cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Guo Jingjing
Guo ilmoitti lopettavansa urheilu-uransa tammikuussa 2011. Hän on seurustellut Hongkongin olympiakomitean puheenjohtajan pojan kanssa.
Angmarin Noitakuningas
Angmarin Noitakuningas on fiktiivinen hahmo J.R.R. Tolkienin kirjassa Taru sormusten herrasta.
Angmarin Noitakuningas oli kaikkien nazgûlien johtaja Keski-Maassa. Hän oli alkujaan ihmisten kuningas, mutta Toisella ajalla hän sai yhden yhdeksästä mahtisormuksesta, joka auttoi häntä hallitsemaan kuningaskuntaansa. Hän ja kahdeksan muuta olivat jo Sauronin, Mordorin mustan ruhtinaan, palveluksessa. Mahtisormukset antoivat heille paljon voimaa, jota he käyttivät omiinsa ja heidän herransa Sauronin tarkoituksiin, mutta muuttivat heidät nazgûleiksi, sormusvarjoiksi.
Toisella ja Kolmannella Ajalla
Nazgûlit huomattiin ensimmäisen kerran Keski-Maassa vuonna 2251 Toista aikaa. Seuraavina 1200 vuonna nazgûleiden johtaja palveli Sauronia. Angmarin noitakuningas taisteli Haltiain ja ihmisten viimeistä liittoa vastaan vuosina 3430–3441 Toista aikaa. Vuonna 3441 Sauron tuhottiin ja sormusaaveet katosivat.
Tuhannen vuoden kuluttua Kolmannella ajalla Sauron otti uuden muodon ja vuonna 1050 perusti linnakkeen, Dol Guldurin, Synkmetsään. Hän sai uuden nimen, Noita. Hän tiedotti paluustaan yhdeksälle nazgûlille.
Nazgûlien herra ilmestyi vuonna 1300 Kolmatta Aikaa pohjoiseen, entisen Arnorin kuningaskuntaan. Sinne hän perusti Angmarin valtakunnan. Taisteltuaan monesti dúnedainin kanssa hänet nimettiin Angmarin Noitakuninkaaksi.
Sitten hän alkoi sotia Arnorin kolmea maakuntaa (Arthedain, Rhudaur ja Cardolan) vastaan. Vuonna 1409 Kolmatta aikaa Noitakuningas valloitti Rhudaurin ja Cardolanin ja tuhosi täysin nämä maakunnat. Pian ainoa Noitakuninkaan joukkoja vastustava oli Arthedainin maakunta. Noitakuningas jatkoi sotaansa satoja vuosia. Noitakuninkaan suuri voitto pohjoisessa oli vuonna 1974 Kolmatta aikaa, kun hänen joukkonsa valtasivat Fornost Erainin, Arthedainin pääkaupungin. Kun sen maakunta kaatui, tuhoutui sen mukana kaikki, mitä Arnorin kuningaskunnasta oli jäljellä.
Noitakuningas nautti Fornostin kaappaamisesta, mutta hänen ilonsa ei kestänyt kauan. Vuonna 1974 Kolmatta Aikaa Gondorin kenraali Eärnur rantautui Mithlondin satamaan mukanaan Gondorin sotajoukko. Hänen armeijaansa liittyi Lindonin haltioita ja pohjoisen Dúnedainin jäänteet, ja he marssivat noitakuninkaan luo.
He eivät löytäneet noitakuningasta Fornostista vaan läheltä Evendimin järveä, Arnorin entisten kuninkaiden kotoa, Annúminaksesta. Taistelu tunnettiin nimellä Fornostin taistelu. Eärnurin armeijaan liittyi myöhemmin Glorfindel ja hänen haltiansa Rivendellistä. Haltioiden ja ihmisten yhdistyneet voimat voittivat Noitakuninkaan ja tämän armeijan. Taistelun jälkeen Noitakuningas pakeni itään, Mordoriin, ja kun Angmarin kuningaskunnalla ei ollut johtajaa, se tuhoutui. Eärnur olisi halunnut jatkaa Noitakuninkaan jahtaamista, mutta Glorfindel pysäytti hänet lausuen muistettavimman ennustuksensa: ”Hänen aikansa ei ole vielä tullut. Eikä hän miehen kädestä saa surmaansa.”
Noitakuningas saapui takaisin Mordoriin vuonna 1980 Kolmatta aikaa. Vuosina 2000–2002 hän johti nazgûlit Minas Ithilin piiritykseen. Hän valloitti sen Sauronin nimissä ja nimesi sen Minas Morguliksi, Mustan taikuuden torniksi. Noitakuningas teki Minas Morgulista linnakkeensa, josta hän sai nimen Morgulin Herra.
Vuonna 2043 Gondorin kuningas Eärnil II kuoli ja hänen poikansa, Noitakuninkaan vanha vihollinen Eärnur nousi valtaistuimelle. Silloin Noitakuningas haastoi tämän kaksintaisteluun. Mardil Eärnurin käskynhaltija sai hänet rauhoittumaan. Seitsemän vuotta myöhemmin, vuonna 2050, Noitakuningas haastoi Eärnurin uudelleen, joka tällä kertaa hyväksyi haasteen, eikä Mardil saanut tällä kertaa estettyä häntä. Eärnur ratsasti ulos Minas Tirithistä kohtaamaan noitakuninkaan Minas Morgulissa. Hän meni kaupunkiin, eikä häntä enää koskaan nähty ja niin päättyi kuninkaiden suku ja valtaan nousivat Gondorin käskynhaltijat.
Vain kaksitoista vuotta Minas Ithilin piirityksestä noitakuningas suunnitteli Osgiliathin valloittamista. Hän johti örkkipataljoonansa ja haradrimin kaupunkia vastaan. Kaupunki oli jo murentunut vuosisatoja aiemmin sisällissodassa, ja Noitakuninkaan joukot tuhosivat sen, mitä oli jäljellä ja hajottivat sillan, joka yhdisti itäistä ja läntistä rantaa. Tämä söi entisestään Gondorin moraalia.
Vuonna 2941 Noita karkotettiin Dol Guldurista ja Gandalf Harmaa tunnisti, että Noita oli todellakin Sauron. Sauron palasi Mordoriin ja aloitti valmistelut Valtasormuksen löytämiseksi. Hän alkoi rakentaa uudelleen Mustaa tornia, Barad-dûria, vuonna 2951 ja lähetti kolme sormusvarjoa valloittamaan Dol Gulduria takaisin. Vuonna 3018 kun hän vangitsi Klonkun, sai Sauron tietää missä Suurin Sormus oli niistä kahdesta sanasta mitkä Klonkku hänelle sanoi: ”Kontu… Reppuli.” Sauron avasi Minas Morgulin portit ja lähetti noitakuninkaan ja muut nazgûlit mustiksi ratsastajiksi naamioituneina hakemaan Sormusta.
Sormuksen sota oli alkanut.
Sormuksen sota ja tuho
thumb|250px|Angmarin noitakuningas elokuvassa Noitakuningas ja kahdeksan muuta nazgûlia ratsastivat nopeasti Mordorista Kontuun. He etsivät ”Reppuleita” kunnes jäljittivät tämän Bukinmaahan. Yhdeksän ratsastajaa tutkivat Bukinmaan, mutteivät löytäneet Sormusta.
Noitakuningas ja neljä muuta nazgûlia ratsastivat Viimapäälle, mistä he löysivät Konkarin, Frodon ja muut hobitit. Sormusvarjot hyökkäsivät joukon kimppuun ja Noitakuningas pisti Frodoa Morgulin terällä. Kun Konkari oli ajanut Varjot pois, Frodon haava oli muuttamassa tätä nazgûlin kaltaiseksi varjoksi. Elrond Puolhaltia lähetti Glorfindelin (elokuvassa Arwenin) ohjaamaan Frodon Rivendelliin, missä Elrond voisi parantaa Frodon. Glorfindel löysi sormusvarjot väijymässä Bruinenin kahlaamolla. Silloin Elrond ja Gandalf (elokuvassa Arwen) vapauttivat suuren tulvan, joka pyyhkäisi sormusvarjot pois tappaen näiden hevoset. Heidän täytyi lähteä takaisin herransa luo Mordoriin, mikä antoi Sormuksen Saattueelle lisää aikaa.
Kun he palasivat Mordoriin, Sauron antoi nazgûleille ratsuiksi siivekkäät pedot. Noitakuningas palasi Minas Morguliin ja alkoi koota joukkojaan ja suunnitella hyökkäystä Osgiliathia vastaan.
14. maaliskuuta yli 200 000 örkkiä, eteläistä ja itäläistä marssi Minas Tirithin porteille. Sauron oli antanut Noitakuninkaalle lisää voimaa, mikä teki tästä voimakkaamman kuin koskaan. Uuden haarniskan kanssa hän ratsasti taistelukentälle johtaen armeijan mukanaan. Ennen maaliskuun 15. päivän koittoa suuri muurinmurtaja Grond mursi Minas Tirithin portit ja Noitakuningas ratsasti sisään, mutta Gandalf seisautti tämän. Ennen kuin Gandalfin voimat laitettiin koetukselle, Rohanin torvet alkoivat soida kun noin 6 000 ratsastajaa liittyi taisteluun. Noitakuninkaan oli peräydyttävä kohtaamaan uusi uhka. Noitakuningas nousi ratsunsa selkään ja alkoi teurastaa rohirrimia. Théoden yritti saada joukkojaan olemaan pelkäämättä tätä. Silloin Morgulin Herra tuli ratsullaan ja Théodenin ratsu, Lumiharja, pillastui ja nuoli kaatoi sen herransa päälle. Kun Noitakuningas tuli surmaamaan Théodenia, Éowyn ja hobitti Merri seisoivat hänen tiellään. Éowyn tappoi pedon yhdellä iskulla. Noitakuningas nousi täynnä vihaa ja hyökkäsi. Vaikka hän oli voimakas soturi, Éowynistä ei ollut vastusta Noitakuninkaan mahdille. Yhdellä nuijan iskulla hän löi Éowynin kilven pirstaleiksi ja mursi tämän vasemman käden. Kun Noitakuningas oli Éowynin yläpuolella ja valmistautui viimeiseen iskuun, Merri kiirehti hänen taakseen ja pisti miekkansa Noitakuninkaan polvitaipeeseen rikkoen Morgulin herran kuolemattomuuden. Éowyn huomasi tilaisuutensa iskeä. Kun Noitakuningas oli polvillaan, Éowyn nousi ja työnsi miekkansa Noitakuninkaan niskaan asti, jolloin tämä katosi maailmasta.
Glorfindelin ennustuksesta tuli totta. Miehen kädestä hän ei kuollut. Kun hän kaatui, sodan kulku muuttui. Kymmenen päivän kuluttua Sauron itse tuhoutui kun Suurin Sormus heitettiin takaisin Tuomiovuoreen.
Jäälintu
thumb|Kuningaskalastajia on useita lajeja. Suomessa esiintyvä laji on Alcedo atthis. Antiikin kuvaukset jäälinnusta muistuttavat pääosin kalastajalintuja. Jäälintu eli halkyon on myyttinen, kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvä lintu, jonka kerrottiin pesivän meressä kelluvassa pesässä talvipäivänseisauksen aikaan. Siksi tuohon aikaan meri oli tyyni. Kertomus jäälinnusta liittyy Alkyonen (tai Halkyonen) myyttiin; kertomuksessa naisen kerrottiin muuttuneen jäälinnuksi. Tätä myyttiä ja muodonmuutoksia yleisesti käsitellään muun muassa Platonin ja Lukianoksen nimiin laitetussa dialogissa Jäälintu.
Jäälintu yhdistetään eniten kuningaskalastajaan, vaikka jäälinnun kuvauksissa on piirteitä myös muista linnuista. Kuningaskalastajien heimo on Alcedinidae, ja Halcyon on eräs sen suvuista, joihin kuuluu esimerkiksi smyrnankalastaja (Halcyon smyrnensis).
Turun Akatemiassa hyväksyttiin vuonna 1682 Anders Wanochiuksen johdolla Erik Humblan latinankielinen väitöskirja De halcyone, joka on julkaistu myös suomeksi.
Durupinarin löytö
Durupınarin löytö on Itä-Turkissa vuorenrinteestä oleva muodostuma. Muodostuma sijaitsee noin 27 kilometriä Araratista etelään. Löytö on saanut nimensä Turkin armeijan kapteeni İlhan Durupınarin mukaan. Tämä huomasi muodostelman valokuvista ja osallistui vuonna 1960 sitä tutkimaan lähetettyyn retkikuntaan.
Masherin rinteessä 1960 käynyt Turkin armeijan ja amerikkalaisten adventistitiedemiesten ryhmä totesi, että muodostuma on kiveä ja maata. 1977 paikalle saapui asiasta innostunut anestesialääkäri Ronald Wyatt, joka löysi lähialueilta ajoankkureiden näköisiä suuria litteitä kiviä, joiden yläpäässä on reikä.
Turkki on perustanut seudulle luonnonpuiston, johon järjestetään vaellusretkiä.
Janusz Gortat
Janusz Kazimierz Gortat (s. 5. tammikuuta 1948 Brzozów) on entinen puolalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Gortat saavutti Münchenin 1972 olympialaisissa pronssia raskaassa keskisarjassa eli alle 81-kiloisissa. Hän voitti tšekkoslovakialaisen J. Králin pistein 5–0, yhdysvaltalaisen R.N. Russellin pistein 3–2 sekä länsisaksalaisen Rudi Hornigin kehätuomarin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä. Välierässään hän hävisi jugoslavialaiselle Mate Parloville pistein 0–5.
Gortat saavutti Belgradin EM-kilpailuissa 1973 raskaassa keskisarjassa hopeaa. Kultamitalin voitti olympiavoittaja Mate Parlov.
Montréalin 1976 olympialaisissa Gortat saavutti jälleen pronssia. Hän voitti jugoslavialaisen M. Popovićin pistein 3–2, bulgarialaisen G. Stoimenovin luovutuksella kolmannessa erässä sekä argentiinalaisen Juan Suárezin pistein 4–1. Välierissä hän hävisi yhdysvaltalaiselle Leon Spinksille pistein 0–5.
Eva Rivas
thumb|Eva Rivas Oslossa 2010. Eva Rivas (s. 13. heinäkuuta 1987 Donin Rostov, Neuvostoliitto) on armenialais-venäläinen laulaja.
Rivas valittiin edustamaan Armeniaa Eurovision laulukilpailuun 2010 kappaleella Apricot Stone (suomeksi "Aprikoosin kivi").
Omena (Michigan)
Vuonna 2018 Omenassa pidettiin pormestarinvaalit, joissa 9-vuotias Sweet Tart -kissa valittiin kaupungin uudeksi pormestariksi.
Kalle Simpanen
Kalle Johannes Simpanen (s. 12. toukokuuta 1980 Helsinki) on aktiiviuransa jo lopettanut suomalainen pikajuoksija. Hän edusti Helsingin Kisa-Veikkoja ja hänen valmentajinaan toimivat Niklas Henrichson ja Rauno Harju. Kalevan kisoista Simpanen voitti 400 metrin aitajuoksussa hopeaa vuonna 2003 ja pronssia vuonna 2005. Lisäksi hän on saavuttanus viestijuoksun SM-kisoissa kultaa ja hopeaa 4 x 100 metrin viestijuoksussa sekä hopeaa ja pronssia 4 x 400 metrin viestijuoksussa.
Luettelo Suomen kovakuoriaislajeista
Tämä on luettelo Suomessa tavatuista kovakuoriaisista.
Pellavahatikka
Pellavahatikka (Spergula arvensis subsp. maxima) on yksivuotinen pellavapeltojen rikkaruoho. Suomesta alalaji on hävinnyt.
Ulkonäkö ja koko
Pellavahatikka kasvaa tavallisesti 40–70 cm korkeaksi. Kasvi on kalju tai niukkakarvainen ja se ei ole tahmea. Oljenvärisiä varsia on 1–5 kappaletta ja ne ovat paksuudeltaan jopa 3 mm paksuja. Varren nivelvälit ovat 8–15 cm. Vastakkain olevat lehdet ovat puoliliereitä, alta kouruisia, 4–6 cm pitkiä ja yhden millin levyisiä. Kukinto on melko niukkahaarainen. Valkoisen kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Terälehdet ovat verholehtiä hieman pitempiä. Pellavahatikka kukkii Suomessa heinä-syyskuussa. Kukinnon hedelmäperä on jopa 6 cm pitkä. Kärjestä avautuva kota on pallomainen ja väriltään keltainen. Siipipalteiset siemenet ovat 1,5–2 mm pitkiä, mustahkoja ja tiheään nuijakarvaisia.
Pellavahatikka on yksi peltohatikan alalajeista. Suomessa tavataan myös kahta muuta sen alalajia: etelänpeltohatikkaa (subsp. arvensis) ja pohjanpeltohatikkaa (subsp. sativa). Nämä ovat pellavahatikkaa pienempiä, väriltään vihreitä ja tahmeavartisia.
Levinneisyys
Pellavahatikka on aikaisemmin ollut Euroopassa yleinen pellavapeltojen rikkakasvi, mutta on pellavanviljelyn vähenemisen myötä monin paikoin suuresti taantunut. Esimerkiksi Pohjoismaista se on lähes hävinnyt kokonaan. Pellavahatikasta on tiedossa joitakin kasvupaikkoja Suomesta, muun muassa Ahvenanmaalta, Varsinais-Suomesta, Vaasasta ja Hailuodosta. Viimeiset havainnot ovat kuitenkin 1900-luvun alkupuolelta.
Elinympäristö
Pellavahatikka kasvaa rikkakasvina pellavapelloilla. Lajin häviämisen syynä on ollut paitsi pellavan viljelyn väheneminen ja rikkakasvien torjunta, myös puhtaamman siemenviljan käyttö. Pellavahatikka ei Suomen oloissa pysty luontaisesti talvehtimaan, joten sen siemenet säilyivät talven yli vain talvehtimalla siemenviljan seassa sisätiloissa.
Tammer Tehtaat
Tammer Tehtaat valmisti voimansiirto- ja kuljetushihnoja sekä kumi- ja paloletkuja. Yritys valmisti myös 1950- ja 1960-luvulla täyskumisia Tammer-keilapalloja sekä vuoteen 1952 saakka Regina- ja Aino-merkkisiä kondomeja. Tehdas sijaitsi alun perin Näsilinnankadulla kunnes vuonna 1963 uusi hihnatehdas valmistui Tampereen Kalkun teollisuusalueelle.
Tammer Tehtaat Oy yhdistettiin 1969 Oy Nokia Ab:hen. Tämä jälkeen Kalkussa sijainnut tehdas keskittyi hihnojen ja telamattojen valmistukseen kun taas paloletkujen valmistus siirtyi Tampella Oy:lle. Tampereen hihnatehtaan omistajina olivat Nokian jälkeen Trelleborg Ab, Svedala Industri Ab ja vuodesta 2001 Metso Oyj. ContiTech Finland Oy osti vuonna 2013 Metso Minerals Finland Oy:n kuljetinhihnaliiketoiminnan ja kuljetinhihnoja valmistavan Tampereen hihnatehtaan.
Pohjoismaiset hiihtolajit nuorten talviolympialaisissa 2016
Pohjoismaiset hiihtolajit nuorten talviolympialaisissa 2016 sisältää yhteensä 11 kilpailutapahtumaa: maastohiihdossa kolme pojille, kolme tytöille ja sekakilpailu, mäkihypyssä poikien, tyttöjen ja sekakilpailu sekä yhdistetyssä poikien kilpailu. Näihin kolmeen lajiin osallistuu yhteensä 138 urheilijaa.
Osallistujat
Jokainen maa sai lähettää maksimissaan neljä kilpailijaa (kaksi poikaa, kaksi tyttöä). Vuoden 2015 hiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailujen Marc Hodler Trophy Cross-Country Skiing -kilpailun seitsemäs parasta joukkuetta saivat lähettää maksimäärän urheilijoita, kuten myös isäntämaa Norja. Muut paikat jaettiin. Kiintiömäärä oli 90 osallistujaa.
Jokainen maa sai lähettää maksimissaan kaksi kilpailijaa (yksi poika, yksi tyttöä). Vuoden 2015 hiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailujen Marc Hodler Trophy Ski Jumping -kilpailun parhaat joukkueet saivat lähettää maksimäärän urheilijoita, kuten myös isäntämaa Norja. Muut paikat jaettiin. Kiintiömäärä oli 45 osallistujaa.
Jokainen maa sai lähettää maksimissaan yhden kilpailijan. Kiintiömäärä oli 20 osallistujaa.
Laikkukenttämittari
Laikkukenttämittari (Xanthorhoe fluctuata) on mittareihin lukeutuva, erittäin yleinen perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö
Väritykseltään hieman vaihteleva, harmaansävyinen perhonen. Siipien pohjaväri on valkoinen, mutta sävy vaihtelee puhtaanvalkoisesta kellertävään ja vaaleanharmaaseen. Etusiiven tyvisarka on tummanharmaa ja keskisaran tummanharmaa vyö ulottuu siiven etureunasta likimain siiven puoliväliin. Lisäksi siiven etureunassa on tumma laikku lähellä kärkeä. Takasiivet ovat vaaleat, yleensä ulospäin harmaantuvat. Molempien siipien ulkoreunassa on ohut, katkonainen, musta viiru. Siipiväli 23–28 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
Laikkukenttämittaria tavataan Länsi-Euroopasta Venäjän poikki Japaniin. Suomessa lajia tavataan koko maassa. Perhoset lentävät kahtena sukupolvena toukokuusta heinäkuuhun ja heinäkuusta syyskuuhun.
Elinympäristö ja elintavat
Laikkukenttämittaria tavataan jokseenkin kaikissa ympäristöissä. Perhoset ovat aktiivisia hämärän laskeuduttua ja tulevat valolle. Kotelo talvehtii ohuen seitin suojaamana lähellä maanpintaa.
Ravintokasvi
Toukka syö monia ristikukkaiskasveja, puutarhoissa ne voivat olla kaalien (Brassica) tuholaisia.
G’oko Taneski
G’oko Taneski (s. 2. maaliskuuta 1977) on pohjoismakedonialainen laulaja. Hän edusti Pohjois-Makedoniaa (tai tuolloista Makedonian tasavaltaa) vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Jas ja imam silata”. Hän ei selviytynyt kilpailun finaaliin.
Pylväskengät
Pylväskengät (joskus myös tolppakengät) ovat jalkoihin puettavat lisävarusteet, joissa on yksi piikki kaaren päässä ja kaksi kengän tyvessä. Pylväskengillä voi kiivetä puisiin tolppiin ja puihin.
Seutulan kappeli
Seutulan kappeli eli Königstedtin kappeli on Vantaan Seutulassa sijaitseva vuonna 1925 Königstedtin kartanon maille talkootyönä rakennettu puinen suorakaiteinen pitkäkirkko, joka siirtyi Ripukylän rukoushuoneyhdistykseltä alueen seurakunnille 1964 (Vantaan seurakuntayhtymä tunnettiin ennen vuotta 1972 nimellä "Helsingin pitäjän seurakunnat"). Helsingin piispa Aarre Lauha vihki kappelin käyttöön 2.5.1965, tilaisuuteen osallistui myös tuolloinen pääministeri Johannes Virolainen.
Kirkon alttaripäädystä ulkonee runkohuonetta matalampi siipirakennus, vastakkaisessa päädyssä on tornimainen osa ja sen päätteenä korkeahuippuinen kattoratsastaja. Ikkunat ovat segmenttikaaripäätteiset. Rakennusta on korjattu 1969-1970, peruskorjaus tehtiin 1979, jolloin kirkkoon rakennettiin parvi ja se vihittiin toistamiseen käyttöön. Kirkon pinta-ala on parvi mukaan lukien 237 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 120 hengelle. Kirkon 4-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1969, alttaritaulu on tuntemattoman taiteilijan maalaama.
Kirkon 60-vuotisjuhlien aikaan 1985 kappeli sai hollantilaisessa Pettit & Fritsenin valimossa valetun kellon.
Paweł Skrzecz
thumb|right|Paweł Skrzecz Paweł Ludwik Skrzecz (s. 25. elokuuta 1957 Varsova) on entinen puolalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Skrzecz saavutti neljästä arvokisamitalistaan ensimmäisen Kölnin EM-kilpailuissa 1979: pronssia raskaassa keskisarjassa eli alle 81-kiloisissa. Moskovan 1980 olympialaisissa hän saavutti raskaassa keskisarjassa hopeaa. Hän sai algerialaisesta M. Bouchichesta luovutusvoiton sekä voitti romanialaisen Georgica Donicin pistein 4–1 ja kuubalaisen Ricardo Rojasin pistein 3–2. Loppuottelussa hän hävisi jugoslavialaiselle Slobodan Kačarille pistein 1–4.
Münchenin MM-kilpailuissa 1982 Skrzecz saavutti raskaassa keskisarjassa hopeaa. Kultaa voitti kuubalainen Pablo Romero. Varnan EM-kilpailuissa 1983 hän saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa neuvostoliittolaiselle Viktor Kohanovskille. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei voinut osallistua itäblokin maiden boikotoinnin vuoksi.
Paweł Skrzeczin kaksosveli Grzegorz Skrzecz on myös nyrkkeilyn arvokisamitalisti.
Kymenlaakson vuoden kylä
Kymenlaakson vuoden kylä on kunniamaininta, jonka myöntävät aluekehityksestä vastaava Kymenlaakson liitto ja kylien maakunnallinen järjestö Kymenlaakson Kylät ry.
LD50
LD50 (myös ) on aineen myrkyllisyyden mittayksikkö. LD50 on annos, joka tappaa puolet koe-eläimistä kokeen aikana. LD50 on lyhenne englannin kielen ilmauksesta ”Lethal Dose, 50%”. LD50-kokeen kehitti J. W. Trevan vuonna 1927. Tavallisesti LD50 ilmoitetaan tietylle antotavalle ja eläimen ruumiinpainoon suhteutettuna. Esimerkiksi metallisen arseenin LD50-arvo suun kautta rotalla on 763 mg/kg. Kaasumaisille aineille käytetään toksikologiassa myrkyllisyyden mittarina LC50:tä.
Euroopan unionin alueella, myös Suomessa, ainetta pidetään:
Esimerkkejä
Oheisessa taulukossa on eräiden aineiden LD50-arvoja.
Levanto (Italia)
Levanto on kunta Pohjois-Italiassa olevassa La Spezian maakunnassa Ligurian alueella. Se sijaitsee Rivieran rannikolla. Kaupungin nähtävyys on hyvin säilynyt keskiaikainen linna Castello di Levanto, joka on rakennettu vuonna 1165.
LD50
Myrkkyasteikko
Negatiivinen logaritmi antaa yksinkertaistetut arvot tappaville annoksille.
Joseph James DeAngelo
Joseph James DeAngelo (s. 8. marraskuuta 1945 Bath, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen sarjamurhaaja, sarjaraiskaaja, murtovaras ja entinen poliisi, joka syyllistyi 13 murhaan, yli 50 raiskaukseen ja yli 120 murtovarkauteen Kaliforniassa vuosina 1973–1986.
Hän on syyllinen ainakin kolmeen eri rikossarjaan osavaltiossa. DeAngelo aloitti raiskaamisen 1970-luvun alussa, tappamisen 1978 ja lopetti 1986. Hänet tunnetaan myös nimillä Golden State Killer (kultaisen osavaltion tappaja), East Area Rapist eli EAR (itäisen alueen raiskaaja), Diamond Knot Killer (timanttisolmutappaja) ja Original Night Stalker. Vuoden 2001 DNA-testi yhdisti varmuudella raiskaukset ja murhat toisiinsa.
Huhtikuussa 2018 Sacramenton poliisi ilmoitti pidättäneensä DeAngelon. Hän myönsi kesäkuussa 2020 syyllisyytensä murhiin, raiskauksiin ja kidnappauksiin. DeAngelo tuomittiin 21. elokuuta 2020 elinkautiseen vankeusrangaistukseen ilman mahdollisuutta ehdonalaisuuteen.
East Area Rapist -raiskaukset
Tässä vaiheessa DeAngeloa kutsuttiin nimellä East Area Rapist, lyhennettynä EAR. Hän raiskasi yli 50 naista. Raiskaustapaukset pystyttiin helposti yhdistämään DeAngeloon, koska rikollinen käytti tunnistettavaa modus operandia eli tekotapaa. Poliisit uskoivat, että raiskaaja ei tehnyt tekojaan seksuaalisen tyydytyksen takia vaan oli sadisti, joka nautti uhrien pelosta ja vallan tunteesta. Hyvin tunnistettavan modus operandin lisäksi DeAngelo soitti poliisilaitokselle tehden selväksi, että East Area Rapist -hyökkäysten takana oli sama tekijä. Komissario Richard Shelby kuvaili rikollista näin:
"Sanotaan, että raiskaus johtuu vihasta eikä seksistä. Tuo kieroutunut kusipää todisti väitteen oikeaksi kerta toisensa jälkeen."
DeAngelon rikoksissa selkeästi toistuvien piirteiden takia hänen tekemät hyökkäykset pystyttiin nopeasti yhdistämään samaan tekijään. Hän varjosti uhrejaan viikkoja, minkä jälkeen murtautui heidän asuntoihinsa yöllä. DeAngelo uhkaili uhrejaan aseella ja sitoi heidät selälleen timanttisolmulla, kädet selän taakse. Tämän jälkeen hän kävi heidän kimppuunsa seksuaalisesti; ensin raiskaaja asetti peniksensä uhrin käsiin, käskien uhria "leikimään sillä", jonka jälkeen hän raiskasi uhrin. DeAngelo alkoi myöhemmin hyökätä nimenomaan pariskuntien kimppuun. Hän pakotti miehen katsomaan tai kuuntelemaan avuttomana, kun vaimoa raiskattiin. DeAngelo saattoi myös "vahingossa" viillellä uhrejaan.
Brian ja Katie Maggioren kaksoismurha
Aviopari Brian ja Katie Maggiore kävelytti helmikuisena iltana vuonna 1978 koiraansa kotinsa lähistöllä, kun naamioitunut mies yhtäkkiä pysäytti heidät. Pariskunta yritti paeta, mutta mies tarttui pistooliinsa ja ampui molemmat – ensin miehen ja sitten naisen. Toisin kuin DeAngelon edeltävissä rikoksissa, Katieta ei kuitenkaan ollut raiskattu.
Original Night Stalker -murhat
pienoiskuva|Todistajanlausuntoihin perustuva piirros rikollisesta Jo ennen ensimmäistä kaksoismurhaa, DeAngelo oli aiheuttanut suurta pelkoa Kaliforniassa. Rikollisen psykopaattisia nautintoja ei kuitenkaan täyttänyt enää raiskaaminen vaan hänestä tuli sarjamurhaaja. Ensimmäisen Offerman-Manning kaksoismurhan epäiltiin aluksi olevan vahinko: Robert Offerman oli sitomisen aikana hyökännyt DeAngelon kimppuun, jolloin tämä ampui Offermanin ja Debra Manningin. Myöhemmin tämän uskottiin vain osoittaneen DeAngelolle, että hän oli kykeneväinen murhaan.
DeAngelon murhasarjan toimintatapa ei eronnut paljon raiskauksista; hän väijyi uhrejaan viikkoja, jonka jälkeen murtautui yöllä uhrien kotiin. Sen jälkeen hän sitoi avioparin ja raiskasi naisen. Tässä kohtaa DeAngelo olisi aiemmin lähtenyt pois ja jättänyt avioparin henkiin, mutta sen sijaan hän painoi pistoolin heidän takaraivoonsa ja ampui. Myöhemmin murhaaja muuttui entistäkin väkivaltaisemmaksi, hakaten uhrinsa kuoliaaksi ampumisen sijaan.
Puhelinsoitot
Vuonna 1977 maaliskuun 18. päivänä poliisi sai kolme puhelua mieheltä, joka sanoi olevansa East Area Rapist. Kaksi ensimmäistä puhelua tulivat klo 16:15 ja klo 16:30. Kumpaakaan niistä ei saatu nauhoitettua. Mies nauroi ja sanoi: "Olen East Area Rapist." Kolmas ja viimeinen puhelu tuli klo 17:00. Tätäkään puhelua ei saatu nauhoitettua. "Olen East Area Rapist ja minulla on jo seuraava uhri kiikarissa ja te ette voi napata minua."
Joulukuun 2. päivänä 1977 Sacramenton poliisiasema sai puhelinsoiton mieheltä, joka väitti olevansa EAR. Tällä kertaa puhelinsoitto saatiin nauhoitettua. "Ette koskaan nappaa minua, East Area Rapistia, typerät runkkarit! Aion panna uudestaan tänä yönä. Olkaa varovaisia!"
Joulukuun 9. päivä vuonna 1977, DeAngelo soitti aikaisemmalle uhrilleen "toivottaakseen" hyvää joulua. "Hyvää joulua, se olen minä taas!"
Pitopohjasuksi
Pitopohjasuksi on perinteisessä hiihdossa käytettävä suksi, jonka pitoalueella on polymeerin ja kumin sekoitetta. Pitopohjasuksia käytetään uudella nollakelin lumella, kun liisteri jäätyy ja purkkivoide ei pidä.
Joseph James DeAngelo
Puhelinsoitot
Tammikuun 2. päivä 1978 DeAngelo soitti eräälle naiselle muka väärään numeroon. Samana iltana hän soitti naiselle uudelleen, tällä kertaa hyvin pahaenteisen puhelun: "Aion tappaa sinut ... aion tappaa sinut ... aion tappaa sinut ... huora ... huora ... huora ... huora ... vitun lutka."
Neuvontapalvelu Contact Counseling Servicen vapaaehtoinen otti vastaan 6. tammikuuta 1978 puhelun, jonka soittaja sanoi olevansa East Area Rapist. Hän kertoi ongelmastaan, johon tarvitsee apua, koska ei halua enää tehdä samaa. Soittaja epäili puhelua jäljitettävän ja katkaisi lyhyen keskustelun jälkeen.
Myös vuosina 1982, 1991 ja 2001 DeAngelo soitti aiemmille uhreilleen. Hän uhkasi mm. raiskata uudelleen tai muistutti uhria raiskauksesta.
Pidätys
Läpimurto tapahtui sattumalta, kun yksi DeAngelon sukulaisista latasi dna-tietonsa sukututkimuksessa apuna käytettävälle GEDmatch-sivustolle ja johdatti tietämättään viranomaiset epäillyn tappajan jäljille. Tapausta pitkään selvittänyt etsivä Paul Holes sekä FBI lakimies Steve Kramer latasivat tapauksen vanhoja dna-näytteitä GEDmatchiin, jonka tiedot auttoivat löytämään epäillyn sukulaisia. Tämä johdatti tapauksen tutkijat DeAngelon luokse, jota ei ollut missään vaiheessa aiemmin yhdistetty kyseisiin rikoksiin. Tämän jälkeen DeAngelo laitettiin tarkkailuun ja tältä hankittiin salassa kaksi dna-näytettä, jotka pystyttiin yhdistämään Golden State Killer -rikoksiin. DeAngelo pidätettiin 24. huhtikuuta 2018 kotoaan Citrus Heightsistä, 42 vuoden jälkeen tutkinnan alettua.
Sacramenton piirikunnan syyttäjä Thien Ho kertoo, että pidätyksen jälkeen jäätyään yksin kuulusteluhuoneeseen DeAngelo alkoi puhua itsekseen vaikuttaen puhuvan toisesta persoonasta jota hän ei voinut kontrolloida. "I did all that."
"I didn't have the strength to push him out. He made me. He went with me. It was like in my head, I mean, he's a part of me."
"I didn't want to do those things. I pushed Jerry out and had a happy life. I did all those things. I destroyed all their lives. So now I've got to pay the price." Suomennettuna: "Minä tein ne."
"Minulla ei ollut voimia työntää häntä pois. Hän pakotti minut tekemään ne. Hän meni kanssani. Hän oli päässäni, tarkoitan, hän on osa minua."
"En halunnut tehdä niitä asioita. Työnsin Jerryn pois ja elin onnellista elämää. Tein ne kaikki asiat. Tuhosin heidän kaikkien elämät. Joten nyt minun täytyy maksaa niiden hinta." Syyttäjät ovat epäilleet DeAngelon sanoja ja tekoja ottaen huomioon, että tämä oli esittänyt sydänkohtausta tultuaan erotetuksi poliisin virasta myymälävarkauden takia vuonna 1979.
Syyllisyys
27.4.2018 tuolloin 72-vuotias oranssiin vankilahaalariin puettu DeAngelo työnnettiin pyörätuoliin kahlittuna oikeuden eteen syytettynä pariskunnan tappamisesta Sacramenton piirikunnassa vuonna 1978, ensimmäisiä monista tapoista joita hänen väitettiin tehneen Pohjois-Californiassa ja Orangen piirikunnassa ansaiten lempinimen Golden State Killer. Syytteitä lukiessa DeAngelo istui ilmeettömänä ja vastasi hänellä olevan asianajaja ja että ymmärtää häntä vastaan nostetut syytteet, mutta ei vielä myöntänyt syyllisyyttään. 29.6.2020 järjestetty oikeudenkäynti pidettiin koronaviruksen takia Sacramenton osavaltion yliopiston tanssisalissa, joka muokattiin muistuttamaan oikeussalia, jotta koronaviruksen takia voimassa olevat turvavälit pystyttäisiin toteuttamaan. DeAngelo myönsi syyllisyytensä 26 syytteeseen – kolmeentoista ensimmäisen asteen murhaan sekä kolmeentoista kidnappaukseen. Oikeudenkäyntiin osallistui yli 150 ihmistä, mukaan lukien uhreja, heidän perheenjäseniään sekä mediaa. DeAngelo oli tehnyt syyttäjän kanssa sopimuksen, jonka osana hän myöntää syyllisyytensä kaikkiin tekoihin, myös moniin raiskauksiin joista häntä ei ole virallisesti syytetty ja jotka olivat jo osavaltion lain mukaan vanhenneet, jolloin hänet tuomittaisiin elinkautiseen, välttäen mahdollisen kuolemantuomion. Ilman sopimusta oikeuskäsittely olisi saattanut kestää jopa 10 vuotta. “I’m grateful he’s been caught, but the fact of the matter is he’s already lived a full life.”
"Olen kiitollinen että hänet saatiin kiinni, mutta tosiasia on, että hän on jo elänyt täyden elämän."
Jäälintu (dialogi)
Jäälintu (Halkyon) eli Muodonmuutoksista on lyhyt dialogi, joka on pantu sekä Platonin että Lukianoksen nimiin, mutta se ei ole kummankaan heistä kirjoittama. Näin se kuuluu sekä Platonin että Lukianoksen epäperäisten teosten joukkoon, ja sen kirjoittajaan viitataan joskus nimellä Pseudo-Platon tai Pseudo-Lukianos.
Joseph James DeAngelo
Syyllisyys
Näin kertoi Victor Hayes Times -lehdelle. Hayes oli 21-vuotias kun DeAngelo hyökkäsi hänen ja hänen 17-vuotiaan tyttöystävänsä kimppuun heidän kodissaan Sacramentossa syyskuussa 1977. Maskiin pukeutunut hyökkääjä uhkasi tappaa Hayesin ja vei tämän tyttöystävän toiseen huoneeseen raiskaten tämän useaan kertaan ennen pakenemista paikalta. DeAngelo työskenteli tuolloin vielä poliisina.
Jäälintu (dialogi)
Teoksen epäperäisyys oli tiedossa jo antiikin aikana. Favorinos vaikuttaa tunteneen teoksen 100-luvulla; hän pani sen jonkun Leon-nimisen henkilön nimiin. Nykyään teosta ei yleensä enää julkaista Platonin teosten joukossa, mutta joskus edelleen Lukianoksen teosten joukossa. Ernst Lampén on suomentanut teoksen (Otava 1924).
Joseph James DeAngelo
Tuomio
Otettiin myös huomioon, että Sacramenton piirin lakimiestoimisto ei ollut pyytänyt pyörätuolin käyttöä oikeudessa, vaan tämä oli ollut Sacramenton seriffin pyyntö, jotta he voisivat siirtää DeAngelon tarpeen tullen nopeammin. Tuomari linjasi, että esitetyt videot olivat epäoleellisia tuomiolle. Se, että pystyykö DeAngelo seisomaan sängyllään tai liikkumaan sellissään niin kuin videolla näkyy ei ole oleellista, eikä DeAngelo ole missään vaiheessa esittänyt fyysistä heikkouttaan ongelmaksi taikka pyytänyt lievennystä. Videoita ei näytettäisi tuomiossa, mutta ne lisätään tämän kansioon. Seuraavina kolmena päivänä ennen tuomiota oikeudessa kuultiin lausuntoja DeAngelon rikoksien uhreilta ja heidän perheiltään. Ensimmäisenä päivänä 18. elokuuta kuultiin Sacramenton alueella vuosien 1976 ja 1977 välillä tapahtuneiden kidnappauksen-raiskauksen-ryöstön uhreja ja perheitä. Puhumassa oli muun muassa Kris Pedretti, joka joutui raiskatuksi 18. joulukuuta 1976 15-vuotiaana veitsellä aseistetun DeAngelon uhatessa tappaa tämän, jos tämä ei tottelisi. Hän kertoi heränneensä seuraavana aamuna tietäen ettei hän voisi olla lapsi enää ikinä, eivätkä hänen vanhempansa antaneet hänen puhua enää tuosta yöstä pakottaen hänet elämään, kuin raiskausta ei olisi ikinä tapahtunut. Pedretti kertoi kärsineensä 41 vuoden ajan paniikkikohtauksista, epäonnistuneista ihmissuhteista, epäterveistä selviytymismekanismeista, vähistä ystävistä ja tiheästä työpaikkojen vaihtamisesta."'You will forever be known as a repulsive coward who hid behind a mask of evil. The devil can keep you company in your prison cell, as he gnaws away at whatever soul you have left.”"Jotkut ovat antaneet teot anteeksi, kuten tapahtumien aikana 22-vuotias vastanainut nainen, jonka DeAngelo raiskasi toukokuussa 1977. ''"Kindness is a sign of strength not weakness. This is for me -- not for you," she said. "You have lived over 70 years carefree, and the victims and the survivors have had long-lasting scars."''
Toinen päivä 19. elokuuta sisälsi uhreja Sacramenton, San Joaquin, Alamedan, Yolon, Santa Claran sekä Contra Costan piirikunnista.
Jäälintu (dialogi)
Sisältö
Dialogissa keskustelevat Sokrates ja Khairefon. Dialogin aiheena ovat ihmisten muodonmuutokset eläimiksi ja muiksi luontokappaleiksi, sekä tällaisten muodonmuutosten mahdollisuus. Tällaisia muodonmuutoksia esiintyy usein kreikkalaisen mytologian taruissa. Teos on saanut nimensä valittavalla äänellä laulavasta jäälinnusta (halkyon), joksi Aioloksen tytär Halkyone (tai Alkyone) oli tarussa muuttunut puolisonsa kuoltua. Sokrates kertoo tarun teoksen alussa Khairefonin ihmeteltyä linnun kaunista ääntä.
Tämän innoittamana Khairefon kysyy Sokrateelta, luuleeko tämä tällaisten muodonmuutosten olevan mahdollisia. Sokrates vastaa, ettei ihminen voi tietää sellaisista asioista varmuudella, sillä jumalat voivat yhtä lailla muuttaa talvisen myrskyn kuulaaksi talvisääksi (mitä kutsuttiin Kreikassa nimellä Halkyonia, ”jäälinnun päivät”); miksi ihmisen muuttaminen linnuksi olisi ainakaan vaikeampaa. Toisena esimerkkinä Sokrates mainitsee toukan, joka voi muuttua perhoseksi.
Geogebra
Geogebra on vuorovaikutteinen matematiikkaohjelmisto opetuskäyttöä varten. Ohjelmalla voi opiskella perusmatematiikkaa luomalla ja tutkimalla itse tai tutkimalla Geogebralla luotuja vuorovaikutteisia nettisivuja. Geogebra on ohjelmoitu Javalla ja se on käännetty lukuisille kielille, myös suomeksi. Geogebralla funktioiden piirtäminen käy helposti ja havainnollistaminen on helppoa. Alkuperäisessä Geogebrassa ei ollut 3D-ominaisuutta, mutta uusimpiin versioihin sellainen on saatu.
Joseph James DeAngelo
Tuomio
"Since I was the only living witness ... there was a chance he could come after me. The police gave us extra security and patrolled our neighborhood ... but I still lived in fear."
"DeAngelo was able to live a normal life with his family for all those years while my family and I could not be with my dad,"
Perjantaina 21.8.2020 oikeudenkäynnissä luettiin DeAngelon tuomio. "Olen kuunnellut lausuntonne, jokaisen niistä, ja olen todella pahoillani kaikille, joita satutin", DeAngelo sanoi oikeussalissa paikalla olleille uhreille ja omaisille ennen tuomiotaan. 74-vuotias DeAngelon sai kolmestatoista murhastaan tuomioksi 11 perättäistä elinkautista vankeusrangaistusta ilman mahdollisuutta ehdolliseen vankeuteen tarkoittaen että Joseph James DeAngelo, Jr. ei tule koskaan pääsemään pois vankilasta. Ennen vuotta 1979 esitetyt syytteet johtivat vankeusrangaistuksiin ja aseiden käyttö pidensi tuomiota. Tämän jälkeen esitetyt syytteet johtivat tuomioon ilman oikeutta ehdolliseen vankeuteen. Lisäksi hän sai ylimääräisen elinkautisen kolmestatoista kidnappauksesta sekä lisänä kahdeksan lisävuotta asesyytöksistä. Tuomari Michael G. Bowman sanoi tuomion olleen maksimi mitä oikeus voisi langettaa. "Kun henkilö syyllistyy hirviömäisiin tekoihin, hänet täytyy pistää lukkojen taakse niin, että hän ei enää koskaan voi vahingoittaa viattomia ihmisiä", sanoi tuomari Bowman ansaiten yleisöltä aplodit. "Tuomioistuin hyväksyy tämän kanneperusteen, mutta tuomioistuin ei sano etteikö DeAngelo ansaitsisi kuolemantuomiota. Herra DeAngelo viettää loppuosan luonnollisesta elämästään sekä tapaa lopulta kuolemansa rajoitettuna valtion rangaistuslaitoksen seinien taakse."
Grzegorz Skrzecz
thumb|Grzegorz Skrzecz Grzegorz Skrzecz (25. elokuuta 1957 Varsova – 15. helmikuuta 2023) oli puolalainen nyrkkeilijä.
Skrzecz sijoittui Moskovan 1980 olympialaisten raskaassa sarjassa eli yli 81-kiloisissa sijoille 5–8. Hän voitti tansanialaisen W. Isanguran kehätuomarin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä mutta hävisi puolivälierissä hallitsevalle olympiavoittajalle, Kuuban Teófilo Stevensonille tyrmäyksellä kolmannessa erässä.
Münchenin MM-kilpailuissa 1982 Skrzecz saavutti raskaassa sarjassa eli alle 91-kiloisissa pronssia. Myös Varnan EM-kilpailuissa 1983 hän saavutti raskaassa sarjassa pronssia. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei voinut osallistua itäblokin maiden boikotoinnin vuoksi.
Grzegorz Skrzeczin kaksosveli Paweł Skrzecz on myös nyrkkeilyn arvokisamitalisti.
Elis Bergh
thumb|Elis Berghin suunnittelema Villa Skoga vuodelta 1906 [[Storängenissä Tukholman lähellä.]] thumb|Elis Berghin suunnittelemia laseja ja karahveja.
Pärnämäki (Mäntyharju)
right|thumb|240px|Pärnämäen kylätalon laavu.
Elis Bergh
Hagbart Elias ”Elis” Bergh (1881 Linköping – 1954) oli ruotsalainen arkkitehti ja teollinen suunnittelija. Hän toimi lasisuunnittelijana Kostan lasitehtaalla.
Pärnämäki (Mäntyharju)
Pärnämäki on Mäntyharjun kuntaan kuuluva kylä. Se sijaitsee kunnan lounaisosassa. Karkeasti kuvattuna Pärnämäen alue rajoittuu pohjoisessa Pankajärveen ja Siikasen järveen, idässä Nurmaan kylään, etelässä Kouvolan kaupunkiin ja lännessä Enonlahden ja Ahveniston kyliin.
Elis Bergh
Elämä ja työura
Bergh opiskeli taideteollisessa korkeakoulussa (nykyinen Konstfack) Tukholmassa ja harjoitteli muun muassa arkkitehti Agi Lindegrenin alaisuudessa. Berghin arkkitehtoninen ura oli hyvin lyhyt. Yksi hänen arkkitehtoninen työnsä oli Villa Skoga. Bergh työskenteli Böhlmarks-lampputehtaalla vuosina 1906–1916. Tämän jälkeen hän siirtyi Pukebergsin lasitehtaalle. Vuosina 1928–1950 hän oli taiteellinen johtaja Kostan lasitehtaalla. Vuoden 1950 jälkeen hän toimi Kostan tehtaalla konsultoivana suunnittelijana. Taiteellisena johtajana hän edusti siroa mutta modernia taidesuuntausta, joka oli Kostan tuotanto sotien välisenä aikana. Bergh on suunnitellut monia lasiesineitä, kuten maljakoita ja muita koriste-esineitä.
Pärnämäki (Mäntyharju)
Pärnämäki on todennäköisesti saanut nimensä pärnä- eli lehmuspuulta.
Vesannon kirkko
Vesannon kirkko on Vesannolla sijaitseva puinen, tasavartinen, sisäviisteinen päätytornillinen ristikirkko, jonka suunnitteli lääninarkkitehti Carl Ziegler ja joka rakennettiin Mikko Karjalahden johdolla vuosina 1856–1857. Tornin kellot ovat vuosilta 1857 ja 1907. Kirkon keskustaa korostaa monikulmainen attika, jossa on kekomainen katto. Kuoren päädystä ulkonee sakasti, sakaroissa on päätykolmiot. Myös ovien yläpuolella on päätykolmio- eli frontoniaiheet. Kirkon ikkunat ovat suorapäätteiset, sakaroiden sisäkatteena on puiset tasakatot ja keskustassa on pylväiden kannattelema puukupu. Kirkkoa on korjattu aiemmin 1905, 1922, 1952 sekä myöhemmin vuosina 1995 ja 2005–2006. Kirkon pinta-ala on 556 neliötä ja siinä on istumapaikkoja 650 hengelle. Kirkon 20 + 1 -äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1957. thumb|left|Anu Matilaisen veistos Kaskikivet (1988). Kirkon alttaritaulu Kutsuva Jeesus on venäläinen, sen löysi pois heitettynä vesantolainen sotilas Toivo Jäntti 1941 Aunuksen Karjalan Suistamon Grisinskajan kylästä ja toi sen sieltä kotikirkkoonsa. Elina Karjalaisen Suomen Kuvalehteen 1962 kirjoittaman jutun mukaan taulun löytäjä ja tuoja oli rintamamies Yrjö Turjamaa.
Kirkon aidan läheisyydessä sijaitsee Kirkonmäen alueeseen kytkeytyvä kivinen Anu Matilaisen Kaskikivet-veistos (1988), joka symbolisoi sinapinsiemenen kehittymistä Jumalan antaman kasvun kautta suureksi puuksi.
Harmoraanumittari
Harmoraanumittari (Epirrhoe alternata) on erittäin yleinen yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö
Kirjava perhonen, jonka etusiiven tyvi-, keski- ja kärkiosat ovat harmaanruskeankirjavat, joskin ruskea erottuu yleensä parhaiten keskiosassa. Siiven osia erottavat sisempi- ja ulompi poikkiviiru ovat kaksinkertaiset, leveät ja valkoiset. Ulompi poikkiviiru on tasaleveä. Tyvipoikkiviiru on ohut ja valkoinen. Siiven reunaosassa on lisäksi ohut, valkoinen aaltojuova. Takasiivet ovat leveän, valkoisen, ulomman poikkijuovan tyvenpuoleisesta osassa ulkoreunaa vaaleammat ja niissä on musta, tarkkarajainen diskaalitäplä. Siipiväli 22–25 mm. Takaruumiin selkäpuolella on kaksi riviä mustia pisteitä.
Levinneisyys ja lentoaika
Laajalle levinnyt laji, jota tavataan Suomessa koko maassa. Aikuiset perhoset lentävät kahtena sukupolvena toukokuulta heinäkuulle ja heinäkuusta syyskuuhun.
Elinympäristö ja elintavat
Erittäin yleinen laji, jota tavataan kaikenlaisissa avoimissa ympäristöissä. Aikuiset perhoset ovat aktiivisia hämärässä ja lentävät valolle, mutta lähtevät helposti lentoon myös päivällä. Kotelo talvehtii.
Ravintokasvi
Toukka elää mataroilla (Galium).
Frisbee (huvipuistolaite)
thumb|[[Särkänniemen X]] Frisbee on saksalaisen HUSS Maschinenfabrikin suunnittelema huvipuistolaite. Samaa nimitystä Frisbee käytetään muiden yhtiöiden luomista samankaltaisista laitteista. Sen alkuperäinen heiluri on 18 metriä pitkä. Laitteen huippunopeus on noin 80 kilometriä tunnissa. Siihen mahtuu kerralla 36–40 ihmistä.
Suomessa Frisbee on tullut tunnetuksi Tampereella sijaitsevasta Särkänniemestä, jossa se oli vuodesta 2000 vuoteen 2005, jolloin se poistui vuokrasopimuksen loppumisen vuoksi.
Nykyisin Suomessa on kaksi tämäntyylistä laitetta: Powerparkin Typhoon ja Särkänniemen X.
Kaasu-nestejousitus
right|thumb|1954 [[Citroën Traction Avant 15CVH - taka-akseli säädettynä korkeimmalle.]] Kaasu-nestejousitus on ajoneuvoissa järjestelmä, joka estää ajoradan epätasaisuuden aiheuttamien iskujen siirtymisen ajoneuvon koriin välittämällä pyörien liike nesteen avulla kaasujouselle. Vaimennusta saadaan aikaan myös nesteen virtausta kuristamalla. Se on Citroënin kehittämä jousitusjärjestelmä, jota käytetään henkilöautoissa. Myös Berliet-merkkisissä kuorma-autoissa oli kaasu-nestejousitus.
Järjestelmän erikoispiirteenä on kuormasta riippumatta automaattisesti vakiona säilyvä maavara, jota voi myös tarpeen mukaan helposti säätää ajon aikana. Kaasu-nestejousitusta pidetään erittäin miellyttävänä, se on pehmeä olematta löysä.
Tekniikka on omintakeinen. Jousiaineena on suljetussa pallossa oleva kaasu, joka on erotettu kalvolla joustoliikkeen välittävästä hydraulinesteestä. Järjestelmässä ei välttämättä tarvita erillisiä iskunvaimentimia, sillä vastaava toiminta on osa hydraulijärjestelmää. Nestepaineen ylläpitämiseksi tarvitaan nestepumppu. Kaikkiaan järjestelmä on tavallista kalliimpi valmistaa ja huoltaa.
Historia
Citroën esitteli ensimmäisen kaasu-nestejousituksen vuonna 1954 Traction Avantin takajousituksessa. Ensimmäinen täysin kaasu-nestejousitettu malli oli Citroën DS vuonna 1955.
Pyörätuolitennis
thumb|240px|[[Stefan Jungermann lyömässä aloitusta Wimbledonissa 2005.]] Pyörätuolitennis on tenniksen pohjalta kehitetty vammaisurheilulaji, jota pelataan pyörätuolissa istuen. Lajissa käytetyt pyörätuolit tehdään jokaisen pelaajan tarpeiden mukaan, mutta lajin harrastuksen voi aloittaa myös tavallisella aktiivikäyttöön tarkoitetulla pyörätuolilla. Pyörätuolissa voi olla kolme tai neljä pyörää. Tavallisesta tenniksestä säännöt eroavat siten, että pallo saa pompata kentästä kaksi kertaa. Lajia voivat harrastaa myös vammattomat pelaajat.
Pyörätuolitennistä on pelattu noin kolmekymmentä vuotta, laji on peräisin Yhdysvalloista. Lajin kattojärjestö, kansainvälinen pyörätennisliitto, perustettiin vuonna 1988. Suomessa lajia on pelattu vuodesta 1993. Aluksi lajin levittämisestä vastasi Suomen Invalidien Urheiluliitto (SIU). Myöhemmin mukaan tuli myös Suomen Tennisliitto, joka järjesti lajin maajoukkuetoimintaa. Paralympialaisissa suomalaisia pyörätuolitenniksen pelaajia on nähty vuoden 1996 Atlantan kisoista lähtien.
Happiness
Happiness voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Heijastuksia kultaisessa silmässä
Heijastuksia kultaisessa silmässä (Reflections in a Golden Eye) on vuonna 1967 julkaistu John Hustonin ohjaama elokuva. Elokuvassa kuvataan piilotettua homoseksuaalisuutta. Se perustuu Carson McCullersin samannimiseen romaaniin.
Juoni
Elokuva tapahtuu sotilastukikohdassa Georgiassa vuonna 1948. Päähenkilö majuri Penderton (Brando) on impotentti ja piilohomoseksuaali. Hän kaipaa menneisyyttä ja nuorempien päivien sotilasuransa yksinkertaista ja miehekästä toveruutta. Samalla hän tuntee pakkomielteistä halua yhteen nuoreen sotilaaseen. Hänen vaimonsa inhoaa häntä ja kuluttaa aikaansa naapurin everstin ja kauniin orinsa kesken. Majurin salaisena ihastuksena oleva sotilas puolestaan käyttää aikaansa hevosten kanssa, katsellen niitä ja ratsastaen alasti ympäri maaseutua. Hän myös käy öisin salaa majurin vaimon huoneessa. Myös filippiiniläisellä palvelijalla on juonenkehittelyssä varsin salaperäinen ja epämääräinen osa.
Vastaanotto
Elokuva-aiheisen Rotten Tomatoesin 22 arvostelun otoksen mukaan amerikkalaiskriitikoista 55 prosenttia antoi elokuvalle myönteisen arvion. Kyseessä on internetin yksi suosituimmista arvosteluja kokoavista sivustoista. Se kerää yhteen arvostelijoiden artikkeleita ja jakaa ne positiivisiin sekä negatiivisiin arvioihin. Näiden perusteella Heijastuksia kultaisessa silmässä sai ”Tomatometer”-arvosanakseen mädän vihreän tomaatin.
Heijastuksia on käsitelty myös Suomessa. Marlon Brando tuli Suomeen -dokumenttia (2011) varten tehdyissä haastatteluissa Peter von Bagh kertoi olleensa ”aika lätkässä” elokuvaan: ”[Se] on mulle melkein se hienoin Brando-rooli. — — [Elokuvassa] onnistuu melkein kaikki ne, mitä tämmöisissä show-tyyppisemmissä ja läiskähtelevimmissä Tennessee Williams -elokuvissa ei onnistu.” Film-O-Holic.comin Juuso Kilpeläinen puolestaan totesi vuonna 2020, että Heijastuksia kultaisessa silmässä on ”yksi läntisen elokuvahistorian aliarvostetuimmista teoksista” ja päätti kirjoittamansa arvion sanoihin: ”Jos cinefiili jättää tämän vapaaehtoisesti väliin, on hän joko masokisti tai fiikus.” Helsingin Sanomien Helena Ylänen kirjoitti vuonna 1987 elokuvasta pitämisen olevan makukysymys: ”Marlon Brandon roolisuoritus on kiehtova, mutta myös teennäinen, kummallisen ilmaton. Elizabeth Taylor esittää vaimoa vähän hysteerisesti.”