cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nainen on valttia
Juoni
Heimonheimo saapuu poikamiesten taloon, jossa hän kohtaa professorin ja Kallen sekä Kirstin ja Rantamaan. Hän myöntää Kirstille olevansa rakastunut erääseen toiseen naiseen. Kirsti ilahtuu tiedosta. Heimonheimon ja Kirstin kihlaus puretaan tuota pikaa. Toisiinsa korviaan myöten rakastuneet Rantamaa ja Kirsti eivät kuitenkaan heti saa toisiaan, vaan ensin säveltäjä suuttuu laulajattarelle. Seuraavana päivänä Kirsti joutuu jälleen pakenemaan poliisia poikamiesten taloon. Tällä kertaa Rantamaa ei salli Kirstin enää lähteä, ja rakkaus voittaa.
Philip Donald Estridge
Steve Jobs tarjosi 1980-luvulla Estridgelle Apple Computerin pääjohtajuutta, mutta tämä kieltäytyi.
Nainen on valttia
Tuotanto
Elokuvaa Nainen on valttia kuvattiin tammikuusta 1944 kesäkuuhun 1944. Ulkokuvia otettiin Helsingissä (muun muassa Alppila) ja Helsingin maalaiskunnassa (Malmin lentoasema). Professorin residenssiä esitti Armas Siitosen suunnittelema vuonna 1920 valmistunut Edelfeltintie 13 Eirassa. Studiona oli SF-studio 1.
Philip Donald Estridge
Estridge ja hänen vaimonsa Mary Ann kuolivat lentoturmassa, kun Delta Air Linesin lento 191 törmäsi laskeutuessaan Dallas-Fort Worthin kansainväliselle lentoasemalle.
Nainen on valttia
Tuotanto
Nainen on valttia jäi aikakirjoihin toisena suomalaisena kokoillan näytelmäelokuvana, jonka ohjasi nainen. Ensimmäinen on Glory Leppäsen komedia Onnenpotku (1936). Kolmas naisen ohjaama kokoillan suomalainen näytelmäelokuva on Ritva Arvelon Kultainen vasikka vuodelta 1961. Brita Wrede ohjasi Felix Forsmanin kanssa lyhyen fiktioelokuvan Tukkijoella tapahtuu vuonna 1950 ja Kyllikki Forssell yhden jakson episodielokuvaan Kolmiapila vuonna 1953.
Vastaanotto
Nainen on valttia sai keskimääräistä hieman vähemmän katsojia.
Aikalaiskriitikot ottivat Ikosen ensiohjauksen varovaisen myönteisesti vastaan. Helsingin Sanomien kriitikko Paula Talaskivi iloitsi Ikosen debytoinnista elokuvaohjaajana ja piti hänen työtään varsin laadukkaana, mutta teilasi elokuvan aiheeltaan ”mitättömäksi ja vanhentuneeksi”. Tamperelaisen Aamulehden Olavi Vesterdahl kirjoitti: ”Nainen on valttia on syyskauden sopiva kevyt alkupala ennen talvikauden arvokkaampaa ohjelmistoa.” Suomen Sosialidemokraatissa Toini Aaltonen katsoi, että Ikonen onnistui saamaan ”harvinaisen paljon” irti Waltarin käsikirjoituksesta. Ikosen näyttelijäntyö arvioitiin mukiinmeneväksi. Korhosen ja Laakson roolityöt keräsivät erityistä kiitosta.
Julkaisut
Nainen on valttia esitettiin televisiossa ensi kerran 13. helmikuuta 1966. Finnkino Oy on julkaissut sen myös DVD:nä.
Ihor
Ihor (ukr. Ігорь) on ukrainalainen miehen etunimi.
Spud Webb
thumb|Webb vuonna 1994 Anthony Jerome Webb, paremmin tunnetaan nimellä Spud Webb (s. 8. heinäkuuta 1963, Dallasissa, Texasissa), on aktiiviuransa lopettanut yhdysvaltalainen NBA:ssa pelannut koripalloilija. Webb oli 170 senttiä pitkä ja 60 kiloa painava pelinrakentajan pelipaikkaa pelaava "pikkumies".
Spud Webb on NBA:n historian kolmanneksi lyhyin pelaaja sekä lyhyin NBA:n donkkikisan voittanut pelaaja. Webb voitti donkkikisan vuonna 1986 ja hänen haastavin vastustajansa oli hänen joukkuetoverinsa Dominique Wilkins, joka ei ollut koskaan aiemmin nähnyt Webbin donkkaavan.
Taskinen
Taskinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Robert Wagner
Robert Wagner voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Blackout
Blackout voi tarkoittaa seuraavia:
Prokne
Prokne viittaa ainakin seuraaviin asioihin:
Niisnova
Maantiede
Niisnovan kunnan pinta-ala on 153,23 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä ja lounaassa Jaaman piirin Kattilan ja luoteessa Viistinän kuntiin, pohjoisessa Suomenlahteen ja idässä Lomonosovin piirin Kaprion kuntaan. Pinta-alasta 61,3 % on metsää, 28,3 % maatalousmaata, 6,8 % vesistöjä ja 3,2 % asuinaluetta.
Kunta sijaitsee Suomenlahden rannan ja muinaisen rantavallin välisellä alangolla. Pinnanmuodostusta leimaavat kukkulat ja harjut sekä kumpuileva tasanko. Tärkeimmät vesistöt ovat Kaprionlahti, Koppananjärvi ja Siestajoki. Hyötykaivannaisiin kuuluvat turve, hiekka ja sora. Kunnan alueella sijaitsee osa Kattilan rauhoitusalueesta.
Asutus
Kuntaan kuuluu 21 kylää: Ikäpäivösi, Ilmola, Järvenperä (ven. Zaozerje), Keski-Raikkova (Sredneje Raikovo), Kolokka (Golovkino), Koppana, Kylmäoja (Holodnyje Rutšji), Luisina (Luizino), Muiskula, Namasteri, Niisnova, Novoje Ustje, Nurmisto, Paavela (Pavlovo), Peipiä (Peipija), Pieni-Raikkova (Maloje Raikovo), Pätsinä (Pjattšino), Suuri-Raikkova (Bolšoje Raikovo), Suuri-Somero (Bolšoje Stremlenije), Taatsoi (Semeiskoje) ja Vassakara. Puutarhapalsta- ja huvila-alueita on seitsemän.
Niisnova on väkiluvultaan Jaaman piirin pienin kunta (yksi prosentti piirin väestöstä). Sen asukasmäärä on kuitenkin kasvanut muuttovoiton ansiosta. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 3 810 henkeä.
Historia
Alue on entistä inkerikkojen, vatjalaisten ja inkerinsuomalaisten asuinseutua. Inkerikot olivat tunnettuja saviesineiden valmistajina. Nykyään heidän jälkeläisensä ovat venäläisiin. Suomalaiset kuuluivat Kaprion, Kattilan ja Soikkolan luterilaisiin seurakuntiin. Järvenperän kylässä oli Soikkolan seurakunnan kirkko. Niisnovan kartanossa on syntynyt ja viettänyt lapsuutensa venäläinen taiteilija Orest Kiprenski.
Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan läpi kulkevat Pietarin ja Ruutsian, Kaprion ja Ruutsian, Kattilan ja Nurmiston sekä Pätsinän ja Peipiän väliset maantiet. Kylistä on linja-autoyhteydet Jaamaan, Kattilaan, Laukaansuuhun ja Sosnovyi Boriin.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka tuottaa varsinkin viljaa ja vihanneksia. Koppananjärvellä toimii kalankasvattamo. Muita elinkeinoja ovat julkiset ja yksityiset palvelut. Yli puolet työvoimasta työskentelee Pietarissa, Sosnovyi Borissa tai Laukaansuun satamassa.
Niisnovan lapset käyvät koulua Kattilan taajamassa. Keskuskylän palveluihin kuuluvat kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja kaksi kauppaa.
Matkailu ja nähtävyydet
Koppananjärven hiekkarannat ovat suosittu lomanviettopaikka. Järven läheisyydessä toimii lasten kesäleiri, Leningradin ydinvoimalan parantola ja kaksi lomakylää. Historialliset kohteet liittyvät muinaisten hautapaikkojen lisäksi Venäjän sisällissotaan ja toiseen maailmansotaan.
Erik Cajanus
Erik Cajanus (myös Eerik Cajanus, 1675 Sotkamo – 1737 Kruunupyy) oli maisteri, Turun katedraalikoulun konrehtori, Kruunupyyn kirkkoherra, lääninrovasti ja Uuden Suomenkielisen Wirsi-Kirjan (1701) toimittaja. Hänen on oletettu suomentaneen virsikirjaan noin sata virttä, esimerkiksi Jo joutui armas aika, mutta tälle oletukselle ei ole vahvoja perusteita.
Kiertotalouden kiinnostavimmat
Kiertotalouden kiinnostavimmat on Sitran kokoama luettelo uusista kiinnostavista kiertotalousyrityksistä.
Lista julkaistiin lokakuussa 2016, ja siinä oli silloin 19 yritystä. Silloin Sitran edustaja mietti, onko listalla sata esimerkkiä siihen mennessä, kun Suomi täyttää sata vuotta. Lista ei ole pelkkä lista itsensä vuoksi vaan Sitran mukaan tarkoitus on että se lisää ymmärrystä siitä, mitä kiertotalouden toimintamallit käytännössä tarkoittavat yrityksille ja niiden asiakkaille. Listalla oli joulukuun lopussa 2017 kuitenkin 97 yritystä ja joukko perinteisen käsityöammatin taitajia.
Loikkanen
Loikkanen on suomalainen sukunimi. Nimen tunnettuja kantajia ovat:
Amy Carter
Amy Lynn Carter (s. 19. lokakuuta 1967) on Yhdysvaltain presidentin Jimmy Carterin ja hänen puolisonsa Rosalynn Carterin neljäs ja nuorin lapsi. Amy nousi maailmanlaajuiseen julkisuuteen muuttaessaan yhdeksänvuotiaana yhdessä vanhempiensa kanssa Valkoiseen taloon. Myös hänen siamilainen kissansa ”Misty Malarky Ying Yang” tuli tunnetuksi. Washingtonissa Amy kävi tavallista julkista peruskoulua nimeltään Hardy Middle School.
Aikuisena Carter on tullut tunnetuksi poliittisesta aktivismistaan, osallistumalla muun muassa useisiin sit-in-tapahtumiin 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa. Tavoitteena on ollut vaikuttaa Yhdysvaltain ulkopolitiikkaan Etelä-Afrikassa ja Keski-Amerikassa. Vuonna 1987 hänet pidätettiin University of Massachusetts -yliopistolla järjestetyssä CIA:n värväystoiminnan vastaisessa mielenosoituksessa.
Carter opiskeli aluksi Brown University -yliopistossa Providencessa Rhode Islandilla, mutta suoritti Bachelor of Fine Arts -tutkinnon Memphis College of Artista ja maisterin tutkinnon Tulane Universitystä New Orleansissa.
Vuonna 1996 Carter avioitui tietotekniikkakonsultti James Gregory Wentzelin kanssa ja muutti Atlantaan. Pariskunnalla on poika Hugo James Wentzel (s. 1999). 1990-luvun lopulta alkaen Carter on välttänyt julkisuutta. Hän kuuluu isänsä perustaman Carter Centerin johtokuntaan.
Wolfgang Rübsam
Wolfgang Friedrich Rübsam (s. 16. lokakuuta 1946, Gießen, Saksa) on saksalais-amerikkalainen urkuri, pianisti, säveltäjä ja opettaja.
Tankavaara
thumb|250px|Hyttysistä varoittava epävirallinen liikennemerkki Tankavaarassa. Tankavaara eli Tankavaaran Kultakylä on kylä valtatien 4 /E75 varressa Sodankylässä, Sodankylän ja Ivalon välillä, noin 90 kilometriä pohjoiseen Sodankylän keskustasta. Tankavaarassa toimivat Tankavaaran Kultamuseo ja ravintola Wanha Waskoolimies majoituspalveluineen.
Tankavaara sijaitsee Urho Kekkosen kansallispuiston kainalossa ja alueella on Tankavaaran entinen luontokeskus, joka nykyisin toimii kokouskeskuksena. Tankavaaran maastossa on neljä erilaista retkeilypolkua, jotka kulkevat Urho Kekkosen kansallispuiston alueella. Iso ja Pieni Tankavaara ovat myös vaaroja muutama kilometri kylästä itään. Korkein huippu, Jorpulipää, kohoaa 470 metriin merenpinnasta.
Kultamuseo
thumb|Kultamuseon esineistöä. Kultamuseo on yksi Suomen ammatillisesti hoidetuista erikoismuseoista. Museo toimii Sodankylän Tankavaarassa naapureinaan Tankavaaran Kultakylä ja Tankavaaran entinen luontokeskus. Vuonna 1973 perustettu Kultamuseo tutkii ja tallentaa Suomen kullankaivun historiaa sekä esittelee maailman kullanhuuhdontaperinnettä Golden World -osastollaan. Lisäksi museolla on laaja kivi- ja mineraalinäyttely. Museoon liittyy kesäisin myös ulkomuseoalue sekä kullanhuuhdontapaikka. Talvella kultaa voi huuhtoa Kultamuseossa tätä varten rakennetuissa sisäaltaissa. Museon omistaa ja sitä hallinnoi yksityinen Kultamuseosäätiö. Museo kuuluu valtionavun piiriin.
Kultamuseon pihaa koristaa pronssinen, lähes kolmemetrinen vaskaajapatsas. Patsaan on lahjoittanut Lapinkullan Ystävät ry, ja se paljastettiin Kultamuseon 20-vuotisjuhlassa vuonna 1993. Patsaan on tehnyt taiteilija Ensio Seppänen, ja se on kunnianosoitus "elinkautisten" kullankaivajien työlle.
Kultasymposium
Kultamuseossa järjestetään vuosittain poikkitieteellinen Kultasymposium, joka paneutuu kultaan liittyviin ajankohtaisiin aiheisiin.
Kullanhuuhdonnan SM-kisat ja MM-kisat
Kultamuseon Tuki ry:n järjestämät Kullanhuuhdonnan SM-kisat Tankavaarassa ovat yksi Lapin vanhimmista tapahtumista. Sen taustalla on Lapin kullanhuuhdonnan värikäs historia jo yli 150 vuoden takaa. Ensimmäisen kerran Tankavaarassa vaskattiin kilpaa vuonna 1974. Kullanhuuhdonnan SM-kisat ovat perusta myös kautta maailman levinneelle kilpailu- ja harrastustoiminnalle. Nykyään järjestetään yli kahdessakymmenessä maassa kansallisia mestaruuskilpailuja sekä lukemattomia pienempiä tapahtumia.
Tankavaaran Kultakylän ravintola Wanha Waskoolimies ja majoituspalvelut
Lapin Kultaryntäyksen henkeen sisustettu ravintola on avoinna vuoden jokaisena päivänä. Ravintola on tunnettu esimerkiksi kullankaivajan hampurilaisesta. Vuonna 2018 Wanha Waskoolimies oli Kuppilat kuntoon, Jyrki Sukula! -ohjelman neljännen tuotantokauden päätösjaksossa.
Rautatie
Kultakylän alueelle valmistui vuonna 1997 matkailijoiden kuljetukseen tarkoitettu kapearaiteinen rautatie, joka sai nimekseen Pohjois-Suomen Kaivosrautatie Oy. Rautatie kiersi Kultakylän ympäri ja ylitti kahdesti aluetta halkovan Hopiaojan. Rautatien raideleveys oli 600 mm ja kokonaispituus 1 600 metriä. Rautatien toiminta hiipui 2010-luvulle tultaessa, ja se purettiin. Kalusto siirrettiin 2014 pääosin Robert Sands Järnväg ille Alaveteliin.
Tankavaaran luontopolut Urho Kekkosen kansallispuistossa
Tankavaarassa on neljä merkittyä ympyräreittiä retkeilijöille. Luontopolut lähtevät entisen luontokeskuksen pihasta, jota ennen on Urho Kekkosen kansallispuiston ja Kultamuseon yhteinen parkkipaikka.
Tankavaaran luontokeskus on nykyisin matkailukäytössä
Urho Kekkosen kansallispuisto oli perustettu 1983 ja opastuskeskukset päätettiin tuolloin rakentaa jokaiselle kansallispuiston kunnalle. Ensimmäisenä valmistui Pohjois-Sodankylään opastuskeskus vuonna 1985. Tuolloisen Koilliskairan opastuskeskuksen nimi on vaihtunut myöhemmin monta kertaa: 1990-luvulla siitä tuli Koilliskairan luontokeskus ja 2015 nimi vaihdettiin Tankavaaran luontokeskukseksi.
Syksyllä 2018 Urho Kekkosen kansallispuiston rajoihin tehtiin muutoksia, mm. Tankavaaran alue irrotettiin puistosta. Vuonna 2019 Sodankylän kunnan teollisuus- ja liikekiinteistöistä vastaava Tähtikunta Oy osti Tankavaaran luontokeskuksen Metsähallituksen Luontopalveluilta. Kunta vuokrasi luontokeskuskiinteistön Kultakylän matkailuyrittäjälle ja kiinteistön kutsumanimi on vaihtunut Tankavaara Wild - elämys- ja kokouskeskukseksi. Kokouskeskus on vuokrattavissa yksityistilaisuuksiin ja näyttely on avoinna tilauksesta.
Historiaa
Kultaesiintymä Tankavaaran alueelta löytyi 1930-luvulla, kun Purnumukan kylässä asuva Aslak Peltovuoma sai unessa tiedon alueen kultavarannoista.
Alueen kullankaivajien keskuudessa heräsi mielenkiinto esitellä kullankaivuuta ja kullan historiaa myös muillekin. Niinpä Tankavaaran alueelle perustettiin sitä varten oma kultakylänä tunnettu alue. Vuonna 2020 Tankavaaran kultakylän perustamisesta tuli kuluneeksi 50 vuotta, jota juhlistettiin elokuussa 2020.
Tankavaara Lapin sodassa
Toisen maailmansodan aikana Saksan armeijan osastoja oli sijoitettu Pohjois-Suomeen. Syyskuun 1944 alussa sovitun jatkosodan aselepoehtoihin kuului saksalaisten joukkojen karkottaminen Suomesta. Saksalaisten vetäytyessä Lapin sodassa kohti pohjoista he viivyttivät perässä seuraavia suomalaisjoukkoja mm. Tankavaarassa, jossa käytiin verisiä taisteluja. Saksalaiset vetäytyivät Tankavaarasta suunnitelmallisesti 31. lokakuuta 1944 kohti Saariselkää.
Tankavaaran alueella on merkitty sotahistoriallinen polku (3 km), joka esittelee alueelle rakennetun suojavalliaseman rakenteita. Maastossa on vielä nähtävissä sodan aikana tehtyjä rakenteita ja polun alkuun on rakennettu maanpinnalle toisen maailmansodan ajan mallinen korsu, johon voi tutustua turvallisesti myös korsun sisällä.
Puolustusvoimat on 2000-luvulla raivannut ja tuhonnut Pohjois-Suomen alueelta löytyneitä sodanaikaisia räjähde- ja ammuslöytöjä. Esimerkiksi kesällä 2021 raivattiin Tankavaaran Ylisenvaaran alueella, jossa on ollut sodan aikana saksalaisten räjähdevarastoalue. Varastoalueella olleita räjähtämättömiä ammuksia haudattiin maahan, joita nyt siivottiin ja tuhottiin lopullisesti.
Löydökset
Tankavaaran alue on tunnettu niin kulta- kuin mineraalilöydöistään. Kesällä 2018 löydettiin Tankavaaran kulta-alueelta alueelta Lapin ensimmäinen timantti.
Suurimmat kultahiput ovat olleet yli 60 gramman painoisia. Heinäkuussa 2020 löytyi n. 62 gramman painoinen kultahippu, jota pidetään yhtenä isoimmista lapiokaivuulla löydetty hippuna parin vuosikymmenen sisällä.
Tankavaara mediassa
Keväällä 2018 Tankavaarassa sijaitseva Wanha Waskoolimies -ravintola oli Kuppilat kuntoon, Jyrki Sukula! -ohjelmassa.
Joulukuussa 2019 Kultakuume (Gold Rush) -sarjassa ilmestyi Tankavaaraan sijoittuva Gold Rush Suomi.
Artikkeleita
68.17917°N, 27.09444°W
194 Prokne
194 Prokne on suurikokoinen päävyöhykkeen asteroidi, jonka Christian Heinrich Friedrich Peters löysi 21. maaliskuuta 1879. Taivaankappale nimettiin Proknen mukaan, joka oli kreikkalaisessa mytologiassa Ateenan kuningas Pandion I:n tytär.
Sigvards Kļava
Sigvards Kļava (s. 1962 ) on latvialainen kuoronjohtaja. Hän aloitti uransa Latvian radion kuoron kanssa vuonna 1987, ja hän sai vuonna 1992 nimityksen sen pääkapellimestariksi ja taiteelliseksi johtajaksi. Hän on työskennellyt myös monien muiden johtavien latvialaisten kuorojen ja orkesterien kanssa. Hän on johtanut useimmat latvialaisten nykysäveltäjien uusien kuoroteosten kantaesitykset.
Kļavan diskografia Latvian radion kuoron kanssa kattaa yli 20 CD-levyä, joilla kuullaan esimerkiksi Rahmaninovin ja Vasksin teoksia. Hän on toiminut pääkapellimestarina useilla latvialaisilla ja pohjoismaisilla laulujuhlilla. Hän oli mukana perustamassa latvialaisen nykymusiikin ARENA-festivaalia. Hän toimii lisäksi pedagogina Latvian musiikkiakatemiassa ja Riian luterilaisen tuomiokirkon kuorokoulussa.
Kļava on palkittu Suurilla musiikkipalkinnoilla ja Latvian ministerikabinetin palkinnolla.
Mississippi (joki)
Mississippi on Pohjois-Amerikan toiseksi pisin joki. Mississippi on noin 3 750 kilometriä pitkä. Yksinään se on maailman 20. pisin joki ja yhdessä itseään pitemmän sivujokensa Missourin kanssa Pohjois-Amerikan pisin ja maailman neljänneksi pisin joki.
Mississippin historia tunnetaan erityisesti siipiratasaluksista ja Mark Twainin kirjoista, ja sen varrella sijaitsevissa kaupungeissa on syntynyt moni afroamerikkalainen musiikkilaji.
Pituus
Mississippin pituudeksi on arvioitu Yhdysvalloissa lähteestä riippuen 3 700 – 4 100 kilometriä. Yleisimmät arviot ovat 3 700 ja 3 780 kilometrin välillä. Joen pituus vaihtelee ajan myötä, kun eroosio kuluttaa sen suistoa tai kun sen kulku muuttuu ylempänä. Mississippi on yksinään maailman 20. pisin joki, ja Mississippi-Missouri neljänneksi pisin. Varsinainen Mississippi on hiukan lyhyempi kuin sivujokensa Missouri. Missourin lähteiltä Jeffersonjoesta mitattuna Mississippi-Missouri on 5 970 kilometriä pitkä.
Valuma-alue
Mississippin valuma-alue kattaa suurimman osa Kalliovuorten ja Appalakkien välisestä alueesta, lukuun ottamatta niitä vesiä, jotka virtaavat Isoihinjärviin. Joen valuma-alue on maailman neljänneksi suurin. Valuma-alue käsittää 3,1 miljoonaa neliökilometriä, ja siihen kuuluu kokonaan tai osittain 31 Yhdysvaltain osavaltiota ja kaksi Kanadan provinssia.
Virtaus
Joen latvoilla pintavirtausnopeus on noin 1,9 km/h ja New Orleansin kohdalla keskimäärin 4,8 km/h. Alkulähteellä virtaama on alle 0,2 kuutiometriä sekunnissa, pohjoisimman sulun kohdalla Saint Anthonyn putouksilla 340 m³/s ja New Orleansissa 17 000 m³/s.
Kulku
thumb|left|150px|Itascajärvi ja Elkjärvi. Mississippin alkukohta on Itascajärven pohjoispäässä. Mississippin alkulähteenä pidetään Itascajärveä Minnesotassa, 450 metrin korkeudella merenpinnasta. Järven havaitsi alkulähteeksi Henry Schoolcraft vuonna 1832, ja hän nimesi sen yhdistämällä latinan sanat veritas, ’tosi’ ja caput, ’pää’. Asia muuttui osittain kiistanalaiseksi vuoden 1872 jälkeen, kun lehtimies Julius Chambers löysi Itascan eteläpuolelta siihen laskevan Elkjärven, johon myös laskee muutama puro.
Mississippi virtaa kymmenen Yhdysvaltain osavaltion läpi tai rajaa myöten: Minnesota, Wisconsin, Iowa, Illinois, Missouri, Kentucky, Arkansas, Tennessee, Mississippi ja Louisiana.
Mississippillä on noin 250 sivujokea. Niistä suurimmat ovat Missouri, Ohio ja Arkansas.
thumb|Mississippin alkukohta Itascajärven pohjoispäässä Mississippi voidaan jakaa fyysisten piirteiden mukaan neljään osaan. Minnesotassa Itascajärveltä Saint Pauliin asti joki on kirkas ja virtaa alavan maaseudun, järvien ja marskimaan läpi. Saint Paulista alkaen joki soveltuu laivaliikenteelle. Toinen osa ulottuu Saint Paulista Missourijoen haaraan lähelle St. Louisia. Tällä osuudella joki virtaa kalkkikivijyrkänteiden välissä ja saa lisää vettä Minnesotan, Wisconsinin, Illinoisin ja Iowan lukuisista sivujoista. Joen kolmas osa on 320 kilometriä pitkä ja päättyy Ohiojoen haaraan. Tällä osuudella Missourin mutainen vesi värjää joen tummaksi. Koska Ohiojoessa virtaa enemmän vettä kuin Mississippissä, Mississippi kasvaa Ohiojoen haaran kohdalla yli kaksinkertaiseksi. Loppumatkalla Mississippi virtaa hitaasti, usein 2,4 kilometriä leveänä ruskeana jokena Meksikonlahteen laajan suiston kautta New Orleansin kaakkoispuolella. Se on alajuoksullaan mutkitteleva lietejoki, joka jättää jälkeensä tyypillisiä vesimuodostelmia kuten juoluoita, järviä ja soita.
Mississippin suu on aikojen kuluessa liikkunut noin 300 kilometrin alueella ja sitä kautta synnyttänyt Louisianan alueen. Suun sijainti vaihtuu noin tuhannen vuoden välein. Nykyisin joen vierellä virtaa Atchafalayajoki, jonka kautta osa Mississippin vedestä virtaa mereen lännempänä lyhyempää reittiä. Jos virtausta ei säännösteltäisi, kaikki Mississippin vesi siirtyisi pian virtaamaan Atchafalayan kautta mereen.
thumb|Mississippin alajuoksua New Orleansissa Joen alajuoksu muodostaa tulvatasangon. Sinne sivujoet ovat tuoneet lietettä etenkin lännestä. Pohjoisen uomat ovat muotoutuneet jääkauden sulamisvesien seurauksena.
Ilmasto
Talvisin Mississippin alueen keskilämpötilat vaihtelevat eteläisen Louisianan +13 asteesta pohjoisen Minnesotan –12 asteeseen. Kesäisin keskilämpötilat samoissa joen etelä- ja pohjoispäissä ovat +28 astetta ja +21 astetta. Sateisinta on Etelä-Louisianassa ja kuivinta suurilla tasangoilla. Joen alajuoksun itäosissa on kostea ilmasto ja suurilla tasangoilla puolikuiva.
Elävä luonto
Mississippin tärkeimpiä kaloja ovat monnikalat, joita kalastetaan joen keski- ja alajuoksulla, valkosilmäkuha ja imukarppi, joita urheilukalastetaan yläjuoksulla, sekä karppi ja luuhauki. Joella on myös rikas vesilinnusto. Alligaattoreita esiintyy syrjäisimmillä vesillä.
Historia
Intiaanit antoivat joelle nimeksi ’Vesien isä’. Nimi tulee algonkininkielisistä sanoista misi, ’iso’ ja sipi, ’vesi’. Intiaaneille Mississippi oli tärkeä kulkuväylä ja kalastuspaikka. Eurooppalaisten tullessa joen yläjuoksua asuttivat ojibwayt, winnebagot, foxit ja saukit. Alempana illinoisit olivat perustaneet kukoistavia maanviljelysyhdyskuntia. Alajuoksulla asuivat choctawit, koroat, taensat, chicasawit, tunicat, yazoot, pascagoulat, natchezit, biloxit ja alibamut.
Espanjalainen Hernando de Soto löysi Mississippijoen suun ensimmäisenä eurooppalaisena 8. toukokuuta 1541. Hän nousi lähes nykyisen Memphisin korkeudelle. Intiaanit ja tulvat ajoivat Soton joukot kuitenkin takaisin, ja Soto itse kuoli. Ranskalaiset Louis Joliet ja Jacques Marquette meloivat vuonna 1673 Mississippiä alas Arkansasjoen korkeudelle asti. Vuonna 1682 Robert Cavelier de La Salle tavoitti suiston, julisti koko jokilaakson kuuluvan Ranskalle ja antoi sille nimen Louisiana kuningas Ludvig XIV:n (ranskaksi Louis) mukaan. Joen eteläosa joutui espanjalaisille 1769, ja koko Louisiana myytiin Yhdysvalloille 1803. Yhdysvaltalaiset alkoivat etsiä joen alkulähdettä, jonka he löysivät Itascajärvestä 1832.
thumb|Mississippin jokilaivoja vuodelta 1870 Mississippin ensimmäinen höyrylaiva New Orleans teki neitsytmatkansa 1811. Seuraavien vuosikymmenten aikana joelle tuli tuhansia rahtilaivoja. Rahdin kuljettaminen Cincinnatista itärannikolle oli Mississippin ja meren kautta halvempaa kuin rahdata se Appalakkien yli. Jokilaivaliikenteen myötä joen varrelle kasvoi monia vauraita kaupunkeja. Yhdysvaltain sisällissodassa Mississippillä oli tärkeä taloudellinen ja strateginen merkitys. Rautateiden tulon myötä jokiliikenteen merkitys väheni 1800-luvun lopulla. Joen rahtiliikenne alkoi jälleen kasvaa ensimmäisen maailmansodan aikana.
Rahtiliikenne
Mississippiä pitkin kuljetetaan nykyisin esimerkiksi raakaöljyä ja sen johdannaisia, hiiltä ja koksia, rautaa ja terästä, kemikaaleja, hiekkaa, soraa ja rikkiä. Joki on tehokkain itäisten Yhdysvaltojen ja Aasian välinen kuljetusreitti, sillä jokikuljetus on halvempaa kuin junakuljetus. Esimerkiksi miljoonia tonneja riisiä kuljetetaan vuosittain proomuilla jokea pitkin ja Panaman kanavan kautta Kiinaan. Proomuliikennettä helpottaa se, että joen alajuoksulla tuhannen kilometrin matkalla ei ole lainkaan patoja. Joen merkityksen kuljetusreittinä odotetaan kasvavan entisestään.
Joen käyttöä kaupallisena vesireittinä sekä sen huoltoa ja kehitystä valvoo Mississippi River Commission, joka perustettiin 1879. Se valvoo myös tulvantorjuntaa ja penkkojen suojelua.
Tulvat
thumb|left|Mississippin sulku ja pato numero 20 Mississippi on hyvin tarkkaan säännelty joki, mutta se on edelleen arvaamaton, ja joskus sen annetaankin tulvia luonnollisesti. Mississippille on rakennettu 29 patoa ja kymmenittäin muita tulvaesteitä, mutta ajoittain suuret tulvat voivat edelleen aiheuttaa suurta vahinkoa. Vuoden 1927 tulva peitti 70 000 km2, ja ainakin 250 ihmistä sai surmansa. Vuoden 1993 tulva aiheutti suurimmat vahingot Yhdysvaltain historiassa. Taloudellisiksi menetyksiksi arvioitiin 15–20 miljardia dollaria, 50 000 kotia tuhoutui tai vahingoittui, ja 62 ihmistä kuoli.
Mississippin läntiset sivujoet tulvivat yleisesti ottaen kaikkein epäsäännöllisimmin. Niiden vedenpinta on korkeimmillaan keväällä tai alkukesästä, jolloin vettä on kolme tai neljä kertaa enemmän kuin talvella. Samaan aikaan tulvivat ylä-Mississippi ja sen sivujoet, kun lumet sulavat ja alkukesän sateet tulevat. Ohiojoen tulvahuippu on hiukan aikaisemmin keväällä, yleensä maaliskuussa. Koska Ohiossa virtaa enemmän vettä kuin Mississippissä, joen alajuoksun tulvat ovat enimmäkseen sen aiheuttamia. Tulviin vaikuttavat myös suurten tasankojen kevätsateet, lumien aikainen sulaminen pohjoisessa, ja sateet joen alajuoksulla. Tällöin joki tulvii yli äyräidensä ja saa sivujoet muodostamaan järviä.
Kulttuuri
Suurimpia Mississippin varrella sijaitsevia kaupunkeja ovat pohjoisesta etelään Grand Rapids, St. Cloud, Minneapolis/Saint Paul, La Crosse, Dubuque, Clinton, Davenport, Rock Island, Burlington, Quincy, Alton, Saint Louis, Cape Girardeau, Cairo, Memphis, Greenville, Vicksburg, Natchez, Baton Rouge ja New Orleans.
Agaton Sax (elokuva)
Agaton Sax (Agaton Sax och Byköpings gästabud) on ruotsalainen animaatioelokuva, joka julkaistiin vuonna 1976. Elokuva perustuu Agaton Sax -kirjasarjan kirjaan Agaton Sax ja kaksi roistoa.
Atapuerca
Atapuercan lähistön luolista on löydetty Euroopan vanhimmat tunnetut ihmisensukuisten lajien fossiilit ja kivityökalut. Ne on ajoitettu välille 780 000 - miljoona vuotta sitten. Tunnetuin paikka on Sima de los huesos, josta on löytynyt noin 30 heidelberginihmisen, neandertalinihmisen suoran esi-isän luurankoa. Tutkijat kiistelevät siitä, johtuuko luurankojen kasautuminen luonnonvoimista vai hautauskulttuurista.
Atapuerca on Unescon maailmanperintökohde.
thumb|200px|left|Karstiluola Atapuercassa.
Tummapunavarpunen
Tummapunavarpunen (Carpodacus vinaceus) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Tummapunavarpusta tavataan Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa ja Taiwanissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1983
Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1983 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 27. maaliskuuta 1983 Long Beachissa. Kilpailun voitti John Watson.
Muuta
Raul Boeselin paras sijoitus (7. sija)
John Axel Henrik Wahren
John (Johan) Axel Henrik Wahren (3. toukokuuta 1867 Mäntsälä – 1. heinäkuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies.
Wahrenin vanhemmat olivat Johan Wilhelm Wahren ja Hilda Antoinette Maria Sohlberg ja puolisot Sigrid Sofia Helena Wasastjerna ja Bertha Procopé. Agronomi, tilanomistaja Wahren oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899 ja 1900.
Hopeakurho
Hopeakurho (Carlina acaulis) on Euroopassa kasvava matala, piikikäs asterikasvi. Sitä kasvatetaan koristekasvina.
Don Novello
Don Novello (s. 1. tammikuuta 1943) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Saturday Night Live -show’sta, jossa hän esiintyi usein kirkonmies Guido Sarduccin roolissa.
Lorainissa Ohiossa syntynyt Novello on toiminut lisäksi muun muassa tuottajana ja käsikirjoittajana. Hän oli ääninäyttelijänä animaatioissa Atlantis – Kadonnut kaupunki (2001) ja Atlantis: Milon paluu (2003).
Ruskopunavarpunen
Ruskopunavarpunen (Carpodacus edwardsii) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Ruskopunavarpusta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa ja Nepalissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Antonín Mrkos
pienoiskuva|Antonín MrkosAntonín Mrkos (27. tammikuuta 1918 – 29. toukokuuta 1996) oli tšekkiläinen tähtitieteilijä, joka muistetaan ahkerana asteroidien ja komeettojen löytäjänä. Hän vietti 1950-luvulla puolitoista vuotta tutkimustyössä Antarktiksella ja oli Kleť-observatorion pitkäaikainen johtaja.
Jiří Kochta
Jiří Kochta (s. 11. lokakuuta 1946 Praha) on tšekkiläinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä. Hän saavutti Tšekkoslovakian maajoukkuessa kahdeksan arvokisamitalia.
Kochta aloitti uransa Sparta Prahassa. 1979 hän siirtyi EV Landshutiin Saksan pääsarjaan. Heti seuraavalla kaudella hän voitti sarjan syöttöpörssin 81 syöttöpisteellä. Pistepörssissä hän sijoittui toiseksi seuratoverinsa Erich Kühnhacklin jälkeen 144 tehopisteellä. Kochta voitti kolmanneksi tulleen Markus Kuhlin 46 pisteellä. Seuraavalla kaudella Kochta jäi pistepörssin toiseksi pisteen erolla Dick Decloehen. Seuraavalle kaudelle Kochta siirtyi 2. Bundesliigan EHC 70 Müncheniin, joka meni kuitenkin konkurssiin kauden aikana. Kochta siirtyi samalla pelaajavalmentajaksi EC Hedos Müncheniin. Hän lopetti pelaajauransa 1986 ja siirtyi päätoimiseksi valmentajaksi. Vuonna 1987 siirtyi yhden kauden ajaksi valmentamaan EV Füssenia, jonka jälkeen hän palasi Müncheniin ja nosti joukkueen Bundesliigaan. Tämän jälkeen Kochta on valmentanut eri joukkueita Saksassa. Vuodesta 2003 hän on toiminut ESC Dresdner Eislöwenin valmentajana.
Maajoukkueurallaan Kochta voitti maailmanmestaruuden Prahassa 1972 sekä saavutti viisi muuta MM-mitalia, olympiahopeaa Grenoblessa 1968 ja olympiapronssia Sapporossa 1972. Tšekkoslovakia voitti Prahassa 1972 maailmanmestaruuden ensi kertaa 23 vuoteen ja Kochta teki turnauksessa kuusi maalia: yhden ensimmäisellä sarjakierroksella Sveitsiä ja Länsi-Saksaa vastaan sekä kaksi toisella sarjakierroksella Länsi-Saksaa ja Suomea vastaan. Kochta loukkaantui ensimmäisen sarjakierroksen ottelussa Neuvostoliittoa vastaan ja oli poissa kahdesta seuraavasta ottelusta. Hän aloitti samassa ketjussa Václav Nedomanskýn ja Július Haasin kanssa, ja turnauksen jälkipuoliskolla Haasin tilalla pelasi Josef Paleček.
Global War on Terrorism Expeditionary Medal
pienoiskuva|Mitali takaa ja edestä Global War on Terrorism Expeditionary Medal (GWOTEM, ) on Yhdysvaltain asevoimien kunniamitali, joka perustettiin maaliskuussa 2003 presidentti George W. Bushin asetuksella. Mitalilla palkitaan terrorisminvastaisessa sodassa 11. syyskuuta 2001 jälkeen kunnostautuneet.
Mitalin saadakseen sotilaan täytyy palvelle vähintään 30 päivää yhtäjaksoisesti tai muutoin 60 päivää taistelutehtävissä Yhdysvaltain ulkopuolella terrorismin vastaisessa taistelussa. Taisteluissa kuolleille tai haavoittuneille aikavaatimus ei päde. Mitali voidaan myöntää myös postuumisti.
Jiří Kochta
Kochtan vuonna 1975 syntynyt tytär Marketa on Saksaa edustanut tennispelaaja. Marketa Kochta ylsi tenniksen Grand Slam -turnauksissa parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle ja oli maailmanlistalla sijalla 45.
Global War on Terrorism Expeditionary Medal
Sotilaan on myös täytynyt palvella jossakin seuraavista operaatioista (sulkeissa vuodet, jolloin operaatio oli käynnissä):
Ensimmäiset operaatiot joista mitali myönnettiin olivat Operaatio Enduring Freedom ja operaatio Iraqi Freedom. Heinäkuun 2005 jälkeen Irakista tai Afganistanista ei ole myönnetty mitaleja, jolloin Irakin ja Afganistanin kampanjamitalit otettiin käyttöön.
Neliulotteisuus
Matematiikassa neliulotteisuus ("4D") on abstrakti käsite, joka johdetaan yleistämällä kolmiulotteisen avaruuden säännöt. Algebrallisesti se muodostetaan soveltamalla vektorien ja analyyttisen geometrian sääntöjä neliulotteiseen avaruuteen. Avaruus on euklidinen avaruus, eli siinä on metriikka ja normi ja kaikki suunnat ovat samanlaisia: ylimääräinen ulottuvuus on samanlainen kuin muut kolme.
4D kappaleita ymmärretään analogioilla 1D, 2D ja 3D kappaleista ja mittayksiköistä:
Humppa-akatemia
Humppa-akatemia on Eläkeläiset-yhtyeen kokoelmalevy vuodelta 2000.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 17.
Kappaleet
Suluissa kappaleen alkuperäinen esittäjä ja nimi.
CD1
Levyllä on myös kaksi piilotettua kappaletta, Tahdon Olla Tarvajärvi (Alivaltiosihteerin Tahdon Olla Tarvajärvi) ja Ma Tahdon Humpata (Kissin Rock And Roll All Nite )
CD2
Levyllä on myös kaksi piilotettua kappaletta, Poterohumppa (Cyndi Lauperin She Bop) ja En saa millään humpatuksi (Rolling Stonesin I Can't Get No Satisfaction)
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut 1993
Vuoden 1993 nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 7. toukokuuta – 16. toukokuuta 1993 Tampereella, Suomessa. Kisoissa oteltiin 12 painoluokassa.
Muuta
Vasili Kirjanov valittiin Suomen edustajaksi 91 kilon sarjaan, mutta hän ei voinut otella, koska hän ei saanut Suomen kansalaisuutta kisojen alkuun mennessä.
Nokka (täsmennyssivu)
Nokka voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Norén
Norén on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
City of Villains
Peliin julkaistaan vuodessa 3-4 ilmaista päivitystä, jotka tuovat lisää sisältöä peliin. Joulukuuhun 2010 mennessä päivityksiä on julkaistu 19, joista Issue 14 toi peliin kokonaan uudenlaisen lisän, Mission Architectin. Mission Architectin myötä pelaajat voivat luoda itse instanssitehtäviä ja usean tehtävän sisältäviä juonikaaria (storyarc). Näihin tehtäviin on myös mahdollista luoda uudenlaisia vihollisia käyttäen kaikkia pelissä olevia voimia ja ulkomuotoja. Uusien issueiden lisäksi peliin tuodaan uutta sisältöä vuosittain tiettyinä aikoina käynnistyvillä eventeillä. Eventit ovat muutamia viikkoja kestäviä tapahtumia, joilla juhlistetaan jotain tosimaailman ajankohtaa. Vuosittain toistuvat eventit ovat Valentines Event ystävänpäivän kunniaksi, Birthday Event pelin julkaisun aikoihin, Halloween Event sekä joulun aikaan sijoittuva Winter Event.
Kesällä 2010 peliin julkaistiin isompi lisäosa, Going Rogue, joka toi mukanaan kokonaan uuden aloitusalueen, Praetorian. Lisäosa toi peliin mukaan myös uusia voimia, vihollisia ja tehtäviä. Going Rogue on maksullinen lisäosa. Going Roguen myötä pelaajahahmot pystyvät vaihtamaan puolta superrikolisista supersankareiksi ja päinvastoin. Tämä mahdollistaa sen, että ensimmäistä kertaa pelin historiassa City of Villains -hahmot voivat siirtyä City of Heroesin puolelle ja päinvastoin.
Hahmot
City of Villainsin hahmonluonnissa valitaan hahmolle tausta (origin) sekä hahmoluokkaa vastaava arkkityyppi. Taustoja on viisi; taikuus (magic), teknologia (technology), tiede (science), mutaatio (mutation) sekä luontainen (natural). Taustalla ei hahmonluonnin kannalta ole niin suurta merkitystä kuin arkkityypillä. Arkkityyppi määrää hahmon taistelutyylin (lähi- vai kaukotaistelija) sekä sen, onko hahmo enemmänkin muita tukeva tai taistelun keskiössä oleva tyyppi. Hahmolle valitaan ensisijaiset sekä toissijaiset voimat hahmonluonnissa, ja myöhemmin hahmonkehityksen myötä hahmoille saa mm. erilaisia liikkumisvoimia. Tasojen kasvaessa hahmo saa valita lisää voimia valitsemistaan voimapooleista. Hahmojen tasokatto on 50. Hahmon ulkonäkö ei riipu voimista, vaan ulkonäköä voi muokata mielensä mukaan. Yhdellä hahmolla voi myös olla käytössään useita erilaisia ulkoasuja, joita voi vaihtaa ja muokata tarpeen mukaan.
Arkkityypit (engl. archetypes)
City of Villainsissa hahmoluokat ovat arkkityyppejä, joita on seitsemän erilaista. Näistä kaksi ovat eeppisiä arkkityyppejä, jotka aukeavat pelitilille, kun on ensin pelannut hahmon tasolle 20. City of Villainsin arkkityypit ovat:
Rogue Isles
Pelin tapahtumat sijoittuvat pääosin kuvitteelliselle Rogue Isles -saariryhmälle. Saariryhmä sijaitsee luoteeseen Bermudalta noin 30-90 kilometrin päässä Yhdysvaltain rannikolta. Pääsaaret sijaitsevat Yhdysvaltojen aluevesirajan ulkopuolella.
Historia
Vuosisatoja sitten saaret löysivät ranskalaiset lahkolaiset, Children of Enos, Ranskasta paetessaan. He löysivät saarelta vanhoja raunioita, jotka vihjasivat vanhasta ja pimeästä historiasta. Lahkolaiset orjuuttivat saaren alkuperäisasukkaat ja perustivat saarille päämajansa, jossa he juonivat vihaamiaan Ranskaa ja kirkkoa vastaan.
1750-luvulla saaria asuttivat monet Ranskan siirtomaalaiset ja saarista tuli pakopaikka Seitsenvuotista sotaa vältteleville eurooppalaisille ja amerikkalaisille. Vuonna 1766 Rogue Isles julistautui itsenäiseksi ja Ranskan viranomaisten järkytykseksi solmi hyökkäämättömyyssopimuksen Englannin kanssa. Saaristosta tuli erityisesti salakuljettajien ja merirosvojen turvapaikka.
Kun merirosvojen aika vähitellen hiipui, Children of Enos -lahko sai taas lisää valtaa. Lahko ei kuitenkaan päässyt hallitsemaan pitkään, sillä vuonna 1833 massiivinen tulivuorenpurkaus tuhosi pääsaaren maatalouden ja sataman sekä puoliksi hautasi vanhan kaupungin tuhkaan. Tulivuorenpurkauksessa vanha pääsaari hajosi neljään osaan muodostaen nykyään tunnetut saaret Cap Au Diablen, Port Oakesin, Bloody Bayn, ja Grandvillen. Luonnonmullistuksen myötä Rogue Isles vaipui köyhyyteen ja sisällissotaan.
Arachnoksen aika
Kun Statesman, yksi ensimmäisistä supersankareista, saapui Paragon Cityyn 1930-luvulla, useat kaupungin roistoista tajusivat tarvitsevansa uuden turvapaikan. Rogue Isles oli monille luonteva valinta pikkuvaltion rikollisia suosivan asenteen vuoksi. Samaan aikaan saarille saapui useita rikollisjärjestö Arachnoksen soluja, esiintyen tavallisina rikollisina, jotka kaipasivat turvapaikkaa.
Arachnos järjestäytyi nopeasti ja keskitti toimintansa saarilla tietojen keruuseen ja Amerikan politiikan ohjailuun. Kun Lord Recluse astui Arachnoksen johtoon, hän ymmärsi Rogue Islen tukikohdan arvon ja lähetti lisää luottamiaan henkilöitä saaristoon. Kun tukikohdan henkilöstö oli Reclusen mieleinen, hän käski näitä painumaan maan alle tulevan myrskyn tieltä. Kun Toinen maailmansota syttyi, monet rikolliset joutuivat kärsimään siitä, mutta Arachnos säilyi lähes vahingoittumattomana matalan profiilinsa ansiosta.
Sodan jälkeen Lord Recluse katosi, mutta vaikka muu Arachnos vaipui kaaokseen, saariston solu jatkoi salaisia projektejaan, lahjoi poliitikkoja, tuhosi kilpailijoitaan ja rekrytoi superpahiksia riveihinsä. Vasta 1950-luvun puolessavälissä selvisi, että Lord Recluse oli solun toiminnan takana. Hän suoritti vallankaappauksen ja julisti Rogue Islesin Arachnoksen alaiseksi.
Nykyään Rogue Isles on mahdollisuuksien maa niille, joiden kunnianhimo suuntautuu rikollisiin toimiin. Lord Recluse sallii muiden superpahisten toimia saarilla tiettyyn pisteeseen asti, mutta liiallisuuksista rikollisetkin saavat Arachnoksen peräänsä. Toisinaan supersankarit yrittävät juonia Reclusea ja hänen tovereitaan vastaan, mutta hänen valtansa pääkaupungissa Spider Cityssä säilyy vankkumattomana.
Alueet (engl. Zones)
Rogue Isles koostuu kymmenestä saaresta, joiden lisäksi saarilta on pääsy muutamaan Paragon Cityssä sijaitsevaan alueeseen. Enimmäkseen pelissä liikutaan seitsemällä saarella tai saariryhmällä:
Lähteet
City of Villains
Ivette María
Ivette María Tato (s. 27. kesäkuuta 1975 Barcelona, Katalonia) on uransa lopettanut espanjalainen uimari, joka osallistui kotimaansa riveissä kesäolympialaisiin kahdesti, vuosina 1996 ja 2000. Vuonna 1996 hän sijoittui 200 metrin sekauinnissa 23. sijalle, ja neljä vuotta myöhemmin hän oli samalla matkalla 16., ja sijoittui myös 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sijalle 15.
Ivan Sergei
pienoiskuva|Ivan Sergei Ivan Sergei Gaudio (s. 7. toukokuuta 1971) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan sekä hänen televisio- että elokuvarooleistaan.
Sergei syntyi Hawthornessa, New Jerseyssä, ja opiskeli Hawthorne High Schoolissa. Hän nousi alun perin maineeseen roolillaan elokuvassa Once a Thief (1996), ja myöhemmin hänellä oli rooli mm. elokuvassa Pasmat sekaisin (1998).
Sergei esitti vuosina 1999–2001 David Jillefskyä sarjassa Jack & Jill ja vuosina 2005–2006 Henry Mitchelliä sarjassa Siskoni on noita. Hän meni elokuussa 2003 naimisiin Tanya Sergein kanssa.
Sylinterisinetti
thumb|right|200px|Sylinterisinetti ja sen painama
Sylinterisinetti oli muinaisessa Mesopotamiassa omaisuuden merkitsemiseen käytetty rullamainen sinetti, jollaiset tulivat käyttöön Sumerin kaupunkisivilisaation noustessa Uruk-kaudella noin 3500 eaa. Sylintersinettejä tehtiin mm. kivestä. Sitä ennen oli käytetty leimasinettejä ainakin Halaf-kaudelta noin vuodesta 6500 eaa.
Juoksuhaudantie
Tarina
Matti Virtanen on kotirintamamies. Hän kuuluu kotitöissä, ruoanlaitossa ja vaipanvaihdossa tasa-arvoisen mieskuntonsa osoittaneeseen sukupolveen, joka ei ole koskaan sotinut. Vaimon mielestä hän on nössö kokkaaja, kunnianhimoton luuseri, jonka pitäisi ”mennä siitä johonkin haisemasta”, liittyä miesporukkaan, johonkin rintamaan.
Yksi nyrkinisku erottaa Matin perheestään. Vaimo ottaa mukaansa lapsen ja lähtee. Mies, joka on luopunut unelmista ja haaveista ja jonka elämänsisältönä on ollut varastomiehen paikan säilyttäminen, makaronilaatikon ja pullataikinan onnistuminen ja vaimon ja tyttären tyytyväisenä pitäminen, huomaa olevansa tyhjän päällä.
Päämääränsä saavuttaakseen Matti on valmis äärimmäisiin tekoihin. Hän päättää hankkia tarvittavat rahat – keinolla millä hyvänsä. Hän haluaa perheelleen täydellisen, ”ainoan oikean” talon ja sellaisen hän myös hankkii.
Matista tulee fanaatikko, hän ajautuu askeesin ja kaikki Suur-Helsingin omakotitaloalueet kiertävän lenkkipolun kautta harmaasta arjesta omalle harmaalle alueelleen, omaan todellisuuteensa, jota hän hallitsee ja jossa hän voittaa.
Rakenne
Kirja on jaettu neljään osaan, jotka kuvaavat eri kohtia ja vaiheita päähenkilön Matin talosuunnittelussa. Osat ovat nimetty rakennussanoin:
1. Perustukset ja salaojat
Helena jättää Matin ja ottaa lapsensa mukaan. Matti tekee ensimmäiset suunnitelmat talonhankinnasta, hoitaa raha-asiat kuntoon ja hahmottaa mielessään, millainen hänen unelmiensa talon pitäisi olla.
2. Runko
Matti keskittyy kiinteistövälittäjä Kesämaahan toivoen löytävänsä unelmatalonsa hänen avullaan. Matti löytää Taisto Oksasen rintamamiestalon ja alkaa tarkkailla häntä.
3. Harjannostajaiset
Matti tutustuu tarkemmin talon omistajaan ja hoitaa kaiken valmiiksi ennen muuttopäivää.
4. Muuttopäivä
Matti pakottaa Taisto Oksasen siirtämään talon hänen omistukseensa. Helena ja Sini tulevat katsomaan taloa samaan aikaan, kun poliisit ajavat pihaan.
Henkilöt
Matti Virtanen on kirjan päähenkilö, jonka perheeseen kuuluvat vaimo Helena ja pieni tytär Sini. Hän työskentelee tehdasvarastoissa ja hankkii lisätienestejä hierojana. Kirjan alussa Matti ajautuu riitaan vaimon kanssa, minkä seurauksena hän lyö vaimoaan. Tästä kiivastuneena vaimo lähtee tyttären kanssa hyvän ystävänsä Sirkun luokse.
Matti näkee itsensä ”kotirintamamiehenä”, joka on uhrautunut perheensä puolesta. Hän on tehnyt kaikki kotityöt ja on pidättäytynyt kodin ulkopuolisista huveista. Hän haluaa saada arvostusta tekemästään työstä perheen hyväksi. Tästä johtuu hänen erikoinen suhtautuminensa sotatermejä kohtaan. Hän käyttää teoistaan ja ajatuksistaan sanoja kuten kotirintamamies, jälleenrakennus ja eturintama. Hän on sitä mieltä, että hänen elämänsä on yhtä vaikeata kuin todellisilla rintamamiehillä aikoinaan.
Järkyttyneenä vaimonsa toimista Matti päättää saada perheensä takaisin. Hän aikoo ostaa omakotitalon, josta vaimo on jo kauan haaveillut. Lieventääkseen tuskaansa ja kohdentaakseen ajatuksiaan muualle hän alkaa lenkkeillä ja kuntoilla. Raskaitten ja fyysisten suorituksien jälkeen Matti palautuu suihkussa. Lenkkeilystä Matti saa henkistä ja fyysistä kestävyyttä. Matti on hyvin idealistinen haaveillessaan omakotitalosta. Unelmissaan hän uskoo oman kodin ratkaisevan kaikki ongelmat, jotka hän on aiheuttanut. Hän on määrätietoinen teoissaan ja kirjan loppuun asti hän uskoo kaiken palaavan ennalleen.
Helena Virtanen on päähenkilö Matti Virtasen vaimo, joka hakee avioeroa Matin lyötyä häntä. Matin mielestä lyönti oli vain stressistä johtuva vahinko. Helenalle se oli tarpeeksi suuri syy eroon eikä hän aio palata väkivaltaisen miehen luokse.
Virtasilla on yhteinen lapsi Sini. Eron jälkeen Helena muuttaa Sinin kanssa ystävättärensä Sirkun luokse. Hän on huolissaan Sinistä sekä siitä, mitä Sini tekee Matin luona ollessaan. Helena kokee epäonnistuneensa äitinä, sillä Sinin verratessa häntä Mattiin, vetää Matti joka suhteessa pidemmän korren. Kaiken mitä Helena tietää kotitöistä ja ruoanlaitosta, hän on oppinut Matilta, mutta ei osaa toteuttaa niitä yhtä hyvin kuin miehensä.
Helena on kirjeidenlajittelija, joka on aina haaveillut omakotitalosta, mutta jonka tulot eivät ole sitä luokkaa mitä omakotitaloasuminen Helsingissä edellyttää. Matti uskoo saavansa Helenan takaisin, jos hän hankkii tälle omakotitalon. Omakotitalo houkuttelee kuin houkutteleekin Helenan pukeutumaan parhaisiinsa ja kohtaamaan muuttuneen miehensä.
”He” ovat Matti Virtasen yläkerran naapurit, joita ärsyttää suunnattomasti, kun Matti tupakoi parvekkeellaan. He ryhtyvät toimenpiteisiin taloyhtiön hallituksen kokouksissa, mutta koska apua ei siltä taholta heru, ripustavat he talon nimitaululle ironisen valituskirjeen, jossa valitellaan ”joidenkin” pilaavan heidän elämänsä tupakoimisellaan. He yrittävät poliisiinkin turvautumalla saada Matin häädettyä talosta. Tämä kun oli tarkkaillut kiikareilla lähiympäristöä sekä heittänyt parvekkeeltan tupakantumpin nuorten päälle näyttäen näille sen jälkeen keskisormea.
Asetoheksamidi
Asetoheksamidi (C15H20SN2O4) on sulfonyyliureajohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä aikuistyypin diabeteksen hoitoon.
Juoksuhaudantie
Henkilöt
”Ne” ovat erään vanhan omakotitalon uudet asukkaat. Matti kokee tarvitsevansa tehdä tarpeensa heidän pihalleen. Perheen lapsi näkee tämän, mutta ei uskalla kertoa asiasta vanhemmilleen. Kun Matti soittaa myöhemmin ja itse ilmoittaa asian, suuttuu perheen isä Repa. Tämä päättelee tekijän olevan vuokralla asuva mies. He päättävät yhteistoimin naapureiden kanssa ottaa häirikön kiinni, mutta tuloksetta.
Asetoheksamidi
Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa asetoheksamidi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen ja dietyylieetteriin käytännöllisesti katsoen liukenematonta, mutta liukenee emäksisiin liuoksiin, pyridiiniin ja vähäisessä määrin etanoliin ja kloroformiin. Asetoheksamidia voidaan käyttää aikuistyypin diabeteksen hoidossa ja se kuuluu niin kutsuttuihin ensimmäisen sukupolven sulfonyyliurealääkkeisiin. Aineen vaikutusmekanismi perustuu siihen, että se lisää insuliinin eritystä haiman β-soluista ja lisää perifeeristen solujen herkkyyttä insuliinille. Yhdiste metaboloituu maksassa aineenvaihduntatuotteiksi, jotka ovat myös lääkeaineina aktiivisia.