cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aho-orvokki
thumb|200px|Aho-orvokin kuvaus. Aho-orvokki (Viola canina) on orvokkeihin kuuluva monivuotinen ruohovartinen kasvi. Se kasvaa Suomessa luonnonvaraisena koko maassa lähinnä melko kuivilla ja avoimilla paikoilla, mutta myös avoimissa metsissä, metsärinteillä sekä lehdoissa. Laji on elinvoimainen ja yleinen Suomessa, mutta Pohjois-Lapissa harvinainen. Lajia esiintyy laajalti myös muualla Euroopassa. Kasvin korkeus on 8–40 cm, ja kukat ovat siniset.
Aho-orvokki voi risteytyä muun muassa metsäorvokin (Viola riviniana), hietaorvokin (Viola rupestris), luhtaorvokin (Viola uliginosa) ja rantaorvokin (Viola persicifolia) kanssa. Risteymää tavataan erityisesti valoisissa metsissä ja metsänreunoissa.
Aho-orvokki jaetaan kahteen alalajiin, mätästävään pikkuaho-orvokkiin (Viola canina subsp. canina) ja ei-mätästävään isoaho-orvokkiin (Viola canina subsp. ruppii, aiemmin subsp. montana). Pikkuaho-orvokki kukkii toukokuusta kesäkuuhun ja iso-aho-orvokki kesäkuusta heinäkuuhun.
Aho-orvokki on useamman hopeatäpläperhosen toukan, muun muassa ketohopeatäplän tärkeä ravintokasvi.
Elias Lönnrotin kokoamassa Flora Fennicassa kasvin käytöstä mainitaan: "Kukista taidetaan valmistaa viola-siirappia, kun terälehdet liotetaan vedessä, keitetään ja sokuria pannaan sekaan. On hyödyllistä lapsillen yskässä."
Päihdevalistus
Päihdevalistuksen toimivuudesta ei ole takeita. Kun aiheesta puhutaan ympäristössä ja kaveripiirissä, se alkaa kiinnostaa. Myös sellainen populaarikulttuuri, jossa huumeiden käyttö esitetään myönteisenä asiana, lisäävät kiinnostusta huumeita kohtaan.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen erikoissuunnittelija Elina Kotovirta uskoo, että perinteinen huumevalistus on saattanut jopa lisätä nuorten kiinnostusta kannabiksen kokeiluun. Ruotsalaisen Alkoholi- ja huumevalitustyön keskusliiton vuosituhannen alusta olevan tutkimuksen mukaan valistukseksi tarkoitettu työ saattaa pikemminkin herättää oppilaissa halun kokeilla alkoholia. Kun Suomi liittyi Kansainväliseen oopiumisopimukseen vuonna 1922, lääkintöhallitus katsoi että huumekysymys oli arkaluontoinen ja valistustyö pitäisi toteuttaa huolellisesti, koska valistuksella saattoi pahimmillaan olla odotettua päinvastainen tulos.
E-lasku
E-lasku on verkkolasku, jonka laskun saaja voi saada verkkopankkiinsa tai OmaPostiinsa. Sen käyttöönotto yksinkertaistaa maksamista verkkopankissa. Käyttöönotto edellyttää verkkopankin asiakkuutta ja se tapahtuu verkkopankin kautta. Sen tekninen sanomamuoto Suomessa on Finvoice.
Suomalaisen e-laskun toimintamalli
Verkkopankissa on luettelo kaikista laskuttajista, jotka voivat lähettää e-laskuja. Kuluttaja voi valita luettelosta ne laskuttajat, joiden haluaa jatkossa lähettävän hänelle verkkolaskuja. Kuluttaja voi myös yksittäistä laskua maksaessaan valita, että haluaa jatkossa laskut kyseiseltä laskuttajalta verkkolaskuna. Pankki välittää laskuttajille ilmoituksen verkkolaskun käyttöönotosta. Kuluttajan valitsemien laskuttajien laskut alkavat tulla sähköisesti suoraan hänen verkkopankkiinsa maksettaviksi.
Pankit tarjoavat erilaisia verkkolaskuun liittyviä lisäpalveluita. Näitä ovat muun muassa sähköposti- ja/tai tekstiviesti-ilmoitus verkkopankkiin saapuneesta laskusta sekä laskujen automaattinen maksaminen. Kuluttajan itsensä automaattiseen maksamiseen määrittämät laskut maksetaan ilman erillistä hyväksyntää, jos ne alittavat kuluttajan verkkopankissa asettaman eurorajan.
E-laskuja voidaan lähettää pankkien ja muiden verkkolaskuvälittäjien kautta.
E-laskun hyödyt
Verkkopankissa olevaan laskuun ei tarvitse näppäillä laskun yksityiskohtaisia tietoja. Maksulomake on suoraan valmis maksamiseen, jos maksaja hyväksyy sen tarkistuksensa jälkeen. Maksaminen tapahtuu helposti ja nopeasti ilman virheitä. Laskuun voi tehdä myös muutoksia.
Cornelia Cnoop
Cornelia Cnoop sukunimi joskus myös muodossa Cnopp (1450 Brugge- ?) oli alankomaalainen taidemaalari joka maalaukset käsittelivät uskonnollisia aiheita.
Cornelia Cnoopin isä oli kaupungin kultaseppien killan johtaja ja hänen aviomiehensä oli taidemaalari Gerard David. Avioparilla oli tytär, Barbara.
Soinniton bilabiaalinen aspiroitu klusiili
Soinniton bilabiaalinen aspiroitu klusiili on konsonanttiäänne, joka ääntyy muuten samalla tapaa kuin [p], mutta bilabiaalisen sulkeuman avautuessa henkitorvesta ääniraon kautta purkautuva ilmavirta tuottaa nopean, [h]-äännettä muistuttavan "puhkun", jonka voi tuntea, jos äännettä lausuessaan vie kätensä suun eteen. Soinniton bilabiaalinen aspiroitu klusiili on oma äännetyyppinsä, minkä vuoksi sillä on kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa oma merkkinsä.
Kuvaus
Soinnitonta bilabiaalista aspiroitua klusiilia määrittävät seuraavat foneettiset parametrit:
Soinniton bilabiaalinen aspiroitu klusiili on pulmoninen oraalinen äänne, mikä tarkoittaa sitä, että fonaation tarvitsema ilmavirta saa alkunsa keuhkoista ja purkautuu ulos yksinomaan suun kautta.
Käyttö
Suomen kielessä soinniton bilabiaalinen aspiroitu klusiili [pʰ] ei ole käytössä – joitakin satunnaisia, kielisysteemiin kuulumattomia interjektioita lukuun ottamatta (kuten ylenkatsetta ilmaiseva phöh-huudahdus). Useassa kielessä [pʰ] on /p/-foneemin allofoni eli kombinatorinen variantti. Esimerkiksi englannin normatiivisessa ääntämyksessä sananalkuinen /p/-foneemi toteutuu aspiraattana: /pɪt/ → [pʰɪt], pit 'kuoppa'. On kuitenkin myös kieliä, joissa [p] ja [pʰ] -äänteiden foneettinen ero on distinktiivinen, so. tätä äänne-eroa hyödynnetään merkitysten erottamisessa. Esimerkkejä tällaisista kielistä:
Heikki Määttänen
Heikki Määttänen (21. marraskuuta 1949 Jyväskylä – 26. tammikuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Vuodesta 1982 lähtien hänen työpaikkansa oli Radioteatteri, jonka kuunnelmissa hän näytteli kuolemaansa saakka. Hän työskenteli jo sitä ennen 1970–1974 freelancerina sekä Kotkassa että Helsingissä.
Teatteri
Määttänen näytteli 1970-luvun alussa Kotkan kaupunginteatterissa Jouko Turkan ohjaamissa näytelmissä Runar ja Kyllikki, Nummisuutarit, Rykmentin murheenkryyni, Aamulla klo 7.00.
Sairaus ja kuolema
Määttäsellä todettiin lokakuussa 1998 keuhkosyöpä. Määttänen piti työstään niin paljon, että hän palasi töihin vain kuukauden jälkeen hänelle annetusta kolmikuukautisesta sairauslomasta. Määttäsen mukaan työ piti ajatukset poissa ikävästä. Määttänen puhui sairaudestaan muun muassa Inhimillinen tekijä -haastatteluohjelmassa 4. heinäkuuta 2000. Hän näytteli Raid-televisiosarjassa, jossa myös hänen roolihahmonsa vasikka Suvela sairasti syöpää.
Muuta
Määttäsen samanniminen isä Heikki Määttänen toimi jatkosodan aikana kaukopartiomiehenä. Sodan jälkeen hän teki länsivaltojen toimeksiannosta tiedusteluretkiä Neuvostoliiton alueelle (Operaatio Uppsala), ja eräällä tällaisella retkellä hän katosi toukokuussa 1950.
Marahoué
Marahoué on yksi Norsunluurannikon 31 alueesta. Se kuuluu Sassandra-Marahouén piirikuntaan. Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan alueella on 862 344 asukasta ja sen pinta-ala on 8 683,04 neliökilometriä. Alueen pääkaupunki on Bouaflé.
Marahoué oli aiemmin yksi Norsunluurannikon 19 entisestä ylimmän tason hallintoalueesta, jotka lakkautettiin vuoden 2011 hallintouudistuksessa, kun maa jaettiin 14 piirikuntaan. Uudistuksessa Marahouén alueesta ja Haut-Sassandran alueesta muodostettiin Sassandra-Marahouén piirikunta.
Civitaluparella
Civitaluparella on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 327 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 349 asukasta.
Mitro Repo
Mitro Repo (s. 3. syyskuuta 1958 Helsinki) on ortodoksisen kirkon pappi sekä luennoija ja kouluttaja, joka toimi Euroopan parlamentin jäsenenä kaudella 2009–2014.
Mitro Repo valittiin Euroopan parlamenttiin SDP:n listoilta sitoutumattomana ehdokkaana vuonna 2009. Hän oli ehdolla myös vuoden 2014 eurovaaleissa, mutta ei tullut valituksi.
Hän on kirjoittanut myös kaksi ortodoksiseen uskoon liittyvää kirjaa.
Elämä ja ura
Mitro Repo valmistui ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa klassillista filologiaa, filosofiaa, psykologiaa ja teologiaa ja valmistui 1982 humanististen tieteiden kandidaatiksi. Repo suoritti tutkinnon Kuopion ortodoksisessa pappisseminaarissa 1987.
Repo on opettanut klassisia kieliä Kuopion ortodoksisessa pappisseminaarissa, Helsingin normaalilyseossa ja Joensuun yliopistossa. Hän toimi ortodoksisen uskonnon tuntiopettajana 1980–1988 helsinkiläisissä kouluissa. Helsingin ortodoksisen seurakunnan pastori hän on ollut vuosina 1990-2016. Luennoijan ja kouluttajan tehtäviä Mitro Repo on tehnyt vuodesta 1992.
Puheviestinnän opettajien yhdistys valitsi Mitro Revon Vuoden puhujaksi 2005. Hän on julkaissut artikkeleja ja kolumneja eri lehdissä. Hän on suunnitellut pääsiäispostimerkin (2008). Mielenterveyden keskusliitto nimesi isä Mitro Revon Hyvän mielen lähettilääkseen vuodeksi 2006.
Repo on toiminut luento-, koulutus- ja valmennustehtävissä vuonna 2008 perustetun yrityksen MitroFoni Oy:n nimissä.
Mitro Revon isä oli rovasti Tapani Repo (1918-1981). Isoisä Kusti Repo (1875-1927) opiskeli teologiaa Pietarissa mutta ei ottanut pappisvihkimystä vaan työskenteli Helsingin Sanomien Venäjän toimituksessa ja myöhemmin kuolemaansa asti ortodoksisen kirkollishallituksen sihteerinä. Tapani Revon serkkuja olivat yleisradion pääjohtaja Eino S. Repo ja kustannustoimittaja Ville Repo.
Politiikka
Vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa Mitro Repo valittiin europarlamenttiin SDP:n listalta sitoutumattomana ehdokkaana listan suurimmalla äänimäärällä ja kaikista ehdokkaista kolmanneksi suurimmalla äänimäärällä. Hän oli vaaleissa ainoa läpi mennyt ehdokas, joka tuli täysin politiikan ulkopuolelta.
Syksyllä 2009 Mitro Repo perusteli puoluevalintaansa toteamalla, että ”Herrani Jeesus Kristus oli minun mielestäni sosiaalidemokraatti jossain mielessä”. Repo myös vakuutti, ettei hänen tarkoituksensa ole sekoittaa uskontoa politiikkaan. Myös Nova Group oli yrittänyt houkutella Repoa keskustan eurovaaliehdokkaaksi vuoden 2009 vaaleissa.
Poliittisesta asialistastaan Repo puhui vielä valituksi tultuaan yleisellä tasolla. Repo kertoo lähestyvänsä eurooppalaisuutta uskonnon ja kielten kautta. Laajoista kysymyksistä häntä kiinnostivat koulutus, kulttuuri ja ihmisoikeusasiat. Repo ilmoitti ajavansa ”inhimillisempää ja ihmiskasvoisempaa Eurooppaa” ja keskittyvänsä työelämän ongelmiin, erityisesti työaikakysymykseen. Tulevista haasteista Repo mainitsi tuolloin jokaista ihmistä koskettavien työaika-, kuluttajansuoja-, lääke- ja potilaskuljetusdirektiivien uudistukset. Revon mukaan pankkien valvontaa pitää tiukentaa ja kansainvälistää. Hän ilmoitti vastustavansa sensuuria ja siten myös EU:n taholta tulevaa internetin säätelyä ja katsoi, että ”internetissä ilmenevää rikollisuutta vastaan voidaan taistella myös kunnioittaen kansalaisten oikeuksia ja vapauksia”.
Revon valtteina europarlamentikkona pidettiin kansainvälistä kokemusta, puhetaitoja ja eurooppalaisittain kiinnostavaa taustaa, mutta hänen asemansa eurososialistien ryhmässä ei ollut helppo, koska ryhmässä tehtiin vasemmistolaista europolitiikkaa talouskriisin keskellä, eikä Repo aikaisemmin ole toiminut samantyyppisessä ympäristössä.
Euroopan parlamentissa Repo kuului sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokuntaan sekä valtuuskuntaan EU:n ja Venäjän parlamentaarisessa yhteistyövaliokunnassa. Varajäsenenä hän oli kulttuuri- ja koulutusvaliokunnassa ja suhteista Yhdysvaltoihin vastaavassa valtuuskunnassa.
Erimielisyydet kirkon johdon kanssa
thumb|200px|Europarlamenttiehdokkuutensa aikana Repo ei saanut käyttää papillisia tunnuksia, kuten viittaa.
Revolla ja ortodoksisen kirkon johdolla on ollut erimielisyyksiä. Vuonna 1996 hän arvosteli silloisen arkkipiispa Johanneksen toimintaa Viron ortodoksikirkkoa koskevan asian yhteydessä. Arkkipiispa Johannes kielsi pastoria saarnaamasta seuraavana sunnuntaina hiippakunnassaan.
Piispainkokous paheksui 2008 hänen julkisia esiintymisiään televisiossa ja mahdollista asettumistaan ehdokkaaksi vaaleissa ja entisen arkkipiispa Johanneksen mielestä Revon kielenkäyttö ja esiintyminen olivat kirkolle vakava ongelma. Piispainkokous piti Revon ehdokkuutta vaaleissa kirkon kanonisen perinteen vastaisena ja teki äänin 2–1 erimielisen päätöksen, jolla se kielsi Revolta papin tehtävien hoitamisen eurovaaliehdokkuuden 2009 ja parlamentin jäsenyyden ajaksi. Revon mukaan kirkko toimi hänen kohdallaan vastoin vakiintunutta ja oikeuskanslerinkin vahvistamaa käytäntöä. Kirkon vastustus johtuikin hänen mielestään ehkä väärästä puoluevalinnasta, sillä hänen mukaansa Suomen ortodoksisella kirkolla on kytkentöjä keskustaan.
Repo kanteli piispainkokouksen päätöksestä Korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Joulukuussa 2009 KHO hylkäsi Revon kantelun. KHO:n mielestä kyse on ortodoksisen kirkon sisäisestä asiasta ja kirkon oikeudesta tulkita kirkon oppia.
Elokuussa 2014 Repo palasi Helsingin ortodoksisen seurakunnan pastoriksi. Elokuussa 2016 hänet erotettiin tehtävästään sopimattoman käytöksen ja työntekoon liittyvien ongelmien vuoksi. Repo nosti tammikuussa 2017 irtisanomisestaan kanteen entistä työnantajaansa Helsingin ortodoksista seurakuntaa vastaan. Hän vaatii korvaukseksi kahden vuoden palkkaa, eli yli 90 000 euroa. Maaliskuussa 2018 Helsingin käräjäoikeus määräsi seurakunnan korvaamaan Revolle neljän kuukauden palkan sekä 15 000 euroa oikeudenkäyntikuluja eli yhteensä noin 30 000 euroa.
Ahdisteluväitteet
Vuonna 2011 Ylen A-studio kertoi kyselystä, jossa se oli pyytänyt EU-parlamentissa työskenteleviltä arvioita suomalaisista europarlamentaarikoista. A-studion mukaan nimettömänä kyselyyn vastanneet useat EU-parlamentissa työskentelevät suomalaiset olivat kokeneet Revon käyttäytyneen sopimattomasti naisia kohtaan. Kyselyyn vastanneet kertoivat Revon ahdistelevan naisia. Revon kerrottiin muun muassa koskettelevan naisia, kertovan kaksimielisiä vitsejä ja kommentoivan äänekkäästi naisten ulkonäköä. Kaiken kaikkiaan kolmetoista EU-parlamentissa työskentelevää ihmistä kertoi pitävänsä Revon käyttäytymistä naisia kohtaan tavalla tai toisella sopimattomana.
Repoa kommentit hämmensivät eikä hän tunnistanut niistä itseään ja kiisti väitteet.
Georgi Lvov
Ruhtinas Georgi Jevgenjevitš Lvov (, s. 2. marraskuuta (J: 21. lokakuuta) 1861 Dresden, Saksa – 7. maaliskuuta 1925 Pariisi) oli venäläinen valtiomies ja ensimmäinen Venäjän pääministeri keisarivallan kukistumisen jälkeen Venäjän väliaikaishallituksessa 1917 (15. maaliskuuta – 20. heinäkuuta).
Lvov syntyi Rurik-sukuiseen perheeseen Dresdenissä, mutta hänen perheensä oli lähtöisin Jaroslavlista. Lvovin perhe muutti Popovkan sukutilalle Tulaan.
Lvov valmistui lakimieheksi Moskovan yliopistosta. Hän liittyi vuonna 1905 perustuslaillis-demokraattiseen puolueeseen ja pääsi vuotta myöhemmin ensimmäiseen valtakunnanduumaan. Hän oli myös mukana Venäjän ja Japanin sodassa huoltoryhmissä. Maanomistajana hän kannatti perustuslaillista uudistusta ja nousi 1914 yleisvenäläisen maasäätyjen alueellisen järjestelmän Zemstvojen liiton johtoon.
Zemstva-liike kasvoi nopeasti ja sillä oli 8 000 toimistoa vuonna 1916. Lvov joutui yhä enemmän tekemisiin kansallisen poliittisen areenan kanssa. Tammikuussa 1917 hän sanoi uskovansa Venäjän tulevan häviämään sodassa keskusvalloille, jollei keisarinvaltaa kumota.
Keisari Nikolai II:n vallastaluopumisen jälkeen maaliskuussa 1917 ruhtinas Lvov nimitettiin väliaikaishallituksen johtoon. Hän ei kuitenkaan ollut valmis lopettamaan sotaa, mikä johti hänen epäsuosioonsa ja levottomuuksien laajenemiseen. Lvov erosi heinäkuussa ja Aleksandr Kerenskistä tuli pääministeri.
Bolševikkien kaapattua vallan Lvov pidätettiin, mutta hän pakeni Ranskaan, jossa hän vietti loppuelämänsä. Hänet on haudattu Sainte-Geneviève-des-Bois’n venäläiselle hautausmaalle Sainte-Geneviève-des-Bois'han.
Rafael Erich
Tausta
Rafael Erichin vanhemmat olivat rehtori Teodor Valdemar Erich ja Berta Fredrika Mannelin. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1898 ja eteni lakitieteen opinnoissaan nopeasti.
Vuonna 1905 Erich avioitui Hellin Onerva Hedbergin (1880–1960) kanssa. Rafael Erichin veli oli lakimies ja poliitikko Mikko Erich, jonka näyttävä loikkaaminen kokoomuksesta sosiaalidemokraatteihin 1920-luvulla muodostui Rafaelille poliittiseksi rasitteeksi. Suvussa oli lisäksi ollut juutalainen esi-isä, minkä vuoksi äärioikeisto 1930-luvulla pilkkasi toisinaan molempia veljeksiä "juutalaisiksi".
Suomen itsenäistyminen
Erich toimi Helsingin yliopiston valtio-oikeuden ja kansainvälisen oikeuden professorina vuosina 1910–1928. Jo nuorena hänestä muodostui yksi Suomen keskeisistä valtiosääntöopin auktoriteeteista ikäpolvea vanhemman Robert Hermansonin rinnalla. Sortokausien aikana nimenomaan valtiosääntöksysymyksiin liittyvä laintulkinta oli hyvin politisoitunutta. Hermanson ja muut vanhemman polven perustuslailliset kannattivat tiukkaa muotolegalismia, jossa pyhä laki oli todellisuuden yläpuolella; Erich suosi käytännöllisempää lähestymistapaa, jossa empiria saneli lain tulkinnan. Siksi hän ei tyytynytkään silkkaan passiiviseen vastarintaan, vaan ryhtyi jääkäriliikkeen kannattajaksi, jota auttoi Ruotsissa ja Saksassa vuosina 1915–1918. Pragmaattinen laintulkinta ilmeni siten, että kesällä 1917 hän antoi juridiset argumentit itsenäisyysliikkeen tukemalle valtalaille julistaessaan, että helmikuun vallankumouksen jälkeen Venäjän keisarin valta Suomessa ei ollut siirtynyt väliaikaiselle hallitukselle vaan Suomen kansalle; kesällä 1918 hän taas todisteli ruotsinvallan aikaisen hallitusmuodon kuninkaanvaalipykälän olevan yhä voimassa, mikä sopi monarkistien sen hetkisiin tavoitteisiin (ks. Suomen kuningaskuntahanke) – ja myöhemmin, tasavallan voitettua, ilmoitti kuninkaanvaalin sittenkin olleen "lainsäädännön väärinkäyttöä".
Vuoden 1918 alussa Erich oli Suomen viralliseksi Berliinin edustajaksi nimetyn Edvard Hjeltin apulaisena. Sisällissodan alettua he allekirjoittivat omavaltaisesti Suomen nimissä Saksan kanssa yhteistyösopimuksen, joka oikeutti saksalaisten maahantunkeutumisen ja sitoi Suomen talouden epäedullisella tavalla Saksan tarvikkeidentoimittajaksi. Nuorsuomalaisten oikeistoon lukeutunut Erich tuki vahvasti monarkiasuuntausta ja puolusteli eduskunnan vallan kaventamista kuninkaan hyväksi, mutta vältti pahimman kompromettoitumisen ollessaan kuitenkin sivussa Suomen tapahtumista.
Pääministerinä
Vuonna 1919 Erich valittiin kokoomuksen kansanedustajaksi, jona hän toimi kaksi kautta, vuoteen 1924. Keväällä 1920 hänestä tuli Suomen pääministeri porvarilliseen kokoomushallitukseen. Keskustapolitiikan hallitsemalla vaalikaudella Erichin hallitus muodosti poikkeuksen, sillä oikeisto haluttiin sitoa Tarton rauhanneuvotteluihin. Erichiä poliittisesti lähimpänä olevien ryhmien avoin tyytymättömyys "häpeärauhaan" teki hänen asemansa hankalaksi, joten hänen hallituksensa tärkein saavutus saattoi pikemminkin olla pahin isku hänen poliittiselle uralleen. Hallitus löysi ratkaisun myös Ahvenanmaan kysymykseen. Hallitus kaatui virkamiesten palkkakysymykseen istuttuaan runsaan vuoden, eikä Erich palannut enää ministeriksi vaan siirtyi diplomaattiuralle.
Diplomaattina
Oltuaan jo useamman vuoden ulkoministeriön palkkalistoilla Erich nimitettiin 1926 Suomen lähettilääksi Berniin ja pysyväksi edustajaksi Kansainliittoon. Hän uskoi tuolloin Kansainliittoon ja Locarnon sopimuksiin rauhan takaajana ja kannatti Suomen turvaamiseksi "Pohjoisen Locarnon" (Pohjois- ja Itämerenmaiden rauhansopimus- ja välitystuomioistuinjärjestelmän) luomista, mikä ei kuitenkaan toteutunut. Erich siirtyi 1928 lähettilääksi Tukholmaan ja 1936 Roomaan. Hän menetti 1930-luvulla uskonsa Kansainliittoon ja siirtyi kannattamaan ensin puolustusliittoa Ruotsin kanssa ja sitten vähä vähältä Saksaan nojaavaa ulkopolitiikkaa. Vuosina 1938–1939 hän oli Haagin pysyvän kansainvälisen tuomioistuimen vakinainen tuomari.
Erich nimitettiin Uppsalan yliopiston kunniatohtoriksi vuonna 1932.
Wolfsschanze
Päämajan jäännökset sijaitsevat nykyisen Puolan alueella lähellä Kętrzynia, joka oli sodan aikana osa Saksan Itä-Preussin maakuntaa. Kyseisestä alueesta tuli osa Puolan kansantasavaltaa sodan päätyttyä. Wolfsschanze koostui joukosta bunkkereita ja rakennuksia metsäisellä alueella ja se oli ympäröity monimutkaisilla piikkilangoin vahvistetuilla puolustusrakennelmilla. Alueella oli myös lentokenttä. Päämaja rakennettiin vuonna 1941 operaatio Barbarossaan ja se hylättiin vasta 1944 puna-armeijan lähestyessä Itä-Preussia. Hitler saapui alueelle ensimmäistä kertaa Barbarossan aattona 21. kesäkuuta 1941 ja poistui sieltä viimeisen kerran 22. marraskuuta 1944. Sodan aikana hän oleskeli Wolfsschanzessa yli 800 päivää. Hitleriä vastaan tehty murhayritys tehtiin 20. heinäkuuta 1944 juuri päämajassa.
thumb|left|Räjähteiden määrä oli valtava, kun saksalaiset yrittivät tuhota bunkkerit sudenpesässä. Räjähteet liikuttivat bunkkerin kattoa, joka on kaksi metriä paksua teräsbetonia. thumb|left|Paremmin säilynyt Sudenpesän bunkkeri.
Sudenpesä kärsi huomattavia vaurioita saksalaisten perääntyessään suorittamissa räjäytyksissä. Hitlerin mielestä päämaja oli liian arvokas jätettäväksi ehjänä venäläisten käsiin. Puolan armeija raivasi vuosina 1945–1956 aluetta ympäröiviltä laajoilta miinakentiltä noin 54 000 miinaa, ja nykyisin siellä toimii ympäri vuoden avoinna oleva museo. Vaurioistaan huolimatta Sudenpesä on ollut suosittu matkailukohde, ja siellä on myös Hitlerin murhaa yrittäneille pystytetty muistomerkki.
Hitlerin itsestään käyttämä lempinimi oli sutta tarkoittava Wolf. Hän alkoi käyttää nimeä 1920-luvun alkupuolella ja hänen lähipiirinsä käytössä se pysyi sodan loppuun. Useilla muillakin Hitlerin käyttämillä päämajoilla, muun muassa Wolfsschluchtilla (”Sudenrotko”) Belgiassa ja Wehrwolfilla (”Ihmissusi”) Ukrainassa, on sama liite. Myös etymologiassa hänen etunimensä Adolf johdetaan sanasta wolf, joka on nykyaikainen muoto muinaisgermaanisesta nimestä Adelwolf, ”jalo susi”.
Ylivieskan vaakuna
thumb|150px|Ylivieskan vaakuna Ylivieskan vaakuna on Ylivieskan kaupungin tunnus. Vaakunan aiheena on heraldisoitu kunnan nimen alkukirjain.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä, sininen apilapäinen haaruristi.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Ylivieskan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 5. huhtikuuta 1955. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 20. kesäkuuta samana vuonna.
Moyen-Cavally
Moyen-Cavally on yksi Norsunluurannikon 19 entisestä alueesta. Se lakkautettiin vuoden 2011 hallintouudistuksessa, kun Norsunluurannikko jaettiin 14 piirikuntaan. Vuoden 1998 väestönlaskennan mukaan alueella oli 508 733 asukasta ja sen pinta-ala oli 14 268 neliökilometriä. Alueen pääkaupunki oli Guiglo.
Hallintouudistuksessa Moyen-Cavallyn alueesta ja Dix-Huit Montagnesin alueesta muodostettiin Montagnesin piirikunta.
Dogmatiikka
Dogmatiikka (kreik.) eli uskonoppi on teologinen oppiaine, joka järjestelmällisesti käsittelee kristinuskon oppia eli dogmaa. Dogmatiikka kuuluu systemaattiseen teologiaan. Tutkimuksen kohteena voi olla kristillisen kirjoittajan kirjallinen tuotos, esimerkiksi Johannes Damaskolaisen Ortodoksisen uskon tarkka esitys tai kristillisen kirkkokunnan virallinen teksti, kuten luterilaisuuden Tunnustuskirjat.
Hell’s Kitchen (Manhattan)
thumb|Hell’s Kitchenin alue kartalla. thumb|Port Authority -bussiterminaali Hell’s Kitchenissä. Hell’s Kitchen on kaupunginosa Manhattanin saaren länsiosassa New Yorkin kaupungissa Yhdysvalloissa. Kaupunginosa kuuluu Manhattan Community District 4:ään. Alueen keskiluokkaistumisen myötä kaupunginosa nimettiin 1960-luvulla Clintoniksi; nimi johdettiin alueen länsilaidalla sijainneesta DeWitt Clinton -puistosta. Hell’s Kitcheniä rajaavat 30th ja 59th Street, 8th Avenue ja Hudsonjoki.
Dogmatiikka
Dogmatiikan menetelmä
Dogmatiikan menetelmä on systemaattinen menetelmä. Sillä tarkoitetaan käsiteanalyysia, jonka tarkoituksena on paljastaa tekstin termien eli oppisanojen merkitys ja suhteet muihin termeihin. Sen lisäksi erittelyllä pyritään paljastamaan tekstissä esiintyvän ajattelun looginen rakenne, loogiset suhteet tai epäjohdonmukaisuus. Viime vaiheessa tutkimuskohteesta voidaan rakentaa systemaattinen eli järjestelmällinen kuvaus, joka paljastaa tekstin ilmiasussa olevien väitteiden loogiset syyt ja riippuvuudet.
Hell’s Kitchen (Manhattan)
Alueella oli synkkä maine 1990-luvulle asti. Siellä oli varastoja, sairaaloita ja liikennevarikoita, ja se oli alamaailman suosiossa. Alue on sittemmin siistiytynyt, ja siellä on muun muassa paljon etnisiä ravintoloita.
Dogmatiikka
Dogmatiikan alat
Dogmatiikka sisältää ainakin seuraavat alat:
Dogmatiikkaan voi kuulua myös teologinen etiikka, vaikka yleensä sen katsotaan olevan itsenäinen systemaattisen teologian oppiaine. Dogmatiikka saattaa olla painottunut aatehistoriaan tai dogmien erittelyyn, jolloin voidaan puhua myös uskontotieteestä.
Loci-järjestelmä
Yksittäisten kristillisten opinkohtien tutkimuksessa dogmatiikka on omaksunut opinkohdista kristillisessä kielenkäytössä vakiintuneet termit. Näitä opinkohtia on kutsuttu usein lokuksiksi (loci theologici). Loci-järjestelmä on varsinaisesti kristinuskon sisäinen tapa esittää järjestelmällisesti kristinuskon peruskäsitykset. Koska se itsessään jo järjestää kristillisen uskon käsitteitä, on se omaksuttu opinkohtien käytännön jaotteluksi myös dogmatiikassa.
Kristillisen opin lokuksia, joiden ilmaisuja eri lähteissä dogmatiikka tutkii, ovat ainakin seuraavat:
Dogmatiikka voi luonnollisesti tutkia myös muita opinkohtia. Tällaisia loci-järjestelmään kuulumattomia mutta muuten tunnettuja dogmatikan tutkimia kristinuskon opin osa-alueita ovat muun muassa:
Star Wreck: In the Pirkinning
Star Wreck: In the Pirkinning tai Star Wreck VI on suomalainen täyspitkä sci-fi-elokuva ja poikkeuksellisen kunnianhimoinen amatöörihanke. Elokuva on tieteisparodia Star Trekistä ja Babylon 5:stä. Merkittäväksi elokuvan tekevät muun muassa suomalaiseksi elokuvaksi poikkeukselliset tietokonetehosteet, kuten monet täysin tietokoneella luodut digitaaliset lavasteet. Elokuva on ladattu Internetistä noin yhdeksän miljoonaa kertaa.
Elokuva on Star Wreck -sarjan seitsemäs osa, koska ennen sitä julkaistiin aiempien osien väliin sijoittunut Star Wreck 4½: Weak Performance. Elokuva on suoraa jatkoa Star Wreck V: Lost Contactille. Elokuvan tuottaja Samuli Torssonen on monesti luvannut, että Star Wreck: In the Pirkinning saa vielä jatkoa.
Tarina
Kapteeni Pirk on ollut Maassa jo kahdeksan vuotta, koska hänen aluksensa tuhoutui. Hän, Info ja Dwarf ovat hajautuneet erilleen, jottei historian kulku häiriintyisi.
Pirk on syömässä Hesburgerissa ja yrittää flirttailla nuorta naista, kunnes naisen poikaystävä tulee paikalle ja luulee Pirkin kaivelevan muniaan, vaikka Pirk etsi kommunikaattoriaan. Hesburgerin edustalla Pirk törmää jengiin, joka mukiloi hänet.
Pirk soittaa sairaalasta Dwarfille, joka pitää grillikojua ja joka on samaa mieltä Pirkin kanssa siitä, että heidän pitäisi lopettaa rytkyily ja suunnitella tulevaa. Pirk, Info ja Dwarf päättävät valloittaa maailman tulevaisuuden aluksella, mutta Jeffrey on myynyt sen rakentamiseen tarvittavan Vulgaarien aluksen venäläiselle tutkimuslaitokselle, joten Pirk, Info ja Dwarf päättävät lähteä sinne.
Tsanistanian ydintutkimuslaitoksella on töissä tumpelo Sergey Fukov, joka hetki sitten oli aiheuttaa ydinkatastrofin. Pirk, Info ja Dwarf astelevat sisään ydinvoimalaan ja aloittavat CPP Potkustartin rakennuksen. Lopulta monen kuukauden kuluttua CPP Potkustart on valmis ja Venäjän presidentti Uljanov ja kapteeni Pirk aloittavat maailmanvalloituksensa. Pirkin miehet kuitenkin ampuvat Uljanovin ja Pirkistä tulee maailman yksinvaltias, keisari.
Samaan aikaan toisessa ulottuvuudessa suurlähettiläs Flush on käynnillä Babel-13-asemalla, jota johtaa Joni K. Sherrypie. Karigrandi on tuonut luutnantti Kehvelin aluksen datakristallin, josta he saavat tietää Kehvelin tuhonneesta aluksesta, CPP Kalinkasta. Pirk päättää mennä matoröörin läpi toiseen ulottuvuuteen, jonka jälkeen kapteeni Sherrypie ottaa heihin yhteyttä. Kesken viestiyhdeyden Pirk alkaa suunnitella ääneen maapallon valtaamista. Sherrypien pitäessä puhetta Pirk antaa laivastolleen tulituskäskyn.
Sherrypie tajuaa olevansa heikoilla jäillä, joten hän ilmoittaa Pirkille antautuvansa. Hän ehdottaa, että Pirk voisi tuoda miehistönsä lomailemaan Babel-13:lle ja voisi jopa korjata heidän aluksiaan. Aluksi Pirk on ehdotusta vastaan, mutta kun Sherrypie lupaa, että Pirk saa viedä nti. Ivanovitsalta neitsyyden, Pirk suostuu tietyillä ehdoilla.
Pirk menee miehistöineen kelkalla Babel-13:lle ja Ivanovitsa kertoo Sherrypien ampuneen itsensä. Potkustartin miehistö aloittaa juhlat Babel-13:ssa. Potkustartilla Info huomaa joitain merkkejä hyppyportin takaisesta hyperavaruudesta. Silloin Excavatorin joukot saapuvat hyppyportista ja Sherrypie ilmoittaa, että kyseessä oli ansa.
Potkustartille päästyään Pirk päättää tuhota Excavatorin yhdeksällä valopallolla, mutta Pirk ei osaa ottaa huomioon ennakon ottamista, jolloin yksikään valopallo ei osu kohteeseensa. Pirk saa kuulla, että CPP Kalinkan kapteenilla Fukovilla on monta valopalloa varastossa, joten hän pyytää Fukovia toimittamaan ne Potkustartille. Dwarf ampuu tällä kertaa kaikki nappiin, mutta valopallot olikin täytetty 33 senttilitran olutpulloilla. Viestintähäiriöiden ja väärinkäsityksen takia Fukov luuli Pirkin pyytäneen olutpulloja valopallojen sijaan. Olut on kuitenkin syövyttänyt Excavatorin ohjauspiirit, ja päätykki on käyttökelvoton, joten he tulittavat sekundääritykeillä.
Socorro (saari)
Socorro on tuliperäinen saari Meksikolle kuuluvassa Revilla Gigedon saariryhmässä, Tyynellämerellä. Saaren pinta-ala on noin 132 neliökilometriä. Socorrolla sijaitsee tulivuori Monte Evermann, joka purkautui viimeksi vuonna 1993. Aiemmin se oli purkautunut muun muassa vuosina 1848, 1896, 1905 ja 1951.
Vuonna 1957 saarelle perustettiin laivastotukikohta. Saarella elää 250 ihmistä yhdessä kylässä, jossa on muun muassa kirkko. Kylä sijaitsee saaren länsiosassa, noin 800 metriä itään Cabo Reglasta, joka on saaren eteläisin kohta. Saarella on makean veden lähde viisi kilometriä Cabo Reglasta luoteeseen.
Star Wreck: In the Pirkinning
Tarina
Karigrandi tulee Babel-13:n ohjaamoon kännissä ja kertoo kytkeneensä aseman fuusioreaktorin automaattijäähdytyksen pois päältä, viimeisenä keinona räjäyttää asema ja Pirkin laivasto. Sherrypie yrittää kuitenkin vielä tehdä sovintoa Pirkin kanssa, aikomuksenaan saada Pirk pysyttelemään aseman läheisyydessä räjähdykseen asti. Info kuitenkin havaitsee reaktorin lähestyvän kriittistä massaa, jolloin Pirk tajuaa Sherrypien yrittävän taas huijata heitä. Pirk miehistöineen vetäytyy ja Fukov yrittää viestittää muille aluksille, että heidän pitää seurata Potkustartia, mutta soittaakin Carlon seksipuhelimeen.
Socorro (saari)
Hernando de Grijalva löysi saaren vuonna 21. joulukuuta 1533 ja nimesi sen ”Santo Toméksi”. Vuodesta 1608 lähtien saari on tunnettu Socorrona.
Star Wreck: In the Pirkinning
Tarina
Pirk pakenee "mansikkahillorööriin" ja Sherrypie tajuaa heidän selvinneen ja käskee Karigrandin pysäyttää reaktori välittömästi. Karigrandi epäonnistuu yrityksessään viimeisellä hetkellä ja Babel-13 räjähtää ja räjähdyksen synnyttämä paineaalto tuhoaa kaiken tieltään, myös Pirkin laivaston. CPP Kalinka ehtii juuri ja juuri paeta hyppyportista, ennen kuin paineaalto pyyhkäisee ohi.
Pirkin laivasto on tuhoutunut ja selviää, että he ovat törmäämässä maapalloon, joten Pirk, Info ja Dwarf sädettävät itsensä maahan ja Fukov ja Ruoska jäävät Kalinkaan ja iskeytyvät järven jäälle.
Info epäilee heidän joutuneen menneisyyteen jääkaudelle. Elokuvan lopussa kuitenkin näytetään Pirkin avaruusaseman jäännökset, joten he ovat mahdollisesti joutuneet seuraavaan jääkauteen.
Julkistus
Star Wreck: In the Pirkinning esitettiin ensimmäistä kertaa lopullisessa muodossaan 20. elokuuta 2005 joukolle sen tekoon osallistuneita henkilöitä. Tämän jälkeen elokuvan ydintiimi ja rock-yhtye Roihu olivat kiertueella, jonka aikana In the Pirkinning esitettiin 23. elokuuta Turussa ravintola Klubissa, 27. elokuuta Lappeenrannassa Ylioppilastalolla, 31. elokuuta Helsingissä Tavastia-klubilla ja 1. syyskuuta Tampereella ravintola Klubissa. Elokuva julkaistiin DVD:llä 6. syyskuuta 2005.
1. lokakuuta 2005 elokuva julkaistiin Internetissä, josta sen saa ladata ilmaiseksi. Elokuva on lisensoitu Creative Commons -lisenssillä.
Tasan 10 vuotta elokuvan julkaisusta, Youtubessa julkaistiin traileri, jossa näytettiin materiaalia myöhemmin samana vuonna julkaistavasta elokuvan HD -versiosta, joka tullaan alkuperäisen elokuvan tapaan julkaisemaan ilmaiseksi netissä.
Imperial Edition
Star Wreckin julkistamisen jälkeen Energia Oy vuokrasi itselleen toimitilat Samuli Torssosen asunnon tilalle ja tuotantotiimi päätti tehdä Imperial Editionin, jolla kaikki alukset ovat sellaisessa muodossaan, kuin Samuli Torssonen halusi, eivätkä ne näyttäisi Star Trekistä tai Babylon-5:sta matkituilta. Elokuvan mitään näyteltyjä bluescreen-kohtauksia ei kuitenkaan leikattu tai poistettu tai lisätty, vaan alusten tulitaistelut ja alusten mallit suunniteltiin uudestaan Juuso Mäkelän avustuksella.
Hahmoparodiat
thumb|right|350px|Elokuvan päähenkilöt komentosillalla
Autovakuutus
Autovakuutus (ns. kaskovakuutus) on vapaaehtoinen vakuutus, joka korvaa auton (tai muun ajoneuvon) vahinkoja. Pakollinen liikennevakuutus korvaa henkilövahinkoja ja syyttömän osapuolen ajoneuvon vahingot. Kaskovakuutuksia on eri laajuuksisia, joita useimmiten nimitetään osa-, iso- ja superkaskoiksi. Nimitykset ja sisällöt vaihtelevat yhtiökohtaisesti.
Autovakuutuksille tyypillistä on vahinkojen vaikutus vakuutusmaksuun eli niin sanottu bonus-malus -järjestelmä. Vahingottomista vuosista saa "bonusta" eli alennusta. Vastaavasti vakuutuksesta korvattu vahinko laskee bonuksen määrää (malus), usein noin 15 %-yksikköä vakuutustapahtumaa kohden. Useimmissa vakuutuksissa korvauksesta vähennetään tietty omavastuu (vaihtelee yhtiö- ja vakuutussopimuskohtaisesti - sovittavissa vakuutusta otettaessa).
Sana kasko tarkoitti alun perin laivan runkoa ja kaskovakuutus korvasi aluksen vauriot.
Turku Centre for Medieval and Early Modern Studies
thumb|150px|TUCEMEMS-keskuksen logo
Autovakuutus
Isokasko
Isokaskoon kuuluu yllä mainittujen lisäksi:
Turku Centre for Medieval and Early Modern Studies
Toiminta
TUCEMEMS tukee ja edistää myöhäisantiikista 1700-luvun lopulle keskittyvää tieteellistä tutkimusta. Keskus yhdistää tutkijoita yli oppiaine- ja tiedekuntarajojen. Keskuksen jäsenten edustamia oppiaineita ovat arkeologia, filologiat, filosofia, historia, oikeus- ja taidehistoria sekä kirjallisuus- ja uskontotieteet. Kansainväliseen yhteistyöhön sisältyy esimerkiksi ulkomaisten professoreiden ja muiden tutkijoiden vierailut Turkuun,joiden yhteydessä vierailijat ovat pitäneet luentoja ja kursseja omasta erityisalastaan. Keskus on järjestänyt myös kansainvälisiä tutkijatapaamisia Turussa, kuten keväällä 2014 järjestetty kollokvio Framing Premodern Desires. Kollokviossa käsiteltiin seksuaalisuutta, sen monimuotoisuutta ja siihen kohdistuvaa sosiaalista kontrollia keskiaikaisissa ja varhaismoderneissa yhteiskunnissa.
Autovakuutus
Täyskasko
Yllä mainittujen lisäksi täyskaskoon kuuluu usein:
Turku Centre for Medieval and Early Modern Studies
Toiminta
Tucemems tarjoaa tutkijoille esitelmiä, seminaareja, luentoja sekä tutkijavierailuja. Jäsenet voivat myös hakea matka-avustuksia sekä avustusta erilaisten kansainvälisten tiedetapahtumien järjestämiseen Turussa.
Autovakuutus
Täyskasko
Vakuutusten sisällöt ja ehdot vaihtelevat vakuutusyhtiöittäin.
Turku Centre for Medieval and Early Modern Studies
Toiminta
Tärkeä toimintamuoto on myös julkaisutoiminta, jota keskus tekee yhteistyössä Amsterdam University Pressin (AUP) kanssa. Keskus julkaisee AUP:n kanssa Crossing Boundaries -nimistä tieteellistä julkaisusarjaa. Sarja on oppiainerajoja ylittävän ja erilaisia lähdetyyppejä yhdistelevän tutkimuksen julkaisukanava. Sarjan ensimmäinen osa, Same-sex Sexuality in later Medieval English Culture käsittelee samaa sukupuolta olevien seksuaalisuutta myöhäiskeskiajan Englannissa. Keskus on aikaisemmin osallistunut erilaisten julkaisujen tukemiseen taloudellisesti. Yhdessä Turun historiallisen yhdistyksen kanssa keskus on julkaissut artikkelikokoelman Turun tuomiokirkon suojissa - Pohjoinen hiippakuntakeskus keskiajan ja uuden ajan alun Euroopassa, joka käsittelee Turun ja Suomen historiaa mainitulla ajanjaksolla.
Keskus tarjoaa Turun yliopiston opiskelijoille monitieteistä Vanhojen aikojen opintokokonaisuutta. Kokonaisuus antaa perustiedot esihistorian, antiikin, keskiajan ja uuden ajan alun historiasta sekä metodologisia työvälineitä ajanjaksoista kiinnostuneille opiskelijoille. Turun yliopistossa kirjoilla olevat opiskelijat voivat opiskella "vanhoja aikoja" 25 - 60 opintopistettä.
Autovakuutus
Täyskasko
Englantilainen vakuutusyhtiö Adrian Flux alkoi ensimmäisenä maailmassa vakuuttaa kuljettajattomia autoja kesällä 2016. Vakuutukset ovat halvempia kuin normaalit vakuutukset.
Turku Centre for Medieval and Early Modern Studies
Toiminta
Yleisölle tarjotaan erilaisia yleisöluentoja, erityisesti joka kevät järjestettävä Studia generalia -luentosarja. Luentosarja keskittyy aina johonkin tiettyyn aihealueeseen. TUCEMEMS on myös tehnyt yhteistyötä esimerkiksi Turun keskiaikaisten markkinoiden kanssa järjestämällä markkinoilla seminaareja erilaisista keskiaikaan liittyvistä teemoista.
Hallinto
TUCEMEMSilla on kymmenen jäsentä käsittävä johtoryhmä. Johtoryhmällä on puheenjohtaja, joka vastaa TUCEMEMSin toiminnasta ja keskuksen tehtävien taloudellisesta ja tuloksellisesta hoitamisesta. Johtoryhmän jäsenet ovat Turun yliopiston eri oppiaineiden professoreita ja muita tutkijoita. Johtoryhmä päättää määrärahojen käytöstä ja valvoo sitä sekä luo toimintasuunnitelman keskukselle vuosittain. Humanistisen tiedekunnan dekaani nimittää johtoryhmän.
Johtoryhmän puheenjohtaja hyväksyy TUCEMEMSin uudet jäsenet. Jäseneksi hyväksytään hakijat, jotka tekevät tutkimusta tai jatko-opintoja liittyen keskiaikaan tai uuden ajan alkuun. Myös maisterivaiheessa olevia opiskelijoita voidaan hyväksyä jäseneksi, jos opiskelijan tavoitteena on jatkaa tutkimusta jatko-opintojen parissa.
Julkaisusarja
TUCEMEMSin julkaisee tieteellistä julkaisusarjaa Crossing Boundaries yhteistyössä Amsterdam University Press (AUP) -kustantamon kanssa. Sarjassa julkaistaan vertaisarvioituja tieteellisiä teoksia, jotka yhdistelevät eri tieteenaloja tai toimivat niiden risteyskohdissa. Julkaisut käsittelevät Euroopan historiaa myöhäisantiikista 1700-luvun lopulle. Sarjan julkaisut edustavat monipuolisesti eri tieteenaloja kuten historiaa, arkeologiaa, uskontotiedettä ja kirjallisuudentutkimusta. Julkaisujen kieli on englanti.
´Sarjassa ilmestyneet julkaisut
Tom Linkinen: Same-sex Sexuality in Later Medieval English Culture. 2015. ISBN 9789089646293.
Kirsi Salonen, Sari Katajala-Peltomaa (eds): ''Church and Belief in the Middle Ages. Popes, Saints, and Crusaders''. 2016. ISBN 9789089647764.
Tuomas Lehtonen, Linda Kaljundi (eds): Re-forming Texts, Music, and Church Art in the Early Modern North. 2016. ISBN 9789089647375.
Wojtek Jezierski, Lars Hermanson (eds): Imagined Communities on the Baltic Rim, from the Eleventh to Fifteenth Centuries. 2016. ISBN 9789089649836.
Sheryl McDonald Werronen: ''Popular Romance in Iceland. The Women, Worldviews, and Manuscript Witnesses of Nítída saga''. 2016. ISBN 9789089647955.
Marika Räsänen: ''Thomas Aquinas's Relics as Focus for Conflict and Cult in the Late Middle Ages. The Restless Corpse.'' 2017. ISBN 9789089648730.
Liisa Steinby, Aino Mäkikalli (eds): Narrative Concepts in the Study of Eighteenth-Century Literature. 2017. ISBN 9789089648747.
Riitta Laitinen: Order, Materiality, and Urban Space in the Early Modern Kingdom of Sweden. 2017. ISBN 9789462981355.
Satu Lindman, Meri Heinonen, Tom Linkinen, Marjo Kaartinen (eds): ''Framing Premodern Desires. Sexual Ideas, Attitudes, and Practices in Europe''. 2017. ISBN 9789089649843.
Mikko Kauko, Miika Norro, Kirsi-Maria Nummila, Tanja Toropainen, Tuomo Fonsén (eds): ''Languages in the Lutheran Reformation. Textual Networks and the Spread of Ideas''. 2019. ISBN 9789462981553.
Maths Bertell, Frog, Kendra Willson: ''Contacts and Networks in the Baltic Sea Region. Austmarr as a Northern mare nostrum, ca. 500-1500 AD''. 2019. ISBN 9789462982635.
Rose-Marie Peake: The Power of Religious Societies in Shaping Early Modern Society and Identities. 2020. ISBN 9789462986688.
Historia
Keskus sai alkunsa joulukuussa 2009. Keskusta esittelivät ensimmäisen kerran 4. joulukuuta 2009 Turun yliopiston päärakennuksessa TUCEMEMSin johtoryhmän jäsenet. Samana päivänä julkaistiin myös keskuksen nettisivut. Taustalla oli englannin kielen ja kulttuurihistorian tutkijoiden välinen yhteistyö. Tilannetta kartoitettaessa havaittiin, että Turun yliopistossa oli useita kymmeniä tutkimushankkeita, jotka käsittelivät tätä ajanjaksoa eri näkökulmista. Tutkimusta ajanjaksosta tehtiin paitsi historia-aineissa, myös muun muassa eri kieliaineissa, uskontotieteessä, filosofiassa, kirjallisuustieteessä ja jopa kasvitieteessä. Keskus perustettiin tiivistämään yhteistyötä eri oppiaineiden välillä.
Perustamisen jälkeen toiminta käynnistyi vilkkaasti,vuonna 2010 jäseniä keskuksella oli jo noin 70. Vuonna 2014 jäseniä oli yli 120. Vuodesta 2010 lähtien keskuksella on ollut säännöllistä toimintaa, muun muassa joka kuukausi järjestettävät kuukausiesitelmät, sekä kansainvälisten tutkijoiden pitämät luentokurssit. Vuonna 2010 keskus aloitti yhteistyötä muiden saman alan keskusten kanssa. Samana vuonna keskus järjesti myös yhden symposiumin ja kolme erilaista luentosarjaa.
Vuodesta 2011 lähtien keskus on järjestänyt kevätlukukaudella yleisölle tarkoitetun Studia generalia luentosarjan "Vanhat ajat". Luentosarja on kerännyt reilusti yleisöä sekä yliopiston opiskelijoista että muista historiasta kiinnostuneista. Ensimmäisen luentosarjan teemana oli materiaalinen kulttuuri, turhamaisuus ja uskonto. TUCEMEMSin oma tutkijaseminaari aloitti toimintansa myös vuonna 2011. Seminaarin tarkoituksena on tarjota eri alojen tutkijoille mahdollisuus keskustella toistensa töistä ja auttaa toisiaan tutkimuksen tekemisessä.
Vuonna 2012 tärkeä tapahtuma oli ”Turun tuomiokirkon suojissa” -kirjan ilmestyminen. Kirja on artikkelikokoelma, joka valottaa Turun ja Suomen keskiaikaa ja uuden ajan alkua monitieteisesti. Kirja julkaistiin Turun Historiallisen Yhdistyksen Historia Mirabilis -sarjassa. TUCEMEMS osallistui myös Dies Medievales -konferenssin järjestämiseen Turussa. Kevään Studia generalia -luentosarjan otsikko oli "Saarnataidosta anatomiaan – suomalaista koulutusta ja tutkimusta keskiajalta 1700-luvulle" ja keskittyi nimensä mukaisesti koulutukseen Suomessa.
Vuonna 2013 Keskus aloitti yhteistyön Amsterdam University Pressin kanssa. Yhteistyön tarkoituksena on julkaista Crossing Boundaries: Turku Medieval and Early Modern Studies -sarjaa. Sarjan ensimmäisen julkaisun pitäisi tulla painosta vuonna 2014. Kuten aikaisempinakin vuosina, studia generalia -luentosarja keräsi paljon kiinnostunutta väkeä. Teemana oli "Ruumiin ilot ja kirot – näkökulmia keskiajan ja uuden ajan alun ruumiillisuuteen, seksuaalisuuteen ja parisuhteisiin".
Vuonna 2015 Crossing Boundaries -sarjan ensimmäinen julkaisu, Tom Linkisen kirjoittama Same-Sex Sexuality in Later Medieval English Culture, ilmestyi. Teoksen aiheena on samaa sukupuolta olevien väliset seksisuhteet keskiajan lopulla Englannissa.
Vuonna 2016 alkoi pohjoisen reformaation 500. juhlavuosi, joka jatkui myös seuraavan vuoden puolelle. TUCEMEMS oli mukana järjestämässä 500. juhlavuoden avausseminaaria. 30. lokakuuta Turun Tuomiokirkkossa. Keskus oli yksi Ravattulan Ristimäen arkeologisten kaivausten rahoittajista. Kaivaukset suoritti Turun yliopiston arkeologian oppiaine.
Reformaation juhlavuoden vietto jatkui vuonna 2017. Maaliskuussa keskus järjesti kaksipäiväisen kansainvälisen seminaarin “Reformation shaping culture and society in the past and in the present”. Myös vuoden Studia Generalia -luentosarja käsitteli reformaatiota. Sarjan otsikkona oli “Church in Transition – The Effects of the Reformation on the Culture and the Church”.
Vuonna 2018 keskus järjesti useita workshoppeja ja pienempiä seminaareja. Marraskuussa Religious Objects in Medieval Churches -workshopissa kotimaiset ja kansainväliset puhujat keskustelivat Itämeren alueen kirkollisesta kulttuuriperinnöstä. Joulukuussa TUCEMEMSin jäsenet kokoontuivat esittelemään viimeisimpiä tutkimusprojektejaan jäsenistön tutkijaseminaariin.
Joulukuussa keskus järjesti Crises and the Schism in Late Medieval Europe -workshopin yhteistyössä SCISMA-projektin kanssa. Tapahtuma käsitteli myöhäiskeskiajan kriisejä: mustaa surmaa, satavuotista sotaa ja Suurta skismaa.
Vuonna 2020 koronaviruspandemia vaikutti keskuksen toimintaan. Helmikuussa käynnistynyt Valistus-teemainen Studia Generalia -yleisöluentosarja keskeytettiin kahden ensimmäisen luennon jälkeen.
Keskus oli mukana järjestämässä Religious Communities in Rome in the Great Western Schism -workshopia yhdessä École française de Romen ja Suomen Rooman-instituutin kanssa. Kaksi päivää kestäneessä etäyhteyksin järjestetyssä workshopissa keskusteltiin Suuren skisman vaikutuksista Rooman uskonnollisiin yhteisöihin.