cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Musta Kanarialintu
Batmanin tytär
Dinah Lancen versio esiintyi Batmanin tytär -televisiosarjassa, jossa hahmoa näytteli Rachel Skarsten. Hahmo poikkesi kuitenkin sarjakuversiostaan täysin, sillä Dinahilla oli sarjassa telepaattisia ja telekineettisiä kykyjä. Lisäksi hahmo oli nimetty sarjassa Dinah Redmondiksi. Sarjan jaksossa "Sins of the Mother" vieraili hänen äitinsä, jonka kerrottiin olevan alkuperäinen Musta Kanarialintu, Carolyn Lance. Dinah liittyi Birds of Prey -ryhmään autettuaan alkuperäisjäseniä Oraakkelia ja Metsästäjätärtä selvittämään salaperäisesti itsemurhia tehneiden liikemiesten murhaajan.
Smallville
180px|thumb|Dinah Lance [[Smallville-sarjassa.]] Smallvillessa Mustana Kanarialintuna toimi Dinah Lance, joka vieraili sarjan seitsemännellä, kahdeksannella ja yhdeksännellä tuotantokaudella, jossa hahmoa näytteli Alaina Huffman.
Singaporen kasvitieteellinen puutarha
Historia
Britannian siirtomaahallitus otti 1874 puutarhan haltuunsa Agri-Horticultural Societyn talousongelmien takia. Puutarhan merkitys talouskasvien tutkimisessa kasvoi, ja vuonna 1879 puutarhaa laajennettiin 41 hehtaarilla sen pohjoispuolelle, jolloin puutarha oli 75 hehtaarin laajuisena suurimmillaan. Uudelle alueelle kehitettiin talouskasvien alue. Puistossa onnistuttiin muun muassa tuomaan parakautsupuun Kaakkois-Aasiaan.
Musta Kanarialintu
Smallville
Lancen kerrottiin olevan talk show -emäntä, joka työskenteli Daily Planetille. Muiden tietämättä hän operoi sankarimaisesti auttaen niitä, joita kohdellaan väärin, vaikka ne olisivat miten rikkaita tai huonomaineisia. Luthor palkkasi Mustan Kanarialinnun estämään yhtiönsä eri tehtaiden sabotoimista. Saatuaan selville, että kaiken takana oli Vihreä Nuoli, Luthor palkkasi isommalla korvauksella Mustan Kanarialinnun nappaamaan roiston. Hän myös löysi Vihreän Nuolen, joka paljastui Oliver Queeniksi. Pian Musta Kanarialintu sai kuitenkin selville Luthorin sobotoinnin kohteiksi joutuneiden tehtaiden olleen vain hämäystä, jossa tuotettiin aivan muuta kuin ihmisille uskoteltiin. Hänen käännyttyään Luthoria vastaan tämä oli tappaa hänet, mutta paikalle saapuneet Vihreä Nuoli ja Clark Kent pelastivat hänet. Sittemmin Dinah Lance liittyi Vihreän Nuolen sankariryhmään.
Arrow
Televisiosarjassa Arrow Musta Kanarialintu on ensin Sara Lance, mutta myöhemmin Laurel Lance ottaa hänen paikkansa. Häntä esitti sarjassa Katie Cassidy.
Singaporen kasvitieteellinen puutarha
Historia
Puutarha alkoi 1928 keskittyä orkideoiden risteyttämiseen, jossa se käytti laboratorioissaan kehitettyä uutta in vitro -tekniikoita.
Musta Kanarialintu
Birds of Prey
Elokuvassa Birds of Prey Mustaa Kanarialintua esitti Jurnee Smollett-Bell.
Justice League
Vuonna 2002 animaatiosarjassa Justice League Musta Kanarialintu ei esiintynyt täysin omalla nimellään, mutta se pohjautui alkuperäiseen versioon. Se esiintyi sarjan kaksiosaisessa jaksossa "Legends", jossa hahmo oli nimetty Mustaksi Sireeniksi. Hahmon oikeaksi nimeksi paljastettiin Donna Vance. Se oli osa toisen ulottuvuuden Oikeuden Puolustajia. Hahmon äänenä oli Jennifer Hale.
Singaporen kasvitieteellinen puutarha
Historia
Puutarhaan ei juurikaan tehty 1920–1960-luvuilla maisemallisia muutoksia, mutta 1960-luvulla se alkoi muuttaa tavoitteitaan vastaamaan Singaporen ”puutarhakaupunki”-visiota. Tämän seurauksena puutarhassa alettiin uudestaan puiden istuttamiseen Singaporen teille ja puistoihin.
Nykyisellä paikallaan se on ollut vuodesta 1859. Nykyisen puiston pinta-ala on 63 hehtaaria.
Musta Kanarialintu
Justice League Unlimited
thumb|220px|Musta Kanarialintu [[Justice League Unlimitedissa vuonna 2005.]] Moderni Musta Kanarialintu esiintyi Justice League Unlimitedissa vuosina 2005-2006, jossa se kuului Oikeuden Puolustajiin. Dinah Lance oli sarjakuvien tavoin suhteessa Vihreään Nuoleen. Hahmon äänenä toimi Morena Baccarin.
Hänen kerrotaan harjoitelleen Villikissan opissa pääosin nyrkkeilemistä. Oikeuden Puolustajissa hän usein työskenteli Vihreän Nuolen kanssa, jonka myötä heille kehkeytyi erityinen suhde sarjan aikana. Kaksikko muun muassa auttoi King Faradayta vahtimaan rikospomoa Steven Mandragoraa, jolta Metsästäjätär oli hakemassa kostoa.
Batman – pelottomat
Musta Kanarialintu teki lyhyen vierasesiintymisen animaatiosarjassa Batman – pelottomat, jossa hän taisteli Batmanin kanssa Solomon Grundya vastaan. Sittemmin hän esiintyi myös musikaalijaksossa "Mayhem of the Music Meister", jossa Musta Kanarialintu joutui muiden sankareiden ja rikollisten ohella Music Meisterin mielenhallintaan.
DC Showcase: Green Arrow
Grey DeLisle ääninäytteli Mustaa Kanarialintua lyhytanimaatioelokuvassa DC Showcase: Green Arrow vuonna 2010. Hahmolla on pieni rooli elokuvassa, kun hän pelastaa Vihreän Nuolen ja prinsessa Perditan kreivi Vertigolta. Tilanteen jälkeen Vihreä Nuoli kosii häntä, johon nainen vastaa myöntyvästi.
Blackfire
Blackfire, oikealta nimeltään Komand'r, on DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Marv Wolfmanin ja George Pérezin luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1982 The New Teen Titans -sarjakuvalehden numerossa 22.
Sarjakuva
Komand'r syntyi vanhimpana lapsena Tamaran-planeetan kuninkaalliseen perheeseen. Hänestä tuli ensimmäinen prinsessa yli sataan vuoteen, mutta syntymäpäivänään Tamaran koki verisen takaiskun. Citadel-valtakunta hyökkäsi ja tuhosi läntisen Tamaranin kaupungin Kysarrin, jossa kuoli kolme tuhatta asukasta. Myöhemmin Komand'rin kasvettua aikuisemmaksi hänen todettiin olevan tamaranilaisten mittapuun mukaan epäkehittynyt, oltuaan kykenemätön haalimaan auringon energiaa voidakseen lentää, kuten monet muut Tamaranin asukkaat. Komand'r kasvoi lapsuutensa vihan kohteena, kun Tamaranin asukkaat kielsivät häntä tulemasta uudeksi prinsessaksi veristen tapahtumien johdosta syntymähetkenään. Myöhemmin kuningaskunta päätti antaa prinsessan valtuudet, oikeudet ja kruunajaiset Komand'rin nuoremmalle siskolle Koriand'rille. Tämä sai Komand'rin raivostumaan planeetalleen ja erityisesti siskolleen.
Komand'rin kilpailuhenki jatkui vielä pitkään ja intensiivisesti, kun sisarukset lähetettiin harjoittelemaan taistelua Okaaran sotapäälliköiden luokse. Harjoitusten aikana Komand'rin raivo yltyi, kun hän yritti tappaa siskonsa kesken kaksinkamppailuharjoittelun. Tilanteen jälkeen hänet karkotettiin ja Komand'r vannoi kostoa. Hän liittyi Citadeliin, jotka vuosia sitten tuhosivat Kysarrin kaupungin. Komand'r nousi nopeasti Citadelin sotajoukon arvoasteikossa johtoasemaan ja petti planeettaansa antamalla vihollisille yksityiskohtaisia tietoja planeetan puolustuksesta. Citadelin joukot valloittivatkin helposti Tamaranin Komand'rin tietojen avulla. Citadel vaati samalla luovutusvaatimuksia joihin kuulu Koriand'rin tappaminen. Planeetan prinsessa jouduttiin tämän myötä karkottamaan planeetaltaan.
Vuosia myöhemmin hän kuitenkin palasi ja Komand'r yritti tappaa siskonsa, mutta ei saanut tilaisuutta, kun Psion tiedemiehet sieppasivat siskokset tehdäkseen kokeita heillä. Tiedemiehet halusivat selvittää, kuinka paljon he voisivat imeä itseensä auringon energiaa ennen kuin he räjähtäisivät. Ennen kuin he saivat aloitettua kokeet Citadelin joukot hyökkäsivät Psionien alukseen pelastaakseen Komand'rin. Sillä välin Koriand'r vapautti itsensä kahleista energiasäteillään ja päätti kaikesta huolimatta vapauttaa siskonsa. Tämä osoittautui virheeksi, kun Komand'r ampui samaisilla energiasäteillä Koriand'ria, joka kuitenkin pakeni paikalta varastettuaan avaruusaluksen ja matkasi Maahan.
Prinsessa Komand'r esiintyi rajoitetussa Rann-Thanagarin sodan sarjassa, jonka aikana hän tappoi Haukkanaisen etsiessään uutta Tamarania. Hän muodosti epäpyhän liiton sodasta selviytyneiden pelaajien kanssa käsitelläkseen kiireellisempiä huolenaiheita (Infinite Crisis). Häntä ei nähty itse Crisis-sarjan aikana, mutta hän esiintyi Hawkgirl- ja Hawkman-sarjakuvissa sekä JSA: Classified -tarinassa yrittäessään tappaa Haukkamiehen ja Haukkatytön edistääkseen omia suunnitelmiaan sodan aikana ja sen jälkimainingeissa. He voittivat prinsessa Komand'rin, minkä jälkeen Haukkamies käytti Psion-tekniikkaa riisuakseen pahan avaruuden ulkopuolisen prinsessan kaikki kyvyt.
Blackfire on myöhemmin noussut uudelleen esiin The Outsidersissa (vol. 3) #31-32 (Infinite Crisis tie-in -ongelmat), kun Psions on jo palauttanut hänen voimansa ja parantanut niitä niin, että hän pystyi lentämään. Edelleen linjaa pitkin R.E.B.E.L.S. (osa 2), Kun Vril Dox siirsi Rann-planeetan paikkaan, jota Tamaran piti aiemmin Vega-järjestelmässä, Blackfire saapui armeijansa kanssa yrittääkseen vallata planeetan omille ihmisilleen. Dox pystyi kuitenkin nopeasti lopettamaan vihollisuudet ja välitti sopimuksen, joka salli Blackfiren ja hänen kansansa asettua asumattomalle eteläiselle Rann-mantereelle. Näiden tapahtumien aikana Blackfire sai uuden kunnioituksen tunteen Doxia kohtaan tajuten, että hänen itsekeskeinen persoonallisuutensa oli hyvin samanlainen kuin hänen omansa. He kävivät epävirallisilla treffeillä naamioituneena diplomaattiseksi illalliseksi, ja kun Starro Valloittaja vangitsi Doxin, Blackfire yhdisti voimansa Adam Strangen ja muiden L.E.G.I.O.N.in jäsenten kanssa pelastaakseen hänet. Sitten Blackfire teki Doxin kuninkaalliseksi puolisokseen.
The New 52 sarjakuvissa paljastetaan, että loisrotu, joka tunnetaan nimellä Blight, on vallannut Tamaranin, heidän tarkoituksensa on tuntematon ja Koriand'r pelkää pahinta siskonsa puolesta. Komand'r esiintyy takauman kautta, kun hänen sisarensa puhuu heidän suhteestaan ​​ja sanoo, että he tulevat harvoin toimeen ja että Kori on katkera Komand'riin ja Tamaranin kansaan, koska hän on antanut hänen orjuuttaa hänet. Kun Kori taisteli tiensä vapaaksi, häntä kehuttiin sankariksi ja Komand'r antoi hänelle Starfire-nimisen aluksen, mutta kuilu tyttöjen välillä oli edelleen olemassa. Komand'r näyttää vangitulle Roy Harperille ja näyttää työskentelevän Blightin kanssa tai sen alla. Royn vangitseminen paljastui kuitenkin tehtäväksi pelastaa Komand'r, kun hän teleportoi hänet onnistuneesti takaisin Starfireen.
Kuninkaalliset sisaret sovittavat kyynelkeskustelun, kun Kori antaa anteeksi vanhemmalle siskolleen ja asia päättyy siihen, että sisaret valmistautuvat ottamaan takaisin Tamaranin itse. Kom ja Kori taistelevat Blight-laumojen läpi Jasonin, Royn ja muutaman Korin laivan jäsenen kanssa. Komand'ria puukottaa selkään Blightin johtajan heittämä keihäs. Korin tunteet lähettävät energisen shokkiaallon pyyhkien pois kaiken hänen ympärillään. Kun savu poistuu, hän pitää kädessään voitettua Blight-johtajaa. Taistelun jälkeen prinsessa Koriand'r on valtaistuimen vieressä ja kruununprinsessa Komand'r kompastelee hänen viereensä. Hän pyytää Koria jäämään, mutta tajuaa, ettei voi. He halaavat ja kruununprinsessa Komand'r antaa heille aluksen palatakseen takaisin maan päälle.
Teen Titans
Blackfire esiintyi ensimmäisen kerran televisiossa vuonna 2003 Teen Titans animaatiosarjassa. Hahmon äänenä toimi Hynden Walch, joka oli myös Tähtitulen äänenä.
Sarjassa hahmo tunnetaan galaktisena rikollisena, joka poikkeuksellisesti sarjakuviin nähden omasi samat voimat kuten siskonsa, muun muassa kyvyn lentää. Hän saapui ensi kerran Maahan tapaamaan siskoaan ja yritti samalla lavastaa rikoksensa siskonsa, Tähtitulen syyksi. Centauri-poliisit ja Teinititaanit kuitenkin pidättivät hänet. Myöhemmin Blackfire karkasi vankilasta ja palasi kotiplaneetalleen Tamaraniin. Hän nousi planeetan hallitsijaksi ja yritti kostoksi naittaa siskonsa suo-olennon kanssa, joka lupautui antamaan hänelle Chartan jalokiven, jonka avulla Blackfire saisi rajattoman määrän supervoimia. Suunnitelma ei kuitenkaan onnistunut Robinin epäiltyä ja pitäessä häitä epäreiluna Tähtitulea kohtaan Tamaranin kulttuurista huolimatta. Tähtituli kieltäytyi lopulta häistä ja taisteli planeetan hallitsijan asemasta. Taistelun aikana jalokivi tuhoutui ja Tähtituli karkotti voitokkaan taistelun päätteeksi sisarensa Tamaranista.
Teen Titans Go!
Blackfire esiintyy animaatiosarjassa Teen Titans Go!, jossa häntä ääninäyttelee Hynden Walch.
DC Super Hero Girls
Blackfire esiintyy vuoden 2015 nettisarjassa DC Super Hero Girls, jossa häntä ääninäyttelee Hynden Walch. Sarjassa hänen kerrotaan olevan oppilaana Korugarin Akatemiassa ja hänellä on hyvät välit siskonsa Koriand'rin kanssa. Hän auttoi yhdessä jaksossa Koriand'ria kukistamaan King Sharkin. Blackfire esiintyi myös elokuvassa DC Super Hero Girls: Intergalactic Games.
Titans
Blackfire esiintyi vuoden 2018 sarjassa Titans, jossa häntä esitti Damaris Lewis.
USS Pueblo (AGER-2)
Valmistus
Yhdysvaltain maavoimien kuljetusjoukot tilasivat Wisconsinista Kewauneesta Kewaunee Shipbuilding and Engineering Corporationilta kuljetus- ja huoltoaluksen  nimellä FP-344. Alus laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1944 kumminaan rouva C. L. Duwall ja luovutettiin armeijalle kolmisen kuukautta myöhemmin 5. heinäkuuta.
Palvelus
Alus nimettiin myöhemmin FS-344:ksi. Se palveli huoltoaluksena Filippiineillä armeijan satama-aluksena. Se poistettiin palveluksesta vuonna 1954, minkä jälkeen se makasi ankkurissa ensin Clatskaniessa Oregonissa ja myöhemmin Kalifornian Rio Vistassa. Armeijan luovuttua aluksesta tarpeettomana se siirrettiin 12. huhtikuuta 1966 laivastolle, joka nimesi sen 18. kesäkuuta Puebloksi runkonumerolla AKL-44. Se muutettiin ympäristöntutkimusalukseksi Puget Soundin laivastontelakalla, jolloin sen runkonumeroksi tuli 2. toukokuuta 1967 AGER-2.
Alus palautettiin 13. toukokuuta 1967 palvelukseen päällikkönään Lloyd M. Bucher. Länsirannikolla järjestettyjen koeajojen sekä operoinnin jälkeen alus lähti 6. marraskuuta San Diegosta Pearl Harboriin ja edelleen Yokosukaan Japaniin, jonne se saapui 1. joulukuuta. Alus sijoitettiin tiedustelu- ja merentutkimustehtäviin Japaninmerelle. Alus lähti 11. tammikuuta 1968 Sasebon satamasta viimeiselle merimatkalleen.
Pohjois-Korean hallussa
Kansainvälisillä vesillä ollessaan alusta lähestyi 23. tammikuuta 1968 Pohjois-Korean laivaston vartiovene, joka käski Pueblon poistua tulenavauksen uhalla. Alus jatkoi tehtäviään. Paikalle saapui toinen vartiovene, joka avasi tulen haavoittaen neljää yhdysvaltalaista. Tulenavauksen jälkeen vartioveneiltä lähtenyt osasto valtasi aluksen, joka vietiin Wonsanin satamaan. Aluksen miehistö ja kaksi merentutkijaa, yhteensä 83 henkilöä, vangittiin. Heidät suljettiin huonosti varusteltuun rakennukseen, jossa ei ollut juoksevaa vettä tai lämmitystä ja jossa oli rottia ja luteita. Heitä myös pahoinpideltiin useita kertoja ja heitä estettiin nukkumasta.
Pohjoiskorealaisten lähteiden mukaan Pueblo oli Pohjois-Korean aluevesillä tullessaan vallatuksi, minkä Yhdysvallat kiisti. Pohjois-Korea itse oli määritellyt merirajansa 19 kilometrin päähän rannikosta. Yhdysvaltalaisen National Guardian -lehden julkaisemien asiakirjojen mukaan Pueblon osalta valtuuksia loukata Pohjois-Korean aluevesiä ei ollut kumottu. Aluksen lokikirjan mukaan se olisi myös ollut useaan otteeseen Pohjois-Korean aluevesillä.
Nykytilanne
pienoiskuva|Pueblo näytteillä Pjongjangissa. Alus on nykyään Pohjois-Koreassa Pjongjangissa joen rannassa museoaluksena ja turistinähtävyytenä. Se on ainoa Yhdysvaltain laivaston alus, joka on kaapattuna ja samanaikaisesti edelleen aktiivikäytössä olevien alusten listalla.
Kylmä syli
Kylmä syli on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut Yves Simoneaun ohjaama yhdysvaltalainen psykologinen jännityselokuva, jonka pääosissa ovat Jamie Lee Curtis, Peter Gallagher, Joanne Whalley ja Vanessa Redgrave. Kylmä syli perustuu Bernard Taylorin romaaniin, jonka pohjalta Barry Schneider ja Richard Hawley laativat elokuvan käsikirjoituksen. Kylmän sylin tuottivat Jack E. Freedman, Patricia Herskovic ja Wayne S. Williams.
Juoni
Judith ”Jude” Madigan (Jamie Lee Curtis) hylkää yllättäen hänen perheensä. Hänen miehensä Robert (Peter Gallagher) ja kolme poikaansa Kes, Michael ja Ben (Luke Edwards, Colin Ward ja Joey Zimmerman) rakentavat uuden, onnellisen elämän itselleen. Kun Jude palaa kolme vuotta myöhemmin, hän janoaa kostoa.
Tuotanto
Kylmä syli -elokuvan kuvaukset alkoivat 7. joulukuuta 1992 ja päättyivät 5. helmikuuta 1993. Elokuva kuvattiin Kalifornian Pasadenassa 8 miljoonan dollarin budjetilla. Miramax ja CBS Productions olivat elokuvan tuotantoyhtiöitä.
Julkaisu ja vastaanotto
Kylmä syli sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 18. maaliskuuta 1994. Elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa oli Dimension Films. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan seitsemän arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 43 prosenttia on positiivista. Kylmä syli julkaistiin ensi kerran VHS:nä vuonna 1995, DVD:nä 16. maaliskuuta vuonna 1999 ja Blu-rayna 7. toukokuuta 2013.
Miehikkälän Salpalinja-museo
Miehikkälän Salpalinja-museo on 1987 perustettu Suomen Salvan eli Salpalinjan rakennushistoriaa esittelevä sotahistoriallinen museo. Museota hallinnoi Miehikkälän kunnan kunnanhallituksen alainen Miehikkälän museotoimikunta. Museoalue on alun perin rakennettu vahvennetun komppanian puolustuskeskukseksi.
Toimintaa
Vuosittain järjestetään Salpavaellus kesä-heinäkuun vaihteessa. Museon alueella järjestetään runsaasti erilaisia tapahtumia. Museolla järjestetään vuosittain mm. sotahistoriallinen luentosarja, johon liittyy aiheesta riippuen myös maastokäyntejä autenttisilla tapahtumapaikoilla.
Puhdas maantiede
Puhdas maantiede (Reine Geographie) on J. G. Granön kirjoittama maantieteellinen teos, joka julkaistiin 1929 alun perin saksaksi. Seuraavana vuonna ilmestyi teoksen suomenkielinen laitos. Granö esitteli teoksessa maisemamaantieteellisen oppisuuntansa, jota kutsui nimellä puhdas maantiede. Teos sai kaikkiaan ristiriitaisen vastaanoton ja unohdettiin lopulta 1930-luvun aikana, vaikka vaikuttikin maantieteessä jonkin aikaa. Teos löydettiin uudestaan 1960-luvulla, ja maantieteessä se sai erityisesti huomiota 1980-luvun jälkeen, kun maisemakäsite nousi uudestaan maantieteen keskeiseksi käsitteeksi. Puhtaasta maantieteestä julkaistiin 1997 myös englanninkielinen laitos.
Miehikkälän Salpalinja-museo
Toimintaa
Salpapolku on 50 kilometriä pitkä retkeilyreitti Virolahdella ja Miehikkälässä. Se kulkee osittain Salpalinjan reittiä. Sen varrella ovat sekä Virolahden Bunkkerimuseo että Miehikkälän Salpalinja-museo. Salpapolun varrella on kaksitoista tauko- tai yöpymispaikkaa kompostikäymälällä, kompostilla, nuotiokehällä ja puuvajalla varustettuna. Yöpymispaikoissa on laavu, eräkämppä tai jonkin muu ratkaisu. Polun varrella on myös kaksi vuokrattavaa 20:n hengen grillikotaa, joista toinen on Miehikkälän Sihkarinkalliolla ja toinen Miehikkälän Jermulan lähellä. Reittiin kuuluu neljä varaussaunaa, joista ensimmäinen on Virolahden Ravijoen paloasemalla, toinen Miehikkälän Muhikossa, kolmas Jermulan veteraanikämpällä Häyhinlammella ja neljäs, nimeltään Motti, Miehikkälän Salpalinja -museolla.
Puhdas maantiede
Tausta ja julkaiseminen
Granön Puhtaan maantieteen lähtölaukaus tapahtui 1919, kun Granö työskenteli Tarton yliopistossa. Hän alkoi tuolloin luomaan omaperäistä maisemamaantiedettä, jolle antoi nimen puhdas maantiede. Puhdas maantiede perustui osaltaan saksalaiselle tutkimussuunnalle, joka korosti maisemallisen kokonaisuuden selvittelyä. Siinä nähtiin maisema alueellisena tutkimuskohteena. Tartossa Granö kirjoitti Altaivuoriston tutkimuksiinsa perustuvaa Altai-matkakirjaa, jota kirjoittaessaan hahmotteli samalla jo uudenmallista maantiedettä, joka tutki maisemaympäristöjä ja niiden erilaisuutta.
Miehikkälän Salpalinja-museo
Kehitys
Aluetta on kehitetty myös Euroopan unionin rakennerahastojen ohjelmin. 1. heinäkuuta 2005 perustettiin Salpakeskus, joka koordinoi hankkeita. Hankkeita ovat 1999 alkaen olleet mm. Infraa elämyspalveluille, Avoinna ympäri vuoden -hanke, Elämyksiä Salpa-asemassa -hanke, Miehikkälän pitäjätalon kunnostaminen kulttuuritiloiksi -hanke, Pioneerimuseon toiminnan käynnistämishanke, Ylimaakunnallinen ulkoilu- ja luontomatkailuhanke, Kaakonkulman Salpalinja-hanke, Salpalinjan valtakunnallisen toiminnan käynnistäminen ja suunnitteluhanke, Salpakeskuksen suunnitteluhanke ja Miehikkälän Salpalinja -hanke. Museo on ollut partnerina myös kahdessa kansainvälisessä sotahistoriamatkailuun liittyneessä hankkeessa.
Puhdas maantiede
Tausta ja julkaiseminen
Puhdas maantiede täydentyi Tarton jälkeen Helsingissä 1923–1926 ja sai lopullisen muotonsa Turussa. Helsingissä Granö ei ehtinyt kunnolla keskittymään tieteellisen työhön, minkä takia osaltaan muutti Turkuun. Turussakin hän joutui aluksi viimeistelemään velvollisuutensa Suomen kartaston kartoista, jotka kuitenkin liittyivät läheisesti hänen pohdintoihinsa.
Miehikkälän Salpalinja-museo
Kehitys
Museo on nykyään osa Salpakeskusta, joka muodostuu Miehikkälän Salpalinja-museon, Virolahden Bunkkerimuseon, Virolahden ja Miehikkälän Salpapolun ja valtakunnallisen Salpalinjan perinneyhdistyksen välisestä yhteistyöstä.
Puhdas maantiede
Tausta ja julkaiseminen
Granö sai Puhtaan maantieteen suomenkielisen käsikirjoituksen valmiiksi varhaiskeväällä 1927. Koska hän suuntasi teoksen kansainväliselle tiedeyhteisölle, hän päätti julkaista sen ensin saksaksi. Kääntäjäksi valittiin Helsingin yliopiston saksan kielen lehtori Heinrich Schlücking. Puhdas maantiede julkaistiin 1929 ensin saksaksi nimellä Reine Geographie. WSOY julkaisi seuraavana vuonna teoksen alkuperäisen suomenkielisen käsikirjoituksen.
Vastaanotto
Puhdas maantiede sai ristiriitaisen vastaanoton, ja Suomessa siitä ei montaakaan arvostelua julkaistu. Väinö Auer kirjoitti Uuteen Suomeen melko suppean arvostelun, jossa kirjoitti, että piti teoksen tavoitetta arvokkaampaana kuin sen sisältöä. Monet Granön läheisistä työtovereista, kuten luottoystävä Kaarlo Hildén ja vanha opettaja J. E. Rosberg eivät lausuneet teoksesta mitään. Sen sijaan suorasukainen Aaro Hellaakoski kehui sentään teoksen johdonmukaisuutta, mutta hän piti Puhdasta maantiedettä kuitenkin ”vaikeatajuisena ja ikävyyteen asti perusteellisena”. Osaltaan Suomen kirjoitusten vähäisyys johtui siitä, että Suomen suppeissa maantiedepiireissä tehdyt tutkimukset koskivat lähinnä yleismaantieteeseen liittyviä empiirisiä tutkimuksia. Puhdas maantiede jäikin siksi vieraaksi monille tutkijoista. Teoksen suurin kriitikko oli Iivari Leiviskä, joka kritisoi sitä ankarasti. Maantieteilijöiden lisäksi Puhdasta maantiedettä käsittelivät myös ainakin jotkut psykologit ja filosofit.
Kansainvälisesti Puhtaasta maantieteestä julkaistiin parikymmentä arvioita, joista suurin osa Keski-Euroopassa. Maantieteen johtavassa maassa Saksassa teos otettiin osittain yllättyneesti vastaan. Saksalaiset maantieteilijät torjuivat lähes poikkeuksetta havaintoympäristön asettamisen tutkimuksen perustaksi ja vierastivat lisäksi Granön psykologista tyyliä. Puhdas maantiede sai myös runsaasti positiivisia arvioita, ja sen rakennetta, ympäristön monipuolista tutkimista ja taitavaa karttojen käyttöä kehuttiin.
Granö ei ollut missään vaiheessa pyrkinyt rakentamaan suhteita englanninkieliseen maailmaan, minkä takia saksankielinen teos jäi anglosaksisissa maissa lähes täysin ilman huomioita. Merkittävimmän arvostelun teki 1930 Ohion osavaltionyliopiston professori Eugene Van Cleef, jonka mukaan Granö nosti teoksessaan esiin lukuisia kiehtovia uusia käsitteitä, jotka herättäisivät keskustelua pitkään. Pohjois-Amerikkaan tieto teoksesta kulki kuitenkin pääsääntöisesti hitaasti. Suurin osa yhdysvaltalaisista maantieteilijöistä tutustui teokseen todennäköisesti vasta Richard Hartshornen vuonna 1939 ilmestyneen The Nature of Geography -teoksen jälkeen.
Vaikutus
Granön aluetieteelliset vaikutukset unohtuivat hetkeksi 1930-luvun jälkeen, mutta 1960-luvun lopulla Puhdas maantiede nousi uudestaan esiin. Siihen alettiin kiinnittää huomiota muun muassa arkkitehtuurissa, taidehistoriallisessa maisematutkimuksessa, äänimaisematutkimuksessa, ympäristöpsykologiassa ja ympäristönsuunnittelussa. Yksi ensimmäisistä teoksen löytäjistä oli arkkitehtuurin professori Reima Pietilä, joka kutsui 1968 Puhdasta maantiedettä "maisema-arkkitehtuurin ainoaksi suomenkieliseksi käsikirjaksi".
Maantieteessä maisema nousi uudestaan 1980-luvulla keskeiseksi käsitteeksi. Tästä syystä teoksesta alettiin kiinnostua myös anglosaksisissa maissa. Puhdasta maantiedettä  pyrittiin kääntämään englanniksi jo 1970-luvulla, mutta projekti jäi kesken. Lopulta uuden käännöksen aloite syntyi Ruotsissa, kun maantieteilijä Torsten Hägerstrand vaati teoksen kääntämistä. Englanninkielinen käännös ilmestyi lopulta 1997, kun Pure Geography ilmestyi Johns Hopkins University Pressin kustantamana. Sen käänsi tieteellisten tekstien taitaja Malcolm Hicks, jota tukivat Granön poika akateemikko Olavi Granö ja maantieteen professori Anssi Paasi. Englanninkielinen laitos sai positiivisen vastaanoton, minkä myötä Granötä alettiin pitää monen nykymaantieteen alan edelläkävijänä. Hänen innovatiivisuutensa, tinkimättömyytensä ja johdonmukaisuutensa saivat erityistä huomiota. Uuden aluetieteen johtohahmoihin kuulunut Reginald Golledge nimesi teoksen jopa yhdeksi maantieteen klassikoista.
Hämähäkkikukat
Hämähäkkikukat (Cleome) on hämähäkkikukkakasvien (Cleomaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu vähän yli 200 lajia ja se on heimonsa runsaslajisin suku.
Chénas
Chénas on kunta Ranskassa Rhônen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 16 kilometriä Mâconin kaupungista lounaaseen.
Chenas’n viinituotannolla on pitkät perinteet. Ranskan kuningas Filip V Pitkän on sanonut antaneen käskyn vuonna 1316 viiniköynnöksien istuttamisesta Chénas’n alueelle. Toisen Ranskan kuninkaan Ludvig XIII:n 1600-luvulla on sanottu kieltäytyneen juomasta muuta kuin Chenas’ssa tehtyä viiniä.
Lebadeia
Lebadeia oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Boiotiassa Kreikassa. Se tunnetaan erityisesti Trofonioksen oraakkelistaan. Lebadeia sijaitsi nykyisen Livadeián kaupungin paikalla.
Maantiede
Lebadeia sijaitsi Herkyna-joen (nyk. Érkyna) rannalla Helikon-vuoren (nyk. Elikónas) pohjoisilla alarinteillä, lähellä Kopais-järven länsipäätä. Herkyna-joki kulkee syvässä ja kapeassa rotkossa tullessaan alas vuorilta nykyisen Livadeián kaupungin eteläpuolella. Tämän rotkon länsipuolella on kukkula, joka tunnetaan nykyisin nimellä Ágios Ilías ja itäpuolella kukkula, joka tunnetaan nimellä Granítsa. Tämän jälkeen joki tekee mutkan nykyisen kaupungin alueella kääntyen itään päin. Antiikin Lebadeia sijaitsi tässä joen mutkassa pääosin joen itä- ja eteläpuolella, toisin sanoen nykyisen kaupungin itäosassa. Kaupungin akropoliina toimi ilmeisesti joen etelärannalla oleva kukkula, joka sijaitsee nykyisen kaupungin koillislaidalla.
Kaupungin merkittävimmät pyhäköt, mukaan lukien Trofonioksen kulttipaikka, olivat rotkon suussa ja Ágios Ilíaksen kukkulalla, toisin sanoen kaupungista nähtynä vastakkaisella puolella jokea. Rotkossa on useita vesilähteitä, jotka ovat osa Herkynan alkulähteitä. Antiikin aikana ne tunnettiin nimillä Lethe (”Unohdus”) ja Mnemosyne (”Muisti”).
Historia
Pausaniaan mukaan Lebadeian akropoliilla sijaitsi mykeneläisellä kaudella Homeroksen Iliaan laivaluettelossa mainittu Mideian kaupunki. Myöhemmin sen asukkaat muuttivat tasangolle kukkulan juurelle ateenalaisen Lebadoksen johdolla, ja perustivat hänen mukaansa nimetyn kaupungin. Strabonin mukaan Mideia, samoin kuin Arne, jäi kuitenkin Kopais-järven alle.
pienoiskuva|vasen|240px|Pausaniaan kuvauksen innoittama, täysin mielikuvituksellinen maalaus ”Lebadeiasta” Zeuksen patsaineen. Joseph Gandy, 1819. Lebadeia oli alun perin suhteellisen merkityksetön kaupunki. Siitä tuli kuitenkin kuuluisa arkaaiselta kaudelta 500-luvulta eaa. lähtien kaupungissa toimineen Trofonioksen oraakkelin ansiosta. Se oli yksi antiikin Kreikan viidestä suuresta oraakkelista Delfoin oraakkelin sekä Abaissa, Dodonassa ja Amfiaraionissa toimineiden oraakkeleiden lisäksi. Trofonioksen oraakkelilta kysyivät neuvoa muun muassa Kroisos (550 eaa.), Mardonios (480 eaa.) ja myöhemmin Paulus Aemilius (168 eaa.).
Lebadeia muodosti yhdessä Koroneian ja Haliartoksen kanssa yhden Boiotian liiton 11 osasta vuosina 447–387 eaa. ja 371–339 eaa. Tämän jälkeen se oli itsenäinen, mutta edelleen liitossa. Lysandroksen johtama Spartan armeija tuhosi kaupungin vuonna 395 eaa. ja Arkhelaoksen johtama Mithridates VI:n armeija vuonna 86 eaa.
Lebadeiassa vietettiin Boiotian liiton perustamaa ja Zeus Basileiokselle omistettu Basileia-juhlaa, jolla muistettiin Spartan tappiota Leuktran taistelussa vuonna 371 eaa. Juhlaa vietettiin aina Panamos-kuussa eli elo-syyskuun aikoihin, ja siihen kuului urheilu- ja hevoskisoja. Siihen osallistui lähettiläitä myös muista kaupungeista, kuten Ateenasta.
Trofonioksen oraakkeli oli toiminnassa vielä Plutarkhoksen aikana, kun muut boiotilaiset oraakkelit olivat vaienneet. Pausanias kävi itse oraakkelin luona 100-luvulla jaa., ja kuvaa sen toimintaa hyvin yksityiskohtaisesti. Samalla hän antaa ymmärtää, että kaupunki oli tuohon aikaan yksi Boiotian kukoistavimmista.
Kaupunki säilyi olemassa myös bysanttilaisella kaudella strategisen sijaintinsa ja puuvillateollisuutensa ansiosta. Se on kehittynyt nykyiseksi Livadeián kaupungiksi, joka on perinyt antiikin aikaisen kaupungin nimen (nykykreikkalaisessa muodossa).
Rakennukset ja löydökset
Samalla puolella jokea on useita kallioseinämään kaiverrettuja syvennyksiä, joissa on ollut kulttipatsaita. Paikalla on myös neliönmuotoinen kammio, jonka sivut ovat noin 4 x 4 metriä ja korkeus noin 3 metriä, ja jossa on kaksi kallioon kaiverrettua istuinta. Se on mahdollisesti toiminut Agathos Daimonin ja Agathe Tykhen pyhäkkönä, jossa Pausaniaan kuvauksen mukaan oraakkelin luona vierailleiden tuli ensin viettää tietty määrä päiviä.
Samalla puolella ylempänä, toisin sanoen Ágios Ilíaksen kukkulalla, sijaitsi antiikin aikana Zeus Basileioksen temppeli. Se oli peripteraalitemppeli ja edusti doorilaista tyyliä. Temppeliä alettiin rakentaa mahdollisesti 200-luvulla eaa. ja sen rakentamista jatkettiin 175–171 eaa. Antiokhos IV Epifaneen rahoituksella. Se ei ilmeisesti koskaan valmistunut. Temppelin perustukset on löydetty kukkulalla nykyisin sijaitsevan, katalaanien 1300-luvulla eaa. rakennuttaman linnan alueelta.
Kukkulalla kerrotaan olleen myös Apollonille omistettu temppeli sekä kolmas temppeli, jossa oli Kronoksen, Zeuksen ja Heran kuvapatsaat. Kukkulalla olevasta Neitsyt Marian (Panagía) kirkosta, joka on entinen turkkilaisvallan aikainen moskeija, on löydetty piirtokirjoituksia, jotka viittaavat Trofoniokseen ja tämän temppeliin.
Kukkulalta aivan Zeus Basileioksen temppelin lounaispuolelta on löydetty varsinainen Trofonioksen oraakkelin paikka, joka vastaa Pausaniaan kuvausta. Se koostuu noin 4 metriä syvästä ja 2 metriä halkaisijaltaan olevasta kaivosta, jonka pohjalla kaivon seinämässä oli yhden hengen mentävä syvennys. Oraakkelin luona käyneet laskeutuivat alas tähän kaivoon. Kaivo oli rakennettu noin 200-luvulla eaa. Löydettäessä se oli sinetöity suurella kivellä.
Vuoden pesäpalloilija
Pesäpalloliitto on valinnut Vuoden pesäpalloilijat miesten puolella vuodesta 1954 ja naisissa 1961 lähtien. Perinteisesti huomionosoitus ei tarkoita SM-sarjan parasta pelaajaa, ja joskus valinta on osunut myös alemman sarjatason pelaajalle.
Miesten palkinnon ovat useimmiten voittaneet Jussi Kiikeri, Toni Kohonen ja Tuomas Jussila (kolme kertaa) ja naisten palkinnon Tuula Rantanen (kuusi kertaa).
Nesria Traki
Nesria Traki (s. 8. maaliskuuta 1972) on tunisialainen judoka, joka voitti judon Afrikan-mestaruuden vuonna 1998 Dakarissa. Hän saavutti menestystä myös kansainvälisesti voittaen pronssia vuoden 1997 välimeren kisoissa ja vuoden 2000 maailmancupissa.
Mukelo
Mukelo (Bowiea volubilis) on parsakasvien (Asparagaceae) heimon alaheimoon Scilloideae (entinen hyasinttikasvien Hyacinthaceae heimo) kuuluva laji, jota pidetään huonekasvina. Se on ainoa laji Bowiea-suvussa.
High Road
High Road on yhdysvaltalaisen pop laulaja-lauluntekijä Keshan neljäs albumi, joka julkaistiin 31. tammikuuta 2020.
Verkkosovitin
thumb|250px|[[PCI-liitäntäinen Ethernet-verkkokortti]] Verkkosovitin eli verkkokortti on laite, jonka avulla tietokone liittyy tietokoneverkkoon. Verkkosovitin kytketään tietokoneeseen tavanomaisesti väyläliitännän avulla. Verkkokortti on verkkosovittimen käsittävä laajennuskortti, joka liitetään tietokoneen väyläliitäntään asettamalla se korttipaikkaan.
Käyttö
Verkkosovitin mahdollistaa kommunikoinnin muiden lähiverkkoon liitettyjen tietokoneiden ja laitteiden kanssa, sekä kommunikoinnin verkkoon yhteydessä oleviin toisiin verkkoihin, esimerkiksi Internetiin.
Verkkosovittimen avulla käyttöjärjestelmä voidaan käynnistää palvelimen kiintolevyltä, jolloin tietokoneessa ei tarvita välttämättä lainkaan kiintolevyä tai muuta tallennuslaitetta, johon käyttöjärjestelmä asennetaan. Verkkokäynnistyksen avulla käyttöjärjestelmä voidaan myös asentaa jopa sadoille tietokoneille yhtäaikaisesti yhdeltä palvelimelta käsin ilman asennuslevyjen käyttöä.
Wake-on-LAN-herätystoiminnon avulla sammutettuna oleva tietokone voidaan käynnistää lähiverkon kautta annetulla käskyllä, mikäli tietokone ja verkkosovitin tukevat sitä. Ominaisuutta voidaan hyödyntää esimerkiksi yöaikaan tapahtuvan automatisoidun varmuuskopioinnin tai ohjelmistopäivitysten asennuksen suorittamiseksi palvelimen ohjaamana.
Ominaisuudet
Varhaiset verkkosovittimet olivat yleensä lisälaitteita, mutta tekniikan yhtenäistymisen ja integraation myötä niistä on tullut osa tietokoneen perusvarustusta. Nykyaikaisissa tietokoneissa verkkosovitin sijaitsee kiinteänä osana tietokoneen emolevyllä. Kaapeloitua verkkoa käyttävä perustason verkkosovitin kykenee yhtäaikaisesti lähettämään ja vastaanottamaan tietoa jopa 1 Gbit/s siirtonopeudella.
Osa verkkotekniikoista sallii myös kahden laitteen liittämisen suoraan toisiinsa verkkoliitännän kautta. Yleisintä kaapeloitua verkkotekniikkaa edustava parikaapeloitu ethernet mahdollistaa tämän ristiinkytketyn laitekaapelin avulla.
Jokaisella verkkosovittimella on valmistajan määrittelemä MAC-osoite, jonka avulla verkkosovittimet yksilöidään verkossa. Tämä osoite on jokaisessa verkkosovittimessa yksilöllinen, koska kaksi samaa osoitetta samassa verkossa aiheuttaisi ristiriitatilanteen. Osoite voidaan joissakin verkko-ohjelmistoissa muuttaa niin haluttaessa. Osoite on merkitty yleensä verkkosovittimeen tai sen sisältävään laitteeseen. Osoite on selvitettävissä myös diagnostiikkaohjelmalla tai käyttöjärjestelmän komennoilla (esimerkiksi NET CONFIG, ipconfig, ifconfig).
Verkkosovitin käyttää tavallisesti omaa suoritinta ja muistiin tallennettuja rutiineja, joiden avulla se hoitaa lähiverkon ja tietokoneen väylän liikennöinnin. Verkkokortin tärkein osa on transceiver (transmitter-receiver, lähetin-vastaanotin), joka hoitaa verkkoliikenteen.
Kaitapystynokka
Kaitapystynokka (Xenops tenuirostris) on orneeroiden heimoon kuuluva eteläamerikkalainen varpuslintu.
Mafalda Pereira
Mafalda Mendes Pereira (s. 27. lokakuuta 1976) on portugalilainen entinen freestylehiihtäjä.
Pereira kilpaili kaudella 1996–1997 ensin Euroopan cupissa kolme kilpailua sijoittuen jokaisessa hypyissä kolmanneksi. Hän osallistui kyseisellä kaudella myös ensimmäisiin maailmancupin kisoihinsa, joissa hän oli mukana yksitoista kertaa vuosina 1996–1999. Pereiran paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa oli viides tila, jonka hän saavutti hypyissä Blackcombissa 1998. Hän osallistui lajiin myös Naganon olympialaisissa 1998, joissa hän oli 21. paras.
Merikastikka
Ulkonäkö ja koko
thumb|220px|vasen|Merikastikkakasvusto dyynillä.
Merikastikka kasvaa 50–100 cm korkeaksi ja sillä on pitkä juurakko. Koko kasvi on kalju. Lehti on 2–4 mm leveä, kouruinen tai laidat ovat ylöskiertyneitä. Lehden kieleke on 15–25 mm ja hyvin suippo. Kukinto on 7–12 cm pitkä ja 1,5–2 cm leveä, vihertävä ja tiheä tähkämäinen röyhy. Tähkylät ovat 10 mm:n pituisia, yksikukkaisia ja kapeita. Kaleet ovat tasasoukkia ja tähkylän pituisia. Ulkohelve on vihneellinen ja sen tyvellä on lyhyitä karvoja. Merikastikka kukkii Suomessa heinäkuussa.
Merikastikka voi risteytyä sukunsa muista lajeista metsäkastikan (Calamagrostis arundinacea) ja hietakastikan (Calamagrostis epigejos) kanssa. Jälkimmäistä risteymälajia kutsutaan itämerenkastikaksi (A. arenaria × C. epigejos tai ×Ammocalamagrostis baltica) ja sitä tavataan Suomessa ainoastaan Hankoniemellä.
Elinympäristö
Merikastikka kasvaa merenrantojen hiekkadyyneillä. Suomessa rantakauran esiintymiä uhkaa lähinnä rantojen rakentaminen ja kuluttava virkistyskäyttö. Lajin uhanalaisuusluokka Suomessa on erittäin uhanalainen, aiemmin se on ollut vaarantunut.
Käyttö
Merikastikka on erittäin tehokas hiekansitojakasvi pitkän juurakkonsa ansiosta. Lajia on paikoitellen istutettu rannoille eroosion estämiseksi, Itämerellä muun muassa Venäjälle kuuluviin Lavansaareen ja Seiskariin.
Tonight’s Decision
Tonight's Decision on metalliyhtye Katatonian neljäs albumi, joka julkaistiin vuonna 1999.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Jonas Renkse ja Anders Nyström, ellei toisin mainita.
Semarang
Kaupungissa on suuri satama ja hyvät liikenneyhteydet.
Wisconsinin yliopisto, Milwaukee
Wisconsinin yliopisto, Milwaukee on julkinen yliopisto Milwaukeessa Wisconsinissa Yhdysvalloissa ja 29 000 opiskelijalla osavaltion toiseksi suurin yliopisto.
Media
Opiskelijat toimittavat UWM Post ja Leader -sanomalehtiä. Journalismin opiskelijat toimittavat lisäksi Frontpage Milwaukee -verkkolehteä.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 – miesten 400 m aitajuoksu
Helsingin olympiakisojen miesten 400 metrin aitajuoksuun osallistui 40 urheilijaa edustaen 24 kansallisuutta. Kilpailupäivät olivat 20.–21. heinäkuuta.
Ensimmäiset alkuerät
Jokaisesta erästä kolme nopeinta jatkoon.
1. erä
2. erä
3. erä
4. erä
5. erä
7. erä
8. erä
Toiset alkuerät
Jokaisesta erästä kolme nopeinta jatkoon.
1. erä
2. erä
3. erä
4. erä
Välierät
1. erä
Houda Miled
Houda Miled (, s. 8. helmikuuta 1987 Kairouan) on tunisialainen judoka, joka on kuusinkertainen judon Afrikan-mestari ja alle 70-kiloisten MM-pronssimitalisti 2009. Hän saavutti menestystä myös nuorten tasolla voittaen vuonna 2005 Afrikan nuorten mestaruuden sekä 2006 Afrikan alle 20-vuotiaiden mestaruuden ja pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa.
Ura
Miled aloitti judon harrastamisen noin 12-vuotiaana ja osallistui myöhemmin vuonna 2002 järjestettyyn alle 17-vuotiaiden Portugalin avoimeen, jossa tuloksena oli kultaa.
2012
Miledin ensimmäinen turnaus oli vuoden 2012 Maailmancup Bulgariassa. Hän kilpaili alle 70-kiloisten sarjassa, jossa Miled saavutti kultaa voitettuaan loppuottelussa Naranjargal Tsend-Ayush. Hän voitti kisojen aikana muun muassa maailmanmestari Karen Nuniran ja marokkolaisen Asma Niangin ipponilla. Noin viikkoa myöhemmin Miled osallistui Pariisissa käytyyn IJF Grand Slam turnaukseen. Hän sijoittui viidenneksi hävittyään pronssiottelussa Lucie Décosselle. Miled osallistui vuoden toiseen Maailmancupiin 11. helmikuuta Bulgariassa, jossa hän jäi tällä kertaa viidenneksi. Miled hävisi pronssiottelussa Yuri Alvearille. Miled osallistui vielä kolmannen kerran maailmancupiin 26. helmikuuta, mutta hävisi ensimmäisessä ottelussaan Kyong Soille, joka lopulta voitti turnauksessa kultaa. Huhtikuussa Miled osallistui Afrikan-mestaruuskisoihin hallitsevana Afrikan-mestarina. Kisat toimivat samalla karsintoina tuleviin Lontoon olympialaisiin. Miled eteni aina loppuotteluun saakka, jossa hän voitti Antónia Moreiran. Olympialaisissa Miled kohtasi ainoassa ottelussaan Fei Chenin, jolle hän hävisi ipponilla.
Helsinki-Malmin lentoasema
Helsinki-Malmin lentoasema (usein lyhyesti Malmin lentokenttä, ; ) oli lentoasema Malmin kaupunginosassa Koillis-Helsingissä noin kymmenen kilometriä Helsingin keskustasta koilliseen. Lentotoiminta on virallisesti keskeytynyt Malmin lentokenttäyhdistyksen asettamalla tiedotteella, mutta se on edelleen rekisteröity viralliseksi lentopaikaksi. Käytännössä kiitotie on kuitenkin ollut suljettuna 14.3.2021 alkaen ja maanomistaja Helsingin kaupunki on asettanut kentälle lentotoiminnan estävät esteet. Lentokenttäyhdistys on valittanut hovioikeuteen vuokrasopimuksen päättämisestä. Helmikuussa 2022 Helsingin kaupunki avasi suurimman osan lentoaseman alueesta julkiseksi ulkoliikunta-alueeksi.
Päävaiheet
Vuonna 1936 valmistunut lentoasema oli vuoteen 1952 saakka Helsingin päälentoasema lukuun ottamatta vuosia 1944–1946, jolloin kenttä oli valvontakomission hallinnassa. Tuona aikana päälentoasemana toimi Hyvinkään lentokenttä. Vuoteen 1946 saakka Helsinki-Malmin lentoaseman alue kuului Helsingin maalaiskuntaan ja sen jälkeen Helsingin kaupunkiin. thumb|left|Malmin lentoaseman vihkiäiset toukokuussa 1938. Vuoden 1952 jälkeen lentoaseman toiminta koostui lentokoulutuksesta, yleisilmailusta ja viranomaislennoista. Laskeutumisten määrällä mitattuna Helsinki-Malmin lentoasema on ollut Helsinki-Vantaan jälkeen Suomen toiseksi vilkkain. Finavian mukaan vuonna 2012 Helsinki-Malmin lentoasemalle tehtiin yli 38 000 lentoonlähtöä ja laskeutumista. Malmin lentokenttäalueen pinta-ala on 138 hehtaaria, ja se on kokonaisuutena luetteloitu valtioneuvoston vahvistamaksi valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Suomen hallitus teki vuonna 2014 periaatepäätöksen vetäytyä Malmin kentältä asuinrakentamisen edellytysten parantamiseksi Helsingin seudulla. Hallitus asetti edellytykseksi tälle muutokselle Rajavartiolaitoksen ja siviili-ilmailun siirtämisen korvaavalle kentälle. Helsingin kaupunki osti maa-alueen rakennukset Finavialta saman vuoden marraskuussa, ja viimeiset valtion toiminnot siirrettiin kentältä vuoden 2017 keväällä. Kaupunkisuunnitteluvirasto on valmistellut kaavarunkoluonnoksen, jossa alueelle sijoitetaan asuntoja noin 25 000:lle asukkaalle. Lentokentän säilyttämisen kannattajat ovat vastustaneet rakentamissuunnitelmia, ja alkuvuodesta 2021 voimassa olevassa asemakaavassa alue on edelleen lentokenttä. Maakuntakaavassa ja Helsingin yleiskaavassa alue on kuitenkin jo merkitty asuinkäyttöön.
Finavia vetäytyi kentän ylläpitovastuusta 31. joulukuuta 2016. Viimeinen lennonjohdon ohjaama laskeutuminen tapahtui tasan kello 17.00. Lentotoiminta Finavian operoimana päättyi kello 22.00, ja lentotoiminnan operointi siirtyi Malmin lentokenttäyhdistys ry:n vastuulle 1. tammikuuta 2017. Samalla lentokenttä siirtyi kokonaisuutena Helsingin kaupungin ylläpitovastuulle. Lentokentän toiminta jatkui vilkkaana. Kaupunki kuitenkin turvautui keväällä 2021 häätötoimiin toiminnan lopettamiseksi. Ulosottoviranomaisen määräämä häätö astui voimaan 15. maaliskuuta 2021, jolloin lentotoiminta alueella päättyi.
Lentotoiminta oli keskeytynyt Malmin lentokenttäyhdistyksen asettamalla NOTAM-tiedotteella 11.9.2022 asti. Sulkutiedote on voimassa 17.9.2023 asti (AD CLSD).
Historia
thumb|right|Helsinki-Malmin lentoasemarakennus vuonna 1949. pienoiskuva|Helsinki-Malmin lentoaseman terminaali vuonna 2020. Helsingin ensimmäisen lentokentän, Helsingin lentoaseman, rakennustyöt alkoivat vuonna 1935, ja se valmistui toimintakuntoon Helsingin maalaiskunnan Malmin alueella olevalle Tattarisuolle vuonna 1936. Kentän nimi oli aluksi Tattarisuon lentokenttä ja myöhemmin Helsingin lentokenttä. Kenttäalue oli hyvin vetistä ja sen muokkaaminen lentokentäksi oli vaikeaa. Väliaikaiseen käyttöön kenttä otettiin 16. joulukuuta 1936. Ensimmäisenä laskeutui lentomestari Urho Heiskalan ohjaama VL Tuisku, toisena Suomen Ilmapuolustusliiton De Havilland Moth ”Pilvetär” (OH-ILD) ohjaimissaan everstiluutnantti Ahonius. Varsinaisen lentoliikenteen avasi kolmas kone, Ernst Rollin lentämä ruotsalaisen Aerotransportin Junkers Ju 52 ”Södermanland”.
Aero O/Y:n, nykyisen Finnairin, lentokoneet muutettiin kellukkeilta pyörille viipymättä, ja ne siirtyivät yleisilmailukoneiden kanssa uudelle kentälle. Vuonna 1937 kentän pinta käsiteltiin öljyimeytyksellä ruiskuttamalla siihen kaksi kilogrammaa öljyä neliömetrille muun muassa pölyämisen vähentämiseksi. Samana vuonna kentälle asennettiin Telefunken-yhtiön valmistamat mittarilähestymislaitteet. Dag Englundin ja Vera Rosendalin suunnittelema, funktionalistista tyyliä edustava terminaalirakennus valmistui vuonna 1938, ja lentoaseman juhlalliset avajaiset pidettiin 15. toukokuuta 1938. Kentän avajaiset olivat osa juuri meneillään ollutta kansainvälistä ilmailunäyttelyä. Kentän vihkiäisten juhlavieraina olivat presidentti Kallion sairastuttua puoliso Kaisa Kallio, marsalkka Mannerheim ja pääministeri A. K. Cajander. Kesällä 1939 kiitotiet ja kenttärakennusten edusta kestopäällystettiin paikalla valetuilla betonilaatoilla.
Malmin lentokenttä suunniteltiin kokonaisuutena alusta lähtien kansainväliseksi lentoasemaksi yhtenä ensimmäisistä maailmassa. Sen kautta Helsinkiin ja Helsingistä voitiin matkustaa paljon aiempaa nopeammin. 1930-luvun lopulla kotimaan reitit kattoivat jo suurimmat kaupungit, ja vuonna 1940 lentämällä pääsi aina Petsamoon saakka. Ennen sotaa ja sotien välisenä aikana Malmille liikennöi päivittäin koneita Berliinistä, Amsterdamista, Tallinnasta ja Varsovasta. Ruotsista lentoja oli kaksi kertaa päivässä.
Talvisota keskeytti siviili-ilmailun Malmilla, ja kenttä siirtyi ilmavoimien käyttöön. Siviililentotoiminta hoidettiin muilta kentiltä. Jatkosodassa Malmilta lennettiin sekä siviililiikennettä että sotilaslentoja. Kun jatkosota päättyi syyskuussa 1944, lentoasema siirtyi liittoutuneiden valvontakomission haltuun ja palautettiin takaisin suomalaisten hallintaan vasta vuoden 1946 lopussa. Tänä aikana siviililennot siirrettiin Hyvinkään lentokentälle.
Sodan aikana ilma-alukset olivat kehittyneet suuremmiksi ja painavammiksi, ja sodan jälkeen matkustajalentokoneteollisuus ja -lentotoiminta alkoivat kukoistaa. Tämä asetti myös Malmin lentoaseman uuden tilanteen eteen. Huomattiin, että syvään savikkoon alun perin soiselle maaperälle rakennetut kiitotiet vaatisivat huomattavia taloudellisia panostuksia, jotta ne kestäisivät entistä suurempien koneiden aiheuttaman rasituksen. Kustannuslaskelmat osoittivat, että kiitoteiden pidentäminen, paaluttaminen ja muut vahvistavat työt tulisivat liian kalliiksi, joten suunnitelmista luovuttiin.