cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tallahassee
Maantiede
thumb|vasen|Syksyinen katu. Tallahassee sijaitsee Floridan osavaltion pohjoisosan rajan muodostaman kapean ulokkeen keskiosassa. Alue tunnetaan nimillä Florida panhandle ja Big Bend. Matkaa kaupungista Meksikonlahden rannikolle etelässä on noin 30 kilometriä. Kaupunki sijaitsee noin puolivälissä matkaa Pensacolasta lännessä Jacksonvilleen idässä. Seudulla on runsaasti kukkuloita, järviä ja metsiä. Ilmasto alueella on leuto ja kostea. Vuoden aikana on neljä selvästi erotettavaa vuodenaikaa. Subtrooppisen kesän aikana esiintyy ukkosmyrskyjä. Talvisin tulee sateita ja lämpötilat saattavat tippua ajoittain pakkasen puolelle. Alueella esiintyy myös hurrikaaneja, jotka keskimäärin osuvat itse kaupunkiin 17 vuoden välein.
Historia
thumb|vasen|Tallahassee vuonna 1885. Tallahasseen alueen alkuperäisasukkaita eli intiaaneja olivat apalacheet. Apalacheet harjoittivat maataloutta ja nykyisen Tallahasseen paikalla heitä oli ennen eurooppalaisten saapumista ehkä jopa 30 000. Ensimmäinen eurooppalainen alueella oli espanjalainen tutkimusmatkailija Hernando de Soto vuonna 1539. Espanjalaiset järjestivät paikalla mantereen ensimmäisen joulujuhlan. Toisaalta heidän mukanaan tulleet taudit verottivat paikallisten intiaanien väestöä. Nykyinen Tallahasseen nimi viittaakin intiaanien kielellä hylättyihin viljelmiin. Osa intiaaneista jäi kuitenkin alueelle ja espanjalaiset käännyttivät heidät kristinuskoon rakennuttaen alueelle useita lähetysasemia. Vuonna 1704 alueelle hyökkäsivät englantilaisen Etelä-Carolinan kuvernööri James Mooren ja hänen creek-liittolaisensa pakottaen alueen espanjalaiset ja apalacheet pakenemaan. Espanjalaiset pyrkivät myöhemmin palauttamaan asemansa alueelle kannustaen vuonna 1739 seminoleja asettumaan alueelle. Tämä ei kuitenkaan estänyt yhdysvaltalaisia ottamasta lopulta haltuunsa Länsi-Floridan aluetta. Koko Florida liitettiin Yhdysvaltoihin territoriona vuonna 1821.
Floridan territoriolla oli kaksi pääkaupunkia, Pensacola ja St. Augustine. Lopulta territoriolle päätettiin valita uusi pääkaupunki näiden kahden pääkaupungin väliltä. Uusi pääkaupunki asetettiin Tallahasseen vuonna 1824. Tallahassee kasvoi nopeasti, mutta toisaalta se tunnettiin ymös varsin vaarallisena paikkana jatkuvine puukotuksineen ja tulitaisteluineen. Varhaisia siirtolaisia uhkasivat myös intiaanien hyökkäykset, keltakuume ja hurrikaanit. Kaupungin kasvu jatkui kuitenkin lukuisista ongelmista huolimatta ja sen ympärille perustettiin plantaaseja. Florida erosi liittovaltiosta Yhdysvaltain sisällissodan kynnyksellä vuonna 1861 ja se liittyi Amerikan konfederaatioon. Pohjoisvaltiot voittivat lopulta konfederaation eli Etelävaltiot. Tallahasseen asukkaat olivat puolustaneet kuitenkin kaupunkiaan vuonna 1865 käydyssä Natural Bridgen taistelussa ja kaupunki oli ainut Etelävaltioiden osavaltioiden pääkaupungeista Mississippi-joen itäpuolella, joita Pohjoisvaltioiden joukot eivät vallanneet ennen sodan päättymistä.
Orjat vapautettiin sisällissodan seurauksena ja Tallahasseen muutti joitakin afroamerikkalaisia. 1930-luvulla kaupungissa ja sen lähiympäristössä aloitettiin useita rakennushankkeita Franklin D. Rooseveltin New Deal -ohjelman nojalla. Hallinnon kasvavalle virkamiehistölle rakennettiin hotelleja ja kaupunkia maisemoitiin kanukkapuu-istutuksilla. Kanukkapuusta tuli sittemmin kaupungin symboli.
Talous
thumb|Vanha (edustalla) ja uusi (takana) [[Florida State Capitol.]] Tallahassee on ympäröivän maaseudun jakelun ja kaupan keskus. Kaupungin teollisuuden haaroihin lukeutuvat esimerkiksi julkaisuteollisuus, sekä elektroniikka- ja metalliteollisuus. Huomattavasti tärkein tekijä kaupungin taloudelle on kuitenkin Floridan pääkaupunkina hallinto. Osavaltion hallinto on tuonut mukanaan kaupunkiin esimerkiksi tuhansia lobbareita, sekä satoja eri järjestöjä.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Tallahasseessa aikavälillä 2012–2016 olivat 40 947 Yhdysvaltain dollaria ja henkilöä kohden 24 144 dollaria. 28,4 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Luettelo tiedostomuodoista
Tämä on luettelo yleisistä tiedostomuodoista.
Tiedostomuodon tunnistaminen
Tiedostomuoto voidaan tunnistaa tiedostopäätteen tai maagisen numeron perusteella.
Lisäksi verkossa siirrettävässä tiedossa seuraa MIME-tyypin tieto. Linuxissa on yleensä tiedosto, jossa luetellaan tiedostopäätteet ja niitä vastaavat MIME-tyypit.
Glasgow’n ilmastokokous 2021
pienoiskuva|200px|Ilmastokokouksen logo. Glasgow’n ilmastokous 2021 (COP26, Conference of the parties) oli Yhdistyneiden kansakuntien järjestämä konferenssi, johon YK:n ilmastonsuojelun puitesopimuksen allekirjoittajamaat kokoontuivat tarkastelemaan ilmastopolitiikkaansa. Se alkoi 31. lokakuuta 2021 ja päättyi 13. marraskuuta 2021. Kokoukseen osallistui paikan päällä arviolta noin 25 000 ihmistä.
Taustaa
Glasgow’n ilmastokokous oli 26. kerta, kun YK:n ilmastonsuojelun puitesopimuksen osapuolet tapasivat. Edellinen konferenssi oli Madridissa vuonna 2019. Glasgow’n kokous oli tarkoitus järjestää jo vuonna 2020, mutta sitä siirrettiin koronapandemian vuoksi.
Syyskuussa 2021 YK:n raportti, jossa jäsenmaiden ilmoittamat toimet päästöjensä rajoittamiseksi (NDC, Nationally Determined Contributions) koottiin yhteen, varoitti maapallon lämpenevän näillä toimilla 2,7 astetta vuosisadan loppuun mennessä, kun Pariisin sopimuksessa se pyrittiin rajaamaan korkeintaan 1,5 asteeseen.
Julistuksia
vasen|pienoiskuva|[[Boris Johnson, Narendra Modi ja Antonio Guterres]] pienoiskuva|200px|Isäntämaa Ison-Britannian pääministeri [[Boris Johnson pitämässä avajaispuhettaan.]] Intian pääministeri Narendra Modi sanoi puheessaan kokouksen toisena päivänä, että Intia aikoo saavuttaa nettonollapäästöt vuoteen 2070 mennessä.
Niin ikään kokouksen toisena päivänä yli sadan maan johtajat lupasivat lopettaa maailman metsäkadon vuoteen 2030 mennessä. Hankkeeseen aiotaan käyttää 19,2 miljardia euroa julkista ja yksityistä rahoitusta. Sitoumuksessa on mukana myös Suomi. Samana päivänä myös yli 80 maata lupasi vähentää metaanipäästöjään 30 prosentilla vuoden 2020 tasosta vuoteen 2030 mennessä, näiden joukossa Yhdysvallat ja Euroopan unionin jäsenmaat.
Tulos
thumb|200px|Ympäristöliike [[Elokapina|Extinction Rebellionin järjestämä mielenosoitus Glasgow'ssa ilmastokokouksen aikana.]] pienoiskuva|Avajaisseremonia|200x200px pienoiskuva|200x200px|Mielenosoittajien kierrätysmateriaaleista rakentama nukke. Kokouksen päätteeksi hyväksyttiin asiakirja, jossa päätettiin muun muassa, että maiden tulee tarkastella päästövähennyksiään jo seuraavana vuonna, eikä viiden vuoden kuluttua, kuten Pariisin sopimuksen mukaan olisi ollut laita. Lisäksi fossiiliset polttoaineet mainittiin ensimmäistä kertaa COP-kokouksen päätösasiakirjassa, köyhemmille maille luvattiin enemmän rahallista tukea ilmastonmuutokseen sopeutumiseen, maailman kolmanneksi suurin saastuttaja Intia asetti tavoitteekseen olla ilmastoneutraali vuoteen 2070 mennessä ja Kiina sekä USA sopivat yhteistyöstä ilmastonmuutoksen vastaisessa taistelussa.
Ilmastokokouksen tuloksia kuitenkin kritisoitiin voimakkaasti. Huomiota sai esimerkiksi Intia, joka loppuhetkillä vesitti asiakirjan muotoilun "hiilestä luopuminen" muotoon "hiilen käytön vähentäminen". Köyhät maat olivat tyytymättömiä siihen, etteivät rikkaat maat vieläkään luvanneet riittävästi konkreettista apua köyhien maiden ilmastonmuutoksen takia kärsimien tappioiden ja tuhojen (loss and damages) korvaamiseksi.
Ii
Ii on Suomen kunta, joka sijaitsee Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa.
Kunnassa asuu 0 henkilöä, ja sen pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on merialuetta ja 0 km² sisävesiä. Väestötiheys on 0 asukasta/km². Ii on suosittu kesämökkikunta. Iin naapurikunnat ovat Oulu, Pudasjärvi, Ranua ja Simo.
Iin kunta ja Kuivaniemen kunta lakkasivat 1. tammikuuta 2007, ja niiden entisistä alueista muodostettiin uusi Iin kunta. Uuden kunnan vaakunaksi tuli Kuivaniemen vaakuna.
Kunnan nimi
pienoiskuva|vasen|pysty|Iin paikannimikyltti. Ii on Suomen lyhin kunnannimi. Nimi Ii on Suomen lyhin kunnan nimi ja lyhin suomenkielinen paikannimi. Nimen alkuperästä on tehty useita tutkimuksia. Erään tulkinnan mukaan ii voisi olla väännös saamen kielen sanoista iddja tai ijje, jotka tarkoittavat yötä. Nimen on myös esitetty olevan germaanista tai skandinaavista alkuperää.
Historiaa
Iin kuntaa halkovat Iijoki, Olhavanjoki ja Kuivajoki olivat muinoin huomattavasti nykyistä tärkeämpiä vesireittejä. Ainakin Olhavan seudulla oli asutusta jo kivikaudella. Kalaiset joet vetivät puoleensa lapinverottajia. Yläsatakuntalaiset erämiehet asuttivat jo varhain keskiajalla Iin rannikon. Yläsatakuntalaisten kanssa kilpailivat Venäjän karjalaiset, jotka katsoivat alueen kuuluvan heidän hallintaansa. Monet paikannimet, kuten Venäjänkari ja Olhava, viittaavat karjalaiseen vaikutukseen. Ii joutui kärsimään riidanalaisesta asemastaan pitkään. Ryöstö- ja kostoretket seurasivat toisiaan, ja erityisesti Iin ja Kantalahden talot olivat vuoron perään tuhkana. Iiläisten hyökkäyksiä johti kiiminkiläinen Pekka Vesainen. Pitkäaikainen sotatila päättyi vasta 1593, ja kaksi vuotta myöhemmin solmitussa Täyssinän rauhassa Venäjän karjalaiset luopuivat vaatimuksistaan Pohjanlahden rannikkoon. vasen|pienoiskuva|[[Claes Claessonin kartta Iin kirkonkylästä 1600-luvulta.]] Iin pitäjä muodostettiin kappeliksi Pietarsaaren emäseurakuntaan vuoden 1340 jälkeen. Asiakirjoissa Iin kappeli mainitaan ensimmäisen kerran 1374. Iin seurakunta itsenäistyi viimeistään 1445, joten se on Pohjois-Pohjanmaan vanhimpia seurakuntia. Iin alue käsitti laajan alueen, sillä rajana etelässä oli Liminka, pohjoisessa Kemi ja idässä valtakunnan raja. Asutuksen lisääntyessä seurakunta alkoi vähitellen jakautua. Aluksi perustettiin Haukipudas ja Pudasjärvi, sitten Kiiminki ja Ylikiiminki 1600-luvulla. Kuivaniemestä tuli 1600-luvulla Iin seurakunnan kappeli ja vasta 1894 oma seurakunta, todellisesti tämä toteutui vasta 1920. Pudasjärven itäosasta muodostettiin Taivalkosken seurakunta. Viimeksi erosi Yli-Ii 1924.
Iin kirkkojen historia on ollut kova. Ensimmäinen Illinsaaressa ollut kirkko paloi 1582 venäläisten hävitysretken aikana. Kirkon ehtoolliskalkki löydettiin vuonna 1894 saaren koillisosasta. Toinen kirkko valmistui Kirkkosaareen 1588, mutta venäläiset polttivat sen jo seuraavana vuonna. Seuraava samoin Kirkkosaareen 1621 valmistunut kirkko puolestaan paloi tapuleineen salamaniskusta 1693. Israel Simonpoika Annalan vuosina 1693–1694 rakentama kirkko tuhoutui samoin tulipalossa 1942. Seurakunnan uusi kirkko valmistui 1950. Kuivaniemen Ensimmäisenä kirkkona pidettiin Miettulan taloa, kunnes Heikki Väänäsen johdolla rakennettu puukirkko valmistui 1762. Kirkko purettiin, kun seurakunnan kolmas kirkko valmistui 1874.
Iijoen suulle kehittyi jo keskiajalla tärkeä kauppa- ja satamapaikka, yksi Pohjanlahden huomattavimmista. Keskiajan lopulla Iin Haminasta kasvoi markkina- ja kauppapaikka, joka tunnettiin laajalti Itämeren alueella. Iin Hamina muistutti pientä kaupunkia jo 1500-luvulla lukuisine aittoineen, kauppapuoteineen ja käsityöläisasumuksineen. Iin kylässä oli tuolloin 35 taloa, kun koko suur-Iin pitäjän taloluku oli 133. Kalaisa Iijoki mahdollisti asutuksen leviämisen sisämaahan. Pitäjän asukasluku oli vuonna 1749 jo 2 378. pienoiskuva|Iin vanha vaakuna (1966–2006)|vasen|106x106pxTärkeimmät elinkeinot asutuksen alkuaikoina olivat kalastus, metsästys ja karjanhoito. Kuivaniemellä kalastus muodostui tärkeäksi elinkeinoksi, johon Perämeri, Kuivajoki ja Oijärvi tarjosivat hyvät edellytykset. Vähitellen maatalous kehittyi pitäjän tärkeimmäksi elinkeinoksi. Kuivaniemeläiset harjoittivat myös paljon rannikkopurjehdusta ja varsinkin 1900-luvulla kuivaniemeläiset olivat tärkeitä puutavaran kuljettajia.
Ii on ollut Pohjois-Suomen teollisuuden uranuurtajia. Olhavassa aloitti jo 1738 toimintansa Nybyn lasitehdas. Tehtaan perustaja Nylander kehitti tehtaan alueesta itsenäisesti toimivan pienen yhdyskunnan. Olhavan lasitehdas oli pitkään Pohjois-Suomen huomattavin teollisuuslaitos. Se lopetti toimintansa vasta 1880-luvulla. Iin Kestilään rakennettiin vuonna 1859 senaatin asetuksen mukainen Suomen ensimmäinen höyrysaha, Kestilän saha, joka oli toiminnassa vuoteen 1908 asti. Tästä sahasta on Kestilän kylässä jäljellä vielä suojeltuna sahan korkea piippu. Ensimmäinen kirjasto perustettiin vuonna 1860 Iin pappilaan. Nykyinen kirjasto sijaitsee Nätteporissa eli Haminassa kirkkoa vastapäätä. Iissä kantakirjattiin ensimmäinen suomenhevonen vuonna 1907.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Iin väkiluku on ollut kasvussa aina 1980-luvulta lähtien. Syynä kasvuun on ollut 37 kilometrin nopean moottoritieyhteyden päässä sijaitsevan Oulun vetovoima sekä kunnan omien palveluiden kehittyminen, hyvä työllisyystilanne, pientalotonttien hyvä saatavuus ja alueen investoinnit.
Taajamat
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Iissä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Iin alueella toimii Oulun ortodoksinen seurakunta.
Luonto
Ii on laakeaa tasankomaata, jolle antavat vaihtelua loivat kohoumat. Maisemaa luonnehtivat suot, alavat niityt ja mäntykankaat, jotka peittävät suuren osan kunnan maa-alasta.
Kallioperä koostuu alueella erilaisista graniiteista, josta yleisin on metamorfinen graniittigneissi. Iijoen eteläpuolelle ulottuu Haukiputaalta fylliitin, kiilleliuskeen ja kvartsiitin muodostama karjalaisen liuskevyöhykkeen alue. Kallioperää peittää sisämaassa moreeni, jonka päälle on monin paikoin kerrostunut turvetta. Rannikolla ja Iijoen laaksossa on hiekka- ja hieta-alueita. Kuivajoen sekä Oijärven länsipuolella on kunnan yhtenäisin harjualue, Närrän harjut. Kuivaniemen kylän rannikon laajin hietikkoalue on Myllykankaan rantahietikko.
Maasto kohoaa alavalta, vesiperäisten niittyjen peittämältä rannikolta verkalleen kohti itää. Maanpinnan kohoaminen jatkuu rannikolta koillis–pohjoissuuntaisesti ja saavuttaa Kuivaniemen alueella 110 metrin tason. Rantaviiva muuttuu kunnan alueella jatkuvasti maankohoamisen seurauksena.
Rannikon edustalla kohoaa merestä useita saaria. Pitkäniemen edustalla on muun muassa satamapaikka Iin Röyttä. Maakrunni ja Ulkokrunni kaukana avomerellä ovat suurimmaksi osaksi kivikkoisia niittyjä. Matalat niittyrantaiset saaret on rauhoitettu luonnonsuojelualueiksi.
Vesistöt
pienoiskuva|Iijoki Kuntaa halkova Iijoki on yksi Pohjois-Pohjanmaan suurimmista joista. Sen vesialue on noin 14 400 km². Joki saa alkunsa Kuusamon ylängöltä ja laskee Iin Haminan pohjoispuolitse Pohjanlahteen. Alajuoksulla joki on leveä ja vuolaasti virtaava kymi. Iin alueella joen useista koskista on huomattavin Raasakkakoski, joka valjastettiin voimatalouden käyttöön 1970. Iin muita huomattavia jokia ovat Olhavanjoki, Muhojoki, Kuivajoki ja Kivijoki. Järvistä lähes ainoa mainittava on Oijärvi. Mainittava oja on myös Liesoja, joka virtaa läheltä Iin keskustaajamaa. Oja on aiemmin tunnettu nimellä Liedesoja. Pituutta ojalla on noin 30 kilometriä ja sen alkulähteenä on Iso Liesjärvi.
Kunnanvaltuusto
Iin kunnanvaltuustossa oli kuntaliitoksen jälkeen väliaikaisesti 48 jäsentä, jonka jälkeen valtuusto pieneni 35 valtuutettuun. Kunnanvaltuuston jäsenet jakautuvat puoluepoliittisesti kuntavaalien 2017 jälkeen seuraavasti:
Ii on kuulunut perinteisesti keskustavoittoisiin kuntiin, joskin kunnassa on myös paljon työväenliikkeeseen kuuluvia.
Iin Haminassa, valtatie 4:n vieressä sijaitsee Iin työväentalo, jossa järjestetään vuosittaiset IIK!!-kauhuelokuvafestivaalit sekä muita pienempiä, yleensä poliittisia tapahtumia.
Liikenne
pienoiskuva|[[Iin rautatieasema]] Kunnan läpi etelästä pohjoiseen kulkee valtatie 4. Iin tunnistaa helposti läpikulkumatkalla sen näyttävistä ja liikenteen lähes pysäyttävistä liikenneympyröistä, joista eteläisempään on sijoitettu vanha Kierikin voimalaitoksen turbiini ja pohjoisempaan Sanna Koiviston suunnittelema suuri, useita eri elementtejä (massiivinen metalli, valot, värit) hyödyntävä abstrakti teos, joka kuvaa luontoa.
pienoiskuva|[[Iin kirjasto]] pienoiskuva|Uittomuseo ja Huilinki pienoiskuva|Tukkilaiskisat Iin Raasakkakoskella heinäkuussa 2015. Oulu–Tornio-rata kulkee kunnan läpi, mutta matkustajajunat eivät pysähdy enää Iissä tai Kuivaniemellä. Iin linja-autoyhteyksistä vastaavat Oulun seudun liikenne, joka on ostanut palvelunsa Koskilinjoilta, Northbus Oy ja Orajärven Bussit Oy. Monen muunkin linja-autoyhtiön linjat kulkevat Iin keskustan läpi.
Iissä on myös pieni kevytlentokenttä.
Talous
Ii on Suomen mittakaavassa merkittävä tuulivoiman tuottaja. Vuoden 2018 lopussa kunnassa oli 43 tuulivoimalaa, mikä on neljänneksi eniten Suomessa. Kiinteistöverotuloa voimalat tuottivat kunnalle 920 000 euroa.
Koulutus
Ensimmäinen kansakoulu perustettiin Iin Kauppilaan 1875. Seuraavaksi perustettiin koulut Olhavaan (1893), Pohjois-Iihin, Ylirantaan (1916 ) ja Yli-Olhavaan. Nykyisin peruskoulut kunnan alueelta löytyvät Alarannalta, Haminalta, Iin Aseman kylältä, Jakkukylästä, Pohjois-Iistä, Olhavasta, Ojakylästä ja Kuivaniemeltä.
Iin yhteiskoulu eli nykyinen Iin lukio (Valtarin Koulu) perustettiin vuonna 1923. Lisäksi kunta ylläpitää Iin Kansalaisopistoa. Lähimmät ammatillisen koulutuksen toimipaikat ovat Haukiputaalla ja Simossa. Lähin yliopisto ja ammattikorkeakoulu sijaitsevat Oulussa.
Perämeren saaret Iin edustalla
Halttulanmatala, Hietakalla (Hiastinlahti), Hietakalla (Myllykankaan edustalla), Hylkikalla, Iin Röyttä, Iso-Paskaletto, Jussinmatala, Isokivenletto, Karhu, Koivuluodonmatala, Kokkosaari, Kraasukanletto, Kraasukka, Krassinletto, Kriisi, Kriisin Ymmyrkäinen, Kuivamatala, Liippa, Maakrunni, Onsajanmatala, Pallonen, Pensaskari, Paska-Kraasukka, Pikku-Paskaletto, Pohjanletto, Pommeri, Rakka-Penno, Rintamatala, Ristikari, Rontti, Ryöskärinkalla, Samulinmatala, Santapankki, Satakari, Selkäletto (avomerellä), Selkäletto (Praavan edustalla), Selkäletto (Seljänlahdella), Tangonsaari, Tasasenletto, Ulko-Kaapri, Ulko-Klaama, Ulkokrunni, Ulko-Pallonen.
Tapahtumat
Vanhoillislestadiolaisten suviseurat järjestettiin Iissä vuonna 1917.
Ruokakulttuuri
Iin pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla lohisoppa, lätyt ja hillo.
Kalevan kisat 1919
Kymmenottelu ja viestimestaruuskilpailut
Kymmenottelussa ja viesteissä kilpailtiin Helsingissä 5.-6. heinäkuuta
Kymmenottelun tulokset
Kymmenotteluun osallistui kaksi urheilijaa. Lajit: 100 m, korkeus, kuula, 400 m, pituus, 110 m aidat, kiekko, seiväs, keihäs ja 1 500 m.
Juhani Kärjä
Juhani Aukusti Kärjä (s. 25. joulukuuta 1934 Kalajoki) on suomalainen lääkäri. Hän oli vuosina 1975–1990 Kuopion yliopiston korva-, nenä- ja kurkkutautiopin professori.
Kärjä tuli ylioppilaaksi Raahen yhteislyseosta vuonna 1953. Hän opiskeli lääkäriksi Turun yliopistossa (LL 1960) ja tohtoriksi Oulun yliopistossa (LKT 1968). Kärjän englanninkielinen väitöskirja (1968) oli otsikoitu Perstimulatory suprathreshold adaptation for pure tones : 1 : Basic studies on normal-hearing persons. Hän sai korva-, nenä- ja kurkkutautien erikoislääkärin pätevyyden 1966, ja audiologian pätevyyden 1973. Hän oli Oulun yliopiston dosentti (1970-1976).
Kärjä työskenteli lääkäriksi valmistuttuaan Turun yliopistollisen keskussairaalan (TYKS) apulaislääkärinä (1961–1964). Tämän jälkeen hän oli Oulun yliopiston apulaisopettaja vuosi (1964–1973), ja Oulun yliopistollisen keskussairaalan (OYKS) apulaisylilääkäri (1973–1975). Oulussa hän toimi myös nuorisopoliklinan lääkärinä 1960–1968 ja Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön lääkärinä 1969–1974 sekä Muurolan parantolan keuhkotautilääkärinä (bronkologi) 1970–1975.
Ilja Fomitšov
Ilja Vladimirovitš Fomitšov, sukunimi usein muodossa Fomitšev (, s. 14. elokuuta 1982 Almaty, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto) on kazakstanilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Fomitšov siirtyi Kazakstaniin kaudeksi 2009–2010 edustaen maansa mestaruussarja FK Tarazia ja FK Zhetysua. Hän palasi AC Ouluun kaudeksi 2011. Vuonna 2012 Fomitšov siirtyi Uzbekistaniin.
Juhani Kärjä
Hänen moniin luottamustehtäviinsä kuuluivat esimerkiksi toimiminen Kuopion yliopiston Pohjalalaisen osakunnan inspehtorina (1979–1982), yliopiston rakentamisen neuvottelukunnan puheenjohtajana (1984–), Kuopion yliopistollisen keskussairaalan liittovaltuuston jäsenenä (1985–). Hän oli Suomen korkeakoulujen rehtorien neuvottelukunnan puheenjohtaja (1988–).
Ilja Fomitšov
Hän on ollut viisi kertaa Kazakstanin maajoukkueessa pääsemättä vielä kentälle.
Juhani Kärjä
Hän on julkaissut oppikirjoja ja noin 200 tieteellistä artikkelia korva-, nenä- ja kurkkutautien, erityisesti korvakirurgian, audiologian, kroonisen välikorvatulehduksen ja limakalvojen fysiologian aloilta.
Kärjä on useiden opiskelijayhdistysten ja järjestöjen kunniajäsen. Valtiollisena tunnustuksena hänelle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan ritarin arvo (SVR R 1).
Palácio da Ponta Vermelha
Palácio da Ponta Vermelha on Mosambikin presidentin virka-asunto Maputossa. Rakennus on peräisin 1800-luvun loppupuoliskolta ja se on ollut presidentin virka-asunto vuodesta 1975.
Rakennus
Palácio da Ponta Vermelha sijaitsee Mosambikin pääkaupunki Maputossa Ponta Vermelhan harjanteella kaupungin keskustasta kaakkoon. Rakennus toimii nykyisin Mosambikin presidentin virka-asuntona.
Historia
Palácio da Ponta Vermelha rakennettiin vuosien 1883 ja 1884 paikkeilla. Alkujaan se oli vain suhteellisen vaatimaton huvila. Rakennus siirtyi António Ennesin omistukseen vuonna 1896 ja siitä tuli portugalilaisten Lourenço Marquesin (nyk. Maputo) kuvernöörien virka-asunto. Kuvernöörit olivat siirtyneet Lourenço Marquesiin Mosambikin saarelta vuosikymmenen puolivälillä. Rakennuksen yhteyteen rakennettiin myös parakit sotilaille. Rakennuksia laajennettiin vuosina 1905 ja 1906. Muita uudistuksia tehtiin vuosina 1939 ja 1956. Rakennuksella otettiin vastaan esimerkiksi arvovaltaisia ulkomaalaisia vierailijoita.
Mosambikin itsenäistyttyä Palácio da Ponta Vermelhasta tehtiin maan presidentin virallinen virka-asunto kesäkuussa 1975. Mosambikissa presidentin virastosta tai maan hallinnosta yleensä on myöhemmin käytetty joissain yhteyksissä ilmausta "Ponta Vermelha" rakennuksen mukaan.
Riemumessu
Riemumessu on
Kimmie Meissner
Kimberly (Kimmie) Claire Meissner (s. 4. lokakuuta 1989 Townson, Maryland) on yhdysvaltalainen taitoluistelija.
Meissner voitti kultaa vuoden 2006 MM-kisoissa Calgaryssä ja oli mukana Torinon talviolympialaisissa sijoittuen sijalle 6.
Vuoden 2008 alusta lähtien Meissneriä on valmentanut Richard Callaghan. Tätä ennen hänen valmentajansa oli Pam Gregory.
Meissner valmistui Bel Airissa, Marylandissa sijaitsevasta Fallston High Schoolista 2007 ja opiskelee nykyään Delawaren yliopistossa osa-aikaisesti.
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1974
Kuten edellisissä kisoissa 1972 lopputurnauksessa oli mukana kahdeksan joukkuetta. Joukkueet oli jaettu kahteen neljän joukkueen lohkoon. Kilpailut voitti Zaire. Zaire oli voittanut mestaruuden jo 1968, mutta nimellä Kongon demokraattinen tasavalta. Mestaruus ratkesi vasta uusintaottelulla Sambiaa vastaan. Uusintaottelu päättyi 2–0.
Paras maalintekiä
9 maalia Mulamba N'Daye
Werner Holmberg
Holmberg kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulua vuosina 1848–1852. Jo seuraavana vuonna hän muutti Saksaan Düsseldorfiin. Holmberg asui ja työskenteli Düsseldorfissa varhaiseen kuolemaansa saakka.
Tuotantoa
Werner Holmbergiä arvostettiin jo omana aikanaan, mutta hänen teoksiaan ehti olla vain vähän esillä harvojen näyttelyiden vuoksi. Hänet kutsuttiin 28-vuotiaana Weimarin taideakatemian professoriksi, mutta hän kieltäytyi tehtävästä. Jo ennen kuin keuhkotauti mursi hänen terveytensä, hän aavisti kuolevansa nuorena.
Holmberg noudatti uransa alussa koulutuksensa pohjalta romantiikan ja sen tunteilevan ihanteellisuuden mukaista estetiikkaa. Hänen viimeisten elinvuosiensa tuotanto poikkeaa kuitenkin selvästi Düsseldorfin koulukunnan ihanteista: hän alkoi maalata raikkaita luonnonkuvia, joissa näkyy kansallinen ja omaleimainen realismi. Hänen taiteilijankehityksensä kannalta merkittäviä olivat hänen matkansa vuonna 1857 Hämeeseen ja Satakuntaan, 1858 häämatka Norjaan ja 1859 Pohjois-Hämeeseen. Tämänkin ajan talvet hän työskenteli Düsseldorfissa maalaten öljyvärein kesällä tekemiensä vesivärilaveerattujen luonnosten pohjalta. Nämä työt poikkeavat düsseldorfilaisista opeista aidon tunnepohjansa, koreilemattoman aihevalintansa ja hillityn värinkäyttönsä osalta.
Holmbergin tuotantoa on ollut harvoin myynnissä. Hänen varhainen työnsä Lähestyvä rajunilma vuodelta 1856 oli myynnissä Bukowski-Hörhammerin kansainvälisessä syyshuutokaupassa vuonna 2001, ja sen pohjahintana oli 1,6 miljoonaa markkaa.
Vaikutus suomalaiseen taiteeseen
Hän oli ensimmäinen kansainvälistä arvostusta saanut suomalainen taiteilija. Hän jätti jälkensä etenkin suomalaiseen maisemamaalaukseen.
Oxfordin ryhmäliike
Oxfordin ryhmäliike on yhdysvaltalaisen papin Frank Buchmanin 1921 perustama uskonnollis-siveellinen herätysliike, jonka nimeksi tuli myöhemmin Moraalinen varustautuminen. Suomeen liike levisi 1930-luvulla ja oli vaikutusvaltaisimmillaan ennen sotia ja vähän niiden jälkeen. Liike painotti alkuun käännytystyötä, mutta sen muuttuessa Moraaliseksi varustautumiseksi keskeiseksi ajatukseksi tulivat ehdottomat moraaliset periaatteet ja ajatus henkilökohtaisesta kääntymyksestä, jonka avulla uskottiin myös yhteiskunnallisten ongelmien ratkeavan.
Liikkeen tunnetuimpia julkisia edustajia on Suomessa ollut kansanedustaja Margit Borg-Sundman.
Ld
Ld tarkoittaa seuraavia:
Riemumessu (The Road)
Riemumessu on Antti Saarenkedon sanoittama ja Jussi Pyysalon säveltämä musikaalinen gospelrock-messu. Kankaanpääläinen The Road -yhtye on julkaissut samannimisen levyn ja nuottikirjan, jotka sisältävät messun laulut. Messusta on julkaistu myös swahilinkielinen versio Ibada ya furaha kuu.
Messu on vakiintunut osaksi Evankeliumijuhlan vuosittaista ohjelmaa.
Rubidiumjodidi
Rubidiumjodidi (RbI) on rubidium- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää infrapunasovellutuksissa ja sitä on käytetty myös lääketieteessä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa rubidiumjodidi on valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on kuutiollinen ja rakenne muistuttaa natriumkloridin rakennetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja hieman myös etanoliin.
Rubidiumjodidia voidaan valmistaa rubidiumin ja jodin reaktiolla.
Rubidiumjodidia käytetään infrapunasäteilyä läpäisevien lasien valmistamiseen ja sitä on käytetty myös lääketieteessä struuman ehkäisyyn ja silmätipoissa ehkäisemään kataraktien muodostumista.
Saksan talous
Saksan talous on markkinahinnoin laskettuna maailman neljänneksi suurin Yhdysvaltain, Kiinan ja Japanin jälkeen. Ostovoimakorjattuna Saksa on maailman viidenneksi suurin kansantalous: IMF arvioi maan ostovoimakorjatun bruttokansantuotteen arvoksi 5,3 biljoonaa Yhdysvaltain dollaria vuonna 2022. Saksa on Euroopan suurin talous ja sen ulkomaankaupan arvo on huomattavan suuri myös suhteessa bruttokansantuotteeseen. Saksan viennin kokonaisarvo oli maailman kolmanneksi suurin vuonna 2014, myös tuonnin arvo oli kolmanneksi suurin. Vaihtotaseen ylijäämä on huomattavan suuri, joskaan ei poikkeuksellisen suuri suhteessa väestömäärään ja kansantuotteeseen.
Vienti tuottaa kolmanneksen Saksan kansantulosta. Merkittävimpiä vientituotteita ovat ajoneuvot, koneet, kemialliset tuotteet, elektroniikka ja telekommunikaatioteknologia. Saksa tuo muun muassa raaka-aineita, elintarvikkeita ja tekstiilejä. Saksan tärkeimmät kauppakumppanit ovat Ranska, Italia, Iso-Britannia, Yhdysvallat, Alankomaat ja Belgia.
1800-luku
Saksa teollistui suhteellisen myöhään. Tämä johtuu osittain siitä, että Saksa yhdistyi pienemmistä valtiokokonaisuuksista yhtenäiseksi kansallisvaltioksi vasta vuonna 1871. Vuonna 1835 rakennettiin ensimmäinen rautatie Nürnbergin ja Fürthin välille. Se osoittautui hyvin menestyksekkääksi, ja vuosien 1845 ja 1870 välillä uutta rautatietä rakennettiin maahan 8000 km. Rautatien ohella tärkeä Saksan teollisuutta tehostanut tekijä oli valuuttojen yhdenmukaistaminen. Vuonna 1871 otettiin käyttöön Saksan markka, jonka arvo perustui kultaan. Hopearaha oli kuitenkin käytössä vuoteen 1907 asti.
Vuosien 1881 ja 1889 välillä Saksaan säädettiin useita työväestön asemaa parantavia lakeja. Saksa oli ensimmäinen valtio, jossa oli yleinen terveydenhoito, oppivelvollisuus sekä eläke. Saksaa pidettiinkin maailman ensimmäisenä hyvinvointivaltiona, ja sen väestöstä 99 % osasi lukea, mikä oli aikanaan maailman korkein luku.
1900–1945
Vuoteen 1900 mennessä Saksa oli ohittanut Iso-Britannian ja Yhdysvallat teräksentuotannossa. Saksan talousihmettä tehosti myös suuri väestönkasvu: vuonna 1850 väestöä oli 35 miljoonaa, vuonna 1913 jo 67 miljoonaa. Natsien valtaannousun aikaan työttömyysprosentti oli korkea, mutta Saksa saavutti täystyöllisyyden laajojen julkisten rakennushankkeiden ansiosta. Natsi-Saksan ulkomaankauppa keskittyi vähemmän kehittyneisiin maihin, joilta saatiin raaka-aineita saksalaisia tuotteita vastaan. Vuonna 1933 ammattiliitot lakkautettiin, ja tilalle tulivat valtion omat toimielimet RAD, DAF ja SDA jotka päättivät työehdoista ja työajoista sekä KDF, joka järjesti työläisille urheilukerhoja.
1946–1999
Sodan jälkeen Länsi-Saksa teki valuuttauudistuksen, joka käynnisti pitkän matalan inflaation ja nopean teollisuustuotannon kasvun aikakauden. Sen ansiosta Länsi-Saksa nousi erääksi Euroopan kehittyneimmistä maista. Vuoteen 1971 mennessä Saksa maksoi takaisin kokonaisuudessaan saamansa 1,1 miljardin dollarin apupaketin. Saksan talousihmeen aikana maahan tuli paljon vierastyöläisiä muun muassa Italiasta, Espanjasta ja Kreikasta.
Saksassa otettiin 1991 käyttöön ylimääräinen "solidaarisuusvero" (Solidaritätszuschlag) Itä-Saksan kehittämiseksi. Vuonna 1991 sitä perittiin 7,5 % palkka- ja yhtiöveron päälle, tämän jälkeen vero otettiin uudelleen käyttöön 1995 ja 1998 sitä leikattiin 5,5 %:iin.
2000–
2000-luvun alussa Saksan talouskasvu oli hidasta ja työttömyys melko korkeaa. Tämä yhdistettynä ikääntyvään väestöön aiheutti hyvinvointipalvelujen ylläpitämiselle haasteita. Tästä syystä Saksan hallitus päätti useista talousuudistuksista, joihin sisältyivät työmarkkinoiden niin sanotut Hartz-reformit. Vuosikymmenen loppupuolella Saksan talous kasvoi nopeampaa tahtia muun maailman tavoin. Hartz-reformeja pidetään onnistuneina tästä syystä, mutta osa myös kritisoi reformeja elintason alentamisesta ja vaikutusten lyhytaikaisuudesta.
2010-luvulla Saksan bruttokansantuote kasvoi. Vuonna 2018 bkt:n indeksi oli noin 115 (2010=100). Koronapandemian leimaamana vuonna 2020 bruttokansantuote supistui viitisen prosenttia, seuraavina vuosina kasvun arvioidaan jatkuvan. Saksan ostovoimakorjattu bruttokansatuote kohoaa Kansainvälisen valuuttarahaston arvion mukaan viiteen biljoonaan Yhdysvaltain dollariin vuonna 2022.
Vuonna 2015 Saksaan säädettiin minimipalkka, jota vuonna 2017 korotettiin 8,84 euroon tunnilta.
Alkutuotanto
Maa- ja metsätalouden sekä kalastuksen osuus Saksan bruttokansantuotteesta on 0,6 prosenttia (vuonna 2016) ja työvoimasta 1,4 prosenttia (vuonna 2015).
Maatalousyrityksiä oli vuonna 2016 kaikkiaan 275 000 kappaletta, ja ne työllistivät 940 000 henkilöä. Saksan maa-alueesta puolet, 176 000 km², on maatalouskäytössä. Viljelysmaana on 71 prosenttia ja laitumena 28 prosenttia maatalousmaasta.
Puuta kaadettiin Saksassa vuonna 2016 yhteensä 52 miljoonaa kuutiometriä, josta havupuuta oli 75 prosenttia. Energiapuun osuus puunkorjuusta oli vajaa viidennes, yhdeksän miljoonaa kuutiometriä. Energiapuun käyttö on kasvussa.
Saksassa on noin 3 000 kalastusalan yritystä. Ne tuottivat vuonna 2016 erilaisia kalatuotteita 32 000 tonnia, josta simpukoiden osuus oli 40 prosenttia.
Viinin tuotanto
Viiniä viljellään Saksassa noin 1 000 neliökilometrin alueella, tästä puolet sijaitsee Rheinhessenin ja Pfalzin viinialueilla, Rheinland-Pfalzin osavaltiossa. Valtaosa rypäleistä on vaaleita. Yleisimmät rypälelajikkeet ovat Riesling ja Müller-Thurgau.
Teollisuus
Saksa kuuluu maailman teollisuusmahteihin, ja monet sen teollisuustuotteet ovat maailmankuuluja. Suurimmat saksalaiset teollisuusyritykset liikevaihdolla mitattuna olivat vuonna 2016 Volkswagen Group, Daimler, BMW Group, Siemens, Uniper, Basf, E.ON, Bayer, RWE Group, Continental ja ThyssenKrupp Group. Saksan liikevaihdoltaan suurimmat teollisuudenalat ovat auto-, kone-, kemian-, elintarvike- sekä sähkö- ja elektroniikkateollisuus. Jalostussektori työllistää noin 28 prosenttia Saksan työvoimasta (vuonna 2015) ja tuottaa noin 30 prosenttia bruttokansantuotteesta (vuonna 2016).
Mineraalit ja energia
Saksan mineraalivarat ovat vähäiset ja maa joutuu tuomaan suurimman osan niin mineraaleistaan kuin energiastaankin muualta. Kivihiili on kuitenkin tärkeä energianlähde nykyäänkin ja Saksa tuottaa sillä yli puolet sähköntarpeestaan. Ydinvoimalla Saksa tuottaa sähköntarpeestaan lähes kolmasosan. Maakaasun ja öljyn yhteinen osuus sähköntuotannosta on hieman yli kymmenen prosenttia.
Palvelut
pienoiskuva|350px|Frankfurt am Mainin siluetti. Kaupunki on Saksan finanssipalveluiden tärkein keskus. Saksa on tyypillinen jälkiteollinen yhteiskunta: palvelusektori työllistää valtaosan työvoimasta, vuonna 2015 noin 71 prosenttia. Palveluiden osuus maan bruttokansantuotteesta oli 69 prosenttia vuonna 2016. Liikevaihdoltaan suurimmat palveluyritykset vuonna 2016 olivat vakuutusyhtiö Allianz, puhelinoperaattori Deutsche Telekom, vakuutusyhtiö Munich Re, vähittäiskauppaketju Metro AG, Saksan postilaitos ja logistiikkayritys Deutsche Post, liikepankki Deutsche Bank ja lentoyhtiö Deutsche Lufthansa.
Matkailu
Matkailun osuus Saksan bruttokansantuotteesta vuonna 2015 oli 3,9 prosenttia. Ala työllisti suoraan 2,9 miljoonaa työntekijää, joka oli 6,8 prosenttia kaikista työllisistä. Matkailutoimiala olikin maan kolmanneksi suurin työllistäjä vähittäiskaupan ja terveydenhuollon jälkeen.
Vuonna 2017 matkailijat yöpyivät Saksassa yhteensä 460 miljoonaa yötä, josta ulkomaisten matkailijoiden osuus oli 84 miljoonaa. Eniten matkailijoita tulee Hollannista (11 milj. yöpymistä vuonna 2015) ja Sveitsistä (7 milj.). Ulkomaiset matkailijat vierailevat eniten lounaisissa ja eteläisissä osavaltioissa sekä pohjoisen ja idän suurissa kaupungeissa (Berliini, Hampuri, Bremen, Hannover).
Saksan matkailutase on selvästi negatiivinen: vuonna 2014 matkailutulot (33 mrd. €) olivat noin puolet saksalaisten ulkomaan matkailuun käyttämistä kuluista (69 mrd. €).
Finanssipalvelut
Saksan tärkein finanssikeskus on Frankfurt am Main, jota pidetään usein Saksan talouden pääkaupunkina. Frankfurtin pörssi kuuluu maailman suurimpiin. Saksan muut pörssit ovat:
Valtiontalous
Saksan valtionvelka on vuonna 2022 noin 67 % bruttokansantuotteesta.
Työllisyys ja työttömyys
Saksassa on noin 42 miljoonaa työssäkäyvää (IMF, 2019). Työttömiä oli Saksan työvoimaviraston mukaan syyskuussa 2019 noin 2,2 miljoonaa ja työttömyysaste 4,9 %. Kansainvälisissä vertailuissa käytetään erilaista tilastointitapaa: lokakuussa 2018 Saksan työttömyysaste oli Eurostatin tilastossa 3,3 %, eli Euroopan alhaisimpia.
Idän ja lännen välinen ero työttömyysasteissa oli tasoittunut 2010-luvun lopulle tultaessa. Etelän osavaltioissa on lähes täystyöllisyys: Baijerin ja Baden-Württembergin työttömyysaste on kolmisen prosenttia. Hessenin ja Rheinland-Pfalzin työttömyysaste on puolestaan nelisen prosenttia (syyskuu 2019). Korkein työttömyysaste on Berliinissä ja Bremenissä.
Lg
Lg tarkoittaa seuraavia:
Lapinlahden Linnut!
Lapinlahden Linnut! on suomalainen vuonna 1995 valmistunut Lapinlahden Linnut -yhtyeen jäsenten tekemä kuusiosainen sketsisarja. Sarja on yhtyeen viides tekemistään sketsisarjoista. Yhtyeen jäsenten lisäksi sarjassa näyttelivät Heli Sutela, Miina Turunen ja Puntti Valtonen. Ensiesityksen jälkeen sarjaa ei ole esitetty televisiossa uusintana, eikä siitä ole tehty toistaiseksi DVD-julkaisua.
Musiikkiesitykset
Sarjassa esitetyt musiikkiesitykset on julkaistu yhtyeen studioalbumilla Tyttö huutaa hii!.
Stronghold (Summoningin albumi)
Stronghold on black metalia soittavan Summoningin neljäs studioalbumi. Levyn on julkaissut itävaltalainen Napalm Records vuonna 1999.
Paksunokkaviheltäjä
Paksunokkaviheltäjä (Eulacestoma nigropectus) on Uudessa-Guineassa esiintyvä varpuslintu, joka on heimonsa ja sukunsa ainoa edustaja. Aikaisemmin laji on luokiteltu viheltäjien tai töyhtöviheltäjien heimoon. Lajin kuvaili ja nimesi Charles Walter De Vis vuonna 1894.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 14 senttimetriä. Sen höyhenpuku on pääosin oliivinruskea ja vahva, paksu nokka on musta. Koiras on alapuolelta ja siivistä musta ja sen poskella on suuri vaaleanpunainen läikkä. Naaras on oliivinvärinen.
Esiintyminen
Laji on kotoperäinen Uuden-Guinean saaren keskiosassa. Lajin esiintymisalue on kooltaan 20 000–50 000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö
Paksunokkaviheltäjän elinympäristöä ovat kosteat, sammaleiset vuoristometsät.
Ravinto
Lajin ravintoa ovat pääasiassa hyönteiset ja niiden toukat, joita se etsii vahvalla nokallaan puun kuoren alta.
Bazeado
Bazeado on Brighton & Hovessa toimiva brasilialaista maailmanmusiikkia esittävä yhtye. São Paulossa syntynyt Pedro Martins perusti sen vuonna 1999. Yhtyeen ensimmäinen albumi oli Requebra Nega, joka julkaistiin Mr Bongo -levy-yhtiön kautta vuonna 2001. Sen nimikappale on julkaistu myös kokoelmalevyllä Travel Hits.
Iso Kiimasjärvi
Iso Kiimasjärvi tai myös Iso Kiimajärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Kauppilassa sijaitseva järvi, joka sijaitsee Laipanmaan metsäalueen reunalla.
Lk
Lk tarkoittaa seuraavia:
Iso Kiimasjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 9,2 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee samassa painaumassa Vähän Kiimajärven kanssa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Ne ovat metsämaata, joka on paikoin soistunutta. Rannoille on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Välimaan kylältä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Sappeenjärvenojan valuma-alueeseen (35.716) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 138,6 metriä mpy. Järveen on johdettu viisi tulo-ojaa, joista yksi on Vähä Kiimajärven laskuoja. Järven oma laskuoja laskee Humalojaa myöten Honkaojaan, joka laskee Sappeenjärven läpi Pälkäneveden Jouttesselän Hiukonlahteen.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa ei järvellä näkynyt asutusta ja se olikin luonnontilassa. Vaikka järvelle ei ollut piirretty laskuojaa, on sellainen varmasti ollut. Sen nimi Humaloja on sama kuin ojan yhtymäkohdassa ollut maatalon nimi.
Luontoarvoja
Vesi on hapanta, runsashumuksista ja ruskean väristä. Järven vesi on luokiteltu hyväksi.
Austin Peck
Hän on esiintynyt lehtien Playgirl ja YM kansissa.
Konetelegrammi
thumb|Konetelegrammi thumb|Kauppalaivan konehuoneen konekäskynvälitin. Konetelegrammi eli konekäskynvälitin on aiemmin laivoissa käytetty sisäinen viestintäväline.
Alkuperäinen konetelegrammi on yleensä vaijerivälityksellä toimiva laite; niitä on aina yksi kutakin konetta kohti.
Laitteen tärkein osa on kellotaulu, jossa ylhäällä keskellä on nollakohta. Oikealle on merkinnät tehosta eteenpäin ja vasemmalle taaksepäin. Keskellä on osoittimella varustettu, yli reunan ylettyvä kahva ja taulussa erillinen osoitin.
Laitetta on aina kaksi kappaletta: komentosillalla yleensä erillisen jalustan varassa ja konehuoneessa seinällä.
Kun komentosillalta halutaan säätää konetehoa, kapteeni tai vahtiperämies kääntää kahvaa haluttuun suuntaan; tällöin konehuoneessa soi kello ja konemestari kuittaa ilmoituksen kääntämällä oman laitteensa kahvan tauluosoittimen kohdalle, jolloin kello kilahtaa sillalla. Tämän jälkeen hän säätää koneitaan ilmoituksen mukaan.
Maiao
Maiao on saari Ranskan Polynesiassa. Se kuuluu Seurasaarten ryhmään. Saarella on seitsemän kylää. Saaren pinta-ala on kymmenen neliökilometriä. Maiaon korkein kohta on 154 metriä merenpinnan yläpuolella. Vuonna 2012 saaren asukasluku oli 335.
Giorgio Vanzetta
Giorgio Vanzetta (s. 1. tammikuuta 1959) on italialainen entinen maastohiihtäjä, olympiavoittaja ja MM-mitalisti.
Vanzetta hiihti ensimmäisen maailmancup-kisansa 16. tammikuuta 1982 ja osallistui samana vuonna Oslon MM-kisojen 30 kilometrille, jossa hän oli yhdeksäs. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän oli 15 kilometrillä neljästoista. Vanzetta voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa Seefeldin MM-kilpailuista 1985, missä hän hiihti hopeaa voittaneessa Italian joukkueessa. Hän sijoittui samoissa kisoissa 30 kilometrillä seitsemänneksi ja 15 kilometrillä neljänneksi hävittyään pronssin vain kuudella sekunnilla maamiehelleen Maurilio De Zoltille. Ensimmäisen maailmancupin palkintosijoituksensa Vanzetta voitti 2. maaliskuuta 1986, jolloin hän sijoittui 15 km:n vapaan hiihtotavan kilpailussa kolmanneksi Lahdessa.
Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 Vanzetta oli 15 km:n perinteisen seitsemäs ja 30 km:n yhdeksäs sekä 50 km vapaan neljästoista. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli 15 kilometrin perinteisellä kymmenes ja 30 kilometrillä viides. Lahden MM-kisoissa 1989 hän sijoittui 15 km:n perinteisellä neljänneksitoista ja seuraavissa MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 1991 15 km:n vapaalla neljänneksi ja 10 kilometrin perinteisellä yhdenneksitoista.
Albertvillen olympialaisista 1992 Vanzetta voitti pronssia takaa-ajosta ja 50 kilometrin vapaalta sekä hopeaa viestistä ja oli lisäksi seitsemäs 10 kilometrin perinteisellä. Vanzetta oli voittamassa Italialle viestihopeaa Falunin MM-kisoista 1993. Samoissa kisoissa hän sijoittui takaa-ajon seitsemänneksi, 10 kilometrin perinteisen kymmenenneksi ja 50 kilometrin vapaan yhdenneksitoista.
Vuoden 1994 olympiakisoissa Lillehammerissa Vanzetta saavutti uransa ainoa arvokisavoiton hiihdettyään kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Italian joukkueessa, jossa hänen lisäkseen kilpailivat Maurilio De Zolt, Marco Albarello ja Silvio Fauner. Samoissa kisoissa hän oli kahdeksas 50 kilometrillä, yhdeksäs takaa-ajossa, neljästoista 30 kilometrillä ja viidestoista 50 kilometrillä.
Vanzetta osallistui vielä Thunder Bayn MM-kisoihin 1995 ja Trondheimiin 1997. Hän sijoittui 1995 50 kilometrillä neljänneksi ja 1997 samalla matkalla yhdenneksitoista. Hän lopetti hiihtouransa vuonna 2002.
New Jersey
New Jersey [nu:'dʒɝ:zı], virallisesti New Jerseyn osavaltio , on Atlantin rannikolla sijaitseva Yhdysvaltojen osavaltio. Idässä ja pohjoisessa se rajautuu New Yorkin osavaltioon, kaakossa ja etelässä Atlanttiin ja lännessä Delawarejokeen sekä Pennsylvaniaan. Pinta-alaltaan New Jersey on maan viidenneksi pienin osavaltio, mutta hieman alle 9,3 miljoonan väkiluvullaan se sijoittuu 11. väkirikkaimmaksi. Osavaltio on koko Yhdysvaltojen tiheimmin asuttu. Merkittävä osa siitä kuuluu New Yorkin metropolialueeseen.
Se liittyi liittovaltioon kolmantena osavaltiona 18. joulukuuta 1787. Osavaltion nimi tulee Englannin kanaalissa sijaitsevasta Jerseyn saaresta. Osavaltion väkiluku vuonna 2014 oli 8 938 175.
Maantiede
left|thumb|220px New Jerseyn ainoa varsinainen rajanaapuri on New York pohjoisessa. New Jerseyn läntinen raja on Delaware-joki, jonka länsipuolella on Pennsylvania ja New Jerseystä katsoen lounaan puolella Delawaren osavaltio. Osavaltion pääkaupunki on Trenton ja suurin kaupunki on Newark.
New Jersey kuuluu pinta-alaltaan (20 233 km²) itärannikon pienimpiin osavaltioihin, mutta se on vahvasti kaupungistunut ja asukastiheys on suuri. Sadattuhannet asukkaat käyvät New Yorkissa ja Pennsylvaniassa töissä, ja muualta virtaa vapaa-ajan viettäjiä New Jerseyn rannoille Atlantin valtameren rannikolla.
New Jerseyn voi jakaa pinnanmuotojen perustella neljän osaan: luoteisosan laaksoihin, ylänköön, rannikkotasankoon ja keskiosan kumpuilevaan Piedmontin alueeseen, jossa useimmat suurimmat kaupungit sijaitsevat.
Suurimmat joet ovat Delaware, Hudson, Passaic, Hackensack ja Raritan.
Suuria kaupunkeja (100 000 asukasta tai enemmän) ovat vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan :
Vuoden lämpimin kuukausi on heinäkuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila Newarkissa on noin 30 astetta. Keskimääräinen alin on pakkasen puolella joulukuusta helmikuuhun, kylmimmillään tammikuussa −4,2 astetta.
Historia
New Jerseyn ensimmäisiä asukkaita olivat Lenni Lenape -alkuperäiskansat, jotka asuttivat aluetta 10 000 vuotta sitten. Ensimmäinen eurooppalainen oli italialainen Giovanni de Verrazano, joka purjehti Jerseyn rannikolla jo 1500-luvulla. 1600-luvun alkupuolella hollantilaiset ja ruotsalaiset perustivat alueelle siirtokuntia, mutta Britannia sai sen 1664.
New Jersey oli yksi niistä kolmestatoista siirtokunnasta, jotka nousivat vuonna 1776 kapinaan brittien siirtomaahallintoa vastaan Amerikan vallankumouksessa. Vuonna 1787 New Jersey oli kolmas osavaltio, joka allekirjoitti Yhdysvaltojen perustuslain. Vuonna 1804 se oli viimeinen pohjoisen valtio, joka kielsi orjuuden.
Maailmansotien aikana osavaltio oli sotateollisuuden keskeinen paikka; sen telakoilla valmistettiin sota-aluksia, ja kolmella leirillä koulutettiin sotaväkeä. Kylmän sodan aikana New Yorkin suojaamiseksi suunnitellut ohjusasemat sijoitettiin New Jerseyn alueelle.
Hallinto
Osavaltio on jaettu 21 piirikuntaan.
Talous
New Jerseyn vuoden 2004 bruttokansantuotteen arvioitiin olevan 416 miljardia USD. Sen tulot asukasta kohti vuonna 2004 oli 41 636 USD, jonka sija on 4. liittovaltiossa ja 126 % liittovaltion keskiarvosta 33 041 USD.
New Jerseyn suurimpiin työllistäjiin kuuluvat kuljetuspalveluita järjestävä Gabriel Taxi, Samsung Electronics ja joukko terveysalan yrityksiä ja sairaaloita.
New Jerseyn tuloverotuksessa on seitsemän veroluokkaa välillä 1,4–8,97 prosenttia. New Jerseyn myyntivero on 6 prosenttia. New Jerseyssä ei ole omaisuusveroja, mutta perintövero on käytössä.
Liikenne
Osavaltion Newark Libertyn kansainvälinen lentoasema valmistui 1928, ensimmäisenä New Yorkin metropolialueella, ja siitä tuli pian maailman vilkkain kaupallinen lentoasema. Kaikkiaan New Jerseyssä on 17 lentoasemaa. Satamia on neljätoista.
Väestö
New Jerseyn 8,8 miljoonasta asukkaasta 73,8 % on valkoisia.
Princetonin yliopisto toimii New Jerseyssä.
Urheilu
New Jerseyssä sijaitsee usean huippuammattilaisjoukkueen kotikaupunki. Tähän vaikuttaa muun muassa New Yorkin suurkaupunkialue. Osavaltiossa on myös huomattava määrä alempien baseballin ammattilais- ja puoliammattilaissarjojen joukkueita. Osavaltiossa sijaitsee New Jersey Motorsports Park -moottoriurheilurata.
Johann Wolfgang Döbereiner
Johann Wolfgang Döbereiner (13. joulukuuta 1780 Hof, Saksa – 24. maaliskuuta 1849 Jena, Saksa) oli saksalainen kemisti, joka muistetaan alkuaineiden atomipainon mukaisen ryhmittelyn edelläkävijänä ja ensimmäisen teollisesti valmistetun sytyttimen keksijänä.