cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vanhoillislestadiolaisuuden kritiikki
Vastauksia arvosteluun
Keijo Korhonen arvosteli vanhoillislestadiolaisuuden kriitikoita kovin sanoin Helsingin Sanomiin 10.4.1980 kirjoittamassaan artikkelissa. Hänen mukaansa lestadiolaiset kuuluvat tasavallan parhaisiin kansalaisiin, tekevät hyvin työnsä, maksavat veronsa ja tuottavat maalle paljon uusia veronmaksajia. Korhosen mukaan myös suhtautumisessa vanhoillislestadiolaisuuteen tulisi noudattaa moniarvoisuuden periaatetta. Hän epäili, että herätysliikettä kritisoivien tarkoituksena on lisätä pohjoissuomalaisten omanarvontunnon puutetta ja alistaa jälleen eräs alueellinen erikoispiirre, lestadiolaisuus, keskitetyn virkavallan yhtäläistävään holhoukseen
Uudempaan keskusteluun on vastannut muun muassa SRK:n entinen pääsihteeri Aimo Hautamäki. Kotimaa–-lehdelle 2006 antamassaan haastattelussa hän myönsi, että ”oli varmasti sellaisiakin kokouksia, että kaikki ei niissä mennyt oikein.” Hautamäen mukaan kyseessä ei kuitenkaan ollut SRK:n liikkeellepanema hoitokokousten järjestelmä. SRK:lta ei Hautamäen mukaan ole tulossa yleistä anteeksipyyntöä, koska ”ei joku toinen voi pyytää anteeksi toisen puolesta”. Liikkeen näkemyksiin siis kuuluu se, että jokainen on henkilökohtaisesti vastuussa omista synneistään, eikä yhteisö tai toinen henkilö voi pyytää anteeksi toisen puolesta. Lisäksi anteeksipyyntö kohdistetaan aina vain sille henkilölle, jota vastaan on rikottu.
Valkealan suviseuroissa vuonna 2007 haastateltujen vanhoillislestadiolaisten eläkkeellä olevan luokanopettajan Pekka Tervon ja Oulujoen seurakunnan kappalaisen Pertti Lahtisen mukaan television katselukieltoa ei ole olemassa mutta on todettu, ettei televisio sovi uskovaiselle. Heidän mukaansa se ei ruoki uskonelämää vaan päinvastoin vanhaa osaa, jossa pahuus asuu.
SRK:n entisen puheenjohtajan Matti Lääkön mukaan Vanhoillislestadiolaisuus ei ole lahko, vaan osa kansankirkon toimintaa.
Rick Owens
Richard Saturnino Owens (s. 18. marraskuuta 1962 Porterville, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaissyntyinen muotisuunnittelija, joka tunnetaan parhaiten nimeään kantavasta vaatemerkistään. Rick Owens -vaatemerkin lisäksi Owens on perustanut OWENSCORP-nimisen yrityksensä alle useita sisarmerkkejä, joihin lukeutuu Rick Owensin diffuusio-, eli sisarlinja, vaatemerkki DRKSHDW, huonekalumerkki Rick Owens Furniture, sekä HUNRICKOWENS-niminen, kalliimpiin materiaaleihin keskittynyt vaate- ja asustemerkki.
Yksityiselämä
Owens on naimisissa Michèle Lamyn kanssa. Lamy työskentelee läheisesti Rick Owensin kanssa ja on ollut perustamassa OWENSCORPia. Lamy on Rick Owens Furnituren toiminnanjohtaja.
Vaatteet
Rick Owens -merkin vaatteet edustavat avantgarde-tyyliä, jota on kuvailtu ”Glamour-goottilaiseksi”.
Merkin suosituimpiin tuotteisiin kuuluvat sen valmistamat kengät, kuten koripallokenkää mukaileva Geobasket ja uudempi, sukupuolineutraali Kiss Boot -korkokenkä.
Savolaismurteet
thumb|Savolaismurteiden puhuma-alueSavolaismurteet ovat suomen kielen itämurteita, joiden alue on niiden nimestä huolimatta paljon laajempi kuin pelkkä Savo: se käsittää myös lähes koko Keski-Suomen, Pohjois-Karjalan, Kainuun, Etelä-Pohjanmaan itäisimpiä pitäjiä sekä pääosan Koillismaasta.
Alamurteet
Edellä mainittuihin alamurteisiin luokitellaan
Kirjallisuus
Savolaismurretta kirjallisessa tuotannossaan käyttäneisiin kirjailijoihin on kuulunut muiden muassa Kalle Väänänen.
Sarjakuvat
Sarjakuvassa savolaismurteita on käytetty muiden muassa Jorma "Jope" Pitkänen sarjakuvassa Näkymätön Viänänen.
Elokuvat
Useissa elokuvissa on kuultu savon murretta. Tunnettu savolaismurteen käyttäjä on näyttelijä Esa Pakarinen, jonka savolaismurretta puhuviin hahmoihin kuluu muiden muassa Severi Suhonen. Jopa itse Pekka Puupää puhui savon murretta ensimmäisestä elokuvasta lähtien 1953, kun häntä esitti Esa Pakarinen. Muita tällaisia elokuvia on mm. Napapiirin sankarit.
Musiikki
Savolaismurteita on Suomessa käytetty sekä taide- että kevyessä musiikissa. Taidemusiikista tunnetaan Aaro Jalkasen alkujaan virolaisen kuorolaulun sävelmään kirjoittama "Kallavesj". Kevyessä musiikissa savolaismurretta ovat käyttäneet muiden muassa säveltäjä ja sanoittaja Eino Kettunen, jonka tunnettuja savolaismurteella sanoitettuja kappaleita ovat muiden muassa Joensuun Elli ja 2000-luvulla myös internet-ilmiönä tunnetuksi tullut Ievan polkka, sekä näyttelijä Esa Pakarinen, jonka esittämiin tunnettuihin kappaleisiin kuluu muiden muassa Lentävä kalakukko, 1900-luvun loppuvuosikymmeninä savolaismurretta on käyttänyt lauluissaan laulaja-lauluntekijä Jaakko Teppo. Huumorimusiikkia savolaismurteella ovat esittäneet myös huumoriryhmä Halavatun papat, ja sen johtohahmo Jamppa Kääriäinen. Vuonna 2006 ensimmäisen pitkäsoittonsa julkaisi Verjnuarmu, joka omien sanojensa mukaan "yhistää mussiikissaan savon ylen kaaniin murteen raskaaseen tuomijopäevän soetantaan".
Tieteen kielenä
Vuonna 2013 Helsingin yliopistossa hyväksyttiin ensimmäistä kertaa kokonaan savolaismurteella kirjoitettu kandidaatintutkielma. Jani Koskisen itäisiin savolaismurteisiin kuuluvalla Keski-Karjalan seudun murteella kirjoitetun "tutkiilman" aihe on saamelaiskielten vaikutus skandinaavisiin kieliin. Omien sanojensa mukaan Koskinen halusi tutkielmansa kielivalinnalla osoittaa, että "suomen kirjakielj ei ou millään laila paremppoo tahe oikkiimppoo kieltä kunj mikkään murre, ja mikä tahhaa murre soppii mihen tahhaa käyttöyhteytteen." Vuonna 2018 Helsingin yliopistossa hyväksyttiin Koskisen niin ikään savolaismurteella kirjoittama pro gradu -tutkielma.
Earl Wild
Earl Wild (26. marraskuuta 1915 – 23. tammikuuta 2010 ) oli yhdysvaltalainen pianisti. Hän syntyi Pittsburghissa, Pennsylvaniassa, ja tuli tunnetuksi paitsi esiintyvänä taiteilijana, myös säveltäjänä ja varsinkin transkriptioiden tekijänä.
Marraskuussa 2005 90-vuotispäiväänsä viettänyt Earl Wild oli viimeisinä vuosinaankin aktiivinen muusikko. Hän oli arvostettu opettaja ja piti mestarikursseja eri puolilla maailmaa.
Filmfare Awards 2003
Filmfare Awards 2003 oli 20. helmikuuta 2004 Mumbaissa pidetty tilaisuus, jossa palkittiin vuoden 2003 parhaat hindinkieliset elokuvat. Se oli järjestyksessään 49. Filmfare Awards -tilaisuus.
Suomen Ateenan-instituutti
Suomen Ateenan-instituutti (, FIA) on Suomen valtion tiedeinstituutti, joka toimii Ateenassa, Kreikassa. Instituutin päätehtävänä on harjoittaa ja edistää Kreikan arkeologian, historian, kielen ja kulttuurin tutkimusta antiikin ajasta nykypäivään asti. Se on yksi Kreikassa toimivista ulkomaisista arkeologisista instituuteista.
Instituutti on aloittanut toimintansa vuonna 1984, ja se on toiseksi vanhin Suomen ulkomailla toimivista instituuteista ja yksi noin 20 Ateenassa toimivasta ulkomaisesta tieteellisestä instituutista. Instituutin johtajana toimii Petra Pakkanen. Instituutin toimintaa ylläpitää ja tukee Suomen Ateenan-instituutin säätiö.
Perustaminen
Helsingin yliopiston rehtori Nils Oker-Blom esitti vuonna 1982, että Suomelle tulisi perustaa instituutti Ateenaan Rooman Villa Lantessa vuodesta 1954 toimineen Suomen Rooman-instituutin tapaan. Aloitteen takana oli myös Suomen Ateenan kunniakonsuli Konstantinos Lazarakis. Hanketta ja muun muassa rahoituksen keräämistä varten perustettiin Suomen Ateenan-instituutin säätiö vuonna 1983 (säätiörekisteriin 1984). Lahjoituksia saatiin useilta tahoilta, niin yrityksiltä, säätiöiltä kuin yliopistoiltakin. Alussa monet antiikintutkijat suhtautuivat hankkeeseen myös epäillen, koska sen pelättiin vievän rahoitusta Villa Lantelta.
Instituutti aloitti työnsä Paavo Castrénin johdolla syyskuussa 1984. Se toimi aluksi vaatimattomassa huoneistossa johtajan asunnossa Makrygiánnin kaupunginosassa. Käytännön asioissa suomalaiset saivat paljon apua Ruotsin Ateenan-instituutista. Perustamisen aikaan Ateenassa toimi arkeologisia instituutteja kahdestatoista muusta maasta. Instituutti sai tieteellisen (arkeologisen) instituutin statuksen 14. toukokuuta 1985 ja sen avajaiset järjestettiin Ateenan akatemian tiloissa 21. toukokuuta.
Instituutin toiminta vakiintui sen toisen johtajan Jaakko Frösénin kaudella. Instituutti on saanut valtion tukea veikkausvoittovaroista vuodesta 1987.
Omien tilojen hankinta
pienoiskuva|upright|Instituutin pääovi.
Instituutin omien toimitilojen hankinta tuli ajankohtaiseksi vuonna 1987. Tuolloin käyttöön hankittiin osoitteessa Zítrou 16 sijaitseva talo, joka vaati kuitenkin täydellisen useita vuosia kestäneen kunnostuksen. Johtajalle puolestaan hankittiin asunto läheiseltä Karyátidon-kadulta, joka vuoden 1999 maanjäristyksen jälkeen peruskorjattiin ja tukevoitettiin.
Opiskelijoiden majoitus tapahtui aluksi Penelopeksi kutsutussa pensionaatissa, joka vuokrattiin läheltä yhdessä Ruotsin instituutin kanssa. Vuonna 1994 Nikólaos G. Koronaíos lahjoitti Suomen instituutille kokonaisen kerrostalon omaa asuntolaa varten. Tämä niin kutsuttu Koroneos-talo otettiin käyttöön vuonna 1999.
Kirjasto päätettiin perustaa yhdessä muiden pohjoismaisten instituuttien kanssa. Näin syntyi instituutin lähellä sijaitseva Pohjoismainen kirjasto, joka aloitti toimintansa vuonna 1995.
Tutkimustoiminnan alku
Ennen instituutin omia kenttätyöprojekteja suomalaisia tutkijoita hankki kenttätyökokemusta osallistumalla instituutin kautta muun muassa kreikkalaisten sekä muiden pohjoismaisten instituuttien suorittamille kaivauksille. Instituutin omat arkeologiset kenttätyöt alkoivat vuonna 1999 Paliámpelassa lähellä Aréthousaa.
Instituuttiin perustettiin tieteellistä jatkokoulutusta varten assistentin virka vuonna 1990.
Johtajat
Lähde
Tutkimustoiminta
pienoiskuva|Instituutin tiloja.
Instituutti on tutkinut erityisesti hellenistisen ja myöhäisen antiikin ajan Ateenaa, muun muassa Kreikan roomalaisaikaisia epigrammeja, sekä järjestänyt kaivauksia ja arkeologisia kenttätutkimuksia muun muassa Paliámpelan varhaiskristillisen kirkon alueella Keski-Makedoniassa, Stratoksen Zeuksen temppelillä Aitolia-Akarnaniassa, Kokytós-joen laaksossa Thesprotiassa, antiikin Naksoksen kaupungin alueella Sisiliassa sekä antiikin Salamiin kaupungin alueella Salamiin saarella. Tämän lisäksi instituutissa on tutkittu myös nykyajan Kreikkaa ja kreikkalais-suomalaisia yhteyksiä.
Instituutti julkaisee vuodesta 1994 tieteellistä julkaisusarjaa Papers and Monographs of the Finnish Institute at Athens. Se järjestää tieteellisiä kongresseja ja Kreikka-aiheisia kursseja sekä pyrkii auttamaan suomalaisia tutkijoita ja opiskelijoita. Instituutti ja sen asuntola sekä Pohjoismaiden yhteinen tieteellinen kirjasto edesauttavat suomalaisten tutkijoiden, opiskelijoiden ja taiteilijoiden työtä ja oleskelua Kreikassa. Instituutti osallistuu myös Suomen ja Kreikan väliseen kulttuurivaihtoon.
Tutkimusprojekteja ja kaivauksia
pienoiskuva|upright|Näkymiä instituutin sisäpihalta.
Kulttuuritoiminta
Instituutti järjestää tieteellisen toiminnan lisäksi kulttuuritapahtumia kuten konsertteja, näyttelyitä sekä kirjaluenta- ja keskustelutilaisuuksia. Instituutin asuntolassa on taiteilijaresidenssi, johon residenssipaikkaa voi hakea suoraan instituutilta. Samoin asuntolassa on myös Suomen Kirjailijaliiton residenssi, jota kirjailijat voivat hakea Kirjailijaliitolta.
Vuonna 2020 Suomen Ateenan-instituutti liittyi osaksi TelepART-liikkuvuusohjelmaan, jonka tarkoituksena on edistää esittävien taiteilijoiden mahdollisuuksia matkustaa ja esiintyä kansainvälisesti. Ohjelmasta voi hakea voi hakea apurahaa esiintymismatkoista syntyviä matka-, majoitus- ja rahtikuluja varten.
Opetustoiminta
Tutkimus- ja kulttuuritoiminnan lisäksi Suomen Ateenan-instituutti järjestää myös opetusta. Näkyvin osa tätä toimintaa on yliopistojen perustutkinto-opiskelijoille suunnattu vuotuinen antiikin Kreikan johdantokurssi. Johdantokurssi järjestetään yleensä syksyisin ja kestää noin kuukauden. Haku kurssille on avoin kaikkien alojen opiskelijoille, keskeisenä sisäänpääsykriteerinä on oma kiinnostus antiikin Kreikkaa kohtaan ja sen relevanssi omissa opinnoissa. Kurssi järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1999. Vuosina 2006–2009 kurssi järjestettiin yhdessä Suomen Rooman-instituutin kanssa ja silloin kurssin nimenä oli antiikin Kreikan ja Rooman johdantokurssi.
Tilat
pienoiskuva|Instituutin asuntolan, Koroneos-talon, näkymiä.
Suomen Ateenan-instituutti toimii uusklassisessa rakennuksessa, joka sijaitsee Ateenan keskustassa Makrygiánnin kaupunginosassa, aivan Akropoliin eteläpuolella ja Akropolis-museon tuntumassa. Rakennuksessa on muun muassa instituutin työntekijöiden toimistotiloja, luentosali ja käsikirjasto. Instituutin lähellä sijaitsevat muiden Pohjoismaiden ja eräiden muiden maiden vastaavat instituutit sekä Pohjoismainen kirjasto. Instituuttia lähin Ateenan metron asema on Akrópolin metroasema.
Instituutin asuntola Koroneos (Koronaíos) -talo sijaitsee Ateenan Gkýzin kaupunginosassa osoitteessa Ioánnou Soútsou 25 (37.99167°N, 23.74417°W). Rakennuksessa on kuusi kerrosta ja vuokrattavaksi yhteensä 13 erikokoista kalustettua huoneistoa. Asuntolalle pääsee parhaiten bussilla. Lähimmät metroasemat ovat Ampelókipoin metroasema ja Viktórian metroasema.
Suomen Ateenan-instituutin ystävät ry
Vuonna 1986 perustettiin yhdistys Suomen Ateenan-instituutin ystävät, jonka tarkoitus on tukea instituutin toimintaa sekä kulttuurivaihtoa Suomen ja Kreikan välillä. Yhdistys järjestää muun muassa esitelmiä ja matkoja, jakaa stipendejä sekä julkaisee Helikon-nimistä lehteä.
Gennadi Muravin
Gennadi Lvovitš Muravin (14. toukokuuta 1931 Belgorod, Neuvostoliitto − 8. marraskuuta 2021 Helsinki ) oli venäläinen kääntäjä, toimittaja ja taiteilija.
Muravin syntyi Belgorodissa mutta kasvoi Ukrainan Harkovassa. Hänen isänsä oli tunnettu kuvanveistäjä. Toisen maailmansodan aikana perhe evakuoitiin Alma-Ataan.
Muravin valmistui taiteilijaksi vuonna 1957 Moskovan Surikov-instituutista, joka on osa Venäjän taideakatemiaa, ja myöhemmin Viron taideakatemiasta, pääaineen ollessa maalaustaide. Hän työskenteli toimittajana Yleisliittolaisessa radiossa ja sitten eri aikakauslehdissä ja lastenkirjojen toimittajana. Hänen työskennellessään Moskva-aikakauslehdessä lehti onnistui julkaisemaan Mihail Bulgakovin teoksen Saatana saapuu Moskovaan.
Vuosina 1976–1979 hän työskenteli Tallinnan venäläisessä teatterissa kirjallisuusjohtajana. 1960-luvulta lähtien hän käänsi virolaista kirjallisuutta venäjäksi. Nimikkeitä kertyi yli 150, ja 1970-luvulta lähtien hän käänsi myös suomalaista kirjallisuutta venäjäksi.
Hän työskenteli myös Tallinnfilmissä, jossa hän kirjoitti käsikirjoituksen dokumenttielokuvaan "See on täiesti tõsine asi" (‘Tämä on täysin vakava asia’) (1982). Samoin hän kirjoitti käsikirjoituksen elokuviin "Tuli öös" (1973), "Röövpüüdjajaht" (1975), "Aeg elada, aeg armastada" (1976) ja "Jõulud Vigalas" (1980), joista viimemainitussa hän esitti Schmidt-nimistä upseeria.
Häneltä julkaistiin viroksi teos "Ebatsensuursed juhtumid: Sekeldused eesti raamatutega nõukogude ajal" (‘Sensuroimattomia tapauksia: sekaannuksia virolaisissa kirjoissa neuvostoaikoina’) (Tammerraamat 2016). Siinä hän kuvaa niitä absurdeja kohtaloita, joita virolaisilla ja venäläisillä kirjailijoilla oli Neuvostoliitossa ja sen sensuurin käsissä. Kuolemaansa ennen hän oli viimeistelemässä jatko-osaa tälle teokselle.
Taiteilijana hän kuvitti mm. Leo Tolstoin teoksen Tarinoita (1961), Sergei Aksakovin teoksen Tulipunainen kukka, ja hän myös piirsi pilapiirroksia. Hän myös piirsi karikatyyreja Ivan Krylovin teokseen Valitut kirjoitukset (Eesti Riiklik Kirjastus, 1960). Hän myös suunnitteli konvehtien käärepapereita.
Muravin avioitui suomalaisen Annin kanssa vuonna 1979 ja pääsi tuolloin käymään ensi kertaa Suomessa. Tähän aikaan hän opetteli myös suomen kielen. Hän alkoi nyt kääntää suomalaista kirjallisuutta venäjäksi, mm. Aino Kallasta, Joel Lehtosta, Antti Tuuria, Eino Säisää, Eeva-Liisa Manneria ja F. E. Sillanpäätä. Sillanpään romaania varten Suomi lahjoitti Neuvostoliitolle kaksi junavaunullista paperia vuonna 1991.
1980-luvulla Muravin alkoi avustaa Helsingin Sanomia ja sai tuohon aikaan käyttöönsä kotipuhelimen. Sittemmin Helsingin Sanomat sai oman toimituksen Tallinnaan, Muravinilta vuokrattuun pieneen keskusta-asuntoon.
Kun Viro palautti itsenäisyytensä vuonna 1991, Muravin sai maan kirjailijaliiton esityksestä Viron tasavallan kansalaisuuden erityisansiosta maan hyväksi.
Vuonna 1991 Muravin sai pysyvän oleskeluluvan Suomeen, ja hän muutti tuolloin Helsinkiin. Nyt hän alkoi raportoida venäjän kielellä Tallinnan ja Moskovan lehdille ja radiokanaville ja myös Radio Free Europelle.
Viimeisten 20 vuoden aikana hän eli Suomessa ja ajoittain luennoi Helsingin yliopistossa Venäjän ja Itä-Euroopan tutkimuksen opiskelijoille, mm. luennot neuvostotodellisuudesta. Hän kertoi mm., että oli mahdollista äänestää virallista ehdokasta vastaan, mutta tuolloin oli käveltävä äänestyssalin toiseen nurkkaan ja jätettävä äänensä erilliseen vaaliuurnaan. Oli myös mahdollista äänestää muualla kuin omassa vaalipiirissä, jolloin äänestäjälle annettiin siitä todistus, jolla vaikkapa moskovalainen sai äänestää vaalipäivänä Vladivostokissa, mutta Leonid Brežnevin vaalipiirissä noita todistuksia ei annettu kenellekään. Syynä oli se, että niin monet olivat hakeneet nuo todistukset, mutta jättäneet äänestämättä, millaista ei haluttu kirjata vaalituloksiin.
Muravin oli jäsenenä Neuvostoliiton ja Viron kirjailijaliitoissa sekä Suomen kääntäjien ja tulkkien liitossa.
Steamboat Geyser
thumb|Steamboat Geyserin purkautuminen. Steamboat Geyser on Yellowstonen kansallispuiston Norrisin geysirlaaksossa sijaitseva geysir. Se on maailman korkeimmalla purkautuva aktiivinen geysir, ja se voi syöstä vettä jopa 90 metrin korkeuteen.
thumb|left|Steamboat Geyserin pienempi purkautuminen. Steamboat Geyser purkautuu epäsäännöllisesti, pääosa sen vesisyöksyistä jää pieniksi. Suurten purkausten välillä voi olla neljä päivää tai jopa 50 vuotta. Isommat purkaukset kestävät noin 3–40 minuuttia, ja ne syöksevät kuumaa vettä jopa 90 metrin korkeuteen. Vain Waimangun geysirin on tiedetty purkautuneen korkeammalle, mutta se on ollut kuollut vuodesta 1904.
Cesare Rubini
Cesare Rubini (2. marraskuuta 1923 Trieste – 8. helmikuuta 2011 Milano) oli italialainen koripalloilija, koripallovalmentaja ja vesipalloilija.
Steamboat Geyser
Steamboat Geyserin suurista purkauksista ei ole tietoa ennen vuotta 1878, jolloin se purkautui sarjana. Todennäköisesti se ei ollut tuota ennen purkautunut kovinkaan näyttävästi. Seuraavien kolmenkymmenen vuoden aikana sillä oli yksittäisiä suuria purkauksia, mutta seuraava suuri purkaussarja tapahtui vasta 1911. Tämän jälkeen se oli epäaktiivinen, joitakin pieniä purkauksia lukuun ottamatta, vuoteen 1961, jolloin se aktivoitui uudelleen.
Cesare Rubini
Rubini oli jo varhain kiinnostunut kahdesta aivan erilaisesta palloilulajista. Hän aloitti vuonna 1941 koripallouransa Olimpia Milanon joukkueessa. Vesipalloilijana hän voitti olympiakultaa Lontoossa 1948 ja -pronssia Helsingissä 1952 sekä kaksi mitalia Euroopan mestaruuskilpailuissa.
Koripallourallaan Rubini voitti viisi Italian-mestaruutta vuosina 1950–1954. Vuodesta 1956 lähtien hän keskittyi vain koripallon valmentamiseen. Valmennusurallaan hän voitti kymmenen Italian-mestaruutta sekä seurajoukkueiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1966. Italian koripallomaajoukkueessa Rubin pelasi 84 ottelua.
Eero Mäntyrannan patsas
thumb|Ensio Seppänen, Eero Mäntyrannan patsas, 1997. Eero Mäntyrannan hiihtäjäpatsas "Kaarteetki täysillä" on hiihtäjä Eero Mäntyrannan kunniaksi Pelloon pystytetty veistos, joka esittää Mäntyrantaa hiihtämässä. Pronssipatsaan on suunnitellut ja valmistanut kuvanveistäjä, professori Ensio Seppänen. Veistos paljastettiin vuonna 1997. Teos sijaitsee Pellon kylän keskustassa.
Cesare Rubini
Rubini valittiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1994 ja International Swimming Hall of Fameen vuonna 2000.
Eero Mäntyrannan patsas
Mäntyranta saavutti useita voittoja hiihtokilpailuissa, muun muassa kultaa Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960 ja Innsbruckin talviolympialaisissa 1964.
Nemo (kirjankustantamo)
Kustannusosakeyhtiö Nemo on vuonna 1997 toimintansa aloittanut helsinkiläinen yleiskustantamo. Se siirtyi Otavan omistukseen lokakuussa 2016.
The Pogues
thumb|The Pogues esiintymässä [[Brixtonissa joulukuussa 2004.]] The Pogues on brittiläinen punkvaikutteinen folk rock -yhtye, joka oli erityisen suosittu 1980- ja 1990-luvuilla. Sen perustivat Shane MacGowan (laulu), James Fearnley (haitari) ja Spider Stacy (tinapilli) vuonna 1982. Poliittiset teemat saivat sen muistuttamaan myös The Clashia. Soitinvalikoima taas toi tyypillistä irlantilaista kansanmusiikin tunnelmaa. Myöhemmin yhtyeeseen tuli lisää jäseniä ja enemmän sähköisiä soittimia. Yhtyeen suurin hitti on joululaulu ”Fairytale of New York” vuodelta 1987.
Elohim
Elohim on hepreankielisessä Vanhassa testamentissa (Tanakissa) käytetty Jumalaa tarkoittava sana. Sana on monikko sanasta eloah (אלוה), "jumala". Monikkomuoto käytettynä yksikössä olevien verbien kanssa on hepreassa käytetty tapa kuvata (pluralis excellentiae) suuruutta ja kunnioitusta.
Muita heprealaisten jumalasta käytettyjä nimiä ovat Jahve, sekä Adonai, ’Herrani’. "Elohim" on kuitenkin appellatiivi eikä erisnimi. Koska heprea ja arabia ovat molemmat seemiläisiä kieliä ja sukulaiskieliä, sanan yksikkömuoto eloah on kielellisesti samaa alkuperää kuin arabian ilah, joka määräisen artikkelin kanssa on kehittynyt muodoksi Allah eli Jumala.
Pronssi- ja rautakauden seemiläisissä kulttuureissa on palvottu muiden jumalten ohella luojajumalaa nimeltä Ēl. On arveltu, että Elohim tarkoittaisi Ēliä.
Ensimmäinen Mooseksen kirja (Genesis) alkaa sanoilla Bereshit bara Elohim... eli Alussa Jumalat loi. Koska "elohim" on kollektiivimuoto, se on kristillisessä perinteessä tavallisesti tulkittu Pyhäksi Kolminaisuudeksi (kaikki yhdessä) tai modernissa akateemisessa tutkimuksessa monijumalisuuden ilmentymäksi. On oletettu, että heprealaiset olisivat olleet henoteisteja, eli tunnustaneet monien jumalten olemassaolon, mutta valinneet niistä yhden omakseen ja palvoneet häntä.
Elohisti
Vanhassa testamentissa on kaksi rinnakkaista ja vain vähän toisistaan eroavaa kerrostumaa samoista kertomuksista, joissa toisessa Jumalaa kutsutaan aina nimellä Elohim (aina Moosekseen asti ) ja toisessa aina nimellä Jahve. Elohim-kertomusten kirjoittajan (ns. elohistin) on arveltu olleen kotoisin pohjoisen Israelin kuningaskunnasta, kun taas jahvisti olisi ollut eteläisestä Juudasta. Joidenkin tutkijoiden mukaan kyseessä oli sama jumala, mutta eräät kulttuuriantropologit ovat arvelleet, että Juudan Jahve olisi ollut eri jumala, jonka leviitit toivat mukanaan Egyptistä, ja vasta myöhemmin Babylonian pakkosiirtolaisuuden aikana juutalaisuus olisi lopullisesti kiteytynyt yksijumalaiseksi ja Elohim ja Jahve ymmärretty samaksi jumalaksi.
Viitteet
אלוהים (יהדות)
Carlos Filipe Ximenes Belo
pienoiskuva|Carlos Belo vuonna 2016. Carlos Filipe Ximenes Belo (s. 3. helmikuuta 1948 Wailacama, Itä-Timor) on katolinen piispa, joka sai vuoden 1996 Nobelin rauhanpalkinnon yhdessä José Ramos Hortan kanssa työstään Itä-Timorin konfliktin rauhanomaisen ratkaisemisen hyväksi.
Belo opiskeli Portugalissa ja Roomassa, ja palasi Itä-Timoriin vuonna 1981. Hän työskenteli opettajana, kunnes 1983 hän siirtyi kirkon virkaan ja hänet siunattiin 1988 piispaksi. Hän kirjoitti kirjeitä Portugalin presidentille, paaville ja YK:n pääsihteerille ja pyrki saamaan kansainvälistä huomiota Itä-Timorin tilanteeseen.
Itä-Timorin saatua itsenäisyytensä Belon terveys alkoi horjua, ja hän lähti Portugaliin hoidettavaksi. Häntä pyydettiin asettumaan maansa presidenttiehdokkaaksi, mutta piispa sanoi jättävänsä politiikan poliitikoille. Sen sijaan hän lähti lähetystyöhön Mosambikiin.
Salamis (kaupunki)
Salamis on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Salamiin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Σαλαμίνας, Dimotikí Enótita Salamínas) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Salamiin saarella Saarten alueyksikössä Attikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 31 776 ja varsinaisen Salamiin kaupungin väkiluku 25 370 (vuonna 2011). Salamis on Salamiin saaren pääkaupunki, Salamiin kunnan kuntakeskus ja Saarten alueyksikön hallinnollinen keskus.
pienoiskuva|vasen|Salamiin kaupungin rakennuksia. Salamiin kaupunki sijaitsee Salamiin saaren länsirannikolla Salamiinlahden pohjukassa. Se on väkiluvultaan saaren suurin asutus. Nykyinen Salamiin kaupunki on saaren kolmas tämän niminen kaupunki. Antiikin Salamiin kaupunki sijaitsi alun perin saaren etelärannikolla ja myöhemmin ateenalaisvallan aikana saaren itärannikolla eli Ateenan puolella lähellä nykyistä Ampelákiaa. Nykyinen Salamiin kaupunki on kehittynyt myöhemmin eri paikkaan.
Salamiin kunnallisyksikkö käsittää suurimman osan Salamiin saaresta. Se oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä uudeksi Salamiin kunnaksi yhdessä Ampelákian kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Salamiin arkeologinen museo.
Kunnallisyksikön osat
Salamiin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Pullonpyöritys
Pullonpyöritys on seurapeli, jossa pelivälineenä on pullo. Peli soveltuu pienin sääntömuutoksin aina lasten syntymäpäiväjuhlista aikuisten illanviettoon.
Pelin kulku
Pelaajat asettuvat istumaan rinkiin lattialle tai pöydän ympärille. Ennen pelin aloittamista sovitaan säännöistä ja rajoituksista, jotta vältytään riidoilta. Aloittaja valitaan pyöräyttämällä pulloa pelaajien keskelle jäävällä alueella ja katsomalla, kenen kohdalle pullonkorkki pysähtyy. Tämän jälkeen aloittava pelaaja pyöräyttää pulloa. Kun pullo on pysähtynyt, pelaaja kysyy pullon osoittamalta henkilöltä "totuus vai tehtävä".
Mikäli henkilö vastaa "totuus" on hänen vastattava rehellisesti pulloa pyörittäneen pelaajan esittämään kysymykseen. Jos vastaus on "tehtävä", on pelaajan suoritettava pulloa pyörittäneen pelaajan määräämä tehtävä. Kun pelaaja on vastannut kysymykseen tai suorittanut tehtävän, on hänen vuoronsa pyörittää pulloa. Mikäli pelaaja ei halua vastata tai suorittaa tehtävää, hän putoaa pois pelistä ja edellinen pyörittäjä saa pyörittää uudelleen.
Sääntömuutoksia
Peliä voidaan pelata myös kysymällä "Totuus, tehtävä, prosentti vai top five?". Tällöin pelaajan vastatessa "prosentti" hänen tulee vastata, kuinka monta prosenttia hän pitää jostakin pyörittäjän valitsemasta asiasta, esineestä, paikasta tai henkilöstä. Jos vastaus on "top five" pelaajan tulee luetella viisi suosikkiaan pyörittäjän valitsemasta aiheesta.
Jos vastaamisesta tai tehtävän suorittamisesta kieltäytyviä pelaajia ei haluta poistaa pelistä, heille voidaan määrätä rangaistus, esimerkiksi vaatekappaleen riisuminen.
Siirtymäriitti
Siirtymäriitit voidaan jakaa kolmeen tyyppiin: erottamisriitteihin, muutosriitteihin ja liittämisriitteihin. Erottamisriittejä esiintyy esimerkiksi hautajaisissa, muutosriittejä raskauden, kihlauksen ja initiaation yhteydessä, ja liittämisriittejä häiden yhteydessä.
Initiaatioriitteihin, kuten aikuistumisriitteihin, kuuluu usein sekä erottaminen, muutos että liittäminen. Se alkaa oman ryhmän jättämisellä ja joskus jopa symbolisella ”kuolemalla”. Sitä seuraa vaihe, jonka aikana henkilö on eristettynä, ja hän saattaa omaksua rooleja, jotka ovat muulloin hänen ikäiselleen tai sukupuoliselleen epäsopivia. Viimeisessä vaiheessa henkilö liittyy uudelleen yhteisöönsä, mutta nyt aikuisen asemassa.
Nykyaikaisia siirtymäriittejä ovat esimerkiksi uusien opiskelijoiden kastajaiset ja abiturienttien penkinpainajaiset.
Tilintarkastuslaki
Tilintarkastuslaki on laki, joka säätelee tilintarkastusta. Suomessa tilintarkastuslaki on ollut vuodesta 1995. Euroopan unionin alueella tilintarkastuksesta säädetään tilintarkastusdirektiivissä.
Nivalan konikapina
Taustaa
Vuoden 1929 pörssiromahdus aiheutti maailmanlaajuisen talouslaman. Tämä näkyi Suomessa muun muassa siten, että kaupunkiväestön ostovoima heikkeni viennin vaikeuksien alettua vaikuttaa myös kotimaan talouteen. Tästä syystä maatalousvaltaisilla alueilla sadosta ei saatu kunnon hintaa, joten pankeille velkaantunut viljelijäväestö joutui vaikeuksiin ja näki jopa nälkää.
Ongelmaksi muodostuivat deflaatio-oloissa korkeaksi jäävät reaalikorot, jotka olivat osaltaan vaikeuttamassa maaseudun velanmaksukykyä aiheuttaen pakkohuutokauppoja. Myös talollisten kasaantunut ahdinko heijastui maaseututyöväkeen viennin metsäteollisuudelle aiheuttamien vaikeuksien lisäksi. Tilanne näkyi eri puolilla maata niin sanottuina pulaliikkeinä ja radikalismina. Vahvasti maito- ja myös metsätaloudesta elävästä Pohjois-Pohjanmaan Nivalasta tuli yksi tapahtumapaikka monien vähemmän kuuluisien tapahtumien joukossa.
Tapahtumat
thumb|Hilppa. Kun alueella huhuttiin leviävän tarttuvaa hevosten näivetystautia, eläinlääkärit määräsivät paljon eläimiä lopetettavaksi, vaikka varmoja tautitapauksia oli todettu vain Lapin läänissä. Haapaveden piirieläinlääkärinä toiminut jääkärieläinlääkintämajuri Kaarlo Engelberg määräsi myös nivalalaisen pienviljelijän Sigfrid Ruuttusen Hilppa-tamman kesällä 1932 lopetettavaksi näivetystaudin vuoksi, vaikka se ilmeisesti oli aliravittu, mikä johtui sen vuoden huonosta sadosta. Lisäksi tamma oli tiineenä. Engelbergin sihteerinä toimineen nivalalaisen mukaan paikkakunnalla uskottiin ratkaisussa olleen mukana myös paikallispoliittisia näkökohtia.
Kylän väki ymmärsi tilanteen, eikä tammaa lopetettu. Sitten kun Ruuttunen määrättiin eläinrääkkäyksestä pidätettäväksi ja Ouluun vietäväksi, oli Nivalan asemalle 10. kesäkuuta 1932 kerääntynyt huomattava määrä pulaliikkeeksi järjestäytyneitä pitäjäläisiä vastustamaan pidätystä. Noin 200 hengen väkijoukko mukiloi epäsuosittua vallesmanni Bertil Vahlgrenia ja muita poliiseja. Ruuttusen oli määrä mennä kärsimään vankeuteen 40 päiväsakkoa, jotka hän oli kieltäytynyt maksamasta perusteettomana pitämästään pidätyksestä. Nimismies ei onnistunut suorittamaan pidätystä, vaan väkijoukko kuljetti Ruuttusen pois asemalta pyörän tavaratelineellä.
Oulun poliisin johto piti tilannetta kapinointina virkavaltaa vastaan ja pyysi sotaväkeä mukaan viemään pidätyksen päätökseen. Kapteeni Nikke Pärmin johtama komppania siirtyi junalla Nivalan asemalle Oulusta. Kapteeni Pärmi käski asemalle kokoontunutta väkijoukkoa hajaantumaan käskien kiinnittää panosvyöt tavaravaunuissa oleviin konekivääreihin. Väkijoukko asemalla hajaantui. Pärmin komppania marssi kolmen kilometrin päähän Kuoppalan tilalle, mihin pulamiehet olivat linnoittautuneet. Tilanne laukesi rauhanomaisesti ja pulamiehet tuomittiin.
Yli 200 miestä, naista ja lasta pidätettiin kapinahenkisinä, ja kahdeksan heistä sai kahden vuoden kuritushuonetuomion. Presidentti Svinhufvud armahti heidät kuitenkin vuoden 1933 jouluksi. Tamma Hilppa eli vuosia tapauksen jälkeen.
Tilanne vaikutti ylireagoinnilta, mutta koska sisällissodasta oli kulunut vain 14 vuotta ja talonpoikaismarssista kaksi vuotta ja saman vuoden helmikuussa oli ollut Mäntsälän kapina, reaktio oli radikalismin kitkemisen vuoksi ymmärrettävissä.
Kirjailija Pentti Haanpää julkaisi myöhemmin konikapinasta Tulenkantajat-lehdessä tarinat Pulamiehet puhelevat ja Pulamiehet lähtevät liikkeelle, joista sekä Haanpää että päätoimittaja Erkki Vala tuomittiin sakkoihin julkisen viranomaisen ja laillisen yhteiskuntajärjestyksen halventamisesta.
Taavi Törmälehto
Taavi Armas Törmälehto (27. maaliskuuta 1922 Haapavesi – 15. joulukuuta 2007 Kauniainen) oli suomalainen Mannerheim-ristin ritari.
Jääkäri Törmälehto palveli jatkosodan alussa konepistoolimiehenä Jääkäripataljoona 4:ssä, joka oli osa 1. jääkäriprikaatia. Hän kunnostautui useissa hyökkäysvaiheen taisteluissa ja hänet nimitettiin 19. marraskuuta 1941 Mannerheim-ristin ritariksi numero 41. Hänet ylennettiin alikersantiksi 4. heinäkuuta 1944. Siviiliammatiltaan hän oli levyseppä. Hän oli naimisisissa ja hänellä oli neljä lasta.
Ritarinimityksen perusteluissa mainitaan Törmälehdon suojanneen konepistoolitulellaan omien haavoittuneiden evakuointia Vilokissa 14. heinäkuuta 1941. Tämän hän teki oma-aloitteisesti joukkueenjohtajansa haavoittumisen jälkeen. Heinäkuulta 1941 mainitaan myös panssarintorjuntatykin valtaus Koirinojalla.
Henkilökohtaisen rohkeuden kääntöpuolena on ainakin Törmälehdon tapauksessa ilmeisesti aimo annos itsetietoisuutta, joka tietyissä olosuhteissa näyttäytyy röyhkeytenä. Tämä puoli ei tule esiin varhaisissa, pelkästään ihannoivissa kuvauksissa.
Mannerheim-ristin perustelut
”''Ylipäällikkö on pvm:llä 19.11.41 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi jääkäri Taavi Armas Törmälehdon.''
''Jääkäri Törmälehto on konepistoolimiehenä toiminut erittäin urheasti ja uhkarohkeasti monissa eri tilanteissa. Mm. Vilokin taistelussa 14.7.41 hän joukkueenjohtajan haavoituttua oma-aloitteisesti esti konepistoolillaan vihollisjoukkueen etenemisen ja suojasi täten omien haavoittuneiden siirron turvaan. Koirinojalla 16.7.41 hän valtasi yksinään vihollisen panssaritorjuntatykin ja toi samalla arvokkaita tietoja vihollisen asemista ja toiminnasta. Tuulosjoella 25.7.41 hän käsikranaateilla ja konepistoolilla tuhosi useita vihollispesäkkeitä ja niiden miehistöjä, ja 15.9.41 hän toverinsa tukemana valtasi Syvärin voimalaitoksella kaksi vihollisen pesäkettä. Hän osallistui myös vapaaehtoisena partioon, joka yöllä kävi noutamassa pois tulilinjojen välistä komppanian päällikön kylmenneen ruumiin''.”
Sodan jälkeen
Törmälehto on itse kirjoittanut teoksessaan Marskin ritarin tilitys kriittisesti suhteestaan Suomen armeijaan yleensä ja erityisesti esimieheensä Wolf H. Halstiin. Kirjan mukaan Törmälehto itse tunnettiin omapäisenä "Jermulehtona". Törmälehto osallistui vielä vuoden 2006 itsenäisyyspäivän vastaanotolle, vaikka vuonna 2005 hän ei juhliin saapunut, vuonna 2006 hän joutui käyttämään pyörätuolia. Vuoden 2007 juhliin hän ei enää kyennyt saapumaan, vaikka hän olikin ehtinyt lupautua Pentti Iisalon ja Tuomas Gerdtin kanssa juhliin vielä tulemaan.
Törmälehdon lapsenlapsi Terhi Törmälehto on kirjoittanut isoisästään kirjan Taavi (2021). Kirjassa paljastettiin, että Törmälehto oli vuoden 1967 heinäkuussa ollessaan töissä Göteborgissa telakalla surmannut puukottamalla ruotsalaismiehen. Törmälehto istui tapauksesta vankilassa viitisen vuotta, pääosin Sörnäisten vankilassa. Henkirikoksesta ei ollut aiemmin kirjoitettu Törmälehtoa käsittelevissä kirjoissa tai lehtijutuissa.
Hän kuoli eri sairauksien murtamana 15. joulukuuta 2007 Kaunialan sotavammasairaalassa. Siunaus toimitettiin 4. tammikuuta 2008 Haapaveden kirkossa.
Jean Racine
thumb|right|220px|Jean Racine Jean Baptiste Racine (joulukuu 1639 La Ferte-Milon, Ranska – 21. huhtikuuta 1699 Pariisi, Ranska ) oli ranskalainen näytelmäkirjailija. Häntä pidetään Pierre Corneillen ohella suurena ranskalaisen tragedian klassikkona.
Elämänvaiheet
Racine syntyi keskiluokkaiseen porvarisperheeseen, mutta hän jäi orvoksi jo hyvin varhaisella iällä ja hänet sijoitettiin isovanhempiensa ja myöhemmin tätinsä luokse. Täti oli nunnana Port-Royalessa ja siellä Racine sai kasvatuksen jansenistisiin aatteisiin. Hän pyrki aluksi sovittamaan kirjalliset tavoitteensa kirkolliseen uraan. Hän kirjoitti oodin Seinen nymfi (La Nymphe de la Seine) vuonna 1660, kuten myös useita näytelmiä, joita hän ei onnistunut saamaan esitetyiksi näyttämöllä.
Lopulta Racine päätti omistautua kirjallisuudelle kokonaan. Vuonna 1662 hän sai kuninkaalta eläkkeen oodiensa la Convalescence du Roi ja La Renommée aux Muses ansiosta. Hän sai vihdoinkin näytelmänsä La Thébaïde esitetyksi vuonna 1664, ja sen esitti Molièren teatteriseurue. Vuonna 1665 sama ryhmä esitti Aleksanteri Suuren (Alexandre le Grand).
Näytelmän Andromaque (1667) menestys takasi hänen arvostuksensa. Plaideurs (1668) komedian jälkeen hän palasi lopullisesti kirjoittamaan tragedioita ja kirjoitti sen jälkeen näytelmät Britannicus (1669), Bérénice (1670), Bajazet (1672), Mithridate (1673), Iphigénie (1674) ja Phèdre (1677).
Racine valittiin vuonna 1672 Ranskan akatemiaan, sen tuolille numero 13. Hänet nimitettiin kuninkaan historioitsijaksi, ja tällöin hän luopui teatterista. Hän kirjoitti kuitenkin vielä, rouva de Maintenonin pyynnöstä, Saint-Cyrin oppilaille raamatulliset tragediat: Esther (1689) ja Athalie (1691).
Huolimatta jansenisteihin kohdistuneesta vainosta Racine solmi uudelleen suhteet heihin lyhyen katkon jälkeen. Hän myös kirjoitti liikkeen historian Abrégé de l'Histoire de Port-Royal, joka ilmestyi postuumina Racinen kuoleman jälkeen.
Teokset
thumb|220px|Jean Racine (1690)
Espanjan Grand Prix 1991
Espanjan Grand Prix 1991 oli 514. Formula 1 -osakilpailu. Se ajettiin 29. syyskuuta 1991 ensimmäistä kertaa Circuit de Catalunya -radalla. Kilpailun voittoon ajoi britti Nigel Mansell. Valmistajien MM-kamppailussa Williams otti ykköspaikan haltuunsa McLarenilta pisteen erolla.
Nernstin yhtälö
Nernstin yhtälö on sähkökemian käsite. Yhtälö osoittaa galvaanisissa ja elektrolyyttisissä kennoissa muun muassa kennon elektrodien välisen elektrodipotentiaalin (E) eli sähköjännitteen yhteyden standardisoiduissa oloissa mitattuun elektrodipotentiaaliin (Eθ). Nernstin yhtälö on
Johtaminen
Sähkökemiallisessa kennossa elektrodien välinen reaktio tapahtuu mitättömän eli infinitesimaalisen määrän dξ verran ja kussakin reaktiossa siirtyy n verran elektroneja. Tällöin siirtyy n·dξ verran elektroneja anodilta katodille. Siirtynyt varaus on –nF per mooli ja infinitesimaalisessa reaktiossa –nF·dξ. Enimmäistyö, jonka varaus voisi tehdä, on dw. Työ riippuu elektrodien välisestä jännitteestä E eli dw = –nFE·dξ. Sähköpiirin tekemän työn voidaan olettaa tapahtuvan vakiopaineessa ja lämpötilassa. Siksi maksimityötä, jonka piiri voisi tehdä, kuvataan Gibbsin energian muutoksen ΔG avulla. Eli ''dw = ΔG·dξ. dξ sulkevat toisensa pois yhtälössä ΔG·dξ = –nFE·dξ''. Jäljelle jää eli Jos elektrodireaktiot ovat edenneet loppuun eli ovat saavuttaneet tasapainotilan, niillä ei enää ole Gibbs-energiaa käytettäväksi työhön. Muualla perusteltujen syiden takia kaikkien reaktioiden Gibbs-energioille pätee tasapainotilassa yhtälö ΔGθ on elektrodireaktioiden lähtöaineiden ja reaktiotuotteiden välinen standardi Gibbs-energian ero. K on elektrodireaktioiden tasapainovakio. Jos elektrodireaktiot eivät ole tasapainossa, kuvataan niitä yhtälöllä Q on johdannossa esitelty reaktio-osamäärä. Jaettaessa edeltävä yhtälö termillä -nF, saadaan Nernstin yhtälö
Puolireaktio
Yksittäisen platinaelektrodin reaktio eli ns. puolireaktio on Joistakin standardipotentiaaleja listaavista taulukoista luettuina tälle reaktiolle Eθ = 1.188 V. Reaktiossa siirtyy 2 elektronia per reaktio, eli n = 2. Yksinkertaistuksen vuoksi aktiivisuuksien sijaan käytetään suoraan epätarkempia molaarisuuksia (M). Aktiivisuudet saisi selville esimerkiksi Debye-Hückel-yhtälön avulla. Jos kennon lämpötila on 25 °C (298.15 K), Pt2+-ioneita oli alun perin 1 M ja platinaa on muodostunut 0.001 M, on kennon jännite
Tasapainovakio
Koko kennoreaktio on Anodin reaktio on Katodin reaktio on Taulukoista luettuina anodin Eθa = –0.447 V ja katodin Eθk = 0.7996 V. Koko kennoreaktion standardipotentiaali Eθ on Koska tasapainossa kennon jännite on nolla (E = 0 V) ja reaktio-osamäärä on yhtä suuri kuin tasapainovakio (Q = K), Nernstin yhtälö on Elektroneja siirtyy koko kennoreaktiossa 2 (n = 2) ja reaktio tapahtuu vaikkapa 25 °C:ssa (T = 298.15 K). Edeltävä yhtälö voidaan järjestää uudelleen tasapainovakion selvittämiseksi ja siihen sijoitetaan Eθ, n, T ja vakiot R ja F
Anne-Marie Martin
Anne-Marie Martin (s. 11. marraskuuta 1957 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalais-yhdysvaltalainen entinen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hänen syntymänimensä oli Edmonda Benton, jonka hän vaihtoi Anne-Marie Martiniksi vuonna 1981. Hänen merkittävimmät roolinsa olivat TV-sarjoissa Päivien viemää, jossa hän esitti Gwen Daviesin roolia 166 jaksossa vuosina 1982–1985 sekä Moukarimies, jossa hänellä oli naispääosa 41 jaksossa vuosina 1986–1988. Aiemmin hän oli esiintynyt pienissä sivurooleissa muutamissa TV-sarjoissa ja kauhuelokuvissa, kuten esimerkiksi elokuvassa Koston kruunajaiset (1980).
Martin avioitui käsikirjoittaja ja ohjaaja Michael Crichtonin kanssa vuonna 1987 ja he erosivat vuonna 2002. He käsikirjoittivat yhdessä vuonna 1996 ensi-iltansa saaneen elokuvan Twister, joka muun muassa palkittiin The Stinkers Bad Movie -palkinnolla heti ilmestymisvuonnaan.
Martin lopetti näyttelijän työnsä Moukarimiehen jälkeen vuonna 1988 ja vetäytyi julkisuudesta. Näyttelemisen sijaan hän kiinnostui ratsastuksesta ja hänet valittiin ensimmäisen kerran vuonna 2001 edustamaan Yhdysvaltoja ratsastuksen MM-kisoissa. Hän on myös harjoittanut Islanninhevosten rodunjalostusta.
Kyllikki Tiensuu
Kyllikki Elina Tiensuu (s. 17. tammikuuta 1945 Parkano ) on suomalainen kirkkohistorioitsija, teologian tohtori ja Helsingin yliopiston aiempi yliopistonlehtori. Hän on toiminut lukuisissa tieteellisissä ja kirkollisissa luottamustehtävissä.
ITV Studios
ITV Studios Ltd on brittiläinen televisiotuotantoyhtiö, jonka omistaa televisioyhtiö ITV.
Kyllikki Tiensuu
Kansanopisto- ja yliopistoura
Valmistuttuaan Helsingin yliopiston teologisesta tiedekunnasta vuonna 1969 Tiensuu työskenteli Nurmeksen evankelisen opiston rehtorina vuosina 1970–1994. Hän toimi Suomen Kansanopistoyhdistyksen hallituksen jäsenenä 1972–1994 ja toisena varapuheenjohtajana 1985–1994.
Vuonna 1985 Tiensuu väitteli teologian tohtoriksi Helsingin yliopistossa arkkipiispa Edvard Bergenheimia koskevalla tutkimuksellaan. Hän toimi vuosina 1980–1985 kirkkohistorian assistenttina ja sen jälkeen määräaikaisissa tehtävissä apulaisprofessorina, professorina ja tutkijana. Vuonna 2003 hänet valittiin kirkkohistorian yliopistonlehtorin virkaan, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 2012.
ITV Studios
ITV Studios omistaa ITV Studios Finlandin, joka tunnettiin aikaisemmin nimellä Tarinatalo.
Kyllikki Tiensuu
Kansanopisto- ja yliopistoura
Tiensuu on toiminut muun muassa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran hallituksessa varapuheenjohtajana ja Tieteellisten seurain valtuuskunnan hallituksessa ja työvaliokunnassa. Hän oli Suomen kirkkohistoriallisen seuran hallituksen jäsen vuodet 1986–2006, joista puheenjohtaja vuodet 2000–2006. Hän on toiminut pitkään myös Suomalaisen Teologisen Kirjallisuusseuran hallituksessa.
Kirkolliset tehtävät
Tiensuu sai Suomen evankelis-luterilaisen kirkon lehtorin oikeudet vuonna 1973. Hän toimi kirkolliskokouksen jäsenenä 1986–2003 ja ensimmäisenä varapuheenjohtajana 1996–2003. Hän on ollut jäsenenä myös Suomen Kirkon Seurakuntatoiminnan Keskusliiton hallituksessa, Kirkon ulkoasiain neuvostossa ja Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen johtokunnassa.
Tunnustukset
Tiensuu on Suomen Kansanopistoyhdistyksen, Suomen kirkkohistoriallisen seuran ja Satakuntalaisen Osakunnan kunniajäsen. Hän sai Alfred Kordelinin Säätiön yleisen kansansivistyspalkinnon vuonna 1989 ja Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan Magister Bonus -palkinnon vuonna 1999. Kirkollisista ansioista hänelle myönnettiin vuonna 2010 Mikael Agricolan risti. Professorin arvonimen hän sai vuonna 2014.
Yksityiselämä
Tiensuu on avioliitossa HTM Jari Lampisen kanssa.
Hesykhios
Hesykhios (, ”Tyyni”; ) voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Markus Paatelainen
Markus Paatelainen (s. 23. tammikuuta 1983 Valkeakoski) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Paatelainen pelasi kauden 2004 Veikkausliigassa FC KooTeePeessä lainasopimuksella AC Allianssista. Vuonna 2005 hän siirtyi skotlantilaisseuraan Aberdeen FC ja sieltä Skotlannin 3. divisioonan seuraan Cowdenbeath FC. Hänet valittiin Skotlannin 3. divisioonan parhaaksi pelaajaksi kaudella 2005–06, joka päättyi Cowdenbeathin nousuun kakkosdivisioonaan. Tammikuussa 2007 Paatelainen teki 1,5 vuoden sopimuksen Skotlannin pääsarjan Invernessin kanssa.
Hänen isänsä Matti Paatelainen sekä veljensä Mika-Matti ”Mixu” Paatelainen ja Mikko Paatelainen ovat myös tunnettuja jalkapalloilijoita.
Kärkjärvi (Lahti)
Kärkjärvi on Päijät-Hämeessä Lahdessa Nastolan kirkonkylän pohjoispuolella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kymijoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 199 hehtaaria eli 2,0 neliökilometriä. Se on 3,6 kilometriä pitkä ja 1,5 kilometriä leveä. Se on pitkulainen ja pohjois-etelä-suuntainen järvi, jonka lounaispuolen rannat ovat alavaa maastoa ja muut rannat ovat paikoin jyrkkärinteisten mäkien ympäröimä. Tällaisia mäkiä ovat esimerkiksi pohjoispäässä Holonsuonmäki, itärannoilla Ristikangas, Kuohunkallio, ja eteläpuolella Möhönkallio. Järvelle näkyvät selvästi Ristikankaan ja Kuohunkallion mäet, jotka kohoavat 30–40 metrin korkeuteen.
Järvessä on ilmoitettu olevan neljä saarta. Niiden yhteispinta-ala on noin yksi hehtaari, mikä on noin 0,5 % järven kokonaispinta-alasta. Suurin saari Kärkjärvensaari, joka sijaitsee keskellä eteläosan järvenselkää, on 120 metriä pitkä, 90 metriä leveä ja pinta-alaltaan noin 0,6 hehtaaria. Saaren eteläpuolella on pienempi saari, joka on Kärkjärvensaaren tapaan matala. Kaksi muuta saarta sijaitsevat järven länsirannan edustalla Mustankorvenkärjen kohdalla.
Egyptin naisten jalkapallomaajoukkue
Egyptin naisten jalkapallomaajoukkue on Egyptin naisten edustusjoukkue jalkapallossa. Se toimii Egyptin jalkapalloliiton alaisuudessa. Se ei ole koskaan edennyt maailmanmestaruuskilpailuihin. Se on pelannut kahdesti Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Sekä vuoden 1998 että vuoden 2016 kilpailuissa se jäi alkulohkoon. Maaliskuussa 2019 Egyptillä ei ollut maailmanrankingsijoitusta. Sen historian paras rankingsijoitus on 58.
Kärkjärvi (Lahti)
Maantietoa
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 6,8 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0068 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 3,4 metriä ja suurin syvyys on 10,9 metriä. Järven syvänne sijaitsee Mustankorvenkärjen ja Kuohunkallion välillä, missä sijaitsee myös järven syvin kohta.
Egyptin naisten jalkapallomaajoukkue
Lähteet
🇨🇫
Kärkjärvi (Lahti)
Maantietoa
Järven rantaviivan pituus on 12,0 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 670 metriä. Sen rannat ovat pääosin metsämaata tai asuinaluetta, vaikka peltomaat tulevat kahdessa kohdassa rannan läheisyyteen. Alueen haja-asutus muodostuu etelärannan Herneniemessä kehittyvästä asuinalueesta, kymmenestä muusta taloudesta sekä rannoille rakennetusta 80 vapaa-ajan asunnosta. Niille tulee tiet yhdystieltä 14087 sekä Lahden kaupunkitaajaman alueelta Ahtialasta ja Kunnaksesta.