cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rixensart
Rixensart on kunta Belgiassa, Vallonian Brabantin provinssissa. Pinta-alaa Rixensartilla on 17,54 neliökilometriä. 1. tammikuuta 2007 kunnassa oli 21 426 asukasta ja asukastiheys oli 1 221 as./km². Kunnan pormestarina toimii Jean Vanderbecken.
Nykyään Rixensartiin kuuluvat Genval ja Rosières olivat vuoteen 1977 saakka erillisiä kuntia.
Inkeroinen (kaupunginosa)
Inkeroinen on Kouvolan kaupunginosa ja tilastoalue, Anjalankosken suuralueella. Sen alueella sijaitsee Inkeroisten taajama. Inkeroisten tilastoalueella asuu noin 5 500 henkilöä ja taajamassa lähes 5 000. Inkeroisten kaupunginosa ja tilastoalue ovat alueeltaan täysin erilaiset. Inkeroisten kaupunginosa rajautuu lännessä Kymijokeen, mutta tilastoalueeseen kuuluu myös Anjalan kirkonkylä.
Rixensart
Kunnassa on kaksi rautatieasemaa (Rixensartissa ja Genvalissä). Ne yhdistävät Rixensartin Brysseliin pohjoisessa ja Louvain-la-Neuveen etelässä. Rixensartin ystävyyskunnat ovat Le Touquet ja Rosières Ranskassa, Wintenberg Saksassa, Birstal Britanniassa, Ollon Sveitsissä ja Poperinge Belgiassa.
Luettelo Suomen pajuista
Luettelo Suomessa kasvavista pajuista. Suomessa on 20 alkuperäistä pajulajia. Seitsemällä lajilla on selväpiirteisiä, verraten helposti tunnistettavia alalajeja. Alalajit mukaan laskien Suomessa on alkuperäisiä pajuja yhteensä 29. Pajulajit risteytyvät luonnossa usein. Risteymiä ei kuitenkaan lueta omiksi lajeikseen.
Alun perin viljeltyjä koristepajuja (esimerkiksi salava) ei myöskään lasketa alkuperäisiin lajeihin, vaikka ne olisivat myöhemmin levinneet villiintyneinä Suomessa.
Suomessa tavattavat, luonnonvaraiset pajulajit ja niiden alalajit:
Suomessa kasvavia istutettuja pajuja:
Cincinnatin mellakka (1884)
Mellakoijien murtauduttua vankilaan sheriffi hälytti paikalle Ohion kansalliskaartin, jolla oli kaksi komppaniaa kaupungissa. Yli 40 sai surmansa ja ainakin 139 henkeä loukkaantui, minkä lisäksi piirikunnan oikeustalo tuhoutui palossa. Kuolleista kaksi oli kaartilaisia.
Westminsterin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta
Westmisterin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta on katolinen hiippakunta Englannissa. Sen keskuspaikka on Westminster. Se perustettiin vuonna 1622 Englannin (ja Walesin) apostolisena vikariaattina. 30. tammikuuta 1688 siitä erotettiin laajoja alueita kolmeksi uudeksi apostoliseksi vikariaatiksi, jolloin sen nimi muutettiin Lontoon alueen apostoliseksi vikariaatiksi. 30. toukokuuta 1784 siitä erotettiin Newfoundlandin apostolinen prefektuuri, vaikkakin se oli ollut osa vikariaattia vain muodollisesti, ollen käytännössä osa Québecin hiippakuntaa. 26. marraskuuta 1784 vikariaatista erotettiin Yhdysvaltojen apostolinen prefektuuri. 29. syyskuuta 1850 vikariaatti kohotettiin hiippakunnaksi nimellä Westminsterin arkkihiippakunta. Samassa yhteydessä siitä erotettiin omaksi hiippakunnakseen Southwarkin hiippakunta. 20. heinäkuuta 1917 arkkihiippakunnasta erotettiin omaksi hiippakunnakseen Brentwoodin hiippakunta.
Vuonna 2017 hiippakuntaan kuului 214 seurakuntaa, joihin kuului yhteensä 439 740 jäsentä. Nämä muodostivat 8,9% hiippakunnan alueen väkiluvusta.
Uşak Sportif
Uşak Sportif on turkkilainen koripalloseura Uşakin kaupungista.
Seura on pelannut Turkin pääsarjan lisäksi eurooppalaisissa seurakilpailuissa.
Translitterointi suomi-venäjä
Suomalaisten nimien kirjainasu venäjänkielisessä tekstissä
Widsith
Widsith on 144:stä säkeestä koostuva runo, joka on kirjoitettu muinaisenglanniksi. Runo alkaa erisnimeksi ymmärretyllä sanalla 'Widsith', jolla koko runo yleisesti tunnetaan. Runon arvioidaan olevan peräisin 500–600-luvuilta ja sen vanhin kirjallinen muoto löytyy Exeter-kirjasta (Exeter Book, Codex Exoniensis), joka on kirjoitettu 900-luvulla. Runon sisältö on suurimmaksi osaksi luettelomainen yleiskatsaus kansainvaellusajan Euroopan kansoista, kuninkaista ja sankareista. Alkusanojen ja loppukaneetin lisäksi runo koostuu kolmesta luettelosta: ensimmäiseksi käsitellään kuninkaat muodossa "[kuninkaan nimi] hallitsi [kansan nimi]" ja "[kuninkaan nimi] [kansan nimi]", toiseksi käsitellään kansat, joiden luona kertoja on käynyt muodossa "olin [kansan nimi] luona ja [kansan nimi] luona olin", kolmanneksi luetellaan goottilaiset sankarit, joiden luona kertoja vieraili muodossa "[sankarin nimi] etsin käsiini ja [sankarin nimi] ja [sankarin nimi]."
Runo sisältää lyhyen maininnan finnien Caelic-nimisestä kuninkaasta. Runossa mainitaan erikseen myös scridefinnit, joiden on tulkittu tarkoittavan saamelaisia. Widsith on ensimmäinen teksti, jossa tehdään selkeä ero näiden kahden välille. Caelic-nimen yhteydellä Kalevaan on useampikin tutkija spekuloinut, mutta mitään varmaa nimestä ei voida sanoa.
Runon 24 ensimmäistä säettä on esitetty seuraavassa:
Lautiosaaren vaihde
Lautiosaari on Suomen rataverkon liikennepaikka Kemin kaupungissa. Liikennepaikka on nimetty sen pohjoispuolella sijaitsevan Keminmaan kuntaan kuuluvan Lautiosaaren kylän mukaan. Liikennepaikka sijaitsee rataosalla, noin kaksi kilometriä pohjoiseen Kemin rautatieasemalta, ja noin 400 metriä Nelostien pohjoispuolella. Liikennepaikka sijaitsee Kemin ja Tornion välisellä rataosuudella, Kemi-Tornion lentoaseman länsilaidalla. Se on avattu liikenteelle vuonna 1985 yhtä aikaa rataosan kanssa.
Lautiosaari on Elijärven kaivosradan erkanemisasema, ja käsittää nykyisellään vain erkanemisvaihteen turvavaihteineen sekä pääopastimineen. Elijärven radalle voidaan liikennöidä kulkusuuntaa vaihtamatta ainoastaan Tornion suunnasta: Kemin suunnasta saapuvien junien on peräytettävä kaivokselle.
Lautiosaaren liikennepaikan liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan kaukokäytöllä Oulusta käsin. Liikennepaikalla ei ole matkustajapalvelua eikä asemarakennusta, ainoastaan laitekaapit.
Suomi-venäjä-translitterointi
Suomalaisten nimien kirjainasu venäjänkielisessä tekstissä
Tom Chaplin
Thomas Oliver ”Tom” Chaplin (s. 8. maaliskuuta 1979 Hastings, Englanti) on brittiyhtye Keanen laulaja.
Chaplin aloitti taidehistorian opinnot Edinburghin yliopistossa, mutta keskeytti ne muusikonuran vuoksi. Hänen alkoholin- ja huumeidenkäyttönsä riistäytyi käsistä ja hän meni katkaisuhoitoon. Parannuttuaan hän on kertonut hairahduksen johtuneen siitä, että hän odotti julkisuudelta enemmän.
M24 SWS
M24 SWS on ollut tuotannossa vuodesta 1988 ja se on Yhdysvaltain armeijan ja merijalkaväen tarkka-ampujien vakioase. Asetta on käytetty aktiivipalveluksessa muun muassa Persianlahden sodassa, Afganistanissa ja Irakin sodassa.
Remington toimittaa M24:t tehtaaltaan armeijakäyttöön aina mustalla viimeistelyllä, mutta käyttäjien käsissä ase saa maastoutusvaatimusten mukaan lopullisen värinsä – mikä on harvoin kokonaan musta.
Tekniset tiedot
Aseen tehokas ampumaetäisyys on 800 metriä, mutta Yhdysvaltain armeija on vahvistanut ainakin yhden tapon 1250 metristä Irakissa. Laukauksen onnistumiseksi ampujan oli tähdättävä neljä metriä kohteen yläpuolelle.
Tulinopeuden hypoteesi
Hypoteesi: Täten:
M24A2
Remington on kehittänyt myös parannellun version M24-kivääristä. A2-mallissa on irrotettava 10 patruunan lipas sekä sivulle ja aseen päälle asennetut Picatinny-kiskot (Remingtonin käyttämä tyyppinimi kiskosta on "MARS" l. Modular Accessory Rail System). A2:een on mahdollista kiinnittää myös äänenvaimennin ja vaihtotukki säädettävällä poskituella ja perälevyllä.
Michael Walchhofer
Michael Walchhofer (s. 28. huhtikuuta 1975 Radstadt, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Tällä hetkellä kotimaansa Altenmarktissa asuva Walchhofer edusti USC Altenmarktia.
Walchhofer saavutti olympiahopeaa 2006 Torinosta sekä maailmanmestaruuden 2003 St. Moritzista. Maailmancupin osakilpailuvoittoja hänellä on seitsemäntoista. Hän voitti syöksycupin kausilla 2004–2005, 2005–2006 ja 2008–2009. Ennen maailmancupeja ja arvokisoja Walchhofer osallistui Euroopan Cupiin, jossa hän voitti sekä kokonais- että pujottelucupin kaudella 1998–1999.
Walchhofer lopetti uransa kauden 2010–2011 päätteeksi.
Pirkko Saisio
Pirkko Helena Saisio (s. 16. huhtikuuta 1949 Helsinki) on suomalainen kirjailija, ohjaaja ja näyttelijä. Hän on kirjoittanut myös salanimillä Jukka Larsson ja Eva Wein.
Saisiolla on laaja ja monipuolinen kirjallinen tuotanto. Hän on kirjoittanut romaanien lisäksi näytelmiä, elokuva- ja televisiokäsikirjoituksia, pienoismusikaaleja, librettoja, laulujen sanoituksia ja suomennoksia. Hän on ohjannut monet kirjoittamistaan näytelmistä ja näytellyt myös itse teatterissa ja elokuvissa.
Saisio suoritti Suomen Teatterikoulun näyttelijäntutkinnon vuonna 1975. Hän toimi Teatterikorkeakoulun dramaturgian professorina 1997–2001.
Nuoruus
Saisio syntyi kommunistiseen kotiin, ja nuoruudessaan hän koki perheen arvomaailman olevan jyrkässä ristiriidassa ympäristön vallitsevien arvojen kanssa. Vanhempien ateistisuudesta huolimatta Saisio kasvoi hyvin uskonnolliseksi, ja omien sanojensa mukaan hän olisikin opiskellut yliopistossa teologiaa, mikäli 1960–1970-lukujen taitteessa olisi ollut lainkaan todennäköistä, että naisesta voisi tulla pappi. Niinpä muutaman mutkan kautta hän päätyi 1971 Suomen teatterikouluun (nykyinen Taideyliopiston Teatterikorkeakoulu), jonne hän pääsi toisella yrittämällä. Saisio aloitti dramaturgilinjalla mutta siirtyi näyttelijälinjalle samoihin aikoihin kuin alkoi kirjoittaa esikoisromaaniaan Elämänmeno.
Pirkko Saisio – työläiskirjailija?
Elämänmeno ilmestyi Saision Teatterikoulusta valmistumisvuonna 1975. Romaanissa oli alun perin sivujuonne, jossa päähenkilö löytää homoseksuaalisuutensa, mutta kustantaja neuvoi kirjailijaa poistamaan sen. Jotkut ovat sitä mieltä, että Saision kirjailijapersoonaa näin kavennettiin, mutta Saisio on jälkikäteen todennut, että kustantaja oli oikeassa: tuohon aikaan aihe oli niin kohuttu, että kirjan vastaanotto olisi saattanut jäädä kapeaksi vain yhden sivujuonteen vuoksi. Saisio sai Elämänmenolla J. H. Erkon palkinnon vuoden parhaasta esikoisteoksesta, ja myöhemmin teoksesta muokattiin televisiodramatisointi, jota on alettu pitää televisioteatterin klassikkona.
Esikoisteoksen ja 1976 ilmestyneen teoksen Sisarukset myötä Saisio sai työläiskirjailijan ja realistin leiman. Vaikka hän siihen aikaan kallistui taistolaisuuteen, hän ei tuntenut oloaan kotoisaksi tässä roolissa ja pyrki siitä seuraavissa teoksissaan tietoisesti eroon.
Nimileikkejä
Lopulta Saisio kyllästyi kriitikoihin, jotka olivat tietävinään hänestä ja hänen kirjoittamisestaan paljon enemmän kuin hän itse. Saisio päätti kirjoittaa salanimellä ja hämmentää lehdistöä. Yleisessä tiedossa on kaksi hänen käyttämäänsä salanimeä: Jukka Larsson ja Eva Wein. Saisio näki vaivaa esimerkiksi salanimihenkilöidensä taustojen luomisessa ja jopa pukeutui mieheksi kirjoittaessaan Jukka Larssonina. Saision mukaan salanimihenkilöt yllättäen erkaantuivat sivupersooniksi, joilla oli oma elämä ja oma tyyli.
Jukka Larsson oli 32-vuotias Göteborgissa asuva mies, joka oli peräisin herätysuskovaisesta perheestä. Hän oli opiskellut teologiaa ja psykologiaa sekä toiminut vankilapappina ja psykologina. Larssonin ”esikoisteoksen” Kiusaajan (1986) ilmestymisen aikaan KOM-teatterissa esitettiin Pirkko Saision omalla nimellään kirjoittamaa näytelmää Hissi, joka sijoittui Kiusaajan tavoin vankilaan, tosin naisvankilaan. Kriitikot olivat yleisesti sitä mieltä, että Saisio ei tunne vankilaa riittävän hyvin, kun taas Larsson käsitteli vankilaa asiantuntevasti – lukihan kirjan kansiliepeessä, että kirjoittaja on työskennellyt vankilassa.
Larsson sai muutenkin varsin ylistävää kritiikkiä. Häntä verrattiin muun muassa Mika Waltariin. Kun Kiusaaja pääsi J. H. Erkon palkintoehdokkaaksi, kustantaja joutui paljastamaan, ettei kyseessä ollut esikoisteos. Lehdistössä tajuttiin lopulta varsin nopeasti Larssonin olevan fiktiivinen kirjoittaja, sillä missään oletetuissa työpaikoissa tai yliopiston kirjoissa ei ollut jälkeäkään hänen nimestään. Saisio kirjoitti Larssonin nimellä vielä kaksi romaania: Viettelijän (1987) ja Kantajan (1991), jotka yhdessä Kiusaajan kanssa muodostavat Kärsimystrilogian.
Välissä Saisiolta oli ilmestynyt matkaesseekokoelma Exit (1987) yhdessä elämänkumppani Pirjo Honkasalon kanssa sekä kirja salanimellä Eva Wein. Eva Wein oli nuori juutalainen opiskelija, ja esikoisteosta, lyhytproosaa sisältänyttä Puolimaailman naista (1990), pidettiin lupaavana mutta keskeneräisenä teoksena. Wein kuitenkin kehittyi nopeasti, ja Kulkue (1992) nousi Finlandia-palkintoehdokkaaksi.
Kirjailijasta tulee fiktiivinen henkilö
Vuosina 1998–2003 ilmestyi Saision omaelämäkerrallisia aineksia sisältävä romaanitrilogia. Saisio on korostanut, että Pienin yhteinen jaettava (1998), Vastavalo (2000) ja Punainen erokirja (2003) kertovat fiktiivisestä henkilöstä nimeltä Pirkko Saisio. Hänen mukaansa kaikki omaelämäkerrat ovat fiktiota, koska ihmisen muistot ovat fiktiota, eikä hän omissa kirjoissaan ole edes yrittänyt olla muistikuvilleen uskollinen.
Kun Saision romaani Voimattomuus ja Bo Carpelanin Kesän varjot päätyivät syksyllä 2005 Finlandia-ehdokkaiksi, ehdolla oli ensimmäistä kertaa myös palkinnon jo voittaneita kirjailijoita.
Saisio sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 2007.
Elokuvakäsikirjoituksia
Saisio on laatinut käsikirjoituksen Pirjo Honkasalon elokuviin Leonardon ikkunat (1986) ja Tulennielijä (1998). Hän toimi Honkasalon lisäksi toisena käsikirjoittajana Honkasalon ja Pekka Lehdon elokuvassa Da Capo (1985), joka kertoi Heimo Haitosta. Saisio on ollut mukana kirjoittamassa myös televisiosarjoja Pudonneita (1994) ja Yhteinen huone (2002). Sulevi Peltolan ohjaaman televisioelokuvan Paavo Pantteri (2002) käsikirjoitus on niin ikään Saision käsialaa. Lisäksi hän oli Honkasalon ohella toinen käsikirjoittaja Honkasalon ohjaamassa elokuvassa Betoniyö, joka perustuu Saision kirjoittamaan samannimiseen romaaniin.
Yksityiselämä
Saisiolla on tytär Elsa Saisio näyttelijä Harri Hyttisen kanssa. Saisio elää rekisteröidyssä parisuhteessa elokuvaohjaaja Pirjo Honkasalon kanssa.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1920 – miesten keihäänheitto
Antwerpenin olympiakisojen miesten keihäänheittoon osallistui 25 urheilijaa edustaen kahtatoista kansallisuutta. Kilpailu käytiin 15. elokuuta. Suomen Jonni Myyrä voitti olympiakultaa jääden maailmanennätyksestään 66,10 vain 32 senttimetriä. Voittotulos oli uusi olympiaennätys. Suomi miehitti myös kolme seuraavaa sijaa kilpailussa, jossa heitettiin kolme karsintakierrosta, jonka jälkeen kymmenen parasta jatkoi finaaliin. Karsintakierrosten jälkeen johtanut Urho Peltonen ei pystynyt finaalissa parantamaan ja sai tyytyä hopeaan.
Muna vai kana
thumb|right|300px|Munaa ja kanaa voidaan kuvata toistensa [[Kausaliteetti|syiksi ja seurauksiksi.]] Muna vai kana tai kana vai muna on metaforan muotoon puettu kehämäinen syy ja seuraus -dilemma, joka muotoillaan usein kysymysmuotoon seuraavasti: ”Kumpi oli ensin, muna vai kana?” Munalla tarkoitetaan tässä yleensä juuri kananmunaa, ja ongelma on, mistä syntyi ensimmäinen kana tai mistä tuli ensimmäinen kananmuna, kun molemmat ovat toistensa seurauksia.
Ongelman historia
Dilemmaan viittaavia tekstejä on löydetty jo antiikin Kreikan filosofeilta. On esitetty teksteihin perustuvia väitteitä, joiden mukaan antiikin Kreikassa keskusteltiin laajasti aiheesta. Antiikin filosofeille kysymys oli suoraan yhteydessä myös kysymyksiin elämän ja kaikkeuden alkuperästä.
Aristoteles päätyi ongelmaa miettiessään lopputulokseen, että kana ja muna ovat olleet olemassa aina. Hän vertasi asiaa seuraavasti:
Tieteelliset näkökannat
Ennen lintuja oli jo erilaisia munista kuoriutuvia eläimiä, joten oli myös munia. Siksi jotkut sanovat vastaukseksi ”muna”. Tämän takia on joskus tarpeen selventää, että kyseessä oleva muna on nimenomaisesti ”kananmuna”.
Brittiläinen geneetikosta, filosofista ja kanafarmarista koostunut tutkimusryhmä päätyi tulokseen, että muna oli ennen kanaa. Ryhmän mukaan johtopäätös perustuu siihen, että geneettinen materiaali ei muutu eläimen elinaikana. Sen vuoksi ensimmäinen lintu, joka muuttui evoluution tuloksena kanaksi, luultavasti esihistoriallisella ajalla, on ensin esiintynyt alkiona munan sisällä. Samaa mieltä on myös HowStuffWorks-sivusto, jonka mukaan kaksi esikanaa paritteli ja tuotti mutaatioiden kautta tsygootin, josta kehittyi lopulta kana. Sivuston mukaan munankin oli siis oltava kananmuna, ja se tuli luonnollisesti ennen kanaa, koska tsygootti oli kananmunassa.
Ekologian ja ympäristötieteiden professori Kai Lindströmin mukaan kana oli ennen munaa. Hänen päättelynsä perustuu siihen, että kaikkein yksinkertaisimmat eliöt ovat yksisoluisia ja käyttävät jakaantumista lisääntymiskeinona. Yhdestä solusta tulee kaksi uutta solua, lapsisolua, jotka ovat samanlaisia kuin emosolukin, vain pienempiä. Suvullisessa lisääntymisessä kaksi sukusolua tuottaa yhden uuden yksilön, usein emosolun ulkopuolella. Kanalla sukusoluja tuottavat aikuisvaihteet ovat hänen mukaansa niin monimutkaisia, että tsygootti joutuu kehittymään vielä paljon ennen aikuisuutta. Toisin sanottuna muna ei ollut vielä kananmuna, mutta tämän eliön kehittyessä siitä tuli kana, joka muni sitten kananmunan.
Kolmannen vaihtoehdon mukaan eläinten luokittelu lajeiksi on epämielekästä, koska jokainen eliö on ainutlaatuinen yksilö ja lajien välisiä rajoja on mahdotonta määrittää tarkasti. Sen takia kanan ja esikanan välistä rajaa on mahdotonta määritellä, joten on myös mahdotonta määritellä ensimmäistä kanaa tai munaa.
Määritelmiin perustuvat näkökannat
Ongelmaa voidaan lähestyä myös käyttäen hyväksi "kanan" ja "munan" määritelmiä. Jotkut pitävätkin kysymystä vain "kananmunan" määritelmään liittyvänä. Biologiassa termi muna on hyvin tulkinnanvarainen, eikä esimerkiksi jaksottaisen tasapainon malli tee selvää eroa kanan ja sitä lähimpien "esikanojen" välille. Muna vai kana -dilemma voidaan liittää siis läheisesti myös lajiutumiseen ja kysymykseen siitä, milloin laji on muuttunut toiseksi tai jakautunut kahdeksi uudeksi lajiksi. Seuraavassa on muutamia erilaisia määritelmiä ja niiden loogiset seuraukset:
Nižnekamsk
Nižnekamsk eli Tübän Kama  on runsaan 230 000 asukkaan teollisuuskaupunki Kamajoen varrella Tatarstanin tasavallan pohjoisosassa Venäjällä, 237 kilometriä Kazanista itään. Kaupunki on tärkeä petrokemianteollisuuden keskus. Öljyä jalostava OAO Nižnekamskneftehim on kaupungin suurimpia työnantajia.
thumb|left|210px|Kaupungin päämoskeija. thumb|left|210px|Öljyteollisuusyhtiön rakennuttama monitoimihalli on KHL-joukkue Neftehimik Nižnekamskin kotihalli.
Väestö
Vuonna 1989 kaupungin väestöstä oli tataareja 46,5 prosenttia, venäläisiä 46,1 prosenttia, tšuvasseja 3,0 prosenttia, ukrainalaisia 1,0 prosenttia ja baškiireja 1,0 prosenttia.
Urheilu
Paikallinen öljynjalostamo Nižnekamskneftehimin jääkiekkoseura HK Neftehimik Nižnekamsk pelaa Itä-Euroopan ja Venäjän huippuliigassa KHL:ssä.
Juha Kilponen
Juha Kilponen on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee Suomen Pankin rahapolitiikka- ja tutkimusosastolla ennustetoimiston päällikkönä. Aiemmin Kilponen on työskennellyt ekonomistina Valtion taloudellisessa tutkimuslaitoksessa, vierailevana tutkijana Cass Business Schoolissa Lontoossa ja Euroopan keskuspankin tutkimusosastolla sekä Euroopan rahoitusvakausvälineen palveluksessa. Kilponen on Turun yliopiston makrotaloustieteen dosentti.
Kilponen on yhdessä Mika Kuismasen, Antti Ripatin ja Jouko Vilmusen kanssa kehittänyt Suomen Pankin ennustemallin, Aino-mallin.
Pommiradio
Pommiradio oli suomalainen Internet-radio, joka soitti raskasta ja vaihtoehtoista musiikkia. Pommiradio ilmoitti tarkoituksekseen monipuolistaa Suomen kapeaa radiotarjontaa sekä tuoda esille sananvapauden merkitystä. Pommiradio ilmoitti lähetysten saattavan sisältävää materiaalia, jota se piti lapsille sopimattomana.
Pommiradiolla oli loppuvaiheessa lähetystä ympäri vuorokauden. Suoraa juonnettua lähetystä oli päivittäin kello 8:00–22:00. Radio kuului Taajuus.fi-listaukseen. Pommiradio jäädytti toimintansa 26. lokakuuta 2007.
Pommiradion juontajat
Toisinaan radiossa on myös vierailevia DJ:tä eri bändeistä mm: Speggel Turmion Kätilöistä, V. Rantanen Teräsbetonista.
Pommiradion toimituksellinen sisältö erosi muista radiokanavista todella paljon. Soittolistoja ei ollut, vaan toteutettiin "ei samaa biisiä kahdesti päivässä"-politiikkaa. Juontajat saivat soittaa mitä halusivat sekä puhua mistä haluavat.
Pommiradio Metal Club
Porvoossa Street Bar&Caféssa ja Tampereella ravintola Hellässä järjestetyissä klubi-illoissa ovat kävivät esiintymässä sekä ulkomaiset että kotimaiset yhtyeet, muun muassa Rotting Christ, Krisiun, Incantation, Crionics, Misery Inc., myGRAIN, Swallow The Sun, Airhead ja NoShame.
Marco Marin
Marco Marin (s. 4. heinäkuuta 1963 Padova) on italialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Marinin ase oli säilä.
Völklingen
Völklingen on kaupunki Saarlandin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee lähellä Ranskan rajaa Saarjoen varrella noin 10 kilometriä länteen osavaltion pääkaupungista Saarbrückenistä. Kaupungissa on 40 561 (30. kesäkuuta 2006) asukasta.
Historia
Völklingen mainittiin ensimmäisen kerran historian kirjoituksissa vuonna 822 nimellä Fulcolingas, ja se oli seuraavien vuosisatojen ajan lähinnä maaseutukeskus. Rauta- ja hiililöydökset aloittivat varhaisen teollistumisen. Saksan vanhin rautasulattamo perustettiin nykyiseen Gaislauternin kaupunginosaan vuonna 1572, ja vuonna 1616 sinne perustettiin ensimmäinen lasitehdas.
Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Völklingenin asukasluku väheni melkein 84 prosentilla. Vuonna 1797 Campo Formion rauhassa koko Reinin vasemmanpuoleinen alue Völklingen mukana luovutettiin Ranskalle. Waterloon taistelun jälkeen 1815 Völklingen siirtyi Preussin hallintaan.
Vuonna 1873 Völklingenissä perustettiin rautaruukki, joka oli merkittävässä roolissa alueen kehittymisellä. Rautaruukki listattiin vuonna 1994 Unescon maailmanperintöluetteloon. Valinnan perusteluissa mainitaan, että Vöklingenin rautaruukissa sovellettiin ensimmäisenä maailmassa monia harkkoraudan valmistamisessa tarvittavia keksintöjä ja menetelmiä, joten se on loistava esimerkki 1800-luvun ja 1900-luvun alun harkkorautatehtaista. Rautaruukki kuuluu Euroopan teollisen perinteen reittiin.
Moskovan fysiikan ja teknologian instituutti
Historia
Instituutin perusti Neuvostoliiton tiedeakatemia Pjotr Kapitsan aloitteesta helmikuussa 1946. Se aloitti toimintansa 25. marraskuuta 1946 Moskovan valtionyliopiston tiedekuntana ja itsenäistyi kokonaan vuonna 1951. Siitä pyrittiin jo alun perin tekemään huippuyliopisto. Sen opinto-ohjelmaa alettiin myöhemmin kutsua "Fizteh-systeemiksi".
Vuonna 2023 MFTI aloitti pakolliset kiinan opinnot. Lehdistötiedotteen mukaan 27 % relevanttien alojen tieteellisistä artikkeleista julkaistaan kiinaksi, ja vuoteen 2030 mennessä puolet teknisestä ja insinööritieteiden dokumentaatiosta on kiinaksi.
Tiedekunnat
Vuonna 2009 MFTI:ssä oli yksitoista tiedekuntaa, joissa kussakin aloitti opintonsa noin sata opiskelijaa vuosittain.
Tontti
Tontti on sitovan tonttijaon mukaisesti muodostettu kiinteistö, joka on merkitty tonttina kiinteistörekisteriin. Uusia tontteja muodostuu pääsääntöisesti lohkomistoimitusten yhteydessä. Tontin kiinteistötunnus muodostuu kunnan, kaupunginosan, korttelin ja tontin numeroista.
Puhekielessä sanaa käytetään myös hieman laajemmin kuvaamaan talon ympärillä olevaa maa-aluetta ja yleensäkin kaikkia rakennuspaikkoja sen muodostamisesta tai sijainnista riippumatta kuten esimerkiksi ilmaisussa "tyhjä tontti".
Tontti kaavoituksessa
Kaavoituksessa maa-alue jaetaan asemakaavassa erilaisiin tontteihin eri tarkoitusta varten esimerkiksi asumiseen, teollisuuden tai julkisten rakennusten käyttöön. Ranta-asemakaavassa, joka on rantarakentamista koskeva osayleiskaava, osoitetaan rakentamiseen sopivia tontteja ranta-alueilla.
Tontille määrätään rajat, mistä määräytyy niiden pinta-ala. Tonteille myönnetään ehtojen täyttyessä rakennusoikeus, joka määrää rakentamisen tehokkuusluvun, sen, kuinka paljon tontille saa rakentaa. Tämä mitataan kerrosalana neliömetreinä ja se on osuus tontin kokonaispinta-alasta. Tontin rakennusoikeuteen liittyy myös muita määräyksiä, kuten kerrosten lukumäärä tai kattokaltevuudet.
Rakennuslupakäsittelyssä tontista piirretään asemapiirros, jossa käy ilmi tonttia koskevat määräykset ja tontin rajanaapurit. Asemapiirroksessa ilmaistaan myös monia muita rakennuslain edellyttämiä tietoja. Juridisesti asemapiirros on rakennuslupapiirustuksista tärkeimpiä.
Tontille tehdään liittymiä erilaisiin yhteisiin verkostoihin, kuten tonttitie, sähköliittymä, vesi- ja viemäriliittymiä. Tonttien välille voidaan määritellä yhteisiä alueita esimerkiksi teiden tai muiden väylien tai yhteiseen käyttöön tarkoitettuja alueita varten.
Maan arvo
Tuotannontekijöistä maa ja luonnonvarat ovat sellaisia, joita ei voida tuottaa lisää. Lisäksi niille on ominaista paikkasidonnaisuus. Maa tuottaa taloudellisessa käytössä palveluvirran, jota voidaan myydä. Myyjä saa sitä vastaan tulovirran. Jos maanomistaja vuokraa maan, antaa hän vuokralaiselle oikeuden palveluvirtaan ja perii korvaukseksi maanvuokraa.
Maanomistaja voi vuokraamisen vaihtoehtona luopua maastaan uuden omistajan hyväksi kertamaksua vastaan. Maan myynnissä maasta maksetaan normaalisti markkina-arvo, joka määräytyy sen mukaan mitä maasta saisi markkinavuokraa. Maanvuokran määräytymisestä puolestaan esitti klassisen teoriansa David Ricardo 1800-luvun alussa.
Oletetaan, että maan taloudellinen hyödyntäminen n vuoden kuluessa tuottaa B:n suuruisen vuositulon, mutta siihen liittyy C:n suuruinen vuosikustannus. Tällöin kyseisen maan markkinavuokra on R = B - C ja markkina-arvo voidaan laskea nykyarvon (engl. present value, PV) lausekkeella r:n ollessa vaihtoehtoisten sijoituskohteiden tuotto (esim. korkotaso):
Jos voidaan olettaa nettotulovirran jatkuvan samansuuruisena loputtomasti, nykyarvon yhtälöksi saadaan yksinkertaisesti
Kaupungissa maan arvoon vaikuttaa ratkaisevasti saavutettavuus ja etenkin etäisyys, matka-ajassa mitattuna, keskustasta. Jos muut tekijät eivät vaikuttaisi maan arvoon, markkinavuokraksi tulisi maasta saatava nettotulo vähennettynä sijainnin saavuttamisen kustannuksilla (ml. rahalliset ja aikakustannukset). Jos yritykset voivat sopeuttaa tuotantoaan siten että korvaavat maata sen kallistuessa muilla tuotannontekijöillä, muodostuu maanvuokran jakaumasta keskustaetäisyyden suhteen konveksi (ylöspäin kaartuva) lineaarisen sijaan. Tällöin nimittäin lähellä keskustaa sijaitsevat yritykset tarvitsevat vähemmän maata, koska ne voivat korvata osan kallista keskustatonttia muilla tuotannontekijöillä, ja tarvitessaan maata vähemmän ovat kykeneviä maksamaan siitä korkeamman neliöhinnan kuin mitä muuten olisivat.
Otteita maankäyttö- ja rakennuslaista
11 luku Tonttijako
78 § Tonttijako
Rakennuskortteliin kuuluva alue jaetaan asemakaavassa tontteihin, milloin se on maankäytön järjestämiseksi tarpeen (tonttijako). Tonttijako voi olla sitova tai ohjeellinen. Tonttijako on laadittava sitovana, milloin alueen keskeinen sijainti, korttelin rakennustehokkuus tai kiinteistöjärjestelmän selkeys sitä edellyttävät. Tonttijako osoitetaan asemakaavakartalla ja sen sitovuudesta määrätään asemakaavassa.
Rakennuskorttelista voidaan muodostaa yksi tai useampi tontti. Tonttijako voidaan laatia myös korttelin osaan, jollei näin estetä tai vaikeuteta sopivaa tonttijakoa korttelin muissa osissa. Tonttijako voidaan laatia sitovaksi myös kaava-alueen tai korttelin osalle. Sitova tonttijako voi olla kokonaan tai osittain kaksiulotteinen tai kolmiulotteinen.
Jos asemakaavassa niin määrätään tai sitovan tonttijaon laatiminen tai muuttaminen on tarpeen, rakennuskorttelia tai sen osaa varten voidaan laatia erillinen tonttijako, joka on aina sitova.
Tonttijaon on oltava tarkoituksenmukainen ja siinä on mahdollisuuksien mukaan kiinnitettävä huomiota maanomistusoloihin.
---
79 § Erillisen tonttijaon laatiminen
Asemakaava on ohjeena laadittaessa erillistä tonttijakoa. Tonttijakoa laadittaessa kaavan mukainen numeroin osoitettu kokonaisrakennusoikeus voidaan jakaa muodostettaville tonteille. Erillisestä tonttijaosta on laadittava kartta.
Erillisen tonttijaon laatii ja hyväksyy kunta. Valmisteltaessa erillistä tonttijakoa on kuultava tonttijakoalueen ja siihen rajoittuvien kiinteistöjen omistajia ja haltijoita sekä myös vastapäisen kiinteistön omistajaa ja haltijaa, jos päätös voi olennaisesti vaikuttaa vastapäisen kiinteistön rakentamiseen tai muuhun käyttämiseen.
80 § Tonttijaon muuttaminen ja kumoaminen
Tonttijaon muuttamisessa ja kumoamisessa sovelletaan erillisen tonttijaon laatimista koskevia säännöksiä. Asemakaavan mukainen ohjeellinen tonttijako voidaan muuttaa sitovaksi tonttijaoksi noudattaen vastaavia säännöksiä.
Sitovan tonttijaon muuttamiseen voidaan ryhtyä, jos sen havaitaan edistävän korttelin tai sen osan tarkoituksenmukaista järjestämistä, kun:
1) tonttijako ei sopeudu asemakaavaan tai vallitseviin maanomistusoloihin tai jos se on muutoin sopimaton; taikka
2) niiden tonttien omistajat, joita muutos koskee, ovat siitä yksimieliset.
Vähäisten tarkistusten tekemisestä säädetään kiinteistönmuodostamislaissa.
Tontin tai sen osan omistajalla on oikeus tehdä kunnalle esitys tonttijaon muuttamisesta
81 § Tonttijaon oikeusvaikutukset
Rakennusta ei saa rakentaa vastoin sitovaa tonttijakoa.
Rakennuslupaa ei saa myöntää:
1) rakennuskortteliin tai sen osaan, johon asemakaavassa on edellytetty laadittavaksi sitova tonttijako, ennen tonttijaon hyväksymistä;
2) sitovan tonttijaon mukaiselle tontille ennen sen merkitsemistä kiinteistörekisteriin; eikä
3) kortteliin, jolla erillisen tonttijaon laatiminen tai muuttaminen on tarpeen.
Rakennuslupaa ei saa myöskään myöntää, jollei rakennusluvan hakija hallitse koko rakennuspaikkaa tai jos rakennusluvan myöntäminen vaikeuttaa korttelin muun osan käyttöä kaavan osoittamaan tarkoitukseen.
Jos erillisen tonttijaon laatiminen tai muuttaminen on pääosin yksityisen edun vaatima ja maanomistaja tai -haltija on sitä hakenut, kunnalla on oikeus periä omistajalta tai haltijalta tonttijaon laatimisesta tai muuttamisesta aiheutuneet kustannukset.
Lähteet
Kavel (grond)
Suomalaisten nimien kirjainasu venäjänkielisessä tekstissä
Suomalaisten nimien kirjainasu venäjänkielisessä tekstissä ilmenee seuraavasta taulukosta. Transkriptiotaulukko käsittää suomalaisten nimien ohella myös Suomessa esiintyvän ruotsinkielisen nimistön kirjoittamisen kyrillisin aakkosin.
Taulukossa on esitetty kirjainten ja kirjainyhdistelmien venäjänkieliset vastaavuudet Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen suositusten mukaisesti siinä muodossa, kuin ne on esitetty Kielikello-lehdessä.
"Transkriptiokaavan kaksi tärkeintä periaatetta ovat seuraavat:
"Kaava pyrkii välttämään kirjavuuden lisääntymistä. Tämän vuoksi on soveltuvin kohdin käytetty ohjeena virolaisten erisnimien voimassa olevaa kyrillistä transkriptio-ohjetta sekä otettu huomioon Neuvostoliitossa jo vakiintunut käytäntö suomalaisten nimien siirtämisessä."
"Hankalin ongelma ovat suomen kielen pitkät vokaalit yy, ää ja öö, diftongit ja j-alkuiset yhtymät."
FA Community Shield 2018
FA Community Shield 2018 oli 96. FA Community Shield, vuosittainen englantilainen jalkapallo-ottelu, joka pelataan edellisen kauden Valioliigan voittaneen joukkueen ja FA Cupin voittaneen joukkueen välillä. Ottelussa kohtasivat Valioliiga-mestari Manchester City ja FA Cupin 2017–2018 voittanut Chelsea.
Binjai
Binjai on kaupunki Pohjois-Sumatran provinssissa, Indonesiassa. Se sijaitsee noin 24 kilometrin päässä provinssin pääkaupungista Medanista.
Väestö
Binjain asukasluku on noin 246 000. Kaupungissa asuu muun muassa malaijeja ja jaavalaisia. Suurin osa asukkaista ovat muslimeja. Muita merkittäviä uskontoja ovat kristinusko, buddhalaisuus ja hindulaisuus.
Ihmisoikeudet Afganistanissa
Ihmisoikeudet Afganistanissa ovat Afganistanin kansainvälisten sopimusten ja kansallisen lainsäädännön määrittelemät jokaiselle ihmiskunnan jäsenelle yhtäläisesti kuuluvat vapaudet ja oikeudet. jotka pohjautuvat käsitykseen ihmisarvon yleismaailmallisesta yhtäläisyydestä ja loukkaamattomuudesta. Ne voidaan jakaa vapausoikeuksiin, poliittisiin, taloudellisiin, sosiaalisiin ja sivistyksellisiin oikeuksiin sekä oikeuteen tasapuoliseen kohteluun oikeudenkäynnissä.
Ihmisoikeuksia turvaavat kansainväliset sopimukset
Afganistan on ottanut käyttöön Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeussopimuksista joukkotuhontasopimuksen (vuonna 1956), rasisminvastaisen sopimuksen (1983), mutta ei sen lisäpöytäkirjaa, taloudellisten, sosiaalisten ja sivistyksellisten oikeuksien sopimuksen (1983), mutta ei sen vapaaehtoista lisäpöytäkirjaa, kansalaisoikeuksien ja poliittisten oikeuksien sopimuksen (1983), mutta ei sen 1. vapaaehtoista lisäpöytäkirjaa, eikä 2. lisäpöytäkirjaa kuolemantuomioiden lopettamisesta; on ottanut käyttöön sopimuksen sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan (1983), apartheidin vastaisen sopimuksen (1983), naisten syrjinnän vastaisen sopimuksen (2003), mutta ei sen 1. lisäpöytäkirjaa, eikä 2. vapaaehtoista lisäpöytäkirjaa; on ottanut käyttöön kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen ja alentavan kohtelun vastaisen sopimuksen, ja sen 2. vapaaehtoisen lisäpöytäkirjan (2018), lasten oikeuksien sopimuksen (1994), mutta ei sen 1. lisäpöytäkirjaa, ja sen 2. vapaaehtoisen lisäpöytäkirjan lasten osallisuudesta aseellisissa yhteenotoissa (2003), 3. vapaaehtoisen lisäpöytäkirjan lasten myymisestä, lasten seksinmyynnistä ja lapsipornosta, mutta ei 4. vapaaehtoisten lisäpöytäkirjaa viestinnästä, vammaisten oikeuksien sopimuksen (2012) ja sen vapaaehtoisen lisäpöytäkirjan (2012) Se ei ole ottanut käyttöön Yhdistyneiden kansakuntien julman, epäinhimillisen tai alentavan kohtelun vastaista sopimusta, jonka se allekirjoitti vuonna 1985, eikä sen 1. lisäpöytäkirjaa, jota se ei ole allekirjoittanut. Se ei ole allekirjoittanut apartheidin urheilussa kieltävää sopimusta, siirtotyöntekijäsopimusta eikä tahdonvastaisten katoamisten vastaista sopimusta.
Darüşşafaka SK
Darüşşafaka Spor Kulübü on turkkilainen koripalloseura Istanbulin kaupungista.
Ihmisoikeudet Afganistanissa
Ihmisoikeuksia turvaavat kansainväliset sopimukset
Afganistanissa ei ole otettu käyttöön Kansainvälisen työjärjestön alkuperäis- ja heimokansasopimusta.
Darüşşafaka SK
Seura voitti Turkin mestaruuden vuosina 1961 ja 1962. Lisäksi seura on voittanut Turkin cupin kahdesti, vuosina 2002 ja 2016. Se on osallistunut myös eurooppalaisiin seurajoukkuekilpailuihin kuten Euroliigaan.
Ihmisoikeudet Afganistanissa
Kuolemanrangaistus
Afganistanin lainsäädännössä on voimassa kuolemanrangaistus. Lokakuussa 2014 tuomion täytäntöönpanoa odotti yli 400 tuomittua, joista sata oli saanut lopullisen päätöksen maan korkeimmalta oikeudelta. Viestintävälineiden mukaan vuonna 2017 teloitettiin viisi tuomittua. Afganistan ei julkaise virallisia lukuja.
Sodaksi määriteltävä väkivalta
Yhdistyneiden kansakuntien Afganistanin avustustoiminta UNAMA:n mukaan vuoden 2017 aikana tehdyissä hyökkäyksissä haavoittui 7015 ihmistä, jotka eivät olleet taistelijoita (siviiliä); ja kuoli 3438 ihmistä, jotka eivät olleet taistelijoita. .
Lehdistönvapaus
Ranskalainen Toimittajat ilman rajoja -järjestö listaa vuosittain maailman lehdistön vapauden kirjoittaa mistä tahansa asioista. Vuonna 2017 Afganistanin sijoitus parani kaksi sijaa sijalta 122 (41,64 virhepistettä) sijalle 120 (39,46 virhepistettä), kun järjestö arvioi 180 valtion lehdistönvapauden. Vuoden 2018 elokuuhun mennessä on surmattu 11 toimittajaa ja yksi media-avustaja. Vuonna 2017 surmattiin ainakin 15 toimittajaa ja muuta viestintävälineiden työntekijää. Monet heistä kuolivat varta vasten mediaa vastaan suunnatuissa väkivallanteoissa. Islamilainen tasavalta ja Taliban-järjestö ovat estäneet joillain alueilla tiedonsaannin. Joissain maakunnissa Taliban käski viestintävälineitä maksamaan uusia veroja kiristämällä niitä. Monet paikallisviranomaiset ja kuvernöörit eivät hyväksy viestintävälineiden riippumattomuutta, ja poliisi ja sotilaat ovat olleet väkivaltaisia toimittajia kohtaan. Afganistanissa on väkivallan ilmapiiri. Ilmapiiri ja lisääntyvät uhkaukset ovat saaneet monet naispuoliset toimittajat lopettamaan toimittajantyöt. Afganistanin viestintävälineiden edustajat ja viranomaiset reagoivat uhkauksiin perustamalla yhteistyökomiteoita suojelemaan toimittajien ja viestintävälineiden turvallisuutta.
Oikeus saada sairaanhoitoa ja terveydenhoitoa
Yhdysvaltalaisen Washingtonin yliopiston tekemän tutkimuksen mukaan oikeus saada kunnollista terveydenhoitoa heikkeni vuosien 2005 ja 2013 välisenä aikana. 56 % vastanneista ihmisistä ei saanut ollenkaan terveydenhoitoa vuonna 2013, kun aiemmin ilman terveydenhuoltoa jäi 31 % ihmisistä. 55 %:n saatavilla ei ollut vuonna 2013 sellaista terveydenhoitoa, mitä he olisivat tarvinneet (23 %:n saatavilla ei ollut heidän tarvitsemaansa hoitoa vuonna 2005). Matka lähimpään terveyskeskukseen kasvoi ja asfaltoitujen teiden määrä väheni.
Sellaisten ihmisten määrä yli kolminkertaistui, joilla oli vamma, eikä heitä varten ollut ollenkaan terveydenhoitoa. Tutkimusta tehneen tutkijan mukaan terveydenhuollon työntekijät tarvitsevat lisäkoulutusta hoitaakseen vammoja ja käsitelläkseen vammaisuuteen liittyvää leimaamista. Lisäksi tulee lisätä lähetteitä, ilmaisten kuljetusten tarjoamista, ja sairaalahoidon saatavuutta.
Keskiajan musiikki
pienoiskuva|Ritari Hiltbolt von Swanegoen tanssii kahden neitosen kanssa muusikon säestäessä tanssia viellella. Kuva [[Manessen käsikirjoitus|Manessen käsikirjoituksesta 1300-luvun alulta.]] Keskiajan musiikki käsittää Euroopassa tehdyn musiikin itsenäisen kristillisen musiikkiperinteen synnystä 300–400-luvuilla aina 1300-luvun loppuun. Keskiajan musiikki on hyvin voimakkaasti yhteydessä kristilliseen kirkkoon ja sen juuriin juutalaisessa perinteessä. Monet länsimaisen taidemusiikin piirteet kehittyivät keskiajalla nimenomaan kirkon piirissä, muun muassa nuottikirjoitus ja polyfonia. Suurin osa kouluista ja säveltäjistä toimi kirkon piirissä, ja vain harvat maallikot osasivat lukea nuotteja. Niinpä keskiajan varhaisesta maallisesta musiikista ei ole säilynyt kuin joitakin satoja yksiäänisiä lauluja. Keskiajan alkupuolen musiikkityyleistä on myöhempään länsimaiseen taidemusiikkiin vaikuttanut eniten gregoriaaninen kirkkomusiikki. Keskiajan loppupuolella musiikin polyfonia monimutkaistui ja äänet muuttuivat itsenäisemmiksi toisiinsa nähden. Myöhäiskeskiajalla kehittyneistä sävellystyypeistä keskeisimpiä on motetti.
Kirkollinen musiikki
400–1000-luvuilta on säilynyt lähinnä kirkkomusiikkia. Varhaisen kristillisen musiikin juuret ulottuvat juutalaiseen musiikkiperinteeseen ja erityisesti psalmien laulamiseen. Tätä tukevat tutkimuksissa löydetyt melodiset yhtäläisyydet varhaisten kristillisten kirkkojen psalmilaulujen ja juutalaisten suullisen psalmilauluperinteen välillä.
Toisin kuin luhistuneen Rooman valtakunnan itäosissa, jossa Bysantin valtakunta pysyi voimissaan vielä renessanssiin asti ja jossa siksi oli melko laaja yhtenäinen bysanttilaisen musiikin perinne, läntiset osat joutuivat monien kansojen, muun muassa kelttien, anglien, frankkien ja langobardien valtaan. Sen seurauksena syntyi erilaisia paikallisia kirkollisia perinteitä, joilla jokaisella oli myös oma kirkkomusiikkityylinsä. Parhaiten lukuisista tyylisuunnista ja perinteistä tunnetaan ambrosialainen, vanha roomalainen ja gregoriaaninen kirkkomusiikki, joka on eniten vaikuttanut länsimaisen musiikin kehitykseen.
Bysanttilainen musiikki
pienoiskuva|[[Mosaiikki Hagia Sofian kirkosta, Konstantinopolista, nykyisestä Istanbulista.]]
Bysanttilainen kirkkomusiikki oli idän patriarkaattien, nykyisen ortodoksisen kirkon alueen kirkkomusiikkia, joka syntyi Bysantin valtakunnan alueella. Musiikin melodiat perustuivat kahdeksaan säveleen eli oktoekhokseen, joista muodostui esikuva läntisen kirkon kahdeksalle moodille. Jumalanpalveluksissa käytettyjä lauluja alettiin kirjata muistiin 900-luvulta alkaen, ja monia näistä sävellyksistä käytetään ortodoksisissa kirkoissa edelleen.
Monet bysanttilaiset kirkkolaulut perustuvat kantonisaatioon eli melodian kokoamiseen pienistä valmiista melodianpätkistä. Eri melodianpätkiä käytettiin teoksen eri osissa, esimerkiksi fraasien alussa tai lopussa tai korostamaan tekstin keskeisiä sanoja. Joidenkin fraasien tehtävänä oli toimia siltoina eri osien välillä. Yhdistämällä näitä eri elementtejä improvisoiden esityksen aikana pystyttiin tuottamaan teoksen lopullinen melodia.
Gregoriaaninen kirkkomusiikki
pienoiskuva| [[Pyhä Henki ilmoittaa paavi Gregorius Suurelle gregoriaanisen kirkkomusiikin säveliä, jotka kirjuri kirjaa muistiin. Keskiaikainen piirros 1000-luvulta.]]
Gregoriaaninen kirkkolaulu syntyi 600-luvun lopulla tai 700-luvun alussa, kun Roomaan perustettiin Schola Cantorum (Laulajien koulu), joka lauloi kaikissa paavin toimittamissa jumalanpalveluksissa. Schola Cantorumin piirissä alkoi hiljalleen muodostua eri jumalanpalveluksen teksteille säännönmukaiset melodiat. Tämä standardiohjelmisto, joka määräsi tietyt jumalanpalvelustekstit esitettäväksi tiettyinä kirkkovuoden päivinä määrätyillä melodioilla, sai muotonsa 800-luvun puoleen väliin mennessä ja pysyi käytännössä muuttumattomana aina 1500-luvulle asti.
Gregoriaanisen kirkkomusiikin leviämiseen vaikuttivat ennen kaikkea poliittiset syyt. Paavin ja frankkien kuninkaan liitto hyödytti molempia, ja yhtenäinen jumalanpalveluskäytäntö auttoi Pipin Pientä sulauttamaan hajanaisen valtakuntansa yhdeksi kuningaskunnaksi. Rooman ja frankkien välinen yhteys vahvistui entisestään, kun paavi Leo III kruunasi Pipinin pojan Kaarle Suuren Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi.
Kaikkien gregoriaanisten laulujen tarkoituksena oli ennen kaikkea tuoda esiin laulun tekstiä. Suurissa, kaikuvissa keskiaikaisissa kirkoissa oli helpompi saada selvää lauletuista kuin luetuista teksteistä. Toisin kuin renessanssimusiikissa, säveltäjät eivät pyrkineet kuvittamaan tai ilmaisemaan tekstin välittämiä tunnetiloja, vaan sävelmät tehtiin toistamaan vain tekstin muotoa ja rytmiä. Fraasit ovat yleensä muodoltaan kaarimaisia alkaen ja päättyen matalaan nuottiin ja käyden fraasin keskivaiheilla korkeammalla, mikä vastasi puhutun latinan käytäntöä. Gregoriaaninen kirkkomusiikki ei ole nykyisen länsimaisen musiikkiperinteen tapaan tonaalista vaan se perustuu kirkkosävellajeihin eli moodeihin, jotka ovat läheistä sukua bysanttilaisen perinteen oktoekhoselle. Molempien perinteiden juuret ovat antiikin Kreikan musiikinteoriassa. Gregoriaanisessa kirkkomusiikissa ei ole samanlaisia iskuja ja säännöllisiä rytmin painotuksia kuin suurimmassa osassa myöhempää läntistä taidemusiikkia. Melodian kuljetus on vapaata, mikä soveltuu sellaisen tekstin esittämisen, jossa osat tai säkeet ovat erimittaisia. Myöskään laulujen sävelkorkeutta ei ole määrätty, vaan ne esitetään kulloisenkin esittäjän äänialaan sopivalla korkeudella.
Kirkollisen jumalanpalvelusmusiikin rinnalla keskiajalla sävellettiin myös paljon muuta uskonnollista musiikkia, joka oli kirkon hyväksymää ja jota esitettiin joskus myös jumalanpalvelusten aikana. Näitä musiikinmuotoja olivat muun muassa sequentia ja liturginen draama. Hildegard Bingeniläisen säveltämä kahdeksankymmentäkaksi laulua sisältävä Ordo virtutum noin vuodelta 1151 on vanhin säilynyt musiikkidraamateos, joka ei ollut osa katolista jumalanpalvelusperinnettä.
Muut läntiset kirkkomusiikkiperinteet
Tärkein keskiajalla edelleen vaikuttaneista paikallisista jumalanpalvelusperinteistä oli heti Rooman jälkeen merkittävimmässä italialaisessa kaupungissa Milanossa syntynyt ambrosialainen kirkkomusiikki, joka on nimetty Milanon piispan, pyhän Ambrosiuksen mukaan. Ambrosialainen kirkkomusiikki ja riitti ovat säilyneet Milanossa ja sen ympäristössä meidän päiviimme asti, vaikka sitä on pyritty vuosisatojen aikana kitkemään.
Reko Paulo
Grigori Pavelinpoika (setoksi Pauli poja Kriisa eli myöh. "Soome-Kriisa"; myös Gregori/Grigori Pavloff, Paulov tai Pawlow) syntyi Meremäen Tedren kylässä, Tailovan seurakunnassa Petserimaalla, Kaakkois-Virossa. Hän muutti Suomeen 1912. Tarinan mukaan hän oli asevelvollisena Venäjän armeijassa Helsingissä ja Viaporissa, mutta nykytiedon mukaan hän vain saapui virolaisella perunalaivalla Helsinkiin ja jäi Suomeen. Hän tutustui venäläisten laivastoupseerien klubilla tulevaan vaimoonsa Hulda Hildegard Heléniin (1884–1963), joka oli klubilla kassanhoitajana. Kun laivastoklubi lopetti toimintansa, he perustivat yhdessä kahvila-ruokalan Uudenmaankadun varrelle Helsinkiin. Suomen kansalaisuuden Paulo sai 1922.
Keskiajan musiikki
Muut läntiset kirkkomusiikkiperinteet
Toinen keskeinen musiikkiperinne, joka säilyi pitkään kirkon musiikin ja riituksen yhtenäistämispyrkimyksistä huolimatta, oli vanha roomalainen kirkkomusiikki, joka on peräisin 700-luvulta. Melodioiltaan se muistuttaa monin tavoin gregoriaanista kirkkomusiikkia, mutta on koristeellisempaa.
Polyfonian kehitys
On todennäköistä, että Euroopassa esitettiin polyfonista musiikkia paljon aikaisemmin kuin siitä kertovat ensimmäiset kirjalliset maininnat ovat säilyneet. Yksinkertaisinta polyfonian muotoa, jatkuvan samana pysyvän pohjanuotin eli bordunaäänen päälle laulettua melodiaa, esiintyy useimmissa eurooppalaisissa kansanmusiikkiperinteissä ja myös monissa aasialaisissa kulttuureissa, mikä viittaisi siihen, että se saattaa periytyä jo antiikin ajoista. Bysanttilaisessa kirkkomusiikissa kyseistä pohjanuottia nimitetään iisoniksi. Pohjanuottina käytetään usein kirkkosävellajin perussäveltä.
Reko Paulo
Vuonna 1922 he perustivat Katajanokalle Rahapajankatu 3:een kahvila Bellevuen, josta tuli myöhemmin samanniminen ravintola. Paulo johti venäläistyylistä ravintolaa 35 vuoden ajan, minkä jälkeen Bellevuen omisti pankinjohtaja Martti Karikoski ja vuosina 1974–2019 Ragni Rissasen Rivoli-yhtiöt.