cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Venäjän avaruusjärjestö
Yhteistoiminta sotilaallisen avaruustoiminnan kanssa
Venäjän sotilaallisen avaruustoiminnan organisoi Venäjän avaruusvoimat (VKS), joka vastaa Yhdysvaltain ilmavoimien Space Commandia. Venäjän avaruusvoimat hallinnoivat Plesetskin kosmodromia – kuten Yhdysvaltain ilmavoimat Vandenbergin tukikohtaa. Venäjän avaruusjärjestö ja Venäjän avaruusvoimat hallitsevat yhdessä Baikonurin kosmodromia – kuten NASA ja Yhdysvaltain ilmavoimat hallinnoivat Cape Canaveralin tukikohtaa ja samalla alueella sijaitsevaa Kennedy Space Centeriä. Avaruusvoimat hallinnoivat ''Kosmonauttien koulutuskeskus Juri Gagarinia. Yhteistoiminta on 1990-luvulla organisoitu Venäjällä samaan tapaan kuin Yhdysvalloissa jo 1950-luvulta alkaen.
Ansakuoppa
thumb|250px|Sudenkuoppa Saksassa.
Ansakuoppa on metsästyksessä käytettävä ansa, maahan kaivettu kuoppa, johon eläimen on tarkoitus pudota. Ansakuopilla on metsästetty Suomessa jo kivikaudella. Suden kuoppapyynti on viimeinen ansakuoppametsästyksen perinne Suomessa, ja sekin päättyi viimeistään 1900-luvun alkupuolella. Suden ansakuoppia kutsuttiin sudenkuopiksi tai hukanhaudoiksi. Sudenkuoppiin on usein laitettu keskelle paalu, jonka päässä on syötti. Muita kuin lihansyöjiä on peloteltu ansoihin, tai ansat on tehty eläinten toivotuille kulkureiteille.
Kuopat on usein katettu risuin ja lehdin, jotta eläin ei huomaisi niitä. Kuopan pohjalle on voitu pystyttää teräviä seipäitä. Näin on ilmeisesti tehty petopyynnin yhteydessä ja vaivojen säästämiseksi: kuollut tai vaikeasti haavoittunut eläin ei pakene matalastakaan kuopasta eikä ole pyytäjälleen vaarallinen. Aitoja eli johteita on voitu rakentaa ohjaamaan saaliit kuoppaan.
Yllättävästi myös hylkeelle on voitu tehdä tietynlainen "ansakuoppa", johon se on pudonnut. Pyyntiteknisesti se on lähinnä loukku: Hylkeet lekottelevat mielellään kivillä. Hylkeenpyytäjät ovat laatineet puisen lavan, jonka kansi on saranoitu alasaukeavaksi. Lava on hinattu sopivaan paikkaan merialueelle tai rakennettu paikalla ja jätetty ankkuroituna tai pohjaan painotettuna pyyntiin. Kun hylje on noussut lavalle, sen kannet ovat auenneet hylkeen painosta ja hylje on pudonnut lavan alle rakennettuun ansaan.
Sodankäynnissä ansakuoppia voidaan kaivaa myös ihmisille. Näissä punji-ansoissa piikit on asennettu siten, että jalkaa on mahdotonta poistaa sieltä aiheuttamatta sille vahinkoa; piikit usein myrkytetään tai saastutetaan ulosteilla. Vietnamin sodan aikana Vietkong käytti tätä menetelmää, koska haavoittaminen sitoi enemmän vihollisen voimavaroja kuin surmaaminen.
Bernhard Weimar
Bernhard Weimar (oikeastaan Bernhard Saksi-Weimar ) (16. elokuuta 1604 Weimar – 18. heinäkuuta 1639 Neuenburg am Rhein) oli saksalainen kenraali ja palkkasoturi kolmikymmenvuotisen sodan aikana. Hän taisteli protestanttien, Alankomaiden, Ruotsin ja Ranskan palveluksessa vuosina 1621–1639. Hän komensi Ruotsin armeijaa yhdessä Kustaa Hornin kanssa vuosina 1632–34 ja itsenäistä, Ranskan rahoittamaa armeijaa Reinillä 1635–1639. Hän oli Saksi-Weimarin herttuan Juhana III:n yhdestoista ja nuorin poika.
Sotilasura
Sotilasuransa Weimar aloitti kolmikymmenvuotisen sodan alussa palvelemalla vuosina 1621–23 ja 1625–27 protestanttien armeijassa. Hollannin armeijan palveluksessa hän oli vuosina 1623–25 ja 1627–30. Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin liittyessä kolmikymmenvuotiseen sotaan, Weimar siirtyi hänen palvelukseensa 1630.
Ruotsalaisten armeijassa Weimar yleni nopeasti, ollen mukana muun muassa Alte Vesten taistelussa. Jo Lützenin taistelussa 1632 hän oli ratkaisevassa roolissa voittaen taistelun, kun hän otti Ruotsin armeijan komentoonsa Kustaa II Aadolfin kaaduttua.
Weimar johti yhdessä Kustaa Hornin kanssa ruotsalaisten armeijaa Nördlingenin taistelussa 1634, jossa katoliset murskasivat ruotsalaiset.
Ura itsenäisenä palkkasoturina
Nördlingenin taistelun jälkeen Weimar johdatti protestanttisen armeijan rippeet Elsassiin ja siirtyi Ranskan palvelukseen vuonna 1635. Hän johti menestyksekkäästi Ranskan rahoittamaa, mutta itsenäistä armeijaa sotien Reinillä katolisia vastaan. Vuosina 1637-1638 Weimar saattoi toimia suhteellisen vapaasti Etelä-Saksassa, koska Matthias Gallasin johtama keisarillinen pääarmeija keskittyi Johan Banérin johtamien ruotsalaisten ahdisteluun Pohjois-Saksassa.
Kesällä 1637 Weimar taisteli menestyksekkäästi Franche-Comtéssa. Sotaretken jälkeen hän ylitti Reinin elokuun alussa Rheinaussa ja kohtasi Johann von Werthin johtamat keisarilliset taistelussa, jonka Weimar voitti. Syyskuussa Weimarin oli kuitenkin pakko vetäytyä takaisin Reinin länsirannalle, minkä jälkeen hän siirtyi talvimajoitukseen Baselin hiippakuntaan. Weimar ei ollut saanut Ranskan lupaamaa rahallista tukea, minkä vuoksi hänen armeijansa oli kutistunut alle 4 000 mieheen.
Talvella 1637–1638 Weimar teki onnistuneen sotaretken Korkea-Reinillä. Ensimmäinen menestys tuli, kun Hohentwielin linnoituksen komentaja siirtyi varuskuntansa kanssa Württembergin herttuan Eberhardin puolelta Weimarin puolelle. Tämän jälkeen Weimar otti haltuunsa Itävallan Waldstädten valtaamalla Reinin varrella olevat Säckingenin, Laufenburgin, Waldshutin. Hän voitti baijerilaiset Rheinfeldenissä, jonka jälkeen valtasi Rheinfeldenin, Neuenburgin ja Freiburgin. Tämän jälkeen hän piiritti Breisachia (elokuusta–joulukuuhun 1638) ja valtasi kaupungin katolisten auttamisyrityksistä huolimatta. Breisach oli tärkeä tukikohta espanjalaisen tien varrella.
Akepat
Akepat (Loxops) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sukuun kuuluu neljä lajia.
Akepalajeja elää ainoastaan Havaijin saaristossa Tyynellämerellä. Akepat ovat pieniä, värikkäitä lintuja, jotka syövät enimmäkseen hyönteisiä ja hämähäkkejä sekä mettä. Ne elävät kosteissa metsissä ja ovat uhanalaisia elinympäristön tuhoutumisen takia.
Bernhard Weimar
Ura itsenäisenä palkkasoturina
Weimarin tavoitteena oli luoda valtauksistaan Elsassissa ja Reinillä oma herttuakunta, mutta hän kuoli isorokkoon ennen kuin pääsi sopimukseen kardinaali Richelieun kanssa. Tämän jälkeen Weimarin alainen myi vallatut linnoitukset Ranskalle, mikä johti Ranskan vaikutusvallan huomattavaan kasvuun alueella.
Johnny Marks
Johnny Marks (10. marraskuuta 1909 – 3. syyskuuta 1985) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hänet muistetaan parhaiten hänen joululauluistaan, joista kansainvälisesti tunnetuin on Petteri Punakuono (1949).
Marks syntyi Mount Vernonissa, New Yorkin osavaltiossa. Hän oli juutalainen. Hän valmistui Colgaten ja Columbian yliopistoista opiskellen myöhemmin Pariisissa. Hän oli toisen maailmansodan veteraani (kapteeni) ja sai sittemmin Pronssitähden.
Marks perusti St. Nicholas Musicin vuonna 1949 ja toimi vuosina 1957–1961 American Society of Composers, Authors and Publishersin johtajana. Hän kuoli New Yorkissa 75-vuotiaana ehdittyään saada vuonna 1981 paikan Songwriters Hall of Famesta.
Särkkä (Helsinki)
pienoiskuva|Vesiputket Särkkään Särkkä on pieni saari Helsingin Kaivopuiston edustalla. Saari on pituudeltaan noin 250 metriä, ja sen etäisyys mantereelta Kaivopuiston rannasta on noin 500 metriä. Särkkä kuuluu Suomenlinnan kaupunginosaan, jonka linnoitusjärjestelmän osia saarella myös on. Särkän ja Suomenlinnan välisessä Särkänsalmessa on yksi Eteläsataman sisääntuloväylistä (syvyys 7,9 metriä). Saarella sijaitsee pursiseura Merenkävijät ry sekä seuran ylläpitämä 150-hengen Piper-sali, joka on vuokrattavissa yksityistilaisuuksiin, sekä Royal Ravintoloiden ylläpitämä Ravintola Särkänlinna.
Argelander
Argelander ja Argillander ovat sukunimiä ainakin seuraavilla henkilöillä:
Atte Mustonen
pienoiskuva|Atte Mustonen Atte Mustonen (s. 16. syyskuuta 1988 Heinola) on suomalainen autourheilija. Hän kilpaili Eurocup Formula Renault sarjassa kaudet 2005–2006. Hän ajoi myös Formula Renault NEC sarjassa kaudella 2006 sijoittuen sarjan 11:nneksi. Vuosina 2007–2008 Atte Mustonen ajoi Britannian Formula 3 -sarjassa Räikkönen Robertson Racing -tallissa, joka oli Kimi Räikkösen ja hänen managerinsa Steve Robertsonin omistama. Sarjassa hän ajoi championship-luokassa. Kauden 2007 päätteeksi hän sijoittui loppupisteissä sijalle seitsemän, kaudella 2008 hän sijoittui lopputuloksissa sijalle kahdeksan 138 pisteellä jääden voittaja Jaime Alguersuarille 103 pistettä. Vuonna 2009 Mustonen ajoi muutaman kilpailun Formula 3 Euroseries-sarjassa saavuttaen neljä pistettä.
Atte Mustonen ajoi Kartingia SM ja kansainvälisellä tasolla vuosina 2001–2004 ICA Junior, ICA ja Formula A luokissa. Kansainvälistä uraa ennen ehti hän ajaa luokissa Raket ja Mini.
Kaudella 2001 Junior A (ICA-Junior) luokassa sijoitus oli SM-2, 2002–2003 hän voitti saman luokan suomenmestaruudet niukasti sekä EM-pronssia vuonna 2003.
Kaudella 2004 hän ajoi ICA luokan SM ja kansainvälisiä kisoja ja oli vauhdillisesti maailman nopeimpia kuljettajia, mutta epäonni riivasi koko kauden. Kuitenkin elokuussa 2004 hän ajoi Formula A, Kartingin kuninkuusluokan suomenmestariksi näytöstyylimäisesti voittamalla ruudusta 26 ja olemalla muita nopeampi per ratakierros yli puoli sekuntia sekä ohittamalla kisaa johtaneen Teemu Nymanin kaksi kierrosta ennen maalia.
Lisäksi hänet valittiin samana vuonna Suomen vuoden karting-kuljettajaksi.
Kivestulehdus
pienoiskuva|Vakava kivestulehdus kukolla. Kivestulehdus (orkiitti) on tulehdus, joka aiheuttaa turvotusta ja aristusta kiveksissä. Taudin oireisiin kuuluvat myös veren esiintyminen spermassa ja joissain tapauksissa kuume. Kivestulehdus saattaa johtaa miehen hedelmättömyyteen, mutta muuten tauti ei ole yleensä vaarallinen.
Lisäkiveksen tulehdus on varsinaista kivestulehdusta yleisempi vaiva.
Nomadland
Nomadland on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen neo-Western-draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Chloé Zhao. Elokuvan pääosaa esittää Frances McDormand. Se kertoo Fern-nimisestä naisesta (McDormand), joka menetettyään työnsä pakkaa omaisuutensa pakettiautoon ja alkaa elämään yhteiskunnan ulkopuolella, nykypäivän nomadina. Elokuva käsittelee ikääntyvää ja köyhtyvää amerikkalaista työväenluokkaa vuoden 2008 talouskriisin jälkeisessä ajassa. Elokuva perustuu Jessica Bruderin samannimiseen tietokirjaan, joka julkaistiin vuonna 2017.
Nomadland sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 11. syyskuuta 2020, jossa se palkittiin Kultaisella leijonalla. Elokuva julkaistiin suoratoistopalvelu Hulussa 19. helmikuuta 2021. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 26. maaliskuuta 2021.
Näyttelijät
Oikean elämän nomadit Linda May, Swankie ja Bob Wells esiintyvät myös elokuvassa.
Vastaanotto
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 356 arvostelun perusteella kriitikoiden arvosteluista 94 prosenttia oli myönteisiä. Metacritic-sivuston mukaan 49 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 94 prosenttia oli myönteisiä.
Palkinnot ja ehdokkuudet
thumb|220px|Chloé Zhao voitti Nomadlandista useita palkintoja sekä hän voitti toisena naisena ja ensimmäisenä kiinalaisena naisena parhaan ohjaajan Oscarin ja Golden Globen.
Derivaattori
Derivaattori on elektroninen kytkentä, joka suorittaa signaalille derivointioperaation yleensä ajan suhteen. Derivaattorin ulostulojännite on siis riippuvainen lähtöjännitteen derivaatasta, eli muutosnopeudesta. Tästä seuraa, että derivaattori vahvistaa voimakkaasti tulosignaalin korkeataajuisia komponentteja, joten alipäästösuodin on usein tarpeen derivaattorin tulopuolella, etteivät kohina ja muut korkeataajuiset häiriöt sekoittaisi kytkennän suunniteltua toimintaa. Derivaattoreita käytetään mm. PID-säätimissä.
Pikkuseepiat
Pikkuseepiat (Sepiolidae) on seepioiden lahkoon kuuluva pienikokoisten mustekalojen heimo.
Pikkuseepiat ovat lähisukuisen Sepiadariidae-heimon tapaan lyhyitä ja leveitä pääjalkaisia, joilla on pallomainen vaipan takaosa. Kummallakaan heimolla ei ole sisäistä tukirankaa eli valaansuomua. Pikkuseepioiden vaipan pituus on tyypillisesti 1–10 senttiä.
Pikkuseepioilla on kahdeksan imukupillista lonkeroa ja kaksi pidempää pyyntilonkeroa. Koiraan ensimmäinen vasemmanpuoleinen lonkero on erikoistunut parittelutehtävään (heterokotylus), siittiöpakkauksen siirtämiseen naaraaseen. Pikkuseepiat voivat uida sekä vaipan eväpoimujen avulla että vaippaontelosta suppilon kautta puristetun vesisuihkun avulla. thumb|oikea|180px|[[Austrorossia mastigophora‎]]
Pikkuseepioita tunnetaan yli 70 lajia. Atlantin rannikolla Euroopassa yleinen laji on pikkuseepia (Sepiola atlantica).
Valoelin
Useimmilla pikkuseepioilla on vaipassaan bioluminoivana valoelimenä toimiva ontelo. Valon tuottavat mustekalan kanssa symbioosissa elävät Vibrio fischeri -bakteerit. Valon tehtävä on häivyttää mustekalan profiili alhaalta taustavaloa kohti katsottaessa.
Jaan Toomik
Jaan Toomik (s. 1961 Tartto, Viro) on Tallinnasta käsin toimiva virolainen videotaiteilija ja maalari. Häntä pidetään Viron kansainvälisesti kuuluisimpana taiteilijana.
Toomik tuli tunnetuksi maalarina 1980-luvun loppupuolella Virossa ja vuodesta 1990 eteenpäin installaatio- ja videotaiteilijana. Hänet tunnetaan erityisesti kansainvälistä mainetta niittäneistä videoteoksistaan kuten Isä ja poika (1998). Hän on osallistunut São Paulo biennaaliin (1994), ARS 95 -näyttelyyn (1995), Manifesta 1 -festivaaliin (1996), Venetsian biennaaliin (1997 ja 2003) sekä muihin kansainvälisesti merkittäviin näyttelyihin.
Toomik on johtanut Viron taideakatemian monialaisen taiteen ohjelmaa ja toimii tällä hetkellä maalaustaiteen professorina. . Hänen teoksiaan on Suomessa muun muassa Valtion taidemuseon kokoelmista.
Hoikkalori
Hoikkalori (Loris tardigradus) on lorien heimoon kuuluva puoliapina, joka elää Sri Lankan sademetsissä.
Salama (sarjakuvahahmo)
Salama on DC Comicsin sarjakuvahahmo ja supersankari. Salaman loivat Gardner Fox ja Harry Lampert. Alkuperäinen Salama esiintyi Flash Comics -sarjakuvalehdessä vuonna 1940.
Hoikkalori
Ulkonäkö ja koko
Nimensä mukaisesti hoikkalori on pieni ja hoikka kädellinen eläin, jonka tunnistaa suurista silmistä, pitkistä raajoista, kehittyneistä peukaloista, suurista korvista sekä siitä, ettei sillä ole häntää. Ruumiin koko on noin 116–170 mm ja paino keskimäärin 103–172 g. Turkin väri on tummanharmaa, mutta joukossa on myös hopeanvärisiä karvoja. Kasvojen karvoitus on tumma ja silmien välissä kulkee pystysuunnassa vaaleampi alue.
Salama (sarjakuvahahmo)
Salaman supervoima on supernopeus, joka mahdollistaa kyvyn liikkua ja juosta erittäin kovaa. Myös Salaman refleksit uhmaavat fysiikan lakeja. Salaman voimat ovat peräisin nopeusvoimasta (eng. Speed Force), joka on kosminen voima, joka perustuu nopeuteen ja liikkeeseen ja yksi maailmankaikkeuden seitsemästä voimasta. Se on todellisuuden esitys liikkeessä, koska se on kosminen voima, joka työntää tilaa ja aikaa eteenpäin. Tämä on energiakenttä, joka antaa kaikille Salaman kaltaisille juoksijoille voimansa. Sen kanssa on fuusioitunut useita hahmoja, mukaan lukien Barry Allen, Johnny Quick ja Max Mercury. Eobard Thawne totesi, että nopeusvoima vastaa ytimessä aikaa itseään ja kuvailee sitä olemassaoloksi, joka liikkuu todellisuuden, liike-energian ja ajallisen energian läpi.
Hoikkalori
Levinneisyys ja elinympäristö
Hoikkaloria tavataan Sri Lankan lounaisosien kosteissa sademetsissä. Sen levinneisyysalue ulottuu rannikolta keskusvuoristolle 2 100 metrin korkeuteen.
Käytös ja ravinto
Lorit elävät jopa 17-vuotiaiksi. Ne elävät pienissä ryhmissä, johon kuuluu naaraita, uroksia sekä nuoria yksilöitä. Ne kokoontuvat päivittäin muutamien tuntien ajaksi nukkumaan ja leikkimään yhdessä.
Salama (sarjakuvahahmo)
Salamasta tehtiin 1990–1991 televisiosarja Flash, joka jäi yhden tuotantokauden mittaiseksi. Sarjassa Salamana toimi Barry Allen. Vuonna 2014 ilmestyi uusi The Flash niminen televisiosarja, jossa Salamaa esittää Grant Gustin.
Hoikkalori
Käytös ja ravinto
Täysikasvuiset yksilöt metsästävät yksittäin ja ravinto koostuu hyönteisistä, liskoista, linnunmunista ja joskus myös marjoista, lehdistä ja selkärangattomista eläimistä. Pesä tehdään lehdistä ja oksista tai vaihtoehtoisesti pesänä voi toimia myös ontto puu tai vastaava turvallinen paikka.
Salama (sarjakuvahahmo)
Salaman ensimmäinen oma elokuva The Flash ilmestyy huhti/kesäkuussa 2023. Elokuvassa Barry Allenin versiota Salamasta esittää Ezra Miller.
Hoikkalori
Lisääntyminen
Lorit lisääntyvät ympäri vuoden. Tiineys kestää 166–169 päivää, jonka jälkeen naaras synnyttää yhden tai kaksi poikasta. Naaras hoitaa poikasia 6–7 kuukautta. Lorit voivat elää luonnossa jopa 18 vuoden ikäisiksi.
Salama (sarjakuvahahmo)
Salamat
Salaman roolia ovat vuosien saatossa kantaneet seuraavat hahmot.
Jay Garrick
Pääartikkeli: Salama (Jay Garrick)
Jay Garrick oli yliopistossa opiskelemassa, kun hän sai vahingossa supervoimansa. Tammikuussa vuonna 1940 hän oli nukahtanut laboratoriossa tupakkansa kanssa, joka sattumoisin tipahti kemikaalivettä täynnä olevaan keitinlasiin. Herättyään sairaalassa Garrick huomasi superkykynsä ja liittyi hetkellisesti yliopistonsa amerikkalaisen jalkapallojoukkueen pariin. Tämän jälkeen hän aloitti uransa supersankarina Keystone Cityssä kehittämällä itselleen asun, johon kuului punainen paita, jossa oli keltainen salaman kuva ja metallinen kypärä, jossa oli siivet.
Salaman sarjakuva hiipui pois monien muiden supersankarien ohella 1940-luvun lopulla. Viimeinen oma seikkailu julkaistiin vuonna 1949, mutta Jay Garrick oli Oikeuden Yhteiskunnan seikkailuissa mukana loppuun vuoteen 1951. Vuodesta 1960 hän oli jälleen mukana toisen Salaman rinnalla silloin tällöin, ja on yhä vakituisena sivuhahmona.
Barry Allen
Pääartikkeli: Salama (Barry Allen)
Wally West
Pääartikkeli: Salama (Wally West)
Bart Allen
Pääartikkeli: Bart Allen
Bartholomew Henry "Bart" Allen II oli Barry Allenin ja Iris West Allenin pojanpoika, joka kärsi nopeutetusta ikääntymisestä. Tämän myötä hänet kasvatettiin virtuaalitodellisuudessa, kunnes Iris West otti hänet takaisin pyytääkseen apua nykyiseltä Salamalta, Wally Westiltä. Westin avustuksella Bart Allenin ikääntyminen hidastui ja hän otti sankarinimekseen Impulssi. Nimensä mukaan hän toimi holtittomasti, kunnes Deathstroke ampui häntä polvilumpioon. Tämä sai Bartin muuttamaan asennettaan ja asuaan. Hän otti uudeksi nimekseen Poika Salama (Kid Flash).
Vastustajat
Pääartikkeli: Luettelo Salaman vihollisista
Salamalla, kuten muillakin supersankareilla, on vastustajinaan joukko superroistoja ja konnia. Näistä merkittävimpiä ovat:
Televisiossa
Barry Allen esiintyi 22-osaisessa Flash-televisiosarjassa vuosina 1990–1991. Hahmoa näytteli John Wesley Shipp. Vuonna 2014 ilmestyneessä The Flash televisiosarjassa Barry Allenin versiota Salamasta esittää Grant Gustin.
Superman/Aquaman Hour of Adventure
Allen esiintyi ensi kerran televisiossa vuosina 1967–1968 esitetyssä The Superman/Aquaman Hour of Adventure -animaatiosarjassa.
Superystävät
Barry Allen esiintyi 1970- ja 1980-luvuilla Superystävät animaatiosarjoissa, joissa se oli sarjan yksi vakituisista hahmoista. Erityisesti viimeisessä sarjassa The Super Powers Team: Galactic Guardians Allen oli tärkeässä roolissa. Tuolloin hahmon äänenä toimi Norman Alden ensimmäisessä sarjassa ja lopuissa sarjoissa Jack Angel.
Teräsmies
Wally West nähtiin ensimmäisen kerran Salaman roolissa animaationa vuonna 1997 Teräsmiehen animaatiosarjan jaksossa "Speed Demons", jossa hahmon äänenä toimi Charlie Schlatter. Salama juoksi kilpaa Teräsmiehen kanssa, joutuen samalla taistelemaan Säävelhoa vastaan. Tuolloin Salaman henkilöllisyyttä ei paljastettu, mutta vuonna 2001 alkanut ja samaan universumiin kuulunut Justice League sarja paljasti toisen tuotantokauden päätösjaksossa Salaman olleen Wally West.
Justice League
Justice Leaguessa Salama oli sekoitus Barry Allenia ja Wally Westia. Hän sai voimansa Allenin tavoin laboratoriossa, jonne salama iski. Lisäksi sarjassa West oli myös Oikeuden Puolustajien pääjäseniä, sekä spin-off -sarjassa Justice League Unlimited, jossa paljastettiin Salaman asuneen Central Cityssä ja työskennelleen poliisiaseman laboratoriossa. Paikallisen kaupungin toimittajana oli kuitenkin Linda Park, joka sarjakuvissa on Wally Westin vaimo. Sarjassa Park oli ihastunut Salamaan, eikä esiintynyt yhtä jaksoa enempää. Salaman äänenä toimi Michael Rosenbaum.
The Batman
Barry Allenin versio Salamasta palasi takaisin animaatioksi vuosina 2007–2008, jolloin se esiintyi vierailevana hahmona The Batmanin viidennellä tuotantokaudella. Allen muodosti sarjan viimeisessä kaksiosaisessa jaksossa Oikeuden Puolustajat yhdessä Batmanin, Metsästäjä Marsilaisen, Haukkamiehen, Vihreän Lyhdyn, Vihreän Nuolen ja Teräsmiehen kanssa. Sarjassa ei kuitenkaan varsinaisesti kerrottu suoraan Salaman olevan Barry Allen, mutta jaksossa "A Mirror Darkly" kaikki viittaavat Allenin sarjakuva historiaan. Lisäksi sarjan tuottanut Alan Burnett piti itse hahmoa Barry Allenina. Hahmon äänenä toimi Charlie Schlatter, joka puolestaan ääninäytteli Salamaa vuonna 1997 Teräsmies-animaatiosarjassa, jonka henkilöllisyys paljastui myöhemmissä sarjoissa olleen Wally West.
Oikeuden Puolustajat: Uusi rintama
220px|thumb|Barry Allen elokuvassa Oikeuden Puolustajat: Uusi rintama. Vuonna 2008 Barry Allenin Salama esiintyi ensimmäistä kertaa elokuvassa Oikeuden Puolustajat: Uusi rintama, joka sijoittui 1950-luvulle. Elokuvassa Salamalla oli pieni rooli, kun hän taisteli Kapteeni Pakkasta vastaan Las Vegasissa kuultuaan puhelimen kautta kun hänen tyttöystävänsä Iris West joutui pulaan. Kapteeni Pakkanen yritti ryöstää kasinon, mutta ei päässyt aivan heti karkaamaan Salaman saavuttua paikalle. Kapteeni Pakkanen kertoi piilottaneensa kuusi pommia ympäri Vegasia, jotka räjähtäisivät 90 sekunnissa. Hän löytää viisi pommia ja tajuaa pian että kuudes pommi oli pelkkää hämäystä. Salama ennättää palata takaisin kasinolle, josta Kapteeni Pakkanen on karkaamassa helikopterin avulla. Salama lyö Pakkasen ulos helikopterista joka putoaa vesisuihkulähteeseen, jossa yhtäkkiä hänen kehonsa valtaa elokuvan salaperäinen muukalainen Keskus, joka kysyy miksi hän on nopeampi kuin muut olennot. Salama ihmettelee Kapteeni Pakkasen hourimisia, mutta roiston palattua takaisin tajuihinsa hän yrittää ampua Salamaa jääaseellaan, mutta jäätyykin itse Salaman sotkettua aikaisemmin hänen asettaan.
Salama auttoi vielä elokuvan lopussa muita sankareita taistelemaan Keskusta vastaan. Hahmon äänenä toimi Neil Patrick Harris.
Batman – pelottomat
thumb|220px|Allen [[Batman – pelottomat -sarjassa.]] Jay Garrick ja Barry Allen esiintyivät vuosina 2009-2010 Batman – pelottomat -sarjassa, jossa Andy Milder oli Jay Garrickin äänenä ja Alan Tudyk Barry Allenin äänenä.
Garrick esiintyi ensi kerran jaksossa "Trials of the Demon!", jossa sillä oli lyhyt rooli taistellessaan Batmanin kanssa Linnunpelätintä vastaan. Toisen kerran se esiintyi jaksossa "The Golden Age of Justice!", jossa Garrick oli yksi Oikeuden Yhteiskunnan jäsenistä.
Kolmannen kerran Garrick esiintyi yhdessä Barry Allenin kanssa jaksossa "Requiem for a Scarlet Speedster". Jaksossa Allen jahtasi Professori Zoomia, joka onnistui houkuttelemaan hänet tietämättä tulevaisuuteen aikaportaalin kautta. Allen oli pyytänyt apua Jay Garrickiltä ja Poika Salamalta pysäyttääkseen rikollisen, mutta pelasti heidät menemästä portaalin läpi. Zoom oli ottanut hänet vangiksi juoksupyöräänsä, joka tuotti energiaa Zoomin rannekkeisiin, joiden avulla Zoom kykeni juoksemaan yhä nopeammin. Allen onnistui kuitenkin juoksemalla nopeammin näkymään aaveena menneisyydessä, jonka Salamat olivat nähneet aikaisemmin mutta eivät maininneet asiasta toisilleen. Batmanin huomattua tämän hän sai otettua koordinaatit aaveen sijainnille, jotka Poika Salama syötti juoksumatolle, jonka avulla he matkasivat tulevaisuuteen yrittääkseen pelastaa Allen. Zoom onnistui aluksi sieppaamaan kaikki vierailijat ja telkesi Jay Garrickin ja Poika Salaman juoksupyöräänsä. Allenin idean myötä he päättivät juosta entistä nopeammin, jonak myötä se saivat luotua haelkeaman aikaan, josta Allen meni läpi palatakseen takaisin Zoomin linnakkeeseen pelastamaan muut. Kukistettuaan Zoomin Allen palasi muiden sankarien kanssa omaan aikaansa 2010-luvulle.
Justice League: Crisis on Two Earths
Salama kuului elokuvassa Oikeuden Puolustajiin, jotka päättivät matkata rinnakkaisuniversumiin Lex Luthorin pyytäessä apua pelastaa universuminsa rikollisilta, jotka olivat Oikeuden Puolustajien vastakohtia. Salaman vastakohtana oli Johnny Quick. Hän taisteli aluksi rinnakkaisuniversumin Kumimiestä vastaan ja myöhemmin ryhmän suunniteleman hyökkäyksen päätteeksi Johnny Quickia ja hänen kätyreitään vastaan yhdessä Metsästäjä Marsilaisen kanssa. Myöhemmin Salama otteli uudelleen Quickia vastaan elokuvan lopulla, mutta taistelu päättyi kun kaikki huomasivat Owlmanin suunnitelleen tuhoavan kaikki universumit. Batman tarvitsi nopean kaverin ylläpitämään rikkinäisen portaalin, jolloin Salama ehdotti olevansa vapaaehtoinen, mutta Batman väitti hänen olevan hidas tehtävää varten. Sen sijaan Quick halusi suorittaa tehtävän ja auttoi Batmania pääsemään samaiseen universumiin Owlmanin kanssa. Estettyään Owlmanin suunnitelmat Batman palasi takaisin, jonka seurauksena Johnny Quick oli vanhentunut huomattavasti. Salama huomasi tämän myötä Batmanin säilyttäneen hänen henkensä.
SJ9
SJ 9 on kiinalainen teknologiademonstraattorisatelliitti.
Tang Gonghong
Tang Gonghong (s. 5. maaliskuuta 1979 Yantaissa, Shandongissa, Kiinassa) on kiinalainen painonnostaja naisten yli 75 kilogramman sarjassa. Hän on 172 senttimetriä pitkä ja painaa 120 kilogrammaa.
SJ9
Sen kehityksen on tilanut "Chinese Comission of Science, Technology and Industry for National Defense" (COSTIND) eli Kiinan kansantasavallan puolustusministeriön alainen tiede- ja teknologianeuvosto.
Tang Gonghong
Vuonna 2001 Tang Gonghong voitti Kiinan mestaruuden ja 2002 Asian Games -kilpailun. 2002 MM-kisoissa hän oli alle 75-kiloisten sarjassa toinen. 2004 hän voitti Aasian mestaruuden, ja myöhemmin samana vuonna Ateenan olympialaisissa hän voitti yli 75-kiloisten sarjassa olympiakultaa maailmanennätystuloksella 122,5 kg + 182,5 kg.
SJ9
Satelliitti, joka laukaistaan elokuussa 2007, tutkii ionipropulsiota, tarkkaa satelliitin asennonsäätöä sekä kehittyneitä teho- ja lämmönsäätöjärjestelmiä. Satelliitin hyötykuormana on kaukokartoitusinstrumentteja. Se tekee myös elektronisten komponenttien toimintakokeita avaruuden säteily-ympäristössä.
Hans Christian Ørsted
Hans Christian Ørsted (14. elokuuta 1777 – 9. maaliskuuta 1851) oli tanskalainen fyysikko ja kemisti, johon Immanuel Kantin ajattelu vaikutti syvästi.
Vuonna 1820 hän huomasi sähkön ja magnetismin välisen yhteyden yksinkertaisella kokeella, jossa hän osoitti, että johto, jossa kulkee sähkövirtaa, muuttaa kompassineulan suuntaa.
Ura
thumb|[[Hans Christian Ørsted, Der Geist in der Natur, 1854]] Hans Ørsted syntyi tanskalaisessa pikkukaupungissa Rudkøbingissä vuonna 1777. Kööpenhaminan yliopistoon hän meni vuonna 1794 ja opiskeli siellä filosofiaa ja valmistuikin filosofian tohtoriksi vuonna 1799. Ørsted opiskeli siellä myös farmasiaa, astronomiaa, kemiaa ja matematiikkaa.
1800-luvulla Alessandro Volta keksi galvaaniset paristot, mistä Ørsted innostuikin tutkimaan sähköä ja johtavuutta. Myöhemmin tehdessään tutkimusta vuonna 1813 Berliinissä hän kirjoitti kuuluisan tutkielman sähköisen ja kemiallisen voiman yhteydestä. Tässä tutkielmassa hän toi ensimmäistä kertaa esille idean sähkön ja magnetismin suhteesta. Tuolloin ei siis vielä tiedetty, että liikkuva varaus luo ympärilleen magneettikentän. Kokeellisesti Ørsted huomasi tämän ilmiön vasta vuonna 1820 luennoidessaan opiskelijoille, kun hän havaitsi kompassineulan heilahtavan joutuessaan lähelle platinasta valmistettua sähköjohtoa. Ørstedin havainto sai André-Marie Ampèren luomaan matemaattisen mallin liikkuvien varauksien välisestä magneettisesta voimasta.
Ørsted teki huomattavan löydön myös kemiassa vuonna 1819 löytäessään piperiinin. Vuonna 1825 hän pystyi ensimmäistä kertaa tuottamaan alumiinia. thumb|left|Boeing 737, jonka pyrstöön Ørstedin kuva on maalattu.
Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Ørstedin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön.
Savio
Savio on Keravan 6. kaupunginosa, joka sijaitsee Keravan Keskustan kaupunginosasta etelälounaaseen. Saviolla asui 5 906 ihmistä (31.12.2014) ja se on Keravan toiseksi väkirikkain kaupunginosa. Savion naapurikaupunginosia ovat idässä Alikerava ja pohjoisessa Sompio. Etelässä Savio rajoittuu Vantaan ja lännessä Tuusulan kunnanrajoihin.
Savio sijaitsee Helsingin–Riihimäen rautatien varrella 26 kilometriä Helsingistä pohjoiseen. Savion rautatieasema on pääkaupunkiseudun lähiliikenteen käytössä, ja sillä pysähtyvät K-junat ruuhka-aikoina 10 minuutin välein sekä hiljaisina aikoina T-junat. Asukasluku oli vuonna 2004 5 856. Melko väljästi rakennetulla alueella on kerrostaloja ja pienkerrostaloja sekä paljon rivi- ja omakotitaloja. Ympäristö on vehreää, ja alueella on runsaasti kevyen liikenteen väyliä, kuten Saviontaival. Saviolla sijaitsee myös Sielunrajankallio joka toimii alueen virkistysalueena, ja on kovassa käytössä. Kalliolla sijaitsi aiemmin mm. hyppytorni. Savion palvelut sijaitsevat pääasiassa aseman lähettyvillä ja niitä ovat mm. lähikauppa, R-kioski, asiamiesposti, eläinlääkäri, kolme kampaamoa, kaksi pizzeriaa, vapaaehtoinen palokunta, fysikaalinen hoitolaitos, baari, apteekki, tekonurmikenttä ja kuntosali. Saviolla on myös koulu, Savion ala-aste, sekä useita päiväkoteja ja leikkipuistoja.
Helsingin ja Hämeenlinnan välisen rautatien avaaminen 1862 toi alueelle teollisuutta. Nykyisin teollisuus on keskittynyt radan itäpuolelle Alikeravalle, jossa toimivat muun muassa Sinebrychoff, Ifolor ja Sairaalapesula, sekä erilaisten erikoisliikkeiden keskittymä. Alikeravan puolella, välittömästi rautatieaseman vieressä sijaitsee Klondyke-talo, suuri 30 000 kerrosneliömetrin tiiliverhoiltu teollisuusrakennus, jossa toimii nykyään muun muassa lukuisia eri pienyrityksiä. Vuosina 1990–1995 talossa toimi ensin sisähuvipuisto Fanfaari, jonka toimintaa jatkoi mm. Renny Harlinin omistama Planet FunFun aina vuoteen 1995 saakka.
Uudenmaan liiton maakuntahallitus valitsi Savion vuoden uusmaalaiseksi kyläksi 2003.
Sigurd Mattsson
Kaarle Sigurd Mattsson (19. kesäkuuta 1892 Helsinki – 26. kesäkuuta 1970 Hämeenlinna) oli suomalainen agronomi, maaherra ja ministeri.
Mattsson toimi kansanopiston opettajana vuosina 1915–1919 ja oli Valion palveluksessa vuosina 1919–1921. Vuosina 1921–1930 hän toimi MTK:n sihteerinä ja vuosina 1930–1959 Hämeen läänin maaherrana. Mattsson sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1942.
Sigurd Mattsson on haudattu Hämeenlinnaan Ahveniston hautausmaalle.
Abel Gance
thumb|Albert Gance Abel Gance (25. lokakuuta 1889 Pariisi – 10. marraskuuta 1981 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja näyttelijä, joka tunnetaan historiallisista spektaakkeleistaan.
Gance ei selvinnyt siirtymisestä äänifilmiin; vaikka hän jatkoi elokuvantekoa vuosikymmenten ajan, uudet elokuvat eivät saavuttaneet hänen mestariteostensa tasoa.
Jo Siffert
Joseph "Jo" Siffert (7. heinäkuuta 1936 Fribourg, Sveitsi – 24. lokakuuta 1971 Brands Hatch, Iso-Britannia ) oli sveitsiläinen kilpa-autoilija. Hän menestyi F1-kuljettajana. Siffert on Clay Regazzonin lisäksi ainoa sveitsiläinen, joka on voittanut F1-kilpailuja.
F1-uransa ohella Siffert kilpaili urheiluautoluokissa. Hänen Porsche-autokuntansa voitti muun muassa Daytonan 24 tunnin ajon sekä Sebringin 12 tunnin ajon. Hän menehtyi onnettomuudessa, joka sattui perinteisessä Mestareiden kisassa Brands Hatchissa rata-autoilukauden 1971 päätteeksi.
Lego Star Wars: The Force Awakens
Lego Star Wars: The Force Awakens on elokuvaan Star Wars: The Force Awakens perustuva videopeli. Peli julkaistiin kesäkuussa 2016.
Pelaaminen
Pelissä pelaaja suorittaa erilaisia tehtäviä The Force Awakens -elokuvassa esiintyneillä planeetoilla. Pelaaja saa tehtäviä suorittamalla monia hahmoja auki, kuten BB-8 ja Chewbacca. Pelin tyyli on tarinapohjainen, eli toisinsanoen siinä pääsee tasoissa eteenpäin vain pelaamalla, kuten aikaisimmissakin peleissä.
Myös taistelu-mekaniikkaa on muutettu ja pelaaja aloittaa taistelun yleensä juoksuhauta-tyyppisestä esteestä ja tavoitteena tuhota vihollinen, objekti tai etsiä ja vetää kohde kykenevillä hahmoilla.
Kajsa Krook
Karin Maria (Kajsa) Krook (19. toukokuuta 1910 Helsinki – 11. marraskuuta 1987 Tukholma ) oli suomalainen kirjallisuuden kääntäjä.
Herman (arkkipiispa)
Varhainen elämä
Herman Aav syntyi Liivinmaan kuvermentin Muhun saarella 2. syyskuuta 1878 kanttori Vasili Aavin ja Maria Ellikin perheeseen.
Aav kävi Hellamaan seurakunnan kirkkokoulun, Kuressaaren kaupungin alkeiskoulun ja opiskeli Riian hengellisessä koulussa, josta hän valmistui 1894. Riian hengellisestä akatemiasta hän valmistui vuonna 1900. Vuonna 1904 hän meni naimisiin Ljubov Bobrovskajan kanssa. Jo opiskelunsa aikana hän toimi muun muassa Haapsalun kanttorina sekä diakoni- ja pappisvihkimyksiensä jälkeen 1904 pappina Lellen, Vändran ja Mustjalan seurakunnissa. Hän oli myös Kuresaaren piirinvalvoja. Näiden kirkollisten tehtävien lisäksi hän ehti toimia muun muassa maatalouskomiteoissa, raittiusseuratyössä, toimittajana, opettajana ja erilaisissa luottamustehtävissä hiippakunnassaan. Hän oli myös kohtalaisen tuottelias uskonnollinen kirjailija ja lehtikirjoittaja.
Työ ja kirkolliset tehtävät Suomessa
Vuonna 1922 kirkolliskokous valitsi Aavin apulaispiispaksi, ja hän tuli Suomeen Sortavalan piispaksi. Piispa Herman oli virolainen eikä hän osannut aluksi suomea kovinkaan hyvin. Hänet vihittiin Suomen arkkipiispakunnan apulaispiispaksi Konstantinopolissa 1923. Vuoden 1924 hiippakunta-asetuksessa piispa Hermanin arvonimeksi tuli Karjalan piispa.
Arkkipiispa Serafim siirrettiin vuoden 1924 alusta alkaen lakkautuspalkalle, ja kirkolliskokous valitsi vuonna 1925 hänen seuraajakseen piispa Hermanin. Tässä yhteydessä arkkipiispanistuin siirrettiin Viipurista Sortavalaan, ja uudeksi arvonimeksi tuli Karjalan ja koko Suomen arkkipiispa. Uusi piispa sai maahan tullessaan hoidettavakseen työkentän, johon kuului muun muassa vielä käynnissä ollut ajanlaskukiista.
1930-luvun jälkipuolella arkkipiispan apuna toimi hänen nuorin tyttärensä, Virosta Suomeen alle vuoden ikäisenä tullut Lucia Aav, joka jo kouluikäisestä alkaen hoiti isänsä taloutta ja piispan kunnon huonontuessa hoivasi tätä aina hautaan asti. Isä Hermanin hautajaisten jälkeen Lucia Aav siirtyi Kirkollishallituksen palvelukseen loppuiäkseen. Viimeiset vuodet hänen virkanimikkeensä oli kirjaaja.
Jäätyään eläkkeelle vuonna 1977 hän katosi julkisuudesta. Muut arkkipiispa Hermanin lapset perustivat perheen ja heidän jälkeläisiään elää Suomessa edelleen. Myös papillinen sukuhaara jatkuu edelleen tätä kautta; Helsingin pitkäaikainen kirkkoherra, pastori (myöhemmin rovasti) Mikael Kasanko oli arkkipiispan ensimmäinen vävy ja vanhimman tyttären Tamaran puoliso.
Kansallistaja, jälleenrakentaja, eheyttäjä, kirjailija
Arkkipiispa Hermanin elämä ja toiminta Suomessa oli aktiivista kirkon hengellisen ja aineellisen elämän rakentamisen kautta. Arkkipiispa arvosti Suomea ja Karjalaa, isänmaallisuutta ja kansallisia perinteitä.
Vuoteen 1935 arkkipiispa Herman oli Suomen ainoa ortodoksinen piispa. Vasta silloin löytyi kirkkopoliittisesti sopiva ehdokas auki olevaan Viipurin (1940 alkaen Helsingin) piispan tehtävään: juuri leskeksi jäänyt Annantehtaan seurakunnan kirkkoherra, rovasti Aleksanteri Karpin, josta tuli KS piispa Aleksanteri. Hänen toimintansa kevensi arkkipiispan työtaakkaa.
Sortavalaan valmistui uusi kirkkokunnan keskustalo ja pappisseminaarin kirkko. Seurakuntia yhdistettiin ja pakkoliitettiin toisiin seurakuntiin. Toisen maailmansodan kynnyksellä Suomen ortodoksinen väestö oli noin 82 000 henkeä, joista sitten sotien seurauksena 55 000 joutui evakkoon ja 90 prosenttia kirkon omaisuudesta menetettiin. Suuri menetys oli se, että merkittävä osa kirkonkirjoista ja muista kirkollisista arkistoista menetettiin.
Sotien jälkeinen aika ja kuolema
Kirkon hallinto sijoittui Kuopioon, ja jäsenistö hajaantui ympäri Suomea. Arkkipiispan toimintakenttä laajeni ja vaikeutui samalla huomattavasti. Papit polkupyörillä pitäjiä kierrellen etsivät hajalleen joutuneita seurakuntalaisiaan ja kirjasivat löydetyt vihkoihin. Näin ortodoksiset seurakunnat hiljalleen muodostuivat uudelleen.
Vuonna 1955, kun Herman jo vakavasti harkitsi eläkkeelle jäämistä, hän suostui jäämään vielä joksikin aikaa palvelukseen, koska kirkolliskokous valitsi hänelle apulaispiispan. Tehtävään valittiin yksimielisesti pappismunkki Paavali, Aamun Koitto -lehden pitkäaikainen päätoimittaja, josta sittemmin tuli seuraava arkkipiispa. Sama toistui kaksi vuosikymmentä myöhemmin, kun Paavali sai oman apulaispiispan.
Kunnianosoitukset
Arkkipiispa Hermanille on myönnetty muun muassa seuraavat ansio- ja kunniamerkit:
Pyhä kirjoitus
thumb|180px|Sivu Guru Granth Sahibista, sikhien pyhästä kirjoituksesta.
Pyhät kirjoitukset kuuluvat useisiin uskontoihin ja hengellisiin liikkeisiin. Niihin kuuluu uskomus, että pyhät kirjoitukset ovat suoraan tai osittain joko jumalallista ilmoitusta tai hengellisesti inspiroituja, joissakin tapauksissa niitä saatetaan pitää myös historian kerrontana. Uskonnosta riippuen kirjoituksia ja niiden fyysistä muotoa (kirja, käärö tms.) saatetaan pitää itsessäänkin loukkaamattoman pyhinä ja suuren kunnioituksen kohteina. Myös ei-uskonnolliset ihmiset osoittavat näille kirjoituksille usein tavallista suurempaa kunnioitusta.
Luettelo pyhistä kirjoituksista
Eri uskontojen pyhiä kirjoituksia:
Näkemyksiä
Uskontojen oma asennoituminen pyhiin kirjoituksiin vaihtelee. Jotkut uskonnot pyrkivät tekemään kirjoituksistaan laajalti vapaasti saatavia, kun taas jotkut uskonnot ajattelevat, että pyhien kirjoitusten tulee olla salaisia kaikilta paitsi lojaaleimmilta uskontoon vihityiltä henkilöiltä. Monissa uskonnoissa pyhien kirjoitusten määrä on rajattu (esim. kaanon) ja muutosten tekeminen on rajoitettua tai kiellettyä. Kirjoitusten käännökset saattavat saada uskonnosta riippuen hyväksynnän, mutta alkuperäistä kieltä ja alkutekstejä pidetään useimmiten korkeammassa ja autoritaarisemmassa arvossa. Jotkut uskonnot levittävät kirjoituksiaan vapaasti ja ilmaiseksi, jotkut taas perivät niistä maksun ja ovat tarkkoja copyright-oikeuksista.
Kirjoitusten standardoinnista on hyötyä erityisesti kirjoituksiin viitattaessa. Sikhismin Guru Granth Sahibiin viitataan sivunumeroilla, kun taas abrahamilaisten uskontojen ja niiden perillisten kirjoituksiin viitataan useimmiten luku- ja jaenumeroilla.
Radio Aalto
thumb|Radio Aallon logo vuosina 2011–2020 Radio Aalto oli Sanoma-konserniin kuuluvan Nelonen Median omistama lifestyle-tyyppinen puolivaltakunnallinen kaupallinen radiokanava, jonka kuuntelijat olivat suurimmaksi osaksi kaupunkilaisia. Joulukuussa 2020 kerrottiin radiokanavan lopettavan vuodenvaihteessa ja korvautuvan uudella kanavalla Me Naiset Radio.
Historiaa
Radio Aalto aloitti toimintansa 11. tammikuuta 2007. Toimiluvan se peri vuoden 2006 kierroksella lupansa menettäneeltä MTV Median Sävelradiolta. Aallon konsepti pidettiin salassa viime hetkiin saakka.
Alun perin kanava kulki työnimellä ”LadyFM”, ja sen piti aloittaa samaan aikaan Radio Rockin kanssa 1. tammikuuta 2007.
Radio Aallon alkuperäinen formaatti oli "pehmeät suosikit", joka vaihdettiin 24. elokuuta 2009 "rockiin ja tyylikkääseen poppiin". Aalto uudistui jälleen maaliskuussa 2011, kohdistaen ohjelmistonsa nyt 20–44-vuotiaisiin sekä monipuolistaen musiikkitarjontaansa. Kanavan ydinkohderyhmää ovat nykyisin 25–44-vuotiaat. Aallon tunnuslauseena oli vuodesta 2011 "Värikästä kuultavaa", josta luovuttiin vuodenvaihteessa 2016. Vuodesta 2016 vuoteen 2019 tunnuslause oli "Paras sekoitus". Tätä seurasi tunnuslause ”Kaikki suosikkisi”, joka jäi kanavan viimeiseksi. Myös kanavan viimeinen logo, joka oli yhdenmukainen muiden Nelonen Mediaan kuuluvien kanavien kanssa, jäi erittäin lyhytikäiseksi.
Radio Aallon musiikkipäällikkö oli Jussi Mäntysaari, joka seurasi tehtävässään Mikko Koivusipilää.
Ohjelmat ja musiikki
Radio Aalto uudisti ohjelmiaan ja juontajiaan tammikuussa 2020.
2010-luvun lopulla Radio Aallolla oli tapana soittaa pelkkää joulumusiikkia useita viikkoja aina tapaninpäivään saakka.
Palkinnot
Radio Aalto palkittiin vuoden 2009 Radio Gaalassa kategoriassa :
Taajuudet
Radio Aallon taajuudet 1. tammikuuta 2020 alkaen.
Tropico
Tropico on PopTop Softwaren kehittämä ja Gathering of Developersin julkaisema kaupunginrakennuspeli. Peli on julkaistu vuonna Mac OS X:lle ja Windowsille.
Peli on Tropico -pelisarjan ensimmäinen.
Pelaaminen
Pelissä ohjataan banaanivaltiota kylmän sodan taustaa vasten. Peli on satiiri, joka keskittyy pienelle Karibian saarelle, jota pelaaja ohjaa diktaattorina (El Presidente). Peliä on kuvailtu SimCityn ja RollerCoaster Tycoonin kaltaisena kaupunginrakennuspelinä, jossa on poliittinen näkökulma.
Alussa saarelta löytyy vain pelaajan kartano ja asukkaiden pieniä epämukavia taloja sekä rakennusyhtiö ja rekkakuskien toimisto, joilla pelaaja voi rakentaa saarelle myöhemmin muita rakennuksia. Pelaaja voi tutkia saaren perheitä valitsemalla satunnaisesti ihmisiä. Saarelle voi rakentaa muun muassa tehtaita, kirkkoja, kioskeja, hotelleja, taloja, satamia, lentokenttiä, maatalousrakennuksia sekä istuttaa puita ja kukkapenkkejä.
Saaren populaatiota voi koetella nälänhätä, mellakat tai rikollisuus. Pelissä voi solmia sopimuksia joko Neuvostoliiton tai Yhdysvaltojen kanssa, riippuen johtajan poliittisesta suuntautumisesta. Osana pelin kulkua ovat poliittiset ratkaisut kuten lukuisat uudet lait. Rakennuksiin voi lisätä osia niiden rakennuksen jälkeen, jotta rakennuksen mahdollinen toiminta tai nopeus lisääntyisivät.
Lisäosat
Tropico: Paradise Island on pelin lisäosa, joka lisää peliin rakennettavia kohteita ja uudistuksena muun muassa sosiaaliturvan.
Codford
Codford on kylä Salisburyn tasangon eteläpuolella Wylyen laaksossa Wiltshiressä Englannissa.
Tropico
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.8/10.
Codford
Sijainti
Kylä sijaitsee A36-tien varrella Salisburyn ja Warminsterin välissä. A36-tie kulki ennen pitkin Codfordin pääkatua, mutta kiertotie rakennettiin 1990-luvulla ja se poisti raskaan liikenteen kulun kaupungin läpi.
Historia
Kylä muodostettiin Codford St. Maryn ja Codford St. Peterin kunnista. Läheiset kylät kasvoivat yhteen ja virallinen liitto muodostettiin 1928 molempien osapuolten suostumuksella. Kuusi vuotta myöhemmin seurakunnista tuli yksi. Molemmat kirkot ovat nykyäänkin toiminnassa.
Codfordin alueella on pitkä historia anzac-sotilaiden (lyhenne sanoista Australian and New Zealand Army Corps) kanssa. Ensimmäisen maailmansodan aikana harjoitus- ja kuljetusleirejä perustettiin kymmenille tuhansille sotilaille, jotka odottivat siirtoa Ranskaan. Codfordista tuli myös varikko vuonna 1916 miehille, jotka oli evakuoitu etulinjasta ja jotka eivät olleet enää taistelukelpoisia. Codfordin Anzac-merkki (Anzac Badge) oli australialaisen prikaatin komentajan idea, joka halusi antaa miehilleen näkyvän muistoesineen ensimmäisen maailmansodan ajalta. Tähän kuului myös valtava nousevan auringon merkki (53x45 metriä) "Misery Hillille" vuonna 1917.
Australian Nousevan auringon merkki ja sotilashautausmaa ovat nykyään ainoita näkyviä muistoja ajalta, jolloin sadat sotilaat Britanniasta, Australiasta ja Uudesta-Seelannista asettuivat Codfordiin ja sen liepeille.
Paikallishallinto
Suurinta osaa paikallisista hallinnollisista palveluista avustaa Wiltshiren kreivikunnan valtuusto ja Länsi-Wiltshiren paikallishallinto, joiden molempien toimistot ovat Trownbridgessä 15 mailia Codfordista pohjoiseen. Codfordilla on siis oma yhdeksän hengen kirkollisneuvosto.
Kylää edustaa parlamentissa Westburyn Andrew Murrison. Kylän edustaja Wiltshiren paikallishallinnossa on Andrew Davis, kun taas sen kunnallisvaltuutettu on Cristopher Newbury.
Ornatos Violeta
Ornatos Violeta oli portugalilainen vaihtoehtorockyhtye, jonka musiikissa oli vaikutteita myös jazzista ja skasta. Se perustettiin Portossa.
Reimer Böge
Böge syntyi Hasenmoorissa, joka sijaitsee Schleswig-Holsteinin osavaltiossa pohjoisessa Saksassa. Hän on agronomi (1976) ja liittyi puolueeseensa vuonna 1975. Hänestä tehtiin vuonna 1998 Bundesverdienstkreuzin ritari.
Ornatos Violeta
Ornatos Violetan ensimmäinen albumi oli vuonna 1997 julkaistu Cão! Sen kappaleella "Letra S" esiintyi myös Clã-yhtyeen laulaja Manuela Azevedo. Yhtye julkaisi ennen hajoamistaan vuonna 2002 vielä yhden albumin, O Monstro Precisa de Amigosin (1999). Kun yhtye hajosi, osa sen jäsenistä perusti yhtyeen Pluto.
Ruiskuvalukone
Ruiskuvalu on muoviesineiden valmistustekniikka. Konetta, jolla tehdään ruiskuvalua, sanotaan ruiskuvalukoneeksi ja joskus myös ruiskupuristuskoneeksi. Tässä koneessa sulaa kestomuovia puristetaan paineella muottiin, jossa esine jäähtyessään jähmettyy muotin muotoiseksi. Jäähtymisen nopeuttamiseksi muotti on useimmiten vesijäähdytetty. Valmistussyklin nopeus vaihtelee kappaleen koon mukaan ollen muutamasta kymmenestä sekunnista joihinkin minuutteihin. Paksuseinämäisiä kappaleita joudutaan jäähdyttämään pidempään. Ruiskuvaletun muovikappaleen paino voi olla alle gramman painoisesta useisiin kiloihin. Muotti on usein suunniteltu siten, että kappale irtoaa muotin auetessa. Valmis kappale voi pudota muotin alla olevaan laatikkoon tai kuljettimelle tai nykyään yhä useammin teollisuusrobotti poimii kappaleen muotista ja asettaa sen oikeassa asennossa tarjottimelle, josta seuraavassa työvaiheessa kappale voidaan edelleen käsitellä automaattisesti. Ruiskuvalettua muovikappaletta katsottaessa on usein nähtävissä muotin sauma, ruiskutuskohta ja seinämien pieni päästö siihen suuntaan, johon kappale poistuu.
Historia
John Wesley Hyatt teki ensimmäisen ruiskutusvalun muottiin vuonna 1868 valmistaessaan biljardipalloja selluloidista. Hän ja hänen veljensä Isaiah patentoivat ruiskuvalukoneen, joka toimi mäntäperiaatteella vuonna 1872. Ruiskuvaluprosessi säilyi suunnilleen samana vuoteen 1946, jolloin James Hendry rakensi ensimmäisen pyörivää ruuvia käyttävän ruiskuvalukoneen. Ruuvikierre, joka pyöriessään ulkopuolelta kuumennetussa putkessa sulattaa muovimateriaalin, sekoittaa ja pumppaa sitä sekä tekee ruiskutusiskun, aiheutti vallankumouksen muovituotteiden valmistuksessa. Noin 95 prosenttia muovien valukoneista hyödyntää ruuvia.
Muovilajit
Ruiskuvalukoneessa valmistetaan kestomuoveista, siis uudelleen sulatettavista muoveista, esineitä. Yleisempiä ruiskuvalettuja muovilajeja ovat:
Tekniikka
thumb|Ruiskuvalukoneen muotti avoimena. Muotissa näkyvät johteet kulmissa, jotka muotin sulkeutuessa ohjaavat puoliskot vastakkain. Ruiskutussuuttimen pää näkyy oikeassa reunassa koneen rungon ulkopuolella.