cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rubber Soul
Myynti ja julkaisut
Parlophone-levymerkki julkaisi Rubber Soulin Britanniassa 3. joulukuuta 1965. Albumi nousi Record Retailer -lehden listalle 11. joulukuuta ja kärkeen 25. joulukuuta. Ykkösenä se pysyi yhteensä yhdeksän viikon ajan, ja listaviikkoja kertyi yhteensä 42. Rubber Soul nousi kärkeen myös Disc Weekly-, Melody Maker- ja New Musical Express -lehtien listoilla. Suomessa albumi oli listaykkönen tammikuussa 1966.
thumb|left|Yhtye lehdistötilaisuudessa [[Minnesotassa vuonna 1965.]] Yhdysvalloissa albumin julkaisi 6. joulukuuta Capitol Records. Joulukuun 25. päivänä Rubber Soul nousi ensimmäisen kerran Billboard 200 -listalle, ja ensimmäisen kuudesta listaykkösviikostaan se saavutti 8. tammikuuta 1966. Levy säilyi Billboardin listalla kaikkiaan 59 viikkoa. Lisäksi albumi nousi Cash Boxin ja Record Worldin listojen kärkeen. Rubber Soulia myytiin Yhdysvalloissa ensimmäisen yhdeksän päivän aikana 1,2 miljoonaa kappaletta, ja kokonaismyyntimäärä on sittemmin noussut yli neljän miljoonan.
Kriitikoiden arviot
Suomessa Helsingin Sanomat käsitteli albumia sunnuntaina 19. joulukuuta 1965 ilmestyneessä numerossaan. Arvostelija kiinnitti huomiota yhtyeen musiikilliseen muutokseen. Hän vertaa kappaletta ”Michelle” edellislevy Helpin lauluun ”Yesterday”, jotka molemmat käyvät hänen mielestään esimerkkinä yhtyeen uudesta tyylistä. Lähimpänä vanhojen menestysten tyyliä on kappale ”Wait”, joka tuo mieleen A Hard Day’s Night -albumin tunnelman.
Yhdysvaltalainen Rolling Stone -musiikkilehti sijoitti Rubber Soulin viidenneksi vuonna 2003 julkaistulla 500 kautta aikojen parasta albumia -listallaan. Lisäksi monet Beatles-kirjailijat pitävät Rubber Soulia yhtenä hienoimmista Beatlesin kirjoittamista ja äänittämistä mestariteoksista.
Albumilla ollut ”Michelle” saavutti amerikkalaisen äänilevyteollisuuden myöntämän Grammy-palkinnon ”Vuoden lauluna”. Englantilainen The Overlanders levytti kappaleen ja nousi tulkinnallaan sikäläisillä listoilla kolmeksi viikoksi ykköseksi. ”Michellestä” tehtiin seuraavien kuuden vuoden aikana yli 600 cover-versiota.
Merkitys
Suomalaisen musiikkitoimittaja Jake Nymanin mukaan Rubber Soul on teknisestä näkökulmasta edistyksellinen, aikaansa edellä oleva albumi. Nyman toteaa Onnenpäivät 2 -kirjassaan, että Rubber Soulin myötä mahdollisesti ensimmäistä kertaa oivallettiin LP-levyn mahdollisuudet taiteellisen kokonaisuuden luomiseen. Esimerkiksi The Beach Boysin Brian Wilson loi yhtyeen Pet Sounds -albumin vuonna 1966 Rubber Soulin innoittamana.
Grand Prix -kausi 1931
Grand Prix -kausi 1931 oli ensimmäinen kausi Grand Prix -autoilun Euroopan-mestaruussarjaa. Mestaruuden voitti Alfa Romeo -tallissa ajanut italialainen Ferdinando Minoia. Minoia voitti mestaruuden siitä huolimatta, että hän ei voittanut yhtään osakilpailua kauden aikana. Kaikki Euroopan-mestaruussarjaan kuuluneet kilpailut olivat kymmenen tunnin kilpailuja, joten useimmat tallit ajattivat kahta eri kuljettajaa kilpailuissa. Siitä johtuu, että kyseisissä kilpailuissa oli kaksi eri voittajaa.
Rubber Soul
Merkitys
Beatles-tutkija Mark Lewisohn on kuvannut Rubber Soulia ”kestäväksi ja hyvin tarpeelliseksi sillaksi Helpin moitteettoman popmusiikin ja Revolverin kokeilevien ideoiden välillä”.
Grand Prix -kausi 1931
Kilpailut, jotka eivät kuuluneet Euroopan-mestaruussarjaan
Kaudella 1931 järjestettiin myös muita Grand Prixejä, mutta ne eivät kuuluneet viralliseen Euroopan mestaruussarjaan, eikä niistä saanut mestaruuspisteitä.
Rubber Soul
Listasijoitukset
1965–1966
Grand Prix -kausi 1931
Kilpailut, jotka eivät kuuluneet Euroopan-mestaruussarjaan
* paikkakunta tai alue, jossa rata sijaitsi
Rubber Soul
Listasijoitukset
Myöhemmät ajankohdat
Britannian-painos
Laulu 1: John Lennon • 2: Paul McCartney • 3: George Harrison • 4: Ringo Starr • Viimeisenä +taustalaulu.
Yhdysvaltain-painos
Laulu 1: John Lennon • 2: Paul McCartney • 3: George Harrison • Viimeisenä +taustalaulu.
Kokoonpano
Muusikot
Muut
Amerikanjuutalainen komitea
Amerikanjuutalainen komitea on 1906 perustettu puolustamaan juutalaisten oikeuksia. Se perustettiin alun perin vastustamaan Venäjän keisarikunnassa harjoitettuja juutalaisvastaisia pogromeja.
Gordon Bunshaft
thumb|Lever House New Yorkissa (1951) Gordon Bunshaft (9. toukokuuta 1909 – 6. elokuuta 1990) oli yhdysvaltalainen arkkitehti, joka opiskeli Massachusetts Institute of Technologyssä.
Bunshaft työskenteli Edward Durell Stonen kanssa. Hän työskenteli hetken aikaa yhdessä teollisuussuunnittelija Raymond Loewyn kanssa, mutta piti tätä teennäisenä. Vuodesta 1937 Bunshaft työskenteli Skidmore, Owings and Merrill -arkkitehtitoimistossa. Hänestä tuli myöhemmin arkkitehtitoimiston osakas.
Bunshaftin ainoa yhden perheen asunto on 210 m² Travertine House, joka oli hänen omassa käytössään. Testamentissaan Bunshaft jätti talon New Yorkin modernin taiteen museolle, MoMA:lle, joka myi sen Martha Stewartille vuonna 1995. Stewart ryhtyi remontoimaan taloa, mutta työt keskeytyivät riitaan naapurin kanssa. Lopulta Stewart myi talon Donald Maharamille, joka totesi rakennuksen olevan erittäin huonossa kunnossa ja purki sen.
Bunshaftin minimalistinen tyyli ei rajoittunut vain rakennuksiin. Saatuaan Pritzker-palkinnon vuonna 1988 hän piti tilaisuuden historian lyhimmän kiitospuheen: "Vuonna 1928 aloitin opintoni MIT:n arkkitehtiosastolla ja aloitin matkani arkkitehtuuriin. Nyt, 60 vuotta myöhemmin minulle on myönnetty Pritzker Architecture Prize, josta kiitän Pritzkerin perhettä ja valintakomitean jäseniä heidän suotuaan minulle tämän arvostetun palkinnon. Se on elämäni ja urani kohokohta."
Bunshaftin henkilökohtainen arkisto on Avery Architectural and Fine Arts Libraryssä Columbian yliopistossa.
Indonesian–Malesian konfrontaatio
Indonesian–Malesian konfrontaatio eli konfrontasi oli aseellinen konflikti Malesian ja Indonesian välillä. Konflikti alkoi Malesian liittovaltion perustamisesta vuonna 1963. Indonesian presidentti Sukarno ei hyväksynyt Pohjois-Borneon ja Sarawakin liittämistä Malesiaan. Indonesia aloitti aseellisen konfliktin, jossa se yritti ottaa alueet hallintaansa ja estää Malesian liittovaltion perustamisen.
Borneo siirtomaa-aikana
Indonesian ja Malesian välisen konfrontaation syyt johtuivat pitkälti eurooppalaisten siirtomaavaltojen aluejaoista Borneon saarella. 1880-luvulle tultaessa Borneon saarella oleva nykyisen Indonesian alue kuului Alankomaiden Itä-Intiaan. Britannia otti 1880-luvulla hallintaansa saaren pohjoisrannikolla olevat Sarawakin ja Brunein. Nykyinen Sabahin alue kuului Sulun sulttaanikuntaan, joka oli Filippiinien ohella Espanjan siirtomaa. Britit pyrkivät lisäämään 1880-luvulla vaikutusvaltaansa alueella, koska Saksan keisarikunta esitti Borneolla aluevaatimuksia ja Ranskalla oli Indokiinassa vahva asema. Britannian Pohjois-Borneon kauppakomppania neuvotteli Brunein ja Sulun sulttaanien kanssa alueluovutuksista. Britit saivat 1880-luvulla määräysvallan saaren pohjoisimmasta osasta, josta muodostettiin Pohjois-Borneo.
Malaija itsenäistyi Britanniasta vuonna 1957 ja Indonesia itsenäistyi Alankomaista vuonna 1949. Brittiläisiä kruununsiirtomaita Kaakkois-Aasiassa olivat 1960-luvun alussa vielä Singapore, Sarawak ja Pohjois-Borneo sekä brittiläinen protektoraatti Brunei.
Malesian perustaminen
Vuonna 1961 Malaijan pääministeri Tunku Abdul Rahman ehdotti liittovaltiota, johon kuuluisivat Malakan niemimaalla sijaitseva Malaijan liittovaltio, sekä Singapore, Sarawak, Pohjois-Borneo ja Brunei. Malesian perustamista ei hyväksytty Indonesiassa ja Filippiineillä. Filippiinit vaati Sabahia liitettäväksi alueeseensa, koska maassa katsottiin, että alue on historiallinen osa Filippiinejä. Kaksi kolmasosaa Borneon saaresta taas kuului Indonesialle. Saaren eteläosan muodosti Indonesialle kuuluva Kalimantan, joka oli peritty Alankomaiden siirtomaavallan purkauduttua Kaakkois-Aasiassa. Indonesiassa katsottiin että maahan piti liittää myös saaren pohjoisimmat osat.
Konfrontaation alku
Maissa oli ajoittaisia yrityksiä poliittisen yhteisymmärryksen saavuttamiseksi. Toukokuussa 1963 Malaijan pääministeri Tunku Abdul Rahman ja Indonesian presidentti Sukarno sopivat, että Borneolla järjestetään kansanäänestys valtioliitosta, ja mikäli Pohjois-Borneolla ja Sarawakissa kansa kannattaa liitosta, Indonesia ei esitä aluevaatimuksia Borneolla. Kuitenkin 9. heinäkuuta 1963 Tunku allekirjoitti Lontoon sopimuksen, jossa sovittiin Malesian liittovaltion perustamisesta, mitä Sukarno ei hyväksynyt.
Viimeisin sovitteluyritys kriisin ratkaisemiseksi oli elokuussa 1963, kun Malaijan pääministeri Tunku Abdul Rahman, Indonesian presidentti Sukarno ja Filippiinien presidentti Diosdado Macapagal sopivat kolmen maan löyhästä yhteistyöjärjestelmästä, josta käytettiin termiä Malphilindo. Yhteistyöjärjestelmä oli kuitenkin kuolleena syntynyt aate, eikä se estänyt kriisin puhkeamista.
Brunei jättäytyi lopulta valtioliiton ulkopuolelle, koska maa ei halunnut jakaa muiden kanssa öljyvarannoista syntynyttä omaisuuttaan. Malaija, Singapore, Sarawak ja Pohjois-Borneo yhdistyivät Malesian liittovaltioksi 16. syyskuuta 1963. Pohjois-Borneosta muodostettiin Malesian osavaltio Sabah. Malesian perustamista ei hyväksytty naapurimaissa ja Indonesia ja Filippiinit katkaisivat diplomaattisuhteensa Malesiaan.
Tilanteen kärjistyminen
Malesian liittovaltion perustamisen jälkeen tilanne kärjistyi. Indonesiassa Sukarno katsoi, että Sabahin ja Sarawakin liittäminen Malesian liittovaltioon on brittien uuskolonialistinen juoni, joka edustaa paluuta siirtomaa-aikaan ja Indonesia ryhtyi kamppailemaan alueiden hallinnasta ilman sodanjulistusta. Indonesia lähetti Malakansalmelle partiolaivoja, jotka takavarikoivat malesialaisia ja singaporelaisia kalastusaluksia. Kommandojoukkoja soluttautui myös Singaporeen ja tarkoituksena oli katkaista Singaporen saarelta yhteys Johorensalmen yli Malesian mannermaalle Johorin puolelle.
Borneolla indonesialaiset kommandojoukot tekivät rajan yli aseellisia iskuja Sabahin ja Sarawakin puolelle ja maiden rajoilla oli aseellisia yhteenottoja. Syys-lokakuussa 1964 Indonesian sotilaallinen liikehdintä kiihtyi myös Malakan niemimaan rannikolla ja Britannia ja Malesia pyysivät kansainyhteisöltä tukea kriisin päättämiseksi. Kriisin pitkittyessä Australia antoi myös sotilaallista tukeaan Borneolla Malesian ja Indonesian välisen rajan valvontaa varten. Vuonna 1965 Borneon brittijoukot ryhtyivät aggressiivisempiin toimiin maiden rajalla. Tarkoituksena oli asutuskeskuksien puolustamisen lisäksi saada Indonesian joukot puolustuskannalle rajan omalla puolellaan. Britit laajensivat sotilastoimia Indonesian puolelle, pyrkien näin estämään Indonesian Pohjois-Borneolle tekemät iskut. Vuoden 1965 loppuun mennessä tilanne saatiin vakautettua.
Kriisin päättyminen
Kriisi päättyi lopulta vuonna 1966 Indonesian sisäisiin ristiriitoihin, jotka kaatoivat Sukarnon hallinnon. Maa oli pahasti köyhtynyt sotatoimien takia ja joillakin alueilla kärsittiin jopa nälänhätää. Malesiaa vastaan käytyjen taistelujen lisäksi maa kärsi edelleen hollantilaisia vastaan käydystä sodasta. Lisäksi Sukarnon hallinto alkoi turvata yhä enemmän kommunisteihin. Malesiaa vastaan käyty konfrontasi veti Indonesiaa yhä enemmän Neuvostoliiton ja Kiinan kommunistihallintojen suuntaan. Yhdysvallat veti myös tukensa pois Indonesialta kriisin alettua, koska Malesia nähtiin länsimaissa vahvasti kommunisminvastaisena maana, joka esti kommunismin leviämistä muihin Kaakkois-Aasian maihin.
Veikkausliigan kausi 2007
Veikkausliigan kausi 2007 oli liigan historian 18. kausi. Liigaan osallistui jälleen 14 joukkuetta. 21. huhtikuuta 2007 alkaneeseen kauteen puolustavana mestarina lähti Tampere United. Ykkösestä liigaan olivat nousseet FC Viikingit ja AC Oulu.
Indonesian–Malesian konfrontaatio
Kriisin päättyminen
Sisäiset jännitteet puhkesivat 1965–1966, kun Indonesiassa murhattiin viisi armeijan kenraalia kommunistien vallankaappausyrityksessä. Maan armeija ja eliitti, sekä muslimiväestö eivät enää hyväksyneet Sukarnon hallituksen veljeilyä maan kommunistisen puolueen kanssa. Armeijan johtaja kenraali Suharto nousi johtamaan Sukarnon hallinnon vastaista oppositiota ja todellinen valta siirtyi Suharton johtamalle armeijalle maaliskuussa 1966 kun armeija otti valtionkoneiston hallintaansa. Armeija kielsi kommunistien toiminnan ja kommunisteiksi epäiltyjen henkilöiden joukkomurhat sallittiin. Indonesian sisäisessä kriisissä kuoli arviolta miljoona ihmistä.
Veikkausliigan kausi 2007
Kausi oli melko vahvasti Tampere Unitedin hallintaa. Se voitti mestaruuden kahdeksan pisteen erolla hopeajoukkue FC Hakaan. Pronssia sai Turun Palloseura kolme pistettä Hakasta jääneenä. Kauden päätteeksi sarjasta putosivat Ykköseen molemmat nousijajoukkeet. AC Oulu sijoittui sarjassa viimeiseksi, ja FC Viikingit hävisi liigakarsinnassa Ykkösessä toiseksi sijoittuneelle Rovaniemen Palloseuralle maalein 2–1. Edelliskauden putoajajoukkue KuPS nousi takaisin Veikkausliigaan kaudeksi 2008 voitettuaan Ykkösen.
Indonesian–Malesian konfrontaatio
Kriisin päättyminen
Suharto ei valtaan päästyään enää jatkanut Malesian vastaista operaatiota ja maat solmivat rauhan 11. elokuuta 1966. Rauhansopimuksessa todettiin, että Sarawak ja Sabah ovat osa Malesian liittovaltiota. Rauhan myötä Sukarnoa rangaistiin kotiarestiin laittamisella ja suhteet Indonesian ja Malesian sekä kriisin aikana Malesiasta eronneen Singaporen välillä normalisoituivat. Kriisissä sai surmansa kaikkiaan 114 Kansainyhteisön ja 560 Indonesian sotilasta.
Veikkausliigan kausi 2007
Sarjataulukko
thumb|Ottelu AC Oulu–FC Honka 22. heinäkuuta [[Castrenin urheilukeskus|Castrenin kentällä Oulussa.]]
Veikkausliigan mestari ja Suomen Cupin voittaja Tampere United pääsi Mestarien liigan karsintoihin, liigan toinen FC Haka ja Suomen Cupin toinen FC Honka pääsivät UEFA cup -karsintoihin sekä liigan kolmas TPS Intertoto-Cupiin. AC Oulu putosi suoraan Ykköseen, ja FC Viikingit putosi karsintojen kautta Rovaniemen Palloseuralle. Ykkösestä suoraan nousi Kuopion Palloseura
Budjetit
Veikkausliiga-kauteen suurimmalla budjetilla lähti turkulainen TPS, jonka liigabudjetti oli 2,5 miljoonaa euroa. TPS jakoi myös kärkipaikan 100-vuotisjuhlia viettävän HJK:n kanssa suurimmassa pelaaja- ja valmentajabudjetissa joka oli miljoona euroa. Kauteen pienimmällä budjetilla lähti nousijajoukkue FC Viikingit, jonka liigabudjetti oli 0,53 miljoonaa euroa.
Joukkueet eurokentillä
Mestarien liiga: UEFA Cup: Intertoto Cup:
Palkinnot
Kuukauden pelaajan ja valmentajan palkitseminen oli Veikkausliigalta uusi lanseeraus kaudelle 2007. Palkinnolle haluttiin saada näkyvyyttä heti kauden alussa, joten poikkeuksellisesti huhtikuussa palkittiin pelaaja ja valmentaja, vaikka pelattiin vain kaksi kierrosta. Jatkossa kaksi kierrosta ei riitä palkitsemiseen.
Timo Kalli
Timo Juhani Kalli (s. 22. helmikuuta 1947 Kiukainen) on suomalainen maanviljelijä, keskustalainen poliitikko sekä entinen eduskunnan puhemies. Hän toimi kansanedustajana Satakunnan vaalipiiristä 1991–2019. Hänelle myönnettiin valtiopäiväneuvoksen arvonimi vuonna 2021.
Vuodesta 2009 Kalli on ollut Euran kunnanvaltuuston puheenjohtaja. Aiemmin hän vaikutti Kiukaisten kunnanvaltuustossa vuosina 1973–2008 ja valtuuston puheenjohtajana vuosina 1979–1980. Kiukaisten kunnanhallituksen puheenjohtajana hän toimi vuosina 1981–1991.
Ura
Kalli oli keskustan Satakunnan piirin puheenjohtaja vuosina 1980–2003. Hänet valittiin ensimmäisen kerran eduskuntaan vuoden 1991 vaaleissa Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä.
Vuosina 2003–2011 Kalli oli keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtaja. Vuoden 2007 eduskuntavaalien jälkeen hän toimi vajaan kuukauden verran eduskunnan puhemiehenä.
Vuoden 2015 eduskuntavaalien jälkeen Kalli valittiin valtiovarainvaliokunnan puheenjohtajaksi ja suuren valiokunnan jäseneksi. Hän toimi puheenjohtajana myös eduskunnan pankkivaltuustossa (2008–2011) ja maa- ja metsätalousvaliokunnassa (1995–2003). Kalli jätti eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Vaalirahoituskohu
Vuoden 2007 eduskuntavaalien jälkeen Kalli ei halunnut paljastaa vaalikampanjansa tukiyhdistyksen saamia rahasummia Yleisradion A-studion haastattelussa. Vaalirahoituslaki velvoitti tuolloin ilmoittamaan kaikki yli 1 700 euron suuruisten lahjoitusten tekijät. Toukokuussa 2008 Kalli antoi lausunnon, jonka mukaan kyseistä lakia ei tarvitse noudattaa, koska sen rikkomisesta ei ole säädetty rangaistusta.
Kallin lausunnosta syntyi pitkäkestoinen vaalirahoituskohu, jonka seurauksena Kalli myöhemmin paljasti lahjoittajansa ja kertoi palauttavansa rahat yrityksille. Kallin 56 000 euron vaalirahoituksesta valtaosa oli peräisin tahoilta, jotka hän jätti nimeämättä. Hänen suurimpia tukijoitaan olivat olleet Ruukki Group 20 000 eurolla sekä Ajanta Oy ja Kehittyvien maakuntien Suomi, joista kumpikin lahjoitti kampanjaan 10 000 euroa. Heinäkuussa 2009 vaalirahakeskustelun yhteydessä Kalli toivoi, että puolueen asioita käsiteltäisiin sisäisesti eikä julkisuudessa.
Luottamustehtävät
Kallilla on ollut useita luottamustoimia. Hän on toiminut muun muassa Kemiran hallintoneuvostossa (1992–2004, puheenjohtajana 1995–2004), Fortumin hallintoneuvoston puheenjohtajana (2004–2008) sekä Sitran hallintoneuvostossa (2005–2006, 2008–). Vuosina 1985–1994 hän oli Valion hallintoneuvoston jäsen.
Vuosina 1982–2012 Kalli toimi Osuuskunta Satamaidon hallituksen puheenjohtajana. Hän on ollut myös Metsäkeskus Tapion johtokunnan puheenjohtaja (1991–1995), Länsi-Suomen metsänomistajien hallituksen puheenjohtaja (1997–2009) ja Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto MTK:n metsäjohtokunnan jäsen vuoteen 2010. Vuosina 2005–2008 Kalli oli Satakunnan sairaanhoitopiirin valtuuston puheenjohtaja.
Yksityiselämä
Kalli on ollut vuodesta 1969 naimisissa Ritva Uusitalon kanssa. Heillä on seitsemän lasta: viisi poikaa ja kaksi tyttöä. Hänen tyttärensä Eeva Kalli valittiin eduskuntaan vuonna 2019. Sotilasarvoltaan Kalli on ylikersantti.
Merlin (rakettimoottoriperhe)
Merlin on SpaceX:n kehittämä rakettimoottoriperhe, jota se käyttää Falcon 9- ja Falcon Heavy -kantoraketeissaan ja aiemmin myös Falcon 1 -kantoraketissa.
Moottorit käyttävät ajoaineena RP-1/nestehappi -yhdistemää.
Sherwood Schwartz
thumb|Sherwood Schwartz vuonna 2008 seremoniassa, jossa hän sai tähtensä [[Hollywood Walk of Famelle.]] Sherwood Charles Schwartz (s. 14. marraskuuta 1916 – 12. heinäkuuta 2011 ) oli yhdysvaltalainen tuottaja ja käsikirjoittaja, joka loi televisiosarjat Gilligan’s Island ja The Brady Bunch.
Schwartz syntyi New Jerseyn Passaicissa juutalaiseen perheeseen. Hän työskenteli radiossa jo ennen läpimurtoaan televisiossa. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös näytelmiä. Vuonna 1961 Schwartzille myönnettiin Emmy-palkinto työstään käsikirjoittajana The Red Skelton Show’ssa. Hän sai vuonna 2008 tähden Hollywood Walk of Famelle.
Kirjassaan Inside Gilligan’s Island (1988) Schwartz mainitsi, ettei hän tullut lainkaan toimeen Red Skeltonin kanssa – hänen sopimukseensa jopa sisältyi kohta, joka takasi, ettei hänen tarvinnut tavata tätä kasvokkain.
Schwartz oli joulukuusta 1941 naimisissa Mildred Seidmanin kanssa. Heillä oli neljä lasta: Lloyd, Ross, Elroy ja Hope. Viimeksi mainitun on kerrottu saaneen nimensä Bob Hopen mukaan.
Nitra
Nitra on Länsi-Slovakiassa sijaitseva kaupunki, joka sijaitsee Zobor-vuoren lähellä noin 80 kilometriä Bratislavasta itään. Nitra on yksi Slovakian vanhimmista kaupungeista. Ensimmäiset merkinnät kaupungista löytyvät vuoden 826 tienoilta.
Keltiberit
250px|thumb|oikea|Iberian kielialueet 300 [[eaa.]] Keltiberit olivat Hispaniassa asunut ja kelteistä sekä ibereistä koostunut kansa. Varsinainen Keltiberia sijaitsi melko pienellä alueella Keski-Espanjassa, mutta paikannimien perusteella kelttimurteita on puhuttu laajemmallakin alueella Länsi- ja Pohjois-Iberiassa. Keltiberit ovat niitä harvoja antiikin kansoja, joista on todistettavasti käytetty nimitystä "keltti". Nimitys keltiberit on lähtöisin Diodoros Sisilialaiselta ja se viittaa ibeereihin yhdentyneisiin keltteihin.
Nitra
Vuoden 2005 lopussa kaupungissa oli 85 172 asukasta. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan asukkaista 95,4 % oli slovakialaisia. Vähemmistöryhminä olivat unkarilaiset (1,7 %), tšekit (0,9 %) ja romanit (0,4 %). Uskonnoltaan 74,2 % ilmoitti olevansa roomalaiskatolisia ja 2,8 % protestantteja. 17,2 % ei ilmoittanut mitään uskontoa.
Keltiberit
Historia
Kelttien saapumisajankohdasta Iberiaan on esitetty monia teorioita. Erään teorian mukaan he olisivat tulleet Iberiaan 400 eaa. osana kelttien yleistä liikehdintää pois heidän oletetusta kotimaastaan Keski-Euroopasta. Mikäli tämä teoria pitäisi paikkansa, keltiberit olisivat edustaneet myöhäistä Hallstattin tai varhaista La Tènen kulttuuria. Heidän aineellinen kulttuurinsa ei kuitenkaan eronnut ympäröineestä iberialaisesta kulttuurista. Toisen teorian mukaan keltit olisivat siirtyneet alueelle pronssikauden lopulla. On myös mahdollista ettei mitään muuttoaaltoa tapahtunut, vaan paikalliset iberialaiset omaksuivat kelttiläisiä vaikutteita Pyreneiden yli. 330px|thumb|Espanjalainen falcata, tyypillinen keltiberien käytössä ollut miekka.
Nitra
Ystävyyskaupungit
thumb|250px|left|Nitran kirkko
Keltiberit
Historia
Rooman valtakunta valloitti keltiberien maat sarjassa sotia vuosina 197-179 ja 154-133 eaa. Keltiberit olivat sitkeimpiä roomalaisten vastustajia Iberian niemimaalla ja sodasta tulikin julma. Lopullinen isku tapahtui vuonna 133 eaa., jolloin Scipio Aemilianus piiritti Numantian ja kukisti sen useiden epäonnistuneiden yritysten jälkeen. Roomalaisvalloituksen jälkeen Iberia roomalaistui lähes täysin, vaikka kelttiläisiä kieliä puhuttiinkin alueella keisariajalle saakka.
Kulttuuri
thumb|Keltiberien pronssiveistos Diodoroksen mukaan keltiberit olivat hyvin vieraanvaraisia tuntemattomillekin. Keltiberien kesken oli solmittu vieraanvaraisuussopimuksia, jotka tekivät heistä liittolaisia sodan syttyessä. Yhteiskunnallinen järjestäytyminen oli jäänyt lähinnä heimotasolle, vaikka jotkut ryhmät olivat alistaneet valtansa alle muita ryhmiä. Keltiberit käyttivät polttohautausta ja hautasivat vainajien mukana joskus myös aseita. Heidän tiedetään myös käyttäneen iberialaistyylisiä kaulakoruja. Keltiberit tunnettiin palkkasotureina ja etenkin heidän ratsuväkensä tuli tunnetuksi Karthagon alaisuudessa. Keltibereillä oli tapana pestä hampaansa virtsalla, mikä inhotti erityisesti roomalaisia.
Viitteet
Iberoj
Dale Begg-Smith
Dale Begg-Smith (s. 18. tammikuuta 1985 Vancouver, Kanada) on australialainen freestylehiihtäjä, lajinaan kumparelasku. Hän voitti kumparelaskun olympiakultaa 2006 Torinon olympialaisista.
Dale Begg-Smith johtaa veljensä Jasonin, joka myös on kumparelaskija, kanssa internet-yritystä, minkä myötä he ovat ansainneet miljoonaomaisuuden. Veljekset perustivat yhtiön alkujaan rahoittaakseen urheilu-uransa.
Alkujaan Begg-Smith on kanadalainen, mutta hänellä meni Kanadan valmentajien kanssa sukset ristiin, joten 15-vuotiaana hän siirtyi veljensä kanssa Australiaan, missä hän kykeni toimimaan vapaammin oman mielensä mukaan ja sovittamaan harjoittamansa liiketoiminnan urheilu-uraan. Kolmen vuoden kuluttua hän sai maan kansalaisuuden ja tätä myötä edustusoikeuden.
Begg-Smith sai pronssia Rukan MM-kilpailujen kumparelaskussa 2005. Maailmancupissa hän voitti kaudella 2005–2006 yhteensä kuusi osakilpailua ja lähti olympiakisoihin ennakkosuosikkina voittaen kultamitalin. Madonna di Campiglion MM-kilpailuissa 2007 hän voitti kultaa parikumpareissa ja hopeaa kumparelaskussa. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sai kumparelaskussa hopeaa.
René Vázquez Díaz
René Vázquez Díaz (s. 7. syyskuuta 1952 Caibarién, Kuuba ) on kuubalaissyntyinen ruotsalainen kirjailija. Hän on asunut Ruotsissa vuodesta 1974. Hän kirjoittaa lehtiin kulttuuriaiheista ja on kirjoittanut useita romaaneja, joista on suomennettu esikoisromaani Haaveiden kansa ja pakolaisaiheinen Kavaltajan viimeinen talvi. Hänen puolisonsa on Merja Díaz, jonka kanssa hän on kirjoittanut muutamia kirjoja.
Dale Begg-Smith
Begg-Smith on voittanut kumparelaskun maailmancupin kausilla 2005–2006, 2006–2007 ja 2007–2008 sekä sijoittunut toiseksi kaudella 2004–2005. Parikumpareiden maailmancupin ja freestylehiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun hän voitti kaudella 2006–2007. Osakilpailuvoittoja hänellä on yhteensä 18 (15.2.2010 mennessä).
René Vázquez Díaz
Vázquez Díaz on tutkinut Fredrika Bremerin elämää ja Kuuban-matkaa ja kirjoittanut hänestä romaanin Fredrika i paradis.
Euroopan kendoliitto
Euroopan kendoliitto (, (virallinen lyhenne EKF)) toimii läheisessä yhteistyössä Kansainvälisen kendoliiton ja Japanin kendoliiton  tai  kanssa edistääkseen kendoa Euroopassa.
Euroopan kendoliiton tavoitteet
Euroopan kendoliiton tavoitteena on toimia kendon ja siihen läheisesti sukulaisuhteessaolevien jodon, iaidon ja naginatan sekä näihin liittyvien vanhojen koulukuntien koryū harjoittelua Euroopassa järjestäen seminaareja, leirejä, graduointeja, tuomarikoulutusta ja Euroopanmestaruus- sekä muita kisoja. Promotoida sekä edistää edelläminittujen kamppailulajien harjoittelua Euroopassa.
Euroopan kendoliitto on voittoa tavoittelematon järjestö joka pyrkii toimimaan jäsenmaidensa ja jäsenistönsä eduksi. EFK:ssa on jäseninä myös Euroopan "ulkopuolisia" kansallisia kendoliittoja joilla ei ole ollut omassa maanosassaan vastaavaa kendon kattojärjestöä.
Euroopan kendoliiton hallitus
Pekka Nurminen (kendo 5.dan) valittiin 4. toukokuuta 2011 Euroopan kendoliiton hallitusvirkaan, pääsihteeriksi Gdyniassa EKF:n vuosikokouksessa.
Euroopan kendoliiton tasokoesäännöt ja -vaatimukset
Seuraavat graduointi- eli tasokoevaatimukset ovat voimassa Euroopan kendoliiton kendo, iaido ja jodo tasokokeissa. Tasokoeraadeissa tulee olla pariton määrä jäseniä.
! Suoritettava dan-arvo ! Vähimmäisaika edellisestä tasokokeesta ! Vähimmäisikä graduointihetkellä ! Tasokoeraadin jäsenen vähimmäisarvo ! Tasokoeraadin jäsenten vähimmäishenkilömäärä ! Läpäisyraja
Kendōn tasokokeessa raadille suoritettavat näytöt.
! Suoritettava dan-arvo ! Ottelu ! kendo kata ! Arvosteltavat katat ! Kirjallinen koe ! tuomarointi
ZNKR jōdōn tasokokeessa raadille suoritettavat näytöt. ! Suoritettava dan-arvo ! Suoritettavat ZNKR jōdō katat ! Arvostellaan jō-suoritus ! Arvostellaan tachi-suoritus ! Kirjallinen koe ! Suoritettavat Shindō Musō-ryū katat
ZNKR iaidōn tasokokeessa raadille suoritettavat näytöt. ! Suoritettava dan-arvo ! Pakolliset, tasokoeraadin määräämät (shitei waza)t, ZNKR iaidō katat ! Kirjallinen koe ! Kandidaatin vapaasti valitsemat (jiyuu waza)t, ZNKR iaidō kata tai koryū iaidō kata
Euroopan kendoliiton jäsenet
Euroopan kendoliitolla oli vuoden 2004 kirjanpidon mukaan vuonna yli neljäkymmentä jäsentä. (Alla olevat jäsenet "eurooppalaisessa" aakkosjärjestyksessä EFK:n laskutavan mukaan).
! EFK:n jäsen ! jäsenmäärä 2004 ! jäsenmäärä 2005 ! jäsenmäärä 2006
EKF:n jäsenmaiden ZNKR jōdōn tasokokeessa dan-arvon suorittaneet 2006 asti
Dan-arvoja ja Shōgō-arvoja Euroopan kendoliittojen jäsenmaissa on ZNKR jōdōssa suoritettu seuraavasti. Tilastot ovat elävistä henkilöistä vuoteen 2006 asti.
! EKF:n jäsenmaa ! Shodan ! Nidan ! Sandan ! Yondan ! Godan ! Rokudan ! Renshi ! Nanadan ! Kyōshi ! kaikkiaan
70 millimetrin filmi
70 millimetrin filmi on eräs suuren koon elokuvaesitysformaatti, ja 65 millimetrin filmi sen kameranegatiivikoko. Sitä on käytetty 1950-luvulta asti lähinnä suuren budjetin elokuvaspektaakkeleissa, kuten Ben-Hurissa (1959) ja 2001: Avaruusseikkailussa (1968). Kyseinen filmikoko esiintyy yleensä eri tuotenimillä kulkevissa formaateissa, joista tunnetuimpia ovat Imax ja Super Panavision 70.
Vaikka formaatti tunnetaankin paremmin 70 mm:n filminä, kuvataan elokuvat viisi millimetriä kapeammalle 65 mm:n filmille. Esityskopion molemmille puolille liitetään 2,5 mm leveät magneettiääniraidat, jotka sisältävät kuusiraitaisen äänen. Formaatissa jokaista kuvaruutua kohden on viisi perforaatiota, ja kuvasuhde on 2,20:1. Useimmissa 65 ja 70 mm:n filmiformaateissa (kuten Todd-AO ja Ultra Panavision 70) kuvanopeus on standardi 24 kuvaruutua sekunnissa, mutta esimerkiksi Showscan-järjestelmässä se on 60 kuvaruutua/s.
70 mm:n elokuvafilmiä on käytetty myös pallon muotoiselle kankaalle heijastettavien elokuvien esittämiseen. Huvipuistoissa on esitetty Cinema 180- tai Cinema 2000 -nimillä markkinoiduissa saleissa neljäsosapallon muotoiselle valkokankaalle lyhyitä, noin 15 minuuttia kestäviä elokuvia, joiden aiheena ovat olleet muun muassa auto- ja vuoristorata-ajelut sekä lentokonelennot. Valkokankaan kuvanäkymä kattaa yleisön näkökentästä noin 180° vaakasuunnassa ja 90° pystysuunnassa. Elokuvia katsotaan esitystilassa seisoen. Elokuvien tarkoitus on horjuttaa katsojien tasapainoa pelkällä näköaistilla, koska näkymä kattaa melkein koko silmän näköalueen. Filmissä käytetään normaalia Todd-AO-kuvaruutua, ja ne kuvataan sekä esitetään erittäin pienipolttovälisellä kalansilmälinssillä. Tästä järjestelmästä on käytetty nimitystä Omnivision.
Toinen 70 mm:n elokuvafilmin pallokangasprojisointitekniikka on Dynavision, jonka pallokankaalle heijastettavan kuvan näkymä on Omnivisionia hieman korkeampi. Järjestelmässä käytetään Omnivisionin tapaan lyhytpolttovälisiä kalansilmälinssejä. Dynavision-elokuvissa yhtä filmiruutua kohden käytetään kahdeksan perforaatioreikää (tästä usein käytetty nimitys 8/70 mm). Dynavision-elokuvien aiheet ovat yleensä tiedeaiheisia dokumentteja, jossa mikromaailman yksityiskohdat voidaan esittää katsojille valtavina suurennoksina. Dynavision-filmit voivat olla myös vailla ääniraitoja, jolloin elokuvan monikanavaääni tuotetaan projektoreihin synkronoiduilta erillisiltä äänilähteiltä. Suomessa Dynavision-elokuvia esitettiin Tiedekeskus Heurekan Verne-teatterissa vuoteen 2007 saakka.
Formaatti sai suosiota korkean kuvanlaatunsa ja monikanavaäänensä takia, ja jälkimmäisen takia monista 35 mm:n filmillekin kuvatuista elokuvista tehtiin 70 mm:n esityskopiot, jotta nekin voisivat hyödyntää monikanavaääntä. Erikoisefektien tekijät puolestaan suosivat 65 mm:n filmiä sen kuvanlaadun takia. Formaatti menetti kuitenkin suosiotaan, kun filmilaadut paranivat ja 35 mm:n esityskopioissa alettiin käyttää digitaalista ääntä, eikä kalliille suuren koon formaatille ollut juuri kysyntää. 1900-luvun viimeinen kokonaan 65 mm:n filmille kuvattu pitkä elokuva on Kenneth Branagh'n Hamlet (1996).
Suomessa 70 mm:n elokuvia esitettiin vuosina 1988–2013 säännöllisesti Oulun Tiedekeskus Tietomaan jättielokuvateatterissa, jossa oli 7/70 mm:n projektorilaitteisto ja suorakaiteen muotoinen, pitkään Suomen suurin 192 neliömetrin valkokangas, kunnes vuonna 2014 siirryttiin digitaalilaitteistoon. Esitettävät elokuvat ovat lyhyiden Imax-elokuvien pienennöksiä; perinteisiä pitkiä elokuvia ei 7/70-formaattiin juuri ole muunnettu. . Pitkiä klassikkoelokuvia on viime vuosina esitetty 5/70-formaatissa erikoisnäytöksinä ainakin Sodankylän elokuvajuhlilla sekä Helsingissä Bio Rexissä ja Finnkinon Bristol-teatterissa, joka sulki ovensa vuonna 2010. Helsingin Oodi-kirjaston yhteyteen vuonna 2019 avattu Kino Regina mahdollisti Kaville ensi kertaa 70 millimetrin ja Cinemascope-elokuvien esittämisen elokuva-arkiston näytöksissä.
Su (kana)
す hiraganalla tai ス katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan, ja ne ovat kana-aakkostojen 13. sijalla shi- ja se-tavujen välissä.
Tarkkeet
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ず ja ズ, jotka lausutaan.
Latinisaatio
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « su », ja niiden soinnilliset vastineet « zu ».
Kirjoitus
thumb|right|Vetojen järjestys merkille す. Hiragana す kirjoitetaan kahdella vedolla:
thumb|right|Vetojen järjestys merkille ス. Katakana ス kirjoitetaan kahdella vedolla:
Nerijus Ališauskas
Nerijus Ališauskas (s. 6. kesäkuuta 1991 Elektrėnai, Liettua) on liettualainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Slovakian Extraliga-joukkue HK Spišská Nová Vesissa. Hän laukoo oikealta.
Seuraura
Ališauskas on SC Energijan kasvatti. Hän debytoi seuran miesten kakkosjoukkueessa 16-vuotiaana Liettuan pääsarjassa kaudella 2006–2007. Kaudeksi 2007–2008 Ališauskas siirtyi Latviaan HK Liepājas Metalurgsin organisaatioon. Hän pelasi kauden aikana seuran miesten joukkueessa Latvian pääsarjassa 14 runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Ališauskas voitti Latvian Cupin. Kaudeksi 2009–2010 Metalurgs siirtyi pelaamaan Valko-Venäjän Ekstraligaa. Ališauskas voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +3. Hän edusti Metalurgsia kauden aikana myös Continental Cupissa, joten myös seuraavalla kaudella 2010–2011. Ališauskas voitti samalla kaudella myös seuran kakkosjoukkueessa Latvian-mestaruuden.
Kuuden Metalurgsissa vietetyn vuoden jälkeen Ališauskas siirtyi kaudeksi 2013–2014 Saksan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Oberliga-joukkue EV Füsseniin. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi Kazakstanin mestaruussarjassa pelaavan HK Almatyn riveihin. Ališauskas oli joukkueen toiseksi paras pistemies Aleksandr Trofimovin jälkeen tehoilla 17+18=35, joilla hän voitti koko sarjan puolustajien maalipörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain Arlan Kokshetaun Dušan Devečka. Pudotuspeleissä Ališauskas voitti Almatyn sisäisen tehotilaston lukemalla +6.
Heinäkuussa 2017 Ališauskas siirtyi try-outille KHL:n latvialaisjoukkue Dinamo Riikaan. Elokuussa hän sai joukkueeseen kauden 2017–2018 kattavan jatkosopimuksen. Ennen Ališauskasia KHL:ssä on pelannut liettulaissyntyisistä pelaajista ainoastaan Darius Kasparaitis.
Maajoukkueura
Ališauskas edusti Liettuaa I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi joukkueensa varakapteenina. Vuoden 2010 turnauksessa Ališauskas jakoi Liettuan sisäisen tehotilaston voiton Dovydas Kulevičiusin kanssa lukemalla +2. Hän pelasi myös IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2013, 2014, 2015 ja 2016, joista kolme jälkimmäistä turnausta päättyi pronssiin. Vuoden 2015 turnauksessa Ališauskas oli Liettuan paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+4=5, joilla hän jakoi turnauksen puolustajien pistepörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Vuoden 2016 turnauksessa Ališauskas oli joukkueensa paras maalintekijä ja hän jakoi sisäisen pistepörssin voiton Donatas Kumeliauskasin ja Arnoldas Bosasin kanssa tehoilla 3+2=5. Ališauskas voitti myös Liettuan sisäisen tehotilaston lukemalla +4. Hänet palkittiin joukkueen turnauksen parhaana pelaajana. Ališauskas pelasi myös Sotšin olympiakisojen 2014 karsinnoissa.
Ališauskas pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan vuosina 2008 ja 2011. Hän toimi jälkimmäisessä turnauksessa Liettuan kapteenina ja voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 2+4=6. Ališauskas pelasi myös II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2010, joista jälkimmäinen turnaus päättyi B-lohkon kultaan ja sarjanousuun I-divisioonaan. Hän voitti turnauksen puolustajien syöttöpörssin viidellä syöttöpisteellään ja puolustajien tehotilaston lukemalla +10. Ališauskas valittiin turnauksen parhaaksi puolustajaksi.
Oneonta
Oneonta, irokeesien mahdollisesti tapaamispaikkaa tarkoittanut sana, on seuraavien yhdysvaltalaisten kaupunkien nimi:
Katso myös
Oneonta liittyy myös seuraaviin yhdysvaltalaisiin paikkoihin:
Martti Korhonen
Martti Allan Korhonen (s. 27. helmikuuta 1953 Oulu) on suomalainen vasemmistoliittoa edustava poliitikko ja valtiopäiväneuvos. Hän toiminut puolueensa puheenjohtajana vuosina 2006–2009, kansanedustajana vuosina 1991–2015 ja Lipposen II hallituksen alue- ja kuntaministerinä vuosina 1999–2003. Hän on ollut myös Oulun kaupunginvaltuutettu.
Tausta ja ura
Korhonen on koulutukseltaan autonasentaja. Hän työskenteli ammatissa 1971–1985 ja pääluottamusmiehenä 1986–1991. Kunnallisvaaleissa 1984 Korhonen nousi Oulun kaupunginvaltuustoon SKDL:n listalta. Hän oli myös kansandemokraattien (Liike 88) valitsijamies presidentinvaaleissa 1988. Korhonen kuului KTV:n liittovaltuustoon vuosina 1986–1991.
Korhonen toimi alue- ja kuntaministerinä Lipposen II hallituksessa vuosina 1999–2003. Hän on ollut liikenne- ja viestintävaliokunnan puheenjohtaja huhtikuusta 2007. Vuonna 2000 Korhonen jäi pois kaupunginvaltuustosta, mutta hän palasi kunnallispolitiikkaan vaaleissa 2008 ja keräsi Oulun suurimman äänisaaliin.
10. kesäkuuta 2009 Korhonen ilmoitti eroavansa vasemmistoliiton puheenjohtajan tehtävistä. Päätöstä edelsi puolueen tappio europarlamenttivaaleissa, joiden lopputuloksena se menetti ainoan paikkansa Euroopan parlamentissa. Vuonna 2013 Korhonen hyökkäsi vahvasti Talvivaaran kaivosta vastaan ja vaati Pekka Perän eroa.
Eduskunnassa Korhonen oli muun muassa liikenne- ja viestintävaliokunnan puheenjohtaja ja puhemiesneuvoston ja eduskunnan pankkivaltuuston jäsen.
Yksityiselämä
Korhonen on asunut lapsuudestaan lähtien Oulun Koskelankylässä. Hän on harrastanut muun muassa musiikkia, ralliautoilua ja purjehdusta. Korhosen ensimmäinen vaimo Riitta Korhonen (o.s. Tuukkanen, avioliitto 1972) kuoli syöpään kesällä 2006. Heillä on kaksi aikuista poikaa. 2. helmikuuta 2012 Korhonen vihittiin toiseen avioliittoonsa Oulun apulaiskaupunginjohtajaksi valitun Piia Rantalan kanssa.
Luettelo Sievin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Sievin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Sievin kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Lukkoseppä
Työnkuva
Yleensä lukkoliikkeiden toimintaan kuuluu myös lukkopäivystystä sekä aukaisupalvelua. Lukkojen asennus on suureksi osaksi metallin ja puun työstöä ja pintakäsittelyä käsityönä sekä sähköisten ja elektronisten osien asentamista ja vianetsintää. Lukkoseppä käyttää työssään erilaisia käsityövälineitä, kuten poria sekä mittoja ja muita asennustyökaluja. Lukkosepän työhön voi kuulua myös tilausten vastaanottoa, tarjousten laskentaa, alan tuotteiden esittelyä ja myyntiä sekä muita liikkeenhoitoon liittyviä tehtäviä. Lukkosepän tyypillinen työympäristö on lukkojen asennustyömaa asiakkaan kiinteistössä.
Koulutus
Lukkosepän työ edellyttää mekaanisten ja sähköisten lukitus- ja turvajärjestelmien hallintaa, asennuksessa ja huollossa käytettävien työmenetelmien ja -välineiden tuntemista, teknistä ongelmanratkaisukykyä, käsityötaitoja sekä myynti- ja asiakaspalvelutaitoja.
Ammattipätevyys Suomessa
Lukkosepällä on Suomessa turvasuojaajakortti (TU-kortti) todistamassa henkilöllisyyttä. Turvasuojaajakortin myöntää poliisi sellaiselle henkilölle, jolla ei ole merkintöjä rikosrekisterissä. Lukkosepän ammattinimike oli aikaisemmin suojaamaton, jolloin kuka tahansa pystyi kutsumaan itseään lukkosepäksi ja myymään, korjaamaan ja asentamaan lukkoja. Tammikuusta 2019 alkaen kaikilla lukitusjärjestelmiä, kulunvalvontajärjestelmiä ja hälytysjärjestelmiä asentavilla, korjaavilla ja muuttavilla yrityksillä tulee olla turvallisuusalan elinkeinolupa, joka haetaan poliisihallitukselta. Yrityksille turvallisuusalan elinkeinolupa on edellytys turvasuojaustehtävien suorittamiseen, ja näitä tehtäviä suorittavilla henkilöillä tulee olla turvasuojaajakortti.
Lähteet
Schlosser
Erik Borg
Holger Erik Borg (24. maaliskuuta 1911 Tornio – 5. joulukuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen proviisori ja yritysjohtaja. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1971.
Erik Borgin vanhemmat olivat apteekkari, toimitusjohtaja Theodor Johannes Borg ja farmaseutti Elsa Sofia Lönngren ja puoliso vuodesta 1935 farmaseutti Nina Eva Ingeborg Rundman.
Farmaseutiksi 1933 valmistunut Borg työskenteli Saksassa, mutta palasi sieltä Suomeen ja osallistui lääkintäupseerina talvisotaan ja jatkosotaan. Proviisoriksi hän valmistui 1945 ja meni töihin ostajaksi lääketehdas Medicaan, jossa hänestä tuli ensin osastopäällikkö, sitten apulaistoimitusjohtaja ja vuonna 1962 toimitusjohtaja. Hän oli samalla Medican emoyhtiön Hesperuksen toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen. Emoyhtiöön kuuluivat lisäksi Medikalis- ja Printal-yhtiöt. Koko konserni ja Medica kehittyvät Borgin johtamina hyvin, ja niiden liikevaihdot kaksinkertaistuivat 1960-luvulla. Tähän vaikuttivat myös menestyksekäs lääkkeiden tutkimus- ja kehitystyö sekä onnistunut lisensiointi.
Borgilla oli useita koti- ja ulkomaisia lääkealan luottamustehtäviä, kuten Lääketeollisuusyhdistyksen puheenjohtajuus ja jäsenyys EFTA-maiden lääkealan yhteistyöjärjestön työvaliokunnassa. Hesperus-konserni, joka vuodesta 1974 oli nimeltään Medica-yhtymä, fuusioitui Huhtamäki-yhtiöön 1988. Vuonna 1971 teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Erik Borg jäi toimitusjohtajan tehtävästä eläkkeelle 1976.
I/JR 38 (talvisota)
I/JR 38 eli Jalkaväkirykmentti 38:n ensimmäinen pataljoona perustettiin YH:n julistamisen (14.10.1939) jälkeen Kuopiossa.
Varustaminen
I/JR 38 pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaan, mutta puolustusvoimien kalustopulasta johtuen lähinnä materiaalin osalta niitä ei saavutettu.
Komentaja(t)
I/JR 38:n komentajana toimi 30. joulukuuta 1939 asti kapteeni Otto Halonen.
Keskittäminen
I/JR 38 keskitettiin muun JR 38:n mukana Impilahti-Syskyjärvi väliselle alueelle Laatokan Karjalaan 18.-19.10.1939 välisenä aikana.
Rauha 13. maaliskuuta 1940
Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11.
Pataljoona vetäytyi koko muun IV Armeijakunnan mukana uudelle valtakunnanrajalle tehdyn rauhansopimuksen mukaisesti 15. maaliskuuta klo 10 ja 25. maaliskuuta klo 20 välisenä aikana. Rauhansopimuksessa vetäytymismatkaksi oli määritelty vähintään 7 kilometriä vuorokaudessa.
Joukkojen kotiuttamista ei aloitettu vielä tämänkään jälkeen vaan asteittain siten, että ensin lomautettiin mm. maatalousväestöä lähestyvien kevättöiden vuoksi. Aluksi ei myöskään puhuttu kotiuttamisesta vaan lomauttamisesta, jotta nopea uudelleen kutsuminen palvelukseen olisi ollut mahdollista. Lomauttamiset alkoivat vanhimmista ikäluokista 15. huhtikuuta ja päättyivät pääosin kesäkuun puoleenväliin mennessä.
Josef Julius Wecksellin patsas
thumb|Josef Julius Wecksellin patsas [[Åbo Akademin kirjaston edustalla.]] thumb|Lähikuva patsaan päästä. Josef Julius Wecksellin patsas on Turussa sijaitseva, kuvanveistäjä Yrjö Liipolan valmistama muistomerkkipatsas.
Patsas valmistui vuonna 1932 ja se pystytettiin Åbo Akademin kirjaston edustalle vuonna 1934 runoilija ja näytelmäkirjailija Josef Julius Wecksellin muistoksi. Sen lahjoitti kaupungille G. A. Petreliuksen lahjoitusrahasto.
Patsas on valmistettu pronssista ja sen jalusta graniitista.
Dimitrie Popescu
Dimitrie Popescu (s. 10. syyskuuta 1961 Straja, Sucaeva) on romanialainen soudun olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Popescu voitti olympiakultaa perämiehellisessä nelosessa Barcelonassa 1992. Hän saavutti olympiahopeaa perämiehellisessä kaksikossa Los Angelesissa 1984 ja perämiehellisessä nelosessa Soulissa 1988. Pronssia hän sai perämiehellisessä kaksikossa Barcelonassa 1992. Lisäksi hän oli olympialaisissa neljäs perämiehellisessä kaksikossa Soulissa 1988 ja viides perämiehettömässä nelosessa Atlantassa 1996.
Popescu voitti maailmanmestaruuden perämiehellisessä nelosessa 1989. Hän saavutti MM-hopeaa perämiehellisessä nelosessa 1985 ja perämiehellisessä kaksikossa 1996 sekä MM-pronssia perämiehellisessä kaksikossa 1987. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi perämiehellisessä kaksikossa 1986 ja kuudenneksi perämiehellisessä nelosessa 1990.
Leväkotilo
Leväkotilo (Theodoxus fluviatilis) on makeassa ja murtovedessä viihtyvä pienikokoinen kotilo. Se kaipaa sen verran kovaa vettä, ettei sitä juurikaan tavata Suomen joissa ja järvissä. Sen sijaan Itämeressä se on melko yleinen. Leväkotiloa tavataan myös muualla Euroopassa.
Leväkotilo kasvaa halkaisijaltaan noin sentin mittaiseksi. Sen kuori on pitkulainen, kuorispiraalin sisimmät kierteet ovat tiukkoja, uloin paljon isompi. Väritykseltään leväkotilo on tumman ja vaalean ruskean kuviollinen.
Itämeressä leväkotilo viihtyy rakkolevän suojissa.
Skra Bełchatów
KPS PGE Skra Bełchatów SSA on puolalainen lentopalloseura Bełchatówin kaupungista. Seuran edustusjoukkue voitti kaudella 2008–2009 muun muassa Puolan liigan mestaruuden sekä Puolan cupin pronssia. Lisäksi joukkue osallistui Mestareiden liigaan ja sai pronssia.
Kotihalli
Kotiottelunsa joukkue pelaa Hala Energia -hallissa. Halliin mahtuu yleisöä 2 295 katsojaa.
Historia
Bot Skra Bełchatów perustettiin vuonna 1957 Keski-Puolassa sijaitsevaan Bełchatówin pikkukaupunkiin. Bełchatów on vienyt viisi kertaa Puolan mestaruuden peräkkäin vuosina 2005-2009. Lisäksi se on saavuttanut liigassa pronssia kaudelta 2002 sekä voittanut Puolan Cupin mestaruuden kolme kertaa peräkkäin vuosina 2005, 2006, 2007 ja neljännen kerran vuonna 2009. Puolan Cupissa joukkue voitti hopeaa kaudella 2004 sekä pronssia 2008 kaudelta. Joukkue otti kaudella 2008 seuralentopallon arvostetuimman seurajoukkuekilpailun pronssiset mitalit kotikentällään.
Saavutukset
Puolan liiga:
Puolan supercup:
Mestareiden liiga:
Jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut:
Muuta
Suomalaisista joukkueessa on pelannut keskitorjuja Janne Heikkinen vuosina 2006–2009.
Harajuuri
Harajuuri eli korallijuuri (Corallorhiza trifida) on laajalle alueelle Pohjois-Amerikassa ja Euraasiassa levinnyt kämmekkälaji. Laji on pääasiassa lehtivihreätön, eli sillä ei ole normaalisti yhteyttäviä lehtiä.
Ulkonäkö ja koko
pienoiskuva|vasen|Harajuuren kukkia. pienoiskuva|[[Kota (hedelmä)|Kodat]] Harajuuren maavarresta kasvaa 10–25 cm korkea pysty, hento varsi. Varsi on kukinta-aikana lähes lehtivihreätön, ja väri vaihtelee kellanvalkoisesta rusehtavaan. Kukinta-ajan jälkeen väri muuttuu usein vihertäväksi. Vartta ympyröi muutama tuppimainen, suomumainen lehti. Kukinto on harsu tähkä, jossa on 3–10 pientä, vaaleankeltaista kukkaa. Kukan kehälehdet ovat kapeita ja noin viiden millimetrin pituisia, huuli on lyhyt, ehyt ja kannukseton. Suomessa harajuuri kukkii kesä-elokuussa. Hedelmä on pullea, aluksi vihreä kota. Harajuuren kukinta vaihtelee vuosittain runsaasti. Kasvi saattaa viettää useita vuosia maan alla sienijuurensa varassa ja kukkia vasta olosuhteiden ollessa suotuisat. Myös kukkivien versojen määrä vaihtelee vuosittain hyvin runsaasti.