cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harmaaturska
Ulkonäkö
Täysikasvuinen harmaaturska on keskimäärin 19 cm:n pituinen. Sillä on harmaanruskea selkä, hopeiset kyljet ja valkoinen vatsa. Rintaevän tyven yläreunassa on tumma täplä.
Pirkko Helenoro
Helenoro menetti molemmat vanhempansa viisivuotiaana kun hänen isänsä kaatui vuonna 1940 talvisodassa äidin kuoltua jo aikaisemmin syksyllä 1939. Hän oli sitten sukulaisten hoidossa mutta pääsi sitten ottolapseksi Köyliössä sijainneeseen Järnefelt-Rauanheimon suvun omistamaan Hällän kartanoon. Kartanon omistanut lapseton leskiemäntä otti Pirkon ottolapsekseen välttääkseen kartanon maiden pakkolunastuksen asutustiloiksi karjalaisille siirtolaisille. Pirkko joutui tekemään kartanossa raskaitakin töitä ja hän joutui myös seksuaalisen ahdistelun ja henkisen sekä fyysisen väkivallan kohteeksi. Näitä vaiheita hän kuvasi omaelämäkerrallisessa kirjassaan Tuntemattoman sotilaan tytär.
Helenoro kävi koulua Urjalassa ja Kokemäelle ja hän valmistui myöhemmin opettajaksi. Hän toimi opettajana muun muassa 1967-1990 Lappeenrannassa. Helenorosta esitettiin vuonna 2013 Yle TV1:ssä Esa Sirosen ohjaama henkilökuva.
Harmaaturska
Elintavat
Harmaaturska syö enimmäkseen planktonäyriäisiä, kuten hankajalkaisia, krillejä, katkarapuja ja katkoja, mutta myös pikkukaloja sekä erilaisia munia ja toukkia.
Kalastus ja käyttö
Harmaaturskaa pyydetään lähinnä kalajauhon ja -öljyn valmistukseen. Tärkeimmät pyyntialueet ovat olleet Pohjanmeren pohjoisosa ja Skagerrak. Suurimmillaan vuosisaaliit olivat vuoden 1980 paikkeilla yli 600 000 tonnia, sen jälkeen 300 000 tonnin luokkaa, mutta ovat 2000-luvulla romahtaneet alle 50 000 tonniin.
Carter Conlon
Carter C. Conlon (s. 1953) on yhdysvaltalainen pastori, kirjailija ja muusikko. Conlon toimii vanhempana pastorina Times Square Church -seurakunnassa, New Yorkissa, Yhdysvalloissa.
Conlon tuli pastoriksi New Yorkiin vuonna 1994, silloisen vanhimman pastorin David Wilkersonin kutsumana. Conlon nimitettiin jatkamaan Wilkersonin työtä vuonna 2001. Ennen pastorin työtä Conlon teki uran poliisina, pastorina ja perusti kristillisen koulun Ottawaan, Kanadaan. Pastorina olleessaan Kanadassa hän työskenteli maatilallaan kasvattaen lampaita. Hän on naimisissa Teresa Conlonin kanssa, ja heillä on kolme lasta. Conlon on ollut mukana järjestämässä Prayer In The Square -tapahtumaa.
Sähköinen taloushallinto
Sähköinen taloushallinto muuttaa taloushallinnolle tyypilliset tehtävät kuten kirjanpidon, laskutuksen, ostolaskujen käsittelyn, tilausten lähetykset, palkanlaskennan viranomaisilmoituksineen, veroilmoitusten teon ja tilinpäätöksen laadinnan automatisoiduksi ja sähköiseksi. Sähköisen taloushallinnon toimintaperiaatteena on, että kerran järjestelmään syötetyt tiedot ovat yrityksen muiden toimintojen käytettävissä ja päivittyvät kirjanpitoon, josta tilinpäätös voidaan automatisoidusti laatia. Näin yritykset voivat tehostaa toimintaansa ja laskea kustannuksiaan. Kustannukset pienenevät, kun esimerkiksi paperin käyttö, päällekkäinen työ ja virheet vähenevät. Lisäksi yritystä voidaan johtaa ajantasaiseen tietoon perustuen.
Laskujen käsittely
Verkkolaskulla on keskeinen rooli sähköisessä taloushallinnossa. Finanssialan Keskusliiton tekemän tutkimuksen mukaan suurin ero sähköisen ja tavallisen laskutuksen välillä löytyy laskuun käytettävän työn määrästä; jos yritys lähettää 500 laskua, voi se sähköiseen laskutukseen siirtyessään säästää aikaa jopa 32 tuntia laskujen käsittelyyn käytettävässä ajassa. Ajansäästö syntyy manuaalisen työn vähentymisestä.
Sähköisen taloushallinnon ollessa käytössä laskun tekijän ei tarvitse syöttää tietoja erikseen laskupohjaan, vaan myyntitilaus voidaan muuttaa suoraan laskuksi. Lisäksi laskun tulostamiselta ja postittamiselta vältytään ja lasku välittyy vastaanottajalle sähköisesti. Lähetettävän laskun jälkitarkastus, kirjautuminen kirjanpitoon ja laskun arkistointi automatisoituvat eli laskujen kierrätys ja hyväksyminen helpottuvat ja nopeutuvat. Laskun lähettäjän eduksi voidaan laskea myös se, että sähköinen lasku on paperista nopeammin perillä. Sähköisen laskun vastaanottaja voi noutaa laskun suoraan ohjelmasta, jolloin laskun tiedot voidaan tarkastaa, hyväksyä ja lähettää pankkiin eräpäiväkäsittelyyn. Tämän jälkeen maksutiedot päivittyvät automaattisesti kirjanpitoon ja lasku arkistoidaan sähköisesti. Lisäksi sähköisen laskutuksen hiilijalanjälki on pienempi kuin paperisen laskun. Yrityksestä lähtevän laskun hiilidioksidipäästöt ovat alle puolet paperisen laskun päästöistä ja vastaanotetun verkkolaskun päästöt ovat alle neljäsosan paperilaskun hiilijalanjäljestä.
Muut hyödyt
Palkanlaskennan toteuttaminen sähköisen taloushallinnon järjestelmässä auttaa vähentämään moninkertaista ja manuaalista käsittelytyötä. Työntekijöiden palkkalaskelmat voidaan luoda ja maksattaa työntekijöiden järjestelmään tekemiin kirjauksiin tai valmiiksi asennettuihin palkkamalleihin perustuen. Työntekijät voivat myös tehdä omat matka- ja kululaskunsa suoraan järjestelmään, josta laskun tarkastaja voi sen hyväksyä.
Lisäksi sähköisen taloushallinnon kautta voidaan hoitaa esimerkiksi alv- ja TyEL-ilmoituksia sekä palkkojen vuosi-ilmoituksia ja veroilmoituksia.
Bertil Nordlund
Bertil Valter Nordlund (1. toukokuuta 1907 Helsinki – 4. tammikuuta 1973 Tukholma ) oli suomalainen juristi, upseeri ja matkailun edistäjä.
Banda della Magliana
Banda della Magliana oli Roomassa 1970-luvun lopusta noin 1990-luvun puoliväliin toiminut rikollisjärjestö, jonka suuruuden aika oli 1980-luvulla. Sen muodostivat joskus 1970-luvun toisella puoliskolla Nicolino Selis, Danilo Abbruciati ja Franco Giuseppucci. Ehdotuksen yhdistää Rooman paikalliset korttelijengit (le batterie) isommaksi järjestöksi esitti muille Selis, mutta sitä oli hänelle aikaisemmin ehdottanut tunnettu Camorran jäsen Raffaele Cutolo. Selis ja hänen ystävänsä Antonio Mancini laativat vankilassa ollessaan aikansa kuluksi ehdotuksen jäsenlistaksi, jonka pohjalta Abbruciati ja Giuseppucci sitten muodostivat järjestön ensimmäisen kokoonpanon. Kun Abbruciati ja Giuseppucci molemmat murhattiin, järjestön johtoon siirtyi Enrico De Pedis. Hänetkin ammuttiin 2. helmikuuta 1990. Järjestön nimi tuli siitä, että monet sen johtavista jäsenistä olivat Maglianan kaupunginosasta Roomassa.
Bertil Nordlund
Bertil Nordlundin vanhemmat olivat esittelijäsihteeri Valter Filip Nordlund ja Anna Armida Orell ja puoliso vuodesta 1937 Rachel Signhild Ståhl. Nordlund tuli ylioppilaaksi 1924 ja suoritti Kadettikoulun 1927, sotateknisen koulun 1933, alemman oikeustutkinnon 1938, ylemmän oikeustutkinnon 1947 ja lakitieteen lisensiaatin tutkinnon 1948. Hän palveli ennen sotia upseerina useissa eri joukko-osastoissa, kouluttajana kadettikoulussa, yleisesikunnan päällikön adjutanttina sekä sotilasasiamiehen apulaisena Tukholmassa. Talvisodassa Nordlund toimi pataljoonan komentajana ja ulkomaalaisen vapaaehtoisjoukon komentajana. Hän oli päämajan vapaaehtoistoiminnan päällikkö 1940–1941 ja kolmen tasavallan presidentin, Risto Rytin, Carl Gustaf Emil Mannerheimin ja Juho Kusti Paasikiven adjutantti 1941–1948. Vuodesta 1948 Nordlund toimi sotilas-, laivasto- ja ilmailuasiamiehenä Tukholmassa. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1929, kapteeniksi 1935, majuriksi 1941 ja everstiluutnantiksi 1946.
Toimittuaan Tukholmassa sotilasasiamiehenä vuoteen 1952 Nordlund oli siellä vuodesta 1954 vuoteen 1969 Suomen matkailutoimiston johtaja ja sitten Suomen matkailuneuvoston kansliapäällikkö.
Banda della Magliana
Tausta – Rooman rikollisjärjestöt
Rooman alamaailman järjestäytyminen oli ennen 1970-lukua lähes olematonta. Pääkaupungin rikostilastojen vakavampien rikosten sarakkeita hallitsivat sodan jälkeisinä vuosikymmeninä murtovarkauksiin, aseellisiin ryöstöihin ja sieppauksiin erikoistuneet paikalliset korttelijengit. Tavallisesti sellaiseen ei kuulunut useampia kuin mitä yhteen autoon mahtui, eli neljä miestä. Kaupungin alamaailmassa oli toki myös ulkoapäin tulleita. Yksi pahamaineisimmista oli Marseillen klaaniksi kutsuttu osittain ranskalainen jengi. Myös Italian omat suuret rikollisjärjestöt, Napolin Camorra, Sisilian Cosa nostra ja Calabrian ’Ndrangheta olivat paikalla Roomassa mutta melko vähälukuisina. Mikään näistä ulkoa tulleista ryhmistä ei vielä 1970-luvun lopussa ollut tarpeeksi suuri ja voimakas voidakseen ottaa hallintaansa merkittävää osaa pääkaupungin laittomista markkinoista. Rooman rikollispiireistä ei siihen aikaan löytynyt isoja pomoja eikä varsinkaan niin sanottua pomojen pomoa. Moni rikollinen operaatio, kuten raviratojen uhkapelit ja määrättyjen markkinoiden suojelu oli yhden miehen tai yhden perheen käsissä.
Rikollinen järjestö syntyy
Pääkaupungin rikollisuuden erikoisia tunnusmerkkejä olivat siis vielä 1970-luvulla sen vähäinen järjestäytyminen, ja maan suurten rikollisjärjestöjen heikko edustus. Kun Camorran uudistajana tunnettu Cutolo ja Selis tutustuivat toisiinsa Aversan vankimielisairaalassa, alkoi keskustelu tästä aiheesta, ja mahdollisesta tulevasta yhteistyöstä. Selis ymmärsi asian siten, että Cutolo aikoi laajentaa toiminta-aluettaan, mikä oli vaikeaa Roomassa, koska ison pomon puuttessa asioista oli siellä neuvoteltava monen pikkupomon kanssa. Selisin ehdokas isoksi pomoksi oli Trullon kaupunginosan jengin johtaja Franco Giuseppucci. Giuseppuccin jengiin kuului hänet itsensä mukaan laskien kahdeksan miestä, ja se oli siten epätavallisen suuri. Hän oli paitsi jengin johtaja myös tunnettu fasisti, jolla oli kotonaan kokoelma Benito Mussolinin nauhoitettuja puheita. Giuseppuccin jengistä tulikin sitten Banda della Maglianan ydin, jonka ympärille uusi järjestö rakennettiin. Ensimmäiseksi Banda della Magliana otti hallintaansa laittoman vedonlyönnin Tor di Vallen raviradalla. Sitä hoitanut Franco Nicolini ammuttiin 25 heinäkuuta 1978 Selisin ja Giuseppuccin järjestämässä väijytyksessä, johon osallistui kuusi miestä kahdella autolla.
Pecorellin murha
Giuseppucci ja Abbruciati saivat nopeasti kasvavassa järjestössä johtavan aseman, koska heillä oli jonkin verran yhteyksiä poliittisiin vaikuttajiin. Giuseppuccin fasistisympatiat johtivat siihen, että useat tunnetut uusfasistit, kuten Massimo Carminati ja Nuclei Armati Rivoluzionari -järjestön johtaja Valerio Fioravanti tarjoutuivat auttamaan tilanteissa, joissa tarvittiin vahvistuksia. Yksi sellainen tilanne oli toimittaja Mino Pecorellin murha 20. maaliskuuta 1979. Antonio Mancinin mukaan Giuseppucci otti hoitaakseen tämän murhan palveluksena nimeämättömille ”poliitikoille”, jotka välikäsien kautta olivat tehneet tiettäväksi, että Pecorellista oli tullut riesa, josta haluttiin päästä lopullisesti eroon. Mancinin mukaan asialle pantiin Carminati, ja hänen mukanaan oli Sisiliasta asti tullut avustaja Michelangelo La Barbera, jonka oli toimittanut taustatueksi Roomassa toimiva Cosa nostran jäsen Giuseppe ”Pippo” Calò.
Rooman valloitus – tapahtumien kulku
Nicolinin murhan jälkeen Rooman hevoskilpailujen vedonlyönti oli vankasti Banda della Maglianan ja Camorran yhteisessä hallinnassa Selisin ja Cutolon tehtyä asiasta sopimuksen. Tämä merkitsi, että Giovanni Proiettin johtama, hänen yhdestätoista pojastaan koostunut jengi syrjäytettiin tästä toiminnasta, josta he olivat aiemmin hallinneet osaa. Proiettin perhe, joista käytettiin nimitystä ”pesciaroli” (Rooman murretta: ”kalakauppiaat”), koska heillä oli täysin laillinen kalakauppa Monteverden kauppatorilla, eivät aikoneet tähän tyytyä. Kalakauppiailla oli jo ennestään selvittämättömiä asioita Giuseppuccin kanssa, joka oli jättänyt maksamatta heille velan hävitystä vedonlyönnistä. Giuseppucci ammuttiin Trasteveren San Cosimaton torilla 13. syyskuuta 1980. Moottoripyörällä ajoi ohi kaksi miestä, joista toinen ampui häntä kohti sarjan konepistoolilla. Vaikeasti haavoittunut Giuseppucci hakeutui omin avuin sairaalaan, jossa kuitenkin kuoli puoli tuntia myöhemmin.
Ei ollut itsestään selvää, kenestä tulisi Giuseppuccin seuraaja, eikä edes ollut selvää, että järjestöllä voisi jatkossa olla vain yksi pomo. Oli kolme vahvaa ehdokasta: Abbruciati, Selis ja De Pedis. Nopeimmin toimi vankimielisairaalassa oleva Selis, joka nimitti itsensä paikalle luottaen asemansa Roomassa vahvistaneen Cutolon tukeen. Suunnitelma oli raivata Cutolon avulla pahimpana kilpailijana pidetty Abbruciati pois tieltä. Päästessään muutaman päivän lomalle Selis kutsui kokoon eräät järjestön jäsenet. Maurizio Abbatino, Edoardo Toscano ja Marcello Colafigli saivat tässä tapaamisessa 3. helmikuuta 1981 tietää, että Abbruciati ja De Pedis sekä Libero Mancone olivat kaikki Selisin tappolistalla. Saatuaan tämän tiedon kolmikko vei sen heti järjestön muille johtaville jäsenille, jotka välittömästi päättivät lähettää Selisin ”viemään terveiset isälleen” (joka oli kuollut). Vain pari tuntia myöhemmin Abbatino ampui Selisin äänenvaimentimella varustetulla pistoolilla. Abbruciati ja Mancini ampuivat myös Selisin serkun Tonino Leccesen vielä samana iltana.
Järjestön uudet johtohahmot olivat nyt Abbruciati ja Enrico De Pedis, joilla oli heti hoidettavanaan iso ongelma: Raffaele Cutolo, joka ei hyväksynyt ystävänsä Selisin tappamista. Cutolon viestin toi Ascoli Picenon vankilasta 10. lokakuuta 1981 vapautunut Giuseppe Magliolo, joka ilmoitti että jonkun oli maksettava Selisin kuolemasta omalla hengellään. Banda della Magliana oli kuitenkin nyt kasvanut niin vahvaksi, että se ei antanut kenenkään uhkailla itseään rankaisematta. Edoardo Toscano ampui Magliolon 24. marraskuuta.
Abbruciati alkoi nyt laajentaa toimintaa, erityisesti huumemarkkinoille, samalla kun hän toimi yhä enemmän omaan laskuunsa, tuoden kuitenkin järjestön kuvioihin ulkopuolisia rahoittajia, joista yksi oli ”mafian pankkiirina” tunnettu Pippo Calò. Abbruciatin ja De Pedisin hallinnassa olleet Banda della Maglianan tulot, erityisesti huumeista, nousivat ennen näkemättömiin lukemiin, ja ne jaettiin tasan kaikkien jäsenten kesken. Mahdolliset kilpailijat, kuten esimerkiksi Proiettin klaani, jotka eivät suostuneet yhteistyöhön, ammuttiin. Samalla kuitenkin järjestö alkoi hitaasti hajota alkutekijöihinsä Abbruciatin omien liiketoimien viedessä hänet yhä etäämmälle muista ja lähemmäksi uusfasisteja ja P2-vapaamuurariloosia. Näin ollen kukaan muu Banda della Maglianan jäsen ei jälkeenpäin osannut selittää miksi Abbruciati ampui Milanossa 27. huhtikuuta 1982 Banco Ambrosianon johtajaa Roberto Rosonea reiteen tai miksi hän oli poistumassa rikospaikalta avustajansa Bruno Nieddun ohjastamalla moottoripyörällä, kun hänet ampui paikalle kiirehtinyt aseistettu turvamies. Abbruciati sai osuman päähänsä ja kuoli välittömästi.
Enrico De Pedisin valtakausi ja maglianalaisten kapina
Abbruciatin kuoltua Testaccion kaupunginosan jengin johtaja Enrico De Pedis yritti järjestön kehittämistä enemmän perinteisen mafian kaltaiseksi ja loi siten perustan niille toimintamuodoille, jotka paljon myöhemmin (2010-luvulla) johtivat niin sanottuun Mafia Capitale -skandaaliin. Tästä seurasi De Pedisin asteittainen irtautuminen katutason toiminnasta. Hän liikkui tunnettujen poliitikkojen ja liikemiesten seurassa pyrkien mafian tapaan luomaan verkoston, jolla olisi yhteyksiä niin Italian parlamenttiin kuin Vatikaaniinkin. De Pedis sijoitti laittomat tulonsa lailliseen toimintaan ostaen ravintoloita, yökerhoja ja monenlaisia myymälöitä. Tämä toiminta huolestutti Banda della Maglianan jäseniä, koska De Pedis etääntyi sen toiminnasta muuttuen johtajaksi, joka ei enää johtanut vaan ainoastaan rahasti katutason toimintaa jakamatta muiden kanssa omista liiketoimistaan keräämiään voittoja. Rahaa oli myös katutasolla paljon, koska Banda della Magliana hallitsi 1980-luvulla täysin Rooman huumemarkkinoita ja muitakin laittomia alimman tason toimia. Kukaan ei tiennyt paljonko De Pedis ansaitsi.
Ensimmäinen, joka avoimesti kyseenalaisti De Pedisin aseman johtajana, oli Maglianan jaostoa johtanut Edoardo Toscano, ja hänen taakseen asettuivat myöhemmin Maurizio Abbatino, Antonio Mancini ja Marcello Colafigli sekä heidän johtamansa jengit. Testaccion ja Maglianan jaostot joutuivat vastakkain kärjistyneessä tilanteessa, jonka ensimmäinen uhri oli Toscano. Hänet houkuteltiin De Pedisin käskystä ja ulkopuolisten avulla ansaan ja ammuttiin 16. maaliskuuta 1989. Kapinallisten vastaveto tuli 2. helmikuuta 1990, kun eräs De Pedisin luotetuista liikekumppaneista, Angelo Angelotti, painostettiin houkuttelemaan De Pedis Colafiglin järjestämään väijytykseen. De Pedis ammuttiin hänen ollessaan poistumassa tapaamisesta Angelottin kanssa. De Pedisin kuolema merkitsi päätepistettä yrityksille tehdä Banda della Maglianasta Sisilian mafian kaltainen yhden pomon johtama kurinalainen järjestö. Mancinin sanoin ”nuorten villikoirien” perustama järjestö päättyi muutaman vuoden sisällä täydelliseen sekasortoon.
Anthony Higgins
Anthony Higgins (s. 9. toukokuuta 1947 Northampton Iso-Britannia) on brittinäyttelijä. Hänen vanhempansa olivat irlantilaisia, jotka olivat Etelä-Irlannista muuttaneet toisen maailmansodan aikana.
Ura
Higgins aloitti näyttelemällä teatterissa ja vuonna 1967 hänestä tuli ammattinäyttelijä. Hänen ensimmäiset merkittävät elokuvaroolinsa olivat elokuvissa A Walk with Love and Death (1969), Taste the Blood of Dracula (1970) ja kulttielokuvassa Vampire Circus (1972). Uransa alkuvaiheilla Higgins käytti nimeä Anthony Corlan.
Higgins näytteli sekä Sherlock Holmesia että vihollista kahdessa eri dekadissa uransa aikana. Hän oli vihollisena elokuvassa Young Sherlock Holmes (1985) ja Sherlock Holmes itse elokuvassa 1994 Baker Street: Sherlock Holmes Returns (1993).
Vuonna 2000 hän käsikirjoitti ja ohjasi oman elokuvansa Blood Count. Se esitettiin vain muutamilla filmifestivaaleilla.
Higgins on myös muusikko: hän soittaa flyygelitorvea.
Kristillissosiaalinen kansanpuolue
Kristillissosiaalinen kansanpuolue, lyh. CSV tai PCS, on Luxemburgin suurin poliittinen puolue. Puolue edustaa kristillisdemokraattista ideologiaa ja on vahvasti Eurooppa-myönteinen. Kristillissosiaalinen kansanpuolue kuuluu Euroopan kansanpuolueeseen.
Ideologia
Kristillissosiaalista kansanpuoluetta on pidetty Luxemburgin kolmesta pääpuolueesta arvokonservatiivisimpana ja sen on katsottu heijastavan katolisen kirkon näkemyksiä. Perinteisesti puolue on kannattanut uskonnon aseman säilyttämistä yhteiskunnassa ja koulujen uskonnonopetusta, mutta toisaalta se on myös kääntynyt samaa sukupuolta olevien avioliiton ja eutanasian kannalle. Talouspoliittisesti CSV on luettu keskustaan kuuluvaksi, ja se on ollut luomassa pohjaa luxemburgilaiselle hyvinvointivaltiolle.
Pekka Pantsu
Pantsu palasi Suomeen vuonna 1930. Hän toimi vuoteen 1938 saakka Kiteen osuuskaupan palveluksessa ja siirtyi sitten Savo-Karjalan Osuusteurastamon Sortavalan konttorin johtajaksi. Vuonna 1940 Pantsu perusti Varkauteen Savo-Karjalan Osuusteurastamon (myöhemmin Lihakunta), jonka johtajana hän työskenteli vuoteen 1961 saakka.
Pantsu kuvasi vaiheitaan Kaukoidässä muistiinpanoissaan ja kertomuksissaan, joista Martti Issakainen toimitti teoksen Kamtsatka, nuoren erämiehen muistoja (Weilin+Göös 1980).
Kristillissosiaalinen kansanpuolue
Historia
Marc Spautz toimi CSV:n puoluejohtajana 2014–2019. Lokakuun 2018 parlamenttivaaleissa kärsityn vaalitappion jälkeen Spautzin seuraajaksi valittiin Frank Engel tammikuussa 2019 pidetyssä puoluekokouksessa. CSV oli menettänyt lokakuun vaaleissa kolme paikkaa ja jäi oppositioon.
Laidoitus
thumb|250px|Puuveneen laidoitus. Laidoitus on laivan, veneen tai muun aluksen vedenpitävä ulkokuori, joka liittyy alhaalla köliin ja ylhäällä kanteen. Laidoitus muodostuu isommissa aluksissa pohja- ja sivulaidoituksesta, joiden välissä on palle. Teräslaivan laidoituksen muodostavat toisiinsa hitsatut tai niitatut teräslevyt, jotka kiinnitetään kaariin ja keulassa ja perässä rankoihin. Puulaivan laidoitus muodostuu pitkittäisistä lauta- tai lankkujonoista, jotka on niitattu tai pultattu kaariin ja muihin rungon osiin. Jäissä kulkuun tarkoitetun aluksen laidoitus on jäävyöhykkeeksi nimitetyllä laidoituksen osalla muita kohtia vahvarakenteisempi.
Venäjän Booker-palkinto
pienoiskuva|Venäjän Booker-palkinnon logo. Venäjän Booker-palkinto (, aiemmin, ’avoin Venäjä’) oli venäläinen kirjallisuuspalkinto, joka oli perustettu Booker-palkinnon mallin mukaan 1992. Se oli merkittävin venäläinen kirjallisuuspalkinto ja myönnettiin vuosittain parhaalle venäjäksi kirjoitetulle kaunokirjalliselle teokselle kirjoittajan kansallisuudesta riippumatta. Palkinto oli ensimmäinen Venäjällä jaettu valtiosta riippumaton kirjallisuuspalkinto vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen.
Vuosina 2002–2005 palkinnon päärahoittaja oli Avoin Venäjä -säätiö. Ennen vuoden 2005 parhaaksi valitun julkistamista Booker-säätiö katkaisi yhteistyön, kun säätiön puheenjohtaja Mihail Hodorkovski sai vankeustuomion.
Kilpailun tuomaristo valitsi ehdokkaista kuusi parasta, joista voittaja valittiin. Pääpalkinto oli 15 000 dollaria vuodesta 2002. Muut finalistit saivat 1 000 dollaria.
Syyskuussa 2019 ilmoitettiin palkinnon jakamisen päättymisestä. Venäjän Booker-rahastoa ei kuitenkaan lakkautettu, vaan jätettiin mahdollisuus palkinnon uusimiseen.
Venäjän Booker-palkitut
Lähde:
Lauri Lepistö
Lepistö kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla marraskuussa 2016. Ensimmäisen maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 29:s Otepään perinteisen hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2019. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 20:nneksi Rukan perinteisen hiihtotavan sprintissä marraskuussa 2020.
Lepistö on saavuttanut Kouvolan Hiihtoseuran joukkueessa SM-viestikultaa Taivalkoskella 2018 sekä viestihopeaa Rukan SM-kisoissa 2015 ja Imatralla 2016. Hän saavutti perinteisen hiihtotavan sprintin SM-pronssia 2021 ja 2023.
Alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Romaniassa 2016 hän hiihti pronssia 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kisassa. Oberstdorfin MM-kisoissa 2021 hän sijoittui 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 36:nneksi ja 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 52:nneksi.
HKI Crates
HKI Crates on suomalainen hip hop -tuottajakollektiivi, jonka muodostavat yhdeksän suomalaista hip hop -tuottajaa: Aksim, Clymax, Flam, Jake the Break, Janne K, Staffro, Super Janne, Väiski ja X23.
Historia
Ryhmän ensimmäinen sen omaa nimeä kantava tuottajalevy HKI Crates julkaistiin Monsp Recordsin kautta 27. heinäkuuta 2012. Albumin ensimmäinen single "Kyllä sä tiedät sen" julkaistiin toukokuussa 2012. Singellä vierailevat SP ja Kalle Kinos. Albumin kappaleesta "Lelu" julkaistiin musiikkivideo heinäkuun alussa ja se julkaistiin myös 7" -singlenä. Kappaleella vierailevat Kemmuru ja Puppa J. Albumin kolmas näytekappale "Spessujopo" julkaistiin heinäkuun lopulla musiikkivideon kera. Kappaleella vierailevat Solonen ja Kosola. HKI Crates -albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 42.
Bryce Bennett
Bryce Bennett (s. 14. heinäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Squaw Valley Ski Teamia.
Alppihiihdon maailmancupissa Bennett kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisen supersuurpujottelussa joulukuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Beaver Creekin syöksylaskussa joulukuussa 2015 oltuaan 29:s. Joulukuussa käydyssä Val Gardenan syöksylaskussa hän laski numerolla 57 kuudenneksi laskien näin ensimmäistä kertaa urallaan kymmenen parhaan joukkoon. Hän on sijoittunut neljänneksi Val Gardenan ja Bormion syöksylaskuissa joulukuussa 2018. Ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa hän saavutti Val Gardenan syöksylaskussa joulukuussa 2021.
Bennett sijoittui Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 alppiyhdistetyssä 11:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli syöksylaskussa yhdeksäs ja alppiyhdistetyssä yhdestoista. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui syöksylaskussa kymmenenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui supersuurpujottelussa 17:nneksi ja syöksylaskussa 19:nneksi.
Heikki Hämäläinen (muusikko)
Heikki Jarmo Olavi Hämäläinen (s. 11. marraskuuta 1947) on suomalainen viulisti, joka sai Suomen Muusikkojen Liiton tunnustuspalkinnon ja joka sijoittuu Gramexin studiomuusikkojen listalle sijalle 11.
Kirsi Heikkinen
thumb|Kirsi Heikkinen [[Jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2011|2011 MM-kisojen ottelussa Ranska–Saksa.]] Kirsi Heikkinen (o.s. Savolainen, s. 26. syyskuuta 1978 Espoo) on suomalainen kansainvälisen tason jalkapalloerotuomari. Siviiliammatiltaan hän on luokanopettaja.
Heikkinen ryhtyi erotuomariksi 1998 pelattuaan ensin jalkapalloa aktiivisesti 11 vuotta. Kansainväliseksi tuomariksi hän pääsi 2005. Heikkinen on tuominnut Suomessa Naisten Liigaa ja ensimmäisenä naisena miesten Ykköstä. Kansainvälisillä kentillä Heikkinen on toiminut erotuomarina muun muassa 2009 EM-kisoissa ja 2011 MM-kisoissa, joissa molemmissa hän tuomitsi välieräottelun. Lisäksi Heikkinen on tuominnut kauden 2009–2010 naisten mestarien liigan finaalin, Algarve Cupin finaalin 2009 ja alle 17-vuotiaiden MM-kisojen finaalin 2010. Hänet valittiin myös mukaan 2012 olympialaisten jalkapalloturnaukseen.
Heikkinen on valittu vuoden naiserotuomariksi seitsemän kertaa peräkkäin vuosina 2004–2010. Vuonna 2010 Palloliitto palkitsi hänet myös vuoden maineteosta yhdessä Anu Jokelan ja Tonja Paavolan kanssa, jotka toimivat hänen avustavina erotuomareina mestarien liigan ja alle 17-vuotiaiden MM-kisojen finaalissa.
Les Halles
thumb|upright=1.15|Forum des Hallesin päärakennus La Canopée. Les Halles ​[le al] (myös Pariisin hallit) on nimitys Pariisin keskustassa keskiajalta lähtien sijainneelle ruokatorille, myöhemmin samalla paikalla toimineelle suurelle kauppahallille sekä viimeksi mainitun paikalle vuonna 1979 valmistuneelle kauppakeskukselle, jonka virallinen nimi on Forum des Halles. Nimellä viitataan myös koko ympäröivään alueeseen. Les Halles sijaitsee Pariisin 1. arrondissementin alueella lähellä Pompidou-keskusta. Kauppakeskuksen nykyinen rakennus on vuodelta 2016.
Les Hallesin alapuolella on samanniminen vilkas metroasema. Forum des Hallesin yhteydessä toimii historiallisia arkistofilmejä esittävä elokuvateatterikeskus Forum des Images.
Vanha Les Halles
thumb|upright=1.15|Victor Baltardin suunnittelemat kauppahallit viereisen [[Saint-Eustachen kirkko|Saint-Eustachen kirkon tornista nähtynä, maalaus vuodelta 1870.]] thumb|upright=1.15|Nogent-sur-Marnen esikaupunkiin uudelleenrakennettu yksi Baltardin halleista eli [[Pavillon Baltard.]] Les Hallesin paikalla sijaitsi vuodesta 1183 alkaen Pariisia palvellut elintarviketori.
Ranskan kuningas Ludvig Filip I halusi uudistaa alueen ja määräsi arkkitehti Victor Baltardin suunnittelemaan paikalle suuren kauppahallin. Baltardin alkuperäinen suunnitelma oli suuri uusklassinen kivirakennus. Keisari Napoleon III muurasi peruskiven syyskuussa 1852, mutta määräsi pian rakennustyöt keskeytettäviksi, koska ei pitänyt suunnitelmasta. Keisarin toiveesta Pariisin uudelleenrakentamista johtanut prefekti Georges-Eugène Haussmann tilasi Baltardilta uuden, huomattavasti modernimman suunnitelman. Baltard suunnitteli tämän jälkeen rautarakenteista ja lasiseinistä muodostuneet suuret paviljongit, jotka edustivat valmistuessaan aikansa edistyneintä insinööritekniikkaa. Kokonaisuus käsitti kaksi pohjakaavaltaan ristinmuotoista rakennusryhmää, jotka yhdistettiin toisiinsa katetuilla kävelykaduilla. Kymmenen hallia valmistuivat vuoteen 1870 mennessä. Vuonna 1936 lisättiin vielä kaksi hallia.
Liikenteen ruuhkautumisen vuoksi Pariisille rakennettiin 1960-luvulla uusi tukkutori Rungisin esikaupunkiin. Baltardin suunnittelema Les Halles oli käytössä vuoteen 1969. Rakennukset purettiin vuonna 1971. Purkaminen herätti paljon vastalauseita. Kaksi kahdestatoista puretusta paviljongista rakennettiin uudelleen, toinen alkuperäistä muistuttavassa muodossa Pariisin esikaupunkiin Nogent-sur-Marneen ja toinen pelkkänä kehikkona aukion koristeeksi Jokohamaan Japaniin.
Kirjailija Émile Zola käsitteli Les Hallesia romaanissaan Le Ventre de Paris (1874), jonka nimi tarkoittaa kirjaimellisesti ”Pariisin vatsaa”.
Nykyinen Forum des Halles
thumb|upright=1.3|Vuonna 1979 valmistuneen Forum des Hallesin maanpäällisiä osia, jotka purettiin vuosina 2011–2012. Takana vasemmalla Saint-Eustachen kirkko. Vanhojen kauppahallien purkamisen jälkeen keskeisen paikan tulevaisuudesta käytiin Pariisissa paljon julkista keskustelua. Lopulta kaupungin pormestari Jacques Chirac hyväksyi George Pencréachin ja Claude Vasconin suunnitelman uudesta kauppakeskuksesta. Monta kerrosta maan alle ulottuva lasiseinäinen Forum des Halles avattiin vuonna 1979. Kokonaisuus käsitti seitsemän hehtaaria rakennusalaa. Maanalaisten osien päällä on istutuksin koristeltu piha.
Vuonna 2011 käynnistyi Forum des Hallesin uudistushanke, jonka yhteydessä keskuksen maanpälliset osat rakennettiin kokonaan uudestaan. 1970-luvulla rakennetut maanpäälliset rakennukset purettiin ja niiden tilalle rakennettiin La Canopéeksi kutsuttu suuri kattorakennelma. Tarkoituksena oli sekä lisätä liiketilaa että muuttaa muu osa korttelista puistomaisemmaksi. Kokonaisuus valmistui vuonna 2016.
Forum des Hallesin korttelin länsipäässä on säilynyt vanha viljapörssin talo Bourse de commerce.
Anders Gustaf Langenskiöld
Anders Gustaf Langenskiöld (29. elokuuta 1771 Orimattila – 17. tammikuuta 1853 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja Kymenkartanon läänin maaherra vuosina 1812–1827.
Langenskiöld kuului Langenskiöldin aatelissuukuun; hänen isänsä Lars Adam Langenskiöld (synt. Lang) oli aateloitu vuonna 1772. Langenskiöld aloitti sotilasuransa vuonna 1775 vapaaehtoisena Karjalan rakuunarykmentissä, josta hän siirtyi vuonna 1778 Uudenmaan rakuunarykmenttiin. Hän osallistui Kustaa III:n sotaan ja haavoittui Parkumäen taistelussa heinäkuussa 1789. Langenskiöld yleni vuoteen 1790 mennessä luutnantiksi ja siirtyi 1792 Hämeenlinnan rykmentin jääkäripataljoonaan, jossa sai 1796 kapteenin arvon. Vuodesta 1802 hän palveli Porin rykmentin rusthollipataljoonassa, jonka mukana osallistui Suomen sotaan. Hänet ylennettiin vuonna 1809 majuriksi ja 1810 everstiluutnantiksi ennen siirtymistään Suomen suuriruhtinaskunnan palvelukseen. Lokakuussa 1812 Langenskiöld tuli 1. suomalaisen jääkärirykmentin pataljoonankomentajaksi, mutta vain kuukautta myöhemmin hänet nimitettiin Kymenkartanon läänin maaherraksi. Hän oli virassa 15 vuotta.
Langenskiöld omisti Iso-Hiiden kartanon Janakkalassa vuodesta 1831. Hänen puolisonsa oli Hedvig Gustava Gripenberg. Heidän lapsiaan olivat valtioneuvos Lars Henrik Gustaf Langenskjöld ja senaattori Carl Fabian Langenskiöld.
Blink of an Eye
Blink of an Eye on yhdysvaltalaisen progressiivisen rockyhtyeen Enchantin kuudes studioalbumi. Levyn tekemisen aikaan Enchantilla ei ollut rumpalia, joten albumin miksaaja Tom Size ("Tom King-Size") äänitti albumin rumpuosuudet.
Lari Väänänen
Lari Väänänen (es. Ronny Roslöf) on kuvitteellinen hahmo suomalaisessa televisiosarjassa Salatut elämät. Sarjassa ensiesiintymisensä vuonna 2011 tehnyt Lari poistui sarjasta marraskuun alussa vuonna 2015, mutta palasi takaisin sarjaan saman vuoden joulukuussa. Seuraavan kerran Lari poistui sarjasta keväällä 2017 ja teki paluun helmikuussa 2018 parin jakson ajaksi. Lari palasi jälleen sarjaan syksyllä 2018, mutta poistui toukokuussa 2019. Hän muutti Vuosaareen.
Homoseksuaalinen Lari on tullut suosituksi hahmoksi sarjassa yhdessä on-off-poikaystävänsä Elias Vikstedtin kanssa. Pari tunnetaan nimellä ”Larias”, ja heidän tarinaansa on käännetty YouTubessa usealle eri kielelle. Suositulla tarinalla on faneja ympäri maailman. 23. maaliskuuta 2017 nähdyssä jaksossa Lari poistui sarjasta Elias käsikädessä.
Kiusaaja-Lari
Lari esiintyi sarjassa ensimmäisen kerran Eliaksen muutettua Suomeen Brysselistä. Lari oli jääkiekkojengin kapteeni ja koulun kuningas, joka oli kiusannut Tale Taalasmaata jo pitkään haukkuen poikaa esimerkiksi homoksi. Lari alkoi kiusata myös Eliasta tajutessaan tämän olevan oikeasti homo. Sanavalmis Elias ei kuitenkaan hetkahtanut kiusanteosta, mikä sai Larin kiusaamaan poikaa entistä ahkerammin: tämä sai muun muassa Talen muuttamaan Eliaksen Facebook-profiilin nimeksi ”Elisa Vikstedt” ja latasi profiilikuvaksi muokatun kuvan Eliaksesta kukkamekossa.
Iida Mustonen
Kun Iida Mustosen ja tämän poikaystävän, Janne Haukkalan suhteen ajauduttua kriisiin Heidi Aaltosen takia, Iida päätti tehdä Jannesta mustasukkaisen Larin avulla. Lari oli innolla mukana Iidan ollessa yksi koulun suosituimpia tyttöjä ja kaksikko alkoikin seurustella. Iida alkoi kuitenkin pian oikeasti ihastua Lariin, joka näytti Iidalle toista harvemmin nähtyä puoltaan tukemalla tyttöä tämän äidin kuoltua. Lari ja Elias joutuivat olemaan yhä enemmän tekemisissä keskenään, koska Elias oli Iidan paras ystävä.
Elias Vikstedt
Pian Iidan ja Larin suhteen alettua myös Elias löysi kumppanin, Ville Kurtin. Lari ei katsonut tätä hyvällä ja väitti vihaavansa homojen nuolemista yli kaiken. Tosiasiassa Lari tuli Eliaksesta pikkuhiljaa mustasukkaiseksi ja päätti kostoksi hakata pojan jenginsä kanssa naamiaisbileiden päätteeksi. Kun Elias ja Lari olivat kahden syrjäisellä kujalla ja Larin oli tarkoitus lyödä poikaa, tämä ei kuitenkaan pystynyt siihen vaan päätyi suutelemaan Eliasta paljastaen tälle oikeat tunteensa. Lari pakeni paikalta, mutta myöhemmin alkoi avautua Eliakselle itsestään enemmän, myöntäen, ettei voisi ikinä tulla kaapista homovastaisen isänsä ja jääkiekkoharrastuksensa takia.
Pian Elias alkoi kehittää tunteita Laria kohtaan, ja kaksikko päätyi sänkyyn työskennellessään kouluprojektin parissa Eliaksen luona. Ahdistunut Lari pakeni paikalta, mutta kaksikolle alkoi pian käydä selväksi, että tunteet olivat liian vahvoja. Lopulta Lari jätti Iidan, mutta Elias ei heti lämmennyt Larille tietäessään pojan olevan syvällä kaapissa. Lopulta kaksikko päätti aloittaa salasuhteen. Suhde ei kuitenkaan kauaa pysynyt salassa. Pian Tale, Janne, Matleena Rintala, Katariina Mäkelä ja Kalle Laitela tiesivät totuuden. Iida järkyttyi saadessaan tietää salasuhteesta. Pojat päättivät erota, kun Lari halusi keskittyä jääkiekkoon ja lähteä Kanadaan. Suunnitelmat kuitenkin kaatuivat, kun Iida levitti koko koululle suutelukuvia Larista ja Eliaksesta. Jääkiekkoporukka pahoinpiteli ja hylkäsi Larin. Polvensa loukannut Lari joutui lopulta heittämään hyvästit haaveilleen urheilu-urasta.
Lari ja Elias palasivat yhteen tajuttuaan edelleen rakastavansa toisiaan. Pian Larin homofobinen Ilkka-isä sai kuitenkin vihiä poikansa homoseksuaalisuudesta ja yritti naittaa tätä työkaverinsa tyttärelle. Lopulta Lari myönsi isälleen homoutensa. Lari tajusi, ettei Ilkka hyväksy asiaa ja karkasi asumaan Eliaksen luokse. Ilkka kuitenkin etsi keinoja pitää pojat erossa toisistaan: ensin Ilkka sulki Larin kontaktit Eliakseen ja sittemmin vei poikansa eheytymisleirille. Pian Lari tajusi Eliaksen pettäneen häntä Miska Koistisen kanssa ja päätti yrittää eheytyä homoudesta sydän murtuneena. Elias päätyi jättämään Larin, joka tuli kuitenkin pian toisiin aatoksiin. Lari palasi kotiin ja korosti olevansa pysyvästi homoseksuaali. Kun Ilkka jatkoi totuuden vastustamista, Lari hylkäsi kotinsa ja yritti palata Eliaksen luokse. Elias oli kuitenkin alkanut tapailla Miskaa ja ilmoitti, ettei hän näe tulevaisuutta Larin kanssa.
Kalle Laitela
Camilla Mustavaaran häädettyä Katariinan ja Jiri Viitamäen asunnostaan oli Lari vähällä joutua taas kodittomaksi, mutta tutustui Kalleen, joka otti Larin asumaan luokseen. Lari pääsi pian töihin Cafe Mooseen. Elias alkoi pian esittää mustasukkaisuuden merkkejä Larista Kallen lähellä ja päätyi auttamaan poikaa salaa rahallisesti tämän hävitettyä Moosen kassarahat. Katariinan järjestämissä tanssiaisissa tapahtuneen ammuskelun jälkeen Lari tajusi olevansa vain ystävä Eliakselle ja päätti siirtyä elämässään eteenpäin. Lari ja Kalle alkoivat ikäerostaan huolimatta lähentyä, ja lopulta pari päätyi suutelemaan. Lari ja Kalle aloittivat läheistensä vastustelusta suhteen ja Lari alkoi viimein olla lähes sinut homoutensa kanssa myös julkisesti.
Lari asuu kadulla
Asunnoton Lari päätyi asumaan maahanmuuttajien ränsistyneeseen taloon ja ryöstelemään ruokansa. Pian Eliaksen poikaystävä Miska sai tietää Larin kodittomuudesta ja alkoi auttaa tätä pienten avustusten muodossa. Lari kuitenkin hukkasi Miskan antamat rahat. Pojan pelastukseksi koitui Katariina, joka löysi Larin maahanmuuttajien talosta ja otti tämän asumaan kotiinsa Pihlajakadulle. Lari kohtasi Heidin kanssa yhteen muuttaneen Marianna-serkkunsa. Poika päätyi suutelemaan Eliasta, mutta tämä päätti säilyttää suhteensa Miskaan.
Marianna kaappaa Larin ja Eliaksen
Larin ja Kallen suhde ajautui pian kriisiin, kun Kalle asetti työnsä miesystävän edelle ja lähti työmatkalle Intiaan ilman Laria siitä huolimatta, että oli luvannut ottaa tämän mukaan mutta lopulta ei halunnut menettää mainettaan sairaalassa. Lari ajautui taas Eliaksen luokse, jolla puolestaan oli ongelmia suhteessaan Miskan kanssa. Larin ja Eliaksen tunteet alkoivat lämpiämään, kun nämä päätyivät tutkimaan Mariannan puuhia. Lopulta kaksikko päätyi sänkyyn, mutta päätti silti pysyä yhdessä kumppaniensa kanssa. Pojat eivät kuitenkaan ehtineet sopia riitojaan Kallen ja Miskan kanssa, sillä paljastumistaan pelkäävä mielisairas Marianna kaappasi pojat. Kalle ja Miska saivat tietää pettämisestä sillä välin kun pojat olivat kaapattuina. Miskan ja Eliaksen suhde päättyi, koska Eliaksella oli tunteita Laria kohtaan, eikä Miska halunnut enää seurustella Eliaksen kanssa. Elias yritti saada Larin takaisin, mutta Lari valitsi Kallen.
Isyyssotku
Lari muutti Heidin asuntoon vuokralle tytön lähdettyä vaihtoon Lontooseen ja nautti uudesta vapaasta elämästään. Pian kuitenkin Lari sai kuulla Jannen tekemän isyystestin näyttäneen negatiivista ja että tämä ei olekaan todennäköisesti Sannin Ilja-pojan isä kuten on luultu. Kauhukseen Lari alkoi muistaa tapahtumia Moosen kassaryöstön tapahtumayöstä, jolloin päätyi kännissä ja sydän särkyneenä harrastamaan seksiä Sannin kanssa homoudestaan huolimatta. Lari päätyi tivaamaan Sannilta onko Ilja hänen lapsensa ja Sanni totesi sen olevan hyvinkin todennäköistä. Kaksikko ei varmistanut asiaa, mutta päätti salata sen kaikilta suojellakseen parisuhteitaan Talen ja Kallen kanssa peläten näiden loukkaantuvan jos kuulevat totuuden. Lari väitti Sannille, että ei tunne isällisiä tunteita Iljaa kohtaan, mutta on kuitenkin päätynyt katselemaan poikaa eri lailla kuin aiemmin. Tämän lisäksi Lari on tuntenut ahdistusta joutuessaan salaamaan miesystävältään Kallelta olevansa tämän siskopuolen lapsen isä sekä valehtelemaan myös parhaalle ystävälleen Jannelle vauva-asiasta. Ismon ja Kristiinan häissä Lari kuitenkin paljasti totuuden kaikille. Lari lähti yksin pelastamaan Iljaa hänet kaapanneelta sosiaalivirkailijalta, mutta Elias tuli aseen kanssa paikalle ja samassa rytäkässä Lari sai osuman luodista, jonka Elias ampui vahingossa, koska sosiaalivirkailija yritti estää häntä. Tilanteesta Lari joutui leikkaukseen ja hengityskoneeseen. Kun Sanni ja Ilja poistuivat sairaalasta Larin huoneesta, niin hetken myöhemmin Larin sydän pysähtyi ja Lari elvytettiin uudelleen.
Larin paluu
Lari palasi jälleen syksyllä 2018 jaksossa 3422, jolloin hän korjasi Kallen työkoneen. Hänestä oli tullut IT-asentaja. Hän lähti kuitenkin pois keväällä 2019, pitkän säädön Kallen kanssa jälkeen.
John Charles
William John Charles, yleisesti tunnettu nimellä John Charles, oli walesiläinen jalkapalloilija. Hän pelasi urallaan muun muassa Leeds Unitedissa ja Juventuksessa, joissa hän arvostetaan edelleen valtavasti. Charles pystyi pelaamaan yhtä hyvin keskushyökkääjänä kuin puolustajana ja häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaana walesilaisena pelaajana.
Walesin maajoukkueessa Charles pelasi 38 ottelua ja edusti maataan 1958 MM-kisoissa.
Isokokoinen Charles sai uransa aikana rehdistä pelityylistään lempinimen Il Buon Gigante. Hän ei saanut uransa aikana yhtään varoitusta tai ulosajoa.
Charlesin veli, Mel Charles, oli myös maajoukkuetason pelaaja.
Leeds
Leedsin manageri, Frank Buckley, peluutti Charlesia aluksi reservijoukkueessa useilla eri pelipaikoilla, lähinnä puolustuksessa. Charles debytoi edustusjoukkueessa keskuspuolustajana huhtikuussa 1949. Leeds pelasi tuolloin 2. divisioonassa. Heti seuraavalla kaudella Charles oli jo Leedsin puolustuksen avainpelaaja pelaten kauden kaikki ottelut.
Juventus
Charlesin otteet pelikentällä herättivät monen suurseuran kiinnostuksen. Juventus tarjosi hänestä 65 000 puntaa ja Charles päätti siirtyä Italiaan. Siirtosumma oli uusi maailmanennätys.
Charles menestyi heti myös Serie A:ssa. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki 28 maalia, voitti mestaruuden ja valittiin vuoden pelaajaksi. Charlesista tuli Italiassa lehdistön ja kannattajien suosikki. Häntä kohdeltiin kuin filmitähteä ja Italian vuosina hän sai myös lempinimensä Il Buon Gigante. Pelikentällä Charles voitti vielä kaksi mestaruutta ja kaksi Italian cupia.
Viiden vuoden jälkeen Charles poti kuitenkin koti-ikävää ja kesällä 1962 hän päätti palata takaisin Englantiin.
Paluu Englantiin
Useat pääsarjaseurat olivat kiinnostuneita Charlesista, mutta hän palasi takaisin Leedsiin, joka oli pudonnut taas 2. divisioonaan. Hänen paluunsa herätti valtavaa kiinnostusta, mutta italialaiseen pelityyliin tottunut Charles ei enää sopeutunut brittiläiseen pelitapaan. Charles pelasi vain muutamia otteluita, minkä jälkeen hän palasi Italiaan AS Roman riveihin. Hän ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa Romassa ja siirtyi kesällä 1963 walesilaiseen Cardiff Cityyn, jossa pelasi myös hänen veljensä Mel Charles.
Charles pelasi Cardiffissa kolme kautta voittaen Walesin cupin kahdesti. Cardiffin jälkeen hän toimi vielä pelaajavalmentajana alasarjan Hereford Unitedissa ja Merthyr Tydfilissä.
Ura maajoukkueessa
Charles nousi Walesin maajoukkueeseen 18-vuotiaana, kun hänet valittiin otteluun Pohjois-Irlantia vastaan. Kesti vielä muutamia vuosia ennen kuin hän vakiinnutti paikkansa Walesin puolustuksen keskustassa.
Vuonna 1958 Wales onnistui pääsemään ensimmäistä kertaa maailmanmestaruuskilpailuihin. Kisoissa Wales ylsi puolivälieriin, jossa se putosi lopulta mestaruuden voittanutta Brasiliaa vastaan. Charles pelasi alkulohkon otteluissa tehden yhden maalin. Puolivälierässä hän ei pelannut loukkaantumisen vuoksi.
Jalkapallon jälkeen
thumb|right|John Charles Stand -katsomo [[Elland Roadilla.]] Jalkapallouran jälkeen Charles piti pubia Leedsissä ja myöhemmin toimi konsulttina Kanadassa. Palattuaan takaisin hän kärsi syövästä ja Alzheimerin taudista. Hän sai sairaskohtauksen 2004 oltuaan Italiassa televisio-ohjelman vieraana. Charles lennätettiin takaisin Leedsiin, jossa hän pian kuoli.
John Charles sai uransa jälkeen lukuisia kunnianosoituksia. Hänet on muun muassa äänestetty 1997 parhaaksi Juventuksessa pelanneeksi ulkomaalaiseksi pelaajaksi, 2003 Walesin kaikkien aikojen parhaaksi urheilijaksi ja 2004 parhaaksi Serie A:ssa pelanneeksi ulkomaalaiseksi. Charles valittiin Englantilaisen jalkapalloilun Hall of Fameen sitä perustettaessa 2002 ja The Football Leaguen 100:n legendan joukkoon liigan 100-vuotisjuhlien yhteydessä 1998. Hänet valittiin myös UEFA:n 50-vuotisjuhlien yhteydessä 2004 Walesin parhaaksi pelaajaksi tuolta ajanjaksolta. Leeds Unitedin kotistadionin, Elland Roadin, yksi katsomoista on nimetty John Charles Standiksi.
Charles nimitettiin Brittiläisen imperiumin komentajaksi (CBE) vuonna 2001.
Somero-opisto
Somero-opisto (vuoteen 2013 Someron kansalaisopisto ) on Somerolla vapaasta sivistystyöstä vastaava kansalaisopisto, jonka ylläpitäjänä on Someron kaupunki.
Opiston perustamisesta päätettiin 1956. Toiminta alkoi syksyllä 1963. Opiston toimialueena oli aluksi Someron kunta, vuonna 1968 toimialueeseen liittyivät Kiikalan ja Tl Kosken kunnat. Vuonna 1973 mukaan liittyi myös Somerniemen kunta, joka vuonna 1977 liitettiin Someroon. Kiikalan kunnan tultua liitetyksi Saloon vuonna 2009 opiston toiminta-alueena ovat 2010-luvulla olleet Somero ja Koski.
Opisto täytti 50 vuotta vuonna 2014. Juhlavuoden kuniaksi ilmestyi filosofian tohtori Leeni Tiirakarin kirjoittama opiston historia.
RPG (ohjelmointikieli)
Kielestä on julkaistu useampia versioita: RPG II, RPG III ja RPG IV, joista IV on uusin versio (myös nimillä RPGLE ja ILE RPG).
Kielessä käytetään EBCDIC-merkistöä ja ohjelman on tehtävä erilliset muunnokset ASCII-merkistön kanssa.
Amanda Ripley
225px|thumb|Amanda Ripley vuonna 2012. Amanda Ripley (s. Arizona) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on työskennellyt tutkivana journalistina muun muassa The Atlantic- ja Time-aikakauslehdille.
Fontina
Fontina on italialainen lehmänmaidosta valmistettava puolipehmeä juusto. Sitä valmistetaan ainoastaan Luoteis-Italiassa Aostanlaaksossa. Fontina on Euroopan unionissa nimisuojattu elintarvike merkinnällä suojattu alkuperänimitys (SAN,, ).
Fontina on miedon aromaattinen ja helposti sulatettava juusto. Sen rasvapitoisuus kuiva-aineesta on 45 %. Fontinaa voi käyttää esimerkiksi leivän päällä ja lämpimien ruokien valmistuksessa, ja viiniksi sen kanssa sopii punaviini.
Kari Varis
Kari Varis (s. 23. marraskuuta 1983 Joensuu ) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Ilmajoen Kisailijoita.
Maastohiihdossa Varis edusti Joensuun Katajaa vuoteen 2010 asti ja Kouvolan Hiihtoseuraa vuosina 2010–2018. Nykyisin Varis edustaa Ilmajoen Kisailijoita.
Varis on voittanut Finlandia-hiihdon 12 kertaa.
SM-kilpailuissa Varis on saavuttanut hopeaa 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Ristijärvellä 2021 ja pronssia yhdistelmähiihdossa Jämijärvellä 2009 ja Keuruulla 2010 sekä 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Jämijärvellä 2013. Kouvolan Hiihtoseuran joukkueessa Varis on saavuttanut SM-tasolla viestissä kultaa Taivalkoskella 2018, hopeaa Vaajakoskella 2014, Rukalla 2015 ja Imatralla 2016, pronssia Kontiolahdella 2017 sekä sprinttiviestissä hopeaa Kontiolahdella 2013 ja Joensuun Katajan sprinttiviestijoukkueessa pronssia Keuruulla 2007.
Suunnistuksessa Varis edustaa Kalevan Rastia. Hän on useana vuonna juossut Jukolan viestin avausosuuden Kalevan Rastin kolmos-, nelos-, tai vitosjoukkueessa.
Halkominen
Halkominen on kiinteistötoimitus, jossa kiinteistö jaetaan sen osakkaiden kesken heidän omistamiensa osuuksien mukaan uusiksi kiinteistöiksi. Halkomisessa ei jää kantatilaa. Halkominen voidaan muuttaa lohkomistoimitukseksi jakosopimuksella.
Osuus kiinteistöön voi olla ilmaistu murtolukuna tai desimaalilukuna. Yksinkertaisia jakomalleja ovat tilushalkominen ja kokonaisarvohalkominen. Ensimmäisessä kiinteistö jaetaan jyvittämällä pinta-ala ja jälkimmäisessä määrittämällä jokaiselle samanarvoinen määräosa.
George Gaines
George Gaines (6. kesäkuuta 1933 – 13. toukokuuta 1986) oli yhdysvaltalainen elokuvalavastaja. Hän sai parhaan lavastuksen Oscar-palkinnon elokuvista Presidentin miehet (1976) ja Taivas saa odottaa (1978). Ehdolla palkinnon saajaksi hän oli elokuvista Shampoo (1975) ja Cotton Club (1984).
Melvin Purvis
Purvis liittyi FBI:hin vuonna 1927. Hän menestyi kenttäagenttina ja nousi arvoissa nopeasti. Purviksen ura oli menestyksekäs, sillä hän oli ahkera pahamaineisten rikollisten kiinnijäljittämisessä.
Purvis erosi FBI:sta vuonna 1935 ja palasi harjoittamaan lakia, jota hän oli opiskellut Etelä-Carolinan yliopistossa.
Purvis kuoli 29. helmikuuta 1960. FBI:n mukaan Purvis teki itsemurhan, mutta myöhemmin on arvioitu, että kyseessä saattoi olla aseen käsittelyssä sattunut vahinko.
Kiss (täsmennyssivu)
Kiss voi viitata seuraaviin asioihin:
Sukunimi
Kiss on muun muassa seuraavien unkarilaisten henkilöiden sukunimi: