cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gergely Czuczor
Czuczor herätti ensiksi huomiota kolmella sankarirunolla, joista Aradi gyülés ('Aradin maapäivät', 1828) ja Botond (1830) ovat huomattavimmat. Vielä enemmän menestystä hän saavutti lyyrillisillä runoillaan, varsinkin kauniilla romansseillaan ja balladeillaan, joista huomattavimmat ovat ne, joissa on aiheena Janos Hunyady. Näissä kaikissa on kansanrunouden vaikutus selvästi havaittavissa. Runojensa vuoksi Czuczor sai kärsiä paljon vainoa sekä kirkollisten että valtiollisten viranomaisten puolelta. Niinpä hän esimerkiksi isänmaallisen "Herätyshuuto"-runonsa vuoksi vapaussodan aikana joutui vankilaan, jossa hän sai istua toista vuotta (1849−1851). Sanakirjatyötä Czuczor, yhdessä János Fogarasin kanssa, teki innokkaasti ja huolellisesti. Valmiiksi painettuna tämä kuusiosainen merkkiteos ilmestyi vasta vuosia Czuczorin kuoleman jälkeen, vuonna 1874. Sanakirjan tieteellinen tausta oli vanhentunut jo 1900-luvun alussa, mutta sillä on ollut arvoa tarkkojen ja luotettavien sananmerkityksen selitystensä vuoksi.
Czuczor toimitti myös mukailuja ja käännöksiä nuorisoa ja kansaa varten. Hän unkarinsi Cornelius Nepoksen, Tacituksen Germanian sekä Horatiuksen Ars poetican. Czuczorin kootut runoelmat, joiden yhteydessä on elämäkerta, ilmestyivät 1858.
Monica Aspelund
Monica Helena Aspelund (s. 16. heinäkuuta 1946 Vaasa) on suomalainen iskelmälaulaja.
Ura
Monica Aspelundin molemmat vanhemmat olivat musikaalisia, vaikkakaan eivät muusikoita, joten sisarensa Ami Aspelundin tavoin Monica sai jo varhain tutustua musiikin maailmaan.
Kuusivuotiaasta lähtien Monica otti tanssitunteja ja voitti 11-vuotiaana kolmet iskelmäkilpailut lastensarjassa. Kilpailuissa Monica tutustui Jörgen Peterseniin, joka järjesti hänelle myöhemmin levytyssopimuksen.
Vuonna 1960 Monica teki ensimmäisen singlensä: Katso, kenguru loikkaa / Kaupungilla juorutaan. 1960-luvun alkupuolella ilmestyi muutama muukin single, esimerkiksi Tahdon kaikki kirjeet takaisin (1961), Lady Sunshine and Mr. Moon (1962) ja En enää usko rakkauteen (1965). Päätyökseen laulaja toimi tuollon mainospiirtäjänä, kunnes vuonna 1967 ryhtyi päätoimiseksi artistiksi.
Yhteistyö Aarno Ranisen kanssa käynnistyi 1970-luvulla ravintolashow-ohjelmien merkeissä. Vuonna 1975 he tekivät yhdessä albumin Monica ja Aarno Ranisen orkesteri, joka sisälsi muun muassa ABBA-hittejä suomeksi ja euroviisukarsintakappaleen "Fasten Seatbelts".
Vuonna 1976 Monica osallistui euroviisukarsintoihin Aarno Ranisen sävellyksellä ”Joiku”, joka ei vielä menestynyt, mutta seuraavan vuoden ”Lapponia” osui oikeaan saumaan. Lontoossa 1977 käydyssä loppukilpailussa kappale sijoittui kymmenenneksi. ”Lapponian” jälkeen Monicalla oli vientiä eri tahoille. Esiintymiskutsuja tuli Afrikkaa ja Japania myöten.
Vuonna 1978 Monica ja Aarno Raninen osallistuivat Interviisuihin kappaleella ”Kultaa hopeaa”. Kappale pääsi mukaan Monican samana vuonna julkaistulle ruotsinkieliselle albumille En karneval. Muut levyn kappaleet olivat uusia käännöksiä Monican aikaisemmasta tuotannosta. Albumista tehtiin myös englanninkielinen versio. Menestystä siivittämään julkaistiin singlenä kappaleet Beating Booming / Valentino's Day.
1980-luvun alussa Monica erosi ja muutti kaksivuotiaan poikansa kanssa Floridaan, jossa hän asui kunnes sai vuonna 1986 kutsun Helsingin kaupunginteatteriin Cats-musikaalin naispääosaan, jota hän on pitänyt yhtenä uransa kohokohdista. Floridassa laulaja on esiintynyt ja asunut enimmäkseen myöhemminkin, mutta vieraillut Suomessa säännöllisesti.
Monica Aspelund on tehnyt yhteistyötä myös sisarensa Amin kanssa. Vuoden 1975 euroviisukarsintoja varten Monica ja Ami perustivat duon Mon-Ami. Kilpailukappaleen ”Fasten Seatbelts” sanoitti Jukka Virtanen ja sävelsi Lasse Mårtenson. Seuraavana vuonna ilmestyi Monican ja Amin yhteinen hengellinen levy Credo – minä uskon. Myöhemmin he tekivät muun muassa musiikkishown Mon-Ami vuonna 1983 ja Ralf Långbackan ohjaaman pienoismusikaalin Kungsvägen - Kuninkaantie vuonna 1997.
Viimeisin levytys löytyy kokoelmalta ''Songs Finland sings. CD 1: Popular Finnish Songs in English'' (2002). Kyseessä on artistin itsensä englanniksi kääntämä versio Erik Lindströmin klassikosta Ranskalaiset korot: High-heeled shoes.
Kesällä 2006 Monica Aspelund esiintyi 60-vuotisjuhlakonsertissaan Helsingissä Aino Acktén huvilalla ja Vuotalossa. Pieniä keikkoja on edelleen harvakseltaan lähinnä jazzin ja ikivihreiden parissa.
Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.
Paska
Paska tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Kumoon
Kumoon on suomalainen freeware-peli, jossa tehtävänä on liikkua kananpojalla sekä kaataa kuutioita kolmiulotteisessa ympäristössä ampumalla niitä revolverilla, haulikolla ja kranaatinheittimellä. Pelin on kehittänyt Mikko ”Mayoneez” Oksalahti. Musiikit ovat säveltäneet Santeri ”Sinza” Pilli ja Tuomas ”Fantazia” Raninen.
Peli julkaistiin Assembly'05 -demopartyilla, jossa se voitti pelinkehityskilpailun.
Gotlanninruss
Gotlanninruss, josta käytetään myös nimityksiä gotlanninponi ja russponi ("russi"), on ruotsalainen ponirotu. Nimi "russ" tulee sanasta "ross", joka tarkoittaa ratsua tai sotahevosta ja on tiettävästi etymologisesti sama sana kuin englannin horse (muinaisyläsaksassa tämän sanan muoto on hros, johon verrattuna englannissa on tapahtunut /r/:n ja /o/:n metateesi, ruotsissa vain /h/ on kadonnut). Gotlannin saarella on elänyt puolivillejä tarpaaneja jo vuonna 2000 eaa., ja russien katsotaan polveutuvan näistä hevosista.
Ominaisuudet
thumb|300px|Erivärisiä gotlanninrusseja: vasemmalta oikealle ruunikko, ruunivoikko, rautias ja kulomusta. Rotumääritelmän mukaan kantakirjattavat yksilöt ovat säkäkorkeudeltaan 115–130 cm. Kolmivuotiaan korkeus on oltava 115–128 cm. Väreistä sallitaan rotumääritelmän mukaan kaikki paitsi valkovoikko, kimo, hallakot, päistäriköt sekä tobianokuviot eli selänpuoleinen kirjavuus. Moni suomalainen russi on rekisteröity väriltään ruunihallakoksi tai hiirakoksi, mutta kyseessä on (lähinnä voikkoväristen ponien) virheellinen värintunnistus, ei todellinen hallakkovärisyys. Rodussa esiintyy splashed white -kirjavuutta sekä harvinaisena myös tiikerinkirjavuutta. Jalostustavoitteena on rakenteeltaan vahva, lasten ja aikuisten käyttöön sopiva poni, jolla on hyvä luonne ja joka sopii monipuoliseen ratsastus-, ravi- ja ajokäyttöön. Russit ovat yleensä luonteeltaan kilttejä.
Historia
Russeja eli vielä 1800-luvun alussa kaikkialla Gotlannissa, mutta metsien hakkaamisen ja viljelyn lisääntymisen takia kanta alkoi vuosisadan puolivälissä pienentyä uhkaavasti. Poneja vietiin paljon myös mantereelle, ja vuoden 1870 paikkeilla niitä myytiin vuosittain jo noin 200. Poneja kuljetettiin Englantiin ja Belgiaan saakka, missä niitä käytettiin työssä hiilikaivoksissa. Rodun sukupuutto saatiin estettyä, kun Ruotsissa perustettiin gotlanninrussien jalostusyhdistys vuonna 1910, ja yhdistyksen ansiosta Lojstan nummet ja metsät suojeltiin russien asuma-alueeksi.
Ensimmäinen russien kantakirja avattiin Ruotsissa vuonna 1943. Rodun parantamiseksi kantakirjaan on hyväksytty kaksi walesinvuoristoponioritta: Revel General sekä Criban Daniel, joka astui vuoteen 1968 saakka. Kantakirja suljettiin 1971, minkä jälkeen Ruotsin kantakirjaan ovat päässeet vain rekisteröidyt russponit.
Suomessa
Suomeen tuotiin russponeja ensimmäisen kerran vuonna 1956, kun vapaaherratar Eva Wrede osti Ruotsista kolme ponia. Samana vuonna avattiin Suomessa russponien kantakirja, joka oli ensimmäinen suomalainen ponikantakirja. Oma rotuyhdistys perustettiin vuonna 1975 nimellä Siitosyhdistys Russ Avelsförening. Yhdistyksen nimenä on nykyisin Suomen Russponiyhdistys, ja se toimii edelleen aktiivisesti.
Joosef I (keisari)
Joosef I (26. heinäkuuta 1678, Wien – 17. huhtikuuta 1711, Wien) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari, Unkarin ja Böömin kuningas sekä Itävallan arkkiherttua.
Joosef oli keisari Leopold I:n ja palatsikreivitär Eleanoran vanhin poika. Joosefista tuli Unkarin kuningas vuonna 1687 ja roomalaisten kuningas 6. tammikuuta 1690. Hän avioitui vuonna 1699 Wilhelmina Amalian kanssa, ja he saivat kolme tytärtä.
Joosefista tuli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuonna 1705, kesken Espanjan perimyssodan.
Joosef kuoli isorokkoon Wienissä vuonna 1711. Hänen veljensä Kaarle seurasi Joosefia keisarikunnan hallitsijana.
Vivi-Ann Sjögren
Vivi-Ann Krstina Sjögren de Serrano (o.s. Widergren; s. 31. toukokuuta 1938 Espoo) on suomenruotsalainen kirjailija ja näyttelijä.
Opiskelu ja ura näyttelijänä
Myös dubbaukset kuuluvat Sjögrenin näyttelijänuraan. Hän toimi kertojana Muumilaakson tarinoiden ruotsinkielisessä versiossa. Lisäksi hän ääninäytteli sarjassa Mymmeliä ja Nanaa. Elokuvassa Kometen kommer (suomeksi Muumipeikko ja pyrstötähti) hän ääninäytteli myös Mymmeliä.
Kirjailijanura
Sjögrenin teokset pohjautuvat pitkälti kirjailijan omaan elämään ja kokemuksiin. Lähes kaikki Vivi-Ann Sjögrenin teokset on käännetty suomeksi. Hänet tunnetaan innokkaana ruoka-aiheisten juttujen kirjoittajana. Hän on kirjoittanut ruokajuttuja Helsingin Sanomien kuukausiliitteeseen. Lisäksi hän on laatinut espanjan kielen oppikirjoja. Hänelle myönnettiin Warelius-palkinto vuonna 2020.
Yksityiselämä
Vivi-Ann Sjögren asuu kotikaupungissaan Espoossa. Hän avioutui vuonna 1965 valokuvaaja Fransisco (Paco) Serrano Cordónin kanssa. Hän jäi leskeksi vuonna 1992. Hänellä on kaksi lasta, Robert (s. 1958) ja María (s. 1967).
Punahelmipeippo
Punahelmipeippo (Hypargos niveoguttatus) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Suomen urheilu 2012
Suomen urheilu 2012 käsittelee vuoden 2012 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Vuoden valmentajaksi valittiin jalkapallovalmentaja Sami Hyypiä.
Trilogy (Yngwie Malmsteenin albumi)
Trilogy on Yngwie Malmsteenin vuonna 1986 julkaistu albumi.
Bichon frisé
Bichon frisé (Bichon à poil frisé) on pieni valkoinen ranskalais-belgialainen koirarotu, jota pidetään lähinnä seurakoirana. Vuonna 2018 se oli Ranskassa 7. suosituin paikallinen rotu - listauksessa se on 8. suosituin, mutta tämä johtuu ainoastaan siitä, että virallinen listaus laskee myös madagaskarilaisen coton de tuléarin ranskalaiseksi roduksi.
Ulkonäkö
Bichon frisén maksimisäkäkorkeus on sekä uroksella ja nartulla rotumääritelmän mukaan 30 cm. Ruumiinrakenteeltaan koira on vankka, sopusuhtainen ja hyväryhtinen. Koiran kallo on selvästi kuonoa pidempi ja litteä, mutta runsas karvoitus saa sen näyttämään pyöreältä. Kuono on pyöristynyt, sekä kirsu musta ja kiiltävä. Silmien pitää olla aina pyöreät, mutta ne eivät kuitenkaan saa olla ulkonevat eivätkä mantelin muotoiset. Rodulla on melko ohuet, riippuvat korvat. Kaula on pitkähkö. Häntä kaartuu pehmeästi selän ylle (ei koskaan spiraaliksi tai kippuralle). Pentu-Bichonit ovat ketteriä ja niillä on lyhyt, kihara karva.
Karva on 7–10 cm:n mittaista silkkimäistä, korkkiruuvimaisen kiharaa. Bichon frisé on trimmattava rotu, ja turkin hoito on melko vaativaa. Koira on kammattava säännöllisesti, jotta turkki ei takkuunnu tai huopaannu, ei kuitenkaan liian usein. Lisäksi Bichonin turkki tulisi pestä parin viikon välein, jotta se pysyy siistinä. Monet, varsinkin takkuikäisen (n. 6 kk–→) koiran omistajat pesevät koiran kerran viikossa. Bichonin turkki föönataan föönin ja karstan avulla auki joka pesun jälkeen. Yleensä viikoittaiseen pesuoperaatioon kuluu aikaa noin kaksi tuntia, riippuen turkin laadusta. Turkki kasvaa jatkuvasti, joten se tulisi pitää leikkaamalla sopivan pituisena. Trimmaaminen tulisikin tehdä noin kuuden viikon välein. Aikuisen bichon frisén turkki on väriltään yksivärisen valkoinen, pennuilla sallittuja ovat keksinväriset läikät päässä ja vartalossa.
Luonne ja käyttäytyminen
thumb|220px|Bichon frisé on iloinen ja toiminnanhaluinen koira. Luonteeltaan bichon frisé on iloinen, leikkisä, ihmisystävällinen, mutta toisaalta myös itsenäinen, tyhmänrohkea ja reipas. Se ei saisi olla arka tai ujosteleva, joskin arkuutta esiintyy rodussa jonkin verran. Koirasta voi tulla arka, jos omistaja on liian suojeleva pientä koiraa kohtaan. Arkuus voi olla myös perinnöllistä ja arkojen yksilöiden käyttämistä jalostuksessa täytyisikin pyrkiä välttämään.
Bichon frisé on seurakoira ja haluaakin viettää aikaa perheensä seurassa. Rotu on vilkas ja itsepäinen, joten omistajan tulee opettaa pentua johdonmukaisesti pienestä pitäen. Bichon frisé on älykäs koira, joka oppii oikealla opetuksella nopeasti käskyjä. Vilkkaana koirana bichon frisé sopii agilityyn, tokoon ja muuhun harrastamiseen. Kilpailuissa tarvitaan kuitenkin kärsivällisyyttä, sillä huumorintajuisena ja vilkkaana koirana se voi haluta mieluummin naurattaa yleisöä kuin keskittyä tekemiseen. Bichon frisé on varsin taitava seisomaan takajaloillaan pienestä pitäen.
Alkuperä
Välimeren maissa on ollut pieniä, valkoisia koiria vähintään 2 000 vuoden ajan. Jotkut niistä ovat toimineet rottakoirina satamissa ja laivoissa, mutta jo varsin varhain niitä on alettu käyttää seurakoirina. Vanhimmat merkinnät kaupallisesta koirankasvatuksesta kertovat, että myös bichon frié on ollut kauppatavaraa ja niitä pidettiin myöhemmin mielellään sylikoirina. Rotu tuotiin Ranskaan Italiasta renessanssin aikana. Se muistutti pienoiskokoista barbetia, sitä alettiin kutsua nimellä "barbichon", joka myöhemmin lyheni muotoon "bichon". Jotkut koirat toimivat myös sirkuskoirina. Rotu on ikuistettu myös usein vanhoihin maalauksiin, kuten keskiaikaisten kirkkojen freskoihin.
Bichon frisén kantamuotona pidetään Kanariansaarilta kotoisin olevaa Teneriffan koiraa. Kuitenkin vasta ensimmäisen maailmansodan jälkeen belgialaiset ja ranskalaiset kasvattajat alkoivat jalostaa rotua. Ranskan kennelliitto virallisti rodun vuonna 1933. Alkukantaisen näköiset, takkuiset, ranskalaiset bichonit olisivat tuskin koskaan tulleet suosituiksi länsimaissa. Mutta kun bichonin turkkia ryhdyttiin kunnostamaan villakoiramaiseksi ja näyttelyvoittoja alkoi tulla, rotu nousi suureen suosioon monissa maissa.
Hoito
Bichon frisén puhtaanvalkoinen turkki vaatii säännöllistä hoitoa ja trimmausta. Bichon frisétä mainostetaan usein allergisille sopivana tai vähän allergisoivana rotuna, sillä hyvinhoidettuna siitä lähtee vähemmän hilsettä kuin monista muista roduista. On kuitenkin huomioitava, että allergiat ovat yksilöllisiä eikä täysin allergiatonta koiraa ole olemassa.
Terveys
Bichon frisé kuuluu Suomen kennelliiton perinnöllisten vikojen ja sairauksien vastustamisohjelman (PEVISA), minkä vuoksi pentuja ei voi rekisteröidä, ellei sen vanhempia ole tarkastettu polvistaan valtuutetun eläinlääkärin tutkimuksissa. Rotujärjestö ei suosittele jalostukseen käytettäväksi koiria, joiden polvitarkastuslausunto on huonompi kuin 1 (asteikko 0–4). Myös silmät kuuluvat PEVISA:aan, eikä silmätarkastuslausunto saa olla pentuja teetettäessä vuotta vanhempi. Bichoneilla silmien ongelmana on harmaakaihi (katarakta). Rodulla esiintyy myös jonkin verran allergioita, joten on tärkeää, että jalostukseen ei käytettäisi allergisia yksilöitä. Bichonit ovat yleensä taipuvaisia vehnäallergiaan. Yleisesti ottaen bichoneita pidetään terveinä koirina.
Suosittuna rotuna bichon frisé houkuttelee myös pentutehtailijoita. Jos ostaa rekisteröimättömän pennun tai rekisteröidyn pennun kasvattajalta, joka ei noudata rotujärjestön suosituksia koiriensa hoidon suhteen, ostaja saattaa tukea ja kannustaa kasvattajaa epäasialliseen kasvatustoimintaan, joka rahastaa rodun terveyden, luonteen ja rotutyypin kustannuksella. Näiden koirien ostajilla ei ole mahdollisuutta nähdä tai saada objektiivista tietoa koirien vanhempien terveydentilasta, luonteesta ja ulkomuodosta, samoin ostaja ei aina saa koiran rekisteröintipapereita ja muita laillisia tuontipapereita.
Kuningas ja satakieli
Kuningas ja satakieli (, televisioesityksessä suomeksi myös Kuningas ja lintu) on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut ranskalainen pitkä animaatioelokuva, jonka on ohjannut Paul Grimault. Grimault’n ja Jacques Prévertin käsikirjoittama elokuva perustuu H. C. Andersenin satuun Paimentyttö ja nokikolari, ja se on runollinen puheenvuoro totalitarismia vastaan.
Tuotanto
Elokuvan valmistuminen kesti kaikkiaan yli 30 vuotta. Jo vuonna 1952 tuottaja André Sarrut toi ensi-iltaan elokuvan 62-minuuttisen version nimellä La Bergère et le ramoneur (Andersenin sadun mukaisesti ”paimentyttö ja nokikolari”). Grimault’n mielestä elokuva oli julkaistu keskeneräisenä, ja pitkään jatkunut yhteistyö Sarrut’n kanssa katkesi. La Bergère et le ramoneur vakuutti silti ainakin erään japanilaisen ranskanopiskelijan, Isao Takahatan, joka päätti hakeutua animaatioalalle sen innoittamana. Isao Takahata tunnetaan toisena Studio Ghiblin perustajista.
Juoni
Kuningas Kaarle V + III = VIII + VIII = XVI on Takykardian tyranni. Hän on rakastunut maalauksen paimentyttöön, mutta tyttö rakastaa viereisen maalauksen nokikolaria. Yöllä nuoret pakenevat tauluistaan. Heitä auttaa kuninkaan katolla asuva lintu. Elokuva kuvaa rakastavaisten pakomatkaa halki kaupungin, jossa heitä ahdistelevat kuninkaan poliisivoimat ja lopulta valtava mekaaninen robotti.
Mullah
pienoiskuva|Mullaheita hallitsija [[Nəsrəddin şah Qacar|Nəsrəddin şah Qacarin vastaanotolla.]] Mullah (myös mulla tai molla, arab. ja pers. ملا) on termi jota on käytetty eri yhteyksissä viitateen pääsääntöisesti islamilaisiin johtajiin. Se on kunniatitteli sunnalaisilla, mutta sitä on käytetty myös shiialaisten keskuudessa alemman tason uskonoppineista. Imaamista poiketen, se on nimike, eikä niinkään ammatti. Termiä on kuitenkin käytetty myös haukkumanimenä. Lisäksi juutalaiset ovat käyttäneet termiä. Mullah tulee arabian kielisestä sanasta mawlā (مَوْلَى), joka tarkoittaa "kirkkoherraa, päällikköä tai suojeliaa". Suomessa vaikutti Venäjän keisarikunnan sunnalaisia tataarimullaheita jo 1800-luvulla.
Pehr Högström
Pehr Högström (1714–1784 ) oli ruotsalainen pappi. Hän sai 1742 nimityksen kirkkoherraksi Jällivaaraan, 1749 Skellefteåhon. Hän väitteli teologian tohtoriksi 1772. Kiertäessään tarkastusmatkoilla hän perehtyi saamelaisten oloihin ja julkaisi kuvauksen Beskrifning öfver de till Sveriges krona lydande Lappmarker (1747. Teoksella katsotaan olevan myös luonnontieteellistä arvoa. Hän toimi saamelaisten opettajana ja saamenkielisen hengellisen kirjallisuuden kirjoittajana. Hän käänsi saamen kielelle Güttnerin postillan ja laati katekismuksen selityksen.
Matti Aura
Matti Aura voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Pakasaivo
thumb|300px|Pakasaivon pitkää osaa.
Pakasaivo eli Lapin Helvetti on noin kilometrin pituinen rotkojärvi Muonion kunnassa noin 15 kilometriä Äkäslompolosta länteen. Järvi sijaitsee hyvin jyrkkäreunaisessa, kapeassa rotkolaaksossa, jonka reunat ovat järven pohjoispäässä jopa 50 metriä vedenpinnan yläpuolella. Järven pohjoispäässä jyrkkä rinne jatkuu veden alla. Eteläpäässä rannat ovat matalat ja loivapiirteiset. Järveä ympäröivä kallioperä on montsoniittia. Pakasaivon syvyydestä on aiemmin esitetty ristiriitaisia tietoja, mutta Geologian tutkimuskeskuksen tekemät kaikuluotaukset ja kairaukset ovat sittemmin osoittaneet järven veden syvyydeksi 60 metriä. Järveen ei laske jokia, vaan sen vesi on peräisin pohjan lähteistä. Järveen laskee myös pieni puro rinteen reunalla olevien näköalapuuportaiden alta.
Pakasaivo on meromiktinen järvi, jossa ei tapahdu lainkaan pinta- ja pohjaveden vuoden kuluessa sekoittavaa kiertoliikettä. Järven vesi on normaalia järvivettä noin 12,5 metrin syvyyteen asti. Tämän jälkeen vesi muuttuu hyvin nopeasti hapettomaksi, ja sen rikkivetypitoisuus kasvaa huomattavaksi. Korkea rikkivetypitoisuus estää lahoamista, minkä vuoksi järveen vuosituhansien kuluessa uponneet veneet, puut yms. säilyvät maatumattomina ja muodostavat järven pohjan peittävän kerroksen.
Pakasaivo on yksi Lapin saivojärvistä, joiden alla on uskottu olevan Saivo, saamelaisen uskomuksen vainajala, kuolleiden asuinpaikka. Saivossa asuvat vainajat olivat saivo-kansa. Saivo sijaitsi yleensä järven pohjassa olevan reiän toisella puolella. Pohjan alla, reiän toisella puolella oli toinen järvi, mutta ylösalaisin. Sen rannoilla asui ja eli saivo-kansa onnellista elämää, eläviin nähden päät alaspäin.
Pakasaivolla on metsähallituksen ylläpitämä taukopaikka, ja sinne pääsee helposti autolla.
Miranda vastaan Arizona
thumb|200px|Yhdysvaltain rajavartija lukee Miranda-oikeuksia henkilölle, joka on pidätetty huumeiden maahantuonnista. Miranda vastaan Arizona on Yhdysvaltain korkeimman oikeuden ennakkopäätös vuodelta 1966. Tapauksessa vahvistettiin nykyinen käytäntö, jossa rikoksesta epäillylle tulee poikkeuksetta lukea tämän oikeudet (niin sanotut Miranda-oikeudet), joissa kerrotaan oikeus neuvotella asianajajan kanssa ja oikeudesta olla todistamatta itseään vastaan, ennen kuin esitutkinnassa on aloitettu epäillyn kuulustelut.
Kyse oli Ernesto Mirandan oikeudenkäynnissä annetusta ratkaisusta. Miranda pidätettiin epäiltynä 18-vuotiaan tytön kidnappauksesta ja raiskauksesta aihetodisteiden perusteella. Kahden tunnin kuulustelun jälkeen Miranda allekirjoitti tunnustuksen. Hänelle ei kuitenkaan ollut missään vaiheessa kerrottu mahdollisuudesta saada oikeudellinen avustaja, eikä oikeudesta vaieta eikä että hänen tunnustustaan voitaisiin käyttää häntä vastaan. Oikeudenkäynnin aikana Mirandan asianajaja Alvin Moore esitti, ettei tunnustus tämän takia päde oikeudessa. Mooren vastaväite hylättiin ja Miranda tuomittiin pitkään vankeusrangaistukseen. Myös Arizonan korkein oikeus piti tuomion voimassa.
Yhdysvaltain korkein oikeus katsoi äänin 5–4, että perustuslain viidennen ja kuudennen lisäyksen vuoksi yksikään tunnustus ei kelpaa oikeudessa, ellei epäillylle ole kerrottu hänen oikeuksistaan ja ellei epäilty ole luopunut niistä. Viidennen lisäyksen mukaan ketään ei voi pakottaa todistamaan itseään vastaan ja kuudes lisäys turvaa oikeuden asianajajaan. Ernesto Mirandan tuomio kumottiin, mutta hänet tuomittiin myöhemmin vankilaan samasta tapauksesta muun todistusaineiston nojalla.
Tapauksen seurauksena rikoselokuvissakin kuullaan usein lause: ”Kaikkea, mitä sanotte, voidaan käyttää todisteena teitä vastaan...”. Tätä kutsutaan joskus Miranda-varoitukseksi tai yksinkertaiseksi Mirandaksi.
Varoituksen tarkka sanamuoto on erilainen eri osavaltioissa. Monessa paikassa poliisin pitää lopuksi myös kysyä, ymmärtääkö henkilö oikeutensa.
Ernesto Miranda tuomittiin vuonna 1966, ja hän pääsi ehdonalaiseen vuonna 1972. Neljä vuotta myöhemmin hän kuoli baaritappelussa. Häneltä löytyi kortteja, joissa oli Miranda-varoituksen teksti.
Suomen esitutkintalaissa on huomioitu vastaavia oikeuksia. Kuulusteltavalle on ennen kuulustelua ilmoitettava hänen asemansa esitutkinnassa. Epäillylle on samalla ilmoitettava, mistä teosta hän on epäilyksen alainen ja aiotaan syyttää. Epäillylle on ennen kuulustelua myös tehtävä selkoa tämän oikeudesta käyttää avustajaa esitutkinnassa sekä siitä, milloin hänelle voidaan määrätä puolustusasianajaja.
Niclas Burström
Niclas Burström (s. 25. tammikuuta 1991 Skellefteå, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SHL-joukkue IK Oskarshamnissa.
Seuraura
Burström on Skellefteå AIK:n oma kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäisen Elitserien-ottelunsa kaudella 2008–2009. Hän pelasi kauden suurimmaksi osaksi Skellefteån J20-joukkuetta, mutta Burström vahvisti myös seuran J18-junioreita, joissa hän voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin hopeaa. Kaudella 2009–2010 Buströn oli Skellefteån J20-junioreiden tehokkain puolustaja tehoilla 7+14=21. Hän pelasi kauden aikana 11 Elitserien-ottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Burström pelasi miesten pelejä myös kevätkaudella kauden loppuun asti lainalla HockeyAllsvenskan-joukkue Växjö Lakersissa, joka eteni Kvalserieniin, mutta jäi kuitenkin ilman sarjanousua.
Kausi 2010–2011 oli Burströmille ensimmäinen kokonainen Elitserienissä ja se toi hänelle 52 runkosarjaottelussa seitsemän syöttöpistettä ja 18 playoff-ottelussa tehot 1+3=4. Burström voitti kauden päätteeksi Elitserien-hopeaa. Kaudella 2011–2012 hän avasi maalitilinsä myös runkosarjassa, jossa Burström teki tehot 6+6=12. Hän voitti kauden päätteeksi taas Elitserien-hopeaa.
Syyskuussa 2012 Burström teki Skellefteån kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen kevääseen 2017 saakka. Kaudella 2012–2013 hän oli Skellefteån tehokkain puolustaja tehoilla 3+11=14. Burström voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Kaudella 2013–2014 hän oli taas Skellefteån tehokkain puolustaja tehoilla 6+14=20 ja voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Kausi 2014–2015 päättyi SHL-hopeaan. Kaudella 2015–2016 Burström oli Skellefteån tehokkain puolustaja tehoilla 9+19=28, joilla hän jakoi koko SHL:n puolustajien pistepörssin kuudennen sijan Djurgårdens IF:n Marcus Högströmin kanssa. Pudotuspeleissä Burström oli joukkueen paras syöttäjä yhdeksällä syöttöpisteellään. Hän voitti kauden päätteeksi SHL-hopeaa ja palkittiin liigan parhaana puolustajana Salming Trophylla. Burström valittiin myös Ruotsin tähdistökentälliseen.
Maajoukkueura
Burström edusti Ruotsia MM-kilpailuissa vuonna 2014 voittaen pronssia. Yhteensä hän on pelannut 35 A-maaottelua tehopistein 2+4=6. Burström debytoi Ruotsin A-maajoukkueessa vuoden 2012 Karjala-turnauksessa. Hänen ensimmäinen A-maaottelunsa oli näin ollen turnauksen 7. marraskuuta 2012 Liberecissä pelattu avausottelu Tšekkiä vastaan, jolloin Burström sai myös yhden syöttöpisteen Carl Söderbergin tekemään ylivoimamaaliin. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki vuotta myöhemmin Channel One Cupissa 19. joulukuuta 2013 Sotšissa turnauksen isäntäjoukkue Venäjää vastaan. Burström on pelannut myös seitsemän nuorten ja 23 poikien maaottelua.
Lea Ahlborn
thumb|Lea Ahlborn thumb|Ahlbornin veistämä muistomitali tutkimusmatkailija [[A. E. Nordenskiöldistä ja tämän kapteenista Louis Palanderista.]] Lea F. Ahlborn (o.s. Lundgren; 18. helmikuuta 1826 – 13. marraskuuta 1897) oli ruotsalainen kaivertaja ja mitalitaiteilija. Hän toimi vuosina 1855–1896 Ruotsin rahapajan virallisena kaivertajana ja oli siten Ruotsin ensimmäinen naispuolinen virkamies.
Ahlbornin isä Ludvig Lundgren oli Ruotsin kuninkaallisen rahapajan kaivertaja, ja hän sai oppia isältään. Hän opiskeli myös vuoden ajan Ruotsin taideakatemiassa 1850–1851 ja yksityisoppilaana Pariisissa talvella 1852–1853. Hänen isänsä viran oli tarkoitus siirtyä hänen veljelleen P. H. Lundgrenille, mutta tämä oli sairaalloinen. Isän kuoltua vuonna 1853 Ahlborn nimitettiin rahapajan vt. kaivertajaksi ja veljensäkin kuoltua vuonna 1855 hänestä tuli virallinen kolikonkaivertaja. Ahlborn jatkoi tässä virassa vuoteen 1896 asti. Hän tosin jatkoi työskentelyä sen jälkeenkin. Hänen eläkeanomustaan ei ehditty käsitellä ennen hänen seuraavana vuonna tapahtunutta kuolemaansa, sillä Ruotsin valtio ei ollut koskaan aiemmin joutunut myöntämään naiselle virkaeläkettä.
Ahlborn kaiversi yli 40 vuoden ajan rahapajan leimasimet kaikille ruotsalaisille kolikoille sekä tilaustyönä myös Norjan ensimmäisille kultarahoille ja 1860-luvun alussa Suomen ensimmäisille markka- ja pennikolikoille. Ahlbornin on sanottu elvyttäneen ruotsalaisen mitalitaiteen. Hän toteutti useita juhlarahoja ja yli 300 muistomitalia, kuten Uppsalan yliopiston 400-vuotisjuhlamitalin vuonna 1877 ja Yhdysvaltain itsenäisyyden tunnustamisen 100-vuotisjuhlamitalin vuonna 1883. Ahlborn toteutti myös vuonna 1865 Suomen vuosien 1863–1864 valtiopäivien muistomitalin, joka oli ensimmäinen Suomen Rahapajan liikkeelle laskema tuote. Hänen aloitteestaan suomalaisissa kolikoissa otettiin myös käyttöön niin sanottu rahamestarin merkki. Hänet valittiin Ruotsin taideakatemian jäseneksi vuonna 1881.
Lea Ahlbornin puoliso oli vuodesta 1854 koristeveistäjä Carl Ahlborn.
Óscar Pereiro Sío
Óscar Pereiro Sío (s. 3. elokuuta 1977 Mos, Pontevedran maakunta, Espanja) on espanjalainen maantiepyöräilijä, Ranskan ympäriajon voittaja. Hän kilpaili ammattilaisena 2000–2010.
Pereiro aloitti uransa ammattilaisena vuonna 2000 portugalilaisessa Porta da Ravessan tallissa. Hän siirtyi sveitsiläiseen Phonak-joukkueeseen vuonna 2002, jolloin hän voitti viidennen etapin Setmana Catalana -kilpailussa sekä sijoittui yhdenneksitoista Italian ympäriajossa. Seuraavana vuonna Pereiro voitti Sveitsin ympäriajon kuudennen etapin ja oli lopputuloksissa kolmas. Burgosin ympäriajossa hän oli toinen ja Espanjan ympäriajossa seitsemästoista. Vuoden 2004 Ranskan ympäriajossa Pereiro sijoittui 10:nneksi hävittyään voittaja Lance Armstrongille 22 minuuttia 54 sekuntia. Samana vuonna hän voitti Classique des Alps -kilpailun. Vuoden 2005 Ranskan ympäriajossa Pereiro oli 15. etapilla toinen, otti 16. etapin voiton ja sijoittui kokonaiskilpailussa jälleen kymmenenneksi. Lisäksi hän sai yritteliäimmän ajajan palkinnon ja sijoittui mäkikilpailussa toiseksi. Samana vuonna hän voitti Tour de Romandien prologin, oli toinen Espanjan ympäriajon 13. osuudella sekä kuudes Baskimaan ympäriajossa. thumb|left|200px|Pereiro Phonakin väreissä vuoden [[Ranskan ympäriajo 2005|2005 Ranskan ympäriajossa]] Pereiro edusti Caisse d'Epargne -tallia vuosina 2006–2009. Vuoden 2006 Ranskan ympäriajossa hän sijoittui alun perin toiseksi hävittyään voittaja Floyd Landisille 57 sekuntia. Pereiro oli 13. etapilla toinen kuuluttuaan viiden miehen kärkiryhmään, joka tuli maaliin lähes puoli tuntia ennen pääjoukkoa; 16. osuudella hän oli kolmas. Landisin jäätyä kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä UCI julisti Pereiron kilpailun voittajaksi pitkällisen prosessin jälkeen syyskuussa 2007. Vuoden 2007 Ranskan ympäriajossa Pereiro sijoittui kymmenenneksi.
Pereiro osallistui myös vuoden 2008 Ranskan ympäriajoon. Hän joutui kuitenkin keskeyttämään kilpailun 15. etapilla ajettuaan rajusti ulos reitiltä. Pääjoukko oli laskeutumassa Col Agnel -vuorelta, kun Pereiro törmäsi tien reunan suojakaiteeseen ja putosi useita metrejä alemmalle tielle. Hän loukkasi rytäkässä olkapäänsä. Keskeyttäessään kilpailun Pereiron sijoitus oli 15., 6.01 kilpailun johtajaa Cadel Evansia perässä.
Viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2010 Pereiro edusti Astana-tallia.
Buddhalainen ajanlasku
pienoiskuva|Esimerkki thaimaalaisesta kalenterista elokuussa 2004. Buddhalainen ajanlasku on käytössä Kaakkois-Aasian Kambodžassa, Laosissa, Thaimaassa ja Myanmarissa. Se on lunasolaarinen kalenteri, eli se on kuun ja auringon liikkeisiin perustuva kalenteri, jonka kuukausissa on 29 tai 30 päivää, ja karkauspäivän lisäksi ylimääräinen 30-päiväinen karkauskuukausi toistuu säännöllisin väliajoin.
Perimätiedon mukaan Buddhan paribbāna (kuolema henkilön elinaikana saavuttaman nirvanan jälkeen) ajoittuu vuoteen 544 eKr., ja Thaimaassa tämän katsotaan olevan buddhalaisen kalenterin vuosi 1, kun taas Sri Lankassa vuosi 0.
Kuukausien nimet
Lähde:
Kielletty menneisyyteni
Kielletty menneisyyteni (myös Carriage Entrance) on vuonna 1951 ensi-iltansa saanut Robert Stevensonin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Robert Mitchum, Ava Gardner ja Melvyn Douglas.
Kielletty menneisyyteni perustuu Polan Banksin romaaniin Carriage Entrance (1947), jonka pohjalta Leopold Atlas teki sovituksen ja Marion Parsonnet käsikirjoituksen. Polan Banks oli myös elokuvan tuottajana Robert Sparksin ohella. RKO Radio Pictures oli elokuvan tuotanto- ja levittäjäyhtiönä.
Juoni
Kielletty menneisyyteni sijoittuu 1890-luvun New Orleansiin, missä hämärän menneisyyden omaava Barbara Beaurevel (Ava Gardner) päättää kostaa hänen entiselle kosijalleen, joka hylkäsi hänet. Barbaran kylmäverinen suunnitelma johtaa murhaan, jonka syylliseksi joutuu syytön mies.
Tuotanto
Elokuvan esituotantovaiheessa elokuvan päärooleihin valittiin aluksi Ann Sheridan ja Robert Young, joka pian vetäytyi projektista. Sheridan sai päättää vastanäyttelijänsä, ja kun Young vetäytyi projektista, Sheridan harkitsi Franchot Tonea, John Lundia, Charles Boyeria, Richard Contea ja Robert Mitchumia. Lopulta Mitchum palkattiin miespääosaan, mutta Sheridan jättäytyi pois elokuvasta. Sheridanin tilalle palkattiin Ava Gardner, jonka RKO lainasi Metro-Goldwyn-Mayerilta elokuussa 1949. Kielletty menneisyyteni kuvattiin työnimellä Carriage Entrance. Elokuvan kuvaukset alkoivat 3. lokakuuta 1949, ja sitä kuvattiin lähinnä Kalifornian alueella. Elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen 16. marraskuuta 1949.
Julkaisu ja vastaanotto
Kielletty menneisyyteni sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 21. huhtikuuta vuonna 1951 ja Suomen 14. joulukuuta 1951. Kielletty menneisyyteni tuotti vuoden 1951 aikana Yhdysvaltain teatterilevityksessä 1 150 000 dollaria. Elokuva ei ollut kaupallinen menestys, koska se jäi tappiolle 700 000 dollarin verran.
Kielletty menneisyyteni julkaistiin Yhdysvalloissa VHS:nä 29. tammikuuta 1992. Elokuvan DVD-julkaisun julkaisi Warner Bros. Digital Distribution 27. marraskuuta vuonna 2012.
Norwich City FC
Norwich City Football Club on jalkapalloseura Norwichin kaupungista, Norfolkista Englannista. Joukkue pelaa Englannin mestaruussarjassa.
Keltavihreissä peliasuissa pelaava joukkue tunnetaan lempinimellä The Canaries. Kanarialintu onkin eräänlainen Norwichin tunnuseläin, ja se esiintyy myös seuran vaakunassa.
Kannattajien laulamaa ”On the ball, City” -laulua pidetään maailman vanhimpana jalkapallon kannustuslauluna. Laulu on peräisin 1890-luvulta eli jo ajalta ennen seuran perustamista.
Seuran tunnetuimpia kannattajia seuran omistavan tv-kokin Delia Smithin lisäksi ovat mm. Stephen Fry, näyttelijä Hugh Jackman, Sky Sports -kanavan juontaja Simon Thomas sekä BBC:n urheilutoimittaja-juontaja Jake Humphrey.
Historia
Norwich City Football Club perustettiin vuonna 1902, ja se pelasi Newmarket Road kotipaikkanaan amatöörisarjassa ennen liittymistään Englannin jalkapalloliigaan vuonna 1905. Seura otti entisten sinivalkoisten paitojen sijasta käyttöön nykyiset keltavihreät peliasut vuonna 1907 kanarialintuja merkitsevän lempinimen "The Canaries" mukaan. Kanarialintujen kasvattaminen oli noihin aikoihin suosittu harrastus koko Norfolkin alueella, ja eräs seuran alkuaikojen managereista kasvatti myös omia lintujaan. Vuonna 1908 seura muutti Rosary Roadille, joka sai kutsumanimen "The Nest".
1930-luvulla katsojamäärien kasvaessa vanha kotikenttä kävi pieneksi, ja vuonna 1935 joukkue muutti nykyiselle kotistadionilleen Carrow Roadille. Alkuaikojen Carrow Roadilla oli katsomot kentän kolmella sivuilla, joista yksi, Carrow Roadin puoleinen, istumakatsomo puupenkkeineen.
Yksi Norwich Cityn historian suurimmista saavutuksista tapahtui kaudella 1958–1959, kun se tuolloin kolmannessa divisioonassa pelanneena raivasi tiensä FA Cupin finaaliin. Matkalla kaatuivat muun muassa suurseurat Manchester United ja Tottenham Hotspur.
Vuonna 1972 Norwich nousi ensimmäistä kertaa historiassaan korkeimmalle sarjatasolle entiseen 1. divisioonaan Ron Saundersin toimiessa managerina.
Liigacup-menestystä
Vuonna 1985, tuolloin Ken Brownin ollessa managerina, se voitti Liigacupin (tuolloin nimeltään Milk Cup) pudottamalla välierävaiheessa verivihollisensa Ipswich Townin ja loppuottelussa Sunderlandin.
UEFA Cupissa
Valioliigan historian kautta aikain ensimmäisellä kaudella 1992–1993 Norwich City johti sarjaa pitkän aikaa, kunnes aivan viime kierroksilla tipahti kolmannelle sijalle, Manchester Unitedin ja Aston Villan taakse. Seuraavalla kaudella se pääsi hyvän sijoituksensa ansiosta kuitenkin pelaamaan UEFA Cupia, ja voittikin Vitesse Arnhemin 3–0 sekä pelasi 0–0-tasapelin vieraissa. Baijerin mahtiseura Bayern Müncheniä vastaan Norwich voitti vieraissa 2–1 ja pelasi kotonaan 1–1-tasapelin, ennen häviämistään seuraavalla kierroksella Internazionalea vastaan yhteismaalein 2–0.
Laskusuhdanne
Tammikuussa 1994 Norwich Cityn manageri Mike Walker siirtyi Evertonin peräsimeen (josta hänet tosin erotettiin alle vuoden kuluttua), ja tilalle tuli 36-vuotias John Deehan. Häntä avusti 34-vuotias keskikenttäpelaaja Gary Megson. Kaudella 1993–1994 joukkue sijoittui lopulta kahdenneksitoista. Kauden aikana seura myi 21-vuotiaan hyökkääjän Chris Suttonin Blackburniin tuohon aikaan ennätykselliseen viiden miljoonan punnan hintaan.
Jouluna 1994 Norwich City oli seitsemäntenä Valioliigassa, ja asetelmat näyttivät hyvältä UEFA Cupin paikkaa ajatellen. Kauden loppupuoliskolla pelit sujuivat kuitenkin huonosti joukkueen voittaessa ainoastaan yhden kahdestakymmenestä jäljellä olleesta ottelusta. Loppusijoitukseksi koitui viimeinen sija, mistä seurasi putoaminen 1. divisioonaan. Juuri ennen putoamistaan manageri Deehan erosi ja kauden loppuajan valmensi apuvalmentaja Megson.
Kesällä 1995 Norwich Cityn manageriksi palkattiin Martin O’Neill, joka oli nostanut Wycombe Wanderersin konferenssitasolta 2. divisioonaan. Hän kuitenkin irtisanoutui vain puolen vuoden kuluttua siirtyessään Leicester Cityn peräsimeen seuran puheenjohtajan Robert Chasen kanssa ilmenneiden erimielisyyksien seurauksena. Megson jatkoi seuran väliaikaisena managerina kahdeksan kuukautta jätettyään tehtävän kauden lopussa. Myös puheenjohtaja Chase väistyi jouduttuaan kovan kritiikin kohteeksi joukkueen kannattajien noustua barrikadeille syyttäen hänen pelaajakauppapolitiikkaansa joukkueen heikosta menestyksestä. Vuosien 1992 ja 1996 välisenä aikana joukkueesta lähti sellaisia pelaajia kuin Robert Fleck, Jeremy Goss, Chris Sutton, Tim Sherwood, Efan Ekoku, Ruel Fox, Mark Robins ja Mark Bowen. Tuona aikana Norwich oli Valioliigan kolmossijan ja kelvollisen UEFA Cup -menestyksen jälkeen pudonnut 1. divisioonan 15. sijalle.
Televisiokokki Delia Smith ja hänen aviomiehensä Michael Wynn-Jones hankkivat Norwich Cityn osake-enemmistön, ja joukkueen manageriksi palkattiin jälleen Mike Walker. Hän ei kuitenkaan kyennyt nostamaan seuraa menestyksen tielle, ja lopetti tehtävässä kahden kauden jälkeen Norwichin vakiinnutettua paikkansa ykkösdivisioonan keskikastissa. Hänen seuraajansa Bruce Riochkaan ei kyennyt nostamaan joukkuetta Valioliigaan ja lopetti tehtävässään vuonna 2000. Riochin seuraajana toimi puolen vuoden ajan Bryan Hamilton, jonka jälkeen, tammikuussa 2001 silloinen apuvalmentaja Nigel Worthington aloitti tehtävässä. Tuolloin seura oli 20. sijalla, putoamisen partaalla ensimmäistä kertaa sitten 1960-luvun vuosien. Worthington kuitenkin kykeni nostamaan seuran Valioliigaan kaudeksi 2004–2005, mutta putosi heti seuraavaksi kaudeksi takaisin Englannin Mestaruussarjaan. Kaudella 2005–2006 Norwich City sijoittui yhdeksänneksi. Kausi 2006–2007 alkoi huonommin ja Norwich Cityn rämpinen johti Nigel Worthingtonin erottamiseen Norwich Cityn managerin tehtävistä 1. lokakuuta 2006 Burnleylle kärsityn 4–1-tappion jälkeen. Worthingtonin jälkeen väliaikaisena managerina toimi valmentaja Martin Hunter.
16. lokakuuta 2006 Norwich City ilmoitti West Ham Unitedin apulaismanagerin skotlantilaisen Peter Grantin siirtyvän Norwich Cityn uudeksi manageriksi. Helmikuussa 2007 uudeksi apulaismanageriksi palkattiin skotlantilainen Jim Duffy.
Huonosti alkaneen kauden seurauksena Peter Grant erosi managerin tehtävästä 9. lokakuuta 2007 ja Jim Duffy hoiti tästä lähtien väliaikaisesti managerin tehtäviä. Duffyn kausi kesti 30. lokakuuta 2007 saakka, jolloin englantilainen Glenn Roeder nimitettiin tehtävään. Roederin sopimus oli kestoltaan kahden ja puolen vuoden mittainen. Roeder nimesi apulaisekseen Lee Clarkin, entisen työtoverinsa Newcastlesta. Lee Clark siirtyi Huddersfieldin manageriksi 12. joulukuuta 2008. Glenn Roederin sopimus purettiin 14. tammikuuta 2009 huonosti alkaneen kauden jälkeen ja Charltonille FA Cupissa kärsityn tappion jälkeen. Seuran valmennuksesta vastasi loppukauden seuran entinen maalivahti Bryan Gunn. Siitä huolimatta että Gunn ei saanut pelastettua seuraa putoamasta sarjatasoa alemmas, hänen kanssaan kirjoitettiin myöhemmin vuoden mittainen jatkosopimus.
Uusi nousu
18. elokuuta 2009 nimitettiin uudeksi päävalmentajaksi skotlantilainen Paul Lambert. Bryan Gunn oli saanut potkut Norwich Cityn hävittyä juuri Paul Lambertin silloin valmentamalle Colchesterille 7–1. Lambertin valmennuksessa joukkue voitti Ykkösliigan mestaruuden ja nousi heti takaisin Mestaruussarjaan.
Paluu Valioliigaan sujui mallikkaasti, joukkue oli kauden päätyttyä sijalla 12.
Kuukausi ennen kauden 2012–2013 alkua Paul Lambert siirtyi Aston Villan päävalmentajan paikalle. Hänen seuraajakseen valittiin Birminghamin päävalmentaja Chris Hughton. Kauden alku sujui varsin heikosti, mutta myöhemmin hän johdatti seuran pelaajineen uuteen seuraennätykseen peräkkäisissä tappiottomissa otteluissa. Loppukauden hyvä vire nosti Norwichin 11. sijalle kauden loputtua. Kauden heikoimpiin esityksiin kuului erityisesti Lutonille FA Cupissa kärsitty tappio, joka oli ensimmäinen kerta yli kahteenkymmeneen vuoteen kun ylimmän sarjatason joukkue häviää liigan ulkopuoliselle joukkueelle.
Kausi 2013–2014 ei sujunut isoista hankinnoista huolimatta. Muun muassa seuran ennätyshankinta Ricky van Wolfswinkel floppasi pahasti tehden kauden aikana vain yhden maalin. Suoritukset olivat epätasaisia koko kauden ajan ja kauden lopussa Norwich City oli Valioliigan vähiten maaleja tehnyt joukkue. Huonot tulokset johtivat lopulta Chris Hughtonin potkuihin vähän ennen kauden päättymistä. Seuran U21-joukkueen valmentaja Neil Adams nostettiin vastuuvalmentajaksi kauden viimeisiin peleihin. Piristyneistä otteista huolimatta Norwich Cityn valioliigataival päättyi putoamiseen seuran sijoituttua kolmanneksi viimeiselle sijalle maalieron vuoksi.
Neil Adams toimi päävalmentajana tammikuuhun 2015 ja erosi Norwichin hävittyä FA-cupissa Preston North Endille 2–0. Neil Adamsin seuraajaksi nimitettiin neljä päivää myöhemmin skotlantilainen Hamilton Academicalin päävalmentaja Alex Neil. Norwich sijoittui kauden lopussa kolmanneksi ja nousi Valioliigaan nousukarsintojen kautta. Finaaliin Norwich selvisi semifinaaleista Ipswichia vastaan yhteismaalein 4–2. Nousukarsintojen finaalissa Wembleyllä Norwich voitti ottelun Middlesbroughia vastaan 2–0. Seuraavalla kaudella Valioliigassa sijoitus oli 19. ja Norwich tippui jälleen Mestaruussarjaan.
Alex Neil sai potkut 10. maaliskuuta 2017 seuran pudottua pois nousupaikoilta, johdettuaan sarjaa vielä lokakuussa. Alan Irvine toimi hänen jälkeensä väliaikaisena päävalmentajana kauden loppuun. Toukokuussa 2017 seura nimitti päävalmentajakseen saksalaisen Daniel Farken. Hän on ensimmäinen Brittein saarten ulkopuolelta tuleva Norwich Cityn päävalmentaja.
Ivan Dvornyi
Ivan Vasiljevitš Dvornyi (, 5. tammikuuta 1952 Jasnaja Poljana, nyk. Omskin alue, Venäjän SFNT – 21. syyskuuta 2015 Omsk ) oli Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija.
Dvornyi voitti Neuvostoliiton joukkueessa olympiakultaa Münchenissä 1972. Olympiaturnauksen loppuottelun sekavat päätöshetket johtivat Neuvostoliiton voittoon Yhdysvalloista, joka jäi ensimmäistä kertaa lajin historiassa ilman miesten olympiavoittoa. Vuonna 1970 Dvornyi voitti nuorten Euroopan mestaruuden.
Hätätyö
Hätätyö on työtä, johon työnantaja voi määrätä työntekijän ilman työntekijän suostumusta. Työnantaja voi teettää hätätyötä vain, jos ennalta arvaamaton tapahtuma on aiheuttanut tai vakavasti uhkaa aiheuttaa keskeytyksen säännöllisessä toiminnassa tavalla, joka vaarantaa hengen, terveyden tai omaisuuden, eikä työtä voi siirtää myöhemmin suoritettavaksi. Hätätyön teettämisen edellytykset määritellään työaikalain (872/2019) 19 §:ssä.
Ivan Dvornyi
Dvornyi voitti BK Spartak Pietarissa Cup-voittajien cupin vuonna 1973. 22. syyskuuta 2015 hänen uutisoitiin kuolleen keuhkosyöpään 63-vuotiaana.
Hätätyö
Hätätyötä teettäessä työnantaja saa pidentää tavanomaista työaikaa siinä määrin kuin ennalta arvaamattoman uhan torjuminen sitä vaatii, kuitenkin enintään kahden viikon ajan. Vuoden 1996 työaikalain perusteluissa täsmennetään, ettei hätätyötä saa käyttää ylityön sijasta.
Eri alojen työehtosopimuksissa hätätyötä koskevia säännöksiä on täsmennetty.
Hätätyön rajoitukset
Työnantajan ei tarvitse pyytää työntekijän suostumusta hätätyön tekemiseen. Laki nuorten työntekijöiden suojelusta kuitenkin rajoittaa mainittua oikeutta. Alle 15-vuotiasta ei kuitenkaan saa pitää hätätyössä, ja yli 15- mutta alle 18-vuotiasta työntekijää saa pitää hätätyössä vain siinä tapauksessa, ettei hätätyöhön ole käytettävissä yli 18-vuotiasta työntekijää.
Työntekijä ei voi kieltäytyä hätätyöstä, vaikka hänen ylityökiintiönsä olisi täynnä, sillä hätätyötä ei lueta ylityön enimmäismääriin. Hätätyöstä on kuitenkin maksettava tavanomaiset ylityö- ja mahdolliset sunnuntaikorvaukset. Hätätyöhön voidaan määrätä työntekijä myös hänen ollessa vuosilomalla tai muulla vapaalla.
Hätätyötä teettäessään työnantaja voi poiketa useimmista työaikaa rajoittavista määräyksistä, kuten yötyö-, vuorotyö-, lepoaika- ja sunnuntaityösäännöksistä. Työajan pituutta ei ole hätätyössä juurikaan rajoitettu.
Työsuojelusäännöksistä sen sijaan hätätyössä ei saa poiketa, ja työt tulee suorittaa tavanomaista huolellisuutta ja varovaisuutta noudattaen.
Hätätyöilmoitus
Hätätyötä teettävän työnantajan on välittömästi tehtävä kirjallinen ilmoitus hätätyöstä työsuojelupiiriin. Ilmoituksessa on mainittava hätätyön syy, laajuus ja oletettu kesto. Ilmoituksessa on oltava myös työntekijöiden luottamusmiehen tai luottamusvaltuutetun, tai milloin kumpaakaan ei ole valittu, työsuojeluvaltuutetun lausunto.
Hätätyöilmoituksen käsittely
Ilmoituksen perusteella työsuojelupiiri joko hyväksyy ilmoituksen, rajoittaa hätätyötä tai lopettaa sen kokonaan.
Jos hätätyömääräykselle ei ole hyväksyttävää syytä, tai työnantaja jatkaa hätätyötä vastoin työsuojelupiirin vaatimusta, työsuojelupiiri voi ilmoittaa asiasta yleiselle syyttäjälle. Työnantaja voidaan tällöin haastaa oikeuteen työaikarikkomuksesta, ja tuomita sakkoon tai vankeuteen enintään kuudeksi kuukaudeksi. Työaikarikkomus vanhentuu kahdessa vuodessa.
Korkeimman oikeuden ennakkoratkaisuja
Korkeimman oikeuden ennakkoratkaisuissa on todettu muun muassa, että toimitusten viivästyminen ei ole peruste hätätyön käytölle. Myöskään toistuvat, kuten tavanomaisten luonnonilmiöiden aiheuttamat viat eivät muodosta perustetta hätätyön käytölle. Sairauspoissaolot eivät ole peruste hätätyölle, mutta työntekijöiden kieltäytyminen tavanomaisista ylitöistä sairaustapauksessa voi muodostaa hyväksyttävän syyn hätätyön käytölle.
Kansainväliset pakotteet
Kansainväliset pakotteet ovat poliittisia rajoituksia, jotka valtio tai valtioiden liittouma voi kohdistaa tiettyyn valtioon tai ihmisryhmään, jonka he katsovat uhkaavan kansainvälistä rauhaa ja turvallisuutta. Pakotteet voivat olla luonteeltaan esimerkiksi taloudellisia tai diplomaattisia, ja niiden tarkoitus on saada pakotteiden kohde muuttamaan harjoittamaansa politiikkaa tai toimintaa.