cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tanger
Väestö
1900-luvun alussa kaupungissa asui 40 000 ihmistä, joista 10 000 muslimia ja 9 000 juutalaisia Euroopasta (joista 7 500 oli espanjalaisia).
Vuoden 2014 laskennassa kaupungissa oli noin 950 000 asukasta, arvio vuodelle 2020 on 1,087 miljoonaa.
Liikenne
Tanger on merkittävä satamakaupunki. Kaupungista on hyvät rautatie- ja maantieyhteydet Casablancaan, Fèsiin, Meknèsiin ja Rabatiin. Siellä on myös kansainvälinen lentoasema.
Thaimaan kommunistinen puolue
230px|thumb|Thaimaan kommunistisen puolueen lippu. Thaimaan kommunistinen puolue oli Thaimaassa eli entisessä Siamissa toiminut kommunistinen puolue. Kommunistit tekivät aseellista vastarintaa hallitusta vastaan 1960-luvun lopulta 1980-luvulle saakka, jolloin kommunistien alun perin maan vähemmistöjen keskuudesta saama kannatus lopulta romahti.
Historia
Kommunistinen liike Thaimaassa alkoi kerätä kannattajia 1920-luvun loppupuolella aluksi lähinnä taloudellisesti ja poliittisesti huonommassa asemassa olevien etnisten vähemmistöjen parista. Thaimaan kommunistinen puolue perustettiin vuonna 1942 useiden pienempien ryhmittymien yhteenliittymänä, joita johtivat pääasiassa Thaimaan kiinalaiset. Sen pääasiallinen toiminta-alue oli hmongien asuttamat alueet Pohjois-Thaimaassa, laojen alueet koillisessa ja osissa muslimien asuttamaa etelää. Etelässä toimivat sinne paenneet entiset Malaijan kommunistisen liikkeen vaikuttajat, joilla oli aseellista voimaa. Isanissa alkoivat vaikuttaa puolestaan Laosista ja Vietnamista tulleet kommunistit.
Vuoteen 1967 mennessä kommunistit olivat aloittaneet aseellisen liikehdinnän Chiang Rain ja Nanin provinsseissa. Liike sai tukea Kiinasta. Thaimaan kommunistisen puolueen jäsenmäärä nousi huippuunsa vuoden 1976 vallankaappauksen jälkeen. 1970-luvun puoliväliin mennessä Thaimaa oli aloittanut useita aseellisen liikehdinnän lopettamiseen tähtääviä toimia. Sotilasoperaatiot olivat kalliita ja kommunistista liikettä pyrittiin tyrehdyttämään taloudellisilla, poliittisilla ja sosiaalisilla uudistuksilla. Armahdusohjelma 1980-luvun alkupuolella johti monien Thaimaan kommunistisen puolueen jäsenen antautumiseen. Myös sotilasoperaatioiden avulla saavutettiin menestyksiä. Kommunistisen puolueen aseellisten jäsenten määrä tippui vuoden 1979 lukemasta 12 000 noin 4 000:n vuoteen 1983 mennessä. Kommunistien suosion hiipumiseen vaikutti myös pakolaisten kauhutarinat Laosista, Kambodžasta ja Vietnamista. Kommunistien vielä jäljellä olleet rippeet pidätettiin kommunistisen puolueen yritettyä pitää kokouksen vuonna 1987.
Sriwijaya FC
Sriwijaya FC on jalkapalloseura Palembangin kaupungista Etelä-Sumatrasta. Sriwijaya pelaa Indonesian korkeimmalla sarjatasolla Superliigassa. Se on voittanut liigan kertaalleen kaudella 2011–2012.
Francis Goya
thumb Francis Goya (syntyjään François Edouard Weyer, s. 16. toukokuuta 1946 Liège, Belgia) on belgialainen kitaristi, joka nousi 1980-luvun taitteessa suureen suosioon monissa Euroopan maissa hillityn romanttisilla viihdesovituksillaan eri maiden tunnetuista sävelmistä.
Francis Goya on levyttänyt uransa aikana viitisenkymmentä albumia, joita on myyty kaikkiaan noin 20 miljoonaa kappaletta. Kriitikot eivät ole juuri arvostaneet Goyan yksinkertaista soittotyyliä, jossa hän usein vain näppäilee melodiaa orkesteritaustan päälle. Pelkästään Suomessa Goyan äänilevyjä on myyty noin 600 000 kappaletta, mikä on enemmän kuin 1980-luvun alun nuorisosuosikin Dingon levymyynti. Vielä vuonna 2018 Goyan esiintyminen veti 1 500-paikkaisen Kangasniemen kirkon täyteen yleisöä.
Elämä ja ura
François Edouard Weyer syntyi Belgian Liègessä muusikkoperheeseen ja perusti 16-vuotiaana Weyer veljensä ja ystäviensä kanssa Les Jivaros -nimisen yhtyeen. Seuraava kokoonpano The Liberty Six tunnettiin 1960-luvun loppupuolella psykedeelisistä esiintymisistään. Vuonna 1970 Weyer pääsi mukaan monista maista kotoisin olevien muusikoiden The J. J. Bandiin, jonka tyyliä verrattiin Blood, Sweat and Tears -yhtyeeseen. Weyer työskenteli myös kysyttynä studiomuusikkona sähkökitaroineen, kunnes päätti vaihtaa tyyliä kokonaan ja keskittyä hillittyyn viihdemusiikkiin akustisella kitaralla. Taiteilijanimen innoittajana oli 1800-luvun alun espanjalainen taidemaalari Francisco de Goya. Weyerin ensimmäinen hitti Francis Goyana oli hänen isänsä kanssa yhdessä säveltämä ”Nostalgia” vuonna 1975.
Suomessa Francis Goyan suursuosio alkoi vuonna 1979, kun hän levytti suomalaisten aloitteesta joukon sovituksia suomalaisia suosikkisävelmistä albumille Summernights Moods. Sitä seurasivat samalla konseptilla tehdyt Unohtumaton ilta (1980), Pohjolan yössä (1981) ja monta muuta, viimeisimpänä Rakkaudella (2003). Sittemmin Francis Goya alkoi tehdä äänilevyjä paikallisista sävelmistä muissakin Euroopan maissa. Goya myös esiintyi usein Suomessa, muun muassa osallistumalla Syksyn sävel -televisiokilpailuun sävelmällään ”Rimini”, joka jäi äänimäärältään finaalin viimeiseksi.
Vuosituhannen vaihteen tienoilla hän teki albumin Together yhdessä viihdepianisti Richard Claydermanin kanssa.
Škoda Enyaq
Škoda Enyaq on Škoda Auton vuodesta 2020 lähtien valmistama crossover-tyyppinen sähköautomalli. Sen konseptimalli Vision iV esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2019. Tuotantoversio esiteltiin Prahassa syyskuussa 2020.
Vuoden 2021 Euro NCAP -kolaritestistä Enyaq sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Enyaq perustuu samalle Volkswagen Groupin modulaariselle MEB-pohjalevylle kuin Volkswagen ID.3. Se on valmistajansa ensimmäinen täyssähköauto, joka ei perustu polttomoottorikäyttöiseen malliin, kuten aiemmin markkinoille tullut Citigo iV.
Perusmallina on Enyaq 50 iV, jossa on 150 hevosvoiman tehoinen sähkömoottori ja 55 kilowattitunnin akku. Suurin toimintamatka on 340 kilometriä. Seuraava malli on Enyaq 60 iV 177-hevosvoimaisella moottorilla ja 62 kilowattitunnin akulla. Suurin toimintamatka on 390 kilometriä. Näiden yläpuolella on Enyaq 80 iV 205-hevosvoimaisena ja 82 kilowattitunnin akulla, jonka toimintamatka on malliston pisin, 510 kilometriä. Malli on saatavana myös nelivetoisena 80x iV -versiona, jossa teho on nostettu 265 hevosvoimaan ja suurin toimintamatka on 460 kilometriä. Malliston huipulla on Enyaq RS iV, jonka teho on 305 hevosvoimaa ja suurin toimintamatka 460 kilometriä.
Shirotae (1906)
Shirotae oli keisarillisen Japanin laivaston 1907 valmistunut Kamikaze-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuoden 1904 hankintoja Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 24. maaliskuuta 1905. Alus laskettiin vesille 30. heinäkuuta 1906 ja valmistui 11. tammikuuta 1907.
Palvelus
Alus haaksirikkoutui 4. syyskuuta 1914 Kiinan rannikolla Shanton Penin edustalla.
Erhard Milch
Erhard Milch (30. maaliskuuta 1892 Wilhelmshaven – 25. tammikuuta 1972 Düsseldorf) oli saksalainen sotamarsalkka ja lentoyhtiö Lufthansan johtaja. Juutalaisuudestaan huolimatta hänestä tuli Saksan ilmavoimien kehittäjä ja Hermann Göringin kakkosmies.
Ura
Milch liittyi kadetiksi tykistöön 1910. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä hän oli 1. tykistörykmentin 2. reservinpataljoonan adjutantti. Vuonna 1915 hän siirtyi vastaperustettuihin ilmavoimiin ja toimi lentotiedustelijana ja tiedustelulentueen johtajana.
Sodan jälkeen Milch perusti pienen matkustajalentoyhtiön armeijakaverinsa Gotthard Sachsenbergin kanssa. Lloyd Ostflug lensi Danzigin ja Baltian maiden väliä. Yhtiö kehittyi ja kasvun kautta hänestä tuli Lufthansan toimitusjohtaja vuonna 1926.
Natsi-Saksan aika
Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen noustua valtaan vuonna 1933 Milchistä tuli vasta perustetun ilmailuministeriön (Reichsluftfahrtministerium) valtiosihteeri, joka vastasi suoraan Luftwaffen komentajalle Hermann Göringille. Milchistä tuli tärkeä tekijä uudelleen perustettujen ilmavoimien kehityksessä ja kasvussa, eikä hän epäröinyt käyttää kasvavaa arvovaltaansa hyväkseen kilpailijoitansa vastaan.
Vuonna 1935 tuli julki, että Erhard Milchin isä oli juutalainen. Tällöin Hermann Göring pelasti hänet hankkimalla Milchin äidiltä valaehtoisen todistuksen, jonka mukaan Milchin biologinen isä ei ollut Anton Milch, vaan hänen äitinsä setä Karl Brauer. Tietäen juutalaisten kohtalon Saksassa Milch ei pannut pahakseen tätä arjalaistamista. Näin hän sai todistuksen, jonka mukaan hän oli puhdasverinen saksalainen. Hermann Göring sanoi tuolloin kuuluisan lauseensa: ”Wer Jude ist, bestimme ich! ( Minä päätän, kuka on juutalainen! )
Milch ylennettiin kenraalieverstiksi marraskuussa 1938.
Toinen maailmansota
thumb|280px|Natsijohtoa [[Werner Möldersin hautajaisissa, Milch oikealla.]] Keväällä 1940 Saksan vallatessa Norjan Milch komensi operaation aikana Luftflotte 5:ttä. Ranskan taistelun jälkeen hänet ylennettiin sotamarsalkaksi. Vuosina 1941–1944 hän toimi myös ilmavoimien tarkastajana. Vuonna 1942 hänestä tuli Lufthansan johtaja.
Saksan sotaonnen käännyttyä Milch lyöttäytyi yhteen Joseph Goebbelsin ja Heinrich Himmlerin kanssa saadakseen pätemättömän sekä huvitteluun ja rikkauksien keräilyyn keskittyneen Hermann Göringin pois ilmavoimien johdosta. Kolmikko vetosi Adolf Hitleriin, joka kieltäytyi. Raivostunut Göring kosti Milchille hankkimalla tälle potkut useimmista tehtävistään. Milch siirrettiin Wehrmachtin komentajareserviin helmikuussa 1945.
Hitlerin tehtyä itsemurhan Milch yritti paeta, mutta brittiläiset joukot pidättivät hänet muutama päivä ennen sodan loppua 4. toukokuuta 1945. Antautumisen vastaanottanut prikaatinkenraali Derek Mills-Roberts oli juuri omin silmin nähnyt Bergen-Belsenin keskitysleirin kauhut. Kun Milch luovutti Mills-Robertsille marsalkansauvansa, tämä otti ja löi sauvan hajalle Milchin päähän.
Sodan jälkeen
thumb|280px|Milch (vasemmalla) tapaamassa asianajajaveljeään Nürnbergin oikeudenkäyntien aikana. Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynneissä Milchiä syytettiin sotarikoksista ja rikoksista ihmiskuntaa vastaan. Hänen hyväksynnällään oli tehty ihmiskokeita ja hän oli käyttänyt pakkotyövoimaa rakentaessaan ilmavoimia. Hän oli osaltaan vastuussa kymmenien tuhansien ihmisten kuolemasta.
Vuonna 1947 Milch tuomittiin elinikäiseen vankeusrangaistukseen. Tuomiota kuitenkin lyhennettiin, kunnes hän vapautui lopulta kokonaan kesäkuussa 1954. Hän vietti loppuelämänsä Düsseldorfissa, jossa myös kuoli.
Ruokopuolinen (Asikkala, Hanjärvenkulma)
Ruokopuolinen on Päijät-Hämeessä Asikkalassa Hanjärvenkulman kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 5,9 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Lauhjoen valuma-alueeseen (14.147) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121 metriä mpy.
Camillo Pilotto
thumb|200px|Camillo Pilotto vuonna 1939. Camillo Pilotto (6. helmikuuta 1888 Rooma – 27. toukokuuta 1963 Rooma) oli italialainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.
Näyttelijäperheeseen syntyneen Pilotton teatteriura alkoi jo nuorena. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1916. Isokokoisesta ja karkeapiirteisestä Pilottosta tuli 1930-luvulla yksi italialaisen elokuvan parhaista luonnenäyttelijöistä, joka esitti yleensä rehellisia ja rohkeita henkilöhahmoja. Toisen maailmansodan jälkeen Pilotto jatkoi teatteriuraansa, mutta esiintyi myös useissa viihde-elokuvissa. Hän työskenteli myös radiossa ja televisiossa.
Herkules – Atlantiksen valloittaja
Tuotanto
Herkules – Atlantiksen valloittaja on järjestyksessä neljäs 1950- ja 1960-luvun vaihteessa tehty Herkules-elokuva. Steve Reevesin luovuttua roolista Galatean tuottaja Nello Santi antoi teeman SPA Cinematografican Achille Piazzille, joka vuonna 1960 toteutti Vittorio Cottafavin ohjaaman Herkuleen koston pääosassaan Mark Forest. Forestista suunniteltiin myös neljännen elokuvan Herkulesta, mutta hän kieltäytyi roolista fyysisesti liian vaativana. Niinpä tuotantoyhtiö palkkasi hänen tilalleen brittiläissyntyisen kehonrakentajan Reg Parkin, joka pystyi esittämään osansa lähes kokonaan ilman sijaisnäyttelijöitä. Hänen vastanäyttelijänään toimii amerikkalainen Fay Spain, joka oli aikaisemmin esittänyt lähinnä teinitytyön rooleja. Peplum-elokuvien vakiokasvoja ovat Androklesta näyttelevä Ettore Manni ja nuori Luciano Marin. Sivuosissa Spartan, Megalian ja Megaran kuninkaina vierailevat tunnetut näyttelijät Gian Maria Volonté, Ivo Garrani ja Enrico Maria Salerno.
Loistavissa Technicolor-väreissä 70 millimetrin Super Technirama -laajakangastekniikalla toteutettu Herkules – Atlantiksen valloittaja on yksi komeimmista peplumelokuvista. Sen ulkokohtaukset on kuvattu Italian Tor Caldarassa, Grotte di Salonen luolissa, merenrannalla ja kivilouhoksilla. Sisäkuvaukset on tehty Roomassa Cinecittàn studioilla. Franco Lollin lavastuksen kohokohtia ovat kattoa pitelevä Atlas-patsas sekä valtavat temppelin ovet, joiden rinnalla jopa Herkules näyttää pieneltä. Androcleen kaleeri rakennettiin Nettunon telakalla. Erikoistehosteet ovat Gallianon ja Riccin käsialaa. Haroun Terzieffin kuvaamaa tulivuorenpurkausta on käytetty myös useissa muissa elokuvissa. Pastoraaliaiheisen musiikin on säveltänyt Armando Trovajoli.
Tyyli ja teemat
Cottafavin elokuva sisältää peplumille tyypillisen seikkailujuonen ohella tieteisfiktion, komedian ja parodian aineksia. Massiivinen Reg Park on hyväntuulinen, rauhaa rakastava ja jopa laiskahko sankari, joka tarvittaessa osaa käyttää lihaksiaan vihollisen lyömiseksi. Parkia on pidetty peplumelokuvien parhaana Herkuleena, joka vangitsee erinomaisesti kreikkalaisen mytologian sankarin häilyvän luonteen. Hänen apurinsa selättävät vastustajansa pikemminkin oveluudella kuin voimalla. Yksi heistä on kujeileva pikku kääpiö.
Herkules – Atlantiksen valloittaja onnistuu olemaan myös vakava ottamatta itseään liian vakavasti. Elokuvassa on suoria viittauksia natsien totalitarismiin ja ydinpommin jälkeiseen kylmän sodan aikaan. Atlantiksen kuningattaren voimanlähde on Uranuksen verestä eli uraanista muodostunut kivi, ja hänen klooniarmeijansa koostuu voittamattomista vaaleatukkaisista ja -partaisista arjalaisista. Saaren alkuperäisväestö on suljettu keskitysleirille ja Herkules poikineen yritetään tappaa kaasukammiossa. Eripuraisen Kreikan demokraattinen järjestelmä osoittautuu voimattomaksi ulkoisen uhkan edessä, ja ainoastaan Herkuleen edustama raaka voima voi pelastaa sen. Vapauttaessaan Uranuksen kiven energian hän tuhoaa samalla kokonaisen sivilisaation, jonka alistetut asukkaat osoittautuvat kyvyttömiksi järkevään ja organisoituun vastarintaan. Poliittisena allegoriana Herkuleen toiminnan voidaan nähdä kuvastavan Yhdysvaltojen roolia toisen maailmansodan jälkeisessä Euroopassa.
Vastaanotto ja julkaisut
Herkules – Atlantiksen valloittaja oli Italiassa kohtalaisen hyvä kaupallinen menestys keräten yhteensä 568 miljoonan liiran kassatulot. Elokuvan jo tuotantovaiheessa saama kansainvälinen huomio sai tuottaja Achille Piazzin tarjoamaan Reg Parkille pääosaa myös seuraavassa elokuvassa Herkules voittaa helvetin, jonka ohjaajaksi tuli Atlantiksen valloittajan erikoistehosteiden parissa työskennellyt ja Steve Reevesin molemmat Herkules-elokuvat aiemmin kuvannut Mario Bava. Arnold Schwarzenegger on maininnut Reg Parkin yhdeksi idoleistaan, jonka Herkules-elokuvat saivat hänet kiinnostumaan kehonrakennuksesta ja myöhemmin suuntautumaan elokuvauralle. Cottafavin Herkules – Atlantiksen valloittaja on nähty myös yhtenä 1970-luvun Bud Spencer ja Terence Hill -elokuvien esikuvista.
Yhdysvalloissa Herkules – Atlantiksen valloittaja ei poikkeuksellisesti päässyt American International Picturesin levitykseen yhtiön tuottajien ja Piazzin välisen aikaisemman sopimusrikon takia. Elokuvan ostivat Bernard ja Lawrence Woolner, jotka julkaisivat sen vuonna 1963 tuotantoyhtiönsä Woolner Brothersin ensimmäisenä elokuvana. Uudelleen leikattu amerikkalainen versio sai nimen Hercules and the Captive Women (”Herkules ja vangitut naiset”), vaikka jälkimmäisiä ei elokuvassa varsinaisesti olekaan.
Viherriikinkukko
Viherriikinkukko (Pavo muticus) on kanalintuihin kuuluva aasialainen lintulaji. Se on yksi suurimmista kanalintulajeista, siipien kärkiväli voi olla 120 cm. Toisin kuin intianriikinkukko, viherriikinkukko on kohtalaisen hyvä lentäjä.
Koiras painaa tyypillisesti 4–5 kiloa, naaras hiukan yli kilon.
Viherriikinkukon suosima elinympäristö ovat kuivat, harvahkot lehtimetsät.
Viherriikinkukon uhanalaisuuteen ovat vaikuttaneet metsästys lihan ja sulkien vuoksi, munien keräily sekä sopivien elinympäristöjen tuhoaminen. Kiinassa ja Thaimaassa sitä on pidetty uhkana maanviljelykselle ja myrkytetty.
Woodland
Woodland on selainpohjainen roolipeli, jossa tavoitteena on kehittää omaa pelihamoaan taistellen ja tekemällä kaikenmuotoisia töitä, apupojasta ammattilaiseen. Pelistä löytyy myös tehtäviä, joista kokemusta sekä palkitsevia korvauksia.
Pelin alussa sinun on hieman hankittava kokemusta kiven tai puunhakkuun osalta. Myymällä hankkimasi tarvikkeet, ansaitset hieman rahaa, jolla voit ostaa hahmollesi tontin. Tontille rakennetaan päärakennus, jonka koko määrää paljonko hahmosi tavaroita voit sinne säilyttää. Halutessasi voit rakennuttaa tontillesi Navetan, Kanalan, Pellon, Puutarhan, Laitumen, Tallin sekä Kaivon. Eli voit sen jälkeen ostaa tontillesi karjaa ja kasvattamaan kasveja joita myymällä voit taas ansaita rahaa ja kokemusta.
Pelaaminen
Pelaamiseen tarvitset vain selaimen. Alussa pelaajalle kerrotaan hieman selvitymiseen liittyvistä asioista, ja neuvotaan miten hankkia materiaaleja sekä varusteita.
Pelissä on pienimuotoisia tehtäviä joita voi aloittaa omien kykyjen mukaan. Jotkin tehtävät avaavat uusia taitoja tai ominaisuuksia.
Sosiaalisuus
Pelissä tapaat monia ihmisiä joiden kanssa voit lähettää viestejä, myydä tontteja, vaihtaa esineitä tai vaikka lähettää rahaa. Riitatilanteissa voitte ottaa yhteen metsiensiimeksissä jolloin katsotaan kumpi on kumpi.
Oscar-gaala 1934
Oscar-gaala 1934 oli kuudetta kertaa järjestetty Yhdysvaltain elokuva-akatemian palkintogaala, joka pidettiin 16. maaliskuuta 1934 The Ambassador Hotelissa Los Angelesissa. Gaalan juontajana toimi näyttelijä Will Rogers. Palkinnot jaettiin elokuville, jotka oli julkaistu 1. elokuuta 1932 ja 31. joulukuuta 1933 välisenä aikana.
Voittajat ja ehdokkaat
thumb|175px|[[Charles Laughton voitti parhaasta miespääosasta roolistaan elokuvassa Henrik VIII:n yksityiselämä.]] thumb|175px|[[Katharine Hepburn voitti parhaasta naispääosasta roolistaan elokuvassa Viattomuuden kukka.]]
Niittylahden pysäkki
Niittylahden pysäkki (lyh. Nth) on rautatieliikennepaikka Joensuun Niittylahdessa Suomen rataverkon rataosuudella Kouvola–Joensuu. Liikennepaikka avattiin vuonna 1902 ja se on yhä käytössä junankohtauspaikkana. Vuosina 1902–1987 Niittylahteen oli myös henkilöliikennettä. Liikennepaikkan rakennuksiin kuuluu pysäkkirakennus ja pieni tavaramakasiini. Niittylahti ei ollut varsinaisesti pysäkki, vaan laiturivaihde, mutta pysäkki-nimitys oli yleisesti käytössä niin alueen ihmisillä kuin myös virallisissa yhteyksissä kuten aikatauluissa.
Pysäkkikäytössä 1903–1958
Niittylahti avattiin liikenteelle Joensuun rautatieaseman alaisena laiturivaihteena 1. marraskuuta 1902. Paikalle rakennettiin samana vuonna Bruno Granholmin suunnittelema kansallisromanttista tyylisuuntaa edustava laiturirakennus. Niittylahti ei ollut vuonna 1894 Joensuuhun asti avatun Karjalan radan alkuperäisiä liikennepaikkoja, vaan se avattiin noin kymmenen vuotta radan avaamisen jälkeen Niittylahden opiston tarpeisiin. Niittylahti korvasi lähempänä olevan Mulon pysäkin, joka tosin avattiin myöhemmin uudestaan. Karjalan rata oli vaikuttanut suotuisasti jo aiemmin tehtyyn päätökseen opiston sijaintipaikasta.
Vuonna 1903 valmistuneessa pysäkkirakennuksessa oli kodikkaana pidetty matkustajille avoin odotustila, jossa oli vuolukiviuuni. Odotustilan yhteydessä oli myös ajalle harvinainen yleisöpuhelin.
Pysäkkirakennukseen avattiin lisäksi posti, jonne tuotiin postia junalla kaksi kertaa päivässä. Aluksi posti piti hakea pysäkiltä, mutta ilmeisesti 1920-luvulla sitä alettiin kuljettaa myös postilaatikkoihin. Pysäkillä järjestettiin myös niin sanottua huutopostia, jossa huudettiin kyläläisten nimiä. Tilanteen teki mieleenpainuvaksi se, kun asemamiehellä oli kyläläisille omalaatuisia kutsumanimiä kuten ”seura-Elina” ja ”Paavo-parka”. Pysäkkirakennuksessa oli lisäksi postipankki, jossa pystyi nostamaan ja tallettamaan rahaa. Posti siirtyi myöhemmin radan toiselle puolelle Lautasen kauppataloon.
Pysäkillä olleeseen postiin tehtiin marraskuun alussa 1959 ryöstö, jossa varastettiin yli 200 000 markkaa rahaa. Varkaat olivat räjäyttäneet kassakaapin dynamiitilla ja poistuneet paikalta autolla. Tekijöitä ei saatu koskaan kiinni.
Kohtalaisen vilkkaan matkustajaliikenteen lisäksi pysäkiltä kuljetettiin miehityksen aikana myös tavaraa. Esimerkiksi seitsemän aikoihin aamulla lähteneeseen henkilöjunaan nostettiin peräti kymmenen tonkkaa maitoa. Maidon lisäksi kuljetettiin myös muun muassa halkoja, rakennustarvikkeita ja elintarvikkeita. Pysäkkirakennuksen vieressä oli pieni makasiini, johon junista tulleet tavarat laitettiin odottamaan jatkokuljetusta.
Miehityksen päättymisen jälkeen
Linja-autoliikenteen lisääntyminen vähensi autoistumisen ohella Niittylahden liikennettä. Miehitys asemalta päättyi 1958, mutta se palautettiin vielä vuosiksi 1967–1973. Henkilöliikenne lopetettiin 1. kesäkuuta 1987 niin sanotun lättähattuliikenteen loppumisen yhteydessä.
Miehityksen päättymisen jälkeen liikennepaikka on ollut käytössä kauko-ohjattuna junankohtauspaikkana, ja paikalla on yksi sivuraide. Aiemmin paikalla ollut lastauslaiturin vierelle kulkenut pistoraide on purettu. Alkuperäinen pysäkkirakennus on yhä olemassa Liikenneviraston omistamana laitetilana. Myös makasiinirakennus on yhä jäljellä.
Niittylahti sijaitsee nykyään Joensuun kaupungin alueella. Aiemmin liikennepaikka on kuulunut Pyhäselän ja Kiihtelysvaaran kuntiin.
Asemamiehet
Niittylahden pysäkillä ehti olla historiansa aikana neljä asemamiestä, jotka hoitivat myös postia:
Amforeus
Amforeus voi viitata seuraaviin:
Ary Scheffer
thumb|upright|[[Émile Lassallen piirros Ary Schefferista vuodelta 1840.]]
Ary Scheffer (10. helmikuuta 1795 Dordrecht, Alankomaat – 15. kesäkuuta 1858 Argenteuil, Ranska) oli hollantilais-ranskalainen taidemaalari.
Scheffer löysi aiheensa historiasta ja kirjallisuudesta kuten Byronin ja Goethen teoksista. Vuoden 1836 aikoihin hän siirtyi kristillisiin teemoihin. Vuoden 1846 jälkeen Scheffer ei enää järjestänyt näyttelyitä, koska hänen siteensä kuninkaalliseen perheeseen kääntyivät hänelle haitaksi, erityisesti Ranskan toisen tasavallan syntymisen aikoihin 1848. Hän jatkoi työskentelyä ja maalasi ateljeessaan lukuisia maalauksia, jotka esitettiin yleisölle vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Iso Hanjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 13,3 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Lauhjoen valuma-alueeseen (14.147) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121,1 metriä mpy.
Frédéric Soulié
Melchior Frédéric Soulié (23. joulukuuta 1800 Foix, Ranska – 23. syyskuuta 1847 Bièvres, Ranska ) oli ranskalainen kirjailija, joka kirjoitti näytelmiä ja romaaneja. Häntä pidetään roman populairen mestarina.
Soulié toimi Pariisissa Bibliothèque de l'Arsenalin alikirjastonhoitajana. Hän oli aikanaan lähes yhtä suosittu kuin Alexandre Dumas vanhempi ja Eugène Sue. Hänen näytelmiään ovat muun muassa Roméo et Juliette (1828), jossa hän jäljittelee William Shakespearen näytelmää Romeo ja Julia, Christine à Fontainebleau (1829) ja Closerie des genêts (1846). Romaaneja ovat muun muassa Mémoires du diable (1837), Le lion amoureux suivi de l'orage (1839).
Soulién teos La Closerie des genêts on sovitettu elokuvaksi kaksi kertaa. Vuonna 1913 valmistuneen on ohjannut Adrien Caillard, vuonna 1924 valmistuneen André Liabel.
Kari Rajamäki
Kari Juhani Rajamäki (s. 15. lokakuuta 1948 Anjala) on suomalainen poliitikko ja SDP:n kansanedustaja vuosina 1983–2015. Rajamäki oli sisäasiainministerinä Jäätteenmäen hallituksessa 2003 ja Vanhasen hallituksessa 2003–2007.
Kansanedustajana
Rajamäki valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 1983 vaaleissa Kuopion läänin vaalipiiristä. Hän ei ollut ehdolla vuoden 2015 vaaleissa.
Ennen ministerikauttaan kansanedustaja Rajamäki näkyi valtakunnan julkisuudessa erityisesti erilaisten tiehankkeiden puolustajana. Esimerkiksi Lipposen toisen hallituksen aikana Rajamäki otti asiassa yhteen silloisen valtiovarainministeri Sauli Niinistön kanssa syksyllä 2002. Savolaistunut Rajamäki on myös useaan otteeseen ehdottanut Etelä- ja Pohjois-Savon maakuntien yhdistämistä.
Kansanedustajana Rajamäki teki eduskunnassa aloitteen onginnan ja pilkinnän valtakunnallisesta jokamiehenoikeudesta ja läänikohtaisesta viehekortista. Asiasta tehtiin aloitteen pohjalta laki, joka astui voimaan 1997.
Maaliskuussa 2015 Rajamäki kaatoi perussuomalaisten Hanna Mäntylän kanssa lain, joka olisi määrännyt kunnat järjestämään paperittomille ulkomaalaisille terveyspalveluita. Lakia valmisteli peruspalveluministeri Susanna Huovinen. Rajamäen mukaan laki oli puutteellisesti valmisteltu ja sisäministeriön ja Kuntaliiton näkemykset oli sivuutettu. Rajamäen ehdottaessa lain pöydällepanoa se ei enää ehtinyt vaalikaudella eduskunnan käsittelyyn.
Ministerinä
Sisäministerikaudellaan Rajamäki profiloitui erityisesti poliisin määrärahojen ja tutkintavaltuuksien laajentajana. Hän puuttui myös määrätietoisesti viisumeihin. Kohua herätti Rajamäen haastattelu, jossa hän arvioi "turvapaikkashoppailun" heikentävän Suomen pakolaispolitiikkaa.
Tammikuussa 2007 kokoomuksen puheenjohtaja Jyrki Katainen vaati Rajamäeltä julkista anteeksipyyntöä, koska Rajamäki kertoi oikeistolaisten kovien arvojen olevan Suomelle turvallisuusuhka. Rajamäki ei kuitenkaan pitänyt anteeksipyyntöä tarpeellisena.
Rajamäki on myöhemmin arvostellut sisäministerikautensa jälkeisen poliisiylijohtaja Mikko Paateron aikaista hallintouudistusta. Rajamäki on puhunut ”Paateron palatsista” viitaten sillä Poliisihallitukseen.
Yksityiselämä
Rajamäki on naimisissa ja hänellä on neljä lasta. Sotilasarvoltaan hän on alikersantti.
Douglas Robinson
Douglas Robinson voi viitata:
Hatsuharu (1906)
Hatsuharu oli keisarillisen Japanin laivaston 1907 valmistunut Kamikaze-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Kawasakin Koben telakalta osana vuoden 1904 hankintoja. Sen köli laskettiin 11. marraskuuta 1905 ja alus laskettiin vesille 21. toukokuuta 1906. Alus valmistui 1. maaliskuuta 1907.
Tacheng
Tacheng on piirikuntatason kaupunki Sinkiangin uiguurien autonomisella alueella Kiinassa. Se on Ilin kazakkien autonomiseen prefektuuriin kuuluvan Tachengin prefektuurin päähallintopaikka. Kaupungin pinta-ala on 4 007 nellökilometriä ja väkiluku 161 037 (2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 490 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Ürümqistä luoteeseen.
Samsung Galaxy S20 Ultra
Samsung Galaxy S20 Ultra on Samsungin 11. helmikuuta 2020 julkaisema älypuhelin. Sen ennakkomyynti alkoi julkaisupäivänä ja toimitukset alkoivat 13. maaliskuuta 2020. Puhelin on suurempi versio Samsung Galaxy S20:sta ja Samsung Galaxy S20+:sta.
Samsung Galaxy S20 Ultrassa on kahdeksanydinprosessori ja 6,9 tuuman näyttö 120 hertsin virkistystaajuudella. Tallennustilaa on 128 gigatavua ja se on laajennettavissa muistikortilla. Keskusmuistia on 12 gigatavua. Laite tukee 5G-verkkoja. Puhelimessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 108, telekameran 48, laajakulmakameran 12 ja syvyyskameran 12 megapikseliä. Telekamerassa on viisinkertainen optinen zoom, kymmenkertainen häviötön zoom ja satakertainen digitaalinen zoom. Etukameran tarkkuus on 40 megapikseliä. Akun kapasiteetti on 5 000 milliampeerituntia ja se tukee 45 watin latausta. Laite tukee myös langatonta latausta. Puhelimessa on kasvojentunnistus ja näytönalainen sormenjälkitunnistin. Laitteen IP-luokitus on 68, ja se on pölyn- ja vedenkestävä. Puhelimen käyttöjärjestelmä on Android 10.
Suojärvi (Sysmä, Karilankulma)
Suojärvi on Päijät-Hämeessä Sysmässä Karilankulman kylän lähellä sijaitseva järvi.
Kilowog
Kilowog on DC Comicsin kustantaman sarjakuvan supersankarihahmo, jonka loivat Steve Englehart ja Joe Staton. Hahmon ensiesiintyminen oli Green Lantern Corps -lehden numerossa 201, vuonna 1986. Kilowog on Vihreän Lyhdyn Joukkojen merkittävä jäsen toimien usein joukon uusien jäsenten kouluttajana.
The Final Frontier
The Final Frontier on brittiläisen metallimusiikkia esittävän Iron Maidenin viidestoista studioalbumi. Albumin tuottivat Kevin Shirley ja yhtyeen basisti Steve Harris, ja albumi julkaistiin vuoden 2010 elokuussa. Albumi on kestoltaan 76 minuuttia ja 35 sekuntia pitkä, ja siten siihen asti yhtyeen pitkäkestoisin studioalbumi.
Kilowog
Sarjakuvassa
Kilowog oli yksi planeettansa Bolovax Vikin älykkäimpiä olentoja ja erikoistunut teknologiaan ja genetiikkaan. Vartijat värväsivät hänet Vihreäksi Lyhdyksi Branwillin tilalle, joka menehtyi tehtävänsä aikana. Tehtävänsä lisäksi Kilowog opettaa uusia tulokkaita käyttämään voimasormusta. Hän oli muun muassa Hal Jordanin ensimmäinen opettaja.
The Final Frontier
Albumilta julkaistiin kolme singleä: Grammy-palkinnon vuonna 2011 kategoriassa "Best Metal Perfomance" voittanut "El Dorado", nimikkoraita "Satellite 15... The Final Frontier" ja "Coming Home". Albumin julkaisua seurasi The Final Frontier World Tour -maailmankiertue, jonka aikana yhtye myös äänitti ja taltioi uuden livealbuminsa ja konserttivideonsa En Vivo!, joka julkaistiin vuoden 2012 maaliskuussa.
Albumin tuotanto
Marraskuun 2. päivä 2009 yhtyeen kitaristi Janick Gers vahvisti BBC:n uutisille, että yhtye oli jo kirjoittanut uutta materiaalia tulevalle albumille, ja että se suuntaisi Pariisiin säveltämään ja harjoittelemaan uutta albumia. Yhtye otti vapaata joulun ja uudenvuoden ajaksi ennen kuin se aloitti albumin nauhoitukset tammikuussa 2010 yhdessä tuottaja Kevin Shirleyn kanssa. Toisessa haastattelussa heavy metal-DJ Eddie Trunkin kanssa, yhtyeen rumpali Nicko McBrain vahvisti, että Iron Maiden oli saanut valmiiksi kahdeksan kappaletta uudelle albumille, jonka hän sanoi ilmestyvän luultavasti vuonna 2011.
Suojärvi (Sysmä, Karilankulma)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 7,1 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
The Final Frontier
Albumin tuotanto
Maaliskuun 4. päivä 2010 Iron Maidenin virallisilla sivuilla albumin nimeksi vahvistettiin The Final Frontier. Samalla myös julkaistiin konsertteja The Final Frontier World Tour -kiertueelle, joka alkoi kesäkuun 9. päivä 2010 Dallasista Texasista ja päättyi vuoden 2010 osalta elokuun 21. päivä Espanjaan.
Suojärvi (Sysmä, Karilankulma)
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Lauhjoen valuma-alueeseen (14.147) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,4 metriä mpy.
The Final Frontier
Albumin tuotanto
Toukokuun 3. päivä 2010 tuottaja Kevin Shirley kommentoi blogissaan uuden albumin viimeistelystä:
Koskien yhtyeen paluuta Compass Point -studiolle, jossa bändi nauhoitti 1980-luvulla Piece of Mind- ja Powerslave -albumit, yhtyeen laulaja Bruce Dickinson kommentoi:
Kappaleiden taustoja ja sanoitukset
thumb|left|Iron Maiden esittämässä "El Dorado" -kappaletta Soundwave-festivaaleilla Australiassa vuonna 2011. Steve Harris osallistui albumin jokaisen kappaleen kirjoittamiseen, mutta sävelsi ja sanoitti itsenäisesti albumille ainoastaan kappaleen "When the Wild Wind Blows", joka on albumin päätösraita. Bruce Dickinson osallistui neljän, Dave Murray yhden, Adrian Smith kuuden ja Janick Gers kahden kappaleen kirjoittamiseen.
Albumin lyhytkestoisin kappale on Harrisin, Dickinsonin ja Gersin kirjoittama "The Alchemist", jonka kesto on neljä minuuttia ja 29 sekuntia. Harrisin "When the Wild Wind Blows" on noin yksitoista minuuttia pitkä ja albumin pisin kappale. The Final Frontierin kokonaiskesto on 76 minuuttia ja 35 sekuntia, mikä tekee siitä Iron Maidenin pitkäkestoisimman studioalbumin.
Albumin avausraita "Satellite 15... The Final Frontier" on tyyliltään kaksiosainen. Alkuosa Satellite 15... on äänitetty kitaristi Adrian Smithin kotistudiolla. Alkuosa toimi myös introna yhtyeen keikoilla The Final Frontier World Tourilla.
Kakkoskappale "El Dorado" on Bruce Dickinsonin sanoittama ja kertoo ihmisten hyväuskoisuudesta. Kappaleessa mies yrittää etsiä myyttistä Eldoradon kultakaupunkia, ja pyytää apua oppaalta, joka huijaa tätä antamalla väärää tietoa rahaa vastaan.
Harrisin ja Smithin tekemä "Mother of Mercy" kertoo sodasta. Kappaleen soolon soittaa Smith.
"Coming Home" on balladityylinen ja sen on sanoittanut Dickinson. Kappale kertoo siitä, kun yhtye kiertueella ollessaan lentää yksityiskoneellaan Ed Force Onella, ja pitkän matkan jälkeen he saapuvat kiitoradalle, 'palaavat kotiin'.
"The Alchemist" kertoo John Deestä ja Edward Kelleystä sekä viisasten kivestä.
"Isle of Avalon" kertoo nimensä mukaan Avalonin saaresta.
"The Talisman" kertoo mitä todennäköisimmin löytöretkistä. Kappaleen ovat säveltäneet Harris ja Janick Gers, ja sanoittanut Harris.
Kilowog
Sarjakuvassa
Vuosia myöhemmin Hal Jordanin jouduttua Parallaxin riivaamaksi hän tappoi Kilowogin voimasormuksellaan. Myöhemmin eräät avaruusolennot käyttivät mustaa magiaa herättääkseen Kilowogin hengen. Kilowog muuntautui Dark Lanterniksi, jonka olennot lähettivät hänet kostamaan Hal Jordanille. Kilowogin tehtävä kuitenkin päättyi kun Oa-planeetan entisöinyt Tom Kalmaku käytti Hal Jordanin vanhan voimasormuksen jäännösenergiaa hyvittääkseen Jordanin entisiä syntejä.
The Final Frontier
Kappaleiden taustoja ja sanoitukset
Päätöskappale "When The Wild Wind Blows" on 11-minuuttinen eepos, kokonaan Harrisin tekemä, ja perustuu vanhaan englantilaiseen piirroselokuvaan When The Wind Blows. Elokuvassa vanhuspari rakentaa pommisuojaa, mutta kuolevat loppujen lopuksi radioaktiiviseen säteilyyn. Kappaleen sanoitukset poikkeavat hieman elokuvan juonesta niin, että vanhuspari luulee elokuvan lopun maanjäristystä ydinpommiksi ja juovat siksi myrkkyä pullosta. Kappaleen lopussa ei kerrota elokuvan ydinsodasta luottaen virkkeeseen: When they found them, had their arms wrapped around each other.
Kilowog
Sarjakuvassa
Kilowog herätettiin varsinaisesti eloon Kyle Raynerin ja Ganthetin toimesta, jonka myötä hän osallistui Oa-planeetan ja Vihreän Lyhdyn Joukkojen entisöimiseen. Kilowog sai voimasormuksen Raynerilta ja taisteli myös hänen rinnallaan yhdessä Guy Gardnerin ja John Stewartin kanssa Parallaxia vastaan. Ryhmän saatua teljettyä Parallaxin vankilaan Kilowog jatkoi uusien Vihreiden Lyhtyjen opettamista.
The Final Frontier
Arvostelut, palkinnot ja kunnianosoitukset
Levy myi Suomessa ennakkoon yli 16 000 kappaletta, mikä oikeuttaa kultalevyyn (raja 10 000 kpl) ja alle kahdessa viikossa yli platinalevyrajan oikeuttavan määrän (raja 20 000 kappaletta).
Kilowog
Justice League
Jaksossa "Hearts and Minds" Kilowog liittyi myöhemmin uudelleen Stewartin ja Katma Tuin kanssa taistelemaan Desperoa vastaan. Kilowog oli myös läsnä Teräsmiehen hautajaisissa jaksossa "Hereafter".
The Final Frontier
Arvostelut, palkinnot ja kunnianosoitukset
The Final Frontier on listaykkösenä 21 maassa. Levy sijoittui Yhdysvaltain Billboard-listalla avausviikollaan neljänneksi, mikä oli Iron Maidenin paras sijoitus Yhdysvaltain markkinoilla siihen asti.
Kilowog
Justice League
Kilowog esiintyi myös Justice League Unlimited sarjan jaksossa "The Return", jossa hän taisteli Amazoa vastaan usean muun Vihreän Lyhdyn kanssa.
The Final Frontier
Arvosteluja
The Final Frontier on saanut paljon positiivisia arvosteluja.
Kilowog
Duck Dodgers
Kilowog vieraili Duck Dodgersin jaksossa "The Green Loontern", jossa hahmon äänenä toimi John DiMaggio.
The Final Frontier
Arvosteluja
Esimerkiksi Classic Rock antoi albumille 23. heinäkuuta 2010 julkaistussa arvostelussa albumille arvosanaksi 9/10. Arvostelija Dom Lawson kuvaili albumia "Liian monikerroksiseksi ja tuhdiksi sulatettavaksi yhdellä kuuntelukerralla":
Kilowog
Duck Dodgers
thumb|220px|Kilowog elokuvassa Green Lantern: First Flight.
Epiktetos (vaasimaalari)
Epiktetoksen nimi tarkoittaa ”äskettäin hankittua”, mikä viittaa siihen, että hän saattoi olla orja tai oli sitä ainakin aloittaessaan uransa. Epiktetos oli varhaisia punakuviomaalareita ja osa niin kutsuttua Pioneeriryhmää. Hän maalasi useiden eri savenvalajien, kuten Hiskhyloksen, Nikostheneen ja Pamfaioksen, tekemiä vaaseja. Hänen tekemikseen on arvioitu noin sata erilaista vaasia, ja hänen signeerauksensa tunnetaan näistä noin viidestäkymmenestä.
Kilowog
Batman – pelottomat
Kilowog vieraili Batman – pelottomat animaatiosarjan jaksoissa "Day of the Dark Knight" ja "The Eyes of Despero". Hahmolla oli molemissa jaksoissa pieni rooli, kun hän vei ensimmäisessä jakossa erään rikollisen vankilaan, joka raivostui Guy Gardnerin ärsyttämisestä. Toisessa jaksossa Kilowog oli lähinnä taustahahmona Hal Jordanin ryhmässä, jonka Despero hypnotisoi. Hahmon äänenä toimi sarjassa myös Batmanin äänenä ollut Diedrich Bader.
Green Lantern: The Animated Series
Kilowog esiintyi yhtenä päähahmoista vuonna 2011 ilmestyneessä animaatiosarjassa Green Lantern: The Animated Series, jossa hahmon äänenä toimi Kevin Michael Richardson.
DC Super Hero Girls
Kilowog esiintyi vuoden 2019 DC Super Hero Girls sarjassa, jossa häntä ääninäytteli Jason Spisak. Sarjassa Kilowog nähtiin kouluttamassa Jessica Crewsia.
Teen Titans Go!
Kilowog esiintyi animaatiosarjassa Teen Titans Go!, jossa häntä ääninäyttelee Scott Menville.
Green Lantern: First Flight
Kilowog esiintyi ensimmäisen kerran elokuvassa vuonna 2009 animaatioelokuvassa Green Lantern: First Flight, jossa hahmon äänenä toimi Michael Madsen. Elokuvassa Kilowog ei aluksi luottanut Hal Jordaniin, mutta tämän pelastettua hänet Kanjar Rolta Kilowog alkoi luottamaan häneen. Myöhemmin Sinestron yritettyä tappaa Kilowogin, Hal Jordan pelasti Kilowogin ja Kilowog murskasi Sinestron käden ja voimasormuksen ja pelasti Halin vapaalta pudotukselta sormuksensa jäljellä olevien voimien avulla.
Green Lantern: Emerald Knights
Kilowog esiintyi animaatioelokuvassa Green Lantern: Emerald Knights, jossa häntä ääninäytteli Henry Rollins. Elokuvassa takauma kertoo Kilowogin alkuperän ja kuinka hän sai nykyisen asemansa Vihreän Lyhtyjen Joukkojen kouluttajana.
Green Lantern
Michael Clarke Duncan ääninäytteli Kilowogia vuoden 2011 elokuvassa Green Lantern, jossa Spencer Wilding tuotti hahmon liikkeet. Elokuvassa Kilowog koulutti Hal Jordania todeten, ettei ollut ennen nähnyt ihmistä aiemmin. Myöhemmin Hal Jordanin kukistettua Parallaxin Kilowog osoitti hänelle ylpeyttä siitä kuinka hyvin hän koulutti tämän.
The Final Frontier
Arvosteluja
RockSound.tv antoi albumille arvosanaksi 8/10, 30. heinäkuuta 2010 julkaistussa arvostelussa. Arvostelija Jonathan Horsley sanoi albumista:
Nabil Ghilas
Myös Nabilin veli Kamel Ghilas on jalkapalloilija.
Moreirense
Kesällä 2010 Gilas siirtyi Portugaliin Moreirenseen. Seura kuitenkin lainasi hänet saman tien kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle pelanneeseen FC Vizelaan.
Porto
8. heinäkuuta 2013 Ghilas siirtyi portugalilaisseura Portoon nelivuotisella sopimuksella. Hänestä maksettiin noin 3 miljoonan euron siirtokorvaus. Hän pelasi ensimmäisen virallisen ottelunsa joukkueessa 22. syyskuuta 2013 ottelussa Estoril Praiaa vastaan. Ghilas oli voittamassa Portolle elokuussa 2013 Portugalin supercupia.
Maajoukkueura
Ghilas teki ensiesiintymisensä Algerian maajoukkueessa 2. kesäkuuta 2013 Burkina Fasoa vastaan. Ghilas teki puolestaan ensimmäisen maalinsa Algerialle 9. kesäkuuta 2013 vuoden 2014 MM-karsintaottelussa Beniniä vastaan.
MM-kisat 2014
Ghilas valittiin 2014 MM-kisoihin. Hän tuli vaihdosta kentälle avausottelussa Belgiaa vastaan, kuten myös toisessa ja kolmannessa ottelussa Etelä-Koreaa ja Venäjää vastaan. Algerian kisat päättyivät neljännesvälieriin Saksaa vastaan, jossa Ghilas ei pelannut.
Rice
Rice on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Sinimakrilli
Sinimakrilli (Scomber australasicus) on ahvenkalojen lahkoon kuuluva makrilli.
Koko ja ulkonäkö
Sinimakrilli voi kasvaa enimmillään 40-45 cm pituiseksi ja noin 1,5 kg painoiseksi. Lajin vartalo ja pää ovat suunnilleen puoleenväliin asti ylhäältä hopeansinisiä ja alhaalta valkoisia vartalon sinisessä osassa on mustia raitoja. Kaikki evät ovat läpikuultavia, paitsi eväkkeet, jotka ovat mustia.
Levinneisyys
Sinimakrilli on Tyynenmeren kalalaji. Sitä tavataan Kiinan ja Japanin vesiltä Australian ja Uuden-Seelannin rannikoille ja edelleen Havaijille. Tyynenmeren itäosassa sinimakrillia tavataan Revilla Gigedon saarten tienoilla ja Meksikon rannikkovesiltä. Lisäksi lajia tavataan Persianlahdella ja Punaisessameressä.
Se viihtyy sekä rannikon tuntumissa että avomerellä ja laskeutuu enintään 200 metrin syvyyteen. Sinimakrillit elävät suurina samankokoiset kalojen muodostamina parvina joissa voi olla sinimakrillin itsensä lisäksi muita makrilleja ja sardiineja.
Ravinto
Sinimakrillit syövät pääasiassa planktoneliöitä, mutta siivilöivät yhtä lailla myös pieniä äyriäisiä. Aikuiset kalat syövät myös pieniä kaloja ja kalmareita.
Lisääntyminen
Sinimakrillit kutevat kesäkuukausina, mutta kutualueita ei ole pystytty vielä paikallistamaan.
Kalastus
Sinimakrillia pyytävät sekä ammattikalastajat että urheilukalastajat. Ammattimaisesti sitä pyydetään pääasiassa verkoilla.
Sitä myydään sekä tuoreena että suolattuna ja kuivattuna. Sitä on saatavilla usein myös pakastettuna, savustettuna ja säilykkeenä. Tuore ja pakastettu sinimakrilli kypsennetään paistinpannulla, uunissa tai hiilloksella.
Rufino Tamayo
pienoiskuva|Rufino Tamayo vuonna 1945.Rufino Tamayo (26. elokuuta 1899 Oaxaca – 24. kesäkuuta 1991 Mexico City ) oli meksikolainen ekspressionistinen taidemaalari, yksi meksikolaisen kuvataiteen keskeisimmistä uudistajista. Vuodesta 1958 Tamayo asui Pariisissa. Hän teki figuratiivisia, sisällöltään lyyrisiä eläin- ja henkilöaiheisia maalauksia sekä meksikolaiseen perinteeseen pohjautuvia mutta kuvakieleltään yleismaailmallisia monumentaaliteoksia. Läpimurron Tamayo teki vuonna 1950 Venetsian Biennalessa. Hänen tunnetuin seinämaalauksensa on Prometeus tuo tulen ihmiselle, joka sijaitsee Unescon palatsissa Pariisissa.
Sid Haig
Sidney Eddie Mosesian (14. heinäkuuta 1939 – 21. syyskuuta 2019), tunnetaan paremmin nimellä Sid Haig, oli yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvatuottaja ja muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten useista rooleistaan Jack Hillin blaxploitaatioelokuvissa, sekä rooleistaan kauhuelokuvissa, joista mainittavin lienee kapteeni Spaulding Rob Zombien elokuvissa House of 1000 Corpses (2003), The Devil’s Rejects (2005) ja 3 from Hell (2019). Haigin kapteeni Spauldingia sekä Haigia itseään ollaan pidetty yhtenä kauhugenren ikoneista.
Haig on myös esiintynyt monissa televisiosarjoissa, joihin lukeutuu Lahjomattomat (1962), Batman (1966), Gunsmoke (1966–1969), Vaarallinen tehtävä (1966–1970), Star Trek (1967), Salainen agentti 86 (1967–1970), Charlien enkelit (1978), A-Team (1983) ja Ihmemies MacGyver (1985–1986). Hän on myös esiintynyt Quentin Tarantinon elokuvissa Jackie Brown (1997) ja Kill Bill: Volume 2 (2004) sekä James Bond -elokuvassa Timantit ovat ikuisia (1971).
Sänkiöt
Sänkiöt (Odontites) on näivekasveihin kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin kolmekymmentä kasvilajia, joista useimmat ovat puoliloisia. Suvun kasveja tavataan etenkin Välimeren maista. Suomessa sänkiölajeja tavataan kolme, esimerkiksi punasänkiö.
Amforiskos
pienoiskuva|upright=0.6|[[Punakuviokeramiikka|Punakuviotekniikalla koristeltu amforiskos, n. 425–400 eaa.]] Amforiskos (, ; dem., ’pieni amfora’) on pieni antiikin aikainen hajustepullo. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Amforiskoksia käytettiin hajusteöljyjen säilyttämiseen. Muodoltaan amforiskos muistuttaa nimensä mukaisesti pientä amforaa, yleensä kaula-amforaa tai kuljetusamforaa. Siinä on samanlainen kaula ja alaspäin suippeneva vartalo ja yleensä kaksi kädensijaa. Vaasien korkeus on tyypillisesti noin 10 cm. Amforiskoksia tehtiin paitsi savesta eli keraamisena myös muun muassa lasista.
Sierransirkku
Sierransirkku (Geospizopsis unicolor) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajalta alueelta Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö
thumb|250px|left|Sierransirkkunaaras Sierransirkku voi kasvaa 14–15 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Sierransirkkukoiras on väritykseltään yksivärisen sinertävän harmaa ja osalla alalajeista on silmien ympärillä valkoiset renkaat. Vatsa ja rinta voivat olla hieman muuta ruumista vaaleampia. Lajin naaras on pohjaväriltään vaalean ruskea ja ruumiissa on tummemman ruskeita viiruja. Sierransirkun nokka on suhteellisen kookas ja muodoltaan kartiomainen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Sierransirkkua tavataan Andien poikki Venezuelasta Argentiinaan asti. Lajin elinympäristöä ovat vuoriston heiniköt ja pensaikot. Laji elää yleensä 3 000–4 700 metrin korkeudella merenpinnasta. Sierransirkku liikkuu yleensä pareittain tai pieninä ryhminä ja sen ravintoa ovat siemenet.
Wakaba (1906)
Wakaba oli keisarillisen Japanin laivaston 1906 valmistunut Kamikaze-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuoden 1904 hankintoja Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 20. toukokuuta 1905. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 25. marraskuuta ja valmistui 28. helmikuuta 1906.
Palvelus
Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, jolloin se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Alus muutettiin 1. joulukuuta 1924 miinanraivaajaksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1928 ja romutettiin.
Destination Gotland
pienoiskuva|200px|M/S Visby vuonna 2009.Destination Gotland on laivaliikennettä harjoittava ruotsalainen yritys. Se on Rederi AB Gotlandin tytäryhtiö. Reitit kulkevat manner-Ruotsin Nynäshamnista ja Oskarshamnista Gotlannin saarelle Visbyyn. Liikennöinti aloitettiin 1998. Kesäisin laivat kovat kulkeneet myös Gotlannin ja Öölannin välillä vuodesta 2007.
Heinäkuussa 2009 Nynäshamnin satamasta lähtenyt M/S Gotland törmäsi satamaan saapumassa olleeseen HSC Gotlandia II:een.
Viherraitakaija
Viherraitakaija (Psittacella madaraszi) on pienikokoinen Papua-Uudessa-Guineassa elävä kaijalaji. Laji on nimetty unkarilaisen lintutieteilijän Gyula Madarászin kunniaksi.