cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rajavartiolaitos
Henkilöstö
Rajavartiolaitoksen johtotehtävissä toimivat upseerit, jotka ovat saaneet koulutuksensa Maanpuolustuskorkeakoulun rajavartio- ja merivartio-opintosuunnilla. Palveluksessa on myös opistoupseereja, joiden koulutus on kuitenkin lopetettu. Teknisissä tehtävissä työskentelee noin 60 erikoisupseeria ja erilaisissa huolto- ja toimistotehtävissä noin 500 siviiliä. Lisäksi Rajavartiolaitoksella on pieni varusmiesten joukko kolmessa paikassa sijaitsevissa Rajajääkärikomppanioissa. Rajavartiolaitoksen liikekannallepanovahvuus on 11 600 henkilöä.
Kolmas osapuoli
Videopeleissä
Videopeleissä kolmannella osapuolella (englanniksi 3rd party) tarkoitetaan jonkun muun kuin varsinaisen lisenssiomistajan valmistamaa tuotetta. Käsite on tuttu videopeleissä jossa johonkin pelisarjaan tehdään peli joka poikkeaa sen pääasiallisesta genrestä. Tällöin peliyhtiö tai julkaisija yleensä lisensoi tuotteen ulkopuoliselle kehittäjälle joka on yleensä erikoistunut tietyn genren peleihin.
Rajavartiolaitos
Rajavartijoiden arvomerkit
vasen|kehyksetön|422x422px
Kolmas osapuoli
Videopeleissä
Esimerkiksi LucasArtsin Tähtien sota -pelit (Jedi Knight -pelisarja) on kehittänyt Raven Software. 3rd Party käsitteen alakäsitteenä voidaan pitää 2nd Partyä, joka on periaatteessa julkaisijan tai lisenssinomistajan alaisuudessa toimiva, mutta silti erillinen kehittäjä. Kuten LucasArtsin Rogue Squadron-avaruuslentopelit ovat sen sisäisen ryhmän, Factor 5:n kehittämiä.
Rajavartiolaitos
Ilma-alukset
pienoiskuva|Aérospatiale AS 332 Super Puma, OH-HVP thumb|Agusta Bell 412, OH-HVF. thumb|Dornier DO 228, OH-MVN. Rajavartiolaitoksella on käytössään kaksi lentokonetta sekä helikoptereita, joiden päätehtävät ovat rajojen valvonta maalla ja merellä sekä meripelastus. Lentokoneiden keskeisenä tehtävänä on myös merellinen ympäristövalvonta. Omien tehtävien lisäksi tehtäviin kuuluu virka-apu muille viranomaisille, kuten pelastuslaitosten avustamista metsäpalojen sammuttamisessa vesipussien avulla tai tarkastamalla paloalue ilmasta tai poliisin avustamista kadonneen henkilön etsinnöissä. Rajavartiolaitos toimii usein myös sairaankuljettajana saaristoalueella.
Dornier-lentokoneiden tukikohta on Turussa. Meripelastukseen kykenevät Super Pumat ja kevyemmät AB 412 - kopterit on sijoitettu Turun, Helsingin ja Rovaniemen tukikohtiin.
Vanhat Aérospatiale AS 332 Super Pumat modernisoitiin 2010–2020-vuosikymmenten taitteessa samaa runkoa käyttäviksi Airbus H215 -koptereiksi.
YouTubessa on OH-HVI:n pelastusnäytös. https://youtu.be/4ifwr4A-urM
Vesialukset
Rajavartiolaitoksen vesialuksilla suoritetaan sen merivartiostotehtäviä. Ulkovartiolaivoilla on kyky myös ympäristövahinkojen torjuntaan, joka on vuodesta 2019 lähtien kuulunut Rajavartiolaitoksen tehtäviin Suomen talousvyöhykkeellä ja aluevesillä aavalla selällä. Kuntien pelastustoimintaa hoitavat aluepelastuslaitokset manner-Suomessa. Suomenlahdella idästä länteen toimivat Kotkan Kymenlaakson pelastuslaitos, Porvoon Itä-Uudenmaan pelastuslaitos, Helsingin Helsingin pelastuslaitos, Vantaan Keski-Uudenmaan pelastuslaitos, Espoon kaupungin Länsi-Uudenmaan pelastuslaitos ja Turun Varsinais-Suomen pelastuslaitos.
2015 ulkovartiolaivat maalattiin perinteisen metsänvihreän sijaan sinivalkoisiksi, koska on kansainvälinen käytäntö osoittaa kansalliset värit vartioaluksissa.
Vartiolaiva Merikarhu poistettiin käytöstä 2019. Alus luovutettiin vastikkeetta Etelä-Kymenlaakson ammattiopistolle 2020.
Käyttöikänsä päässä olevat vanhemmat vartiolaivat (Tursas ja Uisko) korvataan 2020-luvun loppupuoliskolla kahdella uudella aluksella.
Seututie 775
Seututie 775 on Viitasaaren kaupungin Viitajärven kylästä Kinnulan ja Lestijärven kautta Perämeren rannikolle Kalajoen Himangalle johtava seututie. Kinnulan ja Lestijärven välillä tie kulkee yhdessä kantatien 58 kanssa. Lestijärven ja Himangan välillä tie seuraa pääosin Lestijokea. Tien pituus on 158 kilometriä.
Perry Farrell
thumb|right|Perry Farrell Perry Farrell (s. Perry Bernstein 29. maaliskuuta 1959 New York City) on yhdysvaltalainen muusikko, joka on vaikuttanut yhdysvaltalaisen vaihtoehtorockin luomiseen. Hänen taiteilijanimensä on sanaleikki englanninkielisestä termistä peripheral,, mutta myös hänen veljensä nimi on Farrell.
Vuonna 2001 Farrell julkaisi soololevyn Song Yet to be Sung, jonka sanoituksiin oli otettu vaikutteita juutalaisesta mystiikasta, Kabbala-uskonnosta. Hän toimii myös ajoittain DJ:nä nimellä DJ Peretz.
Tämän jälkeen Perry on perustanut uuden yhtyeen nimeltä The Satellite Party, joka debytoi Los Angelesissa The Key Clubilla vuoden 2005 heinäkuussa. Yhtyeen debyyttialbumi Ultra Payloaded julkaistiin vuonna 2007.
Perry on naimisissa tanssija Etty Farrellin kanssa ja heillä on yhteinen poika, Hezron. Farrellin aikaisempia naisystäviä ovat olleet nuorena kuollut taiteilijatar Xiola sekä Casey Niccoli, jotka muodostivat pohjan monille Jane's Addiction -yhtyeen kappaleille ja levyjen teemoille. Niccoli ohjasi seurusteluaikanaan Farrellista ja Jane's Addictionista osittain fiktiivisen elokuvan Gift.
Talouselvytys
Taloustieteen vallitsevan uusklassisen katsannon mukaan keskeistä on riittävän alhainen rahan korko. Tällöin vähemmänkin tuottavat investoinnit muuttuvat kannattaviksi, kun niihin saa lainarahaa mainittua tuottoa alemmalla korolla. Siten yritysten ja ihmisten kannattaa investoida enemmän. Ks. rahapolitiikka.
Keynesiläiset korostavat finanssipoliittista elvytystä, jossa pienennetään julkisen talouden ylijäämää tai kasvatetaan sen alijäämää, siis esimerkiksi valtio ottaa velkaa. Tämä tehdään yleensä keventämällä verotusta ja/tai lisäämällä julkisia menoja, esimerkiksi julkisia investointeja, julkista kulutusta ja tulonsiirtoja, mm. tukiaisia ja sosiaaliturvaa. Tällaisia tukiaisia voivat olla myös pelastuspaketit kaatumassa oleville yrityksille, esimerkiksi useiden autotehtaiden pelastuspaketit vuosien 2008–2009 finanssikriisissä Yhdysvalloissa.
Argumentteja elvytystä vastaan
Kuuluisan taloustieteilijän Joseph Schumpeterin mukaan vain markkinoiden spontaani toipuminen kriisistä on kestävää, kun taas valtion elvytys "lisää vikasäätöön uuden vikasäädön, joka sekin pitää purkaa, mikä uhkaa taloutta uudella kriisillä." Finanssikriisin 2008–2009 syinä olivat liika halpa luotto, liika velkaantuminen ja liiat huonot investoinnit. Elvytys tarkoittaa, että hallitukset yrittävät "parantaa" kriisin "vieläkin halvemmilla luotoilla, suuremmalla velkaantumisella sekä huonojen investointien ja ylituotannon tukemisella ja suojelemisella – asuntosektorilla, autoteollisuudessa ja kaikkialla siltä väliltä".
Inspirations (Saxonin albumi)
Inspirations on Saxonin 23. studioalbumi, joka julkaistiin 19. maaliskuuta 2021.
Aristarkhos
Aristarkhos voi viitata seuraaviin:
Daniel Okas
Daniel Okas (s. 14. tammikuuta 1998) on lahtelainen muusikko, tuottaja, lauluntekijä ja entinen tubettaja. Hän on julkaissut kahdeksan singleä, joista ensimmäisen hän teki yhdessä Tuulin kanssa ("Justin" - Tuuli feat. Daniel Okas) ja toinen "Tanssit mulle", josta tehtiin myös musiikkivideo, Hokkus Pokkus ja Pari pisaraa. Okas julkaisi huhtikuussa 2018 EP:n, jolla oli neljä singleä. Okasin Youtube-kanavalla on yli 30 tuhatta tilaajaa. Tubettamisen Okas kuitenkin lopetti vuoden 2018 alkupuolella. Okasin levy-yhtiö oli Universal Music vuosina 2016-2018. Okas erosi Universalilta ja siirtyi Monsp Recordsille.
Daniel on julkaissut omia vaatteita, huppareita sekä t-paitoja Dokas-logolla. Hän soittaa pianoa sekä virkkaa pipoja.
Mahalia Jackson
Mahalia Jackson [məˈheɪljə] (26. lokakuuta 1911 – 27. tammikuuta 1972) oli yhdysvaltalainen gospel-laulaja.
Jackson syntyi New Orleansissa ja menetti äitinsä ollessaan kuusivuotias. Hän joutui tätinsä huostaan, ja lapsuusvuodet täytti ankara työnteko. Hän aloitti laulu-uransa jo ennen muuttoaan Chicagoon 1927. Hän liittyi Johnson Brothers -kokoonpanoon, jonka hajottua hän aloitti soolouransa vuonna 1937.
Jackson oli suosionsa huipulla 1940-luvun lopulla, 1950-luvulla ja 1960-luvun alussa. Hän aloitti oman radio-ohjelmansa CBS:llä ja sai vuonna 1954 kiinnityksen Columbia Recordsille. Hän esiintyi vuonna 1961 presidentti John F. Kennedyn virkaanastujaisissa.
Jacksonin viimeiseksi konsertiksi jäi esiintyminen Saksassa vuonna 1971. Hän esiintyi vielä sen jälkeen The Flip Wilson Show'ssa kotimaassaan. Häntä vaivasivat diabetes ja sydänvika, jotka johtivat hänen kuolemaansa 60 vuoden iässä. Hän sai kuolinvuonnaan Grammyn Lifetime Achievement Awardin. Hänet otettiin Gospel Music Hall of Fameen postuumisti vuonna 1978; hän kuuluu lisäksi Hollywood Walk of Fameen ja vuodesta 1997 Rock and Roll Hall of Fameen.
Zwoleń
Zwoleń on Masovian voivodikuntaan kuuluva kaupunki Kaakkois-Puolassa. Se sijaitsee noin 30 kilometriä Radomista itään.
Kaupungin pinta-ala on 15,78 neliökilometriä ja asukkaita on noin 8 048 (vuonna 2009), joten sen väestötiheys on 510,01 asukasta neliökilometrillä. Kaupunki perustettiin vuonna 1425. Kaupungin nykyinen johtaja on Bogusław Jaworska.
WAP
WAP on käytöstä poistunut langattomien sovellusten protokolla, jonka avulla matkapuhelimella voidaan näyttää Internet-sivuja.
WAP-sivujen katselemiseksi matkapuhelinlaitteilla voidaan käyttää mitä tahansa soveltuvaa tiedonsiirtotapaa, kuten tekstiviestejä, GSM-datapuhelua tai GPRS:ää. Tiedonsiirtoprotokollana WAP:issa käytetään yleensä HTTP:tä.
WAP-dokumentit ja WML
WAP-dokumentit ovat yksinkertaista hypertekstiä. Muulla hypertekstillä koodattujen dokumenttien tapaan WAP-dokumentit voivat sisältää mm. linkkejä toisiin dokumentteihin sekä WBMP-muotoisia kuvia. WAP-dokumentit kirjoitetaan käyttäen tarkoitukseen suunniteltua XML-murretta WML:ää (Wireless Markup Language).
Yksi WML-dokumentti, eli korttipakka, voi sisältää useampia sivuja vastaavia kortteja. WML-dokumentteihin voi liittää erityisellä skriptikielellä kirjoitettuja lyhyitä ohjelmanpätkiä, joilla niihin voidaan lisätä monipuolista toiminnallisuutta.
WAP 2.0 standardin sivunkuvauskieli on XHTML Mobile profile, jolla voidaan katsoa matkapuhelimella HTML-dokumentteja. Pöytä- ja sylikoneisiin tarkoitetuista selaimista Opera tukee WML-sivuja suoraan, mutta muissa selaimissa voi tarvita laajennoksia.
Historia
WAP-teknologia oli yksi IT-kuplan kuumista teknologioista, josta odotettiin mullistusta erityisesti matkapuhelinmarkkinoille internetpalveluiden mobiilikäyttöön.
Vuonna 1999 julkaistu Nokia 7110 oli ensimmäinen puhelin, jossa oli WAP-selain, mutta WAP jäi kuitenkin vain hypetetyksi välivaiheeksi ennen kehittyneempiin mobiilisovelluksiin siirtymistä.
WAP on jäänyt nimenä historiaan mm. yritysten nimissä. Esimerkkeinä kotimaiset konkurssiin mennyt Wapit ja edelleen toimiva Wapice, joka luopui itse teknologiasta.
Saksan Grand Prix 1978
Saksan Grand Prix 1978 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. heinäkuuta 1978 Hockenheimringin radalla. Kilpailun voitti Mario Andretti. Keke Rosberg ajoi kymmeneksi, joka oli hänen kauden paras sijoituksensa.
Llandowin lento-onnettomuus
pienoiskuva|Lome Airwaysin Avro Tudor 5 CF-FCY Lontoossa Stanstedissa.
pienoiskuva|Muistomerkki [[Sigingstonessa, Walesissa.]]
Llandowin lento-onnettomuus onnettomuus tapahtui kello 14.50 sunnuntaina 12. maaliskuuta 1950 ja siinä kuoli 80 henkilöä. Ainoastaan kolme ihmistä selvisi Star Girliksi kutsutun Avro Tudor V -koneen pakkolaskusta. Kone oli nelimoottorinen potkurikone, ja se oli ollut mukana Berliiniin ilmasillassa. Konetyyppi perustui Avro Lincoln -pommikoneeseen. Tämä onnettomuus oli siihenastisen historian pahin lento-onnettomuus.
Onnettomuus
Silminnäkijät kertoivat että Star Girl lähestyi lähestyi hyvin matalalla R.A.F:n Llandowin kenttää Vale of Glamorganissa. Koneen lentäjä yritti saada korkeutta, ja kone nousikin ensin mutta sitten se sakkasi, oikea siivenkärki osui maahan, mitä seurasivat nokka ja vasen siipi irroten rungosta. Lopulta kone pysähtyi pellolle lähelle Sigingstonea. Maahansyöksyn syyn uskotaan olevan väärinlastaus, joka sijoitti painopisteen liian taakse.
Uhrit
Alun perin kone oli rekisteröity 72:lle matkustajalle, mutta konetta oli muutettu niin, että sinne mahtui vielä kuusi lisää. Koneessa oli siis 78 matkustajaa ja lisäksi viisi miehistön jäsentä. Matkustajat olivat enimmäkseen walesiläisiä Triple Crown -voittoa Irlannista juhlivia faneja. Kaksi hengissä selvinneistä pystyi kävelemään pois paikalta, mutta kolmas, joka oli pakkolaskun aikana wc-tiloissa, joutui olemaan sairaalassa neljä kuukautta. Lopullinen kuolonuhrien määrä oli 75 matkustajaa ja kaikki viisi miehistönjäsentä. Abercarn, Riscan ja Llanharan rugbyseurojen kaikki pelaajat menehtyivät.
Yangshaon kulttuuri
thumb|250px|Yangshaon kulttuurin aikana tehty ruukku. thumb|250px|Yangshaon kulttuuri. Yangshaon kulttuuri oli esihistoriallinen, kivikautinen maataviljelevien kylässä asuvien ihmisten muodostama kyläkulttuuri Kiinassa noin 5000–3000 eaa. Se sijaitsi Keltaisenjoen keskijuoksulla. Tunnetuin jäänne on Banpon kylä.
Yangshaon varhainen kulttuuri kukoisti Keltaisenjoen keskijuoksulla, Keltaisenjoen, Weijoen ja Fenjoen yhtymäkohdassa. Alueella oli lehtimetsää ja lössiaroa. Yangshaon kulttuuriin liittyen on löytynyt hakkuja, lapioita ja kaivukepin painoja. Kotieläiminä pidettiin koiria, sikoja, nautoja, lampaita ja vuohia. Karjanhoito oli ehkä tullut lännestä. Hirssi käsitti jopa 90% ravinnosta. Jo tällöin oli onttokolmijalkaisia saviastioita, jotka olivat myöhemmälle ajalle tyypillisiä. Yangshaon keramiikka oli mello hyvin tehtyä. Saviastiat oli maalattu mustalla värillä punaiselle pohjalle, käsin tehtyä ja hitaalla savenvalajan pyörällä tournettella viimeisteltyä, dreijaa ei tunnettu.
Yangshaon kulttuurin ajalta on löydetty kupariesineitä, luultavasti vain taottuja. Kaudella kasvatettiin luultavasti jo silkkitoukkia.
Viljalajit
Jo aiemmin alkanut hirssin viljely yleistyi huomattavasti Yangshaon kauden edetessä. Riisin viljely oli kadonnut kauden alussa Keltaisen joen keskijuoksulta, mutta palasi keskisellä Yangshaon kaudella takaisin.
Väestön kasvu
.219 km2 tutkitulla alueella yliluon laaksossa Henanissa Yangshaon alkuvaiheessa 5 kylää yhteensä 2,3 ha alueella, mutta 46 ha 10 asutuskeskuksessa keksi-Yangshaossa, ja 76 ha 30 asutuskeskuksessa Yangshaon loppuvaiheessa.
Yangshaon jälkeen
Yangshaon jälkeen oli myöhäisvaihe, jolta ajalta on löydetty ensimmäiset lössirakenteet, ns. rammed earth keksi-Henanin Xishanista. Yangshaon jälkeen tuli lännessä Majiayaon kulttuuri, keksualueelle levisi Longshanin kulttuuri noin 3000 eaa.
Nick Nieland
Nicholas ”Nick” Nieland (s. 31. tammikuuta 1972 Truro) on brittiläinen keihäänheittäjä. Nielandin ennätys on vuonna 2000 Birminghamissa heitetty 85,09. Nieland on 190 senttimetriä pitkä ja painaa 100 kilogrammaa.
Nieland on osallistunut urallaan kolmiin kesäolympialaisiin, joissa hän on parhaimmillaan ollut 13. eli ensimmäinen karsiutuja finaalista vuonna 2000 Sydneyssä. MM-kilpailuihin Nieland on osallistunut neljä ja EM-kilpailuihin kaksi kertaa.
Nieland voitti vuonna 2006 kultaa Kansainyhteisön kisoista Melbournesta Englannin väreissä. Hänen voittoheittonsa kantoi tuolloin 80,10 metriä.
RFA Blue Rover
RFA Blue Rover (viirinumero A270) oli Royal Fleet Auxiliaryn Rover-luokan laivaston tankkeri, jollaisena sen tärkein tehtävä oli tankata muita laivaston aluksia merellä. Aluksella oli pitkä ura 1970-luvun alusta aina palveluksesta poistoonsa 1993 saakka.
Valmistus
Alus tilattiin tammikuussa 1968 Swan Hunterilta Tyne and Wearista. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 30. joulukuuta ja alus laskettiin vesille vuotta myöhemmin 11. marraskuuta. Alus valmistui 15. heinäkuuta 1970.
Palvelus
RFA Blue Rover oli kuninkaallisen jahdin huoltoaluksena Tyynenmeren kierroksella 1971-1972. Britannia joutui hinaamaan aluksen Singaporeen sen menetettyä peräsimensä. Vuonna 1982 alus otti osaa Falklandin sotaan, jonka lopulla se palveli South Georgialla tankkausasemana.
Alus poistettiin palveluksesta 23. helmikuuta 1993 ja se myytiin maaliskuussa Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa. Alus nimettiin 31. maaliskuuta 1993 NRP Bérrioksi.
Suomen puolustusvoimien palveluspuku
Talvisodassa suomalaiset käyttivät suojavärinä valkoista lumipukua, jota voi pitää myös ensimmäisenä maastopukuna. Ensimmäinen varsinainen maastopuku oli m/62, jossa oli kolmivärinen maastokuvio ja jota käytettiin kenttäolosuhteissa. Kasarmioloissa käytettiin m/65 kenttäharmaata univormua lomapukuna, palveluspukuna ja työpukuna sen mukaan, miten kulunut univormu oli. Myöhemmin m/65-puku korvattiin niin ikään harmaalla m/83:lla. Maastopukuna on käytetty m/62:n jälkeen m/91:tä ja nykyään m/05:ttä.
M/18 ja m/19 asepuku
pienoiskuva|Polkupyöräpataljoona 1:n aliupseereita asepuvussa m/22. Asetakki muistutti paljolti m/18:aa ja m/19:ää, mutta se ei ollut ruskehtavan harmaa vaan teräksenharmaa. Itsenäisen Suomen ensimmäinen univormu ei ollut kovin yhtenäinen, ja se toteutui lähinnä paperilla. Sekä punaiset että valkoiset kävivät sisällissodan niissä vaatteissa ja varusteissa, mitä sattui olemaan. Kenraali Mannerheim antoi määräyksen valkoisen armeijan univormusta jo helmikuussa 1918. Käytännössä se tarkoitti, että talonpoikien käyttämä luonnonharmaa sarkapuku sai virallisen univormun aseman. Määräyksen mukaan asetakin ja housujen oli oltava luonnollisen harmaata, ruskeasävyistä sarkaa.
Uruk-hai
Uruk-hai ovat J. R. R. Tolkienin Taru sormusten herrasta -kirjasarjassa valioörkkejä, jotka Saruman loi. Ne ovat vahvempia, suurempia ja älykkäämpiä kuin tavalliset örkit. Uruk-hait kestävät myös paremmin päivänvaloa, kuin tavalliset örkit.
Suomen puolustusvoimien palveluspuku
M/18 ja m/19 asepuku
Pukua m/18 täsmennettiin ja täydennettiin 1919, joten uutta univormua voi pitää jo omana mallinaan. Se oli Akseli Gallen-Kallelan suunnittelema, mutta sekään ei ollut kovin laajassa käytössä. Siihen tehtiin muutoksia useita kertoja vielä seuraavankin vuoden puolella, joten sekä m/18:aa että m/19:ää voidaan pitää vain siirtymävaiheena ennen vuoden 1922 mallia. Jo m/19:ään kuuluivat leijonanapit ja sinivalkoinen kokardi. Kaikkeen venäläiseen haluttiin tehdä pesäero, ja siksi maassa olevia Venäjän sotaväen vaatteita ja varusteita ei aseita lukuun ottamatta juuri hyödynnetty. Esimerkiksi Suomessa Venäjää varten valmistettuja m/17-kypäriä ei haluttu käyttää, vaan 1919 Saksasta hankittiin 75 000 ns. sarvikypärää, jotka olivat koulutuskäytössä 1960-luvulle asti.
Uruk-hai
Kirjassa uruk-hai ja tavalliset örkit esitetään kahtena eri örkkirotuna. Peter Jacksonin ohjaamassa Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiassa sen sijaan Gandalf sanoo Elrondille Sarumanin luoneen uuden örkkilajin yhdistelemällä hiisi-ihmisiä ja örkkejä, eikä elokuvissa näytetä Rautapihassa syntyvän muita örkkejä kuin uruk-haita. Myös useissa peleissä Mordorilla on tavallisia, joskin hieman vahvempia örkkejä, muttei ainuttakaan uruk-haita, kun taas Rautapihalla ei ole muita örkkejä kuin uruk-hai.
Suomen puolustusvoimien palveluspuku
Asepuku m/22
M/22 muistutti paljon edellisiä malleja, mutta väriksi määriteltiin teräksenharmaa. Tämä "armeijan harmaa" säilyi maavoimien univormun värinä aina 1990-luvulle saakka. Vartalonmyötäisessä takissa oli kaksinkertainen n. 7 cm korkea ja tummanharmaa kaulus ja 9 cm korkeat, tummanharmaa hihansuut. Edessä oli kuusi nappia yhdessä rivissä, lisäksi taskunkansissa oli leijonanapit. Taskut olivat upseereilla ulkopuoliset ja läpälliset, aliupseereilla ja miehistöllä oli vain helmataskut, nekin sisäpuoliset, niin että vain taskunkansi näkyi. Takin helma ulottui takamuksen päälle. Housut olivat samaa sarkakangasta kuin takki, mutta tummanharmaat, malliltaan saapashousut tai suorat housut. Univormujen yhdenmukaisuutta lisäsi se, että puvut valmistettiin samassa paikassa, vasta perustetussa Valtion Pukutehtaassa. Aiemmin sotilaspukuja oli valmistettu yksityisissä ompelimoissa sekä vankiloissa, ja niissä oli ollut suuriakin eroja.
Uruk-hai
Kuten muutkin örkit, myös uruk-hai olivat joskus haltioita.
Suomen puolustusvoimien palveluspuku
Kenttäpuku m/27
Muista puolustusvoimien puvuista poiketen m/27 oli väriltään ruskeaa sarkaa, ohjesäännön mukaan "ruskeanvihertävänharmaa". Malliltaan takki muistutti saksalaista asetakkia, väri taas viittasi 1920-luvulla ulkopolitiikassa vallalla olleeseen englantilaissuuntaukseen. Siinä oli piilonapitus ja hyvin leveä, laskeutuva kaulus. Rintataskuissa oli laskokset keskellä ja kansi suljettiin leijonanapeilla. Sivutaskuissa ei ollut laskoksia, ja kaksikärkisessä taskunkannessa oli kaksi nappia. Hihansuissa oli kalvosimet ja kolme nappia. Takissa oli samaa kangasta oleva sisäinen vyö, joka oli selkäpuolella näkyvissä. Napit olivat himmeän pronssinväriset. Samalla otettiin käyttöön myös pitkä sarkainen päällystakki eli mantteli. Housut olivat samaa ruskeaa kangasta. Saappaat, kengät ja vyö olivat ruskeat. Asepuku otettiin käyttöön myös suojeluskunnissa. Aliupseereiden arvomerkkikulmat olivat olkaimissa, upseereiden ruusut ja kaluunanauhat kauluksessa. Miehistön vyönsolki oli sama kuin vanhempi m/22. Upseereilla oli myös vapaaehtoisena pukineena avokauluksinen "kevyt takki", jonka kanssa pidettiin kauluspaitaa ja solmiota, mikä korosti puvun siviilimäistä tyyliä.
Uruk-hai
Lähteet
Figuren in Tolkiens Welt Ork (Tolkien)
Suomen puolustusvoimien palveluspuku
Kenttäpuku m/27
Takki m/27 oli leikkaukseltaan väljempi ja kenttäolosuhteissa mukavampi kuin vanha m/22, ja siksi sitä käytettiin paljon vielä m/36:n kanssa rinnakkain. Ruskea väri muistutti kuitenkin liikaa puna-armeija n pukuja, joten sen käyttöä jouduttiin sota-aikana rajoittamaan.
Merivoimien m/19 ja m/30
Merivoimien univormusta oli annettu vain ylimalkaisia ohjeita, ennen kuin ne määriteltiin täsmällisemmin yhdessä maavoimien univormujen kanssa 1919. Tämä pukumalli toimi myös myöhemmän, vuonna 1930 annetun virkapukuohjesäännön pohjana. Aliupseereiden ja miehistön pusero oli avokauluksinen, tummansinisestä villakankaasta valmistettu merimiespusero. Isoa irtokaulusta kiersi kolme valkoista nauhaa. Puseron alla käytettiin valkoista paitaa, jossa oli sininen kaulusnauha. Upseereilla oli tummansinisestä verkakankaasta tehty kaksirivinen takki eli kavaiji. Taskut olivat sisäpuoliset, napit kullanväriset ankkurinapit. Suoralahkeiset housut olivat sekä upseereilla että miehistöllä samaa kangasta kuin yläosa. Pukineisiin ei tehty merkittäviä muutoksia vuoden 1930 virkapukuohjesäännössä. Suuri osa pukineista on käytössä edelleen merivoimien upseereiden palveluspuvussa (esim. koppalakki, turkislakki, kaivaijitakki ja päällystakki m/30) ja valkoisessa hellepuvussa.
Asepuku m/36
1930-luvulla Saksa nousi voimakkaasti sotilasmahtina. Suurin osa uuden asepukutoimikunnan jäsenistä oli jääkäriupseereita, jotka olivat saaneet koulutuksensa Saksassa. Myös uuden suomalaisen univormun malliksi otettiin Saksan Wehrmachtin asepuku. Takki ja housut olivat edelleen harmaata sarkaa, upseereilla yleisesti diagonaalikangasta. Yksirivisessä takissa oli kuusi isoa leijonanappia, taskunkansissa pienemmät leijonanapit. Kaulus kiinnitettiin hakasilla. Taskut olivat päälleommellut: rintataskuissa oli laskokset, suuret helmataskut olivat sileät. M/36:ssa otettiin käyttöön myös uudenlaiset aselajiväriset arvomerkit. Samanlaiset kauluslaatat ovat käytössä edelleen upseereiden palveluspuvussa m/58.
Asetakin lisäksi käytössä oli ohuemmasta, vaaleanharmaasta kankaasta ommeltu kesäpusero. Talvisodassa käytettiin vielä jonkin verran vanhempaa m/27:ää, mutta jatkosodassa koko armeija pystyttiin varustamaan sarkatakilla m/36 tai ainakin kesäpuserolla. Välirauhan tultua kenttäarmeijasta kotiutetut miehet saivat asepuvun mukaansa, joten kesäpuseroita ja asetakkeja (joista arvomerkit ja muut tunnukset oli poistettu) näkyi kaduilla sodan jälkeen kaikkialla. Sodanjälkeisen resurssipulan vuoksi m/36 pysyi varusmiesten käytössä aina 1960-luvulle saakka.
1939 vahvistettiin käyttöön myös kevyempi kesälakki. Se oli soikea venelakki eli "suikka", ja se oli valmistettu harmaasta, ohuemmasta kankaasta kuin asepuku tai kenttälakki. Etusauman yläosaan kiinnitettiin kokardi. Aluksi kesälakkiin ei kuulunut leukahihnaa muuten kuin ratsuväellä, kenttätykistöllä ja polkupyöräjoukoilla, mutta vuodesta 1941 lähtien muidenkin joukkojen kesälakkiin kuului napeilla kiinnitetty harmaa nahkahihna. Hihna kulki lakin edessä, mutta ratsastavissa joukoissa oli tapana, että hihnaa pidettiin lakin päällä. Kesälakki oli sota-aikana päällystön vapaaehtoinen pukine, mutta sodan jälkeen siitä tuli osa myös miehistön lomapukua.
Sekä kenttälakki m/36 että turkislakki m/39 ovat pysyneet Puolustuvoimien käytössä 2000-luvulle saakka. Vuoden 2000 Sotilas- ja virkapukuohjesäännössä ne kuuluivat varusmiesten kenttä- ja palveluspukuun. Puolustusvoimien sotilaspukumääräysten mukaan turkislakki ja kesälakki m/39 ovat edelleen kantahenkilökunnan käytössä.
M/51
Ilmavoimien sininen toimistopuku.
Kokeilupuku m/53
Syksyllä 1953 otettiin joissakin varuskunnissa kokeilukäyttöön uusi kenttäpuku. Siihen kuului lyhythelmainen takki (pusero), reisitaskulliset housut, molemmat ruskeaa sarkaa, sekä khakinvärinen kauluspaita. Puvun esikuvana oli selvästi brittiläinen Battledress väriä myöten.
M/58
Avokauluksinen takki muistutti paljolti m/36:ta, mutta siinä on avokaulus. Takki on yksirivinen, edessä on neljä leijonanappia. Kannellisissa rintataskuissa on laskokset ja pienet leijonanapit. Myös sivutaskut ovat ulkopuoliset ja kannelliset mutta ilman laskoksia.
Maastopuku m/62
Kaksipuolinen maastopuku, jota oli alun perin tarkoitus käyttää sarkapuvun päällä. Puvun toisella puolella oli vihreä-ruskea kesämaastokuvio, toiselta puolelta puku oli valkoinen. Valkoisella puolella kankaan läpi näkyi heikosti kesämaastokuviota, joten se naamioi taistelijan hyvin lumiseen maastoon. Molemmilla puolilla oli myös takissa yksi rintatasku ja helmatasku sekä housuissa yksi reisitasku. Käännettävän puvun esikuvana olivat toisesta maailmansodasta saksalaisten erilaiset kääntömaastopuvut. M/62 on yksi viimeisistä maailman kääntömaastopuvuista.
M/65
Kesällä 1965 otettiin käyttöön uusi, m/53-kokeilupuvun mallinen, mutta harmaa sotilaspuku. Kenttäpuku oli sarkaa, loma-/palveluspuku edustavampaa teryleeniä. Maavoimilla m/65 oli harmaa, merivoimilla sinimusta ja ilmavoimilla teräksensininen. Takki eli pusero oli lyhythelmainen, niin että liepeiden asemesta siinä oli vain leveä vyötärökaistale. Takissa oli piilonapitus ja isot, kannelliset rintataskut leijonanapeilla sekä olkaimet eli epoletit. Hihansuissa oli kalvosimet ja kolme leijonanappia. Kaulus voitiin pitää kenttäpalveluksessa ylös asti kiinni napitettuna. Kantahenkilökunta käytti puseron kanssa vaaleanharmaata kauluspaitaa ja tummanharmaata solmiota. Vuodesta 1971 varusmiehet saivat aselajivärisen lomakaulahuivin. Päähineenä käytettiin hieman uudistettua vanhaa kenttälakkia m/36. Housuissa oli nappikiinnitteiset reisitaskut ja alaspäin kapenevat lahkeet. Lahkeensuissa oli napeilla kiinnitettävät lenkit, jotta lahkeet pysyisivät saappaissa. Palveluksessa käytettiin saappaita, lomapuvussa puolikenkiä.
Uuden kenttäpuvun myötä vanhat m/36-pukineet poistettiin käytöstä lopullisesti. Vähitellen myös vanhat saksalaismalliset kypärät tekivät tilaa uudelle kotimaiselle teräskypärälle m/61.
Samanmalliset takit eli "puserot" otettiin käyttöön hieman myöhemmin myös palokunnissa, poliisissa ja postissa. Palokunnissa ne ovat käytössä edelleen.
M/83
Uusi kenttäpuku muistutti paljolti m/65:tä: takki oli piilonapitettu ja lyhythelmainen pusero, ja siinä oli kannelliset rintataskut sekä olkaimet. Puku oli maavoimilla harmaa, ilmavoimilla teräksensininen ja merivoimilla sinimusta, kuten M/65. Rintataskuissa oli laskokset, kuten kantahenkilökunnan takissa M/58. M/83:ssa ei käytetty sarkaa vaan kevyempää villasekoitekangasta. Housut olivat suoralahkeiset eikä niissä ollut reisitaskuja. Housut oli tarkoitettu käytettäväksi puolikenkien tai varsikenkien kanssa, mutta ulkopalveluksessa käytettiin myös kumi- tai nahkasaappaita.
Palveluksessa kaulus oli yleensä ylös asti napitettu. Lomapuvussa kaulus oli avonainen ja alla pidettiin paitapuseroa M/83 ja tummaa solmiota. Käyttöön otettiin myös villapusero M/83, jossa oli kangasvahvikkeet kyynärpäissä ja olkapäissä sekä olkaimet. M/83 on edelleen kantahenkilökunnalla palveluspukuna.
Maastopuku M/91
pienoiskuva|oikea|150px|Kapteenilla on kenttäpuku ja turkislakki M/91. Vuoden 1991 sotilaspuku-uudistuksessa miehistön puvuissa luovuttiin kokonaan harmaasta ja siirryttiin maastokuvioon sekä vihreään. Kahden erillisen pukukerran (kenttäpuku-maastopuku ja lomapuku) käytöstä siirryttiin nyt ns. yksipukujärjestelmään. Tämä tarkoitti sitä että varusmiehet käyttivät samaa vaatetta sekä palveluspukuna että lomapukuna. Käytännössä yksipukujärjestelmä ei toteutunut heti, sillä varusmiehet käyttivät palveluksessa vielä pitkään harmaita M/83- ja M/65-kenttäpukuja: vielä vuoden 2000 Sotilas- ja virkapukuohjesäännössä M/91 on määrätty varusmiehille vain ulosmeno- ja paraatipuvuksi.
M/91 oli monipuolinen taistelijan puku, joka antoi suojaa taisteluaineilta ja jopa sirpaleilta, piti lämpöä ja oli silti hengittävä. Kankaasta oli 65 % puuvillaa ja 35 % polyesteriä. Kuviointi oli lähellä aiempaa m/62-maastokuviota, mutta ruskean sävyä oli lisätty ja vihreää vähennetty. Puku sai värinsä vuoksi lempinimen kurkkusalaatti. Myös vanha harmaa turkislakki vaihtui uudistuksessa vihreäksi ja maastokuvioiduksi. Samassa yhteydessä otettiin käyttöön vihreät t-paita, poolopaita, paitapusero (kauluspaita) ja villapusero. Arvomerkit olivat takin kauluksessa (nykyisessä M05-puvussa ne ovat rinnassa). Ulosmeno- ja paraatipuvussa käytettiin vasemmanpuoleisessa hihassa kansallisuustunnuksena Suomen lippua, sen alla joukko-osastomerkkiä ja koulutushaaramerkkiä, kuten nykyäänkin. T-paidassa ja poolopaidassa arvomerkki oli vasemmassa hihassa, paitapuserossa ja villapuserossa taas aselajivärisissä epoleteissa.
Maastopuvun takissa on edessä vetoketjukiinnitys, joka on painonapeilla kiinnitettävän peitelistan alla. Takissa on rullakaulus (kauluksessa myös arvomerkit) ja neljä vetoketjutaskua: rintataskujen vetoketjut ovat pystyssä, jotta niitä voisi käyttää myös taisteluvyön kanssa. Sivutaskut ovat ulkopuoliset, ja niidenkin vetoketju on hieman vino. Vyötäröllä ja helmassa on kuminauhakiristys ja hihansuissa tarranauhakiristys. Maastopuvun kanssa käytettiin varsikenkiä tai kumisaappaita.
Kantahenkilökunnan palveluspukuna ja kevyenä palveluspukuna erityisesti edustustehtävissä säilyivät edelleen myös harmaat m/83 ja m/58.
Hellepuvut M/01 ja M/04
Hellepuku M/01 oli maastopukua M/91 vastaava, mutta ohuemmasta kankaasta valmistettu puku, jota käytettiin eri rauhanturvaoperaatioissa.
Hellepuku M/04 oli Puolustuvoimien ensimmäinen digitaalikuvioitu maastopuku. Se on käytössä kriisinhallintatehtävissä ja Utin jääkärirykmentissä. Sitä on valmistettu sekä aavikkokuviolla M/04 että metsämaastokuviolla M/05.
Maastopuku M/05
pienoiskuva|oikea|150px|Utin jääkärirykmentin alikersantti M05-lomapuvussa. Nykyisin käytössä oleva maastopuku on leikkaukseltaan ja malliltaan paljolti samanlainen kuin aiempi M/91, mutta sen kuosina on uusi M05-maastokuvio. Pukukokonaisuuteen kuuluu maastosuojavaatetuksen lisäksi myös uudenlainen päällysvaatetus eli sadepuku, pakkaspuku ja lumipuku M/05. Vanhat varsikengät M/91 vaihtuivat myös uudempiin. Monet M/91-kokonaisuuden pukineet, kuten alusvaatteet, välivaatteet, paitapusero ja villapusero, ovat käytössä edelleen.
Arvomerkit siirrettiin kauluksesta rintaan vetoketjun vasemmalle puolelle. Suomen lippu, aselajiväripohjainen joukko-osastotunnus sekä koulutushaaramerkki säilyivät M/91:n malliin vasemmassa hihassa.
Pohjoismainen taisteluasu (M20)
Suomen, Ruotsin, Tanskan ja Norjan puolustusvoimien yhteishankkeen tarkoituksena on hankkia kaikille maille yhteinen taisteluasu, Nordic Combat Uniform (NCU). Pukuun ei ole tarkoitus suunnitella uutta maastokuviota, vaan jokainen maa tulee käyttämään puvussaan omaa kuviotaan. Suomessa vanhempi M05-puku jää edelleen varusmiesten loma- ja paraatipuvuksi. Yhteishanke koskee vain taistelijan pukua, ja muut taistelijan varusteet, kuten päähineet, jalkineet ja taisteluliivit ovat kaikilla mailla omat. Talvikaudella 2019–2020 tehtiin Suomessa talviolosuhteiden kenttäkokeet neljän eri valmistajan tarjoamilla puvuilla. Vuoden 2022 alussa asukokonaisuuden valmistajaksi valittiin norjalainen Oskar Pedersen AS. Ensimmäiset NCU-asut on määrä ottaa käyttöön osallistujamaissa vuoden 2023 aikana. NCU-hanke on osa pohjoismaiden NORDEFCO-puolustusyhteistyötä.
Kurssin vääristäminen
Kurssin vääristäminen tarkoittaa vilpillistä toimintatapaa, kuten harhaanjohtavaa osto- tai myyntitarjousta tai näennäiskauppaa julkisessa kaupankäynnissä, jos ne antavat harhaanjohtavaa tietoa kaupankäynnin kohteena olevista arvopaperien tarjonnasta, kysynnästä tai hinnasta.
Rangaistus ja yleisyys
Rangaistuksena kurssin vääristämisestä saa Suomessa sakkoa tai vankeutta enintään kaksi vuotta. Kyseinen rikosnimike on varsin harvinainen.
Aiheesta muualla
Mitä on kurssin vääristäminen? Minilex.
Mankala-periaate
Mankala-periaate on Suomessa käytetty toimintatapa, jossa usea yhtiö perustaa voittoa tuottamattoman osakeyhtiön yhteistä tarkoitusta varten. Malli on käytössä erityisesti energia-alalla, jossa on useita Mankala-yhtiöitä, joita on perustettu yhden tai useamman voimalaitoksen rakentamista ja operointia varten. Osakeyhtiön osakkaat rahoittavat laitoksen rakentamisen ja ylläpidon ja vastavuoroisesti ne saavat rakennetusta laitoksesta sähköä omakustannushintaan.
Käytäntö on laillinen, koska korkein hallinto-oikeus (KHO) hyväksyi sen kahdessa ratkaisussaan vuosina 1963 ja 1968 (KHO 1963 I 5 ja KHO 1968 B II 521). Toinen ratkaisuista koski Oy Mankala Ab:tä, siksi tätä toimintamallia alettiin kutsua Mankala-periaatteeksi. Tuolloin kiista koski sitä, että kunnat halusivat että niiden alueella tuotettu sähkö olisi arvostettu siirtohintaa korkeampaan hintaan siksi, että alihintaiseksi epäilty sähkö vähensi kuntien yritystulosta saamia kunnallisveroja, joka kuntien näkökulmasta vaikutti peitellyltä osingonjaolta.
Mankala-yhtiöt ovat osakeyhtiöitä ja osakkaiden vastuu määräytyy osakeyhtiölain mukaisesti. Mankala-yhtiön omistajat sopivat osakassopimuksessa vastaavansa voimayhtiölle yhtiön energian tuotannon aiheuttamista kustannuksista omistustensa suhteessa. Näitä ovat esimerkiksi käyttö- ja huoltokustannukset, verot, vakuutukset, lainat ja polttoainekustannukset.
Keväällä 2010 europarlamentaarikot Satu Hassi ja Heidi Hautala (vihr) esittivät EU-parlamentille kirjallisen kysymyksen (E2217-10) Mankala-periaatteen laillisuudesta. Heidän mielestään kyse oli peitellystä osingonjaosta. EU-komissio tutki asiaa, mutta lopetti tutkimukset marraskuussa 2012.
Mankala-yhtiöitä ovat esimerkiksi Teollisuuden Voima, Pohjolan Voima ja Fennovoiman suomalainen osakas, Voimaosakeyhtiö SF.
Scalable Inman Flash Replacement
Scalable Inman Flash Replacement eli sIFR oli Adobe Flashiin sekä JavaScriptiin perustuva avoimen lähdekoodin ohjelma, jota käytettiin erikoisten fonttien näyttämiseen esimerkiksi otsikoissa internet-sivuilla. Verrattuna esimerkiksi kuvien käyttämiseen, sIFRin etuja ovat saavutettavuus sekä hakukoneystävällisyys. Viimeisin versio on vuodelta 2008.
Hausdorffin avaruus
Hausdorffin avaruus on topologinen avaruus, jonka eri pisteillä on pistevieraat ympäristöt. Hausdorffin avaruuksia kutsutaan usein myös nimellä T_2-avaruus. Hyvin moni tärkeä matematiikassa käytetty topologinen avaruus on Hausdorff; tästä osviittaa antaa mm. se fakta, että jokainen metrinen avaruus on aina Hausdorffin avaruus. Diskreetti avaruus ja yleensäkin kaikki metristyvät avaruudet ovat myös Hausdorffin avaruuksia.
Bandvagn 202
right|250px|Bandvagn 202 Bandvagn 202 on ruotsalaisvalmisteinen telakuorma-auto. Sitä valmisti Volvo BM (Volvon tytäryhtiö) Arvikassa vuosien 1961–1981 välisenä aikana. Suunnittelu oli aloitettu 1950-luvulla jotta Ruotsin puolustusvoimat saisi ajoneuvon jolla kyetä liikkumaan Pohjois-Ruotsin lumisilla ja soisilla alueilla. Ensimmäiset koeajot suoritettiin 1959. Ajoneuvossa oli kaksi runko-ohjattua kumiteloilla varustettua vaunua. Etummaisessa oli moottorin ja vaihteiston lisäksi tilaa kuljettajalle ja johtajalle, takimmaisessa tilaa kahdeksalle miehelle. Moottorina käytettiin Volvon B18B ja B20B-sarjan koneita. Ajoneuvomallin seuraaja oli nimeltään Bandvagn 206.
Helmitinami
Helmitinami (Tinamus guttatus) on tinamien (Tinamidae) heimoon ja isotinamien (Tinamus) sukuun kuuluva lintulaji. Sen tieteellinen lajinimi guttatus merkitsee pilkukasta.
Tuntomerkit
Helmitinami kasvaa tavallisesti 32–36 senttimetrin mittaiseksi. Se on väritykseltään pääosin ruskea. Sillä on vaaleita täpliä siivissään ja ruumiinsa yläosassa. Lajilla on tummanharmaa pää. Kurkku on yleensä valkoinen, toisinaan kellanruskea, niska on ruskea ja tummien täplien peitossa. Sukupuolet ovat keskenään samannäköiset.
Levinneisyys ja elinympäristö
Helmitinamia tavataan alueellisesti yleisenä Kolumbian kaakkoisosissa ja Venezuelan eteläosissa, mistä sen levinneisyysalue jatkuu etelään Peruun, Ecuadoriin ja Bolivian pohjoisosiin, idässä levinneisyysalue ulottuu Brasilian koillisosiin. Sen elinympäristöä ovat trooppiset sademetsät. Lajia on arvioitu esiintyvän kaikkiaan 5 250 000 neliökilometrin laajuisella alueella.
Sukukypsien helmitinamien määräksi on arvioitu 200 000–500 000 yksilöä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee sen silmälläpidettäväksi lajiksi. Vielä vuonna 2009 liitto luokitteli helmitinamin elinvoimaiseksi lajiksi. Linnun kannat ovat vähenemässä kiihtyvän metsäkadon ja osittain myös metsästyksen vuoksi. Vuoden 2011 arvion mukaan 25–29 prosenttia sen populaatioista häviää metsäkadon seurauksena seuraavien kolmen sukupolven aikana.
Ravinto ja elintavat
pienoiskuva|250px|Lajin munia. Orinocojoen yläjuoksulla helmitinamin lisääntymisaika sijoittuu maalis-huhtikuulle. Brasiliassa sen on havaittu syövän enimmäkseen muurahaisia ja siemeniä.
Todellisen Jeesuksen Kirkko
thumb|270px|Todellisen Jeesuksen Kirkko Malesian [[Kuala Lumpurissa]]
Todellisen Jeesuksen Kirkko (perint.: 真耶穌教會) on itsenäinen kiinalainen kirkko, joka on saanut alkunsa helluntaiherätyksestä. Kirkko perustettiin Pekingissä, Kiinassa, vuonna 1917. Nykyään kolmessakymmenessäyhdeksässä maassa ja viidessä maanosassa toimivalla kirkolla on arviolta 1,5 miljoonaa jäsentä.
Usko ja oppi
Kirkon kymmenen keskeistä oppia ja uskon kappaletta ovat :
Sosialistinen politiikka
Sosialistinen politiikka (SoPo) oli Sosialidemokraattisten Opiskelijoiden julkaisema aikakauslehti. Lehti ilmestyi vuosina 1972–1991.
Lehdessä kirjoitettiin mm. filosofiasta, yhteiskunnallisista aiheista, politiikasta, sosialismista, marxismista, sosialistisista maista ja työväenliikkeestä.
Lehti yhdistyi vuonna 1991 Sosialistisen Aikakauslehden kanssa. Uuden lehden nimeksi tuli Suunta 2000.
Super Bowl XL
Super Bowl XL oli järjestyksessään 40. Super Bowl ja NFL-kauden 2005 päätösottelu. Ottelu pelattiin Ford Fieldillä, Detroitissa. Ottelussa kohtasivat NFC:n voittaja Seattle Seahawks ja AFC:n voittaja Pittsburgh Steelers. Steelers voitti lukemin 21-10.
Geay (Deux-Sèvres)
Geay on Ranskan kunta Deux-Sèvresin departementissa Uuden-Akvitanian hallintoalueella. Se sijaitsee Bressuiren kaupungin koillis- ja Thouarsin lounaispuolella. Kunnan pinta-ala on 19,3 neliökilometriä ja siellä on arviolta 319 asukasta (vuonna 2016).
Geay kuuluu Bressuiren kaupungin ympärille muodostuneeseen 44 kunnan taajamakuntaan Communauté d'agglomération du Bocage bressuirais (CA2B).
Ranskan Guayana
Ranskan Guayana, viralliselta nimeltään Guayanan merentakainen departementti , on Ranskan merentakainen departementti ja hallintoalue Etelä-Amerikassa, Karibianmeren rannalla Surinamen ja Brasilian välissä. Osana Ranskaa se on myös osa Euroopan unionia ja euroaluetta.
Maantiede
344x344px|Ranskan Guyanan kartta.|pienoiskuva Ranskan Guayana sijaitsee Etelä-Amerikan pohjoisrannikolla, ja sen rajanaapuri lännessä on Suriname ja idässä ja etelässä Brasilia. Ranskan Guayana voidaan jakaa maantieteellisesti kolmeen alueeseen, rannikkotasankoon, keskiosien kukkulaiseen ylätasankoon ja etelän Tumuk Humak -vuoriin. Suurin osa sisämaasta on tiheän sademetsän peitossa, ja maata halkovat useat joet. Tärkeimmät joet ovat Brasilian vastaisella rajalla virtaava Oyapock ja Surinamen vastaisen rajan Maroni.
Ranskan Guayanaan kuuluvat Salutsaaret (ransk. Îles du Salut). Sen aluetta on pyritty 1990-luvun lopusta lähtien kehittämään myös turismia varten.
Päiväntasaaja sijaitsee vain hieman Ranskan Guayanan eteläpuolella, ja maan ilmasto onkin sen sijainnin takia trooppinen. Maa saa paljon sadetta, ja sen lämpötilat vaihtelevat ympäri vuoden 20 ja 32 asteen välillä. Pasaatituulet vaikuttavat rannikon ilmastoon.
Historia
Ranskalaiset perustivat vuonna 1643 alueen nykyisen hallintopääkaupungin, Cayennen. Virallisesti alue luovutettiin Ranskalle Bredan rauhassa vuonna 1667. 1600-luvun lopulla ranskalaiset toivat alueelle afrikkalaisia orjia, mutta orjuus kuitenkin lopetettiin vuonna 1848, mikä romahdutti plantaasiviljelmille perustuneen hauraan talouden. Ranskan vallankumouksen jälkeen alueelle siirrettiin poliittisia rangaistusvankeja.
Ranskan Guayanaan kuljetettiin vuosina 1852–1953 yli 70 000 vankia. Mannermaalla ja Salutsaarilla oli useita rangaistuslaitoksia. Pirunsaarelle vietiin poliittisia vankeja, ja siellä oli vankeudessa muun muassa ranskalainen upseeri Alfred Dreyfus, joka tuomittiin syyttömänä poliittisin perustein 1800-luvulla maanpetoksesta. Henri Charrièren kirja Vanki nimeltä Papillon ja siitä tehty elokuva toivat rangaistuslaitoksen yleisesti tunnetuksi.
Ranskan Guayanasta tuli vuonna 1946 Ranskan merentakainen departementti. Maahan perustettiin vuonna 1964 Guayanan avaruuskeskus, joka on tuonut sinne paljon ulkomaalaisia tieteilijöitä ja insinöörejä ja tehnyt läheisestä Kourousta modernin kaupungin. Laosilaisia hmongeja muutti 1970-luvulla erityisesti Cacaoon ja Javouheyyn. Heitä tuotiin maahan edistämään maanviljelystä.
Jokaisesta merentakaisesta departementista tehtiin vuonna 1974 oma alueensa, jonka johdossa oli alueneuvosto, mikä tarkoitti myös Ranskan Guayanalle laajempaa autonomiaa. Samoihin aikoihin alkoivat itsenäisyysajatuksetkin saavuttaa laajempaa suosiota, ja 1970-luvun lopulla suurin puolue, Guayanan sosialistinen puolue, vaati autonomian laajentamista. Ääriryhmittymät tekivät 1980-luvulla jopa pommi-iskuja Ranskan hallintoa vastaan. Tämänkin jälkeen Ranskan Guayanassa on aika ajoin syntynyt levottomuuksia autonomian laajentamisen puolesta.
Politiikka
Ranskan Guayana on yksi Amerikan ranskalaisista departementeista yhdessä Antilleilla sijaitsevien Guadeloupen ja Martiniquen kanssa. Ne ovat myös Ranskan merentakaisia alueita ja kuuluvat kiinteästi Ranskan tasavaltaan ja näin myös Euroopan unioniin sekä euroalueeseen.
Ranskan Guayanan parlamentti perustettiin 2011. Siinä on 51 jäsentä, ja sitä johtaa alueneuvoston puheenjohtaja. Ranskan Guyanan ensimmäiset parlamenttivaalit pidettiin vuonna 2014 samaan aikaan Ranskan alue- ja paikallisvaalien kanssa. Parlamentin puheenjohtajaksi valittiin 2014 Rodolphe Alexandre.
Ranskan Guayanan parlamentin vastuulla ovat alueellinen yhteistyö, taloudellinen, yhteiskunnallinen, terveydenhuollollinen, kulttuurinen ja tieteellinen kehittäminen sekä aluesuunnittelu. Se voi myös tehdä Ranskan Guayanaan liittyviä lakiehdotuksia Ranskan pääministerille, ja sitä konsultoidaan alueeseen liittyvissä laeissa. Oman parlamentin lisäksi Ranskan Guayanasta valitaan kaksi edustajaa sekä Ranskan senaattiin että kansalliskokoukseen.
Ranskan asevoimat ylläpitävät Ranskan Guayanassa 2 100 sotilasta. He kuuluvat kolmeen rykmenttiin ja laivasto-osastoon.
Aluehallinnollinen jako
Departementti jakautuu kahteen arrondissementtiin ja 22 kuntaan. Kunnat on lueteltu väkilukuineen artikkelissa Luettelo Ranskan Guayanan kunnista.
Talous ja liikenne
thumb|Ranskan Guayanan departementin hallintokeskus [[Cayenne ilmakuvassa (2012).]] thumb|[[Ariane 5 -kantoraketin laukaisu Kourousta.]] Ranskan Guayanan merkittävimmät vientituotteet ovat puutavara, kala ja kulta. Alueen elintaso on Etelä-Amerikan maihin verrattuna korkea. Ranskan mannermaahan verrattuna alueen palkkataso on kuitenkin pienempi ja kotitaloushyödykkeet maksavat keskimäärin 12 % enemmän.
Syyskuussa 2011 Total ja Shell ilmoittivat laajasta öljylöydöstä Guayanan rannikon edustalla.
Nykyisin Ranskan Guayanan tunnetuin paikka lienee Kouroun kaupunki. Sen lähellä sijaitsee Euroopan avaruusjärjestön (ESA) Guayanan avaruuskeskus, josta laukaistaan nykyisin Ariane 5 -kantoraketteja ja vuoden 2009 lopusta lähtien myös venäläisiä Sojuz-kantoraketteja. Vuonna 2010 myös ESAn piirissä kehitetty Vega-kantoraketti tulee käyttämään Kouroun avaruuskeskusta laukaisuihinsa. Avaruuskeskuksen turvallisuuspalvelut tuottaa Ranskan muukalaislegioona.
Kansainväliset lentomatkustajat saapuvat Cayenne – Félix Ebouén lentoaseman kautta. Lentoasema sijaitsee 13,5 kilometriä Cayannesta lounaaseen. Kaksi viidesosaa Ranskan Guayanan teistä on päällystettyjä, mutta sisämaan tieverkosto on kehittymätöntä. Osissa maan joista pystyy purjehtimaan pienillä merialuksilla, mutta pääosassa joista pystyy purjehtimaan vain matalapohjaisilla aluksilla.
Väestö
Ranskan tilastokeskus arvioi, että vuonna 2016 Ranskan Guayanassa asui 262 527 ihmistä. Maan suurin kaupunki on hallintokeskus Cayenne, jossa asui 54 709 ihmistä (2013). Seuraavaksi suurimmat kunnat olivat vuonna 2013 Saint-Laurent-du-Maroni (41 515 as.), Matoury (30 244 as.), Kourou (25 793 as.) Remire-Montjoly (21 638 as.), Macouria (10 721 as.) ja Maripasoula (10 477 as.).
Ranskan Guayanan väestönkasvu oli keskimäärin 2,4 prosenttia vuodessa vuosien 2009–2014 aikana. Vaikka väestönkasvu onkin korkeampaa kuin muissa Ranskan Karibian alueen departementeissa, Ranskan Guayanassakin se on hieman hidastanut. Vielä vuosina 1999–2009 väestönkasvu oli 3,6 prosenttia vuodessa. Väestönkasvu perustuu luonnolliseen kasvuun, sillä vertailuaikana maastamuutto ja maahanmuutto oli lähes tasoissa.
Syntyvyys on kasvanut selvästi vuosien 2010–2015 aikana. Synnytysten määrä kasvoi tuon aikana noin 11 prosenttia, ja vuonna 2015 Ranskan Guayanassa syntyi noin 6 800 lasta. 44 prosenttia lapsista syntyi ranskalaisille vanhemmille, 29 prosenttia vanhemmille, joista toinen oli ulkomaalainen, ja 27 prosenttia ulkomaalaisille vanhemmille. Kokonaishedelmällisyysluku oli vuonna 2015 peräti 3,6 lasta naista kohden.