cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sivakkajoki (Tervola)
Kalasto
Aikoinaan Sivakkajoessa lisääntyi luontaisesti taimen, siika ja harjus, mutta nykyisten ympäristömuutosten ja merellisen vaellusyhteyden puuttumisen vuoksi vain harjus. Sivakkajokeen istutetaan kalastuskuntien toimesta satunnaisesti vaihtelevin kalamäärin ja lajeina haukea, ahventa ja harjusta. Sivakkajoki toimii lähinnä paikallisten kalastajien kalastuskohteena.
Dwayne Johnson
Dwayne Douglas Johnson (s. 2. toukokuuta 1972 Hayward, Kalifornia), paremmin tunnettu nimellä The Rock, on yhdysvaltalainen näyttelijä ja showpainija.
Johnson on kolmannen sukupolven painija, sillä hänen isänsä ja isoisänsäkin olivat painijoita. Painiuransa aikana ja sen jälkeen hän on esiintynyt monissa elokuvissa, kuten Muumion paluu, Skorpionikuningas, Pako viidakkoon, Walking Tall, Gridiron Gang, Be Cool, Doom, The Game Plan, Fast & Furious 5, 6, 7 ja 8 sekä Black Adam. Hänellä on myös äänirooli elokuvassa Vaiana. Vuonna 2016 Johnson oli Forbes-lehden mukaan maailman parhaiten palkattu näyttelijä 64,5 miljoonan dollarin vuosituloillaan ja samoin 89 miljoonan dollarin tuloillaan vuonna 2018. Hän esiintyi myös Fortnitessa The Foundationina.
Elämäkerta
Dwayne Douglas Johnson syntyi 2. toukokuuta Haywardissa, San Franciscon lahden alueella Kaliforniassa. Isänsä (Rocky Johnson) puolelta hän on tummaihoinen kanadalainen ja äitinsä (Ata Johnson o.s. Maivia) puolelta samoalainen. Sekä isä Rocky että äidin adoptioisä Peter Maivia kuuluvat showpainin WWE Hall of Fame -kunniagalleriaan. Myös isoäiti Lia Malvia toimi lajin parissa johtaen Polynesian Pro Wrestling -promootiota Havaijilla.
Kun amerikkalaista jalkapalloa pelanneen Johnsonin lupaava peliura katkesi Miamin yliopistossa saatuihin polvivammoihin, hän siirtyi showpainin pariin. Miamin yliopistosta hänellä on tutkinto kriminologiasta.
Showpainiura
Epäonnistuneen jalkapallouransa jälkeen Johnson halusi showpainijaksi. Hän oli tuolloin 23-vuotias. Hän pyysi isäänsä opettamaan häntä ja alkoi työskennellä aluksi pienissä Carny-turnauksissa. Vuotta myöhemmin hän pääsi tryoutille WWF-organisaatioon Pat Pattersonin avulla. Johnson otteli voitokkaasti muun muassa Steve Lombardia vastaan, mutta hävisi Chris Candidolle ja Owen Hartille. Sittemmin hän solmi USWA:n kanssa sopimuksen, jossa hän paini nimellä ”Flex Kavana/Flex Cavanah”. Kilpaillessaan USWA:ssa Johnson voitti USWA World Tag Team Championship parijoukkuemestaruuden Bart Sawyerin kanssa kahdesti kesällä 1996.
WWE (1996–2002)
Johnson teki ensiesiintymisensä Rocky Maivia -nimellä WWE:ssä Survivor Series -tapahtumassa 17. marraskuuta 1996. Hän yhdisti kehänimessään isänsä ja isoisänsä kehänimiä. Myös WWE ryhtyi mainostamaan Johnsonia ensimmäisenä kolmannen sukupolven painijanaan. Kolme kuukautta myöhemmin (17. helmikuuta 1997) Johnson voitti WWE Intercontinental Championship tittelin Hunter Hearst Helmsleylta. Johnson puolusti mestaruuttaan 31. maaliskuuta 1997, jolloin hän voitti hylkäyksellä Bret Hartin.
Hävittyään Intercontinental Championship -tittelin Owen Hartille 28. huhtikuuta 1997 ja toivuttuaan loukkaantumisesta Johnson liittyi Nation of Domination -talliin loppuvuodesta 1997. Samalla Johnson muutti painihahmoaan. Hyvänä hahmona tunnettu Rocky Maivia oli nyt karismaattinen kiusaaja The Rock, joka puhui itsestään kolmannessa persoonassa. Lopulta maaliskuussa 1998 hän syrjäytti Faarooqin Nation of Domination -tallin johtajan asemasta. The Rock ryhtyi samalla myös pilkkaamaan WWF:n televisiojuontajia. 7. joulukuuta 1997 The Rock yritti uusia Intercontinental Championship -mestaruutensa, mutta hävisi D-Generation X: In Your House -tapahtumassa Stone Cold Steve Austinille.
Seuraavana päivänä Raw is War -ohjelmassa Vince McMahon määräsi Austinin uusintaotteluun The Rockia vastaan puolustaakseen mestaruuttaan, mutta Austin luovutti mestaruuden The Rockille. Alkuvuodesta 1998 hän otteli uudelleen Austinia ja Ken Shamrockia vastaan, mutta hävisi molemmat ottelut. 31. toukokuuta 1998 The Rock puolusti Austinilta saamaansa Intercontinental Championship -mestaruutta Faarooqia vastaan Over the Edge: In Your House -tapahtumassa. Tämän jälkeen The Rock puolusti titteliään Triple H:ta ja hänen D-Generation X -talliaan vastaan. The Rock otteli Triple H:ta vastaan Fully Loaded -tapahtumassa, jossa ottelu päättyi tasapeliin. Uusintaottelu käytiin 30. elokuuta 1998 "ladder matchina" SummerSlam-tapahtumassa, jossa The Rock hävisi Intercontinental Championship -tittelin. The Rock otteli "Triple threat" -teräskehäottelussa Ken Shamrockia ja Mankindia vastaan 27. syyskuuta 1998 Breakdown-tapahtumassa. The Rock voitti ottelun, minkä myötä hän nousi ykköshaastajaksi WWF-mestaruudesta. Tämän jälkeen The Rock riitaantui tallikaverin Mark Henryn kanssa, minkä myötä hän jätti The Nationin.
The Rock liittyi The Corporation -talliin ja otteli marraskuussa 1998 Survivor Series -tapahtuman Deadly Game -turnauksessa vapaana olleesta WWF-mestaruudesta. Hän eteni aina loppuotteluun saakka voitettuaan matkalla Big Boss Manin, Ken Shamrockin ja The Undertakerin. Loppuottelussa The Rock voitti Mankindin, minkä myötä hänet julistettiin WWF-mestariksi. Se oli samalla hänen ensimmäinen WWF-mestaruus. Myöhemmin joulukuussa 1998 The Rock sai oman pay-per-view-ohjelman In Your House -sarjasta, nimeltään Rock Bottom: In Your House. Kyseisessä ohjelmassa The Rock otteli WWF-mestaruudesta Mankindia vastaan uusintaottelun, jonka hän myös hävisi. The Rockin ja Mankindin välille syntyi riitaa mestaruusottelun myötä, ja Mankind voitti The Rockin Steve Austinin kanssa Raw is War -sarjassa 4. tammikuuta 1999. Lopulta The Rock sai revanssin Mankindista Royal Rumble -tapahtumassa 24. tammikuuta 1999, minkä myötä hänet julistettiin toistamiseen WWF-mestariksi.
Pari päivää myöhemmin WWF-titteliottelusta The Rock hävisi mestaruusvyönsä toistamiseen Mankindille tyhjällä areenalla käydyssä ottelussa, joka esitettiin Super Bowl XXXIII:n puoliajalla 31. tammikuuta 1999. 15. helmikuuta 1999 The Rock otteli viidennen kerran Mankindia vastaan WWF-tittelistä tällä kertaa Raw is War -tapahtumassa, jossa The Rock voitti uransa kolmannen WWF-mestaruuden. The Rock ei kuitenkaan kyennyt puolustamaan mestaruuttaan Steve Austinia vastaan, jolle hän hävisi WrestleMania XV -tapahtumassa 28. maaliskuuta 1999. The Rock haastoi Austinin uusintaotteluun mestaruudesta, mutta hävisi huhtikuussa 1999 Backlash: In Your House -tapahtumassa käydyn ottelun. Tämän jälkeen The Rock otteli muun muassa Triple H:ta vastaan Over the Edge -tapahtumassa voitokkaasti, mutta hävisi WWF-mestari The Undertakerille King of the Ring -tapahtumassa.
Myöhemmin elokuussa 1999 The Rock muodosti Mankindin kanssa Rock 'n' Sock Connection -ryhmän, joka osallistui World Tag Team Championship -turnauksiin. Kaksikko nousi tuolloin suosituimmaksi parivaljakoksi ja voitti World Tag Team -mestaruuden kolmesti.
Paluu WWE:hen
Usean vuoden tauon jälkeen 14. helmikuuta 2011 Monday Night RAW -ohjelmassa Johnson palasi WWE:n pariin, kun hän ilmoitti olevansa vuoden 2011 Wrestlemanian juontaja.
Johnson palasi WWE Showpainiohjelmaan ja WrestleManian jälkeen seuraavassa Raw-ohjelmassa The Rock ja John Cena sopivat välillensä ottelun vuoden 2012 WrestleManiaan. The Rock voitti Cenan WrestleManian pääottelussa. Seuraavana iltana Raw-ohjelmassa The Rock ilmoitti ottelevansa vielä jonain päivänä WWE:n mestaruudesta ja voittavansa sen. RAW'n tuhannennessa juhlajaksossa 23. heinäkuuta 2012 The Rock ilmoitti ottelevansa WWE mestaruudesta Royal Rumble 2013 -tapahtumassa, oli mestari kuka tahansa. Vahvin vaihtoehto oli CM Punk, joka on ollut jo yli 400 päivää WWE:n mestari ja joka teki Clothesline-liikkeen Rockille kun tämä yritti tehdä nimikkoliikettään, Peoples Elbowta, Big Show'lle samaisessa jaksossa. The Rock palasi WWE:hen Royal Rumblessa 2013. Hän sai vastaansa WWE-mestari CM Punkin. CM Punk voitti ottelun, mutta se käynnistettiin uudestaan, jolloin The Rock vei voiton CM Punkista. Mies on uusi WWE-mestari. Saman vuoden Wrestlemania-tapahtumassa The Rockilla oli matsi John Cenaa vastaan WWE- mestaruudesta, Cena voitti ottelun.
Walter Hagen
thumb|right|Walter Hagen Walter Charles Hagen (21. joulukuuta 1892 – 6. lokakuuta 1969) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hagenin ensimmäisen merkittävä saavutus oli U.S. Openin voitto vuonna 1914. Hän saavutti urallaan kaikkiaan 11 major-turnausvoittoa, mikä on historian kolmanneksi suurin määrä.
Hagen oli nuoruudessaan myös lahjakas baseballpelaaja, mutta muutti urasuunnitelmiaan ja saavutti menestystä golfissa jo 1910-luvulla.
Hagen kuoli Michiganin Traverse Cityssä 76 vuoden ikäisenä. Hän on golfin historian tunnetuimpia pelaajia, ja Golf Digest -lehti nimesikin hänet vuonna 2000 lajin kaikkien aikojen seitsemänneksi suurimmaksi mestariksi. Hagen kelpuutettiin World Golf Hall of Fameen vuonna 1974.
Koitinlammi
Koitinlammi on Pirkanmaalla Ruovedellä Joensuun kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Mutiojan valuma-alueeseen (35.413) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 171,2 metriä mpy.
Canon EF 200mm
Canon EF 200mm voi tarkoittaa seuraavia Canonin objektiiveja:
Harriet Tubman
Harriet Tubman (synt. Araminta Ross; 1822 Maryland, Yhdysvallat – 10. maaliskuuta 1913 Auburn, New York, Yhdysvallat) oli afroamerikkalainen vapaustaistelija, tasa-arvoaktivisti ja suffragetti. Hän oli vapauteen karannut orja, joka auttoi muita orjia pakenemaan Etelävaltioista. Hänet tunnettiin myös nimellä Black Moses (”Musta Mooses”).
Aktivismi
Tubman pakeni lopulta yksin ”maanalaiseksi rautatieksi” kutsutun salaisten reittien ja turvatalojen verkoston kautta. Verkoston turvin tuhannet orjat pakenivat Etelävaltioista pohjoiseen alueille, joissa orjuus oli jo lakkautettu.
Tubman kehitti ovelia temppuja, joilla karkurien joukot pääsivät varmemmin pakoon: hän ajoitti karkuretket lauantaihin, jotta karkureiden etsintäkuulutusilmoitukset saatiin lehtiin vasta maanantaina, ja tarvittaessa huumasi vauvat, etteivät nämä itkeneet. Tubman pukeutui erilaisiin valeasuihin ja hänellä oli tapana hyräillä Go Down Moses -kappaletta pakomatkoilla, jolloin hänen seuraajansa tiesivät hyräilynopeudesta, oliko edessä vaaroja.
Yhdysvaltain sisällissodan aikana Tubman työskenteli sekä sairaanhoitajana että vakoilijana Etelän alueilla Pohjoisen hyväksi. Yhdysvaltain sisällissodan jälkeen hänestä tuli mustien ja naisten oikeuksien ajaja ja toimi muun muassa naisten äänioikeuden puolesta. Vuonna 1869 hän julkaisi Sarah Bradfordin avustamana elämäkertansa Scenes in the Life of Harriet Tubman.
Muistaminen
Huhtikuussa 2016 Yhdysvaltain valtiovarainministeriö ilmoitti, että Tubmanin kuva painetaan 20 dollarin setelin etupuolelle. Uudistusta ei ole kuitenkaan käytännössä alettu toteuttaa vuoden 2016 presidentinvaalien jälkeen. Valtiovarainministeri Steven Mnuchin on sanonut, että asiaa harkitaan uudelleen. Kasi Lemmons on ohjannut ja käsikirjoittanut Tubmanista kertovan elokuvan Harriet, joka sai ensi-iltansa vuonna 2019.
Mugai-ryū
thumb|265px|Niina Gyokudo, Mugairyu Iaihyodo japanilaisen miekkakoulukunnan, eli [[ryūn, Meishi-ha tyylisuunnan, eli ryū-han, Soke Kuva: Renfield Kuroda.]] Mugai-ryū  on klassinen japanilainen miekkailukoulukunta. Tyylin perusti Tsuji Gettan Sukemochi (1648–1727) vuonna 1695. Mugai-ryūssa harjoitellaan sekä miekkailua että miekan vetoa josta se on tunnettu. Tyylillä on Gettanin perintönä hyvin vahva yhteys zen-buddhalaisuuteen. Mugai-ryū on nykypäivänä haarautunut useaan haaraan.
Tsuji Gettan Sukemochi
Gettan opiskeli nuorena miehenä Kiotossa Yamaguchi-ryū kenjutsua Yamaguchi Bokushinsei-sensein johdolla. Päätettyään opintonsa perusti Edoon 1676 (nykyiseen Tokioon) oman dōjōn, jossa opetti Yamaguchi-ryūta harvoille oppilaille. Gettan opiskeli kuitenkin oman opetuksensa ohella zeniä ja klassista kiinalaista filosofiaa zen-buddhalaisen munkin, Sekita Zenshin, johdolla. Saavutettuaan pitkällisen opiskelun jälkeen valaistumisen, Gettan perusti oman kenjutsu-tyylinsä Mugai-ryūn.
Mugai-ryūn opetuksessa Gettan painotti zenin olennaista osuutta miekkataitojen opetuksessa. Kuuluisuutta Gettan sai sivistyksestään ja klassikoksi muodostuneesta kirjastaan Mugai Shinden kenpō. Kasvaneen kuuluisuuden myötä Gettan sai paljon lisää oppilaita, joista osa tuli hyvin korkea-arvoisten samuraiden joukosta. Gettanin oppilaana oli kaikkiaan yli 1000 miekkamiestä, joiden joukossa oli useita daimiota. Mugai-ryūn iaijutsu on peräisin Gettanin kouluun liittyneeltä Jigyō-ryūn päämieheltä Taga Jigyōsailta.
Canon EF-S 18–135mm
Canon EF-S 18–135mm voi tarkoittaa seuraavia Canonin objektiiveja:
Mugai-ryū
Nimi
Koulukunnan nimi, Mugai, tulee seuraavasta runosta:
Mugai-ryū mediassa
Tunnettu japanilainen näyttelijä Tatsuya Nakadai esittää Tsuji Gettan Sukemochia elokuvassa Sateen jälkeen.
Canon EF 400mm
Canon EF 400mm voi tarkoittaa seuraavia Canonin objektiiveja:
Eteläsaari
Uuden-Seelannin Eteläsaari, lyhyemmin Eteläsaari (, maoriksi Te Waipounamu tai Te Waka a Māui), on toinen Uuden-Seelannin kahdesta pääsaaresta. Cookinsalmi erottaa sen toisesta pääsaaresta, Pohjoissaaresta. Eteläsaaren pinta-ala on 151 757 neliökilometriä, mikä tekee siitä maailman 12. suurimman saaren.
Nuoret elämän kynnyksellä
Nuoret elämän kynnyksellä (Take a Giant Step) on Philip Leacockin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1959. Siinä yksinäisyydestä kärsivä afroamerikkalainen lukiolaispoika (laulaja Joshua Nash esikoisroolissaan) erotetaan koulusta ja lähtee vanhempiensa reaktiota peläten karkumatkalle. Hän kohtaa yhteiskunnan rasismin.
Eteläsaari
Eteläsaarella Etelä-Alppien vuoristossa sijaitsee Uuden-Seelannin korkein kohta, 3 724 metriin yltävä Mount Cook. 1800-luvulla Eteläsaarta kutsuttiin ”Keskisaareksi” (Middle Island), sillä nimi ”Eteläsaari” viittasi Stewartinsaareen eli Rakiuraan.
Asukasluvultaan Eteläsaaren suurin kaupunki on Christchurch noin 350 000 asukkaallaan (2013). Toiseksi suurin on puolestaan Dunedin, 120 246 asukasta (2013).
Nuoret elämän kynnyksellä
Estelle Hemsley oli sivuosastaan Golden Globe -ehdokkaana.
Helsingin Sanomien arvostelija kirjoitti Philip Leacockin ohjaavan varmaotteisesti, asiallisesti ja jännittävästi poikkeuksellisen aitoa ja vakuuttavaa tarinaa.
Paul Thomson
Paul Roberth Jude Nester Thomson (s. 15. syyskuuta 1976 Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten indie rock-yhtye Franz Ferdinandin rumpalina. Vuonna 2009 hänet valittiin Dear Scotland -lehden yleisöäänestyksessä kaikkien aikojen parhaaksi skotlantilaiseksi rumpaliksi.
Rolfsån
Rolfsån on Ruotsissa Hallandin läänissä virtaava 10 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Rolfsånin vesistössä sen 85 kilometriä pitkään pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 694 neliökilometriä ja se laskee Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin Kungsbackan keskustassa.
Higashisumiyoshi-ku
Higashisumiyoshi-ku on yksi Osakan kaupungin 24:stä suuralueesta. Se sijaitsee Osakan kaupungin eteläosassa. Etelässä se rajautuu Yamatogawa-jokeen ja sen toisella puolella Osakan prefektuurin Matsubaran kaupunkiin, itäpuolella sijaitsee Hirano-ku, pohjoispuolella Ikuno-ku ja länsipuolella Abeno-ku sekä Sumiyoshi-ku. Higashisumiyoshin pinta-ala on 9,75 neliökilometriä ja siellä on 133 122 asukasta (vuonna 2010).
Higashisumiyoshin suuralue on perustettu 1. huhtikuuta 1943. Alueella sijaitsee Nagain puisto, joka on yksi Osakan merkittävimmistä. Puistossa on useita urheilukenttiä, tärkeimpänä Nagai-stadion, jossa pidettiin muiden muassa jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2002 ja yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2007. Nagain jalkapallostadion eli Kinchō-stadion toimii vuorostaan Cerezo Osaka -seuran kotikenttänä. Puistossa sijaitsevat myös Nagain kasvitieteellinen puutarha ja Osakan luonnonhistoriallinen museo.
Higashisumiyoshia palvelevat Osakan metron Tanimachi-linja ja Midōsuji-linja, JR Westin Kansai-päälinja ja Hanwa-linja sekä Kintetsu-rautateiden Minami-Ōsaka-linja.
Aiheesta muualla
260px|pienoiskuva|vasen|Näkymä Nagain kasvitieteelliseen puutarhaan 260px|pienoiskuva|vasen|[[Amamikoso-jinja on yksi suuralueella sijaitsevista pyhäköistä]]
Acura ZDX
pienoiskuva|vasen|Acura ZDX takaa Acura ZDX on Acuran valmistama 5-ovinen katumaasturi. ZDX:n nimi oli alun perin tarkoitus olla Acura MSX. Auto esiteltiin ZDX -nimellä New Yorkin autonäyttelyssä huhtikuussa 2009 ja sen ensimmäinen mallivuosi oli 2010. ZDX:n valmistus lopetettiin 2013.
Hiiripöllö
Hiiripöllö (Surnia ulula) on pöllöihin (Strigidae) kuuluva lintulaji. Hiiripöllö on päiväpöllö, eli se saalistaa päiväpetolintujen tapaan päivisin ja muistuttaa ulkonäöltään ja elintavoiltaankin paljon haukkaa.
Koko ja ulkonäkö
Hiiripöllön pituus on 36–39 cm, ja koirailla paino on 270 g, naarailla 320 g. Se on pitkäpyrstöinen, teräväsiipinen päiväaktiivinen pöllö. Sillä on harmaanmustaa kuviointia takaraivossa ja selässä. Vatsa on valkea, hienosti tummalla vipevöity. Hiiripöllö istuu usein näkyvällä paikalla puun latvassa, ilmakaapelilla tai tolpan päässä. Lennossa sen voi sekoittaa varpushaukkaan, mutta erona on selvästi suurempi pää.
Vanhin suomalainen rengastettu hiiripöllö on ollut 6 vuotta ja 29 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut 16 vuoden 2 kuukauden ikäinen norjalainen lintu.
vasen|pienoiskuva|Hiiripöllö Prahan eläintarhassa.
Levinneisyys
Hiiripöllö on levinnyt laajalle pohjoisella pallonpuoliskolla. Sitä tavataan Fennoskandiasta Kaukoitään ja Pohjois-Amerikassa Alaskassa ja Kanadassa. Euroopan kannaksi arvioidaan 21 000–108 000 yksilöä ja maailman kannaksi 100 000–500 000 yksilöä.
Laji pesii Pohjois-Suomessa. Suurimmat pesivän kannan tiheydet on tavattu Tunturi-Lapissa, Kittilässä. Siellä pesiä on huippuvuosina 2011 ja 2015 löydetty yleisesti 700 metrin välein. Syksyisin hiiripöllö vaeltaa lähinnä itä-länsisuunnassa. Kolme suomalaista rengastettua pöllöä on tavattu Siperiasta lähes 3 000 kilometrin päästä. Etelä-Suomessa syksyisin ja talvisin havaitut hiiripöllöt ovat myös itä-länsisuuntaisen liikehdinnän tulosta. Suomen eteläisin pesimähavainto on vuodelta 2015 Jurmon saarelta. Parimäärä vaihtelee 500–6 000 parin välillä. Hiiripöllö on Suomessa rauhoitettu ja sen ohjeelliseksi korvaussummaksi on asetettu 1 009 euroa.
Elinympäristö
Hiiripöllö on hakkuuaukeiden, suonlaiteiden ja syrjäseutujen pesimälintu. Pesä on usein matalassa puunkolossa, josta lintu voi kurkistaa ulos. Se voi olla myös pökkelön nokassa tai pöntössä.
Lisääntyminen
Muninta voi alkaa jo maaliskuun puolivälissä, mutta pääosa kannasta munii huhtikuussa, ja monet parit aloittavat vasta toukokuussa. Valkoisia, soikeita munia on tavallisesti 4–8, jyrsijöiden huippuvuosina jopa 10–12. Naaras hautoo kuukauden. Poikaset lähtevät pesästä maastoon 3-viikkoisina ja oppivat lentämään 5-viikkoisina. Poikasaikaan emot saattavat puolustaa pesäänsä hyvinkin aggressiivisesti.
Ravinto
Hiiripöllön ravintoa ovat pienet linnut ja nisäkkäät, ja pääravintoa ovat erityisesti metsä- ja peltomyyrät.
Pardia
Palkansaajajärjestö Pardia on suomalainen ammattiliitto, johon on järjestäytynyt noin puolet valtion henkilöstöstä. Pardiaan kuuluu 24 jäsenjärjestöä, joiden yhteinen jäsenmäärä on noin 60 000. Enemmistö pardialaisista työskentelee valtion virastoissa ja laitoksissa sekä merkittävä osa liikelaitoksissa, yrityksissä, yliopistoissa ja Kelassa. Pardia on yksi Toimihenkilökeskusjärjestö STTK:n suurimmista jäsenliitoista.
Pardiassa ovat vahvasti edustettuina sisäinen ja ulkoinen turvallisuus, tekniikka, valtion palvelu- ja hallintotehtävät, yliopisto-, tutkimus-, liikenne- ja tietotekniset alat sekä sosiaalivakuutusala. Pardian ydintehtävänä on neuvotella jäsenten edut turvaavat hyvät työ- ja virkaehto- sekä muut sopimukset. Pardian jäsenten palvelussuhteiden ehdoista merkittävin osa ratkaistaan keskustason sopimuksilla. Valtion sektorilla Pardia tekee keskustason virka- ja työehtosopimukset Valtion työmarkkinalaitoksen kanssa.
Liitto sai nykyisen muotonsa vuonna 1993, kun STTK:n julkisen sektorin toimintaa järjestettiin uudelleen. STTK-J (STTK:n Julkisten alojen ammattijärjestö) jatkoi valtiosektorin liittojen neuvottelujärjestönä, johon liittyivät myös TVK:n valtiosektorin liitot. Kuntasektorin liitot muodostivat oman neuvottelujärjestön KTN:n. STTK-J oli perustettu vuonna 1976 ja perustajina olivat STTK, KTK ja VTK, joiden tavoitteena oli koota STTK:n julkinen sektori yhteen neuvottelujärjestöön.
Uusi nimi Palkansaajajärjestö Pardia otettiin käyttöön kilpailun jälkeen vuonna 2000, kun liitto oli laajentunut myös teknisten alojen ulkopuolelle. Pardialla viitataan työelämän tasa-arvoon (Par) sekä läpileikkaukseen (Dia) työmarkkinakentästä ja työyhteisöistä.
Jäsenjärjestöt
Pardian 24 jäsenjärjestöstä seitsemän (luettelossa "v") kuuluu järjestöön vain valtiolla työskentelevien jäsentensä osalta. Suomen Pankin Henkilöstöyhdistys (SPHY) on Pardian yhteistyöjärjestö.
Pohjoissaari
Uuden-Seelannin Pohjoissaari, lyhyemmin Pohjoissaari, on toinen Uuden-Seelannin kahdesta pääsaaresta. Cookinsalmi erottaa sen Uuden-Seelannin toisesta pääsaaresta, Eteläsaaresta. Pohjoissaarella sijaitsevat muun muassa Uuden-Seelannin suurin kaupunki Auckland ja Uuden-Seelannin pääkaupunki Wellington. Uuden-Seelannin asukkaista asuu Pohjoissaarella noin 76 prosenttia. Pohjoissaari on pinta-alaltaan maailman 14. suurin saari.
Henrik Sovelius (1772–1817)
Henrik Sovelius (15. joulukuuta 1772 Raahe – 17. heinäkuuta 1817 Raahe) oli suomalainen kauppias ja valtiopäivämies.
Pohjoissaari
Pohjoissaarella sijaitsevat muun muassa seuraavat kaupungit:
Henrik Sovelius (1772–1817)
Henrik Soveliuksen vanhemmat olivat Uppsalassa ja Turun Akatemiassa opiskellut kauppias Matias Sovelius (1726–1795) ja Brita Katarina Possenius (k. 1818). Henrik Soveliuksen puoliso oli Anna Liisa Stenius. Myös Soveliuksen veljistä Johanista (1770–1852) ja Fredrikistä (1778–1837) tuli kauppiaita. Henrik Sovelius kuului Raahen kaupunginvanhimpiin. Hän oli porvarissäädyssä edustaja Porvoon valtiopäivillä 1809.
Carlota Joaquina
Carlota Joaquina ( 25. huhtikuuta 1775 – 7. tammikuuta 1830) oli espanjalainen prinsessa, josta tuli Juhana VI:n puolisona Portugalin kuningatar.
Carlota Joaquina oli Espanjan kuninkaan Kaarle IV:n ja Maria Luisan tytär. Hänet kihlattiin Portugalin prinssille kolmivuotiaana valtiosuhteiden vahvistamiseksi. Carlota Joaquina muutti Portugaliin kymmenvuotiaana, mutta asui erossa miehestään murrosikäänsä asti. Aviopuolisot asuivat myöhemminkin pitkiä aikoja erossa, vaikka saivat yhdeksän lasta. He olivat hyvin eriluonteiset: Juhanaa pidettiin laiskanpulskeana ja uskonnollisena, kun taas Carlota Joaquina oli energinen, harrasti ratsastusta ja piti kevyestä musiikista.
1780-luvun lopulla hovin traagiset tapahtumat vaikuttivat pariskunnan elämään. Ensin kuoli Juhanan isä Pietari III ja sen jälkeen Juhanan vanhempi veli. Juhanan äiti, kuningatar Maria I, koki hermoromahduksen. Juhana joutui käytännössä ottamaan maan hallitakseen, mutta koska hän toivoi äitinsä paranevan, hän ei huolinut sijaishallitsijan titteliä.
Vuonna 1807 Napoleon hyökkäsi Portugaliin, ja brittilaivasto pelasti kruununprinssiparin kuljettamalla heidät Rio de Janeiroon. Carlota Joaquina ei viihtynyt Brasiliassa. Samaan aikaan Napoleon eteni Espanjaan. Carlota Joaquina tarjosi johtamispalveluitaan Espanjan eteläamerikkalaisille alusmaille, mutta häntä ei haluttu sinne.
Vuoteen 1814 mennessä Portugali ja Espanja oli vapautettu, mutta Juhana ja Carlota Joaquina haluttiin pitää Brasiliassa myös vuoden 1816 jälkeen, jolloin Maria I kuoli ja Juhanasta tuli Portugalin kuningas. Juhana ja Carlota Joaquina palasivat Portugaliin vuonna 1821, mutta heidän vanhin poikansa Pedro I jäi Brasiliaan.
Juhanan ja Carlota Joaquinan poissa ollessa Portugali oli muuttunut liberaalimmaksi. Juhana suostui allekirjoittamaan uuden perustuslain, joka rajoitti hänen valtaoikeuksiaan, mutta Carlota Joaquina kieltäytyi ja menetti siksi Portugalin kansalaisuuden. Hän tuki Quinta do Ramalhão -kapinaliikettä, joka haaveili yksinvallan palauttamisesta. Juhanan kuoltua Carlota Joaquina tuki poikansa Mikaelin nousua valtaistuimelle, jonka kuitenkin sai vanhempi poika Pedro.
Carlota Joaquina kuoli Queluzin palatsissa Sintrassa 7. tammikuuta 1830.
Ruuhijärvi (Virrat, Keihäs)
Ruuhijärvi on Pirkanmaalla Virroilla ja Ruovedellä Keihään kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 29 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 750 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Pirttijärven valuma-alueeseen (35.414) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105,1 metriä mpy.
Enrique Bolaños Quesada
Enrique Bolaños Quesada (5. lokakuuta 1907 – 27. huhtikuuta 1992) oli costaricalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 30. marraskuuta 1933 ja nimitettiin Alajuelan hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Andropoliin titulaaripiispaksi 6. joulukuuta 1962. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta 1963. Pääkonsekraattorina toimi Juan Vicente Solís Fernández, jota avustivat Delfín Quesada Castro ja Román Arrieta Villalobos.
Espanjalainen puutarhuri
Espanjalainen puutarhuri (The Spanish Gardener) on Philip Leacockin ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1956. Sen pääosia näyttelevät Dirk Bogarde, Michael Hordern ja Jon Whiteley.
Enrique Bolaños Quesada
Bolaños Quesada sai 6. maaliskuuta 1970 nimityksen Alajuelan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 13. joulukuuta 1980. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Espanjalainen puutarhuri
A. J. Croninin romaaniin perustuvassa tarinassa Espanjassa asuvan brittidiplomaatin pieni poika (Whiteley) ystävystyy heidän talonsa puutarhurin (Bogarde) kanssa, mistä kireä yksinhuoltajaisä (Hordern) ei lainkaan pidä.
Britannian elokuvainstituutti BFI pitää elokuvaa yhtenä Dirk Bogarden kymmenestä parhaasta elokuvasta. Helsingin Sanomien Paula Talaskivi arveli Philip Leacockin ohjauksen noudattelevan Croninin romaanin sävytyksiä. Hän näki siinä ”taitavasti tasapainoitetut annokset jännitystä ja liikuttavuutta virkainnossaan ja yksinäisyydessään kieroonkasvaneen isän sekä hänen pikku poikansa erikoisissa suhteissa”. Bogarden komean puutarhurihahmon ja söpön Whiteleyn hän arveli muodostuvan etenkin naisyleisön suosikeiksi.
UAE
UAE on alun perin Bernd Schmidtin kehittämä emulaattoriohjelma, joka emuloi Commodoren Amiga-tietokonemallistoa. Se on GNU GPL:llä julkaistu vapaaohjelma.
UAE tuli alun perin sanoista Unusable Amiga Emulator, koska se ei toiminut. Sittemmin siitä tuli Unix Amiga Emulator ja monia muita. Koska mikään pitemmistä nimistä ei nykyisin kuvaa ohjelmistoa, on sen nimi pelkästään UAE.
Ensimmäinen versio ohjelmasta julkaistiin 1995. UAE oli pitkään käytännössä käyttökelvoton, koska 1990-luvun puolivälin IBM PC-yhteensopivien laskuteho ei riittänyt Amigan emulointiin. Ohjelmiston kehittyessä ja tietokoneiden tehon kasvaessa se pikkuhiljaa saavutti kyvyn reaaliaikaiseen emulointiin, pystyen vuoteen 1998 mennessä emuloimaan Amiga 500:aa suurin piirtein täydellä nopeudella.
Nykyisin UAE on tehokas ja liki kattava Amiga-emulaattori. Se emuloi Amigan OCS-, ECS- ja AGA-piirisarjoja sekä Amigan I/O-laitteita ja prosessoreita (Motorola 68000 -sarjaa). UAE on käännetty useille käyttöjärjestelmille, mukaan lukien Microsoft Windows, Linux, MacOS, RISC OS, Xbox-konsoli ja jopa AmigaOS ja AROS, joissa se mahdollistaa Amigan piirejä vaativien ohjelmien ajamisen PowerPC-laitteistoissa. UAE käyttää Amigan levykkeistä tehtyjä levykuvia. Useimmat Amigan ohjelmat saa toimimaan UAE:lla, mutta jotkin ohjelmat vaativat käytettävän prosessorin ja piirisarjojen tarkkaa konfigurointia.
UAE vaatii toimiakseen Amigan Kickstart-ROM:ien sisällöt, jotka ovat tekijänoikeudella suojattuja, ja joita on vaikea hankkia laillisesti, ellei omista Amigaa.
UAE:sta on kaksi päähaarautumaa: Windowsille tehty WinUAE, joka on projekteista aktiivisempi, ja muille järjestelmille tehty E-UAE. WinUAE:ta kehittää suomalainen Toni Wilen, E-UAE:ta Richard Drummond.
Caudron G.3
Caudron G.3 oli ranskalainen, kaksitasoinen ja yksimoottorinen tiedustelukone, joka oli laajassa käytössä ensimmäisessä maailmansodassa. Koneen olivat suunnitelleet René ja Gaston Caudron. Sen edeltäjänä oli Caudron G.2. Koneesta kehitetty seuraava versio oli Caudron G.4. Koneella oli aikansa muita koneita parempi nousukyky ja sitä pidettiin siksi sopivana etenkin vuoristoiseen maastoon. Koneen puurakenteinen umpinainen runko loppui heti ohjaamon jälkeen ja pyrstörunko oli päällystämätön. Ensimmäinen G.3 valmistui toukokuussa 1914 (Hallinportin esitteen mukaan vuodesta 1913 alkaen).
Konetta käytettiin Ranskan ja Suomen lisäksi ainakin Argentiinassa, Belgiassa, Kiinassa, Puolassa, Romaniassa, Tšekkoslovakiassa ja Yhdysvalloissa.
Käyttö Suomessa
Suomen ilmavoimille hankittiin vuonna 1920 yhteensä 12 konetta Ranskasta. Kuusi konetta rakennettiin Suomessa Santahaminan ilmailutelakalla (Ilmailuvoimien telakka ja varikko) vuosina 1921–1923. Kaksi konetta ostettiin varaosineen 26. huhtikuuta 1923 Flyg Aktiebolagetilta (valmistusnumerot 6 ja 4396) yhdessä Caudron G.4:n kanssa 100 000 markalla. Kone oli helppo lentää ja korjata ja siksi sopi koulukoneeksi. Suomessa rakennetuissa koneissa oli heikommat lento-ominaisuudet kuin alkuperäisissä, koska siipiprofiili oli huonompi. Suomen ilmavoimilla oli käytössään kaikkiaan 19 Caudron G.3-konetta, joiden tunnukset olivat 2A.490 - 2A.495, neljännessä rekisterissä 1B.1 – 1B.7 ja 1D.8 – 1D.12, Suomessa rakennetut 1D.12 ja 1E.14 – 1E.18 sekä LentoOsakeyhtiö-lentoyhtiöltä ostettu 1B.19. Koneen lempinimi Suomessa oli Tutankhamon. Tyyppi oli ilmavoimien käytössä vuosina 1920–1924.
Ainut Suomessa säilynyt koneyksilö, tunnukseltaan 1E.18, on entisöitynä Hallinportin ilmailumuseossa.
Versiot
Pääosa G.3:n versioista oli A.2-mallia, jota käytettiin liittoutuneiden tykistön tulenjohtoon ensimmäisessä maailmansodassa Länsirintamalla, Venäjällä ja Lähi-idässä. G.3 D.2 oli kaksipaikkainen, kaksilla ohjaimilla varustettu koulukone ja E.2 oli perustyyppinen koulukone. Perusversiosta johdetussa R.1-mallia käytettiin Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Viimeisin versio, G.3.12, oli varustettu voimakkaammalla 100 hv:n Anzani-moottorilla.
Lönnberg Painot
Lönnberg Painot Oy oli vuonna 1922 perustettu markkinointi- ja viestintäalan yritys, joka myytiin syksyllä 2017 Granolle. Lönnbergillä oli tuolloin 170 työntekijää. .
Historia
Frans Georg Lönnberg hankki vuonna 1922 helsinkiläisen paperitukkuliikkeensä takahuoneeseen painokoneen. Kirjapainotoiminta kasvoi niin, että vuonna 1933 Frans Georg ja hänen vaimonsa Lempi Lönnberg perustivat osakeyhtiön nimeltä Oy Kirjapaino F.G. Lönnberg.
Yrityksellä on ollut historiansa aikana vain muutama eri omistaja. Yksi suurimmista muutoksista tapahtui vuonna 1948, kun WSOY hankki kirjapainon tytäryhtiökseen. Vuoden 1999 yritysfuusion seurauksena omistajaksi vaihtui SanomaWSOY-konserni. WSOY:n alaisuudesta yritys poistui syksyllä 2005, kun se siirtyi kokonaan AV Holding Oy:n omistukseen.
Toiminimi Lönnberg Painot Oy rekisteröitiin toukokuussa 1997.
Aikaisemmin yritykset toimivat itsenäisinä tulosyksikköinä: F.G. Lönnberg Malminkartanossa, Mainos ja Etiketti Helsingissä Pihlajamäessä ja Sävypaino Espoossa Suomenojalla. Vuonna 2005 Sävypaino ja F.G. Lönnberg yhdistettiin saman katon ja nimen F.G. Lönnberg alle.
1.9.2006 yrityksen toimintaa järjesteltiin uudelleen, kun Mainos ja Etiketti liitettiin yhteisen uuden nimen alle: Lönnberg Print & Promo.
Yhdistyminen Art-Printin kanssa 2012
Lönnberg yhdistyi toisen perinteisen yrityksen kanssa 16.1.2012 sovitulla järjestelyllä, kun Art-Print Oy:n liiketoiminta siirtyi Lönnberg Painot Oy:lle. Art-Print Oy oli 1963 perustettu tilauskirjapaino.
Aikaisempi omistaja AV Holding Oy omisti yrityksestä 60 prosenttia ja Art-Printin entinen omistaja Keski-Pohjanmaan Kirjapaino Oyj 40 prosenttia.
Uusi yhtiö tuotti palveluita markkinointiviestintään. Perinteisen kirjapainotoiminnan lisäksi yritys tuotti erilaisia paino- ja tulostuspalveluita, aineistonhallinnan ja premediatuotannon, sähköisen markkinoinnin ja monikanavaisen suoramarkkinoinnin palveluita.
Yhdistymisen seurauksena Art-Printin työntekijät siirtyivät Lönnbergin toimipisteeseen Helsingin Malminkartanoon.
Kaitajärvi (Virrat, Keihäs)
Kaitajärvi on Pirkanmaalla Virroilla Keihään kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,4 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Pirttijärven valuma-alueeseen (35.414) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105,6 metriä mpy.
Lönnberg Painot
Palvelut
Lönnbergin tarjoamat palveluita olivat:
Promoseinä
Lönnberg lanseerasi alkusyksystä 2013 Lönnberg Promoseinä -tuotteen, jonka avulla voitiin tehdä erilaisia markkinointiin tarkoitettuja rakenteita myymälöihin, kauppakeskuksiin, aulatiloihin ja erilaisiin tapahtumiin.
Ympäristö- ja laatusertifikaatit
Lönnbergille myönnettiin Euroopan ensimmäisenä arkkipainona EU-kukan käyttöoikeus. EU-kukka on Euroopan yhteisön yhteinen ympäristömerkki. Se kertoo tuotteen tai palvelun ympäristöystävällisyydestä puolueettomasti.
Lönnbergille myönnettiin myös painolaitoksen ja painotuotteiden pohjoismainen ympäristömerkki eli Joutsenmerkki. Joutsenmerkki asettaa painotalon tuotannolle ja tuotteille tiukat ympäristövaatimukset.
Lönnberg sai Suomen ensimmäisenä tilauskirjapainona PEFC- ja FSC-alkuperäsertifikaatit. PEFC- ja FSC-merkit osoittavat painotuotteeseen käytetyn puuraaka-aineen olevan peräisin kestävän kehityksen mukaisesti hoidetuista metsistä.
Lönnberg sai DNV Certification Oy:n myöntämän ISO 9001 -laatusertifikaattin vuonna 2006. Laatujärjestelmät ovat uusimman ISO 9001:2008 -laatujärjestelmästandardin mukaisia.
Yrityksellä oli myös Asiakastiedon Suomen Vahvimmat -sertifikaatti.
Tytäryhtiöt
Lönnbergillä oli kolme tytäryhtiötä: Lönnberg Digital Oy, Lönnberg Kalenterit Oy, joka valmistaa tavallisia kalentereita ja mainos- ja yrityskalentereita sekä Keili Oy.
Toimipisteet
Yrityksen toimipisteet sijaitievat Helsingin Malminkartanossa ja Pihlajamäessä, Ylivieskassa ja Kokkolassa. Tytäryhtiöiden Lönnberg Kalenterit Oy:n ja Lönnberg Digital Oy:n asiakaspalvelut ovat Helsingin Pihlajamäessä. Keili Oy:n toimipiste oli Vantaalla osoitteessa Porttikaari 7.
Hallinto
Yrityksen toimitusjohtajana toimi Jarkko Viheriävaara. Vuonna 2017 johtoryhmään kuuluivat toimitusjohtajan lisäksi asiakkuusjohtaja Timo Kantokorpi, tuotantojohtaja Jani Ojanen,  kehityspäällikkö Jyri Jokinen sekä Lönnberg Digital Oy:n toimitusjohtaja Petri Veilo.
Hallituksen muodostivat Krister Höglund, Hannu Salmi, Pertti Ailio ja Jarkko Viheriävaara.
Ahmattiankerias
Ahmattiankerias (Saccopharynx ampullaceus) on ahmattiankeriaisiin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan syvistä vesistä Atlantista.
Koko ja ulkonäkö
Ahmattiankerias voi kasvaa suurimmillaan noin 160 cm pitkäksi. Ruumiin osuus pituudesta on useimmiten noin 30 cm ja lopun muodostaa pitkä siimamainen pyrstö. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen. Kalalla on pienet silmät ja hyvin suuri suu ja kita sekä venyvä vatsa. Ahmattiankerias on väriltään tumman ruskea tai musta. Pyrstön kärjessä on bioluminoiva valoelin. Ahmattiankeriaalla ei ole uimarakkoa vaan sen tehtävän korvaa erikoistuneet munuaiset.
Levinneisyys ja elintavat
Ahmattiankeriasta tavataan Pohjois-Atlantilta ja eteläisimmät havainnot ovat Kap Verdestä. Laji on syvän veden kala ja elää useimmiten 1 000–3 000 metrin syvyydessä. Elinkierron varhaiset leptocephalus-vaiheet elävät matalammissa vesissä. Ahmattiankeriaan ravintoa ovat kalat, jotka voivat olla sitä pidempiä ja ahmattiankerias käyttää mahdollisesti valoelintään niiden houkutteluun. Sukukypsät ahmattiankeriaat eivät enää syö ja niiden leuat ja hampaat surkastuvat.
Jacques (Monaco)
Baux'n markiisi Jacques Honoré Rainier Grimaldi (s. 10. joulukuuta 2014 Monaco) on Monacon perintöprinssi ja ruhtinas Albert II:n ja ruhtinatar Charlenen toinen lapsi.
Walter Babiak
Walter Andrew Babiak (s. 11. lokakuuta 1933 Saskatoon) on kanadalainen kapellimestari, säveltäjä, sovittaja ja alttoviulisti. Hän opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa ja sitten Toronton yliopistossa. Hänen opettajiaan olivat John Montague, Elie Spivak, Nicholas Goldschmidt, Oskar Morawetz, Godfrey Ridout ja John Weinzweig. Orkesterinjohtoa Babiak opiskeli Boyd Neelin, Walter Susskindin ja vuonna 1962 Amsterdamin yliopistossa Franco Ferraran johdolla.
Babiak soitti alttoviulua CBC:n sinfoniaorkesterissa ja Toronton sinfoniaorkesterissa. Hän johti muun muassa Kanadan kansallisbalettia ja Brantfordin sinfoniaorkesteria. Hän perusti vuonna 1970 North Yorkin sinfoniaorkesterin. Vuonna 1971 hän oli Wienin valtionoopperan baletin vierailevana kapellimestarina sen Pohjois-Amerikan-kiertueella. Babiak on tehnyt suuren määrän sovituksia ja orkestraatioita. Lisäksi hän on säveltänyt yli 40 alkuperäistä teosta, joihin kuuluvat Sinfonietta for Strings, Soliloquy for Violin... To be or not to be ja A Child's Christmas in Wales.
Babiak sai lapsille tekemistään levytyksistä Beethoven Lives Upstairs ja Mozart's Magic Fantasy Juno-palkinnot vuosina 1990 ja 1991.
Cat Stevens
Elämä ja musiikkiura
Steven Demetre Georgiou syntyi 21. heinäkuuta 1948 Lontoossa kreikkalaisen ravintoloitsijaisän ja ruotsalaisen äidin perheeseen. Nuoruudessaan hän kiintyi kreikkalaisiin kansanlauluihin ja -tansseihin. Yläasteikäisenä hän kuunteli jo myös rock’n’rollia sekä englantilaista ja yhdysvaltalaista folkmusiikkia. Hän kävi Hammersmith Collegea ja alkoi kirjoittaa omia laulujaan ja esiintyä.
Independent-tuottaja Mike Hurst julkaisi vuonna 1966 Stevensin ensimmäinen brittihitin, ”I Love My Dog”. Seuraavana vuonna ”Matthew and Son” nousi brittilistan kakkoseksi. Stevensin muille artisteille kirjoittamat kappaleet ”The First Cut Is the Deepest” ja ”Here Comes My Baby” nousivat myös hiteiksi. Stevens esiintyi Englannin lisäksi myös Euroopassa ja nousi teinisuosikiksi. Hänen esikoisalbuminsa Matthew & Son (1967) nousi brittilistan top-10:iin, mutta toinen albumi New Masters (1967) ei noussut listalle.
Stevensin seuraava albumi Tea for the Tillerman (1970) nousi Yhdysvaltain listaykköseksi ja sen kappale ”Wild World” singlehitiksi. Albumi Teaser and the Firecat nousi listakolmoseksi ja sen singlet ”Morning Has Broken”, ”Peace Train” ja ”Moon Shadow” nousivat listoille. Myös Catch Bull at Four ja Foreigner nousivat kultalevyiksi, vaikka niiltä ei enää noussutkaan isoja hittisinglejä. Stevens asui tuolloin Brasiliassa ja lahjoitti suuren osan ansioistaan hyväntekeväisyyteen kuten Unescolle. Seuraavat albumit Buddah and the Chocolate Box ja Numbers eivät enää myyneet edeltäjiensä tavoin. Izitso (1977) menestyi niitä paremmin. Stevensin yhdestoista albumi Back to Earth (1978) myi jälleen vaatimattomasti, ja se jäi hänen viimeiseksi albumikseen ennen pitkäaikaista vetäytymistä musiikkialalta.
Uskonnollinen käänne
Stevens alkoi opiskella Koraania vuonna 1975. Hän omaksui islaminuskon 1977, vaihtoi nimekseen Yusuf Islam, jätti musiikin ja myi omaisuutensa pois. Islam avioitui 7. syyskuuta 1979 Fauzia Mubarak Alin kanssa Regent's Parkin moskeijassa, Lontoossa. Heillä on viisi lasta. Yusuf perusti Lontoon ulkopuolelle islamilaisen koulun. Pariskunta asui sekä Lontoossa että Dubaissa.
Paluu musiikin pariin
Yusuf teki paluun musiikin pariin vuonna 2006 julkaisemalla folk-pop-albumin An Other Cup. Hän on julkaissut sen jälkeenkin myös uskonnollista musiikkia ja lastenmusiikkia.
Yusuf nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen huhtikuussa 2014.
Kesä ja yö
”Kesä ja yö” on Einin esittämä musiikkikappale, joka levytettiin vuonna 1984 ja julkaistiin vuonna 1985 singlenä ”Kellot käy” -kappaleen kanssa. Kappaleen sävelsi Veikko Samuli ja sanoitti Raul Reiman.
Levytysaikaan kappale ei saanut suurta huomiota, mutta 2000-luvulla kappale nousi suosioon.
Kappale kuultiin Ere Kokkosen vuonna 1984 valmistuneessa elokuvassa Uuno Turhapuro armeijan leivissä, jossa Eini on cameoroolissa ja esittää sen ravintolakabinetissa juhliville Uuno Turhapurolle, Härski Hartikaiselle ja Sörsselssönille. Kappaleesta tehtiin myös erillinen musiikkiesitys, joka esitettiin ainakin MTV:n Levyraati-ohjelmassa.
Vuonna 2019 Kuopion Palloseuran voittaessa Suomen-mestaruuden jalkapallon Veikkausliigassa kappale oli joukkueen tunnuslaulu kauden aikana. Kuopion torilla pidetyissä mestaruusjuhlissa Eini lauloi kappaleen livenä paikalle saapuneille tuhansille kuopiolaisille.
Tony Laureano
Tony Laureano on alun perin Puerto Ricosta kotoisin oleva extreme metal -rumpali. Hän on soittanut lukuisissa death ja black metal -kokoonpainoissa, kuten Dimmu Borgir, Nile, Malevolent Creation ja Aurora Borealis. Dimmu Borgirissa ja 1349:ssä Laureano toimii tuuraavana keikkarumpalina. Hän soittaa nykyään Belphegor-nimisen black metal -yhtyeen riveissä.
Annastuuna
pienoiskuva|alt=Annastuuna. [[Hannu Virtanen, Mika Leppänen, Pauli Heikkinen, Timo Ruottinen. 1980. Valokuva Petri Nuutinen]] Annastuuna on suomalainen nykykansanmusiikkia esittävä laulu- ja soitinyhtye.
Yhtyeen synty
Annastuuna-yhtyeen kokosi Hannu Virtanen 1979 esittämään mm. Timo K. Mukan runoihin ja erilaisiin perinneteksteihin säveltämiänsä lauluja Jyväskylän Talven runomatineaan. Yhtyeen jäseniksi hänen lisäkseen tulivat Mika Leppänen, Hannu Peltoniemi ja Timo Ruottinen. Runomatineassa Jyväskylän Kaupunginteatterissa 4. helmikuuta 1980 yhtye esiintyi vielä ilman nimeä, mutta ohjelmistossa jo tuolloin oli yksi Annastuuna Korkeemäki nimiseltä kansanparantajalta tallennettuun kansanperinnetekstiin sävelletty laulu Ihmeitä.
Hannu Virtanen oli toiminut useissa yhtyeissä sekä trubaduurina ja lauluntekijänä. Hänen lauluistaan TV2 oli tehnyt 1979 ohjelman Lennä laulu ja kerro meistä, lauluja 200-vuotiaalle Tampereelle. Yhtenä ohjelman neljästä solistista lauloi Mika Leppänen, toinen miessolisti oli näyttelijä Kari Hakala. Ohjelman toinen lähetys oli keväällä 1980. Mika Leppänen ja Hannu Peltoniemi olivat soittaneet Tampereella Sattuipa Soinnut -yhtyeessä. Timo Ruottinen ja Hannu Virtanen tunsivat toisensa jo 60-luvun lopulta, jolloin Timo sai mainetta uuden hengellisen nuorisomusiikin tekijänä, pääteoksenaan popmessu Missa Popularis. Vuonna 1969 Virtanen tuotti ja Ruottinen käsikirjoitti, ohjasi sekä sävelsi myös musiikin elokuvaan Ristipisto. 1973 ilmestyneellä levyllä Kaksi maailmaa Hannu lauloi stemmoja Timon Manchester United -yhtyeen esittämillä kappaleilla.
Lumberjacks
Lumberjacks on suomalainen bluesyhtye. Eteläpohjalainen kvartetti sekoittelee rohkeasti tyylejä juurimusiikin laajassa kirjossa. Yhtyettä olivat perustamassa nykyisten jäsenten lisäksi laulaja-harpisti Mikael "Micke" Björklöf ja kitaristi Matti Loppela.
Lumberjacks tarkoittaa suomeksi metsätyömiehiä. Kitaristi Urmas "Big hand" Niemi on julkisuudessa kertonut, että yhtyeen nimi ei ole hänen keksintöään, vaikka hän onkin joukon ainoa ammatikseen metsätöitä tekevä.
Lumberjacks on levyttänyt kaksi albumia ja esiintynyt kotimaan lisäksi myös Skandinaviassa, Keski-Euroopassa ja Yhdysvalloissa.
Lumberjacks-yhtye voitti bluesin EM-karsinnat eli European Blues Challenge (EBC 2020) Suomen loppukilpailun 2019. Koronavirus-pandemian (COVID-19) vuoksi European Blues Challenge EBC2020 Hollannin Zaandamissa (17.-18.4.2020) jouduttiin perumaan. European Blues Challenge EBC2021 kilpaillaan Puolan Chorzowissa, 25.-27.3.2021.
Annastuuna
Ohjelmisto
Yhtyeessä työnjako oli selvä. Timo oli kitaristi, sovittaja, laulaja ja musiikillinen johtaja, ja pian myös toinen laulujen säveltäjä. Mika oli ykköslaulusolisti, Hannu kakkoslaulusolisti, kitaristi ja lauluntekijä, toinen Hannu oli sellisti. Ohjelmistoksi tuli Hannun ja Timon sävellyksiä tyrvääläistietäjän Annastuunan perinnetarinoihin sekä Pentti Saaritsan suomennoksiin venäläisen runoilijan Anna Ahmatovan lyriikasta. Myöhemmin pojat sävelsivät myös työväenrunoilija Kössi Kaatran tekstejä. Kesällä 1980 Annastuuna-yhtye osallistui Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla ohjelmaryhmien kilpailuun, jonka finaali radioitiin. Voittoa ei tullut, mutta todettiin, että yhtye ”musiikillisesti eittämättä oli korkeatasoisin”. Kärkisija ja tuomaristossa olleen radion musiikkipäällikön Paavo Helistön ylistävä lausunto riittivät yhtyeelle kannusteeksi.
Televisio ja radio
Radion puolella keskeisiä ohjelmia olivat Sirkka Halosen tekemä laaja ohjelma Annastuuna Korkeemäestä (1982) ja Hannun ohjelma Anna Ahmatovasta (1982), sekä Hannun ja Timon toimittama radiofeature Kössi Kaatrasta (1984). Kaikkien ohjelmien musiikki perustui yhtyeen säveltämiin lauluihin, ja radio lunasti valtaosan lauluista ns. kantanauhoiksi. Laulut soivat sitten monissa radion ohjelmissa. Eri projekteissa yhtyeen kokoonpano laajeni. Vakituisia vierailijoita olivat multi-instrumentalisti Lucjan Czaplicki ja pianisti Risto Hiltunen. Kaatra-projektin myötä yhtyeen jäseniksi tulivat Ippe Kätkä (lyömäsoittimet) ja Mattijussi Tolonen (virginaali, krummhornit, nokkahuilut jne.).
1980-luvun lopulla Mika ja Timo innostuivat portugalilaisista fadoista ja tekivät Lissaboniin tekemiensä tutkimusmatkojensa tuloksista useita lehtijuttuja ja radio-ohjelmia. Fado-kokoonpanossa Mika lauloi, Timo soitti akustista bassokitaraa, Pekka Nylundin instrumentti oli portugalilainen kitara ja Ari Salin soitti kitaraa. Tällä kokoonpanolla yhtye esitti kolme fadoa TV2:n ohjelmassa Jalat alta joulukuussa 1989.
Esiintymiset
Kesällä 1983 Les Annastuuna esiintyi Bretagnessa Dinardin Nuoriso ja meri -festivaalilla. Yhtye esiintyi kaikkiaan 18 kertaa festivaalin aikana, ulkoilmalavojen ja pubien lisäksi radiossa ja piti konsertin kirkossa. Osassa esiintymisiä Annastuunaa vahvistivat Jukka Hynninen ja Jouni Järvelä Kulkuripojista. Suomen Pariisin suurlähetystössä ryhmä esiintyi sikäläiselle suomalaisyhteisölle. Keikkoja Annastuuna teki noin 50. Tampereen konsertti 1982 Konservatorion salissa, osana kaupungin kevään konserttisarjaa, oli merkittävin. Vierailevina muusikkoina soittivat nytkin konsertissa Lucjan Czaplicki (puhaltimet) ja Risto Hiltunen (piano).