cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Beate Heister
Beate Heister (s. Essen, Saksa) on saksalainen yritysjohtaja, perijätär ja miljardööri. Hän hallitsee merkittävää osaa erityisesti Keski-Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Australiassa toimivasta Aldi -vähittäismyymäläketjusta, jonka Aldi Süd -osan omistuksen hän peri isältään Karl Albrechtilta (1920–2014) yhdessä veljensä Karl Albrecht nuoremman (Karl Albrecht Jr.) kanssa. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi sisarusten yhteiseksi varallisuudeksi 29,8 miljardia dollaria, josta puolet kuuluu kummallekin sisarukselle (siis 14,9 mrd euroa). Bloombergin laskennallinen arvio Beate Heisterin varallisuudesta oli 13,0 miljardia euroa (25.4.2018).
Kaitaa
Liikenne
Kaitaa sijaitsee noin viisitoista kilometriä Helsingin keskustasta länteen ja sen joukkoliikenne perustuu linja-autoihin ja metroon. Tyypillinen matka-aika Iivisniemestä Kamppiin bussilla ja metrolla on noin 30 minuuttia, Finnoonsolmusta matka kestää noin 25 minuuttia.
Vanhakatolinen kirkko
thumb|250px|Pyhän Gertruden katedraali [[Utrechtissa on Alankomaiden vanhakatolisen arkkipiispan kotikirkko ja toimii vanhakatolisten kirkkojen keskuspaikkana.]] Vanhakatoliset kirkot ovat ryhmä pieniä kansallisia kirkkokuntia, jotka ovat eri aikoina irtautuneet roomalaiskatolisesta kirkosta. Vanhakatoliset ovat liittyneet yhteen Utrechtin unionina, ja vuodesta 1932 ovat olleet täydessä kirkollisessa yhteydessä anglikaaniseen kirkkoon.
Vanhakatoliset kirkot voidaan jakaa kolmeen ryhmään:
Kaitaa
Liikenne
Kaitaalla on kaksi metroasemaa: Kaitaa ja Finnoo. Ne avattiin liikenteelle 3. joulukuuta 2022. Kaitaan läntisimmät osat sijaitsevat puolestaan lähempänä Soukan ja Espoonlahden metroasemia kuin kahta ensinmainittua.
Vanhakatolinen kirkko
Jotkut pienet itsenäiset katolistaustaiset tai -mieliset kirkot kutsuvat itseään vanhakatolisiksi, mutta eivät ole Utrechtin unionin tunnustamia. Tällaiset ryhmät saattavat vaihdella konservatiivisista synkretistisiin.
Oppi
Vanhakatolisten kirkkojen opillinen pohja on Utrechtin julistus. Samoin kuin ortodoksinen kirkko, ne tunnustavat seitsemän ekumeenista kirkolliskokousta ja jakamattoman kirkon opin. Sekä piispat että papit ovat vapaita solmimaan avioliiton. Jumalanpalvelus tapahtuu kansankielellä ja yksityisrippi on vapaaehtoinen.
Myöhemmin Utrechtin unionin kirkot ovat hyväksyneet naisten vihkimisen papeiksi, mikä on johtanut Polish National Catholic Churchin irtautumiseen unionista. Italiassa vihittiin toukokuussa 2010 naimisissa oleva Maria Longhitano Italian ensimmäiseksi naispapiksi Nykyään useat jäsenkirkot siunaavat samaa sukupuolta olevien suhteita. Monet vanhakatolisista papeista ovat entisiä roomalaiskatolisia pappeja.
Vanhakatoliset Pohjoismaissa
Ruotsissa ja Tanskassa on Utrectin unioniin kuuluvia vanhakatolisia seurakuntia. Den nordisk-katolske kirke Norjassa on osa konservatiivista vanhakatolista Polish National Catholic Churchia.
Kaitaa
Liikenne
Metro mullisti lounaisen Espoon joukkoliikennejärjestelmän. Metrolinjan itäisiin ääripäihin Mellunmäkeen ja Vuosaareen matka Kaitaalta kestää 43 minuuttia. Puolen tunnin raja kulkee arvion mukaan Kalasatamassa, jonne matka-aika on 29 minuuttia. Kaitaan metroasema rakennetaan Kaitaantien ja Iivisniemenkadun risteykseen.
Beate Heister
Aldi-konsernin emoyhtiö on Aldi Einkauf GmbH & Co. Sen perustivat veljekset Karl ja Theo Albrecht vuonna 1948 äitinsä Anna Albrechtin aiemmin ylläpitämän supermarketin toiminnan laajentamiseksi. Vuoteen 1953 mennessä veljekset olivat laajentaneet yritystä noin 30 nimellä Albrechts-toimivan halpamyymälän ketjuksi. Myymälöiden nimeksi tiivistyi Aldi, joka on lyhennys sanoista "Albrecht Diskont" (suom. 'Albrechtin halpamyymälä'). Yhtiö jaettiin vuonna 1960 maantieteellisen vastuun mukaan kahteen osaan: Aldi Süd (Karl Albrechtille) ja Aldi Nord (Theo Albrechtille).
Burgess Meredith
thumb|Burgess Meredith elokuvassa Second Chorus (1940). Oliver Burgess Meredith (16. marraskuuta 1907 Cleveland, Ohio – 9. syyskuuta 1997 Malibu, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka suuri yleisö tuntee muun muassa Pingviininä 1960-luvun televisiosarjasta Batman ja Mickey Goldmillinä Rocky-elokuvasarjasta.
Ura
Meredith teki Broadway-debyyttinsä vuonna 1930 Eva La Galliennen produktiossa näytelmästä Romeo ja Julia. Hän esitti näytelmässä Pietaria. Elokuvadebyyttinsä Meredith teki vuonna 1936 Alfred Santellin ohjaamassa, Maxwell Andersonin näytelmään perustuvassa elokuvassa New Yorkin nukkuessa (Winterset). Hänellä oli päähenkilön Mio Romagnan rooli. Hän oli esittänyt Romagnaa myös näytelmän ensiesityksessä Broadwayllä vuonna 1935. Meredith teki pitkän teatteriuran ja oli paitsi teatterinäyttelijä, myös -ohjaaja. Hänet ja James Thurber palkittiin vuonna 1960 erikois-Tonyllä Broadwayllä esitetystä revyystä A Thurber Carnival, jonka Meredith ohjasi ja Thurber kirjoitti. Hän oli ehdokkaana parhaan ohjauksen Tonyn saajaksi ohjattuaan vuonna 1974 James Joycen Odysseuksen yhteen jaksoon perustuvan näytelmän Ulysses in Nighttown. Meredith teki myös pitkän elokuva- ja televisionäyttelijän uran. 1930-luvun puolivälin ja 1940-luvun lopun välillä hän näytteli yli kahdessakymmenessä elokuvassa. Hän esitti muun muassa George Miltonin roolia vuoden 1939 elokuvaversiossa romaanista Hiiriä ja ihmisiä (Of Mice and Men), Hank Tayloria vuoden 1940 musikaalikomediassa Tanssin tapaan (Second Chorus), jonka muissa keskeisissä rooleissa olivat Fred Astaire ja Paulette Goddard (myöhemmin Meredithin toinen vaimo) ja sotakirjeenvaihtaja Ernie Pylea elokuvassa The Story of G.I. Joe vuonna 1945.
Beate Heister
Heister on naimisissa, hänellä on kuusi lasta.
Burgess Meredith
Ura
1960-luvulta eteenpäin, mustan listan tultua lakkautetuksi, Meredith näytteli huomattavan useissa teatteri- ja televisioelokuvissa. Hän esiintyi urallaan yhteensä yli sadassa elokuvassa. Hän oli vuosina 1976 ja 1977 ehdolla sivuosa-Oscarin saajaksi elokuvista Heinäsirkat (The Day of the Locust) ja Rocky. Ensiksi mainitussa hän esitti Harry Greeneriä ja jälkimmäisessä nimihahmon valmentajaa Mickeyä. Hän uusi Mickey Goldmillin roolin myös kolmessa muussa Rocky-sarjan elokuvassa. Meredith oli Heinäsirkoista ehdolla Oscarin lisäksi myös BAFTAn ja Golden Globen saajaksi.
Jo mainittujen ohella Meredithin kuuluisimpia rooleja on Pingviinin osa Batman-televisiosarjassa, jota esitettiin vuosina 1966–1968, ja vuoden 1966 sarjaan pohjautuvassa elokuvassa. Meredith oli roolissaan suosittu ja hän esiintyi sarjassa useammin kuin muut sarjan konnahahmojen esittäjät. Meredithin viimeisiin elokuvarooleihin kuuluu Jack Lemmonin esittämän John Gustafsonin isän rooli elokuvissa Äksyt vanhat herrat (Grumpy Old Men) ja Äksymmät vanhat herrat (Grumpier Old Men) vuosina 1993 ja 1995. Jälkimmäinen oli hänen viimeinen elokuvansa.
Meredith on saanut kunnianosoituksena pitkästä, seitsemän vuosikymmentä kestäneestä urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Yksityiselämä
Meredith palveli Yhdysvaltain armeijassa toisessa maailmansodassa. Hän oli sotilasarvoltaan kapteeni.
Meredith oli naimisissa neljä kertaa. Viimeisen vaimonsa Kaja Sundstenin, jonka kanssa hän oli naimisissa vuodesta 1950, kanssa hänellä oli kaksi lasta.
Meredith kuoli vuonna 1997 Alzheimerin tautiin ja melanoomaan 89-vuotiaana. Hänellä oli myös kaksisuuntainen mielialahäiriö.
Hermann Kreuzer
Hermann Kreuzer oli saksalainen rugbynpelaaja. Hän edusti SC 1880 Frankfurt -seuraa. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Eturistiriita
Eturistiriidalla tarkoitetaan tilannetta, jossa henkilöllä tai organisaatiolla on useita intressejä, rahallisia tai muita, joista yksi saattaa mahdollisesti korruptoida kyseisen henkilön tai organisaation motivaation tai päätöksentekokyvyn. Eturistiriita voi syntyä esimerkiksi työpaikalla, jossa työnantajan työntekijälle kohdistamat velvoitteet voivat aiheuttaa tilanteen, jossa työntekijän on tingittävä omasta edustaan täyttääkseen asetetut velvollisuudet.
Laajemmassa mittakaavassa eturistiriitoja voidaan havaita valtioiden välillä esimerkiksi neuvoteltaessa kansainvälisistä sopimuksista. Tällöin esimerkiksi yksittäisen valtion taloudelliset, sotilaalliset tai poliittiset edut saattavat estää sopimuksen syntymisen.
Chér (vuoden 1966 albumi)
Chér on saman nimisen laulajan kolmas albumi, joka julkaistiin 5. syyskuuta 1966.
Kenttätykistörykmentti 12 (jatkosota)
Kenttätykistörykmentti 12:n (KTR 12) oli jatkosodan Suomen maavoimien tykistöyksikkö, joka liitettiin osaksi 15. divisioonaa.
Perustaminen
Perustettaessa rykmentin tykkikalustona oli Yhdysvalloissa valmistettu hevosvetoinen kevyt kanuuna 75 K/17.
Keskittäminen ja sodan alun tehtävä
Tyrvään patteristo (II/KTR 12) kuormattiin junaan Tyrvään asemalla 24. kesäkuuta 1941 ja juna purettiin parin päivän kuluttua Särkisalmen asemalla, mistä siirryttiin ensimmäisiin tuliasemiin Silamusjärven länsipuolelle.
Komentajat
Rykmentinkomentajina olivat:
Kasaoka
Kasaoka on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Okayaman prefektuurissa. Se sijaitsee Seton sisämeren rannikolla prefektuurin lounaisosassa ja rajautuu lännessä Hiroshiman prefektuuriin. Kaupunkiin kuuluvat Seton sisämeren Kasaokasaaret. Kasaokassa on 47 918 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 136,39 neliökilometriä.
Kasaokan kulttuuriperintöön kuuluvat Shiraishin saaren Shiraishi-odori-tanssiperinne ja Henshō-jin temppeli, jonka tahōtō-pagodi on nimitetty yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Manabeshima ja Kanauranlahti tunnetaan Tachypleus tridentatus -molukkiravun elinalueena. Valtaosa Kasaokasaarista kuuluu Seton sisämeren kansallispuistoon. Kaupunkia palvelee JR Nishi-Nihonin San’yō-päälinja.
Antoine Hamilton
thumb|216 px|Muotokuva vuoden 1700 tienoilta. Yksityiskohta.
Antoine Hamilton (s. Anthony Hamilton, 1646–1720) oli irlantilaissyntyinen aatelismies, sotilas ja kirjailija, joka vaikutti pääasiassa Ranskassa. Hän palveli sekä Ranskan että Englannin armeijoissa. Hänet muistetaan lankonsa Philibert de Gramontin elämäkerrasta sekä itämaisista romansseistaan.
Hamilton syntyi Roscreassa, mutta vietti ensimmäiset neljä elinvuottaan Ranskassa, minne hänen katolinen perheensä pakeni Kaarle I:n teloitusta seuranneita vainoja. Kaarle II:n noustua valtaan 1661 Hamiltonit palasivat Englantiin ja Anthony sai ystäviä hovista. Vuodesta 1668 alkaen hän palveli brittiläisessä joukko-osastossa Ranskan armeijassa ja osallistui Ranskan–Hollannin sotaan.
Izabela Vidovic
Izabela Vidovic (s. 27. toukokuuta 2001 Chicago, Illinois) yhdysvaltalainen on näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten elokuvista Homefront (2013) ja Wonder (2017), sekä Freeformin draamasarjasta The Fosters.
Antoine Hamilton
Vuosina 1685–1690 Hamilton palveli Englannin armeijassa, mutta palasi myöhemmin Ranskaan, missä hän vietti enimmän osan jäljellä olleista elinvuosistaan ja kirjoitti elämäkertateoksen Mémoires du comte de Grammont, joka otsikkonsa mukaan keskittyi ”erityisesti kreivi Gramontin lemmekkäisiin vaiheisiin Englannin kuninkaan Kaarle II:n hovissa”. Se julkaistiin Hollannissa vuonna 1713, ja kirja väitti olevansa Gramontin itsensä sanelema.
Izabela Vidovic
Englannin lisäksi Vidovic puhuu Serbokroaatin kieltä.
Antoine Hamilton
Vuosina 1694–1715 Hamilton kirjoitti Tuhannen ja yhden yön inspiroimana neljä itämaista kertomusta. Niiden yleisönä oli Hamiltonin ystävätär Henrietta Bulkley ja muu lähipiiri, ja ne levisivät käsikirjoituksina vuoteen 1730, jolloin ne julkaistiin ensi kertaa painetussa muodossa. Hamiltonin kertomukset olivat tyyliltään parodisia ja jopa surrealistisia, ja ne olivat ensimmäisiä Tuhannesta ja yhdestä yöstä tehtyjä eurooppalaisia jäljitelmiä. Julkaisun jälkeen Hamiltonin kertomuksista tuli erittäin suosittuja ja muut kirjailijat julkaisivat vastaavia teoksia satamäärin.
Izabela Vidovic
Nuoruus
Vidovic syntyi Chicagossa kroaativanhemmille Mario ja Elizabeta Vidovićelle (née Bašić) vuonna 2001. He muuttivat Los Angelesiin Izabelan ollessa yksivuotias.
Antoine Hamilton
Bibliografia
thumb|216 px|”Kreivi Grammontin muistelmien” nimiösivu, 1713.
Izabela Vidovic
Nuoruus
7-vuotiaana Vidovic kiinnostui näyttelemisestä ja osallistui teatterissa Maija Poppanen, Camp Rock ja Anne näytelmiin.
Ura
Vidovic teki ensimmäiset näyttelijän roolit vuonna 2011 esiintymällä televisioelokuvassa Little in Common, sekä vierailemalla televisiosarjoissa Isän tyttö, Conan ja Criminal Minds: Epäilyksen alla. Hän on näytellyt The CW:n Eloonjääneet-sarjassa Charlottea ja Supergirl-sarjassa nuorta Kara Danversia.
Vidovic oli suuressa roolissa vuonna 2017 julkaistussa draamaelokuvassa Wonder. Vuonna 2018 hän vierailee The CW;n draamakomedian iZombie neljännellä kaudella Isobel-hahmona.
Freiburg im Breisgau
Freiburg im Breisgau on kaupunki Lounais-Saksassa, Baden-Württembergin osavaltiossa Breisgaun alueella ja eteläisen Schwarzwaldin läntisellä reunalla. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungin väkiluku oli 234 442.
Kaupunki sijoittuu kahden puolen Dreisamjokea, ja sitä ympäröivät Schwarzwaldin vuoret Rosskopf, Bromberg ja Schauinsland idässä ja etelässä sekä lännessä Schönberg, Tuniberg ja Kaiserstuhl. Freiburg muodostaa oman kaupunkipiirinsä (Stadtkreis), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista.
Freiburgissa vuoden lämpimin kuukausi on heinäkuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 25,3 °C, mutta elokuu on lähes yhtä lämmin. Keskimääräinen alin lämpötila on pakkasen puolella vain tammikuussa (−0,1 °C). Sadetta saadaan eniten touko- ja kesäkuussa yli sata milliä kuukaudessa.
Freiburgin perusti vuonna 1120 Zähringenin herttua. Se sai saman tien kaupunkioikeudet ja oikeudet vapaakauppaan, mistä kaupunki on saanut nimensäkin (frei = vapaa). Kaupungin hallinta siirtyi 1218 Urachin kreiveille, jotka vaihtoivat sukunsa nimeksi Freiburgin kreivi. Se kuului pitkään Habsburgeille, mutta kaupungin valtasivat vuorollaan myös talonpoikaisarmeija, ruotsalaiset, baijerilaiset ja ranskalaiset, joista viimeksi mainitut linnoittivat kaupunkia.
Freiburg tunnetaan ekokaupunkina. Vihreän puolueen kannattajien osuus on siellä suurempi kuin muualla Saksassa. Keskustassa on laaja autoton alue. Freiburgin liikenteen runkona toimii moderni raitiotieverkosto. Kaupungissa on aurinkoenergiaan liittyvää teollisuutta. Uudehkot Vaubanin ja Rieselfeldin lähiöt pyrittiin rakentamaan kestävän kehityksen periaatteita kunnioittaen. Vauban on rakennettu vanhan sotilastukikohdan tiloihin, ja kasarmeja on muutettu esimerkiksi opiskelija-asunnoiksi.
Freiburgissa on useita korkeakouluja ja kolme Max Planck -instituutin toimipistettä. Freiburgin yliopisto eli Albert-Ludwigs-Universität Freiburg perustettiin jo 1457, ja se on yksi Saksan vanhimmista yliopistoista.
Matti Karppanen
Matti Karppasen vanhemmat olivat puuseppä, muurari Erkki Karppanen ja Anna Heikkinen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1917 oli Maria Koponen ja toinen 1930 Hilja Lovisa Kauhanen. Karppanen opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1892–1893 ja saapui sitten Kuopion lähelle Haminalahteen kuuluisan lintumaalarin Ferdinand von Wrightin oppilaaksi ja avustajaksi. Karppanen osallistui Suomen taiteilijain näyttelyihin 1897, 1899 ja 1902.
Karppanen hankki 1904 itselleen hirsimökin Haminalahdesta ja asui siinä lopun elämäänsä. Lintuaiheisten maalausten teon lisäksi hän toimi lintujen täyttäjänä. Hän rakensi myös läheiseen järven lahteen usean kymmenen vuoden aikana ristimuotoisen keinotekoisen saaren, jolla sijaitsi istutettuja puita, pieni lautamaja ja kasvimaa. Saaren perustukset Karppanen teki paksusta pajumatosta ja alkoi sitten kuljettaa kiviä ja maata pajumaton päälle. Karppasella oli myös maakotkia ja huuhkajia elättilintuina.
Karppanen toimi Kuopion Luonnon Ystäväin Yhdistyksessä ja Kuopion luonnontieteellisen museon kokoelmissa on hänen täyttämiään eläimiä, enimmäkseen lintuja, lähes 200.
Nelidovon piiri
thumb|250px|Nelidovon piiri Tverin alueen kartalla. Nelidovon piiri on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen lounaisosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 593 neliökilometriä. Asukkaita on 30 400 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Nelidovon kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 5 maalaiskuntaa:
Piirin kautta kulkee Moskovan ja Riian välinen rautatie sekä Moskovasta Latvian rajalle suuntautuva M9-valtatie. Seudulla on puunjalostus-, metalli- ja kemian teollisuutta. Aikaisemmin tärkeä merkitys oli ruskohiilen louhinnalla. Piirin alueella sijaitsee luonnonsuojelualue Tsentralnyi lesnoi zapovednik.
Antal Bolvári
Antal Bolvári (6. toukokuuta 1932 Kaposvár – 8. tammikuuta 2019 ) oli unkarilainen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla Honvédia. Bolvári oli mukana maansa olympiakultaa voittaneessa joukkueessa sekä Helsingin olympialaisissa 1952 että Melbournen kisoissa 1956. Hän teki vuoden 1952 kisoissa yhden ja vuoden 1956 turnauksessa kaksi maalia.
Todd Gurley
Todd Gurley II (s. 3. elokuuta 1994 Baltimore, Maryland) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa NFL-liigassa pelaavaa Los Angeles Ramsia.
Georgian yliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelannut Gurley varattiin vuoden 2015 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, tilaisuuden 10. pelaajana. St. Louis Rams varasi Gurleyn huolimatta hänen marraskuussa kärsimästä pahasta polvivammasta. Gurleystä tuli samalla myös ensimmäinen ensimmäisellä kierroksella varattu keskushyökkääjä sitten vuoden 2012 varaustilaisuuden.
Yleisurheilu-ura
Gurley oli lukioaikoinaan monien muiden NFL-pelaajien tavoin myös lupaava pika-aituri sekä pikajuoksija. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 110 metrin aidoissa 15:nneksi.
Prospekt Engelsa
thumb|Prospekt Engelsa Prospekt Engelsa (, ”Engelsintie”) on Pietarista pohjoiseen kaupungin rajalle johtava 11 kilometriä pitkä valtakatu. Se saa alkunsa Bolšoi Sampsonijevski prospektista. Katu kulkee Parnasin kaupunginosan läpi ja alittaa Pietarin kehätien, johon se liitettiin vuonna 2002, kun kehätien ensimmäinen osa avattiin. Sen lähimmät metroasemat ovat sinisen linjan Udelnaja, Ozerki, Prospekt Prosvešenija ja Parnas. Tien rakentaminen alkoi vuonna 1916. Nimensä tie on saanut saksalaisen filosofin Friedrich Engelsin mukaan.
Todd Gurley
Yleisurheilu-ura
Gurleyn ennätys 110 metrin aidoissa on 13,66 sekuntia, ja sileällä 100 metrillä 10,70 sekuntia.
Simplikios
Simplikios (, ; 500-luku) oli kreikkalainen uusplatonilainen filosofi, joka oli kotoisin Kilikiasta. Hän oli Ammonioksen ja Damaskioksen oppilas, ja yksi viimeisiä uusplatonikkoja.
Kun Ateenan filosofikoulu oli vuonna 529 suljettu, Damaskios, Simplikios, Priskianos ja neljä muuta filosofia etsivät vuonna 531 tai 532 turvapaikkaa Persian kuninkaan Khosrau I:n hovista. Heidän saamansa vastaanotto oli lämmin, mutta he huomasivat, että heidän oli mahdotonta elää ”barbaarien” keskuudessa. Kahden vuoden päästä he palasivat Kreikkaan. Khosrau oli solminut tällöin keisari Justinianuksen kanssa rauhansopimuksen vuonna 533, ja sen ehtoihin kuului, että filosofit saavat palata koteihinsa ja jatkaa elämäänsä ajatuksenvapautta nauttien (Agathias ~ 30, 31).
Palattuaan Persiasta Simplikios kirjoitti kommentaareja Aristoteleen teoksiin Taivaasta, Fysiikka, Sielusta ja Kategoriat, sekä Epiktetoksen teokseen Käsikirja. Teokset ovat säilyneet.
Simplikios ei ollut kovin omaperäinen ajattelija, mutta hänen tekemänsä filosofiset huomautukset olivat syvällisiä ja älykkäitä, ja hänen oppineisuutensa vakuuttavaa. Hänen kommentaarinsa ovat arvokkaita kreikkalaisen filosofian tutkijoille, sillä ne sisältävät useita katkelmia vanhemmilta filosofeilta sekä hänen suorilta edeltäjiltään.
Giórgos Dónis
Geórgios ”Giórgos” Dónis (, s. 29. lokakuuta 1969) on kreikkalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Tammikuusta 2022 lähtien hän on toiminut Al Fatehin päävalmentajana.
Pelaajaurallaan Dónis oli ensimmäinen Englannin Valioliigassa pelannut kreikkalainen siirtyessään Blackburn Roversiin vuonna 1996.
Ura pelaajana
Dónis aloitti uransa PAS Gianninan joukkueessa 1990. Hän löi itsensä läpi heti debyyttikaudellaan ja suurseura Panathinaikos FC ostikin miehen riviinsä jo seuraavana vuonna. Hän edusti Panathinaikosta viisi kautta ja oli mukana johdattamassa joukkuetta Mestarien liigan välieriin kaudella 1995/96. Euromenetys teki Dóniksesta tunnetun myös Kreikan ulkopuolella ja kesällä 1996 hän siirtyi ensimmäisenä kreikkalaispelaajana Englannin Valioliigaan, Blackburn Roversin joukkueeseen. Siirtosumma oli myös tuolloinen kreikan ennätys.
Kausi Blackburnissa ei sujunut täysin suunnitelmien mukaan, ja Dónis pelasi vain 22 liigaottelussa tehden kauden aikana kaksi maalia. Kesällä 1997 Dónis kuitenkin jätti Blackburnin ja palasi kotimaahansa. Hän edusti seuraavan kauden AEK Ateena ja palasi vielä 1999 Englantiin, Sheffield Unitediin. Ura ei kuitenkaan lähtenyt enää uuteen nousuun ja kauden 1999/2000 hän edusti Huddersfield Townia. Dónis palasi vielä kaudeksi 2000/01 AEK Ateenaan, jossa lopetti uransa 31-vuotiaana.
Ura valmentajana
Dónis aloitti valmennusuransa 2003 Ilisiakosin joukkueessa. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi Larissan päävalmentajaksi ja johdatti juuri Beta Ethnikiin nousseen seuran divisioonan mestariksi ja nousuun Kreikan Superliigaan. Hyvä menestys jatkui myös pääsarjatasolla kahdeksannen ja kymmenennen sijan myötä. Kaudella 2006/07 seura nappasi yllättäen Kreikan cupin mestaruuden kaadettuaan Panathinaikosin finaalissa 2–1. Seuraavalla kaudella Dónis luotsasi Larissan eurokentille ja UEFA Cupin karsinnoissa kaatui juuri Blackburn Rovers. Kausi 2007/08 päättyi lopulta komeasti kuudenteen sijaan liigassa. Dónis jätti tehtävänsä Larissassa huhtikuussa 2008 ja siirtyi AEK Ateenan päävalmentajaksi. Suurseurassa oli kuitenkin tuulista, ja Dóniksen pesti jäi puolivuotiseksi. Kehno menestys UEFA Cupissa johti potkuihin marraskuussa 2008.
Heinäkuussa 2009 Dónis siirtyi Kreikan Superliigaan nousseen Atromitosin päävalmentajaksi. Kaudella 2010/11 Dónis johdatti Atromitosin Kreikan cupin loppuotteluun, jossa se kuitenkin hävisi hänen entiselle seuralleen AEK:lle 3–0. Dónis toisti tempun kaudella 2011/12, mutta mestaruus jäi edelleen haaveeksi Olympiakosin vietyä finaali nimiinsä jatkoajan jälkeen 2–1. Kreikan liigassa Atromitos sijoittui loistavasti neljänneksi. Kauden jälkeen Dónis siirtyi maan suurseuroihin kuuluvan PAOK Thessalonikin päävalmentajaksi. Pesti PAOKissa päättyi kuitenkin potkuihin jo huhtikuussa 2013, kun seura hävisi Kreikan cupin välierissä Asteras Tripolisille.
Lokakuussa 2013 Dónis teki kauden loppuun ulottuvan sopimuksen kyproslaisseura APOELin kanssa. Dóniksen johdolla APOEL voitti Kyproksen liigamestaruuden kaudella 2013/14. Liigan voitto huipensi seuran kauden, sillä pari viikkoa aiemmin APOEL oli voittanut Kyproksen cupin. Kaudella 2014/15 Dónis luotsasi APOEL:n Mestarien liigan lohkovaiheeseen, jossa saavutukseksi jäi yksi tasapelipiste AFC Ajaxia vastaan. Tammikuussa 2015 heikot peliesitykset kotimaan liigassa johtivat Dóniksen potkuihin.
Helmikuun lopulla 2015 Dóniksesta tuli saudiseura Al-Hilalin päävalmentaja. Dóniksen johdolla seura voitti Kings Cup of Championsin kesällä 2015. Dónis sai potkut seurasta toukokuussa 2016.
Heinäkuussa 2016 Dónis allekirjoitti kahden sopimuksen Al-Sharjahin kanssa. Joukkueen heikko menestys johti kuitenkin Dónisin potkuihin jo tammikuussa 2017.
Elokuun alussa 2017 Dónis palasi kyproslaisen APOELin päävalmentajaksi. Dónisin johdolla APOEL selvitti tiensä Mestarien liigan lohkovaiheeseen. APOEL pelasi lohkovaiheessa kaksi tasapeliä ja jäi heikomman maalieronsa turvin lohkojumboksi Borussia Dortmundin taakse. Dónis sai potkut tehtävistään maaliskuussa 2018, kun APOEL putosi Kreikan liigan kärjestä kärsittyään 4-2 tappion Apollon Limassolille.
Kesäkuussa 2018 Dónis allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Panathinaikosin kanssa. Dónis valmensi Panathinaikosia kaksi kautta ja joukkue sijoittui parhaimmillaan neljänneksi hänen jälkimmäisellä kaudellaan. Dónis jätti seuran kauden 2019/20 jälkeen. Lähdön taustalla olivat erimielisyydet seurajohdon kanssa..
Elokuussa 2020 Dónis allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen israelilaisen Maccabi Tel Avivin kanssa. Dónis luotsasi seuran Eurooppa-liigan pudotuspeleihin, mutta tulokset Israelin liigassa eivät tyydyttäneet seurajohtoa ja hän sai potkut joulukuussa 2020.
Haapamäki–Seinäjoki-rata
Rataosuudella on kahdeksan henkilöliikenteen nykykäytössä olevaa asemaa. VR liikennöi osuudella taajamajunia. Radalla kulkee neljä matkustajajunaa päivässä, kaksi kumpaankin suuntaan.
Giórgos Dónis
Ura valmentajana
Maaliskuussa 2021 Dónisista tuli saudiarabialaisen Al Wehdan päävalmentaja. Hän luotsasi seuraa kauden loppuun saakka. Tammikuussa 2022 hänestä tuli Al Fatehin päävalmentaja.
Haapamäki–Seinäjoki-rata
Historia
Rataosuus Tampere–Haapamäki–Seinäjoki valmistui vuonna 1882. Se oli valmistuessaan osa Helsingistä Pohjanmaalle johtavaa päärataa. Liikenne oli vilkasta vuoteen 1971 asti, jolloin valmistui Tampere–Parkano–Seinäjoki-oikorata.
Rataosuudella sijaitsivat aikanaan mm. Albergin sekä Kuoraksen (nyk. Koura) vekselit.
Nykytilanne
Rata on yksiraiteinen ja sähköistämätön. Haapamäeltä on yhteys Jyväskylään sekä Oriveden kautta Tampereelle. Yhteys Parkanon kautta Poriin on lakkautettu, joskin rata on suurimmaksi osaksi edelleen olemassa. Seinäjoelta on yhteys edelleen Tampereelle, Kaskisiin, Vaasaan ja Kokkolan kautta Ouluun.
Nykyisin rataosan liikenteenohjaus hoidetaan kaukokäytöllä Seinäjoella sijaitsevasta liikenteenohjauskeskuksesta. Junien kohtaamiset ovat nykyisin mahdollisia vain Alavuden, Ähtärin ja Pihlajaveden rautatieasemilla.
Tulevaisuus
Vuonna 2010 suunniteltiin, että nykyisten liikennepaikkojen lisäksi otettaisiin käyttöön myös Kouran sekä Sydänmaan liikennepaikat, mikäli kyliin tulee uutta asutusta. LVM oli suunnitellut, että radalla tehtäisiin 2020-luvulla parannustöitä; radan nopeustasoa nostettaisiin ja kiskot vaihdettaisiin.
Syyskuussa 2015 LVM kuitenkin ilmoitti säästötoimista, joka tarkoitti Haapamäki–Seinäjoki-radan lakkautamista matkustaliikenteeltä 27.3.2016. Ilmoitus herätti suurta vastustusta ja adressit.com-verkkosivustolle perustetun adressin on jo allekirjoittanut (18.9.2015) yli 5 000 henkilöä. Junaliikenne jatkui kuitenkin velvoiteliikenteenä toistaiseksi.
Hilma Jahnsson
Hilma Gabriella Jahnsson (o.s. Hägg, 3. helmikuuta 1882 Turku – 11. kesäkuuta 1975 ) oli suomalainen juristi ja kouluneuvos. Parhaiten Hilma Jahnsson tunnetaan aviomiehensä professori Yrjö Jahnssonin taustavaikuttajana. Lisäksi hän perusti Helsingin suomalaisen yksityislyseon ja puolisonsa nimeä kantavan säätiön. Jahnsson myös toimi valiokuntasihteerinä eduskunnassa vuodet 1917–1930. Jahnsson oli ensimmäinen nainen, josta tuli eduskunnassa valiokuntaneuvos.
Adolf Stockhausen
Adolf Stockhausen oli saksalainen rugbynpelaaja. Hän edusti SC 1880 Frankfurt -seuraa. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Hilma Jahnsson
Elämä
Jahnsson syntyi Turussa 1882. Hänen vanginvartijana työskennellyt isänsä ehti menehtyä ennen tyttären syntymää. Hilma suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa yhdessä puolisonsa Yrjön kanssa. Myöhemmin Hilma kuitenkin luopui akateemisesta urasta: sen sijaan hän keskittyi innokkaana fennomaanina ja sosiaalireformistina tunnetun aviomiehensä elämäntyön tukemiseen. Hilma Jahnsson jätti muun muassa naistyövoiman asemaa koskevan väitöskirjatyönsä kesken.
Vuonna 1917 Hilma Jahnsson kuitenkin valmistui asianajajaksi, ja näin hän oli kolmas juristin tutkinnon suorittanut nainen Suomessa. Vuodet 1917–1930 Jahnsson toimi eduskunnan työväenasiainvaliokunnan sihteerinä. Vuoden 1933 eduskuntavaaleissa Hilma Jahnsson oli sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajaehdokkaana.
Vuonna 1923 Hilma ja Yrjö Jahnsson perustivat Helsingin suomalaisen yksityislyseon. He kokivat että lyseon perustamiselle oli tarvetta, sillä useat suomenkieliset nuoret jäivät tuolloin vaille opiskelupaikkaa. Neljä vuotta myöhemmin Jahnssonit perustivat Suomen ensimmäisen iltaoppikoulun työläisiä varten.
Yrjö Jahnssonin säätiö
Yrjö Jahnssonin säätiön Hilma Jahnsson perusti vuonna 1954. Hän oli jo 1940-luvulla aikonut perustaa Suomen kulttuurirahastoon miehensä nimeä kantavan nimikkorahaston. Hilma kuitenkin luopui ajatuksesta, koska kulttuurirahaston johdossa toimivat kunniaesimiehinä Risto Ryti ja J. K. Paasikivi. Kaksikko tunnettiin Yrjö Jahnssonin kiivaina vastustajina. Hilma Jahnsson toimi säätiön puheenjohtajana aina vuoteen 1971 saakka.
Kajaanin öljyvuoto 2012
Neste on ilmoittanut haluavansa tutkia maaston puhdistumista eri koealoilla eri tavalla. Kyseessä ovat luontainen puhdistuminen, metsänlannoitus sekä raskaammat toimenpiteet, joihin liittyvät puuston poisto, maan jyrsintä ja ilmastointi. Asian ratkaisee Kainuun ELY-keskus.
Badou Jack
Ura
Amatööriurallaan Jack edusti Gambiaa vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä ollen 17:s keskisarjassa. Hän toimi myös Gambian lipunkantajana avajaisissa. Ennen olympialaisia Jack oli edustanut Ruotsia.
Jack aloitti ammattilaisuransa vuonna 2009. Hän voitti avausottelussaan Maksim Nikonorovin. Suomessa Jack on otellut ammattilaisurallaan kahdesti, elokuussa 2009 Ulvilan pesäpallostadionilla ja saman vuoden lokakuussa Vaasan Maapohjahallissa. Huhtikuussa 2015 Jack saavutti WBC-liiton maailmanmestaruuden voitettuaan Anthony Dirrellin. Jack on voittanut ammattilaisuransa 21 ottelusta 19, joista 12 tyrmäyksellä. Nykyisin Jack edustaa Ruotsia.
Delaware-luokka
Delaware-luokka oli Yhdysvaltain laivaston kahden 1900-luvun alussa valmistetun aluksen muodostama dreadnought taistelulaivaluokka.
Badou Jack
Ura
Floyd Mayweather Jr. toimii Jackin promoottorina.
Aiheesta muualla
| Luettelo ammattinyrkkeilyotteluista boxrec.comissa
Resident Evil: Afterlife
Resident Evil: Afterlife on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut 3D:nä kuvattu kauhu- ja toimintaelokuva. Se on Resident Evil -elokuvasarjan neljäs osa. Elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut Paul W. S. Anderson.
Juoni
Vuoden kuluttua Resident Evil: Tuhon tapahtumista Alice (Milla Jovovich) klooneineen hyökkää Umbrella-yhtiön tokiolaiseen tukikohtaan. Albert Wesker (Shawn Roberts) poistaa antiviruksella Alicen aiemmistakin elokuvista tutut voimat. Wesker räjäyttää tukikohdan ja paetessaan lentokoneella hän joutuu koneeseen piiloutuneen Alicen kanssa kamppailuun, minkä aikana lentokone tekee pakkolaskun. Onnettomuudesta selvinnyt Alice matkustaa Alaskan Arcadiaan etsimään sinne suunniteltua turvapaikkaa. Hän kuitenkin löytää vain selviytyneiden helikopterin sekä mielenhallintalaitteella orjuutetun ja muistinsa menettäneen Claire Redfieldin (Ali Larter).
Clairen palattua tajuihinsa kaksikko matkustaa pienlentokoneella Los Angelesiin, jossa he laskeutuvat vankilan katolle. Vankilaa tukikohtavana käyttävät Bennett (Kim Coates), Luther West (Boris Kodjoe), Angel Ortiz (Sergio Peris-Mancheta), Wendell (Fulvio Cecere), Crystal Waters (Kacey Barnfield) ja Kim Young (Norman Yeung) kertovat Arcadian olevankin länsirannikolla seilaava rahtialus, jonka lähettämä hätäkutsu kertoo sen olevan turvapaikka. Alice päättää edetä laivaan, ja vapauttaa vankina pidetyn Chrisin (Wentworth Miller), joka paljastuu Clairen veljeksi. Zombit ja teloituskirvestä aseenaan käyttävä ”Executioner” tappavat kaikki, lukuun ottamatta Alicea ja Redfieldejä, jotka onnistuvat pakenemaan.
Arcadialla Alice, Claire ja Chris saavat tietää laivan olevan houkutin ja ansa selviytyneille. Tuhansien koehenkilöinä käytettävien ihmisten joukosta he löytävät K-Martin (Spencer Locke) ja kohtaavat pakkolaskussa kuolleeksi luullun Weskerin. Yhteenoton jälkeen Wesker pakenee ja aikoo räjäyttää laivan, mutta hänen tietämättään Alice on asettanut Weskerin lentokoneeseen pommin, joka räjäyttää koneen ja tappaa Weskerin. Vankilassa kuolleeksi luultu Luther paljastuu eloonjääneeksi. Pian selviytyneet huomaavat Arcadian joutuneen Umbrellan helikopterilaivueen hyökkäyksen kohteeksi, ja lopputeksteihin sijoitetussa lyhyessä kohtauksessa laivueen komentajaksi paljastuu Jill Valentine (Sienna Guillory).
Vastaanotto
Elokuva–arvioita keräävien sivujen Rotten Tomatoesin ja Metacriticim molempien keräämistä arvosteluista suurin osa oli elokuvan vastaisia. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 296 221 663 Yhdysvaltain dollaria ja ensimmäisellä esitysviikollaan 26 650 264. Rahallisesti elokuva tuotti enemmän kuin Resident Evil -elokuvasarjan aiemmat elokuvat. Elokuvasta tuli myös kaikkien aikojen menestynein Kanadassa tuotettu kokopitkä elokuva.
Comiquiz
Comiquiz on pohjoismainen vuosittain järjestettävä joukkuetietokilpailu sarjakuvista. Kilpailun perusti norjalainen sarjakuvaseura Norsk Tegneserieforum. Vuodesta 1986 alkaen mukana on ollut useita joukkueita eri maista, ja Comiquizista on tullut enemmän tai vähemmän epävirallinen Pohjoismaiden välinen joukkuekilpailu sarjakuvatietämyksestä. Voittavalle joukkueelle tarjotaan yleensä mahdollisuus järjestää seuraavan vuoden kilpailu. Vuodesta 2014 alkaen pyritään kuitenkin siihen, että kilpailun järjestysvuoro kiertäisi eri maissa.
Hallitseva mestari on suomalainen Team TurSaKe vuodelta 2016.
Kilpailuformaatti
Palkintona kilpailussa on pääasiassa kunnia. Joinakin vuosina on ollut myös konkreettisia palkintoja sarjakuvien tai mitalien ja kunniakirjojen muodossa.
Historia
Kilpailun tavoite on olla vuosittainen pohjoismainen joukkuetietokilpailu sarjakuvatietämyksestä. Joinakin vuosina ei kilpailua ole järjestetty ajan puutteen tai teknisten ongelmien vuoksi. Vuoden 1995 kilpailu siirrettiin normaalista ajankohdasta (loka-marraskuu) seuraavan vuoden tammikuuhun. Tämän vuoksi vuonna 1996 pidettiin kaksi kilpailua. Myös vuosien 2000, 2001 ja 2005 kilpailut siirrettiin seuraavien vuosien puolelle. Syksystä 2006 alkaen Comiquiz on järjestetty joka vuosi tavanomaisena ajankohtana.
Kehitys
Comiquiz on kehittynyt vuosien varrella monin tavoin. Sekä kilpailuun osallistuvien määrä että kansallisuus on vaihdellut. Vuodesta 1993 mukana on ollut osallistujia kolmesta tai neljästä eri maasta joka vuosi. Kysymyslomake on myös kehittynyt - vuonna 1986 lomake oli viisisivuinen, ja vuonna 2011 se oli peräti 46-sivuinen. Myös kysymyksenasettelyt ja kysymysten toteuttaminen ovat vaihdelleet. Vuoden 1994 kilpailussa mukana oli mm. ääninauha, joka sisälsi musiikkinäytteitä, jotka liittyvät sarjakuviin.
Kilpailusäännöissä lukee auliisti, että "Kaikki apuvälineet ovat sallittuja, myös hakuteokset ja vastaavat. Tämä käytäntö muotoutui kilpailun historian alkuvaiheessa, jolloin vain norjalaisia joukkueita oli mukana kilpailussa, eikä kellään ollut pääsyä Internetiin. Kysymyslomakkeiden vaikeustason noustessa myös voittajajoukkueen koko on kasvanut: vuoden 1986 voittajajoukkueessa Ny dimension oli kolme osallistujaa, vuoden 1989 voittajajoukkue Seriefrämjandet Skåne koostui kahdeksasta osallistujasta, vuoden 1999 voittajajoukkue oli 12-henkinen (Seriefrämjandet Skåne) ja vuoden 2011 voittajajoukkueessa Stockholmslaget mukana oli kahdeksan miestä ja kaksi naista.
Vuonna 2011 järjestäjät testasivat mahdollisuutta antaa osallistujien lähettää vastauksensa sähköpostitse 120 minuuttia kestäneen kilpailuajan päätteeksi. Vuonna 2012 palattiin takaisin käytäntöön, jossa vastaukset soitetaan puhelimella. Kilpailu järjestettiin tuolloin kokoillan tapahtumana lauantaina (24. marraskuuta).
Yleiskatsaus
Huom. DFNS joukkuesarakkeessa tarkoittaa sitä, mistä maista osallistuvat joukkueet tulivat. (D = Tanska, F = Suomi, N = Norja, S = Ruotsi)
Eniten voittajia
Oheisessa taulukossa on esitetty, kuinka monta kertaa kukin joukkue on voittanut Comiquizin.
Antti Favén
Yrjö Antti Favén (20. toukokuuta 1882 Helsinki – 17. lokakuuta 1948 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen taidemaalari. Hän oli varsinkin 1920- ja 1930-luvuilla Suomen johtava muotokuvamaalari, joka ikuisti muotokuviin Suomen ensimmäisen tasavallan eliitin.
Nuoruus ja taiteilijanuran alku
Alkujaan Hauholta lähtöisin ollut Favénin isän suku oli vuodesta 1838 omistanut Yli-Uotilan talon Urjalassa ja ottanut sen mukaan sukunimekseen Uotila, mutta osa suvun edustajista vaihtoi sen Favéniksi lähtiessään opiskelemaan. Antti Favénin isoisä Antti Uotila oli Hämeen Sanomien perustajia ja talonpoikaissäädyn edustaja valtiopäivillä. Favénin vanhemmat olivat Helsingin yliopiston lainopillisen tiedekunnan suomen kielen lehtori Oskar Favén ja Kylmäkoskella sijainneen Hautaan kartanon leskiemäntä Ida Bertha Hildegard Nylund (o.s. Hjelt). Oskar Favén oli kiihkeä fennomaani ja kansanrunouden harrastaja, joka julkaisi itsekin runoja. Antti Favénin arvellaan saaneen innoitusta taiteilijanuran valitsemiseen varhain kuolleelta sedältään, pääasiassa Pariisissa työskennelleeltä taidemaalari Aukusti Uotilalta. Favénin perhe asui hänen lapsuudessaan Helsingissä ja vuodesta 1900 alkaen Hautaan kartanossa. Isä kuoli vuonna 1903, minkä jälkeen kartanoa hoiti ensin hänen äitinsä ja sitten yksi hänen kolmesta veljestään. Favén oli koko loppuikänsä virallisesti kirjoilla Kylmäkoskella. Hän myös rakennutti vuonna 1907 itselleen oman ateljeen Kylmäkosken Jalantijärven rannalle lähelle Tarpianjokea.
Favén pääsi ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta vuonna 1900 ja opiskeli vuosina 1900–1901 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Hän debytoi taiteilijain syysnäyttelyssä Helsingissä vuonna 1902 ja matkusti sen jälkeen monien aiempien suomalaisten taiteilijoiden esimerkkiä seuraten Pariisiin. Matkan mahdollisti Taideyhdistyksen hänelle myöntämä Hovingin stipendi, jonka jatkeeksi hän sai Suomen valtion matkastipendit vuosina 1905 ja 1909 sekä uuden Hovingin stipendin vuonna 1910. Hän asui ja opiskeli Pariisissa vuodet 1902–1913. Favénin ensimmäiset merkittävät työt olivat Pariisin-aikana syntyneet Bertel Gripenbergin (1902), Heikki Tandefeltin (1904) ja taiteilija Fahle Basilierin (1908) muotokuvat, joissa näkyy sekä suomalaisen kansallisen tradition vaikutus että Favénin persoonallinen psykologinen ote. Suomalaiset kriitikot alkoivat pian kilvan ylistää Favénin töitä, ja hänestä povattiin tulevaa kansallistaiteilijaa, ”uutta Edelfeltiä”. Pariisissa hän löi itsensä lopullisesti läpi osallistuessaan syksyllä 1909 suomalaistaiteilijoiden yhteisnäyttelyyn yhdessä Akseli Gallen-Kallelan, Eero Järnefeltin ja Verner Thomén kanssa. Favénin töissä nähtiin niin jäykkää tyylittelyä, räiskyvää huumoria kuin suomalaista korpitunnelmaakin. Pariisista palattuaan Favén asui vuosina 1913–1939 Helsingin Töölössä, viimeksi taiteilijakoti Lallukassa.
Suomen johtavana muotokuvamaalarina
thumb|upright=1.15|Päivänpaistetta (Picknick) (1910–1911). Favénin ura Suomen ”virallisena” muotokuvamaalarina käynnistyi 1910-luvun alussa. Hänen läpimurtonsa osui Suomen taidehistoriassa vaiheeseen, jolloin suomalaisilta taiteilijoilta alettiin kansainvälisen suuntautumisen sijaan vaatia entistä enemmän kansallisen hengen ja tradition painottamista tyylissään. Aikakauden johtava suomalainen taidekriitikko Onni Okkonen latasi Favéniin paljon odotuksia. Pariisissa Favén oli omaksunut myös uuden impressionistisen tyylisuunnan ja kokeili sitä vuonna 1907 valmistuneessa työssä Kolme veljeäni, vuosina 1910–1911 Jalannin rannalla maalaamassaan henkilösommitelmassa Päivänpaistetta (Picknick) sekä joissain 1910-luvulla tekemissään pienissä maisemamaalauksissa. Kun Favénin modernistista ja ranskalaisvaikutteista tuotantoa oli laajalti esillä vuonna 1917 hänen järjestämässän näyttelyssä, siihen suhtauduttiin Suomessa nihkeästi.
thumb|left|Jean Sibeliuksen muotokuva (1913). Favénin kansallismuotokuvamaalarin ura käynnistyi vuonna 1918 aloitetusta sarjasta valkoisen armeijan sotilaiden muotokuvia, jossa olivat edustettuna niin rivimiehet kuin ylin sodanjohto. Nimellä Vapaussodan miehiä tunnettu 18 taulun sarja on nykyään esillä Suomen sotamuseossa. Sittemmin Favén maalasi muotokuvat muun muassa kuudesta entisestä tai tulevasta Suomen presidentistä (C. G. E. Mannerheim, K. J. Ståhlberg, P. E. Svinhufvud, Kyösti Kallio, J. K. Paasikivi ja Risto Ryti), useista pääministereistä ja eduskunnan puhemiehistä (Lauri Ingman, J. H. Vennola, T. M. Kivimäki, Wäinö Wuolijoki), muista taloudellisista ja poliittisista vaikuttajista (Rudolf Walden, August Ramsay, A. O. Kairamo, Magnus Lavonius) sekä lukuisista vuorineuvoksista ja ministereistä. Erityisen merkittävänä on pidetty hänen maalaamaansa runoilija Eino Leinon muotokuvaa. Myös säveltäjä Jean Sibeliuksesta hän maalasi useita muotokuvia. Lisäksi hän maalasi vuonna 1930 suomalaisen Ehrensvärd-seuran tilauksesta Suomenlinnaan sijoitetun muotokuvan Ruotsin kuningas Kustaa V:stä ja myöhemmin tämän veljestä, prinssi Oskar Bernadottesta.
Favén ikuisti kankaalle paljon Suomen virallista eliittiä, mutta jatkuvien tilaustöiden paineessa hänen työnsä muuttui rutiininomaisemmaksi ja menetti aiempaa herkkyyttään. Hän kykeni silti edelleen tavoittamaan luovasti kohteidensa persoonalliset piirteet muotokuvien sivussa tekemissään humoristisissa karikatyyreissä. Hänen pilapiirroksiaan julkaistiin muun muassa vasemmistolaisessa Kurikka-lehdessä sekä ruotsinkielisessä Fyrenissä. Favén kuvitti Georg Henrik Theslöfin nimimerkillä ”Brummell & Co” vuonna 1926 julkaisemat käytösoppaat Hieno mies – elämäntaidon ja säädyllisyyden oppikirja (Mannen i sino prydno – Kursbok i savoir-vivre) ja Hieno nainen – elämäntaidon ja säädyllisyyden ohjeita (Kvinnan i sino prydno). Molemmista kirjoista on julkaistu uusintapainokset vuosina 2007–2008.
Suomen valtioneuvostolle kuuluvista virallisista tasavallan presidenttien muotokuvista Favén on maalannut kaksi, Ståhlbergin muotokuvan vuonna 1921 ja Svinhufvudin vuonna 1923. Kukaan muu ei ole maalannut enempää kuin yhden. Edellä mainittu Päivänpaistetta-maalaus päätyi myöhemmin tasavallan presidentin kesäasunnon Kultarannan seinälle.
Myöhemmät vaiheet
thumb|170px|Favén vanhoilla päivillään Ruotsissa. Favénin arvostus laski hieman hänen uransa myöhäisinä vuosina. Hän muutti talvisodan vuoksi vuonna 1939 sotaa pakoon Ruotsiin ja asui siellä loppuikänsä. Alkujaan hän matkusti Tukholmaan hieman ennen sodan puhkeamista pitääkseen siellä näyttelyn, mutta jäikin sinne pysyvästi asumaan. Hän asui Tukholman Karlavägenillä ja jossain määrin erakoitui viimeisinä vuosinaan. Favén jatkoi työskentelyä Ruotsissa, mutta ei saavuttanut siellä samanlaista menestystä kuin aiemmin Suomessa. Hän sai Ruotsin kansalaisuuden lokakuussa 1946. Hän kuoli melko unohdettuna Tukholman varuskunnan sairaalassa kaksi vuotta myöhemmin. Hänen tuhkauurnansa tuotiin Suomeen ja haudattiin Kylmäkosken hautausmaalle.
Yksityiselämä
Favén tunnettiin huolitellusta ja muodikkaasta pukeutumisestaan sekä ylellisistä ja tuhlaavaisista elämäntavoistaan. Jo Pariisin-vuosinaan hän herätti huomiota Helsingissä vieraillessaan keikarimaisten tapojensa vuoksi. Hän ystävystyi henkilökohtaisesti monien aikansa merkittävien kulttuurihenkilöiden kanssa ja oli pidetty seuramies.
Favén meni vuonna 1917 naimisiin Maria Vivica Martinoffin (ent. Scalon) kanssa, mutta he erosivat vuonna 1926. Kansatieteilijä Pertti Uotila oli Antti Favénin veli. Abstraktista taiteestaan tunnettu taidemaalari Mauri Favén oli Antti Favénin veljenpoika.
Duke Reid
Arthur ”Duke” Reid (1915 Portland, Jamaika – 1975) oli jamaikalainen tuottaja, DJ ja levy-yhtiön omistaja.
Ylönkylä
Ylönkylä sijaitsee keskeisellä paikalla Kemiöntien ja Särkisalontien risteyksessä. Kyläkeskus muodostaa yhtenäisen ja paikallisesti merkittävän rakennuskokonaisuuden. Kyläkeskuksen etäpuolella on Katiskanmäen leirintäalue ja juhlatila. Ylönkylän asutusta on myös hieman hajallaan kyläkeskuksen ulkopuolella. Kyläkeskusta ympäröivät pellot, joiden pohjoispuolella alkaa Teijon ylänköalue.
Ylönkylä on keskiaikainen uudisasutuskylä, joka kuului Hirvilahden verokuntaan. Kylässä oli kuusi tilaa vuonna 1540, jotka hiljalleen yhdistyivät siten, että vuonna 1890 kylässä oli enää Ylönkylän suurtila. Ylönkylästä alkoi muodostua alueellinen keskus 1700-luvulla, jolloin kylän nimismiehen talo toimi alueellisena käräjäpaikkana. Suurtilalla on ollut useita torppia, jotka työväen asutuksen kanssa ovat olleet merkittävä asutuskeskittymä 1800-luvun lopulla.
1900-luvulla kylään perustettiin osuusmeijeri, osuuskauppa ja kansakoulu. Lisäksi kylään rakennettiin rukoushuone. Meijeri, koulu ja kauppa on nykyään suljettu. Meijerin tiloissa toimii pieni yritys. Kylän alueella kylätoimintaa ylläpitää Nurkkilan-Ylönkylän kyläyhdistys.
Mattias Hargin
Mattias Hargin (s. 7. lokakuuta 1985 Tukholma) on ruotsalainen alppihiihtäjä.
Hargin sai junioreiden MM-kilpailuissa Bardonecchiassa 2005 hopeaa pujottelussa. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän oli samassa lajissa viides, Vancouverin olympialaisissa 2010 neljästoista ja Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 kahdestoista. Schladmingin MM-kilpailuissa hän kuului Ruotsin hopeajoukkueeseen joukkuekilpailussa ja sijoittui pujottelussa yhdeksänneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli pujottelussa seitsemäs. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sai joukkuekilpailussa pronssia ja oli pujottelussa viides. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sai pronssia joukkuekilpailussa.
Hargin kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Flachaun pujottelussa joulukuussa 2004. Hän on osallistunut maailmancupissa lähes pelkästään pujotteluun. Ensimmäiset maailmancup-pisteensä hän sai oltuaan 20:s Adelbodenissa tammikuussa 2007. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Garmisch-Partenkirchenissä helmikuussa 2008. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa hän saavutti oltuaan kolmas Zagrebissa 6. tammikuuta 2011. Hän oli samalla kaudella kolmas myös Schladmingin kilpailussa. Joulukuussa 2013 hän sijoittui toiseksi Val d’Isèren pujottelussa. Hän sijoittui pujottelucupissa viidenneksi kaudella 2013–2014. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Kitzbühelin pujottelussa tammikuussa 2015. Hän oli samalla kaudella kolmas Kranjska Goran pujottelussa. Hän oli kolmas Tukholman paripujottelussa kaudella 2016–2017. Hän sijoittui kolmanneksi Levin pujottelussa kaudella 2017–2018.
Hargin voitti Ruotsin pujottelumestaruuden 2007 ja 2017 sekä sai hopeaa 2006, 2008 ja 2009. Superyhdistetyssä hän sijoittui kolmanneksi 2007. Hän voitti pujottelun Euroopan cupin kokonaiskilpailun kausilla 2005–2006 ja 2008–2009. Lisäksi hän on saavuttanut Euroopan-cupissa useita osakilpailuvoittoja.
Lac Allard
Lac Allard on järvi Kanadassa Quebecin provinssissa, lähellä Havre-Saint-Pierren kaupunkia. Sen suurin pituus on 19 km. Siellä sijaitsee yksi maailman suurimmista ilmeniittiesiintymistä.
Breiðablik UBK (jalkapallo)
Breiðablik UBK on islantilainen samannimisen yleisseuran jalkapallojaosto Kópavogurin kaupungista. Sen miesten ja naisten edustusjoukkueet pelaavat maan korkeimmalla sarjatasolla.
Seuran miesten jalkapallon edustusjoukkue pelaa Islannin korkeimmalla sarjatasolla Úrvalsdeildissa. Vuonna 2010 seura voitti toistaiseksi ainoan Islannin-mestaruutensa. Toinen seura on ollut vuosina 2012 ja 2015. Islannin cupin seura on voittanut vuonna 2009. Islannin liigacupin Breiðablik on voittanut 2013 ja 2015.
Naisten joukkue on voittanut Islannin pääsarjan 16 kertaa ja Islannin cupin kymmenen kertaa.