cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Odessan joukkomurha
22. lokakuuta armeijan päämajassa räjähti pommi, joka surmasi 67 ihmistä, joukossa saksalaisia ja romanialaisia upseereja. Tämän seurauksena romanialaiset sotilasjoukot kokosivat 19 000 juutalaista torille lähelle satamaa. Monet juutalaisista ammuttiin, toisten päälle valeltiin polttoainetta ja heidät poltettiin. Ainakin 20 000 muuta juutalaista vietiin Dalnikiin, lukittiin vajoihin ja poltettiin.
Kokonaisuudessaan Saksan ja Romanian miehityksen aikana Ukrainassa Dnestrin ja Bugin välillä tapettiin noin 100 000 ukrainanjuutalaista.
Ennen joukkomurhaa
Odessan kaupungissa oli ennen toisen maailmansotaa suuri juutalaisväestö, arvioiden mukaan lähes kolmannes asukasluvusta, eli noin 180 000 juutalaista. Saksalaisten ja romanialaisten miehitettyä kaupungin juutalaisia oli jäljellä 80 000–90 000.
Bryan Robson
Bryan Robson (s. 11. tammikuuta 1957 Witton Gilbert, Englanti) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Maaliskuussa 2011 uutisoitiin, että Robsonilla on diagnosoitu kurkkusyöpä, joka leikataan Thaimaassa.
Pelaajaura
Vuonna 1981 Robson siirtyi Manchester Unitediin. 13 ManU-kauden aikana Robson pelasi 465 ottelua tehden 99 maalia. Hän oli mukana voittamassa liigamestaruutta vuosina 1993 ja 1994, FA Cupia vuosina 1983, 1985, 1990 ja 1994 ja Cup-voittajien Cupia vuonna 1991.
Maajoukkueura
Englannin maajoukkuetta vuosien 1980 ja 1991 välillä edustanut Robson pelasi 90 maaottelua ja teki niissä 26 maalia. Hän oli vielä heinäkuussa 2018 Englannin maajoukkueen kymmenenneksi eniten maaotteluita pelannut ja 13. paras maalintekijä. Vuosina 1981–1982 kaikkiaan 65:n maaottelun ajan maajoukkueen kapteenina toiminut Robson edusti maataan vuoden 1982, 1986 ja 1990 MM-kisoissa sekä 1988 EM-kisoissa.
Ura toimitsijana
Middlesbroughissa pelaaja-managerina 7 kautta United-vuosien jälkeen toiminut englantilainen manageroi Bradford Citya vuosina 2003 ja 2004 ja West Bromwich Albionia marraskuusta 2004 lokakuuhun 2006.
Toukokuussa 2007 hän siirtyi Valioliigasta pudonneen Sheffield Unitedin päävalmentajaksi, mutta sai potkut kehnon menestyksen takia jo helmikuussa 2008.
Syyskuussa 2009 hän allekirjoitti nelivuotisen sopimuksen Thaimaan maajoukkueen kanssa. Hän erosi tehtävästään kesäkuun alussa 2011.
Rikesakko
Rikesakko on rahamäärältään kiinteä, päiväsakkoa lievempi varallisuusrangaistus, joka säädetään rikesakkorikkomuksista annetulla lailla (986/2016) eräiden rikkomusten ainoaksi rangaistukseksi. Rikesakko otettiin Suomessa käyttöön syyskuun alussa 1983 voimaan astuneella lailla.
Vuonna 2022 rikesakon suuruus voi olla 40, 70 tai 100 euroa. Rikesakkorikkomuksista annetussa laissa (986/2016) säädetään rikkomuksista, joista rikesakko voidaan määrätä sekä kustakin rikkomuksesta määrättävän rikesakon rahamäärästä. Jos henkilö syyllistyy samalla kertaa kahteen tai useampaan rikkomukseen, rikesakko määrätään ankarimman rikesakon mukaan korotettuna 40 eurolla.
Rikesakon määrää poliisi, rajavartio- tai tullimies tai erätarkastaja. Yleisin rikesakko määrätään järjestyslain rikkomisesta. Tieliikennelain (729/2018) mukainen liikennevirhemaksu on korvannut tieliikenteen rikesakon.
Maksamatonta rikesakkoa ei saa muuntaa vankeudeksi. Rikesakkomääräyksen saaneella henkilöllä on oikeus saattaa asia käräjäoikeuden käsiteltäväksi. Sitä varten hänen tulee ilmoittaa asia 30 päivän kuluessa rikesakkomääräyksen tiedoksisaamisesta sen paikkakunnan käräjäoikeuteen, jossa rikkomus on tehty. Käräjäoikeuden rikesakkoasiassa antamaan päätökseen ei saa hakea muutosta varsinaisin muutoksenhakukeinoin.
Via Caecilia
Via Caecilia oli roomalainen tie, joka kulki Samniumissa ja Picenumissa Italiassa. Se erkani Via Salariasta ja johti Amiternumin kautta Adrianmeren rannikolle.
Historia
Via Caecilian rakennutti konsuli Lucius Caecilius Metellus Diadematus vuonna 117 eaa. Tien alkuosa Amiternumiin saakka tuli ensimmäisellä vuosisadalla osaksi keisari Claudiuksen rakennuttamaa Via Claudia novaa, joka yhdisti Via Salarian ja Via Claudia Valerian. Via Caeciliaa ei tunneta itinerariumeista.
Reitti
Via Caecilian tarkkaa reittiä ei tunneta. Sen sanotaan erkaantuneen Via Salariasta 35 roomalaisen mailin päässä Roomasta, mikä sijoittaisi risteyksen lähelle Reatea (nyk. Rieti), mutta joskus risteys on sijoitettu Interocriumiin. Tämän jälkeen tie kulki Amiternumiin. Tien oletetaan jatkuneen ainakin Apenniinien yli Adriaan ja mahdollisesti aina Adrianmeren rannalla sijainneeseen Castrum novumiin saakka.
Tien asemapaikkoja olivat oletettavasti:
Tien asemapaikkojen välisistä etäisyyksistä antiikin lähteissä esiintyy vain Adrian ja Castrum novumin välinen 15 mailia, joka mainitaan Itinerarium Antonini Augustissa osana Via Salarian jatketta.
Väriavainnus
pienoiskuva|Esiintyjä sinisen chroma key -kankaan eli blue-screen -kankaan edessä.
Väriavainnus eli väriavaintaminen, joka tunnetaan myös nimityksillä chroma key, chromakey tai kromakey on erikoistehostemenetelmä, jossa filmikuvaustuotannossa yhdistetään kaksi eri kuvaa tai kahden eri kuvan osia päällekkäin värierotteluun perustuvalla menetelmällä (nykyisin yleensä tietokoneluotuna) kompositoimalla. Useimmiten kuvasta poistetaan sininen tai vihreä väri, ja kuvaan liitetään eri taustakuva.
Väriavainnuksessa on useimmiten käytössä sininen (blue-screen) tai vihreä (green-screen) taustakangas tai muu taustapinta, jota käytetään elokuvauksessa silloin, kun taustan päällä näytelty kohtaus yhdistetään oikeaan taustakuvaan vasta jälkituotantovaiheessa.
Tärkein vaatimus toimivalle taustaseinälle on, ettei se heijasta väriä kuvattavan kohteen iholle tai vaatteisiin. Mattapintaiset materiaalit ovat siis parhaita. Nykyään käytetään myös harmaata muovia, johon kameran linssin ympärille kiinnitetty LED-valoympyrä heijastaa halutun värin tasaisesti jättämättä taustaan varjoja. Tietokoneohjelmalle osoitetaan tietyt värisävyt kuvasta, jotka se pyrkii poistamaan. Tällöin taustakuva voidaan luoda uudelleen digitaalisesti.
Tekniikkaa käytetään esimerkiksi television säätiedotuksissa ja elokuvien visuaalisissa tehosteissa. Suomessa Yleisradio käytti tv-säätiedotuksissaan chroma key -tekniikkaa sinisen taustan kera vuosina 1987–2007 ja myös uutisstudiossa vuosina 1995–1999. Vuonna 2007 sinitausta korvattiin plasmanäytöllä.
Sininen ja vihreä ovat ihonväristä etäisin sävy, minkä takia muita värejä ei juuri käytetä. Chroma keyn valaiseminen on tärkeää; varjoja ei saa näkyä kankaalla, ja sävyn pitää olla mahdollisimman tasainen. Sininen on jonkin verran vaikeampi valaista kuin vihreä. Digital Video -nauhoja käyttävä kamera myös havaitsee vihreän paremmin kuin sinisen, johtuen videokameran kennosta. Sinisen värin etuna voidaan kuitenkin pitää heikompaa värin heijastusta iholle.
Chroma key -kankaan sijaan voi käyttää myös normaalia, paksua ja kiinteää kangasta, joka ei heijasta valoa tai päästä sitä paljoa läpi.
Väriavainnus videonmuokkausohjelmissa
Suurin osa maksullisista videonmuokkausohjelmista tukee chroma key -ominaisuuksia. Esimerkiksi Final Cut Pro-, Avid-, Adobe Premiere-, Adobe After Effects-, Pinnacle Studio-, Sony Vegas-, AVS Video Editor- ja FX-Home-ohjelmat ovat hyvin käytettyjä chroma keyn käsittelyssä. Myös Applen iLife-ohjelmapakettiin sisältyvä, myös erikseen saatava iMovie tukee chroma key -ominaisuuksia.
Kesäolympialaiset 1904
Kesäolympialaiset 1904 järjestettiin St. Louisissa, Yhdysvalloissa maailmannäyttelyn yhteydessä heinäkuun ja marraskuun 1904 välisenä aikana. Mukana oli urheilijoita 12 maasta.
Järjestäjän valinta
Olympialiikkeen johtaja paroni Pierre de Coubertin halusi kolmannet kesäolympialaiset Yhdysvaltoihin, joskin hän mainitsi vuonna 1896 mahdollisina ehdokkaina myös Berliinin ja Tukholman. Vuoden 1904 kesäolympialaisia hakikin viisi yhdysvaltalaista kaupunkia: Buffalo, Chicago, New York, St. Louis ja Philadelphia. Buffalon hakemus osoittautui väärinkäsitykseksi. Coubertin kannatti Chicagon valintaa, ja kansainvälisen olympiakomitean kokouksessa toukokuussa 1901 Chicago valittiinkin yksimielisesti kisojen pitopaikaksi.
Kun St. Louis kertoi järjestävänsä vuoden 1904 maailmannäyttelynsä yhteydessä myös laajat urheilukilpailut, olympiakomitea näki tapahtuman tuhoavan olympialaisten näkyvyyden, joten Coubertin siirsi helmikuussa 1903 kisat Chicagosta St. Louisiin.
Aikataulu ja tapahtumat
Kilpailutapahtumat järjestettiin St. Louisissa 1. heinäkuuta ja 23. marraskuuta 1904 välisenä aikana maailmannäyttelyn yhteydessä. Avajaistapahtuma oli järjestetty jo 14. toukokuuta. Suurin osa kilpailuista järjestettiin Washingtonin yliopiston kampuksella, kuten uudella Francis Fieldin olympiastadionilla ja viereisessä urheiluhallissa.
Tapahtumaan kuului paljon urheilukilpailuja, joista vain osaa pidetään olympialaisiin kuuluvina. Katsojia oli vähän, eivätkä lehdet olleet kilpailuista kovinkaan kiinnostuneita. Paroni Coubertin olikin pettynyt kisoihin, jotka jäivät maailmannäyttelyn varjoon.
Luettelo Kiuruveden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Kiuruveden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kiuruveden kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Kesäolympialaiset 1904
Osallistuneet maat
St. Louisin olympialaisiin osallistui Kansainvälisen olympiakomitean tilastojen mukaan 12 maata. Lisäksi mukana oli usean maan urheilijoista koottu sekajoukkue. Joidenkin näkökantojen mukaan mukana olivat myös Italia, Norja ja Newfoundland. Kilpailuun osallistui kaksi norjalaissyntyistä painijaa, Charles Ericksen ja Bernhoff Hansen, mutta heidät on yleensä laskettu yhdysvaltalaisiksi. Newfoundlandissa syntynyt maratoonari Bob Fowler on yleensä laskettu Yhdysvaltain edustajaksi. Italialainen, mutta Yhdysvaltoihin muuttanut Frank Bizzoni osallistui olympialaisten pyöräilyyn. Myös hänet on yleensä laskettu Yhdysvaltain edustajaksi, mutta vuonna 2009 joukko olympiahistorioitsijoita havaitsi, että hän oli edelleen Italian kansalainen osallistuessaan vuoden 1904 olympialaisiin.
Mitalitaulukko
thumb|upright|Juoksija [[Archie Hahn käsissään 100 metrin juoksun voitosta myönnetty pokaali.]]
Menestynein maa vuoden 1904 kesäolympialaisissa oli isäntämaa Yhdysvallat. Yksilötasolla eniten olympiavoittoja sai yhdysvaltalainen voimistelija Anton Heida, joka saavutti viisi olympiavoittoa.
Kari Rauhanen
Kari Rauhanen (s. 19. helmikuuta 1962 Tampere) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka on valmentanut myös Ruotsissa, Sveitsissä, Itävallassa, Romaniassa, Italiassa, Saksassa, Puolassa ja Tanskassa. Rauhanen on suorittanut Suomen urheiluopistossa Ammattivalmentajatutkinnon.
Valmennusura
Rauhanen aloitti valmennusuransa Tampereen Tapparan junioreissa 1990-luvulla. Sen jälkeen hän on toiminut Ikurin Vireen valmentajana sekä valmennuspäällikkönä. Vuonna 2002 hän muutti Turkuun ja toimi TuTo Hockeyn A-nuorten päävalmentajana sekä sen Mestis-joukkueen apuvalmentajana kaksi kautta. Mestiksessä pelaavan Joensuun Jokipoikien päävalmentaja hän oli kahden kauden ajan, minkä jälkeen hän siirtyi Ruotsiin Allsvenskaniin IFK Arbogan päävalmentajaksi kaudelle 2006–2007.
Kaudella 2007–2008 Rauhanen korvasi Jari Helteen Mestiksen Titaanien päävalmentajana. Seuraavat kaksi kautta hän toimi Sveitsin liigan EHC Baselin päävalmentajana. Allsvenskanin Tingsryds AIF:n päävalmentajaksi 2010–2011 hän siirtyi kesken kauden. Kaudelle 2011–2012 päävalmentajuus/valmennuspäällikkyys italialaisen SV Kalternin junioriorganisaatiossa, jossa hän jatkoi joulutauolle ja siirtyi tammikuussa 2013 Itävallan liigan EHC Lustenaun päävalmentajaksi Gary Priorin tilalle. Kaudelle 2013–2014 Rauhanen sai kutsun MOL-liigan ASC Corona Brașovin päävalmentajaksi. Rauhanen valittiin kaudella 2013–2014 MOL-liigan vuoden valmentajaksi sekä voitti myös maan mestaruuden Brasoville.
Marraskuussa 2014 Rauhanen otti vastaan päävalmentajan tehtävän Saksan DEL 2 -sarjassa pelaavan ESV Kaufbeurenin peräsimessä. Kaudelle 2015–2016 Rauhanen siirtyi Puolan pääsarjassa pelaavan STS Sanokin päävalmentajaksi. Kaudelle 2017–2018 Rauhanen on solminut sopimuksen tanskalaisen pääsarjajoukkue IK Odensen kanssa.
Köyliön Lallit
Köyliön Lallit (entiseltä nimeltään Köyliön Nuorisoseuran Urheilijat) on Köyliön kunnassa toimiva urheiluseura, jonka lajeja ovat hiihto, yleisurheilu, pesäpallo, voimistelu ja suunnistus. Lallien päälaji on pesäpallo. Seura on perustettu vuonna 1946, ja siinä on vajaa tuhat jäsentä.
Estella Ketola
Ida Estella Ketola (22. syyskuuta 1895 Pori – 11. heinäkuuta 1925 Hämeenlinna) oli suomalainen kommunisti, joka toimi muun muassa Ulvilan kunnanvaltuutettuna ja Sosialidemokraattisen nuorisoliiton Satakunnan piirisihteerinä. Hän kuoli poliittisena vankina saatuaan tuomion valtiopetoksen valmisteluun osallistumisesta.
Varhaiset vuodet
Estella Ketola syntyi vuonna 1895 seitsenlapsiseen räätälin perheeseen Porissa, josta he vuosisadan vaihteessa muuttivat Ulvilaan kuuluneeseen Uudenkoiviston esikaupunkiin. Ketola oli mukana Sosialidemokraattisen nuorisoliiton toiminnassa jo 1910-luvun alussa. Vuonna 1916 hän liittyi Uudenkoiviston työväenyhdistyksen nuoriso-osastoon ja oli myös Toejoen työväenyhdistyksen nuoriso-osaston puheenjohtaja. Ketola oli aktiivinen järjestötyöntekijä, joka kiersi eri tilaisuuksissa puhujana ja lausujana. Sisällissodan aikana hän toimi ompelijana porilaisessa räätälinliikkeessä, joka valmisti varusteita punakaartille. Punaisten vetäydyttyä Porista 13. huhtikuuta 1918 Ketola lähti pakolaisten mukana kohti itää, ja jäi saksalaisten vangiksi Hollolassa 1. toukokuuta. Hänet siirrettiin Hämeenlinnan vankileirille ja vapautettiin kuulustelujen jälkeen heinäkuun alussa.
Sisällissodan jälkeen
Sisällissodan jälkeen Ketola jatkoi poliittista toimintaansa vuodesta 1920 lähtien. Hän oli muun muassa Sosialidemokraattisen nuorisoliiton Satakunnan piirijärjestön sihteerinä, ja liittyi kesällä 1921 kommunistien johtaman Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen jäseneksi. Samana kesänä Ketola osallistui myös kielletyn Suomen Kommunistisen Puolueen Pietarissa järjestettyyn puoluekokoukseen yhdessä porilaisen kirjaltajan ja kaupunginvaltuutetun Paavo Nyströmin kanssa. Ketola oli SSTP:n edustajana Ulvilan kunnanvaltuustossa, ja puolueen ehdokkaana vuoden 1922 eduskuntavaaleissa. Hän oli jyrkän kommunistisen linjan edustaja, joka hyökkäsi usein maltillisempia sosialidemokraatteja vastaan, ja arvosteli ”patavanhoillisina” pitämiään sosialidemokraattisia johtajia. Ketola erosi kirkosta heti uskonnonvapauslain astuttua voimaan ja tunnustautui vapaa-ajattelijaksi. Etsivä keskuspoliisi tarkkaili Ketolaa ja Nyströmiä pitkään, ja kesäkuussa 1923 heidät lopulta pidätettiin epäiltynä kommunistisesta toiminnasta. Kotietsinnässä Ketolan hallusta hallusta löytyi runsaasti kommunistisia julkaisuja. Samaan aikaan Ketolan ja Nyströmin kanssa pidätettiin kuusi muuta Pietarin kokoukseen osallistunutta, joiden joukossa olivat kansanedustajat Frans Hiilos ja August Rytkönen. Jo aikaisemmin oli Suomesta saapuneista 50 kokousedustajasta pidätetty 12 henkilöä, muun muassa Arvo ”Poika” Tuominen, Hugo M. Ahokanta, Kalle Lepola ja Heikki Mäkinen. Helsingissä suoritetuissa kuulusteluissa Ketola tunnusti osallistuneensa puoluekokoukseen kesällä 1921. Sitä pidettiin erittäin raskauttavana, koska kokouksessa hyväksyttiin Kominternin vahvistamat vallankumoukselliset menettelytavat.
Ketola oli tutkintavankeudessa Turun lääninvankilassa, mutta kun hänen osuuttaan kokouksessa tehtyihin päätöksiin ei pystytty näyttämään toteen, vapautti Turun hovioikeus Ketolan joulukuun lopussa 1923. Samassa yhteydessä käsiteltiin kaikkiaan neljäntoista ”Pietarin kävijän” syytteet. EK vangitsi Ketolan uudelleen heti vuorokautta myöhemmin, mutta joutui vapauttamaan hänet vajaan viikon kuluttua 5. tammikuuta 1924. Syyttäjän tekemän valituksen jälkeen Korkein oikeus tuomitsi Ketolan ja Nyströmin huhtikuussa 1925 vuodeksi kuritushuoneeseen valtiopetoksen valmistelusta.
Ketola passitettiin kärsimään tuomiotaan Hämeenlinnan naisvankilaan. Sairauksista kärsinyt Ketola oli jo vankilaan mennessään niin huonossa kunnossa, että hänet sijoitettiin sairasosastolle, jossa hän menehtyi sydänvikaan heinäkuussa 1925. Ketola haudattiin Poriin Käppärän hautausmaalle. Hautajaisista muodostui suuri poliittinen tilaisuus, johon Työväenjärjestöjen Tiedonantajan mukaan osallistui 2 000–3 000 ihmistä. Haudalla esiintyivät kapellimestari Kustaa Liesmäen johtama Porin Työväen Soittokunta sekä Porin ja Toejoen nuorisokuorot. Tilaisuudessa esitettiin myös Ketolan vankeusaikanaan kirjoittaman laulun Taistoon. Hautaanlaskun jälkeen poliisi hajotti väkijoukon estääkseen tapahtuman muuttumisen avoimeksi mielenosoitukseksi.
Laura Jurkka
thumb|Laura Jurkka vuonna 2012. Laura Marjaana Jurkka (ent. Länsiö ; s. 1. tammikuuta 1958 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on Jussi Jurkan ja Maikki Länsiön tytär.
Jurkka on laulava näyttelijä, harvoja naiskoomikoita Suomessa. Lisäksi hän on opiskellut klassista laulua ja pitää konsertteja kevyestä klassiseen. Hän pitää myös esiintymistaidon kursseja, luennoi kehonkielestä ja opettaa ilmaisutaitoa laulajille. Jurkka toimi vakinaisena näyttelijänä Seinäjoen kaupunginteatterissa vuodesta 2004 vuoteen 2011, jolloin joutui keskeyttämään uransa sydänoireiden vuoksi.
Pistoja syrämmes
Pistoja syrämmes on Lauri Tähkä & Elonkerjuun vuonna 2001 julkaistu albumi.
Paula von Preradović
Paula von Preradović (12. lokakuuta 1887 Wien – 25. toukokuuta 1951 Wien ) oli itävaltalainen runoilija ja prosaisti. Hänet muistetaan Itävallan uuden kansallislaulun Land der Berge, Land am Stromen sanoittajana.
Preradovićin isoisä oli kenraali, runoilija Petar Preradović. Hän meni vuonna 1916 naimisiin journalisti Ernst Moldenin kanssa. Hänen ensimmäinen menestyksekäs runokokoelmansa oli Südlicher Sommer (1929), jota seurasi Dalmatinische Sonette (1933), joka sisältää kuvanveistäjä Ivan Meštrovićin työn innoittaman sonettisarjan Die Engel der Toten.
Preradovićin työlle leimallisia ovat myöhäisromanttinen Dalmatia-nostalgia ja harras katolisuus. Myös Rainer Maria Rilkeltä saadut vaikutteet tulevat esiin kolmannessa kokoelmassa (Lob Gottes im Gebirge, 1936). Preradovićin proosateoksiin kuuluvat Pave und Pero (1940), Novellen Königslegende (1950) ja Die Versuchung des Columba (1951). Toisen maailmansodan aikana hän osallistui natsismin vastaiseen vastarintaan, ja helmikuussa 1945 hän joutui pidätetyksi miehensä kanssa, mutta molemmat vapautettiin venäläisten saavuttua Wieniin.
Preradović on haudattu Zentralfriedhofiin.
Voivodikunnan tie 164
Voivodikunnan tie 164 on Puolassa yksi Lubuszin voivodikunnan voivodikunnan teistä. Se on noin kymmenen kilometrin mittainen. Tie alkaa Podlesiecista, kulkee Zagórzen kylän läpi ja päättyy Drezdenkon kaupungissa.
Sketsisarja
Sketsisarja on televisiosarjatyyppi, jonka jaksot koostuvat lyhyistä sketseistä. Sketsit voivat lyhimmillään kestää vain muutaman sekunnin, mutta yleensä ne ovat pariminuuttisia. Sketsit saattavat olla täysin toisiinsa liittymättömiä tai sitten yhteen teemaan liittyviä, kuten esimerkiksi suomalaisuuteen keskittyvässä sarjassa Ugrilampaat. Joissain sarjoissa on juontaja tai vastaava hahmo, joka esittelee sketsit. Tällaisia ovat esimerkiksi Kummeli ja Studio Julmahuvi. Huumoriyhtyeet Alivaltiosihteeri ja Lapinlahden Linnut ovat tehneet muutamia sketsisarjoja televisioon. Monty Python -ryhmän sarja Monty Pythonin lentävä sirkus on tyylilajin klassikko, jota edelleen esitetään usein televisiossa.
Heinolan lukio
Historia
Heinolassa vuonna 1960 toisena oppikouluna aloitti myös Heinolan yhteiskoulu, joka muuttui peruskoulun tulon yhteydessä vuonna 1975 Kymenkartanon lukioksi. Vuonna 2002 Lyseonmäen ja Kymenkartanon lukiot yhdistettiin Heinolan lukioksi.
Heinolan lukiolle rakennettiin vuosina 2019-2021 uudisrakennus Heinolan seminaarin kulttuuriympäristöön. Uudisrakennusta varten purettiin vuonna 1957 rakennettu Seminaarin koulu. Uudisrakennuksen arkkitehtisuunnittelusta vastasi Arkkitehtitoimisto Lahdelma & Mahlamäki Oy, ja rakennusurakoitsijana toimi YIT. Lukion ja nuorisopalveluiden tilojen lisäksi rakennuksessa on vapaa-ajan liikunta-, harrastus- ja kulttuuritiloja. Opiskelu siellä aloitettiin syyslukukaudella 2021.
Joaquín Almunia
Almunia toimi yhtenä viidestä varapuheenjohtajasta Barroson komissiossa 2010–2014. Hänen vastuulleen kuuluivat kilpailuasiat. Vuosina 2004–2010 istuneessa Romano Prodin ja Barroson komissiossa hänen vastuualueenaan olivat talous- ja raha-asiat.
Almunia on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hän opiskeli lakia ja taloustiedettä Bilbaon yliopistossa ja jatkoi opintojaan École pratique des hautes études'ssa, Pariisin yliopistossa sekä Harvardin yliopistossa.
Almunia oli Espanjan sosialistisen työväenpuolueen pääsihteeri vuosina 1997–2000.
Radio Corporation of America
thumb|RCA:n radiovastaanotinmainos vuodelta 1922. thumb|AR-88 radiovastaanotin Radio Corporation of America (RCA) oli yhdysvaltalainen vuosina 1919–1986 toiminnassa ollut radiolaitteita valmistanut yritys. Sen perusti General Electric Yhdysvaltain hallituksen pyynnöstä, tarkoituksena säilyttää radiolaitepatentteja yhdysvaltalaisessa omistuksessa. Itsenäinen yritys RCA:sta tuli 1930-luvulla. Vuonna 1986 yrityksen alkuperäinen perustaja General Electric hankki sen takaisin omistukseensa. RCA-tuotemerkki on nykyään ranskalaisen Technicolorin (ent. Thomson) omistuksessa, ja se lisensoi sitä muiden yritysten käyttöön.
Yritys oli pioneeri CMOS-tekniikan käytössä alhaisen virrankäytön integroituihin piireihin.
Yrityksellä oli myös tietotekniikkaan liittyviä tuotteita kuten BIZMAC, RCA 501 ja RCA Spectra 70 -tietokoneet sekä RCA 1802 mikroprosessori.
Vuonna 1971 tietokoneosasto myytiin Sperry Randille (Univac). RCA merkitsi myynnin kertaluontoisella 250 miljoonan dollarin tappiolla. Myynnin myötä noin sai mahdollisuuden liittyä Sperrylle, joka otti tammikuussa 1972 haltuunsa tilat ja noin tuhannen asennuskohteen ylläpitosopimukset.
Tammikuussa 1977 yhtiö julkaisi RCA Studio II pelikonsolin.
Vuonna 1982 yhtiö julkaisi Capacitance Electronic Disc (CED) / SelectaVision -videotoistojärjestelmän.
Konia
Konia (Konia eisentrauti) on kirjoahveniin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanlaisena Kamerunista.
Koko ja ulkonäkö
Konia voi kasvaa suurimmillaan noin 9 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan laji on pitkänomainen ja otsa on loiva. Kalan selkäevä on pitkä ja piikikäs. Konian väri on hopeanharmaa ja kyljessä on rivi osittain yhteenkasvaneita mustia täpliä. Evät ovat läpikuultavat.
Levinneisyys ja elintavat
Koniaa tavataan ainoastaan Kamerunista Borombi-Mbo-järvestä. Laji elää lähellä pintaa ja sen ravintoa ovat kasvit, levät, vesihyönteiset ja kalojen munat. Se voi myös varastaa ravintoa ravuilta. Konia hautoo munia suussaan, kunnes poikaset kuoriutuvat ja tätä tekevät niin koiraat kuin naaraatkin.
Konia luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kantaa uhkaavat hiilidioksidipurkaukset järven pohjasta ja elinympäristön laadun heikkeneminen maatalouden ja teollisuuden vuoksi. Paikalliset kalastavat koniaa ravinnoksi.
Ugrilampaat
Ugrilampaat on suomalainen sketsisarja. Se esitettiin ensimmäisen kerran vuosina 1999–2000 Yle TV2:lla. Sketseissä käsitellään Suomea, suomalaisuutta ja suomen kieltä.
Sarjassa näyttelijöinä olivat Aarni Kivinen, Katja Kukkola, Juha Kukkonen, Minttu Mustakallio ja Ursula Salo (vuonna 2000). Sarja on Oy Filmiteollisuus Fine Ab tuotantoa. Käsikirjoittajina näyttelijöiden lisäksi olivat muun muassa Juha Jokela, Juhani Mäkelä, Tuomas Nevanlinna, Kenneth Rock, Heikki Syrjä, Tommi Taurula, Peppe Träskman ja Ari Wahlsten. Ohjaaja oli Tuomas Sallinen ja tuottajina Peppe Träskman ja Olli Haikka.
Petter Auvinen
Petter Auvinen (1822 Impilahti – 11. syyskuuta 1888 Impilahti) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Impilahtelainen Auvinen toimi kunnalliselämässä pitkään. Hän edusti Salmin tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1882. Auvinen oli säädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäsen ja esitti valtiopäivillä muun muassa kaivannaiselinkeinon vapauttamista valtion verosta, mikä esitys tuli kuitenkin säädyn hylkäämäksi. Yhdessä muiden kanssa hän anoi oppikoulujen perustamista ja lahjoitusmaiden lunastusmaksujen huojentamista.
Marc Martí
300px|thumb|Martí lehdistötilaisuudessa vuonna 2014 Marc Martí Moreno (s. 1. maaliskuuta 1966) on espanjalainen rallin kartanlukija. Hän toimii kaudella 2014 Dani Sordon kartanlukijana, ja on aiemmin kilpaillut myös muun muassa Carlos Sainzin sekä Jesús Purasin parina.
Ura
Martín ensimmäinen kilpailu rallin MM-sarjassa oli Oriol Gómezin kartanlukijana vuonna 1992 Katalonian rallissa. Martí liittyi Jesús Purasin kartanlukijaksi, jonka kanssa hän voitti Espanjan mestaruuden vuonna 2000.
Martí voitti uransa ensimmäisen MM-rallin Purasin kartturina Korsikan rallissa 2001. Pari ajoi samalla uuden Citroën Xsara WRC:n ensimmäisen voiton. Vuonna 2002 Martí tuurasi Carlos Sainzin loukkaantunutta vakiokartturia Luis Moyaa Katalonian rallissa. Moyan lopettaessa uransa kauden 2002 jälkeen Martí siirtyi Sainzin kartturiksi kausiksi 2003–2004. Pari voitti kaksi rallia tuona aikana ja otti vuonna 2003 MM-pronssin. Vuonna 2004 pari sijoittui MM-sarjassa neljänneksi. Vuonna 2005 Martí toimi vielä kaksi kisaa Sainzin kartturina, mutta päätoimisesti luki nuotteja ja opasti nuorta espanjalaista lupausta Dani Sordoa, jonka kanssa Martí voitti junioreiden MM-tittelin.
Vuodesta 2005 Martí toimi täysipäiväisesti Sordon kartturina. Vuoden 2010 Suomen MM-rallin jälkeen Sordo ilmoitti vaihtavansa kartturin seuraavaan kisaan. Martín korvasi Diego Vallejo. Marti ilmoitti suunnitelleensa uransa lopettamista vuoden 2010 jälkeen, mutta totesi sen aikaistuneen hieman. Espanjalainen media epäili Martin ja Sordon yhteistyön päättymisen syyksi nuottiongelmia Suomen MM-rallissa, jonka myötä kaksikko putosi kärkitaistelusta.
Martín ilmoitettiin palaavan Sordon kartturiksi kaudeksi 2014. Kaksikko kilpailee Hyundain tehdastallissa tiimin toisella autolla valituissa kisoissa.
Zvečan
Zvečan (,, myös Zveçani) on kaupunki ja kunta Kosovossa Mitrovican piirissä. Kaupungin väkilukku oli vuonna 2006 noin 16 600. Näistä 350 oli albaaneja, kun heidän määränsä oli vielä tammikuussa 1999 ollut 2 261. Selvä enemmistö asukkaista on serbejä, albaaneja on noin 500, bosniakkeja 300. Vuoden 2018 epävirallisen arvion mukaan kokonaisväkiluku oli 16 000. Virallista lukua ei ole voitu ilmoittaa, sillä väestönlaskentaa ei ole vuonna 2011 tehty pohjoisissa kunnissa.
Kunnanvaltuutoon valittiin vuoden 2017 vaalissa SL Serbian listalta 13 edustajaa (69,3 %), Ginznz For our Zvečan viisi edustajaa (24,27 %) ja Vetëvendosje (Itsenäisyysliike) yksi edustaja (2,66 %).
Gabriel Lippmann
Gabriel Jonas Lippmann (16. elokuuta 1845 Bonnevoie, Luxemburg – 13. heinäkuuta 1921 Atlantin valtamerellä, matkalla Kanadasta Ranskaan) oli ranskalainen fyysikko. Hän vaikutti perustavalla tavalla useiden fysiikan ja kemian alojen kehitykseen. Hänen tutkimiaan aloja olivat muun muassa sähköoppi, lämpöoppi, optiikka, ja valokemia. Vuonna 1908 Lippmann palkittiin Nobelin fysiikanpalkinnolla valon interferenssi-ilmiöön perustuvan värivalokuvauksen keksimisestä. Ranskassa toimii hänen kunniakseen nimetty tutkimuskeskus, Centre de Recherche Public Gabriel Lippmann.
Nuoruus ja opinnot
Lippmann syntyi elokuussa 1845 juutalaisperheeseen Hollenrichissa, Luxemburgissa, jossa hänen isällään oli parkitsemis- ja hansikastehdas. Kolme vuotta myöhemmin perhe muutti Pariisiin, jossa Lippmann eli suurimman osan lapsuuttaan. Hän oli äitinsä kotiopetuksessa vuoteen 1858, jolloin hän aloitti Lycée Napoléonissa. Hän oli kiinnostunut vain tietyistä aiheista, joten hän ei ollut mallioppilas. Vielä vuonna 1868 opettajankoulutuksessa hän jätti samasta syystä valitsematta kursseja, joilla olisi saanut opettajan pätevyyden.
Ura
Lippmann osallistui 1873 luonnontieteelliseen projektiin Saksassa tarkoituksenaan tutkia luonnontieteiden opetusmenetelmiä. Hän työskenteli fysiologi Wilhelm Kühnen, tutkija Hermann von Helmholtzin ja fyysikko Gustav Kirchhoffin kanssa Heidelbergin yliopistossa, jossa hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1874. Monien muiden kiinnostuksen kohteiden lisäksi hän opiskeli siellä ranskalaista ja saksalaista kirjallisuutta.
Toisen tohtorin nimikkeensä luonnontieteissä Lippmann sai vuonna 1875 väiteltyään 28-vuotiaana kehittämästään kapillaarielektrometristä Pariisin yliopistossa Sorbonnessa. Lippmann liittyi Pariisin Luonnontieteelliseen tiedekuntaan vuonna 1878 ja nimitettiin Sorbonnessa kokeellisen fysiikan professoriksi vuonna 1883. Samana vuonna hänet valittiin myös Ranskan tiedeakatemiaan, jonka puheenjohtajaksi hän pääsi 1912.
Lippmann seurasi fyysikko Jules Jaminia Ranskan fysiikan tutkimuslaboratorion johtajan virkaan, jossa hän pysyi kuolemaansa saakka. Lippmann otti 1893 laboratorioonsa töihin nuoren puolalaisen opiskelijan Maria Sklodowskan. Nainen teki häneen niin suuren vaikutuksen, että hän esitteli tämän yhdelle parhaista assistenteistaan, Pierre Curielle. Näiden kahden Lippmannin alaisen avioliitto vuonna 1895 oli alku merkittävälle yhteistyölle luonnontieteiden parissa.
Nobel-palkitun värivalokuvausmenetelmänsä Lippmann kehitti vuonna 1886, mutta lopullinen teoria valmistui vasta 1894. Elämänsä aikana hän sai myös Royal Society of Londonin jäsenyyden.
Saavutukset
Lippmann myötävaikutti moniin perustavanlaatuisiin fysiikanaloihin, erityisesti sähköoppiin, termodynamiikkaan, optiikkaan sekä fotokemiaan ja kehitti parannuksia lukuisiin fysiikan perustutkimusvälineisiin. Lippmann työskenteli monien erilaisten onnistuneiden projektien parissa, ja hän sai niiden aikana monta patenttia.
Lippmannin vuonna 1908 julkaisema idea, ”intergraalinen valokuvaus”, muistettiin 1960-luvulla, kun holografia alkoi uudestaan kiinnostaa ihmisiä. Lippmannin tavoitteena oli ollut kehittää kuva, jonka katsoja voi havaita muuttuvan eri suunnista katsottuna. Hänen ratkaisunsa oli muodostaa toistuva kuvio pienistä kameran linsseistä, joista jokainen ottaa kuvan kohteesta hieman eri suunnasta. Lippmann on tunnettu myös monista töistään meteorologian, astronomian ja seismologian parissa. Yksi näistä on koelostaatti, jota käytetään teleskoopeissa pitämään tähtien kuva paikoillaan halutun aikaa.
Värivalokuvaus
Tunnetuin Lippmannin työ on hänen vuonna 1886 kehittämänsä ja vuonna 1908 Nobel-palkittu valokuvauspaperi, jossa värikuva syntyy diffraktiolla ja interferenssi-ilmiöllä täysin ilman pigmenttejä. Tavoite oli edistää kuvan tuottamista aiemmista yrityksistä täysin poikkeavalla tavalla, ja tuloksena oli kaksiosainen tapa valmistaa värikuvia suoraan kohteensisäisten aallonpituuksien avulla. Tutkimusta pidettiin mullistavana ja omaperäisenä, koska se ei seurannut fysiikan ilmeistä kehityksensuuntaa.
Valokuvauslevyn kehittelyn Lippmann aloitti muodostamalla seisovia aaltoja peileistä heijastuvista aalloista. Sitten hän heijasti kuvan totuttuun tapaan valokuvausfilmin lähes läpinäkyvän, pieniä hopeahiukkasia sisältävän emulsion läpi mutta asettamalla taakse lasilevyn, joka oli pinnoitettu elohopealla peiliksi. Näin Lippmann sai emulsiossa aikaan seisovien aaltojen rintaman, kun epäkoherentit valonsäteet kulkivat sen läpi, osuivat peiliin ja palasivat takaisin emulsioon.
Lippmann kehitti yleisen teorian värivalokuvausmenetelmälleen vuonna 1886, mutta käytännön kokeissa ilmeni yhä ongelmia. Kuitenkin vuosien kärsivällisten kokeiden jälkeen hän esitteli menetelmänsä Ranskan tiedeakatemialle vuonna 1891. Tuolloin hänen ottamansa valokuvat olivat vielä heikkoja laadultaan. Vihdoin vuonna 1893 hän esitteli Auguste ja Louis Lumiéren ottamia kuvia, joissa värit oli tuotettu täydellisen ortokromaattisesti. Lopullisen teorian hän julkaisi vuonna 1894. Nobel-palkinnon Lippmann sai tästä tulevaisuudessa laajasti hyödynnetystä valon aaltoluonnetta täydentävästä teoriastaan, jonka käytännön tulos oli värivalokuva.
Kehityksen alussa valokuvauslevy vaati 15 minuutin altistumisen valolle, mutta parantelun jälkeen aikaa tarvittiin enää minuutti. Kehittämiseen kului aikaa 15 minuuttia. Kuitenkin aika oli käytännössä liian pitkä ja hankaloitti kuvaamista, jonka vuoksi Lippmannin menetelmä ei koskaan levinnyt yleiseen käyttöön. Nobel-esitelmänsä loppuun hän kirjoitti: ”Progress may continue. Life is short and progress is slow.”
Yksityiselämä ja kuolema
Lippmann meni naimisiin vuonna 1888 Madamoiselle Cherbuliezin kanssa, mutta he eivät saaneet lapsia. Lippmann kuoli Atlantin valtamerellä heinäkuun 13. päivä 1921 palatessaan kotiin työmatkaltaan Pohjois-Amerikasta.
Kill Bill: Volume 1
Kill Bill: Volume 1 on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen taistelutoimintaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Quentin Tarantino. Se on ensimmäinen kahdesta samaan aikaan tuotetusta Kill Bill -elokuvasta; sen jatko-osa Kill Bill: Volume 2 sai ensi-iltansa vuonna 2004. Sen pääosissa esiintyvät Uma Thurman, Lucy Liu, Vivica A. Fox, Michael Madsen, Daryl Hannah ja David Carradine. Elokuva kertoo The Bridesta (Thurman), joka lähtee kostoretkelle jouduttuaan entisten liittolaistensa pettämäksi.
Edellisten Tarantinon elokuvien tapaan, Kill Billin tarina kerrotaan epäjärjestyksessä. Sen lajityyppi on monenkirjava, ja siinä on viitteitä esimerkiksi spagettiwestern-, Yakuza- ja samuraielokuvista.
Juoni
Nainen, joka tunnetaan nimellä The Bride, ”Morsian”, joutuu murhayrityksen kohteeksi omissa häissään. Bill-niminen mies osoittaa haavoittunutta naista pistoolilla. Nainen kertoo olevansa raskaana Billille, mutta mies painaa liipaisinta ja ampuu Morsianta päähän.
Morsian, joka näyttää selviytyneen ampumavälikohtauksesta, saapuu Vernita Green -nimisen naisen luo ja yrittää tappaa tämän. Naiset lopettavat taistelun, kun Vernitan tytär Nikki saapuu kotiin. Paljastuu, että molemmat naiset ovat kuuluneet Deadly Viper Assassination Squad -eliittitapporyhmään, jonka johtaja on Bill. Tapporyhmä oli tunkeutunut Morsiamen, joka ryhmässä tunnetaan nimellä ”Mustamamba”, häihin ja tappanut vieraat. Vernita yrittää tappaa Morsiamen muropakettiin piilottamallaan pistoolilla, mutta ampuu ohi. Morsian tappaa Vernitan heittämällä veitsen tämän rintakehään. Morsian sanoo Nikkille, että hieman vanhempana tämä voi yrittää kostaa äitinsä kuoleman. Morsian katsoo ”tappolistaansa”, josta O-Ren Ishiin lisäksi nyt myös Vernita Green on pyyhitty.
Takautumassa paljastuu, että saatuaan luodin päähänsä Morsian joutuu koomaan. Yksisilmäinen Elle Driver, Deadly Viperin jäsen, tunkeutuu sairaalaan tarkoituksenaan tappaa Morsian myrkkyruiskeella. Juuri ennen murhayritystä Bill soittaa Ellelle ja sanoo, että Morsian on tapettava vasta kun tämä herää. Neljän vuoden kuluttua Morsian palaa tajuihinsa ja tajuaa, että sairaanhoitaja Buck on raiskannut hänet ja myynyt naisen kehoa myös muille miehille. Hän on parhaillaan joutumassa raiskatuksi, mutta tappaa miehen ja pahoinpitelee Buckin. Morsian varastaa Buckin auton ja päättää kostaa kaikille Deadly Viperin jäsenille ja lopulta Billille. Hän ottaa ensimmäiseksi koston kohteekseen O-Ren Ishiin, Yakuzan johtajan.
Morsian matkustaa Okinawalle saadakseen katanan legendaariselta Hattori Hanzōlta. Hanzō on vannonut, ettei luo enää yhtäkään tappovälinettä eikä halua nykyisistä miekoistaan luopua. Hanzō kuitenkin muuttaa mielensä ja valmistaa Morsiamelle miekan saadessaan tietää, että Morsian aikoo kostaa Billille, Hanzōn entiselle oppilaalle. Morsian hyökkää tokiolaiseen yökerhoon, jossa hän kukistaa O-Renin Crazy 88 -armeijan. Lopullinen kaksintaistelu käydään japanilaisessa puutarhassa, josta Morsian selviää voittajana. Hän kiduttaa ja kuulustelee Sofie Fatalea, O-Renin assistenttia, ja jättää tämän eloon varmistaakseen, että Bill saa tietää Morsiamen ryhtyneen kostoon. Bill kysyy Sofielta, tietääkö Morsian, että tämän tytär on elossa.
Elene Gedevanišvili
Elene Gedevanišvili (, s. 7. tammikuuta 1990 Tbilisi, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on georgialainen taitoluistelija. Naisten yksinluistelussa kilpaileva Gedevanišvili voitti EM-pronssia Tallinnassa 2010 ja Sheffieldissä 2012. Hän on ensimmäinen georgialainen ISU:n arvokilpailuissa mitaleille yltänyt taitoluistelija.
Torinon talviolympialaisissa 2006 Gedevanišvili sijoittui kymmenenneksi ja Vancouverissa 2010 14:nneksi.
Kiinanriisihaikara
Kiinanriisihaikara (Ardeola bacchus) on pieni haikaralaji, josta tunnetaan tarhakarkuriksi tulkittu havainto Suomesta: 17.-19.7.2007 Rautavaaralla. Laji on läheistä sukua rääkkähaikaralle. Lajin kuvaili ja nimesi Charles Lucien Bonaparte 1855.
Levinneisyys
Pesii laajalla alueella Kiinassa ja Kaakkois-Aasiassa. Maailman populaation suuruus on huonosti tunnettu, ollen haarukassa 25 000–1 miljoonaa yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Pohjoiset populaatiot muuttavat Malakan niemimaalle ja Borneoon. Laji oli tavattu ennen Suomen havaintoa Länsipalearktisella alueella kolme kertaa. Kaikkien havaintojen on tulkittu koskevan lintutarhoista karanneita yksilöitä, joten niitä ei ole hyväksytty havaintomaiden lajilistoihin.
Elinympäristö
Pesii erityyppisillä kosteikoilla ja lammilla, sekä makeassa että suolaisessa vedessä.
Lisääntyminen
Laji pesii usein muiden haikaroiden muodostamissa yhdyskunnissa. Pesä on tavallisesti puussa, joskus myös korkeassa ruohokasvillisuudessa. Munamäärä on 3-6. Haudonta kestää noin 25 päivää, molemmat emot hautovat.
Ravinto
Kaloja, äyriäisiä, hyönteisiä ja sammakoita.
Veritas Eläkevakuutus
Eläkevakuutusosakeyhtiö Veritas (Veritas Eläkevakuutus) on suomalainen työeläkevakuutusyhtiö, ja yksi Suomen vanhimmista yhä toimivista vakuutusyhtiöistä. Veritas huolehtii yksityisten alojen työntekijöiden ja yrittäjien lakisääteisestä työeläketurvasta (TyEL- ja YEL-vakuutukset).
Veritas vastaa yli 112 000 henkilön työeläketurvasta. Veritaksessa on vakuutettuna noin 62 000 työntekijää ja 13 000 yrittäjää.
Historia
Veritas perustettiin Turussa vuonna 1905 Jälleenvakuutusosakeyhtiö Verdandin nimellä. Yhtiö on harjoittanut lakisääteistä eläkevakuutustoimintaa vuodesta 1962 asti, jolloin työntekijäin eläkelaki tuli voimaan. Vuonna 1970 toiminta laajeni käsittämään myös yrittäjäeläkevakuutukset.
Veritas Eläkevakuutus muodosti vuosina 2001–2006 yhdessä Veritas Henkivakuutuksen, Veritas Vahinkovakuutuksen ja Fondex Rahastotorin kanssa Veritas-ryhmän. Veritas Henkivakuutus ja Veritas Vahinkovakuutus ovat vuoden 2009 alusta alkaen kuuluneet Aktia-konserniin. Fondex Rahastotori taas on vuonna 2008 siirtynyt Odin Forvaltning AS:n omistukseen.
Helmikuussa 2012 Veritas Eläkevakuutus osti 15 prosentin osuuden Aktia Vahinkovakuutuksesta. Ruotsalainen Folksam Sak -vakuutusyhtiö osti samalla 51 prosenttia Aktia Vahinkovakuutuksesta, Aktia-konsernin pitäessä itsellään 34 prosenttia osakkeista. Yritykset myivät osuutensa yrityksestä Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennialle lokakuussa 2018.
Vuoden 2019 alusta yhtiö yhdistyi Pensions-Alandian kanssa.
Sijoitustoiminta
Työeläkevakuutusyhtiöt sijoittavat osan eläkemaksuina kerätyistä varoista tulevia eläkkeitä varten. Sijoitustoiminnassaan Veritas hyödyntää erilaisia tuoton lähteitä ja hajauttaa sijoituksia kansainvälisesti eri omaisuusluokkiin. Sijoitukset koostuvat korkosijoituksista, osakesijoituksista, kiinteistösijoituksista ja muista vaihtoehtoisista sijoituksista.
Omistajat
Veritas Eläkevakuutus on noteeraamaton osakeyhtiö. Veritas Eläkevakuutuksen omistavat seuraavat säätiöt ja yhteisöt :
Yair Lapid
Yair Lapid (, s. 5. marraskuuta 1963) on israelilainen poliitikko ja entinen toimittaja. Hän toimii opposition ja keskustalaisen Yesh Atid -puolueen johtajana. Aiemmin hän on toiminut valtiovarainministerinä vuodesta 2013 vuoteen 2014, oppositiojohtajana 2020–2021, ulkoministerinä 2021–2022 ja lyhytaikaisesti pääministerinä 2022.
Elämä ja ura
vasen|pienoiskuva|upright|Lapid asepalveluksensa aikana. Lapid syntyi Tel Avivissa aškenasijuutalaiseen perheeseen. Hänen isänsä Yosef oli toimittaja ja poliitikko ja äitinsä Shulamit on kirjailija.
Asepalveluksensa aikana Lapid kirjoitti artikkeleita Israelin puolustusvoimien julkaisemaan lehteen. Vuonna 1991 hän alkoi julkaisemaan kolumnia Maariv-sanomalehteen, minkä jälkeen hän siirtyi kirjoittamaan Yedioth Ahronoth -lehdelle. Hän kokeili uraa myös musiikin, käsikirjoittamisen, näyttelemisen ja nyrkkeilyn parissa. Sittemmin Lapid alkoi juontamaan uutislähetyksiä ja keskusteluohjelmia televisiossa, ja hän julkaisi myös romaaneja.
Lapid siirtyi politiikkaan vuonna 2012 ja perusti keskustalaisen Yesh Atid -puoleen. Hän toimi valtiovarainministerinä 2013–2014. Jännitteet Benjamin Netanjahun kanssa johtivat hänen eroamiseensa, minkä jälkeen hänestä tuli opposition avainhenkilöitä.
Kesällä 2021 Lapid oli solmimassa koalitiohallitussopimusta, jonka mukaan hänen olisi ollut määrä toimia ulkoministerinä hallituskauden puoliväliin asti, minkä jälkeen hän olisi siirtynyt pääministerin tehtäviin Naftali Bennettin tilalle elokuussa 2023. Kahdeksan puolueen liitto perustui ennen kaikkea yhteiseen haluun syrjäyttää Netanjahu pois vallasta. Koalitiohallitus ei kuitenkaan toiminut, ja sen ilmoitettiin hajoavan kesäkuussa 2022. 1. heinäkuuta Lapid astui pääministerin virkaan ja asettui ehdokkaaksi myös jatkaakseen virassa seuraavassa hallituksessa, joka oli määrä muodostaa pian. Hän hävisi Netanjahulle ja palasi oppositiojohtajaksi 29. joulukuuta 2022.
Näkemyksiä
Lapid kannattaa kahden valtion mallia Israelin–Palestiinan konfliktin ratkaisuksi, eli Israelin juutalaisvaltion ja itsenäisen Palestiinan arabivaltion rinnakkaiseloa. Hän vastustaa sellaisten juutalaissiirtokuntien rakentamista, jotka estäisivät tämän toteutumisen.
Justo Nguema
Justo "Papú" Nguema Nchama (s. 3. joulukuuta 1988) on päiväntasaajanguinealainen jalkapalloilija, joka pelaa keskikenttää. Hän pelaa Sony de Elá Ngueman jalkapalloseurassa, joka kuuluu Päiväntasaajan Guinean valioliigaan.
Wycliffe Raamatunkääntäjät
Suomessa Wycliffe Raamatunkääntäjien toiminta alkoi vuonna 1972. Se on solminut virallisen yhteistyösopimuksen seuraavien suomalaisen lähetysjärjestön tai kirkkokunnan kanssa: Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys, Suomen Vapaakirkko, Suomen Lähetysseura, Lähetysyhdistys Kylväjä, Fida International, Suomen Baptistikirkko, Svenska Lutherska Evangeliföreningen i Finland sekä Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistys. Lisäksi virallisina yhteistyökumppaneina toimivat Suomen Pipliaseura sekä opetushallitus ja ulkoministeriön kansalaisjärjestöyksikkö. Wycliffe Raamatunkääntäjät tekee yhteistyötä muiden raamatunkäännöstyössä olevien järjestöjen, kuten Raamatunkäännösinstituutin, kanssa järjestäen raamatunkäännöskoulutusta käännöstyössä mukana oleville.
Raamatunkäännöstyötä tehdään vuoden 2019 tilastojen mukaan 2 617 kieliyhteisön parissa 161 maassa - kaikissa maanosissa. Wycliffe-järjestöperhe on erikoistunut raamatunkäännös-, kielentutkimus- ja lukutaitotyöhön ja toimii myös kehitysyhteistyön parissa. Wycliffe-järjestöt edistävät kieliyhteisöiden mahdollisuuksia omalla kielellään. Raamatun kääntäminen on tässä suuressa roolissa. Äidinkielistä seurakuntaa edistäviä hankkeita toteutetaan yhdessä kansallisten yhteistyötahojen kanssa. Vuoden 2019 lopussa arvioitiin, että maailmassa on vielä noin 2 115 vähemmistökieltä (171 miljoonaa kielen puhujaa), joilla kielityön aloittaminen olisi tarpeellista. Lukutaito omalla äidinkielellä on kaikkien yhtäläinen oikeus ja antaa paremmat mahdollisuudet edetä elämässä.
Suomalaisia on Wycliffe Raamatunkääntäjien kautta raamatunkäännöstyössä on noin 40, mutta lisäksi suomalaisia toimii muiden Wycliffe-järjestöjen alaisuudessa. Wycliffe Raamatunkääntäjät työskentelee myös lukutaidon ja kielenkehityksen parissa ja toteuttaa äidinkielisen oppimisen hankkeita yhdessä kansallisten yhteistyöjärjestöjen kanssa.
Tukholman kuninkaallinen musiikkikorkeakoulu
thumb|Tukholman kuninkaallisen musiikkikorkeakoulun pääsisäänkäynti. Tukholman kuninkaallinen musiikkikorkeakoulu on Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa sijaitseva musiikkiin keskittyvä korkeakoulu. Se perustettiin vuonna 1771 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian konservatoriona. Se itsenäistyi akatemiasta vuonna 1971.
Aiheesta muualla
59.34472°N, 18.08194°W
Time Fades Away
Time Fades Away on Neil Youngin vuonna 1973 julkaistu livealbumi. Se sisältää ennen julkaisematonta materiaalia. Kappaleet on äänitetty kiertueelta vuoden 1973 alkupuolella, lukuun ottamatta kappaletta "Love In Mind", joka on äänitetty Youngin soolokiertueelta vuonna 1971. Youngin virallisista albumeista Time Fades Away ja soundtrack-albumi Journey Through the Past ovat ainoat, joita ei ole julkaistu CD-muodossa.
Raija Massala
Raija Massala (1. lokakuuta 1938 Pyhäselkä – 11. lokakuuta 2016 Nizza, Ranska) oli suomalainen radio- ja televisiotoimittaja, joka työskenteli koko työuransa freelancerinä Yleisradiolle.
Massala tuli tunnetuksi vuonna 1968 aloitetun radion ajankohtaisohjelman Aamun peilin ensimmäisenä juontajana, aluksi työparinaan Jukka Koponen ja myöhemmin Tommy Tabermann. 1970-luvun alkuvuosina Massala siirtyi Päivän peilin vetäjäksi, ja vuonna 1981 hänet nimitettiin Yleisradion radiouutisten ensimmäiseksi naispuoliseksi poliittiseksi toimittajaksi. Uransa jälkipuolen Massala teki television puolella A-studiossa ja juonsi myös monia vaaleihin liittyviä tv-lähetyksiä.
Vuonna 1998 Massalalle myönnettiin valtion journalistipalkinto. Eläkevuosiaan hän vietti Ranskan Rivieralla ja kuoli Nizzassa 78-vuotiaana.
Kamerunin maakunnat
Kamerunin maakunnat eli alueet (Régions du Cameroun) ovat Kamerunin aluehallinnon yksiköitä. Vuodesta 2008 niillä on puolittainen itsehallinto. Niitä johtaa presidentin nimittämä kuvernööri. Kymmenen maakuntaa jaetaan edelleen 58 departementtiin. Departementit jaetaan edelleen arrondissementteihin ja osa niistä vielä piirikuntiin.
Jaakko Piesanen
pienoiskuva|Jaakko Piesanen Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.Jaakko Veli Ilmari Piesanen (s. 28. lokakuuta 1993 Saarijärvi) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Saarijärven Pullistusta ja hänen valmentajanaan toimii Tom Andtbacka.
Liebherr T 282B
Liebherr T 282B oli aiemmin kooltansa maailman suurin kuorma-auto. Tämän tittelin siltä vei Caterpillarin isompi vastaava 797B. Valmistus aloitettiin vuonna 2004. Liebherr on saksalainen yhtiö, joka valmistaa kaikenlaisia maansiirto-alan laitteita. pienoiskuva|vasen|Liebherr T 282B T 282B:n omamassa on 252 tonnia ja kantavuus 363 metristä tonnia, joten ajoneuvon työpainoksi kuormattuna tulee n. 652 metr.tonnia. Se on 14,5 metriä pitkä ja 7,4 metriä korkea. Sen moottori tuottaa 3 650 hevosvoimaa. Huippunopeus on 65 km/h. Laite maksaa n. 3,5 miljoonaa dollaria.
Jaakko Piesanen
Kalevan kisoista Piesanen on saavuttanut Suomen-mestaruuden 10 000 metrin juoksusta ja pronssia 5 000 metrin juoksusta vuonna 2018. Maastojuoksun SM-kilpailuista hän on saavuttanut pitkän matkan kultaa vuonna 2019 ja lyhyen matkan hopeaa vuonna 2018. Lisäksi Piesanen on voittanut aikuisten SM-pronssia puolimaratonilta vuonna 2016. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut 1 500 metrillä kultaa vuonna 2019 ja 3 000 metrillä kultaa vuonna 2019 ja hopeaa vuonna 2018.
Ennätyksikseen Piesanen on juossut 3 000 metrillä 8.10,12, 5 000 metrillä 14.11,73, 10 000 metrillä 29.24,34 ja puolimaratonilla 1.07.30.