen nationalistisen puolisotilaallisen järjestön, EOKA B:n aseita. Myöhemmin Yhdysvaltain hallitus lähetti välittömästi uuden suurlähettilään Jemeniin William R. Crawfordin Kyprokselle osoittaakseen, että "se ei syyttänyt Kyproksen kreikkalaisia viranomaisia murhasta".
Henkilökohtainen elämä
Davies syntyi Berkeleyssä Kaliforniassa 7. toukokuuta 1921 John Leslie Daviesille ja Catherine Paul Daviesin pojaksi. Hänellä oli vanhempi veli, John Arthur Davies ja nuorempi sisar, Catherine Davies Frakes. Hän opiskeli taloustiedettä Kalifornian yliopisto ssa, Berkeleyssä, ennen liittymistä Yhdysvaltain armeijaan toisen maailmansodan aikana. Hän ryhtyi intensiiviseen opiskelemaan arabian kieltä Philip Khuri Hittin johdalla Princetonin yliopisto ssa osana armeijan erikoisvalmennusohjelmaa. Hänet ylennettiin luutnantiksi, ja sitten hänet lähetettiin Lähi-itään. Hän liittyi ulkoministeriöön toisen maailmansodan jälkeen. Hän meni naimisiin Sarah Burgessin kanssa, mutta tämä kuoli vuosi ennen kuin Roger Davies tapettiin Kyproksella. Heillä oli tytär, Dana ja poika, John, jotka olivat 20 ja 15 vuotta vanhoja Davisin kuollessa.
Tuomaan teot
Historia
Tuomaan teot on kirjoitettu 200-luvulla oletettavasti Edessassa. Se on osa laajaa apostolien teoista kertovaa kirjallisuutta eli acta-kirjallisuutta, jota syntyi ensimmäisinä kristillisinä vuosisatoina. Lajityypin teokset yhdistelevät erilaisia legendoja ja kirjoitusajan tilanteeseen sovitettuja opetuksia. Tuomaan tekojen teksti itse esittää kirjoittajaksi apostoli Juudas Tuomaan. Aiemmin kirjoittajana on pidetty usein Leukiosta, joka oli Epifanioksen mukaan Johanneksen kumppani, ja jonka nimiin on laitettu useita apokryfisiä tekoja. Nykyisin tätä näkemystä ei kuitenkaan hyväksytä.
Tuomaan teot on viidestä tärkeimmästä acta-kirjallisuuden edustajasta ainoa kokonaisena säilynyt. Se luetaan tutkimuksessa usein niin kutsuttuun Tuomas-kirjallisuuteen, johon kuuluvat myös Tuomaan evankeliumi, Tuomas Kilvoittelijan kirja ja Keskustelu Vapahtajan kanssa.
Epifanios antaa ymmärtää, että Tuomaan tekoja luettiin laajalti 300-luvulla. Hänen lisäkseeen kirjoituksen mainitsee myös Augustinus. Kumpikin varoittaa teoksen harhaoppisuudesta: Epifanioksen mukaan se edusti enkratismia ja Augustinuksen mukaan manikealaisuutta. Nykyisin kirjoitus on luettu löyhästi gnostilaisiin kirjoituksiin. Vaikka osa tekojen sisällöstä onkin harhaoppista tai sen rajoilla, sitä on käytetty vuosisatojen aikana paljon ortodoksisissa luostareissa. Se on vaikuttanut varsinkin perinteiseen käsitykseen Tuomaasta Intian apostolina.
Kreikankielisiä käsikirjoituksia on säilynyt 85, joista vanhin on 800-luvulta. Säilynyt kreikankielinen teksti sisältää enemmän gnostilaistyyppisiä ajatuksia, ja siksi ne, jotka pitävät syyriankielistä tekstiä varhaisempana, katsovat, että syyriankielistä tekstiä olisi siivottu gnostilaisuudesta, ja kreikankielinen teksti edustaisi tältä osin alkuperäisempää sisältöä. Helmihymnin uskotaan olleen olemassa jo ennen muita Tuomaan tekoja. Se tunnetaan vain yhdestä syyriankielisestä käsikirjoituksesta 900-luvulta ja yhdestä kreikankielisestä käsikirjoituksesta 1000-luvulta. Se oli suosittu varhaiskristittyjen parissa omana tekstinäänkin.
Ajoitus tekee Tuomaan teoista syyriankielisen kirkon varhaisimman säilyneen Raamatun ulkopuolisen tekstin. Syyrian ja kreikan lisäksi Tuomaan teoista tai sen osista on ollut olemassa käännökset ainakin arabian, armenian, georgian, koptin, latinan ja etiopian kielille.
Sisältö
Tuomaan teot kertoo apostoli Tuomaan saarnamatkoista ja hänen tekemistään ihmeistä Intiassa. Teoksessa on lukuisia saarna-, rukous-, hymni- ja siunausosioita. Näiden vuoksi tekstiin on päätynyt liitetyksi yhä lisää vastaavaa aineistoa, tunnetuimpana Helmihymni.
Kirjoitus koostuu 13 ”teosta” sekä lopussa olevasta kertomuksesta Tuomaan marttyyrikuolemasta. Kreikankielinen teksti (samoin kuin suomennos) on lisäksi jaettu 170 jaksoon, joita käytetään teokseen viitattaessa.
I teko
Apostolit jakavat tunnetun maailman keskenään lähetyskohteikseen. Tuomas kieltäytyy lähtemästä Intiaan, joka tulee arvalla hänen osakseen. Jeesus ilmestyy hänelle ja yrittää taivutella häntä matkaan, mutta Tuomas pysyy päätöksessään. Jeesus ilmestyy ihmishahmoisena ja myy Tuomaan Habban-nimiselle kauppiaalle, joka etsii puuseppää ja lupaa viedä Tuomaan Intiaan työskentelemään kuningas Gudnafarille. Matkalla Tuomas ja Habban osallistuvat paikallisen kuninkaan tyttären hääjuhliin. Tuomas laulaa siellä laulun, jonka aiheena on kristillinen kirkko. Tarjoilija hyökkää hänen kimppuunsa, mutta kuolee tämän seurauksena. Heprealainen huilunsoittajatar ja eräät vieraat taas kuuntelevat Tuomasta. Myös kuningas kiinnostuu Tuomaasta, ja pyytää häntä rukoilemaan morsiamen ja sulhasen puolesta. Jeesus ottaa Tuomaan muodon ja saarnaa hääparille, joka kääntyy kristityiksi ja pidättäytyy makaamasta keskenään hääyönään. Kuningas suuttuu tyttärensä kääntymyksestä tällaiseen enkratismiin, mutta Tuomas on jo ehtinyt jatkaa matkaansa kohti Intiaa. Tuomas saa yhä lisää seuraajia, jotka liittyvät hänen mukaansa.
Günther Ortmann
Günther Ortmann (30. marraskuuta 1916 Liebau – 10. tammikuuta 2002) oli saksalainen käsipalloilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Tuomaan teot
Sisältö
II teko
Günther Ortmann
Ortmann voitti Saksan joukkueessa kultaa Berliinin kesäolympialaisissa 1936. Turnauksessa hän pelasi kaksi ottelua, ja teki niissä seitsemän maalia. Kaksi vuotta Berliinin olympiakisojen jälkeen Ortmann oli mukana Saksassa järjestetyissä ensimmäisissä hallikäsipallon ja ulkona pelatun käsipallon MM-kilpailuissa. Saksa voitti kummankin turnauksen, ja Ortmann on näin yksi niistä harvoista käsipalloilijoista, jotka ovat voittaneet käsipallossa sekä sisä- että ulkopelin maailmanmestaruuden.
Tuomaan teot
Sisältö
Habban ja Tuomas pääsevät päämääräänsä Intiaan ja Habban antaa Tuomaan kuningas Gudnafarille. Kuningas antaa Tuomaan tehtäväksi rakentaa itselleen uusi palatsi. Tuomas kuitenkin jakaa rakentamiseen tarkoitetut varat hyväntekeväisyyteen. Kun kuningas palaa eikä palatsia ole, hän vangitsee Tuomaan ja Habbanin. Kun kuninkaan veli Gad kuolee, hän saa havaita, että Tuomas olikin rakentanut palatsin taivaaseen. Gad lähetetään takaisin maan päälle, ja hän kertoo ihmeestä kuninkaalle. Niin kumpikin kääntyy ja viettää ehtoollista yhdessä Tuomaan ja muiden kanssa.
III teko
Tuomas ja hänen seuraajansa kohtaavat nuorukaisen, jota oli purrut musta käärme. Tuomas saa käärmeen tunnustamaan demonisen luonteensa. Tuomas käskee käärmettä imemään myrkkynsä pois nuorukaisesta. Niin käärmee kuolee ja nuorukainen pelastuu. Lopussa lauletaan ylistyslauluja ja saarnataan enkraattisen elämäntavan eduista.
IV teko
Aasinvarsa lähestyy Tuomasta kutsuen häntä Messiaan kaksoisveljeksi ja pyytää saada viedä hänet kaupunkiin. Tuomaan pyynnöstä aasi paljastaa olevansa sukua Bileamin aasille sekä sille aasille, jolla Jeesus ratsasti Jerusalemiin. Tuomaan ratsastettua aasilla kaupunkiin se kuolee tehtävänsä täytettyään. Tuomas määrää mukanaan olleet hautaamaan aasin.
V teko
VI teko
Tuomas kohtaa nuorukaisen, jonka kädet kuihtuvat hänen yrittäessään ottaa vastaan ehtoollisen. Käy ilmi, että hän oli murhannut tytön, joka oli kieltäytynyt ryhtymästä elämään hänen kanssaan siveästi ja luopumasta miesten kanssa makaamisesta. Tuomas herättää tytön takaisin henkiin käyttäen tässä nuorukaisen omia käsiä, ja tyttö kertoo helvetin kauhuista. Lopuksi lauletaan jälleen hymnejä ja saarnataan.
VII teko
Sifur-niminen sotilas pyytää Tuomasta parantamaan vaimonsa ja tyttärensä, joita demonit ovat vaivanneet kolme vuotta. Tuomas nimittää diakonin ja rukoilee, ja lähtee sitten Sifurin matkaan.
VIII teko
Tuomaan ja Sifurin vaunuja vetävät eläimet väsyvät, ja Tuomas ottaa tehtävään lauman villiaaseja. Tuomas lähettää yhden aaseista Sifurin kotiin ajamaan demonit pois. Sifurin vaimo ja tytär ovat kuin kuolleita. Tuomas alkaa keskustella demonien kanssa. Hän ja aasi laulavat hymnejä, ja lopuksi Tuomas herättää naiset ja lähettää aasit pois kaupungista.
IX teko
Mygdonia-niminen ylhäisönainen kääntyy Tuomaan saarnojen seurauksena ja kieltäytyy makaamasta miehensä Karišin kanssa. Kariš ajattelee Tuomaan olevan velho, joka on noitunut hänen vaimonsa, ja vie apostolin kuningas Mazdain eteen. Tuomas vangitaan ja tuomitaan kuolemaan. Kaksi käsikirjoitusta, Vallicellanus B 35 ja British Library Add. 14, 645, liittävät Helmihymnin kirjoituksen tähän kohtaan. Se tunnetaan myös nimellä Apostoli Juudas Tuomaan hymni intialaisten maassa. Syyriankielinen teksti sisältää Helmihymnin jälkeen myös ylistysrukouksen nimeltä Apostoli Tuomaan ylistys. Lopussa Kariš palaa kotiin luullen, että Mygdonia olisi parantunut ”noituudesta”, mutta joutuu pettymään.
X teko
Tuomas tulee salaa Mygdonian ja hänen palvelijansa Narkian luokse. Hän kastaa heidät kummatkin ja he viettävät yhdessä ehtoollista. Mazdai ja Kariš uhkaavat edelleen Tuomasta, mutta mikään ei saa Mygdoniaa luopumaan. Tuomas kastaa Sifurin ja hänen perhekuntansa, ja he viettävät ehtoollista.
XI teko
Mazdai laittaa vaimonsa Tertian käymään Mygdonian luona siinä tarkoituksessa, että Mygdonia palaisi vanhaan elämäntapaansa. Sen sijaan Tertia kääntyy ja palaa Mazdain luokse käännyttääkseen hänet Tuomaan elämäntapaan. Mazdai ja Kariš vangitsevat Tuomaan uudelleen.
XII teko
Kuningas määrää poikansa Vizanin johtamaan sotilaita, jotka vartioivat Tuomasta. Vizan vakuuttuu Tuomaan sanomasta ja pyrkii auttamaan hänet pakoon. Mazdai suuttuu ja määrää, että Tuomasta tulee kiduttaa laittamalla hänet seisomaan kuumille raudoille. Tätä yritettäessä puhkeaa vesivirta, joka estää Tuomasta vahingoittumasta. Kun vesi uhkaa hukuttaa koko palatsin, kuningas pyytää Tuomasta pysäyttämään tulvan. Tuomas viedään takaisin vankilaan, ja hän esittää saarnoja ja rukouksia.
XIII teko ja Tuomaan marttyyrikuolema