cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kilpailuoikeus
Oikeuskehitys
Saksan oikeuskehitys on poikennut muusta Euroopasta. Ensimmäisen maailmansodan aikana valtiovalta tehosti tuotantoa pakkokartellien avulla. Vuonna 1923 säädettiin kartelliasetus, jonka nojalla talousministeri sai kartellioikeudessa pyrkiä kartellisopimusten mitätöimiseen. Vuonna 1933 talousministeri sai valtuudet määrätä perustettavaksi yritysryhmiä ja kartellisopimuksia. Toisen maailmansodan jälkeen talouselämän keskittymiä purettiin vuonna 1947 säädetyllä lailla, jonka täytäntöönpanosta huolehtivat miehitysviranomaiset. Saksan liittotasavalta sai 1957 kilpailunrajoituslain, jonka sisältö sai paljon vaikutteita Yhdysvalloista. Englanti sai ensimmäisen kilpailunrajoituslain 1948. Lain nojalla alettiin tutkia rajoituksia ja keskittymiä. 1950-luvulla kilpailunrajoitukset tuli ilmoittaa viranomaisille ja rekisteröidä ne. Lisäksi perustettiin erityistuomioistuin tutkimaan olivatko rajoitukset yleisen edun mukaisia.
Pohjoismaista Norja on nykymuotoisen kilpailuoikeuden edelläkävijä. Kilpailunrajoitusten olemassaoloa alettiin selvittää 1913 ja maan ensimmäinen kilpailulaki (trustloven) säädettiin 1926. Tanskan ensimmäinen laki on vuodelta 1937 ja Ruotsin vuodelta 1946. Pohjoismaissa kiellettiin ensimmäiseksi määrähinnat ja tarjouskartellit. Viime vuosikymmeninä lakeja on yhdenmukaistettu EU:n kilpailuoikeuden kanssa.
Suomessa nimitettiin 1948 komitea pohtimaan yritysryhmien kilpailua rajoittavien toimien valvontaa. Komitean työ pohjautui Ruotsin lainsäädäntöön. Ensimmäinen kartellilaiksi kutsuttu kilpailulaki (47/1957) tuli voimaan vuoden 1958 alussa. Samalla lailla perustettiin kartellivirasto. Kartellilaki korvattiin 1964 lailla taloudellisen kilpailun edistämisestä (1/1964), jolla kiellettiin myös määrähinnat ja luotiin neuvottelumenettely rajoitusten vahingollisten vaikutusten poistamiseksi. Vuonna 1973 valvontaa ryhtyi hoitamaan kilpailuasiamies (424/1973) ja neuvottelut siirtyivät kilpailuneuvostoon (423/1973). Vuonna 1988 säädettiin uusi kilpailulaki (709/1988) ja luotiin uusi viranomaisorganisaatio (711/1988 ja 712/1988). Kilpailulaki korvattiin 1992 uudella samannimisellä lailla (480/1992). Uusi kilpailulaki (948/2011) tuli voimaan 1. marraskuuta 2011. Sen oleellisimmat uudistukset liittyvät yrityskauppojen valvontaan, seuraamusjärjestelmään, kilpailuasioiden käsittelyssä noudatettavaan menettelyyn sekä vahingonkorvaukseen.
Aiheesta muualla
Антимонопольний комітет
Poseidonios
Maine ja vaikutus
Klaudios Ptolemaios oli suuresti vaikuttunut Poseidonioksen käyttämistä menetelmistä, joilla hän muun muassa korjasi valon taittumisen, kun se kulki tiheämmän ilman läpi lähellä horisonttia. Ptolemaios hyväksyi Poseidonioksen laskelmat maan ympärysmitasta Eratostheneen aiempien ja oikeampien tulosten sijaan, ja siitä seurasi, että niistä tuli yleisesti hyväksytyt tulokset seuraavan 1 500 vuoden ajaksi.
Poseidonios vahvisti keskisen ajan stoalaisuutta nykyaikaisilla tieteellisillä opeilla. Vuosisata myöhemmin Seneca viittasi Poseidoniokseen yhtenä niistä henkilöistä, jotka olivat antaneet kaikkein suurimman panoksen filosofialle. Hänen vaikutuksensa filosofisessa ajattelussa kesti keskiajalle. Sen voi havaita muun muassa Sudasta, massiivisesta bysanttilaisesta sanakirjasta.
Johonkin aikaan oppineet olivat havaitsevinaan Poseidonioksen vaikutusta lähes kaikissa hänen jälkeensä tulleissa kirjoittajissa, aiheesta tai aiheetta. Nykyään Poseidoniosta arvostetaan siitä, että hänellä oli tutkiva ja laaja-alainen mieli, ja vaikka kaikki hänen työnsä eivät olleet täysin omaperäisiä, hän yhdisti kaiken tiedon ja kaikki asiat syineen yhdeksi maailmankuvaksi yhdessä stoalaisen filosofian kanssa.
Miroslav Cerar
Ensimmäisissä olympialaisissaan Roomassa 1960 Cerar sijoittui rekillä viidenneksi ja moniottelussa kahdeksanneksi. Tokion 1964 olympialaisissa hän voitti kultaa hevosella ja saavutti pronssia rekillä. Lisäksi hän oli kuudes nojapuilla ja seitsemäs moniottelussa. Méxicon 1968 olympialaisissa hän voitti toistamiseen hevosella olympiakultaa. Joukkuekilpailussa hän sijoittui kuudenneksi ja moniottelussa yhdeksänneksi.
Cerar voitti hevosella mestaruuden kolmissa peräkkäisissä MM-kilpailuissa: Prahassa 1962, Dortmundissa 1966 ja kotikaupungissaan Ljubljanassa 1970. Jo Moskovan MM-kilpailuissa 1958 hän saavutti hevosella pronssia. Vuonna 1962 Cerar voitti MM-kultaa myös nojapuilla ja vuonna 1966 hän sai tällä telineellä MM-pronssia.
Luxemburgin EM-kilpailuissa 1961 Cerar voitti kultaa moniottelussa, hevosella, nojapuilla ja renkailla. Lisäksi hän sai pronssia hypyssä ja permannolla. Belgradin EM-kilpailuissa 1963 hän voitti kultaa moniottelussa, hevosella, renkailla ja rekillä sekä saavutti hopeaa hypyssä ja pronssia permannolla. Antwerpenin EM-kilpailuissa 1965 hän voitti kultaa nojapuilla ja saavutti hopeaa hevosella ja permannolla sekä pronssia renkailla. Tampereen EM-kilpailuissa 1967 Cerar joutui tyytymään hopeaan hevosella ja pronssiin rekillä. Varsovan EM-kilpailuissa 1969 hän voitti uransa kahdeksannen hevosvoimistelun arvokisakultamitalin sekä saavutti hopeaa nojapuilla ja pronssia rekillä.
Ron Morris
Ronald "Ron" Hugh Morris (s. 27. huhtikuuta 1935 Glendale, Kalifornia) on entinen amerikkalainen seiväshyppääjä, olympiamitalisti ja myöhemmin yleisurheiluvalmentaja sekä urheilutarvikkeiden jälleenmyyntiyrityksen johtaja.
Ron Morris aloitti uransa seiväshyppääjänä 1950-luvun alussa ja oli Kalifornian alueen koululaisten seiväshypyn ennätyksenhaltija. Hän nousi maailmanlistalla 10 parhaan joukkoon ensi kerran kaudella 1955, jolloin hän hyppäsi 451 ja oli maailmanlistalla 5. ja Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa sijoitus oli 4. Hän taisteli vahvasti olympiapaikasta seuraavan vuoden 1956 Melbournen olympialaisiin, mutta olympiakarsintojen viides sija jätti hänet kisojen ulkopuolelle. Keväällä 1957 paransi ennätystään 463:een. Seuraavana vuonna hän otti ensimmäisen kolmesta Yhdysvaltain seiväsmestaruudestaan. Sen jälkeen lähestyttäessä seuraavia olympialaisia eli kesään 1960 Morris oli joka vuosi kolmen parhaan joukossa Yhdysvaltain mestaruuskisoissa ja parantaen ennätystään 470:een, jolla tuloksella hän varmisti ME:n 481 tehneen Don Braggin jäljessä pääsyn olympialaisiin. Rooman vuoden 1960 olympialaisissa suosikki Bragg piti pintansa voittaen olympiakullan tuloksella 470. Morris ylitti 460, kun Eeles Landström toi tuloksellaan 455 Suomelle pronssimitalin.
Braggin tulos 481 jäi terässeiväsaikakauden kärkitulokseksi. Oli tapahtumassa muutos, johon mm. Bragg ja Landström eivät enää kyenneet mukautumaan. Morris oli käytännössä harvoja terässeiväsaikakauden huippuja, jotka pystyivät jatkaan huipulla seipään vaihtuessa vuoden 1961 kuluessa lasikuituun. Braggin ennätys särkyi toukokuussa 1961 amerikkalaisen George Daviesin toimesta, jota kaudella 1962 paransivat amerikkalaiset John Uelses ja Dave Tork, kunnes kesäkuussa 1962 ennätyksen otti nimiinsä Suomen Pentti Nikula tuloksella 494. Tässä vaiheessa Morris otti vuosien 1961 ja 1962 Yhdysvaltain mestaruuden. Morris vieraili Euroopassa ml. Suomessa kesällä 1962 kilpaillen uuden suomalaisen ME-miehen kanssa. Morris teki uuden ennätyksensä 490 Helsingissä hätyytellen myös Nikulan ME:tä kuitenkaan onnistumatta rikkoa sitä. Nikulan ennätyksen rikkoivat vuoden 1963 aikana amerikkalaiset Brian Stenberg ja John Pennel, jonka seurauksena ennätys oli elokuun lopulla oli 520. Ron Morris puolestaan kilpaili kuten edellisenäkin vuotena Euroopassa ml. Suomessa ja teki Pennelin ennätyshypyn aikaan oman ennätyksensä 502 Mikkelissä. Vuoden 1963 Yhdysvaltain mestaruuskisoissa hän oli kolmas tuloksella 489. Vuosi 1964 oli Tokion olympiakisavuosi, ja karsinnat olympiakisoihin tutun tiukat. Epäonnekseen Morris sijoittui neljänneksi olympiamatkan mennessä Pennelille, Fred Hansenille ja Billy Pemeltonille. Morris jatkoi vielä uraansa ja teki hieman yllättäen jälleen Suomen Mikkelissä 31. heinäkuuta 1966 ennätyksensä 503. ME oli tässä vaiheessa 534 John Pennelin nimissä. Kaikkinensa Morris oli maailman kymmenen parhaan listoilla vuosina 1955–1963 eli yhdeksänä kautena.
Ron Morris oli jo vuodesta 1960 hyppäämisen ohella toiminyt Kalifornian valtionyliopistossa Los Angelesissa yleisurheiluvalmentajana. Tässä tehtävässä hän oli vuoteen 1978, jolloin hän siirtyi oman yrityksensä On Track toimitusjohtajaksi. Yritys on erikoistunut urheilutarvikkeiden jälleenmyyntiin.
Internapoli Calcio
Internapoli Calcio nousi 1967 Serie C -sarjaan, josta se putosi neljä vuotta myöhemmin. Diego Maradonan poika Diego Sinagra pelasi joukkueessa kaudella 2006.
BNC-liitin
thumb|225px|Urospuolinen BNC-liitin thumb|225px|BNC-T-liittimiä päätevastuksilla BNC-liitin on kehitetty 1940-luvun loppupuolella pienoisversioksi C-tyypin liittimestä. BNC on lyhenne sanoista Bayonet Neill-Concelman. Tässä viimeinen sana tarkoittaa Amphenolin insinööriä nimeltä Carl Concelman. (Eri lähteissä esiintyy myös merkityksiä Bayonet Nut Connector, British Naval Connector ja Bayonet Navy Connector.) BNC-liitin on tarkoitettu suurtaajuisten signaalien siirtoon käytettävien koaksiaalikaapelien nopeaan liittämiseen eri laitteisiin.
Aiheesta muualla
מחבר RF コネクタ Коаксиальный радиочастотный разъём
Markku Salminen
Markku Salminen nimisiä henkilöitä ovat muun muassa:
Tequila-agaave
Tequila-agaave kasvaa hiekkaisessa maaperässä korkeilla paikoilla (yli 1 500 metrissä). Lepakoihin kuuluva meksikonkuonoleikko (Leptonycteris nivalis) pölyttää sen keltaiset kukat.
My Hero
My Hero on yhdysvaltalaisen rockyhtye Foo Fightersin vuonna 1998 julkaistu hittikappale. Kappale julkaistiin Foo Fightersin albumilla The Colour and the Shape vuonna 1997. Kappaleesta on tehty myös kuuluisa musiikkivideo.
Kappaleesta julkaistiin single akustisena albumilta Skin and Bones vuonna 2006.
Kappaleen aihe juontaa juurensa yhtyeen laulaja Dave Grohlin lapsuuteen. Hän on sanonut, että hänen lapsuuden sankareitaan olivat tavalliset ihmiset, joihin "saattoi luottaa".
Julkinen sosiologia
Julkinen sosiologia on sosiologian ala, jossa teoreettinen ymmärrys yhdistetään käytännön toimintaan.
Julkisen sosiologian käsite nousi keskusteluun Yhdysvaltojen sosiologisen yhdistyksen kokouksessa vuonna 1988. Yhdistyksen silloinen puheenjohtaja Herbert Gans pohti esitelmässään sosiologien julkista tehtävää. Hän esitti, että sosiologien olisi tutkittava tavallisten ihmisten kannalta tärkeitä kysymyksiä (esimerkiksi elämäntavoista, perheestä, taloudesta ja terveydestä) ja ajankohtaiskysymyksiä (tätä tutkimusta hän nimitti "palokuntatutkimukseksi") unohtamatta sosiaalista kritiikkiä. Näitä kysymyksiä tutkivia olisi hänen mukaansa luontevaa kutsua julkisiksi sosiologeiksi. Esimerkeiksi julkisista sosiologeista Gans nimesi David Riesmanin (The Lonely Crowd, 1950) ja Robert Bellahin (Habits of the Heart, 1985).
Julkisen sosiologian kehittämiseksi sosiologien olisi Gansin mukaan keskityttävä entistä enemmän suurta yleisöä kiinnostaviin kysymyksiin, kuten elämäntapoja, perhettä, taloutta tai terveyttä koskevaan tutkimukseen sekä ajankohtaisaiheisiin. Heidän olisi opetettava opiskelijoilleen yhteiskunnallisten ilmiöiden sosiologista analyysia eikä vain sosiologisia käsitteitä. Sosiologeiksi olisi palkattava henkilöitä, jotka osaavat kirjoittaa monille yleisöille ja heidän olisi uskallettava harjoittaa omaan osaamiseensa perustuvaa yhteiskuntakritiikkiä. Lisäksi sosiologien olisi rohjettava olla kanssakäymisissä toimittajien kanssa ja saatava äänensä kuuluviin mediassa.
Julkisen sosiologian käsite
Viisitoista vuotta Herbert Gansin puheenvuoroa myöhemmin Michael Burawoy täsmensi samaisen yhdistyksen puheenjohtajana julkisen sosiologian käsitteen merkityksiä esitelmässään Julkisen sosiologian puolustus (For Public Sociology). Hänen mukaansa on olemassa perinteisiä julkisia sosiologeja, jotka vaikuttavat yhteiskuntaan teksteillään ja teorioillaan, ja orgaanisia julkisia sosiologeja, jotka osallistuvat sosiaalisten liikkeiden, järjestöjen ja yhteisöjen toimintaan sosiologista tietämystään hyödyntäen. Perinteisiksi julkisiksi sosiologeiksi Burawoy arvioi Gansin nimeämien lisäksi C. Wright Millsin, W. E. B. Du Bois'n (The Souls of Black Folk, 1903) ja Gunnar Myrdalin (An American Dilemma, 1944), aikalaisistaan hän mainitsee Barbara Ehrenreichin (Nälkäpalkalla, 2003). Myös Herbert Gans (Urban Villagers, 1962) lasketaan perinteisten julkisten sosiologien joukkoon.
Burawoyn mukaan maailma tarvitsee julkista sosiologiaa. Sosiologinen tieto tulee suunnata sosiaaliseen todellisuuteen. Karl Marxin 11. Feuerbach-teesin hengessä Burawoy toteaa: "Jos aiemmin tutkin maailmaa muuttaakseni sosiologiaa, nyt tutkin sosiologiaa muuttaakseni maailmaa". Julkisen sosiologian tehtävänä on palauttaa sosiologia sinne mistä se tulikin, takaisin ihmisille, hän sanoo. "Tehtävä on hienovarainen, vaikea ja vaarallinen" (delicate, difficult and dangerous). Ja se vaatii keskustelua yli kaikkien rajojen niin sosiologian sisällä (professionaalisen, päätöksentekoa palvelevan, kriittisen ja julkisen sosiologian kesken) kuin sitä ympäröivässä globaalissa kansalaisyhteiskunnassa.
Julkisen sosiologian asema yliopistossa
Julkisen sosiologian asemasta osana yliopistososiologiaa on käyty Yhdysvalloissa laajempaa keskustelua 2000-luvulla. Keskustelun alkuunpanija on ollut Michael Burawoy, joka on kehittänyt julkista sosiologiaa Standfordin yliopiston sosiologian laitoksella Berkeleyssa.
Pohjoismaat
Tampereen yliopiston kasvatustieteiden laitoksella (nyk. kasvatustieteiden yksikkö) järjestettiin vuonna 2009 ensimmäinen julkisen sosiologian kurssi. Lukuvuodesta 2013–2014 julkisen sosiologian opetusta annetaan yliopiston yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikössä.
Sosiologipäivillä 2010 Jyväskylässä pidettiin ensimmäinen julkisen sosiologian teemaryhmä yhdessä demokratian tilat -ryhmän kanssa. Muista Pohjoismaista Tanskassa, Aalborgin yliopistossa, harjoitetaan julkista sosiologiaa.
Julkisen sosiologian käytännöt
Julkinen sosiologi harjoittaa työtään erityyppisissä julkisuuksissa. Ensimmäisen julkisuuden muodostavat sosiologiaa eri kouluasteilla opiskelevat opiskelijat, joista kasvaa sosiologisesti sivistyneen julkison eli aktiivisesti keskustelevien, julkisuuteen päin suuntautuvien ja tiettyjen yhteisten ongelmien tai kysymysten ympärille kehkeytyvien toimijaryhmien edustajia. Toisena toimintakenttä on yleisjulkisuus, jossa julkinen sosiologi esittää tutkimukseen ja pohdintaan perustuvia käsityksiään erilaisista sosiaalisista ongelmista ja kysymyksistä julkisista palveluista väestön ikääntymiseen ja rasismiin. Kolmas tapa toimia julkisena sosiologina on koota olemassa olevaa tietoa yhteen ja laatia yleiskielisiä esityksiä sosiologisista aiheista eli toisin sanoen popularisoida niitä huolellisesti. Julkinen sosiologi voi myös kirjoittaa tutkimuksensa suurelle yleisölle joko suoraan tai tieteellisen tutkimusraportin keskeiset tulokset uudelleen julkaisten. Näiden lisäksi hän voi osallistua yhteiskunnalliseen toimintaan (yhteiskunnallisiin liikkeisiin, vapaaehtoistyöhön, järjestöihin, aktivismiin, yhdistyksiin) sosiologista tietoaan ja taitoaan hyödyntäen.
Hannu Osara
Hannu Laurinpoika Osara (n. 1560 – n. 1601) oli vänrikki Nuijasodassa 1500-luvun lopulla. Hän oli myös Klaus Flemingin nihtilipuston päällikkö Hämeenkyrössä.
Elämäkerta
Hannu Laurinpojan taustasta ei ole täyttä varmuutta. Eräät lähteet väittävät hänen olleen Lammin seurakunnan pastorin poika mutta toisten mukaan hän oli Roth-sukua, mahdollisesti Lars Hansson Rothin poika.
Vuonna 1588 hän oli jo vänrikki Valentin Gödingin lippukunnassa. Vuonna 1594, kaksi vuotta ennen Nuijasotaa, nuori Sigismund myönsi Hans Larssonille palkkioksi uskollisuudestaan kuningasta kohtaan Osaran talon ja viisi erämaataloa Pakulasta. Näistä myöhemmin muodostui Osaran kartano. Kolme vuotta Nuijasodan kukistamisen jälkeen Sigismund lahjoitti Hannu Laurinpojalle koko Viljakkalassa sijaitsevan Inkulan yhdeksäntoista talon maalaiskyläkylän. Kartanon herrana Hannu Laurinpoika oli Osaran kylän ja koko Hämeenkyrön mahtavin ja varakkain mies.
Kun Kaarle-herttuasta tuli Ruotsin kuningas vuonna 1600, hän aloitti oikeudenkäynnit vastustajiensa, Sigismundin ja Flemingin, kannattajia kohtaan. Hannu Laurinpoika vangittiin nopeasti ja saatettiin oikeuden eteen. Hän yritti vedota aatelisjuuriinsa tuomion lieventämiseksi, mutta tarvittavat todisteet puuttuivat, koska venäläiset olivat polttaneet asiakirjat Pitkän Vihan aikana. Hannu Laurinpoika tuomittiin kuolemaan vuonna 1601. Hänen teloituksensa tarkka päivämäärä on tuntematon, mutta hänet todettiin kuolleeksi 14. lokakuuta 1601 Hämeenkyrön käräjillä ja vaimonsa Kirstin mainitaan leskeksi. Tuomionsa vuoksi hän menetti tilansa Osaralla ja Inkulassa.
Hans Larssonilla ja Kirstinillä oli nykytietämyksen mukaan kolme tytärtä: Margareta, Brita ja Kerstin.
Passio (ravintola)
thumb|right|250px|Ravintola Passio.
Passio Keittiö ja Baari on helsinkiläinen laaturavintola, joka sijaitsee Kalevankadulla Kampissa. Ravintolan keittiömestarina toimii Jesse Vottonen Ravintolan perusti Panimoravintola Huvilan toimitusjohtaja ja olutmestari Jussi Hukkanen kahden muun osakkaan kanssa keväällä 2014.
Ravintola on saanut erinomainen arvion esimerkiksi TripAdvisorin runsaalta 300 arvioijalta sijoittuen 2. sijalle runsaasta tuhannesta palvelussa arvioidussa helsinkiläisestä ravintolasta. Myös talouslehti Kauppalehden Optio luokitteli Passion Helsingin kärkiravintoiden joukkoon.
Passio tarjoaa kotimaisten pientuottajien antimia höystettynä maailman mausteilla. Juomissa panostetaan käsityöläisyyteen ja laatuun. Oluet toimitti vuoden 2017 alkuun asti Panimoravintola Huvila ja viinit tulevat eurooppalaisilta pientiloilta. Nyttemmin oluet toimittaa Helsinkiläinen Ohrana Krouvi Panimo Korkeavuorenkatu 27:stä.
Oskar Loorits
200px|thumb|Oskar Loorits Oskar Loorits (9. marraskuuta 1900 Kõpu – 12. joulukuuta 1961 Uppsala, Ruotsi) oli virolainen folkloristikko.
Biografia
Loorits syntyi Kopun kylässä Viljandimaalla vuonna 1900. Hän opiskeli folkloristiikkaa Tarton yliopistossa ja valmistui vuonna 1926. Hän piti luentoja ja työskenteli Viron kansanrunousarkiston (Eesti Rahvaluule Arhiiv) johtajana. 1930-luvulla hän työskenteli yhdessä Lauri Kettusen kanssa liiviläisten parissa. Hän arvosteli Latvian toimia liiviläiskysymyksissä, mikä johti hänen karkottamiseensa ja Viron-Latvian suhteiden viilentymiseen. Vuonna 1938 hänestä tuli Viron tiedeakatemian (Eesti Teaduste Akadeemia) jäsen. Hän muutti vuonna 1944 neuvostomiehitystä pakoon Ruotsiin, jossa hän työskenteli Uppsalan yliopistossa kuolemaansa saakka vuonna 1961.
Maria Säkö
Maria Pauliina Säkö (s. 1976) on suomalainen freelance-toimittaja, tietokirjailija, tanssi- ja teatterikriitikko, ja opettaa myös taiteesta kirjoittamista. Hän toimi Suomen arvostelijain liiton puheenjohtajana 2016–2021. Hän on kirjoittanut muun muassa Lapin Kansaan (vuosina 2001–2008), Uuteen Suomeen (2007–2009), Teatteri-lehteen (2005–), Nuoreen Voimaan sekä Helsingin Sanomiin (vuodesta 2009). Syksystä 2019 hän on ollut Ylen Aamun Jälkinäytös-raadin jäsen.
Room a Thousand Years Wide
Room a Thousand Years Wide on Soundgardenin single vuodelta 1990. Kappaleen on säveltänyt rumpali Matt Cameron, ja sanoitukset on tehnyt kitaristi Kim Thayil. Singlen b-puolena on raita "HIV Baby".
Kappale oli ensimmäinen singlekappale, joka nauhoitettiin basisti Ben Shepherdin kanssa. Se nauhoitettiin alun perin Sub Popin seitsemän tuuman vinyylille mutta nauhoitettiin uudelleen Badmotorfinger-albumille.
Abirateroniasetaatti
Abirateroniasetaatti tai vain abirateroni (C26H33NO2) on steroidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä eturauhassyövän hoidossa. Abirateroni kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö
Abirateroniasetaatti on aihiolääke, joka metaboloituu ihmiselimistössä aktiiviseksi aineenvaihduntatuotteeksi. Yhdiste sitoutuu CYP17A1-entsyymiin ja estää sen toiminnan. Tätä entsyymiä tarvitaan muuttamaan pregnaanisteroidit androgeenisteroideiksi. Abirateroniasetaattia käytetään hormoniriippuvaisen eturauhassyövän hoidossa erityisesti silloin kuin syöpä lähettää etäpesäkkeitä, eikä kastraatio tuota toivottua hoitotulosta. Sen käyttöä myös varhaisen vaiheen eturauhassyövässä tutkitaan. Abirateroniasetaattia käytetään usein yhdessä prednisolonin kanssa.
Haittavaikutukset
Abirateroniasetaatti voi aiheuttaa haittavaikutuksinaan kohonnutta verenpainetta, kaliumtason laskemista liian alhaiseksi, väsymystä, selkäkipuja, anemiaa, huonovointisuutta ja ripulia.
Synteesi
Abirateroniasetaattia voidaan valmistaa neljävaiheisella synteesillä lähtien dehydroepiandrosteronista.
Vanderbiltin yliopisto
Vanderbiltin yliopisto (Vanderbilt University) on yksityinen yliopisto Yhdysvaltojen Tennesseen osavaltiossa Nashvillessa. Yliopisto on perustettu vuonna 1873 Cornelius Vanderbiltin tekemän miljoonan dollarin lahjoituksen turvin. Vanderbilt halusi lahjoituksellaan etelävaltioihin helpottaa niiden toipumista vuosien 1861–1865 sisällissodasta.
Talvimaisema Myllykylästä
Talvimaisema Myllykylästä on taiteilija Pekka Halosen öljyvärimaalaus kankaalle, 69×48 cm, vuodelta 1896. Maalaus kuuluu Ateneumin taidemuseon Antellin kokoelmiin.
Vanderbiltin yliopisto
Vanderbiltin yliopisto määritellään yksityiseksi voittoa tavoittelemattomaksi oppilaitokseksi. Syksyllä 2007 lukuvuosimaksu oli yli 35 000 dollaria. Kymmenisen prosenttia pyrkijöistä valitaan, ja valituista valmistuu 93 prosenttia. Vanderbilt on US News & World Reportin mukaan 15:nneksi rankattu yliopisto Yhdysvalloissa.
Talvimaisema Myllykylästä
Pekka Halonen maalasi useammankin maalauksen Sortavalan maalaiskunnan Myllykylässä, joka oli hänen puolisonsa, Maija Halosen lapsuudenympäristö. Myllykylässä oli kaksi koskea ja suvanto, joita hän ikuisti useampana vuonna. Talvimaisema Myllykylästä- maalauksessa näkyy aurinkoisena talvipäivänä Tohmajoen uomaa Pekka Halosen apen, Eero Mäkisen, tilalta sen pihapiirin takaa.
Vanderbiltin yliopisto
Vanderbiltin yliopistossa on noin 11 000 opiskelijaa. Tiedekuntia ovat taiteen, musiikin, teknillinen, kasvatustieteellinen, teologinen, oikeustieteellinen, lääketieteellinen, hoitotiedeiden ja johtamisen tiedekunta.
Grand Theft Auto III
thumb|right|Kuvakaappaus pelistä. Grand Theft Auto III (lyhennettynä GTA III tai GTA3) on DMA Designin ja Rockstar Viennan kehittämä sekä Rockstar Gamesin julkaisema Grand Theft Auto -pelisarjan kolmas osa. Peli julkaistiin vuonna 2001 PlayStation 2:lle, Xboxille ja Microsoft Windowsille sekä vuonna 2011 Mac OS X:lle. Xbox-versio on julkaistu Grand Theft Auto: Double Pack -paketissa yhdessä Grand Theft Auto: Vice Cityn kanssa. Peli julkaistiin iOS:lle ja Androidille syksyllä 2011. Peli julkaistiin myös PlayStation Storessa PlayStation 2 -klassikkona vuonna 2012.
Peli oli alun perin tarkoitus julkaista jo syyskuussa 2001, mutta sen julkaisu viivästyi syyskuun 11. päivän iskujen takia. Peliin tehtiin viime hetken muutoksia, siitä poistettiin WTC-torneja muistuttavat rakennukset ja poliisiautojen värit muutettiin.
Pelaaminen
Peli on sarjan ensimmäinen kolmiulotteista grafiikkaa käyttävä peli. Peli muistuttaa kuitenkin huomattavasti ensimmäistä Grand Theft Autoa, joskin mukaan otettiin Grand Theft Auto 2:ssa esitellyt jengit, jotka tässä pelissä tuntuvat keskittyvän erilaisiin etnisiin ryhmiin. Kyseessä on myös sarjan ensimmäinen peli, joka pääasiassa rakentuu juonen varaan. Pelissä seikkaillaan Liberty Cityn fiktiivisessä ympäristössä, joka yrittää jäljitellä nykyajan New Yorkia Belleville Parkeineen (Central Park) ja Bedford Pointeineen (Times Square). New Yorkin tapaan myös Liberty Cityssä on metro, joka muistuttaa paljon New Yorkin metroa; se kulkee 24 h ja pelaaja voi matkustaa sillä kaupunginosasta toiseen.
Peli poikkeaa edeltäjästään myös siinä suhteessa, että poliisit yrittävät nyt entistä ankarammin ottaa pelaajan kiinni. Jos pelin poliisimittari on ensimmäisellä tasolla, poliiseja pääsee pakoon ajelemalla ympäri kaupunkia. Mikäli taso tästä nousee, on pelaajan joko etsittävä eri puolille kaupunkia sijoitettuja cop bribe -esineitä tai maalattava autonsa Pay’n’Spray -maalaamossa. Vaikka peli on edellistä lineaarisempi, pelaaja voi edelleen tehdä muille jengeille töitä pelin juonen ohella. Pelissä voi myös ansaita rahaa toimimalla taksi- tai ambulanssikuskina, omanoikeudenjakajana (vigilante) sekä palomiehenä. Pelissä voi myös kerätä kadunvarsilta naisia kyytiin. Aiemmista peleistä poiketen pelaajalla ei ole enää lisäelämiä, mutta toisaalta peli ei lopu pelihahmon kuolemaan tai pidätykseen vaan jatkuu sairaalan tai poliisilaitoksen pihasta. Pelihahmo menettää aseensa ja osan rahoistaan.
Kolmas osa on ensimmäinen Grand Theft Auto -peli, jossa on mahdollista kulkea sekä ilma- että vesiteitse. Näitä osuuksia paranneltiin enemmän pelin jatko-osassa Grand Theft Auto: Vice Cityssä. Vesiteitse liikkuminen on rajoitettu putkilla. Nämä putket estävät vapaan liikkumisen kaupungin vesistössä.
Juoni
Pelin päähenkilö on Claude. Hän ei juurikaan puhu pelissä eikä hänen nimeään kerrota. Pelin alussa Claude on suorittamassa pankkiryöstöä kolumbialaisen tyttöystävänsä Catalinan kanssa. Catalina pettää kuitenkin Clauden ja jättää tämän poliisien pidätettäväksi. Kun pelaajaa ollaan kuljettamassa Portlandiin (Liberty Cityn itäosaan), kolumbialaiset pysäyttävät poliisiauton ja pelastavat Clauden vanginkuljetusautossa olleen itämaisen herrasmiehen. Pelaaja pakenee apurinsa 8-Ballin kanssa paikalta, kun kolumbialaiset räjäyttävät sillan. Pelaaja alkaa tehdä töitä aluksi mafialle, mutta pelin juonen edetessä myös muille tahoille, kuten Yakuzalle.
Vastaanotto
Grand Theft Auto III sai julkaisunsa aikaan maailmanlaajuista suosiota. Vaikka pelin grafiikassa, esityksessä ja ohjaimissa oli pieniä virheitä, monen pelisivuston arvostelijat pitivät GTA III:a vallankumouksellisena pelinä. Game Rankings -sivuston mukaan peli voitti useita palkintoja, kuten GameSpotin vuoden konsolipeli -palkinnon,GameSpyn, Cheat Code Centralin vuoden peli -palkinnon ja IGN:n parhaan toimintapelin palkinnon vuosimallia 2001. Pelin keskiarvosana on 97 % Metacritic-sivustolla eli se jakaa ensimmäisen sijan Tony Hawk's Pro Skater 3:n kanssa parhaasta PlayStation 2 -pelistä kautta aikojen. Peli on myös mukana GameSpotin ”Greatest Games of All Time” -listalla.
Ääniraita
Pelissä esiintyvät radiokanavat:
Erikoisversio
Pelin erikoisversio julkaistiin syksyllä 2011, jolloin pelin julkaisusta oli kulunut kymmenen vuotta. Erikoisversioon sisältyy pelin pääfiguuri Claude, aseita, käsiä ja vaatteita. Figuurin hinnaksi tulee 149,99 dollaria (noin 110 euroa). Samalla peli julkaistiin myös iOS:lle ja Androidille. Peli maksaa viisi euroa.
Luettelo norjalaisista kirjailijoista
Tämä on luettelo norjalaisista kirjailijoista syntymävuoden mukaisessa järjestyksessä. Vuosisata viittaa merkittävimpien teosten julkaisuajankohtaan.
Mikko Routala
Mikko Routala on suomalainen meteorologi. Aikaisemmin hän työskenteli Nelonen-televisiokanavalla. Hän toimi myös Nelosen säälähetyksen tuottajana ja lähetyksen ankkurina ja Helsingin Sanomien meteorologina.
Alppihiihto eli laskettelu on ollut Routalan työ ja harrastus, sillä hän on toiminut myös hiihdonopettajana. Hän on ammatiltaan myös paloesimies.
Katkokääpä
Katkokääpä (Antrodia xantha) on koko Suomessa varsin yleinen kääpälaji. Sitä tavataan erilaisten kangasmetsien lisäksi rakennuksissa, vaikkapa hirsitalojen alimmissa hirsikerroissa ja kattorakenteiden vesivauriokohdissa. Katkokäävän aiheuttama ruskolaho on haurasta. Isäntäpuita ovat yleensä mänty ja kuusi, harvoin lehtipuut kuten raita.
Ulkonäkö
Itiöemä elää 1-3 vuotta ja on tyypiltään resupinaattinen. Tuoreena se on juustomainen ja muuttuu kuivuessaan liitumaisen lohkeavaksi, vanha itiöemä myös lohkeilee mosaiikkimaisesti. Kasvualue on tavallisesti 5-20 cm leveä, mutta voi kasvaa myös yli 1 metrin. Pillipinta voi muodostaa portaita tai kyhmyjä ja väriltään se on valkoinen, kosteissa oloissa kasvaessaan sitruunankeltainen. Pyöreitä pillejä on 4-6 millimetrillä. Lohkopinnassa näkyy vanhojen osien rappeutuminen kalkkimaiseksi massaksi. Valkoinen katkokääpä on yleensä tuoksuton ja muistuttaa rivikääpää tai kalkkikääpää. Keltainen katkokääpä tuoksuu sitruunalta ja sitä kannattaa verrata sitkeään sitruunakääpään.
Levinneisyys
Katkokääpää tavataan Suomen lisäksi ainakin Tšekissä, Isossa-Britanniassa, Puolassa ja Ruotsissa.
Palvelualoite
Palvelualoite on kuntapalveluihin ehdotettu kilpailutuksen menettely. Sen mukaan kuka tahansa yksityishenkilö, yhteenliittymä tai yritys voisi esittää pystyvänsä tuottamaan kunnan tarjoaman palvelun edullisemmin tai paremmin kuin kunta itse. Kunta olisi velvollinen ottamaan haasteen vastaan ja vertaamaan julkisesti omaa palveluaan haastajan esittämään vaihtoehtoon.
Menettelyn hyvinä puolina pidetään julkisten palvelujen kehittymistä, hintojen laskua ja toiminnan läpinäkyvyyttä. Se kannustaisi perustamaan yhtiöitä ja yhteenliittymiä, jotka kehittäisivät julkisia palveluita. Palvelualoite myös pakottaisi kunnat selvittämään palvelutuotantonsa hinnan ja laadun. Se lisäisi päätöksenteon läpinäkyvyyttä ja tehostaisi kuntien toimintaa. Huonojakin kokemuksia on: Ruotsissa on havaittu, että yksityisten palveluntarjoajien tulo markkinoille on saattanut lopulta nostaa hintaa ja laskea palvelutasoa. Vaikka hinta olisi aluksi alentunut, se voi nousta, kun yksityinen palveluntarjoaja on saanut haltuunsa suuren osan palvelutuotannosta. Kunnan pitää tässä järjestelmässä varata ja käyttää voimavaroja haasteisiin vastaamiseen, minkä arvioidaan olevan pois palvelujen tuottamisesta.
29. heinäkuuta
29. heinäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 210. päivä (211. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 155 päivää.
Aiheesta muualla
Katso myös: kalenteri ~ 28. heinäkuuta, 30. heinäkuuta
Höyryveturi
pienoiskuva|[[Hr1, lempinimeltään ”Ukko-Pekka”]] pienoiskuva|Canadian National 89 -veturi [[tasoristeys|tasoristeyksessä Pennsylvaniassa.]] Höyryveturi on höyrykoneen voimalla toimiva junan veturi. Suomessa höyryvetureita käytettiin vakituisessa liikenteessä aina vuoteen 1975 saakka.
Höyrykattila
Höyryveturin näkyvin osa on höyrykattila. Vesi- ja höyrytilaan kuuluvat lieriökattila, höyrykupu ja kattilan jalka. Tulitilaan kuuluvat tulipesä ja tuliputket. Lieriökattilan päätynä on etupäässä etummainen tuliputkilevy. Höyrykupu on niitattu lieriölevyn päälle. Höyrytilaa 20–40 % vesi- ja höyrytilasta. Höyry johdetaan höyrytilasta höyrykuvun kautta, jonka tarkoitus on estää vesipisaroiden kulkeutuminen kattilasta höyryn mukana. Palokaasut kulkevat tulipesästä savupesään tuliputkien kautta. Palokaasuputket kulkevat höyrykattilan läpi, jolloin savukaasujen lämpö siirtyy höyrykattilaan. Niissä höyrykattiloissa, joissa on höyryn tulistin, on suurempia lieskaputkia kuin niissä, joissa ei ole tulistinta.
Hoilola
Hoilola on kylä Joensuun kaupungin itäosassa, Korpijärven länsipäässä, noin 70 kilometriä Joensuun keskustaajamasta kaakkoon. Hoilola on toinen niistä Korpiselän kylistä, jotka jäivät kokonaan Suomen puolelle viime sotien alueluovutuksissa. Venäjän puolelle jääneeseen, nykyisin tyhjillään olevaan, Korpiselän kirkonkylään matkaa on noin 10 kilometriä. Hoilolan naapurikyliä ovat Saaroinen, Meriinaho, Mannervaara ja Saarivaara entisen Korpiselän kunnan alueella sekä Luutalahti ja Öllölä entisen Tuupovaaran kunnan alueella. Kylän halki virtaa Korpijärvestä Öllölänjärveen laskeva Onnenvirta. Hoilolan postinumero on 82760.
Höyryveturi
Waelschaertin luistinliikuntakoneisto
Waelschaertin luistinliikuntakoneistoon kuuluu kaksi yhdessä toimivaa vivustoa, ennätysvivusto ja työntövivusto. Koneiston kehitti belgialainen insinööri Egide Walschaerts vuonna 1844. Käytetty höyry poistuu tässä mallissa luistikaapin keskeltä onton männän alapuolella olevasta reiästä.
Hoilola
Historia
Hoilolan kylä perustettiin 1500-luvulla, jolloin alue kuului Venäjälle. Hoilola kärsi 1600-luvun alun sodista ja siirtyi Ruotsille Stolbovan rauhassa vuonna 1617. Ortodoksista väestöä muutti tämän jälkeen Venäjälle Ruotsin luterilaistamista ja verotusta pakoon. Hoilolasta on lähtenyt tuolloin 12 asukasta. Vuoden 1631 maakirjan mukaan kylässä oli neljä taloa. Isojako Hoilolassa toteutettiin vuoden 1890 tienoilla.
Höyryveturi
Höyryveturien luokittelu
thumb|[[Hr1 #1009 -höyryveturin kivihiiltä tenderissä.]] thumb|Savua ja höyryä. Pariisin Batignolles, kesä 1965. Höyryvetureita voi jakaa ryhmiin niiden käyttötarkoituksen tai teknisen rakenteen mukaan.
Hoilola
Historia
Hoilolan kylä kuului vuoteen 1946 asti Korpiselän kuntaan, jolloin kunta lakkautettiin suurimman osan sen alueesta jäätyä Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle. Tämän jälkeen Hoilola kuului Tuupovaaran kuntaan vuoteen 2005, jolloin se liitettiin Joensuun kaupunkiin.
Höyryveturi
Höyryveturien luokittelu
Vaihtovetureita käytetään junien järjestelyyn ratapihoilla. Niillä on suuri vetovoima, mutta nopeus voi olla pieni. Samoin vesi- ja polttoainevarastot ovat pienet. Vaihtoveturit ovat yleensä pieniä tankkivetureita, joissa on pienet vetopyörät ja telejä ja liikkuvia akseleita vain tarpeen vaatiessa.
Paikallisliikennevetureilla hoidetaan suurien asutuskeskuksien paikallisliikennettä. Niiden tulee olla yhtä nopeita molempiin suuntiin. Paikallisliikennevetureissa on pienet vesi- ja polttoainevarastot, yleensä suuret vetopyörät ja johtotelit etu- ja takapäässä.
Hoilola
Liikenne
Nykyisin Hoilolan halki kulkee Värtsilästä Ilomantsiin johtava seututie 500, joka on osa Runon ja Rajan tie -nimistä matkailutietä. Hoilolan kohdalla tiestä erkanee seututie 496, joka johtaa Öllölän ja Tuupovaaran kirkonkylän kautta kantatie 74:lle. Entinen maantie Hoilolasta Saaroisten kautta Korpiselän kirkonkylään on nykyisin maantie 15634 ja se päättyy Saaroisten itäpuolella valtakunnan rajalle.
Höyryveturi
Höyryveturien luokittelu
Linjavetureissa tulee olla suuri polttoaine- ja vesivarasto. Tämän vuoksi niissä on aina tenderi. Veturin koon vuoksi ja toisaalta riittävän hyvin kulkuominaisuuksien saavuttamiseksi niissä on aina etupään johtoteli, joka on nopeammissa henkilöjunavetureissa kaksiakselinen ja tavarajunavetureissa yksiakselinen. Henkilöjunavetureissa on suuret vetopyörät, mutta tavarajunavetureissa tarvitaan suurempaa vetokykyä ja nopeus voi olla pienempi, joten vetopyörät ovat pienemmät. Suuremman vetokyvyn vuoksi tavarajunavetureissa on enemmän kytkettyjä vetopyöriä. Tavarajunaveturit ovat yleensä kahdeksankytkyisiä ja henkilöjunaveturit kuusikytkyisiä.
Hoilola
Koulu
Korpijärven seudulle perustettiin Hoilolan kansakoulu vuonna 1909 ja se aloitti toimintansa Saaroisten kylässä vuokratiloissa. Varsinaisen koulun paikasta käytiin pitkään keskustelua Hoilolan ja Saaroisten kylien välillä. Koulupiiriin kuului tuolloin vielä Tšiipakka, jonka vuoksi koulu rakennettiin vuonna 1914 koulupiirin keskelle Korpijärven rantaan Saaroisten Jeskasenniemeen. Tšiipakan koulu tosin perustettiin vuonna 1922, jolloin Hoilolan kansakoulu jäi oman koulupiirinsä reunalle. Alueluovutuksissa koulu jäi Suomen puolelle aivan rajan tuntumaan, mutta koulun alueen kuuluminen rajavyöhykkeeseen vaikeutti liikkumista.
Höyryveturi
Höyryveturien luokittelu
Kattilan ja höyrykoneen mukaan veturit voidaan ryhmittää tulistin-kaksoiskonevetureihin, märkähöyry-kaksoiskonevetureihin ja märkähöyry-yhdyskonevetureihin. Suurin osa vetureista oli jo 1940 tulistin-kaksoiskonevetureita. Märkähöyry-kaksoiskonevetureita olivat Suomessa tällöin enää vanhemmat tenderillä varustetut tavarajunaveturit Sk 1 ja Sk 2. Lisäksi märkähöyry-yhdyskonevetureita olivat Sk 3, Sk 6, Tk 2, Hr 2 ja Hr 3.
Hoilola
Yhdistykset
Hoilola kuului vuonna 1919 perustettuun Korpijärven maamiesseuraan, mutta hankalien kulkuyhteyksien vuoksi kylään perustettiin oma maamiesseura vuonna 1930. Seura järjesti erilaisia juhlia, hankki maataloustyövälineitä kyläläisten lainattavaksi, perusti pienen kyläkirjaston ja rakensi vuonna 1945 Saaroisiin viljankuivaamon. Hoilolassa toimi myös urheiluseura Hoilolan Tarmo.
Höyryveturi
Höyryveturien luokittelu
Maalla kulkemaan tarkoitettua höyryveturia nimitetään vetokoneeksi tai maantieveturiksi.
Hoilola
Kirkot
Hoilolassa on sekä ortodoksinen että luterilainen kirkko, jotka rakennettiin sotien jälkeen korvaamaan luovutetulle alueelle jääneitä Korpiselän kirkkoja. Arkkitehti Veikko Larkaksen suunnittelema Hoilolan luterilainen kirkko rakennettiin vuonna 1950 Kirkon Lahja Oy:n, Amerikan luterilaisten kirkkojen ja kirkkohallituksen lahjoittamilla varoilla. Rakennusmestari Uuno Korhosen suunnittelema ja ortodoksisen kirkon jälleenrakennusvaroilla rahoitettu Ortodoksinen Pyhän Nikolaoksen kirkko rakennettiin rukoushuoneeksi vuonna 1959 ja vihittiin kirkoksi vuonna 1993. Molempien kirkkojen yhteydessä on seurakuntasalit. Molemmissa kirkoissa on esineistöä Korpiselän ja muiden luovutettujen alueiden kirkoista.
Höyryveturi
Luokittelu pyörästön mukaan
Pyörästöjärjestystä kuvataan seuraavin merkinnöin (esimerkkejä). Tenderin pyöräjärjestys ei vaikuta nimityksiin.
Hoilola
Korpiselkätalo
Hoilolassa sijaitsee myös vuonna 1985 valmistunut arkkitehti Erkki Helasvuon suunnittelema Korpiselkätalo, jonka esikuvana on käytetty luovutetulle alueelle jäänyttä Tolvajärven matkailumajaa.
Höyryveturi
Luokittelu pyörästön mukaan
Lisäksi käytössä olivat mm. nimitykset Atlantic (4-4-2), Pacific (4-6-2), Baltic (4-6-4), Forney 4c (0-4-4), Forney 6c (0-4-6), Forney 8c (0-4-8) ja Mallet (0-6+6-0, 0-6+6-2 ja 2-8+8-2).
Hoilola
Mistä Hoilola tunnetaan
Aku Louhimiehen Paha maa -elokuvan hahmo, pölynimurikauppias Teuvo Hurskainen mainitsee olevansa kotoisin Hoilolasta.
Höyryveturi
Luokittelu pyörästön mukaan
Yleisin pyörästöjärjestys oli Suomessa vuonna 1940 tavarajunavetureissa 2-6-0 ja henkilöjunavetureissa 4-6-0. Uusimmissa suurimmissa pikajunavetureissa oli 4-6-2 ja pikatavarajunavetureissa 2-8-2. Vaihtovetureissa oli lyhyet järjestelmät 0-6-0, 0-6-2 ja 0-10-0.
Hoilola
Mistä Hoilola tunnetaan
Raskasta rockia soittava Kotiteollisuus-yhtye äänitti vuonna 2006 ilmestyneen Iankaikkinen-albuminsa Korpiselkätalolla Hoilolassa. Albumin kannessa on Hoilolassa otettuja kuvia.
Höyryveturi
Valtionrautateiden luokittelu
Valtionrautateillä veturit nimettiin sarjanumeroilla vuodesta 1942 alkaen. Numerossa on kolme osaa, ensimmäinen kirjain ilmaisee veturin käytön, toinen akselipainon ja numero teknisen sarjan.
Seda (Liettua)
Lähteet
56.16667°N, 22.08333°W
Höyryveturi
Valtionrautateiden luokittelu
Esimerkiksi sarjamerkintä Hr1 tarkoittaa kaukoliikenteen raskasta henkilöliikenneveturia. Hr1-sarjan veturit ovat höyryvetureita.
Sitkokäävät
Sitkokäävät (Antrodiella) on kääpäsuku, johon kuuluvien lajien itiöemät ovat nimen mukaisesti sitkeitä. Vaikka kääpä näyttäisi hennolta, se voi olla vaikea repiä paloiksi. Myös pillien pienuus ja niiden yhteensulautuminen itiöemän vanhetessa ovat sitkokääville tyypillisiä ominaisuuksia. Sitkokäävät ovat valkolahottajia, mutta niiden aiheuttamaa lahoa on usein vaikea nähdä, sillä sitkokäävät elävät muiden kääpien valmiiksi lahottamissa puissa eli ne ovat ns. seuraajalajeja.
Suoliameba
Suoliameba eli suoliameeba (Entamoeba histolytica) on arkkiamebalaji. Se elää ihmisen suolessa loisena. Trooppisilla alueilla suoliameba aiheuttaa hyvinkin usein esiintyvää amebapunatautia, joka tunnetaan myös pelkästään nimellä punatauti.
İsmet Atlı
Atlı kuoli Kozanissa 4. huhtikuuta 2014.
Ibo (Mosambik)
Ibo on saari Mosambikissa, Cabo Delgadon maakunnassa. Se on osa Quirimbasin saariryhmää. Siellä on ollut arabien kauppasatama 600-luvulta alkaen. Vasco da Gaman kerrotaan käyneen saarella vuonna 1502. Portugalilaiset linnoittivat saarta vuonna 1790. 1700-luvulla saari oli vilkas orjakaupan satama, Mosambikin toiseksi vilkkain Mosambikin saaren jälkeen. Nykyisin saari tunnetaan taidokkaista hopeasepistään.
Nummi
Nummi tarkoittaa seuraavia asioita:
Sukunimenä
Nummi on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Lilli Rainio
Alfhild Amalia ”Lilli” Rainio (sukunimi vuoteen 1906 Lilius; 22. joulukuuta 1861 Hattula – 23. tammikuuta 1945 Saarijärvi) oli suomalainen kirjailija, kansanperinteen kerääjä ja suomentaja. Hän käytti myös nimimerkkejä -li-li ja Ainio.
Rainion vanhemmat olivat Saarijärven kappalainen Anton Lilius ja Amanda Sofia Perdén. Perheessä oli 14 lasta. Rainion sisaruksista tunnetuimpia olivat Hämeenlinnan tyttökoulun rehtori ja myöhemmin Jyväskylän seminaarin naisosaston johtajana toiminut Anna Augusta Lilius (1851–1899) sekä Suomen Lähetysseuran lääkärinä Ambomaalla lähes 25 vuotta toiminut Selma Rainio (1873–1939).
Lilli Rainio suoritti yksityisesti Helsingin yliopistossa suomen kielen ja Pohjoismaiden historian tutkinnon. Hän työskenteli sitten Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran palveluksessa. Hän kirjoitti kertomuksia ja suomensi ulkomaista kauno- ja tietokirjallisuutta. Rainio keräsi myös kansanperinnettä, erityisesti satuja.
Teoksia
Nimellä Lilli Lilius: Nimimerkillä Ainio:
Suomennoksia
Nimellä Lilli Lilius: Nimellä Lilli Rainio:
Yhteiskunnallinen yrittäjyys
Yhteiskunnallinen yrittäjyys tarkoittaa toimintaa, jossa liiketoiminnallisia malleja hyödynnetään yhteiskunnallisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Se sisältää yhteiskunnalliset yritykset, jotka toimivat markkinoilla yrityksinä ja joilla on yhteiskunnalliset tavoitteet, rajoitettu voitonjako, vapaaehtoistyötä ja hyväntekeväisyystoimintoja. Käsitettä käytetään erityisesti Amerikassa ja jonkin verran Suomessa.
Yhteiskunnallisen yrityksen piirteitä
Yhteiskunnallinen yritys on yritys, jonka ensisijainen tavoite ei ole taloudellinen voitto vaan jonkin yhteiskunnallisen ongelman ratkaiseminen. Määrittävä tekijä on toiminnan tavoite, ei työntekijöiden valinta, kuten sosiaalisessa yrityksessä. Mahdollinen voitto palautetaan yleensä toimintaan. Liiketoimintamalliin kuuluu myös asiakkaiden ja muiden sidosryhmien kuunteleminen, palveluiden suunnitteleminen yhdessä näiden kanssa ja työntekijöiden vaikutusmahdollisuuksien turvaaminen. Asiakkaiden on myös tiedettävä, ketkä ovat yrityksen omistajia. Yhteiskunnallisia yrityksiä löytyy erityisesti sosiaali- ja terveysalalta, liikunta-, ympäristö-, taide- ja kulttuurisektorilta sekä maaseudun ja haja-asutusalueen kehittämisalalta.
Yhteiskunnallinen yritys yhdistää liiketoimintataidot yhteiskunnallisten tai ekologisten tavoitteiden toteuttamiseen. Yhteiskunnallisen yrityksen voitto tai ylijäämä käytetään pääosin sen toiminta-ajatuksen mukaisen yhteiskunnallisen tavoitteen toteuttamiseen. Tärkeää on myös liiketoiminnan avoimuus ja yhteiskunnallisten vaikutusten osoittaminen.
Britanniassa yhteiskunnallisten yritysten piiriin kuuluu toimintatavaltaan erilaisia yrityksiä, kuten osuuskuntia, säätiöitä ja sosiaalista asuntotuotantoa harjoittavia yrityksiä. Yrityksen voivat omistaa myös työntekijät. Britanniassa nämä yritykset eivät saa jakaa voittoa. Esimerkkiyrityksiä ovat kuntokeskus Greenwich Leisure Limited (GLL) ja mikrolainayritys Grameen Bank.
Yhteiskunnallinen yrittäjyys Suomessa
Suomessa yhteiskunnallista yrittäjyyttä ja yhteiskunnallisten yritysten edellytyksiä edistävät mm. Yhteiskunnallisten yritysten liitto ARVO ry, Suomen yhteiskunnallisten yrittäjien yhdistys SYY ry, Suomen Lontoon instituutti ja SYFO Oy sekä Työ- ja elinkeinoministeriö (TEM). Yhteinen yritys -hanke on yhteiskunnallisen ja sosiaalisen yritystoiminnan kansallinen neuvonta- ja tukipalvelu.
Työ- ja elinkeinoministeriön 21.6.2010 asettama työryhmä selvitti ja arvioi yhteiskunnallisen yrityksen toimintamallin soveltuvuutta yrittäjyyden vahvistamiseen ja sen muotojen monipuolistamiseen, julkisen palvelutuotannon uudistamiseen, kansalaisjärjestöjen maksullisen palvelutoiminnan organisointiin ja työmarkkinoille integrointiin. Työryhmä sai työnsä valmiiksi 31.1.2011.
Suomen Lontoon -instituutin tekemän selvityksen mukaan Suomen PK-sektorista kolmannes kokee toteuttavansa yhteiskunnallisia tai ympäristöllisiä päämääriä, ja 15 % myös kierrättää voittonsa saman päämäärän edistämiseen. Neljä prosenttia selvitykseen vastanneista PK-sektorin yrityksistä kokee yhteiskunnallisen tai ympäristöllisen päämäärän erittäin tärkeäksi toiminnalleen. Selvityksen perusteella Suomen yhteiskunnallisia yrityksiä voidaan arvioida olevan noin 12 000 ja niiden liikevaihdon yhteensä noin 7 miljardia euroa.
Yhteiskunnallisten yritysten pioneeri ja Britannian sektorin entinen johtaja Jonathan Bland on laatinut Suomen työ- ja elinkeinoministeriön HYVÄ-hankkeelle raportin ''Yhteiskunnallinen yritys – ratkaisu 2000-luvun haasteisiin. Ison-Britannian malli ja sen kokemukset'', joka julkistettiin 5. toukokuuta 2010 Helsingissä. Raportin mukaan Isossa-Britanniassa on 62 000 yhteiskunnallista yritystä, joissa työskentelee 800 000 henkilöä ja joiden yhteenlaskettu liikevaihto on noin 27 miljardia euroa.
Suomessa yhteiskunnallisten yritysten juuret löytyvät osuustoiminnasta, joka jo pari sataa vuotta sitten yhdisti yhteiskunnalliset tarpeet ja liiketoimintamallin. Muun muassa Sokeva oy:tä voidaan pitää yhteiskunnallisena yrityksenä, koska liiketoiminnasta tulevan voiton saa Näkövammaisten liitto. Tyypillinen yhteiskunnallinen yritys on Remake EkoDesign, joka tuottaa eko-ompelimopalvelua tehden kierrätysmateriaalista mittatilausratkaisuja.
TEM:n Ja Demos Helsingin Hyvän työn manifestin toimenpidesuositukset sisältävät yhteiskunnallista yrittäjyyttä tukevat kohdat:
Suomalaisen Työn Liitto julkisti joulukuussa 2011 Yhteiskunnallinen yritys -merkin. Sen tavoitteena on nostaa esiin yhteiskunnallisia yrityksiä, edistää yhteiskunnallisen yritystoimintaa omana yritystoiminnan muotonaan sekä vahvistaa yrittäjyyttä.
Karhun Pojat
Karhun Pojat (lyh. KaPo) oli helsinkiläinen koripalloseura, joka perustettiin yleisseuraksi vuonna 1943. KaPo menestyi aikaisemmin myös käsipallossa, mutta viimeiset vuotensa se toimi naiskoripalloon keskittyneenä. Seuran toiminta lakkautettiin epäselvien talousongelmien vuoksi keväällä 2015.
Koripallo
Seura voitti miehissä SM-hopeaa vuonna 1945 sekä SM-pronssia vuonna 1951. Naisissa seura menestyi selvästi paremmin: se sijoittui naisten SM-sarjassa kuusi kertaa hopealle sekä kaksitoista kertaa pronssille. Karhun Pojat putosi naisten SM-sarjasta kaudella 1996–1997, mutta nousi takaisin kaudeksi 2003–2004.
Seura on yksi parhaiten menestyneimmistä eurojoukkueista suomalaisista naisjoukkueista. Kaudella 1991–1992 Karhun Pojat osallistui Ronchetti Cupiin, joka oli Euroopan kakkoskilpailu. Joukkue pääsi kilpailussa kuudentoista parhaan joukkoon ja sarjan korikuninkuuden voitti Anja Hellman.
Keväällä 2015 julkisuuteen nousi tieto, ettei Karhun Poikien taloudesta vastannut toiminnanjohtaja ollut kirjannut seuran kirjanpitoon salivuokria vuodesta 2013 lähtien. Helsingin kaupunki haastoi KaPon oikeuteen maksamattomista salivuokrista, joita eri lähteiden mukaan oli perintäkuluineen kertynyt yli 100 000 euroa. Vuosina 2013–2015 KaPon lisenssipelaajien märä puolittui noin 150:een, ja keväällä 2015 seura piti ylimääräisen kokouksen, jossa sen hallitukseen etsittiin uusia jäseniä. 33 kokoukseen osallistujasta kukaan ei hallitukseen suostunut, ja seuran toiminta lakkautettiin. Seuran virallisessa tiedotteessa toiminta lakkautettiin "ainakin toistaiseksi", mutta epäselvyydet taloudessa ja iso velkamäärä tekivät seuran toiminnan jatkumisesta epätodennäköistä.
Käsipallo
Käsipallossa Karhun Pojat menestyi hyvin. Se voitti 3 miesten (1952, 1954, 1956) ja 4 naisten (1951, 1953-1955) Suomen mestaruutta. Seuran käsipallotoiminta on lakkautettu.