cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Käytäntöyhteisö
Esimerkkejä käytäntöyhteisöistä
Linux.com Community : Linux foundationin ylläpitämä sivusto, jolla yhdistetään kehittäjiä, käyttäjiä ja administraattoreita.
Mielipidevanki
thumb|[[Nelson Mandela oli 1900-luvun merkittävimpiä poliittisia vankeja]] Mielipidevanki on vanki, joka on vangittu mielipiteensä (poliittisen, uskonnollisen tai muun vakaumuksensa tai näkökulmansa) vuoksi.
Termin mielipidevanki (englanniksi prisoner of conscience) otti käyttöön 1960-luvun alkupuolella Amnesty Internationalin perustaja Peter Benenson. Amnesty International lukee mielipidevangeiksi myös mm. etnisen alkuperänsä, sukupuolensa, ihonvärinsä, kielensä tai seksuaalisen suuntautumisensa takia vangitut, mutta ei henkilöitä, jotka ovat käyttäneet väkivaltaa tai puoltaneet sen käyttöä.
Suomi oli Amnesty Internationalin vuosiraporttien mukaan vuosina 2001 ja 2002 Kreikan ohella ainoa Euroopan unionin jäsenmaa, jossa oli järjestön tunnustamia mielipidevankeja. He kaikki olivat aseistakieltäytyjiä. Syynä juuri Suomen aseistakieltäytyjien nimittämiselle mielipidevangeiksi oli siviilipalveluksen pidempi kesto verrattuna lyhimpään mahdolliseen asepalveluksen kestoon. Suomen lisäksi mielipidevankeja oli vuonna 2001 seuraavissa Euroopan ja entisen Neuvostoliiton maissa: Armenia, Azerbaidžan, Georgia, Kirgisia, Kreikka, Turkki, Turkmenistan, Uzbekistan, Valko-Venäjä ja Venäjä. Amnesty Internationalin tietojen mukaan mielipidevankeja oli vuonna 2001 yhteensä 56 maassa ja vuonna 2002 enää 35 maassa. Vuonna 2010 Suomessa oli Amnestyn tietojen mukaan ainakin 48 mielipidevankia.
Lähteet
Carcerato
Rutger Hauer
Rutger Oelsen Hauer (23. tammikuuta 1944 Breukelen, Alankomaat – 19. heinäkuuta 2019 Beetsterzwaag, Alankomaat) oli alankomaalainen näyttelijä. Hauer aloitti näyttelijänuransa Alankomaissa 1960-luvun lopulla, ja 1980-luvulta alkaen hän esiintyi useissa Hollywood-elokuvissa sekä televisiosarjoissa. Hänet nimettiin Alankomaissa ”vuosisadan hollantilaiseksi näyttelijäksi” vuonna 1999.
Elämä ja ura
Rutger Hauer syntyi 23. tammikuuta 1944 Breukelenissa Alankomaissa ja kasvoi Amsterdamissa. Hänen vanhempansa olivat taideopettajia. Nuoruudessaan Hauer kiersi maailmaa rahtilaivan kansimiehenä, palveli Hollannin armeijassa ja teki sekalaisia töitä.
Hauer alkoi esiintyä 1980-luvulla yhdysvaltalaisissa elokuvissa, joista ensimmäisiä olivat Nighthawks (1981) ja Blade Runner (1982). Niitä seurasi lisää merkittäviä rooleja Hollywood-elokuvissa sekä televisiosarjoissa. Hauer sai elokuvasta Pako Sobiborista (1987) Golden Globe -palkinnon ja elokuvasta Fatherland (1994) palkintoehdokkuuden. Alankomaissa Hauer sai useita näyttelijäpalkintoja ja tunnustuksia, kuten ”vuosisadan hollantilainen näyttelijä” vuonna 1999. Hauer sai 2000-luvulla myös useita elämäntyöpalkintoja eurooppalaisilla filmifestivaaleilla.
Hauer oli ympäristöaktivisti ja HIV/AIDS-aktivisti. Hänen omaelämäkertansa All Those Moments: Stories of Heroes, Villains, Replicants, and Blade Runners julkaistiin vuonna 2007.
Hauer kuoli sairastettuaan lyhyen aikaa 75-vuotiaana kotonaan Alankomaissa 19. heinäkuuta 2019.
Valikoitu filmografia
thumb|Rutger Hauer televisiosarjan Floris kuvauksissa vuonna 1968.
Paternopoli
Paternopoli on kunta Etelä-Italiassa, Campanian alueella, Avellinon maakunnassa. Kunta sijaitsee Avellinosta 30 kilometriä itään. Paternopolissa on runsaat 2 000 asukasta.
Alcantara
Alcantara tai Alcântara voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Soinlahti
Soinlahti voi tarkoittaa ainakin seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Luettelo Giuseppe Ungarettin runojen suomennoksista
Tämä on luettelo Giuseppe Ungarettin runojen suomennoksista:
Runot antologioittain
Runot:
Taisteluni (albumi)
Taisteluni on M.A. Nummisen vuonna 1970 julkaisema albumi. Se on tyylillisesti jatkoa vuonna 1967 julkaistulle albumille M. A. Numminen In memoriam. Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat Unto Monosen säveltämä tango "Naiseni kanssa eduskuntatalon puistossa", suoraan sukupuolioppaasta laulettu "Nuoren aviomiehen on syytä muistaa" sekä Sähkökvartetti-yhtyeen ainoa kappale "Kaukana väijyy ystäviä". Kappaleessa "Laki epäsiveellisistä julkaisuista" laulaa Rauli Badding Somerjoki. Levyn kappaleista valtaosa on julkaistu aiemmin EP- ja singlelevyillä. Sähkökvartetti esittää kappaleen "Kaukana väijyy ystäviä".
Kappaleet
Tekijätiedot ovat järjestyksessä säveltäjä - sanoittaja - sovittaja.
CD-julkaisu
Albumi julkaistiin vuonna 1994 CD:nä yhdessä M. A. Numminen In memoriam -albumin kanssa.
Lakeuden laulu
Lakeuden laulu (Slumrande toner) on Johan Bergenstråhlen käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1978. Kiertävästä teatteriseurueesta 1950-luvun Pohjanmaalla kertovan elokuvan pääosissa on suomalaisia näyttelijöitä kuten Marita Nordberg ja Pehr-Olof Sirén. Myös tuotantoryhmässä käytettiin monia suomalaisia. Elokuvan tuotti tuolloin Ruotsissa työskennellyt Jörn Donner.
Lakeuden laulua kuvattiin kesällä 1977 itäisellä Uudellamaalla, Helsingissä ja Vaasassa. Vuonna 1978 valmistunut elokuva sai Suomessa ensi-iltansa keväällä 1981 Nordia-teatterissa Helsingissä. Suomalaisilla televisiokanavilla se on esitetty 1985 ja 1986.
Juoni
Teatteriseurue kiertää Suomen maaseutua esittämässä englantilaista salonkikomediaa 1950-luvun lopulla, jolloin koteihin hankitut televisiot ovat alkaneet viedä yleisöä teatterilta. Katsojia tulee esityksiin vähän, ja hekin niin tosikoita etteivät osaa arvostaa teatteriesitysten hienostunutta huumoria. Elokuva seuraa myös teatteriväen keskinäisiä suhteita. Diktaattorimainen teatterinjohtaja Partanen toimii myös ohjaajana, yhden pääosan näyttelijänä ja kiertuebussin kuljettajana. Hänen vaimonsa Rosa on seurueen viinaan menevä ja miehensä uskottomuudesta kärsivä primadonna, jonka toivottomuus saa traagisia piirteitä.
Arvioita
Helsingin Sanomien Helena Ylänen piti ruotsalaiselokuvaa raikkaan ulkopuolisena näkemyksenä 1950-luvun naapurimaasta: ”Suomi näyttää Suomelta muttei samalta.” Näyttelijöiden hän kirjoitti tekevän työtään vapautuneesti ja keskittyneesti. Erityisesti Ylänen kehui Marita Nordbergin ja Paavo Piskosen roolitöitä. Lehden tv-arvostelija Pertti Avola näki myös elokuvassa paljon ansioita, mutta harmitteli ettei se mene tarpeeksi syvälle esittemäänsä miljööseen tai aihepiiriin vaan jättää katsojansa vähän tyhjän päälle.
Yrjö Niiniluoto
Yrjö Emil Niiniluoto (9. helmikuuta 1900 Tampere – 4. marraskuuta 1961 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli Helsingin Sanomien päätoimittajana vuosina 1938–1961.
Elämäkerta
Yrjö Niiniluodon vanhemmat olivat matkaposteljooni Kaarlo Emil Niiniluoto ja Aino Lydia Grönlund. Niiniluoto sai koulussa pelkästään kiitettäviä arvosanoja ja kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1919. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineinaan saksaa ja englantia ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1923. Edessä näytti olevan lupaava akateeminen ura. Varusmiespalveluksen jälkeen Niiniluoto meni kuitenkin töihin Helsingin Sanomiin, jonka palveluksessa hän työskenteli kuolemaansa saakka. Hän työskenteli lehden ulkomaanosaston toimittajana 1925–1936 ja oli 1926–1928 ulkomaankirjeenvaihtajana Kansainliiton päämajassa Genevessä sekä 1933–1936 Lontoossa. Hän oli ensimmäisiä suomalaisia päätoimisia ulkomaankirjeenvaihtajia. Vuosina 1936–1938 Niiniluoto oli lehden tavallisena artikkelitoimittajana.
Niiniluodosta tuli Helsingin Sanomien päätoimittaja 1938, kun hänen edeltäjänsä Eljas Erkko nimitettiin Suomen ulkoministeriksi. Hän oli myös Ilta-Sanomien päätoimittajana 1938–1946. Niiniluoto ja Sanoma-yhtiön johtaja Erkko olivat luonteiltaan erilaisia, mutta heidän yhteistyönsä sujui kohtalaisesti. Niiniluodolla oli suomalaiseksi toimittajaksi poikkeuksellisen paljon kansainvälisiä yhteyksiä. Hän toimi 1927–1933 Exchange Telegraph Companyn, 1940–1941 Reutersin, 1946–1950 Dagens Nyheterin ja 1945–1957 The Timesin Suomen-kirjeenvaihtajana. Niiniluoto kuoli sydänhalvaukseen vuonna 1961 ollessaan ulkomaanmatkalla Johannesburgissa Etelä-Afrikassa.
Foz do Iguaçu
Foz do Iguaçu on kaupunki Paranán osavaltiossa Brasiliassa. Kaupungin asukasluku oli 256 088 vuonna 2010. Kaupunki sijaitsee noin 650 kilometriä länteen Paranán pääkaupungista, Curitibasta. Foz do Iguaçun tärkein nähtävyys on Iguassun vesiputoukset. Kaupungin alueella sijaitsee myös Itaipun pato.
Turun keskiaikaiset markkinat
thumb|Köydenpunontaa. thumb|Sotilasta esittävä vapaaehtoinen näyttelijä.
Keskiaikaiset markkinat on Turussa järjestettävä Suomen suurin keskiaika- ja muinaistapahtuma. Tapahtuma järjestetään vuosittain kesä–heinäkuun vaihteessa Turun Vanhalla Suurtorilla. Keskiaikaiset markkinat järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1996. Vuosina 1996–2010 tapahtuman järjestäjänä toimi Turun kaupunki. Vuonna 2010 perustettiin markkinat sittemmin järjestänyt yhdistys Turun Suurtorin keskiaika ry.
Markkinoiden sisältö koostuu käsityöläisten työnäytöksistä, torimyynnistä, teatterista, nukketeatterista, musiikista, sirkuksesta, tanssista ja monipuolisesta tieteellisestä ohjelmistosta, kuten luennoista ja opastetuista kierroksista. Keskiaikaisten markkinoiden suurimpia yksittäisiä ohjelmakokonaisuuksia on Vanhalla Suurtorilla tapahtuva markkinanäytelmä, johon osallistuu yli 80 harrastajanäyttelijää. Markkinat sijoittuvat vuosittain vaihtuvaan teemavuoteen, joka vaikuttaa esimerkiksi näytelmän käsikirjoitukseen. Kesällä 2018 markkinat sijoittuvat vuoteen 1400.
Keskiaikaiset markkinat on vakiinnuttanut asemansa yhtenä Turun suosituimmista kesätapahtumista ja kerää joka vuosi neljänä markkinapäivänä yli 100 000 kävijää. Vuoden 2015 markkinoilla vieraili ennätykselliset 180 000 kävijää. Vuonna 2017 kävijöitä oli 163 000.
Keskiajan Turku -tapahtumakokonaisuus
Nykyään keskiaikaisten markkinoiden järjestäjänä toimii vuonna 2010 perustettu yhdistys, Turun Suurtorin keskiaika ry. Sen tavoitteena on edistää keskiajan ja erityisesti Turun keskiaikaisen historian ja arkeologian sekä muinaistekniikan ja perinteisten käsityötaitojen tuntemusta, tunnettavuutta ja harrastusta. Yhdistys toimii linkkinä ja yhteistyön edistäjänä suuren yleisön, keskiajan historian ja historian elävöittämisen harrastajien sekä yhdistysten, museoiden ja tiedeyhteisön välillä. Turun Suurtorin keskiaika ry:n jäsenet ovat Aboa Vetus & Ars Nova -museo, tiedeyhteisö Turun Historiallinen Yhdistys, Muinaistaitoyhdistys Ukonvakka ry, pelimanniyhdistys Wanha Cehno ry, WarusSeppäin kilta ry, Turun Keskiaikaseura Unikankare ry ja Turun kulttuuritapahtumien tuki ry.
Keskiaikaiset markkinat on osa laajempaa Keskiajan Turku -tapahtumakokonaisuutta, joka koostuu viidestä eri tapahtumasta: Keskiaikaisista markkinoista, keskiajasta Aboa Vetus & Ars Nova -museossa, Keskiajan Turku Tuomiokirkossa -tapahtumasta, Turun Linnan keskiaikatapahtumasta sekä Rohan tallien hevosturnajaisista. Keskiajan Turku -kokonaisuutta järjestävät yhdessä Turun Suurtorin keskiaika ry, Turun museokeskus, Aboa Vetus & Ars Nova, Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä ja Rohan tallit. Vuoteen 2013 asti Aboa Vetus & Ars Nova järjesti omat Hansakauppias Laurentiuksen markkinansa Suurtorin vieressä. Vuodesta 2014 lähtien museo on kuitenkin panostanut aidon keskiajan esittelyyn opastusten, arkeologisten kaivausten ja luentojen kautta.
Brad Winchester
Bradley "Brad" Winchester (s. 1. maaliskuuta 1981 Madison, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän pelaa oikeana laitahyökkääjänä.
Winchester pelasi kaudet 1997–1999 ns. Yhdysvaltain kansallisessa kehitysohjelmassa, joka kehitti nuoria lupauksia. Kaudet 1999–2003 hän edusti WCHA-yliopistosarjassa pelaavaa Wisconsinin yliopiston joukkuetta. Tuona aikana Winchester varattiin myös NHL:ään, kun Edmonton Oilers otti miehen 35. varauksena vuoden 2000 varaustilaisuudessa.
St. Louisissa pelatessaan Winchester pelasi kauden alkua, jolla hän edusti AHL:n Peoria Rivermeniä, lukuun ottamatta vakituisesti NHL:ssä. Helmikuussa 2011, kesken kauden, hän siirtyi Anaheim Ducksiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Lokakuussa 2011 hän teki vapaana pelaajana sopimuksen San Jose Sharksin kanssa osallistuttuaan sitä ennen seuran harjoitusleirille.
Yhdysvaltoja Winchester edusti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1999 ja nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2000.
Debra Winger
pienoiskuva|upright|Debra Winger vuonna 2009. Debra Winger (oik. Mary Debra Winger, s. 16. toukokuuta 1955 Cleveland Heights, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Varhainen elämä
Debra Winger syntyi amerikanjuutalaiseen perheeseen. 18-vuotiaana hän joutui vakavaan auto-onnettomuuteen ja sai aivoverenvuodon. Hän oli sokea ja vasemmalta puolelta halvaantunut kymmenen kuukauden ajan. Toivuttuaan hän päätti muuttaa elämänsä suuntaa ja muutti Kaliforniaan tullakseen näyttelijäksi.
Ura
Debra Wingerin ensimmäinen elokuvatyö oli Debbien rooli elokuvassa Kun tytöiltä meni piikuus (Slumber Party ’57, 1976). Hänen muita elokuviaan ovat muun muassa Kaupunkicowboy (Urban Cowboy, 1980), Torstai on toivoa täynnä (Cannery Row, 1982), Upseeri ja herrasmies (1982), Hellyyden ehdoilla (1983) ja Vaaralliset yhdessä (Legal Eagles, 1986). 1980-luvun jälkeen hänen roolinsa elokuvissa ovat vähentyneet, ja vuosien 1995 ja 2001 välillä hän ei tehnyt yhtään elokuvaa vaan muun muassa opetti Harvardin yliopistossa ja kirjoitti kirjan. Vuonna 2008 Winger esiintyi elokuvassa Rachel Getting Married.
Debra Winger on ollut urallaan kolme kertaa ehdolla Oscarin saajaksi.
Yksityiselämä
Winger on ollut naimisissa Timothy Huttonin kanssa vuosina 1986–1990 ja Arliss Howardin kanssa vuodesta 1996 lähtien. Hänellä on molemmista avioliitoista yksi lapsi.
Ronald McDonald
thumb|250px|Ronald McDonaldia esittävä patsas istuskelemassa penkillä McDonald's-ravintolassa.
Ronald McDonald on yhdysvaltalaisen McDonald’s-pikaruokaketjun vuonna 1963 kehittämä maskotti, jonka tarkoituksena on markkinoida McDonald’sin pikaruokaa lapsille. Ronald McDonald on klovni, jolla on keltaiset vaatteet, valkoinen iho ja punaiset hiukset.
Vaikka Ronald McDonaldina esiintyneitä henkilöitä on satoja, McDonald’s on käyttänyt televisiomainoksissaan yhtä näyttelijää kerralla. Tähän mennessä mainoksissa McDonaldina ovat esiintyneet:
Ronald McDonaldin maskeeraaminen ja pukeminen kestää noin kaksi tuntia.
Vuonna 2001 ilmestyneen Fast Food Nation: The Dark Side of the All-American Meal -kirjan mukaan peräti 96 prosenttia yhdysvaltalaisista lapsista tunnisti Ronald McDonaldin. Ainoastaan Joulupukki oli tunnetumpi hahmo.
Pikaruoan ja McDonald’sin vastustajat ovat verranneet Ronald McDonaldia Camel-savukkeiden entiseen maskottiin Joe Cameliin, jonka väitettiin houkutelleen lapsia tupakoimaan.
Ronald McDonald Lastentalosäätiö
Vuonna 1996 perustettu itsenäinen Ronald McDonald Lastentalosäätiö (RML) edistää lasten hyvinvointia keräämällä varoja lasten terveydenhoidon edistämiseen. Säätiö ylläpitää luotettavien yhteistyökumppaneiden (HUS Lastensairaala ja vanhempien tukiyhdistykset) tukemina Ronald McDonald Taloa, joka on tarkoitettu pitkäaikaissairaille lapsille ja heidän perheilleen kodinomaiseksi majoitusvaihtoehdoksi pitkien sairaalahoitojen ajaksi. Suomen McDonald’s osallistuu säätiön hallinnollisiin kuluihin ja sekä antaa säätiölle erilaista asiantuntija-apua. Yhteistyökumppaneita ovat Kympin Lapset – HYKSin lapsisyöpäpotilaiden vanhemmat ja ystävät ry, HYKS Lastenklinikka ja Lastenlinna ja Sydänlapset ja -aikuiset ry.
Kansainvälinen kattojärjestö Ronald McDonald House Charities (RMHC) perustettiin Yhdysvalloissa vuonna 1974. RMHC:llä on toimintaa 65 maassa ja alueella, maailmalla on esimerkiksi lähes 400 Ronald McDonald taloa.
Valles Marineris
thumb|300px|Valles Marineris Valles Marineris on laaja kanjonijärjestelmä Marsissa. Mariner 9 -luotain löysi sen vuonna 1971, ja se on nimetty luotaimen mukaan. Valles Marineris sijaitsee Marsin päiväntasaajalla, itään Tharsiksen ylängöstä. Valles Marineris on aurinkokunnan suurin tunnettu vajoama. Se on itä-länsisuunnassa 4 000 kilometriä pitkä, keskimäärin 200 kilometriä leveä ja paikoin 9 kilometriä syvä.
Valles Marineris ei ole Grand Canyonin tavoin veden uurtama, vaan se on hautavajoama, planeetan kuoreen auennut repeämä. Ajan myötä sitä ovat kuitenkin muovanneet vesi ja jää sekä maanvyörymät ja luhistumat.
Noctis Labyrinthus
thumb|Tharsiksen ylängön itäosa. Kuvan oikeassa alalaidassa Noctis Labyrinthus. Noctis Labyrinthus, "Yön labyrintti", sijaitsee Valles Marineriksen läntisellä reunalla, itään tulivuori Pavonis Monsista. Nimensä mukaisesti se on valtava sirpaleisten rotkojen labyrintti.
Ius ja Tithonium Chasmata
Noctis Labyrinthuksen itäpuolella ovat Ius ja Tithonium Chasmata, kaksi rinnakkain kulkevaa kanjonia. Ius on näistä kahdesta leveämpi, ja se johtaa Melas Chasmaan. Tithoniumin rinteiltä on löytynyt uurteita, jotka ovat joko veden tai tuulen kuluttamia.
Melas, Candor ja Ophir Chasmata
Idempänä on kolme syvää rotkoa, etelästä lukien Melas, Candor ja Ophir Chasmata. Melas sijaitsee itään Iuksesta, Candor taas itään Tithoniumista. Ophir on ovaalinmuotoinen Candoriin liittyvä vajoama. Kaikki kolme rotkoa ovat yhteydessä tosiinsa. Tämä alue on Valles Marineriksen syvin, ulottuen aina 9 kilometrin syvyyteen.
Coprates Chasma
thumb|Tietokonemallinnus Tithonium Chasmasta. Kolmen syvän rotkon itäpuolella on Coprates Chasma, joka muistuttaa Iuksen ja Tithoniumin kanjoneita.
Eos ja Ganges Chasmata
Coprates Chasman itäpuolella ovat Eos ja Ganges Chasmata, kaksi syvää laaksoa.
Chryse
Valles Marinerisin itäpäässä on Capri Chasman rotko. Valles Marineris päättyy Chrysen alueeseen, Marsin pohjoisille tasangoille, lähelle Viking 1 -luotaimen laskeutumispaikkaa.
Nicolas Dalayrac
thumb|200px|Nicolas Dalayrac Nicolas-Marie d'Alayrac, (8. kesäkuuta 1753 Muret, Ranska – 26. marraskuuta 1809 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä. Dalayrac oli aluksi asianajaja, mutta isänsä kehotuksesta luopui urastaan ja omistautui kokonaan intohimolleen musiikille.
Tausta
Dalayrac sai viran Artois'n kreivin, tulevan Ranskan kuninkaan Kaarle X:n palveluksessa Versailles'n hovissa. Hän sai palkkiona 750 livreä, jota täydensi hänen isältänsä saama 450 livren korkotulo.
Dalayracin ensimmäiset sävellykset olivat viuluduoja, jousitrioja ja kvartettoja. Hän julkaisi musiikkiaan italialaisen salanimen turvin. Hänen kvartettonsa saavuttivat suurta menestystä, ja seurauksena oli hänen todellisen henkilöllisyytensä paljastuminen. Dalayrac oli todennäköisesti vapaamuurareiden jäsen, sillä hän sävelsi vuonna 1778 musiikin tilaisuuteen, jossa Voltaire otettiin järjestön jäseneksi. Lisäksi hän sävelsi musiikin Benjamin Franklinin kunniaksi, kun hänet vastaanotettiin Anne-Catherine Helvétius'n luokse.
Dalayrac avioitui Gilberte Pétronille Sallarden kanssa. Vallankumouksen aikana hän muutti nimensä kirjoitustavan d'Alayracista Dalayraciksi. Vuonna 1798 hänen valittiin Ruotsin akatemian jäseneksi. Hän sai Kunnialegioonan kunniamerkin vuonna 1904.
Le Poète et le musicien.
Lauri Heikki Kuorikoski
Lauri Heikki Kuorikoski (1830–1906) oli suomalainen kirkonrakentaja, kaustislaisen Kuorikosken kirkonrakentajasuvun neljättä polvea. Hänen vanhempansa olivat kirkonrakentaja Jaakko Kuorikoski ja Maria Liisa Laurintytär o.s. Rauma.
Lauri Heikki oli Jaakko Kuorikosken vanhin poika ja oli veljiensä Juho Jaakon ja Erkki Kustaan tapaan aluksi isänsä mukana kirkonrakennusopissa; myöhemmin hän työskenteli myös itsenäisesti. Hänen itsenäisiin rakennustöihinsä kuuluu omin suunnitelmin tehdyt Evijärven kirkon muutostyöt vuonna 1872 ja Ullavan kirkon muutostyöt vuonna 1900, niinikään omin suunnitelmin. Kuorikoski rakensi kellotapulit Saarijärvelle (1865) ja Konginkankaalle (1880). Hän uudisti aikaisemmin valmistuneiden Ullavan (1860), Karstulan (1861) , Vimpelin (1869) , Evijärven (1872) ja Alajärven (1876) tapuleiden ulkomuodon perusteellisesti. Jaakko ja Lauri Heikki Kuorikoski muokkasivat tyypillistä pohjalaista renessanssityylistä kellotapulia omaperäiseksi Kuorikoski-tapuliksi. Siinä on edeltäjiään runsaampi listoituskoristelu ja kattopinnat ovat lyhyempiä.
Työn taloustiede
Työn taloustiede tutkii työmarkkinoiden toimintaa. Työn taloustieteen tunnetuimpia aiheita ovat muun muassa tulonjako, työn tarjonta, työttömyys ja koulutus.
Työmarkkinoita voidaan tarkastella muiden markkinoiden tapaan kysynnän ja tarjonnan kautta. Työntekijät tarjoavat työtä, josta saavat korvaukseksi palkkaa. Työnantajille työ on yksi tuotannontekijöistä. Työmarkkinoiden tasapaino määrää palkkatason sekä työllisyyden. Kun työn tarjonta ylittää työnkysynnän vallitsevalla palkkatasolla, syntyy työttömyyttä. Työttömyydestä aiheutuu monia ongelmia, jonka vuoksi täystyöllisyys on monen hallituksen tavoitteena.
Rautuskylä
Rautuskylä (tai Rauduskylä  ) on pieni järvenrantakylä Kittilän kunnassa Lapin maakunnassa. Se sijaitsee Rautusjärven etelärannalla noin 33 kilometriä Kittilän kirkonkylältä pohjoiseen. Kylässä on noin 45 asukasta.
Rautuskylä on luokiteltu valtakunnallisesti arvokkaaksi maisema-alueeksi. Tämä vaikuttaa maankäyttöön ja maisemaan liittyvä kiistat hidastivat esimerkiksi Levin osayleiskaavan hyväksymistä 2010-luvun alussa. Levi sijaitsee noin 7-10 kilometrin päässä etelälounaassa. Kylässä on vanhaa rakennuskantaa, johon kuuluvat komeat talonpoikaistalot perinteisine pihapiireineen.
Työn taloustiede
Työmarkkinoita voidaan tarkastella joko mikrotaloudellisesta tai makrotaloudellisesta näkökulmasta. Mikrotaloustiede tarkastelee yksittäisen työntekijän ja yrityksen päätöksiä. Makrotaloustiede taas tarkastelee työmarkkinoiden suhdetta hyödykemarkkinoihin, rahapolitiikkaan sekä kansainväliseen kauppaan aggregoitujen suureiden tasolla. Suurin osa työn taloustieteestä tehdään nykypäivänä mikrotaloustieteen näkökulmasta.
Lizabeth Scott
pienoiskuva|upright|alt=Lizabeth Scott elokuvassa Paholaisnainen vuonna 1946|Lizabeth Scott elokuvassa [[Paholaisnainen vuonna 1946.]] Lizabeth Scott  oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän menestyi varsinkin film noir -tyylilajin elokuvissa.
Rautuskylä
Kylän asutus rajoittuu Rautusjärven etelärannan ja seututie 955:n läheisyyteen. Ounasjoki virtaa parin kilometrin päässä kylästä länteen.
Työn taloustiede
Mikrotaloustieteen kysymyksiä
Käytännössä on kuitenkin useita syitä, miksi työmarkkinat ovat varsin epätäydellisesti kilpaillut. Työmarkkinat ovat paikallisia, niillä on rajallinen määrä työnantajia ja työntekijöiden liikkuvuus on rajallista. Näin ollen työnantajien asema markkinoilla saattaa olla monopsoninen. Tämän näkökulman avulla voidaan perustella työmarkkinoiden säädöksiä kuten minimipalkkaa.
Lizabeth Scott
Tuleva tähti syntyi Scrantonissa, Pennsylvaniassa; hänen vanhempansa olivat katolilaisia siirtolaisia Slovakiasta. Hänen ristimänimensä oli Emma Matzo, mutta taiteilijanimi Lizabeth Scottista tehtiin virallinen Los Angelesissa 20. lokakuuta 1949.
Työn taloustiede
Mikrotaloustieteen kysymyksiä
Työntarjonta on jäykkää eli se ei mukaudu kovin nopeasti kysynnän muutoksiin. Näin ollen työttömyyttä esiintyy suhdannevaihteluiden yhteydessä myös kilpailullisilla markkinoilla. Lisäksi työn etsinnässä on ongelmana informaation epätäydellisyys, sillä työntekijällä ei ole tietoa kaikista sopivista avoimista paikoista eikä työnantajalla kaikista mahdollisista ehdokkaista. Tämän vuoksi työn etsintä vie aikaa ja aiheuttaa talouteen muutamien prosenttien kitkatyöttömyyden.
Rautuskylä
Kylän asukkaat saavat elantonsa maataloudesta, käsitöistä sekä matkailusta. Rautusjärvi sopii lähijärvineen esimerkiksi kalastukseen ja melomiseen. Kylässä on entiseen kouluun rakennettu majatalo. Kittilän seurakunnalla on ollut leirikeskus kylässä.
Kylä on merkitty asiakirjoihin muodossa Rautuskylä vuonna 1855. Paikallisten mukaan nimen pohjana ovat rauduskoivut. Niihin viitataan murteellisesti etuliittellä rautus-, myös nimissä Rautusjoki, Rautusjärvi (Rautusjärvi 1851) ja Rautusvaara. Nimi on hyväksytty myös karttoihin, vaikka talonnimi on Raudus (Rautus 1734–1797, Zachris Raudus 1794). Toisena mahdollisuutena pidetään sitä, että kylälle nimensä antaneen järven nimi sisältää kalannimityksen rautu. Tällöin nimi olisi kehittynyt seuraavasti: Rautujärvi > Rautunen > Rautusjärvi.
Työn taloustiede
Mikrotaloustieteen kysymyksiä
Työmarkkinoilla on myös epäsymmetristä informaatiota. Työnantajalla on puutteellista tietoa työntekijöiden ominaisuuksista. Näin ollen työttömyys voi toimia huonona signaalina työntekijän ominaisuuksista. Lisäksi työmarkkinoilla voidaan ajatella olevan haitallista valikoitumista, jos pitkän työttömyyshistorian arvellaan kuvaavan huonoja ominaisuuksia.
Epäsymmetrinen informaatio vaikuttaa myös palkan määräytymiseen. Jos työnantaja ei pysty erottelemaan ahkeria ja laiskoja työntekijöitä, ei ole myöskään kannustetta olla ahkera. Toisaalta työntekijä voi pyrkiä antamaan signaaleja ominaisuuksistaan työnantajalle. Monilla aloilla koulutuksesta ei ole suoranaista hyötyä, mutta työnantaja voi päätellä tutkinnon heijastavan kyvykkyyttä, jolloin työntekijöillä on kannuste kouluttautua erottuakseen muista.
Lizabeth Scott
Scottin varhaisia elokuvia olivat Paholaisnainen (1946) ja Kuumat paikat (1947). Useiden menestyksekkäiden rooliensa päätteeksi hän vetäytyi suuremmista rooleista vuonna 1957 tehtyään sitä ennen viimeisen esiintymisensä Elviksen elokuvassa Kiihkeitä rytmejä. Scottilla on tähti Hollywood Walk of Famella.
Scott esiintyi myös teatterinäyttämöllä ja televisiossa. Hän oli naimaton ja lapseton.
Youri Loen
Youri Loen (s. 27. tammikuuta 1991) on hollantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Maltalaista Mosta FC:tä.
Koko Taylor
thumb|240px|Koko Taylor vuonna 2006. Koko Taylor (oik. Cora Walton, 28. syyskuuta 1928 Shelby County, Tennessee – 3. kesäkuuta 2009 Chicago, Illinois) oli yhdysvaltalainen blueslaulaja.
Taylor asui nuorena Memphisissä. Vuonna 1954 hän muutti rekkakuskina työskennelleen aviomiehensä Robert Taylorin kanssa Chicagoon. Koko Taylor alkoi esiintyä kaupungin bluesklubeissa, joissa hänen voimakas äänenkäyttönsä herätti lopulta vuonna 1962 tuottaja Willie Dixonin huomion. Dixon järjesti Taylorille lisää keikkoja sekä levytyssopimuksen. Vuonna 1965 Taylor levytti Chess-yhtiölle suurimman hittinsä, joka oli versio Dixonin alun perin Howlin’ Wolfille tekemästä kappaleesta "Wang Dang Doodle". Single nousi R&B-listoilla sijalle neljä ja sitä myytiin yli miljoona kappaletta. Tätä onnistumistaan Taylor ei pystynyt enää toistamaan, vaikka jatkoi levyttämistä vuosikymmeniä.
Keikkailu USA:ssa 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa toi Taylorille paljon uusia faneja. Saatuaan levytyssopimuksen Alligator Recordsille levyt menivät kaupaksi laajemmalle yleisölle. Alligatorille Taylor levytti tusinan verran levyjä. Siinä sivussa hänet on nimetty monesti Grammy-ehdokkaaksi, ja hän on voittanut 25 W.C. Handy -palkintoa (enemmän kuin kukaan muu artisti). Vuonna 1989 Taylor joutui auto-onnettomuuteen. Hän esiintyi 1990-luvulla muutamissa elokuvissa ja avasi 1994 Chicagoon bluesklubin, joka tosin suljettiin 1999.
Taylor vaikutti urallaan lukuisiin muihin naislaulajiin, joista voidaan mainita esimerkiksi Bonnie Raitt, Shemekia Copeland, Janis Joplin, Shannon Curfman, ja Susan Tedeschi. Taylor lauloi vielä viimeisinä vuosinaan noin sadassa konsertissa vuodessa.
Taylor kuoli 3. kesäkuuta leikkauksen aiheuttamiin komplikaatioihin Chicagossa.
Pelle Miljoona & 1980
Pelle Miljoona & 1980 syntyi kahden Pelle Miljoonan yhtyeen nimenvaihdoksen kautta. Yhtyeen ensimmäinen nimi oli 'Pelle Miljoona & 1978', tämän jälkeen nimeksi vaihtui 'Pelle Miljoona & 1979'. Yhtyeessä oli historiansa aikana kaksi erilaista kokoonpanoa. Yhtye toimi syksystä 1978 loppuvuoteen 1979. Pelle Miljoona & 1980 alkoi keikkailla uudelleen vuonna 2004.
Ensimmäinen kokoonpano
Ensimmäinen kokoonpano syntyi Pohjalla LP:n julkaisemisen jälkeisellä kiertueella syksyllä 1978. Tämä kokoonpano oli nimeltään 'Pelle Miljoona & 1978' ja siihen kuuluivat Pelle Miljoona (laulu), Rubberduck Jones (kitara), Ari Taskinen (basso) ja Tumppi Varonen (rummut). Koiton keikalla kokoonpanoon kuului myös Pelle Miljoona & N.U.S.:in kitaristi Pasi "Bastard" Huopalainen.
Yhtyeen nimeksi vaihtui 'Pelle Miljoona & 1979' luultavimmin vuodenvaihteessa 1978–1979. Tämä ei ollut kauan kokoonpanon nimenä, kun se jo vaihdettiin alkuvuodesta 1979 muotoon 'Pelle Miljoona & 1980'. Tämä kokoonpano julkaisi 7" singlet "Pelkistettyä todellisuutta" / "Ramblin' Rose" ja "Mulla menee lujaa" / "Rakastava voima". Tämän lisäksi kokoonpano julkaisi keväällä 1979 Pelko ja viha LP:n. Ensimmäinen kokoonpano ei ollut kuitenkaan kovin pitkäikäinen ja se muuttui kesällä 1979.
Toinen kokoonpano
Toinen kokoonpano syntyi kesällä 1979, kun yhtyeeseen liittyi toiseksi kitarististiksi Stefan Piesnack. Toinen kokoonpano on yhtyeen tunnetuin. Jonkin aikaa yhtyeen nimenä oli myös pelkkä '1980'. Näin oli Viimeinen syksy LP:n ensipainoksessa ja loppuvuoden 1979 mainosjulisteissa.
Toinen kokoonpano levytti ja julkaisi yhtyeen tunnetuimmat julkaisut. Se julkaisi 7" singlet "Lanka palaa" / "Intiaanikesä" ja "Tahdon rakastella sinua" / "Viimeinen syksy (jukebox)". Näiden lisäksi kokoonpano julkaisi LP:n Viimeinen syksy, josta tuli yksi Suomirockin historian ja uuden aallon merkittävimmistä levyistä. Levy nimittäin sisälsi jo singlenä julkaistun hitin "Tahdon rakastella sinua", jota yleisesti pidetään Pelle Miljoonan yhtyeiden suurimpana hittinä Pelle Miljoona Oy:n "Moottoritie on kuuma" -kappaleen rinnalla.
Toinen kokoonpano hajosi loppuvuodesta Tavastian viimeiseen keikkaan 12. joulukuuta 1979. Tällä keikalla äänitetty live-LP Näyttämökuvia julkaistiin vuoden 1980 puolella. Keikan esityksiä löytyy viisi kappaletta lisää Metropolis-livekokoelmalevyltä (1980/1996). Kuvamateriaalia tuosta televisiota varten kuvatusta esiintymisestä on säilynyt viiden kappaleen verran. Kappaleet julkaistiin vuonna 2005 Pelle Miljoonan Elä DVD:llä ja se onkin ainoa kolmesta Tavastia-tallenteesta, joka sisältää kappaleen "Gabriel".
Päivi Niemi-Laine
Päivi Niemi-Laine (ent. Järvinen, s. 2. huhtikuuta 1968 Riihimäki) on suomalainen ammattiyhdistystoimija. Hän on ollut Julkisten ja hyvinvointialojen liiton (JHL) puheenjohtajana kesäkuusta 2016 lähtien. Hänen edeltäjänsä Jarkko Eloranta siirtyi SAK:n puheenjohtajaksi. Kesäkuussa 2017 Niemi-Laine valittiin puheenjohtajaksi seuraavalle viisivuotiskaudelle. Niemi-Laine on työskennellyt JHL:ssä vuodesta 2009.
Ura
Koulutukseltaan Niemi-Laine on filosofian maisteri. Hän on suorittanut myös järjestöjohtamisen eMBA-koulutuksen 2018–2020 ja opiskellut yhteiskuntatieteiden tohtoriohjelmassa Tampereen yliopistossa vuodesta 2021.
Pelle Miljoona & 1980
Comeback
Pelle Miljoona & 1980 esiintyi harvakseltaan eri tilaisuuksissa vuosina 2004–2007. Yhtyeeltä julkaistiin vuonna 2004 kokoelma-albumi Vallankumous kulttuuriin. Yhtye esiintyi yhtenä illan kokoonpanoista Pelle Miljoonan 50-vuotisjuhlassa Helsingin Nosturissa 11. helmikuuta 2005. Yksitoista keikalla esitettyä kappaletta on mukana vuonna 2005 julkaistulla Pelle Miljoonan Elä DVD:llä. Varsinaisena comebackina voitaneen pitää minikiertuetta helmikuussa 2007 kokoonpanolla Pelle Miljoona (laulu ja rummut), Rubberduck Jones (kitara), Stefan Piesnack (kitara), Ari Taskinen (basso) ja Tumppi Varonen (laulu ja rummut). Tällöin yhtye palasi myös Tavastialle 22. helmikuuta 2007.
Päivi Niemi-Laine
Ura
1980–1990-luvulla Niemi-Laine työskenteli monenlaisissa käytännön työtehtävissä. Myöhemmin hän oli Hämeen Kansan avustava toimittaja 1996, 1997 ja 2001 ja toimi kansanedustaja Klaus Hellbergin avustajana 1999 ja kansanedustaja-ministeri Johannes Koskisen avustajana 1998–2001. Niemi-Laine oli mukana presidentti Tarja Halosen vaalikampanjassa 1999–2000.
Pelle Miljoona & 1980
Pelle Miljoona & 1980:n julkaisut
Yhtye on mukana myös kokoelmilla:
Päivi Niemi-Laine
Ura
Niemi-Laine oli Riihimäen kaupunginvaltuutettu 1997–2005 ja kaupunginhallituksen jäsen 2001–2004. Hän oli rakennus- ja pelastuslautakunnan jäsen 1997–2000 ja perusturvalautakunnan jäsen 2001–2004. Hän oli SDP:n ehdokas vuoden 2003 eduskuntavaaleissa Hämeen vaalipiirissä. Niemi-Laine oli ehdolla myös vuoden 2004 eurovaaleissa.
Niemi-Laine on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Suomessa
Lähde
Kansainväliset järjestöt
Lähde
Narvusi
thumb|250px|Luterilainen Pyhän Andreaan kirkko. 175px|thumb|right|Narvusin kunta Jaaman piirin kartalla. Narvusi on kyläryhmä ja maalaiskunta Leningradin alueen Jaaman piirissä Venäjällä. Kunnan hallinnollinen keskus on Suuren-Narvusin (ven. Bolšoje Kuzjomkino) kylä. Se sijaitsee Laukaanjoen alajuoksulla 45 kilometriä Jaamasta luoteeseen. Kylässä on vajaat tuhat ja kunnassa 1 300 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus
Narvusin kunnan pinta-ala on 197,14 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa ja koillisessa Laukaansuun, kaakossa Suuren-Lutskan ja etelässä Ivangorodin kuntiin, lounaassa Viroon ja lännessä Narvanlahteen. Pinta-alasta 62,7 % on metsää, 33,1 % maatalousmaata ja 3,0 % asuinaluetta. Laukaanjoen ja Narvanlahden välinen alue on rajavyöhykettä.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 17 kylää: Dalnjaja Poljana, Gorka, Haavikko, Hanikke, Kallivieri, Karstala, Pieni-Narvusi (Maloje Kuzjomkino), Ropsu, Saarkylä, Struuppa, Sutela, Tiensuu, Udarnik, Uusi-Narvusi (Novoje Kuzjomkino), Vanhakylä, Vyötermaa ja Väikylä. Suuren-Narvusin jälkeen suurimmat keskukset ovat noin 80 asukkaan Haavikko ja Ropsu. Kylissä on paljon kesäasutusta. Kesäasukkaita arvioidaan olevan lähes yhtä paljon kuin vakituisia.
Historia
Kunnan alueelta on tehty esihistoriallisia arkeologisia löytöjä. Sen kanta-asukkaat olivat vatjalaisia ja inkeroisia, joiden joukkoon tuli myöhemmin slaaveja. Keskiajalla alue kuului Novgorodin tasavaltaan ja myöhemmin Moskovan Venäjään. Ruotsalaiset valtasivat sen 1600-luvun alussa, ja autioituneisiin kyliin muutti luterilaisia inkerinsuomalaisia. Narvusin eli Kosemkinan luterilainen seurakunta perustettiin viimeistään vuonna 1640.
Venäjä valtasi Inkerin takaisin 1700-luvun alussa. Narvusin talonpojat joutuivat ensin Aleksandr Menšikovin ja hänen jälkeensä eri aatelissukujen maaorjiksi. Haavikon lähellä sijaitsi Iittovan ja nykyisen Udarnikin paikalla Ropsun kartano. Maaorjuuden lakkauttamisen jälkeen perustettiin volosti, jonka keskuspaikka oli aluksi Väikylässä ja 1900-luvun alusta lähtien Narvusissa. Venäjän kansalaissodan jälkeen volostin länsiosa liitettiin Tarton rauhassa Viroon. Neuvostoliitolle jääneestä osasta muodostettiin Narvusin kyläneuvosto.
Toisen maailmansodan aikana saksalaiset siirsivät alueen suomalaiset, inkeroiset ja vatjalaiset Suomeen. Sodan jälkeen heidät palautettiin takaisin Neuvostoliittoon, jossa vain harvat pääsivät takaisin kotiseudulleen. Vuonna 1946 perustettiin Udarnikin sovhoosi, joka värväsi työntekijöitä Venäjän muista osista. 1960–1970-lukujen vaihteessa Suuren-Narvusin ja Ropsun välille rakennettiin sovhoosin keskustaajama viisikerroksisine asuintaloineen ja palveluineen. Kyläneuvosto muutettiin vuoden 1994 alusta Narvusin volostiksi. Nykyinen maalaiskunta on perustettu vuonna 2006.
Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan tärkein liikenneväylä on Luutsan ja Kopolan (ven. Pervoje Maja) välinen asfaltoitu maantie. Sen varrella sijaitsevista kylistä on linja-autoyhteydet Jaamaan, Ivangorodiin ja Laukaansuuhun.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat erilaiset palvelut ja maatalous. Aikaisemmin tärkein työnantaja, maatalousyritys Pribrežnoje on tehnyt konkurssin ja lopettanut toimintansa. Valtaosa työvoimasta käy töissä kunnan ulkopuolella.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kerhotalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja joukko kauppoja. Kauppoja on myös Haavikossa, Kallivierissä ja Väikylässä. Suuressa-Narvusissa toimii luterilainen ja ortodoksinen seurakunta.
Nähtävyydet ja matkailu
Paikallinen nähtävyys on Suuren-Narvusin vuonna 1879 rakennettu luterilainen Pyhän Andreaan kirkko. Seudulla on myös useita toisen maailmansodan muistomerkkejä. Väikylän lähellä toimii lasten kesäleiri ja Vanhassakylässä lomakylä ja hotelli.
Armas Brummer
Armas Alexander Brummer (15. elokuuta 1882 Joutsa – 27. tammikuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Brummerin vanhemmat olivat Joutsan kirkkoherra, rovasti Fredrik Alexander Brummer (1848–1904) ja Vilhelmina Heikintytär Jaatinen (1852-1915). Hänen sisaruksiaan olivat päätoimittaja, opettaja Onni Johannes Brummer, pastori Toivo Alexander Brummer (s. 1873) ja filosofian lisensiaatti Sisko Elna Vilhelmiina Vilkama o.s. Brummer (s. 1893).
Brummer opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1902–1904. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1907 ja 1908. Ulkomailla hänen töitään oli näytteillä Amsterdamissa ja Antwerpenissa 1931. Brummer muutti Hollantiin ja asui Haagissa 1910–1943.
Dionysoksen teatteri
Dionysoksen teatteri oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri, jonka rauniot sijaitsevat Ateenan Akropoliin etelärinteessä. Teatteri oli pyhitetty Dionysos Eleuthereukselle, ja se oli osa Dionysos Eleuthereuksen pyhäkköä.
Historia
Teatteri rakennettiin alun perin arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa., ja sitä pidetään maailman ensimmäisenä teatterina. Ennen teatterin rakentamista esitykset olivat mahdollisesti Agoralla. Teatteri liittyi Dionysoksen kulttiin, sillä näytelmät olivat osa jumalan kunnioittamista. Merkittävin teatterijuhla oli Dionysia-juhla. 500-luvulla eaa. teatterin viereen rakennettiin myös Dionysoksen temppeli.
Dionysoksen teatteri oli kreikkalaisen tragedian ja komedian syntymäpaikka, ja 400-luvulla eaa. siellä esitettiin kaikkein kuuluisimpien kreikkalaisten näytelmäkirjailijoiden, kuten Aiskhyloksen, Sofokleen, Euripideen ja Aristofaneen, näytelmien ensiesitykset.
Teatteri oli alun perin rakennettu pääosin puusta. Vuonna 342 eaa. Lykurgos rakennutti teatterin uudelleen kivestä. Samoihin aikoihin teatterin alue laajennettiin Dionysos Eleuthereuksen pyhäköksi, ja sinne rakennettiin uudempi Dionysoksen temppeli vanhan temppelin viereen. Vuonna 330 eaa. teatteriin rakennettiin uusia kivisiä penkkejä lisätilan saavuttamiseksi. Samoihin aikoihin teatteria alettiin käyttää enenevässä määrin Ateenan ekklesiasterionina eli kansankokous ekklesian kokoontumispaikkana aiemman Pnyksin sijasta.
Myöhemminkin teatteria uusittiin usein. Suurin osa nykyisin näkyvillä olevista rakenteista on peräisin roomalaiselta ajalta. Rooman keisari Nero teetti teatteriin laajoja entisöintitöitä vuonna 61 jaa.
Teatterin alueen arkeologiset kaivaukset suoritti Ateenan arkeologinen seura.
Rakennus
pienoiskuva|upright|[[Dionysos Eleuthereuksen pyhäkköalueen ja teatterin pohjapiirros.]]
Teatterin keskiössä oli orkhestra, jossa khoros esiintyi. Se oli alun perin suorakulmion muotoinen, sittemmin pyöreä ja viimeisessä vaiheessa puoliympyrän muotoinen. Teatterin katsomossa oli sen laajimmassa vaiheessa kolme osaa: alimpana 32 penkkiriviä, jotka muodostivat täydellisen puolikaaren keskellä olleen orkhestran ympärille, ylempänä toiset 32 penkkiriviä, jotka kattoivat ainoastaan katsomoalueen keskiosan, ja aivan ylärivissä vielä lisää penkkirivejä, jotka kattoivat samoin katsomon keskiosan.
Teatteriin mahtui laajimmillaan 17 000 katsojaa. Ensimmäisen rivin paikoista 67 oli varattu merkkihenkilöille ja tietyille viranhaltijoille. Kaikkein edustavin paikka oli varattu Dionysos Eleuthereuksen papille. Ensimmäisessä rivissä oli myös Dionysoksen patsas, niin että jumala itse saattoi seurata näytelmiä.
Näyttämön taustalla oli näyttämörakennus. Sen takana teatterin eteläpuolella olivat Dionysoksen vanhempi ja uudempi temppeli sekä jumalan alttari.
Tuol Sleng
11.54944°N, 104.91778°W thumb|Tuol Slengin vankilamuseon pihamaata. thumb|Kidutusvälineitä museon kokoelmista.
Tuol Sleng on koulusta vankilaksi ja kuulustelukeskukseksi muunnettu rakennus Phnom Penhissä, Kambodžassa. Vankilan koodinimi oli S-21. Laitosta johti entinen opettaja Kang Kek Ieu, sissinimeltään "Duch". Nykyään paikalla toimii vankilamuseo.
Punakhmerien valtakaudella 1975–1979 Tuol Slengiin koottiin yli 12 000 vankia, yleensä puhutaan noin 17 000 vangista. Vangituista ainakin 2 000 oli lapsia. Eloonjääneitä oli vähän, tiedettyjä selviytyjiä on seitsemän viidestätoista tuhannesta. Punaisten khmerien hallitessa Kambodžaa myös ulkomaalaisia katosi. Jotkut näistä päätyivät Tuol Slengiin.
Vankilan oli tarkoitus olla valtion vihollisten (koulutettu väki, munkit, opiskelijat) kuulustelukeskus, mutta myös kokonaisia perheitä teloitettiin. Vangeilta haluttiin saada tunnustuksia ja nimiä kiduttamalla. Vangin keskimääräinen viipymisaika vankilassa oli kolme kuukautta. Vankeja kuoli teloituksen ohella aliravitsemukseen, kidutukseen ja huonoon hygieniaan. Alussa vangit haudattiin vankilan pihamaalle, mutta tilan loputtua teloittaminen ja hautaaminen siirrettiin Choeung Ekin kuolemankentille kaupungin ulkopuolelle.
Virallisesti vankilaan tuotiin kuulusteltavaksi vain keskushallinnon vihollisia, mutta kansanvihollisia nähtiin olevan kaikkialla. Koulutus tai sivistys olivat usein riittävä syy vangitsemiseen, koska keskiluokka oli vallankumouksen tiellä.
Jan Olszewski
Jan Olszewski (20. elokuuta 1930 – 7. helmikuuta 2019) oli puolalainen poliitikko. Hän oli Puolan pääministeri reilun puolen vuoden ajan 1991–1992.
Olszewski toimi saksalaismiehityksen aikana vastarintaliikkeessä, ja toisen maailmansodan jälkeen kommunisteja vastustavassa maanalaisessa liikkeessä. Hän opiskeli oikeustiedettä Varsovan yliopistossa ja valmistui 1953. Kommunistivallan aikana hän puolusti lukuisia kuuluisia opposition edustajia oikeudenkäynneissä. Vuonna 1980 hän osallistui Solidaarisuus-liikkeen aloittaneen vapaan ammattiyhdistysliikkeen peruskirjan kirjoittamiseen Gdanskin telakalla.
Olszewski lähti ehdokkaaksi ensimmäisiin vapaisiin vaaleihin 1991, ja presidentiksi valittu Lech Wałęsa pyysi hänet pääministeriksi. Hänen hallituksensa teki kauaskantoisia päätöksiä muun muassa pysäyttämällä valtion omaisuuden hallitsemattoman yksityistämisen. Hän piti Nato-jäsenyyden saavuttamista tärkeänä päämääränä. Neuvostoliiton sotilastukikohtien purkamisesta alkanut erimielisyys Walesan kanssa johti Olszewskin hallituksen kaatumiseen kesällä 1992.
Olszewski perusti uuden puolueen ja oli sen kansanedustaja vuoteen 2005 asti. Vuosina 2006-2010 hän toimi presidentti Lech Kaczyńskin neuvonantajana.
Pesäpallon B-sarja 1935
Vuonna 1935 Valtakunnansarjan alueiden määrä nousi jo 14:ään. Uusina Satakunnan ja Kainuun alueet, jonka lisäksi Keski-Pohjanmaallakin oli jo riittävästi joukkueita mestaruuden ratkaisemiseksi. B-sarjan mestariksi selvisi Hämeenlinnan Pallokerho.
Itä
Itäisen alueen loppusarja Kotkassa
Kotkan Into ja Siilinjärven Ponnistus selvisivät Suursarjaan 1936.
Länsi
Läntisen alueen loppusarja
Hämeenlinnan Pallokerho ja Seinäjoen Maila-Jussit Suursarjaan 1936.
Sullivan Stapleton
Sullivan Stapleton (s. 14. kesäkuuta 1977 Melbourne, Victoria, Australia) on australialainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa pääroolia televisiosarjassa Blindspot sekä elokuvissa 300: Imperiumin nousu ja Gangsterisota.
Sokurovin ääni
Sokurovin ääni on Leena Kilpeläisen ohjaama ja käsikirjoittama suomalais-virolais-saksalaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2014.
Elokuva on henkilö- ja taidedokumentti venäläisestä elokuvaohjaajasta Aleksandr Sokurovista. Elokuvassa Sokurov kertoo omista elokuvistaan, venäläisen elokuvan historiasta sekä elokuvan nykytilasta Venäjällä.
Vankila
thumb|[[Jeremy Benthamin suunnitteleman Panoptikon-vankilan piirustukset vuodelta 1791.]] Vankila on laitos, jossa säilytetään vankeja. Vankilassa olevat vangit voivat olla esimerkiksi rikoksista epäiltyjä tutkintavankeja, vankeusrangaistukseen tuomittuja tai sakon muuntorangaistusta suorittavia, turvasäilöön vangittuja tai vallankäyttäjän mielivaltaisesti vangitsemia henkilöitä. Vankilan tarkoitus on eristää julkisen vallan eri tavoin yhteiskunnalle jollain tapaa haitallisiksi toteamat henkilöt yhteiskunnasta, jolloin he eivät pysty jatkamaan haitallista toimintaansa.
Vankila on olennainen osa järjestäytyneen yhteiskunnan laillista rikosseuraamusjärjestelmää. Suomessa vankilat ovat osa Rikosseuraamuslaitosta. Esimerkiksi Yhdysvalloissa on myös yksityisen tahon yhteiskunnan käyttöön tarjoamaa vankilapalvelua. Vankila on suunniteltu siten, että sieltä karkaaminen on mahdollisimman vaikeaa. Vankilat ovat tavanomaisesti aidattuja ja vartioituja.
Rangaistuslaitokset
thumb|Vanhojen vankiloiden osastot ovat usein koristeellisia, mutta epäkäytännöllisiä. Kuva Kuopion vankilasta.
Vankilat voivat olla julkisia tai yksityisiä laitoksia. Esimerkiksi Yhdysvalloissa osa vankiloista on yksityisen tahon omistamia ja ne tarjoavat maksullista vankeinhoitoa yhteiskunnalle. Vankeusrangaistuksen taustalla on ajatus siitä, että vapauden menettäminen toimii rikoksia ehkäisevästi. Eri koulukuntien mukaan ehkäisevää voi olla itse rangaistus tai toisaalta vankilan sisäinen rikollisia kuntouttava toiminta.
thumb|[[Konnunsuon vankilan niin kutsuttu sellitalo.]]
Vankilaväestö
Keskivankiluku Suomen vankiloissa oli vuonna 2008 3 526. Naisvankeja oli päivittäin keskimäärin 232. Suomen vankiluku on Euroopan pienimpiä ja samaa luokkaa muiden Pohjoismaiden kanssa. Yhdysvaltain ja Venäjän vankiloissa on vankeja väkilukuun suhteutettuna kymmenenkertainen määrä. Amnesty Internationalin laskujen mukaan mielipidevankeja oli kymmenen, jotka kaikki olivat varusmies- tai siviilipalveluksesta kieltäytyjiä (Totaalikieltäytyminen Suomessa). Suomen vangeista romaneja on suhteellisesti enemmän kuin valtaväestöön kuuluvia vankeja, joskin tarkkaa tietoa asiasta on hankala saada, koska lainsäädäntö kieltää tilastoinnin etnisen taustan perusteella.
Ilkka Taipaleen mukaan Suomessa nuorisovankiloissa lähes 90 prosenttia on lukihäiriöisiä ja normaalivankiloissa arviolta puolet. Tarkkaavaisuusongelmat ja laaja-alainen kehityshäiriö ovat vangeilla yleisiä. Myös mielenterveysongelmat ovat tavallisia. Westermarck-efekti ja kaksostutkimus ovat osoittaneet, että geeneillä voi olla suurempi vaikutus yksilön persoonallisuuteen ja antisosiaaliseen käyttäytymiseen kuin lapsuuden kokemuksilla.
Vangeista noin 90 prosenttia on miehiä. Vangituista miehistä 15–25 prosenttia on psykopaatteja. Vapausrangaistuksia suorittaa monessa maassa myös henkilöitä, jotka eivät ole tehneet niitä tekoja, joista heidät on tuomittu. Yhdysvalloissa psykiatrisen laitoshoidon korvaaminen avohoidolla on johtanut vankilaväestön kasvamiseen. Monet mielenterveyshäiriöistä kärsivät ovat siis vankilassa aikaisemman psykiatrisen laitoshoidon sijaan. Yhdysvalloissa mielenterveyshäiriöistä kärsivät usein vangitaan hoitamisen sijaan. Yhdysvaltalaisissa vankiloissa on runsaasti psykoosista kärsiviä.