cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalliokiipeily
Käyttäytyminen
Jokamiehenoikeuden perusteella Suomessa yksittäinen kiipeilijä saa kiipeillä kalliolla ja jäällä siellä, missä jokamiehenoikeus muutenkin vallitsee. Pysyvien pulttien kiinnittäminen tai muun haitan tai häiriön aiheuttava kiipeäminen vaatii maanomistajan suostumuksen. Kiipeilijä voi puhdistaa kalliosta irtainta ainesta, mutta hän ei saa poistaa sammalta tai jäkälää tai vahingoittaa puustoa ja pensaita ilman maanomistajan suostumusta.
Kiipeilijöiden tahaton tai tahallinen huono käytös on johtanut Suomessa kiipeilykieltoihin joillain kallioilla. Yleisin syy kiipeilykieltoon on autojen parkkeeraaminen kiellettyyn paikkaan. Suomen Kiipeilyliitto julkaisee sivuillaan ajantasaisia tietoja kiipeilykielloista ja rajoituksista.
Vaarat
Kalliokiipeily on tilastollisesti muihin urheilulajeihin verrattuna turvallista, ja kalliokiipeilijöille sattuu suhteellisen vähän onnettomuuksia. Kalliokiipeily on kuitenkin putoamisen vaarasta johtuen potentiaalisesti vaarallinen laji. Tapahtuessaan onnettomuus voi olla hyvin vakava, jopa kohtalokas. Onnettomuudet johtuvat yleensä inhimillisestä virheestä, harvoin välineiden pettämisestä. Kiipeilijän täytyy ymmärtää riskit ja tuntea turvalliset kiipeilytavat. Kiipeilyseurat ja kiipeilyhallit järjestävät kiipeilykursseja, ja kiipeilyssä käytetään varotoimenpiteitä kuten ristiintarkistuksia. Vakuutusyhtiöt lukevat kiipeilyn yleensä vaarallisiin lajeihin, jolloin sitä varten pitää hankkia kattavampi vakuutus.
Cranwell
Cranwell on noin asukkaan kylä Lincolnshiren kreivikunnassa, Englannissa. Se sijaitsee North Kestevenin hallintopiiriin kuuluvassa Cranwell, Brauncewell and Byard’s Leapin kunnassa. Kylän liepeillä toimii ilmavoimien koulutuskeskus.
Kylän kirkko on peräisin 900-luvulta, ja sitä edelsi asutus mahdollisesti kuningas Alfred Suuren ajoilta 800-luvulta. Vanhimmasta kylästä on jäljellä enää kirkko ja kylän keskustassa seisova muistoristi, jonka juurelta luettiin aikoinaan tärkeitä kuulutuksia.
Royal Air Force College Cranwell on Britannian ilmavoimien historian kannalta keskeinen paikka. Se oli luultavasti maailman ensimmäinen sotilasilmailun koulutuskeskus. Keskuksen rakentaminen alkoi vuonna 1915 keskellä ensimmäistä maailmansotaa. Koulutustoiminnan lisäksi tukikohdassa toimi sotilassairaala, ja siellä kehitettiin uusia lentokoneita. Britannian ensimmäinen suihkulentokone lähti ensilennolleen Cranwellista vuonna 1941.
Konstantin Pobedonostsev
thumb|Konstantin Pobedonostsev. Konstantin Petrovitš Pobedonostsev (2. kesäkuuta (J: 21. toukokuuta) 1827 Moskova – 23. maaliskuuta (J: 10. maaliskuuta) 1907 Pietari) oli venäläinen juristi, joka toimi Venäjän ortodoksisen kirkon ylimmän hallintoelimen eli pyhän synodin yliprokuraattorina vuosina 1880–1905 ja oli tuona aikana merkittävä poliittinen vaikuttaja Venäjän keisarikunnassa. Keisarin neuvonantajana Pobedonostsev ohjasi päätöksentekoa taantumukselliseen suuntaan, erityisesti Aleksanteri III:n hallitsijakaudella.
Ura
Pobedonostsevin isä Pjotr Vasiljevitš Pobedonostsev oli pappi ja Moskovan yliopiston kirjallisuuden professori, joka antoi pojalleen kotiopetusta 14-vuotiaaksi asti. Pobedonostsev opiskeli Pietarin keisarillisessa lainopillisessa koulussa vuosina 1841–1846, suoritti oikeustieteellisen tutkinnon ja aloitti virkauransa hallitsevassa senaatissa. Hän oli vuosina 1860–1865 siviilioikeuden professorina Moskovan yliopistossa, minkä jälkeen hänet nimitettiin 1865 Venäjän oikeusministeriön neuvokseksi sekä 1868 senaatin ja 1872 valtakunnanneuvoston jäseneksi. Vuosina 1880–1905 Pobedonostsev oli pyhän synodin yliprokuraattori eli johtaja, joka oli maallikolle varattu virka. Hän sai 1849 kollegiasessorin, 1852 hovineuvoksen, 1854 kollegineuvoksen, 1858 valtioneuvoksen, 1863 todellisen valtioneuvoksen, 1868 salaneuvoksen ja 1883 todellisen salaneuvoksen arvonimet. Hän julkaisi tieteellisiä artikkeleita oikeustieteestä, kasvatuksesta, filosofiasta ja uskonnosta.
Pobedonostsev johti vuodesta 1861 keisari Aleksanteri II:n poikien, ensin perintöruhtinas Nikolai Aleksandrovitšin ja tämän kuoltua 1865 uuden kruununperillisen Aleksandr Aleksandrovitšin (myöhempi Aleksanteri III) kasvatusta. Hän sai näin henkilökohtaisen vaikutusvallan tulevaan hallitsijaan. Aleksanteri II:n murha vuonna 1881 nostatti Venäjällä konservatiivisen vastareaktion, jonka yhteydessä Pobedonostsev vaikutti merkittävästi valtakunnan sisäisen kehityksen suuntaan. Hänen vaikutuksestaan uusi keisari Aleksanteri III torjui sisäministeri Mihail Loris-Melikovin ajamat maltilliset perustuslailliset uudistukset ja antoi sen sijaan toukokuussa 1881 Pobedonostsevin valmisteleman manifestin itsevaltiuden säilyttämisestä. Kaikki valtiolliset uudistukset pysähtyivät vuosikymmeniksi. Ilmeisesti Pobedonostsevin vaikutuksesta opetusministeriksi nimitettiin vuonna 1882 Ivan Deljanov, joka rajoitti ei-venäläisten ja ei-ortodoksien pääsyä Venäjän yliopistoihin. Pobedonostsev sai johdettavakseen myös uuden kruununperillisen, tulevan keisari Nikolai II:n kasvatuksen.
Pobedonostsev kritisoi jyrkästi parlamentarismia, kansalaisvapauksia ja uskonnollista suvaitsevaisuutta. Hän suosi Venäjällä 1880-luvulla levinneitä väkivaltaisia juutalaisvainoja eli pogromeja. Hän järjesti myös kirjailija Leo Tolstoin erotetuksi kirkosta vuonna 1901. Pobedonostsev esitteli maailmankuvaansa teoksessaan Moskovski sbornik (1896). Hän kritisoi siinä voimakkaasti länsimaista kulttuuria, joka hänen mukaansa perustui virheellisille ja haitallisille opeille rationalismista, kansanvallasta, sananvapaudesta ja ihmisten perimmäisestä hyvyydestä. Hän analysoi teoksessa myös ortodoksisen ja luterilaisen uskon eroavaisuuksia. Pobedonostsev oli mukana useissa merkittävissä Venäjän historiaan ja arkeologiaan liittyneissä hankkeissa. Hän tuki 1880-luvulla näkyvästi Baltiaan kohdistuneita venäläistämistoimia, mistä hän sai myös kritiikkiä merkittäviltä tahoilta. Myöhemmin hän omaksuikin Suomen suuriruhtinaskuntaan kohdistetun yhtenäistämispolitiikan suhteen toisenlaisen linjan.
Lužniki-urheilupalatsi
Lužniki-urheilupalatsi on urheiluareena Moskovassa Venäjällä. Urheilupalatsi kuuluu osana Lužniki-urheilukeskusta. Keskukseen kuuluu osana myös Lužniki-stadion. Urheilupalatsi on rakennettu vuonna 1956 ja alun perin 13 700:lle katsojalle.
Konstantin Pobedonostsev
Perhe
Pobedonostsevin puoliso oli Jekaterina Aleksandrovna Engelhardt (1847–1932). Heillä oli yksi kasvattitytär, Marfa.
Lužniki-urheilupalatsi
Lužniki on toiminut monien arvokisojen järjestämispaikkana jääkiekossa, voimistelussa, lentopallossa, koripallossa, nyrkkeilyssä ja muissa urheilulajeissa. Palatsi isännöi mm. vuoden 1972 Summit Seriesiä, jossa kohtasivat ensi kerran Neuvostoliiton ja Kanadan jääkiekkotähdet. Moskovan Olympialaisissa 1980  halli toimi voimistelun ja judon tapahtumapaikkana.
Vuonna 2002 areenalle tehtiin mittava peruskorjaus, jonka yhteydessä katsojapaikkojen määrä väheni 11 500:aan. Uusitussa hallissa on pidetty mm. vuoden 2005  taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut. Areena toimii pääasiallisesti Dinamo Moskovan kotihallina.
Vuoden 1982 katastrofi
UEFA-cupin ottelussa FC Spartak Moscow vastaan HFC Haarlem tapahtui 20. lokakuuta 1982 ryntäys, jossa talloutui kuoliaaksi 66 ihmistä. Tämä teki siitä aikoinaan Neuvostoliiton pahimman urheilutapahtumaonnettomuuden.
Lužniki-urheilupalatsi populaarikulttuurissa
Sylvester Stallonen elokuvassa Rocky IV elokuvan nimikkohahmo Rocky Balboa ottelee Dolph Lundgrenin esittämää Ivan Dragoa vastaan Lužniki-urheilupalatsissa.
Yliopistonkatu (Helsinki)
thumb|Yliopistonkatua Unioninkadun puoleisesta päästä länteen. Yliopistonkatu on itä–länsisuuntainen katu Helsingin keskustassa, Kluuvin kaupunginosassa. Se johtaa Unioninkadulta Senaatintorin nurkasta Mikonkadulle. Se oli aiemmin osa Hallituskatua, joka tällöin ulottui Mariankadulta Mikonkadulle saakka tehden pienen mutkan Senaatintorin kohdalla. Unioninkadun länsipuolinen osa Hallituskatua nimettiin Yliopistonkaduksi vuonna 1995.
Yliopistonkadun varrella on useita Helsingin yliopiston rakennuksia. Sen itäosa kulkee yliopiston päärakennuksen ja Kansalliskirjaston välistä, mutta kumpaankin on kadulta vain sivuovi. Kadun keskiosan varrella ovat toisiaan vastapäätä Porthania ja yliopiston hallintorakennus. Kadun länsipään varrella on etupäässä liiketaloja. Vuorikadun kulmassa oli aikoinaan Heimolan talo, joka purettiin 1960-luvun lopulla. Eduskunta kokoontui siellä ennen nykyisen Eduskuntatalon valmistumista.
Porthanian kohdalla oleva osa Yliopistonkadusta on kävelykatu.
Yliopistonkadun suorana jatkeena lännessä on sitä hieman kapeampi kävelykatu, Ateneuminkuja, joka kulkee Ateneumin ja Aikatalon välitse Mikonkadulta Keskuskadulle.
Rockin’ Tonight – 18 All Time Hits
Rockin’ Tonight – 18 All Time Hits on vuonna 1991 julkaistu Hurriganesin kokoelmalevy.
Hwang Young-cho
Hwang Young-cho (hangul 황영조, hanja 黄永祚; s. 22. maaliskuuta 1970 Samcheok, Etelä-Korea) on eteläkorealainen entinen kestävyysjuoksija.
Nuoruudessaan Hwang oli lupaava yleisurheilija. Hän voitti ensimmäisen maratonjuoksunsa, jonka juoksi vuonna 1991. Voiton jälkeen hän päätti keskittyä maratonille. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän juoksi uransa neljännen maratonin. Hidasvauhtisessa maratonissa puolimatkassa kärkiryhmässä oli vielä noin 30 juoksijaa. 35 kilometrin kohdalla Hwang ja Japanin Koichi Morishita johtivat kilpailua. 40 kilometrin jälkeen Hwang aloitti loppukirin, minkä ansiosta hän voitti olympiakultaa.
Olympialaisten jälkeen Hwang juoksi harvakseltaan. Hän voitti Aasian kisojen mestaruuden vuonna 1994, mutta lopetti uransa vuonna 1996, sillä hän ei päässyt loukkaantumisten takia Korean joukkueeseen Atlantan olympialaisiin. Hwangin valmentaja oli Sohn Kee-chung, joka voitti olympiakultaa maratonilla vuoden 1936 olympialaisissa.
Minna Rantanen
Minna Ilona Rantanen (s. 14. tammikuuta 1963 Iitti) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen korkeushyppääjä. Seuratasolla hän edusti koko uransa ajan Iitin Pyrintöä ja hänen valmentajinaan toimivat Kari Hietaharju sekä Juha Porkka. Kalevan kisoista Rantanen saavutti korkeushypyssä kultaa vuonna 1986 sekä kaksi hopeaa vuosina 1982 ja 1988. Lisäksi hän voitti sisäratojen SM-kisoista korkeushypyn hopeaa vuonna 1985 sekä pronssia vuonna 1987. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1989 jälkeen.
Länsiväyläjuoksu
Länsiväyläjuoksu on Espoossa käytävä tapahtuma, joka on järjestetty vuosittain vuodesta 1976 eteenpäin. Länsiväyläjuoksuun osallistuu useita yksityisiä urheiluseuroja. Se on vapaa tapahtuma aikuisille ja lapsille. Siinä on myös pieni osallistumismaksu.
Länsiväyläjuoksuun voi osallistua kolmella eri tavalla:
Kaikki vaihtoehdot alkavat ja päättyvät Espoon Otaniemessä. Sieltä kaikki reitit menevät Tapiolaan, josta lyhyen matkan juoksu ja kävely kääntyvät takaisin Otaniemeen. Pitkän matkan juoksu jatkuu Tapiolasta Mankkaalle, sitten Laaja­lahden ja Tarvon saaren kautta Helsingin puolelle Munkki­niemeen sekä sieltä edelleen Kuusi­saaren ja Lehti­saaren kautta jälleen Espoon puolelle Keila­niemeen ja lopulta takaisin Otaniemeen.
Juoksutapahtumiin osallistuville annetaan yksittäiset numerot ja RFID-tunnisteet. Kävelyyn osallistuvat eivät saa näistä kumpaakaan. Kaikki loppuun asti selviytyneet saavat kuitenkin muistomitalin palkkiona.
Myron V. George
pienoiskuva|Myron V. George Myron Virgil George (6. tammikuuta 1900 Erie, Kansas, Yhdysvallat – 11. huhtikuuta 1972 Parsons, Kansas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja edustajainhuoneen jäsen.
George valmistui Labette County High Schoolista, Altamontista ja vuonna 1917 värväytyi Yhdysvaltain maavoimiin korpraalina. Hänet vapautettiin palveluksesta toukokuussa 1919. Asepalveluksensa jälkeen George työskenteli Altamont Journal -sanomalehdessä, jonka hänen isänsä omista, ja vuodet 1939–1950 Kansasin osavaltion maantiekomissiossa.
George valittiin 7. marraskuuta 1950 Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen ylimääräisessä äänestyksessä korvaamaan kuollut Herbert Alton Meyer. Samana vuonna hänet valittiin vaaleissa Yhdysvaltain 82. kongressiin. George istui edustajainhuoneessa neljä täyttä kautta marraskuusta 1950 tammikuulle 1959. Vuoden 1958 vaaleissa häntä ei enää valittu jatkokaudelle.
Poliittisen uransa jälkeen George työskenteli liikenne- ja rakennusaloilla pr-toiminnassa. Hän asui Kansasin Parsonsissa, jossa myös kuoli 1972.
26. huhtikuuta
26. huhtikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 116. päivä (117. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 249 päivää.
Kuolleita
Katso myös: kalenteri ~ 25. huhtikuuta, 27. huhtikuuta
Patrik Nilsson
Patrik Nilsson (s. 15. maaliskuuta 1982 Söderfors) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän edustaa Venäjän Superliigassa pelaavaa Zorkia.
Nilsson on pelannut kuudet MM-kisat ja saavuttanut niissä kolme maailmanmestaruutta (2003, 2009, 2010). Vuoden 2010 MM-kisoissa Nilsson valittiin kisojen parhaaksi hyökkääjäksi. Näiden kisojen jälkeen hän oli kahden kauden ajan loukkaantuneena eikä osallistunut kaksiin seuraaviin MM-kisoihin. Vuoden 2013 MM-kisoissa hän oli maalintekijätilaston kärkinimi 21 maalilla. Kaikkiaan hän on pelannut 43 MM-ottelua ja tehnyt niissä 82 maalia.
Nilsson on ollut Ruotsin jääpallomestaruuden voittaneessa Sandvikenin joukkueessa kausilla 2001–2002 ja 2002–2003. Kaudella 2001–2002 Nilsson oli jääpallon maailmancupin voittaneessa Sandvikenin joukkueessa. Kausilla 2006–2007 ja 2007–2008 hän oli maalintekijätilastojen voittaja maalimäärillä 70 ja 94. Hammarbyn riveissä hän on saavuttanut kolmannen mestaruutensa kaudella 2009–2010.
Syksyllä 2008 hän siirtyi kaudeksi 2008–2009 Venäjän Superliigan Kazanin joukkueeseen, mutta palasi takaisin Ruotsiin tukholmalaisen Hammarbyn riveihin kolmeksi seuraavaksi kaudeksi. Nilsson oli voittamassa Maailman Cupia heti syksyllä 2009 Hammarbylle. Syksyllä 2012 Nilsson siirtyi takaisin Venäjän liigaan – tällä kertaa Zorkin joukkueeseen.
Patrik Nilsson on valittu jääpallon vuoden pelaajaksi kaksi kertaa eli kausina 2006–2007 ja 2007–2008.
Saavutukset
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Teija Puumala
Teija Kaarina Puumala (s. 18. elokuuta 1968 Alavus) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen korkeushyppääjä. Seuratasolla hän edusti koko korkeushyppyuransa ajan Lehtimäen Jyskettä, josta vaihtoi vuonna 2004 Ylivieskan Kuulaan. Hänen valmentajanaan toimi Ahti Koskinen. Kalevan kisoista Puumala saavutti korkeushypyn pronssia vuonna 1988. Korkeushypyn puolella hän ei ole esiintynyt virallisissa kilpailuissa vuoden 1990 jälkeen, mutta kilpaili kuulantyönnössä vielä vuonna 2005.
Helvidius Priscus
Helvidius Priscus (ensimmäinen vuosisata jaa.) oli roomalainen poliitikko ja stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän eli keisarien Nero, Galba, Otho, Vitellius ja Vespasianus aikana.
Kuten appensa Thrasea Paetus, hänet tunnettiin kiihkeänä tasavaltalaisuuden kannattajana. Vaikka Helvidius Priscus ärsytti usein hallitsijoita, hän toimi useissa korkeissa viroissa. Neron kaudella hän toimi kvestorina Achaeassa sekä tribuunina (56 jaa.). Hän palautti rauhan ja järjestyksen Armeniassa ja sai provinssin asukkaiden luottamuksen. Hänen sympatiansa Brutusta ja Cassiusta kohtaan sai aikaan sen, että hänet tuomittiin vuonna 66 maanpakoon.
Galban kutsuttua Helvidius Priscuksen takaisiin Roomaan vuonna 68, hän nosti heti syytteen Eprius Marcellusta, Thrasea Paetuksen syyttäjää, vastaan. Hän kuitenkin luopui syytteestä, koska Marcelluksen tuomitseminen olisi vaikuttanut moneen senaattoreista. Preetorina toimiessaan hän vastusti senaatissa Vitelliusta; sekä Vespasianusta katsomalla, että julkisten varojen hallinnan tuli olla senaatilla. Hän ehdotti, että Vitelliuksen ja Flaviusten dynastian välisessä sisällissodassa vuonna 69 tuhoutunut Juppiterin temppeli rakennetteisiin uudestaan julkisin varoin. Hänen kerrotaan tervehtineen Vespasianusta tämän yksityisellä nimellä.
Lopulta Helvidius Priscus ajettiin maanpakoon toistamiseen, ja pian sen jälkeen hänet teloitettiin Vespasianuksen määräyksestä. Herennius Senecio kirjoitti Helvidiuksen lesken pyynnöstä hänen elämästään panegyyrin eli ylistyspuheen, jonka johdosta Domitianus määräsi Herenniuksen kuolemaan.
Kolmisoppi (Siilinjärven kylä)
Kolmisoppi on kylä Siilinjärvellä Pohjois-Savossa, Varpaisjärventien (MT 576) varrella. Kolmisopelta on matkaa Siilinjärven keskustaan 10 kilometriä ja Kuopioon 32 kilometriä.
Kylä rajoittuu nykyään idässä Yaran kaivos- ja allasalueeseen. Kolmisoppeen aikoinaan kuuluneista neljästä sivukylästä kolme (Musti, Raasio ja Sikamäki) ovat suurimmalta osin jääneet kaivosalueen alle, mutta pohjoisosan Petäjämäen sivukylä kylä ei ole jäänyt.
Kolmisopella on noin 330 asukasta (2017). Kylällä toiminut Kolmisopen koulu lakkautettiin vuonna 2007.
Aschanin talo (Helsinki)
thumb|Aschanin talo Aschanin talo eli Apteekin talo on Helsingin Kruununhaassa osoitteessa Pohjoisesplanadi 17 sijaitseva kolmikerroksinen liike- ja toimistotalo. Talo on julkisivuiltaan uusrenessanssityylinen ja valmistui vuonna 1971. Talo vastaa ulkoasultaan paikalla aiemmin ollutta apteekkari Carl Aschanin vuonna 1833 rakentamaa taloa.
Aiempi Aschanin talo oli alun perin empiretyylinen, ja sen suunnitteli rakennusmestari Gabriel Andsten. Pohjoisesplanadin ja Unioninkadun kulmassa olleen talon kulma oli pyöristetty, ja kulmassa apteekin oven edessä oli neljän doorilaisen pylvään muodostama kaareva kolonnadi. Talon julkisivut muutettiin vuonna 1877 uusrenessanssityylisiksi F. A. Sjöströmin suunnitelmien mukaan. Samalla myös rakennuksen kulmassa olleet pylväät poistettiin.
Alkuperäinen rakennus purettiin 1960-luvun lopulla, kun sen toisen päädyn havaittiin vajonneen muuta rakennusta alemmaksi. Aschanin talon julkisivut rakennettiin uudestaan 1968–1971. Suunnittelusta vastasi arkkitehti Aarno Ruusuvuori. Uudisrakennuksen julkisivut vastasivat Sjöströmin suunnittelemaa ulkoasua. Uuteen taloon sijoitettiin Helsingin kaupungin virastoja. Nykyisin talossa sijaitsee myös ravintola.
Matiaksenkirkko
thumb|Kirkon eteläinen julkisivu. Matiaksenkirkko on katolinen, keskiajalta peräisin oleva kirkko Budapestin Linnavuorella Unkarissa. Sen päätorni näkyy kaupungin monin osiin, ja se on Budapestin tunnetuimpia maamerkkejä. Kirkko on viralliselta nimeltään Budan Linnan Pyhän Neitsyen kirkko. Se tunnetaan kuitenkin paremmin Matiaksenkirkon nimellä 1400-luvulla hallinneen Matias-kuninkaan mukaan. Matias kruunattiin kirkossa ja hänet vihittiin siellä kahdesti, ja hän myös rakennutti kirkkoon etelätornin. Tornissa on näkyvillä Corvinus-suvun vaakuna, jossa on korpin kuva.
Ensimmäinen kirjallinen tieto Matiaksenkirkosta on vuodelta 1247, jolloin se mainitaan Budan linnan pääkirkkona. Se oli rakennettu ensin goottilaiseen tyyliin, mutta sitä on sen jälkeen laajennettu ja rakennettu uudelleen useita kertoja. Kun turkkilaiset valtasivat Budan 1526, kirkko muutettiin moskeijaksi. Kaupungin takaisin valtauksen jälkeen kirkko annettiin ensin fransiskaanien ja myöhemmin jesuiittojen käyttöön. Vuosina 1874–1896 kirkko rakennettiin uudestaan uusgoottilaiseen tyyliin Frigyes Schulekin suunnitelmien mukaisesti.
Ympäristöfilosofia: Kirjoituksia ympäristönsuojelun eettisistä perusteista
Ympäristöfilosofia: Kirjoituksia ympäristönsuojelun eettisistä perusteista on vuonna 1997 ilmestynyt artikkelikokoelma ympäristöfilosofiasta. Kirja oli ensimmäinen kattava suomenkielinen ympäristöfilosofian kokoomajulkaisu.
Ōnami
Ōnami on ollut ainakin kolmen Japanin laivaston aluksen nimenä.
Kirahvi
Kirahvi (Giraffa camelopardalis) on Afrikassa elävä sorkkaeläin. Se on korkein maanisäkäs.
Erään käsityksen mukaan kirahvi on yksi laji, joka jakautuu yhdeksään alalajiin. Toisen käsityksen mukaan kirahvipopulaatioiden geneettiset erot ovat niin suuret, että kyse on kolmesta tai neljästä eri lajista.
Etymologia
Kirahvin nimen useimmissa kielissä on arveltu tulevan eläimen egyptinkielisestä nimestä sr (muinaiset egyptiläiset eivät kirjoittaneet vokaaleja), joka puolestaan on otettu etiopialaisesta sanasta zarat, ‘ennustaa’. Arabiaksi kirahvi on siraf. Suomenkin kielessä kirahvia kutsuttiin vielä 1900-luvun alkupuolella ensisijaisesti sirahviksi, kunnes alkukirjaimeksi vakiintui 1960-luvulla sanan yleistä eurooppalaista g-alkuista kirjoitusmuotoa vastaava k.
Kirahvin tieteellinen lajinimi camelopardalis on kreikkaa ja tarkoittaa kamelileopardia, millä viitataan kirahvin ulkonäköön. Nimeä käytettiin jo Septuagintassa 200-luvulla eaa.
Tuntomerkit
Kirahvi on korkein nykyisin elävä maaeläin ja yhdeksänneksi painavin. Aikuiset uroskirahvit kasvavat jopa 5,5 metrin korkuisiksi ja naaraat 4,3 metrin korkuisiksi. Uroskirahvi voi painaa jopa 1 360 kilogrammaa ja naaras 680 kilogrammaa.
Kirahvilla on noin 1,8 metrin pituinen kaula ja samanpituiset jalat. Kaulanikamia on seitsemän kuten muillakin nisäkkäillä, ja niiden pituus on noin 40 senttimetriä. Selkä viettää jyrkästi taaksepäin.
Kirahvin pää on peräti kaksi metriä sydämen yläpuolella ja jalat niin ikään kaukana sydämestä. Kirahvin sydän ei kuitenkaan ole erityisen suuri, vaan se saa verenpaineensa riittävän korkeaksi voimakkaalla sykkeellä.
Wolfgang Köpcke
Wolfgang Köpcke (s. 27. helmikuuta 1948 Berliini) on saksalainen entinen nykyaikainen viisiottelija. Hän edusti seuratasolla Landesverband Berliniä.
Hormonaalinen säätelyjärjestelmä
Ihmisen sisäsyntyisesti tahdistettuja rytmejä ovat naisten kuukautiskierto sekä unen ja valvetilan vuorottelu eli vuorokausirytmi. Vuorokausirytmi vaikuttaa vireystilaan. Ihmisen niin sanottu biologinen kello säätelee vuorokausirytmiä. Biologinen kello on paikannettu limbisen järjestelmän hypotalamukseen. Esimerkiksi valoisuuden vähentyessä hypotalamukseen kytkeytyvä käpyrauhanen alkaa erittää nukahtamista edistävää melatoniinia.
Wolfgang Köpcke
Köpcke oli mukana vuoden 1973 MM-kilpailuissa, joissa Saksa voitti hopeaa joukkuekilpailusta. Hän osallistui olympialaisiin kerran, Montréalissa 1976. Köpcke oli tuolloin henkilökohtaisen kisan 41. ja kisasi myös joukkuekisassa, jossa Saksa oli yhdestoista.
Hormonaalinen säätelyjärjestelmä
Hormonaalinen säätelyjärjestelmä vaikuttaa myös muistiin ja tunteisiin. Hippokampukseen kytkeytyneellä mantelitumakkeella on keskeinen merkitys emotionaalisesti värittyneiden asioiden muistamisessa. Sen aktivoivat voimakkaiden tunnetilojen yhteydessä erittyvät hormonit, kuten adrenaliini ja kortisoli.
Kirahvi
Tuntomerkit
Kirahvin silmät ovat suuret, vinot ja pitkien, tuuheiden ripsien suojaamat. Kirahvin näköaisti on hyvin tarkka, ja sillä on dikromaattinen värinäkö.
Hormonaalinen säätelyjärjestelmä
Hormonaalinen säätelyjärjestelmä säätelee nimensä mukaisesti hormonien tuotantoa. Hormonit vaikuttavat monella tapaa ihmisen toimintaan. Esimerkiksi seksuaaliset halut ovat peräisin testosteronin ja estrogeenin pitoisuuksien vaihteluista. Myös ympäristön ärsykkeiden aikaansaama stressireaktio pohjautuu hormonien erittymiseen.
Kirahvi
Tuntomerkit
Kirahvin turkissa on vaalealla pohjalla erikokoisia ja -muotoisia läiskiä, joiden väri vaihtelee oranssista lähes mustaan. Harvinaisempina värivaihtoehtoina esiintyvät myös kirkkaan oranssi ja harmaa. Jokaisen yksilön kuviointi on erilainen.
Kirahvin kieli on juuresta vaaleanpunainen ja muuttuu kärkeä kohden mustaksi tai tumman siniseksi. Kielen värin on arvioitu suojaavan auringolta.
Elintavat
Kirahvi on kasvinsyöjä, joka syö lehtiä, oksia, hedelmiä, siemeniä ja muita kasvinosia. Se yltää korkealle puiden latvuksiin. Kirahvi voi olla juomatta monta viikkoa kerrallaan, sillä se saa tarvitsemansa nesteen ruoastaan.
Kirahvit elävät yksikseen tai pieninä ryhminä. Useimmiten ne kuljeskelevat 5–6 yksilön kokoisina ryhminä, joiden kokoonpano vaihtuu jatkuvasti, sillä ne eivät ole varsinaisesti laumoja. Ryhmän jäsenillä on keskinäinen arvojärjestys, ja johtajana toimii täysikasvuinen uros. Yksinäiset kirahvit elävät metsissä, joissa niitä on vaikea havaita, kun taas tasangoilla on turvallisempaa kokoontua ryhmäksi.
Kirahvi liikkuu vain joko tasakäynnillä tai laukkaamalla, eikä se ravaa. Juokseva kirahvi voi saavuttaa yli 55 kilometrin tuntinopeuden.
Kirahvi nukkuu vain parikymmentä minuuttia vuorokaudessa, torkkuen yleensä pari minuuttia kerrallaan.
Kirahvin vihollisia ovat ihminen ja suuret petoeläimet, kuten leijona. Kirahvi on herkästi säikkyvä eläin ja lähtee helposti juoksemaan karkuun.
Kirahvin selässä istuu usein lintuja, jotka syövät ötököitä kirahvin nahasta ja hälyttävät vaaroista.
Lisääntyminen
Kirahvinaaras alkaa lisääntyä 5–7 vuoden ikäisenä. Kirahveilla ei ilmeisesti ole varsinaista lisääntymiskautta. Raskaus kestää noin 15 kuukautta. Poikasia syntyy yleensä yksi, joskus harvoin kaksi. Poikanen alkaa kävellä tunnin kuluessa syntymästään. Poikanen on syntyessään keskimäärin 1,7 metrin pituinen ja 100 kilogramman painoinen, ja yhdessä vuodessa se ehtii kasvaa yli 3 metrin pituiseksi. Poikanen alkaa syödä kiinteää ravintoa neljän kuukauden ikäisenä, ja se on riippuvainen emonsa maidosta 9–12 kuukauden ikäiseksi. Kirahvin maito on suhteellisen rasvaista.
Kirahvi voi elää luonnossa noin 25-vuotiaaksi, tavallisesti noin 15–20-vuotiaaksi. Korkein tunnettu tarhattuna eläneen kirahvin ikä, joidenkin lähteiden mukaan.
Levinneisyys ja elinympäristö
Kirahvit elävät Afrikassa Saharan eteläpuolisilla avoimilla puu- ja pensassavanneilla.
Lajit ja alalajit
thumb|350px|Kirahvin yhdeksän alalajin levinneisyysalueet. Kirahvin jakaminen yhteen tai useampaan lajiin, alalajiin ja muunnokseen on osoittautunut vaikeaksi, ja asiasta on edelleen kilpailevia käsityksiä. Kirahvit elävät Afrikassa erillisinä populaatioina, jotka näyttävät hiukan erilaisilta, vaikka kykenevätkin aina risteytymään keskenään. Pohjoisilla kirahveilla esimerkiksi on selvästi erottuva kolmas sarvi keskellä otsaa, kun eteläisillä kirahveilla on vain pieni kyhmy. Myös karvan kuviot eroavat populaatioiden välillä. Maantieteellisten ja ihmisen aiheuttamien esteiden vuoksi populaatiot eivät kuitenkaan juurikaan kohtaa toisiaan. Kirahvin jakaminen eri lajeihin riippuukin lähinnä siitä, miten laji halutaan määritellä, biologisesti vai geneettisesti.
Yksi laji, monta alalajia
Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) nykyisen kannan mukaan kirahvi on yksi laji (Giraffa camelopardalis), jolla on yhdeksän alalajia:
Vuonna 2010 Wilson ja Reeder ehdottivat kirahvilla olevan kuusi alalajia:
Monta lajia
Kalifornian yliopiston mukaan (2007) eri kirahvipopulaatioiden geneettiset erot ovat niin suuret, että niitä tulisi pitää erillisinä lajeina. Kuusi populaatiota on ollut erillään toisistaan ainakin. Näitä erilaisia kirahveja pidetään kryptisinä lajeina, sillä eri populaatioiden yksilöissä on ulkoisia eroja lähinnä kuvioinnissa ja lisääntymisen ajoituksessa.
Fennessy et al. jakoi kirahvit vuonna 2016 neljään lajiin geneettisin perustein:
Myös kirahvien suojelusäätiö Giraffe Conservation Foundation (GCF) pitää nykyisin kirahveja neljänä eri lajina. Sen mukaan G. giraffan alalajeja ovat G. g. angolensis ja G. g. giraffa, ja G. camelopardalisin alalajeja ovat G. c. camelopardalis, G. c. antiquorum ja G. c. peralta. Lisäksi, G. c. camelopardalis ja G. c. rothschildi ovat geneettisesti identtisiä, joten jälkimmäinen alalaji kuuluu sisällyttää edelliseen. Thornicrofti on joko G. tippelskirchin alalaji tai identtinen sen kanssa.
Uhanalaisuusluokitus
IUCN on siirtänyt kirahvin ryhmään vaarantunut, sillä lajin kannat ovat romahtaneet 30 vuodessa. Vuonna 1985 kirahveja oli 157 000, vuonna 2016 enää 97 000.
Populaatioiden eriytymisen johdosta määrän pieneneminen on entistä suurempi uhka kirahvien häviämiselle täysin.
Marraskuussa 2018 IUCN lisäsi kolme kirahvin yhdeksästä alalajista äärimmäisen uhanalaisten lajien listalle. Järjestön mukaan Etelä-Afrikan kirahvikanta on vielä kunnossa, mutta jotkin Länsi-, Keski- ja Itä-Afrikan pääkirahvikannoista ovat äärimmäisen uhanalaisia.
Chubb Fellowship
Chubb Fellowship on Yalen yliopiston kutsuseura, joka perustettiin vuonna 1936 Hendon Chubbin lahjoituksen turvin. Seuran tarkoitus on kannustaa ja avustaa nuoria Yalen opiskelijoita tutustumaan valtionhallintoon ja julkiseen palveluun.
Chubb fellowship-ohjelma toimii Timothy Dwight Collegessa. Vuosittain neljä ansioitunutta henkilöä kutsutaan vieraileviksi Chubb Fellow'ksi, jotka viettävät vuoden Yalessa läheisessä ja epämuodollisessa kanssakäymisessä opiskelijoiden kanssa. Entisten Chubb Fellow'den joukossa on muun muassa presidentit George Bush, Ronald Reagan ja Jimmy Carter, kirjailijat Octavio Paz ja Toni Morrison sekä muusikot Willie Colón ja Tito Puente.
Putoaminen (romaani)
Putoaminen (alkuteos: La chute) on ranskalaisen Albert Camus'n kolmas romaani vuodelta 1956. Suomeksi romaani ilmestyi vuonna 1957 Maijaliisa Auterisen kääntämänä.
Vapaustaistelija
Vapaustaistelija on myönteinen nimitys ihmisestä, joka toimii aktiivisesti vapauden puolesta tavalla tai toisella, ja vapaustaistelu on myönteinen termi tästä toiminnasta. Termi on suhteellinen, sitä käytetään yleensä vain niistä tahoista, joiden tavoitteita kannatetaan. Varsinkin, jos vapaustaistelijana itseään pitävä turvautuu väkivaltaan tai vahingontekoon, voi hänen vastustajansa käyttää kielteisempiä nimityksiä, kuten kapinallinen, rikollinen, bandiitti, vandaali tai terroristi. Tässä artikkelissa käytetään termejä "vapaustaistelija" ja "vapaustaistelu" ottamatta kantaa siihen, onko tahojen toiminta oikeutettua vai ei. Neutraalimmalla sanalla separatismi viitataan samankaltaiseen ilmiöön. Vapaustaistelu voi olla myös väkivallatonta. Esimerkiksi 14. dalai-lama on sanonut olevansa vapaustaistelija, vaikka vastustaa väkivaltaa.
Putoaminen (romaani)
Camusmaiseen tapaan myös Putoaminen on pohjimmiltaan filosofinen teos, joka käsittelee ihmisen sisintä olemusta, olemassaoloa, vapautta, ateismia ja yhteiskuntaa. Camus'n äänellä päähenkilö pohtii ihmisen väistämättömän elämän turhuutta, syyllisyyttä ja syyttömyyttä sekä ihmisen omia arvoja; niiden puuttellisuutta ja vääristyneisyyttä.
Vapaustaistelija
Yleensä vapaustaistelijat toimivat jonkin ryhmän, kuten etnisen ryhmän vapauden puolesta sortajaksi koettua tahoa, esimerkiksi valloittajaa tai vallanpitäjää vastaan. Etnisen ryhmän vapaustaistelu pohjautuu usein nationalistiseen ajatukseen, että kansalla pitäisi olla oikeus päättää omista asioistaan. Usein tavoitteena on oma valtio tai itsehallinto. Tunnetuimpia kansallista tai etnistä vapautta ajavia, vapaustaistelijoiksi kutsuttuja henkilöitä ovat olleet esimerkiksi Nelson Mandela, Mahatma Gandhi ja 14. dalai-lama. Nämä ovat tulleet tunnetuiksi myös väkivallattomuudestaan (vaikka Nelson Mandela eräässä vaiheessa kannattikin väkivaltaa).
Putoaminen (romaani)
Putoaminen on keskeinen teos Ranskan sodanjälkeisessä kirjallisuudessa sekä eksistentialismin klassikko. Romaani julkaistiin vuotta ennen Camus'n palkitsemista Nobelin kirjallisuuspalkinnolla.
Vapaustaistelija
Väkivallaton ja väkivaltainen vapaustaistelu
Väkivaltaisen vapaustaistelun keinoja ovat esimerkiksi aseellinen taistelu, kuten sissisota, aseelliset iskut tai väkivallanteot, tai lievät vahingonteot, kuten sabotaasi. Vapaustaistelu voi olla myös väkivallatonta ja rauhanomaista. Rauhanomainen vapaustaistelu voi olla esimerkiksi mielensä osoittamista, kieltäytymistä työnteosta, yhteiskunnan toiminnan (kuten liikenteen kulun) häirintää,  tai lakien ja määräysten tottelematta jättämistä. Vapaustaistelua, jossa lähinnä kieltäydytään osallistumasta yhteiskunnan toimintaan, voidaan kutsua passiiviseksi vastarinnaksi.
Vapaustaistelu on usein myös sivistyksellistä "taistelua", kuten tiedon levitystä tai koulutusta. Valistusajasta lähtien on ajateltu, että kansan sivistäminen johtaa suurempaan vapauteen paitsi taikauskosta ja tietämättömyydestä, myös vallanpitäjän kontrollista. Perustana on ajatus, että tiedonsaannin kontrolloiminen tai rajoittaminen on merkittävä osa vallankäyttöä, ja vapaa tieto vapauttaa ihmiset kahleistaan. Ajatellaan, että kansan tai ryhmän aivopesu tai pitäminen tietämättömyydestä mahdollistaa ryhmän hyväksikäytön. 1800-luvulla Suomen suuriruhtinaskunnassa alkanut alempien yhteiskuntaluokkien peruskoulutus pohjautui juuri valistuksen oppeihin, ja sillä katsottiin saavutetun niitä tuloksia joihin oli pyrittykin.
Eräänlaista vapaustaistelua voidaan käydä myös oikeusteitse, jolloin oikeuslaitoksen halutaan tuomitsevan sorroksi koetut vallanpitäjän toimet. Tämän onnistuminen edellyttää kuitenkin, ettei oikeuslaitos ole vallanpitäjästä riippuvainen, eli että yhteiskunnassa on jo tietyt perustavanlaatuiset vapauden edellytykset.
Oikeistoa vai vasemmistoa?
Vapaustaistelija voi sijoittua vasemmisto-oikeisto-akselilla joko oikeistoon tai vasemmistoon tai olla tällä tavoin määrittelemättömissä. Esimerkiksi nationalistista vapaustaistelua käynyt baskijärjestö ETA on tai ainakin oli äärivasemmistolainen. Toisaalta nationalistista vapaustaistelua käyneet Karjalan metsäsissit olivat oikeistolaisia. Vapaustaistelijat saavat oikeistolainen ja vasemmistolainen-leimansa usein siitä, mitä näiden ryhmien vastapuoli edustaa. Esimerkiksi ETA perustettiin sortavaksi koetun oikeistolaisen Francon diktatuurin aikaan. Näin siitä tuli vasemmistolainen. Toisaalta Karjalan metsäsissit vastustivat kommunistista Neuvostoliittoa, joten heistä tuli oikeistolaisia. Irlantilaisten itsenäisyyttä ajava IRA:n liikkui edestakaisin pitkin oikeisto-vasemmisto akselia. IRA syntyi oikeistolaiseksi ja jyrkän uskonnolliseksi järjestöksi. Ennen toista maailmansotaa se kuitenkin alkoi etsiä yhteyksiä sosialisteihin. Sodan aikana IRA suunnitteli yhteistyötä Natsi-Saksan kanssa. Myöhemmin 1960-1980 luvuilla IRA turvautui jälleen sosialistiseen, jopa marxilaiseen retoriikkaan hakiessaan tukea äärivasemmistolta. Yhteistä näille linjanvedoille on ollut tuen hakeminen sortajaksi koetun Ison-Britannian sen hetkisen politiikan vastustajilta. Olennaisinta on aina ollut Irlannin itsenäisyys. Käytännössä nationalististen vapaustaisteluiden tavoitteet ovatkin useimmiten samankaltaiset, ja talous- ja sosiaalipolitiikan järjestäminen oikeiston tai vasemmiston näkemysten mukaiseksi on toissijainen asia, joka on vasta sen ajan murhe, kun kansa on saatu jo vapautettua.
"Vapaustaistelijoita"
Tässä on esimerkkejä ryhmistä, jotka kutsuvat itseään vapaustaistelijoiksi. Osa näistä ei vastaa edellä määriteltyä, esimerkiksi niin sanotut "kettutytöt" voivat käsittää itsensä eräänlaisiksi "vapaustaistelijoiksi", ajavathan he turkiseläinten vapautta häkeistään.
Brasilian Grand Prix 1974
Brasilian Grand Prix 1974 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 27. tammikuuta 1974 Interlagosin radalla. Kilpailun voitti kotikilpailuaan ajanut Emerson Fittipaldi. Voitto oli Fittipaldille kauden ensimmäinen. Fittipaldi voitti myös edellisen kauden Brasilian GP:n. Kilpailu keskeytettiin normaalia aikaisemmin sateen takia (myös kilpailun alussa humaltuneiden katsojien radalle heittämien lasipullojen sirut aiheuttivat rengasrikkoja).
Sayyidah Zaynab
Sayyidah Zaynab (, Sayyeda Zeinab, suom. ’rouva Zaynab’) eli Set Zaynab, on kaupunki Syyrian pääkaupunki Damaskosta ympäröivässä Rif Dimašqin maakunnassa. Kaupunki on Damaskoksen maaseutupiirikunnan (Markaz Rif Dimašq) suurin kaupunki. Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupunkiin kirjattiin 136 427 ja koko piirikuntaan 902 216 asukasta.
Kaupunki on Syyrian pääkaupunki Damaskoksen kaakkoinen esikaupunki, keskustojen väli on vain yhdeksän kilometriä.
Kaupungin nimi viittaa profeetta Muhammadin lapsenlapseen, tytär Fatima bint Zahran lapseen Zainab bint Aliin. 1990-luvulla aiemman pyhäkön paikalle rakennettua kaupungin päämoskeijaa, jossa uskotaan olevan rouva Zainabin hauta, pidetään suuressa arvossa. Osa islamintulkinnoista katsoo Zainab bint Alin osaksi Muhammadin talonväkeä, Ahl al-Baitia.
Takanami
Takanami on ollut ainakin kolmen Japanin laivaston aluksen nimenä.
Brian Lawton
Brian R. Lawton (s. New Brunswick, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkovaikuttaja ja entinen jääkiekkoilija. Hän oli vuoden 1983 NHL:n varaustilaisuuden ensimmäinen varaus ja pelasi vuosina 1983–1993 yhteensä 483 runkosarjaottelua NHL:ssä. Lawton toimi pelaajauransa jälkeen pelaaja-agenttina vuoteen 2008 ja vuosina 2008–2010 Tampa Bay Lightningin toiminnanjohtajana.
Junioriura
Lawtonin isä, Richard Lawton oli töissä Providence Journal-Bulletin -sanomalehdessä ja perhe asui Rhode Islandissa. Lawton pelasi nuorena jääkiekkoa high schoolinsa Mount St. Charles Academyn jääkiekkojoukkueessa. Joukkue voitti Rhode Islandin high school -sarjan mestaruuden neljä kertaa peräkkäin vuosina 1980–1983 ja voitti 121 ottelua tuona aikana pelaamistaan 126 ottelusta. Vuonna 1983 Lawton edusti Yhdysvaltojen jääkiekkomaajoukkuetta alle 20-vuotiaitten maailmanmestaruuskilpailuissa ja aikuisten maailmanmestaruuskilpailuiden B-sarjassa. Ennen NHL:n vuoden 1983 varaustilaisuutta NHL:n Central Scouting Bureau piti häntä tilaisuuden lupaavimpana pelaajana ja The Hockey News piti häntä viidenneksi lupaavimpana. Kesällä 1983 Minnesota North Stars valitsi hänet varaustilaisuuden ensimmäisenä pelaajana. Lawton on ensimmäinen varaustilaisuuden ensimmäisenä valittu yhdysvaltalainen jääkiekkoilija.
Ammattilaisura
Lawton torjui tarjouksen pelata vuoden 1984 talviolympialaisissa ja siirtyi heti syksyllä 1983 ammattilaiseksi. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 5. lokakuuta. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki 58 ottelussa 31 tehopistettä. Kauden aikana hän oli kuukauden pelaamatta loukattuaan polvensa 27. tammikuuta. Kauden päätteeksi hänet valittiin Minnesotan vuoden tulokkaaksi. Seuraavan kauden aluksi, syyskuussa 1984 Lawton edusti Yhdysvaltoja Kanada-cupissa. Kaudella 1984–1985 Lawton pelasi puolet kaudesta Minnesotassa ja puolet farmijoukkue Springfield Indiansissa. Kausilla 1985–1986 ja 1986–1987 hän pelasi yli 60 ottelua Minnesotassa. Tähän asti Lawton oli pelannut keskushyökkääjänä, mutta kaudella 1985–1986 hän pelasi myös vasempana laitahyökkääjänä, jossa pelasi suurimman osan loppu urastaan. Lawton valittiin Yhdysvaltojen Kanada-cup joukkueeseen myös vuonna 1987, mutta hän loukkasi polvensa turnausta edeltäneellä harjoitusleirillä ja ei pelannut turnauksessa.
Lawton ei koskaan täyttänyt Minnesotassa hänelle asetettuja suuria odotuksia. Lawton itse oli pettynyt siihen, että hän ei ollut saanut seurassa enempää jääaikaa tulokaskaudellaan. Vuosien saatossa Minnesotan ja Lawtonin välinen suhde huononi edelleen. Syksyn 1988 harjoitusleirin päätteeksi Lawton ei mahtunut Minnesotan joukkueeseen, ja hänet lähetettiin farmijoukkue Kalamazoo Wingsiin. Lawton kieltäytyi pelaamasta farmissa ja vaati, että hänet myytäisiin toiseen NHL-seuraan tai hän lopettaisi uransa. 11. lokakuuta Minnesota myi Lawtonin ja Igor Liban sekä Rick Bennettin pelaajaoikeuket New York Rangersiin, josta se sai vaihdossa Mark Tinordin, Mike Sullivanin, Paul Jerrardin, varausvuoron ja Bret Barnettin pelaajaoikeudet. Kaupan jälkeen Lawton kertoi The Hockey Newsille, että tämä on hänelle onnen päivä ja hän on hyvin kiitollinen Minnesotalle siitä, että hänet myytiin niin nopeasti.
Rangersissa Lawton pelasi kuitenkin vain 30 ottelua, sillä seura myi 26. joulukuuta hänet, Norm Maciverin ja Don Maloneyn Hartford Whalersiin, josta se sai vaihdossa Carey Wilsonin ja varausvuoron. Hartfordissa Lawton pelasi joulukuuhun 1989, sillä Hartford laittoi Lawtonin 1. joulukuuta waiver-listalle, josta Quebec Nordiques valitsi hänet joukkueeseensa. Quebec kuitenkin vapautti Lawtonin sopimuksestaan 14 ottelua myöhemmin 1. helmikuuta 1990. Lawtonin ura jatkui Boston Bruinsissa, jonka kanssa hän solmi uuden sopimuksen 7. helmikuuta 1990. Keväällä 1990 Boston eteni Stanley Cupin finaaleihin asti, mutta Lawton pelasi seurassa vain kahdeksan runkosarjan ottelua. Seuraavana kesänä Lawton oli taas ilman seuraa, mutta heinäkuussa 1990 hän solmi sopimuksen Los Angeles Kingsin kanssa. Hän ei kuitenkaan koskaan pelannut Los Angelesissa, vaan seuraava kausi meni kokonaisuudessaan farmijoukkue Phoenix Roadrunnersissa. Elokuussa 1991 Lawton solmi vapaana agenttina sopimuksen San Jose Sharksin kanssa. San Josessa Lawton pelasi kolme kautta. Tammikuussa 1993 San Jose myi Lawtonin New Jersey Devilsiin, jossa hän pelasi kuitenkin vain farmijoukkueessa, kunnes lopetti uransa keväällä 1993.
Pelaajauran jälkeen
Pelaajauransa jälkeen Lawton opiskeli Minnesotan yliopistossa. Opintojen jälkeen hän ryhtyi pelaaja-agentiksi. Lawtonin ensimmäisiä asiakkaita olivat entiset pelitoverit ja ystävät. Hän sai pelaaja-agentin virallisen sertifikaatin vuonna 1996 ja nousi tämän jälkeen nopeasti arvostetuksi agentiksi. Lawton myi myöhemmin pelaajia edustaneen Lawton Sport and Financial -yrityksensä Octagon Athlete Representation -yritykselle, jonka jääkiekko-osaston johtaja hänestä tuli. Hän toimi pelaaja-agenttina vuoteen 2008 asti. Octagonista kehittyi Lawtonin aikana NHL:n toiseksi suurin agenttiyritys, ja The Hockey News on valinnut Lawtonin kolmesti jääkiekon 100 vaikutusvaltaisimman henkilön listalle.
Tampa Bay Lightning nimesi Lawtonin seuran toiminnanjohtajaksi 22. lokakuuta 2008. Tätä ennen hän oli toiminut seuran varajohtajana noin neljä kuukautta. Lawton työskenteli Tampa Bayssä kauden 2009–2010 loppuun. Hän oli antanut kesken kauden potkut kakkosvalmentaja Wes Walzille, minkä takia Lawtonin suhde valmentaja Rick Tocchetiin oli huono. Tampa Bay jäi pudotuspelien ulkopuolelle, ja joukkue antoi huhtikuussa 2010 potkut sekä Lawtonille että Tocchetille.
Yksityiselämä
Lawton on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Cheryl Ladd
Cheryl Ladd on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Erityisen tunnetuksi suomalaiselle yleisölle hän tuli muun muassa Charlien enkelit -televisiosarjassa, jossa hän esiintyi vuosina 1977–1981 roolinimellä Kris Munroe yhteensä 87 jaksossa. Sarjassa kolme poliisin koulutuksen saanutta, rutiinitehtäviin kyllästynyttä nuorta naisetsivää ratkoi rikostapauksia. Kahta muuta Charlien enkeliä esittivät Kate Jackson (Sabrina "Bree" Duncan), joka jätti sarjan kolmen kauden jälkeen, ja Jaclyn Smith (Kelly Garrett), joka oli mukana sarjan päättymiseen asti. Ladd korvasi sarjassa Farrah Fawcett-Majorsin (Jill Munroe), joka jätti sarjan riitaisissa merkeissä jo ensimmäisen kauden jälkeen, mutta esiintyi sarjassa vierailevana tähtenä vielä muutamassa jaksossa tämän jälkeen. Laddin roolihahmo Kris oli Fawcett-Majorsin roolihahmon pikkusisko. Jacksonin lähdettyä sarjasta etsivätrion kolmanneksi jäseneksi Laddin ja Smithin rinnalle valittiin mm. mallin töitä aiemmin tehnyt Shelley Hack.
Charlien enkelien jälkeen Ladd on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa One West Waikiki ja Las Vegas.
Ympäristöfilosofian historia: Maaäitimyytistä Marxiin
Ympäristöfilosofian historia: Maaäitimyytistä Marxiin on Kari Väyrysen vuonna 2006 ilmestynyt kirja ympäristöajattelun historiasta. Teoksen julkaisi Eurooppalaisen filosofian seura.
Isänpäivä (elokuva)
Isänpäivä (, tunnetaan myös nimellä Yllätysisät) on vuonna 1997 kuvattu komediaelokuva, joka on uusintaversio vuoden 1983 ranskalaisesta elokuvasta Les Compères. Elokuvan pääosia esittävät Robin Williams, Billy Crystal, Julia Louis-Dreyfus, Nastassja Kinski, Charlie Hofheimer, Bruce Greenwood, Charles Rocket, Patti D'Arbanville, Jared Harris ja Louis Lombardi. Mel Gibson ja Sugar Ray tekevät elokuvassa cameoroolin. Elokuvan on ohjannut Ivan Reitman. Elokuva oli taloudellinen floppi ja sai osakseen kritiikkiä.
Suomen Työrintama
Suomen Työrintama oli vuosina 1936–1939 toiminut kansallissosialistinen puolue, jota johti Yrjö Raikas. Järjestön äänenkannattaja oli Työrintama.
Suomen Työrintama perustettiin elokuussa 1936 ja rekisteröitiin tammikuussa 1937. Perustajat Yrjö Raikas, Sven B. Oksanen ja Björn Smeds olivat aiemmin olleet aktiivisia Suomen Kansan Järjestössä. Raikas toimi keväästä 1936 alkaen SKJ:n puheenjohtajana, mutta hän ei pystynyt pitämään järjestöä kasassa ja sen toiminta kuihtui. Uuden organisaation nimeksi aiottiin ensin antaa Suomen Kansallissosialistinen Työrintama, mutta rekisteröinti ei onnistunut ja nimi lyhentyi Suomen Työrintamaksi. Tutkija Henrik Ekberg on pitänyt Työrintamaa SKJ:n legitiimeimpänä perillisenä.
Sääntöjensä mukaan järjestö työskenteli nostaakseen työn arvostusta sekä parantaakseen valtion taloudellista ja sosiaalista tilannetta. Toimenpiteillä Työrintama halusi rakentaa pohjaa uudelle eheämmälle kansalaisyhteiskunnalle. Työrintaman toimisto sijaitsi aluksi Temppelikadulla ja keväästä 1937 alkaen Mechelininkadulla, Raikkaan ja Oksasen asunnossa. Työrintaman varapuheenjohtaja oli Sven R. Hiili ja sihteeri Oksanen.
Suomen Työrintama hajosi ja lopetti toimintansa vuonna 1939. Oksanen lähti omille teilleen keväällä ja perusti Suomalais-Kansallisen Työn Puolueen, joka julkaisi lehteä Kansallinen Työ. Raikas siirtyi vuonna 1940 Kansallissosialistien Järjestöön.
Työrintama-lehti
Järjestön äänenkannattaja oli Työrintama, jonka ensimmäinen numero ilmestyi 5. lokakuuta 1936. Vuoden 1937 alusta lehti alkoi ilmestyä kahdesti kuukaudessa. Työrintaman vastaava toimittaja oli (aiemmin SKJ:n lehtiin kirjoittanut) Sven B. Oksanen. Lehden artikkeleissa korostuivat työhön liittyvät asiat. Toinen huomiota herättävä piirre oli lehden jyrkkä juutalaisvastaisuus. Työrintama hyökkäsi esimerkiksi Y. W. Jalanderin (myös juutalaisvastaista) Siniristi-järjestöä vastaan, koska Jalander hyväksyi kannattajiensa joukkoon henkilön (Bertil von Alfthan), jolla oli juutalaisia sukujuuria. Jalander piti Työrintaman antisemitismiä luonteeltaan primitiivisenä. Työrintama julkaisi muun muassa (Suomessa asuneelta) natsijohtaja Wilhelm Jahrelta saamiaan kirjoituksia.
Lehden linja jyrkentyi entisestään, kun Suomeen alkoi saapua pakolaisia Keski-Euroopasta. Joulukuussa 1938 Työrintama otti esiin ulkoministeri Eljas Erkon juutalaiset sukujuuret. Helmikuussa 1939 Helsingin raastuvanoikeus tuomitsi lehden 40 päiväsakkoon hallituksen solvaamisesta. Helmikuun loppupuolella Työrintamassa julkaistiin ”juutalaiskysymyksen ratkaisu” -tekstillä varustettu pilakuva, jossa juutalaiset kaivoivat omia hautojaan. Työrintaman viimeinen numero ilmestyi 13. toukokuuta 1939.
Singapore Airlinesin lento 006
Singapore Airlinesin lento 006 (SQ006) oli Singapore Airlinesin matkustajalento Changin kansainväliseltä lentoasemalta Singaporesta Tšiang Kai-šekin kansainvälinen lentoasema (toimii nykyään nimellä Taoyuanin kansainvälinen lentoasema) kautta Los Angelesin kansainväliselle lentoasemalle Yhdysvaltoihin. 31. lokakuuta 2000 noin kello 23 Boeing 747-412 -lentokone törmäsi nousun yhteydessä rakennustyömaan käyttämiin materiaaleihin ja syttyi palamaan. Lentokoneen 179 kyydissä olleesta henkilöstä 83 menehtyi. Onnettomuus oli kolmanneksi pahin Taiwanissa tapahtunut onnettomuus.
Lento
Noin kello 23.00, ennen lähtöä portilta kapteeni oli kysynyt lennonjohdolta onko lyhyempi kiitotie 06 käytössä. Lähestyvän Xangsane -taifuunin aiheuttaman voimakkaan tuulen ja rankkasateen vuoksi lennonjohto ohjeisti lentoa 006 käyttämään pidempää kiitotietä 05L, joka oli matkustajaterminaalin vastakkaisella puolella. Vaikka kiitotien 05L valinta ei liittynyt suoraan onnettomuuteen, myöhemmin tutkinnanaikana havaittiin, että kapteeni oli käyttänyt kiitotietä 05L vain yli kaksi vuotta sitten. thumb|Diagrammi Chiang Kai-shekin lentoaseman pohjoispuolesta ja lennon 006 reitistä. Keltainen viiva osoittaa lennon 006 reitin, vihreä katkoviiva reitin, jolla lentokoneen olisi pitäny olla ja punainen viiva kohtalokkaan reitin.|350x350px