cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viola Reggio Calabria
Historia
Seura perustettiin vuonna 1966 nimellä Cestistica Piero Viola. Joukkue pelasi pitkään Serie C:ssä, kunnes se onnistui nousemaan Serie B:hen kaudeksi 1974–1975. Kahdeksan kauden jälkeen se nousi Serie A2-sarjaan. Ensimmäisen visiittinsä Serie A:ssa se teki kaudella 1985–1986. Joukkue meni tiuhaan tahtiin eri sarjaportaiden välillä vuosien aikana kunnes se meni kauden 2006–2007 jälkeen konkurssiin.
Heinäkuussa 2009 seura päätti aloittaa toimintansa uudelleen. Se yhdistyi Gragnano Basketin kanssa ja meni pelaamaan Serie B:hen.
Marano sul Panaro
Marano sul Panaro on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Modenan maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Matkaa maakunnan pääkaupunkiin Modenaan on 27 kilometriä. Kunnan läpi virtaa Panarojoki. Maatalous on kunnan tärkein elinkeino, mutta siellä on myös teollisuutta.
Ilmakehän epävakaisuus
Ilmakehän epävakaisuus eli labiilisuus on sen lämpötilajakaumaa ja siitä johtuvaa pystyliikkeiden kiihtyvyyttä kuvaava käsite. Jos lämpötila laskee jyrkästi ylöspäin mennessä, syntyy nousevia virtauksia, jotka synnyttävät nopeasti kasvavia kumpupilviä joista voi kehittyä kuuro- tai ukkospilviä. Tyypillisesti kesäiseen ukkoskuuroon liittyy epävakaa ilmakehä.
GPS
GPS eli Global Positioning System on Yhdysvaltain puolustusministeriön kehittämä ja rahoittama satelliittipaikannusjärjestelmä, viralliselta nimeltään Navstar GPS. Se on nykyään yleisimmin käytetty GNSS-järjestelmä (Global Navigation Satellite System) ja arkikielessä sillä saatetaan tarkoittaa yleisesti satelliittipaikannusta.
Ilmakehän epävakaisuus
Jos ylhäällä ilmakehässä on alaosaa lämpimämpi ilmakerros eli siellä vallitsee inversiotilanne, nousuliikkeet pysähtyvät tähän kerrokseen vaikka alaosassa epävakaisuus olisi suurtakin. Jos inversio heikkenee tai puhkeaa, nousuliikkeet voivat voimistua räjähdysmäisesti.
Lämpötilajakauman lisäksi ilmakehän vakauteen vaikuttaa kosteus. Jos kosteutta on riittävästi, nousevan ilman sisältämää vesihöyryä voi tiivistyä pisaroiksi, ja tästä vapautuva lämpöenergia muuttaa lämpötilajakaumaa stabiilimmaksi.
Marano sul Panaro
Historia
Ensimmäiset kirjalliset merkinnät linnan ympärille rakennetusta kylästä ovat 1100-luvulta. Marano kuului vuorotellen Modena ja Bolognan hallintaan. Vuonna 1326 paavin joukot valtasivat Maranon, ja siitä tuli osa Kirkkovaltiota. Tämän jälkeen Maranossa ovat pitäneet valtaa Esten, Viscontin, Rangonin ja Pio di Carpin suvut. Itsenäinen kunta Maranosta tuli vuonna 1860.
Ilmakehän epävakaisuus
Tuulen suunnan muutokset eri korkeuksilla eivät vaikuta itse epävakaisuuteen. Sen sijaan ne vaikuttavat epävakaisuuden aiheuttamien nousuliikkeiden ja näitä kompensoivien laskuliikkeiden keskinäiseen järjestäytymiseen, ja sitä kautta konvektion muotoihin.
Marano sul Panaro
Nähtävyyksiä
Maranossa sijaitsee Sassi di Roccamalatina puisto (Parco regionale dei Sassi di Roccamalatina), jonka kolmihuippuisen kallion päällä pesii muuttohaukkoja.
Ilmakehän epävakaisuus
Tuulen nopeuserot eri korkeuksilla luovat Kelvin-Helmholz-instabiilisuutta, joka saa aikaan aaltoja kahden eri tiheyksisen eri nopeudella liikkuvan aineen rajapintaan. Tämä nähdään useimmin valtameren pinnassa, missä veden virtausta nopeampi tuuli luo aaltoja, mutta sitä esiintyy myös kahden ilmakehän kerroksen rajapinnassa.
Ilmakehän epävakaisuutta kuvaavia lukuja
Ilmakehän epävakaisuutta ja herkkyyttä ukkoskuurojen synnylle voidaan arvioida erilaisilla tunnusluvuilla, jotka kuvaavat ilmakehän ala- ja yläosien lämpötilaeroja ja kosteutta.
GPS
GPS-satelliittikonstellaatio kiertää Maata noin 20 200 kilometrin ratakorkeudella. Satelliitit on suunniteltu lähettämään signaali vain kohti Maata eli paikannus onnistuu lähinnä niiden radan sisällä mutta vuotavan signaalin avulla on paikannusta onnistuttu käyttämään myös niiden radan ulkopuolella.
GPS-paikantimet lukevat satelliittien lähettämää mikroaaltosäteilyä ja aktiiviantenneilla varustetut paikantimet lähettävät itsekin säteilyyn koodattua informaatiota.
Historia
Navstar-GPS:n kehitystyö aloitettiin 1970-luvun puolivälissä ja tarkoituksena oli luoda alun perin sekä sotilas- että siviilikäyttöön soveltuva tarkka ja reaaliaikainen yksisuuntainen paikannusmenetelmä.
Satelliitin radiosignaalin käyttö navigoinnissa syntyi Johns Hopkinsin yliopistossa, kun Sputnik 1:n signaalia mitattiin satelliitin lentäessä Yhdysvaltojen yli lokakuussa 1957. Yhdysvaltain laivaston Polaris-ohjuksin varustettujen ydinsukellusveneiden paikantamista varten kehitettiin 1950-luvun jälkipuolelta alkaen ja 1960-luvun puolivälissä valmiiksi Transit-navigaatiosatelliittijärjestelmä, joka oli Yhdysvaltain laivaston käytössä kunnes GPS korvasi sen 1990-luvulla.
Yhdysvaltain ilmavoimat kehitti Timation- ja laivasto omaa Transitin korvaavaa järjestelmää 1960-luvun lopulta alkaen. Hankkeet yhdistettiin 1970-luvun alkupuolella, jolloin GPS:n kehitys alkoi.
Mateet
Mateet (Lotinae) on turskien (Gadidae) heimoon kuuluva alaheimo, jonka lajeja tavataan pääasiassa Atlantista.
GPS
Historia
Vuonna 2010 piti laukaista GPS 2F-satelliitteja, mutta Boeing on niiden toteutuksessa 3,5 vuotta myöhässä ja on kaksinkertaistanut 8 satelliitin toteutuskustannukset. Lockheed-Martin kehittää GPS III-satelliittiversiota.
Yhdysvallat on 1970-luvulta alkaen panostanut 35 miljardia dollaria GPS-järjestelmään ja sen vuosikustannus on miljardi dollaria.
Toimintaperiaate ja paikannustarkkuus
Navstar-GPS-järjestelmä koostuu kolmesta segmentistä, jotka ovat avaruus, kontrolliverkko ja käyttäjäosa. Avaruussegmentin muodostavat 24 satelliitista koostuva noin 20 200 kilometrin ratakorkeudessa kiertävä satelliittikonstellaatio. Jokainen satelliitti kiertää maapallon kaksi kertaa vuorokaudessa. GPS-vastaanotin mittaa aikaa, joka signaalilta kuluu sen siirtyessä satelliitilta vastaanottimelle. Kun satelliittien sijainti tunnetaan, eri satelliiteista tulevien signaalien aikaeron avulla kyetään laskemaan vastaanottimen sijainti. Kontrolliverkossa tarkkaillaan satelliittien tilaa, ratoja ja toimintoja. Päävalvontakeskus on Yhdysvalloissa, Colorado Springsissä. Päävalvontakeskuksen lisäksi päiväntasaajan tuntumassa on neljä tarkkailuasemaa. Käyttäjäosan muodostavat miljoonat GPS-vastaanottimet.
Päätelaite laskee vastaanottamistaan radiosignaaleista joko pseudoetäisyyttä – käyttämällä satelliittisignaalin päälle moduloituja pseudosatunnaiskoodeja (PRN) – tai kantoaallon vaihetta. Pseudoetäisyyden ratkaisu perustuu olennaisesti signaalin kulkuajan mittaukseen. Paikkaratkaisu pystytään tekemään C/A-koodista (coarse acquisition) eli salaamattomasta koodista. Toisella radiotaajuudella lähetettävä P-koodi eli salattu koodi tuottaa tarkemman paikkaratkaisun. Molempia - koodi ja kantoaalto - voidaan käyttää paikannukseen, jälkimmäistä tosin vain monimutkaisissa geodeettisissa GPS-tarkkuusvastaanottimissa, sillä kantoaaltoa käytettäessä laskentaa ei voi tehdä reaaliajassa.
thumb|Simulaatio 24 maata kiertävästä GPS-satelliitista. Paikannus tietyssä pisteessä on mahdollista, kun siitä katsottuna on havaittavissa vähintään neljä satelliittia yhtä aikaisesti.
Mateet
Lajit, anatomia ja levinneisyys
Suurin osa madelajeista on mereisiä, kuten molva (Molva molva), keila (Brosme brosme) ja neliviiksimade (Enchelyopus cimbrius). Niitä tavataan Pohjois-Atlantista, Välimeri ja Pohjoinen jäämeri mukaan luettuna. Ainoastaan Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa tavattava made (Lota lota) elää makeissa vesissä.
GPS
Toimintaperiaate ja paikannustarkkuus
Paikannus perustuu pseudoetäisyyden mittaukseen:
,, ja  ovat tuntemattomia muuttujia, jotka voidaan ratkaista neljän sopivissa paikoissa olevan satelliitin avulla.
Lauseketta kutsutaan pseudoetäisyydeksi koska siinä on tuntemattomia kellovirheitä. Satelliittikello on erittäin tarkka atomikello. Vastaanottimen kello on yleensä halpa kvartsikello, joka on tarkka vain lyhyellä aikavälillä eikä sen aikatietoa voi käyttää navigaatioratkaisussa.
Pseudoetäisyyden ja todellisen etäisyyden käyttäjän ja satelliittien välillä eli käyttäjän paikan virhe riippuu marginaalisesti kellovirheestä, mutta ilmakehä (sekä troposfäärin vesihöyryn tuntematon jakauma että ionosfäärin elektronien määrä, joka riippuu muun muassa Auringon aktiivisuudesta) on pysyvä epätarkkuuden lähde. Se tuottaa muutaman metrin virheen paikkaan. Tätä pyritään korjaamaan muun muassa Klobucharin algoritmilla.
GPS-paikannusta voidaan kutsua hyperboliseksi paikannusmenetelmäksi koska se perustuu etäisyyserojen eikä etäisyyksien käyttöön. Laskemalla alkuperäisistä havainnoista erotussuureet kahden satelliitin tai kahden mittauspaikan välillä saadaan kellotuntemattomat eliminoiduiksi. Vrt. Decca-järjestelmä.
Vaikka satelliittien minimimäärä on neljä, päästään sitä tarkempaan lopputulokseen mitä useamman satelliitin avulla laskutoimitukset tehdään. Mitä enemmän mittauksessa käytettävät satelliitit ovat erillään toisistaan sitä tarkempi lopputulos saadaan. Paikannus onnistuu myös kolmen satelliitin avulla, kun oletetaan, että vastaanotin on jollakin tietyllä korkeudella vertailuellipsoidista. Tällöin vastaanottimen korkeuskoordinaattia ei ratkaista, jolloin tuntemattomia suureita on vain kolme (kaksi koordinaattia ja kellovirhe). Tämä oletus on hyvä merellä, jossa korkeuseroja ei ole, mutta esimerkiksi vuoristossa oletusta vakiokorkeudesta ei voi tehdä jos vastaanotin liikkuu.
Paikannustarkkuus
Navstar-GPS:n tarkkuus on siviilikäytössä vaakasuunnassa muutama metri. Korkeussuunnassa tarkkuus on n. 2–3 kertaa heikompi. 1. toukokuuta 2000 asti Yhdysvaltojen puolustusministeriö heikensi tahallisesti satelliittien siviilikäyttäjiin lähettämät rataelementit ja kellon käyntitiedot (Selective Availability, SA), jota ennen siviilikäyttöön suunnattujen GPS-laitteiden tarkkuus oli vaakasuunnassa 100 metriä ja korkeussuunnassa 156 metriä. Paikannusvirhettä tuovat satelliittien rata- ja kellovirhe, ilmakehä, monitieheijastuminen, satelliittigeometria, paikantimen virheet, tahallinen häirintä ja käyttäjän virheet.
Differentiaalinen GPS
Differentiaalinen GPS kehitettiin SA-häirinnän aiheuttaman epätarkkuuden poistamiseen muun muassa merenkulkijoiden tarpeisiin. Kun SA-häirintä (poistui 2000-luvun alussa) oli päällä, paikannustarkkuus oli 100 metrin paikkeilla, mikä ei taannut järin turvallista merenkulkua. Sumuinen sää ja kapea väylä olisivat voineet olla tuhoisa yhdistelmä. Uusi tukiasema, nk. referenssiasema, jonka sijainti oli tarkkaan tiedossa, laski SA-häirinnän aiheuttaman virheen kuuntelemalla satelliittien lähettämää dataa sekä vertaamalla sitä omaan tarkkaan paikkaansa. Näin saatiin laskettua virheen suuruus. Asemia jouduttiin kuitenkin perustamaan useita, sillä virheen suuruus vaihtelee eri paikoissa maapalloa. Esimerkiksi Itämeren alueella liikuttaessa on eri paikoissa käytettävä muutamaa eri referenssiasemaa. Kun kaksi tukiasemaa on kantoetäisyydellä, vastaanotin ei välttämättä tiedä kumpaa lähetystä tulisi kuunnella. Tällöin saattaa signaali jäädä kokonaan saamatta, ja DGPS-vastaanotin ilmoittaa, että paikkakoordinaatit eivät ole saatavilla. Itämerellä tällainen paikka löytyy likipitäen Gotlannin pohjoiskärjen kohdalla.
Järjestelmän hyviin puoliin lukeutuu korjaustiedon lähetys radioteitse paikallisesti, vaikkakin usein maksullisesti, koska DGPS-tukiasemia ylläpitävät kolmannet osapuolet. Valtakunnallisten radioasemien RDS-kanavalta voi kuunnella korjaustietoa Digita Oy:n Fokus-palvelusta, jolloin paikannuksessa päästään parin metrin tarkkuuteen. Merenkulkulaitokselta palvelun saa ilmaiseksi rannikkoalueiden vesillä liikkuessaan. Vaikka SA-häirintä onkin poistettu, auttaa DGPS-järjestelmä ilmakehän aiheuttamien häiriöiden korjaamisessa.
DGPS:n ja GPS:n ohella on olemassa vielä yksi, entistäkin tarkempi tapa paikantaa: relatiivinen GPS. Se perustuu vähintään kahteen samanaikaisesti mittaavaan laitteeseen, joilla koordinaattierot pisteiden välillä määritellään. Maanmittauksessa relatiivinen GPS on hyödyllinen menetelmä.
Assisted GPS
Assisted GPS (A-GPS) eli avustettu GPS kattaa alleen monenlaisia eri tekniikoita.
Vastaanottimien herkkyyden ja toimintanopeuden parantuminen A-GPS:n myötä on johtanut siihen, että jopa sisätiloissa nopeasti toimivia GPS -vastaanottimia on kyetty rakentamaan matkapuhelimiin, joissa on jouduttu tekemään kompromisseja GPS-antennin, virrankulutuksen ja koon suhteen. Samoin A-GPS on auttanut merkittävästi erilaisten henkilö- ja eläinpaikantimien toimintaa.
Nwankwo Obiora
Nwankwo Emeka Obiora (s. 12. heinäkuuta 1991 Kaduna, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on puolustava keskikenttäpelaaja. Obiora on edustanut Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Córdobaa vuodesta 2014 alkaen.
GPS
Virtual Reference Station
VRS-mittauksessa toista vastaanotinta ei viedä enää tukiasemaksi maastoon, vaan tukiaseman virtuaalinen paikka lasketaan kiinteiden tukiasemien mittausten perusteella ja tieto välitetään VRS-laskentakeskuksesta vastaanottimeen satelliitista saaman tiedon tueksi, jolloin korjaukset tehden tulee mittauksesta tarkka. Suomessa kiinteiden tukiasemien verkko virtuaaliasemien määrittämiseksi on Maanmittauslaitoksella ja Geotrim Oy:llä.
EGNOS - European Geostationary Navigation Overlay Service
Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Meksikossa käytetään GPS-mittauksien tarkkuuden parantamiseksi WAAS-tukijärjestelmää. EU kehittää Eurocontrolin kanssa vastaavan järjestelmän EU:n alueelle. Sen nimi on EGNOS ja se siirtyi operatiiviseen käyttöön vuonna 2009, muttei vielä esim. ilmailukäyttöön. Vastaavat järjestelmät ovat rakenteilla vuonna 2009 Japanissa ja Intiassa (GAGAN).
GPS-signaali
GPS-satelliitit lähettävät kantoaallon päälle moduloituna ns. näennäissatunnaista signaalia (PRN, Pseudo Random Noise). Signaali ei läpäise kiinteitä rakenteita, joten paikantimen käyttö vaatii suoran ”näköyhteyden” taivaalle. GPS toimii kahdella päätaajuudella (L1 ja L2):
Nwankwo Obiora
Obiora on pelannut Nigerian maajoukkueessa kahdeksan A-maaottelua. Hän voitti Afrikan mestaruuden 2013.
GPS
GPS-signaali
Eri taajuudet kantavat seuraavia modulaatioita:
Nimityksiä L3, L4 ja L5 käytetään myös geodeettisessa GPS-teoriassa, jossa ne ovat ns. ionosfäärivapaa, geometriavapaa ja wide lane -taajuus. Toista käytetään ionosfääritutkimuksessa, ensimmäistä geodeettisessa paikannuksessa. Kaikki kolme ovat havaintojen käsittelyssä muodostettuja kahden signaalin laskennallisia yhdistelmiä eivätkä satelliittien oikeasti lähettämiä signaaleja.
Vuoden 2011 alussa on Yhdysvalloissa käyty keskustelua siitä, aikaansaanko Light-Squared-yhtiön kaavaileman satelliittikännykkä-maanpäällinen kännykkä (LTE)-järjestelmän tukiasemat, joiden lähetysteho on miltei 16 000 wattia, häiriöitä GPS-paikannukseen Yhdysvaltain alueella.
GPS:n palvelut
Vuonna 1984 Ronald Reagan vapautti Navstar-GPS:n siviilikäyttöön järjestelmän oltua ennen tätä vain Yhdysvaltojen puolustusministeriön käytössä.
Nykyään Venäjä ylläpitää GLONASS satelliittipaikannusjärjestelmää. Euroopan komissio rakentaa globaalia satelliittipaikannusjärjestelmäänsä, Galileo-GPS:ää, joka valmistunee Kiinan Beidou/Compass-järjestelmän kanssa samaan aikaan. Intia on ilmaissut aikeensa toteuttaa globaali satelliittipaikannusjärjestelmä. Täten satelliittipaikannus on osa suurvaltojen ominaisuuksia.
GPS:n sotilaallisesta merkityksestä
Persianlahden sodassa 1991 Navstar-GPS-laitteet olivat vielä harvinaisia. Niillä oli merkittävä osuus koko sodan voittamisessa siinä, että ne mahdollistivat koukkauksen lännen kautta, halki piirteettömän, tasaisen autiomaan, jossa irakilaisten kokemuksen mukaan ei pysty operoimaan suurilla joukoilla. Harvat GPS-laitteet mahdollistivat suurten joukkojen koordinoinnin piirteettömällä ja tasaisella aavikolla. GPS auttoi koordinoimaan panssarijoukkoja ja polttoainehuoltokolonnia.
GPS-vastaanotin kalliin risteilyohjuksen tutkaa halvempana suunnistusjärjestelmänä yksinkertaisti ja halvensi oleellisesti niiden maalin määrittämistä. GPS-vastaanotin poistaa sään haitallisen vaikutuksen ohjuksen tai muun ohjattavan ammuksen suunnistuksesta. Sää oli merkittävä rajoittava tekijä vielä Persianlahden sodassa 1991, mutta sen jälkeen GPS:n käyttöön perustuvilla aseilla alkoi olla merkitystä Kosovon sodassa 1999 ja sodassa Afganistanissa 2001.
Irakin sodassa 2003 GPS sai taktisen sovelluksen aseissa. JDAM-liitopommijärjestelmä mahdollisti GPS:ään perustuvan ja säästä riippumattoman taktisen massavaikutuksen. JDAM maksaa alle 20 000 dollaria, mikä ei ole paljon verrattuna aikaisempiin ratkaisuhin.
Vuonna 2010 ilmeni, että uudistettu GPS ei ole yhteensopiva useiden kymmenien yhdysvaltalaisten asejärjestelmien kanssa.
Koska GPS-paikannuksen edut ovat ilmeiset, on GPS-laitteista tehty puhtaita sotilasversiota, kuten Rockwell Collins DAGR.
GPS:n häirintä
GPS:n merkityksen kasvaessa sen häirinnästä ja harhauttamisesta tulee osa sodankäyntiä. Irakin sodassa 2003 yhdysvaltalaiset väittivät irakilaisten käytössä olevan Aviakonversijan valmistamia venäläisiä GPS-häirintälähettimiä. Yhtiön johtaja Oleg Antonov kiisti asian AP:lle antamassaan haastattelussa. Laitteiden merkitystä kuvaa se, että yhdysvaltalaiset tuhosivat kuuden häirintäaseman laitteet, joista yhdet juuri häirittävän GPS:n avulla. ChipCenter.com:in asiantuntija Alex Mendelsohnin mukaan Aviakonversijan laitteet maksavat 40 000 dollaria ja kykenevät häiritsemään GPS:ää satojen kilometrien päähän. Aviakonversijan 1997 esittelemän GPS-häirintälaitteen ulostuloteho on neljä wattia, ja se kykenee torjumaan GPS-signaaleja 200 kilometrin päähän.
Erilaisia GPS-häirintälaitteita on ollut saatavilla maailmalla jo useita vuosia. GPS:n häirintä ja harhautus on väistettävissä muun muassa teknisillä vasta-aseilla, mutta ne lisäävät GPS-pohjaisten aseiden hintoja ja monimutkaistavat näiden aseiden käyttöä. Ensisijaisesti Irakissa kysymys oli 225 ja 450 kilon JDAM-ohjattujen pommien kyvystä ohjautua maaliinsa. Kalliimmat risteilyohjukset voivat hakeutua maaliinsa myös tutkan avulla.
GPS-ohjatut laitteet eivät tarvitse tutkaa, minkä vuoksi niiden hinta on murto-osa tutkalla varustettujen täsmäaseiden hinnasta. Etelä-Ossetiassa käytyjen taisteluiden aikana 2008 GPS-signaalia oli heikennetty siten, että venäläisten joukkojen saaman GPS-signaalin tarkkuus oli vain 300 m.
GPS:n siviilimerkityksestä
thumb|[[Geokätkentä|Geokätköilyssä käytettyjä GPS-vastaanottimia ryhmäkuvassa]] GPS-järjestelmää käytetään laajasti geodesiassa ja geoinformatiikassa. Geodeettisissa perusverkkojen mittauksissa ns. staattinen GPS on nykyisin standardimenetelmä, ja myös kartoitus- eli detaljimittauksissa käytetään ns. kinemaattista GPS:ää (RTK, Real Time Kinematic). GPS hyväksyttiin siviili-ilmailukäyttöön vuonna 1993, ja mittarilentosuunnistukseen v uonna 1994, josta alkaen se on hitaasti syrjäyttänyt muita elektronisia suunnistusmenetelmiä, lähinnä radiosuunnistuslaitteita. Käytännössä radiosuunnistus pysyy kuitenkin toissijaisena menetelmänä mahdollisesti jopa 2040-luvulle saakka mm. yllä mainittujen, satelliittijärjestelmien sotilaalliseen ja poliittiseen häirintään liittyvien riskien vuoksi.
Geodeettisessa käytössä mitataan yleensä pseudosatunnaiskoodien (PRN) sijasta (tai niiden lisäksi) kantoaaltojen vaihekulmat, jolloin saavutettava tarkkuus on senttimetrien luokkaa metrien sijasta. Ei-reaaliaikaisessa käytössä voidaan lisäksi käyttää jälkilaskennan avulla generoituja rataelementtejä, jolloin tarkkuus kasvaa entisestään.
Petr Nečas
Petr Nečas (s. 19. marraskuuta 1964) on tšekkiläinen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 2010–2013. Hän oli ODS-puolueen väliaikainen johtaja maaliskuusta 2010 lähtien ja entinen varapääministeri ja työ- ja sosiaaliministeri Mirek Topolánekin hallituksessa 2006–2009.
GPS
GPS:n siviilimerkityksestä
GPS:n mukana on geodesiassa luotu ensimmäiset aidosti globaaliset, geosentriset vertausjärjestelmät, joiden ansiosta paikkatietojen vaihto kansainvälisestikin helpottuu. Järjestelmien maailmanlaajuinen tarkkuus liikkuu muutaman senttimetrin tasolla, jolloin voidaan jo seurata laattatektoniikkaa ja postglasiaalista maannousua.
Petr Nečas
Nečas opiskeli fysiikkaa Masarykin yliopistossa Brnossa ja on plasmafysiikan tohtori. ODS-puolueeseen hän liittyi 1991, ja hänet valittiin parlamenttiin 1992.
GPS
GPS:n siviilimerkityksestä
Geotrim ylläpitää Suomessa VRS-korjaussignaalia jonka ansiosta GPS-laitteen tarkkuus on noin 15 mm luokkaa sivusuunnassa ja noin 25 mm korkeussuunnassa.
Petr Nečas
Presidentti Václav Klaus nimitti Nečasin 4. kesäkuuta 2010 muodostamaan ODS:n ja TOP 09:n ja Věci veřejné -puolueen oikeistohallituksen.
GPS
GPS:n siviilimerkityksestä
Tämän lisäksi GPS tunkeutuu yhä enemmän päivittäiseen elämään. Saatavissa on jo matkapuhelimeen integroitu GPS-paikannus, ja monet taksit ja henkilöautot käyttävät paikkatietojärjestelmään integroitua GPS-paikannusjärjestelmää.
Petr Nečas
Nečas joutui eroamaan tehtävästä kesäkuussa 2013 korruptiosyytteiden takia. Nečasin kansliapäällikköä ja väitettyä rakastajatarta Jana Nagyovaa syytettiin lahjuksista ja osallisuudesta vallan väärinkäyttöön. Poliisi epäili Nagyovan pyytäneen sotilastiedustelua vakoilemaan pääministerin vaimoa Radka Nečsováa.
GPS
GPS:n siviilimerkityksestä
Joissain tapauksissa GPS:n laajaa käyttöä ja uskoa GPS-karttoihin kritisoidaan siksi, ettei enää seurata maastoa ja ympäristöä niin tarkkaan kuin kartalla ja kompassilla suunnistettaessa. Esimerkiksi Puolassa kuljettaja ajoi pienikokoisen linja-auton järveen uskoessaan GPS-paikantimen ilmeisesti vanhentunutta karttaa.
Häiriöt gps:ssä voivat aiheuttaa monenlaisia seurauksia. Esimerkiksi tammikuussa 2016 Metsähovin radio-observatoriossa havaittiin aikahyppy GPS-signaalissa. Myöhemmin syyksi paljastui vikaantuneen SVN23-satelliitin käytöstä poiston jälkeen osaan satelliiteista syötetyt väärät parametrit. 13 mikrosekunnin aikavirheen vuoksi GPS-paikannus saattoi heittää useamman kilometrin. Lisäksi muiden muassa BBC:n DAB-digitaaliradio lähetykset keskeytyivät.
Amateur World Series 1982
Amateur World Series oli maajoukkueiden välinen baseball turnaus, myöhemmältä nimeltään World Cup, josta käytettiin myös nimitystä Baseballin maailmanmestaruuskilpailut. Vuonna 1982 kilpailu käytiin Etelä-Koreassa 4. - 13. syyskuuta välisenä aikana. Joukkueita turnaukseen osallistui 10, kun Kuuba ja Kolumbia jäivät siitä pois.
GPS
Satelliitit
GPS-satelliittisarjaan kuuluvat
Turun tauti
thumb|[[Nobelin taloa puretaan rakennettavan kerrostalon edestä Uudenmaankadun leventämiseksi vuonna 1962.|485x485px]]Turun tauti on nimitys, jolla viitataan erityisesti Turussa 1960- ja 1970-luvuilla tapahtuneeseen vanhojen kulttuurihistoriallisesti merkittävien rakennusten purkuun uudisrakennusten tieltä ja siihen liittyvään korruptioon. Vaikka nimityksessä mainitaan Turku, samantapaista kaupunkikuvan kehitystä tapahtui useassa muussakin Suomen kaupungissa. Termiä alettiin käyttää vasta pahimman purkuaallon jälkeen 1980-luvulla, jolloin Turun kunnallispolitiikkaa ruodittiin suomalaisessa lehdistössä.
Amateur World Series 1982
Voittojen ollessa tasan ratkaisee keskinäiset ottelut järjestyksen.
Turun tauti
Tausta
Sotien jälkeen Turun asuntopula oli kova, ja väestöennusteiden mukaan kaupungin asukasluku olisi noussut muutamassa vuosikymmenessä yli 200 000:een. Maankäyttöä piti tehostaa ja vanhaa puutalovaltaista rakennuskantaa purkaa pois uusien kerrostalojen ja liikerakennusten tieltä. Rakennuttajalle oli myös kannattavampaa purkaa kuin korjata vanha rakennus, ja uudet asunnot kävivät erittäin hyvin kaupaksi. Ensimmäisiä Turun keskustasta purettuja arvorakennuksia olivat Lindblomin talo ja Hotelli Phoenix.
Turun ruutukaava-alueen uudelleenrakentaminen eli saneeraus oli mittavinta 1950-luvun lopulta 1960-luvun alkuun. Uusia rakennuksia rakennettiin kaupunkikuvan kannalta sääntelemättömästi, ja asemakaavoitusta tehtiin tontti tai kortteli kerrallaan ”postimerkkikaavoilla” kunkin rakennuskohteen tarpeisiin. Kaavoja yhdisti teiden leventäminen kasvavaa autoliikennettä varten ja vanhojen arvorakennusten purkaminen. Mikäli rakennuttaja antoi tontilta tilaa kadun leventämiselle, kaavassa voitiin ohittaa vuoden 1950 rakennusjärjestys ja antaa rakennusoikeutta ylimääräisiin kerroksiin.
Vuonna 1959 kaupunginvaltuusto jätti käsittelemättä asemakaavan muutosehdotuksen ruutukaava-alueelle, mutta päätti sen sijaan hakea sille rakennuskieltoa valtioneuvostolta. Rakennuskiellon aikana asemakaavoja saattoi laatia poikkeusluvilla, joilla valtuusto pystyi pakottamaan rakentajat katujen leventämiseen. Kielto oli voimassa kaksi vuotta, mutta sitä uusittiin toistuvasti aina 1970-luvun puoliväliin asti. Valtuustossa ei juuri kuultu historiallisesti arvokkaiden rakennusten puolustuspuheenvuoroja. Yleiskaavan laatimista hidastivat erilaisten tutkimusten sekä väestö- ja liikennelaskelmien keskeneräisyys, mutta Turun kehityksen ei haluttu pysähtyvän, joten kaavamuutoksia myönnettiin lähes automaattisesti. Yhdessä valtuuston kokouksessa saatettiin käsitellä kymmenen kaavamuutosta. thumb|[[Julinin tontti|Julinin tontin taloille myönnettiin purkulupa, kun Stockmann uhkasi vetäytyä Turun tavaratalohankkeesta. Talot purettiin yhtä päätyosaa lukuun ottamatta 1966, mutta tontti jäi tyhjilleen yli 20 vuodeksi. Rauno Lahtisen mukaan tapaus on yksi Turun taudin symboleista. ]]1960-luvun alussa lähes 70 prosenttia kaupungin asuntorakentamisesta keskittyi keskustaan, kunnes vuonna 1964 uudelleenrakentaminen lähes pysähtyi. Syitä oli monia. Asuntotuotannon verohuojennuslait muuttuivat (enää 15 prosenttia lattiapinta-alasta sai olla muuhun kuin asumiseen tarkoitettua entisen 30 prosenttia sijaan) ja Turun kaupunginvaltuusto rajasi keskusta-alueen rakennusoikeuksia 1962. Toisaalta vapaat tontit keskusta-alueella olivat vähentyneet ja elementtitekniikka mahdollisti edullisen aluerakentamisen. Ydinliikekeskustan tonteista kaksi kolmasosaa oli jo ehditty saneerata vuoteen 1963 mennessä, ja rakentamisen painopiste alkoi siirtyä lähiöihin.
Viimeisiä merkittäviä purettuja rakennuksia oli Hamburger Börs vuonna 1976, jolloin järjestettiin myös ensimmäinen purkamista vastustanut mielenosoitus. Syksyn 1976 kunnallisvaaleissa vasemmisto menetti enemmistönsä, minkä seurauksena myös grynderirakentamisen suosiminen väheni. Rakentaminen aiheutti kuitenkin edelleen kiistoja. Seuraava skandaali syntyi Talousseuran tontille Hämeenkadun varteen suunnitelluista kerrostaloista, jotka vastustajien mielestä uhkasivat peittää näkymiä Vartiovuorenmäeltä. Tapaus aktivoi turkulaista ympäristöliikettä, ja rakennuskiistan käsittelyn yhteydessä lehdistössä alettiin käyttää nimitystä Turun tauti.
Käsitteen historia
Vuoden 1981 alussa Suomen lehdistössä kohistiin Turun Vartiovuorenmäelle Talousseuran tontille rakennettavista kerrostaloista. Uudessa Suomessa julkaistiin lauantaina 10. tammikuuta 1981 aukeaman kokoinen juttu ”Riitoja, juonitteluja, loikkauksia, kaupankäyntiä, näennäisdemokratiaa ja likaisia juoruja: TURUNTAUTI”. Kirjoituksessa Ilkka Juva viittasi ”Turuntauti”-termillä Turun 1980-luvun alun politiikkaan eikä varsinaisesti aikaisempiin purkuskandaaleihin. Hän kiinnitti jutussaan huomiota Turun ”omaan superlautakuntaan” eli kiinteistö- ja rakennuslautakuntaan, jonka vastuulla oli sekä kaavoitus että rakentaminen ja kolmannes kaupungin budjettivaroista.
Viikkoa myöhemmin termiä käytettiin Helsingin Sanomien uutisessa, jossa sillä viitattiin Turun Sanomien ohella rakentajiin, liikemiehiin ja vapaamuurareihin. Jutun mukaan Turkua johti vapaamuurarijoukko, johon kuuluivat kaupungin keskeiset liikemiehet, viranomaiset, arkkitehdit ja monet rakennusliikkeiden johtajat. Tietokirjailija ja historiantutkija Rauno Lahtisen mukaan totta on vain se, että kaavoitus oli ”vahvasti vapaamuurarien käsissä”: asemakaava-arkkitehti Olavi Laisaari sekä hänen seuraajansa Pekka Sivula ja Risto Tilus olivat kaikki vapaamuurareita. Lehdistössä vapaamuurareita alettiin nähdä muidenkin suomalaisten kaupunkien johdossa. Helsingin Sanomien lisäksi Turun taudista kirjoitettiin isosti muun muassa Seurassa ja Avussa. Termi vakiintui Lahtisen mukaan viimeistään siinä vaiheessa, kun oikeustieteen professori Hannu Tapani Klami kirjoitti aiheesta pamfletin Turun tauti. Siinä hän pohti kaavoittamis- ja rakentamislakien puutteellisuutta. Klamin mukaan saman niminen käsite on esiintynyt nimellä Åbosmittan ensi kertaa paikallislehdistössä vuonna 1917, jolloin sillä viitattiin samankaltaiseen korruptioon.
Suomen Turku -lehdessä keväällä 1982 SDP:n Jukka Mikkola sanoi, että käsite kuvasti hyvin Turun tilannetta. Hänen mielestään sen ”oleellisimmat ilmenemismuodot ovat – vuoden 1980 kunnallisvaalien jälkeen tapahtuneet poliittiset loikkaukset, monet veropetosoikeudenkäynnit sekä rakennusliikkeiden vaikutuskanavat”. Yhdyskuntasuunnittelu-lehdessä Turun ja Porin lääninhallituksen ympäristönsuojeluosaston osastopäällikkö Osmo Kivivuori kirjoitti, että Turun taudin huipentuma oli Kirsti Smolanderin ja Eva-Liisa Välkkeen loikkaaminen Kokoomukseen, jolloin valtuusto muuttui niukasti oikeistoenemmistöiseksi. Syksyllä 1982 kaupunginhallitus päätti, että Puolimatkan lahjusjupakkaan sotkeutunut asemakaava-arkkitehti Pekka Sivula saa jatkaa virassaan. Hänen seuraajansa Risto Tilus oli myös tuomittu lahjusten vastaanottamisesta.
Nykypäivä
Kauppatorin laidalla sijaitseva, 1979 avattu Sokos Hotel Hamburger Börs purettiin vuonna 2019. Uusi hotellirakennus on Schauman-arkkitehtien toimitusjohtajan Janne Helinin mukaan ”vastaisku” ”Turun taudille, jossa vanha revitään pois ja suunnitellaan ’ruma laatikko’ tilalle.”
Tulkinnat
Rauno Lahtisen mukaan Turun tauti ”syöpyi oleelliseksi osaksi Turun julkista imagoa vuosikymmenten ajaksi”. Hän sanoo, että monien mielestä Turun tapahtumat eivät ”oleellisesti eronneet muiden Suomen kaupunkien kehityksestä”. Onpa syyksi esitetty myös helsinkiläismedioiden halu siirtää huomio pois metron lahjusskandaalista. Lahtisen mukaan käsite on vakiintunut, vaikkakin ihmiset voivat tarkoittaa sillä eri asioita: osa viittaa sillä vain talojen purkamiseen, osa poliittiseen kähmintään.
Raimo Vahteran mukaan käsite ei liity pelkästään kaavoitukseen ja rakennusten purkuun. Hänen mukaansa se on ”monikäyttöinen lyömäase, kun kohteena on Turku”. ”Jos jonkun asiat eivät Turussa syystä tai toisesta suju, syy löytyy helposti Turun taudista.” Arkkitehti Osmo Kivivuori kirjoitti vuonna 2012, että on painotuskysymys, mitä pitää Turun taudin ”oleellisimpana oireena”, mutta kaikkia niitä yhdistää hänen mukaansa korruptio.
Turun apulaiskaupunginjohtaja Juhani Määtän mukaan Turun tauti loppui 1993, kun kaavoja oli jo niin paljon, ettei rakentamisesta tarvinnut enää ”maksaa kenellekään”. Saman vuoden alussa vaihtui myös kiinteistö- ja rakennuslautakunnan kokoonpano, ja ”eräitä virkamiehiä” jäi eläkkeelle. Kulttuuri- ja urheiluministeri Stefan Wallin puolestaan on sanonut, että Turun tauti päättyi vuonna 2001, kun toriparkin ja uuden kirjaston sitominen toisiinsa kaatui maankäyttö- ja rakennuslakiin.
Turun tautia käsittelevän dokumenttielokuvan Taistelu Turusta (2011) ohjaajan Jouko Aaltosen mukaan Turun tauti ”on valitettavasti koko Suomen tauti”, sillä vastaavia tapahtumaketjuja on hänen mukaansa nähty muuallakin, esimerkiksi Tampereella ja Oulussa.
Sinbad – seitsemän meren sankari
Sinbad – seitsemän meren sankari on vuonna 2003 valmistunut Dreamworksin tuottama animaatioelokuva.
Juoni
Elokuvan alussa Sinbad (Brad Pitt) yrittää varastaa maagisen “Rauhan kirjan”, jota kuninkaallinen laiva on parhaillaan viemässä Syrakusaan. Kirjaa suojelee Proteus (Joseph Fiennes), joka on Sinbadin entinen lapsuudenystävä. Sinbad ei kuitenkaan onnistu ryöstöaikeissaan, sillä laivan kimppuun hyökkää Valaskala. Valaskala vetää Sinbadin veden alle, mutta Eris (Michelle Pfeiffer) pelastaa hänet. Eris tarjoaa Sinbadille sopimusta: jos tämä varastaa Rauhan kirjan hänelle, hän antaa tälle palkkioksi mitä tämä ikinä vain haluaakin.
Sinbad ja hänen miehistönsä purjehtivat Syrakusaan varastaakseen kirjan, mutta lopulta he kuitenkin luopuvat ajatuksesta ja lähtevät kaupungista tyhjin käsin. Eris on osannut odottaa sitä, joten hän menee varastamaan kirjan itse ja lavastaa sitten varkauteen Sinbadin. Sinbad tuomitaan kuolemaan. Proteus tarjoutuu ottamaan Sinbadin paikan, jotta Sinbad ehtisi hakea Rauhan kirjan takaisin Syrakusaan. Proteuksen kihlattu, Marina (Catherine Zeta-Jones), lähtee varmistamaan, ettei Sinbad yritä pettää lupaustaan ja karata omille teilleen. Estääkseen Sinbadia ja kumppaneita pääsemästä kirjan luokse Eris lähettää heidän kimppuunsa seireenejä. Seireenit lumoavat kaikki laivan miehet, mutta Marina ei ole niistä moksiskaan, vaan ohjaa laivan turvaan. Myöhemmin Eris lähettää laivan kimppuun Rok-linnun, joka sieppaa Marinan. Sinbad lähtee kuitenkin Marinan perään ja surmaa jättiläislinnun siinä samalla.
Sillä välin Syrakusassa aika on kulunut umpeen, ja Proteus marssitetaan teloitettavaksi. Viime hetkellä Sinbad kuitenkin saapuu paikalle ja valmistautuu painamaan päänsä teloituspölkylle Proteuksen sijasta. Raivostunut Eris ilmestyy esiin, pelastaa Sinbadin ja alkaa sitten riidellä tämän kanssa. Koska Sinbad todella piti lupauksensa ja palasi takaisin Syrakusaan, Eris ei voi muuta kuin antaa Rauhan kirja takaisin syrakusalaisille. Kun kirja on jälleen palautettu takaisin omalle paikalleen, Sinbad valmistautuu lähtemään jälleen uudelle retkelle jättäen Marinan taakseen. Proteus huomaa, että Marina on ehtinyt rakastua Sinbadiin, joten hän purkaa heidän kihlauksensa ja lähettää Marinan Sinbadin perään.
Ääninäyttelijät
Muissa rooleissa: Rauno Ahonen, Teuvo Matala, Jaana Bister, Ralf Öhberg, Vesa Vierikko, Markus Degerman, Jarkko Tamminen, Veikko Honkanen, Juha Varis, Paavo Kerosuo, Inna Vintturi & Jarmo Koski
Jim Rigsby
Jim Rigsby (6. kesäkuuta 1923 – 31. elokuuta 1952) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui vuoden 1952 Indianapolis 500 -kilpailuun. Hän pääsi kilpailussa 12. sijalle.
Rigsby menehtyi Sprint car -kilpailussa Daytonissa, Ohiossa sattuneessa kolarissa.
Pauly D
pienoiskuva|Pauly D Paul ”DJ Pauly D” DelVecchio (s. 5. heinäkuuta 1980 Providence, Rhode Island) on amerikanitalialainen DJ ja televisiopersoona. Hän on esiintynyt televisiosarjassa Jersey Shore vuodesta 2009 lähtien. Hänellä on myös oma spin-off ohjelma The Pauly D Project jota on näytetty MTV:llä vuodesta 2012 lähtien.
Bioniikka
Bionisen teknologian kannattajien mukaan elämänmuotojen ja tuotantotekniikoiden välinen teknologiansiirto on tarkoituksenmukaista, sillä evolutiivinen paine saa eliöitä, sekä eläimistöä että kasvistoa, optimoitumaan ja tehostumaan. Klassinen esimerkki siitä on vettä- ja likaahylkivän maalin keksiminen lootuskukkaa tutkimalla. Tällöin huomattiin, että kasvin pinta hylkii käytännössä kaikkea. Tätä ilmiötä kutsutaan nimellä lootusilmiö.
Käsitettä ”biomimetiikka” käytetään, kun on tarkoitus viitata kemiallisiin reaktioihin. Biomimeettinen kemia viittaa reaktioihin, jotka luonnossa esiintyessään sisältävät biologisia makromolekyylejä (esimerkiksi entsyymit ja nukleiinihapot), joiden kemiallista rakennetta voidaan kopioida käyttämällä in vitro -menetelmällä huomattavasti pienempiä molekyylejä.
Insinööritieteessä bioniikkaa on käytetty muun muassa jäljittelemällä veneen rungon rakenteessa delfiinin paksua ihoa ja mallintamalla kaikuluotaimissa, tutkissa ja lääketieteen ultraäänimallinnuksessa lepakkojen kaikupaikannusmenetelmiä.
Tietojenkäsittelytieteen alalla bioniikan tutkimuksen avulla on tuotettu keinotekoisia hermosoluja, keinotekoisia hermoverkostoja ja parviälyjä. Bioniikka vaikutti myös evoluutiolaskennan syntyyn, mutta evoluutiolaskennan parissa ideaa laajennettiin simuloimalla evoluutiota digitaalisesti, tuottaen erittäin optimoituja ratkaisuja jollaisia luonnossa ei ole aiemmin esiintynyt.
Historia
Termin ”biomimetiikka” keksi Otto Schmitt 1950-luvulla. Termin ”bioniikka” keksi Jack E. Steele vuonna 1958, Wright-Pattersonin ilmatukikohdassa Daytonissa, Ohiossa työskennellessään. Teknologian maailmassa suositaan käsitettä ”biomimiikka”, jotta vältettäisiin sekoittuminen lääketieteen bioniikka-termin kanssa. Martin Caidin käytti käsitettä sattumalta vuonna 1972 julkaistussa romaanissaan Cyborg, jonka innoittamana tuotettiin myös tv-sarja Kuuden miljoonan dollarin mies. Caidin työskenteli pitkään ilmailualalla teknisenä kirjoittajana ennen päätymistään täysipäiväiseksi fiktiokirjailijaksi.
Menetelmät
Esimerkkien ja mekanismien tietoinen kopiointi luonnossa esiintyvistä eliöistä ja ekologioista on sovelletun tapauskohtaisen päättelyn muoto, jossa luonto mielletään toimivaksi todettujen ratkaisumallien tietokannaksi. Kannattajien mukaan kaikkiin luonnollisiin elämänmuotoihin kohdistuva valintapaine karsii epäonnistuneet muodot.
Vaikka lähes kaikkea insinööritiedettä voidaan pitää eräänlaisena biomimetiikan muotona, alan nykyaikaiseksi synnyttäjäksi on nimetty Buckminster Fuller, ja sen myöhempi kodifikaatio omaksi tutkimusalakseen Janine Benyusille.
Karkeasti voidaan erotella kolme eläimistön ja kasviston biologista tasoa, joiden mukaan teknologiaa voidaan mallintaa:
Afrodite, dea dell’amore
Afrodite, dea dell’amore (”Afrodite, rakkauden jumalatar”) on vuonna 1958 valmistunut italialainen elokuva. Lajityypiltään historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Mario Bonnard. Sen pääosia esittävät Isabelle Corey, Antonio De Teffé, Irène Tunc ja Ivo Garrani.
Juoni
Eletään vuotta 67 aaj. Korintin käskynhaltija Antigonus ryhtyy keisari Neroa miellyttääkseen rakentamaan kanavaa Korintin kannaksen läpi. Rakennustyötä varten hän nostaa veroja ja lisää kansan kärsimyksiä. Antigonus suunnittelee myös suurta temppeliä, jonka Afrodite-patsasta tekemään kutsutaan kuuluisa kuvanveistäjä Demetrius. Tämä ottaa mallikseen kunnianhimoisen orjan Dialan, joka rakastuu kuvanveistäjään ja viettelee samaan aikaan myös Antigonoksen. Demetrius puolestaan rakastuu toiseen orjatyttöön Lernaan, joka on harras kristitty. Ruton uhatessa kaupunkia Antigonus syyttää kristittyjä ja määrää heidät teloitettavaksi. Lernan mukana vankilaan joutuu myös Demetrius, joka kääntyy kristinuskoon. Rooman armeija puuttuu tapahtumiin ja rakastavaiset saavat toisensa.
Tuotanto
Afrodite, dea dell’amore on kuvattu Schermiscope-laajakangastekniikalla Ferraniacolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Se on aiheeltaan samankaltainen kuin Giorgio Rivaltan aiemmin valmistunut Afrodite, rakkauden jumalatar (La venere di Cheronea, 1957), jossa kuvanveistäjä myös etsii mallia Afrodite-patsaalleen.
Elokuva on melko isolla budjetilla tehty pukudraama, joka perustuu lähinnä dialogiin ja sisältää vain vähän toimintaa. Sen valttina on nimekäs näyttelijäkaarti, josta erottuvat erityisesti psykologisesti kompleksia roistoa esittävä Ivo Garrani sekä seksikäs vuoden 1954 Miss Ranska Irène Tunc. Muita tunnettuja nimiä ovat apuohjaajina toimineet Sergio Leone ja Romolo Guerrieri. Elokuvan uskonnolliset ainekset vaikuttavat päälleliimatuilta.
DVD-julkaisut
Afrodite, dea dell’amore on saatavilla laadultaan erinomaisena ranskalaisen DVD:nä, joka sisältää myös italiankielisen ääniraidan. Pahasti leikelty yhdysvaltalainen tv-kopio on teknisestikin surkea.
Vyörypilvi
thumb|250px|Vyörypilvi Vyörypilvi (lat. arcus) on ukkospilven etuosassa oleva puuskarintaman yllä oleva pilvi, joka syntyy ukkospilvestä roikkuvasta kielekkeestä tai alaspäin ulottuvasta kohoumasta. Kehittyessään pilvi liikkuu puuskarintaman mukana kauemmaksi itse ukkospilvestä. Puuskarintamaan liittyvä pyörre voi saada pilvenkin kiertymään kääretortun lailla rullalle; tyypillisesti vähintään sen etureuna on pyöreämuotoinen makkara. Vyörypilvi liikkuu eri suuntaan kuin muut samaan aikaan taivaalla olevat pilvet, ja se näyttää makkaramaisen muotonsa takia epäluonnolliselta, kuin vaakasuorassa hitaasti lipuvalta tornadolta.
Joskus vyörypilvistä erotetaan omaksi alalajikseen rullapilvi, joka liikkuu selvästi irrallaan sen synnyttäneestä ukkospilvestä, ja kielekepilvi joka on käytännössä vielä kiinni ukkospilven alareunassa. Supersoluihin tai muihin erittäin voimakkaisiin ukkosjärjestelmiin voi liittyä myös seinäpilvi, joka sijaitsee pilven sisään menevän nousuvirtauksen lähellä.
Aiheesta muualla (suomalaista aineistoa)
Arcus cloud
Ylihärmän Junkkarit
Ylihärmän Junkkarit (lyh. YJ) on vuonna 1908 perustettu ylihärmäläinen urheilun yleisseura. Ylihärmän Junkkarit on Kauhavan vanhin urheiluseura. Seuran on perustanut Bruno Metsämaa ja YJ:n seuramerkin on suunnitellut seuran perustajajäsen ja urheilija Juho Sanfrid Kivimäki. YJ:n päävärit punainen ja musta juontavat juurensa Karjalasta. Jussi Isosaari oli pelannut pesäpalloa Ylihärmässä 1930-luvulla ja hänellä oli kerran ollut päällään Sortavalan seminaarin urheilujoukkueen Sortavalan Kunnon puna-musta pelipaita. Ylihärmäläiset ihastuivat tähän väritykseen, ja siten seura sai tunnusvärinsä.
Ylihärmän Junkkarien nykyiset jaostot ovat lentopallo, nyrkkeily ja voimailu sekä yleisurheilu. Aikaisemmin seurassa ovat olleet myös muun muassa pesäpallo- ja hiihtojaostot, jotka ovat irtautuneet omiksi seuroikseen. Seuran urheilukeskuksena toimii perinteikäs Kiistola, josta löytyy urheilu- ja pesäpallokenttä sekä pururata. Kiistolan toimitalossa on muun muassa kunto- ja nyrkkeilysali. Ylihärmän Junkkarien puheenjohtajana toimii Simo Korkea-aho.
Pohjanmaan Liikunta ja Urheilu (PLU) valitsi Ylihärmän Junkkarit vuoden 2008 Kunnon seuraksi. Yleisurheilussa seura saavutti Etelä-Pohjanmaan piirin juoksukoulukisassa kolmannen sijan vuonna 2010.
Palkitut
Vuoden jokeri:
Vuoden lukkari:
Labiodentaalinen nasaali
Labiodentaalinen nasaali on äänne, joka tuotetaan asettamalla ylähampaat alahuulien päälle ja puhaltamalla ilmaa nenän kautta. Sen symboli kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa on ɱ.
Suomen kielessä äänne esiintyy muiden nasaalien allofonina sanoissa joissa on konsonanttiyhtymä MF (esim. pamfletti) tai NF (sinfonia), jolloin nämä yhtymät ääntyvät kumpikin [ɱf]. Kyse on regressiivisestä koartikulaatiosta, jossa edeltävä nasaali mukautuu jäljessään tulevan labiodentaalisen frikatiivin ääntymäpaikkaan.
Diabetestutkimussäätiö
Diabetestutkimussäätiö sr tukee korkealuokkaista suomalaista diabetestutkimusta. Säätiön perustivat Diabetesliitto ja diabetesyhdistykset vuonna 1976. Diabetestutkimussäätiön apurahojen hakuaika on vuosittain tammikuussa, tällä hetkellä säätiön myöntämä apurahasumma on yhteensä 550 000 euroa vuodessa, ja apurahan saa vuosittain noin 20 tutkijaa tai tutkimusryhmää. Apurahat perustuvat säätiön saamiin lahjoituksiin sekä säätiön pääoman tuottoihin - säätiö ohjaa kaikki saamansa lahjoitukset apurahoihin lyhentämättöminä. Diabetestutkimussäätiö on Säätiöt ja rahastot ry:n jäsen.
Wallac
Wallac Oy on Jorma Wallasvaaran Turkuun 1950 perustama teknologiayritys, joka myytiin vuonna 1970 ruotsalaiselle LKB-konsernille. Sittemmin LKB fuusioitui Pharmaciaan, jonka osti Procordia. Nykyään Wallac kuuluu PerkinElmer-yrityksen biotieteiden yksikköön.
Wallac valmisti aluksi Wallasvaaran kehittämiä kosteudensäätimiä sekä lämpö- ja virtausmittareita mutta laajensi 1950-luvulla säteilyn mittauslaitteisiin. 1960-luvun alussa Wallac alkoi kehittää lääketieteen mittausmenetelmiä ja diagnostisia instrumentteja, joista tuli nopeasti yrityksen päätoimiala. Yritys toimi aluksi Turun Vähä-Heikkiläntiellä, kunnes rakensi uudet toimitilat Lausteelle.
Kim Jae-ryong
Kim Jae-ryong (s. 25. huhtikuuta 1966) on eteläkorealainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili kestävyysjuoksussa. Hän voitti Aasian kisoissa kaksi ja Aasian-mestaruuskilpailuissa yhden mitalin. Kim osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1992. Tuolloin hän sijoittui maratonilla kymmenenneksi ajallaan 2.15.01.
Haisuapina
Myakka-kuvat
Vuonna 2000 tuntematon henkilö lähetti kaksi valokuvaa haisuapinaksi väitetystä oliosta floridalaisen Sarasotan poliisiasemalle (joidenkin lähteiden mukaan sheriffintoimistoon ). Niiden liitteenä oli kirje naiselta, joka sanoi ottaneensa kuvat takapihaltaan. Kirjeen kirjoittajan mukaan olento oli iltaisin tullut syömään omenia hänen puutarhaansa. Hän epäili, että kyse oli karkuteille lähteneestä orangista. Poliisi kävi talolla useita kertoja, mutta aina olio oli ehtinyt kadota. Yhdysvaltalaisten isojalka-harrastajien mukaan kyse on haisuapinaa esittävistä kuvista.
Loren Coleman on tutkinut Myakka-kuvia jäljitettyään niiden alkulähteen Sarasotan piirikuntaan "Fruitvillen ja Tuttlen tienristeyksessä olevaan Eckerd-kuvalaboratorioon".
Vaiaku
Vaiaku on kylä Tuvalussa. Se sijaitsee Funafutin atolliin kuuluvan Fongafalen saaren eteläisellä rannikolla. Kaikki hallinnolliset rakennukset sijaitsevat Vaiakussa. Se on maan de facto -pääkaupunki.
Vaiakun asukasluku oli 638 vuoden 2012 väestönlaskennassa. Sen kaupunkialueen asukasluku on yhteensä 5 879. Vaiaku on asukasluvultaan Tuvalun suurin kylä.
Necropsar rodericanus
Necropsar rodericanus on sukupuuttoon kuollut, kottaraisten heimoon kuulunut varpuslintu. Aiemmin sillä on ollut käytössä suomenkielinen nimi rodriguesinkottarainen, joka on kuitenkin poistettu BirdLifen listalta, eikä siten ole enää käytössä.
Necropsar rodericanusta tavattiin kotoperäisenä Rodriguesin saarella ja viimeisin havainto siitä tehtiin vuonna 1726. Lajin häviämisen syytä ei tiedetä tarkkaan, mutta siihen on varmasti vaikuttanut metsästys, elinympäristöjen tuhoutuminen ja vieraslajinisäkkäiden aiheuttama saalistus.
Selwyn College
Selwyn Collegea ovat käyneet mm. soudun olympiavoittaja Ran Laurie ja hänen poikansa, näyttelijä Hugh Laurie. Muita tunnettuja Selwynin alumneja ovat konservatiivipoliitikko John Gummer ja kirjailija Robert Harris.
242px|thumb|left|Selwyn College (Cambridge).
Mirco Baldacci
thumb|250px|Baldacci vuoden 2005 Akropolis-rallissa.
Mirco Baldacci (s. 19. syyskuuta 1977) on sanmarinolainen uransa lopettanut ralliautoilija.
Baldacci saavutti urallaan kaksi MM-pistettä, sijoituttuaan seitsemänneksi Australian rallissa 2006. 58 MM-rallissaan hän saavutti lisäksi yhden erikoiskoevoiton Monte Carlo -rallin 2004 seitsemännellä EK:lla.
Baldacci kilpaili viimeksi Walesin rallissa 2008.
Abdallah Liegeon
Abdallah Liegeon (s. 10. joulukuuta 1957 Oran) on algerialais-ranskalainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi koko uransa Ranskassa. Hän edusti myös Algeriaa vuoden 1986 MM-kisoissa. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Ura
Liegeon aloitti jalkapalloilun 14-vuotiaana Lons-le-Saunierin junioreissa, josta hän siirtyi ammattilaiseksi Besançoniin kaudella 1976-1977. Hyvien otteiden myötä AS Monaco kiinnostui puolustajasta ja hankki hänet joukkueeseensa kaudella 1981–1982. Liegeonin siirto osoittautui menestyksekkääksi, kun hän juhli ensimmäisen kauden päätteeksi Ranskan mestaruutta. Liegeon saavutti myös Coppa delle Alpin voitot vuosina 1983 ja 1984. Menestys sai jatkoa, kun Monaco voitti Ranskan cupin vuonna 1985. Viimeinen kausi Monacossa jäi rikkonaiseksi hänen pelattuaan vain kahdeksan ottelua.
Liegeon päätti vaihtaa seuraa ja siirtyi vuonna 1987 RC Strasbourgiin, jossa hän vietti kaksi kautta ennen uransa päättämistä.