cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pochonbon elektroninen orkesteri
Pochonbon elektroninen orkesteri (Poch'ŏnbo-jŏnja-aktan, ) on pohjoiskorealainen populaarimusiikkiyhtye. Se on yksi maan suosituimmista pop-yhtyeistä.
Seleenivety
Seleenivedyllä on erittäin epämiellyttävä, mädäntynyttä piparjuurta muistuttava haju.
Pochonbon elektroninen orkesteri
Yhtye on saanut nimensä vuoden 1937 Pochonbon taistelusta. Se soittaa mm. korealaisia kansanlauluja ja edesmennyttä maan johtajaa Kim Jong-iliä puoltaneita lauluja. Yhtyeen tunnetuimpia esityksiä ovat Uudelleenyhdistymisen sateenkaari ja Tangsini ŏpsŭmyŏn chogukto ŏpta.
Seleenivety
Happovakio
Seleenivedyllä H2Se on hyvin samanlaiset ominaisuudet rikkivedyn H2S kanssa, vaikkakin seleenivety muodostaa voimakkaamman hapon sen happovakion ollessa pKa = 3.89, ja rikkivedyn pKa = 11.0 lämpötilassa 25 °C.
Reaktiivisuus
Seleenivety käyttäytyy hyvin paljon samalla tavoin kuin arseenivety eli arsiini. Seleenivetyä käsiteltäessä on oltava erityisen varovainen ja vältettävä kaasun vuotamista sisätiloihin, ei ainoastaan sen myrkyllisyyden vuoksi: kaasu voi ilmaa raskaampana lähteä valumaan, kasaantua etäällä matalaan kohtaan ikään kuin "lammikoksi" ja muodostaa syttymis- tai räjähdysvaaran.
Seleenivety myös hajoaa yli 100 °C:n lämpötiloissa tai palaessaan jolloin syntyy myrkyllisiä seleenipitoisia huuruja, ja joutuessaan kosketuksiin ilman kanssa, seleeni hapettuu ja muodostaa myrkyllistä ja syövyttävää seleenidioksidia.
Seleenivety on voimakas pelkistin ja reagoi kiivaasti hapettavien aineiden kanssa aiheuttaen palo- ja räjähdysvaaran.
Terveysvaikutukset
Vaikka seleeni onkin ihmiskeholle välttämätön hivenaine (n. 4 μg painokiloa kohden päivässä), se alkaa olla elimistölle vaarallista jo 500 μg päiväannoksina.
Seleenivety imeytyy ruumiiseen ja verenkiertoon helposti hengitysteitse ja suurille pitoisuuksille altistuminen johtaa helposti kuolemaan joko itse seleenimyrkytykseen tai tukehtumiseen. Hengitysaltistuksessa elimistöön ehtii imeytyä suuria määriä seleeniä lyhyessä ajassa. Ensimmäiset oireet seleenimyrkytyksessä ovat hengenahdistus, yskä, kurkun ja silmien polttelu ja vatsakipu. Kroonisessa seleenimyrkytyksessä eli selenoosissa näiden oireiden lisäksi esiintyy mm. ripulia, hengitysteiden tulehdukset ja sairaudet (keuhkokuume, keuhkoputkentulehdus), hammasmädän nopea ja laaja ilmaantuminen, ja hammaskiilteen, hiusten ja muun karvoituksen värjäytyminen punaiseksi seleenistä.
Usein seleenille altistuneilla esiintyy myös metallinmakua suussa ja valkosipulimaista hajua hengityksessä ja ihossa.
Seleenivetyä säilytetään ja kuljetetaan puristettuna ja nesteytettynä kaasupulloissa. Nesteen vuotaminen paljaalle iholle aiheuttaa kuitenkin paleltumavamman kiehuvan seleenivedyn imiessä itseensä kaiken lämpöenergian pisaroiden lähituntumassa, ja laskee lämpötilan niin alas että iho saattaa jopa jäätyä.
Valmistus ja käyttö
Tällä periaatteella seleenivetyä käytetään puolijohteiden douppauksessa.
Seleenivetyä käytetään myös paljon seleenipitoisten kemikaalien valmistuksessa yleensä.
PhpDocumentor
phpDocumentor on LGPL-lisenssillä julkaistava dokumentointityökalu. phpDocumentor on javadocin kaltainen, PHP:llä luotu dokumentoija, jonka avulla PHP:n lähdekoodista voidaan lukea ja generoida kommenttien dokumentaatio.
phpDocumentor tukee sekä oliopohjaista että proseduraalisella koodilla varustettua lähdekoodia, ja työkalun avulla voidaan julkaista dokumentti HTML-, PDF-, CHM- ja DocBook-muodossa. phpDocumentor osaa linkittää eri dokumentin alueiden välillä yhdistäen näin erilliset dokumentit yhdeksi dokumenttikokonaisuudeksi luoden samalla tarvittavat viittaukset PHP:n perusdokumentaatioon.
phpDocumentoria varten luotu kommenttilohko voisi näyttää esimerkiksi seuraavalta:
/** * Bar-apuluokka luokalle Foo * * Bar-apuluokka lisää luokalle Foo toiminnon Baz * * @see Foo * @todo Tehosta Baz toimintaa */
Circuit de Montjuïc
Circuit de Montjuïc on moottorirata Montjuïcin laajalla kukkula-alueella Barcelonassa Espanjassa.
Sitä pidettiin aikoinaan yhtenä parhaista ja turvallisimmista Formula 1 -radoista. Rataa ajettiin poikkeuksellisesti vastapäivään.
Historia
Circuit de Montjuïc on saanut alkunsa Circuit Baix Penedes’stä (jo vuonna 1908) ja Stiges Terramar Circuitista (1923), jotka ajettiin Barcelonan lähellä. Vuonna 1932 kilpailun lähtö oli Montjuïc Parkissa, josta tuli seuraavana vuonna oma kilparatansa, Circuit de Montjuïc.
Vuonna 1969 Espanjan Grand Prix ajettiin radalla, ja se vuorotteli GP:n pitopaikkana Jaraman kanssa. Espanjan Grand Prix 1975 oli muutenkin poikkeuksellinen, sillä kuljettajat olivat sanoneet, etteivät tunteneet itseään radalla turvalliseksi. Emerson Fittipaldi kieltäytyi osallistumasta kilpailuun. Kierroksella 26 Rolf Stommelenin takasiipi irtosi, ja hän syöksyi katsomoon. Onnettomuudessa kuoli viisi katsojaa. Kilpailu lopetettiin puolessa välissä ja pisteet puolitettiin.
Onnettomuuden jälkeen Montjuïcissa ei enää ajettu Espanjan Grand Prix’ta.
Tappara (ase)
pienoiskuva|[[Masku|Maskusta Varsinais-Suomesta löytynyt ristiretkiaikainen hopeakoristeltu tapparan terä.]] Tappara eli sotakirves on vanha eurooppalainen ase. Se on kahdella kädellä käytettävä kirves, joka on tarkoitettu nimenomaisesti taistelukäyttöön. Sana tappara on lainaus venäjän kirvestä tarkoittavasta sanasta топор (topor). Tapparaa käytettiin varsinkin viikinkiajalla. Nykypäivänä tappara toimii tamperelaisen jääkiekkojoukkueen Tapparan nimenä ja myös sen logossa, jossa se esiintyy kaksiteräisenä.
Ascia d'armi
HMS Obedient (G48)
HMS Obedient (viirinumero G48) oli Britannian kuninkaallisen laivaston O-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 3. syyskuuta 1939 ensimmäisessä hätälaivueessa William Denny and Brothersilta Dumbartonista, missä köli laskettiin 22. toukokuuta 1940. Alus laskettiin vesille 30. huhtikuuta 1942 ja valmistui vielä saman vuoden lopulla 30. lokakuuta miinalaivaksi varustettuna.
Palvelus
Alus sijoitettiin 1961 poistolistalle ja myytiin BISCOlle. Alus saapui 19. lokakuuta 1962 Hugh Bolcowille Blythiin romutettavaksi.
Richard Newman
Ennen ääninäyttelijäksi siirtymistä Newman teki pieniä rooleja sarjoihin ja elokuviin, kuten Kuutamokeikka (1984), Ihmemies MacGyver (1988) ja Emme ole enkeleitä (1989).
Vicar
thumb|[[Aku Ankka Vicarin taiteilemana.]]
Vicar, oikealta nimeltään Victor José Arriagada Rios (16. huhtikuuta 1934 Santiago, Chile – 3. tammikuuta 2012 Santiago, Chile), oli chileläinen Disney-sarjakuvapiirtäjä. Vicar piirsi Disneylle vuodesta 1971. Vicarin piirtämiä sarjoja on julkaistu Suomessa Aku Ankka -lehdessä yli tuhat kappaletta.
Kellot (Ilmari Aalto)
Kellot on taiteilija Ilmari Aallon öljyvärityö kankaalle, 50 × 40 cm, vuodelta 1914. Kello- ja musiikkiaiheista kubistista maalausta hallitsee sininen ja ruskea väri.
Vicar
Ura
Vicar aloitti piirrosuransa poliittisilla pilapiirroksilla. Vuonna 1960 hän muutti Espanjaan ja osallistui animaatioiden tekoon sekä aloitti sarjakuvien piirtämisen. Vuonna 1971 hän alkoi piirtää Disney-sarjakuvia tanskalaiselle Gutenberghus-julkaisijalle (nykyiselle Egmontille), ja vuonna 1975 hän muutti takaisin Chileen perustaen sinne oman studion.
Vicarin asema Disney-piirtäjänä nousi vuosien kuluessa ja pian hän sai oman studion, jossa hänelle työskenteli useita piirtäjiä ja värittäjiä. Kuitenkin hän käsikirjoitti ainoastaan kaksi piirtämistään tarinoistaan itse. Miehistöineen Vicar tuotti vuosittain jopa 200 sivua sarjakuvaa. Carl Barks kutsui Vicaria parhaaksi Ankka-piirtäjäksi. Vicar arvosti itse Barksin töitä eniten ja piirsi kaksi hänen käsikirjoitustaan.
Kellot (Ilmari Aalto)
Musiikki oli aiheena ajankohtaista teoksen syntyaikoihin. Vassily Kandinskyn taiteessa ja kirjoituksissa musikaalisuus näkyi selvänä. Lisäksi Campendonckin Musiikki-nimisiä maalauksia oli ollut näytteillä Der Blaue Reiterin näyttelyssä Helsingissä. Myös kellot olivat aiheena esillä. Sergei Rahmaninovin koraalisinfonia Kellot sai ensiesityksensä joulukuussa 1913 Venäjällä.
Ateneumin taidemuseo hankki Kellot kokoelmiinsa vuonna 1971.
Vicar
Ura
Vicar kävi myös kahteen otteeseen Suomessa, vuosina 2001 ja 2004, joista jälkimmäisellä kerralla hän tuli juhlistamaan kirjansa Itsehillinnän mestari julkaisemista.
Vicar kuoli tammikuussa 2012 leukemiaan 77-vuotiaana.
Keikkakuski
Keikkakuski on Walter Hillin 1978 ohjaama ja kirjoittama toiminnallinen rikoselokuva joka kertoo pakkomielteisen poliisin (Bruce Dern) ja ryöstökeikkoihin erikoistuneen autokuskin (Ryan O'Neal) kaksintaistelusta.
Vastaanotto
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kehui Keikkakuskin ranskalaisjännärien kaltaista kiehtovaa ilmapiiriä ja antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Esa Mäkelä (merikapteeni)
Esa Mäkelä (s. 1946 ) on suomalainen merikapteeni. Punkalaitumella syntynyt Mäkelä oli Silja Linen palveluksessa liki 30 vuotta aina vuoteen 2001 asti ja sen jälkeen Royal Caribbean Cruises -yhtiöllä risteilyalusten rakentamisen valvojana vuoteen 2008, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Vuonna 1966 ylioppilaaksi päässyt Mäkelä mieli heti opiskelemaan laivanrakennusta Teknilliseen korkeakouluun. Ensiyritys ei tuottanut opiskelupaikkaa, ja Mäkelä lähti ja jäi merille. Nuoren jungmannin ensimmäinen laiva oli ahvenanmaalaisen Rederiaktiebolaget Gustaf Eriksonin M/S Saggö. Merikapteenin pätevyyskirjan Mäkelä sai vuonna 1974.
Leon Goretzka
Leon Goretzka (s. 6. helmikuuta 1995 Bochum ) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Bayern Münchenia.
Esa Mäkelä (merikapteeni)
60-vuotissyntymäpäivähaastattelussaan Mäkelä mainitsi uransa varrelta erityisen muistettaviksi tapahtumiksi Wärtsilä Meriteollisuuden konkurssin vuonna 1989 sekä valvomansa Silja Serenaden rakentamisen.
Unohtumattomimman tehtävän Esa Mäkelä sai hoitaakseen, kun matkustaja-autolautta M/S Estonia joutui merihätään ja upposi varhain aamuyöllä 28. syyskuuta 1994. Hän oli tuolloin Estonian avunpyyntöön ensimmäisenä vastanneen ja uppoamispaikalle toisena Viking Linen M/S Mariellan jälkeen ehtineen M/S Silja Europan päällikkö. Mäkelä johti pelastustehtäviä tapahtumapaikalla Turun Meripelastuskeskuksen pyynnöstä.
Valvo viiteen nuku kolmeen
Valvo viiteen nuku kolmeen on rap-artisti Jodarokin 17. toukokuuta 2011 julkaistu omakustannealbumi. Albumilta on julkaistu yhteismusiikkivideo "Herää herää / Peittoo kiskoo". Albumi nousi viikoksi (21/2011) Suomen virallisen albumilistan 27. sijalle.
Leon Goretzka
Seurajoukkueura
Goretzka pelasi 2. Bundesliigan VfL Bochumissa 32 ottelua ja teki neljä maalia kaudella 2012–2013. Hän siirtyi kesällä 2013 Bundesliigan Schalkeen 3,25 miljoonalla eurolla. Hän pelasi gelsenkircheniläisseurassa viiden kauden aikana 116 Saksan pääsarjaottelua, joissa hän teki 14 ja syötti 13 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi karsintoineen kuusi ottelua. Eurooppa-liigan 16 ottelussa hän viimeisteli kolme maalia.
Valvo viiteen nuku kolmeen
Kappaleet
"Herää herää" -kappaleen biitti on lainattu suoraan rap-artisti Saafirin kappaleesta "Light Sleeper".
Leon Goretzka
Seurajoukkueura
Goretzka siirtyi ilmaissiirrolla Bayern Müncheniin kesällä 2018. Hän on voittanut Saksan-mestaruuden viisi kertaa peräkkäin kausilla 2018–2023. Mestarien liigan hän voitti kaudella 2019–2020, Saksan cupin 2019 ja 2020, DFL-Supercupin 2018 ja 2021 sekä UEFA Super Cupin ja seurajoukkueiden maailmanmestaruuden 2020. Yhteensä hän on kauden 2022–2023 loppuun mennessä pelannut Bayernissa 124 bundesliigaottelua, joissa hän on tehnyt 25 ja syöttänyt niin ikään 25 maalia. Mestarien liigan 36 pelissä hän on viimeistellyt viisi maalia ja antanut seitsemän maalisyöttöä.
Valvo viiteen nuku kolmeen
Uusi painos
Albumista julkaistiin uusi painos syksyllä 2012. Se sisältää uuden kappaleen "Valvo viiteen nuku kolmeen (93 Remix)", jolla vierailee JV, sekä pidennetyn version kappaleesta "Peittoo kiskoo", jolla puolestaan vierailee Laineen Kasperi.
Leon Goretzka
Maajoukkueura
Goretzka pelasi neljä ottelua ja teki kaksi maalia Saksan saavuttaessa hopeaa alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2012. Hän pelasi Rio de Janeiron olympialaisissa 28 minuuttia alkulohkon ottelussa Meksikoa vastaan. Saksa saavutti kisoissa lopulta hopeaa.
Debyyttinsä Saksan maajoukkueessa Goretzka teki toukokuussa 2014 Puolaa vastaan. Hänet valittiin alustavaan 30 pelaajan listaan vuoden 2014 MM-kisoihin, mutta loukkaantumisen myötä hän joutui jäämään pois jo ennen lopullisen kisajoukkueen valintaa. Hän palasi maajoukkueeseen marraskuussa 2016 ja teki ensimmäiset maaottelumaalinsa Maanosaliittojen cupissa 2017, yhden alkulohko-ottelussa Australiaa ja kaksi välieräottelussa Meksikoa vastaan. Hän oli Saksan voittoon päättyneen turnauksen paras maalintekijä. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi alkulohko-ottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Hän pelasi vuonna 2021 järjestetyissä EM-kilpailuissa kolme ottelua ja teki maalin Unkaria vastaan. Hän pelasi Saksan kaikissa kolmessa ottelussa MM-kilpailuissa 2022.
Saavutukset
Päivitetty 28. toukokuuta 2023.
FC Bayern München
Saksan maajoukkue
Yksilönä
Saturnalia Fossae
pienoiskuva|Saturnalia Fossa sijaitsee pitkittäisesti lähellä yläosaa tässä Vestan-kuvassa, jossa näkyy useita uria rinnakkain.
Saturnalia Fossae on repeämälaaksojen sarja protoplaneetta-asteroidi Vestan pinnalla. Se on todennäköisesti syntynyt jättiläiskraatteri Veneneian muodostaneessa törmäyksessä. Sille annettiin alun perin nimi Saturnalia Fossa, mutta nimi vaihdettiin monikkomuotoon 5. helmikuuta 2014. Laaksot ovat saaneet nimensä roomalaisen Saturnalia-juhlan mukaan.
Ominaisuudet
Saturnalia Fossae koostuu viidestä erillisestä muodostumasta, joista suurin on Saturnalia Fossa A. Sen leveys on enimmillään noin 43 km. Laaksot Saturnalia Fossa B–E ovat pienempiä, ja niiden maksimileveys on noin 15 km. Saturnalia Fossae sijaitsee Vestan pohjoisella puoliskolla kulmassa päiväntasaajaan nähden. Muodostelman pohjoisin alue sijaitsee kohdassa 47,74° pohjoista leveyttä ja eteläisin 15,75° pohjoista leveyttä. Saturnalia Fossaen kokonaispituus on noin 344,94 km.
Elokuvien ikärajat Suomessa
Elokuvan ikäraja on järjestelmä, jolla luokitellaan elokuvat niiden lapsille haitallisen sisällön perusteella. Ikärajat eivät kerro siitä, minkä ikäisille elokuva on tarkoitettu.
Elokuvia esittävien teattereiden henkilökunta on velvoitettu huolehtimaan ikärajoitusten noudattamisesta. Sama koskee myös kotikatseluun tarkoitettua videomateriaalia myyvää tai vuokraavaa henkilökuntaa, elokuvia esittäviä televisiokanavia sekä elokuvia tarjoavia internetsivustoja (VoD-palvelut). Erilaisten DVD-boksien ja kokoelmien ikärajat määräytyvät kokoelman korkeimman ikärajan saaneen elokuvan mukaan.
Suomessa tuli vuoden 2012 alussa voimaan uusi kuva­ohjelma­laki. Sen mukaan elokuville, samoin kuin muillekin kuva­ohjelmille, voidaan asettaa 7, 12, 16 tai 18 vuoden ikäraja, joka on merkittävä sitä tarkoittavalla symbolilla. Ikärajan asettaa Kansallisen audiovisuaalisen instituutin (KAVI) Media­kasvatus- ja kuva­ohjelma­yksikön kouluttama kuvaohjelmaluokittelija tai KAVIn virkamies, jonka tehtäviin luokittelu kuuluu.
Ikäraja on asetettava, jos elokuva väkivaltaisuutensa tai seksuaalisen sisältönsä vuoksi tai ahdistusta aiheuttamalla taikka muulla näihin rinnastettavalla tavalla on omiaan vaikuttamaan haitallisesti lapsen kehitykseen. Yleisö voi pyytää KAVIlta ikärajan tarkistusta. Tämä tapahtuu menemällä kansallisen AV-instituutin ylläpitämälle verkkosivulle ikarajat.fi/ ja antamalla siellä yleisöpalaute kohdassa "Pyydä ikärajan tarkistusta". Ennen tarkistuspyyntöä sen esittävän katsojan on syytä selvittää mistä syystä ikäraja on se mikä se on ja mitkä tuon ikärajan määräyssyyn ikärajakriteerit sekä senhetkisessä että pyydetyssä uudessa ikärajaluokassa ovat. Näistä asioista löytyy kattavasti tietoa edellä mainitulta nettisivulta. Voi myös hankkia tietoa siitä mitä ikärajoja sama elokuva muissa maissa on saanut jos haluaa vedota siihen tarkistuspyynnössään että jonkun toisen maan ikärajaluokitus samalle elokuvalle poikkeaa suomalaisesta luokituksesta merkittävästi. Tällöin uudelleenluokituspyynnössä on syytä mainita minkä maan suomalaisesta poikkeavaan luokitukseen vetoaa. Ikärajan tarkistusta pyytävältä kyseinen nettisivu kysyy miten eri ikärajaperusteiden kriteerit hänen mielestään täyttyvät. Lisäksi pyyntöä voi perustella vapaamuotoisesti, tässä kentässä voi esimerkiksi mainita saman elokuvan ikärajan jossain muussa maassa jos katsoo sen tarpeelliseksi. Pyynnön saatuaan kansallinen AV-instituutti luokittelee elokuvan uudestaan ja antaa pyynnön esittäjälle tiedon pyynnön johdosta tehdystä päätöksestä. Kansalliselle AV-instituutille voi tällaisen suoran ikärajan muutospyynnön lisäksi esittää myös vapaamuotoista palautetta ikärajakriteereistä jos yksittäinen kansalainen katsoo näkemänsä elokuvan ikärajan olevan syystä tai toisesta virheellinen huolimatta siitä että asetetun ikärajan kriteerit täyttyvät.
Ikärajat Suomessa ennen vuotta 2001
Aikaisemmat ikärajoitukset olivat ehdottomia. Joissakin harvoissa poikkeus­tapauksissa elokuville saatettiin määrätä myös muu ikäraja kuin jokin yllä mainituista sekä mahdollinen kaksois­ikä­raja, jos mainittua pää­ikä­rajaa nuoremman henkilön sallittiin katsoa elokuvan teattereissa vanhemman henkilön seurassa. Tällöin vanhemman henkilön edellytettiin olevan nuoremman katsojan huoltaja.
Joidenkin vanhojen elokuvien kohdalla ikärajoitusta on saatettu tarkistaa uudelleen lievempään suuntaan elokuvaa levittävän yhtiön pyynnöstä varsinkin video­levityksen yhteydessä.
Vuonna 1965 annetun lain mukaan täysi-ikäisillekään ei saanut esittää elokuvia, jotka katsottiin "hyvien tapojen vastaisiksi", "epäsiveellisiksi, raaistaviksi, mielen­terveyttä vahingoittaviksi" tai jotka saattoivat "vaarantaa yleistä järjestystä tai turvallisuutta tahi maanpuolustusta taikka huonontaa valtakunnan suhteita ulkovaltoihin".
Vuoden 1965 lain kolmenatoista viimeisenä voimassaolovuotena oli voimassa myös videovuokrausta koskeva vuoden 1987 laki, jonka nojalla K18-luokiteltuja elokuvia ei saanut videolla vuokrata. Tämä kieltolaki jäi kuitenkin historiaan vuoden 2000 lain voimaan tullessa 1.1.2001.
Vuoden 1999 alusta lähtien TV-ohjelmatiedoissa tuli merkitä uuden televisio- ja radiotoimintaa koskevan lain mukaan K-tunnuksella ohjelmat, joita olivat kiellettyjä alle 16-vuotiailta. Ensimmäinen K-tunnuksella merkitty ohjelma oli elokuva M – kaupunki etsii murhaajaa, jonka Yle TV1 esitti uudenvuodenpäivänä 1999 kello 0.05.
Ikärajat Suomessa vuodesta 2012
Katso artikkeli: Kuvaohjelmien ikärajat Suomessa
Elokuvateattereissa ja muissa julkisissa esityksissä enintään kolmea vuotta ikärajaa nuorempi henkilö pääsee aikuisen seurassa katsomaan elokuvaa, jonka ikäraja on 7, 12 tai 16 vuotta. Edellä mainittu ikäjoustosääntö ei koske ylintä K-18-ikärajaa. Tilassa, jonne on pääsy kaikenikäisillä (myymälät, aulatilat, linja-autot), saa esittää vain kaikenikäisille sallittuja elokuvia tai ohjelmia.
Videopelien ikärajat merkitään PEGI-merkinnällä.
Henri Hazebrouck
Henri Alphonse Hazebrouck (21. heinäkuuta 1877 Roubaix – 1. joulukuuta 1948 Roubaix) oli ranskalainen soutaja, joka kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa. Hän kuului siellä perämiehellisessä nelikossa kultaa voittaneeseen Cercle de l'Aviron Roubaix -joukkueeseen.
Mažeikiai
Mažeikiai on Liettuan kahdeksanneksi suurin kaupunki. Vuonna 2012 Mažeikiain väkiluvuksi arvioitiin oli 36 700 asukasta. Kaupunki sijaitsee Maan luoteisosassa lähellä Latvian rajaa ja siellä puhutaan alangolle tyypillistä samogiittimurretta. Mažeikiaissa on oluttehdas. left|thumb|Ortodoksinen kirkko Mažeikiaissa. thumb|270px|Mažeikiain piirin hallintorakennus. thumb|270px|Asuintalo Mažeikiaissa.
Historia
Ensimmäiset kirjalliset maininnat kaupungista ovat vuodelta 1335, jolloin muuan Kalparitaristoon kuuluva historioitsija mainitsee taistelun, jossa herttua Mazeikan maat tuhottiin.
Vuonna 1869 kaupunki alkoi laajeta huomattavasti, kun Liepājan-Vilnan rautatie valmistui.
Mažeikiaihin rakennettiin ortodoksinen kirkko vuonna 1894, katolinen kirkko 1902 sekä luterilainen vuonna 1906. Kaupungissa oli 1900-luvun alussa myös huomattava juutalaisyhdyskunta Vuonna 1980 kaupunkiin rakennettiin Baltian ainoa öljynjalostamo Mažeikių Nafta.
Madge Sinclair
Madge Dorita Sinclair (28. huhtikuuta 1938 Kingston, Jamaika – 20. joulukuuta 1995) oli jamaikalainen näyttelijä. Ennen näyttelijänuraansa hän toimi kotisaarellaan opettajana.
Sinclair sai Emmy-ehdokkuuden roolistaan Bellenä Alex Haleyn teokseen pohjautuvassa televisiosarjassa Juuret (1977). Myöhemmällä urallaan Sinclair esiintyi mm. komediaelokuvassa Prinssille morsian ("Coming to America", 1988) ja Leijonakuninkaassa (1994) Simban äidin Sarabin ääninäyttelijänä. Hänellä todettiin 1980-luvun alussa leukemia, johon hän kuoli joulukuussa 1995.
We Dance
We Dance on Le Cortexin kehittämä ja Nordic Gamesin julkaisema tanssipeli, joka julkaistiin vuonna 2011 ainoastaan Wii-konsolille. We Dance on ensimmäinen tanssipeli, jossa voi pelata myös moninpeliä.
Pelaaminen
We Dance-pelissä täytyy monien muidenkin tanssipelien tapaan tanssia aina valittu kappale läpi, pelin kappalelista sisältää yhteensä 40 erilaista kappaletta neljältä eri vuosikymmeneltä, lähes jokaisella kappaleella on myös oma alkuperäinen musiikkivideonsa. Toisin kuin muissa tanssipeleissä, tässä voi pelata myös moninpeliä yksinpelin sijaan. Pelaaja voi pelata tätä peliä kahdella eri tavalla, sekä Wii-ohjaimilla että pelin Star Mat Packin mukana tulevalla Nordic Gamesin Star Mat-matolla. Tähän peliin voi myös ladata lisää erilaisia kappaleita netin kautta.
Kappaleet
Peli sisältää seuraavanlaisia kappaleita.
Vastaanotto
Peli sai pääosin negatiivisia vastaanottoja. Metacriticin tilastojen mukaan Nintendo Gamer antoi pelille 40/100 pistettä, Gamer.nl antoi puolestaan 20/100 sanoen että "Se ei ole kovin helppoa tehdä hyvää tanssipeliä, nähtävästi. Kaikki on verrattuna loistavaan Dance Centre-peliin ja hyvällä syyllä. Joillakin tanssipeleillä on joitakin hyviä liikkeitä tarjottavana, mutta We Dance on vain paljon huonoa sisältävä peli. Vältä sitä mihin hintaan hyvänsä." XGN antoi myös pelille 20/100 pistettä sanoen sitä kauheaksi tanssipeliksi ja kehottaen pelaajia välttämään pelin ostoa.
GameSpot antoi pelille arvosanaksi 3.5/10 kehuen hyvää kappalevalikoimaa, mutta kritisoi puolestaan jäykkää animaatiota ja Download Storen tyhjyyttä pelin aloittaessa.
Välimaa
Välimaa on suomalainen sukunimi, joka voi viitata ainakiin seuraaviin henkilöihin:
Pave Maijanen
Pekka Juhani ”Pave” Maijanen (3. syyskuuta 1950 Lappeenranta – 16. tammikuuta 2021 ) oli suomalainen muusikko, joka toimi uransa aikana laulajana, lauluntekijänä, basistina, kosketinsoittajana, rumpalina, kitaristina ja tuottajana. Soolouransa lisäksi Maijanen tunnetaan varsinkin Royalsista, Rock’n’Roll Bandistä, Pepe & Paradisesta ja myös Dingon ja Hurriganesin kosketinsoittaja-tuottajana.
Maijasen omia menestyskappaleita ovat muun muassa ”Pidä huolta”, ”Lähtisitkö”, ”Jano”, ”Elämän nälkä” ja ”Ikävä”. Maijanen edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa 1992 kappaleella ”Yamma Yamma”. Maijaselle myönnettiin vuonna 2012 Iskelmä-Finlandia-palkinto, ja vuonna 2015 hän oli mukana Vain elämää -televisiosarjan 4. tuotantokaudella.
Musiikki ammatiksi
Hessu Hietanen sekä rumpali Rauli Puumalainen pyysivät Maijasta liittymään Johnny Liebkindin taustayhtyeeseen kitaristiksi kesäkiertueen päätyttyä sen siirtyessä Kristianin taustayhtyeeksi, jonka nimeksi tuli Mielikummitus. Maijanen levytti Kristianin kokoonpanossa singlen "Aquarius"/"Never My Lover". Seuraava yhtye oli Matti Sarapaltion johtama Smokings. Tässä yhtyeessä Maijanen on kertonut oppineensa sovitusten tekemisen ja merkityksen Tuomo Tanskan opastamana.
Muusikon ura jatkui Pepe & Paradise -yhtyeen basistina, mihin häntä suositteli yhtyeen kosketinsoittajaksi siirtynyt Pedro Hietanen. Tätä aikaa Maijanen kuvasi erittäin merkittäväksi kehittymisessään muusikkona Markku Johanssonin mutta myös koko yhtyeen vaikutuksesta. Vuonna 1973 hän lähti Paradisesta suorittamaan asevelvollisuutta. Dave Lindholm ja Janne Ödner tutustuttivat hänet rumpali Affe Forsmaniin. Forsmanin ja Ödnerin kanssa hän suunnitteli kokoonpanoa. He soittavat Maijasen ”Fever”-singlellä.
Maijanen toimi solistina muun muassa kitaristi Albert Järvisen albumeilla. Maijasen oma ensimmäinen soolosingle ”Fever” ilmestyi vuonna 1974. Tämän jälkeen seurasi Rock’n’Roll Band, joka hajosi nopeasti eri käsityksiin musiikin suunnasta ja tyylistä. Maijasesta tuli seuraavaksi Royals-yhtyeen laulaja-basisti. Siinä hän sävelsi ensimmäiset kappaleensa itsenäisesti. Sanoitukset teki Jim Pembroke ja kappaleet tulivat albumille Out.
Maijanen aloitti tuottajana 1975 Wigwamin Nuclear Nightclub -albumilla. Tässä hän oli tuohon aikaan harvinaisesti mukana yhtyeen harjoituksissa. Muita tuotantoja olivat muiden muassa Dead End 5, Rock’n’Roll Band sekä Jimi Sumén. Lisäksi hän teki sovituksia sekä lauloi taustoja eri yhtyeille ja artisteille. 1980-luvulla hän tuotti muun muassa Hurriganesin viimeisimmät albumit sekä Dingon levyt. Toisinaan Maijasta on kutsuttu myös ”kuudenneksi Dingoksi”, sillä hän oli aktiivisesti mukana Dingon toiminnassa 1980-luvulla.
Sooloura, laulukieli suomeksi, läpimurto
1980-luvun alussa Maijanen perusti yhtyeen Pave’s Mistakes, joka julkaisi kaksi albumia. Jälkimmäisellä levyllä Pidä huolta Maijanen sävelsi, sanoitti ja tulkitsi ensimmäiset suomenkieliset levytyksensä. Levyn otsikkokappaleesta tuli vuoden 1981 suurimpia hittejä.
Ensimmäinen pelkästään Maijasen omaa nimeä kantava sooloalbumi Tanssivat kengät ilmestyi vuonna 1983, sisältäen muun muassa edellisenä vuonna julkaistun disco-funk-hitin ”Aiaiai”. Koko 1980-luvun ajan hän levytti soololevyillään suomenkielistä rock- ja popmusiikkia. Hän teki laulunsa yleensä itse, usein salanimellä Maija Paavonen. Myös Hector teki Maijasen levyille sanoituksia.
1980-luvun puolessavälissä Pave Maijasen sooloura oli suosituimmillaan. Albumit Maijanen (1984) ja Palava sydän (1985) myivät timanttilevyyn oikeuttavan määrän ja Maailman tuulet (1987) kultalevyyn. Maijasen hittejä olivat muun muassa ”Lähtisitkö”, ”Jano”, ”Joki ja meri”, ”Elämän nälkä” ja ”Ikävä”. Englanninkielisen Would You -levyn hän teki vuonna 1987 käyttäen MAYA-nimeä.
Myöhemmin
1990-luvulla Pave Maijasen ura lähti laskusuuntaan. Albumit eivät myyneet enää entiseen tapaan ja suurena iskuna tuli viimeinen sija vuoden 1992 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Yamma Yamma”. Oman soolouransa hiljaiselon aikana hän toimi muun muassa kosketinsoittajana Dingon paluukonserteissa vuosina 1993–1994 ja soitti kaikki kosketinsoitinosuudet Dingon albumilla Via Finlandia. Vuosikymmenen lopulla Maijanen palasi takaisin parrasvaloihin, kun hänen, Kirkan, Hectorin ja Pepe Willbergin Mestarit Areenalla -ryhmä esiintyi loppuunmyydyille jäähalleille ja järjesti ensimmäisenä suomalaisena esiintyjänä oman konsertin Helsingin Olympiastadionilla. Oman uuden soolouran luominen Mestarit Areenalla -projektin jälkeen tyrehtyi kuitenkin nopeasti.
Maijanen teki musiikkia myös televisioon. Hän lauloi tunnusmusiikit muun muassa piirrossarjoihin Ankronikka sekä Nalle Puhin uudet seikkailut. Maijasen salanimiä musiikintekijänä olivat Paavo Maijanen ja Maija Paavonen (tai M. Paavonen).
Kesäkuussa 2014 Maijaselle myönnettiin taiteilijaeläke. Hän konsertoi Polaris-jousikvartetin kanssa sekä Silvennoinen & Maijanen Band -kokonpanossa.
Vuonna 2018 Maijanen oli Wigwamin 50-vuotisjuhlakiertueella basistina ja yhtenä laulajista. Kokoonpano esiintyi myös Wigwam Experience -nimellä, kun Jim Pembroke ei ollut mukana myöhemmissä konserteissa. Helmikuussa 2020 Maijanen palkittiin Emma-gaalassa Erikois-Emmalla elämäntyöstään.
Pave Maijanen oli naimisissa Liisa Maijasen kanssa. He saivat kaksi yhteistä lasta. Maijanen oli aktiivinen veteraanijääkiekkoilija. Syksyllä 2018 Maijanen alkoi kärsiä ALS-taudin oireista. Hän sai taudin diagnoosin ja luopui sen edetessä sekä laulamisesta että soittamisesta. Maijanen kuoli tammikuussa 2021 ALS-taudin heikentämänä.
Maijasesta ilmestyi huhtikuussa 2021 Tammen kustantama, Tommi Saarelan kirjoittama elämäkertakirja Pave Maijanen – Elämän nälkä.
Pensasampiainen
Pensasampiainen (Dolichovespula media) on kookas kelta-musta yhdyskunta-ampiaislaji.
Koko ja ulkonäkö
Pensasampiainen on herhiläisen jälkeen Pohjoismaiden kookkain ampiainen. Kuningattaret ovat 18–22 mm, kun työläiset ja kuhnurit ovat 15–19 mm pituisia. Työläiset ja kuhnurit ovat musta-keltaisia. Väritys vaihtelee huomattavasti, mutta työläiset ovat usein hyvin tummia eikä keltaista väriä takaruumiissa erotu ehkä kuin kapeina poikkivöinä. Keltaiset poikkivyöt voivat kuitenkin olla myös leveämpiä. Sen sijaan kuningattaren värityksessä on myös punertavan ruskeaa, mikä voi erehdyttää luulemaan sitä herhiläiseksi. Verkkosilmän alanurkan ja leukojen välissä on tuntosarven paksuuden levyinen alue. Pään etuosassa verkkosilmään työntyvä uloke on kokonaan keltainen ja erillään otsan keskellä olevasta keltaisesta laikusta. Leukojen yläpuolella sijaitseva suukilpi on keltainen. Työläisillä ja kuhnureilla suukilvessä on kapea, musta keskijuova, joka ei ulotu alareunaan saakka, kuningattarella yksi tai kaksi mustaa pistettä. Keskiruumiin sivut ovat kurttuiset.
Levinneisyys
Lajin levinneisyys ulottuu Euroopasta ja Lähi-idästä Aasian poikki Siperiaan ja Japaniin saakka. Suomessa se on levinneisyydeltään eteläpainotteinen.
Elinympäristö ja elintavat
Pensasampiainen elää metsissä, puistoissa ja puutarhoissa. Toisin kuin lähilajeilla, jotka rakentavat pesän puunkoloon tai muuhun suojaisaan paikkaan, pensasampiaisen kookas pesä on aina paljaana ja roikkuu pensaan oksasta tai räystään alta. Tyypillisesti pesä sijaitsee 1–5 metriä maanpinnan yläpuolella ja kiinnittyy yleensä useaan erilliseen oksaan. Pesän muodostava paperiaines on vahvempaa kuin muilla yhteiskunta-ampiaisilla ja pesän sivuilla on pystysuuntaisia käytäviä, jollaisia mikään muu ampiaislaji ei pesäänsä tee. Myös kuningattaren aluksi rakentama alkupesä on erikoinen, sillä pesän pohjalla sijaitseva sisäänkäynti on aluksi varsin pitkän, pystysuuntaisen putken päässä. Laji voi olla aggressiivinen ja häirittynä puolustaa pesää jo useiden metrien päästä.
Viapori Jazz
Viapori Jazz on vuosittain Helsingissä Suomenlinnassa järjestettävä jazztapahtuma. Viapori Jazz on osa Helsingin juhlaviikkojen ohjelmistoa ja sen järjestää Viapori Jazz ry.
Velvollisuuksista
Velvollisuuksista on Ciceron kirjoittama filosofinen teos, joka käsittelee sitä, mikä on paras tapa elää, käyttäytyä ja hoitaa moraaliset velvollisuudet.
Historia
Cicero kirjoitti teoksen loka-marraskuussa vuonna 44 eaa. noin neljän viikon aikana. Hän omisti sen pojalleen Marcukselle, joka oli tuolloin Ateenassa opiskelemassa filosofiaa peripateettiseen koulukuntaan kuuluneen Kratippoksen johdolla. Teos jäi Ciceron viimeiseksi.
Teoksen aihe, moraaliset velvollisuudet, olivat olleet filosofisen käsittelyn alla erityisesti stoalaisessa koulukunnassa (katso: kathēkon ja katorthōma). Myös Ciceron esitys perustuu ennen kaikkea stoalaisiin lähteisiin ja erityisesti Panaitioksen teoksiin. Teosta on luonnehdittu Ciceron pyrkimykseksi määritellä julkisen käyttäytymisen ihanteet.
Ambrosius sovelsi Ciceron teosta omassa teoksessaan De officiis ministrorum, jossa hän käytännössä muunsi teoksen kristinuskon kanssa yhteensopivaan muotoon. Jo ennen häntä Lactantius oli hyödyntänyt teosta kirkon tarpeisiin. Teos vaikutti myös muun muassa Hieronymukseen ja Augustinukseen. Se säilyi vaikutusvaltaisena läpi koko keskiajan.
Kirjapainotaidon kehittämisen jälkeen Velvollisuuksista oli ensimmäisiä painettuja klassisia teoksia muiden Ciceron teosten ohella. 1500-luvulla Erasmus Rotterdamilainen muokkasi teoksesta oman versionsa. Myös Philipp Melanchthon toimitti teoksen. 1600-luvulla teos oli laajasti käytössä brittiläisissä kouluissa ja yliopistoissa. Sitä käsittelivät laajalti muun muassa Hugo Grotius ja Samuel Pufendorf ja se vaikutti muun muassa John Miltonin ja John Locken ajatteluun. Voltaire ylisti teosta, ja Fredrik Suuri tilasi siitä saksankielisen käännöksen Christian Garvelta.
Michael Grantin mukaan Cicero itse vaikuttaa pitäneen teosta henkisenä testamenttinaan ja mestariteoksenaan. Edward Claytonin mukaan teos on edelleen parhaita lähtökohtia tutustumiselle Ciceron koko filosofiseen tuotantoon.
Sisältö
Ciceron teos on muodoltaan Marcukselle osoitettu kirje. Aiheensa puolesta se on kuitenkin selvästi osoitettu laajemmalle yleisölle.
Teos koostuu kolmesta kirjasta. Ensimmäinen käsittelee moraalista hyvää, toinen edullisuutta ja kolmas näiden välistä ristiriitaa. Cicero käsittelee sitä, miten moraalisesti hyvä määritellään ja kumpi kahdesta hyvästä asiasta on parempi. Moraalisen hyvän ja edullisuuden välinen ristiriita on Ciceron mukaan vain näennäinen. Silloin kuin näemme niiden olevan ristiriidassa, emme vain ole ymmärtäneet tilannetta oikein. Todellisuudessa niissä on kyse samasta asiasta, niin että moraalisesti hyvä on aina edullista ja edullinen hyvää.
Cicero kehottaa poikaansa seuraamaan luontoa ja viisautta sekä toimimaan politiikassa, sen sijaan että etsisi nautintoja ja helppoa elämää. Ciceron mukaan on olemassa luonnollinen laki, joka hallitsee kaikkia ihmisiä. Poliittisten oikeuksien puute sen sijaan turmelee moraaliset hyveet. Teos arvostelee hieman aiemmin surmattua diktaattori Julius Caesaria ja tämän diktatuuria yleisesti; Ciceron mukaan Caesar ansaitsi kuolemansa.
Messier 79
M79:n suhteellinen kirkkaus on 8,0, joten sen näkemiseen tarvitaan kiikari. Yksittäisten tähtien erottaminen vaatii jo keskikokoisen kaukoputken.
1890-luku
1890-luku oli vuosikymmen, joka alkoi 1. tammikuuta 1890 ja päättyi 31. joulukuuta 1899. Vuosikymmen oli 1800-luvun viimeinen vuosikymmen.
Levyhaarniska
thumb|200px|Paraatihaarniska 1500- tai 1600-luvulta. Zwinger-Museum, [[Dresden.]] Levyhaarniska on suurista metallipaloista koottu haarniska, jota voidaan käyttää suojaamaan rintaa tai koko vartaloa.
Muinaiset kreikkalaiset ja roomalaiset käyttivät levyhaarniskaa, joka suojasi rintaa ja alaraajoja. Rooman tuhon jälkeen tällaisista haarniskoista luovuttiin. Levyhaarniskat tulivat uudelleen käyttöön 1200-luvun lopulla. Huippuunsa ne kehittyivät 1500-luvun alussa. Kalleimmat keskiaikaiset haarniskat oli silattu hopealla ja jopa kullalla.
Myöhäiskeskiaikaisessa Euroopassa ritarien käyttämässä levyhaarniskassa taistelijan koko keho on peitetty kuhunkin osaan sopivalla teräslevyllä. Levyt puettiin villaisten alusvaatteiden päälle ja kiinnitettiin vöillä ja soljilla. Rengashaarniska suojasi niitä osia, joita ei voitu peittää teräslevyillä (kuten polven takaosa). Levyhaarniskan osia olivat esimerkiksi kypärä, taisteluhansikkaat, niskasuojus, rintalevy ja jalkasuojat.
Tavallisesti koko vartalon suojaava levyhaarniska tehtiin varta vasten sen kantajaa varten. Tämä teki haarniskoista luonnollisesti hyvin kalliita. Haarniskat painoivat normaalisti 20–25 kiloa. Kokovartalohaarniska oli ylellisyyttä, johon vain aatelisilla oli normaalisti varaa. Alemman luokan sotilaat käyttivät yleensä halvempia massatuotettuja haarniskoja, joihin kuului lähinnä vain kypärä, nivelsuojukset ja rintakilpi (kyrassi). Kokovartalohaarniska tarjosi kantajalleen hyvän suojan miekan iskuja ja kohtalaisen suojan nuolia, nuijia ja varhaisia musketin kuulia vastaan. Vaikka miekan terä ei läpäissytkään suhteellisen ohutta (noin 1 mm) teräslevyä, iskun voima saattoi tehdä silti vakaviakin vammoja, mikäli alla ei ollut toppausta (költeri, gambeson) vaimentamassa iskuja. Nuolet saattoivat lävistää varhaisen levyhaarniskan lähietäisyydeltä, mutta myöhemmin kehitys teräksen taontamenetelmissä teki tämänkaltaisen hyökkäyksen hankalammaksi; myöhäisten haarniskojen kuvioinnit ovat tarkoituksellisia - niiden ideana on muuttaa haarniskan geometriaa niin, ettei haarniskassa olisi yhtään kohtisuoraa pintaa ja jotta nuolet luiskahtaisivat sivuun. Ritarit putosivat useimmiten nuijien ja sotavasaroiden aiheuttamien vammojen vuoksi. Nämä aseet saattoivat välittää iskuenergiansa haarniskan läpi ja aiheuttivaa ritareille luunmurtumia, sisäisiä verenvuotoja tai aivotärähdyksen. Toinen tekniikka oli yrittää iskeä haarniskan aukkojen läpi tikareilla.
Levyhaarniskan laajamittainen käyttö päättyi ampuma-aseiden kehityksen myötä. Japanilaiset musketöörit käyttivät levyhaarniskaa 1800-luvulle asti. Neuvostoliiton kaartilla (eliittijalkaväellä) oli teräspanssareita toisessa maailmansodassa. Nyttemmin kevlar-haarniskoita on vahvennettu titaanikerroksella; tulosta voidaan pitää eräänlaisena levyhaarniskana.
Andrew Davis
Andrew Davis (s. 21. marraskuuta 1946 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja ajoittainen -tuottaja. Hänen ohjaustöistään parhaiten ovat menestyneet Vaikenemisen laki, Takaa-ajettu ja Kaappaus merellä.
Norjanampiainen
Koko ja ulkonäkö
Sukulaistensa tapaan norjanampiaisen väritys on pääosin musta-keltainen. Tyypillisen norjanampiaisen tunnistaa kuitenkin helposti takaruumiin tyviosan sivuilla olevista punaruskeista laikuista, mutta värimuodolta f. zetterstedti ne puuttuvat kokonaan. Molempia värimuotoja voi elää samassa pesässä. Norjanampiaisen pään etuosassa otsalta verkkosilmään työntyvä uloke on musta, vain alareunastaan keltainen, ja päälaella kolmen pistesilmän muodostaman kolmion etukärki muodostaa noin 90 asteen kulman. Lisäksi etäisyys verkkosilmästä pistesilmiin on suunnilleen yhtä pitkä kuin kahden taaemman pistesilmän välimatka. Verkkosilmän alanurkan ja leukojen välinen alue on tuntosarven paksuuden levyinen. Leukojen yläpuolella sijaitseva suukilpi on keltainen, ja sen poikki kulkeva musta juova on alareunasta yleensä leveämpi kuin yläreunasta. Kuningatar on 15–18 mm, työläiset 11–14 mm ja kuhnurit 13–15 mm:n pituisia.
Andrew Davis
Davisin isä oli näyttelijä Nathan Davis, joka esiintyi useassa poikansa elokuvassa.
Norjanampiainen
Levinneisyys
Norjanampiaista tavataan Britteinsaarilta ja Islannista Euroopan ja Pohjois-Aasian poikki Pohjois-Amerikkaan. Etelämpänä Euroopassa levinneisyys on vuoristopainotteinen. Suomessa sitä tavataan yleisenä koko maassa. Ruotsissa laji yleistyy pohjoista kohti ja on tunturiseuduilla yleisin yhdyskunta-ampiainen.
Elinympäristö ja elintavat
Norjanampiaisen tavallisinta elinympäristöä ovat kuivat havumetsät. Se on myös tyypillinen tunturiseuduilla, missä sitä tavataan puurajan yläpuolelle saakka. Pesä roikkuu yleensä lähellä maan pintaa suojaisessa paikassa pensaassa, varpujen seassa tai joskus myös kolossa kivien, maan tai sammalikon alla. Laji puolustaa pesää usein aggressiivisesti.
Norjanampiaisen pesissä esiintyy pesäloisena läheistä sukua oleva Dolichovespula adulterina.
Marja Merisalo
Marja Merisalo (s. 3. huhtikuuta 1965 Oulu) on suomalainen koreografi, tanssija ja ohjaaja. Koulutukseltaan hän on tanssitaiteen maisteri Teatterikorkeakoulun tanssitaiteen laitokselta. Hän on suuntautunut teatteriin, tanssiin (mm. nykytanssiin ja intialaiseen tanssiin), projektien tuottamiseen sekä lastenkulttuuriin. Tanssijana, koreografina, näyttelijänä ja ohjaajana hän on työskennellyt vuodesta 1982 alkaen lukuisissa teatteri-, tanssi- ja musiikkiproduktioissa, mm. Q-teatterissa, Helsingin Kaupunginteatterissa, Ylioppilasteatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa.
Merisalo on kuulunut vuodesta 2006 kansainväliseen ammattilaisteatteriryhmä TEV:iin (Theatre of Eternal Values), joka toimii Italiasta käsin. Hän on kiertänyt TEV-teatterin produktioissa muun muassa Lontoossa (West End), New Yorkissa (Manhattan), Milanossa, Roomassa, Genevessä, Baselissa ja Istanbulissa. Hän on esiintynyt myös Australiassa, Intiassa, Baltian maissa ja Venäjällä.
Merisalo toimi Porissa Satakunnan taidetoimikunnassa lastenkulttuurin läänintaiteilijana vuosina 2009–2011. Vuonna 2013 hän toimi myös Taiteen edistämiskeskuksen ja Artova ry:n taidekoordinaattorina Helsingin Arabiassa. Hänen toimenkuvaansa on kuulunut myös lukuisten kulttuuriprojektien ja -hankkeiden ideointi, suunnittelu ja tuottaminen, esimerkkinä Hei Hiekkalinna - lasten Itämeren suojelu- ja hiekkalinnojen rakentamistapahtuma Porin Yyterissä.
Hei Pussycat
Hei Pussycat (, televisioesityksessä suomeksi myös Mitä uutta, kissimirri?) on vuonna 1965 ensi-iltansa saanut menestyskomedia pakkomielteisestä naistenmetsästäjästä, joka hakee apua psykoterapiasta. Se oli brittiohjaaja Clive Donnerin ensimmäinen Hollywood-tuotanto. Käsikirjoittajana oli uraansa aloitteleva Woody Allen, ja musiikin sävelsi Burt Bacharach. Elokuvan tunnuslaulusta, kulmikkaasti synkopoidusta valssimelodiasta ”What’s New, Pussycat?” tuli yksi Tom Jonesin ensimmäisistä menestyslevyistä. Bacharachin vakiosolisti Dionne Warwick esittää elokuvassa laulun ”Here I Am”.
Pekka Soini
Pekka Soini (5. marraskuuta 1941 Helsinki – 8. elokuuta 2004 Iquitos, Peru) oli suomalainen biologi ja Perun Amazonian luonnon tutkija.
Hei Pussycat
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo luonnehtii elokuvaa kömpelösti rokkaavaksi farssiksi, jossa Peter Sellers näyttelee ”ylihauskasti” ja joka toimii parhaiten ajankuvana 1960-luvun ”hippailusta”. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Pekka Soini
Soini oli koulutukseltaan perämies. Perussa Liman satamassa vuonna 1964 sattui onnettomuus, jossa hän loukkaantui pudotessaan laivan lastiruumaan. Toipuessaan Soini rakastui, solmi avioliiton ja jäi asumaan Peruun.
Alkuaikoina Soini työskenteli matkailualalla Iquitosissa. Myöhemmin hän siirtyi keräämään eläviä käärmeitä yritykselle, joka eristi niistä myrkkyä seerumin valmistamiseksi käärmeenpuremien hoitoa varten. Vähitellen hän rupesi samalla keräämään tietoja käärmeistä ja muistakin eläimistä. Soinin mielenkiinnon kohteita olivat matelijat, apinat ja kilpikonnat. Häneltä ilmestyi julkaisuja korallikäärmeistä, liskoista, matoliskoista, kaimaaneista ja kilpikonnista. Soinista tuli Perun maatalousministeriön luonnonsuojelubiologi. Hänen ansiokseen luetaan mm. arraukilpikonnan, maailman suurimman makeanveden kilpikonna, pelastaminen sukupuutolta. 1990-luvun alusta alkaen Soini työskenteli Perun Amazonian tutkimuslaitoksen IIAP:n inventointihankkeissa. Vuonna 1999 hänet kutsuttiin Perun Amazonian kansallisen yliopiston kunniatohtoriksi.
Pacayajoen varteen noin puolen tuhannen kilometrin päähän Iquitosista ylävirtaan päin Soini perusti Cahuanan biologisen tutkimusaseman. Suurelta osin Soinin tutkimusten ansiosta alueelle perustettiin myöhemmin suuri Pacaya-Samirian luonnonsuojelualue. Pekka Soinin valistustyö ja tutkimukset vaikuttivat myös Iquitosin lähelle perustetun Alpahuayo-Mishanan suojelualueen syntymiseen. Hän suunnitteli myös suojelualueista muodostuvan ekologisen käytävän luomista Alpahuayo-Mishanan ja Ecuadorin puolella olevan Yasunin kansallispuiston välille.
Perun Amazoniasta, Allpahuayo-Mishanan luonnonsuojelualueelta vuonna 2010 löydetylle uudelle loispistiäislajille annettiin nimeksi Ticapimpla soinii, aluetta paljon tutkineen Pekka Soinin kunniaksi.
Fairfield Shipbuilding and Engineering Company
Fairfield Shipbuilding and Engineering Company oli brittiläinen laivanrakennusyritys, joka toimi Govanin alueella Clyde-joen varrella Glasgowissa Skotlannissa. Fairfields, kuten yhtiötä usein lyhyesti kutsutaan, oli aikansa tärkeimpiä sotalaivojen valmistajia maailmassa, se myi maailmansotien välillä runsaasti aluksia Kuninkaalliselle laivastolle sekä laivastoille ympäri maailmaa. Yhtiö valmisti myös risteilyaluksia kuten ennätyksiä rikkoneita Cunard Linen ja Canadian Pacificin aluksia. Se valmisti myös Kanaalin liikenteeseen nopeita postialuksia sekä erilaisia lauttoja esimerkiksi Bosporin salmen liikenteeseen sekä Niilin turisimia varten.
Historia
thumb|Telakka-alue Glasgow'ssa 1909 Charles Randolph aloitti 1834 yhtiön liiketoiminnan toimittaessaan valmistamiaan kaivostarvikkeita toiminimellä Randolph & Elliott. Hän valmisti tuotteensa Tradestonissa Glasgowissa. John Elder liittyi yhtiöön 1852 ja laivanrakennus eriytettiin 1858 Govanin vanhalle telakka-alueelle toiminimelle Randolph, Elder and Company, jonka ensimmäinen alus No 14 valmistui 1861.
Yhtiö perusti 1905 Coventry Ordnance Worksin yhdessä Yarrow Shipbuildersin ja muutamien muiden kanssa. Yhtiö liitettiin 1919 Northumberland Shipbuilding Groupia, jolloin Alexander Kennedystä tuli toimitusjohtaja. Kennedystä tehtiin 1930 Fairfieldin hallituksen puheenjohtaja, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1935, jolloin Lithgows valtasi yrityksen.
Yhtiöstä tuli 1968 osa Upper Clyde Shipbuilders konsernia, joka kaatui 1971. Yhtiö perustettiin uudelleen Govan Shipbuildersin nimellä, joka 1977 kansallistettiin sekä liitettiin osaksi British Shipbuilders yhtymää. Kansallistetun yhtymä myytiin 1988 paloina, jolloin entinen Fairfieldin telakka myytiin Kvaernerille. Telakasta muodostettiin Kvaerner Govan. Telakka myytiin 1999 edelleen BAE Systems Marinelle ja nykyisin se tunnetaan nimellä BAE Systems Surface Ships.
Piru
Piru on suomalaisessa kansanperinteessä joko paholaista palveleva tai muutoin vähäisempi paha olento eli demoni, tai itse paholainen. Tässä artikkelissa käsitellään suomalaisen kansanperinteen piruja siltä osin, miten ne vertautuvat demoneihin.
Sana piru on mahdollisesti deminutiivi, vähättelevä johdos paholaista merkitsevästä sanasta perkele. Sana perkele taas on sukua slaavilaiselle ukkosenjumalaa merkitsevälle sanalle Perun. Myös pirun erillistä lainautumista sanasta Perun on aiemmin ehdotettu, mutta sitä ei enää pidetä todennäköisenä. Suomen kirjakielessä pirun mainitsee ensimmäistä kertaa Mikael Agricola Raamatun käännöksessään. Hän tarkoitti sillä perkelettä eli paholaista. Kuitenkin suomalaisessa kansanperinteessä pirut esiintyvät usein joukkona pieniä pahoja olentoja, jotka muistuttivat hiisiä, peikkoja ja maahisia, ja joskus yksittäisinä olentoina. Suomalaisen kansanperinteen pirut rinnastuvat pitkälti eri puolilla maailmaa tunnettuihin demoneihin.
Pirun käyttäytyminen
Päinvastoin kuin paikkaan sidotut kummitukset, pirut ja demonit saattavat vaeltaa ympäriinsä etsien sopivia uhreja. Ne voivat iskeä äkkiarvaamatta ja riivata ihmisiä eli asettua ihmiseen asumaan. Riivattu ihminen saattaa käyttäytyä hullusti tai sairastua, tai hänen persoonallisuutensa voi muuttua täysin. Riivauksen voi poistaa asiansa osaava manaaja. Pirut ovat voineet myös riivata taloa eli tulla taloon asumaan ja häiritsemään talonväkeä. Tällöinkin on tarvittu manaajaa tai taikoja pirujen karkottamiseksi.
Suomalaiset tarinat
Suomesta tunnetaan kertomuksia, joiden mukaan piru on tullut häätansseihin tuntemattoman miehen hahmossa. Hän on saattanut tanssittaa morsianta, joka on sairastunut tai häpäistynyt tästä toimituksesta. Piru voi myös tekeytyä naiseksi ja turmella miehen.
Kerrotaan myös, että jos saunaan jää yöksi, piru voi suuttua siitä ja tappaa ihmisen.