cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ip Man
Elämäkerta
Vuonna 1949 Ip muutti Hongkongiin, kun Kiinan kommunistinen puolue perusti nykyisen Kiinan Manner-Kiinan alueelle 1. lokakuuta 1949. Ipin tiedetään olleen riippuvainen oopiumista ja muutettuaan Hongkongiin hän sai ostettua sitä pimeiltä markkinoilta. Oopiumi oli erittäin kallista tuolloin ja Ipin täytyi saada tasaisesti tuloja voidakseen polttaa oopiumia ja elättää Foshanissa asuvaa perhettään. Hän päätti avata Wing Tsung -koulun ja opettaa ihmisiä. Liiketoiminta oli aluksi heikkoa, kun oppilaat tyypillisesti harjoittelivat vain pari kuukautta. Ip muutti koulunsa tiloja kaksi kertaa Hongkongissa, aluksi Sham Shui Pon ja myöhemmin Yau Ma Tein alueelle. Osa hänen oppilaistaan oli tullut päteviksi opettamaan Wing Tsungia omissa harjoitussaleissaan. Myöhemmin vuonna 1967 Ip ja muutamat hänen oppilaansa perustivat Hongkong Wing Tsung -urheiluyhdistyksen.
Ip Man kuoli 2. joulukuuta 1972 keuhkosyöpään ollessaan 79-vuotias.
Kuolemansa jälkeen Foshaniin perustettiin hänen kunniaksi museo Ip Man Tong.
Ip Man populaarikulttuurissa
Ip Man alkoi esiintyi televisiossa 2000-luvulla, kun The Legend of Bruce Lee -televisiosarjassa häntä näytteli Yu Cheng Hui.
Sitä ennen vuonna 1998 Ip Manista oli jo suunnitteilla elokuva, mutta varsinainen toteutus tapahtui kymmenen vuotta myöhemmin. Joulukuussa 2008 sai ensi-iltansa Ip Man -niminen elokuva, joka perustui löyhästi Ip Manin elämään toisen Kiinan–Japanin sodan aikana. Myös Ipin vanhin poika Ip Chun esitettiin elokuvassa. Kaksi vuotta myöhemmin elokuvasta tuotettiin jatko-osa Ip Man 2, joka keskittyi Ip Manin elämään Hongkongissa. Vuonna 2015 ilmestyi kolmas elokuva Ip Man 3. Wing Tsung -mestaria esitti Donnie Yen.
Kesällä 2010 Ip Manista esitettiin erillinen elokuva The Legend is Born – Ip Man, jossa pääosaa esittää Dennis To. Elokuva keskittyi Ip Manin varhaiseen elämään, kun hän opettelee Wing Tsungia.
Hamran piiri
Hamran piiri voi tarkoittaa seuraavia Ruotsin piirejä:
Kollokvio
Kollokvio tai kollokviumi, eli tieteellinen keskustelutilaisuus on osa akateemista perinnettä.
Kollokvio on eräs tapa järjestää yliopisto-opintoja.
Ecser
thumb|250px|Ecserin kirkko
Ecser on kunta Unkarissa, Pestin läänissä. Sillä on slovakialainen vähemmistö, kylän nimi slovakiksi on Ečer.
Sijainti
Ecser sijaitsee kaakkoon Budapestistä, Ferihegyin kansainvälisen lentoaseman vieressä. Ecserin naapurikyliä ovat Vecsés, Üllő, Maglód. Moottoritie M0 kulkee Ecserin ohitse.
Historia
Muinaistieteelisten tutkimuksien mukaan kylän alueella keltit, sarmaatit, avaarit, skyytit ja roomalaiset asuivat. Erityisesti sarmaatien asetus oli merkittävä.
Ensimmäinen kirjallinen merkintä Ecseristä on vuodelta 1315, mutta kylä oli silloin ollut olemassa jo noin 300 vuotta. Kylän nimi on tullut legendan mukaan ruhtinas Árpádilta, joka kävi Ecserissä ja kysyi paikallisilta kylän nimeä, mutta he eivät osanneet sanoa sitä hänelle. Ruhtinas sanoi asukkaille, että kylä nimetään "tämän tammen" (hänen lähellään olleen tammen) mukaan: tammi on unkariksi cser ja tämä oli tuohon aikaan unkariksi e. Turkkilaisten vallattua 1500-luvulla osan Unkaria kylä lakkasi olemasta. Ecser asutettiin uudestaan vasta vuoden 1699 jälkeen. Ecserissä on nykyään slovakialainen vähemmistö, jonka esivanhemmat tulivat Ecseriin 1700-luvulla.
Eemu, Ukri, Amelie
Eemu, Ukri, Amelie: 2000 kaunista ja harvinaista etunimeä on Juri Nummelinin ja Elina Teerijoen nimikirja, jonka on kustantanut Nemo. Kirjan ensimmäinen laitos ilmestyi nimellä Osma, Ranja, Vilmiina: 800 harvinaista etunimeä vuonna 2003. Toinen uusittu laitos ilmestyi Eemu, Ukri, Amelie -nimellä 2005 ja kolmas vuonna 2008.
Tekijät ovat poimineet kirjaansa ”käyttökelpoisia ja mukavia nimiharvinaisuuksia – jotkin nimet onnistuvat olemaan molempia”. Esipuheessa he toteavat, että joidenkin nimien kohdalla tekijät ovat epäilleet niiden soveltuvuutta nykyajan Suomeen, mutta että nimi on aina makuasia. Viime kädessä oikeusministeriön nimilautakunta hyväksyy tai hylkää ehdotetun nimen. Kirjassa mainitaan nimiä, joita nykyään ei varmastikaan ehdotettaisi. Suurin osa näistä on annettu ennen Suomen vuonna 1945 annettua ja vuonna 2019 kumottua nimilakia, joka kielsi antamasta lapselle nimeksi nimeä, joka voisi haitata nimensaajan elämää.
Nimien yhteydessä kerrotaan jonkin verran niiden taustasta ja mahdollisista kuuluisista kaimoista. Jokaisesta nimestä mainitaan sen käyttäjien lukumäärä sukupuolittain.
Heden piiri
Heden piiri voi tarkoittaa seuraavia Ruotsin piirejä:
Pepe Laaksonen
Pertti Juhani ”Pepe” Laaksonen (s. 20. tammikuuta 1961 Pori) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan Dingo-yhtyeen basistina.
Ulkokrunnin tunnusmajakka
Ulkokrunnin tunnusmajakka (myös Ulkokrunnin pooki) on Iin kunnan alueella Perämerellä Krunnien saaristoon kuuluvalla Ulkokrunnin saarella sijaitseva merenkulun ohjauslaite. Tunnusmajakka toimii saariston halki Oulun edustalta Kemiin ja Tornioon johtavan 10 metrin rannikkoväylän väyläohjauslaitteena. Se sijaitsee luonnonsuojelualueella, ja maihinnousu on sallittu vain Maakrunni-säätiön luvalla.
Puinen kuusikulmainen ylöspäin kapeneva 29,6 metrin korkuinen torni on rakennettu F. W. Lüchoun piirustusten mukaisesti vuonna 1874. Aiemmin lähes täsmälleen samalla paikalla sijaitsi Struven ketjuun kuulunut vuonna 1841 rakennettu 9,6 metrin korkuinen kolmiomittaustorni, jota merenkulkijat alkoivat käyttää kiintopisteenään. Kolmiomittaustorni siirtyi luotsilaitoksen hallintaan 1849. Ulkokrunniin perustettiin luotsiasema 1872 ja sen rinnalle kahta vuotta myöhemmin nykyinen tunnusmajakka.
Nuottakalastajat käyttivät pookia hevosten suojatallina aavan meren myrskyjä vastaan. Tämä toiminta jatkui ainakin 1930-luvulle saakka, ja se todennäköisesti aloitti puurakenteisen merimerkin rappeutumisen. 1980-luvun alussa tuuliankkurin alapuolinen hirsipohja romahti, ja vaurion syyksi todettiin sadeveden ja muurahaisten aiheuttama hirsien hapertuminen. Muurahaiset olivat kulkeutuneet pookiin ilmeisesti kalastajien hevosten heinäkuormissa.
Kun Merenkulkulaitos vuonna 1988 aloitti vielä olemassa olevien tunnusmajakoiden pelastamisen, valittiin huonoon kuntoon päässyt Ulkokrunnin pooki ensimmäiseksi kohteeksi, sillä sen pelättiin kaatuvan seuraavassa myrskyssä. Torni korjattiin kahdeksan kirvesmiehen voimin, ja kustannukset nousivat 300 000 markkaan. Kunnostustyössä käytettiin mm. yli kilometri lautaa ja kolme kilometriä rimaa. Samalla tornin sisäpuolella olevat puiset tikkaat korvattiin nykyaikaisilla turvatikkailla.
Nykyisin Oulun–Kemin 10 metrin väylän taaempana linjamerkkinä toimivassa tunnusmajakassa on myös pieni sektoriloisto, joka saa energiansa aurinkopaneelista ja neljästä akusta.
Kansainväliseen majakka- ja majakkalaivaviikonloopuun on Ulkokrunneilta osallistunut nivalalainen Laaksojen Radioamatöörit ry., kutsumerkiltään OH8AAU vuosina 2000 ja 2001.
Farmariauto
pienoiskuva|[[Volvo V70 on tyypillinen farmariauto.]] pienoiskuva|Auton korimallien vertailu: sedan-, farmari- ja hatchback-mallit. Farmariauto on henkilöauton korimalli, jossa kattoa on jatkettu auton perään saakka tavaratilan kasvattamiseksi. Tavaratila on samaa tilaa matkustamon kanssa eikä erillinen tavarasäiliö kuten porrasperäisissä sedan-korisissa autoissa. Korimallissa on monikäyttöiset sisätilat ja tavaratila saadaan vielä suuremmaksi takapenkin selkänojaa kääntämällä. Farmarimallin akseliväli on usein suurempi kuin vastaavassa sedan- tai hatchback-mallissa. Myös takajousitus voi olla paremmin raskaalle tavarakuormalle sopiva.
Suomessa sotien jälkeen yleistynyttä korimallia alettiin kutsua farmariksi, ja varhaisia farmarikorisia autoja markkinoitiinkin ”erittäin sopivina maanviljelijöille ja puutarhureille”.
Historiaa
Farmariautot syntyivät Yhdysvalloissa ja Britanniassa 1920-luvulla rautatieasemien henkilö- ja tavarakuljetusten tarpeisiin. Näitä station wagoneja käyttivät taksiyrittäjien kaltaiset kyyditsijät. Kuorma-autojen alustoille rakennetuissa puukoreissa istuimet olivat irrotettavia, koska toisinaan oli enemmän tavaraa ja toisinaan taas enemmän ihmisiä kuljetettavana. Britanniassa autoja alettiin kutsua nimellä estate car, koska ne kuljettivat usein tavaroita ja kyytiläisiä maaseudun rautatieaseman lähellä sijaitseviin kartanoihin. Volvokin kutsui ainakin 1970-luvulle asti farmarimallejaan Suomessa ”kartanoautoiksi”, suorana käännöksenä ruotsin kielen farmariautoa tarkoittavasta sanasta herrgårdsvagn.
Ensimmäisenä sarjavalmisteisena station wagonina pidetään Durant Motors -yhtiön vuoden 1923 Star-autoa, jonka kori rakentui puupaneleista. Tästä alkoi Yhdysvalloissa pitkä puukylkisten station wagonien perinne, jossa autoista tuli viimeistään 1950-luvulla peltikuorisia, mutta puuta tai puukuviointia käytettiin yhä kyljissä koristeena. Station wagonit olivat aluksi kevyiden kuorma-autojen alustoille rakennettuja, kunnes Dodge- ja Plymouth-autojen valmistaja Chrysler toi vuonna 1938 markkinoille henkilöautoksi luokitellun P6 Westchester Suburban -mallin.
Suosio Yhdysvalloissa
Suosituimmillaan farmariautot olivat Yhdysvalloissa 1960- ja 1970-luvuilla, jolloin niistä tuli suosittuja perheautoja päivittäiseen käyttöön ja vapaa-aikojen automatkailutarpeisiin. Myynnin huippu saavutettiin 1976, jolloin farmarimallien osuus oli 10 prosenttia automyynnistä. 1980-luvulla farmareita alkoivat perheautona nopeasti korvata minivan-tyyppiset isot tila-autot. Niiden jälkeen alkoi katumaasturien valtakausi niin, että vuonna 2015 enää 1,1 prosenttia Yhdysvaltojen automyynnistä oli farmareita.
Suosio Euroopassa
Ford-yhtiön myyntitilastojen mukaan Euroopan maista farmariautoja myytiin 2010-luvun alkupuolella suhteellisesti eniten Tanskassa (86 %), Alankomaissa (79 %) ja Saksassa (78 %). Myös Suomi sijoittui kärkisijoille 63 prosentin osuudella. Koko Euroopassa myydyistä Fordeista 35 prosenttia oli farmareita, yli puolet porrasperiä. Suomessa farmariautoa suosittiin tuolloin etenkin kaupungeissa, joissa on paljon lapsiperheitä. Perinteinen porrasperä oli yleisin korimalli Etelä- ja Pohjois-Pohjanmaalla, Pohjois-Karjalassa ja Kainuussa. Viistoperä ei ollut missään kunnassa suosituin, mutta tuli toisena farmariauton jälkeen isoissa kaupungeissa.
Farmarien suosio vähentyi Suomessakin 2010-luvun loppupuolella kaupunkimaasturien ja crossoverien yleistyttyä nopeasti niin, että pienistä farmariautoista oli syksyllä 2019 Suomen markkinoilla enää Škoda Fabia Combi. 2010-luvulla uusia farmarimalleja ovat tuoneet markkinoille saksalaisvalmistajat Mercedes-Benz, Porsche, Audi ja BMW, ja nekin yleensä mallistonsa yläpäähän.
Shooting brake
Uusista loistofarmareista monet ovat tyyliteltyjä muunnelmia perinteisestä suorakulmaisesta farmarikorista, esimerkiksi niin sanottuja shooting brake -malleja, joissa katto kaareutuu fastbackin tapaan alas kohti perää tai auton takaosaa on muutoin muotoiltu erilaiseksi. Nimi periytyy englantilaisia metsästysseurueita kuljettaneista nelipyöräisistä hevoskärryistä, joilla nuoria hevosia koulutettiin vetokäyttöön. Alun perin shooting braket olivat yleensä kaksiovisesta coupé-mallista muunneltuja versioita, joissa oli suurempi tavaratila ja takaluukkuna aukeava takaikkuna. Tällaisia ovat muun muassa Volvo P1800:n ES-versio (1972) sekä brittiläiset MGB GT ja Reliant Scimitar GTE. 2010-luvulla Mercedeksen CLS-sarjaan on tullut pitkiä shooting brake -malleja.
Farmariauton mallinimiä
Eri automerkkien nimityksiä farmariautomalleista (USA station wagon, brittiengl. estate car, saks. Kombi ja ransk. break):
Lähteet
Type de carrosserie
Ilari Ainiala
Ilari "Ilpo" Ainiala (k. helmikuu 2002) oli suomalainen säveltäjä-sanoittaja sekä suomirock-yhtye Popedan toinen perustajajäsen. Ainiala soitti yhtyeessä bassoa vuosina 1977–1979. Toisena Popedan perustajajäsenenä tunnetaan laulaja Pate Mustajärvi. Ainiala asui Vammalassa ennen kuolemaansa.
Käärmeet
Käärmeet (Serpentes) ovat jalattomia matelijoita. Ne ovat kehittyneet liskoista, jotka kuuluvat samaan suomumatelijoiden (Squamata) lahkoon. On olemassa muutamia jalattomia liskoja, jotka näyttävät käärmeiltä, mutta eivät kuulu käärmeiden alalahkoon. Käärmeiden kylkiluiden ja nikamien määrä on huomattavasti suurempi kuin muilla matelijoilla. Käärmelajeja on noin 3 500.
Ilari Ainiala
Alkuvaiheessa Ainiala teki suurimman osan Popedan kappaleista. Aikaisessa vaiheessa tapahtuneen yhtyeestä lähtönsä jälkeenkin hän jatkoi kappaleiden tekoa ja kääntämistä yhtyeelle. Ainoa Popedan levy, jossa Ainiala soittaa bassoa ja laulaa, on yhtyeen debyyttialbumi Popeda vuodelta 1978. Ainialan kynästä on lähtöisin myös kappale Naisten superpesis, joka on Raaka-Arska & Rengasraudat -yhtyneen samannimisellä singellä vuodelta 1994.
Käärmeet
Evoluutio
thumb|left| Käärmeiden liskomaiset esimuodot elivät noin 120 miljoonaa vuotta sitten liitukaudella. Käärmeiden uskotaan olevan läheistä sukua varaaneille ja myrkkyliskoille niiden anatomian ja evoluutiohistorian perusteella. Borneolainen kuurovaraani (Lanthanotus borneensis) on nykyinen kaivava lisko, joka jakaa monia piirteitä käärmeiden kanssa ja muistuttaa mahdollisesti niiden esi-isää.
Ilari Ainiala
Ainiala sanoitti tai käänsi yhteensä 29 kappaletta.
Käärmeet
Evoluutio
Käärmeiden alkuperästä on kaksi teoriaa. Ne ovat kehittyneet joko vedessä eläneestä tai kaivavasta liskosta. Kummatkin skenaariot olisivat käärmeiden piirteille sopivia, sillä sekä uiminen että maanalaisissa onkaloissa liikkuminen vaativat virtaviivaista ruumista. Mysteeriin on yritetty löytää ratkaisu tutkimalla löydettyjä esikäärmeiden fossiileita.
Alkukäärmeet ovat pitkäselkäisiä ja virtaviivaisia ja tällä tavalla ne voivat liikkua eteenpäin käyttämättä raajoja. Tästä huolimatta aikaisimmilla käärmeillä oli vielä takaraajat. Tärkeitä alkukäärmefossiileita ovat mm. Dinilysia, Najash rionegrina ja Coniophis precedens, jotka kaikki olivat selvästi maalla asuvia lajeja, mikä kiistää hypoteesin käärmeiden kehityksestä vesiperäisinä. Nämä lajit pystyivät mahdollisesti uimaan, mutta niiltä puuttuivat erityiset adaptaatiot tätä varten. Monia muinaisia vesikäärmeitä on löydetty, kuten Haasiophis terrasanctus, Eupodophis descounsis, ja Pachyrhachis problematicus. Fylogeneettiset analyysit ovat kuitenkin osoittaneet näiden takaraajallisten käärmeiden olleen polveutuma lahkossa Alethinophidia alkukäärmeiden sijaan.
120 miljoonaa vuotta sitten elänyt Tetrapodophis amplectus on saanut paljon huomiota, koska sillä oli kahden sijasta neljää raajaa. Sen ruumis viittaa enemmän kaivamiseen sopeutuneeseen kuin vesielämään, joka tukee teoriaa, jonka mukaan käärmeet kehittyivät maalla.
Käärmeiden evoluutiota ajoi todennäköisimmin siirtymä fossoriaaliseen elämäntyyliin. Maanalaiset ruoanlähteet olivat liitukautisten liskojen ulottuvilla kaivamalla sekä pujottautumalla onkaloihin ja tunneleihin. Maanalaisesta elämästä liskot olisivat myös saaneet suojaa pedoilta. Tämä adaptaatio olisi siten kehittynyt ajan mittaan. Vaikka käärmeen anatomista rakennetta (mm. raajojen puute ja pitkä ruumis) kuvataan usein adaptaatioksi kaivautumiseen (fossoriaalisuus), jotkut tutkimukset ovat osoittaneet käärmeiden itse asiassa olleen maan pinnalla eläneitä yöpetoja, jotka etsivät nisäkkäitä lämpimissä, leudoissa, kosteissa ja rehevissä ekosysteemeissä.
Historiaa
Käärmeet ovat aina olleet erinomaisia selviytyjiä ja tehokkaita saalistajia. Kun evoluution myötä elämä levisi maalle ja tiheä aluskasvillisuus alkoi haitata liskomaisella ruumiilla kävelyä, alkoivat jalat surkastua ja loppujen lopuksi syntyi matelijalaji jolla ei ollut jalkoja lainkaan. Näistä jaloista on jäänyt Boidae-heimon käärmeille kloaakin (viemäriaukon) molemmin puolin jäänteet, jotka esiintyvät pieninä kynsinä. Luurangossa näkyvät pienet luut, jotka ovat jääneet raajoista. Kynsille ei ole havaittu varsinaista tehtävää nykypäivinä. Uroksilla kynnet ovat suuremmat kuin naarailla ja ne käyttävät niitä parittelussa naaraan vikittelemiseen ja paikallaan pitämiseen.
Kaikkien aikojen suurimman käärmeen fossiili on löydetty Kolumbiasta. Käärmeelle annettiin nimi Titanoboa cerrejonensis. Tutkijat ovat arvioineet sen eläneen 60–58 miljoonaa vuotta sitten paleoseenikaudella. Sen arvellaan olleen noin 13 metriä pitkä ja painaneen 1 135 kiloa.
Raamatussa käärme on paholaisen vertauskuva, mutta rinnastetaan toisinaan myös älykkyyteen. Toisaalta useat kansat ovat palvoneet ja palvovat käärmeitä pyhinä. Kiinalaisessa lääketieteessä käärmeitä käytetään monin tavoin sairauksien hoitoon.
Ravinto
Suurin osa lajeista on lihansyöjiä, ja ne syövät pieniä nisäkkäitä, selkärangattomia, liskoja, muita käärmeitä, lintuja ja niiden munia. Muutamat lajit syövät myös kaloja. Käärmeet tappavat saaliinsa joko myrkyllä, puremalla tai kuristamalla, mutta pienen ja puolustuskyvyttömän saaliin, kuten sisiliskon, pienen sammakon tai etanan, käärme voi myös nielaista elävänä. Myrkyllisillä käärmeillä on myrkkyhampaat, joilla se tappaa tai lamauttaa saaliinsa ennen syömistä. Kuristajakäärmeet, kuten kuningasboa, tappavat saaliinsa kietoutumalla saaliin ympärille ja kuristamalla kunnes saaliin verenkierto pysähtyy. Aiemmin luultiin että kuristajakäärmeet tukehduttivat saaliinsa puristamalla, ja vaikkakin kaikkia lajeja ei ole tutkittu, niin ainakaan kuningasboan kohdalla tämä ei päde. Käärmeet eivät pureskele ruokaansa, vaan nielevät suurehkot saaliitkin kokonaisina. Käärmeillä on erittäin joustava nahka ja useilla lajeilla paikoiltaan irtoavat leuat, joiden avulla ne voivat niellä läpimitaltaan paljon omaa ruumistaan suurempia saaliita. Kun käärme on niellyt saaliinsa, se matkaa usein pullistumana hitaasti käärmeen peräpäätä kohti. Tässä ruuansulatusvaiheessa voi mennä useita viikkoja tai jopa kuukausia. Tällöin käärme on hidas ja varuillaan; se haluaisi sulatella ruokansa rauhassa.
Ihmissyönti
Käärmeet eivät saalista ihmisiä, mutta on ollut muutamia tapauksia, joissa viidakon suuret käärmeet ovat syöneet pieniä ihmisiä. Yleisesti ottaen mikään käärme ei hyökkää ihmistä kohti, ellei ihminen ole aluksi vahingoittanut tai yllyttänyt käärmettä. Käärmeet sen sijaan normaalisti välttelevät ihmiskontaktia.
Käärmeenmyrkky
Käärmeenmyrkky on tarkoitettu saaliin lamaannuttamiseen. Se valmistuu erityisissä rauhasissa, jotka sijaitsevat käärmeen silmän ja kitalaen välissä. Jotkut myrkyt vaikuttavat uhrin vereen. Toiset lamaannuttavat hermoston ja sydämen. Myrkky tappaa uhrin tai ainakin tekee sen liikuntakyvyttömäksi. Se helpottaa myös uhrin sulattamista käärmeen vatsassa.
Myrkky ruiskutetaan myrkkyhampaissa olevien reikien kautta. Tarhakäärmeellä on lyhyet, uurteiset myrkkyhampaat, jotka ovat yläleuan takaosassa. Kyillä ja kobrilla myrkky valuu yläleuan etuosassa sijaitsevien onttojen myrkkyhampaiden läpi. Kobrilla on liikkumattomat myrkkyhampaat. Kyiden pitkät hampaat ovat taaksepäin taipuneina, kun ne eivät ole käytössä.
Ihmisiä kuolee käärmeenpuremiin vuosittain 81 000–138 000.
Nahka
Käärmeiden nahka on suomujen peitossa. Vatsasuomut ovat leveitä laattoja, joiden avulla käärme saa pitävän otteen alustastaan liikkumista varten. Selässä olevat suomut ovat useimmiten upeasti kuvioituja, ja käärmeennahasta tehdään jalkineita ja laukkujakin. Silmien lähettyvillä suomut ovat hieman pienempiä ja paksumpia. Käärmeet luovat nahkansa monta kertaa vuodessa, poikaset muutaman kerran kuukaudessa kasvun mukaan. Ennen nahan irrottamista käärmeen väri sumenee 5–7 päiväksi, kun irrotettavan nahan alle kertyy kosteutta. Myös silmien päällä oleva nahka irtoaa, ja koska silmien päällä oleva kalvo on sumea, käärme on varuillaan ja käyttäytyy usein hyökkäävästi. Sumean vaiheen jälkeen nahka kirkastuu, ja viikon sisällä käärme irrottaa sen. Se hankaa suutaan karheaa alustaa tai seinää vasten, jolloin nahka irtoaa ensin leuoista ja kääntyy niskaa kohden. Seuraavaksi käärme ikään kuin sukeltaa vanhasta nahasta ulos. Syy nahanluontiin on yksinkertainen: käärmeen kasvaessa nahka jää pieneksi, ja kulunut, käytetty nahka korvataan uudella.
Kaikki eläimet, myös ihminen, uusivat nahkansa, mutta käärmeet ovat niitä harvoja, jotka irrottavat sen kerralla kokonaan (muita ovat liskot, tuhatjalkaiset ja lintuhämähäkit). Luotu nahka lähtee kosteana ja venyy 10–20 %, joten luodun nahan perusteella ei voida arvioida alueella asustavan käärmeen ikää tai kokoa. Erityisesti suurikokoisten käärmeiden koko on usein arvioitu virheellisesti luodun nahan perusteella, millä on ollut oma vaikutuksensa taruihin 15–20-metrisistä jättiläiskäärmeistä. Maailman pisimmäksi kasvavien käärmeiden mitaksi on saatu 9–10 metriä.
Useimmilla käärmeillä on yli 200 selkänikamaa ja suurilla käärmeillä voi olla jopa 400. Käärmeen luuranko on käytännössä katsoen pelkkää selkärankaa ja kylkiluita. Leuka jakaantuu neljään osaan, joissa jokaisessa on kitaan päin kääntyviä nielemishampaita. Lajeilla, jotka syövät munia, on kehittynyt kitalakeen erityinen karhea kohta, jota vasten muna hankautuu ja rikkoutuu (käärme ei niele munan kuorta, se oksentaa rikkoontuneen kuoren ja nielee sisustan).
Vanhoilla käärmelajeilla (esim. Boidae-heimo) on ihmisen tavoin kaksi keuhkoa, munuaista jne. "Uusilla" lajeilla kuten tarhakäärmeillä kutakin sisäelintä on vain yksi. Ajan myötä tarpeettomat ovat surkastuneet. Sukupuolielimiä uroksilla on kuitenkin kaksi. Hemipenis sijaitsee kloaakissa ja näkyy vain paritellessa. Parittelussa uros käyttää ainoastaan toista hemipenistä. Ainoa keino selvittää käärmeen sukupuoli on nimenomaan tarkkailla sukuelimiä. Poikas-käärmeen voi "popata", jolloin kloaakista pullistuvat penikset (naaraalla ei näy mitään), tai aikuisen käärmeen voi sondata, jolloin sondi työnnetään varovasti käärmeen kloaakkiin. Uroksilla mitta työntyy syvemmälle kuin naarailla.
Aistit
Käärmeen tärkeimmät aistit ovat haju ja tunto. Käärmeet haistelevat kielellä. Kaksihaarainen kieli kerää ilmasta hajumolekyylejä, jotka käärme vie kielenpäässä kitalaessa sijaitsevaan vomeronasaalielimeen, jossa se tunnistaa molekyylit, ja viesti lähettyy aivoihin. Käärmeet hengittävät ja haistavat myös sieraimillaan. Sierainten lähettyvillä huulissa sijaitsee joillakin lajeilla lämpökuoppia, joiden avulla käärme pystyy aistimaan yli 0,001 celsiuksen tarkkuudella. Niillä käärme aistii lähettyvillä olevat muut eläimet ja käyttää tietoa hyväksi saalistuksessa. Koska käärmeillä ei ole ulkoisia korvia eikä tärykalvoa, niiden kuulo rajoittuu alustan tärähtelyn aistimiseen. Käärmeet aistivat pienenkin liikkeen maan värähtelynä. Saalistava käärme on yleensä voittamaton; nopeus, kärsivällisyys ja tarkkuus ovat sen valtit.
Elinikä
Pienetkin käärmeet voivat elää yli 12 vuotta, mutta suurien lajien tiedetään eläneen jopa yli 40 vuotta.
Käärmeet Suomessa
Suomen käärmelajeista kyy on ylivoimaisesti yleisin ja sitä esiintyy lähes koko maassa pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Harvinaisempana esiintyy rantakäärme ja sen levinneisyysalue ulottuu vain Oulun korkeudelle asti. Kangaskäärmettä tavataan Suomessa ainoastaan Ahvenanmaalla.
Suomen käärmelajeista muut paitsi kyy ovat luonnonsuojelulain mukaan rauhoitettuja. Kyy on ainoa Suomessa esiintyvä myrkyllinen käärmelaji.
Suomalainen kyy syö vain kuollutta ruokaa. Se tappaa ravinnoksi saalistamansa pienen eläimen (hiiri, myyrä tms) ensin myrkyllään ja syö sen vasta sitten. Rantakäärme puolestaan syö vain elävää ruokaa. Se tarraa kaloihin tai sammakoihin tai muihin saaliseläimiin tiukasti hampaillaan ja nielee ne elävänä. Kangaskäärme puolestaan on niin kutsuttu kuristajakäärme. Se kietoutuu saaliinsa ympärille ja kuristaa sen ennen syömistä.
Talvehtiminen
Käärmeiden vuosirytmi vaihtelee hieman lajeittain, mutta on pääpiirteissään samanlainen kaikkialla Suomessa. Lämpötilojen laskiessa syksyllä käärmeet kerääntyvät talvehtimispaikkoihinsa. Suomessa elävien käärmeiden talvehtimismuoto on kylmänhorros, joka on huomattavasti talviunta tai talvihorrosta syvempi tajuttomuuden tila. Hyvistä koloista voi tavata useampia eri lajeja sekaisin. Kolon on oltava riittävän lämmin, ettei käärme jäädy. Etelä-Suomessa kolon sopiva syvyys on puolisen metriä, mutta Pohjois-Suomessa täytyy kaivautua jopa puolentoista metrin syvyyteen. Lämpötila ei saa laskea kuin vähäksi aikaa asteen tai muutaman pakkasen puolelle.
Vaarallisin ajanjakso on syksyllä ennen lumentuloa. Liian syvä kolo ei myöskään saa olla, sillä jos lämpöä on liiaksi, matelijan elintoiminnat eivät hidastukaan ja tuloksena on nälkäkuolema ennen kuin kevät edes alkaa. Horroskausi kestää Etelä-Suomessa keskimäärin syyskuusta huhtikuuhun ja Pohjois-Suomessa elokuusta toukokuuhun. Horrosaika vaihtelee luonnollisesti sääolojen mukaan.
Myrkyllisin
Aavikkotaipaania (Oxyuranus microlepidotus) pidetään maailman myrkyllisimpänä maalla elävänä käärmeenä.
Hietakyihin kuuluva efa eli pyramidikyy (Echis carinatus) tappaa enemmän ihmisiä kuin mikään muu käärme. Sen levinneisyysalue ulottuu Lähi-idästä Intiaan, ja alueella on paljon tiheään asuttuja alueita. Lisäksi käärme on hyvin aggressiivinen ja sen myrkky on vahvaa. Noin viidesosa käärmeiden aiheuttamista kuolemista on pyramidikyyn syytä. Muita vaarallisimpia käärmeitä ovat mm. intiankobra (Naja naja), russellin- eli ketjukyy (Vipera russellii) ja kraitit (Bungarus).
Kookkain
Viheranakonda (Eunectes murinus) on maailman painavin käärme. Se voi painaa yli 200 kiloa ja voi olla yli yhdeksän metriä pitkä. Pisin käärme sen sijaan on verkkopyton (Python reticulatus), josta tunnetaan kymmenenkin metrin mittaisia yksilöitä.
Kuningaskobra (Ophiophagus hannah) on suurin myrkkykäärme. Se voi kasvaa 5,5 metrin pituiseksi.
Gaboninkyyllä (Bitis gabonica) tunnetaan olevan maailman kookkaimmat myrkkyhampaat, joiden on havaittu kasvavan joillain yksilöillä jopa 5 senttimetrin pituisiksi
Titanoboa cerrejonensis, maailman painavin käärme, painoi yli 1 000 kiloa. Käärme löydettiin fossiilina.
Nopein
Maailman nopein käärme on mustamamba (Dendroaspis polylepis), joka kykenee liikkumaan hetkellisesti jopa 20 km/h.
Kaikki käärmeet kykenevät saalistaessaan ja puolustautuessaan tekemään uskomattoman nopeita syöksyjä, joita on lähes mahdoton väistää. Nopeimpiin syöksyihin kykenee puffadderi (Bitis arietans).
Sara Paxton
Sara Paxton (s. 25. huhtikuuta 1988 Woodland Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Young Artistilla palkittu näyttelijä ja laulaja. Hän kasvoi Kaliforniassa ja aloitti näyttelemisen varhaisessa iässä. Kuuluisaksi hän tuli vuonna 2004 rooleistaan sarjoissa Darcy's Wild Life ja Summerland.
Varhainen elämä
Paxton varttui San Fernando Valleyssa, jossa hän kävi julkista koulua. Lapsena hän harrasti pukuleikkejä ja meni joskus kouluun tietyksi hahmoksi pukeutuneena. Paxton valmistui El Camino Real High Schoolista vuonna 2006 ja päätti, ettei lähde opiskelemaan yliopistoon.
Ura
Paxton esiintyi lapsena musiikkiteatterissa ja televisiomainoksissa. Hänen debyyttinsä näyttelijänä oli pieni rooli Valehtelija, valehtelija -elokuvassa 1997. Hän on vieraillut lisäksi useissa televisiosarjoissa, kuten Lizzie McGuire, C.S.I. Miami, Will & Grace ja Waverly Placen velhot. Paxton tunnetaan parhaiten Summerland -sarjasta, jossa hän näytteli ongelmateinin roolia Jesse McCartneyn rinnalla.
Paxtonin ensimmäinen suuri rooli oli elokuvassa Sleepover (2004), ja siitä seurasivat pääroolit elokuvissa Aquamarine (2006), Superhero Movie (2008) ja Viimeinen talo vasemmalla (2009).
Paxton on antanut äänensä useille hahmolle animaatiosarjassa Paavo Pesusieni vuosien 1999 ja 2004 välillä.
Jäppilän vaakuna
thumb|150px|Jäppilän vaakuna (1958–2003) Jäppilän vaakuna on saanut aiheensa Jäppilän kunnan nimen alkukirjaimesta, jota vaakunan patakoukku muodoltaan muistuttaa. Samalla se muistuttaa entisaikojen elinoloista.
Vaakunan on suunnitellut Erkki Karttunen, ja se vahvistettiin käyttöön 7. kesäkuuta 1958. Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä pystyssä kultahaahlat”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2004 kun kunta liittyi osaksi Pieksänmaan kuntaa.
Luis Arconada
Luis Miguel Arconada Echarri (s. 26. kesäkuuta 1954 San Sebastián, Guipúzcoan maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapallomaalivahti. Hän pelasi 1970–1980-luvuilla Real Sociedadissa ja Espanjan maajoukkueessa.
Real Sociedad
Arconadan kasvattajaseura oli pieni Lengokoak, josta hän siirtyi vuonna 1970 Real Sociedadiin. Pelattuaan neljä kautta Tercera Divisiónia seuran reservijoukkueessa San Sebastiánissa hänet nostettiin kaudeksi 1974–1975 edustusjoukkueen kokoonpanoon. Ensiesiintymisensä hän teki UEFA Cupin ottelussa englantilaista Liverpoolia vastaan 22. lokakuuta 1975. Ensimmäinen ottelu Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa seurasi keväällä 1976, ja kaudella 1976–1977 Arconadasta tuli joukkueen ykkösmaalivahti.
180-senttimetrinen Arconada oli maalivahdiksi melko pienikokoinen, mutta hän korvasi tämän puutteen ponnistusvoimallaan, reflekseillään ja sijoittumisellaan. Real Madridin, Barcelonan ja Atlético de Madridin kaltaisten suurempien seurojen tekemistä sopimustarjouksista huolimatta hän pelasi koko vuonna 1989 päättyneen uransa Real Sociedadissa. Real Sociedadin kannattajilla oli tapana osoittaa suosiotaan hänelle laulamalla ”No pasa nada, tenemos a Arconada”.
Espanja
Espanjan maajoukkueessa Arconada pelasi 68 ottelua vuosina 1977–1985. Hän otti osaa vuosien 1978 ja 1982 MM- ja vuosien 1980 ja 1984 EM-kilpailuihin. Vuoden 1978 kilpailuissa Miguel Ángel kantoi vielä torjuntavastuun, mutta seuraavissa kolmissa kilpailuissa Arconada oli Espanjan ykkösmaalivahti. Hän toimi useaan otteeseen myös joukkueen kapteenina.
Huolimatta hienosta urastaan Arconada muistetaan ehkä parhaiten virheestään Ranskaa vastaan pelatussa vuoden 1984 EM-kilpailuiden loppuottelussa. Ottelu oli 0–0-tasatilanteessa, kun 59. minuutilla Arconada lipsautti Michel Platinin helpolta näyttäneen vapaapotkun kainalonsa ali maaliin. Ranska voitti ottelun lopulta 2–0 ja termi Arconada kirjattiin ranskalaiseen jalkapalloslangiin tarkoittamaan tämäntyyppistä maalivahdin tekemää virhettä. Arconada pelasi kilpailuiden jälkeen vielä kuusi maaottelua kunnes loukkasi polvensa seurajoukkueessaan ja Andoni Zubizarreta otti paikan. Hän on kolmanneksi eniten maaotteluita Espanjan joukkueessa pelannut maalivahti Zubizarretan ja Iker Casillasin jälkeen.
Espanjan voitettua Euroopan-mestaruuden vuonna 2008 joukkueen kolmosmaalivahti Andrés Palop pukeutui mestaruusjuhlissa Arconadan vuonna 1984 käyttämään pelipaitaan. Palop halusi voiton hetkellä kunnioittaa Arconadaa, joka ”ansaitsee virheestään huolimatta tulla muistetuksi suurista torjunnoistaan sekä seurajoukkueessaan että maajoukkueessa”. Palkinnot voittajille luovutti tuolloin Euroopan jalkapalloliiton puheenjohtajana toiminut Platini.
Arconada pelasi myös Espanjan olympiajoukkueessa Montréalissa 1976 ja epävirallisessa Baskimaan joukkueessa.
Kampela-luokan kuljetuslautta
Kampela-luokka on Suomen merivoimien rannikkotykistöjoukkojen käyttöön hankittu kolmen kuljetuslautan muodostama alusluokka. Alusten kannelle voidaan ajaa erilaisia työkoneita ja muun muassa täysiperärekka mahtuu kyytiin. Kampela 3 oli varustettu miinanetsintäkontein, mutta ne on poistettu.
Malliesimerkki kuljetuskyvystä nähtiin, kun Espoon Meripelastusyhdistyksen tukikohtaan Herrökobbilla rakennettiin uusi laituri keväällä 1981. Merivoimat suoritti lahjoituksena kuljetuksen Kampela 2 -lautalla, jonka kannelle mahtuivat kerralla työssä tarvitut kaksi betoniautoa ja pumppuauto.
Argoksen teatteri
Argoksen teatteri oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Argoksen kaupungissa Kreikassa. Se oli yksi antiikin Kreikan suurimmista teattereista. Teatterin arkeologinen kohde sijaitsee nykyisen Árgoksen kaupungin länsilaidalla Árgos-Mykíneen kunnassa, lähellä kaupungin agoran arkeologista aluetta.
Historia
Teatteri rakennettiin hellenistisen kauden alussa noin 320–300 eaa. Se korvasi varhaisemman, arkaaisella kaudella 400-luvun eaa. alussa rakennetun teatterin, joka sijaitsi noin 100 metriä etelämpänä. Vanha teatteri oli ilmeisesti tarkoitettu Nemeasta Argokseen siirrettyjen Nemean kisojen musiikki- ja teatterikilpailuille. Uusi teatteri oli todennäköisesti samassa käytössä sen jälkeen, kun kisat siirrettiin Argokseen pysyvästi. Teatterilla järjestettiin myös poliittisia kokouksia, kuten Akhaian liiton kokouksia 100-luvulla eaa.
pienoiskuva|vasen|220px|Argoksen teatteri ylhäältä nähtynä. Teatteri uusittiin roomalaisella kaudella noin 120 jaa. keisari Hadrianuksen aikana. Tämän jälkeen siellä järjestettiin roomalaisia tapahtumia, kuten Sebasteia-juhlia, Trajanuksen ja Antinooksen kisoja, eläinten metsästysnäytäntöjä ja gladiaattoriesityksiä. Tämä vaati rakenteellisia muutoksia, kuten näyttämöalueen aitaamista. Samoihin aikoihin läheinen arkaainen teatteri muutettiin odeioniksi.
pienoiskuva|vasen|220px|Teatterin orkhestra ja katsomon alaosaa. Argoksen teatterin käyttö lakkasi 300-luvun jaa. lopulla. Teatteri ja varsinkin sen katsomo oli näkyvissä läpi vuosisatojen. 15. heinäkuuta 1829 teatterissa kokoontui itsenäistyneen Kreikan neljäs kansalliskokous, jonka oli kutsutunut koolle Ioánnis Kapodístrias. Teatterin arkeologiset kaivaukset suoritti École française d’Athènes eli Ranskan arkeologinen koulu vuosina 1890, 1930, 1954–1956, 1981–1982 ja 1986–1987. Tämän jälkeen teatteri on kunnostettu. Nykyisin sillä järjestetään silloin tällöin erilaisia kulttuuritapahtumia.
Rakennus
Teatteri on kaiverrettu kallioon Argoksen akropoliin eli linnavuoren Larissan (nyk. Lárisa) kaakkoisrinteeseen. Heti teatterin itäpuolella sijaitsee antiikin Argoksen agoran arkeologinen alue. Teatterin lähellä oli varhaisempia pyhäkköjä, jotka oli omistettu Dioskuureille ja Zeus Eubuleukselle.
Teatteri oli normaali puolikaarenmuotoinen kreikkalainen teatterirakennus, jonka keskellä oli lähes pyöreä orkhestra. Orkhestran halkaisija oli noin 26 metriä. Sen alla oli maanalainen käytävä näyttelijöiden liikkumista ja näytelmissä tarvittujen ktoonisten jumalhahmojen ilmestymistä varten. Teatterin katsomon leveys oli noin 52 metriä ja pituus (tai etäisyys orkhestrasta takariviin) noin 96 metriä. Katsomoon mahtui noin – katsojaa, mikä tekee siitä yhden antiikin Kreikan suurimmista teattereista Megalopoliin teatterin ohella. Kaksi poikkikäytävää (diazoma) jakoi katsomon pystysuunnassa kolmeen osaan. Kolmet pystysuuntaiset portaat puolestaan jakoivat sen leveyssuunnassa neljään sektoriin Argoksen neljän heimon mukaan. Roomalaisella kaudella katsomoon lisättiin kunniapaikkoja arvovieraille.
Orkhestran takana oli skene- eli näyttämörakennus, jossa oli joonialaisella pylväiköllä koristettu proskenion ja doorilaista tyyliä edustanut portiikki. Roomalaisella kaudella rakennelmaa laajennettiin, ja proskenionista tehtiin korinttilaisen tyylin mukainen ja se koristeltiin mosaiikeilla ja lukuisilla syvennyksiin sijoitetuilla kuvapatsailla.
Ristipaine
Ristipaine tarkoittaa sosiologisena käsitteenä ihmiseen kohdistuvaa sosiaalista painetta, joka aiheutuu moniarvoisen demokraattisen yhteiskunnan ristiriitaisista normeista.
Ristipaineen aiheuttajia voivat esimerkiksi olla yksilön kuuluminen moneen erilaiseen yhteisöön, jotka pyrkivät vaikuttamaan tähän eri lailla, voimakas sosiaalinen liikkuvuus, joukkotiedotuksen ja yksilön tavoitteiden ristikkäisyys tai erot poliittisten puolueiden pyrkimyksissä.
Ristipaine voi aiheuttaa anomiaa, normittomuutta ja vieraantumista ja johtaa ääritapauksissa itsetuhoon.
Rahan kvantiteettiteoria
Rahan kvantiteettiteoria on alun perin David Humen kehittämä ja myöhemmin klassisen taloustieteen ydinteeseihin kuulunut teoria, jonka mukaan markkinoilla olevan rahan määrä verrattuna markkinoilla tarjolla olevien hyödykkeiden määrään, määrää yleisen kuluttajahintatason, eli kääntäen sanottuna rahan hinnan suhteessa hyödykkeisiin. Rahan kvantiteettiteoria liittyy täten rahan neutraalisuuteen, jonka mukaan vaikkapa rahavarannon tuplaus tuplaa hintatason ceteris paribus, muttei vaikuta mitenkään tavaroiden ja palveluiden reaaliseen kokonaistuotantoon, reaalikorkoihin tai työttömyyteen. Milton Friedman ja muut monetaristit herättivät unohtuneen ajatuksen henkiin.
Rahan kvantiteettiteorian perustana on Fisherin yhtälö: , missä
Yhtälö on saanut nimensä yhdysvaltalaisen taloustieteilijä Irving Fisherin mukaan.
Yhtälöä voidaan pitää rahan kiertonopeuden määritelmänä, ja sellaisena se on yleispätevä. Kvantiteettiteoriassa kuitenkin oletetaan lisäksi, että rahan kierto­nopeus (V) on käytännössä vakio ja että keskuspankki pystyy säätelemään liikkeessä olevan rahan määrää (M), mutta ei vaikuttamaan liike­toiminnan kokonais­volyymiin (T). Täten yleinen hintataso määräytyy ennen kaikkea liikkeessä olevan rahan määrän mukaan. Kausaliteetti kulkee teorian mukaan vasemmalta oikealle.
Kritiikki
Teoriaa ovat kritisoineet erityisesti keynesiläisen taloustieteen kannattajat. Heidän mukaansa rahan kvantiteettiteoria pätee ainoastaan täystyöllisyys tilanteessa.
Norma
Norma tarkoittaa seuraavia:
Grigore Alexandrescu
pienoiskuva|Grigore Alexandrescu Grigore Alexandrescu (22. helmikuuta 1810 Târgoviște, Dâmbovița, Valakia – 25. marraskuuta 1885 Bukarest, Romania) oli romanialainen runoilija ja kääntäjä.
Shah Alam
Shah Alamin kaupunkikuvaa hallitsee suurikokoinen Sultan Salahuddin Abdul Azizin moskeija, jossa oli moskeijan valmistuttua maailman korkeimmat minareetit.
Huhu (yhtye)
Huhu oli suomalainen yhtye, joka julkaisi vuonna 1989 ainoan albuminsa Huhu.
Baldwin-marsu
pienoiskuva|Aikuinen Baldwin-marsu uros. Baldwin on täysin karvaton marsurotu. Se on tahattomasti kehittynyt mutaatio, jota ei ole kehitetty laboratoriokokeisiin, toisin kuin Skinny-marsu. Baldwinilla on syntyessään karvat, mutta ne putoavat vähitellen pois ja 48 päivän ikäisenä se on yleensä pudottanut kaikki karvansa. Ensimmäiset baldwinit syntyivät amerikancrestedin jalostuksen seurauksena Kaliforniassa, Yhdysvalloissa, ja ensimmäinen baldwin-rotuinen marsu tuotiin Suomeen elokuussa vuonna 2006 ja samana vuonna syntyi ensimmäinen poikanen Suomessa.
Baldwinin näyttelystandardissa sanotaan, että sen ihon tulee olla puhdas, hyväkuntoinen ja terve. Kaikki värit, väriyhdistelmät ja kuviot ovat sallittuja. Väriä ei arvostella erikseen.
Ruusuöljy
thumb|Ruusuöljyä lasiastiassa. Ruusuöljy on hajuvesiteollisuuden käyttämä hyväntuoksuinen, haihtuva öljy, jota saadaan tislaamalla tai liuottimilla eristämällä eräiden ruusulajien (Rosa damascena, Rosa alba) terälehdistä. Ruusuöljy on varsin kallista, koska 1 000 grammasta terälehtiä saadaan ruusuöljyä vain suunnilleen 0,2–0,3 grammaa.
Árgoksen arkeologinen museo
Árgoksen arkeologinen museo on arkeologinen museo Árgoksen kaupungissa Kreikassa. Se esittelee antiikin Argoksen kaupungista sekä sen lähialueelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Museo on perustettu vuonna 1957. Sen vanhin osa toimii vuonna 1830 rakennetussa uusklassisessa rakennuksessa, joka lahjoitettiin Árgoksen kunnalle vuonna 1932 ja Kreikan valtiolle museokäyttöön vuonna 1955. Rakennuksen viereinen uudempi osa valmistui vuonna 1961. Museorakennus kunnostettiin vuonna 2001. Museon pysyvät näyttelyt ovat kolmessa näyttelysalissa.
Kokoelmat
Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä muinaisesta Argoksen kaupungista, kuten Argoksen teatterista ja agoralta, sekä muualta Argoliin alueelta, kuten Lernasta. Esineet ajoittuvat varhaiselta neoliittiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle. Kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, keramiikkaa, rakennusten osia sekä lattiamosaiikkeja.
Merkittävimpiin museoesineisiin lukeutuvat muun muassa esihistoriallisen Lernan löydöt varhaiselta helladiselta kaudelta; mykeneläisaikaiset figuriinit, kuten kurotrofos eli lasta imettävää äitiä esittävä figuriini, 1300–1200-luvuilta eaa.; pronssinen hopliittisotilaan asepuku (kyrassi ja kypärä) 700-luvulta eaa.; krateerin osa, jonka kuvitus esittää Odysseusta sokaisemassa kyklooppi Polyfemoksen, ja joka on varhaisia esimerkkejä monumentaalimaalauksista keramiikassa, 600-luvulta eaa.; Heraklesta esittävä patsas, joka on hellenistinen kopio Lysippoksen veistämästä niin kutsutusta Farnesen Herakleesta klassiselta kaudelta; sekä eri kuukausien henkilöitymiä esittävä lattiamosaiikki 400-luvulta jaa.
Uisko-luokan joukkojenkuljetusvene
Uisko-luokan joukkojenkuljetusvene eli Marine Alutech Watercat M11  on Suomen merivoimien käyttämä nopea kuljetusvene. Luokka on hyvin liikuntakykyinen ja matalakulkuinen sopien erinomaisesti käytettäväksi matalissa saaristovesissä.
Alukset
Merivoimille on valmistettu aluksia neljänä eri sarjana: U-200-sarjan veneistä runkonumeron U205 Uisko myytiin siviileille huutokaupalla lokakuussa 2013.
Jehan de Lescurel
Jehan de Lescurel (myös Jehannot de l'Escurel) oli ranskalainen keskiajan säveltäjä ja runoilija.
Teokset
Useimmat de Lesculerin teokset ovat monofonisia lauluja. Lauluihin kuuluu muun muassa virelaita sekä balladeja.
Diskografia:
Mediabook "Jehan de Lescurel. Songé .i. songe" (chansons & Dit enté " Gracïeus temps", ensemble Syntagma, essay: Emilia Danilevski ISBN: 3003651420002
Shrek (elokuvasarja)
Shrek on animaatioelokuvasarja, joita tuottaa DreamWorks Animation ja jonka tarinat perustuvat William Steigin kirjaan Shrek!. Sarjassa on kahdeksan elokuvaa, joista viisi kuuluvat varsinaiseen elokuvasarjaan ja muut osat ovat spin-offeja. Varsinaiseen elokuvasarjaan kuuluvat elokuvat Shrek (2001), Shrek 2 (2004), Shrek kolmas (2007) ja Shrek ja ikuinen onni (2010).
Elokuvasarjan kaksi spin-off-osaa ovat Shrek 3-D (2003) ja Shrekin vihreä joulu (2007). Elokuvasarjasta tuttu Saapasjalkakissa-hahmo esiintyy vuonna 2011 ensi-iltansa saaneessa samannimisessä elokuvassa. Elokuvan jatko-osa Saapasjalkakissa: Viimeinen toivomus julkaistiin joulukuussa 2022.
Elokuvat
14. toukokuuta 2004 Dreamworks Animation julkaisi erikois-DVD-paketin, jossa oli mukana elokuvat Shrek ja Shrek 3-D. Se julkaistiin viisi päivää ennen Shrek 2:n julkaisua.
Shrek
150px|vasen|pienoiskuva|Elokuvan juliste Shrek, yksinäinen jätti, hämmästyksekseen löytää satuhahmoja hänen suoltaan, jonne lordi Farquaad on heidät pakottanut. Shrek ystävystyy puhuvan aasin kanssa ja lähtee hänen kanssaan tapaamaan Lordi Farquaadia. Lordi Farquaadilla on oma lehmä ojassa; hän tarvitsee Prinsessa Fionan (jota vartioi raivoisa lohikäärme), jotta hänestä voi tulla kuningas. Kun Shrek ja Aasi saapuvat tapaamaan Farquaadia, he tekevät sopimuksen: jos hän ja Aasi tuovat Fionan Farquaadille, hän vie satuhahmot pois Shrekin suolta. He suostuvat.
Shrek 2
pienoiskuva|Elokuvan juliste|150px Toinen elokuva alkaa sillä, kun Prinssi Uljas on menossa pelastamaan Prinsessa Fionaa lohikäärmeeltä, mutta hän huomaa että Fiona on jo pelastettu. Hän saa tietää että Fiona on häämatkalla Shrekin kanssa. Myöhemmin Shrek ja Fiona joutuvat lähtemään Kaukaiseen maahan tapaamaan Fionan vanhempia, jotka aikovat siunata heidän liittonsa. Kun he ovat Kaukaisessa maassa, Fionan vanhemmat huomaavat, että Fiona ja Shrek ovat erilaisia kuin he olettivat. Paha Prinssi Uljas ja hänen äitinsä Hyvä haltijatar tekevät kaikkensa tuhotakseen Shrekin ja Fionan liiton, jotta Fiona rakastuisi Prinssi Uljaaseen.
Shrek kolmas
150px|pienoiskuva|vasen|Elokuvan juliste Fionan isä Kuningas Harold on sairas. Kuningas sanoo, että jos he eivät löydä Fionan serkkua Arthuria, Shrekin täytyy ruveta johtamaan maata hänen kuoltuaan, mitä Shrek ei missään nimessä halua.
Shrek ja ikuinen onni
150px|pienoiskuva|Elokuvan juliste Elokuvan on käsikirjoittanut Tim Sullivan ja ohjannut Mike Mitchell. Kaikki vanhat näyttelijät palaavat rooleihinsa.
Elokuvassa Shrek on kyllästynyt elämäänsä, ja Tittelintuure huijaa Shrekin allekirjoittamaan sopimuksen, jossa perutaan Shrekin Fionan pelastaminen. Seuraukset eivät kuitenkaan ole hyvät, ja Shrekin pitää saada Fionalta suudelma, jotta sopimus mitätöityisi.
Shrek 3-D
Shrek 3-D (tai 4-D) on lyhytelokuva yhtiöiltä Universal Studios Florida, Universal Studios Japan sekä Warner Brothersilta. Sitä sanotaan 4-D elokuvaksi, koska katsojaa tuntee olevansa mukana elokuvassa.
Shrekin vihreä joulu
Shrekin vihreä joulu on 30-minuuttinen ohjelma, joka on tehty televisiota varten jouluksi näytettäväksi. Se esitettiin Yhdysvalloissa ABC-televisiokanavalla 28. marraskuuta 2007 ja Suomessa MTV3-kanavalla 24. joulukuuta 2007 ja 6. joulukuuta 2010.
Shrek or Treat
Shrek or Treat on 30-minuuttinen ohjelma, joka on tehty Halloweeniksi näytettäväksi ja joka julkaistaan vuonna 2009 tai 2010.
Stig Nyström
Stig Henning Mikael Nyström (14. heinäkuuta 1924 Helsinki – 15. marraskuuta 2018 Helsinki ) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Nyströmin vanhemmat olivat johtaja Rudolf Nyström ja Ede Björkman. Nyström tuli ylioppilaaksi 1942, ja sotien aikaan hän palveli varusmiehenä panssarijoukoissa. Nyström valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 1950, lääketieteen lisensiaatiksi 1956, ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1960. Samana vuonna hän avioitui sairaanhoitaja Maire Sauna-ahon kanssa.
Katja Budanova
Jekaterina Vasiljevna ”Katja” Budanova (, 7. joulukuuta 1916 – 19. heinäkuuta 1943) oli neuvostoliittolainen hävittäjä-ässä ja toiseksi paras naishävittäjälentäjä Neuvostoliiton Lidija Litvjakin jälkeen. Muita naisässiä ei ole. Hän ampui alas 11 saksalaista lentokonetta toisessa maailmansodassa. Hän syntyi maaseudulla Konopljankan kylässä Smolenskin alueella. Hän alkoi nuorena työskennellä moskovalaisessa lentokonetehtaassa. Sen puitteissa hän liittyi lentokerhoon ja hankki itselleen lentokoulutuksen. Hän alkoi toimia lennonopettajana vuonna 1937. Hän toimi näytöslentäjänä erilaisissa tapahtumissa – koneena hänellä oli niissä Jakovlev UT-1.
Nelli Kim
thumb|Nelli Kim, 1980 Nellja Vladimirovna (Nelli) Kim (, s. 29. heinäkuuta 1957 Šurab) on entinen neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili Montréalin 1976 olympialaisten parhaan naisvoimistelijan tittelistä romanialaisen Nadia Comănecin kanssa sekä voitti henkilökohtaisissa lajeissa kolme maailmanmestaruutta ja kaksi Euroopan-mestaruutta.
Katja Budanova
Kesäkuussa 1941 Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon hän haki vapaaehtoisena sotilaslentäjäksi. Hän pääsi 586. hävittäjärykmenttiin, jonka perusti Marina Raskova. Yksikkö koostui pelkästään naislentäjistä. Budanova lensi ensimmäisen sotalentonsa huhtikuussa 1942 Saratovin yllä. Hänet ja muun muassa Lidija Litvjak siirrettiin 437. lentorykmenttiin, joka puolusti Stalingradin ilmatilaa. Hän osoittautui taitavaksi lentäjäksi lentäessään Jakovlev Jak-1 -hävittäjillä. 6. lokakuuta 1942 hän hyökkäsi 13 Junkers Ju 88 -pommikoneen kimppuun ja sai ensimmäisen ilmavoittonsa. Marraskuussa 1942 hän ampui kaksi Messerschmitt Bf 109 -hävittäjää ja yhden Ju 88 -pommikoneen. Seuraavina kuukausina voittoja kertyi lisää. Tammikuussa 1943 hän ja Litvak siirtyivät 73. kaartinhävittäjärykmenttiin, joka oli niin sanottu valioyksikkö. 23. helmikuuta 1943 hän sai Punatähti-kunniamerkin. Hän sai Suuri isänmaallinen sota -kunniamerkin kahdesti.
Nelli Kim
Tadžikistanissa syntynyt mutta Kazakstanissa kasvanut ja voimistelu-uransa aloittanut Kim voitti Montréalin 1976 olympialaisissa neljä mitalia. Kultaa hän voitti joukkuekilpailussa, hypyssä (pistein 19,800) ja permannolla (19,850) sekä hopeaa kahdeksanottelussa (78,675). Nojapuilla hän sijoittui kuudenneksi (19,225). Toisissa olympialaisissaan Moskovassa 1980 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä pistein 19,875 Nadia Comănecin kanssa jaetun kultamitalin permannolla. Moniottelussa hän sijoittui pistein 78,425 viidenneksi ja nojapuilla pistein 19,725 kuudenneksi.