cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Joe Keenan (käsikirjoittaja)
Keenan on julkaissut kolme romaania: Blue Heaven (1988), Puttin' On the Ritz (1991) ja My Lucky Star (2006).
The Way of a Woman
The Way of a Woman (myös Nancy Lee ) on Robert Z. Leonardin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva vuodelta 1919. Elokuvan pääosissa ovat Norma Talmadge ja Conway Tearle. The Way of a Woman kertoo virginialaisylimystöön kuuluvasta Nancy Leestä, joka ei voi luokkaeron takia naida alempaan luokkaan kuuluvaa rakastaan.
The Way of a Woman perustuu Eugene Walterin ja H. Crownin Wilsonin näytelmään Nancy Lee (1918), jonka pohjalta Walter laati elokuvaan käsikirjoituksen. Elokuva kuvattiin New Yorkissa, ja sen tuotantoyhtiöinä olivat Norma Talmadge Film Corporation ja Select Pictures Corporation. Select Pictures Corporation toimi myös elokuvan levittäjänä. The Way of a Woman sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 27. heinäkuuta vuonna 1919. Elokuvan kopiota säilytetään Lontoon National Film and Television Museumin elokuva-arkistossa.
William Forsman
William Vindician Forsman (4. helmikuuta 1844 Hämeenlinna – 10. kesäkuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja Helsingin teollisuuskoulun rehtori.
Henkilöhistoria
Forsmanin vanhemmat olivat filosofian ja teologian tohtori, kirkkoherra, lääninrovasti Carl Rudolf Forsman ja Sofia Charlotta Björnberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan kymnaasista 1863 ja suoritti insinööritutkinnon Heidelbergin polyteknillisessä opistossa Saksassa 1867.
Forsman oli rautatiehallituksen koneosastolla suunnittelijana 1877–1887 ja sitten Helsingin teollisuuskoulun ruotsinkielisen osaston mekaanisen teollisuuden lehtorina ja oppilaitoksen rehtorina vuodesta 1887 alkaen.
William Forsman oli naimisissa 1873–1884 Helena Wilskmanin (k. 1884) kanssa ja vuodesta 1885 Sofia Josefina Stenforsin kanssa. Kirkkoherra, valtiopäivämies Ivar Rudolf Forsman oli hänen veljensä.
Ichizō Otofuji
Ichizō Otofuji (1899-1998) oli japanilaisen perinteisen taistelukoulukunnan Shindō Musō-ryūn (, myös Shintō Musō-ryū ) merkittävimpiä opettajia 1900-luvulla. Koulukunnan perusti 1600-luvun alussa japanilainen Musō Gonnosuke Katsuyoshi. Ichizō Otofuji oli Hanjiro Shiraishin oppilas ja Shindō Musō-ryūn Fukuoka-linjan ylläpitäjä.
Otofujin toiminta jōjutsun ja jōdōn parissa
Otofuji oli Kiroku Takayaman ja Takaji Shimizun ohella Shintō Musō-ryūn 24. pääopettajana (shihan) pidetyn Hanjiro Shiraishin (1842–[927) historiallisesti merkittävimpiä oppilaita. Shiraishi myönsi hänelle menkyo kaidenin eli täyden opetuslisenssin. Otofuji edustaa Shintō Musō-ryū jōjutsun niin sanottua Fukuoka-haaraa. Shintō Musō-ryūn suunnat saattavat erota tekniikoiden suoritustavassa enemmän toisistaan kuin kendoliiton nykyaikaisesta budōlajista ZNKR seitei jōdōsta (jonka Takaji Shimizu kehitti 1900-luvulla Shindō Musō-ryū jōdōsta) vaikka ovatkin samaa SMR-jōdō perinnettä. Ichizō Otofuji avusti merkittävästi Takaji Shimizua tämän kehittäessä ZNKR seitei jōdōn Shintō Musō-ryū jōjutsusta 1900-luvun alkupuolella.
GNU Emacs
GNU Emacs on Emacs-perheeseen kuuluva tekstieditori, jonka on aloittanut GNU-projektin aloittaja Richard Stallman.
Aivan ydintä lukuun ottamatta Emacs on kirjoitettu Lisp-ohjelmointikielellä, ja sitä voi muokata ja laajentaa henkilökohtaisiin tarpeisiin samaisella Lispillä (sen Emacs Lisp -murteella) pitkälle.
GNU Emacsin kehitystä käytetään esimerkkinä "katedraalimallista" Eric S. Raymondin kirjassa The Cathedral and the Bazaar.
Historia
GNU Emacsin tunnetuin kehittäjä on GNU-projektin alullepanija Richard M. Stallman. Stallman lisäsi TECO-editoriin ensin perin mahdollisuuden määritellä uusia kahden näppäimen yhdistelmiä ("makroja") viittaamaan tiettyihin komentoriveihin sekä mahdollisuuden tallentaa nämä makrot tiedostoon myös jatkossa käytettäviksi. Tästä seurasi ongelma, että jokainen käyttäjä teki omat makronsa niin, etteivät muut voineet käyttää samaa ohjelmaa opettelematta ensin hyvän aikaa komentoja. Kaksi vuotta myöhemmin AI Labin työntekijä Guy Steele sai idean alkaa koota yhteenvetoa neljästä eri makropaketista. Stallman innostui tästä ja otti homman tehtäväkseen. Tässä vaiheessa projektin nimeksi tuli Emacs (lyhenne sanoista "editing macros"). Nimenvalintaan vaikutti, ettei ITS:ssä (PDP-tietokoneen käyttöjärjestelmä) ollut muita e-kirjaimella alkavia ohjelmia, joten ohjelmaan voitiin viitata pelkällä alkukirjaimella. Jotta ohjelman idea käyttäjän itsensä ohjelmoitavana sovelluksena ei kärsisi, vakiomakrot päätettiin rajoittaa perustason editointikomentoihin.
Lähdekoodiin lisättiin vaatimus, että muutettava koodi on palautettava ohjelmaa muokkaavaan yhteisöön, jotta eriytymisonglema ei palaisi. Tämä ei estänyt forkkausten (erillisten jatkokehitettyjen ohjelmien) syntymistä. Emacsista tuli varhainen malliesimerkki sentyyppiselle projektille mitä vapaiden ohjelmistojen parissa nähtiin usein myöhemmin: käyttäjät eri puolelta maailmaa kontribuoivat lisäyksiä samaan ohjelmaan jonkinlaisena yhteisönä.
Aloitettuaan GNU-projektin Stallman pyrki ensin tekemään C kääntäjän, mutta lopulta GNU Emacs oli GNU-projektin ensimmäinen valmistunut ohjelma ja se julkaistiin vuonna 1985. Alun perin sen koodin piti pohjautua aiempiin Emacseihin, mutta tekijänoikeusongelmiin törmäämisen jälkeen se kirjoitettiin lopulta kokonaan uusiksi Lisp-tulkkeineen päivineen. GNU Emacs oli myös ensimmäinen ohjelma, jossa Stallman kokeili omaa lisenssiään, joka myöhemmin johti GPL-lisenssin syntyyn. Lisenssi oli aluksi Emacsin mukaan nimetty ja siihen sisältyi vaatimus, että kaikki muutokset lähetetään ohjelman kehittäjälle tarkastettavaksi. Tätä vaatimusta Stallman piti kuitenkin virheenä, joka pakottaa keskitettyyn kehitysmalliin ja liialliseen valvontaan, joten hän poisti sen myöhemmistä versioista.
Näppäimistökomennot
Emacsin näppäinyhdistelmät ilmoitetaan yleensä muodossa esim. (Control+x, Control+f) avaa tiedoston tai Dired-ohjelman hakemistoa avattaessa. (Meta + x) käynnistää komennon execute-extended-command, johon voi syöttää Emacsin komennon.
Ominaisuudet
Emacs sisältää suuren määrän paketteja, jotka laajentavat sen toiminnallisuutta. Jos 1980-luvulta ovat peräisin sähköpostiohjelmat RMAIL ja BABYL. DIRED on Emacsin tiedostonhallintaohjelma. INFO lukee GNU:n Texinfo-hypertekstidokumentteja.
GNU Emacsin nykyisissä versioissa on mukana suuri määrä pelejä ja demoja, kuten Hanoin tornit, 5x5, blackbox, bubbles, gomoku, Game of Life, erakkopeli, pong, matopeli (M-x snake) ja tetris, sekä tekstiseikkailupeli (M-x dunnet). Lisäksi Emacs sisältää Eliza-tyylisen chatbotin (M-x doctor).
Triviaa
Myöhemmin Stallman on luonut humoristisen "The Church of Emacs" -meemin. Hän saattaa joskus puheita antaessaan pukeutua "Pyhäksi Ignuciukseksi", joka on Chruch of Emacsin saarnamies. Ignuciuksen opetuksiin kuuluu, että joskus Emacsin kilpailijana nähdyn Vim -editorin käyttö ei ole syntiä (sehän on Stallmanin ajatusten mukaisesti vapaa ohjelma) vaan katumusharjoitus.
Rankin Inlet
Rankin Inlet (inuktitutiksi Kangiqiniq ᑲᖏᕿᓂᖅ tai Kangirliniq ᑲᖏᖅᖠᓂᖅ, ) on inuitien asuttama kylä Kivalliqin alueella Nunavutissa, Kanadassa. Kylä sijaitsee Hudsoninlahden länsirannalla, ja on Kivalliqin alueen keskuspaikka. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan kylän asukasluku oli 2 177, kun se vuonna 1996 oli 2 058. Kylän pinta-ala on 20,24 neliökilometriä.
Kaupungin perustivat 1957 Rankin Inletissä toimineen nikkeli- ja kuparikaivoksen omistajat. Kaivostoiminta jatkui aina vuoteen 1962. Kaivos oli ensimmäinen inuitien omistama ja johtama kaivos Kanadassa. Kaivoksen sulkemisen jälkeen on tehty useita tuloksettomia yrityksiä kehittää vaihtoehtoinen tulonlähde kaupunkilaisille. Kaupungissa on yritetty muun muassa sikojenkasvatusta, mutta sikala houkutteli kaupunkiin jääkarhuja. Myös sianliha maistui kalalle, sillä kalaruokavalmiste oli sikojen pääasiallinen ruoka.
Kylässä on pieni Rankin Inletin lentoasema, joka on ainoa kulkuyhteys muualle maailmaan. Nunavutin territorion senaattori on ehdottanut miljardin dollarin tienrakennusprojektia, tarkoituksenaan rakennuttaa maantie Churchillistä Rankin Inletiin.
Rankin Inlet oli myös ehdokkaana Nunavutin territorion pääkaupungiksi, mutta vuoden 1995 äänestyksessä pääkaupungiksi valittiin Iqaluit.
Tunnettuja Rankin Inletistä kotoisin olevia henkilöitä on muun muassa National Hockey Leaguessa pelaava Jordin Tootoo.
Joe Keenan
Joe Keenan on:
Marvelin nuorten televisiosarjat
Marvelin nuorten televisiosarjat ovat kaksi Marvel Cinematic Universeen (MCU) sijoittuvaa supersankaritelevisiosarjaa, jotka perustuvat Marvel Comicsin sarjakuviin ja jotka ovat suunnattu nuorille. Sarjat ovat Marvel Televisionin ja ABC Signature Studiosin tuottamia, ja niihin vaikuttavat myös muiden MCU-televisiosarjojen tapahtumat.
Vuonna 2016 Hulu Marvel Televisionilta televisiosarjan Runaways ja Freeform tilasi televisiosarjan Cloak & Dagger. Runawaysin julkaiseminen alkoi joulukuussa 2017 ja päättyi kolmanteen tuotantokauteen joulukuussa 2019. Cloak & Daggerin esittäminen alkoi kesäkuussa 2018 ja päättyi toiseen tuotantokauteen toukokuussa 2019. Runawaysissä Rhenzy Feliz, Lyrica Okano, Virginia Gardner, Ariela Barer, Gregg Sulkin ja Allegra Acosta näyttelevät Karkureiden jäseniä: Alex Wilderia, Nico Minorua, Karolina Deania, Gert Yorkesia, Chase Steinia ja Molly Hernandezia. Cloak & Daggerissä Olivia Holt ja Aubrey Joseph näyttelevät Tandy Bowenia / Tikaria ja Tyrone Johnsonia / Viittaa. Vaikka Hulu ja Freeform olivat aikoivat alun perin pitää molemmat sarjat erillisinä, Marvel Television paljasti, että Runawaysin sisältäisi crossover-esiintymisen Holtilta ja Josephilta.
Runaways (2017–2019)
Kun kuusi teini-ikäistä savat selville heidän vanhempiensa olevan roistoja, he päätyvät vastahakoisesti yhdistämään voimansa näitä vastaan. Teinit päätyvät karkaamaan vanhempiensa luota, joutuen pärjäämään omillaan ja huomaten, että yksi heistä saattaa olla petturi.
Elokuussa 2016 Marvel julkisti tilausvideopalvelu Hulun tilanneen pilottijakson sekä ylimääräisiä kirjoituksia sarjalle Marvel’s Runaways, joka perustuu supersankariryhmään Karkurit. Pilottijakson käsikirjoittavat Josh Schwartz ja Stephanie Savage, jotka tulevat toimimaan myös sarjan vastaavina tuottajina ja showrunnereina. Helmikuussa 2017, Marvel julkisti Karkureiden näyttelijät: Rhenzy Feliz näyttelee Alex Wilderia, Lyrica Okano Nico Minorua, Virginia Gardner Karolina Deania, Ariela Barer Gertrude "Gert" Yorkesia, Gregg Sulkin Chase Steinia ja Allegra Acosta Molly Hernandezia. Pian tämän jälkeen julkistettiin PRIDE:n, Karkureiden vanhempien muodostaman rikollisyhteisön, jäsenten näyttelijät: Randy Sands näyttelee Geoffrey Wilderia, Angel Parker Catherine Wilderia, Brittany Ishibashi Tina Minorua, James Yaegashi Robert Minorua, Kevin Weisman Dale Yorkesia, Brigid Brannagh Stacey Yorkesia, Annie Wersching Leslie Deania, Kip Pardue Frank Deania, James Marsters Victor Steinia ja Ever Carradine Janet Steinia. Hulu tilasi sarjan toukokuussa 2017. Kuvaukset alkoivat Los Angelsissa helmikuussa 2017 ja päättyivät lokakuussa 2017. Hulu tilasi sarjalle toisen tuotantokauden 8. tammikuuta 2018. Hulu tilasi sarjalle kolmannen tuotantokauden 24. maaliskuuta 2019.
Cloak & Dagger (2018–2019)
Tyrone Johnson ja Tandy Bowen, kaksi supervoimaista teini-ikäistä, joilla on erilaiset taustat, tutustuvat toisiinsa ja huomaavat voimiensa toimivan parhaiten, kun he ovat yhdessä, mutta heidän tunteensa toisiaan kohtaan tekevät heidän monimutkaisesta maailmastaan entistä haastavamman.
Huhtikuussa 2016 ABC:n omistama kanava Freeform tilasi televisiosarjan Viitasta ja Tikarista suoraan ilman pilottijaksoa. Ohjelman kuvailtiin olevan "supersankarirakkaustarina". Tammikuussa 2017 Olivia Holt ja Aubrey Joseph valittiin näyttelemään Tandy Bowenia / Tikaria ja Tyrone Johnsonia / Viittaa. Sarjan showrunnerina toimii Joe Pokaski. Sarja on kuvattu New Orleansissa. Toinen tuotantokausi tilattiin 20. heinäkuuta 2018. Freeform ilmoitti 24. lokakuuta 2019 lopettavansa sarjan toiseen tuotantokauteen.
Ensimmäinen tuotantokausi alkoi 7. kesäkuuta 2018. Sarjassa nähdään Roxxon Oil sekä S.H.I.E.L.D. Agenteissa ja Agent Carterissa aiemmin nähty pimeävoima, joka toimii Viitan voimien lähteenä. Tuotantokausi tekee suoran viittauksen Luke Cagen hahmoihin ja asetelmaan. Toinen tuotantokausi alkoi 4. huhtikuuta 2019.
New Warriors
Doreen Green / Oravatyttö, Craig Hollis / Herra Kuolematon, Dwayne Taylor / Yöraastaja, Robbie Baldwin / Vauhtipallo, Zach Smith / Mikrobi ja Deborah Fields / Debrii, joilla on hyvin erilaiset voimat kuin Kostajilla, haluavat vaikuttaa maailmaan omalla tavallaan, vaikka eivät ole vielä aivan valmiita sankareiksi.
Elokuun 2016 lopussa Marvel Television ja ABC Studios kehittivät noin 30 minuutin jaksoilla varustettua komediasarjaa Uusista Sotureista ja Oravatytöstä, jota tarvittiin useisiin kaapelitelevisio- ja tilausvideopalveluihin. Huhtikuussa 2017 Freeform tilasi sarjan Marvel’s New Warriors suoraan ilman pilottijaksoa. Lisäksi Kevin Biegel nimitettiin sarjan showrunneriksi ja sai vastuulleen ensimmäisen jakson käsikirjoittamisen. Heinäkuussa 2017 paljastettiin sarjan päähenkilöiden näyttelijät, mukaan lukien Milana Vayntrub ja Derek Theler, jotka näyttelevät Doreen Greenia / Oravatyttöä ja Craig Hollisia / Herra Kuolematonta. Marraskuussa 2017 ilmoitettiin, ettei Freform tulekaan esittämään sarjaa ja että Marvel etsi sarjalle uutta esittäjää, toiveenaan esittää sarja vuoden 2018 aikana. Ensimmäisen tuotantokauden oli tarkoitus koostua 10 jaksosta. Syyskuussa 2019 sarjan tuotannon raportoitiin peruuntuneen, koska ohjelmalle ei löytynyt uutta esittäjää.
Muut
Joulukuussa 2019, kun Marvel Television lakkautettiin ja vastuu kaikista jo tuotannossa olevien sarjojen tuotannoista siirtyi Marvel Studiosille, kehitysvaiheeseen jääneet sarjat päätettiin jättää toteuttamatta.
Miekkasampi
Miekkasampi (Psephurus gladius) on toinen nykyisen lapasampien heimon (Polyodontidae) kalalajeista ja sukunsa Psephurus ainoa laji. Se on kuitenkin kuollut sukupuuttoon 2000-luvulla.
Miekkasampi oli aikanaan yksi suurimmista makean veden kalalajeista, suurin yksilö oli 7-metrinen ja painoi useita satoja kiloja. Lajia eli Kiinassa Jangtse-joessa ja sen sivujoissa, ja sitä kalastettiin runsaasti vielä 1970-luvulla.
Australianaavikkorotta
Australianaavikkorotta (Zyzomys pedunculatus) on Muridae-heimoon kuuluva jyrsijälaji. Lajia tavataan uhanalaisena Australiassa.
Koko ja ulkonäkö
Australianaavikkorotan ruumiinpituus voi olla 10–15 cm, ja häntä on yhtä pitkä kuin ruumis. Se voi painaa 70–120 grammaa. Lajin karvapeite on paksu, ja myös häntä on karvainen. Väriltään australianaavikkorotta on selästään kellertävän ruskea ja vatsastaan vaaleampi. Sen korvat ovat melko kookkaat.
Levinneisyys ja elintavat
Australianaavikkorottaa tavataan ainoastaan Australiassa Pohjoisterritoriossa. Lajin luultiin jo kuolleen sukupuuttoon, kunnes siitä saatiin jälleen havaintoja vuonna 1996. Lajin elinympäristöä ovat ruohoalueet, kallioiset ja kivikkoiset alueet sekä avoimet metsät. Australianaavikkorotta on todennäköisesti yöaktiivinen eläin, ja sen ravintoa ovat pääasiallisesti siemenet, mutta se voi syödä muitakin kasvinosia ja satunnaisesti selkärangattomia eläimiä. Sen lisääntymiskausi on mahdollisesti ympärivuotinen.
Australianaavikkorotta luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi, ja jäljellä olevan kannan kooksi arvioidaan alle tuhat täysikasvuista yksilöä. Tärkeimmät uhat kannalle ovat elinympäristön tuhoutuminen maastopalojen vuoksi, lajia saalistavat ketut ja villiintyneet kissat ja koirat.
Tiffeny Milbrett
Tiffeny Carleen Milbrett (s. 23. lokakuuta 1972 Oregon, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä. Hänet valittiin toukokuussa 2018 National Soccer Hall of Fameen. Milbrett on naisten jalkapallon olympiavoittaja vuodelta 1996 sekä maailmanmestari vuodelta 1999.
Varhaiset vaiheet
Milbrett syntyi 23. lokakuuta 1972 Oregonin osavaltiossa Portlandin kaupungissa. Hän aloitti jalkapalloilun Hillsboro Soccer Club-seurassa, joka pelasi kotiottelunsa Hillsborossa. Hillsborossa hän myös asui, kunnes lähti opiskelemaan W. Verne McKinney Elementary School-opistoon. Vuonna 1987 Milbrett meni opiskelemaan Hillsboro High Schooliin, josta hän vuonna 1990 valmistui. Yksi Hillsboro High Schoolin kentistä on sittemmin nimetty hänen mukaansa. Hän osoittautui siellä opiskellessaan lahjakkaaksi yleisurheilijaksi ja koripalloilijaksi, ja hänelle myönnettiin apurahaa näissä kahdessa lajissa.
Portlandin yliopisto
Milbrett opiskeli Portlandin yliopistossa vuodet 1990–1995, ja pelasi siellä jalkapalloa Portland Pilotsin joukkueessa. Hän oli tuona aikana kolme kertaa ehdolla Missouri Athletic Club Awardille. Milbrett on Portlandin yliopistossa kaikkien aikojen eniten maaleja (103) tehnyt ja eniten maaleja (40) syöttänyt pelaaja.
Afganistanin vaakuna
Afganistanin vaakuna on Afganistanin valtion tunnus. Samaa tunnusta käytettiin myös Afganistanin lipussa.
Vaakunan yläreunassa lukee arabiaksi islamin uskontunnustus. Vaakunan keskellä on moskeija ja kaksi minareettia sivuilla. Moskeijan sisällä on mihrab, joka näyttää rukoussuunnan Mekkaan.
Tiffeny Milbrett
Seuraura
Vuonna 2001 Milbrett liittyi New York Power-seuraan Women's United Soccer Associationiin, ja oli sen ensimmäisiä pelaajia. Hänet valittiin kauden 2001 päätteeksi MVP:ksi. Milbrett iski myös liigan historian ensimmäisen hattutempun, kun Power voitti Boston Breakersin 3–1. Hän oli kauden 2002 pistepörssissä kahdeksas.
Maajoukkueura
Hän debytoi Yhdysvaltain naisten jalkapallomaajoukkueessa vuonna 1991 ottelussa Kiinaa vastaan. Ensimmäinen maaottelumaali syntyi vuonna 1992, kun Yhdysvallat pelasi Norjaa vastaan. Vuoden 1996 kesäolympialaisissa Milbrett saavutti ensimmäisen olympiamitalinsa, joka oli kultainen. Olympiahopeaa hän sai myöhemmin vuonna 2000 Sydneyssä, kun USA hävisi finaalissa Norjalle jatkoajalla. Milbrett teki kyseisessä ottelussa tasoitusmaalin, joka vei pelin jatkoajalle. Milbrett on saavuttanut Yhdysvaltain joukkueessa kolme MM-mitalia, kultaa 1999 sekä pronssia 1995 ja 2003. Vuoden 1999 MM-kisoissa Milbrett oli Yhdysvaltain paras maalintekijä kolmella osumallaan.
Sirikan Charoensiri
Sirikan ”June” Charoensiri (s. 1986) on thaimaalainen asianajaja ja ihmisoikeusaktivisti, joka oli vuoden 2014 vallankaappauksen jälkeen perustamassa Thai Lawyers for Human Rights -järjestöä. Hän on puolustanut oikeudessa henkilöitä, joita on syytetty poliittisten syiden perusteella, ja hän on itse joutunut monien syytteiden kohteeksi.
Nuoruus ja opiskelu
Charoensirin isä piti pientä lakitoimistoa Thaimaan itäosien Yasothonin provinssissa. Sirikan muutti Bangkokiin opiskellakseen Triam Udom Suksan koulussa. Viimeisenä lukiovuotenaan Sirikan päätti opiskella kansainvälistä politiikkaa Chulalongkorn-yliopistossa. Hän vaihtoi kuitenkin Thammasat-yliopiston oikeustieteelliseen oltuaan vapaaehtoisena Thaimaan eteläosissa vuoden 2004 tsunamin avustustöissä. Siellä vanhempaa mokenikansaan kuulunutta kohdeltiin Charoensirin mukaan liian ankarasti radiovarkaudesta.
Akitsa
Akitsa on kanadalainen black metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1999 Montrealissa tavoitteenaan luoda raakaa ja perinteikästä black metal -musiikkia. Pian yhtyeen muodostamisen jälkeen sen ensimmäinen demo-kasetti Totale Servitude julkaistiin pienenä 100 kappaleen painoksena, joka nopeasti myytiin loppuun.
Sirikan Charoensiri
Nuoruus ja opiskelu
Charoensiri kiinnostui yliopistossa rikosoikeudesta, julkisoikeudesta ja ihmisoikeuksista. Hän oli opiskeluaikanaan työharjoittelussa International Commission of Juristsilla (ICJ) ja pystyi matkustamaan ulkomaalaisten oikeustieteen asiantuntijoiden kanssa tutkimaan Thaimaan eteläosien ihmisoikeusrikkomuksia. Charoensiri sai vuonna 2012 stipendin opiskellakseen kansainvälistä ihmisoikeusoikeutta Essexin yliopistossa.
Akitsa
Vuonna 2001 yhtye julkaisi epämiellyttävällä ja äärimmäisen raa'alla äänimaailmalla varustetun ensilevynsä, Goétien. Sanoituksiltaan Goétie on vihainen hyökkäys ihmiskuntaa vastaan, ja sen kappaleet sisälsivät niin black metalille perinteistä ihmisvihaa kuin syvän ekofasistisia kannanottoja. Lukuisista levyn jakeluun liittyneistä ongelmista huolimatta Goétie julkaistiin myös Euroopassa tuoden yhtyeen myös eurooppalaisten tietoisuuteen.
Lähes samanaikaisesti Goétien kanssa Akitsa julkaisi myös toisen studioalbuminsa Sang Nordiquen. Musiikillisesti Akitsa pysyi tunnollisena Goétien kylmälle äänimaailmalle vähentäen kuitenkin kappaleiden tempoa luoden näin levylle melankolisen tunnelman. Suurin muutos tapahtui kuitenkin sanoituksissa, jotka Sang Nordiquella käsittelivät globalisaatiota, kansallista identiteettiä ja muita poliittisia asioita.
Sirikan Charoensiri
Ura ihmisoikeusasianajajana
Charoensiri oli yksi yli kymmenestä asianajajasta, jotka perustivat vuoden 2014 vallankaappauksen jälkeen Thai Lawyers for Human Rights -järjestön, joka tarjoaa pro bono -palveluita puolustamaan henkilöitä, joiden ihmisoikeuksia on rikottu tai jotka on pidätetty poliittisten syiden takia. Järjestö perusti ensin ”kuuman linjan” pieneen toimistoon, mutta se on laajentunut kansainvälisen tuen ansiosta.
Akitsa
Sang Nordiquen jälkeen yhtye julkaisi lukuisia split- ja EP-julkaisua ennen vuonna 2006 ilmestynyttä kolmatta studioalbumia, La Grande Infamietä.
Sirikan Charoensiri
Ura ihmisoikeusasianajajana
Charoensiri edusti ensimmäisessä oikeustapauksessaan 14 opiskelija-aktivistia, jotka järjestivät kesäkuussa 2016 rauhallisen mielenosoituksen demokratian ja sotilashallinnon loppumisen puolesta.
Charoensiri on joutunut poliisin ja oikeuslaitoksen silmätikuksi. Hän ei antanut viranomaisten tehdä hänen autoonsa etsintää ja teki virallisen valituksen poliisista vallan väärinkäytöstä. Charoensiri sai pian itse kaksi syytettä. Hän sai uusia syytteitä myöhemmin saman vuoden aikana, ja hänen väitetään lietsoneen kapinaa ja kiertäneen juntan kieltoa poliittisista kokoontumisista.
Tisha Venturini
Tisha Lea Venturini (s. 3. maaliskuuta 1973 Modesto, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajana. Hän saavutti kesäolympialaisista 1996 naisten jalkapallon olympiakultaa Yhdysvaltain joukkueessa.
Akitsa
Nykyinen kokoonpano
Jäsenillä ei ole erityisiä rooleja yhtyeessä, vaan he vaihtelevat soittimia kappaleen mukaan.
Jalmari Kara
Perhetausta
Kara oli Seestan kartanon omistajan kenraaliluutnantti Johan Casimir Ehrnroothin ja kartanon palvelijattaren Maria Lovisa Forsströmin avioton lapsi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 kanslisti Tyyne Emilia Lindqvistin kanssa. Heille syntyi yksi poika ja kaksi tyttöä. Pariskunnan poika oli taloustieteilijä Kimmo Kara.
Opinnot
Kara kirjoitti ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta vuonna 1908 ja liittyi Hämäläisosakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1908–1913 ja suoritti diplomi-insinööritutkinnon vuonna 1913.
Jääkärikausi
Kara työskenteli Ab. Gottfrid Strömberg Oy:n palveluksessa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 10. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 16. joulukuuta 1916 ja komennettiin edelleen keväällä 1917 Saksan meriesikunnan käyttöön. Meriesikunta lähetti Karan Suomeen suorittamaan erikoistehtäviä. Kara saapui Vaasaan Uumajan kautta, mistä hän toi mukanaan räjähteitä. Vaasasta hän jatkoi matkaansa Lahteen, missä hän koulutti paikallisia suojeluskuntajoukkoja aina sisällissodan syttymiseen saakka.
Suomen sisällissota
Kara määrättiin sisällissodan puhjettua komppanianpäälliköksi Sysmän pataljoonan 2. komppaniaan (pataljoonan nimi muutettiin myöhemmin Etelä-Savon rykmentin 3. pataljoonaksi). Sisällissodan loppupuolella 11. toukokuuta 1918 hänet nimitettiin 3. pataljoonan komentajaksi. Kara osallistui sisällissodan taisteluihin Savon rintamalla Nuoramoisissa, Heinolassa, Lusissa ja Hillosensalmella sekä rykmentin etenemiseen Selänpään, Heinolan pitäjän kirkonkylän ja Kouvolan kautta Kotkaan. Kara osallistui sisällissodassa punaisten teloituksiin. Hän johti punakaartilaisten teloituksia Kouvolassa.
Sisällissodan jälkeen
Sisällissodan jälkeen Kara nimitettiin 1. elokuuta 1918 ammattientarkastajaksi Oulun piiriin, ja hän toimi siinä tehtävässä kuolemaansa saakka. Oman virkansa ohella hän toimi paikallispäällikkönä Oulun suojeluskunnassa 12. toukokuuta – 12. joulukuuta 1919 välisen ajan. Kara toimi myös vuodesta 1927 alkaen Oulun piirin maahöyrykattiloiden tarkastajana. Hänet haudattiin Lahteen.
Sapelitanssi
Alun perin sinfoniaorkesterille sävelletystä teemasta on tehty myös useita rockversioita, tunnetuimpana Dave Edmundsin tulkinta.
Victor-François de Broglie
De Broglie kuului piemontelaistaustaiseen de Broglien aatelissukuun, ja hänen isänsä oli Ranskaa palvellut marsalkka François-Marie de Broglie, joka sai vuonna 1742 herttuan aatelisarvon. Victor-François de Broglie palveli aluksi isänsä alaisuudessa tämän sotiessa Puolan perimyssodan (1733–1735) aikana Italiassa sekä Itävallan perimyssodan (1740–1748) aikana Böömissä ja Reininmaalla. Hänet ylennettiin vuonna 1742 prikaatikenraaliksi, 1746 kenraalimajuriksi (maréchal de camp) ja 1748 kenraaliluutnantiksi. Isänsä kuoltua vuonna 1745 hän oli sodan loppuvaiheessa Morits Saksilaisen alaisena komentajana muun muassa Rocoux’n taistelussa. Seitsenvuotisessa sodassa de Broglie saavutti merkittävän voiton lyödessään Braunschweigin herttuan Kaarle Vilhelm Ferdinandin vuoden 1759 Bergenin taistelussa. Hänet ylennettiin sen jälkeen Ranskan armeijassa marsalkaksi, ja keisari Frans I antoi hänelle valtakunnanruhtinaan arvon. Samana vuonna de Brogliesta tehtiin ylipäällikkö tappioita kärsineen marsalkka Contadesin tilalle. Hän voitti Korbachissa vuonna 1760, mutta kärsi tappion Vellinghausenin taistelussa 1761. Hän joutui väistymään tehtävistään seuraavana vuonna. Hänet kutsuttiin vuonna 1778 komentamaan Englantia vastaan koottua ranskalaista armeijaa Yhdysvaltain vapaussodan aikana.
Christian Scriver
thumb|Christian Scriver Christian Scriver (2. tammikuuta 1629 Rendsburg – 5. huhtikuuta 1693 Quedlinburg) oli saksalainen luterilainen pappi ja luterilaisen puhdasoppisuuden ajan merkittävimpiä hartauskirjailijoita. Hänen tunnetuin teoksensa on viisiosainen postilla Sielun aarre. Scriver opiskeli teologiaa Rostockin yliopistossa, professoreinaan Joachim Lütkemann, Johann Quistorp ja Andreas Tscherning. Hän toimi arkkidiakonina Stendalissa vuosina 1653–1667 ja kirkkoherrana Magdeburgissa vuosina 1667–1690. Elämänsä viimeiset vuodet Scriver vietti Saksin herttuattaren ja Quedlinburgin luterilaisen abbedissan Anna Dorothean hovisaarnaajana ja rippi-isänä Quedlinburgissa. Tanskan prinsessa, tuleva Ruotsin kuningatar ja Kaarle XI:n puoliso Ulriika Eleonoora pyysi 1697 Scriveriä hovisaarnaajakseen ja rippi-isäkseen Tukholmaan, mistä Scriver kuitenkin kieltäytyi.
Victor-François de Broglie
Ranskan vallankumouksen alkuvaiheessa kuningas Ludvig XVI kutsui iäkkään marsalkka de Broglien heinäkuussa 1789 sotaministeriksi nimittämäänsä vanhoilliseen hallitukseen, ja tämä sai komentoonsa Versailles’n ympäristöön sijoitetut joukot, joiden oli tarkoitus nujertaa vallankumouksellinen kuohunta. Suunnitelma kariutui Bastiljin valtauksen jälkeen, ja de Broglie lähti maanpakoon oltuaan ministerinä vain muutaman päivän. Ensimmäisen vallankumoussodan puhjettua vuonna 1792 de Broglie komensi jonkin aikaa emigranttirojalistien muodostamaa niin sanottua prinssien armeijaa, joka soti Ranskaa vastaan. Hän oli myöhemmin Englannin ja Venäjän palveluksessa ja kuoli vuonna 1804 maanpaossa Saksan Münsterissä.
Christian Scriver
Postilla Sielun aarre
Scriverin pääteos, viisiosainen postilla Seelen-Schatz ilmestyi 1675–1696. Postillan saarnat ovat hyvin pitkiä. Niissä on runsaasti raamatunlauseita, etenkin Vanhasta testamentista, apokryfikirjat mukaan luettuina. Kirjoittajan ote on kokemusperäinen ja hän kertoo myös omaa perhettään kohdanneista koettelemuksista. Scriver käyttää saarnoissaan runsaasti kertomusaineistoa, kuten pyhimystarinoita, historiallisia tarinoita ja opetuskertomuksia. Saarnoissa esiintyy henkilöhahmoja ruhtinaista tavallisiin kirjoittajan aikalaisiin.
Scriverin postillan ilmestyminen osuu samaan ajankohtaan pietismin synnyn kanssa. Scriver päiväsi postillansa esipuheen kuukautta myöhemmin kuin Philipp Jakob Spener pietismin alkuna pidetyn Pia desideria -esipuheensa Johann Arndtin postillaan. Scriver ja Spener olivat läpi elämänsä kirjeenvaihdossa keskenään.
Victor-François de Broglie
De Broglien poika Claude Victor de Broglie toimi kenraalina vallankumoussodan alkuvaiheessa, mutta hänet teloitettiin myöhemmin monarkistina. Herttuan arvo periytyi marsalkan pojanpojalle Victor de Broglielle, joka toimi myöhemmin Ranskan pääministerinä. Victor-François de Broglien veli oli Ludvig XV:n salaista diplomatiaa palvellut kreivi Charles-François de Broglie.
Christian Scriver
Postilla Sielun aarre
Scriverin teokset ovat myöhemmin vaikuttaneet muun muassa württembergiläisen pietismin piirissä sekä 1800-luvun saksalaisissa ja pohjoismaisissa herätysliikkeissä. Scriveriä on käännetty ja julkaistu Tanskassa, Ruotsissa, Norjassa, Suomessa, Alankomaissa, Englannissa, Ranskassa ja Yhdysvalloissa.
Ruotsiksi Scriveriä käännettiin ensimmäisen kerran Turussa, jossa Turun linnan pastori Gabriel Salonius käänsi Johannes Gezelius nuoremman toimeksiannosta muutamia saarnoja. Kirja painettiin Getzeliuksen esipuheella varustettuna hänen kirjapainossaan. Kirjan nimi on Ymnig Tröste-Skatt Uti Armod och Fattigdom jämte samma berömlige Lärares Enkie-Tröst Af Tyska Språket Öfversatt I Thetta hårda Sorge-Åhr 1697. Ensimmäinen koko postillan käsittävä ruotsinkielinen käännös, Siäle-skatt, ilmestyi vuosina 1723–1727. Sen käänsi Antonius Müchenberg ja kustansi Norrköpingin saksalaisen seurakunnan kirkkoherra Reinerus Broocman. Postilla levisi laajasti valtakunnan seurakuntiin, myös Suomeen, sillä tuomiokapituleille vuonna 1722 lähetetty kuninkaallinen kirje kehotti kaikkia valtakunnan seurakuntia lunastamaan yhden kappaleen Scriverin postillaa itselleen. Tuomiokapitulit lähettivät kehotuksen edelleen seurakuntiin, Turun tuomiokapituli vuonna 1724.
Scriver Suomessa
Suomeksi postilla ilmestyi vuosina Juho Saarisen kääntämänä nimellä Kristian Scriverin Sielun-Aarre kolmena niteenä vuosina 1889, 1890 ja 1891. Niiden yhteinen sivumäärä on noin 2 500. Lyhennettyjä versioita ovat toimittaneet R. Sarlin (1898) ja Jaakko Haavio (1941). Lisäksi on ilmestynyt joitakin yksittäisiä saarnoja Herättäjä-Yhdistyksen ja Kirjapajan kustantamina. Scriverin saarnoja on luettu lähinnä rukoilevaisuuden ja herännäisyyden piirissä.
Orfismi
Orfismin tunnetuimpia edustajia olivat Robert Delaunay, Fernand Léger, Francis Picabia, Marcel Duchamp ja František Kupka.
Veli-Matti Hynynen
Veli-Matti Hynynen (s. 5. toukokuuta 1983 Jyväskylä) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka edustaa jyväskyläläistä Happeeta. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Boyd Alexander
pienoiskuva|Boyd Alexander vuonna 1902. Boyd Francis Alexander (16. tammikuuta 1873 – 2. huhtikuuta 1910) oli englantilainen tutkimusmatkailija, lintutieteilijä ja upseeri (luutnantti).
Boyd Alexander oli everstiluutnantti Boyd Francis Alexanderin vanhin poika. Hänen äidinisänsä oli David Wilson, joka perusti erään Intian kuuluisimmista hotelleista, Great Eastern Hotel Kalkutassa.
1897 hän johti tutkimusretken Kap Verden saarille ja 1904 Fernando Polle.
Alexander osallistui tutkimusretkelle, joka tehtiin läpi Afrikan Nigeristä Tšadjärvelle ja Niilille. Matka alkoi helmikuussa 1904 Nigerjoen suulta ja hän palasi Englantiin helmikuussa 1907. Hänellä oli kumppaneinaan veljensä Claud, joka kuoli lokakuussa 1904, kapteeni G. B. Gosling, joka kuoli Niangarassa kesäkuussa 1906 ja José Lopes. Matkastaan hän laati teoksen From The Niger To The Nile (1907). Vuonna 1908 Skotlannin kuninkaallinen maantieteellinen seura palkitsi hänet kultaisella mitalilla hänen 3-vuotisesta matkastaan Afrikan halki. Myös Alankomaiden Kuninkaallinen maantieteellinen seura palkitsi hänet kultamitalilla.
1909 Alexander ja Lopes purjehtivat takaisin Afrikkaan. He vierailivat Claudin haudalla Maifonissa Bornussa ja jatkoivat sitten Ouadaihin. Alexander sai surmansa selkkauksessa paikallisten asukkaiden kanssa lähellä Nyeriä. Ranskalaiset sotilaat hakivat hänen ruumiinsa ja hautasivat hänet veljensä viereen Maifoniin.
Alexander kuvaili ja nimesi lukuisia lintulajeja ja alalajeja, muun muassa harmaapääharlekiinin (Smithornis sharpei) ja rasonkiurun (Alauda razae).
Getuli Bayo
Getuli Bayo (s. 1980) on tansanialainen kestävyysjuoksija.
Bayo juoksi vuonna 2004 kuudenneksi Mumbain maratonilla ajalla 2.17.42, kahdenneksikymmenenneksikolmanneksi Berliinin maratonilla ajalla 2.15.12 ja kymmenenneksi Singaporen maratonilla ajalla 2.19.14. Seuraavana vuonna hän sijoittui Dubain maratonilla yhdeksänneksi ajalla 2.12.53 ja Zürichin maratonilla kolmanneksi ajalla 2.10.44. Bayo osallistui samana vuonna Helsingin MM-kisoissa maratonille, mutta keskeytti kilpailussa. Vuonna 2006 hän oli Amsterdamin maratonin kolmas ajalla 2.10.47. Osakan MM-kisoissa 2007 hän sijoittui 30:nneksi ajalla 2.26.56 ja Berliinin MM-kisoissa 2009 57:nneksi ajalla 2.25.52.
Lupe Fiasco's Food & Liquor
Lupe Fiasco's The Food & Liquor (joskus lyhennetty Food & Liquor) on rap-artisti Lupe Fiascon ensimmäinen studioalbumi. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 19. syyskuuta 2006.
Aluksi albumin luultiin olevan ilmestymisviikollaan Billboard 200 -listan #12. sijalla, mutta Nielsen SoundScan -palvelun virheen vuoksi albumi oikeasti oli sijalla #8.
Anurogryllus fulvaster
Anurogryllus fulvaster on suorasiipisten (Orthoptera) lahkoon ja sirkkojen (Gryllidae) heimoon kuuluva hyönteinen. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Lucien Chopard vuonna 1956. Sillä ei ole alalajeja.
Episode
Episode on power metal -yhtye Stratovariuksen albumi, joka julkaistiin vuonna 1996. Sillä esiintyvät ensi kertaa uusi kosketinsoittaja Jens Johansson ja rumpali Jörg Michael. Kappaleissa ”Eternity”, ”Season of Change”, ”Babylon” ja ”Forever” on mukana myös 40 laulajan kuoro ja 30 hengen jousiorkesteri. Episode oli myös ilmestymisaikanaan kalleimmalla budjetilla tuotettu suomalainen äänite. Rumpali Tuomo Lassilan poistuttua yhtyeestä, Episode on Stratovariuksen ensimmäinen albumi, jolla ei soita yksikään sen perustajajäsenistä.
Kappaleet
Sävellykset: Timo Tolkki, paitsi 6 Timo Kotipelto. Bonuskappaleet:
”Father Time”- ja ”Tomorrow”-kappaleet sanoittanut Richard ”Tipe” Johnson toimi albumilla taustalaulajana ja sanoituskonsulttina.
Martti Huttunen
Martti Johannes Huttunen (16. joulukuuta 1911 Tuusniemi – 10. tammikuuta 1956 Kuopio) oli suomalainen pastori ja sosiaalijohtaja, joka toimi Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana Kuopion läänin läntiestä vaalipiiristä 1951–1956.
Huttusen vanhemmat olivat kanttori Otto Huttunen ja Saima Auroora Salmio. Huttunen oli naimisissa Alli Kerttu Hiekkalan kanssa vuodesta 1939 lähtien.
Conan barbaari
pienoiskuva|Weird Tales -lehden elokuun 1934 numeron kannen kuvitus Howardin Conan-novelliin Rautapaholainen. Taiteilija Margaret Brundage. Conan barbaari eli Conan Cimmerialainen tai Conan Kimmerialainen on yhdysvaltalaisen kirjailijan Robert E. Howardin 1930-luvulla kirjoittamien miekka ja magia -kirjojen sankari. Conan on seikkailija, joka ansaitsee elantonsa palkkasoturina, taistelijana, varkaana, merirosvona sekä lopulta kuninkaana. Conan-tarinat ovat vauhdikkaita ja väkivaltaisia, ja niissä esiintyy usein mielikuvituksellisia hirviöitä ja taikuutta. Howardin alkuperäisiä Conan-tarinoita julkaistiin Weird Tales -lehdessä vuosina 1932–1936. Sen jälkeen Conan on seikkaillut myös elokuvissa, sarjakuvissa ja videopeleissä.
Hahmo ja tapahtumat
Conanin tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen esihistorialliseen menneisyyteen, sekasortoiseen hyborialaiseen aikaan, joka seurasi myyttisen Atlantiksen tuhoa. Robert E. Howard rakensi tarinoitaan varten maailman, jolla on oma historia, maantiede ja mytologia.
Howardin kuvauksessa Conan on tummatukkainen, sinisilmäinen, synkkäilmeinen, pitkä ja lihaksikas mies. Suuresta koostaan huolimatta Conan on ketterä, ja Howard vertaa toistuvasti hänen liikkumistaan pantteriin. Alkuperäisissä novelleissa Conan käyttää yleensä paikallisväriin ja ilmanalaan sopivia vaatteita, mutta myöhemmissä kuvituksissa hän on usein lähes alaston ja pukeutuu jopa talvisin pelkkään lannevaatteeseen. Hän on karismaattinen, arpinen ja uhkaava, mutta perusluonteeltaan optimistinen ja nauraa ystäviensä seurassa usein – Howardin mukaan sekä Conanin ilot että surut ovat ”jättiläismäiset”.
Conan-tarinoiden tapahtumat etenevät ripeästi, ja taistelujen ja kamppailujen kuvaukset ovat eläviä ja raakoja. Tarinat vievät mielikuvituksellisiin paikkoihin, joissa vastaan voi tulla mitä tahansa, kuten hirviöitä, demoneja, pahoja velhoja ja kauniita naisia. Conan itse toimii elämänsä aikana varkaana, palkkasoturina, merirosvona, soturina ja lopulta kuninkaana. Kronologisesti viimeisessä Howardin kirjoittamassa tarinassa Conan on noin 45-vuotias.
Tulkintoja hahmosta
pienoiskuva|oikea|[[Frank Frazettan Conania esittävä maalaus. Julkaistu alun perin Conan the Conqueror -kirjan kannessa.]] Conan poikkeaa syntyajankohtansa muista sankarihahmoista, kuten Tarzanista, jotka yleensä olivat motiiveiltaan oikeamielisiä herrasmiehiä. Conan sen sijaan muistuttaa pikemminkin tyypillistä roistoa: hän on barbaari, joka tienaa elantonsa varastamalla ja tappamalla. Petri Hiltusen mukaan varhaiset kuvittajat olivat siksi ”täysin hukassa” ja piirsivät hahmon joko muinaisen roomalaisen, prinssi Rohkean tai ”tavallisen kaduntallaajan” näköiseksi, ”solakaksi ja siistiksi” mieheksi. Conan-kuvitukset muuttuivat Howardin kuvaukselle uskollisemmiksi vasta 1960-luvulla, jolloin kansia novellikokoelmiin ryhtyi maalaamaan Frank Frazetta.
Juhani Hinkkanen on kuvaillut Conanin hahmoa paradoksaaliseksi. Howard korostaa jatkuvasti Conanin olevan barbaari, mutta Hinkkasen mukaan se on näennäistä. Conan tiedostaa barbaarisuutensa ja toisinaan jopa analysoi asiaa. Hän on siis ”barbaari, joka tietää olevansa barbaari eikä siksi ole sitä. Vaikka Conan on väkivaltainen ja impulsiivinen, hän toimii kuitenkin tietoisesti ja on siten vastuussa teoistaan. Uransa loppupuolella Conan kohoaa kuninkaaksi, mutta ei käytä asemaansa väärin vaan hallitsee hyvin ja oikeudenmukaisesti. Hinkkanen vertaakin Conania Likainen Harry -elokuvien Harry Callahaniin: molemmat toimivat oikeaksi katsomallaan tavalla, vaikka se olisikin lainvastaista.
Historia
Howard kirjoitti yhteensä 26 Conan-tarinaa, mukaan lukien keskeneräiseksi jääneitä tekstejä ja katkelmia sekä runoja. Useimmat tarinat ilmestyivät alun perin Weird Tales -lehdessä joulukuun 1932 ja lokakuun 1936 välillä.
Howard kirjoitti kirjailijaystävälleen Clark Ashton Smithille vuonna 1933 keksineensä Conanin jonkin selittämättömän, ulkopuolisen voiman vaikutuksesta. Howard oli kärsinyt uusien ideoiden puutteesta jo kuukausia, kunnes Conan vain ilmestyi hänen mieleensä. Howard istui kirjoituskoneensa ääreen ja kirjoitti seuraavien viikkojen aikana kuumeisesti Conan-tarinan toisensa jälkeen, pystymättä kirjoittamaan mistään muusta aiheesta.
Howard kertoi ottaneensa alitajuisesti Conaniin piirteitä tuntemistaan ihmisistä, kuten nyrkkeilijöistä, pyssymiehistä, salakuljettajista, öljykenttien miehistä, uhkapelureista ja työmiehistä. Conanissa on nähty vaikutteita myös Howardin tuntemasta kirjallisuudesta, kuten esimerkiksi Edgar Rice Burroughsin, Talbot Mundyn ja Harold Lambin kirjoista sekä kelttiläisestä, brittiläisestä ja skandinaavisesta historiasta ja mytologiasta.
Conanista oli tullut vuoteen 1934 mennessä Weird Talesin suosituin hahmo ja Howardista maineikas kirjoittaja. Hahmon suosion kasvun myötä aluksi lyhyet tarinat pitenivät moniosaisiksi. Lohikäärmeen hetki on ainoa romaanimittainen Conan-kertomus. Sen tarina perustuu moneen varhaisempaan Conan-tarinaan.
Kaksi Conan-fania, P. Schuyler Miller ja John D. Clark, koostivat Howardin tarinoiden pohjalta vuonna 1936 Conanin kronologisen elämäntarinan ja hyborialaisen ajan kartan. Howard hyväksyi ne pienin korjauksin. Samalla hän kertoi, ettei pystynyt itse ennustamaan Conanin kohtaloa, koska piti itseään vain Conanin oman kerronnan vastaanottajana. Conan kertoi Howardille tarinoitaan siinä järjestyksessä, jossa ne tulivat hänen mieleensä.
Howardin kuoltua 1936 neljä Weird Talesin alun perin torjumaa Conan-tarinaa julkaistiin vuosina 1952–1967 eri julkaisuissa. Howardin kuoleman jälkeen monet kirjailijat, kuten Robert Jordan, ovat viimeistelleet Howardin tarinoita tai kirjoittaneet kokonaan uusia Conan-seikkailuja.
Mukaelmia
Marvel Comics alkoi vuodesta 1970 alkaen julkaista Conan barbaari -sarjakuvia, jotka perustuivat niin Howardin kuin muidenkin tekijöiden kirjoittamiin tarinoihin. Yli 270 numerossa ilmestyneitä tarinoita piirsi Barry Windsor-Smith ja käsikirjoitti Roy Thomas. Niiden pohjalta syntyi Smithin piirtämä ja John Busceman kirjoittama The Savage Sword of Conan. Marvel lopetti Conan-tarinoiden julkaisemisen vuonna 2000. Dark Horse hankki julkaisulisenssin vuonna 2003 ja on jatkanut Conan-tarinoiden julkaisemista.
John Milius ohjasi vuonna 1982 Conanista elokuvan Conan – barbaari, jonka pääosaa näyttelee Arnold Schwarzenegger. Richard Fleischer ohjasi kaksi vuotta myöhemmin elokuvalle jatko-osan Conan hävittäjä. Marcus Nispelin ohjaama Conan the Barbarian sai ensi-iltansa vuonna 2011. Siinä hahmoa esittää Jason Momoa.
Conanista on tehty kolme televisiosarjaa, joista kaksi piirrettyjä. Conanista on tehty myös televisioelokuvia, lautapelejä, roolipelejä ja videopelejä. Age of Conan: Hyborian Adventures on Conanin maailmaan perustuva massiivinen monen pelaajan verkkoroolipeli, joka ilmestyi vuonna 2008.
Victor Webster
pienoiskuva|Victor Webster Victor Webster (s. 7. helmikuuta 1973, Calgary, Alberta, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hän on tunnettu parhaiten tv-sarjoista Päivien viemää, Mutant X ja Siskoni on noita.
Evelyn Berezin
Evelyn Berezin ['evəlin 'berezin] (12. huhtikuuta 1925 New York – 8. joulukuuta 2018 New York) oli yhdysvaltalainen tietokoneiden suunnittelija. Hän kehitti 1970-luvun taitteessa ensimmäisen tietokonepohjaisen tekstinkäsittelylaitteen nimeltä Data Secretary ja oli myös lentolippujen varausjärjestelmien, vedonlyöntijärjestelmien ja reaaliaikaisten pankkitietojärjestelmien pioneeri. Hänen Redactron-yrityksensä työllisti viitisensataa ihmistä 1970-luvun puolivälissä, jolloin sen osti Burroughs osaksi toimistotekniikkabisnestään.
Elämä ja ura
Evelyn Berezin syntyi köyhän juutalaissiirtolaisperheen tyttäreksi New Yorkin Bronxissa. Hän opiskeli aluksi liiketaloutta mutta vaihtoi pääaineensa fysiikkaan. Suoritettuaan bachelor-tutkinnon 1946 hän sai jatko-opintostipendin Yhdysvaltain atomienergiakomissiolta ja väitteli tohtoriksi ydinfysiikasta New Yorkin yliopistossa. Stipendikauden päättyessä hän valitsi kuitenkin urakseen nousussa olleen tietojenkäsittelytekniikan ja sai vuonna 1951 paikan Electronic Computer Corporation -yrityksessä. Hän rakensi siellä ensimmäisen tietokoneensa ja pian toisen Underwood-yritykselle, joka kuitenkin myytiin pian italialaiselle Olivettille, eikä Berezinin laite päässyt tuotantoon.
1950-luvun lopulla Berezin työskenteli logiikkasuunnittelun päällikkönä Teleregister Corporationissa, jossa hän työryhmineen rakensi United Airlines -lentoyhtiölle maailman ensimmäisen reaaliaikaisen lipunvarausjärjestelmän. 1960-luvulla Berezin siirtyi Digitronics Corporationiin ja teki tärkeimmän keksintönsä, tekstinkäsittelytietokoneen kilpailemaan IBM:n esittelemän virheenkorjausmahdollisuudella varustetun kirjoituskoneen kanssa. Myös Berezinin kehittämässä laitteessa käytettiin aluksi sekä näppäimistönä että tulostimena IBM Selectric -pallokirjoituskonetta.
Universaalikiista
Universaalikiista oli universaalien eli yleiskäsitteiden ongelmaa koskenut kiista erityisesti 1000- ja 1100-lukujen varhaisskolastiikassa. Kiista perustui erilaisiin antiikin filosofiasta tehtyihin tulkintoihin. Kiistan taustalla olivat Aristoteleen loogiset teokset, ns. Organon, ja erityisesti Porfyrioksen niihin tekemä kommentaari (Eisagoge) sekä Boethiuksen tähän tekemä kommentaari (In Isagogen Porphyrii commenta). Universaalikiistaan vaikutti aristoteelisen taustan lisäksi myös Platonin ideaoppi, siinä uusplatonilaisessa muodossa kuin se keskiajalla tunnettiin.
Kiista johtui osittain siitä, että keskiajalla Platonin ja Aristoteleen teokset tunnettiin vain osittain. Aristoteleen teoksista tunnettiin vain Boethiuksen latinantamat Organonin osat, Platonin teoksista vielä vähemmän. Tästä seurasi, etteivät varsinkaan varhaiskeskiajan ajattelijat edes tarkkaan tienneet, mitä ratkaisuja Platon ja Aristoteles olivat tarjonneet. Heidän käytettävissään oli vain vihjauksia, ja heidän oli löydettävä universaalien ongelmaan omat ratkaisunsa.
Universaalikiistan tausta antiikin filosofiassa ja kommentaareissa
Universaalikiistassa huomio kiinnittyi pitkälti juuri substanssin kategoriaan ja ennen kaikkea lajien ja sukujen asemaan. Boethiuksen kommentaari käsitteli jo ristiriitaa, joka oli olemassa Platonin ja Aristoteleen ajattelun välillä: ovatko lajien ja sukujen kaltaiset yleiskäsitteet (eli universaalit) olemassa itsenäisinä, Platonin ikuisten ideoiden kaltaisina, vai pelkästään yksittäisissä olioissa (eli partikulaareissa), kuten Aristoteleen toiset substanssit ovat alisteisia ensimmäisille substansseille? Toisin sanoen, sisältyykö todellisuuden yleinen puoli (universaalit) yksittäisiin olioihin, vai ovatko universaalit olemassa niistä riippumattomina?
Porfyrios oli teoksessaan luetellut erilaisia ratkaisuvaihtoehtoja tähän ongelmaan:
Boethiuksen mukaan oli kaksi tapaa muodostaa universaaleja yleiskäsitteitä: joko komposition avulla, jolloin yleiskäsite muodostetaan yhdistämällä kaksi erillistä käsitettä, tai abstrahoinnin avulla, jolloin yleiskäsite muodostetaan abstrahoimalla yleiskäsitteet luonnollisista yksilöolioista. Ensin mainittu tuotti epätoden, mutta viimeksi mainittu toden käsitteen. Boethiuksen mukaan oikein muodostetut universaalit olivat siis käsitteitä, eivät substansseja: tietyn lajin jäsenillä on jotain yhteistä, universaalia, joten ajattelumme abstrahoi sen niistä. Hän päätyi siis Aristoteleen kannalle, vaikka sanoikin, ettei ajatellut tekevänsä varsinaista valintaa Platonin ja Aristoteleen kantojen välillä.
Avicenna selvensi Porfyrioksen jaottelua jakamalla universaaleja koskevat suhtautumistavat kolmeen: universaaleja voidaan pitää joko eksemplaarisina mallikuvina platonilaisen realismin tyyliin (universalia ante res), aristoteelisesti aktuaalisten olioiden olemuksina (universalia in rebus), tai universaaleina käsitteinä (universalia post res).
Universaalikiistan merkitys
Universaalikiista oli keskeisellä sijalla varhaiskeskiajan filosofiassa ennen kaikkea kahdesta syystä: toisaalta universaaleilla oli suuri merkitys tietoteorialle yleensä, toisaalta tietyillä universaaleista tehdyillä tulkinnoilla oli myös merkittäviä teologisia seuraamuksia.