cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eva Wahlström
Ensimmäiset ammattilaisvuodet (2010–2014)
9. toukokuuta 2014 Wahlström voitti Espoossa käydyssä ottelussa pistein puolalaisen Karina Kopinskan kaikin tuomariäänin. 16. elokuuta 2014 Savonlinnassa käydyssä ottelussa Wahlström puolusti EM-titteliään belgialaista Djemilla Gontarukia vastaan voittaen hänet tuomariäänin 100–90.
Maailmanmestari (2015–)
Lauantaina 25. huhtikuuta 2015 Wahlström voitti WBC-liiton ylemmän höyhensarjan mestaruuden, kun hän kukisti pistein argentiinalaisen Natalia Vanesa del Valle Aguirren Helsingissä järjestetyssä MM-ottelussa. Näin hänestä tuli ensimmäinen suomalainen, joka on voittanut ammattinyrkkeilyn maailmanmestaruuden. Wahlström voitti myös 8. elokuuta 2015 Olavinlinnassa Savonlinnassa kenialaisen Everline "Lioness" Oderon pistein kaikilla tuomariäänillä kahdeksaneräisessä ottelussa. 21. marraskuuta 2015 Töölön kisahallissa Helsingissä kahdeksaneräisessä ottelussa Wahlström voitti unkarilaisen Gina Chamien pistein kaikkien kolmen tuomarin samoin äänin 80–72.
Wahlström ei osallistunut Rion vuoden 2016 olympiakisoihin, vaikka ammattilaisnyrkkeilijöiden osallistuminen ensimmäistä kertaa niihin sallittiinkin. Syyksi hän kertoi, että amatöörinyrkkeily ei enää kiinnosta häntä. Hän olisi menettänyt MM-vyönsä osallistuessaan.
18. maaliskuuta 2016 Wahlström otteli Espoon Metro Arenassa ylemmän höyhensarjan MM-ottelussa Dominikaanisen tasavallan Dahiana Santanaa vastaan ja voitti kymmeneräisen ottelun yksimielisin tuomaripistein ja säilytti siten maailmanmestaruutensa. Voittonsa ansiosta Wahlström nousi ensimmäisenä suomalaisnyrkkeilijänä koskaan painoluokassaan nyrkkeilytietokanta BoxRecin rankinglistan kärkeen. Hän saavutti myös BoxRecin pound for pound -listalla kaikista suomalaisnyrkkeilijöistä kautta aikain ylimmällä 11. sijalla. Listalla verrataan kaikkien eri painoluokkien nyrkkeilijöitä keskenään.
Wahlström voitti pisteillä kaikin tuomariäänin argentiinalaisen Anahi Esther Sanchezin 17. joulukuuta 2016 Helsingin Hartwall Arenassa järjestetyssä MM-ottelussa ja säilytti näin mestaruusvyönsä. Sanchez oli IBF-liiton mestari, kun ottelusta sovittiin, mutta vyö riistettiin häneltä ennen ottelun toteutumista, joten Wahlström ei voittanut vyötä.
Wahlström puolusti mestaruuttaan 6. toukokuuta 2017 Turussa argentiinalaista Mayra Alejandra "La Guapa" Gomezia vastaan ja voitti ottelun yksimielisesti pistein. Wahlström puolusti MM-titteliään menestyksellisesti myös yhdysvaltalaista Melissa St Viliä vastaan Helsingin Kulttuuritalolla 6. huhtikuuta 2018. Hän voitti kymmeneräisen ottelun pistein.
Wahlströmin piti otella kazakstanilaista Firuza Sharipovaa vastaan 22. joulukuuta 2018 Pietarissa Venäjällä. Kyseessä olisi ollut WBC- ja IBO-liittojen mestaruuksien yhdistämisottelu. Ottelu kuitenkin peruuntui Sharipovan loukkaannuttua ennen ottelua.
Wahlström hävisi ensimmäisen ammattilaisottelunsa kevyessä sarjassa 15. joulukuuta 2018 Madison Square Gardenissa New Yorkissa käydyn kymmeneräisen ottelunsa irlantilaista Katie Tayloria vastaan pistein 100–90. Wahlström kuitenkin säilytti ylemmän höyhensarjan maailmanmestaruutensa häviöstään huolimatta, sillä ottelu käytiin korkeammassa painoluokassa.
Wahlström säilytti mestaruutensa 2. elokuuta 2019 yhdysvaltalaista Ronica Jeffreytä vastaan Las Vegasissa Yhdysvalloissa käydyssä kymmeneräisessä mestaruusottelussa. Ottelu päättyi ratkaisemattomaan tuomaripistein 90–100, 96–94, 95–95. Wahlström puolusti titteliään viidennen kerran.
Wahlström kohtasi aiemmin tappioitta otelleen englantilaisen Terri Harperin MM-titteliottelussa tämän kotikehässä Sheffieldissä 8. helmikuuta 2020 ja hävisi kymmeneräisen ottelun kaikin tuomariäänin (98–91, 99–90 ja 99–90) ja menetti näin mestaruutensa. Maaliskuussa 2020 Wahström ilmoitti lopettavansa nyrkkeilyuransa.
Amatööriuran saavutukset
Eva Wahlström on kymmenkertainen Suomen mestari ja nelinkertainen Pohjoismaiden mestari. Hän on voittanut EM-hopeaa kaksi kertaa.
Perhe
Wahlström on suomenruotsalainen ja kotoisin Loviisasta. Hänellä on kaksi vanhempaa veljeä. Koulutukseltaan Wahlstöm on alun perin liikunnanohjaaja. Hän valmistui keväällä 2018 taiteen kandidaatiksi opiskeltuaan sisustusarkkitehtuuria ja huonekalusuunnittelua Aalto-yliopistossa.
Wahlström kihlautui nyrkkeilijä Niklas Räsäsen kanssa joulukuussa 2015 seurusteltuaan sitä ennen hänen kanssaan pari vuotta. He avioituivat syyskuussa 2016 ja saivat helmikuussa 2021 pojan, joka sai nimekseen Elia. Perhe asuu Porvoossa. Wahlströmillä on jo ennestään Leon-poika (s. 2009) edellisen puolison Pekka Kaislaman kanssa. Leon on voittanut nyrkkeilyn SM-pronssia ikäluokassaan.
Televisio, kirjallisuus ja kuvataide
Wahlström valmensi painonpudutosjoukkueita tositelevisiosarjassa Suurin pudottaja kolmella kaudella (kevät 2006, syksy 2007, syksy 2009) uimari Jani Sievisen kanssa. Hän oli myös Ylen Hyvän Nenäpäivän kasvo vuonna 2007. Wahlström oli mukana myös keväällä 2017 lähetetyssä Nelonen-kanavan Supertähdet-ohjelmassa.
Wahlströmiltä on ilmestynyt kaksi kirjaa: vuonna 2007 Otavan julkaisema 331-sivuinen kirja Homma hanskassa (alkuperäiskielellä ruotsiksi Lite räcker inte) ja vuonna 2014 SKS:n julkaisema 282-sivuinen kirja Rajoilla. Rajoilla-kirjasta on tekeillä myös elokuva. Wahlström on allekirjoittanut elokuvaoption tuottaja-ohjaaja Maarit Lallin kanssa.
Wahlströmin urasta kertova, Jari Järvelän kirjoittama ja Lotta Kuusiston ohjaama näytelmä Eva W sai ensi-iltansa musiikkiteatteri Kapsäkissä lokakuussa 2017.
Wahlström piti ensimmäisen taidenäyttelynsä vuoden 2018 syksyllä Helsingissä. Sielunpintoja-nimisessä näyttelyssä oli esillä viisitoista maalausta. Näyttely sai myöhemmin jatkoa ravintola Bastion Bistrossa Suomenlinnassa.
Fiona Kelly
Fiona Kelly on kirjailijanimi, jolla on julkaistu useita Mystery Club -sarjan kirjoja. Kirjojen kustantajan mukaan Kelly on kotoisin Yorkshirestä, mihin myös osa kirjoista sijoittuu. Hän asuu nykyisin kuitenkin Lontoossa. Kelly on ihaillut kirjailija Enid Blytonia nuoresta asti.
Eva Wahlström
Televisio, kirjallisuus ja kuvataide
Marraskuussa 2018 Wahlström kertoi, että hänestä on tekeillä dokumentaarinen TV-sarja Eva, jota oli silloin valmisteltu ja kuvattu jo pari vuotta. Sen ohjaa Mikko Peltonen, ja projekti on saanut Suomen elokuvasäätiöltä 50 000 euron tuotantotuen.
Wahlström esiintyy vuoden 2020 syyskuussa MTV3-kanavalla alkavan urheiluaiheisen Penkinlämmittäjät-TV-sarjan vakiopanelistina.
Fiona Kelly
Niklas Bengtssonin vuonna 1997 toimittaman kirjan "Ulkomaisia lasten- ja nuortenkirjailijoita" mukaan Fiona Kelly on pseudonyymi, jonka takana on useita kirjoittajia.
Yukio Kasaya
Kasaya kilpaili jo 1960-luvulla kaksissa olympialaisissa ilman menestystä: Innsbruckissa 1964 hän sijoittui 11:nneksi isossa mäessä ja 23:nneksi pienessä mäessä, ja Grenoblessa 1968 hän oli 20:s isossa mäessä ja 23:s pienessä mäessä. Vysoké Tatryn MM-kilpailuissa 1970 Kasaya saavutti normaalimäen kilpailusta hopeaa.
Keski-Euroopan mäkiviikolla 1971–1972 Kasaya voitti kolme ensimmäistä osakilpailua ylivoimaisesti ja johti kokonaiskisaa yli 50 pisteen erolla. Ennen neljättä, Bischofshofenin päätöskilpailua, Japanin joukkue lähti kuitenkin kotimaahansa keskittymään olympialaisia varten. Sapporon olympialaisissa japanilaiset ottivat Kasayan johdolla pienestä mäestä kolmoisvoiton. Isossa mäessä Kasaya sijoittui seitsemänneksi.
Innsbruckin olympialaisissa 1976 Kasaya sijoittui vielä pienessä mäessä 16:nneksi ja suurmäessä 17:nneksi. Sittemmin hän on toiminut mäkihyppytuomarina.
Laulu laineilla
Laulu laineilla (alaotsikoltaan Auf dem Wasser zu singen – To Be Sung Upon the Water) on Piirpauke-yhtyeen 16. studioalbumi, joka julkaistiin 20. tammikuuta 2003. Se on instrumentaalilevy, joka sisältää yhtyeen versioita Franz Schubertin säveltämistä liedeistä. Mukana on myös kaksi Sakari Kukon kappaletta, sekä kaksi, joihin hänet on merkitty Schubertin kanssa toiseksi säveltäjäksi. Yhtyeen kokoonpano on laulajaa lukuun ottamatta sama kuin edellisen Sillat-albumin vuonna 2002 äänitetyillä kappaleilla.
Yhtyeen johtohahmo Sakari Kukko kertoo tutustuneensa Schubertin liedeihin jo lapsena, hänen isänsä laulaessa niitä. Alun perin oli suunnitelmissa, että levyllä olisi laulajana toiminut Markku Suominen, mutta lopulta Kukko päätyi tekemään instrumentaalilevyn vuotta aikaisemmin ilmestyneen Virret-sooloalbuminsa menestyksen innoittamana.
Embelia schimperi
Embelia schimperi on sukuun Embelia kuuluva laji. Se kasvaa joko pensaana tai liaanina puiden oksilla. Lehdet sijaitsevat varressa kierteisesti. Kukkien värisävy vaihtelee vihreästä keltaiseen. Lajia tavataan laajalti Afrikassa, missä se on kotoperäinen. Sitä esiintyy jokien varsilla ja metsien reunoilla, joskus myös termiittikekojen läheisyydessä.
Dark Pantheons Again Will Reign
Dark Pantheons Again Will Reign on yhdysvaltalaisen brutaalia death metalia soittavan Agiel-yhtyeen esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Unique Leader Records.
Paini kesäolympialaisissa 1912 – kreikkalais-roomalaisen painin yli 82,5 kg
Kreikkalais-roomalaisen painin sarjaan yli 82,5 kg Tukholman olympiakisoissa 1912 osallistui 17 painijaa yhdeksästä maasta. Kilpailusta putosi kahden tappion jälkeen. Kilpailut käytiin 7. - 14. heinäkuuta.
6.kierros
Koska em. ottelun jälkeen jäi kilpailuun vain kolme painijaa, nämä pääsivät mitaliotteluihin.
Chicago Cubs
Chicago Cubs on Major League Baseball -joukkue Chicagosta. Seura perustettiin vuonna 1870 nimellä Chicago White Stockings. Cubs on voittanut kolme World Series -mestaruutta, vuosina 1907, 1908 ja 2016.
Joukkue pelaa National Leaguen Keskisessä divisioonassa ja pelaa kotiottelunsa Wrigley Field -stadionilla, joka on ollut joukkueen kotistadion vuodesta 1916. Cubs on Chicagon toinen Major League Baseball -joukkue, toinen on American Leaguessa pelaava Chicago White Sox.
Cubs on toinen jäljellä olevista National Leaguen perustajajäsenistä, joka on edelleen olemassa, ja ainoa joka jatkaa toimintaansa samalla paikkakunnalla. Toinen on Atlanta Braves, mutta se aloitti Bostonissa, josta Milwaukeen kautta siirtyi nykyiseen kotikaupunkiinsa. Muut kuusi perustajaseuraa erosivat liigasta erinäisistä syistä jo muutaman ensimmäisen vuoden kuluessa. National League aloitti toimintansa kaudella 1876, jolloin Chicago myös voitti mestaruuden.
Cubs voitti National Leaguen mestaruuden vuonna 1906, mutta hävisi World Series -loppuottelun otteluvoitoin 2–4 paikallisvastustaja Chicago White Soxille. Seuraavana kahtena vuotena Cubs onnistui voittamaan National Leaguen lisäksi myös World Seriesin. Vuonna 1907 se voitti loppuottelussa Detroit Tigersin voitoin 4–0 ja vuonna 1908 Tigersin 4–1. Seuraavan National Leaguen mestaruutensa Cubs voitti vuonna 1910, mutta tällöin Philadelphia Athletics oli World Series -loppuottelussa vahvempi otteluvoitoin 4–1. Seuraava National League -mestaruus tuli vuonna 1918, mutta tällöin Boston Red Sox voitti World Seriesin voitoin 4–2.
Kääpiöhai
Kääpiöhai (Euprotomicrus bispinatus) on yksi pienimmistä hailajeista. Kääpiöhainaaraat kasvavat noin 27 senttimetrin pituuteen ja koiraat noin 22 cm:n kokoisiksi. Niillä on suuri pää, melamainen kylkievä ja pieni selkäevä. Kääpiöhaita tavataan kaikkialla subtrooppisissa merissä. Kääpiöhait syövät planktonia. Kääpiöhai on sukunsa ainoa laji.
Chicago Cubs
Cubsin toisen ja kolmannen World Series -mestaruuden välillä kului aikaa 108 vuotta. Mikään muu Pohjois-Amerikan neljän suuren ammattilaissarjan (NFL, MLB, NHL ja NBA) joukkueista ei ole ollut näin pitkään ilman mestaruutta.
Paleobotaniikka
upright|pienoiskuva|Fossiilisoitunut saniainen.
Paleobotaniikka on paleontologian eli paleobiologian haara, joka käsittelee kasvijäänteiden käsittelyä ja tunnistamista geologisesta yhteydestä. Se käsittelee myös näiden tietojen käyttämistä paleomaantieteellisessä tutkimuksessa sekä nykyisten ympäristöjen biologisessa ennallistamisessa sekä tutkii etenkin kasvien evoluutiota. Paleobotaniikkaan kuuluvat sekä maakasvien fossiilit että esihistorialliset meren fototroofiset kasvit, kuten yhteyttävät levät. Palynologia on paleobotaniikkaa lähellä oleva tutkimusala, joka keskittyy fossiloituneisiin itiöihin ja siitepölyyn.
Paleobotaniikka on merkittävä muinaisten ekologisten järjestelmien (paleoekologia) ja ilmaston (paleoklimatologia) rekonstruktiossa. Se on myös keskeinen tutkimusala vihreiden kasvien kehittymisen ja evoluution tutkimisessa. Paleobotaniikka on nykyään myös merkittävässä roolissa arkeologiassa.
Takao (1930)
Takao oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1932 palvelukseenotettu Takao-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Yokosukan laivastoarsenaalilta ja sen köli laskettiin 28. huhtikuuta 1927. Alus laskettiin vesille 12. toukokuuta 1930 ja se otettiin palvelukseen 31. toukokuuta 1932.
Palvelus
Aluksella ollut brittimiehistö upotti aluksen 27. lokakuuta 1946.
Alderney
Alderney on Kanaalisaarten pohjoisin saari Englannin kanaalissa, Normandian rannikolla. Alderney on osa Guernseyn brittiläistä erillisaluetta eikä kuulu Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
Toisen maailmansodan aikana saksalaiset miehittivät saaren kesäkuussa 1940. He kuljettivat lähes kaikki saaren asukkaat muualle ja perustivat saarelle neljä työ- ja keskitysleiriä. Ne saivat nimensä saksalaisten saarten mukaan: Helgoland, Norderney, Borkum ja Sylt.
Saaren pienestä koosta huolimatta siellä on rautatie, joka on Kanaalisaarten ainoa. Se rakennettiin 1847 kuljettamaan kiviä louhokselta. Nykyään siinä kuljetetaan turisteja vanhoissa Lontoon metron vaunuissa.
Venäjän ortodoksinen ulkomaankirkko
thumb|300px|Kappeli Venäjän ulkomaankirkon päämajassa New Yorkissa thumb|300px|Seinälaatta piispain synodin sisäänkäynnin vieressä New Yorkissa Venäjän ortodoksinen ulkomaankirkko on nykyisin Moskovan patriarkaatin alainen itsehallinnollinen ortodoksinen kirkko, joka toimii niin Länsi-Euroopassa, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa kuin Australiassa.
Glenn Anderson
Glenn Christopher Anderson (s. 2. lokakuuta 1960 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on entinen ammattijääkiekkoilija. Oikean laitahyökkääjän paikalla viihtynyt Anderson pelasi National Hockey Leaguessa seuroinaan Edmonton Oilers, Toronto Maple Leafs, New York Rangers ja St. Louis Blues. NHL-uransa 1129 ottelussa hän saalisti kaikkiaan 498 maalia ja 601 maalisyöttöä (yhteensä 1099 pistettä). Jäähyjä hänelle tuomittiin 1120 minuuttia. Glenn Anderson voitti viisi Stanley Cupia Oilersin ja yhden Rangersin kanssa.
Venäjän ortodoksinen ulkomaankirkko
Vuoteen 2007 Venäjän ortodoksinen ulkomaankirkko oli kirkolliselta asemaltaan määrittelemätön yhteenliittymä, joka katsoi edustavansa Venäjän ortodoksisen kirkon perinnettä Venäjän vallankumouksen jälkeen. Sen muodosti alkujaan joukko eri tavoin lokakuun vallankumousta paenneita venäläisiä piispoja Jugoslavian Sremski Karlovcissa 1921-1922, ja näiden muodostaman synodin mukaan kirkkoa kutsuttiin aikanaan synodaalikirkoksi. Karlovcin synodi pyrki aluksi saamaan valtaa ja ottamaan ortodoksisen kirkon ohjat Venäjällä, mutta erkaantui Moskovan patriarkaatista vuonna 1927 ja toimi sittemmin emigranttikirkkona, toisen maailmansodan jälkeen paljolti Yhdysvalloissa.
Glenn Anderson
Hän edusti Kanadaa vuoden 1980 talviolympialaisissa sekä kahdesti MM-kisoissa ja Kanada-cupissa.
Kauden 1994–95 NHL-työtaistelun aikana hän pelasi Rauman Lukon riveissä neljä SM-liigaottelua. Tämän lyhyen vierailun aikana kävi selväksi, ettei perinteikäs raumalainen elokuvateatteri, Iso-Hannu, ollut Glennin makuun. Aina yhtä nokkela raumalainen jääkiekkoyleisö nimesikin hänet leikkisästi Iso-Glennuksi.
Venäjän ortodoksinen ulkomaankirkko
Neuvostovallan alkuaika Venäjällä
Itse asiassa monet jopa halveksivat karlovcilaisia, jotka olivat paenneet maasta silloin kun heitä olisi eniten tarvittu Venäjällä, ja muistutettiin erityisesti, kuinka miehuullisesti Moskovan ja koko Venäjän patriarkka Tihon, nöyrä ja vaatimaton munkkipiispa - joka oli valittu virkaansa arvalla juuri vallankumouksen aattona - kantoi piinansa marttyyrikirkon johtajana, puhumattakaan murhatuksi tulleesta Pietarin metropoliitta Venjaminista tai ns. Solovetskin piispoista, jotka oli vangittu entiseen luostariin Vienanmeren saaressa. Tihonin vaikea ja tuskainen johtajuus päättyi lopulta ennenaikaiseen kuolemaan vuonna 1924.
Glenn Anderson
Vuonna 2008 Anderson nimettiin Hockey Hall of Fameen.
Venäjän ortodoksinen ulkomaankirkko
Neuvostovallan alkuaika Venäjällä
Sergei tuomitsi myös sekä emigrantti- että neuvostopiispojen valtionvastaiset toimenpiteet sanoen niiden vahingoittavan kirkon ja valtion suhteita. Samoin hän vaati emigranteilta ehdotonta kuuliaisuutta neuvostohallinnolle uhaten kieltäytyjiä erottamisella Moskovan alaisesta papistosta.
Sopimus jälkikommentteineen merkitsi Karlovcin synodin lopullista syrjäyttämistä Venäjällä, vaikka Sergei nimitettiinkin varsinaiseksi patriarkaksi vasta 1943 ja hän kuoli jo vuotta myöhemmin. Hänen seuraajansa Aleksei I ja Pimen I pysyivät yhtä tiukalla linjalla.
Suomen asema
Suomalaisten kannalta merkittävintä oli, että Karlovcin synodi halusi saada Suomen ortodoksit alaisuuteensa väittämällä, että suomalaisten arkkipiispakseen valitsema, Konstantinopolissa vihitty virolainen Herman Aav (piispana 1923–1961) ei olisi kanonisesti edes piispa, ja että entinen, vuoden 1924 alusta lakkautuspalkalle joutunut ja Konevitsan luostariin kotiarestiin määrätty  venäläistaustainen arkkipiispa Serafim (Aleksander Lukjanov, piispana Suomessa 1914–1923) olisi Suomen kirkon ainoa laillinen päämies. Konstantinopolin ekumeeninen patriarkaatti, joka oli 1923 liittänyt Suomen ortodoksisen kirkon alaisuuteensa, kieltäytyi edes kuulemasta tällaisia väitteitä, saati sitten tunnustamasta niitä. Arvojärjestyksessä seuraavat eli Aleksandrian, Antiokian ja Jerusalemin patriarkat asettuivat samalle kannalle, jolloin pienemmät patriarkaatit ja arkkipiispa- ja metropoliittakunnatkaan eivät uskaltaneet olla muuta mieltä. Karlovcilaiset jäivät yksin vaateineen, jotka jäivät pian unohduksiin.
Sotien jälkeinen aika
Sittemmin Venäjän ulkomaankirkko on toiminut pääasiassa Yhdysvalloista käsin. Se noudattaa vanhaa juliaanista ajanlaskua. Toisen maailmansodan jälkeen ryhmittymän jotkin Euroopassa toimivat osat palasivat Venäjän kirkon yhteyteen, mutta Yhdysvalloissa toimiva osa jäi palaamatta. Neuvostoliiton kaaduttua ulkomaankirkko aloitti asteittaisen lähentymisen Venäjän kirkkoon.
Ulkomaankirkko on pitkään pitäytynyt toiminnassaan venäjän kieleen, kun Konstantinopolin alaiset paikalliskirkot käyttävät paikallista kieltä - esimerkiksi Brysselissä flaamia tai ranskaa. Vanhavenäläisyys on haluttu pitää kunniassa torjumalla vieraat vaikutteet.
Takaisin Moskovan patriarkaatin yhteyteen
Syyskesällä 2006 Moskovan patriarkaatti mitätöi vuoden 1926 julistuksen, koska se oli Neuvostoliiton hajottua muuttunut kuolleeksi kirjaimeksi. Tämä merkitsi sovun alkua ulkomaalaiskirkon kanssa. Uudistusmielinen patriarkka Aleksei II katsoi velvollisuudekseen pyrkiä sopuun ja poistaa menneisyyteen kuuluvat erimielisyydet. Myös Venäjän presidentti Putin asettui samalle linjalle, kun taas tämän edeltäjä Jeltsin oli loppuun asti vierastanut ajatusta. Tämä poisti viimeisetkin esteet neuvottelujen tieltä. Toukokuussa 2007 Venäjän ortodoksinen ulkomaankirkko ja Venäjän ortodoksinen kirkko eli Moskovan patriarkaatti allekirjoittivat sopimuksen, jolla ulkomaankirkko liitettiin itsehallinnolliseksi kirkkokunnaksi Moskovan patriarkaatin alaisuuteen.
Nykyaika
Venäjän ulkomaankirkko käsittää noin 400 seurakuntaa, joissa on arviolta kaikkiaan 400 000 jäsentä. Kirkon hiippakunnat ovat:
Kirkon keskuspaikka on vuodesta 1957 New Yorkissa, ja sen johdossa on vuodesta 2008 New Yorkin metropoliitta Hilarion.
Ingrid Krämer-Gulbin
Ingrid Krämer-Gulbin (s. 29. heinäkuuta 1943 Dresden) on saksalainen, urallaan Itä-Saksaa edustanut uimahyppääjä ja olympiavoittaja.
Nimellä Ingrid Krämer hän osallistui 17-vuotiaana Rooman olympialaisiin 1960 ja voitti kultaa sekä 3 metrin ponnahduslaudalla että 10 metrin kerroshypyissä.
Tokion kisoissa 1964 nimellä Ingrid Krämer-Engel hän puolusti menestyksellisesti ponnahduslautakultaansa. Kerroshypyissä hän hävisi niukasti, vain 1,35 pisteellä yhdysvaltalaiselle Lesley Bushille eikä näin pystynyt Pat McCormickin saavutukseen: molempien hyppylajien voittamiseen kaksissa peräkkäisissä olympialaisissa.
Vuosina 1960, 1962, 1963 ja 1964 Krämer-Gulbin valittiin DDR:n parhaaksi naisurheilijaksi.
Mystery Club
Mystery Club on Fiona Kelly -kirjailijanimellä kirjoitettu nuorille suunnattu salapoliisikirjasarja. Sitä on ilmestynyt 28 osaa, joista 22 suomennettiin vuosina 1994–2002.
Yasmin Warsame
Yasmin Abshir Warsame (s. 5. toukokuuta 1976 Mogadishu) on somalialaissyntyinen, kanadalaistunut malli.
Warsame on nuorin 21:sta sisaruksesta. Hänen moniavioisen isänsä kuoltua hänet kasvattivat hänen sisaruksensa. Somaliasta Warsame lähti Keniaan ja sitten Sambiaan. 9-vuotiaana hän asui Lontoossa, josta hän 15-vuotiaana muutti Kanadaan. Torontossa Warsame työskenteli high schoolin jälkeen klinikalla ja luki Seneca Collegessa psykologiaa ja sosiologiaa. 19-vuotiaana hän solmi avioliiton, joka johti neljän vuoden päästä eroamiseen. Warsame aloitti mallintyöt, ja ensimmäisen otoksen aikaan hän odotti poikaansa Hamzahia.
Tirebolu
Tirebolu on kaupunki ja piirikunta Turkin Giresunin maakunnassa Mustanmeren rannikolla. Piirikunnan asukasluku oli 32 055 vuonna 2020.
Historia
Vuodesta 1204 alue oli Trabzonin Komnenos-suvun läänitys. Ruy González de Clavijo mainitsee sen muistiinpanoissaan. Osmanisulttaani Mehmed II valtasi Trebizondin keisarikunnan vuonna 1461. Kaupunkia kutsuttiin nimellä Driboli ja sen ympäristöön asutettiin Čepni-heimon turkmeeneja. Itse kaupungin asukkaat olivat vielä kristittyjä. Evliya Çelebi kuvaili paikkakuntaa vuonna 1640 kukoistavaksi kreikkalaiseksi kaupungiksi. Joseph Pitton de Tournefort kuvaili sitä toisaalta vuonna 1701 kyläksi.
Vuonna 1834 kaupungissa oli erään arvion mukaan 400 muslimiperhettä ja 100 kristittyä perhettä. Toinen arvio vuodelta 1846 on 450 muslimiperhettä ja 150 kristittyä perhettä. 1890-luvun alussa tehdyssä arviossa asukkaita oli noin 8 000 ja heistä 5 600 oli muslimeja, 2 000 kreikkalaisortodokseja ja 400 gregoriaanisia armenialaisia. Ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1916 Venäjän joukot etenivät Turkissa aina Harşitjoen itärannalle saakka. Kaupungin muslimiasukkaat pakenivat ja kreikkalaiset pakkosiirrettiin Şebinkarahisariin.
Sodan jälkeen asukasluku oli romahtanut ja vuonna 1927 tehdyssä väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli vain 3 375. Asukasluku ylitti vuoden 1914 asukasluvun vasta 1980-luvulla. Alueen maaseutu tunnettiin aikanaan etenkin pähkinöiden kasvatuksesta, mutta sittemmin tee on korvannut pähkinöitä viljelykasvina.
Väestö
Turkin tilastokeskuksen mukaan Tirebolun piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 32 055 ja heistä 19 750 asui Tirebolun kaupungissa.
Profile Records
Profile Records on yhdysvaltalainen levy-yhtiö, joka erikoistuu muun muassa hip hopiin. Levy-yhtiö perustettiin 14. huhtikuuta 1981.
Takako Fuji
Takako Fuji (, s. 1972, Tokio) on japanilainen naisnäyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Kauna-elokuvista (The Grudge), joissa hän esittää Kayako Saekia. Hän on esiintynyt myös televisiossa ja toiminut ääninäyttelijänä.
Hymnos Ex Maledicos Gemini
Hymnos Ex Maledicos Gemini on yhdysvaltalaisen brutaalin death metalin yhtyeen Agielin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Unique Leader Records.
Espanjan vastarintaliike
thumb|250px|Espanjan kartta johon on merkitty vastarintaliikkeen aktiivisimmat toiminta-alueet. Espanjan vastarintaliike on Espanjan sisällissodan päättymisen jälkeen kenraali Francisco Francon sotilasdiktatuuria vastaan taistelleiden sissiryhmien yhteisnimitys. Suurin osa entistä tasavaltalaishallitusta kannattaneista ryhmistä toimi maanpaossa Ranskasta käsin. Toisen maailmansodan aikana ne osallistuivat myös Ranskan vastarintaliikkeen toimintaan ja vapauttivat sodan loppuvaiheessa useita kaupunkeja Lounais-Ranskassa, jossa liittoutuneiden joukot eivät taistelleet.
Espanjan vastarintaliikkeen suurin operaatio oli hyökkäys Val d’Aranin laaksoon lokakuussa 1944, mutta Francon joukot ajoivat sissit takaisin Ranskaan kymmenen päivää kestäneiden taistelujen jälkeen. Vastarintaliikkeen viimeiset merkittävät osat vetäytyivät Espanjasta vuonna 1952, kun toivoa liittoutuneiden avusta Francoa vastaan ei enää ollut. Tämän jälkeen Espanjan vuoristoalueille jääneet pienet ryhmät taistelivat enää hajanaisesti oman hengissäpysymisensä puolesta ilman yhtenäistä organisaatiota. Sissiryhmien taistelu päättyi 1960-luvun puoliväliin mennessä.
Toimintansa aikana Espanjan vastarintaliike sai huomattavaa tukea siviiliväestöltä niillä alueilla, joilla liike toimi aktiivisesti. Tämä johti hallituksen joukkojen julmuuksiin siviiliväestöä vastaan, minkä seurauksena vastarinta alkoi hiipua. Hallituksen sanomalehdissä ja radiossa ei sisseistä kerrottu yleensä mitään, joten monilla alueilla Espanjassa siviilit eivät edes tienneet heidän olemassaolostaan. Poliittisesti vastarintaliike koostui pääasiassa kommunisteista, sosialisteista ja anarkisteista. Merkittävin yksittäinen ryhmittymä muodostui anarkosyndikalistisen ammattiliiton CNT:n jäsenistä.
Melodifestivalen 1990
Melodifestivalen 1990 oli Ruotsissa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja vuoden 1990 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu järjestettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 1223 kappaletta. Kappaleista kymmenen valittiin finaaliin. Finaali pidettiin 9. maaliskuuta Rondo-konserttilavalla Göteborgissa. Finaalissa voittajan valitsi 11 ympäri Ruotsia kokoontunutta alueraatia, joista kukin antoi kappaleille pisteitä Eurovision laulukilpailusta tutulla kaavalla 1-2-3-4-5-6-7-8-10-12. Kilpailun voitti yhtye Edin-Ådahl kappaleella "Som en vind".
Mike Bibby
Michael "Mike" Bibby (s. 13. huhtikuuta 1978, Cherry Hill, New Jersey) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Hän pelaa tällä hetkellä NBA-liigan New York Knicksissä. Bibby oli NBA:n varaustilaisuuden 2. varaus vuonna 1998.
NBA-ura
Vancouver Grizzlies varasi Arizonan yliopistossa pelanneen Bibbyn toisena pelaajana vuoden 1998 NBA:n varaustilaisuudessa. Hänet myytiin kahden kauden jälkeen Sacramento Kingsiin, samoihin aikoihin kun Grizzlies muutti Kanadan puolelta Yhdysvaltoihin, Memphisiin.
Spirit of the Forest
Spirit of the Forest on Korpiklaanin esikoisalbumi, joka julkaistiin 10. marraskuuta 2003.
Ust-Vymin piiri
Ust-Vymin piiri on kunnallinen itsehallintoalue Komin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 4 800 neliökilometriä. Asukkaita on 31 200 henkeä (vuonna 2009).
Ust-Vymin piiri sijaitsee Komin tasavallan länsiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Udoran, koillisessa Knjažpogostin ja kaakossa Syktyvdinin piireihin sekä etelässä ja lännessä Arkangelin alueeseen. Pinta-alasta 86,4 % on metsää ja 3,4 % maatalousmaata. Tärkeimmät joet ovat Vytšegda ja sen sivujoet Vym ja Jarenga.
Piiriin kuuluu Mikunin kaupunki, Žešartin kaupunkimainen taajama sekä 10 maalaiskuntaa: Aikino, Donajol, Gam, Ilja-Šor, Kožmudor, Madmas, Mežeg, Studenets, Ust-Vym ja Vežaika. Hallinnollinen keskus on Aikinon kylä, josta on 96 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Syktyvkariin.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 56,0 % venäläisiä, 29,5 % komeja, 5,8 % ukrainalaisia, 1,5 % valkovenäläisiä ja 1,2 % saksalaisia. Kaupunkiväestön osuus on 64,8 %.
Piirin kautta kulkee Moskovan ja Vorkutan välinen rautatie, josta Mikunissa haarautuvat radat Syktyvkariin ja Koslaniin. Mikunin kautta kulkee myös öljy- ja kaasujohto. Taloudellisesti merkittävintä on puunjalostus (vanerin, lastu- ja kuitulevyn tuotanto).
Paikallislehtenä ilmestyy venäjänkielinen Vperjod (”Eteenpäin”).
Dalai-lama
Dalai-lama (, Tā la'i bla ma, ) on Tiibetin buddhalaisuuden Gelugpa-koulukunnan vaikutusvaltaisin edustaja, mutta ei sen johtaja. Historiallisesti dalai-lamalla on usein ollut Tiibetin poliittisen johtajan rooli. Hänen uskotaan olevan Avalokiteshvara-bodhisattvan ruumiillistuma. Ensimmäinen dalai-lama, Gendun Drup syntyi vuonna 1391. Nykyinen, 14. dalai-lama on Tenzin Gyatso.
Mongolien Altan-kaani antoi koulukunnan kolmannelle johtajalle Sonam Gyatsolle vuonna 1578 arvonimen dalai-lama, jossa dalai (mongol. "universaali") lama (tiib. "uskonnollinen opettaja") Tiibetiksi dalai-lamaa kutsutaan yleensä arvonimillä Gyawa rinpoche tai Yeshe norbu – nimi dalai-lama on käytössä muualla maailmassa.
Vuonna 1642 viides dalai-lama Lozang Gyatso kutsui mongolit Tiibetiin lyödäkseen kilpailevan buddhalaisen koulukunnan kagyupan. Sen jälkeen dalai-lama sai poliittisen vallan koko Keski-Tiibetin alueella.
Luettelo dalai-lamoista
Gelugpan toiseksi korkein henkinen johtaja on panchen-lama.
Iskelmäketju
Iskelmäketju on Hannes Häyrisen käsikirjoittama ja ohjaama mustavalkoinen ja monofoninen musiikkielokuva, jonka ensi-ilta oli 30. lokakuuta 1959.
Dalai-lama
Nykyinen dalai-lama
Nykyinen, 14. dalai-lama Tenzin Gyatso (koko nimi Jamphel Ngwang Lobsang Yeshe Tenzin Gyatso, s. 6. heinäkuuta 1935), on Tiibetin buddhalaisuuden johtohahmo ja Tiibetin pakolaishallituksen johtaja. Hänestä tuli neljävuotiaana dalai-lama ja 15-vuotiaana Tiibetin poliittinen johtaja. Hän asui Tiibetin pääkaupungissa Lhasassa vuoteen 1959, jolloin hän lähti maanpakoon Intiaan Kiinan kansantasavallan miehitettyä Tiibetin. Hän perusti Intiassa Tiibetin pakolaishallituksen Dharamsalan kaupunkiin. Hän tukee tiibetiläisen kulttuurin säilyttämistä ja tavoittelee Tiibetin itsenäisyyttä tai autonomiaa. Dalai-lama on matkustellut laajasti vuodesta 1960 lähtien tekemässä tiibetiläisten asiaa tunnetuksi, ja tiibetiläiset pitävät häntä yhä johtajanaan. Hän sai vuonna 1989 Nobelin rauhanpalkinnon väkivallattomasta rauhantyöstään.
Iskelmäketju
Alkuperäinen valmistamo on Fennada-Filmi Oy ja teatterilevittäjä Adams Filmi Oy. Elokuvan tähtiparina ovat Pirkko Mannola ja Lasse Liemola.
Dalai-lama
Nykyinen dalai-lama
Nykyisen dalai-laman seuraajasta, 15. dalai-lamasta, käydään säännöllisesti keskustelua, sillä dalai-laman ja Kiinan kommunistisen puolueen näkökulmat asiaan eroavat toisistaan huomattavasti.
Iskelmäketju
Pirkko Mannola ja elokuvassa mukana oleva Onni Gideon olivat yhdessä myös Juha Tapanisen filmissä Iskelmäprinssi vuonna 1991.
Iskelmäketju oli Häyrisen ainoa ohjaustyö. Ylen levystön päällikkö Pekka Gronow on pitänyt sitä onnistuneimpana 1950–60-lukujen vaihteessa tehdyistä iskelmäparaatifilmeistä. Elokuvasta on julkaissut DVD-version vuonna 2005 YLE Tallennemyynti ja markkinoinnista on tällöin vastannut Finnkino Oy. Videon tunnuskappaleena on Lasse Liemolan esittämä kappale "Anna pois". Oheismateriaalina on trailerin lisäksi Erkko Kivikosken lyhytelokuvat EP-X-503 (1962, 8 min) ja Mopojengi (1968, 8 min) sekä Kaarlo Nuorvalan Melu (1966, 18 min).
Vuoden 2004 maaliskuussa Mannolalla ja Liemolalla oli elokuvan mukaan nimetty nostalginen show Helsingin Savoy-teatterissa.
Elokuvan tapahtumat
Elokuvan alussa ollaan Fennada-Filmin johtaja Mauno I. Mäkelän työhuoneessa. Hannes Häyrinen esittelee Mäkelälle iskelmäelokuvaansa. Hän aikoo yhdistellä elokuvassa kuultavat iskelmät aasinsillalla toisiinsa ja lupaa vielä näytellä näitä siltoja rakentavan aasin osaa. Sitten hän esittelee Mäkelälle elokuvan kuvaaja Esko Töyrin, lavastaja Ensio Suomisen, äänittäjä Gösta Salmisen, järjestäjä Wäinö Tulosmaan sekä leikkaaja Ossi Skurnikin. Irmeli Mäkelä laulaa sitten esimerkin vuoksi kappaleen "Kultainen ruusu". Kohtauksen lopuksi Mäkelä kysyy kuinka elokuva alkaa, ja Hannes sanoo: "Näin!". Elokuva alkaa sitten kolmen trumpetin fanfaarilla. Elokuvan loppu on myös samankaltainen.
Alkutekstien jälkeen Lasse Liemola menee kitara mukanaan Rytmikellariin, jossa orkesteri on lopettelemassa esitystään. Orkesterin pianisti ja johtaja (Erkki Ertama) pyytää Irmeliä laulamaan jotakin ja tämä esittää kappaleen "Toinen oikealta".
Seuraavaksi lauluyhtye Jokerit esittää kappaleen "Strip-tease" ja Jörgen Petersen soittaa trumpettia. Jokerien miespuoliset jäsenet liehittelevät paikalla olevaa blondia kunnes tämä poistuu seuralaisensa ja Irmelin kanssa.
Orkesterin johtaja kysyy Lasselta haluasiko hän laulaa ja tämä suostuu. Kappale on "Anna pois" ja siihen kuuluu laulun ohella kitarasoolo.
Korven lähdettyä Wiola Talvikki saapuu mukanaan Helena Siltala, jonka hän on sattunut tapaamaan ja siksi myöhästynyt. Wiola on saapunut äänittämään kappaletta "Muistatko" – kunhan naiset ovat ensin vaihtaneet kuulumiset ja mikrofoni saatu oikeaan asentoon.
Hannes saa sitten kaukopuhelun ja Lasse pujahtaa studion puolelle tapaamaan orkesterin johtajaa ja saa laulaa kappaleen "Tuhat laulua lemmestä", johon naistrio Lampila-Talvikki-Siltala yhtyy ja Lasse tanssittaakin kutakin. Hän saa kuitenkin jalat alleen, kun neiti Rauhala on studion ovella ja pyytää vielä odottamaan. Hannes on nimittäin lähdössä tunniksi televisioon ja vie naisartistit mukanaan kahvittelemaan.
Seuraavaksi ollaan sitten TES-TV:n studiolla, jossa on alkamassa nauhoitus Maynie Sirénin laulamasta kappaleesta "Nyt jää hyvästi vain". Sirén säestää itseään kitaralla. Tarkkaamon puolella Hannes innostuu itsekin laulamaan.
Toimiston puolella neiti Rauhala on pitämässä kahvitaukoa ja Lasse auttaa tätä anteeksipyynnön kera vastailemalla puhelimeen. Seuraavaksi saapuu Georg Malmstén keskustelemaan uusista levytyksistä. Hän istuu pyörätuolissa, koskapa vasen jalka on kipsattu. Liisa Nevalaisen esittämä rahastaja saapuu karhuamaan saataviaan, ja kun johtaja ei ole vielä paikalla, Georg lepyttelee tätä laulullaan "Pennitön uneksija". Hannes soittaa sitten ilmoittaakseen ettei tule enää paikalle. Hän puhuu kuitenkin Jorin kanssa, ja tämä vihjaa Lasselle ja Pirkolle, että johtaja on menossa Kabaréhen.
Kabaréssa Onni Gideonin yhtye on soittamassa Häyriselle huiluvetoista kappaletta "Schlepper Stomp". Lasse saa vihdoin tilaisuuden koelauluun ja esittää kappaleen "Banana". Onni soittaa tässä vaiheessa vielä yhtyeessään pystybassoa. Huumoria kohtauksiinn tuo lavan reunalla istuva siivoja (Sylva Rossi), joka säikähtelee orkesterin puhallinosuuksia. Hannes lupaa Lasselle levytyssopimuksen ja tämä jää Pirkon kanssa seuraamaan stadilaisen nuorenparin (Eeva ja Olavi Nieminen) vauhdikasta tanssiesitystä. Esitystä säestää kappale "Finnrock", jota kuullaan jo alkutekstien aikana. Hannes lupaa tanssijoille palata asiaan ja lahjoittaa nuorukaiselle sikarin sen röökin tilalle, jota tämä on pyytänyt Hannesta pitelemään.
Lasse kertoo sitten Hannekselle, että Pirkkokin haluaa koelaulaa. Kappaleena on "Olen rakastunut", joka kuullaan vielä lopputekstien aikana. Hannes haluaa tehdä sopimuksen myös Pirkon kanssa ja pyytää nuoria illaksi vieraakseen Kabaréhen.
Seuraavaksi ollaan jälleen Rytmikellarissa, jossa kitaristi Ingmar Englund on esittämässä orkesterin säestämänä kappaletta "Sputnik-polkka". Hannes on paikalla Tuula-Anneli Rantasen seurana. Leo Jokela kuuluttaa Rantasen kappaleen "Unhoita menneet", ja Rantasen sykähdyttävää esitystä kuulijat seuraavat hartaana.
Illalla ollaan sitten Kabaréssa, ja siellä ensimmäisenä Helena Siltala laulaa kappaleen "Ranskalaiset korot". Esitykseen liittyy kuvaelma, jossa ollaan Pariisissa Eiffel-tornin läheisyydessä. Kuvaelman esittää tanssipari (Jaakko Lätti ja Anna-Liisa Källström).
Seuraavana miesjuontaja (Vitaly Ketterer) kutsuu lavalle lauluyhtye Jokerit. Näiden numero on "Metsäkukka". Sitten on vuorossa Onni Gideonin takkutukkainen yhtye, ja se esittää humoristisen kappaleen "Mustat silmät". Esityksen aikana Onni rikkoo narisevan viulunsa, pianisti putoaa tuoliltaan ja sooloon intoutunutta rumpalia ammutaan päähän. Rumpali saa toki avukseen sairaanhoitajan. Kappaletta vauhdittaa sivusta mukaan tullut saksofonisti ja Onni innostuu show'aamaan pystybassonsa kanssa. Kappaleen lopussa Onni saa lavalle puhelun ja langan toisessa päässä on räpättävä naisihminen.
Seuraavaksi Wiola Talvikki esittää kansainvälistä tasoa olevan numeron "You Go to My Head". Yllätysvieras Delta Rhythm Boys esittää vielä vauhdikkaan gospel-kappaleen "Joshua Fit the Battle of Jericho". Yhtyeessä on neljän laulajan lisäksi pianisti.
Illan päätteeksi on tanssia Erik Lindströmin johtaman Kabaré-orkesterin tahdittamana. Orkesterissa on mukana muun muassa Pentti Lasanen. Päätöskappale on Lindströmin oma sävellys "Liian vähän aikaa" ja mukana on myös trumpetisti Petersen. Hannes haluaisi keskustella nuorten sopimuksista, mutta Lassen mielestä asia voi tällä kertaa odottaa huomiseen, sillä hän vie Pirkon tanssiparketille.
Lasse Kukkonen
Lasse Juhani Kukkonen (s. 18. syyskuuta 1981 Oulu) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut jääkiekkopuolustaja, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Kausina 2004–2005, 2013–2014, 2014–2015 ja 2017–2018 hän voitti Suomen mestaruuden Oulun Kärpissä. Kukkonen on Kärppien kasvatti, ja hän on pelannut seurassa koko SM-liigauransa. Lisäksi hän on pelannut NHL-liigassa Chicago Blackhawksissa ja Philadelphia Flyersissa yhteensä neljän kauden ajan. AHL-farmiliigassa Kukkonen on edustanut Philadelphia Phantomsia ja Norfolk Admiralsia.
Kukkonen on edustanut Suomen jääkiekkomaajoukkuetta arvokisoissa vuodesta 2005 ja voittanut kuusi arvokisamitalia: olympiahopeaa Torinon talviolympialaisista 2006, olympiapronssia Vancouverin talviolympialaisista 2010, olympiapronssia Sotšin talviolympialaisista 2014, MM-hopeaa Venäjän MM-kilpailuista 2007, MM-pronssia Latvian MM-kilpailuista 2006 ja MM-kultaa Slovakian MM-kilpailuista 2011. Lisäksi Kukkonen on voittanut MM-hopeaa nuorten MM-kilpailuista vuonna 2001, ja alle 18-vuotiaiden kultaa vuonna 1999.
Oulun Kärpät
Kukkonen aloitti jääkiekon Oulun Kärpissä ja nousi joukkueen I-divisioonassa pelaavaan edustusjoukkueseen kaudella 1999–2000. Kukkonen pelasi kaudella 22 ottelua, ja keräsi niissä yhteensä neljä syöttöpistettä. Kärppien kausi I-divisioonassa sujui erinomaisesti ja kaudeksi 2000–2001 Juhani Tammisen valmentama oululaisjoukkue nousi SM-liigaan. SM-liigassa Kärpät sijoittui runkosarjassa yhdeksänneksi ja oli viimeinen SM-liigan pudotuspeleihin selvinnyt joukkue. Kukkosen rooli joukkueessa kasvoi ja hän pelasi runkosarjakaudella 47 ottelua tehopistein 1+5=6. Pudotuspeleissä Kärpät menestyi hyvin ja voitti avauskierroksella Helsingin Jokerit. Joukkue kuitenkin hävisi seuraavalla kierroksella TPS:lle otteluvoitoin 3–0 ja putosi SM-liigan finaaleista. Kärppien kausi päättyi häviöön pronssiottelussa Tampereen Ilvestä vastaan. Kukkonen pelasi kaikki Kärppien pudotuspeliottelut ja teki yhdeksässä ottelussa tehot 0+2.
Kaudella 2001–2002 Kärpät sijoittui SM-liigan runkosarjassa kuudenneksi ja selvisi kirkkaasti mukaan pudotuspeleihin. Runkosarjassa Kukkonen pelasi 55 ottelua tehden kaksi maalia ja yhteensä 8 tehopistettä. Kärppien hyvä runkosarjavire ei kuitenkaan jatkunut pudotuspeleissä, vaan Jokerit voitti joukkueen puolivälierissä ja otti samalla revanssin edelliskauden avauskierroksen tappiosta. Kukkonen pelasi Kärppien puolustuksessa pudotuspeleissä neljä ottelua, joissa hän syötti kolme maalia.
Kausi 2002–2003 oli sekä Kukkoselle että Kärpille menestys. Kärpät pelasi loppuottelussa, jossa se kuitenkin joutui taipumaan Tapparalle otteluvoitoin 3–0. Tehopisteet 6+12=18 runkosarjassa tehnyt ja seuransa kapteenina toiminut 21-vuotias Kukkonen valittiin SM-liigan tähdistökentälliseen. Lisäksi hänet palkittiin SM-liigan tehopelaajalle annettavalla Matti Keinonen -palkinnolla.
NHL-varaus ja tulokaskausi Chicago Blackhawksissa (2003–2004)
Onnistuneen SM-liigakauden jälkeen Chicago Blackhawks varasi Kukkosen viidennellä kierroksella 151. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa kesällä 2003.
NHL-kaudella Kukkonen pelasi runkosarjassa vain 10 ottelua ja vietti kauden pääosin Chicagon AHL-liigan farmiseura Norfolk Admiralsissa. Admiralsissa Kukkonen kuitenkin pelasi hyvin tehden 59 ottelussa 14 pistettä. Kesällä 2004 Kukkonen ja Chicago purkivat sopimuksensa, osittain lähestyvän NHL:n työsulun takia, ja Kukkonen palasi kaudelle 2004–2005 takaisin Kärppiin.
Paluu Kärppiin
Kärppiin kaudelle 2004–2005 palannut Kukkonen pelasi SM-liigan runkosarjassa 55 ottelua tehoin 5+13=18. NHL:n työsulku toi SM-liigaan monia Pohjois-Amerikan huippupelaajia, kuten Saku Koivun, joka edusti kaudella kasvattajaseuraansa TPS:ää. Kukkonen oli Kärppien kauden suurin tähti ja loppuotteluun tiensä pelannut joukkue kukisti finaaleissa Jokerit otteluvoitoin 3–1 ja voitti Suomen mestaruuden. Kärppien varakapteeni Kukkonen keräsi pudotuspeleissä kaksi tehopistettä 12 ottelussa.
Huolimatta pelien jatkumisesta NHL:ssä Kukkonen pelasi kauden 2005–2006 SM-liigassa. Hän oli Kärppien kapteeni ja teki runkosarjassa oman piste-ennätyksensä, tehot 11+16=27. Kukkonen valittiin SM-liigan tähdistökentälliseen toistamiseen urallaan ja palkittiin myös parhaan puolustajan Pekka Rautakallio -palkinnolla. Kärpät pelasi jälleen pudotuspeleissä ja voitti tällä kertaa SM-pronssia, mikä oli Kukkosen uran toinen SM-mitali.
Chicago Blackhawks ja Philadelphia Flyers
Loistava SM-liigakausi avasi Kukkoselle ovet takaisin NHL:ään ja hän palasi Chicagoon kaudelle 2006–2007 yksivuotisella sopimuksella. Kukkonen teki ensimmäisen NHL-maalinsa 25. lokakuuta 2006 Colorado Avalanchea vastaan pelatussa ottelussa. Hän ehti pelata Blackhawksissa 54 ottelua tehopistein 5+9=14, ennen kuin hänet kaupattiin Philadelphia Flyersiin kolmen joukkueen välisessä kaupanteossa. Vaihdossa Chicago sai Philadelphialta laitahyökkääjä Kyle Calderin, jonka seura kuitenkin kauppasi välittömästi Detroit Red Wingsiin saaden vaihdossa Jason Williamsin.
Philadelphiassa Kukkonen sai puolustajaparikseen Joni Pitkäsen, joka oli pelannut Kukkosen kanssa myös Kärpissä. Loppukaudella Kukkonen pelasi Flyersissä 20 ottelua, joissa hän ei onnistunut tekemään pisteitä. Seuraava kausi oli Philadelphia Flyersiltä varsin menestyksekäs. Se pelasi hienon runkosarjan ja selvitti tiensä pudotuspeleissä aina konferenssifinaaleihin ja pelasi paikasta loppuottelussa, mutta joutui kuitenkin lopulta taipumaan Pittsburgh Penguinsille. Runkosarjassa Kukkosen pisteet olivat 1+4=5 ja pudotuspeleissä 0+2=2. Kukkonen pelasi runkosarjassa 53 ottelua ja pudotuspeleissä 14 ottelua.
Alkukaudella Kukkonen edusti Flyersin AHL-farmiseura Philadelphia Phantomsissa 26 ottelussa. Flyersissa hän pelasi 22 ottelua mutta joukkue ei päässyt pudotuspeleihin ja Kukkonen palasi NHL-kauden jälkeen farmiseuraan pelaamaan neljä pudotuspeliottelua tehden niissä kaksi maalia.
KHL: Avangard Omsk ja Metallurg Magnitokorsk
24. kesäkuuta 2009 Kukkonen solmi kaksivuotisen sopimuksen Venäjän KHL-liigassa pelaavan Avangard Omskin kanssa. Kaudella 2009–2010 hän pelasi joukkueessa 53 ottelua tehden tehot 6+6 ja nousi joukkueen tärkeimpien pelaajien joukkoon. Myös Kukkosen +/- -tilasto oli hyvä, +13. Kauden jälkeen Kukkonen kuitenkin purki sopimuksen ja hänen huhuttiin siirtyvän takaisin NHL:ään. Kukkonen kuitenkin siirtyi KHL-seura Metallurg Magnitogorskiin kaksivuotisella sopimuksella kesällä 2010. Kukkonen pelasi Metallurgissa kaudet 2010–2011 ja 2011–2012. Yhteensä hän pelasi kausilla 88 runkosarja-ottelua ja 15 pudotuspeliottelua. Kaudella 2010–2011 Kukkonen pelasi loukkaantumisten vuoksi vain 37 runkosarjaottelua ja oli sivussa otteluita myös kaudella 2011–2012 saatuaan vakavan kasvovamman. Pisteitä Kukkonen teki molempina kausina yhteensä 20 runkosarjassa ja yhden pudotuspeleissä. Kukkonen jätti Magnitokorskin ja Venäjän vuonna 2012.
Ruotsin kautta takaisin Suomeen (2012–2020)
Kaudella 2012–2013 Kukkonen pelasi Ruotsin Elitserienissä Röglen joukkueessa. Hän oli joukkueen varakapteeni ja pelasi kaudella 54 Elitserien-ottelua tehoin 2+4=6. Heikossa joukkueessa Kukkosen +/– -tilasto oli heikko –16. Rögle joutui kauden päätteeksi putoamiskarsintoihin, joiden päätteeksi se putosi Elitserienistä sarjatasolla alemmas Allsvenskaniin. Putoamisen jälkeen Kukkonen ja seuran toinen suomalaispelaaja, Juhamatti Aaltonen, jättivät seuran.
Kauden päätyttyä Ruotsissa Kukkonen teki 4+1-vuotisen sopimuksen Kärppien kanssa. Kukkosen lisäksi Kärppien joukkueeseen liittyi toinen paluumuuttaja, hyökkääjä Mika Pyörälä. Kukkonen toimi Kärppien kapteenina kaudella 2013–2014 ja teki runkosarjassa pääsarjauransa piste-ennätyksen 12+16=28. Hän voitti SM-liigan puolustajien maalipörssin. Kukkonen palkittiin toisen kerran urallaan parhaan puolustajan Pekka Rautakallio -palkinnolla ja valittiin SM-liigan tähdistökentälliseen.
Kauden 2014–2015 runkosarjassa Kukkonen teki tehot 11+10=21. Hän teki 9 ylivoimamaalia ja oli joukkueensa paras maalintekijä ylivoimalla. Pudotuspeleissä Kukkonen loukkaantui JYPin Jani Tuppuraisen taklauksen seurauksena ensimmäisessä välieräottelussa. Hän palasi kokoonpanoon finaaleissa ja pelasi kauden loppuun kaksi kylkiluuta murtuneena. Kausi päättyi Kärppien toiseen peräkkäiseen Suomen mestaruuteen ja Kukkonen valittiin neljännen kerran urallaan SM-liigan tähdistökentälliseen.
Joulukuussa 2018 Kukkonen teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Nuorten maajoukkuevuodet
Vuonna 1999 Kukkonen edusti Suomea ensimmäistä kertaa maajoukkuetasolla arvoturnauksessa alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa. Kukkonen pelasi kisoissa kaikki Suomen seitsemän ottelua, tehoin 1+1. Turnaus oli Suomen joukkueelta menestys ja Suomi voitti turnauksessa MM-kultaa. Kukkonen edusti Suomea myös alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2001. Suomen "kultaisen sukupolven" joukkue menestyi myös näissä kisoissa. Suomi voitti oman lohkonsa ja kaatoi matkalla MM-finaaliin Slovakian ja ennakkosuosikki Kanadan. "Pikkuleijonat" taipui kuitenkin finaalissa Tšekille 2–1 ja saavutti kisoissa MM-hopeaa.
A-maajoukkuedebyytti 2002 ja MM-kisat 2005
Kukkonen debytoi Suomen jääkiekkomaajoukkueessa kauden 2002–2003 Euro Hockey Tourilla Hannu Aravirran toimiessa Leijonien päävalmentajana. Arvokisadebyyttinsä A-maajoukkueessa Kukkonen teki vuoden 2005 MM-kisoissa Itävallassa. Kisat olivat päävalmentaja Erkka Westerlundin ensimmäiset maajoukkueen päävalmentajana ja päättyivät suureen pettymykseen Suomen nimekkään joukkueen sijoittuessa vasta seitsemänneksi. Kukkonen pelasi kisoissa seitsemän ottelua ilman tehopisteitä ja +/– -tilastolla –1.
MM-kisat 2006, 2007 ja 2009
Olympialaisissa vakuuttanut Kukkonen sai kutsun päävalmentaja Westerlundilta myös Latviassa pelattaviin vuoden 2006 MM-kisoihin. Kukkonen pelasi kisoissa yhdeksän ottelua ja teki Suomelle kaksi maalia; toisen 3–3 tasapelissä Tšekkiä vastaan ja toisen 4–0 voitto-ottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Kisoissa Suomi voitti pronssiottelussa Kanadan 5–0.