cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sherry (kappale)
”Sherry” on Bob Gaudion kirjoittama ja The Four Seasons -yhtyeen esittämä kappale vuodelta 1962. Se oli samalla yhtyeen ensimmäinen listaykkönen Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla.
Kappaleen nimi oli alun perin ”Terry”, ja myöhemmin kokeiltiin myös muotoja ”Jackie” ja ”Peri”. Lopullinen muoto ”Sherry” keksittiin tuottaja Bob Crewen hyvän ystävän tyttären Cheri Spectorin innoittamana. Kappaleessa on esillä yhtyeen tavaramerkki, Frankie Vallin falsettilaulu.
Bulk
Bulk tai bulkki voi tarkoittaa:
Swan
Swan-, Svan-, Swahn-, Svahn ja Swann-nimisiä henkilöitä:
Muita merkityksiä
Labuť (rozlišovacia stránka)
Thuận An
Thuận An on kaupunki Vietnamin eteläosassa, Bình Dươngn maakunnassa, noin 20 kilometri' Hồ Chí Minhin kaupungista koilliseen. Vuoden 2019 väestönlaskennan mukaan siellä oli 588 616 asukasta.
Kaupunkia on kehitetty voimakkaasti 2010-luvun lopulla, ja se tavoittelee asemaa maakuntansa merkittävimpien kaupunkien joukossa. Sen tiestöä on parannettu, ja elinkeinot keskittyvät kaupan, palveluiden ja teollisuuden aloille.
Jazz-funk
Jazz-funk on jazzmusiikin alalaji, jolle on tunnusomaista elektrisoitu soundi ja toistuvat rytmit. Se sai alkunsa, kun 1950-luvun jazzmuusikot yhdistivät iskuja jazztyylisiin sovituksiin 1950- ja 1960-luvuilla. Varhaisimmassa esiintymisessään 1960-luvun puolivälissä jazz-funk oli jazzin ja funktyylisen southern soulin sekoitus. Jazz-funk oli suosituinta 1970-luvulla ja sen tunnetuimpia esittäjiä ovat muun muassa laulaja James Brown, vibrafonisti Roy Ayers ja trumpetisti Donald Byrd.
Lovonjärvi
Lovonjärvi tai Lovojärvi, taikka pelkästään Lovo , on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Lammin kirkonkylässä sijaitseva järvi.
Meromiktia
Lovonjärvi on Suomessa harvinainen järvi siitä, että se on pysyvästi kerrostunut. Pysyvyyttä edesauttaa suojaisa sijainti metsäisten mäkien välissä ja järven suuri syvyys. Kesällä, kun suojaiset ja syvät järvet ovat yleisesti lämpötilakerrostuneita, syntyy Lovonjärveen päällysveteen kesälämmin vesikerros, sen alle väliveteen viileä vesikerros, ja syvemmällä noin 10–13 metrin syvyydessä, alkaa alusveden vesikerros. Tämä vesikerros on pysyvä erotuksena kahdelle ylemmälle vesikerrokselle, jotka voivat sekoittua syksyn ja kevään täyskierroissa. Veden pysyvä neljää lämpöastetta oleva lämpötila muuttaa veden tiheäksi, jolloin päällysveden aallokko ei jaksa sekoittua alusveden kanssa. Alusvesi on vanhaa ja siksi se on muuttunut hapettomaksi. Lisäksi veteen on liuennut esimerkiksi rautaa, fosforia ja metaania, joista raudan pitoisuus on korkea myös alueen pohjavesissä. Fosforin pitoisuudet ovat päällysveteen verrattuina yli 20-kertaiset ja metaanin pitoisuudet ovat jopa tuhatkertaiset, jolloin metaanipitoisuudet ovat maailman korkeimpia mitattuja arvoja. Välivedessä elävät bakteerit, jotka käyttävät alusvedestä nousevaa metaania ja fosforia ravinnokseen, lisääntyvät voimakkaasti ja ruokkivat näin eläinplanktonia ja tätä syöviä sulkasääskiä ja kaloja.
Järven tila on ilmeisesti ihmisen aiheuttama. Kylien ja maatalojen läheisiä pikkujärviä käytettiin pellavan liotukseen (nimitys Likolampi tulee tästä), josta liukeni veteen runsaasti ravinteita. Ravinteet rehevöittivät järvet, jolloin kuollut plankton vajosi järven pohjalle paksuksi sedimenttikerrokseksi. Veden ravinteet kuluttivat talvisin veden hapen ja hapettomissa olosuhteissa pohjasta alkoi kummuta veteen lisää ravinteita aiheuttaen sisäisen kuormituksen. Järven alusveden hapettomuus jäi syvissä pikkujärvissä pysyväksi ominaisuudeksi ja muutti ne hypertrofisiksi järviksi. Lopulta järvien täyskierto jäi epätäydelliseksi ja järvet alkoivat kerrostua pysyvästi.
Lampea on tutkinut läheinen Lammin biologinen asema.
Vesistösuhteet
Lovonjärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Ormajärven valuma-alueeseen (35.792) se kuuluu. Järven kaakkoispäähän laskee viereiseltä suolta oja, joka tuo sekä Lamminjärven että kauempana sijaitsevan Lampellonjärven vesiä. Samaan päähän purkautuu pintaa pohjavettä Onnenharjusta. Lovojärven lounaisrantaan ja rannanläheiselle suolle laskee Ylänäisten peltoalueen kuivatusojia. Järven laskuoja Lovonoja lähtee sen luoteispäästä ja se virtaa kohti luodetta ja laskee Ormajärven kaakoisrantaan. Lovonjärven vedenpinnan korkeus on 108,3 metriä mpy, ja Ormajärvellä se on 94,1 metriä, niin Lovonojan pudotukseksi tulee 14,2 metriä.
Ignatius Donnelly
thumb|190px|right| Ignatius Donnelly
Ignatius Loyola Donnelly (3. marraskuuta 1831 – 1. tammikuuta 1901) oli Yhdysvaltain kongressin jäsen, populisti ja kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten hänen Atlantista koskevasta kirjastaan "Atlantis: The Antediluvian World" (Atlantis, kadonnut manner).
Varhaisvuodet ja koulutus
Donnelly syntyi Philadelphiassa, Pennsylvaniassa, opiskeli lakia ja pääsi lakimiesten ammatilliseen yhdistykseen "Bar associationiin" 1852. Vuonna 1855 hän nai Katherine McCaffreyn, jonka kanssa hän sai kolme lasta. Hän muutti Minnesotaan 1857, jossa hän asettui Dakotan piirikuntaan. Yhdessä useiden kumppaneidensa kanssa Donnelly perusti yhteisön nimeltä Nininger City. Kuitenkin Yhdysvaltojen vuoden 1857 paniikki lopetti yritykset osuustoiminnallisesta viljelystä, ja yhteisö jätti Donnellyn syviin velkoihin.
Poliittinen ura
Minnesotan senaatista lähtönsä jälkeen 1878 Donnelly palasi lakiasioiden ja kirjoittamisen pariin. Vuonna 1882 hän julkaisi parhaiten tunnetun teoksensa Atlantis: The Antediluvian World, jossa hän esitteli teoriansa myyttisen Atlantiksen mantereen uppoamisesta. Tämän jälkeen hän toimi organisoijana Minnesotan Farmers' Alliancessa. Donnelly pyrki kansalliseen politiikkaan 1892, kirjoittaen alustuksen People's Party-puolueen Omaha platformiin. Hän oli People's Partyn ehdokas Yhdysvaltojen varapresidentin virkaan vuonna 1900.
Donnellyn vaimo Katherine kuoli 1894, ja neljä vuotta myöhemmin Donnelly avioitui sihteerinsä Marion Hansonin kanssa. Donnelly kuoli 1. tammikuuta 1901 Minneapolisissa, ja hänet on haudattu Calvaryn hautausmaalle St. Pauliin Minnesotaan. Hänen henkilökohtaiset paperinsa on arkistoitu Minnesota Historical Societyyn.
Tähtikoralliahven
Tähtikoralliahven (Chrysiptera taupou) on koralliahveniin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö
Tähtikoralliahven kasvaa noin 8 cm pitkäksi. Sen vartalo on sininen, evät ja vatsanpohja keltaiset.
Alkuperä
Tähtikoralliahven elää luonnossa Tongan ja Fidžin ympäristössä.
Käyttäytyminen
Tähtikoralliahven on aggressiivinen kala, joka hyökkäilee samaan altaaseen joutuneiden lajitovereiden tai rauhallisten muidenkin kalalajien kimppuun.
Fire OS
Fire OS on forkki avoimen lähdekoodin Android-käyttöjärjestelmästä, jonka Amazon julkaisi Kindle Fire -sarjan taulutietokoneiden yhteydessä. Oletuksena käytössä on Amazon Appstore, mutta rinnalle voi asentaa Google Playn. Useille Googlen tarjoamille rajapinnoille on tilalla Amazonin oma rajapinta.
Tähtikoralliahven
Ravinto
Tähtikoralliahven syö akvaariossa liha- ja leväpitoista ruokaa.
Villa Santa Maria
Villa Santa Maria on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 338 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 433 asukasta.
KSC Lokeren
Koninklijke Sporting Club Lokeren Oost-Vlaanderen eli KSC Lokeren on jalkapalloseura Lokerenin kaupungista. Seuran edustusjoukkue on parhaimmillaan ollut Belgian pääsarjassa toinen kaudella 1980–81. Belgian cupin seura on voittanut kahdesti 2011–2012 ja 2013–2014. Seura ajautui konkurssiin vuonna 2020.
Dave Holland (rumpali)
David (Dave) Holland (5. huhtikuuta 1948 Wolverhampton, Staffordshire, Iso-Britannia – 16. tammikuuta 2018 Lugo, Espanja ) oli englantilainen rumpali, joka muistetaan Trapeze- ja Judas Priest -yhtyeiden rumpalina.
Vuonna 1968 sessiorumpalina toiminut Holland liittyi Finders Keepers -nimiseen yhtyeeseen, johon liittyivät myös kitaristi Mel Galley ja basisti-laulaja Glenn Hughes. Vuonna 1970 yhtyeen nimeksi tuli Trapeze. Funk-vaikutteinen, voimatriona (Galley, Hughes, Holland) toiminut yhtye sai suosiota ja läpimurto Pohjois-Amerikassa oli hyvin lähellä, kunnes Hughes sai tarjouksen liittyä Deep Purpleen vuonna 1973. Yhtye jatkoi uudella basistilla vielä muutaman vuoden kunnes hajosi.
Trapezen jälkeen Holland toimi sessiorumpalina vuoteen 1979 asti, jolloin sai kutsun Judas Priestin uudeksi rumpaliksi. Priest nousi 1980-luvulla suureen suosioon ja yhdeksi suurimmista heavy metal -yhtyeistä. Holland oli mukana aina vuoteen 1989 asti, kunnes erosi, koska hän oli väsynyt yhtyeen jatkuvaan keikkailuun. Priestin jälkeen Holland toimi sessiorumpalina, kiersi uudelleenkootun Trapezen kanssa sekä opetti rumpujensoittoa.
Holland vangittiin vuonna 2004 alaikäisen rumpuoppilaansa raiskaamisesta. Holland kiisti syyllisyytensä, mutta hän sai kahdeksan vuoden vankeustuomion.
Sypressikasvit
Sypressikasvit (Cupressaceae) on havupuihin kuuluva paljassiemenisten kasvien heimo. Heimoon kuuluu 28–32 sukua ja noin 115–142 lajia, joita esiintyy laajalti sekä pohjoisella että eteläisellä pallonpuoliskolla. Kaikki heimon edustajat ovat monivuotisia puuvartisia kasveja. Monimuotoiseen heimoon kuuluu sekä maanmyötäisesti kasvavia varpuja että hyvinkin suurikokoisia puita, joiden joukossa ovat sekä maailman suurikokoisin puulaji, mammuttipetäjä, että maailman korkeimmaksi kasvava puulaji, jättiläispunapuu. Sypressikasvien tyypillisiä piirteitä ovat versojen ja puuaineksen tuoksuvuus, kokonaisena lehtineen karisevat versot sekä monimuotoiset lehdet, jotka ovat tyypillisesti nuorilla kasveilla neulasmaisia ja vanhemmiten suomumaisia.
Kuvaus
Sypressikasvit ovat monivuotisia puuvartisia kasveja. Useimmat heimon edustajat ovat ainavihantia, mutta suosypressit (Taxodium), deltasypressit (Glyptostrobus) ja kiinanpunapuut (Metasequoia) ovat kausivihantia varistaen lehtensä talven tai kuivakauden ajaksi. Useimmat sypressikasvit ovat yksikotisia, jolloin erilliset hede- ja emikukinnot kehittyvät samaan kasviyksilöön, mutta jotkin, kuten monet katajat (Juniperus), ovat kaksikotisia, jolloin kukinnot muodostuvat erillisiin hede- ja emikasveihin. Sypressikasvit ovat usein pihkaisia ja tuoksuvia. Pihkatiehyitä on usein sekä varressa että lehdissä.
Varsi
Sypressikasvit ovat monivuotisia puuvartisia kasveja. Ne voivat olla puita, pensaita tai varpuja. Suurimmat puista voivat kasvaa yli sadan metrin korkeuteen, ja heimoon kuuluvat sekä korkein tunnettu puuyksilö, yli 115 metriä korkea jättiläispunapuu (Sequoia sempervirens) , että suurin tunnettu puuyksilö, mammuttipetäjä (Sequoiadendron giganteum), jonka rungon tilavuus on yli 1 400 kuutiometriä. Laakakataja (Juniperus horizontalis) on yksi pienikokoisimmista tunnetuista havupuulajeista. Se on maanmyötäisesti suikertava varpu, joka kasvaa harvoin yli kymmenen senttimetrin korkeuteen.
Puuaines koostuu pääasiassa putkisoluista eli trakeideista, kuten muillakin havupuilla. Sypressikasveilla putkisolujen seassa on pitkittäistylppysolukkoa sekä usein myös tylppysolukosta koostuvia ydinsäteitä. Yleensä vain yhden solun paksuisia ydinsäteitä esiintyy puuaineksessa useimmilla heimon edustajilla harvakseltaan, mutta esimerkiksi nutkansypressillä (Cupressus nootkatensis) niitä on säännöllisen tiheässä. Puun vuosilustot eli vuosirenkaat voivat olla toisistaan selkeästi erottuvia tai huomaamattomia. Sydänpuu erottuu monesti selvästi pintapuusta väritykseltään, mutta joillakin heimon edustajilla se saattaa olla huomaamatonta tai puuttua kokonaan.
Juuristo koostuu tavallisesti sekä suurista puuvartisista juurista että niissä kasvavista ohuista sienijuurista eli mykorritsasta. Sypressikasvien sienijuuret ovat tyypiltään juuriston solujen seinämät läpäiseviä keräsienijuuria eli arbuskelimykorritsaa.
Lehdet
Lehdet ovat rakenteeltaan yksinkertaisia ja kannaltaan johteisia. Lehtiasento voi olla kierteinen, ristikkäin vastakkainen tai kolmittain säteittäinen. Lehdet ovat usein monimuotoisia siten, että yhdellä kasviyksilöllä esiintyy useaa erilaista lehtimuotoa eri ikävaiheissa tai eri versoissa. Erityisesti nuorten kasvien varhaislehdet ovat usein kapeita ja muodoltaan neulasmaisia tai tasasoukkia. Monilla sypressikasveilla vanhempien kasvien myöhäislehdet ovat lyhyempiä ja muodoltaan suomumaisia. Alaheimoilla Cupressoideae ja Callitroideae litteiden oksanhaarojen ristikkäisesti vastakkaiset suomumaiset lehdet ovat kaksimuotoisia siten, että vastakkaiset lehtiparit muodostavat vuoroin litteän versorangan ylä- ja alapinnalle litteät keskilehdet ja vuoroin rangan laidoille kourumaiset, usein kölilliset laitalehdet.
Suurin osa suvuista on ainavihantia. Yksittäiset lehdet säilyvät tavallisesti oksilla 3–5 vuotta, mutta joissakin tapauksissa jopa 12 vuotta. Kiinanpunapuut, suosypressit ja deltasypressit ovat tavallisesti kausivihantia ja pudottavat sivuversonsa ja lehtensä vuosittain.
Kukinnot
Kukinnot jakaantuvat erillisiin yksineuvoisiin hede- ja emikukintoihin. Sypressikasvit ovat useimmiten yksikotisia, mutta jotkin lajit, kuten monet katajat, ovat kaksikotisia. Kukinnot kehittyvät tavallisesti sivuversojen kärkisilmuista.
Hedekukinto eli hedekäpy muodostuu kukintorangasta ja siihen kiinnittyneistä hedelehdistä. Hedelehtien asento voi olla kierteinen, ristikkäin vastakkainen tai kolmittainen. Asento on tavallisesti sama kuin hedekävyn tuottavan verson lehtiasento. Hedekukinto on usein hyvin pieni, perätön ja sen hedelehdet ohuita. Kukinnot voivat kasvaa yksittäin tai 2–7 kukinnon ryppäissä. Hedelehdet ovat usein muodoltaan kilpimäisiä. Hedelehdellä on yleisimmin kahdesta kymmeneen, joskus neljätoistakin, siitepölyä tuottavaa pölylokeroa yhdessä tai kahdessa rivissä hedelehden abaksiaalisella pinnalla. Pölylokerot avautuvat pitkittäin. Siitepölyhiukkaset ovat ilmaontelottomia, siivettömiä ja muodoltaan pallomaisia.
Emikukinto eli varsinainen käpy muodostuu kukintorangasta ja siihen kiinnittyneistä käpysuomuista. Toisin kuin muilla havupuilla, sypressikasveilla käpysuomu muodostuu yhdestä emisuomusta ja yhdestä peitinsuomusta, jotka ovat yhteenkasvettuneet. Käpysuomujen asento voi olla kierteinen, ristikkäisen vastakkainen tai säteittäinen kolmen tai neljän kiehkuroina. Asento on usein sama kuin kävyn tuottavan verson lehtiasento. Kävyt voivat olla perällisiä tai perättömiä. Ne kasvavat tavallisesti yksittäin, mutta voivat myös muodostaa pieniä ryppäitä. Kävyt ovat yleensä rakenteeltaan yksinkertaisia, mutta voivat olla myös puolikerrannaisia. Käpysuomut voivat olla puutuneita tai pehmeitä ja limittäin tai vierilaitaisesti. Ne voivat olla vapaita tai osittain kiinnikasvaneita. Käpysuomut ovat muodoltaan kilpimäisiä, puikeita tai pitkänpyöreitä. Emisuomun kanssa yhteenkasvettuneen peitinsuomun kärjestä muodostuu usein siirottava piikki tai ota käpysuomun keskelle.
Siemenaiheet kehittyvät peitinsuomun tyvellä sijaitsevan emisuomun hankaan tai kärkeen. Yksi käpysuomu voi tuottaa yhden tai lukuisia siemenaiheita.
Kävyt ovat yleensä kypsänä osittain tai kokonaan puutuneita, mutta katajien suvun kävyt ovat tavallisesti kypsänä meheviä. Pyöreät ja mehevät kävyt muistuttavat joidenkin kukkivien kasvien marjoja, ja niitä kutsutaankin usein kansanomaisesti katajanmarjoiksi. Siemenet voivat olla siivellisiä tai siivettömiä. Siemenkuoresta kehittyneitä lenninsiipiä voi olla yhdestä kolmeen. Lenninsiivet ovat usein keskenään erikokoisia.
Itäminen on epigeeistä, mikä tarkoittaa sirkkalehtien olevan yhteyttäviä ja nousevan maan pinnalle. Sirkkalehtiä on yleensä 2–6, mutta suosypresseillä niitä voi olla jopa yhdeksän.
Elinkierto
pienoiskuva|Yksittäinen [[patagoniansypressi voi elää pitkälti yli 3 000 vuotta vanhaksi.]]
Sypressikasvit ovat monivuotisia kasveja, jotka voivat elää satoja vuosia. Vanhin tunnettu heimon edustaja on patagoniansypressi (Fitzroya cupressoides), jonka iäksi on määritetty 3 622 vuotta. Myös mammuttipetäjästä (Sequoiadendron giganteum) tunnetaan yli 3 000 vuotta vanhoja yksilöitä. Useat sypressikasvit voivat lisääntyä sekä suvullisesti että suvuttomasti kasvullisesti.
Suvullinen lisääntyminen
Heimon suvullisen lisääntymisen kiertoon kuuluu kaikkien siemenkasvien tavoin sukupolvenvuorottelu, jossa varsinainen kasvi eli sporofyytti lisääntyy suvuttomasti tuottamalla kukinnoissaan itiöitä, jotka kehittyvät kukinnon sisällä suvullisesti lisääntyviksi gametofyyteiksi. Sypressikasveilla siitepölyhiukkasen muodostava koirasgametofyytti kehittyy sporofyytin hedekukinnon eli hedekävyn pölylokerossa, kun taas alkiorakon muodostava naarasgametofyytti kehittyy sporofyytin emikukinnon eli kävyn siemenaiheessa.
Pölytys
pienoiskuva|[[Lawsoninsypressin siitepölyhiukkasia mikroskooppikuvassa.]] Sypressikasvit ovat muiden havupuiden tavoin tuulipölytteisiä. Siitepölyhiukkaset varisevat hedekukinnosta ilmaan tuulen vietäväksi. Emikukinnon paljaat siemenaiheet tuottavat kukin pölytyspisaran. Pölytyspisara on siemenaiheen kärjessä sijaitseva nestepisara, johon tuulen mukana leijailevat siitepölyhiukkaset tarttuvat kiinni. Sypressikasveilla siemenaihe ja sen pyöreä pölytyspisara osoittavat tavallisesti ylöspäin. Sypressikasvin pölytyspisara ei tavallisesti ole kosketuksissa kävyn muihin pintoihin, joten siitepölyhiukkasen tulee osua pisaraan suoraan päätyäkseen siemenaiheelle, toisin kuin monilla muilla havupuilla, joilla erittyvä pölytyspisara saattaa poimia mukaansa kävylle aiemmin laskeutuneita siitepölyhiukkasia. Osuttuaan pisaraan heimolle ominainen ilmaonteloton siitepölyhiukkanen vajoaa pisaran nesteeseen, josta se päätyy siemenaiheen nukellukseen pisaran imeytyessä tai haihtuessa. Pölytys tapahtuu siitepölyhiukkasen laskeutuessa nukelluksen pinnalle, jolloin siitepölyhiukkanen kasvattaa nukelluksen pintakerroksen läpäisevän siiteputken, jota pitkin koirassukusolut siirtyvät alkiorakolle hedelmöittämään naarassukusolua.
Siemen
pienoiskuva|[[Oregonintuoksusetrin siemenillä on yksi suuri lenninsiipi.]] Siemenet kehittyvät hedelmöityksen jälkeen emikukintoon eli käpyyn. Useimmat sypressikasvit ovat tuulilevintäisiä, ja sen vuoksi siemenet ovatkin tyypillisesti lenninsiivellisiä. Joidenkin heimon edustajien siemenet ovat kuitenkin siivettömiä, ja leviävät muilla menetelmillä. Katajat (Juniperus) ovat eläinlevintäisiä. Katajien siemenet päätyvät lintujen elimistöön kun ne syövät katajien meheviä käpyjä. Siemenet selviävät yleensä linnun ruoansulatuksesta vahingoittumattomina ja leviävät uusille alueille lintujen ulosteiden mukana.
Suvuton lisääntyminen
Monet sypressikasvit voivat lisääntyä kasvullisesti erilaisten leviäimien avulla. Tassilinsypressi (Cupressus dupreziana) lisääntyy ainutlaatuisesti havupuiden keskuudessa apomiksin avulla.
Kasvullinen lisääntyminen
Monet sypressikasvit voivat lisääntyä kasvullisesti. Lukuisat heimon edustajat voivat lisääntyä taivukkaista luonnossa maahan taipuneen oksan juurtuessa ja muodostaessa uuden kasviyksilön. Monet heimon edustajat voivat kehittää uusia versoja rungon kuoren alla olevista leposilmuista. Näistä versoista voi muodostua kokonaisia uusia runkoja, ja esimerkiksi punapuulla (Sequoia sempervirens) leposilmuista kasvavat kanto- ja tyvivesat ovat luonnossa yleisin lisääntymismenetelmä.
Levinneisyys
Sypressikasveja elää pohjoisen pallonpuoliskon viileillä, lauhkeilla ja subtrooppisilla alueilla sekä eteläisen pallonpuoliskon lauhkeilla ja subtrooppisilla alueilla. Alaheimot Callitroideae ja Athrotaxidoideae kasvavat luonnossa vain eteläisellä pallonpuoliskolla ja muut viisi alaheimoa lähinnä pohjoisella pallonpuoliskolla. Kataja (Juniperus communis) kasvaa 71:llä pohjoisella leveysasteella Norjassa, ristisypressi (Pilgerodendron uviferum) 55:llä eteläisellä leveysasteella Chilessä ja katajalaji Juniperus indica 5 200 metrin korkeudessa Tiibetissä.
Luokittelu
Sypressikasvit ovat havupuihin kuuluvia paljassiemenisiä kasveja. Yleisesti kaikki nykyisin elävät havupuut luokitellaan lahkoon Pinales, mutta sypressikasvien heimo on toisinaan luokiteltu myös erilliseen Cupressales-lahkoon. Sypressikasvien lähimpinä elävinä sukulaisina pidetään marjakuusikasvien (Taxaceae) heimoa. Sypressikasvien heimon tyyppisuku on sypressit (Cupressus).
Alaheimot ja suvut
Sypressikasvit jaetaan seitsemään alaheimoon ja 28–32 sukuun. Seuraava kaavio esittää suvut alaheimoineen ja niiden sukulaisuussuhteet. Tähdellä merkittyjä sukuja eivät kaikki tutkijat hyväksy omiksi suvuikseen.
Ennen 2000-luvun molekyylibiologisia geneettisiä tutkimuksia sypressikasveihin luettiin kuuluvaksi yleensä vain nykyiset alaheimot Cupressoideae ja Callitroideae. Muiden alaheimojen lajit luokiteltiin omaan heimoonsa suosypressikasvit (Taxodiaceae). Lisäksi suosypressikasvien heimoon yleensä luokiteltiin kuuluvaksi varjostinkuusi (Sciadopitys verticillata), joka nykyään luokitellaan omaan yksilajiseen heimoonsa varjostinkuusikasvit (Sciadopityaceae).
Joidenkin fossiileista kuvattujen sukujen, kuten liitukautisista kerrostumista tunnetun suvun Mesocyparis tarkkoja sukulaisuussuhteita nykyisiin sukuihin ei ole pystytty määrittämään, eikä näitä sukuja siten ole sijoitettu mihinkään alaheimoon.
Cunninghamioideae
pienoiskuva|[[Kiinankeihäskuusi (Cunninghamia lanceolata).]] Alaheimossa Cunninghamioideae on yksi nykyisin elävä suku. Tunnetut lajit esiintyvät luontaisina Aasiassa. Alaheimon kasvit ovat puita. Myöhäislehdet ovat asettuneet kierteisesti ja kääntyneet kaksirivisesti. Lehdet ovat nahkeapintaisia, jäykkiä ja pitkäsuippuisia. Käpysuomuissa on enemmän kuin kaksi käänteistä siemenaihetta. Sirkkalehtiä on kaksi.
Alaheimon ainoa nykyisin elävä suku on keihäskuuset (Cunninghamia). Alaheimon lähisukulaisina pidetään lisäksi jurakautisista fossiileista kuvattua sukua Elatides sekä liitukautista sukua Cunninghamiostrobus, mutta näiden tarkkoja sukulaisuussuhteita nykyisin eläviin sukuihin ei tunneta.
Taiwanioideae
Alaheimossa Taiwanioideae on yksi nykyisin elävä suku. Tunnetut edustajat kasvavat luonnonvaraisina Aasiassa. Alaheimon kasvit ovat puita. Myöhäislehdet ovat asettuneet kierteisesti. Käpysuomuissa on kaksi pystyä siemenaihetta. Sirkkalehtiä on kaksi.
Athrotaxidoideae
Alaheimossa Athrotaxidoideae on yksi suku. Kaikki nykyisin elävät lajit esiintyvät luontaisina Australiassa. Alaheimon kasvit ovat puita. Lehdet ovat asettuneet kierteisesti. Kävyt kasvavat yksittäin versojen kärjissä. Käpysuomuissa on 3–6 käänteistä siemenaihetta. Sirkkalehtiä on kaksi.
Alaheimon ainoa elävä suku on rusopuut eli tasmanianpunapuut (Athrotaxis).
Sequoioideae
thumb|[[Mammuttipetäjä (Sequoiadendron giganteum) on yksi maailman suurikokoisimmista puista.]] Alaheimossa Sequoioideae on kolme nykyisin elävää sukua. Lajeja esiintyy luontaisena pohjoisella pallonpuoliskolla. Alaheimon kasvit ovat puita. Lehdet ovat asettuneet yleensä vastakkaisesti kiinanpunapuilla ja kierteisesti muilla suvuilla. Käpysuomuissa on 2–12 siemenaihetta. Sirkkalehtiä on 2–5. Kiinanpunapuut ovat kesävihantia, muut suvut ainavihantia.
Alaheimon lajit elävät vaihtelevissa elinympäristöissä. Kiinanpunapuu on sopeutunut kosteaan elinympäristöön ja voi kasvaa matalan veden peittämällä maalla. Punapuu (Sequoia sempervirens) kasvaa kosteissa rannikkometsissä. Mammuttipetäjä kasvaa kuivissa vuoristometsissä ja on sopeutunut toistuviin metsäpaloihin.
Taxodioideae
Alaheimossa Taxodioideae on kolme nykyisin elävää sukua. Lajeja esiintyy luontaisena pohjoisella pallonpuoliskolla. Alaheimon kasvit ovat puita. Lehdet ovat asettuneet kierteisesti. Sugit ovat ainavihantia, muiden sukujen lajit yleensä kausivihantia. Siemenaiheet ovat pystyjä. Sirkkalehtien lukumäärä vaihtelee. Niitä voi olla jopa yhdeksän.
Alaheimon lajit ovat sopeutuneet kosteaan elinympäristöön. Deltasypressit ja suosypressit monesti kasvavat ajoittain tai pysyvästi matalan veden peittämällä maalla.
Callitroideae
thumb|Leveälatvuksinen, lyhytrunkoinen [[Neocallitropsis pancheri.]] Alaheimossa Callitroideae on kymmenen nykyisin elävää sukua. Lajeja esiintyy luontaisena eteläisellä pallonpuoliskolla. Alaheimon kasvit ovat puita tai pensaita. Lehdet ovat tavallisesti asettuneet vastakkaisesti tai säteittäisesti. Myöhäislehdet ovat yleensä johteisia ja suomumaisia.
Alaheimon lajeja elää monenlaisissa elinympäristöissä. Patagoniansypressi (Fitzroya cupressoides) kasvaa ylispuuna lauhkeissa sademetsissä. Sädesypressit ja suvun Actinostrobus lajit ovat sopeutuneet kuiviin oloihin. Niiden kävyt ovat usein serotiinisia ja aukeavat vasta metsäpalon kuumentaessa niitä.
Cupressoideae
Alaheimossa Cupressoideae on noin kymmenen nykyisin elävää sukua. Suurin osa alaheimon lajeista esiintyy luontaisena pohjoisella pallonpuoliskolla. Alaheimon kasvit ovat puita tai pensaita. Lehdet ovat asettuneet vastakkaisesti tai säteittäin. Myöhäislehdet ovat yleensä johteisia ja suomumaisia.
Cupressoideae on sypressikasvien alaheimoista runsaslajisin, monimuotoisin ja laajimmalle levinnyt. Sen ja koko heimon suurin suku on katajat (Juniperus), johon kuuluu noin 67 lajia.
Alaheimoon pidetään kuuluvana kymmentä perinteisesti hyväksyttyä sukua. Näistä suvuista sypressien (Cupressus) lajeja erotellaan joskus erillisiin sukuihin Callitropsis, Hesperocyparis ja Xanthocyparis. Lisäksi perinteisesti tunnistettu suku Fokienia sisällytetään joskus valesypresseihin (Chamaecyparis), koska molekyylibiologiset tutkimukset ovat osoittaneet valesypressien suvun olevan parafyleettinen ilman Fokieniaa.
Merkitys ihmiselle
thumb|Koristekäyttöön jalostettu [[hernesypressin (Chamaecyparis pisifera) lajike.]] Monet sypressikasvit ovat taloudellisesti arvokkaita puutavaran lähteinä tai koristekasveina. Useat sypressit, valesypressit ja katajat ovat tärkeitä koristepuita, joista on jalostettu tuhansia lajikkeita koristekäyttöön.
Monien heimon lajien sydänpuu on hyvin lahonkestävää ja soveltuu käytettäväksi ulkorakenteisiin ja -kalusteisiin sekä erityisesti maaperän kanssa kosketuksissa oleviin rakenteisiin, kuten aitojen tolppiin. Monien heimon lajien puuainesta arvostetaan myös sen tuoksun vuoksi. Sypressikasvien puuta käytetään monipuolisesti rakentamiseen, katteisiin, kalusteisiin ja esineisiin lyijykynistä ruumisarkkuihin.
Useilla heimon edustajilla on perinteisesti ollut kulttuurillista merkitystä ihmisille. Sugi (Cryptomeria japonica) on Japanin kansallispuu. Neljä Japanin Edo-kauden Kison viidestä pyhästä puusta, joita saatiin kaataa vain ylhäisön käyttöön, on sypressikasveja. Meksikonsuosypressi (Taxodium mucronatum) on Meksikon kansallispuu. Jättituija (Thuja plicata) on ollut erittäin tärkeä Pohjois-Amerikan luoteisrannikon alkuperäisasukkaille, jotka perinteisesti valmistivat puun eri osista talonsa, veneensä, käyttöesineitä ja vaatteita.
Valeria Gagealov
thumb|Valeria Gagealov vuonna 2014 julkaistussa romanialaisessa postimerkissä Valeria Gagealov (9. joulukuuta 1931 Galați – 9. helmikuuta 2021 Bukarest ) oli romanialainen elokuva-, radio-, teatteri-, televisio- ja ääninäyttelijä. Hän opiskeli Caragiale-teatteri- ja elokuvataideakatemiassa.
Hän kuoli Bukarestissa COVID-19 tautiin koronaviruspandemian aikana 89-vuotiaana.
Taka-Killo
Taka-Killo on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,4 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Teuronjärvenojan valuma-alueeseen (35.793) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 137,5 metriä mpy.
Kustaa Evertinpoika Horn
Kustaa Evertinpoika Horn (1614 – 27. helmikuuta 1666) oli Ruotsin sotamarsalkka ja hallintomies. Hän oli Evert Kaarlenpoika Hornin poika.
Kustaa Evertinpoika Hornista tuli vapaaherra 1651. Vuonna 1654 hänet nimitettiin Käkisalmen läänin ja Inkerinmaan kenraalikuvernööriksi ja hänestä tuli valtaneuvos. Kenraaliksi hänet ylennettiin 1656 ja sotamarsalkka hänestä tuli 1663. Samana vuonna hänet nimitettiin Bremen-Verdenin kenraalikuvernööriksi.
Ollessaan Käkisalmen ja Inkerinmaan kenraalikuvernööri Horn rasitti muun muassa linnankunnostustöillä paikallista väestöä, ja vaikutti siten osaltaan karjalaisen ortodoksiväestön muuttamiseen Venäjälle ruptuurisodan aikana.
Vuokalanjärvi
Vuokalanjärvi eli Vuokala on keskikokoinen järvi Savonlinnassa lähellä Savonrannan kirkonkylää. Järven pinta-ala on 17,60 neliökilometriä ja se on Suomen 194. suurin järvi.
Makoto Okiguchi
Makoto Okiguchi (, s. 22. marraskuuta 1985 Osakan prefektuuri) on japanilainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Okiguchi on voittanut Japanin joukkueen jäsenenä joukkuekilpailun olympiahopeaa Pekingin kesäolympialaisissa 2008 ja kaksi MM-hopeamitalia. Lisäksi hän voitti hypyn MM-pronssia Tokiossa 2011.
Shlomo Hillel
pienoiskuva|Hillel Shlomo Hillel (9. huhtikuuta 1923 Bagdad, Irak – 8. helmikuuta 2021 ) oli israelilainen diplomaatti ja poliitikko.
Hillel syntyi mizrahijuutalaiseen perheeseen Irakissa, ja 11-vuotiaana hän muutti perheensä kanssa Palestiinan mandaattialueelle. Hän järjesti Operaatio Esra ja Nehemia -nimellä kutsutun operaation, joka toteutti irakinjuutalaisten massamaahanmuuton Israeliin. Hän toimi urallansa myös ministerin tehtävissä ja knessetin puhemiehenä. Hillelille myönnettiin Israel-palkinto vuonna 1988.
CIRG
CIRG on FBI:n taktinen tukiryhmä, jonka tehtävä on varmistaa että FBI:lla on jatkuvasti kansallisen tason taktisia tiimejä valmiina turvaamaan Yhdysvaltain kansallista turvallisuutta. CIRG:llä on jatkuvasti hälytysvalmiudessa kuusi panttivankitilanteisiin (HRT) tarkoitettua ryhmää. Hälytysvalmiudet on suunniteltu niin, että 2 tiimiä olisi lähtövalmiina 30 minuutin sisällä käskystä, toiset 2 tiimiä 2 tunnin sisällä ja loput 2 taktisena reservinä, jotka lähetetään paikalle tarvittaessa. Yhdessä valmiusyksikössä on 16 taktisen koulutuksen saanutta henkilöä sekä tarvittaessa lisäyksiköitä.
Osastot
CIRG:hen kuuluu 2 eri koulutuksen saanutta taktista ryhmää: HRT (Hostage Rescue Team) ja OTU (Operations Training Unit), joista OTU:n tehtävänä on antaa HRT:lle taktinen koulutus ja kehittää sitä, sekä järjestää koulutusta ympäri Yhdysvaltain maaperää.
Historia
CIRG on aloittanut toimintansa 1994. Ennen sitä FBI:llä oli useita eri yksiköitä moniin eri tilanteisiin. 1994 FBI:n hallinto totesi, että toimintaa pystytään parantamaan kehittämällä erikoisyksikkö, joka on koulutettu kaikkiin tilanteisiin, joita paikallisella poliisilla ei ole resursseja tai lupaa hoitaa.
Hollister (Kalifornia)
Hollister on kaupunki Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 34 928. Hollister on San Beniton piirikunnan suurin kaupunki ja hallintokeskus.
Pyhän Marian kirkko (Auchindoir)
Pyhän Marian kirkko on skotlantilainen keskiaikainen kirkko, joka on yksi harvoista 1200-luvulta säilyneistä. Se oli käytössä vuoteen 1810, jolloin uusi kirkko rakennettiin lähistölle. Alkuvaiheessa se oli paikallisen mäkilinnan käytössä.
Kirkon pohjoisseinässä oleva sakramenttikaappi on peräisin 1500-luvun alusta.
Daytona Beach
Daytona Beach on kaupunki Yhdysvalloissa Floridan osavaltiossa. Vuonna kaupungissa oli 61 005 asukasta, ja siellä käy lähes kahdeksan miljoonaa turistia vuodessa. Siellä on useita oppilaitoksia, mutta parhaiten se tunnetaan vapaa-ajan harrastusmahdollisuuksistaan kuten moottoriradoista. Joka vuosi helmikuussa yli 200 000 NASCAR-fania tulee kaupunkiin katsomaan kauden avajaiskisaa, Daytona 500 -kilpailua, joka ajetaan legendaarisella Daytona International Speedwayllä.
Kaupungin ranta on leveä, ja niin tiivistä hiekkaa, että sille voi ajaa tavallisella autolla. Hiekkaradalla on kilpailtu autoilla ja moottoripyörillä jo vuodesta 1902. Vuonna 1959 rakennettiin erillinen moottorirata; rantahiekalla saa edelleen ajaa mutta ei enää kilpaa.
Kaupunki on houkutellut rantalomalaisia myös ilmastollaan: tammikuun kylmimpinäkään öinä lämpötila ei yleensä laske alle +8 asteen, ja toisaalta heinäkuun helteen jäävät kohtuullisiksi, yleensä alle +32 °C.
Marc-Olivier Roy
Marc-Olivier Roy (s. 5. marraskuuta 1994 Boisbriand, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Roy osaa pelata myös laidassa.
Junioriura
Roy pelasi kaudella 2019–2020 QMAAA-sarjaa Saint-Eustache Vikingsissa, jonka jälkeen Montréal Juniors varasi hänet 49. pelaajana QMJHL:n varaustilaisuudessa 2010. Kaudella 2010–2011 Roy toimi Vikingsin varakapteenina. Hän oli tehoilla 22+25=47 joukkueen toiseksi paras pistemies Anthony DeLucan jälkeen. Pudotuspeleissä Roy sijoittui tehoilla 11+14=25, joilla hän jakoi sarjan pistepörssin kolmannen sijan Lac St-Louis Lionsin Mike Mathesonin kanssa. Roy pelasi kauden aikana myös kolme QMJHL-ottelua Montrealissa.
Kaudeksi 2011–2012 Montreal Juniors siirtyi Royn kotikaupunkiin Quebecin Boisbriandiin ja vaihtoi nimekseen Blainville-Boisbriand Armada. Hänen varsinainen tulokaskautensa liigassa toi 63 runkosarjaottelua tehopistein 17+22=39 ja 11 playoff-ottelua tehopistein 6+8=14. Roy voitti joukkueensa sisäisen tehotilaston sekä runkosarjassa lukemalla +26 että pudotuspeleissä lukemalla +11. Kaudella 2012–2013 hän oli tehoilla 29+38=67 Armadan kolmanneksi paras pistemies.
Mustanlahden loisto
thumb|[[Näsijärvi ja Särkänniemen huvipuiston kärki; kuvassa myös Mustanlahden loisto.]] Mustanlahden loisto sijaitsee Tampereella aivan Särkänniemen elämyspuiston kärjessä. Loisto on puna-valkoinen betonirakennelma, jonka ylimpänä osana on lasikuidusta valmistettu tanko, jonka päällä on valolaite. Loisto on noin 8 metrin korkuinen ja halkaisijaltaan alhaalta noin 2,5 metriä.
Marc-Olivier Roy
Junioriura
Edmonton Oilers varasi Royn toisella kierroksella 56. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Seuran syksyn tulokasleirillä hän sai rannevamman, mikä piti Royn sivussa marraskuuhun saakka. Hän jatkoi kaudella 2013–2014 Blainville-Boisbriand Armadan QMJHL-joukkueessa, jonka varakapteeniksi Roy nousi. Joulukuussa hän joutui uudelleen kuudeksi viikoksi sivuun aivotärähdyksen vuoksi. Toukokuussa 2014 Armada kauppasi Royn Québec Rempartsiin. Kaudella 2014–2015 hän oli 26 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä.
Ammattilaisura
Roy ei tehnyt missään vaiheessa NHL-tulokassopimusta hänet varanneen Edmonton Oilersin kanssa, vaan hän jäi rajoittamattomaksi vapaaksi agentiksi kesällä 2015. Saman vuoden elokuussa Roy teki kuitenkin vuoden mittaisen AHL-sopimuksen seuran farmijoukkue Bakersfield Condorsin kanssa. Samana syksynä hän osallistui Oilersin NHL-harjoitusleirille. Royn AHL:n tulokaskausi 2015–2016 toi 42 runkosarjaottelussa tehot 8+12=20. Hän pelasi osan kaudestaan myös ECHL-joukkue Norfolk Admiralsissa, jossa Roy pelasi kymmenen runkosarjaottelua tehopistein 1+5=6. Syksyllä 2016 hän osallistui ammattilaistry-out -sopimuksella NHL-seura Vancouver Canucksin harjoitusleirille. Roy ei kuitenkaan saanut jatkosopimusta ja hän teki lokakuussa vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Utica Cometsin kanssa. Roy pelasi siellä suurimman osan kaudesta 2016–2017, mutta hän pelasi myös viisi ottelua ECHL-joukkue Alaska Acesissa.
Syyskuussa 2017 Roy teki ammattilaistry-out -sopimuksen AHL-joukkue Toronto Marliesin kanssa. Hän ei kuitenkaan saanut sinne jatkosopimusta ja Roy teki lokakuussa sopimuksen ECHL-joukkue Fort Wayne Kometsin kanssa. Marraskuussa seura lainasi hänet ammattilaistry-out -sopimuksella AHL-joukkue San Jose Barracudaan, jossa Roy pelasi seitsemän ottelua. Joulukuussa Komets lainasi hänet ammattilaistry-out -sopimuksella Utica Cometsin AHL-joukkueeseen, jossa Roy pelasi kuusi ottelua. Tammikuussa 2018 hän palasi taas Cometsin vahvuuteen. Elokuussa 2018 Roy teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Syksyllä 2018 hän osallistui ammattilaistry-out -sopimuksella AHL-joukkue Laval Rocketin harjoitusleirille, mutta Roy jäi kuitenkin ilman jatkosopimusta. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Kometsin lisäksi myös yhteensä 22 AHL-ottelua ammattilaistry-out -sopimuksilla Chicago Wolvesissa ja Laval Rocketissa.
Kesäkuussa 2019 Roy teki vuoden mittaisen sopimuksen ECHL-joukkue Idaho Steelheadsin kanssa. Hän voitti kaudella 2019–2020 joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 10+40=50. Heinäkuussa 2020 Roy teki vuoden mittaisen sopimuksen taas Fort Wayne Kometsin kanssa. Hän voitti kauden 2020–2021 päätteeksi ECHL:n mestaruuden, Kelly Cupin.
Roy siirtyi kaudeksi 2021–2022 vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen Bet-at-home ICE Hockey Leaguen slovakialaisjoukkue Bratislava Capitalsiin. Hän johti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssiä tehoilla 4+9=13, kunnes marraskuussa 2021 Capitals keskeytti kautensa hyökkääjä Boris Sádeckýn ja urheilutoimenjohtaja Dušan Pašekin traagisten kuolemien johdosta. Roy siirtyi samassa kuussa loppukauden kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon. Helmikuussa 2022 hänen sopimuksensa seuran kanssa purettiin ja Roy siirtyi loppukauden kattavalle sopimukselle Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue BIK Karlskogaan.
Westminster Abbey
Westminster Abbey on goottilaistyylinen kirkko Westminsterissä Lontoossa. Kirkko on toiminut perinteisenä Englannin kuninkaallisten kruunajaisten ja hautajaisten paikkana. Westminster Abbey, Westminsterin palatsi ja St. Margaret's -kirkko muodostavat Unescon maailmanperintökohteen.
Historia
Edvard perusti 1040-luvulla kuninkaallisen palatsinsa Thamesjoen varrelle Thorney Islandina tunnetulle paikalle. Edvard päätti laajentaa munkkiyhteisön kirkkoa, jota alettiin kutsua nimellä ”west minster” erotuksena ”east minsteristä” eli St Paulin katedraalista. Edvardin rakennuttama kirkko oli huomattavan kokoinen ja ristinmuotoinen, ja se vihittiin 28. joulukuuta 1065. Edvardin kirkosta on enää jäljellä kryptan pyörökaaret ja massiiviset pylväät sekä pylväskäytävän Pyx-kammio.
Henrik III määräsi 1245 kirkon rakennettaviksi uudestaan goottilaistyyliseksi. Uusi suunnitelma sai huomattavia vaikutteita aikansa ranskalaisista katedraaleista. Henrikin kirkko vihittiin käyttöön 13. lokakuuta 1269, vaikka se oli vielä keskeneräinen. Henrik kuoli kolme vuotta myöhemmin, ja kirkon vanha laiva oli käytössä pitkään. Laivaa alettiin rakentaa uudestaan vasta 1376, jolloin työn otti vastuulleen mestarimuurari Henry Yevele. Laiva valmistui 1517.
thumb|Sisänäkymää Kirkon viimeisin laajennus tehtiin 1700-luvulla, kun sen läntiset tornit rakennettiin Nicholas Hawksmoorin suunnitelmien pohjalta. Ne valmistuivat 1745. Tornit olivat aloitettu jo keskiajalla, mutta ne olivat silloin jääneet keskeneräisiksi. Ne ovat myös varhaisia esimerkkejä uusgotiikasta.
Westminster Abbeyn sisätiloihin on tehty muutoksia vielä 1700-luvun jälkeenkin, ja kuorin istumapaikat ovat esimerkiksi vuodelta 1847. George Gilbert Scott puolestaan suunnitteli 20 vuotta myöhemmin uudestaan pääalttarin ja alttariseinät. John Loughborough Pearson restauroi 1880-luvulla poikkilaivan julkisivun.
Toista maailmansotaa ennen monet Westminster Abbeyn taide-esineistä ja arkistoista siirrettiin turvaan ja kuninkaallisten hautojen suojaamiseksi käytettiin noin 60 000 hiekkasäkkiä. Pahimmat vauriot kirkkoalue sai yöllä 10.–11. toukokuuta tapahtuneissa pommituksissa. Vauriot kuitenkin korjattiin pian sodan jälkeen.
Kruunajais-, hää- ja hautakirkko
thumb|[[Elisabet II|Elisabet II:n kruunajaiskuva, taustalla näkyy Westminister Abbeyn sisätiloja.]] thumb|[[Tuntematon sotilas (käsite)|Tuntemattoman sotilaan hauta]] Ensimmäinen Westminster Abbeyssä kruunattu kuningas oli varmuudella Vilhelm Valloittaja, jonka kruunajaiset olivat 25. joulukuuta 1066. Harald Godwininpoika saatettiin kruunata kirkossa jo häntä ennen. Vilhelm Valloittaja saattoi valita Westminster Abbeyn, koska se vahvisti hänen asemaansa Edvard Tunnustajan seuraajana. Vilhelmin jälkeen kahta lukuun ottamatta kaikki Englannin monarkit ovat kruunattu Westminster Abbeyssä. Lapsikuningas Edvard V murhattiin ennen kruunajaisia, ja Edvard VIII erosi ennen niitä.
Westminster Abbeyssä on pidetty useita kuninkaallisia häitä. Kaksi kertaa siellä on vihitty myös hallitseva kuningas. Henrik I meni siellä vuonna 1100 naimisiin Matilda Skotlantilaisen kanssa ja Rikhard II 1382 Anne Böömiläisen kanssa. Prinssi Williamin ja Catherine Middletonin häät pidettiin myös Westminster Abbeyssä.
Westminster Abbeyyn on haudattu 30 kuningasta ja kuningatarta. Ensimmäisenä Edvard Tunnustaja, jonka suuri hautamuistomerkki on aivan pääalttarin takana. Muut monarkkien haudat ovat joko Edvardin haudan vieressä tai Henrik VII:n kappelissa. Vuonna 1760 kuollut Yrjö II on viimeisin sinne haudattu kuningas. Tämän jälkeen monarkkien viimeiseksi leposijaksi vaihtui Windsorin linna.
Kuninkaallisten lisäksi Westminster Abbeyyn on haudattu monia tunnettuja brittejä. Lisäksi siellä on monien tunnettujen henkilöidne muistomerkkejä. Viimeisen leposijan saaminen sieltä on ollut erityinen kansallinen kunnianosoitus. Kirkossa lepäävät muun muassa valtiomiehet William Ewart Gladstone, William Pitt vanhempi ja William Pitt nuorempi, säveltäjä Georg Friedrich Händel sekä tiedemiehet Charles Darwin, Isaac Newton, Stephen Hawking ja David Livingstone. Kirkon kuuluisin nähtävyys on kuitenkin Poet’s Corner eli runoilijoiden nurkkaus, jonne on haudattu englantilaisen kirjallisuuden suurimpia nimiä, muun muassa Robert Browning, Geoffrey Chaucer, Charles Dickens, Thomas Hardy, Samuel Johnson, Rudyard Kipling ja Alfred Tennyson. Lisäksi Poet’s Cornerissa on muistomerkkejä muualle haudatuille kirjailijoille, kuten William Shakespearelle ja lordi Byronille.
Englannin tasavallan perustaja, lordiprotektori Oliver Cromwell haudattiin Westminster Abbeyyn 1658. Kolme vuotta myöhemmin, kun monarkia oli palautettu, Cromwellin ruumis poistettiin kirkosta ja revittiin kappaleiksi.
Lähteet
51.49944°N, -0.1275°W
Nokturno (runoussivusto)
Nokturno on suomalainen runoussivusto, joka julkaisee digitaalista, kokeellista ja monitaiteista runoutta. Aiemmin osoitteessa nokturno.org sijainnut nykyrunoutta esittelevä sivusto on perustettu vuonna 2005. Nykyistä nokturno.fi -osoitteessa sijaitsevaa sivustoa ylläpitää Runoyhdistys Nihil Interit.
Historiaa
Nokturnon perustivat vuonna 2005 Runoyhdistys Nihil Interit ry., Nuori Voima -lehti ja Savukeidas-kustantamo. Sivuston ensimmäinen päätoimittaja oli Teemu Ikonen, jonka jälkeen sivustoa toimitti ja sen teknisestä ylläpidosta vastasi vuodet 2006-2014 Marko Niemi. Sivusto toimi vuoteen 2014 asti osoitteessa nokturno.org.
Vuonna 2016 Nihil Interit uudelleenkäynnisti toiminnan. Sivusto siirtyi uuteen osoitteeseen ja sen päätoimittajana aloitti Virpi Vairinen. Samalla sivusto siirtyi numeropohjaiseen julkaisutahtiin. Nokturnon päätoimittajana on vuodesta 2021 toiminut Miikka Laihinen. Sivuston ja osan julkaistusta teoksista teknisestä toteutuksesta ja web designistä on vuodesta 2016 vastannut Teemu T. Tuovinen.
Nokturnon toiminnassa on ollut mukana useita suomalaisia runoilijoita ja kirjailijoita, kuten Mikael Brygger, Markku Eskelinen, Ville Hytönen, Matti Kangaskoski, Jukka-Pekka Kervinen, Leevi Lehto, Riikka Pelo, Juha Rautio ja Eino Santanen.
Sivustolla julkaistu runous
Nokturno julkaisee suomalaista ja kansainvälistä kokeellista, monitaiteista ja digitaalista runoutta. Varsinaisten teosten lisäksi sivusto julkaisee myös aiheita käsitteleviä esseitä ja artikkeleita. Sivusto on Suomen ainoa keskitetty kanava runoudelle, jonka julkaiseminen painetussa muodossa on mahdotonta.
Sivuston toiminta
Sivustolla julkaistaan noin neljä kertaa vuodessa uusi numero, joka koostuu runoudesta ja runoutta käsittelevistä teksteistä. Tämän lisäksi sivusto on julkaissut vierailevien kuraattorien erikoisnumeroita, runoilijahaastatteluita podcast-muodossa, digitaalisen runouden pienoiskäsikirjan sekä ylläpitänyt virtuaalista residenssiohjelmaa nimellä Digitaalinen residenssi ja järjestänyt tapahtumia.
Julkaisut
Sivuston joka toinen kuukausi ilmestyvien teosten lisäksi sivustolla on julkaistu laajempia kokonaisuuksia, joille on myönnetty elektronisen kirjallisuuden ISBN-tunnus.
Opiskelijaprotesti
Opiskelijaprotesti on opiskelija-aktivismin muoto, jolla puututaan yhteiskunnallisiin epäkohtiin nostamalla ne protestin muodossa esiin. Opiskelijaprotesti voi kohdistua opiskelijoita koskeviin yksittäisiin tai niitä yleisempiin yhteiskunnallisiin ongelmiin.
Opiskelijaprotesteilla on Euroopassa monisatavuotinen historia. Ensimmäinen protesti ajoitetaan Bolognan yliopistoon 1200-luvulle. Tuolloin opiskelijat protestoivat kaupungin korkeita elinkustannuksia ja saamaansa kelvotonta opetusta. Samoihin aikoihin myös Pariisissa kuohui. Syyttömiä opiskelijat rankaistiin toisten tekemistä vahingoista ja opettajat päättivät vastatoimena sulkea Pariisin yliopiston. Vasta paavi Gregorius IX sai tilanteen rauhoittumaan.
Opiskelijaprotestin muotoja ovat esimerkiksi adressi, tiedottaminen, mielenosoitus, sit-in, die-in, luentolakko ja yliopistovaltaukset. Esimerkkejä tiedottamisesta ovat vuonna 2008 julkaistu Helsingin yliopiston Opiskelijatoiminnan manifesti ja vuonna 2011 julkaistu Vastaopinto-opas.
Keski-Killo
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Teuronjärvenojan valuma-alueeseen (35.793) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 137,6 metriä mpy.
Argentiinan Grand Prix 1981
Argentiinan Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. huhtikuuta 1981 Autódromo Oscar Alfredo Gálvez -radalla Argentiinassa. Kilpailun voitti Brabhamilla ajanut Nelson Piquet, jolle voitto oli kauden ensimmäinen. Kilpailuviikonlopun alussa kiistelyä aiheuttivat Brabham-tallin käyttämä jousitusjärjestelmä maaefektin muokkaamisessa ja Williams-tallin sisäinen politiikka kuljettajiensa arvojärjestyksestä, mitä käsiteltiin myös argentiinalaisessa mediassa.
Kilpailu
Hallitseva maailmanmestari Alan Jones otti startin jälkeen johtopaikan, mutta Nelson Piquet ohitti hänet jo ensimmäisellä kierroksella. Piquet'n johto oli 18 sekuntia, kun kilpailua oli ajettu neljäsosa. Toisena oli Carlos Reutemann, joka vietti 39-vuotispäiviään. Puolimatkassa Piquet'n johto oli 22 sekuntia ja Hector Rebaque oli siirtynyt toiseksi. Rebaque sai kuitenkin 10 sekunnin aikasakon, koska hänen autonsa oli liikkunut lähtöhetkellä. Rebaque taisteli toisesta sijoituksesta Reutemannia vastaan, kunnes joutui keskeyttämään tekniseen vikaan. Nelson Piquet voitti helponlaisesti kilpailun, jota seurasi 100 000 katsojaa Buenos Airesin autoradalla. Muut tallit tekivät Brabhamin T49-autosta protestin, mutta kilpailun lopputulokset eivät muuttuneet. Kahdeksannesta lähtöruudusta startannut Keijo Rosberg keskeytti jo neljännellä kierroksella.