cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jan Trøjborg
Trøjborg toimi Tanskan parlamentin Folketingetin jäsenenä syksystä 1987 vuoden 2005 loppuun, jolloin hänet valittiin kotikaupunkinsa Horsensin pormestariksi. Trøjborgille kertyi vankka ministerikokemus Poul Nyrup Rasmussenin hallitusten ajalta. Hän toimi ministerinä yhtäjaksoisesti lähes yhdeksän vuoden ajan tammikuusta 1993 marraskuuhun 2001 asti, jolloin Anders Fogh Rasmussenin johtama Venstre-puolue voitti parlamenttivaalit.
Koulutukseltaan Trøjborg oli rakennusinsinööri, joksi hän valmistui vuonna 1986. Trøjborg oli vuodesta 1998 vuoteen 2010 naimisissa Janne Lindgaardin kanssa, jonka kanssa hänellä oli kaksi lasta. Hänellä oli kaksi lasta myös aiemmasta liitostaan.
Trøjborg kuoli toukokuussa 2012, 56-vuotiaana, saatuaan sydänkohtauksen.
Betsy Palmer
Ura
Palmer tunnetaan parhaiten Jasonin äidin roolista kauhuelokuvassa Perjantai 13. päivä (1980). Hän esiintyi monissa elokuvissa, televisio-ohjelmissa ja peliohjelmissa. 1950-luvun lopulla hän oli uutistoimittajana ohjelmassa The Today Show on NBC, minkä jälkeen hän jäi television palvelukseen. Vuosina 1953–2001 hän vieraili muun muassa seuraavissa ohjelmissa:
Henrik Ölander
Henrik Ölander (s. 29. lokakuuta 1997 Vantaa) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana Miesten Ykkösen IF Gnistanissassa. Ölander debytoi Veikkausliigassa kaudella 2018 PS Kemin riveissä.
Seurajoukkueet
Henrik Ölanderin pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2015, kun hän nousi HJK:n Kakkosessa pelanneen reservijoukkue Klubi 04:n kokoonpanoon. Ölander pelasi kausien 2015–2017 aikana yhteensä 49 ottelua Kakkosessa, mutta ei päässyt pelaamaan HJK:n edustusjoukkueessa.
Ölander siirtyi kaudeksi 2018 Veikkausliigassa pelanneeseen PS Kemiin. Ölander debytoi Veikkausliigassa 3. toukokuuta 2018 ottelussa VPS–PS Kemi. Hän pelasi kaudella 2018 yhteensä 12 liigaottelua. PS Kemi putosi kauden päätteeksi Ykköseen ja seura meni konkurssiin. Ölander siirtyi kaudeksi 2019 liigassa pelanneen RoPS:in riveihin. Ölander pelasi kaudella 2019 yhteensä 14 liigaottelua. RoPS oli kaudella 2019 Veikkausliigassa kymmenes. Ölander siirtyi kaudeksi 2020 Ykkösen AC Ouluun. Hän pelasi kaudella 2020 yhteensä 22 ottelua, kun AC Oulu voitti Ykkösen ja nousi Veikkausliigaan. Ölander teki AC Oulun kanssa sopimuksen myös kaudesta 2021.
Malev
Malev (vir. 'sotajoukko') on virolainen komediallinen seikkailuelokuva vuodelta 2005. Elokuva sijoittuu vuoteen 1208 ja kuvaa humoristisesti virolaisten vaiheita Euroopan suurvaltapolitiikassa. Malev parodioi historiallisia seikkailuelokuvia Monty Pythonin tyyliin. Elokuvan alaotsikko ”Läti Henrik valetas!” (Henrik Lättiläinen valehteli!) viittaa Henrikin Liivinmaan kronikkaan.
Letto (Oulu)
Aikaisemmin osa Leton alueesta kuului Kempeleen kuntaan. Vuonna 2003 Valtioneuvoston tekemässä kuntajakomuutoksessa Kempeleeseen kuulunut alueosa liitettiin tuolloiseen Oulunsalon kuntaan. Vuoden 2013 alussa Oulunsalon kunnan lakkautettua Letosta tuli osa Oulun kaupunkia. Alue rajoittuu pohjoisessa Kylänpuoleen, idässä Kempeleen kunnanrajalle, lännessä Perämereen sekä etelässä Limingan kunnanrajalle, ja siellä olevaan Järvenpään haja-asutusalueeseen.
Letto sijaitsee Liminganlahden koilliskulmalla, joka on aajojen ruovikoiden reunustama matalikko ja suistoalue. Alue on tärkeä muuttolintujen kerääntymis- ja pesimäalue. Varsinkin rantapellot ovat erityisesti kevään aikaan tärkeitä ruokailualueita monille muuttolinnuille.
Leton Papinkarissa sijaitsee lintutorni. Kempeleen Sarkkirannasta lähtee talvisin Lettoon latu.
Alueen päätieyhteys on Letontie, joka on soratie. Tie lähtee Kylänpuolentieltä ja etenee Limingan kunnan puolelle Järvenpään ja Selkämaan haja-asutusalueille sekä Tupoksen taajamaan. Letontie on vaihtoehtoinen oikotieyhteys Limingasta Oulun lentoasemalle.
Ryöstö (elokuva)
Ryöstö on David Mametin käsikirjoittama ja ohjaama, Gene Hackmanin tähdittämä rikos- ja jännityselokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 2001.
Juoni
Rosvokopla ryöstää arvokkaan kultakuljetuksen, mutta kaikki ei menekään suunnitelmien mukaan, sillä kaikki tuntuvat petkuttavan toisiaan.
Huhtjärvi (Sysmä)
Huhtjärvi on Päijät-Hämeessä Sysmässä Nikkaroisen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,9 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Lintulanjoen valuma-alueeseen (14.229) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 90,3 metriä mpy.
Tuomiopiiri
Tuomiopiiri on se maantieteellinen alue, jossa tuomioistuimella on oikeus käyttää tuomiovaltaa. Suomessa käräjäoikeuden tuomiopiiri käsittää yhden tai useamman kunnan alueen. Joissakin tietyissä asioissa voidaan säädöksellä määrätä jonkin käräjäoikeuden tuomiopiiriksi useammankin käräjäoikeuden alue, jolloin tiettyjen asioiden käsittely saadaan keskitetyksi vain joihinkin käräjäoikeuksiin. Hovioikeuden tuomiopiiriin kuuluu usean käräjäoikeuden alue, hallinto-oikeuden tuomiopiiriin yhden tai useamman maakunnan alue ja korkeimman oikeuden tuomiopiirinä on koko Suomi. Aiemmin raastuvanoikeuden tuomiopiirinä oli jonkin kaupungin alue ja kihlakunnanoikeuden alueena käräjäkunta, joka muodostui yhdestä tai useammasta kunnasta tai kunnan osasta.
Siitä missä tuomiopiirissä jokin oikeudenkäyntiasia ratkaistaan on määrätty lainsäädännössä. Riita-asia käsitellään siinä tuomiopiirissä, johon vastaajan kotipaikka kuuluu. Rikosasian käsittelypaikkana on se tuomioistuin, jonka tuomiopiirissä rikos on tehty.
Italian talous
Italian talous on jälkiteollinen. Se koostuu suurimmaksi osaksi palveluista ja jalostuksesta. Alkutuotanto on edelleen tärkeä, mutta 1900-luvun rakennemuutos pienensi sen suhteellista merkitystä olennaisesti. Italian taloudelle on ominaista vauraan pohjoisen ja heikommin menestyvän etelän räikeä ero, harmaan talouden suuri koko, eurooppalaisittain suurehkot tuloerot, korkean lisäarvon merkkituotteet, tehoton julkinen sektori ja erittäin velkaantunut valtio. Aikoinaan Italialle oli tyypillistä rahan arvon nopea aleneminen, sittemmin inflaatio on hidastunut huomattavasti.
Italian bruttokansantuote on ostovoimakorjattuna noin 3,2 biljoonaa Yhdysvaltain dollaria (2023), 1900-luvun jälkipuoliskon voimakkaan kasvun jälkeen kehitys on ollut tahmeaa. Italia on Euroopan suurin kansantalous Saksan, Ranskan ja Britannian jälkeen. Italiaa seuraa sekä markkinahinnoin että ostovoimakorjattuna Espanja. Italia kuuluu G8-ryhmään ja on Euroopan unionin sekä OECD:n jäsen. Italian valuutta on euro, jonka sadasosa on italiaksi centesimo. Entinen valuutta liira menetti inflaation seurauksena arvoaan siten, että yhden euron ostamiseen tarvittiin 2000-luvun alussa yli 1 900 liiraa.
Yleistä
Italiassa on muun muassa öljy-, maakaasu-, rautamalmi-, kivihiili-, elohopea-, rikki-, suola- ja marmoriesiintymiä, mutta kaikkiaan luonnonvaroja on vähän. Teollisuuden osuus bruttokansantuotteesta on noin 25 %, ja se työllistää noin 30 % työikäisestä väestöstä. Teollisuuskeskukset keskittyvät maan pohjoisosaan, mikä johtuu hyvistä markkinointiyhteyksistä Keski- ja Länsi-Eurooppaan, alppijokien vesivoimasta ja maataloudesta saatavista raaka-aineista. Italiassa tuotetaan kone- ja konepajateollisuuden perinteisiä tuotteita kuten laivoja, moottoriajoneuvoja, konttorikoneita, elektroniikkaa, maatalouskoneita ja rautatiekalustoa. Automerkeistä kuuluisimmat ovat torinolainen Fiat ja Ferrari. Lisäksi Italiassa on muun muassa teräs-, elintarvike-, tupakka-, huonekalu- ja kemianteollisuutta.
Italia, erityisesti Milano, on tunnettu muodin keskuksena, ja italialaiset asusteet ja kengät ovat maailmankuuluja. Tärkeimpiä vientituotteita ovat koneet ja moottoriajoneuvot, tekstiilit, kengät ja kemianteollisuuden tuotteet sekä viinit, oliiviöljy, hedelmät ja vihannekset. Huomattavimmat kauppasatamat ovat Genova, Augusta, Trieste, Venetsia ja Taranto. Kansainvälisiä lentoasemia on 25. Italiassa käy vuosittain yli 50 miljoonaa turistia.
Alkutuotannon osuus bruttokansantuotteesta on enää alle kaksi prosenttia, ja sen piirissä työskentelee noin neljä prosenttia työvoimasta. Maanviljely keskittyy Pohjois-Italian alangolle, jossa viljellään muun muassa vehnää, maissia, sokerijuurikasta ja riisiä. Alueella tuotetaan myös merkittävästi rehua ja maitotaloustuotteita. Keski- ja Etelä-Italiassa kasvatetaan etupäässä lampaita ja vuohia. Italia on maailman toiseksi suurin viinirypäleiden tuottaja Ranskan jälkeen ja maailman suurin viinin tuottajamaa. Maan eteläosassa viljellään sitrushedelmiä, tomaatteja ja oliiveita. Pohjoisen Friulissa ja Lombardiassa viljellään silkkiäispuita, mutta niiden kasvatus on vähentynyt keinokuitujen käytön yleistyessä. Rannikolla muun muassa sardiinien, sardellien ja tonnikalan kalastus on tärkeä elinkeino. Kala onkin yksi Italian vientituotteista.
Italian harmaa talous, eli "economia sommersa", on laaja: vuonna 2018 sen arvo oli 211 miljardia euroa (11,9 % bruttokansantuotteesta). Luku on Italian tilastokeskuksen arvio tilastoimatta jäävän talouden rahallisesta arvosta. Harmaan talouden osuus on pienentynyt jossain määrin.
Ennen siirtymistä Euroopan yhteiseen valuuttaan, euroon, Italian rahayksikkö oli Italian liira (ITL, ₤ ). 1 000 liiraa oli Suomen vanhoissa rahoissa eli markoissa noin kolme markkaa, euroissa taas 0,5 €.
Teknologiateollisuus
Italian teollisuus on painottunut pohjois- ja luoteisosiin. Italia on maailman suurimpia sähköenergian tuottajia. Italia joutuu ostamaan muilta mailta raakaöljyä, moottoriajoneuvoja, tekstiilejä, koneita ja metalleja. Italia on yksi Euroopan huomattavista teollisuusmaista. Koska Italiassa on niukasti teollisuuden raaka-aineita omasta takaa, se on kehittänyt sellaisia teollisuudenaloja, joilla tarvitaan vain vähän raaka-aineita ja joilla voidaan nostaa laatua, esimerkiksi muotoilun osuutta korostamalla. Tällaisia tuotteita ovat vaatteet, kengät, huonekalut ja tietokoneet. Teollisuudesta toimeentulonsa saa 30 % italialaisista. Italia tuottaa runsaasti hienoa marmoria. Suurin osa siitä käytetään rakennuksiin. Kuuluisa taiteilija Michelangelo veisti teoksensa aikoinaan Carraran marmoriin.
Autoteollisuus
Italian suurin teollisuuskaupunki on Milano, joka on maan rahamaailman keskus ja on tärkeä liikenteen solmukohta. Siellä on osa maan autoteollisuudesta, mutta varsinainen autokaupunki on Torino. Sen suurimmista tehtaista lähes kaikki kuuluvat FCA:lle, joka valmistaa Italiassa Fiat-, Alfa Romeo- ja Lancia-merkkisiä mallejaan. Italialaiset urheilu- ja luksusautot, kuten Ferrari ja Maserati ovat tulleet kuuluisiksi, ja varakkaiden suosimiksi, ulkomaillakin. Italialainen autoteollisuus on merkittävä osa valtiontaloutta, ja henkilöautoja viedään runsaasti myös muualle. Italialaiset muotoilutoimistot kuten Pininfarina sekä Bertone ovat suunnitelleet koreja myös vierasmaisille merkeille.
Muotiteollisuus
Muoti-, erityisesti kenkä- ja vaateteollisuus, on merkittävää Italiassa. Italiasta on kotoisin sellaisia brändejä kuin Dolce & Gabbana ja Giorgio Armani.
Maatalous
Italian maatalouteen vaikuttaa suuresti alueen sijainti Välimerellä, jossa välimerenilmasto mahdollistaa muun muassa lähes koko maassa menestyvien oliivien ja viinirypäleiden viljelyn. Pojoki on Italian maataloudelle korvaamaton, koska sen laakso on hedelmällinen ja tasangon keskiosaa voidaan keinokastella. Italian toiseksi parasta maatalouteen sopivaa aluetta ovat jokilaaksot, etenkin Arnon ja Tiberin varsilla. Suuri osa Italian maa-alasta on maatalouden käytössä ja 1,4 miljoonaa ihmistä eli yhdeksän prosenttia työvoimasta työskentelee maatalouden parissa.
Pohjois-Italian maaperä on hedelmällistä lietemaata, jonka vuoksi siellä harjoitettu maatalous on tehokasta ja maatilat suuria. Italian keskiosa on karua vuoristoa, jota ympäröivät rannikon viljavat alangot ja tasangot. Etelä-Italian maaperä on karua ja vähäravinteista. Maataloutta haittaavat siellä kesän kuivuus ja kasteluveden vähyys; maatilat ovat myös pieniä eikä lannoitteisiin ja koneisiin ole varaa, minkä takia sadot jäävät pieniksi. Etelä-Italiassa maisemaa hallitsevat karut lammaslaitumet, sekä oliivi-, viini-, sekä hedelmätarhat. Aivan pohjoisosassa ei ole Alppien takia paljon maataloutta. Kahdesta Italian suuresta saaresta, Sisiliassa on paremmat mahdollisuudet maatalouteen kuin Sardiniassa, vaikka kumpikaan saarista ei ole maatalouden harjoittamiseen ihanteellisia.
Italian maatalous muistuttaa hyvin paljon Länsi-Euroopan maataloutta ja se on jo pitkään ollut kehittynyttä. Ranskan jälkeen Italia on maailman toiseksi suurin viinintuottaja ja samoin toiseksi suurin vehnän tuottaja. Pojoen laaksossa viljellään vehnää, maissia ja sokerijuurikasta. Myös riisiä kasvatetaan, koska tasaisia viljelymaita sekä lämpöä ja kosteutta on riittävästi. Italiassa suurimmat viljasadot saadaan Pojoen tasangolta, jossa viljellään myös paljon viinirypäleitä. Noin joka toisella italialaisella maatilalla on viiniköynnöksiä. Viljaa Italiaan joudutaan ostamaan muualta, koska muita viljoja kuin vehnää ei kasvateta tarpeeksi. Vihanneksia ja hedelmiä riittää kuitenkin vientiin. Italia on maailman johtavia latva-artisokkien ja oliivien tuottajia. Muita merkittäviä tuotteita ovat: tomaatti, peruna, sokerijuurikas, tupakka, mantelit ja pähkinät, sekä sitrushedelmät, jotka menestyvät hyvin maan eteläosassa.
Ulkomaankauppa
Italia tuottaa vientiin muun muassa vaatteita, jalkineita, koneita, moottoriajoneuvoja, tekstiilejä, kemikaaleja, tupakkaa, hedelmiä ja vihanneksia. Tärkeimmät kauppakumppanit ovat Saksa, Ranska, USA, Iso-Britannia ja Alankomaat. Italiaan tuodaan tavaraa varsinkin Saksasta ja Ranskasta. Laivanrakennus on tärkeä teollisuuden haara, ja laivoja rakennetaan useisiin eri maihin.
Bruttokansantuote alueittain
Italian suurin talousalue on Lombardia, jonka bruttokansantuote on yli 20 prosenttia koko maan virallisesta bkt:stä. Muita merkittävimpiä alueita ovat Latium, Veneto, Emilia-Romagna ja Piemonte.
Josico
José Joaquín Moreno Verdú eli Josico (s. 6. tammikuuta 1975) Hellín, Albacete), on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa turkkilaista Fenerbahçea. Aikaisemmin urallaan Josico on edustanut Albacete Balompiétä, UD Las Palmasia sekä Villarrealia. Pelipaikaltaan hän on puolustava keskikenttäpelaaja.
Lähteet
http://www.villarrealcf.com
Lauttalampi (Jyväskylä)
Lauttalampi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Mutasen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 88 metriä mpy.
Denis Cuspert
Denis Cuspert (1975 – 17. tammikuuta 2018 Dayr al-Zawrin maakunta, Syyria ) oli saksalainen rapartisti ja jihadisti. Hän käytti taiteilijanimeä Deso Dogg ja taistelijanimeä Abu Talha al-Almani.
Admicom
Admicom on suomalainen toiminnanohjausjärjestelmiin keskittynyt ohjelmistoyhtiö. Se on kehittänyt pilvipalveluna toimivan toiminnanohjausjärjestelmän, joka automatisoi asiakkaiden työmaiden ja toimistojen rutiineja. Admicom tarjoaa myös tilitoimistopalveluja. Sen asiakkaat toimivat rakentamisen, talotekniikan ja teollisuuden parissa. Admicom on Helsingin Nasdaq First North -listalla.
Denis Cuspert
Elämä
Cuspertilla oli saksalainen äiti ja ghanalainen isä. Hän varttui Berliinin Kreuzbergissä. Hän liittyi jengitoimintaan, sai tuomioita useista pienistä rikoksista ja vietti vuosia nuorisorikollisten laitoksissa. Vuonna 2006 hän keikkaili rapartisti DMX:n kanssa. Hän saavutti artistina kohtalaista menestystä ja levytti Deso Dogg -nimellä kolme albumia. Hän kuitenkin päätti uransa vuonna 2010, kääntyi muslimiksi ja siirtyi salafistipiireihin. Vuonna 2012 Cuspert lähti toisen käännynnäisen, radikaalin saarnaajan vaikutuspiirissä oltuaan Egyptiin. Syyriaan hän saapui vuosien 2012 ja 2013 paikkeilla. Hän taisteli alun perin al-Nusran rintamassa, mutta siirtyi Isis-järjestön riveihin vuonna 2014. Yhdysvaltain ulkoministeriö lisäsi hänet globaalien terroristien listaukseen vuonna 2015. Cuspert esiintyi useissa propagandavideoissa, joista yhdessä piti käsissään ihmiseltä irrotettua päätä. Hän vaati toistuvasti terrori-iskujen tekemistä Euroopassa, uhkaili Barack Obamaa ja vaikuttaa toimineen saksaa puhuneiden islamilaisten radikaalien houkuttelijana Isis-toimintaan.
Admicom
2004–2015
Admicomin perustaja Matti Hällin ensimmäinen yritys Liinos teki toiminnanohjausjärjestelmiä. Se myytiin norjalaiselle Vismalle vuonna 2001. Vuonna 2004 Matti Häll perusti Jyväskylässä Admicomin. Yritys alkoi kehittää Adminet-tuotetta, joka perustuu SaaS-malliin. Palvelun ideana oli tehostaa työmaan ja toimiston rutiineja automatiikan avulla. Yrityksen ensimmäiset vuodet kuluivat tuotekehittelyyn ja toiminnan pohjustamiseen, varsinainen toiminta alkoi vasta vuoden 2012 jälkeen. Sen jälkeen kasvu on ollut kovaa, noin 30 prosenttia vuodessa. Aluksi Adminettiä tarjottiin vain talotekniikkaan erikoistuneille yrityksille, mutta vuodesta 2013 alkaen myös rakennusalan yrityksille.
Denis Cuspert
Elämä
Vuonna 2014 FBI:n kielenkääntäjä Daniela Greene, joka sai tehtäväkseen tutkia Cuspertin toimia, valehteli FBI:lle aikeistaan ja lähti Syyriaan, jossa meni naimisiin Cuspertin kanssa. Greene kuitenkin pakeni pian takaisin Yhdysvaltoihin, jossa hänet pidätettiin. Hän suostui yhteistyöhön viranomaisten kanssa, myönsi syyllisyytensä virheellisiin lausuntoihin kansainvälisestä terrorismista ja sai kahden vuoden vankeustuomion. Hän vapautui kesällä 2016.
Admicom
2016–
Vuonna 2017 Adminettiä alettiin myydä myös teollisuusyrityksille. Yhtiön liikevaihto oli 8,1 miljoonaa euroa, josta yli 90 prosenttia tuli toistuvasta kuukausilaskutuksesta. Yhtiöllä oli vuoden 2017 lopussa 93 työntekijää.
Denis Cuspert
Elämä
Cuspert sai surmansa Itä-Syyriassa tammikuussa 2018. Hänen kuolemastaan oli esitetty jo aiempia väitteitä, mutta tällä kertaa Isikselle myötämielinen mediaverkosto julkaisi kuvia hänen verisestä ruumiistaan. Sama media kertoi Cuspertin haavoittuneen vakavasti taistellessaan Yhdysvaltain tukemien Syyrian demokraattisten voimien ottaessa Raqqan hallintaansa loppuvuodesta 2017. Jäi epäselväksi, kuoliko Cuspert näihin vammoihin vai muussa yhteydessä.
Admicom
2016–
Alkuvuonna 2018 yrityksen yli 90 työntekijästä 70 oli Jyväskylässä. Noin 40 prosenttia työntekijöistä oli yrityksessä osakkaina. Admicomilla oli toimipisteet myös Vantaalla ja Tampereella. Yhtiö listautui Helsingin Nasdaq First North -listalle helmikuussa ja syksyllä se avasi toimipisteen Ouluun. Yhtiön liikevaihto oli lähes 11,5 miljoonaa, josta tuloksen osuus oli 3,25 miljoonaa euroa. Vuoden loppuun mennessä yritys työllisti 113 henkilöä, joista noin sata Jyväskylässä.
Vuonna 2019 Admicom julkisti tulostietonsa jo viikolla 2. Mikään suomalainen pörssiyhtiö ei ollut aiemmin kertonut tilinpäätöstietojaan yhtä aikaisin. Yhtiö perusteli julkistusta sillä, että koska Admicom tarjoaa asiakkailleen reaaliaikaista talouden oh­jausta, sen pitää voida näyttää esimerkkiä asiassa. Alkuvuonna 2019 yritys työllisti 113 työntekijää, joista viidennes toimi tuotekehityksessä. Yhtiön pääkonttori sijaitsi Jyväskylän keskustassa Väinönkeskuksessa, jossa sen toimiston kokonaisneliömäärä oli 1 500 neliötä. Yhtiön liikevaihto oli 15,6 miljoonaa ja voitto 6,6 miljoonaa euroa.
Yhtiön perustaja Matti Häll toimi pitkään hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 2021 hän luopui tehtävästä ja rooliin valittiin hänen poikansa Timo Häll, joka toimi tehtävässä vuoden verran. Heinäkuussa Admicom Finland osti Seinäjoelta Lakeus Tilitoimisto Oy:n. Joulukuussa Admicom osti enemmistöosuuden jyväskyläläisestä Aitio Finlandista sekä samaan yritysryhmään kuuluvan Hillava-yhtiön. Aition tuotteet olivat räätälöityjen ohjelmistoratkaisuiden kehitys-, integraatio- ja ylläpitopalveluita, mobiilisovelluksia ja pilvipalveluratkaisuja. Hillavan tuotteet taas oli kenttätyön suunnitteluun ja ohjaamiseen kehitetty pilvipohjainen toiminnanohjausjärjestelmä.
Helmikuussa 2022 yhtiön uudeksi toimitusjohtajaksi nimitettiin Petri Kairinen. Hän oli toiminut kyberturvayhtiö Nixun toimitusjohtajana vuodesta 2014 lähtien. Samassa kuussa yhtiöön valittiin myös uusi hallitus. Toukokuussa Admicom osti PlanManin, jonka päätuote on rakennusalan toimijoille suunnattu aikataulutuksen ja projektinhallinnan ohjelmisto. Yrityskauppaan ei kuulunut PlanManin henkilöstöä. PlanManin tuote siirtyi Admiconin tytäryhtiö Tocomanin hallintaan, joka oli tehnyt PlanManin kanssa yhteistyötä Tocoman Aikataulu-ohjelmiston parissa jo vuosikymmenen ajan.
Organisaatio
Yhtiön pääkonttori sijaitsee Jyväskylässä. Sillä on toimipisteet myös Helsingissä, Tampereella, Oulussa, Seinäjoella ja Turussa. Joulukuussa 2021 yhtiöllä oli 209 työntekijää, joista yli puolet oli Jyväskylässä. Yhtiön tytäryhtiöitä ovat Tocoman Oy, Aitio Finland Oy ja Hillava Oy.
Yhtiön johtoryhmään kuuluvat toimitusjohtaja Petri Kairisen lisäksi Petri Aho, Anna-Maija Ijäs, Miikka Enkovaara ja Thomas Raehalme.
Helmikuussa 2022 valittuun hallitukseen kuuluvat puheenjohtaja Petri Niemen lisäksi Pasi Aaltola, Olli Nokso-Koivisto, Henna Mäkinen ja Marko Somerma.
Vuonna 2022 omistusosuuksista yli puolet oli ruotsalaisilla omistajilla.
Tuotteet
Admicom myy kuukausiveloituksella toiminnanohjausjärjestelmiä.
Vuonna 2018 Adminetistä kehitettiin kevyempi versio, Adminet Lite, joka oli suunnattu alle kymmenen työntekijän yrityksille. Adminet Lite on kokonaispalvelu, jolla esimerkiksi LVI- tai sähköalan yrittäjä saa käyttöönsä nykyaikaisen mobiilin toimialajärjestelmän ja automatisoidun taloushallinnon, jonka ansiosta tilitoimistoa tarvitaan vain tilinpäätösvaiheessa.
Yhtiö myy myös Tocomanin kehittämiä rakennusalan toimijoille suunnattuja kustannuslaskennan, aikataulutuksen ja kustannusseurannan työkaluja sekä Hillavan kehittämää kenttätyön suunnitteluun ja ohjaamiseen kehitettyä pilvipohjaista toiminnanohjausjärjestelmää.
Yrityskulttuuri
Marraskuussa 2019 Admicom järjesti yhtiönsä henkilöstölle suunnatun osakeannin. Admicom pitää yrityksen menestyksen salaisuutena omistajien pitkäjänteistä sitoutumista ja henkilöstön yrittäjämäistä motivoimista. Annilla tavoiteltiin sitä, että myös uudet työntekijät saavat mahdollisuuden päästä omistajiksi. Antiin osallistui 63 työntekijää.
Kesällä 2021 Admicom otti käyttöön henkilöstörahastopohjaisen palkkiojärjestelmän koko konsernissa.
Dildo
Dildo voi tarkoittaa seuraavia:
Vibraattori
Vibraattori tai vibra voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Masaru Ibuka
pienoiskuva|Masaru Ibuka Masaru Ibuka (11. huhtikuuta 1908 Nikko – 19. joulukuuta 1997 Tokio) oli japanilainen liikemies, joka perusti Sonyn yhdessä Akio Moritan kanssa. Ibuka oli Sonyn pääinsinööri. Ibukan johtamat nauhurin ja transistoriradion sekä monien muiden tuotteiden kehitystyöt nostivat Sonyn teknisen kehityksen kärkeen yli kolmeksi vuosikymmeneksi. Yhtiöstä tuli samalla yksi maailman menestyneimmistä ja tunnetuimmista elektroniikkayrityksistä.
Ibuka valmistui insinööriksi vuonna 1933 Tokion Wasedan yliopistosta. Hän voitti Pariisissa palkinnon kehittämästään moduloidusta valonsiirtojärjestelmästä. Ibuka työskenteli useissa tieteellisissä yrityksissä ennen kuin hän perusti Akio Moritan kanssa Tokyo Tsushin Kogyo K.K:n vuonna 1946. Yhtiö sai vuonna 1958 uuden nimen, Sony Corporation. Ibukan tekniset innovaatiot ja Moritan markkinointikyvyt johtivat siihen, että Sonysta tuli Japanin johtava elektroniikkateollisuuden yritys. Ibuka kehitti magnetofoninauhan vuonna 1949, ja vuosi sen jälkeen Sony esitteli Japanissa ensimmäisen nauhurin. Ibuka johti Japanin ensimmäisen transistoriradion kehitystä 1950-luvulla ja 1960-luvulla maailman ensimmäisen väritelevision sekä Trinitron-väritelevision kehitystä.
Ibuka toimi vuosina 1950–1971 Sonyn toimitusjohtajana ja 1971–1976 hallituksen puheenjohtajana. Hän jäi eläkkeelle 1976, mutta toimi edelleen hallituksen kunniapuheenjohtajana. Koulutus kiinnosti Ibukaa, ja hän kirjoitti aiheesta kirjoja sekä johti varhaiskasvatuksen yhdistystä. Hän toimi myös Japanin partiolaisten johtajana.
Sorva (Nokia)
Sorva on yksi Nokian kylistä noin 24 km Tampereelta. Kylä sijaitsee Pyhäjärven rannalla. Vuoteen 1976 Sorva oli osa Tottijärven kuntaa. Ensimmäinen maininta kylästä historiallisissa asiakirjoissa on 1540-luvulta. Sorvan naapurikyliä ovat entinen kuntakeskus Tottijärvi, Sammalisto ja Tervasuo.
Vuonna 2012 Sorvan kylä oli esillä MTV3:n Putous-viihdeohjelmassa, jossa näyttelijä Aku Hirviniemen tulkitsema sketsihahmo, sananmuunnoksia puheessaan viljelevä pastori Usko Eevertti Luttinen ilmoitti sen asuinpaikakseen.
Sorvassa on toiminut kansakoulu vuosina 1927−1967.
Asukkaat
Yhteensä: 264 asukasta
Le Chat Noir
pienoiskuva|Théophile Steinlenin vuonna 1896 julkaisema juliste, joka mainostaa Le Chat Noirin kabareen kiertuetta muihin kaupunkeihin ("tulossa pian") Le Chat Noir (ranskaksi: [lə ʃa nwaʁ] "Musta kissa") oli 1800-luvun viihdepaikka Pariisin boheemialueella Montmartressa. Se avattiin 18. marraskuuta 1881 osoitteessa Boulevard de Rochechouart. Sen impressaari eli johtaja oli Rodolphe Salis, ja se suljettiin vuonna 1897 pian Salisin kuoleman jälkeen.
Le Chat Noir oli ensimmäinen moderni kabaree: yökerho, jossa yleisö istui pöytien ääressä ja nautti juomia samalla, kun heitä viihdytti lavalla esiintyvä kabaree. Esitystä juonsi seremoniamestari, joka kommunikoi yleisön kanssa. Vastaavia kabareita ovat olleet esimerkiksi Pietarissa Kulkukoiran kellari, Barcelonassa Els Quatre Gats ja Lontoossa The Cave of the Golden Calf.
Klubi on tullut tunnetuksi ikonisesta julisteesta, jonka on tehnyt Théophile Steinlen. Kukoistusaikanaan se toimi taiteilijoiden yhteisenä kokoontumispaikkana. Vuosina 1882-1895 kabaree julkaisi viikoittain samannimisen lehden, joka sisälsi kirjallisia tekstejä, Montmartren uutisia, uutisia kabareen maailmasta, runoutta ja poliittista satiiria.
Varhainen historia
Kabaree aloitti toimintansa halvimmassa mahdollisessa sijainnissa, pienessä kahden huoneen tilassa, joka sijaitsi osoitteessa 84 Boulevard Rochechouart. pienoiskuva|Le Chat Noir Cabaret alkuperäinen sijainti osoitteessa 84, Boulevard Rochechouart pienoiskuva|Yksityiskohta LE CHAT NOIR -lehdestä, numero 152, 6. joulukuuta 1884. Sen menestyksen takana oli radikaalien nuorten kirjailijoiden ja taiteilijoiden ryhmä, jonka nimi oli Hydropathes (”ne, jotka pelkäävät vettä – joten he juovat vain viiniä”), klubi, jota johti journalisti Émile Goudeau. Ryhmä väitti vastustavansa vettä, ja joi siksi mieluummin viiniä ja olutta. Ryhmä ajoi yhteiskunnallisia ja taiteellisia uudistuksia. Goudeaun klubi oli kokoontunut aluksi Goudeaun kotona Rive Gauche (Seinen vasemmalla rannalla), mutta siitä tuli niin suosittu, että tarvittiin uusi kokouspaikka. Goudeau tapasi Salisin, joka houkutteli heitä siirtämään klubin kokoukset Le Chat Noiriin, joka oli muuttanut uuteen paikkaan joen toiselle puolelle Rue de Lavalille (nykyisin Rue Victor-Massé).
Klubia perustaessaan Salis julkaisi manifestin: ”Aiomme ottaa huomioon poliittiset tapahtumat, opettaa ihmiset näkemään oman tyhmyytensä, riistää teeskentelijältä hänen huonon tuulensa, osoittaa poroporvarille elämän aurinkoisen puolen, riisua luulotautiselta hänen irvistävän naamarinsa – hankkiaksemme aineistoa tähän kirjalliseen viihteeseen, aiomme kuunnella salaa ja hiipiä ympäriinsä kuin kissat öisin katoilla.”
Uusi esityspaikka
Kesäkuussa 1885, kolme ja puoli vuotta avaamisen jälkeen, Le Chat Noir muutti uuteen tilaan osoitteessa 12 Rue Victor-Massé. Uusi paikka oli taidemaalari Alfred Stevensin omistama vanha kartano, joka muutettiin Saliksen toimesta "muodikkaaksi maalaistaloksi" arkkitehti Maurice Isabeyn avustuksella.
Pian kasvava joukko runoilijoita ja laulajia kokoontui Le Chat Noirissa, joka tarjosi ihanteellisen paikan ja mahdollisuuden harjoitella tekstien esittämistä muiden esiintyjien, yleisön ja kollegoiden edessä.
Liioitellusti, ironisen kohteliaasti esiintynyt Salis oli useimmiten conférencier (esityksen jälkeinen luennoitsija tai seremoniamestari). Täällä uudet taidemuodot Salon des Arts Incohérents (Salon of Incoherent Arts), varjoesitykset ja koomiset monologit saivat alkunsa.
Le Chat Noirin piiriin kuuluivat muun muassa Jane Avril, Franc-Nohain, Adolphe Willette, Caran d’Ache, André Gill, Émile Cohl, Paul Bilhaud, Sarah England, Paul Verlaine, Henri Rivière, Claude Debussy, Erik Satie, Charles Cros, Jules Laforgue, Yvette Guilbert, Charles Moréas, Albert Samain, Louis Le Cardonnel, Coquelin Cadet, Emile Goudeau, Alphonse Allais, Maurice Rollinat, Maurice Donnay, Armand Masson, Aristide Bruant, Théodore Botrel, Paul Signac, Porfirio Pires, August Strindberg, George Auriol, Marie Krysinska ja Henri de Toulouse-Lautrec.
Salisin ryhmän viimeinen varjoteatteriesitys nähtiin tammikuussa 1897, minkä jälkeen Salis vei esityksen kiertueelle. Salis suunnitteli kabareen siirtämistä Pariisiin, mutta hän kuoli 19. maaliskuuta 1897.
Rodophe Salisin kuolema vuonna 1897 merkitsi Le Chat Noirin loppua. Siihen mennessä Montmartren kiehtovuus yleisön silmissä oli vähentynyt ja Salis oli jo hävittänyt klubin varat ja tilat. Pian Salisin kuoleman jälkeen taiteilijaryhmä hajosi, ja Le Chat Noir vähitellen lakkasi olemasta.
Viimeinen sijainti
pienoiskuva|Le Chat Noirin kolmas sijainti osoitteessa 68 Boulevard de Clichy Paris (kuva vuodelta 1929) pienoiskuva|Le Chat Noir n. 1920 pienoiskuva|Le Chat Noirin viimeisen sijainnin julkisivu osoitteessa 68, Boulevard de Clichy vuonna 2007. Kymmenen vuotta myöhemmin, vuonna 1907, Jehan Chargot avasi samannimisen kahvilan yrittäessään jatkaa maineikkaan edeltäjänsä työtä uudella modernilla otteella. Uusi Chat Noir, joka sijaitsi osoitteessa 68, Boulevard de Clichy, pysyi suosittuna 1920-luvulle asti.
Nykyään neonkyltti, joka sisältää Steinlenin ikonisen Chat Noir -kuvan, on esillä samassa osoitteessa 68, Boulevard de Clichy ja siellä sijaitsee samanniminen hotelli.
Muut kabareet jäljittelivät Le Chat Noirin luomaa konseptia. Joulukuussa 1899 Henri Fursy avasi Boîte à Fursy -kabareen entisessä Chat Noir -hotellissa Rue Victor-Massén varrella. Hän mainosti olevansa Salisin manttelinperijä ja sanoi, että kiitos hänen kabareensa, yleisöllä on jälleen syytä kiivetä ylös Montmartrea kuullakseen suosituimpia chansoneita.
Varjonäytelmät
Le Chat Noiria tunnettiin taiteilijoiden kohtaamispaikkana. Se oli sisustettu Ludvig XIII:n tyyliin. Alkuaikoina runoilijat, muusikot, kirjailijat ja laulajat esiintyivät itse näyttämöllä, mutta tilanne muuttui, kun varjoteatteritekniikka kehittyi Le Chat Noirissa ja levisi sieltä muuallekin. Kabaree muistetaan edelleen varjoteatteriesityksistään.
Varjonäytelmien alku Le Chat Noirissa tapahtui sattumalta. Vuoden 1885 loppuun mennessä taidemaalari Henry Sommer ja kuvittaja George Auriol rakensivat sinne nukketeatterin, joka oli tarkoitettu vain aikuisille tarkoitettuihin esityksiin. Eräänä päivänä Henri Rivière asetti valkoisen lautasliinan pienen nukketeatterin aukon eteen ja siirsi pahvista tehdyn paperinuken valkoisen kankaan taakse valaisten lampulla takaa. Samaan aikaan Jules Jouy lauloi ja säesti itseään pianolla. Tämä oli ensimmäinen varjoteatteriesitys Le Chat Noirissa.
Vuonna 1887 Rivière korvasi nukketeatterin oikealla varjoteatterilla, jonka näyttämö oli 44 tuumaa korkea ja 55 tuumaa leveä (noin metri × metri) ja jossa oli valtava kehys. Taiteilijat, kuten sarjakuvapiirtäjä Adolphe Willette, taidemaalari Caran d’Ache, Henri Rivière ja George Auriol, loivat kabareen varjoesitykset. He käyttivät pahvin asemesta sinkkiä hahmojen silhuettien luomiseen. Hahmoja käytettiin nukkeina, joiden varjo heijastettiin valkoiselle näytölle, valaisemalla näyttämön takaa voimakkaalla sähkövalolla. Tämä oli iso edistysaskel varjoteatterin esitystekniikassa.
Klubilla vierailleet kirjailijat kirjoittivat varjoteatterille tarinoita, jotka kabareen omistaja Rodolphe Salis luki ääneen. Monien tuolloin esiintyneiden taiteilijoiden yhteistyön ansiosta tarinoihin liittyi hyvin monimutkaisia väri-, ääni- ja liiketehosteita, jotka tekivät niistä dynaamisempia ja jännittävämpiä kuin muut varjoteatteriesitykset. Ne esitettiin pianomusiikin säestyksellä.
Yli 11 vuoden ajan näitä näytelmiä esitettiin joka ilta Varjoteatterissa, yhteensä yli 40 eri näytelmää. Montmartren museossa on nähtävillä edelleen muutama sinkkihahmo, joita on käytetty näytelmissä.
Kiertuetta mainostettiin Théophile Steinlenin piirtämällä julisteella, jossa ilmoitettiin ”la tournée du Chat Noir avec Rodolphe Salis”, eli Rodolphe Salisin varjoteatterikiertue Le Chat Noirista.
Le Chat Noir teki useita Varjoteatteri-kiertueita. Ne alkoivat vuonna 1892, ja ne sijoittuivat kesäkaudelle. Kiertueita tehtiin lähinnä Ranskassa, mutta jonkun verran myös Tunisiassa, Algeriassa ja muissa ranskankielisisissä maissa, kuten Belgiassa. Jotkut Salisin esityksissä mukana olleista taiteilijoista tulivat niin kuuluisiksi, että he perustivat omat kabareensa tai esityksensä. Esitysten ja kiertueen tammikuussa 1897 oli tarkoitus jäädä Le Chat Noirin viimeiseksi, koska Salis kuoli heti esityskauden jälkeen. Salisin kuoleman jälkeen hänen vaimonsa otti kuitenkin vastuun kabareesta ja järjesti lisää vierailuesityksiä. Näissä esityksissä Dominique Bonnaud korvasi Saliksen tarinankertojana. Vaikka hän teki sen hyvin, esitysten laatu heikkeni. Siihen mennessä muista esiintyvistä ryhmistä oli tullut suosittuja, ja ne olivat kopioineet Le Chat Noirin konseptin tekniikkoineen, esityksineen ja tunnelmineen.
Pedro Proença
Pedro Proença Oliveira Alves Garcia (s. 3. marraskuuta 1970 Lissabon, Portugali) on portugalilainen jalkapalloerotuomari.
Proençasta tuli vuonna 2003 kansainvälinen erotuomari. Joulukuussa 2004 hän tuomitsi ensimmäisen kansainvälisen ottelunsa seurajoukkuetasolla UEFA Cupissa, jossa kohtasivat kreikkalainen AEK Ateena ja slovenialainen Gorica. Tuomittuaan kahden peräkkäisten kauden ajan Mestarien liigan karsintaotteluja, hän pääsi tuomitsemaan ensimmäisen lohkovaiheen ottelunsa syyskuussa 2007 PSV Eindhovenin ja TsSKA Moskovan välillä. Proença palkittiin kauden 2006–2007 parhaana portugalilaisena erotuomarina.
Fredrik Wilhelm Grönqvist
Fredrik Wilhelm Grönqvist (5. maaliskuuta 1838 Helsinki – 21. huhtikuuta 1912 Helsinki) oli suomalainen liikemies, joka rakennutti 1880-luvulla Helsingin keskustaan Pohjois-Esplanadin varrelle arkkitehti Theodor Höijerin suunnittelemat Grönqvistin talon ja Hotelli Kämpin. Grönqvist toimi myös rakennusaineteollisuuden suuryrittäjänä.
Pedro Proença
Vuonna 2012 Proença tuomitsi sekä Mestarien liigan että Euroopan-mestaruuskilpailujen loppuottelun.
Proença jäi eläkkeelle tuomaroinnista vuonna 2015.
Fredrik Wilhelm Grönqvist
Grönqvistin vanhemmat olivat puuseppämestari Anders Johan Grönqvist ja Agneta Forsström. Jäätyään orvoksi 10-vuotiaana hän joutui lopettamaan koulunkäynnin ja ryhtymään satulasepän oppilaaksi. Grönqvist omisti vuosina 1861–1880 ajokalutehtaan Helsingissä ja ryhtyi sitten rakentamaan kiinteistöjä Helsingin keskustaan. Näitä olivat muun muassa 1882–1883 rakennettu Grönqvistin talo Pohjois-Esplanadi 25–27:ssa ja saman kadun varrelle 1886 valmistunut Hotelli Kämp. Grönqvist osti 1886 Helsingin Hietaniemessä toimineen Sanduddin tapettitehtaan ja oli sen toimitusjohtajana 1886–1912. Hän oli perustamassa 1887 Helsingin Asfaltti Oy:tä joka valmisti asfaltin ohella sementtivalutöitä, parkettia ja keinomarmoria. Grönqvist oli tämän yrityksen toimitusjohtajana 1903–1908. Hän omisti vuosina 1907–1912 Jokelan tiilitehtaan Tuusulassa.
Grönqvist osti myös hienon Rauhanlinna-huvilan Helsingin Kaivopuistosta ja vuonna 1904 Raalan kartanon Nurmijärveltä mutta ei asettunut asumaan kumpaankaan vaan myi sijoituksensa muutaman vuoden kuluttua eteenpäin.
Grönqvist oli mukana Helsingin kunnallispolitiikassa kaupunginvaltuuston jäsenenä 1877–1879 ja 1881–1895 sekä rahatoimikamarin jäsenenä 1880–1889. Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1885.
Yritysjohtaja, tilanomistaja ja maanviljelysneuvos Walter Grönqvist oli Fredrik Wilhelm Grönqvistin ja tämän puolison Josefina Fredrika Björklundin poika.
Michaël Biskos
Michaël Biskos (s. 1977) on belgialainen karateka. Hän voitti Kyokushinin EM-hopeaa ja myös Euroopan Cupissa hopeaa 1998.
Colossal Cave Adventure
Colossal Cave Adventure (tunnetaan myös ADVENT tai Adventure tai Colossal Cave) oli ensimmäinen tekstiseikkailupeli. Pelin alkuperäisen koodin kirjoitti Will Crowther vuosien 1975–1976 aikana tehdäkseen tyttärilleen ajanvietettä avioeron jälkeen. Hän suunnitteli pelin oikean, Kentuckyssa sijaitsevan luolan pohjalta. Don Woods löysi Crowtherin jättämän koodin ja laajensi peliä huomattavasti vuoteen 1977 mennessä lisäämällä muun muassa itse keksimiänsä paikkoja sekä pelaajalle tulostaulukon ja inventaarion. Crowther teki pelin Fortranilla PDP-10:lle. Woods julkaisi version pelistä Stanfordin tekoälylaboratoriossa 3. kesäkuuta 1977.
Keväällä 1977 eräät opiskelijat MIT:llä reagoivat peliin kehittämällä Zorkin ja perustamalla yrityksen nimeltä Infocom. Infocomin tekstiseikkailupelit olivat myöhemmin 1980-luvulla myyntimenestyksiä. Muita pelistä vaikuttuneita olivat Scott Adams, joka perusti Adventure Internationalin, ja Ken ja Roberta Williams, jotka perustivat Sierra On-Linen. Williamsit tuottivat ensimmäisen graafisen seikkailupelin, Mystery Housen, 1980, kun Roberta oli jäänyt ”koukkuun” Adventureen.
Don Woods ja Will Crowther on palkittu Game Developers Choice Awards -pioneeripalkinnolla pelin kehittämisestä.
Tromboksaanisyntaasi
Tromboksaanisyntaasi on isomeraaseihin kuuluva entsyymi, joksa katalysoi tromboksaani-A2:n muodostumista prostaglandiini H2:sta. Tromboksaanisyntaasilla on merkitystä verihiutaleiden takertumisessa toisiinsa verihyytymien muodostuessa, verisuonien supistumisessa ja keuhkoputkien supistumisessa. Tromboksaanisyntaasin EC-numero on EC 5.3.99.3.
Colossal Cave Adventure
Pelaaminen
Peliä pelataan lukemalla tilannetta kuvaavia tekstejä ja syöttämällä lyhyitä komentoja pulmien ratkomiseen (esimerkiksi ”light lamp”, ).
Tromboksaanisyntaasi
Rakenne ja toiminta
Tromboksaanisyntaasi on rakenteeltaan monomeeri, joka koostuu 533 aminohaposta. Ihmisen entsyymin molekyylimassa on 58–60 kDa. Tromboksaanisyntaasi kuuluu Sytokromi P450-entsyymiryhmään vaatii toimiakseen koentsyymikseen hemiryhmän.
Colossal Cave Adventure
Vaikutus
Vastaavan tyyliset tekstiseikkailut olivat suosittuja 1980-luvulla ja myöhemmissä peleissä mukana oli grafiikkaa. Tekstiseikkailut herättivät kiinnostuksen interaktiiviseen fiktioon mahdollisena kirjallisuuden muotona.
Tromboksaanisyntaasi
Rakenne ja toiminta
Tromboksaanisyntaasin katalysoiman reaktion reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa prostaglandiini H2 sitoutuu entsyymiin. Koentsyymin rautaioni katalysoi prostaglandiinin peroksidisidoksen homolyyttistä katkaisua, jolloin siitä muodostuu radikaali, jossa hapella on sitoutumaton elektroni ja rauta hapettuu hapetusluvulta +III hapetusluvulle +IV. Muodostunut radikaali toisiintuu ja muodostuu hiiliradikaali. Tämä radikaali luovuttaa rautaionille elektronin, jolloin rauta pelkistyy hapetusluvulle +II ja muodostuu karbokationi. Tämä karbokationi syklisoituu, jolloin muodostuu tuote. Sivutuotteina muodostuu malonidialdehydiä ja 12-hydroksiheptatrieenihappoa.
Tromboksaanisyntaasin inhibiittoreita on tutkittu verihyytymien muodostumista ehkäisevinä lääkeaineina. Inhibiittorit muodostavat sidoksen hemiryhmän rautaionin kanssa substraatin sijasta.
Colossal Cave Adventure
Vaikutus
Pelissä esiintyneet lauseet tulivat osaksi hakkerikulttuuria.
Michaël Biskos
Hänen isä on myös karateka shihan Vangelis Biskos. Isänsä tavoin Michaël on ammatiltaan parturi.
Kilpaura
Biskos osallistui 2001 Hollannin Openiin, jossa hän voitti mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Dennis de Vetten.
Vuoden 2003 Hollannin Openissa Biskos sen sijaan saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Haitze Idzengalle. Biskos palkittiin turnauksessa myös parhaasta taisteluhengestä. Marraskuussa hän osallistui MM-kilpailuihin, joissa Biskosin turnaus päättyi toiselle kierrokselle hänen hävittyään Darmen Sadvokasoville.
Biskos voitti sittemmin 2004 Flanderin mestaruuskilpailun keskisarjan mestaruuden.
Biskos osallistui Japanissa järjestettyihin vuoden 2007 maailmanmestaruuskisoihin, joissa hän putosi jatkosta ensimmäisellä kierroksella hävittyään Hideo Sawadalle.
Mariann Fischer Boel
Kotimaassaan Tanskassa Fischer Boel toimi ennen komissaarinimitystään joulukuusta 1990 lähtien Tanskan parlamentin eli Folketingetin jäsenenä ja marraskuusta 2001 elokuuhun 2004 Anders Fogh Rasmussenin johtaman hallituksen elintarvike-, maatalous- ja kalastusministerinä. Kansanedustajaurallaan hän toimi kolmen eri valiokunnan puheenjohtajana: 1994–1998 elintarvike-, maatalous- ja kalastusasiain valiokunnan, 1998–1999 kauppa- ja teollisuusvaliokunnan ja 1999–2001 verovaliokunnan johdossa. Kunnallispolitiikan tasolla Fischer Boel toimi vuodesta 1982 vuoteen 1991 ja uudelleen vuosina ja 1994–1997 Munkebon kunnanvaltuuston jäsenenä.
Eisenach
Eisenach on kaupunki Saksan keskiosassa, Thüringenin osavaltiossa. Vuonna 2011 siellä oli noin 41 700 asukasta. Kaupunki tunnetaan auto- ja varaosateollisuudesta. BMW:llä ja Boschilla on kaupungissa tehtaat, ja Opel on tullut Wartburgin tehtaan tilalle.
Kaupungin tunnetuin nähtävyys on Wartburgin linna. Siellä on myös talo, jossa Martti Lutherin sanotaan asuneen kouluvuosinaan.
Kuuluisa säveltäjä Johann Sebastian Bach syntyi Eisenachissa. Siellä on nykyisin Bach-museo.
250px|thumb|left|Wartburgin linna Eisenachissa
Myllyjärvi (Jyväskylä, Oittila)
Myllyjärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Korpilahdella Oittilan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 17,5 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105 metriä mpy.
Javi Venta
Javier ”Javi” Rodríguez Venta (s. 13. joulukuuta 1975 Oviedo, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Segunda Divisiónissa pelaavaa Villarrealia. Pelipaikaltaan hän on oikea laitapuolustaja.
Venta tunnetaan urastaan Villarrealissa, jossa hän pelasi 182 sarjaottelussa vuosina 2002–2010. Villarrealissa hän pelasi myös Mestarien liigan, Eurooppa-liigan, UEFA-cupin ja Intertoto-cupin otteluita. Ensiesiintymisensä korkeimmalla sarjatasolla hän teki Tenerifessä kaudella 2001–2002.
Chilen kansanterveyslaitos
Chilen kansanterveyslaitos (, lyhennys ISP; ) on Chilen pääkaupungissa Santiagossa toimiva kansallinen kansanterveyden tutkimuslaitos ja terveysalan lupaviranomainen. Se esimerkiksi valvoo Chilen terveysalan laboratorioiden laatua, seuraa maan tautitilannetta, valvoo lääkkeitä, kosmetiikkaa ja lääketieteellisiä laitteita, tutkii ympäristö- ja työterveyden alaa, valmistaa rokotteita ja valvoo Chilessä käytettävien rokotteiden laatua. Vuonna 1892 alkujaan Hygienian laitokseksi perustettu tutkimuslaitos sai nykynimensä vuonna 1980. Laitos on hallinnollisesti maan terveysministeriön alainen organisaatio.
Chilen kansanterveyslaitos osallistuu esimerkiksi covid-19-taudin seurantaan maassaan.
Janne Hyytiäinen
Janne Hyytiäinen (s. 23. elokuuta 1968) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Q-teatterin, Ryhmäteatterin ja Radioteatterin tuotannoissa. Hänen merkittäviin valkokangastöihinsä lukeutuvat roolit elokuvissa Klassikko ja Laitakaupungin valot. Televisiossa Hyytiäinen on näytellyt muun muassa sarjoissa Taivaan tulet ja Helppo elämä.
Teatteriura
Hyytiäinen valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1999. Ammattilaisuransa aikana hän on työskennellyt lähinnä Helsingin lavoilla. Q-teatterissa Hyytiäinen on näytellyt useaan otteeseen vuodesta 2000 alkaen, muun muassa kappaleissa Viettelysten vaunu (2000), Kauppamatkustajan syntymä (2007) ja Corto Maltesen seikkailut (2011). Ryhmäteatterissa hän on näytellyt muun muassa Mika Myllyahon ohjaamassa Tuntemattomassa sotilaassa (2008) sekä kappaleissa Sakset, kivi ja paperi (2007) ja Cyrano de Bergerac (2010).
Televisio- ja valkokangasura
Kari Väänäsen ohjaamassa Klassikossa Hyytiäinen tulkitsi Pertti ”Pera” Kiilopäätä. Aki Kaurimäen elokuvassa Laitakaupungin valot Hyytiäisellä oli miespääosa yövartija Koistisena. Timo Koivusalon spektaakkeleissa Täällä Pohjantähden alla ja Täällä Pohjantähden alla II Hyytiäinen näytteli Arvo Töyryä. Yle TV2:n draamasarjassa Taivaan tulet hänellä oli sivuosa Esko Kilpelänä. MTV3-kanavan sarjassa Helppo elämä hän näytteli Tuomelaa.
Janne Hyytiäinen on opettanut näyttelijäntyötä oppilaitoksissa eri puolilla Suomea.
Kunnon dinosaurus
Kunnon dinosaurus on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen 3D-tietokoneanimaatioelokuva, jonka on ohjannut Peter Sohn ja tuottanut Pixar.
Elokuva sijoittuu maailmaan, jossa dinosaurukset eivät koskaan kuolleet sukupuuttoon. Päähenkilö on nuori Apatosaurus nimeltä Arlo, joka ystävystyy ihmispojan kanssa ja käyvät yhdessä vaikealle ja salaperäiselle matkalle.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 25. marraskuuta 2015 ja Suomessa 6. tammikuuta 2016.
Kjell Ola Dahl
Kjell Ola Dahl (s. 1958 Gjøvik, Norja ) on norjalainen rikoskirjailija.
Dahl on merkittävimpiä nykynorjalaisia rikoskirjailijoita. Hänen teoksissaan on psykologista vainua, taitava juonenkehittely, ja niiden kieli on vivahteikasta. Hänen esikoisteoksensa Dødens investeringer ilmestyi 1993, ja sen jälkeen hän on julkaissut joukon rikosromaaneja, joiden päähenkilöinä ovat rikostutkijat Gunnarstanda ja Frølich. Hän on julkaissut myös lastenkirjan, tietokirjan sekä dokumentaarisen teoksen ''Dødens seilas. Scandinavian Star og gåtene'' (2012), jossa hän käsittelee Scandinavian Starin onnettomuutta.
Dahl on kirjoittanut myös elokuvakäsikirjoituksia ja ollut niistä Amanda-palkintoehdokkaana Hisham Zamanin kanssa.
Santa Maria di Sala
Santa Maria di Sala on kunta Pohjois-Italiassa Venetsian metropolikaupungissa Veneton alueella. Kunnan tärkein nähtävyys on rokokootyylinen palatsi Villa Farsetti puutarhoineen.
Medal of Honor: Infiltrator
Medal of Honor: Infiltrator on Netherockin kehittämä ja Electronic Artsin vuonna 2003 Game Boy Advancelle julkaisema ensimmäisen ja kolmannen persoonan ammuntapeli.
Pelissä on 15 tehtävää ja siinä on mahdollista ansaita kunniamitaleja, jotka avaavat selviytymismoodin.
Mutalampi (Jyväskylä)
Mutalampi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Korpilahdella Mutasen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 10,0 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 108,5 metriä mpy.