cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuolinilmoitus
Kuolinilmoitusten ominaispiirteet
Kuolinilmoitusten julkaiseminen on maailmanlaajuinen ilmiö. Niiden ulkoasu on vaihdellut, mutta niitä on julkaistu 1600-luvulta asti eli sanomalehtien historian alkuajoista lähtien. Suomalaiset ja ruotsalaiset ilmoitukset ovat hyvin samankaltaisia. Saksassa niihin liitetään usein valokuva, kun taas brittiläiset ja yhdysvaltalaiset kuolinilmoitukset muistuttavat suomalaisissa sanomalehdissä julkaistuja seurakuntien ilmoituksia, joissa kuolema vain todetaan ja enemmät tiedot kerrotaan internetissä julkaistussa muistokirjoituksessa.
Suomalaislehdissä kuolinilmoitukset julkaistaan lähinnä paikallisen väestön tarpeisiin. Maahanmuuttajien ilmoitukset sisältyvät yleensä lähtömaan sanomalehtiin ja useat heistä haluavat tulla haudatuksi alkuperäiseen kotimaahansa. Vastaavalla tavalla Suomesta poismuuttaneiden suomalaisten kuolinilmoitukset julkaistaan suomalaislehdissä. Maahanmuuttajat eivät kovin yleisesti lue suomenkielisiä sanomalehtiä, eivätkä pienituloiset henkilöt halua maksaa suurten sanomalehtien kalliita ilmoitushintoja.
Kuolinilmoitukseen sisältyy yleensä vainajan nimi, syntymä- ja kuolinaika sekä -paikka, ilmoitukseen osallistuvien henkilöiden tai yhteisöjen nimet, muistosanoina muistolause, raamatunjae tai runonsäe, kuolemaan viittaava kuvasymboli sekä mahdollinen kutsu hautajaisiin tai maininta jo tapahtuneesta hautaamisesta.
Sairaalaa tai muuta laitosta ei suositella kuolinilmoituksessa ilmoitettavan kuolinpaikkana, pelkkä paikkakunta riittää. Koska kuolinilmoitus on yleensä perheen, suvun tai lähiomaisten ilmoitus henkilön kuolemasta, ilmoituksen allekirjoittaneiden joukkoon ei ole tapana sisällyttää ystäviä ja tuttavia. Toisaalta myös yritykset ja yhteisöt voivat ostaa lehteen kuolinilmoituksen niiden toimintaan keskeisesti vaikuttaneen henkilön muistolle.
Suomalaisissa kuolinilmoituksissa yleisiä tunnuksia
Suomessa kuolinilmoitusten yleisin tunnus on kristillinen risti. Sotaveteraanien järjestötunnukset ovat yleisesti käytössä. Kuva-aiheista ovat usein käytössä esimerkiksi kukat kuten kalla, kielo ja lilja sekä linnut kuten kyyhkyt, pääskyt ja joutsen. Suomalaiseen kansanperinteeseen viittaa esimerkiksi veneaihe, etenkin soutuvene tai ruuhi. Suomessa kuolinilmoitusten kuva-aiheet ovat olleet hyvin yhdenmukaisia lehtien tarjoaman kuvavalikoiman suhteen. Ruotsissa ilmoitukset ovat monimuotoisempia.
Yleisiä kuva-aiheita
Henkilöhistoriaan liittyviä:
Tamires Cássia Dias Gomes
pienoiskuva|Tamires Cássia Dias Gomes Tamires Cássia Dias Gomes, taiteilijanimeltään Tamires (s. 10. lokakuuta 1987) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Brasilian naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 94 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi vuonna 2013.
Tamires edustaa seuratasolla tanskalaista Fortuna Hjørringiä.
Master Series
Master Series on Pink Fairiesin kokoelma vuosilta 1971–1973. Se kuuluu Master Series -kokoelmasarjaan.
Zog
Zog tai ZOG voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Annie Parisse
Annie Parisse (s. 31. heinäkuuta 1975 Anchorage, Alaska, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muiden muassa TV-sarjasta Kova laki, jossa hän esiintyi ensi kerran sivuroolissa kaudella 12 ja sitten apulaispiirisyyttäjä Alexandra Borgian roolissa 15. kauden puolivälistä seuraavan kauden loppuun kaikkiaan 33 jaksossa. Hän on näytellyt myös sarjassa Friends From College. Hän on myös näytellyt elokuvissa National Treasure - Kansallisaarre, Kuinka hukata kundi 10 päivässä ja Ehdottomasti ehkä.
Annie Parisse on kotoisin Anchoragesta, Alaskasta ja opiskeli Mercer Island High Schoolissa lähellä Seattlea ja sieltä valmistuttuaan Fordham Universityssa, New Yorkissa. Hänen veljensä on näyttelijä ja käsikirjoittaja Louis Cancelmi. Parisse on naimisissa näyttelijä Paul Sparksin kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Parisse on isänsä puolelta puoliksi italialainen, puoliksi slovakialainen ja äitinsä puolelta puoliksi italialainen, puoliksi syyrialainen.
Saku (nimi)
Saku on suomalainen miehen etunimi. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimen Saku on saanut 4524 miestä ja muutama nainen.
Nimi on Sakarin, Sakariaksen, Zachariaksen ja Sakkeuksen kutsumamuoto ja tullut Suomen almanakkaan virallisena etunimenä 1973. Sakarin ja Sakun nimipäivää vietetään 14. tammikuuta, jolle nimet on sijoitettu Zachris Topeliuksen syntymäpäivän kunniaksi. Aikaisempi kirjoitusasu on ollut Zacharias. Nimen pohjana on heprealainen nimi, joka merkitsee ’Jahve on muistanut’. Sakkeus on myös peräisin hepreasta ja merkitsee ’oikeamielinen’.
Marduk
Marduk voi tarkoittaa seuraavia:
Buster Crabbe
Clarence Linden ”Buster” Crabbe (7. helmikuuta 1908 – 23. huhtikuuta 1983) oli yhdysvaltalainen uimari ja näyttelijä.
Crabbe syntyi Oaklandissa, Kaliforniassa, mutta asui lapsena Havaijilla, jossa hän valmistui Puna Hou High Schoolista. Hän voitti Amsterdamin kesäolympialaisissa 1928 pronssia 1 500 metrin vapaauinnissa ja Los Angelesissa 1932 kultaa 400 metrin vapaauinnissa. Lisäksi hän sijoittui Amsterdamissa 400 metrillä neljänneksi ja Los Angelesissa 1 500 metrillä viidenneksi. Hän opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa.
Crabbe näytteli vuonna 1933 Tarzania ja esiintyi menestyksekkään näyttelijänuransa aikana paitsi lukuisissa elokuvissa (esimerkiksi Flash Gordon), myös televisiossa. Vaikka hänen suosionsa alkoi hiipua jo 1950-luvulla, hän ei lopettanut uraansa tykkänään. Hän kuoli sydänkohtaukseen Scottsdalessa Arizonassa 1983. Crabbella on tähti Hollywood Walk of Famella.
Oleg Dmitritšenko
Oleg Dmitritšenko (s. 1994 ) on venäläinen vuosina 2008–2014 aktiivisesti pelannut pöytäjääkiekkoilija. Hän on voittanut lajin maailmanmestaruuden vuonna 2011.
Ura
Dmitritšenko aloitti pelaajauransa syyskuussa 2008. Vuonna 2011 hän voitti Kursk Cupin. Samana vuonna Dmitritšenko voitti myös Helsinki Openin finaalissa Ahti Lammen. Kaksi kuukautta myöhemmin hän voitti Riga Cupin, johon osallistui peräti 140 pelaajaa. Vuonna 2011 hän voitti maailmanmestaruuden. Finaaleissa Dmitritšenko kaatoi hallitsevan mestarin Roni Nuttusen.
FS Panthére (1924)
Panthére oli Ranskan laivaston 1924 vesille laskettu Chacal-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa Toulonissa 27. marraskuuta 1942 tehtyyn upottautumiseen. Alus nostettiin, jonka jälkeen se liitettiin Italian kuninkaalliseen laivastoon nimettynä RN FR22:ksi.
Valmistus
Alus tilattiin Arsenal de Lorientilta, missä köli laskettiin 23. joulukuuta 1923. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1924 ja valmistui 10. lokakuuta 1926.
Palvelus
Toisen maailmansodan alussa alus torjui Välimerellä Italian aiheuttamaa uhkaa kotisatamanaan Toulon, jossa miehistö upotti aluksensa 27. marraskuuta 1942. Alus nostettiin 23. maaliskuuta 1943 ja hinattiin La Speziaan kunnostettavaksi. Työ ei valmistunut ennen Italian antautumista, jolloin aluksen italialainen miehistö upotti sen 9. syyskuuta.
Suomen satamat
Tavaraliikenteen satamat
Vuonna 2015 Suomen satamien ulkomaan tavaraliikenteen yhteismäärä oli 89,1 miljoonaa tonnia (2014: 96,1 milj. t). Satamien kautta kulkenut kokonaisrahtimäärä oli kotimaanliikenteen kanssa vuonna 2015 yhteensä 96,6 miljoonaa tonnia (2014: 102,3 milj. t).
Alexandru Vaida-Voevod
thumb|Vaida-Voevod Alexandru Vaida-Voevod (1872 Olpret, Transilvania – 19. maaliskuuta 1950 Bukarest) oli romanialainen poliitikko, joka toimi Romanian pääministerinä vuosina 1919–1920, 1932 ja 1933.
Suomen satamat
Tavaraliikenteen satamat
Alla on lueteltu Suomen suurimpia satamia tavaramäärässä mitattuna ja näiden kautta kulkeneen kokonaisrahdin (eli ulkomaan ja kotimaan liikenteen rahdin yhteismäärä) vuosina 2010, 2012, 2014 ja 2015. Vuonna 2011 aiemmin erilliset Kotkan ja Haminan satamat yhdistyivät Hamina-Kotkan satamaksi.
Matkustajaliikenteen satamat
pienoiskuva|[[Helsingin satama on Suomen vilkkain matkustajasatama.]]
Alexandru Vaida-Voevod
Kansallispuolue menestyi hyvin Romanian parlamenttivaaleissa marraskuussa 1919, joten Vaida-Voevodista tuli koalitiohallituksen pääministeri. Hänen hallituksensa ehdotus maareformiksi oli kuitenkin niin radikaali, että kuningas Ferdinand I määräsi hallituksen eroamaan maaliskuussa 1920. Vaida-Voevod vaikutti myöhemmin Kansallisessa talonpoikaispuolueessa. Hän oli sisäministerinä Iuliu Maniun hallituksessa 1928–1930 sekä pääministerinä elokuusta lokakuuhun 1932 ja tammikuusta marraskuuhun 1933. Toisessa hallituksessaan hän oli samanaikaisesti myös ulkoministeri. Vaida-Voevodin viimeistä hallitusta koettelivat lukuisat työselkkaukset ja äärioikeiston lisääntyvä toiminta Romaniassa. Vuonna 1935 talonpoikaispuolueesta eronnut Vaida-Voevod perusti Romanialainen rintama -nimisen kansallismielisen ja puolifasistisen puolueen, joka ei kuitenkaan saavuttanut suurta menestystä.
Suomen satamat
Suomen ulkomaanliikenteen matkustajasatamat
Vuonna 2015 Suomen kauppasatamien kautta kulki yhteensä 18,5 miljoonaa ulkomaanliikenteen matkustajaa. Satamista vilkkain oli Helsinki, jonka kautta kulki yhteensä 12,0 miljoonaa matkustajaa.
Alexandru Vaida-Voevod
Toisen maailmansodan jälkeen Vaida-Voevod eli viimeiset vuotensa kommunistihallinnon määräämässä kotiarestissa.
Suomen satamat
Suomen ulkomaanliikenteen matkustajasatamat
Suomen ulkomaanliikenteen matkustajamäärät vuosina 2013 ja 2014 on esitetty satamakohtaisesti oheisessa taulukossa. Lukuarvo kuvaa tulevan ja lähtevän liikenteen yhteistä matkustajamäärää.
Vuonna 2017 Helsingin satama oli maailman vilkkain matkustajasatama.
Kotimaan matkustajaliikenteen satamat
Tilastokeskuksen tietojen mukaan Suomen kotimaanliikenteessä matkusti vuonna 2010 yhteensä 4 307 997 matkustajaa (huviveneilyä ei tässä lasketa). Kotimaan matkustajaliikennettä edustavat vaikkapa Suomenlinnan lautalla tehdyt matkat, saariston yhteysalusliikenne ja lukuiset päiväristeilyreitit merellä ja sisävesistössä. Vilkkainta matkustajaliikenne oli pääkaupunkiseudulla (yhteensä 2 474 845 matkustajaa), Manner-Suomen ja Ahvenanmaan välillä (528 479), Ahvenanmaalla (533 709), ja Saaristomerellä (223 544). Helsingin, Maarianhaminan ja Långnäsin ohella merkittäviä satamapaikkoja olivat muun muassa Kuopio, Tampere, Savonlinna, Lappeenranta, Turku, Lahti ja Jyväskylä ja Naantali.
Born to Run
Born to Run on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1975.
Kahden ensimmäisen levyn taloudellisen flopin jälkeen Springsteenillä oli kovat paineet luoda levy, joka auttaisi uralla eteenpäin ja jatkaisi levytyssopimusta. Yhtye teki kovasti töitä kuukausia, mutta POMO ei ollut tyytyväinen tulokseen. Soittimet kuulostivat rikkinäisiltä ja studioaikaa oli uhrattu turhan takia. Levy-yhtiön painostuksesta Springsteen julkaisi ensimmäisen singlen levyltä. Levyn nimikappaleen julkaisu oli suuri menestys, mutta levyn teko muilta osin ontui. Silloin Springsteen kutsui apuun hyvän ystävänsä, kriitikko Jon Landaun. Jon oli suuri Springsteenin ihailija, mutta osasi sanoa mikä levyssä oli vikana. Yhtye vaihtoi kehittyneempään studioon ja teki levyn loppuun siellä. Kun julkaisuaika oli lähestymässä Bruce veti yhtyeen kanssa yhdessä viikossa viisi keikkaa Bottom Line -klubilla, joka herätti median kiinnostuksen ja seuraavalla viikolla Pomo koristi jo TIMEn ja Newsweekin kansia.
Levyä on pidetty Springsteenin parhaimpana. Se on sävelletty pianolla ja jokaisella laululla on alkuintro, jonka on tarkoitus virittää oikeaan tunnelmaan. Sanoitukset käsittelevät rakkautta ja ystävyyttä urbaanilla ja kerronnallisella tavalla.
Vuonna 2003 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Hyundai i10
Hyundai i10 on Hyundain vuodesta 2007 lähtien valmistama A-segmentin automalli, joka korvasi Hyundai Atosin.
Hyundai i10 PA (2007–2017)
Ensimmäisen sukupolven i10 esiteltiin syksyllä 2007 New Delhissä. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin muutamaa vuotta aikaisemmin markkinoille tullut Kia Picanto.
Hyundai i10 IA/BA (2013–)
Toisen sukupolven i10 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2013. Se on Hyundain eurooppalaisen suunnitteluosaston Saksan Rüsselsheimissa kehittämä ja perustuu uudelle pohjalevylle. Edeltäjäänsä verrattuna auto on 80 millimetriä pidempi, 65 millimetriä leveämpi ja viisi millimetriä matalampi. Akseliväli kasvoi viidellä millimetrillä.
Vuoden 2014 Euro NCAP -kolaritestistä i10 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä. vasen|pienoiskuva|Hyundai Grand i10 vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Hyundai i10 IA. Syksyllä 2013 esiteltiin Intiassa mallin 10 senttimetriä pidennetty versio nimeltään Grand i10 (koritunnus BA), jota ei myydä lainkaan Euroopan markkinoilla. Sillä on myös sedan-korinen sisarmalli Hyundai Xcent.
Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2016 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut i10, jonka keulan ilmettä uudistettiin uudenmallisella etusäleiköllä. Myös takapuskuriin tehtiin pieniä muutoksia.
Hyundai i10 LA (2019–)
Kolmannen sukupolven i10 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2019. Edeltäjäänsä verrattuna sen akseliväli kasvoi neljällä ja leveys kahdella senttimetrillä. Se on kuitenkin kaksi senttimetriä aiempaa matalampi. Mallin sedan-korinen rinnakkaismalli on nimeltään Hyundai Aura.
Vuoden 2020 Euro NCAP -kolaritestistä i10 sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.
Bensiinimoottorit ovat kolmesylinterinen 1,0-litrainen (67 hv) ja nelisylinterinen 1,2-litrainen (84 hv). Joillain markkinoilla saatavana on myös kolmesylinterinen 1,1-litrainen dieselmoottori.
Dystopia
pienoiskuva|”Isoveli valvoo”. [[George Orwell|George Orwellin dystopia-romaanin Vuonna 1984 myyttinen diktaattori, joka edustaa hallintokoneiston kontrollia.]] Dystopia (myös: kakotopia, antiutopia) on epätoivottava yhteiskunta, kauhukuva tulevaisuuden yhteiskunnasta. Termi on tarkoitettu utopian vastakohdaksi, ja sillä tarkoitetaan ihanneyhteiskunnan vastakohtaa, pelon utopiaa.
Vaasan Pallo-Veikot
Vaasan Pallo-Veikot on vaasalainen jalkapalloseura, joka on pelannut yhden kauden ajan sekä jalka- että jääpallon pääsarjoissa. VPV on perustettu vuonna 1931.
Dystopia
Dystopioiden kuvaus on merkittävä tieteisfiktion ja poliittisen satiirin muoto, joka on yleensä suuntautunut totalitaarisia yhteiskuntamuotoja vastaan. Usein termillä viitataan kuvitteelliseen lähitulevaisuuden yhteiskuntaan, jonka odotetaan syntyvän vallitsevien yhteiskunnallisten kehityssuuntien kiihtyessä huippuunsa. Tyypillisesti tuloksena on ihmisarvoa loukkaava sortoyhteiskunta tai nykyisin myös ekologisen katastrofin kokenut maailma. Dystopiat heijastavat usein kirjoitusajankohtansa keskeisiä yhteiskunnallisia epäkohtia ja huolenaiheita. 1900-luvulla uhkina nähtiin usein esim. teknologinen kehitys, kommunismi ja ydinsota. 2000-luvun dystopioissa käsitellään pandemioiden, ilmastonmuutoksen, radikalisoitumisen, tekoälyn ja luonnonkatastrofien synnyttämiä uhkakuvia.
Vaasan Pallo-Veikot
Seura osallistui edustusjoukkueellaan jalkapallon viralliseen sarjapelaamiseen kymmenen vuoden tauon jälkeen vuonna 2016, aloittaen uuden tulemisensa Vaasan piirin Kutosessa. Paluu kentille oli onnistunut ja sijoitus Kutosessa oli 3. Kaudella 2017 VPV pelasi Vaasan piirin Vitosessa sarjamuutosten takia ja voitti sarjan. Kaudelle 2018 VPV nousi siis Neloseen ja ennen kauden alkua FC Jukola luovutti paikkansa Kolmosessa ja VPV sai tämän paikan pelaajien siirtyessä Jukolasta VPV:n riveihin. Kaudella 2018 VPV pelasi siis Vaasan piirin Kolmosessa ja sijoittui lopulta sijalle 8. Kaudella 2023 VPV pelaa edelleen Kolmosessa jo kuudetta kautta peräkkäin.
Dystopia
Dystopioita on kuvattu varsinkin kirjallisuudessa, elokuvissa, TV-sarjoissa ja videopeleissä. Erityisen suosittua dystooppisen maailman kuvaaminen on kyberpunk-kirjallisuudessa.
Vaasan Pallo-Veikot
Ennen 10 vuoden taukoa VPV osallistui edellisen kerran piirin sarjoihin vuonna 2006, jolloin se pelasi Vaasan ja Keski-Pohjanmaan piirien yhdistetyssä Kolmosessa. VPV:n tähtihetki sijoittui kaudelle 1945, kun se pelasi yhden vuoden Mestaruussarjassa eli Suomen pääsarjatasolla. Kausi olikin vaasalaisen jalkapallon unelmakausi, sillä myös Vasa IFK ja Vaasan Palloseura pelasivat Mestaruussarjassa. Vaasan Pallo-Veikot on pelannut myös yhdeksän kautta (1939, 1943/44, 1945/46 - 47/48, 1948, 1959-60, 1963) Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.
Dystopia
Dystopia varoituksena
Useimmiten dystopia esiintyy varoituksena tai satiirina. Dystopioita tarkastelleen kirjallisuudentutkija Maria Laakson mukaan dystopiakirjallisuutta onkin verrattu kanarianlintuun, joka varoittaa kaivostyöläisiä sopimattomasta ilmanlaadusta.
Vaasan Pallo-Veikot
VPV on pelannut myös jääpalloa. Parhaimpana saavutuksena on yksi kausi miesten pääsarjatasolla (tilanne kausi 2013/14 mukaan lukien). VPV sai yhden tasapelipisteen Jääpallon SM-sarjassa 1947.
Dystopia
Dystopia varoituksena
Varoittamisen funktio näkyy jo Voltairen satiirisessa teoksessa Candide (1759), jonka on sanottu innoittaneen monia 1900-luvun dystopioista. Ne eroavat utopioista, koska ne eivät kuvaa mitään täysin uutta, uljasta maailmaa vaan nykymaailman varjopuolten nousua dominoiviksi elementeiksi.
Aloha, Scooby-Doo
Aloha, Scooby-Doo on vuonna 2005 suoraan DVD:lle julkaistu animaatioelokuva. Se oli samalla järjestyksessään kahdeksas suoraan videolle julkaistu Scooby-Doon elokuvasarjassa, jonka aloitti Scooby-Doo ja saaren zombiet vuonna 1998. Elokuvan ohjasi Tim Maltby, joka myös tuotti elokuvan. Pääosassa ääninäyttelivät vuoden 2002 What's New, Scooby-Doo? -animaatiosarjassakin olleet Frank Welker, Casey Kasem, Mindy Cohn ja Grey DeLisle.
Dystopia
Dystopia varoituksena
Dystopioita on mahdollista tulkita myös toivon näkökulmasta. Vaikka ne kuvaavat vaaroja ja pelkoja, ne samalla auttavat tiedostamaan, mikä ei ole hyväksi. Tätä ajatusta on pitänyt esillä utopioista ja dystopioista kirjoittanut filosofi Keijo Lakkala. Lisäksi on huomattu, että 2000-luvun "uusissa dystopioissa yhteiskunnan oloja vastustavat kapinalliset eivät tuhoudu ja ympäristökatastrofin jälkeisessä maailmassa ihminen kykenee järjestämään elämänsä".
Aloha, Scooby-Doo
Juoni
Scooby, Shaggy ja muut Mysteeri Oy:n jäsenet matkaavat Havaijille, jossa heidän täytyy selvittää miksi tunnettu surffaaja katosi samalla kun ryhmää ja koko saarta uhkaa purkautumisen partaalla oleva tulivuori. Lisäksi saarella velloo ilkeä henki Wiki-Tiki, joka pikku Tikineen terrorisoi kylää ja sen asukkaita.
Dystopia
Dystopia ja politiikka
Poliittisen dystopian luonteeseen kuuluu jonkin asian, ajattelutavan tai yhteiskunnallisen liikkeen vastustaminen kaunokirjallisuuden keinoin. Tunnetuimpia tyyppejä ovat kapitalismin, sosialismin ja fasismin vastaiset dystopiat. Kritiikin kohteet voivat kuitenkin olla häilyviä ja monitulkintaisia. Esimerkiksi George Orwellin klassikkoromaania Vuonna 1984 on pidetty niin kapitalismin kuin sosialisminkin haastajana.
Dystooppisessa tieteiskirjallisuudessa tulevaisuuden yhteiskunta ja teknologia nähdään kielteisessä valossa. Toisaalta on huomautettu, että kyse on ennemminkin siitä, kuinka ihminen käyttää teknologiaa, kuin teknologiasta itsestään.
Käsitteen historia
Dystopia-käsitettä käytti luultavasti ensimmäisenä John Stuart Mill parlamentissa pitämässään puheessa vuonna 1868.
Annina Antinranta
Annina Antinranta (s. 1976) on suomalainen säveltäjä, äänisuunnittelija, muusikko ja tulevaisuusajattelija. Antinrannan pääinstrumentteja ovat piano ja laulu. Antinranta julkaisi vuonna 2020 soololevyn Ne, jotka olivat ennen meitä / The ones who were here before us, joka sisälsi lyhytelokuvaan Carina Tarinasta Koruun (2019) sävellettyä materiaalia.
Antinranta tunnetaan parhaiten progressiivisen Tuvalu-yhtyeen muusikkona, laulajana ja sanoittajana. Ennen Tuvalua Antinranta lauloi Myyt-yhtyeessä.
Antinrantaa on haastateltu kirjassa Kirosäkeet – 20 uuden suomirockin sanoittajaa.
Bindura
Bindura on kaupunki Zimbabwessa. Se sijaitsee Mazowen laaksossa noin 88 kilometriä Hararesta koilliseen ja on Keski-Mashonamaan suurin asutuskeskus.
Bindura on ollut nykyisellä nimellään olemassa vuodesta 1913 lähtien. Sitä ennen se tunnettiin nimellä Kimberley Reefs sinne vuonna 1901 avatun kultakaivoksen mukaan. Vuonna 1913 kaupunkiin rakennettiin rautatie. Nykyään alueella toimii myös nikkelikaivos.
Binduran väkiluku oli vuoden 1982 väestönlaskennan aikaan 18 243. Kaupungissa sijaitsee mm. Binduran tieteellisen koulutuksen yliopisto (BUSE).
Jon Appleton
Elektroakustisten teosten lisäksi Appleton on säveltänyt myös muun muassa piano- ja kamarimusiikkia. Hänen teoksiaan on esitetty eri puolilla maailmaa, ja hän on toiminut myös kirjailijana. Hänen kirjallisten julkaisujensa joukossa on Twenty-First Century Musical Instruments: Hardware and Software (1989). Hän myös toimitti Ronald Pereran kanssa julkaisun The Development and Practice of Electronic Music (1975) ja kirjoitti esipuheen Barry Schraderin kirjaan Introduction to Electroacoustic Music (1982).
Uskonnonvapauslaki
Uskonnon harjoittamisesta perustuslaissa
Uskonnonvapaudesta on säädetty perustuslakitasollakin. Vuoden 1919 hallitusmuodossa 8. ja 9. pykälä ilmaisivat yksilön uskonnonvapauden seuraavasti:
Nykyisessä perustuslaissa asiasta säädetään näin:
Tarkemmat säännökset asiasta ovat uskonnonvapauslaissa.
Vuoden 2003 uskonnonvapauslaki
1.8.2003 tuli voimaan uusi uskonnonvapauslaki entisen, vuonna 1923 säädetyn tilalle. Eduskunta hyväksyi uuden lain 11.2.2003, ja tasavallan presidentti Tarja Halonen vahvisti sen 6.6.2003.
Suomessa on noin 50 uskonnollista yhdyskuntaa. Uusi uskonnonvapauslaki mahdollistaa sen, että yhdyskunnat saavat päättää itse, voivatko niiden jäsenet kuulua samanaikaisesti muihin uskonnollisiin yhdyskuntiin. Vanha uskonnonvapauslaki salli kerrallaan vain yhteen yhdyskuntaan kuuluminen. Yhdyskunnat saavat itse päättää, ketkä ne hyväksyvät jäsenikseen. Uusi laki mahdollistaa sen, että uskonnollisesta yhdyskunnasta voi erota kirjallisesti. Eroa ei tarvitse tehdä henkilökohtaisesti. Lakimuutos poisti eroamisprosessista harkinta-ajan.
Suomen evankelisluterilaisesta kirkon ja Suomen ortodoksisen kirkon oikeudellisesta asemasta ja hallinnosta on säädetty erikseen kirkkolainsäädännössä. Mitä uskonnonvapauslaissa on säädetty uskonnollisen yhdyskunnan jäsenyydestä ja siitä eroamisesta, koskee kuitenkin myös niitä.
Nykyisen lain mukaan lapsi ei kuulu automaattisesti samaan yhdyskuntaan vanhempiensa kanssa, vaan lapsen liittyminen yhdyskuntaan perustuu huoltajien erilliseen tahdonilmaisuun. Aiemmin lapsi seurasi äitiään, nyt näin ei enää automaattisesti tapahdu. Aikaisemmin poikkeuksena tähän oli mihinkään uskontokuntaan kuulumaton alle 1-vuotias, jonka äiti saattoi yksinkin liittää johonkin uskontokuntaan. Laki kuitenkin muuttui 1.3.2017, ja nykyään vaaditaan molempien vanhempien yksimielinen suostumus. Kaksitoistavuotias lapsi voidaan liittää tai ilmoittaa eronneeksi vain hänen omalla kirjallisella suostumuksellaan. 15 vuotta täyttänyt lapsi voi huoltajan kirjallisella suostumuksella liittyä tai erota uskonnollisesta yhdyskunnasta. Tämä tarkoittaa siis sitä, että kaikkien 12–17-vuotiaiden lasten liittyminen tai eroaminen uskonnollisesta yhdyskunnasta vaatii sekä huoltajien että lapsen suostumuksen. 18 vuotta täyttänyt saa päättää uskonnollisesta asemastaan itsenäisesti.
Uuden uskontokunnan perustamiseen vaaditaan edelleen vähintään 20 täysi-ikäistä ihmistä. Aiemmin perustamisilmoitukseen vaadittiin yhdyskuntajärjestys, uskontunnustus ja julkisen uskonnonharjoittamisen muoto. Yhdyskuntajärjestys vaaditaan vieläkin, ja se vastaa edelleen käytännössä rekisteröidyn yhdistyksen sääntöjä. Auki kirjoitettua uskontunnustusta ei kuitenkaan enää vaadita, eikä "julkisen uskonnonharjoittamisen muotoa". Laki määrää yleisesti, että toiminnan on pohjauduttava "uskontunnustukseen, pyhinä pidettyihin kirjoituksiin tai muihin yksilöityihin pyhinä pidettyihin vakiintuneisiin toiminnan perusteisiin."
Evankelisluterilaisen kirkon hautausmaat ovat edelleen yleisiä hautausmaita. Uudessa laissa asiaa tarkennetaan vielä niin, että hautaustoimien kulut ovat samansuuruiset kirkon jäsenille ja kirkkoon kuulumattomille. Kirkon yleisistä hautausmaista osa täytyy varata tunnustuksettomaksi alueeksi. Vainajan pyynnöstä on saatava hautapaikka tällaiselta alueelta. Tämä lain osa tuli voimaan vuoden 2007 alusta.
Kantabrialaiset
Lähteet
1.http://www.ine.es/jaxi/menu.do?type=pcaxis&path=/t44/p09/a2011&file=pcaxis
3.https://books.google.com.au/books?id=QB-a2H_8XQ4C&q=celtas&source=gbs_word_cloud_r&cad=5#v=snippet&q=celtas&f=false
Yū Kanamaru
Yū Kanamaru (jap. 金丸悠 Kanamaru Yū, s. 13. toukokuuta 1994 Tokio ) on japanilainen moottoriurheilija. Kanamaru aloitti uransa Karting-luokista vuonna 2001 ja kilpaili eri luokissa vuoteen 2011 asti. Vuonna 2012 Kanamaru aloitti kilpauransa Eurocup Formula Renault -sarjassa, jossa hän ei saavuttanut pisteitä. Samana vuonna hän kilpaili Formula Renault NEC -sarjassa ja voitti yhden kilpailun. Vuonna 2013 Kanamaru jatkoi Eurocup- ja NEC-sarjoissa ilman mainittavaa menestystä. Vuonna 2014 hän siirtyi Euroformula Open -sarjaan, jossa hän saavutti neljä palkintosijaa ja sijoittui sarjan neljänneksi. Vuonna 2015 Kanamaru jatkoi Euroformula Open -sarjassa saavuttaen yhden voiton, kaksi paalupaikkaa ja seitsemän palkintosijaa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Samana vuonna hän debytoi Formula Renault 3.5 -sarjassa ajaen kuusi kilpailua saavuttaen yhdeksän pistettä.
Skitsofrenia
Skitsofrenia on yksi psykoosisairauksista. Se on psykoosisairauksista yleisin. Skitsofrenian globaali esiintyvyys on keskimäärin noin 0,4 prosenttia. Skitsofrenian esiintyvyys vaihtelee maittain 13-kertaisesti. Suurin esiintyvyys on Puerto Ricossa ja pienin Hong Kongissa. Esiintyvyys vaihtelee myös ajallisesti siten, että Yhdysvalloissa havaittiin vuoden tarkastelujaksolla 55 kertaa suurempi ilmaantuvuus kuin Kanadassa. Suomessa arvioidaan olevan noin 50 000 skitsofreniaa sairastavaa henkilöä eli skitsofreenikkoa.
Skitsofrenia diagnosoidaan ihmisille hyvinkin erilaisin oirein. Keskeisiä oireita ovat todellisuudentajun heikkeneminen eli psykoottisuus, joka johtuu aistiharhoista, harhaluuloista, ajattelutoimintojen häiriintyneisyydestä tai tunteiden latistumisesta. Psykiatri Yrjö Alasen määritelmän mukaan skitsofrenia on ”tavallisesti nuoruudessa tai nuorella aikuisiällä alkava mielisairaus, jolle on tunnusomaista persoonallisuuden toimintojen eheän kokonaisuuden osittainen hajautuminen, kehityksellinen taantuminen, ja taipumus vetäytyä pois suhteista toisiin ihmisiin, subjektiiviseen sisäiseen miellemaailmaan, jota aistinharhat tai harhaluulot enemmän tai vähemmän sävyttävät”.
Skitsofreniaan sairastuminen ei tarkoita yleensä sitä, että henkilö olisi loppuikänsä psykoottisessa tilassa, vaan skitsofrenialla on useita sairaudenkulkuja. Joillain potilailla on vain yksi psykoosijakso, joka on johtanut sairauden diagnoosiin, joillain on oireettomien ja psykoottisten jaksojen vuorottelua ja osalla jatkuvaa psykoottisuutta.
Suomessa on perustettu viimeisten 30 vuoden aikana useita yhdistyksiä, joiden tarkoituksena on vähentää psykoosioireiden näkemistä sairautena ja edistää pyrkimyksiä tulla lääkkeettömästi toimeen mielensisäisten äänien tai muiden psykoosioireiden kanssa.
Yleistä
Suomessa vain seitsemän prosenttia skitsofreniaan sairastuneista toipuu niin hyvin, että kykenee osallistumaan työelämään. 80 % on työkyvyttömyyseläkkeellä ja osa on pudonnut kokonaan yhteiskunnan tukien ulkopuolelle.
Eläminen köyhässä maassa on ollut aiemmin voimakkaasti yhteydessä hyvään toipumisennusteeseen. Niissä yhteiskunnissa, joissa skitsofreniapotilailla ei ole yleensä mahdollisuutta käyttää antipsykoottista lääkitystä, on skitsofreniapotilailla ollut huomattavasti suurempi toipumisprosentti. Esimerkiksi WHO:n vuonna 1992 julkaisemassa tutkimuksessa parhaimman ennusteen omaavissa maissa toipumisprosentti oli 60 %, vaikka vain 16 prosentilla skitsofreenikoista oli ollut mahdollisuus käyttää antipsykoottista lääkitystä. Vuonna 2009 julkaistussa uusintatutkimuksessa havaittiin, että ero teollistuneiden ja kehittyvien maiden välillä oli kuitenkin poistunut, koska keskimäärin 90 % skitsofreenikoista oli antipsykoottisella lääkityksellä ja 69 % heistä oli työkyvyttömiä.
Skitsofrenia muistuttaa Alzheimerin tautia siinä suhteessa, että vauriot näkyvät ensimmäisenä vasta teini-iässä kypsyvissä aivoalueissa, joiden tehtävänä on koordinoida useista eri aisteista tulevaa korkeamman luokan tietoa. Vuonna 2008 julkaistussa saksalaistutkimuksessa havaittiin, että skitsofreniapotilaiden muistitoimintoihin osallistuva aivoturso sekä aivokuoren monet harmaan aineen alueet olivat keskimääräistä pienempiä, kun taas tunteiden ja liikkeiden säätelyn kannalta tärkeä aivojuovio oli poikkeuksellisen suuri. Vuonna 2004 julkaistun brittitutkimuksen mukaan skitsofreenikoilla on vain niukasti hermoyhteyksiä kahdella otsa- ja ohimolohkojen alueella, jotka säätelevät talamuksen, otsalohkon ja pihtipoimun sekä otsa-, ohimo- ja päälakilohkon välistä viestintää. Aivojen rakenteelliseen keskimääräisiin eroihin viitatessa on hyvä kuitenkin muistaa, että niiden taustalla voi olla lukuisia taustamuuttujia ja ympäristötekijöitä, joiden merkitys itse häiriön kehittymisessä voi olla sinänsä epäspesifi. Päihdeongelmat, traumaattiset kokemukset, elämäntavat, muut sairaudet tai kehityshäiriöt ja neuroleptilääkitys tunnetusti vaikuttavat aivojen rakenteellisten erojen taustalla eli merkittävä poikkeavuus ryhmän keskiarvosta.
Viime aikoina on saatu myös viitteitä siitä, että skitsofreniaan liittyy aivojen tulehdustila. Aivojen tulehdustilan psykoosin yhteydessä on arveltu liittyvän siihen, että se häiritsee GABA-interneuronien ja NMDA-reseptorien toimintaa. Joidenkin tutkimusten mukaan häiriö GABA-interneuronien ja NMDA-reseptorien toiminnassa on yhteydessä psykoottisiin harhoihin ja heikentyneeseen kognitiiviseen suorituskykyyn. Tiedetään, että stressi ja siihen liittyvät ulkoiset stressitekijät ovat yhteydessä immuunivasteeseen ja täten kehon tulehdustilaan. Tämän vuoksi sen tiedetään olevan yhteydessä lukuisiin muihinkin sairauksiin ja mielenterveyden häiriöihin. Löydös sopiikin hyvin yhteen stressi-haavoittuvuusmallin kanssa. Toisaalta myös skitsofrenian hoidossa käytetyt antipsykootit ovat joidenkin tutkimusten mukaan yhteydessä aivojen tulehdustilaan. Yhteys antipsykoottien ja aivojen tulehdustilan kanssa voi selittää sen, miksi pitkäaikainen antipsykoottinen lääkitys huonontaa merkittävästi skitsofreniapotilaiden ennustetta. Tulehduksen voimistuminen selittäisi myös sen eläintutkimuksissa ja skitsofreenikkojen aivokuvantamistutkimuksissa havaitun ilmiön, että antipsykoottien käyttö on yhteydessä harmaiden aivosolujen surkastumiseen.
Myös loistartunnan (esim. toksoplasmoosi) osuudesta skitsofreniaan on näyttöä. Suomalainen tutkimusryhmä on tutkinut asiaa. Tutkimusryhmä toteaa, että skitsofreniaa on aiemmin pidetty voimakkaasti periytyvänä sairautena. Tämä synnyttää kuitenkin evolutiivisen paradoksin, sillä tiedetään, että skitsofreniaa sairastavilla on alentunut lisääntymismenestys, joten ajan myötä skitsofrenian pitäisi vähentyä populaatiossa. Näin ei ole kuitenkaan tapahtunut. Tutkimusryhmän mukaan tämä johtuu siitä, että skitsofrenian puhkeaminen ei johdu pelkästään geeneistä, vaan geenien, loistartunnan ja kroonisen stressin yhteisvaikutuksesta.
Historia
Toisin kuin monia muita ihmisillä esiintyviä psyykkisiä sairauksia, eläimillä ei ole havaittu skitsofreniaa vastaavaa tilaa. Siksi skitsofrenian arvellaan liittyvän ihmiskunnan kielelliseen kehitykseen ja eri aivoalueiden erikoistumiseen.
Skitsofrenian sairauskonsepti on peräisin 1850-luvulta, kun alkoi ilmestyä kuvauksia uudesta nuorten sairaudesta, joka ei mahtunut antiikin ajoista tunnettuihin sairauskonsepteihin: melankoliaan, maniaan tai geneeriseen hulluuteen. Ranskalainen Bénédict Morel käytti Ranskassa ohimennen ilmausta démence précoce ('varhaisdementia') teoksessaan Études cliniques (1852) kuvatessaan osaa nuorista potilaista, ja käytti termiä useammin teoksessaan Traité des maladies mentales (1860). Skotlannissa Thomas Clouston käytti termiä adolescent insanity ('nuoruusiän hulluus'). . Saksassa Karl Ludwig Kahlbaum eritteli katatonisen syndrooman ja hänen oppilaansa Ewald Hecker eritteli hebefrenian.
Skitsofrenia eriteltiin omaksi sairaudekseen vuonna 1898, kun saksalainen psykiatri Emil Kraepelin luokitteli mielisairaudet kahteen ryhmään; varhaisdementiaan (skitsofrenia), ja maanis-depressiiviseen psykoosiin (kaksisuuntainen mielialahäiriö). Varhaisdementialla (dementia praecox) Kraepelin viittasi ennenaikaiseen dementiaan, jollaiseksi Kraepelin hahmotti havaitsemansa sairauden. Vaikka sairautta kutsuttiin varhaisdementiaksi, Kraepelin havaitsi myös monien potilaiden parantuvan sairaudestaan. Tätä hän piti merkkinä siitä, että he ovat saaneet väärän diagnoosin. Kraepelinin mukaan dementia praecox ilmeni toisaalta 36 eri psyykkisen oireen ja 19 eri fyysisen oireen yhdistelminä, ja tämän diagnoosin potilailla ei välttämättä ollut yhtään samaa oiretta. Myöskään näiden potilaiden aivojen post mortem -tutkimuksissa ei löydetty mitään poikkeavaa, minkä vuoksi Kraepelin joutui lopulta myöntämään, että kyseisen sairauden syyt ovat jääneet arvoitukseksi.
Skitsofreniaa kutsuttiin varhaisdementiaksi, kunnes sveitsiläinen lääkäri Eugen Bleuler esitti vuonna 1908, että sairaudesta alettaisiin käyttää nimitystä skitsofrenia. Bleuler perusteli ehdotustaan sillä, ettei kyseiseen sairauteen liittynyt dementiaa. Eugen Bleulerin mukaan skitsofrenian kulkua ei pystynyt ennustamaan siihen liittyvien oireiden vakavuuden perusteella. Skitsofrenian ennuste olikin hänen mukaansa yksilöllinen, eikä siihen näin ollen liittynyt Kraepelinin kuvaamaa asteittaista taantumista. Skitsofrenia-termin etymologia on kreikan kielessä: skhizein, σχίζειν 'jakaa' + phrēn, phren- φρήν, φρεν- 'mieli'. Termi suomennettiin jakomielitaudiksi, mutta suomenkielisestä nimestä luovuttiin sen harhaanjohtavuuden vuoksi. Nimen tarkoitus oli kertoa, kuinka mieli oli jakaantunut todellisuuden ja mielikuvitusmaailman välille, mutta ihmiset käsittivät virheellisesti sillä tarkoitettavan persoonan jakaantumista. Persoonan tai sen osien eriytyminen toisistaan kuuluu dissosiatiiviseen identiteettihäiriöön eikä skitsofreniaan.
Kraepelinin varhaisdementialle ja Bleulerin skitsofrenialle ominaisia piirteitä oli lukuisia. Esimerkiksi dementia praecoxia sairastavalle potilaalle tyypillisiä piirteitä oli muun muassa, että henkilö ”nauroi vakavissa tilanteissa” ja ”käyttäytyi röyhkeästi ylempiarvoisiaan kohtaan” ja hänellä oli löyhä seksuaalimoraali, mikä ilmeni muun muassa ”rivoina puheina ja häpeämättömänä masturbointina”. Myös skitsofreniapotilaille oli Bleulerin mukaan ominaista seksuaalisesti holtiton käytös, joka ilmeni ”seksin harrastamisena potilastoverin kanssa riippumatta hänen sukupuolestaan tai rumuudestaan”. Skitsofreniaa sairastaville oli Bleulerin mukaan myös ominaista, että potilaat käyttäytyivät samalla tavalla ihmistä kohtaan, oli hän sitten korkea-arvoisessa asemassa tai ei. Skitsofreenikoiden tunne-elämälle oli tyypillistä Bleulerin mukaan ristiriitaisuus, jossa henkilö kykeni tuntemaan toisilleen vastakkaisia tunteita. Skitsofrenialle oli tyypillistä myös epätavalliset ajatuskulut, jotka poikkesivat tarkastelijan kokemusmaailmasta. Myös psykiatrin kyseenalaistaminen ja vastustaminen nähtiin usein varhaisdementialle ja skitsofrenialle tyypillisinä piirteinä. Esimerkiksi Kraepelin näki eräänä varhaisdementian oireena sen, että potilas vaati psykiatria todistamaan valtuutensa toimia psykiatrina ja kieltäytyi kertomasta mitään itsestään. Sekä Bleulerin että Kraepelinin mukaan varhaisdementialle ja skitsofrenialle oli myös ominaista, että potilas toimi juuri päin vastoin kuin häntä oli ohjeistettu.
Bleulerin skitsofreniaa ja Kraepelinin varhaisdementiaa yhdisti käsitys sairauden geneettisestä alkuperästä. Tämän todistaakseen molemmat tutkivat sairaudesta kärsivien potilaiden perhetaustoja. Esimerkiksi Kraepelinin mukaan varhaisdementiaa sairastavien sisarusten joukossa esiintyy poikkeuksellisen paljon ”poikkeavia persoonallisuuksia, rikollisia, seksityöntekijöitä, homoseksuaaleja, itsemurhia, irtolaisia, onnettomia ihmiskohtaloita, jotka ovat kaikki enemmän tai vähemmän edenneen dementia praecoxin ilmenemismuotoja”. Myös Bleulerin skitsofreenikoiden perhetaustoista löytyi poikkeuksellisen paljon ”skitsoideja persoonallisuuksia, sisäänpäinkääntyneitä, epäileväisiä ja keskusteluun kykenemättömiä yksilöitä, henkilöitä, jotka ovat samaan aikaan sekä henkisesti tylsistyneitä että herkkiä – – jne.” Bleuler teki myös huomion, että kaikki skitsofreniapotilaat eivät tunnistaneet sairautensa todellisia syitä, vaan tulkitsivat oireensa pikemminkin ymmärrettäviksi reaktioiksi elämänsä vastoinkäymisiin.
On esitetty näkemyksiä, joiden mukaan Kraepelinin dementia praecoxin ja Bleulerin skitsofrenian oirekuva juontui osaltaan siitä, että osa heidän hoitamistaan potilaista kärsi orgaanisista sairauksista kuten aivotulehduksesta ja sen aiheuttamasta post-enkefaliittisesta parkinsonismista. Tällä sekaannuksella saattaa olla vaikutuksia pessimistiseen mielikuvaan skitsofrenian ennusteesta, vaikka tartuntatautien hoidon kehittymisen johdosta post-enkefaliittinen parkinsonismi on yhä harvinaisempi ja se osataan nykyään erottaa skitsofreniasta erilliseksi sairaudekseen.
thumb|Yhdysvaltalainen [[Nobel-palkintovoittaja John Forbes Nash sairasti skitsofreniaa.]]
Skitsofrenia yleistyi merkittävästi vuosina 1924–1929 samanaikaisesti Saksassa, Englannissa, Yhdysvalloissa ja muissa maissa.
Yhdysvaltalainen psykiatri Jacob Kasanin erotti skitsofreniasta vuonna 1933 erään sairaudenkulun omaksi diagnoosikseen, jota nimitti skitsoaffektiiviseksi psykoosiksi (nykyisin skitsoaffektiivinen häiriö). Uutta sairausluokkaa hän perusteli sillä, että jaksoittaisilla psykooseilla, joissa on tunteisiin liittyviä oireita, on muuta skitsofreniaa parempi ennuste.
Yhdysvalloissa on käytetty skitsofrenia-käsitettä vasta vuodesta 1952, jolloin julkaistiin ensimmäinen versio valtakunnallisesta mielenterveyden häiriöiden diagnoosioppaasta Diagnostic and Statistical Manual: Mental Disorders, jota kutsutaan myös nimellä DSM-I.
Skitsofrenia ja yhteiskunta
Skitsofrenialla diagnoosina on myös poliittinen ulottuvuutensa. Esimerkiksi psykiatri Thomas Szasz on kutsunut skitsofreniaa psykiatrian ”pyhäksi symboliksi”, jonka avulla se perustelee psykiatrian statusta lääketieteen haarana ja hoidon kohteiden perusoikeuksia rajoittavien ja vahingoittavien pakkohoitotoimenpiteiden oikeutusta. Hänen mukaansa skitsofrenia terminä on niin tyhjä ja epämääräinen, että sillä voidaan viitata ihmisessä lähes mihin tahansa häiritsevään ja epämiellyttävään käyttäytymis- ja reagointitapaan. Skitsofreniadiagnoosia on käytetty myös esimerkiksi Neuvostoliitossa poliittisten vastustajien nujertamiseen.
Skitsofrenian hoitoon on liittynyt alusta alkaen vahva sosiaalikontrollin ulottuvuus, jonka tarkoituksena ei ollut niinkään parantaa potilasta, vaan tehdä hänestä helpommin kontrolloitava. Esimerkiksi skitsofrenian keksijä Bleuler ei pitänyt psykoosioireiden lääkitystä niinkään lääketieteellisenä hoitona, vaan eräänlaisena ”kemiallisena pakkopaitana”, jonka tarkoituksena oli tehdä potilaista helpommin hallittavia. Koska skitsofreniaa pidettiin pääasiassa perinnöllisenä häiriönä, sen periytymistä pyrittiin ehkäisemään muun muassa pakkosteriloimalla skitsofreniadiagnoosin saaneita ihmisiä. Taustalla vaikutti 1900-luvun alussa suosiota saavuttanut eugenistinen liike, jolle antoivat uskottavuutta erityisesti amerikkalaiset tiedelehdet Eugenics Review ja Eugenical News. Sekä varhaisdementian kehittäjä Kraepelin että skitsofrenian keksijä Bleuler kannattivat psykiatristen potilaiden pakkosterilointia ja massamurhaamista ”rodullisen hygienian” edistämiseksi. Eugeniikan tausta-ajatuksena toimi oletus, että poikkeavuudet ja sairaudet ovat suurelta osin periytyviä ja hoidettavissa lähinnä epätoivottujen yksilöiden lisääntymisen estämisellä ja massaeutanasialla. Vuonna 1924 Bleuler kirjoitti: ”''Kaikkein raskainta henkistä taakkaa kantavien ei tulisi lisääntyä... Jos emme tee mitään muuta kuin edistä henkisesti ja fyysisesti sairaiden kykyä lisääntyä, ja terveen väestön tulee vähentää lisääntymistä elättääkseen heidät, jos luonnonvalinnan mekanismien toiminta yleensä ottaen estetään, tällöin, jollemme tee mitään, rotumme tulee nopeasti taantumaan.''”
Bleulerin toiveisiin vastattiin muun muassa vuonna 1933, kun natsi-Saksassa säädettiin pakollinen sterilisaatio skitsofreniasta ja monista muista sairauksista ja häiriöistä kärsiville. Samalla vuosikymmenellä samankaltaisia sterilisaatiolakeja säädettiin muun muassa Ruotsissa, Suomessa ja Norjassa. Tätä ennen samanlaisia lakeja oli säädetty monissa Yhdysvaltojen osavaltioissa. Vuonna 1938 sterilisoinnista siirryttiin Euroopassa massamurhiin, kun psykiatrit ja muut lääkärit näännyttivät nälkään ja kaasuttivat arviolta 5 000–10 000 psyykkisistä tai fyysisistä poikkeavuuksista kärsivää lasta. Murhia kutsuttiin yleisesti ”eutanasiaksi”, ”armomurhiksi” ja ”kuolemaan avustamiseksi”. Saksassa murhattiin arviolta 125 000 skitsofreniadiagnoosin saanutta ihmistä. On arvioitu, että kaiken kaikkiaan skitsofreniadiagnoosin saaneista saksalaisista noin 74 % joko sterilisoitiin tai murhattiin. Myös esimerkiksi Puolan mielisairaaloissa tapettiin vuonna 1940 kolmen kuukauden aikana 4 000 ihmistä. Ranskan mielisairaaloissa näännytettiin nälkään arviolta 40 000 potilasta. Suurin osa näistä massamurhista ja pakkosteriloinneista vastaavista psykiatreista sai jatkaa urallaan toisen maailmansodan jälkeen. Esimerkiksi Saksassa 1930-luvulla skitsofreenikkojen ja kaikkien heidän sukulaistensa pakkosterilointia ehdottaneen psykiatrin Franz Josef Kallmannin tieteellisesti kyseenalaisia näkemyksiä skitsofrenian periytyvyydestä siteerataan yhä laajasti monissa psykiatrian ja psykologian oppikirjoissa. Näissä oppikirjoissa ei tuoda juuri esille psykiatrian merkittävää roolia skitsofreenikkojen pakkosteriloinneissa ja massamurhissa.
Skitsofreniaan liittyvän eugeniikan perintö elää edelleen länsimaissa, vaikka pakkosteriloinneista onkin luovuttu. Esimerkiksi vuonna 2008 tehdyssä kyselyssä suurin osa yhdysvaltalaisista psykiatreista suhtautui hyvin myönteisesti psykiatristen häiriöiden geenitesteihin. Joidenkin näkemysten mukaan skitsofreniasta kärsiviä tulee informoida heidän sairautensa vahvasta periytyvyydestä ja heille tulee tarjota erityistä ohjeistusta perhesuunnitteluun sekä ”geneettiseen neuvontaan”. Toisaalta esimerkiksi 1990-luvulla huomattiin, että kaksi kolmasosaa Israelin mielisairaaloiden yli 65-vuotiaista potilaista kärsi holokaustissa saamistaan traumoista. Vuonna 1999 Israelin hallitus julkaisikin raportin, jonka seurauksena kolme mielisairaalaa suljettiin ja holokaustista selvinneet potilaat siirrettiin muualle saamaan hoitoa psyykkisiin traumoihinsa. Monien skitsofreniadiagnoosi vaihdettiin ”pitkäaikaiseksi posttraumaattiseksi psykoosiksi”. Heidän raskasta lääkitystä painottavaa hoitoaan kritisoitiin vuonna 2001 julkaistussa dokumentissa Last Journey into Silence tehottomaksi ja vahingolliseksi. Vuosikymmenien raskaan lääkehoidon ja eristyksen seurauksena monet kärsivät parantumattomista pakkoliikkeistä ja monet olivat menettäneet kykynsä puhua.
Yleisyys
Vuonna 2005 tehdyn tutkimuksen mukaan koko maailmassa skitsofrenian elämänaikainen esiintyvyys on keskimäärin 0,4 %. Maailman terveysjärjestö WHO:n mukaan maailmassa on yli 21 miljoonaa skitsofreenikkoa.
Erään arvion mukaan 1,5 prosenttia suomea äidinkielenään puhuvista, mutta vain 0,7 prosenttia ruotsia äidinkielenään puhuvista suomalaisista sairastuu skitsofreniaan. Suomalaisen Terveys 2000 -tutkimuksen mukaan skitsofrenian esiintyvyys olisi 0,87 %. Määrä kasvaa kuitenkin yhteen prosenttiin, kun arvio tehdään hoitoilmoitusrekisterin sekä eläke- tai erityiskorvattavien lääkkeiden rekisterien diagnoositietojen perusteella. Erotus johtuu tutkimuskadosta. Ruotsalaisen Lundby-tutkimuksen mukaan skitsofrenian elämänaikainen esiintyvyys eteläruotsalaisessa Lundbyn kunnassa oli 0,84 prosenttia.
Skitsofrenian esiintyvyys vaihtelee Suomessa alueittain. Suomen yliopistosairaalapiireissä elämänaikainen skitsofrenian esiintyvyys on TYKS:n alueella 0,63 % (95 %:n luottamusväli 0,32–1,22) ja OYS:n alueella 1,84 % (95 %:n luottamusväli 1,25–2,71): esiintyvyydeltään pienimmän ja suurimman yliopistosairaalapiirin esiintyvyyden ero on siis noin kolminkertainen.
Skitsofrenia alkaa usein nuorena, miehillä 3–4 vuotta ennen naisia. Miehillä skitsofrenian alkamishuippu on 15–24-vuotiaana ja naisilla 25–34-vuotiaana. Sairaus voi kuitenkin puhjeta jo ennen 10 ikävuotta tai 50 ikävuoden jälkeen. Skitsofrenia on kuitenkin äärimmäisen harvinainen hyvin nuorella iällä ja oireet voidaan helposti sekoittaa autismiin tai Aspergerin oireyhtymään.
Syyt
Skitsofrenian puhkeamiseen vaikuttavat sekä useat alttiusgeenit että ympäristötekijät. Skitsofreniaan sairastumista kuvataan stressi-alttiusmallin eli stressi-haavoittuvuusmallin avulla. Tietynlaiset riskitekijät, kuten altistava geeniperimä tai varhainen keskushermoston kehityksen häiriö, lisäävät todennäköisyyttä, että aivot reagoivat psykoottisesti stressiä aiheuttaviin ympäristötekijöihin kuten stressiin, elämänkriisiin, traumaan tai päihteisiin.
Osa skitsofreniaa ennakoivista tekijöistä vaikuttaa mahdollisesti sekä perimän ja varhaiskehityksen että ympäristötekijöiden kautta. Tällaisia tekijöitä ovat syntyminen ei-toivotusta raskaudesta, vanhempien psykoosisairaudet, lapsuudenaikaisten motoristen taitojen hidas kehitys, ja persoonallisuuden piirteet kuten ahdistusherkkyys, taipumus vetäytyä ihmissuhteista, oppimisvaikeudet ja luovuus.
Altistavien ympäristötekijöiden vastakohdat kuten hyvät elinolot ja turvallinen lapsuus suojaavat skitsofreniaan sairastumiselta.
Ympäristötekijät
Vuonna 2004 on havaittu, että sikiöaikainen lyijyaltistus ja skitsofrenia myöhemmin elämässä saattavat liittyä toisiinsa. Vuonna 2009 teoriaa on kehitetty pidemmälle. Vuonna 2013 on julkaistu tutkimus, jonka mukaan sikiöaikainen lyijyaltistus altistaa skitsofrenialle myöhemmin elämässä. Lyijyaltistus ei ole itsessään riittävä, vaan lyijyn on estettävä N-metyyli-D-aspartaattireseptori (NMDAR), joka vaikuttaa aivojen kehitykseen, oppimiseen ja muistiin.