cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lynette Scavo
Yleistä
Lynette valmistui Northwestern-yliopistosta ja tapasi Tom Scavon heidän työskennellessä yhdessä mainosalalla. Pari meni naimisiin ja muutti Wisteria Lanelle Lynetten saatua tietää odottavansa parin vanhimpia lapsia, Porteria ja Prestonia. Vuotta myöhemmin Lynette synnytti Parkerin ja viittä vuotta myöhemmin Pennyn. Lynettellä on eniten lapsia koko Wisteria Lanella ja hän tekee mikä on parhaaksi hänen perheelleen.
Kausi 1
Sarjan alussa Lynette on lähellä hermoromahdusta - yksin kotona neljän pienen lapsen kanssa. Lynetten aviomies on aina työmatkoilla tai töissä. Lynette kamppaili pärjätäkseen yksin kaikkien neljän lapsensa kanssa, kunnes Prestonille ja Porterille määrättiin ADHD- lääkettä. Lynette päätti olla lääkitsemättä heitä ja alkoi ottaa lääkkeitä itse, mutta tajuttuaan olevansa koukussa lopetti. Kauden lopussa Tom otti töistään lopputilin, ja Lynette palaa töihin.
Kausi 2
Lynette sai työn mainostoimistosta ja suurimman osan kautta Lynette hoiti työtehtäviään kollegoidensa kanssa. Stu on pölpöttelevä assistentti, joka on kiltti Lynettelle ja tekee tälle usein palveluksia. Nina on työkaveri helvetistä; huorahtava, itsekeskeinen ja neuroottinen. Nina aiheuttaa Lynettelle monia ongelmia ja aiheuttaa tälle stressiä. Ed on näennäisesti cool tyyppi, mutta tämän vuoksi Lynette joutuu antamaan Tomille potkut toimistostaan.
Lynette todistaa Breen puolesta kun Andrew syyttää tätä pahoinpitelystä ja sai Breen ymmärtämään että hänellä on alkoholionglema. Kauden lopussa Lynette luulee Tomin pettävän tätä, mutta saa selville että Tom tapasi vain tyttärensä, Kayla Huntingtonin. Kayla on yhden Tomin yhden illan jutun tulos Kaylan äidin Nora Huntingtonin kanssa. Nora käyttää menneiden vuosien elatusapua muuttaakseen Kaylan kanssa Fairviewiin, jotta Kayla oppii tuntemaan isänsä, äitipuolensa sekä sisarpuolensa.
Takaumassa kauden lopussa Lynette synnyttää Pennyn jolloin Tom sanoo haluavansa valita seuraavan lapsen nimen.
Kausi 3
Lynettellä on onglemia Noran ja Kaylan pyöriessä perheensä ympärillä. Lynette saa selville Noran haluavan Tomin takaisin ja varoittaa tätä pitämään etäisyyttä. Nora päättää muuttaa pois ja viedä Kaylan mukanaan, joten Lynette ja Tom päättävät hakea Kaylan huoltajuutta. Suunnitelmat kuitenkin muuttuvat Noran ja Lynetten jouduttua Carolyn Bigsbyn panttivangeiksi supermarkettiin. Carolynin saatua selville Noran yrittävän viedä Lynetten miehen tämä ampuu Noran. Ennen tämän kuolemaan Lynette lupasi huolehtia Kaylasta. Vihoissaan Noran kuolemasta Lynette sanoi että Carolyn ansaitsi tulla petetyksi. Carolyn suuttui ja ampui Lynetteä käsivarteen. Lynette ja Kayla kamppailevat tullakseen toimeen Kaylan syyttäessä Lynetteä äitinsä kuolemasta.
Kausi 4
Lynette päätti pitää syöpänsä salaisuutena ja alkoi käyttää peruukkeja. Hän ei halunnut ihmisten säälivän itseään, mutta tunnusti lopulta ystävilleen sairautensa. Lynette pyysi äitiään lähtemään tämän laitettua suklaaleivoksiin marihuanaa. Myöhemmin Lynette sai tietää Glenin jättäneen äitinsä, koska tämä on homo.
Kauden lopussa Wisteria Lanelle osuu tornado, jolloin Lynette lahjoo naapurinsa rouva McCluskeyn antamaan Scavon perheen majoittua tämän kellariin. Koko Scavon perhe kuitenkin selviää tornadosta.
Kayla alkaa kohdella Lynetteä halveksivasti ja syyttää tätä lyömisestä. Kaylan pahat teot jatkuvat ja lopulta Tom ja Lynette passittavat tämän Noran vanhempien luo asumaan.
Viiden vuoden kuluessa Scavon pojat eivät ole vieläkään muuttaneet tapojaan vaan ovat yhtä kujeilevia kuin aikaisemminkin.
Kausi 5
Tom ja Lynette pyörittävät vieläkin pizzeriaa, mutta heillä on vaikeuksia kaksosten kasvatuksessa, jotka ovat nykyisin teinejä. Tomilla on keski-iän kriisi ja hän onkin usein riidoissa kaksosten puolella, joka tuskastuttaa syvästi Lynetteä. Tom perustaa bändin Daven, Orsonin, Carlosin ja Miken kanssa. Lynette ja Tom saavat selville, että Porterilla on suhde Anne Shillingiin, parhaan ystävänsä äitiin. Anne sanoo Porterille odottavansa lasta ja pari aikoo karata yhdessä pois Wisteria Lanelta. Lynette lähestyy Annea tämän ja Porterin suhteesta jolloin Annen pahoinpitelevä mies, Warren kuulee keskustelun. Hän pyytää Lynetteä lähtemään ja alkaa lyödä Annea, Lynette kuitenkin palaa Annen luo.
Myöhemmin samana päivänä Tomin bändi soittaa Warrenin yökerholla, mutta esitystä ennen Porter ja Warren tappelevat. Lynette kuitenkin lähettää Porterin kotiin ja Warren lukitsee yökerhon ovet. Bändin alkaessa soittaa, klubilla alkaa tulipalo. Kaikki ovat sisällä loukussa, mutta osa pääsee kuitenkin pakenemaan ikkunan kautta. Warren syyttää Porteria tulipalon sytyttämisestä vaikka palon sytytti oikeasti Dave. Porter pidätetään, mutta vapautetaan myöhemmin takuita vastaan. Lynette maksaa Annelle, jotta tämä lähtisi kaupungista ja käskee tämän ottaa yhteyttä vauvan syntyessä. Anne paljastaa valehdelleensa raskaudestaan.
Warrenin uhattua tappaa Porter, tämä lähtee piiloon Stellan luo. Tom ja Lynette suunnittelevat Prestonin esittävän Porteria oikeudessa. Porter kuitenkin palaa ja kaikki syytteet kumotaan. Asianajajan laskujen sekä Annelle maksettujen rahojen vuoksi Scavot joutuvat myymään pizzeriansa.
Lynette palaa töihin, tällä kertaa Carlos Solisin sijoistusfirmaan. Kauden lopussa Lynette alkaa tuntea olevansa sairas ja pelkää syövän uusiutuneen. Hän saa kuitenkin tietää odottavansa kaksosia.
Kausi 6
Ensimmäisellä raskautensa kolmanneksella Lynette on masentunut, koska hän kokee olevansa liian vanha pienten lasten äidiksi. Hän myöntää miehelleen pelkäävänsä ettei rakasta syntymättömiä lapsiaan samalla tavalla kuin muita lapsiaan samassa vaiheessa. Lynette juttelee Susanille, joka sanoo että luopuisi kaikesta saadakseen olla vielä edes yhden päivän Julien äiti. Tämä vakuuttaa Lynetten jatkamaan, joten hän kertoo asiasta lapsilleen.
Töissä Lynetten on salattava raskautensa pomoltaan Carlosilta saadakseen ylennyksen. Asia kuitenkin monimutkaistuu, kun Lynetten suurentuneet rinnat saavat Carlosin ajattelemaan, että tämä on ottanut silikonit. Gabrielle saa kuitenkin pian tietää totuuden ja kertoo asiasta Carlosille, joka suuttuu Lynettelle. Carlos tarjoaa Lynettelle "ylennystä" Floridassa jonka Lynette kuitenkin torjuu. Lynette haastaa Carlosin oikeuteen ollen vihainen sekä Gabriellelle ja Carlosille. Carlos antaa Lynettelle suuren määrän työtä yhdelle illalle ja Lynette päättää osallistua tyttärensä joulukuvaelmaan. Lynette tulee töihin työt kesken jolloin Carlos antaa tälle potkut. Lynetten Carlosin firmaa vastaan nostama syyte tuhoaa Gabriellen ja Lynetten ystävyyttä. Ystävykset sopivat lopulta riidan Lynetten pelastettua Gabriellen ja Carlosin tyttären Celian Wisteria Lanelle törmänneen lentokoneen alta. Lynette kuitenkin menettää toisen kaksosistaan kyseisen onnettomuuden vuoksi.
Pergamonin alttari
Pergamonin alttari on antiikin aikainen alttarirakennus, joka sijaitsi alun perin Pergamonin kaupungissa Vähässä-Aasiassa. Nykyisin sen julkisivu on sijoitettu ennallistettuna Berliinin Pergamon-museoon. Alttari oli todennäköisesti omistettu Zeukselle ja Athenelle, ja sen rakennutti todennäköisesti Pergamonin kuningas Eumenes II 100-luvulla eaa. Saksalaiset tutkivat rakennusta ja siirsivät sen pääosat Berliiniin vuonna 1886.
Pergamonin alttari on parhaiten säilyneitä hellenistisen temppeliarkkitehtuurin esimerkkejä, ja sitä reunustanut pitkä reliefifriisi on hellenistisen kuvanveiston tärkeimpiä edustajia.
Antiikin aika
Zeuksen ja Athenen alttari rakennettiin hellenistisellä kaudella Pergamonin kaupungin suurimpaan kukoistusaikaan eli kuningas Eumenes II:n aikana. Tarkemmin se on ajoitettu noin vuosiin 166–156 eaa., toisin sanoen se on voinut valmistua hieman hänen jälkeensä. Aikaisemmin arveltiin, että alttari olisi rakennettu jo noin 184 eaa., ja liittynyt Pergamonin galatialaisista eli galleista saavuttamaan sotavoittoon. Arkeologisten löytöjen perusteella alttarin täytyy kuitenkin olla myöhempi, ja nykyisin katsotaan, että se rakennettiin ylistämään paitsi galleista myös makedonialaisista ja seleukideista saavutettuja voittoja.
pienoiskuva|vasen|upright=1.05|Pergamonin alttari kaupungin akropoliin pienoismallissa. Pergamon-museo. Alttari rakennettiin jonkin vanhemman, tuntemattoman kulttipaikan päälle. Myöskään alttarin kohdejumaluutta tai jumaluuksia ei tunneta täydellä varmuudella. Sen pylväikön arkkitraavissa on vain osittain säilynyt omistuspiirtokirjoitus, joka ei tuo asiaan täyttä valoa. Alttarin oletetaan olleen omistettu Zeukselle ja voiton tuovalle Athenelle.
Alttarin suunnittelijaksi ja sen taiteellisen ohjelman johtajaksi on ehdotettu Pyromakhosta. Alttarin veistoskoristeluissa on merkkejä signeerauksista. Niiden perusteella veistosten tekemiseen osallistui ainakin 16 eri kuvanveistäjää, mukaan lukien monet tuon ajan tunnetut pergamonlaiset ja ateenalaiset nimet. 200-luvulla elänyt Lucius Ampelius luki alttarin yhdeksi maailman seitsemästä ihmeestä.
Ilmestyskirjassa olevassa viestissä Pergamonin kristityille heidän mainitaan asuvan ”siellä, missä Saatanalla on valtaistuimensa”; Saatanan valtaistuimen on tässä usein tulkittu tarkoittavan Pergamonin alttaria.
Myöhemmät vaiheet
Pergamonin alttari purettiin bysanttilaisella kaudella 600-luvulla monien muiden akropoliin rakennusten tavoin, koska niiden kiviä ja tilaa tarvittiin linnoitteiden parantamiseen arabien uhatessa kaupunkia. Alttari oli kauan kadoksissa, kunnes saksalaisen insinöörin ja arkeologin Carl Humannin johtama ryhmä onnistui kaivamaan sen esiin vuonna 1878.
Toisen maailmansodan jälkeen Puna-armeija vei Pergamonin alttarin osat sotasaaliina Leningradiin. Se kuitenkin palautettiin hyvän tahdon eleenä Itä-Saksaan vuonna 1958. Nykyisin alttari on koko Berliinin Museosaaren tunnetuimpia muinaismuistoja ja yksi hellenistisen arkkitehtuurin ja kuvanveiston maineikkaimmista edustajista.
Rakennelma
Alttari sijaitsi Pergamonin akropoliilla eli linnavuorella Athenen temppelin eteläpuolella. Se oli rakennettu suurelle puolisuunnikkaan muotoiselle pengertasanteelle, josta se näkyi myös alakaupunkiin. Tasanteelle astuttiin idästä päin kaupungin pääkadulta propylon-porttirakennuksen kautta.
Alttarirakennus
Alttarirakennuksen koko oli noin 36 × 34 metriä ja korkeus noin 16,5 metriä. Se koostui viisiportaisesta krepidomasta, noin kuusi metriä korkeasta sokkelista sekä yläosan alttaritasanteesta, jossa pylväiköt reunustivat varsinaisen alttarin käsittänyttä sisäpihaa. Alttaritasanteelle johti rakennelman länsisivulta läpi sokkelin kulkeneet monumentaaliportaat, joiden leveys oli 20 metriä. Pohjois-, itä- ja länsisivulta sisäpihaa kiersivät joonialaista tyyliä edustaneet katetut pylväiköt, joiden keskellä kulki umpiseinä. Länsisivulla pylväiköt ulkonivat eräänlaisina siipinä portaikon kummallekin puolelle. Portaikon yläpäässä ennen sisäpihaa oli ulospäin rivi joonialaisia pylväitä ja sisäpihan puolelle rivi pilareita, joissa oli joonialaiset puolipylväät. Varsinainen sisäpihan keskellä avotaivaan alla ollut alttari oli tyypillinen polttouhrialttari.
Veistoskoristelut
Alttari oli koristeltu rikkaasti veistoksilla. Veistoskoristelut edustavat hellenistisen kauden kuvanveistoa ja erityisesti Pergamonin koulukuntaa parhaimmillaan, ja ne oli tarkoitettu aikakaudelle tyypillisesti herättämään voimakkaita tunteita, päin vastoin kuin tyynen ylevät klassisen kauden veistokset. Kaikki temppelin veistoskoristelut ovat todennäköisesti olleet maalattuja, vaikkakaan maalauskoristelusta ei juurikaan ole säilynyt jäänteitä.
Friisi on antiikin ajan pisin sitten Parthenonin friisin. Siinä on ollut kuvattuna kaikkiaan yli sata eri hahmoa. Hahmojen ja kuvanveistäjien nimiä oli merkitty friisin reunoihin. Friisistä on säilynyt merkittäviä osia, ja niiden perusteella friisissä ovat olleet kuvattuna ainakin seuraavat jumaluudet:
Telefos-friisi pienoiskuva|Telefos-friisiä.
Zorro ja kolme muskettisoturia
Zorro ja kolme muskettisoturia on vuonna 1963 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Zorro- ja kolme muskettisoturia -aiheita yhdistelevän elokuvan on ohjannut Luigi Capuano. Sen pääosaa näyttelee Tarzan-elokuvistaan tunnettu yhdysvaltalainen Gordon Scott.
Pergamonin alttari
Veistoskoristelut
Temppelin yläosan sisäpuolta kiersi toinen friisi, joka kuvasi Herakleen pojan Telefoksen elämää. Tämä oli Pergamonia ympäröineen maaseudun heeros, jota myös Pergamonin kuningassuku eli attalidit pitivät esi-isänään. Tämän friisin pituus on noin 80 metriä ja korkeus 1,6 metriä. Se oli veistetty sokkelin friisiä tummemmasta lesboslaisesta marmorista. Marmoripaneelit ovat sokkelin friisiä ohuemmat, eivätkä reliefit näin ole yhtä syviä.
Zorro ja kolme muskettisoturia
Juoni
1600-luvun alussa Espanja ja Ranska ovat sodassa keskenään. Ranskalaiset vangitsevat Espanjan kuninkaan serkun Isabellan, jonka Zorro vapauttaa muskettisoturien avulla. Kardinaali Richelieun kanssa juonitteleva Sevillan herttua lavastaa Zorron syylliseksi maanpetokseen, mutta Espanjaan saapuneet muskettisoturit auttavat hänet pakoon. Lopuksi herttuan juonet paljastuvat ja Isabella ja Zorro saavat toisensa.
Pergamonin alttari
Veistoskoristelut
Katto
Zorro ja kolme muskettisoturia
Tuotanto
Zorro ja kolme muskettisoturia on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Pathécolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Se on yksinkertainen mutta viihdyttävä toimintaseikkailu, jossa on myös komediallisia aineksia. Elokuva on ollut Suomessa videolevityksessä.
Pergamonin alttari
Veistoskoristelut
Alttaripihaa ympäröineen pylväikön katolla oli lukuisia veistoksia, kuten hevosten vetämä nelivaljakko, aarnikotkia, kentaureja ja erilaisia jumaluuksia.
Ennallistus museossa
Pergamon-museon yhden salin yhdelle sivulle on rakennettu alttarirakennuksen länsipään julkisivun ja portaikon oikeassa koossa oleva näköiskappale, joka käsittää alle puolet alkuperäisestä rakennuksesta. Siinä rakennuksen säilyneet osat, tärkeimpänä länsisivun friisin osat sekä pohjois- ja eteläsivujen friisin läntisimmät osat, ovat alkuperäisillä paikoillaan. Muiden sivujen friisit on sijoitettu saman salin muille seinille. Portaikko johtaa ylös toiseen museosaliin, jossa ovat Telefos-friisin säilyneet osat.
Zorro ja kolme muskettisoturia
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa englanniksi dubatuksi mitättömyydeksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Jean Vilnet
pienoiskuva Jean-Félix-Albert-Marie Vilnet (8. huhtikuuta 1922 Chaumont – 23. tammikuuta 2013) oli katolisen kirkon ranskalainen pappi. Hän sai vihkimyksensä 22. lokakuuta 1944, ja piispa hänestä tuli 13. joulukuuta 1964. Hän toimi vuosina 1964–1983 Saint-Dién hiippakunnan ja vuosina 1983–1998 Lillen hiippakunnan piispana. Hän jäi eläkkeelle 2. heinäkuuta 1998.
Vilnet osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Godfred
pienoiskuva|Godfred vuonna 1670 tehdyssä kuparikaiverruksessa. Godfred (k. 810 Friisia) oli Tanskan kuningas noin 800–810. Hänen valta-alueeseensa on ehkä kuulunut koko Tanska, mutta pääasiassa hän hallitsi Etelä-Jyllantia, jossa oli tärkeä frankkien kauppareitin tukikohta Hedeby. Frankkien kauppareitti kulki sieltä Itämeren ja Venäjän suurten jokien kautta Lähi-itään. Godfred tuki frankkeja vastustaneita sakseja, ja hänen ansiostaan frankkien eteneminen pohjoiseen estyi.
Hydroklooritiatsidi
pienoiskuva|Hydroklooritiatsidia ja valsartaania sisältävää verenpainelääkettä.|alt= Hydroklooritiatsidi eli hydroklorotiatsidi on diureetteihin eli nesteenpoistolääkkeisiin kuuluva lääkeaine. Se lisää siis virtsan erittymistä jolloin elimistöstä poistuu nestettä ja sydän kuormittuu vähemmän.
Godfred
Godfred tuhosi vuonna 804 sorbien Rericin satamakaupungin kostaakseen sorbien liiton frankkien kuninkaan Kaarle Suuren kanssa. Satamatoiminta siirtyi Rericistä Hedebyhyn, josta tuli merkittävä keskus. Godfred kävi sotaa Kaarle Suurta ja tämän poikaa Ludvig Hurskasta vastaan, mutta solmi vuonna 825 Aachenin rauhan Ludvig Hurskaan kanssa.
Hydroklooritiatsidi
Hydroklooritiatsidi on mieto diureetti, jota käytetään etenkin kohonneen verenpaineen ja turvotusten hoitoon. Se on halpa lääke ja tehostaa muiden verenpainelääkkeiden vaikutusta. Se voidaan yhdistää esimerkiksi ACE-estäjään ja at-salpaajaan. Näiden lisäksi mukaan voidaan vaikeassa verenpainetaudissa käyttää kalsiumkanavansalpaajaa. Seerumin natrium- ja kalium-tasoja tulisi seurata diureettihoidon aikana säännöllisesti. Haittavaikutuksena on usein hypokalemia. Yliannostus voi erittäin harvoin johtaa kuolemaan.
Godfred
Godfred kunnosti ja laajensi Danevirkeä, puolustuksellista maavallia, jonka rakentaminen oli aloitettu noin vuonna 650. Godfred sai surmansa sotiessaan Friisiassa. Mahdollisesti surmaaja oli yksi hänen omista miehistään. Seuraava kuningas oli Godfredin poika Horik I, joka oli vuodesta 813 ollut hänen kanssahallitsijansa.
Hydroklooritiatsidi
Hydroklorotiatsidia voidaan käyttää myös yhdistelmälääkkeenä kandesartaanin kanssa.
Hydroklorotiatsidista on markkinoilla myös yhdistelmäverenpainelääke jossa on sekä itse varsinaisesti verenpainetta alentavaa, ATR-estäjiin kuuluvaa kandesartaania ja hydroklorotiatsidia. Lääkettä määrätään potilaille joilla pelkästään kandesartaani- tai hydroklorotiatsidi-hoito ei ole laskenut verenpainetta riittävästi. Tähän yhdistelmälääkkeellä toteutettavaan hoitoon voidaan siirtyä, jos voidaan harkita, että se on kliinisesti tarkoituksenmukaista. Hoidon mahdollinen este on tablettien sisältämä laktoosi, jos potilaalla on esimerkiksi vaikea laktoosi-intoleranssi.
Ilveskallion vanha metsä
Ilveskallion vanha metsä on luonnonsuojelualue, joka sijaitsee Lapinjärven kunnassa, Ingermaninkylässä. Ilveskallio kuuluu Natura 2000-hankkeeseen. Havu-lehtisekametsä sekä havusekametsä ovat Ilveskallion hallitsevat metsätyypit. Aluetta ympäröi Luonnonvarakeskuksen 246 hehtaarin laajuinen kuusen geenireservimetsä. Alueelta on löytynyt useita harvinaisia kovakuoriaislajeja sekä Uudellamaalla harvinaista pikkutervakkoa.
Alueen kivilaji on viborgiitti, joka on syväkivilajien rapakivimuunnos. Ilveskallion lounaisjyrkänteen laelta avautuu laaja näkyvä ympäröiviin metsiin ja viljelyalueelle. Jyrkänteen juurella on pienialainen lehtomaisen kasvillisuuden alue. Ilveskallion vanha metsä kuuluu vanhojen metsien suojeluohjelmaan. Alue on rauhoitettu asetuksella 1993.
Finnsementti
Historia
Finnsementti Oy:n edeltäjät alkoivat valmistaa sementtiä 1900-luvun alussa Paraisten Kalkkivuori Osakeyhtiön sementtitehtaassa ja Lohjan Kalkkitehdas Osakeyhtiön tehtaassa. Kolmas sementtitehdas perustettiin Lappeenrantaan vuonna 1938 ja neljäs Kolariin vuonna 1968.
Vuonna 1992 Partekin ja Lohjan sementtiteollisuudet yhdistyivät. Finnsementti kuului vuosina 1993–1999 Scancem-konserniin. Vuodesta 1999 lähtien Finnsementti on kuulunut yhteen maailman suurimmista rakennusmateriaaliyrityksistä, CRH-konserniin.
Toimipaikat
Yrityksellä on sementtitehtaat Paraisilla ja Lappeen­rannassa, kuonajauhetehdas Raahessa ja lisäainetehdas sekä rouheiden jalostus ja varastointi Paraisilla. Sementtiasemat sijaitsevat Kirkkonummella, Pietarsaaressa, Oulussa, Vaasassa ja Maarianhaminassa.
Enzo G. Castellari
thumb|Castellari signeeraa [[Kunniattomat paskiaiset|Kunniattomien paskiasten mainosjulisteita.]]
Enzo G. Castellari (oik. Enzo Girolami, s. 29. heinäkuuta 1938 Rooma, Italia) on italialainen elokuvaohjaaja. Hän on ohjaaja Marino Girolamin poika. Castellari oli 1960-luvulta 1980-luvulle yksi merkittävimpiä italialaisen eksploitaation ohjaajia yhdessä Ruggero Deodaton, Lucio Fulcin ja Sergio Martinon kaltaisten ohjaajien kanssa.
Castellari hankki itselleen 1960-luvulla mainetta ohjaamalla ns. spagetti-länkkäreitä. Hänen lännenelokuvilleen olivat tyypillisiä runsas väkivalta ja tulitaistelut, sekä Sam Peckinpah -tyyppiset hidastukset. Castellarin vuonna 1976 ohjaama Keoma mainitaan usein yhtenä genren viimeisistä suurelokuvista. Lännenelokuvien lisäksi Castellari oli yksi italialaisten rikoselokuvien pioneereista, saavuttaen mainetta High Crimen (1973) ja Big Racketin (1976) kaltaisilla elokuville. Vuosikymmenen lopulla ilmestynyt sota- ja toimintaelokuva Panssarijunalla helvettiin oli taloudellinen menestys. Nykyään elokuva tunnetaan myös siitä, että Quentin Tarantino on nimennyt sen suosikkisotaelokuvakseen ja tehnyt sen innoittaman elokuvan, Kunniattomat paskiaiset.
1980-luvulle tultaessa italialaisten genre-elokuvien valtavirta siirtyi huomattavasti eksploitatiivisempaan suuntaan. Castellari ohjasi näihin aikoihin kaksi post-apocalypseä uraauurtanutta elokuvaa: Uudet barbaarit ja Bronxin asfalttisoturit, jotka olivat taloudellisia menestyksiä, mutta monien mielestä taiteellisesti alamittaisia. Castellarin Tappajahai – surffaajien kauhu johti oikeusjuttuun Universal Picturesin kanssa, jossa häntä syytettiin Steven Spielbergin Tappajahain plagioinnista. Castellarin puoli hävisi oikeusjutun, ja elokuvan levittäminen Yhdysvalloissa kiellettiin.
Voimistelu kesäolympialaisissa 1952 – miesten rekki
Miesten voimistelun rekissä osanottajia oli kaikkiaan 185 ja he edustivat 29 eri kansakuntaa. Lopulliset sijoitukset ratkesivat kahden yhteenlasketun suorituksen – pakollisten ja vapaavalintaisten liikkeiden – perusteella.
Toivo Rintala
Toivo Henrik Rintala (24. lokakuuta 1876 Sysmä – 16. joulukuuta 1953 Pori) oli suomalainen toimitusjohtaja, joka teki pitkän uran edistysmielisessä osuustoimintaliikkessä. Hän oli Osuusliike Kansan johtajana lähes 40 vuoden ajan ja toimi myös SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922.
Elämä
Vuonna 1917 Rintala muutti Viipuriin, jossa hän työskenteli Viipurin Osuusliikkeen toimitusjohtajana. Rintala toimi myös Viipurin läänin elintarvikekomitean puheenjohtajana. Elokuussa 1918 hän palasi Poriin entiseen tehtäväänsä Osuusliike Kansan toimitusjohtajaksi.
Rintala oli kansanedustajana vuosina 1919–1922 ja presidentin valitsijamiehenä vuoden 1931 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa Rintala toimi Porin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana 1922–1940 ja hän kuului myös Porin kaupunginhallitukseen. Lisäksi Rintala oli muun muassa Satakunnan sosialidemokraattisen piirijärjestön puheenjohtaja 1924–1930. Hänen valtakunnallisia luottamustoimiaan oli muun muassa OTK:n hallintoneuvoston puheenjohtajuus 1926–1946. Rintala jäi eläkkeelle Osuusliike Kansan toimitusjohtajan paikalta vuonna 1945. Hän kuoli Porissa 77-vuotiaana joulukuussa 1953.
Perhe
Toivo Rintalan ensimmäinen puoliso oli porilainen Hilda Irene Selin (1882–1917), jonka kanssa hän avioitui 1904. Leskeksi jäätyään Rintala meni 1918 naimisiin latvialaistaustaisen Anna Maria Kaulinin kanssa.
Giacomo Meyerbeer
thumb|upright|Giacomo Meyerbeer (1791–1864) Giacomo Meyerbeer (oikealta nimeltään Jakob Liebmann Meyer Beer; 5. syyskuuta 1791 Berliini – 2. toukokuuta 1864 Pariisi, Ranska ) oli saksalaissyntyinen, lähinnä ranskankielisiin grand opéroihin keskittynyt oopperasäveltäjä. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen Vogelsdorfissa Saksassa. Hänen oopperansa olivat hyvin suosittuja 1800-luvulla, mutta 1900-luvulla niiden suosio laski.
Meyerbeer saavutti jo lapsena mainetta taitavana pianistina, ja hän opiskeli monipuolisesti musiikkia muun muassa Muzio Clementin, Carl Friedrich Zelterin ja Georg Joseph Voglerin johdolla. Hänen ensimmäinen oopperansa Jephtas Gelübde (Jeftan lupaus) ensiesitettiin Münchenissä jouluna 1812 ilman menestystä. Vuonna 1816 Meyerbeer matkusti Italiaan, jossa hän perehtyi syvällisesti italialaiseen oopperaan. Italiassa saamiensa vaikutteiden pohjalta hän sävelsi italiankielisiä oopperoita, jotka saivat myönteisen vastaanoton. Vuonna 1826 Meyerbeer muutti Pariisiin, jossa hän asui vuoteen 1842 saakka. Pariisin vuosinaan hän sävelsi suosituimmat ja elinvoimaisimmiksi osoittautuneet oopperansa. Kun ooppera Les Huguenots (Hugenotit) oli esitetty menestyksekkäästi Meyerbeerin kotikaupungissa Berliinissä, kuningas Fredrik Vilhelm IV nimitti hänet vuonna 1842 hovikapellimestarikseen. Vuonna 1844 ruotsalainen Jenny Lind lauloi loistokkaasti naispääosan Meyerbeerin oopperassa Ein Feldlager in Schlesien (Sotaleiri Sleesiassa). Nuorempaa säveltäjäpolvea edustanut Richard Wagner hyökkäsi 1800-luvun puolivälistä lähtien kiivaasti vanhanaikaisina pitämiään oopperoita ja varsinkin Meyerbeeriä vastaan, minkä vuoksi Meyerbeeriin alettiin yleisemminkin suhtautua väheksyen.
Meyerbeerin veljiä olivat astronomi Wilhelm Beer ja kirjailija Michael Beer.
Jalkapalloerotuomari
thumb|Jalkapalloerotuomari [[Howard Webb vuonna 2011]] Jalkapalloerotuomari on jalkapallo-ottelussa järjestystä pitävä erotuomari. Hän varmistaa, että ottelussa noudatetaan jalkapallon sääntöjä, ja päättää muun muassa maalien hyväksymisestä ja ottelun lopputuloksen hyväksymisestä. Virallisissa jalkapallosäännöissä erotuomarin tehtävät on kuvattu luvussa 5.
Päätökset, valta ja velvollisuudet
Jalkapalloerotuomarilla on ottelussa täysi toimivalta. Hänen tehtäviinsä kuuluu:
Erotuomari rankaisee sääntöjä rikkovia pelaajia soveltuvin tavoin kuten varoituksin tai ulosajoin. Hän saa tarvittaessa myös poistaa taustahenkilöitä pelikentältä tai sen läheisyydeltä. Erotuomari määrää soveltuvat toimintatavat erilaisissa pelaajien loukkaantumistapauksissa. Hänellä on oikeus keskeyttää ottelu tilanteen niin vaatiessa. Hän voi myös antaa pelin jatkua rikkeestä huolimatta, jos se on rikotulle joukkueelle edullisempaa kun pelin keskeytys.
Erotuomarin päätös on lopullinen, mutta hän saa itse muuttaa sitä ennen pelin jatkumista, jos hän huomaa sen itse virheelliseksi tai toisen erotuomariston jäsenen neuvosta. Erotuomari voi kysyä neuvoa muilta erotuomariston jäseniltä tilanteissa, joita hän ei ole itse nähnyt. Hän voi keskustella myös videoerotuomarin kanssa ja katsoa videon pelitilanteesta. Jos erotuomari joutuu pois pelistä, peli saa jatkua avustavan erotuomarin valvonnassa seuraavaan pelikatkoon asti.
Merkinannot
Jalkapalloerotuomari käyttää kahdeksaa ennalta määrättyä käsimerkkiä eri pelitapahtumien kuten vapaapotkujen ja kulmapotkujen ilmaisemiseksi tai merkiksi siitä, että peli saa jatkua rikkeestä huolimatta.
Varusteet
Erotuomarin pakollisia varusteita ovat pilli, kello, punainen ja keltainen kortti sekä muistiinpanovälineet. Erotuomari saa myös käyttää varusteita kommunikointiin muun erotuomariston kanssa sekä elektronista suorituskyvyn tai fyysisen suorituksen seurantajärjestelmää. Erotuomari ei saa käyttää muita elektronisia välineitä tai koruja.
Fyysiset vaatimukset
Jalkapalloerotuomarin tehtävä on fyysisesti raskas, ja tuomarilta vaaditaankin riittävää juoksunopeutta ja kestävyyttä, jotta hän pysyisi pelaajien mukana kentällä. Jalkapalloerotuomarien fyysistä suorituskykyä mitataan jatkuvasti, ja heidän on selvitettävä toistuvat fysiikkatestit. Esimerkiksi kansainvälisen jalkapalloliiton fysiikkatestissä tuomarin täytyy ehtiä tehdä tietty määrä 40 metrin spurtteja ja 75 metrin intervallijuoksuja määrätyssä ajassa. Tuomarien toimintaa ja virheitä tarkkaillaan jatkuvasti myös ottelujen aikana.
Viron vallankaappausyritys 1924
Viron vallankaappausyritys 1924 oli virolaisten kommunistien vallankaappausyritys 1. joulukuuta 1924. Vallankaappausta yrittäneet kuitenkin kukistettiin muutama tunti vallankaappausyrityksen alkamisen jälkeen. Vallankaappausyritys vaikutti Viron politiikkaan voimakkaasti ja se yhdisti ennen hajanaisen sisäpolitiikan. 23 kapinallista kuoli vallankaappauksen aikana ja 155 sai myöhemmin pidetyissä oikeudenkäynneissä kuolemantuomion. Kapinalliset surmasivat 21 henkeä, joiden mukana oli yksi Viron hallituksen ministeri.
Vallankaappausyritys
150px|thumb|Vallankaappaajia johtanut [[Jaan Anvelt.]] Vallankaappausyritys alkoi Tallinnassa 1. joulukuuta 1924. Neuvostoliitto tuki hanketta aktiivisesti ja sieltä saatiin salakuljetettua sekä kaappauksessa käytetyt aseet, että kaappausta johtanut Jaan Anvelt. Lisäksi Neuvostoliitto oli keskittänyt joukkojaan Narvan ja Pihkovan taakse. Vallankaappaussuunnitelman mukaan kommunistien piti ottaa haltuunsa poliisiasemat, hallituksen virastot, puhelinkeskukset, lennätinasemat, rautatieasemat ja kasarmit kaikissa Viron tärkeimmistä kaupungeista. Näiden valtaamisen jälkeen perustettaisiin Neuvosto-Viron hallitus, joka pyytäisi puna-armeijalta apua jotta se voisi näin miehittää maan. Operaatio saatiin kuitenkin käyntiin vain Tallinnassa, jossa 350 kapinallista yritti ottaa haltuunsa strategisia kohteita. Tallinnassa vallankaappaajat ottivat haltuunsa Baltian aseman, postin, lennätinaseman, Toompean linnan, kasarmit ja lentokentän. Vallankaappaajat toivoivat Tallinnassa syntyvän yleislakon, mutta näin ei tapahtunutkaan. Viron hallitus julisti maahan sotatilan ja kukisti vallankaappausyrityksen muutamassa tunnissa. 23 kapinallista kuoli kaappauksen aikana ja 155 myöhemmin langetettujen kuolemantuomioiden johdosta. Kapinalliset murhasivat 21 henkilöä vallankaappauksen aikana.
Seuraukset
Pari viikkoa vallankaappausyrityksen jälkeen riigikogu nimitti laajan hallituksen, johon kuuluivat agraarit, kansanpuolue, kristillinen kansanpuolue, työpuolue ETE ja sosiaalidemokraatit. Pääministeriksi nousi Jüri Jaakson. Hallitus päätti lisärahasta maanpuolustukseen. Lisäksi perustettiin uudelleen aiemmin lakkautettu suojeluskuntajärjestö Kaitseliit. Kansallisten vähemmistöjen tuen takaamiseksi vuonna 1925 säädettiin laki vähemmistöjen kulttuuri-itsehallinnosta. Kommunistien toiminta kiellettiin niin sanotulla valtiojärjestyksen lailla. Kommunistit jatkoivat kuitenkin poliittista toimintaansa peitepuolueiden kautta.
USS Minneapolis-Saint Paul
USS Minneapolis-Saint Paul (runkonumero SSN-708) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 20. tammikuuta 1983. Se laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1983 ja liitettiin laivastoon 10. maaliskuuta 1984.
Palvelus
Yhdysvaltain 2. laivaston komentaja määräsi 16. syyskuuta 2003 kaikki Hampton Roadsissa olevat 40 alusta yhtenä Minneapolis-Saint Paul poistumaan satamasta, jotta ne välttyisivät hurrikaani Isabelin tuulelta ja mahdollisilta hurrikaanin nostattamien aaltojen aiheuttamilta vaurioilta.
Alus poistettiin käytöstä 28. elokuuta 2008 sen oltua 24 vuotta palveluksessa. Se hinattiin Puget Soundin laivastontelakalle Bremertoniin Washingtoniin, jossa se odotti romutuksen aloittamista vuoteen 2011.
Marcus Becker
Marcus Becker (s. 11. syyskuuta 1981 Merseburg, Itä-Saksa) on saksalainen kilpauransa päättänyt koskipujottelija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.
C-2-luokassa kilpaillut Becker saavutti parinsa Stefan Henzen kanssa olympiahopeaa Ateenassa 2004. Hän voitti myös useita MM- ja EM-mitaleja.
Thastor
Petteri Enroos, paremmin tunnettu taiteilijanimeltään Thastor on suomalainen musiikkituottaja ja DJ. Thastor on kansainvälisesti yksi kuunnelluimpia suomalaisia EDM-Artisteja.
Läpimurto tapahtui 2016 kappaleitten "Stockholm", "True Stories" ja "Beach Euphoria" (Deep house edit) noustua kansainvälisiin musiikkiblogeihin ja YouTube-vlogeihin.
Elokuussa 2016 Thastor mainiittiin Helsingin Sanomissa yhtenä lupaavimpana DJ / Tuottajana Suomesta. Samana vuonna Thastor alkoi keikkailemaan.
Yksi Thastorin tunnetuimpia biisejä on "Somewhere Only We Can Go" Feat Notelle, joka julkaistiin 2016. Se sai merkittävää tukea isoilta kansainvälisiltä tubettajilta, tuottajilta ja sosiaalisen median vaikuttajilta.
Vuonna 2017 Thastor esiintyi useilla festivaaleilla, kuten Weekend Festivaleilla. Thastor ja Deadmau5 olivat viimeiset artistit 2017 vuoden Weekend Festivaleilla.
Marraskuussa 2018 Thastor ja Jaakko Salovaara julkaisivat singlen "It Ain't right".
Primera División kausi 2016–2017
Primera División kausi 2016–2017 oli Andorran seurajalkapalloilun korkeimman sarjan, Primera División, 22. kausi. Kausi alkoi 18. syyskuuta 2016.
Shake It (Terence Boylanin kappale)
Albumi on äänitetty seuraavissa paikoissa: The Record Plant, Amigo Studios, Capitol Recording Studios, Village Recorders ja Westlake Audio. Viimeksi mainitussa on tehty myös miksaus. Äänittäjinä ovat toimineet Paul Grupp ja Steve Hodge sekä myös Deni King, Lloyd Clift. Masteroinnin on tehnyt Wally Traugott Capitol Mastering -studiossa.
Kappaleella soittavat muusikot ovat Terence Boylan (laulu, piano ja Rhodes), Ben Benay (akustinen kitara), Mickey McGee (rummut), David Jackson (basso), Al Kooper (urut), Don Evans (kitara) ja Timothy Schmit (taustalaulu, ABC Recordsin artisti). Musiikkikustantaja on Steamed Clam Music BMI.
Ian Matthewsin EP
Shake It (tai kansikuvan mukaan Shake-It) on brittiläisen laulaja ja lauluntekijä  Ian Matthewsin neljän kappaleen EP-levy vuodelta 1978. Valmistuspaikka on Englanti.
Kappale on Matthewsin albumilta Stealin' Home (Rockburgh Records ROC 106). Levy-yhtiö on toiminut Lontoossa alueella SW6 2JU.
Kappaleet
"Yank and Mary" on myös muodossa "Yank & Mary".
Luettelo New Jerseyn kuvernööreistä
Luettelo New Jerseyn kuvernööreistä käsittää Yhdysvaltojen osavaltion New Jerseyn kuvernöörit. New Jerseyn kuvernööri on New Jerseyn hallinnon päämies ja asevoimien ylipäällikkö. Kuvernöörillä on velvollisuus valvoa osavaltion lakeja ja valta vahvistaa uudet lait. Lisäksi kuvernöörillä on veto-oikeus New Jerseyn uusiin lakiesityksiin.
New Jerseyn kuvernöörin on oltava vähintään olla vähintään 30-vuotias, Yhdysvaltain kansalainen 20 vuoden ajan sekä asunut New Jerseyssä viimeiset seitsemän vuotta (viimeksi mainittua voidaan tehdä poikkeuksia esimerkiksi osavaltion ulkopuolella sijainneen korkean poliittisen viran takia).
Luettelo
New Jersey kuului Iso-Britannian siirtomaihin 1664–1776. Myös tänä aikana New Jerseyllä (sekä siihen ajoittain liitettyinä olleilla alueilla, kuten New Yorkilla) oli kuvernööriä vastaava toimeenpanovallan haltija. Näitä toimeenpanovallan haltijoita ei ole kuitenkaan lueteltu alla olevassa luettelossa.
1 Kuoli virassaan 2 Erosi ottaakseen vastaan viran Yhdysvaltain korkeimmasta oikeudesta 3 Oli vuoden poissa virastaan vuoden 1812 sodan takia 4 Erosi ottaakseen vastaan viran liittovaltion tuomarina
Pijp
Pijp on vedenalainen tulivuori Beringinmeressä, Venäjän Kamtšatkan niemimaan edustalla, noin 335 kilometriä rannikosta itään. Vuori käsittää kolme keilaa, jotka kohoavat noin 2 500 metrin syvyydestä merenpohjasta. Näistä eteläisimmän ja pohjoisimman kraatterit ovat 500 ja 300 metrin levyiset. Huiput nousevat 353 ja 447 metrin syvyyteen. Niiden välinen satulaharjanne on 820 metrin syvyydessä.
Tulivuoren viimeinen varsinainen purkaus lienee tapahtunut noin 7 000 vuotta sitten. Nykyisin kraatterien mustista savuttajista tapahtuu voimakkaita kaasupurkauksia.
Nimensä tulivuori on saanut neuvostovulkanologi Boris Pijpin (1906–1966) mukaan.
°N, °W
Agulin piiri
thumb|250px|Agulin piirin vuoria. thumb|250px|Kuragin kylä. Agulin piiri on kunnallishallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1934 perustetun piirin pinta-ala on 793,5 neliökilometriä. Asukkaita on 11 200 henkeä (vuonna 2010).
Maantiede ja ilmasto
Agulin piiri sijaitsee Dagestanin eteläosan vuoristoseudulla. Se rajoittuu pohjoisessa Dahadajevin, koillisessa Kaitagin ja Tabasaranin, idässä Hivin, etelässä Kurahin, lounaassa Rutulin ja luoteessa Kulin piireihin. Pinta-alasta 93,8 % on maatalousmaata ja 5,9 % metsää. Piiri vuokraa yhteensä 9,1 tuhatta hehtaaria maatalousmaata Kajakentin, Kaitagin ja Derbentin piirien alueelta.
Seutu kuuluu Suur-Kaukasuksen vuorijonon Vuoristo-Dagestanin alueeseen. Pinnankorkeus vaihtelee 2006 metristä piirin länsiosassa sijaitsevaan 3844 metriä korkeaan Alahundag-vuoreen. Piirissä on paljon jokilaaksoja, joiden syvyys on jopa 300–400 metriä. Tärkein joki on Tširagtšai. Lähes koko alue kärsii lumi- ja maanvörymistä, tulvista ja karsti-ilmiöistä. Ilmasto on mannermainen. Tammikuun keskilämpötila on –4 °С ja heinäkuun keskilämpötila +16 °С. Vuotuinen sademäärä on 1000 millimetriä lännessä ja 600 millimetriä piirin itäosassa. Luonnonsuojelualueita tai merkittävämpiä hyötykaivannaisia ei ole.
Hallinnollinen jako ja asutus
Piiriin kuuluu 10 kuntaa (kylää ja kyläneuvostoaluetta): Amuh, Burkihan, Buršag, Duldug, Fite, Huthul, Kurag, Ritša, Tpig ja Tširag. Hallinnollinen keskus on Tpigin kylä, josta on 248 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan ja 96 kilometriä lähimmälle rautatieasemalla Belidžiin.
Liikenne, talous ja palvelut
Tpigin kautta kulkee Hivin ja Vatšin välinen maantie.
Piirin taloudellinen tilanne on heikko. Tärkein elinkeino on maatalous, joka on erikoistunut laiduntamiseen perustuvaan karjanhoitoon (lampaita, vuohia, nautoja ja hevosia). Lisäksi harjoitetaan viljanviljelyä, puutarhanhoitoa, vihannesten kasvatusta sekä viininviljelyä. Piirissä toimii kaksi rakennusyritystä ja juustola. Neuvostoaikaiset teollisuuslaitokset on suljettu. Työssäkäyvien osuus työvoimasta on 62,7 %. Heistä lähes puolet työskentelee hallinnossa ja julkisissa palveluissa.
Piirissä toimii kolme lastentarhaa ja 20 yleissivistävää koulua, joista yksi on iltakoulu. Kulttuurilaitoksia ovat 17 kulttuuri- ja kerhotaloa, 19 kirjastoa ja museo. Terveys- ja sosiaalipalveluihin kuuluvat piirisairaala, piirin poliklinikka ja ensiapuasema, Hudigin paikallissairaala, Ritšan ambulatorio, 16 lääkintäasemaa ja kaksi sosiaalipalvelukeskusta. Tpigissä ilmestyy venäjän- ja agulinkielinen sanomalehti Vesti Agula.
Nähtävyydet ja matkailu
Seudulla on lukuisia kulttuurinähtävyyksiä. Arkeologisia kohteita ovat Tširagin muinaislinna, Fiten kuufalaista kirjoitusta sisältävät hautakivet ja Tpigin linnoitusmuuri. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Arsugin, Ritšan ja Tpigin moskeijat, Duldugin ja Huthulin mausoleumit sekä Tpigin silta. Matkailupotentiaali perustuu seudun luontoon ja kulttuuriperintöön. Matkailupalvelut ovat toistaiseksi hyvin vähäisiä. Tpigissä toimii lasten kesäleiri.
Achraf Baznani
pienoiskuva|Achraf Baznani Achraf Baznani on marokkolainen taiteilija, elokuvantekijä ja surrealistinen valokuvaaja. Hän syntyi Marrakechissa vuonna 1979.
Baznani aloitti valokuvauksen sattumalta saatuaan teini-iässä Kodak Ekstra compact 250 -kameran syntymäpäivälahjaksi. Baznani oppi valokuvauksen täysin itsenäisesti. Hän on tehnyt useita lyhytelokuvia ja dokumentteja. Näitä ovat "Walk" vuodelta 2006 ja "The Forgotten" vuodelta 2007. "Maahanmuuttaja" sai vuonna 2007 useita kansallisia ja kansainvälisiä palkintoja.
Lützen
Lützen on kaupunki itäisessä Saksassa Saksi-Anhaltin osavaltiossa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 9 164 asukasta.
Historia
Kaupunki on tullut tunnetuksi kahdesta sen lähellä käydyistä taisteluista. Kolmikymmenvuotisessa sodassa vuoden 1632 taistelussa ruotsalaiset voittivat Albrecht von Wallensteinin joukot. Taistelussa kaatui kuitenkin Ruotsin kuningas Kustaa II Adolf. Kuudennen liittokunnan sodan taistelussa puolestaan Napoleonin joukot voittivat preussilaiset ja venäläiset.
Eero Oksava
Eero Oksava (s. 1. helmikuuta 1946 Joensuu ) on suomalainen entinen koripalloilija.
Ura
Oksava aloitti Joensuun Katajan edustusjoukkueessa vuonna 1963 ja nosti seuran SM-sarjaan kaudeksi 1969–1970. Joukkue putosi pääsarjasta heti yhden kauden jälkeen, mutta kaudet 1976–1980 Oksava pelasi taas SM-sarjassa. Vuonna 1980 Oksava lopetti ammattilaisuransa, jonka jälkeen hän toimi nuorten koripallomaajoukkueiden valmentajistoissa. Vuoden 1974 EM-kisoissa hän toimi myös nuorten päävalmentajana. Maaliskuussa 2010 Katajan on tarjoitus jäädyttää Oksavan pelinumero.
Mirwais Amir Khan
Mirwais Khan Hotak (1673–1715), oli ghelzai-paštujen heimopäällikkö ja Hutak-dynastian perustaja. Hutak-dynastian synty ajoittuu 1700-luvun alkuun, jolloin Persiaa hallinneen safavidi-dynastian ote valtakunnan itäosista alkoi heikentyä. Mirwais surmasi taistelussa safavidivaltaa Kandaharissa pitäneen kuvernöörin ja nykyisen Afganistanin alueelle syntyi riippumaton Hutak-dynastia, joka kuitenkin muodollisesti tunnusti Intian mogulivallan yliherruuden alueella. Safavidit eivät enää onnistuneet syrjäyttämään Mirwaisia vallasta ja valtaamaan valtakunnan itäosia takaisin. Mirwaisin jälkeen häntä seurasi vallassa hänen poikansa Mir Mahmud.
Ludvig II (Monaco)
Ludvig II (Louis Honoré Charles Antoine Grimaldi, 12. heinäkuuta 1870 – 9. toukokuuta 1949) toimi Monacon ruhtinaana 27. kesäkuuta 1922 – 9. toukokuuta 1949.
Lapsuus ja nuoruus
Ludvig syntyi Saksan Baden-Badenissa ja oli ruhtinas Albert I:n ja lady Mary Victoria Hamiltonin ainoa yhteinen lapsi.
Albert I ja Mary Hamilton vihittiin samana vuonna, kun Ludvig syntyi, mutta pari erosi pian ja Ludvig muutti äitinsä kanssa Saksaan. Mary meni uudelleen naimisiin 1880 unkarilaisen kreivin Tassilo Festetics von Tolnanan kanssa. Pariskunta sai yhden lapsen, Ludvigin sisarpuolen Alexsandran. Ludvig muutti takaisin Monacoon 11-vuotiaana opettelemaan ruhtinaallisia velvollisuuksia.
Ludvigin isä ruhtinas Albert I oli hyvin dominoiva henkilö, joka oli tehnyt Monacosta yhden maailman kulttuurikeskuksista. Hänen saavutukset tällä saralla oli tunnustettu ympäri maailmaa. Ludvig ei kuitenkaan viihtynyt kylmäksi ja etäiseksi kokemansa isänsä luona, vaan lähti opiskelemaan Ranskaan Saint-Cyrin sotilasakatemiaan heti kun hän oli riittävän vanha. Valmistuttuaan Ludvig liittyi Ranskan muukalaislegioonaan ja otti osaa Ranskan siirtomaasotiin.
Asemapaikallaan Algeriassa hän tapasi kabaree-laulajatar Marie Juliette Louvetin (1867–1930). Marie Louvetilla oli ennestään kaksi lasta edellisestä avioliitosta ranskalaisen valokuvaaja Achille Delmaetin kanssa, eikä Ludvigin isä hyväksynyt avioliittoa. Pariskunta kuitenkin vihittiin, ilman Albert I:n lupaa, vuonna 1897. Ludvigin ainoa lapsi, Charlotte Louise Juliette, syntyi 30.8.1898 Constantinessa, Algeriassa.
Ludvig palkittiin palveluksestaan legioonan kunniamerkillä. Myöhemmin hänet ylennettiin prikaatin kenraaliksi. Ensimmäisessä maailmansodassa Ludvig toimi kenraalina Ranskan armeijassa.
Perimysriita ja ratkaisu
Ludvig palasi Monacoon 1908 jättäen tyttärensä ja vaimonsa Algeriaan. Ludvigin avioliitto oli kuitenkin aiheuttanut Monacossa poliittisen kriisin, sillä ilman ruhtinaan lupaa solmitussa avioliitossa syntynyt jälkeläinen ei kelvannut kruununperijäksi ja perimysjärjestyksen mukaan vallan perisi Ludvigin lähin sukulainen, saksalainen Uracin herttua Wilhelm, Albert I:n tädin poika. Varmistaakseen ettei näin tapahtuisi, säädettiin 1911 laki, joka tunnusti Ludvigin perilliseksi tämän tyttären, Charlotten. Laki oli kuitenkin ristiriidassa vuoden 1882 perustuslain kanssa, joten senkin säännöksiä muutettiin 1918 ja vuonna 1919 Ludvig adoptoi tyttärensä, josta tuli Monacon prinsessa Charlotte Louise Juliette Grimaldi.
Ruhtinasaika
Albert I kuoli Pariisissa 27. kesäkuuta 1922. Vaikkei Ludvigin valtakausi ollutkaan yhtä loistava kuin Albert I, jätti hän kuitenkin jälkensä pieneen ruhtinaskuntaan. Hän oli perustamassa jalkapalloseura AS Monacoa. Ensimmäinen autokisa Monacossa ajettiin 1929. Hän myös keräili Napoleonille kuuluvia esineitä, jotka ovat näytillä Monte Carlon kuninkaallisessa palatsissa.
Etenkin ensimmäisinä hallitusvuosina Ludvigin hallinto sai mainetta rehellisyydestä, kun Ludvig erotti monia huonomaineisia henkilöitä niin ruhtinaskunnan kuin Monte Carlon kasinon hallinnosta. Monacon kulttuurielämä sai vauhtia, kun René Blum palkattiin muodostamaan Monte Carlon oopperan baletti.
Vaikka Ludvigin sympatiat olivat vahvasti Ranskan puolella, hän yritti pitää Monacon puolueettomana toisessa maailmansodassa. Samalla hän kuitenkin kannatti vanhan armeijakollegansa, marsalkka Pétainin johtamaa Vichyn hallitusta. Siitä huolimatta Monacossa oli toisen maailmansodan aikana paljon sisäisiä jännitteitä, koska suurin osa sen asukkaista oli italialaista alkuperää ja kannattivat fasismia. Italia miehitti Monacon 1943 ja perusti sinne fasistisen hallituksen. Pian tämän jälkeen Benito Mussolini kuitenkin kaatui ja Saksan armeija miehitti Monacon. Monet Monacon juutalaiset, joukossa oopperan perustaja René Blum, kuljetettiin keskitysleireille, vaikka Monacon poliisi yritti monesti varoittaa heitä etukäteen.
Ludvigin sodan aikainen toiminta ja epäröinti aiheutti kuilun hänen ja hänen seuraajansa Rainier III:n välille, sillä Rainier tuki liittoutuneita.
Vuonna 1944 Monacoa hallitsi useiden kuukausien ajan Ranskan vastarintaliikkeen kommunistinen vapautusrintama, ja oli epäselvää pystyikö 75-vuotias Ludvig enää vastustamaan pyrkimyksiä poistaa Monacon monarkia. Monet monacolaiset eivät enää halunneet häntä ruhtinaaksi ja Ludvig muutti Pariisiin. Ludvig meni naimisiin 24.–27. heinäkuuta 1946 järjestetyssä seremoniassa ranskalaisen filmitähden Ghislaine Dommangetin kanssa ja asui suurimman osan lopusta hallituskaudestaan Le Marchaisissa Pariisin lähellä.
Ruhtinas Ludvig kuoli 1949 ja hänet haudattiin Monte Carloon, Pyhän Nikolauksen katedraaliin. Hänen leskensä leskirouva Ghislaine, Monacon ruhtinatar, kuoli 30. huhtikuuta 1991 Pariisissa, jonne hänet myös haudattiin.
Ludvigin tytär prinsessa Charlotte oli luovuttanut oikeuden Monacon kruunuun pojalleen Rainierille jo vuonna 1944, ja hänestä tuli Monacon ruhtinas Rainier III vuonna 1949.
Pablo Picasso
Pablo Picasso (25. lokakuuta 1881 Málaga, Espanja – 8. huhtikuuta 1973 Mougins, Alpes-Maritimes, Ranska) oli espanjalainen kuvataiteilija. Hänen tuotannossaan on nähtävissä lähes kaikki 1900-luvun taiteen suuntaukset, ja hänen vahva persoonallinen taiteensa vaikutti taiteen suuntausten syntyyn. Hänet tunnetaan myös innovaatioistaan kuten kollaasin ja assemblaasin käytöstä kuvataiteessa.
Picasso teki maalauksia, grafiikkaa, keramiikkaesineitä ja veistoksia sekä kirjoitti runoja. Hänen tuotantonsa on hyvin laaja, siihen kuuluu yli 13 000 maalausta, sekä 300 veistosta ja keramiikkatyötä.
Picasson ura taidemaalarina jaetaan useisiin kausiin, joiden aikana hän teki hyvinkin erityylisiä teoksia. Picasso oli esimerkiksi toinen kubismin kehittäjistä. Hänen tunnettuja maalauksiaan ovat Avignonin naiset (1907) ja Guernica (1937).
Varhainen elämä
Pablo Picasso syntyi Málagassa Etelä-Espanjassa 25. lokakuuta 1881. Hänen koko nimensä oli Pablo Diego José Santiago Francisco de Paula Juan Nepomuceno Crispín Crispiniano de los Remedios Cipriano de la Santísima Trinidad Ruiz Blasco y Picasso. Pablon isä oli nimeltään José Ruiz y Blasco ja äiti Maria Picasso y Lopez. Isä oli taidemaalari ja piirustuksenopettaja. Pablolla oli kaksi pikkusiskoa ja mahdollisesti myös pikkuveli. José kaavaili pojalleen figuuri- ja historiamaalarin uraa ja opetti tälle tarkan ja luonnonmukaisen piirtämisen perusteet. Pablo aloitti vuonna 1892 opinnot La Coruñan taidekoulussa, jossa isä opetti. Picassolta ei ole säilynyt varsinaisia lapsuudenpiirustuksia.
Barcelonassa
Picasson perhe muutti vuonna 1895 Barcelonaan, missä isä oli saanut paikan taidekoulun opettajana. Pablokin aloitti siellä opinnot, mutta vaihtoi vuonna 1897 arvostettuun Madridin taideakatemiaan. Hän palasi kuitenkin saman tien kuusitoistavuotiaana Barcelonaan ja avasi siellä oman ateljeen. Picasson ensimmäinen julkisesti esillä ollut teos oli Ensimmäinen ehtoollinen (1896), jonka hän maalasi Barcelonan suureen taidenäyttelyyn.