cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Berggruen-museo
thumb|Berggruen-museon rakennus, taustalla vasemmalla [[Bröhan-museo.]] Berggruen-museo on Berliinin Charlottenburgissa toimiva modernin taiteen museo. Museon pohjana on berliiniläissyntyisen, Yhdysvalloissa ja Ranskassa vaikuttaneen taidekauppias ja keräilijä Heinz Berggruenin yksityinen kokoelma. Museo perustettiin vuonna 1996 Charlottenburgin linnaa vastapäätä sijaitsevaan Friedrich August Stülerin suunnittelemaan entiseen kuninkaallisen henkivartioston rakennukseen. Vuonna 2000 Berggruen myi museon kokoelmat Berliinin kaupungille symbolisella hinnalla, omien sanojensa mukaan sovinnon eleenä. Hänen kuoltuaan vuonna 2007 museota on johtanut hänen poikansa Nicolas Berggruen.
Berggruenin kokoelma käsittää 165 taideteosta, joukossa muun muassa Pablo Picasson, Paul Kleen, Henri Matissen ja Alberto Giacomettin töitä. Museo laajennettiin vuonna 2013 ulottumaan myös viereiseen rakennukseen, johon se on yhdistetty lasisella käytävällä. Berggruen-museota vastapäätä on puolestaan Stülerin suunnittelema identtinen vartiorakennus, jossa on nykyään esillä Scharf-Gerstenbergin taidekokoelma.
Changin kansainvälinen lentoasema
Changin kansainvälinen lentoasema on Singaporen suurin ja vilkkain lentoasema. Se avattiin kaupalliselle toiminnalle 1. heinäkuuta 1981, mutta viralliset avajaiset järjestettiin vasta 29. joulukuuta 1981.
Hisense
Hisense Group Company Limited on kiinalainen elektroniikkavalmistaja. Yhtiö perustettiin vuonna 1969. Valmistajan tuotteita ovat muun muassa kodinkoneet, taulutelevisiot ja matkapuhelimet. Vuodesta 2018 slovenialainen Gorenje Group on Hisensen omistuksessa.
Hisense valmistaa televisioista noin puolet oman merkkinsä alla, ja sen lisäksi muun muassa Toshiba- ja Hitachi-merkkisinä. Vuonna 2015 se teki sopimuksen myös Sharpin Pohjois-Amerikan tv-bisneksestä, mutta vuonna 2019 Sharp sai purettua sopimuksen. Hisense tekee tuotteita myös merkeillä Lucent, Matsushita, NEC, Sanyo ja Qualcomm.
Changin kansainvälinen lentoasema
Changin lentoasema on Singapore Airlinesin kotiasema ja se palvelee myös 78 muuta lentoyhtiötä. Suomalaisista yhtiöistä Changin kentälle lentää Finnair. Asema isännöi viikossa arviolta 4 000 lentoa, jotka suuntautuvat 177 eri kaupunkiin. Changin lentoasema on saanut vuosien mittaan useita palkintoja korkeasta laadustaan. Näistä viimeisimpänä, Skytrax on nimennyt Changin kansainvälisen lentoaseman maailman parhaaksi lentoasemaksi 2006, ja kenttä on samaisen yrityksen luokitteluissa ainoa viiden tähden lentoasema maailmassa.
Changin kansainvälisellä lentoasemalla sijaitsee ostoskeskus Jewel Changi.
Kossaia
Kossaia oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Traakiassa nykyisen Kreikan alueella. Se tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Kossaian historiasta ei tiedetä juuri mitään. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että se on saattanut kuulua klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, sillä sen nimi esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 425/424 eaa. Lisäksi Kossaian mainitsee Traakian kaupunkien joukossa Stefanos Byzantionlainen. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Kossaios.
Kallipolis (Traakian Khersonesos)
Kallipolis sijaitsi Traakian Khersonesoksen itärannikolla eli Hellespontoksen länsirannalla pohjoiseen Sestoksesta ja vastapäätä Lampsakosta. Sitä ei tule sekoittaa toiseen Kallipoliihin, joka on luettu polisten eli kaupunkivaltioiden joukkoon, Propontisessa Vähässä-Aasiassa; eikä kolmanteen Kallipoliihin Bosporoksen Traakian puoleisella rannikolla.
Kallipoliin historiasta tiedetään vain vähän. Roomalaiset valitsivat Kallipoliin keskeisimmäksi satamaksi Euroopan ja Aasian väliselle liikenteelle, mikä johti samaa tehtävää aiemmin usein hoitaneen Sestoksen taantumiseen. Justinianus I linnoitti Kallipolista.
Joku mainituista kolmesta Kallipoliista kuului klassisella kaudella Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, sillä nimi esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 434/433–418/417 eaa. Ei voida kuitenkaan tietää, mihin kaupunkiin tällöin viitataan. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Kallipolitēs.
Shabba Ranks
Shabba Ranks (oik. Rexton Rawlston Fernando Gordon, s. 17. tammikuuta 1966 Sturgetown, Saint Ann, Jamaika) on jamaikalainen ragga-artisti.
Shabba oli suosituin artisti lajityypissään ennen Shaggya. Hän teki yhteistyötä monien tunnettujen brittiläisten ja yhdysvaltalaisten alan henkilöiden kuten KRS Onen, Chubb Rockin, Coccoa Tean, Crystalin, Mykal Rosen, Johnny Gillin ja jopa rock and rollin pioneerin Chuck Berryn kanssa.
Paul Stalteri
Paul Stalteri (s. 18. lokakuuta 1977 Etobicoke, Ontario, Kanada) on kanadalainen jalkapalloilija, joka edusti uransa viimeisenä seuranaan saksalaista Mönchengladbachia. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Stalteri pelasi Clemsonin yliopiston joukkueessa vuonna 1996. Seuraavalla kaudella Stalteri ryhtyi ammattilaispelaajaksi ja teki sopimuksen Toronto Lynxin kanssa. Vuoden pelaamisen jälkeen Lynxissa, jossa hän teki kahdeksan maalia, siirtyi hän saksalaiseen Werder Bremeniin. Kolme kautta reservijoukkueessa pelannut Stalteri teki debyyttinsä ykkösjoukkueessa elokuussa 2001 ottelussa Energie Cottbusia vastaan. Stalteri teki ottelussa myös maalin.
Kausilla 2001–2002 ja 2002–2003 Stalteri vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa. Kaudella 2003–2004 Werder Bremenin mestaruusvuonna hänestä tuli ensimmäinen kanadalainen, joka on voittanut Bundesliigan.
Vuonna 2005 hän siirtyi Tottenhamiin. Tottenhamissa pelatessaan Stalteri kävi muun muassa lainalla kevään 2008 aikana lontoolaisessa Fulhamissa. Vuonna 2009 Stalteri siirtyi saksalaiseen Borussia Mönchengladbachiin.
Vuodesta 1997 Kanadan maajoukkueeseen kuulunut Stalteri teki maajoukkuedebyyttinsä 17. elokuuta 1997 Irania vastaan. Hän pelasi kaikkiaan 84 maaottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Hän pelasi viimeisen maaottelunsa vuonna 2010, ja on vielä kahdeksan vuotta myöhemmin kaikkien aikojen toiseksi eniten miesten jalkapallomaaotteluita pelannut kanadalainen.
Eion (Strymon)
Eion oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Traakiassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijaitsi lähellä nykyisiä Amfípolin kunnan Limáni Amfípolisin kylää ja Pangaíon kunnan Ofrýnion kylää.
Eion perustettiin siirtokuntana 600-luvulla eaa. Klassisella kaudella se oli ateenalaisten tukikohta alueella, ja se säilyi heidän hallussaan läheisen Amfipoliin menettämisen jälkeenkin.
Maantiede
Eion sijaitsi Traakian rannikolla Strymon-joen suussa sen itäpuolella 25 stadioninmittaa eli 4,5 kilometriä kaakkoon eli alajuoksulle päin Amfipoliista. Se toimi Amfipoliin satamana ja esiintyy historiassa yleensä sen yhteydessä. Eionin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi nykyinen Profítis Ilíaksen kukkula (40.77778°N, 23.89722°W) noin 2,3 kilometriä etelälounaaseen nykyisestä Ofrýniosta. Eionin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 100–200 neliökilometriä.
pienoiskuva|vasen|Eionin paikka Amfipoliista nähtynä. Eionin kaupunkikeskus sijoitettiin aiemmin virheellisesti samalle paikalle, jossa myöhemmin sijaitsi bysanttilaisaikainen Khrysopolis. Strymonin suun Eionia ei tule sekoittaa Traakian toiseen Eioniin, jonka tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Historia
Kreikkalaisessa mytologiassa Eionin nimi yhdistettiin homeeriseen heerokseen nimeltä Eioneus, joka oli traakialaisten kuninkaan Rhesoksen isä. Arkeologisten löytöjen perusteella Eionin paikka on ollut asuttu viimeistään myöhäisellä pronssikaudella eli mykeneläisellä kaudella. Eionin siirtokunnan perustivat alun perin Parokselta tulleet uudisasukkaat, joiden mukana oli todennäköisesti myös Thasoksen asukkaita, sillä myös se oli perustettu Parokselta käsin. Perustaminen ajoitetaan arkaaiselle kaudelle 600–500-luvuille eaa. Eion löi omaa hopearahaa 500-luvulta eaa. lähtien.
pienoiskuva|vasen|Eionin lyömä raha. [[Amfípolin arkeologinen museo.]] Eion mainitaan ensimmäisen kerran historiassa persialaissotien aikaan, kun Kserkses purjehti sen kautta Aasiaan kärsittyään tappion vuoden 480 eaa. Salamiin meritaistelussa. Hän jätti kaupungin komentajaksi Bogeen. Kimonin johtamat ateenalaiset liittolaisineen valtasivat Eionin ankaran taistelun jälkeen vuonna 476/475 eaa. Tämän jälkeen Eion oli Ateenan linnoitettu emporion eli kauppa-asema. Se luetaan kuitenkin myös polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon ainakin siihen saakka kunnes Amfipolis perustettiin vuonna 437/436 eaa.
Ennen peloponnesolaissotaa Eion kehittyi Ateenan merkittäväksi linnoitetuksi sotasatamaksi. Viimeistään sodan aikana kaupunki tuli Amfipoliin alaisuuteen. Vallattuaan Amfipoliin 424/423 eaa. spartalaiset hyökkäsivät Eioniin Brasidaan johdolla sekä maalta että joelta veneiden avulla. Myöhemmin historioitsijana tunnetun Thukydideen johtamat joukot, jotka olivat tulleet pelastamaan kaupunkia Thasokselta, kuitenkin onnistuivat torjumaan hyökkäyksen. Tämän jälkeen Eionia piti hallussaan Kleon. Hänen joukkonsa kokoontuivat sinne jälleen kärsittyään tappion vuoden 422 eaa. Amfipoliin taistelussa.
Ateenalaiset joutuivat jättämään Eionin vuoden 405 eaa. Aigospotamoin taistelun jälkeen. He tuhosivat Eionin jossakin vaiheessa, mahdollisesti vuonna 357 eaa. Makedonian Filippos II:n vastaisen sotaretken yhteydessä. Tämän jälkeen kaupungista ei kuulla historiassa. Bysanttilaisella kaudella kaupungin paikalla sijaitsi kuitenkin asutus nimeltä Komitisse, italialaisissa lähteissä Contessa.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|Eionista löydetty [[mustakuviokeramiikka|mustakuviotekniikalla koristeltu pylväskrateeri, 500-luvun eaa. loppu. Amfípolin arkeologinen museo.]]
Eppingin metroasema
Eppingin metroasema on Lontoon metron Central Linen koillinen pääteasema. Asema sijaitsee Suur-Lontoon ulkopuolella Eppingin pikkukaupungissa Essexissä Lontoon matkakortin maksualueella 6.
Eion (Strymon)
Rakennukset ja löydökset
Eionin akropoliilta eli nykyiseltä Profítis Ilíaksen kukkulalta on tehty löytöjä mykeneläiseltä kaudelta ja varhaiselta rautakaudelta lähtien. Kreikkalaissiirtokuntaan liittyen on tehty löytöjä pääosin 600–400-luvuilta eaa. Läheltä on tehty hautalöytöjä 500-luvulta eaa. Kaupungissa arvellaan olleen Artemiille omistettu pyhäkkö. Joen suun itärannalta on löydetty paksujen muurien jäänteitä, jotka ovat peräisin bysanttilaisen kauden Khrysopoliista.
Eionista tehtyjä löytöjä on esillä Amfípolin arkeologisessa museossa. Esinelöytöihin lukeutuu muun muassa kaupungin lyömiä rahoja.
Eppingin metroasema
Asema nykyään
Nykyisin asema on melko vilkas, sillä myös monien ympäröivien alueiden asukkaat käyttävät Eppingin asemaa pääasiallisena työmatkaliikenteen asemanaan. Etenkin pysäköintitilasta on aseman ympäristössä pulaa, vaikka aseman pysäköintialue on Lontoon metron suurin.
Hagelstamska skolan
Hagelstamska skolan on Kauniaisissa sijaitseva ruotsinkielinen 7.–9. luokkien peruskoulu. Samoissa tiloissa toimii myös Gymnasiet Grankulla samskolan lukio. Peruskoulun puolella on vajaat 50 opettajaa ja runsaat 300 oppilasta, joista vieraskielisiä on alle 3 %. Koulun oppilaista noin puolet tulee Espoosta. Koulun nimen on antanut sen monivuotinen rehtori Magnus Hagelstam. Nykyään rehtorina toimii Catharina Sunesdotter.
Koululla on pitkät perinteet. Se perustettiin vuonna 1907 nimellä Grankulla samskola. Syyskuussa ensimmäiset 11 oppilasta aloittivat koulunsa "punaisessa ladossa", joka nykyisin toimii nuorisotalona. Punaisesta ladosta toiminta siirtyi Villa Odenvalliin, joka on edelleen koulun käytössä. Odenvallista koulukeskus kasvoi monessa osiossa Svenska skolcentrumiksi. Koulun uusin osio on Nya Paviljongen, joka toimii myös Kauniaisten kaupungin kulttuurisalina. Koulun perusrakennuksessa sijaitsee Kauniaisten elokuvateatteri Bio Grani, joka toimii koulun auditoriossa.
Koulu oli yksityinen vuoteen 1977 saakka. Silloin peruskoulun tulon yhteydessä rakennukset ja toiminta siirtyivät Kauniaisten kaupungille.
Koulu on pärjännyt hyvin kansallisissa ja kansainvälisissä vertailuissa. Koulu on menestynyt hyvin myös urheilussa. Esimerkiksi jokavuotisessa stafettkarnevalenissa, joka on suomenruotsalaisten koulujen yhteinen viestijuoksutapahtuma, Hagelstamska skolan on ollut hyvin vahva.
Luettelo kevyimmistä tähdistä
Luettelo kevyimmistä tunnetuista tähdistä massan mukaan. Mittayksikkönä on Jupiterin massa.
Salamanperän luonnonpuisto
Salamanperän luonnonpuisto  on luonnonpuisto Kivijärven kunnassa Keski-Suomen maakunnan pohjoisosassa. Puiston pinta-ala on 12,71 km² ja se on perustettu vuonna 1956. Puiston alue rajoittuu Salamajärven kansallispuistoon.
Luonnonpuiston pohjoisosissa vallitsevina ovat kivikkoiset ja karut mäntykankaat, eteläosassa on myös sekametsiä. Alueen puusto on varhaisen suojelun ansiosta luonnontilaista, ja puustossa on jälkiä alueella 1800-luvulla sattuneista metsäpaloista. Luonnonpuiston suot ovat metsäsaarekkeiden kanssa vuorottelevia pienialaisia rämeita ja korpia. Salamajärven kansallispuistoon verrattuna suuret avosuot puuttuvat lähes kokonaan.
Reina María Luisa (1791)
Reina María Luisa oli Espanjan laivaston vuonna 1791 vesille laskettu 112-tykkinen Santa Ana -luokan linjalaiva.
Valmistus
Romero Landan suunnittelema alus tilattiin Reales Astilleros de Esteirolta Ferrolista. Alus laskettiin vesille 12. syyskuuta 1791.
Palvelus
Vuonna 1793 alus oli Espanjan laivaston komentajan Juan de Lángaran lippulaivana laivaston piirittäessä Toulonia yhdessä Britannian kuninkaallisen laivaston vara-amiraali Samuel Hoodin osaston kanssa. Reina María Luisa osallistui kahakkaan 14. helmikuuta 1795.
Vuonna 1809 alus nimettiin uudelleen Fernando VII:ksi. Alus lähti 1810 Manuel de Posadas'n johtaman laivasto-osaston mukana Gibraltarilta Port Mahoniin. Alus sai matkalla vuodon, jota ei kyetty paikantamaan. Port Mahonissa aluksen tykit siirrettiin maihin. Vuonna 1815 alus oli heikossa kunnossa ja se määrättiin 4. joulukuuta Cartagenaan.
Alkumatkasta sää oli hyvä, mutta 6. joulukuuta nousi myrsky. Vaikka alukselta työnnettiin mereen kolmetoista tykkiä ja ankkuri vuotava alus alkoi vajota. Alus upposi 10. joulukuuta Afrikan rannikolla lähellä Béjala. Vaikka miehistö pelastui he joutuivat sotavankeina Algeriin, kunnes Espanja vapautti aiemmin valtaamansa algerialaisaluksen. Vaihto tehtiin toukokuussa 1816, minkä jälkeen miehistö joutui sotaoikeuteen aluksen tuhoutumisesta.
Nykytaide
thumb|350px|[[Tony Cragg, I'm Alive, 2005.]] Nykytaide on oman aikamme taidetta, uutta taidetta. Joskus käytetään myös sanaa aikalaistaide. Nykytaide-sanan käyttö yleistyi 1970-luvulla, kun sanat moderni taide ja modernismi alkoivat saada uusia merkityksiä, joita niihin ei aikaisemmin ollut liitetty. Nykytaide on sivumerkityksistä vapaampi ja puolueettomampi sana kuin moderni taide.
Kun nykytaide sisältää tavallisesti uusia näkökulmia, aiheita, materiaaleja, tekotapoja tai ideoita, sen ymmärtämistä pidetään joskus perinteistä taidetta vaikeampana. Nykytaide saavuttaa usein arvostusta paljon myöhemmin sen julkaisemisen jälkeen.
Esimerkiksi impressionistitaiteilijat saivat 1870- ja 1880-lukujen aikana vastaanottaa ankaraa arvostelua ja pilkkaa Ranskassa varsinkin suuren yleisön taholta. Performanssi yleistyi Suomessa 1980-luvulla. Aluksi naureskeltiin yleisesti niin hassulle sanalle kuin taiteilijoiden kummallisille tempauksillekin. Impressionistit ovat nyt kautta maailman suosittuja taiteilijoita ja performanssi on tänään eräs osa aikamme taidetta siinä missä muutkin uudet taidesuuntaukset.
Uusi syntyy vanhasta
thumb|Yleisöä moskovalaisen taidekeskuksen avajaisissa vuonna 2006.
Modernismi pyrki tavallisesti kieltämään perinteen merkityksen, kun nykytaide usein pyrkii käyttämään sitä.
Perinteinen ja nykytaide
Kuvataiteessa puhutaan usein nykytaiteesta ja perinteisemmistä taiteista. Kuvataide muodosti ennen oman, taiteen autonomiaan ja joskus kapea-alaiseenkin taitotietoon perustuvan merkkikielen. Taiteenalojen väliset raja-aidat pidettiin korkeina, esimerkiksi toisen maailmansodan jälkeen maalaustaiteessa ei hyväksytty koristeellisuutta.
Nykytaidetta luonnehtii yhä avoimempi suhde ihmiskunnan kulttuuriin. Nykytaiteen teokset saattavat vedota muihinkin aisteihin kuin näköaistiin ja puhtaaseen visuaalisuuteen. Ääni saattaa olla osa taideteosta, kuten myös liike tai haju. Sanat, käsitteet ja teoriat ovat osa nykytaiteen materiaalia siinä missä taltta, sivellin, maalituubi ja valokuvauskamera. Nykytaiteen teos saattaa olla performanssi, jossa henkilöt puhuvat, laulavat ja tanssivat. Museon tai gallerian sijasta kuvataide voidaan esittää erämaassa tai puistossa ympäristötaiteena tai lähiön kerrostalossa yhteisötaiteena.
Taide ja elämäntapa
thumb|Jonathan Borowskyn teos Kasselin documentassa vuonna 1992. Taide on sidoksissa aikansa elämäntapaan. Nykytaiteen rooliin kuuluu etsiä taiteen uusia ilmaisukeinoja ja esitellä niitä. Myös taiteessa on omia valtavirtauksia, sivujuonteita ja muoti-ilmiöitä siinä missä tieteissä ja millä muulla alalla tahansa. Joskus taiteessa on nähtävissä selvästi jokin vallitseva tyyli tai ilmaisutapa, mutta kaikkina aikoina näin ei ole.
Uusi tekniikka on muuttanut taidetta. Valokuva-, video- ja mediataide ovat hakeneet paikkaansa pitkään ja alkavat saada oman asemansa. Nykytaide ei ole tavallisesti puhdasta kuvaan (tai ääneen, tanssiin, näyttämötulkintaan) perustuvaa. Se on usein monialaista, ja teoksissa saattaa yhtyä useita niin perinteisiä kuin uusiakin taiteenaloja.
Foorumit
thumb|Nykytaiteen gallerianäyttelyn avajaisyleisöä. Kaikki taide on ollut joskus aikansa nykytaidetta. Kuuluisa oman ajan taiteen kansainvälinen näyttelyfoorumi oli aikoinaan Pariisin salonki. Sen vaikutus alkoi kuitenkin vähentyä, kun nuoret taiteilijat 1800-luvun lopulla alkoivat vaatia enemmän omintakeisuutta yleensä hyvin maalatun, mutta usein keskinkertaisen ja akateemisen salonkitaiteen sijaan. Erilaisten, usein toistensa kanssa kilpailevien taiteilijaryhmien järjestämistä näyttelyistä sekä tapahtumista tuli avantgarden esittelypaikkoja ja taiteilijoiden ideoista kehittyi useita uusia taidesuuntauksia ja liikkeitä.
Ensimmäiset modernin taiteen museot, kuten Muzeum Sztuki Łódźissa, Puolassa ja Museum of Modern Art eli MoMA New Yorkissa perustettiin 1920-luvun lopulla. Pääasiassa nykytaiteen esittelyyn keskittyviä modernin tai nykytaiteen museoita alettiin rakentaa yhä enemmän toisen maailmansodan jälkeen.
Silloin alkoi kasvaa myös biennaalien ja muiden säännöllisesti järjestettävien suurten nykytaiteen näyttelyiden merkitys. Vanhin ja arvostetuin näistä on vuonna 1895 aloittanut Venetsian biennaali ja laajin noin 200 paikkaan ympäristössä sijoittuva Japanin Echigo-Tsumari triennaali Japanissa. Kasselissa, Saksassa järjestettävä documenta, São Paulon biennaali Brasiliassa, sekä Whitney biennaali New Yorkissa ovat myös vanhoja ja arvostettuja globaalin tason taidenäyttelyitä. (Katso Luettelo suurista kansainvälisistä nykytaiteen näyttelyistä)
Nykytaiteen taidekauppa alkoi kasvaa 1960-luvulla ja vahvistunut on myös kansainvälisten nykytaiteen taidemessujen asema. Kansainvälisen nykytaiteen merkittäviksi foorumeiksi ovat tulleet myös Art Basel Baselissa, Sveitsissä vuodesta 1970 ja myöhemmin Art Basel Miami Beach nimisenä Floridassa, Yhdysvalloissa, sekä Lontoossa järjestettävä Frieze Art Fair.
Suomessa
Suomessa kansainvälisen taiteen suurehko ja suosittu näyttely- ja tapahtumasarja Ars-näyttelyt on vuodesta 1961 esitellyt uusia nykytaiteen suuntauksia Helsingissä, sekä toisinaan myös Tampereella, Turussa ja Jyväskylässäkin. Taiteen kansainvälistymistä oli aluksi vaikea ymmärtää, koska kotimaisen kulttuurin päätehtäväksi nähtiin 1800-luvun lopulta aina 1950-luvulle kansallisen identiteetin vahvistaminen ja taidekin painottui pitkään kansallisromantiikan ja kansallistunteen ylläpitoon. Kylmän sodan aikana nykytaiteesta tuli valtiollisen edustamisen väline niin idässä kuin lännessäkin.
Uusi taide on tullut Suomeen usein ulkomailta, kuten Venäjältä, Ruotsista, Länsi-Euroopasta tai Yhdysvalloista. Esimerkiksi Wassily Kandinskyn teoksia oli esillä Helsingissä vuoden 1906 jälkeen useita kertoja, ja hänen vaikutuksensa Suomessa kasvoi vuodesta 1962 alkaen, kun Kandinskyn kirja Taiteen henkinen olemus julkaistiin suomeksi. Varsinkin ennen Kiasmaa Tukholman Moderna museet oli merkittävä paikka, jossa suomalaiset tutustuivat uusiin taidevirtauksiin.
Nykytaidetta on arvosteltu Eurooppa- ja Amerikkakeskeisyydestä, mutta viimeisen kymmenen vuoden aikana kansainvälinen nykytaide on avannut tarkastelukulmia myös muihin maailmanosiin. Esimerkiksi Kiasmassa on nähty useita eri Aasian maiden nykytaidetta esitteleviä näyttelyitä ja Ars 11:n teemana vuonna 2011 oli Afrikan nykytaide.
Manifestit ja julkaisut
Avantgarden aikakaudella taiteilijaryhmät selostivat usein pyrkimyksiään manifesteissa, joita julkaistiin kirjoitettuina lehdissä ja muissa painotuotteissa. Nykytaiteen foorumeiksi ovat tulleet myös erilaiset taidelehdet, joissa esitellään uuden taiteen uutisia, suuntauksia, taiteilijoita, näyttelyitä ja teorioita. Taiteilijamonografiat ja taidekritiikki ovat osa nykytaiteen keskustelu- ja viestintäfoorumia. Kansainvälistä taidelehdistöä seuraamalla pääsee selville ainakin osasta siitä, mitä maailman nykytaiteessa tapahtuu. Vuonna 1960 säännöllisen ilmestymisen alkanut Taide-lehti on myös kotimaisen ja kansainvälisen taiteen foorumi. thumb|[[Taidehalli (Helsinki)|Helsingin Taidehalli on toiminut eräänä nykytaiteen näyttämönä Suomessa vuodesta 1928.]]
Osa taidemaailmaa
Modernismin eri suuntaukset 1900-luvulla syntyivät tavallisesti pienyhteisöissä, kiivaasti keskustelevien taiteilijaryhmien toiminnassa. Kysymyksen siitä, mitkä tekijät ja toimijat muodostavat taide-elämän kokonaisuuden herätti amerikkalainen filosofi Arthur C. Danto vuonna 1964 esseessään The Artworld. Se aloitti keskustelun siitä, mitkä ja ketkä ovat ne osatekijät, joista koostuu taidemaailma, jonka osa myös nykytaide on.
Kiasma
Kiasma on Helsingin Mannerheimintiellä sijaitseva nykytaiteen museo. Sen perustamisen juuret ulottuvat 1930-luvulle asti. Vuonna 1939 perustettiin Nykytaide ry organisoimaan nykytaiteeseen keskittyviä näyttelyitä. Yhdistys toimi aktiivisesti 1950-luvulla juuri nykytaiteen näyttelyiden järjestämiseksi. Esimerkiksi yhdistys osallistui vuonna 1961 järjestetyn ensimmäisen Ars-näyttelyn järjestämiseksi. Vuonna 1964 se julistautui nykytaiteen museohankkeen tukijärjestöksi ja lopetti toimintansa vuonna 1990, kun Nykytaiteen museo perustettiin. Yhdistyksen toiminnan tärkein tavoite oli saavutettu.
Tampereen nykytaiteen museo
thumb|Guggenheim-museon filiaali Bilbaossa, Espanjassa.
Vuosina 2001–2012 Tampereella toimi myös yksityinen taidemuseo Willa MAC, jonka päätehtävänä oli suomalaisen nykytaiteen esille tuominen.
Emma
Espoon taidemuseo Emma ( ’Espoon modernin taiteen museo’) avattiin vuonna 2006. Museon näyttelytilat ovat Suomen suurimmat. Emma sijaitsee Espoon Tapiolassa WeeGee-talossa.
Muita museoita
Turun nykytaiteen museo on Ars Nova. Se sijaitsee Aboa Vetus -museon yhteydessä. Ars Novassa on vaihtuvia nykytaiteen näyttelyitä sekä teoksia museon kokoelmista, joka koostuu muun muassa Matti Koivurinnan säätiön taidekokoelmasta. Kuntsin modernin taiteen museo avattiin helmikuussa 2007 Vaasan Tullipakkahuoneella. Lisäksi monet taidemuseot, taidehallit ja taidegalleriat esittelevät muun muassa nykytaidetta. Kesänäyttelyissä esitetään paljon nykytaidetta ja ajankohtaiseen taiteeseen on erikoistunut Mäntän kuvataideviikot vuodesta 1993.
Frame
thumb|Ilya Kabakov, Pudonnut kattokruunu. Nykyisin suomalainen nykytaide on jatkuvassa kansainvälisessä vuorovaikutuksessa ja useat suomalaiset nykytaiteilijat ovat menestyneet kansainvälisen taiteen esitysfoorumeilla. Keskeiseen asemaan on tullut Helsingissä toimiva suomalaisen taideviennin tukisäätiö Frame.
Merkittävät kansainväliset taidepalkinnot, kuten Englannin Turner-palkinto pohjoismainen Carnegie Art Award, sekä Suomessa Ars Fennica arvioivat ja suuntaavat nykytaidetta.
Valokuvataide
Valokuvataiteen läpimurto osana nykytaidetta ajoittuu 1990-luvulle, jolloin valokuvateosten julkaiseminen moninkertaistui ja valokuvaus oli kuvataiteen merkittävissä yhteisnäyttelyissä vahvasti esillä. Uusi, koulutettu ja kansainvälistä kokemusta omaava valokuvataiteilijoiden sukupolvi astui esiin. Myös valokuvatekniikassa tapahtuneet uudistukset vaikuttivat. Värivalokuvauksen menetelmät kehittyivät ja digitaaliseen valokuvaukseen kohdistunut kiinnostus lisäsi yleisöpohjaa. Useat taidemaalarit, taidegraafikot, kuvanveistäjät ja performanssitaiteilijat alkoivat käyttää valokuvaa välineenään.
Video- ja mediataide
Mediataide käyttää hyväkseen sähköisiä viestimiä. Se yhdistelee perinteisiä taiteita, kuten maalaustaidetta, elokuvaa, musiikkia, videota ja performanssia liittäen niihin mediateknologioiden käytön. Tekniikka ja välineet ovat etusijalla näillä välinetaiteen aloilla.
Tila- ja ympäristötaide
Tila- ja ympäristötaiteessa teos ja sen ympäristö tai ympäröivä tila muodostavat kokonaisuuden. Tilataiteen ja ympäristötaiteen ero on siinä, että tilataidetta voi olla rajatuissa, rakennetuissa ympäristöissä, rakennusten sisällä tai ulkopuolella, kun taas ympäristötaide ottaa kokonaisvaltaisempaa suhdetta luontoon tai ihmisen luomaan ympäristöön.
Installaatio
Teosta, joka koostetaan löydetyistä ja valmiiksi tehdyistä esineistä (valmisesine engl. ready-made) sanotaan installaatioksi.
Installaatio on erityiseen tilaan tehtyä taidetta, joka käyttää tilan ominaisuuksia hyväkseen. Riippuen installaation kiinnitysalustasta tai sijaintipaikasta puhutaan lattia-, seinä- tai kattoinstallaatioista.
Installaatiot vetoavat usein moneen aistiin, sisältäen esineitä, kuvia, ääntä, tuoksuja ja liikkuvia esineitä. Installaatio voi koostua myös esimerkiksi televisiomonitoreista, jolloin puhutaan videoinstallaatiosta.
Käsitetaide
Käsitetaiteessa teoksen suunnittelu, tekoprosessi, tulkinta tai pelkkä idea on tärkeämpi kuin varsinainen materiaalinen ja lopullinen teos. Käsitetaideteokset voivat koostua esimerkiksi teksteistä, valokuvista ja muusta informaatiosta, jotka selittävät teosta.
Performanssi
thumb|Angie Heisl, performanssi Kölnissä 2008. thumb|Taiteilija [[Lauri Wuolio|Lauri Wuolion keskustelua ohjaavia pelikortteja on sovellettu eduskuntavaaliväittelyissä. ]] Performanssi on yleisön edessä esitettävä taide-esitys, joka noudattaa ennalta laadittua suunnitelmaa, ja voi sisältää elementtejä tai muistumia eri taidemuodoista. Performanssi tuli erillisenä taidemuotona tunnetuksi 1960-luvulla ja sen tavoitteena on visuaalisen ja ajatuksellisen kokonaisuuden luominen.
Yhteisötaide
Yhteisötaide on 1990-luvulta yleistynyt taiteen suuntaus, jossa taidetta tehdään jonkin yhteisön ehdoilla, yhteisön jäsenten kanssa ja heitä varten. Yhteisötaide toteutetaan yleensä projekteina, tapahtumina tai työpajoina. Taiteilija on tapahtuman, teoksen tai ilmiön tuottaja tai ohjaaja.
Tulevaisuus
Nykytaide on kehittynyt pienistä avantgardetaiteen kokeiluista lähes teollisuuden kaltaiseksi toiminnaksi. Nykytaiteen piirissä oleva koulutus on lisääntynyt ja nykytaiteen museot, taidegalleriat ja taidemarkkinat houkuttelevat lisääntyviä yleisömääriä.
Vaikka nykytaiteen foorumit ja keinot näyttävät tänään melko vakiintuneilta, ainoa varma asia, joka länsimaisen nykytaiteen tulevaisuudesta voidaan sanoa, on sen muutos.
Theodor Adorno (1969):
NBA-kausi 1960–1961
NBA-kausi 1960–1961 oli NBA-liigan 15. kausi. Runkosarja käynnistyi 19. lokakuuta 1960 ja päättyi 12. maaliskuuta 1961. Pudotuspelien päätteeksi, 11. huhtikuuta, Boston Celtics otti kolmannen peräkkäisen mestaruutensa voittamalla St. Louis Hawksin finaalisarjassa otteluvoitoin 4–1.
Runkosarja
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti
Luettelo Morbihanin kunnista
border|right|200px|Morbihanin sijainti Tämä on luettelo Morbihanin departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 258 kuntaa.
Abukuma (1923)
Abukuma oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1925 palvelukseenotettu Nagara-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Uragan telakalta ja sen köli laskettiin 8. joulukuuta 1921. Alus laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1923 ja se otettiin palvelukseen 26. toukokuuta 1925.
Gymnasiet Grankulla samskola
Gymnasiet Grankulla samskola on ruotsinkielinen lukio Kauniaisissa. Koulussa on noin 300 oppilasta ja 30 opettajaa. Koulu syntyi 1977 peruskoulujärjestelmään siirtymisen myötä, mutta se jatkaa vuonna 1907 perustetun Kauniaisten ruotsinkielisen yhteiskoulun, Grankulla samskolan perinnettä. Samoissa tiloissa toimii myös 7.–9. luokkien peruskoulu Hagelstamska skolan.
Tuku tuku
Tuku tuku on vuonna 1991 ilmestynyt Piirpauke-yhtyeen kymmenes studioalbumi. Ydinryhmän muodostavat levyllä laulaja Cinta Hermo, lyömäsoittaja Ismaila Sane sekä Piirpauken johtohahmo Sakari Kukko, joiden muodostaman trion piti alun perin olla pelkästään Kukon Karavana-niminen sivuprojekti. Usealla kappallella ovat myös mukana yhtyeen entinen jäsen Badu N'djay sekä kolmas senegalilalaismuusikko Malang Cissokho. Kokoonpanosta johtuen Tuku tuku on Piirpauken albumeista kaikkein afrikkalaisvaikutteisin.
Levy koostuu yhtyeen jäsenten omien teosten sekä kansansävelmien lisäksi myös kahdesta karjalaisen paimenmuusikon Teppo Revon sävellykseen Kevään säveliä perustuvasta kappaleesta sekä kahdesta versiosta Olli Suolahden laulusta Tuku tuku lampaitani. Nimikappale oli mukana MTV3:n Levyraati-ohjelmassa, jonka yleisöäänestyksen se voitti.
Kolmitasoarkkitehtuuri
Kolmitasoarkkitehtuuria käytetään tietojärjestelmäarkkitehtuurissa ja siinä käytetään kolmea eri tasoa.
Sisäinen taso
Tällä tasolla kuvataan tietokannan fyysistä tallennusrakennetta ja saantipolkuja. Sisäinen kaava
Käsitetaso
Kuvaillaan tietokannan rakenne käyttäjälle, lukuun ottamatta fyysistä tallennusrakennetta. Käsitekaava
Ulkoinen taso
Tällä tasolla määritellään näkymiä tietokantaan. Tämä tarkoittaa, että kullekin käyttäjäryhmälle on määritelty oma näkymä tietokantaan. Ulkoiset kaavat, näkymät
Tasojen väliset kuvaukset
Tasojen välillä käytetään kuvauksia, jotta tehdyt tietokantakyselyt ja niihin saadut tulokset voidaan välittää tasolta toiselle kullekin tasolle ominaiseen esitysmuotoon.
Tietoriippumattomuus
Kolmitasoarkkitehtuuri tukee tietoriippumattomuutta. Tämä tarkoittaa, että tietokannan kaavan (tietokannan kuvauksen) muutos alemmalla tasolla ei aiheuta muutoksia ylemmälle tasolla. Ainoastaan tasojen välinen kuvaus muuttuu.
Looginen tietoriippumattomuus
Mahdollistaa lisäysten teon käsitekaavaan, ilman tarvetta muuttaa ulkoista kaavaa tai sovelluksia.
Angelica Mandy
Angelica Joyce Mandy  (s. 25. elokuuta 1992 Somerset, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Gabrielle Delacourin roolista elokuvassa Harry Potter ja liekehtivä pikari.
Tykkimäki (kaupunginosa)
Tykkimäki on Kouvolan kaupunginosa ja tilastoalue, Kouvolan keskustan suuralueella. Sen alueella sijaitsevat muun muassa Tykkimäen huvipuisto ja vesipuisto, Käyrälammen uimaranta ja leirintäalue sekä Kullasvaaran logistiikka-alue (Kouvola RRT) ja moottorirata. Kaupunginosan asukasluku oli 56 vuonna 2015.
thumb|Käyrälammentietä [[Käyrälampi (Kouvola)|Käyrälammen rannalla, uimarannan vieressä]] thumb|vasen|Kouvolan/Tykkimäen moottorirata on Suomen yksiä arvostetuimpia Rallicross ratoja. Kuva vuoden 2020 [[Rallicrossin maailmanmestaruussarja|Rallicrossin maailmanmestaruussarjasta.]] Tykkimäki sijaitsee Kouvolan keskustasta eli Kankaasta noin viisi kilometriä itään, Kouvolan suuralueen itäosassa Valtatie 15:n itäpuolella. Se on suurimmilta osin teollisuusaluetta, vapaa-aikaan keskitettyä aluetta tai rakentamatonta virkistysaluetta. Tykkimäen huvipuisto sijaitsee kaupunginosan keskiosassa Valtatie 6:n eteläpuolella ja Valtatie 15:n itäpuolella. Tykkimäen eteläosa on teollisuusaluetta, josta käytetään nimitystä Kullasvaara. Siellä on mm. paljon logistiikan palveluita, kaksi moottorirataa ja golfkenttä. Kullasvaaraan Karjalan radan varrelle rakennetaan Suomen ainut rautatie-maantieterminaali, joka tulee työllistämään paljon logistiikka-alan työntekijöitä. Alueen maanrakennus alkoi vuonna 2019. Kullasvaaran kanssa samassa yhteydessä oleva Teholan teollisuusalue sijaitsee Tornionmäen kaupunginosan puolella. Käyrälampi sijaitsee Tykkimäen pohjoisosassa. Sen rannalla on Kouvolan suosituin uimaranta (ns. Käyski), vuonna 2014 avattu Tykkimäki Aquapark -vesipuisto, Tykkimäki Camping -leirintäalue, virkistyspuisto ja muita vapaa-ajan palveluita.
Tykkimäki rajautuu lännessä Valtatie 15:een ja etelässä, idässä sekä pohjoisessa entiseen Kouvolan kaupungin ja Valkealan kunnan eli nykyisten suuralueiden rajaan, joka kulkee etelässä Karjalan rataa pitkin, idässä Kouvolan keskustaajaman reunalla ja pohjoisessa Käyrälammen pohjoisosaan.
Tykkimäen 50 asukasta keskittyy Käyrälammentien, Palonojantien ja Kullaskalliontien alueille teollisuusalueen reunalle.
CDMA
CDMA eli koodijakokanavointi on yksi radiotien kanavanvaraustekniikoista. Koodijakokanavointia käytetään laajakaistaisissa järjestelmissä.
CDMA-kanavoinnissa jokainen käyttäjä voi käyttää hyväkseen koko saatavilla olevaa taajuuskaistaa lähetyksessä ja vastaanotossa. Käyttäjät erotetaan toisistaan yksilöllisellä koodilla. Lähettäjä sisällyttää vastaanottajan koodin signaaliinsa, jolloin vain koodin tunteva asema voi vastaanottaa sen. Koodeja on olemassa miljardeja, tämä voi parantaa tietoturvaa ja tekee esimerkiksi puhelinten kloonauksesta hankalaa. Eri koodien ansiosta useat käyttäjät voivat toimia samanaikaisesti samalla taajuusalueella häiritsemättä liikaa toistensa lähetyksiä.
Koodijakokanavointi kehitettiin aluksi sotilassovelluksia varten. Sillä pyrittiin piilottamaan signaalia (estämään salakuuntelu), saamaan vastustuskyky tahallista häirintää vastaan sekä saamaan lähetys sietämään kohinaa.
CDMA voidaan toteuttaa kahdella eri tavalla:
Maailman matkapuhelinverkoista noin kolmannes perustuu CDMA-tekniikkaan. Datayhteyksissä se on nopeampi kuin GSM:n GPRS-versio, muttei yhtä nopea kuin GSM:n EDGE-versio tai WCMA-3G-versio.
Anhydridit
Anhydridit ovat kemiallisia yhdisteitä, joiden voidaan ajatella muodostuvan H2O-molekyylin poistamisella. Esimerkiksi kaksi etikkahappomolekyyliä muodostavat etikkahappoanhydridin : 420px|keski Lisäksi esimerkiksi natriumoksidi on natriumhydroksidin anhydridi, koska
ja rikkitrioksidi on rikkihapon anhydridi:
Anhydridit orgaanisessa kemiassa
Happoanhydridit ovat tyypillisesti reaktiivisempia, eli nukleofiilit reagoivat niiden kanssa paremmin kuin muut karboksyylijohdannaiset, kuten amidit tai esterit. Tämä on seurausta hapen elektroneita vetävästä ominaisuudesta. Se vetää elektroneita pois karbonyylistä kasvattaen positiivista osittaisvarausta hiilellä ja siten kasvattaen sähköstaattista vetovoimaa nukleofiilin ja karbonyylin välillä. Happi myös luovuttaa elektroneita karbonyyliin, mutta sen elektronitiheyttä vetävä vaikutus on vahvempi tässä tapauksessa.
Veden kanssa reagoidessaan happoanhydridit muodostavat niitä vastaavia karboksyylihappoja. Esimerkiksi etikkahappoanhydridi muodostaa etikkahappoa. Anhydridit ovatkin tehokkaita veden sitojia, eli kuivaavia reagenssejä.
Etikkahappoanhydridiä käytetään myös aspiriinin valmistuksessa. Se lisää asetyyliryhmän salisyylihappoon, josta tuotteena on asetyylisalisyylihappo, eli aspiriini. Anhydridin käyttö on tehokkaampaa, koska etikkahapon käyttö tuottaa vettä, joka voi hydrolysoida tuotteen. Anhydridistä valmistetaan asyliumioni (engl. acylium ion) esimerkiksi Friedel–Crafts-asyloinnilla. Asyliumioni jatkaa reaktiota, johtaen asetyyliryhmän lisäykseen. Asyliumionin valmistus anhydridistä alla:
Kuva:Friedel-Crafts.png
Epäorgaanisia happoanhydridejä
Yleiskaavaltaan HxEOy tyypillisen epäorgaanisen happi­hapon täysin dehydratoitunut yhdiste on EOy-x/2 tai E2O2*y-x.
Anhydridit biologisissa järjestelmissä
Suurienergiaiset biokemialliset molekyylit, kuten ATP ovat anhydridejä.
Hopeatähti
Hopeatähti on rap-artisti Pietarin toinen sooloalbumi, joka julkaistiin Monsp Recordsin kautta 31. elokuuta 2012.
FHSS
Taajuushyppely on DSSS:n lisäksi toinen CDMAta toteutettaessa käytettävistä tekniikoista.
Taajuushyppelyssä lähettäjä vaihtaa lähetystaajuutta tietyn algoritmin mukaisesti. Taajuushyppelyalgoritmi voi olla täysin satunnainen, kuitenkin siten että lähettäjä ja vastaanottaja tietävät satunnaisuuden, tai etukäteen sovittu.
Taajuushyppely suoritetaan siten, että laaja taajuusalue (useita megahertsejä) jaetaan suureen määrään kapeita kanavia. Lähetettävä signaali pilkotaan pieniin osiin ja jokainen osa lähetetään aikavälein kullakin kapealla kanavalla.
Signaalin lähetys pitkällä aikavälillä käyttää koko taajuusalueen hyväkseen, vaikka tietyllä ajanhetkellä käytetään vain osa taajuusalueesta. Siksi taajuushyppelyäkin kutsutaan laajakaistaiseksi tekniikaksi.
Taajuushyppely voidaan toteuttaa joko hitaalla tai nopealla hyppelyllä. Hitaassa lähetetään useita bittejä yhdellä aikavälillä kun taas nopeassa lähetetään yksi bitti usealla aikavälillä.
スペクトラム拡散
Beznaun ydinvoimalaitos
°N, °W thumb|right|250px| Beznaun ydinvoimalaitos. Beznaun ydinvoimalaitos sijaitsee Pohjois-Sveitsissä, Aargaun kantonissa. Ydinvoimalaitoksen omistaa Axpo.
Sijainti
Voimalaitos sijaitsee Aarejoen varrella, tekosaarella, noin 15 kilometriä Badenista pohjoiseen sekä kymmenkunta kilometriä Saksan rajalta ja Koblenzista etelään. Voimala on Döttingenin kunnan alueella.
Tekniset tiedot
Beznaun voimalaitos koostuu kahdesta samanlaisesta yksiköstä, joiden nettosähköteho on 365 MW. Sähkön tuotantoteho on yhteensä 730 MW ja vuosituotanto yhteensä noin 6 TWh sähköä. Lisäksi voimalaitokselta toimitetaan kaukolämpöä 11 kunnan alueelle suurimmillaan 80 megawatin teholla. Voimalaitoksen reaktori on painevesireaktori. Laitoksella ei ole jäähdytystornia, vaan jäähdytys hoidetaan suoraan jokivedellä. Voimalaitos on liitetty valtakunnalliseen 220 kilovoltin sähköverkkoon.
TDMA
TDMA eli aikajakokanavointi on muun muassa GSM-verkoissa käytetty radiotien kanavanvaraustekniikka. Se perustuu eri signaalien viipalointiin eli aikajakoon, jossa jokainen lähetys jaetaan palasiin (kehys) ja palaset lähetetään tietyin väliajoin. Sitä käyttämällä voidaan siirtää ääntä ja dataa (mahdollistaa muun muassa multimediaviestien lähetyksen). Siirtokapasiteetin lisääminen on suhteellisen helppoa ja taloudellista.
TDMA:n huonona puolena on se, että jos kaikki aikavälit ovat käytössä, yhteyttä ei voida muodostaa. Solua vaihdettaessa yhteys voi myös katketa, jos uuden solun kaikki aikajaksot on varattu. TDMA on herkkä monitie-etenemisen häiriöille. Ratkaisuna tähän on kehitetty järjestelmän aikarajoitus.
TDMA jaetaan kahteen osaan, synkroninen ja asynkroninen TDMA.
Synkroninen TDMA
Synkronisessa TDMA:ssa siirtotietä käytetään koko ajan. Silloin ei ohjausinformaatiota eikä vuonohjausta tarvita (linkkiprotokolla). Kahden pään välinen kehystahdistus kuitenkin tarvitaan. Kehystahdistuksessa lisätään jokaiseen kehykseen bitti siten, että perättäisten kehysten biteistä muodostuu bittikuvio (esimerkiksi 10101010).
Lähteet voivat varata itselleen useampia aikaviipaleita kehyksestä ja sitä kautta nopeuttaa kommunikointiaan. Eri nopeuksilla toimivia lähteitä voidaan yhdistää, kun niiden käyttöön varataan tarvittava määrä aikaviipaleita.
Synkronisessa aikajakokanavoinnissa datan on oltava digitaalista, mutta signaali voi olla digitaalinen tai analoginen.
Huonona puolena TDMA:ssa on, että siinä hukataan kapasiteettia: jokaiselle linjalle varataan tietty aikajakso, vaikka linjalla ei olisikaan liikennettä.
Asynkroninen TDMA
Synkronisesta TDMA:sta poiketen asynkronisessa TDMA:ssa siirtotiellä ei ole vakioaikavälejä, joten tarvitaan keino (osoite) kertomaan, minkä linjan dataa aikavälissä siirretään. Jokaisen kehyksen alkuun lisätään osoite kertomaan, mille linjalle kehys kuuluu. Aikavälit varataan dynaamisesti tarpeen mukaan.
Huonona puolena on, että osoitetietojen välittäminen hukkaa jonkin verran kapasiteettia. Yhdistävän linjan nopeus voi olla pienempi kuin sisääntulolinjojen nopeuksien summa, joten suurilla käyttöasteilla saattaa seurata ruuhkaa.
Desi Arnaz
Desi Arnaz (oik. Desiderio Alberto Arnaz y de Acha III) (2. maaliskuuta 1917 Santiago de Cuba, Kuuba – 2. joulukuuta 1986 Del Mar, Kalifornia) oli kuubalaissyntyinen yhdysvaltalainen muusikko, näyttelijä, koomikko ja televisiotuottaja.
Ura
Arnaz aloitti muusikonuransa 1936 soittamalla mm. jazzia. Vuonna 1939 hän näytteli Broadwaylla menestysmusikaalissa Too Many Girls. Seuraavana vuonna hänet nähtiin musikaalista tehdyssä elokuvaversiossa, jossa hänen vastanäyttelijänään oli Lucille Ball. Arnaz ja Lucille Ball menivät naimisiin saman vuoden aikana. Kaikkein parhaiten Desi ja Lucille muistetaan kuitenkin komediasarjasta I Love Lucy, joka pyöri vuosina 1951–1957 ja on jäänyt elämään yhtenä kaikkein aikojen suosituimmista komediasarjoista. Desi Arnaz sai urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, yhden televisiorooleistaan ja toisen elokuvista.
Yksityiselämä
Desi Arnaz syntyi varakkaaseen perheeseen Santiago de Cubassa, Kuuban toiseksi suurimmassa kaupungissa. Kuuban levottomuuksien takia perhe muutti Yhdysvaltoihin 1930-luvulla. Hän oli elämänsä aikana kaksi kertaa naimisissa; Lucille Ballin kanssa vuosina 1940–1960 (päättyi avioeroon) ja Edith Mack Hirschin kanssa vuosina 1963–1985 (päättyi Edithin kuolemaan). Lucillen kanssa hänellä oli kaksi lasta; tytär Lucie Arnaz (s. 1951) ja poika Desi Arnaz Jr. (s. 1953). Desi Arnaz kuoli 69-vuotiaana vuonna 1986 keuhkosyöpään.
Desiderius
pienoiskuva|Desiderius Desiderius (myös Daufer tai Dauferius, k. 786) oli langobardien viimeinen kuningas. Hän oli kuninkaana 757–774.
Edellisen kuninkaan Aistulfin kuoltua Desiderius keräsi joukkoja tuekseen noustakseen valtaistuimelle. Aistulfin veli ja edeltäjä Ratchis yritti myös saada kruunun, mutta Desiderius tukahdutti tämän yrityksen nopeasti ja asetti itsensä kuninkaaksi.
Desideriuksen tytär Gerperga (tai Desiderata) oli naimisissa Kaarle Suuren kanssa, mutta Desideriuksen kiista paavi Hadrianus I:n kanssa johti välirikkoon Kaarlen kanssa. Kaarle Suuri valloitti langobardien valtakunnan ja julistautui langobardien kuninkaaksi. Desiderius karkotettiin luostariin, jossa hän kuoli noin 786.
Ofiusa
Ofiusa sijaitsi Skyytiassa Pontoksen alueella eli Mustallamerellä. Myöhemmin sen paikalla tai lähellä sijaitsi Tyras, ja joskus kaupunkeja on pidetty samana paikkana. Ne yhdisti esimerkiksi Plinius vanhempi ja nykyaikana näin tekee Barrington Atlas of the Greek and Roman World. Klaudios Ptolemaios taas piti niitä eri kaupunkeina, ja sijoitti Ofiusan pohjoisemmaksi ja enemmän sisämaahan. Pseudo-Skylaks tunsi vain Ofiusan, kun taas myöhemmät kirjailijat tunsivat yleensä vain Tyraksen. On mahdollista, että Ofiusa on varhaisempi kaupunki ja Tyras nuorempi kaupunki, ja ne olivat alun perin erillisiä, mutta Ofiusasta tuli myöhemmin osa Tyrasta.
Maksim Tšudinov
Maksim Valerjevitš Tšudinov (s. 25. maaliskuuta 1990 Tšerepovets, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkopuolustaja ja maailmanmestari, joka pelaa KHL-joukkue Admiral Vladivostokissa. Hänen vahvuudet ovat kiekkollinen peli, ylivoimapelaaminen, kropan hallinta ja laukaus. Tšudinov pelaa oikealta.
Seuraura
Tšudinov on Severstal Tšerepovetsin oma kasvatti ja edustanut joukkuetta lähes koko junioriuransa ajan. Hän debytoi Venäjän superliigassa jo 16-vuotiaana kaudella 2006–2007, jolloin Tšudinov pelasi Severstalissa kaksi runkosarja- ja kolme playoff-ottelua. Kaudella 2007–2008 pelejä kertyi runkosarjassa 18 ja pudotuspeleissä yksi. KHL:n tultua Superliigan tilalle Tšudinov pelasi joukkueessa kaudella 2008–2009 26 runkosarjaottelua, mutta hän ei edelleen avannut vielä pistetiliään pääsarjatasolla.
Kaudella 2009–2010 Tšudinov murtautui Severstalin kokoonpanoon ja teki pääsarjauransa ensimmäiset tehopisteensä tekemällä 47 runkosarjaottelussa tehot 6+8=14. NHL-joukkue Boston Bruins varasi hänet seitsemännellä kierroksella 195. pelaajana kesällä 2010. Pian tämän jälkeen Tšudinov teki Severstalin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen heinäkuussa. Kaudella 2010–2011 hän oli tehoilla 8+15=23 joukkueen tehokkain puolustaja. Seuraavalla kaudella 2011–2012 Tšudinov teki 35 pistettä ja oli jälleen joukkueensa tehokkain puolustaja sekä toiseksi tehokkain pelaaja Vadim Šipatšovin jälkeen. Hän pelasi kauden aikana myös KHL:n tähdistöottelussa
Tšudinov teki kesällä 2012 sopimuksen SKA Pietarin kanssa. Hän voitti kaudella 2013–2014 joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +30. Tšudinov valittiin KHL:n lokakuun 2013 kuukauden puolustajaksi ja hän pelasi kauden aikana myös KHL:n tähdistöottelussa. Huhtikuussa 2014 Tšudinov teki kaksivuotisen jatkosopimuksen SKA:n kanssa. Kaudella 2014–2015, kevään 2015 pudotuspeleissä hän voitti tehoilla 1+8=9 koko KHL:n puolustajien syöttöpörssin ja jakoi puolustajien pistepörssin voiton Sibir Novosibirskin Patrik Hersleyn kanssa. Tšudinov voitti myös pudotuspelien tehotilaston lukemalla +13, taklaustilaston 56 taklauksellaan sekä blokattujen laukauksien tilaston 48 blokillaan. Hän voitti kauden päätteeksi Gagarin Cupin. Tšudinov pelasi kauden aikana myös KHL:n tähdistöottelussa ja hänet valittiin liigan lokakuun 2014 ja huhtikuun 2015 kuukauden puolustajaksi.
Maajoukkueura
Tšudinov on pelannut Venäjän maajoukkueessa MM-kilpailuissa vuosina 2014, 2015 ja 2016. Näistä kisoista hänellä on maailmanmestaruus, MM-hopea ja MM-pronssi. Yhteensä Tšudinov on pelannut 76 A-maaottelua tehopistein 6+13=19.
Tšudinov pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2008, 2009 ja 2010, joista kaksi ensimmäistä turnausta päättyi pronssiin. Vuoden 2010 turnauksessa hän toimi Venäjän varakapteenina ja oli tehoilla 2+2=4 joukkueen tehokkain puolustaja Dmitri Orlovin kanssa.
Tšudinov pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2007 ja 2008, joista ensimmäinen turnaus päättyi kultaan ja jälkimmäinen hopeaan. Vuonna 2007 hän saavutti pronssia Ivan Hlinkan muistoturnauksessa ja pelasi myös World Junior A Challenge -turnauksessa.
Torpedo (albumi)
Torpedo on vuonna 1973 ilmestynyt KOM-teatterin järjestyksessään kolmas albumi. Suurin osa sen kappaleista julkaistiin myöhemmin uudelleen Porvari nukkuu huonosti ja Kansainvälinen -albumien CD-painosten bonuskappaleina vuonna 1996. Levyn kannen on suunnitellut Måns Hedström.
DSSS
Suorasekventointi on FHSS:n lisäksi toinen CDMAta toteutettaessa käytössä olevista tekniikoista. Suorasekvennoinnissa lähetettävä sanoma jaetaan pieniin osiin ja lähetetään koko taajuusalueella (useita megahertsejä) yhtenä signaalina. Ongelmaksi muodostuu tällöin muiden signaalien aiheuttamat häiriöt. Ratkaisuna on sekoittaa lähetettävä signaali kohinaa muistuttavaan kantoaaltoon.
Torpedo (albumi)
Kappaleet
A-puoli B-puoli
DSSS
Sekoituksessa lähetin yhdistää kaksi signaalia; toinen on näennäissatunnaislukugeneraattorin tuottama suurinopeuksinen bittivirta (kohinaa) ja toinen pieninopeuksinen digitaalisesti moduloitu informaatiosignaali eli viesti (yleensä ääntä). Yhdistämällä nämä kaksi saadaan signaali, jonka nopeus on nopeamman signaalin mukainen sisältäen viestin. Vastaanotin pystyy erottamaan signaalit toisistaan, koska se tietää satunnaisen bittivirran sekvenssin.