cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jenni Haukio
Tasavallan presidentin puolisona
Tasavallan presidentin puolisona Haukiota puhuteltiin "rouva Jenni Haukioksi" tohtoriväitökseen saakka, ja joulukuusta 2022 lähtien presidentin kanslia on puhutellut häntä "tohtori Jenni Haukioksi".
Perhe
Haukio meni naimisiin Sauli Niinistön kanssa vuonna 2009. Heille syntyi poika 2. helmikuuta 2018 Naistenklinikalla. Poika kastettiin Haukion 41-vuotispäivänä lauantaina 7. huhtikuuta 2018 ja sai nimekseen Aaro Veli Väinämö Niinistö.
Haukion isoisä oli porilainen kunnallispoliitikko ja kokoomusvaikuttaja Toivo Haukio, joka oli Matti Virkkusen valitsijamiehenä vuoden 1968 presidentinvaaleissa.
Kaksostutkimus
Kaksostutkimus on menetelmä, jolla pyritään identtisiä eli samanmunaisia sekä epäidenttisiä eli erimunaisia kaksosia tutkimalla selvittämään, kuinka ympäristössä ja geneettisissä tekijöissä esiintyvä vaihtelu selittää väestössä esiintyvää fenotyyppistä vaihtelua. Identtisillä kaksosilla on sama perimä, mutta epäidenttiset kaksoset jakavat keskimäärin vain puolet niistä geeneistä, joissa esiintyy vaihtelua väestössä. Tällöin identtisten kaksosten suurempi samankaltaisuus viittaa siihen, että yksilöiden väliset geneettiset erot selittävät väestössä esiintyvää tutkittavien ominaisuuksien, esimerkiksi pituuden tai painon vaihtelua.
Kahden viime vuosikymmenen aikana metodologinen kehitys kaksostutkimuksessa on ollut nopeaa ja erityisesti lineaariseen rakenneyhtälömallinnukseen perustuvat menetelmät ovat tulleet suosituiksi kaksostutkimuksessa. Nämä uudet menetelmät mahdollistavat geneettisten tekijöiden osuuden entistä paremman arvioinnin, mutta mikä tärkeintä, myös huomattavasti monimutkaisempien yhteyksien tutkimisen. Kehittyneillä malleilla on esimerkiksi mahdollista analysoida geneettisten tekijöiden vaikutusta useiden tekijöiden välisiin yhteyksiin ja erilaisiin kehitysprosesseihin, kuten kasvuun ja painonmuutokseen, sekä analysoida geenien ja ympäristön välisiä yhteisvaikutuksia.
Kymmenen viime vuoden aikana metodologinen kehitys, uudet aineistot ja lisääntynyt yhteistyö eri maiden kaksostutkijoiden välillä on nostanut kaksostutkimuksen pieneksi mutta tärkeäksi alueeksi ihmisgenetiikassa. Molekyyligenetiikan nopea kehitys on myös vaikuttanut vahvasti kaksostutkimukseen. Tulevaisuudessa geneettistä tietoa kuten geenisekvenssejä ja tietoa ehdokasgeeneissä esiintyvästä vaihtelusta tullaan yhä enemmän hyödyntämään osana kaksosmallinnusta. Esimerkkinä viimeisimmästä tutkimuksesta mainittakoon kaksostytöt, joista toiselle kehittyi leukemia. Tämä on auttanut ymmärtämään mm. lasten leukemian kehittymiseen vaikuttavia tekijöitä.
Jaettu ympäristö ja ei-jaettu ympäristö
Jaettu ympäristö tarkoittaa kaksosille yhteisiä ympäristötekijöitä ja ei-jaettu ympäristö muita ympäristötekijöitä, "sattumia". Esimerkiksi persoonallisuuteen geenit vaikuttavat tutkimuksesta riippuen 50-80 % ja ei-jaettu ympäristö loput.
Professori Nancy Segalin mukaan ei-jaettu ympäristö voi olla sitä, kun toinen kaksosista kokee jotain, mitä toinen ei koe, kuten vakava sairaus, lottovoitto, onnettomuus, eri college-kurssi. Kohdussakin heillä voi olla fyysisesti erilaiset olot.
Vuonna 2003 neljästä kaksostutkimuksesta laskettiin itse seuraavat geneettiset perinnöllisyydet: avoimuus uusille kokemuksille 57 %, ekstroversio 54 %, tunnollisuus 49 %, neuroottisuus 48 % ja sovinnollisuus 42 %. Jaettu ympäristö selittää noin 0 % persoonallisuuseroista ja ei-jaettu ympäristö noin puolet, additiiviset geenit toisen puolen.
Osa ei-jaetun ympäristön "vaikutuksesta" on persoonallisuuden mittausvirhettä. Riemann ja Kandler (2010) eliminoivat mittausvirheen laskemalla eri persoonallisuusmittausten, kuten itsearviot ja vertaisarviot, latentit muuttujat. Tällöin ei-jaetun ympäristön osuus pieneni ja perimän osuus vastaavasti kasvoi 81 prosenttiin.
Adoptiotutkimuksissakin useimpien psykologisten ominaisuuksien korrelaatio adoptiosisaruksilla on lähes nolla ("jaetulla ympäristöllä" ei näytä olevan vaikutusta). Sen sijaan geenien vaikutus on suuri. Adoptiosisarusten korrelaatio persoonallisuuksissa oli 4 %, adoptiovanhempaan 5 %.
Valikoiva pariutuminen vähättelee geenien osuutta
Geenien vaikutus voi olla paljon suurempi ja jaetun ympäristön vaikutus paljon pienempi kuin tavallisilla malleilla (CTD) saadaan tulokseksi. Ne näet olettavat, että ei-identtisten kaksosten geneettinen samanlaisuus on vain puoliksi lähempänä identtisten kaksosten vastaavaa kuin satunnaisten ihmisten. Oikeasti se on vieläkin lähempänä, jos valikoivan parinmuodostuksen vuoksi puolisot ovat geneettisesti lähempänä toisiaan kuin satunnaiset ihmiset. Kun tämä ero otettiin huomioon (NTFD), Wolfram ja Morris osoittivat, että ihmisen koulutusvuosien määrä riippuikin jaetusta ympäristöstä vain 26 %, ei 43 %, kuten CTD:n perusteella voisi luulla. Samalla todettiin, että vanhempien koulutuksella ei ollut ympäristövaikutusta lasten koulutukseen, kun geneettiset vaikutukset otettiin huomioon.
Kaksostutkimusten tulkinta
Kaksostutkimusten tuottama perinnöllisyysarvio tarkoittaa sitä osuutta, joka selittää fenotyyppisten piirteiden vaihtelun yksilöiden välillä tietyssä populaatiossa. Perinnöllisyyden osuus voi vaihdella nollasta yhteen. Nolla viittaa siihen, että geenit selittävät 0 % piirteen vaihtelusta populaatiossa. Arvo yksi tarkoittaa, että geenit selittävät 100 % piirteen vaihtelusta populaatiossa. Perinnöllisyysarvio selittää piirteiden vaihtelua vain populaatiotasolla, ei populaatioiden välillä eikä yksilötasolla. Jotta piirteelle voidaan laskea perinnöllisyysarvio, sen suhteen pitää populaation sisällä olla vaihtelua. Näin ollen monet voimakkaasti geenien säätelemät ominaisuudet, kuten ihmisen pää tai silmät, saavat kaksostutkimusten tuottamien perinnöllisyysarvioiden mukaan tulokseksi 0 %. Tämä johtuu siitä, että näiden ominaisuuksien välillä ei ole vaihtelua yksilöiden välillä.
Kaksostutkimusten tuottamia perinnöllisyysarvioita voidaan soveltaa vain siinä ympäristössä ja populaatiossa, johon se on tuotettu. Kaksotutkimuksissa oletetaan, että ympäristö pysyy olennaisten muuttujien osalta vakaana. Olennaisten ympäristötekijöiden sivuuttaminen voi johtaakin huomattaviin geneettistä perinnöllisyyttä korostaviin virhepäätelmiin. Richard Lewintonin kuuluisa esimerkki "säkillisestä siemeniä" havainnollistaa ongelmaa. Esimerkissä otetaan kaksi kourallista geneettisesti heterogeenisia siemeniä. Toinen kourallinen kylvetään ravinteikkaalle, ja toinen ravintoköyhälle pellolle. Tämän jälkeen mitataan kasvien pituus. Koska ympäristön vaihtelua populaatioiden välillä ei oteta huomioon, voidaan kasvien pituuden perinnöllisyysarvioksi saada yksi. Jos taas ympäristön vaihtelu otetaan huomioon laskee perinnöllisyysarvio nollaan.
Perinnöllisyysarvio ei myöskään kerro suoraan siitä, missä suhteessa ympäristötekijöillä on vaikutusta piirteen ilmenemiseen. Esimerkiksi kehitysvammaisuutta aiheuttavaa PKU-tautia eli fenyyliketonuriaa pidetään hyvin perinnöllisenä tautina, jonka kehittyminen voidaan kuitenkin estää oikeanlaisella ja varhain aloitetulla ruokavaliolla, joka sisältää mahdollisimman vähän fenyylialaniini-aminohappoa. Myös esimerkiksi psykologi David Mooren esittämä analogia lumihiutaleiden muodostumisesta maapallon napa-alueilla ilmentää asiaa. Lumihiutaleiden muodostuminen edellyttää sekä suhteellista kosteutta että alle -5 C° asteen lämpötilaa. Koska molemmilla napa-alueilla lämpötila pysyy alle viiden asteen, lumihiutaleiden muodostumiseen liittyvä vaihtelu selittyy sekä pohjois- että etelänavalla kosteuden vaihtelulla. Tämä ei tarkoita, etteikö lämpötilalla olis olennainen vaikutus lumihiutaleiden muodostumiseen. Se vain sattuu pysymään vakaana tutkituilla alueilla. Toisaalta trooppisilla alueilla kuten Costa Ricassa lumihiutaleiden muodostumista selittää ainostaan lämpötilan vaihtelu (Costa Rican vuorenhuipuilla on kylmempää). Näin ollen perinnöllisyysarvio ei kerro mitään kausaliteetista, eli geenien ja ympäristötekijöiden vaikutuksesta piirteiden kehitykseen.
Aiheesta muualla
Tvillingstudier
Cobra Verde
Cobra Verde on italialaisen teknisen death metalin yhtye Hideous Divinityn toinen studioalbumi. Se on julkaistiin 28. lokakuuta 2014 levymerkillä Unique Leader Records.
Albumin kansikuvan on toteuttanut Andrzej Kuziola.
Charlotte Gainsbourg
Charlotte Lucy Gainsbourg (s. 21. heinäkuuta 1971 Lontoo, Britannia) on ranskalais-englantilainen näyttelijä ja laulaja.
Gainsbourg on näytellyt muun muassa elokuvissa Jane Eyre – salattu rakkaus (1996), 21 grammaa (2003), The Science of Sleep (2006), I’m Not There (2007) ja Nymphomaniac (2013). Vuonna 2009 hän sai Cannesin elokuvajuhlilla parhaan naisnäyttelijän palkinnon roolisuorituksestaan Lars von Trierin elokuvassa Antichrist.
Gainsbourgin vanhemmat ovat Serge Gainsbourg ja Jane Birkin.
Filmografia
pienoiskuva|Gainsbourg [[Cannesin elokuvajuhlat 2011|vuoden 2011 Cannesin elokuvajuhlilla.]]
Sorvanlammi
Sorvanlammi on Pirkanmaalla Virroilla Jähdyspohjan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Johanna Lumme
Johanna Lumme (s. 1990) on suomalainen kuvataiteilija, kuvittaja ja kirjailija.
Sorvanlammi
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Vaskiveden lähialueeseen (35.412) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 151,4 metriä mpy.
Johanna Lumme
Lumme on kuvittanut muun muassa Siri Kolun kirjoja. Viidakon väki -sarjan aloittava, vuonna 2019 julkaistu Viidakon väki ja suuri muutto oli ensimmäinen kuvakirja, jonka Lumme on itse sekä kirjoittanut että kuvittanut. Lumme on kuvittanut myös peruskoulun oppikirjoja. Vuonna 2012 hän voitti Otavan oppikirjojen kuvituskilpailun, minkä jälkeen hän sai kuvitettavakseen Seikkailujen aapisen. Vuonna 2022 Lumme palkitiin Kaarina Helakisa -palkinnolla.
Vasemmisto (Slovenia)
Vasemmisto (sloveeniksi Levica) on slovenialainen vasemmistolainen puolue. Vasemmisto syntyi alun perin itsenäisten vasemmistopuolueiden vaaliliittona vuonna 2014. Puolueena Vasemmisto perustettiin 24. kesäkuuta 2017. Puolueen puheenjohtaja on Luka Mesec.
Hullu Haihattelija
Hullu Haihattelija (, esiintynyt Suomessa myös nimellä Ajattelija) on Marvel-kustantamon luoma superroisto, joka on erikoistunut robotiikkaan ja taidokkaasti toimiviin, äärimmilleen suunniteltuihin juoniin. Hahmon loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Hullun Haihattelijan ensiesiintyminen oli Fantastic Four -lehden numerossa 15 (kesäkuu 1963). Haihattelijan oikeaa nimeä ei ole koskaan paljastettu.
Hullun Haihattelijan ensiesiintyminen tapahtui Suomessa Ihmesarjan numerossa 26 (1968).
Historia
Hullun Haihattelijan tarkka alkuperä ei ole tiedossa. Hän on kuitenkin monipuolinen rikollinen, jonka älykkyys ja kellon lailla toimivat suunnitelmat ja taktiikat tekevät hänestä pahan vastustajan kenelle tahansa. Kehittyneiden tietokoneidensa avustamana Haihattelija kykenee arvioimaan suunnitelmiensa kulkua pienimpäänkin yksityiskohtaan asti (josta tulee hänen tapansa hokea kellonaikoja taistelun kuluessa). Nimi Hullu Haihattelija on kuitenkin hänen vastustajiensa ja median keksintöä.
Hullu Haihattelija aloitti rikollisen uransa päättämällä vallata New Yorkin. Hän kutsui koolle useita rikollisjärjestöjä ja valtasi Ihmenelosten asunnon Baxter Buildingin. Niin Haihattelija pääsi käsiksi Reed Richardsin muistiinpanoihin ja laitteisiin. Näiden tietojen perusteella Haihattelija rakensi ensimmäisen androidinsa. Haihattelija hävisi Ihmenelosille vaikka iski näitä vastaan Reed Richardsin omalla aseistuksella ja androideilla. Niin Haihattelija joutui ensimmäisen kerran vankilaan.
Myöhemmin Haihattelija naamioitui tiedemieheksi nimeltään José Santini aikomuksenaan auttaa Möykkyä muuttumaan takaisin ihmiseksi. Haihattelija kuitenkin muokkasi prosessia Reed Richardsin tietämättä ja niin Möykky hyökkäsikin Ihmenelosten kimppuun. Ihmeneloset saivat kuitenkin Haihattelijan juonet kukistettua ja Möykyn raivon laannutettua.
Haihattelija on tämän jälkeen iskenyt monia kertoja tuloksettomasti Ihmenelosten, Kostajien, Hämähäkkimiehen, Namorin ja Ryhmä-X:n kimppuun. Hän on yrittänyt valloittaa koko maailman Nukkemestarin avustuksella ja rikollisnero Munapään kanssa.
Voimat ja varusteet
Hullulla Haihattelijalla ei ole varsinaisia supervoimia, vaan hänen järkensä toimii hänen suurimpana voimanaan. Hänellä on laaja tietomäärä mekaniikasta ja hänen aivonsa ovat niin sopeutuneet korkeamman matematiikan laskemiseen, että Haihattelija voi laskea päässään uskomattomia laskutoimituksia – suurilukuisia neliöjuuria, analyyttista geometriaa, vektoriyhtälöitä, Boolen algebraa, todennäköisyyksiä ja tilastoja, differentaali- ja integraalilaskentaa jne.
Hänellä on eideettinen muisti, joten Haihattelija kykenee muistamaan 99,99 % kaikesta näkemästään, kuulemastaan ja lukemastaan. Haihattelijan aivot ovat siis kuin orgaaninen tietokone. Käsittelemällä säilömäänsä tietoa Haihattelija kykenee arvioimaan todennäköisyyksiä kahden desimaalin tarkkuudella. Ainoa ongelma ovat muuttuvat tekijät, joita Haihattelija ei kykene luonnollisestikaan ottamaan huomioon laskelmissaan.
Haihattelija käyttää useita eri tietokoneita keräämään ja varastoimaan informaatiota hänelle. Koneet myös varmistavat hänen laskelmansa jotta mahdolliset virheet saataisiin eliminoitua.
thumb|right|200px|[[Androidi (sarjakuvahahmo)|Androidi, Hullun Haihattelijan nerokkain keksintö.]] Koska Haihattelija ei mielellään taistele vastustajiensa kanssa fyysisesti, hän harvoin kantaa aseistusta mukanaan. Hänen vakioaseensa onkin monokkelimainen hypnolinssi, joka kykenee hypnotisoimaan sitä tuijottavat ihmiset. Haihattelija käyttääkin mielellään kehittyneitä androidejaan hoitamaan likaisen työn hänen puolestaan. Hänen suurin saavutuksensa on Androidi*, 4,5 metriä pitkä olento, joka kykenee jäljittelemään supersankarien supervoimia. Haihattelija on myös luonut Quasimodo-nimisen (Quasi-Motivational Destruct Organ) androidin, androidikopioita Ihmenelosista ja maailmanhistorian suurimmista älyköistä, supervoimakkaita androidisalamurhaajia ja palveluandroideja hänen omien tarpeidensa tyydyttämiseksi.
Tavoitteet ja rajoitukset
Haihattelijalla on yleensä kolme eri päämäärää hänen suorittaessaan rikoksia: tiedon kartuttaminen, rahallisen omaisuuden kerääminen ja kosto Ihmenelosille. Vaikka hän onkin julma ja laskelmoiva rikollinen, on silti rajoja, joita Haihattelija ei ylitä.
Liityttyään erään kerran Velhon kanssa yhteen kaksikko kidnappasi Franklin Richardsin. Velho kuitenkin halusi suorittaa Franklinilla kuolemaan johtavia kokeita, johon Haihattelija ei suostunut. Lopulta Haihattelija auttoikin Franklinin kummisetää Möykkyä löytämään Velhon piilopaikan.
Ultimate Hullu Haihattelija
Ultimate Marvel-sarjassa Baxter Buildingissa Reed Richardsin kanssa opiskellut tyttö nimeltään Rhona Burchill osoitti psykoottisia taipumuksia ja erotettiin opinahjosta. Raivostuneena Burchill meni kotiinsa ja kehitti seerumin, joka tehosti suunnattomasti hänen ajattelukapasiteettiaan. Huomattuaan tarvitsevansa lisää aivokapasiteettia, Burchill suoritti rujon aivoleikkauksen veljelleen ja lisäsi tämän aivojaan omiinsa. Myöhemmin Burchill hyökkäsi Ihmenelosten kimppuun, mutta hävisi taistelun.
Aiheesta muualla
* Androidi on Lauri "Mail-Man" Narisen suomennos alkuperäisestä Awesome Android'' -nimestä. Suomennos esiintyi Marvel Sagan numerossa 9 ja Marvel-minijulisteiden osassa 1.''
Mats Jansson
Mats Jansson (s. 17. joulukuuta 1951 Kolsva, Ruotsi) on ruotsalainen liikemies, joka toimi SAS-lentoyhtiön konsernijohtajana 2007-2010.
Jansson on opiskellut yliopistossa, mutta ei ole suorittanut loppututkintoa. Hänen aiempia työnantajiaan ovat ICA 1973–1994, Catena/Bilia 1994–1999, Fazer Group, jossa hän oli toimitusjohtaja 1999–2000, Axfood 2000–2005 ja Axel Johnsson Ab 2005–2006.
Janssonin aikana SAS:in tulos oli rankasti tappiollinen ja yhtiö joutui tekemään rajuja leikkauksia. Janssonin lähti SAS:sta syksyllä 2010.
Hänen perheeseensä kuuluu vaimo ja neljä lasta.
Henri Välikangas
Henri Välikangas (s. 10. kesäkuuta 1992, Pori) on porilainen näyttelijä, esiintyjä, tuottaja ja muusikko. Hän on näytellyt teattereissa ja kameran edessä sekä Suomessa että Irlannissa. Hän valmistui teatterin kandidaatiksi Trinity College Dublinista vuonna 2018.
Henri on kiinnitetty näyttelijä Rakastajat-teatterissa elokuusta 2021 alkaen. Hän aloitti teatteriharrastuksensa Porin Teatterinuorissa ja Vihreässä Teatterissa.
Lihankorvike
pienoiskuva|250x250px|Soijarouhetta käytetään sekä rehuna että ihmisravintona. Lihankorvike eli keinoliha on ruokaa, jonka rakenne ja maku muistuttavat lihaa. Kuumennusta vaille valmiit lihankorvikkeet ovat yleensä ultraprosessoitua ruokaa.
Vegaanisia teollisia kasviproteiinivalmisteita ovat esimerkiksi teksturoidut soijaproteiinit kuten soijarouhe, seitan, härkis, nyhtökaura, kaurajauhis ja Impossible Burger. Seitania voi valmistaa myös kotona vehnä- tai gluteenijauhosta.
Punahomeesta valmistetussa quornissa käytetään yleensä jonkin verran kananmunaa, jolloin kyseessä ei ole vegaaninen tuote.
Mifu on laktovegetaariseen ruokavalioon kehitetty maidosta valmistettu lihankorvike.
Biologinen hyödynnettävyys
Kasviperäistä proteiinia on nautittava yleensä noin kaksi kertaa enemmän kuin eläinperäistä, jotta elimistö saisi siitä saman määrän valkuaista. Tämä johtuu osin siitä, että kasviproteiini on yleensä aineenvaihdunnallisesti tehottomampaa, koska se ei sisällä kaikkia välttämättömiä aminohappoja. Lihankorvikkeiden proteiineista pilkkoutuneet peptidit liukenevat myös huonommin veteen eivät imeydy soluihin yhtä hyvin kuin koostumukseltaan ja rakenteeltaan samanlaiset eläinperäiset peptidit.
Eckes-Granini
Eckes-Granini Group GmbH on saksalainen elintarvikeyritys. Yritys perustettiin 1994. Yritys syntyi Eckes AG:n ostaessa Melitta Groupilta Granini-brändin. Eckes-Graninilla on tytäryhtiöitä 12 eri Euroopan maassa, sekä se vie tuotteita 80 eri maahan.
Entinen turkulaisyritys Marli on nyt osa konsernia ja toimii nimellä Eckes-Granini Finland.
Viborgin hiippakunta
pienoiskuva|Viborgin hiippakunnan vaakuna pienoiskuva|Viborgin tuomiokirkko Viborgin hiippakunta (Viborgs stift ) on yksi Tanskan kansankirkon hiippakunnista. Hiippakunnan perustaminen ajoittuu noin vuoteen 1060. Hiippakunnan ensimmäinen piispa oli silloin tehtävään nimitetty Heribert. Hiippakunta käsittää osan Jyllannin niemimaata Ålborin hiippakunnan eteläpuolella. Hiippakunnan tuomiokirkko on Viborgin Vor Frue Kirkko.
Hiippakunta jakautuu 11 rovastikuntaan ja 260 seurakuntaan ja sen piispana vuodesta 2014 toimii Henrik Stubkjær.
Rovastikunnat
Viborgin hiippakuntaan kuuluvat seuraavat rovastikunnat:
Aiheesta muualla
Wikimedia Commonsilla on tietoja Viborgin hiippakunnastaː https://commons.wikimedia.org/wiki/Category:Diocese_of_Viborg
Revähdys
Revähdyksen ensiapuna on kylmähoito. Kivun lievennettyä revähtänyttä lihasta on hyvä venyttää ja liikutella kevyesti. Se estää arpikudoksen syntymistä ja myös uusia revähdyksiä. Akuutissa vaiheessa (noin 2–7 vrk) lämpö ja liikuttelu vilkastuttavat lihaksen aineenvaihduntaa ja edesauttavat paranemista. Lihasta voi kuntouttaa esimerkiksi fysioterapialla.
Revähdys on yleinen urheiluvamma. Revähdyksiä voi ehkäistä kunnollisella lämmittelyllä ennen liikuntasuoritusta.
Karttaprojektio
Karttaprojektio on menetelmä, jossa maapallon pinta tai osa siitä projisoidaan kaksiulotteiselle tasolle kartaksi. Koska Maan pinta on pallomainen, ei sitä voi levittää suoraan tasoksi tai kuvata tasopinnalla ilman, että joko välimatkat, pinta-alat, muodot tai suunnat vääristyvät. Vääristymät ovat kaikkein suurimmillaan maailmankartoissa. Siksi on kehitetty useita erilaisia karttaprojektioita, jotka soveltuvat tiettyihin käyttötarkoituksiin näyttäen tarvittavat asiat mahdollisimman totuudenmukaisina. Monet karttaprojektiot eivät ole varsinaisia projektioita sanan todellisessa merkityksessä, sillä ne on laskettu matemaattisten kaavojen mukaan. Karttaprojektiossa tulee ottaa huomioon myös maapallon litistyneisyys.
Projektiot tason mukaan
Kartta voidaan projisoida suoraan tasolle tai tasoksi levitettävälle pinnalle, kuten lieriölle tai kartiolle. Tämän mukaisesti karttaprojektiot jaetaan taso-, kartio- ja lieriöprojektioihin.
Tasoprojektiot
thumb|350px|Tasoprojektiossa suunnat ja oikeakeskipituisessa projektiossa etäisyydetkin näkyvät oikein keskipisteestä katsottuna. Tasoprojektiossa eli atsimutaalisissa projektioissa maanpinta ajatellaan projisoiduksi tasolle, joka sivuaa maapalloa jossakin pisteessä. Tästä keskipisteestä katsottuna kaikki suunnat näkyvät oikeina. Projektiota sanotaan perus- eli normaaliasentoiseksi, jos tämä sivuamispiste on pohjois- tai etelänavalla. Jos se on päiväntasaajalla, on kyseessä poikittaisasentoinen eli transversaali, ja jos se on jossakin muualla, on kyseessä vinoasentoinen projektio. Perusasentoisessa projektiossa pituuspiirit ovat suoria ja leveyspiirit samankeskisiä ympyröitä, ja niitä käytetään varsinkin napaseutujen kartoissa.
Ns. perspektiivisiä tasoprojektioita ovat ortografinen, stereografinen ja gnomoninen projektio. Jokainen näistä voi olla normaali-, poikittais- tai vinoasentoinen. Orto­grafinen projektio näyttää maapallon sellaisena kuin se näyttäisi kaukaa avaruudesta katsottuna; myös jos valokuvataan karttapallo kameran sijaitessa riittävän kaukana siitä, saadaan ortografisen projektion mukainen kartta. Kartassa voi näkyä enintään puolet maapallon pinnasta. Projektiota käytetään yleisesti myös Kuun kartoissa, koska se näyttää Kuun sellaisena kuin se näkyy Maasta käsin kaukoputkella; Kuustahan on aina sama puoli kääntyneenä maata kohti.
Gnomoninen projektio voidaan ajatella muodostettavan siten, että läpikuultavan karttapallon keskipisteeseen on sijoitettu lamppu, ja kalvomainen taso sivuaa pallon pintaa jossakin pisteessä. Tälle kalvolle kuvastuisi tällöin gnomonisen projektion mukainen kartta. Tällaisella kartalla kaikki maanpinnan isoympyrät, esimerkiksi päiväntasaaja ja pituuspiirit, ovat suoria, minkä vuoksi projektiota käytetään mm. lentoreittien suunnittelussa. Kerralla on mahdollista esittää alle puolet maapallon pinnasta. Gnomonisen projektion uskotaan olevan vanhin karttaprojektio; sen kehitti Thales 500-luvulla eaa.
Stereografinen projektio voidaan muodostaa vastaavalla tavalla; kuitenkin lampun on ajateltava sijaitsevan maapallon pinnalla vastakkaisessa pisteessä kuin kuvaustason sivuamispiste (siis esimerkiksi etelänavalla, jos sivuamispiste on pohjoisnavalla). Projektio on oikeakulmainen eli kulmatarkka (ks. jäljempänä). Varsinkin aikaisemmin projektiota on yleisesti käytetty myös poikittaisasentoisena kaksiosaisissa maailmankartoissa, joissa itäinen ja läntinen pallonpuolisko on kuvattu kahdelle erilliselle ympyränmuotoiselle kartalle. Tällöin sivuamispisteet sijaitsevat vastakkaisissa pisteissä päiväntasaajalla.
Nämä projektiot lienee helpointa ymmärtää tällaisten geometris-optisten konstruktioiden avulla, mutta ne voidaan määritellä myös matemaattisilla kaavoilla. Perusasentoisessa ortografisessa projektiossa leveyspiiriä φ vastaa ympyrä, jonka säde on R · k · cos \phi, gnomonisessa taas R ·k · \cot \phi ja stereografisessa 2 · R · k ·, missä R on maapallon säde ja k kartan mittakaava navan kohdalla. Jos sivuamispiste ei ole navalla, muodostuvat kaavat monimutkaisemmiksi.
Lisäksi on olemassa oikeakeskipituinen tasoprojektio, jossa etäisyydet sivuamispisteestä ovat oikeassa suhteessa. YK:n lipussa on kuvattuna maapallo tällaisessa projektiossa pohjoisnapa keskipisteenä.
Lieriöprojektiot
Eri lieriöprojektiot eroavat toisistaan siinä, mille etäisyydelle päiväntasaajasta eri leveyspiirit sijoitetaan kartalle. Matemaattisesti yksinkertaisin on ns. neliökartta, jossa etäisyydet päiväntasaajasta ovat oikeassa suhteessa eli pituuspiirit on kuvattu oikeapituisesti. Projektio ei ole oikeakulmainen eikä -pintainen.
Yleisimmin käytetty lieriöprojektio on kuitenkin vanhastaan ollut Mercatorin projektio, joka oikeakulmaisuutensa vuoksi soveltuu varsinkin merikarttoihin. Varsinkin 1900-luvun alkupuolella se oli myös tavallisissa maailmankartoissa ehkä yleisimmin käytetty karttaprojektio siitä huolimatta, että pinta-alat ovat hyvin virheellisiä ja kaukana päiväntasaajasta sijaitsevat alueet näkyvät suhteettoman suurina. Siinä sekä leveys- että pituusmittakaava kasvavat päiväntasaajalta poispäin mentäessä.
Oikeapintaisissa lieriöprojektioissa sitä vastoin leveyspiirien etäisyydet pienenevät napoja kohti siten, että pinta-alat kuvautuvat oikeassa suhteessa. Tämä edellyttää, että leveyspiirin etäisyys päiväntasaajasta on verrannollinen leveysasteen siniin. Alueiden muodot kuitenkin vääristyvät huomattavasti, paitsi jonkin valitun leveyspiirin läheisyydessä, jossa mittakaava on sama kaikissa suunnissa. Viime vuosikymmeninä melkoisesti keskustelua herättänyt Petersin projektio (Gall-Petersin projektio) on oikeapintainen lieriöprojektio, jossa tällaiseksi leveyspiireiksi on valittu 45 astetta pohjoista ja eteläistä leveyttä. Näiden leveyspiirien läheisyydessä olevien alueiden muodot kuvautuvat oikein, mutta päiväntasaajan seudut venyvät pohjois-eteläsuunnassa, napoja lähellä olevat seudut taas itä-länsisuunnassa.
Kartioprojektiot
thumb|350px|[[Albersin projektio on oikeapintainen kartioprojektio.]] Kartioprojektiossa maapallo kuvitellaan kartion sisään, joka sivuaa maan pintaa jonkin leveyspiirin kohdalla. Kartio voi myös leikata Maan pinnan kahta eri linjaa pitkin, jolloin mittakaavavääristymä ei kasva kovin suureksi. Kartioprojektiot sopivat varsinkin sellaisten alueiden karttoihin, jotka sijaitsevat jokseenkin kaukana päiväntasaajasta ja ovat pitkiä itä-länsisuunnasta, esimerkiksi Euroopan karttoihin.
Tärkeimmät kartioprojektiot ovat tasavälinen kartioprojektio, Albersin oikeapintainen kartioprojektio ja Lambertin oikeakulmainen kartioprojektio.
Projektiot määreen oikeellisuuden mukaan
Missään karttaprojektiossa eivät kaikki välimatkat näy oikeassa suhteessa. On kuitenkin olemassa projektioita, joissa suuntien väliset kulmat, pinta-alat tai etäisyydet jostakin keskuksesta on kaikkialla kuvattu oikein. Sen mukaisesti monet tärkeimmät projektiot voidaan luokitella seuraavasti:
Oikeakulmaiset projektiot näyttävät ilmansuuntien väliset kulmat oikein. Tämä ominaisuus vastaa matemaattista konformi­kuvauksen käsitettä. Näissä projektiossa pituusmittakaava tosin vaihtelee kartan eri osissa, mutta paikallisesti, tietyssä kohdassa karttaa, mittakaava on kaikkiin suuntiin sama ja siten pienet alueet näkyvät oikean muotoisina. Oikeakulmaisia projektioita käytetään esimerkiksi merenkulussa.
Esimerkkejä:
Oikeakeskipituisissa projektioissa etäisyydet kartalla jostakin keskuksesta taikka jostakin leveys- tai pituuspiiristä (esimerkiksi päiväntasaajasta) pysyvät oikeassa suhteessa todellisiin etäisyyksiin.
On olemassa myös projektioita, joissa yksikään määreistä ei ole täysin oikein. Tuloksena on kompromissi, jossa pyritään saavuttamaan tasapaino eri vääristymien välillä tai saamaan kartta yksinkertaisesti näyttämään hyvältä.
Karttaprojektiot Suomen kartoissa
thumb|350px|right|Gauss-Krüger-projektio thumb|350px|right|Suomi [[Mercatorin projektio|Mercator ja Gauss-Krüger-projektiona]] Suomen kartoissa on käytetty yleisesti Gauss-Krüger-projektiota, joka muodostetaan periaatteessa samoin kuin Mercatorin projektio, mutta jossa lieriön sivuamislinja kulkeekin jotakin pituuspiiriä myöten, Suomessa tavallisimmin 27° itään Greenwichistä, mutta myös pituuspiirejä 21°, 24° ja 30° on käytetty pienempien alueiden kartoissa. Koska Suomi on itä-länsisuunnassa kapeahko, pinta-alat eivät vielä Suomen alueella sanottavasti vääristy, mutta joissakin osissa maata karttapohjoinen eli suunta kohti kartan yläreunaa poikkeaa jo merkityksellisesti napa­pohjoisesta eli suunnasta suoraan pituuspiiriä myöten kohti pohjoisnapaa.
Suomen edellisen terrestrisen vertauskehyksen kartastokoordinaattijärjestelmä (KKJ) tasokoordinaattijärjestelmät muodostettiin Gauss-Krüger-projektiolla. Kuvaus tapahtui kuuteen projektiokaistaan, joiden keskimeridiaanit olivat 18°, 21°, 24°, 27°, 30° ja 33°. Näistä käytettiin tunnuksia KKJ0, KKJ1, KKJ2, KKJ3, KKJ4 ja KKJ5.
Suomen tämänhetkisen terrestrisen vertauskehyksen EUREF-FIN kanssa käytetään useampaa karttaprojektiota. Koko suomi kuvataan ETRS-TM35FIN-tasokoordinaattijärjestelmään poikittaisella Mercatorin projektiolla. Tämän lisäksi on pienimittakaavaiseen kartoitukseen käytössä yhden asteen välein määritetyt projektiokaistat, joihin kuvaus tapahtuu Gauss-Krüger-projektiolla. Julkisen hallinnon suositus on puolestaan käyttää suurimittaiseen kartoitukseen Lambertin konformista kartioprojektiota ja tilastollisissa kartoissa tai kuvauksessa, jonka muutoin pitää olla pinta-alatarkkaa, Lambertin pinta-alatarkkaa projektiota.
Patalanlammi
Patalanlammi on Pirkanmaalla Virroilla Patalankylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,1 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Vaskiveden lähialueeseen (35.412) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 96,2 metriä mpy.
Márcia Condessa
Condessa muutti Lissaboniin työn perässä, koska hänellä ei ollut varaa opiskeluun. Hän lauloi alun perin Bica-ravintolassa. Vuonna 1938 Canção do Sul -lehti järjesti kevätkilpailun, jossa Condessa voitti ensipalkinnon. Hän aloitti esiintymisen lukuisissa fadotaloissa ja näytöksissä, kunnes avasi 38-vuotiaana oman Márcia Condessa -ravintolansa. Siellä esiintyivät Condessan itsensä lisäksi muiden muassa Celeste Rodrigues, Alcindo Carvalho, Teresa Nunes, Alfredo Marceneiro, Fernando Farinha ja Beatriz da Conceição.
Condessa jäi eläkkeelle laulajanuraltaan 1970-luvun puolessavälissä. Hänen ravintolansa ylläpitämistä jatkettiin samalla nimellä, kunnes se lakkasi 1990-luvulla toimimasta fadoesityspaikkana ja keskittyi pelkkään ravintolatoimintaan nimellä O Púcaro. Condessa esiintyi urallaan myös ulkomailla, kuten Brasiliassa ja Marokossa. Ainoan CD-julkaisunsa hän teki Fados do Fado -kokoelmaan. Siinä julkaistiin neljä laulajan Alvorada-yhtiölle vuonna 1962 äänittämää kappaletta: "Embuçado", "Fado menor (quadras soltas)", "Canção do Mar" and "Fado das Caravelas". Condessa kuoli 90-vuotiaana ja tuli haudatuksi synnyinpaikkaansa Monçãoon.
Lütjenburg
thumb|250px|Lütjenburgin sijainti Plönin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Schleswig-Holsteinin osavaltiossa.
Lütjenburg on kaupunki Plönin piirikunnassa Schleswig-Holsteinin osavaltiossa pohjoisimmassa Saksassa. Kielin itäpuolella sijaitseva Lütjenburg on Amt Lütjenburgin hallintokaupunki.
Maantiede
Lütjenburg sijaitsee osavaltionsa itäosassa lähellä Kielinlahtea. Etäisyys Hampurista on noin 90 kilometriä koilliseen ja Kielistä noin 30 kilometriä itään. Amt Lütjenburg puolestaan on suhteellisen harvaanasuttu hallinnollinen alue Plönin piirikunnan koillisosassa, sen väkiluku on noin 15 000 (2019). Alue käsittää viisitoista kuntaa.
Historia
Lütjenburgin historia alkaa varhaiskeskiajalta. Paikkakunta oli ympäröivän maaseudun kaupunkäynnin keskus, ja ensimmäisen kirkon peruskivi laskettiin vuonna 1156. Lütjenburg sai kaupunkioikeudet (Lüb'sche Stadtrecht, Lübisches Recht) 1275.
Kolmikymmenvuotisen sodan aikana 1643 Lütjenburg maksoi ruotsalaiselle Lennart Torstenssonille 1 000 taaleria (Reichstaler) niin kutsuttua paloveroa. Suurpalot tuhosivat kaupunkia 1633 ja 1645. Suuren Pohjan sodan aikana 1713 Lütjenburg maksoi paloveroa 2 000 taaleria. Sen jälkeen kaupungissa vallitsi rauhan ja kasvun kausi aina Napoleonin sotiin saakka. 1800-luvun loppu oli jälleen edistyksen aikaa, tuolloin rakennettiin 17-kilometrinen rataosuus Malente-Gremsmühlen–Lütjenburg. Liikenneyhteyksien kehittyminen mahdollisti paikallisten tuotteiden vientikaupan.
Vuonna 1950 Lütjenburgin väkiluku oli lähes 5 000, josta noin puolet oli idästä saapuneita pakolaisia. Lütjenburgin rautatieasema poistettiin käytöstä 1900-luvun lopulla.
Lütjenburgin historiallisessa ydinkeskustassa sijaitsee muun muassa raatihuone vuodelta 1790 ja St. Michaelis -kirkko. Kaupungin korkeimmalla kukkulalla on 1898 valmistunut näkötorni Bismarckturm.
Talous ja liikenne
Lütjenburgin talouselämä hyötyy Itämeren rannalla sijaitsevan Hohwachtin turistikeskuksen läheisyydestä. Keskeinen liikenneväylä on Bundesstraße 202 (Oldenburg–Kiel).
Esteban María Laxague
Esteban María Laxague (s. 4. maaliskuuta 1957 Coronel Pringles) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu salesiaaneihin. Hänet vihittiin papiksi 10. toukokuuta 1982 ja nimitettiin Viedman hiippakunnan piispaksi 31. lokakuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Marcelo Angiolo Melani, jota avustivat Agustín Roberto Radrizzani ja Jorge Mayer.
Esteban María ja Pedro María Laxague ovat veljekset.
Lia Marie Johnson
Lia Marie Johnson (s. 23. marraskuuta 1996 Oahu, Havaiji) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja-lauluntekijä ja YouTube-persoona. Hänet tunnetaan muun muassa Fine Brothersin Emmy-palkitusta YouTube-sarjasta Kids React, Nickelodeonin elokuvasta Terry the Tomboy sekä AwesomenessTV:n web-sarjasta MyMusic.
Nuoruus
Johnson syntyi Havaijilla Oahun saarella sotilasperheeseen, joka muutti Floridan kautta Kaliforniaan. Johnson kasvoi Virginiassa ennen muuttoa takaisin Kaliforniaan.
Roberto De Vicenzo
pienoiskuva|De Vicenzo vuonna 2013. Roberto De Vicenzo (14. huhtikuuta 1923 Buenos Aires, Argentiina – 1. kesäkuuta 2017 Argentiina) oli argentiinalainen golfaaja. Hän voitti pitkän uransa aikana lukuisia suuria kilpailuja, kuten vuoden 1967 British Openin. De Vicenzolle myönnettiin vuonna 1970 United States Golf Association (USGA) Bob Jones -palkinto, ja hänet kelpuutettiin World Golf Hall of Fameen vuonna 1989.
De Vicenzo syntyi Buenos Airesissa ja hänellä oli seitsemän sisarusta. De Vicenzo alkoi käydä paikallisella golfklubilla kuusivuotiaana. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Argentiinan laivastossa, jonka jälkeen hän alkoi pelata golfia kansainvälisesti.
De Vicenzo kuoli 1. kesäkuuta 2017. Hän oli murtanut lonkkansa kuukautta aikaisemmin, mikä oli heikentänyt hänen terveyttään.
Recep İvedik 3
Recep İvedik 3 on turkkilainen komediaelokuva vuodelta 2010. Elokuvan pääosassa on edellisistä Recep İvedik -elokuvista tuttu Şahan Gökbakar.
Juoni
Recep İvedikille on alkanut kertyä paljon stressiä lähiaikoina, ja hän uskoo sen johtuvan hänen isoäitinsä kuolemasta. Recep on yksin kotonaan, kun hänen veljentyttärensä Zeynep tulee käymään.
Zeynep ja Recep ystävystyvät, ja Zeynep jää hänen luokseen viideksi kuukaudeksi. Recep haluaa olla koko ajan Zeynepin kanssa unohtaakseen stressin, joten Recep tulee hänen kanssaan kouluun, karatetunnille, teattereihin jne. Mutta mikään ei näytä auttavan Recepiä.
Keski-Amerikan vulkaaninen kaari
thumb|Keski-Amerikan vulkaaninen kaari ja sen tulivuoret. Keski-Amerikan vulkaaninen kaari on tulivuorten ketju Keski-Amerikassa, joka kulkee Tyynenmeren rannikon suuntaisesti Guatemalasta, El Salvadorin, Hondurasin, Nicaraguan ja Costa Rican halki Panaman pohjoisosiin asti. Vulkaaninen kaari on noin 1 500 kilometriä pitkä.
Keski-Amerikan vulkaaninen kaari on syntynyt Karibian laatan länsiosiin, kun Kookossaaren laatta työntyy Karibian laatan alle. Kookossaaren laatta liikku länteen noin 22 millimetriä vuodessa. Vulkaaniseen kaareen kuuluu yli 70 holoseenin aikana purkautunutta tulivuorta. 2020-luvun alussa aktiivisimmat tulivuoret olivat Guatemalan Santa María, Pacaya, Fuego sekä Costa Rican Arenal.
Brenda Martinez
Martinez saavutti alun perin MM-pronssia 800 metrin juoksussa Moskovassa 2013 ennätyksellään 1.57,91. Hän nousi myöhemmin hopealle, kun toiseksi sijoittunut Marija Savinova hylättiin dopingin takia. Hän on karsiutunut MM-kilpailuissa välierissä 800 metrillä 2015 ja 2017 sekä olympialaisissa 1 500 metrillä 2016.
Portlandin sisäratojen MM-kilpailuissa 2016 Martinez sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi. Istanbulin MM-hallikilpailuissa 2012 hän ei selviytynyt 1 500 metrillä loppukilpailuun.
Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa Martinez on voittanut sisäradoilla 1 500 metrillä kultaa 2016 ja sijoittunut toiseksi 2012. Ulkoradoilla hän on saavuttanut 800 metrillä hopeaa 2013 ja 2015 sekä pronssia 2017 ja 1 500 metrillä pronssia 2016.
Venäjän hallitsijat
Venäjän valtion juuret juontuvat viikinkiajalla syntyneestä Kiovan valtakunnasta, joka nousi mahtavimmaksi varjagien hallitsemista kaupunkilinnoituksista 800-luvun loppupuolella. Varjagien niin kutsuttu Rurikin dynastia hallitsi Venäjää yhtäjaksoisesti aina vuoteen 1598 asti. Tätä seuranneena 15 vuoden sekasortoisena aikakautena nähtiin vielä yksi varjagihallitsija, Vasili IV (1606–1610). Vuonna 1613 valtakunnankokous valitsi Venäjän tsaariksi Romanov-sukuisen Mikaelin. Romanovit hallitsivat Venäjää aina vuoden 1917 alkupuolelle. Samana vuonna valtaan nousi kommunistinen puolue ja vanha yhteiskuntajärjestys murtui, jonka jälkeen maan johtajia ei enää kutsuta hallitsijoiksi. 300px|thumb|Rurik ja hänen veljensä saapuvat [[Laatokankaupunkiin. Apollinari Vasnetsovin (1856–1933) maalaus. Nestorin kronikan mukaan Rurik on Oleg Viisaan isä.]]
Venäjän hallitsijan arvonimi
Pietari I:n laajennettua ja länsimaistettua Venäjää 1700-luvun alussa Venäjä julistettiin suurvallaksi ja keisarikunnan hallitsija Pietari Suuri Isänmaan Isäksi ja Koko Venäjänmaan Keisariksi "(Vserossijski Imperator)". Venäjän hallitsijoista onkin tästä eteenpäin syytä puhua Venäjän keisarina. Arvonimi "tsaari" säilyi ennallaan, mutta ei Venäjän vaan lukuisten muiden alueiden tsaarina. Näitä olivat muun muassa Kasanin tsaari, Astrakanin tsaari, Siperian tsaari, Taurian Kersoneson tsaari muiden arvonimien ohessa. Venäläisille hän oli ja on edelleen puhekielessä tsaari, ja "keisari"- ja "tsaari"-termin välillä ei Venäjällä ole käytännössä eroa.
Suomessa Venäjän keisari hallitsi Suomen autonomisen suuriruhtinaskunnan perustuslaillisten rajoitteiden puitteissa, minkä vuoksi hänestä käytettiin Suomessa keisarin ohella myös nimitystä Suomen suuriruhtinas korostamaan Suomen autonomiaa sekä eroa Venäjän yleisen lain ja Suomen suuriruhtinaskunnan autonomian välillä. 250px|right|thumb|Iivana Julma [[Viktor Vasnetsovin maalauksessa. Iivana Julmaan on suhtauduttu Venäjällä myös myönteisesti vahvana johtajana.]]
Lucy Diakovska
Diakovska syntyi Plevenissä, Bulgariassa. Hänen isänsä on oopperalaulaja ja äitinsä pianisti. Hänen isoisänsä oli arvostettu bulgarialainen kansanmuusikko. Hän muutti Saksaan 1990-luvulla.
Venäjän hallitsijat
Hallitsijan asema
Venäjän hallitsija oli itsevaltias. Käytännössä tämä tarkoitti sitä, että hallitsijan alamaisilla ei ollut säädettyä oikeutta vallankäyttöön. Samalla puuttui lain turva esivallan mielivaltaa vastaan. Syy tähän löytyy pitkäaikaisesta historiallisesta kehityksestä ja muotoutuneesta kulttuurista.
Lucy Diakovska
No Angels perustettiin Popstars-kilpailussa vuonna 2000. Vaikka yhtye nousi debyyttialbumillaan listaykköseksi ja myi moninkertaista platinaa, se ilmoitti vuonna 2003 lopettavansa toimintansa. Yhtye kuitenkin teki comebackin ja julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa tauon jälkeen vuonna 2007.
Venäjän hallitsijat
Hallitsijan asema
Novgorodin, Kiovan ja myös Moskovan suurruhtinaat ja ruhtinaat pitivät suuren osan tärkeästä turkiskaupasta ja myös muusta kaupankäynnistä hallitsijan kontrollissa. Näin Venäjälle ei muodostunut Euroopan tapaan kauppaa käyvää voimakasta vaurastuvaa porvaristoa, joka vaatisi itselleen oikeuksia. Myöskään ylimykset eivät muodostaneet yhtenäistä säätyä, joka olisi tuonut vastapainon itsevaltiaalle, vaan pitkään jokainen palveli omaa ruhtinasta.
Lepidoperca
Lepidoperca on meriahventen (Serranidae) heimoon ja koruahventen (Anthiinae) alaheimoon kuuluva kalasuku. Sen tyyppilaji on Lepidoperca inornata. Lepidoperca-lajeja tavataan Australian eteläosista, Uudesta-Seelannista sekä Atlantin valtameren eteläosista. Sukuun luetaan seuraavat kymmenen lajia:
Lucy Diakovska
No Angels -uransa jälkeen Diakovska julkaisi salanimellä Lucylicious kolme singleä sekä albumin The Other Side. Hän on biseksuaali ja ollut aiemmin romanttisessa suhteessa laulaja Juliette Schoppmannin kanssa.
Lepidoperca
Suvun tieteellinen nimi Lepidoperca tulee kreikan kielen sanoista ’lepis’ (”suomu”) ja ’perke’ (”ahven”).
Venäjän hallitsijat
Hallitsijan asema
Mongolien ja tataarien esimerkki vaikutti myös venäjän hallitsijan asemaan. Kaani oli despootti, toisinaan oikukas, ihmisten hengen ja omaisuuden yläpuolella. Kultaisen ordan keskitetty hallinto oli samalla erittäin tehokas ja toimi luonnollisena esimerkkinä Moskovan ruhtinaille. Myös Turkin sulttaanin hillittömällä terrorilla saavutetut voitot vahvistivat kuvaa armottoman kurin kulttuurin menestyksestä. Kun Novgorod poikkesi tästä eurooppalaisen kaupunkivapauden suuntaan se hävitettiin kiduttamalla, polttamalla ja raiskaamalla.
Kun Iivana III nai Konstantinopolista prinsessa Sofia Palaigoksen ja Konstantinopoli kukistui, kutsuttiin Venäjällä Moskovaa toiseksi Konstantinopoliksi. Iivana IV ”Julma” otti näin itselleen tsaarin (Caesarin) arvonimen korostaakseen tätä yhteyttä ja sitä, että hän oli suoraan Jumalalle vastuussa. Hän sai tästä syyn pitäytyä myös Bysantin mallin mukaisena hengellisenä johtajana. Samalla toisen Bysantin, kolmannen Rooman tsaari oli ainoana kristittynä (ortodoksina) hallitsijana velvoitettu maailmanherruuteen ja imperialismiin. Huomattakoon, että maailmalla hallitsijan jo tuolloin tunnettu lisänimi ”Julma” on Venäjällä ”Ankara” (ven. Groznyi). Venäjällä Iivanan lisänimestä puuttuu hirmuhallintoon liitetty negatiivinen sävy, ja nimeä ”Ankara” on toisinaan ymmärretty isällisen ankaraksi. Myöhemmin erityisesti Neuvostoliiton johtaja Josif Stalin tunnetaan ihailustaan Iivanaa kohtaan. Stalin haki Iivanan toimista perusteita omalle terrorilleen.
Pietari I Suuri eurooppalaisti monella tavalla takapajuista Venäjää. Hän uudisti hallintoa ja armeijaa ja ryhtyi rakennuttamaan uutta pääkaupunkia Pietaria. Myös uudet aatteet kuten valistunut itsevaltius saapuivat vähitellen Venäjälle. Ne elivät rinnakkain vanhan mallin kanssa riippuen hallitsijan tahdosta. Katariina II ja Aleksanteri II ovat tunnettuja vapaamielisestä uudistushengestä. Esimerkiksi maaorjuus lakkautettiin vasta Aleksanterin aikana vuonna 1861. Hänen edeltäjänsä Nikolai I ja seuraajansa Aleksanteri III olivat taas tunnettuja kurin kannattajia ja Venäjä tunnettu heidän aikanaan ankarasta poliisivaltiosta.
Romanov-suku
Kaikki hallitsijat vuoteen 1917 saakka on katsottu kuuluviksi Romanovien dynastiaan, vaikka teknisesti Pietari III ja kaikki keisarit Paavali I:stä alkaen olivat Holstein-Gottorpin sukua, kun taas Katariina I, Iivana VI ja Katariina II kuuluivat kokonaan muihin sukuihin.
Aiheesta muualla
Імператары расійскія
Marcelo Angiolo Melani
Marcelo Angiolo Melani (15. syyskuuta 1938 Firenze – 14. huhtikuuta 2021 Pucallpa ) oli italialaissyntyinen, Argentiinassa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanipapiksi 21. maaliskuuta 1970 ja nimitettiin Viedman hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 22. heinäkuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Miguel Hesayne, jota avustivat Jorge Mayer ja Agustín Roberto Radrizzani.
28. kesäkuuta 1995 Melanista tuli Viedman piispa, ja 9. tammikuuta 2002 hän sai nimityksen Neuquénin hiippakunnan piispaksi.
Sysilammi (Härköskylä)
Sysilammi on Pirkanmaalla Virroilla Härköskylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 7,4 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Vaskiveden lähialueeseen (35.412) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 98,3 metriä mpy.
Pang Hak-se
Pang Hak-se (1914 Venäjän keisarikunta – 18. heinäkuuta 1992) oli pohjoiskorealainen juristi ja poliitikko. Hän oli avainasemassa Pohjois-Korean salaisen poliisin luomisessa ja on ainoa tiedossa oleva luonnollisen kuoleman kohdannut maan salaisen poliisin päällikkö.
Elämä ja ura
Pangista käytettiin venäjänkielistä nimeä Nikolai Ignatjevitš Pan (Николай Игнатьевич Пан). Ristiriitaisia tietoja on esitetty sekä hänen synnyinpaikastaan että opinahjostaan, mutta venäläisten arkistolähteiden perusteella hän valmistui Sverdlovskin lakiyliopistosta Stalinin jo ollessa Neuvostoliitossa lujasti vallankahvassa. Hänet pakkosiirrettiin, mutta hän pääsi palvelemaan Neuvostoliiton salaista poliisia ja työskenteli suuren terrorin aikana tutkijana Qızılordassa. 1940-luvun alkupuolella Pang pääsi Neuvostoliitossa syyttäjän tehtäviin. Kun Korean niemimaa vuonna 1945 jaettiin, hän ei ollut ensimmäisten Pohjois-Koreaan siirrettyjen joukossa vaan hänet lähetettiin sinne koulutettujen korealaisten "Ryhmä 36" -koodinimellä tunnetussa ryhmässä vuonna 1946.
Korean niemimaalla Pang sai aseman Neuvostoliiton tilapäisessä hallinnossa ennen kuin aloitti vuonna 1948 toimintansa Pohjois-Korean salaisen poliisin korkeimmassa asemassa. Hän toimi Kim Il-sungin lojaalina apurina 1950–1960-luvuilla suoritetuissa poliittisissa puhdistuksissa. Näiden puhdistusten uhreista merkittävimpiin kuuluivat Pak Hon-yong ja Yi Sung-yop. Laajalti huhuttiin Pangilla olleen osuuden myös Ho Ka-in kuolemassa, vaikka tämä virallisen tiedon mukaan teki itsemurhan 2. heinäkuuta 1953. 1950-luvun loppupuolella Pang teki ilmiantoja Neuvostoliiton suurlähetystöön, mutta sittemmin Neuvostoliiton ja Pohjois-Korean välit heikkenivät. Kaikki kontaktit Neuvostoliiton ja Pohjois-Korean salaisen palvelun välillä katkaistiin, ja Pang otti etäisyyttä kaikkiin muihin neuvostotaustaisiin korealaisiin eikä edes yrittänyt jatkossa vierailla Neuvostoliitossa.
1960-luvulla Pang siirrettiin asemaan Korean työväenpuolueen keskuskomiteassa, jossa hän vastasi tiedustelutyöstä Etelä-Koreassa. Vuonna 1972 hän nousi Pohjois-Korean korkeimman oikeuden johtoon, ja tässä asemassa hän toimi kuolemaansa saakka. Lisäksi hän istui edustajana Korkeimmassa kansanneuvostossa. Rodong Sinmunissa julkaistun kuolinilmoituksen mukaan 78-vuotias Pang kuoli pitkään sairastettuaan. Hän oli ainoa puhdistuksista selvinnyt Pohjois-Korean politiikassa ns. "venäläistä faktiota" edustaneista johtohahmoista.