cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frederick Hopkins
Hopkins opiskeli aluksi kemiaa, suoritti kandin tutkinnon vuonna 1888. Hän vaihtoi lääketieteeseen josta valmistui 1894. Vuonna 1898 hänet kutsuttiin Cambridgen yliopistoon yhdistämään kemiaa ja fysiologiaa. Biokemia ei ollut tuohon aikaan itsenäinen tieteenalansa. Hopkins sai pientä palkkaa ja hankki lisätuloja opettamalla. Vuonna 1902 hänet nimitettiin vihdoin biokemian lehtoriksi, ja vuonna 1910 hän sai viran Trinity Collegesta.
Rebecca Latimer Felton
Rebecca Ann Felton (o.s. Latimer, s. 10. kesäkuuta 1835 Decatur, Georgia – 24. tammikuuta 1930 Atlanta, Georgia) oli yhdysvaltalainen kirjailija, lehtori, sosiaalireformisti ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän oli Yhdysvaltain ensimmäinen naissenaattori.
Latimer Felton syntyi vuonna 1835 Decaturissa Georgiassa hyvätuloiseen perheeseen, joka omisti orjia. Hän sai aikakaudelle poikkeuksellisesti muodollisen koulutuksen 17-vuotiaaksi asti, minkä jälkeen avioitui 18-vuotiaana William Harrell Feltonin kanssa ja muutti Cartersvilleen. Myös Latimer Felton omisti orjia ennen Yhdysvaltain sisällissotaa. Hänen aviomiehestään tuli myöhemmin Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen.
Latimer Feltonista tuli yhteiskunnallisesti merkittävä aktivisti, joka kannatti vankilauudistuksia, naisten äänioikeutta ja opetuksen uudistamista. Hän ajoi naistenoikeuksia ja erityisesti "sama palkka samasta työstä" -periaatetta. Valkoisen ylivallan kannattajana Yhdysvaltain mustan vähemmistön aseman parantaminen sen sijaan ei kiinnostanut häntä, eikä hän esimerkiksi ajanut äänioikeutta mustille naisille. Vuonna 1897 pitämässään puheessa Latimer Felton ilmaisi kannattavansa mustien miesten lynkkaamista naisten seksuaalisen turvallisuuden ylläpitämiseksi.
Georgian kuvernööri Thomas W. Hardwick nimitti Latimer Feltonin senaattoriksi Thomas E. Watsonin kuoleman jälkeen. Felton vannoi virkavalansa 21. marraskuuta 1922 ja toimi tehtävässä yhden vuorokauden, kunnes Watsonin seuraajaksi täytevaalissa valittu Walter F. George tuli hänen tilalleen. Nimityksen aikana Latimer Felton oli 87 vuotta ja 9 kuukautta vanha, ja siten vanhin senaatissa työt aloittanut poliitikko. Hän oli Georgian ainoa naissenaattori tammikuuhun 2020 saakka, jolloin Kelly Loeffler astui virkaan.
Kolman pysäkki
Kolman pysäkki oli Suomen rataverkkoon kuulunut pysäkki Joroisten kunnan Kolman kylässä rataosalla. Se on ollut rataosuutensa ensimmäinen väliasema. Etäisyys Pieksämäen rautatieasemalle on 36 kilometriä ja Joensuuhun 146 kilometriä. Pysäkkirakennus on edelleen olemassa, ja se on kunnostettu vuonna 2003.
Kolma avattiin liikenteelle 1. marraskuuta 1914. Pysäkkirakennus on Thure Hellströmin suunnittelema ja se rakennettiin 1913. Rakennusta on laajennettu myöhemmin. Kolma muutettiin miehittämättömäksi 30. toukokuuta 1965 ja henkilöliikenne lakkautettiin 28. toukokuuta 1989. Liikennepaikka lakkautettiin kokonaan ja raiteet purettiin vuonna 1990 tai 1991. Kolmalla oli yksi sivuraide ja tavaran kuormaussilta.
Bondage Fairies
Bondage Fairies on keijukais-fetisistinen hentai-manga. Sarjan piirtäjä on Teruo Kakuta, joka käyttää taiteilijanimeä Kondom. Se julkaistiin alun perin Lemon Kids -lehdessä (heinäkuusta 1990 huhtikuuhun 1991) nimellä Insect Hunter. Sarjakuva on julkaistu länsimaissa sensuroimattona ja eri kielille käännettyinä versioina.
Tarinassa kaksi metsässä asuvaa keijua, Pfil ja Pamila, työskentelevät kotiseutuaan suojelevina palkkionmetsästäjinä. Vaaleahiuksinen Pfil on naiivi ja viaton, mutta sinihiuksinen Pamila on seksuaalisesti kokeneempi ja avoimempi. Molemmat kokeilevat seikkailujensa lomassa erilaisia seksuaalisia kokemuksia, kuten masturbointia, lesboseksiä, fetisismiä, bondagea, sekä seksiä lintujen, pikkueläinten ja hyönteisten kanssa. Joskus sarjassa myös opetetaan lukijalle hyönteisten käyttäytymiseen tai ihmisen anatomiaan liittyviä asioita osiossa Pfhil's educational comics corner.
Työnjohto-oikeus
Työnjohto-oikeus eli direktio-oikeus on työnantajalle työsopimuslain takaama oikeus johtaa työtä ja antaa työnjohdollisia ohjeita ja määräyksiä työntekijöille: työnantaja päättää mitä, miten, missä, mihin aikaan ja ketkä työtä tekevät. Toisaalta työntekijä, työsopimuksen toinen osapuoli, sitoutuu tekemään työtä toiselle osapuolelle, työnantajalle, tämän johdon ja valvonnan alaisena, sovittua (tyypillisesti rahallista) korvausta vastaan kuuliaisesti (nk. kuuliaisuusvelvoite, työsopimuslaki (55/2001) 3:1).
Direktiovallan rajoja ei ole missään kirjallisessa oikeuslähteessä tarkkaan määritelty, mistä on seurauksena tietty rajojen epämääräisyys ja vaihtelevuus. Työnjohtovallan laajuus ratkaistaan aina tapauskohtaisesti ja luonteeltaan sopimuksenvaraisena asiana siitä voidaan niin laajentavasti kuin rajoittavastikin sopia muun muassa työsopimuksella tai työehtosopimuksella (TES). Työtehtävän kannalta tarpeelliset, vähäiset muutokset työsopimuksen rajoissa ovat sallittuja. Työnantajan työnjohtovaltansa rajoissa antama määräys tulee voimaan heti, jos työnantajalla on oikeus yksipuolisesti muuttaa työsuhteen ehtoa.
Direktio-oikeuden rajoitukset
Työnantajan direktio-oikeuden puitteissa annettujen määräysten tulee olla asiallisia, johdonmukaisia, objektiivisesti arvioiden kohtuullisia ja kohdella työntekijöitä tasapuolisesti. Työnantajan tulee ottaa huomioon kunkin työntekijän fyysiset ja ammatilliset edellytykset suoriutua annettavasta työtehtävästä käyttäessään työnjohto-oikeuttaan. Toisaalta työntekijän kieltäytymistä on säännelty laissa: työntekijä voi pidättäytyä työstä vain erityisin perustein; esimerkiksi työntekijällä on oikeus pidättäytyä työstä, jota hän pitää vaarallisena omalle tai muiden työntekijöiden hengelle tai terveydelle. Työnantaja ei saa direktio-oikeutensa perusteella olennaisesti muuttaa työsuhteen ehtoja, mutta voi toisaalta muuttaa työsuhteen ehtoja sopimuksen sisällä. Mikäli työsopimus on väljä, eikä työsuhteen ehtoja ole tarkasti määritelty, direktion perusteella voidaan tehdä suuriakin muutoksia työsopimuksen ehtoihin. Kuitenkin sopimuksen ehdoksi voi muodostua myös työnantajan ja työntekijän välillä pitkään noudatettu vakiintunut käytäntö.
Toisaalta työoikeudellisessa kirjallisuudessa on luotu ristiriitatilanteissa tapahtuvaa normivalintaa varten tietty teoreettinen normien etusijajärjestys, jossa työnantajan yksipuoliset käskyt ja määräysvalta sijoittuvat hierarkian alimmalle portaalle. Mikäli samaan tilanteeseen tai asiaan nähden on pätevästi voimassa useita erisisältöisiä normeja, tulevat aina lain- tai työehtosopimuksen tasoiset säännökset sovellettaviksi ennen työnantajan käskyjä. Jopa vakiintuneet tavanomaisen oikeuden (ns. tapaoikeus) normit ovat niiden edellä.
Tulkintaetuoikeus
Oikeuskirjallisuudessa on katsottu, että työsopimuksen ehtojen muuttamisen muotona voidaan pitää myös työnantajan tulkintaetuoikeutensa nojalla antamia määräyksiä työsuhteen ehdon tulkinnasta.
Stan Kenton
thumb|Stan Kenton vuonna 1973.|alt= Stanley Newcomb "Stan" Kenton (15. joulukuuta 1911 – 25. elokuuta 1979) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti. Hän syntyi Wichitassa, Kansasissa, ja valmistui vuonna 1930 Bell High Schoolista Kaliforniassa.
Kenton esiintyi big bandinsa kanssa, kunnes sai aivohalvauksen, jonka seurauksena hän kuoli 67-vuotiaana.
Veren hyytyminen
Veren hyytyminen eli koagulaatio on eliöiden veressä tapahtuva reaktio, jossa veri jähmettyy fibriinin avulla. Laajempana käsitteenä puhutaan hemostaasista, jonka osa veren hyytyminen on. Hemostaasissa pyrkimyksenä on pysäyttää vaurioituneen verisuonen verenvuoto tuottamalla vuotokohtaan tulppa. Tämä tapahtuu muun muassa hyytymisen avulla ja tukkimalla vuotokohtaa verihiutaleiden avulla. Tulpan muodostumista seuraavat hemostaasista erillinen hyytymän hajoaminen eli fibrinolyysi ja suonen korjaavat tapahtumat.
Hyytyminen voi olla haitallista, jolloin kyse on usein veritulpan muodostumisesta. Siksi hyytymistä saatetaan estää antikoagulanttilääkkeiden avulla. Hyytyminen voi olla myös liian tehotonta kuten antikoagulanttien yliannostuksessa, perinnöllisissä verenvuototaudeissa ja K-vitamiinipuutoksessa. Ihmisillä jälkimmäistä ilmenee lähinnä vain vastasyntyneillä. Ihmisillä maksa tuottaa pääosan fibriinin esiasteena toimivasta fibrinogeenistä ja muistakin hyytymisen kannalta pakollisista hyytymistekijöistä. Siksi maksan vajaatoiminta voi lisätä verenvuototaipumusta, muttei välttämättä, eivätkä veritulpat ole harvinaisia vakavaa vajaatoimintaa potevilla.
Alku
TF on solukalvon läpäisevä glykoproteiini. Sitä ei yleensä ole suonten endoteelisoluissa, mutta sitä on paljon hiussuonia isompien suonten epiteelin ulkokerroksissa (adventitia) sekä ihon keratinosyyteissä ja monissa muissa epiteelikudoksissa. Sitä on eritoten kudoksissa, joissa verenvuoto on vaarallinen, kuten munuaisissa ja aivoissa, mutta vähän vaikkapa luurankolihaksissa ja nivelissä. TF ei siis tyypillisesti ole suoraan kosketuksissa veren kanssa, mutta kudosvauriossa se on. Tällöin TF:t muuntavat veressä olevia hyytymistekijöitä VII aktiiviseen muotoon eli hyytymistekijöiksi VIIa. Symboli "a" kertoo tekijän olevan aktiivinen. Samaa merkintää käytetään muidenkin tekijöiden kohdalla.
TF tuottaa vauriokohdan solujen pinnalla yhdistelmän eli proteiinikompleksin muuntamansa VIIa:n kanssa. TF-VIIa-kompleksi muuntaa veressä olevaa X:ää Xa:ksi. Esimerkiksi rivaroksabaani on Xa:ita estävä antikoagulanttilääke.
Xa:han liittyy Va kofaktoriksi. Muodostuu Xa-Va-kompleksi eli protrombinaasi. Va on peräisin aktivoituneista verihiutaleista, Xa:n aktivoimaa tai hyytymistekijöihin kuulumattomien proteaasien tuottamaa. Xa-Va muuntaa protrombiinia (II) trombiiniksi (IIa). Tässä vaiheessa trombiinia on muodostunut vähän. Se ei vielä riitä fibriinihyytymän tuottoon. Esimerkiksi dabigatraani on trombiinia estävä antikoagulanttilääke.
Trombiini lisää geeniekspression kautta TF:n tuottoa paikallisesti. Trombiini myös aktivoi verihiutaleita, jolloin hiutaleiden pinnan fosfolipidejä paljastuu sitoutumispaikoiksi tietyille hyytymistekijöille. Trombiini aktivoi tekijöitä V, VIII ja XI. Veren IX voi aktivoitua sekä veren XIa:n että solupintojen TF-VIIa:n avulla.
Samalla veressä oleva XII itseaktivoituu tullessaan kosketuksiin anionisten pintojen kanssa. Näitä pintoja ovat esimerkiksi vauriokohdassa paljastunut kollageeni ja hiutaleiden vapauttamat polysomit. XIIa:n aktivaatio johtaa trombiinin tuottoon muun muassa ns. sisäistä aktivaatioreittiä (eng. intrinsic, katso kohta Klassinen mekanismi) pitkin. Reitillä XIIa aktivoi XI:n. XIa aktivoi IX:n. IXa aktivoi VIIIa-kofaktorinsa kanssa X:n. Xa tuottaa Xa-Va:ssa lisää trombiinia, joka aktivoi takaisinkytkentäisesti omaan muodostumiseensa johtavia hyytymistekijöitä kuten edellä.
Lopulta trombiini myös muuntaa proteolyysillä veren fibrinogeeniä fibriiniksi. Fibriinin monomeerit polymerisoituvat keskenään tuottaen hyytymän. Trombiini aktivoi XIII:tä, joka tuottaa polymeerien välille hyytymää vahvistavia verkkosidoksia.
Pysähtyminen
Ihmisillä hyytymisen pysähtymisestä vastaavat lähinnä aktivoitu proteiini C, kudostekijätien estäjä (TFPI) ja antitrombiini (AT).
Trombiinin (IIa) liitos trombomoduliiniin (TM) muuntaa trombiinin konformaation, jolloin se lakkaa aktivoimasta verihiutaleita ja pilkkomasta fibrinogeeniä. IIa-TM-kompleksi aktivoi proteiini C:tä. IIa-TM aktivoi myös trombiinista riippuvan fibrinolyysin säätelijän (TAFI), joka estää hyytymää hajoamasta plasmiinin vaikutuksesta. Aktiivisen proteiini C:n kofaktori on proteiini S, jonka avulla se inaktivoi Va:ta ja VIIIa:ta.
Kudostekijätien estäjä (TFPI) estää TF-VIIa-kompleksia muodostamalla sen ja Xa:n kanssa kvaternäärisen kompleksin (TFPI-TF-VIIa-Xa).
Antitrombiini (AT) hidastaa hyytymistä estämällä useimpia hyytymistekijöitä, kuten tekijöitä IXa, Xa, XIa ja XIIa. Se kuitenkin vaikuttaa pääosin estämällä trombiinia ja Xa:ta. Kehon sisäinen hepariini ja sen kaltaiset ulkoiset hepariinijohdannaiset lisäävät AT:n tehoa. Fraktioimaton hepariini lisää lähinnä AT-välitteistä trombiinin inaktivaatiota. Pienimolekyyliset hepariinit (lääkkeitä) eli LMW-hepariinit (eng. low molecular weight) taas AT-välitteistä Xa:n inaktivaatiota. Fondaparinuuksi (lääke) estää myös Xa:ta AT-välitteisesti.
Edeltävien pääasiallisten reittien lisäksi on myös olemassa maksan vereen erittämä hepariinikofaktori II (HCII) ja proteiini Z (PZ). HCII liittyy kompleksiksi vaurioituneista suonissa niissä paljastuneeseen dermataanisulfaattiin. Kompleksissa HCII inaktivoi trombiinia. PZ on veressä kiinni proteiini Z riippuvaisen proteaasin estäjässä (ZPI) kofaktorina. PZ:n kautta PZ-ZPI-kompleksi yhtyy solujen ulkopinnan anionisiin fosfolipidikalvoihin, joissa kompleksin ZPI alkaa estää kalvojen Xa:ta. ZPI estää myös XIa:ta ja IXa:ta, mutta PZ-ZPI-kompleksissa se estää niitä tehokkaammin.
Hyytymän hajoaminen
pienoiskuva|Fibrinolyysi. Siniset nuolet: aktivoivia vaikutuksia. Punaiset: estäviä vaikutuksia. Kun verenvuoto on tyrehtynyt, tulee hyytymä hajottaa (fibrinolyysi), jotta suonten verenkierto normalisoituu ja haava paranee. Ihmisillä plasminogeenin kudosaktivaattori (tPA) muuntaa hyytymän fibriiniin sitoutunutta plasminogeeniä plasmiiniksi. Plasmiini pilkkoo fibriiniä lähinnä suonten sisällä. Suonten ulkoisesti fibriiniä pilkkoo lähinnä plasminogeenin urokinaasiaktivaattori (uPA), jota esimerkiksi paljon virtsassa. Fibriinin hajotus on säädeltyä ja teholtaan kudoskohtaista. Hajotus on tehokasta esimerkiksi suun limakalvoissa ja virtsateissä. Liian voimakasta hajotusta kutsutaan hyperfibrinolyysiksi.
Hyytymän ennenaikaisen hajoamisen estämiseksi plasminogeenin aktivaattorin estäjät PAI-1 ja PAI-2 estävät tPA:n sekä uPA:n toimintaa. Lisäksi trombiini, plasmiini tai IIa-TM (trombiini-TM) voivat aktivoida trombiinista riippuvan fibrinolyysin säätelijän (TAFI) muuntaen sen TAFIa:ksi. TAFIa estää fibriinin hajoamista pilkkomalla plasmiinia.
Lisäksi veressä on maksan erittämää α2-antiplasmiinia, joka estää spesifisesti plasmiinia sitoutumalla siihen kovalenttisesti, sekä suurta (725 kDa) tetrameeristä α2-makroglobuliinia, joka sieppaa epäspesifisesti sisälleen monia proteaaseja kuten plasmiinia.
Verihiutaleet
Ihmisillä verihiutaleet liittyvät vauriokohtaan pyrkien muodostamaan verenvuotoa estävän tulpan. Sitten hiutaleet aktivoituvat, jolloin ne vapauttavat kalvorakkuloidensa ("jyvästensä", eng. granules) sisältöä vaurioalueelle. Lopuksi alueen hiutaleet alkavat liittyä toinen toisiinsa eli aggregoitua. Hiutaleiden toiminnassa on hyytymisen edistämisessä monia positiivisia takaisinkytkentämekanismeja ja samatoimisia mekanismeja.
Hiutaleiden pinnalla on GPIb-IX-V-kompleksi (glykoproteiini Ib, glykoproteiini IX, glykoproteiini V). Liitos vauriokohtaan tapahtuu aluksi tämän kompleksin ja endoteelisolujen erittämän vWF:n välille. Sidos on heikko. Sitoutuminen saa hiutaleen vapauttamaan muiden hiutaleiden aktivoitumista edistäviä kalsiumioneita. Sitten vauriokohdan kollageeni sitoutuu hiutaleen pinnan kollageenireseptoreihin muodostaen vahvemman sidoksen kuin vWF. Kollageeni sitoutuu myös hiutaleiden GPVI-FcγR-kompleksiin (glykoproteiini VI, Fcγ-reseptori), joka lisää hiutaleiden aktivoitumista. vWF:n ja kollageenin lisäksi on muita hiutaleiden aktivoitumista lisääviä mekanismeja kuten trombiini-, epinefriini- ja ADP-välitteinen aktivaatio.
ADP:n sitoutuminen suuren ADP-affiniteetin P2Y1-reseptoreihin saa hiutaleen muuntamaan muotoaan, vapauttamaan solulimansa kalsiumia ja aiheuttaa ensimmäisen hiutaleiden välisen aggregaation "aallon". Täysi aggregaatio tapahtuu pienen ADP-affiniteetin omaavien P2Y12-reseptorien kautta, johon tienopyridiinilääkkeet kuten klopidogreeli ja prasugreeli liittyvät antagonisteina.
Aktivoiduttuaan hiutaleet muuttavat muotoaan litistyen ja pinta-alaansa lisäten. Samalla niiden solukalvon molekyylikoostumus muuttuu. Aktivaatiossa hiutaleen pinnan inaktiivinen GPIIb-IIIa-kompleksi (glykoproteiini IIb, glykoproteiini IIIa) muuntaa konformaatiota, jolloin se voi toimia fibrinogeenireseptorina ja sitoa fibrinogeeniä. Tämä lisää hiutaleiden aggregaatiota fibrinogeenisiltojen kautta. Sidokset ovat vahvuutensa takia tärkeitä hyytymisessä. Siksi on tehty hyytymistä estäviä GPIIb-IIIa-antagonisteja kuten absiksimabi (lääke).
Hiutaleiden syklo-oksigenaasireitillä sivutuotteena muodostuva tromboksaani A2 lisää hiutaleiden aktivaatiota. Asetyylisalisyylihappo (lääke) estää syklo-oksigenaaseja toimien hyytymisen estäjänä.
Klassinen mekanismi
pienoiskuva|Klassinen hyytymismekanismi. Klassinen hyytymismekanismi on vanhentunut malli veren hyytymisen alkamiselle. Mallin reaktiot ovat suoraviivaisia eikä malli vastaa ihmisissä tapahtuvaa (in vivo) monitahoisempia ja laajempia vuorovaikutuksia sisältävää mekanismia, mutta vanhan mallin ymmärtämisestä voi olla hyötyä erilaisissa in vitro-kokeissa.
Klassinen mekanismi jaetaan kuvassa olevaan sisäiseen (eng. intrinsic) ja ulkoiseen (eng. extrinsic) aktivaatiotiehen, jotka jatkuvat yhteisenä hyytymistekijän X jälkeen.
Hyytymistekijät
Ihmisillä kehon hyytymistekijäproteiinit muodostuvat lähinnä maksasoluissa. Poikkeuksena ovat muun muassa kudostekijä ja tekijä VIII. Tuotetut tekijät kiertävät veressä ja ovat niiden aktiivisten muotojen esiasteita eli tsymogeenejä. Tekijän roomalaisen numeron perään liitetty "a" kertoo tekijän olevan aktiivinen.
Muodostuttuaan eli translaation jälkeen hyytymistekijöiden II, VII, IX ja X sekä proteiinien C, S ja Z tietyt glutamaatit γ-karboksyloituvat γ-karboksiglutamaateiksi K-vitamiiniriippuvaisesti. Tekijöiden ja proteiinien γ-karboksiglutamaatit ovat vakaita kahdenarvoisia anioneja, joista kukin voi sitoa kahdenarvoisen kalsiumkationin (Ca2+). Kationin kautta hyytymistekijät voivat liittyä hyytymisreaktion aikaansaadakseen solujen anionisiin fosfolipidikalvoihin kuten fosfatidyyliseriiniin. K-vitamiinipuutos tai vitamiinin toimintaa estävät antikoagulantit kuten varfariini vähentävät siten veren hyytymistä.
Intian väestö
thumb|280px|Intian väkiluvun kehitys vuosina 1961–2003 pienoiskuva|Intian [[väestöpyramidi vuodelta 2020]] pienoiskuva|Intian [[väestötiheys|väestötiheys (vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan)]] Intian väestöllä tarkoitetaan kaikkia Intian tasavallan alueella asuvia ihmisiä. Maassa suoritetaan virallinen väestönlaskenta 10 vuoden välein. Viimeisimmässä väestölaskennassa, vuosina 2010−2011 kaikki yli 15-vuotiaat intialaiset valokuvattiin ja heiltä otettiin sormenjäljet uutta kansallista väestörekisteriä varten. Väestönlaskennan tuloksena todettiin, että Intian väkiluku oli ylittänyt 1,2 miljardin ihmisen rajan, mikä vastasi noin 17 prosenttia maailman väkiluvusta. Valtion väkiluku oli kymmenessä vuodessa, 2001–2011, kasvanut 17,6 prosenttia eli noin 181 miljoonan ihmisen verran, vaikkakin syntyvyys oli laskenut hieman. Vuoden 2021 laskentaa siirrettiin koronavirus­pandemian vuoksi.
Heinäkuussa 2013 CIA arvioi Intian väkiluvuksi arvioitiin 1 220 800 359 ihmistä, mikä on maailman toiseksi suurin väkiluku Kiinan jälkeen. Intian väkiluvun on ennustettu ohittavan Kiinan väkiluvun vuonna 2025 johtuen maan suuremmasta lapsiluvusta. Kuitenkin jo kesäkuussa 2023 Intian väkiluvun uskotaan nousevan 1,4286 miljardiin ohi Kiinan 1,4257 miljardin.
Yli 50 % Intian asukkaista on alle 25-vuotiaita, ja vain 6,8% on yli 65-vuotiaita. Maan huoltosuhde on siis hyvä. Intian väestön keski-ikä on 27,4 vuotta ja eliniänodote noin 68 vuotta.
Intiassa asuu yli 100 miljoonaa alkuperäiskansoihin kuuluvaa ihmistä.
Tilastotietoa
Tämä osio sisältää tilastoja Intian väestöstä. Tilastot vastaavat The World Factbookin toukokuun 2023 arvioita.
Suurimmat kaupungit
Vuoden 2001 väestönlaskennan tulosten mukaan Intiassa on 35 yli miljoonan asukkaan kaupunkia. Intian suurimmat kaupungit (metropolialueet) olivat seuraavat: * Maan pääkaupunki on New Delhi, Delhin kaupunkialueen osa, jossa asuu noin 240 000 asukasta.
Kielet
thumb|280px|Miesten ja naisten lukutaidon kehitys Intiassa vuosina 1901–2011 Ethnologue-kirjan mukaan Intiassa puhutaan 447 eri kieltä, joista Intian perustuslaissa tunnustetaan 22. Kaikista laajimmalle levinnein ja puhutuin kieli on hindi, mutta poliittisesti ja taloudellisesti tärkein kieli on englanti, jota käytetään hallituksen työkielenä yhdessä hindin kanssa. Hindin lisäksi muita merkittäviä kieliä ovat bengali, telugu, marathi, tamili ja urdu.
Vuoden 2011 väestönlaskennassa 74 % intialaisista oli lukutaitoisia. Prosenttiosuus on kasvanut edellisestä väestönlaskennasta, jossa se oli 65 %.
Uskonnot
Intiassa, erityisesti Goan alueella, on myös kristitty vähemmistö. Goassa uskonnon levinneisyys johtuu siitä, että alue oli ennen portugalilaisten vallassa. Punjabin osavaltiossa puolestaan sikhiläisyys on valtauskonto. Intiassa on myös merkittäviä määriä buddhalaisia ja jainalaisia, mutta prosentuaalisesti kummankaan uskonnon osuus maan väestöstä ei ylitä prosenttia.
Vuonna 2004 Intian kongressipuolue sai enemmistön vaaleissa ja uusi pääministeri Manmohan Singhistä tuli Intian ensimmäinen sikhi-pääministeri. Hän pitää rauhanomaisen yhteistyön rakentamista eri uskontoryhmien välille yhtenä hallituksensa tärkeimmistä haasteista.
Vuoden 2001 väestönlaskennan tuloksissa intialaisten uskonnot jakaantuivat seuraavasti:
Tulevaisuus
Intian väkiluvun on ennustettu ohittavan Kiinan väkiluvun vuonna 2025 tehden Intian väestöstä maailman suurimman. Tällöin Intiassa asuisi noin 1,396 miljardia ihmistä. Suurin syy tähän on maan korkea syntyvyys: keskimääräisessä intialaisessa perheessä on 2,7 lasta, mutta kiinalaisessa vain 1,5. Yhdistyneiden kansakuntien arviossa ohitus tapahtuisi hieman myöhemmin, vuonna 2030, jolloin Intian väkiluku olisi 1,34 miljardia ihmistä.
Intian tulevaisuuden haasteisiin kuuluu muun muassa se, että tyttölapset selviytyvät elossa syntymäänsä asti halutumpia poikalapsia harvemmin. Ongelmaan on yritetty etsiä ratkaisua muun muassa kieltämällä lääkäreitä lailla paljastamasta vauvan sukupuolta ennen synnytystä. Vuoden 2011 väestönlaskennassa Intiassa asui vain 940 naista jokaista 1000 miestä kohti.
Cássio Gabus Mendes
Cássio Gabus Mendes (s. 29. elokuuta 1961 São Paulo) on brasilialainen näyttelijä. Hän on kirjailija Cassiano Gabus Mendesin poika ja näyttelijä Tato Gabus Mendesin veli.
Atšoli
Atšoli on nilosaharalainen kieli, jota puhutaan Ugandassa ja Etelä-Sudanissa. Sillä oli vuoden 2002 väestönlaskennassa 1,170,000 äidinkielistä puhujaa Ugandassa. Etelä-Sudanissa asui SIL Internationalin vuonna 2000 tekemän tutkimuksen mukaan 27,000 atšolin puhujaa.
Atšoli sijoittuu luo-kielten ryhmään niloottisten kielten läntisessä haarassa. Sen läheisimpiä sukulaiskieliä ovat adhola, alur, kumam, lango ja luo.
Kirjoitusjärjestelmä
Atšolin kirjoittamiseen on käytetty latinalaista kirjaimistoa vuodesta 1947 lähtien. Atšolin aakkostoon kuuluu 16 konsonanttia, viisi vokaalia ja kaksi puolivokaalia. Vokaaleilla on kaksi eri äännearvoa, joiden sekoittaminen voi muuttaa sanan merkitystä, mutta tätä eroa ei ilmaista oikeinkirjoituksessa millään tavalla.
Sinussa kiinni
Sinussa kiinni on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut ranskalainen psykologinen jännitysdraamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Lola Doillon. Elokuvan pääosia näyttelevät Kristin Scott Thomas tohtori Anna Cooperina ja Pio Marmaï Yann Ochbergina. Se kertoo siepatusta kirurgista (Scott Thomas), jolle kehittyy Tukholma-syndrooma sieppaajaansa (Marmaï) kohtaan.
Juoni
Nuori Yann Ochberg (Pio Marmaï) menettää vaimonsa ja lapsensa keisarileikkauksessa ja surun sokaisemana kostaa sieppaamalla ja lukitsemalla kellariin leikkauksen suorittaneen kirurgin, keski-ikäisen ja yksinasuvan tohtori Anna Cooperin (Kristin Scott Thomas). Sieppaajan ja hänen uhrinsa välille alkaa kuitenkin kehittyä muutaman päivän aikana voimakas mutta monimutkainen tunneside.
Tuotanto
Kun Lola Doillon kirjoitti elokuvan käsikirjoitusta, hän ei voinut olla ajattelematta ketään muuta kuin Kristin Scott Thomasia naispääosaan. Doillon ei uskonut hetkeäkään, että Scott Thomas ottaisi roolin vastaan, mutta kun hän lähetti Scott Thomasille käsikirjoituksen, jonka luettuaan tämä otti roolin hyvin nopeasti vastaan. Scott Thomas kertoi halunneensa tehdä elokuvan nuoren naisohjaajan, jolla on jotain kerrottavaa naisista, kanssa. Hän myös kertoi käsikirjoituksen olleen mielenkiintoinen monella eri tasolla ja halunneensa työskennellä Doillonin kanssa.
Elokuvan kuusiviikkoiset kuvaukset alkoivat 27. heinäkuuta 2009. Elokuvan työnimenä oli Sous ton emprise, ja sen kuvauspaikkoina olivat Angoulême ja Pariisi. Kahden miljoonan euron budjetilla tuotetun elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Ce Qui Me Meut ja Origami Films.
Julkaisu ja vastaanotto
Sinussa kiinni sai ensi-iltansa lokakuussa pidetyillä vuoden 2010 Lontoon elokuvajuhlilla Britanniassa. Ranskassa elokuva kilpaili vuoden 2010 Réunionin elokuvajuhlilla ennen kuin se sai teatteriensi-iltansa 2. helmikuuta 2011. Mars Distribution oli sen teatterilevittäjänä Ranskassa, missä se sai teatterilevityksensä aikana 31 572 katsojaa ja tuotti 118 105 dollaria. Maailmanlaajuisesti elokuva tuotti 3,6 miljoonan dollarin lipputulot.
Sinussa kiinni on saanut elokuvakriitikoilta vaihtelevia arvioita. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 64 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 5,7/10 keskiarvolla. Keskiarvo perustuu 14 arviointiin, joista yhdeksän oli ”tuoreita” ja viisi ”mätiä”. 216 käyttäjästä 31 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 2,9/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 629 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 5,4/10.
Sinussa kiinni julkaistiin Ranskassa DVD:lle 6. heinäkuuta 2011. Suomessa Atlantic Film Oy julkaisi elokuvan DVD:lle ja blu-raylle 15. helmikuuta 2012.
Johan Arckenholtz
Johan Arckenholtz (5. helmikuuta 1695 Helsinki – 12. heinäkuuta 1777 Tukholma) oli suomalainen historioitsija.
Arckenholtz kirjoitti ylioppilaaksi Turussa vuonna 1713, pakeni isoavihaa Ruotsiin samana vuonna ja loi Tukholmassa virkamiesuraa erilaisissa tehtävissä kansliakollegiossa. Hän sekaantui valtiopäiväpolitiikkaan ja erotettiin virkatehtävistään vuonna 1738. Epäsuosion syynä oli Ruotsin tuolloisen ranskalaissuuntauksen ja hattupuolueen suorasukainen arvostelu.
Vakoilusta epäiltynä
Arckenholzin vaikeudet pahenivat helmikuussa 1741. Hattupuolue pyrki todistamaan, että myssypuolue harrastaa maanpetoksellista yhteistyötä venäläisten diplomaattien kanssa paljastamalla heille valtiopäivien salaisessa valiokunnassa käsiteltyjä asioita. Suomalainen kansliapresidentin sihteeri Gustaf Johan Gyllenstierna pidätettiin Venäjän-lähettilään ovella, ja tutkimukset osoittivat hänen saaneen lähettiläältä rahaa salaisista tiedoista. Gyllenstierna sai teosta kuolemantuomion, joka muutettiin elinkautiseksi vankeudeksi. Tutkimuksissa saatiin myös selville, että juttuun olisi sekaantunut kolme muutakin suomalaista, Arckenholtz, kielenkääntäjä Johan Mathesius ja Göran Helsingius. Tunnustusten saamiseksi heitä kidutettiin, mutta tunnustuksia tai lisätietoja ei saatu. On tulkittu, että heillä ei olisi ollut osaa vakoiluun, vaan he olisivat vain keskustelleet valtiopäivämiesten kanssa sotapolitiikan vaaroista. Arckenholtz joutui vankeuteen ”niin pitkäksi aikaa kuin nykyiset olot kestävät” ja vapautui hattujen sodan päätyttyä 1743, mutta joutui hattupuolueen vastustajana lähtemään maasta. Hän päätyi lopulta Kasseliin maakreivin kirjastonhoitajaksi vuonna 1746. Ruotsiin hän palasi vuonna 1766 myssypuolueen noustua valtaan.
Arckenholtz saavutti Kasselin-vuosinaan laajaa mainetta historioitsijana julkaistuaan erikoislaatuisen, lähinnä laajasti kommentoitua kirjekokoelmaa muistuttavan ranskankielisen historiateoksen Mémoires concernant Christine reine de Suède (1751–1760), joka käännettiin myös saksaksi. Ruotsiksi ilmestyi Carl Christoffer Gjörwellin edelleenmuokkaama lyhennelmä. Arckenholtz julkaisi myös muita historiateoksia. Tekijän poliittinen kanta kuitenkin näkyy niissä selkeänä ranskalaisvastaisuutena.
Clifton Jones
Clifton Jones (s. 21. lokakuuta 1977) on yhdysvaltalais-suomalainen koripalloilija, joka edustaa 1-divisioonassa pelaavaa Lappeenrannan NMKY:aa. 201 cm pitkä Jones on pelipaikaltaan sentteri. Hän on pelannut ammattilaisena koripalloa Suomessa vuodesta 2000 lähtien ja sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2009.
Hietajärvi (Jämsä)
Maantiede
Hietajärvi on pitkä ja melko kapea, sen pituus etelästä pohjoiseen on 1,6 kilometriä. Järvi käsittää eteläisen ja pohjoisen altaan, joita yhdistää noin 150 metriä pitkä salmi. Eteläinen allas kattaa suurimman osan järven pinta-alasta. Järven etelärantaan virtaa laskuoja etelästä. Pohjoisrannasta virtaa noin 250 metriä pitkä Salakkaoja pohjoiseen, oja päätyy Vuorisjärven etelärantaan.
Clifton Jones
Suomi (2000–)
Ammattilaisuransa Jones aloitti kaudella 2000–2001 Joensuun Katajan I-divisioonajoukkueesta, joka voitti kauden päätteeksi I-divisioonan ja nousi siten kaudeksi 2001–2002 SM-Korikseen. Jones teki nousujoukkueen kanssa jatkosopimuksen ja voittikin heti ensimmäisellä pääsarjakaudellaan joukkueen mukana SM-pronssia. Jonesin kahden pisteen heittojen onnistumistarkkuus 66,8% oli sarjan paras. Kaudelta 2002–2003 Jones saavutti Katajan mukana SM-hopeaa sekä Suomen Cupin voiton. Kaudella 2003–2004 hän sijoittui SM-koriksen levypallotilastossa kolmanneksi 11,0 keskiarvollaan.
Kaudeksi 2004–2005 Jones siirtyi Katajasta Porvoon Tarmon liigajoukkueeseen, mutta palasi takaisin Katajaan heti seuraavaksi kaudeksi. Kaudella 2005–2006 Jones voitti Joensuun Katajan riveissä SM-hopeaa ja kaudella 2006–2007 SM-pronssia. Kaudella 2005–2006 hän oli toistamiseen sarjan tarkin kahden pisteen koreissa.
Kauden 2007–2008 Jones aloitti pelaamalla I-divisioonaa Helsingin NMKY:n riveissä. Tammikuussa 2008 hän kuitenkin siirtyi Korisliiga-paikastaan taisteleeseen Team Componentaan, jonka riveissä hän pelasi myös kauden 2008–2009. Jones siirtyi kaudeksi 2009–2010 KTP-Basketiin kahden vuoden sopimuksella.
Hietajärvi (Jämsä)
Maantiede
Hietajärven itäpuolella sijaitsee Hietamäki, jonka huippu kohoaa yli 200 metrin korkeuteen ylänkömaaksi. Luoteispuolella sijaitsee Viinamäki ja lännessä Metsisianpesävuori, jonka länsipuolella on noin hehtaarin laajuinen Vuorenalanen (124,6 metriä mpy). Noin kilometri Hietajärveltä kaakkoon levittäytyy Lehmisuon maatalousmaisema, noin 900 metriä etelään levittäytyy puolestaan Lavakorven maatalousmaisema.
Puolisentoista kilometriä Hietajärvestä itään sijaitsee Kankarisvesi. Kankarisveden länsipuolisia kapeita ja pitkiä vakavesiä ovat myös Mustinganjärvi, Toivas ja Vuorisjärvi. Aluetta täplittävät pienet ja pyöreähköt metsälammet, kuten Olkolammit, Vuorenalanen ja Kiurulammi.
Hietajärvi kuuluu Lahnajoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Lahnajoen valuma-alue kattaa suuren osan Jämsänjoen alueesta. Hietajärvi on valuma-alueen itäisimpiä vakavesiä.
Petri Heinonen
Petri Juhani Heinonen (s. 12. syyskuuta 1988 Tampere) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri tai iso laitahyökkääjä. Tampereen Pyrinnön kasvatti Heinonen palkittiin kaudella 2006–07 Korisliigan vuoden tulokkaana ja kaudella 2010–11 Korisliigan vuoden kehittyneimpänä pelaajana. Suomen mestaruuksia Heinonen voitti kaksi, vuonna 2008 Espoon Hongassa ja vuonna 2014 Pyrinnössä, jossa hän saavutti myös SM-hopeaa vuonna 2016.
Pyrinnöstä Honkaan
Heinosen ensiesiintyminen pääsarjatasolla tapahtui kasvattajaseuransa Tampereen Pyrinnön paidassa 5. lokakuuta 2005 pelatussa ottelussa Kouvoja vastaan. Peli sujui hänen osaltaan erittäin mallikkaasti, sillä hän saalisti avauspelissään neljän levypallon ja kahden koriin johtaneen syötön lisäksi kymmenen pistettä sadan prosentin osumatarkkuudella. Hän oli ensimmäisellä kaudellaan merkittynä pelaavaan kokoonpanoon kuitenkin vain kahdeksan kertaa. Kaudella 2006–07 Heinonen vakiinnutti paikkansa Pyrinnön pelaavasta kokoonpanosta ja teki ottelua kohden 7,5 pistettä 17,3 minuutissa. Kauden päätteeksi hänet valittiin Korisliigan vuoden tulokkaaksi.
Kauden 2008–09 aikana Heinonen pelasi Hongassa 28 ottelua 2,3 pisteen ja 2,0 levypallon keskiarvoilla. Maajoukkuepelaaja Tuukka Kotin tehtyä helmikuussa 2009 loppukauden kestävän sopimuksen Hongan kanssa Heinonen siirtyi vuokralle UU-Korihaiden joukkueeseen.
Korihait
Kaudeksi 2009–10 Heinonen teki Korihaiden kanssa yhden vuoden sopimuksen, jossa oli myös optio yhdestä lisävuodesta.
Paluu Pyrintöön
Kaudeksi 2013–2014 Heinonen teki Pyrinnön kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Kauden aikana Heinonen harjoitti Pyrinnön apuvalmentaja Lasse Rantalan kanssa henkilökohtaista taktiikkaansa ja tekniikkansa. Pyrintö voitti Korisliigan runkosarjan uudella voittoennätyksellä ja pelasi ensimmäisenä suomalaisjoukkueena Baltian liigassa, jossa sijoittui neljänneksi. Pyrinnön ja Heinosen kevät huipentui Suomen mestaruuteen, joka oli Heinosen uran toinen. Heinonen oli ensimmäisen loppuottelun ratkaisevia pelaajia kahdeksalla hyökkäyslevypallollaan, mikä oli yhtä paljon kuin kyseisessä ottelussa vastassa olleen Katajan joukkueella yhteensä.
Kaudella 2015–2016 useiden muiden sentterien kanssa peliajasta kilpaillut Heinonen pelasi runkosarjan 5,9 pisteen ja 3,6 levypallon keskiarvoilla. Pyrintö sijoittui runkosarjassa neljänneksi ja voitti pudotuspeleissä ensin Bisonsin ja välierissä Helsinki Seagullsin. Loppuotteluissa Pyrintö sai vastaansa Kouvot, joka oli tamperelaisia vahvempi 4–1-otteluvoitoin. Pyrintö ja Heinonen palkittiin näin SM-hopeamitaleilla.
15. tammikuuta 2019 Heinonen teki Kaarinan Uraa vastaan pääsarjaennätyksekseen kolme heitontorjuntaa. Helmikuussa Pyrintö ylsi Suomen cupin loppuotteluun jossa se pelasi ilman Heinosta ja hävisi Salon Vilppaalle.
Heinäkuussa 2019 Heinonen teki Pyrinnön kanssa vuoden pituisen jatkosopimuksen. Hän kuntoutui polvileikkauksestaan tammikuun loppupuolelle asti. Kuntouduttuaan Heinonen ehti pelata vain kymmenkunta ottelua, kun sarjakausi keskeytettiin koronaviruspandemian vuoksi Pyrinnön sijoituttua runkosarjassa viidenneksi. Toukokuussa 2020 Heinonen ilmoitti päättävänsä kilpauransa. Päätöksen taustalla olivat motivaation ja kilpailukyvyn puutteen tuntu sekä halu keskittyä muuhun elämään.
Maajoukkue
Kesällä 2010 Heinonen debytoi maajoukkueessa ottelussa Portugalia vastaan. Hän pelasi ottelussa kuusi minuuttia, teki yhden pisteen ja otti yhden levypallon.
Heinonen kuului Suomen Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 2011 voittaneeseen joukkueeseen. PM-kulta oli Suomen ensimmäinen 28 vuoteen.
Pelityyli
Vuoden 2014 SM-finaaleissa YLEn toimittaja kuvaili Heinosen hakeneen "salakavalasti" tärkeitä levypalloja. Sentterinä pelatessaan hänen sisäpeliään kuvailtiin heikommaksi Pyrinnön Antti Nikkilään verrattuna, ja hänen peliinsä on toivottu lisää fyysisyyttä.
Yksityiselämä
Heinonen on opiskellut sairaanhoitajaopintoja Tampereen ammattikorkeakoulussa.
Vienanmeren jääjärvi
Vienanmeren jääjärvi on nykyisen Vienanmeren edeltäjä, joka on sijainnut Fennoskandian mannerjäätikön koillisreunalla viime jääkauden loppuvaiheessa väljästi ajoittaen noin 15 000–11 000 vuotta sitten. Jääjärvi on ollut nykyisen Vienanmeren altaaseen muodostunut jäätikköjärvi eli jääjärvi, joka on sijainnut Kuolan niemimaan eteläpuolella ja Venäjän-Karjalan pohjoispuolella. Nykyään tiedetään, että samalle alueelle on muodostunut aikaisemminkin jääjärviä tai tavallisia järviä.
Yleistä
Viimeisen jääkauden eli Veiksel-jääkauden kylmimmän vaiheen aikana mannerjäätikkö oli levittäytynyt Luoteis-Venäjällä laajimmilleen noin 20 000 vuotta sitten ja se peitti Vienanmeren aluetta vielä 17 000–18 000 vuotta sitten. Fennoskandian mannerjäätikön keskiosien paksuus arvioidaan tuolloin olleen 2,7 kilometriä. Raskaan jäätikön sen alapuoliseen kallioperään kohdistama lisäpaino oli saanut sen painumaan kuopalleen. On arvioitu, että jäätikön keskustassa nykyisen Perämeren seudulla on painaumaa muodostunut yli kilometrin verran. Keskusalueen painauma on Vienanmeren ympäristössä kallistanut maanpintaa Perämerta kohti.
Aiheuttamastaan painaumasta huolimatta, on jäätikön keskusalueilta virrannut suuria jäätikkövirtoja myös itään päin. Alueelle levittäytynyttä paikallista, mutta pitkäikäistä, jäätikkövirtaa kutsutaan Kuusamon–Vienanmeren virtauskielekkeeksi. Sen pisintä vaihetta voidaan kutsua Vienanmeren virtauskielekkeeksi ja myöhäisempää mutta lyhytikäisempää vaihetta Kuusamon virtauskielekkeeksi. Vienanmeren virtauskielekkeen päävirtaus on edennyt Suomen rajojen yli yhtenäisenä jäätikkövirtana. Pohjoisesta on siihen kohdistunut painetta Kuolan jäätikköalueelta, josta virtasi etelään lyhyt Kuolan virtauskieleke (, myös ) ja sitä idempänä toiminut Varzugan virtauskieleke. Etelässä virtasi nopealiikkeinen Karjalan jäätikkövirta, joka on kääntynyt mannerjäätikön reunalla kohti etelää ja jonne se virtasi Laatokan takaisille seuduille asti. Vienanmeren virtauskieleke on vasta ylitettyään Vienanmeren altaan alkanut jakautua eri suuntiin kääntyviksi pienemmiksi jäätikkökielekkeiksi. Tällaisia pienempiä kielekkeitä tunkeutui esimerkiksi Vienankurkkuun ja Vienanjoen pääuoman ja sivu-uomien jokilaaksoihin.
Jääkausi päättyi sen kylmintä vaihetta seuranneeseen pitkälliseen lämpökauteen, jonka aikana mannerjäätiköt eri puolilla maailmaa alkoivat sulaa. Fennoskandian mannerjäätikkö suli kokonaan pois hieman yli 10 000 vuodessa. Mannerjäätikön reunan perääntyminen on alkanut Kaninin niemimaalla noin 17 000 vuotta sitten, jonka jälkeen reuna on siirtynyt Vienanmeren altaan yli noin 12 500–11 200 vuotta sitten. Kylmimmän vaiheen aikana on jäätiköihin ehtinyt varastoitua vettä valtavat määrät. Maailman valtamerien vedenpinta oli jääkauden aikana alentunut enimmillään noin 120 metriä, ehkä enemmänkin. Jääkauden päättyminen on näkynyt asteittaisena merenpinnan nousuna, kun jäätiköiden sulamisvedet ovat palanneet takaisin valtamereen. Pois sulaneen mannerjäätikön painon hellittäessä on Vienanmeren altaan maankohoaminen päässyt käyntiin. Maankohoamista on edelleen useita millimetrejä vuodessa, mutta aikoinaan se on ollut useita senttimetrejä vuodessa.
Aikaisemmat jääjärvet
Aina ei vesistöä ole voinut kutsua jääjärveksi. Altaassa on voinut olla nykyiseen tapaan merenlahti tai siinä on voinut sijaita tavallinen järvi. Ainoastaan siinä tapauksessa, jossa järvi rajoittuu vähintään yhdestä rannastaan mannerjäätikköön tai se saa vetensä sulavista jäätiköistä, voidaan siitä käyttää nimitystä jääjärvi.
Viimeisin jääjärvi
Jääjärven alkuhetket ovat ajoittamatta. Tukeutuen lähinnä jääkauden jäätiköitymisestä ja jäätikön sulamisesta tehtyihin malleihin, voidaan jääjärven synty sijoittaa kauteen 16 000–15 000 vuotta sitten. Silloin oli mannerjäätikön reuna peräytynyt Kainin niemimaalta lähelle Vienanmeren nykyisiä itärannikoita. Lännestä virtaava Vienanmeren virtauskieleke oli työntänyt sulaneen jään tilalle uutta jäätä, jolloin sulamisvedet olivat joutuneet valitsemaan valumissuunnakseen pohjoisen Barentsinmeren suunnan tai eteläosien Äänisen suunnan. Kumman suunnan vesi on valinnut, on riippunut maankohoamisen vaiheista eri seuduilla. Tämäkin asia on vielä tarkemman selvitystyön alla. Pitkään on epäilty, että molemmat suunnat ovat olleet eri aikoina käytössä. Epäily saa vahvistusta nykyisen Itämeren kahdenlaisesta lohikannasta. Lohien geeneissä on kahta geenien markerilinjaa, josta toista kutsutaan atlantin- ja toista jääjärven linjaksi. Jääjärvilinjan lohi olisi tutkijoiden tulkinnan mukaan tullut Itämerelle Vienanmeren suunnalta jääkaudella.
Seuraavan tuhannen vuoden aikana, eli noin 14 000 vuotta sitten mennessä, oli jäätikön reuna perääntynyt Vienanmeren altaan keskivaiheelle. Jääjärvelle löytyy siellä syviä kohtia, jossa se on voinut muodostua. Kallioperä on edelleen ollut kallistuneena länteen päin, joten jääjärvestä on tullut varsin syvä. Kantalahden suunnalla on jääjärvi ollut yli 300 metriä syvä. Jääjärven vedenpinnan korkeudet ovat eri aikoina vaihdelleet kymmeniä metrejä. Jääjärven laskujoki on laskenut koillisessa Barentsinmereen. Sen tukkeutuminen on voinut tapahtua esimerkiksi jokilaakson poikki työntyneen jäätikkökielekkeen vuoksi. Jäätikköpadon takana on jääjärven vedenpinta alkanut hitaasti nousta ja sekä järven tilavuus että sen pinta-ala ovat molemmat kasvaneet merkittävästi. Tämä on havaittu Belomorksin alueella sijaitsevista reunamuodostumista. Luoteesta kaakkoon päin virranneen Vienanmeren virtauskielekkeen eteen on kerrostunut Rukajärven muodostuma, jonka itäisen haaran (12 500–12 300 vuotta sitten) rinteillä on löydetty aallokon jättämiä jälkiä. Rukavaaran kohdalla ylimmän rannan jäljet sijaitsevat 175 metrin korkeudella mpy., jolloin jääjärvi on tutkijoiden mukaan ollut suurimmillaan. Jäätikköpato on kestänyt paikoillaan yli 200 vuotta, jonka jälkeen noin 12 050 vuotta sitten on vesi alkanut purkautua Vienankurkun kautta Barentsinmereen. Purkaus on kestänyt seuraavat 200 vuotta, jonka aikana jääjärven vedenpinta on hiljalleen laskenut 50–60 metriä. Sulamisvesien purkautuminen Vienankurkussa on ollut voimakasta, vaikka se vaikutus jääjärven pinnankorkeuteen on kestänyt pitkään. Purkauksen vaikutus valtamerien pinnannousuun on ollut pieni, sillä esimerkiksi monta kertaa suuremman Baltian jääjärven purkaus nosti pintaa vain 2–3 senttimetriä.
Kalevalan reunamuodostuma on syntynyt noin 11 200–11 300 vuotta sitten Pohjois-Karjalan virtauskielekkeen eteen ja se sijaitsee muutama kymmenen kilometriä länteen aikaisemmista reunamuodostumista. Virtauskieleke on virrannut sinne lounaasta päin. Myös täällä on jäätikön reuna päättynyt suoraan Vienanmeren jääjärveen. Kalevalan muodostumalla sijaitsevat rantamuodostumat 125 metrin korkeudella mpy. Vienanmeren virtauskielekkeen eteen muodostui myöhemmin vielä Pääjärven reunamuodostuma. Sen rinteillä sijaitsevat rantamuodostumat noin 145 metrin korkeudella mpy. Epäloogisilta kuulostavat rantamuodostumien korkeudet selittyvät silloisella kaltevalla maanpinnalla. Se on nykyaikaan mennessä oiennut maanpinnan epätasaisen maankohoamisen vuoksi.
pienoiskuva|Merenpinnan nousu jääkauden jälkeen. Vienanmeren jääjärvivaihe on voinut päättyä kahdella eri tavalla. Joko se muuttui purkautumisen jälkeen ensin tavalliseksi järveksi, jolloin se oli kadottanut kosketuksensa mannerjäätikön reunaan, tai valtamerien hiljalleen kohoava vedenpinta nousi Vienankurkun laskukynnyksen yli ja sekoitti järvialtaaseen merivettä. Kynnys sijaitsee nykyään 40–50 metrin syvyydessä, mutta silloin on kynnys sijainnut syvemmällä. Merenpinta on ollut 60 metriä nykyistä alempana noin 12 000–11 000 vuotta sitten, mutta tätä ennen ja vielä tämän jälkeenkin on vedenpinnan nousu ollut nopeaa.
Magny-Cours
Magny-Cours on kunta Keski-Ranskassa Nièvren departementissa, Burgundi-Franche-Comtén alueella. Kunnan asukasluku on 1 451 (2009). Kunta on aivan Neversin kaupungin läheisyydessä. Magny-Coursin kunnanjohtajana on vuoteen 2008 asti Robert Lecas.
Kunta on parhaiten tunnettu moottoriradastaan Circuit de Nevers Magny-Coursista, jolla on ajettu mm. Formula 1:n Ranskan Grand Prix 1991–2008.
Asukasluvun kehitys
Asukasluvun kehitys:
Pierre Corneille
thumb|Pierre Corneille Pierre Corneille (6. kesäkuuta 1606 Rouen – 1. lokakuuta 1684 Pariisi) oli merkittävä ranskalainen näytelmäkirjailija. Hän vaikutti samanaikaisesti komediakirjailija Molièren ja Jean Racinen kanssa.
Elämänvaiheet
Pierre Corneille syntyi rouenilaisen samannimisen pikkuvirkamiehen perheeseen. Hän sai jesuiittakasvatuksen. Hän luki oikeustiedettä, mutta ei juuri menestynyt tässä ammatissa. Itsenäisen työn löytääkseen hän aloitti vapaana kirjailijana. Yks osa hänen teksteistään olivat uskonnolliset tekstit, kuten noin 60 virttä. Hän kirjoitti myös epigrammeja, lauluja, satiireja ja tilapäisrunoja erilaisiin juhliin.
Corneille oli huolehtiva perheenisä ja pedantti taloudenpitäjä, joka muistutti olemukseltaan virkamiestä. Hänen julkinen esiintymisensä oli niukkasanaista. Hänen viimeiset teoksensa eivät enää olleet yleisömenestyksiä, toisin kuin aikaisemmat. Vanhoilla päivillään hän totesi: "Minun runoilutaitoni on hävinnyt samaa tietä kuin hampaanikin." Jean Racine piti kunnioittamalleen kirjailijalle tämän kuoltua muistopuheen Ranskan akatemiassa.
Näytelmäkirjailijana
Näyttämötaiteessa Corneille ja hänen seuraajansa aloittivat sikäli alusta, että heidän oli Aristoteleen pohdintojen perusteella luotava klassisen tragedian säännöt. Sääntöihin kuului esimerkiksi, että näytelmän kuvaaman toiminnan piti tapahtua yhden vuorokauden kuluessa. Se laajennettiin koskemaan myös sitä, että tapahtumien piti olla mahdollisia näyttämön kokoisessa tilassa. Useimmat näytelmät keskittyivät sen vuoksi henkisiin tapahtumiin, joissa näytelmän päähenkilöiden asenteet ja keskinäiset suhteet muuttuvat näytelmän aikana. Tämän kehittelyn ansiosta Corneille pääsi tragedioissa aikalaisiaan Molièrea ja Jean Racinea pitemmälle.
Corneillen läpimurto näytelmäkirjailijana tapahtui 1630-luvulla hänen ollessaan 30-vuotias. Näytelmän Le Cid hän kirjoitti espanjalaisten esikuvien, kuten Lope de Vegan mukaan. Lopputulos kohoaa yleisinhimilliseksi. Corneillen teoksen El Cid on Espanjan kansallissankari, mutta hänessä on traagisia ristiriitoja. Miten pärjätä tunteiden ja velvollisuuksien ristiaallokossa?
Henkilöhahmot Corneillen teoksissa eivät ole kovin monivivahteisia. Sankareissa ei ole vikoja, he ovat puhdasta jaloutta. Roistoilla ei ole sovittavia luonteenpiirteitä, he edustavat puhdasta pahuutta. Aihepiiri on melko kapea, se kertoo poliittisten johtajien velvollisuuksien ja tunne-elämän ristiriidoista. Corneille kirjoitti taiturimaisen hienoa ranskaa, kieli on sointuvaa ja ilmeikästä.
Jo Corneillen eläessä hänen näytelmistään nimettiin parhaimmat. Racinen pitämän muistopuheen mukaan ne olivat Le Cid, Horace, Cinna ja La Mort de Pompée. Näiden lisäksi osa kriitikoista puolusti hänen myöhäistuotantoaan. Heidän mukaansa Corneille siirtyi tällöin ulkokohtaisesta kuvauksesta ihmisluonteiden erittelyyn: ”Nuorena hän esitti sen liikkeet; vanhana hän paljasti sen salaiset vaikuttimet.” (Pierre Bayle).
Ahmed Salah
Hussein Ahmed Salah (, s. 31. joulukuuta 1956 Ali Sabieh, Djibouti) on djiboutilainen maratoonari.
Olympialaisista Salah saavutti maratonilla pronssia 1988 Soulista. MM-kisoissa hän juoksi hopealle sekä 1987 Roomassa että 1991 Tokiossa. Hän on maansa ainoa olympiamitalisti ja oli maansa ensimmäinen yleisurheilun MM-mitalisti.
Salahin ennätys maratonilta on 2.07.07, minkä hän juoksi Rotterdamissa 17. huhtikuuta vuonna 1988. Hän on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 60 kilogrammaa.
Laakeri
thumb|200px|Kuulalaakeri Laakeri on kahden elementin välinen osa, joka ohjaa niiden liikettä suhteessa toisiinsa. Yksinkertaisin laakeri on liukulaakeri, joka muodostuu kahdesta laakeripinnasta. Toinen yleinen laakerityyppi ovat vierintälaakerit, kuten kuula-, neula- ja rullalaakerit. Laakereita käytetään autoissa, polkupyörissä ja monissa erilaisissa laitteissa. Rakentamisessa voidaan sillan kansi laakeroida tukea vasten, ja maarakennekerrosten välissä voidaan käyttää laakerointikerrosta.
Kitka ja kuluminen ovat merkittävässä roolissa laakerointia suunniteltaessa. Kitkaa ja kulumista voidaan vähentää voitelemalla laakereita esimerkiksi öljyllä tai rasvalla.