cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hepatospleeninen T-solulymfooma
Tässä lymfoomatyypissä sairaus kohdistuu maksaan ja pernaan, useimmiten myös luuytimeen. Hepatosplenomegalia on sairaudelle tyypillistä. Yleisiä ovat matalat veriarvot ja poikkeavat maksan toimintaa mittaavien kokeiden tulokset. Sairauteen liittyy huono ennuste. Keskimäärin potilaat elävät taudin toteamisesta kahdeksan kuukautta.
Swades
Swades (myös Swades: We, the People, suom. ”Kotimaa”) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Ashutosh Gowariker. Päärooleja näyttelevät Shah Rukh Khan ja Gayatri Joshi ainoassa elokuvassaan. Elokuva tuotti huonosti Intiassa, mutta menestyi ulkomailla ja sai ylistystä kriitikoilta. Se on noussut kulttielokuvaksi intialaisten ja muiden eteläaasialaisten keskuudessa ympäri maailmaa.
Oluen verotus
pienoiskuva|[[Olut|Olutta lasissa]]
Oluen verotus tarkoittaa oluen valmistuksesta ja myymisestä maksettavaa veroa. Verotuksen muoto ja suuruus ovat vaihdelleet huomattavasti eri maissa ja eri aikoina.
Vuodet 1865–1916
Mallasjuomien valmistus ja tislaus oli jo 1600- ja 1700-luvuilla veronalaista toimintaa. Välillä ne tosin jätettiin verottamatta. Suomen oluttehtaiden isännät ja portterin tekijät maksoivat 1865–1882 valtion kantaman yleisen suostuntaveron lisäksi lisäsuostuntaverona viisi penniä kultakin tehtaasta myydyltä olut- tai portterikannulta (yksi kannu on 2,617 litraa).
Vuonna 1882 annettiin asetus suostuntaverosta mallasjuomain valmistuksesta. Sen mukaan oluen, portterin tai muun mallasjuoman valmistaja maksoi 80 penniä jokaiselta mallasleiviskältä (yksi leiviskä on 8,5 kiloa), joka sellaisten juomain valmistukseen käytettiin. Jos tehdas ei käyttänyt niin paljon maltaita, että suostuntavero olisi noussut 800 markkaan, oli maksettava veroa 800 markkaa. Suostuntaveroa ei tarvinnut maksaa kotitekoisesta mallasjuomasta. Maahantuoduista mallasjuomista kannettiin tullia.
Metrijärjestelmään siirryttäessä suostunnan määräksi tuli 1889 yksi markka jokaiselta kymmeneltä kilolta maltaita, jotka mallasjuomien valmistamiseen käytettiin. Suostuntavero oli voimassa vuoden 1891 loppuun. Mallasjuomien valmistuksesta kannettava suostuntavero otettiin uudelleen käyttöön 1910, jolloin suostunta oli 8 markkaa kultakin 10 kilolta maltaita. Tämä suostuntavero oli voimassa vuosina 1910–1915.
Sotatilan vuoksi säädettiin 1915 väliaikainen maksu alkoholijuomien kaupasta tavallisen suostunnan lisäksi. Maksu koski yli 2,5 tilavuusprosenttia alkoholia sisältävien juomien tukkukauppaa. Maksu oli aluksi 30 prosenttia myyntihinnasta ja kesäkuusta 1915 lähtien 50 % myyntihinnasta. Helmikuussa 1916 maksun suuruudeksi määrättiin väkevien mallasjuomien osalta 30 penniä litralta. Myös ravintoloiden tuli maksaa veroa mallasjuomista aluksi 20 %, sitten 40 % ja viimein 50 % myyntihinnasta.
Mallasjuomavero
Vuoden 1916 alussa tuli voimaan uudet periaatteet mallasjuomien verottamiseksi. Sana mallasjuomavero esiintyi ensi kerran senaatin päätöksessä 1/1916. Mallasjuomavero oli valtion kantama välillinen vero mallasjuomien valmistamisesta ja myynnistä. Samassa yhteydessä mallasjuomia alettiin verottaa veroluokkien mukaan. Mallasjuomista, joissa oli 2,5–4,5 tilavuusprosenttia alkoholia, oli suoritettava veroa 70 penniä litralta. Alkoholipitoisuudeltaan 4,5–7 prosenttisista mallasjuomista oli maksettava 1,20 markkaa litralta. Yli 7 % alkoholia sisältävistä mallasjuomista vero oli 24 penniä jokaista alkoholiprosenttia kohti, joka sisältyi litraan juomaa. Uutta oli myös se, että asetus oli voimassa toistaiseksi vuosittaisen suostunnan sijaan.
Iah (jumala)
Iah (muinaisegyptin "Kuu") oli muinaisessa Egyptissä Kuun jumala, joka tunnetaan varhaisista ajoista lähtien. Myöhemmin Iah liitettiin pitkälti kuunjumala Khonsuun. Khonsu kuvattiin egyptiläisessä taiteessa lapsena, ja Iahia pidettiin toisinaan tämän aikuisena muotona.
Oluen verotus
1931–1968
Vuosina 1919–1932 oli voimassa kieltolaki, joka koski yli kaksi tilavuusprosenttisia alkoholijuomia. Vuonna 1931 alettiin verottaa 1–2,5 prosenttisia mallasjuomia. Veron suuruus oli yksi markka litralta ja se koski sekä kotimaassa valmistettuja että maahantuotuja mallasjuomia. Vuonna 1932 maksettiin saman suuruista veroa 1,4–2,5 prosenttisista mallasjuomista ja veron nimenä oli mallasjuomavero.
Iah (jumala)
Pyramiditeksteissä Iah esiintyy itsenäisenä jumalana, jota faarao kutsuu isäkseen ja veljekseen. Uuden valtakunnan aikaan tultaessa Iah oli kuitenkin menettänyt asemansa muille kuunjumalille Khonsulle ja Thotille. Iah esiintyi kuitenkin egyptiläisissä amuleteissa myöhempinä dynastisina aikoina.
Taiteessa Iah kuvattiin Khonsun tapaan muumiokääreisenä seisovana miehenä, jonka päässä on sekä täysi että sirppimäinen kuu. Usein näiden päälle kuvattiin vielä atef-kruunu.
Oluen verotus
Liikevaihtovero
Suomessa otettiin käyttöön liikevaihtovero helmikuun alussa 1941. Liikevaihtoverosta oli kuitenkin vapautettu mallasjuomaveron alaisten juomien myynti ja maahantuonti. Liikevaihtoverolakia muutettiin nopeasti, niin että mallasjuomiakin alettiin verottaa vuoden 1942 alusta lähtien. Veron suuruus oli Liikevaihtoveron suuruus muuttui moneen kertaan vuosien varrella. Liikevaihtovero korvattiin arvonlisäverolla kesäkuun alussa 1994.
1969–1993
Vuoden 1969 alussa astui voimaan laki keskioluesta. Keskiolut määriteltiin alkoholijuomaksi, joka oli valmistettu yksinomaan käymisen avulla maltaista, humalista ja vedestä. Alkoholia keskiolut sisälsi enemmän kuin 2,25 painoprosenttia, mutta vähemmän kuin 3,7 painoprosenttia. Keskiolut kuului toiseen tai kolmanteen veroluokkaan. Laki salli tietyin edellytyksin keskioluen vähittäismyynnin elintarvikeliikkeissä, ei kuitenkaan kioskeissa, ei myöskään alle 18-vuotiaille. Alle 2,25-prosenttista, I veroluokan olutta eivät nämäkään rajoitukset koskeneet, kun taas IV veroluokan olutta sai edelleen myydä vain Alkon myymälöissä ja anniskeluravintoloissa.
Tehdasmaisesti Suomessa valmistetusta ja Suomeen tuodusta I veroluokan oluesta alettiin vuoden 1969 alussa maksaa virvoitusjuomaveroa ja II–IV veroluokan oluista valmisteveroa. Veron maksoi oluen valmistaja tai maahantuoja. Sen lisäksi että otettiin käyttöön uusi IV veroluokka myös veron peruste muuttui. Vero oli II veroluokan oluesta 13 prosenttia, III veroluokan oluesta 25 prosenttia ja IV veroluokan oluesta 35 prosenttia alkoholiyhtiön vahvistamasta oluen vähittäismyyntihinnasta.
Vuoden 1980 alussa tuli voimaan olutvero. Se oli valtiolle maksettava valmistevero, jota kannettiin yli 2,25 painoprosenttia alkoholia sisältävistä mallasjuomista. Olutvero oli käytössä vuoteen 1994. Oluen veroluokat säilyivät ennallaan, mutta verona alettiin kantaa perusveroa ja lisäveroa. Perusvero oli edelleen prosenttiosuus vähittäismyyntihinnasta. Lisäveroa oli maksettava 36 penniä litralta oluesta, joka oli pakattu kertakäyttöiseen myyntipäällykseen.
Vuoden 1985 alussa tuli voimaan laki, joka poisti II veroluokan olutverolaista. Vuoden 1988 alussa II veroluokka palautettiin olutverolakiin, siirryttiin painoprosenteista tilavuusprosentteihin ja samalla uudistettiin oluen veroluokat:
1994 alkaen
Laki alkoholijuomaverosta tuli voimaan 1. heinäkuuta 1994. Tällä lailla kumottiin oluen veroluokat ja vero alkoi määräytyä alkoholipitoisuuden ja juomamäärän mukaan. Oluesta, jonka alkoholipitoisuus oli yli 2,8, mutta enintään 15 tilavuusprosenttia, oli maksettava perusveroa 1,70 markkaa jokaiselta juomalitran sisältämältä senttilitralta alkoholia. Lisäveroa oli maksettava 4 markkaa litralta, ellei vähittäismyyntipäällys ollut uudelleen täytettävä. Lisäveron suuruus oli 1 mk/l, jos vähittäismyyntipäällys voitiin hyödyntää raaka-aineena.
Vuoden 1996 alusta lähtien pienten olutpanimoiden maksamaa alkoholijuomaveron perusveroa alennettiin. Alennus oli 20 prosenttia, jos panimon vuosituotanto oli enintään miljoona litraa, ja alennus oli 10 prosenttia, jos vuosituotanto oli alle 5,5 miljoonaa litraa. Vuoden 1997 heinäkuun alusta lähtien perusveroa alennettiin 30 prosentilla, jos olutta tuotettiin enintään 200 000 litraa vuodessa. Alennus oli 20 %, jos vuosituotannon määrä oli 0,2–2 miljoonaa litraa, ja alennus oli 10 %, jos vuosituotanto oli 2–5,5 miljoonaa litraa. Lisäveroa nostettiin vuoden 2002 alusta lukien. Lisävero oli 67 senttiä litralta ellei oluen vähittäismyyntipäällys ollut pantillinen. Lisävero oli 16 senttiä litralta, jos vähittäismyyntipäällyksen raaka-aine oli hyödynnettävissä. Perusveroa alennettiin maaliskuun alusta 2004 lähtien 50 prosentilla, jos yrityksen vuosituotanto oli enintään 200 000 litraa. Alennus oli 30 % vuosituotannon ollessa 0,2–3 miljoonaa litraa ja 20 % tuotannon ollessa 3–5,5 miljoonaa litraa. Kaikkien korkeintaan 5,5 %:n vahvuisten alkoholijuomien myynti tuli sallituksi ruokakaupoissa 2018.
Verotus Ruotsissa
Ruotsissa oluet jaetaan kolmeen veroluokkaan niiden alkoholipitoisuuden mukaan. Veroluokat ovat
Oluen vero Ruotsissa on vuoden 2008 alusta lähtien 1,66 kruunua jokaiselta tilavuusprosentilta alkoholia, jos oluessa on alkoholia enemmän kuin 2,8 tilavuusprosenttia.
Juhan Ross
Juhan Ross (14. elokuuta 1925 Aburi – 21. kesäkuuta 2002 Tartto) oli virolainen professori ja metsätieteilijä. Hän taisteli vapaaehtoisena Suomen joukoissa toisessa maailmansodassa.
Hän on Joensuun yliopiston maatalous- ja metsätieteiden kunniatohtori (1989). Hänen poikansa on musiikkitieteilijä Jaan Ross.
Sieppomuurat
Sieppomuurat (Thamnomanes) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sieppomuurien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan neljä lajia.
Squaremeat
Squaremeat on suomalainen suomisaundi -tyylistä psytrancea tuottava kaksikko, jonka muodostavat Pepe Kosminen (Petri Koskinen) ja Francoise Faggott (Mikko Iiramo).
Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1994
Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1994 on järjestyksessään 46. ratamoottoripyöräilyn MM-sarjan kausi. Osakilpailuja ajettiin 14 kappaletta kolmessa eri luokassa.
Ising
Ising voi tarkoittaa:
Jarl Öhman
Jarl Öhman ("Lali") (14. marraskuuta 1891 Helsinki – 20. tammikuuta 1936 Kokkola) oli suomalainen jalkapalloilija ja oman toimensa ohella vuonna 1922 Suomen jalkapallomaajoukkueen ensimmäinen päävalmentaja. Hyökkääjänä pelanneen Öhmanin historiallisiin saavutuksiin kuuluu myös pelaaminen Suomen ensimmäisessä maaottelussa.
Öhman pelasi Suomen jalkapallomaajoukkueessa Tukholman olympialaisissa 1912, jolloin Suomi sijoittui olympiaturnauksessa neljänneksi.
Öhmanin maineikkain peli oli maaottelu Viroa vastaan Helsingissä vuonna 1922. Suomi voitti ottelun 10–2 ja Öhman teki kuusi maalia. Jo 14 minuutin kohdalla hän oli tehnyt hattutempun eli kolme maalia.
Pelaamisen lisäksi Öhman toimi Palloliiton sihteerinä ja rahastonhoitajana vuosina 1912–15. Viranhoito ei sujunut kuitenkaan mutkattomasti, ja Öhman asetettiin kilpailukelvottomaksi maksamattomien velkojensa vuoksi. Vasta toukokuussa 1917 Öhman palautti kaikki asiapaperit, joita hän ei ollut suostunut aiemmin luovuttamaan liitolle.
Vuonna 1924 Öhman oli mukana perustamassa Gamlakarleby Bollklubbia, jonka ensimmäiseksi puheenjohtajaksi hänet samalla valittiin. Hän oli myös sen valmentaja. Myöhemmin hän toimi myös VPS:n päävalmentajana.
Reach
Reach tarkoittaa seuraavia asioita:
Ҥ
Ҥ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy altain, baškiirin, jakuutin ja niittymarin aakkosiin.
Ääntäminen
Ҥ on niittymarissa velaarisen nasaalin /ŋ/ merkki.
Von Fieandt
Von Fieandt [fon 'fiːant] on suomalainen aatelissuku. Suku on lähtöisin Schwertestä Ruhrin alueelta Westfalenista. Hans Viant (k. 1525) saapui 1490-luvulla Tallinnaan ja liittyi Mustapäiden veljeskuntaan. Hänestä tuli raatimies 1508 ja Tallinnan pormestari 1519. Virossa nimi esiintyi myös muodoissa Viandt, Vieandt ja Fiant.
Kornetti Albrecht Fieandt asettui 1600-luvun loppupuolella Ruotsin palvelukseen. Hänen poikansa Johan Henrik Fieandt (1683–1741) palveli Savon Rykmentissä majurina ja kaatui Lappeenrannan taistelussa 1741. Johan Henrikin seitsemän lasta korotettiin aatelissäätyyn ja introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1752 aatelisena sukuna numero 1920. Suomen Ritarihuoneen järjestäytyessä vuonna 1818 suku sai numeron 128. Vuodesta 1912 on suvun jäseniä asunut myös Ruotsissa.
Saksan demokraattisen tasavallan markka
thumb|240px|Sadan markan seteli vuodelta 1975, kuvassa [[Karl Marx.]] thumb|240px|Alumiinikolikko vuodelta [[1978.]] Saksan demokraattisen tasavallan markka oli Saksan demokraattisen tasavallan eli DDR:n rahayksikkö. Se otettiin käyttöön Neuvostoliiton Saksan miehitysvyöhykkeellä vuonna 1948. Vuoteen 1964 se tunnettiin nimellä Deutsche Mark, Saksan markka, vuoteen 1967 Mark der Deutschen Notenbank ja siitä eteenpäin Mark der DDR. Arkikielessä se tunnettiin vain markkana ja lännessä nimellä Ostmark (”itämarkka”). Markka jakaantui sataan penniin (Pfennig). Sen valuuttakoodi oli DDM.
Saksan demokraattisen tasavallan markka oli ei-vaihdettava valuutta. Sen vieminen ulos maasta oli kiellettyä, eikä sen takia ollut olemassa virallista vaihtokurssia. 1. heinäkuuta 1990, noin kolme kuukautta ennen Saksan jälleenyhdistymistä, perustettiin valuuttaliitto Saksan liittotasavallan kanssa, ja Saksan markasta tuli DDR:n rahayksikkö sen loppukuukausien ajaksi.
Monet kolikoista oli valmistettu alumiinista.
Naskalirisuttaja
Naskalirisuttaja (Phacellodomus dorsalis) eli aiemmalta nimeltään naskaliorneero on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Naskalirisuttajaa tavataan pienellä alueella Perun luoteisosissa. Sen kannaksi arvioidaan 10 000–19 999 yksilöä. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Ilkka Tuominen
Ilkka Tuominen (4. syyskuuta 1939 Boston, Yhdysvallat – 19. maaliskuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen tähtitieteilijä ja Oulun yliopiston tähtitieteen professori.
Tuominen julkaisi yli 200 tutkimusta, joista merkittävimpiin kuuluu tutkimus Auringon kaltaisten tähtien pinnan aktiviteetista. Hän oli Suomalaisen tiedeakatemian jäsen ja toimi Suomen tähtitieteen kansalliskomitean puheenjohtajana. Tuominen oli poliittisesti aktiivinen vasemmistolaisessa liikehdinnässä 1960–1970-luvulla ja oli keskeinen vaikuttaja vuonna 1969 yliopiston observatorion valtauksessa. Tuloksena oli laitoksen esimiehen virka-asunnon ottaminen laitostilaksi ja tähtitieteen tutkintovaatimusten uudistaminen vastaamaan kansainvälistä käytäntöä. Hän edisti esimiesaikanaan demokraattista laitoshallintoa. Kun laitos lakkautettiin 2009 ja siirrettiin fysiikan laitoksen alaiseksi, Tuomiselle ei enää jäänyt työskentelymahdollisuuksia.
Witchcult Today
Witchcult Today on doom metal -yhtye Electric Wizardin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 20. marraskuuta 2007. Tyyli on lähempänä perinteistä doom metalia kuin muilla levyillä, mutta stoner-vaikutteita löytyy musiikista edelleen. Suurin muutos lienee kuitenkin Justin Obornin laulutyylissä, jonka täysin puhtaat ja kirkkaat kaukaa kaikuvat vokaaliosuudet luovat albumille erityisen uhkaavan tunnelman ja antavat täten yhtyeelle todella raskaan doom-tunnelman. Obornin laulutavasta tulee monelle mieleen yhdysvaltalainen doom-yhtye Saint Vitus. Levyllä soittaa uusi rumpali Shaun Rutter, moottoripyöräharrastaja, joka tuli Justin Greavesin tilalle tämän jätettyä yhtyeen.
Aivovamma
Aivovamma on traumaattinen aivovaurio, joka syntyy tapaturmaisesti päähän kohdistuvasta iskusta. Aivovamma johtaa pahimmillaan potilaan kuolemaan. Aivovammasta saattaa jäädä myös niin sanottu jälkitila. Aivovamman jälkitila alentaa kognitiivista toimintakykyä. Yleisimmät oireet ovat epänormaali väsyvyys, keskittymisvaikeudet, aloitekyvyn heikentyminen, huono lähimuisti, yleinen hitaus ja käyttäytymisen muutokset. Muita yleisiä ja pysyviä jälkioireita ovat muut muistivaikeudet, unihäiriöt, ärtyneisyys, toiminnan suunnittelun vaikeus sekä huimaus ja päänsärky. Myös tunne-elämä saattaa muuttua ja lisäksi saattaa esiintyä neurologisia paikallishäiriöitä, kuten puheen tuottamisen tai ymmärtämisen häiriöitä, epilepsiaa, näkökentän kaventumaa taikka haju- tai makuaistin toiminnan muutoksia. Myös muiden kykyjen heikkenemistä sekä kroonista kipua, spastisuutta ja jopa halvaantumista saattaa esiintyä. Oireiden esiintymisessä saattaa olla ajallista vaihtelua. Myös ajattelun hidastuminen ja sosiaalisen vuorovaikutuksen vaikeutuminen kuuluvat keskeisiin aivovammojen aiheuttamiin oireisiin.
Aivovamman jälkitilan oireet eivät ole suorassa suhteessa vamman alkuperäiseen vaikeusasteeseen, joten objektiiviset tiedot potilaan psykososiaalisesta selviytymisestä, persoonallisuuden piirteistä ja terveydentilasta ennen vammautumista ja sen jälkeen luovat perustaa jälkitilan vaikeusasteen arvioinnille.
Aivovamma yhdeksänkertaistaa riskin kuolla itsemurhan seurauksena.
Syyt ja esiintyvyys
Useimmat aivovammat syntyvät putoamisen tai kaatumisen seurauksena, liikenneonnettomuuksissa, urheillessa tai pahoinpitelyn seurauksena. Useimmista päähän kohdistuneista iskuista ei kuitenkaan synny aivovammaa.
Aivovamman saa vuosittain 15 000 – 20 000 ihmistä, ja kuolinsyytilastoissa se on pääsyynä 1 000 kuolemaan vuosittain. Aivovamma on alle 45-vuotiaiden aikuisten yleisin välitön kuolinsyy.
Hoito
Onnettomuuksissa sattuvat aivovammat yritetään hoitaa neurokirurgialla tai muulla mahdollisilla toimenpiteellä.
Aivovammojen hoitoon ei ole olemassa lääkettä, mutta aivovamman aiheuttamia ongelmia voidaan yrittää hoitaa esimerkiksi toimintaterapialla, fysioterapialla, puheterapialla tai neuropsykologisella kuntoutuksella eli sopeutumisvalmennuksella vamman sijainnista ja vaikeusasteesta riippuen. Juuri minkään käytössä olevan hoidon tehosta ei ole kuitenkaan olemassa vahvaa tieteellistä näyttöä.
Aivotärähdys tai hyvin lievä aivovamma
Tähän luokkaan kuuluu yli 90 % kaikista aivovammoista. Hyvin lievään vammaan ei liity tajunnan menetystä eikä tajunnan laskua viiveellä. Muistikatko ei ylitä kymmentä minuuttia. Aivojen kuvauksissa ei löydy poikkeamia, eikä oireisto ole niin voimakas, että vaadittaisiin seurantaa sairaalassa. Toipuminen on täydellistä, ja pysyvien seurauksien riski on lähes olematon.
Lievä aivovamma
Aivotärähdystä astetta vakavampi tila, johon saattaa liittyä tajunnan menetys. Puolen tunnin kuluttua tajunta on enää korkeintaan hiukan alentunut, eikä muistikatko kestä vuorokautta kauempaa. Aivokuvauksissa ei löydy poikkeamia, eikä vamma edellytä neurokirurgisia toimenpiteitä. Suurin osa lievän aivovamman saaneista toipuu ennalleen muutamassa päivässä tai viikossa, mutta noin 15 %:lle jää pitkäaikaisia tai pysyviä oireita.
Keskivaikea aivovamma
Potilaan tajunta on puolen tunnin kuluttua selvästi alentunut, mutta hän ei ole tajuton. Muistiaukko kestää kauemmin kuin vuorokauden mutta alle viikon. Vammaa pidetään keskivaikeana myös, mikäli aivojen kuvauksissa löytyy kallonsisäisiä muutoksia. Suurelle osalle jää pysyviä oireita, mutta täydellinen toipuminen on kuitenkin mahdollista.
Vaikea aivovamma
Potilas on puolen tunnin jälkeenkin tajuton, tai hänen muistiaukkonsa kestää yli viikon. Vammaa pidetään vaikeana myös, mikäli se vaatii neurokirurgisia toimenpiteitä. Pysyviä oireita jää lähes aina.
Lievä jälkitila
Lieviä oireita, kuten päänsärkytaipumus, muistin lievä epävarmuus kuormituksessa, vähän alentunut rasituksensieto. Sosiaalinen toimintakyky on kuitenkin ennallaan.
Keskivaikea jälkitila
Lieviä mutta selvästi haittaavia oireita, kuten toistuvat päänsäryt, väsyvyys ja muistin tai aloitekyvyn heikkeneminen. Myös sosiaalinen toimintakyky on hieman heikentynyt. Tutkimuksissa todetaan haittaavia vaikeuksia muun muassa toiminnan ohjauksessa ja muistissa. Myös kognitiivisia erityishäiriötä, epilepsiaa tai lieviä halvauksia voi esiintyä.
Lautamies
Lautamies tarkoittaa oikeudessa toimivaa maallikkotuomaria, joka osallistuu lautakuntakäsittelyyn yhdessä ammattituomarin kanssa. Tämänkaltaista lautamiesjärjestelmää käytetään Suomen lisäksi monissa etenkin Euroopan maissa, kuten Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa. Toisissa maissa käytetään lautamiesjärjestelmän sijaan tai lisäksi valamiehistöjä.
Aivovamma
Erittäin vaikea jälkitila
Erittäin vaikeita oireita, kuten neliraajahalvaus, vaikea ataksia tai vaikeahoitoinen epilepsia. Kognitiivinen tasonlasku on laaja-alainen ja merkittävä. Persoonallisuuden muutokset, toiminnanohjauksen vaikeudet, hidastuneisuus ja muut neuropsykologiset löydökset ovat niin vaikeita, että tarvitsee päivittäistä apua ja valvontaa.
Lautamies
Suomen lautamiesjärjestelmän historiaa
Kylänoikeuksissa oli jo 1700- ja 1800-luvulla oltermannin apuna lautamiehiä (bisittare), mutta he olivat eri luottamustoimenhaltijoita kuin kihlakunnanoikeuden lautamiehet. Kihlakunnanoikeuksissa yhteen istuntoon osallistui eräässä vaiheessa jopa 12 lautamiestä, joskin myöhemmin istuntoon osallistuvien lautamiesten määrää vähennettiin seitsemään. Lautamieslautakunta saattoi äänestää ammattituomarin kannan yli vain yksimielisellä päätöksellä.
Lautamiesjärjestelmä nykyään
pienoiskuva|Helsingin käräjäoikeuden oikeussali. Lautamieskokoonpanossa suoritettavan istunnon aikana puheenjohtaja ja lautamiehet istuvat salin edessä Lautamiesten tarpeen määräsi aiemmin oikeusministeriö ja nykyisin Tuomioistuinvirasto. Aiemmin joka kunnasta on valittu vähintään kaksi lautamiestä, mutta vuoden 2021 päätöksessä yhteensä 102 kunnasta valittiin vain yksi lautamies. Suurin lautamiestarve on Helsingissä. Useimpien käräjäoikeuksien alue käsittää useita kuntia, mutta Helsingin kaupunki muodostaa yksinään Helsingin käräjäoikeuden tuomiopiirin.
Kelpoisuusvaatimuksina lautamiehen toimeen on Suomen kansalaisuus, täysivaltaisuus (ei ole konkurssissa, eikä toimintakelpoisuutta ole rajoitettu), 25–64 vuoden ikä valittaessa sekä yleinen sopivuus lautamiestehtävään. Lautamiehen tulee erota tehtävästä täyttäessään 68 vuotta. Lautamieheksi ei voida valita tuomioistuinten ja rangaistuslaitosten virkamiehiä, kuten syyttäjiä, asianajajia, poliiseja, ulosottomiehiä eikä tullivirkailijoita.
Ennen toimeensa ryhtymistään lautamies antaa tuomarinvakuutuksen käräjäoikeuden istunnossa. Vakuutuksen kaava on sama, jota käytetään ammattituomarin vakuutuksena. Lautamies osallistuu vuosittain keskimäärin kahteentoista käräjäoikeuden istuntoon.
Käräjäoikeuden lautamieskokoonpano ja erityistuomioistuinten maallikkotuomarit
Lautamiehet osallistuvat käräjäoikeuden toimintaan sen lautamieskokoonpanossa. Kokoonpanoon kuuluu tavallisesti lainoppinut jäsen (ammattituomari) ja kaksi lautamiestä eli maallikkotuomaria. Ammattituomari toimii käräjäoikeuden lautamieskokoonpanon puheenjohtajana. Poikkeustapauksissa kokoonpanoa voidaan täydentää toisella lainoppineella jäsenellä ja/tai kolmannella lautamiehellä. Lautamieskokoonpano käsittelee törkeitä rikosasioita. Kullakin tuomioistuimen jäsenellä on yksilöllinen äänioikeus. Äänten mennessä tasan voittaa mielipide, jota puheenjohtaja on kannattanut.
Eduskunta on 2000-luvulla vähentänyt lautamiesten käyttöä käräjäoikeuksien istunnoissa merkittävästi valtion säästötoimenpiteisiin vedoten. Vuonna 2009 voimaan astuneen lainmuutoksen seurauksena lautamieskokoonpanot osallistuvat vain vakavimpien ja yhteiskunnallisesti merkittävimpien rikosten käsittelyyn. Kun vielä 2008 lautamieskokoonpanossa päätettiin vuodessa noin 33 000 rikosasiaa, oli lautamieskäsittelyjä vuonna 2009 enää noin 6 500. Vuonna 2012 lautamieskäsittelyssä ratkaistiin noin 4 300 rikostapausta, mikä oli 7 prosenttia käräjäoikeuksien kaikista rikosasioista. Lautamieskokoonpanossa ratkaistiin esimerkiksi 95 prosenttia henkirikoksista tai niiden yrityksistä, 94 prosenttia seksuaalirikoksista ja 91 prosenttia törkeistä ryöstöistä sekä tuhotöistä. Toukokuussa 2014 astui voimaan uusi lautamieskokoonpanojen karsiminen. Aiemman kolmen lautamiehen sijaan kokoonpanoihin kutsuttiin vastedes tyypillisesti enää kaksi lautamiestä.
Käräjäoikeuksien rikosasioiden lisäksi lautamiehet osallistuvat maaoikeusasioiden käsittelyyn. Lisäksi maallikkotuomareita on joissakin erityistuomioistuimissa, kuten työtuomioistuimessa ja vakuutusoikeudessa. Erikoistuomioistuinten maallikkotuomarien nimike ei ole lautamies, vaan esimerkiksi lääkärijäsen.
Herastuomari
Pitkäaikaisesta, menestyksekkäästä palveluksesta käräjäoikeuden lautamiehenä on käräjäoikeuslain mukaan mahdollista saada herastuomarin arvonimi. Tämän arvonimen myöntää kyseisen käräjäoikeuden laamanni, jossa lautamies toimii. Yleensä herastuomarin arvon saamiseksi on edellytetty toimimista vähintään kymmenen vuotta lautamiehenä.
Juristien mielipiteet lautamiehistä vuonna 2007
Nelosen uutisten vuonna 2007 tekemän kyselyn mukaan lautamiehillä ei ollut suurta kannatusta tuomarien, syyttäjien ja asianajajien keskuudessa. Syyttäjistä ja tuomareista yli puolet halusi luopua lautamiehistä ja vain viidennes olisi halunnut säilyttää heidät. Käräjätuomareista vajaa 30 % olisi luopunut lautamiehistä, puolet harkinnut asiaa ja vain 20 % olisi ehdottomasti pitänyt heidät. Asianajajista vain alle 10 % olisi säilyttänyt lautamiehet ja lähes 40 % luopunut heistä. Monien kyselyyn vastanneiden mukaan aika oli tuolloin ajanut lautamiesjärjestelmän ohi.
Oikeusministeri Tuija Brax ehdotti vuonna 2007 lautamiesjärjestelmästä luopumista muissa kuin merkittävissä rikosjutuissa säästön aikaansaamiseksi oikeuslaitoksessa. Lautamiesjärjestelmästä luopumalla pyrittiin parantamaan käräjäoikeuksien tuomioiden laadukkuutta palkkaamalla lisää tuomareita, jotta jatkossa ei tarvitsisi valittaa niin usein hovioikeuteen. Vuonna 2008 eduskunta vähensikin lautamiesten käyttöä. Uudistuksella säästettiin noin 1–2 miljoonaa euroa vuodessa, jolla palkattiin uusia tuomareita.
Muuta kritiikkiä ja korjaavaa ohjeistusta
Lautamiesjärjestelmää kritisoitiin vuonna 2004 lautamiesten liian suuresta vallasta. Koska lautamieskokoonpanossa jokaisella tuomioistuimen jäsenellä on yksi ääni, maallikkojäsenet voivat äänestää ammattituomarin kannan nurin.
Sosiaalipolitiikan professori J. P. Roos kritisoi vuonna 2006 lautamiesten valintajärjestelmää. Lautamiehet valitaan kunnallisvaalien jälkeen siten, että puolueet ehdottavat jäseniään lautamiehiksi saamiensa äänimäärien mukaisesti.
Oikeuskansleri, eduskunnan perustuslakivaliokunta, oikeusministeriö ovat huomauttaneet puolueita useasti siitä, että lautamiehet toimivat tuomarintehtävässä puolueettomina. Siksi puolueiden paikallisjärjestöjen ei tule eivätkä ne saa vaatia ns. puolueveron tai muiden tukimaksujen maksamista lautamiesten kokouspalkkiosta. Oikeusministeri Tuija Brax lähetti vuonna 2008 puolueille kirjeen aiheesta saatuaan tietoonsa lautamiespäivillä, että eräät puolueiden paikallisosastot ovat vaatineet käräjäoikeuksien lautamiehiltä luvattomia tukimaksuja ja painostaneet heitä kunnallisvaaliehdokkaiksi uudelleenvalintansa varmistamiseksi.
Käräjäoikeusjärjestelmää kritisoitiin aiemmin myös nimityksistä, jotka mahdollistivat rikoksiin syyllistyneiden nimittämisen lautamiehiksi. Lautamiesten rikostaustaa ei aiemmin selvitetty valinnan yhteydessä, eikä se esiin tullessaankaan välttämättä estänyt valintaa. Esimerkiksi useista rikoksista tuomittu kaupunginvaltuutettu Olavi Mäenpää nimitettiin aluksi kaupunginvaltuuston päätöksellä lautamieheksi. Kritiikin jälkeen Turun kaupunginvaltuusto pyörsi päätöksensä asiassa. Sittemmin oikeusministeriö uudisti ohjeistustaan niin, että lautamieheksi ei enää hyväksytä rikostaustan omaavia ihmisiä.
Aiheesta muualla
Nämndeman
Kruunuvuorenranta
Kruunuvuorenranta on Helsingin Laajasalon kaupunginosaan kuuluva osa-alue, joka sijaitsee Laajasalon saaren lounaisosassa. Merkittävä osa Kruunuvuorenrannasta oli pitkään öljysataman aluetta, mutta nykyisin sen paikalle rakennetaan uutta laajaa merellistä asuntoaluetta.
Historia
pienoiskuva|vasen|Keväällä 2021 tulipalossa tuhoutunut [[Villa Hällebo oli yksi Kruunuvuoren 1800-luvulla rakennetuista huviloista.]] pienoiskuva|vasen|[[Laajasalon öljysatama poistui käytöstä vuonna 2010.]] Kruunuvuorenrannan oli alun perin tarkoitus olla osa Viaporin eli Suomenlinnan linnoituskokonaisuutta Kruunuvuorenselän ympärillä. Lopulta Viaporin upseerit kuitenkin valtasivat alueen huvittelu- ja asuinpaikakseen. Kruunuvuorenrannassa harjoitettiin pienimuotoista maataloutta, ja alue oli myös suosittu veneretkikohde. 1800-luvulla alueelle rakentui Stansvikin kartano. Aatelismies Fredrik Vilhelm Edelheimin omistamalle kartanoalueelle rakentui muun muassa talousrakennuksia ja venevaja laitureineen.
Vuonna 1906 Kruunuvuorenrannan huvila-alueen osti suomalaisen kansakoululaitoksen perustajan Uno Cygnaeuksen poika Jacob Cygnaeus. Alueella sijaitsi kymmenkunta huvilaa, joista osa 1800-luvulta. Vuonna 1914 saksalainen kauppaneuvos Albert Goldbeck-Löwe osti maat Cygnaeuksen suvulta. Huvila-aluetta kutsutaan yhä joskus Kissingeksi Goldbeck-Löwen huvilan mukaan. Toisen maailmansodan aikana huvila-alueella majoitettiin saksalaisia sotilaita. Sodan jälkeen Ulkomaalaisen omaisuuden hoitokunta siirsi saksalaisomistuksessa olleen Kruunuvuoren Neuvostoliitolle. Tämän jälkeen alue oli neuvostoliittolaisten ja suomalaisten kommunistien juhlakäytössä.
Vuonna 1955 Palkki Oy:n perustaja vuorineuvos Aarne J. Aarnio osti Kruunuvuoren huvila-alueen itselleen. 1960-luvun lopulla Arkkitehtitoimisto Toivo Korhonen suunnitteli alueelle asemakaavan 2 300 asukkaan lähiölle, jossa olisi ollut 78 900 kerrosneliötä. Lähiösuunnitelmia ei kuitenkaan hyväksytty, vaan alue määrättiin rakennuskieltoon. Omistaja päästi tämän jälkeen rakennukset rappeutumaan.
Helsingin kaupunki sitoi 1990-luvun lopulla alueen rakennussuunnitelmat koko Laajasalon kohtaloon. Laajasaloon on tarkoitus rakentaa Herttoniemenrannan tapainen merellinen asuinalue. Alun perin alueelle suunniteltiin Helsingin metron laajennusta, joka lähtisi Meilahdesta ja kulkisi Töölön, Kampin, Katajanokan ja Kruunuvuorenselän alitse Laajasaloon. Sittemmin hanke vaihtui Kruunusillat-raitiotieksi. Laajasalon ranta-alueita päästiin rakentamaan vuoden 2010 jälkeen, jolloin öljy-yhtiöiden vuokrasopimukset satama-alueella päättyivät.
Asuinalueena
pienoiskuva|Uuden kerrostaloalueen myötä Kruunuvuorenrannan väestö nousee yli 11 000:een. Satama-aikana vuonna 2005 silloisessa Tahvonlahdessa asui 347 henkilöä, ja työpaikkoja alueella oli vuoden 2003 lopussa 157 henkilölle. Kruunuvuorenrannan uuden kaavan kerrosala on 550 000 kerrosneliömetriä, josta 500 000 neliötä on asuntoja ja loput palveluja sekä toimitiloja. Rakennettavien asuntojen määrä on noin 7 500 ja asukkaiden määrä lopulta noin 13 000.
Ensimmäiset asukkaat muuttivat alueelle syksyllä 2015. Vuonna 2020 uusia asuntoja oli 2 630 ja asukkaita noin 4 800. Alueella on kunnostettu pilaantunutta maata ja tehty myös maantäyttöjä. Osa uusista asunnoista on erilaisia kaupunkipientaloja, mutta yleisilmeestä tulee kantakaupunkimainen. Tornitaloista tulee korkeintaan kymmenkerroksisia. Alueen julkisiksi palveluiksi rakentuvat peruskoulu, päiväkoti, leikkipuisto ja liikuntahalli, nuorisotilat sekä mahdollisesti myös ruotsinkielinen koulu ja päiväkoti.
Eri suunnittelualueet
Entisen öljysataman ja uusien täyttömaiden paikalle rakentuvien korttelien alue on nimetty Haakoninlahdeksi ja hieman eteläisempänä Koirasaariksi. Koirasaari ja sen itäpuolinen täyttösaari erotetaan Haakoninlahdesta kanavilla. Haakoninlahteen rakentuvat korkeimmat ja tehokkaimmat korttelit. Sen länsipuolelle merenrantaan rakentuu Länsirannaksi nimetty rantarakenteiden ja -kortteleiden alue. Hieman pohjoisemmaksi rakentuu Kruunuvuoren asuinalue, joka ei kuitenkaan ylety Kruunuvuorenlammen ympäristöön. Kaivoskallion luonnonsuojelualueen kupeeseen rakennetaan Hopeakallioksi nimetty alue. Koirasaarentien eteläpuolelle rakennetaan Stansvikinkallion asuinalue, jota on kutsuttu myös Stansvikinnummeksi.
Rakentamattomiksi jäävät Stansvikin kartanon ympäristö, Kaivoskallion luonnonsuojelualue ja Kruunuvuoren huvila-alue. Ruokoisesta ja metsäisestä Stansvikinrannasta tehdään uimaranta.
Kruunuvuorenrannan kokonaisuudessa on suunniteltu myös Borgströminmäkeä ja Gunillankalliota, jotka virallisesti kuuluvat kuitenkin viereisiin osa-alueisiin Tullisaareen ja Yliskylään.
Kaitalahti
Rakentuvan kerrostalovaltaisen alueen pohjois­puolella sijaitsee vanha pien­talo­alue Kaitalahti, joka ei kuitenkaan virallisesti muodosta erillistä osa-aluettaan. Alue laajenee hieman Hopeakaivoksentien varressa.
Kruunuvuori ja huvila-alue
pienoiskuva|vasen|Ränsistynyt Villa Lindberg vuonna 2015. pienoiskuva|Kruunuvuoren keskellä sijaitsee pieni Kruunuvuorenlampi. Entisen satama-alueen pohjoispuolella, Kaitalahden länsipuolella sijaitsee vanha Kruunuvuoreksi kutsuttu niemi, jonka maasto on paikoin kallioista ja karua, osittain taas tiheäkasvuista metsikköä. Alue on kulttuurihistoriallisesti, maisemallisesti ja geologisesti arvokas virkistysalue. Alueella sijaitsi aikaisemmin toistakymmentä huvilaa, joista tuli vuosien saatossa hylättyjä ja pahasti rapistuneita. Tonttien kaivot rapautuivat, ja talousvesi oli haettava muualta. Helsingin kaupunki suunnitteli Museoviraston kanssa ehjien huviloiden, erityisesti Villa Hällebon suojelua, kunnes se sai purkupäätöksen syksyllä 2020. Keväällä 2021 Hällebo, alueen viimeinen huvilarakennus, kuitenkin tuhoutui tuhopalossa.
Kruunuvuori muutetaan puistomaiseksi lähivirkistysalueeksi. Alueen keskellä oleva Kruunuvuorenlampi ja lehmusmetsikkö ovat luonnonsuojelualuetta.
Nimistö
Kruunuvuori-nimestä on merkintöjä jo 1700-luvun alkupuolelta. 1750-luvun kartoissa se esiintyy muodossa Crono berget, vuonna 1777 muodossa Kronberget ja vuonna 1933 muodossa Kruunuvuoret–Kronbergen. Kruunuvuoreen perustuu myös Kruunuvuorenselkä-merenlahden nimi.
Kruunuvuorenrannan uusille kaduille on annettu paljon aluksiin ja merenkäyntiin viittaavia nimiä. Sotamarsalkka Augustin Ehrensvärdin saaristolaivaston mukaan on nimetty Saaristolaivastonkatu ja -kuja sekä Saaristofregatinpuisto. Alusten ja laivatyyppien mukaan on nimetty Brynhildankuja, Disankatu ja -kuja, Hemmemankuja, Pojamankatu, Turumankatu ja Udemankuja. Useat nimet pohjautuvat alueen öljysatamahistoriaan ja muun muassa S/T Wiiri -tankkilaivaan, johon viitataan nimillä Wiirinaukio, -kallio ja -laituri. 1800–1900-lukujen höyrypursien mukaan on nimetty Astridinkatu, Ellidankuja, Frejankuja, Ilonpuisto sekä Mirandankatu ja -kuja.
Nimet Hakkukuja, Hopeakaivoksentie, Kaivoskallio, Kaivossepänkuja sekä Kuilukaari ja -kuja viittaavat Kaitalahden alueella sijainneeseen kaivokseen, josta louhittiin rautaa ja hopeaa. Keskeinen aihepiiri on myös heraldiikka, jonka pohjalta katunimistössä on muun muassa kruunuihin ja erilaisiin hahmoihin viittaavia nimiä. Vaakunoista poimittuihin eläin- ja ihmishahmoihin perustuvat nimet Pegasoksenkuja, Salamanterinkuja, Serafinkuja, Villimiehenkuja ja Yksisarvisenkuja.
Luonto ja ympäristö
pienoiskuva|Stansvikinkalliota
Stansvikinkallio
Stansvikinkallio on metsäistä kallioselännettä, jonka korkein kalliolaki nousee yli kahdenkymmenen metrin korkeuteen merenpinnasta. Alueella esiintyy lepakoita ja uhanalaista lahokaviosammalta. Suunniteltu asuinrakentaminen Stansvikinkallion alueelle on herättänyt vastustusta. Rakentamisessa varauduttiin alun perin 2 000 asukkaaseen, mutta asemakaava on kuitenkin asetettu uudelleenarviointiin. Päätöstä on pidetty poikkeuksellisena, koska asemakaava oli jo lainvoimainen.
Varisluodonlahti
pienoiskuva|Varisluodonlahdelle rakennetaan julkinen uimaranta. Kruunuvuorenrannan eteläosassa Varisluodonlahdella sijaitsee pieniä kallioisia luotoja ja samalla osa-alueen ainoat saaret: Pitkäluoto, Varisluodonkari, Varisluoto ja Katinpaasi. Varisluodonkari on linnustollisesti arvokas alue. Rantametsässä kasvaa lehtipuustoa, etenkin tervaleppiä, mutta myös katajia ja vanhoja kilpikaarnamäntyjä. Pitkäluoto yhdistetään mantereeseen uudella kävelysillalla.
Joukkoliikenne
pienoiskuva|Kruunuvuorenrannan ja Kruununhaan välinen lautta alkoi liikennöidä toukokuussa 2023. Kuvassa [[Amiraali (lautta)|Amiraali-lautta Kruunuvuorenrannan laiturissa.]] Joukkoliikenteen järjestämiseksi on vertailtu liityntäliikennettä Herttoniemen metroasemalle, suoraa raitiovaunuyhteyttä keskustaan ja suoraa metroyhteyttä. Metron rakentamiselle ei kuitenkaan alueella todettu olevan riittävää väestöpohjaa ennen Santahaminan siirtymistä asumiskäyttöön. Myös siltayhteys Katajanokalle tyrmättiin maisemaa vahingoittavana. Marraskuussa 2008 kaupunginvaltuusto hyväksyi suunnitelman raitiovaunuille ja kevyelle liikenteelle tarkoitettujen Kruunusiltojen rakentamisesta Kruunuvuorenrannasta Korkeasaareen ja sieltä Sompasaareen, mistä raitiolinja olisi jatkunut Tervasaaren kautta keskustaan. Myös köysirataa esitettiin Kruunuvuorenrannan ja kantakaupungin välille. Kaupunginvaltuusto päätti äänin 63–6 kolmen sillan kokonaisuuden (Kruunuvuorenranta–Korkeasaari, Korkeasaari–Kalasatama ja Nihti–Merihaka) rakentamisesta lopullisesti 30. elokuuta 2016. Hankkeen kokonaiskustannusarvio on 350 miljoonaa euroa, ja liikenteen Hakaniemeen on suunniteltu alkavan alkuvuodesta 2027 ja keskustaan asti vasta myöhemmin. Matka-ajan keskustaan on arvioitu olevan Kruunuvuorenrannasta noin 17 minuuttia, kun taas liityntäliikennematka Herttoniemeen ja metromatka sieltä keskustaan kestävät yhteensä miltei 30 minuuttia.
Toukokuussa 2023 käynnistyi ympärivuotinen lauttaliikenne Kruunuvuorenrannasta Kruununhaan Meritullintorille Pohjoisrantaan. Matka kestää noin 15 minuuttia, ja lautat liikennöivät 50 minuutin välein. Kuten Suomenlinnan lauttaan, myös Kruunuvuorenrannan lauttaan voi käyttää HSL:n lippuja. Lautalla on tilaa 218 matkustajalle ja 16 polkupyörälle. Liikenne jatkuu Kruunusillat-raitiotien avautumiseen asti vuoteen 2027.
Henkilöautoliikenne
Autoliikenne ohjataan Koirasaarentietä Laajasalontielle ja tätä kautta Herttoniemeen. keski|pienoiskuva|1111x1111px|Näkymä Kruunuvuorenrannasta Helsingin keskustaan päin. Etualan laiturin kohdalta Korkeasaareen rakennetaan [[Kruunuvuorensilta.]]
Säiliöt
pienoiskuva|Öljysäiliö 468 pienoiskuva|Käytöstä poistettu tolueenisäiliö korkealla rantakalliolla. Entisen öljysataman alueelle on jätetty muutamia öljysäiliöitä. Säiliö 468 on muutettu led-valoin koristelluksi valotaideteokseksi, jota hallinnoi Helsingin Rakennusvirasto. Se hohtaa iltaisin ja öisin punaisen ja valkoisen väreissä. Valotaideteos avattiin 10. lokakuuta 2012. Teos ja sen suunnittelija Tapio Rosenius (LDC Lighting Design Collective Madrid) on palkittu useilla valaistustaidepalkinnoilla. Lähellä rantaa sijaitseva 16 metriä korkea ja halkaisijaltaan 35 metriä oleva teräksinen öljysäiliö on muutettu katetuksi ulkotilaksi, jota vuokrataan myös tapahtumakäyttöön.
Antti Laine
Antti Laine (s. 9. syyskuuta 1949) on suomalainen historiantutkija.
Laine valmistui filosofian kandidaatiksi Joensuun korkeakoulusta 1974. Hän toimi vuoden verran opettajana Tohmajärven ja Värtsilän yläasteella ja oli sitten vuoteen 1980 saakka Suomen Akatemian Valtion humanistisen toimikunnan ylimääräisenä tutkimusassistenttina. Tämän jälkeen Laine toimi Joensuun korkeakoulussa ja sittemmin Joensuun yliopiston Karjalan tutkimuslaitoksella tutkijana, assistenttina sekä apulaisprofessorina tutkien erityisesti Karjalan ja Luoteis-Venäjän 1900-luvun historiaa. Laine valmistui lisensiaatiksi 1978 ja hän väitteli tohtoriksi vuonna 1982 Joensuun korkeakoulussa. Väitöskirja Suur-Suomen kahdet kasvot : Itä-Karjalan siviiliväestön asema suomalaisessa miehityshallinnossa 1941-1944 käsitteli Suomen miehityshallintoa jatkosodan aikana Itä-Karjalassa. Laine oli vuodesta 1995 alkaen Karjalan Liiton Karjala-työryhmän jäsenenä. Hän sai vuonna 2009 Petroskoin valtionyliopiston kunniatohtorin arvon.
Esa Peltonen
pienoiskuva|Esa Peltonen Esa Olavi Peltonen (s. 25. helmikuuta 1947 Oulu) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Seuratasolla Peltonen edusti Oulun Kärppiä (1965–1966), Upon Palloa (1966–1969), HJK:ta (1969–1972), HIFK:ta (1972–1983) ja Kiekkoreipasta (1983–1984).
Suomen jääkiekkomaajoukkueen vakiomiehistöön Peltonen kuului vuosina 1967–1980. Hän edusti Suomea 11 kertaa MM-kisoissa vuosina 1967–1978 ja neljä kertaa olympialaisissa vuosina 1968–1980. Peltonen kuului myös Suomen Kanada Cup -joukkueeseen vuonna 1976. Maaotteluita Peltoselle kertyi yhteensä 277, edellään tilastossa vain Raimo Helminen (331) ja Lasse Oksanen (282). Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Peltosen Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 69. Hänet valittiin Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n Hall of Fameen vuonna 2007.
Ura
Maajoukkueuransa Peltonen aloitti jo 18-vuotiaana vuonna 1965. Hän edusti tuolloin seuratasolla kasvattajaseuraansa Oulun Kärppiä, joka pelasi Suomensarjassa. Erikoista oli, että maajoukkueuransa alkuvuosina Peltosella oli tilillään enemmän A-maaotteluita kuin SM-sarjan pelejä. Ensimmäiseen arvoturnaukseensakin, Wienin MM-kisoihin 1967, Peltonen nousi Suomensarjasta, lahtelaisesta Upon Pallosta.
Peltonen oli 1970-luvulla Euroopan parhaita vasempia laitahyökkääjiä. Hän pelasi 1970-luvun alusta koko lopun maajoukkueuransa Leijonien ykkösketjun vasempana laitahyökkääjänä. Parhaiten hänet muistetaan MM-kotikisoista 1974, joissa Leijonissa oli tärkeässä roolissa ketju Peltonen – Veli-Pekka Ketola – Juhani Tamminen ja pakkipari Juha Rantasila – Heikki Riihiranta. Tätä viisikkoa pidetään edelleen yhtenä kaikkien aikojen parhaista leijonakentistä.
Peltosen peli perustui nopeaan luisteluun ja monipuoliseen mailankäsittelyyn, jotka mahdollistivat yllätykselliset pelitilanneratkaisut. Valtaosan maaleistaan hän teki rannelaukauksilla, oman arvionsa mukaan jopa 95%.
Peltonen on Leijonien MM-kisahistorian maalintekijätilastossa 31 osumallaan kolmantena, ensimmäisenä on hänen poikansa Ville Peltonen (34). A-maaotteluiden maalintekijätilastossa Peltonen on 93 maalillaan toisena (Lasse Oksasella 101). Peltosten yhteenlaskettu A-maaottelumäärä on yli 538; isällä on 277 ja pojalla 261 maaottelua.
Kent (yhtye)
Kent oli Eskilstunassa vuonna 1990 perustettu ja vuoden 2016 lopussa lopettanut ruotsalainen alternative rock -yhtye. Yhtye esiintyi myös nimillä Jones & Giftet ja Havsänglar. Yhtyeen logo on erottuva, pienellä alkukirjaimella ja Avant Garde Gothic Book -kirjasimella kirjoitettu.
Yhtye teki useita suuria radiohittejä toisen albumin läpimurtosinglensä ”Kräm (så nära får ingen gå)” jälkeen. Yhtye on yksi Ruotsin suosituimpia, ja sitä on luonnehdittu 2,3 miljoonan myydyn täyspitkän albuminsa myötä ”Ruotsin suurimmaksi rockyhtyeeksi”.
Yhtyeen jäsenistä Markus Mustonen, Sami Sirviö ja Harri Mänty ovat ruotsinsuomalaisia.
Jones & Giftet ja Havsänglar (1990–1994)
Yhtye perustettiin vuonna 1990 nimellä Jones & Giftet. Yhtyeeseen kuuluivat tuolloin Joakim Berg, Martin Sköld, Markus Mustonen, Sami Sirviö ja Tomas Bergqvist. Kaikki alkoi, kun Joakim meni Lontooseen ja osti kaksi kitaraa, yhden Samille ja toisen itselleen. Joakim ja Sami alkoivat harjoitella Balsta Musikslottilla, ja yhtye koostui kolmesta jäsenestä. My Bloody Valentine -yhtyeen jalanjäljissä, Martin ja Joakim päättivät perustaa oman yhtyeen, ja se tapahtui koulun kahvilassa. Joakim ja Martin tapasivat Ravintola Vildsvinetin ulkopuolella Eskilstunassa humalassa olevan Markuksen, joka lupasi tulla soittamaan rumpuja yhtyeeseen.
Martin Sköldin ystävä, Tomas Bergqvist kutsuttiin soittamaan koskettimia yhtyeeseen. Yhtyeen ensimmäinen keikka soitettiin Lindesbergissä. Toinen keikka oli Knegoffsissa Eskilstunassa.
Vuonna 1991 Jones & Giftet voitti Cult 91 -kilpailun Skylightissa Eskilstunassa. Magnus Nygren EMIltä otti yhtyeen demon saadakseen heidät Tukholman stadioneille ja lehtiin. Nykyään Kent on kiitollinen Nygrenille tämän avustuksesta bändiä kohtaan.
Oli vuosi 1992, ja yhtyeen uusi jäsen Martin Roos soitti Jones & Giftetissä ensimmäistä kertaa Cult 92 -tapahtumassa. Pian tuon jälkeen Tomas Bergqvist erotettiin yhtyeestä ja Roos tuli hänen tilalleen. 30. syyskuuta 1992 Jones & Giftet muutti nimensä Havsänglariksi
1993 Martin Roos muutti Tukholmaan. Joakimin veli Adam Berg keksi uuden nimen, Kent. Yhtye soitti Tukholman paikoissa Tantossa, Hyndans Hörna -ravintolassa ja Uppsalassa Kalmarin osakunnassa.
Maaliskuussa 1994 Kent nauhoitti 10 kappaleen mittaisen demon yksinkertaisissa olosuhteissa. Demo annettiin Pet Soundsin Peter Ejhedenille, ja se käynnisti tapahtumaketjun. Heti kun Ejheden sai demon, hän lopetti Pet Soundissa ja alkoi työskennellä BMG:lle. Huhtikuussa Per Lindholm kuuli Kentiä ensimmäistä kertaa ja innostui yhtyeestä. 26. kesäkuuta Kent allekirjoitti ensimmäisen levytyssopimuksensa debyyttialbumistaan.
Kent ja Verkligen (1995–1996)
Vuonna 1995 Kent julkaisi samannimisen debyyttialbumin Kent. Albumi tosin antoi vääristyneen kuvan siitä, minkälaista musiikkia yhtye tulisi myöhemmin julkaisemaan. Se sai myös jonkun verran kaupallista tunnettuutta. Albumilta julkaistiin neljä singleä, joista "Frank" oli suosituin.
Vain vuotta myöhemmin Kent julkaisi toisen albuminsa, Verkligen. Kitaristi Martin Roos jätti yhtyeen uransa takia levy-yhtiö BMG:ssä, mutta hänestä on tullut sittemmin yhtyeen manageri. Ensisinglestä, "Kräm (Så nära få ingen gå)", tuli välittömästi suosittu radiohitti, ja sen myötä yhtye sai todellista julkisuutta ensimmäistä kertaa. Kaksi muuta singleä olivat "Gravitation" ja "Halka". Musiikillisesti levy oli hitaampi ja keskittyi enemmän tunteeseen. Levyn Japanin julkaisu sisälsi yhtyeen ensimmäisen englanninkielisen kappaleen, joka oli käännetty versio kappaleesta "Kräm (så nära få ingen gå)" ja sen englanninkielinen nimi oli "What it feels like"
Isola (1997–1998)
Vuonna 1997 Kent julkaisi Isolan. Kitaristi Harri Mänty oli liittynyt yhtyeeseen Verkligenin jälkeen. Verkligen toi yhtyeelle paljon keikkoja ja myös mainetta. Ensisinglestä "Om du var här" tuli hitti, kuten myös toisesta singlestä "Saker man ser". Musiikillisesti Isola meni Verkligenistä vielä hitaampaan ja tunteellisempaan suuntaan esimerkkinä kappale "747" joka on levyn pitkäkestoisin kappale kestäen 7 minuuttia ja 47 sekuntia.
Vuonna 1998 levystä julkaistiin kysynnän vuoksi englanninkielinen versio.
Hagnesta Hill (1999–2000)
Kent kiersi Yhdysvaltoja yhdessä The Cardigansin kanssa alkuvuodesta 1999 ja julkaisi myöhemmin samana vuonna levyn Hagnesta Hill. Levy sai nimensä paikasta, jossa bändillä oli ensimmäinen treenikämppä.
Vuonna 2000 Kent lähti ensimmäiselle Pohjoismaiden-kiertueelleen yhdessä The Arkin kanssa ja sittemmin muualle Eurooppaan promotoimaan Hagnesta Hillin englanninkielistä versiota. Kiertueen viimeinen keikka oli Roskildessa samana vuonna, kun festivaaleilla sattui onnettomuus, jossa yhdeksän ihmistä kuoli.
Vapen & ammunition (2001–2003)
Vapen & ammunition on Kentin myydyin levy Suomessa ja Ruotsissa tähän mennessä. Ruotsissa se myi kolminkertaista platinaa. Levy julkaistiin vuonna 2002, ja se nousi heti ilmestymisensä jälkeen Ruotsin levylistan kärkeen. Yhtyeellä oli kolme kiertuetta vuonna 2002: klubikiertue Suomessa ja muissa pohjoismaissa lukuun ottamatta Ruotsia sekä loppuunmyyty kiertueen aloituskeikka Kööpenhaminassa toukokuussa. Talven aikana yhtyeellä oli jäähallikiertue Pohjoismaissa.