cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Norrbottenin lääni
Maantiedettä
Norrbotten on vastakohtien lääni. Siellä sijaitsevat Ruotsin korkein tunturi Kebnekaise (noin 2 100 metriä) ja syvin järvi Hornavan (232 m). Samaan aikaan kun tunturialueilla maa on ikiroudassa, turistit viettävät aikaansa Perämeren rannikon uimarannoilla.
Eräissä Norrbottenin läänin kunnissa muutkin kielet kuin Ruotsi ovat virallisia kieliä. Saame on virallisena neljässä kunnassa (Arjeplog, Jällivaara, Jokimukka ja Kiiruna). Suomi ja meänkieli ovat virallisena viidessä kunnassa (Jällivaara, Kiiruna, Pajala, Ylitornio ja Haaparanta).
Läänissä on Luulajan (Luleå Airport), Arvidsjaurin, Jällivaaran (Lapland Airport), Kiirunan ja Pajalan (Pajala-Ylläs Airport) lentokentät. Norrbottenin lääni on Ruotsin lääneistä ainoa, jossa on sisäistä lentoliikennettä: lentoja on Kiirunasta ja Pajalasta Luulajaan.
Suurimmat taajamat
Vuonna 2010 Norrbottenin läänissä sijaitsi 89 taajamaa. Seuraavassa on lueteltu läänin 10 suurinta taajamaa.
Läänin pääkaupunkia vastaava keskustaajama on lihavoitu.
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo läänissä sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan läänissä asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus ja kierrätys, energiahuolto ja ympäristötoiminta sekä rakennustoiminta. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden toimiala on tuntematon.
Valtiopäivävaalit
Yhteensä vaalipiiristä valittiin 9 valtiopäiväedustajaa, ja seuraavassa on esitetty viimeisimpien valtiopäivävaalien tulos.
Maakäräjäkunta
Norrbottenin lääni kuuluu kokonaisuudessaan Norrbottenin läänin maakäräjäkuntaan. Ruotsissa maakäräjäkunnat vastaavat pääasiassa yhteiskunnan julkisesti rahoitetusta terveydenhuollosta. Lisäksi maakäräjäkunta huolehtii yleisesti liikenteestä, vastaa tietyistä aluekehittämiseen liittyvistä tehtävistä ja tuottaa kulttuuritoimintaa.
Muiden puolueiden äänistä Norrbottens Sjukvårdsparti sai 16,37 %, mikä oikeutti 13 paikkaan maakäräjäkunnan valtuustossa. Muut puolueet saivat 2,83 % äänistä, mikä ei oikeuttanut paikkoihin maakäräjäkunnan valtuustossa.
Läänin kunnat
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa Norrbottenin läänissä ei tehty yhtäkään kuntaliitosta. Nykyinen kuntajako on peräisin 1970-luvun kuntauudistuksesta. Norrbottenin läänissä on nykyään 14 kuntaa. Haaparanta on yksi niistä Ruotsin kunnista, joka on ottanut uudelleen käyttöön kaupunkinimityksen silloin, kun sillä ei ole oikeudellista merkitystä.
Väestönkehitys
Vuoden 2011 lopussa 11,1 prosenttia läänin väestöstä oli ulkomaalaistaustaisia, joista 9,2 prosenttia oli syntynyt ulkomailla.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan läänissä asui 11 008 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 4,4 prosenttia läänin väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 5,9 prosenttia läänin asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin läänissä asui 12 479 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 4,7 prosenttia läänin väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden läänin asukkaiden mediaaninettotulot olivat 185 707 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa läänin väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Väestö maakunnittain
Norrbottenin läänissä oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 248 545 asukasta, jotka jakaantuivat eri maakuntiin seuraavasti:
Norrbottenin maakunta kuuluu lääniin kokonaan, mutta Lappi kuuluu lääniin vain osittain.
Loistopipilo
Loistopipilo (Pipilo erythrophthalmus) on sirkkulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Loistopipiloita pesii Meksikossa, Yhdysvalloissa ja Kanadan eteläosissa. Euroopassa se on tavattu vain kerran: Isossa-Britanniassa kesäkuussa 1966.
Lentävä Siemen
Lentävä Siemen on suomalainen yhtye joka on tehnyt yhden pitkäsoiton Amigo-levymerkille.
Mustalaisruhtinatar
Mustalaisruhtinatar on Emmerich Kálmánin säveltämä operetti vuodelta 1915. Se kertoo kabareelaulaja Sylva Varescusta, joka on lähdössä Amerikkaan ensimmäisen maailmansodan edellä, ja hänen rakkaustarinastaan wieniläisen ruhtinaan kanssa. Monista operetin sävelmistä tuli suosittuja iskelmiä Wienissä ja muualla Euroopassa. Näistä tunnetaan Suomessakin valssit "Muistathan kai" ja "Ollaan niinkuin pääskyset".
Merkkiviittaus
Merkkiviittaus tai nimiviittaus (usein myös entiteettiviittaus tai pelkkä entiteetti) on HTML:ssä ja muissa merkintäkielissä keino sisällyttää tekstitallenteeseen sellaisia kirjoitusmerkkejä, joita ei voida kirjoittaa sellaisinaan, koska ne eivät sisälly koodattaessa käytettävään merkistöön tai näppäimistöön tai koska niille on määritetty erikoistehtäviä. Merkki- tai nimiviittaus upotetaan HTML-sivulle erityisenä koodina, joka alkaa -merkillä ja päättyy puolipisteeseen . Selaimen tehtävä on esittää viittaus oikean näköisenä merkkinä, mikä tosin edellyttää, että merkki sisältyy myös käytettävään fonttiin.
Esimerkiksi Ä-kirjain ei sisälly ASCII-merkistöön, mutta se voidaan silti koodata pelkillä ASCII-merkeillä, kun käytetään suuraakkosen nimiviittausta  tai vastaavaa pienaakkosen nimiviittausta   (A-kirjaimeen liitetty lyhenne uml viittaa saksassa tavattavaan umlaut-ilmiöön, jota oikeinkirjoituksessa tavallisesti ilmentää kantakirjaimen yläpuolelle tarkkeeksi lisättävä pistepari). Pienemmyysmerkki (<) sen sijaan sisältyy ASCII-merkistöön, mutta merkintäkielissä se toimii tavallisesti alkumerkkinä (ikään kuin kulmasulkeena) piiloon jäävissä tunnisteissa eli arkikielisesti tägeissä, joilla merkitään tallennetta rakenteellisesti jäsentävien elementtien alku ja loppu. Silloin kun pienemmyysmerkin ei ole tarkoitus aloittaa tunnistetta, voidaan käyttää nimiviittausta  ( ’pienempi kuin’), joka selaimessa näkyy yksinkertaisesti pienemmyysmerkkinä. Koska &-merkki puolestaan toimii nimi- tai merkkiviittauksen alkumerkkinä, sekin on korvattava nimiviittauksella   tai vastaavalla merkkiviittauksella, jos sen halutaan näkyvän omana itsenään mutta selain tulkitsisi sen viittauksen alkumerkiksi.
Sanallinen tai numeerinen viittaus
Nimiviittaus perustuu merkin (englanninkieliseen) nimeen tai lyhenteeseen, kun taas merkkiviittaus perustuu numeeriseen Unicode-tunnukseen. Nimiviittaus on määritetty vain osalle merkeistä, mutta numeerisesti voidaan viitata periaatteessa mihin tahansa Unicode-merkkiin (kontrollimerkkejä lukuun ottamatta). Unicode-tunnus esitetään tavallisesti heksadesimaalisessa muodossa, mutta etenkin merkkiviittauksessa voidaan käyttää myös vastaavaa desimaalista eli kymmenjärjestelmään perustuvaa lukua.
Esimerkiksi kreikkalainen suuraakkonen sigma (jonka tunnus on U+03A3) voidaan sisällyttää HTML-koodiin seuraavanlaisia viittauksia käyttäen:
Desimaalisessa merkkiviittauksessa on siis &-merkin ja puolipisteen välissä ristikkomerkki, jota seuraa Unicode-tunnuksen arvoa vastaava kymmenjärjestelmän luku. Heksadesimaalisessa merkkiviittauksessa on ristikkomerkin lisäksi x-kirjain, jonka pitää XML- ja XHTML-koodissa olla nimenomaan pienaakkonen (sen sijaan itse heksadesimaalilukuun kuuluvat kirjaimet merkitään usein suuraakkosin, mutta pienaakkoset käyvät yhtä hyvin). Unicode-tunnuksen alkunolla voidaan merkkiviittauksesta jättää pois.
Tukkukauppa
Tukkukaupan asiakkaana ovat yritykset, kun taas vähittäiskaupan kohderyhmänä  ovat  kuluttajat. Tukkukaupat myyvät tuotteita ja palveluja vähittäiskaupalle sekä muille yrityksille, yhteisöille ja julkishallinnolle. Tukkukaupat myyvät tuotteita sekä vähittäiskaupalle edelleen välitettäväksi, mutta myös tuotteen loppukäyttäjille kuten teollisuudelle ja muille yrityksille.
Helge Nygrén
Helge Erkki Waldemar Nygrén (30. lokakuuta 1924 Helsinki – 16. joulukuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen urheilukirjailija.
Nygrén työskenteli TUL-lehden toimitussihteerinä vuosina 1945–1953 sekä myöhemmin päätoimittajana Urheilun Kuva-Aitassa ja Moottoriurheilu-lehdessä. Vuosina 1965–1978 hän toimi Oy Suomen Autoteollisuus Ab:n tiedotuspäällikkönä.
Helge Nygrén oli yksi Suomen tuotteliaimpia urheilukirjailijoita. Hän julkaisi itse tai oli mukana toimittamassa yli 40 urheiluaiheista kirjaa. Nygrénin merkittävimpänä teoksena voidaan pitää vuosina 1978–1988 julkaistua 6-osaista Suuri Olympiateos -kirjasarjaa, jota hän toimitti yhdessä Markku Siukosen kanssa. Se on saanut useita tunnustuksia, teos valittiin muun muassa Vuoden urheilukirjaksi vuonna 1988.
Nygrénillä oli myös suuri urheiluaiheinen kirjasto, joka käsitti yli 6 000 teosta. Ne ovat nykyään Suomen Urheilumuseon kokoelmissa. Professorin arvonimen Nygrén sai vuonna 1980 ja kunniatohtorin vuonna 1982. Suomen olympiakomitean hallitukseen hän kuului vuosina 1973–1988.
Mediataide
Mediataide käyttää hyväkseen sähköisiä viestimiä, teknologioita ja näihin liitettäviä teorioita. Termin kantasana media on monikko sanasta medium, joka tarkoittaa väliainetta, välittäjää tai keinoa, välinettä. Koska kaikki taidemuodot vaativat välineen (kuten kielen) tullakseen koetuksi, nimitetään mediataidetta usein kääntämällä englanninkielinen termi New media art uudeksi mediataiteeksi. Näin tehdään ero vanhempiin välineisiin, kuten maalaustaiteeseen, musiikkiin tai kuvanveistoon. Suomenkielinen käännös uusmedia, on 1990-luvulla syntynyt nimike vuorovaikutteisille digitaalisille medioille. Tällä ymmärretään usein samoihin teknologioihin pohjaavat kaupalliset innovaatiot.
Välineet ja keinot
Mediataide viittaa laajasti uusia ilmaisuvälineitä soveltaviin taidemuotoihin, joissa teoksen toteutusväline nähdään merkittävänä osana teoksen viestiä. Näkemys pohjautuu teoreetikko Marshall McLuhanin ajatuksiin. Mediataide säilyttää usein kriittisen suhteen teknologista kehitystä kohtaan ja etsii usein variaatioita hallitsevien teknologioiden, normien ja näiden luomien kategorisointien kritisoimiseksi. Tässä mielessä sillä on yhtäläisyyksiä media-arkeologisen toiminnan kanssa. Mediataiteen historian nähdään alkaneen rinnan liikkuvaa kuvaa tuottavien (elokuva) teknologioiden kehityksen kanssa. Yhteydestä riippuen myös valokuvataide voidaan nähdä osana mediataiteita. Mediataide voi soveltaa perinteisiä taiteita, kuten maalaustaidetta, elokuvaa, musiikkia, videota ja performanssia liittäen niihin mediateknologioiden käytön sekä mediakulttuurin tutkimuksen teorioita. Mediataideteoksia esitetään usein installaatioissa taidegallerioissa, museoissa ja erilaisissa julkisen tilan tapahtumissa. Sisällöt ja aiheet ovat mediataiteessa yhtä laajoja kuin muissakin taiteissa. Tosin mediataiteessa on usein mediakriittisyyttä ja -aktivismia, sekä kaupallisen kuvakielen ja mediakulttuurin tulkintaa, jota pyritään tekemään näkyväksi taiteen keinoin. Digitaalisen median mahdollisuudet työkaluineen ja julkaisualustoineen, sekä tietoliikennetekniikka ja internet ovat vaikuttaneet mediataiteen lisääntymiseen, laajentaneet sen piiriin kuuluvien teosten sisältöjä ja rakennetta, sekä esityskontekstia. Mediataide soveltaa ja testaa tekniikan kehityksen mukanaan tuomia aatteellisia muutoksia.
Suomalaisen mediataiteen instituutiot
Vuonna 1987 perustettiin Taiteilijayhdistys Muu ry joka edustaa ja edistää Suomessa kokeellisia taiteenaloja kuten media-, video-, valo- ja äänitaidetta, sekä uusia esittäviä taiteita.
AV-arkki, suomalaisen mediataiteen levityskeskus, on vuonna 1989 perustettu yhdistys, jossa jäseninä on noin 170 suomalaista mediataiteilijaa. Yhdistyksen toiminnan tarkoituksena on levittää ja arkistoida jäsentensä mediataidetta: video-, tietokone- ja elokuvataideteoksia ja installaatioita. AV-arkki pyrkii myös ajamaan jäsentensä etua ja edistämään mediataiteen ja -kulttuurin asemaa yleisesti. Alan opetusta on annettu lukuisissa eritasoisissa oppilaitoksissa ympäri Suomea eri nimikkeillä. Lapin yliopistossa Mediatieteen laitoksella taiteen maistereita on koulutettu vuodesta 1992 lähtien. Taideteollisen korkeakoulun Medialaboratorio on kouluttanut taiteen maistereita uudessa mediassa vuodesta 1993. Muita merkittäviä kouluja Suomessa ovat olleet Lahden ammattikorkeakoulun Muotoiluinstituutti sekä Tampereen ammattikorkeakoulun taiteen ja viestinnän koulutusohjelmat (entinen TTVO - Tampereen taiteen ja viestinnän oppilaitos). Kouluista valmistuneet sijoittuvat digitaalisen mediateollisuuden, alan tutkimuksen ja mediataiteen kentälle.
Mediakulttuuriyhdistys m-cult perustettiin vuonna 2000 tukemaan uuden median tuotantoja, sekä alan tutkimusta.
Vladislav Kaletnik
Vladislav Kaletnik (s. 24. maaliskuuta 1995) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä, joka pelaa KHL:ssa HK Sotšissa. Kaudella 2014-2015 alkaneella KHL-urallaan hän voitti Metallurgin joukkueessa Gagarin Cupin kaudella 2015–2016. 9.4.2020 mennessä pelaamissaan 280 KHL:n runkosarjaotelussa hän on kerännyt tehopisteet 24+22=46 ja 55 pudotuspeliottelussa tehopisteet 2+3=5.
Wolfheart
Wolfheart on suomalainen vuonna 2013 perustettu melodinen death metal -yhtye. Yhtyeen laulaja Tuomas Saukkonen oli myös melodista death metalia soittaneen Before the Dawn -yhtyeen perustaja ja laulaja-kitaristi. Vuonna 2014 Wolfheart solmi levytyssopimuksen Spinefarm Recordsin kanssa.
Metsolan siunauskappeli
thumb|275px|Kappelin sisäänkäynti, pylväshalli. thumb|275px|Kappeli itäpuolelta. Metsolan siunauskappeli on Lohjan seurakunnan siunauskappeli Lohjan Metsolan kaupungiosassa. Metsolan hautausmaa on perustettu vuonna 1951 ja siunauskappeli valmistui 1956.
Siunauskappelin suunnitteli arkkitehti Erik Bryggman. Metsolan kappelia pidetään suunnittelijansa tyypillisenä työnä ja siinä on samaa muotokieltä kuin jo Turun Ylösnousemuskappelissa. Bryggman kuoli ennen Metsolan kappelin valmistumista ja hänen tyttärensä, sisustusarkkitehti Carin Bryggman viimeisteli suunnitelmat. Carin Bryggman ja hänen miehensä sisustusarkkitehti Uolevi Nuotio suunnittelivat kappeliin kalusteita ja valaisimia.
Rinteeseen sijoitetussa harjakattoisessa Metsolan kappelissa on matala siipirakennus, jossa on muun muassa vainajien säilytystilat. Siipirakennus on ruohokattoinen. Kappeli on kalkkimaalattu vaaleaksi.
Rakennuksessa oli alun perin koksilämmitys, 1970–1980 -luvulla se liitettiin kaukolämpöön ja siihen tehtiin pieniä huonetilamuutoksia. Kappelin lähelle valmistui hautausmaan pysäköintipaikka vuonna 1995, kappeli maalattiin samoihin aikoihin. Perusteellinen korjaus tehtiin vuosina 2001–2002. Rakennuksen ulkoasuun ei puututtu, mutta sen ikkunat uusittiin, kuten myös salaojitus ja perusmuurien vesieristys. Kappelisalin kalusteet, valaisimet ja tekstiilit entisöitiin. Korjaustyön suunnitteli turkulainen arkkitehtitoimisto Laiho, Pulkkinen & Raunio.
Bryggmanin alkuperäiseen suunnitelmaan kuului myös kellotorni, joka jäi 1950-luvulla rakentamatta. Kellotorni valmistui 2002.
Manitoba Junior Hockey League
Manitoba Junior Hockey League (MJHL) on yksi Canadian Junior A Hockey Leaguen jääkiekon junioriliigoista. Se toimii Manitoban provinssissa Kanadassa. Liigan tavoitteena on myös koulutukseen ja kansalaistaitoihin painottaen antaa nuorille jääkiekkoilijoille paras mahdollinen kasvu- ja kehittymisympäristö urheilijana.
Joukkueet
Manitoba Junior Hockey Leaguessa pelaa 11 joukkuetta. Joukkueet on jaettu kahteen divisioonaan.
Naantalin Löyly
thumb|Naantalin Löylyn logo Naantalin Löyly on vuonna 1921 perustettu naantalilainen urheiluseura. Jäseniä seurassa on yli 400 ja lajeina ovat muun muassa yleisurheilu ja hiihto. Kuuluisa keskimatkojen juoksija Olavi Vuorisalo edusti Löylyä.
Forever 21
Forever 21, muotoiltuna FOREVER 21 on yhdysvaltalainen kansainvälisesti toimiva pikamuoti-ketju. Ensimmäinen ketjun liike avattiin vuonna 1984 Highland Parkiin Los Angelesiin ja oli nimeltään FASHION 21, mutta ketju muutti nimensä myöhemmin, tosin alkuperäinen liike on edelleen alkuperäisellä nimellä.
Alun perin ketju myi vain naistenvaatteita, mutta nykyään se myy esimerkiksi lastenvaatteita, miestenvaatteita, meikkejä, kodin sisustusta sekä Plus-mallistoa josta löytyy suurempia kokoja.
FOREVER 21 -liikkeitä löytyy ympäri maailmaa esimerkiksi Yhdysvalloista, Kanadasta, Japanista, Kiinasta, Intiasta, Saksasta, Espanjasta, sekä Venäjältä.
Shawna Rochelle Kimbrell
Shawna Rochelle Kimbrell (o.s. Nq A Qui; s. 20. huhtikuuta 1976 Lafayette, Indiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen lentäjä. Hän on Yhdysvaltain ilmavoimien ensimmäinen naispuolinen afroamerikkalainen hävittäjälentäjä. Hän otti ensimmäiset lentotuntinsa 14-vuotiaana, valmistui ilmavoimien akatemiasta vuonna 1998 ja lensi ensimmäiset taistelutehtävänsä vuonna 2001. pienoiskuva|vasen|Kimbrell Irakissa vuonna 2001.
Almirante Condell (PFG-06)
Almirante Condell (viirinumero PFG-06) oli Chilen laivaston Condell-luokan fregatti. Se muistuttaa suuresti Britannian Leander-luokan aluksia.
Valmistus
Alus tilattiin Yarrow and Companyltä Scotstounista Glasgow'sta. Sen köli laskettiin 5. kesäkuuta 1971 ja alus laskettiin vesille 12. kesäkuuta 1972. Alus valmistui 21. joulukuuta 1973.
Palvelus
Alus myytiin maaliskuussa 2008 Ecuadorille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä BAE Eloy Alfaro (FM-01).
HMS B.10
HMS B.10 oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuosien 1904-1905 laivasto-ohjelmaa Vickers, Sons & Maximilta Barrow-in-Furnessista. Alus laskettiin vesille 28. maaliskuuta 1906 ja valmistui 31. toukokuuta.
Palvelus
Vuoteen 1912 B.10 viipyi Britteinsaarilla lähinnä rannikonvalvontatehtävissä, minkä jälkeen se siirrettiin HMS B.9 ja HMS B.11 kanssa Maltalle. Sen tehtävänä oli partioida 1914-1915 Dardanellien ja Italian liityttyä sotaan 1915-1916 Venetsian edustalla. Alus upposi 9. elokuuta 1916 Venetsiassa jouduttuaan ilmahyökkäykseen. Hylky nostettiin ja romutettiin.
Grete Paia
Grete Paia (s. 27. elokuuta 1995) on virolainen laulaja.
Paia on opiskellut Kuressaaren lukiossa. Hän tuli tunnetuksi laulustaan ”Lõpp sellel lool”. Paia osallistui Eesti Laul 2013 -kilpailuun kappaleella ”Päästke noored hinged” ja eteni aina superfinaaliin saakka. Hän sijoittui toiseksi Birgit Õigemeelin voittaessa kilpailun kappaleella ”Et uus saaks alguse”. Paia osallistui Eesti Lauliin myös vuonna 2016 selviytyen finaaliin.
Paia on kuulunut Moonwalk -levy-yhtiöön vuodesta 2012.
Troizen
Troizen oli mykeneläisaikainen kaupunki ja antiikin aikainen kaupunkivaltio (polis) Argoliissa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Troizinía-Méthanan kunnassa noin 1,5 kilometriä luoteeseen nykyisestä Troizínan kylästä.
Historia
Troizen oli alun perin joonialaisten perustama. Sen varhaisia nimiä olivat Oraia ja Althepia. Muiksi nimiksi mainitaan myös Afrodisias, Anthanis, Apollonias, Poseidonias ja Saronia. Myöhemmin kaupunki joutui Argoksen vallan alle ja oli osa Peloponnesolaisliittoa.
thumb|left|240px|[[Hippolytos (mytologia)|Hippolytoksen temppelin rauniot.]] Kreikkalaisessa mytologiassa jumalat Athene ja Poseidon kilpailivat Troizenin omistuksesta samoin kuin Ateenassa. Troizenin tapauksessa he päätyivät toimimaan yhdessä kaupungin suojelijana. Siksi kaupungin kolikoissa oli kuvattu sekä Athene että Poseidonin kolmikärki. Myyteissä Troizen oli Ateenan kuningas Theseuksen äidin Aithran kotipaikka. Kaupunki liittyi myös Theseuksen pojan Hippolytoksen ja toisen vaimon Faidran traagiseen tarinaan.
Ateenalla ja Troizenilla oli läheiset yhteydet historiallisestikin. Kaupungista on löydetty muun muassa stele eli piirtokirjoituskivi, joka sisältää Themistokleen määräyksen ateenalaisten evakuoimisesta Troizeniin juuri ennen Salamiin meritaistelua vuonna 480 eaa. Kyseessä oli myöhempi kopio tekstistä. Ennen meritaistelua kreikkalaisten laivasto kokoontui Troizenissa.
Peloponnesolaissodassa Troizen oli ensin Ateenan ja sitten Spartan puolella. Kaupunki kukoisti erityisesti roomalaisella ajalla. Troizenin alueeseen kuuluivat myös Hydran ja Kalaureian (nykyinen Póros) saaret. Troizenilaiset perustivat Halikarnassoksen siirtokunnakseen.
Bysanttilaisella ajalla asutus sai nimen Damalas. Kaupungin arkeologiset kaivaukset alkoivat 1890–1899. Niitä ovat suorittaneet ranskalaiset arkeologit.
Rakennukset ja löydökset
thumb|right|240px|Troizenissa noin vuonna 325–300 eaa. lyöty khalkus-raha. Kuvituksessa toisella puolella [[Athenen pää, toisella puolella Poseidonin kolmikärki.]]
Seututie 189
Seututie 189 eli Rymättyläntie on Varsinais-Suomessa, Naantalissa sijaitseva seututie. Tie alkaa Naantalin mantereelta, Kuparivuoren tunnelista ja kulkee läpi Merimaskun päättyen Rymättylän keskustaan. Seututie 189 on osa Turun saariston kiertävää Saariston rengastie -nimistä matkailutietä. Tie alkaa kohdasta, jossa kantatie 40 (Armonlaaksontie) päättyy Naantaliin, ja loppuu kohtaan, jossa tie jatkuu yhdystienä 1890 (Rööläntie).
Troizen
Rakennukset ja löydökset
Kaupungissa oli akropolis eli linnavuori, joka oli suojattu muurilla. Alakaupunki levittäytyi tasangolle sen pohjoispuolelle. Sen muuri rakennettiin vasta 200-luvulla eaa. Osa linnoitusrakennelmista on näkyvissä. Kaupungissa oli muun muassa Hippolytokselle, Athenelle, Artemiille, Asklepiokselle, Afrodite Akraialle ja Isikselle omistetut temppelit. Hippolytoksen temppeli oli rakennettu 300-luvulla eaa. ja sen koko oli noin 10 × 12 metriä. Hippolytokselle oli omistettu myös gymnasion ja stadion. Kaupungissa oli myös Asklepieion eli Asklepiokselle omistettu kulttipaikka, johon kuului muun muassa propylon, temppeli ja monumentaalilähde.
Seututie 189
Tiellä on yksi tunneli ja kolme siltaa: 320-metrinen Kuparivuoren tunneli, Naantalinsalmen silta, sen rinnalla kevyen liikenteen käytössä 211-metrinen Ukko-Pekan silta sekä 240-metrinen Särkänsalmen silta. Särkänsalmessa liikennöi Luonnonmaan ja Otavan välillä moottorilossi vuodesta 1935 vuoteen 1970, kunnes otettiin käyttöön Särkänsalmen silta. Tien varrella kulkee osan matkasta kevyen liikenteen väylä.
Liikenne
Seututie 189 on Rymättylän ja Merimaskun päätie.
Naantalinsalmen sillan keskivuorokausiliikennemäärä on noin 10 000 ajoneuvoa vuorokaudessa ja kesäkuukausina 12 500 ajoneuvoa vuorokaudessa.
HMS B.9
HMS B.9 oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin vuosien 1904-1905 laivasto-ohjelmassa Vickers Sons & Maximilta Barrow-in-Furnessista. Alus laskettiin vesille 24. tammikuuta 1906 ja valmistui 28. huhtikuuta.
Palvelus
Kesällä 1912 B.9 siirrettiin Maltalle sisaralustensa HMS B.10:n ja HMS B.11:n kanssa. Italian liityttyä ympärysvaltoihin piti Ranskan ja Britannian lähettää aluksia Italian tueksi Adrianmerelle sijoitettua Itävalta-Unkarin laivastoa vastaan. Britannia päätti lähettää osastoon Välimerellä olevat B-luokan sukellusveneet HMS B.7, HMS B.8 ja B.9, jotka saapuivat Venetsiaan 11. lokakuuta 1915. Osasto viipyi Venetsiassa lokakuuhun 1916, jolloin H-luokan sukellusveneet saapuivat alueelle.
Alus lähti sisaralustensa mukana 30. lokakuuta kohti Maltaa, jossa ne poistettiin palveluksesta odottamaan päätöstä kohtalostaan. Vuonna 1917 alukset muutettiin partioveneiksi aseistamalla ne 12 naulan tykillä ja rakentamalla ohjauskansi. Muutostöiden jälkeen ne palasivat valvomaan Otrantonsalmen sulkua.
Alus myytiin 31. lokakuuta 1919 romutettavaksi.
Pasilan rautatieasema
Pasilan rautatieasema (,, vuoteen 1990 ruotsinkielinen nimi oli Fredriksbergs järnvägsstation, ratakm 3+230) on Helsingin päärautatieaseman ohella merkittävä rautateiden henkilöliikennekeskittymä Helsingin kaupungin alueella ja koko pääkaupunkiseudulla. Matkustajamäärällä mitattuna se on Suomen toiseksi suurin rautatieasema Helsingin päärautatieaseman jälkeen. Asema sijaitsee Keski-Pasilassa noin kolmen kilometrin päässä Helsingin päärautatieasemalta pohjoiseen. Näiden kahden aseman välisellä matkalla matkustaa vuodessa noin 25,7 miljoonaa matkustajaa ja matkustajien määrällä mitattuna se on Suomen vilkkain rataosa.
Pasilan asemalla erkanevat toisistaan pohjoiseen (Tampereen kautta Ouluun) johtava päärata sekä länteen (Turkuun) johtava rantarata. Päärataa kulkevat Riihimäen suunnan lähiliikenne sekä muut paitsi Turkuun kulkevat kaukoliikennejunat, rantarataa taas sekä Vantaankosken että Kirkkonummen lähiliikenne ja Turkuun menevä kaukoliikenne.
Helsingistä poispäin mentäessä seuraavat asemat ovat Ilmala rantaradalla ja Käpylä pääradalla.
Asemarakennus
Pasilan nykyinen asemarakennus otettiin käyttöön 17. lokakuuta 2019. Se on rakennettu pilarien varaan raiteiden yläpuolelle, ja se liittyy kiinteästi vieressä sijaitsevaan kauppakeskus Triplaan. Aseman ja kauppakeskuksen eteläpuolella sijaitsee Itä- ja Länsi-Pasilan yhdistävä Pasilansilta.
Taustaa
Liikenne Helsingin ja Hämeenlinnan välillä alkoi vuonna 1862, mutta Pasilassa ei tuolloin vielä ollut liikennepaikkaa. Pasilaan alkoi rakentua ensimmäisiä sivuraiteita 1870-luvun lopulla, kun liikenne keskustassa ja Sörnäisten satamassa kasvoi. Pasilasta tuli pysäkki vuonna 1876, ja asemaksi se nimettiin vuonna 1890. Säännöllinen matkustajaliikenne alkoi vuonna 1891. Varsinaisesti ratapihan katsotaan saaneen alkunsa vuonna 1889. Toinen raide päärautatieaseman ja Pasilan välille valmistui vuonna 1892. Pasilan veturitalleja alettiin rakentaa vuonna 1897.
Ensimmäinen asemarakennus
pienoiskuva|vasen|[[Rauhanasema|Pasilan vanha asemarakennus 1970-luvulla. Taustalla Pasilan virastokeskus.]] Nykyinen asemarakennus on Pasilan neljäs asemarakennus, mikäli väliaikaisia rakennuksia ei oteta huomioon. Ensimmäinen asemarakennus rakennettiin 1890-luvulla todennäköisesti Bruno Granholmin suunnittelemana ratapiha-alueen länsilaidalle nykyisen Toralinnan pohjoispuolella. Sen alkuperäisen nimi oli läheisen maatilan mukaan Fredriksberg. Aseman läheisyyteen muodostui 1900-luvun alussa pientaloalue, vanha Puu-Pasila.
Laajentuminen
Ratapiha-alueen laajentamissuunnitelman pohjana toimi saksalaisen insinööritoimiston C.O. Gleim  & Eyden luoma ehdotus. Sekä Pasilan että keskustan ratapihojen rakennus- ja laajennustyöt tehtiin vuosina 1900–1928. 1920-luvulla rautateiden matkustajaliikenne siirrettiin alkuperäisen ratapihan itäpuolelle rakennetuille uusille raiteille, ja alkuperäinen ratapiha jäi ainoastaan tavaraliikenteen käyttöön. Vuonna 1923 uudeksi henkilöliikenteen asemarakennukseksi rautatien itäpuolelle siirrettiin Vammeljoen puinen asemarakennus Karjalan kannakselta. Samalla kuitenkin katkesi suora kulkuyhteys asemarakennuksen ja Puu-Pasilan välillä. Aseman läheisyydessä nykyisen Itä-Pasilan alueella oli vain teollisuushalleja ja varastoja. Pasilan aseman tärkein merkitys olikin vaihtoasemana, jossa voitiin siirtyä rantarataa pitkin Helsinkiin saapuvista junista päärataa pitkin Helsingistä pohjoiseen kulkeviin juniin tai päinvastoin.
Eliel Saarisen Pro Helsingfors -suunnitelmassa vuodelta 1918 ehdotettiin Helsingin päärautatieaseman siirtämistä Pasilaan.
Uudet asemarakennukset vuosina 1990 ja 2019
pienoiskuva|vasen|Vuosina 1990–2017 käytössä ollut, kesällä 2017 purettu asemarakennus. Itä-Pasilan rakentamisen yhteydessä vanha asemarakennus jäi ohi kulkevan Ratapihantien katualueelle, ja useiden vuosien ajan katu oli asemarakennuksen kohdalta kapeampi kuin muualla. Asemarakennus ei enää riittänyt palvelemaan kasvavia matkustajamääriä. Vuonna 1984 rakennus siirrettiin läheiselle Veturitorille Suomen Rauhanliiton toimitiloiksi, Rauhanasemaksi. Uusi, vuonna 1990 rakennettu asemarakennus rakennettiin pilarien varaan raiteiden yläpuolelle, ja siinä oli myös liiketiloja ja ravintoloita. Liikekeskuksena se kuitenkin menestyi huonosti. Rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Jauhiainen–Nuuttila. Pääsuunnittelija oli arkkitehti Marja Nuuttila-Helenius, jonka merkittävimpänä työnä asemaa on pidetty.
Aseman ruotsinkielinen nimi vaihtui Fredriksbergistä Böleksi 27. toukokuuta 1990. Uuden aseman valmistumisesta lähtien Pasilassa ovat pysähtyneet lähijunien lisäksi myös kaikki kaukojunat. Lipunmyynti Pasilan asemalla lopetettiin vuoden 2016 alusta.
Vuonna 1990 valmistunut asemarakennus suljettiin lopullisesti 19. kesäkuuta 2017, minkä jälkeen se purettiin uuden aseman ja kauppakeskus Triplan tieltä. Jo sitä ennen, 3. huhtikuuta 2017 oli asemalaiturien yläpuolelle hieman pohjoisemmaksi valmistunut väliaikainen asemarakennus. Nykyinen asema ja siihen liittyvä kauppakeskus Tripla avattiin 17. lokakuuta 2019.
Pasilan tavararatapiha
Pasilan alapiha poistui käytöstä marraskuussa 2008, kun Vuosaaren satama valmistui ja rahti­laiva­liikenne Länsisatamasta ja Sörnäisten satamasta siirtyi sinne. Kantakaupungin satamaradat purettiin, ja uutta satamaa varten rakennettiin Vuosaaren satamarata. Vielä vuoteen 2014 asti Pasilassa oli niin kutsuttua rekkajunatoimintaa, jossa kuorma-autoja kuljetettiin junilla Ouluun. Sen jälkeen tavararapihan paikalle rakennettiin liike-, toimisto- ja asuinrakennuksia, kuten kauppakeskus Tripla. Alueelle on rakentunut myös uusia katuja, joista Veturitie on keskeisin pääkatu. Purettujen ratojen tilalle avattiin Pasilan autojuna-asema vuonna 2012.
Junien normaalit lähtöraiteet
pienoiskuva|Laiturialue Kaikki Helsinkiin saapuvat ja Helsingistä lähtevät matkustajajunat pysähtyvät Pasilassa. Kaikki kaukojunat alkoivat pysähtyä asemalla 24. syyskuuta 1990. Venäjälle kulkevat junat eivät pysähtyneet Pasilassa 1990-luvun alkuvuosina, ja Pietariin kulkeva Allegro ei pysähtynyt Pasilassa vuosina 2016–2020.
Pasilan rautatieaseman raidenumerointi muuttui 12. elokuuta 2019 siten, että raiteesta 5b tuli raide 6, raiteesta 6 raide 7, raiteesta 7 raide 8, raiteesta 8 raide 9 ja raiteesta 9 raide 10. Lokakuussa 2019 käyttöön otettiin myös uusi raide numerolla 11. Raide 7 on yleensä käytössä vain poikkeustapauksissa.
Kulkuyhteydet
pienoiskuva|Joukkoliikenneterminaali [[Pasilansilta|Pasilansillalla]]
Helsingin liikennepaikka
5. kesäkuuta 2005 alkaen on ollut olemassa Helsingin liikennepaikka (lyh. Hel), johon kuuluvat seuraavat liikennepaikan osat:
Tasoristeykset
Asemalla, Helsingin suuntaan, on yksi tasoristeys nimeltään ”Pasila nousupaikka” ja toisessa päässä Helsinki–Riihimäki-radalla laitureiden ulkopuolella on “PSL 472 nousupaikka".
The Haunting in Connecticut
The Haunting in Connecticut (Yhdysvallat, 2009) on väitettyihin tositapahtumiin perustuva kauhuelokuva. Sen ohjasi Peter Cornwell.
Vastaanotto
Ilta-Sanomien Tarmo Possu piti kiinnostavimpana elokuvassa tapaa, jolla se kuvaa esikoislapsen sairauteen totuttelevan perheen arkea. Kauhutehosteita paisutellaan hänestä yli äyräiden, mutta hyvät näyttelijät, etenkin Virginia Madsen, pitävät elokuvaa pinnalla tavallista mietitymmän vuoropuhelun ohella.
Aulis Nopsanen
Aulis Nopsanen (2. kesäkuuta 1915 Pori – 21. huhtikuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija ja suomentaja. Hänen veljensä oli kuvittaja, taidegraafikko ja taidemaalari Aarne Nopsanen.
Bill Hunter (näyttelijä)
William John ”Bill” Hunter (27. helmikuuta 1940 Ballarat, Australia – 21. toukokuuta 2011 Kew, Melbourne, Australia ) oli australialainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi rooleistaan elokuvissa, televisiossa ja ääninäyttelijänä. Hunter aloitti näyttelijänuransa jouduttuaan vetäytymään Australian miesten uinnin olympiajoukkueesta sairauden vuoksi.
Hunterille myönnettiin kaksi Australian elokuvainstituutin palkintoa. Niistä ensimmäinen myönnettiin roolista vuoden 1978 elokuvassa Elämän uutiset ja toinen roolista vuoden 1981 elokuvassa Gallipoli. Vuonna 2001 Hunter palkittiin Australian liittovaltion satavuotisjuhlan kunniaksi lyödyllä Centenary Medalilla. Hunter kuoli syöpään 71-vuotiaana vuonna 2011.
Tatra T75
Tatra T75 oli tšekkoslovakialaisen Tatran valmistama henkilöauto, jota valmistettiin 4 501 kappaletta vuosina 1933–1942. Se kehitettiin T54-mallin seuraajaksi. Autossa oli teknisesti edistyksellisiä ratkaisuja, muun muassa etu- ja taka-akselin erillisjousitus.
Voimansiirto ja alusta
Voima välittyi moottorilta kuivan yksilevyisen kytkimen kautta neliportaiseen alumiinirunkoiseen vaihteistoon, josta edelleen kardaaniakselin välityksellä takapyörille. Vaihteisto oli varustettu vapaakytkimellä ja ylivaihteella. Taka-akselilla oli heilurityyppinen erillisjousitus. Jousituksena oli poikittain asennettu puolielliptinen lehtijousi, joka oli kytketty päistään jarrukilpiin ja keskeltä vetopyörästön päälle. Etuakselilla oli vastaavanlainen jousitus, joka oli kiinnitetty keskeltä moottorinlohkon päälle. Pyöräntuentana oli päällekkäinen kolmiotuenta. Alustan voitelua varten autossa oli polkimen kautta toimiva keskusvoitelujärjestelmä.
Auton runkoratkaisuna oli keskusputkirunko, jonka sisällä kulki kardaaniakseli. Runkoputki oli asennettu vaihteiston ja vetopyörästön väliin, ja runkoputken etupuolella moottori ja vaihteisto toimivat kantavina rakenteina. Rakenne oli erittäin vääntöjäykkä ja kevyt.
Jarruina oli hydraulitoimiset Lockheed-rumpujarrut. Seisontajarru toimi mekaanisesti ja vaikutti takapyöriin. pienoiskuva|Tatra T75 Cabriolet. pienoiskuva|Tatra T75 Fitzmaurice.
Muunnelmat
pienoiskuva|Tatra T75 Bohemia. T75:stä oli olemassa kaksi eri alustaversiota. Nelipaikkaisen mallin akseliväli oli 2 700 mm, kuusipaikkaisen 3 200 mm. Tehtaan valikoimaan kuului kolme korimallia: nelipaikkaiset, kaksioviset umpi- ja avomalli sekä kuusipaikkainen, neliovinen umpimalli. Tämän lisäksi Tatra myi alustoja itsenäisille korivalmistajille, jotka rakensivat niiden päälle erilaisia asiakastarpeen mukaan räätälöityjä koreja. Bohemia-niminen yritys valmisti avomalleja, jotka oli varustettu lämpöeristetyllä kangaskatolla.
Tatra T75 Fitzmaurice
Tatran edustajana Britanniassa toiminut kapteeni Douglas Fitzmaurice rakennutti T75:n alustalle sussexilaisen Thomas Harrington -nimisen yrityksen muotoileman virtaviivaisen korin. Alkuperäisestä moottorista oli muokattu 1 484 -kuutioinen ja sen kampiakseli oli tasapainotettu. Varustukseen kuuluivat säädettävä takapenkki, polttoaine- ja nopeusmittarit sekä sähköiset tuulilasinpyyhkimet. Fitzmaurice-malli esiteltiin Lontoon Olympia Motor Show’ssa 1933. Se oli myös The Autocar -lehden edustajien testattavana. Auto ei herättänyt yleisössä riittävästi innostusta, jotta tuotantoa olisi aloitettu.
Tatra T75 Linie Tousek
Prahalainen näyttelijä Olga Zachavova vaikuttui Yhdysvaltain-kiertueellaan paikallisista autoista. Palattuaan vuonna 1937 hän tilasi autokorinrakentaja Tousekilta erikoisvalmisteisen amerikkalaisvaikutteisesti muotoillun T75:n. Auto katosi 1950-luvulla ja löydettiin 50 vuotta myöhemmin Tatravuoristossa sijainneesta ladosta. Auto on sen jälkeen restauroitu.
Röhr Junior
Frankfurtilainen Deutschen Licenz Tatra Automobile Betriebsgesellschaft kokoonpani Tatroja Saksan markkinoita varten. Nimillä Delta tai Detra tunnettu yritys sopi valmistusoikeuksien siirtämisestä oberramstadtilaiselle Neuen Röhrwerkelle, joka vuonna 1933 alkoi valmistaa autoja nimellä Röhr Junior. Moottorin iskutilavuus oli pienennetty 1 486 cm³:iin, mutta teho oli edelleen sama. Röhrin ajauduttua konkurssiin stettiniläinen Stoewer jatkoi mallin valmistusta nimellä Greif Junior vuoteen 1939 asti.
Tatra V 750
Tatra V 750 oli nelivetoisen maastoauton prototyyppi, joka perustui pitkälti T75:n tekniikkaan. Se suunniteltiin Tšekkoslovakian asevoimien tarpeisiin.
T75-malliakin toimitettiin asevoimille, kun 1936 Tšekkoslovakian armeija sai 28 kuusipaikkaista T75:tä. Niitä toimitettiin myös 21 kappaletta poliisivoimille ja 9 kappaletta puolustusministeriölle.
Economic Freedom Fighters
Economic Freedom Fighters (EFF) on eteläafrikkalainen äärivasemmistolainen puolue. Puolueen perusti Afrikan kansalliskongressin nuorisoliiton erotettu johtaja Julius Malema kannajineen heinäkuussa 2013.
Puolue sai vuoden 2014 vaaleissa 6,35 prosenttia äänistä ja 25 paikkaa parlamentin alahuoneeseen.
Maleman on sanonut ymmärtävänsä Etelä-Afrikan köyhiä ja ilmoittanut taistelevansa "imperialisteja" vastaan ja vaatinut "vasta-vallankumouksellisten voimien" eliminointia. Puolue vaatii viljelymaiden ja kaivosten takavarikointia ilman korvauksia omistajille. Maleman mukaan yksikään valkoinen ei ole oikeutettu maan omistukseen Etelä-Afrikassa tai Afrikan mantereella.
Helmikuussa 2018 puolue teki parlamentissa aloitteen maan perustuslain muuttamisesta siten, että maanomistajilta voitaisiin takavarikoida heidän maansa ilman korvauksia. Myös valtapuolue ANC oli hyväksynyt joulukuun 2017 puoluekokouksessaan kyseiset toimet ja kannatti ehdotusta.
Naantalin Koripalloilijat
thumb|100px|Naantalin Koripalloilijoiden logo Naantalin Koripalloilijat (lyhyemmin NaKo) on naantalilainen vuonna 1970 perustettu koripalloseura. Seuralla on nykyisin noin 130 lisenssipelaaja. Seuran edustusjoukkue on pelannut koripallon I-divisioonassa kaksi kautta.
Markku T. Hyyppä
thumb|Markku T. Hyyppä Markku Tapani Hyyppä (s. 5. lokakuuta 1942 Kajaani) on suomalainen neurologi, kirjailija, dosentti sekä ylilääkäri.
Turbulenttinen kineettinen energia
Turbulenttinen kineettinen energia (TKE) kuvaa turbulenssiin liittyvää keskimääräistä liike-energiaa massayksikköä kohden. Turbulenssiin liittyvän hetkellisen liike-energian aikakeskiarvo on verrannollinen turbulenttisuuden voimakkuuteen, joten sen muutoksia tutkimalla voidaan havainnollistaa turbulenttisuuden vaihteluita. Liike-energian hetkellisen aikakeskiarvon muutokset saadaan selvitettyä TKE-yhtälöllä.
TKE-yhtälö
TKE-yhtälö ilmaisee turbulenssiin liittyvän hetkellisen liike-energian aikakeskiarvon muutosta tietyllä hetkellä. Tässä kohdassa TKE-yhtälöä tutkitaan ilmakehän rajakerroksen tapauksessa. Turbulenssin hetkellinen turbulenttinen kineettinen energia kt on:
,
missä u, v ja w ovat tuulen kolme komponenttia ja ' tarkoittaa turbulenttista poikkeamaa keskiarvosta (esim. 30 min).
Keskimääräinen turbulenttinen kineettinen energia saadaan laskemalla tuulikomponenttien varianssien summan puolikas:
Varsinainen TKE-yhtälö saadaan, kun määritellään keskimääräisen turbulenttisen kineettisen energian aikaderivaatta. Tällöin saadaan siis yhtälö, joka havainnollistaa turbulenttisuuden voimakkuuden muutoksia, esimerkiksi tuulen vaihteluita. Yhtälö on johdettavissa ilmakehän rajakerroksen liikeyhtälöistä, ja yksinkertaisuuden vuoksi tässä oletetaan:
Nyt TKE-yhtälöksi saadaan:
missä p on ilmanpaine, \rho_0 ilman tiheys ja g gravitaatiokiihtyvyys.
Vasemmalla puolella yhtälössä on keskimääräisen turbulenttisen kineettisen energian muutosnopeus, jonka suuruuteen vaikuttavat yhtälön oikealla puolella olevat termit. Näiden termien merkitys on:
Honkanummen kappelit
Honkanummen kappelit ovat Helsingin seurakuntayhtymän Honkanummen hautausmaan siunauskappelit Vantaalla. Erik Bryggmanin suunnittelema rakennus on valmistunut vuonna 1955 ja se on vihitty käyttöön seuraavana vuonna. Bryggman voitti kappelin rakentamiseksi järjestetyn suunnittelukilpailun. Kappelien yhteydessä oleva krematorio rakennettiin vuonna 1991.
thumb|left|[[Jussi Vikainen|Johan Vikaisen suunnittelema reliefi (1957) Honkanummen ison siunauskappelin ulkoseinässä.]] Rakennuksessa on kaksi erillistä kappelitilaa, joista pienessä kappelissa on 60 istumapaikkaa ja isossa kappelissa 120. Rakennuksessa on myös muun muassa uurnan luovutustila, krematorio ja vainajien säilytystilat. Kappelirakennus on suojeltu.
Simferopolin kansainvälinen lentoasema
Simferopolin kansainvälinen lentoasema ) on Ukrainan Krimin autonomisen tasavallan Simferopolissa sijaitseva kansainvälinen lentoasema. Lentoasema on noin 13 kilometriä Simferopolin ydinkeskustan luoteispuolella. Toukokuussa 2015 Ukrainan korkein neuvosto uudelleennimesi lentoaseman Amet-khan Sultanin mukaan Amet-khan Sultanin kansainväliseksi lentoasemaksi.
Vuonna 2013 lentoasema oli matkustajamäärän perusteella Ukrainan kolmanneksi vilkkain lentoasema.
Venäläismiehityksen johdosta lentoasema virallisesti suljettiin. Käytännössä venäläinen miehityshallinto avasi lentokentän miehittäjämaan sisäiselle lentoliikenteelle ja Simferopolin lentoasemaa käytti vuonna 2014 venäläislähteen mukaan 2 800 000 lentomatkustajaa. Sittemmin lentoliikenne Venäjän lentoasemilta Simferopoliin on kasvanut edelleen. Lentoaseman omistus on siirtynyt Venäjän valtiojohtoon läheisessä yhteydessä olevan, "Putinin pankkiiriksi" luonnehditun miljardööri Juri Kovaltšukin ja hänen lähipiirinsä hallintaan. Rossija-pankin pääomistaja Kovaltšuk on ollut kesästä 2014 lähtien sekä EU:n että Yhdysvaltain pakotelistalla osallisuudestaan Ukrainan konfliktiin ja liiketoimintaan miehitetyillä alueilla. Lentoasemalle on rakennettu uusi, alkuvuonna 2018 avattu matkustajaterminaali.
The Marquee Club
thumb|Marquee Club, 14 Upper Saint Martins Lane, Covent Garden, Lontoo. Kuval elokuulta 2007. Rilo Kiley - Marquee Club|270px|thumb
The Marquee oli vuonna 1958 perustettu englantilainen rock-klubi, joka sijaitsi Lontoossa alun perin osoitteessa 165 Oxford Street. Klubi aloitti jazz- ja skifflemusiikista, mutta 1960–1990-lukujen aikana siellä esiintyi lukuisia legendaarisia ja tunnettuja rockyhtyeitä. Pääsy soittamaan The Marqueella oli yksi yhtyeiden suurimpia unelmia. Jos yhtye pääsi soittamaan The Marqueelle, se kertoi myös yhtyeen tasosta.
1960-luku ja rock
1960-luvulla klubi suuntautui enemmän rockiin. Esimerkiksi The Rolling Stones teki ensiesiintymisensä juuri The Marqueella 12. heinäkuuta 1962. Vuonna 1964 klubi muutti sen paremmin tunnettuun osoitteeseen 90 Wardour Street. Tässä osoitteessa sijaitsevassa huoneistossa ja sen pienellä lavalla soittivat kaikki eri aikakausien huippuyhtyeet yli 25 vuoden ajan. 1960-luvulla Marqueella esiintyi The Moody Blues, The Move, The Who, Yes, David Bowie, Jethro Tull, The Jimi Hendrix Experience ja Pink Floyd, jolla oli tapana soitella sunnuntai-iltapäivisin.
Saumauslaasti
Saumauslaasti on tavallista laastia hienojakoisempi laasti laattojen ja klinkkerin asennusta varten. Se on tavallisesti valmistettu sementistä, hiekasta, vedestä sekä väriaineista ja joskus myös hienosta sorasta.
The Marquee Club
1980-luku ja New Wave Of British Heavy Metal sekä progressiivinen rock
1980-luvulla klubilla vaikutti progressiivisen rockin uusi tuleminen ja NWOBHM, jota edusti erityisesti Iron Maiden. Ensimmäinen The Marqueella ja sen kuuluisalla pienellä lavalla soittanut suomalaisyhtye oli Hanoi Rocks, joka esiintyi siellä ensimmäisen kerran syksyllä 1981, toistamiseen vuonna 1982 ja kolmannen kerran jouluna 1983. Viimeksi mainitusta joulunajan konsertista tallennettiin live-levy All Those Wasted Years ja samanniminen live-videotaltiointi. Hanoi Rocks oli ainut yhtye, joka toi Marqueelle glam rock -aikakauden. Yhtye soitti klubilla myös useita muita kertoja.
Klubin vaikeudet
Vuonna 1988 The Marquee Club muutti Wardour Streetilta suurempiin tiloihin osoitteeseen 105 Charing Cross Roadille. Muutto oli kuitenkin epäonnistunut ja klubi suljettiin 1996.
Vuonna 2001 The Marquee Club perustettiin uudelleen Islingtoniin, mutta suljettiin talousvaikeuksien takia jo 2003, alle vuosi avajaisten jälkeen.
The Marquee Club -nimellä avattiin 2004 uusi klubi osoitteeseen 1 Leicester Square, joka sijaitsee Lontoon turistialueen keskustassa. Klubi kuitenkin suljettiin alle puolentoista vuoden toiminnan jälkeen.
EHC Olten
EHC Olten on sveitsiläinen jääkiekkojoukkue Oltenista. Joukkue pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalliga B:ssä.
Joukkue kaudella 2023–2024
Lähde: EliteProspects
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Nylkeminen
pienoiskuva|[[Akseli Gallen-Kallelan maalaus Homo Victor (Voittoisa ihminen) suuren eläimen nylkemisprosessista Keniassa vuonna 1910]] Nylkeminen tarkoittaa eläimen nahan poistamista. Nylkeminen suoritetaan teurastuksen tai lopettamisen jälkeen.
Aluksi eläimen ruhoon viilletään veitsellä piirto mahapuolelle. Etujaloissa piirto tehdään etupolven ympäri ja takajaloissa kintereen alapuolelle. Jalat katkaistaan. Kanit ja monet turkiseläimet nyljetään takajaloistaan riiputettuna. Nahka irrotetaan kyljistä selkää kohti. Viimeiseksi irrotetaan selkä. Turkiseläimillä nylky tapahtuu syksyisin ja hiukan eri tavalla kuin elintarvikkeeksi tarkoitetuilla eläimillä. Naudan nyljettyä nahkaa kutsutaan vuodaksi. Sikoja ja siipikarjaa ei yleensä nyljetä.
Nylkemisen jälkeen vuodasta kaavitaan pois kiinni jääneet kalvot ja rasvat. Vuota varastoidaan viileään paikkaan ja suolataan.
Léopoldine Doualla-Bell Smith
Léopoldine Doualla-Bell Smith (s. 1938/1939 ) on kamerunilainen, joka tunnetaan maailman ensimmäisenä tummaihoisena lentoemäntänä. Hän oli Kamerunin kuninkaallisen Doualla-suvun prinsessa. Hän aloitti 15-vuotiaana työnsä lentokentällä, ja hänet lähetettiin 17-vuotiaana Pariisiin Air Francen lentoemäntäkoulutukseen. Työnsä lentoemäntänä hän aloitti Union Aéromaritime de Transport -yhtiöllä vuonna 1957. Vuonna 1960 hän siirtyi perustamisvaiheessa olleelle Air Afriquelle. Koska Doualla-Bell Smith oli ranskankielisen Afrikan ainoa ilmailualalle koulutettu, hänestä tuli uuden yhtiön ensimmäinen työntekijä, ja hän eteni pian yhtiön ensimmäiseksi matkustamoesimieheksi.
Doualla-Bell Smithin lentoura kesti 12 vuotta. Vuonna 1969 hän siirtyi Air Afriquelta Union de Transports Aériensin sisaryhtiön johtajaksi. Hän jatkoi myöhemminkin matkailualalla. Hän muutti miehensä kanssa Coloradon Denveriin vuonna 2003, sillä heidän terveydentilansa vaatimaa laadukasta hoitoa oli vaikeaa saada Kamerunissa.
Eva Haule
Eva Sybille Haule-Frimpong (s. 16. heinäkuuta 1954 Stuttgart Saksan liittotasavalta) on saksalainen RAF-terroristijärjestön kolmannen sukupolven jäsen. Haule vangittiin elokuussa 1986. Hän sai elinkautistuomion murhista ja terroriteoista. Haulen tuomion vähimmäisaika päättyi elokuussa 2007, jolloin hänet vapautettiin 21 vankilassa istutun vuoden jälkeen.
Haule aloitti toiminnan terrorijärjestössä 1984. 5. marraskuuta 1984 Haule teki iskun asekauppaan, josta vietiin aseita ja ammuksia. Samana vuonna 18. joulukuuta Haulen on väitetty osallistuneen pommi-iskuun Naton ylläpitämää koulua vastaan. Haulen on väitetty ajaneen räjähtein lastatun auton koulun ulkopuolelle. Isku kuitenkin epäonnistui teknisten ongelmien vuoksi, ja pommit saatiin puretuksi.
Haule osallistui 1. helmikuuta 1985 Ernst Zimmermanin murhaan. Zimmerman oli MTU Aero Engines -yhtiön johtokunnan puheenjohtaja.
Haule osallistui yhdessä Birgit Hogefeldin kanssa 8. elokuuta 1985 Edward Pimentalin kidnappaamiseen ja murhaan. Motiivina oli surmatun henkilöllisyyspaperit, joilla terroristijärjestö onnistui soluttautumaan murhayötä seuraavana päivänä sisään Frankfurtin lähistöllä sijainneeseen Yhdysvaltain lentotukikohtaan. Haule on myös yhdistetty kyseiseen pommi-iskuun lentotukikohtaa vastaan, jossa kuoli kaksi yhdysvaltalaista henkilöä ja kaksikymmentä loukkaantui.