cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Star Wars: Knights of the Old Republic
Tarina
Peli sijoittuu aikaan 4000 vuotta ennen Galaktisen Imperiumin nousua, jolloin Tasavalta on romahduksen partaalla. Sithlordi Darth Malak, entisen Mustan Lordin Darth Revanin oppilas on päästänyt voittamattoman Sith-armadan valloilleen. Tämä sota on jättänyt myös Jediritarikunnan ahtaalle, sillä monet ritarit kaatuvat taistelussa ja monet muut vannovat uskollisuutta uudelle sithlordille. Pelaaja itse on koko galaksin viimeinen toivo. Hänen tehtävänään on pelastaa galaksi ja kerätä tovereita matkan varrella. Pelissä on monta eri planeettaa ja jokaisessa erityyppiset tehtävät. Mutta onnistuuko pelaaja tässä vai päätyykö hän kenties Voiman pimeän puolen pauloihin? Sankari vai roisto, pelastaja vai valloittaja?
Vastaanotto
Peli sai julkaisunsa jälkeen valtavaa suosiota ja erittäin positiivisia arvosteluja.
Game Rankings-kerääjäsivustolla pelin Xbox-versiolla on 94.21% pisteet ja Windows-versiolla on 93.19% pistettä.
Echinometra mathaei
Echinometra mathaei on tummasävyinen merisiili, jota pidetään joskus meriakvaariossa.
Alkuperä
E. mathaei on kotoisin indopasifiselta merialueelta. Sitä on tavattu Intian valtameren länsiosilta Havaijille ja etelässä Cookinsaarille asti. Sopivilla alueilla koralliriutoilla on tuhansittain tämän lajin merisiilejä. Ne pysyttelevät yleensä matalassa vedessä.
Käyttäytyminen
E. mathaei viettää päivänsä kivenkolossa tai hiekkaisella pohjalla korallien alla. Yön aikana se liikuskelee kotikolonsa lähistöllä ja syö levää. Se kaivaa pieniä kuoppia ja kanavia koralliriutan kalkkikivirunkoon.
Poisi
Poisi (tunnus P) on dynaamisen viskositeetin yksikkö Cgs-järjestelmässä. Usein yksikkö kirjoitetaan englantilaisessa asussa "poise". Yksikkö on saanut nimensä Jean Louis Marie Poiseullen mukaan. Yksi poisi on SI-järjestelmän yksiköinä 0,1 Pa·s : 1 P = 1 g/(s·cm) = 0,1 kg/(s·m) = N s/m² = 0,1 Pa·s.
Echo & the Bunnymen
Echo & the Bunnymen on englantilainen post-punk-yhtye, joka perustettiin Liverpoolissa vuonna 1978. Alkuperäinen kokoonpano koostui laulaja Ian McCullochista, kitaristi Will Sergeantista ja basisti Les Pattinsonista, ja aluksi rumpujen roolia hoiti rumpukone. Vuonna 1980 Pete de Freitas liittyi yhtyeeseen rumpaliksi. Yhtyeen kulttimainetta seurasi valtavirran menestys 1980-luvun puolivälissä.
Echinometra mathaei
Käyttäytyminen
Se saattaa elää symbioosissa pienten rapujen, esimerkiksi Athanas areteformi kanssa.
Ravinto ja vesiolot
E. mathaei syö levää, myös punaista kalkkilevää.
Tule vain
Tule vain on suomalaisen pop-laulaja Einin studioalbumi vuodelta 1998. Albumi on esittäjänsä kymmenes. Sen tuotti Kari Salli, joka on myös säveltänyt suuren osan albumin kappaleista. Tyyliltään Tule vain on perusiskelmää, jota Eini levytti 1990-luvulla kolmen CD-albumin verran.
Aiko (prinsessa)
Aiko, prinsessa Toshi (s. 1. joulukuuta 2001) on Japanin keisari Naruhiton ja tämän vaimon, keisarinna Masakon, ainoa lapsi sekä Japanin edellisen keisarin, Akihiton, pojantytär.
Tule vain
Tule vain -albumilla on muun muassa suomalainen versio Christian Bruhnin 1960-luvun menestyksestä "Liebeskummer lohnt sich nicht". Albumin single-lohkaisuna on nimikappale "Tule vain", samaan singleen sisällytettiin "Kaiken kauniin rinnalla".
Aiko (prinsessa)
Aikon synnyttyä Japanissa syntyi keskustelua siitä, tulisiko Japanin kruununperimysjärjestys saattaa koskemaan myös naisia. Mikäli kruununperimysjärjestys koskisi myös naisia, Aiko olisi ollut perimysjärjestyksessä toinen, heti isänsä jälkeen. Keskustelu laantui sittemmin, kun keisariparin toiselle pojalle, Fumihitolle, syntyi vuonna 2006 poika, Hisahito.
Helmikuussa 2020 Aikon ilmoitettiin aloittaneen yliopisto-opinnot tokiolaisessa Gakushuin-yliopistossa pääaineenaan japanin kieli ja kirjallisuus. Samassa yliopistossa ovat opiskelleet myös Aikon isä ja isoisä. .
Pekka Pohjola Group
Pekka Pohjola Group oli basisti Pekka Pohjolan vuonna 1980 perustama yhtye. Se oli hänen ensimmäinen oma vakiokokoonpanonsa, joka myös keikkaili ahkerasti. Yhtye toimi vain parin vuoden ajan ja julkaisi ainoastaan yhden albumin syksyllä 1980.
Pekka Pohjola Group muodostui hänen 1979 julkaistun sooloalbuminsa Visitation taustalla soittaneista muusikoista. Sen ensimmäisessä kokoonpanossa olivat mukana kitaristi Juha Björninen ja rumpali Vesa Aaltonen, jotka kuitenkin jäivät pois jo ennen Kätkävaaran lohikäärme -albumin levytystä.
Yasugi
Yasugi on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Shimanen prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin koillisosassa Nakaumijärven rannikolla ja rajautuu idässä Tottorin prefektuuriin. Etelässä kaupungin alue nousee Chūgokuvuorille, pohjoisessa Nakaumin rannikkoseudulla levittäytyy Iinashi- ja Hakutajokien viljava suistoalue. Yasugissa on 38 354 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 420,93 neliökilometriä.
Yasugi kehittyi historiallisesti satamakaupunkina, Edo-kaudella Matsuen daimiokunnan ulkosatamana ja etenkin riisin kauppapaikkana. Se oli myös yksi San’indō-tien postiasemista (shukuba). Perinteinen elinkeino oli rautahiekkaa hyödyntävä miekkojen taonta, minkä myötä kaupunkiin syntyi 1800-luvulla terästeollisuutta. Kaupungissa toimii edelleenkin monia metalliteollisuuden laitoksia. Kaupunkioikeudet Yasugille myönnettiin vuonna 1954, kun silloiseen Yasugin maaseutukaupunkiin yhdistettiin viisi ympäristön kyläkuntaa. Vuonna 2004 kaupunkiin liitettiin Hirosen ja Hakutan maaseutukaupungit. Hirose kasvoi Todan linnan aluskaupunkina ja Edo-kaudella Matsuen daimiokunnan alakeskuksena, kuten myös Hakuta. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla viljellään esimerkiksi riisiä, teetä, koristekukkia, mansikoita, omenapäärynöitä ja bambunversoja sekä harjoitetaan maito- ja lihakarjan (wagyū) kasvatusta.
Yasugin kulttuuriperintöön kuuluvat useat muinaiset kofun-hautakummut. Muita historiallisia nähtävyyksiä ovat muun muassa Todan linnan rauniot sekä Kiyomizu-deran ja Unju-jin temppelit. Kaupungissa toimivat Wakō-museo, joka esittelee raudan valmistuksen historiaa, Adachin taidemuseo ja Saginoyu-onsenin kuuma lähde. Kaupunki tunnetaan myös Yasugi-bushi-kansanmusiikin (min’yō) syntypaikkana. Yasugia palvelee JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja, joka seurailee Nakaumijärven rannikkoa.
Jukka Syrenius Band
Jukka Syrenius Band on kitaristi Jukka Syreniuksen vuonna 1981 perustama rhythm and blues -yhtye. Se on julkaissut neljä studio- ja kaksi livealbumia. Lukuisten suomalaisten muusikoiden lisäksi yhtyeessä on ollut jäseniä myös Yhdysvalloista ja Norjasta.
Nolan Yonkman
Yonkman pelasi urallaan myös 76 NHL-ottelua tehopistein 1+9=10 ja keräsi niissä 140 jäähyminuuttia. Häntä pidettiin aikoinaan lupaavana puolustajana, mutta lukuisat loukkaantumiset vaikeuttivat Yonkmanin murtautumista NHL:ään. Hän pelasi suurimman osan urastaan AHL:ssä, jossa Yonkman toimi kuusi kautta joukkueensa kapteenina.
Uran alku ja rikkonaiset kaudet Washington Capitalsin organisaatiossa
Kelowna Rockets varasi Yonkmanin 11. pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 1996. Hän pelasi kauden 1996–1997 vielä suurimmaksi osaksi Saskatchewanin paikallisia juniorisarjoja Naicam Vikingsissa. Kaudella 1998–1999 Yonkman pelasi CHL Top Prospects Gamessa. Kauden jälkeen Washington Capitals varasi hänet toisella kierroksella 37. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1999. Kesken kauden 2000–2001, lokakuussa 2000 Rockets kauppasi Yonkmanin Brandon Wheat Kingsiin, jonne vaihdossa siirtyivät Bart Rushmer ja Jan Fadrný.
Kesäkuussa 2001 Yonkman teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Washington Capitalsin kanssa. Hän siirtyi kaudeksi 2001–2002 Capitalsin organisaatioon. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan AHL-joukkue Portland Piratesissa, jossa tulokaskausi toi 59 runkosarjaottelussa tehot 4+3=7 ja 116 jäähyminuuttia. Yonkman debytoi myös Capitalsin NHL-joukkueessa, jossa hän pelasi 11 runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Yonkman teki NHL-debyyttinsä 14. tammikuuta 2002 Boston Bruinsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 11 minuuttia. Yonkmanin NHL-uransa ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt maalin syntyi 6. huhtikuuta 2002 vieraissa New York Islandersia vastaan. Kesken syksyn 2002 harjoitusleirin hän joutui marraskuulle asti sivuun alavatsavamman vuoksi. Yonkman loukkaantui uudelleen toisessa paluuottelussaan, AHL:ssä, kun hänen kyynärvartensa luu murtui taklaustilanteessa. Yonkmanin kauden 2002–2003 kolmas loukkaantuminen tapahtui tappelutilanteessa, jossa hänen silmäkuoppansa luu murtui. Yonkman ei pelannut kauden 2002–2003 aikana NHL:ssä ja otteluita AHL:ssä hänelle kertyi 24.
Kaudella 2003–2004 Yonkman ehti pelata vain yhden NHL- ja neljä AHL-ottelua, kunnes hänen vasemman polvensa eturistiside repesi luistimen jäätyä jäärailoon tappelun yhteydessä. Kesällä 2004 Yonkman hyväksyi Capitalsin tarjoaman ns. "qualifying offerin" ja sai 10 % palkankorotuksen. Hän teki näin ollen vuoden mittaisen ja 687 500 dollarin arvoisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Noin viikko ennen jatkosopimustaan heinäkuussa Yonkmanin polvivamma kuitenkin uusitui Capitalsin kehitysleirin kuntopyörätestissä ja hän oli sivussa pitkälle syksyyn. Yonkman pelasi kauden 2004–2005 aikana vain 32 runkosarjaottelua. Hänen koko kautensa eteni AHL:ssä NHL:n työsulun vuoksi. Elokuussa 2005 Yonkman teki vapaana pelaajana jatkosopimuksen Capitalsin kanssa.
NHL-kausi Capitalsissa ja seitsemän vuotta AHL-kapteenistossa
Yonkman pelasi kaudesta 2005–2006 valtaosan Capitalsin NHL-joukkueen vahvuudessa tehden 38 runkosarjaottelussa seitsemän syöttöpistettä. Seuran uudessa farmijoukkueessa, Hershey Bearsissa pelejä kertyi kuusi. Hänen kauteensa mahtui myös seitsemän ottelun mittainen poissaolo marraskuussa 2005 tulleen suoliluun ruhjeen vuoksi. Heinäkuussa 2006 Capitals osti Yonkmanin sopimuksen ulos. Samassa kuussa hän teki vapaana pelaajana vuoden mittaisen sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Yonkman pelasi kauden 2006–2007 kokonaan farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa. Heinäkuussa 2007 hän teki vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 450 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen Predatorsin kanssa. Kaudella 2007–2008 Yonkman nousi Admiralsin kapteeniksi. Hän hoiti virkaa kolme kautta tehden vuosittain jatkosopimuksen Predatorsin kanssa, mutta Yonkmanille ei lopulta neljän seuran organisaatiossa viettämänsä kauden aikana kertynyt yhtään NHL-ottelua.
Heinäkuussa 2010 Yonkman teki vapaana pelaajana vuoden mittaisen sopimuksen Phoenix Coyotesin kanssa. Hän pelasi kaudella 2010–2011 16 NHL-ottelua tehden yhden syöttöpisteen, mutta Yonkmanin kausi eteni suurimmaksi osaksi kuitenkin AHL-joukkue San Antonio Rampagessa, jonka kapteeniksi hän nousi. Joulukuussa 2010 Coyotes asetti Yonkmanin siirtolistalle, mutta mikään joukkue ei kuitenkaan napannut häntä. Heinäkuussa 2011 Yonkman teki kaksivuotisen sopimuksen Florida Panthersin kanssa. Hän pelasi kauden 2011–2012 pääosin Rampagessa, joka siirtyi Panthersin uudeksi farmijoukkueeksi. Yonkman jatkoi joukkueen kapteenina. Hän voitti Rampagen sisäisen tehotilaston lukemalla +19. Yonkman pelasi kauden aikana yhden NHL-ottelun. Kauden 2012–2013 hän aloitti farmissa NHL:n työsulun vuoksi. Pian NHL-kauden alkamisen jälkeen, tammikuussa 2013 Panthers asetti Yonkmanin siirtolistalle, mutta mikään joukkue ei kuitenkaan napannut häntä. Yonkman pelasi loppukaudella seitsemän NHL-ottelua ilman tehopisteitä.
Yonkman teki heinäkuussa 2013 vapaana pelaajana vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen Anaheim Ducksin kanssa. Hän pelasi kauden 2013–2014 suurimmaksi osaksi farmijoukkue Norfolk Admiralsissa, jonka varakapteenina Yonkman toimi. Hän pelasi kauden aikana Ducksissa kaksi NHL-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Jo ennen kauden alkua, syyskuun 2013 lopulla seura asetti Yonkmanin siirtolistalle, mutta häntä ei kuitenkaan napannut toinen joukkue. Syksyllä 2014 Yonkman osallistui Calgary Flamesin harjoitusleirille. Tämän jälkeen hän teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen seuran farmijoukkue Adirondack Flamesin kanssa, minkä kokoonpanossa Yonkman nimettiin joukkueen kapteeniksi.
Aika Suomessa
Kaudeksi 2015–2016 Yonkman siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue JYPiin. Ensimmäisen kauden aikana hänelle tuomittiin JYPin joukkueesta eniten jäähyminuutteja sekä runkosarjan että pudotuspelien aikana. Heinäkuussa 2016 Yonkman teki JYPin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Tammikuussa 2017 Yonkman huomioitiin suomalaisessa mediassa Joe Finleyä vastaan käydyn tappelun ansiosta. Tappelun jälkeen molemmat suljettiin ottelusta. Päävalmentajina toimineet Antti Törmänen ja Marko Virtanen uskoivat tappelun olleen koodiston mukainen, koska Finley oli aiemmin ottelussa taklannut JYPin Michel Miklíkiä siten, että hänet jouduttiin saattamaan Keski-Suomen keskussairaalaan. Yonkman saavutti kauden 2016–2017 päätteeksi JYPissä pronssia. Kaudella 2017–2018 hän sai uransa ensimmäisen ja ainoan pokaalin, kun JYP voitti Mestarien liigan loppuottelussa Växjö Lakersin 2–0.
Kesken kauden 2018–2019, marraskuussa 2018 Yonkman palasi JYPiin 20. tammikuuta 2019 asti ulottuvalla sopimuksella oltuaan alkukauden ilman sopimusta. Seuran urheilutoimenjohtaja Jukka Holtarin mukaan hänen ja Oscar Eklundin hankinnoilla oli taustalla sekä JYPin heikko urheilullinen menestys että puolustuksen loukkaantumiset. Holtarin mukaan kaksikko toi selkeät henkilökohtaiset ominaisuutensa pelinsä mukana. Vajaa viikko ennen lyhyen sopimuksensa päättymistä Yonkmanin sopimusta jatkettiin kauden loppuun. Sopimuksen umpeuduttua hän lopetti ammattilaisuransa pelaajana.
Satujen lumous
Satujen lumous: Merkitys ja arvo on Bruno Bettelheimin kirjoittama teos, jonka englanninkielinen alkuteos The Uses of Enchantment: The Meaning and Importance of Fairy Tales julkaistiin 1975. Teoksessa Bettelheim analysoi lähinnä eurooppalaisia kansansatuja (kuten Grimmin satuja) psykoanalyyttisesta näkökulmasta. Hänen mukaansa sadut auttavat lasta kasvamaan itsenäiseksi ja tasapainoiseksi ihmiseksi. Sadut eroavat Bettelheimin mukaan myytistä siinä, että satu antaa lapselle toivoa, sen hahmot ovat samastuttavia ja siinä on aina kasvutarina. Myytissä puolestaan loppu on yleensä traaginen, hahmot eivät ole samastuttavia, eivätkä kehity ollenkaan.
Wesley Hoedt
Wesley Hoedt (s. 6. maaliskuuta 1994 Alkmaar) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa belgialaisseura Royal Antwerpia lainalla englantilaisesta Southamptonista. Vasenjalkainen Hoedt on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura
Hoedtin kasvattajaseura on AZ Alkmaar. Hän debytoi seuran ykkösjoukkueen paidassa Eredivisiessä huhtikuussa 2014 Roda JC:tä vastaan. Avausmaalinsa hän teki saman vuoden joulukuussa Feyenoordin verkkoon. Tammikuussa 2015 selvisi, että Hoedt siirtyy kesällä 2015 Italian Serie A:n SS Lazion riveihin. Hän teki AZ:n paidassa kaksi maalia 26 pelaamassaan ottelussa.
Lazion paidassa Hoedt teki debyyttinsä syyskuussa 2015 Udinesea vastaan.
Maajoukkueura
Hoedt pelasi Alankomaiden alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa vuosina 2013–2014. Otteluita kertyi kuusi. Vuosina 2015–2016 hän kuului Alankomaiden alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen. Vuonna 2017 hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa Alankomaiden miesten maajoukkueessa.
Skandinaavinen aamiainen
Skandinaavinen aamiainen on Skandinavian alueen ruokatottumusten mukainen aamiainen, jollaista syödään pääosin Pohjoismaissa. Skandinaavisen aamiaisen noutopöydässä on esimerkiksi leipälajitelmat levitteineen, rusinat ja luumut, tuoremehut, aamiaishiutaleet ja murot, maito, jogurtti sekä hedelmiä. Norjalaisen aamiaisen tunnistaa sillivalikoimasta, ruotsalaisen näkkileivistä ja korpuista ja tanskalaisen puolestaan maustekurkuista ja leivälle levitettävästä sulasta ihrasta suolan kera.
Slovakian Karpaattien puukirkot
thumb|300px|[[Hronsekin puukirkko]] Slovakian Karpaattien puukirkot on Unescon maailmanperintöluettelon kohde. Siihen kuuluu kahdeksan kirkkoa Slovakian Karpaateilla. Maailmanperintöluetteloon valitut kirkot valittiin noin 50 samanlaisen kirkon joukosta. Ne on rakennettu pieniin eristäytyneisiin kyliin 1500–1700-luvuilla.
Skandinaavinen aamiainen
Skandinavian laajamittaisiin suosikkeihin kuuluu esimerkiksi kala-aamiainen, johon kuuluu eri maissa mm. savulohta munakokkelilla ja paistettua lohta kermassa muhennetulla pinaatilla.
Slovakian Karpaattien puukirkot
Maailmanperintökohteeseen kuuluvat seuraavat kirkot:
Renato Corti
pienoiskuva pienoiskuva Renato Corti (1. maaliskuuta 1936 – 12. toukokuuta 2020 ) oli italialainen kardinaali. Hänet vihki papiksi Milanon arkkihiippakuntaan tuleva paavi Paavali VI 28. kesäkuuta 1959. Hänet nimitettiin Milanon vihkipiispaksi ja Zallatan titulaaripiispaksi 30. huhtikuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. kesäkuuta; pääkonsekraattorina toimi Carlo Maria Martini, jota avustivat Libero Tresoldi ja Bernardo Citterio.
Corti nimitettiin 19. joulukuuta 1990 Novaran piispaksi, joksi hänet asetettiin 3. maaliskuuta 1991. Hän jäi eläkkeelle 24. marraskuuta 2011. Vuonna 2016 hänet ylennettiin kardinaaliksi.
White Christmas
”White Christmas” (suomeksi ”Valkea joulu”) on Irving Berlinin säveltämä ja sanoittama joululaulu. Sen esittivät Bing Crosby ja Marjorie Reynolds vuoden 1942 elokuvassa Ravintola Vapaa-aika. Suomenkieliset sanat kirjoitti Kullervo. Kappale on Berlinin uran menestyneimpiä ja tunnetuimpia sävellyksiä. Se on yksi soitetuimmista ja useimmin äänitetyistä joululauluista, ja Bing Crosbyn äänitystä siitä on myyty enemmän kuin yhtäkään toista musiikkisingleä.
Kappaleen synty
Irving Berlinin ajatuksena oli säveltää Ravintola Vapaa-aika -elokuvaan yksi kappale vuoden jokaiselle juhlapyhälle. Pääsiäisestä kertoi hänen aikaisempi hittinsä ”Easter Parade”, ja toisia juhlapäiviä kuten Yhdysvaltain itsenäisyyspäivää, kiitospäivää ja uuttavuotta varten hän sävelsi uutta materiaalia. Joulusta kertovan kappaleen hän halusi tehdä elokuvan kohokohdaksi. Berlin itse oli juutalainen, mutta vietti joulua kotonaan katolilaisen vaimonsa ja lastensa kanssa ja oli hyvin perillä amerikkalaisten vuodenaikaan yhdistämästä nostalgisesta tunnelmasta.
Innoituksen sanoitukseen Berlin löysi eräästä joulukuisesta vierailustaan Los Angelesiin. Eteläisen Kalifornian palmut ja lämpö saivat hänet ajattelemaan valkeaa joulua, ja hän hyödynsi tätä vastakkainasettelua sanoitusta tehdessään. Sävel ja sanat syntyivät vaivattomasti viikonlopun aikana, ja laulun valmistuttua Berlin oli varma, että siitä tulisi hitti. Hän esitteli sävellyksen sovittajalleen Helmy Kresalle mahtipontiseen tapaansa: ”Tämä ei ole vain paras laulu, jonka minä olen koskaan tehnyt – se on paras laulu, jonka kukaan on koskaan tehnyt.”
Berlinin sopimus antoi hänelle laajan kontrollin Ravintola Vapaa-ajan musiikkiraidasta. Elokuvan musiikkivastaava Walter Scharfin oli saatava Berlinin hyväksyntä kaikkeen elokuvassa käytettyyn musiikkiin, ja ”White Christmasin” äänitykseen säveltäjä kiinnitti erityisen paljon huomiota. Crosbyn äänitystä valmisteltaessa Scharf ja elokuvan ohjaaja Mark Sandrich vakuuttivat Berlinille, ettei tämän läsnäolo ollut välttämätöntä ennen itse kuvausten alkamista; Berlin ei kuitenkaan pystynyt pysymään poissa, vaan piiloutui näyttämön takaosaan seuratakseen kuvausten järjestelyä.
Vastaanotto
Bing Crosby esitti ”White Christmasin” julkisesti ensimmäisen kerran jouluaattona 1941 radio-ohjelmassa Kraft Music Hall. Esitys ei saanut osakseen paljoa huomiota, eikä siitä julkaistu äänitystä. Äänitys singlejulkaisua varten tehtiin 29. toukokuuta 1942 Decca Recordsin studiossa. Crosbya säestivät John Scott Trotterin johtama orkesteri ja Ken Darby Singers -niminen kuoro. Äänite julkaistiin hieman ennen Ravintola Vapaa-ajan ensi-iltaa.
Elokuvan ensi-illan jälkeen elokuussa 1942 Crosbyn tulkinta kappaleesta sai myönteisiä arvosteluja kriitikoilta, mutta yleisöön kappale ei tehnyt suurta vaikutusta. Aluksi vaikutti siltä, ettei laulusta koskaan tulisi suurta hittiä, ja säveltäjäkin alkoi alun suurista odotuksistaan huolimatta luottaa enemmän elokuvan rakkauslauluun ”Be Careful, It’s My Heart”. Joulun lähestyessä kappale alkoi kuitenkin levitä ulkomaille sijoitettujen yhdysvaltalaisten sotilaiden keskuudessa. Koti-ikävän vaivaamat sotilaat vaativat armeijan radioyhtiötä soittamaan kappaletta jatkuvasti, ja kuullessaan laulun saamasta suosiosta Berlin järjesti Yhdysvalloissa lehdistötilaisuuden tuodakseen kappaleelle julkisuutta. Seuraavan vuoden Oscar-gaalassa kappale palkittiin parhaan laulun Oscar-palkinnolla.
”White Christmasista” tuli nopeasti säveltäjän pitkän uran suosituin kappale. Vaikka kappaleen julkaisu ajoittui toisen maailmansodan aikaan ja se löysi ensimmäisen suosionsa sotilaiden keskuudessa, sen menestys jatkui pitkälle sodan päättymisen jälkeen. Nuottijulkaisuja myytiin ensimmäisten kymmenen vuoden aikana kolme miljoonaa kappaletta. Samana aikana laulusta myytiin 14 miljoonaa kappaletta eri esittäjien äänitteitä, joista ylivoimaisesti suosituin oli ensiesittäjä Bing Crosbyn versio. Yhteensä Crosbyn alkuperäisversiota on myyty maailmanlaajuisesti yli 50 miljoonaa kappaletta, mikä tekee siitä Guinness World Records -ennätyskirjan mukaan maailmanlaajuisesti kaikkien aikojen myydyimmän singlen. Kappale nousi vuosina 1942–1962 listoille 20 kertaa. Yli 500 artistin äänittämänä se on myös kaikkien aikojen äänitetyin joululaulu.
Recording Industry Association of American vuonna 2001 järjestämässä äänestyksessä 1900-luvun parhaista lauluista ”White Christmas” sijoittui toiseksi Harold Arlenin ja E. Y. Harburgin ”Over the Rainbow’n” jälkeen. Vuonna 2004 American Film Institute sijoitti ”White Christmasin” sadan hienoimman elokuvalaulun luettelonsa viidennelle sijalle. Kun ASCAP julkaisi vuonna 2009 luettelon 2000-luvun esitetyimmistä joululauluista, ”White Christmas” sijoittui listalla kuudenneksi. Vuonna 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”White Christmas” ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 57.
Sävellys ja sanat
Kappaleen sointukulku seuraa vahvasti kvinttiympyrää C-duurissa käyttäen muunnesointuja harmonian varioimiseen melodian toistuessa. Kertosäe alkaa kromaattisella nousulla, minkä jälkeen melodia vaihtuu diatoniseksi. Toisessa säkeessä alla olevaa harmoniaa korostetaan nostamalla melodianuotti noonisoinnun ylimmäksi nuotiksi sanojen ”glisten” ja ”listen” kohdalla. Kertosäe päättyy kadenssiin, joka kulkee toonikasoinnun kvinttikäännöksestä dominanttisoinnun kautta takaisin toonikaan (I6/4–V–I).
”White Christmas” on käännetty lukuisille kielille. Kullervon sanoittaman suomenkielisen version ”Valkea joulu” äänittivät ensimmäisenä Metro-tytöt ja Henry Theel vuonna 1952. Sittemmin siitä ovat levyttäneet omia versioitaan muiden muassa Annikki Tähti, Irmeli Mäkelä, Reijo Taipale, Erkki Junkkarinen, Päivi Kautto-Niemi, Matti ja Teppo sekä Ylioppilaskunnan Laulajat. Kappale tunnetaan ranskaksi nimellä ”Noël blanc” (san. Francis Blanche), italiaksi nimellä ”Bianco Natale” (san. Filippo Bellobuono) ja ruotsiksi nimellä ”Jag drömmer om en jul hemma” (san. Lennart Reuterskiöld). Eydie Gormé on esittänyt sen espanjaksi nimellä ”Blanca Navidad”. Mandy Patinkin nauhoitti vuonna 1998 jiddišinkielisen version sikermänä Abraham Ellsteinin ja Jacob Jacobsin kappaleen ”Der Alter Tzigayner” kanssa.
Rengasnokkalokki
pienoiskuva|Lokkiyhdyskunta Chicagossa toukokuussa 250px|pienoiskuva|Nuori rengasnokkalokki Rengasnokkalokki (Larus delawarensis) on pohjoisamerikkalainen lokki.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 43–47 cm, siipien kärkiväli 120–155 cm ja paino noin 550 g. Keskikokoinen lokki, jonka höyhenpuku on valkoinen ja harmaa. Kooltaan se on hieman kalalokkia suurempi mutta selvästi harmaalokkia pienempi. Aikuisen linnun nokan tyviosa ja kärki ovat keltaiset ja keskellä on musta rengas. Nuoren linnun nokka on aluksi kokonaan musta, myöhemmin tyvestä punertava ja kärjestä musta. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen
Rengasnokkalokki pesii Pohjois-Amerikassa Etelä-Alaskasta Kanadan itäosiin ja Yhdysvaltain pohjoisosissa, lännessä Kalifornian ja idässä New Yorkin pohjoisosassa. Sen elinympäristön ala on 5,4 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko noin 2,6 miljoonaa yksilöä. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Yhdysvaltain rannikoilla, Meksikossa, Bermudalla ja Havaijilla. Satunnaisesti lajia tavataan Länsi-Euroopassa, Suomessa sitä ei ole tavattu.
Lisääntyminen
Rengasnokkalokit pesivät kerran kesässä. Ne elävät yhdyskunnissa ja ovat pääosin yksiavioisia. Usein kaksi naarasta voi kuitenkin munia samaan pesään. Pesä on tavallisesti maassa, toisinaan matalalla puussa. Molemmat emot osallistuvat pesän rakentamiseen. Naaras munii 2–4, tavallisesti kolme munaa. Haudonta-aika vaihtelee 20–31 päivään, molemmat emot hautovat ja hoitavat poikasia, jotka ovat lentokykyisiä viiden viikon ikäisinä. Vanhin rengasnokkalokki on ollut 23 vuoden ikäinen.
Ravinto
Rengasnokkalokki on kaikkiruokainen. Enimmäkseen se syö kalaa, pieniä vedessä eläviä selkärangattomia, pikkujyrsijöitä, linnunpoikasia ja -munia, hyönteisiä, raatoja ja jätteitä. Syö toukkia ja matoja tuoreeltaan auratuilta pelloilta.
Proletkult
Proletkult (, lyhenne sanoista proletarskaja kultura, ”proletaarinen kulttuuri” ) oli Venäjällä helmikuun vallankumouksen jälkeen alkunsa saanut työväen kulttuuri- ja valistusjärjestö. Se järjestäytyi Pietarissa juuri ennen lokakuun vallankumousta. Vuosina 1917–1920 järjestön toiminta levisi koko maahan. Vuonna 1920 Proletkultilla oli yli 300 osastoa ja noin 400 000 jäsentä. Se perusti taide- ja kirjallisuuskerhoja, työpajoja ja teattereita sekä julkaisi noin kahtakymmentä aikakauslehteä, joista keskeisin oli Proletarskaja kultura. Varsinaiseen taidetoimintaan osallistui 80 000 henkeä.
Järjestön johtajina ja teoreetikkoina toimivat Aleksandr Bogdanov, Pavel Lebedev-Poljanski, Valerian Pletnjov, Platon Keržentsev ja Fjodor Kalinin. Sen keskeisiä ajatuksia olivat työväen omatoimisuuteen perustuvan luokkakulttuurin luominen sekä kriittinen suhtautuminen aikaisempaan kulttuuriperintöön. Kommunistisen puolueen suhtautuminen Proletkultiin oli vaihtelevaa. Anatoli Lunatšarski suhtautui järjestöön myönteisesti, Lev Trotski kielsi kokonaan ”proletaarisen kulttuurin” olemassaolon ja V. I. Lenin arvosteli voimakkaasti järjestön periaatteita.
Proletkultin pyrkimykset säilyttää itsenäisyytensä suhteessa kommunistipuolueeseen johtivat sen liittämiseen Venäjän valistusasiain kansankomissariaatin alaisuuteen Leninin aloitteesta vuonna 1920. Järjestön toiminta alkoi hiipua vuonna 1922. Vuodesta 1925 lähtien Proletkult oli osa ammattiliittoja kunnes se vuonna 1932 lakkautettiin kokonaan. Vastaavia järjestöjä perustettiin 1920-luvun alussa myös Britanniaan, Saksaan ja muihin maihin, mutta ne lopettivat pian toimintansa.
Proletkultin kaunokirjallinen merkitys on vähäinen. Sen toimintaan osallistuivat sävyltään romanttista ja tyyliltään eklektistä vallankumousrunoutta kirjoittaneet Mihail Gerasimov, Vladimir Kirillov, Ilja Sadofjev, Ivan Filiptšenko, Vasili Aleksandrovski, Aleksei Maširov-Samobytnik, Sergei Obradovitš, Nikolai Poletajev, Aleksandr Pomorski, Jakov Berdnikov, Aleksei Kraiski ja Vasili Kazin. Aleksandrovski, Poletajev, Obradovitš, Kazin ja eräät muut erosivat järjestöstä vuonna 1920 ja perustivat kirjallisuusryhmä Kuznitsan. 1920-luvulla Proletkultin toiminnan näkyvimmän osan muodosti työläisteatteri, jossa työskentelivät muun muassa Sergei Eisenstein, Valentin Smyšljajev, Ivan Pyrjev, Maksim Štrauh, Erast Garin ja Judif Glizer.
Antigonos
Antigonos oli antiikin kreikkalainen nimi, joka voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Volakiás
Volakiás on vuori Lefká Óri -vuorilla Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on metriä.
Volakiás-vuori sijaitsee Sfakián kunnassa Chanián alueyksikössä ja kohoaa Samarián rotkon länsipuolella. Sen luoteispuolella ovat Omalóksen ylätasanko ja Tourlí-vuori, ja itäpuolella Samarían rotkon toisella puolella Lefká Órin päämassiivi Páchnes-vuori mukaan lukien. Volakiáksen huipulle johtaa vaellusreitti Xylóskalosta eli samasta paikasta, josta Samarián rotkovaellus yleensä aloitetaan.
Dungeon Keeper
Dungeon Keeper on vuonna 1997 julkaistu reaaliaikainen strategiapeli. Sen kehitti Bullfrog Productions ja julkaisi Electronic Arts. Sille on ilmestynyt jatko-osa nimeltään Dungeon Keeper 2. Pelissä pelaaja hallitsee luolastoa (dungeon), jonne pelaaja luolastoaan laajentamalla houkuttelee erilaisia hirviöitä. Hirviöiden avulla pelaajan on tarkoitus päihittää ihmiset ja valloittaa yksitellen heidän alueensa, joita pelissä on 20.
Katso myös
https://m.imdb.com/title/tt0205894/
Kenneth Myers
Kenneth Myers (26. elokuuta 1896 Norristown − 22. syyskuuta 1972) oli yhdysvaltalainen soutaja ja olympiavoittaja. Hänen seuransa oli Bachelors' Barge Club.
Myers on yksi neljästä yhdysvaltalaisesta, jotka ovat voittaneet kolme olympiamitalia soudussa. Hän sai hopeaa perämiehellisissä nelikoissa Antwerpenin kisoissa 1920 ja yksiköissä Amsterdamissa 1928. Myers voitti vuonna 1932 kaksikoiden olympiakultaa Los Angelesin kisoissa, joissa hänen parinaan oli Garrett Gilmore. Myers voitti yksiköissä kaksi maansa mestaruutta, molemmat vuonna 1929.
Oittaan kartano
Kartano on yksi kolmesta Bodominjärven ympärille syntyneestä historiallisesta kartanosta. Kokonaisuuteen kuuluvat myös Backbyn ja Bodomin kartanot. Tilan sivuitse kulkee 1700-luvulla linjattu Bembölestä Pakankylään johtava tie.
Historia
Oittaa oli 1500-luvun alussa vauras tila, jonka omistaja noin vuonna 1510 oli Mårten Persson. Tila toimi ratsutilana 1600-luvulta 1800-luvun alkuun asti.
Oittaan omistajia 1800- ja 1900-luvuilla ovat olleet tupakkakauppias Constantin von Fieandt (1868–1886), vapaaherra Rabbe Gustaf Otto Wrede (1895–1902), eversti Georg Didrik von Essen (1902–1908), eläinlääkäri Magnus Leopold Kjöllerfelt (1908–1914) ja pankinjohtaja Anders Ismael Wiksten (1914–1936). Vuonna 1939 tila mainitaan ensimmäisen kerran kartanona, ja sillä oli maata 440 hehtaaria, josta 100 hehtaaria oli viljeltynä.
Kartano siirtyi Wikstenin perikunnalta vuonna 1963 Espoon kauppalan (nyk. Espoon kaupunki) omistukseen.
Rakennukset
Aiempi noin 1870-1880 -luvulta ollut huvilamainen päärakennus tuhoutui 1911 tulipalossa ja Anders Wiksten rakennutti Oittaan nykyisen, rakennusmestari Heikki Kaartisen suunnitteleman, päärakennuksen vuonna 1914-1916 entisen kivijalalle. Alun perin 55 lehmää varten rakennettu kivinavetta on vuodelta 1905.
Toiminta
Ulkoilukeskustoiminta Oittaalla alkoi 1970-luvulla, jolloin suurin osa ulkorakennuksista purettiin. Päärakennusta ja kivinavettaa on kunnostettu useaan otteeseen ja viimeksi vuonna 2013. Useimmissa asuinhuoneissa on jäljellä alkuperäiset jugend-tyyliset kaakeliuunit. Päärakennus, jossa oli ravintolatoimintaa, on ollut suljettuna vuoden 2017 lopun jälkeen. Ulkoilukeskukseksi saneeratussa kivinavetassa toimii kahvila-ravintola ja lisäksi rakennuksessa on saunatilat sekä vintillä iso juhlatila.
Aiheesta muualla
°N, °W
Płaszówin keskitysleiri
thumb|300px|Plaszowin keskitysleiri Płaszówin keskitysleiri (, lyh. KZ Plaszow) oli natsi-Saksan Krakovan eteläiseen Podgórzen esikaupunkiin perustama keskitysleiri, joka tunnetaan elokuvasta Schindlerin lista.
Leirin valmistelut alkoivat pian Puolan valtaamisen ja Puolan kenraalikuvernementin perustamisen jälkeen. Płaszówin leirin alkuperäinen tarkoitus oli toimia pakkotyöleirinä. Sen rakentaminen aloitettiin kesällä 1940. Ensimmäiset vangit olivat puolalaisia.
KZ Plaszow
Helmikuussa 1943 tuore komendantti Amon Göth teki työleiristä keskitysleirin, kun sinne alettiin siirtää juutalaisia läheisestä Krakovan ghetosta. 14. maaliskuuta 1943 Göth tuhosi Krakovan gheton. Työkykyisiksi katsotut juutalaiset siirrettiin leirille kun työkyvyttömiksi luokitellut murhattiin.
Schindlerin lista
Teollisuusmies Oskar Schindler oli perustanut tehtaan Krakovaan jo syksyllä 1939. Schindler tunsi Göthin hyvin ja houkutteli tämän antamaan vankeja töihin hänen tehtaaseensa. Schindler rakennutti omat vankitilat tehtaansa viereen ja sai työntekijänsä Plaszowista turvaan. Puna-armeijan edetessä hän sai luvan siirtää tuotantonsa ja vankityöläisensä länteen Brunnlitziin (tš. Brněnec) lokakuussa 1944. Schindler pelasti noin 1100 vankia kuolemalta.
Leiri tarjosi työvoimaa myös useille muille alueen tehtaille ja kivilouhoksille. KZ Plaszow kasvoi koko ajan ja enimmillään siellä oli samanaikaisesti 25 000 vankia.
Äärimmäisen raakana sadistina tunnettu Göth valvoi leiriään kovalla otteella. Hän järjesti tunteja kestäneitä vankien pieksämisiä sekä yksittäis- ja joukkoteloituksia. Hän löi ja ampui hengiltä vankeja mielellään myös henkilökohtaisesti. Yksi hänen uskotuista alaisistaan oli julmuudestaan kuuluisa SS-naisvartija Alice Orlowski. Väkivallan lisäksi leirin vankeja kuoli myös tauteihin ja nälkään.
Viimeinen vuosi
Alkuvuonna 1944 leirille tuotiin rakennustarvikkeita ja materiaaleja kaasukammioita ja polttouuneja varten. Leiristä ei kuitenkaan tehty varsinaista tuhoamisleiriä, sillä murhattavaksi tarkoitettujen vankien toimittamisen Auschwitziin katsottiin olevan taloudellisempaa. Loppukeväällä leirille tuotiin tuhansia unkarinjuutalaisia, jotka jaettiin työtätekeviin ja teloitettaviin. Paikallisten teloitusten lisäksi vankeja vietiin surmattavaksi myös Auschwitzin tuhoamisleirin kaasukammioihin. KZ Plaszow toimi myös joukkoteloituspaikkana lähialueilta tuoduille puolalaisille, joiden katsottiin syyllistyneen rikoksiin miehittäjävaltaa vastaan.
Loppukesällä 1944 leiri lakkautettiin ja sen vangit lähetettiin Auschwitziin, Stutthofiin, Flossenbürgiin, Mauthauseniin ja muihin natsien keskitysleireihin. Syyskuussa SS:n ja poliisin piiri IV:n Krakovan osasto pidätti Amon Göthin epäiltynä juutalaisilta anastetuiden arvoesineiden haalimisesta.
Vuoden vaihteessa puna-armeija lähestyi uhkaavasti. 14. tammikuuta 1945 leirillä olleet viimeiset vangit, 178 naista ja 2 lasta vietiin Auschwitziin, vain päivää ennen kuin Neuvostoliiton joukot saivat vallattua alueen. Amon Göth joutui myöhemmin puna-armeijan vangiksi. Hänet tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin entisen leirinsä lähellä syyskuussa 1946.
Stefan Kuntz
Stefan Kuntz on (s. 30. lokakuuta 1962) saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Ennen uraansa jalkapalloilijana hän työskenteli poliisina. Syyskuusta 2021 lähtien hän on toiminut Turkin maajoukkueen päävalmentajana.
Ura pelaajana
Kuntz pelasi vuosina 1983–1999. Hän pelasi Bundesliigassa 499 ottelua ja teki 179 maalia. Kuntz oli kausina 1985–1986 ja 1993–1994 sarjan paras maalintekijä. Hän oli mukana vuonna 1996 voittamassa Saksalle EM-pronssia. Lisäksi hän pelasi vuoden 1994 MM-kisoissa. Kuntz pelasi maajoukkueessa 25 ottelua ja teki kuusi maalia.
Stefanin isä Günter Kuntz pelasi Borussia Neunkirchenissä vuosina 1964–1968, ja hänen serkkunsa Andy Kuntz on laulaja Vanden Plas -yhtyeessä.
Ura valmentajana ja managerina
Elokuussa 2016 Kuntz palasi valmennustehtäviin, kun hänestä tuli Saksan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Kuntz luotsasi Saksan nuoret Euroopan mestaruuteen 2017 ja 2021 sekä EM-hopealle 2019. Kuntz jätti tehtävänsä nuorten maajoukkuevalmentajana syyskuussa 2021 ja siirtyi Turkin A-maajoukkueen päävalmentajaksi.
USS Oneota (1864)
USS Oneota oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1864 vesille laskettu Canonicus-luokan monitori.
Valmistus
Alexander Swift and Company Cincinnatista Ohiosta valmisti aluksen, joka laskettiin vesille 21. toukokuuta 1864. Alus luovutettiin laivastolle 10. kesäkuuta 1865.
Palvelus
Perun laivasto nimesi aluksen Manco Cápaciksi. Chilen ja Perun välisen sodan alettua 1879 alus suojasi Callaon ja Arican satamia Chilen laivaston hyökkäyksiltä. Helmikuussa Chilen joukot nousivat maihin lähellä Aricaa vallaten alueen muutamassa kuukaudessa. Chilen voitettua 26. toukokuuta 1880 Tacnan taistelun kaupunki jäi ilman suojaa ja Chilen joukot valtasivat Arican 7. kesäkuuta. Manco Cápacin miehistö upotti aluksensa estääkseen sen joutumasta chileläisille.
Aluksen hylkyä etsittiin 2007 ja se löytyi joitakin kilometrejä rannikosta reilun 30 metrin syvyydestä.
Sinnemäki
Sinnemäki on seuraavien henkilöiden sukunimi;
Tummaharjakotka
Tummaharjakotka (Spilornis elgini) on haukkojen heimon harjakotkien sukuun kuuluva lintulaji. Sitä tavataan ainoastaan Intiassa Andamaaneilla, jossa se on kotoperäinen. Aikuisia yksilöitä arvioidaan olevan alle 4 000, ja määrä on vähenemässä. Se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät ja mangrovemetsät vuorovesirajan yläpuolella saarten sisäosissa. Se on ekologisesti erillinen samojen saarten rannikolla tavattavasta harjakotkasta. Andamaaneilla on edelleen laajoja metsäalue, mutta väestö on lisääntymässä ja metsänhakkuut ja laiduntaminen aiheuttavat paineita.
Kihniön kipakka
Kihniön kipakka on itsevalmistettua vahvaa alkoholijuomaa eli pontikkaa.
Kihniön kipakka -nimitys tuli tunnetuksi 1960–1970-luvuilla, jolloin kihniöläissyntyinen matkailuyrittäjä Kalevi Keihänen tarjoili sitä asiakkailleen Etelä-Euroopan lomakohteisiin suuntautuneilla lennoillaan. Pontikan tarjoilu aloitettiin koneen poistuttua Suomen ilmatilasta, jolloin suomalainen alkoholilainsäädäntö ei enää ollut voimassa.
Nimestään huolimatta Keihäsen pontikka ei kuitenkaan ollut kihniöläistä. Kihniön kipakkaa tehtiin Mallorcalla, jossa espanjalainen lainsäädäntö mahdollisti sen valmistamisen.
Riihimäen Kisko
Riihimäen Kisko on riihimäkeläinen urheiluseura, joka on perustettu vuonna 1913. Seura panostaa vahvasti junioriurheiluun ja sen 400 jäsenestä yli puolet onkin alle 20-vuotiaita. Sen lajivalikoimaan kuuluvat tällä hetkellä alppihiihto, yleisurheilu, painonnosto, ampumahiihto, hiihto, voimanosto sekä veteraaniurheilu.
Seuraa ovat edustaneet muun muassa arvokisaedustajat Heikki Hirvonen (sotilaspartiohiihto), Irja Sarnama (yleisurheilu), Mauno Tarkiainen (yleisurheilu), Yrjö Tamminen (yleisurheilu), Simo Halonen (ampumahiihto) ja Tuija Toivonen (yleisurheilu).
Libero Tresoldi
Libero Tresoldi (18. tammikuuta 1921 – 22. lokakuuta 2009) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. toukokuuta 1943 ja nimitettiin Milanon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Altinumin titulaaripiispaksi 28. syyskuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Umberto Colombo, jota avustivat Giuseppe Schiavini ja Teresio Ferraroni.
Tresoldi sai 10. joulukuuta 1981 nimityksen Creman piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 11. heinäkuuta 1996.
Marco Ferrari
Marco Virgilio Ferrari (27. marraskuuta 1932 Bergamo – 23. marraskuuta 2020 ) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. kesäkuuta 1959 ja nimitettiin Milanon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Mazacan titulaaripiispaksi 8. syyskuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Maria Martini, jota avustivat Renato Corti ja Bernardo Citterio.
Ferrari jäi eläkkeelle 10. tammikuuta 2009.
Ferrari kuoli covid-19-tautiin 23. marraskuuta 2020 87-vuotiaana.
Usva (vuoden 1980 elokuva)
Usva (The Fog) on yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka ohjasi John Carpenter. Carpenterin elokuville tyypillisesti Usvan tunnelmassa korostuu tiivistyttävä vainoharhaisuus.
Räystäs
Räystäs on rakennuksen vesikaton osa, joka ulottuu ulkoseinän ulkopinnan ulkopuolelle. Räystään tarkoitus on estää sadeveden valuminen ulkoseinää pitkin, veden kertyminen perustuksiin tai suuren räystään tapauksessa jopa viistosateen osuminen ulkoseinään. Räystäs on tyypillinen korkeille kattomuodoille, kuten harja-, auma- ja kupolikatoille. Räystäs voidaan tehdä joko avo- tai umpiräystäänä. Avoräystäässä räystäslipan ja talon seinän väliin jäävää tilaa (alustaa) ei ole suljettu/suojattu mitenkään.
Usva (vuoden 1980 elokuva)
Juoni
100 vuotta sitten, kun pieni Antonio Bayn kalastajakylä perustettiin, merirosvot surmattiin samalla paikalla, nimittäin Antonio Bayn rannikolla. Ja 100 vuoden päästä, kun kylän väki viettää 100-vuotisjuhlia, alkaa asukkaiden kesken leviämään huhu näistä kuolleista merimiehistä, jotka tappavat kaikki Antonion perustajat.
Arvioita
Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta yksi antoi Usvalle kolme tähteä, kaksi arvostelijaa kaksi tähteä ja kolme yhden tähden, keskiarvona 1,13 tähteä neljästä. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo Usvaa useita juonilankoja kokoilevaksi herkulliseksi kummitustarinaksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa elokuvalle kaksi tähteä neljästä.
Räystäs
Jos räystäs on riittävän suuri, edes viistosade ei osu ulkoseinään, jolloin seinää ei tarvitse rakentaa erityisen vedenkestävästä materiaalista. Tämä mahdollistaa ekologisten rakennusmateriaalien, kuten saven tai olkipaalien käyttämisen. Ulkoseinät myös pysyvät paremmassa kunnossa räystään suojassa sateelta ja myös auringonvalolta. Esimerkiksi perinteisessä japanilaisessa ja korealaisessa arkkitehtuurissa on sateelta suojaavien taloa kiertävien suurten räystäiden vuoksi pystytty käyttämään paperisia ikkunoita.
Venäjän proletaarikirjailijain yhdistys
Venäjän proletaarikirjailijain yhdistys eli RAPP (, РАПП) oli vuosina 1925–1932 toiminut neuvostoliittolainen kirjailijajärjestö.
RAPP:n edeltäjä Yleisvenäläinen proletaarikirjailijain yhdistys (ven. Vserossijskaja assotsiatsija proletarskih pisatelei) eli VAPP perustettiin vuonna 1920 Kuznitsa-kirjailijaryhmän aloitteesta. Vuonna 1923 sen johto siirtyi Oktjabr-kirjailijaryhmälle sekä Moskovan proletaarikirjailijain yhdistykselle eli MAPP:lle. Järjestö julkaisi aikakauslehteä Na postu (1923–1925).
VAPPin nimeksi muutettiin vuonna 1925 RAPP. Järjestö sai määräävän aseman samaan aikaan perustetussa Neuvostoliiton proletaarikirjailijoiden järjestössä (Vsesojuznaja assotsiatsija proletarskih pisatelei eli VAPP, vuodesta 1928 lähtien Vsesojuznoje objedinenije assotsiatsi proletarskih pisatelei eli VOAPP). RAPP:n johtajina toimivat muun muassa Leopold Averbah, Juri Libedinski, Dmitri Furmanov, Vladimir Kiršon ja Aleksandr Fadejev. Yhdistyksen pää-äänenkannattaja oli aikakauslehti Na literaturnom postu (1926–1932).
RAPP:lla oli paikallisosastoja eri puolilla maata. Jalmari Virtasen johtama, etupäässä suomalaisista ja karjalaisista koostunut, Karjalan proletaarikirjailijain yhdistys eli KAPP perustettiin Petroskoissa vuonna 1926. Leningradin proletaarikirjailijain yhdistyksen eli LAPP:n suomalainen jaosto perustettiin virallisesti vuonna 1928. Järjestöt julkaisivat suomenkielisiä kirjallisuuslehtiä Soihtu ja Punakantele (myöhemmin Rintama)
Donald Crisp
Donald Crisp, synt. George William Crisp (27. heinäkuuta 1882 Lontoo – 25. toukokuuta 1974 Los Angeles, Kalifornia) oli brittiläinen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja tuottaja.
Crisp muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1906. Yhdessä elokuvaohjaaja D. W. Griffithin hän siirtyi Hollywoodiin, jossa hän toimi muun muassa Griffithin avustajana ja oppi itsekin ohjaamaan Griffithiä tarkkailemalla. Crisp myös näytteli Griffithin ohjaamassa elokuvassa Kansakunnan synty kenraali Ulysses S. Grantin roolin. Hän kuitenkin luopui myöhemmin ohjaamisesta, koska väsyi studiojohtajien painostukseen näyttelijävalinnoissa.
Crisp sai vuonna 1941 parhaan miessivuosan Oscarin roolistaan elokuvassa Vihreä oli laaksoni. Hänen muihin elokuviinsa kuuluvat muun muassa Saigonin kaunotar (1932), Emile Zolan elämä (1937), Humiseva harju (1939) ja Lassie palaa kotiin (1943). Aktiivisimpina aikoinaan Crisp saattoi esiintyä yhdeksässä elokuvassa vuoden aikana.
Crisp toimi Bank of American neuvonantajana elokuvien rahoituksessa. Hän oli lyhyen aikaa myös pankin hallituksen puheenjohtajana.
Crisp on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Colin O’Donoghue
Colin O’Donoghue (s. 26. tammikuuta 1981 Drogheda, Irlanti) on irlantilainen näyttelijä ja muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan televisiosarjassa Olipa kerran, jossa hän näyttelee Killian Jonesia eli Kapteeni Koukkua.
O’Donoghue on myös irlantilaisen pop-rock-yhtyeen "The Enemies" perustajajäsen. Hän soitti kitaraa ja lauloi. Toukokuussa vuonna 2013 hän ilmoitti lähtevänsä bändistä Olipa kerran -sarjan kuvausten vuoksi.
Yksityiselämä
Colin O’Donoghue syntyi ja varttui katolilaisessa perheessä Droghedassa, Louthin kreivikunnassa. Hän vietti 16-vuotiaana kuukauden Ranskassa oppimassa maan kieltä.
Lehtomäki (täsmennyssivu)
Lehtomäki voi tarkoittaa seuraavia:
Jälleenrakennuskausi
pienoiskuva|Jälleenrakennuskauden tyypillisin talo oli [[rintamamiestalo. ]] Jälleenrakennuskaudella tarkoitetaan tavallisimmin muutamaa vuotta kestänyttä ajanjaksoa toisen maailmansodan jälkeen. Suomessa sanalla tarkoitetaan usein jatkosodan jälkeistä tilannetta, mutta myös välirauhan aikaa talvisodan jälkeen.
Jälleenrakennuskaudella pyrittiin rakentamaan edullisesti ja nopeasti. Joka paikassa käytettiin saman­laista arkkitehtuuria, taloissa ja julkisissa rakennuksissa. Jälleenrakennuskauden tyypillisin talo oli nelikulmainen ja kaksikerroksinen puutalo, rintamamiestalo. Rakentamista ohjeisti ja standardoi Alvar Aallon aloitteesta 1942 perustettu Suomen Arkkitehtiliiton Jälleenrakennustoimisto, josta on kehittynyt nykyinen Rakennustieto Oy. Ohjeet julkaistiin RT-kortistona, joka yhä toimii suomalaisen rakentamisen tietolähteenä.
Sotakorvausten summa oli noin 300 miljoonaa dollaria, ja maksuaika oli lyhyt raha­summaan nähden, 6 vuotta. Neuvostoliitto vaati maksun vuoden 1938 hintojen ja kurssin mukaan. Summa nousi kaksin­kertaiseksi.
Suomi olisi halunnut maksaa korvaukset kokonaan puu­tuotteilla, mutta se ei sopinut Neuvosto­liitolle. Neuvostoliitto vaati suurimman osan korvauksista metalli­tuotteina, eli muun muassa laivoina, junina ja tehtaiden koneina. Suomen oli tästä syystä pakko laajentaa ja modernisoida metalliteollisuuttaan. Viimeinen sotakorvausjuna lähti Neuvostoliittoon syksyllä 1952.
Sotakorvausten lisäksi Suomella oli muitakin huolen aiheita. Luovutettujen alueiden siirtoväki ja rintamalta tulleet sotilaat piti asuttaa eri puolille Suomea, jälleen­rakentaminen oli aloitettava ja sodassa kaatuneiden perheistäkin oli huolehdittava.
Anders Johan Adolf Boxström
pienoiskuva|Anders Johan Adolf Boxström (1878) Anders Johan Adolf Boxström (14. maaliskuuta 1846 Uukuniemi – 30. tammikuuta 1906 Helsinki) oli suomalainen eversti, tilastotieteilijä ja valtioneuvos (1886).
Saalilaiset frankit
Saalilaiset frankit tai saalilaisfrankit olivat frankkien toinen pääryhmä. He asuivat alun perin Reinin alajuoksulla. Ranska on saanut nimensä saalilaisilta frankeilta.
Anders Johan Adolf Boxström
Henkilöhistoria
Boxströmin vanhemmat olivat kirkkoherra Johan Boxström ja Augusta Winter ja puoliso vuodesta 1871 Julia Alfthan. Boxström tuli kadetiksi Haminaan 1858 ja vänrikiksi henkikaartin Volhynian rykmenttiin 1875. Yleisesikunta-akatemian kurssin hän suoritti 1869–1872 ja yleni alikapteeniksi. Suomen kadettikouluun hänet komennettiin 1872 ja nimitettiin 1874 sinne kapteenina sotatieteiden opettajaksi. Everstiluutnantiksi Boxström ylennettiin 1875 ja everstiksi 1878. Hän sai 1880 nimityksen Suomen sotaväen esikuntapäälliköksi, vuosina 1886–1902 hän oli Tilastollisen päätoimiston johtaja. Valtioneuvoksen arvo myönnettiin Boxströmille 1886.