cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viaplay Group
Mainosrahoitteinen televisio
Nordic Entertainment Group omistaa kaupallisia televisiokanavia Skandinaviassa. Näiden kanavien portfoliorakenne on tyypillisesti yksi ensisijainen kanava (TV3) ja sitten toissijaiset kanavat (TV6, TV3+ jne.) Nämä kanavat tuottavat pääasiassa mainostuloja ja luokitellaan ilmaiseksi televisioksi, mutta suurin osa skandinaavisista ilmaiskanavista on salattu ja niistä veloitetaan dekoodausmaksut.
TV-palvelut
Nordic Entertainment Group omistaa Viasat satelliittialustan Skandinaviassa tarjoamalla sekä sisäisiä että kolmannen osapuolen kanavia. 13. huhtikuuta 2021 Canal Digitalin ja Viasatin fuusio saatiin päätökseen Allentessa.
Pohjoismaiden eri maissa käytettävissä olevat urheilukanavat eroavat hieman riippuen eri markkinoiden erilaisista oikeuksista ja erilaisista liiketoimintasopimuksista.
Analyyttinen
Katso myös
解析
Viaplay Group
TV-palvelut
Nordic Entertainment Group omistaa Viaplay suoratoistopalvelun Pohjoismaissa. 20. toukokuuta 2020 ilmoitettiin, että Viaplay laajenee Viroon, Latviaan ja Liettuaan vuoden 2021 ensimmäisellä neljänneksellä. 24. kesäkuuta, Viaplayn Suomen palvelu sulautui kilpailevan Elisa Viihde Aition omistaman Elisan kanssa, jolloin muodostui Elisa Viihde Viaplay. Viaplay laajenee Hollantiin vuoden 2022 alussa sen jälkeen, kun se on varmistanut Hollannin lähetysoikeudet Formula 1-, Bundesliga- ja Professional Darts Corporation -heittotapahtumiin.
Viafree - ilmainen suoratoistopalvelu Tanskassa, Suomessa, Norjassa ja Ruotsissa
Skandinavia
Seuraavia kanavia on saatavana kaikissa Skandinavian maissa:
Nämä kanavat ovat saatavilla vain Ruotsissa:
Nämä kanavat ovat saatavilla vain Norjassa:
Nämä kanavat ovat saatavilla Suomessa:
Radio
Allente omistaa useita radioverkkoja ja -asemia Ruotsissa ja Norjassa:
NENT Studios
Nent Studiosiin kuuluu yli 30 tuotantoyritystä 17 maassa, mukaan lukien:
NENT Studios ilmoitti 29. tammikuuta 2020 haluavansa myydä kirjoittamattomia tarrojaan keskittyen käsikirjoitettuihin tuotantoihin. Yritykset kuitenkin keskeytti koronaviruspandemia, ennen kuin NENT Studios päätti jatkaa niitä pian sen jälkeen, kun brittiläisen divisioonansa DRG: n nimi muutettiin NENT Studios UK: ksi kyseisen vuoden 30. huhtikuuta.
Jare
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 757 Jare-nimistä henkilöä, joista 747 on miehiä ja loput naisia. Heistä suurin osa on syntynyt 2010-luvulla.
Adriaan Botha
Adriaan Botha (s. 8. maaliskuuta 1977) on aktiiviuransa päättänyt eteläafrikkalainen pikajuoksija. Hän oli mukana vuoden 1999 MM-kisoista pronssia voittaneessa Etelä-Afrikan pitkän viestin joukkueessa. Alun perin Etelä-Afrikka sijoittui neljänneksi, mutta he saivat pronssiset mitalit vuonna 2009 kun viestin voittaneen Yhdysvaltojen juoksu hylättiin Antonio Pettigrew´n tunnustettua dopingin käytön. Ennätyksekseen Botha juoksi 400 metrillä ajan 45,14 vuonna 2001.
Kolttasaamelaisten kirjallisuus
Kolttasaamelaisten kirjallisuus alkoi kehittyä koltansaamen ortografian eli kirjoitustavan luomisen jälkeen 1970-luvun alussa. Siihen asti koltansaame oli ollut pelkästään puhuttu kieli. Suomessa kirjoitustavan pohjaksi valittiin Suonikylän murre, koska sen puhujia asui Sevettijärvellä eniten. Ortografian vakiintumista on vaikeuttanut ja vaikeuttaa edelleenkin koltansaamen eri murteet, joten kirjoitustapa muovautuu jatkuvasti. Koltansaamen ortografiaa esittelevä Koltansaamen opas ilmestyi vasta 1973. Siinä on suppea sanasto, kieliopillista ainesta ja pari lyhyttä tarinaa.
Koltansaamenkielinen lehti Sääʹmođđâz, Kolttauutiset, ilmestyi neljä numeroa vuodessa 1978–1986. Sen pyrkimyksenä oli esitellä uutta ortografiaa ja uudistunutta kolttalainsäädäntöä sekä toimia foorumina aloittelevan kirjakielen tuotoksille että olla yhdyssiteenä muualle muuttaneiden kolttasaamelaisten ja heidän synnyinseutunsa välillä. Lehti oli aluksi kaksikielinen, mutta alkoi vähitellen käyttää yhä enemmän koltansaamea, kunnes oli lopuksi täysin koltansaamenkielinen. Lehteä toimitettiin talkoovoimin, mutta se joutui lopettamaan toimintansa, koska sen kopioimis- ja postituskuluille ei enää löytynyt rahoittajaa.
Sanakirjoja ja sanastoja on muutamia: Sääˊnnoccâmǩeˊrjj säämas da lääddas, sanahakemisto koltaksi ja suomeksi vajaa 4 000 hakusanaa molemmilla kielillä 1980, Uˊcc sääˊm-lääˊdd sääˊnnǩeârjž, pieni koltta-suomi sanakirja runsas 6 000 hakusanaa 1988, Suomi-koltansaame piensanasto noin 6 500 hakusanaa 1989, Lääˊdd-sääˊm sääˊnnǩeˊrjj, suomi-koltta sanakirja 1991, jossa on noin 10.000 hakusanaa. Tekeillä on laajempi sanakirja, johon on suunniteltu koottavan 20 000 - 25 000 hakusanaa, ja jossa olisi mukana myös uudissanoja.
Aabbâs, aapinen, tehtäväkirjoineen otettiin koulukäyttöön 1973 kokeilumonisteena ja ilmestyi 1975 mustavalkoisena offset-kopiona, jossa koltansaamenkieliset kirjaimet esitellään niiden kielessä esiintymisen yleisyyden mukaisessa järjestyksessä alkaen kirjaimesta i. Jiäˊnnǩiõll 2 (Äidinkieli 2), Lookkâmǩeˊrjj (Lukukirja), lukukirja aapisen jatkoksi ilmestyi 1977. - Jiäˊnnkioll 2, Lookkâmǩeˊrjj, Äidinkieli 2, Lukukirja
Koltansaamen kielen opiskeluun tarkoitettuja oppikirjoja tehtävineen sekä oheislukemistoja on ilmestynyt pikkuhiljaa vuosien kuluessa. Aluksi kaikki teokset olivat mustavalkoisia offset-kopioita, joita oli ensin käytetty koulussa kokeiluluontoisesti spriimonisteina. Vasta 1998 saatiin ensimmäinen värillinen, painettu oppikirja, yläasteelle tarkoitettu koltansaamen kielen oppikirja, Pââibužškooul sääˊmǩiõll (Yläasteen koltan kieli).
Kaunokirjallisuutta edustaa kaksi kolttasaamelaisen kirjailija Claudia Fofonoffin teosta. Pââšjooqq Laulli, Paatsjoen laulut, ilmestyi 1988 ja siinä muistellaan Petsamon Suonikylää runoin ja kertomuksin sekä suomen että koltansaamen kielellä. Se on saatavana myös äänikirjana. Toinen on runokirja Jânnam muttum nuuˊbbiooˊri, Maa kääntynyt nurinpäin, 1999.
Varsinaisia koltansaameksi kirjoitettuja lasten kirjoja on ilmestynyt vain kaksi: Äˊnn-Määˊrj mueˊrjjreiss 1999 ja Õhtt eeˊǩǩ Oˊlssee da Såålla mieˊldd 2000. Muutoin lastenkirjat ovat käännöksiä suomesta ja muista saamen kielistä. Niitä on ilmestynyt vuosien 1982-2000 aikana 14 kappaletta. Merkittävin lienee De Saint-Exupéryn Pikku Prinssin koltansaamenkielinen käännös Uˊcc Priinsâž, 2000.
Kolttasaamelaiseen perinteeseen kuuluvat tärkeänä osana tarinat entisajan ihmisten elämästä sekä sadut. Niitä on julkaistu kokoelmana Maaddârääˊjji mainnâz, Esi-isien tarinoita, 1992. Se ilmestyi samana vuonna myös viiden kasetin äänikirjana. Käsityöperinteeseen kuuluvaa helmityötä ja perinteisiä kirjontamalleja esitellään teoksessa Sääˊm peˊssertuejj, Kolttien helmityö, 1991. Kolttasaamelaista ruokaperinnettä ennen ja nyt esittelee Čuõˊmmjõõžžâst njiipčâsse, Kaarnikasta kalanpaistokeppiin, 1999, jossa teksti kirjan nimeä lukuun ottamatta on suomeksi.
Uskonnollista kirjallisuutta on toistaiseksi julkaistu niukalti, koska koltansaamen kielen kääntäjiä on perin vähän. Ensimmäisenä näki päivänvalon pieni rukouskirja Risttoummi moˊlidvaǩeˊrjj 1983, seuraavana ilmestyi Evvan Evaǧeˊlium, Johanneksen Evankeliumi 1988. Ortodokslašvuõ mâiˊd, mõõzz, mäˊhtt ceerkavteâđ ǩeârjjaž, kodeille ja kouluille tarkoitettu ortodoksisen kirkkotiedon käsikirja julkistettiin kesällä 1999. Ensimmäinen koltansaamenkielinen papin liturgiakäsikirja Pââˊss Eˊččen Evvan Krysostomoozz Liturgia julkistettiin joulukuussa 2002 ja otettiin käyttöön 2003 Pyhän Kolminaisuuden kirkossa Helsingissä.
Terveydenhuollon alalta on koltansaameksi käännetty nuorille perheille tarkoitettu lastenhoidon opas Nuõrr piârrja 1989.
Märkähöyryveturi
thumb|Tk 2, "Tampereen Satikka" 419, yhdyskoneistollinen märkähöyryveturi Haapamäellä thumb|ÄSR1 ajossa Minkiöllä Märkähöyryveturi on vanhin höyryveturityyppi, jonka kattilasta höyry menee suoraan sylintereihin käymättä välillä taloudellisuutta lisäävässä tulistimessa.
Märkähöyryveturin rakenne on yksinkertainen ja nopea tehdä, mutta veturi on tulistinhöyryveturia epätaloudellisempi ja heikkotehoisempi. Tyyppiä on Suomessa ajokuntoisina tätä kirjoitettaessa (marraskuu 2009) viisi kappaletta, joista neljä kapearaiteista ja yksi leveäraiteinen.
Kapearaiteiset ovat kolme Kovjoen museorautatiellä liikennöivää, ja Jokioisten Museorautatiellä liikennöivä entinen ÄSR1 'Porter', joka on Suomen vanhin ajokuntoinen höyryveturi. Muista säilyneistä kapearaiteisista märkähöyryvetureista Kovjoen museorautatiellä olevat Paraisten Kalkki Oy:n Henschel 22670/1935, 0-4-0wt, ja entinen Nokia Oy:n Hanomag 8423/1920, 0-4-0wt ovat kunnostuksen eri vaiheissa: Henschel on puolivalmis ja Hanomag on vasta kunnostustyön aloitusvaiheessa eli suojamaalatuiksi osiksi purettuna. VR:n radanrakennusosastolle kuulunut Rro2 -veturi on Hyvinkäällä esillä Suomen Rautatiemuseossa. Minkiön kapearaidemuseossa on kolme ulkoisesti kunnostettua, Harvialan metsäradan ja Åminneforsin teollisuusradan kakkosveturit sekä Honkataipaleen tukkiradan vanhempi veturi.
Veturin erikoisuus on se että siinä on vain veturiin itseensä vaikuttava höyryjarru eikä normaalia paineilmatoimista suoratoimintajarrua koska veturi on tarkoitettu vaihtotyöhön. Veturissa on alun perin ollut myös etupäässä seisontajarruna käytetty ruuvijarru joka kuitenkin oli poistettu jossain vaiheessa ja rakennettiin uudelleen korjauksen yhteydessä.
Veturi osoittautui voimakkaaksi ja hyvin toimivaksi. Se luovutettiin Rautatiemuseon hallintaan kesällä 2010 ja museopäivänä tehdyt koeajot näyttivät korjauksen onnistuneeksi.
Marina Wallner
Marina Wallner (s. 7. marraskuuta 1994) on saksalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Ski Club Inzelliä. Alppihiihdon maailmancupissa Wallner kilpaili ensimmäisen kerran Levin pujottelussa 16. marraskuuta 2013 sijoittuen heti maailmancupin pisteille oltuaan 16:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Squaw Valleyn pujottelussa maaliskuussa 2017 oltuaan seitsemäs.
Trafalgar-luokka (sukellusvene)
Trafalgar-luokka on Britannian Kuninkaallisen laivaston seitsemän ydinsukellusveneen muodostama alusluokka, jonka aluksista kolme on palveluksessa.
Astute-luokka korvaa luokan uusin alusten valmistumisen myötä.
Asejärjestelmä
Aseistuksena on viisi 21 tuuman torpedoputkea. Aluksella on tilat 30:lle torpedolle ja Tomahawk-ohjukselle, jotka takaavat tulitoiminnan yli 2000 kilometriin.
Voimanlähde
Alusten päävoimanlähteenä on painevesireaktori PWR1, joka on paranneltu versio edeltäneen Swiftsure-luokan vastaavasta.
Elektroniikka
Aluksille on käytössä Vanguard-luokan aluksille suunniteltu komentojärjestelmä SMCS.
Luokan aluksille on modernisointien yhteydessä asennettu tyypin 2076 hinattava passiivinen sonar.
Riccardo Sartori
Riccardo Sartori (s. 10. syyskuuta 1994 Lugano, Sveitsi) on sveitsiläinen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. RoKin entisen päävalmentaja Petri Karjalaisen mukaan hän on erittäin hyvä luistelija, joka pystyy tekemään peliä vastustajan paineen alla.
Seuraura
Sartori on HC Ambrì-Piottan kasvatti. Hän debytoi miesten peleissä 17-vuotiaana kaudella 2011–2012, jolloin Sartori pelasi seuran A-nuorista loppukauden lainalla Sveitsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolle 1. Ligan HC Chiassossa. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi HC Luganon A-nuoriin. Sartori oli tehoilla 6+13=19 joukkueen tehokkain puolustaja Luca Gianinazzin kanssa ja he jakoivat Elite Junior A:n puolustajien pistepörssin seitsemännen sijan SC Bernin Samuel Kreisin kanssa. Kaudella 2013–2014 Sartori nousi Luganon kapteeniksi. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja Paul Barbezatin kanssa tehoilla 1+10=11. Sartori debytoi samalla kaudella myös National League A:ssa, jossa hän pelasi neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Sartori teki NLA-debyyttinsä 25. lokakuuta 2013 vieraissa Genève-Servette HC:tä vastaan. Joulukuussa 2013 hän teki Luganon kanssa kevääseen 2017 asti ulottuneen NLA-sopimuksen.
Varsinaisella NLA:n tulokaskaudellaan 2014–2015 Sartori teki 37 runkosarja-, yhdessä playoff- ja kahdessa Sveitsin Cupin ottelussa yhden syöttöpisteen. Kaudella 2015–2016 hän eteni Luganon kanssa aina liigan finaaleihin saakka, mutta Sveitsin-mestaruuden vei kuitenkin SC Bern otteluvoitoin 4–1. Sartori edusti Luganoa kauden aikana myös Spengler Cupissa, kuten myös seuraavalla kaudella 2016–2017, jolloin hän avasi maalitilinsä NLA:ssa. Sartorin ensimmäinen ja kauden ainoaksi jäänyt NLA-osuma syntyi 30. syyskuuta 2016 vieraissa Lausanne HC:tä vastaan. Hän pelasi kauden aikana myös neljä ottelua lainalla National League B:n Ticino Rocketsissa. Huhtikuussa 2017 Sartori teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Luganon kanssa.
Heinäkuun 2017 lopulla Lugano lainasi Sartorin kauden 2016–2017 kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekkoon.
Burkhard Glaetzner
thumb|right|Burkhard Glaetzner (oik.)
Burkhard Glaetzner (s. 1943 Posen) on saksalainen kapellimestari, oboisti ja pedagogi. Hän opiskeli Itä-Berliinin kaupungin musiikkikoulussa vuosina 1958–62 ja Hans Werner Wätzigin johdolla oboensoittoa Hanns Eisler -musiikkiakatemiassa 1962–5. Glaetzner toimi Leipzigin radion sinfoniaorkesterin ensimmäisenä oboistina vuosina 1966–82 ja työskenteli samanaikaisesti opettajana Leipzigin Felix Mendelssohn-Bartholdy -musiikkiakatemiassa.
Vuonna 1968 Glaetzner perusti Aulos-trion sellisti Wolfgang Weberin ja kosketinsoittaja Gerhard Erberin kanssa. Kokoonpano erikoistui barokkiin ja nykymusiikkiin. Lopulta se jaettiin kahdeksi eri kokoonpanoksi, jotka ovat Uuden musiikin Hanns Eisler -ryhmä (perustettu 1970) ja Glaetznerin johtama I Solisti Instrumentali Leipzig (1983). Vuonna 1988 Glaetzner aloitti toiminnan Neues Bachisches Collegium Musicum -kamariorkesterin johdossa. Vuodesta 1992 Glaetzner on ollut Berliinin taideakatemian professori.
Ellery Queen
Myöhempinä vuosina Dannay ja Lee toimittivat suosittua Ellery Queen Mystery Magazine -lukemistoa, jota julkaistiin myös suomeksi. Useat heidät myöhäiset teoksensa, joiden juonen he itse laativat, ovat haamukirjoittajien viimeistelemiä. Ellery Queenin nimellä ilmestyi 1960-luvun alusta lähtien myös muiden kirjoittamia teoksia, joista Queen-hahmo katosi. Niitä ei ole suomennettu. Leen kerrotaan olleen yhteistyössä haamukirjoittajien kanssa ja korjailleen kieltä.
Ellery Queen on kirjoissaan newyorkilaisen rikoskomisario Richard Queenin poika, harrastelijasalapoliisi ja kirjailija, joka itse on muistiinmerkinnyt omat seikkailunsa.
Fernando Lugo
Fernando Lugo Méndez (s. 30. toukokuuta 1951) on paraguaylainen poliitikko ja entinen katolisen kirkon piispa. Hän voitti maan 20. huhtikuuta 2008 järjestetyt presidentinvaalit ja astui virkaansa 15. elokuuta.
Lugo vihittiin papiksi elokuussa 1977 ja San Pedron piispaksi 1994. Vapautuksen teologia vaikutti voimakkaasti Lugoon ja hänet tunnettiin köyhien piispana.
Lugo erosi joulukuussa 2006 papin virasta ryhtyäkseen ehdokkaaksi maan presidentinvaaleissa. Katolinen kirkko kielsi hänen eronsa, koska piispaksi ryhdytään vapaaehtoisesti ja ikuiseksi ajaksi. Kirkko on vaatinut häntä jatkamaan piispan tehtäviään, mutta pidättänyt hänet tehtävistään. Paraguayn perustuslaki puolestaan kieltää kirkollisissa asemissa toimivia tulemasta valituiksi. Hän sai kuitenkin paavi Benedictus XVI:lta siunauksen tehtävään ja vapautuksen piispanvirasta.
Lugo puhuu sujuvasti kumpaakin Paraguayn virallista kieltä, espanjaa ja guaranía.
Lugo sai vaaleissa noin 40 prosenttia äänistä, ja hänen merkittävin kilpailijansa Blanca Ovelar sai 30 prosenttia. Lugo astui virkaansa 15. elokuuta 2008.
Lugo tunnusti huhtikuussa 2009 olevansa kaksivuotiaan pojan isä. Myöhemmin kaksi muutakin naista sanoi Lugon olevan lapsensa isä.
Maan pohjoisosassa toimiva Paraguayn kansanarmeija (Ejército del Pueblo Paraguayo), joka surmasi poliisin ja suurtilan yksityisvartijoita, sekä on kaapannut kaksi rikasta karjankasvattajaa, sai Lugon julistamaan kesäkuussa 2010 neljään departementtiin poikkeustilan ja lähettämään 3000 armeijan sotilasta paikalle. EPP:ssa arvioidaan olevan noin 20 jäsentä.
Elokuussa 2010 Lugolla diagnosoitiin syöpä rintakehässä, nivusissa ja lannenikamissa. Hän joutui kemoterapiaan São Pauloon, jolloin oppositio vaati häntä jättämään asemansa ja varapresidentti Federico Francoa astumaan virkaan.
Vuoden 2012 alussa Lugo diagnosoitiin täysin parantuneeksi syövästä.
Kesäkuussa 2012 Lugo pantiin viralta kongressin äänestyksessä. Äänestyksen syy oli poliisin ja maattomien maanviljelijöiden yhteenotto, jossa kuoli 17 ihmistä. Kongressi piti Lugoa vastuussa tapahtumista. Monet naapurimaat pitivät Lugon viraltapanoa vallankaappauksena. Varapresidentti Federico Franco vannoi virkavalan ja toimii maan presidenttinä vuoden 2013 loppuun.
Pyy
thumb|Pyyn munia. Pyy (Tetrastes bonasia, aikaisemmin Bonasa bonasia) on metsäkanoihin kuuluva lintu.
Koko ja ulkonäkö
Pyy on pieni kyyhkyn kokoinen metsäkanalintu. Se on noin 34–39 cm pitkä ja painaa noin 250–450 grammaa. Selkäpuolelta pyy on harmaankirjava, rinnasta rusehtava. Pyrstön kärki on ruskea. Kukolla on musta ja kanalla vaaleankirjava leukalappu. Päälaella on toisinaan selvästi näkyvä töyhtö.
Lentoon lähtiessä pyyn siivistä kuuluu selvä tunnusomainen hurina. Pyyn ääni on melko voimakaskin vihellys tii tii tittititi, joka vaihtelee alueittain. Puhutaankin pyiden murteista. Varsinkin koiraspyyt viheltelevät keväällä ja syksyllä ilmoittaakseen reviiristään.
Vanhin suomalainen rengastettu pyy on ollut 6 vuotta 5 kuukautta vanha. Euroopan vanhin on ollut ruotsalainen 7 vuoden 3 kuukauden ikäinen yksilö. thumb|Pyy.
Levinneisyys
Pyyn esiintymisalue ulottuu Euroopan havumetsäisiltä alueilta kauas Venäjän taigalle.
Suomessa pyitä tapaa lähes koko maasta, lukuun ottamatta pohjoisinta Tunturi-Lappia. Runsaimmin niitä on kuitenkin Oulun eteläpuolella. Pyy viihtyy hyvin vesistöjen läheisyydessä. Kannat ovatkin runsaimmat Järvi-Suomessa. Ahvenanmaalle pyy istutettiin 1920-luvulla, jota ennen siellä ei niitä tavattu, sillä pyy on metsien asukas, joka kammoaa laajojen vesistöjen ylityksiä. Ahvenanmaan kanta on pysynyt elinvoimaisena. Suomessa pesii arvioiden mukaan 400 000–500 000 paria.
Elinympäristö
Pyyn elinympäristöä ovat tiheäkasvuiset sekametsät, missä kasvaa kuusta ja lehtipuita. Suosittuja ovat puronnotkot ja rantaviidat. Varttuneet tiheät taimikot kelpaavat myös hyvin pyylle. Tiheässä nuoressa metsässä pyyn on helpompi selviytyä kanahaukalta. Lepät ovat pyylle tärkeä ravinnonlähde.
Lisääntyminen
Pyyn pesä on maassa suojaisessa paikassa, esimerkiksi risukossa tai kannon kupeessa. Pyyn muninta alkaa toukokuussa ja se munii 9–10 munaa. Naaras hautoo noin 3 viikkoa. Poikaset ovat pesälähtöisiä ja pysyttelevät naaraan tuntumassa elämänsä ensi päivät. Ne oppivat välttävästi lentämään jo noin viikon ikäisinä. Ihmisen sattuessa säikäyttämään pyypoikueen sinkoavat poikaset kaikki eri suuntiin vimmatusti räpistellen, samaan aikaan kun emo teeskentelee siipirikkoa ja pyrkii houkuttelemaan vihollista poispäin.
Ravinto
Pyyn ravintoa ovat kesäaikaan ruohokasvit, marjat, siemenet ynnä muut. Talvella pyy käyttää ravintonaan lepän ja koivun urpuja ja silmuja.
Pyy riistalintuna
Pyy kuuluu Suomessa metsästettävien lajien joukkoon, joskaan se ei ole pienen kokonsa vuoksi usein tavoiteltu saalis. Pyyn liha on kuitenkin vaaleaa ja erittäin maukasta, joten väheksymistä voidaan pitää perusteettomana. Pyyn tieteellinen nimi tarkoittaakin suomeksi "hyvää paistia". Pyyn harvoja pyyntitapoja on "pillitys", jossa korkeaäänisellä pillillä matkitaan pyyn ääntelyä ja yritetään saada muutoin piilotteleva pyy esille ja ampumaetäisyydelle. Pyypilli on perinteisesti valmistettu metson käsisulasta; metalliset pillit ovat myös yleisiä.
Arnaud Malherbe
Arnaud Malherbe (s. 20. marraskuuta 1972) on aktiiviuransa päättänyt eteläafrikkalainen pikajuoksija. Hän oli mukana vuoden 1999 MM-kisoista pronssia voittaneessa Etelä-Afrikan pitkän viestin joukkueessa. Alun perin Etelä-Afrikka sijoittui neljänneksi, mutta he saivat pronssiset mitalit vuonna 2009 kun viestin voittaneen Yhdysvaltojen juoksu hylättiin Antonio Pettigrew’n tunnustettua dopingin käytön. Ennätyksekseen Malherbe juoksi 400 metrillä ajan 44,59 vuonna 1999.
Terijoensalava
Terijoensalava (Salix euxina ’Bullata’), kansanomaisesti ”pallopaju”, on silosalavan eli salavan lajike, jota käytetään Suomessa laajalti koristekasvina. Sen arvellaan olevan kotoisin Karjalankannakselta, toisten lähteiden mukaan kuitenkin Kaukasiasta.
Kuvaus
Terijoensalava kasvaa 3–10 metriä korkeaksi ja suunnilleen yhtä leveäksi. Se kasvaa puumaisenakin pallomaiseksi, mutta sitä voi kasvattaa pensaana, jolloin sitä pitää leikata usein. Lehdet ovat 6–15 senttimetriä pitkiä ja kapeansuikeita. Terijoensalava viihtyy aurinkoisessa tai puolivarjoisessa kasvupaikassa ja kukkii toukokuussa.
RBMK
pienoiskuva|300px|RBMK-reaktorin päällä näkyvät polttoainekanavien 350 kilogramman painoiset kannet, joiden kautta polttoainetta voidaan vaihtaa käytön aikana toisin kuin kevytvesireaktoreissa. Grafiittihidasteinen kanavatyyppinen reaktori eli RBMK on Neuvostoliitossa rakennettu ja suunniteltu vesijäähdytteinen ja grafiittihidasteinen ydinreaktori.
RBMK on vanhin edelleen kaupallisessa käytössä oleva reaktorimalli. Ensimmäinen tuotannollinen grafiittihidasteinen ja kevytvesijäähdytteinen ydinreaktori kehitettiin 1950-luvun alussa Neuvostoliitossa. Se oli sata kilometriä Moskovan lounaispuolella sijaitsevaan Obninskin ydinvoimalaitokseen rakennettu, lämpöteholtaan 30 megawatin ja sähköteholtaan viiden megawatin AM-1 (lyh. ven. атом мирный, atom mirnyi, "rauhan atomi") -reaktori (LWGR, light-water-cooled graphite-moderated reactor). Reaktori käynnistettiin ensimmäisen kerran 6. toukokuuta 1954 kello 19.40 Moskovan aikaa. Voimala liitettiin sähköverkkoon 27. kesäkuuta 1954. Obninskin LWGR-reaktorin pohjalta laadittiin uusia reaktoriratkaisuja, ja se toimi esikuvana myös RBMK-reaktorille.
Reaktorin rakenne ja toiminta
pienoiskuva|upright=1.5|Yksinkertaistettu RBMK-reaktorin kaavio pienoiskuva|upright=1.5|RBMK-reaktorin halkileikkauskuva
Yleisesti
RBMK-reaktoreiden merkittävä rakenteellinen ero muihin vesijäähdytteisiin reaktoreihin (PWR ja BWR) on sen fyysinen hidastin- ja jäähdytysaineen erottaminen kevytveteen ja grafiittiharkkoihin sekä yhtenäisen suuren paineastian korvaaminen erillisillä pystysuuntaisilla putkikanavilla, joihin polttoainesauvat ja säätösauvat on sijoitettu. Kanavatyyppinen rakenne mahdollistaa useimmista muista ydinreaktoreista poiketen polttoainesauvojen vaihtamisen uusiin reaktorin ollessa käynnissä, sillä yksittäinen kanava voidaan sulkea polttoainesauvan vaihdon ajaksi. Kevytveden käyttö jäähdytyksessä ja grafiittihidastinaine mahdollistavat matalarikasteisen uraanin käytön reaktorissa. Nämä ominaisuudet toisaalta tekivät reaktorista epävakaan matalalla fissioteholla, koska fissiohajoamisen seurauksena syntyvä ”reaktorimyrkkynä” tunnettu ksenon-135 ei häviä tarpeeksi nopeasti. Lisäksi RBMK-reaktorin positiivinen takaisinkytkentä eli jäähdytinveden kiehumisesta aiheutuva fissiotehon kasvu oli merkittävä osatekijä Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuudessa.
Käyttö
Suomea lähimmät toiminnassa olevat RBMK-voimalat ovat Leningradin ydinvoimala (2 laitosta) Sosnovyi Borissa Pietarista länteen sekä Smolenskin ydinvoimalaitos Desnogorskissa. (3 laitosta) Liettuan Ignalinan ydinvoimalan viimeinen käytössä ollut reaktori (kaksi 1 450 megawatin yksikköä) ajettiin alas joulukuussa 2009 (Kuolan ydinvoimalassa käytetään VVER-reaktoreita).
Kyky tuottaa ydinasemateriaalia
RBMK-reaktorissa voidaan tuottaa ydinaseisiin tarvittavaa plutoniumia. Sähkön tuotantoon rakennetuilla laitoksilla tämä ei kuitenkaan ole ensisijainen tarkoitus.
Luettelo reaktoreista
Sisältää toiminnassa olevat, perutut, suljetut ja tuhoutuneet yksiköt. Osa perutuista oli rakenteilla Tšernobylin onnettomuuden sattuessa, eivätkä ne koskaan valmistuneet.
Väinö Perälä
Henkilöhistoria
Väinö Perälän vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Heikki Perälä ja Sofia Fredrika Teittinen ja puoliso vuodesta 1914 Elli Ihalainen. Perälä tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1902. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1904, teologian kandidaatiksi 1921 ja teologian lisensiaatiksi 1928, jolloin hän myös väitteli teologian tohtoriksi. Papiksi Perälä vihittiin 1921. Hän oli Hämeenlinnan lyseon vt. lehtori 1906–1910, Iisalmen yhteiskoulun opettaja 1910–1912, Tornion keskikoulun nuorempi lehtori 1912–1921 ja rehtori 1915–1921 ja Turun suomalaisen lyseon vanhempi lehtori 1921–1954. Paattisten vt. kappalaisena Perälä toimi 1928–1932 ja Suomen Pipliaseuran sihteerinä 1936–1946. Hän oli kirkolliskouksen jäsen 1918 ja Tornion kaupunginvaltuutettu 1919–1921.
Synteettinen
Synteettinen on laatusana, jolla tarkoitetaan synteesillä syntynyttä tai synnytettyä asiaa. Synteettisellä voidaan tarkoittaa myös keinotekoisesti tuotettua, esimerkiksi synteettistä ääntä.
Synteettistä käytetään tarkentavana määreenä seuraavissa:
Karin Widnäs
thumb|right|Widnäsin teos Kimono Turussa. thumb|Kauniimpi kaupunki -ympäristötaideteos. Teos on kahdessa peräkkäisessä Lahdenväylän alittavassa alikulkutunneliassa. Karin Widnäs-Weckström (s. 1946 Helsinki) on suomalainen keraamikko. Hän työskentelee Fiskarsissa.
Widnäs on opiskellut Taideteollisessa korkeakoulussa ja valmistunut 1977.
Widnäs on suunnitellut ravintola Savoylle uniikin astiaston For Savoy, joka valmistetaan käsityönä. Siihen kuuluu 16 osaa, suunnittelutyössä on ollut mukana Savoyn keittiöpäällikkö Kari Aihinen. Astiasto on valkoinen ja muodoltaan yksinkertainen. Sarja on osa Helsingin muotoilupääkaupunkivuotta. Hänelle myönnettiin vuonna 2017 Pro Finlandia -kunniamerkki. Vuonna 2019 hänelle myönnettiin taiteilijaeläke.
Blaker
thumb|Blakerin kirkko Blaker on Norjan Akershusin läänissä sijaitseva kylä ja entinen kunta. Blakerin kunta yhdistettiin Sørumin kanssa 1. tammikuuta 1962.
Karin Widnäs
Kimono
Widnäs on suunnitellut Turkuun Kimono-nimisen taideteoksen. Teos koostuu pyörivään teräskehikkoon kiinnitetyistä valkoisista keraamisista kimonon mallisista osista. Talvella pimeään aikaan keraamiset osat on valaistu värillisellä valolla. Yön mittaan valon väri vaihtuu sinisestä purppuraan ja edelleen vaaleanpunaiseen. Sylinterin muotoinen teos on korkeudeltaan noin 7,5 metriä ja halkaisijaltaan noin 1,2 metriä. Se on sijoitettu peittämään 1950-luvulla rakennetun jätevedenpumppaamon hajunpoistopiippu. Pumppaamo on Aurajoen rannassa, Sairashuoneenkadun päässä. Se aiheutti pahoja hajuhaittoja, jotka poistuivat, kun taideteoksen asennuksen yhteydessä piippu sai ilmansuodattimen. Teos on Turun kulttuuripääkaupunkivuoden 2011 hanke ja paljastettiin kulttuuripääkaupunkivuoden avajaispäivänä 15. tammikuuta 2011.
Kauniimpi kaupunki
Maailman muotoilupääkaupunki Helsinki 2012 -organisaation yhtenä hankkeena oli Savi ja puu kaupungissa. Pekka Paikkarin ja Karin Widnäsin vetämä hanke teki Helsingin Jakomäen ja Alppikylän asuinalueet yhdistävään Lahdenväylän alikulkuun ympäristötaideteoksen Kauniimpi kaupunki. Moottoritien alikulkutunnelin seinät saivat päällystyksekseen keramiikkalaatoista tehdyn teoksen. Laattojen kuvioinnit ovat syntyneet alueen lasten työpajoissa ja Widnäs jäljensi sanat ja kuvat keramiikkapintaan.
Grace Mugabe
Grace Mugabe (s. 23. heinäkuuta 1965 ) on Zimbabwen entisen presidentti Robert Mugaben aviopuoliso. Grace Mugabe otti aktiivisesti osaa maansa poliittiseen elämään ja hänet tunnetaan vaihtelevasti joko suorapuheisuudestaan tai tuhlailevasta elämäntyylistään. Gracen mies Robert erosi presidentinvirasta marraskuussa 2017 armeijan otettua vallan maassa.
Elämäkerta
Grace Mugabe syntyi 23. heinäkuuta 1965 Chivun kylässä. Hänen isänsä oli siirtotyöläinen apartheidin ajan Etelä-Afrikassa. Grace tapasi häntä 41 vuotta vanhemman Robert Mugaben työskennellessään konekirjoittajana valtiolle. Ennen Robert Mugabea hänellä oli ollut avioeroon päätynyt suhde ja poika. Robert Mugaben tuolloinen vaimo Sally Hayfron oli heidän tavatessaan kuolemansairas. Robert Mugaben mukaan Hayfron antoi hyväksyntänsä parin suhteelle ennen kuolemaansa vuonna 1992, mutta pari ei avioitunut kuin vasta neljä vuotta myöhemmin. Parin ensimmäinen lapsi syntyi vuonna 1997 ja yhteensä lapsia syntyi kolme.
Grace Mugabe on pyrkinyt myös menestymään liike-elämässä filantrooppina perustaen esimerkiksi orpokodin maatilalle hieman pääkaupunki Hararen ulkopuolella kiinalaisen tuen avulla. Hän on suorittanut myös sosiologian tutkinnon Zimbabwen yliopistossa, joidenkin väittämien mukaan vain kahdessa kuukaudessa. Joidenkin tietojen mukaan orpokoteja käsitellyttä väitöskirjaa ei kuitenkaan arkistoitu yliopiston kirjastoon. Grace Mugabe on joka tapauksessa sittemmin käyttänyt eri yhteyksissä tohtorin arvonimeä useaan otteeseen.
Grace Mugabe on ajoittain ottanut osaa myös maansa poliittisen elämään. Hänen kriitikkonsa ovat käyttäneet hänestä esimerkiksi nimiä "Gucci Grace" ja "DisGrace", joilla on viitattu väitöksiin tuhlailevaisuudesta. Toisaalta hänen kannattajansa ovat arvostaneet hänen suorapuheisuuttaan. Hän on esimerkiksi syyttänyt tuolloista varapresidenttiä Joice Mujurua salaliitosta hänen miehensä syöksemiseksi vallasta tai jopa salamurhan suunnittelusta. Mujuru erotettiin hieman myöhemmin ja uudeksi varapresidentiksi nousi Emmerson Mnangagwa, jonka kanssa Grace otti yhteen marraskuussa 2017. Hän syytti tämän tukijoita vallankaappauksen suunnitellusta ja kehotti julkisesti miestään erottamaan tämän. Mnangagwa erotettiin marraskuussa 2017 ja tämä pakeni maasta. Varapresidentin erottaminen nähtiin osana suunnitelmaa julistaa Grace miehensä Robert Mugaben seuraajaksi maan johdossa, mikä puolestaan johti armeijan väliintuloon. Zimbabwen armeija otti vallan 15. marraskuuta ja Robert Mugabe asetettiin kotiarestiin. Hieman myöhemmin Robert ja Grace erotettiin maata hallitsevasta Zanu-PF -puolueesta ja 21. marraskuuta Robert erosi tehtävästään Zimbabwen presidenttinä.
Grace Mugabeen on hänen miehensä tavoin kohdistettu pakotteita Yhdysvaltojen ja EU:n taholta ja niihin kuuluu muun ohella matkustuskieltoja.
Jørgen Sonne
Jørgen Sonne (1925 Kööpenhamina, Tanska – 2015 ) oli tanskalainen kirjailija. Hän oli historian ja englannin kielen maisteri. Runoilijana hän oli modernisti ja arvostettu herkkien, älyllisten runojen kirjoittaja. Hän kirjoitti myös novelleja ja esseitä ja käänsi kirjallisuutta tanskaksi.
Ilkka Taipale
pienoiskuva|right|Taipale Kööpenhaminassa vuonna 2006. Väinö Ilkka Ilari Taipale (s. 29. marraskuuta 1942 Helsinki) on suomalainen poliitikko, psykiatri, pasifisti ja kansalaisaktivisti. Hän on toiminut Kellokosken mielisairaalan ylilääkärinä, Tampereen yliopiston sosiaalipsykiatrian professorina sekä lukuisissa kansalaisjärjestöissä. Taipale on ajanut parannuksia etenkin asunnottomien, vankien, mielenterveyspotilaiden, alkoholistien, työttömien ja lukihäiriöisten asemaan. Taipale on tunnetuimpia yksinäisten ja syrjäytyneiden miesten asiaa ajaneista aktivisteista Suomessa. Hän oli mukana 1960-luvun opiskelijaradikalismissa, muun muassa Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajistossa, Sadankomiteassa ja Marraskuun liikkeessä.
Elämä
Taipale oli yksi niistä, jotka tuomittiin yllytysoikeudenkäynneissä yllytyksestä aseistakieltäytymiseen. ”Olen levittänyt monistetta kadulla kahdelle tuntemattomalle, asevelvollisuusiän sivuuttaneelle naiselle Suopon kulmalla, ennen kuin veimme nimilistan Suopoon. Levittämiseni todistaa Erkki Tuomioja, joka ei millään tavoin pyrkinyt estämään kauhistuttavan tekoni suorittamista.” Taipale sai vuoden ja kolme kuukautta ehdollista vankeutta, Tuomioja kuukauden vähemmän.
Taipaleesta tuli ylioppilas vuonna 1960 Apollon yhteiskoulusta. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1966 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 1982.
Taipale toimi Suomen Rauhanliiton toiminnanjohtaja vuosina 1980–1986. Hän kuuluu ydinsodan vastaisen kansainvälisen lääkärijärjestön IPPNW:n johtoryhmään.
Taipale on koulutukseltaan lääketieteen tohtori, psykiatri ja sosiaalilääketieteen dosentti. Hän on ollut vuodesta 1965 naimisissa lääketieteen tohtori ja professori Vappu Taipaleen kanssa. Heillä on neljä lasta, joista yksi on professori Jussi Taipale. Ilkka Taipaleella on kolme veljeä, joista yksi on oikeusneuvos Erkki-Juhani Taipale.
Peltopyy
Peltopyy eli vanhoilta nimiltään turkinpyy ja peltokana (Perdix perdix) on fasaanin sukuinen kanalintulaji.
Koko ja ulkonäkö
Peltopyy on tanakka kanalintu, jonka selkäpuoli on ruskeankirjava, vatsapuoli harmahtava. Naama on oranssinsävyinen. Nuori lintu on kauttaaltaan ruskea, kunnes alkusyksyllä sulkii vanhan linnun pukuun. Laulua kuulee varsinkin kevätöisin. Se on lyhyt, terävä kirkaisu, jota kummatkin sukupuolet voivat esittää. Peltopyy on melko utelias, mutta se yleensä välttelee ihmisasutuksia. Joskus sitä tavataan myös pihapiireissä, mutta ei tiiviisti asutuissa paikoissa, kuten (suur)kaupungeissa.
Peltopyyn pituus on keskimäärin 29–35 cm, siipien kärkiväli 52–57 cm, paino 350–450 g.
Vanhin suomalainen rengastettu peltopyy on ollut vähintään 3 vuotta 6 kuukautta 7 päivää vanha.
Levinneisyys
Peltopyitä tavataan liki koko Euroopassa ja läntisessä Aasiassa. Se on levinnyt istutettuna myös Pohjois-Amerikkaan. Peltopyykanta pienenee sopivan elinympäristön vähentyessä, mutta kanta ei Suomessa ole vakavasti uhanalainen. Suomessa pesii vain noin 4000 paria, koko Euroopassa 1,7–3 miljoonaa paria. Suomessa peltopyy esiintyy harvalukuisena länsi- ja etelärannikolla.
Lisääntyminen
Pesä on maassa, tavallisesti pellon pientareella korkean heinikon suojassa. Peltopyy tekee 10–29 munaa maahan rakentamaansa pesään. Haudonta-aika on noin 25 päivää, vain naaras hautoo. Poikaset ovat pesäpakoisia joten ne lentävät tyydyttävästi jo 2-viikkoisina.
Ravinto
Peltopyyn pääravintoa ovat siemenet, mutta varsinkin poikaset syövät hyönteisiä proteiininlähteenä. Peltopyy käy säännöllisesti ruokintapaikoilla.
Nimi
Tieteellinen nimi perdix tulee latinan ja kreikan peltopyytä tarkoittavasta sanasta perdix. Vanhoja suomalaisia nimiä ovat Lönnrotin mukaan metsäkana, peltokana, keisarinkana, Englandinkana, Ryssänkana, Turkinpyy ja peltopyy. Kivirikko (1927) antaa varsinaiseksi nimeksi "Turkinpyy" ja varianteiksi mm. Tanskanpyy (Loimaalta), rappikana (Laihia) ja peltoteeri (Merimasku).
Matti Aura (kokoomus)
Matti Ilmari Aura oli suomalainen varatuomari, talouselämän vaikuttaja ja poliitikko. Ennen poliittista uraansa Matti Aura toimi muun muassa Keskuskauppakamarin toimitusjohtajana 1986–1997. Hänen poliittinen uransa koostui vajaan kahden vuoden kaudesta liikenneministerinä (Lipposen I hallitus). Aura erosi tehtävästä Soneran osakekauppoihin liittyvän kohun seurauksena vuonna 1999.
Aura oli kolmannen polven ministeri, sillä hänen isänsä Teuvo Aura oli kahden virkamieshallituksen pääministeri ja hänen isoisänsä Jalo Aura toimi hänkin ministerinä useissa hallituksissa. Puoluetaustaltaan Matti Aura oli kokoomuslainen. Ennen kuolemaansa hän toimi Suomen Satamaliiton toimitusjohtajana.
Józef Tracz
Józef Bronisław Tracz (s. 1. syyskuuta 1964) on puolalainen entinen painija ja kolminkertainen olympiamitalisti. Hän kilpaili kreikkalais-roomalaisessa painissa. Tracz voitti olympiahopeaa 74 kilon sarjasta Barcelonassa 1992 sekä pronssia Soulissa 1988 ja Atlantassa 1996.
MM-kilpailuissa Tracz saavutti 74-kiloisissa hopeaa 1987, 1993 ja 1994 sekä sijoittui viidenneksi 1991, seitsemänneksi 1995 ja kahdeksanneksi 1989. 76 kg:n sarjassa hän oli seitsemäs 1997. EM-kilpailuissa hän sijoittui 74 kg:n painoluokassa neljänneksi 1988 ja 1990 sekä viidenneksi 1989 ja 82-kiloisissa seitsemänneksi 1992.
Aune Mäkinen
Maija Aune Annikki Mäkinen, o.s. Vitikka (6. tammikuuta 1938 Rovaniemi – 7. tammikuuta 1974 Rovaniemi) oli suomalainen kirjastovirkailija ja runoilija.
Aune Mäkinen meni naimisiin 1969 pitkään vankilassa olleen Arvo Mäkisen kanssa johon hän oli tutustunut kirjeenvaihdon kautta. Aune Mäkinen kuoli tammikuussa 1974 vaikean synnytyksen aiheuttamiin komplikaatioihin.
Toimittaja Leena Talvensaari on kirjoittanut monologinäytelmän Rakastettu, kaivattu Aune Mäkisen elämästä. Näytelmän kantaesitys oli helmikuussa 2009 Rovaniemen Lappia-talon kellariteatteri Saivossa.
Metso
Metso (Tetrao urogallus) on metsäkanalintu. Suomen kanalinnuista se on suurin. Metsosta on luokiteltu 11 alalajia, joista Suomessa esiintyy kolme: pohjolan metso (Tetrao urogallus urogallus) Pohjois-Suomessa, karjalanmetso (Tetrao urogallus karelicus) Keski-Suomessa ja saksanmetso (Tetrao urogallus major) etelässä. Joissain yhteyksissä sanalla ”metso” viitataan ainoastaan koiraslintuun. Vanhaa koirasta kutsutaan usein ”ukkometsoksi” tai ”homenokaksi” ja naarasta ”koppeloksi”.
Pituus
Naaras on pituudeltaan noin 65,5 cm ja sen siipien kärkiväli on noin 87 cm. Koiras on noin 90 cm pitkä ja siipien kärkiväli noin 125 cm.
Ääni
Soidinpaikoilla koiraat päästävät hiovia ja napsauttelevia ääniä. Ääni jakautuu kolmeen osaan: ensimmäiseksi metsokoiras naksauttelee nokallaan kiihtyvästi, mikä päättyy matalaan kulaukseen, jonka jälkeen puukon hiomista muistuttava ääni lopettaa soidinlaulun. Joskus, erityisesti ollessaan kiihtynyt, koiras voi päästää ääntä, joka kuulostaa hieman kuin sanottaisiin ”krök-kä-u”. Koppelon ääni on matalaa kotkotusta. Lentoonlähtö maasta on kömpelö, siiven iskut raskaat ja voimakkaat.
Vanhin suomalainen rengastettu metso on ollut 6 vuotta 2 kuukautta 24 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut vähintään 9 vuoden 4 kuukauden ikäinen ruotsalainen metso.
Levinneisyys
Levinneisyysalue ulottuu Euroopan havumetsäalueilta Siperian taigan keskiosiin saakka. Erillinen esiintymä sijaitsee Skotlannissa, Kaledonian ylängöllä. Suomessa metsoa tavataan koko maassa ja siten myös joillain Suomen Natura 2000 -alueilla, mutta sen kannat ovat taantumassa. Metsokannat ovat tiheimmillään Kuhmon, Lieksan, Joensuun ja Ilomantsin seuduilla, koska niillä on paljon erämaita. Metso tarvitsee laajoja metsäalueita elinympäristökseen, joten metsien voimaperäiset hakkuut ja myös tiheä metsäautotieverkosto heikentävät elinoloja. Suomen pesivä parimäärä, jos nyt metson kohdalla voidaan edes puhua pareista, on 150 000–250 000 paria. Vuosittainen kannan vaihtelu on suurta ja yhdenmukaista alueitten kesken. Metsoja metsästetään Suomessa vuosittain noin 25 000–50 000 yksilöä.
Elinympäristö
Tyypillinen metson elinympäristö on vaihteleva havu- tai sekametsä kankaineen ja rämeineen. Metsoa on pidetty vanhojen metsien lajina, mutta viime aikoina tätä käsitystä on jouduttu tarkistamaan. Metso kelpuuttaa soidinpaikakseen jo 30–40-vuotiaat mäntymetsät. Metso ei ole soidinmetsänsä suhteen erityisen vaatelias, sillä soidinpaikkaan voi sisältyä pienialaisia taimikoita ja aukkojakin. Laajat avohakkuut ovat tuhonneet entisiä soidinkunnaita, ja tuskin monikaan soidinpaikka sijaitsee samalla paikalla kuin vuosikymmeniä sitten. Soidinpaikat voivat kuitenkin siirtyä, ja uuden soidinpaikan syntyminenkin on yleistä. Tähän vaaditaan vähintään noin 50 hehtaarin yhtenäinen metsäalue. Elinvoimainen metsokanta edellyttää soidinpaikan ympäristössä lisäksi useiden neliökilometrien laajuisen melko yhtenäisen metsäalueen. Metsonmetsien hakkuuohjeissa tällä alueella pitäisi olla vähintään puolet metsolle kelvollista metsää. Soidinpaikkojen välimatka on keskimäärin noin kaksi kilometriä, mikä vaikuttaa uuden soidinpaikan syntymiseen. Se on myös hyvä vinkki soidinpaikkojen kartoittajalle. Vuosina 2005–2007 metsokanta on vahvistunut selvästi etenkin keskisessä Suomessa. Tähän vaikuttaa osaltaan laaja-alaisten nuorten metsien varttuminen metsolle soveliaiksi.
Lisääntyminen
pienoiskuva|250px|Metson munia.
Metson näyttävä ryhmäsoidin tapahtuu maalis–toukokuussa, aamuvarhaisella tai iltamyöhällä. Soitimelle kokoonnutaan vuodesta toiseen samalle paikalle, mutta soidinkeskus saattaa siirtyä johtajakukon kuoltua. Kullakin kukolla on oma soidinreviiri, joka on parin hehtaarin suuruinen alue. Sen ympärillä on noin kilometrin päähän ulottuva päiväreviiri, jolla kukot oleskelevat aktiivisen soitimen ulkopuolella. Soitimen vahvin metso pitää hallussa soitimen keskeisintä osaa, ja se myös pääsee parittelemaan useimmin. Muninta alkaa muutaman päivän kuluttua parittelusta. Koppelo munii 6–9 munaa maassa olevaan pesään. Haudonta kestää 24–27 vrk. Poikaset kuoriutuvat yleensä kesäkuun parin ensimmäisen viikon aikana. Poikaset poistuvat pesästä kohta kuivuttuuan. Koppelo ohjaa poikasia sopiville ruokamaille, mutta ei ruoki niitä. Ensimmäisinä viikkoina poikasten ravintona ovat hyönteiset. Poikasten selviytymisen kannalta on oleellista, että sää olisi parin ensimmäisen viikon aikana kohtalaisen lämmin ja vähäsateinen, jotta hyönteisiä olisi riittävästi tarjolla, eikä poikasten tarvitsisi yhtenään lämmitellä emon suojissa.
Ravinto
Metso on siemensyöjä. Metson ravintoon kuuluvat kesällä puiden silmut ja lehdet, loppukesällä ja syksyllä marjat. Talvella metsot syövät männyn neulasia tai taimien silmuja. ”Hakoessaan” silmuja metsot suosivat vahingoittuneita puita. Niiden neulasissa on nimittäin vähemmän hartsiaineita, jotka vaikeuttavat ruoansulatusta. Metsot suosivat samoja puita talvesta toiseen, ja puut on helppo tunnistaa niiden harsuuntuneesta latvasta. Metso ”syö” myös kiviä, joita se tarvitsee ruuansulatuksessaan muun muassa ruuan jauhantaan kivipiirassa.
Metso kulttuurissa
Ferdinand von Wrightin Taistelevat metsot (1886) on yksi Suomen taiteen kultakauden tunnetuimmista maalauksista.
Tampereen kaupungin pääkirjasto tunnetaan myös nimellä Metso.
Juho Järvi
Ylikonstaapeli Järvi oli tunnettu poliisi Vaasan kaupungissa. Häntä pidettiin Vaasan pisimpänä miehenä, josta pakinoitsija Jaakko Ikola kirjoitti aikanaan Vaasa-lehteen tarinan. Järvi oli palvellut Vaasan 3. Tarkk’ampuja-pataljoonassa aliupseerina, mistä siirtyi Suomen armeijan lakkauttamisen jälkeen poliisilaitoksen palvelukseen. Järvi oli kuollessaan 51-vuotias, ja häntä jäi suremaan leski ja viisi tytärtä.
Austin Powers ja kultamuna
Austin Powers ja kultamuna (Austin Powers in Goldmember) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Jay Roachin ohjaama komedia. Se on jatko osa kahdelle aiemmalle Austin Powers -elokuvalle Austin Powers – kumma jätkä ja Austin Powers – agentti joka tuuppasi minua.
Juoni
On vuosi 2002. Kuuluisan Hollywood-merkin takana sijaitsevassa uudessa tukikohdassaan tri Paha (Mike Myers) julistaa viimeisimmän suunnitelman apureilleen. Hän aikoo mennä takaisin vuoteen 1975 ja tuoda sieltä mukanaan Johan van der Smutin (Mike Myers), joka tunnetaan myös nimellä ”Kultamuna”. Kultamuna kehitteli aikoinaan kylmäfuusion vetosädettä varten, jota tri Paha aikoo käyttää vetääkseen Maahan meteorin, jotta se osuisi Maan napajäätiköihin ja aiheuttaisi maailmanlaajuisen tulvan. Hetki sen jälkeen, kun tri Paha on paljastanut suunnitelmansa, Austin Powers (Mike Myers) ja Britannian salainen palvelu hyökkäävät tri Pahan tukikohtaan ja vangitsevat hänet. Austin lyödään ritariksi palveluksistaan, mutta hän pettyy, kun hänen kuuluisa supervakoojaisänsä Nigel Powers (Michael Caine) jää seremoniasta pois.
Austinin aatelisarvon kunniaksi järjestetään juhlat, joissa Austin laulaa laulun yhdessä Ming Tea -bändin kanssa ja tapaa japanilaiskaksoset nimeltä Nai Mua ja Nai Sua (Diane Mizota ja Carrie Ann Inaba). Austin aikoo juuri harrastaa kaksosten kanssa kimppakivaa, kun Basil Exposition (Michael York) ilmoittaa hänelle, että hänen isänsä on siepattu. Ainoaksi vihjeeksi jää, että Nigelin jahdin miehistön sukuelimet on maalattu kultaisiksi. Vastauksia etsiessään Austin vierailee vangitun tri Pahan luona Genevessä. Saadakseen vaihdon tavalliseen vankilaan Mini-Minän (Verne Troyer) luokse tri Paha kertoo Austinille, että tämän isän sieppauksen takana on Kultamuna. Austin matkustaa vuoteen 1975 ja soluttautuu Kultamunan diskoon nimeltä Studio 69. Siellä hän tapaa Vosu Kleopatran (Beyoncé Knowles), joka on FBI-agentti ja Austinin entinen heila. Vosun avulla Austin saa selville isänsä olinpaikan,muttei pysty pelastamaan tätä, sillä Kultamuna vie tämän aikakoneella vuoteen 2002. Vuonna 2002 tri Paha ja Mini-Minä lietsovat vankilakapinan ja pääsevät pakoon. Britannian tiedustelupalvelun kaksoisagentti Numero 3 (Fred Savege), jolla on nenänsä vieressä valtava luomi (englannin luomea tarkoittava sana "mole" tarkoittaa myös salaista agenttia), kertoo Austinille, että tohtori on muuttanut uuteen tukikohtaansa Japanin Tokioon. Tukikohta on valtava tri Pahan muotoinen sukellusvene. Austin ja Vosu lentävät Tokioon ja kohtaavat siellä yhden tri Pahan apureista, Paksu Paskiaisen (Mike Myers), joka on ryhtynyt sumopainijaksi. Paksu Paskiainen kertoo heille, että herra Roboto-niminen japanilainen liikemies (Nobu Matsuhisa) tekee parhaillaan erästä laitetta tri Pahalle ja Kultamunalle.
Austin ja Vosu tapaavat herra Roboton, joka vakuuttaa olevansa tietämätön Nigelin olinpaikasta. Epäluuloiset Austin ja Vosu soluttautuvat Roboton tehtaaseen, missä vetosäteen komentoyksikköä lastataan parhaillaan Kultamunan autoon. Roboto ojentaa Kultamunalle kultaisen avaimen, jota tarvitaan vetosäteen aktivoimiseksi. Vosu menee kohtaamaan Kultamunan sillä välin, kun Austin yrittää vapauttaa Nigelin. Kultamuna onnistuu kuitenkin pakenemaan komennusyksikkö mukanaan ja vetäytyy tri Pahan sukellusveneeseen. Nigel ja Austin eivät pysty selvittämään välillään olevia ristiriitoja ja päättämään, mitä tehdä asioiden nykyiselle tolalle. He lähtevät kumpikin omille teilleen. Sillä välin tri Pahan poika, Scott Paha (Seth Green), on muuttumassa yhä enemmän pahaksi (ja jopa kaljuuntumassa isänsä tavoin) yrittäessään todistaa arvonsa isälleen. Hän esittelee isälleen lauman laserpäisiä haita, joita tri Paha ei ensimmäisessä elokuvassa toivomuksestaan huolimatta saanut. Tri Paha alkaa suosia Scottia lempipoikanaan Mini-Minän sijasta. Hylätty Mini-Minä vaihtaa puolta ja liittyy Austinin joukkoihin.
Austin, Vosu ja Mini-Minä soluttautuvat sukellusveneeseen, mutta Austin ja Mini-Minä jäävät vangeiksi. Tri Paha valmistautuu aktivoimaan vetosäteen, mutta Vosu on varastanut tarvittavan avaimen ja vapauttaa Austinin ja Mini-Minän. Austin valmistautuu ampumaan tri Pahan, kun Nigel ilmestyy paikalle ja paljastaa, että tri Paha ja Austin ovat itse asiassa veljeksiä. He joutuivat toisistaan eroon pikkulapsina, kun heidän äitinsä kuoli salamurhayrityksessä. Belgialaiset löysivät iskussa kadonneen tri Pahan ja kasvattivat hänet. Tri Paha ja Austin syleilevät toisiaan samalla, kun Kultamuna takavarikoi vetosäteen ohjausjärjestelmän itselleen. Hän vetää housujensa vetoketjun alas ja paljastaa, että hänen kullatut sukuelimensä ovat itse asiassa järjestelmän vara-avain. Kultamuna aktivoi vetosäteen, mutta Austin ja tri Paha onnistuvat yhdessä kääntämään vetosäteen napaisuuden, tuhoamaan meteorin ja pelastamaan maailman.