cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Issoksen taistelu
Issoksen taistelu taiteessa
Issoksen taistelua kuvaa myös renessanssimaalari Albrecht Altdorferin taulu "Issoksen taistelu" (Die Schlacht bei Issus) tai "Aleksanterin taistelu" (Alexanderschlacht). Maalauksen kuvaamalla taistelulla ei kuitenkaan ole paljon mitään yhteistä todellisen Issoksen taistelun kanssa. Taulu on nykyään nähtävillä Münchenin Alte Pinakothekissa. Toinen renessanssiaikainen kuvaus taistelusta on Jan Brueghel vanhemman "Issoksen taistelu" (La bataille d'Issus) vuodelta 1602. Tämä maalaus on nähtävillä Pariisin Louvressa.
Sister (yhtye)
Sister oli suomalainen yhtye, joka teki yhden albumin RCA-levymerkille.
Abraham Lincoln
Abraham Lincoln (engl. [ˈlɪŋkən]; 12. helmikuuta 1809 Hardinin piirikunta, Kentucky, Yhdysvallat – 15. huhtikuuta 1865 Washington, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja Yhdysvaltain presidentti vuosina 1861–65. Hän toimi ennen poliittista uraansa muun muassa lautturina, sekatavarakaupan myyjänä ja postitoimiston johtajana. Toisin kuin aiemmat presidentit, hän oli kongressiedustajana vain yhden kauden. Armeijassakin hän palveli vain lyhyen aikaa vapaaehtoisena ja oli sotilasarvoltaan pelkkä sotamies.
Lincoln halusi presidentiksi noustessaan lopettaa orjuuden Yhdysvalloissa. Pian virkaanastujaisten jälkeen orjuutta kannattanut Konfederaatio erosi Unionista ja Yhdysvallat ajautui sisällissotaan. Lincoln onnistui voittamaan sisällissodan ja yhdistämään maan. Hän vaikutti suuresti Yhdysvaltain mustan väestön myöhempään asemaan ja häntä pidetään yleisesti yhä yhtenä maan parhaista presidenteistä.
Etelävaltioita tukenut kiihkoilija John Wilkes Booth ampui Lincolnia sodan päätyttyä 14. huhtikuuta 1865. Lincoln kuoli vammoihinsa seuraavana aamuna. Hän nousi kuolemansa jälkeen Yhdysvalloissa lähes marttyyriksi ja esimerkiksi hänen puheensa Gettysburgissa on nykyisin yksi maan tunnetuimmista.
Nuoruus
thumb|left|Thomas Lincoln, Abraham Lincolnin isä. Abraham Lincoln syntyi yksihuoneisessa hirsimökissä 12. helmikuuta 1809 Hardinin piirikunnassa Kentuckyssa. Hänen isänsä, Thomas Lincoln, oli lukutaidoton maanviljelijä, eikä Abraham koskaan tullut kunnolla toimeen hänen kanssaan. Hänen äitinsä oli Nancy Hanks ja Abrahamilla oli lisäksi isosisko Sarah. Vuonna 1816 perhe muutti Etelä-Indianaan, missä Abraham vietti suurimman osan lapsuudestaan. Vuonna 1818 Nancy Hanks kuoli ja Thomas Lincoln meni pian naimisiin Sarah Bush Johnstonin kanssa. Sarah ja Abraham olivat erittäin hyvissä väleissä: Sarah kannusti Abrahamia opiskelemaan ja oli tämän puolella erimielisyyksissä Thomasin kanssa.
Lincoln työskenteli paljon jo nuorena ansaitakseen rahaa perheelleen ja kävi koulua vain kolme lyhyttä jaksoa. 17-vuotiaana hän pääsi töihin jokilautalle Mississippijoelle. Kaksi vuotta myöhemmin hän rakensi oman lautan, lastasi sen maataloustarvikkeilla ja uitti New Orleansiin. New Orleansissa hän myi sekä lastin että lautan ja kulki jalkaisin takaisin kotiin. Kotona hän antoi kaikki ansaitsemansa rahat isälleen velvollisuudentuntoisesti, mutta hieman närkästyneenä. Vuonna 1830 Lincolnit muuttivat Maconin piirikuntaan Illinoisiin, minne Abraham rakensi uuden mökin isänsä kanssa. Hän teki vielä toisen lauttamatkan New Orleansiin, kunnes muutti 1831 omilleen New Salemiin, missä hän työskenteli sekatavarakaupassa. Sekatavarakauppa oli yleinen tapaamispaikka, ja Lincolnista tuli nopeasti suosittu älykkyytensä ja rehellisyytensä vuoksi. Lisäksi hän oli isokokoinen ja vahva, joten hän pystyi auttamaan rautatie- ja metsätöissä.
Ura poliitikkona
Vuonna 1832 Lincoln päätti pyrkiä sitoutumattomana Illinoisin kongressiin, mutta ennen vaaleja Yhdysvallat ajautui sotaan intiaaneja vastaan ja Lincoln päätti liittyä vapaaehtoisjoukkoihin. Muut vapaaehtoiset äänestivät hänet ryhmänsä johtajaksi, mitä Lincoln kertoi myöhemmin arvostaneensa jopa enemmän kuin valintaansa presidentiksi. Hän palveli vapaaehtoisena kolmisen kuukautta mutta ei osallistunut taisteluihin ja lopetti sotilasuransa sotamiehenä. Sodan päätyttyä Lincolnilla ei kuitenkaan enää ollut aikaa vaalikampanjaan. Häntä ei valittu kongressiin, vaikka saikin kotikylänsä äänistä 92,3 %.
Vuonna 1837 Lincoln vastusti yhdessä viiden muun edustajan kanssa kongressin julkilausumaa, joka tuomitsi orjuuden vastustajien toiminnan. Seuraavana vuonna orjuuden vastustaja Elijah Parish Lovejoy surmattiin, kun hän puolusti painokoneitaan orjuuden kannattajia vastaan. Lincoln piti tämän jälkeen puheen Springfield Young Men's Lyceumilla. Puhe oli ajan poliitikoille tyypillisesti hyvin varovainen. Lincoln varoitti puheessaan siitä, mitä tapahtuisi, jos ihmiset eivät välittäisi demokratiasta vaan ottaisivat lain omiin käsiinsä. Vuonna 1840 Lincoln kampanjoi presidentiksi pyrkineen William Henry Harrisonin puolesta. Hän arvosteli julkisesti sitä, että demokraattien vastaehdokas Martin Van Buren oli antanut vapaille mustille äänioikeuden joissakin äänestyksissä New Yorkissa. Lincoln ajatteli monien muiden orjuuden vastustajien tapaan, ettei mustille pitäisi antaa samoja kansalaisoikeuksia kuin valkoisille. Lincoln vetäytyi politiikasta vuonna 1841 ja vietti hiljaiseloa muutaman vuoden.
Vuonna 1836 Lincoln valmistui lakimieheksi, ja seuraavana vuonna hän sai luvan ammatinharjoittamiseen. Lincoln oli jo saavuttanut mainetta poliitikkona ja silloinen presidentti Andrew Jackson (demokraatti) nimitti hänet New Salemin postitoimiston johtajaksi. Nimitykseen vaikutti tosin sekin, ettei kukaan paikallinen demokraatti halunnut virkaan, ja lisäksi Jackson pystyi Lincolnin nimittämällä lisäämään suosiotaan New Salemissa. Vuonna 1837 Lincoln muutti Illinoisin uuteen pääkaupunkiin, Springfieldiin, missä hän työskenteli muutaman vuoden lakimiehenä. Luonteensa ansiosta hän sai paikallisilta asukkailta lempinimen ”Rehti-Abe”. Samoihin aikoihin hän tapasi Mary Toddin, varakkaan kaunottaren, jolla oli monia kosijoita. Yksi heistä oli Lincolnin myöhempi poliittinen vihollinen Stephen Douglas. Todd kuitenkin valitsi Lincolnin, ja pari meni naimisiin vuonna 1842.
thumb|Vanhin tunnettu kuva Lincolnista vuodelta 1846. Lincoln palasi politiikkaan vuonna 1846, kun hänet valittiin Whig-puolueen ehdokkaana Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen. Kymmenen päivää virkaanastumisen jälkeen syttyi Yhdysvaltain-Meksikon sota. Lincoln ei ollut kampanjoidessaan ottanut kantaa selkkaukseen, mutta edustajainhuoneessa hän kertoi mielipiteensä avoimesti: hän syytti sotaa kannattanutta presidenttiä James Knox Polkia kansalle valehtelusta ja maan ajamisesta sotaan tekaistujen väitteiden perusteella. Nuoren ja tuntemattoman Lincolnin puhe oli paha isku presidenttiä vastaan. Lincoln oli jo ennen vaaleja sopinut vaaleissa hävinneiden whig-puolueen jäsenten kanssa, ettei hän hae enää toiselle kaudelle. Hän jäi pois edustajahuoneesta vuonna 1848 ja eli pari vuotta hiljaiseloa ennen kuin ryhtyi kampanjoimaan whigien presidenttiehdokkaan Zachary Taylorin puolesta Marylandissa ja Massachusettsissa.
Presidentinvaalien jälkeen Lincoln muutti takaisin Springfieldiin, missä hän opiskeli lakia aina vuoteen 1854 asti. Opintojensa ansiosta hänestä tuli yksi osavaltion parhaista lakimiehistä. Vuonna 1854 hänet valittiin uudelleen Illinoisin kongressiin, mutta hän erosi pian ja haki senaattiin. Häntä ei kuitenkaan valittu. Vuonna 1856 whig-puolue hajosi ja Lincoln liittyi uuteen, orjuudenvastaiseen republikaaniseen puolueeseen. Puolue ajoi tiukasti orjuuden lopettamista, ja se pyrki muun muassa kaatamaan Kansas-Nebraska Actin ja liittämään Kansasin Unioniin vapaana osavaltiona. Vuonna 1858 Lincoln pyrki jälleen senaattiin, jonka jäsenet valitsi vielä tuolloin paikallinen kongressi, mutta hävisi kuitenkin orjuutta kannattaneelle demokraatti Stephen A. Douglasille äänin 54–48. Seuraavan vuoden kesäkuussa Lincoln piti myöhemmin kuuluisaksi nousseen puheensa, jossa hän totesi ettei maa voi ”sallia orjuutta puoliksi ja kieltää orjuutta puoliksi”. Tämän jälkeen hän piti useita puheita, joissa hän arvosteli Douglasia ja jotka tekivät hänestä tunnetun koko maassa.
Nousu presidentiksi
Vuonna 1860 republikaanit valitsivat Lincolnin presidenttiehdokkaakseen, vaikka hän oli ollut kongressissa vain yhden kauden. Hänen merkittävimmät vastaehdokkaansa olivat pohjoisen demokraattien Douglas, etelän demokraattien John C. Breckinridge ja uuden Constitutional Union Partyn John Bell. Breckinridge ja Bell jakoivat äänisaaliin etelässä, mutta Lincoln voitti lähes kaikki pohjoiset osavaltiot sekä valitsijamiesvaalit. Orjuuden vastustajan voitto oli viimeinen pisara monille orjuuden kannattajille. Valinnan myötä Lincolnista tuli maan ensimmäinen republikaaninen presidentti. Lincolnin virkaanastujaispäivänä maaliskuussa 1861 seitsemän eteläistä osavaltiota erosi Yhdysvalloista ja perusti Konfederaation, jonka presidentiksi valittiin Jefferson Davis.
thumb|Unionin komentajien tapaaminen River Queen -laivalla 1865. Vasemmalta oikealle: kenraalit [[William Tecumseh Sherman|Sherman ja Grant, presidentti Lincoln ja amiraali Porter.]] Huhtikuussa Lincoln päätti lähettää aseettoman saattueen viemään elintarviketäydennystä Etelä-Carolinassa sijaitsevaan Fort Sumterin tukikohtaan. Hän halusi näin osoittaa Etelävaltioille, että Pohjoisvaltiot eivät halunneet synnyttää aseellista konfliktia. Konfederaation presidentti Davis päätti kuitenkin vallata linnoituksen ennen täydennyksen saapumista. Kenraali P. G. T. Beauregardin johtamat joukot hyökkäsivät linnoitusta vastaan aamuyöllä 12. huhtikuuta, ja majuri Robert Anderson joukkoineen antautui seuraavana päivänä. Davis luuli, että Lincoln olisi halunnut taistelun jälkeen rauhaa, mutta hän erehtyi pahasti. Lincoln nimitti Unionin joukkojen komentajaksi kenraali Winfield Scottin, joka otti käyttöön niin kutsutun Anaconda-suunnitelman. Sen mukaan Unionin joukot katkaisisivat Konfederaation kahtia, piirittäisivät koko maan ja hyökkäisivät reunoilta kohti keskustaa. Samalla Konfederaatio alkoi vahvistaa rajaosavaltioiden asevoimia. Lincolnin täytyi nopeasti löytää osaavia komentajia sekä pitää puolensa kongressissa, joten hän joutui tekemään useita pelkästään poliittisia nimityksiä sodan aikana. Lincolnilla oli selvät vaatimukset: Konfederaation joukot tulisi tuhota heti tilaisuuden tullen, eikä viivyttelyyn olisi aikaa. Sen vuoksi hän joutui erottamaan kenraali George B. McClellanin komentajan tehtävästä, kun tämä oli antanut kenraali Robert E. Leen joukkojen vetäytyä Antietamin taistelun jälkeen. Lincoln löysi taktiikkaansa parhaiten sopivan kenraalin lopulta vuonna 1864, kun hän nimitti komentajaksi Ulysses S. Grantin. Grant tunnettiin miehenä, joka ei antanut armoa vihollisilleen vaan tuhosi nämä heti tilaisuuden saatuaan. Lincoln arvosti suuresti myös tämän suojattia, kenraali William Shermania, joka onnistui pitkien taistelujen jälkeen valtaamaan Atlantan.
Lincoln osallistui itsekin aktiivisesti armeijan toimintaan. Hän vieraili Washingtonin lähellä sijanneissa sotilasleireissä ja armahti useita kuolemaan tuomittuja sotilaskarkureita ja armeijassa rikoksia tehneitä sotilaita. Maaliskuussa 1863 käyttöön otettu asevelvollisuuslaki toimi kuitenkin heikosti. Kutsunnoista pystyi ostamaan vapautuksen 300 dollarin hintaan, mikä herätti närkästystä. Pakollisten kutsuntojen kautta värvätyistä noin 25 % osti vapautuksen, 45 % vapautettiin terveydellisistä syistä, 25 % pakeni kutsuntoja ja vain noin 5 % liittyi armeijaan. Kutsuntoihin haettiin myös huomattavasti enemmän köyhiä ja mustia kuin rikkaita ja valkoisia, mikä aiheutti levottomuuksia useissa kaupungeissa. 27. huhtikuuta 1861 Lincoln kumosi Habeas corpuksen, perustuslaillisen oikeuden riippumattomaan oikeudenkäyntiin, saadakseen mellakat hallintaansa. Uusien asetusten mukaan jokainen henkilö, jonka katsottiin olevan vaaraksi Unionin puolustukselle, voitiin pidättää ja viedä sotaoikeuteen. Arviolta noin 15 000–20 000 ihmistä pidätettiin määräyksen nojalla. Tämäkään ei kuitenkaan aina auttanut, vaan 13. heinäkuuta 1863 New Yorkissa puhkesi laaja mellakka, jonka takia paikalle jouduttiin lähettämään viisi armeijan osastoa. Mellakan taltuttamisen yhteydessä kuoli yhteensä 105 ihmistä.
Myös Unionin talouspolitiikkaa jouduttiin muuttamaan sodan takia. Lincoln nimitti maan valtiovarainministeriksi tunnetun orjuuden vastustajan, ohiolaisen Salmon P. Chasen. Sodankäynti vaati paljon rahaa, jota hankittiin pääasiassa veronkorotuksilla, lainaamalla ja valtion obligaatioita myymällä. Chasen merkittävimpiä muutoksia talouspolitiikkaan olivat tuloveron (3 % yli 800 dollaria tienaavilta) käyttöönotto ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa sekä valtion obligaatioiden myyminen isänmaallisuuteen vetoamalla. Näillä keinoilla Unionille hankittiin yli 400 miljoonaa dollaria. Sodan loppuun mennessä Unioni oli ottanut 2,6 miljardin dollarin edestä lainaa sotakulujen kattamiseen.
Vaikka Lincoln ei käynytkään missään vaiheessa sotaa virallisia neuvotteluja Konfederaation edustajien kanssa, hän halusi pitää heihin mahdollisimman hyvät välit ja parantaa mahdollisuuksiaan liittää maat myöhemmin yhteen. Lisäksi Lincoln määräsi, että sotavankeja piti kohdella itsenäisen maan sotilaina eikä maanpettureina, joten valtaosa heistä vältti teloituksen. Lincoln ja Davis vaihtoivat keskenään sotavankeja aina vuoteen 1863 asti, jolloin mustia alettiin hyväksyä kunnolla armeijaan. Sen jälkeen Davis ilmoitti, että vangitut tummaihoiset sotilaat tulee joko teloittaa tai palauttaa orjiksi. Lincoln ei kuitenkaan suostunut siihen, vaan määräsi, että jokaista teloitettua mustaa kohti pitäisi teloittaa yksi Konfederaation valkoihoinen sotilas. Kun Lincoln ei suostunut myöskään palauttamaan mustia orjuuteen, vankienvaihto loppui lähes kokonaan.
Unionin sotaonni kääntyi, kun Konfederaation joukot kärsivät tappion toukokuussa New Orleansissa ja heinäkuussa Gettysburgissa sekä Vicksburgissa. Neljä ja puoli kuukautta Gettysburgin taistelun jälkeen Lincoln piti kuuluisan Gettysburgin puheen, jossa hän ennusti muun muassa, että Yhdysvaltain demokratia ”syntyy uudelleen” ja että maan edustuksellinen demokratia selviää sisällissodasta. Voitokkaiden taistelujen jälkeen Lincolnin täytyi alkaa pohtia Konfederaation osavaltioiden liittämistä takaisin Unioniin. Lopulta päädyttiin malliin, jonka mukaan Konfederaatiossa olleita osavaltioita ei rangaistaisi erosta. Korkea-arvoisia virkamiehiä ja sotilaita lukuun ottamatta kaikki Konfederaation asukkaat saivat presidentin armahduksen, kunhan kielsivät orjuuden ja lausuivat uskollisuusvalan. Näiden lupausten ansiosta heikoilla olleet Konfederaation osavaltiot liittyivät yksi toisensa jälkeen Unioniin. Sota päättyi virallisesti kenraali Leen antautumiseen 9. huhtikuuta 1865. Lupauksista huolimatta muutokset olivat paikoin vain näennäisiä: esimerkiksi Louisianassa vapautettujen mustien matkustusoikeutta rajoitettiin, heille ei annettu kansalaisoikeuksia ja valtaosa heistä joutui työskentelemään samoilla puuvillapelloilla kuin ennenkin minimaalisilla palkalla. 11. huhtikuuta Lincoln piti puheen, jossa hän lupasi parantaa mustien oikeuksia muun muassa antamalla äänioikeuden osalle mustista, pääasiassa tilanomistajille.
Murha
thumb|Abraham Lincolnin salamurha, litografiakuva vuodelta 1865. 3. huhtikuuta 1865 Lincoln saapui Richmondiin, Virginiaan, mistä Konfederaation presidentti Davis oli paennut vain muutamaa tuntia aiemmin. Lincoln käveli kaupungilla kymmenen matruusin muodostamassa turvasaattueessa vapautettujen afroamerikkalaisten huutaessa hänelle ”Kunnia Jumalalle! Kunnia! Kunnia! Kunnia! Kunnia, halleluja! Suuri Messias!” Kuusi päivää myöhemmin Lee antautui maatilalla kaupungin lähellä ja sota päättyi. 14. huhtikuuta Lincoln matkusti Washingtoniin ja meni vaimonsa kanssa Ford's Theatheriin katsomaan Laura Keenen komedianäytelmää Our American Cousin. Lincoln seurueineen, johon kuuluivat hänen vaimonsa lisäksi nuori upseeri nimeltään Henry Rathbone ja tämän kihlattu Clara Harris, asettui omaan aitioonsa katsomon yläosassa. Kesken näytelmän Marylandista kotoisin ollut etelävaltioiden tukija John Wilkes Booth ryntäsi aitioon ja ampui Lincolnia käsiaseella kerran takaraivoon. Lincolnin aitiossa ei tapahtumahetkellä ollut lainkaan turvamiehiä. Heti laukauksen jälkeen upseeri Rathbone ryntäsi Boothin kimppuun, mutta Booth puukotti tätä. Tämän jälkeen hän hyppäsi aitiosta lavalle, huusi ”Sic semper Tyrannis!" eli "Näin käy aina tyranneille!” ja pakeni teatterista. Lincoln kuoli vammoihinsa pian seuraavana päivänä. Hän oli Yhdysvaltain ensimmäinen murhattu presidentti.
Boothin ja muiden salaliittolaisten tarkoituksena oli murhata yhtä aikaa kaikki kolme Yhdysvaltain hallinnon korkeinta virkamiestä, presidentti Lincoln, varapresidentti Andrew Johnson sekä ulkoministeri William Henry Seward. Lincolnin murha oli kuitenkin ainoa onnistunut: William Henry Seward selvisi murhayrityksestä hengissä ja Johnsonin murha epäonnistui täysin, kun tehtävään valittu George Azterodt ei uskaltanutkaan hyökätä varapresidenttiä vastaan.
thumb|Lincoln kuljetettiin haudattavaksi kotikaupunkiinsa 2 700 kilometrin matkan kulkeneella hautajaisjunalla. Armeija ja salainen palvelu aloittivat pian jättimäisen ajojahdin salaliittolaisten kiinnisaamiseksi. Lincolnin surmannut Booth jäi kiinni yhdessä toverinsa David Heroldin kanssa virginialaisessa tupakkaladossa 10 päivää Lincolnin murhan jälkeen. Booth ja Herold olivat ladon sisällä, kun liittovaltion joukot piirittivät rakennuksen. Saadakseen salaliittolaiset ulos ladosta viranomaiset päättivät sytyttää sen palamaan. Herold antautui piirittäjille. Booth ei kuitenkaan suostunut tulemaan ulos ladosta, vaan kuoli lopulta joko liittovaltion joukkojen ampumana tai itsemurhan seurauksena. Myöhemmin järjestetyssä oikeudenkäynnissä kahdeksan henkilöä tuomittiin syyllisiksi salaliittoon. Tuomituista neljä teloitettiin.
Lincolnin ruumista säilytettiin seitsemän päivän ajan Capitolissa, minkä jälkeen se kuljetettiin hitaasti hautajaisjunalla noin 2 700 kilometrin päähän Lincolnin kotikaupunkiin Springfieldiin, Illinoisiin. Juna kulki useiden pikkukylien ja 14 kaupungin läpi, ja kansa kokoontui radan varteen muistamaan edesmennyttä presidenttiään. Lincoln on haudattu Oak Ridgen hautausmaalle lähellä Springfieldiä.
Yhdysvallat Lincolnin murhan jälkeen
Lincolnin murhan jälkeen presidentiksi nousi varapresidentti Andrew Johnson, sisällissodan ainoa Unionille uskollinen etelävaltiolainen senaattori, joka kuitenkin kannatti osavaltioiden itsemääräämisoikeutta ja orjuutta. Johnson pyrki presidenttinä jarruttamaan erityisesti orjuuden lakkauttamista ja käytti useasti veto-oikeuttaan kongressin päätösten estämiseksi. Lisäksi mustien vapauksia hidastivat entisten Etelävaltioiden luomat niin kutsutut Black Codes -lait. Lakien avulla esimerkiksi mustien omistusoikeutta kavennettiin ja heitä pakotettiin työskentelemään alipalkattuina valkoisten maatiloilla. Vaikka kongressi onnistuikin kieltämään nämä lait vuoteen 1870 mennessä, mustien oikeuksia vastustettiin näkyvästi vielä yli sadan vuoden ajan.
Perhe
Lincolnin suku on kotoisin Isosta-Britanniasta. Hän oli Yhdysvaltoihin Norfolkista Englannista muuttaneen Samuel Lincolnin (n. 1622–1690) jälkeläisiä. Lincolnin isoisä oli kapteeni Abraham Lincoln (1744–1786), joka osallistui Amerikan vallankumoukseen ja muutti myöhemmin perheineen Virginiasta Kentuckyyn. Lincoln nimettiin hänen mukaansa. Lincolnin isä, Thomas Lincoln (1778–1851), toimi maanviljelijänä ja puuseppänä. Lincolnin äiti, Nancy Hanks Lincoln (1784–1818), kuoli Abrahamin ollessa 9-vuotias. Thomas meni myöhemmin naimisiin Sarah Bush Johnson Lincolnin (1788–1869) kanssa, josta näin ollen tuli Abrahamin äitipuoli. Abrahamilla oli yksi veli, Thomas Lincoln (1811–1813), sekä yksi sisko, Sarah Lincoln (1807–1828), joista kumpikaan ei selvinnyt aikuisikään asti.
Aikuisena Lincoln puhui äitipuolestaan melko avoimesti, mutta oikeasta äidistään hyvin vähän. Yhtenä syynä tälle on pidetty sitä, että Lincoln ei uskonut biologisen äitinsä olleen laillisesti naimisissa isänsä kanssa. Myöhemmin Lincolnin epäilykset laittomasta avioliitosta ovat kuitenkin osoittautuneet vääriksi. Lincolnin isäsuhteesta tiedetään melko vähän. Heidän väliensä ei kuitenkaan uskota olleen kovin hyviä, sillä Lincoln kieltäytyi tapaamasta isäänsä tämän kuolinvuoteella eikä osallistunut tämän hautajaisiin.
Abraham Lincoln meni naimisiin Mary Todd Lincolnin kanssa 4. marraskuuta 1842 Springfieldissa, Illinoisissa. Pari sai yhteensä neljä lasta: Robert Toddin (1843–1926), Edward Bakerin (1846–1850), William Wallacen (1850–1862) sekä Thomasin (1853–1871).
Jotkut historioitsijat ovat epäilleet Lincolnin olleen homoseksuaali. Lincolnin mieskumppaneiksi on yleensä epäilty tämän läheistä ystävää Joshua Speedia sekä kapteeni David V. Dericksonia. Lincolnin tiedetään nuorena nukkuneen neljän vuoden ajan samassa sängyssä Speedin kanssa (mikä ei tuohon aikaan ollut mitenkään tavatonta), mutta sängyn jakamista Dericksonin kanssa ei ole pystytty kiistattomasti vahvistamaan. Teorialla ei kuitenkaan ole kovinkaan vahvoja todisteita, minkä takia sen todenmukaisuus on hyvin kiistanalainen. Teoriaa on myös arvosteltu useiden muiden historioitsijoiden taholta.
Perintö ja kunnianosoituksia
thumb|Lincolnia alettiin hänen kuolemansa jälkeen verrata [[Jeesus|Jeesukseen ja jotkut pitivät häntä jopa Jumalan lähettiläänä. Tuntemattoman taiteilijan The Apotheosis -maalauksessa Lincoln tapaa taivaassa George Washingtonin.]] Abraham Lincolnia pidetään yleisesti maan kaikkien aikojen parhaana presidenttinä. Vuonna 1982 Chicago Tribune kysyi 42:lta politiikan ja historian asiantuntijalta heidän mielipidettään maan parhaasta presidentistä, ja Lincoln voitti jokaisen kategorian. Osa historioitsijoista on kuitenkin sitä mieltä, että merkittävimpinä syinä Lincolnin kunnioitukseen olivat hänen joutumisensa murhatuksi ja kenraali Leen antautuminen. Pian salamurhan jälkeen häntä alettiin verrata Jeesukseen, ja häntä pidettiin orjien vapauttajana, joka oli uhrannut henkensä Yhdysvaltojen puolesta. Lincolnia alettiin pitämään lähes myyttisenä sankarina, jolle annettiin uusia lempinimiä, kuten ”Isä-Abraham”, ”Jumalan mestariteos” ja erityisesti mustien käyttämä ”Oikeudenantaja”.
Lincolnin vuonna 1863 pitämä Gettysburgin puhe on nykyisin yksi Yhdysvaltain historian tunnetuimmista. Vaikka puhe kesti vain kaksi minuuttia ja sisälsi alle 300 sanaa, sitä pidetään yleisesti yhtenä Yhdysvaltain valtionjohdon tehtävää parhaiten kuvaavista puheista. Puheen kuuluisa viimeinen virke, kansalaisten hallinto, kansalaisten hoitamana, kansalaisia varten, aloitti Yhdysvalloissa keskustelun tasa-arvoisen hallinnon ja yhteiskunnan merkityksestä.
Lincolnin mukaan on nimetty muun muassa lukuisia kaupunkeja (tunnetuimpana Nebraskan pääkaupunki), piirikuntia ja Yhdysvaltain laivaston aluksia. Lisäksi Lincolnin kuva on useissa postimerkeissä, viiden dollarin setelissä sekä Lincolnin senttinä tunnetussa yhden sentin kolikossa. Lincolnista on myös tehty lukuisia patsaita ja muistomerkkejä, joista tunnetuin on vuonna 1922 julkistettu Lincoln Memorial.
Vuonna 1861, 29 maaliskuuta päivätyssä kirjeessä, San Marinon kapteenivaltionhoitajat tarjosivat Lincolnille maan kunniakansalaisuutta, jonka Lincoln hyväksyi. Tämän on katsottu olleen San Marinon itsenäisyyden tunnustus, vaikkakin Yhdysvallat avasikin ensimmäisen suurlähetystönsä San Marinossa vasta vuonna 2006. Lincoln vastasi sanmarinolaisille 7. toukokuuta 1861 seuraavasti: "Although your dominion is small, your State is nevertheless one of the most honored, in all history."
Retuenjärvi
Retuenjärvi on Keski-Suomessa Luhangalla Tommolan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 8,8 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 81,7 metriä mpy.
Kieffer Bellows
Kieffer Bellows (s. 10. kesäkuuta 1998 Edina, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalais-kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue New York Islandersin organisaatiossa. Islanders varasi Bellowsin ensimmäisellä kierroksella 19. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2016. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Bellows osaa pelata myös keskellä.
Seuraura
Portland Winterhawks varasi Bellowsin 142. pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2013. Hän pelasi kauden 2013–2014 Edina High Schoolin joukkueessa, jonka jälkeen Sioux Falls Stampede varasi Bellowsin 13. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2014. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2014–2015. Bellows oli Stampeden paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 33+19=52. Hän sijoittui koko USHL:n maalipörssissä viidenneksi. Bellows sijoittui myös yhdeksällä osumallaan koko liigan pudotuspelien maalipörssissä toiseksi edellään vain joukkuetoveri Troy Loggins. Hän voitti kauden päätteeksi USHL:n mestaruuden, Clark Cupin ja valittiin liigan vuoden tulokkaaksi, ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2015–2016 Bellows siirtyi Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukaan ja hän pelasi kauden aikana mm. USHL-liigaa. Bellows pelasi kauden aikana myös CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
New York Islanders varasi Bellowsin ensimmäisellä kierroksella 19. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2016. Hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 Bostonin yliopistojoukkueeseen. Bellows kuitenkin jätti yliopiston kesken Freshman -vuotensa jälkeen ja siirtyi kaudeksi 2017–2018 hänet neljä vuotta aiemmin varanneeseen Portland Winterhawksin WHL-joukkueeseen. Syyskuussa 2017 Bellows teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Islandersin kanssa. Hän oli Winterhawksin toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 41+33=74. Pudotuspeleissä Bellows oli joukkueen paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Cody Glassin kanssa tehoilla 3+10=13.
Pelityyli
Jatkoaika.com-sivuston Marco Bambinon mukaan Bellows on vahva voimahyökkääjä, jonka pelissä yhdistyvät maalinteko ja fyysisyys. Bambinon mukaan hän suojaa kiekkoa vahvasti, ajaa suoraviivaisesti maalille ja on korkean luokan viimeistelijä. Bellows tarvitsee kuitenkin vierelleen hyvän pelintekijän, jotta hänestä saadaan parhaat tehot irti.
Maajoukkueura
Bellows pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti pronssia. Bellows valittiin Latviaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Yhdysvaltain ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Kansojen historia
thumb|Kansojen historian kaksitoista nidettä persiankielisenä käännöksenä. Kansojen historia (Världshistoria : folkens liv och kultur) on maailmanhistoriaa käsittelevä ruotsalaisen Carl Grimbergin teossarja. Sen ensimmäinen osa ilmestyi ruotsiksi vuonna 1926. Teos kirjoitettiin 20-osaiseksi, mutta enimmäkseen sitä myytiin versiona, jonka sidoksissa oli kaksi osaa yhdessä. Uusiin painoksiin lisättiin jatko-osia niin että teoksesta tuli sidottuna 12–14-osainen. Viimeisiä osia Grimberg ei eläessään saanut valmiiksi, vaan ne kirjoitti Ragnar Svanström. Ensimmäinen suomennos ilmestyi kymmenosaisena vuosina 1928–1942, toinen painos vuodesta 1956 alkaen ja kolmas painos vuodesta 1981 alkaen. Teosta on myyty ainakin 500 000 kappaletta, Suomessakin yli 100 000.
Asiantuntijat pitävät Kansojen historian kapeaa ja Euroopan korkeakulttuuriin keskittyvää asiasisältöä vanhentuneena.
Sarja tunnetaan värikkäästä kirjoitustyylistään.
Norjankielisen kirjasarjan rakenne
Alla olevien otsikoiden suomennokset ovat epävirallisia, eikä niiden vastaavuutta suomenkieliseen ole tarkistettu.
Emil Garipov
Emil Garipov (s. 15. elokuuta 1991) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL:ssa Traktor Tšeljabinskissa. Kaudella 2011–2012 alkaneella KHL-urallaan hän on pelannut 218 runkosarjaottelua, joista on voittanut 117 torjuntaprosentilla 93,2% ja päästettyjen maalien keskiarvolla 1,92 pelaten 16 nollapeliä. Pudotuspeleissä hän on pelannut 45 ottelua, joista on voittanut 28 torjuntaprosentilla 93,7% ja päästettyjen maalien keskiarvolla 1,76 pelaten 5 nollapeliä.
Laguna Colorada
thumb|Laguna Colorada
Mallinkaistenjärvi
Mallinkaistenjärvi on Kanta-Hämeessä Janakkalassa Mallinkaisten, Jokimaan ja Löyttymäen kylien välissä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 220 hehtaaria, mikä tekee siitä Janakkalan kunnan seitsemänneksi suurimman järven. Se on 3,4 kilometriä pitkä ja 1,7 kilometriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 22,6 kilometriä. Saaria on 20, joista yksi on yli hehtaarin, 12 ovat yli aarin ja 7 alle aarin kokoisia. Saarten yhteispinta-ala on 57,4 ha ja rantaviivan yhteispituus on 7,6 kilometriä. Järven vedenpinnan korkeus on 116,5 metriä mpy. Järven tilavuudeksi on luotaamalla saatu 11 277 tuhatta kuutiometriä ja sen keskisyvyys on 5,1 metriä ja suurin syvyys on 18,9 metriä. Syvin kohta sijaitsee Olvi- ja Selkäsaarten kohdalla Isoselällä.
Järvi jakautuu Iso- ja Vähäselkään, joiden väliin jää 1,9 kilometriä pitkä Hirvisalo, jolla on peltoja ja kesäasutusta. Hirvisalon luoteispuolella sijaitsevat Vuohi-, Kotka-, Liki-, Kallio- ja Uimasaari, länsipuolella on vain pienet luodot, itäpuolella Selkä- ja Olvisaari, ja saaren eteläkärjen molemmilla puolilla muun muassa Koppi- ja Pillansaari. Järvellä on vielä joitakin erityisiä lahtia. Pohjoisessa ovat Niemelän ja Saarisenlahdet, länsirannassa Kylkiäisenlahti, itärannassa 850 metriä pitkä ja alle 100 metriä leveä Valskerinlahti, eteläisen Marjamäenlahden itäpuolelta työntyy koilliseen 10 metrisen salmen kautta Saparo.
Vesistösuhteet
Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Tämän sisällä järvi kuuluu Mallasjoen valuma-alueeseen. Järveen laskee seitsemän metsäojaa, joista huomattavimmat ovat Kylkiäisen lyhyt laskuoja järven itäosaan ja Huntti-, Iso- ja Pikkusuon sekä Mustavirran ja Hyvä-Valkeen yhteinen laskuoja Niemelänlahteen. Järven laskuoja lähtee Saparon pohjoispäästä ja se virtaa luontaisena alas koskeen, jonka jälkeen se kääntyy itää yhtyen Mallasjokeen.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Mallingaisjärvi". Järvi oli tuolloin täysin autio. Laskujoessa oli mylly kohdassa, jonka nimi oli ”Sammalisto”.
Vuonna 1966 julkaistussa peruskartassa on mökkirakennuksia runsaana Hirvisalossa, järven eteläpäässä, Kylkiäisen laskuojan ympärillä ja Kärvenmaan niemessä. Seuraavassa vuoden 1979 kartassa niitä tuli lisää edellisten alueiden rannoille. Laskujoki putosi koskessa monta metriä ja teki mutkan koulun kohdalla, jonka jälkeen se yhtyi Mallasjoessa olevan sahan patoaltaaseen.
Bərdən piirikunta
thumb|250px|Bərdən piiri Azerbaidžanin kartalla. Bərdən piirikunta on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 957 neliökilometriä. Asukkaita on 143 200 henkeä (vuonna 2010).
Bərdən piiri sijaitsee Azerbaidžanin keskiosan tasankoseudulla. Se rajoittuu pohjoisessa Yevlaxin, koillisessa Ağdaşin, idässä Zərdabin, etelässä Ağcabədin ja Ağdamin sekä lännessä Tərtərin piireihin. Länsirajalla virtaa Kura, johon yhtyy Tərtərjoki.
Piirin keskus on Bərdən kaupunki, josta on 314 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Kuntia on yhteensä 110 ja kyliä 109. Kaupunkiväestön osuus on 27,0 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 99,7 % asukkaista on azereja.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan ja puuvillan viljelyyn sekä karjanhoitoon. Huomattava merkitys on myös hedelmien ja vihannesten viljelyllä.
Bərdə (armeniaksi Partav) on yksi Azerbaidžanin historiallisista keskuksista. Nähtävyyksiin kuuluvat vuonna 1322 rakennettu Bərdən mausoleumi, 500-luvulla pysytetyn kaupunginmuurin jäännökset, İbrahimin moskeija ja hautausmaa (1700-luvulta), Tərtərjoen silta (600–800-luvuilta), Axsadan baban mausoleumi (1300-luvulta) ja Güloğlularin kylän kahdeksankulmainen mausoleumi (1700-luvulta).
Paikallislehtinä ilmestyvät Bərdə ja Xan Çinar.
Williams FW37
Williams FW37 oli brittiläisen Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2015. Autolla kilpailivat brasilialainen Felipe Massa ja suomalainen Valtteri Bottas.
Vähälampi (Luhanka)
Vähälampi Vähä Retuenjärvi on Keski-Suomessa Luhangalla Tommolan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Karine Gambier
Karine Gambier on entinen ranskalainen pornonäyttelijä, joka esiintyi urallaan usean kymmenen pornoelokuvan ohella pääosassa myös muutamassa seksploitaatio-elokuvassa. Gambierin ura näyttelijänä ja aikuisviihdetähtenä kesti vuodet 1976-1980.
Mainittavia Gambierin tähdittämiä seksploitaatio-elokuvia ovat Max Pécasin ohjaama Luxure (1976), Jesus Francon ohjaamat Die Teuflischen Schwestern (1977), Voodoo Passion (1977), Frauen für Zellenblock 9 (1977) ja Cocktail spécial (1978) sekä Erwin C. Dietrichin ohjaamat Gefangene Frauen (1979) ja Guy de Maupassant -sovitus Die Nichten der Frau Oberst (1980).
Vähälampi (Luhanka)
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 81,7 metriä mpy.
Christopher Hamilton
Christopher Hamilton on brittiläinen filosofi. Hän on kiinnostunut filosofian suhteesta arvoihin, kirjallisuuteen ja uskontoon, ja käsittelee näitä aiheita kirjassaan Living philosophy (2001). Hamilton opettaa uskonnonfilosofiaa Lontoon King's Collegessa.
Ykskivi (Simo)
Ykskivi on pieni asumaton saari Simon kunnan edustalla Perämerellä. Saari sijaitsee noin 3,3 kilometriä etelään Karsikon niemen eteläkärjestä ja noin 7,2 kilometriä luoteeseen Tiurasenkrunnin saarelta. Oulun ja Kemin välinen laivaväylä johtaa saaren pohjoispuolitse.
Saarella sijaitsee vuonna 1874 rakennettu puinen tunnusmajakka.
Ykskiven tunnusmajakka
Ykskiven tunnusmajakka eli pooki sijaitsee pienen Ykskiven saaren koillisrannalla Kemin ja Oulun välisen väylän varrella. Puurakenteisen kuusikulmaisen 18,9 metriä korkean pookin huipulla ei ole valoa, mutta sen luoteen puoleiseen seinään tehtyyn aukkoon asennettiin vuonna 1954 pieni apuloisto. Ykskiven luodolla on ollut jo ennen tunnusmajakkaakin pienempi merimerkki.
Pooki on rakennettu vuonna 1874. Pookin piirustukset on tehnyt Oulun lääninarkkitehti F.W. Lüchou, mutta piirustukset ovat lähinnä kopio jo olemassa olevista pookeista.
Kyllikki Naukkarinen
Kyllikki Anna-Liisa Hirvonen (o.s. Naukkarinen, 20. maaliskuuta 1925 Enso – 12. helmikuuta 2011 Pori) oli suomalainen yleisurheilija.
Mirja Jämes
Mirja Leena Salminen (o.s. Jämes, 13. lokakuuta 1924 Jyväskylä – 20. heinäkuuta 2020 Espoo ) oli suomalainen yleisurheilija.
Kyllikki Naukkarinen
Kyllikki Naukkarinen karsiutui Lontoon 1948 olympialaisten 80 metrin aitajuoksun alkuerissä. Seuratasolla hän edusti Porin Pyrintöä. Hän voitti Suomen mestaruuden 80 metrin aitajuoksussa vuosina 1946 ja 1949 (aika 12,5) sekä saavutti SM-hopeaa samassa lajissa vuosina 1947 ja 1948.
Mirja Jämes
Jämes karsiutui Lontoon 1948 olympialaisten 80 metrin aitajuoksun alkuerissä. Hän voitti ensimmäisenä suomalaisnaisena akateemisen maailmanmestaruuden, 80 metrin aitajuoksussa vuonna 1947.
Kyllikki Naukkarinen
Hän voitti TUL:n mestaruuden 80 metrin aitajuoksussa vuosina 1946, 1947 ja 1951 sekä joukkuevoimistelussa vuonna 1950; lisäksi hän saavutti hopeamitaleja korkeushypyssä ja pituushypyssä. Kova aikalaiskilpakumppani oli Reposaaren Maire Österdahl.
Mirja Jämes
Seuratasolla ”Mirkku” Jämes edusti Jyväskylän Kisa-Tovereita. Hän voitti Suomen mestaruuden 80 metrin aitajuoksussa vuosina 1945, 1947 ja 1948, 100 metrin juoksussa vuosina 1945 ja 1947, pituushypyssä vuonna 1945 sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuosina 1945, 1946, 1947 ja 1948.
Mirja Salminen valmistui Teknillisen korkeakoulun kemian osastolta diplomi-insinööriksi vuonna 1950. Uransa hän teki opettajana työskennellen Porin teknillisen oppilaitoksen yliopettajana. Myöhemmin hän siirtyi miehensä teollisuusneuvos Kauko Salmisen työn mukana Valkeakoskelle ja Kauniaisiin.
Anyang
Anyang (, pinyin: Ānyáng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Henanin maakunnan pohjoisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 165 kilometriä maakunnan pääkaupunki Zhengzhousta pohjoiskoilliseen. Kaupungin väkiluku on 5,173 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 7 355 neliökilometriä.
Anyangin kaupunki rajoittuu etelässä Hebin ja Xinxiangin, lännessä Changzhin, pohjoisessa Handanin, ja idässä Puyangin prefektuuritason kaupunkeihin.
Piirikuntatasolla Anyang jakautuu yhdeksään osaan:
Nähtävyyksistä mainittakoon esimerkiksi Shang-dynastian muinaisen Yinin (Yinxu) kaupungin raunioiden museo nykyisessä Xiaodun-kylässä, joka sijaitsee aivan Anyangin kaupunkitaajaman pohjoispuolella. Vuonna 1899 seudulta löydettiin kaiverrettuja luita ja kilpikonnankuoria, joissa on maailman vanhimmaksi mainittuja kiinalaisia kirjoitusmerkkejä. Löytöihin kuului runsas joukko vanhoja pronssi-, kivi-, luu- ja jade-esineitä. Yinxu on nykyään maailmanperintöluettelon kohde.
Karjaan paloasema
<mapframe text="Paloaseman sijainti kartalla." latitude="60.069855" longitude="23.682416" zoom="12" width="250" height="250" align="right">{ "type": "FeatureCollection", "features": [ {     "type": "Feature", "properties": { "marker-color": "FF6347", "marker-size": "medium", "marker-symbol": "fire-station" },     "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [ 23.682416,         60.069855        ]      }    }  ] } Karjaan paloasema (asema 70) on Länsi-Uudenmaan pelastuslaitoksen paloasema Karjaalla Ratakatu 9:ssä. Se on ollut käytössä 23. syyskuuta 2016 lähtien.
Karjaan paloaseman pelastusyksikköä miehittää ympärivuorokautisesti yksi paloesimies ja kolme palomiestä. Tämän lisäksi paloasemalla toimii ensihoitoyksikkö, jossa on kaksi ensihoitajaa.
Karjaan paloaseman toimintaympäristö on hyvin laaja ja vaihteleva. Toiminta-alueella on muun muassa loma-asutusta, teollisuutta, rautatie, ruukkikeskuksia ja merialuetta.
Sauber C34
Sauber C34 on sveitsiläinen Formula 1 -talli Sauberin käyttämä auto kaudella 2015. Autolla kilpailivat ruotsalainen Marcus Ericsson ja brasilialainen Felipe Nasr. Testikuljettajana toimi Raffaele Marciello. Auto julkistettiin internetissä 30. tammikuuta 2015.
Perun terveysvirasto
Perun terveysvirasto (, lyhennys INS; ) on Perun pääkaupungissa Limassa sijaitseva kansallinen terveysongelmien ja -teknologian tutkimuslaitos sekä terveysalan lupaviranomainen. INS toimii kansanterveyden, tartuntatautien ja muiden sairauksien, elintarvikkeiden, elintarvike- ja lääketurvallisuuden, työterveyden ja ympäristöterveyden alalla Perun väestön hyvinvoinnin parantamiseksi. Terveysvirastolla on Limassa useita toimipaikkoja. INS on maan terveysministeriön alaisuudessa.
Raappahousut
Raappahousut ovat erityisen paksusta puuvillakankaasta valmistetut pitkät alushousut.
Perun terveysvirasto
Perun terveysvirasto osallistuu osaltaan esimerkiksi covid-19-taudin seurantaan maassaan.
Raappahousut
Raappahousuja käytetään yleensä lisälämmöneristeenä kovilla pakkasilla varsinaisten alushousujen ja päällyshousujen välissä. Tällöin niitä voidaan käyttötarkoituksen mukaan kutsua myös välihousuiksi. Raappahousuiksi kannattaa valita käyttäjälleen hieman ylikokoiset housut, jolloin ne ovat mukavammat päällä ja toimivat tehokkaammin.
Mestarien liigan kausi 2015–2016
17. heinäkuuta 2014, UEFA:n hätäpaneelin pitämässä kokouksessa päätettiin, ettei venäläisiä ja ukrainalaisia joukkueita voida arpoa samaan alkulohkoon maiden välisen poliittisesti epävakaan tilanteen johdosta.
Jyrtynlampi
Jyrtynlampi on Keski-Suomessa Luhangalla Keihäsniemen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Burning Earth
Burning Earth on power metal -yhtye Firewindin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003.
Jyrtynlampi
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 6,0 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 78,3 metriä mpy.
Mestarien liigan kausi 2015–2016
Sääntömuutokset
UEFA:n johtoryhmän pitämässä kokouksessa toukokuussa 2013 hyväksyttiin uudet sääntömuutokset koskien Mestarien liigaa, jotka otetaan käyttöön vaiheittain alkaen kaudesta 2015–2016 kauteen 2017–2018.
Kansantalous 2028
Kansantalous 2028 on Pentti Vartian ja Pekka Ylä-Anttilan kirjoittama, Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen Etlan julkaisema kirja. Teos ilmestyi Taloustiedon kustantamana vuonna 2003.
Mestarien liigan kausi 2015–2016
Joukkueiden jako
Mestareiden liigaan osallistuu yhteensä 78 joukkuetta UEFA:n 53 jäsenmaasta. Poikkeuksena Liechtenstein, jossa ei järjestetä kansallista mestaruussarjaa.
UEFA:n jäsenmaat pisteytettiin UEFA:n maapisterankingin mukaan, mikä määrittää sen montako joukkuetta kunkin maan jäsenliitosta pääsee Mestareiden liigaan. Pistelaskussa huomioidaan kausien 2009–2010 ja 2013–2014 välinen ajanjakso. Paikat Mestareiden liigassa jaettiin seuraavasti:
Joukkueet
Joukkueen sijoitus kansallisessa liigassa edellisenä kautena on merkitty sulkuihin. (M = Hallitseva mestari).
Ohjelma
Kaikki turnaukseen liittyvät arvonnat suoritetaan UEFA:n pääkonttorissa Nyonissa, Sveitsissä, ellei toisin mainita.
Karsintakierrokset
Jokaisella karsintakierroksella sekä pudotuskierroksella joukkueet jaettiin sijoitettujen ja ei-sijoitettujen koreihin, jotka määritti UEFA:n seurajoukkuerankingin. Joukkueet pelasivat toisiaan vastaan kotona ja vieraissa, eikä samaan ottelupariin voinut päästä arvonnasta kahta joukkuetta samasta maasta.
Toinen karsintakierros
Ensimmäiset osaottelut pelattiin 14. ja 15. heinäkuuta 2015. Toiset osaottelut pelattiin 21. ja 22. heinäkuuta 2015.
Kolmas karsintakierros
Kolmas karsintakierros jakautui kahteen erilliseen osioon – mestarien karsintaan ja hyvin sijoittuneiden karsintaan. Molempien osioiden häviäjät pääsivät Eurooppa-liigan play-off -kierrokselle.
Kolmannen karsintakierroksen arvonta suoritettiin 17. heinäkuuta 2015. Ensimmäiset osaottelut pelataan 28. ja 29. heinäkuuta 2015. Toiset osaottelut pelataan 4. ja 5. elokuuta 2015.
!colspan="5"|Hyvin sijoittuneet
Play-off -kierros
Pudotuskierros jakautuu kahteen osioon: mestareiden ja hyvin sijoittuneiden osioon. Kummankin osion häviäjät siirtyvät Eurooppa-liigan kauden 2015–2016 lohkovaiheeseen.
Play-off -kierroksen arvonta suoritettiin 7. elokuuta 2015. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 18. ja 19. elokuuta 2015. Toiset osaottelut pelataan 25. ja 26. elokuuta 2015.
!colspan="5"|Mestarit
!colspan="5"|Hyvin sijoittuneet
Lohkovaihe
Jos lohkoissa päädytään tasapisteisiin, lohkosijoitukset ratkaistaan seuraavasti:
Lohko A
P = pisteet, O = ottelut, V = voitot, T = tasapelit, H = häviöt, TM = tehdyt maalit, PM = päästetyt maalit, ME = maaliero Ensimmäiset ottelut pelattiin 15. syyskuuta 2015. Lähde: UEFA
Lohko C
P = pisteet, O = ottelut, V = voitot, T = tasapelit, H = häviöt, TM = tehdyt maalit, PM = päästetyt maalit, ME = maaliero Ensimmäiset ottelut pelattiin 15. syyskuuta 2015. Lähde: UEFA
Lohko D
P = pisteet, O = ottelut, V = voitot, T = tasapelit, H = häviöt, TM = tehdyt maalit, PM = päästetyt maalit, ME = maaliero Ensimmäiset ottelut pelattiin 15. syyskuuta 2015. Lähde: UEFA
Lohko E
P = pisteet, O = ottelut, V = voitot, T = tasapelit, H = häviöt, TM = tehdyt maalit, PM = päästetyt maalit, ME = maaliero Ensimmäiset ottelut pelattiin 16. syyskuuta 2015. Lähde: UEFA
Lohko F
P = pisteet, O = ottelut, V = voitot, T = tasapelit, H = häviöt, TM = tehdyt maalit, PM = päästetyt maalit, ME = maaliero Ensimmäiset ottelut pelattiin 16. syyskuuta 2015. Lähde: UEFA
Lohko G
P = pisteet, O = ottelut, V = voitot, T = tasapelit, H = häviöt, TM = tehdyt maalit, PM = päästetyt maalit, ME = maaliero Ensimmäiset ottelut pelattiin 16. syyskuuta 2015. Lähde: UEFA
Lohko H
P = pisteet, O = ottelut, V = voitot, T = tasapelit, H = häviöt, TM = tehdyt maalit, PM = päästetyt maalit, ME = maaliero Ensimmäiset ottelut pelattiin 16. syyskuuta 2015. Lähde: UEFA
Pudotuspelit
Kahdeksasta lohkoista kaksi parasta eli yhteensä 16 joukkuetta selviytyi pudotuspeleihin. Kaikki ottelut, paitsi finaali, pelataan kaksiosaisena. Joukkueet pelaavat toisiaan vastaan kotona ja vieraissa. Ensimmäiselle kierrokselle samaan ottelupariin ei voi päästä arvonnasta kahta joukkuetta samasta maasta tai lohkosta.
Neljännesvälierät
Neljännesvälieräparien arvonta suoritettiin 14. joulukuuta 2015. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 16., 17., 23. ja 24. helmikuuta 2016. Toiset osaottelut pelattiin 8., 9., 15. ja 16. maaliskuuta 2016.
Puolivälierät
Puolivälieräparien arvonta suoritettiin 18. maaliskuuta 2016. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 5. ja 6. huhtikuuta 2016. Toiset osaottelut pelattiin 12. ja 13. huhtikuuta 2016.
Välierät
Välieräparien arvonta suoritettiin 15. huhtikuuta 2016. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 26. ja 27. huhtikuuta 2016. Toiset osaottelut pelattiin 3. ja 4. toukokuuta 2016.
Loppuottelu
Loppuottelu pelattiin 28. toukokuuta 2016 San Sirolla, Milanossa.
Tilastot
Parhaat maalintekijät Mestarien liigan kaudella 2015–2016 (vain lohkovaihe):
Parhaat maalintekijät
Lähde: Goals scored UEFA. Viitattu 24.7.2016.
Slaves to Armok II: Dwarf Fortress
Slaves to Armok II: Dwarf Fortress, lyhyesti Dwarf Fortress, on fantasiamaailmaan sijoittuva ilmainen videopeli GNU/Linux, OS X ja Microsoft Windows -käyttöjärjestelmille. Peliä kehittää lahjoitusrahoitteisesti Tarn Adamsin Bay 12 Games. Pelissä on neljä pelimuotoa, joista tärkeimmät ovat hiekkalaatikkomainen kaupunginrakennus ja seikkailu.
Peli
Pelissä on neljä muotoa: Adventurer, jossa pelaaja seikkailee roolipelihahmollaan; Dwarf Fortress, jossa pelaaja rakentaa linnoitusta ja yhteisöä sen sisälle yrittäen selvitä ympäristön haasteista ja kilpailevien yhteisöjen hyökkäyksistä; Arena, jossa pelaaja voi pelialueella vapaasti lisätä hirviöitä, vettä ja laavaa, seikkailla areenalla jne.; sekä Legends, joka ei varsinaisesti ole pelimuoto vaan siinä voi lukea pelimaailmansa tapahtumista ja historiasta; tänne tallentuu kaikki tapahtumat omista linnoituksista (valitsemassaan maailmassa) sekä maailmalle luotu valmis historia.
Dwarf Fortressissa ei ole voittoehtoa: pelin tarkoituksena on sekä rakennus- että seikkailumoodeissa selvitä mahdollisimman pitkään. Rakennusmoodissa pelaaja häviää, jos ja kun yhdyskunnassa ei ole enää yhtään elävää kääpiöhahmoa. Ensimmäisen pitkään selvinneen yhdyskunnan rakentamisen jälkeen pelaajat voivat hakea uusia haasteita itse asetettujen rajoitteiden muodossa esimerkiksi asettautumalla haastavaan maastoon, jossa on vähän puuta, vettä tai ruokaa.