cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Charles Perrault
Arviointeja Perrault'n saduista
Marc Sorianon mukaan Perrault on "kaikista kirjallisuuden klassikoista huonommin tunnettu", sillä vaikka kaikki tuntevat hänen satunsa, kovin harva tuntee juuri hänen versionsa niistä. Esimerkiksi Perrault'n sadussa sekä Punahilkka että hänen isoäitinsä saavat onnettoman lopun, kun susi syö heidät ; nykyisin tunnetumpi versio, jossa metsästäjä pelastaa heidät suden vatsasta, on peräisin Grimmin veljeksiltä. Samoin vaikka sekä Grimmin versiossa että Walt Disneyn elokuvassa prinssi herättää prinsessa Ruususen suudelmalla, näin ei tapahdu Perrault'n sadussa; siinä prinsessa herää itsestään, kun prinssi polvistuu hänen eteensä.
Pitkään on käyty kiistaa siitä, oliko Tuhkimon kenkä lasia vai oravannahkaa. Perrault’n saduissa ja siihen pohjautuvissa muunnelmissa, esimerkiksi Disneyn elokuvassa, kenkä, josta prinssi tunnistaa Tuhkimon juhlissa esiintyneeksi kaunottareksi, on lasinen. Tämän seikan Perrault on kuitenkin ilmeisesti keksinyt itse, sillä tarinan muissa versiossa kenkä on tehty milloin mistäkin muusta aineesta, mutta ei koskaan lasista. (Esimerkiksi Grimmin sadussa kengät ovat kahtena ensimmäisenä iltana hopealla kirjailtua silkkiä, kolmantena iltana puhdasta kultaa. ) Usein on väitetty, että Perrault’n sadun lasikenkä perustuisi homonymian aikaansaamaan väärin­käsitykseen. Ranskan kielessä lasia tarkoittava sana verre äännetään samoin (/vɛ:ʀ/) kuin turkista tarkoittava vanha, jo Perrault’n aikana harvinaiseksi käynyt sana vair, ja on päätelty, että Perrault olisi sekoittanut nämä sanat keskenään. Koska tätä on pidetty virheenä, joissakin myöhemmissä Perrault’n satujen ranskankielisissä painoksissa sana verre onkin korvattu sanalla vair. Bruno Bettelheim on kuitenkin väittänyt, että toden­näköisesti Perrault on harkitusti valinnut satunsa kenkien materiaaliksi lasin. Koska lasi, toisin kuin turkikset, ei veny mutta särkyy helposti, hän saattoi ajatella, että tällaisesta kengästä sen oikea omistaja olisi kaikkein varmimmin voitu tunnistaa.
Monista sellaisistakin myöhemmistä painoksista, joissa sadut on muutoin esitetty Perrault'n mukaisina versioina, niiden lopussa olevat opetusrunot on usein jätetty pois. Täten niistä on jäänyt jäljelle vain se, mitä Perrault itse sanoi "täysin kuvaksi saduksi", siis satu ilman moraaliopetusta. Perrault'n oman käsityksen mukaan opetusrunot kuitenkin kuuluvat satuihin oleellisesti, kuten ne ehdottomasti kuuluvat myös La Fontainen faabeleihin.
Kysymys satujen kirjoittajasta
Perrault julkaisi satukokoelmansa kolmannen poikansa, Pierre Darmancourin eli d’Armancourin nimellä. Armancour oli Perrault'n hankkiman maa-alueen nimi, jonka hän luovutti pojalleen Pierrelle. Vuonna 1678 syntynyt Pierre toivoi pääsevänsä Ludvig XIV:n veljentyttären Élisabeth Charlotte d'Orléansin ("Mademoisellen") sihteeriksi, ja kokoelma onkin omistettu Élisabethille.
Asiaan vaikutti sekin, että Perrault ei sadut julkaistessaan halunnut aloittaa enää uudestaan kiistaa antiikin ihailijoiden ja modernistien välillä. Hän olikin jo vuonna 1694 päässyt Boileaun kanssa sovintoon. Käyttämällä poikansa nimeä hän onnistui välttämään kiistan puhkeamisen uudestaan.
Vielä nykyäänkin esitetään kuitenkin silloin tällöin väitteitä, että sadut todella olisivat d’Armancourin kirjoittamia. Todisteena on esitetty että ne olisivat liian taitamattomasti kirjoitettuja ja moraalittomia ollakseen tämän isänsä käsialaa.
Balettisovituksia saduista
Muun muassa seuraavat klassiset baletit perustuvat aiheeltaan Perrault'n satuihin:
Elokuvasovituksia
Perrault'n saduista on tehty lukuisia elokuvia, joista tunnetuimpia ovat: Il existe de très nombreuses adaptations cinématographiques de ses contes, parmi lesquelles :
Gerda Ryselin
Gerda Ryselin (oik. Irma Gerda Emilia Londen, 21. kesäkuuta 1909 – 20. huhtikuuta 1990) oli suomenruotsalainen näyttelijätär.
Charles Perrault
Elokuvasovituksia
Monet näistä tosin perustuvat pitkälti myös Grimmin veljesten versioihin samoista satuaiheista.
Gerda Ryselin
Ryselin oli operettitähtenä Svenska Teaternissa. Hän siirtyi myöhemmin Suomen Kansallisteatteriin. Hän näytteli myös muutamassa suomalaisessa elokuvassa. Tunnetuimman roolinsa hän teki todennäköisesti paronittarena elokuvassa Täällä Pohjantähden alla (1968).
Charles Perrault
Kuolema
Perrault kuoli 16. toukokuussa 1703 talossaan rue de l'Estrapadella Pariisin Quartier latinissa. Hänet haudattiin seuraavna päivänä Église Saint-Benoît-le-Bétourné-kirkkoon poikansa Charlesin läsnä ollessa.
Gerda Ryselin
Ryselin sai Pro Finlandia -mitalin 1957 ansioituneesta näyttelijätyöstä.
Tom (Amur)
Tom on Amurin sivujokeen Zejaan laskeva 433 kilometriä pitkä joki Amurin alueella Venäjällä. Se saa alkunsa Amurin alueen ja Habarovskin aluepiirin rajaseudulta. Joen varrella on Belogorskin kaupunki.
Castillon-du-Gard
Castillon-du-Gard on kunta Ranskan eteläosassa Gardin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Nîmesin kaupungista koilliseen.
pienoiskuva|vasen|Saint-Capraisin kappeli Castillon-du-Gard on keskiaikainen kiviselle metsän ympäröimälle kukkulalle rakennettu kylä. Kylässä on paljon keskiaikaisia taloja ja kapeita mukulakivikatuja. Kylän juurella on romaaninen Saint-Capraisin kappeli. pienoiskuva|vasen|Saint-Christophen kirkko
Mesomittakaava
Väli- eli mesomittakaava on säätieteessä luokitus, jonka sääjärjestelmiin kuuluvat mm. kuuropilvet sekä maa- ja merituuli. Tarkasteltavan alueen läpimitta on tyypillisesti noin 75-500 km, mutta ulottuu sadoista metreistä satoihin kilometreihin. Mesomittakaavan konvektiiviset kompleksit ja systeemit ja ukkospilvijonot ovat säätieteessä tyypillisiä mesomittakaavan ilmiöitä. Mesomittakaava tarkastelee horisontaalisella asteikolla aluetta 2-2000 km. Mesomittakaavan alla on mikroskaala ja yläpuolella synoptinen skaala.
Mesomittakaavan alaosaan voi useimmiten laskea kuuluvaksi myös yhden kuuropilven kokoiset ilmiöt.
Igor Koroljov
Igor Borisovitš Koroljov (6. syyskuuta 1970 – 7. syyskuuta 2011) oli venäläinen jääkiekkoilija ja valmentaja. Hän pelasi keskushyökkääjänä pitkän uran NHL-sarjassa ja Venäjällä. Koroljov kuoli lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa miltei koko KHL-joukkue Lokomotiv Jaroslavl, jonka apulaisvalmentajana Koroljov toimi.
Ura
Koroljov aloitti uransa Moskovan Dynamossa. Neljän pääsarjatasolla pelatun kauden jälkeen St. Louis Blues varasi hänet ensimmäisellä varausvuorollaan vuoden 1992 varaustilaisuudessa. Koroljov aloitti vielä kauden 1992–1993 Dynamossa, mutta lähti jo viiden ottelun jälkeen Pohjois-Amerikkaan.
Tulokaskaudellaan St. Louisissa Koroljov pelasi 74 ottelua, joissa teki yhteensä 27 pistettä. Hänen tuloksensa eivät parantuneet kaudelle, ja joukkueeseen hankitut keskushyökkääjät Petr Nedvěd ja Peter Šťastný veivät peliaikaa häneltä. St. Louis ei suojannut Koroljovia kauden Waiver Draftissa, jossa Winnipeg Jets nappasi hänet joukkueeseensa.
Kausi 1994–1995 pelattiin tynkänä työsulun vuoksi. Työsulun ajaksi Koroljov palasi Dynamoon. Winnipegissä Koroljov sijoitettiin samaan ketjuun Dynamosta tutun joukkuekaverin Aleksei Žamnovin kanssa, ja Koroljovin pistesuoritukset paranivat. Kaudella Koroljov teki uransa piste-ennätyksen 22 maalilla ja yhteensä 51 pisteellä. Kauden jälkeen Winnipegin organisaatio siirtyi Arizonaan ja uusi joukkue Phoenix Coyotes kauppasi Žamnovin pois. Kausi oli Koroljovin osalta huono, ja hänen sopimuksensa ostettiin ulos kesken kauden.
Toronto Maple Leafsin toimitusjohtaja Mike Smith, entinen Winnipegin toimitusjohtaja, tarjosi Koroljoville sopimusta kaudeksi. Sopimusta seurasi yhteensä neljä Torontossa pelattua kautta. Kauden jälkeen Toronto myi Koroljovin Chicago Blackhawksiin tulevan varaustilaisuuden varausvuoroa vastaan.
Chicagossa Koroljov pelasi jälleen Žamnovin joukkuetoverina. Koroljovin otteet eivät kuitenkaan vastanneet valmennuksen toiveita ja kausilla ja  Koroljov vietti osan aikaa AHL-liigan farmijoukkueessa Norfolk Admiralsissa. Työsulkukaudeksi 2004–2005 Koroljov siirtyi Venäjälle Lokomotiv Jaroslavliin.
Chicago ei uusinut työsulun jälkeen päättynyttä Koroljovin sopimusta, joten hän jäi Venäjälle. Kolme seuraavaa kautta Koroljov pelasi Metallurg Magnitogorskissa. Kauden 2008–2009 hän vietti HK Atlantissa ja 2009–2010 uudestaan Jaroslavlissa. Kesällä 2010 Koroljov ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Oskar I
Oskar I (Joseph François Oscar Bernadotte, 4. heinäkuuta 1799 – 8. heinäkuuta 1859) oli Ruotsin ja Norjan kuningas. Hän oli Napoleonin marsalkka Jean Baptiste Jules Bernadotten, sittemmin Ruotsin ja Norjan kuningas Kaarle XIV Juhanan ja hänen vaimonsa Eugenie Desirée Clary, kuningatar Desiderian ainoa poika. Kun Bernadotte valittiin Ruotsin kruununprinssiksi elokuussa 1810, Oskar ja hänen äitinsä muuttivat Pariisista Tukholmaan.
Storjuvtinden
Storjuvtinden on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Jotunheimenin kansallispuistossa, Norjassa, lähellä Galdhøpiggeniä. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 2 344 metriä.
Oskar I
Kaarle XIII myönsi Oskarille Södermanlandin herttuan arvonimen. Hän oppi nopeasti ruotsin kielen ja sai erinomaisen koulutuksen. Vuonna 1839 hän kirjoitti sarjan artikkeleita kansankoulutuksesta ja nimettömänä teoksen Om Straff och straffanstalter, vaatien vankilauudistuksia.
19. kesäkuuta 1823 hän nai prinsessa Joséphinen, Eugène de Beauharnaisin, Leuchtenbergin herttuan tyttären ja keisarinna Joséphinen pojantyttären.
Vuonna 1824 ja 1833 kruununprinssi oli hetken Norjan pääministeri. Vuonna 1838 kuningas alkoi epäillä perillisensä ja liberaalipuolueen juonivan ministerien vaihtoa, tai jopa vallankaappausta. Oskar vastustikin isänsä itsevaltaista käytöstä, mutta vältti välirikon. Hänen vapaamielisyytensä oli kuitenkin varovaista, kuten saatiin nähdä hänen noustuaan valtaan 8. maaliskuuta 1844. Oskar I kieltäytyi uudistamasta vuoden 1809 vanhentunutta perustuslakia, mutta salli kuitenkin lehdistönvapauden. Hän asetti Ruotsin ja Norjan kuningaskunnat virallisesti tasavertaiseen asemaan ottamalla käyttöön uudet liput ja vaakunan.
Suurin osa Oskar I:n ajan uudistustyöstä keskittyi Ruotsin taloudellisen aseman parantamiseen, ja valtiopäivät julistikin 1857 hänen parantaneen materiaalista hyvinvointia enemmän kuin yksikään edeltäjänsä. Ulkopolitiikassa Oskar I oli kansallisaatteen kannattaja. Vuonna 1848 hän tuki Tanskaa ensimmäisessä Schleswigin sodassa Preussia vastaan ja asetti ruotsalaisia ja norjalaisia joukkoja Pohjois-Schleswigiin ja Fynille 1849–1850. Hän oli myös välittämässä Malmön rauhaa 26. elokuuta 1848 ja takasi Tanskan yhtenäisyyttä Lontoon sopimuksessa 8. toukokuuta 1852.
Oskar I sai neljä poikaa ja tyttären, joista Kaarle XV (1826–1872) ja Oskar II (1829–1907) seurasivat häntä valtaistuimella. Lisäksi hän sai kaksi tytärtä rakastajattarensa, näyttelijä Emilie Högquistin kanssa.
Luettelo Minnesotan piirikunnista
pienoiskuva|Minnesotan piirikunnat Tämä on luettelo Minnesotan osavaltion piirikunnista. Minnesotassa on 87 piirikuntaa.
PSL Research University
Université PSL (, lyh. PSL, ) on yliopisto Pariisissa Ranskassa. PSL tunnetaan ennen kaikkea luonnontieteiden ja tekniikan opetuksesta sekä tutkimuksesta, mutta yliopistossa opetetaan myös esimerkiksi johtamista, taloustieteitä, kieliä, poliittista historiaa ja filosofiaa. PSL perustettiin vuonna 2010 ja muuttui yliopistoksi vuonna 2019. .
Modulaatio (musiikki)
thumb|Diatonisia modulaatioita. thumb|Kromaattinen modulaatio. Vaihdossointu puuttuu. thumb|Enharmoninen modulaatio c-mollista a-molliin Modulaatio (latinan sanasta modulari ’mitata, järjestää’) eli sävellajinvaihdos on musiikillinen tehokeino, jossa musiikin sävellaji vaihtuu. Yleensä moduloitaessa siirrytään johonkin läheiseen sävellajiin, esimerkiksi dominanttiin tai subdominanttiin.
Klassisessa harmoniassa tunnetaan kolme modulaatiotyyppiä:
Modulaatio voi myös tapahtua äkillisesti ilman mitään sidossointuja (ns. äkkimodulaatio). Populaarimusiikissa pyritään toisinaan kohottamaan kappaleen tunnelmaa moduloimalla puolisävelaskel taikka kokosävelaskel ylöspäin. Englanninkielisessä terminologiassa käytetään nimeä ”gear-up” (suom. ”isommalle vaihteelle siirtyminen”) moduloitaessa melodiaa kvartilla tai kvintillä ylöspäin,
Tony Williams
Tony Williams (oik. Anthony Williams, 12. joulukuuta 1945 – 23. helmikuuta 1997) oli yhdysvaltalainen jazz-rumpali.
Williams kasvoi Bostonissa (Massachusetts), ja alkoi opiskella rumpujen soittoa Alan Dawson -nimisen opettajan johdolla. Hän alkoi soittaa ammattilaisena jo 13-vuotiaana saksofonisti Sam Riversin yhtyeessä. 16-vuotiaana hän oli Jackie McLeanin riveissä, ja vuotta myöhemmin Miles Davis kutsui hänet kuuluisaan 1960-luvun kvintettiinsä. Tuossa yhtyeessä Williamsin katsotaan uudistaneen jazz-rummunsoittoa esimerkiksi korostamalla rumpalin roolia tasavertaisena improvisoijana muiden soittajien rinnalla. Williams soitti tuohon aikaan esimerkiksi Davisin levyillä Miles Smiles ja In a Silent Way. Lisäksi häntä kuullaan muidenkin artistien klassikkolevyillä, kuten Herbie Hancockin levyllä Maiden Voyage ja Eric Dolphyn levyllä Out to Lunch.
Vuonna 1969 Williams muodosti trion nimeltä The Tony Williams Lifetime. Siinä oli kitaristina John McLaughlin ja uruissa Larry Young. Yhtye kuului fuusio-musiikin pioneereihin, ja sen musiikkia voidaan kutsua "jazz-rockiksi". Yhtyeen ensimmäinen levy, Emergency!, on noussut klassikon asemaan. Tämä trio hajosi pian McLaughlinin muodostettua oman yhtyeensä. 1970-luvulla Williams työskenteli esimerkiksi kitaristi Allan Holdsworthin kanssa, ja osallistui Hancockin kokoamaan kvintettiin, joka muistutti Davisin 1960-luvun kvintettiä Freddie Hubbardin korvatessa kuitenkin itse Davisin. 1980-luvulla Williams muodosti kvintetin, johon kuuluivat esimerkiksi pianisti Mulgrew Miller sekä trumpetisti Wallace Roney.
Williamsin levytykset ja kiertueet jatkuivat hänen vuonna 1997 tapahtuneeseen kuolemaansa asti.
Sessiomuusikkona
Geri Allen
Arcana
George Cables
Ron Carter
Miles Davis
Eric Dolphy
Kenny Dorham
Gil Evans
Tommy Flanagan
Hal Galper
Stan Getz
Dexter Gordon
Herbie Hancock, Wayne Shorter, Ron Carter and Wallace Roney
Jonas Hellborg and the Soldier String Quartet
Joe Henderson
Andrew Hill
Terumasa Hino
Allan Holdsworth
Charles Lloyd
Michael Mantler Movies (1977)
Ray Manzarek
Branford Marsalis
Wynton Marsalis
John McLaughlin
Jackie McLean
Jackie McLean & Great Jazz Trio (Hank Jones/Ron Carter)
Marcus Miller
Mulgrew Miller
Grachan Moncur III
Great Jazz Trio (Hank Jones/Buster Williams)
Great Jazz Trio (Hank Jones/Ron Carter)
Michel Petrucciani
Pop Workshop
Public Image Limited
Don Pullen
Sam Rivers
Sonny Rollins
Wallace Roney
Travis Shook
Wayne Shorter
McCoy Tyner
Sadao Watanabe & Great Jazz Trio (Hank Jones/Ron Carter)
Cornelius Nepos
Cornelius Nepos (n. 110–25/24 eaa.) oli roomalainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti elämäkertateoksestaan Kuuluisia miehiä (De viris illustribus). Se on säilynyt nykyaikaan vain osittain, mutta toimi kauan lukukirjana latinan alkeisopetuksessa.
Elämä
Cornelius Nepos syntyi noin vuonna 110 eaa. Hän oli kotoisin Gallia Cisalpinasta, mahdollisesti Ticinumista. Joskus kotipaikaksi on kuitenkin arveltu Veronaa tai jotakin sen lähikylää, kuten Hostiliaa. Nimen perusteella hänen on arveltu olleen joko roomalaisen siirtolaisen tai roomalaistuneen keltin jälkeläisiä. Nepos oli Catulluksen, Ciceron ja Atticuksen aikalainen ja ystävä. Tästä päätellen hän kuului ilmeisesti kotikaupunkinsa ylimystöön ja oletettavasti ritarisukuun.
Antiikin lähteistä Nepoksen elämästä tiedetään muutoin vain vähän. Hän ei vaikuta toimineen valtioelämässä, vaan omistautuneen kirjallisuudelle. Jossakin vaiheessa hän vaikuttaa muuttaneen Roomaan, joka tarjosi parhaat mahdollisuudet tutkimustyölle. Cicero mainitsee Nepoksella olleen pojan, mistä päätellen hän oli naimisissa. Catullus omisti runokokoelmansa Nepokselle, joka oli jo varhain arvostanut hänen runouttaan.
Nepos kuoli joskus vuoden 30 eaa. jälkeen, oletettavasti noin vuonna 25/24 eaa.
Teokset
Nepos kirjoitti ennen kaikkea historiaa proosamuodossa. Häntä ei ole pidetty erityisen suurena kirjailijana, vaan ennen kaikkea anekdoottien kokoajana. Joka tapauksessa hänen tuotantonsa kuvaa hyvin Rooman tasavallan ajan lopun kulttuurielämää.
Abdelmalik Lahoulou
Abdelmalik Lahoulou (s. 7. toukokuuta 1992) on algerialainen aitajuoksija, joka kilpailee 400 metrin aidoissa. Lahouloun ennätys 400 metrin aidoissa on 48,39 s, joka syntyi Dohan MM-kilpailujen välierissä 28. syyskuuta 2019.
Vuoden 2014 Afrikan-mestaruuskilpailuissa Lahoulou ei päässyt 400 metrin aidoissa finaaliin, mutta oli seuraavana vuonna MM-kilpailuissa 2015 Pekingissä jo välierissä. Vuonna 2015 hän oli lisäksi Afrikan kisoissa mestari ja kolmas 4 × 400 metrin viestissä sekä toinen Universiadeissa Gwangjussa. Rion olympialaisissa 2016 Lahoulou juoksi alkuerissä oman ja Algerian ennätyksen 48,62 s, jolla eteni välieriin. Välierissä hän sijoittui eränsä neljänneksi, mutta ei päässyt loppukilpailuun. Myös Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui välierissä. Saman vuoden Taipein universiadeissa hän oli kolmas.
Lahoulou saavutti Tarragonan Välimeren kilpailuissa 2018 pronssia 4 × 400 metrin viestissä ja sijoittui neljänneksi 400 metrin aitajuoksussa. Hän voitti samana vuonna 400 metrin aitojen Afrikan-mestaruuden Asabassa Algerian ennätysajalla 48,47. Seuraavana vuonna hän voitti aitajuoksussa kultaa Rabatin Afrikan kisoissa ajalla 49,08. Hän juoksi Dohan MM-kilpailujen välierissä Algerian ennätyksen 48,39. Loppukilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui välierissä. Vuonna 2022 hän saavutti Afrikan-mestaruuskilpailuissa hopeaa 400 metrin aitajuoksussa sekä Välimeren kilpailuissa kultaa 4 × 400 metrin viestissä ja pronssia 400 metrin aitajuoksussa. Eugenen MM-kilpailuissa hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä.
Algerian mestaruuden 400 metrin aidoissa Lahoulou on voittanut vuosina 2013–2019 ja 2022.
Ulkoradoilla
Lähde
Tom (joki)
Tom on Obin 827 kilometriä pitkä sivujoki Länsi-Siperian kaakkoisosissa Venäjällä. Joen pääuoma saa alkunsa Hakassiasta Abakanin selänteeltä ja kulkee Kemerovon alueen halki Tomskin alueelle, jossa se yhtyy Obiin noin 50 kilometriä Tomskin pohjoispuolella  (2677 kilometriä Obin suusta).
thumb|left|210px|Tomjokea Tomskin kohdalla (2007) thumb|left|210px|Tomjokea Tomskin kohdalla (2011) Tomjoen alajuoksu on navigoitavissa Mrassujoen haaraan saakka (643 km). Joen vuotuinen keskivirtaama on joen alajuoksulla Tomskissa 1067,5 m3/s. Alimmillaan virtaama on kevättalvella. Kevättulva osuu huhti-kesäkuulle; toukokuun keskivirtaama kohoaa Tomskissa keskimäärin yli 4700 kuutioon sekunnissa.
Tomin varrella olevista kaupungeista suurimmat ovat (yläjuoksulta alkaen):
Niinisalo
Niinisalo on kylä ja taajama Kankaanpäässä. Se sijaitsee noin viiden kilometrin päässä kaupungin keskustasta koilliseen Parkano–Jyväskylä-tien suunnassa Pori–Haapamäki-radan varrella. Kylästä lähtevät myös seututiet Karviaan ja Jämijärven kautta Ikaalisiin. Kylän kaakkoispuolella on matalahko, Jämijärven kautta Kyrösjärveen laskeva Valkiajärvi. Kylässä toimii peruskoulun ala-aste, jossa ovat luokat 1−6. Siellä on myös vuonna 1965 valmistunut seurakuntatalo. Arkkitehti Thure Hellströmin suunnittelema Niinisalon rautatieasemarakennus on vuodelta 1933.
Humppa!
Humppa! on Eläkeläisten vuonna 2001 julkaisema kokoelmalevy.
Albumi on julkaistu ainoastaan Venäjällä levymerkillä Союз.
Niinisalo
Niinisalon koulu
Niinisalon kansakoulu aloitti toimintansa vuokratiloissa vuonna 1907, ja vuonna 1910 sille valmistui oma talo Jokivarteen. Suuren oppilasmäärän vuoksi perustettiin vuonna 1945 Niinisalon läntinen kansakoulu, joka sai oman talon vuonna 1950. Koulut yhdistettiin vuonna 1967, minkä jälkeen Jokivarren koulutalo myytiin Niinisalon maamiesseuralle. Nykyinen koulutalo valmistui vuonna 1966 alun perin keskikouluksi. Niinisalon koulupiiriin yhdistettiin lakkautetut Karhusaaren ja Korvaluoman koulut, edellinen vuonna 1969 ja jälkimmäinen 2000, minkä jälkeen Niinisalon koulu on ollut ainoa Kankaanpään koillisosassa sijaitseva koulu. Kankaanpäässä siirryttiin peruskoulujärjestelmään vuonna 1974, ja yläasteen koulun valmistuttua Kankaanpään keskustaan vuonna 1977 ala-asteen koulu siirtyi siltä vapautuneisiin tiloihin. Vanhoissa Niinisalon läntisen kansakoulun tiloissa aloittivat toimintansa Kankaanpään kaupunginmuseo ja Tykistömuseo.
Humppa!
Kappaleet
Media
Niinisalo
Niinisalon koulu
Niinisalon koulu joutui sisäilmaongelmien vuoksi siirtymään pois omista tiloistaan vuonna 2018. Koulu muutti aluksi Niinisalon seurakuntataloon ja sieltä syksyllä 2021 kaupunginmuseon tiloihin.
Varuskunta
Niinisalossa toimii Porin prikaatin Niinisalon toimipiste (ent. Tykistöprikaati) joukkoyksiköineen ja vuoden 2012 loppuun Koeampumalaitos. Satakunnan Sotilassoittokunta toimi vuoden 2013 loppuun asti. Varuskunta on Kankaanpään toiseksi suurin työnantaja kaupungin jälkeen. Niinisalossa ovat toimineet myös YK-Koulutuskeskus ja RUK. Niinisalossa sijaitsee myös Niinisalon rautatieasema.
Kaupunginmuseo
Niinisalon kulttuurikohteisiin kuuluu Kankaanpään kaupunginmuseo, jonka yhteydessä ovat Räikkeen taidekokoelma ja Varuskuntaosasto. Kaupunginmuseo toimii entisessä kansakoulussa. Varuskantaosastolla on esillä mm. vuosina 1945–1947 toiminut Niinisalon internaatti eli sisäoppilaitos sotaveteraaneille, joilta koulu oli jäänyt kesken sodan vuoksi. Oppilaiden keski-ikä oli 25 vuotta ja vanhin oppilas oli 36-vuotias.
Vuodesta 1977 lähtien Niinisalon kansakoulurakennuksessa oli tykistöaselajin erikoismuseo, Tykistömuseo. Museo siirrettiin 1997 keskeisemmälle paikalle Hämeenlinnaan.
Armenian jääkiekkomaajoukkue
Armenia osallistui Kansainvälisen jääkiekkoliiton maajoukkuetoimintaan vuonna 2004 ja lähetti joukkueen 3. divisioonan maailmanmestaruuskisoihin. Ensimmäiset kaksi vuotta Armenia oli IIHF:n maailmanrankingin viimeisenä joukkueena. Armenialla on muun muassa vuosina 2004 ja 2005 hävinnyt Meksikolle maalein 0–48, Luxemburgille maalein 38–3, Etelä-Afrikalle maalein 1–33 ja Islannille maalein 30–0. Sittemmin Armenia paransi peliään, ja sen maajoukkue kirjoitti jääkiekkohistoriaa vuoden 2006 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuissa ottamalla historiansa ensimmäisen maaotteluvoiton Irlannista numeroin 6–0. Maalivahti Lavik Ghazaryan pelasi maajoukkueensa historian ensimmäisen nollapelin. Armenia sijoittui lopulta turnauksessa kolmanneksi. Vuonna 2007 joukkue vetäytyi kisoista.
Niinisalo
Aiheesta muualla
61.83611°N, 22.46944°W
Armenian jääkiekkomaajoukkue
Vuonna 2010 Armenia järjesti itse 3. divisioonan maailmanmestaruuskisat, joissa se hävisi loppuottelun Pohjois-Koreaa vastaan maalein 2–5. Pian turnauksen jälkeen Armenian havaittiin käyttäneen luvattomia pelaajia, ja sen IIHF-pelihistoria mitätöitiin. Samana vuonna Kansainvälinen jääkiekkoliitto sulki Armenian määrittelemättömän pitkäksi ajaksi ulos toiminnastaan toistuneiden pelaajasääntörikkomusten vuoksi. Sen jälkeen sitä ei sen koommin ole sijoitettu maailman-rankingiin.
Victor Cousin
thumb|Victor Cousin (n. [[1820)]]
Victor Cousin (28. marraskuuta 1792 – 14. tammikuuta 1867) oli ranskalainen filosofi, joka perusti saksalaista idealismia ja skotlantilaista terveen järjen realismia yhdistelleen eklektismin opin. Hänellä oli virkauransa kautta merkittävää vaikutusta Ranskan koulutuspolitiikkaan. Hänen pääteoksensa oli Du vrai, du beau et du bien ("Totuudesta, kauneudesta ja hyvästä").
Migration (elokuva)
Migration on vuonna 2023 ensi-iltansa saava tietokoneanimaatioelokuva, jonka on ohjannut Benjamin Renner. Elokuvan ääninäyttelijöihin kuuluvat Kumail Nanjiani, Elizabeth Banks, Keegan-Michael Key, Awkwafina, David Mitchell, Carol Kane ja Danny DeVito.
Portugalin ralli 2014
thumb|Rallin voittaja Sébastien Ogier. Portugalin ralli 2014 (virallisesti 48. Vodafone Rally de Portugal 2014) oli Rallin MM-sarjan kauden 2014 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 3–6. huhtikuuta.
El Bulli
thumb|Ravintolan sisäänkäynti. thumb El Bulli eli elBulli oli kolmen Michelin-tähden ravintola Rosesin kunnassa Espanjan Kataloniassa. Costa Bravalla Rosesinlahden rannalla sijaitsevan pienehkön ravintolan omisti sen johtaja ja pääkokki Ferran Adrià. Brittiläinen Restaurant-lehti valitsi El Bullin maailman parhaaksi ravintolaksi ennätykselliset viisi kertaa: vuosina 2002 ja 2006–2009. El Bulli sulki lopullisesti ovensa asiakkailta lauantaina 30. heinäkuuta 2011.
Toiminta
Ravintola oli auki vain 15. kesäkuuta – 20. joulukuuta ja siellä kävi vuosittain 8 000 aterioitsijaa. Tulokkaita olisi ollut kaksi miljoonaa. Aterian keskihinta oli 250 euroa. Ravintola operoi laajentamisen ja kehittämisen vuoksi tappiollisena vuodesta 2000 lähtien. Tulos tehtiin El Bulli-ruokakirjallisuudella ja Ferran Adriàn luennoilla sekä konsultoinnilla. Huhtikuussa 2008 ravintolassa työskenteli 42 kokkia.
thumb|elBullin keittiö.
Karhuveljeni Koda
Karhuveljeni Koda (Brother Bear) on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Disneyn draama-komedia animaatioelokuva. Se on Walt Disney Animation Studiosin 44. animaatioelokuva. Elokuvan laulut sävelsi ja esitti Phil Collins, ja suomenkielisessä versiossa lauloivat muun muassa Stratovariuksen laulaja Timo Kotipelto ja laulaja-lauluntekijä Kikka Laitinen.
Purjevälskäri
Purjevälskäri (Zebrasoma veliferum) on välskärikaloihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö
Purjevälskäri voi kasvaa 40 cm pitkäksi. Sen vartalo on tumman ja vaaleamman ruskean pystyraitainen, litteä. Kalan pullistellessa vaikkapa lajitoverin uhkailemiseksi selkäevä nousee purjeeksi, jonka pinta-ala on lähes yhtä suuri kuin kalan vartalo.
Alkuperä
Purjevälskäri elää luonnossa Indopasifisella merialueella ja läntisellä Tyynellämerellä.
Karhuveljeni Koda
Juoni
Elokuva sijoittuu jääkauden jälkeiseen Pohjois-Amerikkaan, missä paikalliset heimolaiset uskovat kaikkien olentojen olevan peräisin hengistä, joiden sanotaan ilmestyvän aika ajoin maan päälle revontulten muodossa. Kolme veljestä, Kenai, Denahi ja Sitka, palaavat heimoonsa, jotta Kenai voisi ottaa vastaan toteeminsa. Toteemi kertoo jokaiselle heimolaiselle sen, mitä tämän tulee elämässään saavuttaa tullakseen aikuiseksi. Toisin kuin Sitka, jonka toteemina on johdatuksen kotka, tai Denahi, jonka toteemina on viisauden susi, Kenai saa suureksi harmikseen toteemikseen rakkauden karhun. Nuori mies protestoi sanomalla, että karhut ovat varkaita. Hänen kommenttinsa saakin pian pontta alleen, kun eräs karhu varastaa veljesten heimolle hankkimia lohia. Kenai ja hänen veljensä lähtevät jahtaamaan karhua ja saavuttavat sen lopulta eräällä jäätiköllä. Seuraa taistelu, jonka aikana Sitka uhraa henkensä veljiensä puolesta pudottamalla itsensä ja karhun alas jäätikön jyrkänteeltä. Karhu selviää pudotuksesta kuitenkin hengissä. Raivostunut Kenai lähtee jahtaamaan karhua kostaakseen veljensä kuoleman. Hän seuraa karhua vuoren huipulle ja tappaa sen. Henget ilmestyvät paikalle, mukaan lukien myös Sitka valkopäämerikotkaa esittävän hengen muodossa ja muuttavat Kenain karhuksi. Samalla Kenain tappaman karhun ruumis katoaa ilmaan. Denahi saapuu paikalle ja luulee Kenain kuolleen. Hän uskoo karhuksi muuttuneen Kenain olevan syypää veljensä kuolemaan ja vannoo karhulle kostoa.
El Bulli
Historia
El Bullin perustivat vuonna 1961 saksalainen Hans Schilling ja hänen tšekkiläinen puolisonsa Marketta. Nimi El Bulli tuli perheen ranskanbulldogin mukaan. Ravintola avattiin vuonna 1964. Ravintola oli aluksi turistien rantaravintola, mutta ranskalaisen kokin Jean-Louis Neichel johdolla ravintola sai vuonna 1976 ensimmäisen Michelin-tähden. Ferran Adrià tuli ravintolaan töihin vuonna 1984 ja nousi pääkokiksi vuonna 1987. Vuonna 1990 ravintola sai toisen Michelin-tähden ja kolmannen vuonna 1997.
El Bulli alkoi julkaista keittokirjoja vuonna 1993. . Ferran Adrià, Juli Soler ja Albert Adrià julkaisivat kirjan A Day at elBulli vuonna 2008.
Yellow Medicinen piirikunta
Yellow Medicinen piirikunta  on Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 9 528 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Granite Fallsin kaupunki. Piirikunta perustettiin 6. maaliskuuta 1871.
Plutarkhos (täsmennyssivu)
Plutarkhos voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Afyonkarahisar
Afyonkarahisar on kaupunki läntisessä Turkissa ja samannimisen maakunnan hallintokeskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 209 406 vuonna 2014.
FN FAL
Kiväärin suunnitteli belgialainen asesuunnittelija Dieudonne J. Saive, ja sen prototyyppi valmistui vuonna 1951. Prototyypit suunniteltiin alun perin Isossa Britanniassa kehitettyyn uuteen, keskitehoiseen kaliiperiin 0.280 British eli 7 x 43 mm, jota käytti uusi Enfield EM-2 - rynnäkkökivääri. Se oli samalla ehdotus tuolloin uuden NATO-liittouman standardikaliiperiksi. Yhdysvallat ei hyväksynyt sitä vaan ajoi täysitehoista 7,62 x 51 -kaliiperia l.308 Winchester, vaikka itse FN-ase oli testeissä vakuuttava. FN muunsi aseen käyttämään tätä kaliiperia.
FAL:sta valmistettiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Australiassa nimikkeellä L1A1, Etelä-Afrikan tasavallassa R1/R2/R3 mallinimillä ja Kanadassa nimikkeellä C1 niin sanottua tuumamitoitettua lisenssiversiota. Intialainen Ordnance Factory Board of India (OFB) valmistaa Intian puolustusvoimille L1A1-mallin kopiota nimikkeellä 1A1.
Maria Aronsson
Ida Maria Aronsson  (s. 23. joulukuuta 1983 Vikingstad, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti urallaan Damallsvenskanissa pelaavia Linköpings FC- ja FC Rosengård-seuroja. Aronsson pelasi myös Ruotsin naisten jalkapallomaajoukkueen paidassa Pekingin kesäolympialaisissa 2008.
Panssari
Panssari tarkoittaa vahvoja erikoisteräksestä valmistettuja levyjä, joita käytetään esimerkiksi sotalaivan tai panssarivaunun suojaamiseen vihollisen ammuksilta. Myös eräillä eläimillä, esimerkiksi kilpikonnalla, on ympärillään luusta muodostunut suojakilpi, jota kutsutaan panssariksi.
Panssarityypit maajoukkojen nykysodankäynnissä
Nykysodankäynnissä on käytössä useita erilaisia panssarityyppejä. Maailmansotien tuloksena kehitettiin tehokkaampia suojautumiskeinoja vihollisen tulelta. Ontelokranaateilta suojaamaan on kehitetty reaktiivipanssarointi ja komposiittipanssarointi.
Reaktiivipanssarointi sijoitetaan usein panssarivaunujen tai ajoneuvojen normaalin panssarin päälle useina eri komponentteina. Osuman saadessaan reaktiivikomponentti räjähtää, vaimentaen panssarintorjunta-aseen tehoa 60–90 prosentilla. Reaktiivipanssari ei kuitenkaan välttämättä sovellu keveiden panssariajoneuvojen suojaksi, sillä räjähdys voi vaurioittaa itse ajoneuvoa. Poikkeuksena kuitenkin on Rafaelin kehittämä LBR (Low Burning Rate explosive) -reaktiivipanssari, jota käytettiin esimerkiksi Bradley-rynnäkköpanssarivaunun lisäsuojana Irakissa. Reaktiivipanssaroinnista ei kuitenkaan ole hyötyä kineettisiä ammuksia vastaan, sillä ne eivät käytä läpäisyyn räjähdysaineen tuottamaa energiaa, vaan liike-energiaa.
Komposiittipanssaroinnissa on sisällä ”onttoja” kohtia, jotka ontelokranaatin osuessa vaimentavat räjähdyksen päästäen ammuksen läpi ainoastaan ensimmäisestä seinämästä, mutta jättäen toisen seinämän ehjäksi. Nykyään on kuitenkin kehitetty niin sanottuja tupla-onteloita, joissa on kaksi räjähdyspanosta. Ensimmäinen tuhoaa komposiittipanssarin ensimmäisen seinämän, ja toinen läpäisee tämän jälkeen panssarin kokonaan.
Brennus
Brennus oli gallialaisheimo senonien päällikkö. Vuonna 390 eaa. tai 387 eaa. senonit voittivat Brennuksen johdolla roomalaiset Allian taistelussa ja hyökkäsivät sen jälkeen Roomaan. Kertomusten mukaan ainoastaan Capitoliumin kukkula jäi valloittamatta, muun Rooman valloittajat ryöstivät.
Liviuksen mukaan roomalaiset joutuivat maksamaan raskaat lunnaat gallialaisille ja valittivat gallialaisten käyttävän vääriä punnuksia. Silloin Brennus heitti miekkansa vaakakuppiin ja sanoi: "Vae victis!" ("Voi voitettuja!")
Ilkonsaari
Ilkonsaari on saari Saimaan järvessä Taipalsaaren kunnan alueella. Saari on paikallisesti tunnettu siellä sijaitsevista viidestä ortodoksisesta rukoushuoneesta. Saarella on myös 1,2 kilometrin mittainen geologinen luontopolku.
Ilkonsaari muodostuu kahdesta kallioselänteestä ja niitä yhdistävästä kapeasta hiekkaisesta maakannaksesta. Kallioselänteet kohoavat 20 metriä Saimaan pinnasta. Kalliot ovat pääasiassa graniittia, granodioriitti ja tonaliittia, mutta myös juonibreksiaa löytyy. Saaren keskiosasta kuroutuu itään alueelle harvinainen hiekkasärkkä, joka on suurelta osin veden alla.
Ilkonsaaren omistaa Etelä-Karjalan virkistysaluesäätiö. Saimaan Skiitat -yhdistys on rakentanut saarelle viisi ortodoksista rukoushuonetta, joita kutsutaan skiitoiksi eli sivuluostareiksi, vaikka niissä ei ketään asukaan. Saaresta on tullut luonnon sekä rukoushuoneiden takia suosittu matkailukohde.
Expedition Trophy
Expedition Trophy on talviaikaan ajettava rallikilpailu, jonka reitti kulkee matkan Venäjän halki Murmanskista Vladivostokiin. Kilpailu järjestettiin ensi kertaa vuonna 2005 Pietarista Vladivostokiin kulkevan valtatien valmistumisen kunniaksi.
Kilpailussa kilpaillaan kaksiautoisilla joukkueilla, joista kummassakin autossa on kolme ihmistä. Vähintään yhden joukkueen jäsenen pitää olla nainen. Autot toimittaa kilpailujärjestäjä. Kilpailu kestää 13 vuorokautta ja reitti kulkee Murmanskista Pietarin, Moskovan, Jekaterinburgin, Novosibirskin, Krasnojarskin, Irkutskin ja Habarovskin kautta Vladivostokiin. Kunkin taipaleen jälkeen loppupään joukkueita pudotetaan kilpailusta. Kilpailun voittaja saa palkinnoksi kymmenen kilogrammaa kultaa sekä kisassa käyttämänsä autot.
Turun synagoga
Turun synagoga on Turun juutalaisen seurakunnan synagoga. Se on toinen Suomen kahdesta synagogasta, toinen on Helsingin synagoga Helsingissä.
Turun synagoga on valmistunut vuonna 1912, ja rakennettiin tuolloin lainarahoilla. Sen suunnittelusta vastasivat arkkitehdit August Krook ja J. Eskil Hindersson. Synagogan julkisivu on tehty tiilestä ja se on rapattu. Rakennus on kaksikerroksinen ja sen keskustilassa on kupoli. Turun synagoga on listattu Museoviraston Valtakunnallisesti merkittävät kulttuurihistorialliset ympäristöt -luetteloon.
Kaarle XV
Kaarle XV (Carl Ludvig Eugén, 3. toukokuuta 1826 – 18. syyskuuta 1872) oli Ruotsin ja Norjan kuningas (Norjan kuninkaana Kaarle IV).
Elämäkerta
Kaarle XV oli Ruotsin ja Norjan kuninkaan Oskar I:n (1844–1859) ja Leuchtenbergin Josephinen vanhin poika. Syntymässä hänestä tehtiin Skånen herttua. Kruununprinssinä hän toimi Norjan pääministerinä lyhyen aikaa 1856 ja 1857. 19. kesäkuuta 1851 hän nai prinsessa Louisen, Alankomaiden Vilhelm I:n (1815–1840) tyttärentyttären. Ruotsin kuningattareksi tultuaan Louise käytti nimeä Lovisa.
Kaarlesta tuli valtionhoitaja 25. syyskuuta 1857 ja kuningas isänsä kuollessa 8. heinäkuuta 1859. Kruununprinssinä Kaarlen tylyys sai monet suhtautumaan epäillen hänen valtaannousuunsa, mutta hänestä tuli lopulta suosittu ja perustuslaillinen hallitsija. Motokseen hän otti "Land skall med lag byggas". Hänen valtakautensa aikana toteutettiin monia uudistuksia, Ruotsin kunnallislaki, kirkollislaki ja rikoslaki uudistettiin. Kaarle XV avusti myös rahallisesti Louis Gerhard De Geeria Riksdagin uudistuksessa 1866.
Kaarle XV kannatti skandinavismia ja solidaarisuutta kolmen Pohjolan kuningaskunnan kesken. Hän antoi lupauksia Tanskan Fredrik VII:lle sotilasavusta 1864, mutta Ruotsin armeijan valmistautumattomuus pakotti Kaarle XV:n tiukkaan puolueettomuuteen. Kaarle XV kuoli Malmössä 18. syyskuuta 1872.
Kaarle XV oli monin tavoin lahjakas hallitsija. Hän saavutti mainetta taidemaalarina ja hänen teoksensa "Dikter" osoitti hänellä olevan runoilijankin lahjoja.
Kuningasparille syntyi kaksi lasta. Ensin syntyi prinsessa Lovisa (1851–1926), josta myöhemmin tuli Tanskan kuningatar Louise avioiduttuaan Tanskan tulevan kuninkaan Fredrik VIII:n kanssa. Toinen lapsi, prinssi Carl Oscar (1852–1854) kuoli lapsena. Ruotsin silloisen kruununperimyslain mukaan prinsessa Lovisa ei naisena voinut periä kruunua, joten Kaarlen kuoltua valtaan nousi hänen veljensä Oskar.
M&T Bank Stadium
M&T Bank Stadium on amerikkalaisen jalkapallon stadion Baltimoren kaupungissa. Stadionin pääkäyttäjä on NFL-seura Baltimore Ravens. Stadionin rakennustyöt aloitettiin heinäkuussa 1996 ja ensimmäinen ottelu pelattiin kaksi vuotta myöhemmin 6. elokuuta 1998. Stadionille mahtuu 71 008 katsojaa.
Lamprias (Plutarkhoksen poika)
Lamprias oli filosofi ja elämäkertakirjailija Plutarkhoksen poika. Hänen nimiinsä on pantu hänen isänsä teosten luettelo. Tätä nuorinta Lampriasta ei tule sekoittaa Plutarkhoksen suvun muihin Lamprias-nimisiin henkilöihin.
Lampriaan luettelo
Lamprian nimiin laitetun Plutarkhoksen teosten luettelon otsikko on ”Plutarkhoksen kirjojen luettelo”. Se on säilynyt nykyaikaan, ja tutkimuksessa se tunnetaan nimellä ”Lampriaan luettelo”. Luettelo käsittää 227 teosta, joista vain 83 on säilynyt nykyaikaan. Toisaalta siitä puuttuu 18 säilynyttä teosta sekä 15 teosta, jotka tunnetaan niminä luettelon ulkopuolelta ja joista on säilynyt katkelmia.
Luettelon alussa on kirje, jossa kirjoittaja kutsuu itseään Plutarkhoksen pojaksi. Ajatus siitä, että kyseessä olisi Lamprias, on peräisin Sudasta. Suda on kuitenkin usein epäluotettava lähde, eikä Plutarkhos mainitse teoksissaan Lamprias-nimistä poikaa. Luettelo ei myöskään vaikuta siltä, että se olisi peräisin joltakulta, joka olisi ollut niin lähellä Plutarkhosta sekä sukulaisuudeltaan että ajoitukseltaan, sillä se sisältää myös teoksia, jotka on kirjoitettu vasta paljon, jopa satoja vuosia, myöhemmin (Pseudo-Plutarkhos). On kuitenkin mahdollista, että nämä teokset olisi lisätty luetteloon myöhemmin, ja alkuperäinen luettelo olisi todella peräisin Lampriaalta Plutarkhoksen pojalta.
Lampriaan luettelon varhaisimmat käsikirjoitukset ovat 1100-luvulta. Luettelon ensimmäisen painetun laitoksen (editio princeps) julkaisi David Hoeschelius firenzeläisestä käsikirjoituksesta vuonna 1597. Hänen laitoksensa sisälsi myös latinankielisen käännöksen. Myöhemmin luettelo painettiin uudelleen osana Plutarkhoksen teosten Frankfurt-laitosta. Myöhemmissä versioissa tekstiä on korjattu venetsialaisen käsikirjoituksen perusteella.
Pekka Narko
Pekka Sakari Narko (s. 20. syyskuuta 1945 Tuusula) on suomalainen, 1970- ja 1980-luvuilla olympialaisissa kilpaillut purjehtija.
Narko sijoittui olympialaisten Tornado-luokassa 13:nneksi Montrealissa 1976, kuudenneksi Moskovassa 1980 ja 16:nneksi Los Angelesissa 1984. Kahdella ensimmäisellä kerralla hänellä oli parinaan Juha Siira ja vuonna 1984 Juha Valtanen. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi vuonna 1979 ja 11:nneksi vuonna 1983. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän oli viides vuonna 1978 sekä kuudes vuosina 1975, 1977 ja 1983. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1976.
Seuratasolla Narko edusti Helsingfors Segelklubbia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1973–1975 ja 1977–1982, niistä kaksi viimeisintä Juha Valtasen ja aiemmat Juha Siiran kanssa.
Pekka Narko ja Juha Siira valittiin vuoden 1978 parhaiksi suomalaispurjehtijoiksi.
Audi Cabriolet
Audi Cabriolet on Audin vuosina 1991–2000 valmistama kangaskattoinen avoauto, joka perustuu Audi Coupé -malliin. Sen seuraajaksi tuli vuonna 2002 Audi A4 Cabriolet.
Cabriolet esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 1991. Moottorina oli aluksi viisisylinterinen 2,3-litrainen (133 hv), vuoden 1992 lopulla saapui lisäksi 2,8-litrainen V6 (174 hv). Vuoden 1993 alussa tuotantoon otettiin nelisylinterinen 2,0-litrainen (116 hv), samana kesänä 2,6-litrainen V6 (150 hv).
Viisisylinteristen valmistus päättyi kesällä 1994. Seuraavan kesän uutuusmoottorit olivat 2,0-litraisen 16-venttiilinen versio (140 hv) ja dieselmoottori 1,9 TDI (90 hv). vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Audi Cabriolet. Vuonna 1997 Cabriolet koki pienen kasvojenkohotuksen, jossa suurimmat uudistukset tehtiin keulan alueella. Uutena moottorina esiteltiin 1,8-litrainen (125 hv).
Karin Rehnqvist
thumb|right|Karin Rehnqvist
Audi Cabriolet
Bensiinimoottorit Hakasulkeissa olevat arvot automaattivaihteistolla varustetuilla malleilla
Karin Rehnqvist
Karin Rehnqvist (s. 21. elokuuta 1957) on ruotsalainen säveltäjä. Hänen teoksiaan on esitetty säännöllisesti Skandinaviassa, muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Hän on hyödyntänyt tuotannossaan kansanmusiikkivaikutteita, kuten kulning-laulua.
Audi Cabriolet
Dieselmoottorit
Karin Rehnqvist
Rehnqvist opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuosina 1976–1984. Hänen opettajiinsa kuuluivat Gunnar Bucht, Pär Lindgren ja Brian Ferneyhough. Rehnqvist toimi vuosina 1976–1991 Stans Körin kuoronjohtajana ja taiteellisena johtajana. Tänä aikana vokaalimusiikin keskeinen asema hänen työssään vakiintui. Lisäksi hänessä syttyi kiinnostus kokeellisiin lähestymistapoihin konserttiesityksessä. Vuosina 2000–2004 Rehnqvist toimi Skotlannin ja Ruotsin kamariorkesterien nimikkosäveltäjänä. Hän sävelsi näitä varten muun muassa klarinettikonserton (solistina Martin Fröst) ja paljon esitetyn sinfonisen Arktis Arktis! -teoksen. Molempien teosten levytys julkaistiin BIS-levymerkillä toukokuussa 2005.
Rehnqvist on saanut monia tunnustuksia, kuten Läkerolin taidepalkinnon (1996), Spelmannen-palkinnon (1996), Christ Johnson -palkinnon (1997), Kurt Atterberg -palkinnon (2001), Rosenberg-palkinnon (2005/6) ja Hugo Alfvén -palkinnon (2007). Nimityksellään Kuninkaallisen musiikkikorkeakoulun sävellysprofessoriksi hänestä tuli vuonna 2009 ensimmäinen Ruotsissa sävellysprofessorina toiminut nainen. Tammikuussa 2003 Rehnqvist sai Ruotsin kuninkaalta Litteris et Artibus -mitalin, ja vuonna 1997 hänestä tuli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen. Per F. Broman kirjoitti hänestä elämäkertateoksen akatemian Svenska tonsättare -kirjasarjassa.
Darlanne Fluegel
Darlanne Fluegel (25. marraskuuta 1953 Pennsylvania, Yhdysvallat – 15. joulukuuta 2017 Orlando, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Fluegel syntyi Pennsylvaniassa. Hänellä on ollut rooleja muiden muassa elokuvissa Elää ja kuolla L.A:ssa (1985), Kaupungin nopeimmat kytät (1986) ja Uinu, uinu lemmikkini 2 (1992). Elokuvassa Suuri gangsterisota (1984) hänestä käytettiin nimeä Darlanne Fleugel. Hänet tunnetaan myös televisiosarjoista ja opetustyöstä Keski-Floridan yliopistossa.
Fluegel kuoli 15. joulukuuta 2017 kotonaan Floridan Orlandossa 64-vuotiaana sairastettuaan Alzheimerin tautia.
Taiteilijakirja
thumb|Esimerkkejä taiteilijakirjoista. Taiteilijakirja (artists’ books, livres d’artistes) on itsenäinen taideteos, yleensä käsin tehtyä kirjaa muistuttava esine. Taiteilijakirjat eivät ole varsinaisesti kirjallisuutta, vaikka ne sangen usein ovat kirjan muotoisia, tai joskus myös laatikoita. Ne eivät myöskään ole taiteesta kertovia kuvateoksia. Usein puhutaan myös kirjataiteesta tai kirjaesineestä (book art, book object).
Marcel Duchampin määrittelee taiteilijakirjan (livre d’artiste) seuraavasti: ”Taiteilijakirja on sellainen, jonka taiteilija on tehnyt tai sellainen, jota taiteilija sanoo taiteilijakirjaksi.” Se on kirjan ja taideteoksen yhdistelmä, joka on yleensä uniikkikappale tai pienpainate. Toisinaan taiteilijakirjat ovat käsitetaidetta siinä mielessä, että niissä saatetaan pohtia kirjan ideaa tai korostaa kirjan materiaalisuutta ja esineluonnetta.
Taiteilijakirjan edelläkävijöinä voidaan pitää dadaistien ja surrealistien kokeilevaa taidetta sekä Apollinairen ja Mallarmén typografisia runoja, joissa korostetaan runojen visuaalisuutta.
Nykyisessä muodossaan tunnetun taiteilijakirjan kukoistuskausi alkoi 1960-luvulla varsinkin Fluxus-liikkeen myötä, johon kuuluivat muun muassa Dick Higgins, Robert Filliou, Claes Oldenburg ja George Brecht. Taiteilijakirja oli vastareaktio kalliita taidekirjoja ja taidekaupan elitismiä vastaan.
Useissa maissa toimii taiteilijakirjoihin erikoistuneita kustannusyhtiöitä, kirjakauppoja ja kirjastoja. Helsingin Rikhardinkadun kirjastoon on koottu yli 300 teosta käsittävä taiteilijakirjakokoelma, ja siellä järjestetään myös vaihtuvia näyttelyjä.
Domination Black
Domination Black on Kotkassa vuonna 2003 perustettu heavy metal -yhtye, jonka tyyliä kuvastaa musiikillisesti ja ulkomusiikillisesti 1980-luvun thrash metal (Metallica, Megadeth, Anthrax, Slayer, Venom) ja saman aikakauden heavy metal (Dio, Judas Priest, W.A.S.P., Mercyful Fate).
Historia
Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa Fearbringer vuonna 2005 kokoonpanolla Kari Killgast (laulu), Ville Wiren (kitara), Lauri Eerola (basso), Juuso Elminen (kosketinsoittimet), Juha Beck (rummut) ja Teppo Heiskanen (kitara). Tätä seurasi Dark Legacy vuonna 2006 samalla kokoonpanolla.
Fearbringer ja Dark Legacy -albumien kansissa seikkailevan hirviöhahmon on suunnitellut Mr. Lordi. Kappaleesta "The Psycho" (albumilta Fearbringer) Domination Black julkaisi ensimmäisen videonsa vuonna 2005.
Vuonna 2008 yhtye julkaisi kolmannen levynsä nimeltä Haunting. Levyn kappaleessa "The House of 1000 Eyes" vierailee taustalaulajana Mr. Lordi. Julkaisu meni ilmestymisviikollaan Suomen virallisen singlelistan sijalle 15. Kappaleesta on myös tehty video (ohjaaja K. Sandberg). Hauntingin julkaisun myötä Domination Black teki useita esiintymisiä ympäri Suomea käsittäneen "Hangover From Hell" -kiertueen. Vuonna 2009 yhtye esiintyi ensimmäistä kertaa Suomen rajojen ulkopuolella Saksassa Nordischer Klang -festivaaleilla Greifswaldissa.
Vuodenvaihteessa 2009–2010 laulaja Killgast päätti jättää yhtyeen ja hänen seuraajakseen yhtyeen riveihin astui Matias Palm vuoden 2010 keväällä.
Vuosien 2013-2014 aikana Domination Black teki muutamia kotimaan keikkoja ja esiintyi myös Virossa maan suurimmalla raskaaseen musiikkiin keskittyvällä festivaalilla nimeltä Hard Rock Laager. Lisäksi yhtye valmisteli uutta materiaalia seuraavaa levyään varten. Näistä kappaleista ensimmäisenä valmistunut oli digisinglenä sekä videona julkaistu "Master of Deception", jolle soitti kitarasoolon Chris Holmes (ex-W.A.S.P.). Holmes osallistui myös kappaleesta tehtyyn promovideoon.
Huhtikuussa 2018 yhtyeen rumpali vaihtui ja Juha Beckin tilalle astui Ville Nissinen. Myös kitaristi Ville Viren jäi bändin toiminnasta pois. Kitarsitiksi valikoitui muutaman soitetun keikan jälkeen Juuso Laitinen
Heinäkuussa 2020 orkesteri sai vihdoin julkaistua neljännen, pitkään, lähes 8 vuotta valmistellun albuminsa Judgement IV saksalaisen Pride & Joy Music-levy-yhtiön kautta.