cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Villanova-kulttuuri
Historia
Kulttuuria edelsi pronssikautinen Terramaren kulttuuri 1700-1150 eaa. Villanovan kulttuurin varhaisvaihe alkoi jo 1100 eaa., mutta kansaa johtanut eliitti syntyi noin 900 eaa. jolloin varsinainen Villanovan kulttuuri syntyi. Villanovan kulttuuri sai polttohautauksen ja raudan Keski-Euroopan uurnakenttäkulttuurista ja Hallstattin kulttuurista. Villanovan uurnat muistuttivat heidän käyttämiään taloja. Myös kauppayhteydet kreikkalaisten kanssa muokkasivat kulttuuria. Kauppaa käytiin myös Pohjois-Saksan ja Puolan alueen kanssa meripihkatietä pitkin. Kreikkalaisten vaikutus lisääntyi ajan mukana.
Ääni
thumb|Ääntä tuottavia soittimia
Ääni on kuultavissa olevaa mekaanista aaltoliikettä tai mainitun aaltoliikkeen kuuloelinten kautta aiheuttama kuuloaistimus tajunnassa. Ääniaalto ei etene tyhjiössä vaan tarvitsee väliaineen edetäkseen. Väliaine voi olla missä tahansa olomuodossa, kuten nesteenä, kaasuna, kiinteänä tai plasmana. Kun väliaineena on kaasu (esimerkiksi ilma) ääniaalto etenee pitkittäisenä. Kiinteissä aineissa esiintyy myös poikittaisia ääniaaltoja. Tieteellistä äänentutkimusta kutsutaan akustiikaksi.
Korkeataajuuksisen ultraäänen avulla suoritettavilla mittauksilla voidaan selvittää muun muassa paksuuksia, etäisyyksiä tai jonkin kohteen sijainti. Ultraääntä käytetään lämmönlähteenä hitsauksessa erityisesti muoveja hitsattaessa. Kaikuluotaimien toiminta perustuu ultraääneen.
Äänen tuottaminen
thumb|upright|[[Triangeli]]
Ääntä voi synnyttää massan, voiman, liikemäärän ja lämmön tuotto kaasuun tai nesteeseen. Kiinteään väliaineeseen ääntä voi synnyttää vain voiman tuotto. Yleisiä äänen syntytapoja ovat mekaaninen värähtely ja virtaukset. Ääntä voi syntyä erilaisten kemiallisten reaktioiden tai fysikaalisten ilmiöiden seurauksena, tai se voi olla ihmisten tai eläinten toiminnan tulosta. Ääntä tuotetaan myös erilaisten soitinten ja äänentoistolaitteiden avulla, kuten syntetisaattori tai kosketinsoittimet.
Ihmisääni syntyy ihmisen puhaltaessa ilmaa ulos keuhkoistaan äänihuulten, kurkun sekä suun tai nenän kautta. Ihmisääntä hyödynnetään viestinnässä puheen muodossa.
Äänen havaitseminen
Ääni voidaan havaita kuuloaistimuksena, tuntoaistimuksena tai erilaisten mittausten avulla. Äänen havaitsemista tutkitaan psykoakustiikassa. Ihmiset ja useimmat eläimet havaitsevat ääntä kuulonsa avulla käyttäen korviaan. Ihminen ei kuule ääniä, joiden taajuus on alle 20 hertsiä tai yli 20 kilohertsiä. Matalat äänet voidaan myös tuntea värähtelynä mikäli ääni on riittävän voimakas. Kuulo sekä kyky havaita korkeita taajuuksia heikkenee iän myötä. Kuulon heikentyminen on yksilöllistä. Siihen voivat vaikuttaa perinnölliset tekijät, yleissairaudet ja melualtistus. Voimakkaat tai korkeat äänet voivat tuottaa kipua korvissa. Jos korvat altistuvat useasti koville tai voimakkaille äänille, voi kuulo vahingoittua.
Äänen vaimentaminen
Ääntä voidaan vaimentaa äänenvaimentimella, absorption tai vastakkaisvaiheisten aaltojen avulla. Melun torjuntaan voi käyttää kuulonsuojaimia tai korvatulppia.
Äänen taajuus ja spektri
Äänen taajuuden yksikkö on hertsi (Hz). Taajuus kertoo ääniaaltojen värähtelyjen lukumäärän sekunnissa. Mitä enemmän värähdyksiä ääniaalloissa on, sitä korkeampi ääni syntyy. Ihmiskorva on herkimmillään aistimaan ääniä 500–4 000 hertsin välillä. Ihmisen korva erottaa yleensä taajuuksia 20–20 000 Hz, ja ääniä, joiden taajuus on niiden yläpuolella, kutsutaan ultraääniksi. Ääniä, jotka ovat taajuudeltaan niin matalia, että ihmiskorva ei kykene niitä havaitsemaan, kutsutaan infraääniksi. Yleensä infraäänellä tarkoitetaan alle 20 hertsin taajuisia ääniä. — Pianon äänialue on n. 30–5 000 Hz. Äänen taajuuden kaksinkertaistuminen tai puolittuminen merkitsee oktaavin muutosta sävelkorkeudessa.
Yleensä äänen spektri koostuu useista eri ääneksistä, mutta puhtaan siniaallon voidaan katsoa olevan äänes, jolla on vain yksi taajuus ja amplitudi.
Äänen voimakkuus
Äänen voimakkuutta kuvataan äänenpaineen tai äänenpainetason avulla. Äänenpainetason yksikkö on desibeli (dB). Hyvin kuulevan ihmisen kuulokynnystaso, eli hiljaisin ääni, jonka hän kuulee, on noin 0 dB. Normaalin puheen voimakkuus liikkuu noin 50–60 dB:ssä. Hyvin kuulevalla ihmisellä kipukynnys on noin 120–125 dB:n vaiheilla.
Metrin päästä kuunneltuna kuiskaus on noin 30 dB:n ja tavallinen puhe noin 60 dB:n tasolla.
Wow/Grape Jam
Wow/Grape Jam on Moby Grapen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1968 levymerkillä Columbia Records.
Ääni
Äänen voimakkuus
Voimakkaat äänet voivat aiheuttaa joko tilapäisiä tai pysyviä vaikutuksia kuulojärjestelmään. Meluperäiset kuulovammat syntyvät useimmiten hitaasti ajan kanssa.
Äänen nopeus
Esimerkkejä keskimääräisestä äänen nopeudesta, kun väliaine on kiinteä:
Äänen tallennus
thumb|C-kasettinauhuri
Ääntä voidaan tallentaa usealla eri tavalla. Useimmiten käytetään mikrofonia josta tuleva signaali vahvistetaan ja tallennetaan tiettyyn formaattiin esim. mp3-muotoon digitaaliseksi tiedostoksi. Aiemmin käytettiin muun muassa magnetoituvia nauhoja, kuten C-kasettia.
Hyökkäys Sydneyn satamaan
Hyökkäys Sydneyn satamaan oli toisessa maailmansodan aikainen hyökkäys, jonka japanilaiset tekivät Australiassa sijaitsevaan Sydneyn satamaan 31. toukokuuta – 8. kesäkuuta 1942 välisenä aikana.
Hyökkäyksessä upotettiin HMAS Kuttabul, jonka mukana hukkui 21 miehistön jäsentä. Japanilaiset menettivät kolme minisukellusvenettä sekä kaksi partiolentokonetta. Minisukellusveneiden M-14 ja M-21 hylyt nostettiin merestä 3. ja 8. kesäkuuta. M-24:n hylky löydettiin vasta vuonna 2006.
Carlos González Cruchaga
Carlos González Cruchaga (8. kesäkuuta 1921 Santiago de Chile – 21. syyskuuta 2008) oli chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Santiago de Chilen arkkihiippakuntaan 23. syyskuuta 1944 ja nimitettiin Talcan hiippakunnan johtoon 4. tammikuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Manuel Santos Ascarza, jota avustivat Bernardino Piñera Carvallo ja Gabriel Larraín Valdivieso.
González Cruchaga jäi eläkkeelle 12. joulukuuta 1996.
González Cruchaga toimi myös Chilen piispainkonferenssin puheenjohtajana. Hän oli Alberto Hurtadon serkku. Hänellä havaittiin elokuussa 2008 terminaalivaiheen maksasyöpä.
Kristillisdemokraattien Varsinais-Suomen piiri
Kristillisdemokraattien Varsinais-Suomen piiri on yksi Kristillisdemokraattien viidestätoista piirijärjestöstä. Piiri vastaa Kristillisdemokraattien järjestö-, tiedotus- ja vaalitoiminnasta Varsinais-Suomen vaalipiirissä.
Ylintä päätösvaltaa Varsinais-Suomen Kristillisdemokraateissa käyttää piirikokous. Piirin puheenjohtajana toimii Mimosa Helander.
==Paikallisosastot ==
Caere
Caere (nyk. Cerveteri) oli eteläisen Etrurian tärkein kaupunki 600-luvulta 300-luvulle eaa. Se sijaitsee noin viisikymmentä kilometriä Roomasta luoteeseen. Perimätiedon mukaan kaupungin alkuperäinen, mahdollisesti foinikialaisperäinen, nimi oli Agylla, mutta etruskit kutsuivat sitä nimellä Cisra. Caere kävi vilkasta kauppaa Etelä-Italian kreikkalaisten siirtokuntien ja Korintin kanssa, sekä ajoittain myös Karthagon. Mahtavat aatelisperheet hallitsivat Caeren aluetta ja keräsivät voitot tehokkaasta maanviljelystä ja ulkomaankaupasta. 500-luvulta eaa. alkaen Caerella oli läheiset suhteet myös Roomaan, ja monet Rooman aatelisnuorukaiset saivat siellä kasvatuksensa.
Caerella oli Tyrrhenanmeren rannikolla kolme satamaa: Alsium (nyk. Palo), Pyrgi (nyk. Santa Severa) ja Punicum (nyk. Santa Marinella). Pyrgin avulla kaupungista tuli tärkeä kauppapaikka, jolla oli hyvin tiiviit kauppayhteydet Karthagoon. Myös Kreikan kanssa käytiin vilkasta kauppaa. Kaupungilla oli valtionrahasto Delfoissa, ja Caere toimi kreikkalaisen keramiikan tärkeimpänä maahantuonnin keskuksena Etruriassa. Caere tuotti myös omaa keramiikkaa, jalokiviä ja koriste-esineitä.
Seutu kärsi saman poliittis-taloudellisen kriisin kuin muutkin etruskikaupungit. Vuoden 540 Alalian meritaisteluissa puunilaiset ja fokaialaiset voittivat siirtokunnat. Kaupunki ei kuitenkaan kärsinyt suuria vahinkoja. Lopulta malaria karkotti asukkaat, ja uudeksi asuinpaikaksi otettiin Caere Vetere, josta on muodostunut kaupungin nykyinen nimi Cerveteri.
Caerelaiset pelastivat roomalaisia pappeja – muun muassa vestaalit – ja pyhiä esineitä, kun gallialaiset ryöstivät Roomaa vuonna 390 tai 387 eaa. Palkkioksi Caerelle myönnettiin Rooman kansalaisoikeudet, joihin kuului muun muassa lupa solmia avioliittoja roomalaisten kanssa. Caere liitettiin osin Rooman tasavaltaan vuonna 273 eaa. Sen kansalaisilla ei kuitenkaan ollut äänioikeutta, vaan heidät merkittiin erilliseen henkilöluetteloon, tabulae Caeritumiin (Caeren kansalaisten luettelo). Myös muiden samassa asemassa olevien paikkakuntien kansalaiset merkittiin tähän luetteloon samoin kuin ne Rooman kansalaiset, joilta oli rangaistuksena evätty äänioikeus. Augustuksen keisarikauden jälkeen Caere alkoi vähitellen rappeutua. Myöhemmällä keisariajalla barbaarivalloittajat tuhosivat kaupungin.
Caere on kuuluisa Banditaccian nekropolistaan, varhaisesta bucchokeramiikasta ja kreikkalaisesta tuontikeramiikasta. Kaupungista on myös säilynyt 300-luvulta eaa peräisin oleva ympärysmuuri, joidenkin rakennusten pohjia, temppeleitä sekä jäänteitä vesihuollosta. Hautoja on aina 800-luvulta eaa. ensimmäiselle vuosisadalle jaa. saakka. Varhaisen klassisen kauden haudoista tunnetuimpia ovat 600-luvulta eaa. peräisin olevat Regolini-Galassin hautakammiot.
Hannu Leinonen
Hannu Leinonen (s. 1952 ) on suomalainen toimittaja. Hän työskenteli Kauppalehden vastaavana päätoimittajana vuodesta 2003 vuoden 2012 loppuun, jolloin hän jäi eläkkeelle. Aiemmin hän toimi lehden uutispäätoimittajana 1997–2003.
Leinonen on valmistunut toimittajaksi Tampereen yliopistosta vuonna 1975. Hän työskenteli lähes 20 vuotta Helsingin Sanomissa, ensin talous- ja eduskuntatoimittajana ja sitten erilaisissa esimiestehtävissä. 1990-luvun alussa hän oli lehden Lontoon kirjeenvaihtaja.
Estadio de Balaídos
Estadio Municipal de Balaídos, yleensä vain Balaídos on jalkapallostadion Vigon kaupungissa Espanjassa. Stadionin yleisökapasiteetti on 29 000, ja se toimii paikallisen jalkapalloseura Celta Vigon kotistadionina.
Stadion avattiin 30. joulukuuta 1928 Celtan ja Real Uniónin välisellä ottelulla. Stadionia on vuosien saatossa laajennettu vuosina 1967 ja 1982 sekä se on remontoitu kerran vuonna 2004. Sillä tehty yleisöennätys 45 000 on 16. toukokuuta 1982 pelatulta Celtan ja Getafen väliseltä ottelulta.
Kuvia
Stadion koostuu neljästä eri katsomonosasta, joiden nimet ovat Gol, Marcador, Río ja Tribuna. Osista Río on stadionin pääkatsomo ja Gol ja Marcador päätykatsomoita.
Aiheesta muualla
42.21184°N, -8.73971°W
Paul Nguyên Binh Tinh
Paul Nguyên Binh Tinh PSS (s. 30. kesäkuuta 1930 Phát Diệm) on vietnamilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 31. toukokuuta 1960 ja nimitettiin Ðà Nangin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 10. toukokuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi François Xavier Nguyên Quang Sách, jota avustivat Paul Bùi Van Ðoc ja Pierre Trân Thanh Chung.
Nguyên Binh Tinh jäi eläkkeelle 13. toukokuuta 2006.
Hunt-luokka (hävittäjä)
Hunt-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston saattuehävittäjäluokka toisessa maailmansodassa. Luokan ensimmäiset alukset tilattiin vuoden 1939 alussa ja ne palvelivat erityisesti itärannikon ja Välimeren saattueiden suojana. Luokan alukset nimettiin tunnettujen ketun metsästysten mukaan.
Taustaa
Laivastolla oli marraskuussa 1918 kaikkiaan palveluksessa yli 400 hävittäjäksi luokiteltua alusta. Lisäksi oli runsaasti S-, V- ja W-luokkien aluksia sekä Amiraliteetin suunnittelemia laivueenjohtajia vielä telakoilla valmistumassa, rakenteilla tai tilattuna. Kuitenkin useiden alusten tilaukset peruutettiin ensimmäisen maailmansodan päättyessä ja loput luokkien aluksista valmistuivat vuoteen 1924 mennessä. Sotien välillä kaikki sota-aikana valmistuneet M- ja R-luokkien alukset yhtä lukuun ottamatta sekä runsaasti S-, V- ja W- luokkien aluksia romutettiin, joten syyskuussa 1938 ainoastaan noin 70 ensimmäisen maailmansodan aikana tilattua alusta oli edelleen palveluksessa.
Hävittäjien valmistus aloitettiin uudelleen 1924, jolloin tilattiin uuden hävittäjämallin prototyypit HMS Amazon ja HMS Ambuscade. Alukset perustuivat V- ja W-luokista saatuihin kokemuksiin ja niistä saatujen kokemusten pohjalta tilattiin yli 70 alusta, mikä kulminoitui I-luokan alusten palvelukseen ottoon 1937. Näiden jälkeen palvelukseen saadut Tribal-luokan, J-, K- sekä uudelleen suunnitellut L-luokkien alukset olivat vastineina muiden maiden hävittäjätuotannolle. Tribal-luokka, joka oli kooltaan suurin Kuninkaallisessa laivastossa palvelukseen otettu hävittäjä, oli aseistettu kahdeksalla 4,7 tuuman tykillä, mutta alusten valmistuskustannukset olivat noin 700 000 puntaa kappale eli niiden massatuotanto ei ollut mahdollista. Seuranneet J- ja K-luokkien (valmistuivat 1938-1939) olivat kooltaan pienempiä ja niiden aseistuksena oli ainoastaan kuusi 4,7 tuuman tykkiä, joiden lisäksi aluksille asennettiin voimakas torpedoaseistus. Näiden alusten hinta oli noin 610 000 puntaa kappale. Lisäksi alukset eivät soveltuneet hyvin sukellusveneidentorjuntaan ja niiden valmistuminen viivästyi tykkien toimitusongelmien vuoksi. Täten laivastolla oli 1938 noin 180 hävittäjää käytettävissä laivasto- ja saattuepalvelukseen, mistä seitsemisenkymmentä oli yli-ikäisiä. Lisäksi hallitusten ajama aseistariisunta oli aiheuttanut laivueissa miehistövajausta.
Samanaikaisesti hävittäjien valmistuksen kanssa oli käytettävissä ainoastaan rajoitetusti varoja ensimmäisen maailmansodan aikaisten miinanraivaajien sekä Flower-, Racehorse- ja Hunt-luokkien sluuppien korvaamiseen. Ainoastaan pieni määrä Halcyon-luokan miinanraivaajia valmistui 1930-luvun lopulla.
Laivasto totesi kahdenlaisten hävittäjien tarpeen, joista toisessa olisi tykistö- ja torpedoaseistus laivastopalvelusta varten ja toisessa varustus saattueiden suojaamiseksi sukellusveneitä vastaan. Vaikka vanhentuneet laivastohävittäjät muutettiin saattuetehtäviin tarvittiin uusia aluksia korvaamaan puutteita. Laivastohävittäjät oli suunniteltu käyttämään nopeutta hyväkseen, jolloin alusten suunniteltu nopeus rajoitti saattuepalveluksessa tarvittavaa toimintamatkaa. Lisäksi alusten suunnittelussa ei oltu riittävästi otettu huomioon pitkiä merellä olo aikoja. Tarpeen tyydyttämiseksi tilattiin kaikkiaan 86 Hunt-luokan saattuehävittäjää, joista 72 valmistui Kuninkaalliselle laivastolle ja loput 14 siirrettiin liittolaismaiden laivastoihin.
Tyyppi I
Tyypin aluksista kymmenen tilattiin 21. maaliskuuta 1939 ja toiset kymmenen 11. huhtikuuta. Lisäksi tilattiin 4. syyskuuta kolme alusta, joiden piti olla tyypin II aluksia, mutta jotka valmistuivat tyypin I mukaisina.
Alusten pikaisen tarpeen vuoksi aiheutti sen, että niiden suunnitteluun varattiin ainoastaan kuusi kuukautta. Suunnitteluaika oli erittäin lyhyt ja se kostautui myöhemmin. Suunnittelutoimistonpäällikkö pyysi kahta suunnittelijaa tekemään esityksen uudesta alustyypistä.
Kiireen vuoksi osaan vakauslaskelmia jäi virheitä, jotka havaittiin vasta luokan ensimmäisen aluksen HMS Atherstonen varustelutöiden yhteydessä. Aluksille ei ollut turvallista asentaa kolmea kaksiputkista tykkitornia. Virheen vakavuutta korosti se, että kaikkiaan 23 alusta oli telakoilla jo rakenteilla. Atherstonen X-torni poistettiin ja kaikkien rakenteilla olevien alusten työt keskeytettiin koeajojen ajaksi. Koeajot onnistuivat, mutta alusten uppouma kasvoi 1 340 tonniin ja ne hidastuivat. Rakenteilla olleille 22 alukselle annettiin lupa töiden jatkamiselle.
Maku (lehti ja verkkopalvelu)
Maku on suomalainen aikakauslehti, joka perustettiin vuonna 2003. Lehden päätoimittaja on Jenny Brandt.
Lehteä julkaisee A-lehdet. Lehti ilmestyy useita kertoja vuodessa, vuonna 2021 yhteensä kymmenen kertaa. Lehden lukijamäärä Kansallisen Mediatutkimuksen KMT2020 mukaan on 124 000. Lehdellä on perustamisestaan lähtien ollut verkkosivusto, joka uudistettiin vuonna 2010 ruokaharrastajien hyötypalveluksi. Sivustolla voi mm. katsoa ruokien ravintoarvot resepteittäin ja hakea reseptejä erilaisilla määreillä, kuten ruokavalion tai valmistusajan perusteella.
Hunt-luokka (hävittäjä)
Tyyppi III
Tämä ryhmä, johon alun perin kuului 30 alusta, tilattiin osana vuoden 1940 laivasto-ohjelmaa ja sen alusten piti olla toisinto tyypin II aluksista. Kuitenkin torpedoiden puolestapuhujien vaikutuksesta 28:een tyypin aluksista asennettiin torpedoputket ja kaksi jäljelle jäänyttä muodostivat tyypin IV alaryhmän.
Alusten Y-tykkitorni poistettiin, jotta alusten painopiste ei siirtyisi liian korkealle asennettaessa torpedoputket. Tykkitornin paikalle asennettiin kolmas yksiputkinen Oerlikon ilmatorjuntatykki.
Tyyppi IV
Tyypin kaksi alusta tilattiin 27. heinäkuuta John I. Thornycroft and Companyltä osana vuoden 1940 hätäohjelmaa. Alukset poikkesivat merkittävästi aiemmista luokan aluksista ja niiden suunnitteluhistoriakin oli poikkeava. Suunnitelmat pohjautuivat Southamptonilaisen John I. Thornycroftin telakan omiin piirustuksiin 1000 tonnin hävittäjästä, mitkä toimitettiin 24. lokakuuta 1938 kirjeitse laivaston rakennusvalvojalle Sir Reginald Hendersonille. Suunnitelmassa esiteltiin kaksi erillistä alustyyppiä T1267 ja T1268, joiden aseistuksena oli neljä nelituumaista, kaksi raskasta konekivääriä sekä neljä torpedoputkea. Alukset poikkesivat suunniteltujen nopeuksien osalta toisistaan 35 ja 30 solmun nopeuksineen.
Suunnitteluvirasto hylkäsi suunnitelman perusteluinaan : Suunnitelma otettiin uudelleen käsittelyyn maaliskuussa 1940, kun kolmas merilordi amiraali Bruce Fraser vieraili Thirnycroftin telakalla.
Karen Autio
Karen Autio on kanadalainen, suomalaista sukujuurta oleva lastenkirjailija, joka on kirjoittanut trilogian Suomesta Kanadaan muuttaneen Mäen perheen vaiheista 1910-luvulla.
Karen Autio syntyi Fort Williamissa, Ontariossa ja varttui Thunder Bayn suomalaisseuduilla Kanadan Ontariossa ja asuu nykyisin maan länsirannikolla, Brittiläisen Kolumbian provinssin Kelownassa. Hän valmistui University of Waterloosta ja työskenteli ohjelmistosuunnittelijana kunnes jättäytyi vapaaksi kirjailijaksi.
Luettelo yhdysnimistä, joilla on Suomessa yli 500 kantajaa
Tälle sivulle on koottu yhdysmerkilliset yhdysnimet, joilla on ollut kantajia Väestörekisterikeskuksen mukaan yli 500. Lukumäärät on tarkistettu toukokuussa 2013 ja pyöristetty lähimpään viiteenkymmeneen.
Narovtšat
thumb|125px|Narovtšatin vaakuna vuodelta 1781. Narovtšat on kylä, maalaiskunta ja Narovtšatin piirin hallinnollinen keskus Penzan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okan sivujoen Mokšan varrella 149 kilometriä Penzasta luoteeseen. Kylässä on 4400 asukasta (vuonna 2002).
1300-luvulla kylän paikalla oli Kultaiseen Ordaan kuulunut Narutšadin kaupunki. Venäläiset rakensivat sinne linnoituksen vuonna 1520. Vuonna 1780 Narovtšatista tuli Penzan käskynhaltijakuntaan ja myöhemmin lääniin kuulunut kaupunki ja kihlakuntakeskus. Vuonna 1926 se alennettiin kyläksi. Narovtšatista on kotoisin kirjailija Aleksandr Kuprin.
Christopher O’Neill
Christopher Paul O'Neill (s. 27. kesäkuuta 1974 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläissyntyinen, nykyään Yhdysvalloissa asuva ja työskentelevä liikemies. Hän on Ruotsin kuninkaan Kaarle XVI Kustaan ja kuningatar Silvian nuorimman tyttären prinsessa Madeleinen puoliso. Prinsessa Madeleine ja Christopher O’Neill vihittiin Tukholmassa 8. kesäkuuta 2013.
Varhaiset vuodet
Lontoossa 27. kesäkuuta 1974 syntyneen Christopher O’Neillin vanhemmat ovat yhdysvaltalainen liikemies Paul Cesario O’Neill (k. 2004) ja itävaltalaissyntyinen Eva Maria o.s. Walter (s. 1940). Christopher O’Neillillä on kaksi äidinpuoleista ja kolme isänpuoleista sisarpuolta. Paul Cesario O’Neillin sukujuuret ovat skottilais-englantilais-irlantilais-italialaiset.
Christopher O’Neill kävi lontoolaista yksityistä poikakoulua ja sveitsiläistä sisäoppilaitosta. Hän opiskeli vuodesta 1992 lähtien Bostonin yliopistossa kansainvälisiä suhteita ja palasi valmistuttuaan Britanniaan. Kuuden vuoden kuluttua hän siirtyi työelämästä takaisin opiskelun pariin ja muutti New Yorkiin opiskelemaan Columbian yliopiston kauppakorkeakouluun. Valmistumisensa jälkeen hän on työskennellyt New Yorkin finanssimaailmassa. O’Neill on sekä Britannian että Yhdysvaltain kaksoiskansalainen. ja uskonnoltaan roomalaiskatolilainen.
Avioliitto
Prinsessa Madeleine ja Christopher O’Neill tutustuivat New Yorkissa kesällä 2010 ja kihlautuivat lokakuussa 2012. Heidät vihittiin Tukholman kuninkaanlinnan kirkossa 8. kesäkuuta 2013 noin 500 juhlavieraan läsnä ollessa. Vihkimisen jälkeen oli yksityinen iltajuhla Drottningholmin linnassa.
Kuningas Kaarle XVI Kustaa myönsi O’Neillille häiden alla Pohjantähti-ritarikunnan komentajamerkin. O’Neillin pyynnöstä hänelle ei myönnetty kuninkaallista arvonimeä, koska sen vastaanottamisen edellytyksenä olisi ollut Ruotsin kansalaisuuden ottaminen ja liike-elämässä toimimisesta luopuminen. Prinsessa Madeleine ja O’Neill aikovat jatkossakin asua New Yorkissa. Pariskunta muutti kuitenkin syksyllä 2015 Lontooseen lapsiensa kanssa, ja ovat näin ollen lähempänä Ruotsia. Prinsessa Madeleinen ja O’Neillin esikoinen Leonore Lilian Maria syntyi 20. helmikuuta 2014 New Yorkissa. Toinen lapsi, prinssi Nicolas Paul Gustaf syntyi 15. kesäkuuta 2015 Ruotsissa, ja kolmas, prinsessa Adrienne, 9. maaliskuuta 2018.
Elokuussa 2018 Ruotsin kuninkaallinen hovi ilmoitti, että perhe muuttaa Floridaan.
Kotihiiri
Kotihiiri (Mus musculus) on pieni ihmisasumusten ja varastojen liepeillä viihtyvä jyrsijälaji.
Kotihiiri pääsee helposti asuinrakennusten sisätiloihin jopa alle senttimetrin kokoisesta kolosta ja erilaisten materiaalien läpi. Se on aktiivisin vuorokauden pimeimpinä aikoina, mutta sisällä se liikkuu kaikkina vuorokaudenaikoina toisin kuin metsähiiri, joka on aktiivinen vain öisin. Kotihiiren elinalueeksi riittää muutama neliömetri, mikäli ruokaa ja pesäpaikka löytyvät.
Tuntomerkit
thumb|Ylempien etuhampaiden lovi on hyvä lajinmäärityspiirre. Kotihiiri on väriltään melko tasaisen ruskeanharmaa; vatsapuoli on vain hieman vaaleampi kuin selkäpuoli. Kooltaan se on vähän pienempi kuin metsähiiri, eli vartalo on noin 6–10 senttimetriä pitkä, ja häntä samanmittainen. Paino on 12–22 grammaa.
Levinneisyys
Hiiri on lähtöisin Intian niemimaan tienoilta, nykyisestä Iranista ja Afganistanista. Se levisi Mesopotamiaan pleistoseenin aikana. Laji levisi Etelä-Levanttiin noin 14500 vuotta sitten ja pohjois-Levanttiin 12000 vuotta sitten. Pleistoseenin aikana laji hajaantui kolmeksi alalajiksi. Kaikki levisivät ihmisen leviämisen mukana. Ihmisen asettuessa paikoilleen ja aloittaessa maanviljelyn hiiri aloitti kommensaalisen suhteen ihmisen kanssa ja alkoi käyttää ravintonaan ihmisen viljelemää viljaa. Hiiri levisi Itä-Eurooppaan 6500 vuotta sitten ja Etelä-Eurooppaan 4000 vuotta sitten.
Nykyisin kotihiiri asustaa lähes kaikissa maailman elinympäristöissä. Vain napaseudulta se puuttuu. Kotihiiren luontaista ympäristöä ovat metsät ja ruohostot, mutta laji on elänyt ihmisen läheisyydessä jo tuhansia vuosia. Luontaisen elinalueensa ulkopuolelle kotihiiristä on usein ollut haittaa sekä ihmisille että alueen alkuperäiselle luonnolle. Kotihiiri luetaan siksi yhdeksi sadasta haitallisimmasta vieraslajista.
Käyttäytyminen
Kotihiiret yleensä liikkuvat neljällä jalalla. Syödessään tai kamppaillessaan ne kuitenkin seisovat takajaloillaan, tukien itseään hännällään. Juostessa häntä toimii tasapainottajana ja yleensä häntä on pystyasennossa, ellei hiiri ole peloissaan. Hiiret ovat hyviä kiipeilemään, hyppäämään ja uimaan. Aktiivista aikaa ovat hämärä ilta ja yö; hiiret eivät pidä kirkkaista valoista. Ne elävät yleensä piilopaikoissa ruoan läheisyydessä ja rakentavat pesänsä pehmeisiin materiaaleihin.
Hiirillä on omat reviirinsä ja yleensä uroshiiri elää yhdessä useiden naarashiirten ja poikueensa kanssa. Dominoivat uroshiiret kunnioittavat toistensa elinpiirejä, eivätkä yleensä tunkeudu toisten pesimäalueelle. Mikäli useita uroshiiriä on yhtä aikaa samassa häkissä, ne käyttäytyvät usein aggressiivisesti toisiaan kohtaan, elleivät ole kasvaneet syntymästä asti yhdessä.
Hiiret pelkäävät rottia, jotka usein tappavat ja syövät hiiriä. Kotihiiri on heikko puolustamaan itseään ja alueilla, jossa elää muita pieniä nisäkkäitä tai hiirilajeja, se ei selviä kaukana ihmisasutuksista.
Lisääntyminen
Sisätiloissa kotihiiri pystyy hyvissä olosuhteissa tuottamaan 5–6 poikuetta vuodessa. Kantoaika on lyhyt, vain 19 vuorokautta, ja poikueessa on 4–8 poikasta. Poikaset syntyvät karvattomina ja sokeina, mutta silmät aukeavat 12–14 päivän kuluttua. Poikasia imetetään kolme viikkoa, ja niistä tulee sukukypsiä jo 5–7 viikon iässä.
Hiiri kulttuurissa
Koska hiiri on elänyt niin pitkään läheisessä kontaktissa ihmisten kanssa, se esiintyy usein kansanperinteessä.
Ihmisillä ja muilla kädellisillä on perinnöllinen taipumus oppia nopeasti pelkäämään käärmeitä, hiiriä ja hämähäkkejä. Naiset kärsivät peloista ja fobioista neljä kertaa useammin kuin miehet, ja naisten väitetään pelkäävän erityisen usein juuri mainittuja eläimiä.
ItäMaito
pienoiskuva|vasen|Osuuskunta ItäMaidon ja Valio Oy:n Lapinlahden tuotantolaitoksia Lapinlahdella. Osuuskunta ItäMaito oli noin 2 000 maidontuottajan omistama osuuskunta. Se toimi vuosina 2010–2019 maidonhankintaosuuskuntana toimittaen omistajiensa tuottaman maidon Valio Oy:lle jalostettavaksi.
Yhdistyminen Maitosuomeen
Osuuskunta ItäMaito ja Osuuskunta Maitosuomi yhdistyivät 1. syyskuuta 2019 uudeksi osuuskunnaksi nimeltään Osuuskunta Maitosuomi. Se on Valion suurin osakkeenomistaja 42,7 prosentin osuudellaan.
Hietalaukka
Hietalaukka (Allium vineale) on laukkojen (Allium) sukuun kuuluva sipulikasvi. Sitä esiintyy Euroopassa laajasti.
Hietalaukalla on munanmuotoinen sipuli, josta kasvaa jopa metrin korkea liereä varsi. Varren tyviosalla on kapeita ja tasasoukkia, vähän kouruisia lehtiä jotka lakastuvat varhain (vrt. Allium scorodoprasum). Hietalaukan pallomaisen latvasarjan alla on yksi leveä tukilehti. Kukinto on tiheä, sisältää muutamasta runsaslukuiseen itusilmuja. Yksittästen kukkien kellomainen kehä on vaaleanpunainen, harvoin valkoinen. Lajin kodat ovat harvoin siemenellisiä.
Uunisaari
thumb|Näkymä Uunisaaresta thumb|Uunisaaren ja Liuskasaaren välinen [[aallonmurtaja.]] Uunisaari on pieni Helsingin kaupungin omistama saari Helsingin eteläpuolella Kaivopuiston edustalla, pinta-alaltaan noin kolme hehtaaria. Saari koostuu oikeastaan kapean salmen erottamista pohjoisesta ja eteläisestä saaresta, joita yhdistää puusilta.
Uunisaaressa on aikaisemmin ollut teollisuutta, muun muassa vernissatehdas ja öljytehdas. Siellä on myös valmistettu ruumisarkkuja. Teollinen toiminta on kuitenkin loppunut jo yli sata vuotta sitten. Muistona siitä on entinen tehdasrakennus, jossa toimii nykyisin ravintola. pienoiskuva|[[Kaivopuisto|Kaivopuiston eteläranta ja Uunisaarensalmi, Signe Branderin valokuva vuodelta 1912.]] Uunisaarella on pitkät perinteet myös virkistyskäytöstä. Saaressa toimi jo 1800-luvulla suosittu merikylpylä. Nykyisin kylpylä on suljettu, mutta vuonna 1934 avattu uimaranta on edelleen suosittu helsinkiläisten kesänviettopaikka. Lisäksi saari on suosittu piknik-kohde. Kesäisin Uunisaareen on veneyhteys Merisatamantorilta, talvisin saareen johtaa mantereelta ponttonisilta. Uunisaaresta pääsee myös kulkemaan aallonmurtajaa pitkin viereiseen Liuskasaareen.
Viitteet
60.15278°N, 24.95278°W
François Xavier Nguyên Quang Sách
François Xavier Nguyên Quang Sách (25. toukokuuta 1925 An Ngãi – 7. heinäkuuta 2013) oli vietnamilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 9. elokuuta 1956 ja nimitettiin Ðà Nangin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi sekä Elephantaris in Proconsularin titulaaripiispaksi 6. kesäkuuta 1975. Hänet konsekroi Pierre Marie Pham-Ngoc-Chi.
Nguyên Quang Sáchista tuli 21. tammikuuta 1988 Ðà Nangin piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 6. marraskuuta 2000.
Erik Sjöberg (laulaja)
Erik Sjöberg, myös Erik Sjøberg (31. lokakuuta 1909 Nexø, Bornholm, Tanska – 8. marraskuuta 1973 Rønne, Bornholm, Tanska) oli tanskalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori.
Sjöberg työskenteli koulun jälkeen seitsemän vuotta suutarina. Ystävänsä ansiosta hän pääsi kuultavaksi Kööpenhaminaan, ja hän sai stipendin opiskelemaan Tanskan kuninkaallisen oopperan kouluun. Hän aloitti baritonina, kuten tenoreilla on tapana. Sjöberg debytoi Kuninkaallisessa oopperassa 1937 Leoncavallo Pagliaccissa. Sen jälkeen hän lauloi lähinnä pikkuosia. Hän muutti 1943 Tukholmaan, jossa ryhtyi opiskelemaan saadakseen äänialakseen tenorin. Hän palasi Kööpenhaminaan 1944 ja lauloi ensimmäisenä roolinaan Carmenin Don Josén. Hänen viimeinen roolinsa Kööpenhaminassa oli Bacchus Ariadne auf Naxossa vuonna 1959. Sen jälkeen hän kiersi laulamassa eri puolilla Eurooppaan. Hän päätti uransa 1973.
Kamarilaulajan arvon hän sai 1951. Muutamia hänen levytyksiään on julkaistu CD:nä.
Julija Eidenzon
pienoiskuva|Julija Eidenzon 2016
Julija Eidenzon (, s. 1982 Omsk) on venäläinen riistamaaliampuja.
Eidenzon on saavuttanut MM-kilpailuissa useita mitaleita. Tyttöjen sarjassa Lahdessa 2002 hän voitti kaksi joukkuekultaa ja henkilökohtaisen pronssin. Naisten sarjassa Eidenzon on saavuttanut kaksi joukkuepronssia Zagrebissa 2006 sekä henkilökohtaisen hopean Plzeňissä 2008.
Suomennettu psykologinen kirjallisuus
Suomennettu psykologinen kirjallisuus alkaa 1800-luvulta. Etenkin Thiodolf Reinin Sielutieteen oppikirja vakiinnutti psykologian suomenkielistä käsitteistöä vuodesta 1884 alkaen. Teoksessa esiintyivät nykymuodossaan muun muassa sanat tietoisuus, havainto, tarkkaavaisuus, mieliala, vietti ja vaisto.
Psykologia kehittyi 1900-luvun alussa nopeasti. August Forelin teoksen Hermoston hoito ja henkinen terveys esipuheessa tekijä tiivisti ajattelutavan muutoksen: ”Ihmisellä samoin kuin eläimillä ovat aivot sielun [mielen] elimenä. Vertaileva sielutiede [psykologia] on siten osa aivojen vertailevaa fysiologiaa. Tämän seikan tosin kieltää vanha skolastiikka metafyysillisine järjestelmineen.” (suom. Väinö Jokinen 1917)
1970–1980-lukujen suomennoksia hallitsi kognitiivinen psykologia. Lähes jokaiselta psykologian alalta saatiin suomennettua perustietoteos. Huomattavia sarjoja olivat Weilin+Göösin Psykologia tänään -sarja sekä Sairaanhoitajien koulutussäätiön sarja.
2000-luvulla suomennosten määrä on vähentynyt verrattuna kotimaisten tekijöiden kirjoittamiin teoksiin. Osasyy voi olla, että psykologian käytännön sovellukset saavat paljon huomiota ja suomalaiset kirjoittajat voivat ottaa huomioon paikalliset olosuhteet. Suomennoskirjallisuuden valtaosa koskee suppeita erikoisaloja. Suuret kustantajat ovat väistyneet alan oppikirjallisuuden julkaisijoina ja pienkustantajien ja järjestöjen rooli on kasvanut.
2000-luvulla on julkaistu melko paljon muistiin ja neurotieteisiin liittyvää kirjallisuutta, mikä on yhteydessä uusien aivojen kuvantamismenetelmien avulla saatuun tietoon. Useimpien suomennosten takana on Kimmo Pietiläinen ja Terra Cognita -kustantamo.
Armando José María Rossi
Armando José María Rossi (s. 14. huhtikuuta 1945 Buenos Aires) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin dominikaanien papiksi 20. joulukuuta 1970 ja nimitettiin Concepciónin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 14. marraskuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Mario Antonio Cargnello, jota avustivat Bernardo Enrique Witte ja Jorge Rubén Lugones.
Rossista tuli 28. heinäkuuta 2001 Concepciónin piispa.
Dunedin
Dunedin tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Victor Borge
thumb|upright|Victor Borge thumb|upright|Borgen kuva Norwegianin Boeing 737:n pyrstössä. Victor Borge (s. Børge Rosenbaum, 3. tammikuuta 1909 Kööpenhamina, Tanska – 23. joulukuuta 2000 Greenwich, Connecticut, Yhdysvallat) oli tanskalais-yhdysvaltalainen pianisti ja koomikko.
Borge syntyi juutalaiseen muusikkoperheeseen Kööpenhaminassa vuonna 1909. Hän on kertonut joutuneensa jo lapsena esiintymään tuttavien ja sukulaisten kokoontumisissa ja kärsineensä toinen toistaan huonommista kotipianoista niin, että alkoi keksiä esityksiinsä ”ulkomusiikillisia” koomisia elementtejä. Hän opiskeli Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa Kööpenhaminassa ja piti ensikonserttinsa Tivolissa vuonna 1927. Hän tuli jo parikymppisenä 1930-luvulla tunnetuksi koomikkona esiinnyttyään useissa revyissä ja elokuvissa.
Toisen maailmansodan alla Borge joutui juutalaisen syntyperänsä vuoksi pakenemaan Tanskasta Yhdysvaltoihin, josta hänen vaimonsa Elsie oli kotoisin. Borge matkusti SS American Legion -laivalla Petsamosta.
Hän ei aluksi puhunut lainkaan englantia, mutta opetteli kielen nopeasti elokuvista. Jo vuonna 1941 Borge esiintyi ensimmäisen kerran Bing Crosbyn radio-ohjelmassa. Seuraavana vuonna yhdysvaltalainen lehdistö nimitti hänet vuoden parhaaksi uudeksi radioesiintyjäksi. Yhdysvaltojen kansalaisuuden Borge sai 1947. Hänestä tuli pian hyvin suosittu radio-ohjelmien kautta.
Vuonna 1953 alkanut Borgen yhden miehen Broadway-show Comedy in Music esitettiin 849 kertaa, mikä oli monologinäytelmän silloinen ennätys. 1950-luvulla Borge esiintyi myös Las Vegasissa.
Borge esiintyi elämänsä loppuun asti. Yhden miehen lavaesiintymiset olivat osittain improvisoituja, mutta monet ohjelmanumerot toistuivat vuosikymmenestä toiseen. Toisinaan Borgella oli vieraana oopperalaulaja, ja tämä joutui yhtä lailla pilan kohteeksi kuin yleisökin.
Borge kirjoitti Robert Shermanin kanssa kirjat My Favorite Intermissions (1971) ja My Favorite Comedies in Music (1981).
Suomessa Victor Borge esiintyi muun muassa vuonna 1990 Tampere-talon vihkiäisissä.
Pedro Monzón
Pedro Damián Monzón (23. helmikuuta 1962, Goya, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija. Nykyään Monzón on Villa Maipúlaisen Chacaritan valmentajana. Monzón pelasi urallaan myös 15 maaottelua, joista neljä ottelua Italian MM-kisoissa 1990, jossa Argentiina saavutti hopeaa. Loppuottelussa Saksaa vastaan Monzónista tuli MM-kisahistorian ensimmäinen punaisen kortin finaalissa saanut pelaaja. Hän teki ainoan maajoukkuemaalinsa samassa turnauksessa Romaniaa vastaan.
Monzón pelasi suurimman osan urastaan Avellanedalaisessa Independientessä.
Kaukolaukaistavat ohjukset
Kaukolaukaistavat ohjukset tai stand-off-aseet ovat pommeja tai ohjuksia, jotka voidaan laukaista  torjuntaetäisyyden ulkopuolelta. Käytännössä 50–100 kilometrin päästä kohteesta (liitopommi), 300–1 000 km (risteilyohjus) ja alle 1 000 km (lyhyen kantaman ballistinen ohjus). Tavanomainen käyttö on hyökkäyksessä maa- tai merimaaleja vastaan. Kaukolaukaisu mahdollistaa esimerkiksi ilmatorjunnan välttämisen. Vastaavaa kaukovaikutuskykyä voidaan hakea myös tykistöohjuksilla tai esimerkiksi elektronisen sodankäynnin keinoin. Tehokas käyttö edellyttää tiedustelukykyä, johon soveltuu esimerkiksi lennokit, kaukopartio, SAR-tutka ja tiedustelu ennakkoon.
Myös Exocet-, Harpoon- ja RBS15-meritorjuntaohjuksia sekä Tomahawk-risteilyohjuksia voi pitää stand-off-aseina.
NuSTAR
Nuclear Spectroscopic Telescope Array (NuSTAR) on NASAn röntgenteleskooppi. Teleskooppi laukaistiin 550 kilometriä korkealle kiertoradalleen 13. kesäkuuta 2012 kello 19.00 Suomen aikaa Pegasus XL-kantoraketilla Kwajaleinin atolleilta. Tyynenmeren yllä lentävä Lockheed L-1011 "Stargazer" lentokone pudotti sen rungon alaosaan kiinnitetyn Pegasuksen noin 40 000 jalan (noin 12 kilometrin) korkeudesta. Viisi sekuntia vapaasta pudotuksesta Pegasuksen kolmivaiheinen rakettimoottori käynnistyi kuljettaakseen NuSTARin kiertoradalle. NuSTARin laukaisua lykättiin useasti.
NuSTARin teleskooppi käyttää Wolter-optiikkaa. Sen energia-alue on 5 - 80 keV. NuSTAR mittaa taivaan röntgenlähteitä kahden vuoden ajan. Satelliitti on NASAn Small Explorer -ohjelman yhdestoista missio (SMEX-11). Sen energia-alue on suurempi kuin NASAn Chandra-avaruusteleskoopin ja ESAn XMM-Newtonin. Se tekee kartoituksen mustista aukoista, joiden massa on miljardi kertaa suurempi kuin Auringon massa.
Projektia johtaa Fiona Harrison (California Institute of Technology eli Caltech) päätutkijana.
Breaking Bad
Breaking Bad on yhdysvaltalainen Vince Gilliganin luoma mustan huumorin sävyttämä rikosdraamasarja, jota tuotettiin vuodesta 2008 vuoteen 2013 yhteensä viisi tuotantokautta ja 62 jaksoa. Sarjan ensiesitys oli Yhdysvalloissa AMC-kanavalla tammikuussa 2008. Sen viimeinen jakso esitettiin 29. syyskuuta 2013. Suomessa sarja alkoi Nelosella vuonna 2009.
Breaking Bad kertoo lukion kemianopettajasta Walter Whitesta (Bryan Cranston), joka saatuaan tietää sairastavansa parantumatonta keuhkosyöpää, alkaa valmistaa metamfetamiinia yhdessä vanhan oppilaansa Jesse Pinkmanin (Aaron Paul) kanssa, turvatakseen perheensä taloudellisen tilanteen ennen kuolemistaan. Walterin perheeseen kuuluu hänen vaimonsa Skyler (Anna Gunn), heidän lievästi kehitysvammainen teinipoikansa Walter Jr. (RJ Mitte) ja toisesta tuotantokaudesta alkaen pieni tytär Holly (Elanor Anne Wenrich). Sarjassa esiintyvät myös Skylerin sisko Marie (Betsy Brandt) ja hänen aviomiehensä Hank (Dean Norris), joka on Yhdysvaltain huumepoliisin DEA:n agentti. Walter palkkaa lakimiehen nimeltä Saul Goodman (Bob Odenkirk), jonka kautta hän tapaa yksityisetsivä Mike Ehrmantrautin (Jonathan Banks) ja huumeparoni Gus Fringin (Giancarlo Esposito). Viimeinen kausi esittelee kaksi merkittävää hahmoa nimeltä Todd Alquist (Jesse Plemons) ja Lydia Rodarte-Quayle (Laura Fraser).
Sarja sai lukuisia palkintoja joihin lukeutuu kuusitoista Emmy-palkintoa, kahdeksan Satellite-palkintoa, kaksi Kultaista maapalloa, kaksi Peabody-palkintoa ja yksi People’s Choice -palkinto. Breaking Badia pidetään yhtenä parhaista televisiosarjoista kautta aikojen.
Taustaa
Sarjan nimi on Etelävaltioiden slangia ja tarkoittaa ”villiintyä”, ”alkaa riehua”, ”aiheuttaa häiriötä”. Gilligan valitsi sen kuvaamaan Walterin muutosta. Time-lehden toimittajan Lily Rothamin mukaan termillä on laajempi merkitys ja että se on vanha sanonta, joka ”merkitsee enemmän väkivaltaa kuin sanonta ’alkaa riehua’... Sanat omaavat monia vivahteita: ’break bad’ voi tarkoittaa ’villiintyä’, ’uhmata viranomaisia’ ja rikkoa lakia, olla sanallisesti ’riidanhaluinen, väkivaltainen tai uhkaava’ tai, jos siihen on liitettynä prepositio ’on’, ’täysin hallita tai nöyryyttää.’”
Gilligan sanoi ennen sarjan päättymistä, että Walter Whiten kirjoittaminen oli vaikeaa, koska hahmo oli niin synkkä ja moraalisesti kyseenalainen: ”Tulen kaipaamaan sarjaa, kun se on ohi, mutta jollain tasolla se tulee olemaan helpotus, kun Walt ei ole enää ajatuksissani.” Gilligan sanoi myöhemmin, että Walterin hahmon idea kiehtoi häntä niin paljon, että hän ”ei ajatellut paljoakaan, että kuinka hyvin se myisi”, mainiten, että olisi alussa luovuttanut, koska se oli ”niin outo ja synkkä tarina”, että olisi ongelmallista esitellä sitä studioille. Sarjan edetessä Gilligan ja muut käsikirjoittajat tekivät Walterista yhä epämiellyttävämmän. Gilligan sanoi, että ”hän muuttuu protagonistista antagonistiksi. Haluamme katsojien kyseenalaistevan ketä he kannattavat ja miksi.” Cranston sanoi neljänteen kauteen mennessä: ”Luulen, että Walt on tajunnut, että on parempi olla jahtaaja kuin jahdattu. Hän on matkalla pahikseksi.”
Esitellessään sarjaa studioille, Gilligan oli ensin lannistunut kuullessaan, että televisiosarjalla Weeds oli samantapainen alkutilanne. Vaikka hänen tuottajansa vakuuttivat hänet siitä, että sarja oli tarpeeksi erilainen ollakseen silti menestyvä, hän mainitsi myöhemmin ettei olisi vienyt ideaa eteenpäin, jos olisi kuullut Weedsistä aiemmin.
Kehitys
Vince Gilligan kertoi heinäkuussa 2011 aikeensa päättää Breaking Bad viidenteen kauteen. Neuvottelut koskien viidettä ja mahdollisesti viimeistä kautta alkoivat elokuussa 2011 televisiokanava AMC:n ja sarjan tuotantoyhtiön Sony Pictures Televisionin välillä. AMC ehdotti lyhennettyä viidettä kautta (kuudesta kahdeksaan jaksoa 13 sijaan) kustannusten vähentämiseksi, mutta tuottajat kieltäytyivät. Tämän jälkeen Sony tarjosi sarjaa muille kaapelikanaville mikäli sopimusta ei saataisi aikaan. AMC tilasi sarjan viidennen ja viimeisen 16-osaisen kauden 14. elokuuta 2011.
Breaking Badin suunnattoman maailmanlaajuisen suosion suhteen, luoja Vince Gilligan kiitti tilausvideopalvelu Netflixiä vuoden 2013 Emmy-gaalassa. Hän jopa väitti, että Netflix ”piti meidät elossa”.
Televisiointi
Suomessa Breaking Bad alkoi Nelosella 2009, jolloin kanavalla esitettiin ensimmäinen kausi. Toisen kauden Nelonen näytti vuoden 2013 aikana. Breaking Bad on katseltavissa myös Netflixissä, jossa se on saavuttanut suuren suosion. Sarjan viimeiset jaksot tulivat saataville Netflixin Irlannissa ja Britanniassa asuville käyttäjille heti seuraavana päivänä Yhdysvaltain ensiesityksen jälkeen. Sarjan viimeiset kahdeksan jaksoa esitettiin AMC-kanavalla 11. elokuuta 2013 alkaen. Päätösjakso näytettiin 29. syyskuuta 2013, ja katsojia sillä oli 10,3 miljoonaa, mikä oli sarjan oma ennätys.
Juoni
Kun kemian opettaja Walter H. White (Bryan Cranston) kuulee sairastavansa parantumatonta keuhkosyöpää, hän yrittää saada perhelleen tarpeeksi rahaa, jotta heidän ei tarvitsisi nähdä enää huolta. Walter kiinnostuu metamfetamiinia valmistavasta entisestä oppilastaan, Jesse Pinkmanista (Aaron Paul), joka näyttäisi tarvitsevan apua aineen valmistamisessa. Jessen mukaan siitä saa hyvän hinnan, joten Walter päättää hyödyntää kemistin taitojaan ja ryhtyy Jessen kanssa laittomiin toimiin. Kaksikko tulee kuitenkin huomaamaan, että rikollinen tie vaatii aina veronsa ja lopulta he sotkevat itsensä New Mexicon pahamaineisimpiin kartelleihin ja paikalliseen huumepoliisiin.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat Albuquerqueen, New Mexicoon.
Näyttelijät
Bryan Cranston näyttelee 50-vuotiasta lukion kemian opettajaa Walter Whitea, joka saa tietää sairastavansa keuhkosyöpää ja alkaa valmistaa metamfetamiinia saadakseen rahaa perheelleen. Anna Gunn esittää Waltin vaimoa Skyleria, joka odottaa pariskunnan toista lasta. Aaron Paul näyttelee Waltin vanhaa oppilasta Jesse Pinkmania, josta tulee Waltin kumppani huumeiden valmistamisessa. Huumepoliisia ja Waltin lankomiestä Hank Schraderia esittää Dean Norris. Betsy Brandt näyttelee Hankin vaimoa ja Skylerin siskoa Marieta. CP-vammainen RJ Mitte näyttelee Waltin ja Skylerin poikaa Walter Jr.:a. Bob Odenkirk näyttelee toisella kaudella mukaan tullutta lakimies Saul Goodmania. Giancarlo Esposito esittää huumekuningas Gustavo Fringiä, josta tulee Waltin työnantaja. Jonathan Banks esittää Gusille työskentelevää salamurhaajaa Mike Ehrmantrautia. Laura Fraser liittyy sarjaan viidennellä tuotanto­kaudella esittäen Lydia Rodarte-Quaylea. Jesse Plemons näyttelee Todd Alquistia, Vamonos Pestin työntekijää, josta tulee myöhemmin Waltin työpari.
Spin-offit
Vuonna 2013 Kolumbiassa sarjasta tuotettiin espanjankielinen, kohtaus kohtaukselta uudelleen kuvattu versio Metástasis. Sarjan pääosissa esiintyi Diego Trujillo Walter Whiteä vastaavan hahmon Walter Blancon ja Roberto Urbina Jesse Pinkmania vastaavan hahmon José Miguel Rosasin rooleissa. Sarja esitettiin ensimmäistä kertaa 2014 Univisionin UniMás -kanavalla sekä Caracol- ja Fox Latin America -verkoissa.
Breaking Badin spin-off-sarja Better Call Saul sai ensiesityksensä Yhdysvalloissa helmikuussa 2015. Sen tapahtumat keskittyvät molemmissa sarjoissa esiintyvän lakimies Saul Goodmanin ympärille, aikaan ennen Breaking Badin tapahtumia.
Breaking Badin jatko-osa El Camino: Breaking Bad -elokuva julkaistiin Netflixissä 11. lokakuuta 2019. Elokuva jatkaa Jesse Pinkmanin tarinaa Breaking Badin tapahtumien jälkeen.
Vastaanotto
Breaking Bad on voittanut kuusitoista Emmy-palkintoa. Vuonna 2013 ja 2014 sarja sai parhaan draamasarjan Emmy-palkinnon. Internet Movie Databasessa viidennen kauden 14. jakso ”Ozymandias” oli saanut arvosanakseen täyden 10:n, kun oman arvionsa oli jättänyt 194 000 käyttäjää. Vince Gilligan on myös sanonut pitävänsä sitä sarjan parhaana jaksona. ”Ozymandiaksen” ohjasi Rian Johnson, ja se keräsi yhteensä 6,4 miljoonaa katsojaa. Jakson nimi pohjautuu Percy Bysshe Shelleyn kirjoittamaan ja vuonna 1818 ilmestyneeseen sonettiin Ozymandias.
Vuonna 2014 sarja palkittiin parhaan draamasarjan ja parhaan miespääosan draamasarjassa Golden Globella.
Esquilinus
thumb|200px|Rooman seitsemän kukkulaa Esquilinus (lat. ex = ulkopuolella, colere = asua, viljellä; ) oli Roomasta Aniojoen laaksoon ulottuva ylätasanko. Nimi osoittaa selvästi, että Esquilinus oli varhaisimman kaupunkialueen ulkopuolella. Esquilinus oli Rooman seitsemästä kukkulasta alueeltaan laajin.
Esihistorian aikana aluetta käytettiin hautausmaana, etenkin sen jälkeen kun Forumin vanhempi rautakautinen hautausmaa oli 700-luvulla eaa. jäänyt pois käytöstä. Keisarikunnan aikana siellä asui pääasiassa käsityöläisiä ja köyhälistöä, joiden asuinpaikkoina olivat Esquilinuksen laaksot ja rinteet, kun taas aatelisto suosi alueen kukkuloiden huippuja. Alueella sijaitsi myös muutamia temppeleitä, ja se oli Rooman tiheimmin asuttuja alueita.
Anturainen
Anturainen (Buglossidium luteum) on merianturoihin kuuluva pieni kampelakala, joka elää Koillis-Atlantin ja Välimeren rannikkovesissä.
Esquilinus
Ajanlaskun alun tienoilla Gaius Maecenas perusti alueelle laajan puutarhan. Se siirtyi perintönä keisari Augustukselle, mutta vuoden 64 tulipalo tuhosi koko kaupunginosan. Keisari Nero varasi alueen itselleen suurisuuntaista Domus Aurea -hankettaan varten. Satakunta vuotta myöhemmin keisari Trajanus rakennutti alueelle kylpylän. Domus Aurean ja Trajanuksen termien raunioita on säilynyt nykypäiviin asti. Seuraavalla vuosisadalla alueesta muodostui Horti Liciniani -niminen puutarha. Pretoriaaniprefekti Junius Annius Bassus rakennutti Esquilinukselle 300-luvun alkupuolella yksityisen basilikan, joka 400-luvulla muutettiin kirkoksi.
Esquilinus autioitui keskiajalla, vaikka sinne rakennettiinkin useita kirkkorakennuksia. Paavi Sixtus V palautti 1500-luvulla alueen elinvoiman, kun sen keskuskirkkoon Santa Maria Maggioreen johtavat tiet muutettiin hyväkuntoisiksi kaduiksi. Tarkoituksena oli helpottaa pyhiinvaeltajien liikkumista Rooman keskustan ja Maggiore-kirkon välillä. Seuraava suuri rakennushanke oli 1850-luvulla aloitettu Rooman päärautatieaseman Stazione Terminin rakentaminen. Vasta sen valmistuttua alettiin laatia alueen asemakaavaa: syntyivät yhtenäiset monikerroksiset asuinrakennukset, joiden okranväriset julkisivut hallitsevat vieläkin alueen yleiskuvaa. Nykyisin Esquilino on Rooman kaupunginosa 15 (Rione XV).
Anturainen
Ulkonäkö
Täysikasvuisen anturaisen pituus on keskimäärin 8 cm ja enimmillään 15 cm. Sillä on soikea ruumis, jossa on 36–38 selkänikamaa. Selkäevä alkaa pään etureunasta ja siinä on 65–78 pehmeää ruotoa. Lyhyemmässä peräevässä ruotoja on 49–63. Silmällisellä puolella on pieni rintaevä, jossa on 3–5 ruotoa; silmättömällä puolella rintaevä on surkastunut yhdeksi pitkäksi ja 1–2 lyhyeksi ruodoksi. Pyrstöevä on yhdistynyt selkä- ja peräevään kalvolla.