cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hiittenharju
Harju ja muinaisjäännösalue
1960-luvun puolivälissä Harjulan kilta -kotiseutuyhdistys järjesti kilpailun aikaisemmin Harjavallan vuori -nimellä tunnetun alueen uudelleen nimeämisestä. Paavo Riihivaaran ehdottama nimi Hiittenharju tuli valituksi. Se viittaa seudulta löytyviin pronssikautisiin hiidenkiukaisiin.
Hiihto- ja ulkoilukeskus
Harjavallan Jymy rakensi Hiittenharjulle ensimmäisen hyppyrimäen 1950-luvun alussa. Vuonna 1970 valmistui kolme arkkitehti Ole Gottlebenin suunnittelemaa hyppyrimäkeä. Muovipinnoitteisen K43 -mäen lisäksi alueella on junioriharrastajille tarkoitetut K7-, K10- ja K18 -mäet. 1960-luvun puolivälissä alueelle valmistui laskettelurinne. Ensimmäinen hiihtohissi rakennettiin hyppyrimäkien luoteispuolelle vuonna 1966. Vuonna 1984 valmistui toinen hiihtohissi ja samalla rinnealuetta myös korotettiin ja levennettiin. Myöhemmin rinteeseen on valmistunut uusi sompahissi sekä kokonaan uusi rinnealue vuonna 2009. Lumiautailijoille on myös rakennettu erilaisia hyppyreitä ja reilejä. Harjavallan Jymyn tilojen lisäksi Hiittenharjulla sijaitsee Harjavallan Hakan hiihtomaja. Vuonna 2018 Hiittenharjulle valmistui 18-väyläinen frisbeegolfrata.
Hiittenharju oli SM-hiihtojen toinen kilpailupaikka 1973, ja 1990 Hiittenharjulla järjestettiin osa mäkihypyn ja yhdistetyn SM-kisoista.
Charlotte Despard
thumb|Charlotte Despard. Charlotte Despard (o.s. French; 15. kesäkuuta 1844 Edinburgh – 10. marraskuuta 1939 Belfast, Pohjois-Irlanti) oli brittiläinen poliittinen aktivisti, kirjailija ja suffragetti. Hän oli tunnettu naisten oikeuksien esitaistelija, sosialisti ja irlantilaisen nationalismin tukija. Hän asui ja vaikutti vanhemmalla iällä Irlannissa.
Tausta
Despard kuului Frenchin sukuun, joka oli lähtöisin Irlannin Roscommonista mutta asettunut sittemmin Englantiin. Hänen isänsä oli Britannian merivoimissa palvellut upseeri ja äitinsä varakas perijätär. Hänen nuorempia sisaruksiaan olivat sotamarsalkka John French ja suffragetti Katherine Harley. Perhe asui vuodesta 1850 Kentin Ripplessä, mutta isä kuoli varhain ja äiti vajosi sen jälkeen mielisairauteen. Despard sai nuorena kotiopetusta ja kävi yksityiskouluja. Hän nai vuonna 1870 hugenottitaustaiseen irlantilaiseen maalaisaatelisukuun kuuluneen varakkaan kauppiaan Maximilian Despardin. He matkustivat yhdessä pitkin maailmaa mutta eivät saaneet lapsia. Maximilian kuoli vuonna 1890, jolloin Charlotte Despardista tuli varakas leski.
Toiminta Englannissa
Despard ryhtyi aviomiehensä kannustamana kirjailijaksi ja julkaisi vuosina 1874–1890 kymmenen romaania, joista ensimmäinen oli Chaste as ice, pure as snow. Pääosa romaaneista oli romanttisia rakkaustarinoita, mutta köyhästä tehdastyöläisestä kertova A voice from the dim millions (1884) herätti huomiota yhteiskunnallisella radikalismillaan. Jäätyään leskeksi Despard muutti Lontoon köyhään Battersean työläiskaupunginosaan, jossa hän alkoi harjoittaa hyväntekeväisyyttä perustamalla äitiysklinikoita, poikakerhoja ja työttömien kansankeittiön. Hänet valittiin vuonna 1894 Lontoon Lambethin paikalliseen köyhäinhoitolautakuntaan (poor law board). Tavattuaan Edward Avelingin ja Eleanor Marxin Despard alkoi kannattaa sosialismia ja liittyi varhaiseen sosialistiseen puolueeseen Social Democratic Federationiin sekä sittemmin Independent Labour Partyyn.
Despard kääntyi vuonna 1898 protestantista katoliseksi. Hän oli kiinnostunut myös teosofiasta, buddhalaisuudesta ja spiritualismista. Lisäksi hän ryhtyi kasvissyöjäksi.
Despard kuului naisten äänioikeutta vaatineeseen National Union of Women’s Suffrage Societies -järjestöön, josta hän siirtyi vuonna 1906 radikaalimpaan Women’s Social and Political Unioniin (WSPU) ja toimi jonkin aikaa sen sihteerinä. Hänet pidätettiin lokakuussa 1906 WSPU:n mielensoituksessa parlamenttitalolla, ja hän joutui seuraavana vuonna viettämään kolme viikkoa Hollowayn naisvankilassa. Despard oli tyytymätön Emmeline Pankhurstin ja tämän perheen itsevaltaiseen tapaan johtaa WSPU:ta, joten hän jätti järjestön ja osallistui lokakuussa 1907 samoja tavoitteita ajaneen Women’s Freedom Leaguen (WFL) perustamiseen. Despard toimi WFL:n puheenjohtajana ja ohjasi sitä käyttämään väkivallattomia poliittisia painostuskeinoja kuten verojen maksamisesta pidättäytymistä. Hän kirjoitti useita pamfletteja naisasiakysymyksestä sekä artikkeleita järjestönsä lehteen The Voteen.
Toiminta Irlannissa
Despard oli kiinnostunut Irlannin asioista. Irlannin itsenäisyyssodan aikana hän ryhtyi tukemaan itsenäisyysmielistä Sinn Féin -puoluetta, vaikka hänen veljensä oli samaan aikaan Irlannin lordiluutnanttina johtamassa taistelua separatisteja vastaan. Vuonna 1921 Despard ja Maud Gonne kiersivät lounais-Irlannissa keräämässä tietoja brittihalinnon värväämien Black and Tans -apupoliisivoimien väkivaltaisuuksista. Saman vuoden lopulla Despard muutti asumaan Dubliniin Irlantiin. Irlannin sisällissodan aikana hän perusti Gonnen kanssa vangittuja kapinallisia ja näiden perheitä tukeneen Women’s Prisoners’ Defence Leaguen ja toimi sen puheenjohtajana, kunnes Irlannin viranomaiset kielsivät järjestön tammikuussa 1923. Tarjotakseen työpaikkoja sisällissodan hävinneille kapinallisille Despard perusti vuonna 1924 kannattamattomaksi osoittautuneen hillotehtaan.
Despard kuului vuonna 1926 perustetun kommunistisen Irlannin työväenpuolueen (Irish Workers’ Party) johtoon ja rahoitti sitä. Hän oli myös ”Neuvosto-Venäjän ystävät” -nimisen järjestön sihteeri ja vieraili vuonna 1930 Neuvostoliitossa, jonka saavutuksista hän oli hyvin vaikuttunut. Sen jälkeen hän liittyi myös Ison-Britannian kommunistiseen puolueeseen. Toisaalta vuoden 1932 Irlannin parlamenttivaaleissa Despard tuki maltillista tasavaltalaista Éamon de Valeraa. Petyttyään Irlannin politiikkaan Despard muutti vuonna 1934 Pohjois-Irlantiin, ensin Belfastiin ja seuraavana vuonna Antrimin Whiteheadiin. Hän kuoli 95-vuotiaana sairaalassa kaaduttuaan kotonaan. Hänet haudattiin Dublinin Glasnevinin hautausmaalle.
Pipsa Pentti
Pipsa Pentti (s. 1976) on suomalainen lastenkirjailija. Hän on Haukiputaalta kotoisin oleva kuvittaja ja kuvataiteilija, joka asuu Helsingissä neljän lapsensa ja miehensä kanssa. Hänen esikoisteoksensa Lyyli ja hurja Paperi-Hukka ilmestyi Otavalta vuonna 2016. Pentti on valmistunut taiteen maisteriksi Lapin yliopistosta, lisäksi hän on opiskellut näyttämötaiteita Lahdessa ja taiteita Concordia-yliopistossa.
USS O’Hare
USS O’Hare (runkonumerot DD-889 ja DDR-889) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1945 vesillelaskettu Gearing-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Consolidated Steel Corporationilta Orangesta Texasista, missä köli laskettiin 27. tammikuuta 1945. Alus laskettiin vesille 22. kesäkuuta kumminaan kapteeniluutnantti Edward Henry ”Butch” O’Haren (1914–1944) äiti Selma O’Hare ja otettiin palvelukseen 29. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään R. W. Leach.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 31. lokakuuta 1973 ja lainattiin Espanjalle.
Méndez Núñez
Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseensa nimellä Méndez Núñez. Espanja lunasti 17. toukokuuta 1978 aluksen, joka poistettiin palveluksesta ja romutettiin vuonna 1992.
Prez (Ardennes)
Prez on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 33 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista länteen.
pienoiskuva|vasen|Maison forte du Maipas Saint-Martinin kirkko 1500-luvulta peräisin oleva linnoitettu kirkko. Kirkossa on kellotorni sekä ohut sivutorni. Lisäksi kirkossa on lukuisia ampuma-aukkoja. Maison forte du Maipas on 1600-luvun alussa rakennettu linnoitettu maatalo. Talon molemmin puolin olevat paviljongit luovat talolle linnamaisen piirteen.
Kuplamörsky
Kuplamörsky (Rhizina undulata) on Kotelosieniin kuuluva suurehkoja itiöemiä muodostava sienilaji, joka ei kuulu mörskyjen sukuun. Lajin itiöemän ulkonäkö voi muistuttaa hieman korvasientäkin, mutta ei ole juuri poimuttunut. Itiöemän pinta on yleensä hieman aaltomainen, vyöhykkeinen, tumman- tai mustanpunaruskea ja sen reuna on kasvuvaiheessa valkoinen. Lakin halkaisija vaihtelee yhden ja kymmenen senttimetrin välillä. Muualta itiöemä on kellertävä tai valkea keltaisin tahramaisin kuvioin. Laji kasvaa männiköissä, erityisesti palopaikoilla. Laji on sirkumpolaarinen koko havumetsävyöhykkeellä tavattava. Kuplamörskyä esiintyy yleensä noin heinäkuusta lokakuulle asti. Lajia on epäilty hieman myrkylliseksi, mutta missään nimessä sitä ei pidetä ruokasienenä.
Kuplamörsky on kuloalueelle istutettujen taimien tappaja, mutta kolmen vuoden päästä se ei pysty tekemään itiöemää. Sientä tavataankin eniten taimilla, jotka ovat lähellä edellisen metsän männynkantoja. Kulotuksen vähentäminen on vähentänyt kuplamörskyn esiintymistä, mutta tahattomien metsäpalojen seurauksena se lisääntyy.
(55636) 2002 TX300
(55636) 2002 TX300 on Neptunuksen radan ulkopuolella kiertävä kohde, joka kuuluu Kuiperin vyöhykkeeseen. Sen etäisyys Auringosta on noin 43,23 AU ja se löydettiin 15. lokakuuta 2002 NEAT-ohjelmassa. 2002 TX300 on yksi Haumea-ryhmän kappaleista, ja täten sen pinta on hyvin heijastava. Tästä syystä 2002 TX300 on transneptuniseks kohteeksi melko kirkas vaikka sen säde on vain 143 ± 5 km.
Viitteet
pienoiskuva|vasen|[[Quaoarin ja and 2002 TX300:n kokovertailu]] kehys|vasen|55636 2002 TX300:n [[kiertorata|rata (sinisellä) verrattuna uloimpien planeettojen (Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus) ratoihin (punaisella).]]
Bonded by Blood (yhtye)
Bonded by Blood on yhdysvaltalainen thrash metal -yhtye. Yhtye on ottanut nimensä Exoduksen vuonna 1985 julkaisemasta albumista Bonded by Blood. Yhtye julkaisi neljä kappaletta sisältävän demon vuonna 2006 nimeltään Four Pints of Blood, seuraavana vuonna kuusi kappaletta sisältävän EP:n Extinguish the Weak ja vuonna 2008 debyyttialbumin Feed the Beast. EP oli omakustanteinen, mutta yhtye on tällä hetkellä osa Earache Records levy-yhtiötä.
Kokoonpano
Entiset jäsenet
Diskografia
EP:t
Demot
Väkevä viini
thumb|200px|Portviiniä Väkevä viini on viinistä tai rypälemehusta, tai näiden sekoituksesta, etanolia lisäämällä valmistettua viinijuomaa. Väkevän viinin alkoholiprosentti on 15–22. Alun perin väkevät viinit kehitettiin, jotta viinistä saatiin paremmin säilyvää.
Väkeviä viinejä ovat muun muassa banyuls (banyuls AOC), madeira, málaga, marsala, portviini, sherry ja vermutti.
Carnotaurus
Nimi
Etuliite carno tulee latinan kielen sanasta "carnis", joka tarkoittaa lihaa. Sana taurus tarkoittaa latinaksi härkää. Carnotauruksen otsassa olleet sarvet antavat sille muistuttavat hieman härän sarvia, ja koska Carnotaurus oli lihansyöjä, sen nimi voidaan karkeasti kääntää "lihansyöjähäräksi".
Lajinimi C. sastrei tulee maanomistajan, jonka tiluksilta Carnotauruksen luut löydettiin, nimestä. Maatila oli nimeltään Pocho Sastre, ja sen omistaja oli Angle Sastre. Takaliite i on yleisesti lisätty tarkoittamaan, että lajinimi on otettu erisnimestä.
Carnotauruksen jäänteet nimesi argentiinalainen tutkija José Bonaparte.
Koko ja ulkonäkö
Carnotaurus oli noin yhdeksän metriä pitkä, kolme metriä korkea lonkan kohdalta ja noin kaksi tonnia painava. Carnotaurus oli kohtalaisen suuri dinosaurus, sekä hoikka ja voimakas.
Samalla kun Carnotauruksella oli kahdella jalalla kulkeneen, suuripäisen ja pieniraajaisen normaalin teropodin muoto-oppi, se silti omasi kasan piirteitä, jotka tekivät siitä varsin ainutlaatuisen suurten teropodien joukossa. Yksi sellainen piirre on käsivarret, jotka eivät ole oikeastaan niin pienet kuin voisi uskoa, mutta silti ehdottomasti pienet. Tämän lisäksi sormet olivat sulautuneet yhteen, mikä tarkoittaa että ne eivät voineet liikkua vapaasti toisistaan. Tämän lisäksi sormista myös puuttui kynnet. Jos Carnotaurus ei olisi kuollut sukupuuttoon, sen jälkeläiset olisivat lopulta saattaneet menettää käsivartensa. Carnotauruksella oli molemmissa käsissä neljä sormea.
Carnotauruksen pää oli laatikonmuotoinen, vanttera ja pieni. Kallo on tunnusomainen abelisaureille. Kallon korkeudesta huolimatta se oli hyvin kapea, ja alaleuka oli hyvin pieni. Tämä tarkoittaa, että Carnotauruksella ei ollut vaatimuksia tukea vahvaa lihasliitettä, ja sellaisenaan sillä luultavasti oli melko heikko puruvoima, erityisesti suuriin tyrannosaureihin verrattuna. Carnotauruksella oli panssaroitu iho.
Carnotauruksen kaikkein useimmin viitattu piirre on sen silmien yläpuolella olevat sarvet. Vaikka ne olivat todennäköisesti ominaisuuksiltaan samantapaiset kuin Ceratosauruksen sarvet tai Dilophosauruksen parilliset harjat, jotkut paleontologit ovat ehdottaneet niille myöskin käyttökelpoisia käyttötapoja. Yksi ehdotettu käyttötapa on, että sarvia saatettiin käyttää puskemiseen taisteluissa kilpakosijoiden toimesta, vaikka toiset ovat sitä mieltä, että kallo on liian heikko kestämään puskemisesta tulevaa rasitusta. Tämä ei tietenkään poista mahdollisuutta, että sarvia olisi voitu käyttää kylkien puskemiseen: se ehkä selittäisi pienentyneet eturaajat. Toiset ovat kuvitelleet sarvet puukotusaseina saaliseläimiä vastaan, ehkä korvauksena heikommasta puruvoimasta. Huolimatta tietystä tarkoituksesta, sarvet ovat syy siihen, miksi Carnotaurus nauttii lisääntyvää julkisuutta populaarikulttuurissa.
Dinosauruksille epätyypilliseen tapaan Carnotauruksen silmät osoittivat eteenpäin. Tutkijat ajattelevat, että tämä saattaa tarkoittaa, että sillä oli binokulaarinen näkökyky ja syvyysnäkö.
Fossiililöydöt
Ainoa fossiililöytö Carnotauruksesta, melkein täydellinen luuranko, löydettiin Chubutin maakunnassa, Argentiinassa vuonna 1984. Löydön teki retkikunta, joka oli suorittamassa projektinsa kahdeksatta retkeään. Retkeä johti José Bonaparte.
Luuranko löydettiin kovasta, kiveä sisältäneestä raudasta, joten sen esiinkaivaminen oli pitkäveteistä ja vaivalloista. Luuranko makasi oikealla puolellaan, ja kaula oli jäänyt rinnan päälle. Melkein koko luuranko oli säilynyt: siitä puuttui vain hännän alaosa ja takajalkojen takaosia. Ihon hahmotelma oli melkein vahingoittumaton, ja siinä näytti olevan luukyhmyjä. Tästä johtuen paikka tutkittiin uudelleen ja useita muita ihon osia löydettiin. pienoiskuva|245x245px|Luuranko Carnotaurus kuvattiin ensin kallon ja alaleuan pohjalta, koska kaikkien luiden hakeminen kesti hyvin kauan.
Carnotaurus populaarikulttuurissa
Carnotaurus esiintyy Michael Crichtonin romaanissa Kadonnut maailma. Lisäksi se esiintyy Disneyn elokuvassa Dinosaurus, jossa se on pääantagonisti. Elokuvassa Carnotaurus on tosin merkittävästi suurempi kuin oikeasti näyttääkseen tappavammalta.
Carnotaurus esiintyy lyhyesti Jurassic World: Fallen Kingdom -elokuvassa.
Netta Laurenne
Netta Laurenne (ent. Dahlberg, o.s Eklund, s. 1980 Pirkkala) on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Hän on esiintynyt suomalaisilla albumeilla joko vierailijana tai tausta­laulajana ja julkaissut myös soolo­materiaalia. Hän on lisäksi säveltänyt ja sanoittanut kappaleita muille artisteille, kuten Suvi Teräsniskalle ja Voice of Finland -finalisti Kim Koskiselle. Vuonna 2021 hän ääninäytteli supersuosion saaneessa Encanto elokuvassa fiktiivistä hahmoa Pepa Madrigalia.
Ura
Pirkkalassa varttunut Laurenne on koulutukseltaan muotoilun artenomi, ammattikorkeakoulusta valmistunut jalkine­suunnittelija. Hän on opiskellut myös viini­asiantuntijaksi eli sommelieriksi ja viinin­tuottajaksi, jota osaamistaan hän hyödyntää omassa pien­tuottaja­viinien maahan­tuonti­yrityksessä. Laurenne on opiskellut klassista laulua Tampereen konservatoriossa ja pop/jazz­laulua Pirkanmaan musiikkiopistossa. Hän on hankkinut lisä­oppia Taideyliopiston Sibelius-Akatemian täydennys­koulutuksessa opiskelemalla jazz­laulua, perinne­musiikkia ja yrittäjyyttä. Laurenne kasvoi nuorena yrittäjyyteen työskennellessään vanhempiensa omistamassa graafisen alan perhe­yrityksessä. Hänet palkattiin studio­laulajaksi ensimmäisen kerran 18-vuotiaana.
Metalli­musiikin laulaminen on Laurenteesta puhdistava kokemus, sillä siinä saa laulaa sekä rumasti että kauniisti ja rääkyä miten huvittaa. Hän on julkaissut nimellä Netta soolo­albumit Lost & Found (2010) ja Albumi A:lla (2012), joista jälkimmäinen on tribuutti Juice Leskiselle. Hän on cover­yhtye Run for Coverin laulu­solisti. Yhtyeen muita jäseniä ovat Rolf Pilve (Stratovarius), Teemu Mäntysaari (Wintersun), Tuomas Yli-Jaskari (Tracedawn) ja Vili Itä­pelto (Trace­dawn). Sama kokoonpano muodostaa myös yhtyeen Smack­bound, joka julkaisi ensimmäisen singlensä heinä­kuussa 2019. Laurenne on toiminut radio­juontajana ja ollut äänitys­studio Sonic Pump Studiosin toimitus­johtaja.
Laurenne on esiintynyt näyttelijänä televisio­sarjoissa Jarin ja Karin kesäloma, Modernit miehet ja Sorjonen. Hän on tehnyt myös musiikkiteatteria ja esiintynyt muun muassa turkulaisen Linnateatterin Tell Me on a Sunday -musikaalin pää­osassa. Tampereella hän näytteli Juicen vaimoa Musiikki­teatteri Palatsin musikaalissa Juice – Taiteilija­elämää.
Laurenne aloitti huhti­kuussa 2017 Veikkauksen lotto­lähetysten juontajana.
Fytonomi
Fytonomi on luontaistuotealalla käytetty ammattinimike ravintolisä- ja rohdosasiantuntijoille. Provita Oy järjestää Suomessa fytonomi-koulutusta. Fytonomi ei ole nimikkeenä kuitenkaan suojattu eli sitä voi käyttää riippumatta siitä onko käynyt Fytonomi-koulutuksen.
Vuonna 2007 Fytonomi-koulutuksesta oli valmistunut hieman yli 200 henkilöä ja heitä edustava yhdistys on Fytonomit ry.
Koulutus
Provita Oy vastaa Suomessa terveystuotealalla toimivien ja alalle aikovien perus- ja jatkokoulutuksesta. Fytonomiksi on voinut opiskella vuodesta 1992 Helsingin Yliopiston koulutus- ja kehittämiskeskus Palmenian järjestämillä noin 8kk (18ov / 27op) kestävillä kursseilla. Vuodesta 2003 myös Laurea ammattikorkeakoulu on tarjonnut mahdollisuuden erikoistua Fytonomiksi. Pääsyvaatimuksena on hyväksytty luontaistuoteneuvojan koulutus ja vähintään yhden vuoden työkokemus luontaistuotealalta.
Fytonomit ry:n mukaan Fytonomi-koulutuksen "tavoitteena on kouluttaa luontaistuotealalle työntekijöitä, joilla on tarjota asiakkaille tietoa sovellettuna käytännön tilanteisiin ja näin auttaa asiakasta perehtymään itsehoidon mahdollisuuksiin. Koulutus antaa laajat tiedot eri ravintoaineiden ja rohdosten vaikutuksista ja niiden oikeasta käytöstä terveydenhoidossa." Suomen Terveystuotekauppiaiden Liiton ja Fytonomi ry:n mukaan fytonomikoulutuksen vaatimisella työntekijöiltä on tarkoitus lisätä alan organisoitumista ja siten vähentää alan pahimpia lieveilmiöitä.
Kippuramiekka
pienoiskuva|350px|Ylinnä: pronssikautinen Apa-tyylin miekka (B 1698) ja Alinna: Kippuramiekka Tanskasta (B 14174) Kippuramiekka on Skandinavian pronssikauteen liitetty pronssikauden miekka, joita on löydetty vain viisi kappaletta. Kolme miekoista on löytynyt Tanskasta ja kaksi Ruotsista.
Nimitys
Kippuramiekka ei ole suomenkieleen vakiintunut nimitys, vaan se on suora käännös sanoista ja, missä krum tarkoittaa kaareva tai pyöreämuotoista osaa. Johdos on analogia kippurakärkisistä saappaista.
Yleistä
Miekka on tyyliltään varsin poikkeava, koska sen kärki on taivutettu kaarelle. Muut samanaikaiset pronssimiekat olivat suora- ja teräväkärkisiä, sillä niillä haluttiin pistää vastustajaa. Kippuramiekalla voisi ainoastaan sivaltaa vastustajaa terällä, joita on teroitettuna vain yksi terän suu. Siksi ajatellaankin, ettei miekka ollut tarkoitettu taisteluaseeksi, vaan esimerkiksi rituaalimiekaksi samaan tapaan kuin pronssiset rituaalikirveet.
Mikäli miekat ovat olleet tuontitavaraa, ei niitä tunneta mistään muualta. Siksi arvellaankin, että miekat olisi suunniteltu ja valmistettu itse. Miekat ovat keskenään niin samanlaiset, että esimerkiksi Sven Rosborn arvelee niiden olevan samasta valinmuotista. Hänellä on myös teoria, miten miekat ovat päättyneet Etelä-Skandinaviaan. Pronssiseppä olisi nähnyt kuvan (keramiikkan koristelusta ?) tällaisesta heettiläisestä miekasta, mutta olisi erehtynyt luulemaan piirroksessa ollutta miekan tuppea itse miekaksi. Ajatusta tukee miekan kärjessä esiintyvät kaksi pyöreää niitin näköistä kohoumaa. Tupessa ne kiinnittäisivät kippuraosan tupen suoraan osaan, mutta miekassa ne olisivat ”turhat”.
Löytöjä
Ensimmäinen kippuramiekka löytyi Ruotsin Itägötanmaalla Hedanista (nykyään osa Ödeshögin kuntaa) viimeistään vuonna 1880, jolloin se kirjattiin museon muinaiskalupäiväkirjaan (numerolla SHM 6454). Se löytyi multamaan nostossa ja siksi se arvellaan olevan suohon upotettu votiivilahja. Miekka on 61 senttimetriä pitkä. Se on lähes samanlainen kuin kolme muuta pronssista kippuramiekkaa, mutta eroavaisuuksiakin on. Kärjen tuntumassa on vain yksi pallonmuotoinen kohouma ja kahvan tuntumassa ei ole lenkkiä. Miekka saattaa siten olla eriaikainen kuin muut löydetyt miekat, vaikka se ajoitetaan Monteliuksen periodille I eli 1700–1500 eaa.
Hedanin miekan pronssimetallin alkuainepitoisuudet määritettiin vuonna 1934. Pronssissa on 10,25% tinaa, 88,40% kuparia, 0,13% lyijyä, nikkeliä 0,47% sekä rautaa ja alumiinia yhteensä 0,15%.
Seuraava kippuramiekka löytyi Rørbyn kylästä Tanskan Sjællannista vuonna 1952, josta samasta pellosta löytyi vuonna 1957 toinen samanlainen miekkaa. Miekkojen kippuraosassa on kaksi pyöreää kokoumaa. Ne olivat lähes identiset eroten vain jälkikäsitelyn osalta. Miekat oli työnnetty suonsilmäkkeeseen votiiviksi, mutta suo oli myöhemmin kuivatettu ja aluetta on sitten käytettiin peltomaana. Tanskasta tunnetaan myös piikivestä valmistettu kippuramiekka. Pronssimiekat on ajoitettu periodille IB eli 1600–1500 eaa.
Ruotsissa Skånen Lilla Slågarpista löysi toukokuussa 1981 Bo Bengtson isänsä peltoja äestäessään katkenneen kippuramiekan, joka oli tarttunut maatalouskoneeseen. Miekka tarttui kärjen koukustaan kiinni koneeseen, mutta sen kahva jäi maahan. Kahva löytyi myöhemmin. Terän kärjessä oli tunnusomaiset kaksi pallonmuotoista kohoumaa. Tämän miekan ajoituksesta ei ole tietoa.
Hasvik
Hasvik (kveeniksi Hasviika, saameksi Ákŋoluokta) on kunta Tromssan ja Finnmarkin läänissä Pohjois-Norjassa. Keskustaajama Hasvik sekä Sørvær ja Breivikbotn sijaitsevat Norjan rannikolla Jäämerellä Sørøyan saarella, jolla sijaitsee suurin osa kunnan maapinta-alasta. Sørøyan saarella kunta rajoittuu idässä Hammerfestin kuntaan. Pieni osa kunnasta sijaitsee paljon etelämpänä sijaitsevan Stjernøyan (kveeniksi Siernöijä) saaren luoteiskulmassa. Stjernøyan saarella kunta rajoittuu idässä ja etelässä Alattion kuntaan, sekä lounaassa Lappean kunnan pieneen osaan.
Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Hasvikin kunnassa oli 1 023 asukasta.
Heijō-kyō
thumb|280px|Heijō-kyōn asemakaava
Heijō-kyō (, myös Heizei-kyō tai Nara no miyako) oli Japanin pääkaupunki Nara-kaudella vuosina 710–784. Se sijaitsi nykyisen Naran kaupungin länsipuolella, ja on arveltu, että sen nimen muodostavat kirjoitusmerkit saatettiin tuolloin lukea ”Nara”. Pääkaupunki siirrettiin paikalle Fujiwara-kyōsta Naran eteläpuolelta. Heijō-kyō käsitti noin 2 500 hehtaarin laajuisen alueen ja siellä arvellaan olleen noin 100 000 asukasta.
Historia
Heijō-kyō oli pysyvämpi pääkaupunki kuin monet aiemmat esihistoriallisen ajan lyhytaikaiset pääkaupungit. Silti senkin pääkaupunkiasema katkesi väliaikaisesti, kun keisari Shōmu pakeni aatelin keskinäisiä taisteluja Kuniin ja Naniwaan. Pääkaupunkia päätettiin siirtää jälleen vuonna 784 Nagaoka-kyōhon; siirron syyksi on epäilty buddhalaisten temppelien liian suureksi kasvanutta vaikutusvaltaa. Tämäkin pääkaupunki jäi lyhytikäiseksi, kunnes hovi siirtyi vuonna 794 Heian-kyōhon eli nykyiseen Kiotoon.
Nykytila
Entisen Heijō-palatsin jäänteet on otettu Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta ”muinaisen Naran historialliset monumentit”. Osia palatsista on rekonstruoitu.
Jee jee (Teflon Brothersin kappale)
”Jee jee” on suomalaisyhtye Teflon Brothersin kappale heidän kolmannelta, Valkoisten dyynien ratsastajat -nimiseltä studioalbumilta. Johanna Kustannus julkaisi kappaleen albumin neljäntenä singlenä kesäkuussa 2013.
Tekonurmi
thumb|300px|[[Salzburgin EM-Stadion Wals-Siezenheimilla käytetään tekonurmea]]
Tekonurmi on pelialusta jalkapallolle tai muille urheilulajeille, joita pelataan myös nurmialustalla. Tavallisesti tekonurmi valmistetaan synteettisestä materiaalista. Tekonurmi on monin paikoin käytössä erityisesti alueilla, joissa luonnonnurmen ympärivuotinen ylläpito on hankalaa.
Tekonurmen ensiaskeleet
Ensimmäisen kerran tekonurmi tuli suuren yleisön tietoisuuteen, kun Houstonissa, Texasissa sijaitsevalle Astrodome-stadionille asennettiin AstroTurf-tekonurmi vuonna 1965. 1970-luvulla AstroTurfia ja muita samankaltaisia alustoja, kuten 3M:n TartanTurf ja Poly Turf, asennettiin sekä sisä- että ulkokentille Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Pääasiassa alustoilla pelattiin amerikkalaista jalkapalloa ja baseballia. Astrodomen uusi pinnoite ei saavuttanut suosiota pelaajien keskuudessa, mutta siitä ei voitu luopuakaan stadionin perustavanlaatuisen suunnitteluvirheen estäessä luonnonnurmipinnan.
Tekonurmen kehittäminen on muuttanut oleellisella tavalla koko maahockey-pelin luonnetta. Siitä lähtien, kun pelialusta otettiin 1970-luvulla käyttöön, on maahockeytä pelattu länsimaissa lähes yksinomaan tekonurmella. Tämä on lisännyt pelin nopeutta ja muuttanut mailan muotoa, koska erilainen alusta mahdollistaa erilaisen mailankäsittelytekniikan. Kalliiden tekonurmien yleistymisen seurauksena Intia ja Pakistan ovat menettäneet asemansa maahockeyn kansainvälisellä terävimmällä huipulla.
Tekonurmen leviäminen jalkapallokäyttöön 1980- ja 1990-luvuilla
1980-luvulla tekonurmen käyttö alkoi yleistyä Euroopassa jalkapallon pelialustana, mutta se saavutti huonoa mainetta kannattajien ja erityisesti pelaajien keskuudessa. Englannissa neljä eri seuraa, QPR, Luton, Oldham ja Preston, vaihtoivat stadioniensa alustaksi tekonurmen 1980-luvulla, mutta vaihtoivat takaisin luonnonnurmeen viimeistään Englannin FA:n kiellettyä tekoalustojen käytön vuonna 1988. Syynä tähän olivat katsojien ja pelaajien valitukset pelin tason kärsimisestä oudosti käyttäytyvän pallon ja palovammojen takia.
AstroTurf on huomattavasti kovempi pelialusta kuin luonnonnurmi ja suorastaan vaarallinen pelaajille. Loukkaantumiset, erityisesti vakavat sellaiset, lisääntyivät. AstroTurf oli myös kannattajien mielestä epäesteettisen näköinen, ja sen käytöstä on huipputasolla nyttemmin luovuttu. Sekä UEFA ja FIFA että monet kansallistot kielsivät pitkään tekonurmen käytön.
Kolmannen sukupolven tekonurmi
right|300px|thumb|Kuva kolmannen sukupolven tekonurmesta 2000-luvun taitteessa esiteltiin uudenlaisia, kehittyneempiä tekonurmialustaratkaisuja, jotka eivät varsinkaan ulkonäöllisesti eroa huomattavasti luonnonnurmesta ja ovat myös pelaajille turvallisempia. Näissä kolmannen sukupolven tekonurmiratkaisuissa käytetään synteettisten korsien väli- ja alustamateriaalina hiekkaa tai kumirouhetta alustan pehmentämiseen, jolloin kenttään saadaan ”nurmimaisempi” tuntu.
FIFA:n uusi luokitussysteemi tekonurmille: 1-Star ja 2-Star -kentät
Vuoden 2004 heinäkuussa FIFA otti käyttöön uuden kaksiportaisen tekonurmien luokitussysteemin. Paremmalla, kahden tähden tekonurmella, saa pelata niin virallisia maaotteluita kuin Mestarien liigan ja UEFA Cupinkin pelejä. Yhden tähden tekonurmet soveltuvat kansallisten sarjojen sekä Intertoto-cupin pelialustoiksi.
Molemman luokitustyypin tekonurmet joutuvat läpikäymään testejä niin laboratoriossa kuin paikan päällä saadakseen FIFA:n hyväksynnän. Laboratoriotesteissä mitataan tunnistettavuutta, kestävyyttä, vastustuskykyä ilmasto-oloille sekä pelaajan ja pallon käyttäytymistä synteettisellä alustalla. ”Kenttätestit” tapahtuvat paikan päällä pinnoitteen asennuksen jälkeen ja sisältävät niin rakennetestejä kuin samat pallon ja pelaajan käyttäytymistä mittaavat testit kuin laboratorio-olosuhteissa. Näin varmistutaan pinnoitteen onnistuneesta asennuksesta.
Tekonurmien 2000-luvun käyttökokemukset
Tekonurmet ovat yleistyneet erityisesti kylmillä, pohjoisilla seuduilla. UEFA ja FIFA ovat molemmat testanneet ja kehittäneet nurmien ominaisuuksia, ja UEFA on muun muassa tukenut tekonurmihankkeita Moskovan Lužniki-stadionilla, Salzburgin Wals-Siezenheim-stadionilla ja Örebrossa, joilla on jo monen vuoden ajan pelattu pääsarjatason jalkapalloa. Örebron tapauksessa tekonurmen alaisesta pehmikekerroksesta ei tosin tehty riittävän paksua, mikä tekee alustasta kovan pelaajille.
Saman ohjelman puitteissa Skotlannin pääsarjan joukkue Dunfermline Athletic F.C. asensi kolmannen sukupolven pinnoitteen kotikentälleen kaudella 2004–2005. Vierasjoukkueet valittivat kuitenkin pinnoitteesta, minkä seurauksena lajin Skotlannin kattojärjestö kielsi synteettisten kenttien käytön pääsarjassa vuonna 2005. Täten Dunfermline oli pakotettu palaamaan luonnonnurmeen.
Helsingin Finnair Stadiumin tekonurmi sai toimia kokeellisena pelialustana vuoden 2003 alle 17-vuotiaiden MM-turnauksessa. Kolmessa vuodessa Finnair Stadiumin nurmi vanhentui kuitenkin niin, ettei se täyttänyt UEFA:n kaudelle 2005–2006 antamia vaatimuksia, joiden mukaan kansainväliset ottelut voidaan pelata tekonurmella. Tämän takia stadionille asennettiin kesällä 2006 uusi kahden tähden standardin täyttävä synteettinen jalkapallonurmi.
FIFA:n kokeilu jatkui vuonna 2005, jolloin pelattiin seuraava alle 17-vuotiaiden MM-turnaus Perussa. Turnaus käytiin viidellä eri areenalla, joista neljällä oli synteettinen alusta. FIFA:n tutkimusten mukaan turnauksessa kärsittiin vähemmän loukkaantumisista kuin aikaisemmissa turnauksissa. Tämä tulos puoltaisi jalkapallonurmen laajempaa käyttöönottoa.
Uusi tulokas tekonurmiperheeseen on 2006 synteettisen pinnoitteen saanut IF Elfsborgin vuonna 2005 valmistunut Borås Arena.
Pelaajien mielipiteitä
Vuoden 2006 alussa Pelaajayhdistyksen Veikkausliigan pelaajille tekemässä kyselyssä 65 prosenttia ilmoitti vastustavansa ”kolmannen sukupolven” tekonurmien lisärakentamista virallisiksi pelialustoiksi. 30 prosenttia kannatti asiaa, ja viidellä prosentilla ei ollut asiasta mielipidettä suuntaan taikka toiseen.
Vastustusta perusteltiin loukkaantumisriskin kasvulla ja pelin luonteen muuttumisella. Harjoitusalustoina tekonurmia sen sijaan kannatettiin. Kannattajat perustelivat tekonurmia pääasiassa niiden hyvällä tasolla ja sillä, että ne mahdollistavat kilpailukauden pidentämisen.
Smilodon fatalis
Smilodon fatalis oli 11,6 miljoonaa – 10 000 vuotta sitten Pohjois-Amerikassa elänyt Smilodon-sukuun kuulunut sapelihammaskissa. Laji kuoli sukupuuttoon vasta viimeisen jääkauden jälkeen, sapelihammaskissoista viimeisenä. S. fatalis oli pituudeltaan ja korkeudeltaan nykyisen leijonan kokoinen mutta sitä paljon rotevampi ja painavampi. Arviot sen painosta ovat vaihdelleet 160–280 sekä 340–440 kilogramman väliltä. Sillä oli pitkä kaula, lyhyt selkä ja tynkä häntä. Sapelihampaat olivat suuret.
pienoiskuva|upright|left|Smilodon fataliksen kallo. Koska lajin sukupuutosta on kulunut biologian näkökulmasta vasta vähän aikaa, siitä on löydetty useita erittäin hyvin säilyneitä, muumioituneita yksilöitä. Niitä on nostettu paksun maaöljyn seasta muun muassa Los Angelesin La Brean tervahaudoista. Myös ikijäähän pakastuneita yksilöitä on säilynyt lähes vastakuolleen näköisinä. Onkin ehdotettu, että muumiosta eristetyn DNA:n avulla laji voitaisiin herättää uudelleen eloon, käyttämällä munasolunluovuttajana ja sijaisemona leijonaa. Nykytekniikan avulla tällaista ei kuitenkaan osata toteuttaa.
EBU
EBU tarkoittaa seuraavia asioita:
Yellow (suomalainen yhtye)
Yellow oli turkulainen popyhtye, joka toimi 1960-luvun loppupuolelta vuoteen 1977. Se esiintyi alun perin nimellä Only Five ja muutti kesällä 1969 nimensä Yellow'ksi.
Yhtye julkaisi ainoaksi jääneen albuminsa Keltakuume vuonna 1975.
Vuoteen 1977 saakka toimineeseen yhtyeeseen kuuluivat eri aikoina muun muassa laulusolistit Olli Lundstedt (1969–70), Hannu Takala, Johnny Gustafsson ja Mike Varness, kitaristit Jouko Linko (1969–70, myöhemmin basistina), Melvin McRae (1971–75), Ilpo Murtojärvi, Bert Karlsson, Sakari Kivinen, Kari Kilpeläinen, Jan Stolpe ja viimeisenä Tom Knif. Rumpaleina yhtyeessä toimivat ainakin Taisto Keinänen (1969–70), Johnny Gustafsson (1971–), Rami Österman ja Eero Valkonen (1975-1977). Rytmikitaristina ja myöhemmin basistina toimi Helge Koskela (1969–). Muita Yellow’n basisteja olivat ainakin Timo Kurki (1969–70) ja Alarik Repo. Kosketinsoittajana oli Markku Silander (1969-71).
Albumin Keltakuume ohella Yellow’n musisointia on tallennettu vuoden 1994 kokoelmalle Anna mulle Lovee ja vuoden 2007 kokoelmalle Föribeat.
Uuden Musiikin Kilpailu 2024
Uuden Musiikin Kilpailu 2024 (UMK24) tullaan järjestämään vuonna 2024. Se tulee olemaan järjestyksessään 13. Uuden Musiikin Kilpailu.
Bossus-lès-Rumigny
Bossus-lès-Rumigny on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 43 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista länteen.
pienoiskuva|vasen|Saint-Martinin kirkko Saint-Martinin kirkko on 1600-luvulla valkoisesta kivestä rakennettu linnoitettu kirkko. Kirkon apsis on suojattu kahdella tornilla. Lisäksi massiivinen matala kellotorni täydentää linnoitettua kokonaisuutta.
Peroni
Peroni Nastro Azzurro
Vaalean oljen värinen Nastro Azzurro tuli Peroni-lagerin rinnalle premium-merkiksi vuonna 1963. Sen kansainvälinen markkinointi alkoi 1990-luvulla ja laajeni menestykseksi SABMillerin ostettua Peroni-panimon vuonna 2003. Peroni-oluita myytiin 2010-luvun puolivälissä yli 70 maassa.
Peroni Nastro Azzurron maahantuoja Servaali Oy kuvaa olutta kevyesti humaloiduksi ja maultaan hennon hedelmäiseksi ja raikkaaksi. Olueen käytetään ohramaltaan lisäksi neljännes italialaista Nostrano dell’Isola -⁠maissia.
Imagine That
Imagine That on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut draamakomedia. Elokuvan pääosia näyttelevät Eddie Murphy, Thomas Haden Church, Yara Shahidi, Ronny Cox, Marin Hinkle, Nicole Ari Parker, Martin Sheen ja Bobb'e J. Thompson. Elokuvan on ohjannut Karey Kirkpatrick. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti.
Elokuvasta tunnettu Eddie Murphy tuli tunnetuksi Beverly Hills -sarjasta.
Typhoon
Typhoon voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
León Febres Cordero
León Febres Cordero (9. maaliskuuta 1931 – 15. joulukuuta 2008) oli ecuadorilainen poliitikko, joka toimi maan presidenttinä vuosina 1984–1988. Hän tuli tunnetuksi karskina miehenä, joka piti savukkeista ja pistooleista. Hän piti myös lännenelokuvista, votkasta ja täysverisistä hevosista.
Febres Cordero syntyi varakkaaseen perheeseen ja opiskeli tekniikkaa Yhdysvalloissa. Palattuaan Ecuadoriin hän toimi liike-elämässä. Hän nousi Kristillisen puolueen varakongressiedustajaksi, johti kampanjaa silloista sisäministeriä vastaan ja kohosi tästä saamansa kuuluisuuden siivittämänä presidentiksi vuonna 1984.
Febres Corderon ura oli värikäs, hän haavoittui vastustajien luodeista useita kertoja. Vuonna 1987 hänet kidnapattiin lyhyeksi ajaksi.
2000-luvulla presidentti Rafael Correa asetti komitean tutkimaan tuon ajan mahdollisia ihmisoikeusrikkomuksia.
Chullpa
thumb|upright|Chullpa lähellä [[Titicacajärveä.]]
Chullpa on aimara-intiaanien Perun ja Bolivian Andien ylätasangolle altiplanolle rakentama kivinen tornihauta heimon ylhäisiä kuten päälliköitä varten. Chullpat saattoivat olla jopa 12 metriä korkeita.
Pohjoiset chullpat ovat tyypillisesti kivisiä ja pyöreitä, eteläiset neliömäisiä ja tehty auringossa kuivatuista savitiilistä. Moniin chullpiin oli kaiverrettu liskoja, jotka olivat elämän symboli, koska ne pystyvät kasvattamaan uuden hännän katkaistun tilalle. Myös inkat saattoivat käyttää chullpoja hautauksiin valloitettuaan aimara-alueen.
Manilan kaatopaikkavyöry 2000
Manilan kaatopaikkavyöry oli heinäkuun 10. päivänä 2000 Filippiinien Manilan suurkaupunkialueen Quezon Cityn Payatasin kaatopaikalla tapahtunut suuronnettomuus. Silloin rankkasateiden jälkeen käynnistyneessä, aamuvarhaisella tapahtuneessa maanvyöryssä suuri määrä (1,2 milj. kuutiometriä) jätteitä, kaatopaikkanesteitä ja maa-ainesta siirtyi paikaltaan. Yli 330 ihmistä hautautui jätevyöryn alle; monet heistä olivat asuneet aivan kaatopaikkaröykkiöiden viereen pystytetyissä hökkeleissä. Monet hökkeleistä jäivät metrien jätekerroksen alle. Hautautuneista 58 onnistuttiin pelastamaan elävänä. Viikkojen raivaus- ja etsintätyön aikana löydettiin 278 ruumista. thumb|270px|Patayasin kaatopaikkaa vuonna 2010. Vyöryvaara on pyritty poistamaan useilla muutoksilla: Kaatopaikka-aluetta on esimerkiksi laajennettu, jyrkät jätekasat loivennettu ja osin tuettu maa-aineksella, aluetta kiertävillä ojituksilla kaatopaikkanesteiden kertymistä vähennetty ja alueella liikkuminen on tullut luvanvaraiseksi. Tapaus aiheutti muutoksia Manilan suurkaupunkialueen jätteiden käsittelyyn ja kaatopaikkaturvallisuuteen.
Pinnan alla
Pinnan alla on yhdysvaltalainen seikkailuelokuva, joka valmistui vuonna 2005. Elokuvan ohjasi John Stockwell.
Juoni
He uskovat toiveidensa täyttyneen ja päättävät lähteä tutkimaan hylkyä. Tutkiessaan hylkyä he sattumalta törmäävät pudonneen lentokoneen jäännöksiin, mistä löytyy valtavat määrät kokaiinia. Kun paikallinen huumeparoni saa kuulla kätkönsä löytyneen, vaikeudet alkavat.
Arvioita
Turun Sanomien Tapani Maskulan mielestä Pinnan alla on taas yksi meriaarteen etsintäfilmi, joita on tehty satakunta vuotta ”vain siksi, että kimmoisa ihmisvartalo näyttää märkänä vähissä vaatteissa säädyllisesti seksikkäältä”. Hänestä käsikirjoituksessa on epäloogisuuksia ja epäuskottavuuksia, ja kaikkiaan elokuva maistuu ”tympeältä vaikka siihen yrittäisi suhtautua huolettomana matkailumainoksena”.
Anselmo Duarte
Anselmo Duarte (21. huhtikuuta 1920 – 7. marraskuuta 2009) oli brasilialainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -näyttelijä.
Duarte saavutti huomattavaa kansainvälistä mainetta elokuvallaan Lupaus (O pagador de promessas, 1962), joka voitti Kultaisen palmun ja tuomariston erikoispalkinnon Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa. Elokuva sai myös Oscar-ehdokkuuden.
Duarte työsti myös muita merkittäviä elokuvia, kuten Vereda de Salvaçãon (1964), joka oli Kultainen karhu -ehdokkaana Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 1965.
Duarte oli tuomariston jäsenenä Cannesin elokuvajuhlilla 1971.
Booth Tarkington
Booth Tarkington (29. heinäkuuta 1869 Indianapolis, Yhdysvallat – 19. toukokuuta 1946 Indianapolis, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Tarkington aikoi piirtäjäksi, mutta huonon menestyksen vuoksi hän ryhtyi kirjailijaksi. Hän oli suosituimpia kirjailijoita 1900-luvun alkupuolella.
Tarkington edustaa realistista Keskilännen romaaniperinnettä. Trilogiaan Growth sisältyy romaanit The Turmoil (1915), The Magnificent Ambersons (1918) ja The Midlander (1924). Niissä ja romaanissa Alice Adams (1921) käsitellään uusrikkaiden liikemiesten nousua ja vaikutusta tapoihin ja yhteisöön. Lapsikuvaus Penrod-sarja on twainilaista tyyliä edustava seikkailukirja. Hän kirjoitti lisäksi 25 näytelmää ja omaelämäkerran. Useita romaanejaan hän dramatisoi itse. Monista on tehty elokuviakin, esimerkiksi Orson Welles käsikirjoitti ja ohjasi elokuvan Mahtavat Ambersonit (1942). Tarkingtonin teoksiin pohjautuvat myös muun muassa Meidän lapset ja toisten kakarat (1923) ja Langlandin ensimäinen perämies (1924).
SOFIA
thumb|250px|SOFIA. SOFIA (Stratospheric Observatory for Infrared Astronomy, 'Stratosfäärinen infrapuna-observatorio') on Nasan ja DLR:n (Saksan ilmailu- ja avaruustutkimuslaitos) yhdessä rakentama lentävä infrapunaobservatorio.
Rakenne
Observatorio on rakennettu alun perin Pan Amille kuuluneeseen Boeing 747SP -lentokoneeseen. (”Clipper Lindbergh” Charles Lindberghin kunniaksi). Kone on ollut Nasan hallussa vuodesta 1996, ja koneelle on tehty merkittäviä rakenteellisia muutoksia. Koneen peräpäähän on asennettu 2,5 metrin peilillä varustettu infrapunateleskooppi. Koska koneen halutaan olevan ilmassa mahdollisimman kauan kerrallaan, on kaikki järjestelmät tehtävä mahdollisimman kevyiksi. Siksi alun perin neljä tonnia painaneen peilin alapintaa on kevennetty porauksin. Näin peili on kevennetty 960 kilon painoiseksi. Kokonaisuutena teleskooppi painaa noin 20 tonnia, ja kone voi olla ilmassa noin kymmenen tuntia kerrallaan.
Lentokoneteleskoopin etuja
SOFIA ei ole ensimmäinen laatuaan, mutta kooltaan ylivoimainen.
Infrapuna-aaltoalueen tutkiminen maan pinnalla on vaikeaa, koska maan ilmakehän vesihöyry suodattaa infrapuna-alueen suurelta osin. Spitzer-avaruusteleskooppi ohitti tämän ongelman, mutta avaruusteleskooppi on kallis lähettää, ja koska huolto on mahdotonta, sen käyttöikä on noin viisi vuotta.
SOFIA nousee 11–13 kilometrin korkeuteen, jossa on jo lähes kuivaa, joten sillä pystytään tekemään havaintoja IR-alueella. Koska teleskooppia voidaan huoltaa aina koneen ollessa maassa, sen käyttöiän odotetaan olevan parisen kymmentä vuotta. Lisäksi lentokoneen käyttäminen observatoriona on pitkänkin käyttöajan kuluessa edullisempaa kuin avaruusteleskoopin lähettäminen avaruuteen.
Verrattuna Spitzer-avaruusteleskooppiin SOFIAN suuri peili on kooltaan kolminkertainen, jolloin kuvien laatu on huomattavasti parempi. SOFIAn odotetaan tekevän suoria havaintoja eksoplaneetoista.
Ongelmia
Teleskoopin ollessa käytössä koneen kylkeen avataan 4x4 metrin aukko. Näin suuri aukko aiheuttaa vaaran koko lentokoneen rakenteiden murtumiselle. Tämän johdosta koneen rakenteita on vahvistettu.
Toiminta
SOFIA lentänee aikanaan keskimäärin joka toisena yönä. Lennon aikana kerätyt tiedot taltioidaan, ja koneen laskeuduttua data siirretään koneen tietokoneista tutkittavaksi. Ensimmäiset testilennot lennettiin vuonna 2007. Erinäisten viivästysten jälkeen kone lienee täydessä toimintakunnossa vuonna 2014.
Desireless
Desireless (oikea nimi Claudie Fritsch-Mentrop, s. 25. joulukuuta 1952 Pariisi, Ranska) on ranskalainen laulaja. Hänet tunnetaan etenkin 1980-luvun hittikappaleestaan "Voyage, voyage".
Lyhyen muotisuunnittelijan uran jälkeen Fritsch-Mentrop tapasi tuottaja Jean-Michel Rivatin vuonna 1984, jonka kanssa hän aloitti yhteistyön. Vuotta myöhemmin hän tapasi ranskalaisen sanoittajan, François Tabahin, josta tuli hänen pitkäaikainen kumppaninsa. Vuonna 1986 julkaistu single "Voyage, voyage" saavutti korkeita sijoja useilla Euroopan levylistoilla ja jopa Neuvostoliitossa, ja se myi yli viisi miljoonaa kappaletta. 1990 Desireless julkaisi ensimmäisen albuminsa François. Samana vuonna hänelle syntyi tytär, ja hän vetäytyi musiikkialalta parin vuoden ajaksi.
Hänen toinen albuminsa I Love You julkaistiin 1992. Tämän jälkeen Desireless alkoi laajentaa osaamistaan ja sittemmin tyylit ovat vaihdelleet electronicasta bossa novaan ja akustiseen. Hän esiintyy yhä ja tekee yhteistyötä monen muusikon kanssa. Hän on tehnyt vuodesta 2011 yhteistyötä ranskalaisen Operation of the Sunin (Antoine Aureche) kanssa.
Piedmontin taistelu
Piedmontin taistelu oli Piedmontissa Virginiassa 5. kesäkuuta–6. kesäkuuta 1864 käyty Yhdysvaltain sisällissodan taistelu. Se käytiin Unionin kenraalimajuri David Hunterin ja Konfederaation prikaatikenraali William E. Jonesin johtamien joukkojen välillä. Taistelu päättyi Unionin voittoon.
Tapahtumien kulku
Kenraalimajuri David Hunterista tehtiin toukokuussa 1864 Unionin Shenandoahin laaksossa taistelleiden joukkojen komentaja, kun edellinen komentaja Frenz Sigel oli kokenut tappion New Marketin taistelussa ja perääntynyt Strasburgiin. Komennon ottamisen jälkeen Hunter aloitti uudelleen Unionin etenemisen laaksossa.
5. kesäkuuta Hunterin joukot kohtasivat Konfederaation prikaatikenraali William E. Jonesin johtaman yksikön lähellä Piedmontia. Tätä seuranneen taistelun yhteydessä Jones sai surmansa yrittäessään estää joukkojensa vetäytymisen. Jonesin kuoleman jälkeen Konfederaation joukot alkoivat perääntymään järjestäytymättömästi.
Hunterin joukot vangitsivat taistelun aikana yli 1 000 Konfederaation sotilasta, joista 60 oli upseereita. Lisäksi Konfederaation joukot menettivät taistelussa kolme tykkiä.
Seuraukset
Taistelun jälkeen Hunter marssi Stauntoniin, jossa hän odotti prikaatikenraali George Crookin vahvistusjoukkoja. Tämän jälkeen hän lähti etenemään kohti Lynchburgia tuhoten etenemisen yhteydessä sotilaskohteita sekä yksityishenkilöiden omaisuutta.
Pringle of Scotland
Pringle Of Scotland on brittiläinen korkealaatuisten kalliimman hintaluokan vaatteiden valmistaja.
Historiaa
Robert Pringle, George Waldies ja Peter Wilson perustivat yhtiön Skotlannissa vuonna 1815, uusi yhtiö nimettiin perustajiensa mukaan Waldie, Pringle & Wilsoniksi.
Aiheesta muualla
Pringle Of Scotland
Mehsana
Mehsana tai Mahesana on Intian Gujaratin osavaltiossa sijaitseva kaupunki, joka toimii Mehsanan piirikunnan hallintokeskuksena. Kaupungin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Rajmahal-palatsi sekä vanha kaupunginportti. Lähellä sijaitsevassa kylässä nimeltä Modhera on Suryalle omistettu temppeli.
Suzakumon
thumb|250px|Uudelleenrakennettu Heijō-palatsin Suzakumon thumb|250px|Uudelleenrakennettu Heijō-palatsin Suzakumon yövalaistuksessa
Suzakumon oli Japanin muinaisten pääkaupunkien kuten Nara-kauden Heijō-kyōn ja Heian-kauden Heian-kyōn (eli nykyisen Kioton) keisarillisten palatsien eteläpuolinen pääportti. Se oli palatsien porteista kaikkein tärkein.
Heijō-kyōn Suzakumon sijaitsi kaupungin 75 metriä leveän ja 4 kilometriä pitkän pääkadun pohjoispäässä. Paitsi että portti oli merkki keisarin vallasta ja toimi vartioituna sisäänpääsytienä palatsiin, sillä oli erilaisia funktioita: sen edessä otettiin vastaan ulkomaisia lähetystöjä, järjestettiin utagaki-juhlia ja keisari laskeutui uutenavuotena portille juhlistamaan vuoden vaihtumista. Heijō-kyōn Suzakumonista rakennettiin kopio alkuperäiselle paikalle vuosina 1991–1998 kaupungin 1300-vuotisjuhlallisuuksien kunniaksi. Portin arkkitehtuurista ei ole jäänyt jäljelle dokumentteja, joten se jouduttiin rakentamaan muun muassa arkeologisia tutkimuksia apuna käyttäen.
Gerald
Gerald on germaaninen miehen etunimi. Se on yhdistelmä muinaisyläsaksan sanoista gēr, "keihäs", ja walt, "valta". Se tarkoittaa siis "keihään valtaa". Nimi Gerald äännetään englanniksi ja saksaksi.
Suomessa etunimi Gerald on vuoteen 2023 mennessä annettu yhteensä alle 319 ihmiselle.
Tunnettuja Gerald-nimisiä
Lisäksi:
Luolavuoren koulu
Luolavuoren koulu on Turussa toimiva peruskoulu, joka toimii kolmessa yksikössä kahden puolen kaupunkia: Luolavuoressa Turun keskustan eteläpuolella (Luolavuorentie 36 ja Inkilänkatu) ja Runosmäessä keskustan pohjoispuolella (Piiparinpolku 3). Luolavuorentien yksikön 1–6 luokkien yleisopetuksen lisäksi kaikki kolme yksikköä antavat 1–9-luokkien erityispedagogista opetusta erilaisissa pienluokissa henkilökohtaisine opintosuunnitelmineen.
Historia
Luolavuoren koulurakennus on vuodelta 1964, alun perin Luolavuoren kansakoulu. Sen on suunnitellut Veijo Kahra. Sisäpihaa ympäröivä rakennus on julkisivuiltaan betonia, klinkkeriä ja kuparia. Rakennus peruskorjattiin vuosina 2004–2006 ja uusin osa valmistui 2008. Luolavuoren koulun Piiparinpolun yksikkö on entinen Runosmäen ala-aste vuodelta 1974, suunnittelijana ATR-Toimistot Blomstedt-Krogius-Pettersson-Tuominen. Välillä koulu tunnettiin Vuorelan koulun Piiparinpolun yksikkönä.