cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
San Hermenegildo (1789)
Palvelus
pienoiskuva|'Real Carlos ja San Hermenegildo'' törmäyksen jälkeen.Yhdistynyt laivasto nosti 12. heinäkuuta ankkurin ja lähti merelle, missä laivasto kohtasi vielä samana iltana kontra-amiraali Sir James Saumarezin johtaman yhdeksän aluksen laivueen Cabaretan niemen edustalla. Ilta kahdeksasta osastot kohtasivat ja seuranneessa taistelussa alukset ampuivat läpi yön toisiaan. Hieman ennen puoltayötä Real Carlos, San Hermenegildo ja ranskalainen St. Antoine irtaantuivat taistelusta. Ranskalaisalus törmäsi Real Carlosiin, joka törmäsi palavana edelleen San Hermenegildoon. Vaikka törmänneet alukset irtautuivat toisistaan niin hieman puolen yön jälkeen ne räjähtivät. Aluksilla olleista lähes 2 000 miehestä selvisi vain noin 300.
Miguel del Aguila
Miguel del Aguila (s. 1957) on uruguaylainen säveltäjä ja pianisti. Hän syntyi Montevideossa, mutta muutti Los Angelesiin, Yhdysvaltoihin vuonna 1978. Vuonna 1982 hän lähti Wieniin opiskelemaan. Hän palasi Los Angelesiin vuonna 1992. Vuoteen 2005 mennessä del Aguila oli säveltänyt 88 teosta, joihin kuuluu muun muassa kaksi klarinettikonserttoa.
Bennet
thumb|Vapaaherrallisen Bennet-suvun vaakuna Bennet on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 831 ja vapaaherrallinen suku numero 154. Suku on lähtöisin Skotlannista, missä William Bennet toimi kuningas Jaakko I:n ministerinä. Hänen poikansa James (Jacob) muutti Ruotsiin, missä kohosi Turun läänin ratsuväen majuriksi ja aateloitiin vuonna 1675. Hänen poikansa kenraalimajuri Wilhelm Bennet korotettiin vapaaherraksi vuonna 1719. Hänen mainitaan olleen kuningas Kaarle XII:n urheimpia sotureita. Hän myös toimi Malmön komendanttina.
Kukonkoivu
Kukonkoivu on kylä Hollolassa. Siellä sijaitsevat Kukonkoivun teollisuuspuisto valtatie 12:n varrella, entinen St1:n huoltoasema, jokamiehenluokan autojen kilpailualue, urheilukenttä, Hollolan nuorisoseuran talo sekä taide- ja käsiteollisuusoppilaitos. Kukonkoivusta Vesalaan erkanee yhdystie 2955, joka oli ennen valtatie 12:n linjaus.
Hollolan nuorisoseurantalo Kukko
pienoiskuva|Nuorisoseurantalo 1901 perustetun Hollolan nuorisoseuran puinen talo on rakennettu 1905. Siellä järjestetään yksityistilaisuuksia, muun muassa häitä, mutta myös ystävyysvierailuihin liittyviä tanssi- ja musiikkitilaisuuksia. Hollolan nuorisoseura järjestää Hollo ja Martta -musiikkifestivaalin, jonka pienistä esityksistä osa järjestetään Kukossa. Tilaisuuden päätapahtuma järjestetään Sibeliustalossa. Nuorisoseurantalo sijaitsee valtatie 12:n vanhan linjauksen, yhdystie 2955:n varrella.
Kukonkoivun yrityspuisto
Kukonkoivun yrityspuisto on Hollolan kunnan toinen teollisuusalue, joka perustettiin Salpakankaan teollisuusalueen tultua miltei täyteen rakennetuksi. Siellä on autokorjaamoja ja logistiikkaan liittyvää toimintaa. Uusin tulokas on suuri saksalainen puupelletöintiyritys German Pellets GmBH, jolla on 13 hehtaarin alue ja jonka tuotantolaitoksia rakennetaan. Hollolan kolmas pääasiassa logistiseen käyttöön tarkoitettu alue on Nostavan logistiikkakeskus, jonka rakentaminen ei ole vielä alkanut. Neljäs alue, jota suunnitellaan yrityskäyttöön, on kantatie 54:n ja valtatie 12:n risteyksen kaakkoispuolella.
Tampereen helluntaiseurakunta
Tampereen Helluntaiseurakunta on Tampereella toimiva helluntaiseurakunta, joka on perustettu 21. tammikuuta 1921. Seurakuntaa johtaa pastori Usko Katto. Katon lisäksi seurakunnassa työskentelee useita muita työntekijöitä.
Tampereen helluntaiseurakuntaan kuuluu noin 2 500 jäsentä ja sillä on runsaasti viikoittaista toimintaa eri ikäisille ihmisille.
Seurakunnan rukoushuone sijaitsee Tampereen keskustassa, osoitteessa Aleksanterinkatu 18. Rukoushuone valmistui vuonna 1958 ja sen on suunnitellut Bertel Strömmer yhdessä Pentti Turusen kanssa. Rukoushuone oli edellä aikaansa, niinpä se palvelee hyvin tänäänkin seurakunnan monia toimintamuotoja. Seurakunta omistaa yhdessä Helsingin Saalem-seurakunnan kanssa leirikeskuksen Pälkäneellä.
Nuorten toiminta
2010-luvun puolivälissä seurakunnan nuorisotoiminta tuli tunnetuksi pastori Jake Lindqvististä ja WUP-toiminnasta. WUP-toiminnassa on panostettu yhteyteen riippumatta lähtökohdista. WUP-toiminnan kautta järjestettiin myös WUP Dreams -tapahtumaa. Nykyisin seurakunnan nuorisotoiminta on jaettu yläkouluikäisten WE-iltoihin, nuorten Lost & Found-iltoihin sekä opiskelijatoimintaan.
Pirkkalan Kampus
Pirkkalan sekä Tampereen Härmälänrannan asukkaille on suunnattu Pirkkalan Kampuksen oma sunnuntaikokouksensa ja muu toiminta, Pirkkalan Yhteislukio Silmussa.
Historia
Helluntaiherätys saapui Tampereelle Thomas Ball Barrattin toimesta, joka piti 11.–12. lokakuuta 1911 ensimmäiset kokouksensa Tampereella Puuvillatehtaan kirkossa. Barrattin tulkkina toimi J. S. Ketola. Barrattin kokouksessa mukana olleet pitivät Barrattin lähdettyä kokouksia ns. Vahtimestarienklubin huoneistossa Mustalahdenkatu 23:ssa.
Helluntaiherätyksen ensimmäiset ns. kaksiviikkoiset raamattukurssit pidettiin Lempäälässä, kirkonkylässä kansakoululla. Kurssin opettajana toimivat Gerhard Olsen-Smidt, Pekka Brofeldt ja Amerikasta saapunut pastori J. H. King, hänen tulkkinaan oli Jalmari Kauppala. Kurssin yhteydessä pidettiin tiettävästi ensimmäinen helluntaiherätyksen kastetilaisuus 1. heinäkuuta 1912, jolloin kastettiin järvessä seitsemän Herraan uskovaa. Kurssin aikana pidettiin juhlakokouksia myös Tampereella: Puuvillatehtaan kirkossa 22. kesäkuuta 1912 ja 23.–24. kesäkuuta 1912 Hämeenpohjan juhlasalissa Puutarhakatu 11:ssä, Hämeenpohjan juhlasalissa 1. heinäkuuta 1912 ja Puuvillatehtaan kirkossa 2.–3. heinäkuuta 1912. Puhujina olivat Thomas Barratt ja Gerhard Olsen-Smidt sekä pastori J. H. King ja Pekka Brofeldt.
Tampereen helluntaiseurakunta kokoontui ensimmäisen kerran 7. heinäkuuta 1913, ensimmäisessä vakituisessa kokoushuoneistossaan, Itäinen puistokatu 13:ssa. Tämä huoneisto oli jalkineliikkeenharjoittaja Paul Leppäsen ja hänen tyttärensä Inkeri Leppäsen kokoushuoneeksi järjestämä. Kokouksia oli sunnuntaina päivällä sekä illalla ja kahtena arkipäivänä, puhujina olivat Paul Leppänen, V. Pylvänen, Fr. Lieslehto ja V. Sunell. Sanaa julistamassa kävi harvakseltaan myös Alfred Lahtinen.
Seurakunnan johtajat
Seuraavat henkilöt ovat toimineet seurakunnan saarnaajan ja johtajan virassa:
Ir
Ir tarkoittaa seuraavia:
Kajanoja
Kajanoja voi tarkoittaa:
Vuorenkylä (täsmennyssivu)
Vuorenkylä voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Luettelo Kuitian kartanonherroista
Kuitian herra oli keskiaikaista perua oleva, sittemmin Ruotsin ritarihuoneeseen merkitty titteli Paraisten Kuitian kartanoiden perijälle. Nämä kartanonherrat kuuluivat Kuitian sukuun, joka oli merkittävässä asemassa Varsinais-Suomen Paraisilla ainakin seitsemän sukupolven ajan. Tunnetuin heistä lienee ollut marski Klaus Fleming.
Sunday Bada
Sunday Bada (22. kesäkuuta 1969 Kaduna – 12. joulukuuta 2011 Lagos ) oli nigerialainen 400 metrin juoksija ja olympiavoittaja.
Luettelo Kuitian kartanonherroista
Kuitian kartanonherrat
Aiemmista sukupolvista ei ole varmuutta, joskin paraislaisen suuromistuksen perustat olivat todennäköisesti syntyneet jo edellisten sukupolvien aikana.
Sunday Bada
Bada voitti 400 metrillä kultaa Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 1997. Samalla matkalla hän saavutti hopeaa Toronton vuoden 1993 ja Barcelonan vuoden 1995 halli-MM-kisoista.
Luettelo Kuitian kartanonherroista
Kuitian kartanonherrat
1) sukupolven osalta näyttää siltä että varsinaissuomalaista perintöä rakensivat 2. sukupolven avioparin vanhemmat kumpikin tahoillaan:
Sunday Bada
Kesäolympialaisiin Bada osallistui kolmesti. Barcelonassa 1992 ja Atlantassa 1996 hän ei yltänyt mitaleille, mutta Sydnessä 2000 hän saavutti alun perin hopeaa Nigerian 4 × 400 metrin viestijuoksun joukkueessa. Antonio Pettigrew´n doping-tuomion jälkeen olympiakultaa voittanut Yhdysvallat hylättiin vuonna 2008, ja vuonna 2012 kansainvälinen olympiakomitea jakoi mitalit uudelleen.
Badan ennätys 400 metrillä ulkoradoilla oli 44,63 sekuntia. Hän oli 188 senttimetriä pitkä ja painoi aktiivivuosinaan 79 kilogrammaa.
Luettelo Kuitian kartanonherroista
Kuitian kartanonherrat
2) Martta Klauntytär, Djäkn-sukua, yksi Klaus Lydekenpojan ja hänen laitilalaisen vaimonsa Kirstin tyttäristä. Martan ensimmäinen aviomies (josta Kuitian dynastia jatkui) oli valtaneuvos Jonne Olavinpoika, Tavast-sukua (Jöns Olofsson), piispan veli. Jonnen ja piispa Maunun vanhin veli Niilo Olavinpoika sai kantahämäläisen perinnön, kun taas Jonnen perintö tuli Varsinais-Suomesta. Valtaneuvos Jonne Olavinpoika nimenomaan mainitaan Kuitian omistajan nimellä.
3) Valpuri Jonnentytär, Tavast-sukua, Kuitian herratar ja piispan veljentytär. Valpurin aviomies oli Henrikki Klaunpoika, Arvasalon saaren Vanhakartanon (jälkeenpäin nimellä Sundholm) sekä Nousiaisten Nyynäisten omistaja. Herra Henrikki Klaunpojan isä oli saksalais-tanskalaisperäinen valtaneuvos Klaus Petterinpoika, Nousiaisten Nyynäisten herra, jota kutsuttiin nimellä Fleming, ja joka mm toimi Suomen laamannina ainakin 1400–1427, ja äiti oli tämän vaimo, nimeltään ehkä Cecilia.
4) valtaneuvos Jaakkima Henrikinpoika (kuoli 1496), Turun linnan vouti jne. Sundholman, Kaskisten ja Kuitian herra. Hänen vaimonsa oli Elina Berontytär, siuntiolaisen Suitian kartanon perijätär, Hämeen linnan käskynhaltijana toimineen herra Bero Raavaltinpojan, Suitian omistajan, ja hänen vaimonsa Elinan tytär ja perillinen.
5) valtaneuvos, amiraali Eerikki Jaakkimanpoika (1487–1548), Suomen merkittävin mahtimies kuningas Kustaa I:n aikana mainitaan Kuitian ja Suitian herrana. Hänen vaimonsa oli ruotsalainen aatelisnainen rouva Hebbla Siggesdotter niin kutsuttua Rossvikin Sparre-sukua, valtaneuvos Sigge Laurentssonin (Sparre of Rossvik) ja tämän toisen vaimon niin kutsuttua Natt och Dag-sukua olleen Kerstin Månsdotterin tytär.
6) Jaakkima Eerikinpoika (1534–1563), Kuitian herra. Vaimonsa oli Agda Persdotter. Heillä oli tytär, joka meni naimisiin von Birckholtzin kanssa. Jaakkiman kartanot ja maat kuitenkin peri hänen nuorempi veljensä:
7) Vapaaherra Juhana Klaunpoika (1578–1599), Viikin paroni, mestattu
8) Kustaa Petterinpoika (1618–1689), Gustaf Pedersson Banér, Kokkolan vapaaherra. Hän oli sotamarsalkka, valtaneuvos, Skoonen kenraalikuvernööri ja mukana kolmikymmenvuotisessa sodassa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli vapaaherratar Brita Bielke ja toinen kreivitär Märta Sofia Oxenstierna (Kruunuporin kreivillistä haaraa).
9) poika ensimmäisestä aviosta: vapaaherra Niilo Kustaanpoika (1654–1684), kuoli naimattomana
Hebblan vanhimman pojan sotamarsalkka vapaaherra Kustaa Banérin aviollinen sukuhaara siis sammui kokonaan. Perillinen, polveutuen Hebblan ja Peder Banérin toisesta pojasta Claesista (1620–1675) ja tämän vaimosta Ebba Sparresta, oli:
9) vapaaherra Juhana Klaunpoika Banér (1659–1736). Ensimmäinen vaimo oli Margareta Charlotta Banér ja toinen vaimo kreivitär Ulrika Christina Vellingk
10) vapaaherra Johan Mauritz (1708–1767), jälkimmäisestä aviosta. Tämä vaimo oli vapaaherratar Hedvig Ulrika Catharina Ribbing
11) vapaaherra Johan Gabriel (1733–1811). Vaimo kreivitär Lovisa Fredrika Cronhielm-Flosta
Killisnoo
thumb|250px|Killisnoon sijainti Killisnoo on kylä Alaskassa Killisnoosaarella (Killisnoo Island) lähellä Admiraltysaarta (Admiralty Island), jolla sijaitsee Angoonin kaupunki.
Historiaa
Tlingitit ovat asuttaneet Killisnoosaarta pitkään. 1800-luvun lopussa Northwest Trading Company rakensi kalankäsittelytehtaan Killisnoohon ja monet tlingitit muuttivat Angoonilta ja muilta lähialueilta työskentelemään tehtaassa. Tulipalo tuhosi tehtaan 1928 ja useimmat asukkaat jättivät Killisnoon.
Kuten Angoon, Killisnoo on vähäsateisempaa aluetta kuin suurin osa Kaakkois-Alaskaa, mistä syystä nykyään Killisnoolla on kesäasuntoja ja joitakin hotelleja vapaa-ajankalastajia ja turisteja varten.
Vierumäki
Vierumäki voi tarkoittaa nimenä ainakin seuraavia:
Michel van der Aa
Michel van der Aa (s. 10. marraskuuta 1970) on alankomaalainen klassisen musiikin säveltäjä.
Alkutaival
Michel van der Aa opiskeli ääniteknikoksi Haagin Royal Conversatoryssa. Hän opiskeli sävellystä yhdessä Diderik Wagenaarin, Gilius van Bergeijkin ja Louis Andriessenin kanssa.
Ura
Eri orkesterit ovat esittäneet Van der Aan musiikkia kansainvälisesti. Muun muassa seuraavat orkesterit ja yhtyeet ovat esittäneet Van der Aan musiikkia: Asko/Schönberg Ensemble, Freiburger Barockorchester, Melbournen sinfoniaorkesteri, Alankomaan ooppera, Mozarteum Orchestra of Salzburg, Seattle Chamber Players, Ensemble Nomad Tokyo, musikFabrik, Continuum Ensemble Toronto, SWR Orchestra Baden-Baden & Freiburg, Netherlands Radio Orchestras, Norrköpingin sinfoniaorkesteri, Orchestra Sweden js Helsinki Avanti.
Van der Aa valmisti lyhytelokuvan elokuvaohjauksesta New Yorkin elokuva-akatemiaan vuonna 2002. Vuonna 2007 hän osallistui myös lyhyelle intensiivikurssille lavaohjauksesta.
Van der Aa ohjasi televisioversion One:sta Hollannin kansalliselle televisioyhtiö NPS:lle. van der Aan lyhytelokuva, Passage (2004) on näytetty lukuisia kertoja kansainvälisillä juhlilla ja se on esitetty myös Hollannin televisiossa.
Palkinnot
Van der Aa sai vuonna 1999 Gaudeamus International Composers -palkinnon. Hän vastaanotti myös arvostetun Matthijs Vermeulen -palkinnon vuonna 2004. Vuonna 2005 van der Aa palkittiin Siemens Composers -palkinnolla. Charlotte Köhler palkinnolla hänet puolestaan palkittiin vuonna 2005 ohjaustyöstään sekä tieteidenvälisestä luonteesta teoksissaan. Vuonna 2006 van der Aa nappasi Paul Hindemith -palkinnon.
Nykyiset projektit
Michel van der Aan nykyiset projektit sisältävät uusia kappaleita mezzosopraano Christiane Stotijnille. Royal Concertgebouw orkesteri, Ranskan kansallisooppera sekä NDR-orkesteri ovat myös tilanneet van der Aalta kappaleita. Näiden teosten ensi-ilta tulee olemaan vuosina 2008–2009.
Nuosjärvi
thumb|200px|Nuosjärven kunta Prääsän piirin kartalla. thumb|200px|Nuosjärven koulu. thumb|200px|Nuosjärven tsasouna. Nuosjärvi eli Krošnajärvi on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Prääsän piirissä Venäjällä. Se sijaitsee samannimisen järven rannalla 23 kilometriä maanteitse Prääsästä länteen. Kunnassa on 385 asukasta (vuonna 2013).
Maantiede ja asutus
Nuosjärven kunnan pinta-ala on 315,5 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Prääsän piirin Vieljärven, pohjoisessa Essoilan, koillisessa Prääsän ja kaakossa Pyhäjärven kuntiin sekä etelässä Aunuksen piiriin. Pinta-alasta 73,2 % on metsää ja 25,5 % vesistöjä.
Kunnan alueella virtaavat Mattšelitsa, Makkelskaja ja Manganjoki (ven. Manga). Järviä ovat Nuosjärvi, Mikkilänjärvi, Sokajärvi (Šogarvi), Kaskesnavolok, Topasjärvi (Topozero) ja Nikonovo.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu viisi kylää: Honganalusta (ven. Gongonalitsa), Kaskesniemi (Kaskesnavolok), Kiiskoiniemi (Jeršnavolok), Kokkoila ja Kotsuri (Kottšura). Kesäaikaan väestö kaksinkertaistuu lomanviettäjien ansiosta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 51 % on kansallisuudeltaan karjalaisia, 43 % venäläisiä, 2 % ukrainalaisia ja 2 % valkovenäläisiä.
Historia
Nuosjärven kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1563. 1900-luvun alussa Nuosjärven rannalla sijainneet Holman, Kiiskoiniemen, Kotsurin ja Pirdoiniemen kylät sekä Rodinjärvi muodostivat Vieljärven volostiin kuuluneen Nuosjärven kyläkunnan. Vuonna 1905 siinä oli 710 asukasta. 1920-luvulla perustettiin Prääsän piiriin kuulunut Nuosjärven kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen kahdeksassa asutuksessa oli 908 asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia. Lamminkankaan ja Pirdoiniemen kylät liitettiin Nuosjärveen virallisesti vuonna 1957.
Nähtävyydet ja matkailu
Huomattavin nähtävyys on 1800-luvulla rakennettu Kokkoilan tsasouna, joka on valtakunnallinen suojelukohde. Vanhoja tsasounoja on myös Honganalustassa ja Kotsurissa sekä autioituneissa Ahpoiselän (ven. Afanasjeva Selga) ja Terunselän (Teruselga) kylissä. Historiallisiin kohteisiin kuuluvat Topasjärven (Topozero) rautatehtaan rauniot.
Kunnan matkailupotentiaali perustuu sen luontoon ja kulttuurinähtävyyksiin. Majoitusta tarjoaa Honganaluksen vierasmaja. Nuosjärven rannalle suunnitellaan lomakylää.
Kalman väki
Kalman väki, kirkonväki eli kalma on suomalaisessa uskomusperinteessä ilmiö, jolla tarkoitetaan lähinnä seuraavia: Nämä merkitykset voivat myös sulautua toisiinsa.
Kalman väkeen liittyvät myytit eivät yleensä liity vainajien palvontaan. Kalman väkeen kuuluneet haamut olivat usein kammottavaa, tuntematonta ja vierasta joukkoa, kun taas vainajien palvonnassa vainajat tunnettiin, niitä arvostettiin, ja niitä pidettiin sukulaisina sekä esivanhempina.
Kirkonväki vainajista erillisenä joukkona
Kirkon- eli kalmanväki ei välttämättä tarkoittanut vainajien haamuja. Kirkonväki saattoi olla kuoleman tai ruumiiden houkuttelemia haltian tapaisia tai demonisia olentoja, jotka saattoivat sairastuttaa eläviä tai tehdä pahaa kuolleelle. Luterilaisuus erityisesti torjui käsityksen, että vainajien henget voisivat enää kummitella tässä maailmassa, ja tämän vuoksi Länsi-Suomen kansanuskossakin paikoitellen vahvistui rajanveto, että kummittelevat tai kuoleman ympärillä parveilevat henget olivat jotain muuta kuin vainajia. Ne saattoivat olla haltijoita, tai esiintyessään vainajina paholaisen eksytystä.
Kirkonväki liikkuvina ruumiina
Osa kirkonväkeä koskevista tarinoista kertoo vainajien yöllisistä jumalanpalveluksista, jotka yleisimmin tapahtuivat jouluyönä. Vainajien kerrottiin nousevan silloin haudoistaan ja pitävän jumalanpalvelusta kuolleen papin johdolla.
Tarttuva ja seuraava väki
Kalman väki tai kirkonväki saattoivat lähteä kalmistosta tai manalasta joukkona kammottavia, joskus epämuotoisia haamuja. Kalman väkeä saattoi tarttua ihmisen mukaan kalmistolla. Silloin se joko sairastutti tai alkoi seurata henkilöä näkymättömänä kulkueena tämän tietämättä. Joskus vain tietäjä tai noita saattoi nähdä tällaisen kulkueen ja karkottaa sen loitsulla. Erään kansanparantajan loitsu kuului: "Sivu syyttömistä!" Tunnettiin myös huomattavasti pidempiä loitsuja. Kalmiston läpi kuljettaessa täytyi joissain perinteissä tehdä erityisiä rituaaleja, jotta kalman väkeä ei tarttuisi mukaan.
Väki kuoleman enteenä
Kalman väki saattoi tulla hakemaan ihmistä, kun tämä oli kuolettavasti sairas. Ihmiset eivät kalman väkeä yleensä nähneet, mutta esimerkiksi kuolemansairas itse tai tietäjä saattoi nähdä. Myös eläimet, kuten hevoset, saattoivat vaistota kalman väen.
Harmittomat tai hyödylliset kalman väet
Joissain tapauksissa kalman väkeä ei ollut syytä pelätä, koska ne vain kulkivat ohitse elävistä. Hengeltään vahvimmat saattoivat jopa ottaa kalman väkeä käskyläisikseen. Oli tosin vaarana, että palvelijoiksi pantu kalman väki kääntyisi isäntäänsä tai emäntäänsä vastaan.
Kalevalassakin hädässä oleva henkilöhahmo kutsuu kuolleita avukseen:
Kalman voima
Kalman väki tai kalman voima tarkoitti myös erityistä taikavoimaa, joka liittyi kuolemaan, ja jonka ehkä kalmiston henkiolennot aiheuttivat. Kalman voimaa oli kalmistoissa, luurangoissa tai esimerkiksi ruumislaudoissa, joiden päällä vainajan ruumis oli maannut. Kalman voima saattoi aiheuttaa sairauden, jota voitiin kutsua kalmannenäksi tai kalmaksi.
Kalmaan sairastunut saattoi jopa menettää järkensä ja nähdä outoja olentoja. Joidenkin tarinoiden kalma-sairaudessa on piirteitä modernin lääketieteen tuntemasta skitsofreniasta. Kalman saattoi kuitenkin parantaja parantaa aineilla tai esineillä, joissa oli kalman voimaa. Tällaisia olivat esimerkiksi hautausmaan multa tai esineet, joihin vainaja oli ollut kosketuksissa.
Full Tilt! Pinball
'''Full Tilt! Pinball (tunnetaan myös nimellä Pinball 95''') on flipperiä simuloiva tietokonepeli, jonka kehitti Cinematronics ja julkaisi Maxis vuonna 1995. Pelissä on esirenderöity kolmiulotteinen grafiikka ja kolme erilaista "pöytää". Biljardipöydät ovat nimiltään Space Cadet, Skulduggery ja Dragon's Keep. Jokaisen pöydän vieressä on näytöt, jotka näyttävät pelaajan pisteet, pallon numeron, pelaajan numeron, tietoja pelilaudan tapahtumista ja pelilaudan teemaan sopivan kuvan.
Tekijöitä
Full Tilt! Pinballin ohjelmoivat Michael Sandige, John Taylor ja Todd Hartman. Pelin ulkoasusta vastasivat muun muassa John Frantz ja Ryan Medeiros. Musiikit sävelsi Matt Ridgeway, joka teki myös ääniefektit Donald S. Griffinin kanssa.
Space Cadet
Space Cadet -pöytä esittää pelaajan avaruuslaivaston jäsenenä, joka erilaisia tehtäviä suorittamalla saavuttaa korkeampia arvonimiä. Arvonimiä on yhdeksän erilaista (luetteloituna matalimmasta korkeimpaan): Cadet, Ensign, Lieutenant, Captain, Lieutenant Commander, Commander, Commodore, Admiral, ja Fleet Admiral. Pelaajat voivat hyväksyä tehtävänsä suoritettavakseen osumalla avaruusaluksella (eli pallolla) "tehtävätauluihin" jotka valitsevat suoritettavan tehtävän ja osumalla sen jälkeen "ramppiin". Jokainen tehtävä sisältää eri asiat mitä pelaajan täytyy tehdä, kuten esimerkiksi osua kahdeksan kertaa "hyökkäyspuskureihin" (neljä puskuria pöydän yläosassa) (tämä on tehtävä "Kohdeharjoitus"). Tehtävä loppuu joko silloin kun tehtävän tavoite on saavutettu, menetät pallon kuiluun tai kun kaikki valot rampin alapuolelta (polttoainelamput) sammuvat. Polttoainelamput sammuvat tietyn ajan kuluessa, ja sammumisen voi estää saamalla pallon menemään niiden yli tai sytyttämällä ne kaikki osumalla ramppiin. Tehtävän suorittamisen jälkeen jotkin keskellä pöytää sijaitsevat, ympyrän muotoon asetetut siniset lamput syttyvät. Kun kaikki nämä lamput syttyvät, pelaaja saavuttaa paremman arvonimen ja valo sisemmässä, oranssissa valoympyrässä syttyy.
Tämä pöytä tulee myös Microsoft Windowsin mukana. Ensimmäisen kerran se tuli nimellä 3D Space Cadet Pinball Windows 95:n lisäosan Plus!:n mukana. Joskus pelin nimi on ollut muodossa 3D Pinball, Windows Pinball, tai Pinball). Resoluutio tässä versiossa on huomattavasti heikompi, reunassa oleva kuva on kaksiulotteinen ja sanat Maxis ja Cinematronics on muutettu keltaisesta tummanpunaisiksi, jonka vuoksi niitä on vaikeampi erottaa. Siinä on myös latausnäyttö, jossa lukee 3D Pinball ja näkyy pieni flipperiaiheinen kuva. Full Tilt! Pinball -versiossa on paremmat animaatiot, monia valittavia resoluutioita ja lisänä monen yhtäaikaisen pallon peli, jossa on lisää erilaisia musiikkikappaleita ja ääniefektejä. Windowsin mukana tulevassa versiossa ei aluksi ollut musiikkia mukana. Windows XP on viimeinen kuluttajien ostettavissa oleva versio Windowsista jossa tämä flipperipeli on mukana.
Skulduggery
Skulduggery -pöytä esittää pelaajan merirosvona.
Dragon's Keep
Dragon's Keep -pöytä esittää pelaajan fantasia-aiheisessa ympäristössä, jossa hänen täytyy suorittaa erilaisia tehtäviä, kuten tappaa lohikäärme.
Afganistanin kansallislaulu
Afganistanin kansallislaulu (paštun kielellä Da Melli Souroud; laululla ei toistaiseksi ole muuta virallista nimeä) on vuodesta 2006 Afganistanin uusi kansallislaulu. Laulun on sanoittanut Abdul Bari Jahani ja säveltänyt Babrak Wassa. Sekä laulun säveltäjä että sanoittaja elävät ulkomailla, jonne he joutuivat pakenemaan maan epävakaita oloja.
Benzelstierna
Benzelstierna on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjatettu aatelissuku numero 1628. Suku on lähtöisin Bentzebyn kylästä, mistä tohtori Erik Benzelius vanhempi (1632–1709) muodosti sukunimensä. Hänen seitsemästä pojastaan viisi aateloitiin nimellä Benzelstierna. Kaksi muuta olivat arkkipiispat Erik Benzelius nuorempi (1675–1743) ja Jakob Benzelius (1683–1747). Suvun muita jäseniniä ovat kirjastonhoitaja Gustaf Benzelstierna (1687–1747), Västeråsin piispa Lars Benzelstierna (1719–1800) ja valtiollinen seikkailija Lars Benzelstierna (1759–1808).
Afganistanin kansallislaulu
Vuonna 2004 säädetty Afganistanin uusi, taliban-hallinnon jälkeinen perustuslaki määräsi, että maalle on laadittava uusi kansallislaulu. Perustuslaki määräsi, että laulun on tuotava esiin maan uusi, vapaa aikausi. Laulu oli määrä kirjoittaa maan valtakielellä paštulla, sen oli määrä sisältää mainita maan eri kansallisuusryhmät ja sen tuli sisältää myös islamin uskontunnustus "Allahu Akhbar". Uuden kansallislaulun laatimiseksi julistettiin kilpailu, jonka Jahani ja Wasa voittivat.
Uutta kansallislaulua on jo ehditty kritisoida. Perustuslain määräyksen, jonka mukaan laulun kielen on oltava paštu, on katsottu syrjivän maan muita kieliryhmiä. On valitettu, etteivät laulussa mainitut kansallisuusryhmät siltikään edusta Afganistanin koko kansallista monimuotoisuutta. Jotkut muslimit ovat lisäksi pitäneet pahana sitä, että laulu sisältää tunnustuksen "Allahu akhbar". Se on uskonnollinen tunnustus, joka kaikkien mielestä ei sovi lauluun.
Aiempi kansallislaulu
Afganistanin aiempi kansallislaulu oli myös samanniminen. Se oli käytössä vuodesta 1978 talibanien valtaantuloon asti, jolloin se kiellettiin, ja jälleen vuosina 2002–2006. Sanat aiemmalle kansallislaululle kirjoitti Suleiman Laeq, ja sävellys oli Ustad Salim Sarmastin käsialaa.
Vesa Ranta
Vesa Ranta (s. 20. heinäkuuta 1973 Muhos) on suomalainen muusikko ja valo- ja videokuvaaja.
Muusikko
Muusikkona Ranta tunnetaan erityisesti metalliyhtye Sentencedin rumpalina. Hän soitti yhtyeessä vuodesta 1989 yhtyeen lopettamiseen, syksyyn 2005 asti. 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa hän soitti myös Anthony-nimisessä yhtyeessä, joka julkaisi yhden demon ja singlen.
Sentencedin jälkeen Ranta soitti vuosina 2009–2017 The Man-Eating Tree -yhtyeessä, kunnes päätti keskittyä täysin kuvaamiseen.
Vuonna 2021 hän kuitenkin liittyi uuteen doom-metal-yhtyeeseen nimeltä The Abbey ja on myös kertonut vaikuttavansa yhtyeessä Kuumet, joten tauko muusikon urasta jäi melko lyhyeksi.
Kuvaaja, kuvajournalisti, videokuvaaja
Ranta opiskeli valo- ja videokuvausta Jaakkiman ja Voionmaan opistoissa vuosina 1994–1996 ja valmistui valokuvaajaksi Turun ammattikorkeakoulun Taideakatemiasta vuonna 2001. Rannan töitä on ollut esillä muun muassa Oulussa ja Helsingissä sekä Venäjän Nižni Novgorodissa ja Itävallan Bregenzissä. Sentencedin The Cold White Light- ja The Funeral Album -albumien kansitaiteet ovat Rannan tekemiä, ja hän on tehnyt kansitaidetta myös Poisonblackille, Solution 13:lle, Kypckille ja Kalmahille.
Rannan kuvaama ja Jenni Räinän toimittama Reunalla – tarinoita Suomen tyhjeneviltä sivukyliltä oli ehdolla vuoden 2017 Tieto-Finlandia-palkinnon saajaksi. Teos sai vuonna 2018 Botnia-palkinnon. Syyskuussa 2019 ilmestyy Rannan valokuvakirja Agony Walk – On the Road with Sentenced, joka on kuvattu Sentencedin kiertueilla vuosina 1995–2003.
Kuvataiteilijana Vesa Rannan teoksia on ollut lukuisissa soolo- ja ryhmänäyttelyissä niin Suomessa kuin Euroopassakin.
Vuodesta 2015 alkaen Ranta on kuvannut sekä kaupallisia videotuotantoja, että musiikkivideoita oman yrityksensä Kaira Filmsin kanssa muun muassa Amorphikselle, Swallow the Sunille, Sólstafirille, Kypckille ja Dark Tranquillitylle.
Ranta on Valokuvataiteilijoiden liiton, Oulun taiteilijaseuran ja Pohjoisen valokuvakeskuksen jäsen. Hän on toiminut myös viimeksi mainitun puheenjohtajana.
Pohjola (Jyväskylä)
Pohjola on kaupunginosa Jyväskylässä. Pohjola sijaitsee Eurooppatie E75 varrella.
Papukaijakalat
Papukaijakalat (Scaridae) on ahvenkalojen heimo. Heimoon kuuluu 9 sukua ja noin 83 lajia, joita tavataan trooppisilla koralliriutoilla Atlantilla, Intian valtamerellä ja Tyynellämerellä.
Papukaijakalat on nimetty värikkään ulkoasun ja linnun nokkaa muistuttavan suun takia, jota se käyttää päästäkseen käsiksi syömänsä korallin sisäosaan. Jotkut lajit hakkaavat päätään riuttaan, kunnes siitä irtoaa suuria kimpaleita. Kalat murskaavat sitten korallinkappaleet levymäisillä hampaillaan syöden korallin pehmeän sisuksen. Jäte kulkeutuu ruoansulatuskanavan läpi ja erittyy hienona valkoisena korallihiekkana, joka liukenee veteen ja osa siitä päätyy uudelleen korallien käyttöön. Papukaijakalat vaurioittavat koralleja, mutta se ei ole riutalle kohtalokasta. On myös arveltu, että ne estävät koralliyhdyskuntia tukahtumasta kasvuunsa. Ne pitävät myös riutoilla kasvavat levät kurissa.
Luettelo Porin kaupunginosista
Tämä artikkeli on luettelo Porin kaupunginosista. Porille on määritelty yhteensä 92 kaupunginosaa. Tämä luku täyttyi, kun vuonna 2015 Lavia liitettiin Poriin ja sen asemakaavoitetuista keskustaajama-alueista muodostettiin kaksi kaupunginosaa, Susikoski ja Salaplakkari.
Hyvin suuri osa Porin kaupungin pinta-alasta on jo vuosikymmenten ajan ollut asemakaavatonta haja-asutusaluetta (vrt. Pori: Alueliitokset). Monet kaupunginosat rajoittuvatkin yhdellä tai useammalla suunnalla kaupungin haja-asutusalueeseen. Joitakin kaupunginosia, kuten Meri-Porin Kyläsaarta ja Söörmarkun Lehtolaa, asemakaavaton alue ympäröi kaikilta suunnilta (vuoden 2019 tilanne). Kaupunginosia, jotka rajoittuvat ainoastaan toisiin kaupunginosiin, on lähinnä keskustassa (esim. Malminpää) ja sen lähellä sijaitsevissa esikaupungeissa (esim. Sampola).
Useat Meri-Porin kaupunginosat rajoittuvat osittain merenrantaan; kuitenkin myös Meri-Porissa on kaupunginosia, joilla rantaa ei ole.
Vain harvat kaupunginosat rajoittuvat toiseen kuntaan. Tällaisia kaupunginosia on ainoastaan niin kutsutun Itäisen Maa-Porin alueella, Ulvilan kaupungin rajalla (esim. Kartano; vuoden 2019 tilanne).
Kaupunginosat muodostavat neljä keskittymää, joista vain osa on yhtenäisiä:
Lr
Lr tarkoittaa seuraavia:
Angoon
Angoon on kaupunki Alaskassa ja ainoa pysyvä asuimisto Admiralty Islandilla. Se sijaitsee saarella Hood Bayn päässä. Angoon sijaitsee 97 kilometriä lounaaseen Juneausta. Kaupungin tlingitinkielinen (lingit) nimi Aangóon tarkoittaa suunnilleen "kannaskylää".
Vuoden väestönlaskennassa asukasluku oli 459. Näistä 75,8 % edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja.
Historiaa
Admiralty Island on ollut pitkään tlingittien asuinpaikkana. 1700-luvun alusta 1800-luvun puoliväliin alueella oli merkittävää turkiskauppaa. Vuonna 1878 Northwest Trading Company perusti Killisnoo Islandille kauppapaikan ja valaanpyyntiaseman ja työllisti Angoonin asukkaita valaanpyytäjinä. Valaanpyynti, koulu ja venäläis-ortodoksinen kirkko houkuttelivat monia tlingittejä läheiselle Killisnoolle.
Vuonna 1882 valaanpyyntialuksen harppuuna laukesi vahingossa ja tappoi miehistön jäsenen, joka oli tlingittišamaani tai -lääkintämies. Kyläläiset vaativat 200 huovan maksua miehen perheelle, kuten oli tapana tällaisissa tapauksissa. Northwest Trading Company pyysi apua Sitkasta Yhdysvaltojen laivastolta. Laivaston kutteri U.S.S. Corwin tulitti ja tuhosi Angoonin ja läheisen kesäasutuksen.
Pian tämän jälkeen Northwest Trading Company siirtyi sillinkäsittelyyn. Monet tlingitit muuttivat Killisnoohon työskentelemään kalatehtaalla. Vuonna 1928 Killisnoo tuhoutui tulipalossa ja monet tlingitit palasivat Angooniin.
Real Carlos (1787)
Real Carlos oli Espanjan laivaston vuonna 1787 vesille laskettu 112-tykkinen Santa Ana -luokan linjalaiva.
Angoon
Historiaa
Vuonna 1973 Yhdysvaltojen hallitus hyvitti Angoonia 90 000 dollarilla vuoden 1882 pommituksista. Kalastus ja kalankäsittely ovat Angoonin tärkeimmät elinkeinot nykyään.
Real Carlos (1787)
Valmistus
Alus tilattiin Havannasta. Alus laskettiin vesille vuonna 1787.
Palvelus
Alus kuului kesällä 1800 Ferroliin koottuun amiraali Mazzaredon laivastoon, jonka muut alukset olivat: Argonauta, San Hermenegildo, San Fernando, San Antonio ja San Agustin. Britannian kuninkaallisen laivaston kontra-amiraali Sir John Borlase Warrenin, jonka lippulaivana oli HMS Renown, laivasto-osasto hyökkäsi kesäkuussa Ferrolissa olleen espanjalaisosaston kimppuun. Kenraaliluutnantti Sir James Pulteneyn johtamia maajoukkoja kuljettavien alusten lisäksi Warrenin osastoon kuuluivat HMS London, HMS Impétueux, HMS Captain, HMS Courageux, HMS Amelia, HMS Indefatigable, HMS Amethyst, HMS Stag, HMS Brilliant ja HMS Cynthia. Maajoukot laskettiin tykkeineen maihin 25. kesäkuuta ja joukot miehittivät Ferrolia ympäröineet vuoret seuraavana aamuna. Hyökkäys kuitenkin lopulta epäonnistui ja espanjalaisalukset ja kaupunki jäivät valtaamatta.
Alus kuului 1801 vara-amiraali Don Juan Joaquin de Morenon laivueeseen, johon kuului viisi espanjalaista ja yksi ranskalainen linja-laivaa, kolme fregattia ja luggertti. Laivue lähti Ferrolista ja saapui 8. heinäkuuta Cadiziin, josta laivue lähti merelle seuraavana aamuna liittyen kontra-amiraali Linois'n Algercirasin edustalle ankkuroituneeseen ranskalaiseen laivueeseen. Yhdistyneeseen laivastoon kuului aiemmin mainittujen espanjalaisalusten lisäksi seitsemän ranskalaisalusta.
pienoiskuva|'Real Carlos ja San Hermenegildo'' törmäyksen jälkeen. Yhdistynyt laivasto nosti 12. heinäkuuta ankkurin ja lähti merelle, missä laivasto kohtasi vielä samana iltana kontra-amiraali Sir James Saumarezin johtaman yhdeksän aluksen laivueen Cabaretan niemen edustalla. Ilta kahdeksasta osastot kohtasivat ja seuranneessa taistelussa alukset ampuivat läpi yön toisiaan. Hieman ennen puoltayötä Real Carlos, San Hermenegildo ja ranskalainen St. Antoine irtaantuivat taistelusta. Ranskalaisalus törmäsi Real Carlosiin, joka törmäsi palavana edelleen San Hermenegildoon. Vaikka törmänneet alukset irtautuivat toisistaan niin hieman puolen yön jälkeen ne räjähtivät. Aluksilla olleista lähes 2 000 miehestä selvisi vain noin 300.
Juhana III Sobieski
Elämäkerta
left|250px|thumb|Juhana III Sobieski [[Wienin taistelu|Wienin piirityksen aikoihin, maalannut Jerzy Siemiginowski-Eleuter, n. 1686, Varsovan kansallismuseo.]] Juhana eli puolaksi Jan Sobieski syntyi 17. elokuuta 1629 Oleskossa lähellä Lviviä. Hänen isänsä oli Rutenian voivodi Jakub Sobieski ja äitinsä Maria Daniltowicz. Sobieskin suku kuului alempaan aatelistoon ja yksi Juhanan esi-isistä oli tunnettu sotilaskomentaja suurhetmanni Stanisław Żółkiewski. Juhanan isä Jakub oli kohonnut aateliston arvojärjestyksessä saaden viran kuninkaan hovista ja toimien elämänsä loppupuolella myös Krakovan linnanherrana ja Puolan senaatissa. Juhana opiskeli ensin Krakovan Nowodworskin kymnaasissa ja sittemmin Jagellon yliopistossa. Vuosina 1646–1648 hän matkusti ympäri Eurooppaa vieraillen esimerkiksi Pariisissa, Lontoossa ja Amsterdamissa. Juhanan vanhempi veli kuoli vuonna 1652 ja Juhanasta tuli näin kolmen suuren puolalaisen suvun, Sobieskien, Zotkiewskien ja Daniltowiczien perijä.
Juhana oli liittynyt armeijaan Euroopan matkansa jälkeen vuonna 1648 ja hän osallistui taisteluihin H’melnytskyin kansannousun ja Pohjan sodan aikana. Juhana asettui Pohjan sodan aikana vuonna 1655 Puolaan hyökänneen Ruotsin kuningas Kaarle X Kustaan puolelle Puolan kuningas Juhana Kasimiria vastaan. Jo seuraavan vuoden puolella hän kääntyi kuitenkin ruotsalaisia vastaan. Kuningatar Marie Louise Gonzaguen tuella hän alkoi edetä sotilasurallaan nousten marsalkaksi vuonna 1665 ja hetmanniksi vuonna 1666. Vuonna 1667 hän voitti tataarit ja kasakat Podhajcen taistelussa. Hänen palatessaan Varsovaan seuraavan vuoden keväällä Juhana sai ylennyksen suurhetmanniksi. Juhana oli myös mennyt naimisiin ranskalaisen Marie-Casimire de la Grange d’Arquienin kanssa vuonna 1665. Marie eli puolalaisittain Marysienka oli ollut naimisissa Jan Zamoyskin kanssa ja Sobieski nai hänet tämän miehen kuoltua. Parin suhde oli läheinen ja he kävivät keskenään erossa ollessaan historioitsijoiden lähteenä käyttämää pitkää kirjeenvaihtoa. Pari sai myös useita poikia ja tyttäriä. Marysienka yritti valituttaa miestään Puolan kuninkaaksi Juhana Kasimirin kuoltua vuonna 1668. Kuninkaaksi valittiin kuitenkin aateliston äänestämänä Michał Wiśniowiecki (1669–73). Sobieski jatkoi sotilasuransa Michałin alaisuudessa ottaen voittoja kasakoista. Michałin valtakausi jäi lyhyeksi hänen kuollessaan vuonna 1673 ja Sobieskin sotilasansiot siivittivät hänen valintansa kuninkaaksi toukokuussa 1674.
Wayan Limbak
Wayan Limbak (1897 – 5. syyskuuta 2003 ) oli indonesialainen tanssija. Hän oli kotoisin Balilta.
Juhana III Sobieski
Elämäkerta
Uusi kuningas ei voinut viettää juurikaan aikaa Varsovassa, sillä Puola kävi sotaa Osmanien valtakuntaa vastaan. Sobieski oli ottanut voiton turkkilaisista hieman ennen kuninkaaksi valitsemistaan Chocimissa vuonna 1673 ja myöhemmin puolalaisten onnistui vapauttaa piiritetty Lviv. Vuoteen 1676 mennessä molemmat osapuolet olivat kuluttaneet voimansa loppuun. 24. syyskuuta turkkilaisten kanssa solmittiin aselepo. Lokakuussa 1676 turkkilaisten kanssa solmitun Żórawnon sopimuksen ehdot eivät lopulta olleet juurikaan paremmat, kuin vuonna 1672 solmitussa Buczaczin rauhassa, jossa Puola oli menettänyt alueitaan osmaneille. Sobieski oli pyrkinyt liittoutumaan Ranskan kanssa ja hänellä oli läheiset suhteet hovin ranskalaismieliseen osaan vaimonsa kautta. Ranskalaisille Puola olisi puolestaan saattanut olla oiva liittolainen Habsburgeja vastaan. Ranskalaisten tuella Sobieskin oli tarkoitus sotia Brandenburg-Preussia vastaan, mihin tähtäsi myös Ruotsin kanssa Danzigissa solmittu sopimus vuonna 1677. Sobieskin politiikka epäonnistui lopulta useasta syystä. Moskovan Venäjä oli solminut rauhan turkkilaisten kanssa vuonna 1677 ja Puola ei voinut sotia Preussia vastaan ottamatta riskiä Moskovan suunnalta tulevasta hyökkäyksestä maan selustaan. Ruotsalaiset kärsivät tappion preussilaisille Fehrbellinin taistelussa ja myöhemmin Kurfurstin taistelussa. Puolan sejm kieltäytyi lopulta hyväksymästä Jaworowin sopimusta ja Ranskan Ludvig XIV solmi rauhan Saksan keisarin ja Preussin kanssa. Pettynyt Sobieski alkoi suuntautua tästä lähtien Ranskan sijaan keisarikuntaa kohti.
Wayan Limbak
Limbak muistetaan varsinkin balilaisesta kecakista eli ns. "apinatanssista", jonka hän kehitti yhteistyössä saksalaisen Walter Spiesin kanssa 1930-luvulla. Tyypillisesti miesten esittämä kecak saavutti nopeasti varsinkin Balilla vierailleiden turistien suosion.
Juhana III Sobieski
Elämäkerta
Vuonna 1683 suurvisiiri Kara Mustafa paššan johtamat turkkilaiset lähtivät etenemään kohti Wieniä Belgradista. Keisari Leopod pyysi Sobieskin apua ja 1. huhtikuuta solmittiin osapuolten välinen avunantosopimus. Sobieskin oli tarkoitus saada rahallista tukea keisarilta ja hän johtaisi avustusjoukkonsa Wieniin. Turkkilaiset olivat kuitenkin paikalla heitä nopeammin ja alkoi kaupungin piiritys. Turkkilaisia oli ehkä jopa 140 000. Sobieskista tuli 74 000 miestä käsittäneen avustusarmeijan komentaja ja Wienin taistelu seurasi 12. syyskuuta 1683. Sobieski johti puolalaisten husaarien hyökkäystä piirittävien turkkilaisten leiriin. Taistelu päättyi turkkilaisten tappioon ja avustusarmeijan voittoon. Voitto Wienissä pysäytti osmanien Puolaakin uhanneen levittäytymisen, mutta Sobieskin myöhemmät sotaretket turkkilaisia vastaan pyhän liigan puolella eivät olleet lainkaan yhtä onnistuneita. Esimerkiksi yritykset vapauttaa Moldavia ja Valakia epäonnistuivat vuosien 1684 ja 1691 välillä. Venäjän kanssa solmittiin puolestaan Grzymułtowskin rauha, jolla venäläisten hallussa vuodesta 1667 ollut Kiova luovutettiin heille lopullisesti. Vuodesta 1691 eteenpäin Sobieskin valtakautta leimasi jatkuva sairastelu ja Puolan aateliston keskenäiset kiistat. Sobieski kuoli Wilanówissa 17. kesäkuuta sydänkohtaukseen.
Wayan Limbak
Limbakin oma kecak-ryhmä teki myös lukuisia kansainvälisiä esiintymisiä. Limbak kuoli Gianyarissa, Balin saarella 106-vuotiaana. Hän oli naimisissa kolmesti ja eli kaikkien vaimojensa ohitse.
Juhana III Sobieski
Kuoleman jälkeen
thumb|240px|Sobieski lähettää viestin paaville Wienin voiton jälkeen. Jan Matejko, 1880, Krakovan kansallismuseo Sobieskin poika Jakub Sobieski ei tullut valituksi kuninkaaksi, vaan kuninkaaksi nousi Saksin vaaliruhtinas August II Väkevä. Sobieskin kuoleman jälkeen hänen poliittiset epäonnistumisensa paljolti unohdettiin ja etenkin 1800- ja 1900-luvuilla muisteltiin etenkin hänen voittoaan Euroopan puolesta turkkilaisia vastaan käydyssä Wienin taistelussa. Sobieskin valtakautta onkin pidetty Puola-Liettuan viimeisenä suuruuden hetkenä. Toisaalta Sobieskin sitoutuminen pyhän liigan sotiin kävi hyvin kalliiksi ja sodista hyötyivät lähinnä ulkovallat. Jatkuva sotiminen esti osaltaan Puolan sisäisten ristiriitojen ratkaisemisen. Jakub Sobieskin tytär Maria Klementyna meni naimisiin vuonna 1719 Englannin kruununtavoittelija James Stuartin kanssa.
Nefrologia
thumb|Munuainen. Nefrologia on munuaisten rakennetta ja toimintaa tutkiva lääketieteen ala. Sana tulee kreikan kielen munuaista tarkoittavasta sanasta nephros. Nefrologia tutkii myös erilaisia munuaisten sairauksia ja niiden hoitoa. Munuaisten ongelmiin erikoistunutta lääkäriä kutsutaan nefrologiksi. Nefrologiaa tarvitaan muun muassa seuraavista syistä:
Pitkäjärvi (Jyväskylä)
Pitkäjärvi Jyväskylän 77. kaupunginosa. Pitkäjärvellä sijaitsee myös kalastuspaikka.
Anton Wilhelm Arppe
thumb|[[Limingan kirkko]] thumb|upright=0.5|[[Ylitornion kirkko|Ylitornion kirkon kellotorni]]
Anton Wilhelm Arppe (31. toukokuuta 1789 Kitee – 29. toukokuuta 1862 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Arppe opiskeli Tukholman taideakatemiassa vuosina 1806–1810 ja toimi vuosina 1809–1810 Tukholman yli-intendentinkonttorissa ylimääräisenä konduktöörinä. Arppe nimitettiin 11. joulukuuta 1810 konduktööriksi Suomen Yleisten rakennusten intendentinkonttoriin, joka oli Suomen sodan jälkeen perustettu. Yhdessä Charles Bassin kanssa Arppe sai huolehdittavakseen sodan tuhojen korjauksen ja monien uusien julkisten rakennusten suunnittelemisen. Helsingin uudelleenrakennusta varten oli perustettu oma toimikunta, jonka johtoon oli määrätty J. A. Ehrenström.
Arppe ehti toimia intendentinkonttorissa vielä Carl Ludvig Engelin ja Ernst Lohrmannin johtajakausilla. Arppe erosi intendentinkonttorin palveluksesta 12. syyskuuta 1844.
Berendes
Berendes oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 55 ja vapaaherrallinen suku numero 46.
Johan Berendes eli 1500-luvulla Brandenburgissa. Hänen poikansa Johan (k. 1612) oli julkinen notaari vuonna 1553 ja 1554 Kustaa Vaasa kutsui hänet Ruotsiin poikiensa Magnusin ja Kaarlen opettajaksi. Johan Berendes toimi kuningas Juhana III:n sihteerinä 1571 ja aateloitiin 1574. Tämän jälkeen hän toimi Tallinnan käskynhaltijana. Linnanisäntä, kamarineuvos Joakim Berendesin (k. 1623) pojista Johan Berendes (1603–1652) oli valtaneuvos ja eversti, myöhemmin kenraalimajuri Fabian Berendes (1610–1679) taas korotettiin vapaaherraksi.
Lewyn kappale -tauti
Lewyn kappale -tauti on nimetty saksalaissyntyisen neurologin Frederic Lewyn mukaan. Hän kuvaili vuonna 1912 aivoista löytämänsä inkluusiokappaleet, jotka myöhemmin nimettiin hänen mukaansa.
Oireet
Lewyn kappale -taudin keskeisin oire on etenevä kognitiivisten toimintojen heikentyminen, joka voi näkyä esimerkiksi tarkkaavaisuuden, muistin, toimintakyvyn tai näköhäiriöinä.
Aivojen kuvantamistutkimuksissa voidaan nähdä alentunut dopamiini pitoisuus tyvitumakkeissa ja heikentynyt verenvirtaus erityisesti aivojen takalohkossa. Toisaalta aivojen magneettikuvauksessa sisemmän ohimolohkon rakenteet ovat suhteellisen hyvin säilyneitä, toisin kuin esimerkiksi Alzheimerin taudissa.
Hoito
Lewyn kappale -tautiin ei ole parantavaa hoitoa, ainoastaan oireita voidaan helpottaa. Alzheimerin tautiin kehitettyjen kolinergisten lääkkeiden on todettu auttavan myös Lewyn kappale -taudissa. Kyseessä on etenevä sairaus, joka johtaa yleensä kuolemaan vajaassa kymmenessä vuodessa.
Blackrock
Blackrock on Irlannin pääkaupungin Dublinin esikaupunki Dún Laoghaire–Rathdownin hallinnollisessa kreivikunnassa Dublinin keskustan kaakkoispuolella Irlanninmeren rannikolla. Se sijaitsee kreivikunnan pääkaupungin Dún Laoghairen luoteispuolella.
Blackrockilla ei ole tarkasti määriteltyjä rajoja, mutta alueen kymmenen vaalipiirin (Blackrock-Booterstown, -Carysfort, -Central, -Glenomena, -Monkstown, -Newpark, -Seapoint, -Stradbrook, -Templehill, ja -Williamstown) yhteenlaskettu väkiluku on 29 461 asukasta (vuonna 2011) ja pinta-ala 7,55 neliökilometriä.
Blackrockista on hyvät liikenneyhteydet Dubliniin DART-junan ansiosta.
Ludvig XVII
Louis (Ludvig) XVII (27. maaliskuuta 1785 Versailles – 8. kesäkuuta 1795) oli Ranskan kruununprinssi, kuningas Ludvig XVI:n ja kuningatar Maria Antoinetten poika. Hän ei koskaan hallinnut Ranskaa kuninkaana, sillä maa julistettiin vuonna 1792 tasavallaksi, mutta Ranskan rojalistit katsoivat hänen olleen laillinen kuningas sen jälkeen, kun hänen isänsä oli vuonna 1793 teloitettu. Tämän vuoksi hänestä on myöhemmin käytetty hallitsijanimeä Ludvig XVII.
Syntymästään vuoteen 1789 Ludvig tunnettiin nimellä Louis-Charles, Normandian herttua, sitten vuodet 1789–1791 Louis-Charles, Viennen dauphin ja vuosina 1791–1793 Louis-Charles, Ranskan kruununprinssi.
Ensimmäiset vuodet
Ludvig syntyi Versailles’n palatsissa vanhempiensa toisena poikana keväällä 1785. Hän sai jo syntyessään Normandian herttuan arvon, ja vanhemman veljensä Louis Josephin kuoleman jälkeen vuonna 1789 hänestä tuli kruununprinssi.
Ranskan monarkian kumoamisen jälkeen vuonna 1792 Ludvig vangittiin vanhempiensa mukana Pariisin Templeen. Vaikka kuningasperhettä kohdeltiin hyvin, elämä sodan varjossa jätti jälkensä Ludvigiin. Oikeudenkäynti hänen isäänsä vastaan osoittautui tuhoisaksi koko hallitsijaperheelle, ja vuoden 1793 alussa tämä teloitettiin giljotiinissa.
Isänsä teloituksen jälkeen Ludvig jatkoi elämäänsä Templen tornissa äitinsä ja sisarensa kanssa tarkan vartioinnin alaisena. Hän oli äidilleen kaikki kaikessa, ja tämä seikka esti Maria Antoinetten pakoaikeet koska hänen oli mahdotonta paeta lapset mukanaan. Kuningatar olisi ollut valmis jättämään tyttärensä tätinsä huostaan, mutta Ludvigista hän ei pystynyt luopumaan.
Kuningattaren syvä rakkaus poikaansa ei jäänyt huomaamatta vallankumouksen johdolta. Heinäkuun alussa 1793 vastaperustettu yhteishyvän valiokunta teki päätöksen erottaa Ludvig äidistään, joka kohteli poikaansa kuin tulevaa kuningasta. Suunnitelma toteutettiin välittömästi, ja myöhään illalla 3. heinäkuuta kuusi Pariisin kommuunin virkailijaa tunkeutui kuningattaren olohuoneeseen ilmoittamaan, että valiokunta oli määrännyt hänet menettämään poikansa holhouksen.
Tämän jälkeen Ludvig eristettiin kaikista perheenjäsenistään ja ”uudelleenkoulutettiin” tasavaltalaismieliseksi suutari Antoine Simonin ja tämän puolison Marie Jeannen toimiessa hänen käännyttäjänään. Koulutukseen kuului henkistä painostusta, ja joidenkin väittämien mukaan Ludvigille juotettiin alkoholia ja hänet pakotettiin opettelemaan ”Marseljeesi”, kiroamaan vanhempansa sekä uskomaan, ettei hänen äitinsä välittänyt hänen kohtalostaan. Yleisen käsityksen mukaan Simon kohteli ottopoikaansa hyvin ja sai tämän täysin valtaansa. Ludvigia uhkailtiin usein giljotiinilla, minkä seurauksena hän pyörtyili. Simonin pariskunta palveli vallankumousjohtaja Jacques-René Hébertin alaisena, ja tämän määräyksestä kruununprinssi pakotettiin kirjoittamaan perätön lausunto, jonka mukaan hänen äitinsä oli opettanut hänelle epäsiveellisiä käytöstapoja.