cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1976–1977
Sarjajärjestelmä
Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan joukkue, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat kaksi pistettä voitosta ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteisst, sijoitus määräytyi maalierolla ja jos vielä tasoissa, niin tehdyt maalit ratkaisivat. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä, kruunattiin mestariksi ja kolme vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putosi seuraavaksi kaudeksi 2. Bundesliigaan.
Joukkuemuutokset kaudesta 1975–1976
Hannover 96, Kickers Offenbach ja Bayer 05 Uerdingen putosivat 2. Bundesliigaan edellisen kauden päätteeksi. Heidän tilalleen nousivat Tennis Borussia Berlin, 1. FC Saarbrücken ja Borussia Dortmund.
Kauden yhteenveto
Mestaruuden voitti kolmannen kerran peräkkäin Borussia Mönchengladbach. Kausi oli 9. peräkkäinen, jolloin mestari oli joko Mönchengladbach tai Bayern München. Mestaruus ratkesi vasta viimeisellä kierroksella, jolloin Mönchengladbach pelasi tasan Bayern Münchenin vieraana. Toiseksi sijoittunut Schalke voitti viimeisellä kierroksella kotonaan Dortmundin 4–2. Jos Bayern olisi voittanut viimeisen kierroksen ottelussa Mönchengladbachin, olisi Schalke voittanut historiansa ensimmäisen Bundesliigan mestaruutensa maalieron turvin.
Myös putoajan paikoilla oli tiukkaa. Kuiville selvisivät lopulta 29 pisteeseen yltäneet Kaiserslautern, Saarbrücken ja VfL Bochum. Karlsruher jäi kolmikosta pisteen päähän ja putosi seuraavaksi kaudeksi 2. Bundesliigaan. Muut putoajat olivat nousijajoukkue Tennis Borussia Berlin sekä Rot-Weiss Essen.
Maalipörssin voiton vei nimiinsä Kölnin Dieter Müller 34 osumallaan.
Juha-Pekka Pietilä
Juha-Pekka Tapani Pietilä (s. 30. huhtikuuta 1991 Hollola) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Pietilä pelasi viimeksi SM-liigajoukkue Pelicansissa.
Seuraura
Pietilä on hollolalaisen Pelicans 2000:n kasvatti. Hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa Lahdessa, jossa Pietilä edusti Pelicansia ja Kiekkoreipasta. Pelicansin A-nuoret joutuivat kauden 2009–2010 päätteeksi karsintoihin. Pietilä oli karsintasarjan tehokkain puolustaja tekemällä kahdeksassa ottelussa tehot 5+7=12.
Kaudeksi 2011–2012 Heinolan Kiekko vaihtoi nimensä takaisin Peliitoiksi. Pietilä aloitti siellä kautensa lainalla. Hän palasi syyskauden lopulla Pelicansin vahvuuteen ja oli kohtuullisessa pelivireessä, mutta Pietilä ei mennyt kuitenkaan kovin paljon eteenpäin kehityksessään, eikä vakiinnuttanut paikkaansa joukkueen kokoonpanossa. Hän pelasi kauden aikana yhteensä 17 SM-liigaottelua tehden kuusi syöttöpistettä.
Kaudesta 2012–2013 Pietilä pelasi ison osan Mestiksessä; Pelicansin yhteistyöjoukkue Peliitoissa sekä marras-tammikuun välillä vuokralla KooKoossa. Pelicansissa Pietilä pelasi kauden aikana 24 ottelua tehopistein 1+5=6. Hänen liigauransa ensimmäinen syntyi 23. helmikuuta 2013 Oulun Kärppiä vastaan. Pietilä palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kahden tähden tähtipelaajana. Maaliskuussa 2013 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Pelicansin kanssa. Huhtikuussa 2014 Pietilä teki taas joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Pietilä valittiin joulukuussa 2010 Suomen ensimmäiseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin valmistautuvaan leiriryhmään, mutta noin viikkoa myöhemmin hänet ja maalivahti Jonathan Iilahti supistettiin joukkueesta ja he jäivät ilman lopullista kisapaikkaa. Yhteensä Pietilä on pelannut kolme nuorten maaottelua.
Paul Laus
Paul Laus (s. 26. syyskuuta 1970 Beamsville, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan pääasiassa puolustaja, mutta pelasi myös laitahyökkääjänä.
Uran alku
Laus pelasi ennen ammattilaisuraansa vuodet 1987–1990 juniorisarja OHL:ssä, yhden kauden Hamilton Steelhawksissa ja kaksi kautta Niagara Falls Thunderissa. Pittsburgh Penguins varasi hänet NHL:ään numerolla 37 varaustilaisuuden 1989 toisella kierroksella, mutta hän ei lopulta edustanut seuraa yhdessäkään NHL:n runkosarja- tai pudotuspeliottelussa. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1990 ja pelasi ensimmäisellä kaudellaan kolmessa eri seurassa, IHL:n Albany Choppersissa ja Muskegon Lumberjacksissä sekä ECHL:n Knoxville Cherokeesissä. Kauden 1991–1992 hän pelasi kokonaan Muskegon Lumberjacksissä ja kauden 1992–1993 Cleveland Lumberjacksissä.
NHL
Lausin NHL-pelaajaoikeudet siirtyivät kesäkuussa 1993 tulokasseura Florida Panthersille laajennusvaraustilaisuuden kautta, minkä jälkeen hän onnistui vakiinnuttamaan paikkansa NHL:ssä. Hän edusti Florida Panthersia koko yhdeksänvuotisen NHL-uransa, kaudesta kauteen. Hän oli kovaa työtä tekevä ja taklaava pelaaja, ja osallistui urallaan myös lukuisiin jääkiekkotappeluihin. Hän sijoittui kausina ja  NHL:n jäähytilaston viiden kärkeen ja yhteensä hänelle kertyi liigassa 1 702 jäähyminuuttia, mikä on Florida Panthersin seuraennätys. Hänet tunnettiin myös johtajuudestaan. Hän toimikin kaudella 2001–2002 Panthersin kapteenina yhdessä Pavel Buren kanssa.
Lausin ura päättyi loukkaantumiseen, tammikuussa 2002 saatuun rannevammaan, jonka vuoksi hän oli sivussa loppukauden 2001–2002 sekä koko kauden. Aiemmin hän oli ollut jo kaudella sivussa valtaosan otteluista, tuolla kertaa tyrävammasta ja -leikkauksesta toipumisen vuoksi. Laus ilmoitti pelaajauransa päättymisestä syksyllä 2003. Hän pelasi NHL-urallaan yhteensä 530 runkosarjaottelua, joissa teki 72 tehopistettä, 14 maalia ja 58 syöttöpistettä, ja 30 pudotuspeliottelua, joissa teki yhdeksän tehopistettä, kaksi maalia ja seitsemän syöttöpistettä. Hän pelasi NHL:n pudotuspeleissä kolmena kautena, kausina, 1996–1997 ja. Kohokohtana näistä on vuosi 1996, jolloin Panthers pelasi Stanley Cupin loppuotteluissa, häviten kuitenkin mestaruuden Colorado Avalanchelle. Laus pelasi tuona pudotuspelikeväänä 21 ottelua, joissa hän teki kahdeksan tehopistettä, kaksi maalia ja kuusi syöttöpistettä.
Alexander Adam Thesleff
Alexander Adam Thesleff (26. toukokuuta 1810 Pietari, Venäjän keisarikunta – 23. marraskuuta 1856 Viipuri) oli suomalainen kenraalimajuri ja lääninkuvernööri.
Paul Laus
Pelaajauran jälkeen
Pelaajauransa jälkeen Laus on muun muassa työskennellyt perheyrityksessään Ontarion provinssissa ja valmentanut poikansa jääkiekkojoukkuetta. Hänellä on kolme lasta, tyttäret Lexie ja Kylie sekä poika Nick.
Alexander Adam Thesleff
Kenraali Thesleff kuului viipurilaiseen Thesleffin kauppiassukuun. Hänen isänsä oli Haminan kadettikoulun johtaja, kenraalimajuri Peter Georg Thesleff, joka adoptoitiin vuonna 1824 veljensä, jalkaväenkenraali Alexander Amatus Thesleffin aatelissukuun. Thesleff kävi kadettikoulun vuosina 1825–1829 ja palveli sen jälkeen vänrikkinä Venäjän armeijan tykistössä. Vuonna 1831 hänet siirrettiin Henkikaartin yleisesikuntaan ja ylennettiin aliluutnantiksi. Hän osallistui tykistöupseerina Puolan kapinan kukistamiseen vuosina 1831–1832 ja kunnostautui Varsovan valtauksessa. Hän sai ylennyksen luutnantiksi 1832, alikapteeniksi 1836, kapteeniksi 1839, everstiksi 1844 ja kenraalimajuriksi 1847 palvellessaan eri tehtävissä Henkikaartissa. Marraskuussa 1847 Thesleff nimitettiin Mikkelin läänin kuvernööriksi, mistä hän siirtyi joulukuussa 1853 Viipurin läänin kuvernööriksi ja läänin alueella olleiden sotajoukkojen esikuntapäälliköksi. Vuodesta 1855 hän oli samalla myös Viipurin kaupungin sotilaskuvernöörinä, kunnes kuoli seuraavana vuonna vain 46-vuotiaana. Hän osallistui Oolannin sodan aikana vuonna 1855 Suomen rannikoiden puolustamiseen.
Thesleff omisti Liimatan kartanon Viipurin pitäjässä vuosina 1844–1848. Vuonna 1848 hän osti Antreassa sijainneen Kavantsaaren rälssitilan, joka säilyi pitkään hänen sukunsa omistuksessa. Liimatan kartanon omisti myöhemmin hänen veljensä, valtioneuvos Fredrik Wilhelm Thesleff. Thesleffin puoliso oli hänen serkkunsa, keisarillinen hovineiti Eugenie Amalia Thesleff. Heille syntyi kuusi lasta. Yksi lapsista oli juristi, hovioikeudenasessori ja valtiopäivämies Nikolai Thesleff. Thesleffin tytär Olga Maria Thesleff avioitui Viipurin lääninarkkitehti Berndt Ivar Aminoffin kanssa.
Shea Weber
Shea Michael Weber (s. 14. elokuuta 1985 Sicamous, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen aktiiviuransa lopettanut jääkiekkoilija sekä olympia- ja arvokisamitalisti. Ammattilaisurallaan Weber pelasi yli tuhat NHL-ottelua Nashville Predatorsissa ja Montreal Canadiensissa. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja. Weber tunnettiin erittäin kovasta laukauksestaan. Hän oli yksi maailman kovapalkkaisimmista jääkiekkoilijoista.
Weber on edustanut Kanadan jääkiekkomaajoukkuetta kaksi kertaa MM-kilpailuissa ja kerran olympialaisissa, ja hän on saavuttanut aikuisten tasolla olympia- ja MM-kultaa sekä yhden MM-hopean. Lisäksi hän on saavuttanut nuorten MM-kultaa nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2005.
Ura
Weber syntyi 14. elokuuta 1985 Sicamousissa, Brittiläisessä Kolumbiassa Kanadassa. Hänen äitinsä Tracy oli kampaaja ja isä James sahatyöntekijä. Hän aloitti juniorijääkiekkoilun kuusivuotiaana, pelaten usein myös hyökkääjänä ennen kuin hänen pelipaikkansa vakiintui puolustukseen. Puolustajaksi Weber ryhtyi isänsä neuvosta, sillä tämä uskoi että hänen poikansa kehittyisi paremmaksi laukojaksi puolustajana.
Nashville Predators
Weber solmi kolmen vuoden mittaisen ja 1,425 miljoonan dollarin arvoisen tulokassopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Hänet sijoitettiin kauden alussa odotetusti Nashvillen AHL-liigassa pelanneeseen farmiseura Milwaukee Admiralsiin. Hän pelasi uransa ensimmäisen NHL-ottelun puolitoista vuotta myöhemmin 6. tammikuuta 2006 Detroit Red Wingsiä vastaan. Ottelussa hän laukoi kolme kertaa maalia kohden reilun 11-minuuttisen jääaikansa kuluessa. Weberin ensimmäinen osuma NHL:ssä syntyi vasta kolme kuukautta myöhemmin St. Louis Bluesin verkkoon. Tulokaskaudellaan 2005–06 Weber pelasi yhteensä 28 runkosarjaottelua Predatorsissa tehoin 2+8=10, mutta kausi kului pääasiassa AHL:ssä, jossa Weber eteni joukkueineen aina Calder Cupin finaaleihin asti jääden toiseksi Hershey Bearsin voittaessa mestaruuden.
Toisella NHL-kaudellaan 2006–07 Weber vakiinnutti paikkansa Predatorsissa, ja hänestä tuli joukkueensa tärkeimpiä puolustajia. Hän sijoittui joukkueensa sisäisessä pistepörssissä kahdeksanneksi tehoin 17+23. Weber oli toistamiseen mukana NHL:n pudotuspeleissä, mutta Nashville hävisi edellisvuoden tapaisesti San Jose Sharksille ensimmäisellä kierroksella.
250px|left|thumb|Kookkaana pelaajana Weber on myös oiva tappelija ja joukkueensa pelaajien puolustaja. Kuvassa Weber nujakoi [[Detroit Red Wingsin Andreas Liljan kanssa, joka joutui tappelun seurauksena lähes vuodeksi sivuun, kun Weberin oikea suora osui häntä päähän aiheuttaen aivotärähdyksen.]] Weberin kolmas NHL-kausi 2007–08 oli loukkaantumisten riivaama, ja puolustaja loukkaantui jo kauden avausottelussa Colorado Avalanchea vastaan kahden ja puolen minuutin pelin jälkeen. Hänen vammansa diagnosoitiin sijoiltaan luiskahtaneeksi polvilumpioksi, ja suomalaispuolustaja Ville Koistinen nostettiin paikkaamaan Weberiä Predatorsin kokoonpanoon. Kuuden viikon sairausloman jälkeen kaukaloihin palannut Weber loukkaantui kuitenkin jälleen pian satuttaen jalkansa. Rikkonaisen kauden pelannut Weber teki runkosarjan 54 ottelussa vain 20 tehopistettä, mutta oli silti ehdokkaana James Norris Memorial Trophyn saajaksi.
Kesäkuussa 2008 Weber solmi kolmen vuoden mittaisen ja 13,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen Predatorsin kanssa vapaana agenttina. Kauden aikana Weber nousi koko NHL:n puolustajien eliittiin johtaessaan puolustajien tilastoja ja ollen ennakkosuosikki James Norris Memorial Trophyn voittajaksi. Lisäksi hänet nimettiin NHL:n tähdistöotteluun ensimmäistä kertaa urallaan. Kausi oli myös pisteiden valossa Weberille uran paras, kun hän kokosi 81 runkosarjaottelussa tehopisteet 23+30=53. Hän asetti 23 osumallaan Nashvillelle uuden seuraennätyksen puolustajien yhden kauden maaliennätyksestä, ja sijoittui neljänneksi ollessaan ehdolla James Norris Memorial Trophyyn.
Uransa viidennellä NHL-kaudella 2009–10 Weber sai joukkueessaan vastuuta enemmän johtajapersoonana ja omien pelaajiensa suojelijana. Hänen pistetahtinsa hiipui hieman edellisestä kaudesta, ja kauden päättyessä Weber oli koonnut 78 ottelussa tehopisteet 16+27=43. Hän oli kolmatta kertaa putkeen ehdolla James Norris Memorial Trophyyn sekä ensimmäistä kertaa Hart Memorial Trophyyn, mutta jäi jälleen ilman palkintoa. Kovasta laukauksestaan tunnettu Weber kuitenkin koki myös kaudella epäonnisen tapahtuman, sillä hänen laukauksensa osui joukkuetoveri Patric Hörnqvistin käteen murtaen tämän ranteen. Kaudelle 2010–11 Weber nimettiin joukkueensa kapteeniksi kun hän korvasi New Jersey Devilsiin kaupatun Jason Arnottin, ja hänestä tuli Predatorsin seurahistorian viides kapteeni. Hänestä tuli samalla Nashvillen seurahistorian nuorin kapteeni sekä ainoa pelaaja, jonka Predators on varannut ja joka on myöhemmin toiminut joukkueen kapteenina. .
Heinäkuussa 2011 hän solmi Predatorsin kanssa vuoden mittaisen pelisopimuksen. Kauden alkupuolella Weber taklasi Vancouver Canucksin hyökkääjä Jannik Hansenia selästä, ja joutui pulittamaan törkytaklauksestaan liigalle 2,500 dollarin sakot seuraavana päivänä. Weber valittiin kaudella jälleen NHL:n tähdistöotteluun. Ottelun laukomiskilpailussa Weberin lyöntilaukauksen nopeudeksi mitattiin 170,6 km/h, mikä tekee siitä yhden NHL:n historian kovimmista. Ainoastaan Boston Bruinsin Zdeno Chara, joka laukoi kisassa NHL:n uudeksi ennätykseksi lukemat 175,1 km/h, laukoo NHL:n aktiivipelaajista Weberiä nopeammin. Venäjän jääkiekkoliiga KHL:ssä Traktor Tšeljabinskin puolustaja Aleksandr Rjazantsev pitää kuitenkin hallussaan maailman nopeimman laukojan titteliä, sillä KHL:n tähdistöottelun kilpailussa hänen laukauksensa nopeudeksi mitattiin huikeat 183,67 km/h, ja vuonna 2011 Ak Bars Kazanin Dennis Kuljash ampui silloiseksi ennätykseksi 177,58 km/h. NHL-piireissä väitteisiin Charaa ja Weberiä 10 kilometrin tuntivauhtia kovempaa laukovasta pelaajasta on kuitenkin suhtauduttu epäluuloisesti, sillä KHL:ssä ei lauota yhtä kaukaa kuin NHL:ssä. Runkosarjassa Weber merkkautti 78 ottelussa tehopisteet 19+30=49, ja pudotuspelien 10 ottelussa hänen saldonsa oli 2+1=3. Pudotuspelien ensimmäisessä ottelusarjassa Detroit Red Wingsiä vastaan Detroitin hyökkääjä Henrik Zetterberg taklasi Weberiä, jonka jälkeen Weber hermostuessaan löi Zetterbergin pään kaukalon laitapleksiin ottelun viimeisillä sekunneilla. Zetterbergin kypärä vaurioitui, mutta hyökkääjä selvisi lyönnistä vammoitta. NHL:n kurinpito langetti Weberille niin ikään 2,500 dollarin sakot toistamiseen.
Heinäkuussa 2012 Philadelphia Flyers tarjosi Weberille 14 vuoden mittaista ja 110 miljoonan dollarin arvoista sopimusta. Nashville sai viikon aikaa tehdä joko samanarvoisen tai mahdollisesti paremman sopimustarjouksen pitääkseen Weberin, ja lopulta seura tiedotti heinäkuun loppupuolella Weberin solmineen samanarvoisen ja -mittaisen sopimuksen, minkä johdosta hän jäisi Predatorsiin. Weberin kyseinen sopimus jäi myös historiaan yhtenä kaikkien aikojen rahakkaimpana ja pisimpänä sopimuksena, sillä hänen solmimansa sopimuksen edelle meni ainoastaan Washington Capitalsin hyökkääjä Aleksandr Ovetškinin vuonna 2008 solmima 13 vuoden mittainen ja 124 miljoonan dollarin arvoinen pelaajasopimus.
Montreal Canadiens
Weber kaupattiin kesäkuussa 2016 Montreal Canadiensiin vaihdossa P. K. Subbaniin.
Uran jälkeen
Helmikuussa 2023 Golden Knights kauppasi Weberin sopimuksen ja saman vuoden viidennen kierroksen varausvuoron kanssa Arizona Coyotesiin vaihdossa Dysin Mayoon.
Maajoukkueura
Weber on edustanut Kanadan jääkiekkomaajoukkuetta useissa arvoturnauksissa. Hän pelasi ensimmäistä kertaa Kanadan nuorten jääkiekkomaajoukkueen paidassa nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2005, jossa hän pelasi pääasiassa Dion Phaneufin puolustajaparina. Kaksikko muodosti yhdessä koko MM-turnauksen tehokkaimman puolustajaparin, ja auttoi Kanadan saavuttamaan ensimmäisen nuorten MM-kultansa sitten vuoden 1997. Vaikka Weber ei ensimmäisessä maajoukkueturnauksessaan merkkauttanutkaan pisteitä, hän sijoittui kolmanneksi koko turnauksen plus-miinus -tilastossa lukemalla +10.
Aikuisten tasolla Weber teki debyyttinsä vuoden 2007 MM-kilpailuissa Venäjällä. Saamansa pelikiellon vuoksi Weber joutui kuitenkin sivuuttamaan kolme ottelua, mutta kuudessa muussa pelaamassaan ottelussa hän merkkautti tehopisteet 1+1=2. Loppuotteluun palannut Weber oli mukana voittamassa MM-kultaa, kun Kanada kukisti Suomen loppuottelussa lukemin 4–2. Weber palasi maajoukkuepaitaan vuoden 2009 MM-kilpailuihin toimien joukkueensa varakapteenina. Turnauksessa Weber oli kehittynyt huimasti edellisestä visiitistään maajoukkueessa, sillä nyt puolustaja merkkautti yhdeksässä ottelussa tehopisteet 4+8=12 sijoittuen turnauksen pistepörssissä neljänneksi. Weber palkittiin turnauksen parhaana puolustajana ja hänet valittiin kisojen tähdistökentälliseen, mutta Kanada taipui loppuottelussa Venäjälle lukemin 2–1.
Weber pelasi uransa ensimmäiset olympialaiset vuonna 2010, kun hänet kutsuttiin Kanadan joukkueeseen Vancouverin talviolympialaisiin. Kisoissa Weberin Saksaa vastaan laukoma maali meni huimalla vauhdilla maaliverkon läpi, ja ottelun tuomarit hyväksyivät maalin vasta videotarkistuksen jälkeen. Weber iski turnauksen seitsemässä ottelussaan kuusi tehopistettä sijoittuen puolustajien pistepörssissä toiselle sijalle. Kanada voitti turnauksessa olympiakultaa kaataen Yhdysvallat loppuottelussa lukemin 3-2.
Tuottojenvaihtosopimus
Tuottojenvaihtosopimus on kahden tai useamman henkilön tai yhteisön välinen sitova oikeustoimi. Ne ovat luottojohdannaisia, jolla yksi sopimuspuoli (kokonaistuoton maksaja) siirtää viiteomaisuuden taloudellisen suorituskyvyn kokonaisuudessaan toiselle sopimuspuolelle (kokonaistuoton saajalle). Kokonaistuotto koostuu valtaosin arvopaperin markkinahinnan noususta ja korkotuotosta. Pyrkimyksenä kokonaistuoton maksajalle on vapautua riskistä ilman, että arvopaperia tai luottoa olisi myytävä.
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1997
Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin 23. kerran vuonna 1997. Mestaruuden voitti britti Dougie Lampkin, jonka isä Martin Lampkin voitti maailmanmestaruuden vuonna 1975. Mestaruus oli Dougie Lampkinin ensimmäinen.
MM-sarjan parhaat
Lähde:
Mac Bueno & DJ Tatc
Mac Bueno & DJ Tatc on Kajaanista lähtöisin oleva rap-duo. Sen muodostavat MC Mac Bueno (oik. Niko Okkonen) ja tuottaja DJ Tatc (oik. Tatu). Duon kummatkin jäsenet asuvat nykyään Helsingissä.
Historia
Mac Bueno & DJ Tatc julkaisivat Skidisti nollegee -nimisen omakustanne EP:n vuonna 2004. Ensimmäinen kokopitkä albumi Nollegee julkaistiin omakustanteena toukokuussa 2008. Duon toinen albumi Nälkämaan AG julkaistiin 3rd Rail Musicin kautta 20. huhtikuuta 2011. Redrum-187 -sivusto on tarjonnut ilmaisladattavaksi jälkimmäisen albumin kappaleen "87250". Albumin kappaleesta "Kova laki" tullaan julkaisemaan musiikkivideo. DJ Tatc on suunnitellut myös julkaisevansa tuottajalevyn. Taidealaa opiskellut Mac Bueno on suunnitellut muun muassa Nälkämaan AG ja Monelt ne tulee II -albumien kannet.
Joel Krosnick
Joel Krosnick (s. 3. huhtikuuta 1941 New Haven, Connecticut) on yhdysvaltalainen sellisti.
Krosnick sai taiteiden kandidaatin arvon Columbian yliopistosta. Hän toimi Juilliardin jousikvartetin sellistinä vuosina 1974–2016. Sen kanssa hän esiintyi Pohjois-Amerikassa, Euroopassa, Aasiassa ja Australiassa. Krosnick teki kokoonpanon kanssa levytyksiä Sony Classical -, WERGO- ja Composers Recordings, Inc. -levy-yhtiöille. Hän on esiintynyt myös solistina ja resitalistina eri puolilla maailmaa. Pianisti Gilbert Kalishin kanssa Krosnick on tehnyt vuosikymmeniä kestänyttä yhteistyötä. Duo on esiintynyt Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Levytyksiä se on tehnyt muiden muassa Ludwig van Beethovenin, Johannes Brahmsin, Francis Poulenc'n, Sergei Prokofjevin, Elliott Carterin, Paul Hindemithin, Claude Debussyn, Leoš Janáčekin, Ralph Shapeyn ja Henry Cowellin teoksista. Krosnickin Arabesque-levymerkille tekemä Forgotten Americans -levy koostuu Hall Overtonin, Ben Weberin, Ernst Baconin ja Otto Lueningin teosten tulkinnoista. Krosnick on levyttänyt myös esimerkiksi Artur Schnabelin soolosellosonaatin ja Roger Sessionsin Six Pieces for Solo Cello -teoksen.
Krosnick liittyi Juilliard Schoolin henkilökuntaan vuonna 1974 ja pääsi sen sellonsoiton laitoksen professoriksi vuonna 1994. Hän on kuulunut myös Kneisel Hallin henkilökuntaan. Hänen saamiensa tunnustusten joukossa on The Recording Academyn myöntämä elinaikaisten saavutusten palkinto Juilliardin jousikvartetin jäsenenä. Kunniatohtorin arvot Krosnick on saanut Michiganin osavaltionyliopistosta, Jacksonvillen yliopistosta ja San Franciscon musiikkikonservatoriosta.
Edvard VI
Edvard VI (12. lokakuuta 1537 – 6. heinäkuuta 1553) oli Englannin kuningas ja Irlannin kuningas vuosina 1547–1553. Hän oli Tudor-suvun kolmas hallitsija ja Englannin ensimmäinen protestanttinen kuningas. Vaikkakin jo Edvard VI:n isä Henrik VIII oli katkaissut siteet katoliseen kirkkoon, vasta Edvard VI:n kaudella maa siirtyi anglikaanisuutena tunnettuun protestanttisuuden muotoon.
Edvardin jälkeen valtaistuimelle astui perimyskamppailun jälkeen hänen sisarensa, Maria I, joka yritti palauttaa maan jälleen katoliseksi.
Varhaiselämä
Aina viime aikoihin asti on yleisesti hyväksytty teoria, että Edvard VI oli erittäin sairas lapsi. Hänen on arveltu kärsineen oireisesta synnynnäisestä varhaiskupasta tai tuberkuloosista. Hänen sanotaan sairastuneen nelivuotiaana kvartaanakuumeeseen, jota kesti kuukausia. Hänen oletettu heiveröisyytensä saattoi olla syynä siihen, että Henrik VIII ryhtyi hyvin pian etsimään uutta aviopuolisoa; kuninkaan kolme viimeistä avioliittoa eivät tuottaneet lapsia. Edvardin omat kirjoitukset eivät kuitenkaan mainitse mitään sairauksista lukuun ottamatta tuhkarokkoa vuonna 1552 ja tuberkuloosia, johon hän lopulta kuoli. John Dudleyn toiminta myös antaa olettaa, että hän toimi odottaen Edvardin saavuttavan aikuisiän eikä odottaen kuninkaan kuolevan nuorena.
Edvardin väitetyt sairastelut eivät vaikuttaneet hänen opintoihinsa. Nuori prinssi oli älykäs lapsi, joka jo seitsemänvuotiaana osasi latinaa. Hän pääasiallisimmat opettajansa olivat piispa Richard Cox, Sir John Cheke ja Jean Belmain. He olivat kyvykkäitä opettajia ja humanisteja, jotka opettivat nuorelle Edvardille klassisia aiheita. Edvardin koulutuksen aikaa sävytti uskonpuhdistus, joka oli pyyhkäissyt läpi Alankomaiden ja Saksan. Myöhemmin Edvard oppi puhumaan ranskaa ja kreikkaa, ja jo 13-vuotiaana hän kirjoitti esseitä kreikaksi. Hän piti äitipuolestaan Katariina Parrista ja kirjoitti tälle kolme kirjettä, yhden jokaisella kielellä: ranskaksi, latinaksi ja englanniksi. Loput Edvardin kirjoittamista kirjeistä oli hänen sisarelleen kirjoittamia latinankielisiä kirjeitä. Edvardin rakkaus oppineisuuteen ja kirjoittamiseen johti siihen, että hänen mukaansa on nimetty monia kouluja.
Somersetin herttuan aikakausi
thumb|left|Lordiprotektori, Somersetin herttua Edward Seymour. Henrik VIII kuoli 28. tammikuuta 1547 Edvardin ollessa vain yhdeksänvuotias. Testamentissaan Henrik nimesi kuusitoista pesänselvittäjää, jotka muodostivat holhoojahallituksen, jotka olisi toiminnassa kunnes Edvard 18-vuotiaana saavuttaisi täysikäisyyden (joka tosin vuonna 1552 muutettiin kuudeksitoista vuodeksi). Näiden pesänselvittäjien lisäksi oli kaksitoista avustajaa, jotka osallistuivat toimiin vain silloin kun se kaikille sopi. Selvitysmiehet olivat kaikki uskonpuhdistuksen kannattajia. Sen pahimpia vastustajia, Norfolkin herttuaa Thomas Howardia, Winchesterin piispaa Stephen Gardineria tai Westminsterin piispaa Thomas Thirlbya ei hallitukseen valittu. Holhoojahallitus nimitti Edvardin enon, Hertfordin jaarlin Edward Seymourin valtakunnan lordiprotektoriksi kuninkaan alaikäisyyden ajaksi.
Muutama päivä Henrikin kuoleman jälkeen Edward Seymourista tuli Somersetin herttua ja hän otti vastaan Lord High Treasurerin (ylin varainhoitaja) ja Earl Marshalin tehtävät. Edvard VI kruunattiin kuninkaaksi Westminster Abbeyssä 20. helmikuuta 1547. 13. maaliskuuta 1547 Edvard VI muodosti uuden 26-henkisen holhoojahallituksen, johon kuuluivat kaikki entisen pesänselvittäjät ja avustajat lukuun ottamatta Southamptonin jaarlia Thomas Wriothesleyta.
Somersetin herttua jatkoi protestanttisen uskonpuhdistuksen täytäntöönpanoa. Herttua oli hyvin inhimillinen, eikä hänen aikanaan ihmisiä poltettu eikä kidutettu uskonnollisista syistä. Lisäksi hän suojeli köyhiä rikkaiden maanomistajien sorrolta.
Vuonna 1549 laki yhdenmukaisuudesta teki Canterburyn arkkipiispan Thomas Cranmerin kirjasta Book of Common Prayer ("Yhteinen rukouskirja") pakollisen kaikissa kirkoissa ja lakkautti latinankieliset messut. Sen seurauksena puhkesi Cornwallissa kapina, joka päättyi katolilaisten 4 000 miehen armeijan tuhoamiseen.
Inflaatio ja sodankäynnin kustannukset kaksinkertaistivat hinnat vuosina 1547–1549. Somersetin poliittinen kyvyttömyys koitui lopulta hänen kohtalokseen. Edward Seymour menetti asemansa neuvostossa lokakuussa 1549, ja hänet teloitettiin vuonna 1552 näytösoikeudenkäynnin jälkeen. Tämän jälkeen maan todellista valtaa piti hallussaan Northumberlandin herttua John Dudley.
Northumberlandin herttuan aikakausi
Katolisia veistoksia ja maalauksia alettiin tuhota, ja Book of Common Prayerin käyttöä tiukennettiin. Vuosina 1550 ja 1551 vaikutusvaltaisimmat katoliset piispat Edmund Bonner (Lontoon piispa), Stephen Gardiner (Winchesterin piispa) ja Nicholas Heath (Worcesterin piispa) erotettiin ja korvattiin protestanttisilla uudistajilla kuten Nicholas Ridley.
Herttuan yritykset pysyä vallassa kuninkaan sairastuttua
Edvardia hemmoteltiin ja pidettiin eristyksissä, kun hänen isänsä eli. Valtakaudellaan Edvard halusi omaa vapautta ja nautti siitä muiden ikäistensä lasten seurassa. Hän innostui urheilusta kuten tenniksestä. Talvella 1552–1553 Edvard harrasti liikuntaa pakkasessa ja vilustui. Lääkärit yrittivät tuloksetta parantaa kuningasta erilaisilla lääkkeillä. Tammikuussa 1553 Edvardilla havaittiin ensimmäiset tuberkuloosin oireet, ja toukokuussa oli selvää, että tauti olisi kuolemaksi. Edvard oli kasvatettu protestantiksi, eikä hänellä ollut halua saada seuraajakseen vanhempaa sisarpuoltaan, harrasta katolilaista Mariaa.
Samaan aikaan Dudley laati epätoivoisia suunnitelmia pysyäkseen vallassa. Kaksi seuraavaa ehdokasta kruununperijöiksi, Maria ja Elisabet, eivät olisi sopineet herttuan tarkoitusperiin. Kolmantena Henrikin testamentissa mainitussa perimysjärjestyksessä oli Lady Frances Brandon, joka oli Henrikin nuoremman sisaren Maria Tudorin tytär. Hänkään ei kelvannut Dudleylle, joka pelkäsi Francesin aviopuolison Suffolkin herttuan Henry Greyn anastavan kruunun itselleen. Näin Dudley päätyi epätoivoiseen vaihtoehtoon, yritykseen hallita kruunua Frances Brandonin tyttären eli Henrik VII:n lapsenlapsenlapsen Lady Jane Greyn kautta. Jane Grey naitettiin herttuan pojalle Guilford Dudleylle.
11. kesäkuuta 1553 Dudley määräsi vanhimmat tuomarit tekemään testamenttiluonnoksen Edvardille. Suunnitelma oli laiton monista syistä. Ensinnäkin alaikäisellä ei ollut oikeutta tehdä testamenttia. Toisekseen Edvardin testamenttia ei ollut hyväksytty missään parlamentin laissa. Hänen isänsä Henrikin testamentti oli hyväksytty erityisellä vuonna 1544 voimaan tulleella lailla. Tuomarit vastustivat aluksi herttuan vaatimuksia, koska kyseessä oli valtiopetos, jolla rikottaisiin vuoden 1544 lakeja. Edvard kuitenkin varmisti yhteistyön lupaamalla armahduksen.
Ensimmäinen versio testamentista poisti Marian, Elisabetin, Frances Brandonin ja Jane Greyn perimysjärjestyksessä sillä perusteella, että Englantia ei voisi hallita nainen. Kruunun pitäisi siirtyä Janen miespuoliselle perilliselle. Tämä suunnitelma ei kuitenkaan sopinut herttualle (luultavasti siksi että Janella ei tuolloin ollut miespuolisia jälkeläisiä, sillä hän oli ollut naimisissa vasta kuukauden verran) ja testamenttia muutettiin niin, että kruunu jäisi Janelle ja hänen miespuolisille jälkeläisilleen. Maria ja Elisabet jäivät ulkopuolelle, koska he olivat virallisesti aviottomia, Frances suostui luopumaan omista vaatimuksistaan. Legendan mukaan Edvard VI:n maatessa kuolinvuoteella Northumberlandin herttua vertauskuvallisesti varasti kruunun häneltä ja antoi sen miniälleen Lady Janelle.
Edvardin kuolema ja sen jälkiseuraukset
thumb|Edvardin sisarpuoli, hänen seuraajansa Maria I. Edvard VI kuoli Greenwichin palatsissa 6. heinäkuuta 1553. Kuolinsyyksi on arvailtu tuberkuloosin lisäksi muun muassa arsenikkimyrkytystä ja kuppaa. Hänet haudattiin Westminster Abbeyhin Henry VII Lady Chapeliin. Hautaustoimituksen suoritti Thomas Cranmer 9. elokuuta samaan aikaan kun Maria piti messun kuninkaan sielulle Towerissa.
Edvardin kuolemaa salattiin muutamia päiviä, jotta Janen valtaannousun valmistelut saataisiin valmiiksi. Korkeat virkamiehet vannoivat yksityisesti uskollisuutta uudelleen kuningattarelle, mutta asia julkistettiin vasta 10. heinäkuuta. Kansa kannatti kuitenkin enemmän kruununperimyslain mukaista laillista kuningatarta Mariaa. 19. heinäkuuta Maria saapui juhlavasti Lontooseen, ja Jane pakotettiin luovuttamaan kruunu. Janen kruununperimys mitätöitiin pakon alaisena tehtynä lakina ja siis laittomana. Niinpä Edvard VI:n de jure seuraaja oli Maria I (1553–1558), mutta lyhytaikainen de facto seuraaja Jane Grey.
Northumberlandin herttua teloitettiin, mutta Lady Jane ja hänen isänsä säästettiin aluksi. Vuonna 1554 Wyattin kapinassa Suffolkin herttua yritti jälleen nostaa tyttärensä valtaistuimelle. Tästä rikoksesta Jane, hänen aviomiehensä ja Suffolkin herttua mestattiin.
Edvard VI:n kuoltua vain 15-vuotiaana levisi kansan keskuudessa paljon huhuja hänen pelastumisestaan. Monet huijarit käyttivät niitä hyväkseen ja julistautuivat oikeiksi kuninkaiksi. Petkuttajia riitti Maria I:n kauden jälkeen vielä Elisabet I:nkin valtakaudelle (1558–1603).
Cameron Monaghan
Cameron Riley Monaghan (s. 16. elokuuta 1993 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänen tunnetuin roolinsa on Ian Gallagher sarjassa Hävyttömät, mutta hänet tunnetaan myös muun muassa sarjoista Gotham ja Prom ja elokuvista Klik! ja The Giver.
Varhainen ura
Monaghan saavutti ensimmäistä kertaa maanlaajuista vuonna 2003 huomiota näytellessään Kristin Chenowethin ja Matthew Broderickin kanssa Musiikkimiehen televisioversiossa. Hän oli tuolloin yhdeksänvuotias.
Vuonna 2004 Monaghan näytteli Chadia sarjassa Veljemme on nero, mistä hän sai Young Artist -palkinnon. Seuraavana vuonna hän näytteli Palmer Noidia tilannekomediassa Ned’s Declassified, ja vuonna 2006 hän näytteli elokuvassa Klik!. Lisäksi hän on tehnyt pienempiä rooleja muun muassa sarjoissa Num3rot, Criminal Minds – FBI-tutkijat, Mentalist, Monk, Pelastava siirto, Fringe – rajamailla, Terriers ja The Glades.
Shameless
Vuonna 2011 18-vuotias Monaghan teki läpimurtonsa Showtimen draamakomediassa Hävyttömät, jossa hän näyttelee Ian Gallagheria, yhtä chicagolaisen ongelmaperheen kuudesta lapsesta. Hänen rooliaan on ylistetty muun muassa siksi, että se rikkoo television esittämän stereotypian teini-ikäisestä homosta. Lisäksi hänen suoritustaan bipolaarisena potilaana on pidetty uskottavana. Sarjan 6. tuotantokausi alkaa Yhdysvalloissa tammikuussa 2016.
Myöhempi ura
Hävyttömien rinnalla Monaghan on esiintynyt muun muassa sarjoissa Rizzoli & Isles, NCIS Rikostutkijat ja Kova laki: Erikoisyksikkö. Suurempia rooleja hän on tehnyt elokuvissa Prom, 2nd Serve ja Jamie Marks Is Dead. Vuonna 2014 hän näytteli Mason Ashfordia elokuvassa Vampire Academy ja Asheria elokuvassa The Giver. Vuonna 2015 hän näytteli psykoottista Jerome Valeskaa (ja myöhemmin tämän kaksoisveljeä Jeremiah Valeskaa) eli nuorta Jokeria Gothamissa saaden roolillaan runsaasti positiivista huomiota.
Yksityiselämä
Monaghan on musikaalinen ja osaa soittaa kitaraa, ukulelea, harmonikkaa, rumpuja ja koskettimia. Lisäksi hän on harrastanut pyöräilyä, juoksemista, lumilautailua, hiihtoa, nyrkkeilyä ja erilaisia kamppailulajeja.
Monaghanin seksuaalisuus on ollut silloin tällöin esillä, ja hän on ottanut asiaan kantaa vain kerran. Vuonna 2013 hän kirjoitti Twitterissä: ”Ei, en ole homo. Kyllä, näyttelen homoa. Ei, kysymys ei ole olennainen.”
Mahachulalongkornrajavidyalayan yliopisto
Mahachulalongkornrajavidyalayan yliopisto on toinen Thaimaan kahdesta julkisesta buddhalaisesta yliopistosta. Se sijaitsee Bangkokissa Wat Mahathat Yuwarajarangsarit Rajaworamahavihara -temppelissä. Alun perin oppilaitoksen nimi oli Mahathat Witthahayalai, mutta vuonna 1896 Thaimaan kuningas Chulalongkorn muutti sen yliopistoksi, jolloin se sai myös uuden nimen.
Collingwood
Collingwood voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Polarimetri
thumb|250px|[[Krüss Optronicin valmistama polarimetri]] Polarimetri on laite, jota käytetään määrittämään optisesti aktiivisen yhdisteen kykyä kääntää tasopolarisoidun sähkömagneettisen säteilyn, tyypillisimmin näkyvän valon, polarisaatiosuuntaa. Polarimetri on hyvin yleisesti käytetty laite määritettäessä yhdisteiden ominaiskiertokykyä ja enantiomeerista puhtautta.
Polarimetrin rakenne
pienoiskuva|400x400px|Polarimetrin rakenne. Polarimetrissä käytetään valonlähteenä tasopolaroitua valoa eli valoa, joka värähtelee vain yhdessä suunnassa. Tasopolaroitu valo saadaan polarisaattorin avulla Tasopolaroidun valon kulkiessa optisesti aktiivisen aineen tai sen liuoksen läpi, valon säde törmää kiraalisiin molekyyleihin, jolloin säteilyn värähtelytason suunta muuttuu. Polarimetriputkeen katsomalla todetaan kierron arvo asteina ja onko se positiivinen (+, myötäpäivään, dextrorotatory) vai negatiivinen (-, vastapäivään, levorotatory). Polarimetri koostuu säteilynlähteestä, joka tuottaa monokromaattista valoa ja käytetyimpiä ovat natriumlamppu (589 nm) tai elohopealamppu (546 nm). Tarkimmissa laitteissa valonlähteenä käytetään laseria. Säteily johdetaan säteilynlähteestä polarisaattorille, joka tasopolarisoi valon. Tämän jälkeen valonsäde johdetaan tutkittavaa yhdistettä sisältävän näyteputken läpi detektorille, jossa valon värähtelysuunta analysoidaan ja mitataan. Valon polarisaation kiertyminen myötäpäivään on (+)-suunta ja kääntyminen vastapäivään on (-)-suunta. Detektorin ja näyteputken välillä voi olla Wollaston-prisma ja Faraday-muunnin.
Polarimetrin käyttökohteita
Polarimetria käytetään määrittämään optisesti aktiivisten yhdisteiden ominaiskiertokykyä [α]. Tämä arvo on yhtä suuri kuin polarimetrillä havaittu kiertokulma α jaettuna näytteen konsentraatiolla ja näyteputken pituudella.
Polarimetri on erityisen käytetty laite tuotettaessa sokereita bioteknisesti ja näissä tapauksissa laitetta kutsutaan usein sakkarometriksi. Polarimetria käytetään esimerkiksi bioreaktoriin syötettävän melassin sokerikonsentraation määrittämiseen. Polarimetria voidaan käyttää myös selluloosapitoisuuden määrittämiseen, mutta tällöin liuos ei saa olla samea.
Luettelo Suomen diplomaattisista edustajista kansainvälisissä järjestöissä
Tämä on luettelo Suomen diplomaattisista edustajista kansainvälisissä järjestöissä. Luettelossa ovat mukana kaikki historialliset edustajat järjestöittäin.
Renkajoki
Renkajoki on joki, joka virtaa Kanta-Hämeessä Hattulan Renkajärvestä Hämeenlinnan Rengon kautta Janakkalan Haapajärveen.
Maantietoa
Noin 24 kilometriä pitkä joki alkaa Renkajärven Jokiharjun pohjoissivulta, josta se virtaa Onkilammelle, missä se ylittää harjujakson sen eteläpuolella sijaitseva Tunturilammin kautta Myllykylään. Harjujakso on Renkajärveltä Rengon kautta Tunturivuorelle, ja siitä edelleen kaakkoon, jatkuva harjujen ja muiden jäätikköjokimuodostumien jatkumo. Harjujakson alavaa laaksoa seuratessaan joenuoma leviää toisinaan lammiksi tai järviksi, jotka ovat joen läpivirtausjärviä. Ensimmäinen niistä on puolitoista kilometriä pitkä Tuomisto ja sen perässä puoli kilometriä pitkä Vahteristo. Vahteriston vedenpintaa on nostettu padolla. Seuraavaksi joki saavuttaa 300 metriä pitkän Tammilammin, joka on padottu Hiitankoskesta. Seuraavaksi tulee kolme kilometriä pitkä Myllyjärvi, jonka saman vedenpinnankorkeuden jakavat myös yläjuoksulla Matokoski ja alajuoksulla Ylijärvi. Tämä järviallas on padottu Kuittilankosken padolla. Koski laskee heti Alijärveen, josta alkaa Rengossa Kuittilan ja Muurilan läpi virtaava jokimainen osuuden alku. Rengon kirkon kohdalla joessa on tosin padottu lampi, mutta muuten se on jokimainen ja nyt joki alkaa meanderoida lievästi. Pappilan kohdalla siihen yhtyy oikealta lännestä juokseva Heinioja. Joki alkaa tämän kohdan jälkeen virrata peltoalueella kauempana harjujaksosta. Se sivuaa matkallaan Hinkaloista, Haapamäkeä, Oinaalaa ja Nevilää. Joen rannoilla on paljon makkarajärviä tai joesta haarautuvia katkenneita putaita. Joki palaa Nevilän jälkeen harjujakson ympäristöön ja siirtyy sen pohjoispuolelle Haarajoenkulmalle. Siellä siihen yhtyy vasemmalta pohjoisen metsäalueelta ja Heinisuolta tuleva Haarajoki. Tämä tapahtuu kaksi kilometriä ennen Renkajoen laskemista Haapajärveen Haapaniemessä. Joelle on kaivettu toinenkin lasku-uoma, joka yhtyy Kaartjoen uomaan sen loppujuoksulla.
Renkajoen erikoisuus on sen saama pohjaveden suuri osuus. Koska joki virtaa harjujakson kanssa ympäristöään matalammassa laaksossa, kerää se ympäristön paksun hiekka- ja sorapeitteen pohjavedestä huomattavan osan itseensä. Tutkimuksien mukaan pohjavesikin virtaa harjujakson sydämessä joen suuntaisesti kaakkoon. Virtaavan pohjaveden määrä on arviolta 9 500 kuutiometriä vuorokaudessa eli yli 100 litraa sekunnissa. Esimerkiksi harjun kupeessa Oinaalassa sijaitsevalla pienellä Tervalammilla pohjavesi tuottaa siihen 1 000 kuutiometriä vettä vuorokaudessa. Tämä vesi poistuu lammen ojaa myöten Renkajokeen.
Renkajoen erityisluonteen vuoksi sen yhteydessä voidaan mainita sen lähellä sijaitsevia ja siihen vaikuttavia muitakin järviä ja lampia. Myllykylän seudulla jokeen laskevat myös Kekolammi ja Veittijärvi. Myllyjärven vieressä sijaitsee myös molemmat Kortejärvet, Saikko, Pieru ja Sammakkolammi, joiden sijainti harjujaksolla ja syntytapa liittävät sen Renkajokeen. Rengon taajama-alueella sijaitsevat omana ryhmänään Likolammi, Kirkkojärvi ja Raitalammi. Haapamäen kohdalla laskevat samaa ojaa myöten pohjavettä tuottavat Rapalammi ja Leipomenlammit. Niiden lähellä Oinaalassa sijaitsevat vielä Kiikkara, Tervalammi, Likolammi ja Sulaja.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella liittyen Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, jonka Renkajoen yläosan valuma-alueeseen joki kuuluu.
Salpauselän kehittyminen
Viime jääkauden loppuvaiheessa mannerjäätikön reuna oli vetäytynyt näille seuduille ja se pysytteli paikallaan vuosina 10 050–9 950 eaa. (konventionaalista aikaa) eli noin 100 vuotta. Sinä aikana mannerjäätikön reuna puski näkyviin kolmannen Salpausselän moreeniselänteitä ja soramuodostumia. Nämä muodostumat seuraavat tällä seudulla maastossa linjaa, joka alkaa Nummenkylästä ja osoittaa kohti pohjoiskoillista. Se kulkee Renkajoen ylitse ja asemoituu siihen nähden poikittain. Joki seuraa vuorostaan Renkajärveltä Rengon kautta Tunturivuorelle kulkevaa harjujaksoa. Harjujakso sijoittui tähän kohtaan kallioperässä olevan kalliomurroksen vuoksi, joka oli syvempi kuin muu kallioperä lähialueella. Mannerjäätikön alaiset sulamisvedet hakeutuivat murrokseen jäätikköjoeksi puhdistaen sitä ja muodostivat sen pohjalle harjuja. Kun sulamisvedet saavuttivat mannerjäätikön reunan, purkautuivat ne esille merenpinnan alle tuoden mukanaan hiekkaa, hiesua, hietaa ja savea. Kevyt kivennäisaines kulkeutui meressä eteenpäin Rengon ja Oinaalan kaakkoispuolelle ja laskeutui sinne muodostaen savi- ja hietamaita. Meri oli siellä matalaa ja syvimmilläänkin vain 50 metriä. Raskaampi hiekka kerrostui jäätikköjoen suuaukon eteen harjuiksi, deltoiksi ja sandureiksi. Näitä kaikkia esiintyy Renkajoen ympäristössä runsaasti erityisesti kolmannen Salpausselän vyöhykkeellä.
Renkajoen järviketjun muodostuminen
Harjujakson molemmilla puolilla esiintyy tasaisen maaston alueita, joiden reunat viettävät jyrkästi alaspäin. Rinteet putoavat joskus lampiin ja järviin, mutta myös kuivia tai soistuneita mäenjuuria esiintyy. Tasaiset alueet ovat useimmissa tapauksissa jäätikköjokimuodostumia, joita kutsutaan joko deltoiksi tai sandureiksi muodostumistapojensa vuoksi. Sellainen muodostuu jäätikköjokitunnelin suuaukon edustalle, kun samaan kohtaan kulkeutuu hiekkaa ja soraa pitkiä aikoja. Renkajoen ympäristössä hiekkaa kerääntyi niin paljon, että deltan pohja kohosi merenpinnan tasolle. Siihen aikaan Itämeren Yoldiavaiheen vedenpinnan korkeus oli Rengossa 135–140 metriä mpy., mikä on voitu päätellä deltojen lakikorkeuksista. Deltan leviämistä ympäristöön rajoittivat jäävuoret, joita lohkesi mannerjään reunasta jäätikköjokitunnelin kohdalla. Jäävuoret romahtivat vedessä hiekan joukkoon ja juuttuivat paikoilleen. Kun jäätikköjoen suuaukon paikkaa siirtyi jäävuoren sivulle, alkoi muodostua uusi delta. Tämä prosessi selittäisi Renkajoessa kolmannen Salpausselän kohdalla olevat lukuisat lammet ja järvet, jotka sijaitsevat jäävuorien jättämissä supissa. Ne ovat siis jäävuorien juurien jättämiä jälkiä deltojen ja harjujakson maastossa.
Renkajoen muodostuminen
Renkajoki virtaa maastossa kallioperän murroksen muodostamassa syvennyksessä. Sen pohja on muodostunut kauan ennen jääkausia, mutta jääkauden lopun jäätikköjoki huuhtoi sen pohjaa syventäen sitä lisää. Jäätikköjoki myös kasasi murroksen pohjalle lajittunutta kiveä ja soraa, joka muodosti harjujakson sisimmät ydinrakenteet. Ytimen ympärille se kasasi jäätikköjoen loppuvaiheessa vielä hiekkaa, joka jäätikön sulaessa valui harjun rinteille. Hitaammin sulaneet jäävuoret jättivät harjujakson viereen laajoja suppia. Jostakin syystä jäätikköjoen tuoma materiaali ei täyttänyt murroksen painaumaa kokonaan, vaan se jäi kolmannen Salpausselän vyöhykkeessä ympäristöään alemmaksi. Kun merenpinta aikanaan laski maankohoamisesta johtuen paljastaen Rengon maakamaran ja kallisti maastoa kaakkoon päin, oli Renkajärven suunnalta tulevilla vesillä uoma virrata kaakkoon. Milloin tämä tapahtui, ei ole tarkkaa tietoa.
Renkajoen padot
Renkajokea ja sen järviketjuja on vuosisatoja hyödynnetty myllyjen vesivoiman lähteenä. Esimerkiksi Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 on Renkajokeen piirretty myllyn karttamerkki neljään kohtaan. Yläjuoksulla on mylly Tunturilammin alapuolella Vartijakoskessa, ilmeisesti Vahteriston koskessa oli Hiittan saha, Hinkaloisten koskessa oli mylly ja Nevilässä Myllylammin kohdalla oli mylly.
Charged
Charged oli lappeenrantalainen thrash metal -yhtye. Yhtyeeltä ilmestyi yksi äänite ...in Vice, jonka levy-yhtiö Euros Records julkaisi vuonna 1989 Teijo Erkinharjun ja muun Peer Günt-organisaation avustuksella.
Colossus
Colossus tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Granholmen
Granholmen sijaitsee Ryssjeholmsfjärdenin merialueen länsiosassa kilometrin verran Suomenojan venesatamasta lounaaseen. Saaren pinta-ala on noin viisi hehtaaria. Granholmenin itäpuolella sijaitsevat Ryssjeholmen ja Pirisaari. Granholmenin länsipuolella sijaitsee Matasaari, jonka erottaa Granholmenista runsaan sadan metrin levyinen salmi.
Granholmenin pohjoinen ranta on kallioista, länsiranta puolestaan somerikkoista ja kasvillisuudeltaan niukkaa.
Granholmen edustaa varhaista kesähuvilakulttuuria: saarella on 1870-luvulla rakennettuja huviloita. Rakennustaiteellisesti merkittävä on Villa Granholmenin huvilakokonaisuus. Saarella oli aikoinaan Helsingistä länteen suuntautunutta höyrylaivaliikennettä palveleva laituri.
Comet
Comet tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Kuollu kulma
Kuollu kulma on suomalaisten hip hop -muusikoiden Julma H:n ja Sairas T:n albumi, joka julkaistiin vuonna 2018. Sen julkaisivat levy-yhtiöt Playground Music Finland ja 3rd Rail.
Lukion erityisopetus
Lukion erityisopetus on pedagogista tukea niille opiskelijoille, jotka tarvitsevat erityistä tukea oppimisvaikeuksien vuoksi. Lukion erityisopettaja voi antaa ohjausta tehokkaampiin opiskelustrategioihin myös opiskelijalle, jolla varsinaista oppimisvaikeutta ei ole todettu.
Erityisen tuen suunnitelma
Erityistä tukea saavalle opiskelijalle voidaan tehdä erityisen tuen suunnitelma, johon kirjataan ne tukitoimet, joilla opiskelijaa tuetaan opiskelussa. Tämä suunnitelma toimii myös tiedottamisen välineenä opiskelijan ja opettajien välillä. Suunnitelmaan voidaan kirjata myös mahdolliset ylioppilastutkinnon erityisjärjestelyt.
Osmo K. Oksanen
Osmo Kalervo Oksanen (3. joulukuuta 1916 – 12. joulukuuta 1978) oli suomalainen mainosgraafikko, joka tunnetaan erityisesti tuotteliaana elokuvajulisteiden suunnittelijana 1950-luvulta. Hän teki paljon julisteita ja muuta mainosgrafiikkaa myös Valtionrautateille.
Niger (täsmennyssivu)
Niger voi viitata esimerkiksi seuraaviin:
Osmo K. Oksanen
Oksanen valmistui Taideteollisuuskeskuskoulusta 1945. Hän jakoi yhteisen työhuoneen Raimo Raimelan kanssa aina vuoteen 1964 asti, jolloin siirtyi työhön mainostoimistoon ja jäi eläkkeelle 1977. Oksanen ja Raimela suunnittelivat messuosastoja Suomen Messuille ja maalasivat 1940–1950-luvuilla lähes viikoittain uusia mainostauluja Lasipalatsin Bio Rexin katolle. Oksanen teki paljon myös painettuja julisteita muun muassa elokuviin Tuntematon sotilas, Sven Tuuva, Syntipukki, Evakko ja Punainen viiva. Oksanen sai Suomen Filmikamarin vuosittaisen elokuvajulistepalkinnon neljästi peräkkäin 1956–1959.
Joose
Joose on suomalainen miehen etunimi, raamatullisen Joosef-nimen lyhentymä.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Joose-nimen on vuoden 2019 loppuun mennessä saanut 1 121 henkilöä. Joosen nimipäivä on vuodesta 2015 lähtien 19. maaliskuuta.
Takaisinmaksukyky
Takaisinmaksukyky tarkoittaa yrityksen kykyä selviytyä vieraan pääoman maksuvelvoitteista tulorahoituksen avulla. Takaisinmaksukykyä arvioidaan tilinpäätösanalyysin avulla.
Jos yritys selviytyy helposti vieraan pääoman maksuvelvoitteista, sen maksukyvyttömyysriski ja konkurssiuhka ovat pieniä niin kauan kuin tulorahoitus pysyy hyvänä. Riski ja uhka kasvavat olennaisesti, jos tulorahoituksessa on paljon vaihtelua.
Korollisten velkojen takaisinmaksu
Yrityksen veloista korollinen velka on sitä velkaa, joka on maksettava sitoumuksen kuten velkakirjan mukaan takaisin. Korolliset velat hoidetaan liiketoiminnan tuottamilla rahoilla. Sitä vastoin koroton velka hoitaa ”itse itseään” eli lisää velkaa tulee, kun vanhaa maksetaan pois. Korollisen velan maksuun taas uusi lainanotto ei yleensä ole järkevää tai mahdollista.
Rahoitustulos
Rahoitustulos on arvio siitä, kuinka paljon rahaa tuloksesta jäi yritykseen. Rahoitustulos on se rahamäärä, joka on yrityksen käytössä velkojen lyhentämiseen, investointeihin ja voitonjakoon. Rahoitustulos lasketaan lisäämällä nettotulokseen poistot ja arvonalennukset. Ne on aiemmin vähennetty nettotuloksesta, mutta nyt ne lisätään siihen takaisin, jotta ne jäisivät laskelmassa huomiotta. Ne jätetään huomiotta, koska ne eivät edusta rahanmaksua yrityksestä ulos.
Rahoitustulosta käytetään takaisinmaksukyvyn arvioinnissa alla kerrotulla tavalla.
Takaisinmaksuaika
Vieraan pääoman takaisinmaksuaika mittaa sitä, montako vuotta yritykseltä menisi korollisten velkojen poismaksuun tietyllä rahoitustuloksen tasolla.