cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sicán
Varhainen ja keskinen Sicánin kausi
Cajamarca ja ylängön Wari vaikuttivat alueella voimakkaasti 700-900. Näin ollen Sicánin kulttuurissa on Mochen, Cajamarcan ja Warin vaikutusta.
Keski-Sicánin (900-1100) aikana kumpuja rakennettiin aikaisempaa enemmän, suuria pyramidikumpuryhmiä mm. Chornacapiin ja Chotunaan meren rannalle.
Rangaistus
Rangaistus on rikoksen tekijälle laissa säädetty kielteinen seuraamus. Rikoksen­tekijän tuomitsee yleensä rangaistukseen tuomioistuin, mutta tietyissä tapauksissa myös lievemmät rangaistukset voidaan määrätä myös rangaistusmääräys­menetelmällä.
Sicán
Batán Grande
Batán Grande (Poma) oli lopulta suurin Sicánin keskittymä La Lechen laaksossa varhaisella ja keskisellä Sicánin kaudella vuosina 700 tai 800-1100. Monumenttikeskustassa oli 12 kumpua ja se peitti 4 km² alan. Kummut tehty myöhäisen Mochen (Pampa Grande) tyylillä tekemällä reunus ja täyttämällä seinien väli. Batán Grande oli metalliseppien keskus. Sepät tuottivat kultapaloja nimeltä "naipes" ("pelikortit"). Ne olivat pieniä I:n muotoisia metallipaloja joita käytettiin ehkä rahoina. Muualla Perussa ei yleensä käytetty rahaa, myös Ecuadorista on löydetty merkkejä metallipalojen käytöstä rahoina.
Rangaistus
Useimmissa maissa yleisimmät rangaistukset ovat nykyisin vankeus ja sakko. Monissa maissa on nykyisinkin raskaimmista rikoksista säädettynä myös kuolemanrangaistus. Entisinä aikoina yleisiä ovat olleet myös monenlaiset ruumiin- ja häpeä­rangaistukset.
Sicán
Batán Granden tuho ja myöhäinen Sicán
Batán Granden tuhosivat tulva (voimakas El Niño pitkine sateineen) ja tulipalo.
Rangaistus
Rangaistusteoriat
Rangaistuksen oikeutuksen perustelemiseksi on esitetty useita eri rangaistus­teorioita:
Sicán
Batán Granden tuho ja myöhäinen Sicán
Samoihin aikoihin muualla Tiwanaku tuhoutui ja Chan Chania Chotunia, Pacatnamua kohtasi katastrofi, mutta nämä rakennettiin uudestaan. Myöhäinen Sicán 1100-1370 rakentui El Purgatorion (Tucumen) ympärille. Sicánin herraa ei enää nähty taiteessa, mikä voi johtua tulvaan liittyvästä Sicánin herran arvostuksen romahtamisesta. Muinaisilla Andeilla nimittäin johtaja oli vastuussa sadon onnistumisesta.
Rangaistus
Rangaistukset Suomen lain mukaan
Suomen rikoslain mukaan rangaistus­muotoina ovat lievimmästä ankarimpaan: rikesakko, päiväsakko, nuorisorangaistus, ehdollinen vankeus, yhdyskuntapalvelu, valvontarangaistus ja ehdoton vankeus. Virkarikoksista voidaan tuomita myös viraltapano ja varoitus. Sotilasrikoksista voidaan määrätä myös erityisiä kurin­pito­rangaistuksia ja -ojennuksia.
Rangaistuksen lisäksi tuomitulle voidaan määrätä vahingon­korvauksia (esimerkiksi korvaus varastetun tavaran arvosta) ja joissakin rikostyypeissä muun muassa ajokielto, eläintenpitokielto tai liiketoimintakielto.
Rikoslain kokonaisuudistuksessa, joka saatiin valmiiksi 2000-luvulla, rangaistusasteikkoja pyrittiin yhtenäistämään. Tällöin otettiin käyttöön tyyppirangaistusasteikot ilmentämään rikosten keskinäistä törkeysluokitusta. Tällaisia rangaistusasteikkoja ovat ainakin seuraavat:
Tyyppirangaistusasteikkojen lisäksi on käytössä muita asteikkoja, jotka on määritelty kullekin rikokselle erikseen.
Koventuneet tuomiot
Suomessa sekä lainsäädäntö että oikeuskäytäntö ovat ankarampia kuin Ruotsissa. Esimerkiksi sukupuoliyhteydestä lapsen kanssa minimi- ja maksimirangaistukset ovat kovempia. 2010-luvulla oikeuskäytäntö on tiukentunut entisestään. Myös ilmoitusalttius on noussut ja syytteeseenpano tehostunut. 2000- ja 2010-luvuilla on tehty kymmenisen kovennusta seksuaalirikosten säännöksiin. Rikostilastoissa näkyvä "kasvu" johtuu etupäässä tästä. Luotettavampi mittari ovat rikosuhritutkimukset. Niiden mukaan seksuaalinen väkivalta ei ole lisääntynyt 2013-2017. Sen sijaan vankilavuosia seksuaalirikoksista langetetaan 400-500 vuodessa, kun vuosituhannen vaihteessa luku oli noin 100.
Vaikutuksen puolesta
Yhdysvaltain osavaltioissa, joissa 18 vuoden ikäraja koventaa rangaistuksia eniten, ikärajan saavuttaminen vähentää rikollisuutta eniten. Professori Marko Terviön mukaan tämä Steven Levittin survey-tutkimus onnistuu erottamaan ennalta ehkäisevän vaikutuksen estävästä vaikutuksesta. Estävyys tarkoittaa sitä, että vankilassa jo olevan on vaikeampi tehdä rikoksia.
Pehmeiden rangaistusten puolesta
pienoiskuva|[[Bastøyn vankilasaari Oslonvuonossa Norjassa.]] Euroopassa rikoksia uusii 70–75 % vangeista, Suomessa, Ruotsissa ja Tanskassa 30 %, Norjassa 20 %. Norjassa sijaitsevan Bastøyn saaren vankilan prosentti on 16. Bastøyn saarella vangit, esimerkiksi murhaajat, ovat ”vapaina” ja tekevät jotakin työtä. Tämän katsotaan sopeuttavan heidät palaamaan yhteiskuntaan. Saarella ei ole johtajan mukaan tapahtunut väkivaltaa.
Talousrikokset
Hämeen Sanomien mukaan talousrikoksissa tuomiot ovat Suomessa liian lieviä rikoshyötyyn nähden ja siksi ne eivät ehkäise talousrikoksia.
HMS Daring (1893)
HMS Daring oli Britannian kuninkaallisen laivaston Daring-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin 27. kesäkuuta 1892 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä, jolloin sen valmistumisajankohdaksi määrättiin 27. heinäkuuta 1893. Köli laskettiin heinäkuussa 1892 telakkanumerolla 287. Alus laskettiin vesille 25. marraskuuta 1893 kumminaan telakan perustajan John Isaac Thornycroftin puoliso ja valmistui helmikuussa 1895.
Koeajot
Alusta testattiin ensimmäisen kerran 17. tammikuuta 1894 Lower Hopessa, jolloin se suoritti useita koeajoja. Niissä todettiin lukuisia ongelmia, kuten savuhormien kuumenemista ja perän tärinää. Kahdenteentoista koeajoon alukselle asennettiin jäähdyttävä väliseinä konehuoneen kummallekin puolelle sekä jäähdytysmatot savuhormien ympärille, mutta lämpötilaa ei kyetty hallitsemaan. Konehuoneen olosuhteet olivat mahdottomat, mikäli luukut suljettiin, ja jäähdytysmatoilla saavutettiin ainoastaan palovammojen vähenemistä.
Alus teki kulutuskokeet 18. syyskuuta ja ajoi 9,908 solmun nopeudella kaksitoista tuntia yhdellä kattilalla. Se ajoi 37,73 merimailia tonnilla hiiltä.
Se poistettiin palveluksesta 1911 ja myytiin 10. huhtikuuta 1912 romutettavaksi.
pienoiskuva|vasen|Daringin [[QF 12 naulan 12 cwt laivatykki|laivatykki]]
Pyrstötiaiset
Pyrstötiaiset (Aegithalidae) on pienenkokoisten varpuslintujen heimo. Pyrstötiaisten ruokavalio on vaihteleva, mutta se koostuu pääosin hyönteisistä ja siemenistä. Pyrstötiaisten taidokkaasti rakennettu pesä on pussimainen ja riippuu puusta. Pohjoisamerikkalaista pensastiaista lukuun ottamatta pyrstötiaisia elää ainoastaan Aasiassa ja Euroopassa. Suomessa pyrstötiaisista tavataan ainoastaan pyrstötiaista, joka pesii maassa vuosittain.
Pyrstötiaisten heimoon kuuluu 4 sukua ja kaikkiaan 10 lajia. Suurin suku ovat pyrstötiaiset, johon kuuluu 6 lajia.
David Byron
pienoiskuva|Uriah Heep vuonna 1975 tai 1976 - David Byron keskellä, toinen alhaalta David Byron (s. David Garrick, 29. tammikuuta 1947 Epping – 28. helmikuuta 1985 Reading) oli brittiläinen rock-laulaja, joka tunnetaan parhaiten urastaan hard rock/progressiivinen rock -yhtye Uriah Heepissä.
Tunnusomaista Byronin laulussa oli herkkä tulkinta, laaja sävyasteikko, muun muassa korkean falsetin käyttö ja hidas vibrato. Byron tunnettiin myös hyvin teatraalisesta lavaesiintymisestä.
Uriah Heep (1966–1976)
Laulaja aloitti uransa liityttyä The Stalkers -yhtyeeseen, joka vuonna 1967 muuttui Spiceksi. Yhtye soitti klubikeikkoja Lontoon ympäristössä, kunnes sai levytyssopimuksen vuonna 1969. Ken Hensleyn liityttyä yhtyeeseen Spicesta tuli Uriah Heep. Yhtyeen kaksi ensimmäistä levyä menestyivät Manner-Euroopassa ja Pohjoismaissa hyvin, mutta todellinen tähteys antoi odottaa itseään vuoteen 1971 asti. Yhtye julkaisi tuolloin Look at Yourself -levyn, josta tuli maailmanlaajuinen myyntimenestys. Levyn myytyä hyvin laulaja lopetti vuonna 1968 alkaneen työskentelyn Avenue Records -levy-yhtiössä. Byron oli rahaa ansaitakseen levyttänyt nimettömänä Avenuelle cover-versioita useista ajan top20-hiteistä. Uriah Heep -yhtyetoverit Mick Box ja Paul Newton toimivat muusikkoina samoissa levytyssessioissa.
Pyökit
Pyökit eli kehtopyökit (Fagus) on pyökkikasvien (Fagaceae) heimoon kuuluva suku, johon kuuluu kymmenen puulajia. Pyökkejä kasvaa Euroopan, Aasian ja Pohjois-Amerikan lauhkeilla alueilla. Kolme lajia on endeemisiä Kiinassa.
David Byron
Uriah Heep (1966–1976)
Uriah Heepin suosio kasvoi seuraavina vuosina, mutta sillä oli vaikutuksensa Byroniin: laulajan alkoholinkäyttö oli hyvin runsasta ja lavakäytös alkoi olla osa Byronia myös keikkojen ulkopuolella. "Tähtikäyttäytyminen" johti yhä useampiin riitoihin pääosan Uriah Heepin kappaleista säveltäneen Ken Hensleyn kanssa. Lopulta tilanne oli kärjistynyt niin pitkälle, että Byron erotettiin Uriah Heepistä kesäkuussa 1976 lisääntyneen alkoholin käytön ja sen mukanaan tuomien ongelmien takia. Julkisuuteen annettiin ilmoitus, jonka mukaan Byronin asenne poikkesi liikaa yhtyeen muista jäsenistä.
Sooloura ja muita projekteja (1977–1985)
Byronin ensimmäinen sooloalbumi Take No Prisoners oli julkaistu vuonna 1975 laulajan ollessa vielä Uriah Heepissä. Erottamisen jälkeen hän perusti Dave "Clem" Clempsonin ja Geoff Brittonin kanssa rock-yhtyeen nimeltä Rough Diamond. Yhtyeen jäsenet olivat kansainvälisesti menestyneitä artisteja. Rough Diamond ehti julkaista yhden nimeään kantaneen albumin alkuvuonna 1977, mutta siitä ei tullut suurmenestystä. Yhtyeen ensimmäinen esiintyminen oli huhtikuussa 1977, mutta Byron erotettiin yhtyeestä jo saman vuoden syyskuussa. Syynä olivat samat ongelmat kuin Uriah Heepin kanssa. Byronin lähdön jälkeen yhtye vaihtoi nimensä Championiksi ja äänitti yhden albumin uuden laulajan kanssa ennen hajoamistaan 1979.
Rough Diamondin jälkeen laulaja palasi soolouralle. Byronin toinen soololevy Baby Faced Killer ilmestyi vuonna 1978. Levyn musiikissa on selviä vaikutteita useista eri musiikkityyleistä, muun muassa diskomusiikista. Levyn vaisuun menestykseen vaikutti osittain nouseva punk-aalto.
Vuonna 1981 Byron perusti yhdessä kitaristi Robin Georgen kanssa rock-yhtyeen nimeltä The Byron Band. Yhtyeeltä ilmestyi samana vuonna albumi On the Rocks, joka ei saavuttanut enää mainittavaa suosiota.
Alkoholiongelma ja viimeiset ajat
Byronin kasvaneella alkoholinkulutuksella oli vaikutuksia terveyteen ja lauluääneen. Laulaja romahti täysin keikan aikana Lontoon Marquee-klubilla vuonna 1984. Tämän jälkeen Byronia hoitaneet lääkärit kehottivat laulajaa lopettamaan kokonaan alkoholinkäytön, koska se tappaisi hänet kuuden kuukauden sisällä. Byron noudatti neuvoa jonkin aikaa, kunnes lääkäri salli alkoholin kohtuukäytön. Se oli kohtalokasta Byronille.
David Byron kuoli liiallisen alkoholin käytön aiheuttamaan sydänkohtaukseen vuonna 1985 38-vuotiaana. Uriah Heep julkaisi vuoden 1998 Sonic Origami -albumillaan kappaleen, joka on omistettu edesmenneille Byronille ja Gary Thainille.
Eija Suneli
Eija Suneli on suomalainen kuvataiteilija.
Suneli aloitti uransa taidemaalarina, mutta kiinnostui kierrätys- ja luonnonmateriaaleista ja sen kautta kolmiulotteisesta taiteen tekemisestä. Ensimmäisenä materiaalina toimi paju, mutta terveydellisistä syistä Suneli siirtyi käyttämään rautalankaa, joka mahdollistaa graafisen ja viivamaisen jäljen. Sunelin materiaaliksi kelpaa kuitenkin mikä tahansa ja hän nimittää itseään ”löytäretkeilijäksi”.
Suneli opiskeli Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1968-1970.
Sunelin puoliso on kuvataiteilija Reijo Paavilainen.
Ennemmin tai myöhemmin
Ennemmin tai myöhemmin on Marko Haavisto & The Hanks -yhtyeen ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa albumi. Se julkaistiin vuonna 2005.
Angerer
Angerer on sukunimi:
Kirje
right Kirje on kirjallinen viesti henkilöltä (luonnolliselta tai juridiselta) toiselle. Kirje kirjoitetaan paperille ja paperi suljetaan kirjekuoren sisälle. Kirjekuoren voi jättää myös avonaiseksi. Kirjeitä lähetetään yleensä pitkien välimatkojen päähän. Ennen kuin kirjoituskoneet ja tietokoneet yleistyivät, kirjeet kirjoitettiin käsin. Nykyäänkin näin voidaan tehdä, varsinkin epämuodollisten kirjeiden kanssa tai juhlallisissa kirjeissä. Myös sähköpostiviestiä kutsutaan joskus kirjeeksi.
Kirjeeseen liittyy juridisia määräyksiä. Kirjesalaisuus tarkoittaa sitä, että vain vastaanottajalla on oikeus avata (suljettuna lähetetty) kirje ja lukea sen sisältämä viesti. Kirjettä avoimempi on kortti, jonka sisältö katsotaan juridisesti julkiseksi.
Kirje Suomessa
Posti kuljettaa kirjeet, joissa on maksettu postimerkki. Kirjeitä voi myös lähettää kuriirin tai kuriiriyhtiön välityksellä. Kirje voidaan lähettää kirjattuna, jolloin lähettäjä saa erillisen kuitin lähetyksestä ja vastaanottaja saa tiedon tulleesta kirjeestä. Kirjattu kirje pitää hakea postista. Näin varmistetaan kirjeen kulku varmasti vastaanottajalle.
Kirjeen kulun nopeuteen vaikuttaa kiireellisyysluokka: jos kirje halutaan perille kahdessa arkipäivässä, pitää siinä olla postimerkin lisäksi puolentoista euron hintainen niin sanottu Plus-merkki. Plus-merkissä olevan seurantakoodin avulla lähettäjä voi seurata lähetyksen perillemenoa. Kirjeiden kaksiportainen kiireellisyysluokitus (ykkös- ja kakkosluokka) oli käytössä Suomessa vuodesta 1984 alkaen ja yleisessä käytössä vuodesta 2011 vuoteen 2017.
Ominaisuudet
thumb|250px|[[Albert Einsteinin ja Leó Szilárdin presidentti Franklin D. Rooseveltille lähettämä kirje.]] Kirjeen ominaisuuksiin kuuluu tieto kirjoittajasta, vastaanottajasta, kirjoitushetki, allekirjoitus, salaus, lähetyshetki, saapumishetki, lukuhetki ja liitteet. Mikä tahansa näistä tiedoista voi puuttua.
Kirje varustetaan vastaanottajatiedolla, ellei kyseessä ole joukkokirje. Kirjeissä on yleensä kirjoitushetki (yleisimmin päiväys). Hyvän tavan mukaan kirjeen kirjoittaja allekirjoittaa nimellänsä viestin. Jos lähettäjä on ei-luonnollinen henkilö (yritys, yhdistys, instituutio, jne.), kirjeen allekirjoittaa valtuutettu henkilö (nimenkirjoitusoikeus).
Kirjeen saapumisajankohta voi olla merkittävä esimerkiksi kirjeissä, jotka vaativat saajalta toimenpiteitä (maksukehotukset, verotusasiat, asevelvollisuusasiat, syytteet, jne.). Näissä tilanteissa varmistetaan kirjeen saapuminen vastaanottajalle esimerkiksi kirjattuna lähettämisellä.
Kirjeen saapumisajankohdan ja lukuajankohdan välillä voi olla viivettä. Lähettäjä voi pyytää sähköiseen kirjeeseen saapumiskuittauksen tai lukukuittauksen. Saapumiskuittaus tulee kun sähköposti on saapunut vastaanottajan sähköpostijärjestelmään ja lukukuittaus tulee kun vastaanottaja avaa sähköpostiviestin.
Kirje voi sisältää oheen liitettyjä asiakirjoja eli liitteitä. Kirjeen tekstissä on hyvä mainita liitteistä, jotta lukija voi varmistaa niiden mukanaolon.
Kirjeen viesti voi olla salattu salakirjoitusmenetelmällä. Salauksella halutaan varmistaa, että vain haluttu vastaanottaja (jolla on salausavain) pystyy saamaan selville viestin sisällön.
Mataiva
Mataiva on atolli Ranskan Polynesiassa. Se kuuluu Tuamotun saariryhmään. Mataivan lähin naapurisaari on Tikehau, joka sijaitsee noin 35 kilometriä Mataivasta itään. Tahiti sijaitsee Mataivasta 311 kilometriä etelään. Atollilla oli 294 asukasta vuoden 2017 väestönlaskennassa. Sen ainoa kylä on Pahua.
Deborah Allen
Deborah Lynn Thurmond eli Deborah Allen (s. 30. syyskuuta 1953) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, kitaristi ja pianisti. Hän nousi maineeseen 1980-luvun alun countryhiteillään.
Allen syntyi Memphisissä, Tennesseessä, ja sai vahvoja vaikutteita Patsy Clineltä. Hän sai vuonna 1980 levytyssopimuksen Capitol Recordsilta ja siirtyi 1983 RCA Recordsille. Hänen tunnetuin laulunsa "Baby I Lied" on peräisin RCA-debyytiltä Cheat the Night (1983). Laulu nousi countrylistan viidenneksi ja Billboard Hot 100:n 26. sijalle. Useissa myöhemmissä 1980-luvun lauluissa oli kuultavissa elektronisen musiikin vaikutteita.
Useimpia Allenin hittejä oli mukana kirjoittamassa hänen miehensä Rafe Van Hoy. Hän julkaisi vuonna 1987 Princen kirjoittaman singlen "Telepathy", joka ilmestyi myös samannimisellä albumilla. Allen kuitenkin pudotettiin levy-yhtiöstä samana vuonna. Hän ja hänen miehensä alkoivat työskennellä lauluntekijöinä; heidän kirjoittamiaan ovat muiden muassa Janie Fricken "Don't Worry 'Bout Me Baby" ja Tanya Tuckerin "Can I See You Tonight".
Allen teki comebackin 1990-luvulla. Hän julkaisi Warner Bros. Recordsin kautta albumit Delta Dreamland (1993) ja All That I Am (1994).
Zavhan
Provinssi on saanut nimensä Zavhanjoelta.
Aluejako
260px|pienoiskuva|Zavhanin provinssin sumit
Provinssi on jaettu Uliastain kaupunkiin ja 23 pienempään alueeseen, sumiin. Ne ovat:
Varjokissa
Varjokissa, oikealta nimeltään Katherine Pryde, on Marvelin sarjakuvahahmo, joka seikkailee Ryhmä-X:n joukoissa. Hänen lempinimensä on Kitty tai Katja.
Kittyn mutanttikykynä on kyky muuttaa molekyylirakennettaan ja näin kävellä esimerkiksi seinän lävitse. Hän pystyy myös muuttamaan jonkun muun aineettomaksi ja pääsee myös maan alle. Kitty on myös tietokonenero sekä lahjakas tanssija. Kittyllä on pienikokoinen lemmikkilohikäärme nimeltä Lockheed.
Kitty liittyi Ryhmä-X:ään, kun professori Xavier oli havainnut Kittyn voimat Cerebro-laitteellaan. Xavier tuli Kolossin, Stormin ja Wolverinen kanssa kysymään Kittyn vanhemmilta saako hän liittyä "Professori Xavierin lahjakkaiden nuorten kouluun", jotta Kitty voisi opetella hallitsemaan voimiaan Professorin jäätyä juttelemaan vanhemmille muu joukko vei Kittyn kahville läheiseen kuppilaan jossa Ryhmä-X joutui Valkoisen Kuningattaren väijytykseen.
Myöhemmin Varjokissa (joka on tunnettu myös nimillä Ariel ja Sprite) ihastui Kolossiin ja he seurustelivat pitkään. Heidän suhteensa katkesi myöhemmin, ja aikanaan Kitty siirtyi Yhdysvalloista Isoon-Britanniaan Excaliburin riveihin yhdessä Painajaisen kanssa.
Myöhemmin Kitty palasi Ryhmä-X:n mukaan. Kun Kolossi näennäisesti kuoli, Kitty vei Peterin tuhkat Venäjälle ja vetäytyi supersankarin roolista keskittyäkseen yliopisto-opiskeluihinsa.
Kitty palasi kuitenkin Ryhmä-X:n riveihin Kykloopin pyynnöstä, ei enää opiskelijana vaan tietotekniikan opettajana. Kittyn paluun jälkeisellä tehtävällä ryhmä löysi Kolossin elävänä. Kolossi palasi Ryhmä-X:n riveihin, ja nykyisin hänen ja Kittyn suhde on syttynyt jälleen (Ryhmä-X:n lehdet 2006).
Elokuvissa Varjokissaa on näytellyt yhteensä kolme näyttelijää. Ensimmäisessä elokuvassa häntä esittää Sumela Kay, elokuvassa X-Men 2 Katie Stuart, sekä elokuvissa X-Men: Viimeinen kohtaaminen ja X-Men: Days of Future Past Ellen Page.
Zhangjiang Hi-Tech Park
thumb|Zhangjiang Hi-Tech Park thumb|Aluetta palveleva [[Shanghain metron asema]] Zhangjiang Hi-Tech Park perustettiin Shanghaissa, Kiinassa heinäkuussa 1992. Sen pinta-ala on 25 neliökilometriä. Alueella on "Technical Innovation Zone", "Hi-Tech Industry Zone", "Scientific Research and Education Zone" ja asuinalue.
Vuoden 2005 lopussa puistossa oli 4 300 yritystä. Sinne on panostettu noin 14 miljardia dollaria ulkomaisia sijoituksia. Kiinalainen panostus rakennuksiin jne. oli noin 70 miljardia yuania. Alueella oli tuolloin 91 T&K-keskusta. Alue on keskittynyt tietotekniikkaan ja biotekniikkaan.
Tiina Laasonen
Tiina Laasonen (s. 1968 Kauhava) on Seinäjoella asuva ja työskentelevä kuvanveistäjä sekä tila- ja ympäristötaiteilija.
Taiteilijana Laasonen kuvaa itseään puunhalaajaksi, joka käy vuoropuhelua ympäristön kanssa.
Veistämisessä Laasosta kiinnostaa asioiden vastakkaisuus, esimerkiksi kuinka saada kovaan materiaaliin vaikutelma pehmeydestä, kuten neulekuvioita puuveistokseen. Laasosen mukaan hänen veistoksiin ja tilataideteoksiin käyttämänsä materiaalit valikoituvat idean ja sijoituskohteen mukaan ja työskentely kolmiulotteisten muotojen kanssa on hänen kohtaamansa aiheen, materiaalin ja tilan vuoropuhelua.
Laasonen on Suomen Kuvanveistäjäliiton jäsen. Hän on taiteellisen uransa aikana pitänyt tärkeänä vilkasta näyttelytoimintaa sekä kotimaassa että ulkomailla. Laasonen opiskeli Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1990–1993.
Karl Ivanainen
Karl Fredrik Ivanainen (20. syyskuuta 1856 Pietari – 1887 Karan pakkotyövankila, Siperia) oli suomalaissyntyinen venäläinen vallankumouksellinen.
Karl Ivanainen syntyi Savonlinnasta Pietariin muuttaneen suutarin Adam Adamsson Ivanaisen perheeseen. Hän kävi suomalaisen seurakunnan koulua, pääsi vuonna 1873 ripille ja sai passin Suomen passivirastosta Pietarissa. Sen jälkeen hän työskenteli viilaajana patruunatehtaalla ja osallistui veljensä Konstantinin kanssa tšaikovskilaisen narodnikkikerhon kokouksiin.
Lokakuussa 1874 Ivanainen matkusti laittomasti Sveitsiin, jossa hän työskenteli valajana Genevessä ja Zürichissä. Siellä hän tutustui ensimmäisen internationaalin Sveitsin osaston perustajaan Herman Greulichiin.
Palatessaan Venäjälle toukokuussa 1875 Ivanainen pidätettiin. Kesäkuusta lähtien hän oli vangittuna Pietari-Paavalin linnoituksessa, kunnes tammikuussa 1876 hänet siirrettiin Pietarin tutkintavankilaan. Kuulusteluissa Ivanaista syytettiin osallistumisesta Aleksandr Nizovkinin järjestämiin kokouksiin, työläiskassan jäsenyydestä ja kielletyn kirjallisuuden levittämisestä. Elokuussa 1876 hänet päästettiin vapaaksi poliisin tarkkailun alaisena.
Sadbh
pienoiskuva|Arthur Rackham: Sadbh. Sadbh tai Sadhbh on irlantilaisessa mytologiassa Finn mac Cumhaillin vaimo ja Oisínin äiti.
Karl Ivanainen
Joulukuussa 1876 Ivanainen osallistui Zemlja i voljan Kazanin katedraalin edessä järjestämään Venäjän ensimmäiseen poliittiseen mielenosoitukseen. Hän levitti propagandaa pietarilaisten työläisten keskuuteen ja oli mukana Stepan Halturinin ja Viktor Obnorskin perustaman vallankumouksellisen Severnyi sojuz russkih rabotših -järjestön toiminnassa.
Vuoden 1877 lopussa Ivanainen pidätettiin Pietarin lähellä. Tammikuussa 1879 hänet karkotettiin Aunuksen läänin Puudožiin. Sieltä Ivanainen lähetettiin Vyšni Volotšokin kautta Siperiaan, mutta Tomskiin päästyään hänen sallittiin palata Euroopan-puoleiselle Venäjälle poliisin tarkkailun alaisena.
Sadbh
Sadbhista tuli Finnin vaimo ja he elivät onnellisina siihen saakka, kunnes Finnin oli lähdettävä linnoituksestaan kiireellisten sotatoimien vuoksi. Pian miestään ikävöivä Sadbh kuitenkin näki Finnin palaavan aiemmin kuin piti. Finn pyysi häntä tulemaan kanssaan kävellylle lähistölle. Mutta niin pian kuin Sadbh oli poistunut Dun of Allenin vaikutuspiiristä, hän muuttui taas hirvenvasaksi. Finn ei ollutkaan Finn, vaan valepuvussa ollut Fear Doirche. Kun oikea Finn palasi, hän etsi vaimoaan kuukausien ajan, mutta turhaan.
Karl Ivanainen
Vuonna 1880 Ivanainen asettui Odessaan, jossa hän liittyi Mihail Trigonin johtamaan Narodnaja volja -ryhmään. Sen paljastuttua lokakuussa 1881 hän siirtyi maan alle, joutui pidätetyksi Harkovassa, mutta onnistui pakenemaan poliisilaitokselta. Joulukuussa 1881 Ivanainen pidätettiin Moskovassa, josta hänet lähetettiin Odessan vankilaan. Huhtikuussa 1883 Odessan sotaoikeus tuomitsi hänet Halturinin ja Nikolai Želvakovin tekemää kenraalimajuri Strelnikovin murhaa koskeneessa oikeudenkäynnissä 15 vuodeksi pakkotyöhön.
Vuonna 1884 Ivanainen saapui nykyisessä Taka-Baikalian aluepiirissä sijainneeseen Karan pakkotyövankilaan, jossa hänet vuonna 1886 päästettiin vapaaseen työryhmään. Hän teki itsemurhan kesällä 1887 hukuttautumalla järveen Nižnjaja Karassa.
Solaris (viiniköynnös)
thumb|250px|Juuri kasvuun lähtenyt vartettu Solaris-viiniköynnös
Solaris on viiniköynnöslajike, jota käytetään valkoviinin tekemiseen. Se menestyy myös eteläisessä Suomessa avomaalla.
Historia
Solaris luotiin vuonna 1975 Freiburgissa, Saksassa risteyttämällä Merzling (Seyve-villard 5276 x (Riesling x Pinot Gris)) x Gm 6493 (Saperavi Severnyi x Muscat Ottonel). Se kehitettiin ohjelmassa, jonka tarkoitus oli löytää taudeilta kestäviä viiniköynnöslajikkeita, ja sillä on hyvä vastustuskyky sieniä vastaan. Kestävänä lajikkeena sitä kasvatetaan yleisesti Pohjoismaissa, kuten Tanskassa ja Norjassa.
Solaris on neljän viiniköynnöslajin hybridi: Viiniköynnös (Vitis vinifera) x amurinviini (Vitis amurensis), törmäviini (Vitis rupestris) sekä Vitis aestivalis.
Solaris tunnetaan myös viralliselta lisäännyttämisnumerollaan FR 240-75. Lajikkeelle myönnettiin lupa kaupalliseen tuotantoon 2001.
Lehdet
Lehdet ovat suuret, kolmehaaraiset ja väriltään tummanvihreät.
Rypäleet
Marjat ovat keskisuuret, keltaiset ja makeat. Niissä on suhteellisen vähän siemeniä suhteessa hedelmälihaan. Sopii hyvin syötäväksi ja makean valkoviinin tekemiseen.
Kasvu
Solaris on voimakaskasvuinen lajike, joka vaatii paljon tilaa. Runsas kukinta ja suuret marjat takaavat ison sadon.
Menestyminen Suomessa
Menestymisvyöhyke I tai kasvihuone. Kestää pakkasta ainakin 18 asteeseen asti, mutta aikaisen kasvuun lähdön ja kukinnan takia se on arka keväthallalle. Suositellaan talvi- ja kevätsuojausta.
Tuusula
Tuusula on Suomen kunta, joka sijaitsee Uudenmaan maakunnassa. Tuusulan naapurikunnat ovat Hyvinkää pohjoisessa, Mäntsälä koillisessa, Järvenpää, Sipoo ja Kerava idässä, Vantaa etelässä sekä Nurmijärvi lännessä. Tuusula on yksi Helsingin seudun kehyskunnista.
Tuusulan väkiluku on noin 40 000. Noin puolet Tuusulan väestöstä asuu Hyrylässä, joka on kunnan kuntakeskus. Helsingistä Hyrylään johtaa moottoritie Tuusulanväylä. Nurmijärven ja Kirkkonummen jälkeen Tuusula on väkiluvultaan Suomen kolmanneksi suurin kunta, joka ei käytä itsestään nimitystä kaupunki. Tilastollisesti Tuusula on kaupunkinimityksen puutteesta huolimatta kaupunkimainen kunta, sillä sen suurimmassa taajamassa Hyrylässä asuu yli 15 000 asukasta.
Tuusulan pormestari on elokuusta 2021 lähtien ollut Kalle Ikkelä. Aikaisempi pormestari oli Arto Lindberg vuosina 2017-2021.
Maantiede
Tuusula ympäröi Tuusulanjärveä, paitsi järven pohjoispäässä, jossa on Järvenpään kaupunki. Tuusulan toiseksi suurin järvi on Rusutjärvi.
Tuusulan alue on keskeltä kapea, sillä siitä aikoinaan erotettu Järvenpää miltei jakaa sen kahtia. Niinpä Hyrylästä katsottuna kunnan pohjoisosa, jossa Kellokoski ja Jokela sijaitsevat, on lähes suoraan Järvenpään takana. Lisäksi kunnan itäosassa Keravan ja Järvenpään välissä on vielä kapeampi, Sipoon rajalle saakka ulottuva, Tuusulaan kuuluva alue.
Taajamat
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain. Tuusulan keskuspaikka Hyrylä ja Kellokoski eivät muodosta omia taajamiaan, vaan ne ovat osa Helsingin keskustaajamaa, joka ulottuu Tuusulan lisäksi usean Helsingin lähikunnan alueelle. Yhteensä Helsingin keskustaajamassa on 1 249 820 asukasta ja sen pinta-ala on 676,76 neliökilometriä. Jokelan taajama ulottuu pieniltä osin myös Hyvinkään kaupungin alueelle. Nukarin ja Palojoen taajamat ulottuvat pääosin sekä Jäniksenlinnan taajama pieniltä osin Nurmijärven kunnan alueelle.
Aluejako
Tuusula jakautuu 19 eri kaupunginosaan, joiden sijainnit näkyvät alla olevassa kartassa.
Historia
pienoiskuva|[[Tuusulan kirkko.]] pienoiskuva|[[Sarvikallion virkistysalue Tuusulanjärven länsipuolella.]] Tuusulan vanhimmat asutukset ennen keskiaikaa ovat sijainneet Tuusulanjärven rannalla. Järven vanha nimi on ollut Kaukajärvi ja saman niminen on ollut vanhin asutuskin nykyisen Vanhakylän paikalla. Eräät alueen paikannimet viittaavat Hämeestä tulleeseen asutukseen. Esimerkiksi kylännimi Hyökkälä (Hyvikkälä) viittaa Janakkalaan, jossa on Hyvikkälä-niminen kylä.
Tuusulan historia itsenäisenä hallintoyksikkönä alkaa vuodesta 1643, jolloin muodostettiin Tuusulan kappeliseurakunta. Tuusulalaiset kuuluivat pääosin Sipoon seurakuntaan, ja oman kappeliseurakunnan perustaminen oli seurausta kyllästymisestä pitkiin kirkkomatkoihin. Suomenkieliset talonpojat olivat tyytymättömiä myös siihen, että jumalanpalveluksia ei pidetty riittävästi omalla kielellä, mutta velvoitteisiin, muun muassa kirkkojen kunnostukseen ja rakentamiseen, he kyllä kelpasivat. Kappeliseurakunnan perustamisesta huolimatta tuusulalaiset olivat edelleen Sipoon seurakunnan alaisuudessa ja erkanivat siitä vasta 10 vuotta myöhemmin, vuonna 1653, jolloin Tuusulan seurakunta lopullisesti itsenäistyi. Vuotta 1643 eli kappeliseurakunnan perustamista pidetään kuitenkin Tuusulan syntymävuotena.
Kappeliseurakunnan perustamisen yhteydessä siihen liitettiin osia Helsingin pitäjästä (nyk. Vantaan kaupunki), muun muassa Hyrylä, Ruotsinkylä ja Lahela, sekä Nurmijärvestä. Seurakunnan ydinalueena olivat Kaukjärvenä tunnetun Tuusulanjärven rantamien kylät Hyrylä, Hyökkälä, Paijala, Tuusula, Tuomala, Järvenpää, Vanhakylä ja Ruskela. Järvestä erossa olevia kyliä oli Alikerava, Ylikerava, Rusutjärvi, Nahkela, Lahela ja Ruotsinkylä. Nykyisen Jokelan seutu, silloinen Vantaankorvenmaa, oli tuolloin lähes asumatonta takamaata, jonka maat jaettiin erillisalueina useiden kylien kesken.
Rautatien rakentamisen (liikenteeseen 1862) jälkeen radanvarren kyläkeskukset kasvoivat ja teollistuivat kunnan muiden osien jatkaessa maatalousvaltaista elämää. Sillä oli omat seurauksensa:
Hyrylän kehittymiseen kuntakeskuksena vaikutti pääkaupungin läheisyys sekä venäläisen varuskunnan perustaminen 1850-luvulla. Itsenäisyyden aikana Hyrylässä toimi aluksi ”Tuusulan tykistönä” tunnettu kenttätykistövaruskunta ja kesästä 1957 lähtien Helsingin Ilmatorjuntarykmentti.
Hyrylän läheisyydessä on kolme kertaa pidetty asuntomessut: Lahelassa vuonna 1970, Nummenharjulla vuonna 2000 ja Rykmentinpuistossa vuonna 2020.
Hyrylän läheisyydessä on ollut myös useita suuria sorakuoppia. Kun Helsingin ja sen lähiympäristön kiihkeään rakentamiseen tarvittiin loputtomasti hiekkaa ja soraa, sadat kuorma-autot kiidättivät sitä silloista kaksikaistaista, betonipintaista Tuusulantietä myöten. Koska Hyrylässä sijaitsi myös ilmatorjuntarykmentti, joku keksi nimetä nämä vinhasti liikkuvat autot ”Hyrylän hävittäjiksi”.
Tuusulanjärven länsipuolella toimi 1900-luvun jälkipuoliskolla Hankkijan koetila laajoine pelto- ja metsäalueineen.
Jokela alkoi rautatien (1862) vaikutuksesta kehittyä nopeasti teollisuustaajamaksi. Kylään perustettiin muun muassa kolme tiilitehdasta, tulitikkutehdas, vanutehdas ja laatikkotehdas. Tiilitehtaita paikkakunnalle vetivät ainutlaatuiset, laajat savipitoiset maa-alueet. Ensimmäisenä aloitti toimintansa Jokelan Tiilitehdas vuonna 1874.
Kellokoskelle teollisuus saapui paljon aikaisemmin kuin muihin Tuusulan taajamiin; ruukki aloitti toimintansa vuonna 1795. Kellokosken psykiatrinen sairaala perustettiin vuonna 1915.
Tuusulaan asutettiin jatkosodan jälkeen Terijoen ja Viipurin maalaiskunnan siirtoväkeä.
21. huhtikuuta 1996 sattui Tuusulassa Jokelan junaturma.
Keskiviikkona 7. marraskuuta 2007 Tuusulan Jokelan koulukeskuksessa tapahtui ampumavälikohtaus, jossa kuoli yhdeksän ihmistä.
Tuusulanjärven taiteilijayhteisö
Tuusulaan syntyi 1800–1900-lukujen vaihteessa Suomen kautta aikain merkittävin taiteilijayhteisö. Sen jäsenten ajatusten ja käden jälki vaikutti, ja on sen jälkeenkin vaikuttanut, koko Suomen kansan kohtaloon ja asenteisiin: suomalaisen identiteetin muodostumiseen. Yhteisön elämään tutustuttaessa sana kulttuuri saa uuden ja erilaisen sävyn: vivahteikkaamman, arkisemman ja elämänläheisemmän. Jokapäiväinen elämä yhteisössä sisälsi kaikkia kuviteltavissa tapahtumia ja kohtaloita: perhe-elämää, työtä, puutetta, hyvinvointia, puutarhanhoitoa, yhteisiä juhlia, dramatiikkaa, rakkautta, sydänsuruja jne.
Taiteilijayhteisö syntyi Tuusulanjärven itärantaa myötäilevän vanhan tien varteen. Tämä Tuusulan Rantatie on nykyisin hiljainen sivutie, mutta alkujaan se oli osa 1680-luvulla rakennettua, myös Heinolantieksi kutsuttua tietä. Tie on nykyään museotie.
Jo ennen taiteilijayhteisön muodostumista, vuonna 1872, Aleksis Kivi vietti tien varrella sijainneessa, hänen veljensä asuttamassa mökissä elämänsä viimeiset kuukaudet maaliskuun alusta vuoden viimeisen päivän aamuvarhaiseen.
Myöhemmin tien vaikutuspiirissä asuivat ja tekivät työtä muun muassa Juhani Aho, Venny Soldan-Brofeldt, Jean Sibelius, Pekka Halonen, Eero Järnefelt ja J. H. Erkko. Nykyisin Ahola, Ainola, Halosenniemi ja Erkkola ovat museoita. Suvirantaa asutti Eero Järnefeltin jälkeen hänen tyttärensä taidemaalari Laura perheineen, ja paikka on edelleen suvun hallussa yksityiskotina. Myös Aleksis Kiven kuolinmökki on muistomerkkinä Rantatien varrella.
Edellä mainittujen pysyvästi alueella asuneiden taiteilijayhteisön jäsenten lisäksi Rantatien huviloissa asui ja vieraili lukuisa joukko kulttuurihenkilöitä. Merkittävänä oleskelupaikkana toimi muun muassa Syväranta, jonka 1900-luvun alkuvuosina omisti venäläinen nimineuvos K. K. Uschkoff. Hänen luonaan nähtiin usein venäläistä yläluokkaa sekä taiteilijoita, muun muassa kirjailija Maksim Gorki ja oopperalaulaja Fjodor Šaljapin. Myöhemmin huvila toimi suomalaisten sanomalehtimiesten lepokotina, jossa asustelivat muun muassa Eino Leino, Uuno Kailas, Olavi Paavolainen ja Einari Vuorela. Vuonna 1947 tulipalossa tuhoutumisen jälkeen uudelleen rakennetussa huvilassa toimii nykyisin Lottamuseo.
Syvärannan ja sen kanssa Rantatien vastakkaisella puolella sijaitsevan Onnelan historiat liittyvät läheisesti toisiinsa. 1920-luvulla Onnelassa pidettiin täysihoitolaa, jossa tulevaisuuttaan etsivien venäläisten emigranttien lisäksi asusti ja vieraili lukuisa joukko suomalaisia kulttuurihenkilöitä. Nykyisin Onnela toimii Näkövammaisten Keskusliiton loma- ja kurssikeskuksena.
Suomen lääketieteen isänä tunnetun arkkiatri Otto E. A. Hjeltin 1860-luvulla kesähuvilakseen rakennuttama ja 1881 talviasuttavaksi kunnostama Lepola sijaitsi Aholan ja Suvirannan välissä. Valtioneuvos E. N. Setälän omistukseen vuonna 1922 siirtyessään se sai nimen Toimela. Huvila tuhoutui tulipalossa kirjastosiipeä lukuun ottamatta vuonna 1943.
Järvenpään itsenäistyessä kolme taiteilijakotia, Ainola, Ahola ja Suviranta, jäivät sen alueelle erilleen museotiestä.
Kulttuuri
Tuusula on johtava modernin taiteen paikka Keski-Uudellamaalla. Tuusulassa on Halosenniemi, arvokas kulta-ajan taiteilijoiden kokoelma ja Martta Wendelinin kokoelma.
Tuusula sai Keravalta yhden Suomen merkittävimmistä nykytaiteen kokoelmista vuonna 2008. Keravan taidemuseon entisen johtajan Aune Laaksosen taidesäätiön 1 300 taulua saavat pysyvät näyttelytilan Hyrylässä. Näyttely aukesi marraskuussa 2008 Tuusulan taide ja kulttuurikeskuksessa. Pysyvät tilat kunnostetaan nykyisen viereisen kuvataidekoulun tiloihin. Keravan taidemuseo menetti yli puolet teoksistaan. Sinne jää edelleen Keravan taidesäätiön 1 200 teosta. Aune Laaksosen mukaan syy päätökseen on Keravan valtuuston puheenjohtajan ja kansanedustaja Eero Lehden toiminta. ”Mainettani on yritetty mustata. Lehti ja pari muuta kunnallispoliitikkoa ovat tehneet valituksia Keravan kaupungin tekemistä taidemuseopäätöksistä, mutta hävinneet ne. Kaikki tämä on kypsyttänyt nyt tehtyyn ratkaisuun.”
pienoiskuva|Tuusulan pääkirjasto. Tuusulassa sijaitsee Tuusulan työläiskotimuseo.
Tuusulan kunnankirjasto palvelee Hyrylässä sijaitsevan Tuusulan pääkirjaston ohella Jokelan kirjaston, Kellokosken kirjaston, Riihikallion koulun itsepalvelupisteen ja kirjastoauto Kirren sekä Kirkes-kirjastojen verkkoaineistojen välityksellä.
Ruokakulttuuri
Tuusulan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla arkiruokina läskisoosi ja kaurapuuro ja juhla-ateriana aladobi, rosolli, vasikanpaisti, lanttulaatikko, porkkanalaatikko, hiivaleipä ja rusinakeitto.
Väestönkehitys
pienoiskuva|[[Tuusulan Elomarkkinat vuonna 2008.]] Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Vuonna 1943 Tuusulasta tuli yksikielinen suomenkielinen kunta.
Seurakunnat
pienoiskuva|[[Kellokoski|Kellokosken vuonna 1800 valmistunut puinen ruukinkirkko.]] Vuoden 2018 aluejaon mukaan Tuusulassa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat :
Suomen Helluntaiherätyksen helluntaiseurakunnista Tuusulan alueella toimii Tuusulan Helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Tuusulan alueella toimii Helsingin ortodoksinen seurakunta.
Suomen helluntaikirkon jäsenseurakunnista Tuusulassa toimii Station Jokela.
Talous
Tuusulan kunnan ulkoiset sekä sisäiset toimintakulut olivat vuonna 2006 yhteensä 166,5 miljoonaa euroa, investointimenot 20,5 miljoonaa euroa sekä rahoituskulut 0,4 miljoonaa euroa.
Työllisyys
Tuusulan työllisyysaste on hyvä, ja sen asukkaat käyvät usein muilla paikkakunnilla töissä: vain noin kolmasosalla Tuusulan työssä käyvistä on työpaikka Tuusulassa.
Suurimmat työnantajat
pienoiskuva|Lemminkäinen Betonituote Oy. Vuonna 2008 Tuusulan suurimpia työnantajia olivat:
Liikenne
Helsingistä Tuusulaan ja sen kuntakeskukseen Hyrylään johtaa Tuusulanväylä (kantatie 45), joka aivan kuntakeskuksen porteille asti on moottoritie. Hyrylässä on isohko liikenneympyrä, jossa kantatie 45 jatkuu Hyvinkään suuntaan tienä, joka tunnetaan nimellä Hämeentie, ja Järvenpään suuntaan johtaa Järvenpääntie (seututie 145). Hämeentiestä erkanee Nurmijärvelle johtava Nahkelantie (seututie 139) ja Järvenpääntiestä erkanee Keravan kautta Kilpilahden satamaan johtava Kulloontie (seututie 148).
Hyrylästä on matkaa Helsingin keskustaan 28 kilometriä, Helsinki-Vantaan lentoasemalle 14 kilometriä, Järvenpäähän 7 kilometriä, Keravalle 5 kilometriä, Nurmijärvelle 17 kilometriä ja Hyvinkäälle 30 kilometriä.
Pääradalla Tuusulalla on Järvenpään ja Hyvinkään välisellä osuudella Jokelan rautatieasema, josta on Helsingin päärautatieasemalle matkaa noin 48 kilometriä. Aiemmin alueella toimi myös Nuppulinnan rautatieasema, jonka henkilöliikenne lopetettiin 27. maaliskuuta 2016. Samaan aikaan lopetettiin myös henkilöliikenne Purolan rautatieasemalle, joka sijaitsee juuri Järvenpään kaupungin puolella, mutta pääosa aseman palvelemasta asutuksesta sijaitsi Tuusulan puolella.
Urheilu
Tuusulassa toimii Tuusulan Palloseura (TuPS). Jokelassa toimiva Jokelan Kisa (JoKi) on nostanut profiiliaan jalkapallossa 2010-luvulla ja kilpailee samalla tasolla kuin Tuusulan Palloseura. Jääkiekossa Tuusulaa edustaa KJT Hockey. Ringetessä Tuusulaa edustaa Tuusula Ringette. Tuusulassa on järjestetty vuodesta 2007 lähtien vuosittainen Tuusulanjärven Luistelumaraton. Luistelumaratonissa on Suomen mestaruuden lisäksi avoin kansainvälinen luokka, johon on osallistunut hollantilaisia huippuluistelijoita. Tuusulanjärven Luistelumaraton kuuluu Suomen Luisteluliiton hallinnoimaan Tour de Skate -sarjaan. Tuusulassa on kaksi salibandyseuraa: FC Tuusula ja Tuusulan salibandy (TusBy). Tuusulassa toimii myös ampumahiihto ja -suunnistusseura Tuusulan Voima-Veikot.
Mattias Eklundh
Mattias "IA" Eklundh (s. 6. lokakuuta 1969) on ruotsalainen kitaristi, joka soittaa ruotsalaisessa Freak Kitchen -yhtyeessä. Hän on myös levyttänyt joitakin soololevyjä.
Lapsuus ja nuoruusvuodet
Eklundh innostui musiikista kuusivuotiaana, kun hän sai KISS -yhtyeen levyn Destroyer. 13-vuotiaana hän alkoi soittaa kitaraa.
Musiikkiura
1980-luvun puolivälissä Eklundh perusti Frozen Eyes -yhtyeen, joka kuitenkin hajosi pian vuonna 1988 julkaistun levyn julkaisemisen jälkeen. Yhtyeen hajoamisen jälkeen Eklundh liittyi Fate -nimiseen tanskalaiseen metalliyhtyeeseen soolokitaristiksi. Hän kuitenkin erosi tästäkin yhtyeestä vuonna 1991 albumin julkaisun jälkeen. Eklundh palasi Ruotsiin ja perusti oman yhtyeensä, Freak Kitchenin, joka toimii nykyäänkin. Eklundh on vuodesta 2014 soittanut Caparison Guitarsin signature-malliaan.
Diskografia
Freak Kitchen
Force India VJM07
Force India VJM07 on intialaisen Formula 1 -talli Force Indian käyttämä auto kaudella 2014. Autolla kilpailivat uutena kuljettajana McLarenilta saapunut meksikolainen Sergio Pérez sekä talliin Sauberilta palannut saksalainen Nico Hülkenberg. Testikuljettajana toimi Daniel Juncadella ja Facu Regalia.
Force India VJM07 osoittautui kauden alussa hiukan nopeammaksi, kuin Force Indian kaudella 2013 käyttämä Force India VJM06 ja Pérez otti Bahrainin GP:ssä tallin historian toisen palkintosijoituksen olemalla kolmas. VJM07 jäi kokonaan pisteittä vain kahdessa osakilpailussa Unkarin GP:ssä ja Yhdysvaltain GP:ssä.
Chef Aid: The South Park Album
Chef Aid: The South Park Album on 1998 julkaistu South Park albumi. Albumi on Rick Rubinin tuottama.
Siikameltti
Siikameltti (Prototroctes maraena) on talkameltteihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena makeista vesistä Australiasta.
Koko ja ulkonäkö
Siikameltti voi kasvaa suurimmillaan 33 cm pitkäksi ja tyypillinen pituus on 18–20 cm. Laji on ruumiinmuodoltaan pitkänomainen, pienipäinen ja hoikka. Selkäevä sijaitsee ruumiin takaosassa ja sen takana on rasvaevä. Kalan pyrstöevä on haarautunut. Väriltään siikameltti on selästään ruskea, kyljistään kellertävän harmaa ja vatsastaan hopeanharmaa. Selkä- ja pyrstöevät ovat harmaat ja muut evät kellertävät. Kutuaikaan koiraan otsaan muodostuu kyhmyjä.
Levinneisyys ja elintavat
Siikamelttiä tavataan rannikon läheisyydestä Victoriasta, Uudesta Etelä-Walesista ja Tasmaniasta. Lajin elinympäristöä täysikasvuisena ovat kirkasvetiset, viileät ja nopeasti virtaavat joet ja purot. Kala liikkuu parvina erityisesti lisääntymisaikaan. Siikameltin ravintoa on erityisesti levä ja eloperäinen materiaali, mutta se syö myös hyönteisiä, niiden toukkia ja planktonäyriäisiä. Lisääntymisaika on helmikuusta toukokuulle ja laji kutee jokiin. Kuoriutuneet poikaset ajautuvat virran mukana mereen ja elävät siellä kuudesta yhdeksään kuukautta ja vaeltavat sitten takaisin makeisiin vesiin.
Siikameltti luokitellaan vaarantuneeksi. Kantaa uhkaavat erityisesti patojen rakentaminen, ilmastonmuutoksen aiheuttama kuivuus ja vieraslajit kuten taimen. Siikameltti oli 1900-luvun alussa suosittu onkikala, mutta kannan vähenemisen vuoksi laji on rauhoitettu.
Jessica Andrews
Jessica Danielle Andrews (s. 29. joulukuuta 1983) on yhdysvaltalainen countrylaulaja.
Vuonna 2001 ilmestyi toinen albumi Who I Am, jonka suurin hittisingle "Who I Am" nousi countrylistan ykköseksi ja Billboard Hot 100:n 28. sijalle. Hänelle myönnettiin samana vuonna Academy of Country Musicin "parhaan uuden naislaulajan" palkinto.
Andrewsin kolmas albumi Now ilmestyi keväällä 2003, ja hän on sittemmin työstänyt neljättä albumia Ain't That Life. Laulaja on kihloissa kollegansa Marcel Chagnonin kanssa.
Nelimarkka-museo
Nelimarkka-museo on Alajärvellä Pekkolanniemellä sijaitseva Etelä-Pohjanmaan alueellinen vastuumuseo. Sen tilat sijaitsevat taiteilijaprofessori Eero Nelimarkan isän kotitilan alueella. Museorakennuksen on suunnitellut Hilding Ekelund ja sen avajaisjuhla oli kesällä 1964. left|200px
Museo ja Nelimarkan huvila on luokiteltu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Saksanpystykorva
thumb|250px|Mittelspitz pentuna
Saksanpystykorva (Deutscher Spitz) on saksalainen koirarotu, joka oikeastaan muodostaa viiden rodun rotuperheen. Saksanpystykorvat ovat hyvin samankaltaisia – niillä on jopa yhteinen rotumääritelmä – ja ne erotetaan lähinnä koon ja värityksen perusteella. Saksanpystykorviin kuuluvat seuraavat rodut:
Vuonna 2022 saksanpystykorvista rekisteröitiin eniten kleinspitzejä, toiseksi eniten mittelspitzejä ja kolmanneksi eniten pomeranianeja. Myös keeshond ylsi sadan suosituimman rodun listalle, toisin kuin harvinaisin muunnos grosspitz.
Eric S. Raymond
Eric S. Raymond (s. 4. joulukuuta 1957 Boston), johon viitataan usein lyhenteellä ESR, on eräs avoimen lähdekoodin yhteisön keulahahmoista. Hän perusti Open Source Initiativen helmikuussa 1998 yhdessä Bruce Perensin kanssa. Raymond on hakkerikulttuuria ja avoimen lähdekoodin yhteisöä valottavan The Cathedral and the Bazaar -kirjan kirjoittaja sekä Jargon File -tietotekniikkasanaston tämänhetkinen ylläpitäjä. Hän on luonut Fetchmail-sähköpostiohjelman ja osallistunut Emacs-tekstieditorin sekä ncurses-, giflib/libungif- ja libpng-kirjastojen kehittämiseen.
Raymondilla on CP-vamma.
Larisa Šepitko
Larisa Šepitko valmistui vuonna 1963 Neuvostoliiton elokuvainstituutin VGIK:n ohjaajalinjalta. Hänen diplomityönsä oli Tšingiz Aitmatovin pienoisromaaniin ”Kamelin silmä” perustuva elokuva Znoi (”Helle”, 1963). Suuri menestys oli entisestä naislentäjästä kertova Krylja (”Siivet”, 1966). Šepitkon päätyönä pidetään toiseen maailmansotaan sijoittuvaa runollista ja pateettista elokuvaa ”Nousu” (Voshoždenije, 1976), joka pohjautuu Vasil Bykaun (Bykov) pienoisromaaniin Sotnikov.
Stop (liikennemerkki)
pienoiskuva|256x256px|Nykyaikainen Stop-merkki Suomessa Stop-merkki (pakollinen pysäyttäminen) on liikennemerkki, jolla osoitetaan, että risteykseen tai tielle tuleva ajoneuvo on aina pysäytettävä pysäytysviivan kohdalle. Mikäli merkin kohdalla ei ole pysäytysviivaa, ajoneuvo on pysäytettävä välittömästi ennen risteävää tietä sellaiseen kohtaan, josta on mahdollisimman hyvä näkymä risteävälle tielle. Stop-merkki osoittaa myös, että ajoneuvon on väistettävä ajoneuvoja ja raitiovaunuja, jotka saapuvat risteykseen risteävältä tieltä tai etuajo-oikeutetulta suunnalta. Liikenneympyrässä merkillä osoitetaan, että liikenneympyrään tuleva ajoneuvo on pysäytettävä ja sen on väistettävä liikenneympyrää käyttäviä ajoneuvoja ja raitiovaunuja. Rautatien tasoristeyksessä merkillä osoitetaan, että ajoneuvo on ennen tasoristeyksen ylittämistä pysäytettävä merkin kohdalle.
Stop-merkkiä käytetään usein kärkikolmion asemesta risteyksissä, jotka ovat tienkäyttäjälle haasteellisempia esimerkiksi huonon näkyvyyden taikka väistettävän liikenteen suuren määrän tai korkeiden ajonopeuksien takia.
Vuosina 1957–1971 pakollista pysähtymistä tarkoittava liikennemerkki oli Suomessa niin sanottu ”musta käsi”, kahdeksankulmaisessa liikennemerkissä kärjellään oleva kolmio ja sen sisällä oleva musta kämmenen kuva. Kämmen mukaili liikennepoliisin käyttämää pysähtymistä tarkoittavaa käsimerkkiä.
HMS Decoy (1894)
HMS Decoy oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Daring-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin 27. kesäkuuta 1892 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä ja sen valmistumisajankohdaksi määrättiin 27. heinäkuuta 1893. Aluksen köli laskettiin heinäkuussa 1892 telakkanumerolla 288 ja se laskettiin vesille 7. helmikuuta 1894. Alus valmistui kesäkuussa 1895, ja sen tarjoukseen perustunut hinta oli 33 474 puntaa. Loppuhinnaksi vahvistettiin 36 840 puntaa, kun hintaan lisättiin kuusinaulaisten asentaminen.
Palvelus
Aluksen ensimmäisessä koeajossa 31. heinäkuuta 1894 aluksen miehistönä oli 60 henkeä. Alus saavutti 21. elokuuta mailin matkalla 27,641 solmun huippunopeuden, kun sen uppouma oli 237,25 tonnia. Aluksen höyrykoneisto tuotti 4 049 hevosvoimaa, mikä pyöritti akselia 366 kierrosta minuutissa. Kolmen tunnin ajossa alus saavutti 27,163 keskinopeuden 4 009 hevosvoimalla.
Alus upposi kolaroituaan HMS Arunin kanssa 13. elokuuta 1904.
Vienanjoki
Vienanjoki on Venäjän pohjoisosassa Arkangelin ja Vologdan alueilla kulkeva joki, joka laskee Vienanmeren Vienanlahteen. Joen suulla on laaja suistoalue, jossa sijaitsevat Arkangelin ja Severodvinskin kaupungit.
thumb|right|280px|Vienanjoki alkaa [[Suhonan (ylhäällä) ja Jugin (vasemmalla) yhtymäkohdasta.]] thumb|right|280px|Vienanjoki [[Arkangelissa lähellä joen suuta.]]