cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uncharted 2: Among Thieves
Moninpeli
Among Thieves sisältää enimmillään kymmenen pelaajaa tukevan verkkomoninpelin. Lisäksi pelissä on kolme pelaajaa kattava pelimuoto, jossa yksi pelaaja ottaa päähenkilö Nathan Draken roolin, ja kaksi muuta pelaajaa jonkun toisen pelin sankarihahmoista. Ryhmä voi suorittaa joko ammunta-, tasohyppely-, tai tiimityötehtäviä. Muut pelaajat voivat myös elvyttää pelitoverinsa mikäli heitä haavoitetaan tai napataan.
Kymmenen pelaajaa tukevan moninpelin periaate on yksinkertaisempi. Pelaajat jaetaan kahteen viiden hengen ryhmään, roistoihin ja sankareihin. ryhmät voivat suorittaa taisteluita erilaisissa pelityypeissä.
Juoni
Among Thievesin alussa päähenkilö Nathan ”Nate” Drake herää jyrkänteen reunalla roikkuvan junan matkustajavaunusta. Verta vuotava Nate pakenee junasta juuri ennen kuin se suistui rotkoon. Naten näkemät takaumat kertovat pelaajalle, että hänen entinen ystävänsä Harry Flynn ja tämän tyttöystävä Chloe Frazer pyysivät hänet mukaan tehtävään, jossa heidän täytyi varastaa vanha öljylamppu Istanbulilaisesta museosta. Lampussa on johtolanka, joka johtaisi Marco Polon kadonneen retkikunnan aarteen jäljille. Nate ja Flynn löytävät lampun ja saavat selville, että laiva oli kuljettanut Cintamanin kiveä myyttisestä Shambhalan kaupungista, ennen kuin haaksirikkoutui tsunamissa Borneolle. Flynn ottaa kartan haltuunsa ja pakenee jättäen Naten ansaan keskelle tarkka-ampujien piirittämää museota. Nate joutuu vankilaan kolmeksi kuukaudeksi, kunnes Chloe ja Naten vanha ystävä, Victor ”Sully” Sullivan vapauttavat hänet.
Nate ja Sully seuraavat Flynniä ja tämän pomoa, kuolleeksi luultua sotarikollista, Zoran Lazarevicia Borneolla sijaitsevaan sotaleiriin, jossa Chloe työskentelee kaksoisagenttina saadakseen tietoja. Kolmikko löytää hautapaikan, johon kadonneen retkikunnan miehistö pakeni tsunamia ja lopulta menehtyi. Lisäksi he löytävät tiibetiläisen tikarin ja kirjeen Marco Pololta. Kirjeen mukaan seuraava vihje aarteen sijainnista löytyy eräästä temppelistä Pokharan kaupungista Nepalissa. Flynn saapuu sotilaiden kanssa hautakammioon ja nappaa kirjeen. Sotilaat lähtevät jahtaamaan Natea ja Sullya, jotka pakenevat hyppäämällä jokeen. Sully päättää jättäytyä pois tehtävästä, ja Nate suuntaa Pokharan kaupunkiin etsimään Chloea. Päästyään perille Nate huomaa, että kaupungissa vallitsee täysi kaaos. Lazarevicin palkkasoturiarmeija raivaa kaupunkia etsiessään oikeaa temppeliä, ja vastarintasissien kapinointi armeijaa vastaan on heikentymässä. Chloe pelastaa Naten sotilailta, minkä jälkeen kaksikko suuntaa paikallisen hotellin katolle ja paikallistaa temppelin.
Matkalla kohti temppeliä Nate ja Chloe tapaavat Elena Fisherin ja tämän kuvaajan, Jeffin, jotka yrittävät todistaa Lazarevicin olevan elossa. Elena ja Jeff lähtevät Naten ja Chloen mukana temppeliin, jossa nelikolle selviää, että myyttinen Cintamanin kivi ja salainen sisäänkäynti Shambalaan sijaitsevat Himalajan vuoristossa. Poistuessaan temppelistä he jäävät ansaan, ja yksi palkkasotilaista ampuu Jeffiä. Chloen vastustelusta huolimatta Nate yrittää pelastaa Jeffin, kunnes heidät saarretaan hotellihuoneeseen, jossa Lazarevic ampuu Jeffin. Sotilaat vangitsevat Chloen, mutta Nate ja Elena onnistuvat pakenemaan. Pian Nate etenee junaan, jossa Chloe on vankina. Chloe kuitenkin kieltäytyy lähtemästä mukaan. Kaksikon riidellessä Flynn saapuu paikalle ja ampuu Natea. Nate pakenee edelliseen vaunuun, ja ennen tajuntansa menettämistä hän ampuu pistoolilla kohti propaania sisältäviä tynnyreitä. Räjähdys suistaa junan alas jyrkänteeltä, aiheuttaen pelin alussa nähdyt tapahtumat.
Paettuaan suistuvasta junasta Nate pakenee lumimyrskyssä ja saa tikarin takaisin, ennen kuin hän tuupertuu tajuttomaksi vertavuotavana lumihankeen. Naten pelastaa tiibetiläinen Tenzin, joka vie hänet kotikyläänsä. Kylässä Nate kohtaa Elenan ja tapaa 90-vuotiaan, eläkkeelle jääneen saksalaiseen seikkailijan, Karl Schäferin. Mies kertoo saapuneensa kylään 70 vuotta aiemmin haavoittuneena, kuten Nate nyt. Schäfer lähettää Naten ja Tenzinin luolastoihin etsimään oman retkikuntansa jäseniä, jotka yrittivät aikanaan etsiä Cintamanin kiveä. Luolien kautta kaksikko päätyy valtavaan temppeliin, jossa heidän esteeksi asettuvat jeti-tyyppiset luolahirviöt. Kaksikko saa selville, että Schäferin retkikunta oli osa Ahnenerbe-organisaatiota ollen SS-jäsenistöä. Schäfer joutui tappamaan retkikuntansa suojellakseen maailmaa Cintamanin kiven voimalta. Palatessaan kohti kylää Lazarevicin palkkasotilasarmeija on jo paikallistanut heidät, ja kylä on sodan keskipisteenä. Taistelun päätyttyä Elena kertoo Lazarevicin napanneen Schäferin ja tikarin itselleen. Nate ja Elena lähtevät perään ja jäljittävät Lazarevicin miehistöineen hylättyyn luostariin. Etsintöjen jälkeen kaksikko pääsee vakavasti haavoittuneen Schäferin luo. Schäfer kertoo Natelle, että tämän on pakko tuhota Cintamanin kivi ennen kuin Lazarevic saa sen haltuunsa.
Nate tapaa jälleen Chloen, joka luovuttaa tikarin hänelle. Nate lupaa tuhota kiven ja Lazarevicin. Nate ja Elena avaavat salaisen sisäänkäynnin kohti Shambhalaa, mutta Lazarevic miehineen seuraa kaksikkoa pakottaen Naten selvittämään tien Shambhalaan. Luolastoissa he saavat kimppuunsa samat hirviöt kuin luolissa, mutta Lazarevic tappaa nämä. Paljastuu, että hirviöt olivatkin tavallisia ihmisiä, jotka pysyivät hengissä Cintamanin kiven voimalla tehtävänään vartioida porttia Shambhalaan.
Raivatessaan tietä kiven luokse Natelle selviää, että kivi on todellisuudessa kovettunutta pihkaa jättimäisestä Elämän puusta, joka syötynä antaa käyttäjälleen lähes rajattomat voimat. Samalla hetkellä haavoittunut Flynn saapuu kädessään kranaatti, jonka hän räjäyttää tappaen itsensä ja haavoittaen Elenaa vakavasti. Naten saapuessa Elämän puun luokse Lazarevic on saanut jo voimat käyttöönsä. Nate onnistuu kuitenkin tuhoamaan Lazarevicin. Chloe, Nate ja Elena pakenevat muinaisesta kaupungista, joka tuhoutuu lopullisesti.
Palattuaan takaisin kylään Chloe kysyy Natelta, rakastaako tämä Elenaa. Nate ei kiellä kysymystä, ja Chloe poistuu kun Sully saattaa haavoittuneen Elenan Naten luo. Peli päättyy, kun pari kävelee jyrkänteen reunalle katsomaan vuorten taakse laskeutuvaa aurinkoa.
Vastaanotto
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 9.5/10. Kriittikiä peli sai suojautumismekanismista ahtaissa paikoissa.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.5/10.
Metacritic-kerääjäsivustolla pelillä on 96/100 pistettä.
Marisa Coulter
Marisa Coulter eli rouva Coulter on kuvitteellinen hahmo englantilaisen Philip Pullmanin kirjoittamassa Universumien tomu -fantasiatrilogiassa ja siihen pohjautuvissa teoksissa. Hän on kirjasarjan antagonisti.
Rouva Coulteria kuvataan älykkääksi ja manipuloivaksi hahmoksi, joka haluaa hallita. Hänet esitetään salaperäisenä henkilönä, jonka tarkoitusperät eivät aina ole täysin selviä. Hahmoa on luonnehdittu sekoitukseksi pahaa äitipuolta, hyvää haltiakummia ja noitaa. Rouva Coulterin daimoni on kultainen apina.
Vuonna 2007 ensi-iltansa saanessa elokuvassa Kultainen kompassi rouva Coulteria näyttelee Nicole Kidman ja sarjaan perustuvassa televisiosarjassa His Dark Materials roolia esittää Ruth Wilson.
Universumien tomu
Marisa Coulter on Universumien tomu -fantasiatrilogian päähenkilön Lyran äiti. Hän on luonteeltaan hyvin julma, eikä epäröi kiduttaa ja tappaa. Trilogian ensimmäisessä osassa hän toimii salaperäisten lapsikaappaajien johtajana. Järjestö kaappasi lapsia voidakseen erottaa heidät daimoneistaan erityisellä hopegiljotiinillä, estääkseen lapsien aikuistumisen. Trilogian viimeisessä osassa Marisa Coulter kuolee Lordi Asrielin kanssa, kun he vetävät Taivaan valtakunnan Sijaishallitsijan, Metatron-enkelin, mukanaan erääseen kuiluun.
Lyran kirjat
Marisa Coulter esiintyy myös Universumien tomun jatkosarjassa Lyran kirjat. Sarjan ensimmäinen osa, Vedenpaisumus, kertoo Lyran varhaislapsuudesta ja sijoittuu aikaan ennen Universumien tomun tapahtumia. Rouva Coulter on tällöin vielä elossa.
Sarjan toisessa osassa, Ruusunmetsästäjät, selviää, että Marcel Delamare on Marisa Coulterin veli. Tämä syyttää Lyraa sisarensa noin kymmenen vuoden takaisesta katoamisesta.
Tšehovskajan metroasema
Tšehovskaja on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1987.
Päivi Heikkilä-Halttunen
Päivi Heikkilä-Halttunen (s. 20. syyskuuta 1966 Jokioinen) on suomalainen filosofian tohtori sekä lasten- ja nuortenkirjallisuuden tutkimiseen ja edistämiseen keskittynyt tietokirjailija, tutkija ja vapaa kirjallisuuskriitikko. Hän on tutkinut ja puolustanut lastenkirjallisuutta 1980-luvulta saakka. Heikkilä-Halttunen on Suomen tietokirjailijat ry:n jäsen. Vuodesta 2018 lähtien hän on toiminut myös Lastenkirjainstituutin Onnimanni-lehden päätoimittajana.
Kirjassaan ''Lue lapselle! Opas lasten kirjallisuuskasvatukseen'' (Atena, 2015) Heikkilä-Halttunen korostaa lukemisen tärkeyttä lapsen kehityksen kannalta.
Vuodesta 2009 alkaen Heikkilä-Halttunen on ylläpitänyt Lastenkirjahylly-blogia, josta hän sai Onnimanni-palkinnon vuonna 2017. Tämä Lastenkirjainstituutin myöntämä tunnustus myönnettiin palkintoraadin mukaan siksi, että "Heikkilä-Halttunen on edistänyt kotimaista lasten- ja nuortenkirjallisuuden tutkimusta merkittävällä tavalla niin kirjoittajana kuin artikkelikokoelmien toimittajanakin", ja "on onnistunut toiminnallaan yhdistämään lasten- ja nuortenkirjallisuuden tieteellisen tutkimuksen ja käytännön kirjavinkit avuksi lapsia kasvattaville vanhemmille sekä kaikille lasten ja nuorten parissa työskenteleville."
Heikkilä-Halttunen on saanut työstään myös Kalle Kaiharin Kulttuurisäätiön palkinnon tammikuussa 2016.
Wepset
Wepset (muinaisegyptin "hän joka polttaa") oli muinaisessa Egyptissä yksi suojelevista käärmeenmuotoisista uraeus-jumalista. Jumalatar mainitaan ensimmäisen kerran arkkuteksteissä nimellä Silmä. Uuden valtakunnan tuonpuoleista kuvaavissa kirjoituksissa Wepsetin sanotaan tuhoavan Ra-Osiriksen viholliset.
Wepsetillä oli oma papistonsa, ja aikalaislähteiden mukaan jumalattaren kulttikeskus sijaitsi Bigan saarella Nubiassa. Paikalta ei kuitenkaan tunneta Wepsetin temppeliin viittaavia jäänteitä. Wepsetiä palvottiin yleisesti muissakin Ala-Nubian temppeleissä.
Wepset kuvattiin yleensä käärmeenä tai kreikkalais-roomalaisella kaudella naisena, jolla on ureus-käärme päässään.
Karakallio
Karakallio on Espoon itäinen kaupunginosa, joka kuuluu Suur-Leppävaaran suuralueeseen. Karakalliossa oli 5 495 asukasta vuodenvaihteessa 2016–2017. Se sijaitsee Leppävaaran lähistöllä, Turuntien varressa. Myös Kehä II:n pohjoispää alkaa Karakalliosta.
Luonnehdintaa alueesta
Alueen luonto on kallioista, myös viheralueita on paljon. Alue on suhteellisen harvaan rakennettu, ja monilla 1970-luvun kerrostaloilla on poikkeuksellisen suuret ja vehreät pihat, jotka tarjoavat mahdollisuudet muun muassa lasten leikkeihin ja aikuisväestön virkistymiseen. Karakalliossa on hyvät ulkoilumahdollisuudet, ja kalliomaastossa kulkevan kuntoradan korkeuserot ovat suuret. Karakalliossa on myös nuorisotila.
Karakallion pohjoisosassa sijaitsee Leppävaaran kartano, joka lohkaistiin Albergan kartanosta vuonna 1913.
Palvelut
Karakallion ostoskeskuksessa toimi valintamyymälä, R-kioski, Pizza Center, ravintola Karkelon Tähti, parturikampaamoita, kukkakioski ja Merjan kulma, Leppävaaran Sisu ja Tapiolan Lämpö. Karakallion ostoskeskus on kuitenkin purettu, joten kaikki nämä palvelut ovat lopettanut toistaiseksi toimintansa ostoskeskuksen tiloissa.
Karakalliosta ajaa Espoon sisäinen lähibussi 229, joka ajaa Viherkalliontieltä Karakallion ja Kilon kautta Leppävaaraan. Esim. Kotkatie ja Kalasääksenkatu ovat lähipysäkejä joille ajaa vain linja 229.
Perustuslakituomioistuin
Perustuslakituomioistuin (joissain yhteyksissä myös valtiosääntötuomioistuin) on monissa maissa oleva tuomioistuin, joka valvoo maan perustuslain toteutumista. Perustuslakituomioistuin muun muassa antaa ratkaisuja lakien perustuslainmukaisuudesta sekä antaa päätöksiä kansainvälisten sopimusten soveltuvuudesta maan perustuslain kannalta. Perustuslakituomioistuimen yhtenä tehtävänä on myös valvoa parlamenttia sen itse hyväksymän valtiosäännön noudattamisessa. Mikäli perustuslakituomioistuimella on oikeus kumota lakeja perustuslain vastaisina, tuomioistuimella katsotaan olevan negatiivista lainsäädäntövaltaa. Perustuslakituomioistuimen toiminta on perustuslain jälkivalvontaa.
Suomessa ei ole perustuslakituomioistuinta. Suomessa tuomioistuimen on kuitenkin annettava perustuslain säännökselle etusija, jos tavallinen laki on ilmeisessä ristiriidassa perustuslain kanssa. Suomessa tuomioistuimilla ei ole kuitenkaan oikeutta kumota lakia. Suomessa perustuslain toteutumista valvoo lakeja säätävän eduskunnan jäsenistä muodostettu perustuslakivaliokunta, joka toteuttaa perustuslain ennakkovalvontaa.
Suomen tavoin perustuslakituomioistuinta ei ole esimerkiksi muissa pohjoismaissa: Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa ja Islannissa, eikä länsimaiden osalta Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Alankomaissa.
Suomen perustuslakituomioistuin
On usein ehdotettu, että Suomeenkin pitäisi perustaa perustuslakituomioistuin. Suomessa on sen sijaan perustuslakivaliokunta, joka on yksi eduskunnan valiokunnista eli sen jäsenet ovat kansanedustajia. Perustuslakivaliokunnan toimiaika on sama kuin eduskuntakausi.
Suomi on ainoa maa maailmassa, jossa perustuslakituomioistuimen tehtäviä hoitaa parlamentaarikkojen perustuslakivaliokunta. Valtiotieteen tohtori Jukka Tarkka pitää puoluepoliittisesti nimitettyä perustuslakivaliokuntaa ongelmana, kun kansanedustajat säätävät lakeja ja toimivat perustuslain tuomareina. Hän haluaisi sen tilalle riippumattoman perustuslakituomioistuimen, kuten Saksassa. Myös Eero Heinäluoma näkee sellaiselle perusteita.
Presidentti Sauli Niinistö puolsi selvitystä perustuslakituomioistuimen perustamisesta. Timo Soini ja RKP:n puheenjohtaja Anna-Maja Henriksson ovat puoltaneet ja entinen pääministeri Juha Sipilä sekä Kokoomuksen puheenjohtaja Petteri Orpo vastustaneet.
Risto E. J. Penttilä on kannattanut perustuslakituomioistuimen harkitsemista. Timo Soinin mukaan Suomeen tarvitaan perustuslakituomioistuin. Perussuomalaiset on vaatinut Suomeen perustuslakituomioistuimen perustamista. Pankkiiri Björn Wahlroos on ehdottanut erillisen perustuslakituomioistuimen perustamista tai perustuslain jälkivalvonnan uskomista Suomen Korkeimmalle oikeudelle.
Niinistö sanoi vuonna 2020 kannattavansa KKO:n ja KHO:n entisten presidenttien ajatusta korkeimpien oikeuksien yhteisestä erityisjaostosta, jolta perustuslakivaliokunta voisi halutessaan saada arvion laista. Professori Jukka Kekkonen katsoi ehdotuksen tuovan juridisesti vahvan ja tasapainoisen arvion, joka voisi auttaa hankalimmissa tilanteissa.
Obed Kipkurui
Obed Kipkurui (s. 3. syyskuuta 1986 Uasin Gishu) on kenialainen kestävyysjuoksija, joka asuu Suomessa. Hän edustaa Sjundeå IF:ää ja hänellä on edustusoikeus Suomen- ja Pohjoismaiden mestaruuskilpailuihin sekä Suomi–Ruotsi-maaotteluihin. Hänen ennätyksensä puolimaratonilla, 1.05.11, on voimassa oleva 22-vuotiaiden Suomen ennätys.
Karttulan lukio
Karttulan lukio oli Kuopiossa Karttulan kirkonkylän taajamassa toiminut lukio, joka perustettiin syksyllä 1964 Karttulan yhteiskoulun yhteyteen. Ensimmäiset 14 ylioppilasta kirjoittivat lukiosta keväällä 1967. Lukio lopetti toimintansa 31.7.2015. Lukion viimeisenä rehtorina toimii Riitta Cederberg.
Historia
Karttulan lukion historia alkoi Karttulan yhteiskoulun oikeuksien laajentamisesta vuonna 1964. Yhteiskoulu sai valtioneuvostolta luvan laajentua täysiluokkaiseksi yliopistoon johtavaksi yhteiskouluksi huhtikuussa 1964. Samana syksynä ensimmäiset oppilaat aloittivat lukiossa. Uuden yhteiskoulun ensimmäisenä rehtorina toimi Lauri Reinikainen, joka siirtyi peruskoulun rehtoriksi yhteiskoulujärjestelmän lakkautuksen yhteydessä. Erillisen lukion ensimmäiseen rehtorin virkaan tuli Matti Rossi. Lukiolle valmistui oma rakennus vuonna 1969.
Karttulan kunta liittyi Kuopion kaupunkiin vuodenvaihteessa 2010–2011. Karttulan lukiosta tehtiin lakkautuspäätös kaupunginvaltuustossa toukokuussa 2012, jonka seurauksena lukio lopetti toimintansa 31.7.2015.
Desjatiina
Desjatiina on vanha venäläinen pinta-alamitta, joka vastaa runsasta hehtaaria. Virallisen desjatiinan määritelmä oli 2 400 neliösyltä, kun venäläinen syli oli 7 jalkaa eli 2,134 m. Desjatiina on SI-järjestelmässä 10 925,4 neliömetriä.
Euroopan Formula 3 -kausi 2015
Euroopan Formula 3 -kausi 2015 oli sarjan kolmas kausi nykyiselle Euroopan Formula 3 mestaruussarjalle. Kausi alkoi 11. huhtikuuta Englannin Silverstonessa ja päättyi 18. lokakuuta Saksan Hockenheimringillä.
Sarjan mestaruuden voitti ruotsalainen Felix Rosenqvist. Toiseksi tuli italialainen Antonio Giovinazzi ja kolmanneksi brittiläinen Jake Dennis.
Kuljettajamuutokset
Uudet kuljettajat
Tallia vaihtaneet kuljettajat
Poistuneet kuljettajat
Thorleif Vangen
Thorleif Birger Vangen (11. syyskuuta 1920 Kongsvinger – 1. maaliskuuta 1996 Eidskog) oli norjalainen hiihtäjä. Hän edusti seuratasolla oslolaista BUL:ää.
Tykkyläinen
Tykkyläinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Kirja jota ette koskaan lukeneet
Kirja jota ette koskaan lukeneet on raumalaisen taiderock-yhtye Itkevän tytön toinen singlejulkaisu. Se julkaistiin digitaalisessa muodossa yhtyeen internet-sivuilla ladattavine levynkansineen, mutta myös CD-versio on saatavilla. Singlen nimikkokappale sekä B-puolen Kopioikaa kaikki kirjeenne päätyivät myös yhtyeen vuonna 2009 julkaistulle pitkäsoitolle Meri. Nimikkokappaleeseen on myös tehty musiikkivideo.
Sarastus (EP)
Sarastus on suomalaisen metalliyhtye October Fallsin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 6. joulukuuta 2007 levymerkillä No Sign of Life Records.
Albumin kaikki kappaleet ovat instrumentaaleja.
Kappaleet
Kappaleet kirjoittanut Mikko Lehto.
Meleagros (sotilas)
Meleagros (kreikaksi Mελεαγρος, kuoli 323 eaa.) oli makedonialainen sotilas joka palveli Aleksanteri Suuren armeijassa. Hän näytteli tärkeää osaa Aleksanterin kuoleman jälkeen kun hän puolusti Aleksanterin veljeä Arridaiosta.
Meleagros seurasi Aleksanterin armeijan mukana tämän sotaretkellä Persiaa vastaan. Meleagros johti yhtä falangi-osastoa (takseis, ταξεις) Granikosjoen taistelussa ja myöhemmin hän sai kunnian johtaa niitä makedonialaisia jotka saivat palata kotiin vuoden 334 eaa. talven ajaksi. Meleagros ja hänen johdossaan olleet sotilaat palasivat Aleksanterin luokse Gordionissa vuonna 333 eaa. Meleagros johti osastoaan myös Issoksen ja Gaugamelan taisteluissa. Hän oli myös mukana Intian sotaretken aikana ja Hydaspesjoen taistelussa.
Aleksanterin kuoltua vuonna 323 eaa. Babylonissa Meleagros oli ensimmäisten joukossa ehdottamassa että Aleksanterin vähäjärkisestä velipuolesta Arridaioksesta tehtäisiin uusi kuningas. Ratsuväen komentaja Perdikkas taas suosi Roksanen syntymätöntä lasta. Lopulta päädyttiin kompromissiin jonka mukaan Arridaios ja syntymätön lapsi, jos kyseessä olisi poika, saisivat jakaa kuninkuuden. Roksanen lapsi oli kun olikin poika ja hänelle annettiin nimeksi Aleksanteri IV.
Itä-Saksan kansannousu
Kesäkuun 16.
Kesäkuun 16. päivänä 60–80 rakennustyöläistä aloitti lakon eräällä Itä-Berliinin Stalinalleen varrella olleella työmaalla ja järjesti mielenosoitus­marssin sieltä Ulbrichtin hallitusrakennuksen eteen. Aluksi he osoittivat mieltään vain työ­normien korottamista vastaan, mutta kun heidän mukaansa tuli lisää marssijoita, he alkoivat vaatia myös vapaita vaaleja ja presidentti Pieckin eroa.
Meleagros (sotilas)
Perdikkas päätti kuitenkin päästä eroon vastustajastaan ja antoi teloittaa Meleagroksen kannattajat Arridaioksen edessä. Näin sotilaat saivat sen käsityksen että Arridaios olisi määrännyt heidät teloitettavaksi. Myös 300 jalkaväen sotilasta teloitettiin esimerkkinä toisille. Meleagros pakeni läheiseen temppeliin, mutta hänet murhattiin siellä Perdikkaan käskystä.
Itä-Saksan kansannousu
Kesäkuun 16.
Uudet tuotantovaatimukset kumottiin, mutta tästä huolimatta tilanne vaikeutui. Länsi-Berliinissä toimiva yhdysvaltalaisen miehitysvyöhykkeen radio tiedotti tapahtumista, mikä osaltaan edesauttoi mielenosoituksien leviämistä muualle Saksan demokraattiseen tasavaltaan.
Kansannousun merkitys
Saksan liittotasavallassa kansannousun vuosipäivää, 17. kesäkuuta, vietettiin vuoteen 1990 saakka vuosittain kansallisena muistopäivänä, jonka nimi oli Saksan yhtenäisyyden päivä. Sen jälkeen, kun Saksat yhdistyivät lokakuussa 1990, on samannimistä juhlapäivää vietetty 3. lokakuuta.
Pian kansannousun jälkeen annettiin lisäksi Länsi-Berliinissä Brandenburger Torilta länteen johtavalle puistokadulle, Charlottenburger Chausseelle uusi nimi Straße des 17. Juni.
Kuuluisa saksalainen runoilija Bertolt Brecht kuvasi runossaan kansannousun tapahtumia:
''Kesäkuun 17. päivän kapinan jälkeen'' kirjailijaliiton sihteeri jakoi Stalinalleella lentolehtisiä. Niistä voitiin lukea, että kansa oli menettänyt hallituksen luottamuksen, ja että ainoastaan työtahdin kaksinkertaistaminen saattaisi palauttaa sen. Eikö olisi yksinkertaisempaa, että hallitus hajottaisi kansan ja valitsisi tilalle uuden?
Emil Wecksten
Emil Odin Wecksten (28. elokuuta 1895 Kirkkonummi – 20. joulukuuta 1985) oli suomalainen painija, jonka oli parhaimmillaan 1920-luvulla.
Emil Wecksten toimi yli 40 vuotta I luokan painituomarina. Hänen poikansa Erkki Wecksten toimi painituomarina MM-kilpailuissa.
Emil Wecksten oli Suomen tasavallan presidentin autonkuljettaja vuosina 1924–1927.
Daimoni (Universumien tomu)
Daimoni on Philip Pullmanin kirjoittamassa Universumien tomu -fantasiatrilogiassa jokaisen ihmisen henkilökohtainen, sielua ilmentävä eläinhahmo.
Daimoni on lähes aina eri sukupuolta kuin ihmisensä. Vaikka ihminen pystyisi pitämään tunteensa toiselta salassa, daimoni paljastaa tunteet usein esim. hermostuneisuudellaan tai vihaisuudellaan. Se, mikä eläin daimoni on, määräytyy hänen ihmisensä luonteen ja mielenlaadun mukaan. Lasten daimonit voivat muuttaa muotoaan eläimestä toiseksi ihmisen mielialan tai oman halunsa mukaan, mutta murrosiän alkuvaiheessa daimoni omaksuu pysyvän hahmon, joka on usein lintu tai nisäkäs, mutta voi yhtä hyvin olla jokin muu, jopa tarueläin. Ihmisen kuollessa daimoni haihtuu ilmaan. Jos daimoni menettää henkensä, sen ihminen kuolee samassa.
Toisen daimoniin koskeminen on tabu. Daimonit saavat koskea toisiinsa ja voivat vaihtaa ajatuksia keskenään ja omien ihmistensä kanssa. Ihmiset voivatkin "keskustella" huomaamattomasti daimonien välisen ajatussiirron kautta. Kirjasarjan päähenkilö Lyra Belacquan maailma on ainoa, jonka ihmiset pystyvät näkemään daimoninsa (tosin myös meidän maailmastamme kotoisin oleva John Parry oppi näkemään omansa matkattuaan Lyran maailmaan). Kirjasarjasta ei käy ilmi, miten daimonit syntyvät tai mistä ne saavat nimensä.
Ihmisen ollessa valveilla daimoni ei voi nukkua, mutta pyörtyä voi.
Side
Daimoni on itsenäinen olento ja voi toimia vastoin ihmisensä tahtoa. Daimonien ja ihmisten välillä on kuitenkin "side", joka kytkee heidät kiinni toisiinsa. Ihmiset ja daimonit eivät pysty siteen takia etääntymään toisistaan kuin pari metriä toisin kuin noidat, jotka voivat loitota daimoneistaan miten paljon hyvänsä. Tosin noidillakaan tämä kyky ei ole synnynnäinen, vaan se täytyy hankkia kulkemalla Lapissa sijaitsevan saastuneen alueen halki, jolle daimonit eivät voi mennä.
Ihmistä ja daimonia yhdistävän näkymättömän siteen voi katkaista ainoastaan erityisestä metalliseoksesta (joka sisältää muun muassa mangaania) tehdyllä terällä, josta esimerkiksi Will Parryn (esiintyy trilogian toisessa osassa "Salaperäinen veitsi) kaksipuolisen veitsen toinen terä on tehty. Siteen katkaiseminen vaikuttaa aikuiseen lobotomian tavoin, lapsen se voi jopa tappaa. Ihmistä ilman daimonia kutsutaan zombiksi.
Lähteet
His Dark Materials
Ancel Keys
pienoiskuva|Ancel Keys (seisoo keskellä) lehdistötilaisuudessa [[Gioia Taurossa, Calabriassa, Italiassa vuonna 1960.]] Ancel Keys (26. tammikuuta 1904 Colorado Springs, Colorado – 20. marraskuuta 2004 Minneapolis, Minnesota ) oli yhdysvaltalainen ravinnon ja sairauksien yhteyttä tutkinut biologi ja eläinfysiologi.
Keys popularisoi Välimeren ruokavaliota ja teki merkittävän Seitsemän maan tutkimuksen ruokavalion ja sydäntaudin yhteydestä.
Keys valmistui Kalifornian yliopistosta Berkeleystä. Hän suoritti biologian tohtorintutkinnon Scripps Institutessa La Jollassa ja fysiologian tohtorintutkinnon Cambridgessa. Sen jälkeen Keys työskenteli Minnesotan yliopistoon perustamansa Laboratory of Physiological Hygiene -laitoksen johtajana vuoteen 1972 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Delovoi tsentrin metroasema (Kalininsko-Solntsevskaja)
Delovoi tsentr on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. tammikuuta 2014.
Yrjö Pauloff
Yrjö ”Ykä” Pauloff (s. 15. kesäkuuta 1930) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Pauloff aloitti pesäpalloilun Kouvolan Pallonlyöjäin juoniorijoukkueessa, jossa saavutti nuorten Suomen mestaruuden 1947. Hän voitti miesten SM-pronssia 1954 ja hopeaa 1955. Sittemmin hän pelasi PuMu:n joukkueessa, jossa saavutti SM-hopean 1963 ja kontioiden Suomen mestaruuden 1969 ja 1970. Vuonna 1955 hän oli SM-sarjan lyöjäkuningas sivallettuaan 23 tavallista ja kaksi kunniajuoksua. Pääasiassa ykkösvahtina pelannut Pauloff oli mestaruussarjassa kaikkiaan 13 kautta. Itä–Länsi-otteluun hänet valittiin kolme kertaa. Liitto–Lehdistö-ottelussa hän oli kerran, kuten myös Pesäpalloliiton joukkueessa TUL:n yhdistelmää vastaan.
Pauloffille on myönnetty PPL:n ja PuMu:n hopeinen ansiomerkki sekä Kouvolan parhaan urheilijan palkinto v. 1955.
Jääpallossa hän kuului yhden kauden KUP:n SM-sarjajoukkueeseen.
Mars Bonfire
Mars Bonfire (synt. Dennis Eugene McCrohan, myöh. Dennis Edmonton) (s. 21. huhtikuuta 1943 Oshawa, Ontario, Kanada) on kanadalainen muusikko ja lauluntekijä.
Bonfire oli kitaristina Steppenwolf-yhtyeen esiasteessa, The Sparrows-yhtyeessä. Yhtyeen hajottua hän aloitti soolouran ja laulujen kirjoittamisen, tunnetuimpana hitiksi noussut "Born To Be Wild", jonka Steppenwolf levytti. Hän on tehnyt lauluja myös muille artisteille. Steppenwolf-rumpali Jerry Edmonton oli hänen veljensä.
Mutaatiotaajuus
Mutaatiotaajuus eli mutaationopeus (myös mutaatiofrekvenssi tai mutaatiotiheys) on populaatiogenetiikan suure, joka kertoo kuinka usein mutaatioita tapahtuu aikayksikköä kohden. Mutaationopeus on stokastinen suure.
Mutaationopeus voidaan ilmaista eri suuruisia genomin osia kohden, esimerkiksi yhtä geeniä tai yksittäistä DNA:n nukleotidiä eli emäsparia tai vaikka kokonaista genomia kohden. Aikayksikkönä voi olla esimerkiksi vuosi, eliön sukupolvi tai solunjakautuminen.
Mutaatiot aiheuttavat geneettistä muuntelua populaatioissa ja eroja populaatioiden välille. Ellei luonnonvalinta karsi tai suosi mutaatioita, mutaationopeus voidaan arvioida pitkän ajan kuluessa eri evoluutiolinjojen välille kertyneiden geneettisen erojen määrän perusteella. Koska suuri osa mutaatioista on haitallisia, ne kuitenkin usein karsiutuvat nopeasti populaatiosta. Siksi esimerkiksi lajien välille kertyneistä eroista päätelty mutaationopeus on todellista paljon hitaampi.
Ihmiset ja eläimet
Vertailemalla ihmisen ja simpanssin geneettisen variaatioiden määriä, jotka eivät ole yhteisiä, on ihmisen tuman keskimääräiseksi mutaationopeudeksi DNA-sekvensseissä 18 pseudogeenin alueella arvioitu 2,5 x 10-8. tai 1,2 x 10-8, mikä vastaa noin 60 pistemutaatiota koko genomissa sukupolvea kohden. Vertailemalla kahden samaan sukuun kuuluvan miehen geenejä on Y-kromosomin mutaationopeudeksi saatu 3,0 x 10−8 pistemutaatiota emäsparia ja sukupolvea kohden.
Mitokondrio-DNA:n mutaatiotaajuus on tuman geenejä huomattavasti suurempi.
Vuonna 2002 julkaistussa tutkimuksessa nisäkäsgenomin keskimääräiseksi mutaationopeudeksi arvioitiin 2,2 x 10-8 emäsparia ja vuotta kohden.
Bakteerit
Bakteereilla mutaationopeus on luokkaa 10-7 – 10-9 sukupolvea (ei vuotta) kohden. tai jopa 1 000-kertainen.
Virukset
RNA-viruksilla mutaationopeus on erityisen suuri, luokkaa 10-3 – 10-5 emäsparia ja sukupolvea kohti. DNA-viruksille nopeus on 10-6 – 10-8 emäsparia ja sukupolvea kohti. Virusten geeneissä on joitain hotspot-kohtia, joissa mutaatiotaajuus on 100–200 kertaa suurempi kuin muissa kohdin.
Saima Harmaja
Teini-iässä keuhkotautiin sairastunut Harmaja tunnetaan etenkin elämää ja kuolemaa kuvaavista runoistaan. Harmaja palkittiin Valtion kirjallisuuspalkinnolla vain 22-vuotiaana eli vuotta ennen kuolemaansa.
Elämä ja ura
Saima Harmajan vanhemmat olivat kansantaloustieteilijä, filosofian tohtori ja kanslianeuvos Leo Harmaja (alk. Schadewitz, 1880–1949 ) ja filosofian maisteri Laura Harmaja o.s. Genetz (1881–1954 ). Perheessä oli kaikkiaan neljä lasta, joista Saima oli toiseksi vanhin. Saiman pikkuveli oli lentäjä ja kirjailija Tapani Harmaja ja heidän äidinpuoleinen isoisänsä oli runoilija ja senaattori Arvid Genetz. Sisar Kirsti Toppari on toimittanut Harmajan päiväkirjat, joista hän on sensuroinut seurusteluun ja ihastuksiin liittyviä kohtia.
Harmaja oli lapsena impulsiivinen ja puhelias ja osallistui usein poikien rajuihin leikkeihin.
Harmajan ensimmäiset säilyneet kirjoitukset ovat vuodelta 1922. Hän avusti 1920-luvulla lastenlehti Pääskysessä. Hänen vanhempansa arvelivat liiallisen kirjoittelun aiheuttavan psyykkisiä ja fyysisiä vaivoja eivätkä tukeneet kirjoittamisharrastusta.
Harmaja kävi Suomalaista yhteiskoulua.
Harmaja liittyi 15-vuotiaana Nuoren Voiman Liittoon, joka oli jo pari vuotta aikaisemmin rohkaissut häntä jatkamaan kirjoittamista. Liiton jäsenenä Harmaja itsekin myöhemmin arvosteli nuorten kirjailijanalkujen tekstejä ja rohkaisi heitä pysymään valitsemallaan tiellä.
Harmajan esikoisteos, runokokoelma Huhtikuu julkaistiin vuonna 1932, hänen ollessaan vasta 19-vuotias. Harmaja osallistui keväällä 1932 luokkansa kanssa ylioppilaskirjoituksiin, vaikka edeltävän syksyn hän olikin joutunut olemaan sairaalahoidossa keuhkotuberkuloosin vuoksi. Vuosi 1932 oli muutenkin Harmajan elämän onnellista aikaa: hänen terveytensä oli hyvä ja hän löysi ensimmäisen rakkautensa. Harmaja ja Jaakko Holman menivät kihloihin, mutta heidän Harmajan kuolemaan asti kestänyt suhteensa oli "onneton ja eriparinen", mikä innoitti Harmajaa rakkausrunojen ohella myös kuvauksiin hylätyksi tulemisesta, vihasta ja epätoivosta.
Harmaja aloitti syksyllä 1932 kielten ja kirjallisuuden opinnot Helsingin yliopistossa. Hänen opiskelunsa eteni hitaasti, ja syksyn 1933 hän opiskeli Tarton yliopistossa.
Harmaja sai Valtion kirjallisuuspalkinnon vuonna 1935 ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran palkinnon vuonna 1936.
Harmaja teki kesällä 1935 opiskelijamatkan Italiaan. Huonot järjestelyt aiheuttivat väsymystä ja stressiä, jotka olivat vaikuttamassa siihen, että tuberkuloosi puhkesi syksyllä uudestaan, jolloin hän joutui Helsingin keuhkotautiparantolaan.
Harmajan elämänhalu katosi lopullisesti hänen sisarensa Outin kuoltua synnytyksessä 1936. Äitinsä mukaan nimetty tyttövauva oli kuitenkin ilahduttamassa Harmajan viimeistä elinvuotta. Menetyksestä huolimatta Harmaja kirjoitti vielä runoja ja julkaisi syksyllä 1936 kokoelman Hunnutettu. Sairaudessa ei tapahtunut kuitenkaan enää käännettä parempaan, ja hän kuoli seuraavana vuonna tuberkuloosiin.
Terveysongelmat ja varhainen kuolema
Harmaja alkoi kärsiä kroonisesta väsymyksestä, pyörtyilystä ja masennuksesta vuonna 1927 ollessaan vain kolmetoistavuotias. Diagnoosina oli ”heikkohermoisuus”, ja hoitona lepääminen Tyynelän lepokodissa Oitissa sekä myöhemmin samana vuonna vielä useampaan otteeseen Kauniaisissa sijaitsevassa hoitokodissa. Hoitoja jatkettiin lähes joka vuosi viikkojen oleskelulla hoitokodeissa ja hermoparantoloissa ympäri Etelä-Suomen.
Kolmen vuoden kuluttua ilmaantuivat ensimmäiset keuhkotuberkuloosille tyypilliset oireet, kuten krooninen yskä. Tuberkuloosidiagnoosi annettiin kuitenkin vasta kahden vuoden päästä eli keväällä 1931. Harmaja joutui syksyllä 1931 kuukausiksi Nummelan keuhkotautiparantolaan. Kirjoittamiseen sairaudella ei ollut vaikutusta, mutta Harmaja menehtyi sairauteensa vuonna 1937 ollessaan vasta 23 vuoden ikäinen.
Harmaja on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle kortteliin U6-27-16. Harmajan muistoa vaalimaan on perustettu Saima Harmaja -seura.
Tyyli ja teemat
Harmajaa on verrattu usein Edith Södergraniin, joka olikin hänen esikuvansa. Yhteistä molemmille olivat syvä kutsumus, eksoottiset kuvat, luonnontunne ja naisellinen erotiikka. Harmajan rakkausrunot julkaistiin vasta postuumisti, sillä niitä pidettiin hänen elinaikanaan liian henkilökohtaisina.
Viljo Tarkiaisen Finsk litteraturhistorian mukaan Harmaja kuului Tulenkantajiin, joka oli 1900-luvun alun merkittävin kirjailijaryhmä ja johon kuuluivat myös muun muassa Mika Waltari ja Olavi Paavolainen. Kerttu Saarenheimo kuitenkin arvostelee Tarkiaisen väitettä kirjassaan Tulenkantajat ja toteaa, että Harmaja tuntuu tässä ”olevan vieraassa seurassa”. Harmajan runoista on selvästi aistittavissa sairaan ja yksinäisen nuoren tytön kärsimys ja tuska. Vaikutuksia runoihinsa Harmaja sai paitsi aikalaisiltaan, kuten Uuno Kailaalta, myös aikaisemmilta suurilta runoilijoilta, kuten Aleksis Kiveltä ja Dantelta.
Bergsjön kirkko
Bergsjön kirkko on Ruotsissa Nordanstigin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Se on rakennettu vuosina 1843-1844. Kuorin seinää koristavat taiteilija Albert Blombergssonin vuosina 1845-1856 tekemät maalaukset. Tämä kirkko korvasi vuonna 1842 palaneen vuosina 1795-1787 rakennetun kirkon. Aikaisemmasta keskiaikaisesta kirkosta on jäljellä tornin alaosa.
Jan Huokko
Jan Huokko (s. 11. kesäkuuta 1974 Värmdö, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän oli hyökkäävä puolustaja, joka teki Elitserienissä enemmän maaleja kuin syötti, vaikka pelasikin puolustajana. Huokko teki Elitserienissä 13 kauden aikana 522 ottelussa pisteet 113+111=224 ja keräsi 381 jäähyminuuttia. Huokon vanhemmat ovat suomalaisia.
Ura
Huokko on Värmdö HC:n kasvatti, mutta hän aloitti ja pelasi suurimman osan ammattilaisurastaan Leksands IF:ssä. Huokko pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1992 voittaen hopeaa ja debytoi Elitserienissä seuraavalla kaudella 1992–1993. Huokko pelasi pitkään Leksandissa. Hän voitti kaudella 1998–1999 Elitserienin puolustajien maalipörssin 21 maalillaan, joka oli liigan uusi yhden kauden ennätys, mutta sen on rikkoi kuitenkin Patrik Hersley 24 osumallaan kaudella 2013–2014. Huokko valittiin kauden jälkeen myös Norjassa pelattaviin MM-kilpailuihin keväällä 1999, joista hän voitti pronssia.
Huhtikuussa 2001 Huokko siirtyi jääkiekon SM-liigassa pelaavaan SaiPaan kaudeksi 2001–2002. Hän pelasi joukkueessa 24 ottelua pistein 4+4=8. Hänestä ei kuitenkaan tullut profiilipakkia, vaikka pelasikin kohtalaisen alkukauden ja laukoi hyvin sekä näytti välillä taitojaan. Hänet myytiin takaisin Ruotsiin AIK:hon. SaiPa oli Huokon ainoa ulkomaalaisseura.
Elitserienistä HockeyAllsvenskaniin pudonneessa AIK:ssa Huokko pelasi myös kauden 2002–2003 ja kolme seuraavaa kautta kului Södertälje SK:ssa. Kaudeksi 2006–2007 Huokko palasi taas Leksands IF:ään, joka pelasi HockeyAllsvenskanissa. Hän oli kausina 2006–2007, 2007–2008 ja 2008–2009 Allsvenskanin eniten maaleja tehnyt puolustaja. Näistä ensimmäisellä myös eniten pisteitä tehnyt. Kaudesta 2007–2008 Huokko oli myös joukkueen kapteeni.
Huokko lopetti uransa marraskuussa 2009 polvivamman takia. Kauden 2009–2010 aikana hän pelasi vain viisi ottelua.
Seksikohu
Huokon kännykkä varastettiin kesällä 2008 ja siitä löytyi seksivideo, jossa Huokko esiintyi. Video levisi nopeasti julkisuuteen ja 21. lokakuuta 2008 pelatatussa HockeyAllsvenskanin kamppailussa AIK - Leksand Huokko joutui hämmentävän huomion kohteeksi Hovetissa ja hänen päälleen heitettiin katsomosta erilaisia seksileluja, kuten dildoja. Lisäksi katsomossa oli banderolleja, joissa Huokkoa pilkattiin. Ottelu viivästyi tapauksen vuoksi viidellä minuutilla.
Elokuussa 2009 Huokko avautui vuotta aiemmin tapahtuneesta seksikohusta ruotsalaisen Nyheter24:n haastattelussa:
Joan Waste
Joan Waste (1534 – 1. elokuuta 1556) oli sokea englantilainen nainen, joka poltettiin roviolla Derbyssä hänen kieltäydyttyään luopumasta protestanttisesta uskostaan.
Elämä
Waste syntyi sokeana vuonna 1534 yhdessä kaksoisveljensä Rogerin kanssa derbyläiselle parturille William Wastelle ja hänen vaimolleen Joanille. Kaksitoistavuotiaana hän oppi punomaan niin hyvin, että saattoi tehdä köysiä (hänen isänsä oli myös köydenpunoja).
Vuonna 1553 Englannin valtaistuimelle nousi katolinen Kuningatar Maria, joka määräsi protestanttisten suuntausten kannattamisen laittomaksi. Hän tuomitsi 277 ihmistä harhaopista. Osa tuomituista oli tunnettuja henkilöitä, kuten piispat Thomas Cranmer, Hugh Latimer ja Nicholas Ridley, mutta monet ”Maria Verisen” nelivuotisen hallintokauden aikana mestatuista olivat peräisin alemmista yhteiskuntaluokista.
Katolisen Lichfieldin ja Coventryn piispan Ralph Bainesin kansleri Anthony Draycot kutsui Wasten puolustamaan ajatuksiaan, joista hänet myös tuomittiin. Hän vastusti latinaksi pidettäviä jumalanpalveluksia. Waste tuomittiin siitä, että hän oli ostanut Uuden testamentin ja pyytänyt ystäviään lukemaan siitä hänelle pennyn kertakorvauksesta. Hän myös kiisti transsubstantiaation
thumb|Windmill Hill Pit 1800-luvulla. 1000-luvulla se tunnettiin "koettelemuksen kuoppana". Wasten oikeudenkäynti käytiin paikassa, joka oli silloin Kaikkien Pyhien seurakunnan kirkko. Itse kirkkorakennus on rakennettu uudelleen, mutta torni on vuodelta 1530. Nykyisin se on Derbyn katedraali.
Kuolinpäivänään Wasten kerrotaan pitäneen kaksoisveljeään kädestä kävellessään kuolemaansa.
Wasten saattoivat kirkkoon viimeisen saarnan pitänyt Anthony Draycot, Thomas Powthread, Sir John Port, Henry Vernon ja Newhallin mestari John Dethick.
Wastelle on muistomerkki Birchoverin kirkossa. Wasten teloituspaikalla on nykyään katolinen kirkko. Coventryn ja Lichfieldin piispalta Ralph Bainesilta riistettiin hänen piispanvirkansa 21. kesäkuuta 1559 Elisabet I:n noustua valtaistuimelle, ja Lontoon protestanttinen piispa Edmund Grindal tuomitsi hänet vankilaan.
Claire Trevor
Claire Trevor (synt. Claire Wemlinger 8. maaliskuuta 1909 New York, New York – 8. huhtikuuta 2000 Newport Beach, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet palkittiin Oscarilla parhaasta naissivuosasta roolistaan vuonna 1948 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Myrskyvaroitus. Lisäksi hän oli ehdolla Oscarin saajaksi elokuvista Varjojen kadut (1937) ja Paluuta ei ole (1954). Emmy-palkinnon hän sai vuonna 1956 televisioelokuvasta Dodsworth. Kaiken kaikkiaan hän esiintyi uranasa aikana yli 60 elokuvassa, ja sai tähden Hollywood Walk of Famelle. Vuonna 2000 UCI School of the Arts nimettiin uudelle nimelle UCI Claire Trevor School of the Arts hänen kunniakseen.
Perniön lukio
Perniön lukio on yksi Salon kaupungin neljästä lukiosta. Se sijaitsee Perniön kirkonkylässä itäisessä Salossa. Opiskelijoita lukiossa on 130 ja henkilökuntaa noin kaksikymmentä.
Vähäisen oppilasmääränsä vuoksi Perniön lukio oli vuonna 2010 joutumassa lakkautusuhan alle kolmen muun entisen Perniön kunnan koulun kanssa. Salon sivistystoimen johtaja aikoi esittää koulujen sulkemista säästösyistä vuonna 2012 ja päätös asiasta oli tarkoitus vuoden 2010 syksyllä.
Aatto Jurvelius
Aatto Jurvelius (4. huhtikuuta 1904 – 27. helmikuuta 1950) oli suomalainen säveltäjä, urkuri ja pianisti.
Bjarne Iversen
Bjarne Iversen (2. lokakuuta 1912 Vestre Aker – 7. syyskuuta 1999 Nittedal) oli norjalainen maastohiihtäjä.
Aatto Jurvelius
Jurveliuksen leski, Oulun Näyttämön pianistina työskennellyt Doris Jurvelius muutti Jurveliuksen kuoltua Turkuun ja talletti sävellykset pankkiholviin. Nuotit siirtyivät Oulun Lyseon lukion juhlasalissa huhtikuussa 2014 pidetyn konsertin jälkeen Oulun maakunta-arkistoon tytärten lahjoituksena.
James Callaghan
thumb|320px|James Callaghan ja [[Jimmy Carter 10. maaliskuuta 1977]] Leonard James Callaghan (Baron Callaghan of Cardiff), KG, (27. maaliskuuta 1912 – 26. maaliskuuta 2005) oli Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri 5. huhtikuuta 1976 – 4. toukokuuta 1979. Hän toimi Työväenpuolueen puheenjohtajana vuosina 1976–1980.
Aatto Jurvelius
Jurvelius valmistui 1929 Kirkkomusiikkiopistosta kanttori-urkuriksi ja sen jälkeen hän opiskeli Helsingin konservatoriossa, josta hän valmistui 1934.
Hänen omistuksessaan oli Oulussa sijaitseva Jurveliuksen talo, joka oli säästynyt Oulun palossa 1822. Hän otti sen hoitamisen elämäntyökseen eikä ujona esiintyjänä koskaan ryhtynyt muusikon uralle.
James Callaghan
Callaghan on ainoa Britannian pääministeri, joka on toiminut kaikissa muissakin valtion tärkeimmissä viroissa: valtiovarainministerinä 1964–1967, sisäministerinä 1967–1970 ja ulkoministerinä 1974–1976. Callaghan oli valtiovarainministerinä (Chancellor of the Exchequer) myrskyisän ajanjakson 1964–1967, jolloin hänen täytyi taistella budjettivajetta ja Englannin puntaa vastaan suunnattuja hyökkäyksiä vastaan. Marraskuussa 1967 hänen täytyi hyväksyä punnan devalvointi. Hän tarjoutui eroamaan, mutta hänet taivuteltiin vaihtamaan salkkua sisäministeri Roy Jenkinsin kanssa 1967. Sisäministerinä Callaghan päätti lähettää brittiarmeijan joukkoja Pohjois-Irlantiin sen hallituksen pyynnöstä.
Bjarne Iversen
Iversen saavutti vuoden 1936 olympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissä hopeaa viestikilpailusta Oddbjørn Hagenin, Olaf Hoffsbakkenin ja Sverre Brodahlin kanssa. Vuotta aikaisemmin hän oli saavuttanut Vysoké Tatryn MM-kisoissa niin ikään hopeaa samasta lajista samalla kvartetilla. Vysokén MM-laduilla hän sijoittui lisäksi 18 kilometrin kilpailussa kuudenneksi ja Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa samalla matkalla yhdeksänneksi.
Syylä
thumb|upright|Syyliä isovarpaassa. pienoiskuva|Syyliä jalkapohjissa. Syylä on pienehkö hyvänlaatuinen, vaaraton kasvain iholla. Hoitamattomina syylät paranevat parissa vuodessa joka toiselta potilaalta. Syylät saattavat uusiutua. Syylät johtuvat papilloomaviruksesta, jonka tartunta aiheuttaa syylän syntymisen. Syylä saattaa esiintyä lähes missä vain, mutta yleensä niitä esiintyy käsissä ja jaloissa. Syylätartunnan saa jossain vaiheessa noin kymmenesosa lapsista.
James Callaghan
Callaghan palasi hallitukseen ulkoministeriksi maaliskuussa 1974 ja otti vastuun neuvotteluissa Britannian uusista jäsenehdoista Euroopan talousyhteisössä (EEC). Hän tuki Britannian jäämistä EEC:n jäseneksi vuoden 1975 kansanäänestyksessä.
Syylä
Syylän suurin haitta on kosmeettinen, mutta joissain alueilla, esimerkiksi jalkapohjissa, ne voivat aiheuttaa myös kipua. Syylältä ei voi erityisesti suojautua. Kukkakaalimaiset ulkonevat syylät eivät ole erityisen arkoja. ”Sisäänpäin” kasvavat laakeat syylät puolestaan aiheuttavat kipua erityisesti jalkapohjassa.
James Callaghan
Kun Harold Wilson erosi pääministerin paikalta 1976, Callaghan valittiin uudeksi Työväenpuolueen parlamenttiedustajien johtajaksi. Hänen ainoana pääministerikautenaan Työväenpuolue oli vähemmistönä ylähuoneessa, mikä vaati liittoutumista pienpuolueiden, kuten Ulsterin unionistien kanssa, ja johti myöhemmin Lib-Lab-liittoon.
Syylä
Toisinaan syylä ilmaantuu kasvojen alueelle, jolloin tehokas hoitomuoto on nestetyppijäädytys.
James Callaghan
Pääministerinä Callaghan oli ammattiyhdistysaktiivi ja jatkoi tehtyä yhteiskuntasopimusta vielä vuoden. Hän joutui vakuuttamaan Kansainväliselle valuuttarahastolle, että Iso-Britannia ryhtyy säästötoimiin. Reaalipalkkataso laski 6 prosenttia vuonna 1977. Helpotusta tilanteeseen toivat Pohjanmeren öljynporaukset. Öljytuloilla katettiin kertynyttä maksutaseen alijäämää. Maksutase saatiin positiiviseksi ensimmäisen kerran sitten vuoden 1972.
Syylä
Hoitotoimenpiteet
Syyliä on hoidettu vuosisatoja, ja tapoja on ollut kaikenlaisia. Seuraavassa listaus yleisimmistä hoitometodeista.
Heinissuonlammi (Tammela)
Heinissuonlammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa Liesjärvellä oleva järvi, joka kuuluu Turpoonjoen alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen ja järvi kuuluu Liesjärven alueen Kauhaojan valuma-alueeseen.
Maantiede
Soikean muotoisen järven pinta-ala on 2,8 hehtaaria ja sen halkaisija on 200 metriä. Siihen laskee yhdeksän suo-ojaa, joita pitkin liikavesikin poistuu lammesta. Yksi oja tuo Väärälammin vedet. Lampi sijaitsee keskellä Heinissuota, jonka ojitus purkautuu 1,5 kilometriä pitkän laskuojan välityksellä Kauhaojaan.
Järven rantaviiva on 0,62 kilometriä pitkä ja suorantaa ympäröivät moreenipohjaiset metsämaastot. Lammen rannat ovat rakentamattomia eikä lammelle johda teitä. Lähin tie päättyy 100 metrin etäisyydelle rannasta.
Historia
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Heutislampi". Lammesta ei laskenut ojaa ja sen lähellä oli torppa. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimenä luki "Heinälampi".
Mitsubishi i-MiEV
Mitsubishi i-MiEV (Mitsubishi innovative Electric Vehicle) on japanilaisen autovalmistajan Mitsubishin ensimmäinen massamarkkinoille tarkoitettu sähköauto. Se perustuu polttomoottorikäyttöiseen Mitsubishi i -malliin. Autossa on litiumioni-akusto ja sen voi ladata tavallisella verkkovirralla seitsemässä tunnissa. i-MiEVin lähes identtiset sisarmallit ovat Peugeot iOn ja Citroën C-Zero.
Mallin myynti alkoi Japanissa 1. huhtikuuta 2009 ja Euroopassa vuoden 2010 lopulla.
Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä i-MiEV sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Special Activities Center
pienoiskuva|CIA:n operaatioissa kuolleiden virkamiesten muistoseinä CIA:n päämajassa. Kuolleita muistetaan tähdellä; CIA ei julkaise kuolleiden nimiä.
Special Activities Center (SAC) (vuoteen 2016 asti Special Activities Division, SAD) on Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelun Central Intelligence Agencyn salaisista operaatiosta ja puolisotilaallisista operaatioista vastaava erikoisjoukko. Yhdysvaltain presidentti tai Yhdysvaltojen kansallinen turvallisuusneuvosto presidentin ohjauksessa antavat SAC:ille käskyjä suoraan, mikä ei ole mahdollista Yhdysvaltojen muiden erikoisjoukkojen kohdalla.