cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teneriffa
Historia
Teneriffalla on tapahtunut maailman tuhoisin lento-onnettomuus, kun kaksi Boeing 747 -konetta törmäsi toisiinsa pohjoisen lentoaseman kiitotiellä vuonna 1977 ja 583 ihmistä sai surmansa. Tapauksen jälkiseurauksena saarelle rakennettiin uusi lentoasema eteläosaan, jossa on vähemmän sumuista.
Matkailu
thumb|Teneriffan nähtävyyksiä: [[kanariantraakkipuu, Anagan ranta, lumihuippuinen Teide, Teneriffan auditorio, Mascan museo.]] Teneriffa tunnetaan perinteisenä rantalomakohteena, ja se sopii hyvin perheille. Teneriffaa reunustavat pehmeähiekkaiset rannat. Tulivuori Teiden ympäristö on luontomatkailijoiden suosiossa. Teneriffa on myös tunnettu golfkohde. Teneriffan perinteisin lomakohde on saaren pohjoisosassa sijaitseva Puerto de la Cruz. Suosituimmat Teneriffan lomarannoista ovat Playa de las Américas ja Los Cristianos.
Teneriffan nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Espanjan korkein vuori, Teide, joka on 3 718 metriä merenpinnan yläpuolella. Toinen suosituimmista ja tunnetuimmista nähtävyyksistä on Puerto de la Cruzissa sijaitseva Loro Parque -eläintarha, jossa on kaiketi maailman suurin papukaijapuisto sekä maailman suurin valaiden allas, OrcaOcean. Teneriffalla sijaitsee myös Siam Park -niminen vesipuisto.
San Cristóbal de La Lagunan kaupunki on Unescon maailmanperintökohde.
Bahia (1909)
Bahia oli Brasilian laivaston Bahia-luokan risteilijä. Alus tuhoutui räjähdyksessä 4. heinäkuuta 1945.
Valmistus
Alus tilattiin Armstrong Whitworthilta Britteinsaarilta, missä köli laskettiin 19. elokuuta 1907 telakkanumerolla 809. Alus laskettiin vesille 20. tammikuuta 1909 ja otettiin palvelukseen 21. toukokuuta 1910.
Palvelus
Alus palveli ensimmäisessä maailmansodassa 1917–1918 Brasilian laivaston osastossa Afrikan luoteisrannikolla, mistä se siirtyi hieman ennen sodan päättymistä Välimerelle. Thornycroftin telakan tuella Companhia Nacional de Navegação Costeira Rio de Janeirosta modernisoi 1925–1926 aluksen. Alukselle asennettiin uudet Brown Curtis-turbiinit ja öljykäyttöiset Thornycroft-kattilat korvasivat aiemmat hiilikattilat. Aluksen savuhormeja pidennettiin, ja niiden lukumäärä kasvoi kahdesta kolmeen. Alukselle asennettiin tulenjohtokone ja osa kolmen naulan tykeistä korvattiin neljällä kolmen tuuman ilmatorjuntatykillä. Lisäksi torpedoputkien lukumäärä tuplattiin ja ne muutettiin 21-tuumaisiksi.
Brasilian liityttyä toiseen maailmansotaan alus aloitti sukellusveneidentorjunnan ja saarronmurtajien etsinnän sekä saattuetehtävät Atlantilla. Kesällä 1944 se siirrettiin Italiaan, missä alus palveli lähinnä koillisessa laivasto-osastossa. Alus suojasi sodan kuluessa kaikkiaan 64 saattuetta Recifen ja Rion välillä ja osallistui yhteentoista muuhun operaatioon, joihin kuului muun muassa Dakarin ja Natalin välisen reitin valvonta. Alukselle tehdyistä sodan aikaisista muutoksista ei ole tarkkoja tietoja, mutta sille asennettiin ainakin kaikuluotain ja kaksi syvyyspomminheitintä ja 300 syvyyspommia sekä mahdollisesti ilmatorjuntaa täydennettiin 20 millimetrin tykeillä.
Teneriffa
Liikenne
Saarella on kaksi lentoasemaa, Teneriffan pohjoinen ja eteläinen lentoasema. Eteläisellä käy vuosittain yhdeksän miljoonaa matkustajaa. Pohjoiselle asemalle laskeutuvat useimmat Kanariansaarten väliset lennot. Teneriffalle on muilta Kanariansaarilta säännöllistä lautta- ja kantosiipialusliikennettä.
Jacob van Heemskerck -luokka
Jacob van Heemskerck -luokka eli L-luokka oli Alankomaiden Kuninkaallisen laivaston kahden aluksen muodostama ilmauhan torjuntaan suunniteltu ohjusfregattiluokka.
Sinkkuelämää (romaani)
Sinkkuelämää on yhdysvaltalaisen Candace Bushnellin romaani vuodelta 1996. Kirja koostuu Bushnellin vuosina 1993–1996 The New York Observer -sanomalehteen kirjoittamista kolumneista. Kirjan pohjalta on tehty suosittu televisiosarja Sinkkuelämää.
Jacob van Heemskerck -luokka
Suunnittelu
Luokka oli ilmapuolustusmuunnelma Kortenaer-luokan aluksista ja siten se muistuttaa monin osin sukellusveneidentorjuntaan suunniteltuja puolisisariaan. Niillä on yhteiset runko- ja voimansiirtoratkaisut samoin kuin useat asejärjestelmät ja elektroniikka on yhtenevää. Tärkein ulkoinen eroavaisuus on takakannelle sijoitettu Yhdysvalloista hankittu Standard-ohjusjärjestelmä, joka korvasi helikopterisuojan sekä pakotti siirtämään 76 millimetrin tykkiä eteenpäin. Lisäksi alusten etumastoa korotettiin DA-08-maalinosoitustutkan sijoittamiseksi. Ohjusten alkuperäinen yhdysvaltalainen SPG-51-tulenjohtotutka on korvattu alankomaalaisella STIR-tutkalla.
Sinkkuelämää (romaani)
Tarina
Kirja koostuu Bushnellin kirjoittamista erillisistä kolumneista. Kolumnit ovat itsenäisiä tekstejä, mutta niissä esiintyy myös toistuvia teemoja ja henkilöitä. Tekstit käsittelevät mm. ihmissuhteita, seksiä, naisen asemaa ja elämää New Yorkissa. Kirjan päähenkilönä on kolumnisti Carrie Bradshaw, joka kirjoittaa omasta ja tuttaviensa elämästä. Carriellä on on/off-suhde herra Kihoksi kutsutun miehen kanssa. Hänen parhaita ystäviään ovat myös televisiosarjassa esiintyvät Samantha Jones ja Stanford Blatch.
Julkaisu
Kirja julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1996. Se on sittemmin käännetty useille kielille. Suomessa Sinkkuelämää-kirja julkaistiin vuonna 2000 Tammen kustantamana, Arto Schroderuksen suomentamana. Vuonna 2010 Bushnell julkaisi Carrie Bradshaw'n lukioaikoihin sijoittuvan romaanin Sinkkuelämää: Carrien nuoruusvuodet (The Carrie Diaries).
Swiftsure
Swiftsure tarkoittaa seuraavia asioita:
Tukkijoella (vuoden 1937 elokuva)
Tukkijoella on vuonna 1937 valmistunut Teuvo Pakkalan näytelmän Tukkijoella ensimmäinen äänielokuvaversio. Elokuvan on ohjannut Kalle Kaarna, pääosaa Turkkaa näyttelee Kyösti Erämaa ja ensi-ilta oli 5. syyskuuta 1937.
Vastaanotto
Kuvakerronta on kriitikko Arto Pajukallion arvion (Helsingin Sanomat 11.5.2011) mukaan luontevaa joskin tummaa. Dramatiikan rasituksena ovat liian runsaat henkilöt ja yksityiskohdat. Roolisuorituksista merkittävinä Pajukallio pitää Toppo Elonperän ja Kalle Viherpuun koomisia hahmoja huomaten samalla myös Kirsti Hurmeen kauneuden.
Ympäristölupa
Ympäristölupa on ympäristöviranomaisen myöntämä lupa, joka tarvitaan ympäristön pilaantumisen vaaraa aiheuttavaan toimintaan. Toimintojen luvanvaraisuus perustuu ympäristönsuojelulakiin (YSL 527/2014) ja sen nojalla annettuun ympäristönsuojeluasetukseen (YSA 713/2014). Uudelle toiminnalle ja toiminnan olennaiselle muutokselle tarvitaan lupa. Toimintaa ei saa aloittaa ennen sen myöntämistä. Ympäristölupaan kirjataan näkyviin toimintaan kohdistuvat lupamääräykset. Ne koskevat esimerkiksi päästörajoja, niiden seurantaa ja raportointia. Toimintaa valvotaan koko sen elinkaaren ajan.
Lupaviranomaiset
Lupaviranomaisena toimivat yleensä aluehallintovirastot (AVI). Kuitenkin ne ympäristöluvat, joiden myöntämistä ei ole erityisesti säädetty valtiollisen ympäristöviranomaisen toimivaltaan kuuluvaksi, myöntää kunnallinen ympäristönsuojeluviranomainen (yleensä ympäristölautakunta).
Lupaharkinta
Lupaharkinnassa arvioidaan, täyttääkö toiminta lain ja asetuksen vaatimukset. Myöntämisen edellytyksenä on, ettei toiminnasta aiheudu lupamääräykset ja sijoituspaikka huomioon ottaen terveyshaittaa, merkittävää muuta ympäristön (maaperän, pohjaveden, meren) pilaantumista, tai erityisten luonnonolosuhteiden huonontumista, tai vedenhankinnan, tai muun tärkeän yleisen käyttömahdollisuuden vaarantumista toiminnan vaikutusalueella. Toiminnasta ei saa aiheutua myöskään kohtuutonta rasitusta naapureille (yleensä melu).
Luvan saajan vastuita ja velvollisuuksia
Toiminnanharjoittaja on yleensä velvollinen ottamaan toiminnalleen lakisääteisen ympäristövahinkovakuutuksen. Luvan saajalla voi olla myös vastuu pilaantuneen maaperän ja pohjaveden puhdistamistarpeen selvittämisestä ja puhdistamisesta. Useissa tapauksissa edellytetään seuraamaan, sekä pysymään ennalta määritellyillä tasoilla päästöissä ja melussa. Lupaa myönnettäessä voidaan periä myös pantti, jonka saa takaisin vasta kun toiminnan loputtua on tehty hyväksytysti kaikki vaaditut toimenpiteet, kuten pilaantuneiden maiden poisto ja käsittely. Tällä varmistetaan se, että toiminnan päättyessä ympäristö ennallistetaan mahdollisimman alkuperäiseen kuntoon. Vastuu on ensisijaisesti toimijalla.
Ympäristöilmoitus
Toimijan on tehtävä tietyistä tilapäisistä toiminnoistaan ilmoitus ympäristöviranomaisille. Näitä ovat ympäristönsuojelulain 10. luvun mukaiset ilmoitukset, jotka koskevat tilapäistä melua ja tärinää, koetoimintaa ja poikkeuksellisia tilanteita, joista voi aiheutua ympäristöhaittoja, ja pilaantuneen maan puhdistamista koskeva ilmoitus. Ympäristölupaviranomainen antaa ilmoituksesta päätöksen, jossa voi olla toimintaa koskevia määräyksiä.
Lupavalvonta
Valvontaviranomaisina toimivat elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskukset (ELY) ja kunnan ympäristösuojeluviranomaiset.
Satoshi Ishii
Satoshi Ishii (s. 19. joulukuuta 1986) on japanilainen vapaaottelija ja entinen judoka.
Judourallaan Ishiin suurin saavutus on yli 100 kilogramman painoluokan olympiakulta Pekingin olympialaisissa 2008, missä hän voitti loppuottelussa Uzbekistanin Abdullo Tangrijevin. 2006 hän saavutti Aasian kisoissa hopeaa alle 100-kiloisissa. Vuonna 2007 hän voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden sekä avoimen painoluokan kultaa Bangkokissa järjestetyissä universiadeissa. Avoimen painoluokan Japanin mestaruuden hän on voittanut vuosina 2006 ja 2008. Hän voitti alle 20-vuotiaiden maailman- ja Aasian-mestaruuden alle 100 kg:n painoluokassa 2004.
Pekingin olympiakultansa jälkeen Ishii siirtyi harjoittelemaan ammattilaisena vapaaottelua, minkä johdosta hänet erotettiin Japanin judoliitosta. Hän harjoittelee myös pystyottelua sekä brasilialaista jujutsua, josta hänellä on musta vyö.
Albert King
thumb|300px|Albert Kingin tunnetuin kokoelmalevy, King of the Blues Guitar, sisältää kokonaisuudessaan albumin Born Under A Bad Sign (1967) sekä muuta 1960-luvun jälkipuoliskon tuotantoa. Albert King (oikealta nimeltään Albert Nelson, 25. huhtikuuta 1923 Indianola, Mississippi – 21. joulukuuta 1992 Memphis, Tennessee) oli yhdysvaltalainen blueskitaristi ja -laulaja, jota pidetään yhtenä musiikintyylinsä merkittävimmistä edustajista.
Varhaisempi ura
Albert Kingin perhe muutti Arkansasin Osceolaan hänen ollessaan yhdeksän vuotta vanha. Arkansasissa perhe eli viljelyn parissa, ja Albertista tuli lopulta puskutraktorin kuljettaja. Hän ei koskaan oppinut lukemaan. Ensikosketus musiikkiin tuli Albertille gospelin kautta, ja hän alkoi opetella kitaransoittoa 16-vuotiaana. 1940-luvun lopussa Albert soitti ensi kertaa ammattilaismuusikkona yhtyeessä "The In The Groove Boys". Kitaransoiton lisäksi Albert myös lauloi ja soitti rumpuja.
Vuonna 1953 Albert muutti Garyyn (Indiana), missä hän soitti rumpuja Jimmy Reedin yhtyeessä. Samana vuonna Chicagossa hänet myös esiteltiin Parrot Records levy-yhtiötä pyörittäneelle tiskijukalle nimeltä Al Benson, jolle Albert teki ensimmäiset levytyksensä marraskuussa 1953. Seuraavana vuonna myyntiin laitettu single ei kuitenkaan saanut yleisöltä suotuisaa vastaanottoa. Artistinimeksi vakiintui tässä vaiheessa "Albert King". Vuonna 1956 King siirtyi St. Louisiin, jossa hän tutustui heti paikallisiin muusikoihin, mutta pääsi levyttämään seuraavan kerran vasta vuonna 1959 Bobbin Recordsille. Parhaiten listamenestystä saavutti King-levymerkillä julkaistu single "Don't Throw Your Love on Me so Strong" (1961), joka nousi R&B listan sijalle 14. Singlen B-puolella oli instrumentaalikappale "This Morning". Muita kappaleita Kingin levytysuran alkuvuosilta ovat esimerkiksi "I Walked All Night Long", "Let's Have a Natural Ball" sekä "I Get Evil".
Myöhempi ura
Kingin ja Bobbin merkeille tehtyjen levytysten jälkeen seuraavat levytykset olivat vuoden 1964 Coun-Tree -yhtiön julkaisemat kaksi singleä, jotka eivät kuitenkaan menestyneet lainkaan. Vuoden 1966 keväällä King solmi sopimuksen Stax -yhtiön kanssa Memphisissä. Booker T. & MGs yhtyeen kanssa tehty ensimmäinen single, "Laundromat Blues" nousi heti kolmenkymmenen parhaan joukkoon R&B -listoilla saman vuoden kesänä, ja siitä alkoi Kingin pidempi kaupallisen menestymisen kausi. Albert Kingin Staxin riveissä nauhoittama vuoden 1967 täyspitkä albumi, Born Under a Bad Sign, on kohonnut yhdeksi kaikkien aikojen kuuluisimmista blues-levyistä. Levyn Booker T. Jonesin ja William Bellin säveltämä nimikkappale on kohonnut niin ikään blues-standardiksi. Sen levytti jo seuraavana vuonna Cream (ja myöhemmin esimerkiksi Homer Simpson). Levyltä julkaistiin singlenä myös niin ikään tunnettu kappale, "Crosscut Saw", jonka soolon Eric Clapton toistaa nuotilleen Creamin samana vuonna levytetyssä kappaleessa "Strange Brew". Vuonna 1968 Albert Kingiltä ilmestyi kuuluisa live-taltiointi Live Wire/Blues Power, jonka nimikappale on Kingin puheen säestämä instrumentaalikappale.
King viihtyi tämän jälkeenkin kiertueilla ja levytti toisinaan uusia levyjä. Kaksimetrinen King soitti piippu hampaissaan myös Tavastia-klubilla Helsingissä 14. ja 16. tammikuuta 1980 sekä Tampereen Tekulla 15. tammikuuta.¨Hän esiintyi myös Oulun Pyrinnöllä noihin aikoihin. 1980-luvun lopussa hän suunnitteli vetäytymistä eläkkeelle terveyssyistä ja vuonna 1992 hän kuoli sydänkohtaukseen.
Albert King muusikkona
King oli vasenkätinen, ja hän soitti muodoltaan symmetristä, V-Wing -mallista kitaraa. Hän jätti kuitenkin kielet kääntämättä, ja näin ollen hänen kitarassaan ohuet kielet olivat siis ylimpänä ja paksuimmat alimpana. Lisäksi hän käytti omintakeista viritystä. Omaperäisen soittotyylinsä lisäksi King oli arvostettu myös laulajana.
Albert King teki suuren vaikutuksen moniin kuuluisiin rock-kitaristeihin, kuten Jimi Hendrixiin, Eric Claptoniin, Jimmy Pageen ja suurimpana idolinaan häntä pitivät Stevie Ray Vaughan ja Gary Moore. Molemmat heistä ovat levyttäneet ja esiintyneet Albert Kingin kanssa. Yhteisten levytysten lisäksi Moore sai Kingiltä blues-oppitunteja ja teki hänestä myöhemmin laulun "King Of The Blues". Albert vierailee Mooren levyllä Still Got the Blues. Stevie Ray Vaughanin soittotyylissä on selviä piirteitä Albert Kingin soitosta ja heiltä julkaistiin postuumisti levyllinen vuonna 1983 taltioitua materiaalia nimellä In Session. Myös Suomesta löytyy Albertin jalanjäljillä kulkeneita muusikoita: kitaristi Pekka "Albert" Järvinen. Taiteilijanimen keksi Edward Vesala, kun Järvinen kehui Kingiä, niin Vesala tokaisi: "Suomen Albert King, Pekka "Albert" Järvinen!"
Vuonna 1988 Albert King oli mukana Albert Järvisen soololevyllä "Braindamage - Or Still Alive". Hän äänitti kappaleen "Don't Lie To Me" Finnvox-studiolla Helsingin Pitäjänmäessä.
Robert Adamson
Robert Gillespie Adamson IV (s. 11. heinäkuuta 1985 Salt Lake City, Utah) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Joensuun Ortodoksinen Mieskuoro
Joensuun Ortodoksinen Mieskuoro on suomalainen kuoro, joka perustettiin vuonna 1961. Pohjoismaissa ortodoksisia mieskuoroja on yhteensä vain kolme.
Robert Adamson
Ura
Adamson on näytellyt Noah Newmanin roolia televisiosarjassa Tunteita ja tuoksuja vuodesta 2012 lähtien. Tätä ennen hän näytteli vuosina 2007–2009 ilmestyneessä televisiosarjassa Lincoln Heights. Vuonna 2012 hän oli mukana televisiosarjassa Hollywood Heights, jota tehtiin vain 80 jaksoa yhden kauden verran. Tämän lisäksi hän on näytellyt muutamissa elokuvissa.
Yksityiselämä
Robert Adamson seurusteli Kauniissa ja rohkeissa näyttelevän Linsey Godfreyn kanssa. Pariskunta sai tyttären vuonna 2014. He erosivat vuonna 2015.
Joensuun Ortodoksinen Mieskuoro
Kuoro on levyttänyt viisi vinyylilevyä ja kolme CD-levyä. Kuoron johtajana on toiminut vuodesta 1998 unkarilainen István Záborszky.
Valkorevonhäntä
Valkorevonhäntä (Amaranthus albus) on Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva revonhäntälaji.
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|Valkorevonhäntä.
Yksivuotinen valkorevonhäntä kasvaa 5–50 senttimetriä korkeaksi. Kasvin kalju varsi on koheneva tai pysty, pitkä- ja kaarevahaarainen, vaalea ja kiiltävä. Kierteisesti olevat pitkäruotiset lehdet ovat 1–4 cm pitkiä, ehyitä, ehytlaitaisia ja kaljuja. Muodoltaan ne ovat vastapuikeita, pitkänsoikeita tai vinoneliömäisen puikeita, suipputyvisiä ja otakärkisiä. Väriltään ne ovat harmaan- tai tummanvihreitä, laidoilta vaaleita ja usein myös poimulaitaisia. Valkorevonhännän kukinnot ovat pieniä ja sijaitsevat varren ja haarojen lehtihangoissa. Kukintojen esilehdet ovat äimämäisiä, pitkäotaisia ja kaksi kertaa kehän pituisia. Pienet kukat ovat yksineuvoisia ja säteittäisiä. Emikukkien kehälehtiä on kolme, joskus myös vain kaksi kappaletta. Kehälehdet ovat suikeita. Suomessa valkorevonhäntä kukkii heinä-syyskuussa. Hedelmä on pallomainen, kurttupintainen ja kaksiluomainen kota.
Levinneisyys
Valkorevonhäntä on lähtöisin Pohjois-Amerikasta, mutta on levinnyt tulokkaana muun muassa Eurooppaan. Suomessa valkorevonhäntä on satunnainen uustulokas, jota on tavattu eri puolilta maata Oulun korkeudelle saakka.
Elinympäristö
Suomessa valkorevonhäntää voi tavata joutomailla, lastaus- ja kaatopaikoilla sekä ratapihoilla.
Käyttö
Useiden muiden revonhäntäkasvien tavoin myös valkorevonhäntä sopii ihmisravinnoksi.
Saksan 163. jalkaväkidivisioona
'''Saksan 163. divisioona eli niin sanottu Engelbrecht-divisioona''' oli Saksan maavoimien jalkaväkiyhtymä toisessa maailmansodassa. Se taisteli muun muassa suomalaisten joukkojen rinnalla jatkosodassa.
Perustaminen
Yhtymä perustettiin brandenburgilaisista ja preussilaisista joukoista Döberitzin ja Jüterbogin harjoitusalueilla 18. marraskuuta 1939 ja siihen liitettiin 1. tammikuuta 1940 2., 23. ja 5. täydennyspataljoonat.
Sotatoimet
Divisioona lähetettiin huhtikuussa 1940 Norjaan. Se kärsi raskaita tappioita Oslosta käydyissä taisteluissa, kun Norjan rannikkotykistö upotti raskaan risteilijä Blücherin. Seuraavan vuoden yhtymä oli varuskuntatehtävissä Norjassa, mistä se liitettiin kesäkuussa 1941 ennen operaatio Barbarossaa vuoristoarmeijakunta Norjaan.
Operaatio Barbarossan alettua Saksa esitti Ruotsille vaatimuksia, jotka johtivat Ruotsissa niin sanottuun juhannuskriisiin. Yksi vaikeimmista vaatimuksista oli 163. divisioonan läpikulun järjestäminen Suomeen, mihin Ruotsi kuitenkin suostui. Divisioona lähti 25. kesäkuuta Ruotsin läpi kohti Joensuuta. Jo ennen saapumistaan se päätettiin keskittää Joensuun ja Suomen valtakunnanrajan väliselle alueelle, jossa se oli ylipäällikön reservinä. Heinäkuussa 1941 yksi divisioonan rykmenteistä alistettiin Saksan XXXVI armeijakunnalle, joka taisteli Sallan alueella Lapissa osana Saksan 20. vuoristoarmeijaa.
Divisioonan joukoista jalkaväkirykmentti 307, pioneeripataljoona 234 ja kenttätykistörykmentti 234 osallistuivat Tolvajärven ja Ägläjärven taisteluihin 21. heinäkuuta – 12. elokuuta 1941, jolloin kenraalimajuri Erwin Engelbrecht oli Ilomantsin–Tolvajärven alueen Ryhmä Oinosen joukkojen komentajana.
Syksyllä 1941 divisioona ryhmitettiin Syvärin alajuoksulle, missä sitä oli tarkoitus käyttää yhteyden saamiseen Saksan Saksan pohjoisen armeijaryhmään. Syys–lokakuussa valmisteltiin hyökkäystä Syvärin yli siten, että 163. divisioonan kaksi rykmenttiä (kolmas oli edelleen Sallassa) hyökkäisivät Syvärin yli tavoitteenaan Ojattijoki. Hyökkäystä oli tarkoitus tukea pohjoisempana myös suomalaisilla joukoilla. Saksalaisten joukkojen vasenta sivustaa varmistaakseen 11. divisioonaan kuuluneen jalkaväkirykmentti 8:n oli tarkoitus ylittää Syväri 2–3 kilometriä ylempää. Suunnitelma ei kuitenkaan toteutunut, sillä saksalaiset pääsivät etelästä vain Tihvinään, joka oli 80 kilometrin päässä Syväristä. Koska todellista tilaisuutta yhteyden saamiseen ei ollut, jätti Suomen armeijan ylipäällikkö Carl Gustaf Emil Mannerheim hyökkäyskäskyn antamatta. Saksalaiset joutuivat vetäytymään lopullisesti Tihvinästä 8. joulukuuta 1941 Olhavanjoelle.
Mannerheim arvosteli muistelmissaan 163. divisioonan taistelutaitoa pisteliäästi.
Lapista vetäydyttyään divisioona siirrettiin Baltiaan, jossa se puolusti Kolbergia. Neuvostojoukkojen vallattua kaupungin 8. maaliskuuta 1945 ainoastaan pieni osa divisioonasta kykeni vetäytymään Stargardiin. Vetäytyneistä muodostettiin rintaman selustassa 3. merijalkaväkidivisioona. Divisioona lakkautettiin virallisesti 1. huhtikuuta 1945.
Robert M. Patton
thumb|Robert M. Patton Robert Miller Patton (10. heinäkuuta 1809 – 28. helmikuuta 1885) oli Yhdysvaltain Whig-puolueen poliitikko.
Patton syntyi Virginiassa ja toimi Alabaman kuvernöörinä 1865–1867. Häntä edelsi Lewis E. Parsons ja seurasi Wager Swayne.
Lewis E. Parsons
200px|thumb|right|Lewis E. Parsons Lewis Eliphalet Parsons (28. huhtikuuta 1817 – 8. kesäkuuta 1895) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Parsons syntyi New Yorkin osavaltiossa. Hän opiskeli lakia ja muutti Alabamaan 1840. Hän kuului Alabaman edustajainhuoneeseen 1859–1865. Hänet nimitettiin vuonna 1865 Alabaman tilapäiseksi kuvernööriksi Yhdysvaltain sisällissodan jälkeen. Häntä edelsi Thomas H. Watts ja seurasi Robert M. Patton.
Jussi Heikkinen (jääkiekkoilija)
Jussi Heikkinen (s. 29. maaliskuuta 1980 Vaasa) on suomalainen jääkiekkoilija.
Heikkinen on pelannut urallaan muun muassa Pelicansissa ja Porin Ässissä, itävaltalaisessa Innsbrucker EV:ssa sekä ruotsalaisissa IF Björklövenissä ja Nyköpings Hockeyssa.
Igor Prins
Pelaajaurallaan Prins voitti Neuvosto-Viron mestaruuden Kalakombinaat/MEK Pärnun pelaajana vuosina 1985 ja 1986, ja Viron Meistriliigan mestaruuden Tallinnan Lantalan riveissä vuonna 1998 sekä Levadiassa vuosina 1999 ja 2000. Viron maajoukkueessa hän pelasi urallaan 20 ottelua.
Ennen Levadian päävalmentajaksi siirtymistään Tarmo Rüütlin siirryttyä Floran peräsimeen hän oli ehtinyt toimia seuran apuvalmentajana vuodesta 2003 lähtien.
Karhuveljeni Koda 2
Englanniksi
Muita englanninkielisiä ääniä esittävät Benjamin Bryan, Jason Marsden ja Krista Swan.
Suomeksi
Muissa rooleissa ovat: Sari Moilanen, Henri Piispanen, Rebekka Holi, Martti Mäkelä, Pasi Ruohonen, Carla Rindell, Antti Jaakola, Aleksis Sankari, Aurora Sankari, Anna-Liisa Haunio, Inna Vintturi, Päivi Granström, Mirja Mäkelä, Tommi Varis, Mikko Pettinen, Pasi Piispanen ja Matti Holi
Tulkoon Aamunkoi
Esittäjät: Katriina Honkanen ja Pekka Kuorikoski
Tänne Mä Jään
Esittäjä: Katriina Honkanen
Mä Luonas Oon
Esittäjä: Katriina Honkanen
Tulkoon Aamunkoi (repriisi)
Esittäjät: Katriina Honkanen ja Pekka Kuorikoski
Rocky Graziano
Rocky Graziano (1. tammikuuta 1919 – 22. toukokuuta 1990), oikealta nimeltään Thomas Rocco Barbella, oli yhdysvaltalainen ammattilaisnyrkkeilijä ja keskisarjan maailmanmestari, joka tunnettiin erityisen kovista tyrmäysiskuistaan.
Nuoruus
Graziano vietti onnettoman ja vaikean nuoruuden Manhattanin itäosassa. Hänen amatööriuransa oli varsin lyhyt, tiettävästi alle vuoden mittainen, mutta tuona aikana hän ehti voittaa New Yorkin amatöörimestaruuden välisarjassa.
Nyrkkeilyura
Ammattilaiseksi hän ryhtyi vuonna 1942 otellen sekä väli- että keskisarjassa. Suuruuteen hän nousi vuonna 1945 tyrmättyään välisarjalaiset Billy Arnoldin ja Al "Bummy" Davisin, jota vastaan lähti selkeänä altavastaajana vedonlyöntitoimistojen tarjottua kuuden kerrointa hänen voitostaan, ja saavutti lisäksi kaksi perättäistä tyrmäysvoittoa Freddie Cochranesta, joista ensimmäisen The Ring -lehti valitsi vuoden otteluksi, ja päätti vuoden neljännen erän tyrmäykseen Harold Greenistä.
Seuraavan vuoden syyskuussa Graziano pääsi iskemään Tony Zalea vastaan keskisarjan maailmanmestaruudesta. Zale voitti Bronxin Yankee Stadiumilla käydyn ottelun kuudennen erän tyrmäyksellä. Graziano kohtasi Zalen uudelleen mestaruusottelussa 16. heinäkuuta 1947 Chicagossa, ja tällä kertaa voitti kuudennessa erässä teknisellä tyrmäyksellä ottelussa jonka The Ring valitsi vuoden otteluksi. New Yorkin liitto oli aiemmin hylännyt Grazianon lisenssin ja uhkasi elinikäisellä kilpailukiellolla tämän jätettyä ilmoittamatta lahjustarjouksista, mutta National Boxing Association, joka hallitsi nyrkkeilytoimintaa kaikkialla New Yorkin ulkopuolella, ei hyväksynyt päätöstä. Graziano ja Zale kohtasivat mestaruusottelussa vielä kolmannen kerran 10. kesäkuuta 1948 New Jerseyn Newarkissa. Zale tyrmäsi Grazianon kolmannessa erässä tämän otettua lukua jo kahdesti aikaisemmin. Kaikkiaan miesten kolmessa kohtaamisessa oteltiin yhteensä 15 erää, ja ottelijat kävivät yhteensä seitsemän kertaa kanveesissa.
Zalelle kärsityn tappion jälkeen Graziano piti vuoden taukoa nyrkkeilystä, ja saavutti seuraavan kolmen vuoden aikana 20 voittoa ja yhden ratkaisemattoman. Vielä 16. huhtikuuta 1952 hän pääsi iskemään Sugar Ray Robinsonia vastaan kevytsarjan maailmanmestaruudesta, ja löi tämän kanveesiin kolmannen erän alussa, mutta Robinson toipui tästä nopeasti ja erän keskivaiheilla tyrmäsi Grazianon napakalla lyöntiyhdistelmällä. Tämän jälkeen Graziano otteli vielä Chuck Daveya vastaan tappiollisen ottelun ennen uransa lopettamista.
We’ll Be Coming Back
We’ll Be Coming Back on skotlantilaisen DJ Calvin Harrisin kappale, joka julkaistiin neljäntenä singlenä Harrisin kolmannelta studioalbumilta 18 Months. Kappaleella vierailee brittiläinen laulaja-lauluntekijä Example. Kappale nousi Suomen virallisella listalla sijalle 10.
Rocky Graziano
Uran jälkeen
Nyrkkeilyuransa jälkeen Graziano siirtyi viihdealalle. Hän työskenteli lavakoomikkona, teki vierailuja televisio-ohjelmiin ja esiintyi muun muassa kasinoilla sekä televisiomainoksissa. Vuonna 1956 ilmestyi hänen omaelämäkertansa "Somebody Up There Likes Me". Kirjasta tehtiin myös elokuva, jossa pääosaa esitti Paul Newman. 1980-luvulla hänen terveytensä alkoi heikentyä, ja hän kuoli keväällä 1990 sydänkohtauksen jälkiseurauksiin.
We’ll Be Coming Back
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 6. heinäkuuta 2012.
Rocky Graziano
Uran jälkeen
Graziano valittiin nyrkkeilyn Hall of Fameen vuonna 1991.
Rodolfo Bergamo
Rodolfo Bergamo (s. 23. elokuuta 1955) on entinen italialainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli korkeushyppy.
Bergamo sijoittui korkeushypyssä seitsemänneksi Rooman EM-kilpailuissa 1974 tuloksella 216 cm. Montréalin 1976 olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 218 cm.
Bergamo voitti korkeushypyn Italian mestaruuden vuosina 1977 ja 1978. Milanossa 8. kesäkuuta 1976 hän sivusi Italian ennätystä 222 cm ja Roomassa 25. heinäkuuta 1978 hän paransi sitä tulokseen 224 cm.
Mustavaaran kaivos
Mustavaaran kaivos oli Taivalkosken pohjoispuolella, lähellä Posion ja Lapin maakunnan rajaa sijaitseva vuosina 1976–1985 toiminnassa ollut Rautaruukin kaivos. Kaivos oli 1970-luvulla Länsi-Euroopan suurin ja maailmanlaajuisestikin merkittävä vanadiinipentoksidin tuottaja. Kaivos työllisti tuolloin noin 300 henkilöä.
Vuonna 1985 kaivostoiminta lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana vanadiinin maailmanmarkkinahinnan laskiessa ylitarjonnasta johtuen.
Mustavaaran kaivoksen mahdollista uudelleenavaamista on puitu julkisuudessa. Vuonna 2011 perustettu Mustavaaran Kaivos Oy suunnitteli avaavansa kaivoksen uudelleen vuonna 2016. Vanadiinin ja raudan ohella talteen oli tarkoitus ottaa myös titaania.
Vuonna 2018 Mustavaaran Kaivos Oy muutti nimensä Ferrovan Oy:ksi ja yhtiö ilmoitti, että ajatus Taivalkosken kaivoksen avaamiseksi ei ole nyt aktiivinen.
Aiheesta muualla
65.80711°N, 28.07444°W
Hypertensiivinen kriisi
Hypertensiivinen kriisi (myös verenpainekriisi) on voimakas verenpaineen nousu, jossa alapaine on vähintään 120 ja yläpaine 180–200. Sellaisessa kiirellisessä tilanteessa, jossa on kohde-elinvaurioita, kuten esimerkiksi aivo-oireita, aortan repeämä tai sydämen tai munuaisen vajaatoiminta, verenpaine pitää laskea välittömästi mieluiten suonensisäisellä lääkkeellä. Kiireellisessä tilanteessa, jossa elinvaurioita ei ole, voidaan hoito aloittaa suun kautta otettavalla lääkkeellä, ja tilanne on tarkistettava 1–3 vuorokauden päästä. Keskipitkä- tai pitkävaikutteiset kalsiumkanavan salpaajat ovat hyviä lääkkeitä. Lyhytvaikutteista nifedipiiniä ei saa käyttää.
Hoito
Hoito on hätätilanteessa suonensisäinen lääkitys esimerkiksi nitroprussidilla, labetalolilla tai klonidiinillä. Klonidiini ei kuitenkaan auta feokromosytoomassa. Verenpainetta seurataan toistuvasta ja joskus invasiivisesti eli valtimonsisäisesti. Joskus tarvitaan tehohoitoa. Jos elinvaurioita ei ole, voidaan hoito aloittaa oraalisella lääkityksellä. Siihen sopivat erityisesti keskipitkä- tai pitkävaikutteiset kalsiumkanavansalpaajat. Hypertensiivisen kriisin akuutti hoidon jälkeen aloitetaan pysyvä lääkitys.
Wager Swayne
thumb|right|Wager Swayne Wager Swayne (10. marraskuuta 1834 – 18. joulukuuta 1902) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä rekonstruktion alkuvuosina 1867–1868.
Swayne syntyi Columbuksessa Ohiossa. Hän valmistui Yalen yliopistosta ja toimi lakimiehenä Ohiossa. Hän haavoittui Yhdysvaltain sisällissodassa vakavasti, ja toinen alaraaja jouduttiin amputoimaan.
William Hugh Smith
thumb|William H. Smithin kotitalon paikalla sijaitseva kyltti Wedoweessa, Alabamassa. William Hugh Smith (28. huhtikuuta 1826 – 1. tammikuuta 1899) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä rekonstruktion aikana 1868–1870.
Smithiä edelsi Wager Swayne ja seurasi Robert B. Lindsay. Hän kuoli Birminghamissa, Alabamassa 72-vuotiaana.
Anu Tuominen
Anu Tuominen (1961 Lemi) on suomalainen kuvanveistäjä ja käsitetaiteilija. Tuominen sai Ars Fennica -palkinnon vuonna 2003. Hän valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1992 ja Kuvataideakatemiasta vuonna 1995. Tuominen käyttää kierrätysmateriaalien ohella usein käsityö-, tekstiili- ja lankatekniikoita. Hän on Kuvanveistäjäliiton ja Taidemaalariliiton jäsen.
Teokset
Anu Tuomisen teosten lähtökohtana on monesti visuaalinen idea, tai teoria kuten geometria tai värioppi. Pienet lisäykset, virkkaus tai lajitteleminen ja yhdisteleminen saavat aikaan metamorfoosin kirpputorien arkisissa esineissä. Osansa vaikutuksessa on teosnimien sanaleikeillä. Teoksissa saattaa olla mummolan emalimukeja, erivärisiä lankoja tai villatumppuja. Ne perustuvat usein mielleyhtymiin, jolloin lanka tuo mieleen marjat tai mustikkamaidon.
Tuomisen teoksista on julkaistu kirjoja, kuten Kuvan sijamuotoja, joka kuvailee teoksia tai ideoita sanallisesti, samaan tapaan kuin Yoko Onon Grapefruit -kirja, joka ilmestyi vuonna 1964.
Julkinen teos
thumb|Kutosen päättäri, 2006, Helsinki. Helsingissä on Tuomisen vuonna 2006 valmistunut ympäristöteos Kutosen päättäri. Teos sijaitsee Toukolassa Arabianaukiolla, Intiankadun ja Hämeentien kulmassa, paikassa, jossa aikaisemmin oli raitiolinja 6:n päätepysäkki. Alkuperäinen kiskokaari ja vaijerien kannatinpylväs on jätetty paikoilleen ja ne ovat osa teosta. Valaisimet ovat käytöstä poistettuja Helsingin Energian valaisimia. Kiskoilla on viisi raitiovaunun pyöräparia. Teoksen tilaaja on Helsingin kaupungin rakennusvirasto. Aukion maisemansuunnittelija on Molino Oy.
Kulkusana
Kulkusana (, [ˈvandɐˌvɔʁt], isoilla kirjaimilla kuten kaikki saksan substantiivit) on sana, joka on levinnyt lainasanana lukuisiin toisistaan kaukana sijaitseviin kieliin ja kulttuureihin, yleensä kauppayhteyksien mukana. Sellaisenaan kulkusanat ovat kuriositeetti kielihistoriassa ja sosiolingvistiikassa, sillä niistä on apua laajempien kieliyhteyksien tutkimuksessa. Riittävän pitkien aikojen kuluessa sanojen alkuperä on hämärtynyt ja voi olla erittäin vaikea selvittää, mistä kielestä tai kielikunnasta sana on peräisin ja mistä se on lainattu.
Esimerkkejä
Tyypillisiä esimerkkejä muinaisista kulkusanoista ovat pippuri, sokeri, inkivääri, kupari, kumina, minttu ja viini, joista osan alkuperä voidaan jäljittää pronssikauden kaupankäyntiin. Uudempia kulkusanoja ovat:
Jotkut muinaiset kulkusanat liittyivät kirjoitusjärjestelmien leviämiseen; esimerkki tästä on sumerin sana musar ("kirjoitettu nimi, kirjoitus"), joka lainautui akkadiin muodossa musarum ("asiakirja, sinetti"); akkadista sana lainautui kantaindoiraaniin muodossa *mudra- ("sinetti"), josta kehittyivät keskipersian sana muhr ja sanskritin mudra. Joitain vielä vanhempia myöhäisneoliittisia kulkusanoja on ehdotettu löytyvän, esim. sumerin balag, akkadin pilakku- tai kantaindoeuroopan pelek'u- ("kirves"). Akkadin pilakku- merkitsee kuitenkin oikeastaan "värttinä", ja sumerin balag on oikeastaan balaĝ (ĝ äännetään [ŋ]), ja sana merkitsee suurta rumpua tai harppua. Lisäksi kyseinen sana on myöhemmin lainattu akkadiin muodossa balangu-.
Tartar
Tartar voi tarkoittaa seuraavia:
Arkhon
Arkhon Pellalainen oli Pellasta kotoisin ollut makedonialainen sotilas. Hänet nimitettiin Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen Babylonian satraapiksi. Kyseessä on luultavasi sama Arkhon joka johti trieeriä Aleksanterin Induksen sotaretken aikana.
Tom Sandell
Tom Johan Ludvig Sandell (s. 5. helmikuuta 1936 Helsinki) on suomalainen kriitikko ja kirjailija. Hän kirjoittaa ruotsiksi.
Sandell toimi 1959–1980 Hufvudstadsbladet-lehden kirjallisuusarvostelijana. Hän julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa Ägg och nejlika vuonna 1957.
Wulffmorgenthaler
Wumo, aiemmin Wulffmorgenthaler, on nettisarjakuva ja sanomalehtistrippi, jonka tekijät ovat tanskalaiset käsikirjoittaja-piirtäjäkaksikko Mikael Wulff ja Anders Morgenthaler. Sarjakuvan nimi on yhdistelmä kaksikon sukunimistä. Samanniminen tv-sarja sai ensi-iltansa tanskalaisella tv-kanavalla DR2 vuonna 2005.
Historia
Wulffmorgenthaler sai ensiesiintymisensä sarjakuvakilpailun osallistujana nimellä Kalzone vuonna 2001. Tuotos valmisteltiin muutama tunti ennen määräaikaa. Kilpailun voittanut sarjakuva julkaistiin pseudonyymillä "Pernille Richter Andersson", ja palkintona oli julkaisu kuukauden ajaksi tanskalaisessa sanomalehdessä Politiken. Samana vuonna sarjakuvasta tuli vakituinen DR:n verkkosivujen kulttuuriportaalissa, ja lokakuussa 2003 siitä tuli Politikenin päivittäinen sarjakuvastrippi.
Tyyli ja sisältö
Sarjakuvalla on omalaatuinen tyyli, jonka haparoivat viivat ja väritykset näyttävät olevan tietokoneella piirrettyjä. Lähes jokainen strippi koostuu vain yhdestä kehyksestä, poiketen normaalista useamman kehyksen ajan myötä etenevästä kaavasta. Hahmot ja tilanteet vaihtelevat stripistä toiseen, mutta sarjakuvassa on useita vakiohahmoja, kuten "Tukaanipoika" (groteski miehen ja 28% tukaanin risteytys) ja "Kieroutunut hullu sekopäämajava" (englanniksi "Fucked-up Crazy-Ass Weirdo Beaver", näennäisen viaton eläinhahmo, joka jatkuvasti tekee uskomattoman omituisia tekoja). Maininnan arvoisia ovat myös Dick Bird (rasvatukkainen yrittäjä jonka tarjoustuotteet vaihtelevat stripistä toiseen), Werner (kovaonninen mutta onnellinen antisankari) ja tirkistelijä, joka toistuvasti kertoo naapurilleen kuinka viehättäviä hänen vaimonsa ja tyttärensä ovat. Pandat näyttäytyvät stripeissä usein väkivaltaisina petoina, joiden käytöksestä johtuen WWF:n johtaja on usein nöyrtynyt. Dalai Lama esiintyy sarjakuvassa toisinaan turhautuneena hänen valaistuneeseensa, joka viihtyy väkivaltaisten Leonard Cohen -fanien kanssa. Wulffmorgenthalerin vakiohahmojen esiintymiset ovat pikemminkin toistuvaa vitsiä kuin varsinaista jatkuvaa kertomusta.
Jonkin aikaa ihmiset kuvattiin sarjakuvassa vaatteitta. Verkkosivujen mukaan Morgenthaler "sai tarpeeksensa kyllästyttävään ihmisten vaatteiden piirtämisen pikkutarkkuuteen, joten hän vain lopetti sen." Joskus, kun tilanne vaati tiettyä asua tietyn roolin esittämiseen, ihmishahmot olivat puettuja. Myöhemmin kaikki hahmot piirrettiin puettuina, ja vanhemmat stripit muokattiin vaatetetuiksi.
Sarjakuvan sisältö vaihtelee vastavirran poliittisista kannanotoista absurdiin huumoriin, ja se tasapainoilee älykköhuumorin ja alapäähuumorin välillä. Myös veren paljoutta, seksuaalisia ilmauksia ja groteskia kuvitusta käytetään sanoman perille saattamiseksi. Wulffmorgenthalerin lukeminen on usein kuin ajatteluharjoitusta, sillä sille on ominaista tapa asettaa äärimmäisen tavallisia ihmisiä äärimmäisen epätavallisiin tilanteisiin tai päinvastoin. Tarinan huipentuma ilmentyy dialogin tai one-liner -sutkauksien muodossa kuvan alapuolelle kirjoitettuna. Wulffmorgenthalerin poikkeavan toteutuksen vuoksi se nojaa kirjalliseen ilmaisuun itseensä poiketen tavanomaisesta sarjakuvastripin viimeisen kehyksen huipentumasta. Mikään aihe ei ole tabu Wulffmorgenthalerin maailmassa. Sarjakuvassa on esiintynyt esimerkiksi Paavi, laiton seksi sekä abortoitujen sikiöiden syöminen päivälliseksi.
Plagiointi
Wulffmorgenthaler oli plagiointikeskustelun kohteena, kun sarjakuvan lukijat valittivat tanskalaisen mainostoimiston DDB mainoksesta, joka mainosti Volkswagen Golf GT:tä. Mainoksen vitsi oli kopioitu Wulffmorgenthalerin stripistä. Wulffmorgenthaleria syytettiin internetissä kiertäneen valokuvan kopioinnista, johon Anders Morgenthaler totesi kaksikon ottaneen vaikutteita kuvasta ja pohjanneen stripin kuvaan, jonka he uskoivat olleen yksityisesti heille lähetetyn valokuvan.
Televisiosarja
Wulffmorgenthaler oli myös tanskalaisia lastenohjelmia parodisoiva tv-sarja, jossa Wulff, Morgenthaler ja heidän koomiset ystävänsä, Dolph, fasistinen virtahepo ja Margit, poliittisesti korrekti orava esittelevät lyhytfilmejä. Sarjan ainoa vakiohahmo on Tukaanipoika. Sarjan uusia hahmoja ovat Ansgar ja Loke, seksuaalisesti aktiivinen arkeologi ja hänen kollegansa, joka on sairaalloisen kammoinen "Vaginan", 50-luvun visailuohjelman osanottajia kohtaan. Muita sarjassa toistuvia osia ovat "Todellisuusshow", jonka pääosassa on Lefevren veljekset, toivoton koulukuvaaja Bent ja hänen jälkeenjäänyt avustajansa Bubber, jotka myyvät mattoja ja yrittävät päästä näyttelijöiksi, Asger Lesniak, joka käy läpi henkilökohtaista kostoretkeä hänen työpaikallaan usein käyvää kaveria vastaan, ja Bimmer, jonha pakkomielle on elämä tropiikissa.
Tv-sarja sai toisen, dokumentinomaisen tuotantokauden nimellä "Dolph og Wulff", jossa Dolph, fasistivirtahepo oli pääosassa.
Toinen tuotantokausi sai jatkoa, tällä kertaa myöhäisillan keskusteluohjelmana "Dolph og Wulff - med venner" (suom. Dolph ja Wulff - ystävien kera). Heidän ystäviään ovat seksihullu majava nimeltä Rocco sekä oranki nimeltä Finn. Rocco luotiin alun perin seksihulluksi oravaksi ensimmäistä tuotantokautta silmällä pitäen, mutta poliittisesti korrekti Margit-orava korvasi Roccon tuolloin.
Docendo
Docendo Oy on suomalainen kirjankustantamo. Se palasi vuonna 2012 itsenäiseksi jyväskyläläiseksi tietokustantamoksi, jollaisena se toimi vuosina 1990–1997 ennen kuin WSOY osti tuolloin Teknolit-nimellä toimineen yhtiön. Verkkokirjakauppa Docendo.fi perustettiin vuonna 1994 kauppapaikaksi kustantamon omille kirjoille.
Vuonna 2017 Docendon liikevaihto oli 2,86 miljoonaa euroa ja yhtiö teki 392 000 euron liiketuloksen.
Tietokirjat
Docendo julkaisee vuosittain noin 80 kirjaa. Yleisestä tietokirjallisuudesta Docendo kustantaa muun muassa viihdetaiteilijoiden, kulttuuripersoonien ja urheilijoiden elämäkertoja sekä talous-, lähi- ja sotahistoriaa, luonto- sekä harrastusaiheisia kirjoja. Erikoisaloja ovat valokuvaukseen, tietotekniikkaan sekä liikuntaan ja hyvinvointiin keskittyvät tietokirjat.
Muita tunnettuja ja menestyneitä Docendon julkaisemia kirjoja ovat muun muassa Ville Haapasalon, Kauko Röyhkän ja Juha Metson teokset Et kuitenkaan usko – Ville Haapasalon varhaisvuodet Venäjällä (2013) ja Et muuten tätäkään usko – Ville Haapasalon 2000-luku Venäjällä (2014), Matti Alahuhdan Johtajuus – kirkas suunta ja ihmisten voima (2015), Tuomas Marjamäen Kummeli – erittäin hyvin sanottu (2015) ja Spede, nimittäin (2017), Martti Ahtisaaren, Jaakko Iloniemen ja Tapani Ruokasen Miten tästä eteenpäin (2016), Pate Mustajärven Pate Ikurista (2016), Mika Saukkosen Juti – Timo Jutilan tarina (2017), Kimmo Ohtosen Metsäkansan tarina (2017), Timo Kangasluoman Marco Hietala – ruostumaton (2017), Tea Karvisen Kansallispuistot – maamme luonnon helmet (2017).
Kaunokirjallisuus
Syksystä 2018 alkaen Docendo on julkaissut säännöllisesti myös kaunokirjallisuutta. Ensimmäisiä romaaneja olivat Lauri Törhösen Mannerheimin kuokkavieras (2017), Markku Mantilan Peräseinäjoelle sijoittuva On toinenkin polku taivaaseen (2018), Jari Nissisen Lahtiase (2018) ja Tuomas Marjamäen Siitä tulikin farssi (2018) sekä Markus Kajon pakinakokoelma Tandem-kentauri (2018). Lastenkirjallisuutta edustavat Heikki Salon Herra Heinämäen kaupunkireissu (2018), Jari Siljamäen Timotei Tilhi Kummamaassa (2018) sekä Kiti Kokkosen Putous-hahmoon perustuvat Tanhupallon askartelukirja ja Tanhupallon joulukirja (2018).
CrimeTime
Joulukuussa 2018 Docendo ilmoitti ostavansa Pulitzer Oy:n, joka vastaa rikoskirjallisuuteen erikoistuneen CrimeTimen dekkareiden kustantamisesta. CrimeTimen dekkaristien joukossa on useita nimekkäitä kirjailijoita, muun muassa Seppo Jokinen, Marko Kilpi, JP Koskinen, Eppu Nuotio, Outi Pakkanen ja CrimeTimen ja Pulitzer Oy:n perustajajäsen Harri Nykänen.
Laguna Beach: The Real Orange County
Laguna Beach: The Real Orange County on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, joka käsittelee kalifornialaisten nuorten elämää Laguna Beachin kaupungissa. Vuosina 2004–2006 esitettyä sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta, joista viimeisessä suurin osa esiintyjistä vaihtui. Sarjalle tehtiin jatkoksi myös spin-off-sarja The Hills. Ensimmäisten tuotantokausien Lauren Conrad ja kolmannen tuotantokauden Breanna Conrad ovat sisaruksia.
Sarjan henkilöistä Lauren Conrad, Lo Bosworth, Kristin Cavallari, Heidi Montag, Stephen Colletti, Jason Wahler ja Jen Bunney ovat mukana The Hills -sarjassa.
Quaternary
Quaternary on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Mötley Crüen neljäs kokoelma-albumi, joka koostuu ennenjulkaisemattomista ja uusista kappaleista. Albumi julkaistiin vuonna 1994 ja sen on tuottanut Bob Rock, joka on toiminut tuottajana myös yhtyeen studioalbumeilla Dr. Feelgood (1989) ja Mötley Crüe (1994). Levyn kokonaiskesto on 18 minuuttia ja 55 sekuntia. Kappale ”Father” kertoo basisti Nikki Sixxin perheen hylänneestä isästä.
Ahvenanmaan valtuuskunta
Ahvenanmaan valtuuskunta on maakunnan ja muun valtakunnan yhteinen toimielin, jonka virkakieli on ruotsi. Sen tehtävänä on
Valtuuskunnan puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana toimii henkilö, jonka tasavallan presidentti tehtävään määrää sovittuaan siitä maakuntapäivien puhemiehen kanssa. Valtuuskunnassa on neljä jäsentä, joista valtioneuvosto valitsee kaksi ja maakuntapäivät kaksi. Lisäksi ne valitsevat kullekin jäsenelle kaksi varamiestä. Valtuuskunnalla on myös oikeus kuulla asiantuntijoita. Päätösvaltainen tämä toimielin on vain täysilukuisena. Maakuntapäivien valitsemien edustajien kustannuksista vastaa maakunta ja muista kuluista Suomen valtio
Leonard Kleinrock
Leonard Kleinrock (s. 13. kesäkuuta 1934 New York ) on tietojenkäsittelytieteen professori UCLAn yliopistossa. Hän kehitti matemaattisen teorian pakettikytkentäiselle tietoliikenneverkolle ollessaan opiskelija MIT:ssä. Hänen laboratorionsa UCLA:ssa oli kytkettynä varhain ARPANETissä ja vaikutti sen kehitykseen.
Kleinrock valmistui tohtoriksi MIT:stä vuonna 1963 ja kirjoitti väitöksessään Message delay in communication nets with storage jonoteoriasta, joka vaikutti pakettikytkennän kehitykseen.
Kleinrock julkaisi artikkelin Information Flow in Large Communication Nets vuonna 1961 ja kirjan Communication Nets vuonna 1964, joista jälkimmäistä Lawrence Roberts käytti vakuuttamaan että suuren mittakaavan digitaalinen tietoliikenneverkko on mahdollinen.
Joulusaarensuula
Joulusaarensuula (Papasula abbotti) on suulien heimoon kuuluva Joulusaaren kotoperäinen lintulaji. Aikaisemmin laji on pesinyt laajemmalla alueella Tyynellämerellä ja Intian valtamerellä. Pesimäajan ulkopuolella joulusaarensuulat vaeltelevat Intian valtamerellä. Lajin kokonaiskanta on noin 2 500 pesivää paria eli noin 6 000 täysikasvuista yksilöä. Robert Ridgway kuvaili lajin holotyypin Seychelleihin kuuluvalta Assumption Islandilta vuonna 1893 ja nimesi sen William Louis Abbottin kunniaksi.
Robert B. Lindsay
pienoiskuva|Robert B. Lindsay Robert Burns Lindsay (4. heinäkuuta 1824 – 13. helmikuuta 1902) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Lindsay kuoli Tuscumbiassa, Alabamassa helmikuussa 1902.
Langøya
thumb|Langøyan sijainti Langøya on saari Nordlandin läänissä Pohjois-Norjassa. Saaren pinta-ala on 850 km² ja se on Norjan kolmanneksi suurin. Langøya on osa Vesterålenin saariryhmää. Sørøya jakautuu Bøn, Øksnesin, Sortlandin ja Hadselin kuntien kesken. Saaren korkein piste on Snøkolla, 763 metriä. Saarella asuu 15 844 henkilöä (2001).
David P. Lewis
pienoiskuva|David P. Lewis David Peter Lewis (1820 – 3. heinäkuuta 1884) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä vuosina 1872–1874. Häntä edelsi Robert B. Lindsay ja seurasi George S. Houston.
Lewis liittyi republikaanipuolueeseen vuonna 1869. Jätettyään politiikan hän palasi Huntsvilleen harjoittamaan lakia. Hän kuoli 1884 ja tuli haudatuksi Maple Hill Cemeteryyn, Huntsvilleen.
Luettelo American Idolin tuotantokausista
Tämä on luettelo yhdysvaltalaisen American Idol -laulukilpailun tuotantokausista ja niiden tuloksista.
Ensimmäinen tuotantokausi
thumb|left|Kelly Clarkson vei voiton ensimmäisellä kaudella.
American Idol debytoi vähin äänin kesäohjelmana FOX-kanavalla vuonna 2002 sen jälkeen kun useat muut kanavat olivat hylänneet sen. Ohjelmaa juonsivat Ryan Seacrest ja Brian Dunkleman, joista Brian Dunkleman jätti American Idolin kyseisen tuotantokauden jälkeen. Koelaulut pidettiin New Yorkissa, Los Angelesissa, Chicagossa, Dallasissa, Miamissa, Atlantassa ja Seattlessa. Kausi alkoi 11. kesäkuuta 2002 ja suosio kasvoi vähitellen, kun keskustelu mielenkiintoisista kilpailijoista ja suorasanaisesta brittituomarista, Simon Cowellista, kiihtyi. Finaalia seurasikin lopulta arviolta 22 miljoonaa tv-katsojaa syyskuussa 2002. Finaalikaksikko Kodak-teatterissa oli Kelly Clarkson ja Justin Guarini, joista Kelly Clarkson vei voiton 58 prosentin äänimäärällään. Suosion vuoksi seuraava kausi aikaistettiin alkavaksi heti tammikuussa 2003, jolloin jaksoja tuli lisää, budjetti kasvoi ja mainosaika kallistui.
Kelly Clarkson teki sopimuksen American Idolin 19 Managementin kanssa yhteistyössä olevalle RCA-levy-yhtiölle. Heti finaalin jälkeen Kelly julkaisi kaksi singleä, joista tunnetumpi A Moment Like This debytoi Billboard-listalla sijalla 52, mutta teki historian suurimman nousun ja rikkoi Beatlesien ennätyksen mennessään kärkeen seuraavalla viikolla. Laulu oli jo levytetty valmiiksi, jotta voittajalle olisi saatu maksimaalinen mediahuomio ja se alkoi soida radioasemilla heti finaalia seuranneena päivänä. Kelly esiintyi monissa viihdeohjelmissa ja hänen videonsa alkoivat pyöriä MTV:n Total Request Live -ohjelmassa. Hän on julkaissut neljä albumia, Thankful, Breakaway, My December ja All I Ever Wanted joista Breakaway toi hänelle kaksi Grammy-palkintoa ja kansainvälistä suosiota.
Kolmanneksi sijoittui Nikki McKibbin ja neljänneksi Tamyra Gray. Amerikkalaiselle yleisölle oli yllätys, kun eräs suurimmista voittajasuosikeista, Tamyra Grey, jäi finaalin ulkopuolelle. Tämä oli ainut vuosi, jolloin toiseksi sijoittunut ei julkaissut singleä finaalin jälkeen.