cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomi kesäolympialaisissa 1976
Menestysodotuksista
Menestysodotuksia Suomella oli useista eri lajeista. Vahvimmat odotukset olivat yleisurheilussa. Kestävyysjuoksija Lasse Virén oli suosikki erityisesti 10 000 metrin kultamitalistiksi. Lisäksi menestysodotuksia oli 5 000 metrillä, muttei niin vahvoja kuin 10 000 metrillä. Perinteisesti miesten keihäänheitossa oli kultamitaliodotuksia, sillä olivathan kaikki kolme suomalaisedustajaa Seppo Hovinen, Hannu Siitonen ja Jorma Jaakola ennakkoon mitaliehdokkaita. Heistä Hannu Siitonen oli voittanut kaksi vuotta aiemmin Euroopan mestaruuden. Juoksijoista mitaliodotuksia oli myös estejuoksija Tapio Kantasen osalta, joka oli neljä vuotta aiemmin Münchenin olympialaisissa saavuttanut pronssia. Yleisurheilun kenttälajeissa mitaliodotuksia oli kiekonheitossa Pentti Kahman ja seiväshypyssä Antti Kalliomäen kohdalla. Kahma oli voittanut kaksi vuotta aiemmin Rooman EM-kisoissa kultaa. Naisten yleisurheilu oli tällä kertaa myös mitaliodotusten kohteena. Vuoden 1974 Rooman EM-kisat ja siellä naisten 4 x 400 metrin joukkue oli saavuttanut hopeaa. Joukkue oli nyt samassa kokoonpanossa ja nähtiin mahdolliseksi mitalistiksi. Viestijoukkueen yksityisistä urheilijoista silloinen Euroopan mestari Riitta Salin ja myöhemmin hyvin juossut Pirjo Häggman onnistuessaan nähtiin mahdollisina mitalisteina 400 metrillä. Yleisurheilun lisäksi muissa lajeissa oli lähinnä mitaliodotuksia; ei niinkään odotuksia kultamitaleista. Ammunnassa skeet-kaksikko Ari Westergård-Markus Remes nähtiin onnistuessaan taistelemassa mitaleista. Kamppailulajeissa suurimmat mitaliodotukset olivat kreikkalais-roomalaisessa painissa Pertti Ukkolan kohdalla ja nyrkkeilyssä Kalevi Marjamaan kohdalla. Ukkola oli sijoittunut edellisen vuoden Minskin MM-kisoissa pronssille, ja Marjamaa edellisen vuoden Katowicen EM-kisoissa saavuttanut kultaa. Yksikkösoudussa Pertti Karppinen oli osoittanut olympiavuoden kilpailuissaan mitalitason kuntoa. Hän oli ollut edellisen vuoden Nottinghamin MM-kisoissa neljäs. Muista lajeista odotuksia oli lähinnä jousiammunnassa, jossa neljä vuotta aiemmin Münchenin olympialaisissa Kyösti Laasonen oli saavuttanut pronssia ja vuoden 1975 Interlakenin MM-kisoissa hänen veljensä Kauko Laasonen pronssia. Nykyaikaisen 5-ottelun osalta, joka myös oli ollut Münchenin olympialaisten mitalilaji, oli myös mitaliodotuksia.
Muu henkilöstö
Urheilijoiden lisäksi joukkueeseen kuului 41 joukkueen johtotehtäviin, valmennukseen ja huoltoon kuuluvaa edustajaa. Yleisjohtoon kuului 11 henkilöä. Lajijohto käsitti 30 henkilöä, joista 20 valmentajaa.
Yleisjohto
Lundqvist
Lundqvist, Lundkvist tai Lundquist on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Suomi kesäolympialaisissa 1976
Muu henkilöstö
Terveydenhuolto
Edustajat
Lajijohto
Tuomarointitehtävät
Koigorodokin piiri
thumb|200px|Koigorodokin piiri Komin tasavallan kartalla. Koigorodokin piiri on kunnallinen itsehallintoalue Komin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1949 perustetun piirin pinta-ala on 10 400 neliökilometriä. Asukkaita on 9 100 henkeä (vuonna 2009).
Koigorodokin piiri sijaitsee Komin tasavallan eteläosassa. Lännessä se rajoittuu Priluzjen, luoteessa Sysolan, pohjoisessa Syktyvdinin ja koillisessa Kortkerosin piireihin sekä idässä Permin aluepiiriin ja etelässä Kirovin alueeseen.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 48,0 % venäläisiä, 40,0 % komeja, 4,3 % ukrainalaisia, 2,8 % saksalaisia ja 1,0 % valkovenäläisiä.
Grönlund
Grönlund on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Grönlund on myös seuraavien henkilöiden aiempi sukunimi:
Plastic Surgery Disasters
Plastic Surgery Disasters on yhdysvaltalaisen hardcore punk -yhtye Dead Kennedysin vuonna 1982 ilmestynyt toinen studioalbumi. Albumi on myöhemmin julkaistu samalla CD-levyllä yhtyeen aikaisemman In God We Trust Inc. -EP:n kanssa.
Levy laajentaa Dead Kennedysin musikaalista spektriä kauemmas perinteisestä hardcore punkista. Siinä on kuultavissa vaikutteita muun muassa surf-rockista ja 1970-luvun progesta sekä paljon spagettiwesternmäisiä kitaraosuuksia. Yhtye jatkoi tätä musiikillista muuntautumista vuoden 1985 levyllä Frankenchrist.
Noidanpääsumu
thumb|250px|Noidanpääsumu heijastaa läheisen [[Rigel-tähden valoa.]] Noidanpääsumu (IC 2118) on kaasusumu, joka on saanut nimensä muotonsa mukaan. Se peittää taivaalta 1 × 3 asteen suuruisen alueen. Sen uskotaan olevan muinaisen supernovan jäänne tai kaasupilvi, jonka läheinen Rigel valaisee. Se on Eridanuksen tähdistössä noin tuhannen valovuoden päässä Maasta. Paremmin sinistä kuin punaista valoa heijastavat pölyhiukkaset antavat noidanpääsumulle sen sinisen värin.
Plastic Surgery Disasters
Vuoden 2001 uudelleenjulkaisussa levyn aloituskappale ”Government Flu” on jaettu kahteen osaan muodostaen levylle intron ”Advice from Christmas Past”.
Kortkerosin piiri
thumb|200px|Kortkerosin piiri Komin tasavallan kartalla. Kortkerosin piiri on kunnallinen itsehallintoalue Komin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1939 perustetun piirin pinta-ala on 19 700 neliökilometriä. Asukkaita on 22 500 (vuonna 2009).
Korkerosin piiri sijaitsee Komin tasavallan eteläosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Knjažpogostin piiriin, koillisessa Uhtaan, idässä Ust-Kulomin piiriin, kaakossa Permin aluepiiriin, lounaassa Koigorodokin piiriin sekä lännessä Syktyvkariin ja Syktyvdinin piiriin.
Piiriin kuuluu 18 maalaiskuntaa: Bogorodsk, Bolšelug, Dodz, Keres, Kortkeros, Madža, Mordino, Namsk, Njobdino, Nivšera, Pezmeg, Podjelsk, Podtybok, Poztykeres, Priozjornyi, Ust-Lektšim, Storoževsk ja Vomyn. Hallinnollinen keskus on Kortkerosin kylä, josta on 48 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Syktyvkariin.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 71,7 % komeja, 22,3 % venäläisiä, 2,4 % ukrainalaisia ja 0,8 % valkovenäläisiä.
Talous perustuu metsävarojen käyttöön, lihan ja maidon tuotantoon sekä maataloustuotteiden jalostukseen.
Kortkerosin kylän itäpuolella sijaitsevan Korkerosin piirin Pezmegin maalaiskunnan alueella toimi vuosina 1937-1941 suuri, jopa 26 300 hengen Loktšimlag pakkotyöleirin (Gulag) hallinto. Pakkotyöläisillä teetettiin erityisesti metsätöitä. Leirille joutuneista useita tuhansia menehtyi, esimerkiksi ruuan puutteeseen. Leirin historiasta muistutetaan nykyisin muun muassa Komin kulttuurikartalla.
Paikallislehtenä ilmestyy komin- ja venäjänkielinen Zvezda (”Tähti”).
Aldosteroni
Aldosteroni vastaa noin kahdesta prosentista suodatettujen natriumionien takaisinotosta munuaisissa, mikä on lähes koko veren natriumpitoisuus, kun munuaiset toimivat normaalilla glomerulaarisella suodatusnopeudella.
Aldosteronin kemiallinen kaava on C21H28O5, moolimassa 360,44 g/mol ja CAS-numero 52-39-1.
Aldosteronin muodostuminen
thumb|300px|right|Aldosteronin synteesi. Aldosteronia syntetisoituu lisämunuaiskuoren uloimmassa osassa zona glomerulosassa. Aldosteronin synteesin lähtöaineena toimii kolesteroli, kuten muidenkin steroidihormonien. Synteesin ensimmäisessä vaiheessa kolesterolidesmolaasi irrottaa kuuden hiilen mittaisen sivuketjun aldosteronista ja tuottaa pregnenolonia. Tämä on myös synteesin nopeutta rajoittava vaihe. Kolesterolin synteesi pregnenoloniksi ja aldosteronisynteesin muut vaiheet tapahtuvat solulimakalvostossa tai mitokondrioissa.
Aldosteronin rakenne poikkeaa glukokortikoidi kortisolin rakenteesta vain hieman: siitä puuttuu hydroksyyliryhmä hiilestä 17, ja sillä on aldehydiryhmä hiilessä 18. Aldosteronin glukokortikoidin kaltaiset vaikutukset ovat kuitenkin miltei olemattomat kortisoliin verrattuna.
Aldosteronin synteesiä stimuloi veriplasma-, angiotensiini II- tai kaliumarvojen kohoaminen normaalia korkeammaksi. Tila kertoo veriplasman natriumin puutteesta. Synteesiä stimuloi myös plasman asidoosi eli liiallinen happamuus.
75 % aldosteronin päivittäisestä erityksestä tapahtuu kello 4–10.
Aldosteronin toiminta
Aldosteroni kasvattaa munuaisten kokoojatiehyen solujen apikaalisen solukalvon Na+- ja K+-kanavien lukumäärää ja aktiviteettia sekä aktivoi basaalisen solukalvon natrium-kalium pumppuja, mikä lisää Na+-ionien poistumista solusta vereen ja K+-ionien siirtymistä verestä soluun. Tämä saa aikaan K+-ionien diffundoitumisen solusta luumeniin ja sitä kautta virtsaan.
Aldosteroni stimuloi protonien eritystä munuaisten keräävien putkien α-interkalatoituneissa (interkalatoitunut ~ jonkin välissä oleva) soluissa. Tämä tapahtuu kontrolloimalla solukalvollisen bikarbonaatin (HCO3-) konsentraatiota ja sen happo/emäs-tasapainoa.
Koska rasvaliukoiset hormonit pystyvät diffundoitumaan solukalvon lävitse, niiden reseptorit ovat solunsisäisiä ja melkein aina transkriptiofaktoreita eli geenien ekspression säätelijöitä. Kun aldosteroni sitoutuu sen reseptoriin, reseptorin 3D-rakenne muuttuu hieman ja se etenee tumaan ja pystyy sitoutumaan DNA:han. Tämä aiheuttaa muutoksia tiettyjen geenien lukemisessa (eli transkriptiossa) ja niiden mRNA:n tuotannossa, mikä lopulta vaikuttaa proteiinisynteesiin. Kohteina olevat geenit koodaavat muun muassa glukokortikoidin aktivoiman kinaasin (kinaasit fosforyloivat, eli lisäävät fosfaattiryhmiä muihin molekyyleihin), ionitunneleihin vaikuttavan faktorin, K-ras2A:n, ja natriumkanavaproteiinin kolme aliyksikköä.
Erityksen säätely
Toinen aldosteronin synteesiin vaikuttava tekijä on veren kaliumpitoisuus. Kaliumpitoisuuden lisääntyminen stimuloi zona glomerulosan soluja erittämään aldosteronia, kun taas pitoisuuden vähentymisellä on päinvastainen vaikutus. Sydämen erittämä eteispeptidi puolestaan saattaa vähentää sekä reniinin että aldosteronin synteesiä.
Suolahormonin liikatuotto eli aldosteronismi
Aldosteronin liikaeritys aiehuttaa natriumin retention lisääntymistä, mikä kohottaa verenpainetta. Samanaikaisesti tapahtuva liiallinen kaliumin eritys ja alkaloosi puolestaan aiheuttavat lihasheikkoutta. Pitkäaikainen hypokalemia heikentää munuaisten konsentraatiokykyä, mistä seuraa virtsanerityksen lisääntymistä ja edelleen runsasta juomista. Kohonnutta verenpainetta lukuun ottamatta huomattava osa potilaista on kuitenkin oireettomia.
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1975
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1975 järjestettiin 11.–16. helmikuuta Anterselvassa, Italiassa.
Shane Walsh
Shane (televisiosarjassa Shane Walsh) on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa sarjakuvassa The Walking Dead sekä samannimisessä televisiosarjassa. Hahmoa näyttelee televisiosarjassa Jon Bernthal.
Sarjakuvassa
Shane on Rickin työkaveri, sekä paras ystävä. Shanen tie sarjakuvassa kuitenkin päättyy lyhyeen, ja tämän hahmoa ei juurikaan avata. Kuitenkin Rick ja Shane olivat erittäin hyvissä väleissä aina maailmanloppuun asti.
Sarjakuvassa Shane työskentelee kotikaupungissaan poliisina parhaan ystävänsä Rick Grimesin kanssa. Maailman romahdettua Shane auttaa Rickin vaimoa Loria sekä poikaa Carl Grimesiä selviytymään. Hän aloittaa suhteen Lorin kanssa. Myöhemmin Rickin tullessa takaisin Shane tulee hyvin mustasukkaiseksi, koska Lori valitsee Rickin. Myöhemmin Shane menettää järkensä ja yrittää numerossa 6 tappaa Rickin, mutta Carl ampuu Shanea kaulaan, jolloin tämä kuolee. Shane nähdään myöhemmin numerossa 15 zombiksi muuttuneena ja numerossa 37 takaumassa, jossa hän keskustelee Lorin kanssa heidän suhteestaan.
Televisiossa
Televisiosarjassa Shane työskentelee poliisina Rickin kanssa ja aloittaa myöhemmin suhteen Lorin kanssa pelastettuaan tämän ja Carlin maailman romahtaessa. Shane sanoo Lorille Rickin olevan kuollut, mutta kun Rick kohtaa jälleen perheensä, Lori jättää Shanen ja tämä tulee mustasukkaiseksi. Toisella tuotantokaudella Shane muuttuu antagonistimaiseksi pääsankarin sijaan. Muun muassa Dale epäilee Shanen tappaneen Otisin ja pitää häntä uhkana. Kauden toiseksi viimeisessä jaksossa Paremmat enkelit Shane juonittelee Rickin keskelle peltoa kauemmas muista ja yrittää lopulta tappaa tämän, mutta epäonnistuu, koska Rick onnistuu puukottamaan Shanea sydämeen ja tappamaan tämän. Rick näkee Shanesta hallusinaation kolmannen tuotantokauden jaksossa Kärsimysten tie.
Hollannin Grand Prix 1952
Hollannin Grand Prix 1952 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 17. elokuuta 1952 Circuit Park Zandvoortin radalla. Kilpailun voitti Alberto Ascari, jolle voitto oli kauden viides. Kilpailu oli F1-historian ensimmäinen Hollannin GP. Kilpailu oli ensimmäinen, jossa oli hollantilaiskuljettajia. Kuljettajat olivat Jan Flinterman ja Dries van der Lof.
Kotilammi (Jämsä)
Kotilammi on järvi Koskenpään kylän pohjoispuolella Jämsän pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 5,6 hehtaaria. Etäisyys Jämsän keskustasta on 30 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede
Kotilammin pituus on 450 metriä. Järvi on saareton ja matala, sen tilavuus on 54 000 kuutiometriä. Ympärillä on metsää ja suota. Noin 800 metriä itään sijaitsee Kalmaveden Kalmalahti, etelässä on Muurainsuo ja Kotivuori (noin 160 metriä mpy). Kotilammin eteläkolkasta virtaa Kotioja kaakkoon kohti Kalmaveden Kotiojanlahtea. Kalmaveden korkeustaso on noin 20 metriä Kotilammia alempana.
Kotilammi kuuluu Iso Rautaveden-Kalmaveden kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen. Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen päävesistöön.
Tervetuloa perheeseen
Tervetuloa perheeseen (engl. Welcome to the Family) on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin NBC:llä 3. lokakuuta 2013. Sarja kertoo kulttuurien kohtaamisesta, kun kahdet erilaisista lähtökodista tulevat vanhemmat joutuvat tulemaan toimeen keskenään heidän lastensa mentyä naimisiin.
Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa torstaisin puoliyhdeksän ohjelmapaikalla Puisto-osaston jälkeen. Sarjaa tuotettiin 11 jaksoa, mutta niistä vain kolme ehdittiin esittää ennen kuin NBC tiedotti sarjan hyllyttämisestä alhaisten katsojalukujen vuoksi. Suomessa sarjan esitys aloitettiin TV5:llä 6. kesäkuuta 2014, ja kanava esitti kaikki 11 jaksoa.
Frederikshavn
Frederikshavn on Tanskassa Pohjois-Jyllannin alueella sijaitsevan Frederikshavnin kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 23 295 asukasta.
Frederikshavn on merkittävä satamakaupunki Vendsyssel-Thyn saarella Pohjois-Jyllannissa. Koko Fredrikshavnin kunnan alueella oli 62 741 asukasta vuonna 2007 ja varsinaisessa Fredrikshavnin kaupungissa 23 636 asukasta vuonna 2006.
Historia
Alueelta on tehty arkeologisia löytöjä kivikaudelta viikinkiaikaan saakka. Rannikolta on löydetty varhaiskeskiajalta peräisin olevia laivanhylkyjä.
thumb|left|Vanha kalastajatalo Frederikshavnista Vuonna 1535 alueella oli kalastajayhdyskunta, joka tunnettiin Fladstrandin nimellä. Tälle alueelle keskittyi myös alueen kaupankäynti kalastuksen lisäksi. Vuonna 1568 dokumenteissa mainitaan Fladstrandissa olleen 16 taloutta. Kaupankäynnin kehittyessä valtio muutti tulliaseman Sæbystä Fladstrandiin vuonna 1681.
1600-luvulla kuningas Kristian IV:n osallistuessa kolmikymmenvuotiseen sotaan Saksan joukot uhkasivat koko Jyllantia. Sen vuoksi Fladstrandiinkin rakennettiin vuonna 1627 pieni linnoitus eli skanssi, joka on edelleen olemassa ja tunnetaan nimellä Nordre Skanse. 1680-luvulla kaupunkia linnoitettiin lisää. Linnoituksesta on edelleen jäljellä kaupungin tunnettu torni Krudtårnet.
thumb|left|Näkymä keskustasta
Liikenneyhteydet
thumb|250px|Autolauttoja satamassa Frederikshavn on tärkeä laivaliikenteen solmukohta, josta on autolauttayhteyksiä Norjaan ja Ruotsiin useita kertoja päivässä. Laivamatka Göteborgiin kestää nopeimmillaan kaksi tuntia. Vuosittain sataman kautta kulkee 2,5 miljoonaa matkustajaa, puoli miljoonaa autoa ja 3 miljoonaa tonnia rahtia. Ainakin seuraavat lauttayhteydet kulkevat säännöllisesti:
Tunnin ajomatkan päässä sijaitsee Aalborgin kansainvälinen lentokenttä ja 15 kilometrin etäisyydellä maan sisäistä liikennettä hoitava Sindalin lentokenttä. Rautatieyhteyttä Skageniin (Skagensbanen) hoitaa yksityinen rautatieyhtiö Nordjyske Jernbaner. Tanskan valtiollinen rautatieyhtiö DSB puolestaan liikennöi päärataa etelään, jota pitkin junalla pääsee Aalborgiin, Aarhusiin ja aina Kööpenhaminaan saakka. E45-moottoritie alkaa kaupungista.
Muuta
Frederikshavn on Rovaniemen ystävyyskaupunki.
Julia Taylor
Julia Taylor (s. 3. marraskuuta 1978, Budapest) on unkarilainen entinen pornonäyttelijä. Hän aloitti uransa vuonna 1998. Hän esiintyi uransa aikana hieman yli sadassa elokuvassa. Ennen pornouraansa Taylor työskenteli tarjoilijana.
Eero Lohi
Eero Olavi Lohi (14. elokuuta 1927 Ranua – 10. heinäkuuta 2023 Lieto ) oli suomalainen nykyaikainen viisiottelija sekä lajin valmentaja ja järjestöaktiivi. Hän kilpaili kansallisella tasolla myös miekkailussa ja maastohiihdossa.
Lohi osallistui kilpailijana yksiin olympialaisiin, mutta sen jälkeen myös joukkueenjohtajana ja tuomarineuvoston jäsenenä.
Ammatiltaan Lohi oli upseeri. Hän jäi eläkkeelle everstiluutnanttina 1982.
Italica (Hispania)
thumb|200px|Italican amfiteatterin rauniot. Italica (nykyisen Santiponcen pohjoispuolella) oli antiikin aikainen kaupunki Etelä-Espanjassa. Publius Cornelius Scipio Africanus perusti kaupungin vuonna 206 eaa. ja asutti sinne Ilipan taistelussa haavoittuneita sotilaita. Rooman keisarit Trajanus ja Hadrianus syntyivät Italicassa. Hadrianus teki kotikaupungistaan colonian ja rakennutti temppeleitä, etenkin Trajanukselle omistetun Trajaneumin. Italican amfiteatteri oli valtakunnan kolmanneksi suurin. Sinne mahtui 25 000 katsojaa, puolet siitä mitä Colosseumiin mahtui.
Kaupunki menetti merkityksensä 200-luvulla kun Guadalquivir-joki muutti juoksuaan.
Euroway
pienoiskuva|Eurowayn linjakartta Euroway oli ruotsalainen laivayhtiö, joka toimi vuosina 1992–1994. Se liikennöi reittiä Malmö-Travemünde-Lyypekki ja vuodesta 1993 alkaen reittiä Kööpenhamina-Malmö-Travemünde-Lyypekki. Liikenne lopettiin vuonna 1994 kannattamattomana.
Historia
Yhtiö alkoi liikennöidä toukokuussa 1992 uudella M/S Frans Suell -aluksella reitillä Malmö–Travemünde–Lyypekki. Sen sisarlaivan M/S Frans Kockumin tilaus peruttiin ennen valmistumista. Euroway ajautui kuitenkin pian taloudellisiin ongelmiin, ja osa yhtiöstä myytiin Silja Linelle; yrityksen nimi muutettiin muotoon Silja Line Euroway. M/S ''Silja Festival alkoi liikennöidä samalla reitillä, joka myöhemmin laajennettiin kulkemaan Kööpenhaminan kautta.
Euroway lopetti toimintansa 12. maaliskuuta 1994 alhaisten matkustajamäärien ja Silja Linen taloudellisten vaikeuksien takia. pienoiskuva|Silja Festival. Eurowayn laivat siirrettiin muille Silja Linen linjoille ja Frans Suell uudelleennimettiin M/S Silja Scandinaviaksi. Vuonna 1997 se myytiin Viking Linelle joka antoi sille nimen M/S Gabriella.
Otto IV
Otto IV (syntyi 1175 tai 1176 – kuoli 19. toukokuuta 1218) oli vuodesta 1198 toinen Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kahdesta kuninkaasta ja keisari vuodesta 1209 kuolemaansa asti. Hän oli ainoa Welf-sukua edustanut Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari. Valtaistuimelle häntä seurasi keisari Fredrik II.
Otto IV syntyi 1175 tai 1176 Braunschweigin kaupungissa nykyisen Saksan alueella. Hänen isänsä oli Baijerin ja Saksin herttua Henrik Leijona ja äitinsä Saksin herttuatar Matilda. Otto IV kasvoi nuoruutensa Englannissa, isoisänsä Englannin Henrik II:n luona, jolloin hän ystävystyi muun muassa Rikhard I Leijonamielen kanssa. Rikhard I Leijonamieli piti Otosta siinä määrin, että teki hänestä Yorkin jaarlin.
Onnenkalu
Onnenkalu on usein pakanalliseen uskontoon tai kansanperinteeseen liittyvä taikaesine eli taikakalu, jonka uskotaan tuottavan onnea tai siunausta. Pyhiä kuvia, pyhäinjäänteitä, ristejä tai muita maailman valtauskontoihin liittyviä uskonnollisia esineitä pidetään harvemmin onnenkaluina. Esimerkiksi kaulassa kannettavan ristin käyttötarkoitus on jokseenkin sama kuin ukonkirveen, mutta silti jälkimmäinen mielletään useammin onnenkaluksi tai taikakaluksi. Onnenkalu voi siis myös joissakin tapauksissa olla puolueellinen ja halventava nimitys.
Poverty Point
thumb|Taiteilijan käsitys Poverty Pointista thumb Poverty Point oli nykyisessä Yhdysvalloissa intiaanien rakentama varhainen suuri kylä, jossa on samankeksisiä maakumpuja ja muita kumpuja. Poverty Point sijaitsee Mississippin suiston lähellä.
Poverty Pointissa asui ehkä 5 000 intiaania. Näin suuri asutus oli tuohon aikaan ainutlaatuinen Pohjois-Amerikassa. Esinelöydöistä päätellen keskuksen vaikutus ulottui noin 50 km päähän. Yhdysvaltain etelävaltioista ja Mississippin jokilaaksosta läheltä on löydetty monesta pienestä paikasta Poverty Pointin tyyppistä esineistöä. Luultavasti Poverty Pointin kulttuuri oli kulttuurirypäs, joka kattoi monia intiaanikansoja.
Poverty Point
Alueen keskustassa on ylähäältä katseoen amfiteatteria muistuttava sisäkkäisten vallimaisten kumpujen kokonaisuus. Se muistuttaa muodoltaan kahdeksankulmiota, josta puolet on hävinnyt pois. Sisäkkäisiä katkotun maavallin jäänteitä on kuusi. Nykyinen viljely on tasoittanut nämä muinaiset vallit. Vallien välistä kulkivat tiet "amfiteatterin" keskusaukiolle. Keskusaukio oli luultavasti erilaisten kokousten, rituaalien, pelien jne. pitopaikka.
Joki katkaisee kahdeksankuolmin. Puolikkaan "Kahdeksankuolmion" ulkoreunalla on temppelikumpu. Temppelikumpu tuo mieleen ylhäältä katsoen avaimenreiän, linnun tai T-kirjaimen. Avaimenreiän keskus muistuttaa hieman sipulia ylhäältä katsoen. Sipuliin vie neliön muotoinen tasanne. Noin 2 km:n päässä keskustasta itään on toinen avaimenreikäkumpu, ja kolmas soikea kumpu, kuin keskeneräinen avaimenreiän keskus, 3 km länteen. Kummut näyttävät muodostavan geometrisen järjestelmän, ja kahdeksankulmion keskellä on aukio, johon johtaa teitä kahdeksankulmion kulmista. Suuren kummun korkeus on yli 23 m ja pituus 200 m. Koko rakennelman (kahdeksankulmio ja iso kumpu) rakentamiseen käytettiin maata noin miljoona kuutiometriä. Poverty Pointin ala oli noin 3 km².
Kahdeksankulmion harjanteilla ilmeisesti asuttiin. Alueella oli arviolta 600 majaa, joissa asui ehkä jopa 4 000–5 000 ihmistä.
Poverty Pointin kumpualueella on avaimenreiän tai lintujen muotoisten kumpujen lisäksi muutamia kartiomaisia ja tasahuippuisia kumpuja. Poverty Point oli muinaisten intiaanien Mississippin suiston lähelle 1730 eaa.–1350 eaa. noussut keskus, jossa oli samankeskisiä maakumpukehiä ja joitain temppeleitä muistuttavia kumpuja. Kumpuja lienee rakennettu aikanaan entistä suurenmmiksi vuosisatojen kuluessa.
Edeltäjät
thumb|right|220px|Watson Brake oli arkaaisen kauden kumpuryhmä.
Poverty Pointin kulttuuri
Poverty Pointin tapaisia paikkoja on tulva-alueilla. Nämä arkaaiset yhteisöt viljelivät puutarhoissa kurpitsoita joiden siemeniä syötiin ja kuoret käytettiin astioina. Poverty Pointin kulttuurin vaikutus säteili kauas. Poverty Pointin tyylisiä työkaluja oli Tampassa Floridassa, Etelä-Georgiassa ja Tennessee- ja Missouri-joilla. Itse Poverty Pointin vaikutus ulottui voimakkaana vain noin 40 km päähän. Tältä säteeltä on löydetty kymmeniä Powerty Pointin kulttuurin löytöpaikkoja. Muita Etelä-Mississippin Poverty Pointin paikkoja olivat läheinen Copes, Yazoo-laaskon Jaketown, ja rannikon lähellä sisämaassa Cedarland ja Claiborne. Nämä olivat kaikki Mississippi-joen lähellä. Poverty Pointin tyylisten työkalujen löydöt keskittyvät tietyille alueilla, joiden koko on ainakin 15x5 km ja joiden välissä on tyhjää tilaa noin 30–100 km. Poverty Pointin asuinpaikkojen ala on noin 0,5- yli 40 ha. Näissä saattoi olla muutama - kymmeniä taloja.
Pekka Lampinen
Pekka Lampinen on (s. 25. tammikuuta 1965 ) suomalainen basisti, joka aloitti basson soiton 12-vuotiaana. Ensimmäiset basistivaikuttajat olivat Gary Thain, Pave Maijanen, Cisse Häkkinen ja Martti Metsäketo. 1980- ja 1990-luvuilla hän soitti useissa jyväskyläläisissä rock-yhtyeissä sekä ravintola- ja tanssiyhtyeissä säestäen toistasataa koti- ja ulkomaalaista artistia muun muassa Irwin Goodmania, Matti Eskoa, Eino Gröniä, Kari Tapiota, Topi Sorsakoskea, Vesa-Matti Loiria, Delta Rhythm Boysia, Henry Theeliä jne. Hän opiskeli bassonsoittoa Jyväskylän Musiikkikoulussa Pekka Törmäsen johdolla ja toimi sessiomuusikkona lukuisissa äänityssessioissa. Vuonna 2005 Lampinen soitti Kontrassa. Vuosina 2005-2009 hän soitti hard rock -yhtye Leveragessa.
Bergenstråhle
Bergenstråhle on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1693 ja vapaaherrallinen suku numero 371 ja 400. Suku on lähtöisin Jönköpingistä, jossa Nils Jonsson (k. 1670) oli raatimiehenä. Hänen poikansa Gabriel Wetterberg (1665–1729) oli Carlströmin ruukin omistaja ja hänet aateloitiin 1719 nimellä Bergenstråhle. Samalla kertaa aatelisarvon saivat hänen vaimonsa Agneta Flinkin pojat tämän edellisestä avioliitosta. Heistä Johan Rudman, aateloituna Bergenstråhle (1689–1761), toimi hovioikeuden asessorina ja Lorentz Rudman, aateloituna Bergenstråhle (1694–1760), oli Jönköpingin rykmentin kapteeni. Kenraalimajuri Gustaf Bergebstråhle (1771–1829) korotettiin vapaaherraksi vuonna 1829 ja eversti, Jönköpingin läänin maaherra Claës Gabriel Bergenstråhle (s. 1787) korotettiin vapaaherraksi vuonna 1855. Suomen ritarihuoneeseen nimellä Bergenstråle suvun kirjoitti Carl Johan Rudman sekä Per Rudman.
Kilpalammi
Kilpalammi on järvi Koskenpään kylän pohjoispuolella Jämsän pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 2,8 hehtaaria. Etäisyys Jämsän keskustasta on 30 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede
Kilpalammin pituus on runsaat 200 metriä. Järvi on saareton, sen tilavuus on 76 700 kuutiometriä. Ympärillä on metsää ja suota. Noin kaksi kilometriä länteen sijaitsee Kalmaveden Kalmalahti, luoteessa on Vähä Hallinlammi ja Iso Hallinlammi. Noin 900 metriä itään sijaitsee Salosvesi, jonne johtaa laskuoja Kilpalammin koillisrannalta. Salosveden korkeustaso on noin 26 metriä Kilpalammia alempana. Aivan Kilpalammen länsipuolella on Kilpavuori (noin 180 metriä mpy).
Kilpalammi kuuluu Iso Rautaveden-Kalmaveden kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen. Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen päävesistöön.
Knjažpogostin piiri
thumb|200px|Knjažpogostin piiri Komin tasavallan kartalla. Knjažpogostin piiri on kunnallinen itsehallintoalue Komin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1939 perustetun piirin pinta-ala on 24 600 neliökilometriä. Asukkaita on 25 600 henkeä (vuonna 2009).
Knjažpogostin piiri sijaitsee Komin tasavallan keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Ust-Tsilman piiriin, idässä Uhtaan, kaakossa Ust-Vymin piiriin, etelässä Syktyvdinin ja Kortkerosin piireihin ja lännessä Udoran piiriin.
Hallinnollinen keskus on Jemvan kaupunki, josta on 130 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Syktyvkariin. Jemvan kaupungin lisäksi piiriin kuuluu Sindorin taajama sekä 10 maalaiskuntaa: Iosser, Knjažpogost, Meštšura, Serjogovo, Šoška, Trakt, Tšinjavoryk, Turja, Vetju ja Vožajol.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 64,4 % venäläisiä, 17,9 % komeja, 7,7 % ukrainalaisia, 2,4 % valkovenäläisiä ja 0,9 % saksalaisia.
Taloudellisesti merkittävintä on bauksiittien louhinta. Lisäksi tuotetaan rakennustarvikkeita, kuitulevyjä ja puupalkkeja.
Meidän talo
Meidän Talo on A-lehtien julkaisema aikakauslehti rakentamisesta ja remontoimisesta kiinnostuneille. Meidän Talon jutuista lukija saa asiantuntevia vinkkejä ja ohjeita sekä ammattitaitoisesti kuratoituja materiaali- ja tuotesuosituksia. Lehden lukijamäärä Kansallisen Mediatutkimuksen KMT2020 mukaan 122 000. Lehti ilmestyy 12 kertaa vuodessa.
Smashing Pumpkinsin diskografia
Kokoelmat
Today 7", Cherub Rock 7", Disarm 7", Rocket 7" Sisältää Gish- ja Siamese Dream -albumeilta ylijääneitä, julkaisemattomia kappaleita Bullet With Butterfly Wings CD-single, Tonight, Tonight CD-single, 1979 CD-single, Thirty-Three CD-single, Zero CD-single
Hevosenkenkä
Hevosenkenkä on hevosen sarveisaineesta muodostuneeseen kavioon naulattava kaareva metallinen suojus, joka suojaa kaviota kulumiselta. Hevosenkengät keksittiin jo pronssikaudella. Hevosen kengittäminen mahdollistaa raskaamman työnteon ja nopeamman matkanteon etenkin kovalla maaperällä.
thumb|250px|Nykyaikaiset hevosenkengät tehdään tyypillisesti [[teräs|teräksestä ja naulataan kavioon.]] thumb|250px|[[Kengitysseppä työssään]]
Nykyaikaiset hevosenkengät tehdään yleensä teräksestä tai alumiinista. Entisaikaan kengityssepät takoivat kengät alusta loppuun itse, mutta nykyään käytetään lähinnä tehdasvalmisteisia kenkiä, jotka seppä takoo lopulliseen muotoon. Jos hevonen joutuu liikkumaan liukkailla alustoilla (talvikeli, kilparatsastus nurmikentällä), kenkään kiinnitetään hokkeja antamaan lisäpitoa.
Kenkien on sovittava kooltaan ja tyypiltään hevosen kavioon ja käyttöön. Ne on myös irrotettava säännöllisin väliajoin (hevosesta ja olosuhteista riippuen noin 4–8 viikkoa) kasvaneen kavion oikeaan muotoon vuolemista varten. Samoja kenkiä voi kuitenkin käyttää useaan kertaan, jos ne yhä sopivat eivätkä ole liian kuluneita. Liian pitkiksi kasvaneet tai vääränmuotoisiksi vuollut kaviot voivat pakottaa hevosen jalkojen nivelet rasittaviin ja vahingollisiin asentoihin. Myös kenkien kiinni naulaaminen on tarkkaa työtä, koska kavion sisällä on herkästi vahingoittuvia kudoksia. Hevosen terveys, liikkumiskyky ja käyttökelpoisuus ovat hyvin pitkälti kiinni kavioiden terveydestä, joten kengitys ja vuoleminen on syytä teettää ammattinsa osaavalla kengityssepällä – tai ainakin hankkia itselleen kunnollista alan opetusta.
Hevosta ei aina ole välttämätöntä kengittää, sillä kaviot saattavat kulua sopivaan tahtiin omia aikojaankin, varsinkin jos hevonen on vähäisessä käytössä tai laidunlomalla. Yleensä kenkiä tarvitsemattomankin hevosen kaviot täytyy silti säännöllisesti vuolla. Kengitystarve riippuu lähinnä hevosyksilön kavioaineksen laadusta, maaperästä ja hevosen käytöstä. Joissakin tapauksissa kengitys on kuitenkin keino korjata hevosen rakennevioista johtuvia virheellisiä liikeratoja (jolloin hevonen esimerkiksi yhtenään kolhii jalkoja toisiinsa), pitää muuten ontuva hevonen kivuttomana tai hoitaa jalan tai kavion vammaa.
Varsa tai nuori hevonen kengitetään ensimmäistä kertaa vasta, kun se alkaa tarvita kengitystä kavion kulumisen vuoksi tai virheellisten jalka-asentojen tai liikkeiden korjaamiseksi. Ravurivarsojen opetus ja valmennus alkaa aiemmin kuin ratsujen, ja tästä syystä niitä ryhdytään kengittämään aiemmin. Kavioita kuitenkin vuollaan jo pienestä pitäen tarpeen mukaan, ja on tavallista totuttaa varsaa jo nuorena kengittämiseen nostelemalla sen kaikkia jalkoja ja koputtelemalla kavioita kengitystyökaluilla.
Hevosenkenkä onnenkaluna
Heraldiikassa Espoon kaupunginvaakunassa on sinisessä kentässä kultainen kruunattu hevosenkenkä.
Gaëtan Englebert
Gaëtan Englebert (s. 11. kesäkuuta 1976 Liège, Belgia) on belgialainen ammattilaisuransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja.
Englebert edusti valtaosan urastaan belgialaista Club Bruggea, jossa hän pelasi yhdeksän kautta ja yhteensä 254 Belgian pääsarjan ottelua. Hän voitti seurassa Belgian-mestaruuden kausina 2002–2003 ja 2004–2005 sekä Belgian cupin kausina 2001–2002, 2003–2004 ja 2006–2007. Englebert pelasi Belgian pääsarjassa lisäksi kaksi kautta ja 66 ottelua Sint-Truidenissa. Belgian alemmilla sarjatasoilla hän edusti Liègeä ja Coxydea. Ulkomailla Englebert pelasi kolmen kauden ajan edustaen Toursia ja Metziä yhteensä 95:ssä Ranskan Ligue 2:n ottelussa.
Belgian maajoukkueessa Englebert pelasi kahdeksan ottelua vuosina 2001–2003 ja yhden vuonna 2006. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 2002.
Arvid Sourander
Arvid Sourander (2. tammikuuta 1873 Vaasa – 1. heinäkuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen asianajaja ja taiteen ja kirjojen keräilijä.
Arvid Souranderin vanhemmat olivat tullinhoitaja, kollegiasessori Wilhelm Sourander (1830–1898) ja Marie Buchschacher. Hän pääsi ylioppilaaksi 1892 (Nya svenska läroverket) ja valmistui Helsingin yliopistosta molempien oikeuksien kandidaatiksi 1899. Sourander sai varatuomarin arvon 1901.
Sourander toimi vuodesta 1902 lähtien asianajajana Helsingissä. Hän aloitti taiteen keräämiseen jouduttuaan nuorena asianajajana tekemiseen arkkitehti-kirjailija Jac. Ahrenbergin konkurssipesän kanssa. Sourander lunasti itselleen kaikki konkurssipesän maalaukset, joiden joukossa oli useita vaasalaissyntyisen taiteilija Fanny Churbergin maalauksia. Sourander alkoi kerätä järjestelmällisesti Churbergin maalauksia, joita hänen kokoelmaansa kertyi 38 kappaletta. Hänen kokoelmissaan oli myös muun muassa Eero Järnefeltin, Helene Schjerfbeckin, Akseli Gallen-Kallelan, Hjalmar Munsterhjelmin, Albert Edelfeltin, Aukusti Uotilan, Gunnar Berndtsonin ja Werner Holmbergin maalauksia. Kaikkiaan Souranderin kokoelmassa oli yli 300 maalausta. Sourander oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1915–1918.
Arvid Sourander lahjoitti vuonna 1940 35 Fanny Churbergin maalausta Ateneumin taidemuseon kokoelmiin. Hän teki toisen lahjoituksen vuonna 1941, jolloin hän lahjoitti 23 eri suomalaisten taiteilijoiden maalausta Ateneumin museolle. Vuonna 1946 Souranderin leski Aina Sourander lahjoitti Ateneumille vielä kaksi taiteilijoiden omakuvaa Souranderin kokoelmasta. Arvid Sourander oli lisäksi jo aikaiemmin tehnyt kaksi lahjoitusta Ateneumille; vuonna 1919 hän lahjoitti kaksi Fanny Churbergin maalausta ja vuonna 1921 yhden Karl Emanuel Janssonin maalauksen.
Arvid Sourander oli myös merkittävä kirjojen keräilijä. Hän lahjoitti 20 000 kirjan kokoelmansa Åbo Akademin kirjastolle.
Arvid Sourander oli naimisissa vuodesta 1902 Aina Ingeborg Bäckmanin (1882–1969) kanssa. Sourander on haudattu Hietaniemen vanhalle hautausmaalle.
Arvid Souranderin veli oli insinööri, toimitusjohtaja ja hopeaesineiden keräilijä Ingwald Sourander.
Heittoliina
thumb|Pelastusvälineenä käytettävä heittoliina Heittoliina tai kastliina on ohut, heitettäväksi tarkoitettu noin 8-15 mm paksu naru tai köysi, jonka päässä on painona heittämistä helpottava solmu, joka on tavallisimmin apinannyrkki.
Heittoliinaa käytetään esimerkiksi laivojen kiinnittämisessä. Aluksen tullessa laituriin kansimiehet heittävät alukselta kiinnitysköysien lenkkeihin solmitut heittoliinat satamatyöntekijöille, jotka vetävät niiden avulla köydet laiturille.
Heittoliina pelastusvälineenä
Heittoliinaa voidaan käyttää myös pelastusvälineenä esimerkiksi veden varaan joutuneen ihmisen pelastamisessa. Pelastuskäyttöön tarkoitetussa heittoliinassa voi olla 15–25 metriä kelluvaa köyttä kirkkaanvärisessä suojapussissa, joka samalla toimii heittopainona.
Heittoliina kuuluu veneiden katsastusvarusteisiin. Sitä suositellaan myös esimerkiksi pilkkijöiden, matkaluistelijoiden ja muiden jäällä liikkujien varusteeksi.
Keski-Suomen Työ
Keski-Suomen Työ oli Jyväskylässä vuosina 1947–1956 ilmestynyt kansandemokraattinen sanomalehti
Vastikään perustettu SKDL sai vuoden 1945 eduskuntavaaleissa kolmasosan keskisuomalaisten äänistä ja puolueen kannatus pysyi myöhemminkin yleensä 20 prosentin tasolla. Kansandemokraattisista sanomalehdistä maakunnan kansandemokraatit tilasivat aluksi Vapaata Sanaa ja Työkansan Sanomia sekä vaasalaista Kansan Ääntä. Paikallisista lehdistä luettiin mieluummin Keskisuomalaista kuin kommunisminvastaista Työn Voimaa.
Oman kansandemokraattisen lehden perustamisesta päätettiin Jyväskylässä syksyllä 1946 pidetyssä SKDL:n, SKP:n ja Suomi–Neuvostoliitto-Seuran piirijärjestöjen neuvottelukokouksessa. Lehden tukiyhtiöksi muodostettiin Kustannusosakeyhtiö Keski-Suomen Työ, jonka osakkaista yli puolet oli yksityishenkilöitä. Lähes 40 % osakkeista kuului puoluejärjestöille ja loput ammattijärjestöille ja työväen urheiluseuroille. Yhtiön johtokunnan puheenjohtajana toimivat Juho Koivunen (1947–1948) ja E. J. Matilainen (1949–1956). Taloudenhoitajina ja toimitusjohtajina työskentelivät Urho Himmelä (1947–1948), T. Piilonen (1949–1951), Juho Lepola (1951–1954) ja Martti Oksa (1955–1956).
Keski-Suomen Työn päätoimittajina työskentelivät Suomi–Neuvostoliitto-Seuran piirisihteeri Tauno Mikkola (1947–1953), Toivo Pynnönen (1953–1956) ja Uolevi Elgland (1956). Toimitussihteereitä olivat Margareta Martinmäki (myöhemmin Keskitalo), Toini Virisalo, Suoma Vatjus-Anttila, Jorma Kurvinen, Kalle Koskinen, Erkki Antikainen ja Ismo Mäkelä. Yleensä lehdellä oli myös yksi aputoimittaja, enimmän aikaa Toivo Pynnönen tai Kalle Koskinen. Toimituksen apuvälineisiin kuuluivat kirjoituskoneet, kamera, radio ja vuodesta 1951 sanelukone. Lehti kuului Demokraattisten Kustantajain Liittoon ja sai uutis- ja artikkeliaineistoa Demokraattisen Lehtipalvelun, kommunistisen Telepressin, puoluetoimistojen, kansandemokraattisten järjestöjen ja omien asiamiestensä välityksellä.
Yrityksistä huolimatta Keski-Suomen Työlle ei onnistuttu hankkimaan omaa toimitaloa ja kirjapainoa. Toimitus työskenteli aluksi päätoimittajan kotona ja vuodesta 1951 lähtien piirijärjestöjen Väinönkadulta vuokraamissa huoneissa. Konttori sijoitettiin aluksi Kivistön työväentaloon ja sittemmin piirijärjestöjen entiseen tilaan linja-autoasemalla. Lehteä painettiin aluksi Jämsässä, vuosina 1948–1949 Oy Sisämaan kirjapainossa Pieksämäellä ja vuodesta 1949 Kansan Sanan painossa Kuopiossa. Järjestely oli kallis ja hankala, koska toimitussihteeri joutui työskentelemään toisella paikkakunnalla.
Kolmesti viikossa ilmestyneen Keski-Suomen Työn levikki oli alkuvaiheen jälkeen yleensä 4 00–4 500 tilaajan välillä, enimmillään 4 750 tilaajaa vuonna 1952. Lehti oli alusta loppuun saakka tappiollinen ja pysyi elossa ainoastaan SKDL:n ja SKP:n taloudellisen avun turvin. Tukiyhtiön konkurssin välttämiseksi lehti päätettiin lakkauttaa samalla kun puolueiden pää-äänenkannattajat yhdistyivät Kansan Uutiset -lehdeksi. Lopettamispäätöksen yhteydessä sovittiin Kansan Uutisten konttorin ja paikallistoimituksen perustamisesta Jyväskylään.
Finabel
Finabel on eurooppalainen organisaatio, jonka tehtävänä on parantaa Euroopan unionin jäsenmaiden maavoimien yhteensopivuutta ja yhteistyötä. FINBEL perustettiin lokakuussa 1953, perustajavaltioina olivat Ranska, Italia, Alankomaat, Belgia sekä Luxemburg. Nimeksi tuli FINABEL kun Saksa (Allemagne) liittyi projektiin 1956. Kaikki perustajamaat kuuluivat myös Natoon ja Länsi-Euroopan unioniin. Nykyisin Finabeliin kuuluu 22 jäsenmaata.
Finabel tuottaa myös ohjeita ja ohjekokoelmia, joissa yhdistyy jäsenmaiden kanta käytännön toimiin.
Jäsenvaltiot
Finabelin jäsenvaltiot ja niiden liittymisvuosi :
Niskavuoren Heta (vuoden 1952 elokuva)
Niskavuoren Heta on Edvin Laineen ohjaama suomalainen mustavalkoinen draamaelokuva vuodelta 1952. Se perustuu Hella Wuolijoen saman nimiseen näytelmään. Niskavuoren Heta valmistui kolmantena Niskavuori-sarjan elokuvana. Tapahtumien aikajärjestyksessä se on toinen. Niskavuoren Heta on sarjan eräänlainen sivujuonne. Muista Niskavuori-filmatisoinneista poiketen se ulottuu usean vuosikymmenen ajalle, 1800-luvun lopulta 1920-luvulle. Suomi itsenäistyy, käy sisällis­sodan ja mittayksikötkin vaihtuvat tynnyrinaloista hehtaareiksi.
Juoni
thumb|250px|Niskavuorella vietetään Hetan ja Akustin häitä. Niskavuoren ratsutilalla vietetään Heta Niska­vuoren ja Akusti Harjulan häitä. Kumpainenkin sanoo ”Tahron!” ja avioliitto pääsee täyteen vauhtiin. Heta on naitettu renki Akustille puoliväkisin; ei kuitenkaan yhtään liian aikaisin, sillä Hetan nuorempi sisko Kustaavakin on jo naimisissa. "Yhteinen" lapsikin on tulossa, joten ajan tapa vaatii kristillisen avioliiton solmimista. Hetan tavoittelema suurtilallinen Lammentaustan Santeri on mennyt naimisiin Esterin kanssa. Katkeruus Santeria kohtaan seuraa Hetaa vuosikymmenien ajan. Syykin selviää katselijalle jo elokuvan alussa: Hetan odottama lapsi on ilmeisesti Santerin, mutta vastoin Hetan luuloa Santeri viekin vihille Esterin eikä häntä. Skandaalin välttämiseksi hyväntahtoinen renki Akusti saadaan järjestettyä Hetalle aviomieheksi ja syntyvän lapsen isäksi.
Hetan veli Juhani Niskavuori on ostanut siskolleen ja langolleen Muumäen, jonka pinta-ala on neljäsataa tynnyrinalaa, kuten Kustaava muistuttaa, kun Heta pahoinvoivana vetäytyy häähumusta. Yllättäen Heta päättää lähteä Muumäelle kesken häätohinan, vaikka tarkoitus oli lähteä vasta seuraavana päivänä. Akusti ei vastustele, myöntyy vain tyynesti hymyillen nuorikkonsa tahtoon. Muumäki antaa oivat puitteet vaurastumiselle, mutta sen rakennukset ovat pahasti rappiolla. Päätalokin on vain vaatimaton mökkipahanen; vielä kurjempi kuin miksi Heta sen kuvitteli.
Muumäen vanha emäntä, Akustin äiti Mari (joka ei ollut poikansa häissä) ja piika Siipirikko ottavat hääparin vastaan. Mari yrittää passata Hetaa parhaansa mukaan, mutta kaatuu vuoteeseen vanhuuttaan. Hetan prameat perintökalut istuvat kovin huonosti Muumäen vaatimattomaan mökkiin. Hän panee saman tien toimeksi, jotta uusi talo saataisiin pystyyn. Siipirikko on huolissaan isännän jaksamisesta Hetan menossa. Erään kerran, kun Siipirikko ja Akusti lähtevät kalaverkkoja kokemaan, hän tuo huolensa ilmi. Akusti toteaa vain, että hän ja Siipirikko ovat syntyneet raatamaan, kun taas Niskavuoren mamsellit ovat syntyneet salissa istumaan ja käsitöitä tekemään. Jalkavaivaisen piian ja Akustin välillä on eroottinen lataus, mutta vallitsevat siveysnormit pitävät sen haaveiden tasolla. Heta tiedostaa piian ja aviomiehensä välisen jännitteen, mutta katsoo sitä sormien läpi, kunhan Siipirikko pysyy vain piikalikkana, joka palvelee Akustia.
Vaikka Akusti vaikuttaa Hetan tossun alla elävältä nahjukselta, hän kaiken aikaa hoitaa liiketoimiaan vaimonsa selän takana ja kasvattaa vaurauttaan. Mies panee rahan poikimaan ja ostaa metsää vaikka uuden päätalon rakentaminen siitä hieman viivästyykin vaimon harmiksi. Heta ja Akusti saavat yhden pojan ja kaksi tytärtä. Jaakko, Aliina ja Kerttu jäävät äidilleen etäisiksi. He avautuvat asioistaan mieluummin Siipirikolle. Heta pitää heitä "rengin lapsina", eikä näe heidän kouluttamistaan tarpeelliseksi. Isäänsä lapsilla on läheisemmät välit, vaikka he kutsuvatkin häntä Akustiksi. Eräänä iltana Akustin kanssa Tampereen-reissulla ollut Santeri poikkeaa Muumäelle sadetta pitämään, mutta Heta ajaa hänet melkein saman tien ulos. Samalla Santeri kohtaa ensimmäisen kerran Jaakon, jonka biologinen isä hän on. Jaakko saa tietää totuuden isästään vasta Akustin kuolinvuoteella vuosia myöhemmin.
thumb|250px|Siipirikko (Novero) soutelemassa Akustin kanssa.
Sisällissodan aikana Heta haluaisi lähettää Jaakon taistelemaan valkoisten joukkoihin, mutta Jaakko itse on vastentahtoinen. Myös Santeri ja Akusti vastustavat. Lisäksi Akustista tulee sodan kuukausina eräänlainen turva muille isännille. Hän pysyttelee puolueettomana, ja punaiset takavarikoivat Muumäeltä vähemmän omaisuutta kuin muilta suurtilallisilta. Siipirikon isä on sodassa punaisella puolella, ja siitähän ei hyvää seuraa. Siipirikko alkaa Hetan näkökulmasta käyttäytyä talossa emännän tavoin. Heta tekee päätöksen Siipirikon erottamisesta heti, kun sota on loppunut. Rauhan palattua maahan Muumäen pitkäaikainen piika Siipirikko muuttaa omaan pieneen mökkiin. Hetan tyttäret raivostuvat äitinsä päätöksestä.
Sodan jälkeen Akusti jakaa entisille torppareilleen enemmän maata kuin laki vaatii, ja taitavalla manipuloinnillaan saa myös Hetan allekirjoittamaan vaadittavat paperit. Akusti ostaa mahtavan Huovilan kartanon, josta hän kaavailee tilaa Jaakolle. Isännän terveys alkaa vähitellen horjua; jonkin aikaa vuoteenomana oltuaan Akusti siirtyy ajasta ikuisuuteen. Perinnönjaossa ovat läsnä Heta lapsineen sekä vallesmanni (nimismies) ja Lammentaustan Santeri. Käy ilmi, että puoli pitäjää on velkaa Akustille. Heta haluaisi panna kaikki ulosottoon, varsinkin Santerin, jonka velka Akustille on 300 000 markkaa. Jaakko, Aliina ja Kerttu kuitenkin ovat pehmeämmällä linjalla. Tässä vaiheessa Jaakko tuo epäsuorasti ilmi, että on saanut tietää olevansa Santerin poika. Lisäksi Akusti on määrännyt Siipirikolle maksettavaksi 200 000 markkaa niistä vuosista, jotka hän palveli Muumäellä.
Aivan lopussa Heta murtuu. Ei tosin raha-asioiden takia, vaan siksi, että Akustia ei enää ole.
Teemat
Rauni Luoma kirjoittaa muistelmateoksessaan Ilon ja murheen näyttämöllä Hetan roolista: ”Minussa itsessäni on Hetaa niin paljon, että kun vedän sen sisältäni esiin, eivät ihmiset, jotka ovat nähneet vain sen osasuoritukseni, tiedä minussa muuta puolta olevankaan.” Luoman mukaan Hetan tragedian ydin on siinä, että vaikka hänellä on aviomies, joka pystyy tarjoamaan hänelle kaiken tavoittelemisen arvoisen, Heta ei kykene vastaanottamaan sitä. Akusti on ja pysyy ”trenkinä”.
Tuotanto
Lammentaustan Esteriä näyttelevä Hilkka Helinä oli Hetana elokuvassa Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä (1946). Niskavuoren Heta on viidestä Niskavuori-sarjan mustavalkofilmatisoinnista ainoa, jossa Tauno Palolla ei ollut roolia.
Vastaanotto
Niskavuoren Heta sai pääasiassa myönteisen vastaanoton. Ilta-Sanomien kriitikko kirjoitti ”Tämä elokuva on rauhallisessa varmuudessaan, sisäisessä jäntevyydessään ja filmillisessä kelpoisuudessaan oivallinen todistuskappale siitä, mihin kotimainen elokuvamme jaksaa ylettyä silloin, kun sen valmistamiseen pannaan tarpeeksi huolta, kun aihe saa taiteellisesti kypsyä tekijöittensä ajatuksissa, ja kun elokuvan pohjana on vahva, kestävä tarina --.” Tamperelaisen Aamulehden arvioija kirjoitti: ”Tuskinpa Suomessa on aikaisemmin tehty elokuvaa, joka olisi niin filmillinen kuin Niskavuoren Heta.” Myös Helsingin Sanomien kritiikissä oltiin myönteisellä linjalla: ”Niskavuoren Heta on elokuvana onniteltava aikaansaannos.” Kielteistä kritiikkiä annettiin ohjaajalle liian teatterimaisista asetelmista.
Mitä missä milloin 1990 -kirjassa Kari Uusitalo valitsi Niskavuoren Hetan sadan merkittävän suomalaisen näytelmäelokuvan joukkoon.
Julkaisut
Elokuva esitettiin televisiossa ensi kerran 14. huhtikuuta 1963. Finnkino Oy on julkaissut elokuvan sekä VHS:nä että DVD:nä.
Vähä Hallinlammi
Maantiede
Vähä Hallinlammin pituus on vajaa 200 metriä. Järvi on saareton ja metsän ympäröimä. Eteläpuolella levittäytyy Kaivossuo, lounaassa on Kalmavuori (noin 180 metriä mpy), jonka lounaispuolella on Kalmaveden Kalmalahti. Runsaat sata metriä luoteeseen sijaitsee Iso Hallinlammi, jonka korkeustaso on 40 senttimetriä Vähä Hallinlammia alempana. Noin 800 metriä kaakkoon sijaitsee Kilpalammi.
Vähä Hallinlammi kuuluu Iso Rautaveden-Kalmaveden kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen. Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen päävesistöön.
Pandora (laulaja)
Pandora (oik. Karin Anneli Catarina Pandora Magnusson, s. 20. kesäkuuta 1970 Västerås, Ruotsi) on ruotsalainen eurodance-laulaja. Suurinta suosiotaan hän nautti 1990-luvulla erityisesti Pohjoismaissa.
Ura
Pandoran ura alkoi vuonna 1993, jolloin hän tutustui Hit Vision -tuotantoryhmään. Pandoran debyyttisinglestä ”Trust Me” tuli suuri menestys, ja se nousi vuoden 1993 myydyimmäksi singleksi. Esikoisalbumi One of a Kind saavutti kultalevyn Ruotsissa ja Suomessa.
Kakkosalbumi Tell The World julkaistiin 1995, ja sitä myytiin Skandinaviassa yli 100 000 kappaletta. Levyltä julkaistiin kolme singleä: ”Don’t You Know”, ”The Naked Sun” ja ”Tell the World”.