cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ruskosotka
Levinneisyys
Ruskosotkan esiintymisalue on varsin hajanainen. Se pesii usealla erillisellä alueella Itä- ja Etelä-Euroopassa, Länsi- ja Etelä-Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa. Maailman populaation koko on noin 163 000–257 000 yksilöä. Ruskosotkan populaatio on pienentynyt sopivien vesistöjen kuivatuksen ja metsästyksen takia, ja se on uhanalaisuusluokituksessa silmälläpidettävä laji. Ruskosotka muuttaa talveksi vähän etelämmäksi pesimäalueiltaan. Suomessa laji on lähes vuosittainen suurharvinaisuus huhti–kesäkuussa. Se oli tavattu Suomessa 24 kertaa vuoteen 2022 mennessä; ensimmäisen kerran 15. toukokuuta 1959 Porvoossa, ja viimeksi huhti-elokuussa 2022 Salossa.
Lisääntyminen
Ruskosotka munii kerralla 6–14 munaa rantaruovikossa olevaan pesään. Naaras hautoo 25-27 vuorokautta.
Ravinto
Ruskosotka syö vesikasveja, hyönteisiä ja pikkukaloja.
Ferdinand Heine junior
Heine junior nimesi muun muassa valkovatsa-arattien suvun Pionites sekä joitakin alalajeja.
Amerikanpunamänty
Amerikanpunamänty (Pinus resinosa) on mäntyjen sukuun ja mäntykasvien heimoon kuuluva puu. Sitä kasvaa Pohjois-Amerikan koillisosassa. Se on yksi Yhdysvaltojen ja Kanadan eniten istutetuista puista.
Amerikanpunamänty kasvaa 20–35 metriä korkeaksi. Kaarna on vanhan puun alaosassa harmahtava ja muodostaa kilpiä, ylhäältä se on punertava ja hilseilevä. Puun kasvaessa sen alaoksat kuolevat ja putoavat pois. Neulaset ovat 12–18 mm pitkiä ja kasvavat kaksittain.
Keijo Minerva
Keijo Veikko Juhani Minerva (s. 25. marraskuuta 1951 Paavola, Ruukin kylä ) on suomalainen muusikko, laulaja ja ohjelmapalveluyrittäjä.
Ura
Minervan ura lähti alkuun vuonna 1967, kun hän voitti nuorten sarjan kansallisessa iskelmälaulukilpailussa. Tämän jälkeen hän lähti Helsinkiin ja pääsi koelaulutilaisuuden kautta muusikko-säveltäjä Toivo Kärjen kanssa yhteistyöhön.
Minervan ensimmäinen single "Vielä mä palaan / Samaa kehää käyn" julkaistiin vuonna 1971. Singlen A-puoli oli alkujaan italialainen laulu, b-puoli Paul McCartneyn tuolloisen tuoreen soolosinglen suomennos. Myöhemmillä singleillä laulaja versioi muun muassa Sweet-yhtyeen hittikappaletta "Co-Co", josta tehtiin suomennos nimeltä "Kaikki mukaan" sekä tulkitsi muun muassa Neil Diamondin, Steve Harleyn ja Stevie Wonderin kappaleita.
Vuosina 1971–1973 Minerva keikkaili pitkin maata säestäjänään oululaislähtöinen rockyhtye Takapotku. Yhtyeen toiminnan loputtua Minerva toimi jonkin aikaa kitaristina Frederikin yhtyeessä. Seuraavaksi hän toimi pari vuotta laulaja-kitaristina Gulliver-yhtyeessä.
1980-luvun alussa Minerva toimi Poppoo-nimisessä yhtyeessä, jossa toimi hänen lisäksi muusikot Sakari Kuosmanen, Andrzej Macohan, Lyly Rajala ja Lazlo Varga. Yhtye esiintyi esiintymiskiinnityksellä risteilyaluksella, joka seilasi Kanariansaarilla ja pitkin Afrikan rannikkoa.
Vuonna 1985 Minerva voitti Prahassa Inter-talent -laulukilpailun. Voitto lisäsi keikkakysyntää Suomessa mutta myös muualla. Vuosina 1986–1991 Minerva teki Yleisradiolle musiikkiaiheisia televisio-ohjelmia, kuten muun muassa Musiikkia maailmalta, Copacabana ja Girls, girls. 1990-luvun alussa laman iskettyä Suomeen, hänen show-tuotantojen kysyntä vähentyi.
2000-luvulla Minerva perusti ohjelmapalveluyrityksen, joka muun muassa vastaa jokavuotisesta Oulun Kauppatorilla järjestettävästä Suven Sävel-iskelmäfestivaalitapahtumasta.
Oiva Halmetoja
Oiva Sulo Kalervo Halmetoja (31. maaliskuuta 1920 Maaninka – 21. helmikuuta 2007) oli suomalainen moukarinheittäjä. Hän oli Suomen yleisurheilumaajoukkueen pitkäaikainen kapteeni ja toimi urheilu-uransa jälkeen Suomen Urheiluliiton johtotehtävissä.
Halmetoja sijoittui Helsingin 1952 olympialaisten moukarinheitossa 19:nneksi tuloksella 50,82. Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän oli 14:s.
Halmetoja edusti seuratasolla Maaningan Tarmoa, Evon Metsä-Poikia, Kuopion Urheilu-Veikkoja, Kuopion Sisu-Veikkoja, Warkauden Urheilijoita ja Varkauden Kenttä-Veikkoja. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1952, 1953, 1954 ja 1955 sekä saavutti SM-hopeaa vuosina 1951, 1956 ja 1957. Hän edusti Suomea 23 maaottelussa, joista 17:ssä hän toimi kapteenina. Hänen henkilökohtainen ennätyksensä oli 57,17 m vuodelta 1955.
Halmetoja oli Suomen Urheiluliiton johtokunnan jäsen vuosina 1966–1975 (varapuheenjohtaja vuonna 1973) ja liittovaltuuston rivijäsen vuosina 1965 ja 1977–1978, puheenjohtaja vuosina 1979–1980 sekä varapuheenjohtaja vuosina 1981–1982. Hän toimi Suomen yleisurheilumaajoukkueen johtajana Münchenin 1972 olympialaisissa sekä neljissä EM-kilpailuissa vuosina 1966–1974. Hän oli Varkauden Kenttä-Veikkojen puheenjohtaja vuosina 1965–1980.
Halmetoja oli Kokoomuksen kansanedustajaehdokkaana vuosien 1962, 1966, 1970 ja 1972 vaaleissa. Hän oli Varkauden kauppalan (myöhemmin kaupungin) valtuuston jäsen vuosina 1961–1984.
Adam Joseph Exner
pienoiskuva Adam Joseph Exner OMI (s. 24. joulukuuta 1928 Killaly) on kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 7. heinäkuuta 1957 ja nimitettiin Kamloopsin hiippakunnan johtoon 16. tammikuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Henri Légaré, jota avustivat James Francis Carney ja Charles Aimé Halpin. Exner asetettiin virkaansa 28. maaliskuuta.
Exner sai 31. maaliskuuta 1982 nimityksen Winnipegin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 23. kesäkuuta. Hänet nimitettiin 25. toukokuuta 1991 Vancouverin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 10. tammikuuta 2004.
Abdel Fattah al-Sisi
Abdel Fattah Said Hussein Khalil el-Sisi (, s. 19. marraskuuta 1954) on egyptiläinen poliitikko. Hän on toiminut maansa presidenttinä 8. kesäkuuta 2014 alkaen.
Varhainen elämä
Sisi kasvoi Kairon vanhassa keskustassa varakkaassa basaarikauppiasperheessä. Kaikki hänen seitsemän sisarustaan (kaksi veljeä ja viisi siskoa) saivat yliopistokoulutuksen; Abdel Fattah oli ainoa joka valitsi sotilasuran. Hän kävi armeijan koulun ja sotilasakatemian ja valmistui upseeriksi 1977. Hän jatkoi opintojaan Britanniassa (1992) ja Yhdysvalloissa (2005–2006), ja työskenteli Saudi-Arabiassa sotilasattaseana.
Sotilasura
Al-Sisi on entinen puolustusvoimien ylipäällikkö. Hän erosi armeijan palveluksesta maaliskuussa 2014 asettuakseen ehdolle presidentinvaaleihin. Sisi voitti ne ylivoimaisesti. Äänestysprosentti jäi alhaiseksi, sillä useat ryhmät boikotoivat vaaleja. Vaalit järjestettiin yhdeksän kuukautta sen jälkeen, kun Sisi oli osallistunut presidentti Mohammed Mursin syrjäyttämiseen.
Arabikeväässä 2011 armeijan oli vaikea saada kansan luottamusta, sillä se oli tukenut presidentti Mubarakia. Silloin al-Sisi, joka oli kenraalikunnan nuorin, nousi julkisuuteen puolustamaan sotilasjohtoa. Vuoden 2012 vaalien lähestyessä keulakuviksi muodostuivat Muslimiveljeskunnan tukema Mohammed Mursi ja sotilasjohdon al-Sisi. Tultuaan valituksi presidentiksi Mursi nimitti al-Sisin puolustusministeriksi maata käytännössä hallinneen Muhammad Hussein Tantawin tilalle. Tantawi oli kuulunut Mubarakin lähipiiriin.
Presidenttiys
vasen|pienoiskuva|Sisi [[Pentagonissa Yhdysvaltain puolustusministeri James Mattisin kanssa keväällä 2017.]] Kun kansan tyytymättömyys Mursiin kävi yhä ilmeisemmäksi, Sisi vältti vastakkainasettelua pitkään ja vielä toukokuussa 2013 sanoi armeijan pysyvän poissa politiikasta. Presidentti pidätettiin 3. heinäkuuta 2013. Vasta maaliskuussa 2014 Sisi luopui sotilasurastaan ja ilmoittautui presidenttiehdokkaaksi. Käytännössä hän on johtanut Egyptiä kesästä 2013 alkaen. Sisin valtakaudella sekä islamisteja että maallisia oppositon aktivisteja on kohdeltu kovakouraisesti. Al-sisin mielestä islamilaisuutta tulisi uudistaa siten, ettei radikaalilla ideologialla olisi enää sijaa itse uskonnon harjoittamisessa.
Vuoden 2014 alussa egyptiläinen lehdistö kohisi Sisin oletetusti perimästä miljoonaomaisuudesta.
Al-Sisi valittiin 2018 murskaavalla äänimäärällä uudelleen presidentiksi. Vaaleissa ei ollut kuitenkaan ehdolla ketään todellista haastajaa al-Sisille.
Narvikin ensimmäinen taistelu
Narvikin ensimmäinen taistelu oli 10. huhtikuuta 1940 Narvikin edustalla käyty meritaistelu, joka oli osa Norjan taisteluita toisessa maailmansodassa. Taisteluun osallistui Yhdistyneen kuningaskunnan ja Saksan laivastojen hävittäjiä.
Saenchai
Suphachai Saenpong, tunnetaan paremmin nimellä Saenchai (, s. 30. heinäkuuta 1980 Maha Sarakham) on thaimaalainen thainyrkkeilijä. Hän on voittanut useita eri thainyrkkeilyn mestaruuksia, kuten Lumpinee-mestaruuden neljässä eri painoluokassa ja WMC:n kevytsarjan mestaruuden. Saenchai on myös otellut nyrkkeilyn parissa viiden ottelun verran ja voittanut PABA:n tilapäisen höyhensarjan mestaruuden.
Thainyrkkeily
Saenchai aloitti thainyrkkeilyn 8-vuotiaana ja liittyi myöhemmin Jockey Gym seuraan harjoittelemaan. Hän voitti ensimmäisen kamppailun viikon harjoittelun jälkeen tuomariäänin. Saenchai muutti sittemmin Bangkokiin noin 17-vuotiaana, jolloin hän liittyi Somluck Kamsingin thaiseuraan. Tämän myötä Saenchain kehänimenä käytettiin Saenchai Sor.Kamsing.
Saenchai saavutti 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa Lumpineen ylemmän kärpäs-, kääpiö- ja ylemmän höyhensarjan mestaruudet. Tuolloin 1999 hänet valittiin Thaimaassa vuoden ottelijaksi. 2000-luvulla Saenchai otteli useita kamppailuja Lumpineen nyrkkeilystadionilla ja Rajadamnernin nyrkkeilystadionilla.
Euroopassa ja Japanissa
Hän kamppaili myös Euroopassa ja Japanissa ensimmäistä kertaa vuosien 2006–2009 aikana. Euroopassa Saenchai otteli ensimmäiseksi marokkolaista Joad Errajia vastaan SLAMM "Nederland vs Thailand" -tapahtumassa. Maaliskuussa 2006 käyty kamppailu päättyi Saenchain tyrmäysvoittoon ensimmäisessä erässä. Seuraavan kerran Saenchai otteli Euroopassa huhtikuussa 2007 ranskalais-italialaista WPKC:n potkunyrkkeilyn euroopanmestaria Fabio Pincaa vastaan. Ranskassa käyty kamppailu päättyi Saenchain voittoon tuomariäänin. Saenchai osallistui toisen kerran SLAMM "Nederland vs Thailand IV" -tapahtumaan, jossa hän kohtasi marokkolaisen Rachid Belanin. Maaliskuussa 2008 käyty viisieräinen kamppailu päättyi Saenchain voittoon tuomariäänin. Hänet nähtiin vielä SLAMM "Nederland vs Thailand V" -tapahtumassa marraskuussa 2011. Tuolloin Saenchai voitti belgialaisen Nico Veressenin tuomariäänin. Saenchai otteli 2000-vuosikymmenen puolella viimeisen kerran Englannissa järjestetyssä Muay Thai Legends -tapahtumassa Liam Harrisonia vastaan. Saenchai voitti kamppailun tuomariäänin.
Saenchai valittiin vuonna 2008 toista kertaa urallaan vuoden thaimaalaiksottelijaksi.
2010-luvulla
Saenchai aloitti uuden vuosikymmenen voittamalla avoimena olleen MTAA:n kevytsarjan mestaruuden. Hän voitti Kaliforniassa käydyn kamppailun Tetsuya Yamatoa vastaan tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä potkaistuaan vastustajaa päähän.
Ennen Toyota Cupia Saenchai otteli kaksi kertaa Euroopassa ja kerran Kiinassa. Hän kohtasi Saksassa turkkilaisen Yetkin Ozkulin, jonka Saenchai voitti tyrmäyksellä toisessa erässä. Kesäkuussa 2010 hän puolestaan kohtasi Lontoossa englantilaisen Rob Storeyn. Saenchai voitti kamppailun neljännessä erässä teknisellä tyrmäyksellä, kun tuomari päätti keskeyttää kamppailun alapotkujen myötä, jotka vahingoittivat Storeyta sen verran. Vain muutamaa päivää myöhemmin Saenchai matkasi Kiinaan, jossa hän kohtasi Wang Wei Haon, jolle Saenchai hävisi tuomariäänin.
Palattuaan takaisin Thaimaahan, Saenchai osallistui heinäkuussa järjestettyyn Toyota Cupiin, jossa hän voitti avauskierroksella englantilaisen Imran Khanin teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä. Seuraavalla kierroksella Saenchai sai vastaansa japanilaisen Issei Ingram Gymin, jonka hän voitti myös teknisellä tyrmäyksellä. Tällä kertaa voitto tuli nopeammin jo kahden minuutin jälkeen ensimmäistä erää. Loppuottelussa Saenchai sai vastaansa iranilaisen Mazoud Izzadin, jonka hän voitti tyrmäyksellä hieman alle kahdessa minuutissa.
Nyrkkeily
Saenchai päätyi nyrkkeilemään 2002 ja oli osa Patanakan Gym seuraa. Hän otteli urallaan kaikki ottelunsa Thaimaassa, vaikka kaikki Saenchain vastustajat olivat filippiiniläisiä. Hänen ensimmäinen ottelu oli Teofilo Tunacao vastaan toukokuussa 2002, jossa hän voitti tuomariäänin kahdeksaneräisen ottelun. Seuraavan kerran Saenchai otteli lokakuussa 2003, jolloin hän voitti tyrmäyksellä kolmannessa erässä Pablo Boy Guevarran.
Jo kolmannessa ottelussaan Saenchai otteli Rud 4K Kevkatchea vastaan avoimena olleesta PABA:n höyhensarjan mestaruudesta. Saenchai voitti kaksitoistaeräisen ottelun tuomariäänin ja hänet julistettiin mestariksi. Tammikuussa 2004 Saenchai puolusti ensimmäistä kertaa mestaruusvyötään Kevkatchea vastaan, jonka voitti edellisen kerran otellessaan mestaruudesta. Toisellakin kertaa Saenchai onnistui voittamaan ottelun tuomariäänin ja onnistui pitämään mestaruutensa.
Saenchai otteli mestaruusottelun jälkeen vielä yhen kerran huhtikuussa 2004. Hän voitti tyrmäyksellä Joebar Damosmogin kolmannessa erässä, joka oli samalla Saenchain uran viides voitto nyrkkeilyssä.
Virasto
Virasto on viranomaisena toimiva laitos. Virastot ovat joko keskusvirastoja, joiden toiminta-alueena on koko valtio tai paikallisvirastoja, joiden toiminta-alueena on vain osa valtiota, kuten lääni, piiri tai kunta.
Virastojen toimintatavat
Virastot ovat toimintatavaltaan joko toimisto- eli päällikkövirastoja - tai kollegisia virastoja (joissa päätöksentekoon voi osallistua useampi virkakunnan jäsen, (lat. collē'gium = virkakunta)).
Toimistovirastossa käsiteltävät päätökset valmistelee ja esittelee esittelijäksi kutsuttu virkamies viraston päällikön tehdessä yksin ratkaisun.
Kollegisessa virastossa, jonka kollegioon kuuluu vähintään kolme jäsentä, kaikki jäsenet ottavat osaa tärkeimmistä asioista käytävään neuvonpitoon, ja jos ilmenee erimielisyyttä, tehdään päätös äänestämällä.
Henri Légaré
Légaré oli lisäksi Ottawan yliopiston rehtori vuosina 1958–1964.
Nikolai Makarov
Nikolai Makarov viittaa muun muassa seuraaviin:
Amerikanpyökki
Amerikanpyökki (Fagus grandifolia) on pyökkikasveihin kuuluva kesävihanta puu, joka kasvaa alkuperäisenä Pohjois-Amerikan itäosissa. Tämä suurikokoinen puu on ainoa Pohjois-Amerikassa kasvava pyökkilaji, joka tunnetaan erityisesti kolmionmuotoisista, syötävistä pähkinöistään. Lisäksi sitä käytetään saha- ja polttopuuna sekä kreosootin raaka-aineena.
Ulkonäkö ja koko
thumb|left|Amerikanpyökki François André Michaux’n teoksessa The North American Sylva vuodelta 1819. Amerikanpyökki on hidaskasvuinen ja pitkäikäinen puu, joka kasvaa yleensä 20–25 metriä korkeaksi, mutta voi saavuttaa suotuisissa olosuhteissa yli 40 metrin korkeuden ja jopa 300–400 vuoden iän. Sillä on lähelle maanpintaa levittäytyvä juuristo, paksu runko, siniharmaa ja sileä kaarna, yläviistot ja vahvat haarat sekä tiheä ja kupumainen latvus.
Kuluvan kesän kasvainranka on karvainen, ja suipot silmut ovat hoikkia ja 2 senttimetriä pitkiä. Korvakkeettomat, kellanvihreät lehdet sijaitsevat varrella kierteisesti ja niissä on 4–12 millimetriä pitkä lehtiruoti. Lehtilapa on 6–14 senttimetriä pitkä, sahalaitainen, soikea, suippotyvinen ja suippokärkinen.
Amerikanpyökki on yksikotinen kasvi, joka kukkii maalis–toukokuussa ja kantaa hedelmää syys–lokakuussa. Hedekukinto on tiheä ja pallomainen viuhkosto, joka riippuu pitkän kukintoperän varassa. Pareittain puussa sijaitsevista emikukista kehittyy pölytyksen jälkeen ruskeita tai punaruskeita, piikkisiä kehtoja, joiden läpimitta on noin 2,5 senttimetriä. Kehtojen sisälle kätkeytyy yleensä kaksi onttoa pähkinää, joiden läpimitta on 12–18 millimetriä. Kehto halkeaa liuskoiksi loka–marraskuun aikana ja pähkinät putoavat maahan.
Amerikanpyökin siementuotanto alkaa kunnolla vasta 40 vuoden iässä ja saavuttaa huippunsa 60 vuoden iässä. Hyvät siemenvuodet kertautuvat 2–8 vuoden välein. Siemenet ovat raskaita, joten ne putoavat yleensä puun lähiympäristöön, mistä jyrsijät ja linnut voivat levittää niitä kauemmaksi. Siementen lisäksi laji leviää kanto- ja juurivesojen avulla erityisesti levinneisyysalueen pohjoisosissa.
Levinneisyys
Amerikanpyökki on kotoisin Pohjois-Amerikan itäosista, missä sen levinneisyysalue ulottuu koillisessa Cape Bretonin saarelle ja Nova Scotiaan, luoteessa Pohjois-Michiganiin ja Itä-Wisconsiniin, lounaassa Itä-Texasiin ja kaakossa Pohjois-Floridaan. Parhaiten se menestyy Ohiojoen ja Mississippijoen laaksojen alluviaalisessa maaperässä. Sitä tavataan myös Koillis-Meksikon vuoristoalueilla (var. mexicana). Ennen jääkausia levinneisyysalue ulottui koko mantereen poikki Kaliforniaan saakka.
Elinympäristö
thumb|Amerikanpyökin kukintoja. Amerikanpyökki kasvaa sekapuuna tuoreissa, kosteissa ja runsasravinteisissa metsissä, yleensä pohjoisen puolella. Sitä tavataan 1 000 metrin korkeudelle asti Appalakkien vuoriston eteläosissa – pohjoisessa se menestyy vain alavilla mailla.
Peili (lehti)
Peili on lasten ja nuorten mediakulttuuriin erikoistunut uutiskirje. Sitä julkaisee Mediakasvatuskeskus Metka. Se alkoi ilmestyä lehtenä vuonna 1977 nimellä Sinä minä me. Paperimuotoisen lehden julkaiseminen lakkautettiin vuoden 2012 lopussa tilausmäärien vähentymisen vuoksi. Vuonna 2011 tilauksia oli noin 500.
Amerikanpyökki
Elinympäristö
Amerikanpyökki on valtapuu tai lisävaltapuu koillisissa osavaltioissa, Isojenjärvien ympäristössä ja Appalakkien vuoristossa kasvavissa lehtimetsissä, jotka ovat jo saavuttaneet päätemetsävaiheen. Sen tavallisimpia seuralaislajeja ovat sokerivaahtera, punavaahtera, keltakoivu, amerikanlehmus, kiiltotuomi, kuningasmagnolia, strobusmänty, punakuusi, hikkorit ja tammet.
Amerikanpyökin kasvukausi vaihtelee sijainnin mukaan 100 päivästä 280 päivään. Vuoden keskilämpötila on 4–21 celsiusastetta ja vuotuinen sademäärä 760–1 270 millimetriä.
Käyttö
Amerikanpyökin tiivis puuaines kestää hyvin kulutusta ja soveltuu erinomaisesti sorvaukseen ja höyrytaivutukseen. Metsäteollisuudessa siitä tehdään lähinnä lattialautoja, huonekaluja, puuviilua ja ratapölkkyjä. Kemianteollisuudessa siitä valmistetaan myrkyllistä kreosoottia, jota käytetään puun kyllästämisessä. Siitä saadaan myös erinomaista polttopuuta.
Ennen vanhaan amerikanpyökin lehtiä ja kaarnaa käytettiin kasvivärjäyksessä. Sen kolmikulmaisia pähkinöitä on syöty sellaisenaan ja niistä on paahdettu kahvinkorviketta. Ihmisten lisäksi pähkinöitä käyttävät ravintonaan monet villieläimet, esimerkiksi hiiret, oravat, mustakarhut, valkohäntäpeurat, ketut, röyhelöpyyt, sorsat ja sinitöyhtönärhet. Pohjois-Amerikan intiaanit valmistivat amerikanpyökistä erilaisia rohdoksia, joilla puhdistettiin verta ja hoidettiin matoja, tuberkuloosia, sankkeria, sydänvaivoja, palohaavoja ja myrkkymuratin aiheuttamaa ihottumaa.
Kameraalitieteet
Kameraalitieteet ( < ) olivat 1700–1800-luvun oppialoja, ja ne käsittelivät valtiontalouden perusteita eli hallitsijan "kamarin" (ts. hovin talousviraston) tarkoituksenmukaista hoitoa sekä kartuttamista. Kameraalitieteet jaettiin kameralistiikkaan ja kameraalilainoppiin. Edellisestä on kehittynyt nykyinen finanssioppi ja jälkimmäisestä finanssi(hallinto)oikeus. Kameraalitiedettä harjoitettiin erityisesti Saksan yliopistoissa (Hallen ja Frankfurtin yliopistossa vuodesta 1727 alkaen). Hallintovirkamiehiltä edellytettiin kameraalitieteen opintoja (ns. kameraalitutkinto). Myös Helsingin yliopistossa oli vuoteen 1907 saakka kameraali- ja politialainopin sekä valtio-opin professuuri.
Nykyään kameraalitieteisiin kuuluvia asioita käsitellään hallinto-oikeuden osina.
Oulujoki (yritys)
thumb|240px|Oulujoki Oy:n käytössä ollutta Uutelan aluetta [[Jylhämässä Vaalassa.]] Oulujoki Oy (vuoteen 1981 Oulujoki Osakeyhtiö) oli vuosina 1941–1991 toiminut energiayhtiö, jonka neljä yritystä perusti Oulujoen valjastamiseksi sähkön tuotantoon ja joka sulautui Imatran Voimaan ja sen myötä edelleen Neste Oy:n kanssa Fortum Oyj:ksi.
Historia
Oulujoki Osakeyhtiö perustettiin 27. toukokuuta 1941 edellisen vuoden marraskuussa tehdyn sopimuksen perusteella, jossa Imatran Voima,  A. Ahlström Oy, Yhtyneet Paperitehtaat Oy ja Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Oy (Tampella) olivat sopineet Oulujoen koskien rakentamisesta Oulun kaupungin omistamaa Merikoskea lukuun ottamatta. Suomen valtio oli yhtiön omistaja Imatran Voiman kautta, jonka osuus Oulujoki Osakeyhtiössä oli 65,6 %. Tampellan osuus oli 16,75 %, A. Ahlströmin osuus 10,65 % ja Yhtyneiden Paperitehtaiden osuus 7,00 %. Kaupparekisteriin Oulujoki Osakeyhtiö merkittiin 13. kesäkuuta 1941. Kansaneläkelaitos osti vuonna 1948 A. Alhströmin osakkeet mutta myi ne Imatran Voimalle vuonna 1969. Imatran Voima luovutti puolestaan jo vuonna 1964 yhteensä 10 000 osaketta eli 0,28 % omistuksesta suoraan valtiolle, vastikkeena saamistaan Kemijoki Oy:n osakkeista. Valtion vuoden 1968 tulo- ja menoarviossa esille otettu Oulujoki Osakeyhtiön sulautuminen Imatran Voimaan saattoi toteutua, kun Imatran Voima oli 31. joulukuuta 1981 hankkinut kaikki muut osakkeet itselleen eli omisti 99,72 % yhtiöstä. Fuusiota olivat vastustaneet voimalaitosalueiden kunnat kunnallisverotulojen pienenemisen takia. Sulautuminen tapahtui kuitenkin vasta 31. joulukuuta 1991.
Voimalaitokset
Vuosina 1941–1957 Oulujoki Osakeyhtiö rakensi ja otti tuotantoon Oulujoella seitsemän voimalaitosta, Oulujärvestä alkaen alavirtaan: Jylhämän voimalaitos, Nuojuan vesivoimalaitos, Utasen voimalaitos, Ala-Utoksen voimalaitos, Pällin voimalaitos, Pyhäkosken vesivoimalaitos ja Montan voimalaitos. Viimeksi mainitun yhteyteen rakennettiin Montan kalanviljelylaitos vuonna 1955. Lisäksi yhtiö rakensi vuosina 1957–1963 ja otti tuotantoon Oulujoen vesistön Hyrynsalmen reitin Emäjokeen kolme voimalaa ja osti yhden Kiehimänjokeen rakennetun valmiin voimalan. Ne ovat Ämmänsaaresta alkaen alavirtaan: Ämmän voimalaitos, Aittokosken voimalaitos, Seitenoikean voimalaitos ja Leppikosken voimalaitos, joka ostettiin Kajaani Oy:ltä vuonna 1962. Yhtiön toteuttama vesivoiman rakentaminen päättyi Aittokosken voimalaitoksen vihkiäisjuhlaan 6. kesäkuuta 1963, johon osallistui myös presidentti Urho Kekkonen. Voimalaitosten rakentamisessa työskenteli enimmillään noin 4 000 henkilöitä ja niiden yhteyteen perustettiin kokonaisia yhdyskuntia, kuten Jylhämä.
Johto
Yhtiön johtokunnan ensimmäiset jäsenet olivat Väinö Tanner (puheenjohtaja), Hugo Malmi, joka valittiin yhtiön ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi, Alfons Alftan, Arno Solin ja Rudolf Walden. Pisimpään johtokunnassa toimi Niilo Saravirta, ensin perustamisen yhteydessä varajäsenenä ja sitten jäsenenä aina vuoteen 1977 asti eli yhteensä 37 vuotta. Johtokunnan puheenjohtajina toimivat Aleksi Aaltonen, Aarre Simonen, Heikki Lehtonen, Pentti Alajoki ja Kalevi Numminen. Yhtiön toimitusjohtajina työskentelivät :
Markus Rauramo
Markus Heikki Erdem Rauramo (s. 23. kesäkuuta 1968 ) on suomalainen yritysjohtaja, joka on toiminut Fortumin toimitusjohtajana vuodesta 2020. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta.
Ura
Rauramo toimi Stora Enson erilaisissa esimies- ja johtotehtävissä vuosina 1993–2012, muun muassa Brysselissä. Vuonna 2004 hänet nimitettiin konsernin rahoitusjohtajaksi ja hänen toimipaikkansa oli neljän vuoden ajan Lontoo. Vuonna 2008 hän aloitti Stora Enson talousjohtajana, samalla hänestä tuli myös yhtiön johtoryhmän jäsen.
Fortumin talousjohtajaksi Rauramo siirtyi syyskuussa 2012. Vuonna 2013 hän toimi yhtiön väliaikaisena toimitusjohtajana. Vuonna 2014 hänestä tuli Heat, Electricity Sales and Solutions -divisioonan johtaja, vuonna 2016 City Solutions -divisioonan johtaja. Maaliskuussa 2017 Rauramo aloitti Fortumin talousjohtajana. Loppuvuonna Fortum hankki 47 prosenttia Uniperista. Yhtiön toimitusjohtajana toimi Pekka Lundmark, hallituksen puheenjohtajana Sari Baldauf ja varapuheenjohtajana Matti Lievonen. Ohjausministerinä toiminut Mika Lintilä ei halunnut puuttua kauppaan, vaan luotti yhtiön johdon arviointikykyyn.
Rauramo aloitti Fortumin toimitusjohtajana heinäkuussa 2020.
Rauramolle myönnettiin maaliskuussa 2022 yli 400 000 euron kannustinpalkkio edellisen vuoden suorituksista. Vuosi oli Fortumille kaikkien aikojen paras liiketuloksella mitattuna. Palkkio maksettiin huhtikuussa, jolloin Uniperin tulosohjeistus oli ennallaan. Myöhemmin samassa kuussa se kuitenkin antoi tulosvaroituksen. Syksyllä 2022 Fortum myi osuutensa Uniperista Saksan valtiolle. Uniperista laskettiin koituneen Fortumille vajaan kuuden miljardin euron tappio, eli se oli yksi Suomen historian tappiollisimmista sijoituksista.
Luottamustehtävät
Rauramo on toiminut Uniperin hallintoneuvostossa vuodesta 2018 lähtien. Lisäksi hän on Sammon hallituksen jäsen.
Erik Sjöberg (jalkapalloilija)
Erik Ingmar "Peggen" Sjöberg (15. heinäkuuta 1928 Vaasa – 25. joulukuuta 1980 Vaasa)  oli suomalainen jalkapalloilija.
Partasuti
Partasuti on parranajossa käytettävä harja, jolla vaahdotetaan partasaippuaa tai -voidetta partavaahdoksi ja levitetään sitä iholle ennen parran ajamista partahöylällä tai partaveitsellä. Partasuti levittää vaahdon tasaisesti iholle, kosteuttaa ihon ja partakarvat tehokkaasti, nostaa partakarvoja esiin ihon sisältä ja kuorii ihon kuollutta pintasolukkoa pois. Partasuteja valmistetaan enimmäkseen villisiankarvasta, hevosenkarvasta, mäyränkarvasta ja synteettisistä kuiduista (mm. nailonista). Arvostetuimmat partasudit tehdään mäyränkarvasta.
Erik Sjöberg (jalkapalloilija)
Keskustukena pelannut Sjöberg edusti urallaan Vasa IFK:a 1946–1956. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden 1946 ja 1953. Kaikkiaan Sjöberg pelasi 11 kauden aikana 165 mestaruussarjan ottelua.
Sjöberg pelasi Suomen maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1955.
Ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailut 2010
Euroopan ampumaurheiluliiton (ESC) Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 2010 ammuttiin ilma-aseilla 6.-14. maaliskuuta Norjan Meråkerissa ja ruutilajeissa vain haulikolla 25.6.-7.7. Venäjän Kazanissa, koska samana vuonna järjestetään ISSF:n kaikkien lajien MM-kilpailut. Ilma-aseiden EM-kilpailuiden yhteydessä kilpailtiin myös Nuorten olympialaisten maapaikoista.
Uudet ennätykset
Kilpailuissa syntyneet uudet Euroopanennätykset.
Giacomo Caneva
thumb|270px|Giacomo Caneva (noin 1850) Vesiputous Tivolissa. Giacomo Caneva (1813 Padova – 29. maaliskuuta 1865 Rooma) on roomalainen valokuvaaja, maalari ja piirtäjä. Hän oli ensimmäisiä italialaisia valokuvaajia, joka kuvasi paperille ja joiden kuvia on säilynyt.
Opiskeli Venetsian taideakatemiassa (Accademia della Bella Arte) ja v. 1838 litografistina, maalarina ja piirtäjänä Roomassa. Kiinnostui myös pian valokuvauksesta.
Hänet mainittiin ensimmäisen kerran kahvila Caffé Gregon taiteilijarekisterissä jo vuonna 1845 maalari-valokuvaajana. Hänen näkemyksensä Vestantemppelistä vuodelta 1847 on vanhin roomalaisen valokuvaajan tekemä paperivedos. Vuonna 1847 nousi kuumailmapallolla Rooman yläpuolelle.
Vuodesta 1850 taiteilija Frédéric Flachèronin ympärille muodostuneen Circolo Fotografico Romanon (myös nimellä Scuola Romana di Fotografia) jäsen. Myöhemmin toimi ammattimaisena valokuvaajana ja topografina. Maisemia Roomasta ja Campagna Romanasta, valokuvia Vatikaanin ja Capitoliumin patsaista.
Vuonna 1859 osallistui Intiaan ja Kiinaan tehdylle tutkimusmatkalle, minkä tarkoituksena oli dokumentoida tekstiilintuotantoa, mutta myös etsiä silkkiäistoukanmunia.
Caneva on tunnettu yksityiskohtaisista Rooman monumenttien kuvauksestaan sekä laajoista, romanttisista otoksistaan Roomaa ympäröivästä (muun muassa Tivoli, Subiaco, Castelli Romano, Civitavecchia) maaseudusta.
Erityisen merkittäviä ovat hänen lukuisat valokuvansa Campagna Romanan maatiloista, mökeistä, torneista, roomalaisista akvedukteista ja raunioista, mutta myös joista, kallioista ja puista, joita hän tuotti taidemaalareiden malleiksi ja myytäväksi.
Punakaulahanhi
pienoiskuva|Branta ruficollis Punakaulahanhi (Branta ruficollis) on uhanalainen hanhi, joka käy Suomessa harvoin arktisen massamuuton hanhiparvien joukossa.
Koko ja ulkonäkö
Pienikokoinen hanhi. Musta selkä ja siivet, valkea raita kyljessä, ruosteenpunainen rinta ja poski. Pituus on 55 cm, siipien kärkiväli 122 cm ja paino 1–1,5 kg
Levinneisyys
Pesii Siperiassa, talvehtii Kaakkois-Euroopassa. Maailmanlaajuisesti uhanalainen laji. Suomessa tavataan muutama yksilö vuodessa hanhien päämuuton aikaan toukokuun lopulla ja syys–lokakuussa.
Lisääntyminen
Naaras munii kesäkuussa 6–7 munaa, joita hautoo 23–25 vuorokauden ajan.
Ravinto
Muiden hanhien lailla punakaulahanhi laiduntaa mehevää ruohoa ja syö siemeniä, myös viljaa. Poikasia se ruokkii hyönteisillä.
Vincent Pontare
thumb|Vincent Pontare esiintymässä The Dome 46 -tapahtumassa toukokuussa 2008. Vincent Pontare, taiteilijanimeltään Vincent, (s. 13. toukokuuta 1980 Solna, Tukholman lääni) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä. Hänellä on myös Vargas & Lagola -niminen duo Salem Al Fakirin kanssa.
Ura
Opiskeltuaan musiikkia Örnsköldsvikissä Pontare muutti Tukholmaan opiskelemaan musiikkituottajaksi Memusissa.
Hänen debyyttialbuminsa Lucky Thirteen julkaistiin Ruotsissa marraskuussa 2007. Albumin nimivalinnalla hän viittaa syntymäpäiväänsä (13. toukokuuta) ja perinteiseen väitteeseen luvun kolmetoista epäonnisuudesta.
Kun Pontaren "Don’t Hate on Me" -single oli saavuttanut suuren suosion, hänellä oli aikaa kuvata musiikkivideota kappaleelle "Miss Blue". Video kuvattiin Los Angelesissa ja sillä vierailee huippumalli Anine Bing.
Pontare sanoitti ja tuotti suuren osan debyyttialbuminsa kappaleista. Edistääkseen albuminsa myyntiä hän teki kiertueen, joka kattoi yhteensä noin sata konserttia.
Vuonna 2010 Pontare julkaisi toiselta studioalbumiltaan Godspeediltä ensimmäisen singlen "Baby Hurricane".
Yksityiselämä
Vincent Pontare on Elizabeth ja Roger Pontaren lapsi. Roger Pontare on ruotsalainen muusikko, joka otti osaa Eurovision laulukilpailuun kahdesti, vuonna 1994 kappaleella "Stjärnorna" (duetto Maria Bergmanin kanssa) ja vuonna 2000 kappaleella "When Spirits Are Calling My Name". Samassa järjestyksessä mainittuina kappaleet sijoittuivat 13:lle ja 7:lle sijalle.
Vincent Pontare on viettänyt osan elämästään Yhdysvaltain Tennesseessä. Hänellä on kaksi veljeä. Tällä hetkellä hän asuu Tukholman Vasastadenissa.
Pontare alkoi seurustella ruotsalaislaulaja Agnes Carlssonin kanssa vuonna 2009. Pari kihlautui huhtikuussa 2013.
Luettelo jääpallon Ruotsin mestareista
Tämä on luettelo jääpallon Ruotsin mestareista. Ruotsin mestaruudesta jääpallossa on pelattu vuodesta 1907 lähtien.
Dalton (Israel)
Dalton on mošav Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 861.
Maantiede
thumb|vasen|Daltonin rakennuksia. Dalton sijaitsee Israelin pohjoisosassa Ylä-Galileassa noin 7 kilometriä Safedin kaupungista pohjoiseen.
Historia
thumb|vasen|Yose ha-Gelilin hauta. Nykyisen Daltonin lähistöltä on löydetty esihistoriallisia dolmeeneja ja vanhan synagogan rauniot. Keskiajalla Daltonissa oli suurehko juutalainen yhteisö ja paikkakunta yhdistettiin rabbi Yose ha-Gelilin hautaan. Benjamin Tudelalainen mainitsi paikkakunnan juutalaisyhteisön omissa kirjoituksissan. Sittemmin paikalla sijaitsi islaminuskoisten arabien asuttama kylä nimeltä Dallata. Kylän asukkaat pakenivat kodeistaan Israelin itsenäisyyssodan aikana vuonna 1948. Vuonna 1950 paikalle muutti joukko juutalaisia siirtolaisia ja vuonna 1953 uusia siirtolaisia Libyasta. Paikalle perustettiin mošav ja sen asukkaat ovat sittemmin harjoitaneet etenkiin maanviljelyä. Paikka tunnetaan nykyisin esimerkiksi viinimyymälästään.
Väestö
Daltonin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 861. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 688 ja vuonna 1968 610.
Etanoli
thumb|right|75px|Helposti syttyvä thumb|right|75px|Haitallinen Etanoli eli etyylialkoholi on primäärisiin alkoholeihin kuuluva väritön, tulenarka ja antiseptinen yhdiste.
Etanolia sisältävät alkoholijuomat ovat useimmissa maissa sosiaalisesti hyväksytty päihdyttävä nautintoaine. Teolliseen käyttöön tarkoitettu etanoli denaturoidaan eli tehdään juomakelvottomaksi joko makunsa puolesta tai saattamalla se tuottamaan pahoinvointia.
Etanolia esiintyy myös muun muassa kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Kemia
Etanoli sekoittuu veteen kaikissa seossuhteissa synnyttäen lämpöä johtaen kokonaistilavuuden pienentymiseen.
Mikäli alkuperäisessä etanoliseoksessa oli muitakin ainesosia kuin vettä ja etanolia, joita ei kyetä tislaamalla erottamaan etanolista, 96-prosenttista etanolia ei kyetä tällaisesta seoksesta tuottamaan tislausprosessissa.
96-prosenttiseksi tislattu vesi-etanoliseos muodostaa atseotrooppisen seoksen.
96 prosenttia puhtaampaa etanolia eli absolutoitua etanolia voidaan tuottaa poistamalla vesi-etanoliseoksesta vettä perinteistä tislaamista tehokkaimmin menetelmin kuten molekyyliseuloilla, jolloin voidaan vesi-etanoliseoksesta saada jopa noin 99,5-prosenttista etanolia. Vettä voidaan poistaa vielä tätäkin enemmän muun muassa tislaamalla etanolia sopivan kuivausaineen, kuten natriumboorihydridin kanssa.
Etanoli on monipuolinen liuotin ja useiden orgaanisten yhdisteiden valmistuksessa käytetty lähtöaine. Etanoli on lievästi polaarinen yhdiste, ja siksi etanoli liukenee täydellisesti veteen sekä muihin polaarisiin liuottimiin. Etanolin hiilivetyrunko taas mahdollistaa sen liukenemisen poolittomiin orgaanisiin yhdisteisiin. Tällaisia ovat esimerkiksi hiilivedyt kuten bensiini ja dieselöljy.
Yli 60-prosenttista etanoliseosta voidaan käyttää myös desinfiointiaineena, sillä se tuhoaa mikrobeja kuten bakteereja ja viruksia.
Tuotanto
Luonnossa etanolia syntyy pieniä määriä käymisreaktioissa. Myös ihmiselimistössä etanolia muodostuu aineenvaihduntatuotteena vähäisessä määrin.
Etanolia valmistetaan käymisreaktiolla käymiskelpoisista hiilihydraateista (sokeri- ja tärkkelyspitoisista aineista, tavallisimmin rypäleistä, hedelmistä, viljasta ja perunoista).
Katalyyttinä toimivat hiivan entsyymit.
Toinen menetelmä eteeniin hydraatio, jossa katalyytin avulla liitetään eteeniin vettä:
Katalyytteinä käytetään muun muassa zeoliittejä. Reaktioon tarvitaan korkea paine. Lämpötilan on oltava vähintään 100 °C. Eteeniä valmistetaan kevyestä bensiinistä, joten myös tuotettu etanoli on fossiilinen. Molemmat prosessit tuottavat etanolin ja veden seoksen, joten jatkokäsittely (tislaus) on sama. Prosessien kannattavuus toisiinsa nähden riippuu etanolin ja eteenin kunkinhetkisestä hinnasta. Toisekseen bioetanolin tuotantoa tuetaan suoraan tai välillisesti valtiontuilla ja lainsäädännöllä.
Kolmas mahdollinen prosessi on synteesikaasusta Fischer-Tropsch-synteesin kautta. Tämä prosessi on vähän käytetty, mutta myös mahdollinen.
Poikkeusoloissa etanolia voi tislata esimerkiksi perunakiljusta.
Laadut
Etanolia myydään useissa laaduissa eri käyttötarkoituksiin kuten erilaisina alkoholijuomina, desinfiointiaineina, autokemikaaleina ja teollisuuskemikaaleina ja -raaka-aineina.
Etanolia ei voi rikastaa tislaamalla yli atseotroopin 96 til-%, joten sitä vahvemmat seokset on tuotettava joko kuivaamalla esim. sahanpurulla tai lisäämällä atseotrooppiseen seokseen bentseeniä, jolloin atseotrooppi häviää ja tislaaminen onnistuu. Bentseeni on kuitenkin myrkyllistä ja aiheuttaa maksavaurioita.
Farmasiassa ja lääketieteessä
Alkoholit (etanoli) voidaan luokitella erilaisten farmakopeoiden monografien mukaan seuraavasti:
Juomissa
thumb|upright|[[Olut on ympäri maailmaa suosittu mieto alkoholijuoma.]]
Etanoli on alkoholijuomien oleellinen ainesosa. Alkoholijuomat jaetaan yleisesti mietoihin alkoholijuomiin, joiden sisältämä etanoli tuotetaan yleensä luonnollisella käymismenetelmällä, johon tarvitaan sokeria ja hiivaa, ja väkeviin alkoholijuomiin, joiden etanoli väkevöitetään tislaamalla.
Etanolin metabolia
Etanolia hapettaa elimistössä asetaldehydiksi (eli etanaaliksi) alkoholidehydrogenaasi, joka on muun muassa maksassa toimiva entsyymi. Etanaalin muuttumista asetyylikoentsyymi-A:ksi puolestaan katalysoi aldehydidehydrogenaasi, jonka toiminnan kautta etanoli saadaan sitruunahappokiertoon, energiaa tuottavaan muotoon. Kehoon kerääntyvä asetaldehydi aiheuttaa useita etanolin nauttimisesta aiheutuvia epämiellyttäviä oireita, jotka korostuvat aldehydidehydrogenaasin estäjän disulfiraamin (ns. antabus) vaikutuksesta. Puhdas etanoli sisältää energiaa 7 kcal/g eli 29,3 kJ/g.
Lääkekäyttö
Etanolilla on melko vähän lääkinnällisiä käyttötarkoituksia. Sitä käytetään desinfiointiin ja antiseptiikkaan alkaen käsihuuhteiden 60 prosentin pitoisuuksista aina laboratorio-olosuhteiden 96 prosentin pitoisuuksiin asti ja joidenkin lääkeaineiden saattamiseen liuosmuotoon (10–15 %), sekä metanolin ja etyleeniglykolin aiheuttamissa myrkytyksissä, sillä etanoli estää tai hidastaa näiden yhdisteiden normaalin metabolian haitallisiksi aineiksi; metanolin metabolian formaldehydiksi ja etyleeniglykolin metabolian oksaalihapoksi.
Polttoaineena
Etanolia eli spriitä käytetään polttoaineena eräissä teollisuusprosesseissa sekä myös esimerkiksi retkikeittimissä. Etanolia voidaan käyttää myös moottoriajoneuvojen polttoaineena bensiinin asemasta.
Moottoripolttoaineena
100px|Alkoholi palaa sinisellä liekillä|thumb Ottomoottorissa on mahdollista käyttää polttoaineena etanolia. Etanolin oktaaniluku ja sitä myötä puristuskestävyys on huomattavasti bensiiniä parempi (väkiviinalla 110, E85:llä 106), mikä mahdollistaa puristussuhteen nostamisen kertoimeen 12. Korkea puristussuhde parantaa moottorin hyötysuhdetta. Lisäksi polttoaineen sisältämän hapen ansiosta moottorin tehon tuotto kasvaa bensiiniin verrattuna. Etanolin lämpöarvo on kuitenkin huomattavasti bensiiniä alhaisempi (etanolin 26,8 MJ/kg, moottoribensiinin 43,0 MJ/kg), minkä vuoksi litramääräinen kulutus kasvaisi lähes puolella, ellei moottorin hyötysuhde paranisi. Sen sijaan 95E:n lämpöarvo on 42,19 MJ/kg ja gasoholin eli E10:n lämpöarvo puolestaan 41,38 MJ/kg. Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen arvion mukaan litrakulutus kasvaa 25–40 prosenttia etanolipitoisuudesta riippuen, kun on kyse E85, jossa 50–85 prosenttia etanolia.
Teknisesti etanolia on mahdollista lisätä joko bensiinin joukkoon tai käyttää sellaisenaan. Moottoriin tehtävät muutokset ovat vähäisiä, mutta etanolin vaatiman korkeamman höyrystymislämmön ja alhaisemman höyrynpaineen vuoksi moottorin käynnistäminen 100 prosenttisella etanolilla reippaalla pakkasella kylmänä vaikeutuisi merkittävästi, joten puhdasta etanolia ei käytetä polttoaineena maissa, joissa ilmasto ei nykytekniikalla suosi tätä. Käytännössä kylmässä ilmastossa myydään 15/85 sekoitussuhdetta bensiini/etanoli jolloin polttoaineesta johtuva käynnistysongelma kierretään (RE85). Talvilaadun etanolipolttoaineeseen lisätään helposti haihtuvia ja palavia yhdisteitä, kuten eetteriä tai pentaania. Etanolin valmistaminen käymisprosessin kautta esimerkiksi sokerijuurikkaista on teknisesti varsin helppo toteuttaa, mutta törmää Suomessa lainsäädännöllisiin ongelmiin sekä liikennepolttoaineiden verotuksen että alkoholilainsäädännön osalta. Etanolin valmistaminen liikennepolttoaineeksi ei toisaalta ole myöskään käyttäjän kannalta toistaiseksi taloudellisesti houkutteleva vaihtoehto nykyisillä polttoaineiden hinnoilla ja verokohtelulla Euroopassa, mutta kansantaloudelliset näkökohdat saattavat johtaa sen suosimiseen.
Etanolin vaihtoehto polttoaineena on metanoli helpomman ja halvemman valmistuksen ansiosta. Metanolin haittapuoli on sen myrkyllisyys. Ihminen sietää elimistöön joutunutta etanolia paljon paremmin kuin moottoribensiiniä tai metanolia.
Femme Fatale (Britney Spearsin albumi)
Femme Fatale on yhdysvaltalaisen poplaulaja Britney Spearsin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin Yhdysvalloissa 29. maaliskuuta ja Suomessa 30. maaliskuuta 2011. Albumia on äänitetty vuosina 2009–2011 ja sen päätuottajat ovat Max Martin ja Dr. Luke. Ensimmäinen single ”Hold It Against Me” debytoi listojen kärjessä viidessä maassa. Kappale nousi listaykköseksi myös Suomessa. Itse albumi nousi Billboard 200-listan ykköseksi Yhdysvalloissa. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet ”Till the World Ends” ja ”I Wanna Go”. Spears vahvisti 29. elokuuta, että albumin neljältenä singlenä julkaistaan kappale ”Criminal”.
Taustaa
Julkaistuaan albumin nimen ja kansikuvan 2. helmikuuta 2011 Spears twiittasi albumistaan sanoen:
Kiertue
Spears aloitti kuudennen kiertueensa Femme Fatale Tourin 16. kesäkuuta Yhdysvalloissa. Spears konsertoi myös Suomessa Hartwall Areenalla 14. lokakuuta 2011. Liput tulivat myyntiin 13. kesäkuuta. Liput ovat 80-85€. Femme Fatale albumilta Spears esittää kappaleet, Hold It Against Me, Till the World Ends, How I Roll, Big Fat Bass, I Wanna Go, Drop Dead Beautiful, Trouble For Me' criminal ja Up N' Down''.
Vesipallon SM-sarja
Vesipallon SM-sarja on miesten vesipallon korkein sarjataso Suomessa. Sarjan järjestää Suomen Uimaliitto. Vesipallon Suomen mestaruudesta on pelattu vuodesta 1908 lähtien. Ensimmäisinä vuosina mestaruus ratkaistiin uinnin Suomen-mestaruuskilpailujen yhteydessä käydyssä turnauksessa.
Mestaruus ratkaistiin cup-muotoisena aina vuoteen 1959 asti, jonka jälkeen siirryttiin nykymuotoiseen sarjaan. Mestaruuden on voittanut kahdeksan eri seuraa. Eniten mestaruuksia on Helsingfors Simsällskapilla, joka on voittanut 47 kertaa. Helsingin Uimareilla on 23, Uimaseura Kuhilla 12 ja Kuopion Uimaseuralla sekä Turun Uimareilla 10 Suomen mestaruutta. Cetus Espoo on voittanut mestaruuden vuosina 2018-2021 neljä kertaa peräkkäin.
Vuosina 1958-1973 pelattiin erillinen SM-hallisarja.
2005
Loppuottelut
2006
Pronssiottelu Loppuottelut
2007
Pronssiottelu Loppuottelut
2008
Pronssiottelu Loppuottelut
2009
Pronssiottelu Loppuottelut
2010
Pronssiottelu Loppuottelut
2011
Pronssiottelu Loppuottelut
2012
Pronssiottelu Loppuottelut
Naisten mitalistit 1987–2018
1989-1990 kilpailut on luokiteltu epävirallisiksi.
Parkanon seurakunta
Parkanon seurakunta kuuluu Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Tampereen hiippakunnan Hämeenkyrön rovastikuntaan. Seurakunnan jäsenmäärä on nykyisin noin 6 560 henkeä.
Historiaa
Aivan historian sarastuksen aikoihin nykyinen Parkano oli osa suurta Sastamalan kirkkopitäjää, jonka alueet ylsivät aina Pohjanlahden rannikoilta Näsijärven rannoille ja toisessa suunnassa nykyisen Sastamalan (ent. Vammala) seuduilta pitkälle Etelä-Pohjanmaalle asti. Tämän suuralueen keskuspaikka oli Sastamalan Pyhän Marian kirkko Karkussa. Sastamalan suuralueen hajotessa itsenäisiksi pastoraateiksi, Parkano kuului ensin Kyrön kirkkopitäjään ja sen hajottua Ikaalisten seurakuntaan saarnahuonekuntana. Vuonna 1800 Ikaalisten pitäjänapulainen määrättiin asumaan Parkanoon. Samana vuonna valmistui myös Parkanoon ensimmäinen kirkko. Kappeliseurakunnaksi Parkano tuli vuonna 1841 ja myöhemmin vuonna 1860 se erosi Ikaalisista omaksi kirkkoherrakunnakseen. Vuonna 1910 Kihniön, Kankarin ja Nerkoon kylistä sekä Parkanon Linnankylän Koskelan ja Vahtilan taloista muodostettiin Kihniön kunta ja samalla itsenäinen seurakunta. Vuoden 2020 alusta Parkanon seurakunta siirrettiin Lapuan hiippakunnasta Tampereen hiippakuntaan yhdessä Virtain ja Kihniön seurakuntien kanssa.
Jan de Bray
Jan de Bray (myös Braij, n. 1627 Haarlem – 4. huhtikuuta 1697 Amsterdam) oli Alankomaiden kultakauden aikana vaikuttanut taidemaalari. Jan de Bray tunnetaan sekä intiimien muotokuvien että historiallisia tai raamatullisia aiheita kuvaavien suurten maalausten tekijänä.
Elämä ja ura
De Brayn henkilökohtainen elämä oli täynnä tragedioita. Hänen vanhampansa ja neljä sisarustaan kuolivat Alankomaiden ruttoepidemiassa vuosina 1663 ja 1664. Myös kaikki kolme hänen vaimoaan kuolivat, kaksi ensimmäistä sairauksiin ja kolmas synnytyksen aikana. Vaimojensa kuoleman jälkeen de Bray ajautui perintöoikeudenkäynteihin menehtyneiden vaimojensa varakkaiden sukujen kanssa. De Bray hakeutui konkurssiin vuonna 1678 ja joutui muuttamaan sosiaalisen asemansa menettäneenä Haarlemista. De Bray jatkoi uraansa Amsterdamissa. Vuonna 1689 hän joutui jälleen henkilökohtaiseen vararikkoon, eikä enää maalannut tämän jälkeen. De Bray kuoli vuonna 1697.
Tyyli ja teokset
De Brayn maalasi suurikokoisia, voimakkaita maalauksia. Yli puolet Jan de Brayn tunnetuista töistä on yksittäisten ihmisten muotokuvia, myös de Brayn ensimmäinen tunnettu maalaus, Nuoren naisen muotokuva (1650). Häneltä tunnetaan lisäksi myös parimuotokuvia ja viisi ryhmämuotokuvaa. Jälkimmäiset olivat tilaustöitä, joiden aiheena olivat erilaiset viralliset instituutiot tai ryhmät. Erityisen mielenkiintoinen on de Brayn ryhmämuotokuva Haarlemin Pyhän Luukkaan killan tärkeimmät jäsenet (1675). Myös de Bray itse oli killan jäsen ja luonnollisesti mukana myös ryhmäkuvassa.
Muotokuvien lisäksi de Bray maalasi uskonnollisia ja historiallisia teoksia. Vuosien kuluessa de Brayn maalaukset ja maalaustekniikka kehittyivät akateemisempaa suuntaan. Teoksista tuli viimeistellympiä, vähemmän spontaaneja. De Brayn myöhäiskauden teokset 1670-luvulta lähtien eivät ole yhtä omaleimaisia kuin hänen varhaiset maalauksensa.
Konstantinos III
thumb|250px|[[Herakleios, Heraklonas ja Konstantinos III kuvattuna soliduksessa]] Konstantinos III (612–641) oli Bysantin keisari 11. helmikuuta – 25. toukokuuta vuonna 641.
Konstantinos III hallitsi velipuolensa Heraklonasin kanssa heidän isänsä Herakleioksen kuoltua. Konstantinos oli sairaalloinen ja kuoli hallittuaan vain kolme kuukautta. Hänen kuolinsyykseen on esitetty sekä myrkytystä että tuberkuloosia.
Pian Konstantinos III:n kuoltua hänen kannattajansa nousivat kapinaan ja hänen nuori poikansa Konstans II kruunattiin keisariksi ja Heraklonas karkotettiin.
Telinevoimistelun Euroopan-mestaruuskilpailut
Telinevoimistelun Euroopan-mestaruuskilpailut on vuosittain järjestettävä kilpailu, jossa ratkotaan telinevoimistelun miesten sekä naisten yksittäisten telineiden, moniotteluiden ja joukkuekilpailujen Euroopan-mestaruudet. Nykyisin joukkuekilpailun mestaruudesta kilpaillaan joka toinen vuosi.
Ensimmäiset telinevoimistelun EM-kilpailut järjestettiin vuonna 1955. Naiset kilpailivat ensimmäisen kerran EM-tasolla vuonna 1957.
Srilankanmaina
Srilankanmaina (Gracula ptilogenys) on pyhämainojen sukuun kuuluva varpuslintu, joka on kotoperäinen Sri Lankassa. Se elää saaren lounaisosissa. Lajin holotyypin kuvaili Edward Blyth Ceylonista vuonna 1846.
Manning
Manning on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Manning
Pennabilli
Pennabilli on kunta Pohjois-Italiassa Riminin maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Kunnan alueella on ollut asutusta jo antiikin ajoilla. Kunta perustettiin vuonna 1300, kun kaksi kuntaa Penna ja Billi yhdistyivät. Kummallakin kunnalla oli oma linnansa korkealla kalliolla, ja ne ovat kuvattuina nykyisessä kunnan vaakunassa. Nykyisin linnat ovat raunioituneet.
Puolet kunnan pinta-alasta on Sasso Simonen ja Simoncellon luonnonpuistoa (Parco naturale del Sasso Simone e Simoncello), joka antaa mahdollisuudet monipuoliseen ulkoiluun ja liikuntaan.
Bray (täsmennyssivu)
Bray voi tarkoittaa seuraavia asioita:
De Nicolò
De Nicolò on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: