cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Android
Sovelluskehitys
Android SDK -kehityspaketti sisältää useita kehityksessä käytettäviä työkaluja. Lisäksi Android NDK -ohjelmistokehityspaketilla voidaan kehittää sovelluksia C- ja C++-kielillä.
Android-sovellukset käyttävät XML-pohjaista resurssijärjestelmää, jonka mukaan sovelluskehys valitsee sopivan vaihtoehtoisen resurssitiedoston käytetyn alustan mukaan (kuten älypuhelin tai tabletti). Sovellukset asennetaan laitteisiin APK- tai Android App Bundle -pakettitiedostoilla.
Päivityshistoria
Androidista on julkaistu uusia versioita julkistuksen jälkeen. Uudet versiot yleensä korjaavat virheitä ja lisäävät uusia ominaisuuksia.
Google on kehittänyt ”Generic Kernel Image” (GKI) projektia, jonka tavoitteena on helpommat päivitykset Androidissa käytettyyn käyttöjärjestelmän ytimeen. Tyypillisesti muutokset pitkän aikavälin tuen (”Long Term Support”, LTS) Linux-ytimestä tuodaan ”Android Common” -haaraan, josta viedään muutoksia järjestelmäpiirin tekijän haaraan ja lopulta varsinaisen laitekohtaisen ytimen haaraan. GKI-versio on ytimen käännös, jota voi käyttää kaikilla laitteilla. Tavoitteena on toimittaa ytimen päivitykset Play-kaupan kautta. Aiemmin kehitetty Generic System Image (GSI) on Androidin versio, jota voidaan suorittaa kaikilla laitteilla modularisoinnin avulla. GKI vähentäisi kolme versiohaaraa yhdeksi. GKI on julkaistu Android-versiossa 12. Ohjelmistokehityspaketin modularisoinnilla Google pyrkii toimittamaan uusia ominaisuuksia kehittäjille ilman koko käyttöjärjestelmän päivitystä.
Google on kertonut tavoitteesta vähentää teknistä velkaa kehitysmallilla, jossa uudet ominaisuudet päätyvät ylävirtaan ensinnä (upstream first). Valmistajakohtaiset ominaisuudet voidaan sijoittaa valmistajakohtaisiin moduuleihin.
Vuodesta 2019 lähtien Google on käyttänyt Rust-kieltä Android-käyttöjärjestelmän uusiin ominaisuuksiin Javan ja Kotlinin rinnalla. Rustista tuli tuettu kieli Android 12:ssa. Android Open Source Projectissa oli noin 1,5 miljoonaa riviä Rust-kielistä lähdekoodia vuoden 2022 lopussa ja Android 13:ssa 21 prosenttia uudesta natiivista koodista on tehty Rustilla.
Käyttöliittymät
Vain harvat Android-laitteet käyttävät muokkaamatonta eli ”puhdasta” Androidia. Useimmat Android-valmistajat käyttävät laitteissaan esiasennettuna omaa käyttöliittymäänsä, joka eroaa puhtaasta Androidista oletussovellusten ja graafisen ilmeen osalta. Erityisesti monien kiinalaisten valmistajien käyttöliittymät muistuttavat graafiselta ilmeeltään Applen iOS:ää, ja niistä puuttuu iOS:n tavoin sovellusvalikko. Tunnettuja valmistajista riippumattomia versioita Androidista ovat muun muassa CyanogenMod ja sen seuraajaksi tehty LineageOS.
Suosio
NPD Group -tutkimusyhtiön mukaan vuoden 2010 ensimmäisen neljänneksen aikana Android nousi Yhdysvaltain toiseksi myydyimmäksi mobiilialustaksi. BlackBerryn RIM-käyttöjärjestelmää käyttäviä mobiililaitteita myytiin eniten ja Applen iOS-käyttöjärjestelmää käyttäviä laitteita myytiin kolmanneksi eniten.
Android nousi älypuhelinten markkinajohtajaksi vuoden 2010 viimeisellä neljänneksellä. Gartner arvioi Androidin markkinaosuudeksi älypuhelimissa 52,5 % vuoden 2011 kolmannella neljänneksellä. Kesällä 2013 Androidin markkinaosuuden on arvioitu lähestyvän 70 %:ta. Vuoden 2015 toisella neljänneksellä Androidin markkinaosuus oli 82.8 %.
Älypuhelimien markkinosuudet vuoden 2016 lopussa jakaantuivat seuraavasti: Android 86,8 %, iOS 12,5 %, muut alle 1 %.
Androidista tuli internetin käytetyin alusta vuonna 2017 ohittaen mm. Windowsin. Googlen mukaan vuonna 2021 maailmassa on käytössä yli kolme miljardia Android-laitetta.
Androidille on julkaistu 2,9 miljoonaa sovellusta Google Play -kaupassa.
Tietoturva
Androidin ”tehdasasetusten palautuksen” on todettu olevan tehoton menetelmä laitteella olevien tiedostojen tuhoamiseksi. Esimerkiksi yleinen tapa myydä käytetty laite vieraalle henkilölle nettihuutokaupassa aiheuttaa riskin vuotaa kaikki puhelimella olleet kuvat, kirjautumistiedot ja muut tiedostot. Tämä johtuu siitä että Android ei uudelleenkirjoita käytettyjä alueita muistista uudelleen bitti bitiltä.
Vuoden 2015 tammikuussa puolet Android-laitteista ovat suojaamattomia WebView-ominaisuudesta löytyneen haavoittuvuuden johdosta. Kyseinen haavoittuvuus koskee Jelly Bean (4.1–4.3) -versioita, joihin Google ei enää tee korjauksia. Tammikuussa 2015 suojaamattomia Android laitteita on noin miljardi. Androidin 4.4-versiossa WebView'sta luovuttiin ja tilalle otettiin Blink-renderöintimoottori, jossa vastaavaa haavoittuvuutta ei ole havaittu. Haavoittuvuuksien testaamiseen keskittynyt Metasploit julkaisi 15.1.2015 ohjelmastaan version, joka sisälsi 11 eri WebView-haavoittuvuutta, joita ei tulla korjaamaan.
Google aloitti elokuussa 2015 kuukausittaiset tietoturvapäivitykset Android-laitteilleen. Samalla Androidin asetuksiin lisättiin kohta, josta laitteen tietoturvatason voi tarkistaa. Isoista valmistajista ainakin LG, Motorola ja Samsung ovat sitoutuneet kuukausittaisten tietoturvapäivitysten toimittamiseen. Google on lisännyt SELinuxin käyttöä sovelluksien oikeuksien rajoittamiseen. SELinux on ollut Androidissa versiosta 4.3 lähtien.
Paikkatiedon vakoilutoiminto
Android-puhelimet ja tabletit lähettivät vuonna 2017 Googlelle tietoja puhelimen lähistöllä olevien tukiasemien osoitteista, vaikka käyttäjä olisi kytkenyt paikannustoiminnon pois puhelimen asetuksista tai vaikka puhelimessa ei olisi SIM-korttia paikallaan. Google ilmoitti marraskuussa 2017 lopettavansa automaattisen paikkatietojen keräämisen.
Variaatiot
Androidista on eri versioita eri käyttötarkoituksiin kuten Android Wear päällepuettaviin laitteisiin ja Android Auto autoteollisuuteen.
Amazonilla on Androidista forkattu Kindle Fire -laitteille tarkoitettu Fire OS. Androidin lähdekoodi on avointa lähdekoodia lukuun ottamatta Googlen omia Play-palveluita ja nimi Android on Googlen tavaramerkki.
Muun muassa Blackphonen PrivatOS on perustunut Androidiin ilman Google Play-palveluita. Lähdekoodit PrivatOS:n käyttämään versioon Linux-ytimestä on julkaistu kuten GPL-lisenssin alla vaaditaan, mutta suuri osa Android/AOSP-projektista on BSD- tai Apache-lisenssillä, joka ei vaadi lähdekoodien julkaisua eikä näitä osia ole siten julkaistu.
emteria.OS on AOSP-projektiin perustuva muokattu versio Androidista.
CyanogenMod on avoimen lähdekoodin versio, jonka seuraaja on LineageOS. Myös Replicant on avoimen lähdekoodin versio.
Muita variaatioita ovat muun muassa Huawein HarmonyOS, OnePlussan OxygenOS ja Nokian Nokia X Platform.
Pangkal Pinang
Pangkal Pinang on kaupunki Bangkan saaren itäisessä keskiosassa Indonesiassa. Se on Bangka-Belitungin provinssin pääkaupunki. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 207 325. Vuonna 2010 kaupungin asukkaista 27,4 prosenttia oli 0–14-vuotiaita. Väestö koostuu suurimmilta osin indonesiankiinalaisia.
Pangkal Pinang on yksi Jaavanmeren merkittävistä satamista. Tina, pippuri, kala sekä kopra ovat sen vientituotteita. Kalastus on tärkeä tulonlähde kaupungille. Kaupungista on tieyhteydet saaren muihin kaupunkeihin ja siellä sijaitsee myös lentoasema.
Tommy Hellsten
alt=|pienoiskuva|Hellsten vuonna 2019. Tommy Mauritz Hellsten (s. 23. syyskuuta 1951 Loviisa) on suomalainen teologi, terapeutti, luennoitsija, kouluttaja ja kirjailija, joka on kirjoittanut useita elämäntaidollisia teoksia, joiden materiaalina hän on käyttänyt omaa ja potilaittensa elämiä. Hellsten puhuu äidinkielenään ruotsia mutta kirjoittaa enimmäkseen suomeksi ja luennoi myös englannin kielellä. Hellsten asuu Porvoossa. .
Hellstenin tunnetuimpia teoksia ovat Virtahepo olohuoneessa (1991), joka on julkaistu Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Puolassa, Virossa ja Hollannissa sekä Saat sen mistä luovut (2000), joka on ilmestynyt Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Kreikassa, Portugalissa ja Kiinassa. Uudempia Tommy Hellstenin teoksia ovat Enää en pelkää (2019) ja Ihmisen näköinen elämä (2020).
Hellsten valmistui teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1982. Hän toimi Kalliolan kuntoutusklinikan johtavana sosiaalityöntekijänä 1984–1985 ja Vantalan yksikön johtajana Nurmijärvellä 1985–1991.
Hellstenin vaimo Carita Hellsten kuoli verenmyrkytykseen kesällä 2017. Hellstenillä on kolme lasta ja neljä lapsenlasta.
Hellsten on yksi Tommy Hellsten -instituutin omistajista ja perustaja.
Tommy Hellsten -instituutti
Tommy Hellsten -instituutti on järjestänyt terapeuttisen työhön, yhteisöllisen valmentamisen ammattiin ja ammatilliseen lisäkoulutukseen tähtäävään läsnäolo- ja kohtaamistaitojen koulutusta vuodesta 2007 alkaen. Koulutuksesta valmistuneet toimivat Ihminen tavattavissa -terapeutteina tai aiemmassa ammateissaan myös kohtaamistaitojen ammattilaisina.
Tommy Hellsten -instituutin omistaa vuonna 1991 perustettu perheyritys Addicta Oy Ab. Yritys perustettiin hallinnoimaan Tommy Hellstenin kustannussopimuksia sekä terapia- ja tilausluentotoimintaa Virtahepo olohuoneessa -teoksen julkaisemisvuonna.
Vuonna 2007 yritys käynnisti Ihminen tavattavissa koulutusohjelman, jonka tarkoituksena on vaalia nyky-yhteiskunnassa uhanalaiseksi joutunutta ihmisyyttä. Ainutlaatuinen koulutuskonsepti perustuu Tommy Hellstenin yli 30 vuoden elämäntyöhön ja tarpeeseen siirtää hänen osaamisensa tuleville sukupolville.
Koulutusohjelman käynnistyessä toimivat ensimmäisinä vuosina kouluttajana Tommy Hellstenin lisäksi Irene Kristeri ja koulutuksen edetessä kehitykseen vaikutti vahvasti myös vuoteen 2017 saakka Tommyn rinnalla hänen puolisonsa, psykosynteesiterapeutti Carita Hellsten.
Ohjelman koulutusjohtajana toimii Tommyn vanhin poika, psykologi Mathias Hellsten ja kouluttajana Tommy Hellstenin sisar, psykosynteesiterapeutti, symbolidraamaohjaaja Chris-Marie Hellsten-Törnroos. Vahvaa koulutus- ja liiketoiminnallista osaamista hankitaan myös perheen ulkopuolelta.
Ihminen tavattavissa -ohjelma on koulutusohjelma, josta valmistuneet tarjoavat valtakunnallisesti terapiapalveluja ja työyhteisöpalveluja. Ohjelmasta valmistuneiden terapeuttien palvelut madaltavat avun hakemisen kynnystä sekä tukevat ihmisiä ja työyhteisöjä sisäiseen kasvuun ja oman identiteetin löytymiseen.
Amalfi
Amalfi on historiallisesti merkittävä rannikkokaupunki Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 30 km Napolista etelään. Se sijaitsee Salernonlahden rannikolla. Kaupungissa on runsaat 5 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 6,11 neliökilometriä.
Amalfi oli vuosina 839–1200 Amalfin rannikkotasavallan pääkaupunki ja merkittävä kauppamahti Välimerellä. Itse kaupunki, ja sen molemmin puolin levittäytyvä Amalfin rannikko on Unescon maailmanperintökohde.
Lonna
thumb|Lonna mereltä nähtynä Lonna on pieni saari Helsingin edustalla, Suomenlinnan lauttarantaa vastapäätä. Saari kuuluu Suomenlinnan kaupunginosaan. Lonna on noin 150 metrin pituinen ja etäisyys mantereeseen on noin 1,5 kilometriä.
Saari oli puolustusvoimien käytössä 2000-luvun alkuun saakka. 2000-luvulla saarta aloitettiin remontoida muuhun käyttöön, ja vuonna 2014 saari avattiin yleisölle. Saarella toimii nykyisin kesä- ja tilausravintola, tapahtumatila ja yleinen sauna. Saareen liikennöi turistilautta.
Historia
Saarella toimi sotavuosina ja niiden jälkeen aina vuoteen 1955 magneettimiinojen torjuntaan liittyvä demagnetointiasema. Menetelmä oli yksinkertainen: sotatoimialueella liikkuvat suomalaiset, saksalaiset ja liittolaisten/puolueettomien valtioiden metallirunkoiset alukset tulivat kerran kuukaudessa asemalle, jossa niiden ympäri vedettiin laitoja pitkin sähköjohdot. Johtoihin kytkettiin voimavirta, joka sai vaikuttaa kuudesta kahdeksaan tuntia per alus, koosta riippuen. Näin aluksista poistettiin runkojen ja koneiden magneettisuus ja tehtiin ne mahdollisimman immuuneiksi magneettimiinoille. Demagnetointiaseman kaksi Brown Boveri -dieselgeneraattoria ja laitteiston ohjauspöytä ovat edelleen paikoillaan. Toinen generaattori on käyttökunnossa, toisen moottori leikkasi kiinni koekäytössä vuonna 1994.
Vuodesta 2006 lähtien saarella on tehty alueen kiinteistöjen kunnostusta Suomenlinnan työsiirtolan vankityönä. Tarkoitus on saada entisistä Suomen puolustusvoimien rakennuksista toimintakelpoista ja mahdollisesti vuokrattavaa tilaa. Samalla korjataan muita alueen maastorakennelmia, kuten kivipengerryksiä. Kuten aina suojelukohteissa, muutokset ovat vain entistäviä. Vain sähköistyksen parannukset saavat olla nykyaikaistavia, mutta nämäkään muutokset eivät saa näkyä ulospäin.
Toukokuussa 2014 saari avattiin yleisölle.
Muuta
thumb|Lonnan demagnetointiaseman ohjauspöytä thumb|Lonnan demagnetointiaseman toinen Brown Boveri -dieselgeneraattori Koska saarella on lähes alkuperäisinä säilyneitä miinavarastoja, on esitetty, että nyt väliaikaisesti Pansioon sijoitettu miinamuseo sijoitettaisiin Lonnalle. Suurimpana vaikeutena ovat saaren liikenneyhteydet.
1990-luvulla esitettiin ajatus, että miinavarastoista olisi tehty uskonnottomien uurnahautausmaa. Ehdotus kuitenkin torjuttiin ehdottomasti: UNESCO, jonka Maailmanperintöluetteloon kuuluu myös Suomenlinna, edellyttää, että Suomenlinnan linnoituspiiriin kuuluvat alueet myös pysyvät ennallaan – ja Lonna kuuluu linnoituspiiriin. Edes laiturille ei saanut tehdä vakituista tuhkien mereen siroittelupaikkaa; näitä toimenpiteitä saa kyllä suorittaa, mutta Lonnalla ne ovat kerta kerralta erikseen harkittuja poikkeustapauksia ja toteutetaan vain tuhkatun vainajan ennen kuolemaansa esittämän, kirjallisen ja kahden todistajan vahvistaman pyynnön jälkeen.
Leonard Hjelmman
Alexander Leonard Hjelmman (22. kesäkuuta 1869 Rantasalmi – 7. huhtikuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko, joka toimi puolustusministerinä Kallion II hallituksessa 1925–1926 Kokoomuksen edustajana.
Lonna
Muuta
Nelosen seikkailuohjelman Saari jaksot kuvattiin Lonnassa.
Leonard Hjelmman
Hjelmmanin isä oli henkikirjoittaja Alexander Johan Hjelmman ja äiti Hilda Sofia Lindeberg. Hän valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1890 ja filosofian kandidaatiksi 1900 Helsingin yliopistosta. Opistoon hän tuli insinööritieteiden apuopettajaksi 1894, täydentäen matematiikan opintojaan Göttingenissä, Berliinissä ja Pariisissa 1897–1898. Opiston deskriptiivisen ja projektiivisen geometrian nuoremmaksi opettajaksi Hjelmman tuli 1901 ja toimi sitten opiston muututtua Teknilliseksi korkeakouluksi matematiikan professorina vuodesta 1908 aina vuoteen 1937 saakka. Hän oli korkeakoulun yleisen osaston esimies 1911–1919 ja korkeakoulun rehtori 1919–1937.
Vuodeosasto
thumb|230px|Sairaalan vuodeosaston tyypillinen huone.
Leonard Hjelmman
Hjelmman julkaisi matemaattisia ja teknisiä tutkimustuloksia, oli Suomalaisten teknikkojen seuran perustajajäsen, puheenjohtaja kahteen otteeseen ja kunniajäsen vuodesta 1926. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1917–1934, toimien pitkään valtuuston varapuheenjohtajana. Hän oli myös jäsen Helsingin kaupunginhallituksessa ja useissa eri komiteoissa. Hjelmman oli Tarton yliopiston kunniatohtori, ja vuonna 1949 hän sai tekniikan kunniatohtorin arvon.
Vuodeosasto
Vuodeosastoilla sairaaloissa ja terveyskeskuksissa hoidetaan potilaita, jotka jäävät vähintään yön yli hoidettaviksi tai tarkkailtaviksi. Osastoilla on tyypillisesti useita huoneita ja jokaisessa huoneessa on yhdestä useampaan moottoroitua vuodetta, joilla potilaat makaavat. Vuodeosastoille voidaan ottaa potilaita esimerkiksi ensiavun kautta, leikkausten jälkeen tai toisista sairaaloista lähetettyinä. Varsinkin suurissa sairaaloissa vuodeosastot on jaettu erikoisalojen tai osaston käyttötarkoituksen mukaan: sairaalassa voi olla esimerkiksi sisätautien, keuhkotautien ja lastentautien osastot, kirurginen vuodeosasto ja kuntoutusosastoja. Erikoistuneita vuodeosastoja ovat myös kriittisesti sairastuneita potilaita hoitavat teho-osastot.
Leonard Hjelmman
Kokoomuksen ministerinä Hjelmman muun muassa edisti armeijan hankintasuunnitelmien toteuttamista.
Vuodeosasto
Vuodeosastoilla on yleensä jatkuvasti työskentelemässä useita terveydenhuollon ammattihenkilöitä, tavallisimmin sairaanhoitajia tai lähihoitajia sekä etenkin arkipäivisin lääkäreitä ja muita vuodeosaston tarpeiden mukaan määräytyviä ammattilaisia. Vuodeosastolla voidaan esimerkiksi tehdä erilaisia laboratorio- ja röntgentutkimuksia, järjestää kuntoutusta, fysioterapiaa ja toimintaterapiaa, valmistella potilas leikkaukseen tai muuhun toimenpiteeseen ja järjestää saattohoitoa.
Lapsilla ja aikuisilla on yleensä erilliset vuodeosastot. Vuodeosastoilla on yleensä vierailuajat.
Vuodeosastojen resurssit
Vuodeosastojen henkilöresurssit pitää mitoittaa potilasmäärän mukaan, jotta hoito onnistuisi tarkoituksenmukaisesti. Vuodeosastojen ylikuormittuneisuus lisää potilashaittoja ja vähentää potilastyytyväisyyttä. Samalla se kasvattaa työntekijöiden masennuksen riskiä ja lisää hoitohenkilöstön masennuslääkkeiden käyttöä. Lääkkeiden käytön on todettu kasvavan, kun potilaiden määrä ylittää selvästi osaston kapasiteetin.
Keisarin uudet kuviot 2: Kronkin uudet kuviot
Keisarin uudet kuviot 2: Kronkin uudet kuviot (Kronk’s New Groove) on Disneyn vuonna 2005 valmistama yhdysvaltalainen animaatioelokuva, joka on jatkoa aiemmalle osalle Keisarin uudet kuviot. Edeltäjänsä tavoin se on lapsille suunnattu pitkä animaatioelokuva. Elokuvan on ohjannut Andrew Saul Blinkoff.
Juoni
Kronkin isä Papi on saapumassa Kronkin luo, joka on siitä kauhuissaan. Papi on sanonut Kronkille, että hänen täytyy hankkia iso mäenharjatalo ja perhe, jotta hänestä tulisi joskus jotain. Aikoinaan pahamaineinen Yzma huijasi Kronkia myymään taikajuomaa, joka auttaisi vanhuksia heidän kivuissaan. Kerran hän myös rakastui kurrepartion leirin naisvetäjään, Lintusaloon. Heidän rakkautensa ei kestänyt pitkään, koska yhden partiolaisen nimeltä Tipo huijattua leirikisassa, Kronk oli asettunut Tipon puolelle eli Lintusaloa vastaan. Kun Kronk oli kertonut tarinansa, Papi oli jo ovella.
Ricardo Gomes
Ricardo Gomes Raymundo (s. 13. joulukuuta 1964) on brasilialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskuspuolustaja.
Ura pelaajana
Fluminensessa uransa aloittanut Ricardo tuli Eurooppaan 1988 ja pelasi SL Benficassa ja Paris Saint-Germainissa. Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Ricardo pelasi vuoden 1990 MM-kisoissa. Maaotteluita Ricardolle kertyi kaikkiaan 48 vuosina 1984–1994. Hän teki maajoukkueurallaan neljä maalia ja oli voittamassa Copa Américaa 1989.
Ura valmentajana
Lopetettuaan pelaajauransa 1996 Ricardo aloitti valmentamisen Paris Saint-Germainissa yhdessä Joël Batsin kanssa. Valmennettuaan viiden vuoden ajan Brasiliassa, Ricardo palasi Eurooppaan 2005 ja aloitti kesäkuussa FC Girondins de Bordeaux'n päävalmentajana.
Ricardon johdolla Bordeaux sijoittui Ranskan liigassa toiseksi kaudella 2005–06 ja pääsi Mestarien liigaan. Kaudella 2006–07 Bordeaux voitti Coupe de la Liguen finaalissa Olympique Lyonnais'n 1–0. Kauden 2006–07 päätteeksi Ricardo jätti Bordeaux'n ja siirtyi pahasti flopanneen AS Monacon päävalmentajaksi.
AS Monacon vaikeudet ovat jatkuneet myös Ricardon päävalmentajuuden aikana. Seurajohdossakin miehet ovat vaihtuneet ja pelillisesti erittäin valju kausi 2007–08 päättyi sijalle 12. Sama meno jatkui myös kaudella 2008–09. Kaksi kierrosta ennen kauden päätöstä seurajohto ilmoitti, ettei Ricardo jatka tehtävissä enää kauden jälkeen.
Kesäkuun lopulla 2009 Ricardo palasi valmentajaksi kotimaahansa São Pauloon. Ricardo sai potkut seurasta elokuussa 2010 São Paulon pudottua Copa Libertadoresista.
Kesäkuussa 2011 Ricardo oli siirtymässä Saudi-Arabian maajoukkueen peräsimeen, mutta ilmoitti viikkoa ennen sopimuksen allekirjoittamista luopuvansa tehtävästä henkilökohtaisen syyn vuoksi.
Ricardo joutui sairaalahoitoon 28. elokuuta saatuaan aivoinfarktin kesken Flamengo-Vasco da Gama -liigaottelun. Hänelle jouduttiin tekemään aivoleikkaus, mutta lääkärien antama ennuste brasilialaisen toipumisesta on hyvä. 12. syyskuuta kerrottiin, että Ricardon toipuminen on sujunut hyvin ja hän pääsee seuraavan vuorokauden kuluessa pois teho-osastolta. Lokakuussa 2011 Ricardo kertoi brasilialaislehdelle antamassaan haastattelussa toipumisen alkaneen hyvin ja toivoo palaavansa valmennustehtäviin jo alkuvuoden 2012 aikana. Marraskuussa 2012 Ricardo palasi työtehtäviin Vasco da Gaman teknisenä johtajana.
Heinäkuussa 2015 Ricardo palasi valmennustehtäviin Brasilian Série B:ssä pelanneen Botafogon päävalmentajana. Hän luotsasi seuran Brasilian Serie B:n mestariksi kaudella 2015. Elokuussa 2016 Ricardo jätii Botafogon ja siirtyi São Paulon päävalmentajaksi. Hän sai potkut tehtävistään marraskuun lopussa 2016.
Ricardo palasi syyskuun alussa 2018 Bordeaux'n palvelukseen, kun hänestä tuli seuran general manager. Seura irtisanoi Ricardon helmikuussa 2019.
Kitakami (1920)
Kitakami oli Keisarillisen Japanin laivaston Kuma-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Alus poistettiin alusluettelosta 10. elokuuta 1946.
J. B. M. Hertzog
James Barry Munnik Hertzog (3. huhtikuuta 1866 Wellington, Kapmaa – 21. marraskuuta 1942 Pretoria) oli eteläafrikkalainen sotilas ja poliitikko, joka toimi Etelä-Afrikan unionin pääministerinä vuosina 1924–1939. Hän perusti vuonna 1915 afrikaanerinationalistisen Kansallispuolueen.
Varhaisempi ura
Hertzog oli syntyjään Kapmaan hollantilainen ja sukujuuriltaan saksalainen. Hän opiskeli lakitiedettä Victoria Collegessa Stellenboschissa ja Amsterdamin yliopistossa Hollannissa. Valmistuttuaan vuonna 1892 hän toimi kolme vuotta lakimiehenä Pretoriassa Transvaalissa, minkä jälkeen hänet nimitettiin tuomariksi Oranjen vapaavaltion ylioikeuteen. Toisen buurisodan aikana hän liittyi Oranjen armeijaan ja kohosi vuonna 1900 sen apulaiskomentajaksi. Hän oli mukana pitkään jatkuneessa sissisodassa ja allekirjoitti vastentahtoisesti Vereenigingin rauhansopimuksen vuonna 1902. Hän lähti muutamaa vuotta myöhemmin politiikkaan perustamalla Orangia-Unie (Oranjen liitto) -nimisen puolueen.
Kun Iso-Britannia myönsi siirtomaakseen alistamalleen Oranjejoen siirtokunnalle vuonna 1907 itsehallinnon, Hertzogista tuli sen ensimmäinen oikeus- ja opetusministeri. Hän oli mukana laatimassa Etelä-Afrikan unionin perustuslakia. Unionin perustamisen jälkeen vuonna 1910 sen ensimmäinen pääministeri Louis Botha otti hänet oikeusministeriksi hallitukseensa. Botha ja Hertzog ajautuivat pian erimielisyyksiin, sillä Botha pyrki sovintoon Ison-Britannian ja Etelä-Afrikan brittiläisen vähemmistön kanssa, kun taas Hertzog halusi vapauttaa Etelä-Afrikan vieraasta vallasta ja säilyttää afrikaanerit ja britit selkeästi erillisinä kansallisuuksina. Hertzogin pyrkimys nostaa afrikaansin kieli englannin rinnalle koululaitoksessa ja hallinnossa vaaransi Bothan maltillisen sovintopolitiikan. Vuonna 1912 pitämissään puheissa Hertzog hahmotteli poliittiset periaatteensa, ”Etelä-Afrikka ensin” ja ”kahden virtauksen politiikka”, joista jälkimmäinen tarkoitti brittiläisen ja afrikaaneriväestön rinnakkaista ja itsenäistä kehitystä.
Botha kokosi joulukuussa 1912 uuden hallituksen ilman Hertzogia. Afrikaanerinationalistit kerääntyivät Hertzogin ympärille ja hänen johdollaan perustettiin vuonna 1914 Kansallispuolue, joka asettui vastustamaan Bothan päätöstä viedä Etelä-Afrikka ensimmäiseen maailmansotaan Ison-Britannian rinnalle. Hertzog ei asettunut avoimesti tukemaan syksyn 1914 aseellista kapinaa. Hän jatkoi näkyvästi oppositiossa myös Jan Smutsin tultua pääministeriksi.
Pääministerikausi
thumb|Hertzogin hallitus vuonna 1929, Hertzog eturivissä keskellä. Vuoden 1922 Witwatersrandin alueen työlevottomuuksien jälkeen pääosin englanninkielinen Työväenpuolue muodosti liiton Kansallispuolueen kanssa. Tämän liittouman menestys vuoden 1924 parlamenttivaaleissa nosti Hertzogin Etelä-Afrikan pääministeriksi. Hertzogin hallitus muun muassa antoi afrikaansille virallisen kielen aseman ja otti käyttöön Etelä-Afrikan unionin lipun. Hertzogin tukema, vuonna 1931 voimaan astunut Westminsterin säädös antoi Etelä-Afrikalle käytännössä täyden itsenäisyyden siirtomaavallasta. Hertzogin hallinnon on sanottu myös luoneen pohjan myöhempien vuosikymmenien apartheid-politiikalle. Hertzog pelkäsi maan mustan enemmistön ja englanninkielisen valkoisten sisäisen vähemmistön voivan liittoutua afrikaanereita vastaan, joten hän pyrki vahvistamaan rotuerottelua ja pitämään mustat kaiken päätösvallan ulkopuolella. Kapmaassa osalla mustasta väestöstä oli ollut äänioikeus, mutta Hertzogin hallitus lakkautti sen. Teollisuuden työpaikat pyrittiin varaamaan vain valkoisille ja heimoreservaatteja lisättiin.
1930-luvun laman aikana Hertzogin talouspolitiikka epäonnistui, joten vuonna 1933 hän joutui muodostamaan koalitiohallituksen pääkilpailijansa Jan Smutsin kanssa. Seuraavana vuonna heidän puolueensakin yhdistyivät uudeksi Yhtyneeksi puolueeksi. Afrikaanerinationalistien jyrkin siipi perusti tämän jälkeen ”Puhdistetun kansallispuolueen” Daniel F. Malanin johdolla. Yhtynyt puolue sai suuren voiton vuoden 1938 vaaleissa, mutta kysymys Etelä-Afrikan suuntautumisesta suursodan puhjetessa Euroopassa jakoi puolueen. Hertzog vaati puolueettomuutta, Smuts Ison-Britannian tukemista. Kolme päivää toisen maailmansodan puhkeamisen jälkeen syyskuussa 1939 parlamentti hylkäsi hallituksen esityksen puolueettomusjulistuksesta, jolloin Hertzog erosi pääministerin tehtävästä ja Smuts muodosti uuden hallituksen.
Pääministerikauden jälkeen
thumb|180px|Hertzogin patsas Etelä-Afrikan parlamenttitalon luona, poistettu vuonna 2013. Palattuaan oppositiojohtajaksi Hertzog teki sovinnon Malanin kanssa ja he perustivat ”Uudelleenyhtyneen kansallispuolueen”. Se kuitenkin ajautui pian hajaannukseen, kun Malanin ryhmän äärinationalistit hylkäsivät puoluekokouksessa Hertzogin ohjelman, joka perustui edelleen afrikaansin ja englannin kielen tasa-arvoisuuteen. Hertzog vetäytyi politiikasta vuonna 1940. Hieman ennen kuolemaansa hänet houkuteltiin vielä uuteen Afrikaaneripuolueeseen, mutta hänen kansallissosialismia myötäilleet viimeiset puheensa eivät saaneet enää kannatusta keneltäkään.
Bia
Bia (, "väkivalta") oli kreikkalaisessa mytologiassa Pallaksen ja Styksin tytär ja Niken, Kratoksen ja Zeloksen sisar.
Bia oli voiman, väkivallan ja pakottamisen henkilöitymä. Yhdessä sisaruksiensa kanssa hän oli Zeuksen seuralainen ja pani täytäntöön hänen käskyjänsä. Aiskhyloksen näytelmässä Kahlehdittu Prometheus hän menee Zeuksen käskystä veljensä Zeloksen kanssa pakottamaan Hefaistoksen kytkemään Prometheuksen kahleilla kiinni kallioon tämän jäätyä kiinni tulen varastamisesta ja antamisesta ihmisille.
Lähetin (radio-ohjaus)
Lähetin (myös radio, radiolaite) on muun muassa radio-ohjattavan pienoismallin ohjaamiseen tarkoitettu lähetyslaite.
Suomessa sallitut radio-ohjaukseen käytettävät taajuudet
Viestintävirasto määrittää Suomessa sallitut taajuudet.
Lennokit
Sallitut taajuudet
Futaba
Futaba on japanilainen, yksi vanhimmista harrasteradiovalmistajista, ja se on laajentanut toimintaansa myöhemmin myös servojen ja gyroskooppien valmistamiseen. Yrityksen lippulaivarahio on Futaba 18MZ Muita yrityksen valmistamia radioita ovat muun muassa Futaba 7C, Futaba 10CG, Futaba 14MZ
Spektrum
Spektrum on yhdysvaltalainen radiovalmistaja, jonka tuotteita ovat esimerkiksi Spektrum DX5, -6, -7 ja -8 radiot. Yhtiön lippulaiva on |Spektrum DX10t
Dimetyyliftalaatti
Dimetyyliftalaatti on orgaaninen yhdiste (ftalaatti), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä öljymäistä nestettä. Sen kemiallinen kaava on C10H10O4 ja rakennekaava on C6H4(COOCH3)2. Dimetyyliftalaatistä käytetään myös nimityksiä dimetyyli-1,2-bentseenidikarboksylaatti ja DMP. Dimetyyliftalaatti on ftaalihapon (C8H6O4) dimetyyliesteri.
Dimetyyliftalaatin moolimassa on 194,2 g/mol, sulamispiste 5,5 °C (kaupallinen tuote jäätyy noin 0 °C:ssa), kiehumispiste 284 °C, suhteellinen tiheys 1,19 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 20 °C lämpötilassa 0,43 g/100 ml, leimahduspiste 146 °C, itsesyttymislämpötila 490 °C ja CAS-numero 131-11-3.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Dimetyyliftalaatti aiheuttaa eläimille sikiövaurioita (teratogeeninen).
Aappo Walta
Aappo (Abraham) Walta (Valta) (3. elokuuta 1843 Pielavesi – 15. lokakuuta 1915 Lapinlahti) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Aappo Wallan vanhemmat olivat David Valta and Maria Ruotsalainen ja puolisot Karolina Savolainen ja Liisa Walta. Talollinen Aappo Walta Lapinlahdelta oli talonpoikaissäädyssä Iisalmen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1899. Hän oli valtiopäivillä lakivaliokunnan varajäsen.
Andersonville
thumb|Andersonvillen vankileiri Andersonville oli Yhdysvaltojen sisällissodan aikainen Georgian osavaltiossa sijainnut etelävaltioiden vankileiri. Leiri oli kooltaan Konfederaation suurin. Vankileirille joutui yhteensä noin 45 000 pohjoisvaltioiden sotilasta, joista lähes 13 000 kuoli. Pääasiallinen syy kuolleisuuteen olivat taudit ja nälkä. Leirin hygienia oli heikko. Kapteeni Henry Wirz, Andersonvillen komendantti, tuomittiin sodan jälkeen kuolemaan sotarikoksista ja teloitettiin. Leirillä toimi myös unionin armeijasta karanneen William Collinsin rosvojoukko, joka ryöväsi säälimättä vankitovereitaan. Andersonvillen vankila sijaitsi Camp Sumterissa, ja oli koko Konfederaation sotilasvankila sisällissodan aikana.
Leirin paikalla on nykyään kansallishistoriallinen muistomerkki. Alueella on Andersonvillen kansallinen hautausmaa ja kansallinen vankila- ja sotamuseo.
Akrosyanoosi
Akrosyanoosi tai kylmäkätisyys on pintaverenkierron häiriöstä johtuva raajojen kärkiosien, erityisesti sormien, varpaiden ja kynnenalusten pitkäaikainen sinerrys. Se ei vaadi hoitoa, mutta kylmien tilojen välttämistä suositellaan.
Rovaniemen ammattikorkeakoulun opiskelijakunta
CAMOS oli Rovaniemen ammattikorkeakoulussa toiminut ammattikorkeakoululain 42a pykälän mukainen opiskelijakunta. Kemi-Tornion ja Rovaniemen ammattikorkeakoulujen yhdistyessä 1.1.2014, opiskelijakunta muuttui Lapin ammattikorkeakoulun opiskelijakunnaksi.
Opiskelijakunta valitsi opiskelijoiden edustajat RAMKin hallitukseen ja muihin monijäsenisiin toimielimiin, kuten opintotukilautakuntaan ja opiskelija-asuntosäätiön hallitukseen. Opiskelijakunta toimi jäsentensä yhdyssiteenä ja edistää heidän yhteiskunnallisia, sosiaalisia sekä opiskeluun ja opiskelijan asemaan yhteiskunnassa liittyviä asioitaan. Opiskelijakuntaan valittiin RAMKin opiskelijoista edustajisto, joka on opiskelijakunnan päättävä elin. Edustajisto valitsi opiskelijakunnalle hallituksen, joka vastaa opiskelijakunnan toiminnasta käytännön asioissa ja on toimeenpaneva elin.
Opiskelijakunnan toimisto sijaitsee Rovaniemellä, Rantavitikan kaupunginosassa.
Venäjän avaruusjärjestö
Venäjän avaruusjärjestö (, Roskosmos) on 1990-luvun alussa perustettu Venäjän federaation avaruushallinto. Sen vastuulla on Venäjän siviiliavaruustoiminta sekä ilmailu- ja avaruustekniikan tutkimus.
Nimi
Venäjän avaruusjärjestön kansainvälinen nimi on vaihtunut viime vuosina. Eräs nimen muoto on RKA eli Российское авиационно-космическое агентство, jota vastaa englanninkielinen nimi "Russian Aviation and Space Agency". Myös nimitys Federal Space Agency (FSA) on näkynyt 2000-luvulla mm. venäläisten tietotoimistojen sivuilla. Nykyisin Venäjän avaruusjärjestö tunnetaan yleisimmin nimellä Roskosmos (englantilainen muoto: Roscosmos).
Historia
thumb|200px|Roskosmoksen rahoittama [[Mir (1998)]] Venäjän avaruusjärjestö perustettiin Neuvostoliiton hajottua. Neuvostoliiton avaruusohjelma oli asevoimien alaisuudessa eikä avaruushallinto-organisaatiota ollut. Raketti- ja avaruusalussuunnittelija Sergei Koroljov oli kuolemaansa (v. 1966) asti jotakuinkin yhtä kuin Neuvostoliiton avaruusohjelma. Häntä korkeammalla tasolla Neuvostoliiton avaruusohjelmaa johti sotamarsalkka Dmitri Ustinov. Vuonna 1986 perustettiin Glavkosmos-avaruushallinto, jonka pohjalle Venäjän avaruusjärjestö rakentui. Venäjän avaruusjärjestö käyttää Neuvostoliiton aikana luotuja valmiuksia – muun muassa rakettikeskuksia, suunnittelutoimistoja, satelliittitehtaita, maa-asemia.
Syötti
Syötti on metsästyksessä, linnustuksessa tai kalastuksessa käytettävä saaliin houkutin. Yleensä syötti on tai esittää saaliin ruokaa. Lintujen metsästyksessä käytetään myös linnun näköistä houkutinta, houkutuslintua eli atrappia, jota lintujen toivotaan lähestyvän sosiaalisessa tai lisääntymistarkoituksessa. Tällöin on usein puhuttu bulvaanista, nykyisin kuvasta tai kaaveesta.
Venäjän avaruusjärjestö
Historia
Venäjän avaruusjärjestö tuli avaruusalalla 1990-luvulla kuuluisaksi rahapulastaan. Näin uutisoitiin etenkin NASAn johtaman ISS-avaruusasemaohjelman tilannekuvissa, joissa tarinoissa venäläisten talousongelmat peittivät NASAn monet kansalliset ongelmat. ISS-avaruusasemaohjelman viiveet johtuivat 1990-luvulla pääosin NASAn hitaasta toteutusaikataulusta, jolla se pyrki rajoittamaan budjetoidun rahoituksen vuosittaista kulutusta. Lopulta rakennettu ISS perustuu Neuvostoliiton Mir-2-avaruusaseman suunnitelmaan. ISS-aseman moduuleista suurin osa on venäläistä alkuperää, mukaan lukien ensimmäinen moduuli, jonka Yhdysvallat osti, jotta sai aseman "kivijalan" juridisesti omakseen.
Syötti
Historia
Syöttiä on käytetty jo kauan aikaa kalastuksessa, metsästyksessä ja linnustuksessa. Ensimmäiset tiedot syötin käytöstä ovat jo 1600-luvulta.
Venäjän avaruusjärjestö
2000-luku
2000-luvun alun Venäjän öljytulojen merkittävä kasvu on kohentanut sen avaruusjärjestön tilaa - se kaavailee taas mm. tieteellisiä Mars-lentoja.
Vuonna 2006 Venäjän avaruusjärjestön rahoitus oli 23 miljardia ruplaa eli 873 miljoonaa dollaria ja vuonna 2007 noin 24 miljardia ruplaa eli 912 miljoonaa dollaria. Vuonna 2009 Venäjä panostaa 82 miljardia ruplaa eli 2,4 miljardia dollaria sotilaalliseen ja siviiliavaruustoimintaan. Panostuksiin kuuluu myös Krhunchev-avaruusteknologiayrityksen 8 miljardin ruplan suuruinen osakepääoman korotus, joka liittyy pitkään kehitetyn Angara-kantoraketin kehitystyöhön kuten "Vostochnyn"-avaruuskeskuksen rakentaminen tuota rakettia varten, jonka pitäisi olla käyttövalmis vuonna 2015. Joulukuun alussa 2009 pääministeri Putin ilmoitti venäläisen avaruusteollisuuden liikevaihdon kasvavan uusimman ennusteen mukaan noin 18 % vuonna 2009. .
Helmikuun lopussa 2011 Venäjän varapääministeri Sergei Ivanov arvosteli voimakkaasti Venäjän avaruusjärjestöä lapsellisista virheistä. Laukaisuissa oli vuoden 2010 lopussa ja 2011 alussa menetetty kaksi satelliittia "inhimillisten erehdysten takia" alalla, jossa työn perusvaatimus on tarkastusten ja analyysien avulla varmistua, ettei virheitä esiinny. Syyskesällä 2011 Venäjän avaruusjärjestön johtaja ilmoitti kiinnostuksensa avaruusohjelman siirtämisestä Puolustusministeriön alle. Tämä turvaisi pitkäjännitteisen rahoituksen ja siirron uskotaan vähentävän viimeisen vuoden aikaisia inhimillisiä virheitä rakettien laukaisuissa.
2010-luvulla Venäjän avaruustoiminnassa on tapahtunut muutamia näkyviä epäonnistumisia, mm. Phobos-Gruntin laukaisu. Ne johtivat eräiden avaruushallinnon johtajien vaihdoksiin. Elokuussa 2012 Venäjän pääministeri Dimitri Medvedev komensi Venäjän avaruusjärjestön johtajan Vladimir Popovkinin vahvistamaan toimia, joilla tuotteiden ja palveluiden laatu paranee.
Elokuussa 2012 Moskovan alueen kuvernööri Sergei Šoigu ilmoitti, että Skolkovon tiedekeskuksen alueelle rakennetaan uusi avaruustekniikkakeskus, jossa on myös tehdas.
Joulukuussa 2012 Venäjän pääministeri Medvedjev ilmoitti, että vuosille 2013–2020 Venäjän avaruusohjelma, jossa on Venäjän avaruusjärjestön lisäksi sotilaallinen avaruustoiminta, saa 2 100 miljardin ruplan (71 miljardin dollarin) rahoituksen.
Organisaatio
Avaruushallinnon henkilöstö on vain 300 henkeä (v. 1995 tieto!), koska suurin osa työstä on ulkoistettu avaruusalan suuryrityksille. Sen tärkein yhteistyökumppani on Energija-avaruustekniikkayhtiö, joka toteutti Venäjän osuuden ISS-avaruusasemasta.
Vladimir Popovkin on toiminut Venäjän avaruusjärjestön johtajana 29. huhtikuuta 2011 alkaen. Ennen Popovkinia johtajana toimi vuosina 2004–2011 Anatoli Perminov, jota oli kritisoitu joulukuussa 2010 tapahtuneesta kolmen Glonass-paikannussatelliitin epäonnistuneesta laukaisusta.
Kantoraketit
Kantorakettien laukaisuissa Venäjä on 2000-luvulla maailman suurin toimija. Sen Sojuz, Proton, Dnepr jne. kantorakettien myynti on samalla ollut niin kaupallista toimintaa kuin avaruustekniikan markkinoilla on mahdollista. .
Miehitetyt avaruuslennot
Venäjän avaruusjärjestön suurin panos on 2000-luvulla ollut miehitetyissä Sojuz-avaruuslennoissa ja ISS-avaruusaseman rakentamisessa. Rakennettu ISS on likimain Neuvostoliiton Mir-2-avaruusasemasuunnitelman kaltainen. Valtaosa sen moduuleista on venäläistä tuotantoa mukaan lukien ensimmäinen moduuli, jonka Yhdysvallat osti saadakseen juridisesti johtavan aseman asemalla. Avaruusasemaa huolletaan – etenkin NASAn avaruussukkulan poistuttua käytöstä vuonna 2011 – suurelta osin venäläisten Progress-rahtialusten lennoilla. NASAn sukkulan toiminnan päätyttyä vuoden 2011 jälkipuolella Sojuz on usean vuoden ajan ainoa tapa päästä avaruusasemalle.
Venäjän avaruusjärjestöstä tuli 2000-luvulla avaruusturismin luoja ja toistaiseksi ainoa toimija, joka on toteuttanut turistien lennätyksiä.
Kuljetukset avaruusasemalle
Venäjän avaruusjärjestö on kehittänyt 2000-luvulla miehitettyä Kliper-alusta Sojuz-aluksen korvaajaksi. Sen arveltiin olevan käytössä vuonna 2012, mutta tämä aikataulu ei pitänyt. Venäjän avaruusjärjestö ja ESA ovat pyrkineet löytämään yhteistyötä Kliper-"sukkulan" kehityksessä, mutta tämän yhteistyön volyymi on ollut pientä ja on jäänyt ESAn jäsenmaiden tahdosta pieneksi.
Vuoden 2010 lopulla Ukrainan avaruusjärjestön kerrottiin aloittaneen yhteistyöneuvottelut Venäjän avaruusjärjestön kanssa ukrainalaisten pääsystä Sojuz-lennoille. Sopimuksen teon piti viedä noin vuoden.
Syyskesällä 2011 Venäjän avaruusjärjestön johtaja Vladimir Popovkin katui sitä, että Neuvostoliitto ja Venäjän federaatio panosti liian paljon miehitettyihin lentoihin eikä kehittänyt satelliittitekniikkaa samalle tekniselle tasolle kuin Yhdysvallat.
Vuoden 2012 keväällä Venäjän avaruusjärjestö ilmoitti pyrkivänsä toteuttamaan miehitetyn avaruuslennon Kuuhun vuoteen 2030 mennessä. Syyskuussa 2012 varapääministeri Rogozin ehdotti radiohaastattelussa miehitetyn kuuaseman perustamista.
Vuonna 2012 Venäjän avaruusjärjestö muunsi kosmonauttien työnkuvaa ja valintaprosessia. Kosmonauttien pitää tästedes erota asevoimista, joka loi siviiliavaruuslentäjien kaaderin, joka poikkeaa Yhdysvaltain NASA:n käytännöstä. Tammi-maaliskuussa 2012 Venäjän avaruusjärjestö järjesti uusien kosmonauttien avoimen haun. Valintavaatimuksiin kuului alle 33 vuoden ikä, yliopistokoulutus ja Sojuz-avaruusalukseen perustuvia pituusvaatimuksia.
Satelliitit
Venäjän avaruusjärjestö tilaa ja operoi kaukokartoitussatelliitteja, tietoliikennesatelliitteja ja avaruutta tutkivia tiedesatelliitteja.
Valtaosa venäläisistä tietoliikennesatelliiteista on venäläisten tietoliikenneyhtiöiden tai Venäjän avaruusvoimien tilaamia ja operoimia.
Satelliittien teossa pääpaino on ollut 2010-luvullakin GLONASS-paikannussatelliiteissa, joiden kehityksestä vastaa Venäjän puolustusministeriö.
Venäjän avaruusjärjestö on 2000-luvulla pyrkinyt rakentamaan jälleen myös tieteellisiä avaruusaluksia, mutta toistaiseksi monet niistä ovat Neuvostoliiton aikana kesken jääneiden hankkeiden loppuunsaattamista (Radioastron, Spectrum-Rönrgen-Gamma).
Vuonna 2013 Venäjä aikoo laukaista RELEK- ja Lomonosov-mikrosatelliitit. Niiden pohjalta rakennetaan kahden magnetosfäärimission avaruusalukset, jotka laukaistaan vuosina 2014 ja 2015. Missiot ovat RESONANCE (magnetosfääri) ja Strannik (aurinkotuuli).
Kuu-, Mars- ja muut planeettaluotaimet
Venäjä tai mikään muukaan maa ei ole voinut liittyä NASAn uuteen 2000-luvun kuuohjelmaan, koska NASA ei ole hakenut kansainvälistä yhteistyötä. Lisäksi NASAn kuuohjelma keskeytettiin vuonna 2010. Venäjä on ilmaissut aikeensa rakentaa omia miehittämättömiä kuu- ja planeetta-aluksia. Vuonna 2007 Venäjän avaruusjärjestö laati Venäjän avaruustutkimuksen (space exploration) strategian, joka kattaa suuntaviivat vuoteen 2040. Vuonna 2011 Venäjällä on kehitteillä kolme kuuluotainta (mm. Luna Glob ja Luna Resurs, joka on Venäjän osuus Intian Chandrayaan-2-kuuluotaimeen) ja suunnitelmissa on kuuasema. Huhtikuussa 2012 Venäjän avaruusjärjestö ilmoitti viivästävänsä Luna Glob -missiotaan vuosiin 2015–16. Vuonna 2012 missiota on ositettu ja vaiheistettu, mutta aikataulu ei juurikaan ole aiemmista arvioista muuttunut.
Phobos-Grunt oli vuonna 2010 ainoa Venäjän avaruusjärjestön Mars-missio, joka lopulta hyvin pitkän, Neuvostoliiton aikana alkaneen kehitysjakson jälkeen laukaistiin marraskuussa 2011. Elokuussa 2010 Venäjän avaruusjärjestö ilmoitti, että se on kehittämässä myös uutta kuuluotainta ja uutta Mars-luotainta. Molemmissa käytetään neutronitykkiä (IGN-10K impulse neutron generator) Marsin kiertoradalla, jonka avulla saadaan tietoa pinnan alaisesta mahdollisesta vedestä. Vuoden 2011 alussa presidentti Medvedev ehdotti Venäjälle omaan "exploraatio"-ohjelmaa, joka viittaa avaruustutkimusmatkoihin, ensin miehittämättömiä ja myöhemmin miehitettyjä lentoja Kuuhun, Marsiin ja asteroideille, jotka ovat ainoat aurinkokunnan kohteet, joille on mahdollista lähettää ihmisiä. Samaan aikaan Hrunitsev on ilmoittanut kehittävänsä hyvin raskasta kantorakettia, jolla voisi laukaista ihmisiä Mars-lennolle ja Venäjän avaruusvoimat on ilmoittanut kehittävänsä USAFin X-37-aluksen kaltaista sukkulaa. Phobos-Gruntin laukaisu onnistui 8. marraskuuta 2011, mutta alus tuhoutui avaruudessa, koska – mahdollisesti ohjelmointivirheen takia – sen komentamana kantoraketin ylimmän Flagman-vaiheen moottori ei käynnistynyt. . Vastaava virhe tapahtui vuonna 1996 Venäjän Mars-96-luotaimelle, jonka toteutti sama tehdas, Lavotskin. Tämän virheen takia Venäjän Mars-lentojen ohjelma voi kutistua, vastaavasta kutistamisesta on 2010-luvulla puhuttu myös Yhdysvalloissa NASAn planeettaluotainohjelman kohdalla. Tosin Venäjällä on nostettu esiin myös ajatus uuden Phobos-Gruntin rakentamisesta, koska se maksaisi vain miljardi ruplaa.
Vuoden 2011 alussa Venäjän avaruusjärjestö ilmoitti keskipitkän aikavälin tavoitteitaan planeettatutkimuksessa:
MAKS 2011 ilmailunäyttelyn aikana ESAn pääjohtaja ilmoitti – englantilaisen Daily Mailin mukaan – ESAn aloittavan Mars-lentojen yhteisen valmistelun. Venäjä toimittanee rakettilaukaisun ESAn Exomars-missiolle helpottaen kyseisen ohjelman kustannuspaineita.
Maaliskuussa 2012 Venäjän avaruusjärjestö julkaisin suunnitelman, joka kattaa toimia vuoteen 2030 asti. Suunnitelman pääpaino on satelliittitekniikan modernisoinnissa, se kaavailee myös avaruusromun poistamista lähiavaruudessa. Suuri painotus on planeettalennoilla Venukseen ja Jupiteriin sekä Kuulennoilla.
Asteroidien torjunta, lähiavaruuden siivous avaruusromusta
Kylmän sodan lopusta asti ensin Yhdysvallat, sitten EU ja 2010-luvulla myös Venäjä ovat kiinnostuneet maahan mahdollisesti törmäävän asteroidin torjunnasta sekä lähiavaruuden siivouksesta avaruusromusta. Lokakuussa 2012 Energija-yhtiön johtaja Vitali Lopota kertoi yhtiön kaavailusta rakentaa "70 tonnin" raketti, jolla asteroidin rataa voitaisiin muuttaa. Kuten muissakin maissa, tällaisella suurella vuosikymmeniä pitkällä hankkeella olisi avaruusteollisuudelle suuri taloudellinen merkitys.
Aurinkotutkimus ja muu avaruustiede
Vuoden 2011 alussa Venäjän avaruusjärjestö kertoi tavoitteistaan aurinkotutkimuksessa
Huhtikuussa 2012 Venäjän avaruusjärjestö ilmoitti nostavansa panostustaan avaruustieteeseen Radioastron-mission onnistumisen jälkeen. Päähankkeet astrofysiikassa ovat vuosina 2014 ja 2015 venäläis-saksalainen Spectr-RG ja RESONANCE.
Laukaisukeskukset ja muut maa-asemat
Venäjällä laukaisukeskukset on toteutettu samalla mallilla kuin Yhdysvalloissa eli ne ovat pääasiallisesti asevoimien ylläpitämiä. Baikonurin kosmodromista muodostui 1960-luvun alussa miehitettyjen lentojen laukaisukeskus kun taas Plesetskin kosmodromi jäi pääasiallisesti sotilaallisen avaruustoiminnan käyttöön ja on siksi kauempana Venäjän avaruusjärjestön valtapiiristä.
Vuonna 2011 Venäjän avaruusjärjestö panostaa 250 miljardia ruplaa (8,5 miljardia dollaria) summan uuden laukaisukeskuksen rakentamiseen. Tällä valmistaudutaan Baikonurin kosmodromin käytön hitaaseen alasajoon. Tässä prosessissa Sojuz-laukaisutornin rakentaminen ESAn ja CNESin Kouroun avaruuskeskukseen varmaan toimii hyvänä harjoituksena. Rakentaminen alkaa vuonna 2016 ja keskus on suunnitelman mukaan valmis vuonna 2018, jolloin keskuksesta tehdään ensimmäinen miehitetyn avaruusaluksen laukaisu.
Venäjällä ei ole yhtään avaruustutkalaivaa käytössään, kun esim. Kiinan kansantasavallalla on kolme. Siksi mm. planeettalentoja varten sillä pitäisi olla linkkisatelliitteja avaruusaluksien jatkuvaa seurantaa ja komentojen välitystä varten.
Teknologiavienti
Venäjä on toiminut yhteistyössä Kiinan kanssa myyden teknologista osaamistaan Kiinalle. Kiinalaisten miehitettyjen avaruusalusten on länsimaiden mediassa väitetty perustuvan venäläiseen teknologiaan, mitä Kiina ei ole vahvistanut.
Venäjä vie avaruusteknologiaa mm.
Vuoden 2013 alkupuolella Venäjän pääministeri Medjeved ilmoitti Venäjän pyrkivän nostamaan markkinaosuuttaan nykyisestä 10 prosentista 15 prosenttiin kansainvälisillä avaruusmarkkinoilla. Venäjä panostaa 2013-2020 69 miljardia dollaria kansalliseen avaruusohjelmaansa. Samaan aikaa Venäjä kaavailee tutkasatelliitin ostoa Saksasta, joka olisi toteutuessaan avaruusalan maailmanmarkkinoiden vapautumisen merkkipylväs.
Yhteistoiminta Venäjän tiedeakatemian kanssa
Venäjän tieteelliset avaruuslennot ovat olleet harvinaisia: Koronas oli onnistunut aurinkoa tutkinut missio, Mars-96 epäonnistui laukaisussa, Radioastron ja Spectrum-X-Gamma ovat molemmat keskeytyneitä alkuperäisessä muodossaan, mutta hitaasti toteutumassa uudessa muodossa. Niiden tiedeinstrumentit toteuttaa IKI Avaruustutkimusinstituutti. Vuonna 2009 Venäjän avaruusjärjestö laukaisi Korona-Foton-tiedesatelliitin.