cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Reese’s Pieces
thumb|200px|Tuotemerkin logo. thumb|Irtonaisia Reese’s Pieces -makeisia. Reese’s Pieces on The Hershey Companyn valmistama makeistuotemerkki. The Hershey Company on valmistanut niitä alun perin Yhdysvaltain markkinoille, mutta niitä on saatavilla myös Britanniassa ja Irlannissa. Reese’s Piecesin karkit ovat pyöreämuotoisia, ja ne on suojattu karkkikuorilla, joiden värit ovat keltainen, oranssi ja ruskea. Niitä on saatavilla muovisissa paketeissa, pahvilaatikoissa ja kupinmuotoisissa matkasäilöissä. Karkkilajitelma ilmestyi Yhdysvaltain markkinoille vuonna 1978 ja Kanadan markkinoille vuonna 1980. Suhteellisen uusi tuote tuli erittäin suosituksi vuonna 1982 sen oltua esillä elokuvassa E.T.
Ángel Luis Rodríguez
Ángel Luis Rodríguez Díaz, yleensä vain Ángel (s. 26. huhtikuuta 1987 Santa Cruz de Tenerife, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Mallorcaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Konsernitilinpäätös
Emoyhteisö ja tytäryhteisöt ovat konsernissa erillisiä juridisia henkilöitä ja niillä on erilliset kirjanpidot ja tilinpäätökset. Konsernitilinpäätöksessä emoyhteisön ja sen tytäryhteisöjen tulos sekä taloudellinen asema esitetään siten, kuin kyseessä olisi yksi kirjanpitovelvollinen.
Ángel Luis Rodríguez
Seurajoukkueura
Ángel on Tenerifen junioriakatemian kasvatti. Hän teki edustusjoukkueessa ensimmäisellä kokonaisella kaudellaan 2006–2007 yhteensä seitsemän maalia. Seuraavan kauden 2007–2008 alkupuoliskon hän pelasi lainasopimuksella Real Madridin reservijoukkueessa ja jälkimmäisen puoliskon Osasunan reservijoukkueessa.
Konsernitilinpäätös
Konsernitilinpäätöksen laatimisvelvollisuudesta, sisällöstä ja laadintaperiaatteista on säädetty kirjanpitolaissa ja kuntien ja kuntayhtymien osalta kuntalaissa.
Ángel Luis Rodríguez
Seurajoukkueura
Kaudeksi 2008–2009 hän palasi takaisin kasvattajaseuraansa. Hän kuului läpi kauden joukkueensa tärkeimpiin pelaajiin, jonka päätteeksi joukkue nousi seitsemän vuoden tauon jälkeen maan pääsarjaan Primera Divisióniin. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa pääsarjassa 29. elokuuta 2009 Zaragozaa vastaan.
15. kesäkuuta 2012 Ángel siirtyi Elchestä ilmaisella siirrolla Levanteen.
Konsernitilinpäätös
Konsernitilinpäätöksen laatimisvelvollisuus
Emoyritys on velvollinen laatimaan ja sisällyttämään tilinpäätökseensä konsernitilinpäätöksen, jos se on osakeyhtiö tai osuuskunta ja muodostaa tytäryhteisöjensä kanssa edellä kuvatulla tavalla konsernin. Pörssiyhtiön konsernitilinpäätös tulee laatia kansainvälisiä tilinpäätösstandardeja (IFRS) noudattaen. Kirjanpitolaissa pienkonsernit on vapautettu konsernitilinpäätöksen laadintavelvollisuudesta. Kuntalain 114 §:n mukaan: Kunnan, joka tytäryhteisöineen muodostaa kuntakonsernin, tulee laatia ja sisällyttää tilinpäätökseensä konsernitilinpäätös.
EchoStar
EchoStar Corporation on yhdysvaltalainen vuonna 1980 perustettu satelliittitietoliikennettä harjoittava yhtiö. Sen perustaja on Charles Ergen, joka on edelleen vallassa yhtiössä. Sen ensimmäinen satelliitti laukaistiin vuoden 1995 lopussa. Yhtiö toimii yhteistyössä Rupert Murdochin omistaman News Corporationin ja MCI Worldcomin kanssa.
Konsernitilinpäätös
Konsernitilinpäätöksen laadintaperiaatteet ja sisältö
Tilinpäätökseen kuuluvaa toimintakertomusta ei laadita erikseen konsernin tasolla, vaan emoyrityksen toimintakertomuksessa esitetään tiedot myös konsernista. Samoin konsernin liitetiedot esitetään emoyhteisön liitetiedoissa.
EchoStar
Vuoden 2011 alussa EchoStar ilmoitti ostavansa Hughes Communications yhtiön kahdella miljardilla dollarilla.
Konsernitilinpäätös
Konsernitilinpäätöksen laadintaperiaatteet ja sisältö
Konsernitilinpäätöstä laadittaessa tulee noudattaa jatkuvasti samoja periaatteita. Konserniyritysten tilinpäätökset tulee ennen yhdistelyä muuttaa siten, että niissä sovelletaan yhtenäisesti joko emoyrityksessä tai konsernin pääasiallisessa toiminnassa noudatettuja tilinpäätösperiaatteita.
Konsernitilinpäätöksen laadinta kunnissa ja kuntayhtymissä
Kunnissa ja kuntayhtymissä kuntalain 114 §:n vaatimukset konsernitilinpäätöksen laatimiseksi täyttyvät, kun ne ovat yhtiöittäneet toimintojaan osakeyhtiöiksi. Osakeyhtiöiden ja säätiöiden lisäksi kunnan konsernitilinpäätökseen yhdistellään sen omistuksen mukainen osuus kuntayhtymän tuloslaskelmasta ja taseesta rivi riviltä. Konsernitilinpäätöksen laadinnan periaatteet ja sisältö ovat kunnissa ja kuntayhtymissä pääosin samat, kuin yrityksissä. Kirjanpitolautakunnan kuntajaosto on antanyt yleisohjeen kuntien ja kuntayhtymien konsernitilinpäätöksestä.
Tellervo Mikola
Mikolan ennätys 200 metrin juoksussa on 27,3 ja 800 metrin juoksussa 2.23,5, molemmat vuodelta 1952.
Lautakkojärvi
Lautakkojärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Korpilahden kirkonkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 9,1 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128,7 metriä mpy.
Asetus Galician autonomiasta (1936)
Asetus Galician autonomiasta (1936) oli ensimmäinen asiakirja, joka määritteli Galician muusta Espanjasta erillisenä alueena, samaan tapaan kuin Katalonia ja Baskimaa mielletään historiallisiksi erillisalueiksi.
Asetuksesta järjestettiin kansanäänestys 28. kesäkuuta 1936. Äänestysprosentti oli noin 70. Annetuista äänistä 991 476 oli puolesta ja 6805 vastaan.
Galicialaiset poliitikot ja intellektuellit Alfonso Daniel Rodríguez Castelaon johdolla esittelivät asetuksen Espanjan presidentille 15. heinäkuuta 1936. Kolme päivää myöhemmin puhjennut Espanjan sisällissota keskeytti asetuksen käsittelyn Espanjan valtionhallinnossa, ja itsehallinto toteutui vasta 43 vuotta myöhemmin vuonna 1979. Espanjan parlamentti hyväksyi asetuksen vuonna 1938.
Ajatus erillisalueiden autonomiasta eräänlaisessa liittovaltiossa oli mukana jo Espanjan ensimmäisen tasavallan perustuslaissa 1800-luvulla. Galician lisäksi myös Katalonia ja Baskimaa tavoittelivat autonomiaa 1930-luvun alussa, mutta se ehdittiin myöntää ennen sisällissotaa vain Katalonialle 1931.
Chiara Scholl
Chiara Scholl (s. 5. heinäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 164 lokakuussa 2011. Hän on voittanut urallaan kaksi ITF-turnausta kaksinpelissä ja kaksi turnausta nelinpelissä.
Anders Fogh Rasmussen
Anders Fogh Rasmussen (s. 26. tammikuuta 1953 Ginnerup) on tanskalainen poliitikko, liberaalin Venstre-puolueen entinen puheenjohtaja ja maansa entinen pääministeri. Hänet valittiin huhtikuussa 2009 Naton pääsihteeriksi. Hän on ensimmäinen tehtävään valittu pohjoismaalainen.
Varhainen poliittinen ura
Rasmussen on koulutukseltaan taloustieteiden kandidaatti Aarhusin yliopistosta.
17-vuotiaana Rasmussen liittyi liberaalinuoriin ja hänen uransa eteni nopeasti. Hänet valittiin Tanskan parlamenttiin 25-vuotiaana vuonna 1978. Puolueensa varapuheenjohtaja hänestä tuli 32-vuotiaana. Vuosina 1987–1992 hän toimi ministerinä Poul Schlüterin toisessa, kolmannessa ja neljännessä hallituksessa. Hän oli aluksi veroministeri ja joulukuusta 1990 myös talousministeri. Hän erosi ministerin tehtävistä kun veroministeriössä paljastui epäselvyyksiä kirjanpidossa.
Vuonna 1993 Rasmussen julkaisi kirjan Fra Socialstat til Minimalstat, jossa hän esitteli käsityksensä Venstren (ja Tanskan) tulevaisuuden politiikaksi. Venstren puheenjohtajaksi hänet valittiin vuonna 1998. Myöhemmin Rasmussen on luopunut radikaaleista kannoistaan ja sanonut liberalismia "vanhentuneeksi aatteeksi."
Rasmussenia innosti etenkin Britannian Tony Blairin johtama Työväenpuolue, ja hän toi Venstren lähemmäs keskustaa omaksuen vaikutteita sosiaalidemokratiasta.
Tanskan pääministerinä
Rasmussenista tuli Tanskan pääministeri Venstren voitettua vuoden 2001 parlamenttivaaleissa Poul Nyrup Rasmussenin johtamat sosiaalidemokraatit, jotka olivat olleet vallassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1993 alkaen. Tulos oli myös ensimmäinen oikeistoenemmistöinen parlamentissa sitten vuoden 1929.
Vaalien jälkeen Venstre ja Konservatiivinen kansanpuolue (KF) muodostivat Rasmussenin ensimmäisen hallituksen. Vaalit merkitsivät suurta muutosta Tanskan politiikassa: Sosiaalidemokraatit menettivät suurimman puolueen aseman parlamentissa ensimmäisen kerran sitten 1920-luvun. Hallitus oli teknisesti vähemmistöhallitus, mutta se teki yhteistyösopimuksen maahanmuuttovastaisen Tanskan kansanpuolueen kanssa, mikä takasi hallitukselle parlamentaarisen enemmistön. Venstre onnistui pitämään paikkansa suurimpana puolueena vuoden 2005 parlamenttivaaleissa. Vaalien jälkeen hallitus jatkoi Rasmussenin II hallituksena muutamin henkilömuutoksin. Rasmussenin hallituskoalitio säilytti enemmistönsä myös seuraavissa, vuoden 2007 parlamenttivaaleissa.
Rasmussenin hallituksen politiikka oli hyvin oikeistolaista verrattuna Tanskassa aiemmin harjoitettuun politiikkaan. Se muun muassa suosi yksityistämistä, teki mittavia veronalennuksia, harjoitti tiukkaa maahanmuuttopolitiikkaa sekä käynnisti niin sanotun porvarillisen kulttuurikamppailun, mihin kuului muun muassa Christianian vapaakaupungin "normalisointi".
Rasmussen tuki vahvasti Yhdysvaltain presidentti George W. Bushin hallintoa sen käymässä terrorismin vastaisessa sodassa. Tanska osallistui Irakin miehitykseen vuodesta 2003 heinäkuun 2007 loppuun Basrassa noin 400 sotilaan voimalla.
Rasmussenin aikana Tanska ajautui suurimpaan diplomaattiseen haasteeseensa Jyllands-Posten-sanomalehden julkaistua kaksitoista profeetta Muhammedista tehtyä pilapiirrosta 30. syyskuuta 2005. Rasmussen kieltäytyi vastaanottamasta islamilaisten maiden edustajia näiden pyydettyä häneltä asian takia vastaanottoa.
Naton pääsihteerinä
WikiLeaksin julkaisemien tietojen mukaan Rasmussen lupasi Turkille sulkea Tanskassa toimivan kurdinkielisen Roj TV -kanavan tullakseen valituksi.
Yksityiselämä
Rasmussen on naimisissa Anne-Mette Rasmussenin kanssa. Heillä on kolme lasta.
Samasta sukunimestä huolimatta Anders Fogh Rasmussen ei ole sukua edeltäjälleen Poul Nyrup Rasmussenille eikä seuraajalleen Lars Løkke Rasmussenille.
Esoteric Warfare
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 32.
Kokoonpano
+
Jussi Pietikäinen
Pietikäinen oli syntynyt Pielavedellä. Hän oli vuonna 1897 kahden veljensä kanssa perustamassa Helsingin ulkotyöväenyhdistystä. Huhtikuussa 1907 Pietikäinen oli Suomen kivityöntekijäin liiton edustajana SAK:n edeltäjän Suomen Ammattijärjestön Tampereella pidetyssä perustavassa kokouksessa ja kuului myöhemmin pitkään sen toimikuntaan eli hallitukseen. SDP:n varapuheenjohtajaksi Pietikäinen valittiin vuoden 1913 Tampereen puoluekokouksessa. Maaliskuussa 1917 hänestä tuli puolueen puheenjohtaja, kun tehtävää hoitanut Matti Paasivuori erosi SDP:n johdosta tultuaan valituksi Tokoin senaattiin. Pietikäinen oli puheenjohtajana vain vajaan kolmen kuukauden ajan kesäkuussa 1917 järjestettyyn Helsingin puoluekokoukseen saakka, jolloin hänen tilalleen astui Kullervo Manner.
Vuoden 1918 Suomen sisällissodan aikana Pietikäinen toimi Suomen kansanvaltuuskunnan työasiain osaston yleisten töiden alaosaston valvojana. Sisällissodan loppuvaiheessa Pietikäinen johti Viipurissa 25. huhtikuuta pidettyä punaisten yleistä kokousta, jossa pohdittiin toimenpiteitä kansanvaltuuskunnan paettua Venäjälle. Pietikäinen pakeni lopulta itsekin Venäjälle, ja joutui Venäjän sisällissodan aikana Siperiassa Aleksandr Koltšakin valkoisen armeijan vangiksi. Hänen terveytensä romahti kolmen kuukauden vankeusaikana ja hän kuoli vuoden 1920 lopussa keuhkotautiin pietarilaisessa sairaalassa.
Rimminjärvi (Jyväskylä)
Rimminjärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Painaan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 148,5 metriä mpy.
Wilhelm Adam
Wilhelm Adam (15. syyskuuta 1877 Ansbach, Saksan keisarikunta – 8. huhtikuuta 1949 Garmisch-Partenkirchen, Saksa) oli saksalainen kenraali Weimarin tasavallan armeijassa ja natsi-Saksan Wehrmachtissa. Adam ylennettiin kenraalieverstiksi uudenvuodenpäivänä 1939, mutta hän ei toiminut komentajana toisessa maailmansodassa.
Adam astui palvelukseen Baijerin armeijaan vuonna 1897. Hän palveli lyhyen aikaa pioneerijoukoissa rintamalla aivan ensimmäisen maailmansodan alussa ja lopussa, mutta leijonanosan neljästä sotavuodesta hän toimi esikuntaupseerina kenraali Ludwig von Falkenhausenin esikunnassa.
Sodan jälkeen hän eteni urallaan tasaista tahtia Weimarin tasavallan armeijassa, joka oli supistettu tiukasti valvotuksi mini-armeijaksi Versailles’n rauhansopimuksen ehdoissa. Adamia arvostettiin Reichswehrissä yhtenä sen pätevimmistä komentajista ja hänet ylennettiin kenraalimajuriksi lokakuussa 1930.
Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun aikoihin vuonna 1933 hän toimi sotaministeriön joukkojen toimiston päällikkönä. Truppenamt-nimellä tunnettu toimisto oli verho-organisaatio, jonka taakse kätkeytyi Reichswehrin yleisesikunta. Lokakuussa 1933 hänestä tuli 7. jalkaväkidivisioonan ja samalla VII sotilaspiirin komentaja. Vuonna 1935 hän siirtyi vasta perustetun natsi-Saksan asevoimien Wehrmachtin sotakorkeakoulun johtajaksi.
Adam kuului Saksan kenraalikunnan vanhaan kaartiin, joka suhtautui Adolf Hitlerin varustautumissuunnitelmiin viileämmin kuin nuoremmat upseerit. Hän oli myös ystävystynyt ja tehnyt työtä yhdessä Hitlerin poliittisen vastustajan kenraali Kurt von Schleicherin kanssa, jonka Hitler teloitutti pitkien puukkojen yönä kesällä 1934.
Natsijohdon juonitteleman Blomberg–Fritsch-kriisin avulla Hitler onnistui pääsemään eroon vaikutusvaltaisimmista kenraaleista ja kaappaamaan itselleen suuremman vallan sotilasasioissa. Adam selvisi kriisistä, mutta menetti tehtävänsä Saksan läntisen osaan sijoitettujen joukkojen komentajana. Hän jäi eläkkeelle vuoden 1938 viimeisenä päivänä. Elokuussa 1939, muutamaa päivää ennen sodan alkamista kenraalieverstiksi ylennetty Adam otettiin nimellisesti palvelukseen maavoimien komentajan käytettäväksi, mutta hän ei saanut uusia tehtäviä. Hän erosi ja jäi lopullisesti eläkkeelle toukokuussa 1943.
Abdirashid Ali Shermarke
Abdirashid Ali Shermarke (1919 – 15. lokakuuta 1969) oli somalialainen poliitikko. Hän toimi maansa toisena presidenttinä vuosina 1967–1969 voitettuaan vaaleilla Aden Abdullah Osman Daarin.
Shermarke liittyi Somali Youth League -puolueeseen, kun se perustettiin vuonna 1943. Hän valmistui Rooman La Sapienza -yliopistosta vuonna 1958 pääaineenaan valtiotiede. Hän toimi vuosina 1960–1964 Somalian pääministerinä.
Islanti kesäolympialaisissa 1936
Islanti osallistui olympiakisoihin toista kertaa historiansa aikana Berliinin kesäolympialaisissa 1936. Edellisen (ja ainoan) kerran Islanti oli esiintynyt olympiatasolla 24 vuotta aikaisemmin vuoden 1912 kesäolympialaisissa. Maan joukkue koostui 12 urheilijasta. Mitaleille asti islantilaiset eivät näissä olympialaisissa yltäneet.
Abdirashid Ali Shermarke
Shermarke menehtyi salamurhan uhrina pohjoisessa Somaliassa 1969. Tapausta seurasi 21. lokakuuta Siad Barren johtama sotilasvallankaappaus.
Härjänlahti
Härjänlahti on kylä Somerniemellä Somerolla Painiojärven rannalla. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 60, mikä teki siitä Someron kylistä väkiluvultaan 36. suurimman ja entisen Somerniemen kylistä kahdeksanneksi suurimman. Härjänlahden naapurikyliä ovat Palikainen lännessä, Oinasjärvi ja Jakkula etelässä ja Keltiäinen ja Härjänoja koillisessa. Kylän alueella, Somerniemen Kirkonkulmalla sijaitsee Somerniemen kirkko.
Palveluja ja nähtävyyksiä
thumb|150px|Pirun Risukasan nummi Vuonna 1815 valmistunut puinen Somerniemen kirkko ja 1700-luvulla rakennettu kellotapuli ovat kauniilla paikalla Painiojärven rannalla. . Kirkon naapuriin Kirkonkulmalle, lähelle Helsingintietä sijoittuvat myös Somerniemen seurakuntatalo, Somerniemi-seuran kesäisin avoinna pitämä Somerniemen kesätori ja ravintola Punainen lumme. Näistä noin kilometrin länteen, Keltiäisiin vievän tien varrella on Ämyrin tanssilava, jota ylläpitää Somerniemen VPK.
Paikallisena nähtävyytenä kylässä on Äyräsnummella, Keltiäisistä Jakkulaan johtavan tien varrella Risukasa, johon liittyvän tarinan mukaan onnettomuus kohtaa ohikulkijaa, joka risukasan sivuuttaessaan ei jätä siihen risua.
Luonto
Kylän luontoa hallitsevat Someron ja Paimionjoen vesistön suurin järvi Painio sekä siihen etelässä rajoittuva, Kolmanteen salpausselkään kuuluva Äyräsnummi. Äyräsnummella sijaitsee muun muassa Ämyrin tanssilava, jolta Painiolle avautuva näkymä on kaunis ja sai 1950-luvulla järjestetyssä Lounais-Hämeen maisemakilpailussa toisen palkinnon. Äyräsnummeen rajoittuvat seutukaavassa suojelualueiksi merkityt Jyrkkälampi Ämyrin luona ja Likolampi siitä itään, ja suojeluvarauksella seutukaavaan on merkitty myös Painion Marjasaari Somerniemen kirkon luona.
Historia
Historiallinen Härjänlahden kylä on sijainnut Painionjärven itäisimmän lahden etelärannalla lähellä nykyistä Keltiäisiin johtavaa tietä. Nimistöntutkijoiden mukaan lahden vanha nimi on luultavasti ollut Härjänlahti, josta kylä näin olisi saanut nimensä. Isossajaossa kylä on ollut omana jakokuntanaan. Kylän vanhoja taloja ovat olleet Hurri, Hiiska ja Suupus, joista kaksi viimeksi mainittua olivat läheisen Palikaisten kartanon augmentteja ja olivat vuodesta 1761 kartanon omistuksessa. Vuonna 1853 myös kolmas talo, Hurri liitettiin Palikaisiin ja talot yhdistettiin Toivoniemi-nimiseksi tilaksi, joka vielä nykyäänkin sijaitsee kylän historiallisella tontilla Painiojärven rannassa.
Tunnettuja kyläläisiä
Somerniemen Kirkonkulmalla Härjänlahden kylässä ovat vuodesta 1975 asuneet kirjailijat Kaari Utrio ja Kai Linnilä. Härjänlahdelta oli kotoisin myös kansanedustaja ja ministeri Aleksi Aaltonen (1892–1956).
Victor Zsasz
Alkuperäinen syntytarina
Victor Zsasz oli oman kansainvälisen yhtiönsä johtaja, ja hänelle oli kertynyt suurta omaisuutta vanhempiensa perinnön lisäksi. Hänen ollessa 25-vuotias hänen vanhempansa kuolivat veneonnettomuudessa jonka jälkeen Zsasz sairastui masennukseen. Hän alkoi pelaamaan rahapelejä ja menetti rahaa peleissä ympäri maailmaan. Eräänä iltana hän meni Gotham Cityn kasinoon, jossa hän menetti kaiken omaisuutensa Pingviinille. Sen jälkeen hän ajatteli, että hänen elämänsä on tyhjää, eikä hänen olemassaolossaan ollut mitään järkeä. Kun hän yritti tehdä itsemurhan hyppäämällä Gotham Bridge -sillalta, koditon mies kiristi häneltä rahaa veitsellä, Zsasz kieltäytyi antamasta hänelle rahaa ja otti mieheltä veitsen pois, Zsasz näki miehen silmistä, että miehen elämä on merkityksetöntä ja ettei millään ole mitään väliä. Hän halusi "auttaa" miestä ja tappoi hänet. Siitä lähtien hän on omistautunut "auttamaan" toisia ihmisiä jotka tuntevat olemassaolonsa turhaksi. Zsasz asettelee uhrinsa eri asentoihin (esim. pelaamaan korttia), hän pitää tukkimiehen kirjanpitoa uhreistaan viiltämällä jokaisen tapponsa jälkeen kirjaimen ruumiiseensa. Hänet on diagnosoitu hulluksi, ja Batman on toimittanut hänet kerta toisensa jälkeen Arkhamin mielisairaalaan. Zsasz on tappanut arpiensa lukumäärään pohjautuen ainakin 143 uhria.
Injustice-maailmaan perustuvassa sarjakuvassa Victor Zsasz onnistui tunkeutumaan lepakkoluolaan ja tappoi Alfred Pennyworthin puukottamalla tämän kuoliaaksi. Myöhemmin Damian Wayne tappoi Zsaszin kostoksi Alfredin kuolemasta. Myöhemmin paljastui, että pahaksi muuttunut Teräsmies oli epäsuorasti määrännyt Zsaszin tappamaan Alfredin kostaakseen Batmanille.
Televisio
Victor Zsasz teki televisiodebyyttinsä Gotham -sarjassa, jossa häntä näytteli Anthony Carrigan. Sarjakuvista poiketen, Gothamissa Zsasz on enemmänkin palkka- kuin sarjamurhaaja. Hänellä ei ole mitään henkilökohtaista uhrejaan kohtaan, mutta on toimeksiannon saatuaan valmis tappamaan kenet tahansa. Useimmiten hänet nähtiin Carmine Falconen ja myöhemmin Pingviinin palveluksessa.
Batman Arkham
Victor Zsasz on yksi Batman: Arkham sarjan vihollisista ja häntä ääninäyttelee Danny Jacobs.
Toivo Jaakkola
Toivo Jaakkola (11. maaliskuuta 1941 Pelkosenniemi – 24. toukokuuta 1995) oli suomalainen teoreettisen fysiikan tutkija ja kosmologi. Hän selvitteli erityisesti punasiirtymää. Jaakkola väitteli tohtoriksi vuonna 1977 Pariisin Pierre ja Marie Curien yliopistossa, minkä jälkeen hän toimi eri tehtävissä Kiovassa sekä Helsingin ja Turun yliopistoissa.
Jaakkolan noin 80 tieteellisestä julkaisuista parisenkymmentä käsittelee punasiirtymää sekä valon ja gravitaatiokentän välistä vuorovaikutusta. Jaakkolan käsityksen mukaan punasiirtymä ei aiheutunut maailmankaikkeuden laajenemisesta.
Bloodsport II – The Iron Hand
Bloodsport II – The Iron Hand on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintadraamaelokuva. Elokuvan on ohjannut Alan Mehrez ja käsikirjoittanut Jeff Schechter. Pääosissa näyttelivät Daniel Bernhardt, James Hong ja Pat Morita.
Juoni
Alex Cardo jää kiinni kesken varkauden yrittäessään varastaa muinaista katana-miekkaa Itä-Aasiassa. Varkauden myötä Cardo tuomitaan vankilaan, jossa hän joutuu hakattavaksi ja vartijoiden kidutettavaksi. Cardo tapaa erään vanhan miehen mestari Sunin, joka opettaa hänelle taistelutyylin nimeltä ”Iron Hand”. Myöhemmin Cardo saa kuulla Sunilta salaisesta Kumite-turnauksesta, jonne hän yrittää päästä mukaan. Myöhemmin Leung vapauttaa Cardon vankilasta palauttaakseen varastetun miekan takaisin, joka lahjoitetaan Kumite-turnauksen voittajalle. Cardo osallistuu samalla myös turnaukseen ja yrittää saada miekan takaisin entiseltä liikekumppaniltaan.
OnePlus 8
OnePlus 8 on OnePlussan 21. huhtikuuta 2020 julkaisema matkapuhelin. Siinä on Android 10 -käyttöjärjestelmä, jonka päällä on OnePlussan kehittämä OxygenOS 10.0 -käyttöliittymä. Sen parempi versio on OnePlus 8 Pro.
Ominaisuudet
OnePlus 8:ssa on kolme takakameraa. Niistä yksi on 48 megapikselin laajakulmakamera, yksi 16 megapikselin ultralaajakulmakamera ja yksi kahden megapikselin makrokamera. Etukameran tarkkuus on 16 megapikseliä. Puhelimessa ei ole kuulokeliitäntää.
Puhelimessa on 6,55 tuuman näyttö, jonka tarkkuus on 1 080 × 2 400 pikseliä ja virkistystaajuus on 90 hertsiä. Siinä on 16 miljoonaa väriä, mutta OnePlus 8 Prossa on miljardi väriä.
Puhelimessa on 128 tai 256 gigatavua tallennustilaa ja kahdeksan tai kaksitoista gigatavua keskusmuistia. Puhelimessa ei ole muistikorttipaikkaa.
Ante Šimunać
Ante Šimunac (s. 12. tammikuuta 1984) on kroatialainen entinen jalkapalloilija. Hän lopetti urana vuonna 2011 ahvenanmaalaisessa IFK Mariehamnissa. Hän pelaa keskikentällä. Ennen IFK:hon siirtymistään hän on pelannut FC Bayern Münchenissä, FC Ismaningissa, BFC Wolfratshausenissa, TSV Großhadernissa, FC Anker Wismarissa, NK Zadarissa, Göztepe A.S.:ssä, NK Inter Zaprešićissa sekä venäläisessä FC Baltika Kaliningradissa.
Chilen sotilasvallankaappaus 1973
thumb|Paikallista urheiluareenaa käytettiin vangitsemiseen ja kiduttamiseen. Chilen vuoden 1973 sotilasvallankaappaus syrjäytti Chileä vuodesta 1970 johtaneen presidentti Salvador Allenden, joka pyrki viemään maata kohti sosialismia. Valtaan nousi Chilen sotilasjuntta. Kaappaus oli nopea ja väkivaltainen. Kenraali Augusto Pinochetin johtamat joukot valtasivat Chilen presidentin palatsin aseistettujen joukkojen tuella. Pinochetin valtakaudella surmattiin tai katosi noin 3 000 vasemmistolaista tai heiksi epäiltyä ihmistä. Chile oli harvoja Etelä-Amerikan maita, joissa oli pitkään vallinnut demokratia. Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu (CIA) tuki väkivaltaista kaappausta, koska se halusi estää Chilen muuttumisen sosialistiseksi.
Taustaa
Yhdistyneen vasemmiston ehdokkaana ollut Salvador Allende voitti Chilessä 3. syyskuuta 1970 järjestetyt presidentinvaalit. Allende, joka oli koulutukseltaan lääkäri, oli Latinalaisen Amerikan ensimmäinen vaaleilla valittu sosialistinen valtionpäämies. Chilen parlamentti vahvisti vaalin tuloksen 24. lokakuuta. Chile ja Kuuba solmivat 12. marraskuuta uudelleen diplomaattisuhteensa, jotka olivat katkenneet Fidel Castron noustua valtaan Kuubassa. Joulukuussa 1970 Allenden hallitus kansallisti kaikki Chilen luonnonvarat. Allenden valinnan seurauksena monet Chilen varakkaan yläluokan jäsenet muuttivat maasta, ja monet yhdysvaltalaiset lehdet aloittivat kampanjan, jossa väitettiin Chilen olevan muuttumassa Allenden johdolla kommunistiseksi valtioksi. Chilessä 5. huhtikuuta 1971 pidetyissä paikallisvaaleissa Allenden yhtynyt vasemmisto sai 49,7 % kaikista annetuista äänistä.
Syksystä 1972 lähtien Allenden hallitus paini vakavien ongelmien kanssa Yhdysvaltain tukeman konservatiivisen opposition vastustaessa hänen politiikkaansa. Allenden johtama kansanrintama saavutti vaalivoiton 4. maaliskuuta 1973 pidetyissä parlamenttivaaleissa. Vaalien jälkeen Allende muodosti uuden hallituksen, josta armeijan edustajat jäivät pois.
Inflaatio oli 605 % vuodessa, julkinen vaje oli peräti 25 % kansantuotteesta, suurin osa julkisista menoista rahoitettiin velalla, ja Chile alkoi velkaantua nopeasti. Maataloustuotanto putosi kolmanneksen, ruokaa säännösteltiin. Myös teollisuuden, kalastuksen ja kuparikaivosten tuotanto sekä kansantuote kutistuivat 1971–1973. Allenden kaudella valuutan arvo putosi kolmasosaan ja vaihtotaseeseen tuli pian satojenmiljoonien nykydollarien vaje. Hinnat ja palkat oli säännelty.
Tiedotusvälineistä 70 % otettiin valtion haltuun. Allenden hallinto myös rikkoi perustuslakia toistuvasti. Kenraali Pinochet väitti myöhemmin Allenden olleen muuttamassa Chileä diktatuuriksi.
Maassa yritettiin vallankaappausta jo 29. kesäkuuta 1973, jolloin yksi panssarirykmentti piiritti presidentinpalatsin pääkaupunki Santiago de Chilessä. Yritys kukistettiin kuitenkin kolmessa tunnissa. Samanaikaisesti Chilen tapahtumien kanssa oli sisäpoliittista kuohuntaa ja levottomuuksia useissa muissakin Latinalaisen Amerikan maissa.
Tapahtumat
Elokuusta 1973 lähtien useat lähinnä keskiluokkaiset ammattiryhmät järjestivät lakkoja painostaakseen Allendea eroamaan ja puhkesi useita yhteenottoja presidentin kannattajien ja hänen vastustajiensa kesken. Maata vaivasi myös voimakas inflaatio. Chilen sotilas- ja poliisivoimat ryhtyivät armeijan komentajan kenraali Augusto Pinochet'n johdolla kapinaan 11. syyskuuta ja esittivät presidentti Salvador Allendelle uhkavaatimuksen. Kun Allende kieltäytyi eroamasta, kapinalliset tunkeutuivat lentokoneiden ja hyökkäysvaunujen tukemina presidentinpalatsiin, jolloin Allenden ilmoitettiin tehneen itsemurhan. Maahan muodostettiin uusi hallitus, joka julisti Pinochet'n maan uudeksi presidentiksi. Tietoliikenneyhteydet ulkomaille ja diplomaattisuhteet Kuubaan katkaistiin, maan rajat suljettiin, parlamentti hajotettiin ja puolueiden sekä ammattiyhdistysliikkeen toiminta kiellettiin. Vasemmistolaisten ajojahti ja vastarintapesäkkeiden järjestelmällinen tuhoaminen aloitettiin. Kaappauspäivänä sai surmansa arviolta 5 000 henkilöä. Santiagon stadionista muodostettiin maan suurin yksittäinen vankileiri. Sotilasjuntta poltatti kaduilla epäilyttävinä pitämiään kirjoja ja lupasi palkkion etsintäkuuluttamiensa Allenden kannattajien löytäjille. Toisinajattelijoiden vangitsemiset ja kidutus jatkuivat kuukausia vallankaappauksen jälkeen. Kenraali Augusto Pinochet julistettiin ”kansakunnan korkeimmaksi johtajaksi” 25. kesäkuuta 1974. Pinochet'sta tuli virallisesti Chilen presidentti 17. joulukuuta 1974.
Ulkomaisia reaktioita
Suomi, Ruotsi ja Tanska jäädyttivät kehitysapunsa Chilelle 13. syyskuuta 1973. Ruotsin Chilen-suurlähettiläs Harald Edelstam esiintyi ja toimi aktiivisesti Chilen sotilasjuntan vainon kohteeksi joutuneiden puolesta, minkä vuoksi hänet karkotettiin Chilestä. Suomen poliittinen äärivasemmisto vaati diplomaattisuhteiden katkaisemista Chileen. Presidentti Urho Kekkonen sanoi 14. syyskuuta, että Chilen tapahtumien vaikutukset eivät tule rajoittumaan Chilen omien rajojen sisäpuolelle.
Neuvostoliitto ja Itä-Saksa katkaisivat diplomaattisuhteensa Chileen 21. syyskuuta. Seuraavana päivänä Iso-Britannia tunnusti Chilen sotilashallituksen. Suomen eduskuntapuolueet esittivät 27. syyskuuta vakavan huolestumisensa Chilen tapahtumien vuoksi ja vetosivat maan vallanpitäjiin kansalaisten perusoikeuksien turvaamiseksi ja laillisen demokratian palauttamiseksi. Suomen hallitus päätti 24. lokakuuta, että Suomi ottaa vastaan sata chileläistä poliittista pakolaista. Esimmäiset pakolaiset saapuivat Helsinkiin 19. marraskuuta. Suomi irtisanoi Chilen kanssa elokuussa 1973 solmimansa kehitysluottosopimuksen 4. tammikuuta 1974.
Syyskuussa 1974 ilmoitettiin, että Yhdysvaltain presidentin Richard Nixonin ulko- ja turvallisuuspoliittinen neuvonantaja, myöhempi ulkoministeri Henry Kissinger oli henkilökohtaisesti johtanut Yhdysvaltain hallituksen talouspoliittista ohjelmaa Salvador Allenden hallitusta vastaan vuosina 1970–1973. Myös CIA:n kerrottiin tukeneen Allenden vastaista oppositiota samoina vuosina ainakin kahdeksalla miljoonalla dollarilla.
Suomen asenne
Virallisesti Suomi noudatti Chilen sotilasvallankaappaukseen nähden pidättyvää linjaa. Suomen asiainhoitajana Chilen pääkaupungissa Santiagossa toimi syksyllä 1973 Tapani Brotherus, jonka toiminnasta kaappauksen tapahduttua saatiin uutta tietoa vuonna 2008. Brotherus ja hänen alaisensa, varakonsuli Ilkka Jaamala ottivat Suomen edustuston suojiin omalla vastuullaan ja vastoin esimiestensä ohjeita sotilasjuntan vainon kohteeksi joutuneita henkilöitä, joita he auttoivat turvaan paitsi Suomeen, varsin huomattavassa määrin myös Itä-Saksaan. Suomen hallitus, joka suhtautui pakolaisiin aluksi torjuvasti, suostui vastaanottamaan chileläisiä vasta siinä vaiheessa, kun sille oli käynyt selväksi Chilen tilanteen todellinen vakavuus. Brotheruksen mukaan chileläisillä pakolaisilla ei ollut menemistä naapurimaihin, koska Etelä-Amerikan oikeistolaisten diktaattorien keskinäisen sopimuksen mukaan hallitusten vastustajia voitiin ottaa kiinni naapurimaissakin. Näin valtaosa chileläisistä pakolaisista päätyi Eurooppaan. Brotherus on maininnut Ruotsin Chilen-lähettilään, Chilen sotilasjunttaa suuresti ärsyttäneen Harald Edelstamin toiminnan olleen hänen tärkeimpänä innoittajanaan. Suomen ja Ruotsin ohella etenkin Norja, Italia ja Itävalta auttoivat chileläisiä pakolaisia turvaan.
Suurin osa Suomeen tulleista chileläisistä pakolaisista palasi kotimaahansa Augusto Pinochet'n valtakauden päätyttyä 1990-luvulla.
Populaarikulttuurissa
Chilen vallankaappausta käsittelee vuonna 1982 valmistunut yhdysvaltalainen elokuva Kateissa. Tositapahtumiin perustuvassa elokuvassa Jack Lemmon näyttelee yhdysvaltalaista liikemiestä, Ed Hormania, jonka toimittajana työskentelevä idealistinen poika katoaa Chilen vallankaappauksen pyörteissä ja Ed matkustaa Chileen etsiäkseen poikansa.
Vuonna 2019 ensiesitetty suomalais-chileläinen televisiosarja Invisible Heroes käsittelee suomalaisdiplomaattien Tapani Brotheruksen ja Ilkka Jaamalan sekä Tapani Brotheruksen vaimon Lysa Brotheruksen toimintaa vallankaappauksen aikana.
Eero Kosonen (kapellimestari)
Eero Kosonen (12. tammikuuta 1906 Tampere – 4. marraskuuta 2002 Tampere) oli suomalainen pianisti ja kapellimestari.
Elämä
Kosonen syntyi Tampereella toimittaja Vihtori Kososen perheeseen, mutta vietti lapsuutensa ja opiskeluvuotensa Helsingissä. Kosonen opiskeli Helsingin konservatoriossa (nyk. Sibelius-Akatemia) pianonsoittoa ja musiikin teoriaa opettajinaan Selim Palmgren, Erkki Melartin ja Leo Funtek. Hän toimi kapellimestarina Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa ja Helsingin Teatteriorkesterissa.
Vuonna 1926 Kosonen aloitti Rauman Soitannollisen Seuran Orkesterin orkesterinjohtajana. Orkesterinjohdon lisäksi hän toimi Raumalla myös pianistina useiden taiteilijoiden, kuten laulajatar Aulikki Rautawaaran, konserteissa. Kausi jäi Raumalla lyhyeksi, sillä jo seuraavana vuonna 1927 hän jätti tehtävän.
Eero Kosonen kutsuttiin 26-vuotiaana Tampereen orkesteriyhdistyksen hallinnoiman Tampereen orkesterin johtajaksi vuonna 1932. Tampereen orkesteri oli perustettu kaksi vuotta aiemmin vuonna 1930. Samalla hän tuli muutamaksi vuodeksi (1932–1937) kapellimestariksi myös Tampereen Teatteriin, jonne hänen vaimonsa Helmi Carén oli saanut kiinnityksen operettiprimadonnaksi. Tampereen orkesterista tuli Tampereen kaupunginorkesteri, kun se tuli Tampereen kaupungin hallintaan vuonna 1947. Kosonen oli orkesterin johtaja 37 vuoden ajan, aina vuoteen 1969 saakka jolloin hän jäi eläkkeelle.
Kosonen oli merkittävä suomalaisen musiikin esitaistelija, ja hän esitti sitä ohjelmistossaan. Hän ei rajoittunut pelkästään Jean Sibeliuksen sinfonioihin, vaan valitsi ohjelmistoonsa niin Leevi Madetojan ja Erkki Melartinin sinfoniat kuin Selim Palmgreninkin musiikkia. Einar Englundin tunnetuimpia sinfonioita hän esitti heti niiden valmistuttua orkesterinsa kanssa Tampereella.
Vuosina 1933–1946 Kosonen opetti Tampereen musiikkiopistossa teoria-aineita ja pianonsoittoa. Vuonna 1946 perustetun Tampereen Kamarimusiikkiseuran orkesteri aloitti toiminnan vuonna 1953 kapellimestari Eero Kososen johdolla. Hän johti myös Tampereen Oopperan esityksiä vuosina 1952–1972. Kososen sävellystuotantoon kuuluu muun muassa pianokonsertto ja näyttämömusiikkia.
Sasha Anttilainen
Aleksandr ”Sasha” Anttilainen (s. 19. joulukuuta 1986 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on suomalainen jalkapalloilija, joka on edustanut Veikkausliigassa muun muassa MYPA:a ja FC KTP:tä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä, joka pystyy pelaamaan keskellä tai laidalla.
Pietarilaissyntyinen Anttilainen muutti perheineen Joensuuhun hänen ollessaan neljävuotias. Ennen ammattilaisuraansa Suomessa hän pelasi Zenit Pietarin akatemiajoukkueessa ja latvialaisessa Dinaburgissa, jonka riveissä hän debytoi Latvian korkeimmalla sarjatasolla Virslīgassa kaudella 2005. Kaudet 2006–2007 Anttilainen vietti lainalla Suomen Ykkösen Jipossa.
Suomen korkeimmalle sarjatasolle Veikkausliigaan Anttilainen nousi kaudella 2008 KooTeePeessä. KooTeePeen pudottua sarjasta hän siirtyi IFK Mariehamniin, jota hän edusti kahden kauden ajan. Ura Maarianhaminassa päättyi polvivammaan kauden 2010 lopulla. Kauden 2011 kynnyksellä Anttilainen teki sopimuksen Myllykosken Pallon kanssa.
Haiman pseudokysta
Haiman pseudokysta voi olla akuutti tai krooninen. Akuutti pseudokysta syntyy määritelmän mukaan akuutin haimatulehduksen seurauksena. Krooninen pseudokysta liittyy puolestaan krooniseen haimatulehdukseen. Tulehdus vaurioittaa haimakudosta ja haimatiehyitä, jolloin haimaneste pääsee hajottamaan kudosta ja muodostamaan nestekertymän.
Pseudokystan diagnoosi ja hoito
Haiman pseudokystan diagnoosi tehdään yleensä kuvantamistutkimuksen perusteella. Käytettyjä tutkimuksia ovat esimerkiksi vatsan ultraäänikuvaus, tietokonetomografia tai magneettikuvaus. Haiman pseudokystan ICD-10-koodi on K86.3.
Pseudokysta voi olla pitkään oireeton ja oireilla vasta kasvettuaan riittävän suureksi, jolloin se vie tilaa vatsaontelossa. Oireina voivat olla muun muassa ylävatsakivut, täyttymisen tunne, pahoinvointi ja närästys. Vaarallisempia ovat pseudokystan komplikaatiot, kuten infektoituminen, verenvuoto tai repeäminen vatsaonteloon, keuhkopussiin tai suolistoon.
Haiman pseudokystan hoito on usein vain oireiden hoitoa, eikä oireetonta kystaa tarvitse välttämättä hoitaa. Jos kysta kasvaa liian suureksi, se voidaan kanavoida joko kehon ulkopuolelle tai maha-suolikanavaan, usein mahalaukkuun tai ohutsuoleen. Jos haimatiehyissä on ahtaumia, ne voidaan avata ERCP-tutkimuksen yhteydessä.
Alice Ramsey
thumb|Alice Ramsey, Margate Atwood, Nettie Powell ja Hermine Jahns
Alice Huyler Ramsey (11. lokakuuta 1886 – 10. syyskuuta 1983) oli ensimmäinen Yhdysvaltojen halki rannikolta rannikolle autoillut nainen.
Elämäkerta
Alice Ramseyn, tyttönimeltään Alice Taylor Huyler, vanhemmat olivat Ada Mumford Farr ja puutavarakauppias John Edwin Huyler. Hän valmistui New Yorkin Poughkeepsien kaupungissa sijaitsevasta Vassar Collegesta vuonna 1907. Alice oli naimisissa New Jerseyn kongressiedustajan John Ramseyn kanssa ja he saivat kaksi lasta, John Rathbone Ramsey, Jr. (1907–2000) ja Alice Valleau Ramsey (1910–2015).
Kesäkuun 9. päivänä vuonna 1909 22-vuotias perheenäiti New Jerseystä starttasi vihreän Maxwell 30 -autonsa 3 800 mailia (6 115 km) pitkälle matkalle New Yorkin Manhattanin Hell Gate -sillalta Kalifornian San Franciscoon. Matkakumppaneinaan hänellä oli kaksi kälyään, Margate Atwood ja Nettie Powell, sekä 16-vuotias ystävättärensä Hermine Jahns. Heistä kukaan muu kuin Ramsey ei osannut ajaa autoa. Heidän matkansa kesti 59 vuorokautta ja perille he saapuivat, suosionosoitusten ja fanfaarien saattamina, elokuun 7. päivänä.
Matkan tarkoituksena oli hankkia Maxwell-Briscoe Companylle ja sen valmistamille autoille julkisuutta ja osoittaa niiden kestävyys sekä se, että niillä pystyi ajamaan kuka vain – jopa nainen. Autoilun alkuvuosikymmeninä auton ajamisen lisäksi kuljettajan oli hallittava myös epävarman tekniikan korjaustoimenpiteet. Auto oli ennen niiden massatuotannon aloittamista vain yhteiskunnan ylemmän keskiluokan ja varakkaampien hankittavissa. Varakas nainen, joka osasi ajaa autoa ja hallitsi mekaanikon taidot, ei ollut noihin aikoihin mitenkään tavanomainen asia.
Koska itse autoteollisuuskin oli vielä lapsenkengissään, Yhdysvaltojen halki kulkevaa maantieverkkoa ei varsinaisesti ollut olemassa. Suunnistamiseen Ramsey kumppaneineen käytti, siihen asti kuin kykeni, kirjoitettuja matkaoppaita, jotka kertoivat reitin erilaisten maamerkkien perusteella. Toisinaan ympäristö kuitenkin muuttui nopeammin kuin opaskirjat ja toisinaan he joutuivat jopa tarkoituksella harhautetuiksi: seurue saattoi etsiä ”keltaista taloa ja latoa, joiden kohdalta tulee kääntyä”, mutta äärikonservatiivinen maanviljelijä oli saattanut ehtiä maalata talonsa vihreäksi. Mississippijoen länsipuolella suunnistaminen muuttui vielä hankalammaksi, koska siitä eteenpäin ei kirjoitettuja reittioppaita ollut olemassa. Risteyksissä ajosuunta päätettiin sen mukaan, mihin suuntaan johti enemmän lennättimen lankoja. Siltikin seurue ajoi toisinaan harhaan ja tie saattoi päättyä umpikujaan kaivokselle tai hiekkakuopalle ja heidän oli ajettava mailien matka takaisin. Tämän johdosta Maxwell-Briscoe Company palkkasi matkan varrelta paikallisia asukkaita opastamaan autoseuruetta oikealle reitille.
Rengasrikko oli haitoista pienimpiä. Keskilännen alueella he juuttuivat mutaan ja joutuivat pyytämään paikallisilta maanviljelijöiltä hevosten vetoapua. Tulviva joki saattoi pysäyttää matkanteon, kunnes veden pinta laski sen verran, että kahlaamoa voitiin taas käyttää joen ylitykseen. Keskilännen olosuhteiden läpi kamppaileminen vei runsaasti aikaa, hitaimmillaan 360 mailin matkan (579 km) taittaminen vei aikaa 13 vuorokautta. Seuraavaksi edessä olivat kuumat ja kuivat alueet sekä Kalliovuorten ylitys.
Matkan jälkeen Alice vetäytyi viettämään perhe-elämää New Jerseyn Hackensackiin, poissa julkisuudesta. Myöhempinä vuosinaan hän muutti asumaan Kaliforniaan, Los Angelesin piirikunnassa sijaitsevaan West Covinan kaupunkiin. Vuonna 1961 hän julkaisi automatkastaan kertovan muistelmateoksen Veil, Duster, and Tire Iron (ISBN 9781880397565). Vuosien 1909 ja 1975 välisenä aikana Alice ajoi Yhdysvaltojen halki vielä yli 30 kertaa.
Alice Ramsey kuoli Kalifornian Covinassa 10. syyskuuta 1983.
Africa
Africa voi viitata seuraaviin:
Sheikh Mukhtar Mohamed Hussein
Sheikh Mukhtar Mohamed Hussein (1912 Xuddur – 12. kesäkuuta 2012 ) oli somalialainen poliitikko. Hän oli parlamentin puhemies sekä väliaikainen presidentti lokakuussa 1969 ennen Siad Barren valtaannousua, Abdirashid Ali Shermarken murhan jälkeen.
Rok Drakšič
Rok Drakšič (s. 2. tammikuuta 1987 Griže ) on slovenialainen judon Euroopan-mestari, moninkertainen EM-mitalisti sekä Euroopan kisojen mitalisti.
Drakšič voitti Euroopan-mestaruuden 73 kg:n sarjassa Budapestissa 2013. Hän sai EM-pronssia 66-kiloisissa Wienissä 2010 ja Tšeljabinskissa 2012 sekä 73-kiloisissa Montpellier’ssa 2014 ja Kazanissa 2016. Hän oli EM-kilpailuissa seitsemäs 60-kiloisissa Belgradissa 2007. Hän saavutti Bakun Euroopan kisoissa 2015 pronssia 73 kg:n sarjassa.
MM-kilpailuissa Drakšič on sijoittunut viidenneksi 60 kg:n painoluokassa Rio de Janeirossa 2007 ja 66-kiloisissa Pariisissa 2011 sekä seitsemänneksi 73-kiloisissa Rio de Janeirossa 2013. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli 66-kiloisissa yhdeksäs. Pekingin olympialaisissa 2008 ja Rion olympialaisissa 2016 hän putosi ensimmäisellä kierroksella.
Drakšič saavutti alle 20-vuotiaiden MM-pronssia 60 kg:n painoluokassa 2006. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 66 kg:n sarjassa 2009 ja sai samassa ikäluokassa EM-pronssia 60-kiloisten sarjassa 2004. Hän sai alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa 60-kiloisissa 2004 ja 2005. Hän sijoittui Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla toiseksi 55-kiloisissa 2003 sekä kadettien EM-kilpailuissa (alle 17-v.) kolmanneksi 55 kg:n sarjassa 2002.
Drakšič sai Välimeren kilpailuissa hopeaa 60 kg:n sarjassa Almeriassa 2005 ja pronssia 66-kiloisissa Pescarassa 2009. Hän on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kolme turnausvoittoa, viisi kakkossijaa ja viisi kolmossijaa sekä maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kolme turnausvoittoa ja kolme kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa seitsemän Slovenian-mestaruutta.
Drakšič valittiin Suomen judoliiton päävalmentajaksi vuonna 2020.
Eeli Aalto
Eeli Alvar Aalto (s. 6. helmikuuta 1931 Viipuri, Suomi) on suomalainen kuvataiteilija ja televisio-ohjaaja.
Nuoruus
Talvisodan aikana Eeli Aalto muutti vanhempiensa mukana sotaa pakoon Pohjois-Pohjanmaalle, ensin Liminkaan, ja sitten Ouluun. Taiteeseen Aalto sai ensikosketuksen nähdessään kymmenvuotiaana liminkalaisen maalarin Vilho Lammen maalauksia.
Maalaustaide ja muu kuvataide
Aalto opiskeli Helsingissä Suomen Taideakatemiassa, ja myöhemmin Pariisissa André Lhoten akatemiassa. thumb|[[Alavan kirkko|Alavan kirkon julkisivun reliefit (1969).]] Aalto oli mukana muun muassa Lennart Segerstrålen apuna Rovaniemen kirkon freskotöissä. Hän maalasi maisemia ja kaupunkikuvia. 1960-luvulla Aalto kokeili myös abstraktia maalaamista. Hän suunnitteli Kuopion Alavan kirkon betonijulkisivuun, pääsisäänkäyntien väliin kookkaan kolmiosoisen seinäreliefin (Alussa oli sana. Sana tuli lihaksi ... ja asui meidän keskellämme, 1969). Oulussa hän oli mukana ajamassa kulttuurilaitosten, kuten yliopiston ja taidemuseon saamista kaupunkiin. 1962–1979 Aalto toimi Oulun yliopiston arkkitehtiosastolla plastisen sommittelun opettajana.
Vuosina 1993–1998 syntyi maalaussarja "Sata kuvaa Oulusta". Eeli Aalto kirjoitti sen synnystä: "Olimme saaneet turvapaikan Oulusta. Miksi en kuvaisi sitä kaupunkia, joka meidät hyväksyi." Tarkoituksena oli, että jokaisella kuvalla tulisi olemaan henkilökohtainen merkitys. Eeli Aalto halusi realistisilla kuvillaan osoittaa, ettei figuratiivinen maalaus ole mihinkään hävinnyt. Giorgio Morandin sanojen mukaan mikään ei ole nin abstraktia kuin todellisuus.
Televisiodokumentit
Maalauksien ja veistosten lisäksi Aalto teki Yleisradiolle lukuisia televisiodokumentteja, kuten tiernapojista kertova dokumentti Synti suuri surkia vuodelta 1980. Taiteilija Alpo Jaakolasta kertova dokumentti Piina (1977) palkittiin puolestaan parhaan tv-elokuvan Jussilla.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Eeli Aalto matkusti kotikaupunkiinsa Viipuriin vuonna 1991. Hän kertoi kaupungin kohtaamisen puolen vuosisadan jälkeen muistuttaneen aluksi vaipumista painajaisuneen. "Tunsin itseni vieraaksi, mutta sellaisilta vaikuttivat venäläiset asujaimetkin." Matkan tuloksena syntyi dokumenttielokuva Wiipurini (1992).
Matkan seurauksena syntyi myös kirjoituksista ja valokuvista koostuva Viipurinmatka, jonka Eeli Aalto julkaisi verkkojulkaisuna sarjassa "100 kuvaa Oulusta".
Televisioesseisti
Jukka Lindfors luonnehtii Eeli Aallon filmejä henkilökohtaisina puheenvuoroina, eräänlaisina tv-esseinä tai -mietiskelyinä. "Ne ovat usein runollisia ja nostalgisia, mutta niistä löytyy myös aimo annos rehevää huumoria, pisteliäisyyttä ja mustaa satiiria."
Lindforsin mukaan Eeli Aallon taiteilijadokumenteista huokuu pinnan alle ulottuva asian ymmärrys, ja kukin aihe heijastuu myös elokuvien kuvauksessa ja leikkauksessa. Hänen kohteinaan ovat olleet omintakeiset marginaalihahmot, luovat outsiderit. Usein Aalto on itsekin mukana elokuvissaan, joskus fiktiivisenäkin roolihenkilönä.
Kirjallinen ja muu tuotanto
Vuosina 1983–1988 Eeli Aalto kirjoitti kolumneja Kalevaan otsikolla "Pienet filosofiat". Kirjoituksia syntyi nelisen sataa ja niihin kuului myös kirjoittajan kuvitus.
Omaelämäkerrallinen Kuviensa takana julkaistiin vuonna 2016. Siitä julkaistiin englanninkielinen versio (2018), sekä venäjäksi Eeli Aallon tuotantoa tutkineen Anastasia Martynovan artikkelilla varustettuna vuonna 2019.
Eeli Aalto oli todistamassa vuonna 1987 Oulussa tapahtunutta Jumalan teatteri -esitystä, jossa yleisön päälle heitettiin virtsaa ja ulosteita. Aalto oli ainoa, joka katsoi koko näytelmän loppuun ja otti valokuvia, joita sitten käytettiin oikeudessa todisteina. Aalto julkaisi internetissä helmikuussa 2009 ennenjulkaisemattomia valokuvia esityksestä.
Yksityiselämä
Aalto asuu Kempeleessä. Aallon poika Simo Aalto tunnetaan taikurina ja lapsenlapset Saara ja Suvi Aalto ovat laulajia sekä Sari Aalto vatsastapuhuja.
Valkeajärvi (Jyväskylä, Korpilahden kirkonkylä)
Valkeajärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Korpilahden kirkonkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 13,9 hehtaaria, se on 850 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 155,4 metriä mpy.
Norden (lehti)
Norden oli Yhdysvalloissa vuosina 1896–2014 ilmestynyt Pohjois-Amerikan suomenruotsalaisten sanomalehti. Vuoteen 1935 saakka sen nimenä oli Finska Amerikanaren. Vuonna 2014 Norden sulautui suomenruotsalaiseen aikakauslehteen Est Elle, joka sai nimekseen Est Elle & Norden USA.