cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ultrakevyt lentokone
Valmistajia
Euroopassa tšekkiläiset ovat ottaneet 1990-luvun alusta lähtien merkittävän aseman kevytlentokoneiden valmistuksessa. Myös Saksa, Italia, Ranska, Puola, Slovakia ja Unkari tuottavat paljon kevytlentokoneita. Ultrakevyitä lentokoneita ovat esimerkiksi saksalainen Ikarus C 42, tšekkiläis-italialainen MD3 Rider, slovakialainen Eurofox, unkarilainen Apollofox ja suomalainen Atol.
Ultrakeveiden lentokoneiden valmistajia ovat;
Myös muita valmistajia löytyy ICAOn lentokonevalmistajien listalta.
Muuta
Suomessa Ultrakevyille lentokoneilla tapahtuu yksi lentovaurio noin tuhatta lentotuntia kohden, mikä on olennaisesti enemmän kuin yksimoottorisilla yleisilmailukoneilla, joilla vaurioita tapahtuu noin kolmen tuhannen tunnin välein.
Europe Air Sports-yhdistys ja European Microlight Federation ja ultrakevyiden lentokoneiden eurooppalaiset valmistajat ajavat ultrakoneiden painomäärittelyjen nostamista USA:n LSA-määrittelyjen suuntaan (MTOW 600 kg).
Taxman
Taxman on brittiläisen rockyhtyeen The Beatlesin kappale, joka julkaistiin yhtyeen vuoden 1966 albumin Revolver ensimmäisenä kappaleena. Sen sanoitti ja sävelsi The Beatlesin soolokitaristi George Harrison. Kappale kritisoi Britannian Työväenpuolueen Harold Wilsonin progressiivista veroa.
Kappale sai inspiraatiota 1960-luvun suositun televisiosarjan Batman – Lepakkomies tunnusmusiikista, jonka teki ja alkuperäisesti nauhoitti Neal Hefti ja josta surf rock -yhtye The Marketts teki coverversion vuoden 1966 alussa. The Markettsin versio sijoittui Yhdysvaltain musiikkilistan 17. sijalle. Harrison oli televisiosarjan suuri fani.
Kuntoutussuunnitelma
Kuntoutussuunnitelma on henkilön kuntoutumisen kokonaisjärjestelyjen tueksi laadittu kirjallinen, usein lakisääteinen asiakirja, jossa luetellaan kuntoutustutkimuksen ja kuntoutujan kanssa käytyjen keskustelujen pohjalta päätetyt tarpeelliset toimenpiteet aikatauluineen ja toteutusvastuineen. Kuntoutuksen sujuminen edellyttää suunnitelmallisuutta, joka puolestaan lisää kuntoutuksen tuloksellisuutta. Vastuu kuntoutussuunnitelman tekemisestä on hoitavalla lääkärillä. Se tulee tehdä mahdollisimman varhain.
Kuntoutussuunnitelmien säädöspohja
Kuntoutussuunnitelmaan rinnastettavia huolto-, opetus- ja palvelusuunnitelmia on monissa hyvinvointipalveluja koskevissa laeissa. Hallinnon ja asiakaspalvelun hyvään käytäntöön kuuluu lisäksi se, että palvelua tai etuutta hakevan henkilön tilannetta arvioidaan yhteistyössä hänen kanssaan hänen oikeuksiaan kunnioittaen. Julkisten palvelujen toteutuksen yhteydessä tehdyt yksilökohtaiset suunnitelmat ovat osaltaan lähellä ihmisoikeuslainsäädäntöä. Tällaisia asiakkaan kuulemista ja itsemääräämisoikeutta korostavia lakeja ovat esimerkiksi laki potilaan asemasta ja oikeuksista (785/1992) ja laki sosiaalihuollon asiakkaan asemasta ja oikeuksista (812/2000), jotka täsmentävät yleistä hallintolakia (434/2003).
Kuntoutussuunnitelmaa koskevia erityisiä määräyksiä on esimerkiksi seuraavissa laeissa ja asetuksissa:
Kaikissa kuntoutusta koskevissa tai sivuavissa laeissa ei ole selkeitä määräyksiä kuntoutussuunnitelmasta. Kirjallisen kuntoutussuunnitelman puutetta on pidetty kuntoutuksen tuloksellisuutta haittaavana seikkana varsinkin silloin kun kuntoutusohjelman toteuttaminen edellyttää monien eri toimijoiden saumatonta ja pitkäaikaista yhteistyötä. Tiukasti yhden viranomaisen tai palveluntuottajan käsissä oleva ohjelma voi toteutua hyvän ammatillisen käytännön kautta ilman yksityiskohtaisia kirjattuja suunnitelmiakin. Kehityksen pääsuunta kuitenkin on kirjallisten, asiakkaan kanssa yhdessä tehtyjen, suunnitelmien edellyttäminen yhä useammissa palveluissa.
Kuntoutussuunnitelman sisältö
Kelan asiantuntijalääkäri Paavo Rissanen on luonnostellut kuntoutussuunnitelmalle yleisen rungon, jota voidaan soveltaa eri tilanteisiin.
Terveydenhuollossa lähivuosina käyttöön tuleva sähköinen asiakastietojärjestelmä, jota koskeva lainsäädäntö on jo hyväksytty, vaikuttaa ratkaisevasti siihen, miten kuntoutussuunnitelmat käytännössä toimivat sairauden kokonaisvaltaisen hoidon tukena. Yksi käsitteellinen malli kuntoutussuunnitelmalle on WHO:n ICF-luokitus.
Axel Danielson
thumb|150px|Axel Rudolf Danielson Axel Rudolf Danielson (21. maaliskuuta 1888 Pernaja – 17. lokakuuta 1938) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat puutarhuri Karl Gustaf Danielson ja Emilia Sofia Johansson. Hänen puolisonsa oli Anna Maria Arlander.
Opinnot
Danielson kävi viisi luokkaa Porvoon ruotsalaista lyseota sekä suoritti farmaseuttitutkinnon 1909 ja työskenteli apteekkialalla ennen sotilasuralle lähtemistään.
Jääkäriaika
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n haupitsijaoksen toinen tykki tuliasemassa miehistöineen Riianlahdella syksyllä 1916. Danielson liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 28. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin muodostettuun Jääkäripataljoona 27:ään ja sen konekiväärikomppaniaan 10. syyskuuta 1916. Danielson pyrki vapaaehtoisena perusteilla olevaan Jääkäripataljoonan tykistöön ja tulikin valituksi yhtenä niistä 26 miehestä, jotka Jääkäripataljoonan komentaja majuri Bayer valitsi haastattelunsa perusteella. Hänet siirrettiin virallisesti haupitsijaokseen 18. maaliskuuta 1916. Danielson toimi aluksi tykistöjaoksessa talousaliupseerina. Hän otti osaa ensimmäisen maailmansodan taisteluihin Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, Ekkau-Kekkaussa ja Aa-joella.
Suomen sisällissota
Danielson saapui takaisin Suomeen yliluutnantiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin jääkäritykistön 2. patteriin jaosjohtajaksi. Hän otti osaa Länkipohjan, Pitkäjärven, Oriveden, Kangasalan ja Lempäälän taisteluihin sekä Tampereen valloitukseen. 11. huhtikuuta 1918 hänet siirrettiin jääkäritykistöprikaatin 2. ammuskolonnan päälliköksi, jonka mukana otti osaa taisteluihin Karjalankannaksella.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen hänet komennettiin Koiviston rannikkotykistön päälliköksi. 11. elokuuta 1919 hänet komennettiin Rannikkotykistörykmentin 5. patteriston komentajaksi ja myöhemmin Russarööhön erillisen patterin päälliköksi. Tehtävistään hän erosi 27. lokakuuta 1920. Tämän jälkeen hän toimi Porvoon kaupungin ja maalaiskunnan suojeluskunnan harjoituspäällikkönä sekä liikemiehenä ja kauppiaana.
Murphyn laki
Murphyn laki on Yhdysvaltain armeijan kapteeni Edward A. Murphyn mukaan nimetty periaate, jonka mukaan ”jos jonkin asian voi tehdä monella tavalla ja näistä tavoista yksi johtaa onnettomuuteen, ennen pitkää joku tekee asian sillä tavalla”. Lyhyemmässä ja ehkä tunnetummassa muodossa periaate kuuluu ”jos jokin voi mennä pieleen, se menee pieleen”. Murphy työskenteli sotilasinsinöörinä koelentoprojektien parissa ja huomasi tapahtuneista onnettomuuksista, että onnettomuudet estää parhaiten varmistamalla, ettei mikään voi mennä vikaan.
Laki sai alkunsa vuonna 1949 Edwardsin lentotukikohdassa Kaliforniassa, jossa USA:n ilmavoimat suoritti törmäyskokeita. Kapteeni Murphy oli suunnitteluinsinöörinä Wright Fieldin lentokonelaboratoriossa, kun erääseen mittariin tuli johdotusvirheen vuoksi häiriö. Tästä turhautuneena Murphy tokaisi: ”Jos sen suinkin voi tehdä väärin niin hän tekee”, tarkoittaen vastuullista teknikkoa. Pari viikkoa myöhemmin lehdistötilaisuudessa projektin päällikkö eversti J.P. Stapp ilmoitti kokeiden edistyneen, koska Murphyn lakiin uskottiin ja sen toteutumista pyrittiin välttämään. Lähikuukausina laki mainittiin useissa mainoksissa ja levisi nopeasti yleisön tietoisuuteen.
Mustalampi (Multia, Väätäiskylä)
Mustalampi on Keski-Suomessa Multialla Väätäiskylänn lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,1 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Pussijoen valuma-alueella (35.64), jonka Suolamminjoen valuma-alueeseen (35.643) se kuuluu.
Kreetan härkä
pienoiskuva|Herakles sieppaa Kreetan härän. Yksityiskohta roomalaisesta mosaiikista. Kreetan härkä oli kreikkalaisessa mytologiassa härkä ja Minotauroksen isä.
Kuningas Minoksen luvattua uhrata Poseidonille seuraavan merestä nousevan eläimen, koska hänellä ei laumoissaan ollut yhtään tarpeeksi kallisarvoista jumalalle uhrattavaksi, Poseidon antoi meren vaahdosta tulla valkoisen, erityisen komean härän. Minos, lumoutuneena eläimen kauneudesta, kätki sen kuitenkin laumaansa ja salasi sen jumalalta uhraten yhden omista eläimistään. Poseidon, raivoissaan tämän petoksesta, langetti Minoksen vaimon Pasifaen päälle sammumattoman rakkauden härkää kohtaan. Rakkauden riivaama Pasifae valmistutti Daidaloksella itselleen puisen lehmän, jonka sisälle piiloutuneena hän antoi härän astua itsensä ja synnytti myöhemmin tälle Minotauroksen. Lisäksi Poseidon iski härkää raivonpuuskalla, jonka jälkeen se aiheutti hävitystä ympäri Kreetaa.
Vaihtoehtoisen version mukaan Kreetan härkä olisi ollut sama kuin Europen Zeukselle kantanut härkä.
Herakleen seitsemäs urotyö
Herakleen seitsemäs urotyö, jonka Eurystheus hänelle antoi tehtäväksi, oli siepata Kreetan villi härkä ja tuoda se Eurystheukselle. Herakles lähti matkaan taistellakseen härkää vastaan. Kreetalla Minos vastasi kieltävästi hänen avunpyyntöönsä, ja käski Herakleen taistella ja siepata härkänsä itse; näin hän tekikin. Tuotuaan sen näytettäväksi Eurystheukselle hän kuitenkin laski eläimen vapaaksi.
Härkä kulki läpi Spartan ja Arkadian päätyen Marathoniin Attikassa, jossa se aiheutti vahinkoa ja tappoi sen asukkaita. Siksi härkä tunnettiin myös nimellä Marathonin härkä. Theseus, jonka Aigeus lähetti myöhemmin härkää vastaan, lopulta vangitsi härän uudelleen ja vei sen mukanaan Ateenaan, jossa Aigeus uhrasi sen Apollonille.
Woldemar Hägglund
Johan Woldemar Hägglund (10. elokuuta 1893 Helsinki – 12. helmikuuta 1963 Hirvensalmi ) oli suomalainen jääkärikenraaliluutnantti.
Perhetaustat
Hägglundin vanhemmat olivat työnjohtaja Johan Alfred Hägglund ja Aleksandra Henriksson. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Anna-Lisa Alléenin kanssa. Hägglundin perheeseen kuului kolme lasta ja heistä nuorin, kenraali Gustav Hägglund, toimi myöhemmin Puolustusvoimain komentajana.
Jääkärikausi
thumb|right|Karjalan rintamaryhmän päällikkö A. Sihvo (vas) ja Esikuntapäällikkö W. Hägglund Hägglund liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 5. maaliskuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin joukkueenjohtajana ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hän otti osaa useille Libaussa järjestetyille erikoiskursseille ja vuonna 1917 Polangenissa järjestetylle erikoiskurssille (pommarikurssi). Saksasta hänet komennettiin loppukesästä 1917 Tukholmaan, missä hänet annettiin eversti Nikolaj Mexmontanin käyttöön valmistelemaan Suomen itsenäistymiseen tähtäävää kansannousua.
Takaisin Saksaan palattuaan hänet komennettiin jääkärien etukomennuskuntaan johtajaksi, joka lähetettiin Suomeen Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneellä SM UC 57. Suomeen hän saapui Hamnskäriin Loviisan edustalle 17. marraskuuta 1917. Loviisan edustalta hän otti komentoonsa venekunnan, jonka tehtävänä oli kuljettaa räjähteitä, ase- ja ampumatarvikkeita Porvooseen.
Sisällissota
Porvoosta Hägglund suuntasi kulkunsa räjähteet mukanaan Viipuriin, missä hän varastoi räjähteet myöhemmin suunniteltuja rautatiesiltojen räjäyttämisiä varten. Viipurissa hän osallistui sisällissodan valmisteleviin tehtäviin kouluttamalla muun muassa paikallisia suojeluskuntajoukkoja ja asettuen itse Viipurin suojeluskunnan päälliköksi. Hägglund johti Suomen sisällissodan ensimmäistä organisoitua joukkoa, joka oli koottu Karjalan suojeluskuntajoukoista. Hän johdatti joukon 22. tammikuuta 1918 Venäjänsaaren retkelle, mitä voidaan pitää sisällissodan ensimmäisenä organisotuna sotilasoperaationa. Retkeltä hän saapui joukkoineen 26. tammikuuta 1918 Antreaan ja otti tehtäväkseen Karjalan rintaman muodostamisen.
Muutamaa päivää myöhemmin hänet siirrettiin rintamapäälliköksi eversti Wärnhjelmin tultua 29. tammikuuta 1918 määrätyksi Karjalan joukkojen päälliköksi. Rintama päällikkyyden hän sai luovuttaa 5. helmikuuta 1918 kapteeni Aarne Sihvolle ja Hägglundista tehtiin Sihvon adjutantti ja myöhemmin Karjalan armeijakunnan esikuntapäällikkö. Viipurin valtauksen aikana huhtikuussa 1918 Hägglund toimi Sihvon ryhmän esikuntapäällikönä.
Sisällissodan jälkeinen aika
Hägglund toimi sisällissodan jälkeen Karjalan divisioonan ja siitä myöhemmin muodostetun 3. divisioonan esikuntapäällikkönä, kunnes hänet määrättiin 9. heinäkuuta 1920 Käkisalmen läänin rykmentin väliaikaisena komentajaksi ja edelleen 9. maaliskuuta 1921 alkaen 2. divisioonan esikuntapäälliköksi. Keski-Suomen rykmentin komentajaksi hänet nimitettiin 21. maaliskuuta 1922, kunnes hänet siirrettiin 7. syyskuuta 1923 puolustusministeriön keskusosaston päälliköksi. Helsingin suojeluskuntapiirin päällikkönä hän toimi 16. huhtikuuta 1926 alkaen aina 31. tammikuuta 1931 saakka, jolloin hänet siirrettiin Yleisesikunnan operatiivisen osaston päälliköksi (ei opintokomennuksensa vuoksi kuitenkaan hoitanut tätä tehtävää). Opintomatkalta palattuaan hänet nimitettiin 20. syyskuuta 1932 Uudenmaan sotilasläänin komentajaksi, mistä hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1933 komentajaksi Savon sotilaslääniin, mistä tehtävästä hänet nimitettiin 31. elokuuta 1934 alkaen 2. divisioonan komentajaksi.
Talvi- ja jatkosota
Hägglund osallistui talvisotaan IV armeijakunnan komentajana ja osallistui taisteluihin Laatokan Karjalassa. Kenraalimajuri Hägglund etsi yhdessä esikuntansa kanssa keinoja pitkälle Suomen alueelle tunkeutuneen Puna-armeijan etenemisen pysäyttämiseksi. Parin epäonnistuneen vastahyökkäyksen jälkeen saarrostamalla tehdyt vastahyökkäykset johtivat toivottuun tulokseen, ja IV armeijakunta yhdessä sille alistettujen joukkojen kanssa saarsi yhteensä kaksi venäläisdivisioonaa ja yhden kevyen panssariprikaatin. Tähän yhteyteen liittyy läheisesti "Motti"-sanan käyttöönotto sotilaspiireissä. Mottitaistelut jatkuivat talvisodan loppuun saakka.
Välirauhan aikana hän jatkoi edelleen armeijakunnan komentajana, kunnes jatkosodan puhjettua hän sai komentoonsa perustetun VII armeijakunnan, jonka komentajana osallistui taisteluihin Laatokan Karjalassa ja Aunuksessa. Vuonna 1943 hänet siirrettiin Ylipäällikön alaisuuteen tarkastavaksi kenraaliksi, missä tehtävässä hän toimi sodan loppuun saakka. Taistelutoiminnan loputtua hän sai tehtäväkseen Linnoitussuunnitteluesikunnan johtajan tehtävät. Lopullisen rauhan solmimisen jälkeen hän sai tehtäväkseen johtaa tutkimuksia sotavankileireillä tapahtuneista rikoksista. Tutkimusten jälkeen hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1945 ja jäi viettämään eläkepäiviään Helsinkiin ja Hirvensalmelle. Hänet haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Luottamustoimet
Hägglund toimi Suomen–Venäjän välisen rajakomission jäsenenä vuonna 1921 ja 2. divisioonan kunniatuomioistuimen puheenjohtajana vuonna 1922 sekä kenraali Wetzerin johdolla toimineen määrävahvuuskomitean jäsenenä vuosina 1922 – 1923. Suomen upseeriliiton varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana hän toimi lyhyehkön ajan vuosina 1924 – 1925 ja sotatalouskomitean jäsenenä vuonna 1925.
Urheilu-ura
Hägglund pelasi nuorempana jääpalloa Viipurin IFK:ssa ja Susissa. Hän kuului IFK:n vuoden 1911 SM-kilpailuissa toiseksi tulleeseen joukkueeseen. Hänen jääpallouransa loppui kun hän lähti vuonna 1915 Saksaan saamaan sotilaskoulutusta. Suomeen palattuaan hän entisenä pelaajana innosti nuoria lajin pariin ja opetti heille pelin alkeita.
Tuotanto
Hägglund kirjoitti Karjalan rintamaa käsittelevät luvut Gummeruksen ja Schildtin kustantamaan Suomen vapaussota -teokseen sekä Laatokan Karjalan mottitaisteluista talvisodassa.
Säännöllinen kieli
Säännöllinen kieli on formaali kieli, joka toteuttaa seuraavat keskenään ekvivalentit ehdot:
Aakkoston Σ säännölliset kielet määritellään seuraavasti:
Kaikki äärelliset kielet (kielet, jotka sisältävät äärellisen määrän merkkijonoja) ovat säännöllisiä. Esimerkki äärettömästä säännöllisestä kielestä on kieli, joka koostuu kaikista sellaisista aakkoston {a, b} merkkijonoista, joissa on parillinen määrä merkkejä a.
Säännölliset kielet on yksinkertaisin luokka formaaleja kieliä luokittelevassa Chomskyn hierarkiassa.
Emanu-Elin temppeli
Emanu-Elin temppeli on New Yorkin Upper East Sidella sijaitseva reformijuutalainen synagoga, joka on yksi maailman suurimmista synagogista. Rakennus valmistui vuonna 1929 kaupungin vanhimman reformijuutalaisen seurakunnan käyttöön, ja synagogan arkkitehtuuri yhdistelee bysanttilaista ja romaanista arkkitehtuuria uusmaurilaiseen tyyliin sekä moderniin art decoon.
Emanu-Elin juutalainen seurakunta perustettiin jo vuonna 1845. Alun perin 33 hengen seurakunta tapasi kerrostalon toisessa kerroksessa Lower East Sidessa, mutta rakennutti vuonna 1868 oman synagogan, joka oli valmistuessaan Yhdysvaltojen suurin synagoga. Seurakunta siirtyi Lower East Sidelta nykyiselle paikalleen vuonna 1927.
Kahimi Karie
Kahimi Karie (15. maaliskuuta 1968) on japanilainen shibuya-kei-laulaja. Hän esittää musiikkiaan japaniksi, englanniksi, ranskaksi ja italiaksi.
Momus on kirjoittanut useita lauluja Kahimi Karielle, joka on tehnyt lisäksi yhteistyötä mm. Corneliuksen kanssa. Hän asuu Tokiossa.
Kahimin ensimmäinen studioalbumi oli Larme de crocodile (1997). Myöhempiä julkaisuja on mm. Polydor Recordsilla vuonna 2000 julkaistu Tilt.
Kisälli
Kisälli (< ruotsin sanasta gesäll ja saksan Geselle) oli ammattikuntalaitoksen aikana käsityöläisammateissa taso oppipojan ja mestarin välissä. Oppipoika sai kisällin arvon suoritettuaan kisällinnäytteen. Kisällin koulutuksen yhtenä vaiheena voi olla ns. kisällin vaellus, jonka aikana hän tutustui useiden mestarien menetelmiin ja paikallisiin työkulttuureihin. Kisällit eivät yleensä saaneet perustaa omaa liikettä, vaan he toimivat jonkun mestarin alaisuudessa.
Nykyäänkin kisälli on monissa käsityöammateissa käytössä arvonimenä. Suomessa tämän samoin kuin mestarinkin arvonimen myöntää nykyään Mestarikiltaneuvosto.
Shirley Mitchell
pienoiskuva|Shirley Mitchell Shirley Mitchell (4. marraskuuta 1919 Toledo, Ohio – 11. marraskuuta 2013 Westwood, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän opiskeli Toledon ja Michiganin yliopistoissa.
Mitchell tulkitsi ensimmäisen virallisen roolinsa vuonna 1944. Hän tuli tunnetuksi sekä televisiosta, radiosta että elokuvista, ja 1950-luvulla hän aloitti Marion Strongin esittämisen televisiosarjassa I Love Lucy.
Mitchell solmi vuonna 1992 kypsän iän avioliiton säveltäjä Jay Livingstonin kanssa. Hän jäi leskeksi lokakuussa 2001. Mitchellillä oli lapsia aiemmasta avioliitosta.
Torsten Björkman
thumb|150px|Torsten Torolf Björkman Torsten Torolf Björkman (21. maaliskuuta Helsinki 1897 – 28. tammikuuta 1951) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat opettaja Johannes Botolf Björkman ja Aina Elisabeth Silfverblad. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Alma Elisabeth Tolvasen kanssa.
Opinnot
Hän oli käynyt viisi luokkaa Helsingin ruotsalaista lyseota ja kolme lukukautta Uudenkaarlepyyn seminaaria sekä suoritti yksityisesti 8. luokan Helsingin ruotsalaisessa lyseossa vuonna 1924. Upseerikokelaskurssin hän suoritti Viipurissa vuosina 1918–1919, Kadettikoulussa hän oli kuunteluoppilaana vuosina 1922–1923, Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssin hän suoritti vuonna 1928, Suojeluskuntain komentajakurssin hän suoritti vuosina 1934–1935.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoonan 2. komppania. Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 2. helmikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 2. komppaniaan 12. kesäkuuta 1917.
Suomen sisällissota
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan 3. jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi 3. komppaniaan. 2. huhtikuuta 1918. Hän otti osaa sisällissodassa taisteluihin Tampereella, Aittolahdella, Lyykylässä ja Talissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen palveli hän edelleen koulutusupseerina ja nuorempana upseerina 3. jääkärirykmentissä, josta hänet siirrettiin 15. maaliskuuta 1922 nuoremmaksi upseeriksi Suomenlinnan paikalliskomppaniaan, jonka päällikkyyden hän otti vastaa 14. maaliskuuta 1924. Uudenmaan rykmentin 8. komppanian päälliköksi hänet komennettiin 16. toukokuuta 1924, josta hänet siirrettiin 2. helmikuuta Polkupyöräpataljoona 3:n 3. komppanian päälliköksi, mutta komennettiin takaisin Uudenmaan rykmenttiin ja sen 6. komppaniaan päälliköksi 15. kesäkuuta 1918. Rykmentissä hän toimi päällikkönä myös 5. ja 1. komppaniassa kunnes 1. heinäkuuta 1934 hänet nimitettiin Helsingin suojeluskuntapiirin 1. sotilasohjaajaksi. Seinäjoelle sotilaspiirin apulaispäälliköksi hänet komennettiin 1. maaliskuuta 1932 ja tässä tehtävässä hän oli 1. joulukuuta 1933 asti. Hän toimi Taistelukoulun kanta-aliupseerikurssin johtajana 3. helmikuuta – 31. elokuuta 1930. Luottamustehtävissä hän oli Uudenmaan rykmentin kunnianeuvoston varajäsenenä vuonna 1930.
Talvi- ja Jatkosota
Talvisotaan hän osallistui Jalkaväkirykmentti 11:n (Ässärykmentin) I pataljoonan komentajana (I/JR11), jonka mukana osallistui Hatjalahden taisteluun, jossa haavoittui ja siirrettiin Helsingin suojeluskuntapiiriin. Helsingin suojeluskuntapiirissä hän toimi välirauhan aikana toimistopäällikkönä, kunnes Jatkosodan sytyttyä hänet komennettiin Hangon rintamalle ja hänet määrättiin Jalkaväkirykmentti 55:n II pataljoonan (II/JR55) komentajaksi. Vuodesta 1942 hän toimi Helsingin suojeluskuntapiirin toimistopäällikkönä aina suojeluskuntajärjestön lakkauttamiseen saakka, jolloin hänet siirrettiin lakkautuspalkalle.
Osku Velho
Osku Jussi (Johan Oskar) Velho, aik. Vilander (2. helmikuuta 1895 Porvoon maalaiskunta – 7. lokakuuta 1917 Porvoo} oli suomalainen runoilija, kääntäjä ja jääkärivärväri.
Marcel Wouda
Marcel Wouda (s. 23. tammikuuta 1972 Tilburg, Noordt-Brabant), on alankomaalainen entinen uimari.
Osku Velho
Osku Velhon vanhemmat olivat virallisesti työmies Henrik Vilander ja Serafia Vilander mutta todellisuudessa Velhon isä oli kirjailija Johannes Linnankoski. Hän pääsi ylioppilaaksi 1914 Porvoon yhteiskoulusta ja opiskeli Helsingin yliopistossa.
Velho liittyi mukaan jääkäriliikkeeseen ja toimi jääkärivärvärinä. Syksyllä 1917 hän oli syyskesällä perustetun Porvoon suojeluskunnan kanslianhoitajana. Velho hukkui epäselvissä olosuhteissa Porvoonjokeen lokakuussa 1917. Hänen vaatteitaan löytyi sinne tänne heiteltyinä joen rannalta ja arveltiin että hän oli joutunut joko pakokauhun valtaan tai sitten yrittänyt paeta takaa-ajajia uimalla joen yli. Levisi jopa huhuja, että Velho oli poistunut paikkakunnalta salaa sukellusveneellä Saksaan. Velhon ruumis löytyi vasta puolitoista kuukautta myöhemmin.
Marcel Wouda
Kaksi vuotta myöhemmin Wouda muutti takaisin Alankomaihin, missä hänen uusi valmentajansa Jacco Verhaeren nosti hänet takaisin huipulle. Kahden maailmanennätyksen (lyhyellä radalla), ja yhden maailmanmestaruuden (1998 pitkällä radalla) jälkeen, Wouda todisti, että oli palannut maailman huipulle.
Osku Velho
Osku Velho on haudattu Porvoon Näsinmäen hautausmaalle.
Marcel Wouda
Wouda lopetti uransa olympialaisiin 2000, jossa hän voitti pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Se jäi Woudan ainoaksi olympiamitaliksi.
Mark Hoogstad (NRC Handelsbladin toimittaja) kirjoitti Woudasta kirjan Sydneyn olympialaisten jälkeen :
Axel Bäckman
Axel Arvid Bäckman (12. maaliskuuta 1893 Petolahti – 5. lokakuuta 1935 Sydney) oli suomalainen jääkärimajuri ja liikemies. Hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettaja Erik Herman Bäckman ja Karolma Sofia Hägglund. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Karin Loenbomin kanssa.
Jääkäriaika
thumb|300px|Jääkäripataljoona saapuu paraatista Libaussa kesällä 1917. Joukkoa johtaa ratsailta luutnantti Basse ja häntä seuraa pataljoonan pioneerikomppania. Axel Bäckman liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 55 muun miehen kanssa 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella, Schmardenissa ja Aa-joella.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen hänet komennettiin 12. heinäkuuta 1918 joukkueenjohtajaksi Pioneerikoulutuspataljoonan 1. komppaniaan. Myöhemmin 16. huhtikuuta 1919 hänet komennettiin pataljoonan 2. komppaniaan päälliköksi. Pioneeripataljoona N:o 2:n komentajana hän toimi 6. – 18. heinäkuuta 1920 ja 13. syyskuuta 1920 – 3. helmikuuta 1923 välisen ajan. Seuraavaksi hänet komennettiin Rautatiepataljoonaan insinööri- ja aseupseeriksi. Armeijasta hän otti eron 30. tammikuuta 1924, jonka jälkeen hän toimi liikemiehenä. Luottamustoimiin hän osallistui 3. Divisioonan kunniatuomioistuimen jäsenenä vuosina 1919–1920. Myöhemmin hän muutti Australiaan, jossa kuoli Sydneyssä 5. lokakuuta 1935. Hänet on haudattu Sydneyhin N.S.W.
Jälkikirjoitus
Jälkikirjoitus (, postskriptumi), lyhennetään PS tai P.S. , myös JK tai Jk. , on kirjalliseen viestintään liittyvä käsite, joka nimensä mukaisesti tarkoittaa kirjeeseen (ei välttämättä kirjeen loppuun, vaan ylipäänsä kirjeen sisältöön) jälkikäteen lisättyä kirjoitusta.
Yleisimmän tavan lisäksi postskriptumia on mahdollista käyttää myös kirjallisena tehokeinona. Kirjeen kirjoittaja saattaa haluta kiinnittää vastaanottajan huomion johonkin yksittäiseen seikkaan, ja tätä korostaakseen tuokin sen esiin vasta postskriptumissa. Eräs tunnettu esimerkki tästä on rakkauskirjeen loppuun lisätty ”P.S. Rakastan sinua.”. Toisaalta postskriptumiin saattaa jäädä myös jokin triviaali pikkuseikka, jonka kirjoittaja katsoo liian vähäpätöiseksi varsinaiseen kirjeeseen.
Jos vielä postskriptumin jälkeen halutaan erikseen lisätä jotain, niin voidaan kirjoittaa P.P.S. tai PPS (post post scriptum eli jälkeen jälkikirjoituksen) ja kirjoittaa toinen jälkikirjoitus. Vastaavasti kolmas jälkikirjoitus alkaa lyhenteellä P.P.P.S. ja niin edespäin. Lukuisia jälkikirjoituksen jälkikirjoituksia voidaan kuitenkin pitää yliampuvana tyylillä kikkailuna, ja yleensä suositeltavampaa onkin pyrkiä tiivistämään ne yhteen PS:ään.
Haapajärven kirkko
Haapajärven Kristuksen kirkastumisen kirkko on Haapajärven seurakunnan kirkko. Kirkossa on istumapaikkoja noin 700 ihmiselle. Kirkon 30-äänikertaiset, mekaaniset urut otettiin käyttöön vuonna 2002. Ne ovat tanskalaisen Christensen & Sønnerin valmistamat ja edustavat soinniltaan pohjoismaista varhaisromantiikkaa.
Jälkikirjoitus
Henkilökohtaisessa sähköisessä viestinnässä postskriptumi ei ole tarpeen, sillä sähköpostiviestiä voi muokata sisältämään siitä kirjoitettaessa unohtuneet asiat. Tällöin jälkikirjoituksen käyttäminen jää puhtaaksi tyyliseikaksi. Tällaisena sitä on käytetty myös kaupallisissa ja joukkokirjeissä, koska vastaanottaja ei lue näitä yhtä tarkkaan kuin henkilökohtaista kirjeenvaihtoaan, voidaan mainosluonteisen tekstin loppuun lisätä lyhyt postskriptumi vaikkapa jostakin erikoistarjouksesta lukijan huomion kiinnittämiseksi.
Kirjallisuudessa postskriptumia löyhästi vastaava käsite on kirjan jälkisanat, jotka saattavat olla esimerkiksi kirjailijan kirjansa loppuun jälkikäteen (mahdollisesti toiseen tai kolmanteen painokseen) lisäämiä huomautuksia. Toki myös kirjan alkusanat voivat olla jälkikäteen kirjoitettuja. Sen sijaan kirjan epilogin ei voida sanoa vastaavan jälkikirjoitusta, onhan se normaalisti kirjoitettu yhtaikaa muun teoksen kanssa.
Haapajärven kirkko
Puinen ristikirkko on rakennettu vuonna 1802 ja sen on suunnitellut Matti Pietilän suunnitelmien pohjalta Tukholman yli-intendenttikonttorin arkkitehti J. Fr. Engeström. Kirkko on Haapajärven toinen kirkko, sillä samalle paikalle oli rakennettu kirkko jo vuonna 1653. Pohjalaista tyyliä oleva tukipilarikirkko purettiin uuden kirkon rakentamisen myötä. Haapajärven kirkon nykyinen ulkoasu on vuodelta 1880, jolloin kirkkoa uudistettiin arkkitehti Frans Wilhelm Lüchoun suunnitelmien mukaan. Tuolloin rakennettiin muun muassa ristikeskuksesta nouseva torniosa.
Kirkon kellotapuli on rakennettu vuonna 1813. Kellotapulin kellot on valettu Tukholmassa vuosina 1761 ja 1843.
Jälkikirjoitus
Kulttuurisesti postskriptumi on hyvin tunnettu käsite, ja on julkaistu useita lauluja nimeltä Post Scriptum tai Postscript. The Beatlesin eräs laulu on nimeltään P.S. I love you. Ranskassa, jossa sosialistipuolueen Parti Socialiste virallinen lyhenne on PS, on parikin puolueen paikallisosastoa antanut tiedotuslehdelleen nimen Post Scriptum. Myös tietokoneiden sivunkuvauskieli PostScript on nimetty jälkikirjoituksen mukaan.
Huomattavaa
Mikäli halutaan useita peräkkäisiä jälkikirjoituksia, on lyhenteeseen P.S. lisättävä nimenomaan P-kirjaimia, siis P.P.S., P.P.P.S. ja niin edelleen. S-kirjaimia lisäävä muoto P.S.S. ja siitä edespäin ovat vääriä, sillä niissä monistetaan sanaa scriptum, ”kirjoitus”, eikä sanaa post, ”jälkeen”, kuten pitäisi.
Haapajärven kirkko
Alttaritaulun Kristuksen kirkastuminen on maalannut taidemaalari Adolf von Becker vuonna 1886.
Haapajärven kirkko ympäristöineen on luokiteltu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Kirkkorannan puistoon kuuluvat myös Ronkaalan pappilan vanha, 1700-luvun päärakennus (presidentti K.J. Ståhlbergin lapuudenkotimuseo), Uudempi päärakennus vuodelta 1884, Seurakuntakoti vuodelta 1967, Samuelin kirkoksi nimetty leikkimökkikokoa oleva kirkko sekä Katteluksen talo. Lisäksi Reisjärventien toisella puolella on vanha kirkkoherran pappila Laurikkala ja samassa pihapiirissä sijaitseva Pikkupappila. Laurikkala on nykyisin yksityiskotina.
Haapajärven seurakunnalla on Olkkolan kirkoksi kutsuttu rukoushuone Olkkolan kylässä.
Tahiti 80
thumb|Tahiti esiintymässä vuonna 2009 Tahiti 80 on englannin kielellä musiikkinsa esittävä ranskalainen popyhtye. Yhtye perustettiin Rouenissa vuonna 1993.
Wolf Kahn
Wolf Kahn (4. lokakuuta 1927 – 15. maaliskuuta 2020 ) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän syntyi Stuttgartissa, pakeni vuonna 1939 Englantiin ja on asunut vuodesta 1940 Yhdysvalloissa.
Kahn valmistui New Yorkin High School of Music & Artista ja jatkoi opintojaan abstraktin ekspressionisti Hans Hofmannin johdolla. Hän aloitti työnsä Hofmannin avustajana ja sai kandidaatinarvon Chicagon yliopistosta vuonna 1951.
Kahn meni kesällä 1957 Italiassa naimisiin toisen tunnetun kuvataiteilijan, Emily Masonin kanssa. Parilla on yhdessä tyttäret Cecily ja Melany.
Kahn tunnetaan hänen tyylillisesti realistisista, luonnonläheisistä teoksistaan.
Polvijärvi
pienoiskuva|[[Polvijärven kirkko|Polvijärven luterilainen kirkko]] pienoiskuva|Ortodoksinen Pyhän Johannes Kastajan kirkko pienoiskuva|Lomakeskus Huhmari Polvijärvi on Suomen kunta, joka sijaitsee Pohjois-Karjalan maakunnassa. Kunnassa asuu 0 ihmistä, ja sen pinta-ala on 0 km2, josta 0 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km2. Kunta on perustettu vuonna 1876, ja sen kuntakeskus sijaitsee noin 40 kilometriä Joensuusta luoteeseen Höytiäisen länsipuolella.
Maantiede
Polvijärven Natura-kohteita ovat Viklinrimpi, Sisuslahti Höytiäisen Teerisaaressa, Saariniemi-Tervalahti ja Hanhisuo.
Kylät
Kunnan maarekisterikylät ovat Kinahmo, Martonvaara, Saarivaara ja Sotkuma.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Polvijärvellä oli 4 414 asukasta, joista 1 336 asui taajamassa, 3 003 haja-asutusalueilla ja 75:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Polvijärven taajama-aste on 30,8 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Polvijärven kirkonkylä.
Historia
Polvijärvi kuului aikoinaan Liperin seurakuntaan. Hankalien kulkuyhteyksien takia se halusi oman kirkon ja papin, ja saikin hautausmaan ja suunnitelmat rukoushuoneeksi vuonna 1805. Rukoushuone valmistui v. 1847 ja pappi kävi siellä Liperistä kuusi kertaa vuodessa.
Polvijärven kunnan synty liittyy kiinteästi Höytiäisen järvenlaskuun. Vuonna 1859 Höytiäinen purkautui hallitsemattomasti järvenlaskun yhteydessä. Veden alta paljastui tuhansia hehtaareja hyvää viljelysmaata. Näille maille Höytiäisen ja Viinijärven väliin perustettiin vajaa parikymmentä vuotta myöhemmin Polvijärven kunta.
Ensimmäinen kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1875 Kuorevaarassa.
Hallinto
Polvijärven kunnanjohtaja on Heikki Hallikainen. Kunnanvaltuustossa on 21 paikkaa, joista kymmenen on keskustan hallussa kaudella 2021–2025.
Talous
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat laminaattitasoja ja liukuovia tuottava Ecolam, Koneurakointi Tanskanen ja vuonna 2012 avattu kuparikaivos, Boliden Kylylahti.
Polvijärvellä toimivat Mondo Minerals Oy:n talkkikaivokset Horsmanahossa ja Pehmytkivessä sekä Kylylahden kaivos kirkonkylän lähellä.
Polvijärvellä louhitaan leopardikiveä eli serpentiinitäpläistä vuolukiveä Sara-Ahon louhokselta. Vuoleri Oy valmisti tästä kivestä vuolukiviuuneja, kunnes yritys hakeutui konkurssiin vuoden 2013 alussa. Sen seuraaja Lappi-Uuni kaatui 2015.
Lipasvaarassa on laaja talkkiesiintymä, ja myös siellä on ollut kaivostoimintaa.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Seurakunnat
Kunnassa toimii Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Polvijärven seurakunta, ja sen Polvijärven kirkko.
Polvijärven alueella toimii myös Suomen ortodoksisen kirkon Taipaleen ortodoksinen seurakunta. Sen puitteissa Polvijärven kirkonkylässä on Polvijärven ortodoksinen kirkko ja Sotkuman kylässä Pyhän profeetta Elian tsasouna.
Julkisia palveluja
Polvijärvellä ala-asteen peruskouluopintoja voi opiskella Kirkonkylän koulussa ja Sotkuman koulussa. Kirkonkylällä opetusta antavat myös Polvijärven yläkoulu ja Polvijärven lukio.
Hukkalan ja Horsmanahon koulut lakkautettiin vuonna 2011, Kinahmon, Kuorevaaran ja Ruvaslahden koulut vuonna 2015.
Polvijärven terveysasema tarjoaa perusterveydenhoitoa arkisin. Iltaisin, öisin ja viikonloppuisin kiiretapauksissa palvelee Siun soten yhteispäivystys Joensuussa Pohjois-Karjalan keskussairaalassa.
Kuntaliitoshankkeet
Kunnalla ei ole suunnitelmia liittyä naapurikuntiin. Syksyllä 2007 kunnanvaltuusto päätti osallistua Joensuun seudun kuntaliitosselvitykseen, mutta seuraavassa kokouksessa äänesti itsenäisyyden puolesta.
Nähtävyyksiä
Huhmarisvaaran huipulla on vanha kahden tykin asema.
Ruokakulttuuri
Polvijärven pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla mykyrokka, paistettu kala ja karpalokiisseli.
Urheilu
Polvijärvellä toimivia urheiluseuroja ovat Polvijärven Urheilijat, Polvijärven Vauhti, Polvijärven Palloseura -78 ja KLC Polvijärvi. Polvijärven Urheilijoiden lajeina ovat yleisurheilu, hiihto ja jääkiekko. Polvijärven Urheilijoiden miesten jääkiekkojoukkue pelaa II-divisioonassa. Polvijärven Vauhti on keskittynyt yleisurheilun ja hiihdon lisäksi sulkapalloon. KLC on salibandyseura, jonka miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2012–2013 II-divisioonassa, mutta jäi sarjassa viimeiseksi, ja näin ollen tippui seuraavalle kaudelle sarjaporrasta alemmaksi. PoPS-78:n miesten jalkapallojoukkue pelaa V-divisioonassa ja futsal-joukkue II-divisioonassa.
Jazz Giants
Jazz Giants on neljän LP:n kokoelma, jolla esiintyy jazz-musiikin suuria nimiä. Kappaleet ovat 1950- ja 1960-luvun suosittujen tekijöiden teoksia.
Polvijärvi
Urheilu
Tunnettu urheilutapahtuma on Huhmari-hiihto helmi–maaliskuun vaihteen tienoilla.
Tunnettuja polvijärveläisiä
Kesäasukkaita
Ojakellukka
Ojakellukka (Geum rivale) on Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa kasvava hyönteispölytteinen, punertavasävyinen ruusukasvi. Ojakellukkaa tavataan koko Suomessa.
Ulkonäkö ja koko
220px|thumb|vasen|Ojakellukan hedelmä. 220px|thumb|vasen|Ojakellukka kuvattuna Johann Georg Sturmin teoksessa Deutschlands Flora in Abbildungen (1796).
Monivuotinen ojakellukka on ruohovartinen kasvi, joka kasvaa 25–50 cm korkeaksi. Sen punertavansävyinen varsi ja verholehdet ovat pehmeän karvan peitossa. Maanrajassa on ruusukelehtiä, joiden lapa on 2–4-parinen. Päättölehdykät ovat sormijakoisia tai -osaisia ja kolmiliuskaisia. Myös varsilehdet ovat kolmiliuskaisia ja sormijakoisia. Lehtien päättölehdykät ovat paljon muita lehdyköitä isompia. Lehtiruodin tyvessä olevat korvakkeet ovat pieniä. Kukat ovat nuokkuvat. Verhiö on punaruskea ja melkein kellomainen. Verholehtiä hieman pidemmät terälehdet ovat tummasuonisia, kellanvalkoisia tai punertavia. Ojakellukka kukkii Suomessa touko-heinäkuussa. Hedelmistö on pysty ja pallomainen. Kasvi leviää uusille paikoille ihmisiin ja eläimiin tarvien koukkupäisten pähkylöiden avulla.
Ojakellukka voi risteytyä kyläkellukan (G. urbanum) kanssa lajien yhteisillä kasvupaikoilla.
Levinneisyys
Ojakellukkaa tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa. Etelä-Euroopassa laji on kuitenkin harvinaisempi tai puuttuu paikoin kokonaan. Euroopan ulkopuolella ojakellukkaa tavataan Kaukasuksen alueella, Turkissa, Keski-Aasiassa sekä laajalla alueella Pohjois-Amerikassa, erityisesti itärannikolla ja Suurten järvien alueella. Suomessa ojakellukkaa tavataan lähes koko maassa. Laji on hyvin yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa. Ainoastaan aivan pohjoisimmasta Lapista laji puuttuu.
Elinympäristö
Ojakellukka kasvaa kosteilla paikoilla: niityillä, lehdoissa, ojanpientareilla, rehevissä korvissa, letoilla ja lähteiköissä.
Käyttö
Ojakellukka on vanha rohdoskasvi. Sitä kasvatetaan myös koristekasvina ja kerätään kuivakukaksi.
Betaproteobacteria
Betaproteobacteria eli betaproteobakteerit on bakteerien tieteellisen luokittelun luokka. Betaproteobakteerit vaikuttavat usein typensidontaan monissa kasveissa, ja niitä löytyykin usein esimerkiksi vesi- ja maaperänäytteistä. Kuten kaikki proteobakteerit, myös betaproteobakteerit ovat gramnegatiivisia.
Aileen Celeste
pienoiskuva|Aileen Celeste vuonna 2018. Aileen Celeste Gómez (s. 16. syyskuuta 1979) on venezuelainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten televisiosarja Tuhkimotarinan tuittupäisenä, hemmoteltuna tyttönä Ariadna Villanueva Mercourina.
Gómez on näyttelijäkollegansa Marianela Gonzálezin hyvä ystävä, ja he ovat näytelleet paljon yhdessä. Heidän yhteisiin televisiosarjoihinsa kuuluvat muun muassa La Niña de mis Ojos, Mi Gorda Bella ja Por todo lo Alto.
Naamioahvenet
Naamioahvenet (Cheilodactylidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan pääosin trooppisita vesistä.
Umami
Umami eli lihaisa on yksi ihmisen aistimasta viidestä perusmausta makean, suolaisen, happaman ja karvaan ohella. Umamia sanotaan esiintyvän esimerkiksi arominvahventeena käytetyssä natriumglutamaatissa, joissain juustoissa, soijakastikkeessa ja hyvin kypsyneessä tomaatissa sekä maustamattomassa lihassa. Umami on japania, うま味, ja se tarkoittaa suomeksi likimain ”herkullinen maku” tai ”miellyttävä, ruokahalua herättävä maku”, ja sen määritteli perusmauksi ensimmäistä kertaa japanilainen Kikunae Ikeda vuonna 1908.
Naamioahvenet
Anatomia
Naamioahvenet ovat kooltaan noin 45–100 cm:ä pitkiä kaloja. Ruumis on korkea varsinkin etuosastaan ja mataloituu pyrstöä kohden. Selkäevä on pitkä ja erityisesti etuosastaan piikikäs. Myös rintaevissä on 4–7 pidempää piikkiä. Pyrstöevä on monilla naamioahvenilla haarautunut. Huulet ovat lajeilla melko paksut. Naamioahventen suomut ovat pienikokoiset, pohjaväriltään kalat ovat vaaleita ja niitä kuvioivat usein tummat pysty- tai vinoviirut.
Levinneisyys ja elintavat
Naamioahvenlajeja tavataan lämpimistä meristä, muun muassa Afrikan rannikolta eteläiseltä Atlantilta, Tyyneltämereltä Kiinan ja Japnin saaristolta, Havaijin rannikolta ja Uuden-Seelannin ja Australian läheisyydestä, sekä Intian valtamereltä. Kalat elävät usein lähellä pohjaa. niiden ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet. Päivisin naamioahvenet ovat aktiivisia, öisin ne piileskelevät koloissa. Monet lajeista ovat hyvänmakuisia ja niitä kalastetaan myös ihmisravinnoksi.
Pitkäjärvi (Multia, Väätäiskylä)
Pitkäjärvi on Keski-Suomessa Multialla ja Saarijärvellä Väätäiskylänn lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 38 hehtaaria ja se on 1,6 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 5,0 kilometriä. .
Albrecht Adam
Myös Adamin pojat Benno, Eugen ja Franz olivat kuvataiteilijoita.
Marino Lejarreta
Marino Lejarreta Arrizabalaga (s. 14. toukokuuta 1957 Bérriz, Vizcaya) on entinen espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän voitti Espanjan ympäriajon vuonna 1982, Clásica de San Sebastiánin ennätykselliset kolme kertaa sekä Katalonian ympäriajon kahdesti. Yhteensä hän voitti ammattilaisurallaan 64 kilpailua.
Kosti Eskola
thumb|Kosti Eskola|150px Kosti Eskola (30. joulukuuta 1889 Nastola – 26. heinäkuuta 1955) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Henrik Gustaf Eskola ja Charlotta Varpenius. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Siiri Erika Taittosen kanssa.
Opinnot
Eskola oli kansakoulun käynyt ja sen jälkeen hän jatkoi yksityisopintoja vuosina 1910–1915 Saksassa Mitweidan ja Strelitzin polyteknillisissä opistoissa. Haminan taistelukoulun hän suoritti vuonna 1918.
Jääkäriaika
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n tiedonanto-osasto, kuvaan merkitty osaston johtajat [[Birger Homén ja Eric Heimbürger.]] Eskola liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 20. marraskuuta 1915 ja sijoitettiin pataljoonan pioneerikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 53 muun miehen kera 2. lokakuuta 1917 perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joen asemasodassa, Riianlahden rannikkoasemissa ja Schmardenin hyökkäykseen sekä Aa-joen talvitaisteluissa.
Suomen sisällissota
Eskola astui Suomen armeijan palvelukseen 7. helmikuuta 1918 vänrikiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 3. maaliskuuta 1918 aselaiva S/S Virgolla. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi Kenttälennätinpataljoonaan, josta hänet komennettiin 28. maaliskuuta 1918 eversti Ausfeldin esikuntaan ja siirrettiin 15. huhtikuuta 1918 joukkueenjohtajaksi 6. Jääkärirykmentin 17. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. missä joukko-osastossa otti osaa taisteluihin Mouhussa, Tampereella ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen Eskola toimi joukkueenjohtajana 6. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:ssa, jolla myöhemmin oli nimet Jääkäripataljoona n:o 3 ja Kajaanin sissipataljoona. Armeijasta hän erosi 23. lokakuuta 1918. Sotilasuransa jälkeen hän toimi vuonna 1919 piirtäjänä ja konstruktöörinä Lehtoniemi oy:ssä Varkaudessa, vastaavassa toimessa hän toimi vuosina 1920–1924 Kotkan konepaja oy:ssä. Puolustusministeriön taisteluvälineosastossa hän oli tarkastajana vuosina 1925–1927. Hänet nimitettiin 1. tammikuuta 1928 Suojeluskuntajärjestöön asetarkastajaksi. Asetarkastajan toimi poiki hänelle 27. kesäkuuta 1928 vakinaisen paikan Suojeluskuntajärjestöön ja hän jäi edelleen Yliesikunnan asetarkastajaksi.
Talvi- ja jatkosota
Talvisotaan Eskola osallistui Suojeluskuntajärjestön yliesikunnan asetarkastajana ja jatkosotaan hän osallistui toimistoupseerina Kotijoukkojen esikunnassa. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1944, jonka jälkeen hän toimi Puolustusvoimain pääesikunnan pioneeriosastolla toimistosihteerinä vuoteen 1947 saakka.
Auktoriteettiin vetoaminen
Argumentum ad auctoritatem eli auktoriteettiin vetoaminen on argumentti (mahdollisesti argumentaatiovirhe), jossa oma argumentti perustetaan jonkin auktoriteetin sanaan tai arvovaltaan.
Asiantuntijan auktoriteettiin vetoamista on täysin normaalia ja välttämätöntä esimerkiksi koulutuksessa, uutisoinnissa ja kansanomaisessa keskustelussa, eikä sitä tule pitää tällaisissa tilanteissa argumentaatiovirheenä kun auktoriteettia ei esitetä ehdottomana todisteena sanotun totuudesta tai epätotuudesta. Auktoriteettiin joudutaan vedoamaan tyypillisesti, kun vetoajalla ei ole asiantuntemusta aiheesta. Esim.: "En katso perustelluksi epäillä holokaustin historiallisuutta, koska valtava enemmistö tutkijoista hyväksyy sen.”
Asiatonta auktoriteetteihin vetoamista on (a) kun jätetään huomiotta omaan näkökantaan sopimattomat auktoriteetit, (b) vastustetaan jotakin asiaa yhdistämällä se epämiellyttävänä pidettyyn henkilöön, (c) nimettömiin auktoriteetteihin vetoaminen, kuten “viime vuosina tuhannet biologit ovat hylänneet kehitysopin sen puutteiden takia” ja (d) vetoaminen yleiseen mielipiteeseen tai näkemyksen suuriin kannattajamääriin.
Auktoriteettiin vetoamista on siis myös käänteinen tapaus, kun yritetään kompromentoida vastustaja eli rinnastetaan tämän argumentaatio jonkun vastenmielisenä pidettyyn ihmisen sanomisiin tai persoonaan.
Argumentum ad auctoritatemista on olemassa esimerkiksi seuraavat neljä versiota:
Suutari pysyköön lestissään (esoteerinen omahyväisyys)
”Suutari pysyköön lestissään” tarkoittaa omahyväisyyttä, eli oletetaan että vain tunnustetut auktoriteetit, lisensoidut toimijat jne kykenevät ymmärtämään asioista jotain (esoteria) ja muille asiat ovat liian vaikeita tai monimutkaisia ymmärtää tai se ei ole heidän ydinosaamisaluettaan. Äärimmilleen vietynä tämä virhe on lähes sama kuin argumentum ad hominem abusivis.
Kekonlampi (Saarijärvi)
Kekonlampi on Keski-Suomessa Saarijärvellä Kukon kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Pussijoen valuma-alueella (35.64), jonka Suolamminjoen valuma-alueeseen (35.643) se kuuluu.
Adolfo Binni
Adolfo Binni (3. syyskuuta 1902 – 7. tammikuuta 1971) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. heinäkuuta 1926 ja nimitettiin Nolan hiippakunnan piispaksi 14. helmikuuta 1952. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Binni osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 68-vuotiaana virassa.
Suzanne Rogers
pienoiskuva|Suzanne Rogers Suzanne Rogers (oik. Suzanne Crumpler, s. 9. heinäkuuta 1944 Midlandissä, Marylandissä) on Emmy-palkinnolla palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä. Rogersin lavanimen on inspiroinut Hollywood-tähti Ginger Rogers.