cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
DSSS
Tämän tekniikan ansiosta voidaan signaalit tulkita oikein vaikka informaatiosignaali olisi 10 desibeliä pienempi kuin kohinan voimakkuus. Tekniikka mahdollistaa myös sen, että saman taajuuden käyttö alueella heikentää yhteyden laatua hitaasti.
スペクトラム拡散
Kalakoulu
Kalakoulu eli Suomen kalatalous- ja ympäristöinstituutti on Paraisten Kirjalassa, Kaarinasta Paraisille johtavan maantien 180 läheisyydessä, Hessundin sillan itäpuolella toiminut ammattikoulu. Koulusta valmistui oppilaita moniin kalatalous ja ympäristöalan tehtäviin, kuten ammattikalastajaksi, kalavesienhoitajaksi, kalanjalostajaksi, kalanviljelijäksi, kalastusoppaaksi, ympäristönhoitajaksi tai luontoyrittäjäksi. Aikoinaan koulun omisti kokonaan Suomen valtio, kalakoulun nimi oli tuolloin Valtion Kalatalousoppilaitos.
Vuoden 2011 alusta oppilaitos on kuulunut Kaarinan, Paimion ja Paraisten kuntien yhteiseen Peimarin koulutuskuntayhtymään ja on jatkanut toimintaansa nimellä Ammattiopisto Livian Kalatalous- ja ympäristöopisto.
Koululla oli aiemmin kolme kalastustroolaria, joiden nimet olivat Osmerus, Alpinus ja Harengus. Osmerus ja Alpinus -alukset oli valmistettu Suomessa 1980-luvulla. Harengus oli valmistettu Neuvostoliitossa. Nämä troolarit on sittemmin päätetty korvata ajanmukaisemmalla kalastusaluksella. Koululla on myös oma kalanviljelylaitos ja kalanjalostuslaitos.
Erkki Pulliainen
Erkki Ossi Olavi Pulliainen (tunnettu myös lempinimellä ”Susi-Pulliainen”; 23. kesäkuuta 1938 Varkaus – 22. elokuuta 2022 Joroinen ) oli suomalainen eläintieteilijä, tietokirjailija ja poliitikko sekä valtiopäiväneuvos.
La Gomeran lentoasema
La Gomeran lentoasema on Kanariansaariin kuuluvan La Gomeran saaren ainoa lentoasema. Se sijaitsee Alajerón kunnassa lähellä Playa Santiagon kaupunkia saaren etelärannikolla. Vuonna 2015 sitä käytti 34 958 matkustajaa.
Erkki Pulliainen
Ura
Hän perusti vuonna 1967 Helsingin yliopiston Värriön tutkimusaseman pohjoiseen Sallaan ja toimi sen johtajana vuoteen 2003. Pulliainen oli Oulun yliopiston eläintieteen professori vuosina 1975–2001 ja luonnontieteellisen tiedekunnan dekaani 1980−1987.
Pulliainen toimi Vihreän liiton kansanedustajana Oulun vaalipiiristä vuosina 1987–2011. . Hän oli ehdolla vuoden 2011 vaaleissa, muttei tullut valituksi.
Pulliainen vaikutti myös kunnallispolitiikassa ja istui Oulun kaupunginvaltuustossa vuodet 1985−2011. Hän jätti tehtävänsä Oulun kaupunginvaltuustossa ja työllisyystoimikunnassa keväällä 2011 kesken valtuustokauden vastalauseena vihreiden työministeri Anni Sinnemäkeä kohtaan.
Poliitikkona Pulliainen pohdiskeli luontoarvojen lisäksi globalisaatiota ja Nato-jäsenyyttä. Pulliainen on kaikkien aikojen toiseksi useimmin täysistunnossa puhunut kansanedustaja. Hän sai vuonna 2012 valtiopäiväneuvoksen arvonimen.
Hänet promovoitiin Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan kunniatohtoriksi vuonna 2002.
Pulliainen kuoli elokuussa 2022. Kuolinilmoitukseen oli kirjattu Pulliaisen teesit: "Luonnon kantokykyä ei saa ylittää. Ihmisen sietokykyä ei saa ylittää. Päätösten pitkäaikaisvaikutukset on otettava huomioon. Yhtään laskua ei saa maksattaa tulevilla sukupolvilla.”
Lagotto romagnolo
Lagotto romagnolo on italialainen koirarotu. Rodun alkuperäinen käyttötarkoitus oli vedestä noutava lintukoira. Myöhemmin sitä on käytetty tryffelinetsintään.
Ulkonäkö
Lagotto on sopusuhtainen, vaatimattoman näköinen koira. Sillä on iloinen ilme, joka vastaa rodun luonnetta. Turkin laatu vaihtelee koirakohtaisesti. Sen turkki on kihara, villava ja tiheä. Turkista ei irtoa karvaa, mutta se huopaantuu herkästi, joten sitä pitää hoitaa avaamalla takut ja poistamalla kuollutta pohjavillaa. Lagoton turkkia ei tavata pitää aukikarstattuna, vaan pohjavillan poiston jälkeen turkki kastellaan ja annetaan kuivua itsekseen, jolloin karva vetäytyy taas kiharoille.
Pää on melko suuri ja ylhäältä katsottuna puolisuunnikkaan mallinen. Kirsu on suuri ja kuono-osa leveä. Purenta on täydellinen leikkaava- tai tasapurenta. Korvat ovat kolmionmuotoiset ja taittuneet. Kaula on lihaksikas, runko tiivis ja vahva.
Lagoton selän on oltava suora, eikä häntä saa koskaan olla kippuralla. Jalat ovat lihaksikkaat ja suorat, liikkeet tasaiset ja reippaat.
Turkki voi olla väriltään esimerkiksi ruskea tai valkoinen merkein, pienipilkkuinen ruskeavalkoinen eli roan. Osalla lagotto romagnoloista on ruskea maski. Rodun säkäkorkeus uroksilla on 43–48 cm (ihannekorkeus 46 cm) ja nartuilla 41–46 cm (ihannekorkeus 43 cm, jonka sallittu poikkeama +/–1cm). Paino on uroksilla noin 13–16 kg ja nartuilla noin 11–14 kg. Rodun sanotaan joskus muistuttavan espanjanvesikoiraa.
Luonne ja käyttäytyminen
Lagotto on luonteeltaan iloinen, kekseliäs, hyväntahtoinen ja pehmeä koira, joka on hyvin kiintynyt omistajaansa. Se on erittäin hyvä seuralainen sekä erinomainen varoittaja. Lempeällä, mutta johdonmukaisella koulutuksella lagotosta saa koulutettua hyvin käyttäytyvän koiran. Siltikin rodulla on paljon luonnevaihteluita yksilöiden välillä, joita ei koulutuksella pysty poistamaan. Rodulla esiintyy myös jonkin verran arkuutta sekä heikkoa hermorakennetta. Riistaviettiä on jalostettu rodusta pois, jotta koira pystyisi keskittymään paremmin tryffeleiden etsintään. Joillakin yksilöillä riistaviettiä saattaa kuitenkin olla jäljellä.
Deccanin sulttaanikunnat
Deccanin sulttaanikunnat tarkoittavat viittä islaminuskoista sulttaanikuntaa, Bijapuria, Golkondaa, Ahmednagaria, Bidaria ja Beraria, jotka hallitsivat Deccanin ylänköä eteläisen Intian keskiosissa keskiajan loppupuolella. Näistä sulttaanikunnista tuli itsenäisiä valtioita, kun Bahmanin sulttaanikunta hajosi vuosina 1400–1500-lukujen taitteessa.
Lagotto romagnolo
Alkuperä
Lagotto romagnolo on kotoisin Ravennan suoalueilta ja Comacchion alangoilta. Alun perin se kehitettiin noutavaksi lintukoiraksi. Kun Romagnassa sijaitsevia suoalueita kuivattiin ei lagottoja enää tarvittu ja kanta kuihtui nopeasti, kunnes sen hyvää hajuaistia alettiin hyödyntää arvokkaiden tryffelisienien etsinnässä. Se vakiinnutti nopeasti paikkansa tryffelinetsinnässä.
Deccanin sulttaanikunnat
thumb|left|200px|Noin vuoden 1500 tilannetta kuvaava kartta: [[Vijayanagara vaaleanvihreällä etelässä, sulttaanikunnat sen pohjoispuolella.]] Vaikka sulttaanikunnat kilpailivat keskenään, ne yhdistivät voimansa vuonna 1565 Talikotan taistelussa Vijayanagaraa vastaan. Tähän taisteluun kaatui viimeinen hindujen hallitsema mahtivaltio Etelä-Intiassa.
Sulttaanikunnat hävisivät yksi toisensa jälkeen, kun suurmogulien valtakunta valloitti ne 1600-luvulla.
Lagotto romagnolo
Terveys
Lonkkadysplasiatilanne Suomessa on parantunut huomattavasti rodun mentyä PEVISAan 1. heinäkuuta 2008 alkaen. Tämän jälkeen koiria on alettu kuvata huomattavasti enemmän. Jalostukseen käytettävien yksilöiden raja-arvo on D. E-lonkkaisten tai kuvaamattomien yksilöiden jälkeläisiä ei rekisteröidä. Suomen Spanieliliiton lagottojen jalostuksen toimintaohjeen mukaan C-lonkkaisen koiran jalostuskäytön edellytyksenä on, että toisella osapuolella on A- tai B-lonkat. D-lonkkaisen koiran jalostuskäyttö ei saa jalostustoimikunnan hyväksyntää. Koiraa, jolla on nivelrikko, ei suositella käytettäväksi jalostukseen eikä se saa jalostustoimikunnan hyväksyntää.
Silmäsairauksia on todettu yksittäisiä tapauksia mutta ne eivät ole rodulla ongelma. Kivesvikaa, allergioita ja luonneongelmia on esiintynyt jonkin verran.
Dailymotion
Dailymotion on ranskalaislähtöinen Internetin videolevityssivusto. Sivusto perustettiin 15. maaliskuuta 2005, kuukausi Internetin suosituimman videolevityssivuston YouTuben perustamisen jälkeen.
Uusia videoita lisätään palveluun päivittäin noin 16 000 kappaletta ja videoita katsotaan 26 miljoonaa kertaa päivässä.
Palvelun videoissa käytetään nykyaikaista HD-tekniikkaa.
Okolon
Okolon oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Traakiassa nykyisen Kreikan alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Okolonin historiasta ei tiedetä mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Kaupungin mainitsee vain Theopomposta lainaava Stefanos Byzantionlainen, joka antaa ymmärtää sen olleen Eretrian perustama siirtokunta Traakiassa.
HIIT
HIIT voi tarkoittaa seuraavia:
Justinas Lagunavičius
Justinas Lagunavičius (, 4. syyskuuta 1924 Kaunas – 15. heinäkuuta 1997 Kaunas ) oli liettualainen koripalloilija. Hän edusti Neuvostoliiton maajoukkuetta.
Lagunavičius pelasi Helsingin kesäolympialaisissa 1952, jolloin Neuvostoliitto voitti hopeaa.
Vaduz
Vaduz on Liechtensteinin ruhtinaskunnan pääkaupunki ja maan toiseksi suurin kaupunki Schaanin jälkeen. Se sijaitsee maan keskiosassa Reinin itärannalla lähellä Sveitsin rajaa. Vaduz on Liechtensteinin ruhtinaan asuinpaikka ja maan hallituksen ja parlamentin eli maapäivien sijaintipaikka. Vaduzissa on noin 5 400 asukasta.
Maantiede
Vaduzin täsmälliset koordinaatit ovat 47°08' pohjoista leveyttä ja 9°30' itäistä pituutta. Kaupungin pinta-ala on 17,3 km². Vaduz sijaitsee ruhtinaskunnan keskiosassa rajajoki Reinin rannalla länsinaapuri Sveitsin rajalla mahtavan Alppien vuoriston juurella. Vaduz sijaitsee 455 metrin korkeudella merenpinnasta mitattuna. Vaduzin naapurikaupunkeja ovat Schaan ja Triesenberg.
Historia
Vaduz asutettiin luultavasti 400-luvulla. Siten se on huomattavasti vanhempi kuin linna, jonka vanhimmat osat ovat 1100-luvulta. Ensimmäinen maininta Vaduzista on vasta vuodelta 1150. Kaupungista käytettiin tuolloin nimeä Faduzes tai De faduze. Vaduzin nimi on 1300-luvun alusta kirjoitettu kuten nykyään.
Vaduzin linna rakennettiin vuoden 1300 tienoilla. Linnasta käsin aluksi Vaduzin kreivit hallitsivat kreivikuntaansa, joka vastaa nykyistä Oberlandin aluetta. Myöhemmin linnaa asuttivat järjestyksessä Brandisin vapaaherrat Emmentalin laaksosta, Sulzin kreivit ja Hohenemsin kreivit Vorarlbergistä.
Keisari Rudolf II antoi vuonna 1592 Vaduzille markkinaoikeudet.
Liechtensteinin ruhtinas Johann Adam Andreas osti vuonna 1712 Vaduzin kreivikunnan, joka yhdistettiin 1719 Schellenbergin alueeseen muodostaen näin Liechtensteinin ruhtinaskunnan. Vaduzista tuli koko ruhtinaskunnan pääkaupunki. Kuitenkin vasta vuonna 1938 ruhtinas Franz Josef II muutti pysyvästi asumaan Vaduziin, kaupungin vanhaan linnaan.
Vaduzin linna
pienoiskuva|[[Vaduzin linna]] 1300-luvulta peräisin oleva Vaduzin vanha linna on Liechtensteinin ruhtinasperheen vakituinen asumus ja ruhtinaskunnan pääkaupungin tunnetuin maamerkki. Keskiaikaista linnoitusta on laajennettu 1500- ja 1600-luvuilla.
Linnan vanhin osa on sen itäinen torni ja muut itäpuolella sijaitsevat rakennelmat, jotka on rakennettu 1100-luvulla. Torni on 12 metriä leveä ja 13 metriä korkea. Alkuperäinen sisäänkäynti on 11 metrin korkeudessa.
Svaabilaissodassa 1499 sveitsiläiset polttivat Vaduzin linnan. Pyöreää tornia rakennettiin vuodesta 1529 vuoteen 1532. Linnan länsiosaa laajensi kreivi Kaspar von Hohenems (1613–1640).
Vuodesta 1712 Vaduzin linna on ollut Liechtensteinin ruhtinaiden omaisuutta. Ruhtinas Johann II kunnostutti linnaa vuodesta 1905 vuoteen 1912. Myöhemmin ruhtinas Franz Josef II muutti sen asunnokseen ja 1938 teki siitä Liechtensteinin ruhtinaiden vakituisen asumuksen.
Vaduzin linna ei ole yleisölle avoinna, mutta sitä voi ihailla ulkopuolelta.
Regierungsgebäude
Regierungsgebäude eli Liechtensteinin hallituksen sijaintipaikka rakennettiin vuosina 1903–1905. Se edustaa barokkityyliä ja on Wienistä kotoisin olevan Liechtensteinin ruhtinaallisen arkkitehdin Gustav von Neumannin suunnittelema. Paikalliset käyttävät hallitusrakennuksesta arkikielessään nimitystä "Große Haus" ("Iso talo"). Rakennus on voiman, turvallisuuden ja itseluottamuksen symboli. Sitä restauroitiin 1984–1994 ja siitä tehtiin historiallinen suojelukohde 1992.
Kansallismuseo
Liechtensteinin kansallismuseon rakennus on rakennettu vuoden 1500 tienoilla ja edustaa goottilaista arkkitehtuuria. Se toimi majatalona. Rakennuksen "kaunis huone" on tältä ajalta ja on yhä hyvin kaunis. Kreivi Kaspar von Hohenems osti 1637 majatalon ja teki siitä ruhtinaallisen tavernan, jonka työntekijät toimivat myös tullivirkailijoina. Se oli Liechtensteinin tärkein tullirakennus, ja kaikki Feldkirchin ja Churin välisellä kauppareitillä kulkeneet tavarat tarkastettiin siellä. 1.–2. heinäkuuta 1788 välisenä yönä Johann Wolfgang von Goethe nukkui majatalossa palatessaan retkeltään Italiasta.
Kun 1700-luvun alussa Liechtensteinin ruhtinas osti Vaduzin kreivikunnan, myös majatalo vaihtoi omistajaa. 1865–1905 rakennus toimi Liechtensteinin hallituksen sijaintipaikkana. Goottilaiset kellarit toimivat vankilana. Vuodesta 1972 rakennus on ollut Liechtensteinin kansallismuseona. Rakennus vaurioitui 1992 pahasti ja museo suljettiin. Marraskuun lopussa 2003 kansallismuseo avattiin jälleen 11 vuoden jälkeen.
Tapparakala
Tapparakala (Gasteropelecus sternicla) on tapparakalojen heimoon kuuluva kalalaji. Carl von Linné kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1758. Laji on peräisin Amazonista, Etelä-Amerikasta.
Ulkonäkö ja koko
Tapparakala voi kasvaa 3,5–4 senttimetrin mittaiseksi. Sen vartalo on liki kolmikulmainen: selkä on vaakasuora ja vatsapuoli varsin kupera. Selkäevät ovat läpikuultavat ja niiden pituus on puolet kalan pituudesta. Suu on pieni ja kääntynyt ylöspäin. Kalan kyljet ovat hopeanhohtoiset, selkä oliivinruskea ja ylhäällä on tumma raita kiduksesta pyrstön tyveen. Valon tulosuunnasta riippuen kala voi näyttää siniseltä tai vihreältä.
Elinympäristö
Tapparakala on kotoisin Etelä-Amerikasta. Sitä tavataan Amazonin vesistössä, Guyanassa ja Venezuelassa sekä Paraguayssa. Se viihtyy hitaasti virtaavissa puroissa ja suolammikoissa.
Käyttäytyminen
Tapparakalat elävät parvina lähellä veden pintaa. Ne syövät hyönteisiä, matoja ja pieniä äyriäisiä. Ne voivat napata veden pinnalta myös ilmassa lentäviä hyönteisiä.
François Luxembourg
thumb|200px|François Luxembourg. François Luxembourg (oik. François Henri de Montmorency-Bouteville, Piney-Luxemburgin herttua (8. tammikuuta 1628 Pariisi – 4. tammikuuta 1695 Versailles) oli ranskalainen sotilas ja Ranskan marsalkka vuodesta 1675. Hän komensi Ranskan Alankomaissa operoivaa armeijaa vuosina 1677–78 ja 1690–95. Hän oli komentajana kärsivällinen, mutta nopea havaitsemaan pienetkin mahdollisuudet ja tarttumaan niihin. Hän oli Ranskan kyvykkäin kenraali yhdeksänvuotisen sodan aikana ja Ranskan marsalkka Louis II Condén serkku.
Ranskan-Hollannin sota
Luxembourg komensi Ranskan-Hollannin sodan aluksi Ranskan puolella olleiden Münsterin piispan ja Kölnin vaaliruhtinaan yhdistynyttä armeijaa, vaikka korvasikin tilapäisesti Condén Ranskan armeijan Alankomaissa taistelleen puoliskon johdossa vuonna 1672. Luxembourg korvasi kaatuneen Henri Turennen Reinin armeijan komentajana 1676, mutta oli altavastaajana liian pienellä armeijallaan. Vuonna 1677 hän johti Pohjois-Ranskassa Casselin taistelussa Ranskan armeijan vasenta siipeä, joka torjui hollantilaisten hyökkäyksen. Hänen johtamansa armeija operoi Espanjan Alankomaissa 1678 piirittäen Monsin ja painostaen siten hollantilaisia rauhaan. Hän johti ranskalaisia Saint-Denisin taistelussa, joka käytiin 14. elokuuta Monsin lähellä, 4 päivää rauhansopimuksen solmimisen jälkeen.
Yhdeksänvuotinen sota
Luxembourg voitti Ranskan vastaisen liittokunnan armeijan Fleurusin taistelussa 1. heinäkuuta 1690 lyömällä vastapuolen oikean siiven hollantilaisen ratsuväen. Hän piiritti ja valtasi Monsin 15. maaliskuuta – 10. huhtikuuta 1691. Hän kävi Steenkirkin taistelun 3. elokuuta 1692 Ranskan päävastustajan, Alankomaiden käskynhaltija ja Englannin kuningas Vilhelm III Oranialaisen kanssa, ja vaikka hollantilaiset yllättivät ranskalaiset, taistelun tulokseksi jäi ratkaisematon. Luxembourg kohtasi Vilhelmin uudestaan Landenin taistelussa 29. heinäkuuta 1693 ja voitti hollantilaisset murtamalla heidän linnoitetut asemansa kolonnataktiikkaa enteilevällä hyökkäyksellä.
Luxembourg sairastui palatessaan Versaillesiin talveksi 1694–95 ja kuoli 4. tammikuuta 1695. Häntä seurasi François Villeroi Ranskan Alankomaissa operoivan armeijan komentajana.
Luokka (ohjelmointi)
Luokka (class) tarkoittaa olio-ohjelmoinnissa olion tyyppiä. Luokassa määritellään ohjeet, joiden mukaan luodaan ohjelman ajon aikana sen instanssi eli olio (object). Kyse on käytännössä laajennettavasta muotista, jota käytetään olioiden luomiseen. Muotti eli luokka voi luoda itsestään yleensä rajattoman määrän olioita ajon aikana. Luokassa määritellään siitä muodostettavien olioiden rakenne ja toiminnallisuus. Siinä siis kerrotaan millaista tietoa olio sisältää ja määritellään metodit, joiden avulla oliota voidaan käsitellä. Yhdessä luokassa voi olla monta oliota.
Esimerkki;
* Kirja on luokka, johon voidaan tallentaa kirjan sivumäärä, genre ja etsi-toiminto.
Jokainen olio on jonkin luokan ilmentymä eli instanssi (instance). Saman luokan eri ilmentymät omistavat keskenään identtiset metodit, mutta ilmentymiin säilötty data on uniikki jokaiselle ilmentymälle ja ilmentymän metodit käsittelevät tätä uniikkia dataa. Luokka määrittää nämä metodit ja kertoo minkä tyyppiset datakentät jokaiselta luokan ilmentymältä löytyy.
Rakenne
pienoiskuva|[[UML-mallinnus|UML merkintätapa luokalle]]
Datakentät
Datakentät käsittävät käytännössä sen, mitä tietoja luokasta muodostettavat instanssit eli oliot (object) omaavat. Datakenttien tietoja taas käsitellään metodien avulla.
Metodit
Luokan tai sen ilmentymien käyttäytyminen määritellään sen metodien avulla. Metodit avulla määritetään luokasta muodostettujen olioiden toiminnot. Nämä toiminnot voivat muuttaa olion tilaa tai yksinkertaisesti tarjota tapoja siihen pääsemiseksi.
Luokka esitellään ensin ilman metodien toteutusta ja sitten metodit esitellään luokan ulkopuolella.
Luokat nimetään yleensä camel case- käytännöllä eli sanat kirjoitetaan yhteen, mutta jokainen sana alkaa isolla alkukirjaimella. Esimerkkinä muutama säännönmukainen luokan nimi;
- Kirja
- Seinätapetti
UML-kaavio
UML-kaaviossa ylhäällä on näkyvissä luokan nimi, keskellä ominaisuudet ja alhaalla toiminnot.
Abstrakti luokka
Abstrakti luokka määritellään avainsanalla abstract. Koodissa metodi kirjoitettaisiin näin:
public abstract class Kirja{}
abstract kertoo kaksi asiaa. Ensiksi, että luokan tyyppistä oliota ei voida luoda vaan siitä pitää periyttää aliluokk(i)a ja toiseksi jokainen abstrakti metodi pitää korvata uudella metodilla abstraktista luokasta periytetyssä luokassa.
Abstraktissa kantaluokassa olevalle abstraktille metodille ei kirjoiteta toteutusta.
Luokkien periaate
Periytymistä tukevat ohjelmointikielet mahdollistavat sen, että luokat pystyvät perimään rajapintoja luokista, joista ne ovat itse peräisin.
Näkyvyysmääreitä (engl. access specifiers) tukevissa ohjelmointikielissä luokan rajapinnan katsotaan olevan joukko julkisia luokan jäseniä. Näihin lukeutuu metodit ja muuttujat. Mitään luokan sisällä olevia yksityisiä (engl. private) jäseniä tai sisäisiä tietorakenteita ei ole tarkoitettu riippuvaisiksi ulkoisesta koodista ja täten ne eivät ole osa rajapintaa.
Olio-ohjelmoinnin metodologiaan kuuluu, että minkä tahansa luokan rajapinnan operaatiot ovat itsenäisiä ja riippumattomia toisistaan. Tuloksena on kerroksittainen rakenne, jossa käytetään rajapinnassa määriteltyjä metodeja. Rajapinta ei aseta vaatimuksia sille, että rajapinnan operaatioita tulisi kutsua tietyssä järjestyksessä. Etuna tässä lähestymistavassa on, että käyttäjän koodi voi olettaa rajapintojen operaatioiden olevan saatavilla silloin, kun käyttäjällä on pääsy olioon.
Jäsenten saatavuus
Olio-ohjelmoinnissa on kolme perusjäsentyyppiä jotka ovat :
Suurin osa oliopohjaisista kielistä tukevat edellä mainittuja näkyvyysmääreitä, mutta niiden käyttömääritelmät voivat olla erilaisia eri kielillä.
Yleensä näkyvysmääreitä käytetäänkin niin, että sisäinen rakenne tehdään yksityiseksi, mutta jäsenelle tehdään julkinen apumetodi, jonka avulla dataan päästään käsiksi. Näkyvyysmääreet eivät itsessään hallitse jäsenen näkyvyyttä, vaan sitä mitkä metodit pääsevät jäseneen käsiksi.
Eri oliopohjaiset kielet tukevat jäsenten saavutettavuutta ja näkyvyyttä eri tasoilla. Riippuen kielen säännöistä ja kääntämiskäytännöistä jäsenten käsittely voidaan mahdollistaa joko kääntämisen tai ajon aikana. Esimerkiksi Java ei mahdollista koodin kääntämistä, jos koodissa pyritään viittaamaan jonkin luokan yksityiseen dataan. C++ kielessä taas yksityiset metodit ovat nähtävissä, mutta niihin ei voi päästä käsiksi rajapinnalla. Metodeista voidaan kuitenkin tehdä kokonaan näkymättömiä erityisesti määrittelemällä täysin abstrakteja luokkia, jotka edustavat luokan rajapintoja.
Muita saavutettavuustapoja:
Luokan ja olion suhde
Ajatus luokan ja olion suhteesta pohjautuu Platonin ideaoppiin. Olio vastaa Platonin aistimaailman jäljitelmää. Luokka eli idea antaa rakennusohjeet olion muodostamiselle: se määrittelee olion rakenteen ja käyttäytymisen. Havainnollistava esimerkki on piparkakkumuotti: luokka on kuin metallinen piparimuotti, jolla tehdään taikinasta pipari-olioita. Kukin pipari on erilainen, vaikka kaikissa käytettiin samaa mallia. Esimerkissä huomataan myös luokan rooli: vaikka luokka-piparimuotilla on mahdollista tehdä pipareita, ei luokka kuitenkaan itse ole syötävä pipari, vaan pelkkä mallina toimiva muotti. Konkreettinen ero syntyy myös ohjelmaa ajettaessa: luokat kirjoitetaan ohjelmakoodiin, oliot syntyvät luokista vasta sitten kun ohjelma ajetaan.
Tietokoneohjelmissa luokassa määritellään lisäksi tiedot siitä, miten olioita käytetään sen jälkeen kun ne on valmistettu.
Olion muodostus
Jotta luokasta voidaan muodostaa olio, tarvitaan kolmas osapuoli, joka lukee ja tulkitsee luokan ja muodostaa siitä toimivan olion. Esimerkiksi talon pohjapiirustus ei yksinään tee taloa, vaan tarvitaan vielä lisäksi
Tietokone-ohjelmien tapauksessa raaka-aineena toimii tietojärjestelmän muisti (paikallinen tai hajautettu), jonne olioiden tiedot talletetaan. Työvoimana toimii tietokoneen prosessori, joka lukee olion piirustuksista kuinka se rakennetaan. Olion valmistusvaiheessa tietokone varaa osoite-avaruuden, jonne olio lopullisesti sijoitetaan sekä sen yhteyteen olion yhteyssä etukäteen määritellyt funktiot (proseduurit). Olioiden funktioiden toteutustapa on proseduraalinen ohjelmointikieli ja niiden erikoispiirteenä on, että nämä funktiot pystyvät lukemaan myös niitä muuttujia, jotka on määritelty yksityiksiksi tiedoiksi.
Laatu
Ohjelmistojen laadun näkökulmasta on tärkeää miettiä, mitä metodeja tai dataa luokat paljastavat muulle ohjelmistolle. Oliopohjaiset kielet sisältävät yleisesti jonkin keinon rajoittaa datakenttien ja metodien näkyvyyttä kyseisen luokan ulkopuolelle. Tämän näkyvyyden rajaaminen ja luokan tarkkojen vastuiden määrittäminen tunnetaan nimellä enkapsulaatio (encapsulation).
Luokan paljastamat metodit ja datakentät kertovat ulkopuoliselle ohjelmistolle, mitä luokasta luoduilla olioilta voi odottaa ja mitä niillä voi tehdä. Tämä muodostaa sopimuksen luokan ja muiden luokan paljastamia metodeja tai datakenttiä käyttävien luokkien välillä. Sopimusta kutsutaan nimellä rajapinta (interface).
Ohjelmiston peruslaatua voidaan arvioida myös käsitteillä koheesio (cohesion) ja pariutuminen (coupling). Yksi olio-ohjelmoinnin keskeisimmistä asioista on myös pitää huolta siitä, että jokainen luokka suorittaa yhden ja vain yhden tehtävän. Tällä tarkoitetaan luokan rajapinnan pitämistä minimaalisena, eli korkeaa kapselointia.
Koheesiota voidaan arvioida luokkakohtaisesti luokan metodien ja datakenttien yhteistoiminnan perusteella. Mitä tiiviimmin luokan metodit ja datakentät ovat yhteistyössä, sitä korkeampi koheesio luokalla on. Korkea koheesio kulkee pitkälti käsi kädessä tiukan kapseloinnin kanssa, sillä mitä vähemmän luokka paljastaa itsestään muulle ohjelmistolle, sitä tiukemmin sen metodit ja datakentät kommunikoivat keskenään. Korkea koheesio sekä kapselointi ovat siis tavoiteltavia ominaisuuksia.
Pariutuminen tarkoittaa ohjelmiston luokkien riippuvuutta ohjelmiston toisista luokista. Pariutumisesta puhutaan usein asteikolla löysä (loose) - tiukka (tight). Löysästi pariutuneessa ohjelmistossa jokainen luokka on riippuvainen vain muutamasta muusta luokasta, ja tämä on tavoiteltavaa ohjelmiston laadun kannalta.
Korkea koheesio johtaa monesti löysään pariutumiseen ja matala koheesio taas tiukkaan pariutumiseen. Kapselointi mukailee yleensä koheesiota niin, että korkeasta koheesiosta seuraa korkea kapselointi ja toisin päin.
Periytyminen
Olio-ohjelmoinnissa käytetään käsitettä periytyminen kun uusi luokka saa (perii) jo olemassa olevan luokan ominaisuudet. Periytymisen ansiosta ohjelmoinnin työmäärä vähenee, kun aiemmin tehtyjä luokkia voidaan käyttää hyväksi vain tarpeelliset komponentit lisäämällä. Sellaista luokkaa, josta on periytetty muita luokkia, kutsutaan periytetyn luokan yläluokaksi (tai kantaluokaksi), ja periytettyä luokkaa vastaavasti alaluokaksi (tai aliluokaksi). Alaluokassa voidaan peittää yläluokan ominaisuuksia sekä lisätä uusia.
Esimerkiksi luokka "kissa" voi periä luokan "eläin". Tällöin kissaluokalla on samat ominaisuudet ja toiminnot kuin eläinluokalla. Tässä tapauksessa eläin olisi yläluokka ja kissa alaluokka.
Joissakin ohjelmointikielissä on olemassa myös abstrakteja luokkia, joista ei voi luoda ilmentymiä (olioita).
Hyödyt
Ohjelmoinnissa käytettävät luokat auttavat asioiden hahmottamisessa. Näin ongelma pystytään jakamaan osaongelmiin.
Ohjelmiston jakaminen objektiluokkiin tuo kolme päähyötyä:
Objektiluokat nopeuttavat ohjelmiston kehitystä, koska ne vähentävät semanttista kuilua koodin ja käyttäjien välillä. Järjestelmän analyytikot voivat puhua sekä kehittäjien, että käyttäjien kanssa käyttäen periaatteessa samaa sanastoa. Luokan ilmentymiä voidaan tarkastella ohjelman ajon aikana varmistaakseen, että järjestelmä, ja sen sisältämät ominaisuudet toimivat odotetulla tavalla. Lisäksi useimmat objektiorientoituneet ympäristöt tarjoavat tulkittuja testaus- ja virheenkorjaustyökaluja, joiden avulla kehittäjä voi analysoida tarkalleen, missä ohjelman virhe tapahtui ja nähdä, mitkä metodit kutsuttiin millä argumenteilla.
Objektiluokat helpottavat ylläpitoa kapseloinnin avulla. Kun kehittäjien on muutettava jonkin objektin käyttäytymistä, muutos voidaan rajoittaa vain siihen objektiin ja sen osiin. Tämä vähentää ei-toivottujen sivuvaikutusten riskiä huoltotoimenpiteiden aikana.
Ohjelmiston uudelleenkäyttö on myös tärkeä etu objektiluokkien käytössä. Luokat helpottavat uudelleenkäyttöä perimisen ja rajapintojen avulla. Kun uusi käyttäytyminen on tarpeen, se voidaan usein saavuttaa luomalla uusi luokka, joka perii yläluokan oletuskäyttäytymisen ja -datan ja mukauttamalla jonkin käyttäytymisen tai datan ominaisuutta vastaavasti. Uudelleenkäyttö rajapintojen kautta tapahtuu, kun toinen objekti haluaa kutsua jonkin objektiluokan metodia sen sijaan, että luo uuden ohjelman. Tämä menetelmä poistaa monia yleisiä virheitä, joita voisi ilmentyä, kun yksi ohjelma uudelleen käyttää koodia toisesta.
VAIKEUDET
- Hyvien luokkien keksiminen on todella haastavaa.
- Itse luokkajaot pitää keksiä itse.
- Luokkien graafinen kuvaaminen vaatii useita välineitä ja menetelmiä.
EMO Ensemble
EMO Ensemble on Espoon musiikkiopiston yhteyteen syksyllä 2000 perustettu, nuorista musiikinopiskelijoista ja ammattilaulajista koostuva kamarikuoro. EMO Ensemble voitti ensimmäisen kansainvälisen Harald Andersén -kamarikuorokilpailun elokuussa 2003. Kuoron debyyttilevy Maasta valittiin vuonna 2005 yhdeksi Vuoden levyistä (Helsingin Sanomat) ja Vuoden kuorolevyksi (Suomen Kuoronjohtajayhdistys). Kuoron taiteellisena johtajana toimii Pasi Hyökki. Syksyllä 2006 EMO Ensemble konsertoi kutsuttuna esiintyjänä Ranskassa Normandiassa järjestetyllä kansainvälisellä Polyfollia-festivaalilla.
Janne Mellin
Janne Mellin on suomalainen laulaja-lauluntekijä, joka on julkaissut kaksi albumia, Kuningas vuonna 2004 ja Huominen on huono paikka vuonna 2008. Ennen soolouraansa hän kuului 1990-luvun alussa vaikuttaneeseen Mental Penalty -yhtyeeseen. Nykyisin hän toimii peruskoulun ala-asteen rehtorina Vaunukankaan ja Nahkelan kouluissa.
Luettelo Pelle Miljoonan kappaleista
Tämä on luettelo Pelle Miljoonan levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä.
FDMA
Taajuusjakokanavointi eli FDMA on yksinkertainen radiotien kanavanvaraustekniikka. Sen toteutuksessa käytettävä taajuusalue jaetaan osa-alueisiin, joista käyttäjälle annetaan yksi alue yhteyden ajaksi. FDMA:ssa syötettävä data voi olla joko analogista tai digitaalista; signaali on aina analogista johtuen moduloinnista. Taajuusjakokanavointia käytetään muun muassa radioliikenteessä.
FDMA:n haittapuolena on, että se tuhlaa kaistaa. Yhteydelle annettu kanava on varattu vaikka dataa ei liikkuisikaan.
Japaninruutana
Japaninruutana (Carassius langsdorfii) on karppien heimoon kuuluva särkikalalaji.
Kantasolu
thumb|350px|Kantasoluista syntyvät kaikki erilaistuneet solut.
Yksilön kaikki solut, kudokset ja elimet alkavat muodostua alkion kantasoluista. Aikuisella kantasolut ylläpitävät kudosten uusiutumista. Kantasoluilla on myös suuri lääketieteellinen potentiaali, ja niitä on alettu käyttää joidenkin sairauksien hoidossa.
Alkion kantasolut
thumb|Mesenkymaalinen multipotentti kantasolu. Alkion kantasolut ovat varhaiskehityksen soluja, joista kaikki yksilön solut ja elimet muodostuvat. Kun munasolu on hedelmöittynyt, se on totipotentti eli kaikkikykyinen. Osa varhaisalkion soluista muodostaa istukan ja muut sikiön ulkopuoliset kudokset, mutta osa alkion soluista kehittyy uudeksi yksilöksi. Nämä kantasolut sijaitsevat alkiorakkulan sisäsolumassassa. Ne pystyvät tuottamaan kaikkia noin 200 elimistön solutyyppiä, joten niitä kutsutaan pluripotenteiksi eli erittäin monikykyisiksi.
Kun alkion solut kehittyvät kohti toiminnallisia soluja ja kudoksia, niiden muovautuvuus vähenee. Viikon ikäisen alkion solut pystyvät erilaistumaan enää vain tiettyyn suuntaan, joten niitä kutsutaan multipotenteiksi eli monikykyisiksi. Tällaisista kantasoluista rakentuvat kudokset, ja niitä löytyy kaikista aikuisen kudoksista, joissa ne vastaavat kudosten uusiutumisesta läpi yksilön koko elämän.
Esimerkiksi luuytimen multipotentit kantasolut muodostavat niin veren puna- ja valkosoluja kuin verihiutaleitakin. Suolen multipotentit kantasolut erilaistuvat ruoka-aineita imeviksi soluiksi sekä limaa ja hormoneita erittäviksi soluiksi.
Kudoskantasolut
Kudoskantasolut ylläpitävät kudoksen toimintaa. Ne korvaavat vahingoittuneet ja kuolleet solut uusilla. Suolen ja veren kantasolut toimivat melko tasaisella tahdilla, mutta lihaksen kantasolut aktivoituvat tuottamaan uusia lihassoluja vain saatuaan viestin lihasvauriosta.
Kudoskantasolut toimivat yhteistyössä kantasolulokeron kanssa. Ne saavat kantasolulokeron erilaistuneilta soluilta viestejä, jotka ohjaavat kantasolujen jakautumista ja erilaistumista. Kantasolulokero tarjoaa myös kantasoluille suojaa ja ravinteita. Erilaistuneiden solujen lisäksi monet kudoskantasolut tuottavat itselleen uusia kantasolulokeron tukisoluja.
2000-luvulla on opittu uudelleenohjelmoimaan erilaistuneita soluja takaisin pluripotenttiin tilaan. Näitä soluja kutsutaan indusoiduiksi pluripotenteiksi kantasoluiksi eli iPS-soluiksi.
Salamanterilla jo kerran erilaistuneet solut voivat palautua kantasolun kaltaisiksi ja käynnistää kehityksen aikaisia soluohjelmia uudelleen. Tämän ansiosta salamanteri pystyy tuottamaan jopa uusia raajoja menettämiensä tilalle. Ihmisellä kudosten korjautuminen ja tuhoutuneiden osien uudelleen tuottaminen on yksilönkehityksen jälkeen paljon rajallisempaa. Tämän vuoksi ihminen ei kykene tuottamaan täysin uutta elintä tai raajaa, ja kudosvauriosta jää yleensä jälki.
Ihmisen vanhenemisen myötä kudoskantasolut menettävät kykynsä uudistaa ja muovata kudosta. Tästä seuraa kudoksen toiminnan heikkeneminen ja altistuminen sairauksille.
Käyttö
Kantasolujen tutkimus on vielä lapsenkengissään. Nykyisiin kantasoluhoitoihin kuuluvat luuytimensiirto, ihonsiirrot, silmän kantasoluhoidot sekä luu- ja rustovaurioiden hoidot mesenkymaalisilla kantasoluilla.
Alkion kantasoluista ja iPS-soluista kyetään tuottamaan muun muassa hermo-, sydän-, maksa-, suoli- ja haimasoluja. Vaikeutena on se, että kantasolujen siirtämineen suoraan ihmiseen tuottaa kasvaimia. Tämän vuoksi kantasoluja on opittava käsittelemään niin, että ne erilaistuvat haluttuun suuntaan eivätkä tuota kasvaimia.
Alkion kantasoluilla tapahtuva tutkimus on herättänyt vastustusta, koska solujen alkuperä on tuhotussa ihmisalkiossa. Eettisiä haasteita tuottavat myös mahdolliset aivo-organoidit eli kantasoluilla tuotetut aivonosat, sekä ihmis-eläin-soluhybridit. Myös kantasolujen yhdistäminen geeniterapiaan tai geenimuokkaukseen nostaa esiin eettisiä kysymyksiä. Sukusolujen kantasoluihin siirtyvien muutosten tuottaminen onkin kiellettyä useimmissa maissa, mukaan lukien Euroopan unionissa.
Yhdysvaltain ilmavoimat
Yhdysvaltain ilmavoimat (United States Air Force) on Yhdysvaltain asevoimien puolustushaara, joka perustettiin 18. syyskuuta 1947.
Nykypäivä
Yhdysvaltain ilmavoimat muodostaa maailman suurimmat ja teknologisesti kehittyneimmät ilmavoimat. Aktiivisessa palveluksessa käytetään yli 6 000 miehitettyä lentokonetta (vajaa 4 300 ilmavoimilla, runsaat 1 300 ilmavoimien kansalliskaartilla sekä nelisen sataa reservissä.) Lisäksi kalustoon kuuluu noin 160 vielä kokeiluasteella olevaa miehittämätöntä taistelukonetta. Kalustoon lasketaan myös pommikoneesta laukaistavat risteilyohjukset (noin 2 160 kappaletta) sekä maatukikohdista laukaistavat mannertenväliset ballistiset ohjukset (noin 580). Ilmavoimien palveluksessa on yli 330 000 henkeä. Lisäksi 130 000 valmiusjoukoissa ja ilmakansalliskaartin listoilla on noin 107 000 henkeä. Sotilaiden lisäksi Yhdysvaltain ilmavoimissa työskentelee yli 168 000 siviiliä.
Vaikka suurin osa Yhdysvaltain asevoimien lentokalustosta on ilmavoimilla, kaikilla muillakin puolustushaaroilla on lentokalustoa. Merivoimilla ja merijalkaväellä on lentotukialuksilla sekä maihinnousualuksilla hävittäjiä, helikoptereita ja kevyempää kuljetuskalustoa. Lisäksi maavoimilla on käytössään lähinnä helikoptereita kuljetuskäyttöön, ja rannikkovartioston käytössä on pelastus- ja valvontalentokalustoa.
Organisaatio
Ilmavoimien ylin siviilivirkamies on puolustusministerin alainen ilmavoimaministeri. Ilmavoimien esikuntaa johtaa esikuntapäällikkö. Nykyinen komentaja Charles Q. Brown Jr. aloitti tehtävässä 6.8.2020. thumb|450px|left|Yhdysvaltain ilmavoimien eri aikakausien hävittäjiä lentonäytöksessä: [[F-22 Raptor, P-51 Mustang ja P-38 Lightning Renossa 2008.]]
Kapselointi
Kapselointi tarkoittaa ohjelmoinnissa yhteen kuuluvien tietojen ja toimintojen kokoamista yhdeksi kokonaisuudeksi. Olio-ohjelmoinnissa kapselointi tapahtuu usein kokoamalla muuttujat ja metodit luokaksi. Myös moduulit ja pakkaukset toimivat kapselointivälineinä.
Kapseloinnin tarkoituksena on yhteenkuuluvien asioiden kokoamisen lisäksi myös piilottaa toteutus moduulin tai luokan asiakkailta eli sen käyttäjiltä. Tarkoitus on siis tarjota käyttöön eräänlainen valmis ohjelmoinnin rakennuspalikka, jota voi käyttää ohjelman rakentamiseen tietämättä mitään (ja välittämättä) palikan sisäisestä toteutuksesta. Tämä edellyttää sitä, että moduulin tai luokan rajapinta on hyvin määritelty ja dokumentoitu.
Jotkin kielet, kuten Smalltalk ja Ruby, sallivat pääsyn vain objektin metodeilla, mutta useimmat muut kielet (kuten C++, C#, Delphi tai Java) tarjoavat ohjelmoijalle keinon hallita sitä, mitä piilotetaan. Yleensä se on toteutettu avainsanoilla, kuten "public" ja "private". ISO C++ -standardin mukaan pääsyoikeuksia voi rajoittaa kolmella tavalla: "protected", "private" ja "public" ja toteaa, että ne eivät "piilota mitään tietoa". Tietojen piilottaminen saavutetaan tarjoamalla käännetty lähdekoodin versio, joka on liitetty otsikkotiedostoon.
Yleiset rajoittavat avainsanat:
Kapselointi on mahdollista myös muissa kuin olio-ohjelmointikielessä. Esimerkiksi C-kielessä rakenne voidaan julistaa julkiseksi API:ksi (sovelluksen ohjelmointirajapinta) header-tiedostossa joukolle funktioita, jotka käsittelevät tietoja sisältävää kohteen dataosaa, jota API:n asiakkaat eivät voi käyttää “extern”-avainsanan avulla.
Syitä kapseloinnin käyttämiseen ovat mm.
Datan käyttöoikeuksien rajoittaminen
Kielet kuten C++, C# ja Java tarjoavat to tapoja rajoittaa oikeuksia luokan dataan.
Alla oleva esimerkki näyttää miten avainsanaa "private" voidaan käyttää Javassa: public class Car { private int horsePower = 500; public int getHorsePower { return this.horsePower; }    public static void main { Car car = new Car; int hp = car.getHorsePower; } }
Eduskuntavaalit 1966
Suuren murroksen vaalit
Eduskuntavaalit heijastivat sitä yhteiskunnallista ja henkistä murrosta, jota Suomi eli 1960-luvulla. SDP lähti vaaleihin edullisesta oppositioasemasta ja saattoi hyökätä häikäilemättä. Puolue oli suunnannut kesällä 1963 valitun uuden puheenjohtajansa Rafael Paasion johdolla kurssiaan "pari piirua vasemmalle" ja puoluesihteeri Kaarlo Pitsinki laati äänestäjiin vedonneen "kahdeksan kohdan vaaliohjelman". Presidentti Urho Kekkonen sanoi Helsingin työväentalossa syksyllä 1964 pitämässään puheessa olevansa valmis tulemaan SDP:ta puolitiehen vastaan Pitkänsillan yli ja tarvittaessa pitemmällekin. Suomen Työväen Säästöpankin toimitusjohtaja Mauno Koivisto meni vuoden 1965 vappupuheessaan Tampereella Paasiota pidemmälle ehdottaessaan sosialidemokraattien ja kansandemokraattien hallitusyhteistyötä. Entinen puoluesihteeri Väinö Leskinen teki poliittisen ripittäytymisen ja ilmoittautui "Kekkosen mieheksi" todetessaan syksyllä 1965, että "politiikassa on aika sotia ja aika sopia" ja että "nyt on aika sopia". Näin SDP alkoi taas näyttää todelliselta vaihtoehdolta hallituspuolueeksi.
Äänestysvilkkaus oli samaa huipputasoa kuin vuonna 1962, mutta Jukka Tarkan mukaan nyt purkautui kaikki se, minkä noottikriisi oli padonnut neljä vuotta aikaisemmin. Vaaleista tuli sosialidemokraattien voittokulku ja karvas tappio miltei kaikille muille. SDP lisäsi äänimääräänsä lähes 200 000:lla ja eduskuntapaikkojensa määrää 17:llä. Virolaisen hallituksessa mukana olleet Keskusta ja Kokoomus menettivät kannatustaan, edellinen noin 20 000:lla ja jälkimmäinen noin 25 000:lla äänellä. Suomen Kansanpuolueen ja Vapaamielisten Liiton seuraajaksi vaalien alla perustettu Liberaalinen Kansanpuolue sai noin 5 000 ääntä vähemmän kuin edeltäjänsä neljä vuotta aiemmin ja menetti viisi paikkaa. Hallituspuolueet menettivät yhteensä kymmenen kansanedustajan paikkaa. Vaalimatematiikka teki äärivasemmiston tuloksesta nurinkurisen. SKDL:n äänimäärä väheni noin 5 000:lla, mutta se menetti jopa kuusi paikkaa. Sen sijaan kansandemokraattien kanssa vaaliliitossa ollut TPSL lisäsi paikkalukuaan viidellä huolimatta noin 40 000 äänen menetyksestään. SKDL teki tappiostaan huolimatta vaalien jälkeen paluun hallitukseen 18 vuoden tauon jälkeen. Eduskuntaan palannut Suomen pientalonpoikien puolue muutti elokuussa 1966 nimensä Suomen Maaseudun Puolueeksi. Politiikan tarkkailijoiden mukaan SPP/SMP:n puheenjohtaja Veikko Vennamo hyödynsi näin taitavasti ja tehokkaasti sen markkinaraon, joka oli avautunut poliittiseen kenttään Maalaisliiton vaihdettua nimensä Keskustapuolueeksi syksyllä 1965.
Uusia äänestäjiä vuoden 1966 eduskuntavaaleissa oli paljon: lähes 300 000 äänioikeutettua osallistui vaaleihin ensimmäistä kertaa.
Kansanedustajat
Uusia kansanedustajia olivat muun muassa Reino Breilin, Pauli Burman, Margit Eskman, Sakari Knuuttila, Mikko Laaksonen, Sinikka Luja, Valde Nevalainen, L. A. Puntila ja Arvo Salo (SDP), Katri-Helena Eskelinen, Erkki Haukipuro, Katri Kaarlonen, Heimo Linna, Ahti Karjalainen ja Sylvi Saimo (Kesk.), Ele Alenius, Kauko Hjerppe, Osmo Kock, Lauha Männistö ja Veikko Saarto (SKDL), Jouni Apajalahti ja Pentti Mäki-Hakola (Kok.), Ingvar S. Melin ja Henrik Westerlund (RKP) sekä Pirkko Aro ja Arne Berner (LKP). SDP:n kansanedustaja, puoluesihteeri Kaarlo Pitsinki siirtyi loppukesällä 1966 Uudenmaan läänin maaherraksi ja hänen tilalleen tuli uutena kansanedustajana Seija Karkinen.
Eduskunnan jättivät näissä vaaleissa muun muassa SDP:n Karl-August Fagerholm ja Edvard Pesonen, TPSL:n Martta Salmela-Järvinen, Keskustapuolueen Eemil Luukka, SKDL:n Ville Pessi, Kokoomuksen Reino Ala-Kulju, joka oli valittu eduskuntaan 1933 IKL:n edustajana, RKP:n Sven Högström ja Bertel Lindh, sekä LKP:n Armi Hosia ja Esa Kaitila.
Eduskunnasta pudonneisiin kuuluivat muun muassa SDP:n Olavi Kajala ja Olavi Lindblom, Keskustan Yrjö Hautala, Erkki Ryömä ja Veikko Svinhufvud, SKDL:n Tauno Kelovesi, Juho Mäkelä, Gösta Rosenberg, Hannes Tauriainen ja Irma Torvi, Kokoomuksen Aksel Airo, Jussi Saukkonen ja Toivo Wiherheimo, RKP:n Johan Otto Söderhjelm, sekä LKP:n Antti Linna.
TPSL lisäsi paikkalukuaan tuntuvasti, mutta puolueen puheenjohtaja Aarre Simonen ei onnistunut pääsemään takaisin eduskuntaan. Useita muita entisiä kansanedustajia taas palasi taukojen jälkeen, muun muassa SDP:n Uuno Takki, Keskustan Mikko Kaarna ja Kerttu Saalasti, Kokoomuksen Tuure Junnila, TPSL:n Tyyne Leivo-Larsson ja Olli J. Uoti sekä SMP:n Veikko Vennamo. LKP:n Juho Tenhiälä loikkasi pian vaalien jälkeen Keskustaan.
Muutoksia eduskunnan kokoonpanossa
Keskustan kansanedustaja Marja Lahti kuoli talvella 1967 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli hiihtäjä ja maanviljelijä Heikki Hasu. Eduskuntaan palannut, TPSL:n keskeisiin hahmoihin kuulunut Olli J. Uoti kuoli saman vuoden keväällä ja hänen kuolemansa merkitsi puolueelle myös yhden paikan menetystä, sillä hänen tilalleen tuli vaaliliittokumppani SKDL:ää edustanut paperityöläinen Kauko Tamminen. Keskustan Esa Timonen siirtyi Pohjois-Karjalan läänin ja samoin keskustalainen Niilo Ryhtä Lapin läänin maaherraksi syyskuun alussa 1967 ja heidän tilalleen tulivat lehtori Paula Ruutu ja kunnanjohtaja Veikko Honkanen. Kaikki neljä uutta kansanedustajaa olivat olleet aiemminkin eduskunnan jäseninä.
SKDL:n Pekka Silander kuoli toukokuussa 1968 ja uudeksi kansanedustajaksi tuli toiminnanohjaaja Ensio Laine. SDP:n Uuno Takki kuoli syyskuussa 1968 ja hänen tilalleen tuli ammattientarkastaja Eero Salo. Keskustan Olavi Lahtela kuoli kesken eduskunnan täysistunnon joulukuussa 1968 ja hänen tilalleen tuli aiemminkin kansanedustajana toiminut Akseli Paarman. SKDL:n Lyyli Koskinen kuoli elokuussa 1969 ja uudeksi kansanedustajaksi tuli pienviljelijä Niilo Nieminen.
Tulokset
Pertti Pesonen, Kai Korte, mahdollisesti toimittaja Jukka Rusi, toimittaja Knud Möller, Göran von Bonsdoff ja tunnistamaton mies vaalituloslähetyksessä Yleisradion televisiostudiossa.|thumb|250px
Aluniitti
250px|thumb|right|Aluniittia. Aluniitti (KAl3(SO4)2(OH)6) on sulfaatteihin kuuluva mineraali. Rakeet ovat kookkaita ja joskus se on kuitumainen. Aluniitin värisävyjä ovat valkoinen, harmaa, keltainen, punainen ja ruskea. Viiru on väriltään valkoinen. Mineraalilla on lasin- tai helmiäiskiilto. Se voi olla läpinäkyvä tai läpikuultava. Kidejärjestelmä on trigonaalinen tai heksagonaalinen. Aluniittia esiintyy tuliperäisissä kivissä.
B71 Sandoy
Bóltfelagið 1971 Sandoy (usein vain B71) on färsaarelainen jalkapalloseura Sandoyn saarelta. Kotiottelunsa B71 pelaa Sandurissa. B71 pelaa Färsaarten toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. deildissä. Färsaarten mestaruuden B71 voitti vuonna 1989.
Yield
Yield on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen Pearl Jamin vuonna 1998 julkaistun studioalbumin nimi. Vaikka albumi ei ollut edellisten albumien tapaan suuri myyntimenestys, on albumi kuitenkin hyvin suosittu fanien joukossa.
Keltalakkikutoja
Keltalakkikutoja (Ploceus dorsomaculatus) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Keltalakkikutojaa tavataan Afrikan keskiosissa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Eirik Glambek Bøe
Eirik Glambek Bøe (s. 25. lokakuuta 1975 Bergen) on norjalainen muusikko, joka on tullut tunnetuksi Kings of Convenience -popduosta. Duon toinen osapuoli on Eirikin ystävä Erlend Øye.
Eirik kuului myös Skog -nimiseen indie pop-yhtyeeseen Erlend Øyen, Anders Waage Nilsenin ja Øystein Gjærder Bruvikin kanssa.
Eirikin tyttöystävä on malli Ina Grung. Parilla on myös yksi lapsi.
Kuopion kulttuurihistoriallinen museo
Kuopion kulttuurihistoriallinen museo on vuonna 1884 perustettu museo, joka harjoittaa kulttuurihistoriallista museotoimintaa Kuopiossa ja Pohjois-Savossa. Museo toimii nykyään alueellisena vastuumuseona. Kuopion kulttuurihistoriallinen museo on osa Kuopion kaupungin Museokeskusta, johon kuuluvat lisäksi Kuopion luonnontieteellinen museo ja Kuopion taidemuseo.
Kuopion kulttuurihistoriallinen museo esittelee Kuopion kaupungin ja Pohjois-Savon esihistoriaa, historiaa, kansanelämää ja muuta kulttuurihistoriaa. Museo edistää esineellisen ja rakennetun kulttuuriympäristön säilymistä alueellaan. Kuopion kulttuurihistoriallisen museon näyttelyt sijaitsevat Kuopion museossa, Kuopion korttelimuseossa ja J. V. Snellmanin kotimuseossa.
Historia
Kuopion kulttuurihistoriallisen museon kokoelmat saivat alkunsa 1883, kun Kuopion Isänmaallinen Seura perustettiin. Seura oli kiinnostunut keräämään ja tallentamaan aineellista ja henkistä kulttuuria tallentaakseen Savon historiaa. Tätä varten perustettiin asiamiesverkosto, jonka jäsenet olivat eri puolilta silloista Kuopion lääniä. Asiamiehet alkoivat kerätä vanhoja esineitä ja asiakirjoja.
Museo toimi ennen nykyistä Kuopion museon rakennusta eri puolilla kaupunkia. 1900-luvun alussa Kuopiossa suunniteltiin uutta museo- ja kirjastorakennusta. Kuopiolaisen arkkitehdin J.V. Strömbergin piirustukset vahvistettiin syyskuussa 1905 ja rakennuksen peruskivi muurattiin 10. lokakuuta 1905. Rakennus valmistui 1907.
Museokokoelmat olivat Kuopion Isänmaallisen Seuran hallinnassa aina vuoteen 1967 saakka. Tuolloin kokoelmat siirtyivät Kuopion kaupungin vastuulle. Kuopion kaupunki perusti Kuopion museolle kulttuurihistoriallisen ja luonnontieteellisen osaston vuonna 1967. Kulttuurihistoriallisen museon näyttelytilat tulivat museorakennuksen kolmanteen ja neljänteen kerrokseen.