cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
SMS Preußen (1903)
Palvelus
Ensimmäisessä maailmansodassa alus kuului laivaston 4. laivueeseen, joka palveli Itämerellä vuonna 1915. Miehistö vajeen takia laivue siirrettiin satamapalvelukseen ja sen henkilöstö sijoitettiin muille aluksille. Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan Reichsmarinessa F-luokan miinanraivajien emälaivaksi muutettuuna. Alus poistettiin alusluettelosta 5. huhtikuuta 1929 ja se romutettiin 1931 lukuun ottamatta 63 metriä pitkää keskiosaa, jota käytettiin räjähdekokeiden koealustana. Se nimettiin Vierkantiksi eli tasapohjaksi.
Protetiikka
thumb|Hammassilta thumb|200px|Hammasimplantti ja kruunu Protetiikka on hammaslääketieteen erikoisala. Erikoistumiseen vaaditaan hammaslääketieteen lisensiaatin (HLL) tutkinto, oikeus harjoittaa hammaslääkärin ammattia laillistettuna ammattihenkilönä ja kahden vuoden kliininen työkokemus. Protetiikassa reikiintynyt hammas korjataan yleensä metallisella tai keraamisella täytteellä riippuen hiotun hampaan muodosta. Protetiikka käsittää irtoproteesit, pysyvää (sementoitua) protetiikkaa sekä erilaisia implantti-kiinnikkeisiä proteettisia ratkaisuja kuten keinojuurin tuettuja siltoja tai yksittäisiä keinojuuren varaan rakennettuja hammaskruunuja. Protetiikan erikoishammaslääkäri (proteetikko) toimii usein yhteistyössä hammasteknikkojen kanssa.
Vanhoillislestadiolaisuus ja ehkäisy
Historia
Lestadiolainen herätys puhkesi 1840-luvulla Ruotsin Lapissa yhteiskuntaan, jossa ehkäisyä pidettiin yleisesti syntinä. Herätyksen voimakkailla saarnoillaan aikaansaanut Lars Levi Laestadius rinnasti ehkäisyä käyttävät naiset Perkeleeseen, jota hän piti huorana. Laestadius katsoo, että huoran luontoon kuuluu, ettei hän halua äidiksi, vaan haluaa sukupuolielämästä vain seksuaalista nautintoa. Laestadiuksella oli itsellään 15 lasta yhdessä vaimonsa Brita Katharinan kanssa. Laestadiuksen kielenkäyttöön yleisesti suhtauduttiin 1800-luvulla kriittisesti, mutta ei sinänsä se, että hän piti ehkäisyä hyvin tuomittavana, ollut aikaan nähden poikkeuksellista. Useimmat tunnustukselliset kristityt pitivät ehkäisyä syntinä maailmansotien väliseen aikaan saakka.
Ehkäisyn vielä vuonna 1908 torjunut anglikaanikirkko hyväksyi ensimmäisenä aiemmin ehkäisyn torjuneena kirkkona maailmassa ehkäisyn vuonna 1930. Muutoksen tuulet puhalsivat myös luterilaisuudessa. Kirkkohistorioitsija, filosofian tohtori Seppo Lohi siteerasi kansantalouden professori Lauri af Heurliniä, joka 1945 julkaisemassaan kirjasessa Syntyvyyden säännöstely ja väestöpolitiikka kummasteli, miksi kirkonmiehet kaihtavat ottamasta kantaa syntyvyyden säännöstelyyn.
Ehkäisy nousi vanhoillislestadiolaisten keskusjärjestön SRK:n puhujainkokouksessa keskustelun aiheeksi vuonna 1945 Alustajana oli kirkkoherra Kullervo Hulkko. Hulkon mukaan lapsirajoitus on Jumalan sanaa ja hyvää omaatuntoa vastaan. Vanhoillislestadiolaisten ehkäisykantaa tutkineen Päivi Alasuutarin mukaan vanhoillislestadiolaisten kielteinen suhtautuminen ehkäisyyn pohjautuu vanhaan perinteeseen.
Ehkäisyn aiemmin torjunut Suomen evankelis-luterilainen kirkko hyväksyi ehkäisyn vuonna 1952. Alasuutarin mukaan suomalainen yhteiskunta suhtautui yleisesti ehkäisyyn kielteisesti 1960-luvulle asti. Suhtautuminen ehkäisyyn ei ollut vanhoillislestadiolaisuuden vuonna 1960 niin sanotun pappishajaannuksen julkinen syy, mutta se saattoi vaikuttaa omalta osaltaan taustalla. Tällöin yli puolet vanhoillislestadiolaisista papeista irtaantui SRK:n edustamasta vanhoillislestadiolaisen liikkeen pääuomasta elämänsanalaisuudeksi.
Vanhoillislestadiolaisten puhujien ja seurakuntavanhinten kokouksessa keskusteltiin uudelleen ehkäisystä vuonna 1967. Alustajana toimi Lauri Taskila. Vuoden 1945 kannanottoa noudatellen myös vuoden 1967 kannanotto oli ehkäisykielteinen. Sen mukaan lapsirajoitus on syntiä kaikissa muodoissaan.
Päätöstä tekemässä ei ollut yhtään vanhoillislestadiolaista naista. Naiset ovat olleet tässä eniten itseään koskevassa kysymyksessä hyvin hiljaa aina 2000-luvulle saakka. Vanhoillislestadiolaisten naisten käsityksiä ja kokemuksia äitiydestä ja kaikesta siihen liittyvästä on Alasuutarin varhaisen tutkimuksen jälkeen alettu laajemmin tutkia vasta aivan viime vuosina, ensimmäisinä tutkijat Merja Kutuniva (Lapin yliopisto), Meri-Anna Hintsala (Helsingin yliopisto) ja Kati Toivio (Itä-Suomen yliopisto). Tuloksista on paljastunut, että herätysliikkeen johtajina ja hengellisinä auktoriteetteina ovat aina toimineet miehet, jotka ovat ohjailleet sitä, mitä naisista ja naisen roolista on liikkeessä opetettu ja julkaistu. .
Vuonna 2013 julkinen keskustelu voimistui Pauliina Rauhalan esikoisromaanin Taivaslaulu herättämän kiinnostuksen myötä. .
Nykytilanne
Vanhoillislestadiolaisten v. 2005 virallisen kannanoton mukaan Jumala on elämän ja kuoleman Herra ja elämän luominen on hänen käsissään.
SRK:n entisen puheenjohtajan Erkki Reinikaisen mukaan uskovaisten elämään ei ole kuulunut millään aikakaudella syntyvyyden säännöstely. Reinikaisen mukaan se on ollut aiemmin myös kirkon kanta. Reinikaisen mielestä SRK ei kuitenkaan ole määrännyt käyttäytymisnormeja vanhoillislestadiolaisille aviopuolisoille, vaan ehkäisyn ja aborttien torjuminen nousee jokaisen kohdalla uskon perusteista omakohtaisena asiana.
SRK:n entisen pääsihteerin Aimo Hautamäen mukaan uskovaiset isät ja äidit ovat ymmärtäneet, että Raamatun opetukseen kuuluu luovuttamattomana arvona usko Jumalaan elämän ja kuoleman Herrana. Hautamäen mukaan lapset koetaan vanhoillislestadiolaisessa kristillisyydessä Jumalan lahjoiksi, jotka tuovat elämään siunausta, iloa, sisältöä ja rikkautta. Hautamäen mielestä suurtenkin perheiden vanhemmat haluavat ottaa lapset vastaan, vaikka se saattaa merkitä jostakin luopumista. Hautamäki katsoo, että avioliittoon kuuluvan sukupuolielämän seurauksena Jumala antaa lapsia, jos niin hyväksi näkee. Hautamäen mukaan Jumala antaa joidenkin avioliittoon useita lapsia, toisiin muutamia, joihinkin ei yhtään. Hautamäen mielestä kysyy uskoa jättää lasten määrän säätely Jumalalle.
SRK:n Muutoksen keskellä -kirjan mukaan aborttia pidetään murhana ja syntyvyyden säännöstelyyn suhtaudutaan torjuvasti.
Tuorein SRK:n kannanotto ehkäisykysymykseen on vuodelta 2009: "Minä uskon Jumalaan, Isään". SRK:n johtokunta julkisti kannanoton Oripään suviseurojen yhteydessä pidetyssä tiedotustilaisuudessa. Kannanotto julkaistiin Päivämiehessä ja SRK:n nettisivulla. Kannanotto poistettiin nettisivulta helmikuussa 2011.
SRK:n kannanoton mukaan
Salaehkäisy
Sunnuntaisuomalaisen mukaan ehkäisyä käyttävät lestadiolaisnaiset salaavat ehkäisyn suvultaan ja useimmiten turvautuvat siihen vasta sitten, kun ovat ajautuneet uupumukseen tai masennukseen. Koulutetuilla vanhoillislestadiolaisnaisilla syynä ehkäisyyn turvautumiselle on usein työn ja suurperheen yhdistämisen vaikeus. Ääritapauksessa ehkäisyvastaisuus käytännössä voi kokonaan estää normaalin elämän elämisen vanhoillislestadiolaiselta naiselta. Entisen vanhoillislestadiolaissaarnaajan, nykyisen vanhoillislestadiolaisuuskriitikon Johannes Alarannan mukaan vanhoillislestadiolaisten perhekoot ovat pienentyneet etenkin Etelä-Suomessa.
Arvostelu
Päivi Alasuutari pitää vanhoillislestadiolaisten ehkäisykantaa ehdottomana ehkäisykieltona. Alasuutarin mukaan ehkäisyn torjuvan kannan säilyminen vanhoillislestadiolaisuudessa liittyy 1960-luvun yhteiskunnalliseen murrokseen. Asenne pohjautui Alasuutarin mukaan uskonnon tuomaan – Alasuutarin mielestä askeettiseen – sukupuolimoraaliin ja runsasta syntyvyyttä suosivaan väestöpolitiikkaan. Alasuutarin mukaan vanhoillislestadiolaisille ehkäisystä tuli tuolloin muuttuvan yhteiskunnan ja maaseudun autioitumisen symboli. Hänen loppupäätelmänsä mukaan kielteinen kanta ehkäisyyn on vanhoillislestadiolaisuuden konservatiivisen ideologian vastaisku ehkäisylle kielteisten merkitysten puolesta. Alasuutarin mukaan ehkäisyä pidettiin vanhoillislestadiolaisuudessa ennen jopa murhana. Hän katsoo, että vanhoillislestadiolaisten ehkäisyideologia on aate, jonka vuoksi ollaan tietoisesti valmiita kuolemaan. Alasuutarin mukaan nykyajan hyvinvointiyhteiskunnassa tämän kaltaiset aatteet ovat harvinaisia. "Maassa ryhdyttiin väestöliiton toimesta propagoimaan ehkäisyn hyväksymisen puolesta. Tässä tilanteessa vanhoillislestadiolainen herätysliike reagoi konservatiivisesti, ja ryhtyy ideologiseen taisteluun vanhojen ehkäisylle kielteisten merkitysten puolesta."
Keski-Pohjanmaan keskussairaalan synnytysosaston ylilääkäri Markku Mustosen näkemyksen mukaan käytännössä voidaan katsoa, että vanhoillislestadiolaisilla on ehkäisykielto. Mustonen pitää kantaa ongelmallisena. Esimerkiksi keisarileikkauksia saatetaan joutua tekemään usein, jolloin riskit lisääntyvät. Keski-Pohjanmaalla on vaikeita tapauksia muutama vuodessa, tosin ei Mustonen oman 30 vuoden uransa aikana ole kuullut, että vanhoillislestadiolaisia monisynnyttäjiä olisi hänen alueellaan kuollut synnytyksiin.
Oulun yliopistollisen sairaalan synnytysten, naistentautien ja äitiyshuollon erikoislääkäri Tytti Raudaskosken mukaan monisynnyttäjä-äitejä käy vuosittain lähellä kuolemaa, jolloin heidät voidaan pelastaa vain tehohoidolla.
Alasuutarin mukaan terveille naisille runsaskaan lapsenteko ei ole fyysisesti vaarallista, mutta joidenkin sairauksien, kuten reuman ja diabeteksen, hoitaminen raskauden aikana on vaikeaa. 1970-luvun lopulla uutisissa raportoitiin tapauksista, joissa lääkärit kertoivat ehdottaneensa naisille sterilisaatiota huonon terveyden vuoksi. Teologian tohtori, dosentti Ilkka Pyysiäisen käsityksen mukaan Rauhanyhdistys ei antanut tähän lupaa, jolloin raskaaksi tullut äiti kuoli. Alasuutarin mukaan liikkeen piirissä on kuollut naisia, koska heidän terveytensä ei ole kestänyt usein toistuvia raskauksia ja synnytyksiä.
Kirkkososiologian professori Jouko Sihvo pitää vanhoillislestadiolaisten ehkäisykantaa ehkäisykieltona. Hän katsoo, että ehkäisyn noustua polttavaksi aiheeksi sen kieltoa on perusteltu niin perusteellisesti, ettei mitään porsaanreikiä ole jäänyt. Sihvon mukaan ehkäisyä ei ole sallittu edes silloin, vaikka raskaus ja synnytys olisi lääketieteellisesti arvioitu äidille hengenvaaralliseksi. Alasuutarin mukaan myös seksistä pidättäytyminen avioliitossa yhteisestä sopimuksesta on kielletty vuonna 1974. Lisäksi äitejä on Alasuutarin mukaan kehotettu olemaan onnellisia, mitä Alasuutari pitää moralisointina.
Ihmisoikeusliiton pääsihteeri Kristiina Kouros pitää vanhoillislestadiolaisten ehkäisykantaa ehkäisykieltona. Hänen mukaansa vanhoillislestadiolaisten yhteisöllinen ehkäisykanta loukkaa ihmisoikeuksia, koska Kouroksen mukaan on tärkeämpää puolustaa ihmisiä kuin uskonnonvapautta käsitteenä. Kouroksen taustamuistiosta poiketen ihmisoikeusliiton hallitus ei kuitenkaan löytänyt perusteita laatia kannanottoa vanhoillislestadiolaisten ehkäisykannasta ihmisoikeuksien loukkauksena.
Entinen vanhoillislestadiolainen Maria Saari väittää, että vanhoillislestadiolaisten ehkäisykanta syntyi 1960-luvulla. Saaren mielestä vanhoillislestadiolaisuudessa ei voi muodostaa kantaansa ehkäisyyn vapaasti. Hän katsoo, että jotkut vanhoillislestadiolaiset ovat kokeneet joutuneensa painostuksen alle vanhoillislestadiolaisten yhteisössä. Hänen mukaansa ehkäisyn välttämistä pidetään osoituksena oikeasta uskosta. Saari pitää vanhoillislestadiolaisten kantaa ehkäisykieltona, joka kuitenkin muotoillaan käänteisesti muotoon "haluamme ottaa kaikki lapset vastaan". Saaren mukaan moni vanhoillislestadiolainen sanoo, ettei kyse ole kiellosta. Saaren mielestä ehkäisystä keskusteleminen estetään leimaamalla se "uskossaan langenneiden" tai entisten vanhoillislestadiolaisten katkeruuden osoitukseksi. Saaren mukaan ongelmia nähdään vain yksittäisillä ihmisillä. Saaren mukaan monet vanhoillislestadiolaiset haluavat rajata ehkäisyn hyväksyvät yhteisön ulkopuolelle. Saaren mielestä pelko yhteisön ulkopuolelle joutumisesta voi olla niin voimakas, ettei yhteisön normeja uskalleta rikkoa.
Entisen vanhoillislestadiolaisen, kuvataiteilija Heikki Räisäsen mukaan syntyvyyden säännöstelyn ekologinen näkökulma on torjuttu vanhoillislestadiolaisuudessa.
Toimittaja Outi Salovaaran mukaan ne vanhoillislestadiolaiset naiset, jotka kärsivät liian monista raskauksista ja siitä, että eivät voi hallita omaa ruumistaan ja elämäänsä, eivät tule julkisuuteen. Kriittisesti asiasta puhuvat vain liikkeen entiset jäsenet tai nimettömät uskonahdistuksensa kanssa kipuilevat kirjoittajat verkon palstoilla. Hänen mukaansa selkeitä raamatullisia perusteita ehkäisykiellolle ei löydy, vaikka nimenomaan Raamattuun asiassa vedotaan. Ehkäisykieltoa ei hänen mielestään voi perustella fraasilla "lisääntykää ja täyttäkää maa", koska ihmiset ovat jo tunnollisesti tehneet sen ja syösseet kotiplaneettamme kestokyvyn äärirajoille. Ekologisista syistä vanhoillislestadiolaisten torjuvaa asennetta ehkäisyyn on arvostellut myös ainakin Pentti Linkola.
Vanhoillislestadiolaisten vastauksia kritiikkiin
Aimo Hautamäen mukaan mitään varsinaista ehkäisykieltoa ei ole olemassa, vaan kyse on omantunnon äänellä tehdystä henkilökohtaisesta päätöksestä. Hänen mukaansa vanhoillislestadiolaisissa piireissä ei väitetä, että monilapsinen perhe olisi ainoa oikea perhemalli. Hänen mukaansa vanhoillislestadiolaisilla on sellainen usko, että Jumala joko antaa lapsen tai ei anna, ja tästä näkökulmasta ratkaisut tehdään.
Vanhoillislestadiolaisen papin, entisen keskustan kansanedustajan Seppo Särkiniemen mukaan ehkäisyyn liittyy sellaisia omantunnon syitä, joihin liittyy oikeuksia ilman selityksiä ulkopuolisille.
Vanhoillislestadiolaisen perheenäidin mukaan käsitys, jonka mukaan avioliitto on vain miehisten himojen tyydyttämisareena, ei perustu Raamattuun eikä edusta vanhoillislestadiolaisuuden arvoja. Hän katsoo Raamatun opastavan miehen ja naisen keskinäiseen kunnioittamiseen, joka koskee myös sukupuolielämää. Hänen mukaansa vanhoillislestadiolaiset naiset eivät ole tahdottomia olentoja, jotka olisivat alistavien miesten talutettavissa, vaan usko on myös naisille valinta.
Oripään suviseurojen tiedotustilaisuudessa 27.6.2009 SRK vastasi moniin mediassa esiintyneisiin käsityksiin vanhoillislestadiolaisten ehkäisykannasta. Seppo Lohi torjui Maria Saaren Helsingin Sanomien kuukausiliitteessä esittämän väitteen, jonka mukaan vanhoillislestadiolaisten ehkäisykanta olisi keksitty 1960-luvulla. Lohi lainaili alustuksessa runsaasti Kullervo Hulkon alustusta vuoden 1945 puhujainkokouksesta. Hulkon mukaan lapsirajoitus on Jumalan sanaa ja hyvää omaatuntoa vastaan. Lohen mukaan ongelmatilanteet on käsiteltävä tapauskohtaisesti. Hän siteerasi Hulkkoa, jonka mukaan äidin ja lapsen elämä ovat yhtä arvokkaita eikä kuoleman uhmaaminen ole oikein.
SRK:n puheenjohtajan Olavi Voittosen mukaan vanhoillislestadiolaisen liikkeen ydinväen keskuudessa ehkäisykantaa ei ole kyseenalaistettu, vaan keskustelua käydään liikkeen laiteilla. Voittosen mukaan vanhoillislestadiolaiset eivät halua ratkaisuissaan uhmata kuolemaa, mutta silloin näkökulmana on elämän suojeleminen ja syntyminen, ei ehkäisy.
Kirkon suhtautuminen
Oulun hiippakunnan piispan Samuel Salmen mukaan vanhoillislestadiolaisten ehkäisykanta on ensisijaisesti herätysliikkeen sisäinen asia. Hänen mukaansa liikkeen perinteet antavat hyvät eväät keskustella asiasta vastuullisesti, rehellisesti ja avoimesti. Liikkeen ulkopuolelta ei ole kovin yksinkertaista ottaa kieltoon kantaa, koska kysymys on uskonnonvapauteen liittyvästä asiasta.
Ihmisoikeusliiton otettua kantaa ehkäisykieltoon asia vietiin myös Kirkon ihmisoikeuskysymysten neuvottelukunnan (KION) käsiteltäväksi keväällä 2009. Neuvottelukunta käsitteli asian ja antoi siitä lausunnon arkkipiispalle. Arkkipiispa (silloin Jukka Paarma) ei tuonut asiaa piispainkokoukseen eikä muutoinkaan nostanut asiaa esille. Seuraava arkkipiispa Kari Mäkinen on samoin ollut vaiti KION:in lausunnosta. Kun asiaa kyseltiin kirkon Kirkko kuulolla -verkkokeskustelupalstalla, KION:in puheenjohtaja Ari Hukari tiedotti 11.1.2011 palstalla, että neuvottelukunta otti kantaa SRK:n ehkäisykieltoon vuonna 2009. Kannanottoa ei kuitenkaan julkistettu, koska KIONilla ”ei ole asemaa lausua julkisuuteen kirkon kantaa”. Hukari julkisti tässä yhteydessä KION:in lausunnon sisällön: Ehkäisykielto on ihmisoikeusloukkaus. Tiedossa ei ole, ovatko arkkipiispa tai piispat yhdessä käsitelleet KION:nin lausuntoa. Julkisuudessa kirkon edustajat ovat vaienneet asiasta.
Drouin
Drouin on kaupunki Australiassa, Victorian osavaltiossa. Kaupungissa oli 11 889 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa. Kaupungin asukkaista noin 20 prosenttia on syntynyt Australian ulkopuolella.
Friedrich August Kekulé von Stradonitz
Friedrich August Kekulé von Stradonitz (7. syyskuuta 1829 Darmstadt – 13. heinäkuuta 1896 Bonn) oli saksalainen kemisti, joka tunnetaan erityisesti bentseenin rengasrakenteen löytämisestä sekä kemialliseen rakenteeseen liittyvistä teorioista.
Elämä
Kekulé opiskeli Giessenin yliopistossa arkkitehtuuria, kunnes vaihtoi alaa yliopiston kemian opettajana toimineen Justus von Liebigin luentojen innoittamana. Myöhemmin Kekulé opiskeli Pariisissa Jean Baptiste André Dumas'n johdolla ja työskenteli Lontoossa St. Bartholomew'sin sairaalassa. Lontoosta Kekulé tuli opettajaksi Heidelbergin yliopistoon ja edelleen Gentin yliopistoon. Vuodesta 1855 hän toimi kuolemaansa asti Bonnin yliopiston orgaanisen kemian professorina.
Tutkimukset
Kekulé tutki erityisesti molekyylien rakennetta. Hän teki paljon löytöjä siihen liittyen, esimerkiksi sen, että hiili sitoutuu yksinkertaisella sidoksella neljään muuhun atomiin, ja se, miten hiiliatomit ketjuuntuvat. Kekulé myös ensimmäisenä ymmärsi substituutioreaktion periaatteen.
Kekulén tunnetuin löytö on bentseenin rengasrakenne. Hän oli yrittänyt ratkaista ongelmaa jo pitkään. Eräänä päivänä hän nukahti kesken oppikirjan kirjoittamisen ja näki unta, jossa hiiliketju muuttui käärmeeksi, joka puri omaa häntäänsä. Tästä unesta Kekulé sai idean bentseenin rakenteeseen.
Opettajana
Kekulé oli innostava opettaja. Viidestä ensimmäisestä Nobelin kemianpalkinnosta kolme myönnettiin hänen oppilailleen: Jacobus Henricus van ’t Hoffille, Emil Fischerille ja Adolf von Baeyerille.
Arkosaurit
Arkosaurit (Archosauria) olivat suuri diapsidimatelijaryhmä, joka kehittyi triaskauden alussa Archosauriformes-ryhmän esivanhemmista. Arkosaurit ja niistä kehittyneet lajit olivat merkittävin lajiryhmä mesotsooisella maailmankaudella.
Arkosaurien kaksi suurinta ryhmää olivat Ornithorida ja Pseudosuchia. Edellinen oli keskitriaskaudella merkityksetön, mutta triaskauden lopulla ryhmästä lajiutuivat dinosaurukset ja pterosaurit. Suuri osa arkosaurilajeista, pääasiassa Pseudosuchia-ryhmästä, hävisi triaskauden päättäneessä joukkosukupuutossa noin 195 miljoonaa vuotta sitten. Seuranneina jura- ja liitukausina Ornithoridan dinosaurukset kukoistivat maalla ja pterosaurit ilmassa, ja Pseudosuchian krokotiilieläimet joissa ja suoalueilla.
Liitukauden lopun joukkosukupuutosta selvisivät muun muassa lintujen ja krokotiilieläinten arkosauriesivanhemmat. Niiden jälkeläiset ovatkin ainoat nykyisin elävät arkosaurien edustajat.
Aikaisemmin krokotiileläinten sukuisiin arkosaureihin viitattiin nimellä "Crurotarsi" mutta uusien havaintojen mukaan tämä ryhmä sisältäisi kaikki arkosaurit, sillä ryhmän määritelmässä käytetyt phytosaurit osoittautuvatkin olevan kaikkien arkosaurien sisarryhmä eivätkä krokotiilieläinten lähisukulaisia.
Arkosaurien ja niiden lähisukulaisten luokittelu
pienoiskuva|Linnut ovat ainoita nykyään eläviä [[Ornithodiraan kuuluvia arkosaureja.]]
Taygete
Taygete oli kreikkalaisessa mytologiassa nymfi ja yksi plejadeista, Atlaksen ja Pleionen tyttäristä. Hän sai Zeuksen kanssa pojan, Lakedaimonin, josta tuli Spartan perustaja ja spartalaisten esi-isä.
Taygeten kerrottiin vältelleen Zeuksen yrityksiä lähennellä häntä, jolloin Artemis, jonka kanssa Taygete metsästi, olisi muuttanut hänet kauriiksi. Zeus kuitenkin onnistui yrityksessään tämän ollessa tajuttomana, ja häpeissään tästä Taygete piiloutui Lakoniassa vuoren alle, joka on nimetty hänen mukaansa Taygetokseksi. Palattuaan takaisin ihmishahmoonsa, Taygete omisti kultasarvisen Keryneian kauriin Artemiille, jonka Herakles yhtenä urotyönään myöhemmin pyydysti.
Luettelo yli 2000 rangaistusminuuttia saaneista NHL-pelaajista
Luettelo yli 2000 rangaistusminuuttia saaneista NHL-pelaajista käsittää jääkiekon NHL-liigan pelaajat, jotka ovat saaneet runkosarjassa yli 2 000 rangaistusminuuttia. Eurooppalaisista pelaajista ainoastaan Ulf Samuelsson on päässyt tälle listalle. Luettelo on päivitetty viimeksi kauden jälkeen. Aktiivipelaajat ovat lihavoitu.
Erik Wahlström
thumb|Erik Wahlström [[Helsingin kirjamessut|Helsingin kirjamessuilla 2010.]] Erik Wahlström (s. 1945 Helsinki) on suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on työskennellyt Hufvudstadsbladetissa ympäristö- ja tiedetoimittajana ja toiminut myös lehden päätoimittajana.
Wahlström on kirjoittanut sekä tieto- että kaunokirjallisuutta. Aluksi hän kirjoitti ympäristötoimittajan työn ohella ympäristöaiheisia tietokirjoja. 2000-luvulla hän on julkaissut kaunokirjallisuutta. Uno Cygnaeuksesta kertova romaani Tanssiva pappi (2004) oli Finlandia-palkintoehdokkaana ja on sittemmin dramatisoitu myös teatteriin. Wahlströmin romaani Kärpäsenkesyttäjä (2010) kertoo J. L. Runebergista. Hänen viimeisin romaaninsa on Kaunein on se jota rakastaa (suom. Jaana Nikula, Schildts & Söderströms, 2013; Det vackraste på den svarta jorden, Schildts & Söderströms, 2013).
Hänen isänsä Per-Erik Wahlström toimi upseerina Pelastusarmeijan kansainvälisissä tehtävissä, muun muassa Argentiinassa ja hänen setänsä Jarl Wahlström toimi kansainvälisen Pelastusarmeijan johtajana vuosina 1981–1986.
Shadow Warrior
Pelin pohjalta julkaistiin kaksi Lo Wang -aiheista romaania. For Dead Eyes Only -romaanin kirjoitti Dean Wesley Smith ja You Only Die Twice -teoksen Ryan Hughes.
Pelille on julkaistu samanniminen uusintaversio vuonna 2013.
Pelaaminen
Graafisesti peli muistuttaa paljon muita Build-pelejä, mutta pelimoottoriin tehtiin kuitenkin joitakin muutoksia, minkä vuoksi Shadow Warriorissa on muun muassa kiivettäviä tikapuita ja ajettavia kulkuneuvoja. Lisäksi peli käyttää toimintoihin ja objekteihin sprite-grafiikan sijaan vokseleita, mikä mahdollistaa muokatun pelimoottorin uudet ominaisuudet.
Pelaajalla ei ole pelin alussa muuta asetta kuin katana. Aseita, joita ovat muun muassa Uzi-konepistoolit, raketinheitin ja raidetykki, pystyy keräämään pelin edetessä. Peli sisältää toimintapainotteisen pelattavuuden lisäksi myös ongelmanratkontaa, mikä ei ollut tyypillistä Shadow Warriorin aikaisille ensimmäisen persoonan ammuntapeleille , vaikka Duke Nukem 3D jo osittain rikkoikin valtavirran suuntausta.
Juoni
Konserniyritys Zilla Enterprises on yksi Japanin mahtavimmista ja vaikutusvaltaisimmista yhtiöistä. Yhtiön johtajan, Master Zillan, vallanahneus kuitenkin ajaa konglomeraatin korruptioon, ja hän aloittaa Japanin valloituksen mutaatiosotilaiden ja muukalaisten avulla. Zilla Enterpriselle henkivartijana työskennellyt varjosoturi, Lo Wang, ei kuitenkaan aio olla osa entisen työnantajansa suunnitelmia vaan aikoo estää julman valloituksen.
Vastaanotto
Lehdistö suhtautui peliin varovaisen positiivisesti. GameSpot -sivusto antaa Shadow Warriorille pisteytyksen 7.2/10, kritisoiden hieman jälkeenjääneitä graafisia ominaisuuksia, mutta kehuen pelin toiminnallista antia ja suurta viihdearvoa. PC Zone UK:n antoi pelille 80/100, ja GamePro tarjosi pisteet 4.5/5.
Pian Shadow Warriorin julkaisun jälkeen peli aiheutti joissain piireissä hämmennystä. Esimerkiksi eräs Computer Gaming World -lehden journalisti kritisoi peliä tavasta esittää itäaasialaiset kulttuurit ja tavat sisällöttöminä ja alentavina sekä ihmiset julmina ja tunteettomina. 3D Realms reagoi asiaan sanomalla, ettei pelin tyyliä inspiroinut nykyajan Aasia, vaan heidän tarkoituksensa oli tehdä hauska peli, joka pikemminkin saattaa muistuttaa ihmisiä huonoista kung-fu-elokuvista.
Mielentilatutkimus
Mielentilatutkimuksessa selvitetään se, oliko vastaaja rikoksentekohetkellä täydessä ymmärryksessä eli syyntakeinen, alentuneesti syyntakeinen vai syyntakeeton. Jos tuomioistuin ottaa mielentilalausunnon huomioon päätöksissään, syyntakeinen vastaaja saa täyden tuomion, alentuneesti syyntakeinen voi saada neljänneksellä alennetun tuomion, ja syyntakeeton joutuu yleensä tahdosta riippumattomaan hoitoon mutta ei vankilaan.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen mukaan Suomessa on tehty vuodesta 2016 lähtien keskimäärin 92 mielentilatutkimusta vuodessa. Tutkittavista naisia on ollut noin 14 prosenttia ja alaikäisiä henkilöitä vuosittain 1–5. Noin puolet mielentilatutkimuksista tehdään Niuvanniemen sairaalassa Kuopiossa. Vuonna 2020 Suomessa tehtiin 107 mielentilatutkimusta, ja tutkituista henkilöistä 46 prosenttia arvioitiin syyntakeisiksi, yhdeksän prosenttia alentuneesti syyntakeisiksi ja 45 prosenttia syyntakeettomiksi. Vuonna 2020 THL määräsi mielentilatutkimuksen jälkeen 44 henkilöä tahdosta riippumattomaan psykiatriseen hoitoon.
Kenelle tehdään
Mielentilatutkimus tehdään tuomioistuimen pyynnöstä sen jälkeen, kun tuomioistuin on jo katsonut vastaajan menetelleen rangaistavaksi säädetyllä tavalla. Mielentilatutkimus voidaan tehdä, jos rikoksesta on odotettavissa yli vuoden pituinen vankeustuomio, kuten taposta tai tapon yrityksestä. Suomessa vuonna 2006 voimaan tulleiden säännösten nojalla mielentilatutkimus tehdään myös henkilölle, jolle syyttäjä vaatii koko rangaistuksen suorittamista henkilön vaarallisuuden perusteella. Tuomioistuin voi siis tällaisessa tilanteessa päättää, ettei rikoksentekijää saa päästää ehdonalaiseen vapauteen ennen koko rangaistuksen suorittamista. Tämä vastaa entistä pakkolaitoslausumaa.
Osa mielentilatutkimuksista tehdään psykiatrista hoitoa antavien valtion sairaaloiden tai yliopistosairaaloiden suljetuilla osastoilla oleville heidän tilansa kartoittamiseksi.
Monet tutkittavat ovat päihdeongelmaisia. Esimerkiksi Niuvanniemen oikeuspsykiatrisessa sairaalassa maaliskuussa 2010 hoidettavana olleista tai aiemmin hoidetuista, vuosina 1949–1975 syntyneistä, tuomitsematta jätetyistä miespuolisista kriminaalipotilaista (N = 106), voitiin 26:lla prosentilla todeta alkoholiperäinen päihdeongelma, yhdeksällä prosentilla jonkin muun aineen aiheuttama päihdeongelma, ja 27:llä prosentilla sekä alkoholin että jonkun muun aineen aiheuttama päihdeongelma (yhteensä 62:lla prosentilla jokin päihdeongelma).
Vuosien 2005–2016 välillä mielentilatutkimusten määrä Suomessa on puolittunut. Samana aikana psykoottisten vankien määrä on kymmenkertaistunut.
Tutkimuksen tekeminen
Suomessa mielentilatutkimus tehdään yleensä valtion mielisairaalassa eli Niuvanniemen tai Vanhan Vaasan sairaalassa tai psykiatrisessa vankisairaalassa. Mielentilatutkimuksia tehdään myös Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin (HUS) sairaaloissa (Kellokosken sairaala Tuusulassa), Tampereen yliopistollisessa sairaalassa ja Oulun yliopistollisen sairaalan Oikeuspsykiatrian yksikössä.
Mielentilatutkimus saa kestää enintään kaksi kuukautta. Sen aikana tutkittava on psykiatrisella osastolla muiden potilaiden kanssa. Tutkimuksen aikana pyritään muodostamaan kokonaiskuva tutkittavan elämästä ja taustasta. Tutkittavan käyttäytymistä ja suhtautumista muihin ihmisiin tarkkaillaan. Samalla kerätään runsaasti taustatietoa hänen lapsuudestaan, perhesuhteistaan, aikaisemmista hoidosta ja mahdollisista rikoksista. Kyselyä voidaan laajentaa omaisiin, ystäviin, kouluun ja työpaikkaan, jos tutkittava antaa siihen suostumuksensa.
Tutkittavan persoonallisuutta ja kognitiivisia kykyjä kartoitetaan psykologisilla testeillä. Niiden kautta saadaan tietoa siitä, onko tutkittava yleensä voinut ymmärtää tekonsa luonteen ja seuraukset. Tutkimuksessa selvitetään erilaisia ajatushäiriöitä, mahdollisia harhoja ja todellisuudentajua. Tutkittavan käyttäytymisestä stressaavissa testeissä saadaan tietoa hänen impulsiivisuudestaan ja kyvystä hallita mielijohteita. Lisäksi selvitetään se, miten tutkittava suhtautuu tekoonsa ja muistaako hän tilanteen.
Syyntakeisuus ja syyntakeettomuus
Alentuneesti syyntakeisella voi olla esimerkiksi vaikeuksia hallita impulsiivista käytöstä alkoholin pitkäaikaisen väärinkäytön takia.
Syyntakeeton tai alentuneesti syyntakeinen henkilö ei ole ymmärtänyt tekonsa täyttä luonnetta ja seurauksia. Tämä voi johtua esimerkiksi vakavasta mielenterveyshäiriöstä, tajunnan häiriöstä tai vajaamielisyydestä.
Tutkimuksen jälkeen
Tutkimuksen jälkeen mielentilatutkimuslausunto lähetetään Terveyden ja hyvinvoinnin laitokselle, jonka oikeuspsykiatristen asioiden lautakunta antaa oman lausuntonsa tuomioistuimelle. Tuomioistuin harkitsee itse, ottaako se mielentilalausunnon huomioon päätöksissään.
Syyntakeinen henkilö saa teostaan täyden tuomion. Alentuneesti syyntakeisen tuomiosta voidaan vähentää neljäsosa vankeusajasta. Jos henkilö todetaan syyntakeettomaksi, Terveyden ja hyvinvoinnin laitos päättää, siirretäänkö hänet vankilaan, jatketaanko hänen hoitoaan sairaalassa vai ohjataanko hänet esimerkiksi kehitysvammaisten erityishuoltoon. Tahdosta riippumaton hoito kestää yleensä pidempään kuin samasta rikoksesta saatu vankilatuomio.
Koska mielentilatutkimuksessa selvitetään tutkittavan mielentila nimen omaan teon hetkellä, on mahdollista, että tutkittava oli tilapäisesti syyntakeeton teon hetkellä mutta on sen jälkeen palautunut täysin normaaliksi. Tällöin tutkittava vapautetaan.
Yawata
Yawata on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Kioton prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Kioton lounaispuolella. Yawatassa on 71 946 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 24,35 neliökilometriä.
Maantiede
Yawata sijaitsee Kioton prefektuurin rajalla sivuten Osakan prefektuuria. Rautatieyhteydet Osakan suuntaan ovat hyvät, joten kaupunki on kasvanut sekä Kioton että Osakan nukkumalähiönä. Seudun kaupungit ovat yhteenkasvaneita, eikä rajoja juuri huomaa. Yawatan naapurikaupunkeja ovat Kioto, Kyōtanabe ja Jōyō Kioton prefektuurista sekä Hirakata Osakan prefektuurista.
Shōkadō
Shōkadō on Edo-kaudelta peräisin oleva puutarha, jossa kasvaa erityisesti bambuja. Bambulajikkeita on noin 400 kauniin lähteen ympärillä. Alueella on teehuone.
Liikenne
Autoliikennettä palvelee valtatie numero 1, joka kulkee Yawatan kautta. Valtatie 1:n varrella on runsaasti liike- ja teollisuusrakennuksia kattaen monipuolisen valikoiman palveluita.
Yawatassa ja sen lähialueella kulkevat myös maksulliset moottoritiet, Dai-ni-Keihan (Kioto-Osaka II), Meishin (Nagoya-Kōbe) ja Keiji-by-pass (Kioto-Shiga ohitustie), joiden kautta on nopeat yhteydet kauemmaksi.
Horsham (Australia)
Horsham on kaupunki Australiassa, Victorian osavaltiossa. Kaupungissa oli 15 630 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa, ja se sijaitsee 290 kilometriä Melbournesta luoteeseen. Nykyään kaupungin lähialueet ovat tärkeitä maatalousalueita, joissa kasvatetaan esimerkiksi hedelmiä. Kaupungin asukkaista noin 13 prosenttia on syntynyt Australian ulkopuolella.
Barry Seal
Adler Berriman "Barry" Seal (16. heinäkuuta 1939 – 19. helmikuuta 1986) oli yhdysvaltalainen lentäjä, josta tuli myöhemmin merkittävä huumeiden salakuljettaja Medellínin kartellille. Kun Seal oli tuomittu salakuljetuksesta, hänestä tuli Yhdysvaltain huumepoliisin tietolähde ja hän todisti useassa huumeoikeudenkäynnissä. Medellínin kartellin palkkaamat palkkamurhaajat tappoivat hänet vuonna 1986.
Hänen tarinaansa perustuen on vuonna 2017 tehty Tom Cruisen tähdittämä elokuva American Made.
Varhainen elämä ja ura
Seal syntyi 16. heinäkuuta 1939 Baton Rougessa, Louisianassa. Hänen vanhempansa olivat Mary Lou Seal (o.s. Delcambre) ja Benjamin Curtis Seal. Seal aloitti lentämisen teini-ikäisenä, ja opettajansa mukaan hän oli lahjakas lentäjä. Hän sai lento-oppilaan lupakirjansa 16-vuotiaana ja yksityislentäjän lupakirjansa 17-vuotiaana.
Vuonna 1961 Seal värväytyi Louisianan kansalliskaartiin kuudeksi vuodeksi. Hän valmistui Yhdysvaltain armeijan lentokoulusta, muttei koskaan suorittanut Yhdysvaltain armeijan erikoisjoukkojen lentäjän koulutusta. Myöhemmin Seal palveli 245. pioneeripataljoonassa radiopuhelinoperaattorina.
Seal aloitti uransa TWA:n lentomekaanikkona vuonna 1964. Pian hänet ylennettiin perämieheksi ja sen jälkeen kapteeniksi. Hän lensi Boeing 707:llä säännöllisellä Länsi-Euroopan reitillä. Hän oli yksi nuorimmista 707:n komentopiloteista TWA:n historiassa.
Muoviräjähteet
Sealin ura TWA:ssa päättyi heinäkuussa 1972, kun hänet pidätettiin osallisuudesta salaliittoon: häntä syytettiin muoviräjähteiden kuljettamisesta Meksikoon käyttämällä DC-4:ä. Lopulta syyte hylättiin syyttäjän virheen vuoksi vuonna 1974. TWA oli kuitenkin jo ehtinyt erottaa Sealin, joka oli ottanut valheellista sairauslomaa osallistuakseen edellä mainittuun salaliittoon.
Huumeet
Seal myönsi aloittaneensa salakuljettamisen vuoden 1976 alussa. Hän aloitti pienillä määrillä marihuanaa. Vuoteen 1978 mennessä hän oli laajentanut toimintaansa merkittäviin määriin kokaiinia, joka oli taloudellisesti marihuanaa kannattavampaa.
Juurijärvi (Ikaalinen)
Juurijärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätön Eränperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Juurijärvi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Maantietoa
Järven pituus on 2,2 kilometriä, leveys 850 metriä ja sen pinta-ala on 59 hehtaaria. Se sijaitsee Hulppojärven ja Vähäveden länsipuolella. Siihen laskee kymmenen ojaa. Huomattavimmat tulo-ojat ovat idästä laskeva Majaoja, joka on Vähäveden laskuoja, Mämmilammen laskuoja, pohjoisesta laskeva Perkoonoja, joka on Ylisenlammen ja Paskolammen yhteinen laskuoja, Lehmissuonlahteen laskeva Sydänmaanlammen laskuoja, ja vielä lännestä laskeva Latoveden laskuoja. Järven selän lounaispäässä sijaitsee 900 metriä pitkä lahti, josta laskujoki Sisätönjoki saa alkunsa. Järvessä on kolme suurta noin 250 metristä saarta Majasaari ja Selkäsaaret ja vielä viisi pienempää 20–30 metristä saarta. Rantaviivan pituus on 8,6 kilometriä ja rannat ovat paikoin jyrkkärinteisiä ja kallioisiakin. Järven ympäristössä sijaitsee neljä maatilaa ja rannoille on rakennettu kaksikymmentä ja saariin kolme vapaa-ajan asuntoa. Järvelle pääsee yhdystietä 13287 pitkin.
Paul Korir
Paul Kipketer Korir (15. heinäkuuta 1977, Kipkoror, Kenia ) on kenialainen entinen keskimatkojen juoksija.
Korir aloitti juoksuharrastuksen peruskoulun viimeisenä vuonna. Hän nousi kuuluisuuteen huhtikuussa 2000 juoksemalla toiseksi kansallisissa kilpailuissa 800 metrin juoksussa ajalla 1.45,6, minkä jälkeen kuuluisa maratoonari Moses Tanui hankki hänelle ammattilaissopimuksen. Myöhemmin samana vuonna hän paransi matkan ennätyksekseen ajan 1.44,21. Kaksi seuraavaa kilpailukautta menivät ilman mainittavaa menestystä, mutta vuonna 2003 hän johti pitkään Kenian maastojuoksun mestaruuskisoja 4 kilometrin kilpailussa, mutta menetti johtonsa lopussa. Myöhemmin samana vuonna hän vaihtoi päämatkakseen 1 500 metrin juoksun, jolla matkalla hän voitti Kenian mestaruuskilpailut. Pariisin MM-kisoissa hän juoksi matkan neljänneksi ajalla 3.33,47. Viikkoa myöhemmin hän paransi ennätystään lukemiin 3.30,72. Kauden lopussa hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin ja All-African Games -kisat.
Korir voitti Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 MM-kultaa. Hän jäi Kenian olympiakarsinnoissa neljänneksi, eli ei päässyt mukaan Ateenan olympialaisiin. Sen sijaan hänet valittiin Kenian joukkueeseen Afrikan-mestaruuskisoihin, joissa hän voitti kultaa 1 500 metrillä. Kauden lopussa hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa viidenneksi.
Robert Alton Harris
Robert Alton Harris (15. tammikuuta 1953 – 21. huhtikuuta 1992) oli yhdysvaltalainen rikollinen ja tuomittu murhaaja, joka teloitettiin San Quentinin kaasukammiossa. Kyseessä oli ensimmäinen kuolemantuomion täytäntöönpano Kalifornian osavaltiossa 25 vuoteen.
Harris nautti viimeiseksi ateriakseen Kentucky Fried Chickenin pikaruokaa, kaksi Dominos’in pizzaa sekä jäätelöä. Hänet teloitettiin ja julistettiin kuolleeksi 6:21 aamulla. Hänen viimeiset sanansa olivat you can be a king or a street sweeper, but everyone dances with the grim reaper.
Jakobstads BK
Jakobstads Bollklubb eli JBK on suomalainen, Pietarsaaresta kotoisin oleva jalkapallojoukkue. Seura pelaa kotiottelunsa Pietarsaaren Länsikentällä, joka sijaitsee aivan Pietarsaaren keskuskentän vieressä. Seuraa valmentaa Jukka Karjalainen. Seura on pelannut kaikkiaan 26 kautta Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.
Historia
Seura perustettiin vuonna 1944. Seuran ensimmäinen ottelu pelattiin vuonna 1945 TULin piirisarjassa NIK:ta vastaan, jonka JBK voitti 3-1. Seuran ensimmäisen maalin teki Lasse Hellund. JBK nousi vuonna 1947 TUL:n Suomi-sarjaan. Seura on vuodesta 1999 lähtien pelannut Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa ja Pohjoislohkossa ja viime vaiheessa n.s. sen C-lohkossa. JBK putosi kuitenkin kauden 2011 päätteeksi Kakkosesta.
Platinum 9 Disc
Platinum 9 DISC on Morning Musumen yhdeksäs albumi. Albumi julkaistiin 18. maaliskuuta 2009.
Vesper
Vesper (, "ilta") viittaa seuraaviin asioihin:
Aku Ankan juhlasarjat 7
Aku Ankan juhlasarjat 7 on Aku Ankan juhlasarjat -kirjasarjan seitsemäs osa. Kirja sisältää Carl Barksin tarinoita 1940-, 1950- ja 1960-luvuilta. Joukossa on Suomessa aikaisemmin julkaisematon tarina Kaikenkarvaisia keksintöjä (Inventor of Anything). Lisäksi kirjassa nähdään ensimmäistä kertaa lyhentämätön versio tarinasta Roope-setä joutuu maksamaan vanhan velan (The Horse-Radish Story). Muut sarjat on julkaistu aiemmin suomalaisissa Disney-julkaisuissa.
Tämän kirjan kansikuvana on Barksin öljyvärityö Always Another Rainbow vuodelta 1974. Kirjan esipuheina on Pekka Tuliaran kirjoittamat artikkelit Barks omillaan, joka esittelee Barksin taidetta Disney-aiheiden ulkopuolella, sekä Marco Polon kiistelty aarre, joka kertoo Disney-yhtiön syistä asettaa Vietnamin sodasta vaikutteita saanut seikkailutarina Marco Polon aarre (Treasure of Marco Polo) maailmanlaajuiseen julkaisukieltoon. Kyseinen sarja kuitenkin ehdittiin julkaista Minä Roope-setä -kirjan kolmessa ensimmäisessä painoksessa ennen kiellon asettamista.
Jarru (sukupuolivietti)
Jarru on kuvitteellinen sukupuoliviettiä vaimentava aine, jota varusmiesperinteen mukaan lisätään armeijan tarjoamaan ruokaan varusmiesten levottomuuden vähentämiseksi. Näin ei todellisuudessa ainakaan Suomen puolustusvoimissa toimita. "Jarruksi" epäiltiin sota-aikaan bromia, jota käytettiin lääkkeenä.
Kysymykseen jarrun käytöstä on annettu myös huhua vahvistavia pilavastauksia.
Jenny Lucander
Jenny Lucander (s. 1975) on suomalainen kuvittaja ja graafikko.
Lucander on opiskellut visuaalista alaa Helsingissä ja Göteborgissa. Hän oli ehdolla Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon saajaksi vuonna 2016 Sanna Tahvanaisen kanssa teoksella Dröm om drakar (suom. Lohikäärmeunia) ja 2017 Minna Lindebergin kanssa teoksella Vildare, värre, Smilodon, joka oli ehdolla myös Runeberg Junior -palkinnon (2016) ja Rudolf Koivu -palkinnon (2017) saajaksi. Vuonna 2020 Lucander sai Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon yhdessä ruotsalaiskirjailija Jens Mattssonin kanssa teoksen Vi är lajon! kuvituksesta. Teos sai myös Punni-palkinnon kunniamaininnan. Vuonna 2022 Lucanderin kuvittama ja Katja Bargumin kirjoittama Muurahaisten ennätyskirja (alkuteos Myrornas rekordbok) valittiin lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-ehdokkaaksi.
Lucanderin isoäiti oli kuvataitelija Anitra Lucander.
Adobe InDesign
Adobe InDesign on Adobe Systemsin kehittämä julkaisuohjelma. Monien muiden Adoben sovellusten tavoin InDesign on saatavilla macOS:lle ja Windowsille. Ohjelman ensisijainen kilpailija on QuarkXPress. InDesignin käyttäjiä ovat ennen kaikkea sanoma- ja aikakauslehtien sekä esitteiden ja julisteiden tekijät. Valmiit julkaisut voidaan tallentaa mm. PDF-muodossa.
Historia
InDesignin edeltäjä on Adobe PageMaker, jonka Adobe hankki ostamalla Aldusin vuonna 1994. Vuoteen 1998 mennessä kilpailija QuarkXPress oli noussut selkeään markkinajohtajan asemaan ja lähes kaikki ammattikäyttäjät olivat siirtyneet pois PageMakerilta. Seuraavana vuonna Adobe laski InDesign 1.0:n markkinoille. Kolmannen version (Adobe CS) myötä se saavutti suuremman levinneisyyden osana Creative Suite -kokonaisuutta, johon kuuluvat InDesignin lisäksi Photoshop, Illustrator ja Acrobat.
Juho Talvia
Juho Feliks Talvia, sukunimi aik. Helin (14. tammikuuta 1879 Tampere – 9. tammikuuta 1960) oli suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän oli kuuro.
Sporting Kansas City
Sporting Kansas City on yhdysvaltalainen jalkapalloseura, joka pelaa Major League Soccer -liigassa. Seuran kotipaikka on Kansasin Kansas City.
Juho Talvia
Juho Talvia kävi Turun kuuromykkäinkoulun ja Tampereen ylemmän käsityöläiskoulun. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1900-1901 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1907–1909. Lisäksi hän opiskeli Berliinissä Johannes Cerigiolin johdolla 1902–1903 tehdessään opintomatkan Ruotsiin, Saksaan, Italiaan ja Itävaltaan 1901-1903. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1909, 1910, 1912, 1913, 1914 ja 1928.
Sporting Kansas City
Historia
Sporting Kansas City perustettiin vuonna 1995 ja se kuului MLS:n perustajaseuroihin. Seura tunnettiin aluksi nimellä Kansas City Wiz, mutta nimi muutettiin jo ensimmäisen kauden jälkeen muotoon Kansas City Wizards. Vuoden 2010 lopulla nimeksi muutettiin Sporting Kansas City.
Juho Talvia
Talvia asui Helsingissä, Lappeenrannassa, Kiikassa ja viimeksi tyttärensä Irja Finskan maatilalla Tyrväällä. Talvia toimi kuvanveistäjänä kivihakkaamoissa ja hän teki veistoksia muiden taiteilijoiden suunnitelmien pohjalta sekä myös omia veistoksiaan. Hän osallistui kuurojen yhdistystoimintaan ja oli muun muassa Kuurojen liiton hallituksen jäsenenä. Talvian muistonäyttelyitä on järjestetty Vammalassa 1979 ja 2007.
Sporting Kansas City
Historia
Sporting kuului vuodesta 1996 vuoteen 2004 MLS:n läntiseen konferenssiin, mutta vuonna 2005, kun laajennusseurat Real Salt Lake ja CD Chivas USA sijoitettiin läntiseen konferenssiin, se siirtyi itäiseen konferenssiin. Sporting palasi itäiseen konferenssiin vuonna 2015, New York City FC:n ja Orlando City SC:n liityttyä liigaan. Seura on voittanut Major League Soccerin mestaruuden, MLS Cupin, kahdesti, vuonna 2000, jolloin se voitti loppuottelussa Chicago Firen maalein 1–0, ja vuonna 2013, jolloin loppuottelu Real Salt Lakeä vastaan ratkesi rangaistuspotkukilpailussa. Lisäksi seura on ollut kerran MLS Cupin loppuottelun häviävänä osapuolena, vuonna 2004 D.C. United vei mestaruuden maalein 3–2. Sporting on voittanut myös neljästi Lamar Hunt U.S. Open Cupin mestaruuden (vuosina 2004, 2012, 2015 ja 2017) ja kerran MLS Supporters’ Shieldin (liigan runkosarjan voittaja, vuonna 2000).
Juho Talvia
Teoksia
thumb|upright|Juho Talvia: Carl Oscar Malmin patsas, Porvoo (1926).
Sporting Kansas City
Historia
Seuran alkuperäinen omistaja oli yhdysvaltalainen monen eri lajin parissa toiminut urheiluvaikuttaja Lamar Hunt, joka omisti vuosien varrella myös kaksi muuta MLS-seuraa, Columbus Crew’n ja FC Dallasin. Joulukuussa 2004 Hunt ilmoitti aikovansa myydä seuran kauden 2005 jälkeen, mutta uuden omistajan löytämisessä oli vaikeuksia. Elokuussa 2006 julkistettiin viimein seuran myynti paikalliselle omistajaryhmälle nimeltä OnGoal. Hunt kuoli joulukuussa 2006 74-vuotiaana.
Seura pelasi alun perin kotiottelunsa Arrowhead Stadiumilla, jonka pääasiallinen käyttäjä on amerikkalaisen jalkapallon Kansas City Chiefs, ja kausina 2008–2010 kotistadionina toimi väliaikaisesti baseballstadion CommunityAmerica Ballpark. Kaudesta 2011 alkaen seuran kotistadion on erityisesti jalkapalloa varten suunniteltu Children's Mercy Park, jossa on 18 500 istumapaikkaa.
Entisiä pelaajia
thumb|125px|Wizardsin logo vuosilta 1997–2006 thumb|125px|Wizardsin logo vuosilta 2007–2010
Oscar B. Goodman
pienoiskuva|Oscar B. Goodman Oscar Baylin Goodman (s. 26. heinäkuuta 1939 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko. Hän toimi Las Vegasin pormestarina vuosina 1999-2011. Oscarin vaimo Carolyn Goodman seurasi häntä pormestarina.
Kathryn Hulme
thumb|Kathryn Hulme noin vuonna 1920.
Kathryn Cavalry Hulme (6. tammikuuta 1900 – 25. elokuuta 1981) oli yhdysvaltalainen journalisti ja kirjailija. San Franciscossa syntynyt Hulme opiskeli Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja muutti vuonna 1922 New Yorkiin, jossa hän opiskeli journalismia ja toimi muun muassa freelancer-toimittajana. 1930-luvulla hän matkusteli Euroopassa ja vuonna 1932 hän tapasi Pariisissa armenialais-kreikkalaisen mystikon G. I. Gurdjieffin ensimmäisen kerran. Hulme toivoi pääsevänsä Gurdjieffin henkilökohtaiseksi oppilaaksi, mutta vasta neljän vuoden jälkeen hänen ponnistelunsa palkittiin. Vuonna 1967 julkaistu kirja The Undiscovered Country: A Spiritual Adventure on Hulmen omaelämäkerrallinen teos, joka kertoo hänen kokemuksistaan Gurdjieffin muodostaman erityisen ”Köysi”-naisryhmän jäsenenä. Ryhmän jäsenet olivat kaikki perheettömiä, kirjallisesti suuntautuneita, sofistikoituneita avantgardisteja. Ryhmään kuuluivat muun muassa kustannustoimittaja Margaret Anderson, toimittaja Solita Solano ja ranskalainen sopraano, kirjailija Georgette Leblanc.
Toisen maailmansodan jälkeen Hulme työskenteli vuosina 1945–1947 kansainvälisen UNRRA-avustusjärjestön (United Nations Relief and Rehabilitation Administration / YK:n avustus- ja jälleenrakennuselin) leirin johtajana Wildfleckenissä, Saksassa. Hulme tapasi Wildfleckenissä belgialaisen entisen luostarisisaren nimeltä Marie-Louise Habets, josta tuli hänen elinikäinen kumppaninsa ja joka oli hänen pääteoksensa Nunnan tarinan innoittaja. Wildfleckenin ajan kokemuksistaan Hulme kirjoitti kirjan The Wild Place.
Trond Hedström
Trond Erik Hedström (27. syyskuuta 1917 Turku – 22. marraskuuta 1982 Teneriffa, Espanja) oli suomalainen valokuvaaja.