cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Windows NT 4.0
Päivitettävyys
"Option Pack" oli saatavana ilmaisena CD-levynä vuoden 1998 tienoilla; kyseinen CD sisälsi IIS:n version 4.0 Active Server Pagesin kanssa, FrontPage-palvelinlaajennokset, sertifikaattipalvelimen, MTS:n, MSMQ:n, CDONTS:in, Internet Authentication Servicen (IAS), Indexing Servicen, Microsoft Management Consolen version 1.0, Microsoft Site Serverin, SMTP- ja NNTP-palvelut ja muita uusia ohjelmistoja.
Useita ominaisuuksia, kuten esimerkiksi Distributed File System ja Windows NT Load Balancing Service (WLBS), oli saatavana lisäosina Windows NT Server 4.0:aan. Routing and Remote Access Service oli myös ladattava ominaisuus, joka korvasi Windows NT 4.0:n erilliset RAS- ja Multi-Protocol Routing -palvelut.
Microsoft Officen uusin versio, joka toimii Windows NT 4.0:ssa, on Office XP.
Service Packit
Service Pack 7 oli suunnittella yhdessä vaiheessa vuoden 2001 alkupuolella, mutta tästä tuli Post SP6a Security Rollup (Service Pack 6a:n jälkeinen turvallisuuspaketti) eikä varsinainen Service Pack, ja se julkaistiin 26. heinäkuuta 2001, 16 kuukautta Windows 2000:n julkaisun jälkeen ja melkein kolme kuukautta ennen Windows XP:n julkaisua.
Service Packit lisäsivät useita uusia ominaisuuksia, kuten uudempia versioita tai parannuksia Internet Information Servicesiin, julkinen avain- ja sertifikaattiauktoriteettitoimintoja, käyttäjätunnus- ja käyttäjäprofiiliparannuksia, älykorttituen, paranneltu symmetrinen multiprosessointituki (SMP), skaalautuvuusparannuksia, klusterointiominaisuuksia, parannuksia COM-tukeen, käyttäjäkohtaiset levytilarajoitukset, tapahtumalokipalvelu, Security Configuration Manager -MMC-lisäosa, MS-CHAPv2 ja NTLMv2, SMB-pakettien allekirjoitustuki, SYSKEY, käynnistysparannuksia, WINS-parannuksia, Routing and Remote Access Service (RRAS), PPTP, parannuksia DCOM/HTTP-tunnelointiin, IGMPv2, WMI, Active Accessibility ja NTFS 3.0 -tuki, muiden muassa.
Resource Kitit
Microsoft julkaisi viisi versiota Windows NT 4.0 Workstation- ja Server-Resource Kitistä (alkuperäinen julkaisu sekä neljä täydennyspakettia), joka sisälsi laajan määrän työkaluja ja apuvälineitä sekä kolmansien osapuolien ohjelmistoja.
Turvallisuus
Microsoft lopetti turvallisuuspäivitysten tarjoamisen Windows NT 4.0 Workstationille 30. kesäkuuta 2004 ja Windows NT 4.0 Serverille 31. joulukuuta 2004 useiden vakavien turvallisuusongelmien, mukaan lukien Microsoft Security Bulletin MS03-010:n, tähden, joita Microsoftin mukaan ei voisi paikata ilman merkittäviä muutoksia ydinkäyttöjärjestelmään. Tietoturvatiedotteen mukaan "Windows NT 4.0:n ja Windows 2000:n ja sen seuraajien välisten oleellisten eroavaisuuksien vuoksi on mahdotonta uudelleenrakentaa ohjelmistoa Windows NT 4.0:lle haavoittuvuuden poistamiseksi. Sen tekeminen vaatisi erittäin merkittävän osan Windows NT 4.0 -käyttöjärjestelmän uudelleensuunnittelua ja [...] ei olisi takeita, että Windows NT 4.0:lle suunnitellut ohjelmistot toimisivat odotetusti paikatussa järjestelmässä".
Kesäkuun 2003 ja kesäkuun 2007 välillä Windows 2000 Server -julkaisusta löydettiin ja korjattiin 127 turvallisuusongelmaa, joista monet saattavat myös vaikuttaa Windows NT 4.0 Server -järjestelmiin; kuitenkaan Microsoft ei testaa ohjelmistoja, joiden tuki on jo päättynyt.
Perintö
Windows NT:n vakaus tarjosi pienempiä tukikustannuksia verrattuna Windows 95:een tai Windows 98:aan. Sen seuraajaksi tuli myöhemmin Windows 2000, joka perustui NT-teknologiaan ja se laajalti yhdisti Windowsin NT- ja kuluttajaversiot. Windows XP ja myöhemmät versiot viimeistelivät ydinarkkitehtuurin yhdentymisen NT-teknologian ympärille.
Keskusmuistin enimmäismäärä
Windows NT 4.0:n tukema fyysisen RAM- eli keskusmuistin enimmäismäärä on 4 gigatavua.
Polsteri
thumb|200px|Polsterin kunnallishallintoalue Pietarin kartalla. Polsteri on historiallinen kaupunginosa ja kunnallishallintoalue Pietarin Krasnogvardeiskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin itäosassa Nevan vasemmalla rannalla. Nimitys juontuu latinan sanasta paluster ’soinen’.
1700-luvun alussa seudun eteläosassa oli Kazatšja-niminen esikaupunki. 1700-luvun loppupuolella suuri osa alueesta kuului ruhtinas Aleksandr Bezborodkolle, jonka maaorjat muodostivat Polsterin kylän. 1800-luvun alussa seudulle syntyi huvila-asutusta. Vuosina 1721–1865 paikallisten kivennäisvesilähteiden yhteydessä toimi yksi Venäjän ensimmäisistä kylpylöistä. Nykyään Poljustrovskaja-kivennäisvettä pullotetaan myyntiin.
1800-luvun jälkipuoliskolla Nevan rannalle syntyi suuria teollisuuslaitoksia. Pietarin suomalaisia oli töissä muun muassa Parviaisen rautavalimolla ja konepajalla. 1900-luvun alussa alettiin rakentaa alueen pohjoisosaa. 1910-luvulla perustettiin Pietari Suurelle nimetty sairaala. Lokakuun vallankumouksen jälkeen pohjoisosa liitettiin Pietarin kaupunkiin. 1920–1930-luvuilla rakennettiin Kondratjevski-prospektin asuinalue (arkkitehti Grigori Simonov ym.), tavaratalo ja Leningradin suurin elokuvateatteri Gigant (Aleksandr Gegello ja David Kritševski). Laajamittainen lähiörakentaminen alkoi 1950-luvun lopussa.
Alueella sijaitsee suomalaisten neuvostoaikana suosima Karelija-hotelli. Nähtävyyksiin kuuluu Bezborodkon huvila (Sverdlovskaja-rantakatu 40, nykyään sairaala).
Mark Morton
Mark Duane Morton (s. 25. marraskuuta 1972 ) on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Lamb of Godin toinen kitaristi. Morton toimii yhtyeen soolokitaristina, vaikka yhtyeen uusinta levyä, vuoden 2006 Sacramentia ennen soolo-osuudet studiossa usein hoitikin vieraileva kitaristi, kuten entinen Megadeth-kitaristi Chris Poland. Morton on hoitanut yhtyeen live-esiintymisissä vierailevien kitaristien soolo-osuudet. Lisäksi Sacramentin myötä yhtyeen kappaleet alkoivat sisältää enemmän kitarasooloja ja -melodioita, jotka ovat antaneet Mortonin soolokitaristitittelille enemmän arvoa.
Ura
Morton oli mukana perustamassa Lamb of Godin kantamuotoyhtyettä Burn the Priestiä Lamb of Godissa soittavien basisti John Campbellin ja rumpali Chris Adlerin kanssa. Vuonna 1999 yhtye muotoutui nykyiseen Lamb of God -muotoonsa, jolloin siihen liittyi myös yhtyeessä nykyään soittava Mortonin kitaristipari Willie Adler.
Ensimmäisellä albumillaan Lamb of Godin kanssa Morton on nimetty albumin kansilehteen toisella nimellään Duane. Morton on soittanut jokaisella yhtyeen albumilla. Morton on kirjoittanut useita Lamb of Godin arvostettuja kappaleita, kuten Sacrament-albumin kolmannen kappaleen Redneckin, josta on tehty myös musiikkivideo.
Tioredoksiini
thumb|250px|Malli tioredoksiinin rakenteesta Tioredoksiini on proteiini, jota esiintyy kaikissa organismeissa. Tioredoksiini osallistuu useisiin biokemiallisesti tärkeisiin prosesseihin eliöissä, muun muassa deoksiribonukleotidien biosynteesiin ja fotosynteesiin. Tioredoksiini toimii biokemiallisissa hapetus-pelkistysreaktioissa joko hapettimena tai pelkistimenä ja tämä perustuu sen kykyyn osallistua sulfidisillan vaihtoreaktioihin.
Biologinen merkitys
Tioredoksiini on molekyylimassaltaan pienehkö 12 kDa:n suuruinen proteiini. Proteiinissa tärkeitä ovat toisiaan lähellä sijaitsevat kaksi reaktiivista kysteiiniaminohappoa. Tioredoksiinista on pelkistynyt muoto, jossa kysteiinien sivuketjujen tioliryhmät ovat vapaina, ja hapettunut muoto, jonka kysteiinien sivuketjujen tioliryhmät ovat muodostaneet disulfidisillan.
Tioredoksiini osallistuu monien tärkeiden entsyymien toimintaan joko pelkistämällä entsyymien disulfidisillat tai hapettamalla vapaat tioliryhmät disulfidisilloiksi. Yksi tällainen entsyymi on deoksiribonukleotidien synteesissä tarvittava ribonukleotidireduktaasi. Kun ribonukleotidireduktaasi pelkistää ribonukleotidin deoksiribonukleotidiksi, muodostuu katalyyttisesti tärkeiden kysteiiniaminohappojen välille disulfidisilta ja entsyymi inaktivoituu. Tioredoksiini pelkistää tämän sidoksen, jolloin ribonukleotidireduktaasi aktivoituu jälleen. Reaktiossa hapettuneen tioredoksiiniproteiinin pelkistää tioredoksiinireduktaasientsyymi.
Tioredoksiini osallistuu myös fotosynteesin pimeäreaktioiden eli Calvinin kierron reaktioiden synteesiin ja se aktivoi kloroplasteissa eräitä entsyymejä pelkistämällä niiden sisältämiä disulfidisidoksia. Tioredoksiini myös inhiboi eräitä hajottavia entsyymejä kloroplasteissa hapettamalla niiden kysteiiniaminohappojen sivuketjujen tioliryhmät vähemmän reaktiivisiksi disulfidisilloiksi. Kloroplasteissa tioredoksiini osallistuu muun muassa fruktoosi-1,6-bisfosfataasin, malaattidehydrogenaasin ja glyseraldehydi-3-fosfaattidehydrogenaasin toiminnan säätelyyn. Kloroplasteissa hapettuneen tioredoksiinin pelkistää ferredoksiini erään reduktaasientsyymin katalysoimana. Tätä reaktiota aktivoi auringon valo.
Kalapassi
Verkkokauppaan on kehitetty uusi tuote ”Kalapassi+”, jossa lupa-alue voi ulkoistaa koko luvanmyynnin Kalapassin järjestelmään. Muun muassa Oulun ja Tampereen kaupungit ovat ulkoistaneet luvanmyynnin Kalapassi+:aan. Luvat myydään verkossa ja käteisenä. Lupa-alueen ei enää tarvitse käyttää kuittilomakkeita eikä pyydysmerkkejä. Näin lupa-alue säästää vuodessa satoja euroja. Pirkanmaan kalatalouskeskus hoitaa koko myynnin. Kaikki myynti kirjautuu samaan järjestelmään. Maksun jälkeen asiakkaalle tulostetaan tosite ja pyydysmerkit. Pyydysmerkkiin kirjautuu lupa-alueen nimi ja mistä luvasta on kyse sekä kalastajan nimi ja yhteystieto. Kalatalouskeskus raportoi luvanmyynnistä lupa-alueelle. Lupa-alue ja kalastuksen valvojat voivat seurata ajantasaisesti koko myyntiä omilla tunnuksilla.
Luvan myyjänä on lupa-alue. Pirkanmaan Kalatalouskeskus ry.n roolina on ylläpitää ohjelmaa.
Kalapassi-nimi on rekisteröity tuotenimi, jota hallitsee Pirkanmaan Kalatalouskeskus ry. Nimi otettiin käyttöön vuonna 1991. Kalapassin lupia on myyty yli 20-vuotisen historian aikana kymmeniä tuhansia.
Francesco Geminiani
thumb|Francesco Geminiani Francesco Geminiani (kastettu 5. joulukuuta 1687 Lucca, Toscana – 17. syyskuuta 1762 Dublin) oli italialainen säveltäjä, viulisti ja opettaja.
Elämä
Geminiani syntyi vuonna 1687. Hän opiskeli musiikkia aluksi Alessandro Scarlattin johdolla. Sitten hän alkoi soittaa viulua Carlo Lonatin ja myöhemmin Arcangelo Corellin johdolla. Vuodesta 1711 saakka Geminiani toimi eräässä napolilaisessa oopperaorkesterissa ensiviulistina. Vuonna 1714 hän muutti Lontooseen. Täällä Geminiani pääsi soittamaan omia viulukonserttojaan Georg Friedrich Händelin kanssa. Sen jälkeen hän asui jonkin aikaa Pariisissa, kunnes palasi Englantiin vuonna 1755. Geminiani kuoli 17. syyskuuta 1762.
The Sugarcubes
The Sugarcubes oli islantilainen vaihtoehtorockyhtye, jonka pääasiallinen laulaja oli Björk ennen soolouralle ryhtymistään. Muita yhtyeen jäseniä olivat Sigtryggur Baldursson (rummut), Einar Örn Benediktsson (laulu, trumpetti), Einar Melax (koskettimet), Þór Eldon (kitara), Bragi Ólafsson (basso) ja Margrét Örnólfsdóttir (koskettimet).
Giovanni Gentile
Giovanni Gentile (30. toukokuuta 1875 Castelvetrano, Sisilia – 15. huhtikuuta 1944 Firenze, Italia) oli italialainen uushegeliläinen idealistinen filosofi, jota voi verrata Benedetto Croceen. Hän kuvasi itseään “fasismin filosofiksi”, ja hän haamukirjoitti Benito Mussolinin kirjoittamaksi merkityn La Dottrina del Fascismo (1932; 'Fasismin oppijärjestelmä'). Hän kehitti myös oman filosofisen järjestelmän aktualistinen idealismi.
Gentile sai vaikutteita sellaisilta italialaisilta intellektuelleilta kuin Giuseppe Mazzini, Rosmini, Gioberti sekä Silvio Spaventa, jolta hän lainasi ajatuksen autoctisi, ”itsensä rakentaminen”, mutta häneen vaikuttivat voimakkaasti myös saksalaiset idealistiset ja materialistiset ajattelun koulukunnat, nimittäin Karl Marx, Hegel ja Fichte, joiden kanssa yhteistä hänellä oli pyrkimys luoda Wissenschaftslehre, sellainen tiedon rakenteen teoria, johon ei sisälly oletuksia. Myös Friedrich Nietzsche vaikutti häneen, kuten voi nähdä Nietzschen yli-ihmisen ja Gentilen Uomo Fascistan yhtäläisyydestä.
Vihreä Lyhty (Hal Jordan)
Vihreä Lyhty, oikealta nimeltään Hal Jordan, on DC Comicsin kustantama kuvitteellinen sarjakuvasankari, jonka loivat John Broome ja Gil Kane. Hahmon ensiesiintyminen oli Showcase-sarjakuvan numerossa 22, lokakuussa 1959. Jordan on samalla toinen hahmo Vihreän Lyhdyn roolissa, häntä ennen Alan Scott toimi alkuperäisenä Vihreänä Lyhtynä maaplaneetalta.
DC Comicsin hopeakaudella luodusta Jordanista tuli myöhemmin vuonna 1994 superrikollinen Parallax, jolloin hänen tilalleen neljänneksi Vihreäksi Lyhdyksi tuli Kyle Rayner. Pitkän tauon jälkeen Jordan palasi takaisin sankarin rooliinsa vuonna 2004 lyhytsarjakuvassa Green Lantern: Rebirth ja esiintyy edelleen nimikkosarjakuvassaan Yhdysvalloissa.
Sarjakuvissa
Sarjakuvien toimittaja Julius Schwartz halusi enemmän science fiction painotteisen Vihreän Lyhdyn toisin kuin edellinen Vihreä Lyhty Alan Scott, joka sai voimansa Tähtisydän-nimisestä pienestä meteoriitista. Hän värväsi käsikirjoittaja John Broomen ja kuvittaja Gil Kanen luomaan uuden Vihreän Lyhdyn. Kaksikon luoma sankari esiteltiin vuonna 1959 Showcase-sarjakuvan numerossa 22.
Toinen Vihreä Lyhty sai nimekseen Harold "Hal" Jordan. Hän oli toisen sukupolven koelentäjä, joka seurasi isänsä Martin Jordanin jalanjälkiä. Yhdysvaltain ilmavoimissa työskennellyt Jordan löysi erään harjoituslennon aikana autiomaahan pudonneen avaruusaluksen. Avaruusaluksen sisällä oli Abin Sur -niminen avaruusolento, joka lähetti ennen kuolemaansa sormuksensa etsimään korvaajaansa, joka olisi täysin rehellinen ja peloton. Abin Sur luovutti lopulta Jordanille kantamansa voimasormuksen ja patterin, jolla hänen täytyi ladata sormus 24 tunnin välein. Jordan suhtautui vakavasti uuteen tehtäväänsä ja auttoi supersankarina niin apua tarvitsevia ihmisiä kuin Vihreän Lyhdyn Joukkojakin. Hänet kutsuttiin myöhemmin myös Oikeuden Puolustajiin varajäseneksi.
Vuoden 1994 tarinassa Emerald Twilight Hal Jordanista tuli kuitenkin superrikollinen, kun hänen kotikaupunkinsa Coast City tuhoutui Mongulin hyökkäyksessä. Aikaisemmin Jordan oli voittanut Mongulin taistelussa huolimatta siitä, että Mongulin iho oli keltainen. Voimasormus kun ei tehoa keltaiseen väriin. Jordan lähetti superrikollisen vankilaan, mutta Mongul onnistui kuitenkin karkaamaan vankilassa vellonneen mellakan ansiosta. Hautoessaan kostoa Vihreälle Lyhdylle Mongul matkasi kohti Yhdysvaltojen länsirannikkoa välittämättä siitä, että Hal Jordan ei ole enää se Vihreä Lyhty, joka päihitti hänet. Mongul taistelee uutta Vihreää Lyhtyä Kyle Rayneria vastaan ja yllättyy täysin, kun tämän voimasormus kykenee vahingoittamaan häntä. Kaupungin tuhoutuessa kaikki kaupungin 7 miljoonaa asukasta kuolivat ja surun murtama Jordan hyökkäsi Oa -planeetalle, riisti itselleen lisävoimia planeetalla sijainneesta keskusvoimalähteestä ja tappoi useita Vihreitä Lyhtyjä, mukaanlukien Kilowogin ja myös Sinestron. Hän muuttui Parallax-nimiseksi viholliseksi, joka yritti useasti palauttaa Coast Cityn kuolleet ihmiset henkiin joutuen useasti taistelemaan entisiä liittolaisiaan vastaan. Jordan kuoli kuitenkin sankarina pelastaessaan Maan The Final Night-lehden numerossa 4 (marraskuu 1996).
Kuolemansa jälkeen kosminen Aaveen henki antoi Jordanille mahdollisuuden sovittaa syntinsä. Tämän myötä hänestä tuli Jim Corriganin jälkeen Aaveen seuraava ihmisisäntä. Aaveena toimiessaan Jordan käytti uusia lähes rajattomia voimiaan auttaakseen muita. Lopulta Jordanin katsottiin sovittaneen syntinsä ja hänet palautettiin takaisin Vihreäksi Lyhdyksi, sekä elävien kirjoihin vuonna 2004 6-osaisessa sarjakuvassa Green Lantern: Rebirth.
Nokia 5120
Nokia 5120 oli suomalaisen matkapuhelinvalmistaja Nokian kehittelemä GSM-puhelin. Se julkaistiin 23. syyskuuta 1998. Puhelimessa on 100-paikkainen numerokirja.
Nokia 5120 pysyi valmiustilassa noin 4 päivää ja sillä voi puhua 2–3 tuntia yhdellä latauksella. Se painoi vain 137 grammaa.
Teruaki Kurobe
Teruaki Kurobe (s. 6. maaliskuuta 1978 Tokushima) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Kurobe debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 2003. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Huppuhopeanokka
Huppuhopeanokka (Odontospiza griseicapilla) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Huppuhopeanokkaa tavataan Itä-Afrikassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Max Holste
pienoiskuva|Max Holste vuonna 1960. Max Holste (13. syyskuuta 1913 Nizza – 19. elokuuta 1998 Toulon) oli ranskalainen lentokoneinsinööri.
Hän kokeili vesikoneella lentämistä jo 16-vuotiaana. Hän suunnitteli oman lentokoneen vuonna 1934, jolloin hän työskenteli Farman-lentokonetehtaalla. Tehtaalla suunnittelemansa MH 20 lensi ensilennon 27. kesäkuuta 1940. Toisen maailmansodan aikana hän suunnitteli MH 52 -lentokonetta, joka oli kaksitasoinen koulukone.
Hän perusti vuonna 1946 nimeään kantavan lentokonetehtaan, Société anonyme des avions Max Holste. Vuonna 1951 MH 152 -tiedustelukone oli valmis. Tämän versio Max-Holste MH-1521 Broussard lienee kuuluisin Holsten koneista. Sen myynnin ehtyessä 1960-luvun alussa siitä kehitettiin MH 250 Super-Broussard -prototyyppi.
Holste suunnitteli vuonna 1959 Nord 260- ja Nord 262 -kuljetuslentokoneet.
Tehtaan koneita myytiin Ranskan asevoimille yli 300 kappaletta.
Tämän tehtaan toiminta muuntui vuonna 1961 Reims Aviation -yhtiöksi, joka on tehnyt tähän päivään asti Reimsin kaupungissa Ranskassa eräitä Cessnan lentokoneita lisenssivalmistuksena. Reims-nimellä koneita on tehty 1000 kappaletta.
Holste suunnitteli useita mäntämoottoreilla varustettuja lentokoneita. Max Holste oli luomassa Brasilian lentokoneteollisuutta toimien Embraer Bandeirante-lentokoneen suunnittelun johtajana.
Sotilasarvo
Sotilasarvo osoittaa sotilaiden keskinäistä esimiesasemaa sekä sotilaan virka-asemaa, tehtävää, koulutusta ja kokemusta. Sotilasarvot vaihtelevat maasta ja aikakaudesta toiseen, mutta yleensä voidaan erottaa kolme ryhmää: miehistö, alipäällystö (aliupseerit) ja päällystö (upseerit; yliupseerit, esiupseerit ja kenraalikunta).
Aliupseerit toimivat keskijohto- ja työnjohtotehtävissä. Aliupseerien koulutus tähtää ammatillisiin valmiuksiin, joihin harjaannutaan yleensä yhdessä puolustushaarassa, aselajissa, toimialalla ja joukko-osastossa.
Upseerit toimivat ylimmissä päällikkö- ja komentajatehtävissä. Upseerien koulutus tähtää nimenomaan normaali- ja poikkeusolojen johtajaksi, päälliköksi ja komentajaksi, joihin harjaannutaan johtajatehtävissä ja hankkimalla laaja-alaista kokemusta.
Suomessa sotilasarvossa ylennyksen edellytyksenä ovat yleensä sotilasarvoa vastaava tehtävä, koulutus ja kokemus. Lisäksi edellytetään hyvää fyysistä suorituskykyä ja kenttäkelpoisuutta sekä yleistä nuhteettomuutta. Upseeriylennyksiin on lisäksi vaatimuksia riittävän laajasta palvelus- ja esimieskokemuksesta sekä kielitaidosta ja kokemuksesta kansainvälisissä tehtävissä.
Historiallisena aikana upseerin arvot riippuivat usein ylhäisestä syntyperästä tai ne ostettiin. Aliupseerit olivat kokenutta miehistöä, jotka nousivat aliupseeriksi.
Ioánnis Andréou
Ioánnis Andréou oli kreikkalainen uimari, joka osallistui vuoden 1896 kesäolympialaisiin voittaen hopeaa 1 200 metrin vapaauinnissa. Kilpailuun osallistui vain seitsemän uimaria, ja Andréou sijoittui toiseksi ajalla 21.03,4. Alfréd Hajós, joka voitti kilpailun, ui matkan aikaan 18.22,2, mikä on lähes kolme minuuttia parempi aika kuin Andréoun aika. Andréou ei osallistunut muihin kilpailuihin olympialaisissa.
William Symington
thumb|upright|William Symington. William Symington (1764–1831) oli skotlantilainen insinööri ja keksijä, joka rakensi Charlotte Dundas -nimisen ensimmäisen käyttökelpoisen höyrylaivan.
Varhainen elämä
Symington syntyi Leadhillsissä, South Lanarkshiressa, Skotlannissa perheeseen, jota kuvattiin kunnioitettavaksi, mutta ei rikkaaksi. Hänen isänsä toimi mekaanikkona Leadhillsin kaivoksilla. Vaikka vanhemmat toivoivat hänen astuvan papinvirkaan, hän itse aikoi käyttää hyvän koulutuksensa tehdäkseen uran insinöörinä. Vuonna 1785 hän liittyi veljensä Georgen seuraan, joka suunnitteli rakentavansa höyrykoneen Dumfriesshiren Wanlockheadissä. Siellä ollessaan William teki niin suuren vaikutuksen paikallisen kaivoksen johtajaan, Gilbert Measoniin, että hän lähetti Symingtonin Edinburghin yliopistoon vuonna 1786, jossa hän vietti muutamia kuukausia osallistuen luonnontieteen luentoihin. Siihen aikaan kun William liittyi veljensä seuraan, tämä oli jo onnistunut rakentamaan toisen Skotlannissa rakennetun Wattin teknisiä ratkaisuja soveltavan höyrykoneen.
Dalswintonin höyryvene
Dalswintonilainen pankkiiri Patrick Miller Dumfriesin pohjoispuolelta oli kokeillut kaksirunkoisia huvialuksia, joihin oli asennettu kammella pyöritettäviä siipirattaita runkojen välissä. Hän sai Symingtonin rakentamaan patentoimansa höyrykoneen voimansiirtomekanismeineen vuonna 1785 rakennettuun huviveneeseen. Venettä testattiin onnistuneesti 14. lokakuuta 1788 Dalswinton Loch -järvellä. Myöhemmät laskelmat osoittivat aluksen kulkeneen noin 3,1 solmun eli 5,76 km/h nopeudella. Aluksella oli mukana paikallinen pappi ja hänen poikansa, joka raportoi siitä Robert Clelandille Glasgowiin. Tämä kirjoitti kokeen epäonnistuneen ja venettä oli autettu käsin kammista. Koe osoitti joka tapauksessa, että höyrykonetta voidaan käyttää laivoissa. Alexander Nasmyth ikuisti aluksen ensi matkan, mikä kuva löytyy tiedemuseosta Lontoossa.
Kaivokset ja myllyt
Vaikka Symington muistetaan parhaiten panoksestaan höyrylaivojen kehittämisessä, hän rakensi myös menestyksekkäästi höyrykoneita kaivoksille ja myllyille. Ensimmäinen näistä rakennettiin Wanlockheadissa 1790. Sitä seurasi kone Sanquharissa ja Lontoossa. Vuonna 1792 hän teki suuren koneen pumppua varten, jota tilausta oli havitellut myös James Watt. Samana vuonna Symington teki höyrykoneen James Brucen hiilikaivoksille. Se merkitsi muuttoa lähelle Falkirkiin ja myöhemmin höyrykone asiantuntijan roolia Carron Companyssä. Vuonna 1992 Symington kehitti kampiakselimekanismin sylinterin yläpuolelle. Tätä konetta sovellettiin Brucen kaivoksilla hiilen nostamiseen. Kone osoittautui onnistuneeksi ja niitä tehtiin 15 kappaletta. Kaikkiaan tunnetaan varmat todisteet 32:sta Symingtonin vuoteen 1808 mennessä rakentamasta koneesta, mutta enemmän niitä on todennäköisesti tehty.
Lisää höyryveneitä
Lordi Thomas Dundas käynnisti seuraavan höyryvenekokeilun. Syynä tähän oli Forth and Clyde -kanavayhtiön johtajana toimivan Dundasin liiketoiminnan edut itä- ja länsirannikolla. Kanavaliiketoiminnalle oli oleellista saada alukset liikkumaan kanavassa nopeammin. Kehitystä auttoi se, että Dundasin suku oli 1700-luvun lopussa yksi vaikutusvaltaisimmista. 5. kesäkuuta 1800 pidetyssä kanavayhtiön johtajien kokouksessa Dundas esitti ajatuksen, että Kapteeni Schankin vene varustettaisiin Symingtonin höyrykoneella. Johtajat hyväksyivät ajatuksen heti.
Kaavio Symingtonin höyrykoneesta esittää yksirunkoista alusta, jossa oli sivulla (tai molemmilla sivuilla) vetävä pyörä. Veneen rakensi Alexander Hart Grangemouthissa ja sitä testattiin Carronjoella kesäkuussa 1801, jolloin se liikkui helposti. Kuitenkaan se ei ollut menestyksekäs kanavalla ja komitea hylkäsi sen.
Vuonna 1800 Wattin patentti raukesi, joten Symington käynnisti horisontaalisen koneen rakennusprojektin, jolle sai patentin 1801. Tämä rakenne oli aikaansa edellä, koska muut insinöörit eivät uskoneet rakenteen toimivuuteen. Ratkaisu hyväksyttiin yleisesti vasta vuonna 1825.
Charlotte Dundas
thumb|Charlotte Dundasin leikkauskuva Koska kanavayhtiö ei ollut tyytyväinen ensimmäiseen höyryveneeseen, Lordi Dundas antoi Symingtonille henkilökohtaisen tuen rakentaa toinen alus. Sitä varten Symington esitteli Dundasille mallin uudesta veneestä, joka oli nimetty yhden Dundasin tyttären mukaan. Veneen rungon teki John Allan Symingtoning ohjauksessa ja Carron Company rakensi höyrykoneen. Charlotte Dundas -alus teki ensipurjehduksen 4. tammikuuta 1803, jolla oli mukana Lordi Dundas ja joitakin hänen ystäviään ja sukulaisiaan. Miehistö oli mielissään näkemästään, mutta Lordi Dundas halusi parannuksia ja kunnianhimoisempi uusi yritys tehtiin maaliskuun 28. Tässä tilaisuudessa höyryalus veti kaksi lastattua alusta kanavan läpi, kokonaismatkan ollessa lähes 30 km, johon aikaa meni 9 ja puoli tuntia.
Charlotte Dundas oli siten ensimmäinen höyryalus, joka kuljetti muutakin kuin vain itsensä. Kuitenkaan Symingtonin pettymykseksi kanavayhtiö ei halunnut hankkia toista alusta. Symingtonin harmia lisäsi seuraavan Bridgewaterin herttualle tehdyn höyrylaivaprojektin kaatuminen herttuan kuoltua muutama päivä ennen kuin höyrylaivaa piti kokeilla.
Symington hiilikaivosten johtajana
Symington toimi myös hiilikaivosten johtajana, valvojan tehtävissä. Hänen ensimmäinen toimensa tässä tehtävässä oli vuonna 1794, kun uskotut miehet pyysivät häntä jatkamaan James Brucen tehtäviä tämän kuoltua. Hänen palkkansa oli 100 puntaa vuodessa ja virka-asunto. Tämä tehtävä päättyi 1800, kun Symington otti vastaan Grangen hiilikaivosten johtajan tehtävät. Vuonna 1804 Symington yhdessä paikallisten liikemiesten kanssa aikoi johtaa Callanderin kaivoksia Falkirkissä. Sinne tarvittiin uutta pumppua ja antoi Symingtonille mahdollisuuden kehittää nostoon tarkoitettu höyrykoneen. Hän mahdollisesti oli rakentanut sellaisen vuonna 1789 Wanlockin kaivoksille. Callanderin sijoitus päättyi kuitenkin huonosti ja Symington hävisi kiistan Edinburghin korkeimmassa oikeudessa vuoteen 1810 kestäneessä käsittelyssä.
Viimeiset vuodet
Patrick Millerin haluttomuus myöntää vuoden 1789 kokeen potentiaali, Lordi Dundasin menetetty kiinnostus ja korkeimman oikeuden käsittely aiheuttivat Symingtonille varattomuuden. Vuonna 1829 huonossa kunnossa ja veloissa Symington muutti vaimonsa kanssa Lontooseen elääkseen tyttärensä ja tämän miehen kanssa. Symington kuoli 1831 ja on haudattu St. Botulph'in kirkkomaalle. Vuonna 1890 paljastettiin merkittävän insinöörin muistoksi Edinburghissa rintakuva, joka on nykyään Skotlannin kansallismuseossa.
Arcangelo Corelli
thumb|250px|Arcangelo Corelli Arcangelo Corelli (17. helmikuuta 1653 Fusignano – 8. tammikuuta 1713 Rooma) oli italialainen säveltäjä ja viulisti, jonka concerto grossoja on pidetty barokin ajan vaikutusvaltaisimpina sävellyksinä.
Vuosina 1689-1690 Corelli oli Modenan herttuan suojeluksessa ja hän palasi vuonna 1708 Roomaan, asuen kardinaali Ottobonin palatsissa. Corelli vieraili Napolissa ja sai kutsun kuninkaan luo samana vuonna. Vuodesta 1681 kuolemaansa asti Corelli asui Roomassa. Hän oli aktiivinen esiintyjä ja johtaja pienissä ja suuremmissa instrumentaalikamarikokoonpanoissa Rooman kodeissa, kirkoissa ja julkisissa tilaisuuksissa. Hänen tunnetuimmat oppilaansa lienevät viulistit Francesco Geminiani ja Pietro Locatelli.
Corelli tunnetaan parhaiten hänen säveltämiensä Concerto grossojen ansiosta. Maineikas on myös hänen "La Folia" -muunnelmansa viululle.
Corelli on haudattu Pantheoniin Roomassa.
Osborne Reynolds
Reynolds tunnetaan ennen muuta Reynoldsin luvusta. Reynolds tutki fluidien (eli nesteiden ja kaasujen) virtausta putkissa ja huomasi, että virtaukset voidaan karkeasti jakaa laminaareihin ja turbulentteihin dimensiottoman luvun perusteella, joka on inerttien ja viskoosien voimien osamäärä. Luku on tärkeässä asemassa virtausdynamiikassa nykyäänkin. Osborne Reynoldsin mukaan on nimetty myös Reynoldsin jännitys.
Eräs Marsin kraatteri on nimetty Reynoldsin mukaan.
Sisu E11T 8×8
Sisu E11T 8×8 on maastokuorma-auto, joka tunnetaan myös nimellä Sisu E11T 8×8 high mobility tactical vehicle (HMTV). Ajoneuvo suunniteltiin yhdessä Suomen puolustusvoimien kanssa operoimaan pohjoisissa, kylmissä oloissa.
Yleistä
Sisu E11T:ssä käytettiin paljon muissakin Sisu-kuorma-autoissa käytettyjä komponentteja hinnan minimoimiseksi. Runko oli kuitenkin erikoisvalmisteinen ja tärkeimmät järjestelmät oli asennettu suojatuihin paikkoihin.
Moottori
Sisu E11T 8×8:n moottorina on iskutilavuudeltaan 10,82 litrainen turboahdettu Cummins-dieselmoottori. Sen teho on 300 kW ja vääntömomentti 2 000 Nm.
Voimansiirto
Vaihteistona E11T:ssä on joko ZF ECOMAT 7HP900 -automaattivaihteisto tai saman valmistajan 16 S221 -manuaalivaihteisto kuivalla yksilevyisellä kytkimellä. Autossa on jakovaihteistona VG2000 sekä tasauspyörästön lukot.
Ohjaamo
Kahden henkilön makuuhytti on Renault:n valmistama. Ohjaamon oli saatavissa myös lisävarusteinen kolmas penkki. Hytti on kipattavissa eteenpäin moottorin huollon helpottamiseksi. Siihen oli saatavissa myös jälkiasenteinen pienaseilta suojaava panssarointi.
Varustelu
Sisu E11T 8×8 -maastokuorma-autot on varustettu Multilift LHS250.56 -vaihtolavalaitteilla. Lisäksi osassa on kuormausnosturi ja/tai ohjaamon panssarointi. Niissä on myös hydraulinen Katsan VV 100-4SO -vintturi 100 kilonewtonin vetovoimalla. Sen vaijerin pituus on 50 metriä ja sillä voidaan vetää autosta sekä eteen- että taaksepäin.
Siilikaktukset
Siilikaktukset (Echinocactus) on kaktuskasveihin kuuluva kasvisuku, johon kuuluu kuusi lajia. Muodoltaan ne ovat pyöreähköjä ja sylinterinmuotoisia. Korkeus on usein yli kolme metriä ja ympärysmitta yli metrin. Siilikaktusten alkuperä on Meksikossa ja Yhdysvaltojen kuumissa ja kuivissa osavaltioissa, kuten Kaliforniassa ja Arizonassa.
Tieteellisen nimen alkuosa tulee kreikankielisestä sanasta e’chinos, joka tarkoittaa siiliä.
Tuntomerkit
Siilikaktukset ovat pyöreitä ja päältä litistyneitä, pallomaisia tai tynnyrimäisiä, yksi- tai monivartisia. Varsi on syväuurteinen ja sen kärki on tiheän kellertävän huopakarvoituksen peittämä. Kääpiöversot (areolit) ovat kookkaita, tavallisesti pitkänomaisia, joskus yhteen kasvaneita ja piikikkäitä. Piikit ovat tukevia ja tavallisesti erilaistuneet keski- ja sädepiikeiksi. Kukat sijaitsevat varren kärjessä ja ovat muodoltaan lyhyen suppilomaisia tai kellomaisia, väriltään tavallisesti keltaisia. Emin vartalon tyvellä ja kukan tyvellä on runsaasti kapeita, teräväkärkisiä tai piikkikärkisiä suomuja ja tiheäkarvaisia areoleja. Hedelmä on pyöreä tai vähän pitkänomainen, kypsänä mehevä tai kuiva, avautuva tai avautumaton sekä suomujen ja tiheän villakarvan peittämä. Siemenet ovat soikeita tai melkein pyöreitä, ruskeita tai ruskeanmustia, kiiltäviä tai himmeitä sekä sileitä tai nystermäisiä.
Levinneisyys
Siilikaktukset kasvavat kuivilla paikoilla Pohjois-Amerikassa Kaliforniasta Teksasiin ulottuvalla alueella sekä Pohjois- ja Keski-Meksikossa.
Lajit
Siilikaktusten suvusta on aikojen kuluessa nimetty yli 1000 lajia, mutta myöhempien tutkimusten valossa lajimäärä on kutistunut kuuteen.
Käyttö
Siilikaktuslajeista kultasiilikaktus ("anopinjakkara") (Echinocactus grusonii) on tunnettu huonekasvi.
Giovanni Simeone
Giovanni Pablo Simeone Baldini (s. 5. heinäkuuta 1995 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa SSC Napolia. Oikeajalkainen Simeone on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura
Simeone on River Platen kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Argentiinan Primera Divisiónissa kaudella 2013–2014, jolloin hän pelasi 17 ottelua tehden kaksi maalia. Vuonna 2014 Simeone voitti seuran kanssa Primera Divisiónin Torneo Finalin sekä Copa Sudamericanan ja vuonna 2015 Recopa Sudamericanan ja Copa Libertadoresin.
Heinäkuussa 2015 Simeone siirtyi lainalle saman sarjan Club Atlético Banfieldiin. Vuonna 2016 hän siirtyi Italiaan, ensin Genoaan ja vuonna 2017 Fiorentinaan.
Maajoukkueura
Simeone kuului Argentiinan alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2015 Etelä-Amerikan -mestaruusturnauksessa, jossa Argentiina voitti mestaruuden ja Simeone turnauksen maalikuninkuuden yhdeksällä osumallaan. Aikuisten maajoukkuetasolla Simeone olisi voinut edustaa myös synnyinmaataan Espanjaa mutta pelasi ensimmäisen maaottelunsa Argentiinan A-maajoukkueessa syyskuussa 2018.
Saavutukset
River Plate
Argentiina
5 (J. J. Calen albumi)
5 on J. J. Calen viides studioalbumi, joka julkaistiin elokuussa 1979. Sen on tuottanut Audie Ashworth ja J. J. Cale. Useimmat kappaleet olivat äänitettiin ja miksattiin Nashvillessa Tennesseessä.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt J. J. Cale ellei toisin mainita.
Chemin de fer Cartier
Chemin de fer Cartier eli Cartier Railway on Québec Cartier Mining Companyn tytäryhtiö, joka vastaa rautatieliikenteestä omistamallaan yhteensä noin 450 kilometrin mittaisella rataosalla Port-Cartierin satamasta Mont Wrightin kaivokselle sekä Lac Jeannineen johtavalla sivuradalla. Rautatien rakentaminen aloitettiin 1958 ja liikenne Port-Cartierin ja Lac Jeanninen välillä aloitettiin vuonna 1960. Mont Wrightiin johtava rataosuus avattiin liikenteelle 1970-luvulla.
Rautatie muodostaa muusta Kanadan rataverkosta täysin erillään olevan kokonaisuuden.
Yhtiön rautatiekalustoon käsittää 20 dieselveturia ja noin 1 200 malmivaunua, ja se kuljettaa noin 146 000 vaunukuormaa malmia vuosittain. Alun perin yhtiö aloitti liikennöinnin General Motorsin Electro-Motive Divisionin valmistamilla EMD GP9 -dieselvetureilla. Myöhemmin yhtiö hankki vetureita GP9-sarjan vetureiden korvaajiksi American Locomotive Companyltä. ALCon valmistamat veturit olivat liikenteessä 16. lokakuuta 2002 saakka. Yhtiön uudempi vetokalusto on General Electricin valmistamia GE AC4400W -sarjan dieselvetureita.
Pronssimanikki
Pronssimanikki (Spermestes cucullata) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Pronssimanikkia tavataan luonnonvaraisena laajalla alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajia on kuvattu laajalle levinneeksi ja yleiseksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Shinji Murai
Shinji Murai (s. 1. joulukuuta 1979 Chiba) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Murai debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 2005. Hän on pelannut viisi maaottelua.
Pavel Tšerenkov
Pavel Aleksejevitš Tšerenkov (, 28. heinäkuuta 1904 – 6. tammikuuta 1990) oli neuvostoliittolainen fyysikko. Hän sai työstään vuonna 1958 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä Ilja Frankin ja Igor Tammin kanssa.
Elämä
Tšerenkov syntyi pienessä kylässä Voronežin alueella Venäjällä.
Tšerenkov valmistui vuonna 1928 Voronežin yliopistosta. Kaksi vuotta myöhemmin hän pääsi töihin Lebedevin fysiikkainstituuttiin. Samana vuonna hän avioitui Marija Putintsevan kanssa. Heille syntyi kaksi lasta, Aleksei ja Jelena. Tšerenkovista tuli Venäjän tiedeakatemian jäsen vuonna 1970.
Lars Larsson (yleisurheilija)
Vuoden 1936 olympialaisissa Berliinissä Larsson oli ajalla 9.16,6 kuudes 3000 metrin esteissä. Hän jäi seitsemän sekuntia pronssimitalisti Alfred Dompertista Suomen Volmari Iso-Hollon voittaessa olympiakultaa. Kaksi vuotta myöhemmin Pariisin Euroopan mestaruuskisoissa hän voitti ajalla 9.16,2 kolme sekuntia ennen Saksan Ludwig Kaindlia. Larsson oli mukana Ruotsin joukkueessa syyskuussa 1940 käydyssä kolmimaaottelussa Suomi-Ruotsi-Saksa Helsingissä, jossa hänet valittiin parhaaksi ruotsalaisurheilijaksi voitettuaan 3 000 metrin estejuoksun ajalla 9.16,0.
Tieto-Lauri
Tieto-Lauri on joka kolmas vuosi myönnettävä palkinto, joka myönnetään tunnustuksena ansiokkaalle suomenkielisen lasten- tai nuorten tietokirjan tekijälle. Sen suuruus on 30 000 euroa, ja se jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2009. Palkinnon jakaa Lauri Jäntin säätiö, ja sen saajasta päättää säätiön hallitus. Vaikka palkinnosta päättäjät ovat aikuisia, palkintoraati käyttää lapsia testilukijoina. Ensimmäisellä kerralla palkinto annettiin vuonna 2007–2009 ilmestyneelle tietokirjalle.
Palkinnon taustalla on huoli siitä, että koululaiset käyttävät yhä vähemmän kirjoja apunaan tietoja hankkiakseen. Palkinnolla halutaan innostaa lapsia ja nuoria syventymään eri tiedonalojen kirjoihin. Lapsille, joille on pienenä luettu ja jotka ovat itse tottuneet lukemaan, on parempi suhde kieleen ja paremmat kyvyt itse etsiä uusia tietoja. Lisäksi palkinnon jakajat haluavat kannustaa kirjojen tekijöitä, sillä lapsille ja nuorille kirjoitettuja tietokirjoja julkaistaan vähän.
Palkinnon saajat
Lähde
Rudolf Glötzner
Rudolf Glötzner (1. helmikuuta 1917 Küstrin – 25. helmikuuta 2010 Weiden) oli saksalainen seiväshyppääjä. Hänen uransa ajoittui 1930-luvun lopulle ja päättyi toisen maailmansodan aikaan. Paras menestys tuli vuoden 1938 Pariisin EM-kisoissa, jossa hän sijoittui 10-ottelussa neljänneksi.
Glötzner saavutti aluksi urallaan kolme Saksan juniorimestaruutta eli 1937 korkeushypyssä, 1938 seiväshypyssä ja 10-ottelussa. Sen jälkeen hän saavutti neljä Saksan aikuisten mestaruutta seiväshypyssä eli ensin sotavuosina 1940, 1941 ja 1942 ja vielä sodan jälkeen 1948. Lisäksi hän oli viisi- ja 10-ottelun Saksan mestari vuonna 1940. Juuri ennen maailmansotaa elokuussa 1939 Glötzner saavutti ylioppilaiden maailmankisoissa seiväshypyn mestaruuden tuloksella 410 cm., ,
Glötzneriä voi pitää "self-made-manina", sillä hänellä ei ollut urallaan erityistä valmentajaa. Urallaan hän edusti paikallista TB Weidenia. Hän toimi seuran puheenjohtajana uransa jälkeen vuosina 1951-1963. Lisäksi Rudolf Glötzner oli avainasemassa paikkakuntansa tenniksen kehittämiseksi osana paikallista TC Grün-Rot-seuraa. Hän menestyi myös tenniksessä ja oli useita kertoja oli kaupungin mestari tenniksessä; viimeksi vuonna 1965 48-vuotiaana.
Siviiliammatiltaan Glötzner oli lääkäri. Hän opiskeli lääketieteen tohtoriksi Münchenissä ja toimi urallaan aluksi lääkärinä kotiseudullaan Weidenissa. Vuodesta 1954 hän toimi yksityislääkärinä erikoistuen gynekologiaan.
Lappalainen (sukunimi)
Lappalainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Sukunimen alkuperä
Sukunimi on lähtöisin lappalainen-nimityksestä, joka ilmeisesti tarkoitti syrjäseuduilla tai pyyntitaloudessa eläviä, myös saamelaisia. Mahdollisesti jotkut pyyntitaloutta harjoittavat tai saamelaiset suvut saivat sukunimensä tästä nimityksestään. Sukunimet saattoi antaa kirkonmies, ja kun tiiviimpien maanviljely-yhteisöjen ulkopuolella asuvat olivat muutenkin kirkonkirjoissa usein merkitty lappalaisiksi (esimerkiksi Jukka Korpelan mukaan), oli tästä luontevaa ja ehkä jopa tavanmukaista johtaa henkilön sukunimi.
Seepramanikki
Seepramanikki (Spermestes bicolor) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Miguel Alvariño
Miguel Alvariño Garcia (s. 31. toukokuuta 1994) on espanjalainen jousiampuja. Hän on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 82 kilogrammaa.
Alvariño oli mukana vuoden 2015 Euroopan kisoissa Bakussa, josta hän saavutti kultaa henkilökohtaisesta kilpailusta ja hopeaa joukkuekilpailusta. Hän on myös osallistunut yksiin nuorten MM-kilpailuihin, vuonna 2013.
Vuonna 2005 jousiammunnan aloittanut Alvariño on oikeakätinen.
Spyrídon Chazápis
Spyrídon Chazápis (, 1872 – ?) oli kreikkalainen uimari, joka osallistui vuoden 1896 kesäolympialaisiin voittaen hopeaa merimiesten 100 metrin vapaauinnissa. Kilpailuun osallistui vain kolme uimaria, ja Hasapis sijoittui toiseksi, mutta hänen aikaansa kilpailussa ei tiedetä. Chazápis ei osallistunut muihin kilpailuihin olympialaisissa.
Trøndelagin fylke
300px|right|thumb|Trøndelagin fylke vaaleansinisellä. Trøndelagin fylke (eteläsaameksi Trööndelage) on Norjan fylke, joka muodostettiin Etelä-Trøndelagin läänistä ja Pohjois-Trøndelagin läänistä 1. tammikuuta 2018. Trøndelagin pinta-ala on 44 373,3 km² ja asukasluku 458 744 (2018).
Trøndelagia kutsutaan joskus Keski-Norjaksi, erityisesti siinä yhteydessä, kun kolmesta eteläisimmästä maan alueesta, Østlandetista, Sørlandetista ja Vestlandetista, käytetään Etelä-Norja-nimitystä. Alueen tärkein kaupunki on Trondheim. Alueelta kotoisin olevia henkilöitä sanotaan trøndereiksi ja sillä on oma tunnusomainen kielimurteensa.
Piirit
Trøndelagiin on perinteisesti kuulunut kuusi piiriä:
Aaro Vidgren
Aaro Mika Johannes Vidgren (s. 30. toukokuuta 1997 Lohja) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue JYPissä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta Vidgren osaa pelata myös keskellä.
Seuraura
Vidgren on Lohjan Kisa-Veikkojen kasvatti. Hän siirtyi 12-vuotiaana Helsingin IFK:n kaudeksi 2009–2010. Yhden siellä vietetyn vuoden jälkeen Vidgren siirtyi kaudeksi 2010–2011 Turun Palloseuraan. Hän toimi kaudella 2013–2014 seuran B-nuorten varakapteenina.
Kaudeksi 2014–2015 Vidgren siirtyi Rauman Lukon A-nuoriin. Kaudella 2015–2016 hän debytoi seuran SM-liigajoukkueessa. Vidgren teki liigadebyyttinsä 25. syyskuuta 2015 Pelicansia vastaan. Hänet merkittiin Lukon kolmosketjun vasempaan laitaan Turo Asplundin ja Nestori Lähteen viereen. Vidgren sai ottelussa jääaikaa 6.11 minuuttia. Hän pelasi SM-liigassa kauden aikana kaikkiaan seitsemän runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Vidgren pelasi kauden aikana myös lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä, jossa hän pelasi 12 runkosarja- ja kuusi playoff-ottelua. Lukko oli nimennyt Vidgrenin ns. nuorten pelaajien listalle, joten hän vahvisti seuran A-nuorten ja SM-liigajoukkueen kauden päätyttyä KeuPaa pudotuspeleissä.
Huhtikuussa 2016 Vidgren teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Lukon kanssa. Kausi 2016–2017 oli hänen tulokaskautensa SM-liigassa, joka toi Vidgrenille 42 runkosarjaottelussa tehot 1+2=3. Hän pelasi myös neljä Mestarien liigan ottelua ilman tehopisteitä. Vidgren teki liigauransa avausmaalin 18. lokakuuta 2016 vieraissa JYPiä vastaan. Helmikuussa 2017 hän teki Lukon kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Samassa kuussa siirtotakarajalla Vidgrenin kerrottiin pelaavan kauden 2016–2017 loppuun KeuPassa. Koska Lukko oli nimennyt hänet ns. nuorten pelaajien listalle, joukkueella oli oikeus kutsua Vidgren vahvuuteensa vielä siirtotakarajan jälkeenkin. Hän siirtyi Mestis-kauden jälkeen vahvistamaan Lukon A-nuoria, jossa Vidgren voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Kaudeksi 2017–2018 Vidgren siirtyi varaamattomana pelaajana eli ns. tender-sopimuksella USHL-junioriliigan Chicago Steeliin. Hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 24+22=46. Vidgren jakoi koko liigan maalipörssin kymmenennen sijan kuuden muun pelaajan kanssa. Pudotuspeleissä hän oli tehoilla 4+3=7 Steelin paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Blake McLaughlinin ja Samuel Bučekin kanssa. Vidgren palasi alkuperäisen sopimuksensa mukaisesti Lukkoon kaudeksi 2018–2019. Hän nosti osakkeitaan tulokaskaudestaan ja teki 60 runkosarjaottelussa tehot 6+7=13 ja seitsemässä playoff-ottelussa yhden maalin.
Vidgren siirtyi kaudeksi 2019–2020 kaksivuotisella sopimuksella Vaasan Sportiin. Maaliskuussa 2021 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2021–2022 Vidgrenin seitsemästä maalista neljä syntyi alivoimalla.
Kaudeksi 2022–2023 Vidgren siirtyi kolmivuotisella sopimuksella JYPiin. Joukkuetta siirtyi myös valmentamaan hänelle alle 20-vuotiaiden maajoukkueesta tuttu Jukka Rautakorpi. Vidgren teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 8+9=17. Hänen teholukemansa +6 oli JYPin hyökkääjistä paras.
Maajoukkueura
Vidgren putosi viimeisten joukossa Suomen alle 20-vuotiaiden MM-joukkueesta vuoden 2017 turnaukseen. Yhteensä hän on pelannut 13 nuorten ja 12 poikien maaottelua.
Muuta
Vidgrenin isoveli Anton on pelannut myös jääkiekkoa. Veljesten isä Arto Vidgren pelasi jalkapalloa maalivahtina SM-sarjatasolla Kuopion Pallotovereissa. Vidgrenin isosetä oli metsäkoneyhtiö Ponssen perustaja Einari Vidgren.
Aaro harrasti lapsena myös jalkapalloa Lohjan Pallossa.
Nürnberg Ice Tigers
150px|right|thumb|Seuran edellinen logo Nürnberg Ice Tigers on saksalainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Saksan DEL-liigaa. Ice Tigers pelaa kotiottelunsa Nürnberg Arenalla, Nürnbergissä, Saksassa. Joukkue perustettiin vuonna 1980 ja sen nimi oli tuolloin EHC 80 Nürnberg. Kaudella 1995–1996 nimi vaihdettiin Nürnberg Ice Tigersiksi. Joukkue oli vuosina 2006–2009 nimeltään Sinupret Ice Tigers. Kaudella 2009–2010 paikallinen jalokivikauppias Thomas Sabo sijoittajaryhmineen pelasti joukkueen konkurssilta ja joukkueen nimi vaihdettiin Thomas Sabo Ice Tigers Nürnbergiksi.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Juha Järvenpää (lentopalloilija)
thumb|250px|Juha Järvenpää (2008) Juha Järvenpää (s. 16. lokakuuta 1986) on suomalainen lentopalloilija. Hän on 208cm pitkä. Tällä hetkellä hän pelaa Nurmon Jymyssä, 1-sarjassa.
Nuoruusvuodet
Järvenpää aloitti lentopallouransa perinteisessä Seinäjoen Maila-Jussien riveissä juniorina yhdessä sisarustensa kanssa. Hän pelasi Maila-Jusseissa aina kuusitoistavuotiaaksi asti kunnes hän esiintyi lentopallon kakkossarjassa naapuriseura Nurmon Jymyn riveissä. Samalla kaudella Jymy nousi 1-sarjaan. Hän opiskeli myös puolivuotta Kuortaneella yhdessä nuorten maajoukkueen kanssa 17-vuotiaana.
1-sarja
Järvenpää jatkoi kauden jälkeen ykköseen nousseessa Nurmon Jymyn riveissä 1-sarjassa, ja joukkue sijoittui 7-sijalle. Hän nousi kauden aikana joukkueen pääkeskitorjujaksi. Seuraavalla kaudellaan 1-sarjassa Jymy eteni aina viiden parhaan joukkoon, ja Järvenpää oli suuressa roolissa. Kauden jälkeen hän sai yhteydenottoja muun muassa Salon Piivolleysta, ja meni myös Saloon pelaamaan tunnettua Salo-Volley turnausta. Hänen polvensa kuitenkin vääntyi heti ensimmäisissä harjoituksissa, mutta hän säästyi kuitenkin leikkaukselta. Polven vääntymisestä huolimatta Järvenpää pelasi uransa parhaimman kauden 1-sarjassa. Loppukaudesta hän joutui jättämään väliin muutamia pelejä armeijan vuoksi. Hän kävi myös pelaamassa kauden lopuksi Muuramen Lentopallon riveissä, SM-liigassa.
SM-liiga
thumb|200px|Juha Järvenpää (2008) Vapauduttuaan armeijasta kesällä 2006 Järvenpää teki sopimuksen SM-liigan, Muuramen Lentopallon kanssa. Muuramessa Järvenpää kuitenkin loukkasi jalkansa kahden pelatun kuukauden jälkeen. Polvi vaati välittömästi leikkausta, ja hän oli sivussa loppukauden pudotuspeleihin saakka. Kauden jälkeen hän palasi syntymäkaupunkiinsa Seinäjoelle, ja teki sopimuksen 1-sarjaan Nurmon Jymyn kanssa. Nurmo sai loistavan vahvistuksen, sillä Järvenpäätä oltiin haviteltu moniin SM-liigaseuroihin. Hän oli muun muassa esiintynyt vahvasti SM-liigajoukkue Raision Loimun paidassa harjoitusottelussa Norjan maajoukkuetta vastaan harjoitusottelun ennen kauden alkua.
Loppukaudesta 2008 hän teki myös kehityspelaajasopimuksen SM-liigassa pelaavan Vaasan Kiiston kanssa. Sopimus kattoi runkosarjan viimeiset pelit, sekä runkosarjan jälkeiset jatkopelit.
Kaudella 2008–09 Juha Järvenpää jatkaa uraansa Nurmon Jymyn riveissä yksivuotisella sopimuksella. Hän ei tarttunut lukuisiin SM-liigasta tulleisiin rahakkaisiin sopimuksiin vaan halusi jäädä kotikonnuilleen. Kaudella 2008–09 Järvenpää pelasi hyvän kauden ykkössarjassa Nurmon Jymyn riveissä. Hänet valittiin muun muassa kertaalleen kuukauden tähdistöjoukkueeseen. Nurmolaisseuran kanssa hän eteni aina lohkon neljänneltä sijalta puolivälieriin asti.
Nuorten maajoukkue
Järvenpää on kuulunut nuorten maajoukkueeseen vuosina 2003–2005. Nuorten maaotteluita hänellä on takanaan hieman yli kymmenen. Hänen kanssaan samassa maajoukkueessa pelasi muun muassa Mikko Oivanen, Matti Oivanen, Simo-Pekka Olli sekä Konstantin Shumov.
Muuta
Järvenpää on 208 senttimetriä pitkä. Hänen seitsemän vuotta nuorempi veljensä Antti Järvenpää pelaa myös 1-sarjassa Nurmon Jymyssä.
The Invite
The Invite on Emmin neljäs albumi, joka julkaistiin 30. syyskuuta 2009.
Albumin nimikkokappaleesta "The Invite" kuvattiin musiikkivideo.