cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Investointi
Julkiset investoinnit
Esimerkiksi sisäilmaongelmaisten koulurakennusten tai yhteiskunnan tarvitseman uuden koulutuksen järjestäminen ovat julkisia investointeja.
Laajemmin voidaan ajatella kaikkien yhteiskunnan julkisen sektorin toimintojen olevan julkisia investointeja, sillä niillä pyritään parantamaan yhteiskunnan talouden tuottavuutta ja hyvinvointia.
Vojvodina
Maantiede
Vojvodina sijaitsee Serbian pohjoisosassa Pannonian tasangolla. Se rajautuu etelässä muuhun Serbian valtioon ja idässä Romaniaan, pohjoisessa Unkariin, lännessä Kroatiaan ja lounaassa Bosnia ja Hertsegovinaan.
Osat
Vojvodina on jaettu seitsemään piirikuntaan jotka puolestaan on jaettu 46 kuntaan. Piirikunnat ovat:
Mike Fisher
Michael Jeffry Fisher (s. 13. maaliskuuta 1943 Hollywood, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen F1-kuljettaja. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kaudella 1967. Hän oli yhdestoista Kanadan GP:ssä ja keskeytti Meksikon GP:ssä, eikä saavuttanut pisteitä.
Jari Saarinen
Jari Petri Juhani Saarinen (s. 4. maaliskuuta 1970) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pikajuoksija. Hän edusti koko uransa ajan Helsingin Kisa-Veikkoja ja hänen valmentajinaan toimivat Kurt Eriksson sekä Tapio Laitinen. Kalevan kisoista Saarinen saavutti pronssia 100 metrin juoksussa sekä hopeaa 200 metrin juoksussa vuonna 1990. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM-kisoissa voittamassa 4 x 100 metrin viestijuoksussa kultaa vuonna 1994 sekä 4 x 400 metrin viestijuoksussa kultaa vuonna 1994 ja hopeaa vuonna 1992. Sisäratojen SM-kisoista Saarinen saavutti pronssia 4 x 300 metrin viestijuoksussa vuonna 1989 Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1995 jälkeen.
Pitkänokkakipuaja
Pitkänokkakipuaja (Nasica longirostris) on eteläamerikkalainen pitkänokkainen varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 36 cm. Pitkänokkakipuajan höyhenpuku on pääosin punaruskea. Sen kurkku ja silmäkulmajuova ovat valkoiset ja päässä sekä niskassa on valkoisia raitoja. Sen nokka on pitkä ja lievästi alaspäin kaareva. Pyrstösulat ovat kankeat.
Pantokrátorin luostari
Pantokrátorin luostari (, ”Kaikkivaltiaan luostari”) on ortodoksinen luostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Athoksen kahdenkymmenen luostarin välisessä hierarkiassa Pantokrátor on seitsemännellä sijalla.
Pitkänokkakipuaja
Elinympäristö
Laji elää trooppisissa metsissä.
Ravinto
Pitkänokkakipuaja etsii ravintonsa pitkän nokkansa avulla puiden kuoren alta ja runkoa peittävien päällyskasvien alta. Ravintona ovat hyönteiset, hämähäkit ja muut pienet eläimet.
Tomas Alfredson
Hans Christian Tomas Alfredson (s. 1. huhtikuuta 1965 Lidingö, Ruotsi) on ruotsalainen elokuvaohjaaja. Hän on Killinggängetin jäsen ja työskentelee sille. Hän on saanut ruotsalaisen Guldbagge-palkinnon elokuvista Fyra nyanser av brunt (2004) ja Ystävät hämärän jälkeen (2008).
Elämäkerta ja ura
Alfredsonin vanhemmat ovat Gunilla ja näyttelijä, ohjaaja Hans Alfredson ja veli ohjaaja Daniel Alfredson. Hän on aiemmin ollut naimisissa Cissi Elwinin kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
Alfredson oli lapsena mukana isänsä kuvauksissa ja sai pieniä rooleja. Alfredsonin oma ura käynnistyi Svensk Filmindustrissa. Sittemmin hän työskenteli uudelleen käynnistetyssä TV4:ssä ja Ruotsin televisiossa. Hänen läpimurtonsa tapahtui 1995 elokuvalla Bert – viimeinen viaton, joka oli hänen ensimmäinen pitkä ohjauksensa. Hän liittyi 1999 Killinggängetiin ohjaajana, ja siellä hänen ensimmäinen elokuvansa oli Haku päällä Tallinnassa 1999.
Alfredsonin Ystävät hämärän jälkeen herätti kansainvälistä huomiota ja sai 2008 palkinnon vuoden parhaana elokuvana Tribecan elokuvajuhlilla New Yorkissa, European Fantastic Film Festival’s Federationin Méliès d’Or -palkinnon Sitgesissä Espanjassa ja neljä palkintoa FantAsia-juhlassa Montrealissa Kanadassa. Samana vuonna hänelle myönnettiin siitä viisi Guldbaggea, muun muassa parhaasta ohjauksesta. Tämä nosti Alfredsonin ohjaajien eturiviin sekä Ruotsissa että kansainvälisesti.
Alfredson ohjasi John le Carrén romaanin Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja pohjalta vuonna 2011 ensi-iltansa saaneen elokuvan Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja. Se sai muun muassa parhaan brittiläisen elokuvan Bafta-palkinnon.
Alfredson osti vuonna 2012 filmatisointioikeudet Astrid Lindgrenin kirjaan Veljeni, Leijonamieli. Elokuvan teon piti alkaa alun perin vuonna 2012, mutta se on lykkääntynyt. Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja -elokuvan jälkeen meni kuusi vuotta Alfredsonin seuraavaan elokuvaan. Veljeni, Leijonamielen sijaan vuonna 2017 Alfredsonilta ilmestyi Jo Nesbøn dekkariin perustunut Lumiukko, joka sai todella heikon vastaanoton kriitikoilta. Alfredson on kertonut tuotannon olleen hankala, sillä kuvausaika Norjassa oli liian lyhyt ja jälkituotantovaiheessa kävi selväksi, että 10–15 prosenttia käsikirjoituksesta oli jäänyt kuvaamatta, mikä jätti tarinaan monia aukkoja.
Pantokrátorin luostari
thumb|left|260px|Näkymä luostarista Athosvuorelle. Pantokrátorin luostari on perustettu 1300-luvulla ja ollut olemassa viimeistään vuonna 1358. Perimätiedon mukaan sen olisi perustanut Aleksios III Komnenos, mutta todennäköisemmin sen perustivat veljekset Aleksios Stratopedarkki ja Johannes (Ioannes) Primikerios, jotka palvelivat Bysantin valtakunnan korkeissa tehtävissä. Luostarin lähellä sijaitsevat antiikin aikaisen Thyssoksen kaupungin rauniot.
Luostari kunnostettiin ja sitä laajennettiin 1500-luvulla. Luostarissa oli suuret tulipalot vuosina 1393, 1773 ja 1948, mutta se ei koskaan tuhoutunut kokonaan. Luostari oli välillä kilvoitustavaltaan idiorytminen, mutta palasi kinobiottiseen elämäntapaan vuonna 1992. Vuonna 2011 luostarissa oli 28 asukasta.
Luostari sijaitsee Athoksen niemimaan itärannikon keskivaiheilla. Sen lähin luostari on Stavronikítaksen luostari linnuntietä noin kaksi kilometriä etelään. Luostarin pääkirkko (katholikon) on omistettu Kristuksen kirkastumiselle ja rakennettu luostarin perustamisen aikoihin 1300-luvulla. Tuolloin tehdyt makedonialaisen koulukunnan seinämaalaukset maalattiin uudelleen vuonna 1854. Kirkon kellotorni on rakennettu 1800-luvulla. Luostarin alaisuuteen kuuluu sivuluostari Profeetta Elian skiitta. Luostariin kuuluu myös seitsemän kappelia sen sisäpuolella ja seitsemän sen ulkopuolella sekä viisi keljaa. Luostarin kirjastossa on 350 käsikirjoitusta, noin 3 500 painettua kirjaa sekä useita historiallisia dokumentteja.
Kilonpuiston koulu
Kilonpuiston koulu on Espoon Kilossa sijaitseva peruskoulun yhtenäiskoulu. Koulussa on sekä ala- ja yläluokat. Yläluokkia koulussa on 7A-E, 8A-E ja 9A-E. Näistä A-, B- ja C- luokat ovat ”tavallisia” luokkia, D-luokka on ilmaisutaitopainotteinen luokka ja E-luokalla painotetaan englannin kieltä. Koulun osoite on Kilonpuisto 5.
Koulussa on myös esikoulu. Koulurakennus on valmistunut vuonna 2002 ja otettu käyttöön 3. maaliskuuta 2003. Koulussa on noin 700 oppilasta.
Museoiden historia
pienoiskuva|Museum Wormianumin alkulehti, joka näyttää [[Ole Wormin ”ihmeiden kabinetin”.]] pienoiskuva|[[Bilbaon Guggenheim-museo on arkkitehtonisesti tunnettu museo.]] Museoiden historia on alkanut jo antiikista, vaikka nykyaikainen museo kehittyikin paljon myöhemmin. ’Museo’-sana on peräisin antiikin Kreikkasta, jossa museionit olivat muusien pyhäkköjä. Varsinaista museota lähimmät vastineet olivat kuitenkin jumalille pyhitetyt taidekokoelmat, pinakoteekit. Keskiajalla erityisesti kirkko keräsi monia suuria esinekokoelmia, mutta museolaitoksen juuret ovat vasta renessanssissa, jolloin alettiin uudestaan kiinnostua antiikin kirjallisuudesta ja taiteesta. Tuohon aikaan alkoi kehittyä muun muassa taidegallerioita ja ensimmäisiä historiallisin kriteerein järjestettyjä kokoelmia.
Tiede, taide ja taideteollisuus erikoistuivat entisestään 1800-luvun lopulla. Samalla positivismi korosti kokemuksia ja havainnointia tieteen tekemisessä. Museoissakin alkoi korostua niiden kokoelmien käyttö tieteessä. Ruotsalainen Artur Hazelius perusti 1800-luvun lopulla Tukholmaan maailman ensimmäisen kansatieteellisen museon Nordiska museetin ja ensimmäisen ulkoilmamuseon Skansenin. Näiden myötä museoissa levisi kiinnostus esineistön aattellisiin, lähihistoriallisiin ja kansanperinteisiin tarkoituksiin.
Museoissa tapahtui 1900-luvun aikana useita mullistuksia. Deutsches Museum ja Museum of Science and Industry toivat uudet keksinnöt tekniikan museoihin ja avasivat tietä uudenlaisille tiedekeskuksille. Taidemuseot ovat puolestaan ottaneet aktiivista roolia taidehistorian luomisessa. New Yorkin Modernin taiteen museolla on esimerkiksi ollut suuri vaikutus 1900-luvun kuvataiteeseen. Museorakennuksista on puolestaan tullut 1900-luvun lopulla aikansa merkittävimpiä julkisia rakennuskohteita. Esimerkiksi Bilbaon Guggenheim-museon taidekokoelma on jopa jäänyt sen arkkitehtuurin varjoon.
Varhaishistoriasta antiikin Eurooppaan
pienoiskuva|[[Villa Adriana|Tivolin huvilan raunioita.]] Museoiden taustalla on ihmisten taipumus hankkia ja tutkia. Museon ideasta ensimmäisiä todisteita löytyy Mesopotamiasta, muinaisesta Larsan kaupungista, josta on löytynyt 1000-luvulta eaa. olevia, opetuskäyttöön tarkoitettuja kopioita vanhoista kirjoituksista. Arkeologi Leonard Woolleyn mukaan Urin löydökset puolestaan todistavat, että Babylonian kuninkaan Nabunaidin tyttärellä Ennigaldilla oli pieni opetuksellinen museo.
Erik Thorell
Erik Jacob Thorell (s. 3. maaliskuuta 1992 Karlstad, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin Extraliga-joukkue HC Sparta Prahassa.
Museoiden historia
Varhaishistoriasta antiikin Eurooppaan
Vaikka ’museo’-sanan tausta on antiikin Kreikassa, nykyaikaisia museoita siellä ei kuitenkaan ollut. Antiikin Kreikan temppeleissä oli kuitenkin myös sekalaisia kokoelmia taide-esineitä ja harvinaisuuksia uhreiksi jumalille. Kreetalta on löytynyt merkkejä 2000-luvulta eaa. peräisin olevasta taidekokoelmasta. Lähin vastine museolle on kreikkalainen jumalille pyhitetty taidekokoelma pinakoteekki, joista tunnetuin oli Ateenan Akropoliilla. Pergamonin hallitsija Attalos I puolestaan keräsi sotaretkeltään Kreikkaan kreikkalaisen kulttuurin tuotteita herättääkseen maassaan kreikkalaista kulttuuria. Pergamoniin perustettiin eräänlainen kreikkalainen aarrekammio.
Rooman keisarit ja monet muut roomalaiset ihailivat kreikkalaista kulttuuria. Kreikasta ryöstettiinkin paljon veistoksia roomalaisten aukioiden ja rakennusten koristeeksi. Huippuunsa ihailu nousi keisari Hadrianuksen rakennuttamassa Tivolin huvilassa. Hadrianus tuotti huvilaan ja sen 18 neliökilometrin laajuiseen puistoon jäljennöksiä rakennuksista ja maisemakokonaisuuksista. Huvila olikin eräänlainen ulkoilmamuseo.
Erik Thorell
Seuraura
Thorell on Färjestad BK:n kasvatti. Hän oli kaudella 2008–2009 neljällä osumallaan seuran J18-junioreiden paras maalintekijä Robert Tellbergin kanssa J18 Allsvenskanin pudotuspeleissä. Thorell voitti seuraavalla kaudella 2009–2010 koko J18 Allsvenskanin pudotuspelien piste- ja maalipörssin tehoilla 11+9=20. Hän debytoi kauden 2009–2010 aikana myös Färjestadin Elitserien-joukkueessa, jossa 17-vuotias Thorell pelasi kolme runkosarjaottelua. Noin puolet runkosarjastaan hän pelasi kuitenkin lainalla Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla I-divisioonaa Skåre BK:n joukkueessa.
Museoiden historia
Muun maailman varhaiset edeltäjät
Euroopan lisäksi myös muualla maailmassa kerättiin esinekokoelmia. Kiinassa keräily oli alkanut jo Shang-dynastian aikana, mutta huippuunsa se oli kehittynyt 200-luvulla eaa. Qin-dynastian aikana. Monet kiinalaishallitsijat tukivat taiteita, ja esimerkiksi Han-dynastian aikainen keisari Wu perusti akatemian, jossa oli maalauksia ja kalligrafiaa eri puolilta Kiinaa. Japanissa keisari Shōmu keräsi Tōdai-jin temppelialueelle esineistön, joka on edelleen nähtävissä Shōsōinissa. Samoihin aikoihin arabimaailmassa kerättiin pyhäinjäännöksiä, ja waqfien yhteyteen muodostui erilaisia yleiseen hyvään kerättyjä kokoelmia.
Erik Thorell
Seuraura
Kausi 2011–2012 oli Thorellille varsinainen tulokaskausi Elitserienissä. Hän teki 44 runkosarjaottelussa tehot 3+3=6 ja 11 playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Thorellin Elitserien-uran avausmaali syntyi 4. helmikuuta 2012 Skellefteå AIK:n Joacim Erikssonin taakse. Huhtikuussa 2012 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Färjestadin kanssa. Kaudella 2012–2013 Thorell teki Elitserienin runkosarjassa neljä tehopistettä.
Thorell siirtyi kaudeksi 2013–2014 Allsvenskan-joukkue Rögle BK:hon, jonka kanssa hän eteni Kvalserieniin, mutta joukkue jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Kaudeksi 2014–2015 Thorell siirtyi jatkaman Allsvenskan-uraansa Karlskrona HK:hon. Hän oli nostamassa joukkuetta kauden päätteeksi SHL:ään (ent. Elitserien), mutta Thorell siirtyi kaudeksi 2015–2016 jatkamaan Allsvenskan-uraansa BIK Karlskogan riveihin. Hän sijoittui koko sarjan pistepörssissä toiseksi joukkuetoverinsa Marcus Nilssonin jälkeen tehoilla 15+35=50. Kevään 2016 nousukarsinnoissa Thorell oli BIK:n paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 3+5=8. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +5.
Museoiden historia
Keskiajan esinekokoelmat
Kirkko oli keskiajan merkittävin kulttuurielämän kannattelija. Se muun muassa tuki arkkitehtuuria, kuvataidetta ja esittävää taidetta. Vaikka kirkko oli kieltänyt pakanallisten esineiden keräämisen, sen kokoelmiin kertyi silti erikoisia esineitä, luonnon kuriositeetteja ja pyhäinjäännöksiä. Tällaisista esineistöistä kasvoi niin sanottu ”keskiajan museo”, mirabilia, joka oli eräänlainen tärkeiden kohteiden ja esineiden kokonaisuus.
Erik Thorell
Seuraura
Kaudeksi 2016–2017 Thorell siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Turun Palloseuraan. Hän oli tehoilla 24+20=44 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Tomi Kallion jälkeen. Thorell jakoi koko SM-liigan maalipörssin kolmannen sijan KalPan Janne Keräsen kanssa ja sijoittui pistepörssissä kahdeksanneksi. Hän oli myös koko liigan tehokkain ulkomaalaispelaaja. Kaudeksi 2017–2018 Thorell siirtyi jatkamaan SM-liigauraansa kaksivuotisella sopimuksella Helsingin IFK:hon. Joukkuetta siirtyi myös valmentamaan hänelle TPS:stä tuttu Ari-Pekka Selin. Thorell oli HIFK:n paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 17+29=46. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Joonas Raskin ja Miro Heiskasen kanssa lukemalla +17. Ensimmäisessä puolivälieräottelussa 21. maaliskuuta 2018 vieraissa JYPiä vastaan Thorell teki HIFK:n 1–2-voittomaalin. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Museoiden historia
Keskiajan esinekokoelmat
Keskiajalta on todisteita muinaisesineillä käydystä kaupasta. Winchesterin piispan Henry Blois’laisen on sanottu ostaneen antiikkipatsaita kuukauden mittaisella Rooman-vierailullaan ja tuoneen ne mukanaan Englantiin.
Erik Thorell
Seuraura
Thorell oli kaudella 2018–2019 tehoilla 24+25=49 HIFK:n paras pistemies ja maalintekijä. Hän jakoi koko SM-liigan maalipörssin kolmannen sijan HPK:n Jere Innalan kanssa ja pistepörssin kahdeksannen sijan Pelicansin Jesse Saarisen kanssa. Thorell voitti myös HIFK:n sisäisen tehotilaston lukemalla +28. Hänet valittiin SM-liigan syyskuun 2018 kuukauden pelaajaksi. Toisessa välieräottelussa 5. huhtikuuta 2019 Oulun Kärppiä vastaan Thorell teki HIFK:n 3–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaalin. Kärpät kuitenkin voitti koko ottelusarjan ja eteni finaaleihin otteluvoitoin 4–2.
James Murie
Murie opiskeli luonnontieteitä ja lääketiedettä Glasgowin yliopistossa. Hän valmistui yliopistosta vuonna 1857, jonka jälkeen hän osallistui lääkärinä Länsi-Afrikkaan suuntauneelle tutkimusretkelle. Vuonna 1861 hän osallistui lääkärinä ja luonnontieteilijänä John Petherickin johtamalle tutkimusmatkalle Niilin yläjuoksulle. Matka kesti kaksi vuotta ja Murie keräsi huomattavan kokoelman näytteitä ennestään lähes tutkimattomalta seudulta.
Museoiden historia
Keskiajan esinekokoelmat
Arabimaailma oli 900–1200-luvuilla todellinen sivistystyön keskus. Siellä monia kreikkalaisia klassisia tekstejä käännettiin arabiaksi ja kerättiin laajoja taiteellisten töiden kokoelmia. Keräilyperinne virallistettiin islamilaisen waqf-periaatteen alle. Arabitieteilijöiden työt olivat vaikuttamassa Euroopassa renessanssin syntymiseen. Arabitekstejä käännettiin 1100– ja 1200-luvuilla latinaksi, mikä oli käynnistämässä klassisen kulttuurin ihailun.
Erik Thorell
Maajoukkueura
Thorell pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2011. Yhteensä hän on pelannut 24 nuorten ja 29 poikien maaottelua.
Museoiden historia
Renessanssi ja nykyaikaisen museon juuret
pienoiskuva|Uffizin gallerian seinää vuodelta 1748, tekijä Benedetto Felice De Greyss. Nykyaikaisen museon juuret ovat tieteellisessä mielessä renessanssissa. Renessanssin myötä ihmisten mielenkiinto palasi antiikin kirjallisuuteen ja taiteeseen, ja sen aikana tapahtui huomattavaa kehittymistä kaikilla tieteen ja taiteen aloilla. Samalla esinekokoelmia alettiin järjestää sisällöllisesti, esteettisesti ja systemaattisesti, mihin vaikuttivat erityisesti paavien kiinnostus asiaan. Sixtus IV lahjoitti 1471 antiikin pronssiveistoksia kokoelmaan, josta tuli Musei Capitolini. Julius II puolestaan muutti Innocentius VIII:n rakennuttaman Belvedere-palatsin museoksi, ja Leo X nimesi 1515 Rafaelin sen kokoelmien hoitajaksi.
Erik Thorell
Muuta
Thorellin isoveljet Gustaf ja Oscar ovat pelanneet pääsarjatasolla Ruotsissa ja Norjassa. Heistä Gustaf pelaa nykyään hyökkääjänä BIK Karlskogan Allsvenskan-joukkueessa ja Oscar puolustajana Ruotsin viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyTreanin Hammarö Chiefsissa.
Museoiden historia
Renessanssi ja nykyaikaisen museon juuret
Paavien luomien ensimmäisten museoiden aikaan kehittyi myös taidekokoelmien säilytyspaikaksi gallerioita, jotka olivat saaneet nimensä veistosten ja maalausten säilytykseen käytetystä pitkästä ja käytävämaisesta tilatyypistä, galleriasta. Firenzeläinen Medicien pankkiirisuku aloitti taidekokoelmien keräämisen jo 1400-luvun alussa ja jatkoi sitä 1700-luvun puoliväliin. Medicien toimistorakennuksen Uffizin (Galleria degli Uffizi) yläkerta muutettiin 1582 museotilaksi. Palatsiarkkitehtuurista mallinsa saaneiden gallerioiden lisäksi renessanssiaikana tunnettiin myös kirjastolla ja esinevalikoimin varustettu kabinetti.
Taidemuseoiden lisäksi renessanssiaikana historialliset ja luonnontieteelliset museot menivät eteenpäin. Piispa Paolo Giovio loi Comossa ensimmäisen historiallisin kriteerein järjestetyn kokoelman. ”Kuuluisien henkilöiden elämästä” kertovassa kokoelmassa oli muotokuvia ja muuta henkilökohtaista aineistoa. Giovion Museum Jovianum avattiin yleisölle 1520. Luonnontieteellisiä kokoelmia oli aiemmin kerätty vain lääketieteellisistä, maagisista tai kuriositeettiarvoon liittyvistä syistä. Kokoelmista tuli 1500-luvun aikana tieteellisen tutkimuksen kohteita, ja niitä alettiin järjestää systemaattisesti. Tähän vaikuttivat ajan humanistinen maailmankuva ja löytöretkien Eurooppaan tuomat eksoottiset kasvit ja eläimet sekä kivet ja muut luonnonnäytteet. Varhaisimpana tunnettuna luonnontieteellisenä museona pidetään Luca Ghinin 1500-luvun alkupuolella Padovaan perustamaa kasviota.
Museoiden avaaminen
pienoiskuva|vasen|[[Ashmolean Museum oli ensimmäisiä julkisia museoita. Se avattiin yleisölle 1683.]] Valistuksen ajan airuina oli 1600-luvulla yliopistolaitoksen voimakas kasvu. Tieteellisen kehityksen myötä syntyivät myös yliopistojen museot ja kokoelmat. Joskus museo jopa tulkittiin eräänlaiseksi tutkijan työhuoneeksi. Baselin yliopiston museo avattiin yleisölle 1671 ja Britannian Ashmolean Museum 1683.
Moderni museo syntyi 1700-luvun aikana, kun monet kokoelmat siirtyivät yksityisistä omistuksista julkisiksi. Niitä alettiin tämän jälkeen avata yleisölle entistä laajemmin. Ajatus museoiden opettavasta ja kasvattavasta asemasta levisi saman vuosisadan aikana, ja esimerkiksi British Museum avattiin yleisölle 1759. Se perustui John Sloanen 1700-luvun alkupuolella Väli-Amerikassa kokoamalle luonnontieteelliselle kokoelmalle. Sloane testamenttasi sen valtiolle, ja sen ympärille rakentui monenlaisten kokoelmien, kirjastojen ja arkistojen kokonaisuus. Myös muualla Euroopassa seurattiin esimerkkiä: paavi Klemens XIV:n aikana 1773 Vatikaanin museot avattiin virallisesti ja Habsburgien kokoelmat olivat kolmesti viikossa avoinna vuodesta 1781. Taidemuseoihin vaikutti estetiikan eriytyminen omaksi tieteenhaarakseen, ja systemaattisen taidetutkimuksen ansiosta kokoelmia lajiteltiin jatkossa taidehistoriallisten periaatteiden mukaan.
Museoajatus levisi Euroopasta siirtomaapolitiikan ja kaupankäynnin seurauksena myös muualle. Yhdysvaltain museolaitoksen perusta on 1770-luvulla vapaussodan henkisessä ja poliittisessa ilmapiirissä. Maan ensimmäinen museo oli luonnontieteellisen kokoelman ympärille vuonna 1773 perustettu Charlestonin museo. Yhdysvaltain museoissa on jo alusta alkaen korostettu opetus- ja kasvatustavoitteita. Toinen yhdysvaltalaismuseoiden keskeinen piirre on elämyksellisyys, sillä 1780-luvulla Philadelphian museo pyrki monipuoliseen viihdyttämiseen ja täyttämään taloudelliset tavoitteensa. Museosta tuli näin myös liikelaitos.
James Murie
Murie asettui Lontooseen, missä hän toimi jonkin aikaa Linnean Societyn apulaissihteerinä ja kirjastonhoitajana. Hänellä oli myös useita lääkärin toimia sairaaloissa ja lääketieteellisissä instituuteissa. Myöhemmin Murie muutti Essexiin ja jatkoi vesieläintutkimuksiaan. Hän kirjoitti useita artikkeleita kaloista ja muun muassa manaateista. Sitten hän kiinnostui linnuista ja laati kirjoituksia Ibikseen. Hän muun muassa nimesi hiirilintujen lahkon Coliiformes vuonna 1872.
Nora Hämäläinen
Nora Hämäläinen (s. 1978) on suomalainen filosofi ja toimittaja. Hän on Helsingin yliopiston filosofian laitoksen tutkija ja oli Ny Tid -lehden päätoimittaja 2009–2011.
Hämäläinen väitteli joulukuussa 2009 tohtoriksi aiheella ”A Literary Turn – Rethinking the Roles of Generalization and Theory in Anglo-American Moral Philosophy”.
Museoiden historia
Louvre ja kansallismuseoaate
pienoiskuva|[[Samuel Morse, Louvren galleria, öljymaalit kankaalle (1831–1833).]] Valistusajan museokehityksen symboliksi nousi Louvren taidemuseon avaaminen Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen 1793. Louvre on perustellusti maailman ensimmäinen kansallismuseo. Monet pitävät sitä jopa nykymuseon alkuna. Louvre jouduttiin sulkemaan rakennuksen huonon kunnon vuoksi kuitenkin jo 1796, mutta se avattiin uudelleen 1803 nimellä Musée Napoleon. Napoleon oli tuonut Ranskaan paljon taideaarteita muualta Euroopasta ja Egyptistä. Napoleon tavoitteli Ranskaan eurooppalaisen kulttuurin keskusmuseota, mutta se herätti vastareaktion, jonka seurauksena muihinkin Euroopan maihin alettiin suunnitella kansallismuseoita. Napoleon oli itse perustamassa Amsterdamiin Rijksmuseumin edeltäjää Kuninkaallista museota ja Milanoon Breran pinakoteekkia.
pienoiskuva|vasen|[[Münchenin Pinakothek oli luomassa uutta museoarkkitehtuuria.]] Ranskan suuren vallankumouksen jälkeistä muutamaa vuosikymmentä on pidetty museoiden kulta-aikana. Museoiden syntymiseen vaikutti ajatus museon asemasta kansakunnan yhteisenä omaisuutena. Napeolonin kaatumisen jälkeen Berliinissä avattiin 1815 näyttely, jossa olivat esillä Pariisista palautetut taideaarteet. Se johti Altes Museumin perustamiseen 1830. Baijerin kuningas Ludvig I halusi puolestaan luoda pääkaupungistaan Münchenistä uuden Ateenan. Monien linnojen ja palatsien lisäksi kaupunkiin rakennettiin veistoskokoelmille 1830 Glyptothek ja maalauskokoelmille 1833 Pinakothek. Uudet saksalaiset museot vaikuttivat museoarkkitehtuuriin ympäri maailmaa. Museorakennusten arkkitehtuuria ohjasivat Saksassa jo periaatteet, joiden mukaan pyrittiin turvaamaan kokoelmalle suotuisat olot. Venäjän tsaarien kokoelmat avattiin myös 1800-luvun alkupuolella. Kokoelman taide-esineisiin kuului vain länsieurooppalaista taidetta. Talvipalatsin jäätyä pieneksi sen viereen rakennettiin vuonna 1852 avattu Eremitaaši.
Amerikassa museolaitos kehittyi edelleen Euroopan esimerkin mukaan. Etelä-Amerikan ensimmäinen julkinen museo avattiin 1815 Rio de Janeirossa. Sen pohjalla oli Portugalin kuninkaan lahjoittama kokoelma. Samantapaisesti syntyi 1823 myös Buenos Airesiin perustettu kansallismuseo. Yhdysvaltojen ensimmäinen kansallismuseo perustettiin 1858. Englantilainen aatelinen James Smithson (kuoli 1829), joka ei käynyt elinaikanaan Yhdysvalloissa, testamenttasi omaisuutensa Yhdysvaltain valtiolle. Testamentin tarkoituksena oli perustaa Smithsonian-instituutti, joka avattiin virallisesti 1858.
Maailmannäyttelyiden vaikutus
pienoiskuva|[[Lontoon maailmannäyttelyn näyttelytiloja Kristallipalatsissa. Näyttelyn esineistöstä perustettiin muun muassa Victoria and Albert Museum ja Science Museum.]] Teollistuminen, kaupungistuminen ja kaupallistuminen kiihtyivät 1800-luvun lopulla, mistä todistavat myös jättimäiset maailmannäyttelyt, joista ensimmäinen pidettiin Lontoossa 1851. Maailmannäyttelyt edistivät vahvasti museoiden demokratisoitumista sekä museorakennusten ja -näyttelyiden kehittymistä. Niiden herättämä mielenkiinto sai myös museot panostamaan enemmän näyttelyrakenteisiin ja -tekniikoihin sekä viihtymiseen. Monia näyttelytekniikoita on omaksuttu museoihin maailmannäyttelyissä tehtyjen kokeilujen jälkeen. Maailmannäyttelyt ovat antaneet myös sysäyksen monien uusien museoiden perustamiselle. Niitä varten kerättiin laaja esineistö, jolle piti löytää näyttelyn jälkeen uusi säilytyspaikka. Lontoon maailmannäyttelyn jälkeen perustettiin Victoria and Albert Museum ja Science Museum, ja lisäksi esimerkiksi Yhdysvaltain Metropolitan Museum of Art on saanut alkunsa kansainvälisen suurnäyttelyn jälkeen.
Nykyaikainen julkinen museo, jonka tehtävänä on kerätä, säilyttää ja pitää esillä kokoelmiaan ja jolla on sekä tieteellisiä että kasvatuksellisia tavoitteita, syntyi 1800-luvun jälkipuoliskolla. Kehitykseen vaikuttivat museolaitoksen sisäiset muutokset ja tieteen virtaukset. Tiede erikoistui entistä suppeampiin aloihin, ja positivismi korosti kokemuksiin ja havainnointiin perustuvaa tietoa. Näin myös museokohteiden tutkimus ja havainnointi korostui. Samoihin aikoihin taide jakautui lukuisiin alaryhmiin, ja esimerkiksi taideteollisuus ja muut sovelletut taiteet erikoistuivat ja saivat pian omat museonsa.
Modernin museon kehittyminen 1900-luvulla
pienoiskuva|Kansantanssijoita [[Skansenissa 1904. Ulkoilmamuseoiden kautta historian elävöittäminen muun muassa erilaisten tapahtumien avulla levisi muihinkin museoihin.]] 1800-luvun tilanteessa museot haluttiin sitoa yhteiskunnan kehitykseen. Tietoisesti pyrittiin säilyttämään ja asettamaan näytteille kansakunnan lähihistoriaa. Ruotsalainen Artur Hazelius perusti 1870-luvulla Tukholmaan maailman ensimmäisen kansatieteellisen museon Nordiska museetin ja parikymmentä vuotta myöhemmin ensimmäisen ulkoilmamuseon, Skansenin. Kansatieteellisten museoiden taustalla oli museokokoelmiin liittynyt suhtautumistavan muutos, jonka seurauksena keräämiselle asetettiin aatteellisia, lähihistoriaan liittyviä ja kansan yhteistä perinnettä korostavia tarkoituksia. Skansenissa Hazeliuksella oli puolestaan päämääränä näyttää historialliset esineet aidossa yhteydessä kokonaisessa kulttuuriympäristössä. Hazeliuksen idea levisi nopeasti, ja jo vuonna 1901 Tanskaan perustettiin Frilandsmuseet. Ulkoilmamuseoista tuli suosittuja, ja niiden kautta historian elävöittäminen työnäytöksin ja tapahtumin levisi myös muihin museoihin.
Ulkomuseoiden ansiosta 1900-luvun alussa levisi ajatus myös kokonaisten rakennettujen ympäristöjen säilyttämisestä. Yksittäisiä rakennuksia oli suojeltu jo 1700-luvun lopussa, mutta Skanseniin siirrettiin yli 120 rakennusta eri puolilta Ruotsia. Tunnetuin 1900-luvun alkupuolen museaalisesta ympäristönsuojelusta on vuonna 1926 syntynyt Colonial Willemsburg.
Tekniikan museot seurasivat myös kansatieteellisten ja ulkoilmamuseoiden kehitystä ja toivat kokoelmansa lähemmäksi nykyaikaa. Tieteen ja tekniikan uutudet olivat olleet maailmannäyttelyiden vetonauloja, ja museotkin alkoivat keskittyä tieteen ja tekniikan popularisointiin. Tiedekeskusten esikuvaksi muodostui Münchenissä vuonna 1925 avattu Deutsches Museum, jonka pääpaino oli nykytekniikassa. Museo teki myös uraauurtavaa museopedagogista tutkimusta, ja sen menetelmiä on käytetty muuntyyppisissäkin museoissa. Tiedekeskuksille avasi ovia vielä Deutsches Museumia selvemmin Chicagon Museum of Science and Industry. Deutsches Museumin kokoelmissa oli kuitenkin tekniikan historiaa menneestä nykyaikaan, mutta Museum of Science and Industryssä vanhaa aineistoa oli vain kymmenesosa koko esineistöstä.
Taidemuseoiden kehittymistä ovat 1900-luvulla ohjanneet niin museoiden yleinen kehittyminen kuin taiteen teoriassa 1800-luvun lopulla tapahtuneet muutokset. Taiteen tekeminen, esittäminen, myyminen ja siitä kirjoittaminen ovat muodostaneet taidemaailman, jossa on tiukasti määritellyt normit. Taidemuseoilla on ollut kehityksessä aktiivinen rooli, sillä ne ovat toteamisen lisäksi olleet kehittämässä ja luomassa taidehistoriaa. Esimerkiksi New Yorkin Modernin taiteen museolla on ollut suuri vaikutus 1900-luvun kuvataiteeseen.
Ranskassa ja Kanadassa kehittynyt uusi museologinen ajattelu nosti museon keskeiseksi tehtäväksi yhteiskunnan identiteetin ylläpitämisen ja voimistamisen. Tehtävän keskeisin instrumentti on paikallismuseo, eli niin sanottu ekomuseo, jonka pyrkimyksenä on asettaa museo sosiokulttuuriseen yhteyteensä, jossa tieteet, tekniikka, historia ja taide muodostavat oman kokonaisuutensa. Kokemukset Ranskasta ovat kuitenkin osoittaneet, että ekomuseoajattelu ei ole pitänyt yllä paikallisten kiinnostusta.
Museoesineen viitekehys asetettiin uuteen valoon Haagissa vuonna 1986 avatussa Museonissa, joka on monitieteellinen laitos, jossa yhdistyvät geologia, biologia, fysiikka, tekniikka ja kansatiede. Sen keskeisin tehtävä on opettaa, joten esinekokoelmatkin on valittu sen mukaan. Pedagoginen arvo ohitti esineitä valittaessa kulttuurihistoriallisen arvon.
Museonin kanssa samana vuonna valmistui kuusi muutakin suurta museota. Museorakennuksista on tullutkin 1900-luvun lopulla oman aikansa merkkipaaluja. Ne ovat olleet suuria rakennuskohteita, joiden rakentamiseen on järjestetty kansainvälisiä arkkitehtuurikilpailuja ja joiden rakentamiseen on käytetty valtavia rahasummia. Kehitys on näkynyt erityisen vahvasti taidemuseoissa. Jotkin taidemuseot on perustettu matkailu- ja imagosyistä lähes olemattomien kokoelmien ympärille. Tällainen museo on 1990-luvulla Bilbaoon rakennettu yli 500 miljoonaa euroa maksanut Guggenheim-museo. Siitä tuli nopeasti Baskimaan suurin nähtävyys, jota miljoonat matkailijat käyvät katsomassa. Varsinainen taidekokoelma on jäänyt Bilbaossa omaperäisen museoarkkitehtuurin varjoon.
Kanadan Grand Prix 1986
Kanadan Grand Prix 1986 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. kesäkuuta 1986 Circuit Gilles Villeneuve -radalla. Kilpailun voitti Nigel Mansell, jolle voitto oli toinen perättäinen. Kyseinen kilpailu on kymmenes Honda-moottorilla voitettu ja kauden kolmas.
Albrandswaard
Albrandswaard on kunta Etelä-Hollannin provinssissa, Alankomaiden länsiosassa. Kunnan väkiluku on 25 033 (1.1.2015). Pinta-alaa kunnalla on 23,76 km², josta vettä on 1,89 km².
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|Kartta Albrandswaardin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Ernst Heinkel
pienoiskuva|Prof. Ernst Heinkel tutkii suunnitelmia työtoverinsa kanssa vuonna 1941. Ernst Heinrich Heinkel (24. tammikuuta 1888 – 30. tammikuuta 1958 ) oli saksalainen lentokoneinsinööri ja lentokonetehtaan omistaja.
Nuoruus
Heinkel syntyi Grunbachissa, Württembergissä. Hän innostui lentokoneista käydessään Saksan ensimmäisessä kansainvälisessä ilmailunäyttelyssä (International Aviation Exhibition eli ILA), joka pidettiin Frankfurt am Mainissa vuonna 1909.
Heinkel opiskeli koneinsinööriksi vuodesta 1907 alkaen Stuttgartissa. Hän rakensi oman lentokoneensa vuonna 1910, jolla joutui onnettomuuteen vuonna 1911. Hän keskeytti yliopisto-opintonsa ja pestautui Albatros-lentokonetehtaalle vuonna 1913. Siellä Heinkel nousi pian pääsuunnittelijaksi. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi myös Hansa-Brandenburg-tehtaassa ja suunnitteli muun muassa Suomen ilmavoimissa käytetyn W.33 (eli I.V.L. A.22 Hansa) -koneen.
Toiminta Weimarin tasavallassa
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Heinkel toimi päällysmiehenä autokorjaamossa. Vuonna 1920 hän pääsi Caspar-lentokonetehtaalle, jossa hän suunnitteli sukellusveneiden torjuntaan sopivan lentokoneen.
1. joulukuuta 1922 hän perusti Warnemündeen Heinkel Flugzeugwerke -yhtiön, jossa hän suunnitteli tusinoittain lentokoneita 1920-luvulla. Asiakkaina oli muun muassa Neuvostoliitto, jolla oli vaikeuksia ostaa lentokoneita muista maista. Versailles’n rauha kielsi Saksaa valmistamasta lentokoneita, mutta kauppa Neuvostoliittoon ei ollut julkista eikä siten valvonnan kohteena. Saksan pyrkimys kiertää rauhansopimusta valmistamalla lentokoneita Ruotsissa, Alankomaissa ja niin edelleen oli laaja-alainen operaatio.
Suihkukoneen kehittäjä
thumb|Heinkel He 111. 1930-luvulla Heinkel kehitti muun muassa He 112 -hävittäjälentokoneen, joka kilpaili Messerschmitt Bf 109:n kanssa siitä, kumpi oli maailman nopein lentokone ja kummasta tulisi uudelleenperustetun Luftwaffen päähävittäjäkone. Muistelmissaan Heinkel väittää Messerschmittin voittaneen muun muassa nopeusennätyksen poliittisilla suhteilla eikä todellisella lentosuorituksella. He 112 -konetta valmistettiin lopulta vain 98 kappaletta, joista Espanjan ilmavoimille toimitettiin 15, Japanin ilmavoimille 30, Unkarin ilmavoimille kolme ja Romanian ilmavoimille 24 kappaletta. Yleinen kirjallisuudessa jälkikäteen esitetty mielipide on, että He 112 oli huono hävittäjä. Konetta tarjottiin myös Suomen ilmavoimille, mutta sitä pidettiin liian kalliina Fokker D.XXI:een verrattuna.
Heinkel kehitti Heinkel He 178 -suihkukoneen vuoden 1939 syksyyn mennessä. Natsi-Saksan johto oli kuitenkin asettanut Heinkelin tehtaan vain pommikoneiden valmistajaksi. Niistä Heinkel He 111 oli kuuluisin.
Uusi alku 1950-luvulla
Sodan jälkeen Heinkel rakensi aluksi moottoreita, sitten skoottereita ja kääpiöautoja (Heinkel Kabine). Hän suunnitteli Egyptissä suihkumoottoreita ja hävittäjäkoneita.
1950-luvun puolivälissä hän palasi Saksaan suunnittelemaan lentokoneita. Hän lähti yhteistyöhön Willy Messerschmittin perustaen vuonna 1956 Flugzeugunion Süd eli Entwicklungsring Süd-yhteenliittymän.
Ernst Heinkel kuoli 30. tammikuuta 1958.
Täsmennetty monimutkaisuus
Dembski ja tiedon luokittelu
Dembski esittää kirjassaan Intelligent Design että täsmennettyä monimutkaisuutta esiintyy, kun on olemassa suuri määrä ”eriteltyä tietoa”. Seuraavassa on Dembskin määrittelyä ”eritellyn tiedon” käsitteestä.
Suunnittelusuodatin
Dembski ei kuitenkaan käytä TMI:n tunnistamiseen minkäänlaista algoritmisen kompleksisuuden tason analysointiin liittyvää menetelmää, vaan sen sijaan hän eliminoi sattuman ja lain ottamalla tutkittavan kohteen tai ilmiön, ja vertaa sitä parhaaseen tunnettuun "ei-design"-hypoteesiin, jota on käytetty ilmiön selittämiseen.
Dembskin mukaan täsmennetysti mutkikasta informaatiota ei synny sattuman, lain eikä yhtä aikaa vaikuttavan sattuman ja lain avulla.
Cumaná
Cumaná on Venezuelan Sucren osavaltion pääkaupunki. Se sijaitsee Cariaconlahdessa Manzanaresjoen suistossa. Se oli yksi ensimmäisistä kaupungeista, jonka espanjalaiset perustivat Etelä-Amerikan mantereelle.
Täsmennetty monimutkaisuus
Kaikkien vaihtoehtojen karsiminen
Tieteellisen näkökannan puolustajat vetoavat myös siihen, että Dembski väittää karsivansa "kaikki vaihtoehdot", mutta vertaaminen voidaan kuitenkin suorittaa suhteessa ainoastaan yhteen, "parhaaseen tunnettuun" selitysmalliin. Dembskin suodatin ei myöskään "eliminoi" sattumaa tai lainomaisuutta vaan ainoastaan luokittelee sen miten hyvin tämä "paras vaihtoehtoinen selitysmalli" selittää piirteen. Tämän vuoksi myös jokainen tuntematon luonnonlaki antaisi tulokseksi "suunniteltu". Historialliseen aineistoon viitaten "Dembskin filtteri" olisi menneisyydessä tulkinnut pilvet "suunnitelluiksi", kun ei tiedetty miten ilmaa raskaampi vesi voisi kohota taivaalle. Tältä kohdalta katsoen kaikki väitteet siitä, että Dembskin filtteri ei tuottaisi "vääriä tunnistuksia" – eli että voisimme jossain oloissa varmasti sanoa kohteen suunnitelluksi – ovat perättömiä. Tämän vuoksi Dembski on osoittanut älykkään suunnittelun vastustajista korkeintaan sen, että "emme tiedä kaikkea - lisätutkimuksia tarvitaan", mikä on ainoastaan Aukkojen jumala -argumentaatiota. Eikä filtteri yhdistä "suunniteltu" -leiman taakse älyä yhtään sen varmemmin, kuin mitä se liittyi menneisyydessä ilmaa raskaamman veden nousuun taivaalle - ja yhtä vähän se tarkoittaa siitä, että "Dembskin filtterin" läpäissyt asia olisi tieteen ratkaisemattomissa. Älykkään suunnittelun kannattajat vetoavat tässä tyypillisesti siihen, että he eivät falsifioi vastateoriaa, vaan tarjoavat parempaa paradigmaa eli selitysmallia sinne, mitä naturalistiset teoriat eivät selitä. Älykkään suunnittelun piirissä ei kuitenkaan ole tarjottu mitään selitysmallia: ominaisuuksiltaan rajaamaton, tavoitteiltaan ja mekanismeiltaan tuntematon suunnittelu ei kerro, miksi jokin asia on niin kuin se on eikä muuten. Näin ollen suunnittelu ei tee tutkittavaa ilmiötä tai piirrettä mitenkään ymmärrettävämmäksi. Dembski on myöntänyt, että ainakin toistaiseksi hänen mallinsa on tietämättömyyteen vetoava. Hänestä kuitenkin tietämättömyyteen vetoaminenkin on parempi vaihtoehto kuin uskomus siihen, että ongelmat olisivat ratkaistut. Dembski sanoi myöntävänsä tietämättömyyden ja että hänen vastustajansa väittävät ratkaisseensa ongelman vaikka eivät ole.
Cumaná
Kaupungissa on vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 310 763 asukasta.
Täsmennetty monimutkaisuus
Kaikkien vaihtoehtojen karsiminen
Nykytieteen kannattajien mukaan Dembski käyttää väärin sanaa ”monimutkainen” siinä missä useimmat käyttäisivät termiä ”epätodennäköinen”. Hän määrittelee TMI:n olevan mitä tahansa, jonka esiintymisen todennäköisyys on alle 1:10150. Arvostelijoiden mukaan tämä sievenee kuitenkin käytännössä tautologiseksi väitteeksi: TMI ei voi esiintyä luonnollisesti, koska Dembski on määritellyt sen niin, joten todelliseksi kysymykseksi tuleekin esiintyykö TMI:tä luonnossa vai ei. Tämän osoittamiseksi Dembskin pitäisi näyttää, että biologisella piirteellä on erittäin pieni todennäköisyys esiintyä luonnollisesti mitenkään, mikä on erittäin vaikea, ehkä jopa mahdoton tehtävä ja mikä vaatisi, että kaikki muut mahdolliset teoriat kumottaisiin mukaan lukien myös ne, joita ei ole vielä keksitty.
Cumaná
Historia
Fransiskaanimunkit perustivat kaupungin vuonna 1515, mutta alueen alkuperäiset asukkaat tuhosivat sen useaan kertaan. Espanjalainen pappi Bartolomé de las Casas yritti perustaa seudulle vuonna 1520 kuninkaan myötävaikutuksella kristillisillä periaatteilla toimivan ihannesiirtokunnan, mutta yritys epäonnistui paikalla jo käyneiden espanjalaisten toiminnan vuoksi. Kaupungin tuon aikaisista vaiheista kertoo italialainen Girolamo Benzoni Milanese matkakirjassaan La Historia del Mondo Nuovo. Girolamo Benzoni, joka vieraili Cumanássa kaksikymmentä vuotta Las Casasin epäonnistuneen yrityksen jälkeen, kertoo kokemuksistaan:
Täsmennetty monimutkaisuus
Täsmällisyys, kompleksisuus ja todennäköisyydet
Väite siitä, että biologiset molekyylit olisivat ”täsmennettyjä”, on harhaanjohtava. Proteiinien aminohapoista voidaan muuttaa parhaimmillaan jopa 80 prosenttia, ilman että laskostuminen ja siten toiminnallisuus muuttuu jyrkästi. Dembski on keskittynyt evoluution epätodennäköisyyden ruotimiseen, eikä ole esittänyt "spesifiointikaavaa" (esimerkiksi jos selitettävä piirre on toiminnallisuus, ei sitä voida käyttää spesifiointikaavana).
Cumaná
Historia
Vuonna 1521 Gonzalo de Ocampon retkikunta perusti kaupungin uudelleen nimellä Nueva Toledo ja 1523 kapteeni Jácome Castellónin johdolla Nueva Córdoba. Kaupungin tuhosivat ajoittain intiaanit, maanjäristykset ja merirosvot. Vuonna 1569 se sai nimen Cumaná, joka tarkoittaa alkuperäisasukkaiden kielellä meren ja maan liittoa. Kuningas Filip II antoi sille 2. kesäkuuta 1591 kaupunginoikeudet.
Maanjäristykset ovat tuhonneet kaupunkia 1766, 1797, 1853 ja 1929, mutta siellä on edelleen siirtomaa-ajan rakennuksia, kuten linnoitukset Castillo de San Antonio de la Eminencia ja Castillo de Santa Maria de la Cabeza, joka rakennettiin 1669. Museo del Marissa on näytteillä merenkäyntiin liittyvää esineistöä. Universidad de Orientella on toimintoja kaupungissa.
Täsmennetty monimutkaisuus
Täsmällisyys, kompleksisuus ja todennäköisyydet
On myös viitteitä siitä, että proteiinit eivät olisi "mahdottoman kompleksisia". Esimerkiksi älykästä suunnittelua edustavan Douglas Axen tutkimus "Estimating the Prevalence of Protein Sequences Adopting Functional Enzyme Folds", joka julkaistiin vuonna 2004, antoi tuloksen, että tiettyä toiminnallista ydintä toimintaa edustavat rakenteet proteiineissa ovat välillä 1: 1077 - 1:1053: Dembskin "universaali todennäköisyysraja" on moninkertainen suhteessa tähän, jolloin proteiinit eivät täyttäisi "design filtterin" vaatimaa kompleksisuutta.
CERN-johtajana toiminut Walter Thirring taas on arvioinut kirjassaan Cosmic Impressions - Marks of God in the Laws of Nature, että 1:1070 alkuräjähdyksistä on parametreiltaan sellaisia, josta meidän kaikkeuttamme muistuttava järjestelmä voi kehittyä. Kaikkeuden "hienosäätötasokaan" ei siis ole Dembskin määritelmän mukaiselle suunnitellulle riittävä. Tosin kun Dembski on kuitenkin laskenut universaalin todennäköisyysrajan kaikkeuden kvanttitason tapahtumien suhteen, on kyseenalaista voidaanko sitä soveltaa lainkaan kaikkeuteen itseensä.
Dembskin evoluution matemaattinen mallinnus ei ole evoluution tuntijoiden mukaan onnistunutta, jolloin hänen evoluutiomallinsa olisi pelkkä "olkinukke" eikä kuvaisi evoluution epätodennäköisyyttä oikein. Proteiinien ei väitetä syntyneen tyhjästä "sattumalta" tai "kasautumalla lyhintä mahdollista reittiä", eikä Dembski ole esittänyt "patternia" joka spesifioisi perimän, jolloin ei ole mitään syytä pitää perimää TMI:nä. Ilman soveltamista väite perimän TMI:n luonteesta on siksi vain päätelmä, jossa alkuehto on yhtä kuin johtopäätös.
Todennäköisyyksiä esittäessään Dembskin tapana on ottaa jo tunnettu tilanne, palata lähtökohtaan ja laskea kuinka suuri todennäköisyys on sillä, että juuri kyseiseen, "täsmälliseen", tilanteeseen päädyttäisiin.
Teoreettisesta käsittelystä irrallaan kriitikot ovat myös sanoneet että matemaattinen malli joka ei sovi havaintoihin on joko virheellinen, väärä tai aiheen kannalta merkityksetön. He esittävät erilaisia mutaatioiden kautta syntyneitä ominaisuuksia joita Dembski esittää liian epätodennäköisiksi jotta voisivat syntyä luonnollisesti. Esimerkiksi vuonna 1982 B.G. Hall demonstroi että sokeria hajottavan geenin poistaminen ja bakteeripopulaation asettaminen sokeriliemeen nopeasti synnytti uuden sokeria hajottavan entsyymin.
Lisäksi matemaatikot ovat huomauttaneet, että Dembskin väitteet koskien informaatioteoriaa ovat virheellisiä, koska pääosa hänen esimerkeistään, jotka ovat Dembskin mielestä erittäin "kompleksisia" voidaankin pakata. Ne edustavat pikemminkin suurta säännönmukaisuutta. Esimerkiksi Dembskin kuuluisa "Caputo-esimerkki" sisältää merkkijonon, jossa 40 tulosta kaikkiaan 41stä valinnasta antoi saman tuloksen. Näin ollen Dembskin TMI ei liittyisikään "kompleksisuuteen" vaan pikemminkin "säännönmukaisuuteen". Syy tähän on se, että sattuma tuottaa suurinta kompleksisuutta siksi, että näiden osuus mahdollisuusavaruuksista on suurin. Dembskin filtterin pätevyydelle, eli parhaan tiedetyn selitysmallin arviointiin ja luokitteluun tällä ei ole merkitystä. Tosin epäilyksiä herättää se, että suunnittelu Dembskin esimerkeissä ja luonnossa tunnistamassamme Suunnittelussa on algoritmisesti matalasti kompleksistaja Dembski kuitenkin yhdistää "TMI":n Daviesin "Kompleksiin spesifiin informaatioon", joka on nimenomaan algoritmisesti korkeasti kompleksinen. Toisaalta tämän saattaa selittää se että kriitikoiden mukaan Dembskin esimerkeille, myös Caputoesimerkin laskelmille, tyypillistä on myös se, että se ei aina edes käsittele muita kuin sattumahypoteesin, eli sen että Caputon valinnat johtuivat reilun kolikon heitosta, eikä käsittele muita mahdollisuuksia, jolloin hän ei itse asiassa osoita että se olisi TMI -informaatiota.
Thomas D. Schneiderin mukaan Dembskin teoria kertoo vain sen, ettei sileä funktio tuota uutta informaatiota.
Evoluutio ja TM-informaation tuottaminen
Dembski ja muut älykkään suunnittelun puolestapuhujat väittävät, että määritelty monimutkaisuus ei voi syntyä luonnollisesti ja on siksi luotettava osoitus suunnittelusta. Dembski perusteli sitä että luonnolliset prosessit eivät tuota informaatiota vaan ainoastaan siirtävät sitä muotoilemassaan "informaation säilymislaissa"(engl. "Law of Conservation of Information")
Erik Tellgren esitteli informaation säilymislain ongelmia 2002 Dembski kuitenkin huomautti että informaation säilymislakia on käyttänyt Peter Medavar vuonna 1984 ilmestyneessä kirjassa "The Limits of Science" kuvatessaan heikompaa lakia siitä että deterministiset lait eivät voi tuottaa uutta informaatiota. Informaation säilymislain arvo on kyseenalainen koska ei käytetä tiedeyhteisössä eikä tiedekirjallisuudessa.
Tapa, jolla Dembski yrittää todistaa kohteiden sisältävän TM -informaatiota on laskea todennäköisyyksiä tunnettujen tai kuviteltavissa olevien hyödyllisten välivaiheiden etäisyyksistä. Älykkään suunnittelun vastustajat kiistävät voimakkaasti Dembskin TM-käsitteiden (engl. SC/SCI) järkevyyden. Heidän mukaansa ensinnäkin täsmennetty monimutkaisuus, kuten sen Leslie Orgel alkuperäisesti määritteli, on nimenomaan se, mitä evoluution väitetäänkin kehittäneen. He perustelevat tätä sillä että luonnonvalinta hyväksyy vain hyvin rajoittuneen määrän emäsjärjestyksiä ja hylkää muut, jolloin se lisää järjestäytyneen informaation määrää. Älykkään suunnittelun kannattajien mielestä on kiistanalaista, päästäänkö tällä tavalla merkityksellisiin korkean tason tietoihin. Sen puolesta, että evoluutio tähän oikeasti pystyy puhuu se, että Dembski on lähes alusta asti myöntänyt evoluutioalgoritmien kykenevän tuottamaan TMI:tä, mutta vain siksi, että hyvyysfunktioiden mukana ”salakuljetetaan informaatiota”, ja että sama ei koske itse evoluutiota. . Tällä kannanotollaan hän kriitikoiden mukaan unohtaa sen, että myös biologinen evoluutio saa informaatiota itse algoritmin ulkopuolelta. Ilman tätä ilmiötä – luonnonvalintaa – täsmennetyn monimutkaisuuden syntyminen olisi evoluution kannattajistakin mahdotonta. Jotta täsmennetyllä monimutkaisuudella voitaisiin perustella älykäs suunnittelu, on myös perusteltava vakuuttavasti, miksei yksikään luonnollinen tapahtumasarja voisi luoda kyseistä piirrettä.