cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ylpeys ja ennakkoluulo (vuoden 2005 elokuva)
Herra Bingley saapuu
Kun Lizzie on myöhemmin ystävänsä neiti Charlotte Lucasin kanssa sivummalla, he kuulevat Bingleyn ja Darcyn sananvaihdon, kun miehet astelevat ohi. Bingley ihastelee paikan nättejä tyttöjä, johon Darcy toteaa: "Tanssit ainoan kauniin kanssa." Bingley vastaa: "Hän on kaunein olento, jonka olen koskaan nähnyt." Elizabethia Bingley kehuu Darcylle miellyttäväksi. Herra Darcy vastaa laimeasti: "Siedettävä, sanoisin. Ei tarpeeksi kaunis minun makuuni."
Rouva Bennet änkee yhden kappaleen päättyessä tanssilattialle herra Bingleyn, Janen ja Lizzien seuraan, Darcy seuraa vieressä. Rouva Bennet hölisee kiusallisesti, ja Jane ja Lizzie yrittävät hillitä vaivihkaa äitinsä käytöstä. Lizzie tarttuu äitinsä sanoihin ja toteaa, että runous sopii vain vahvan rakkauden osoitukseksi, ei muutoin. Herra Darcy kysyy Lizzieltä, mitä tämä sitten suosittelee kiintymyksen rohkaisuun, jos runous kerran on epävarma keino. Nyt Lizzie kuittaa Darcylle hymyillen: "Tanssia. Vaikka partneri olisikin hädin tuskin siedettävä." Lizzie kääntyy ja kävelee itsevarmasti tiehensä, kun taas Darcy jää tuijottamaan hänen peräänsä.
Juhlien jälkeen Janelle tulee Caroline Bingleyltä kutsu lounaalle; veli tosin rva Bennetin pettymykseksi lounastaa toisaalla. Jane lähtee ratsain, joutuu kaatosateeseen ja vilustuu. Niinpä hän jää sairastamaan Netherfield Halliin. Myöhemmin Lizzie lähtee sisarensa luo ja jää Netherfieldiin odottamaan Janen tervehtymistä. On selvää että Charles Bingley on Janen läsnäolosta ilahtunut. Lizziellä on tilaisuus vaihtaa pari sanasta Darcyn kanssa. Hän toteaa miehelle, että tätä voisi joku pitää ylpeänä. Darcy vastaa että ennemmin on niin, että jos hän menettää jostakusta hyvän käsityksensä, ei sitä enää takaisin saa. Elizabeth toteaa ettei voi ainakaan siitä miestä pilkata. Rva Bennet ja nuoremmat tyttäret tulevat käymään myös: Hihittelevät Lydia ja Kitty yllyttävät Bingleyn pitämään tanssiaiset ja kutsumaan myös lähistölle saapuneen rykmentin upseereja mukaan.
Herra Collins kyläilee
Bennetien vieraaksi saapuu herra William Collins, joka on saanut Lady Catherine de Bourghilta seurakunnan hoidettavakseen. Collins on se lähin miespuolinen sukulainen, joka tulee perimään Bennetien kodin ja tilukset. Mies on pienikokoinen, puhuu monotonisesti ja on käytökseltään kulmikas ja yksiviivainen. Tytöt pilailevat miehen kustannuksella, mikä jää tältä itseltään älyämättä. Rouva Bennetille Collins tunnustaa, että on tullut kylään saadakseen yhden tämän tyttäristä emännäkseen pappilaan – Jane on hänelle se mieluisin. Rva Bennet pahoittelee, että Jane on saamassa kihlaustarjouksen hetkellä millä hyvänsä: mutta lähes samanikäinen Lizzie sen sijaan olisi oiva kumppani.
Herra Wickham tulee tutuksi
Perheen naiset ovat käymässä kylillä, kun Lizzien nenäliina putoaa maahan. Sen ottaa talteen ja ojentaa takaisin luutnantti George Wickham. Lyddie ja Kitty hyppelevät ja kikattavat kohteliaan ja komean upseerin ympärillä ja lörpöttelevät olevansa hakemassa kauniita nauhoja tanssiaisiin. Wickham ehdottaa, että he etsisivät niitä yhdessä. Luutnantti juttelee mukavia Lizzien kanssa kaupassa ja tekee neitoon vaikutuksen. Wickham myös vaatii saada maksaa Lyddien valitseman nauhan.
Wickham saattaa sitten nuoria naisia kotiinpäin joenvartta pitkin. Joen toisella rannalla Bennetit huomaavat Charles Bingleyn ja herra Darcyn ja tervehtivät. Lydia hihkuu että "Kutsukaa tanssiaisiinne myös herra Wickham, hän on ammattikunnalleen kunniaksi!" Lydiaa torutaan nenäkkyydestä, mutta aina kohtelias Bingley kyllä kutsuu luutnantin. Kun Darcy sitä vastoin näkee kuka tyttöjen seurassa on, hän silminnähden närkästyy, kääntää hevosensa ja karauttaa kovaa kyytiä tiehensä. Myöhemmin Lizzie lepäilee puunjuurella ja kysyy herra Wickhamilta onko herra Darcy tälle tuttu. Selviää että miesten välit ovat huonot. Wickham sanoo että Darcyn isä rakasti häntä, tilanhoitajansa poikaa, enemmän kuin omaansa ja lupasi kuolinvuoteellaan hänelle pappilan. Mutta kun vanha herra kuoli, nuorempi Darcy ei kunnioittanut isänsä toivetta, koska oli kateellinen. Sen vuoksi hän on nyt köyhä sotilas. Tämä muuttaa Lizzien käsitystä herra Darcysta.
Herra Bingleyn tanssiaisissa Lizzie etsii Wickhamia, eikä löydä: miehelle on kuulemma tullut joku meno. Ilmeisesti hän olisi tullut juhliin ilman tietyn herrasmiehen läsnäoloa, sanoo Jane. Lizzie vastaa ettei se toinen ole mikään "herrasmies". Herra Collins taas kaipailee Elizabethia. Kohta Lizzie liki kävelee päin herra Darcya, joka pyytää Lizzieltä seuraavaa tanssia. Tyttö suostuu – vaikka oli vannonut inhoavansa Darcya. Tanssiessa Lizzie on piikikäs ja mainitsee, että epäonnekseen herra Wickham on menettänyt herra Darcyn ystävyyden. Mies myöntää että näin on. Lizzie kertoo että on kuullut Darcysta hämmentäviä asioita. Tanssin jälkeen Liz poistuu suu vinossa ja törmää herra Collinsiin. Mies päättää mennä esittäytymään Darbyshiren Pemberlyn herra Darcylle, tämä kun on hänen suojelijansa Lady Catherinen sisarenpoika.
Kosinta tanssiaisten jälkeen
Benneteillä odotetaan että Bingley jo kosisi Janea. Mutta tuleekin kosinta, jota Lizzie ei odota: herra Collins pyytää Elizabethia vaimokseen. Collins ei Elizabethia miellytä, ja lisäksi hän on vakaasti sillä kannalla, että avioitua tulee vain rakkaudesta. Niin hän kieltäytyy tarjouksesta niin kohteliaasti kuin kykenee. Perheen muut naiset ovat tapansa mukaan salakuuntelemassa oven takana. Kun Lizzien äiti kuulee, että tytär torjui avioliittotarjouksen, hän pillastuu. Lizzie pakenee ulos ja pinkoo karkuun äiti perässään. Liz ei peräänny, ja rouva Bennet pakottaa miehensä puhumaan Lizzielle järkeä. Elizabethin isä toteaa: Jos et ota Collinsia, äitisi ei puhu sinulle enää ikinä. Jos taas otat, minä en puhu sinulle enää koskaan.
Bingleyn kosintaa sen sijaan ei tulekaan: mies seurueineen on jättänyt Netherfieldin. Jane on pettynyt mutta vakuuttunut, ettei nuori mies sittenkään häntä rakastanut. Lizzie suostuttelee sisarensa lähtemään Lontooseen heidän tätinsä ja setänsä luo, jotta saa muuta ajateltavaa.
Sitten Lizzie saa kuulla kuka on suostunut kosintaan: Charlotte Lucasista on tulossa herra Collinsin vaimo. Kun Lizzie vähättelee Collinsia, Charlotte toteaa ettei kaikilla ole varaa olla romantikkoja: hän on 27-vuotias, jolla ei ole rahaa eikä mahdollisuuksia. (Neiti Lucasia ei ole kehuttu kauniiksi.) Hän kelpuuttaa miehen, saa kodin ja turvaa, eikä ole sitten enää taakka vanhemmilleen – Lizzien ei tulisi häntä sen tähden arvostella.
Vierailu Charlotten luokse
Myöhemmin Charlotte pyytää Lizzietä vierailulle luokseen hänen uuteen kotiinsa, ja Collinsit yhdessä neiti Bennetin kanssa kutsutaan Lady Catherinen tykö Rosingsin kartanoon. Yllättäen ladyn luona Lizzie kohtaa tutun miehen: Darcykin on vieraana, samoin eversti Fitzwilliam. Lizzie joutuu vastahakoisesti soittamaan pianoa. Darcy tulee viereen kuuntelemaan; pian myös Fitzwilliam, joka kysyy millainen hänen ystävänsä oli Hertfortshiressä. Lizzie kertoo ettei Darcy puhunut eikä tanssinut, vaikka moni nainen oli ilman tanssiparia. Darcy vastaa ettei tuntenut siellä muita, ja Lizzie naljailee että tutustuminenhan ei tule kyseeseen. Fitzwilliam palaa ladyn luo, ja silloin Darcy tunnustaa: "En osaa keskustella vaivattomasti vieraiden ihmisten kanssa." Lizzien mukaan harjoittelu auttaa.
Lizzie on yksin Collinsien mökissä ja kirjoittaa kirjettä Janelle. Ykskaks Darcy pöllähtää paikalle ja puhuu niitä näitä hermostuneen ja hämillisen näköisenä. Mies ei saa kerrottua asiaansa, vaan häipyy liki yhtä pian kuin saapuikin. Lizzie on ihmeissään.
Seuraavaksi Lizzie istuu kirkossa eversti Fitzwilliamin vieressä, ja he juttelevat Darcysta: Kuulemma Darcyn vaimo olisi onnekas, sillä mies on mitä uskollisin kumppani; pelasti ystävänsäkin viime hetkellä epäsopivalta avioliitolta. Ja näin Elizabeth saa kauhukseen kuulla, että Darcya on syyttäminen siitä, että Bingley lähti pois Janea kosimatta. Fitzwilliam arvelee ettei kyse ollut tytön vähistä varoista vaan sopimattomasta perheestä.
Kun Lizzie sitten purkaa pahaa oloaan ja juoksee sateessa kiviseen näköalapaviljonkiin, hän saa odottamatta seuraa: Darcy on tullut perässä. Nyt mies puhuu suoraan. Hän sanoo kärsivänsä ja tuli seudulle vain saadakseen nähdä Elizabethin – vastoin parempaa tietoaan, perheestään ja Lizzien vähäisemmästä asemasta huolimatta. Hän voi unohtaa nämä seikat, kunhan Elizabeth päästää hänet tuskasta ja tulee hänen vaimokseen – hän kun rakastaa Lizzietä palavasti. Syntyy sanaharkka: Elizabeth toteaa kuullensa jo useita loukkauksia Darcyn suusta, mutta pahinta on kuitenkin se, että mies erotti Janen ja Bingleyn. Darcy ei kiellä sitä, mutta väittää että Jane ei tuntenut niin paljon rakkautta kuin Bingley, vaan oli välinpitämätön. Lizzie kivahtaa että Jane on ujo, eikä osoita tunteitaan avoimesti edes sisarelleen. Rahako tässä oli oikeasti syynä? Darcy vastaa että Lizzien sisarusten ja vanhempien huono käytös vaikutti asiaan enemmän. Lizzie suuttuu lisää, ottaa myös Wickhamin puheeksi ja sanoo, että Darcyn ylimielisyys on ollut alusta pitäen niin ilmeistä, että hän on viimeinen mies, jolle Liz suostuisi vaimoksi. He seisovat niin lähellä toisiaan, että kiivaista sanoista huolimatta Darcy on vähällä suudella Lizzietä, mutta sitten hän pahoittelee ja poistuu.
Lizzie mietiskelee allapäin Collinsien mökillä, kun hänen taakseen ilmestyy Darcy. Mies jättää Lizzielle kirjeen ja katoaa. Kirjeessä Darcy oikaisee Lizzien Wickhamiin liittyvät syytökset: Wickham ei kelpuuttanut pappilaa vaan tahtoi sen sijaan rahaa. Pian rahat oli pelattu ja Wickham vaati lisää rahaa; Darcy kieltäytyi. Wickham lakkasi sen jälkeen pitämästä yhteyttä. Seuraavaksi Wickham yritti houkutella Darcyn sisaren karkaamaan vihille – kunnes selvisi ettei mies saisi penniäkääna Georgianan rahoista. Wickham hylkäsi tytön, ja 15-vuotiaan sisaren sydän murtui. Darcy myös pahoittelee Janen ja Bingleyn asiaa, mutta toteaa ajatelleensa silloin vain ystävänsä parasta.
Tädin ja sedän matkassa
Perhetutut Forsterit kutsuvat Bennetien nuorimman tyttären, 15-vuotiaan Lydian Brightoniin, mistä Kitty saa aiheen vollottaa, sillä häntä ei ole kutsuttu. Lizzie vaatii isäänsä pistämään Lydian kotona kuriin. Isä taas sanoo, että heillä muilla ei ole rauhaa ennen kuin Lydia pääsee ihmisten ilmoille, ja Forsterit kyllä pitävät Lyddien aisoissa.
Mutta myös Lizzie saa kutsun: Täti ja setä houkuttelevat tytön reissuun Darbyshiren suunnalle. Retkellä he päätyvät lähelle Pemberlyä, ja setää houkuttaa kartanon kalaisa järvi. Lizzie ei haluaisi mennä, mutta täti sanoo etteivät suurmiehet koskaan edes ole kotona. Kartanossa palvelija esittelee paikkoja ja puhuu hyvää isännästään, ja Lizzie käsitys Darcysta pehmenee. Hän jää tuijottamaan komeaa Darcya esittävää rintakuvaa, joutuu eroon muista ja eksyy taloon. Sitten joku soittaa pianoa, siis Georgiana. Liz kurkistelee ovenraosta. Soitto lakkaa ja joku halaa tyttöä – Darcy onkin kotona! Lizzie pakenee, Darcy säntää perään. Liz lähtee kävellen majataloon, vaikka Darcy tarjoaa kyytiä.
Darcy silti pistäytyy majatalossa. Lizzie kuulee kun mies juuri kutsuu Gardinerit ja Lizzien luokseen aterioimaan seuraavana päivänä. He suostuvat ilahtuneina, ja päivä on miellyttävä. Illalla kaikki palaavat krouviin, ja Lizzielle ojennetaan kirje. Kirjeestä käy ilmi, että Lydia on karannut Wickhamin kanssa ja pari on täysin ilman varoja. Skandaali uhkaa. Sekä Darcy että Lizzie syyttävät itseään, molemmat samalla tavalla: Wickhamin todellinen luonne olisi pitänyt paljastaa jo aiemmin. Darcy lähtee, samoin Lizzien setä etsimään Lydiaa ennen kuin tyttö pilaa perheen maineen.
Lydian avioliitto
Turhuuksia touhottava ja hölmö Lydia tulee kotiin vieraisille tuoreen miehensä kanssa. Tyttö lörpöttelee ja tulee paljastaneeksi Lizzielle – vaikka Darcy on kieltänyt – että juuri Darcy heidät löysi, maksoi häät ja herra Wickhamin palkkion. Wickham on täysin menettänyt kunnioituksen Elizabethin silmissä, kun taas Darcyn hän on arvioinut pieleen.
Bingleyn paluu
Herra Bingley palaa Netherfieldiin Darcy mukanaan. Bingley pistäytyy Benneteillä Darcyn kera. Rouva Bennet hölpöttää ja Bingley lähtee pian pois. Ulkona hermostunut nuorukainen kuitenkin harjoittelee kosintaa Darcy tukenaan. Kohta mies palaa ja toteuttaa aikeensa; Jane myöntyy kosintaan. Elizabeth on tyytyväinen.
Myöhään illalla taloon tulee kutsumatta kiukkuinen vieras: Lady Catherine de Bourgh. Ylhäinen rouva tahtoo puhua kahden Elizabethin kanssa – hän on kuullut huhun, jonka mukaan Elizabeth aikoo mennä naimisiin ladyn sisarenpojan herra Darcyn kanssa. Lady raivoaa Lizzielle ja vaatii häntä lupaamaan, ettei todellakaan aio avioitua Darcyn kanssa. Lizzie vastaa, ettei ikinä anna sellaista lupausta, ja pyytää tiukasti ladyä poistumaan.
Aamun sarastaessa Lizzie lähtee kävelemään ulos – ja kohtaa toisen unettoman: Darcyn. Liz kiittää herra Darcya siitä mitä tämä on tehnyt heidän hyväkseen. Darcy sanoo tehneensä kaiken Lizzien vuoksi. Mies pahoittelee tätinsä käytöstä, mutta sai samalla uutta toivoa, kun kuuli mitä Liz oli tädille sanonut. Miehen tunteet eivät ole muuttuneet: Liz on lumonnut hänet, hän rakastaa Liziä, eikä tahdo olla enää ikinä erossa. Joten jos Lizzie on muuttanut mieltään...
West Chester (Pennsylvania)
pienoiskuva|West Chesterin sijainti Chesterin piirikunnassa ja Pennsylvanian osavaltiossa. West Chester on Yhdysvaltain Pennsylvaniassa sijaitseva borough. Se on Chesterin piirikunnan pääkaupunki. Alkujaan West Chester tunnettiin nimellä Turk’s Head nykyisen boroughin keskustassa sijainneen majatalon mukaan. pienoiskuva|West Chesterin keskustaa. West Chester sijaitsee 40 kilometriä länteen Philadelphiasta ja 27 kilometriä pohjoiseen Wilmingtonista. Vuonna 2000 siellä oli 17 861 asukasta 4,8 neliökilometrin alueella.
Ylpeys ja ennakkoluulo (vuoden 2005 elokuva)
Bingleyn paluu
Aamulla Darcy pyytää isältä Lizzien kättä. Isä haluaa puhua myös tyttären kanssa: hän luuli että tyttö vihaa Darcya – koko perhe on luullut niin. Lizzie sanoo, että Darcy on erehtynyt joissain asioissa – ihan niin kuin Liz itsekin. Elizabeth puhuu Darcysta kauniisti ja liikuttuu, ja niin liikuttuu isäkin, kun huomaa tytön todella rakastavan miestä. Isä antaa suostumuksensa onnellisena siitä, että tytär saa rinnalleen arvoisensa miehen.
Länsiväylä
pienoiskuva|Länsiväylän ja Kehä I:n liittymä [[Espoo|Espoon Keilaniemessä]] Länsiväylä on Helsingistä Espoon eteläosien kautta Kirkkonummelle johtava moottoritie, joka on osa Helsingistä Karjaalle kulkevaa kantatietä 51. Se alkaa Helsingin Ruoholahdesta ja päättyy Kirkko­nummen keskustan liepeille. Länsiväylän alkupäässä Helsingissä on vuonna 1965 valmistunut Lapinlahden silta, joka oli pitkään Suomen pisin silta. Lapinlahden sillan keskimääräinen vuorokausiliikenne syyskuussa 2013 oli Helsingin kaupungin laskennan mukaan noin 56 710 autoa.
Historia
Moottoritien rakentaminen aloitettiin vuonna 1961. Sen osuus Ruoholahdesta Gräsaan (Haukilahden liittymään) avattiin 1. lokakuuta 1965, ja seuraavana vuonna sitä jatkettiin Suomenojalle. Espoonlahdelle saakka moottoritie oli valmis vuonna 1969. Uusin osuus Kivenlahdesta Kirkkonummelle avattiin liikenteelle 29. lokakuuta 2013. Alun perin moottoritien oli tarkoitus ulottua Porkkalankadun yli Hietalahdenrantaa ja silloista satamaradan linjausta pitkin Lönnrotinkadulle ja Uudenmaankadulle saakka. Tästä jäänteenä on yhä Sinebrychoffin puiston alittava Mallaskadun tunneli, josta piti tulla Helsingin keskustan läntinen sisääntuloramppi, sekä Länsiväylän korjattu linjaus Salmisaaressa, jossa moottoritie alun perin haaroittui laajasti tarkoituksena jatkaa tietä suoraan haaran keskeltä Porkkalankadun yli. Ennen vuotta 2000 myös Mechelininkadulta oli suora yhteys Länsiväylälle, kunnes kiihdytyskaistan tilalle rakennettiin toimistorakennus. Nykyään Mechelininkadulta tuleva liikenne yhdistyy Porkkalankadun liikennevirtaan, josta voi kääntyä Länsiväylälle.
Länsiväylän edeltäjä oli vuosina 1933–1938 rakennettu kaksi­kaistainen Helsingistä Jorvakseen johtanut maantie, Jorvaksentie. Sen Helsingin puoleisessa päässä saman liikenneväylän osina toimivat myös samassa yhteydessä rakennettu Ruoholahdesta Salmisaareen johtanut penger, sieltä Lauttasaareen johtanut alkuperäinen Lauttasaaren silta sekä Lauttasaaren läpi kulkeva Lauttasaarentie, joka sai nykyisen nimensä jo vuonna 1938. Lauttasaarentien länsipäästä alkoi varsinainen Jorvaksentie, joka kulki siltoja ja maapengertä myöten Koivu- ja Hanasaaren kautta Espoon puolelle Karhusaareen, josta se jatkui Espoon eteläosien läpi Espoonlahdelle, jonka se ylitti Muulon siltaa pitkin, sekä edelleen Kirkkonummen puolella Jorvakseen saakka. Siellä se liittyi vanhaan, Muuralan ja Kauk­lahden kautta kulkevaan Kuninkaantiehen.
Alkuperäinen Jorvaksentie jäi Etelä-Espoon asukas­luvun kasvaessa auttamattomasti alimitoitetuksi, minkä vuoksi sitä korvaamaan rakennettiin moottori­tie. Moottoritien osuus Lauttasaaren länsiosasta Kivenlahden liittymään eli Martinsiltaan saakka rakennettiin alkuperäisen Jorvaksen­tien kohdalle leventämällä sitä ja muuttamalla risteykset eri­taso­liittymiksi, kun taas osuudet Ruoholahdesta Lauttasaareen ja Martinsillasta Espoonlahden sillalle olivat kokonaan uutta tietä.
Moottoritien Helsingissä oleva osuus sai jo suunnitteluvaiheessa vuonna 1961 nimen Länsiväylä. Espoon puolella tie oli moottoritien valmistuttuakin aluksi nimeltään Jorvaksentie, mutta myöhemmin nimi Länsiväylä on otettu käyttöön myös Espoon alueella. Tiestä käytetään edelleenkin joskus myös nimeä Jorvaksentie, vaikka virallisesti tämä nimi on enää vain kantatien 51 Kirkkonummella olevalla osuudella.
Rinnakkaisteiden rakentaminen
Samaan aikaan moottoritien kanssa rakennettiin myös sen pohjoispuolella sijaitseva rinnakkaiskatu, joka johtaa Tapiolasta Martinsiltaan. Sen nimenä on Tapiolasta Kehä II:lle saakka Merituulentie, Kehä II:lta Suomenojan kiertoliittymään Kuitin­mäen­tie ja Suomenojan länsi­puolella Martin­sillan­tie. Martinsillan länsipuolella rinnakkaiskatuna toimii Kiven­lahden­tie ja sen jatke Vanha Jorvaksentie, jotka ovat osia alku­peräistä Jorvaksen­tietä. Lauttasaaren ja Tapiolan välillä Länsi­väylällä ei ole rinnakkais­tietä, vaan hitaat ajoneuvot kuten työkoneet, jotka eivät voi kulkea moottori­tietä eivätkä myöskään sen vieressä olevaa kevyen liikenteen väylää pitkin, joutuvat kiertämään Töölön, Munkki­niemen, Kuusi­saaren ja Lehti­saaren kautta.
Myös Länsiväylän eteläpuolelle on alusta asti suunniteltu rinnakkaiskatua, mutta vasta 2000-luvun alussa valmistui yhteys Haukilahdessa Gräsanojan yli, ja Suomenojalla rinnakkaiskatu Suomenlahdentie valmistui vuonna 2016. Kevyelle liikenteelle on omat reittinsä Länsiväylän varrella.
Hankkeet
Helsingin kaupunki on suunnitellut Länsiväylän tunnelointia Lauttasaaressa. Se mahdollistaisi alueelle uusia asuntoja ja esimerkiksi Länsibaana-nimisen pyöräväylän.
Paul Lillrank
Paul Martin Lillrank (s. 23. elokuuta 1955 Helsinki ) on Aalto-yliopiston perustieteiden korkeakoulun tuotantotalouden (laadunohjaus ja palvelutuotanto) professori ja Elinkeinoelämän Valtuuskunnan (EVA) sekä ajatuspaja Liberan hallituksen jäsen.
Lillrank on aktiivinen keskustelija ja pamfletisti myös muilla aloilla.
Elämä ja ura
Lillrankin vanhemmat ovat psykiatrian erikoislääkäri Mika Lillrank ja psykologi Marianne Eklund. Hän valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1974. Hän aloitti teologian opinnot Helsingin yliopistossa mutta siirtyi parin vuoden kuluttua valtiotieteelliseen tiedekuntaan, jossa hän opiskeli sosiaalipolitiikkaa ja valtio-oppia. Hänen pro gradu -tutkielmansa Vankeinhoidon varastomiehet: Tutkimus Helsingin lääninvankilan vartijoista (1979) käsitteli vankeinhoitoa kohteenaan vanginvartijat.
Lillrank valmistui valtiotieteen kandidaatiksi 1979 ja lisensiaatiksi 1982. Hän teki tutkimusta Tokion Sophia-yliopistossa 1982–1986 ja Tokion tiedeyliopistossa 1986–1988 ja väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1988. Lillrankin pääaineena oli taloustiede ja väitöksen aiheena olivat teollisuuden organisaatiot ja tuotantoprosessin organisointi laadun tuottamiseksi. Englanninkielisen väitöskirjan otsikko on Organization for continuous improvement: Quality control circle activities in Japanese industry. Työn ohjaaja oli professori Noriaki Kano Tokion luonnontiedeyliopistosta.
Työura
Lillrank työskenteli opintojensa ohella Helsingin nuorisoaseman valvojana vuosina 1976–1979 ja oli vuosina 1980–1982 Helsingin yliopiston assistentti. Väiteltyään tohtoriksi hän työskenteli Boston Consulting Groupin konsulttina 1988–1992. Lillrank oli Tukholman kauppakorkeakoulun Japanin-tutkimuksen instituutin professori 1992–1996 ja toimi Teknillisen korkeakoulun tuotantotalouden osaston johtajana 1996–1998 ja 2002–2007. Vuodesta 1994 hän on ollut TKK:n laatujohtamisen ruotsinkielinen professori. Lillrank on ollut Tokion yliopiston ja Pariisin College des Ingenieursin vieraileva professori.
Lillrank on toiminut muun muassa pohjoismaisten yliopistojen Intia-verkoston, Nordic Center in India (NCI):n hallituksessa.
Julkaisutoiminta
Lillrank on julkaissut paitsi oman alansa oppikirjoja ja tieteellisiä julkaisuja myös paljon yleistajuisia esityksiä. Hän on toiminut muun muassa Hufvudstadsbladetin ja Suomen Kuvalehden kolumnistina, ja hän kommentoi aktiivisesti erilaisia yhteiskunnallisia ja taloudellisia ilmiöitä.
Lillrankin tunnetuimpia julkaisuja lienee japanilaista laatuajattelua valottava kirja Laatumaa (1990). Lillrank on sittemmin julkaisuissaan paneutunut laatujohtamiseen myös muun muassa terveydenhuollossa.
Kritiikki
Maantieteilijä ja aluepolitiikan tutkija Sami Moision mukaan Lillrank edustaa aluepoliittisissa näkemyksissään ”territoriaalista ekonomismia”, jossa ”alueellisten erojen tasoittamiselle ei ole tilaa”. Moision mukaan ”Lillrankin aluepoliittisessa katsantokannassa Suomen toiminnallinen alue koostuu Helsingin seudusta ja puolesta kymmenestä alueellisesta kasvumoottorista. – – Ihmiset, jotka haluavat jäädä [Lillrankin] supistetun Suomen ulkopuolelle, voivat Lillrankin mukaan tehdä sen omalla vastuullaan ja omalla kustannuksellaan”. Moision mukaan Lillrankin edustamassa territoriaalisessa ekonomismissa ”valtio mielletään yrityksen kaltaiseksi yksiköksi” ja ”on olemassa markkinoiden toimintaan liittyviä optimiolosuhteita, joita voidaan vääristää poliittisella toiminnalla”.
Myrskyn todistajat
Myrskyn todistajat on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut Ridley Scottin ohjaama yhdysvaltalainen seikkailuelokuva. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Albatross-laivalle, joka upposi toukokuussa 1961 kyyditessään ryhmää amerikkalaisia teinipoikia. Elokuvakäsikirjoitus luotiin erään laivalta selvinneen pojan kirjoittaman kirjan pohjalta.
Arvosteluja yhteen kokoavan Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 62 % elokuvan nähneistä kriitikoista suosittelee sitä. Kriitikkojen arvosanojen keskiarvo on 5,8/10 ja yleisön 3,2/5.
Kosminen inflaatio
Kosminen inflaatio on kosmologian teoria, jonka mukaan maailmankaikkeus koki alkuräjähdystä seuraavien sekunnin murto-osien aikana tyhjiöenergian aiheuttaman eksponentiaalisen laajenemisen vaiheen. Laajenemisen nopeus ylitti valonnopeuden. Tämä on mahdollista, kun tarkastellaan alueita, jotka eivät ole kausaalisessa yhteydessä toisiinsa. Kosmologiset inflaatioteoriat ovat malleja, joilla pyritään kuvaamaan tätä prosessia.
Mihin inflaatiota tarvitaan?
1980-luvun alussa tunnettuun nk. standardikosmologiseen malliin liittyi eräitä ongelmia, joita sen avulla ei pystytty selittämään. Näitä olivat
Universumin laakeus -ongelmassa kysymys kuuluu: jos maailmankaikkeus on kaareva, miksi mikään havainto ei viittaa kaarevuuteen (pallo/satula)? Periaatteessa tämä voitaisiin selittää säätämällä kosmologisissa malleissa käytetyn tiheysparametrin arvoa sopivasti mutta osoittautuu, että tämä säätö täytyisi tehdä juuri oikeaksi järjettömän suurella tarkkuudella. Horisonttiongelma puolestaan syntyy, kun kysytään, miksi eri puolilla näkyvää maailmankaikkeutta olevat alueet ovat niin samannäköisiä vaikkei niiden välillä ole voinut (valon äärellisestä nopeudesta johtuen) tapahtua sellaista informaation siirtymistä, joka olisi voinut muokata alueet samanlaisiksi. Huomioitavaa on, että ennen Higgsin kentän muodostumista - universumin kehityksen aikajanalla - valon nopeudella ei ollut ylärajaa.
Näiden lisäksi kvanttifysikaalisista mittakenttäteorioista seuraa, että alkuräjähdyksen jälkeen maailmankaikkeuteen olisi pitänyt muodostua suuri joukko hyvin raskaita ja stabiileja hiukkasia. Näistä käytetään nimitystä kosmiset reliikit. Jos näitä hiukkasia olisi muodostunut, ne muodostaisivat huomattavan osan universumin massasta ja mahdollisesti jopa riittäisivät tekemään maailmankaikkeudesta suljetun (jolloin kaarevuuden pitäisi olla helposti havaittavissa). Yhtäkään kosmista reliikkiä ei ole havaittu eikä niiden massaosuus selvästikään ole merkittävä. Tästä syntyy standardikosmologian kolmas suuri ongelma.
Standardikosmologialla ei ole mitään keinoa selittää näitä puutteita. Kosmisen inflaation idean keksi Alan Guth vuonna 1981 ja osoittautui, että inflaatio huomioimalla kaikki kolme ongelmaa saadaan ratkaistua.
Inflaatio tapahtui jo ennen alkuräjähdystä
Tuoreet (v. 2018-2019) näkemykset sijoittavat kosmisen inflaation - aiemmasta poiketen - tapahtuneeksi ennen alkuräjähdystä.
Inflaatiota ei ollut lainkaan
Kokonaan ilman inflaatiota on vaikea muodostaa toimivaa fysikaalista mallia maailmankaikkeudesta. Jotkut tutkijat ovat kuitenkin esittäneet vaihtoehtoisia malleja, joissa ei esiinny varsinaista inflaatiota. Tällaisia ovat esimerkiksi braanikosmologinen ekpyroottinen universumi, sen pohjalta kehitetty syklinen malli sekä muuttuvan valonnopeuden mallit.
Ekpyroottinen malli
Säieteorioiden kirvoittama ekpyroottinen malli tarjoaa teorian, jonka mukaan maailmankaikkeus sai alkunsa kahden kolmiulotteisen 'braanin' törmäyksestä. Tällä hetkellä (v. 2018) ekpyroottinen malli on siirretty kosmologien piirissä syrjään - ainakin toistaiseksi.
Chris Pang
Christopher Pang (s. 29. joulukuuta 1984 Melbourne, Victoria) on australialainen näyttelijä ja tuottaja. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Huomenna taistelun alettua (2010) ja Crazy Rich Asians (2018).
Ura
Pangin ensimmäinen merkittävä rooli oli Lee Takkam australialaisessa seikkailuelokuvassa Huomenna taistelun alettua vuonna 2010. Hän laajensi uranäkymiään muuttamalla Hollywoodiin 2013. Hän sai roolin muun muassa kungfu-elokuvassa Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme: Kohtalon miekka (2016). Roolihahmon nimi on Flying Blade, ja sen puitteissa Pang sai hyödyntää kungfu-taitojaan. Pangin ura on jatkunut muun muassa sivuosilla komedioissa Palm Springs (2020) ja The Portable Door (2023).
Pang on näytellyt myös televisiosarjoissa, kuten Marco Polo (2016) ja As We See It (2022).
Idriss Déby
Idriss Déby Itno (1952 Fada – 20. huhtikuuta 2021 ) oli Tšadin presidentti ja Kansallisen pelastusliikkeen johtaja.
Déby oli aluksi kenraalina Tšadin sisällissodassa. Toinen joulukuuta 1990 hänen joukkonsa marssivat vastarintaa kohtaamatta pääkaupunki N’Djamenaan. Väliaikaisen hallituksen kolmen kuukauden mittaisen hallituskauden jälkeen Débystä tuli presidentti. Déby valittiin presidentiksi viisi kertaa uudelleen. Oppositio boikotoi vuosien 2006 ja 2011 vaaleja.
Nuoruus ja nousu valtaan
Déby syntyi kertoman mukaan zaghawiin kuuluneen paimenen poikana. Tšadin sisällissodan aikana 1970-luvun alussa Déby liittyi armeijaan, ja hän lähti vuonna 1976 Ranskaan hakemaan lisäkoulutusta. Hän sai lentäjän lupakirjan ja palasi vuonna 1978 Tšadiin.
Déby asettui tukemaan Hissène Habréa, joka oli yksi kapinallisjohtajista. Déby nousi Habrén joukkojen keskushahmoiksi, ja Habré onnistui nousemaan valtaan vuonna 1982. Déby tunnustettiin erinomaiseiksi sotastrategiksi, ja hänet valittiin asevoimien komentajaksi. Déby lähti vuonna 1985 jälleen Ranskaan lisäkoutulukseen. Hän osallistui École supérieure de guerren upseerikoulutukseen. Palattuaan hän toimi presidentin sotilasneuvonantajana. Déby johdatti Tšadin–Libyan konfliktissa Tšadin joukkoja voittoon vuonna 1987 niin sanotussa Toyota-sodassa. Déby käytti taisteluissa nopeita asein varustettuja lava-autoja, mistä muodostui sittemmin alueella usein käytetty sotataktiikka.
Habrén ja Débyn välit huononivat, ja ja Habré syytti huhtikuussa 1989 Débyä vallankaappauksen valmistelusta, jonka jälkeen Déby pakeni Sudaniin ja perusti siellä Kansallisen pelastusliikkeen. Déby aloitti Darfurin alueelta sodankäynnin Habrén joukkoja vastaan. Habré vetäytyi vuoden 1990 lopulla, ja Déby pystyi valtaamaan N’Djamenan. Kolmen kuukauden väliaikaishallituksen jälkeen Déby nimettiin maan presidentiksi.
Presidenttinä
Vuonna 1996 Déby voitti maan ensimmäiset monipuoluepresidentinvaalit. Hänet valittiin uudelleen myös 2001, 2006, 2011, 2016 ja 2021. Oppositio boikotoi vuosien 2006 ja 2011 vaaleja. Vuoden 2016 vaaleissa Deby sai 62 prosenttia, tärkein vastaehdokas Saleh Kebzabo 13% annetuista äänistä. Toukokuun alussa 2018 maassa tehtiin perustuslain muutos, joka vahvisti presidentin asemaa. Sen jälkeen hän hallitsi yksin, ilman pääministeriä tai varapresidenttiä. Pääministeri Albert Pahimi Padacké ja hänen hallituksensa erosivat lain vahvistamisen jälkeen. Hänet valittiin jatkoon vuoden 2021 vaaleissa, mutta hän menehtyi kotimaansa etulinjan taisteluissa 20. huhtikuuta 2021.
Débyn kuoltua hänen poikansa Mahamat Kaka nimitettiin maan presidentiksi erillislailla.
Yksityiselämä
Déby oli naimisissa Amani Moussa Hilalin kanssa. Hänen vaimonsa isän sanotaan kuuluvan Sudanin janjaweedin johtohahmoihin.
Lemmikki Talas
Aina Lemmikki (Lempi) Talas (os. Raivio, 1. joulukuuta 1898 Jyväskylä – 1. heinäkuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja matkakirjailija.
Talas kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän tyttölyseosta vuonna 1920 ja suoritti varanotaarin tutkinnon Helsingin Yliopistossa 1926. Hän työskenteli virkailijana Puolustusministeriössä, SOK:ssa ja Maatalous-Osake-Pankissa vuosina 1919–1934. Vuosina 1946–1955 Talas toimi Uuden Suomen kirjeenvaihtajana Roomassa. Kuorolaulua harrastanut Talas oli myös pitkäaikainen Suomen Laulun jäsen.
Lemmikki Talaksen puoliso oli poliitikko ja diplomaatti Onni Talas, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1935.
Danger Close: The Battle of Long Tan
Danger Close: The Battle of Long Tan on vuonna 2019 julkaistu Long Tânin taisteluun sijoittuva sotaelokuva, jonka ohjaajana toimii Kriv Stenders. Elokuvan rooleissa on muun muassa Travis Fimmel, Luke Bracey, Daniel Webber, Richard Roxburgh, Nicholas Hamilton ja Matt Doran.
Sekauinti
Sekauinnilla tarkoitetaan kilpailulajia, jossa uidaan joko sadan, kahdensadan tai neljänsadan metrin matka käyttäen perhos-, selkä-, rinta- ja vapaauinnin tekniikoita tässä järjestyksessä niin, että jokaisella tekniikalla uidaan yhtä pitkä matka. Sadan metrin sekauinnissa voidaan kilpailla vain lyhyemmällä eli 25:n metrin altaalla, koska uintitekniikkaa vaihdetaan käännöksen yhteydessä. Lisäksi sekauinnissa voidaan kilpailla viesteissä siten, että kukin uimari ui yhdellä tekniikalla. Sekauintiviestissä uintijärjestys on selkäuinti, rintauinti, perhosuinti ja vapaauinti. Erilainen uintijärjestys voidaan perustella sillä, että selkäuinnin lähtö suoritetaan vedestä.
Usein maailman parhaat sekauimarit menestyvät hyvin myös muissa uintilajeissa. Esimerkiksi menestynein suomalainen sekauimari Jani Sievinen on voittanut Euroopan mestaruuksia myös vapaauinnissa ja selkäuinnissa.
Menestyneitä sekauimareita
Ukrainan Jana Klotškova on viime vuosina noussut yhdeksi historian merkittävimmistä sekauimareista. Hän on voittanut jo neljä olympiakultaa ja rikkonut maailmanennätyksen 400:n metrin sekauinnissa sekä lyhyellä että pitkällä (50 metrin) altaalla. Hanna-Maria Seppälä on menestyksekkäin suomalainen naissekauimari. Hän voitti sadan metrin sekauinnissa kultamitalin Euroopan lyhyen radan mestaruuskilpailuissa vuonna 2005 ja puolusti menestyksellä mestaruuttaan Helsingissä vuonna 2006 lyhyen radan Euroopan mestaruusuinneissa. Lisäksi hän on lyhyen radan MM-kisoista saavuttanut hopeaa Shanghaissa 2006 että Manchesterista 2008. Hänellä on hallussaan myös 100m sekauinnin Euroopan ennätys.
Miesten puolella menestynein sekauimari kautta aikojen on Unkarin Tamás Darnyi. Darnyi voitti sekauinnissa neljä olympiakultaa ja jäi historiaan ensimmäisenä uimarina, joka alitti pitkällä altaalla 200 metrin sekauinnissa kahden minuutin rajan. Jani Sievinen rikkoi Darnyin tekemän maailmanennätyksen vuonna 1994 uimalla ajan 1.58,16. Ennätystä pidettiin syntyhetkenään yhtenä maailman kovatasoisimmista. Myöhemmin Yhdysvaltain Michael Phelps on alittanut Sievisen ajan useita kertoja ja parantanut maailmanennätystä yli kolmella sekunnilla. Muista suomalaisista Petteri Lehtinen saavutti muun muassa lyhyen radan MM-pronssin 400 metrin sekauinnissa vuonna 1993.
Lähteet
שחייה תחרותית
Vilhelm II (Alankomaat)
Vilhelm II (6. joulukuuta 1792 Haag – 17. maaliskuuta 1849 Tilburg) oli Alankomaiden kuningas ja Luxemburgin suurherttua lokakuusta 1840 kuolemaansa asti.
Nuoruus ja koulutus
Vilhelm syntyi tulevan Vilhelm I:n ja Preussin kuninkaan Fredrik Vilhelm II:n tyttären, (Frederica Louisa) Wilhelminan ensimmäisenä lapsena. Hänen ollessaan kolmevuotias perhe lähti maanpakoon Englantiin, kun Ranskan vallankumousarmeija hyökkäsi Alankomaihin. Vilhelm vietti nuoruutensa Berliinissä Preussin hovissa. Siellä hän osallistui sotilaskoulutukseen ja palveli Preussin armeijassa. Myöhemmin hän opiskeli Oxfordin yliopistossa. Vuonna 1799 Vilhelm yritti paluuta, mutta vasta 1813 Napoleonin hävittyä Leipzigin taistelussa Ranskan joukot perääntyivät ja Vilhelm kutsuttiin takaisin maahan.
Sotilasura
Vilhelm liittyi Britannian armeijaan ja osallistui moniin Espanjan itsenäisyyssodan taisteluihin Wellingtonin ensimmäinen herttuan Arthur Wellesleyn adjutanttina. Hän palasi Alankomaihin vuonna 1813, kun hän isästään oli tullut maan prinssihallitsija. Vuonna 1815 Vilhelmistä tuli kruununprinssi, ja hän palveli armeijassa, kun keisari Napoleon pakeni Elban saarelta. Hän toimi Hollannin ja Belgian yhtyneiden joukkojen komentajana Quatre Brasin ja Waterloon taisteluissa, jossa hän haavoittui. Häntä pidettiin sankarina, vaikka hänen sotilaallinen epäpätevyytensä aiheutti useita vakavia virheitä.
Avioliitto
Vuonna 1816 Vilhelm kihlautui Yhdistyneen kuningaskunnan Yrjö IV:n ja Braunschweigin Carolinen ainoa tyttären, Walesin prinsessan Charlotte Augustan kanssa. Suhde oli Yrjön järjestämä, mutta Charlotte ei halunnut avioitua Vilhelmin kanssa, joten kihlaus purettiin. Helmikuun 21. päivänä 1816 Vilhelm avioitui venäläisen suuriruhtinatar Anna Pavlovnan kanssa, joka oli keisari Aleksanteri I:n sisar. Aleksanteri järjesti avioliiton lujittaakseen Venäjän ja Alankomaiden suhteita. Vuonna 1817 Annalle ja Vilhelmille syntyi poika, josta tuli Vilhelm III.
thumb|200px|Vilhelm II perheineen vuonna 1832.
Toimet Belgian vallankumouksen aikana
Vilhelm II oli suosittu paitsi kotimaassaan myös Belgiassa. Belgian vallankumouksen puhjettua 1830 Vilhelm toimi rauhansovittelijana tarjoten eteläisille maakunnille itsehallintoa Orania-Nassau-suvun alaisuudessa. Hänen isänsä hylkäsi kuitenkin ehdotuksen. Heidän väliset suhteensa pysyivät kireinä. Huhtikuussa 1831 Vilhelm oli kymmenen päivän sotaretken johtaja Belgiassa. Ranskan sekaantuminen asiaan pakotti Vilhelmin siirtymään pois Belgiasta, jonka valtaistuimelle nostettiin Saksi-Coburg-Gothan Leopold. Lopullisesti Belgia ja Alankomaat sopivat rauhasta vuonna 1839.
Toiminta Alankomaiden kuninkaana
Kuningas Vilhelm I:n luovuttua kruunusta 1840 Vilhelmistä tuli Alankomaiden kuningas Vilhelm II. Isänsä tavoin hän oli vanhoillinen ja haluton tekemään muutoksia. Hän ei osallistunut politiikkaan yhtä ahkerasti kuin isänsä. Vaateet perustuslaillisesta uudistuksesta ja äänioikeuden laajentamisesta lisääntyivät. Vaikka Vilhelm oli konservatiivi eikä kannattanut kansanvaltaa, hän vastasi uudistustarpeisiin järkevästi ja maltillisesti.
Vuonna 1848 vallankumouksia puhkesi kaikkialla Euroopassa. Ranskassa Bourbon-Orléansin dynastia kaatui. Vilhelm pelkäsi vallankumouksen leviävän myös Amsterdamiin, minkä takia hänen oli toimittava aiempaa vapaamielisemmin. Vilhelm antoi Johan Rudolf Thorbeckelle valtuudet luoda uusi perustuslaki, jonka perusteella perustettaisiin provinssien epäsuorasti valitsema senaatti ja edustajainhuone, joka valittaisiin suoraan. Äänestystavan muutokset aiheuttivat sen, että hallitsijan valtaa kapeni voimakkaasti. Vilhelm otti vastaan ensimmäisen parlamentaarisen hallituksen virkavalan vain muutamaa kuukautta ennen kuolemaansa, joka tapahtui Tilburgissa, Pohjois-Brabantissa 1849.
Homustah
Homustah  on maalaiskunta (nasleg) ja sen keskuskylä Verhneviljuiskin ulusin keskiosassa Sahan tasavallassa Venäjällä. Kylä sijaitsee 55 kilometriä piirikeskuksesta Verhneviljuiskista koilliseen.
John Davis (painonnostaja)
John Henry Davis (12. tammikuuta 1921 Smithtown, New York – 13. heinäkuuta 1984) oli yhdysvaltalainen painonnostaja, joka kilpaili raskaassa sarjassa, ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Davis hallitsi painnonostosarjaansa vuodet 1938–1953, jolloin hän voitti kaikki kilpailut, joihin osallistui. Lontoossa 1948 Davis voitti olympiakultaa yhteistuloksella 452,5 kg tehden maailmanennätykset tempauksessa ja työnnössä. Lisäksi hänen tuloksensa punnerruksessa ja kokonaistuloksessa rikkoivat olympiaennätykset. Helsingissä neljä vuotta myöhemmin Davis oli jälleen ylivoimainen voittaja ja rikkoi nostoillaan punnerruksen, tempauksen ja yhteistuloksen olympiaennätyksen. Punnerruksessa argentiinalainen Humberto Selvetti jakoi Davisin ennätyksen.
Kahden olympiakullan lisäksi Davis voitti urallaan useita muita mitaleita. Maailmanmestaruuden hän voitti viidesti (1946, 1947, 1949, 1950, 1951), Pan-Amerikan kisojen painonnoston vuonna 1951. Yhdysvaltain-mestari Davis oli kymmenen kertaa. Jalkavamman takia Davis joutui lopettamaan uransa ennen Melbournen olympialaisia.
Davis kuoli vuonna 1984. Hänet aateloitiin United States Olympic Hall of Fameen vuonna 1989.
Danick Snelder
Danick Snelder (s. 22. toukokuuta 1990 Pijnacker) on alankomaalainen käsipalloilija. Hän on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa yli 150 ottelua ja tehnyt niissä yli 350 maalia. Hän on saavuttanut MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2015 ja pronssia vuonna 2017  sekä EM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2016. Hän pelasi Rion olympialaisissa 2016 Alankomaiden joukkueen sijoittuessa neljänneksi.
Snelder on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi Saksassa Thüringer HC:ssä vuosina 2010–2016 ja Unkarissa Ferencvárosi TC:ssä vuodesta 2016.
Kaarle Laurila
Elämäkerta
Kaarle Laurilan vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Laurila ja emäntä Anna Kreeta Untinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta lyseosta 1895 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1897, lisensiaatiksi 1903 ja tohtoriksi 1907.
Helsingin yliopistossa hän toimi taidefilosofian dosenttina 1910–1929 ja taidefilosofian henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina 1929–1945. Hän oli myös Eteläpohjalaisen osakunnan inspehtori 1932–1935.
Laurila oli Kansanvalistusseuran toimikunnan jäsen 1914–1947 ja esimies 1938–1947. Hän toimi myös Alfred Kordelinin säätiön hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1937–1945, Suomen Kansallisteatterin johtokunnan jäsenenä 1913–1917 ja Suomen suojelusliiton pääasiamiehenä 1923–1928
Laurila oli naimisissa vuodesta 1910 lähtien oopperalaulajatar Tellervo Killisen kanssa.
Eurooppalaisten lentoyhtiöiden yhteistyöjärjestö
200px|pienoiskuva|AEA:n logo. Eurooppalaisten lentoyhtiöiden yhteistyöjärjestö (AEA, Association of European Airlines) on liitto (ei kuitenkaan allianssi), jonka tavoite on edustaa jäsenlentoyhtiöitään Euroopan unionissa sekä muualla. Liittoon kuuluu 29 lentoyhtiötä, joiden lennoilla matkusti 346 475 239 ihmistä vuonna 2005.
Liiton perustivat vuonna 1952 Air Francen, KLM:n, Sabenan ja Swissairin pääjohtajat. Liittoon kuuluu monta suurta lentoyhtiötä kuten Finnair, British Airways, Air France, KLM, Iberia ja Scandinavian Airlines System.
Finnairin entinen pääjohtaja Keijo Suila nimitettiin järjestön hallitukseen vuosiksi 2005–2006.
Hallitus vuonna 2006
Jäsenet
Lähde:
Wilhelm Denifl
Wilhelm Denifl (s. 10. marraskuuta 1980 Rum) on itävaltalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Denifl oli voittamassa Itävallan joukkueessa joukkuekilpailun kultamitalia Val di Fiemmen maailmanmestaruuskilpailuissa 2003. Samoissa kilpailuissa hän sijoittui normaalikilpailussa kahdeksanneksi ja sprinttikilpailussa kymmenenneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa 13:s. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sai joukkuesprintissä hopeaa parinaan Bernhard Gruber ja sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa kuudenneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa viidenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli suurmäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa kahdeksas ja voitti pronssia Itävallan joukkueessa.
Ester Seitz
Ester Helena Seitz (16. toukokuuta 1921 Turku – 16. huhtikuuta 1987) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Wilhelm Denifl
Maailmancupissa Denifl on voittanut urallaan yhden kilpailun. Se tapahtui Tšaikovskissa tammikuussa 2014. Hän on sijoittunut toiseksi Kuusamossa marraskuussa 2016 ja Schonachissa maaliskuussa 2017 sekä kolmanneksi Liberecissä kaudella 2011–2012, Klingenthalissa, Sotšissa ja Oslossa kaudella 2012–2013, Kuopiossa kaudella 2015–2016 ja Trondheimissa kaudella 2018–2019. Lisäksi hän on ollut neljäs Trondheimissa ja Ramsaussa kaudella 2008–2009, Lahdessa kausilla 2010–2011 ja 2016−2017, Klingenthalissa kausilla 2011–2012 ja 2012–2013 ja Tšaikovskissa kaudella 2013–2014 sekä viides Chaux-Neuven normaalikilpailussa tammikuulla 2003, Oberstdorfissa kaudella 2013–2014 ja Kuusamossa kaudella 2017–2018. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kahdeksas kaudella 2012–2013 sekä yhdeksäs kausilla 2013–2014 ja 2016–2017.
Denifl lopetti uransa yhdistetyn hiihtäjänä keväällä 2019.
Tutu Sohlberg
Suvi Tuulikki Tutu Sohlberg (o.s. Bärlund, s. 8. elokuuta 1941 Helsinki) on suomalainen kouluratsastaja ja autourheilja. Hän kilpaili Soulin olympialaisissa 1988 ja sijoittui kouluratsastuksen joukkuekilpailussa kuudenneksi sekä henkilökohtaisen kilpailun karsinnassa 35:nneksi. Hevosena hänellä oli Pakistan. Hän voitti Suomen-mestaruuden Frenchman-hevosellaan vuonna 1985. Hän edusti seuratasolla Suomen Kenttäratsastusseuraa. Hän voitti autourheilijana Suomen-mestaruuden jäärata-ajossa vuosina 1967, 1968, 1969 ja 1971.
Tutu Sohlbergin puoliso Kari O. Sohlberg on autourheilija, autourheiluvaikuttaja ja yritysjohtaja. Heidän poikansa Mika Sohlberg on kilpaillut ralliautoilussa ja toiminut urheilumanagerina. Tutu Sohlbergin serkku oli menestynyt nyrkkeilijä Gunnar Bärlund.
Maya
Sana Maya voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Janet Leighin filmografia
Tämä on Janet Leighin filmografia.
Televisioelokuvat
pienois|pysty|Janet Leigh vuonna 1998.
Kirk Windstein
thumb|Kirk Windstein Kirk Windstein on kitaristi/laulaja yhdysvaltalaisissa yhtyeissä Crowbar ja Kingdom Of Sorrow sekä doom/sludgemetallin superkokoonpanon Downin kitaristi.
Windstein kirjoittaa suurimman osan Downin kappaleista yhdessä Pepper Keenanin kanssa. Suuren suosion myötä Windstein kiertää ensisijaisesti Downin kanssa mutta valmistautuu myös pääyhtye  Crowbarin uuteen levyyn joka tulee olemaan jatkoa vuonna 2005 ilmestyneelle Lifesblood for the Downtrodden -levylle.
Rusinamakkara
Rusinamakkara on turkulaisten perinneruoakseen ottama makkara. Rusinamakkara sisältää ohrasuurimoita, sianlihaa, sianmaksaa, sipulia, siirappia ja rusinoita. Varsinais-Suomessa on neljä rusinamakkaran valmistajaa, valtakunnallisesti noin kymmenen. 1800-luvulla rusinamakkara oli joulun ajan ruokalaji.
Ukiyo-e
pienoiskuva|”Punainen Fuji”, Hokusain sarjasta 36 näkymää [[Fuji (vuori)|Fuji-vuoresta.]] pienoiskuva|Mies ratsailla ylittämässä siltaa (Hiroshige).
Ukiyo-e ( eli ”kelluvan maailman kuvat”) on japanilainen puupiirrostyyli, joka kehittyi 1600-luvulla ja jota harjoitettiin 1800-luvun loppupuolelle. Sana ”ukiyo” oli aluksi buddhalainen vertaus, ”hetkellinen” tai ”maallinen” maailma tai elämä. Ukiyo-e-kuvissa se kuitenkin muuttui tarkoittamaan kevytmielisempää ”maallista elämää”, nautintojen maailmaa.
Ukiyo-e-puupiirrokset olivat tavallisen kansan taidetta ja kaupallisia kuvia, joita ei omana aikanaan pidetty taiteena. Kuvien aiheet ovat kirjankuvituksia, mainoksia ja julisteita, kabuki-teatterin näyttelijöiden tai sumopainijoiden ihailijakuvia, eroottisia kuvia, muotikuvia ja muita arkielämän kuvauksia.
Kuuluisia puupiirrosmestareita
1900-luvulla puupiirrostyyliä yritettiin elvyttää eurooppalaiseen taiteeseen liittyvissä shin hanga- ja sōsaku hanga -liikkeissä.
Ålands Hemvärn
Ålands Hemvärn oli Ahvenanmaalla toiminut suojeluskuntaa vastaava kodinturvajoukko, joka perustettiin talvisodan alettua. Enimmillään siihen kuului 1800 miestä. He jakautuivat 17 piiriin, ja lisäksi oli lottina ja marttoina noin tuhat naista.
Välirauhan aikana Hemvärn toimi ampumayhdistysten suojissa. Jatkosodan alettua aate heräsi jälleen, ja siihen kuului enimmillään 630 miestä ja 250 sotilaspoikaa. Heistä osa sai jalkaväkikoulutuksen, toiset rannikkotykistökoulutuksen. Källskärissä ja Björkörissä oli hoidettavana kevyet patterit. Lottia oli enimmillään kuutisensataa.
Perustaminen
Kodinturvajoukkojen perustaminen hyväksyttiin 6. joulukuuta 1939 pidetyssä kansalaiskokouksessa. Siihen liittyivät lähes kaikki asekuntoiset ahvenanmaalaiset miehet, mikä oli hämmästyttävää siihen nähden, että vain vuosi aiemmin tehty ehdotus demilitarisoinnin purkamisesta oli torjuttu jyrkästi. Syynä pidettiin sitä, että sodan uhka oli todellinen, sota oli tullut liian lähelle ja jokainen katsoi velvollisuudekseen olla puolustamassa kotiaan. Osansa on voinut olla Ålandin päätoimittajalla, Landstingetin puheenjohtajalla Julius Sundblomilla mielipiteenmuokkaajana. Pienimuotoista värväystäkin käynnistyi, mutta se osoittautui tarpeettomaksi, kun kaikki liittyivät vapaaehtoisesti. Päällystön ja alipäällystön järjestäminen vei aikaa, mutta johtoon tuli kapteeni Arvid Lindberg. Aseistus oli runsasta, rekisteröityjä aseita oli 300, ja lisäksi oli sitäkin enemmän yksityisiä aseita, ja Ruotsista tuli lisää.