cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yesterday
Syntyhistoria
McCartney kertoo että teki ”Yesterdayn” koko melodian unessa, kun hän yöpyi tyttöystävänsä Jane Asherin kotona Wimpole Street -kadulla. Kun hän heräsi, hän kiirehti pianon luo, käynnisti nauhoituksen ja soitti sävelmän ennen kuin se haihtuisi hänen mielestään.
Kuukauden ajan McCartney kyseli tutuiltaan, olivatko he kuulleet melodian joskus aiemmin. Hän pelkäsi kuulleensa sen itse jossain – ja jos näin olisi, hän syyllistyisi plagiointiin. Kun mies sitten vakuuttui siitä ettei ollut varastanut melodiaa, hän alkoi kirjoittaa siihen sopivia sointuja ja pian toimivaa sanoitusta. Kappaleen sanoitusvaiheessa sen työnimi oli ”Scrambled Eggs” eli ”Munakokkeli”. Elokuvan Help! kuvausten aikana eräälle lavalle sijoitettiin piano, ja McCartney käytti tilaisuutta hyväkseen ja esitti ”Munakokkelin” pianon säestyksellä sanoilla "Scrambled eggs, oh baby how I love your legs."
McCartney on kertonut, että hän kirjoitti ”Yesterdayn” vuoden 1964 The Beatlesin Ranskan-kiertueen aikana, mutta se julkaistiin vasta seuraavana vuonna. On uumoiltu, että viivästyminen olisi johtunut sovitukseen liittyvistä erimielisyyksistä George Martinin kanssa tai yhtyeen muiden jäsenten väheksyvästä asenteesta.
”Yesterday” levytettiin Abbey Roadin studiolla 14. ja 17. kesäkuuta 1965. Levylle päätyneessä versiossa The Beatlesin jäsenistä esiintyi vain McCartney. Hänen soittamansa akustisen kitaran lisäksi levytykseen lisättiin jälkiäänityksenä jousikvartettisovitus. Vuonna 1966 The Beatlesin Tokion konsertissa kappaleen esitti kuitenkin koko yhtye.
Guinnessin ennätystenkirjan mukaan ”Yesterday” on maailman eniten versioitu kappale. Britanniassa se julkaistiin singlenä vasta 8. maaliskuuta 1976.
Tammikuussa 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Yesterday” ylsi kyselyn kokonaistuloksissa jaetulle sijalle 86.
Kristalina Georgieva
Kristalina Ivanova Georgieva-Kinova (s. 13. elokuuta 1953 Sofia) on bulgarialainen taloustieteilijä ja poliitikko, joka toimii 1. lokakuuta 2019 alkaen Kansainvälisen valuuttarahaston pääjohtajana. Aikaisemmin hän toimi Maailmanpankkiryhmän virkaatekevänä pääjohtajana. Georgieva oli vuosina 2010–2016 Bulgarian EU-komissaarina, ja Junckerin komissiossa hän oli vuosina 2014–2016 yksi varapuheenjohtajista. Vuonna 2016 Georgieva palasi Maailmanpankkiin, kun hänet valittiin sen ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi.
Nuoruus, opinnot ja akateeminen ura
Kristalina Georgieva syntyi Bulgarian Sofiassa vuonna 1953. Georgievan äiti piti kauppaa Sofiassa, ja hänen isänsä toimi rakennusinsinöörinä. Perheeseen kuului Kristalina-tyttären lisäksi myös poika. Kristalina Georgieva on 1800-luvulla eläneen vallankumouksellisen Ivan Karšovskin lapsenlapsenlapsi. Karšovskia pidetään yhtenä nyky-Bulgarian perustajista.
Georgieva valmistui vuonna 1976 poliittisesta taloustieteestä ja sosiologiasta Karl Marxin taloustieteen instituutista. Hän toimi valmistuttuaan instituutissa apulaisprofessorina vuoteen 1993 saakka. Tuona aikana Georgieva muun muassa kirjoitti taloustieteen oppikirjan. Hän erikoistui ympäristötaloustieteeseen ja käsitteli vuonna 1986 valmistuneessa väitöskirjassaan Yhdysvaltain ympäristöpolitiikkaa ja talouskasvua.
Väitöskirjansa jälkeen Georgieva oli vuodet 1987–1988 tutkijatohtorina London School of Economicsissa. Kommunismin kaaduttua Bulgariassa hän sai useita paikkoja vierailevana professorina ja tutkijana. Georgieva oli vuonna 1991 Etelä-Tyynenmeren yliopiston ja Australian kansallisen yliopiston vierailevana professorina ja vierailevana tutkijana Massachusetts Institute of Technologyssä 1991–1992.
Maailmanpankkiryhmän tehtävissä
Georgievan ura alkoi 1990-luvulla suuntautua akateemista maailmasta Maailmanpankkiin, jota hän konsultoi vuonna 1992 Keski- ja Itä-Euroopan ympäristöpolitiikasta. Maailmanpankissa Georgieva aloitti vuonna 1993 saatuaan sieltä työpaikan ympäristötaloustieteilijänä. Hän hoiti tehtävää vuonna 1997, jolloin hänet ylennettiin Itä-Aasian ja Tyynenmeren ympäristöosaston esimieheksi, vastuullaan muun muassa erilaiset alueelliset ympäristöohjelmat. Koko osaston johtoon Georgieva valittiin seuraavana vuonna.
Georgieva nousi vuonna 2000 Maailmanpankkiryhmän ympäristöosaston johtajaksi johtamaan Maailmanpankin ympäristöstrategiaa ja -politiikkaa. Hänestä tuli neljä vuotta myöhemmin Maailmanpankkiryhmän Venäjän-toimintojen johtaja. Vuosina 2007–2008 Georgieva toimi kestävän kehityksen johtajana. Hänen vastuullaan oli muun muassa Maailmanpankin infrastruktuuriin, kaupunkisuunnitteluun, maanviljelyyn sekä ympäristöasioiden ja yhteiskunnallisten asioiden kehittämiseen suunnatut lainat.
Maailmanpankkiryhmän kaikista lainaoperaatioista Georgieva johti peräti 60 prosenttia. Vuosina 2008–2010 Georgieva toimi Maailmanpankkiryhmän varajohtajana ollen linkkinä korkeimman johdon, hallituksen ja valtioiden välillä. Maailmanlaajuisen taantuman edellä vuonna 2008 Georgieva oli keskeisessä asemassa Maailmanpankin hallinnollisessa uudistuksissa.
Bulgarian EU-komissaarina
Georgieva jatkoi komissaarina myös vuonna 2014 aloittaneessa Junckerin komissiossa, jossa hän sai budjetti- ja henkilöstökomissaarin tehtävän. Hän oli myös yksi komission varapuheenjohtajista. Tehtävässään Georgievan vastuulle kuuluivat Euroopan unionin noin 161 miljardin euron budjetin ja noin 33 000 ihmisen henkilöstön valvonta.
Maailmanpankin toimitusjohtaja
Georgieva toimi vuonna 2019 helmikuun alusta huhtikuulle Maailmanpankkiryhmän virkaatekevänä pääjohtajana, kun Kim oli eronnut tehtävästä. Kimin seuraajaksi nimitettiin huhtikuussa David Malpass.
Timo Mäki
Timo Ilmari Mäki (24. syyskuuta 1914 Tampere – 19. joulukuuta 1985 Hämeenlinna) oli suomalainen varatuomari, asianajaja ja kokoomuksen kansanedustaja.
Mäen vanhemmat olivat kirvesmies Kaarle Timoteus Mäki ja Suoma Maria Sirén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1933, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1939 ja sai varatuomarin arvon 1944.
Mississippi RiverKings
Mississippi RiverKings on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Southavenista Mississippista. Se pelaa SPHL-liigaa.
Timo Mäki
Mäki oli Hämeen lääninhallituksessa lähettäjänä 1939–1940 ja ylimääräisenä esittelijänä 1940–1945 sekä toimi Hämeenlinnan vt. kaupunginviskaalina 1941–1942. Hänestä tuli vuonna 1945 Harry Pomoellin asianajotoimiston asianajaja Hämeenlinnassa ja hän oli Harry Pomoellin asianajotoimiston osakkaana 1946–1960. Mäellä oli oma asianajotoimisto Hämeenlinnassa 1960–1978. Hän toimi myös AK:n Etelä-Hämeen piirin lakimiehenä ja Olga ja Vilho Linnamon säätiön asiamiehenä.
Mäki oli kokoomuksen Etelä-Hämeen piirin varapuheenjohtaja ja kokoomuksen puoluevaltuuston jäsen. Hän oli Mieskuoroliiton hallituksen jäsen ja toimi 20 vuoden ajan Hämeenlinnan Mieskuoron puheenjohtajana.
Roger de Flor
Roger de Flor (1267–1305) oli Sisiliassa syntynyt seikkailija ja sotilas.
Kahdeksanvuotiaana hänet lähetettiin temppeliherrain ritarikunnalle kuuluvalle laivalle. Roger liittyi temppeliherroihin ja päätyi lopulta laivan päälliköksi. Akkon piirityksen yhteydessä vuonna 1291 Rogeria syytettiin paavin kutsumisesta varkaaksi ja uskostaan luopuneeksi. Hän menetti sotilasarvonsa ja joutui pakenemaan Genovaan, jossa hän aloitti uuden uran merirosvona.
Vuonna 1304 Rogerin joukot pelastivat piiritetyn Filadelfian kaupungin. Roger päätti nyt perustaa oman ruhtinaskuntansa, mutta hän epäonnistui kun hän yritti vallata Magnesian. Kun Roger vaati keisarilta joukoilleen palkkaa, mutta kun sitä ei herunut tarpeeksi, hän päätti ryövätä Konstantinopolia ympäröivän maaseudun. Keisari antoi Rogerille caesarin arvonimen, mutta pian tämän jälkeen keisarin poika Mikael teki lopun Rogerin suunnitelmista. Mikael kutsui Rogerin luokseen Adrianopoliin, jossa hän antoi murhata vieraansa. Rogerin joukot kostivat johtajansa murhan taistelemalla sinnikkäästi bysanttilaisia vastaan vielä monen vuoden ajan.
Stefan Veselka
Stefan Veselka (s. 1968 Stavanger) on norjalainen pianisti. Hän syntyi tšekkiläisille vanhemmille. Hän opiskeli vuodesta 1986 pianonsoittoa Salzburgin Mozarteumissa ja siirtyi vuonna 1988 Berliinin Hochschule der Künsteen. Hän debytoi vuonna 1985. Sittemmin hän on esiintynyt solistina ja kamarimuusikkona eri puolilla Eurooppaa sekä Japanissa ja Yhdysvalloissa. Hän on voittanut palkintoja useissa kilpailuissa, kuten Wienin kansainvälisessä Beethoven-pianokilpailussa ja Berliinin Artur Schnabel -pianokilpailussa.
Veselka on tehnyt yhteistyötä tunnettujen orkesterien ja kapellimestarien kanssa. Hän on lisäksi itse esiintynyt kapellimestarina Saksassa, Alankomaissa ja Norjassa. Hän on levyttänyt musiikkia sellaisilta säveltäjiltä kuin Sergei Prokofjev, Claude Debussy, Witold Lutosławski, Anton Webern ja Fartein Valen. Veselka levytti myös Antonín Dvořákin koko pianotuotannon Naxokselle, kun säveltäjän kuolemasta tuli kuluneeksi sata vuotta vuonna 2004.
Varjojen yö
Varjojen yö on ranskalainen elokuva vuodelta 1939. Se kertoo murhaajasta, joka veriteon jälkeen sulkeutuu asuntoonsa ja muistelee tapahtumia, jotka johtivat epätoivoiseen tekoon.
Elokuva oli palkintoehdokkaana Venetsian elokuvajuhlilla.
Kukkahattu
Kukkahattu voi tarkoittaa:
Nauvon taistelu
Nauvon taistelu oli Turun saaristossa 4. huhtikuuta 1918 käyty Suomen sisällissodan taistelu. Saksalaiset ja valkoiset yrittivät vallata Iso-Nauvon sekä Lomin saaret, tarkoituksenaan edetä Nauvon ja Paraisten kautta edetä kohti punaisten hallussa ollutta Turkua. Valtausyritykset epäonnistuivat sitkeän vastarinnan ansiosta, mutta punaisten vetäydyttyä Turun saaristosta valkoiset saivat Nauvon haltuunsa taisteluitta vain muutamaa päivää myöhemmin.
Taustaa
Saksalaisten miehitettyä Ahvenanmaan maaliskuun alussa he päättivät yrittää punaisten hallussa olleen Turun valtaamista etenemällä mantereelle Houtskarin, Korppoon, Nauvon ja Paraisten kautta. Tarkoituksena oli varmistaa Hankoon tehtävän Itämeren-divisioonan maihinnousun oikea sivusta. Varsinais-Suomen suojeluskuntalaista koottu Saariston vapaajoukko otti Houtskarin haltuunsa 25. maaliskuuta ja valtasi Korppooseen kolme vuorokautta myöhemmin käydyssä taistelussa. Itämeren-divisioonan noustua maihin Hangossa 3. huhtikuuta, hyökkäsivät saksalaiset valkoisten tukemana Nauvoon seuraavana päivänä. Samassa yhteydessä yritettiin vallata myös Korppoon eteläpuolella sijaitseva Lomin saari, jossa oli noin 300 venäläisen sotilaan varuskunta.
Iso-Nauvon taisteluun osallistuivat 14. Mecklenburgin jääkäripataljoonan 1. komppania luutnantti R. Hessin komennossa sekä Saariston vapaajoukon 2. komppania. Hyökkäys tehtiin kolmena erillisenä osastona; lisäksi yksi osasto jäi reserviksi Vandrockin saareen Nauvon pohjoispuolelle. Lomiin puolestaan hyökkäsi osasto saksalaisia sekä Saariston vapaajoukon 1. komppania.
Punaiset puolustivat saaria venäläisen tykkivene Bobrin tukemana. Lomiin oli sijoitettu Turun punakaartin osasto, mutta Iso-Nauvoa piti hallussaan myös saaristopitäjien punakaartilaisia.
Hyökkäys Lomin saareen
Hyökkäys Lomin saareen käynnistyi aamuvarhaisella, mutta tiheän sumun vuoksi sitä tukenut tykistötuli ei osunut kohteeseensa, ja saareen maihinnousset joukot päättivät vetäytyä nopeasti. Lyhyeksi jääneen yhteenoton aikana sai surmansa yksi saksalainen ja yksi suojeluskuntalainen sekä ainakin kaksi punaista.
Taistelut Iso-Nauvossa
Saksalaiset olivat kuitenkin lähettäneet hyökkäyksen tueksi ristelijät Kolbergin ja Westfalenin, joiden lähestyessä Iso-Nauvoa punaiset päättivät jättää saaren. Illan aikana he nousivat jäänmurtaja Murtajaan, hinaaja Snegiin, höyrylaiva Sadkoon (ent. S/S Dragfjärd) ja tykkivene Bobriin, jotka venäläiset olivat lähettäneet Turusta evakuoimaan Utön linnaketta. Kaksi alusta pääsi takaisin Turkuun, mutta saksalaiset kaappasivat Murtajan ja Snegin Pensarströmmenin salmessa 5. huhtikuuta. Kaapatut alukset kuljetettiin Hankoon ja miehistöt vangittiin, mutta aluksilla olleet punakaartilaiset onnistuivat pakenemaan jäitä pitkin maihin. Valkoiset teloittivat myöhemmin Murtajan venäläisen kapteenin sekä viisi suomalaista miehistön jäsentä.
Taistelua seuranneena yönä myös suojeluskuntalaiset vetäytyivät Iso-Nauvosta. Tämän jälkeen Saariston vapaajoukon 250 miehen osasto miehitti Nauvon 8. huhtikuuta ja jatkoi etenemistään vapaasti kohti Turkua, jonka he ottivat haltuunsa 13. huhtikuuta. Punaisten olivat jättäneet kaupungin päivää aikaisemmin. Saksalaiset puolestaan eivät enää osallistuneet sotatoimiin Turun saaristossa, vaan Mecklenburgin jääkäripataljoona laivattiin pian Nauvon taistelun jälkeen Tammisaareen.
Tappiot
Saksalaisten tappiot Lomin ja Nauvon taisteluissa olivat yhteensä seitsemän kaatunutta ja 13 haavoittunutta. Valkoisilta kaatui yksi ja lisäksi neljä haavoittui. Punaisten tappiot olivat Suomen sotasurmat -tietokannan mukaan ainakin 26 kaatunutta.
Muistomerkit
pienoiskuva|Punaisten kaatuneiden muistomerkki Nauvon hautausmaalla.
Tšekin piraattipuolue
Tšekin piraattipuolue (tšek: Česká pirátská strana, lyhennettynä Piráti) on Tšekin tasavallassa 17. kesäkuuta 2009 perustettu liberaalinen puolue. Puolueen puheenjohtajana on lokakuusta 2017 alkaen toiminut Ivan Bartoš.
Vuosaaren satama
Vuosaaren satama on Helsingin Niinisaaressa sijaitseva satama. Sen omistaa Helsingin Satama, joka on Helsingin kaupungin omistama osakeyhtiö. Satama on merkittävä kontti- ja perävaunuliikenteen satama, ja sitä pidetään Suomen ulkomaankaupan tärkeimpänä kappaletavaran kulkuväylänä Keski-Euroopan markkinoille.
Tšekin piraattipuolue
Puolue perustettiin opiskelijavetoisena ruohonjuuritason liikkeenä, joka kampanjoi poliittisen avoimuuden, kansalaisoikeuksien ja suoran demokratian puolesta.
Syksyn 2021 vaalien jälkeen puolue nousi Petr Fialan johtamaan viiden puolueen hallitukseen, jonka ytimen muodostivat oikeistokonservatiivien vaaliliitto SPOLU, johon kuuluivat ODS, KDU-ČSL, TOP 09. Tätä täydennettiin liberaalipuolueilla Pormestarit ja sitoutumattomat -puolue (, STAN) ja Tšekin piraattipuolue. Nämä kaksi muodostivat poliittisen allianssin nimeltä Piraatit ja pormestarit, mutta allianssi hajosi marraskuussa 2021.
Vuosaaren satama
Tarve ja sijainti
Länsisataman ja Sörnäisten sataman siirtämistä muualle pohdittiin jo 1950-luvulta alkaen. Satamahanke oli yksi peruste sille, että Vuosaari liitettiin maalaiskunnasta Helsinkiin vuonna 1966. Liikenneministeriö perusteli siirtämistä vuonna 1988 sillä, että kantakaupungin satamien kapasiteetti olisi pian loppunut, ja laajentaminen keskellä Helsinkiä olisi ollut hyvin vaikeaa. Vanhojen satamien rinnalle olisi pitänyt lähitulevaisuudessa rakentaa arviolta yli 200 miljoonan euron arvoinen kolmas satama muualle, mahdollisesti Siuntioon. Vuosaaren sataman käyttökapasiteetiksi laskettiin 18–20 miljoonaa tavaratonnia, mikä on yli puolet enemmän kuin Sörnäisten satamalla ja Länsisatamalla yhteensä.
Kantakaupungin konttisatamat kuormittivat liikennettä ja aiheuttivat haittaa asutukselle laajalla alueella. Siirtämällä satama ulos keskustasta voitiin saada osa kontti- ja muusta raskaasta liikenteestä kiertämään Helsingin keskusta. Satamien siirto myös vapautti runsaasti toimitilaa yrityksille sekä asuntoja yli 28 000 ihmiselle. Sijainniltaan Vuosaari arvioitiin paremmaksi kuin vaihtoehdoksi tarjottu Kirkkonummi. Vuosaaren meriväylä todettiin turvalliseksi ja helposti navigoitavaksi, ja maaliikenne pääsee purkautumaan Vuosaaresta suoraan pääverkkoon. Rautatie-, laiva- ja tiekuljetusten keskittämisen yhteen paikkaan todettiin tuovan säästöjä ja vähentävän myös päästöjä.
Kaavoitus
Vuosaaren sataman ensimmäinen yleissuunnitelma valmistui 1970-luvulla. Kaavoitusselvityksiä tehtiin 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa. Varaus uudelle satamalle ja sen maaliikenneyhteyksille Vuosaaressa lisättiin vuoden 1992 yleiskaavaan, ja ympäristövaikutusten arviointimenettely valmistui vuonna 1995. Kaupunginvaltuusto hyväksyi sataman perustamissuunnitelman huhtikuussa 1996 äänin 53–28, ja kaavatyö aloitettiin seuraavana vuonna. Vastaan äänestänyt Helsingin Vihreät korosti, ettei Sörnäisten satamasta ollut tehty kehittämissuunnitelmaa.
Kun Ympäristökeskuksen maaliskuussa 1999 julkaisemassa lausunnossa todettiin sataman heikentävän Porvarinlahden luontoarvoja ja vaikuttavan useiden lintulajien elämään, hankkeelle haettiin valtioneuvostolta poikkeuslupaa. Joulukuussa 1999 valtioneuvosto päätti, ettei satamasta ole merkittävästi haittaa sitä ympäröivälle Natura-alueelle. Kaupunginvaltuusto hyväksyi asemakaavan äänin 55–29: hanketta vastusti pääasiassa edelleen Vihreä liitto. Korkein hallinto-oikeus kuitenkin päätti, ettei valtioneuvosto ollut oikea elin arvioimaan Natura-alueen ympäristövaikutuksia. Se siirsi päätöksen ympäristöministeriölle, joka lopulta vahvisti seutukaavan tammikuussa 2002. Liikenne- ja viestintäministeriön mukaan satamahankkeelle ei ollut vaihtoehtoja, ja sosiaali- ja terveysministeriö totesi sataman siirron pois keskustasta tuovan merkittäviä myönteisiä vaikutuksia terveyteen ja turvallisuuteen. Eduskunta hyväksyi määrärahat sataman liikenneyhteyksien rakentamista varten joulukuussa 2002.
Esitettyä kritiikkiä
Vuosaaren satamaa on kritisoitu muun muassa sataman ja liikenneyhteyksien korkeista kustannuksista. Rakennuskustannusten arvio oli 470 miljoonaa euroa, josta sataman kustannukset ovat 260,6 miljoonaa euroa ja liikenneyhteyksien kustannukset 207,4 miljoonaa euroa. Myöhemmin kustannukset nousivat 680 miljoonaan euroon. Kritiikki kohdistui myös haitallisiin ympäristövaikutuksiin ja siihen, että satama rakennettiin tarpeettomasti Helsinkiin Kirkkonummen Kantvikin sijaan. Kantvikia pidettiin halvempana ja ympäristölle vähemmän haitallisena vaihtoehtona. Ainoastaan rautatieyhteyksien rakentaminen olisi ollut Kirkkonummella kalliimpaa.
On todettu, ettei mistään asiasta ollut aiemmin laadittu Suomessa yhtä monta ympäristöselvitystä kuin Vuosaaren satamasta ja sen liikennevaihtoehdoista. Valituksia tehtiin lähes sata, joka oli myös ennätyksellinen määrä. Vuoteen 2004 mennessä valituksia oli käsitelty korkeimmassa hallinto-oikeudessa kymmenen kertaa. Valituksissa vedottiin muun muassa lintudirektiiviin. Virkistys- ja suojeluarvojen pilaamisesta huomauttivat muun muassa Sipoon kunta ja Vuosaari-seura, ja Helsingissä järjestettiin myös satamahanketta vastustavia adresseja ja mielenosoituksia. Rakentamispäätöksessä huomioitiin kuitenkin satamatulo kunnallistaloudellisesti merkittävänä tuloeränä. Kantakaupungista asumiskäyttöön vapautuva tila nähtiin myös ratkaisuna Helsingin muuttotappioon. Korkein hallinto-oikeus hylkäsi viimeisen valituksen 24. lokakuuta 2002 ja salli sataman rakentamisen. Rakentamisen valmistelu alkoi tammikuussa 2003. Suomen luonnonsuojeluliiton tekemän valituksen vuoksi Euroopan komissio pyysi selvitystä sataman rakentamisesta vielä saman vuoden kesällä. Rakennustöitä ei kuitenkaan keskeytetty eikä ympäristöministeriö kokenut tarvetta lisäselvityksille. Komissio tyytyi ympäristöministeriön vastaukseen, jonka mukaan jo aiemmissa selvityksissä oli todettu, ettei satamahankkeesta ollut merkittävää haittaa Natura-alueelle.
Ensimmäiset laivaukset
Säännöllinen laivaliikenne Vuosaaren satamassa aloitettiin 24. marraskuuta 2008. Samalla Sörnäisten sataman toiminta lakkasi.
Numidia Cirtensis
Numidia Cirtensis oli lyhytaikainen Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti osan Numidiasta nykyisessä Algeriassa.
Vuosaaren satama
Kehitys ja satama-alueen toiminnot
pienoiskuva|[[Melueste|Melumuuri, joka suojaa Porvarinlahden Natura-aluetta satamamelulta, palkittiin vuoden 2008 betonirakenteena. Melumuurin päässä näköalatasanne Horisontti. ]] Sataman hallinnoiman alueen koko on noin 240 hehtaaria ja siihen kuuluu varsinaisen satama-alueen lisäksi satamaan liittyvälle yritystoiminnalle varattuja alueita, kuten 150-hehtaarinen logistiikka-alue sekä satamakoneiden ja satamaan liikennöivän ajoneuvokaluston huolto- ja korjaustoimintojen alueet. Konttialusten käyttöön satamassa on laituria 1 500 metriä (2 × 750 metriä) ja laituripaikkoja ro-ro-aluksille on 16 kappaletta. Yhteensä laituria on alueella 3,6 kilometriä. Huolinnasta vastaavat Finnsteve, Steveco ja Multilinks. Sataman suljetulla alueella liikkuminen jalkaisin on kielletty. Laivojen miehistöt kyyditään suljetun alueen ulkopuolelle.
Numidia Cirtensis
Maantiede
Numidia Cirtensiksen provinssi käsitti aiemman Numidian provinssin pohjoisosan Pohjois-Afrikan rannikolla eli Välimeren rannalla. Nykyisin alue on Koillis-Algeriaa. Numidia Cirtensiksen länsipuolella sijaitsi Mauretania Sitifensis, eteläpuolella Numidia militiana ja itäpuolella Proconsularis Zeugitana. Provinssin hallinnollinen keskus oli Cirta.
Vuosaaren satama
Kehitys ja satama-alueen toiminnot
Nykyisen Vuosaaren sataman alueen keskiosaan rakennettiin 1970-luvulla Valmetin Vuosaaren telakka, joka korvasi siihen saakka Katajanokan kärjessä sijainneen telakan. Telakka aloitti toimintansa vuonna 1974. Myöhemmin telakka siirtyi Wärtsilä Meriteollisuuden omistukseen, joka kuitenkin lakkautti sen jo vuonna 1987. Entisen telakan ympäristöön toteutettiin samaan aikaan sataman kanssa Meriportin yritysalue. Yritysalueella toimivat muun muassa ABB, Aker Arctic ja Pauligin paahtimo. Alueella toimivat yritykset vastaavat sataman operatiivisesta ja logistisesta toiminnasta, kuten laivojen purkamisesta ja lastaamisesta.
Numidia Cirtensis
Kaupunkeja
Numidia Cirtensiksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Vuosaaren satama
Kehitys ja satama-alueen toiminnot
Gate A:n lähistöllä on raskaalle liikenteelle suunnattuja palveluita, kuten huoltoa ja polttoaineen sekä aterioiden myyntiä.
Alueen maisemaa hallitsee vuonna 2008 valmistunut 13-kerroksinen toimistotornitalo Gatehouse. Rakennuksessa on muun muassa tullin ja Helsingin Sataman toimitiloja sekä toimistoja.
Numidia Cirtensis
Historia
Numidia Cirtensiksen alue oli aiemmin osa Numidian provinssia. Numidia Cirtensiksen provinssi perustettiin, kun Numidian provinssi jaettiin kahdeksi provinssiksi, pohjoisosan Numidia Cirtensikseksi ja eteläosan Numidia militianaksi, keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemässä uudistuksessa tai sen jälkeen. Nykyisin provinssin jakaminen ajoitetaan usein syksyyn 303. Varmuudella provinssit ovat olleet erillisiä vuonna 305/306. Syynä jakoon oli se, että Numidian eteläosaan kohdistui raja-alueena hyökkäyksiä, joten siitä haluttiin tehdä erillinen sotilasprovinssi, mihin lisänimi Militiana viittaa. Pohjoisosan Numidia Cirtensiksen lisänimi viittasi Cirtan kaupunkiin. Provinssi kuului African diokeesiin. Provinssi lakkasi olemasta jo vuonna 314 tai 315, kun Konstantinus Suuri yhdisti Numidia Cirtensiksen ja Numidia militianan takaisin yhdeksi Numidian provinssiksi. Samalla hän muutti Cirtan kaupungin nimeksi Constantina itsensä mukaan.
Vuosaaren satama
Kehitys ja satama-alueen toiminnot
Vuonna 2015 logistiikkayhtiö SA-TU Logistics jatkoi Vuosaaren sataman logistiikka-alueen kehittämistä aloittamalla miljoonainvestoinnin alueelle. SA-TU Logisticsin uusi massatavaraterminaali otettiin käyttöön syksyllä 2015, ja se on tarkoitettu erityisesti sahatavaran ja suurten kappaleiden käsittelyä varten.
Numidia Cirtensis
Historia
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Vuosaaren satama
Kehitys ja satama-alueen toiminnot
Syksyllä 2017 Metsä Fibre avasi satama-alueelle uuden selluterminaalin, jonka kautta kulkee Äänekosken biotuotetehtaan sellun vientilaivaukset maailmalle. Vuoden 2022 lopulla sataman kupeeseen valmistui Helenin omistama Vuosaaren biolämpölaitos.
Sataman takamaan kappaletavaralogistiikka
Vuosaaren sataman kappaletavaran käsittelystä kilpailevat useat projektit, kuten Keravan logistiikkakeskus Kerca ja Hollolan Nostavan logistiikkakeskus sekä suunnitelma Riihimäen logistiikkakeskukseksi. John Nurminen Oy rakentaa satamakeskuksensa Vuosaareen.
Myös välittömästi satama-alueen vieressä on logistisille toiminnoille varattu alue, jossa toimii useita alan yrityksiä.
Liikenneyhteydet
Satamaan johtava Helsingin majakalta alkava 32 kilometrin pituinen meriväylä on kulkusyvyydeltään 13 metriä ja vähintään 200 metrin levyinen. Väylä syvennettiin 11 metristä 13 metriin vuosina 2020–2021.
Raideyhteydet
pienoiskuva|[[Vuosaaren ratapiha]] Vuosaaren sataman tavaraliikennettä varten rakennettiin vuosina 2003–2008 rautatieverkon uusi osuus, Vuosaaren satamarata. Keravan asemalta omalta raiteeltaan alkava noin 19 kilometriä pitkä tavaraliikennerata alittaa Vantaan 13,5 kilometriä pitkässä Savion tunnelissa, ja hieman ennen satamaa rata kulkee vielä 651 metriä pitkän Labbackan kalliotunnelin läpi.
Satama-alueella on noin 11 kilometriä Helsingin Satama Oy:n omistamia yksityisraiteita, joihin kuuluu 27 vaihdetta ja 13 tasoristeystä.
Satama-alueelta valmistui vuonna 2011 Helsingin metrolle liityntäraide, joka korvasi Herttoniemen satamarataa pitkin tehdyt huoltokuljetukset. Metroa on kaavailtu myös henkilöliikennettä varten. Mahdollisen matkustajaliikenteen eduiksi on laskettu muun muassa se, että se lisäisi saavutettavuutta myös alueen venesatamalle ja Itä-Helsingin luonnonsuojelualueille.
Matkustajaliikenne
pienoiskuva|Hansaterminaali Hansaterminaali on Vuosaaren sataman matkustajaterminaali, joka palvelee Travemünden ja Rostockin matkustajaliikennettä. Hansaterminaali on sijoitettu B-portin yhteyteen. Sen kautta kulkee ropax-alusten matkustajaliikenne. Vuosaaresta Tallinnan Muugan satamaan liikennöivät myös Tallinkin M/S Regal Star ja Eckerö Linen M/S Finbo Cargo, jotka kuljettavat automatkustajia rahdin ohella. Molemmat yhtiöt aloittivat liikenteen vuonna 2019, tosin vuoteen 2022 saakka Tallinkin käyttämä alus oli M/S Sea Wind. Matka Muugaan kestää 2 tuntia ja 45 minuuttia.
Vuosaaren satamaa on 2010- ja 2020-luvuilla ehdotettu muutettavaksi merkittävämmäksi matkustajaliikennesatamaksi, johon siirrettäisiin koko Tallinnan laivaliikenne. Uutta metroasemaa ja matkustajaterminaalia Vuosaareen on esitetty vaihtoehtona Länsisataman ylikuormittumiselle ja suunnitellulle Jätkäsaaren satamatunnelille. Liikenne Jätkäsaaressa on aiheuttanut ruuhkaa, vaaratilanteita, meluhaittaa ja ilmansaasteita. Vuosaaren sataman laajentamiskustannukset olisivat noin 700 miljoonaa euroa, eikä Natura-alueiden ympäröimää satamaa voisi merkittävästi laajentaa ilman pitkiä lupaprosesseja. Laajenemissuunta olisi merelle päin kohti Pikku Niinisaarta.
Matkustajalaivaliikenteen siirto Itä-Helsinkiin kasvattaisi laivojen matka-aikoja ja samalla päästöjä, ja matkustajamäärien on arvioitu pienentyvän 20 prosentilla keskustasatamiin verrattuna. Helsingin Satama Oy on vastustanut Vuosaari-ehdotusta. Isoista puolueista ehdotusta on kannattanut aikaisemmin SDP ja Vihreä liitto, mutta 2020-luvulle tultaessa enää vihreät. Raskaan liikenteen aiheuttamaa liikenteen kuormittumista Jätkäsaaressa on pyritty vähentämään hinnoittelumallilla, joka kannustaa kuorma-autoja liikennöimään Vuosaaren kautta.
Vaikutus
Vuosaaren sataman alle jäi useita luonnontilaisia saaria ja luotoja, kuten Käärmeniemi ja Lehdessaari, ja se hävitti myös virkistyskalastus- ja veneilyalueita. Kolmasosa satama-alueesta on hävitettyä luontoa ja valtaosa täyttömaata. Läheisille virkistys- ja suojelualueille alkoi syntyä meluhaittaa, ja häiriöitä aiheutui erityisesti Porvarinlahden linnustolle. Toisaalta melun todettiin koskevan huomattavasti pienempää määrää ihmisiä kuin vanhoissa kantakaupungin satamissa.
Satamatoiminnan siirtäminen Vuosaareen vapautti paljon rakennus­maata keskusta-alueilta ja vaikutti merkittävästi uudisrakentamiseen Helsingissä. Kantakaupungista vapautui laajoja ranta-alueita julkiseen käyttöön. Jätkäsaaren konttisataman tilalle rakennettiin asuinalue palveluineen ja työ­paikkoineen, ja Sörnäisten sataman tilalle kasvoi Kalasatama. Laaja­salon öljy­sataman tilalle alkoi rakentua asuinalue Kruunuvuorenranta. Poistuneen tavararatapihan paikalle Keski-Pasilaan rakentui uusia katuja ja muun muassa kauppakeskus Tripla. Jätkäsaareen, Kalasatamaan, Kruunuvuorenrantaan ja Pasilaan tulee alueiden valmistuttua kokonaan yhteensä noin 85 000 uutta asukasta sekä noin 42 000 uutta työpaikkaa.
Länsisataman muututtua matkustajasatamaksi Helsingin satamarata purettiin, ja kiskojen ja VR:n tavaramakasiinien tilalle ydinkeskustaan rakennettiin muun muassa Kansalaistori ja keskustakirjasto Oodi. Satamaradan purku loi tilaa myös Baana-pyöräväylälle, joka käynnisti Helsingin baanaverkon. Itäisessä kantakaupungissa Sörnäisten satamaradan purku on mahdollistanut muun muassa Diakonia-ammattikorkeakoulun ja Kalasatama–Pasila-raitiotien rakentamisen.
Nimetty putki
Nimetty putki (myös FIFO eli First In, First Out sen rajatummassa merkityksessä) on prosessien välinen kommunikaatiotapa, joka löytyy jossakin muodossa useista eri käyttöjärjestelmistä.
Unixeissa ja Unixin kaltaisissa käyttöjärjestelmissä nimettyjä putkia voidaan luoda  tai vanhemmalla   järjestelmäkutsun avulla. Kirjoitus ja lukeminen voidaan tehdä vastaavilla funktioilla kuin tiedostojen lukemiseen ja kirjoittamiseen käytetään. Nimettyjä putkia voidaan myös käsitellä komentoriviltä.
Windowsissa nimettyjä putkia voidaan luoda  funktion avulla. Myös OS/2:ssa on tukea nimetyille putkille.
Nimettyyn putkeen liitytään eri prosesseista yhteisellä nimellä, joka prosesseilla on oltava tiedossa. Nimetyllä putkella on tyypillisesti jokin rajallinen maksimikapasiteetti, jonka verran se voi säilöä kerrallaan dataa. Raja voi riippua käytetystä alustasta tai voi olla konfiguroitavissa.
Luettelo Johann Jakob Heckelin kuvaamista kalalajeista
pienoiskuva|Johann Jakob Heckel Tämä on luettelo Johann Jakob Heckelin tieteelle kuvaamista kalalajeista. Kalaheimot, -suvut tai -lahkot eivät ole mukana. Luettelon suomenkieliset nimet ovat FishBasen mukaan.
Jakov Punkin
Jakov Grigorjevitš Punkin (,, 8. joulukuuta 1921 Zaporižžja, Ukrainan SNT – 12. lokakuuta 1994 Zaporižžja, Ukraina) oli ukrainalaistaustainen Neuvostoliittoa edustanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.
62 kilogramman painoluokassa kilpaillut Punkin voitti kreikkalais-roomalaisessa painissa olympiakultaa Helsingissä 1952. Vuoden 1953 MM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi.
Hierontaöljy
Hierontaöljy on öljyä, jota käytetään hierottaessa vähentämään hierottavan ihon ja hierovan pinnan välistä kitkaa.
Usein hierontaöljy koostuu soija- tai seesaminsiemenöljystä, joihin on lisätty erilaisia eteerisiä öljyjä parantamaan lopputuotteen tuoksua ja muita ominaisuuksia.
Petteri Salomaa
Juha Petteri Salomaa (s. 26. elokuuta 1961 Helsinki) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni. Salomaa voitti Lappeenrannan valtakunnalliset laulukilpailut vuonna 1981. Oopperalaulajan loppututkinnon Salomaa suoritti Sibelius-Akatemiassa 1989 ja musiikin tohtorin tutkinnon 2003. Salomaa toimi Sibelius-Akatemian laulumusiikin määräaikaisena professorina 2003–2008. Hänet nimitettiin uudelleen laulutaiteen professorin virkaan viiden vuoden määräajaksi 1.8.2014 alkaen.
Salomaa on esiintynyt eri oopperataloissa, tehnyt lukuisia rooleja ja yli 30 levytystä. Hän vierailee muun muassa Suomen Kansallisoopperassa.
Salomaa oli Sysmän Suvisoiton taiteellinen johtaja 2000–2005.
Petteri Salomaa toimi Taideyliopiston hallituksessa 2018–2021.
Ulpukat
Ulpukat (Nuphar) on vesikasveja käsittävä kasvisuku lummekasvien (Nymphaeaceae) heimossa. Lajeja kasvaa pohjoisen pallonpuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä.
Ulpukoihin katsotaan kuuluvan yleensä 10–15 lajia, joskin jotkut kasvitieteilijät pitävät kaikkia lajeja saman lajin muunnoksina. Kukinnoissa on 4–6 keltaista verholehteä ja 8–20 niitä pienempiä terälehtiä. Lehdet ovat sileäreunaiset, munanmuotoiset tai pitkänsoikeat. Siemen pysyy vedenpinnan yläpuolella kypsymiseen asti.
Ulpukat ovat läheistä sukua lumpeille (Nymphaea), joiden terälehdet ovat paljon suuremmat kuin verholehdet ja siemen kypsyy upoksissa. Ulpukoiden lehdet ovat molemmin puolin vihreät, lumpeiden lehdet usein alta punertavat. Ulpukoiden lehtien sivusuonet eivät yhdy verkkomaisesti lähellä lehden reunaa toisin kuin lumpeilla.
Byker
Byker rakennettiin alkujaan 1900-luvun alussa, kun kaupunkiin tarvittaan lisää asuntoja kasvavalle määrälle työläisiä, jotka työskentelivät Tynejoen varren laivanrakennusyrityksillä tai muilla tehtailla. Asunnot rakennettiin 1800-luvun standardien mukaan, ja niissä ei ollut sisävessoja tai kunnollisia kylpyhuoneita. Vuonna 1966 alue päätettiin purkaa ja rakentaa uudelleen. Ralph Erskine nimettiin projektin arkkitehdiksi 1969. Byker rakennettiin 11 vaiheessa, ja sinne nousi asuntoja 9 500 ihmisille. Viimeinen vaihe valmistui 1983, ja se tunnetaankin nykyään 1970-luvun arkkitehtuuristaan.
Ragnar Östberg
thumb|300px|Tukholman kaupungintalo. Ragnar Östberg (14. heinäkuuta 1866 Tukholma – 5. helmikuuta 1945 Tukholma) oli ruotsalainen arkkitehti. Hänet tunnetaan kansallisromanttisen liikkeen vahvana edustajana. Östbergin suunnittelemista rakennuksista tunnetuin on Tukholman kaupungintalo.
Lilli Suburg
Vuoteen 1859 asti hän kävi tyttöjen saksankielisen yläkoulun Pärnussa. Vuonna Suburg 1869 suoritti peruskoulun- ja kotiopettajan tutkintonsa Tartussa. Pian hän kääntyi kuitenkin lehdistötyön suuntaan. Suburg oli Perno Postimees -lehden toimittaja vuosina 1878–1879. Vuonna 1882 hän perusti yksityisperuskoulun tytöille Pärnuun. Alkuperäisenä pyrkimyksenään oli järjestää vironkielinen koulutus, mutta siihen aikaan ei virallisesti sallittu viron kielellä kuin uskonnon opetusta. Suburg varmisti kuitenkin että opetukseen osallistuu aikansa virolaisia merkkihenkilöitä kuten Carl Robert Jakobson, Lydia Koidula, Friedrich Reinhold Kreutzwald. Heidän avullaan oppilaat pääsivät tiedostamaan oman kulttuurinsa, sen lisäksi, että itsenäinen päättelykykykin kehittyi, siitä riippumatta, että opetus toteutettiin saksan kielellä. Älymystökamppailu saksalaistamista vastaan muuttui muuten vuonna 1892 sitten kulttuuritaisteluksi venäläistämistä vastaan...
Vuonna 1877 häneltä ilmestyi pienoisromaani Liina, joka kuvaa virolaisuuden ja saksalaisuuden ristiriitaa naisen näkökulmasta. Teos julkaistiin suomeksi Lilli Liliuksen kääntämänä vuonna 1892.
Vuonna 1888 sai viralliset luvat julkaista naisten aikakauslehden Linda.
Opetusalan Ammattijärjestö OAJ
Opetusalan Ammattijärjestö OAJ on Akavaan kuuluva opetusalan ammattiliitto. OAJ perustettiin vuonna 1973 nimellä Opettajien ammattijärjestö, kun Suomen Opettajain Liitto, Oppikoulunopettajain Keskusjärjestö ja Svenska Finlands Lärarförbund yhdistyivät. Muut opettajajärjestöt liittyivät OAJ:hin yksitellen perustamisen jälkeen.
OAJ:n jäsenet ovat muun muassa varhaiskasvatuksen, esiopetuksen, peruskoulun, lukion, ammatillisten oppilaitosten ja ammattikorkeakoulujen opettajia, koulujen ja oppilaitosten johtajia ja rehtoreita, yliopistojen opetus- ja tutkimushenkilöstöä sekä erilaisissa tehtävissä toimivia opetus- ja sivistystoimen asiantuntijoita. Liittoon kuuluu myös eläkeläisiä. Liitolla on noin 120 000 jäsentä. Opettajaksi opiskelevat saavat useimmat OAJ:n jäsenedut opiskelijajärjestö SOOL:in kautta.
OAJ:n tehtäviin kuuluvat muun muassa opettajien edunvalvonta ja koulutuspolitiikkaan vaikuttaminen. Liiton jäsenlehti on Opettaja.
OAJ on yksi Opetus ja tiede –työttömyyskassan jäsenjärjestöistä. Useimmat OAJ:n jäsenet kuuluvat tähän työttömyyskassaan. Työttömyyskassaan voi liittyä myös yksilöjäsenenä ilman ammattiliitto OAJ:n jäsenyyttä.
Midjourney
Midjourney on Midjourney Inc.:n kehittämä tekoälypohjainen kuvagenerointimalli. Midjourneyn avoin betaversio julkaistiin 12. heinäkuuta 2022, vakaata versiota ei ole vielä julkaistu. Midjourneyn tärkeimmät kilpailijat ovat DALL-E ja Stable Diffusion.
Maaliskuusta 2023 alkaen Midjourney ei piirrä kuvia Xi Jinpingistä. Syynä tähän on kehittäjien pelko Kiinan sensuurista.
Kelly Prestonin filmografia
pienois|pysty|Kelly Preston vuonna 2005 Tämä on Kelly Prestonin filmografia.
FS Antarès (M770)
Antarès (runkonumero M770) on Ranskan laivaston 1993 palvelukseen otettu Antarès-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus
Alus tilattiin Boulogne sur Meristä Socarenamilta, missä köli laskettiin 8. joulukuuta 1992. Se laskettiin vesille 4. kesäkuuta 1993 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 15. joulukuuta.
Palvelus
Alus modernisoitiin 7. joulukuuta 2005, jolloin sen kaikuluotain vaihdettiin Thales DUBM-44:ään. Se oli 2014 palveluksessa Brestissä.
Kultainen kierros
Kultainen kierros on suosittu nähtävyyskierros Islannissa. Sen päänähtävyyksiä ovat kolme eri kohdetta; Þingvellir, Haukadalur ja Gullfoss. Reitin varrella on kuitenkin myös muita nähtävyyksiä, joissa pysähtyä.
Þingvellir
Þingvellir on historiallisesti merkittävä paikka, sillä siellä islantilaiset aloittivat maakäräjien pitämisen vuonna 930. Tällöin perustettu Alltingin yleiskokous jatkoi kokoontumista Þingvellirissa vuoteen 1798 saakka. Yli kahden viikon ajan vuodessa kokous sääti lakeja ja ratkaisi kiistoja, ja se nähtiin liittona vapaiden miesten välillä.
Nykyään alue on kansallispuisto ja Unescon maailmanperintökohde. Vuonna 1928 Islannissa hyväksyttiin laki, jonka mukaan Þingvellirin suojeltu alue tulee aina olemaan islantilaisen kansan omaisuutta.
Alue on kiinnostava myös geologisesti, sillä Þingvellir sijaitsee Euraasian ja Amerikan mannerlaattojen törmäyspisteessä. Sen vieressä sijaitsee Öxara-joki, joka juoksee Almannagján rotkoon. Kansallispuiston alueella sijaitsee myös Peningagjá, syvä rotko täynnä kristallinkirkasta vettä. Þingvellirin vieressä on myös kirkasvetinen järvi, Þingvallavatn, joka Islannin suurin järvi. Se on kooltaan 83 neliökilometriä ja syvyydeltään yli 100 metriä.
Haukadalur
Haukadalur on geoterminen alue, joka on kooltaan 6 km². Sen alueella sijaitsevat muun muassa kuumat lähteet Geysir ja Strokkur. Niiden lisäksi alueella sijaitsee myös lukuisia muita kuumia lähteitä ja yli 40 muuta geotermistä ilmiötä.
Geysir on kuuluisin Islannin kuumista lähteistä, ja sen nimi onkin muuttunut yleisnimeksi kuvaamaan kuumia, vettä suihkuttavia lähteitä. Nykypäivänä Geysir ei kuitenkaan ole enää aktiivinen, vaan se käyttäytyy kuin normaali kuuma lähde. Aikaisemmin oli kuitenkin useita kausia, kuten noin 1846, 1900 ja 1937, jolloin sen purkautumien korkeus oli jopa 60 metriä.
Strokkur sen sijaan on kaikkein aktiivisin Islannin vettä suihkuttavista lähteistä. Se purkautuu yhä nykyään muutaman minuutin välein. Tällöin se saattaa toisinaan suihkuttaa vettä jopa 40 metrin korkeuteen, mutta useimmiten sen muodostaman suihkun korkeus on 10–20 metriä.
Muista alueen ilmiöistä voidaan mainita Blesi, kuuma lähde, joka muodostuu kahdesta toisiaan lähellä olevasta lammesta. Vaikka lammet erottaa vain kapea seinämä, ne poikkeavat ulkonäöltään toisistaan. Toisen vesi on syvänsinistä, ja se on noin 40–50-asteista. Toisen lammen vesi on taasen huomattavasti kuumempaa, sillä se on lähemmäs 100-asteista. Litli Geysir mainitaan myös usein Haukadalurin alueesta puhuttaessa. Se on pieni, epäaktiivinen lähde. Aiemmin, 1800-luvulla, se oli kuitenkin yksi kolmesta aktiivisesta geysiristä alueella. Litli Geysirin sanotaan olleen hyvin äänekäs ja väkivaltainen purkautuessaan. Sen kauniit, sulkamaiset purkaukset nousivat korkeimmillaan 9 metriin.
Kleopatran neula (New York)
Kleopatran neula on New Yorkissa sijaitseva, noin 21 metriä korkea ja 225 tonnia painava, hieroglyfeillä koristeltu graniittinen obeliski, joka on peräisin muinaisesta Egyptistä. Se on toinen kahdesta ”Kleopatran neuloina” tunnetusta obeliskista, ja sen kaksoiskappale on Lontoon Kleopatran neula. New Yorkin obeliski sijaitsee Central Parkissa lähellä Metropolitan Museum of Artia.
Kultainen kierros
Gullfoss
Gullfoss on yksi Islannin suosituimmista vesiputouksista. Se sijaitsee Hvítá-joessa, joka saa alkunsa jäätikköjärvi Hvítávatnista, Lángjökullin jäätiköltä, joka sijaitsee noin 40 kilometriä pohjoiseen Gullfossista.
Kleopatran neula (New York)
Alkuperä
Egyptin faarao Thutmosis III pystytytti kaksi noin vuonna 1450 eaa. valmistettua obeliskia Heliopoliin kaupunkiin, jonne ne kuljetettiin Assuanin kivilouhimoilta Niiliä pitkin. Hieroglyfikirjoitukset lisättiin 200 vuotta myöhemmin Ramses II:n käskystä muistoksi hänen sotilaallisista voitoistaan. Roomalaiset siirsivät obeliskit vuonna 12 eaa. Aleksandriaan Kaisareioniin eli temppeliin, jonka Kleopatra VII oli rakennuttanut alun perin Marcus Antoniuksen muistolle. Muuta tekemistä Kleopatran kanssa obeliskeilla ei ole.
Kultainen kierros
Gullfoss
Gullfoss koostuu kahdesta erillisestä vesiputouksesta. Ylemmän pudotus on 11 metriä ja alemman 21 metriä. Gullfossissa virtaa vettä keskimäärin 109 kuutiometriä sekunnissa. Kesäisin virta on 130 kuutiometriä sekunnissa.
Kleopatran neula (New York)
Siirto Yhdysvaltoihin
New Yorkin Kleopatran neula lahjoitettiin Yhdysvalloille kiitoksena diplomaattisesta avusta Suezin kanavan avaamisessa. Tämä tapahtui vuonna 1879, toisin sanoen pari vuotta sen jälkeen, kun kaksoiskappale oli luovutettu briteille.
Obeliski siirrettiin Yhdysvaltoihin Dessoug-laivalla Henry Honychurch Gorringen komennossa vuosina 1880–1881. New Yorkissa se siirrettiin Hudsonjoen rannasta Central Parkiin 32 hevosen vetämänä erityisesti tätä tarkoitusta varten rakennettua rautatietä pitkin ja väliaikaisen sillan yli. Siirto kesti yli kolme kuukautta, ja obeliski pystytettiin juhlallisesti 22. tammikuuta 1881. Obeliskin alle sijoitettiin aikakapseli, joka sisältää muun muassa Raamatun, William Shakespearen kootut teokset, Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen kopion, vuoden 1870 Yhdysvaltain väestönlaskennan tulokset, Websterin sanakirjan ja Egyptin opaskirjan.
Kultainen kierros
Kerið
Kolmen päänähtävyyden lisäksi yksi Kultaisen kierroksen varrella olevista vierailun arvoisista paikoista on kraatterijärvi Kerið. Se sijaitsee Grimsnesin alueella. Keriðin kaldera muodostuu punaisesta vulkaanisesta kivestä. Se on 55 metriä syvä, 170 metriä leveä ja sen pituus puolelta toiselle on 270 metriä. Sen pohjalla oleva vesi näyttää melkein turkoosilta. Veden määrä kraatterin pohjalla riippuu pohjaveden tasosta, ja sitä on yleensä noin 6–10 metriä.
Rodrigo Santoro
thumb|Rodrigo Santoro vuonna 2003. Rodrigo Junqueira dos Reis Santoro (s. 22. elokuuta 1975 Petrópolis, Rio de Janeiro) on brasilialainen näyttelijä.
Santoro tuli tunnetuksi useista Globon telenoveloista. Hän on esiintynyt myös lukuisissa elokuvissa, joiden joukossa ovat Behind the Sun (2001), Rakkautta vain (2003), 300 (2007) ja I Love You Phillip Morris (2009). Hän sai vuonna 2006 Paulon roolin Lostissa. Santoro näyttelee myös Arnold Schwarzeneggerin kanssa elokuvassa The Last Stand. Vuosina 2016–2020 on ollut mukana myös Westworld-sarjassa.
Urho Ikonen
Urho Ikonen (s. 1945 Helsinki) on suomalainen kuvanveistäjä.
Hän opiskeli Ateneumin iltakoulussa, Kuvataideakatemiassa ja Taideteollisessa korkeakoulussa, ja on osallistunut valtakunnallisiin taidenäyttelyihin vuodesta 1972 lähtien. Hänellä on veistoksia nykytaiteen museon, Valtion museon ja Keravan taidemuseon sekä kotimaisissa ja ulkomaisissa yksityiskokoelmissa. Ikonen on työskennellyt opettajana kansanopistossa, pronssivalukurssit kuvataideakatemiassa, restaurointikurssi Taideteollisessa korkeakoulussa ja Taideohjaajana Halikon sairaalassa.
Pienikokoisten veistosten lisäksi hän on esittänyt näyttelyissään akvarelleja.
Joni James
pienoiskuva|Joni James vuonna 1962. Joni James (oikealta nimeltään Giovanna Carmella Babbo) (22. syyskuuta 1930 Chicago, Yhdysvallat – 20. helmikuuta 2022 West Palm Beach, Florida ) oli yhdysvaltalainen pop-laulajatar.
James syntyi amerikanitalialaiseen perheeseen ja varttui Chicagossa yhtenä kuudesta sisaruksesta. Hänen isänsä kuoli Jamesin ollessa viisivuotias.
Hän opiskeli nuorena näyttelemistä ja tanssia ja liittyi paikalliseen tanssiryhmään käytyään koulunsa loppuun. Hän esiintyi televisiomainoksessa, mistä MGM:n johto löysi hänet ja teki levytyssopimuksen vuonna 1952. Jamesin singleä "Why Don't You Believe Me" myytiin miljoonia kappaleita, ja se nousi myyntilistoille sekä Yhdysvalloissa että Britanniassa.
James levytti yli 40 albumia, joita myytiin yli 100 miljoonaa kappaletta. Hän sai tähden Hollywood Walk of Famelle 1969.
Abu Ayyub al-Masri
Abu Ayyub al-Masri (noin 1968 – 18. huhtikuuta 2010) (arab.أبو أيوب المصري ), tunnetaan myös nimellä Abu Hamza al-Mujahir, oli egyptiläinen islamisti, joka oli Irakin al-Qaidan johtaja vuodesta 2006 kuolemaansa 2010 asti. Hän nousi Irakin al-Qaidan johtoon edeltäjänsä jordanialaisen Abu Musab al-Zarqawin kuoltua Yhdysvaltain armeijan ilmaiskussa 7. kesäkuuta 2006. Kesäkuussa 2006 Yhdysvallat asetti tarjolle 5 miljoonan dollarin tappopalkkion hänestä.
Yhdysvaltain armeija kuvaili Abu Ayyub al-Masria edeltäjänsä Abu Musabin läheiseksi apuriksi. Abu Ayyub kouluttautui Afganistanissa ja oli yksi Bagdadin al-Qaidan perustajista.
Abu Ayyub sai surmansa huhtikuussa 2010 Irakin ja Yhdysvaltain joukkojen yhteisoperaatiossa Tikritin lähellä Salah al-Dinin maakunnassa. Samassa operaatiossa kuoli myös Irakin islamilainen valtio -ryhmän johtaja Abu Omar al-Baghdadi. Irakin pääministeri Nuri al-Maliki kertoi Yhdysvaltain armeijan tutkijoiden vahvistaneen surmansa saaneiden henkilöllisyyden DNA-testeillä.
Abu Ayyubin kuolemasta tai kiinniotosta oli uutisoitu aikaisemminkin, mutta kyseiset tiedot osoittautuivat myöhemmin vääriksi. Helmikuussa 2007 hänen huhuttiin kuolleen tai haavoittuneen taisteluissa, mutta sekä Yhdysvallat että Irakin al-Qaida kiistivät väitteet. 1. toukokuuta Irakin sisäministeriö kertoi Abu Ayyub al-Masrin saaneen surmansa Irakin kapinallisjoukkojen keskinäisessä välienselvittelyssä Bagdadin pohjoispuolella. Yhdysvaltain armeija ei kyennyt vahvistamaan tietoa. Toukokuussa 2008 irakilaisviranomaiset puolestaan kertoivat hänen joutuneen pidätetyksi Mosulissa, mutta Yhdysvaltain sotilasviranomaiset kumosivat tiedon nopeasti.
Isiksen pyhäkkö (Dion)
Isiksen pyhäkkö oli antiikin aikainen Isis-jumalattarelle omistettu pyhäkkö Dionin kaupungissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Dionin arkeologisella alueella nykyisen Díon kylän lähellä Dío-Ólympoksen kunnassa.
thumb|left|240px|Isiksen pyhäkön rauniot. thumb|left|240px|Pyhäkön Niiliä symbolisoiva käytävä. Pyhäkkö sijaitsi Dionin kaupunginmuurin kaakkoiskulman ulkopuolella, kaupungin itäpuolelta virranneen Bafyras-joen toisella puolella. Paikalla oli antiikin aikana pyhänä pidetty lähde. Pyhäkkö oli alun perin omistettu Afroditelle sekä synnytyksen suojelijalle Artemiille. Hellenistisellä ajalla 100-luvulla eaa. se omistettiin Isikselle, jonka kultti tuli Kreikkaan Egyptistä. Paikan vesistöt symbolisoivat todennäköisesti Niili-virtaa, ja se oli siksi sopiva paikka egyptiläiselle pyhäkölle. Paikalla vietettiin suurta Isiksen juhlaa aina keväisin ja syksyisin. Siihen kuului pyhiinvaeltajien yöpyminen pyhäkössä siinä toivossa, että Isis ilmestyisi heille unessa.
Nykyisin paikalla olevat rauniot ovat peräisin roomalaiselta ajalta 100-luvulta jaa., ja vanhempien rakennusvaiheiden rauniot ovat niiden alla. Pyhäkkö tuhoutui maanjäristyksessä ja tulvissa 300-luvulla jaa. Rauniot ovat suurelta osin vedessä, joka on peräisin samasta lähteestä, joka paikalla oli myös antiikin aikana.
Pyhäköstä löydetyt veistokset ovat Díon arkeologisessa museossa.