cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Martin Koch (mäkihyppääjä)
Koch saavutti uransa ensimmäisen henkilökohtaisen arvokisamitalin oltuaan Gregor Schlierenzauerin jälkeen toinen lentomäen MM-kisoissa Oberstdorfissa 2008. Kochin hyppyjen pituudet olivat 215,5, 221, 213 metriä ja 201,5 metriä, joista kolme ensimmäistä olivat kunkin kierroksen pisimmät hypyt. Henkilökohtaisen kilpailun jälkeen hän voitti kultaa joukkuekilpailussa. Maailmancup-kaudella 2007–2008 hän sijoittui toiseksi Planican sekä kolmanneksi Sapporon ja Liberecin osakilpailuissa. Kaudella 2008–2009 hän oli kolmas Tauplitzin lentomäkikilpailussa ja yhdeksäs cupin kokonaiskilpailussa. Kaudella 2009–2010 hän sijoittui jälleen kolmanneksi Tauplitzin lentomäessä ja Sapporon suurmäessä ja oli cupin kokonaiskilpailussa kahdeksas. Lentomäen MM-kisoissa Planicassa Koch oli voittamassa Itävallalle joukkuekilpailun kultaa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli kymmenes. Ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Koch saavutti Harrachovin lentomäessä kaudella 2010–2011. Samalla kaudella hän voitti myös Oberstdorfin lentomäessä ja oli toinen Willingenissä sekä kolmas Planican lentomäessä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kuudenneksi. Uransa pisimmän hypyn 241,5 metriä hän hyppäsi Vikersundissa 11. helmikuuta 2011. Oslon MM-kilpailuissa 2011 Koch oli mukana Itävallan sekä normaalimäen että suurmäen joukkuekilpailun kultaa voittaneessa joukkueessa. Suurmäen henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi. Kaudella 2011–2012 Koch voitti Oberstdorfin lentomäessä, Oslossa sekä Planican toisen osakilpailun, oli toinen Engelbergin ensimmäisessä osakilpailussa ja kolmas Planican ensimmäisessä osakilpailussa. Vikersundin lentomäen MM-kilpailuissa 2012 Koch voitti joukkuekilpailun kultaa ja sai henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia, vaikka kaatui toisen kierroksen 243 metrin hyppynsä.
Koch lopetti uransa mäkihyppääjänä keväällä 2014.
Vaatturi
thumb|Räätälinverstas. Kuva vuodelta 1568. Vaatturi eli räätäli (vanhentuneelta nimitykseltään kraatari) on käsityöläinen, joka tekee ammatikseen vaatteita ja tarvittaessa uudistaa ja korjaa niitä.
Historia ja nimitykset
Ennen vaateteollisuuden syntyä räätälit tekivät suuren osan vaatteista niin kaupungeissa kuin maaseudullakin. Yksinkertaisempia vaatteita tehtiin puhdeaskareina kodeissa. Maaseudulla vaatteet tehtiin lähes kokonaan itse. Pyhävaatteet, kuten tumma puku, saatettiin teettää räätälillä, koska kaupoissa ei ollut pukuja kovin moneen lähtöön. Isojen talojen isäntien, kauppiaiden, kirkon ja virkamiesten puvut olivat lähes poikkeuksetta räätälin tekemiä.
Isaac Merritt Singer patentoi ompelukoneen vuonna 1851. Singer markkinoi konettaan aluksi kotiompelijoille, koska ajatteli, ettei räätälien ammattiylpeys sallisi koneen käyttöä. 1860-luvun alussa alkoi kuitenkin ilmestyä vaatturiverstaita joissa ommelttiin vaatteita koneilla sarjatyönä. Aikaisemminkin räätälit olivat valmistaneet yksinkertaisempia vaatteita varastoon, mutta nyt valmisvaateteollisuus erkani omille urilleen ja lähti laajenemaan nopeasti. Yhä pienenevä joukko räätäleitä valmisti vaatteita edelleen käsityönä, mutta he eivät kyenneet kilpailemaan perusvaatetuksen valmistuksessa teollisuuden kanssa. Räätälit säilyttivät kuitenkin asemansa korkealuokkaisten miestenpukujen valmistajina.
Sana räätäli viittaa perinteiseen ammatinharjoittajaan. Vaatturi on uudissana, joka luotiin 1800-luvun lopulla, samoihin aikoihin kun vaatteiden teollinen valmistus alkoi syrjäyttää räätälin valmistamia vaatteita. Paikkari oli ammattikuntalaitoksen aikana mestarintutkintoa suorittamattoman vaatturin nimitys. Muissa kielissä ei ole vastaavaa perinteistä ja modernia ilmaisua vaan ruotsiksi sanotaan aina skräddare ja englanniksi tailor.
Vaatturitoiminta muuttui Suomessa vaiheittain tilaustöiden kysynnän vähetessä, vaateteollisuuden lisääntyessä ja valmisvaatteiden tullessa markkinoille yksittäiskappaleiden valmistukseksi ja toisaalta kokonaan tai osittain sarjatyöksi: Vaatturiliike saattoi valmistaa yksittäistuotteita varastoon ja tuottaa samanaikaisesti sarjatuotantona vaatteita. Myös valmisvaatteiden välitys oli mahdollista.
Vaatturin ammatti nykyään
Suomessa vaatturiksi opiskellaan ammattikoulun vaatturilinjalla. Ammatillisia jatkotutkintoja ovat vaatturin ammattitutkinto, vaatturimestarin erikoisammattitutkinto sekä mallimestarin erikoisammattitutkinto.
Nykyisin teollisuus toimittaa vaatteet suurimmalle osalle väestöstä ja vaatturit tekevät vaativia tilaustöitä, lähinnä pukuja. Vaatturintyönä tehty vaate on hintava, mutta sen istuvuus on parempi kuin muilla menetelmillä tehtyjen vaatteiden. Hyvä istuvuus on perinteisen miesten pukeutumisen keskeinen ominaisuus. Hyvin tehty puku istuu kuin "munankuori".
Tilaustyötä tekevät vaatturit voivat valmistaa pukujen lisäksi miesten päällysvaatteita ja juhlapukuja sekä naisten kävelypukuja sekä päällysvaateita.
Tilaustyöksi kutsutaan perinteistä työmenetelmää jossa vaatteen osat harsitaan yhteen ja sovitetaan ainakin kahdesti valmistuksen aikana.
Mittatilauspuvut eivät ole perinteistä vaatturintyötä. Mittapuvut on mitattu yksilöllisesti, mutta ommeltu suoraan valmiiksi pukutehtaassa. Mittapuku sijoittuu hinnaltaan ja ominaisuuksiltaan valmisvaatteiden ja tilaustyön väliin.
Vaatturin ammatti on perinteinen käsityöammatti. Vaatturit käyttävät ompelukoneen lisäksi työssään useita tähän nimenomaiseen työhön suunniteltuja työvälineitä. Vaatturien käyttämiä työvälineitä ovat mm. syyrinki, patsukka, prässihevonen ja vaatturinkolmio.
Yhden puvun tekeminen vie noin 50 työtuntia: takin teko 35 ja housujen tekeminen 15. Frakin tekemiseen menee 60 tuntia.
Lähteet
Sastre
British Aircraft Corporation
Vuonna 1977 yhtiöön liitettiin vielä Hawker Siddeley Aviation ja Scottish Aviation, jolloin syntyi uusi yhtiö British Aerospace (BAe). Samalla näin muodostettu yhtiö kansallistettiin.
Ohjukset
Lisäksi BAC jatkoi Bristol Bloodhound ja English Electric Thunderbird ilmatorjuntaohjuksien valmistamista.
Avaruusalukset
BAC oli osallisena miehittämättömiä avaruusaluksien kehityksessä, pääasiassa satelliittien:
Telomeeri
frame|right|Telomeerin muodostama silmukka kromosomin päässä Telomeeri (kreik. telos (loppu) ja meros (osa)) on eukaryoottisilla eli aitotumallisilla soluilla esiintyvä DNA-jakso kromosomien päissä. Telomeerit koostuvat toistuvista DNA-sekvensseistä; esimerkiksi nisäkkäiden telomeerit koostuvat TTAGGG-sekvenssistä (5′-3′-suuntaan) ja on 3 000–20 000 emäsparia pitkä. Kasvien telomeerien rakenne (TTTAGGG)n muistuttaa eläinten telomeereja. Prokaryoottisilla eli esitumallisilla eliöillä kromosomit ovat rengasmaisia, eikä niillä siksi ole telomeerejä.
Telomeerit muodostavat kromosomin päähän silmukoita, jotka estävät kromosomien päitä liittymästä toisiinsa. Silmukka muodostuu telomeerin päässä olevasta yksijuosteisesta osasta, joka hybridisoituu telomeerin keskellä olevan vastinjakson kanssa. Reaktio on entsyymin katalysoima, ja sama katalyytti yhdessä muiden proteiinien kanssa muodostaa kompleksin, joka stabiloi silmukan. Tärkeimpiä telomeereihin sitoutuvia proteiineja ovat TRF1- ja TRF2-kompleksit.
Telomeerien merkitys tulee esiin solunjakautumisessa. DNA:ta replikoiva entsyymi DNA-polymeraasi ei kykene monistamaan kromosomin 5'-päätä, johon jää solunjakautumisen yhteydessä RNA-alukkeen pituinen emäsvajaus. Tämä johtaisi nopeasti geneettisen tiedon katoamiseen, jos telomeerit eivät suojaisi kromosomien päitä. Telomeerejä pidentää telomeraasi-entsyymi, joka toimii käänteistranskriptaasina ja pidentää kromosomin telomeeripään DNA-juostetta. Useimmissa monisoluisissa eukaryooteissa telomeraasi on aktiivinen vain sukulinjan soluissa.
Jos telomeerit lyhenevät liikaa, ne eivät enää muodosta silmukoita, jolloin kromosomit voivat yhtyä. Normaalit solut eivät pysty korjaamaan virhettä ja ne saattavat ajautua apoptoosiin.
Telomeerien lyhentymisellä uskotaan olevan yhteys vanhenemiseen ja syöpien syntyyn. Lyhyet telomeerit liittyivät kolminkertaiseen ja keskipitkät telomeerit kaksinkertaiseen riskiin sairastua syöpään. Eräissä monogeenisissä oireyhtymissä, kuten Wernerin oireyhtymässä ja Bloomin oireyhtymässä, esiintyy telomeerien toimintahäiriötä ja ennenaikaista ikääntymistä. Myös Downin oireyhtymässä tavataan varhaista ikääntymistä, ja oireyhtymää sairastavilla henkilöillä veren valkosolujen telomeerit ovat normaalia lyhyemmät.
Liikunnan on todettu hidastavan telomeerejä lyhentymiseltä. Suojaava tekijä on telomeraasi-entsyymi, jota liikunta aktivoi.
Elizabeth H. Blackburn, Carol W. Greider ja Jack W. Szostak saivat vuoden 2009 lääketieteen Nobelin tutkimuksistaan, jotka koskevat telomeerien yhteyttä vanhenemiseen.
Gamma Ursae Majoris
Gamma Ursae Majoris eli Phecda, Phekda, Phad on Otavan tähtikuvion eräs tähti. Phecda on Otavan suorakaidemaisen "kattilaosan" alavasemmalla. Phekda on Aurinkoa kirkkaampi, kuumempi ja suurempi valkoinen pääsarjan tähti. Nimi Phecda tulee arabian kielen فخذ الدب الأكبر "fakhð al-dubb al-akbar", "Ison Karhun reisi",
Stone (yhtye)
Stone on keravalainen yhtye, joka kuului suomalaisen thrash metalin uranuurtajiin 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. Kun yhtyeen alkuaikojen perinteisempi heavy metal vaihtui nopeammaksi thrash metaliksi, yhtye alkoi herättää yleisön mielenkiinnon. Vaikka Suomessa oli muita Stonen kanssa aikalaisia yhtyeitä, jotka soittivat thrash metalia, Stone erottui joukosta poikkeuksellisen ammattimaiselta kuulostavan tuotantonsa ansiosta. Yhtyeen musiikissa voi kuulla vaikutteita yhdysvaltalaisilta thrash metal -yhtyeiltä kuten Metallicalta ja Testamentilta.
Alkuajat ja Megamanian kiinnostus (1985–1987)
Yhtye sai alkunsa vuonna 1985, kun Jiri Jalkanen (kitara) ja Pekka Kasari (rummut) liittyivät Janne Joutsenniemen (basso ja laulu) ja Roope Latvalan (kitara) Cross of Iron -yhtyeeseen. Koska yhtyeen jäsenet eivät kaikki olleet täysikäisiä, Stone aloitti pikaisesti ahkeran keikkailun nuorisotaloilla ja kaikille ikäryhmille tarkoitetuilla esiintymispaikoilla. Eräs mainittava alkuaikojen esiintyminen oli vuonna 1987 tavaratalo Sokoksen avajaisissa, kuten myös vuoden 1986 keikka Järvenpää-talolla.
Vuonna 1987 Rumba-lehti julkaisi yhtyeestä poikkeuksellisen ison artikkelin ja haastattelun, mikä oli sen ajan populaarimusiikin ilmapiirissä varsin huomioitavaa, yhtyeellä kun ei ollut kyseisenä ajankohtana edes levysopimusta. Stone äänitti myös muutaman Mikko Karmilan tuottaman demon 1987, ja näiden sekä kasvavan julkisuudensa avulla yhtye onnistui herättämään levy-yhtiö Megamanian kiinnostuksen.
Läpimurto (1987–1989)
Marraskuussa 1987 julkaistiin ensimmäinen single ”Real Delusion”, josta myös tehtiin musiikkivideo, ja vuonna 1988 pitkäsoitto Stone, jota monesti kutsutaan Suomen parhaaksi heavy-esikoisalbumiksi, ja joka on saanutkin klassikkoaseman nykyisissä metallipiireissä. Varsinainen läpimurto kuitenkin tapahtui vuonna 1989, kun toinen albumi No Anaesthesia! julkaistiin. Levyltä singlenä julkaistu ”Back to the Stone Age” nousi Suomen singlelistan kärkisijalle. No Anaesthesian kappaleet olivat teknisesti monimutkaisempia ja sovituksellisesti progressiivisempia verrattuna edelliseen albumin materiaaliin.
Vastoinkäymisiä ja Colours-albumi (1990)
Julkaisua seuranneella kiertueella Jiri Jalkanen erotettiin vuonna 1990 yhtyeen esiinnyttyä 15. maaliskuuta Tavastialla. Syiksi ilmoitettiin, että Jalkanen ei halunnut säveltää, harjoitella eikä oppia uusia kappaleita. Tilalle tuli Airdashista tuttu Markku ”Nirri” Niiranen. Uuden kitaristin arveltiin tuovan uutta energisyyttä Stonelle, mutta tämän suhteen odotukset jäivät osin täyttymättä. Yhtye ei kyseisenä ajankohtana kyennyt keskittymään Niirasen vastaanottamiseen, sillä yhtyettä painoi juuri harjoittelutilansa tulipalossa surmansa saanut yhteinen ystävä Jallu Mantila.
No Anaesthesiaakin teknisempi ja monimutkaisempi Colours julkaistiin vuonna 1990 omistettuna edesmenneelle Mantilalle. Levy oli muita levyjä huomattavasti tummempi ja vakavampi johtuen osittain kitaristin vaihtumisesta ja jatkuvien esiintymisien aiheuttamasta väsymyksestä. Levyn studioäänitykset tehtiin esiintymisien välillä. Levy ei ilmestyessään saanut yhtä hyviä arvosteluja kuin edeltäjänsä johtuen No Anaesthesia! -levyn asettamista korkeista ennakko-odotuksista. Vuosien saatteessa julkaisu on arvioitu uudelleen, ja sitä pidetään nykyään Stonen kehityksen kannalta merkittävänä levynä. Levyn ilmestymisen aikoihin death metal oli saapunut Suomeen, ja Stonen soittama thrash metal kuulosti monien korvissa vanhanaikaiselta. Yhtye esiintyi kuitenkin ahkerasti suosion laskemisesta huolimatta.
Viimeinen albumi ja yhtyeen hajoaminen (1991)
Stonen viimeiseksi jäänyt levy Emotional Playground julkaistiin vuonna 1991, ja tämä toi yhtyeelle hetkellistä julkisuutta juuri ennen hajoamistaan. Yhtye ilmoitti kuitenkin lopettavansa toimintansa pian levyn ilmestyttyä. Hajoamisen syyksi ilmoitettiin jäsenien musiikilliset eroavaisuudet. Stone lopetti toimintansa lokakuussa 1991.
Viimeisen kiertueen aikana yhtye tallensi osan esiintymisistään, ja näistä äänityksistä koottu livelevy Free julkaistiin vuonna 1992. Levyn nimi on kunnianosoitus Jimi Hendrixille, jonka kappale ”Stone Free” on saanut lainata nimensä levylle.
Julkaisut
Yhtyeeltä on hajoamisenkin jälkeen tullut julkaisuja. Vuonna 2003 yhtyeen koko tuotanto, lukuun ottamatta kokoelmaa Stoneage, julkaistiin remasteroituna ja jo hajonneen yhtyeen julkaisut saavat edelleen hyviä arvosteluja.
Yhtye on saanut huomiota 2000-luvulla osittain siksi, että kitaristi Latvalan soittaessa Children of Bodomissa kyseisen yhtyeen fanit ovat tutustuneet Latvalan aikaisempaan tuotantoon ja täten löytäneet myös Stonen.
Vuonna 2007 julkaistiin DVD Get Stoned, Stay Stoned. Se sisältää muun muassa kaikki yhtyeen musiikkivideot, live-esiintymisiä, joista vanhimmat sijoittuvat aikaan ennen ensimmäisen levyn julkaisua, sekä haastatteluja, joista uusin on vuodelta 2007.
Maaliskuussa 2013 julkaistiin yhtyeen koko tuotannon sisältävä kokoelmapakkaus Complete, joka sisältää yhtyeen kaikki studioalbumit, singlet, Get Stoned, Stay Stoned -DVD:n sekä levyllisen demoja ja ennenjulkaisemattomia versioita. Mukana on myös kaksi julkaisematonta kappaletta sekä 36-sivuinen kirjanen.
Tammikuussa 2018 ilmestyi Ari Väntäsen kirjoittama ja Liken kustantama yhtyeestä kertova kirja Stone.
Esiintymiset
thumb|Roope Latvala Stonen kanssa [[Sauna Open Air -tapahtumassa.|220px]] Stone on tehnyt virallisen hajoamisensa jälkeenkin esiintymisiä, muun muassa vuoden 1999 yksittäiskonsertit Lepakossa ja Tavastialla. Yhtye esiintyi myös Nummirock- ja Tuska-festivaaleilla vuonna 2000. Julkisuuteen oli kerrottu, että nämä esiintymiset olisivat Stonen varsinainen joutsenlaulu, eikä yhtye tulisi esiintymään enää koskaan.
Stone esiintyi kuitenkin vuonna 2008 Sauna Open Airissa sekä Jurassic Rockissa kokoonpanolla Joutsenniemi, Latvala, Niiranen ja Kasari. Stone esiintyi myös Helsingin Nosturissa 30. toukokuuta 2008 Northerin lämmittelybändinä salanimellä Lohkare. Samana vuonna Stone esiintyi kolme kertaa Tavastialla 24–25. lokakuuta 2008. Lauantain illan aikaisempi esiintyminen oli sallittu kaikille, mutta myöhäisempi oli K-18. Vuonna 2014 Stone esiintyi jälleen Tuskassa.
Siirtyminen muihin yhtyeisiin
Suurin osa yhtyeen jäsenistä toimii aktiivisesti musiikkialalla nykyäänkin. Roope Latvala julkaisi yhden instrumentaalilevyn yhdessä veljensä Jussi Latvalan kanssa. Julkaisu kantoi nimeä Latvala Bros. Tämän jälkeen hän liittyi Dementia-yhtyeeseen, jossa soitti Kyyria- ja HIM-yhtyeistä tuttu Gas Lipstick. Lyhyeksi jääneen jäsenyyden jälkeen Waltarissa (1996–2001) Latvala soitti Sinergyssä sekä vuosina 2003–2015 Children of Bodomissa.
Janne Joutsenniemi perusti Suburban Triben heti Stonen jälkeen, ja vaikutti yhtyeessä tämän lopettamiseen saakka vuonna 2011. Suburban Triben viimeisenä solistina toimi Kyyrian entinen jäsen, Ville Tuomi. Jiri Jalkanen soitti isänsä Kari Tapion orkesterissa, Pekka Kasari puolestaan Pahuuden Prototyypissä vietettyään kuusi vuotta Amorphisissa sekä puolitoista vuotta Demolisherissa. Markku Niiranen puolestaan soitti jonkin aikaa Corporal Punishmentissa.
Teatro Massimo
thumb|Teatro Massimo Teatro Massimo on oopperarakennus Palermossa Sisilian saarella. Vuonna 1897 käyttöön otettu rakennus on Euroopan kolmanneksi suurin oopperarakennus.
Historia
Arkkitehti Giovanni Battista Filippo Basilen suunnitteleman oopperarakennuksen rakentaminen alkoi vuonna 1874, mutta työt keskeytyivät vuosiksi 1882–1890. Ensimmäinen esitys oli 16. toukokuuta 1897, jolloin siellä esitettiin Giuseppe Verdin Falstaff.
Oopperan toiminnassa on ollut tauko myös vuodesta 1974, jolloin se suljettiin pieniä korjauksia vaatineiden uusien turvamääräysten vuoksi. Korjaustöihin tarkoitettujen varojen sanotaan valuneen mafian taskuun. Teatteri saatiin avatuksi vasta 23 vuoden kuluttua 12. toukokuuta 1997, juuri ennen sen satavuotisjuhlaa, mutta varsinaisesti säännöllinen toiminta alkoi 1999.
Teatro Massimo vieraili Savonlinnan oopperajuhlilla 2009 taiteellisen johtajansa Lorenzo Marianin kanssa ja esitti Cavalleria rusticanan ja Pajatson.
Teatterissa on kuvattu Francis Ford Coppolan elokuvan Kummisetä osa III (1990) loppukohta.
Juan Ignacio Martínez
Juan Ignacio Martínez Jiménez (s. 24. kesäkuuta 1964 Alicante, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja. Hän toimi viimeksi Almerían päävalmentajana.
Kesäkuussa 2011 hän siirtyi Levanten päävalmentajaksi Getafen peräsimeen siirtyneen Luis García Plazan tilalle. Levante aloitti kautensa Juan Ignacion johdolla vakuuttavasti ja ylsi historian parhaimpaan saavutukseensa, kun se johti sarjaa kahdeksan pelatun kierroksen jälkeen tappiotta. Joukkue kaatoi alkukauden aikana muun muassa Real Madridin (1–0) ja Villarrealin (3–0).
11. joulukuuta 2014 hänestä tuli Almerían päävalmentaja. Hänet erotettiin tehtävästä 5. huhtikuuta 2015 heikkojen tulosten johdosta.
Sääty
Sääty on nimitys, jota käytetään etenkin antiikin aikana ja keskiajalla yhteiskunnalliseen työnjakoon perustuneista erioikeuksia nauttineista yhteiskuntaluokista. Sääty-yhteiskunnan säädyt olivat aatelisto, papisto, porvaristo sekä Pohjoismaissa myös talonpojat. Kaksi ensin mainittua muodostivat yläsäädyn, porvaristo ja maataomistavat talonpojat alasäädyn. Ranskassa porvaristosta käytettiin vuoden 1789 vallankumoukseen saakka nimitystä kolmas sääty.
Monissa maissa järjestettiin säätyvaltiopäiviä, joissa kullakin säädyllä oli omat edustajansa. Tämän vuoksi sanalla sääty voidaan tarkoittaa myös kunkin säädyn valtiopäiville kokoontuneita edustajia. Useimpien maiden parlamenteista säätyjako poistettiin viimeistään 1800-luvulla. Suomen säätyvaltiopäivät toimivat vuoteen 1906 saakka.
Säädyillä oli asemaansa liittyviä erioikeuksia. Esimerkiksi aatelista tai pappia ei saanut tuomita tavallisessa oikeusistuimessa. Sääty määräytyi pääosin vanhempien syntyperän mukaan. Säätykiertoa tapahtui esimerkiksi avioliiton kautta sekä myönnettäessä uusia aatelisarvoja.
Ruotsissa aatelisia eli maallista rälssiä olivat alun perin ne tilalliset, jotka sitoutuivat toimittamaan ratsumiehen sotaan. Myöhemmin aatelisto oli perinnöllinen viranhaltijoiden luokka. Pappissäädyn erioikeudet antoivat papeille ja heidän perheenjäsenilleen oikeuksia ja etuuksia. Pappien erioikeuksissa on lausuttu uskontopakon periaate ja valtion velvollisuus kouluttaa papit kustannuksellaan. Porvarissäädyn erioikeudet muodostivat perustan kaupunkien itsehallinnolle.
Ranskan kansalliskokous lopetti Ranskan kolmeen säätyyn perustuvan säätyjärjestelmän 4. elokuuta 1789. Tällöin lakkautettiin kerralla kaikki säätyerioikeudet.
Säätyjen erioikeudet Suomessa
Ruotsissa, siihen kuulunut Suomi mukaan luettuna, vuonna 1789 annettu yhdistys- ja vakuuskirja teki muillekin kuin aatelisille mahdolliseksi hankkia omistukseensa rälssitiloja, jotka kuitenkin pysyivät verovapaina rälssitiloina riippumatta siitä, kuka ne omisti. Niinpä varakas porvari tai jopa talonpoika saattoi ostaa itselleen rälssitilan ja säilyttää sen verovapauden. Saman säädöksen nojalla poistettiin myös aateliston yksinoikeus eräisiin korkeimpiin virkoihin.
Muilta osin Ruotsin aateliston vuonna 1723 vahvistetut erioikeudet pysyivät Suomessa voimassa myös Venäjän vallan aikana. Vuonna 1864 aatelistolta poistettiin myös vapaus henkirahan maksamisesta, ja samoilla valtiopäivillä keskusteltiin jo aateliston kaikkien muidenkin erioikeuksien lakkauttamisesta. Kaupankäyntiä koskeneet kaupunkien erioikeudet kumottiin vuonna 1868.
Kun vuonna 1879 säädettiin joukko lakeja elin­keino­vapauden toteuttamiseksi, porvariston sääty­eri­oikeudet kumottiin siltä osin, kuin ne koskivat porvareita henkilöinä, mutta kaupungeilla julkis­yhteisöinä oli vielä kauan tämän jälkeen eräitä eri­oikeuksista. .
Vuoden 1869 valtiopäiväjärjestyksellä laajennettiin lisäksi äänioikeutta pappis- ja porvarissäädyn vaaleissa, niin että pappien lisäksi edustajia pappissäätyyn saivat valita myös yliopiston ja oppikoulujen opettajat, kun taas porvarissäädyn vaaleihin saivat porvarien ohella tietyin edellytyksin osallistua monet muutkin varakkaat kaupunkilaiset.
Suomessa säätyvaltiopäivät lakkautettiin 1906 ja tilalle tuli yleiseen äänioikeuteen perustuva eduskunta. Osa säätyjen erioikeuksista oli kuitenkin edelleen voimassa, ja tällöin säädetyn valtiojärjestyksen mukaan niiden kumoaminen tai muuttaminen edellytti, että asiasta oli säädettävä perustuslain säätämisjärjestyksessä. Tästä aiheutui ajoittain vaikeuksia käytännön lainsäädäntötyössä. Esimerkiksi vuonna 1983 voimaan tullut rikesakkolaki oli käsiteltävä perustuslain säätämisjärjestyksessä, koska se olisi loukannut papiston erioikeuksia; niiden mukaan jokaisen pappiin kohdistuvan rankaisutoimen oli mentävä tuomiokapitulin kautta. Useat kirkolliset komiteat ja toimielimet olivat esittäneet erioikeuksien kumoamista. Viimeiset vielä muodollisesti voimassa olleet säätyerioikeudet lakkautettiin vuonna 1995, kun hallitusmuodossa olleet kansalaisten perusoikeuksia koskeneet säännökset uudistettiin.
Säätyläiset
1800-luvulla Suomessa yhteiskunnalliset erot aateliston, papiston ja porvariston välillä lievenivät vähitellen, kun taas ero näiden ryhmien sekä toisaalta talonpoikien ja mihinkään säätyyn kuulumattomien välillä pysyi jyrkkänä. Tämän vuoksi ylemmistä säädyistä alettiin käyttää yhteisnimitystä säätyläiset erotukseksi talonpoikaisesta rahvaasta. Säätyläiset-sanan synonyymina voitiin puhua myös herrasväestä. Jako säätyläisiin ja rahvaaseen vastasi kuitenkin vain osapuilleen vanhaa säätyjakoa, sillä joillekuille talonpoikaista syntyperää olevillekin avautui mahdollisuus nousta säätyläisten joukkoon joko opiskelemalla oppikoulussa ja yliopistossa taikka taloudellisen yritteliäisyyden avulla. Oli myös ihmisryhmiä, joita pidettiin säätyläisinä, vaikka heillä ei ollut äänioikeutta minkään säädyn vaaleissa; sellaisia olivat esimerkiksi monet maaseudulla asuvat virkamiehet kuten kihlakunnantuomarit, sekä erityisesti kaikki säätyläissukujen naisjäsenet.
Säätyläiset rahvaasta erottavia tekijöitä olivat ennen kaikkea sivistystaso, joka tosin usein käsitettiin hyvin ulkonaisesti, sekä pukeutuminen, kirjallinen harrastuneisuus, käyttäytyminen, oma säätytietoisuus, ylemmyys ja ruumiillisen työn tekemättömyys. Vielä 1860-luvulla suurimmassa osassa Suomea selvä ero säätyläisten ja rahvaan välillä oli myös kieli: säätyläiset puhuivat ruotsia, rahvas yleensä suomea, paitsi eräillä täysin ruotsinkielisillä rannikkoseuduilla. Sitä vastoin vuosisadan lopulla osa säätyläisistäkin puhui jo suomea.
Termiä säätyläiset käytetään myös rajatummasta ryhmästä, 1800-luvulla kasvaneesta aatelittomasta virkamies- ja yrittäjäväestöstä, joka oli yllä kuvatulla tavalla myös sivistyneistöä ja herrasväkeä.
Sarvimangrovet
Sarvimangrovet (Ceriops) on mangrovepuukasvien (Rhizophoraceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku, johon kuuluu neljä tai viisi lajia.
Hanhimaa
Hanhimaa on pieni joenvieruskylä Kittilän kunnan Könkäällä, Lapin maakunnassa. Kylä sijaitsee Lismajoen äärellä ja Inarintien varressa, noin 44 kilometriä Kittilän kirkonkylältä koilliseen. Pohjoisesta etelään virtaava Lismajoki laskee Kapsajoen ja Loukisen kautta Ounasjokeen.
Sarvimangrovet
Sarvimangrovet kasvavat luonnossa Afrikan itärannikolla, Madagaskarilla, Aasian rannikoilla Pakistanista Kiinaan, Malaijien saaristossa, Oseaniassa sekä Australian pohjoisosissa.
Hanhimaa
Hanhimaa on valtakunnallisesti arvokasta maisema-aluetta. Luultavasti kylä on asutettu 1700-luvulla; tätä aikaisemmasta ihmistoiminnasta kertoo alueelta löytynyt kivikautinen nuija. Kylän perinteiset talonpoikaistalot on rakennettu pääasiassa 1900-luvun taitteessa tai alkuvuosikymmeninä. Vuonna 1992 julkaistun arvokkaiden maisema-alueiden kuvauksen mukaan rakennuksissa on runsaasti mielenkiintoisia yksityiskohtia. Hanhimaan vanhimmat rakennukset sijaitsevat erittäin kauniilla paikalla Lismajoen rantatörmällä. Hanhimaan pihapiiriin kuuluvat 1920-luvulla valmistuneen, laudoituskoristeluin varustetun päärakennuksen lisäksi makasiini, sauna sekä ladon, tallin ja navetan sisältävä talousrakennus. Ylinivan pirtti on komea, ja ollut osittain alkuperäisessä asussa; pihassa on 1800-luvun talousrakennuksia. Muita arvokkaita rakennuskohteita ovat Pietilä, Alanne ja Suonperä sekä jo autioitunut Hanhivaara.
Kylän nimen sanotaan johtuvan siitä, että hanhet ovat mielellään ruokailleet Lismajoessa kylän kohdalla.
Hanhimaassa asuu noin 50 ihmistä (2013). Pääelinkeinot ovat metsä- ja porotalous.
Hanhimaan maasto on paljolti suota ja kangasmaastoa. Kapsajoki ja Lismajoki sopivat hyvin kalastukseen. Kylän luoteispuolella Vuossavaaralla voi nähdä punaista jaspista ja kylästä linnuntietä viitisen kilometriä itään sijaitsevassa Kirkkokuusikossa, Päivänhohtovuoman suoalueen pohjoispuolella ensimmäisen kirkon muistomerkin.
Regardless
Regardless on brittiläislaulajan Rayen ja drum and bass-yhtye Rudimentalin musiikkikappale. Sen julkaisi Polydor Records Rayen Euphoric Sad Songs-debyyttistudioalbumin viidentenä singlenä 20. marraskuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Raye, Nadia Ali sekä Markus Moser ja sen tuotannosta vastasivat Punctual ja Rudimental. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 8. tammikuuta 2021. Videolla nähdään Raye parin seuralaisen kanssa äärettömässä altaassa vetämässä koreografiaa kappaleen tahdissa.
"Regardless" oli kaupallisesti huono menestys, sen päästyä singlelistan viidenkymmenen parhaan joukkoon ainoastaan Isossa-Britanniassa. Heikosta yleismenestyksestä huolimatta kappale on pitkällä tähtäimellä myynyt kultaa Puolassa.
Zazà
Zazà on Ruggero Leoncavallon ooppera, joka sai kantaesityksensä Milanon Teatro Liricossa 10. marraskuuta 1900.
Zazàn kantaesitystä vuonna 1900 johti Arturo Toscanini. Seuraavien kahdenkymmenen vuoden aikana teoksesta esitettiin yli viisikymmentä uutta produktiota. Metropolitan-oopperassa se esitettiin 16. tammikuuta 1920.
Myllykartano
Myllykartano on vuonna 1907 valmistunut entinen meijeri, joka sijaitsee Noormarkun keskustan tuntumassa Noormarkunjoen Myllykosken vieressä. Rakennus on meijeritoiminnan päätyttyä toiminut muun muassa tilapäisenä kirkkona (1921–1933), urheilutalona (1950-luvulta alkaen) sekä nuorisotalona (vuodesta 1981 alkaen). Nykyisin rakennus on suojeltu.
Rakennusta käyttävät muun muassa paikalliset kulttuuriyhdistykset ja urheiluseurat. Taide- ja kulttuuriyhdistys MyllyKONSTi järjestää rakennuksessa taidenäyttelyitä ja harrastajateatteri Nokun näyttämö näytelmiä. Myllykartanon salia käytetään myös liikuntasalina ja rakennuksen WC-tilat palvelevat kesäaikaan uimarannan ja urheilukentän käyttäjiä. Rakennuksen edellinen peruskorjaus tehtiin vuonna 1981 ja kaupunginvaltuusto on tehnyt aloitteen huonokuntoisen rakennuksen kunnostamisesta.
Skotlanninterrieri
Skotlanninterrieri (Scottish terrier) eli skotti on terriereihin kuuluva skotlantilainen koirarotu. Vuoden 2005 loppupuolella Suomessa oli noin 1800 rekisteröityä skotlanninterrieriä.
Ulkomuoto
Skotlanninterrierin omaleimainen ulkonäkö tekee siitä selvästi muista terriereistä erottuvan ja siten helposti tunnistettavan. Se on pieni, matalaraajainen ja vankkarakenteinen. Kaksinkertainen, säänkestävä karvapeite on karkea, kova, tiheä ja tiiviisti ihonmyötäinen. Yleisin väritys on musta, mutta myös brindle ja vehnä sallitaan. Säkäkorkeus on noin 25–28 cm ja paino vaihtelee 8,5–10,5 kg:n välillä.
Luonne
Skotlanninterrieriä voidaan kuvailla sanoilla urhea, itsepäinen, erittäin älykäs ja hyvin uskollinen. Lisäksi se on hyvin itsenäinen ja siitä löytyy paljon temperamenttia. Skottia on myös sanottu rohkeaksi, sinnikkääksi ja luotettavaksi.
Historia
Skotin historia ulottuu aina 1800-luvulle, jolloin skotlanninterrieri jalostettiin pitämään haittaeläinten lukumäärä kurissa. Suomeen rotu saapui ensimmäisen kerran 1920-luvulla. Yhdysvalloissa rotu on suosittu seurakoira. Monella Yhdysvaltain presidentillä on ollut skotlanninterrieri, joista kuuluisin lienee George W. Bushin Barney.
thumb|left
Johan Henrik Långhjelm
Johan Henrik Långhjelm (1748 Virrat – 23. joulukuuta 1831 Virrat) oli suomalainen apteekkari joka perusti ensimmäisen apteekin Tampereelle vuonna 1800.
Långhjelmin vanhemmat olivat Virtain kappalainen Johan Georg Långhjelm (1722–1782) ja Susanna Gertrud Allenius (1726–1804).
Kuopiossa aiemmin apteekkarina toimineelle Långhjelmille myönnettiin vuonna 1800 Tampereen ensimmäinen apteekkilupa, siihen asti lähin apteekki oli ollut Hämeenlinnassa. Långhjelmin apteekki sijaitsi Tampereen vanhan kirkon pohjoispuolella olleella tontilla Tampereen ensimmäisessä kaksikerroksisessa talossa. Hänellä oli noin hehtaarin suuruinen puutarha lääkekasvien viljelyä varten nykyisen Vanhan kirjastotalon paikalla. Puutarhasta muodostui myöhemmin Tampereen ensimmäinen puisto ja tämän puutarhan mukaan on saanut nimensä Tampereen Puutarhakatu. Långhjelmin perustama apteekki toimii nykyisin nimellä Tampereen Ensimmäinen apteekki ja se on Tampereen vanhin edelleen toimiva yritys.
Länghjelm oli naimisissa vuodesta 1779 Maria Elisabet Tuderuksen (1761–1798) kanssa. Heidän poikansa Johan Georg Långhjelm (1786–1820) toimi myös apteekkarina Tampereella 1813–1820.
Delta Ursae Majoris
Delta Ursae Majoris (δ UMa / δ Ursae Majoris) eli Magrez on yksi Otavan tähtikuvion tähdistä. Se on Otavan tähdistä selvästi himmein, sen kirkkaus on 3,32, ja se on Otavan suorakaiteen muotoisen kattilan vasemmassa ylänurkassa, kattilan kahvan juuressa. Megrez on kolminkertainen tähti, sillä on kaksi himmeää seuralaistähteä. Megrez kuuluu Siriuksen ryhmään ja Otavan liikkuvaan tähtiryhmään, jotka ovat tähtivirtoja Linnunradassa.
Rod Smallwood
Roderick Charles "Rod" Smallwood (s. 17. helmikuuta 1950 Huddersfield, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen musiikkialan vaikuttaja. Smallwood on toiminut esimerkiksi tuottajana ja managerina, ja hän on parhaiten tunnettu työstään brittiläisen heavy metal -yhtye Iron Maidenin managerina. Smallwood on toiminut yhtyeen managerina yhdessä pitkäaikaisen yhteistyökumppaninsa Andy Taylorin kanssa 1970-luvun lopulta lähtien, ja on myös perustanut esimerkiksi brittiläisen levy-yhtiö Sanctuary Recordsin yhdessä Taylorin kanssa vuonna 1979.
Eräs yhtye, jota Smallwood manageroi ennen Iron Maidenin manageriksi ryhtymistään, oli glam rock -yhtye Steve Harley & Cockney Rebel.
Smallwoodin perustama Sanctuary Records oli Britannian suurin indie-levy-yhtiö ja maailman suurin musiikkialan indie-manageriyhtiö, kunnes se lopetti toimintansa vuonna 2007. Sittemmin Smallwood on yhdessä Andy Taylorin kanssa perustanut Phantom Music Managementin, joka on keskittynyt yksinään Iron Maidenin asioiden hoitamiseen.
Parikkalan kirkko
Parikkalan kirkko Parikkalassa on puinen kaksoisristikirkko eli kahtamoinen. Sen piirustukset, jotka valtionarkkitehti Carlo Bassi oli laatinut, vahvistettiin senaatissa 9. maaliskuuta 1813.
Rakennusurakka
Kirkon rakentaminen annettiin rakennusmestari Matti Salosen tehtäväksi, joka lupasi rakentaa sekä kirkon että tapulin neljässä kuukaudessa, edellyttäen että saa käyttöönsä tarpeeksi rakennusaineita ja työväkeä. Salonen ryhtyi työhön ja hänelle luvattiin maksaa 20 tynnyriä ruista ja 200 ruplaa paperirahaa. 28 kirvesmiehen lisäksi töihin saatiin muita miehiä. Heille ei maksettu palkkaa, mutta heidän ei tarvinnut puolestaan maksaa parijyviä eikä tehdä päivätöitä. Kirvesmiehet saivat palkkana koko rakennusajalta 50 ruplaa rahaa, yhden ruistynnyrin ja puoli tynnyriä ohria. Muu väki työmaalle saatiin velvoittamalla kaikki 17 vuotta täyttäneet tekemään vuorollaan kolme työpäivää rakennuksella. Rakennustyö alkoi syyskuun alussa 1813. Kirkko ei valmistunut neljässä kuukaudessa, mutta siinä voitiin pitää väliaikaisesti jumalanpalveluksia vuodesta 1817 alkaen. Täysin valmiiksi se saatiin kuitenkin vasta parinkymmenen vuoden kuluessa.
Ensimmäiset kunnostukset
thumb|upright|left|Kellotapuli kirkkoa vastapäätä Vuonna 1833 seinät päätettiin laudoittaa neljän vuoden kuluessa, yksi seinä vuodessa. Kirkko oli siis alun perin neliseinäinen. Ulkoapäin kirkko maalattiin ensimmäisen kerran vuosina 1838 ja 1839. Maalaus viivästyi, koska kirkon tornissa oli jo lahonneita kohtia, jotka piti korjata. Kirkkoa korjattiin perusteellisesti vuodesta 1858 vuoteen 1860, jolloin se laajennettiin ristikirkoksi. Korjaustyöt teki liperiläinen rakennusmestari Tolpo. Ukkosenjohdatin kirkkoon saatiin 1880. Lämmityslaitteet kirkkoon asennettiin vasta korjauksen yhteydessä 1911.
Kirkon ympäristö
Kirkon ja sen vieressä olevan pitäjäntuvan ympäristöä siistittiin 1866. Vuonna 1912 puolestaan kirkon ympärillä olevan kiviaidan viereen istutettiin puita. Kirkon vieressä olevalle vanhalle hautausmaalle oli hankittu Varkauden tehtaalta rautaportit jo 1875. Kirkon vieressä olevan sankarihautausmaan muistomerkin suunnitteli Pentti Ahola 1966.
Sisustus
thumb|upright|Saarnatuoli Alttari ja saarnatuoli valmistuivat 1822 ja 1823 leppäpuista, joita oli tuotava yksi kuorma jokaisesta kirkonmiespiiristä. Penkit tehtiin 1830-luvun alkupuolella. Vuonna 1880 valmistui alttaritaulu, jonka lahjoitti nuohoojamestarin leski Anna Tiainen. Taulu, jonka maalaaja on tuntematon, esittää Kristuksen kirkastamista.
Urut
Vuonna 1906 asetettiin toimikunta urkujen hankintaa varten. Tulenheimon tehtaalta Kangasalta tilattiin sitten 30-äänikertaiset urut 19 800 markalla. Urkurahastossa oli kuitenkin vain 14 000 markkaa ja siksi senaatilta pyydettiin ja saatiin lupa siirtää viinikassasta urkujen hankintaan 9 000 markkaa. Urut on rakentanut Bror Axel Thulé. Niitä uusittiin vuonna 1971 ja uudestaan 1990-luvulla. Urkupillistön restaurointi aloitettiin toukokuussa 2008 urkujen 100-vuotisjuhlakonserttia 19. heinäkuuta varten. Vuonna 1908 urkujen vihkiäisiin osallistui muun muassa Oskar Merikanto, vihkiäiskonsertin tuotto meni vuotta aiemmin perustetun yksityisen yhteiskoulun hyväksi. Konserttiin osallistui peräti 5 000 ihmistä. Pillistö ja äänikerrat palautettiin vuonna 2008 Sotkamon urkutehtaalla alkuperäisiin, osin puisiin, korvaamaan aiempien muutosten yhteydessä asennettuja pieniä metallipillejä. Kaikkiaan uruissa on noin 1 500 pilliä. Urkujen palkeet ja venttiilit uusittiin jo 1990-luvulla.
MGP Nordic 2008
Melodi Grand Prix Nordic 2008  oli neljäs MGP Nordic -laulukilpailu. Se järjestettiin 29. marraskuuta 2008 Århusissa Tanskassa. Lasten laulukilpailun voitti Norjaa edustanut The BlackSheeps kappaleella "Oro jaska beana". Juontajina toimivat Jacob Riising ja Signe Lindkvist.
Martin Saarikangas
thumb|Saarikangas Oslossa vuonna 2003. Jarl-Martin Alexander Saarikangas (s. 24. tammikuuta 1937 Helsinki) on espoolainen vuorineuvos, diplomi-insinööri, Masa-Yards Oy:n (myöhemmin Kvaerner Masa-Yards Oy) perustaja ja toimitusjohtaja ja Kokoomuksen kansanedustaja 2003–2007. Hänet valittiin eduskuntaan vuoden 2003 vaaleissa. Vuorineuvoksen arvonimen Saarikangas sai vuonna 1996.
Hänellä on aikaisemman vaimonsa Lea Mailan (o.s. Jokihaara, k. 1996) kanssa kolme lasta. Hänen nykyinen vaimonsa on Maija-Liisa Raunio-Saarikangas (1998). Sotilasarvoltaan Saarikangas on reservin luutnantti.
Saarikangas on toiminut useissa tehtävissä myös urheilujärjestöissä. Hän oli SLU:n puheenjohtaja vuosina 1993–1997 ja SM-liigan puheenjohtajana 1992–2002 ja sai myöhemmin kunniapuheenjohtajan tittelin. Hän oli vuosina 1998–1999 Helsinki 2006 -talviolympialaisten hakukomitean puheenjohtajana. Saarikangas on aateloitu Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 154. Hän on myös pelannut 57-vuotiaana noin kolme minuuttia Veikkausliigaa oltuaan mukana TPS:n avauskokoonpanossa 14. elokuuta 1994 pelatussa HJK–TPS-ottelussa. Hän on Veikkausliigan kautta aikain vanhin pelaaja, mutta kansainvälisesti jää huimasti muun muassa Englannin silloisen 2. divisioonan Plymouthiin syntymäpäivänsä kunniaksi vuonna 2003 rekisteröidystä, tuolloin 90-vuotiaasta brittipoliitikko Michael Footista, jota ei kuitenkaan laskettu kentälle.
Pullamössösukupolvi on tiettävästi Saarikankaan vuonna 1993 ensimmäisenä esittämä käsite.
Wilkmanin ryhmä
Wilkmanin ryhmä oli valkoisten itäarmeijaan kuuluva ryhmä Suomen sisällissodassa.
Komentaja: Karl Fredrik Wilkman
Wilkmanin ryhmässä palvelleet Saksan jääkärit
Adjutanttina ja jääkäriprikaatin yhteysupseerina jääkäriyliluutnantti Gustaf Helsingius (saapui Wilkmanin ryhmään kenttälennätinpataljoonasta 31. maaliskuuta 1918), lähettiupseerina jääkärivänrikki Heikki Nurmio (21. huhtikuuta alkaen), esikunnan lääkärinä jääkärimajuri Yrjö Salminen (toimi aikaisemmin jääkäriprikaatin esikuntalääkärinä), räjähdyskomennuskunnan päällikkö jääkärivänrikki Yrjö Takkula (siirrettiin 26. maaliskuuta 3. jääkäripatteriin).
Joukko-osastot
Komentaja: Erik Jernström Komentaja: Karl Mandelin Komentaja: Nils Gadolin Komentaja: Maximilian Savonius Komentaja: Lauri Malmberg Komentaja: Sven Weckström Komentaja: Martin Ekström Komentaja: jääkärimajuri Juho Heiskanen Päällikkö: Larsson
Lambertland
Lambertland on Tasavallan Presidentin kolmas albumi, joka ilmestyi vuonna 1972. Se oli ensimmäinen kahdesta albumista, jolla solistina toimi Frank Robsonin korvannut Eero Raittinen. Myös yhtyeen tyyli oli siirtynyt jazz-rockista entistä vahvemmin progressiiviseen rockiin. Albumista muodostui yhtyeen kaupallinen läpimurto sen noustessa albumilistan sijalle 7. Levy on yhtä Pekka Pöyryn säveltämää kappaletta lukuun ottamatta Jukka Tolosen säveltämä. Albumin sanoitukset, kuten myös kansikuva, ovat Mats Huldénin tekemiä.
Julkaisu ja vastaanotto
Albumin julkaisi Love Records, jonka kautta oli ilmestynyt myös yhtyeen debyyttialbumi. Lisäksi Sonet-yhtiö julkaisi Lambertlandin Ruotsissa, Britanniassa ja Länsi-Saksassa. Britanniassa albumi sai kehuja muun muassa NME:n arvostelussa:
Suomessa Musa-lehden lokakuun 1972 numerossa albumin arvosteli Waldemar Wallenius. Albumi sai täydet viisi tähteä ja valittiin kuukauden albumiksi. Walleniuksen mukaan Tasavallan Presidentin edelliset albumit olivat myös todella hyviä, mutta vasta Lambertland osoittaa sen, mihin yhtye on jo pitkään pystynyt. Jukka Tolosen sävelmiä hän kutsuu kauniiksi ja mestarillisen maukkaiksi. Eero Raittista hän kehuu loistavaksi, vaikka hän meni lähes kylmiltään studioon, tosin pieniä epävarmuuksia on mukana. Mats Huldénin sanoituksia Wallenius kuvaa hauskoiksi.
Hyvän palautteen saattelemana Tasavallan Presidentti aloitti toisen Englannin-kiertueensa marraskuussa 1972. Brittiläinen musiikkilehti Melody Maker mainosti kiertuetta puolen sivun ilmoituksella. Yhtye esiintyi muun muassa kahdella kuuluisalla lontoolaisella klubilla; Ronnie Scott's Clubilla ja The Marquee Clubilla.
Saksalaisella vuoden 1981 Sonet-painoksella on vaihtoehtoiset, hieman pidemmät, miksaukset kappaleista ”Dance” ja ”Last Quarters”.
Arvostelut
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Rehabeam
Rehabeam oli Juudan kuningas isänsä Salomon jälkeen. Hänen historiallisuudestaan ei ole varmuutta, yhden teorian mukaan hän oli kuninkaana 931–913 eaa. Joidenkin uskonnollisten tutkijoiden mukaan, jotka korostavat Raamatussa olevaa ajanlaskua, hänen hallituskautensa alkoi jo niinkin varhain kuin 997 eaa.
Raamatun kertomuksen mukaan kansa nousi kapinaan Rehabeamin ensimmäisenä hallitusvuotena, koska hän ei suostunut keventämään isänsä Salomon kansalle asettamaa "raskasta iestä ja kovaa palvelusta". Tämän ikeen on arveltu liittyvän korkeisiin veroihin tai siihen rinnastettavissa olevaan valtiolle suoritettavaan palkattomaan työhön. Kun Rehabeam kieltäytyi suostumasta kansan pyyntöön, kymmenen pohjoista heimoa nousi kapinaan Jerobeamin johdolla, ja muodosti Israelin valtion. Rehabeam jäi hallitsemaan eteläistä Juudan valtiota, johon kuuluivat Juudan ja Benjaminin heimot. Rehabeamin jälkeen tuli Juudan kuninkaaksi hänen poikansa Abiam.
Aiheesta muualla
Rehabeam suomenkielisessä Raamatussa (1933/1938)
Vieremä
Kunta perustettiin Iisalmen maalaiskunnasta erottamalla vuonna 1922.
Vapaa-ajan asuntoja Vieremällä on 496.
Maantiede
Vieremä sijaitsee Pohjois-Savon maakunnan luoteiskulmassa Kainuun ja Pohjois-Pohjanmaan maakuntien rajalla, ja sen naapurikunnat ovat Iisalmi, Kajaani, Kiuruvesi, Pyhäntä ja Sonkajärvi.
Vieremän Natura-kohteita ovat Selkäsuo, Saarisuo-Kurkisuo, Rahajärvi-Kontteroinen, Hyppyypuronsuo, Naimapuron metsä, Mammonhauta-Rotimojoki, Kaatiainen, Joutensuo, Hällämönharju-Valkeiskangas ja Talaskangas.
Kyliä
Amerikka, Haajainen (Haajaiskylä), Kaarakkala, Karankamäki, Kauppilanmäki, Konolanmäki, Kirkonkylä, Marttisenjärvi, Nissilä, Palosenjärvi, Palosenmäki, Pyöree, Salahmi, Rotimojoki, Savimäki, Tikanniemi, Valkeiskylä (Valkiamäki).
Taajamat
Vuoden 2016 lopussa Vieremällä oli 3 685 asukasta, joista 1 368 asui taajamassa, 2 288 haja-asutusalueilla ja 29:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Vieremän taajama-aste on 37,4 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Vieremän kirkonkylä.
Hallinto
Vieremän kunnanjohtaja vuodesta 2016 on Mika Suomalainen. Kunnanvaltuustossa on 21 paikkaa, joista 10 on keskustan hallussa kaudella 2021–2025.
Talous
Vieremällä toimivia yrityksiä ovat Ponsse Oyj, muun muassa kevytsoraharkkoja, pihakiviä, kaivonrenkaita ja pilarianturoita valmistava Lujabetoni Oy, elementti- ja moduulitaloja valmistava Ratesteel Oy, HT Laser Oy ja Hytar Oy. Näistä Ponsse on tunnetuin valmistamiensa metsäkoneiden vuoksi. Yritys työllistää yli 800 henkilöä, joista noin 440 Vieremällä. Ponssen alihankkijoina toimivat muun muassa Ratesteel, joka valmistaa erilaisia teräsrakenteita. HT Laser leikkaa ja särmää erilaisia metalleja ja Hytar valmistaa hydraulijärjestelmiä. JetiTaso Oy valmistaa metallirakenteita.
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat Ponsse, Ratesteel, Veljekset Heiskanen ja Soraliike Ikola.
Liikenneyhteydet
pienoiskuva|250px|[[Vieremän varalaskupaikka kantatiellä 88]]
Kunnan halki kulkee luode–kaakko-suunnassa kantatie 88. Lähin kaupunki on 25 kilometriä etelään sijaitseva Iisalmi, josta lähtee päivittäin Pendolino-, InterCity-, pika- ja taajamajunia kaikkialle Suomeen. Iisalmi–Kontiomäki-rata kulkee Vieremän kunnan alueella Kauppilanmäen ja Soinlahden välillä, mutta yhtään asemaa tai seisaketta ei Vieremän kunnan alueella enää ole. Ainoa Vieremän kunnan alueella koskaan ollut rautatieliikennepaikka on lakkautettu Latukan seisake. Puutavaraliikenteen käyttämä Kauppilanmäen rautatieasema tulkitaan helposti Vieremälle, mutta se sijaitsee niukasti Sonkajärven puolella kuntarajan seuraillessa ratapihan reunoja. Lähin kaupallinen lentoasema on Kajaanin lentoasema Kajaanissa. Vieremän taajamasta lähin ilmailupaikka on Iisalmessa sijaitseva harrasteilmailukenttä. Kunnan pohjoisosassa sijaitsee lentokoneiden varalaskupaikka. Kirkonkylän liepeillä sijaitseva venesatama on Vuoksen vesireitin pohjoisin satama. Reittiä voivat matkata veneet, joiden syväys on enintään yksi metri.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Seurakunnat
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnista Vieremän alueella toimii Vieremän seurakunta ja Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Kuopion ortodoksinen seurakunta.
Palvelut
Vieremän paloasemalla Teollisuustiellä sijaitsevat seuraavat yksiköt: johto- ja tarkastusauto PS 065, sammutusauto PS 691, säiliöauto PS 693 sekä miehistö- ja ensivasteauto PS 697. Vieremän ensihoitopalvelun tuottaa Pohjois-Savon sairaanhoitopiiri. Vieremällä on yksi ambulanssi, PS 132, joka on välittömässä lähtövalmiudessa joka päivä kello 8–20. Muina aikoina ambulanssi tulee Iisalmesta, Kiuruvedeltä tai lähimmän yksikön periaatteella.
Ruokakulttuuri
1980-luvulla jokaiselle Savon silloiselle kunnalle äänestettiin omat nimikkoruoat. Vieremän perinneruoaksi valittiin muurinpohjaletut.
José Luis Rubiera
José Luis Rubiera Vigil (s. 27. tammikuuta 1973 Santa Eulalia, Gijón, Asturiasin maakunta, Espanja) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1995–2010. Hän on ollut yksi ammattilaispyöräilyn parhaista vuoristoapu-ajajista. Rubiera on ollut avustamassa seitsemän kertaa tallin kapteenia suuren ympäriajon voittoon. Vuonna 2000 Rubiera oli mukana auttamassa Roberto Herasia Espanjan ympäriajon voittoon, viidesti Lance Armstrongia Ranskan ympäriajon voittoon (vuodet 2001-2005) ja Alberto Contadoria Espanjan ympäriajon voittoon vuonna 2008.
Rubiera aloitti ammattilaisuransa vuonna 1995 Artiach-tallissa ja siirtyi kahta vuotta myöhemmin maineikkaaseen Kelme-talliin. Heti ensimmäisenä Kelme-vuotenaan Rubiera nappasi uransa ensimmäisen etappivoiton 19. osuudella Italian ympäriajossa. Rubiera otti vielä kolmea vuotta myöhemmin uransa toisen etappivoiton Italian ympäriajossa. Vuonna 1998 Chechu sijoittui Espanjan ympäriajossa yhteiskilpailussa 6:nneksi ja kahta vuotta myöhemmin hän oli 11:s. Hyvät saavutukset Kelmessä herättivät laajalti kiinnostusta muissa talleissa. Kauden 2000 lopussa yhdysvaltalaisen US Postalin (nyk. Discovery Channel) tallipäällikkö Johan Bruyneel hankki gijonilaisen joukkueeseensa, vaikka tiedotusvälineet kertoivat muiden tallien tarjousten olleen rahakkaampia. Bruyneel hankki miehistöönsä myös Rubieran kapteenin Roberto Herasin, jotka vahvistivat entisestään Lance Armstrongin joukkuetta.
Ensimmäisellä US Postal -kaudellaan Rubiera oli Armstrongin kenties tärkein apuajaja, sillä Heras ja Tyler Hamilton ajoivat lievästi loukkaantuneina Tourissa. Musertavan ylivoimainen Armstrong jätti pahimpia kilpakumppaneitaan minuuttikaupalla Alppien ja Pyreneitten kovilla vuoristoetapeilla. Etenkin Alpe d'Huez -vuoren huipulle päättyneellä etapilla taktiikkanero Bruyneel, Armstrong ja Rubiera olivat laatineet taktiikan, jossa yhdysvaltalaistalli piileskeli pääjoukossa aina viimeisen vuoren juurelle asti. Alpe d'Huez'lle saavuttaessa Rubiera otti taktiikan mukaisen komennon ja muutaman sadan metrin rajun vetotyön päätteeksi Armstrong iski pahimmalta kilpakumppaniltaan Jan Ullrichilta lopullisesti karkuun.