cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Curtiss P-36 Hawk
Tausta
Ranska tilasi vuonna 1938 kaikkiaan 620 Hawkia, jotka toimitettiin osina ja koottiin Ranskassa. Ne koneet, joita ei ehditty toimittaa perille ennen Ranskan antautumista Saksalle, vietiin Isoon-Britanniaan. Siellä kaikkiaan noin 200:aa Mohawkiksi kutsuttua konetta käytettiin lähinnä harjoituskoneina. Norja tilasi syksyllä 1939 12 kpl 75A-6-versiota ja neuvotteli 24 koneen lisenssisopimuksen, joka muutettiin myöhemmin 12 lisäkoneen tilaukseksi. Tammikuussa 1940 Norja tilasi 36 kappaletta 75A-8-versiota, jotka Norjan antauduttua toimitettiin Kanadaan. Muita vientimaita olivat Hollanti ja Persia. Halvempaa kiinteällä laskutelineellä varustettua versiota vietiin Thaimaahan, Argentiinaan ja Kiinaan. Kaikkiaan eri Curtiss 75 Hawk -versiota rakennettiin 1 020 kappaletta.
Curtiss kehitti 75-mallin pohjalta nestejäähdytteisellä V-12 -moottorilla varustetun 81- ja 87-mallit, jotka tunnettiin paremmin nimellä P-40 Tomahawk ja Kittyhawk.
Hankinta Suomeen
Marsalkka Mannerheim sai välirauhan aikana Saksan valtakunnanmarsalkka Hermann Göringiltä kirjeen, jonka mukaan Suomen oli mahdollista ostaa aseita Saksasta. Neuvottelut aseiden ostosta aloitettiin pian. Koska Saksa halusi ylläpitää hyviä suhteita Neuvostoliittoon, aseiden väitettiin olevan Saksan talvisodan aikana pidättämiä aseita tai korvausta niistä.
Saksan kanssa 1. lokakuuta 1940 neuvoteltuun sopimukseen sisällytettiin 29 Curtiss Hawk -hävittäjää, jotka olivat sotasaalista Ranskasta ja Norjasta. Ensimmäiset koneet, Cyclone-moottoriset CUc 501 - 507 ja Twin Wasp -moottoriset CUw 551 – 559, saatiin Suomeen 23. kesäkuuta 1941. Elokuun alkuun mennessä tuotiin vielä toinen kone-erä CUw 560 – 570 ja loppuvuodesta CU-571 ja CU-572 koneet. Koneista 13 oli uusia, norjalaisia (malli A-6) ja loput ilmeisesti ranskalaista alkuperää olevia malleja A-1 - A-4, jotka oli kunnostettu Saksassa.
Petri Karisma
Petri Karisma on Vapaa-ajattelijain liiton entinen puheenjohtaja. Hänet valittiin tehtävään vuonna 2011 ja uudelleen 2014. Karisma erosi puheenjohtajan tehtävästä lokakuussa 2016. Hän on toiminut myös liiton tiedottajana. Karisma on toinen vuonna 2003 avatun Eroakirkosta.fi-verkkopalvelun perustajista. ja toiminut sen tiedottajana koko palvelun olemassaolon ajan. Sivuston kautta kirkosta on eronnut kymmenessä vuodessa 408 000 kirkon jäsentä.
Curtiss P-36 Hawk
Hankinta Suomeen
Saksassa kunnostetut koneet toimitettiin Suomeen laatikoissa, koottiin Valtion lentokonetehtaalla(2VL Kuorevedellä) ja toimitettiin suoraan palveluskäyttöön. Saksalaisilla väreillä päältä tummanvihreiksi ja alta vaaleansinisiksi maalattuihin koneisiin oli myös asennettu saksalaiset happilaitteet ja radiot.
Petri Karisma
Karisma toimi Tampereen vapaa-ajattelijoiden puheenjohtajana vuodet 2006-2015 ja ennen tätä varapuheenjohtajana. Vuonna 2008 Karisma pyrki vihreiden listoilta Tampereen kaupunginvaltuustoon. Vuonna 2015 Karisma oli ehdolla eduskuntavaaleissa SDP:n listoilla.
Curtiss P-36 Hawk
Hankinta Suomeen
Keväällä 1943 Suomen ilmavoimat osti Saksasta vielä 15 Vapaan Ranskan ilmavoimilta Pohjois-Afrikasta peräisin ollutta konetta. Ne lennettiin Suomeen kesäkuun 1943 ja tammikuun 1944 välisenä aikana. 2VL Kuorevedellä peruskorjasi koneet ja maalasi ne suomalaisväreihin.
Rádio Jovem
Rádio Jovem on Guinea-Bissaun pääkaupungissa Bissaussa toimiva kaupallinen radioasema.
Petri Karisma
Koulutukseltaan Karisma on diplomi-insinööri ja työskentelee koneistuksen opettajana ammattikoulussa. Hän on ajanut elämänkatsomustiedon opetusta kouluissa vaihtoehtona uskonnonopetukselle.
Rádio Jovem
Guinea-Bissaun nuorisojärjestöjen verkosto RENAJ perusti Rádio Jovemin vuonna 2005. Asemalla on tietokoneilla ja miksauspöydällä varustettu studio ja 300 watin ULA-lähetin. Henkilostö käsittää 19 työntekijää, jotka työskentelevät vapaaehtoisina ilman palkkaa.
Curtiss P-36 Hawk
Käyttö Suomessa
pienoiskuva|Suomen ilmavoimien Curtiss Hawk 75A-3 CU-562 (s/n 13805) Kuorevedellä helmikuussa 1943 Osassa koneista oli 1 200 hevosvoiman Wright Cyclone -moottori. Moottori osoittautui epäluotettavaksi. Kun sentyyppisiä varamoottoreita ei ollut, päätettiin jo elokuussa 1941 alkaa vaihtaa koneisiin Twin Wasp -moottoreita ja käyttää Cyclonet Brewster-kaluston hyväksi. Tämä kuitenkin osoittautui liian työlääksi eikä toteutunut. Muutostyöt tehtiin marraskuuhun 1941 mennessä, sillä silloin määrättiin poistettaviksi koneiden tunnuksista moottoria osoittavat alaviitteet (c ja w). Twin Wasp -moottoritkin edustivat kolmea alatyyppiä, joista S1C3-G:stä saatiin 100-oktaanisella bensiinillä viiden minuutin ajan 1 200 hv:n lentoonlähtö- ja taisteluteho. Tiettävästi Suomessa käytettiin Hawkeissa 87-oktaanista lentobensiiniä.
Rádio Jovem
Rádio Jovemin ohjelmat on suunnattu etupäässä nuorisolle. Niiden aiheita ovat yhteiskunta, urheilu, kulttuuri, talous, ympäristö ja terveys. Uutisia välitetään portugaliksi ja kreoliksi. Huomattavan osan lähetyksista muodostavat viihde ja keskusteluohjelmat.
Curtiss P-36 Hawk
Käyttö Suomessa
Suomeen ostetut koneet oli alkujaan aseistettu neljällä tai kuudella 7,5 mm konekiväärillä, mutta Valtion lentokonetehdas korvasi vuosina 1942–1943 runkokonekiväärit yhdellä tai kahdella 12,7 mm Colt-konekiväärillä ja asensi kumpaankin siipeen kaksi 7,7 mm Browning konekivääriä. Joihinkin koneisiin asennettiin myös neuvostoliittolaisia 12,7 mm Berezin UB -sotasaaliskonekivääreitä tai Colt-konekiväärin pohjalta Suomessa kehitettyjä LKk/42-konekiväärejä. Koneisiin asennettiin tähtäimeksi saksalainen Revi 3D- tai C/12D -heijastintähtäin tai niiden Vaisalan Suomessa valmistama kopio.
Rádio Jovem
Asema lähettää ohjelmaa vuorokauden ympäri seitsemänä päivänä viikossa. Se aloitti Internet-lähetykset Guinea-Bissaun ensimmäisenä radioasemana vuonna 2009. Lähetyksiä voi kuunnella myös matkapuhelimella.
Curtiss P-36 Hawk
Käyttö Suomessa
Pommiripustimet ja valopommisäiliöt poistettiin tarpeettomina. Joulukuussa 1943 määrättiin istuinpanssarit poistettaviksi, koska jopa 7,7 mm luodit läheltä ammuttuna läpäisivät ne.
Clontarfin taistelu
Clontarfin taistelu oli joidenkin lähteiden mukaan pitkäperjantaina 23. huhtikuuta 1014 käyty taistelu Irlannin ylikuningas Brian Borun ja Dublinin viikinkikuningas Sigtrygg Silkkiparran joukkojen välillä. Monet taistelusta kertovat historialliset lähteet ovat keskenään ristiriitaisia tai muuten epäluotettavia, eikä monia sen yksityiskohtia kuten edes sen päivämäärää tai taistelupaikka tunneta varmasti. Clontarf on nykyisin Dublinin esikaupunkialuetta.
Curtiss P-36 Hawk
Käyttö Suomessa
Hawk oli ketterä ja helppo lennettävä. Suorituskyky, joka alun perinkään ei ollut täyttänyt spesifikaatioarvoja, ei kuitenkaan ollut riittävä rintamahävittäjälle edes jatkosodan alussa. Koneiden kulumisen myötä suorituskyky heikkeni lisää. Kesäkuussa 1943 määrättiin Hawk-hävittäjiin kunnostetut Twin Wasp -moottorit.
Rádio Jovem
Rádio Jovem voitti Guinea-Bissaun parhaan radioaseman palkinnon vuonna 2014.
Clontarfin taistelu
Taistelu päättyi Brian Borun johtamien irlantilaisten voittoon, mutta toisaalta myös hänen kuolemaansa ja raskaisiin tappioihin molemmin puolin. Taistelun ympärille myöhemmin muotoutuneessa mytologiassa se on nähty päätteenä viikinkien vaikutusvallalle Irlannissa ja kristittyjen  voittona pakanallisista ulkomaalaisista.
Curtiss P-36 Hawk
Käyttö Suomessa
Moottorien yhdenmukaistamisen ja aseiden muutosten jälkeen alatyyppien merkitys katosi.
Clontarfin taistelu
Tausta
thumb|vasen|Irlanti vuonna 1014, paikalliset kuningaskunnat ja viikinkien alueet kartalla. Irlanti oli 1000-luvulla jakaantunut useisiin pieniin kuningaskuntiin ja rannikolla oli viikinkien perustamia asutuskeskuksia.
Curtiss P-36 Hawk
Käyttö Suomessa
Curtiss Hawkit luovutettiin ensin Lentolaivueille 12 ja 14, jotka kuitenkin jo heinäkuussa 1941 joutuivat luovuttamaan koneensa Lentolaivue 32:lle, joka toimi jatkosodan alussa Utissa ja Lappeenrannassa, myöhemmin Suulajärvellä ja Nummelassa sekä toukokuusta 1942 kesään 1944 saakka Nurmoilassa Aunuksen kannaksella. Koneilla saatiin 190 ilmavoittoa omien menetysten ollessa sotatoimissa 14 konetta ja yhdeksän ohjaajaa. Sodan jälkeen koneita käyttivät Hävittäjälentolaivue 11 ja 13 sekä Ilmasotakoulu. Viimeisen lennon Curtiss Hawk lensi Suomen ilmavoimissa 30. elokuuta 1948. Kaikki sodasta ja onnettomuuksista säästyneet koneet romutettiin.
Clontarfin taistelu
Tausta
800-luvulla Skandinaviasta Irlantiin saapuneet viikingit olivat perustaneet tukikohdan Leinsterin kuningaskunnalta valtaamalleen alueelle Liffeyjoen varrelle. Tukikohdasta kasvoi vähitellen Dublinin kaupunki, joka puolestaan muodosti Dublinin kuningaskunnan keskuksen. Kaupunki oli muodostunut myös yhdeksi Pohjois-Euroopan kaupan keskuksista ja viikingit omaksuivat piirteitä irlantilaisesta kulttuurista.
Brian Boru kuului Munsteria hallinneeseen Dál Cais-dynadstiaan. Brian nousi kuninkaaksi, kun hänen veljensä Mathgamain murhattiin vuonna 976. Brianin johdolla Munster alkoi ulottaa vaikutusvaltaansa naapurikuningaskuntiinsa, kuten Leinsteriin ja Connachtiin. Leinsterin ja Dublinin liittouma voitettiin Glen Máman taistelussa vuonna 999, jonka jälkeen molemmat kuningaskunnat alistettiin Brianille. Vuoteen 1006 mennessä hän hallitsi laajempaa aluetta, kuin yksikään irlantilainen hallitsija ennen häntä. Dublinin voitettu kuningas Sigtrygg Silkkiparta sai pitää tittelinsä ja Leinsterin valtaistuimelle Boru nostatti Máel Mórda mac Murchadan. Briania voidaankin pitää ensimmäisenä koko Irlannin kuninkaana. Ote Irlannista oli kuitenkin suhteellisen hatara ja perustui paljolti sotilaalliseen voimaan. Vuonna 1013 Dublin ja Leinster aloittivat Brianin vastaisen kapinan, joka huipentui Clontarfin taisteluun.
Taistelu
Vuoden 1013 aikana käytiin ankaria taisteluja Itä- ja Etelä-Irlannissa. Huhtikuussa seuraavan vuoden puolella Boru johti joukkonsa sotaretkelle Dublinia vastaan.Itse taistelusta tiedetään varmasti vain vähän. Varhaisimmatkin tunnetut historialliset lähteet ovat ristiriidassa keskenään taistelun yksityiskohtia koskien. Esimerkiksi Inisfallenin ja Ulsterin annaalien tarina on ilmeisesti muuttunut ajan myötä. Kumpikaan niistä ei mainitse taistelun päivämäärää tai edes taistelupaikkaa Clontarfissa. Clontarf on nykyisin Dublinin esikaupunkialue ja se sijaitsee muutaman kilometrin päässä kaupungin keskustassa. Taistelupaikkaan Clontarf on yhdistetty viimeistään 1100-luvulla. Lähteet eivät myöskään kerro samalla tavalla Brian Boreun puolella taistelleista tai tätä vastustaneista. Sigtrygg oli saanut mahdollisesti viikinkivahvistuksia ulkomailta ja hänen puolellaan taisteli myös Leinsterin kuninkaan Máel Mórdan joukot. Brian Borun joukot koostuivat pääasiassa munsterilaisista sotureista ja joistakin soturista Connachtin eteläosista.
Varhaisimmat historialliset lähteet eivät kerro tarkemmin joukkojen liikkeistä taistelun aikana ja sen kuvaukset nykyisin perustuvat epäluotettavampiin myöhempiin lähteisiin. Ainut taistelua laajemmin kuvaava lähde on teos Cocad Gáedel re Gallaib, mutta sekin mainitsee vain vähän yksityiskohtia. Cocadin puolueellisen tarinan mukaan viikingit käyttivät nuolia, jotka oli myrkytetty lohikäärmeiden ja rupikonnien verellä. Todellisuudessa molemmat osapuolet lienevät käyttäneet käytännössä samanlaista aseistusta ja varustusta. Keskiaikaisten lähteiden mukaan taistelu kesti useita tunteja ja Brianin joukot pääsivät lopulta voitolle. Viikingit työnnettiin kohti merta, jonne monet ilmeisesti hukkuivat.
Seuraukset
thumb|Clontarfin taistelun [[Historian elävöittäminen|historiallista elävöittämistä.]] Taistelun molemmat osapuolet olivat kärsineet suuret tappiot. Kokonaisuudessaan taistelua voidaan pitää irlantilaisten Pyrrhoksen voittona. Ulsterin annaalien mukaan viikingit menettivät 6 000 miestä kaatuneina tai hukkuneina, muitta lukemaa ei voi pitää luotettavana. Joka tapauksessa taistelun aikalaiset pitivät taistelua oman aikansa mittakaavassa erityisen suurena ja verisenä. Monet merkkihenkilöt saivat surmansa taistelun aikana. Kaatuneiden joukossa oli Leinsterin kuningas Máel Mórda, Orkneysaarten jaarli Sigurd, sekä Brianin poika Murchad. Brianin joukot olivat voittaneet, mutta ne eivät kyenneet valtaamaan Dublinia, jota hallitsi edelleen sen kuningas Sigtrygg.
Ehkä merkittävin taisteluissa kuolleista oli Brian itse, mutta on epäselvää osallistuiko hän yhteenottoihin taistelun aikana. Hänen kuolemansa jälkeen Munsterin kuninkaaksi nousi hänen poikansa Donnchad. Brianin jälkeläisiä pidettiin Irlannin ylikuninkaina seuraavalle vuosisadalle saakka, mutta lopulta heistä tuli vain alueellisia hallitsijoita. Viikinkien suhteen Clontarfin taistelua on usein pidetty heidän vaikutusvaltansa loppuna Irlannissa. Taistelulla ei kuitenkaan välttämättä ollut ratkaisevaa vaikutusta, vaan sen voi nähdä myös osana pitempään jatkunutta Dublinin kuningaskunnan merkityksen laskua.
Clontarfin taistelu on sittemmin innoittanut esimerkiksi runoja, kirjoja ja oopperoita. Siitä muodostui kansallinen vastarinnan symboli kristinuskoisten irlantilaisten ottaessa voiton pakanallisista viikingeistä.
Uruguay kesäolympialaisissa 1936
Uruguay osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 37 urheilijan voimin. Maan urheilijat osallistuivat kuuteen eri urheilumuotoon, mutta mitaleille asti he eivät yltäneet.
Janne Heikkinen (lentopalloilija)
Janne Heikkinen (s. 11. huhtikuuta 1976, Kajaani) on entinen huippulentopalloilija, joka valmentaa nykyisin Suomen alle 20-vuotiaiden lentopallomaajoukkuetta. Lisäksi Heikkinen on valmentajana Lentopalloliiton valmennuskeskuksessa Kuortaneella.
Selännekadun silta
thumb|Selännekadun silta kuvattuna sen eteläpuolelta. Selännekadun silta on valtatie 5:n ylittävä kevyen liikenteen silta Mikkelin Urpolassa. Se on punainen. Silta otettiin käyttöön heinäkuussa 2015. Se rakennettiin purkutuomion saaneen ja romahtaneen sillan tilalle vuonna 2015. Onnettomuustutkintakeskus tutkii edellisen sillan romahtamisen syitä.
Lähteet
61.67944°N, 27.26581°W
Janne Heikkinen (lentopalloilija)
Ura
Janne Heikkinen syntyi Kajaanissa vuonna 1976. Hän aloitti lentopallon pelaamisen ja innostui siitä yhdessä vuotta nuoremman veljensä kanssa. Kuusitoistavuotiaana hän muutti Tampereelle ja alkoi opiskella Varalan Urheilulukiossa nuorten maajoukkueen kanssa.
SM-liiga
Lentopallon SM-liigassa Heikkinen debytoi kaudella 1993 ensimmäisen kerran. Hän voitti heti ensimmäisellä kaudellaan SM-liigassa pronssia. Lisäksi hän oli nuorten maajoukkueella neljännellä sijalla MM-kisoissa, joka oli paras saavutus ikinä nuorten maajoukkueilta. Loimussa Heikkinen esiintyi aina kauden 1998 loppuun asti. Hänet valittiin SM-liigan tähtikuusikkoon kaudella 1997 jolloin hän oli voittamassa suomenmestaruutta Loimun paidassa.
Ammattilaisura
thumb|200px|Janne Heikkinen Heikkinen aloitti ammattilaisuransa ulkomailla Espanjassa Las Palmasin joukkueessa. Tämän jälkeen kajaanilaislähtöinen lentopalloilija siirtyi Italian A2-liigaan. Kaksi vuotta Torinossa A2-liigassa pelattuaan Heikkinen vaihtoi Kreikan liigan mestarijoukkue Olympiakosiin. Olympiakos sijoittui Mestareiden liigassa toiseksi Janne Heikkisen ollessa kantava voima joukkueessa. Sopimusta ei kuitenkaan kauden jälkeen syntynyt Olympiakosin kanssa rahariitojen vuoksi. Olympiakosilta oli muun muassa suurin osa edelliskauden palkoista vielä maksamatta Heikkiselle uutta sopimusta tehtäessä. Lopulta sopimusta ei syntynyt ollenkaan ja Heikkinen joutui jättämään Kreikan.
Kun muistakaan Euroopan huippuseuroista ei löytynyt sopua sopimuksista, hän palasi kotoiseen SM-liigaan Raision Loimun rivehin, jossa hän oli aloittanut pääsarjauransa sekä voittanut ensimmäisen mestaruutensa kaudella 1997.
Loimussa Heikkinen ei kauan ehtinyt kotimaan kentillä pelata, kun hän siirtyi Italian liigaan. Sira Cucine Ancona oli Heikkisen seura, johon hän suuntasi puoli vuotta Loimussa pelattuaan. Italiassa Anconassa vuoden pelattuaan seura vaihtui jälleen, ja tie vei Itävallan pääsarjaan Wienin joukkueeseen. Kauden Wienissä vetettyään Heikkinen palasi jälleen Italiaan A2-liigaan Bolzanon joukkueeseen, josta kauden jälkeen hän vaihtoi Tarantoon. Taranto nousi Heikkisen avustuksella A1-liigaan. Kaksi vuotta jälleen Italiassa pelattuaan Heikkinen sai uransa parhaan tarjouksen Puolan kovatasoisesta liigasta. Mestarijoukkue Skra Bełchatów tarjosi hänelle sopimusta, jonka Heikkinen hyväksyi ja siirtyi Puolaan.
Skra Bełchatówissa paineet olivat suomalaisella kovemmat kuin koskaan: lentopallohullu kaupunki vaati mestaruuden uusimista joukkueelta. Heikkinen otti paineet vastaan ilolla ja pelasi uransa parhaimman kauden. Skra Bełchatów uusi suvereenisti mestaruutensa ja vei samalla myös Puolan cupin. Heikkinen valittiin liigan All-Stars joukkueeseen ja lisäksi Puolan cupin parhaimmaksi torjujaksi sekä All-Stars joukkueeseen. Heikkinen sai kauden aikana medialta monia kehuja, ja hänet nostettiin myös yhdeksi maailman parhaista keskitorjujista sillä hetkellä. Maajoukkueen päävalmentaja Mauro Berrutokin kehui Heikkistä kauden aikana vuolaasti ja totesi Heikkisen olevan "Euroopan parhaimpia keskitorjujia".
Kaudella 2007-2008 Heikkinen oli Mestareiden liigan alkulohkojen jälkeen liigan kolmanneksi paras torjuja. Hänen joukkueensa Skra Bełchatów eteni aina Mestareiden liigan lopputurnaukseen asti, joka järjestettiin Puolassa. Välierissä joukkue hävisi venäläiselle tiukasti Dynamo Kazanille 3-2. Pronssiottelussa Skra Bełchatów kohtasi Sisley Trevison, jonka se voitti 3-2.
Kausi 2007-2008 päättyi komeasti, kun Heikkinen uusi yhdessä joukkueensa kanssa Puolan mestaruuden voittamalla finaalisarjassa Czestochowan suoraan kolmessa ottelussa.
Kaudella 2008-09 Heikkistä vaivasi pahapolvivamma, joka vaati leikkausta. Leikkaus on kuitenkaan tuonut toivottua tulosta, vaan Heikkinen joutui lepäämään lähes koko kauden katsomon puolella kuntouttaen jalkaansa. Kuitenkin hänen joukkueensa voitti kolmannen kerran peräkkäin Puolan mestaruuden. Lopulta Heikkisen ura päättyi polvivammaan, joka ei kuntoutunut riittävän hyvin pelikelpoiseksi.
Saavutukset
Valintoja:
Saavutuksia joukkueessa:
Josh ja Benny Safdie
Joshua ”Josh” Safdie (s. 3. huhtikuuta 1984) ja Benjamin ”Benny” Safdie (s. 24. helmikuuta 1986), tunnetaan myös nimellä Safdien veljekset, ovat yhdysvaltalaisia elokuvaohjaajia ja näyttelijöitä. Heidän tunnetuimmat elokuvansa ovat Good Time (2017) ja Hiomattomat timantit (2019).
Benny Safdie on myös näytellyt muun muassa elokuvissa Good Time (2017), Pieces of a Woman (2020) ja Licorice Pizza (2021).
Tuomo T. Vimpari
Tuomo T. Vimpari (s. 29. elokuuta 1968) on suomalainen monsignore, katolinen pappi ja paavillinen diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi 1999. Vuonna 2006 hänet nimitettiin Pyhän istuimen diplomaattipalveluun sen historian ensimmäisenä pohjoismaalaisena jäsenenä.
Vimparin sukuhaara kuuluu 1500-luvun suomalaisen vapaustaistelijan Pekka Antinpoika (Juho) Vesaisen jälkeläisiin.
Tuomo T. Vimpari on käynyt katolista poikakoulua Ranskassa. Hän on kirjoittanut ylioppilaaksi Tampereen ruotsalaisesta yhteiskoulusta 1988 ja suorittanut valtiotieteiden maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1994. Hän on väitellyt kanonisen oikeustieteen tohtoriksi Rooman Pontificia Universitas Gregoriana -yliopistossa 2003 sekä suorittanut Vatikaanin Paavillisen diplomaattiakatemian loppututkinnon 2006 ja teologian lisensiaatin tutkinnon Budapestin Péter Pázmányn katolisessa yliopistossa 2008.
Vimpari on vaikuttanut kotimaassaan muun muassa Katolisen tiedotuskeskuksen johtajana ja Helsingin katolisen hiippakunnan yleisvikaarina. Pyhän istuimen diplomaattina hän on palvellut apostolisissa nuntiatuureissa muun muassa Ukrainassa, Saksassa, Intiassa ja Nigeriassa sekä Pyhän istuimen valtiosihteeristössä Vatikaanissa. Kesäkuusta 2023 hän toimii 1. nuntiatuurineuvoksena apostolisessa nuntiatuurissa Romaniassa.
Vimpari on ollut vuodesta 2009 hänen pyhyytensä kappalainen arvonimenään monsignore. Vuonna 2019 paavi Franciscus korotti hänet hänen pyhyytensä kunniaprelaatiksi.
Hän on sekä Suomen että Vatikaanin kansalainen.
Sepiasaumaperhokala
Sepiasaumaperhokala (Chelmonops curiosus) on perhokalojen (Chaetodontidae) heimoon kuuluva kalalaji, jota tavataan Australiasta. Sen suurin tavattu pituus on 26 senttimetriä. Lajin ravintoa ovat eläinplankton ja äyriäiset sekä mahdollisesti pehmytkorallit. Sepiasaumaperhokalaa voidaan pitää akvaariossa, jonka tilavuus on vähintään 500 litraa.
Istuntoavain
Istuntoavain on kertakäyttöinen symmetrinen salausavain, jota käytetään yhden istunnon kaikkien viestien salaamiseen. Tähän liittyviä käsitteitä ovat sisällön salausavain (CEK), liikenteen salausavain (TEK) ja ryhmälähetys avain, joka viittaa mihin tahansa viestien salaamiseen käytettävään avaimeen vastakohtana muille salausavaimille (avainten salausavaimille (KEK) tai paketointiavaimille).
Istuntoavaimet voivat lisätä järjestelmän monimutkaisuutta, mutta ne ratkaisevat ongelmia. Istuntoavainten käytölle on kaksi pääsyytä:
Kuten kaikki salausavaimet, istuntoavaimet on valittava siten, että hyökkääjä ei voi ennustaa niitä, mikä edellyttää yleensä niiden valintaa satunnaisesti. Istuntoavaimen (tai minkä tahansa salausavaimen) valitseminen virheellisesti on suuri (ja liian yleinen) suunnitteluvirhe missä tahansa salausjärjestelmässä.
Kihuviistäjä
Kihuviistäjä (Pterodroma solandri) on ulappaliitäjien heimoon kuuluva valtamerilintu. Se pesii vain Australiaan kuuluvilla Lord Howella ja Norfolkinsaariin kuuluvalla Philip Islandilla. Populaation koko on noin 100 000 yksilöä. Pesimäajan ulkopuolella laji vaeltelee Tyynenmeren keskiosissa. John Gould kuvaili lajin holotyypin Bassinsalmesta 1844.
Jalan Besarin metroasema
Jalan Besar on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Jalan Besar -tien varrella Singaporen keskusta-alueella. Se avattiin 21. lokakuuta 2017 osana Downtown Linen itäistä jatketta.
Marie Colban
Adolphine Marie Colban, o.s. Schmidt, (1814−1884) oli norjalainen kirjailija, jonka taiteellisesti mutta keveähkösti kirjoitetuista monista kertomuksista esimerkkejä ovat Tre noveller tilegnet de norske kvinder (1873), Jeg lever (1877), En gammel jomfru (1879) ja Cleopatra (1880).
Tekoa (Gush Etzion)
Tekoa on Israelin siirtokunta Palestiinan Länsirannalla. Se on perustettu vuonna 1975 ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 3 882.
Maantiede
thumb|vasen|Paikallista maisemaa. Tekoa sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Gush Etzionin siirtokunta-alueella palestiinalaisen Tuqu'n kylän vieressä. Kansainvälisen lain mukaan Israelin miehitetyille alueille perustetut siirtokunnat ovat laittomia.
Historia
Tekoa on Vanhassa testamentissa esiintyvä paikannimi. Se tunnettiin etenkin profeetta Aamoksen syntymäpaikkana. Raamatullinen Tekoa on sittemmin yhdistetty palestiinalaiseen Tuqu'n kylään nykyisen Tekoan vieressä. Tekoan siirtokunta perustettiin vuonna 1975.
Väestö
Tekoan asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 3 882. Vuonna 2004 vastaava lukema oli 1 179.
Operaatio Tiikeri (1941)
Operaatio Tiikeri oli Yhdistyneen kuningaskunnan saattue Aleksandriaan ja Maltalle toisessa maailmansodassa toukokuussa 1941. Suunnitteluvaiheessa operaation nimenä oli Operaatio MD4.
Tausta
Britannian kuninkaallinen laivasto kuljetti viidellä nopealla vähintään 15 solmun risteilynopeuteen kykenevällä rahtilaivalla 295 panssarivaunua ja 50 Hawker Hurricane -hävittäjää Aleksandriaan. Kalusto oli tarkoitettu tasapainottamaan Saksan Afrikakorpsilla olevaa oletettua kalustoylivoimaa.
Saattue
Saattueen rahtilaivat olivat Clan Campbell, Clan Chattan, Clan Lamont, Cayzer Irvine & Companyn Empire Song (9228 t) sekä New Zealand ja sen mukana oli tarkoitus siirtää Välimeren laivastoon Aleksandriaan (Force F) taistelulaiva HMS Queen Elizabeth, risteilijä HMS Gloucester ja ilmatorjuntaristeilijät HMS Naiad (15. Risteilijäviirikön lippulaiva) ja HMS Fiji sekä neljä hävittäjää. Maltalta saapuneet risteilijä HMS Gloucester ja hävittäjät HMS Kipling ja HMS Kashmir sekä kahdeksan Force H:n hävittäjää muodostivat Force D:n, joka kulki alkumatkan Force B:n mukana.
Gibraltarilla tukikohtaansa pitävän Force H:n saattueen suojaamisosastossa (Force B) olivat taisteluristeilijä HMS Renown, lentotukialus HMS Ark Royal, risteilijä HMS Sheffield ja kolme hävittäjää.
Välimeren laivastosta saapunut osasto, jossa olivat ilmatorjuntaristeilijät HMS Phoebe, HMS Coventry, HMS Calcutta ja HMS Carlisle ottaisivat saattueen suojaamisen vastuulleen Sisilian kapeikossa.
Läntinen Välimeri
Saattue ohitti 6. toukokuuta Gibraltarin, jonne sijoitettu Force H suojasi saattueen edelleen Cape Boniin. ASV II -tutkilla varustetut Fairey Swordfish -koneet osoittautuivat riittämättömiksi kaukovalvonnassa ja tukialusten Fairey Fulmar -hävittäjät olivat ilmassa lähes koko ajan. Italian ilmavoimat eivät saaneet tietoa saattueen saapumisesta ennen kuin 8. toukokuuta, jolloin oli liian myöhäistä lähettää pinta-aluksia merelle.
Italian ilmavoimien torpedokoneet hyökkäsivät saattuetta vastaan, mutta lentotukialusten lentokoneet ja alusten ilmatorjunta kykeni torjumaan uhan. Useita hyökkääjiä ammuttiin alas samoin kuin kaksi Fairey Fulmaria. Yksikään pommi tai torpedo ei osunut saattueen aluksiin.
Illan jo hämärtyessä tutka havaitsi lähestyviä koneita. Hyökkääjät olivat tällä kertaa Saksan X ilma-armeijakunnan 43 Junkers Ju 87 -syöksypommittajaa ja 12 kaksimoottorista Messerschmitt Me 110 -hävittäjää. Seitsemän Fulmaria nousi torjumaan hyökkääjiä. Taistelussa vaurioitui useita Fulmareja, mutta yksikään pommi ei osunut aluksiin.
Empire Song osui kahteen miinaan 9. toukokuuta vastaisena yönä Sisilian salmessa. Alus oli kuormattu täyteen ammuksia ja muuta sotamateriaalia ja räjähdyksessä menehtyi 18 miehistön jäsentä. Aluksen mukana upposi 57 panssarivaunua ja kymmenen Hawker Hurricanea.
Itäinen Välimeri
Välimeren laivasto muodosti Force A:n komentajanaan laivaston komentaja amiraali Andrew Cunningham. Force A:han kuuluivat taistelulaivat HMS Warspite, HMS Barham ja HMS Valiant, lentotukialus HMS Formidable, risteilijät HMS Orion, HMS Ajax ja HMAS Perth ja kuusi hävittäjää sekä 14. että 7. hävittäjälaivueesta. Force A:han liitettiin nopea miinalaiva HMS Abdiel sekä RFA Breconshire, joka kuljetti polttoainetta hävittäjien tankkaamiseksi merellä.
Operaatio MD6
Force A:sta erkani 6. toukokuuta iltapäivällä risteilijä HMS Ajax ja kolme hävittäjää. HMS Ajax oli kello 01.00 7 500 jaardin päässä Benghazin sataman suulta ja aloitti satama-alueen valaisun valoammuksin. Hävittäjät avasivat tulen 5 000 jaardin etäisyydeltä. Kaksikymmentä minuuttia myöhemmin osasto lopetti tulituksen, kokoontui ja aloitti purjehduksen etelään. Kuljettuaan parikymmentä mailia osasto yllätti kaksi rahtilaivaa Tenacen (1 142 tonnia) ja Capitanon A. Cecchi (2 321 tonnia) ja upotti ne.
HMS Ajax ja hävittäjät liittyivät pääosastoon 8. toukokuuta kello 17.00 200 mailia Maltalta kaakkoon.
Lopputulos
Välimeren laivasto otti 9. toukokuuta vastaan Gibraltarilta saapuneen saattueen 55 meripeninkulmaa Maltasta etelään. Englannista saapuneet neljä rahtilaivaa purkivat lastinsa Aleksandriassa muutamaa päivää myöhemmin. Puretussa lastissa oli muun muassa 43 Hawker Hurricanea, 238 panssarivaunua, joista 135 Matilda II, 82 Mark IV Churchill ja 21 Mark VI Crusader -vaunuja.
John Forrosuelo Du
pienoiskuva|John Forrosuelo Du John Forrosuelo Du (s. 18. lokakuuta 1954 Bantayan) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Cebun arkkihiippakuntaan 1. kesäkuuta 1979 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Timicin titulaaripiispaksi 21. marraskuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1998. Pääkonsekraattorina toimi Ricardo Jamin Vidal, jota avustivat Emilio Layon Bataclan ja Christian Vicente F. Noel.
Du sai 21. huhtikuuta 2001 nimityksen Dumagueten piispaksi ja 25. helmikuuta 2012 Palon arkkipiispaksi.
Ritva Lahti
Ritva Tellervo Lahti (s. 1. maaliskuuta 1954 Saarijärvi) on suomalainen yleisurheilija, joka saavutti SM-mitaleja varsinkin keskimatkojen juoksuissa 1970-luvun alussa. Hän edusti Suomea maaotteluissa. Kotimaassa hän edusti Saarijärven Pullistusta.
Lahti saavutti Kalevan kisoissa 800 metrin juoksussa hopeaa vuonna 1971 ja pronssia vuonna 1972. Hän voitti viestijuoksun SM-kilpailuissa 3 × 800 metrillä Saarijärven Pullistuksen joukkueessa kultaa vuosina 1970, 1971 ja 1972 sekä saavutti hopeaa vuonna 1973. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän saavutti 800 metrin juoksussa hopeaa vuonna 1972 ja pronssia vuonna 1971 sekä 400 metrin juoksussa pronssia vuosina 1971 ja 1972.
Lahti edusti Suomea maaotteluissa 800 metrin juoksussa Viroa vastaan Tallinnassa kesäkuussa 1971, Isoa-Britanniaa vastaan Helsingissä heinäkuussa 1972 ja Ruotsia vastaan Helsingissä elokuussa 1972 sekä hallimaaottelussa Ruotsia vastaan Göteborgissa helmikuussa 1972.
Lahden omia ennätyksiä ovat 400 metrin juoksussa 58,6 vuodelta 1971, 800 metrin juoksussa 2.08,3 vuodelta 1972 ja 1 500 metrin juoksussa 4.37,8 vuodelta 1971.
Windsor (Berkshire)
Windsor on noin asukkaan kaupunki Berkshiren muodollisessa kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Se sijaitsee Thamesin etelärannalla vastapäätä Etonin kaupunkia, Lontoosta länteen. Kaupunki kuuluu Windsor and Maidenheadin yhtenäishallintopiiriin mutta ei muodosta omaa kuntaansa (unparished area).
Windsor tunnetaan parhaiten Windsorin linnasta, jota Ison-Britannian hallitsija käyttää yhtenä residenssinään. Old Windsorin kylä sijaitsee vajaa neljä kilometriä kaupungista etelään, minkä vuoksi sitä onkin kutsuttu New Windsoriksi.
Alueella on ollut roomalaista asutusta, ja saksit perustivat sinne linnoituksen. Nykyisen linnan kivimuureja alettiin rakentaa paaluvarustuksen sijaan 1100-luvun loppupuolella. Kuningas Henrik VI:n valtakaudella joen toiselle puolelle perustettiin Etonin koulu. Vuonna 1673 Windsorista Lontooseen avattiin postivaunureitti. Toisen maailmansodan aikana kaupunkia pommitettiin pahoin. Linnassa oli suuri tulipalo vuonna 1992.
Ilmasto
Windsorissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 10 °C ja keskimääräinen sademäärä 660 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 18 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 3 °C. Sateisin kuukausi on joulukuu, jolloin sataa keskimäärin noin 70 millimetriä. Helmikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 39 millimetriä.
Weldin piirikunta
Väestö
Piirikunnan asukkaista 65,3 prosenttia on valkoisia, 29,6 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 4 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 97,7 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 34,6 vuotta.
Tríkala (alueyksikkö)
Tríkalan alueyksikkö on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Thessalian alueella ja sen hallinnollinen keskus on Tríkala. Alueyksikön pinta-ala on 3 384 neliökilometriä ja asukasluku 131 085 (vuonna 2011).
Alueyksikkö sijaitsee keskisessä Manner-Kreikassa. Se perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä ja se korvasi tuolloin lakkautetun Tríkalan prefektuurin (Νομός Τρικάλων, Nomós Trikálon).
Kunnat
Alueyksikkö jakaantuu neljään kuntaan seuraavasti:
Jani Bäckman
Jani Bäckman (s. 20. maaliskuuta 1988 Helsinki) on uransa päättänyt suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja tai keskuspuolustaja. Juniorina ja ammattilaisuransa alussa Bäckman pelasi pääosin hyökkääjänä.
Portugali kesäolympialaisissa 1936
Portugali osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 19 urheilijan joukkueella. Maan ainoan olympiamitalin näissä kisoissa saavuttivat Domingos de Sousa Coutinho, José Beltrão ja Luís Mena e Silva, jotka voittivat pronssia esteratsastuksen joukkuekilpailussa. Kisojen mitalitilastossa Portugali sijoittui jaetulle 30. sijalle.
Michael George Bowen
Michael George Bowen (23. huhtikuuta 1930 Gibraltar – 17. lokakuuta 2019) oli brittiläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Southwarkin hiippakuntaan 6. heinäkuuta 1958 ja inkardinoitiin Arundel and Brightonin hiippakuntaan 28. toukokuuta 1965. Hänet nimitettiin Arundel and Brightonin koadjuuttoripiispaksi ja Lamsortin titulaaripiispaksi 18. toukokuuta 1970. Piispaksi konsekroinnin suoritti 27. kesäkuuta Domenico Enrici, jota avustivat David John Cashman ja Derek John Worlock.
Jani Bäckman
Bäckman on edustanut Suomea eri ikäkausijoukkueissa.
Michael George Bowen
Bowenista tuli 14. maaliskuuta 1971 Arundel and Brightonin piispa. 28. maaliskuuta 1977 hän sai nimityksen Southwarkin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 6. marraskuuta 2003.
Bowen oli ennen pappisvihkimystään viinikauppias.
Marja Salo
Marja Salo (s. 1. elokuuta 1980 Helsinki ) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt jo pienestä pitäen ja on opiskelunsa jälkeen ollut näyttelijänä Kansallis­teatterissa. Hänet tunnetaan muun muassa Yösyöttö-elo­kuvasta.
Varhainen elämä
Salo alkoi näyttelemään jo lapsena. Hänen iso­isänsä oli kapelli­mestari Jaakko Salo, joka oli töissä Uudessa Iloisessa Teatterissa. Salo alkoi näyttelemään jo seitsemän­vuotiaana UIT:ssä ja näytteli siellä 17-vuotiaaksi asti. Hänen ollessaan 15-vuotias hänellä oli tila­päisesti huonot välit äitinsä kanssa ja hän muuttii omaan yksiöön. Myöhemmin hän asui myös iso­isänsä ja iso­äitinsä kanssa. Hänen iso­äitinsä kuoli vuonna 2000. Hänen iso­isänsä meni naimisiin Marjatta Leppäsen kanssa vuonna 2001. Marjatta Leppänen oli ollut UIT:ssä alusta asti ja hän oli kaiken kaikkiaan siellä 25 vuotta töissä.
Ura
Hän on valmistunut Teatteri­korkea­koulusta vuonna 2007. Hän on sitä ennen opiskellut näyttelemistä Jamilahden kansan­opiston musiikki­teatteri­linjalla 2001–2002.
Hänet on kiinnitetty Suomen Kansallisteatteriin, minkä lisäksi hänet tunnetaan monista televisio­sarjoista kuten Hetkiä kaupungissa, Puolustuksen puheenvuoro, Sydänjää ja Samaa sukua, eri maata sekä elo­kuvasta Saippuaprinssi.
Marja Salo on ollut myös ahkerasti mukana UIT:n revyissä. Vuonna 2014 Salo juonsi Emma-gaalassa Emma Plus -lähetystä yhdessä YleX:n Ville Eerikkilän kanssa.
Yksityiselämä
Salo tapasi vuonna 1996 rulla­luistelu­kisoissa yhdys­valtalaisen miehen. Hän näki myöhemmin lehden, jossa oli tämä kertoi haastattelussa tavanneensa ”ihmeellinen tytön” Suomessa. Satunnaisen kirjeen­vaihdon jälkeen, kolme­toista vuotta myöhemmin, hän matkusti ystävänsä kanssa New Yorkiin tapaamaan miestä. He alkoivat seurustella ja menivät lopulta naimisiin. Heillä on kaksi lasta.
Svartholmen (Soukka)
Svartholmen on saari Espoonlahden merialueella. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa se kuuluu Soukkaan. Amiraalinsatama Soukan manneralueen eteläkärjessä sijaitsee alle kilometrin Svartholmenista itään.
Svartholmenin ja Soukan länsirannan välissä virtaa noin neljänneskilometrin levyinen Svartholmssundet, jonka pohjoisosassa sijaitsee pieni Valacken-niminen huvilasaari.
Svartholmen on pääosin kangasmetsää ja kalliomännikköä. Saaren keskiosan kalliokedoilla kasvaa kalliokieloa; muita kasveja ovat esimerkiksi haurasloikko, isomaksaruoho, keto-orvokki, kivikkoalvejuuri ja kultapiisku.
Svartholmenilla sijaitsee pienvenetelakka ja puuveneveistämö jonka historia ulottuu 1930-luvulle. Svartholmenin pohjoispuolella, niin ikään Soukanniemen länsirannan tuntumassa, sijaitsee Staffanin saari, jossa on myös veneveistämö.
Noin neljä kilometriä Soukan Svartholmenista itään sijaitsee toinen Svartholmen-niminen saari. Se kuuluu puolestaan Suvisaariston kaupunginosaan.
Laineviistäjä
Laineviistäjä (Pterodroma ultima) on ulappaliitäjien heimoon kuuluva valtamerilintu. Sen esiintymisalue käsittää eteläisellä Tyynellämerellä sijaitsevat Pitcairnin saariryhmän, Tuamotun saariston, Australsaaret, Gambiersaaret, Pääsiäissaaren, Sala y Gómezin sekä mahdollisesti myös Cookinsaaret ja Juan Fernándezin saaret. Robert Cushman Murphy kuvaili lajin holotyypin Oenon saarelta 1949.
Blonde Crazy
Blonde Crazy (engl. Blonde Crazy) on vuonna 1931 ensi-iltansa saanut Roy Del Ruthin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komedia-/rikos-/draamaelokuva, jonka päätähtinä ovat James Cagney ja Joan Blondell. Sivuosissa ovat muiden muassa Louis Calhern ja Ray Milland.
Claude Zidi
Claude Zidi (s. 25. heinäkuuta 1934 Pariisi, Ranska ) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka tunnetaan komediaelokuvistaan. Kotimaansa katsojamäärillä mitaten hän on kaikkien aikojen menestyneimpiä ranskalaisohjaajia. Hänen ohjauksissaan on näytellyt monia Ranskan suosituimpia koomikoita, kuten Pierre Richard, Coluche, Louis de Funès ja Jean-Paul Belmondo. Yhdysvaltalaisen James Cameronin Hollywood-menestyselokuva Tosi valheita (1994) perustuu Zidin käsikirjoittamaan ja ohjaamaan elokuvaan La Totale! (1991).
Blonde Crazy
Kubec Glasmon ja John Bright kirjoittivat käsikirjoituksen heidän tarinansa alta. Blonde Crazy on mustavalkoinen ja pituudeltaan 79 minuuttia. Blonde Crazy sai ensi-iltansa kotimaassaan 3. joulukuuta vuonna 1931. Warner Bros. -yhtiö tuotti elokuvan. Blonde Crazy on neljäs seitsemästä Blondellin ja Cagneyn yhteistyöstä.
Claude Zidi
Zidi aloitti uransa 1960-luvun alussa kuvaajana Jacques Demyn elokuvassa Enkelten lahti ja Claude Chabrolin elokuvassa Demarkaatiolinja.
Blonde Crazy
Juoni
Keskilännen hotellissa, juonittelevalla hotellipoika Bert Harrisilla (Cagney) on sormi jokaiseen piiraaseen. Harris tukee työpaikkaa hohdokkaalle Anne Robertsille (Blondell), mutta Roberts ei välittömästi anna periksi Harrisin charmille. Kuitenkin Bert pian värvää Annen hänen kumppanikseen uuteen huijarin ammattiinsa. Useimmat uhreista, jotka he "kynii" ovat lainrikkojia keskenään. Mutta Bertillä on houkutus yrittää todellista varastamista ja Anne pelkää sen tuovan huonoa onnea.
Claude Zidi
Zidi palkittiin parhaana ohjaajana vuoden 1985 César-palkintogaalassa elokuvastaan Pariisin kytät.
Lysarholma
Lysarholma on kaupunginosa Pietarsaaressa. Lysarholmassa sijaitsee Parasta Lapsille ry:n leirikeskus Hilperi. Lysarholmassa sijaitsee myös viljelypalsta.
Pirilä (Kiikala)
Pirilä on kylä Kiikalassa Salossa.
Sijainti
Pirilä on yhdessä kiikalalaisten naapurikyliensä Kruusilan ja Rasvalan kanssa kuulunut nyttemmin enimmät palvelunsa menettäneen Kiikalan Kruusilan kyläkeskuksen vaikutusalueeseen ja on osa Kruusilan postinumeroaluetta.
Pirilän lähimpiä naapurikyliä ovat Kiikalan kylistä Kruusila lännessä, Peltola pohjoisessa ja Vanhakylä koillisessa. Idässä ovat rajanaapureina Suomusjärven Laperla, Häntälä ja Ahtiala. Lounaassa on rajanaapurina Kiskon Sammalo ja etelässä Kiskon Kurkela.
Luonnonympäristö
Pirilä sijaitsee Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön kuuluvan Kiskon Hirsijärven koillispäässä ja sen rajana Kiikalan Kruusilan kylää vastaan on Kiikalan Omenojärvestä Kiskon Hirsijärveen laskeva Huitinjoki. Kylän kaakkoiskulmaa koskettaa samaan vesistöön kuuluva Riitjärvi.
Historiaa
Ensimmäinen maininta Pirilän kylästä on vuodelta 1530. Kylän nimi perustunee henkilönnimeen Piri. Kylän vanhoja taloja ovat olleet vuonna 1540 ensi kerran asiakirjoissa esiintyvä Rusko ja siitä noin 1610 erotettu Vesä, joka vuonna 1798 jakautui Yli- ja Ali-Vesään. Kaikki kolme taloa ovat edelleen olemassa lähellä kylän vanhaa tonttia, joka on sijainnut nykyisen Vilikkalantien varressa Ali-Vesän ja Ruskon nykyisten tonttien välimailla.
Historiallinen nimitys Kiikalan kolmelle eteläisimmälle kylälle Rasvalalle, Kruusilalle ja Pirilälle on ollut Kuutti-Kiikala. 1900-luvulla samasta kolmen kylän kokonaisuudesta on käytetty eri yhteyksissä joko nimeä Kruusila tai Hirsjärvi.
Koulua kylästä käytiin vuodesta 1902 aina 1980- ja 1990-lukujen taitteeseen viereisessä Kruusilan kylässä sijainneessa Hirsjärven koulussa. Kruusilan kyläkeskuksen palveluihin kuuluivat aiemmin myös posti, kauppa ja pankki, mutta 1980- ja 1990-lukujen taitteessa nämä kaikki lopettivat toimintansa.
Duke Dinsmore
John Carlyle "Duke" Dinsmore (10. huhtikuuta 1913 Williamstown, Länsi-Virginia, Yhdysvallat – 12. lokakuuta 1985 Fort Lauderdale, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui seitsemään Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1946–1947, 1949–1951, 1953 ja 1956. Hän oli parhaimmillaan kymmenes vuoden 1947 kilpailussa. Hän ei koskaan päässyt kilpailuissaan maaliin asti. Hän ajoi enimmillään 191 kierrosta vuoden 1956 kilpailussa.
Karibianviistäjä
Karibianviistäjä (Pterodroma hasitata) on ulappaliitäjien heimoon kuuluva valtamerilintu. Sen elinympäristö käsittää varmuudella vain Hispaniolan saaren, jonka lisäksi Kuubassa pesinee pieni populaatio. Se on pesinyt Jamaikalla, Guadeloupella ja Martiniquella, mutta lienee niiltä hävinnyt. Heinrich Kuhl kuvaili lajin holotyypin 1820.
Lintukala
Lintukala (Gomphosus varius) on huulikalojen (Labridae) heimoon kuuluva kalalaji. Sen pituus on tavallisesti korkeintaan 30 senttimetrin luokkaa. Lintukalaa tavataan indopasifisella merialueella. Lajin ravintoa ovat pääasiassa pohjalla elävät äyriäiset, mutta se syö myös pieniä kaloja, käärmetähtiä ja nilviäisiä.
STS-51-J
STS-51-J oli Nasan 21. avaruussukkulalento ja avaruussukkula Atlantiksen ensilento. Atlantis laukaistiin Kennedyn avaruuskeskuksesta 3. lokakuuta 1985 nelipäiväiselle lennolle. Lento kuljetti Yhdysvaltain puolustusministeriön salaisen hyötykuorman. Lento oli toinen kokonaan puolustusministeriölle omistettu sukkulalento STS-51-C:n jälkeen.
Vaikka hyötykuorma oli salainen, niin raportoitiin kahden sotilaallisen tietoliikennesatelliitin (USA-11 ja USA-12 ) laukaisu sukkulan rahtiruumasta. Satelliitit laukaistiin kiertoradalle satelliittiin kiinnitetyn Boeingin Inertial Upper Stagen (IUS) avulla. IUS on kaksivaiheinen kiinteän polttoaineen boosterraketti, massa 14 742 kg. Kummankin satelliitin massa oli 2 613 kg. Satelliitit olivat osa Yhdysvaltain puolustusministeriön sotilaallisten tietoliikenesatelliittien DSCS-III -järjestelmää (Defense Satellite Communications System).
3552 Don Quixote
3552 Don Quixote on Maan lähelle tuleva pikkuplaneetta, joka kuuluu Amor-asteroideihin. Don Quixoten löysi P. Wild vuonna 1983. Pikkuplaneetta sai nimensä Miguel de Cervantesin Don Quijote -romaanin sankarin mukaan. Ennen nimeämistään tämä asteroidi tunnettiin väliaikaisella tunnuksella 1983 SA. Don Quixote kiertää Aurinkoa hyvin eksentrisellä radalla, jonka inklinaatio on hyvin suuri (noin 30,97°). Tämä pikkuplaneetta on todennäköisesti loppuunpalanut komeetta.
Chilenviistäjä
Chilenviistäjä (Pterodroma externa) on ulappaliitäjien heimoon kuuluva Chilen kotoperäinen valtamerilintu. Se pesii vain Juan Fernándezin saariin kuuluvalla Alejandro Selkirkin saarella. Populaation koko on noin kolme miljoonaa yksilöä. Osbert Salvin kuvaili lajin holotyypin Juan Fernándezin saarilta 1875.
Kily González
Cristian Alberto "Kily" González Peret (s. 4. elokuuta 1974 Rosario) on argentiinalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitalinkki.
González edusti ammattilaisuransa aikana argentiinalaisia Rosario Centralia (1993–1995, 2006–2009, 2010–2011) ja Boca Juniorsia (1995–1996), espanjalaisia Real Zaragozaa (1996–1999) ja Valenciaa (1999–2003) sekä italialaista Internazionalea (2003–2006).
Argentiinan maajoukkueessa González pelasi 56 A-maaottelua ja teki yhdeksän maalia vuosina 1995–2005. Hän oli mukana Copa Américassa 1999 ja 2004 sekä MM-kisoissa 2002, missä hän pelasi yhden ottelun avauskokoonpanossa ja tuli kahdessa ottelussa vaihtopelaajana kentälle. González pelasi myös Argentiinan kultaa voittaneessa joukkueessa olympialaisissa 2004.
Saavutukset
Valencia
Internazionale
Argentiinan maajoukkue
Luettelo vuoden 2010 yhdysvaltalaisista elokuvista
Luettelo vuoden 2010 yhdysvaltalaisista elokuvista.
Enner Valencia
Enner Remberto Valencia Lastra (s. 4. marraskuuta 1989 San Lorenzo, Esmeraldas, Ecuador) on ecuadorilainen jalkapalloilija, joka edustaa turkkilaista Fenerbahçea. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Valencia kuuluu Ecuadorin jalkapallomaajoukkueeseen.
Ecuadorilaisen Emelecin kasvatti pelasi kasvattajaseurassaan vuodesta 2008 vuoteen 2013 asti, ennen kuin tammikuussa 2014 siirtyi Meksikon liigaan CF Pachucan riveihin. Hän pelasi seurassa 23 ottelua viimeistellen 18 maalia. Vain puoli vuotta Meksikossa pelattuaan Valencia siirtyi kesällä 2014 Valioliigan West Ham Unitediin. Debyytti Valioliigassa tapahtui Tottenham Hotspuria vastaan elokuussa ja ensimmäinen maali, laukaus 25 metristä Hull Cityä vastaan syyskuussa. Hän teki kahden ensimmäisen valioliigakautensa aikana yhteensä kahdeksan maalia. Elokuussa 2017 hän siirtyi loppukauden mittaisella lainasopimuksella saman sarjan Evertoniin.
Maajoukkuedebyyttinsä Hondurasia vastaan alkuvuodesta 2012 tehnyt Valencia valittiin vuoden 2014 MM-kisoihin Brasiliaan. Hän puski joukkueensa 1–0-johtoon Sveitsiä vastaan alkulohkon ensimmäisellä kierroksella. Ecuador kuitenkin hävisi ottelun 1–2. Kaiken kaikkiaan Valencia teki kisoissa kolme maalia ja oli maalipörssin jaetulla neljännellä sijalla. MM-kilpailuissa 2022 hän oli joukkueensa kapteeni ja teki kaksi maalia Ecuadorin voittamassa ottelussa Qataria vastaan ja yhden maalin tasapeliin päättyneessä ottelussa Alankomaita vastaan. Hän on MM-kilpailujen 2022 loppuun mennessä pelannut Ecuadorin maajoukkueessa 77 ottelua ja tehnyt niissä 38 maalia.
Christensen (F1-talli)
Christensen oli yhdysvaltalainen kilpa-autojen valmistaja, joka osallistui Formula 1:n Indianapolis 500 -osakilpailuun 1959 ja 1960. Jack Turner keskeytti ensimmäisessä kilpailussa polttoainevuotoon ja Jim Hurtubise toisessa moottoririkkoon.
Päivä New Yorkissa
Päivä New Yorkissa (New York Minute) on vuonna 2004 tehty elokuva, jonka päähenkilöinä esiintyvät Mary-Kate Olsen (Roxanne Ryan) ja Ashley Olsen (Jane Ryan). Päivä New Yorkissa on Mary-Kate ja Ashley Olsenin viimeisin ja todennäköisesti myös heidän viimeinen yhteinen elokuvansa.
Juoni
Roxy ja Jane ovat hyvin erilaiset siskokset: Jane suunnittelee kaiken ennalta ja merkitsee suunnitelmansa kalenteriin, kun taas Roxy ottaa rennommin, pinnaa koulusta ja on kiinnostunut bändistään, jossa hän on rumpalina. Tytöt ovat erkaantuneet toisistaan ja tulevat huonosti toimeen. Jane on menossa New Yorkiin pitämään puhetta, jotta saisi stipendin Oxfordin yliopistoon. Roxy taas haluaa päästä Simple Planin uuden musiikkivideon kuvauksiin. Samalla hän haluaisi antaa Simple Planin managerille oman bändinsä demonauhan. Jane on saanut luvan jäädä pois koulusta ja hän on hoitanut tavalliseen tapaansa kaiken ajoissa valmiiksi. Roxy taas päättää pinnata koulusta eikä ole edes vaivautunut ostamaan junalippua New Yorkiin. Tyttöjä seuraa koulupinnareita etsivä, poliisin urasta haaveileva Lomax ja joukko rikollisia, jotka levittävät piiraattielokuvia ja -musiikkia. Rikollisjoukon muistitikku jolta löytyy piraattimusiikkia miljoonien dollarien edestä, päätyy vahingossa tyttöjen haltuun, jonka jälkeen se joutuu koiran vatsaan ja moneen muuhun paikkaan aiheuttaen tytöille paljon ongelmia. Myös Roxya jahtaava Lomax lisää omat hankaluutensa tyttöjen päivään New Yorkissa. Päivästä tulee täysi kaaos ja mikään ei mene heidän suunnitelmiensa mukaan. Kaikki menee kuitenkin toisin kun siskokset ovat ajatelleet. Heidät kidnapataan, he putoavat viemäriin ja joutuvat monien selkkausten keskelle. Elokuvan lopussa Jane pääsee Oxfordin yliopistoon, Roxy saa levytyssopimuksen ja tytöt tajuavat kuinka paljon ovatkaan kaivanneet toisiaan.
Matti Rinta
Matti Rinta (25. huhtikuuta 1871 Isokyrö – 5. tammikuuta 1908 Kangasala) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.