cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jack Shephard
Vaihtoehtoinen aikajana
Jackin haava niskassa alkaa vuotaa verta. Locken herättyä ja heidän keskustellessaan tämä saa välähdyksiä elämästään saarella. Jack saapuu konserttiin ja kohtaa Katen. Heidän kätellessään Jack saa välähdyksen elämästään saarella. Jack suuntaa kirkkoon, jossa Christianin arkku oli. Koskettuaan arkkuun Jack saa muistinsa takaisin. Christian ilmestyy Jackille ja sanoo vaihtoehtoisen aikajanan syntyneen selviytyneiden kokemusten perusteella ja jotta he löytävät toisensa ennen siirtymistään eteenpäin. Christian johdattaa Jackin ystäviensä luo, jotka tervehtivät toisiaan. Jack istuutuu Katen viereen pitäen häntä kädestä, kun Christian avasi kirkon oven jolloin kirkas valkoinen valo ympäröi selviytyneet siirtäen heidät eteenpäin.
Lähteet
Lost
Brasilianseppä
Brasilianseppä (Capito dayi) on tukaaneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan brasilianseppä kasvaa noin 16–18 cm pitkäksi. Tyypillinen tuntomerkki on valkoinen kookas ja tukevahko nokka. Koirasbrasiliansepän päälaki on punainen ja punaista on myös alaperässä. Päässä on musta silmäkulmajuova ja kurkku on väriltään vaalean ruskea ja rintavalkoinen. Selkä ja siivet ovat mustat lukuun ottamatta yläselän kahta valkoista laikkua ja valkoisia siipilaikkuja. Naarasbrasilianseppä muistuttaa ulkonäöltään koirasa, mutta päälaki on väritykseltään musta.
Levinneisyys ja elintavat
Brasilianseppää tavataan Amazonasin alueelta Brasilian länsiosista ja pieneltä alueelta Boliviasta. Lajin elinympärsitöä ovat alankomaiden kosteat trooppiset metsät erityisesti brasilianseppää tavataan jokien läheisyydestä. Tyypillisesti elinympäristöt sijaitsevat alle 550 metrin korkeudella merenpinnasta. Brasiliansepät liikkuvat puiden latvuskerroksessa tyypillisesti pareittain tai pieninä korkeintaan 6 yksilön ryhminä. Linnun ravintoa ovat hedelmät ja selkärangattomat eläimet kuten hämähäkit. Brasiliansepän lisääntymiskausi kestää elokuusta marraskuulle.
Real Snacks
Yritys valmistaa tuotteitaan mm. Oikia, Oatis ja Chipventures -tuotemerkeillä. Lisäksi yritys valmistaa kaupan omia merkkejä mm. suomalaisille kaupan keskusliikkeille. Vuonna 2016 yrityksen myynnistä 65 prosenttia tuli kaupan merkkien valmistuksesta. Real Snacksin osuus kotimaan markkinoista on 14 prosenttia. Liikevaihdosta 20 prosenttia tulee viennistä: yritys vie tuotteitaan mm. pohjoismaihin, Venäjälle, Kiinaan ja Etelä-Koreaan. Viennistä puolet menee Kiinaan.
Perikleen aika
pienoiskuva|upright=1.26|[[Perikles ja Aspasia kuvanveistäjä Feidiaan työpajassa. Louis Héctor Leroux, 1800-luku.]] Perikleen aika eli Ateenan kultakausi viittaa antiikin Ateenan kukoistuskauteen klassisella kaudella noin vuosina 461–429 eaa. Aikakausi on saanut nimensä siitä, että suurimman osan siitä kaupungin tosiasiallisena johtajana toimi Perikles (495–429 eaa.), aikalaisistaan erottunut strategos, poliitikko ja puhuja. Kaupunki nousi hänen ajallaan historiansa suurimpaan kukoistukseen ja valta-asemaan, ja tuotti monet niistä arkkitehtuurin, kirjallisuuden ja muun kulttuurin teoksista, joista se edelleen usein tunnetaan. Laajemmin ottaen Ateenan kultakautena voidaan pitää koko klassisen kauden ensimmäistä puoliskoa persialaissodissa vuonna 480 eaa. saadusta voitosta aina peloponnesolaissodan päättymiseen vuonna 404 eaa.
Perikles nousi strategokseksi vuonna 445 eaa. ja toimi virassa kuolemaansa 429 eaa. saakka, aina kansankokouksen uudelleen valitsemana. Hän suosi taiteita ja kirjallisuutta, loi puheillaan voimakasta kansallisylpeyttä ja antoi Ateenalle kukoistuksen, joka ei palannut kaupungin historian aikana myöhemmin. Kaupunki nousi kulttuurin ja oppineisuuden keskukseksi. Perikles toteutti myös suuren joukon julkisia rakennushankkeita ja pyrki monin tavoin parantamaan kansalaisten elämää. Hän rakennutti muun muassa Parthenonin temppelin, Erekhtheionin ja Propylaian Akropoliille sekä Odeionin kukkulan etelärinteeseen. Ateena vaurastui hopeakaivostensa ansiosta. Myös Deloksen meriliiton jäsenten maksamilla veroilla oli suuri merkitys tämän vaurauden luomisessa.
Tausta
Ateenan merivalta sai alkunsa persialaissodissa Salamiin taistelussa vuonna 480 eaa. saadun voiton myötä. Plataiain taistelun vuonna 479 eaa. jälkeen Ateena alkoi nousta koko Kreikan vahvimmaksi kaupunkivaltioksi. Tätä ennen Sparta oli ollut kaupunkivaltioista vahvin, mutta persialaissotien jälkeen se vetäytyi vapaaehtoisesti sivummalle. Näin Ateena sai johtoaseman edelleen uhaksi koettuja persialaisia vastaan.
Ateena oli kärsinyt sodista paljon ja pelkäsi Persian uutta hyökkäystä. Näin kaupungin politiikka alkoi suuntautua tämän mukaisesti: kaupunki jatkoi niiden puolien vahvistamista, jotka olivat olleet tuomassa voittoa sodassa, toisin sanoen demokratian, laivaston ja merivallan laajentamista; ja toisaalta pyrki ulkopolitiikassaan saamaan ensin lisää voittoja Persiasta ja myöhemmin rajoittamaan muiden kaupunkivaltioiden, ennen kaikkea Spartan, nousua uudeksi uhaksi. Näin Ateena valitsi puolustautumisella perustellun laajentumispolitiikan. Valtapolitiikkansa välineeksi ateenalaiset perustivat jo ennen Periklestä Deloksen meriliiton. Sen jäsenet maksoivat Ateenalle rahaveroa, jota käyttäen Ateena järjesti laivaston koko liiton puolustamiseksi. 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Perikles muodostui Ateenan politiikan henkilöitymäksi.
Politiikka
pienoiskuva|[[Perikleen hautajaispuhe. Philipp Foltz, 1877.]]
Demokratian laajentaminen
400-luvun eaa. kuluessa Ateenan demokratiaa laajennettiin edelleen Kleistheneen ja Efialteen aikaisempien uudistusten jälkeen, ja aristokratian valtaa vastaavasti vähennettiin. Arkontin virka avattiin zeugitai-luokalle jo vuonna 457 eaa. Perikleen aloitteesta bulen eli neuvoston ja heliaian eli valamiesoikeusistuimen jäsenille alettiin samoihin aikoihin maksaa palkkaa. Tämä laajensi Ateenan demokratiaa, koska se teki nämä tehtävät mahdollisiksi myös köyhemmälle väestölle, jotka menettivät kokousten vuoksi työaikaa. Toisaalta historioitsija Thukydides kuvaa Perikleen hallinnon käytännössä Perikleen itsensä johtamaksi aristokratiaksi, joka oli vain nimellisesti demokratia. Perikleestä tuli yksi vaikutusvaltaisimpia puhujia Ateenan ekklesiassa eli kansankokouksessa.
Kansalaisuuslait
Perikleen aloitteesta Ateenan kansalaisuuslakeja muutettiin vuonna 451 eaa. niin, että kansalaisuus oli mahdollista vain lapsille, joiden kummatkin vanhemmat olivat Ateenan kansalaisia. Aikaisemmin kansalaisuuden olivat saaneet myös lapset, joiden isän puoliso oli ei-ateenalainen. Vieraspaikkakuntalaisten puolisoiden ottaminen oli ollut erityisesti aristokraattien eli ylimystösukujen tapana. Näin muutos heikensi entisestään aristokraattien asemaa. Kansalaisuusluettelot tarkistettiin ja puhdistettiin henkilöistä, jotka olivat mahdollisesti saaneet kansalaisuuden petoksella.
Perikleen kansalaisuuslait tekivät näin kansalaisuudesta erityisemmän ja vahvistivat sen merkitystä sekä ateenalaisten äitien asemaa. Kansalaisuus ja samalla demokratian tuomat edut rajattiin entistä pienemmälle piirille. Etuihin kuuluivat oikeus osallistua politiikkaan, vaikuttaa omaa elämää koskeviin päätöksiin, tasa-arvoinen asema lain edessä sekä oikeus omistaa maata ja kiinteistöjä kaupunkivaltion alueella. Naisten asema oli heikompi, koska he eivät saaneet osallistua politiikkaan, mutta heillä oli oikeus hallinnoida omaisuuttaan ja sekä oikeus lain suojaan.
Ulkopolitiikka
Vuonna 449 eaa. solmittiin Kalliaan rauha Persian kanssa, mikä päätti persialaissodat virallisesti. Vuonna 445 eaa. Perikles järjesti rauhan Spartan kanssa. Sen tavoitteena oli jäädyttää saavutetut valta-asemat kolmeksikymmeneksi vuodeksi, ja näin vakiinnuttaa Ateenan valta-asema meriliitossa. Rauha mahdollisti myös sen, että Perikles saattoi keskittyä poliittisiin vastustajiinsa Ateenassa. Näihin kuului muun muassa poliitikko Thukydides. Vastustajien mukaan Perikleellä oli liikaa valtaa kymmenen strategoksen joukossa. Perikles vahvisti johtoasemansa, joka ei perustunut mihinkään lakiin, ja hänet valittiin strategokseksi 15 kertaa peräkkäin.
Ulkopolitiikassa Perikles oli kovaotteinen, ja suosi usein voimaa neuvottelujen sijasta pyrkiessään estämään Deloksen meriliiton hajoamisen. Hän muun muassa kukisti voimalla Samoksen kapinan vuosina 441–439 eaa. Ateena myös tuki Spartaa vastaan kapinoineita kaupunkeja, ja tämän seurauksena sodan uhka Spartan kanssa lisääntyi jälleen. Vastustajat syyttivät Periklestä Spartan provosoimisesta ja sodan lietsomisesta. Perikles taas katsoi, ettei mihinkään Spartan vaatimuksiin voitu suostua, koska kyse oli Ateenan toimintavapaudesta. Konflikti johti lopulta peloponnesolaissotana tunnettuun sotaan vuonna 431 eaa. kesken 30 vuoden rauhan. Perikles kuoli sodan alkupuolella vuonna 429 eaa. Sota pitkittyi ja johti lopulta Ateenan täydelliseen tappioon vuonna 404 eaa. Se taas päätti Ateenan kultakauden.
Kirjallisuus ja kuvataide
Ateenan kultakaudella tapahtui taiteiden ja tieteiden suorastaan räjähdysmäistä kehitystä. Ateenasta tuli ensimmäistä kertaa sen historiassa näiden alojen tärkein keskus kreikkalaisessa kulttuuripiirissä. Kaupunki houkutteli kyvykkäimpiä ihmisiä muista kaupungeista koko kreikkalaisesta maailmasta. Kaupunkiin kerääntyi suuri määrä kierteleviä opettajia, kuten sofisteja ja puhetaidon opettajia. Näihin kuuluivat muun muassa Damon ja Protagoras. Filosofiassa Ateenassa vaikuttivat Anaksagoras ja Sokrates, joiden perintöä jatkoivat myöhemmin 300-luvulla eaa. Platon ja Aristoteles. Näytelmäkirjallisuudessa vaikuttivat Aiskhylos, Sofokles, Euripides ja Aristofanes, historiankirjoituksessa Herodotos ja Thukydides ja kuvanveistossa Feidias.
Arkkitehtuuri
pienoiskuva|Akropolis. [[Leo von Klenze, 1846.]]
Persialaiset olivat tuhonneet Ateenan ja sen temppelit vuonna 480 eaa. Perikles aloitti vuonna 447 eaa., pian Persian kanssa solmitun Kalliaan rauhan jälkeen ja sen kunniaksi, suurisuuntaisen rakennusohjelman, jonka keskiössä oli Ateenan Akropoliin eli linnavuoren uusiminen ja kaunistaminen. Merkittävimmät rakennukset olivat suurikokoinen Athene-jumalattaren temppeli Parthenon, Erekhtheion, Athene Niken temppeli sekä linnavuoren länsipään suurikokoinen porttirakennelma Propylaia. Parthenon koristeltiin Athenen kulttikuvalla sekä marmoriveistoksilla kuvanveistäjä Feidiaan johdolla.
Rakennusohjelmaa työllisti suuren määrän köyhempää väestöä. Hanketta kritisoitiin omana aikanaan sen suurisuuntaisuuden ja kalliuden vuoksi. Nykyrahassa hinnaksi on arvioitu noin miljardi dollaria, tai joka tapauksessa äärimmäisen suuri summa tuon ajan kaupunkivaltiolle. Hanke rahoitettiin ainakin osaksi Deloksen meriliiton jäsenten maksamilla veroilla. Periklestä syytettiin valtion budjetin tuhoamisesta. Tuloksena syntyneet rakennukset tekivät Ateenasta aikansa loistokkaimman kaupungin. Ne ovat edelleen Ateenan ja koko Kreikan tunnetuimpia, ja niillä on ollut valtava vaikutus käsitykseen koko antiikin Kreikasta ja sen kultakaudesta klassisesta kaudesta.
Plutarkhos kuvaa yhdeksi Perikleen motiiviksi rakennushankkeissa sen, että tämä halusi antaa Ateenan suuruuden tuomasta hyvinvoinnista osan myös kaupungissa olleelle väestölle, kuten käsityöläisille, ei pelkästään niille, jotka pitivät imperiumin suuruutta yllä armeijassa ja laivastossa. Kun Perikles joutui puolustamaan kustannuksia ekklesiassa, hän sanoi kyllä maksavansa rakennukset itse ja kirjoituttavansa niihin oman nimensä ateenalaisten nimen sijaan; ateenalaiset luopuivat heti arvostelustaan.
Rikotun ikkunan virhepäätelmä
Tarina
Tarinassa pikkupoika rikkoo kaupanpitäjän ikkunan. Kaikki tuntevat myötätuntoa kaupanpitäjää kohtaan, mutta keksivät pian, että lasittaja saa tästä lisää työtä. Lasittaja puolestaan ostaa rahoillaan leipää, leipuri villapaitoja ja niin edelleen, joten ikkunan rikkominen näyttää vilkastuttavan yhteisön talouselämää.
Tällöin ihmiset kuitenkin unohtavat vaihtoehtoiskustannukset eli piilokulut ja menetetyt mahdollisuudet, jotka syntyivät, kun rahaa piti käyttää ikkunaan. Jos kaupanpitäjä ei olisi käyttänyt rahojaan ikkunan ostamiseen, hän olisi ostanut leipää, joten leipuri olisi joka tapauksessa saanut villapaitansa. Nyt kaupanpitäjällä on ehjä ikkuna, mutta sehän hänellä olisi muutenkin, jos ikkuna ei ensinkään olisi särkynyt, ja lisäksi hänellä olisi ranskanleipä – ja kenties villapaitakin.
Tarina pyrkii osoittamaan, että kokonaiselintaso ei nouse, jos osa siitä tuhotaan. Poika ei lisännyt kaupungin kokonaiselintasoa vaan vähensi sitä yhden ikkunan hinnalla.
Eturyhmät
Itävaltalaisen koulukunnan taloustieteilijöiden ja muiden talousliberalistien mukaan valtion julkista kulutusta perustellaan usein rikotun ikkunan kaltaisilla todisteluilla.
Henry Hazlitt esittää kirjassaan Economics in One Lesson (suom. Talous yhdeltä istumalta ) esimerkkejä siitä, kuinka ihmiset usein pitävät hyvänä ajatuksena ja täysin moraalisesti perusteltuna ”rikkoa ikkunoita”. Erityisesti Hazlitt vertaa lasittajaa eturyhmiin ja pikkupoikaa valtioon. Eturyhmät pyytävät tukiaisia, tulleja ja erityislainsäädäntöä, ja niitä miellyttääkseen valtio ”rikkoo ikkunan”. Eturyhmät hyötyvät, mutta Hazlittin mukaan suurin osa ihmisistä häviää, ainakin välillisesti. Asioita, joita ihmiset olisivat muuten ostaneet rahoillaan, ei näy, joten ihmiset eivät ymmärrä niiden hävinneen mihinkään. Koska kulut ovat piilossa, syntyy kuva, ettei niitä olisi ollenkaan. Hazlitt tiivisti väitteensä muotoon ”kaikesta, mitä emme luonnosta ilmaiseksi saa, täytyy maksaa”.
Sotien taloudelliset vaikutukset
Rikotun ikkunan myönteisillä vaikutuksilla perustellaan esimerkiksi sotia. Vaikka sodissa tuhotaan paljon rakennuksia ja yrityksiä, ja lähes puolet kansasta on sotimassa eikä tuottavissa töissä, sotia seuraa kuitenkin aina voimakas taloudellisen kasvun kausi, ja sotiminen näyttää siten taloudellisesti kannattavalta.
Tässä perustelussa kuitenkin unohdetaan, että talouskasvua on ilman sotiakin. Totta kai sotilaat kotikaupunkeihinsa palatessaan löytävät omatkin kotinsa raunioina, mikä motivoi heitä tekemään paljon töitä ja rakentamaan uudelleen sitä, mikä sodissa menetettiin. Mutta jotta sota oikeasti olisi kannattanut, ihmisten tulisi tehdä yli 200 %:n työteholla töitä yhtä kauan kuin sota kesti; heidänhän tulisi korjata kaikki sodan vahingot, tehdä vähän ylimääräistä ja vielä lisäksi hoitaa normaali työnsä.
Shay Given
Seamus ”Shay” Given (s. 20. huhtikuuta 1976 Lifford, Donegalin kreivikunta) on irlantilainen jalkapallomaalivahti, joka edusti uransa kaksi viimeistä kautta 2015–2017 Englannin Valioliigassa pelannutta Stoke Cityä.
Newcastlen ja Irlannin maajoukkueen kapteenina toiminut Given aloitti ammattilaisuransa vuonna 1994 Blackburn Roversissa. Blackburnissa Given torjui kolmen kauden aikana vain kolmessa ottelussa. Vuonna 1995 Given oli lainalla Swindonissa pelaten viidessä ottelussa. Seuraavan vuoden Given vietti lainalla Sunderlandissa.
Vuonna 1997 Newcastle hankki Givenin 1,5 miljoonalla punnalla. Given nousi nopeasti joukkueen ykkösmaalivahdiksi ja torjui jo vuonna 1998 FA Cupin loppuottelussa.
Irlannin maajoukkuetta Given edusti vuosina 1996–2016 yhteensä 134 kertaa ja toimi maajoukkueen kapteeninakin. Hän pelasi vuoden 2002 MM-kisoissa ja vuoden 2012 EM-kisoissa sekä kuului myös vuoden 2016 EM-kisajoukkueeseen.
Raranimus
Raranimus (nimen merkitys: ”harvinainen henki”) on permikauden Guadalupe-epookin aikana elänyt sukupuuttoon kuollut basaalinen eli ”primitiivinen” terapsidisuku. Sukuun luetaan laji nimeltään Raranimus dashankouensis.
Fossiililöydöt
Raranimus tunnetaan vain holotyypistään (IVPP V15424), yhdestä yläleuan palasesta, jonka pituus on noin 100 mm, ja korkeus 65 mm. Se on löydetty Gansun maakunnasta, Kiinasta. Tarkempi alue on nimeltään Dashankou, jonka nimestä eläimen lajinimi (dashankouensis) tulee. Geologisen muodostuman nimi on Xidagou, josta on löydetty myös basaalinen Anomodontiaan kuuluva terapsidi Biseridens.
Ominaisuudet
Raranimus oli lihansyöjä. Lisäksi se muistuttaa terapsideihin kuulumattomia kladin Sphenacodontoidea jäseniä, Sphenacodontidae-heimoa siinä, että sillä on kaksinkertaiset kulmahampaat kummallakin puolella yläleuassa. Eläimen kallossa on sekä terapsideille, että varhaisemmille synapsideille tyypillisä piirteitä, ja kokonaisen kallon pituuden on arvioitu olleen noin 16 cm. Raranimusilla on myös kuusi etuhammasta. Raranimus on hyvin basaalinen terapsidi, ja se siis muistuttaa terapsidien kantamuotoa, mutta eli itse myöhemmin, noin 270 miljoonaa vuotta sitten Road-vaiheen aikana. Raranimus jakoi oman elinympäristönsä sitä erilaistuneempien terapsidilajien kanssa.
Fylogenia
Jun Liu, Bruce Rubidge ja Jinling Li (2009):
E. Amson & M. Laurin (2010):
Bamperos
Bamperos oli oululainen ravintolaorkesteri, joka perustettiin 1970.
Yhtyeen tavaramerkiksi muodostui moniääninen lauluharmonia ja vauhdikkaat show’t. Bamperos keikkaili ympäri Suomea ja laivoilla ja esiintyi televisiossa ja radioasemilla. Yhtye teki jinglen Oulun ensimmäisen kaupallisen radioaseman, Radio Megan, avajaisiin vuonna 1988.
Historia
Toimintansa ensimmäiset vuodet orkesteri soitti lähinnä viikonloppuisin Oulun ja lähiympäristön tanssipaikoilla. Ammattimainen kokoonpano muotoutui vuonna 1973, jolloin Bamperoksen muodostivat Seppo Jääskeläinen (kitara), Pekka Outinen (rummut), Mauno Moisanen (urut), Erkki Vehkaperä (laulu ja lyömäsoittimet) sekä Mauri Huotari (basso). Orkesterin kaikki jäsenet olivat omalta osaltaan myös laulusolisteja.
Bamperos pysyi lähes 20 vuotta samassa ydinkokoonpanossa, ainoastaan kosketinsoittajat vaihtuivat. Mauno Moisanen lopetti soittamisen ja lähti kaivamaan kultaa Lappiin vuonna 1979, jonka jälkeen kosketinsoittajan vakanssia hoitivat muun muassa Jari Laasanen, Esa Sihvola, Arto Mäläskä, Veli Tikkala ja viimeiset viisi vuotta Markku Suvinen.
Laulusolistina Vehkaperän lisäksi esiintyi sekä televisio- että lavakeikoilla Kari Värri.
Bamperos lopetti toimintansa vuonna 1990.
Julkaisut
Bamperos julkaisi urallaan viisi albumia, ja sen suosituimmaksi kappaleeksi kohosi "Tule kanssani kylpyyn", joka on edelleen karaokebaareissa suosittu. Bamperoksen 10-vuotisjuhlajulkaisu ilmestyi 1983. Muita Bamperos-kappaleita olivat muun muassa "Kimonota raotuta", "Kettunen keskiyön cowboy", "Näin on meininki" ja myös Paula Koivuniemen sittemmin levyttämä italoiskelmä "Lähdetään pois". Erkki Vehkaperä esitti "Kettusen" Lauantaitansseissa.
Lissabon
Lissabon on Portugalin pääkaupunki ja suurin kaupunki. Lissabonin väkiluku on 545 245 (2011). Metropolialueella asuu 2,8 miljoonaa ihmistä (2012), mikä on noin neljännes koko Portugalin asukasmäärästä.
Maantiede ja ilmasto
thumb|left|180px|Kuva Lissabonista avaruudesta käsin. Lissabonin sijainti maapallon koordinaatistossa on 38° 42' pohjoista leveyttä ja 9° 8' läntistä pituutta. Lissabon on Manner-Euroopan läntisin pääkaupunki (Islannin Reykjavik on koko Euroopan läntisin). Kaupunki sijaitsee Portugalin länsiosassa, Atlantin valtameren rannalla, Tejojoen suulla. Lissabonin pinta-ala 84,6 km². Toisin kuin monien muiden suurkaupunkien, Lissabonin rajat ovat kaupungin historiallisten rajojen mukaan vedetyt. Tämän takia itse Lissabonin ympärillä on monia hallinnollisia alueita, kuten Loures, Amadora ja Oeiras, jotka ovat osa Suur-Lissabonin aluetta.
Historiallinen keskus on rakennettu seitsemälle kukkulalle, mikä aiheuttaa osaan kaupungista hyvin suuria korkeuseroja. Läntisessä osassa Lissabonia on Monsanton luonnonpuisto, yksi Euroopan suurimmista kaupunkipuistoista.
Lissabon on Euroopan lämpimimpiä pääkaupunkeja. Kevät- ja kesäkuukaudet ovat yleensä lämpöisiä ja korkeimmat lämpötilat ovat yli 30 °C heinä- ja elokuussa ja alimmat 15–20 °C. Syksyt ja talvet ovat tyypillisesti sateisia ja tuulisia; toisaalta aurinkoisetkaan päivät eivät ole harvinaisia. Lämpötilat ovat harvoin alle 5 °C keskiarvon ollessa yleensä 10 °C. Auringonpaisteen määrä vuodessa on keskimäärin 3 300 tuntia. Sadetta saadaan keskimäärin 100 päivänä vuodessa. Vuosi 2006 oli Lissabonissa poikkeuksellisen kuiva.
Historia
thumb|200px|Vuoden [[1755 maanjäristys taiteilijan silmin.]] Maurien vaikutus on yhä havaittavissa Lissabonissa. Esimerkiksi Lissabonin vanhin kaupunginosa Alfama sai nimensä arabian sanasta al-hamma. Lissabonista tuli Portugalin pääkaupunki vuonna 1255 keskeisen sijaintinsa vuoksi. Kaupunkiin perustettiin yliopisto vuonna 1290. Lissabonissa on ollut maanjäristyksiä muun muassa vuosina 1531 ja 1755. Ensimmäinen maanjäristys tappoi tuhansia ihmisiä, toinen aiheutti 60 000–90 000 ihmisuhria ja tuhosi 85 % koko kaupungista. Toisen maanjäristyksen jälkeen luotiin Lissabonin alakaupungin, Baixan, ruutuasemakaava leveine katuineen kokoamaan keskiaikaista sokkeloista kaupunkirakennetta ja estämään tuhoisan järistyksen toistumista. Taloissa käytettiin ensimmäisenä maailmassa tekniikkaa järistystuhojen estämiseksi käyttämällä järistyksessä joustavia puuperustuksia. Kaupunki jälleenrakennettiin varsin nopeasti Portugalin senaikaisen vahvan miehen, Markiisi de Pombalin, johdolla.
Lissabon oli Euroopan kulttuuripääkaupunki vuonna 1994. Vuonna 1998 kaupungissa pidettiin maailmannäyttely, jonka pitopaikkana toimi arkkitehtonisesti kiinnostava näyttelyksi valmistunut moderni keskusta Orientessa kaupungin pohjoispuolella. Alueen rautatieasema on erityisen huomattava.
Freguesiat
thumb|200px|[[Alfama|Alfaman kattoja.]] thumb|200px|Ponte 25 de Abril. Lissabon jakautuu nykyisin 24 pienempään hallinnolliseen alueeseen eli freguesiaan:
Nykyinen jako tuli voimaan vuonna 2012 säädetyllä lailla. . Aikaisemmin fregesioita oli ollut 53:
Liikenne
thumb|left|200px|Raitiovaunuja Lissabonissa. thumb|200px|[[Gare do Oriente|Gare do Orienten juna-asema.]] Lissabonin metro, joka avattiin vuonna 1959, on Portugalin vanhin metrojärjestelmä. Metron ohella raitiovaunut ja bussit toimivat liikennejärjestelmän runkona. Yksityisautoilu on Lissabonissa suosittua.
Kaupunki on yhdistetty Tejojoen toiselle puolelle kahdella tärkeällä sillalla:
Lissabonin lentokenttä on noin kuuden kilometrin päässä keskustasta.
Nähtävyydet
Lissabonin kaupunginosat muodostavat kukin omanlaisensa nähtävyyden. Niitä ovat mm. maurilaisvaikutteinen, keskiaikaista asemakaavaa noudatteleva vanhakaupunki Alfama, 1700-luvulla luotu ruutuasemakaavainen liikekeskusta Baixa, moderni keskusta Tejojoen rannalla Orientessä kaupungin pohjoispuolella, yläkaupunki Bairro Alto sekä vauras, pääasiassa muotiin ja ylellisyystavaroihin keskittyvä Chiado.
Alfamassa kaupunkikukkulan huipulla sijaitseva maurilinnoitus Castelo de São Jorge on nähtävyys jo maisemiensa ansiosta. Parque das Naçõesin puistossa on muun muassa suuri meriakvaario (Oceanário de Lisboa).
Kaupunkikeskustan aukioista huomattavimpia ovat Praça do Comércio kaupungin etelärannassa (sen hallintorakennukset, riemukaari ja kuningas Joosefin patsas), Rossio (kuningas Pedro IV:n patsas), Praça da Figueira sekä Restauradores (ja sen Habsburgien vallan päättymistä juhlistava obeliski). Kuljettaessa jonkin matkaa Liberdaden puistokatua keskustasta poispäin tullaan markiisi de Pombalin valtavalle muistomerkille.
Kaupungista löytyy useita kirkkoja.
Kaupungin keskustassa sijaitsee myös Lissabonin eläintarha ja sen yhteydessä toimiva huvipuisto Animax. Belémissä, muutaman kilometrin päässä keskustasta, sijaitsee Unescon maailmanperintölistalta löytyvä Belémin torni.
Järjestöt
Kahden EU-järjestön päämaja sijaitsee Lissabonissa:
Kaupungissa toimii myös Portugalinkielisten maiden yhteisö (CPLP).
Urheilu
Lissabonista ovat kotoisin jalkapalloseurat SL Benfica, Sporting Clube de Portugal ja CF Os Belenenses. Benfican kotistadion on Estádio da Luz, Sportingin Estádio José Alvalade ja Belenensesin Estádio do Restelo. Sportingilla on jalkapallon lisäksi paljon muutakin urheilutoimintaa.
Tasa-arvo
Tasa-arvo tai yhdenvertaisuus tarkoittaa Kielitoimiston sanakirjan mukaan samanarvoisuutta ja varsinkin kaikkien ihmisten yhtäläistä arvoa yksilöinä ja yhteiskunnan jäseninä. Sanan toisena käyttötapana Kielitoimiston sanakirja antaa esimerkin "Valtakunnan eri osien tasa-arvoisuus", missä tasa-arvo tarkoittaa yhdenkaltaisuutta eikä arvojen samuutta.
Naisilla ja miehillä on tasa-arvoisessa yhteiskunnassa yhtä paljon oikeuksia ja velvollisuuksia, eivätkä eri ammattien ja yhteiskuntaluokkien väliset taloudellis-sosiaaliset erot ole kohtuuttoman suuria eikä niiden määräytymisperusteita koeta epäoikeudenmukaisiksi.
Mahdollisuuksien tasa-arvo tarkoittaa, että jokaisella yksilöllä on mahdollisuus kilpailla työelämässä esimerkiksi siten, etteivät hänen taloudelliset edellytyksensä estä häntä opiskelemasta kykyjensä mukaiseen ammattiin ja ettei hänen sukupuolensa, ikänsä tai kuuluminen johonkin vähemmistöön haittaa hänen urakehitystään.
Poliittisesti tasa-arvon vaatimus on tarkoittanut vaatimusta kansalaisten yhtäläisestä asemasta lain edessä (yhdenvertaisuusperiaate, tasa-arvo lain edessä) sekä kansanvaltaisesta hallinnosta. Tasa-arvo oli yksi Ranskan suuren vallankumouksen tunnuksista. (vapaus, veljeys ja tasa-arvo) Nykyisin tasa-arvo eli yhdenvertaisuusperiaate on mainittu Yhdistyneiden kansakuntien (YK) Ihmisoikeuksien yleismaailmallisessa julistuksessa.
Tasa-arvo työpaikoilla
Sukupuoleen perustuva syrjintä on kielletty tasa-arvolaissa. Kiellettyä on sekä suoraan sukupuoleen perustuva että välillinen sukupuoliominaisuuksiin perustuva syrjintä. Syrjintää on:
Kiellettyä syrjintää on raskauden tai muun sukupuoleen liittyvän ominaisuuden huomioon ottaminen:
Erikseen on kielletty syrjintä sillä perusteella, että työntekijä vetoaa tasa-arvolakiin perustuviin oikeuksiinsa.
Työnantajan tulee edistää tasa-arvoa muun muassa edistämällä naisten ja miesten hakeutumista ja sijoittumista eri tehtäviin ja edistämällä näiden yhtäläisiä mahdollisuuksia edetä uralla. Työnantajan on myös kehitettävä työoloja siten, että työt soveltuvat sekä miehille että naisille, sekä helpotettava työelämän ja perhe-elämän yhteensovittamista. Työnantajalla on velvollisuus mahdollisuuksien mukaan huolehtia siitä, että työntekijä ei joudu sukupuolisen häirinnän tai ahdistelun kohteeksi.
Tasa-arvosuunnitelma
Työnantajan on tehtävä suunnitelma tasa-arvon edistämiseksi (tasa-arvosuunnitelma), jos työnantajan palveluksessa on vähintään 30 työntekijää. Tasa-arvosuunnitelma voidaan myös sisällyttää henkilöstö- ja koulutussuunnitelmaan tai työsuojelun toimintaohjelmaan.
Jos työntekijä katsoo tulleensa syrjityksi sukupuolen perusteella, työnantajan on annettava selvitys toimenpiteen perusteista. Selvitys on annettava myös sukupuolisyrjinnästä väitteen esittävälle työnhakijalle. Palkkasyrjinnän selvittelyssä luottamusmiehillä on tasa-arvolain ja työehtosopimusten mukaan mahdollisuus saada tietoja palkkauksesta.
Tina
Tina on hiiliryhmään kuuluva metallinen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Sn. Jaksollisessa järjestelmässä tina on 50. alkuaine. Yhdisteissään tina esiintyy hapetusluvuilla +II ja +IV. Tinan CAS-numero on 7440-31-5.
Tina on hopeisen valkoinen metalli. Se on veteenliukenematon, pehmeää ja taottavaa. Tinalle tunnetaan kolme allotroppista muotoa. Tinaa käytetään usein lejeeringeissä, kuten pronssissa ja juotostinassa. Tinan käyttö tunnetaan jo usean tuhannen vuoden takaa. Tinalla ei ole todettu biologista merkitystä, mutta sen yhdisteet voivat olla myrkyllisiä.
Suurin osa tinavarannoista esiintyy niin sanotulla tinavyöhykkeellä Kaakkois-Aasiassa. Merkittävin tinamalmi on kassiteriitti eli tinakivi.
Uudenvuoden ”tinanvalantaan” käytetty metalli ei oikeastaan ole tinaa, vaan suurimmaksi osaksi lyijyä.
Fysikaaliset ominaisuudet
Tina on hopeisen valkoinen metalli. Se on pehmeää ja taottavaa. Tinaa väännettäessä kuuluvaa ääntä sanotaan tinan itkemiseksi. Korkea ääni johtuu kiderakenteen hajoamisesta.
Tinan toinen allotrooppinen muoto on α-Sn eli niin sanottu harmaa tina. Se on luonteeltaan epämetallinen, siinä atomit ovat sitoutuneet toisiinsa kovalenttisesti, ja se muodostaa pieniä oktaedrisia kiteitä, joilla on timantin kaltainen hilarakenne. Se on alle 13,2 °C:n (286 K) lämpötilassa pysyvä muoto. Tämän vuoksi alle 286 K:n lämpötilassa valkoinen tina muuttuu hitaasti harmaaksi tinaksi. Käytännössä muutos havaitaan kylmässä tinan pinnalle muodostuvina harmaina laikkuina ja esineen hitaana haurastumisena, mistä käytetään nimitystä tinarutto. Muutos β→α tarkoittaa kidehilan muutosta, jossa tinan koordinaatioluku eli kutakin atomia lähimpänä olevien atomien lukumäärä pienenee 6:sta 4:än. β-tina on tiheämpää (7,31 g/cm3) kuin α-tina (5,75 g/cm3), joten normaalista poiketen lämpötilan laskiessa tina muuttuu harvempaan rakenteeseen.
Yli 61 °C:n lämpötilassa tina esiintyy γ-tinana eli rombisena tinana, jolla on rombinen kiderakenne. Se on β-tinan tavoin metallinen, mutta sillä on pienempi tiheys. Toisin kuin β-tina, γ-tina on haurasta eikä ole taottavaa.
Kemialliset ominaisuudet
Tina ei reagoi veden tai ilman kanssa huonelämpötilassa eli sillä ei tavata korroosiota. Korkeissa lämpötiloissa se kuitenkin reagoi vesihöyryn ja hapen kanssa ja muodostaa tinaoksidia. Se ei myöskään reagoi voimakkaasti laimean suola- tai rikkihapon kanssa, mutta liukenee laimeaan typpihappoon. Väkeviin happoihin ja kuumiin emäsliuoksiin tina kuitenkin liukenee, ja emäsliuoksissa tina muodostaa hydroksostannaattikomplekseja.
Yhdisteet
Kun tinadioksidia lämmitetään ilmakehässä, muodostuu stannaatti-ioni (SnO32-). Tinadioksidi reagoi myös hydroksidi-ionin kanssa muodostaen stannaatti-ionin. Tina reagoi halogeenien kanssa muodostaen muun muassa tinakloridia ja -bromidia hapetusasteilla +II ja +IV. Tinalla on taipumus muodostaa halidiyhdisteissä ketjuja ja renkaita kasvattaakseen koordinaatiolukuaan, joten sen halidiyhdisteet voivat olla suhteellisen monimutkaisia. Tina voi myös luovuttaa vapaan elektroniparin vahvalle Lewis-hapolle. Tina muodostaa sekä hapetusasteella +II että +IV hydridin, mutta ne eivät ole stabiileja. Vain tinan organohydridiyhdisteet ovat stabiileja, kuten H(SnPh2)6H.
Tinalla on kaksi oksidia SnO ja SnO2. SnO liukenee happojen vesiliuoksiin muodostaen hydroksidikompleksin. SnO2 taas ei liukene laimeisiin happoihin tai emäksiin, mutta vahvat emäkset saavat sen muodostamaan hydroksostannaatti-ionin. Samoin väkevät hapot reagoivat tinadioksidin kanssa.
Tina muodostaa yhdisteitä myös rikin, seleenin ja telluurin kanssa. Tina muodostaa helposti sidoksia muiden metallien kanssa. Tinan organometalliyhdisteitä on tutkittu paljon. Niitä valmistetaan yleensä Grignardin reaktion, organoalumiiniyhdisteistä tai suoran synteesin kautta eli tinametallin ja alkyylihalogenidien reaktiolla, joista kahdella viimeisellä voidaan valmistaa vain alkyyliyhdisteitä. Suorassa synteesissä metallinen tina reagoi alkyylihalidin kanssa. Organotinayhdisteet kestäävät yleensä hyvin vettä ja hapettumista, mutta osa niistä on myrkyllisiä.
Tasa-arvo
Tasa-arvoyksikkö (TASY)
Sosiaali- ja terveysministeriön (STM) tasa-arvoyksikkö TASY valmistelee ja kehittää hallituksen tasa-arvopolitiikkaa, tasa-arvolainsäädäntöä, edistää sukupuolten tasa-arvoa ja hoitaa EU:n kansainvälisiin tasa-arvoasioihin liittyviä tehtäviä. Yksikköä johtaa Tanja Auvinen.
Tina
Myrkyllisyys ja biologinen merkitys
Monet tinayhdisteet ovat myrkyllisiä erityisesti hengitettynä. Tinan organoyhdisteet rikastuvat helposti luonnossa maaperään ja sedimenttiin. Myös ruuassa voi olla pieniä määriä tinaa, mutta pitoisuudet ovat hyvin pieniä eivätkä muodosta terveysriskiä.
Tasa-arvo
Historiaa
Teollisuudessa työskentelevien naisten palkat olivat vuonna 1939 keskimäärin 44 prosenttia miesten palkkoja pienemmät. Ero ei rajoittunut aikapalkkaukseen, vaan naisille saatettiin maksaa myös jopa 60–70 prosenttia huonompaa urakkapalkkaa.
Vasemmistoenemmistöinen hallitus yritti kaventaa sodan jälkeen sukupuolten välisiä palkkaeroja niin sanotun palkkasääntelylain avulla. Suomen Työnantajain Keskusliitto (STK) oli päätynyt kuitenkin sille kannalle, että naisten keskimääräinen palkka saisi nousta korkeintaan 70 prosenttiin miesten palkoista. Hallituksen asettama hinta- ja palkkaneuvoston kompromissipäätökseksi tuli lopulta, että naisten enimmäisohjepalkat säädetään keskimäärin 11–17 prosenttia miesten palkkoja pienemmiksi. Eduskunta hyväksyi tämän, vaikka pääministeri Paasikivi ja monet muut maalaisliittolaiset (nykyinen keskusta) sekä myös monet kokoomuslaiset ja sosialidemokraatit vastustivat naisten palkkojen nostamista. Se johti heidän mukaansa tekstiiliteollisuuden ja kaupan suuriin vaikeuksiin aiheuttaen tullen aiheuttamaan naisille työttömyyttä.
Tina
Myrkyllisyys ja biologinen merkitys
Jos altistuu suurelle määrälle epäorgaanisia tinayhdisteitä, oireina voivat olla vatsakivut, anemia sekä maksa- ja munuaisongelmat. Organoyhdisteet aiheuttavat silmien ja ihon ärtymistä sekä hengitysvaikeuksia. Todella suuret määrät aiheuttavat neurologisia oireita. Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto on määrittänyt, että työilmassa ei saa olla organotinayhdisteitä yli 0,1 mg/m3 ja epäorgaanisia yhdisteitä yli 2 mg/m3. Orgaanisten tinayhdisteiden käyttö laivojen pohjamaaleissa on kielletty Euroopan unionissa vuonna 2008. Jopa eurosetelien ympäristöturvallisuutta on tutkittu ympäristövaikutuksiltaan pahimmaksi arvioidun organotinayhdisteen tributyylitinan osalta ja sen käyttöä on päätetty rajoittaa.
Tinalla alkuaineena ei ole todettu mitään rakenteellista eikä funktionaalista biologista merkitystä ihmiselle eikä muillekaan eliöille.
Isotoopit
Tinalla on 10 luonnollisesti esiintyvää isotooppia. Yleisimmät pysyvät isotoopit on 116Sn, 118Sn ja 120Sn. Tinan radioaktiivisille isotoopeille ei ole löydetty merkittävää käyttökohdetta.
Historia
Tinayhdisteet ja -lejeeringit on tunnettu jo tuhansia vuosia, ja siihen on viittauksia sekä Raamatussa että Rigvedassa. Tinaa on löydetty huomattavia määriä pronssikauden esineistä. Nimen tina alkuperä ei ole tiedossa, mutta jotkut uskovat sen tulevan etruskilaisen mytologian pääjumalan Tinian nimestä. Keskiajalla tina tunnettiin nimellä stannum, joka on latinaa. Tästä myös juontaa lyhenne Sn.
Esiintyminen ja eristys
200px|right|thumb|Kassiteriitti on tinan tärkein lähde. Tina on suhteellisen harvinainen alkuaine Maan maaperässä, ja sen massapitoisuuden Maan kuoressa arvellaan olevan 1–2 ppm. Turpeessa pitoisuus voi kuitenkin olla satakertainen tähän verrattuna. Tärkein tinamineraali on kassiteriitti, joka on tinadioksidia. Ammoin suurin osa tinasta haettiin Britteinsaarilta, mutta nykyään suurimmat tinan tuottajat ovat Kiina, Indonesia, Peru, Brasilia ja Bolivia. Vuosittain tinaa louhitaan noin 140 000 tonnia, kun kokonaisvarannot ovat noin 4 miljoonaa tonnia. Suurin osa maapallon tinavarannoista sijaitsee niin sanotulla tinavyöhykkeellä, joka kulkee Kiinan, Thaimaan, Myanmarin, Malesian ja Indonesian alueella.
Metallista tinaa voidaan eristää kassiteriitista kuumentamalla sitä hiilen läsnä ollessa, jolloin hiili poistaa mineraalissa olevan hapen. Reaktio on tunnettu jo tuhansia vuosia. Jos tinamineraali sisältää rautaa, voidaan se poistaa lämmittämällä tinamineraalia hapen kanssa, jolloin rauta muodostaa rautaoksidia, joka voidaan poistaa. Kilo puhdasta tinaa maksaa likimain 18 euroa.
Käyttö
200px|right|thumb|Pronssi on tunnettu tinan lejeerinki, jota on käytetty tuhansia vuosia. Tinaa käytetään yleensä lejeerinkinä eli sekoitettuna muihin metalleihin. Tällaisenaan tinaa käytetään muun muassa juotostinana, jolloin toisena metallina on lyijyä. Juotostina on tinan suurin käyttökohde. Pronssi on tinan ja kuparin muodostama lejeerinki, jota käytetään muun muassa johdoissa, jousissa, hanoissa, sähkölaitteissa ja koriste-esineissä. Tinaa käytetään myös valkometallissa yhdessä arseenin, kadmiumin ja lyijyn kanssa. Valkometallia käytetään teollisuudessa isoissa laakereissa.
Vaikka monet tinayhdisteet ovatkin myrkyllisiä, on tina sellaisenaan käytännössä myrkytöntä. Entisinä aikoina sitä käytettiinkin paljon kuparista valmistettujen keittoastioiden tinaamiseen. Kun alumiinia ei vielä tunnettu eikä rautaa vielä kyetty emaloimaan, valmistettiin nimittäin kattilat yleensä kuparista. Kun kupari kuitenkin, varsinkin korkeissa lämpötiloissa, reagoi helposti eräiden orgaanisten yhdisteiden kanssa muodostaen myrkyllisiä yhdisteitä, joissa se esiintyy Cu2+-ioneina, oli keittoastiat sisäpinnalta päällystettävä ohuella tinakerroksella myrkytysten välttämiseksi.
Merkittävä tinan käyttökohde on tinapaperi. Tinapaperissa on hyvin ohut tinalevy, jolla voidaan suojata elintarvikkeita hapelta. Alumiinifoliot ovat korvanneet tinapaperit, koska ovat halvempia tuottaa. Tinapäällysteitä käytetään edelleen kuitenkin erityisesti raudan ja teräksen suojaamiseen. Muun muassa monet säilyketölkit tehtiin päällystämällä terästä tinalla. Nykyään tinakerros lakataan, jolloin ruokaan liukenee vähemmän tinaa. Vain hedelmäsäilykkeissä lakkapinnoitusta ei ole, sillä tina säilyttää hedelmien värin. Uudenvuoden tina ei sen sijaan ole tinaa, vaan suurimmaksi osaksi lyijyä.
Tinayhdisteillä on erilaisia käyttökohteita. Tinakloridia käytetään muun muassa muovi- ja tekstiiliteollisuudessa, ruuan lisäaineena sekä liimautumisen estoaineena öljyissä. Tinaoksidia käytetään lasi-, keramiikka-, kosmetiikka- ja tekstiiliteollisuudessa sekä kiillotusaineena. Tinakromaattia käytetään väriaineena posliiniesineissä. Tinafluoridia voidaan käyttää hammastahnoissa ehkäisemään reikiintymistä.
Tasa-arvo
Historiaa
SAK taas vaati samaa palkkaa samasta työstä, ja Suomen Kansan Demokraattisen Liiton (nykyinen vasemmistoliitto) kansanedustajat ihmettelivät, miksei kyseistä periaatetta voitu vieläkään hyväksyä. Eräs STK:n johtajista ennusti, että palkkaeron kaventuminen johtaisi naispuolisten työntekijöiden korvaamiseen miehillä. SAK:n puheenjohtaja Erkki Härmä taas huomautti, etteivät miehet hoida muurauslaastin kannon kaltaisia raskaita rakennustöitä yhtään naisia paremmin.
Aleksandr Sergejevitš Menšikov
Aleksandr Sergejevitš Menšikov (, Suomessa myös Alexander Menschikoff; 26. elokuuta 1787 – 2. toukokuuta 1869 Pietari) oli venäläinen ruhtinas, joka toimi Suomen kenraalikuvernöörinä ja Venäjän meriministerinä.
Tasa-arvo
Historiaa
Vaatetusala oli ainoa, jossa neuvoteltiin yhteisymmärryksessä samat tuntipalkat sekä miehille että naisille. Viranomaiset kuitenkin velvoittivat alan työnantajat maksamaan miehille parempaa palkkaa kuin naisille, vaikka vaatturinliikkeiden nais- ja miestyöntekijät suorittivat täsmälleen samoja työtehtäviä.
Aleksandr Sergejevitš Menšikov
Suku ja arvonimet
Menšikovin vanhemmat olivat ruhtinas Sergei Menšikov (1746–1815) ja ruhtinatar Jekaterina Nikolajevna Galitzina (1764–1832), jonka isoisä oli sotamarsalkka ruhtinas Mihail Golitsyn (1674–1730). Golitsyn oli ison vihan aikainen valloitetun Suomen käskynhaltija. Hän polveutui Valko-Venäjän ja Liettuan keskiaikaisista suuriruhtinaista sekä Käkisalmen (Korelan), Pähkinälinnan ja Staraja Ladogan ruhtinaasta Narimantasista (n. 1277–1348). Menšikovin toinen isoisoisä oli aatelisukunsa aloittanut Aleksandr Danilovitš Menšikov (1660/1663?–1729), joka oli Inkerinmaan ensimmäinen herttua ja Pietarin ensimmäinen kuvernööri.
Menšikov oli etnisesti lähinnä venäläinen ruhtinas, mutta tämän ruhtinaallinen arvonimi oli peräisin Saksalais-roomalaisesta keisarikunnasta, Menšikovin isänisänisän vastaanottamana diplomaattisena kunniaosoituksena. Venäjän hallitsijat eivät vielä tuolloin myöntäneet uusia ruhtinaanarvoja. Menšikov naturalisoitiin myös Suomen aateliin eli hänet merkittiin kirjoille Suomen ritarihuoneeseen. Näin Menšikovin suvusta tuli Suomen aatelin ainoa ruhtinassuku.
Sotilasura
Menšikov aloitti sotilasuransa 1809 esikuntaupseerina. Vuonna 1815 hän pääsi keisari Aleksanteri I:n lähipiiriin ja seurasi häntä hänen kaikilla ulkomaanmatkoillaan. Vuonna 1817 ruhtinas Menšikovista tuli yleisesikunnan huollosta vastaava upseeri. Hänen sotilasuransa ei luultavasti ollut niinkään hänen lahjakkuutensa, kuin syntyperänsä ansiota. Aleksanteri I:n vanhetessa ja muuttuessa konservatiivisemmaksi, Menšikov menetti keisarin suosion ja siirrettiin 1823 diplomaattisiin tehtäviin ja 1824 eläkkeelle.
Nikolai I:n astuttua valtaistuimelle Menšikovin ura aukeni jälleen. Hänet nimitettiin 1827 laivaston pääesikunnan johtoon, amiraaliksi 1834 ja ministerineuvostoon. Hän toimi samalla Suomen kenraalikuvernöörinä (1831–1855) ja Venäjän valtakunnanneuvoston jäsenenä. Joitakin vuosia Menšikovin kenraalikuvernööriksi nimittämisen jälkeen hänet merkittiin Suomen aateliin, jolloin hänestä tuli myös Suomen suuriruhtinaskunnan alamainen. Hänelle lahjoitettiin samalla Anjalan sääntöperintötila. Hänen pääasiallinen toimensa oli kuitenkin laivastoministeriön valvonta.
Vuonna 1853 Nikolai I lähetti Menšikovin Konstantinopoliin. Hänet tunnettiin ylimielisenä ja näsäviisaana, joten hän oli varmaankin tarkoituksellinen valinta ärsyttämään turkkilaisia. Menšikov saapui Konstantinopoliin ja vieraili suurvisiirin luona, mutta ei saanut tavata ulkoministeriä. Huhtikuun lopussa Britannian ja Ranskan erimielisyydet Palestiinan pyhistä paikoista näyttivät ratkaistuilta. Venäjä jätti 5. toukokuuta 1853 Osmanien valtakunnalle Menšikovin noottina tunnetun nootin, joka oli ensimmäinen askel Krimin sotaan johtaneessa tapahtumasarjassa. Nootissa vaadittiin Venäjän keisarille kaikkien 14 miljoonan ortodoksikristityn suojeluoikeutta Osmanien valtakunnassa. Neuvoteltuaan Britannian ja Ranskan lähettiläiden kanssa sulttaani hylkäsi vaatimuksen ja Menšikov lähti välittömästi takaisin.
Uudenaikaisilla aseillaan Venäjän laivasto tuhosi turkkilaisten laivaston, mutta Britannian ja Ranskan liityttyä sodassa turkkilaisten puolelle, Venäjä kärsi kirvelevän tappion. Menšikov kutsuttiin takaisin maaliskuussa 1855, eikä hänen seuraajansa Mihail Gortšakov voinut muuttaa lopputulosta. Venäjä kärsi tappion ja menetti Mustanmeren laivastonsa.
Aleksanteri II:n nousi valtaistuimelle 2. maaliskuuta 1855, ja kaksi päivää myöhemmin Menšikov ja hänen sijaisensa kenraali Platon Rokassovski saivat eron Suomen kenraalikuvernöörin tehtävistä.
Katalin Oláh
Katalin Oláh on unkarilainen suunnistaja. Hän voitti normaalimatkan maailmanmestaruuden Mariánské Lázněssa 1991 ja Detmoldissa 1995.
Warcraft: Orcs & Humans
Warcraft: Orcs & Humans on Blizzard Entertainmentin kehittämä ja julkaisema reaaliaikainen strategiapeli, joka on julkaistu vuonna MS-DOSille. Peli on Warcraft-sarjan ensimmäinen osa. Blizzard kehitti ja julkaisi vuonna 1996 pelistä Macintosh-version.
Peli oli järjestyksessä toinen reaaliaikainen strategiapeli, ja se on ottanut perusideansa enimmäkseen genren ensimmäiseltä edustajalta, Dune II:lta. Dune II:n futuristinen grafiikka on korvattu fantasiateemalla.
Pelaaminen
Jokaisella rodun yksikölle löytyy vastaavanlainen yksikkö toisesta rodusta ja nämä yksiköt ovat kyvyiltään melkein samanlaisia, mutta pieniä eroja löytyy. Tämä tekee pelistä kohtuullisen tasapainotetun moninpeliä ajatellen.
Ihmisten Peasant (talonpoika) ja örkkien Peon (maaorja) ovat pelin työläisiä, jotka hakkaavat puuta metsistä, louhivat kultaa kaivoksista ja rakentavat ja korjaavat erilaisia rakennuksia. Joutuessaan hyökkäyksen kohteeksi, ne eivät kykene puolustamaan itseään, joten ne yrittävät juosta karkuun lopettaen työnsä. Footman ja Grunt (jalkamies) ovat perustaistelijoita, jotka ovat saatavilla pelin alusta saakka. Siksi ne eivät ole kovinkaan vahvoja, mutta voittavat jousi- ja keihäsmiehet yksi vastaan yksi taisteluissa. Kaukotaistelua varten pelissä on ihmisten Archer (jousimies) ja örkkien Spearman (keihäsmies), jotka ovat heikkoja iskuille, joten ne toimivat parhaiten lähitaistelijoiden takana, josta ne voivat ampua nuolia tai heittää keihäitä turvallisesti. Keihäsmiehet tuottavat hieman enemmän vahinkoa, mutta jousimiehet pystyvät ampumaan kauemmaksi. Muuten nämäkin yksiköt ovat samanlaisia.
Ihmisillä ja örkeillä käytössä oleva Catapult (katapultti) on todella voimakas kaukotaisteluase, joka riittää kaikkien yksiköiden paitsi demonin tappamiseen yhdellä iskulla. Jotta tämä ase ei olisi täysin ylivoimainen, on sillä myös monia heikkouksia. Katapultti on myös pelin kallein yksikkö ja sen tuottaminen kestää pidempään kuin millään muulla yksiköllä.
Ihmisten Knight (ritari) ja örkkien Raider (susiratsastajat) ovat vahvoja ja nopeita ratsailla liikkuvia lähitaistelijoita, jotka ovat joka suhteessa parempia kuin jalkamiehet, mutta kalliimpia. Ihmisten Cleric (pappi) on haavoittuvainen velho, joka pystyy parantamaan yksiköitä (Healing) ja tekemään ne vähäksi aikaa näkymättömäksi (Invisibility). Örkkien vastaava yksikkö on Necrolyte (manaaja), joka pystyy herättämään vastikään taisteluissa kuolleita heikoiksi luurangoiksi pelaajan käyttöön ja tekemään yksiköstä hetkeksi immuunin iskuille. Molemmat yksiköt kykenevät myös heittämään loitsun, jonka avulla pelaaja pystyy paljastamaan maaston ja piilossa olevat yksiköt pieneltä alueelta (Far Seeing ja Dark Vision).
Ihmisten toinen velho on Conjurer (taikuri), joka pystyy heittämään voimakkaan taisteluloitsun, joka vahingoittaa laajalla alueella olevia yksiköitä (Rain of Fire). Örkkien vastaavalla yksiköllä, manaajavelholla (Warlock), on samankaltainen loitsu nimeltään myrkkypilvi (Poison Cloud). Taikuri pystyy myös kutsumaan kerrallaan enimmillään neljä skorpionia, jotka ovat heikkoja ja nopeita yksiköitä. Nopeus tekee niistä erinomaisia tiedustelijoita. Örkkien velho taas pystyy kutsumaan hämähäkkejä (Spider). Taikurin parhaalla loitsulla (joka on käytössä vasta pelin lopussa) voi kutsua voimakkaan vesielementaalin (Water Elemental), joka on pelin paras yksikkö örkkien velhon kutsuman demonin (Deamon) ohella. Vesiolennolla on käytössään kaukohyökkäys, mitä demonilla ei ole. Demonilla taas on voimakkaampi isku ja enemmän kestopisteitä. Yksi vastaan yksi taistelussa demoni voittaa vesiolennon.
Tarina
Ihmisten asuttamassa Azerothin valtakunnassa Stormwindin ritarit ja Northshiren luostarin papit pitivät yllä kuninkaansa käskyn alla rauhaa ja oikeutta. Draenor-nimisessä maailmassa elävät örkit puolestaan olivat kirveillä ja keihäillä taisteleva ja susilla ratsastava rotu. Eräänä päivänä Gul'danin johtaman Varjoneuvoston manaajavelhot avaavat maailmojenvälisen portaalin, jonka kautta he lähettävät sotapäällikkö Blackhandin ja örkkien laumat Azerothiin.
Molempien kampanjen alussa käydään taisteluita Swamp of Sorrowsilla sekä Grand Hamletissa. Sodan aikana ihmisten suurimpiin sankareihin lukeutuva Anduin Lothar surmaa ilkeän ihmisvelho Medivhin, ja örkkien vakooja, puoliörkki Garona, salamurhaa ihmisten kuninkaan, Llane Wrynn I:n.
Örkkien kampanjan lopetuksessa örkit onnistuvat tuhoamaan Stormwind Keepin. Ihmisten kampanjan lopetuksessa ihmiset puolestaan tuhoavat örkkien tukikohdan Blackrock Spirella.
Vastaanotto
Peli on listattu Stanfordin yliopiston kymmenen kaikkien aikojen tärkeimmän videopelien listalle vuonna 2007.
Oulun taiteilijaseura
Oulun Taiteilijaseura -63 ry on oululainen aatteellinen yhdistys. Oulun Taiteilijaseuran toimisto sijaitsee Oulussa osoitteessa Hallituskatu 5, missä seura myös ylläpitää taidegalleriaa ja - lainaamoa.