cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Majakkalaiva Kallbådagrund
Alkuperä
Alus rakennettiin Venäjän luotsiylihallituksen tilauksesta vuonna 1857 Glasgow'ssa, Skotlannissa olevalta telakalta. Alus oli mitoiltaan vakio eli 28 x 5,9 x 2,1 metriä ja uppoamaltaan 180 tonnia. Miehistöä oli kahdeksan henkeä. Aluksessa ei ollut konetta vaan purjeet sekä höyrykattila sumusireeniä ja ankkuripeliä varten. Valolaite oli muista poiketen iso lasitettu häkki, jossa poltettiin talikynttilöitä. 1900-luvun alkuvuosina alukseen vaihdettiin uudenaikainen asetyleenimajakka.
Aluksen asemapaikka oli Porvoon ulkopuolella Kalbådagrundin matalikolla ja nimi tämän mukaan КАЛБОДЕНГРУНДЬ (Kalbodengrund). Aluksen kyljessä oli venäläistapaan valkea vyö ja nimi siinä mustalla maalattuna. Perälippu oli venäläiseen tapaan kokosininen.
Käyttö Suomessa
Suomalaiset asensivat keväällä 1918 alukseen kuulamoottorin ja potkurin. Se sijoitettiin entiselle asemapaikalleen, jolloin myös nimi suomalaistettiin, alus maalattiin kokonaan punaiseksi ja rungosta poistettiin venäläismallinen valkoinen vyö jossa nimi oli.
Vanhanaikainen ja huonokuntoinen Kalbådagrundin romuttamista esitettiin jo 1920-luvulla. Puutteistaan huolimatta alus pidettiin asemapaikallaan aina vuoteen 1931, jolloin tilalle saatiin Helsingin edustalta poistettu uudempi alus.
Käyttö asunto- ja rahtialuksena
Vuonna 1931 Kalbådagrund muutettiin asuntoalukseksi sisävesillä työskentelevälle 2. merenmittausretkikunnalle. Nimekseen alus sai nyt MKH 3. Alus oli tarkoitukseen sopimaton ahtaiden tilojensa vuoksi, joten alus myytiin, kun tilalle voitiin irrottaa tilavampi laiva.
Vuonna 1938 alus myytiin eräälle varustajalle, joka suoritti siinä perusteellisia muutoksia vuonna 1939. Uudistuksen jälkeen alus purjehti moottorialukseksi muutettuna rahtilaivana ensin nimellä Kaleva ja sittemmin nimellä Regina. Tällä nimellä se kulki aina vuoden 1963 loppuun, jolloin se poistettiin rekistereistä ja romutettiin.
Peräaukon valkaisu
Peräaukon valkaisu tarkoittaa peräaukkoa ympäröivän ihon tummemman pigmentin vaalentamista kosmeettisista syistä. Tähän käytettyjä aineita, kuten hydrokinonia, on epäilty karsinogeeniksi tai muuten vaarallisiksi, ja niitä on kielletty monissa maissa mukaan luettuna Ranska ja Iso-Britannia. Valkaisu kestää noin 20 minuuttia, mutta vaikeissa tapauksissa se joudutaan toistamaan useita kertoja, jopa kahdeksan viikon ajan. Vastaava valkaisu voidaan tehdä myös hävyn alueelle.
Pentele
Pentele oli antiikin aikainen asutus Attikassa eli Ateenan kaupunkivaltion alueella Kreikassa. Se sijaitsi Ateenan tasangon koilislaidalla Brilessos-vuoren rinteessä, ja sijoitetaan nykyisen Pentélin luostarin tienoille. Vuori sai asutuksesta myöhemmän nimensä Pentelikon (nyk. Pentéli). Pentelestä louhittiin vuoren kuuluisaa marmoria.
Penteleä ei luettu ainakaan Attikan alkuperäisten, Kleistheneen uudistuksen mukaisten demosten joukkoon. Se on saattanut kuulua alun perin Kolonain demokseen. Stefanos Byzantionlainen kuitenkin mainitsee sen Kolonain tavoin Antiokhis-fylen demoksena. Roomalaisella kaudella Pentele oli mahdollisesti saanut itsenäisen demoksen aseman osana Ptolemais-fyleä.
2025
2025 (MMXXV) on tuleva normaalivuosi, joka alkaa keskiviikosta.
Brandon (artisti)
Brandon Bauer (s. 31. lokakuuta 1984 Tallahassee, Florida, Yhdysvallat ) on Helsingissä asuva hip hop -artisti.
Nuoruus
Brandon muutti äitinsä mukana Suomeen lapsena. Hän kävi peruskoulun Helsingin Käpylässä. Muun ohella hän harrasti korkeushyppyä Helsingin Kisa-Veikoissa ja otti osaa nuorten SM-kisoihin.
Ura
Brandonin ensimmäinen täyspitkä albumi The Outcome julkaistiin 17. elokuuta 2005. Vierailijoina albumilla ovat muun muassa Elastinen, Boy Mike ja Mike Mechanix ruotsalaisesta Spotrunnazista.
Brandon on vieraillut mm. Signmarkin, Boy Miken ja Luminaten julkaisuilla. Hän on ollut myös mukana DJ Mike Lawryn sekä DJ K2:n ja Skemin mixtapeilla. Brandon on lämmitellyt mm. The Gamen, Lloyd Banksin, D12:n, Afu-Ran ja De La Soulin Suomen keikoilla.
Brandon kirjoitti yhteistyössä Signmarkin kanssa Signmarkin Breaking the Rules -albumin kappaleet ja antoi äänensä levylle.
Kari Nieminen
Kari Nieminen on suomalainen teollinen muotoilija ja kitaravalmistaja, joka perusti tunnetun kitarayritys Versoul Oy:n vuonna 1994. Nieminen valittiin Vuoden teolliseksi muotoilijaksi vuonna 1998.
Nieminen on oululaislähtöinen ja kävi Oulunsalon kansakoulua ja Nuottasaaren koulua. Ylioppilaaksi hän kirjoitti Oulun Lyseon lukiosta. Ensimmäisen kitaransa Nieminen teki 12-vuotiaana ja ensimmäisen hän myi luokkatoveri Riku Mattilalle. Nieminen valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta teolliseksi muotoilijaksi vuonna 1989 ja oli sen jälkeen samassa korkeakoulussa tuntiopettajana. Opettajan työ jäi vuonna 1994, kun hän perusti kitaroita valmistavan Versoulin. Nieminen tekee kitaransa työhuoneessaan Helsingin Pitäjänmäessä. Hänen tekemiään kitaroita soittaa mm. The Rolling Stones -yhtyeen Ronnie Wood.
Psafis
Psafis oli antiikin aikainen kaupunki Oropoksen alueella eli Oropiassa Boiotiassa Kreikassa. Myöhemmin se kuului Attikaan eli Ateenan kaupunkivaltion alueeseen sijaiten sen koillisosassa Oropoksen ja Rhamnuksen välillä. Kaupungin tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta se sijoitetaan nykyisen Marathónaksen kunnan Limniónaksen tienoille.
Psafista ei luettu ainakaan Attikan alkuperäisten, Kleistheneen uudistuksen mukaisten demosten joukkoon, vaikkakin se mainitaan eräässä myöhäisen roomalaisen kauden piirtokirjoituksessa Aiantis-fylen demoksena. Se saattoi kuulua Rhamnuksen demoksen alaisuuteen.
Haisusavikka
pienoiskuva|oikea|250px|Haisusavikan levinneisyys. pienoiskuva|oikea|250px|Haisusavikka kuvattuna William Woodvillen teoksessa Medical Botany vol. 3 (1793). Haisusavikka (Chenopodium vulvaria) on savikoiden sukuun kuuluva yksivuotinen, matalakasvuinen kasvi. Se haisee mädältä kalalta ja on pahanhajuinen.
Ulkonäkö ja koko
Haisusavikka kasvaa 5–30 senttimetriä korkeaksi. Sen harmaa varsi on rento tai koheneva, hyvin jauhoinen sekä usein runsas- ja pitkähaarainen. Myös lehdet ovat väriltään harmaanvihreitä ja ne ovat varressa kierteisesti. Lehtien lapa on kasvin keskiosassa kooltaan 1–2 cm:n pituinen, ehytlaitainen, tylppäkärkinen ja vaihtelee muodoltaan vinoneliömäisestä kulmikkaan leveänpuikeaan. Haisusavikan vihreä kukinto on pienikokoinen ja lehdetön. Pienet, tähkämäiset ja tiheät sykerökukinnot sijaitsevat lehtihangoissa ja varren haarojen kärjissä. Suomessa haisusavikka kukkii heinä-elokuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Kiiltävän mustat siemenet ovat 1–1,2 millimetriä pitkiä, ympärykseltään lähes pyöreitä ja pinnaltaan lähes sileitä.
Levinneisyys
Haisusavikka on kotoisin Välimeren alueelta. Lajia tavataan vakiintuneena Pohjois-Afrikassa Marokosta Tunisiaan ja Välimeren pohjoispuolella Pyreneiden niemimaalta läpi Etelä- ja Keski-Euroopan aina Ukrainaan, Kaukasuksen alueelle, Turkkiin ja Syyriaan asti. Pohjoisessa se on levinnyt Britteinsaarten eteläosiin, Pohjois-Saksaan ja Pohjois-Puolaan saakka. Satunnaisena lajia on tavattu Euroopassa Fennoskandian etelä- ja keskiosissa, Etelä-Baltiassa ja Länsi-Venäjällä. Lajista on havaintoja myös Libyasta, Egyptistä, Irakista, Iranista sekä monin paikoin Keski-Aasiasta ja Etelä-Siperiasta. Ihmisen mukana haisusavikka on levinnyt myös paikoin Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan sekä Australiaan. Suomessa haisusavikka on hyvin harvinainen uustulokas, jota on tavattu lähinnä rannikkokaupungeista Uudeltamaalta Pohjois-Pohjanmaalle Oulun korkeudelle saakka. Tiedot lajin esiintymisestä ovat vanhoja eikä sitä ilmeisesti ole löydetty enää 1950-luvun jälkeen.
Francesco Cavalli
thumb|Francesco Cavalli. Pier Francesco Cavalli (14. helmikuuta 1602 – 14. tammikuuta 1676) oli italialainen säveltäjä. Hänen ristimänimensä oli Pietro Francesco Caletti-Bruni, mutta hänet tunnetaan paremmin Francesco Cavallina. Cavalli oli kotoisin Cremasta, mutta vaikutti pääasiassa Venetsiassa.
Cavalli pääsi Basilica di San Marcoon laulajaksi vuonna 1616, toiseksi urkuriksi vuonna 1639, ensimmäiseksi urkuriksi vuonna 1665 ja maestro di cappellaksi vuonna 1668.
Ooppera
Cavalli sävelsi muun muassa 42 oopperaa.
Emily Rose
thumb|right|Emily Rose Emily Rose Maier (s. 2. helmikuuta 1981 Renton, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan pääroolistaan (Elena Fisher) Uncharted-videopeleissä sekä vuonna 2010 aloittamastaan työstä Audrey Parkerin/Lucy Ripleyn roolissa televisiosarjassa Haven. Rose on valmistunut Master of Fine Arts -arvolla näyttelemisestä Kalifornian yliopistosta, Los Angelesista ja on lisäksi saanut Vanguard University of Southern Californiasta oppiarvon teatteritaiteessa.
Rose syntyi kolmesta lapsesta vanhimpana; hänellä on pikkusisko ja -veli.
Francesco Cilea
pienoiskuva|Francesco Cilea Francesco Cilea (23. heinäkuuta 1866 – 20. marraskuuta 1950) oli italialainen säveltäjä. Hän opetti musiikkia Firenzessä, Palermossa ja Napolissa vuosina 1916-1936. Cilea oli pääasiassa oopperasäveltäjä. Hän sävelsi oopperoiden lisäksi muun muassa pianokappaleita ja kamarimusiikkia. Suurin osa Cilean oopperoista on veristisiä.
Munivat nisäkkäät
Munivat nisäkkäät (Prototheria) on nisäkkäiden alaluokka, johon kuuluvat lajit lisääntyvät elävien poikasten synnyttämisen sijaan munimalla. Alaluokan ainoa lahko, jossa on nykyään elossa olevia lajeja, on nokkaeläimet (Monotremata).
Krabben tauti
Krabben tauti on autosomissa peittyvästi periytyvä parantumaton aivosairaus, leukodystrofia. Se on nimetty tanskalaisen neurologi Knud Haraldsen Krabben (1885–1965) mukaan. Länsimaissa sairauden ilmaantuvuus vastasyntyneillä on hyvin alhainen, vain 1/100 000. Paljon yleisempää sairaus on tiettyjen arabiheimojen parissa. Tautia kuitenkin esiintyy kaikkialla.
Oireet
Enemmistö (noin 90 %) sairastuneista kärsii taudin varhain – heti syntymän jälkeen tai ensimmäisinä elinkuukausina – puhkeavasta muodosta. Sairauden varhaisimpiin oireisiin kuuluu lapsen muuttuminen itkuiseksi ja helposti ärsyyntyväksi. Myöhempiä oireita ovat muiden muassa raajojen jäykistyminen, syömisongelmat, oksentelu ja epileptisyys. Sairauden varhain puhkeava muoto johtaa kuolemaan keskimäärin kolmentoista kuukauden iässä.
Ne, joilla sairaus ilmenee myöhemmin, elävät huomattavasti pidempään sairauden toteamisen jälkeen kuin ne, joilla sairaus puhkeaa hyvin varhain.
Befunge
Befunge on esoteerinen ohjelmointikieli, joka eroaa perinteisistä ohjelmointikielistä siten, että ohjelma on järjestetty kaksiulotteiseen ristikkoon. Chris Pressey kehitti ohjelmointikielen vuonna 1993.
Luettelo elossa olevista suomalaisista entisistä ministereistä
Tämä on luettelo Suomen valtioneuvoston jäsenenä toimineista elossa olevista henkilöistä. Kaikki Lipposen II, Jäätteenmäen, Vanhasen I, Kiviniemen, Kataisen, Stubbin, Sipilän, Rinteen, Marinin ja Orpon hallitusten ministerit ovat elossa.
Mike Myers
Michael John ”Mike” Myers (s. 25. toukokuuta 1963 Scarborough, Ontario, Kanada) on kanadalainen koomikko, näyttelijä, käsikirjoittaja, tuottaja ja muusikko. Hän nousi maineeseen Saturday Night Live -sketsiohjelman ja Austin Powers -elokuvasarjan kautta.
Elämä ja ura
Myers syntyi Toronton esikaupungissa Scarborough’ssa vuonna 1963. Hänen vanhempansa olivat englantilaisia maahanmuuttajia Liverpoolista.
Lavajärvi (Oulu)
Lavajärvi on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva pinta-alaltaan noin 35 hehtaarin laajuinen järvi Vuoton kaupunginosassa Ylikiimingissä Oulussa Pohjois-Pohjanmaalla. Järvi sijaitsee lähellä Oulun ja Utajärven kunnanrajaa kunnan itäisimmässä kolkassa, noin 35 kilometrin päässä Ylikiimingin taajamasta. Järvi on Alavuoton kyläalueen ainoa järviallas, ja se laskee Kiiminkijokeen kapeaa Lavaojaa pitkin. Järvi on varsin kalaisa, ja se on edelleen suosittu kalastuspaikka.
Mike Myers
Elämä ja ura
Myers alkoi esiintyä televisiomainoksissa kahdeksanvuotiaana. High schoolin jälkeen Myers liittyi Toronto’s Second City Comedy -ryhmään, jossa oli ollut moni muukin kuuluisa kanadalaiskoomikko. Vuonna 1985 Myers oli Lontoossa Englannissa perustamassa Comedy Store Players -ryhmää. Palattuaan Pohjois-Amerikkaan hän esiintyi Chicago Second City -ryhmässä.
Myers muutti vuonna 1989 New Yorkiin ja pääsi vierailevaksi esiintyjäksi television Saturday Night Live -sketsiohjelmaan. Myersista tuli suosittu esiintyjä, ja hän oli ohjelman vakituisia esiintyjiä vuoteen 1995 saakka. Myers loi ohjelmaan useita hahmoja, joista teini-ikäinen Wayne Campbell esiintyi myös komediaelokuvissa Wayne’s World (1992) ja Wayne’s World 2 (1993).
Myers kirjoitti ja tähditti kolmea Austin Powers -agenttiparodiaelokuvaa: Austin Powers – kumma jätkä (1997), Austin Powers – agentti joka tuuppasi minua (1999) ja Austin Powers ja kultamuna (2002). Tämä menestynyt elokuvasarja teki Myersista kansainvälisesti tunnetun elokuvakoomikon. Myersin muita elokuvia näyttelijänä tai käsikirjoittajana olivat esimerkiksi Apua, vaimoni on teurastaja (1993), 54 (1998), Shrek ja sen jatko-osat (äänirooli, 2001, 2004, 2007 ja 2010), Katti (2003), The Love Guru (2008) ja Kunniattomat paskiaiset (2009).
Muusikkona Myers on toiminut yhtyeessä Ming Tea.
Myers on naimisissa Kelly Tisdalen kanssa, ja pari sai esikoisensa vuonna 2011.
Myers oli ykkössijalla Forbesin vuonna 2010 julkaisemalla "Hollywood's Animation A-List" -listalla, jossa lueteltiin kymmenen menestyksekkäintä Hollywood-näyttelijää animaatioelokuvien lipputulojen perusteella.
Myers sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 2002.
Lavajärvi (Oulu)
Nimen alkuperä
Järven ympäristössä on useita Lava-nimisiä paikkoja. Itse järven ja sen laskuojan lisäksi ympäristön paikannimistöön kuuluvat Lavajärvenkangas, kaksi Lavasuota, Iso Lavasuo sekä Lavaselkä. Lava-nimityksen alkuperä on riistanpyynti- ja säilytyslavoissa, makuulavoissa, heinäkasan alusissa tai lauttasilloissa. Alueelta on löydetty runsaasti viitteitä kaikista näistä yhteyksistä. Muistitiedon mukaan järven rannoilla on ollut useita niitty- ja kalasaunoja, joissa on ollut makuualuset eli lavat yöpymistä varten. Järvellä on tiettävästi myös kuljettu ja kalastettu lautoilta käsin.
Ōta (Tokio)
Ōta on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee Tokionlahden rannalla kaupungin eteläosassa Tokion keisarillisen palatsin eteläpuolella ja rajautuu Kōtōn, Meguron, Setagayan ja Shinagawan erillisalueisiin sekä Kanagawan prefektuurin Kawasakin kaupunkiin. Kawasakin vastaisen rajan muodostaa Tamajoki. Ōtassa on 722 099 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 60,75 neliökilometriä.
Tokion kansainvälinen lentoasema (Hanedan lentoasema) sijaitsee Ōtassa. Useilla yhtiöillä on pääkonttorinsa alueella: niihin kuuluvat esimerkiksi Canon, Namco ja Sega.
Aluejako
Ōtan erillisalueella on 61 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 216 osa-alueeseen. Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä kahdeksaan osa-aluetta.
Hiitola (Karjalan tasavalta)
thumb|200px|Hiitolan kunta Lahdenpohjan piirin kartalla. right|pienoiskuva|Hiitolan kylänraittia 23.10.2016 right|pienoiskuva|Hiitolan asemakylää 23.10.2016 Hiitola on maalaiskunta ja sen keskustaajama (entinen asemakylä) Karjalan tasavallan Lahdenpohjan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kokkolanjoen rannalla 56 kilometriä Lahdenpohjasta lounaaseen. Taajamassa on 805 ja kunnassa 2 500 asukasta (vuonna 2011).
Maantiede ja asutus
Hiitolan kunnan pinta-ala on 674,64 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Lahdenpohjan piirin Elisenvaaran ja Kurkijoen kuntiin, idässä Laatokkaan, etelässä Leningradin alueeseen kuuluviin Käkisalmen ja Viipurin piireihin sekä lännessä Suomeen. Pinta-alasta 63,1 % on luonnonaluetta, 29,6 % vesistöjä ja 5,7 % maatalousmaata.
Seutu kuuluu Laatokan alavaan rantavyöhykkeeseen, jossa on lukuisia pieniä kalliosaaria. Kunnan alueella virtaavista joista suurin on Kokkolanjoki eli Hiitolanjoki. Muita jokia ovat Ilmeenjoki ja Asilanjoki. Järviä ovat Laatokan lisäksi Alasjärvi, Hiitolanjärvi, Tausjärvi ja Veijalanjärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat rautamalmi, rakennuskivi, hiekka, sora ja turve. Seudulle suunnitellaan Laatokan saariston kansallispuistoa.
Keskustaajaman (entinen asemakylä) lisäksi kuntaan kuuluu kahdeksan asutuskeskusta: Asila (ven. Asilan), Haukkavaara, Ilmee, Kujansuo, Kulikovo (entinen Hiitolan kirkonkylä), Rintala, Tiurula ja Tounan eli Tounaa (entinen Karjalan työlaitoksen alue). Hiitolan ohella suurimmat asutuskeskukset ovat noin 650 asukkaan Kulikovo, 550 asukkaan Tounaa ja 350 asukkaan Tiurula. Entinen kirkonkylä on nykyään neuvostokylä, jossa on kasarmialue, sovhoosirakennuksia ja kerrostaloja. Hautausmaalla on runsaasti venäläisten hautoja valokuvineen, mutta sieltä löytyy myös vanhoja suomalaisia hautakiviä.
Historia
Hiitolan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1471. Se kuului Kurkijoen Kylänlahden perevaaraan ja vuodesta 1611 Tiurulan pogostaan. Vuodesta 1617 lähtien alue oli osa Ruotsia, suuren pohjan sodan jälkeen Venäjää sekä myöhemmin Suomen suuriruhtinaskuntaa ja itsenäistä Suomea. Kuuluisia hiitolalaisia olivat mm. kirjailija Eeva Kilpi ja oopperalaulajat Martti Talvela ja Tuure Ara.
Nykyinen kunta käsittää Suomen talvi- ja jatkosotien jälkeen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Hiitolan kunnan pohjois- ja keskiosat, Rautjärven kunnan luovutetun itäosan sekä Simpeleen kunnan luovutetun itäosan eteläiset alueet. Kunnan keskustaajamana toimii entinen Suomen Hiitolan rautatieasema. Hiitolan entinen kirkonkylä kantaa nykyään nimeä Kulikovo.
Liikenne, talous ja palvelut
Hiitolan kautta kulkee Pietarin, Sortavalan ja Petroskoin välinen rautatie sekä maantie A129.
Kunnassa toimii luonnonvarojen hyödyntämiseen perustuvaa rakennustarvike- ja metsäteollisuutta. Kilpolansaaren lähistöllä on kalanviljelylaitos. Maataloutta edustavat asukkaiden palstaviljelmät.
Keskustaajaman palveluihin kuuluu keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja pieni poliklinikka. Eräitä julkisia palveluja on myös Tounaassa, Kulikovossa ja Tiurulassa.
Nähtävyydet
Seudulla on useita muinaisia asuinpaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Ilmeen kirkko, komendantinviraston rakennus sekä Hiitolan taajaman 1900-luvun alusta peräisin olevat asuin- ja talousrakennukset. Kulikovossa on talvi- ja jatkosodassa kaatuneiden suomalaisten ja Hiitolan asemalla neuvostosotilaiden hautapaikat. Hiitolan taajaman lähellä sijaitsee Linnamäen nimellä tunnettu karjalaisten keskiaikainen muinaislinna.
Ben Granfelt
Taustaa
Granfelt aloitti soittamisen 11-vuotiaana kellaribändeissä kotiseudullaan Kauniaisissa. Kouluaikoinaan hän myös tutustui Tipe Johnsoniin, josta tuli myöhemmin tärkeä bändikaveri Gringos Locosissa ja myöhemmin Leningrad Cowboys'issa.
Musiikillisiksi vaikuttajikseen Granfelt nimeää: Jimi Hendrix, Jeff Beck, Robin Trower, Eric Clapton, Gary Moore, Pat Travers ja Pat Thrall.
Musiikkitoiminnan lisäksi Granfelt toimii kitaravahvistimien maahantuojana.
Jordan Staal
Jordan Staal (s. 10. syyskuuta 1988 Thunder Bay, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, jonka nykyinen seura on Carolina Hurricanes. Hän toimii joukkueensa kapteenina. Hän pelaa keskushyökkääjän paikalla.
Pittsburgh Penguins varasi Staalin vuoden 2006 varaustilaisuudessa toisella vuorolla. Hän teki sopimuksen Pittsburghin kanssa syksyllä 2006 ja teki ensimmäisen NHL-maalinsa 12. lokakuuta New York Rangersia vastaan, uransa kolmannessa ottelussa. Ennen NHL-uraansa Staal pelasi OHL-junioriliigan Peterborough Petes -joukkueessa.
Staal pelasi Pittsburghissa kuusi kautta ja oli voittamassa Stanley Cupia kolmannella kaudellaan seurassa, kaudella 2008–2009. Kesäkuussa 2012 hän siirtyi Carolina Hurricanesiin pelaajakaupassa, jossa Penguins sai vaihdossa hyökkääjä Brandon Sutterin, puolustaja Brian Dumoulinin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuudessa 2012.
Kesäkuussa 2023 Staal teki Hurricanesin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 11,6 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Yksityiselämä
Staal on sukutaustaltaan hollantilainen. Jordan Staalin veljet ovat myös jääkiekkoilijoita. Stanley Cupin Carolina Hurricanesissa voittanut Eric pelaa tällä hetkellä Montreal Canadiensissa, Marc pelaa Detroit Red Wingsissä, ja Phoenix Coyotes varasi pikkuveli Jaredin vuoden 2008 varaustilaisuudessa.
Turandot
Turandot (IPA: ) on Giacomo Puccinin säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Sen italiankielisen libreton kirjoittivat Giuseppe Adami ja Renato Simoni. Libretto perustuu Carlo Gozzin näytelmään.
Turandot on aiheena vanha, ja nimi saattaa viitata Turkmenistaniin. Tarinan todennäköinen lähde on 1700-luvulta peräisin oleva persialainen tarinakokoelma Tuhannen ja yhden yön tarinat eli Häzâr-jak Rûz. Turandot on tehty oopperaksi aiemmin ainakin kahdeksan kertaa. Turandotin säveltäjiä ovat olleet Blumenroeder (1810), Franz Danzi (1816), Carl Gottlieb Reißiger (1835), Johann Vesque von Püttlingen alias J. Hoven (1838), Herman Severin Løvenskiold (1854), Antonio Bazzini (Turanda 1867), Theobald Rehbaum (1888) ja  Ferruccio Busoni (1917).
Progalesaurus
Progalesaurus (nimen merkitys: ”ennen kärppäliskoa”) on sukupuuttoon kuollut terapsidisuku. Se eli varhaistriaskaudella ja kuuluu kynodonttien alalahkoon ja heimoon Galesauridae. Sukuun luetaan yksi laji, Progalesaurus lootsbergensis.
Turandot
Turandotin juoni on muuttunut eri kirjailijoiden tuotannossa. Carlo Gozzin Turandotte oli viisinäytöksinen ja siihen lisättiin italialaista yleisöä varten viisi commedia dell’arten hahmoa. Tämän pohjalta rakennettiin Giacomo Puccinin Turandot.
Progalesaurus
Fylogenia
Muokattu Botha et al. 2007:
Nemesis (mytologia)
thumb|right|200px|Nemesis, [[Alfred Rethel (1837)]] Nemesis on kreikkalaisessa mytologiassa jumalaisen koston henki niitä vastaan, jotka sortuvat hybrikseen. Hän on koston ruumiillistuma säälimättömän jumalattaren hahmossa. Nimi Nemesis liittyy kreikan kielen sanaan νείμειν, joka tarkoittaa lähinnä "antaa ansionsa mukaan".
Progalesaurus
Fylogenia
Sidor & Smith, 2004:
Turandot
Oopperan ensi-ilta
Puccini tapasi libretistinsä maaliskuussa 1920. Elokuussa 1920 maestro Puccini tapasi Bagni di Luccassa Kiinan erikoistuntijan, paroni Fassinin. Renato Simoni ja Giuseppe Adami olivat myös paikalla, ja heidän keskustelujensa perusteella syntyi Liù. Vielä siinä vaiheessa Puccini halusi oopperaansa kaksi suurta näytöstä. Joulukuussa librettoa korjattiin, ja Adami lähetti uudistetun ensimmäisen näytöksen Maestrolle Torre del Tagliaan. Puccini oli jo kallistunut kolmen näytöksen kannalle. Huhtikuussa 1921 Puccini tiedusteli Adamilta toisen ja kolmannen näytöksen materiaalia. Joulukuussa 1921 Puccini ilmoitti I näytöksen päättyvän suuren gongin lyöntiin. Turandotin orkestrointi alkoi 21. maaliskuuta 1922 klo 23.00. Kesäkuussa 1922 Puccini varmistui siitä, että Turandotilla tulee olla II näytöksessä suuri aaria ”In questa Reggia”, ja ”Nessun dorma” oli jo luonnoksena mukana. Ensimmäinen näytös oli orkestroitu 3. marraskuuta 1922. Samana päivänä hän kirjoitti Adamille, että Liù täytyy uhrata. Liùn kuolema pehmentäisi Turandotin sydämen. Puccini aloitti 10. joulukuuta 1923 toisen näytöksen orkestroinnin. Turandot oli orkestroituna Liùn kuolinkohtaukseen asti jo maaliskuussa 1924. Vain suuri loppuduetto jäi puuttumaan.
Nemesis (mytologia)
Nemesis-sanaa käytettiin homeerisisissa runoissa ainoastaan abstraktina henkilöitymänä. Hesiodos kertoo, kuinka "Nyks synnytti Nemesiksen kuolevaisia vaivatakseen". Nemesis esiintyy vielä konkreettisemmassa muodossa eepoksessa Kypria.
Versoul
Versoul Oy on Kari Niemisen vuonna 1994 perustama yritys, joka tekee Versoul-merkkisiä kitaroita. Kitarat valmistaa Nieminen itse, ja vuonna 2008 Nieminen kertoi niitä valmistuvan noin neljäkymmentä vuodessa. Versoul-kitarat ovat maailmalla arvostettuja ja niitä käyttävät useat tunnetut kitaristit.
Turandot
Oopperan ensi-ilta
Puccinin sävellystyötä varjosti diabetes ja myöhemmin myös kurkkusyöpä. Teos jäi kesken, kun Puccini kuoli 1924 kurkkusyöpään. Ooppera ensiesitettiin Milanon Teatro alla Scalassa Arturo Toscaninin johdolla 25. huhtikuuta 1926. Esitys päättyi Liùn kuolinmusiikkiin. Arturo Toscanini kääntyi yleisöön päin ja sanoi suunnilleen näin: Qui finisce l’opera rimasta incompiuta per la morte del Maestro (Tähän kohtaan teos päättyi, ja se jäi epätäydelliseksi maestron kuoleman johdosta).
Nemesis (mytologia)
Vaikka Nemesis onkin leppymätön oikeudenjakaja – siis oikeuden, jonka on määritellyt Zeus Olympoksen hallitsemassa maailmassa – on selvää, että Nemesiksen palvonta ulottuu aikaan ennen Zeusta. Hänestä tehdyt kuvat yhdistävät hänet toisiin jumalattariin, jotka ovat ilmentymiä aiemmasta Äiti Maasta: Kybele, Rhea, Demeter ja Artemis.
Rhamnuksen jumalattarena Nemesistä kunnioitettiin ja lepyteltiin muinaisessa pyhäkössä syrjäisellä Rhamnuksen alueella Koillis-Attikassa. Siellä häntä pidettiin Okeanoksen, maailman läpi virtaavan alkujoen tyttärenä. Pausanias huomasi siellä häntä symboloivan patsaan. Sillä oli hirvensarvet, ja pienet Niket muassaan. Patsaan oli tehnyt Feidias Marathonin taistelun (490 eaa.) jälkeen veistäen sen Paroksen marmorista, jonka itsevarmat persialaiset olivat tuoneet mukanaan ajatellen tehdä siitä muistomerkin odotetun voiton kunniaksi.
Sana Nemesis on alun perin tarkoittanut onnentuojaa – tosin ei hyvän eikä pahan – yksinkertaisesti kullekin ansionsa mukaan. Sittemmin nemesis edusti katkeruutta, jonka aiheutti mikä tahansa häiriö tähän ansioiden ja onnen väliseen tasapainoon; oikeudentajua, joka ei voinut sallia tällaisen tapahtua rankaisutta. Nimi yhdistettiin yleensäkin katkeruuden tunteeseen. Neljännestä vuosisadasta alkaen Nemesis, tasapainottaen onnea sattumanvaraisesti jakavaa Fortunaa, voitiin liittää Tykheen.
Turandot
Oopperan ensi-ilta
Vuonna 1925 Franco Alfano teki Arturo Toscaninin ohjeitten ja Puccinin muistiinpanojen pohjalta loppudueton. Siinä oli 377 tahtia. Toscanini ei hyväksynyt sitä, vaan vaati lopun lyhentämistä 268 tahtiin. Alfanon lyhyempää versiota esitetään nykyisin. Pidennetty versio on tiettävästi esitetty ainakin kerran, vuonna 1982. Alfano teki pieniä lisäyksiä myös oopperan librettoon. Alfanon täydentämä versio kantaesitettiin 27. huhtikuuta 1926.
Suomessa Turandot kantaesitettiin varsin pian Milanon kantaesityksen jälkeen 13. marraskuuta 1929.
Versoul
Kitarat
Nieminen käyttää kitaroissaan paljon suomalaisia puulajeja. Runkopuu on tervalepästä, kaulat ja rungot haavasta. Hän käyttää myös kuusta sekä visa- ja loimukoivua. Vuonna 2008 Versoul-kitarat maksoivat vähimmillään kolmetuhatta euroa ja valikoimaan kuuluivat akustiset-, sähkö- ja baritonikitarat sekä sitarin ja kitaran välimuodot. Sittemmin valikoimaan ovat tulleet myös elektroakustiset kitarat, resonaattorikitarat sekä akustiset- ja sähköbassot.
Turandot
Tunnettuja esittäjiä
Turandotin äänellisesti vaativan osan ovat esittäneet muun muassa seuraavat kuuluisat sopraanot: Maria Nemeth, Eva Turner, Gwyneth Jones ja Eva Marton. Ehkä kuuluisin Turandot oli ruotsalainen Birgit Nilsson. Roolia on myös 1960-luvulla esittänyt Suomessa ja maailmalla Anita Välkki.
Versoul
Kitarat
Vuoden 2008 uutisessa Nieminen kertoi tekevänsä noin neljäkymmentä kitaraa vuodessa työhuoneessaan Helsingin Pitäjänmäessä, eikä tarkoitus ollut siirtää tuotantoa teolliseksi sarjatuotannoksi. Versoulin kitaroita ostavat kitaristien lisäksi myös keräilijät ja pankkiirit sijoituksina. International Herald Tribune -sanomalehdessä oli artikkeli arvokitaroista sijoituskohteena, jossa esimerkkinä käytettiin Versoulia. Versoul-kitaroista on arvioita alan lehdissä, ja niissä niitä kiitetään täyteläisestä soinnista ja äänen puhtaudesta.
Turandot
Tunnettuja esittäjiä
Calafin rooli on Puccinin tenorirooleista ehkä sankarillisin. Kuuluisia Calaf-tenoreita ovat muun muassa Franco Corelli, Mario del Monaco, Franco Bonisolli, Luciano Pavarotti ja Placido Domingo. Tenorit joita Puccini harkitsi Calafin roolin olivat Giacomo Lauri-Volpi (Joka lauloi Turandotin amerikan ensi-illassa), Giovanni Martinelli ja Beniamino Gigli, mutta ensi-illan kapellimestari Arturo Toscanini valitsi rooliin espanjalaisen Miguel Fletan.
Versoul
Tunnettuja Versoul-kitaroiden käyttäjiä
Versoul-kitaroita käyttävät muun muassa The Who -yhtyeen Roger Daltrey ja Pete Townshend, The Rolling Stones -yhtyeen Ronnie Wood ja Keith Richards sekä ZZ Top -yhtyeestä Billy Gibbons. Myös John Fogerty, Eric Clapton, Kenny Burrell ja Allan Holdsworth käyttävät Versoul-kitaroita.
Turandot
Tunnettuja esittäjiä
Orjatyttö Liun koskettavassa roolissa on nähty muun muassa Magda Olivero, Montserrat Caballé, Renata Scotto ja Mirella Freni.
Kiinalaisuus
Oopperan tapahtumat sijoittuvat Kiinaan, ja siinä on vaikutteita kiinalaisesta musiikista. Puccini lainasi oopperaansa muun muassa Kiinan keisarihymin, joka toimii yhtenä oopperan johtoteemoista. Puccini loi Turandotiin omaleimaisen soinnin käyttäen perinteisiä kiinalaisia lyömäsoittimia kuten gongeja, erilaisia kellopelejä ja ksylofoneja – yhteensä kahtatoista eksoottista soitinta. Turandotin esittäminen Kiinan kansantasavallassa oli pitkään kiellettyä, sillä sen sanottiin kuvaavan Kiinaa epäsuotuisasti.
Tunnettuja aarioita ja kohtauksia
thumb|right|300px|Näyte Turandotin aariasta In questa reggia [[pianopartituurina.]]
Italia
25.4.1926 Teatro alla Scala, Milano:
Suomi
Suomalainen ooppera esitti Turandotin 13.11.1929:
Lyhyt juoniseloste
Peking satumaisessa menneisyydessä. Kesto noin 120 min.
Prinsessa Turandot surmauttaa kaikki kosijansa, jotka eivät pysty ratkaisemaan hänen antamiaan kolmea arvoitusta.
I näytös
Oopperan alussa Mandariini julistaa kuolemantuomion Persian prinssille, viimeisimmälle kosijalle, jonka teloitusta kansa on kokoontunut seuraamaan. Joukossa ovat myös vallasta syösty tataarien sokea kuningas Timur ja hänen orjattarensa Liù. Timur tapaa väkijoukossa kuolleeksi luullun poikansa Calafin. Turandotin kauneuden sokaisema Calaf haluaa voittaa prinsessan omakseen. Nuorukaisen päätä eivät käännä häneen rakastunut Liù "Signore, ascolta" (Herrani, kuuntele) ja "Non piangere, Liù!" (Älä itke, Liù) eikä hänen isänsä Timur, saatikka myöskään kolmen ministerin, Pingin, Pangin ja Pongin varoitukset. Hän lyö gongiin kolme kertaa ilmaisten siten olevansa valmis vastaamaan kysymyksiin.
II näytös
Ping, Pang ja Pong ovat saaneet murhaamisesta tarpeekseen ja kaipaavat rauhallista maalaiselämää "Ho una casa nell´Honan" (Minulla on talo Honanissa). Edessä oleva arvoituskoe keskeyttää heidän haaveilunsa. Kansa kokoontuu keisari Altoumin eteen. Turandot tulee paikalle "In questa reggia" (Tässä palatsissa). Hän tahtoo kysymyksillään kostaa sille nuorelle miehelle, joka aikoinaan häpäisi ja murhasi hänen esiäitinsä. Nuorukainen ratkaisee arvoitukset. Keisari vaatii riemuitsevan kansan edessä Turandotia lunastamaan lupauksensa, mutta siihen tämä ei ole halukas. Nuorukainen ei tahdo häneltä velvollisuuden täyttämistä vaan rakkautta. Niinpä hän puolestaan esittää prinsessalle arvoituksen: jos Turandot ennen aamunkoittoa saa selville hänen nimensä, hän on valmis kuolemaan.
III näytös
Turandot uhkaa koko kansaa kuolemalla, jos nimeä ei saada selville ja siksi kaikki valvovat ja yrittävät keksiä kuka tuntematon prinssi on. Calaf uskoo voittavansa "Nessun dorma" (Kukaan ei nuku). Ping, Pang ja Pong houkuttelevat turhaan häntä ilmaisemaan salaisuutensa. Turandot yrittää pakottaa Timurin ja Liùn paljastamaan nuorukaisen nimen. Liù ei suostu pettämään rakastamaansa miestä edes kidutuksen uhalla, vaan tappaa itsensä ”Tu che di gel sei cinta” (Sinä, joka olet jään ympäröimä). Timur heittää Liùlle hyvästit.
Puccini sai tähän asti oopperansa valmiiksi. Turandotin viimeisteli säveltäjä Franco Alfano Puccinin muistiinpanojen pohjalta. Teos päättyy suureen duettoon, jossa nuorukainen tempaa prinsessan syleilyynsä ja paljastaa hänelle nimensä: Calaf. Turandot ilmoittaa kansalle muukalaisen nimen – se on ”Rakkaus”.
7. divisioona (talvisota)
7. divisioona oli käytännössä vain talvisodan aikana uudelleen nimetty / numeroitu Keski-Suomen sotilasläänin perustama 10. divisioona.
Divisioonan uudelleen nimeäminen / numerointi tammikuun 1940 alussa oli vain Taipaleenjoen taisteluiden aikana puna-armeijan tiedustelun hämäämiseksi tarkoitettu toimenpide.
Suurmarttyyri
Suurmarttyyri on lisänimi, jonka ortodoksinen kirkko on antanut sellaiselle kristitylle marttyyrille, jonka kokema marttyyrikuolema on ollut jollakin tapaa poikkeuksellisen julma ja kivulias.
Tunnettuja suurmarttyyreja
Suurmarttyyreja ovat olleet muiden muassa 300-luvulla elänyt suurmarttyyri Marina (muistopäivä 17.7.), suurmarttyyri Demetrios Mirhanvuodattaja (muistopäivä 26. lokakuuta) sekä suurmarttyyri Georgios Voittaja (muistopäivä 23. huhtikuuta).
Nicky Whelan
Whelan on australialaisen jalkapallon pelaaja Marcus Whelanin lapsenlapsi.
Pihasoittajat
pienoiskuva|Pihasoittajat vuonna 1972. Pihasoittajat oli vuosina 1969–1975 toiminut suomalainen kansanmusiikista vaikutteita ottanut folkrock-yhtye.
Yhtyeen ura
Pihasoittajat perustettiin folk-aallon jälkeen vuonna 1969. Irlantilaiseen alkuperäismusiikkiin keskittyvään kokoonpanoon liittyivät Henrik Bergendahl, Kim Kuusi, Hannu Karlsson, Harry Lindahl ja Kyösti Pärssinen. Kaikki edellä mainitut olivat soittaneet yhdessä eri kokoonpanoissa aikaisemmin. Alussa Pihasoittajissa käväisivät myös Riitta ja Petri Hohenthal. Heidän osuutensa päättyi, kun Petri siirtyi Cumulus-yhtyeen monitaituriksi. Pihasoittajat tekivät syksyllä 1971 Ryhmäteatterin kanssa vihreän saaren historiasta kertova näytelmällisen musiikkidokumentin ”Vanha iloinen Irlanti”. Pienimuotoisesta esityksestä tuli hyvin suosittu. Esityksestä tehtiin ruotsinkielinen tv-versio ja esitys poiki myös levytyssopimuksen Love Recordsin kanssa. 1972 julkaistu ensialbumi Kivinen tie Dubliniin - Rocky Road to Dublin sisälsi englanniksi laulettua irlantilaista kansanmusiikkia. Pihasoittajien innoittamana Suomeen syntyi useita taitavia irlantilaiseen kansanmusiikkiin perehtyneitä ryhmiä.
MTV valitsi Pihasoittajat vuoden lauluyhtyeeksi vuonna 1972.
Pihasoittajat laajensi irlantilaisvaiheen jälkeen suomalaiseen kansanmusiikkiin, ja omiin sävellyksiin. Yhtyeen toinen albumi Hattukauppiaan aamu oli täysin suomenkielinen, ja siltä löytyvät oli myös Viljo Kajavan ja Aale Tynnin runoihin sävelletyt Pieni kesäruno ja Puutarhurin laulu. Laulusolistiksi liittyi Arja Karlsson. Bassossa vieraili muutamalla raidalla myös Pekka Pohjola. Pihasoittajat osallistui vuoden 1975 Suomen Euro­viisu­karsintoihin Kim Kuusen sävellyksellä ”Viulu-ukko”. Se voitti Suomen karsinnat ja Pihasoittajat edusti Suomea vuoden 1975 Eurovision laulukilpailussa sijoittuen seitsemänneksi. ”Ukoksi” euroviisuesitykseen kiinnitettiin viulisti Seppo Sillanpää.
Samana vuonna julkaistiin Pihasoittajien viimeinen levy, Kontaten kotia. Kaikista sen sävellyksistä vastasi Kim Kuusi. Levyn kappaleet sisälsivät Kuusen sävellyksiä suomalaisten runoilijoiden Aale Tynnin ja Martti Haavion eli P. Mustapään runoihin sekä Kuusen sovituksia suomalaisiin kansanlauluihin. Myös Euroviisuissa hyvin menestynyt Viulu-ukko oli mukana levyllä.
Pihasoittajat palasi 20 vuotta kestäneeltä tauolta 1995, jolloin yhtyeen basistiksi liittyi Sara Puljula. Pihasoittajat konsertoi mm. Kaustisella, Moskovassa ja Suuressa folk-konsertissa Savoy-teatterissa 1999. Toinen tuleminen päättyi Hannu Karlssonin kuolemaan vuonna 2000.
Muutaman vuoden hiljaiselon jälkeen Pihasoittajat aktivoituivat vuonna 2009 Irlantiin suuntautuneen hääkeikan jälkeen esiintymään myös Suomessa. Kokoonpano täydentyi toisen polven Pihasoittajalla, kun mukaan tuli Henrikin poika Tommi Bergendahl.
Viime vuosina Pihasoittajat ovat esiintyneet harvakseltaan lähinnä yksityistilaisuuksissa. Kesällä 2016 Pihasoittajia kuultiin Humppilassa Mummi-Kutoo-Takaisin-minifestivaalilla ja marraskuussa ryhmä nousee Savoy-teatterin lavalle. Kokoonpano on täydentynyt Jenni Bergendahlilla, joka on Arjan tytär ja Tommin vaimo. Basistiapua on tarvittaessa saatu Kyöstin Hannu ("Tunnu")-veljeltä ja muutakin lähipiiriä on ajoittain mukana.
Pihasoittajien jäsenten toiminta myöhemmin
Pihasoittajien jäsenistä Kim Kuusi oli mukana perustamassa Ryhmäteatteria 1969, jonka muusikkona hän toimi vuoteen 1973. Kuusi on jatkanut uraansa säveltäjänä erityisesti mainosmusiikin tekijänä, sekä Plastinka Recordsin toimitusjohtajana.
Hannu Karlsson oli jäsenenä laulelmaa ja kansanmusiikkia soittavassa Alan miehissä.
Seppo Sillanpää on vaikuttanut useissa folk-musiikkia soittavissa yhtyeissä. Nykyään hän toimii kahden tyttärensä kanssa BandO-yhtyeessä.
Vilkuna
Vilkuna tai Wilkuna on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Saul (täsmennyssivu)
Saul voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
NHL-kausi 1992–1993
Kausi 1992–1993 oli National Hockey Leaguen historian 76. kausi. Sarjaan kuului 24 joukkuetta, joista jokainen pelasi runkosarjassa 84 ottelua. Stanley Cupin voitti Montreal Canadiens, joka saalisti jo 24:nnen mestaruutensa. Loppuottelussa vastassa oli Los Angeles Kings, joka hävisi lopulta otteluvoitoin 4–1. Tämä kausi on edelleenkin viimeisin, jolloin kanadalainen NHL-joukkue on pystynyt voittamaan Stanley Cupin.
Kaudella 1992–1993 aloittivat uudet joukkueet Ottawa Senators ja Tampa Bay Lightning.
Runkosarja
Selitykset: V = Voitot, H = Häviöt, T = Tasapelit, + = Tehdyt maalit, - = Päästetyt maalit, Pts = Pisteet
BEP-periaate
BEP-periaate (lyh. sanoista Best Environmental Practice) on ympäristöoikeudellinen vaatimus käyttää ympäristön kannalta parasta käytäntöä. Kansainvälisesti tunnustettu periaate liittyy teknologian valitsemiseen teollisuudessa. Monissa valtioissa periaatteesta on säädetty laissa, esimerkiksi Suomen ympäristönsuojelulain 20 § (527/2014).
NHL-kausi 1992–1993
Clarence Campbell Conference
Note: x = clinched playoff berth, z = won Presidents' Trophy
BEP-periaate
BEP-periaatteen mukaan esim. työmenetelmien ja raaka-aineitten valinnassa on huomioitava tarkoituksenmukaisuus ja kustannustehokkuus ympäristön pilaantumisen ehkäisemiseksi. Periaate koskee erityisesti hajapäästöjä aiheuttavien toimintojen sääntelyä. Huomioon otetaan valittujen toimien yhdistelmä.
Ratsia
Ratsia tarkoittaa yllätystarkastusta. Yleensä yllättävä ja laajamittainen poliisioperaatio. Ratsian tarkoituksena voi olla rikoksesta epäiltyjen kiinniottaminen, todistusaineiston hankkiminen ja sen tuhoamisen estäminen. Ratsioiksi kutsutaan usein myös muita poliisioperaation tapaisia viranomaisoperaatioita.
Sana on peräisin arabiankielisestä termistä غز 'ghazw', joka tarkoittaa suomeksi käännettynä sananmukaisesti sota- tai ryöstöretkeä. Historiallisesti ratsioiksi kutsuttiin arabialaisten paimentolaisheimojen Bysantin valtakuntaan tekemiä ryöstöretkiä.
Althaia
Althaia oli kreikkalaisessa mytologiassa Thestioksen tytär, Oineuksen puoliso ja Meleagroksen, Deianeiran ja Gorgen äiti.
Meleagroksen syntyessä kohtalottaret asettivat tuleen puunkappaleen, ja asettivat lapsen kohtaloksi elää yhtä kauan kuin puu palaisi. Heidän lähdettyään äiti sieppasi puun pois tulesta ja kastoi sen veteen säilyttäen sitä vuosikausia piilossa.
Myöhemmin Meleagroksen tappaessa kaksi Althaian veljeä, Tokseuksen ja Pleksippoksen, metsästyksestä syntyneen riidan päätteeksi, Althaia heitti puunpalan uudelleen tuleen tappaen näin Meleagrosin.
Lawrence Makoare
Lawrence Makoare (s. 20. maaliskuuta 1968 Bastion Point, Auckland) on uusiseelantilainen maorinäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Peter Jacksonin Sormuksen ritarit -elokuvasta, jossa hän näyttelee uruk-hain päällikköä Lurtzia. Lisäksi hän näyttelee Kuninkaan paluu -elokuvassa Angmarin Noitakuningasta ja Gothmogia, örkkien komentajaa Pelennorin kenttien taistelussa.
3. divisioona (talvisota)
3. divisioona oli käytännössä vain uudelleen nimetty / numeroitu Satakunta-Hämeen sotilasläänin perustama 6. divisioona.
Uudelleen nimeäminen / numerointi tehtiin puna-armeijan tiedustelun ja sodanjohdon hämäämiseksi.
Tauno Suhonen
Tauno Suhonen (18. helmikuuta 1918 Tuupovaara – 7. joulukuuta 1999 Tuupovara) oli panostaja ja Mannerheim-ristin ritari numero 179.
Suhonen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944. Sotilasarvoltaan Suhonen oli sodan aikana korpraali ja toimi konepistoolimiehenä ja ryhmänjohtajana.
Hänet ylennettiin reservissä alikersantiksi 10. maaliskuuta 1966. Hän osallistui jatkosodan hyökkäysvaiheen aikana Syvärin sillanpääaseman muodostamiseen johtamalla hyökkäystä Lotinanpellossa ja myöhempiin viivytystaisteluihin ampuen henkilökohtaisesti 30 vihollista hänen ryhmänsä murtautuessa ulos saartorenkaasta. Esityksen tehnyt Jalkaväkirykmentti 9:n komentajan viransijainen everstiluutnantti Viljo Laakso toteaa esityksessään: Korpraali Suhonen on osoittautunut esimerkillisen rohkeaksi taistelijaksi ja partionjohtajaksi.
Ukko
thumb|upright=1.5|Ukko ylijumala (vasemmalla) [[R. W. Ekmanin Kalevala-maalauksessa Lemminkäinen tulisella järvellä (n. 1867).]] 230x230px|thumb|”[[Ukon kirves”. Ukkosen jumalan asetta esittäväksi tulkittujen, lähinnä Suomesta löydettyjen rautakautisten riipusten yksinkertaistettu yleishahmo.]] thumb|269x269px|Yksinkertaistettu ja selvennetty piirros Venäjän [[Karjalassa esiintyvästa, mahdollisesti käärmettä ja salamaa esittävästä kalliopiirroshahmosta.]]
Ukko eli Ukko ylijumala on suomalaisten ja karjalaisten muinainen sään ja sadon sekä ukkosen jumala. Virosta tunnetaan pakanuudenaikainen jumalnimi Uku, mutta on epäselvää palvottiinko sitä kuten Ukkoa Suomessa ja Inkerissä.
Mikael Agricolan 1500-luvulla kirjoittaman jumalluettelon mukaan Ukkoa, Väinämöistä ja Ilmarista palvottiin kevätkylvön yhteydessä. Kristfrid Ganander kertoo Mythologica Fennicassa 1789 Ukon olevan suomalaisten vanhin jumalolento. Uno Harvan mukaan Ukko oli muinaissuomalaisten tärkein jumala, sillä hän sai aikaan sateen, joka mahdollisti maanviljelyn. Vanhoissa loitsuissa ja kansanrunoudessa Ukkoa pyydettiin avuksi taisteluun tai taikuuteen ryhtyessä. Ukko myös auttoi joidenkin perinteiden mukaan metsästyksessä, muun muassa ajoi jäniksiä ansoihin ja auttoi myös karhun metsästyksessä. Ukolle oli oma juhlatapahtumansa tai juhlapäivänsä, yleensä kevääseen sijoittuva Ukon vakat, jonka tarkoitus oli pyytää Ukolta sadetta.
Ukkosen jumalaa voitiin pitää paitsi ihmisille tärkeimpänä, myös mahtavimpana jumalana. Joidenkin tutkijoiden mukaan Ukko kuitenkin oli mahtavin henkiolento ainoastaan taivaalla. Ukon usein esiintyvän lisänimen eli epiteetin ”ylijumala” voikin tulkita kahdella tapaa; joko että hän todella oli mahtavin, ”ylin”, jumalista, tai pelkästään, että hän asui ylhäällä taivaalla. Lisänimi "ylijumala" saattaa kuitenkin olla vasta suhteellisen myöhäinen ilmiö ja on mahdollista, että sen syntyyn on vaikuttanut jo kristillisiä vaikutteita, kuten ajatus yhdestä Jumalasta kaikkein ylimpänä. Joka tapauksessa Ukkoa pelättiin ja kunnioitettiin. Vahinkoa tekevän salamaniskun ajateltiin olevan Ukon rangaistus tai vihan ilmaus, ja elämää tuovan sateen olevan Ukon suopeuden osoitus.
Ukon alkuperä
Ukko on ehkä merkittävässä määrin peräisin balttilaisilta kansoilta. Ukkoa muistuttava ukkosenjumala tunnettiin latvian kielessä nimellä Perkons ja liettuan kielessä nimellä Perkūnas, joista on peräisin suomen sana Perkele. Kelteillä vastaava jumala oli Taranis, lappalaisilla Atia eli Aija. Ukkoa ja Perkelettä vastasi skandinaaveilla Tyr, ilman, oikeuden ja sodan jumala, joka korvautui myöhemmin Thorilla ja Odinilla. Muitakin vasaralla, kirveellä tai nuijalla aseistautuneita ukkosenjumalia esiintyy laajalti Euroopan ja Lähi-idän mytologioissa. Näitä hahmoja ovat esimerkiksi mannergermaaninen Donar ja slaavilainen Perun. Patriarkaalinen taivaanjumala oli indo-eurooppalaisia kieliä puhuneitten kansojen jumaltarustoissa yleinen hahmo. Sellaisia olivat muun muassa helleeninen Zeus ja roomalainen Juppiter.
Jo ennen balttilaisia vaikutteita lienee suomalaisilla ollut myös aikaisempi, omaperäinen taivaan jumala. Tämän jumalan syrjäydyttyä Ukon tieltä siitä kehittyi kalevalaisen perinteen seppäsankari Ilmarinen. Samaa kantaa on eräiden etäsukukielisten kansojen taivaanjumala Inmar. Ilmarisen asemasta taivaan jumaluutena on säilynyt joitain muistumia kalevalaisiin myytteihin, kuten uskomukset, että hän takoi taivaankannen ja Sammon, jolle on annettu monia eri tulkintoja ja selityksiä. Yksi niistä on revontulet. Sammas on siihen liitetty taivaan tukipylväs, jonka varassa tämä kirjokansi pyörii.
Ihmishahmoista jumaluutta lienee edeltänyt vielä vanhempi käsitys, jonka mukaan taivasta ja ukkosta hallitsee ukkoslintu. Kalevalaisen taruston Kokko-lintu voi hyvinkin olla etäistä muistumaa tästä jumaluudesta. Ukkoslintuihin uskovat paitsi jotkin suomalais-ugrilaiset myös monet muut kansat. Kokko ja Ilmarinen osallistuvat yhä joissain tulen syntysanoissa ensimmäisen tulen iskentään, joka toisissa perinteissä on Ukon tehtävä.
Ukon nimi
Ukko on kiertoilmaus, joka tarkoittaa yksinkertaisesti vanhaa miestä. Ukon oikeaa nimeä ei haluttu lausua mahdollisesti kunnioituksesta ja pelosta tätä jumaluutta kohtaan. Ukon alkuperäinen nimi voi olla Perkele, mutta Ukkoon uskoneet myöhempien aikojen ihmiset eivät välttämättä olisi osanneet yhdistää kristinuskon paholaiseksi leimaaman Perkeleen nimeä Ukkoon. Toisaalta myös Ilmarisen nimeä on voitu käyttää taivaan jumaluudesta sen jälkeenkin, kun taivaan jumala sai huomattavasti uusia vaikutteita balttilaisesta perinteestä.
Arkeologi ja emeritusprofessori Unto Salon mukaan Ukko on tunnettu myös nimillä Isoi, Isäinen, Isänen, Äijä, Pitkänen, Pitkäinen, Pitkämöinen, Ylkäinen ja Ylikäinen. Unto Salo ei liitä balttilaisperäistä perkele-nimeä itämerensuomalaiseen Ukko-jumaluuteen.
Sateen antaja
Ukon kunniaksi voitiin järjestää pidot, Ukon vakat, joiden perimmäinen tarkoitus oli pyytää Ukolta sadetta. Ukon vakkoihin kokoontui pitäjän tai yhden tai useamman kylän väki syömään ja juomaan pyhitettyä olutta. Samalla Ukolle voitiin myös uhrata ja häntä voitiin rukoilla.
On säilynyt muutamia loitsuja, joissa Ukolta pyydetään sadetta. Esimerkiksi Uhtualta vuonna 1834 taltioitu loitsu kuuluu näin:
Ukkoa kammoksuttiin ja pelättiin, koska uskottiin, että Ukko voi suuttua helposti. Ihmiset pelkäsivät, että Ukko voisi suuttuessaan tuottaa huonoa satoa tai erittäin huonoa onnea.
Sodassa
Ukon uskottiin myös auttavan sodassa, minkä takia hänen puoleensa käännyttiin myös tässä yhteydessä.
Aseet, salamat ja ukkonen
Ukko iskee salamoita kirveellä, vasaralla, nuolella tai miekalla. Kokonaisen ukonilman hän saa aikaan puimalla riihtä, kyntäen, jyristellen vaunuillaan taivaissa, makaamalla naispuolisen jumaluuden kanssa, taikka kolisuttamalla konkeloa eli kelopuuta. Suomen kielen ukkonen, ukonilma, tulee Ukko-jumalasta. Ukonilmaa kutsuttiin myös Jumalan ilmaksi.
Tässä loitsussa pyydetään Ukkoa puimaan riihtä ja synnyttämään siten ukonilman, jonka avulla noidannuoli voitaisiin parantaa:
Ukkoon liittyviä maanpäällisiä asioita
Savukvartsia, josta iskettäessä syntyi kipinöitä ja palaneen hajua, nimitettiin ukonkiveksi. Korkeita paikkoja saatettiin nimittää Ukko-nimin, kuten Ukko-Koli. Sahalaita-selkäinen kyykäärme vertautuu ukon salamoihin. Käärmeen ja salaman piirteitä omaavia tyyliteltyjä symboleita on myös Äänisen kalliopiirroksissa, joskaan niiden yhteys Ukkoon ei ole varma.