cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Policarpa Salavarrieta
Kuolema
thumb|Policarpa Salavarrieta kappelissa hetkeä ennen vangitsemista. [[José María Espinosan maalaus vuodelta 1857.]] Espanjalaisjoukot vangitsivat Salavarrietan Bogotássa 1817. Hänet tuomittiin kuolemaan kruununvastaisesta toiminnasta. Teloituspaikalla seistessään hän kirosi espanjalaiset kieltäytyen polvistumasta teloittajien edessä. Hänen sanotaan myös julistaneen seuraavaa ennen teloittajien ampumia laukauksia:
Merkitys
Salavarrieta oli ensimmäinen Bogotássa teloitettu nainen. Kun Salavarrieta ja muita vallankumouksellisia naisia oli teloitettu, itsenäisyystaistelijoiden keskuudessa suhtautuminen naisiin muuttui. Naisia alettiin arvostaa enemmän vallankumouksellisina, kun heitä ennen arvostettiin lähinnä ulkonäön ja naiseuteen liitettyjen ominaisuuksien perusteella. On sanottu, että ilman Salavarrietan ja muiden kapinallisia auttaneiden vallankumouksellisten naisten panosta esimerkiksi Simón Bolívar ei olisi saanut itsenäisyystaistelun kannalta tärkeitä tietoja vihollisjoukoista ja heidän liikkeistään. Salavarrietan kuva on 10 000 Kolumbian peson setelissä.
Populaarikulttuurissa
Kolumbialainen RCN Televisión -kanava on esittänyt La Pola -nimistä telenovelaa, joka perustuu Policarpa Salavarrietan elämään.
Zuolong
Zuolong (nimen merkitys: ”Zuon lohikäärme” ) on sukupuuttoon kuollut, teropodeihin kuulunut dinosaurussuku. Se eli noin 161–155 miljoonaa vuotta sitten myöhäisjurakaudella. Zuolongin fossiileja, kallo ja osittainen luuranko, on löydetty Sinkiangista, Kiinasta.
Zuolong oli noin kolme metriä pitkä lihansyöjä. Se oli suhteellisen pienikokoinen jurakautinen teropodi. Pienestä koostaan johtuen se saalisti todennäköisesti pieniä selkärankaisia, kuten liskoja, alkeellisia nisäkkäitä ja jopa pienempiä dinosauruksia. Zuolongia itseään saalistivat mahdollisesti suuremmat teropodit, kuten Monolophosaurus ja Sinraptor.
Zuolong on saanut nimensä kiinalaisen sotapäällikkö Zuo Zongtangin mukaan, joka hankki Sinkiangin alueen Kiinalle 1800-luvulla. Lajinimi salleei on annettu Hilmar Salleen mukaan, joka testamenttasi omasta tahdostaan rahaa tutkimusretkeen.
Gaudeamus igitur
De Brevitate vitae eli alkusanojensa mukaan tunnetummin Gaudeamus igitur on vanha latinankielinen juomalaulu, joka on noussut yliopistoyhteisön ja erityisesti akateemisen nuorison tunnussävelmäksi. Osa sen säkeistöistä (2. ja 3.) on peräisin jo keskiajalta, mutta suurin osa säkeistöistä juontaa juurensa Christian Wilhem Kindlebenin vuonna 1781 julkaisemaan nuottikirjaan Studentlieder. Todennäköistä on, että sanat olivat muodostuneet jo hieman aiemmin. Suomenkieliset sanat ovat kieliasustaan päätellen 1800-luvun loppupuolelta.
Suomessa laulu kuuluu erityisesti lukioiden ylioppilasjuhliin sekä yliopistojen juhliin, erityisesti valmistumisjuhliin. Laulun sanat lauletaan yleensä latinaksi. Suomenkielisiä sanoja lauletaan nykyään melko harvoin. Yleensä latinankielisistäkin lauletaan vain ensimmäinen ja neljäs säkeistö. Erikoisuutena mainittakoon, että teekkareilla on joskus tapana laulaa neljännessä säkeistössä: "Vivat polytechnicum! Vivant professores", mikä viittaa Teknillisen korkeakoulun edeltäjän, Polyteknillisen opiston latinankieliseen nimeen.
Gaudeamus igiturin säveltä on lainattu Johannes Brahmsin orkesteriteoksessa Akateeminen juhla-alkusoitto.
Könemann
Könemann Verlagsgesellschaft mbH on saksalainen kirjankustantamo, jonka toimipaikka on Kölnissä. Se perustettiin vuonna 1993. Könemann ajautui konkurssiin 2001, jonka jälkeen Tandem Verlag osti yrityksen.
Rautiaanhallakko
Punahallakko (phkko) (engl. red dun tai chestnut dun, ruots. rödblack) on hevosen väritys, joka kuuluu hallakkoväreihin. Punahallakon pohjaväri on rautias, jonka hallakkogeeni haalistaa vaaleanpunertavaksi. Väri voi olla vaikea erottaa tavallisesta rautiaasta.
Punahallakon runko on vaaleanpunaruskea, ja hallakkoväreille tyypillisesti väri on pään ja jalkojen alueella tummempi. Harja ja häntä ovat kaksiväriset: keskeltä tummemmanpunertavat, reunoilta vaaleammat. Hallakoilla aina esiintyvä siima on punaruskea ja saattaa erottua huonosti.
thumb|vasen|[[Pangare|Pangare-kuvion vaalentama hailakansävyinen punahallakko vuonohevonen.]]
Polatlı
Polatlı on piirikunta Turkin Ankaran maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Polatlın väkiluku oli 125 075.
Lauri Johansson
Lauri ”Late” Oskari Johansson (s. 1. joulukuuta 1965 Lapinjärvi) on toinen vuonna 1999 perustetun rikollisliiga Natural Born Killersin (NBK) perustajista. Johansson syrjäytettiin johtajanpaikalta hänen tultuaan vankilassa uskoon ja tunnustettuaan kaksi selvittämätöntä henkirikosta. Johansson on nykyään evankelista.
Varhainen elämä
Johanssonin vanhemmat olivat yrittäjiä. Hänen isänsä oli kuorma-autoilija, joka surmattiin vuonna 1991; taksinkuljettajaäiti kuoli syöpään vuonna 2004.
Toinen NBK:n perustajista on Erkki ”Murha-Maija” Eino Tapio Kekkonen. Johansson on julkisuudessa sanonut, että jengin pääsyvaatimuksena on tehty selvittämätön henkirikos.
Johanssoniin kohdistunut murhayritys
Johansson yritettiin tappaa 4. helmikuuta 2001 Espoon Karakalliossa. Lapinjärveläinen Hannu Tapio Lämsä yritti virittää Johanssonin vaimon auton alle pommin, mutta pommi räjähti ennenaikaisesti. Lämsä loukkaantui räjähdyksessä vakavasti.
Helsingin hovioikeus alensi Lämsän tuomion 6 vuodeksi ja 6 kuukaudeksi vankeutta. Lieventävänä asianhaarana oikeus piti Lämsän saamia vakavia vammoja. Lallon tuomio säilyi ennallaan. Korkein oikeus ei muuttanut Lämsän ja Lallon tuomioita kesäkuussa 2003.
Sami Huhtimon murha
Johansson ampui Nagant-revolverilla 16. syyskuuta 2001 syrjäisellä metsätiellä Porvoossa Sami Kristian Huhtimon, 32. Huhtimo oli liittynyt NBK:n jäseneksi vuonna 2000 ja olisi halunnut erota järjestöstä. Johansson ei suostunut eroanomukseen.
Johansson, NBK:n sihteeri Jani Osmo Tapani Jokinen ja Vesa Juhani Kosonen vangittiin murhasta epäiltynä. Valtionsyyttäjä Jukka Rappe nosti kuitenkin murhasyytteen vain Johanssonia vastaan. Sami Huhtimon äiti ajoi tästä huolimatta Porvoon käräjäoikeudessa asianajajansa avustuksella murhasyytettä myös Jokiselle ja Kososelle.
Käräjäoikeus totesi joulukuussa 2002 antamassaan päätöksessä, että kaikki kolme miestä olivat syyllisiä Huhtimon murhaan ja langetti jokaiselle elinkautisen vankeustuomion. Käräjäoikeus totesi, että Johanssonin tutkimuksessa havaittu psyykkinen häiriö ei ollut riittävä osoitus syyntakeisuuden alentumisesta vaan tämä oli ymmärtänyt tekonsa syy–seuraussuhteet.
Helsingin hovioikeudessa Johansson yllättäen tunnusti surmatyön ja väitti toimineensa yksin. Hän oli omasta mielestään syyllistynyt täyttä ymmärrystä vailla tehtyyn tappoon.
Korkein oikeus käsitteli juttua vielä Johanssonin osalta, mutta ei marraskuussa 2004 muuttanut aikaisempien oikeusasteiden tuomioita millään lailla.
Amfetamiinikauppa
Johansson, Jani Jokinen ja Jari Tapio Natunen järjestivät amfetamiinikauppoja kirkkonummelaisella huoltoasemalla lokakuussa 2001. Espoon käräjäoikeus tuomitsi kolmikon kuuden ja puolen vuoden mittaisiin vankeusrangaistuksiin helmikuussa 2002.
Kahden henkirikoksen tunnustus medialle
Sami Huhtimon murhasta saamansa elinkautistuomion aikana Lauri Johansson myönsi rikoslehti Alibille haastattelun, joka julkaistiin lehdessä vuoden 2008 ensimmäisessä numerossa. Haastattelussa Johansson kertoi tulleensa uskoon ja tunnusti tehneensä kaksi selvittämättömäksi jäänyttä henkirikosta.
Toinen henkirikoksista paljastui Kotkassa heinäkuussa 1992. Uhri oli vuonna 1962 syntynyt Pauli Juhani Saastamoinen. Saastamoista oli ammuttu ja hänen jalkoihinsa oli sidottu betonipainot, jotta ruumis pysyisi upoksissa veden alla. Ruumis kuitenkin nousi pintaan Hallan satama-altaalla kaasuuntumisen ansiosta.
Toinen Johanssonin tunnustamista henkirikoksista tapahtui 31. elokuuta 1998. Uhrina oli helsinkiläinen liikemies ja rock-muusikko Remu Aaltosen veli Jari Aaltonen. Aaltosen oli tuona päivänä tarkoitus tavata Johansson. Aaltonen astui bensiiniasemalla Mellunmäessä tummansiniseen Audiin ja katosi jäljettömiin. Poliisi epäili alusta alkaen, että Aaltonen oli joutunut henkirikoksen uhriksi ja käynnisti laajat tutkimukset ja aloitti etsinnät ruumiin löytämiseksi.
Tunnustusten seurauksena NBK:n jäsenet syrjäyttivät Johanssonin pois johdosta. Syrjäytys johtui siitä, että Johansson rikkoi itse laatimaansa NBK-sääntöä, jonka mukaan niin sanotusta vasikoimisesta poliisille menettää henkensä. Sama uhka koskee myös tällaisen jäsenen läheisiä. Johansson sai tämän vuoksi vankilassa uhkauksia ja hänet jouduttiin siirtämään vankilan turvaosastolle kärsimään elinkautistaan.
Joulukuussa 2008 Aaltosen ja Saastamoisen henkirikosjutut siirtyivät syyttäjälle syyteharkintaan. Johanssonin mukaan hän surmasi Aaltosen ampumalla ja motiivina tekoon oli huumevelat. Johanssonin lisäksi jutussa epäiltiin toista miestä, joka istui elinkautista murhasta. Tämä myönsi oman osuutensa tapahtumiin. Johanssonille luettiin Helsingin käräjäoikeudessa syytteet kahdesta murhasta 23. huhtikuuta 2009. Johansson myönsi murhasyytteet oikeiksi, mutta katsoi olleensa alentuneesti syyntakeinen tekohetkillä.
6. marraskuuta 2009 käräjäoikeus katsoi Johanssonin syyllistyneen kahteen murhaan, mutta katsoi Sami Huhtimon murhasta saadun elinkautisen riittäväksi seuraamukseksi.
Uskoontulo ja vapautuminen elinkautisesta
Johansson on uskoontulonsa jälkeen kierrellyt vankilomillaan puhumassa hengellisissä tilaisuuksissa eri puolilla maata, muun muassa Helsingin jäähallissa vuonna 2012. Vuonna 2014 hänet siirrettiin istumaan elinkautistaan Naarajärven avovankilaan. Kesäkuun lopussa 2016 Helsingin hovioikeus hylkäsi hänen ehdonalaisanomuksensa. Johansson oli tuolloin istunut elinkautistaan 15 vuotta.
Tammikuussa 2019 Helsingin hovioikeus hyväksyi Johanssonin anomuksen päästä ehdonalaiseen vapauteen. Hovioikeus katsoi vapauttamista puoltaviksi seikoiksi rikollisjärjestöstä ja sen johtajuudesta eroamisen, kahden murhan tunnustamisen, pitkäaikaisen päihteettömyyden sekä poistumislupien moitteettoman sujumisen. Oikeus asetti Johanssonin vapautuspäiväksi 1. kesäkuuta 2020, jolloin Johanssonin elinkautinen vankeus on kestänyt 18,5 vuotta. Ehdonalaiseen koevapauteen liittyy kolmen vuoden koeaika ja saman mittainen jäännösrangaistus. Jos Johansson sen aikana syyllistyy uuteen rikokseen, tuomioistuin ratkaisee pannaanko jäännösrangaistus täytäntöön kokonaan vai osittain. Hän pääsi pois vankilasta jo 12. joulukuuta 2019 valvottuun koevapauteen, joka päättyy 1. kesäkuuta 2020. Sinä aikana gps-signaalin avulla seurataan hänen liikkeitään.
Johansson sai Radio Dei -radioasemalle helmikuussa 2020 oman ohjelman Ex-Criminals, jota hän juontaa yhdessä myös entisen rikollisen Ali Niemelän kanssa.
Johanssonista ilmestyi syyskuussa 2020 elämäkertakirja Late – Suomen pelätyimmän rikollisen tarina.
Myöhempi elämä
Johansson tapasi tulevan vaimonsa Mian vuonna 2019. He menivät naimisiin seuraavana vuonna. He asuvat Tampereella.
Lapinkylä (Vantaa)
Lapinkylä on noin 1 350 asukkaan pientalovaltainen, kasvava, mutta yhä harvaan asuttu kaupunginosa Vantaan länsiosassa, Vantaanjoen länsirannalla.
Lapinkylän naapurikaupunginosia ovat Piispankylä etelässä, Kivistö lännessä, Seutula pohjoisessa sekä Kiila ja Viinikkala idässä Vantaanjoen toisella puolella.
Lapinkylän pientaloalueita ovat Koivupää, Lapinniitty, Rajasilta ja Sotilaskorpi. Koivupään pohjoispuolella sijaitsee Lapinniityn ryhmäpuutarha-alue, jonka mökeissä monet kaupunkilaiset asuvat kesäisin. Vantaanjoen rannalla on alavaa maatalousaluetta.
Lapinkylän etelärajalla kulkee Kehärata, jolla on Lapinkylässä asemavaraus.
Squid Game
Squid Game on Netflixin esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleja esittävät Lee Jung-jae, Park Hae-soo, Jung Ho-yeon, Oh Yeong-su, Heo Sung-tae, Anupam Tripathi, Kim Joo-ryoung ja Wi Ha-joon. Sarja julkaistiin kokonaisuudessaan 17. syyskuuta 2021.
Sarja seuraa kilpailua, jossa 456 rahaongelmissa olevaa pelaajaa osallistuvat erilaisiin lapsuudestaan tuttuihin peleihin voittaakseen 45,6 miljardin wonin rahapalkinnon. Hengenvaarallisista peleistä rakentuvaa juonta on kuvailtu inhorealistiseksi ja verrattu muun muassa Battle Royaleen ja Nälkäpeliin sekä Saw-elokuvasarjaan.
Squid Game on noussut kansainväliseksi menestykseksi, ja se on Netflixin kaikkien aikojen suosituin sarja. Toisen tuotantokauden teosta päätettiin marraskuussa 2021, mutta aikataulua ei vielä kerrottu.
Pelit
Liikennevalot: Suurikokoisen nuken sanoessa ”liikennevalot” (oik., suom. ”hibiskus kukkii”), pelaajat saavat liikkua eteenpäin. Jos nukke huomaa liikettä sen jälkeen, pelaaja eliminoidaan. Pelaajien tulee ylittää maaliviiva viiden minuutin sisällä pelin alkamisesta.
Sokerihunajakennot: Pelaajien tulee leikata etukäteen valitsemansa muoto dalgona-nimisestä hunajakennokeksistä kymmenessä minuutissa neulan avulla. Jos he epäonnistuvat, pelaaja eliminoidaan.
Köydenveto: Pelaajat jakaantuvat joukkueisiin ja nousevat vastakkaisiin torneihin. Joukkueen tulee vetää vastapuoli tornin reunan yli ja pudottaa heidät kuolemaansa.
Marmorikuulat: Pelaajat valitsevat parin, jota vastaan he pelaavat valitsemaansa marmorikuulapeliä. Pelaajilla on puoli tuntia aikaa saada kaikki vastustajansa kuulat itselleen käyttämättä väkivaltaa. Hävinnyt osapuoli eliminoidaan.
Lasiaskelmat: Pelaajilla on 16 minuuttia aikaa ylittää lasiruuduista tehty silta. Heillä on edessään kaksi askelmaa, joille hypätä: toinen on karkaistua lasia, joka kestää kahdenkin pelaajan painon ja toinen tavallista lasia, joka ei kestä yhdenkään painoa. Eroa ei huomaa. Tavalliselle lasille hyppäävät putoavat kuolemaansa.
Kalmari: Jäljellä olevat kaksi pelaajaa pelaavat toisiaan vastaan. Hyökkääjän on mentävä maahan piirretyn kalmarin sisään, juostava puolustajan ohi ja napautettava kalmarin päätä voittaakseen.
Tuotanto
Sarjan ohjanneen ja kehittäneen Hwang Dong-hyukin mukaan hän alkoi suunnitella ohjelmaa vuonna 2008 ja valmistella sen käsikirjoitusta vuonna 2009. Alkujaan Squid Gamen oli tarkoitus olla elokuva, mutta lopulta se kirjoitettiin sarjana. Hwangin mukaan sen juonta innoittivat japanilaiset animaatiot ja sarjakuvat, kuten Battle Royale ja Liar Game. Sarjan juoni kuvaa Hwangin mukaan kapitalismia ja siihen liittyvää kiivasta kilpailua. Sarja on nähty myös metaforana korealaiselle viihdeteollisuudelle tai korealaiselle yhteiskunnalle yleensä. Etenkin Aasiassa sarjaa verrattiin joskus japanilaisen vuoden 2014 elokuvan Kami-sama no Iu Tōri (As The Gods Will) juoneen. Sarjaa syytettiin jopa plagiarismista, mikä ei ohjaajan mukaan kuitenkaan pidä paikkaansa. Hwangin mukaan juonien yhtäläisyydet johtuvat molempien tuotantojen samasta genrestä.
Netflixin budjetti sarjan tuotannolle oli Bloombergin yhtiön sisäisiin lähteisiin perustuvan arvion mukaan noin 21,4 miljoonaa dollaria, eli yhtä jaksoa kohden noin 2,4 miljoonaa dollaria. Sarjan tuotanto maksoi siis suhteellisesti vähemmän kuin joidenkin muiden Netflixin alkuperäissarjojen tuotanto. Esimerkiksi Stranger Things maksoi noin 8 miljoonaa dollaria jaksoa kohden. Squid Game ilmestyi Netflixin suoratoistopalvelussa 17. syyskuuta 2021.
Etelä-Pohjanmaan maakunnan kuntien vaakunat
thumb|right|Etelä-Pohjanmaan maakunnan ja Vimpelin kunnan rajakyltti.
Ryan Russell
Ryan Russell (s. 2. toukokuuta 1987 Caroline, Alberta, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osasi pelata myös laidassa. Russell pelasi kaudella 2011–2012 Columbus Blue Jacketsin NHL-joukkueessa 41 runkosarjaottelua tehden kaksi maalia ja keräten yhden kahden minuutin jäähyn. Suurimman osan urastaan hän pelasi kuitenkin AHL:ssä. Russell pelasi uransa kolme viimeistä kautta Euroopassa, Ruotsin ja Iso-Britannian pääsarjoissa.
Pelityyli
Eliteprospects.com -sivuston Matias Strozykin mukaan suhteellisen pienikokoisen Russellin vahvuuksiin kuului työmoraali, luistelu, pelinäkemys, hyökkäyspään pelaaminen ja asenne. Hänen pieni kokonsa ja varsin rajalliset kiekolliset taidot olivat kuitenkin vaikeuttaneet Russellin murtautumista NHL:ään.
Ura
WHL-joukkue Kootenay Ice varasi Russellin 204. pelaajana vuonna 2002. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2003–2004, jolloin Russell teki 12 tehopistettä. Kaudella 2004–2005 hänen pistetilinsä kasvoi kuitenkin reilusti ja Russell oli Icen toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 32+21=53. Montréal Canadiens varasi hänet seitsemännellä kierroksella 211. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2005. Kaudella 2005–2006 Russell oli Icen toiseksi paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä Adam Cracknellin jälkeen tehoilla 33+42=75. Kevään 2006 pudotuspeleissä hän jakoi joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin voiton Ben Maxwellin kanssa tehoilla 3+5=8. Russell oli myös viimeisellä WHL-kaudellaan 2006–2007 Icen toiseksi paras pistemies Steve DaSilvan jälkeen tehoilla 30+46=76. Kevään 2007 pudotuspeleissä hänellä oli joukkueen paras teholukema (+6).
Toukokuussa 2007 New York Rangers kauppasi Russellin Montréal Canadiensiin vaihdossa seitsemännen kierroksen varausvuoroon samalle kesälle. Hän teki samalla kolmivuotisen tulokassopimuksen Canadiensin kanssa. Russell pelasi kaudella 2007–2008 AHL-joukkue Hamilton Bulldogsissa 25 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3, mutta iso osa hänen kaudestaan eteni myös ECHL-joukkue Cincinnati Cyclonesissa. Russell kuului joukkueen sankareihin tehtyään 17. toukokuuta 2008 viidennessä konferenssifinaaliottelussa vieraissa South Carolina Stingraysia vastaan 1-2-voittomaalin alivoimalla jatkoerässä. Hänen osumansa myötä Cyclones eteni Kelly Cup -finaaleihin, jotka päättyi mestaruuteen.
Ensimmäisellä kokonaisella AHL-kaudellaan 2008–2009 Russell teki Bulldogsissa 79 runkosarjaottelussa myös liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 20+19=39. Kuudessa playoff-ottelussa syntyi tehot 1+3=4. Noin kahden ja puolen Bulldogsissa vietetyn kauden jälkeen Russell teki vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen Canadiensin kanssa heinäkuussa 2010. Hän kuitenkaan missään vaiheessa pelannut Canadiensin NHL-joukkueessa.
Heinäkuussa 2011 Canadiens kauppasi Russellin Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa Mike Blundeniin. Elokuussa hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen joukkueen kanssa. Russell aloitti kautensa AHL-joukkue Springfield Falconsissa. Hän teki Blue Jacketsissa NHL-debyyttinsä 7. tammikuuta 2012 vieraissa Los Angeles Kingsia vastaan, jolloin Russell sai jääaikaa 13.03 minuuttia. Neljännessä NHL-ottelussaan 13. tammikuuta 2012 hän teki NHL-uransa avausmaalin Phoenix Coyotesia vastaan. Russell ei pelannut enää loppukaudella farmissa. Hän teki kauden aikana NHL:ssä kaikkiaan 41 runkosarjaottelussa kaksi maalia. Toukokuussa 2012 Russell teki vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen Blue Jacketsin kanssa. Hän pelasi kauden 2012–2013 kuitenkin taas kokonaan farmijoukkue Falconsissa.
Kaudeksi 2013–2014 Russell siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsiin ja SHL:n nousijajoukkue Leksands IF:n riveihin. Maaliskuussa 2014 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kauden 2014–2015 päätteeksi Leksand putosi HockeyAllsvenskaniin. Russell oli kauden jälkeen ilman sopimusta aina tammikuuhun 2016 saakka, jolloin hän siirtyi Iso-Britannian EIHL-liigan walesilaisjoukkue Cardiff Devilsiin. Russell voitti Erhardt Conferencen mestaruuden. Kauden jälkeen, heinäkuussa 2016 hän päätti lopettaa pelaajauransa.
Muuta
Russellin identtinen kaksoisveli Kris pelaa puolustajana NHL-joukkue Dallas Starsissa.
Kaikki oikeudet
Kaikki oikeudet on suomalaisen Kaija Kärkinen & Ile Kallio -duon 6. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2000.
Regina Spektor
Regina Iljinitšna Spektor (, s. 18. helmikuuta 1980 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläis-amerikkalainen laulaja-lauluntekijä sekä pianisti. Hän muutti 9-vuotiaana perheensä kanssa New Yorkin Bronxiin. Hänen musiikkinsa liitetään usein New York Cityn East Villagen anti-folk-sarjaan.
Lapsuus
Spektorin perhe on musikaalinen: hänen valokuvaajaisänsä oli amatööriviulisti, äitinsä musiikin professori Venäjän konservatoriossa (Russian conservatory) ja opettaa nykyisin peruskoulussa Mount Vernonissa, New Yorkissa. Perhe muutti Neuvostoliitosta 1989 perestroikan aikana, jolloin juutalaiskansalaiset saivat luvan muuttaa maasta. Heidän matkansa kulki Itävallan ja Italian kautta, päätyen viimein New Yorkin Bronxiin.
Neuvostoliitossa Spektor oli opiskellut klassista pianoa 6-vuotiaasta lähtien. Hän eli myös rock & rollin (The Beatles, Queen, The Moody Blues) vaikutuksen alaisena isänsä hankkiessa äänitteitä ja vaihdelleessaan niitä ystäviensä kanssa.
Aloitteleva lauluntekijä
New Yorkissa Spektor sai hyvän pohjan klassiseen musiikkiin pianonsoitonopettajaltansa, Sonia Vargasilta (professori Manhattan School of Musicissa). Vaikka Spektor olikin tehnyt sävellyksiä pitkin ikäänsä, kiinnostui hän laulunteosta ja säveltämisestä todella vasta matkustaessaan teini-ikäisenä Israeliin. Matkalla hänen vaeltaessaan säveltämänsä laulut herättivät nuorten keskuudessa suurta kiinnostusta, ja Spektor tajusi kykynsä lauluntekoon. Israelin-matkan jälkeen hän kiinnostui Joni Mitchellin ja Ani DiFrancon sekä muiden laulaja-lauluntekijöiden musiikista, joista hän sai ajatuksen tehdä omaa musiikkia.
Spektor haki Purchasen yliopistoon New Yorkin Purchaseen ja valmistui sieltä 2001. Hänen musiikkinsa kiinnitti lopulta ansaitsemaansa huomiota New Yorkin keskustan anti-folk-piireissä, erityisen tärkeäksi paikaksi muodostui Manhattanin East Villagen Sidewalk Cafe.
Diskografia
Regina Spektorin ensimmäiset albumit on julkaistu pääasiassa vain Yhdysvalloissa, mutta kolmen ensimmäisen levyn musiikkia sisältävä kokoelma Mary Ann Meets the Gravediggers and Other Short Stories on julkaistu ainakin Isossa-Britanniassa.
Margunn Haugenes
Margunn Haugenes (o.s. Humlestøl ; s. 25. tammikuuta 1970 Florø, Flora, Sognin ja Fjordane) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa nykyisin Medkila IL-seurassa Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Haugenes kuului maajoukkueeseen, joka voitti kultaa vuoden 2000 kesäolympialaisista Sydneystä. Hän on myös saanut hopeaa jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailuista vuonna 1991 Norjan joukkueessa.
HLA
HLA-molekyylit (Human Leukocyte Antigen) ovat immuunipuolustuksen toiminnan perusta. Ihmisen jokaisessa solussa on HLA-molekyylejä, jotka esittelevät solun sisäisiä proteiineja.
Linguasphere
Linguasphere on kielten luokittelujärjestelmä. Sen on kehittänyt Linguasphere Observatory. Järjestelmässä on koodi jokaiselle maailman kielelle. Koodi koostuu kolmesta osasta. Ensimmäinen osa on Linguasphere-avain, joka on kaksi numeroa tarkoittaen kielten puhumisvyöhykettä ja kielikuntaa, :sta  :ään. Toinen osa on Linguasphere-ketju, joka on kolme isoa kirjainta tarkoittaen tiettyjä kieliä tai kieliryhmiä :sta  :ään. Kolmas osa on Linguasphere-yksikkö, joka on kolme pientä kirjainta :sta  :ään tarkoittaen yksittäisen kielen murteita tai variantteja.
Esimerkkejä
Suomen kielen Linguasphere-koodi:
Floydin piirikunta
Floydin piirikunta -nimisiä piirikuntia on Yhdysvalloissa 6:
HLA
HLA-geenialue on noin neljän miljoonan emäsparin pituinen DNA-alue kromosomissa 6. Geenialue koostuu kolmesta luokasta, luokat 1, 2 ja 3.
Hallakkoväri
Hallakko on erityisen hallakkogeenin tuottama hevosen väritys. Sanan merkitys on lähimenneisyydessä jossakin määrin muuttunut ja tarkentunut hevosvärien genetiikan selkenemisen myötä. Hallakkovärien uskotaan olevan hevosen alkuperäinen väritys ennen kesyttämistä ja toimineen suojavärinä aromaastossa.
Termin käyttö
Vanhastaan hallakoksi (myös "luonnonväriksi" tai "villihallakoksi") on kutsuttu väritystä, jossa hevosella on kellertävänruskea karva, mustat (tai ainakin tummat) jouhet sekä siima selässään. Käytännössä hallakoiksi on katsottu suurin osa nykyisen väritermistön mukaisista ruunivoikoista ja ruunihallakoista.
Nykyään hallakko on lähinnä yhteisnimitys niin kutsuttujen hallakkovärien edustajille: rautiaspohjainen hallakko on rautiaanhallakko (myös punahallakko), ruunikkopohjainen on ruunihallakko ja mustapohjainen on hiirakko (joskus harmaahallakko). Sekä voikko- että hallakkogeeniset yksilöt ovat melko yleisiä esimerkiksi islannin- ja vuonohevosilla, ja vuonohevosharrastajat käyttävätkin lisäksi termejä valkohallakko (ruunivoikonhallakko, jonka geenit yhdessä vaalentavat rungostaan miltei valkoiseksi) ja keltahallakko (voikonhallakko). Mustapohjainen yhdistelmäväri tunnetaan voikonhiirakkona.
Geenin vaikutus pohjaväriin
thumb|Hopeanhiirakko: hopeageeni on vaalentanut kaksivärisen harjan tasaisen valkoiseksi, mutta selän siimamerkki ja naaman ja koipien tyypilliset tummat alueet erottuvat selkeinä. Hallakkogeeni D on dominoiva. Hallakkovärisen hevonen voi kantaa geeniä yksin- tai kaksinkertaisena, eikä heterotsygootin ja homotsygootin hallakon välillä ole näkyviä eroja. Hallakkogeeniä kantava hevonen on siis väriltään aina hallakko, mutta muiden geenien vaikutuksesta väri voi olla tunnistamattomissa: hopeageeni muuttaa ruunihallakon ja hiirakon mustat jouhet hopeanvalkeiksi, samaperintäinen voikkogeeni (valkovoikkoväri) haalistaa värin kauttaaltaan erittäin vaaleaksi, ja kimoutuminen muuttaa hevosen varttuessa sen värin harmaaksi ja lopulta valkoiseksi.
Hallakkogeeni haalistaa hevosen karvan ja jouhien värejä tiettyyn tunnusomaiseen tapaan: pää ja jalat ovat runkoa tummempisävyiset, hevosella on aina siima selässään ja sen jouhet ovat yleensä selkeän kaksiväriset, keskeltä tummemmat ja reunoilta vaaleammat. Ohutjouhisilla ja -karvaisilla (lähinnä lämminverisillä) hallakoilla jouhet saattavat kuitenkin olla varsin tasaisen tummat eikä pään ja jalkojenkaan tummuus ole selkeää, jolloin värin erottaminen voikkoväreistä voi olla pelkästään hevosen ulkonäön perusteella mahdotonta. Siiman lisäksi monilla hallakoilla on (aasin)risti eli sä'än yli kulkeva tumma poikkijuova ja seeprajuovia eli vaakatasoisia juovia jaloissa. Niin siimaa, ristiä kuin seeprajuoviakin kuitenkin esiintyy paljon myös muiden väritysten yhteydessä, myös voikko- ja perusvärisillä hevosilla.
Esiintyminen
thumb|250px|[[Hiirakko Heckin tarpaani]] Hallakkovärit ovat hyvin yleisiä tai jopa vallitsevia alkukantaisilla hevosroduilla ja villihevosilla (kuten przewalskinhevosella ja mustangilla). Vanhoista hevosenluista eristetyn DNA:n perusteella vanhimmat tutkitut hevosenluut kuuluivat poikkeuksetta väriltään ruunikkopohjaisille hevosille, joten ruunihallakkoa arvellaankin hevosen alkuperäisimmäksi väriksi.
Vuonohevoset ovat kaikki hallakoita ja yleensä nimenomaan ruunihallakoita; niiden yleensä pystyyn leikatussa harjassa näkyvätkin selvästi tummat keskijouhet. Hallakkovärit ovat yleisiä myös muiden muassa islanninhevosilla, shetlanninponeilla sekä quarterhevosilla. Monissa roduissa, joiden yhteydessä usein puhutaan hallakoista (kuten connemaranponi ja gotlanninruss), hallakonvärisiksi rekisteröidyt eläimet ovat kuitenkin todellisuudessa voikkovärien edustajia, lähinnä ruunivoikkoja ja mustanvoikkoja.
Progg
Progg oli Ruotsissa 1960-luvun lopulla ja 1970-luvulla vaikuttanut vasemmistolainen kulttuuriliike. Erityisesti sanalla voidaan viitata tuona aikana julkaistuun poliittisesti kantaa ottavaan musiikkiin. Tunnettuja progg-yhtyeitä olivat mm. Blå Tåget, Kebnekajse, Nationalteatern, Samla Mammas Manna, Hoola Bandoola Band ja Träd, Gräs och Stenar. Proggia ei tule sekoittaa progressiiviseen rockiin, vaikka jotkin progg-yhtyeet tuon tyylilajin musiikkia soittivatkin.
Syyksiluettavuus
Syyksiluettavuus tarkoittaa rangaistavaksi säädetyn teon tai laiminlyönnin ja sellaiseen syyllistyneen ihmisen tahdon välistä suhdetta.
Tekijän tekoonsa suhtautumista tarkastelemalla voidaan päätellä, onko hän käsittänyt tai olisiko hänen pitänyt käsittää tekonsa tai laiminlyöntinsä oikeudenvastaisuus. Jotta teko ja sen seuraus voidaan katsoa henkilön syyksi rikoksena, edellytetään laeissa yleensä tekijän yhteiskunnanvastaista mielenlaatua. Syyllisyyden edellytyksiä ovat syyksiluettavuus ja syyntakeisuus.
Ilmenemismuotojen perusteella voidaan erottaa:
Suomen rikoslaissa
Suomen rikoslaki säätää syyksiluettavuudesta, että rangaistusvastuun edellytyksenä on tahallisuus tai tuottamus ja että jollei toisin säädetä, rikoslaissa tarkoitettu teko on vain tahallisena rangaistava. Toisin sanoen tuottamuksellisesta toiminnasta rangaistaan vain silloin, kun rangaistavuus ilmenee lainkohdan sanamuodosta tai sen tarkoituksesta tai asiayhteydestä selvästi ilmenee, että myös tuottamuksellisesta toiminnasta halutaan rangaista. Viimeisen kohdan mukaisesta menettelystä ovat esimerkkeinä muun muassa politiarikokset. Seurausvastuurikokset ovat poikkeus sääntöön, jonka mukaan henkilöä rangaistaan vain kielletyn seurauksen tahallisesta tai tuottamuksellisesta aiheuttamisesta. Henkilö vastaa siten esimerkiksi pahoinpitelyn sellaisistakin seurauksista, joita hänen tarkoituksensa ei ollut aiheuttaa tai joiden ilmenemisen mahdollisuutta tekijä ei ole osannut edes kuvitella.
Keskiajan tutkimus
pienoiskuva|Kaksi [[Temppeliherrain ritarikunta|temppelin ritaria, jotka pelaavat shakkia, miniatyyri kirjasta keskiajalta.]]
Keskiajan tutkimus on tutkimusala, jonka kohteena on keskiajan historia. Keskiajalla tarkoitetaan useimmiten ajanjaksoa 500-luvulta 1500-luvulle. Nykyään keskiajan tutkimus on hyvin monitieteistä tutkimusta, eikä rajoitu vain historian tutkimuksen piiriin. Keskiaikaa tutkitaan esimerkiksi arkeologian metodeilla, ja erilaisia tutkimusalueita ovat muun muassa keskiajan uskontohistorian, sotahistorian, kulttuurihistorian, taloushistorian, kirjallisuuden, musiikin ja sosiaalihistorian tutkimukset. Keskiajan tutkimus käyttää myös apunaan kodikologian, kielentutkimuksen, semmatologian, numismatiikan ja heraldiikan tutkimusta. Maantieteellisesti keskiajan tutkimus keskittyy Euroopan historiaan, johon termi keskiaika varsinaisesti liittyy. Keskiaikaa tutkitaan useimmissa yliopistoissa, joissa tutkitaan historiaa. Suomessa keskiaikaa tutkitaan useassa eri yliopistossa.
Keskiajan tutkimuskeskuksia
Suomalaisia tutkimuskeskuksia:
Ulkomaisia tutkimuskeskuksia:
Lasse Kurki
thumb|Lasse Kurki vuonna 2000. Lasse Kristian Kurki (s. 31. tammikuuta 1969 Turku) on suomalainen muusikko, radiotoimittaja ja Warner Music Finlandin kotimaisen musiikin tuotantopäällikkö.
Hän oli laulaja-kitaristi 2015 toimintansa lopettaneessa Lemonator-yhtyeessä, joka julkaisi kuusi studioalbumia vuosina 1997–2010. Hän on säveltänyt kappaleita myös muille artisteille.
Kurki tekee useita ohjelmia pääkaupunkiseudulla ja internetissä kuuluvassa Radio Helsingissä, muun muassa ohjelmia Valiojoukko ja Rakkaudesta. Tästä työstä Musiikki & Media palkitsi hänet arvonimellä Vuoden radiopersoona vuonna 2010.
Elämä ja toiminta
Kurki on säveltänyt kappaleita Jonna Tervomaalle, Emmille, Katri Ylanderille, Hanna Pakariselle, Jipulle ja Jannalle sekä Samuli Edelmannille, Laura Närhelle, Suvi Teräsniskalle ja Anna Puulle. Hän on myös toiminut muun muassa Egotrippi-yhtyeen tuottajana ja osallistunut lastenmusiikin tekemiseen Ipanapa-levyillä.
Noin 10-vuotiaana Kurki aloitti neljä vuotta kestäneet klassisen kitaran opinnot Itä-Helsingin musiikkiopistossa. Sen lisäksi hän otti yksityisiä pianotunteja ja soitti välillä rumpujakin. Pianonsoittoon hän oli tutustunut isänsä ja tämän veljen kautta. Hänen ensimmäinen tunnetumpi yhtyeensä Ripa Eskolinin kanssa ennen Lemonatoria oli nimeltään Dragonfly. Tällä yhtyeellä tehtiin jo lähemmäs sata keikkaa Helsingin ympäristössä. Lemonatorin lisäksi Kurki on esiintynyt ja levyttänyt yhtyeissä The Krispies ja Little Big Little.
Helmikuussa 2008 Kurki sai yhdessä Kari Kriikun ja Riku Niemen kanssa Gramexin myöntämän 40 000 euron suuruisen juhlapalkinnon, joka jaettiin tasan voittajien kesken.
Kurjen Radio Helsingissä juontamiin ohjelmiin kuuluu myös melko epäsäännöllisesti Heviurpot (yhdessä Janne Halmkronan kanssa).
Kurki on valmistunut tradenomiksi vuonna 2002.
Hot Rats
Hot Rats on Frank Zappan albumi vuodelta 1969, jota on luonnehdittu tyyliltään jazzin ja rockin sekoitukseksi. Levy on Zappan ensimmäinen omalla nimellään julkaisema, jos mukaan ei lasketa Lumpy Gravya, joka julkaistiin alun perin nimellä Francis Vincent Zappa & The Abnuceals Emuukha Electric Symphony Orchestra & Chorus. Hot Rats on yksi Zappan myydyimpiä albumeita.
Yhtä kappaletta lukuun ottamatta albumi on instrumentaalinen: raidalla "Willie the Pimp" Captain Beefheart laulaa parin minuutin ajan. CD-painoksella kappale "The Gumbo Variations" on kuultavissa kokonaisuudessaan, alkuperäisillä vinyylipainoksilla se oli lyhennetty.
Albumin aloitusraita "Peaches En Regalia" sekä A-puolen päättävä "Son of Mr. Green Genes" kuuluvat Zappan tunnetuimpiin kappaleisiin. Tammikuussa 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Peaches En Regalia” ylsi sijalle 43.
Rahayksikkö
Rahayksikkö on rahan mittayksikkö. Rahayksikön ja valuutan nimet ovat yleensä, mutta eivät aina yhteneviä: esimerkiksi Kiinan valuutta on nimeltään renminbi (kirjaimellisesti ”kansan raha”), mutta sen rahayksikkö on yuan.
1. tammikuuta 2002 alkaen Suomen rahayksikkö on ollut  euro. Tätä ennen se oli markka.
Vanhin tunnettu Suomessa käytetty rahayksikkö on kuusinainen, jonka arvo vastasi kuutta penninkiä.
Venetsianlahti
thumb|Venetsianlahti kartalla Venetsianlahti on Välimereen kuuluvan Adrianmeren pohjoisosa. Se levittäytyy Pojoen suistosta Italiasta Istrian niemimaalle Sloveniaan ja Kroatiaan. Lahteen laskevat Pojoen lisäksi Adige-, Piave- ja Tagliamentojoet. Lahden rannikkokaupunkeja ovat muun muassa Italian Venetsia ja Trieste sekä Kroatian Pula. Lahden koillisosassa sijaitsee Triestenlahti, luoteisosassa Venetsian laguuni.
Gene Saks
Gene Saks (synt. Jean Michael Saks; 8. marraskuuta 1921 New York, New York – 28. maaliskuuta 2015 East Hampton, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä sekä elokuva- ja teatteriohjaaja.
Saks syntyi Manhattanilla. Hänen tunnetuimpien ohjaustensa joukossa on elokuva Kaktuksen kukka (Cactus Flower, 1969).
Saks oli vuosina 1950–1978 naimisissa Beatrice Arthurin kanssa. Hän voitti Tony-palkinnon ja oli ehdolla sen saajaksi lukuisia kertoja.
Firstbeat Technologies
Firstbeat Technologies on vuonna 2002 perustettu  hyvinvoinnin, huippu-urheilun ja kuluttajatuotteiden parissa toimiva yritys, jonka kehittämä sydämen sykevälianalyysi auttaa parantamaan suorituskykyä ja hyvinvointia. Tutkimukseen perustuva analyysi tuottaa henkilökohtaista tietoa stressistä, palautumisesta ja liikunnan vaikutuksista. Viime vuosina Firstbeat Technologies tuotteet ovat levinneet laajalle ja niitä käyttävät huippu-urheilijat ja joukkueet, hyvinvoinnin ammattilaiset ja miljoonat kuluttajat globaalisti. Yhtiön kotipaikka on Jyväskylä.
Firstbeatilla työskentelee 80 asiantuntijaa (2017) eri tehtävissä. Yhtiön toimitusjohtaja ja yksi perustajista on Joni Kettunen. Muita perustajia ovat Heikki Rusko ja Aki Pulkkinen. Yhtiön hallituksen puheenjohtaja on Kari Liuska.
Historia
Ratkaisut pohjautuvat Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimuskeskuksessa (KIHU) professori Heikki Ruskon johdolla tehtyyn tutkimukseen urheilijoiden ylikunnon mittaamisesta. Tutkimustyö on aloitettu 1990-luvulla. Tutkimus jatkui Jyväskylän yliopistossa 2000-luvun alussa, jolloin oli tarkoitus selvittää, voidaanko työntekijöiden stressiä ja palautumista mitata alun perin urheilijoille kehitettyjen menetelmien avulla. Hankkeessa tehtiin lisäksi kliinisiä validaatiotutkimuksia autonomisen hermoston toiminnan mittaamiseksi sykevaihtelun (HRV) avulla. Tutkimukset osoittivat, että paitsi urheilijoilla, myös tavallisilla ihmisillä voidaan mitata kehon toimintaa ja stressiä epäsuorasti sykevaihteluun perustuvien menetelmien avulla.
Sydämen mittaukseen perustuvaa menetelmää käytetään kehon toimintojen analysointiin. Menetelmän avulla voidaan kartoittaa ja kehittää ihmisen hyvinvointia ja suorituskykyä. Menetelmä tuottaa henkilökohtaista ja tarkkaa tietoa esimerkiksi liikunnan vaikuttavuudesta, stressin hallinnasta ja levon palauttavista vaikutuksista.
Syksyllä 2016 Firstbeat valittiin Piilaakson kasvuyritysohjelmaan.
Toukokuussa 2020 Firstbeatista irroitettiin erillinen analytiikkaohjelmistojen lisensioimiseen keskittyvä yhtiö Firstbeat Analytics, joka myytiin Garminille 30.6.2020.
Tieteellinen perusta
Firstbeatin teknologioita ja niiden soveltuvuusalojen tieteellistä perustaa voi tarkastella yksityiskohtaisemmin tieteellisistä julkaisuista. Tutkimuksia on tehty monilla eri aloilla, esimerkiksi työterveyshuollossa, unitutkimuksessa, psykoterapiassa ja käyttäytymistieteissä, liikunta- ja terveystieteissä sekä urheiluvalmennuksessa. Firstbeatin menetelmiä on käytetty tutkimustyössä noin 50 yliopistossa ja tutkimuslaitoksessa.
Claude Corbeil
Paul Claude Corbeil (s. 17. huhtikuuta 1940 Rimouski) on kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan lyyrinen basso. Hän opiskeli Québecin musiikkikonservatoriossa Dina Maria Naricin ja Ruzena Herlingerin johdolla vuosina 1955–1958 ja voitti oppilaitoksessa ensipalkinnon vuonna 1958. Hän teki debyyttinsä 18-vuotiaana Schaunardin roolissa Giacomo Puccinin La bohèmessa Wilfrid Pelletierin johtaman Québecin sinfoniaorkesterin kanssa. Covent Garden -debyyttinsä hän teki Silviona Pajatsossa vuonna 1965. Kotimaassaan hän esiintyi muiden muassa Montrealin oopperassa, Québecin oopperassa, Manitoban oopperassa ja Vancouverin oopperassa.
Vuonna 1982 Corbeil teki kaksiviikkoisen Kiinan-kiertueen, josta myös tehtiin dokumentti Singing: A Joy in Any Language (1983). Hänen isänsä oli Paul-Émile Corbeil.
Alma Söderhjelm
Alma Söderhjelm (10. toukokuuta 1870 Viipuri – 16. maaliskuuta 1949 Saltsjöbaden, Ruotsi) oli suomenruotsalainen historiantutkija ja kirjailija. Hän oli Suomen ensimmäinen naispuolinen professori ja sitä ennen Pohjoismaiden ensimmäinen naisdosentti. Söderhjelm omisti huomattavan osan urastaan Ranskan historialle ja hänet tunnettiin etenkin Ranskan vallankumouksen tutkijana. Hän asui pitkään Ruotsissa.
Ura
Söderhjelmiä pidettiin erittäin ansioituneena tutkijana. Väitöskirjan ohella hänen tieteellisiä päätöitään ovat kuningatar Marie Antoinetten ja ruotsalaisen vapaaherra Hans Axel von Fersenin suhteita selvittänyt Fersen et Marie-Antoinette (1930). Söderhjelm tutki laajalti Ruotsin ja Ranskan vallankumouksen välisiä suhteita. Hän kirjoitti myös suurelle yleisölle suunnattuja yleisteoksia kuten Den stora revolutionen (1927–1929), elämäkertoja, esseekokoelmia ja yhden näytelmän. Hän toimi myös ahkerasti sanomalehtikirjoittajana ja pakinoitsijana ruotsalaisissa naistenlehdissä. Hän kirjoitti tieteellisiä töitä ja muistelmateoksia 34 niteen verran sekä viisi romaania, kahdeksan pakinakokoelmaa ja yhden elokuvakäsikirjoituksen. Opetustyössään Söderhjelm painottui Ranskan ja Italian uusimman ajan historiaan. Lisäksi hän kirjoitti Raahen ja Pietarsaaren kaupunkien historiat.
Söderhjelm oli aikanaan naisena yliopistotehtävissä monessa mielessä uranuurtaja ja joutui kärsimään sukupuolestaan. Väitöskirjatutkimuksen ilmestyttyä yliopiston konsistori esitti yksimielisesti hänen nimittämistään dosentiksi, mutta Venäjän keisari Nikolai II ei hyväksynyt nimitystä. Tähän vaikutti sekin, että Söderhjelm osallistui silloisen sortokauden aikana poliittiseen oppositiotoimintaan yhdessä veljensä Werner Söderhjelmin kanssa. Poliittisten olojen muututtua keisari nimitti Söderhjelm vuonna 1906 yleisen historian dosentiksi yliopiston uuden vt. kanslerin August Langhoffin esityksestä. Söderhjelm oli Suomen ensimmäinen ja vuoteen 1917 koko Venäjän valtakunnan ainoa naispuolinen dosentti.
Kun Söderhjelm ei saanut Helsingistä professuuria, hän asettui yliopiston myöntämän matkastipendin turvin asumaan Ruotsiin. Siellä hän jatkoi tutkimustyötään, mutta ryhtyi myös seurustelemaan kulttuuripiirien kanssa ja työskentelemään toimittajana sekä kirjailijana. Hän oli 1920- ja 1930-luvulla tunnetuimpia suomalaisia Ruotsissa. Söderhjelm erosi dosentuuristaan Helsingissä vuonna 1927 ja aikoi jäädä asumaan Ruotsiin vapaana kirjailijana. Samana vuonna hänelle kuitenkin perustettiin oma henkilökohtainen professuuri yksityiseen ruotsinkieliseen Åbo Akademiin kauppaneuvoksetar Ellen Dahlströmin lahjoitusvaroilla. Söderhjelmistä tuli näin viimein Suomen ensimmäinen naisprofessori. Professuuri ei vastannut Söderhjelmin odotuksia, mutta Turun-kautenaan hän kirjoitti monet merkittävimmistä teoksistaan. Vuosina 1929–1938 ilmestyivät myös viisiosaiset muistelmat. Virkauransa päätyttyä vuonna 1937 Söderhjelm muutti uudelleen Tukholmaan.
Söderhjelmin kaunokirjallinen teos Kärlekens väninna herätti ilmestyessään huomiota. Sitä pidettiin avainromaanina, jossa aiheena ovat hänen kaksi epäonnista rakkaussuhdettaan: Nylle eli Werner Nylander – sukua Söderhjelmin ystävättärelle Elin Nylanderille, joka toimi vastarintajärjestö Naiskagaalissa – sekä Cavall eli näyttelijä Ragnar Hyltén-Cavallius.
Mälarinlaakson korkeakoulu
Mälarinlaakson korkeakoulu (, lyhenne MdH) on Eskilstunan ja Västeråsin kunnissa toimiva julkinen korkeakoulu. Se perustettiin vuonna 1977, ja nykyisin siellä opiskelee noin 16 000 opiskelijaa. Lisäksi se työllistää noin 1 000 henkilöä, ja siellä työskentelee 91 professoria. Osastoja korkeakoulussa on yhteensä yhdeksän, ja se kuuluu EUA:han (European University Association). Korkeakoulun pääkampus sijaitsee Västeråsissa.
Mälarinlaakson korkeakoulussa toimi myös suomen kielen ja kulttuurin keskus (SKKK, Finskt språk- och kulturcentrum).
Philip Sulumeti
Philip Sulumeti (s. 15. elokuuta 1937) on kenialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Kisumun hiippakuntaan paavi Paavali VI 6. tammikuuta 1966. Hän sai 28. toukokuuta 1972 nimityksen Kisumun vihkipiispaksi ja Urcin titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Laurean Rugambwa, jota avustivat Maurice Michael Otunga ja Joannes de Reeper.
Sulumeti sai 9. joulukuuta 1976 nimityksen Kisumun ja 28. helmikuuta 1978 Kakamegan hiippakunnan piispaksi.
Lumilautailun maailmanmestaruuskilpailut 2007
Lumilautailun maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2007 seitsemännen kerran. Kilpailut käytiin Sveitsin Arosassa 14.–20. tammikuuta. Kilpailulajeina olivat half-pipe, paripujottelu, parisuurpujottelu, lumilautakrossi ja vain miehillä big air.
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Jääpallon SM-sarja 1950
Jääpallon Suomen Palloliiton mestaruudesta 1950 pelasi 16 joukkuetta jaettuna kahteen lohkoon. Suomen mestaruus ratkaisiin liittojen Palloliitto ja Työväen Urheiluliitto mestareiden välisessä loppuottelussa.
Itälohkon voitti Warkauden Pallo -35 ainoana rasitteenaan tasapeli Akilleen kanssa. Oulun Palloseura oli länsilohkon paras.
Loppuottelu
19.helmikuuta 1950 Helsinki
Suomen mestarit
WP-35:n joukkue 1949-1950: Pentti Antikainen (mv), Väinö Markkanen, Arvo Olkkonen, Kauko Rämö, Martti Nyyssönen, Yrjö Jussila, Leo Huupponen, Niilo Immonen, Ville Kantanen, Pentti Immonen, Martti Vepsäläinen, Hannu Airaksinen, Aarre Airaksinen, Niilo Immonen
Lopulliset sijoitukset
Lohkojen kaksi viimeistä putosivat Suomensarjaan. Tilalle nousivat Käpylän Urheilu-Veikot, Mikkelin Palloilijat, Oulun Pallo-Pojat ja Rosenlewin Urheilijat -38.
Viipurilaistaustainen seura Helsingin Hukat päätti lopettaa toimintansa jää- ja jalkapallossa kauden jälkeen. Hukat sulautettiin toiseen evakkoseuraan Susiin. Suomen Palloliitto hyväksyi seurojen yhdistymisen, mutta päätti kuitenkin että SM-sarjapaikasta tuli järjestää urheilullisten syiden takia karsintaottelut ennen seuraavaa kautta Suomensarjan lohkokakkosten kesken. Sudet voitti karsinnan ja sai SM-sarjapaikan kaudelle 1950-51.
Lappeenrannan Urheilu-Miesten jääpallotoiminta siirtyi kauden jälkeen Veiterälle.
The O2
250px|right|thumb|The O2 kuvattuna vuonna 2005.
The O2 sisältää varsinaisen näytösareenan lisäksi myös muun muassa musiikkiklubin, elokuvateatterin, näyttelytiloja sekä ravintoloita ja baareja. Nykyisen sponsorin nimellä paikkaa on kutsuttu vuodesta 2005. Rakennuksen sisällä sijaitsee myös The O2 -areena, jolla pelattiin NHL:n avausottelut kaudella 2007–2008. Kyseisen areenan katsojakapasiteetti on 20 000.
Rakennuksen ulkohalkaisja on 365 metriä, sisähalkaisija 320 metriä ja korkeus 50 metriä. Rakennuksen terästolpat ovat 100 metriä korkeita ja niitä on 12 kappaletta.
Charles Brandon
thumb|right|[[Jan Gossaertin maalaama Charles Brandonin muotokuva vuodelta 1516.]] Charles Brandon (1484 – 22. elokuuta 1545) oli Suffolkin ensimmäinen herttua, Sir William Brandonin kolmas poika. Sir William Brandon oli Henrik VII:n lipunkantaja, joka kuoli Rikhard III:n kädestä Bosworth Fieldin taistelussa. Charles varttui Henrik VII:n hovissa ja hänestä tuli Henrik VIII:n ystävä ja suosikki. Charlesilla oli useita virkoja kuninkaallisessa hovissa ja hän niitti mainetta muun muassa Ranskan sotaretkellä 1513.
Charles Brandon tuki Henrikin avioeroa Katariina Aragonialaisesta, toisin kuin kardinaali Wolsey. Wolseyn epäsuosion myötä Charles Brandonin valta kasvoi niin suureksi, että hän toimi hovimarsalkkana Anne Boleynin kruunajaisissa.
Brandonin tyttärentytär Lady Jane Grey hallitsi Englantia yhdeksän päivää vuonna 1553.
Elämä
Vuonna 1506 Brandon meni naimisiin Margaret Mortimerin (omaa sukua Neville) kanssa. Lapseton avioliitto mitätöitiin vuonna 1507. Vuoden 1508 paikkeilla hän nai Anne Brownen (k. 1511), Sir Anthony Brownen (Standard Bearer of England 1485) tyttären. Liitosta syntyi kaksi lasta.
Tammikuun 1515 lopulla Henrik VIII lähetti Charlesin Ranskaan hakemaan Maria Tudorin, Ranskan kuninkaan Ludvig XII:n lesken ja Henrik VIII:n sisaren takaisin Englantiin. Marian avioliitto oli ollut onneton ja kestänyt vain kolme kuukautta.
Charles Brandon avioitui Marian kanssa yksityisesti 3. maaliskuuta 1515 välttääkseen avioliitosta aiheutuvia poliittisia hankaluuksia. Periaatteessa avioliitto oli maanpetos, sillä Charles oli nainut kuninkaallisen prinsessan ilman kuninkaan suostumusta. Henrik VIII ei pitänyt asiasta, ja hänen neuvostonsa oli sitä mieltä, että Brandon pitäisi vangita tai teloittaa. Kardinaali Wolsey puuttui kuitenkin tilanteeseen ja Henrik oli kiintynyt sekä sisareensa että Brandoniin, joten pariskuntaa rangaistiin vain raskailla sakoilla. Lisäksi asiaan on saattanut vaikuttaa se, että Henrik VIII halusi saada käsiinsä Marian kuolleen aviomiehen Ludvigin Marialle jättämät jalokivet ja kultaisen pöytäkaluston, jotka hän luultavasti sai kiitokseksi myönnettyään virallisen avioliittoluvan.