cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Y Kant Tori Read
Historiaa
Amos perusti Y Kant Tori Read -yhtyeen vuonna 1986. Yhtyeeseen kuuluivat alun perin kitaristi Steve Caton, basisti Brad Cobb ja myöhemmin Guns N’ Roses - ja Velvet Revolver -yhtyeissä vaikuttanut Matt Sorum. Yhtyeen albumilla soittivat myös Steve Farris ja Paulinho da Costa. Y Kant Tori Read työskenteli muun muassa tuottaja Joe Chiccarellin ja lauluntekijä Kim Bullardin kanssa. Yhtyeen nimi Y Kant Tori Read (”why can’t Tori read”, suom. ”miksei Tori voi lukea”) tulee siitä, että Amos erotettiin nuorena Peabodyn musiikkikoulusta, koska hän ei halunnut lukea nuotteja vaan soittaa korvakuulolta.
Yhtye julkaisi albumin Y Kant Tori Read vuonna 1988. Albumilta julkaistiin singlet ”The Big Picture” ja ”Cool On Your Island”. Kappaleesta ”The Big Picture” tehtiin musiikkivideo. Albumi ei menestynyt kaupallisesti ja yhtye hajosi pian sen julkaisemisen jälkeen.
Levy-yhtiö Atlantic Records halusi kuitenkin pitää Amosin listoillaan sooloartistina. Hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Little Earthquakesin vuonna 1992. Amosin saavutettua menestystä sooloartistina monet kuuntelijat kiinnostuivat Y Kant Tori Readin musiikista. Yhtyeen albumista ja singleistä tuli keräilyharvinaisuuksia, koska Amos kieltäytyi julkaisemasta niitä uudelleen.
Liveversio kappaleesta ”Cool on Your Island” julkaistiin vuonna 2005 musiikkiboksilla The Original Bootlegs.
Yhtyeen albumi julkaistiin viimein uudelleen vuonna 2017 ja lisättiin samalla myös streaming-palveluihin. Uusi julkaisu on remasteroitu versio albumista.
Vairaatea
Vairaatea on pieni atolli Tuamotussa Ranskan Polynesiassa. Vairaatean maa-ala on 3 km² ja sen sisällä on 13 km² kokoinen laguuni. Riutat estävät pääsyn laguunille meriteitse, eikä atollillakaan ole monta rantautumispaikkaa.
Ensimmäinen eurooppalainen Vairaateassa oli espanjalainen tutkimusmatkailija Pedro Fernández de Quirós vuonna 1606. Hän antoi atollille nimen San Miguel Arcángel (suom. Arkkienkeli Mikael). Englantilainen Samuel Wallis kävi Vairaateassa vuonna 1767 ja nimesi sen Lord Egmontiksi. Jossain kartoissa atolli on merkitty myös nimellä Industriel.
Vuonna 1989 Vairaatealla asui kahdeksan perhettä atollin pohjoisella saarella Puka Rungassa. Atollin asukasluku oli 50 vuoden 2017 väestönlaskennassa. Saaren elinkeinot ovat kalastus ja kopran tuotanto.
Pirttisaari (Simo)
Pirttisaari on asumaton ja maannousun myötä yhteenkasvanut saari Simon kunnan vesialueella Maksniemen kylän edustalla Perämerellä. Saari sijaitsee noin kaksi kilometriä itäkaakkoon Ykskuusen niemen kärjestä ja noin kolme kilometriä länteen Simoniemestä. Muut läheiset saaret ovat Tynttyrit, Ööperit, Koivuluoto, Pihlajakari ja Verkkosaari.
Saari on asumaton ja pääasiassa lehtimetsän ja pensaikon peitossa. Saaren pohjoispuolella on veneväylä ja pohjoisrannalla on kiinnityspaikkoja veneille. Saaren laki on avointa kukkivaa ketoa, ja saari on suosittu retkeily- ja virkistyskohde. Saaren rantoja kiertää myös luontopolku, ja sen etelärannalla on laavu.
Saarella on aiemmin ollut sahatyöläisten asuinpaikka, ja siellä on ollut 1800-luvulta saakka noin puolen vuosisadan ajan pysyvää asutusta, ja saarella on edelleen vanhojen rakennusten raunioita. Asutuksen väkiluku on parhaimmillaan ollut noin sata henkilöä.
Saaren rantoja reunustavat kiiltopajuista sekä nuorista hieskoivuista muodostuva pensasto. Saarella kasvavat myös kissankäpälät, kissankellot ja ahomansikat sekä nurmi-, ranta- että rohtotädykkeet.
Hesperian esplanadi
thumb|Hesperian esplanadi ilmasta nähtynä thumb|Hesperiankadut ja Hesperian esplanadi Mannerheimintieltä nähtynä. Puistossa Risto Rytin muistomerkki. thumb|Hesperian esplanadilla oleva leikkipuisto Taivallahti Mechelininkadulta nähtynä. Hesperian esplanadi on kapeahko Töölön­lahden rannalta Taival­lahdelle johtava puisto­vyöhyke Etu- ja Taka-Töölön rajalla Helsingissä. Sen reunoja pitkin kulkevat Eteläinen ja Pohjoinen Hesperian­katu. Sen kohdalla kannas, joka yhdistää Helsingin­niemen ja siellä sijaitsevan Helsingin keskustan mantereeseen, on kapeimmillaan, noin kilo­metrin levyinen.
Hesperiankadut alkavat Mannerheimin­tieltä, joka erottaa Hesperian esplanadin Töölön­lahden rannalla olevasta Hesperian puistosta. Muut Hesperian esplanadin poikki kulkevat kadut ovat Töölönkatu, Runeberginkatu, Mechelininkatu ja Hieta­kannaksen­tie. Puisto­vyöhyke on Runebergin­kadun itä­puolella noin 60 metrin, länsi­puolella yli 100 metrin levyinen.
Puistoon on istutettu muun muassa hevos­kastanjoita. Siellä sijaitsevat myös sijaitsevat Veikko Myllerin suunnittelema Risto Rytin muisto­merkki Vastuun vuodet vuodelta 1994 lähellä Mannerheimintietä sekä Matti Peltokankaan suunnittelema Lauri Kristian Relanderin muistomerkki Alhaalta ylös, sisältä ulos vuodelta 1996 Runebergin­kadun kulmassa.
Runebergin- ja Mechelininkatujen välisellä osuudella Hesperian esplanadilla on leikkipuisto Taivallahti, jossa on myös pieni uima-allas ja luistin­rata. Iltaisin siellä oleva rakennus toimii Nuoriso­asiain­keskuksen nuoriso­tilana.
Santiago de Cuba (provinssi)
Santiago de Cuba on yksi Kuuban provinsseista. Se on Kuuban asukasluvultaan toiseksi suurin provinssi 1,05 miljoonalla asukkaallaan. Sen suurin kaupunki on Santiago de Cuba, joka on myös provinssin pääkaupunki.
Hesperian esplanadi
Historia
Töölö oli vielä 1800-luvun lopulla selvästi varsinaisen kaupunki­alueen ulkopuolella. Kuitenkin jo 1700-luvulla nykyisen Hesperian­kadun kohdalla kulki Taival­lahden rannalle johtava tie, Edes­viks­vägen (Taival­lahden­tie). Myöhemmin se sai nimen Fattigs­gårds­vägen (Köyhäin­talon­tie), koska sitä pitkin kuljettiin myös nykyisen Kivelän sairaalan alueella sijainneelle köyhäintalolle. Nykyisen Hesperian esplanadin kohdalle on suunniteltiin ehdotettiin 1890-luvulla Hesperian kanavaa, joka olisi yhdistänyt Töölön­lahden ja Taival­lahden. Sen tarkoituksena olisi ollut edistää Töölön­lahden veden vaihtuvuutta, mutta myös parantaa vesi­liikenne­yhteyksiä kaupungin eri satamien välillä. Rakentamista perusteltiin myös esteettisillä syillä.
Santiago de Cuba (provinssi)
Provinssi on luonnonvaroiltaan rikas ja sen alueelta löytyy muun muassa rautaa ja nikkeliä. Sen talous kuitenkin painottuu pääasiassa maatalouteen, mutta teollisuus on alkanut kehittyä pääkaupungin ympärillä turismin kasvaessa. Alueen kaunis luonto houkuttelee turisteja sekä Kuubasta että ulkomailta.
Hesperian esplanadi
Historia
Töölön ensimmäiseen, Gustaf Nyströmin ja Lars Sonckin laatimaan ja vuonna 1906 vahvistettuun asemakaavaan kanava ei kuitenkaan sisältynyt, vaan sen paikalla oli vain normaali­levyinen katu nimeltä Hesperiagatan, jonka länsi­päässä olisi ollut Taival­lahden tori. Kanavan rakentamista ehdotettiin kuitenkin pian tämän jälkeen uudestaan, ja laaditun suunnitelman mukaan sen rantoja pitkin olisivat kulkeneet Eteläinen ja Pohjoinen Hesperian­katu
Vuonna 1917 vahvistettiin alueen uusi asema­kaava. Siinä kanava­suunnitelmasta oli luovuttu, mutta sen paikalle päätettiin rakentaa leveä puistokatu, joka myöhemmin voitaisiin tarvittaessa muuttaa kanavaksi. Päätökseen vaikutti erityisesti kaupungin asemak­aava­toimi­kunnan lausunto, jonka mukaan suunnitteilla olleeseen Töölön kaupungin­osaan oli ennestään varattu liian vähän puistoja.
Puistoalue oli kallioinen, mutta 1930-luvulla se tasoitettiin, kun alueella toteutettiin Birger Brunilan suunnittelemat istutus­työt. Ne aloitettiin silloisen Turun­tien (nyk. Mannerheimin­tien) puoleisesta päästä vuonna 1931 ja valmistuivat vuonna 1936, länsi­päästä eli Taival­lahden alueella kuitenkin vasta 1940-luvulla.
Yusuf Saad Kamel
Yusuf Saad Kamel, alkuperäiseltä nimeltään Gregory Konchellah (s. 29. maaliskuuta 1983 Narok, Kenia) on masai-heimosta lähtöisin oleva 800 metrin juoksija, joka nykyään on Bahrainin kansalainen.
Yusuf Saad Kamel sai Bahrainin edustusoikeuden 13. helmikuuta 2004. Hän saavutti pronssia vuoden 2004 Aasian sisäratojen mestaruuskisojen 800 metrillä. Vuonna 2004 hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin 800 metrin kilpailun. Vuotta myöhemmin samassa kisassa hän sijoittui toiseksi. Vuoden 2006 maailmancupissa Ateenassa hän voitti Aasian edustajana 800 metrin kilpailun ja vuonna 2007 hän oli nopein IAAF:n yleisurheilufinaalin 800 metrillä.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Yusuf Saad Kamel voitti maailmanmestaruuden 1 500 metrillä ajalla 3.35,93 ja pronssia 800 metrillä ajalla 1.45,35.
Yusuf Saad Kamel on 178 senttimetriä pitkä ja painaa 67 kilogrammaa. Hänen isänsä Billy Konchellah on 800 metrin kaksinkertainen maailmanmestari.
Saksan kansallisdemokraattinen puolue
Saksan kansallisdemokraattinen puolue - kansanunioni (, lyh. NPD) on puolue Saksassa. Se perustettiin 1964 Saksan valtakunnanpuolueen seuraajaksi.
Saksan kansallisdemokraattinen puolue yhdistyi 1. tammikuuta 2011 Saksan kansanunionin (, lyh. DVU) kanssa. Samalla puolueen viralliseksi nimeksi päätettiin ottaa Saksan kansallisdemokraattinen puolue - kansanunioni.
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 2002
Vuoden 2002 yleisurheilun EM-kisat pidettiin Münchenissä, Saksassa 6.–11. elokuuta. Kisoihin osallistui 47 maata ja noin 1 300 urheilijaa. Menestynein maa oli seitsemän kultaa ja yhteensä 24 mitalia voittanut Venäjä.
Saksan kansallisdemokraattinen puolue
1960-luvulla tehtiin useita yrityksiä julistaa NPD kansallissosialistisen puolueen seuraajaksi ja kieltää se Länsi-Saksan lain perusteella. Viimeisin yritys kieltää puolue tapahtui elokuun 2000 äärioikeiston väkivalta-aallon jälkeen. Yritys epäonnistui korkeimman oikeuden hylätessä päätöksen, sillä monet puolueen kansallisista ja aluejohtajista olivat Saksan kotimaan tiedustelupalvelun agentteja. Tämä herätti epäilyjä, että he toimivat provokaattoreina.
Puolue ei ole koskaan saanut yli 5 % äänistä saadakseen edustajia liittovaltion parlamenttiin. Vuoden 2005 liittovaltion vaaleissa vaaleissa NPD sai 1,6 % äänistä. Puolue on kuitenkin ollut edustettuna osavaltioparlamenteissa. Vuoden 2004 vaaleissa se sai 9,2 % äänistä ja 12 edustajaa Saksin osavaltion parlamenttiin. Sillä on edustajia myös Brandenburgissa. Mecklenburg-Vorpommernin osavaltiovaaleissa 17. syyskuuta 2006 NPD sai 7,3 % äänistä.
Billy Konchellah
Billy Komintai Konchellah (s. 20. lokakuuta 1961 Kilgoris, Kenia) on entinen kenialainen 800 metrin juoksija, kaksinkertainen maailmanmestari. Toisin kuin useimmat kenialaiset huippujuoksijat, Konchellah ei tullut kalenjin-heimosta, vaan masai-heimosta.
Konchellah oli 1980-luvun lopun ja 1990-luvun alun maailman kärkijuoksija kahdella ratakierroksella, mutta hän kärsi astmasta ja eräässä vaiheessa myös tuberkuloosista. Konchellah on tuomittu Suomessa vuonna 2005 vankeuteen raiskauksista.
Urheilu-ura
1987 Rooman MM-kisoissa Kohchellah voitti maailmanmestaruuden MM-kisojen ennätysajalla 1.43,06. Hän uusi mestaruutensa 1991 Tokiossa. 1993 Stuttgartin MM-kisojen 800 metrin finaalissa kovana kirimiehenä tunnettu Konchellah pysytteli pitkään joukon perillä, ja aloitti 600 metrin kohdalla kovan loppukirinsä. Kiri ei kuitenkaan aivan riittänyt voittoon, vaan Konchellahin oli tyytyminen pronssimitaliin voiton mennessä maanmiehelle Paul Rutolle ja hopea Italian Giuseppe D'Ursolle
Konchellah ei koskaan voittanut olympiamitalia. 1984 Los Angelesin olympialaisissa Konchellah sijoittui neljänneksi, mutta sekä 1988 Soulin kisat että 1992 Barcelonan kisat jäivät väliin sairastelujen takia.
Vuonna 1997 Konchellah yritti vielä palata kilparadalle Ateenan MM-kisoihin, mutta tie katkesi Kenian kovatasoisiin karsintoihin.
Konchellahin vuonna 1983 syntynyt poika Gregory Konchellah, joka on loikannut Bahrainiin ja tunnetaan nykyään nimellä Yusuf Saad Kamel, on myös keskimatkojen juoksija. Yusuf Saad Kamel voitti vuonna Berliinin MM-kilpailuissa 2009 kultamitalin 1 500 metrin juoksussa.
Siviilielämä
Juoksu-uransa jälkeen Billy Konchellah on suorittanut business-tutkinnon San Diegossa, Yhdysvalloissa, ja asunut Suomessa. Suomessa hänellä on lapsi suomalaisen vaimonsa kanssa.
Konchellah opiskeli vuonna 2003 Coventryssa ja alkuvuodesta 2004 häntä vastaan nostettiin syyte raiskauksesta, jonka väitettiin tapahtuneen marraskuussa 2003. Tammikuussa 2005 hänet vapautettiin raiskaussyytteestä mutta tuomittiin epäsiveellisestä toiminnasta. Tutkintovankeuden pitkästä ajasta johtuen hän pääsi vapaaksi, mutta hänet vangittiin saman tien uudestaan ja palautettiin Suomeen, missä häntä odotti syyte kahdesta raiskauksesta.
Gloucesterin herttuan saaret
Gloucesterin herttuan saaret oli Tuamotusaarten alaryhmä Ranskan Polynesiassa. Saariryhmä on Tuamotun eteläosassa hieman erillään muista saarista. Saarten asukasluku on noin 50.
Ryhmä koostuu neljästä atollista, jotka ovat Hereheretue, Anuanuraro, Anuanurunga ja Nukutepipi. Niistä Hereheretue on ainoa, jolla on vakituista asutusta. Kaikki saaret kuuluvat Haon kuntaan.
Ensimmäinen eurooppalainen näillä saarilla oli englantilainen Philipp Carteret vuonna 1767, joka nimesi ne herttua William Henryn mukaan. 245px|thumb|left|Gloucesterin herttuan saarten (kuvassa ryhmä 10) sijainti Tuamotun saaristossa
Kresfontes
Kresfontes oli kreikkalaisessa mytologiassa Aristomakhoksen poika ja yksi herakleideista, Herakleen lapsenlapsi neljännessä polvessa.
Herakleidit, Herakleen jälkeläiset, olivat yrittäneet paluuta Peloponnesokselle joka sukupolven ajan heille annetun ennustuksen perusteella, mutta kaikki yritykset olivat päättyneet surkeasti. Lopulta Kresfontes veljiensä Temenoksen ja Aristodemoksen kanssa kyseenalaistivat oraakkelin antaman ennustuksen, jolloin oraakkeli tarkensi heille sen merkityksiä. Näiden neuvojen perusteella Herakleidien paluu, joka tunnetaan nimellä doorilaisten invaasio, vihdoin onnistui, ja veljekset kukistivat taistelussa Teisamenoksen.
Seuranneessa jaossa Kresfontes sai hallittavakseen Messenian. Hän meni naimisiin Meropen kanssa, ja he saivat ainakin yhden pojan, Telefonin, tai Aipytoksen. Pian tämän jälkeen Kresfontes kuitenkin surmattiin; tämän tekivät joko kaksi hänen omaa poikaansa tai Polyfontes. Joka tapauksessa Polyfontes nousi valtaistuimelle, kunnes Kresfonteen poika vartuttuaan surmasi tämän ja otti vallan Messeniassa.
Uudenkaarlepyyn maalaiskunta
Uudenkaarlepyyn maalaiskunta (, lyhenne Uudenkaarlepyyn mlk) oli Pohjanmaalla sijainnut Suomen kunta. Maalaiskunta lakkautettiin 1. tammikuuta 1975, kun Uudenkaarlepyyn mlk, Munsala ja Jepua liittyivät Uudenkaarlepyyn kaupunkiin. Uudenkaarlepyyn maalaiskunnan naapurikunnat olivat Jepua, Munsala, Pietarsaaren maalaiskunta, Purmo ja Uudenkaarlepyyn kaupunki.
Vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan 91,7 prosenttia Uudenkaarlepyyn maalaiskunnan asukkaista puhui äidinkielenään ruotsia.
Historiaa
Lapuanjoen suun seutu on tehdyistä muinaislöydöistä päätellen asutettu myöhemmin kuin Kyrönjoen ja Ähtävänjoen seudut. Kuitenkin jo esihistoriallisena aikana myös Lapuanjoen suuhun on rakennettu patoja kalanpyyntiä varten ja pyydetty hylkeitä Perämereltä. Pysyvää asutusta joen varteen muodostui keskiajalla. Vuoden 1550 maakirjan mukaan joen suussa sijainneessa Lepon kylässä oli 33, Soklotin kylässä 28 ja Kovjoella seitsemän taloa.
Uusikaarlepyy muodostettiin osista Pietarsaaren ja Vöyrin pitäjiä vuonna 1607. Kuningas Kustaa II Aadolf määräsi vuonna 1617 Lepon kylään perustettavaksi kaupungin, ja Uusikaarlepyy sai kaupunkioikeudet vuonna 1620. Vuonna 1750 Uudenkaarlepyyn pitäjässä oli 110 taloa, ja sata vuotta myöhemmin alueella oli 753 taloa ja 458 torppaa. Huomattavia maatiloja ovat olleet Juthbacka ja Kuddnäs, joista jälkimmäisen omisti vuodesta 1817 lähtien piirilääkäri ja kuuluisa muinaisrunojen kerääjä Zacharias Topelius vanhempi. Kuddnäsissä syntyi vuonna 1818 kirjailija ja runoilija Zachris Topelius, joka sai aiheet moniin runoihinsa ja satuihinsa tästä ympäristöstä. Kuddnäs toimi myöhemmin vanhainkotina, mutta se muutettiin museoksi vuonna 1934.
Suomen sodan aikana Uusikaarlepyy kärsi raskaasta sotaväen majoitusvelvollisuudesta ja joutui myös taistelunäyttämöksi. Syyskuussa 1808 paikkakunnalla käytiin Juuttaan taistelu. Taistelupaikalle pystytettiin muistomerkki vuonna 1885.
Rasmus Prehn
Rasmus Prehn (s. 18. kesäkuuta 1973 Taastrup) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Tanskan elintarvike-, maatalous- ja kalastusministerinä vuosina 2020–2022. Sitä ennen hän toimi kehitysyhteistyöministerinä. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2005.
Uudenkaarlepyyn maalaiskunta
Historiaa
Uudenkaarlepyyn maalaiskunnan kautta rakennettu Oulun rata avattiin liikenteelle vuonna 1886. Maalaiskunnan alueelle lähelle Kovjoen kylää perustettiin Kovjoen rautatieasema, josta rakennettiin yksityinen kapearaiteinen (600 mm) rautatie Uudenkaarlepyyn kaupunkiin vuonna 1903. Tämä rata purettiin kuitenkin jo vuonna 1916. Vuosina 1948–1949 rakennettiin Kovjoelta Uuteenkaarlepyyhyn uusi normaaliraiteinen rautatie. Henkilöliikenne lopetettiin tälläkin radalla jo vuonna 1956. Tavaraliikenne lakkautettiin vuonna 1982 ja Uudenkaarlepyyn rata purettiin vuoden 1983 aikana. Myös henkilöliikenne Kovjoen asemalla lopetettiin vuonna 1983.
Rasmus Prehn
Yksityiselämä
Prehn on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Uudenkaarlepyyn maalaiskunta
Historiaa
Uudenkaarlepyyn maalaiskunnan asukkaiden pääelinkeinoina olivat pitkään maa- ja metsätalous sekä kalastus, mutta 1960-luvulta lähtien uudeksi tärkeäksi tulonlähteeksi muodostui turkistarhaus. Esimerkiksi Soklotin kylässä oli 1970-luvulla useita kymmeniä tarhoja. Alkutuotannon työllistävän vaikutuksen vähentyessä suuri osa väestöstä siirtyi Ruotsiin. 1900-luvun ensimmäisillä vuosikymmenillä vaikutti voimakas siirtolaisuus Amerikkaan.
Uudenkaarlepyyn kaupungilla ja maalaiskunnalla oli yhteinen, ruotsinkielinen evankelis-luterilainen seurakunta, eikä siis ollut olemassa Uudenkaarlepyyn maaseurakunta -nimistä seurakuntaa.
Henkikirjakylät
Alajepua (Ytterjeppo), Forsby, Kovjoki, Kirkonkylä (Kyrkoby), Lassila, Markby, Sokaluoto (Soklot).
Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Uudenkaarlepyyn maalaiskunnassa ei ollut taajamia, mutta Uudenkaarlepyyn keskustaajaman asukkaista 399 asui maalaiskunnan puolella. Vuoden 1960 rajauksessa maalaiskunnassa oli 289 asukkaan kirkonkylä, joka lakkasi olemasta taajama vuonna 1970.
Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Uudenkaarlepyyn maalaiskunnan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
Petri Koivisto
Petri Koivisto (s. 15. marraskuuta 1986 Kiiminki) on suomalainen jääkiekkomaalivahti. Koivisto edusti viimeksi kaudella 2011–2012 Espoon Bluesia, mutta joutui jättämään kauden kesken henkilökohtaisista syistä. Hän ei ole pelannut tuon vuoden jälkeen.
Ura
Koiviston kasvattajaseura on Kiimingin Kiekko-Pojat, josta hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Oulun Kärppiin. Jo A-juniori-ikäisenä hän oli Kärppien varamaalivahtina SM-liigassa kausina 2003–2004 sekä 2005–2006. Hän oli SM-liigan pudotuspeleissä Kärppien kokoonpanossa kaudella 2005–2006, jolloin Kärpät voitti pronssia. Suomen jääkiekkoliiton kilpailusääntöjen mukaisesti yksikin kokoonpanopöytäkirjaan merkitty pudotuspeliottelu riittää antamaan pelaajalle SM-mitalin, joten Koivisto on Suomen jääkiekkoliiton käytännön mukaisesti SM-liigajoukkueen pronssimitalisti.
Mestis-vuodet 2006–2008
Runkosarjassa kaudella 2007–2008 Koivisto pelasi yhtä peliä lukuun ottamatta jokaisen TuTon ottelun. Hän voitti Mestiksen maalivahtipörssin ollen koko Mestiksen vähiten maaleja päästänyt (1,97), parhaimmalla torjuntaprosentilla torjunut (93,09 %) ja eniten nollapelejä (8) pelannut maalivahti. Hänet valittiin myös Mestiksen helmikuun pelaajaksi 2008. Hän pelasi runkosarjan aikana ennätykselliset kahdeksan nollapeliä, joista kolme helmikuussa. Koiviston kauden saavutukset noteerattiin valtakunnallisesti muun muassa iltapäivälehdissä. Hän on myös Suomen jääkiekkoliiton palkituin Mestis-jääkiekkoilija kaudella 2007–2008 ja oman joukkueensa palkituin pelaaja. Koivisto valittiin myös jääkiekkojulkaisu Jatkoajan All Stars -maalivahdiksi.
Kauden 2007–2008 lopuksi Koivisto voitti toisena peräkkäisenä vuonna Mestiksen mestaruuden, kun TuTo oli loppuottelusarjassa Hokkia parempi voitoin 3–1. Koivisto pelasi kaikki TuTon pudotuspelit ja hänellä oli täysiä otteluita pelanneista maalivahdeista pudotuspelien paras torjuntaprosentti (94,97 %).
SM-liigaan Kärppien kautta
Koivisto solmi kaudeksi 2008–2009 vuoden jatkosopimuksen TuTon kanssa. Hän halusi aluksi jatkaa TuTossa. Koivisto kommentoi asiaa maaliskuussa 2008 seuraavasti:
Toukokuussa 2008 Koivisto kuitenkin purki sopimuksensa yhteisymmärryksessä seuransa kanssa ja palasi Oulun Kärppiin, jossa voitti SM-hopeaa keväällä 2009. Kolmen Kärpät-kauden jälkeen Koivisto teki kaksivuotisen sopimuksen Bluesin kanssa.
Anaerobinen eliö
Anaerobinen eliö eli anaerobi on bakteeri tai mikrobi, joka ei käytä kasvaessaan happea.
Bakteeria viljeltäessä happea ei saa olla läsnä, joten sitä varten on varattava hapettomat olosuhteet. Maljaus tehdään hapettomassa vetokaapissa, näyte siirretään maljaan ja sen päälle valetaan agar (joko PCA,VRB tai YGC). Anaerobista bakteeria voidaan myös viljellä ravintoliuoksessa, jossa se hakeutuu pohjalle.
Kerma (Heinävesi)
pienoiskuva|oikea|Kerman kanavan ympäristö
Kerma on kylä Heinävedellä Pohjois-Karjalassa. Heinäveden reitin varrella sijaitsevaan kylään on Heinäveden kirkolta seututie 476 pitkin noin 6 kilometriä itäkaakkoon, Liperin ja Joensuun suuntaan.
Kylätaajama on keskittynyt Kermankosken ja Kerman kanavan ympäristöön. Kermankoski on suojeltu, toisen luokan koski, jota myöten Kermajärvi laskee Haukiveden suuntaan. Kosken pudotus on 2,26 metriä, ja se voidaan ohittaa viereiseen kannakseen puhjotulla Kerman kanavalla. Koski sopii kanoottisouteluun kuten Heinäveden reitti ja Koloveden kansallispuisto muutenkin. Pohjois-Heinävedellä sijaitseva Karvionkoski ja Kermankoski ovat Heinäveden reitin suosituimmat kalastuskosket. Heinäveden Kerman kylässä on toiminut Etelä-Savon suurimpiin lukeutunut saha, Kerman saha, jonka jäljiltä on kosken rannalla vieläkin suuri purukasa.
Kerma-nimi esiintyy Heinävedellä Kerman kylän ja kunnan sydämen Kermajärven lisäksi myös Kermanrannassa, Heinäveden kirkonkylän sataman ympäristöä tarkoitettavassa alueessa. Kermansavi, heinäveteläinen keramiikan ja kaakeliuunien valmistaja, on myös nimensä saanut Kermasta. Sana kerma on perua Heinäveden alueella muinoin asuneiden lappalaisten kielen sanasta, joka tarkoittaa nuorta peuranvasaa.
Garden City (Kansas)
Garden City on kaupunki Kansasin osavaltion länsiosassa Yhdysvalloissa. Kaupungin asukasluku oli 26 658. Kaupunki on Finneyn piirikunnan keskus, ja siellä sijaitsevat Garden City Community College kampusalueineen sekä Lee Richardson Zoo, joka on läntisen Kansasin suurin eläintarha.
Maantiede ja liikenne
Yhdysvaltain tilastokeskuksen mukaan kaupungin pinta-ala on 22,1 km².
Kahdella lentoyhtiöllä on päivittäisiä lentoja kaupungin lentokentälle, Garden City Regional Airportille. Kaupungin läpi kulkee myös rautatieyhtiö BNSF Railwayn ratalinja. Ratalinja on alun perin ollut osa Atchison Topeka & Santa Fe -yhtiön Chicagon ja Los Angelesin välistä rataa. Junaliikenne on vähäistä. Amtrakin Southwest Chief -henkilöjunat pysähtyvät Garden Cityn asemalla. Paikallista rautatien tavaraliikennettä hoitaa Pioneer Railcorpin omistama Garden City Western Railway.
Tilastotietoa
Vuoden 2000 väestönlaskennan tietojen mukaan kaupungissa asuu 26 658 asukasta 9 338 taloudessa, joista perhetalouksia on 6 760. Väestötiheys on 1 287,8 asukasta/km² Kaupungissa on 9 907 asuntoa keskimääräisen asuntotiheyden ollessa 448,4 asuntoa/km².
68,8 % asukkaista on valkoihoisia, 1,49 % afroamerikkalaisia, 1,06 % alkuperäiskansoihin kuuluvia, 3.55 % aasialaisia, 0,09 % Tyynenmeren alueelta kotoisin olevia, 22,28 % muihin rotuihin kuuluvia, ja 2,73 % kahteen tai useampaan rotuun kuuluvia. 43,91 % väestöstä on sukujuuriltaan latinoita.
Kaupungin 9 338 taloudesta 43,1 % on sellaisia, joissa asuu ainakin yksi alle 18-vuotias. 56,4 % talouksista on aviopareja, 10,8 % naispuolisia yksinhuoltajia, ja 27,8 % ruokakunnista on sellaisia joiden jäsenet eivät kuulu samaan perheeseen. 22,1 % talouksista on yhden hengen ruokakuntia, ja 7,7 % talouksista asuu ainakin yksi yli 65-vuotias. Ruokakunnan keskimääräinen koko on 2,99 henkeä ja keskimääräinen perheen koko on 3,51 henkeä.
Kaupungin ikäjakauma
Väestön iän mediaani on 29 vuotta. Jokaista 100 naista kohti kaupungissa asuu 102,5 miestä.
Ruokakuntien tulojen mediaani on 37 752 USD, ja perheiden tulojen mediaani on 43 471 USD. Miesten tulojen mediaani on 29 343 USD, naisten tulojen mediaanin ollessa 21 247 USD. Keskimääräiset tulot asukasta kohden ovat 15 200 USD. Köyhyysrajan alapuolella elää 14,3% koko väestöstä sekä 9,9% perheistä. Koko väestöstä 17,7% alle 18-vuotiaista sekä 12,8% yli 65-vuotiaista elää köyhyysrajan alapuolella.
Joni Lindlöf
Lindlöf aloitti jääkiekon pelaamisen Tapparan kaupunginosajoukkueissa. Tapparassa Lindlöf pelasi A-junioreihin saakka. Kaudella 2001–2002 Lindlöf voitti A-junioreiden SM-liigan maalikuninkuuden. Kesällä 2002 Washington Capitals varasi Lindlöfin NHL:ään ja hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan WHL-juniorisarjaan Kelowna Rocketsin joukkueeseen. Ensimmäisellä kaudellaan WHL:ssä Lindlöf voitti ensimmäisenä suomalaisena sarjan mestaruuden. Kesken toisen WHL-kautensa Lindlöf kaupattiin neljän pelaajan kaupassa Kelownasta Lethbridge Hurricanesiin, jossa pelasi kauden 2003–2004 loppuun.
Kaudeksi 2004–2005 Lindlöf palasi Suomeen. Hän teki koeajan jälkeen sopimuksen HPK:n kanssa. Lindlöf suoritti samaan aikaan Panssariprikaatissa varusmiespalvelustaan Hämeenlinnan lähellä. Lindlöf pelasi kauden aikana vain 11 ottelua HPK:n edustusjoukkueessa ja hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Mestis-joukkue Hermekseen. Heikon Hermes-kauden jälkeen Lindlöf vaihtoi kaudeksi 2006–2007 Mestikseen nousseeseen SaPKoon.
Savonlinnassa Lindlöf oli joukkueen tehokkaimpia pelaajia ja kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi TuToon. TuTossa Lindlöf voitti Mestiksen mestaruuden ja pelasi muutenkin hyvän kauden. Keväällä 2008 Lindlöf teki sopimuksen kasvattajajoukkueensa Tapparan kanssa.
Lindlöf edusti Suomea 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa keväällä 2002. Yhteensä Lindlöf on pelannut 30 maaottelua 18-vuotiaiden tasolla.
Vesa Järvitalo
Vesa Järvitalo (s. 17. lokakuuta 1979 Oulu) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Kaudella 2007 Järvitalo pelasi AC Oulussa Veikkausliigaa viimeisteillen 12 ottelussa kolme maalia. Kaudella 2006 Järvitalo pelasi sekä OLS:ssa että AC Oulussa. Hän teki ratkaisevan maalin Atlantista vastaan kauden 2006 viimeisessä ottelussa, sinetöiden AC Oulun liiganousun.
Lepopirtti
Lepopirtti on Uudellamaalla Siuntiossa sijaitseva vuonna 1917 rakennettu huvila, jonka Miina Sillanpään johtama Helsingin palvelijataryhdistys osti lomakodikseen vuonna 1921 professori Julius Friskiltä. Kauppojen jälkeen entinen Haneborgin huvila nimettiin uudelleen Lepopirtiksi.
Historiaa
Lepopirtti perustettiin alun perin kotiapulaisten lomakodiksi. Huvilan ostoa vastustettiin jyrkästi, sillä Helsingin palvelijataryhdistystä johti Miina Sillanpää, joka oli sosiaalidemokraattisen puolueen jäsen ja Suomessa elettiin sisällissodan jälkeistä oikeistovirtauksen aikaa. Vastustuksesta huolimatta Haneborgin huvila muutettiin Lepopirtiksi.
Aluksi Lepopirtti vastaanotti myös muita naisasiakkaita, kuin kotiapulaisia, sillä vielä kotiapulaisilta ei riittänyt rahaa tai aikaa lepolomaan. Lepopirtissä Tjusträsk -järven rannalla vieraili muun muassa Tulenkantajien runoilijoita ja Helsingin sairaalat lähettivät huvilaan kuntoutumaan potilaita. Lepopirtti oli myös suosittu kurssipaikka ja pian huvilaa täytyikin laajentaa. Palveluita siirrettiin Lepopirtin vieressä sijaitsevaan kesärakennus Suvipirttiin.
Savonlinnan ja Kymenkartanon lääni
Savonlinnan ja Kymenkartanon lääni oli Uudenkaupungin rauhan jälkeen vuonna 1721 perustettu lääni, johon sisältyivät Viipurin ja Savonlinnan läänin sekä Käkisalmen läänin Ruotsin puolelle jääneet osat. Läänin hallintokeskus oli Lappeenranta.
Luettelo pikkuplaneetoista: 89001–90000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 89001:stä ja päättyen 90000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Savonlinnan ja Kymenkartanon lääni
Turun rauhan jälkeen vuonna 1747 perustettiin Kymenkartanon ja Savon lääni, jonka hallintopaikka oli Loviisa Lappeenrannan jäätyä Venäjän puolelle. Vuonna 1775 Kymenkartanon ja Savon lääni jaettiin kahtia, jolloin eteläosasta muodostettiin Kymenkartanon lääni ja pohjoisosasta Savon ja Karjalan lääni.
Historiallinen tanssi
thumb|250px|right|Viktoriaanista tanssia. Historialliset tanssit on nimike laajalle joukolle erilaisia historian aikana syntyneitä tanssimuotoja sellaisina kuin niitä nykyään tanssitaan. Niistä nuorimmista on saatavilla hyvinkin tarkkaa tietoa, mutta vanhimmista tieto joudutaan keräämään erilaisista säilyneistä muistiinpanoista ja aikakausien tanssioppaista. Historiallisia tansseja voidaan esittää näytöksissä tai harrastaa osana tanssin, musiikin tai historian tutkimusta.
Eri aikakausien tanssimuotoihin on vaikuttanut niin ajankohdan kulttuurinen kuin esimerkiksi musiikissa tapahtunut kehitys. Liikekieleen on vaikuttanut käytetty vaatetus (kenkämalli, korsetti, laahukset, päähineet ym.) ja myös tanssitila. Esimerkiksi ulkona tanssitut tanssit saattoivat kierrellä puiden ympärillä ja sisätilan tasainen lattiapinta mahdollisti tarkemmat jalkaterän liikkeet.
Seuraavassa käsitellään lähinnä länsimaisia seuratansseja. Tästä kehityslinjasta on irtautunut esimerkiksi baletti omaksi lajikseen.
Jaottelu
Historialliset tanssit voidaan jakaa seuraavasti:
Keskiajan tanssit
Keskiajan tansseista ei ole yleisesti ole jäänyt niin paljoa tietoa, että ne voitaisiin nykyään tarkasti ennallistaa. Parhaimpiin lähteisiin keskiaikaisesta tanssikulttuurista lukeutuu Johannes de Grocheion Pariisissa noin vuonna 1300 laatima De musica. Keskiajan suosituimpia tansseja olivat carole ja rondo, sillä niihin viitataan ajan kuvataiteissa kuin kirjallisissakin lähteissä kaikista eniten. Molemmat tansseista olivat laulutansseja ja tanssijat olivat piirimuodostelmassa, joskin carolessa muoto oli vapaampi vaihdellen piiristä ketjuun. Rondossa piiri tanssi ympyrää ja suunta vaihtui aina uuden säkeistön alkaessa. Grocheion mukaan rondoa tanssittiin kaikissa juhlatilaisuuksissa.
Muita aikakauden tansseja olivat:
Farandoleen pohjautuu myöhempien tanssien tilankäyttö, kun taas niiden askeleet ovat rondeausta (myös nimellä branle). Varhaisimpia tansseja tanssittiin usein ulkona. Aikakauden tanssien liikekielestä ei ole tarkempaa tietoa, koska kirjallista aineistoa ei ole juurikaan säilynyt. Estampiessa (1100-luvulta) tapahtui musiikillinen muutos, sillä se muodosti suljetun kokonaisuuden, jolla oli alku, keskiosa ja loppu. Siinä myös esiintymissuunta muuttui kohti yleisöä (talon isäntiä).
Renessanssin tanssit
1400-luvun Italiassa tanssialusta vaihtui tasaiseksi marmorilattiaksi, jolloin jalkaterän käyttöön tuli uudenlaista tarkkuutta. Tanssiaskeleissa käytettiin päkiän päällä tapahtuvia nousuja ja laskeutumisia, joiden joustavuutta kutsuttiin aiereksi ja itse nousuliikettä ja laskeutumista movimentoksi. Niihin liitettiin hartioista tapahtuva pieni vartalon kiertoliike (maniera). Italiassa tanssit jaettiin kahteen ryhmään: danza tapahtui samassa rytmissä ja ballossa rytmejä oli useampia. 1400-luvun Italiassa oli käytössä neljä päärytmiä: bassa danza, quadinaria, salterello ja piva. Näistä bassa danza oli hitain ja piva nopein. Ballossa piti olla niistä vähintään kaksi, mutta usein käytettiin jopa kaikkia neljää. Italialainen Domenico di Ferrara määrittelee hyvän tanssitaidon edellytyksiksi kolme osa-aluetta: misura, memoria ja compartimento di terrano. Misura on renessanssin ajattelulle tärkeä suhteellisuus tai sopusuhtaisuus. Memoria tarkoittaa yksinkertaisen askelten ja kuvioiden muistamisen lisäksi myös tanssin kokonaisuuden hahmottamista. Compartimento di terrano on oman liikkumisen suhteuttamista käytettävissä olevaan tilaan.
Varhaisen renessanssin tanssien perusmuodot olivat ketjutanssi, kulkuetanssi, kahden tanssi (danse à deux) ja kuviotanssi. Askeleet olivat yksinkertaisia ja käsiliikkeitä ei määritelty erityisesti, vaan ne myötäilivät tanssia luontevasti. Erityistä tunneilmaisua tai miimiä ei niihin sisältynyt, vaan ne olivat ”puhdasta tanssia”.
Barokkitanssit
Barokkiin ajoittuu John Playfordin kirja The Dancing Master, jossa esitellään englantilaisia maalaistansseja. Sen ensimmäinen painos ilmestyi 1651 ja sitä seurasi vielä 17 muuta laitosta, joista viimeinen on vuodelta 1726. Oppaissa tansseihin annetaan sävelmiä, mutta itse tansseja kuvaillaan summittaisesti. Ohjeet on ilmeisesti suunnattu jo tanssit osaaville.
Yleensä barokkitansseiksi käsitetään Ranskan hovissa 1600-luvulla tanssitut tanssimuodot. Näitä ovat:
Ranskalaisia tanssityylejä tanssittiin myös Englannissa, mutta siellä kehitettiin omakin tyyli:
1800-luvun alun tanssit
1800-luvun alussa naisten vaatemuoti suosi kevyttä ja tanssiin tuli lisää vauhtia ja hyppyjä.
1800-luvun puolivälin tanssit
Vuonna 1844 vallitsi varsinainen polkkavillitys ja kaikki ”tärkeät” ihmiset tanssivat eli tanssi oli olennainen osa yhteisöllistä elämää. Naisten vaatetuksessa käytettiin vannehameita, joihin kaikki kääntyvät tanssit sopivat hyvin.
Tanssit 1800-luvun lopusta 1910-luvulle
1800-luvun lopulla tanssi-into laantui ja tanssimestarit yrittivät keksiä asemansa säilyttämiseksi yhä monimutkaisempia tansseja. Turnyyri korvasi vannehameet. Ragtime-musiikki alkoi soluttautua tanssimusiikkiin.
1920-luvun tanssit
1920-luvulla nuori sukupolvi, jonka ei enää tarvinnut mennä heti töihin perheen elättämiseksi, nousi esiin ja syntyi energisiä nuorten tansseja.
1930-1940-lukujen tanssit
Mustan kulttuurin vaikutteet ja swing-musiikki tulivat myös valkoisen väestönosan tansseihin.
Muun muassa lindy hop ja steppi olivat pohjana jazztanssille.
Aiheesta muualla
Taniec dworski
Saksankielinen Sveitsi
pienoiskuva|Oranssilla maan saksankielinen osa. Saksankielinen Sveitsi käsittää Sveitsin koillis-, itä-, etelä- ja keskiosat sekä suurimman osan Mittellandista ja Sveitsin Alpeista. Se on yhteensä noin 65 prosenttia koko maan pinta-alasta. Sveitsissä puhutaan sveitsinsaksaa.
Saksa on ainoa virallinen kieli 17 kantonissa (Aargau, Appenzell Ausserrhoden, Appenzell Innerrhoden, Basel-Stadt, Basel-Landschaft, Glarus, Luzern, Nidwalden, Obwalden, Schaffhausen, Schwyz, Solothurn, St. Gallen, Thurgau, Uri, Zug ja Zürich). Sekä ranska että saksa ovat kumpikin virallisia kieliä kolmessa kantonissa (Bern, Fribourg ja Valais). Graubündenin kantonissa on kolme virallista kieltä, mutta enemmistö väestöstä puhuu saksaa, muiden virallisten kielten ollessa italia ja retoromaani.
Runnin’ Off at da Mouth
Taustatietoa
Albumi julkaistiin sen jälkeen, kun Twista oli päässyt Guinnessin ennätysten kirjaan maailman nopeimpana räppärinä.
Sini Uunila
Sini Tuuli Susanne Uunila (o.s. Pöyry, ent. Latvala, s. 3. helmikuuta 1980 Kankaanpää) on suomalainen moukarinheittäjä.
Latvala aloitti moukarinheiton 13-vuotiaana. Häntä valmensi koko urheilu-uran ajan isänsä Jarmo Pöyry. Nuorten EM-kisoissa 1997 Latvala sijoittui hopealle ja 1998 nuorten MM-kisoissa Annecyssä hän voitti myös hopeaa ja jäi vain kolmen senttimetrin päähän kultamitalista. Saman vuoden Budapestin aikuisten EM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Myös vuonna 1999 hän saavutti nuorten EM-hopeaa.
2000 Sydneyn olympialaisten aikaan Latvala suoritti vapaaehtoista asepalvelusta. Hän pääsi Sydneyssä finaaliin, jossa sijoittui 12. sijalle. Ensimmäisissä aikuisten MM-kisoissaan 2001 Edmontonissa Latvalan tie katkesi karsintaan. 2002 EM-kisoissa Münchenissä Latvala sijoittui viidenneksi. 2003 MM-Pariisissa taival katkesi jälleen karsintoihin, samoin 2004 Ateenan olympialaisissa ja 2005 Helsingin MM-kisoissa. Latvalan kohtaloksi koitui myös 2006 EM-kisoissa jääminen karsintoihin tuloksella 65,72. Vuonna 2008 hän ei kilpaillut. Perheenlisäyksen jälkeen hän palasi kilpakentille Latvala-nimisenä heinäkuussa 2009.
Suomen mestaruuksia Latvalalle on kertynyt seitsemän kappaletta: 1997, 1998, 2002, 2003, 2004, 2005 ja 2006. SM-hopeaa hän on voittanut vuosina 2000, 2001 ja 2007 sekä SM-pronssia vuosina 2009, 2010, 2011 ja 2012. Vuoden 2012 jälkeen hän ei ole kilpaillut. Hänen henkilökohtainen ennätyksensä on 69,16, minkä hän heitti Kaustisella 1. heinäkuuta 2004. Hänen urheiluseuransa on Seinäjoen Seudun Urheilijat. Aiemmat seurat Kaukasten Voima ja Nurmon Urheilijat -99. Latvala on 182 senttimetriä pitkä.
Juurussuo
thumb|Juurussuon kylätalo, joka on vihitty käyttöön vuonna 1990. pienoiskuva|Mourunginjärvi. Juurussuo on Kempeleen kunnassa lähellä Oulun kaupungin ja Tyrnävän kunnan rajoja sijaitseva haja-asutteinen kylä. Kylä sijaitsee Kempeleen keskustaajamasta itään, reitistä riippuen noin 15–20 kilometrin ajomatkan päässä. Kylä rajoittuu pohjoisessa Oulun Juurusojan ja Madekosken kaupunginosiin, lännessä Kokko- ja Linnakankaaseen, ja idässä Tyrnävän kuntaan sekä Oulun Hangaskankaaseen ja Pikkaralaan.
Alueen rakennuskanta on 1950-luvulla rakennettuja rintamamiestaloja sekä niiden lomaan rakennettuja uudenlaisia omakotitaloja. Alueen asutus on keskittynyt lähinnä kylän päätien Juurussuontien ja Mourungintien varrelle. Pääosin Juurussuo on asumatonta metsä- ja suomaata. Juurussuon asutustila-alueen eteläpuolella sijaitsee Kempeleen kunnan ainoa järvi, Mourunginjärvi.
Cyamopsis tetragonoloba
Cyamopsis tetragonoloba on hernekasveihin kuuluva kasvilaji. Se on yksi- tai monivuotinen pensasmainen ruohokasvi. Sen lehdet ovat kolmilehdykkäisiä, lehdykät ovat sahalaitaisia. Kukinnot ovat tiheitä terttuja, joissa on noin kahdeksan millimetriä pitkiä valkoisia ja vaaleanpunaisia kukkia. Hedelmä on palko, joka on 4–10 senttimetriä pitkä, suora, ylöspäin sojottava. Se sisältää 5–12 soikeaa noin 5 mm pitkää siementä, joiden väri vaihtelee valkoisesta harmaaseen tai mustaan.
Relativismi
Relativismi (<, ”suhteellinen”) eli suhteellisuusajattelu tarkoittaa käsityksiä, joita yhdistää näkemys siitä, että jokin asia on suhteellinen johonkin toiseen seikkaan nähden tai tällaisesta riippuvainen. Esimerkiksi jotkut relativistit katsovat, että ihmiset voivat ymmärtää ja arvioida käyttäytymistä tai uskomuksia ainoastaan omassa historiallisessa tai kulttuurisessa kontekstissaan.
Cyamopsis tetragonoloba
Cyamopsis tetragonoloba esiintyy alkuperäisenä Intiassa ja Pakistanissa, tulokkaana joissain muissa Etelä-Aasian maissa ja Afrikassa. Lajin siemenistä valmistetaan guarkumia, jota käytetään elintarvikkeiden lisäaineena (E412) stabilointi- ja sakeuttamisaineena.
Relativismi
Usein relativismilla tarkoitetaan totuusrelativismia, jonka mukaan ei ole olemassa mitään universaaleja, absoluuttisia totuuksia, vaan totuus on aina suhteessa johonkin viitekehykseen, kuten kieleen tai kulttuuriin. Antiikin aikana tällainen relativismi yhdistettiin usein sofisteihin, muun muassa sofisti Protagoraan on katsottu opettaneen relativismia, jossa asioiden totuudenmukaisuus tai eettisyys riippuu tilanteesta, opettaessaan: ”Kaikkien arjen asioiden tarpeen mitta on ihminen, sellaisina kuin asiat ollessaan ovat, ja kun niitä ei ole, myös silloin”.
Juurussuo
Kylään on tieyhteydet Pikkaralasta, Madekoskelta, Tyrnävän Murrosta, Metsärinteeltä Mourunginjärven kautta ja Linnakankaalta. Aikaisemmin Kokkokankaalta, nykyisin Linnakankaalta lähtevä Tahkoseläntie on yksi merkittävimpiä tieyhteyksiä kyläläisille. Nykyisin kyseinen tie on luokiteltu yksityistieksi, jota valtio ei ylläpidä. Kyseisellä tiellä arvion mukaan kulkee noin 350 autoa vuorokaudessa. Toinen merkittävä tieyhteys juurussuolaisille on Kempeleen ja Tyrnävän kuntien rajalla Murron taajamassa Ketolanperäntieltä lähtevä Oulun Pikkaralaan valtatielle 22 johtava Pikkaralantie.
Juurussuon kylän postinumero on 90310 Oulu.
Historiaa
Juurussuo kuului aiemmin suurimmalta osin vuoden 1964 loppuun asti silloiseen Oulujoen kuntaan. Kyläalue ulottui myös tuolloin Tyrnävän ja Kempeleen kuntien puolelle: esimerkiksi Juurussuolla vuosina 1952–1970 toiminut Metsäalueen kansakoulu sijaitsi Kempeleen kunnan puolella. Vuonna 1965 Oulujoen kunnan lakkautumisen yhteydessä suurin osa Juurussuosta liitettiin Kempeleeseen. Kylän asukkaat olivat kylläkin tehneet jo vuonna 1953 aloitteen alueensa liittämisestä Kempeleeseen, mutta hanke sai odottaa pitkään toteutumistaan.
Wolf Haas
thumb|Wolf Haas lukemassa Brenner-romaania [[Frankfurtin kirjamessut|Frankfurtin kirjamessuilla 2009.]] Wolf(gang) Haas (s. 14. joulukuuta 1960 Maria Alm am Steinernen Meer, Salzburg, Itävalta ) on itävaltalainen kirjailija. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti rikosromaaneistaan, ja hänelle on myönnetty saksalainen Deutscher Krimipreis.
Haas on opiskellut Salzburgin yliopistossa psykologiaa ja germanistiikkaa ja väitellyt aiheesta Die sprachtheoretischen Grundlagen der Konkreten Poesie. Hän työskenteli yliopistonlehtorina 1988–1990 Swansean yliopistossa.
1996–2003 hän kirjoitti seitsemän rikosromaania, joista kuudessa päähenkilö on yksityisetsivä Simon Brenner. Neljästä niistä on tehty elokuva, Komm, süßer Tod, Silentium, Der Knochenmann ja Das ewige Leben. Viimeinen on tulossa ensi-iltaan 2015. Romaanissa Ausgebremst Brenner ei esiinny, ja sen aihepiiri liikkuu Formula 1 -maailmassa. Vuonna 2009 hän palasi jälleen rikosromaanin pariin teoksella Der Brenner und der liebe Gott, päähenkilönä Brenner.
Silmä silmästä
Silmä silmästä voi viitata seuraaviin elokuviin:
Silmä silmästä voi tarkoittaa myös Raamatun sanontaa Silmä silmästä, hammas hampaasta.
Zdzisław Krzyszkowiak
Zdzisław Ludwik Krzyszkowiak (3. elokuuta 1929 Wielichowo, Puola – 24. maaliskuuta 2003 Varsova oli puolalainen armeijan upseeri ja juoksija, olympiavoittaja ja kaksinkertainen Euroopan mestari, jonka parhaat vuodet sijoittuivat 1950- ja 1960-luvun taitteeseen.
Krzyszkowiak oli kaikkien matkojen juoksija, jonka sanotaan kärsineen juoksu-uransa aikana "kaikista mahdollisista loukkaantumisista". Hän oli 172 senttimetriä pitkä ja painoi 60 kg, luonteeltaan harvapuheinen.
Krzyszkowiak oli mukana jo 1956 Melbournen olympialaisissa, joissa sijoittui neljänneksi 10 000 metrillä. EM-kisoissa 1958 Ruotsin Tukholmassa "Krzys" voitti sekä 5 000 että 10 000 metrin juoksut.
Krzyszkowiak voitti ainoan estejuoksun Puolan-mestaruutensa jo vuonna 1953, ja vuonna 1960 hän juoksi 31-vuotiaana lajin uuden maailmanennätyksen 8.31,4 sekä voitti olympiakultaa Rooman olympialaisissa. Väliaikaisesti maailmanennätyksen vei hänen nimistään Grigori Taran ajalla 8.31,2, mutta vielä elokuussa 1961 Krzyszkowiak juoksi uusiksi ME-lukemiksi 8.30,4.
Sittemmin loukkaantumisherkkä Krzyszkowiak loukkaantui Ranskaa vastaan käydyssä maaottelussa niin vaikeasti, että hän joutui lopettamaan urheilu-uransa.
Luettelo ministereistä Suomen sosiaali- ja terveysministeriössä
Tämä on luettelo Suomen sosiaali- ja terveysministeriössä (vuosina 1917–1918 sosiaalitoimituskunta, vuosina 1918–1968 sosiaaliministeriö) toimineista ministereistä.
Luettelossa on lueteltu sekä ministeriötä johtavat (ensimmäiset) sosiaali- ja terveysministerit että erikseen muut ministeriössä toimineet ministerit, joiden nimike on ollut 1990-luvulta lähtien ”peruspalveluministeri” tai jokin sen johdannainen. Luettelossa on mainittu vain ministerit, jotka ovat päätoimisesti toimineet ministeriössä, ei sellaisia, joiden alueeseen on kuulunut vain joitain ministeriön alaan kuuluvia asioita (esimerkiksi alkoholi- tai tasa-arvoasiat on saatettu eriyttää toisessa ministeriössä toimivalle ministerille).
Ministereiden työnjako
Ministeriössä toimivien ministerien työnjako sovitaan hallituskohtaisesti. Vuonna 2019 nimitetyssä Marinin hallituksessa sosiaali- ja terveysministeriön hallinnonalan tehtävät on jaettu kolmelle ministerille, joista sosiaali- ja terveysministeri ja perhe- ja peruspalveluministeri toimivat päätoimisesti sosiaali- ja terveysministeriössä.
Tasa-arvoasiat kuuluvat oikeusministeriössä toimivalle pohjoismaisen yhteistyön ja tasa-arvon ministerille.
Orokin kieli
Levinneisyys ja puhujamäärä
Vuoden 1989 väestönlaskennassa osa Venäjän orokeista luettiin virheellisesti orotšeiksi. Tarkennettujen tietojen mukaan orokkeja oli 391 henkeä ja orokin kielen puhujia 130.
Venäjän vuoden 2002 väestölaskennassa orokit rekisteröitiin nimellä ulta. Orokkeja laskettiin olevan 346 henkeä ja orokin puhujia 64. Tarkempi tilasto osoittaa, että Sahalinin 298 orokista kaikki osaavat venäjää, mutta vain 11 henkeä ilmoitti puhuvansa orokin kieltä.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 47 orokin puhujaa.
Historia ja murteet
Orokki kuuluu tunguusikielten pohjoishaaran amurilaiseen ryhmään. Sen lähimmät sukukielet ovat ultša ja nanai. Kieli jakautuu pohjois- ja etelämurteeseen. Pohjoisryhmä on osannut myös evenkiä ja eteläorokit japania.
Kirjakieli
Vuonna 2008 julkaistiin orokin aapinen. Kieltä opetetaan aineena yhdessä koulussa.
Nykytilanne
1990-luvulla tehdyssä kartoituksessa löydettiin noin 20 äidinkielistä orokin puhujaa, 8 kaksikielistä ja 9 orokkia vain passiivisesti osaavaa henkilöä.
Reload
Reload voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Jacky Duguépéroux
Jacky Duguépéroux (s. 2. tammikuuta 1948 Saint-Malo) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustava keskikenttäpelaaja.
Hän toimi viimeksi RC Strasbourgin päävalmentajana ja nosti seuran takaisin Ligue 2:een kaudella 2015/16.
Seurat pelaajana
Saavutukset pelaajana
Per Hellmyrs
Per Hellmyrs (s. 18. maaliskuuta 1983) on ruotsalainen jääpalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänet valittiin Ruotsin vuoden miesjääpalloilijaksi vuonna 2009.
Per Hellmyrs pelasi aikuisuransa kahdeksan ensimmäistä kautta kasvattajaseurassaan Edsbyns IF:ssä. Välissä hän pelasi yhden kauden venäläisessä Raketa Kazanissa. Hellmyrs saavutti Edsbynin riveissä hän saavutti viisi Ruotsin-mestaruutta sekä yhden hopean. Edsbynin jälkeen hän siirtyi naapurikaupungin Elitserie-seuran Söderforsin Bollnäsin riveihin. Kolmen Bollnäs-kauden aikana Hellmyrs saavutti yhden Ruotsin mestaruushopean keväällä 2011. Hellmyrs siirtyi Daniel Berlinin ja Daniel Mossbergin kanssa keväällä 2012 Venäjän liigan huippuseuraan Moskovan Dynamo. Siellä Berlin saavuttikin heti ensimmäisenä kautenaan Venäjän jääpallomestaruuden, Champions Cupin voiton ja Maailmancupin voiton. Syksystä 2014 alkaen Hellmyrs on pelannut Bollnäsin riveissä ja on ollut voittamassa kolmannen Ruotsinmestaruushopean keväällä 2017.
Ruotsin maajoukkueessa hän on saavuttanut maailmanmestaruuden, ja hänet on valittu MM-tähdistökentälliseen. Kaikkiaan Per Hellmyrsillä on takanaan 133 maaottelua kevään 2019 jälkeen.
Saavutukset
Maajoukkueessa