cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen kieli
Vanhan suomen kausi (1540–1820)
Suomen kirjakieli syntyi uskonpuhdistuksen myötä 1500-luvulla. Piispa Mikael Agricola julkaisi ensimmäiset painetut suomenkieliset kirjat, kuten Abckiria 1543 ja Se Wsi Testamenti 1548. Yhteensä Agricola julkaisi yhdeksän teosta. Turun ja Viipurin hiippakunnilla oli Suomessa uskonpuhdistuksen jälkeen velvollisuus huolehtia suomenkielisten kirjojen ja oppimateriaalin hankkimisesta kirkollista alkeisopetusta ja jumalanpalveluksia varten. Tästä alkoi vanhan suomen kausi, joka kesti 1800-luvun alkupuolelle. Suomenkielinen kirjallisuus oli lähes kokonaan uskonnollista, ja suurin osa teksteistä oli käännetty ruotsista tai latinasta. Raamattu käännettiin kokonaan suomeksi vuonna 1642.
1700-luvulla alettiin jo julkaista enemmän muutakin kuin uskonnollista kirjallisuutta. Vuonna 1776 Antti Lizelius alkoi julkaista ensimmäistä suomenkielistä sanomalehteä nimeltään Suomenkieliset Tieto-Sanomat.
Vanhan kirjasuomen teksteissä on paljon käännöslainoja ja suomelle vieraita lauserakenteita, koska tekstit ovat enimmäkseen käännöksiä ja niiden kirjoittajat olivat oppineet ensin kirjoittamaan ruotsia ja latinaa. Esimerkiksi Agricola saattoi korvata ruotsin tai saksan artikkelit sanoilla yksi ja se. Oikeinkirjoitus, kuten äänteiden pituuden merkitseminen tai ä- ja e-äänteiden erotteleminen oli epäjohdonmukaista.
Kirjakieli perustui aluksi Turun seudun murteeseen, mutta myöhemmin vaikutteita tuli myös Hämeestä ja Satakunnasta. Agricola itse kirjoitti käyttäneensä Uudessa testamentissa enimmäkseen ”suomenkieltä”, toisin sanoen Varsinais-Suomen murretta, mutta tarpeen vaatiessa myös muita murteita.
pienoiskuva|180px|[[Abckiria.]]
Varhaisnykysuomen kausi (1820–1870)
1800-luvun alkupuolella poliittiset muutokset (autonomian aika) ja kansallisromantiikan aatteet tekivät suomen kielen kehittämisen ajankohtaiseksi. Erityisesti J. V. Snellman korosti suomen kielen merkitystä koko maan aineellisen ja henkisen kehityksen kannalta. Vuonna 1831 perustettiin Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, joka asetti tavoitteekseen suomenkielisen kirjallisuuden luomisen ja suomen kielen aseman parantamisen. Seura tuki myös vanhan kansanrunouden keräämistä ja julkaisemista. Elias Lönnrotin keruumatkojen tuloksena julkaistiin Kalevalan ensimmäinen versio, ns. vanha Kalevala vuonna 1835.
Kansanrunojen myötä suomen itämurteiden asema parani ja vanhan kirjakielen länsisuomalaisuutta alettiin arvostella. Tästä seurasi murteiden taisteluksi kutsuttu ajanjakso, joka päättyi kompromissiin: kirjakielen läntinen pohja säilyi, mutta siihen tuli uusia piirteitä itämurteista. Nykyinen suomen kieli perustuukin melko tasapuolisesti kaikkiin päämurteisiin.
1800-luvun alkupuolella luotiin myös suuri määrä suomenkielistä hallinto- ja kulttuurisanastoa. Erityisesti niitä loi Lönnrot, joka keksi tuhansia uusia sanoja eri oppialoille. Uusia sanoja luotiin usein vanhoista sanoista johtamalla ja yhdyssanoja muodostamalla. Johdoksia ovat esimerkiksi tiede (sanasta tietää), lukio (< lukea) ja kirjain (< kirja), yhdyssanoja taas lämpömittari, tasavalta ja puheenjohtaja. Myös murteista otettiin käyttöön sanoja, joiden merkitystä muutettiin tai täsmennettiin: esimerkiksi juna on merkinnyt alun perin ’jonoa’ ja kaasu ’kylmää sumua’.
Suomen kielen asema vahvistettiin virallisesti vuoden 1863 kieliasetuksella, jonka mukaan suomesta piti tulla 20 vuoden kuluessa ruotsin rinnalla tasa-arvoinen virkakieli. 1870-luvulla suomen kielen ja suomenkielisen sivistyksen asema oli jo melko vakiintunut. Aleksis Kiven Seitsemän veljestä ilmestyi vuonna 1870. Suomenkielinen kaunokirjallisuus ja teatteri sai alkunsa, ja suomeksi julkaistiin useita sanoma- ja aikakauslehtiä. Suomea käytettiin koulun, hallinnon ja oikeuslaitoksen kielenä.
Nykysuomen kausi (1870–)
Suomen kieli on jatkanut kehitystään myös nykysuomen kaudella. Etenkin erikoisalojen ja tekniikan kehityksen vaatimaa sanastoa on tullut ja tulee koko ajan lisää. Kun suomen kielen asema on vakiintunut ja yleinen sivistystaso noussut, lainasanoja ja vieraita äänteitä ei enää vältetä niin paljon kuin ennen.
Nykysuomen kaudella oikeinkirjoitukseen tai kielioppiin ei ole juuri tullut muutoksia, koska ne vakiintuivat jo varhaisnykysuomen kaudella. Muutoksia on tapahtunut lähinnä yksityiskohdissa. Yleensä on pyritty tiiviyteen ja lyhyyteen: esimerkiksi yleinen katsaus > yleiskatsaus, eroavaisuus > eroavuus, teknillinen > tekninen. Yksikön 3. persoonan pi-pääte on jäänyt pois (saapi > saa), ja 3. persoonan omistusliitteessä on yleistynyt lyhyempi variantti: pojallansa > pojallaan.
Suomen kielen sanakirjat ja kielioppiteokset
pienoiskuva|[[Suomalaisen Sana-Lugun Coetus.]]
Vanhimmaksi suomen kielen kieliopiksi arvioidaan Rudimenta linguae finnicae breviter delineata. Teoksen kirjoittajaa tai julkaisuvuotta ei tiedetä, mutta sen uskotaan olevan 1500-luvun lopulta tai 1600-luvun alusta. Aeschillus Petraeus julkaisi kieliopin Linguae Finnicae brevis institutio vuonna 1649. Ensimmäinen laajahko suomen kielen sanakirja on Daniel Jusleniuksen Suomalaisen Sana-Lugun Coetus vuodelta 1745. Se sisältää 16 000 hakusanaa, ja lopussa on ruotsinkielisten sanojen luettelo. Vuonna 1917 siitä julkaistiin täydennetty painos. Aarni Penttilän Suomen kielioppi (1957) oli ensimmäinen nykyaikainen yleisesitys suomen kielestä. Vuonna 2004 julkaistu Iso suomen kielioppi on ensimmäinen yksinomaan deskriptiivinen (kuvaileva) kielioppi. Suosittuja kielenkäytön oppaita ovat muun muassa Osmo Ikolan Nykysuomen käsikirja sekä Terho Itkosen ja Sari Maamiehen Uusi kieliopas (2007).
Ensimmäinen täysin yksikielinen suomen kielen sanakirja on Nykysuomen sanakirja. Sen ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1951, vaikka toimitustyö alkoi jo 1920-luvun lopussa. Sen jälkeen osia ilmestyi tasaiseen tahtiin vuoteen 1961 asti, jolloin julkaistiin kuudes ja viimeinen osa. Professorit Martti Airila ja Matti Sadeniemi olivat kirjan päätoimittajia. Nykysuomen sanakirja on sekä kieltä kuvaava että suosituksia sanojen käytöstä antava teos. Nykysuomen sanakirja sisältää yli 200 000 hakusanaa. Vuonna 2002 WSOY julkaisi sanakirjan 15. painoksen, joka on kaikkien uusintapainosten lailla identtinen ensipainoksen kanssa.
Konsuli (ooppera)
Konsuli on Gian Carlo Menottin säveltämä kolminäytöksinen ooppera, johon hän myös kirjoitti libreton. Teos esitettiin ensimmäistä kertaa 1. maaliskuuta 1950 Philadelphiassa. Sen pohjana oli 12. helmikuuta 1947 ilmestynyt lehtikirjoitus itsemurhan tehneestä puolalaisesta, joka ei ollut onnistunut saamaan viisumia Yhdysvaltoihin.
Konsuli on säveltäjänsä ensimmäinen täysikestoinen ooppera. Menotti sai sillä vuoden 1950 musiikin Pulitzer-palkinnon.
Magdan roolin tulkitsi kantaesityksessä Patricia Neway. Äitinä oli Marie Powers.
Roolit
Lisäksi kahdella etsivällä on oopperassa mykät roolit.
Heinolan vaneritehdas
Heinolan vaneritehdas oli Heinolassa Tommolan teollisuusalueella sijainnut UPM-Kymmene Wood Oy:n viimeksi omistama vaneritehdas, joka lopetti toimintansa vuonna 2010.
Tehtaan rakennuttanut Heinolan Faneeri oy perustettiin 1929 ja vaneritehdas valmistui 1931. Sen omistajaksi tuli perustajayhtiön konkurssin jälkeen vuonna 1931 J. A. Zachariassen & Co. Tehdas rakennettiin uudelleen 1969 tapahtuneen tulipalon jälkeen ja se siirtyi vuonna 1975 Zachariassenilta Enso-Gutzeit Oy:lle ja vuonna 1990 Schauman Wood Oy:lle. UPM-konsernin osaksi tehdas tuli 1996.
UPM lopetti vuonna 2010 Heinolassa sijainneen sahansa ja vaneritehtaan. Vaneritehdas oli seisoksissa jo vuoden 2009 alusta lähtien. Viime vaiheessa vaneritehtaalla oli 212 työntekjää ja sahalla 77 työntekijää. Samassa yhteydessä UPM lopetti myös Kaukaan vaneritehtaan Lappeenrannassa ja Parkanon jalostetehtaan.
This Is the World We Know
This Is the World We Know on suomalaisen alternative rock -yhtye The Chantin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2010 levymerkillä Full Metal Records.
Antti Tarkiainen
Aarno Antero Antti Tarkiainen (4. tammikuuta 1932 Mikkeli – 6. marraskuuta 2001 Espanja) oli suomalainen pantomiimikko sekä Teatterikoulun ja Teatterikorkeakoulun pitkäaikainen miimin, liikunnan ja akrobatian opettaja.
Tarkiainen harrasti telinevoimistelua ja kiersi nuorena Voimisteluliiton edustusjoukkueessa kisamatkoilla Euroopassa, Neuvostoliitossa ja Angolassa. Hän valmistui voimistelunopettajaksi 1957 ja kouluttautui miimin opettajaksi Jacques Lecoqin johdolla. Suomalaisten teatteriopiskelijoiden opettajana hän aloitti 1965 ja jäi eläkkeelle Teatterikorkeakoulun lehtorin virasta 1991.
Tarkiainen oli mukana noin kymmenessä suomalaisessa elokuvassa sivuosanäyttelijänä, ohjaajan apulaisena tai pantomiimien ja tanssien ohjaajana.
Portlet
Portlet on englantilaisperäinen termi, jota käytetään viitatessa WWW-sivun loogisesti (sisällöltään) erillisiin osioihin eli sisältöruutuihin tai -ikkunoihin. Vaihtoehtoisesti termillä voidaan tarkoittaa sisältöruudun tuottavaa ohjelmistokomponenttia. Asiayhteydestä tulisi käydä ilmi kumpaa tarkoitetaan.
Termi liittyy yleisimmin WWW-selainkäyttöliittymiin tai erilaisiin kehittyneisiin selaimella käytettäviin järjestelmiin, kuten dokumentin- tai sisällönhallintajärjestelmiin sekä WWW-portaaleihin.
Manuel Salazar
Manuel Salazar (s. 3. tammikuuta 1961 Caracas, Venezuela) on venezuelalainen näyttelijä. Salazar on näytellyt sarjassa Estrambótica Anastasia Teobaldo Borofskya. Salazar näytteli myös sarjassa Mi Gorda Bella, jossa hän esitti orvoksi jääneen Valentinan isää Luis Felipe Villanuevaa.
Plaza Centrum
Plaza Centrum on kauppakeskus ja toimitilakeskittymä Joensuun keskustassa Kauppakadun ja Niskakadun kulmassa. Centrumissa on personoitavia 200–2500 m²:n kokoisia toimitiloja. Rakennuksessa on yhdet liukuportaat, kaksi hissiä, yhdet asiakaskäyttöön tarkoitetut portaat, tavarahissit ja samassa rakennuksessa sijaitseva suuri parkkihalli.
Kauppakeskus avattiin vuonna 2009. Vuonna 2021 Kauppakeskus Centrum vaihtoi nimekseen Plaza Centrum. Centrumin ja viereisen Kauppakeskus Metropolin välille rakennettiin vuonna 2018 yhdyssilta. Kauppakeskuksen runkona on vuonna 1973 rakennettu osuusliike Oma-Avun omistama Centrum-tavaratalo, jonka on suunnitellut arkkitehti Toivo Korhonen. Sitä hallinnoi Kiinteistö Oy Joensuun Tavaratalo. .
Requiem – Fortissimo
Requiem – Fortissimo on australialaisen Virgin Black -yhtyeen neljäs albumi, joka julkaistiin 19. helmikuuta 2008.
Requiem – Fortissimo on kolmas osa Virgin Blackin Requiem-albumitrilogiassa ja toinen julkaisu Requiem - Mezzo Forten jälkeen. Musiikillisesti albumi painottuu koruttomaan, rujoon death-doom metaliin ja muistuttaa etäisesti 1990-luvun alun brittiläistä, My Dying Briden ja Paradise Lostin edustamaa death-doom-aaltoa.
Laulaja Rowan London kertoo albumista:
Christian Nicolau
Nicolau saavutti Ateenan EM-kilpailuissa 1969 kultaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa Ranskan ennätyksellä 3.02,3. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän sijoittui viestissä kuudenneksi ajalla 3.05,0 ja karsiutui 400 metrin juoksun alkuerissä ajalla 47,1 s. Méxicon 1968 olympialaisissa hän juoksi 400 metrin alkuerissä Ranskan ennätystä sivuavan ajan 45,7 s mutta keskeytti puolivälierissä. Sähköajanotolla mitattuna hänen alkueräaikansa oli 45,77 s, jonka ranskalaisjuoksijoista alitti Aldo Canti vasta vuonna 1983.
Nicolau voitti Ranskan mestaruuden 400 metrillä vuonna 1967. Seuratasolla hän edusti Grenoble UC:tä. Hän on pituudeltaan 174-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 65 kiloa.
Operaatio Hurrikaani (televisiosarja)
Operaatio Hurrikaani oli suomalainen agenttiseikkailusarja nuorille. Sen tuotti Yle Lapset ja nuoret. Operaatio Hurrikaani esitettiin lauantaisin Yle TV2 -kanavan Galaxissa.
Ohjelman rakenne
Viikoittaisen televisiossa nähtävän viikkotehtävän jälkeen katsojat pääsevät vastaamaan viikkotehtävään ohjelman verkkosivuilla, Hurrikaaniopistossa. Agenttihahmon luomalla pääsee vastaamaan viikkotehtävään ja osallistumaan palkintojen arvontaan.
Teemakappaleet
Jokaisella Operaatio Hurrikaanin tuotantokaudella on oma teemakappaleensa.
Palmerin ratsiat
Palmerin ratsiat oli Yhdysvaltain oikeusministeriön vuosina 1919–1920 toteuttama viranomaisoperaatio, jonka tarkoituksena oli pidättää ja karkottaa maassa toimineita vasemmistoradikaaleja. Toimenpiteet käynnisti oikeusministeri A. Mitchell Palmer, joka nimesi operaation johtoon FBI:n tiedusteluosaston johtajan J. Edgar Hooverin. Erityisesti anarkisteihin kohdistuneiden ratsioiden yhteydessä pidätettiin tuhansia vasemmistoaktivisteja, joista kuitenkin vain muutamia satoja karkotettiin. Kaikkein vaarallisimpina radikaaleina pidettiin itäeurooppalaisia, joihin Yhdysvaltain viranomaiset laskivat kuuluviksi myös amerikansuomalaiset.
Tausta
thumb|Pidätettyjä New Yorkin [[Ellis Islandilla maaliskuussa 1920.]] Palmerin ratsioiden taustalla oli ensimmäisen maailmansodan jälkeen Yhdysvalloissa noussut kommunismin ja muun radikaalin vasemmistolaisuuden pelko, jota lisäsi erityisesti vuoden 1917 Venäjän vallankumous. Jo ennen maan liittymistä sotaan oli tiettyihin siirtolaisiin suhtauduttu epäluuloisesti, koska heidän epäiltiin pysyneen uskollisina Yhdysvaltain liittolaisten vihollisiin kuuluneille entisille kotimailleen. Yhdysvaltojen liityttyä sotaan vuonna 1917 maassa sädettiin Espionage Act -asetus, jolla kiellettiin muun muassa kaikenlainen sodan vastustamiseen liittyvä toiminta. Venäjän vallankumouksen aiheuttama pelko kasvoi sodan päättymisen jälkeen, kun maassa nähtiin kommunistien ja anarkistien järjestämiä suuria lakkoja. Lisäksi amerikanitalialaiset anarkistit räjäyttivät keväällä 1919 kahdeksassa kaupungissa useita pommeja, jotka oli suunnattu poliitikkoja, suurliikemiehiä ja poliisia vastaan. Samaan aikaan 30 kaupungissa koettiin myös laajoja rotumellakoita. Oikeusministeri Palmer piti lopulta varmana, että myös Yhdysvalloissa oli suunnitteilla Venäjän kaltainen vallankumous, jota johtivat maahan lähetetyt kommunistiagentit.
Ratsiat
Toinen suuri ratsia tehtiin 2. tammikuuta 1920, jolloin kohteena olivat syndikalistisen Industrial Workers of the World -ammattiliiton (IWW) aktiivit. Pidätyksiä tehtiin yli 6 000, mutta taaskaan ei vallankumoushankkeista löytynyt todisteita. Palmer kuitenkin julisti, että se käynnistyy todennäköisesti vappuna. Julistus levitti hysteriaa ympäri Yhdysvaltoja, ja sen vuoksi esimerkiksi New Yorkissa erotettiin viisi hallinnollisiin virkoihin valittua sosialistia. Kun vappunakaan ei lopulta tapahtunut mitään, Palmeria alettiin arvostella kansalaisoikeuksien rikkomisesta. Palmerin poliittiset vastustajat taas syyttivät häntä siitä, että hän olisi käynnistänyt koko operaation vain oman kampanjansa tueksi pyrkiessään demokraattien presidenttiehdokkaaksi. Lopulta tapaus tuhosi Palmerin koko poliittisen uran.
Amerikansuomalaisiin kohdistuneet toimenpiteet
Minnesotan Duluthissa toiminut IWW-ammattiliiton amerikansuomalainen college Työväen Opisto oli ensimmäisiä paikkoja, johon viranomaiset koko ratsioiden yhteydessä iskivät. Kaikki koulun toiminnassa mukana olleet henkilöt, joilla ei ollut Yhdysvaltain kansalaisuutta, karkotettiin maasta ilman oikeudenkäyntiä tai kuulemista. Tammikuun 1920 suuren ratsian yhteydessä viranomaiset puolestaan iskivät Duluthissa julkaistun suomenkielisen Industrialistin tiloihin, jolloin kolme toimittajaa pidätettiin ja asetettiin myöhemmin syytteeseen. Tapaus eteni lopulta aina Minnesotan osavaltion korkeimpaan oikeuteen saakka. Amerikansuomalaiset joutuivat kohteeksi myös muun muassa Massachusettsin Maynardissa, jossa kuitenkin lopulta pidätettiin vain yksi henkilö. Neuvosto-Venäjän tiedotustoimiston sihteerinä New Yorkissa työskennellyttä Santeri Nuortevaa uhkasi myös karkotus, jolloin hän katsoi parhaaksi poistua maasta omasta aloitteestaan kesäkuussa 1920.
Radikaalit amerikansuomalaiset olivat olleet viranomaisten tarkkailun kohteena jo ennen Palmerin ratsioiden käynnistymistä. Kesäkuussa 1917 säädetyn Espionage Actin nojalla oli vangittu tai karkotettu lukuisia amerikansuomalaisia, kuten IWW:n aktiivit Hiski Salomaa, Fred Jaakkola, Leo Laukki ja William Tanner vuosina 1917–1918, Niilo Wälläri keväällä 1919 ja anarkistit Gust Alonen ja Carl Paivio myöhemmin samana kesänä.
Aleksi Paananen
Aleksi Paananen (s. 25. tammikuuta 1993 Siilinjärvi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa HJK:ta. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Paananen aloitti jalkapallon Siilinjärven Palloseurassa, josta hän siirtyi 13-vuotiaana Kuopion Palloseuraan. Paananen pelasi ensimmäisen ottelunsa Veikkausliigassa 16. huhtikuuta 2010 ottelussa Helsingin Jalkapalloklubia vastaan. Kauden 2014 loppuun mennessä hän on pelannut 110 liigaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Paananen on pelannut kolmetoista nuorten ja 41 poikien maaottelua Suomen eri ikäkausimaajoukkueissa.
Kausi 2012 oli Paanasen läpimurtokausi. Paanasen Eurooppa-liigan ensimmäisen kierroksen toisen osaottelun maali Walesissa ratkaisi KuPSille jatkopaikan. Eurooppa-liigan toisella kierroksella Paananen teki KuPSin molemmat maalit vieraspelissä Israelissa. Samalla hänestä tuli jo 19-vuotiaana eniten KuPSille eurocupeissa maaleja tehnyt pelaaja.
Mirdja
Mirdja on L. Onervan (oik. Hilja Onerva Lehtinen) esikoisromaani, joka julkaistiin vuonna 1908. Se käsittelee naiseuden problematiikkaa ja identiteetin etsimistä vuosisadan vaihteessa. L. Onervan romaanissa päähenkilö omaksuu kohtalokkaan naisen roolin, koska se on miesten yhteiskunnassa ainoa keino saavuttaa vapautta ja elämän nautintoja.
Juoni
Kirjan tapahtuvat sijoittuvat 1900-luvun alun Suomeen. Kirjan nuori naispäähenkilö Mirdja Ast asuu Helsingissä ihalijapiirinsä ympäröimänä. Mirdjan kauneus ja älykkyys vetoavat lukuisiin miehiin. Mirdjalla on vilpitön ystävyyssuhde Rolf Tanneen, jonka viisaus ja älykkyys kiehtovat häntä. Kirjan alussa kuvaillaan Mirdjan lukuisia onnettomia miessuhteita, jotka päättyvät nopeasti hänen ylimielisyytensä ja vapaudenhalunsa takia. Erään erityisen suureksi pettymykseksi osoittautuneen suhteen johdosta Mirdja pakenee Lumiluodolle, missä hänen setänsä asuu.
Lumiluodolla ollessaan Mirdja pohtii elämäänsä ja etsii itseään. Saatuaan sedältään isänsä kirjoittaman kirjeen Mirdja ei enää suhtaudu halveksuen muihin ihmisiin vaan haluaa tehdä lähempää tuttavuutta paikallisiin. Näin tehdessään hän havaitsee sisällään piilevän pahuuden, jota hän haluaa paeta. Mirdja jatkaa pakoaan Ranskaan, missä hän rauhoittuu ja ottaa etäisyyttä lähipiiriinsä.
Vietettyään aikaansa Ranskassa Mirdja on valmis kohtaamaan vanhan elämänsä ja palaa Helsinkiin. Hyvän lauluäänen ja karisman vuoksi Mirdjaa pyydetään osallistumaan erääseen musikaaliin. Musikaalin yhteydessä Mirdja tapaa lehtori Runar Söderbergin. Heidän välilleen muodostuu viha-rakkaussuhde. Mirdja pohtii omaa elämäänsä, ja lannistuttuaan hän hyväksyy Runarin kosinnan. Hän on väsynyt, kaipaa lepoa ja onnea ja luulee löytävänsä sen avioliitosta. Hän tekee sovinnon itsensä kanssa, tai oikeammin itsepetoksen, sovinnon yhteiskunnan ja kirkon kanssa, menemällä kirkolliseen avioliittoon.
A Healing Place
Albumin kansikuvan toteutti Kalle Pyyhtinen.
Mirdja
Juoni
Mirdjan ja Runarin avioliitto ei aluksi toimi, koska Mirdja kaipaa vapautta ja vanhaa elämäänsä. Mirdja tuntee itsensä kahlituksi, ja sen vuoksi hän purkaa pahaa oloaansa Runariin. Runar herättää hänessä halveksuntaa arkisen elämänsä ja kunnianhimottumuuden takia. Lopulta Mirdja kuitenkin vapautuu negatiivisista varauksistaan ja oppii nauttimaan elämästään Runarin kanssa. Runarin kuolema on Mirdjalle suuri menetys, ja sen johdosta hän menettää mielenterveytensä.
Pohdintoja
L. Onervan Mirdja on kerronnaltaan katkeileva ja häilyvä. Juonen tarkoituksena ei ensisijaisesti ole kertoa jännittävää ja vivahteikasta tarinaa, vaan toimia ikään kuin kulissina pohdinnoille ja ajatuksille. Kirjassa onkin suhteellisen vähän kerrontaa, sillä ajatuspolkujen ja dialogien kulkua kuvaillaan erittäin värikkäästi ja perusteellisesti. Mirdja kyseenalaistaa tuolloiset käsitykset niin naisena olemisesta kuin rakkaudestakin ja onnistuu kääntämään kaikki ennakkokäsitykset päälaelleen sivujen mittaisissa monologeissaan. Mirdjan hahmo siis toimii eräänlaisena tabujen ja normien rikkojana sekä uusien arvojen lipunkantajana.
Vastaanotto
Mirdjan ilmestyttyä vuonna 1908 se herätti aikalaisissa paljon paheksuntaa. Mirdjassa esiintyvä eroottisen vapauden kannatus ja perinteisten perhearvojen halveksiminen sai muun muassa naislähetystön nuhtelemaan kirjailijaa. Siihen aikaan Suomessa naisen täytyi olla siveellinen ja hyväkäytöksinen. L. Onerva käsitteli Mirdjassa asioita, jotka olivat tabuja, asioita joista ei ollut soveliasta puhua. ”Me näemme nuoren naisen, joka särkee yhteiskunnan ja sen ihmisten sovinnaisuuskäsitteet, filosofoi ravintoloissa nuorten dekadenttien kanssa, kulkee hehkuvissa, melkein sairaaloisissa sensuaalisissa mielialoissa, elää vapaata eroottista elämää, rakentaa ja särkee suhteita.” Kuitenkin teos myös sai positiivista palautetta. Myönteisesti kirjaan suhtautuivat intellektuaaliset nuoret, jotka pitivät sen yksilöllisyyteen pyrkivän naisen ajatusten ja mielialojen kuvauksesta. Onerva sai Mirdjasta vuonna 1908 valtion kirjallisuuspalkinnon, jonka arvo oli tuhat silloista markkaa. Palkinto herätti vastustusta, ja Kotimaa-lehdessä esitettiin naisten vastalause Mirdjalle ehdotetun palkinnon johdosta.
Proteinuria
Proteinuria on valkuaisvirtsaisuus eli tila, jossa virtsan mukana erittyy liikaa proteiinia. Normaalisti vain pieni osa plasman proteiineista siirtyy alkuvirtsaan ja tästäkin suuri osa siirtyy takaisin plasmaan munuaistubulusten seinämäsolujen endosytoimana.
Albuminuriasta puhuttaessa kyse on yhdestä valkuaisainetyypistä, albumiinista.
Jatkuva proteinuria voi olla oire esimerkiksi munuaiskeräsen tulehdustilasta tai diabeettisesta nefropatiasta.
Voimakas proteinuria voi aiheuttaa turvotusta ja vatsaontelon nesteytymistä. Tällöin kyseessä on sairaus, jota nimitetään nefroottiseksi oireyhtymäksi.
Virtsaan erittyvän proteiinin määrä saattaa lisääntyä tilapäisesti mm. tulehdussairauksien tai fyysisen rasituksen yhteydessä. Ortostaattisella proteinurialla tarkoitetaan sitä, että virtsaan erittyy proteiineja tavallista enemmän pystyasennossa, muttei makuuasennossa, mitä tapahtuu joillain ihmisillä.
Avid Audio
Avid Audio (aiemmin Digidesign) on yhdysvaltalainen elektroniikkayritys, joka valmistaa muun muassa miksauslaitteita ja musiikkiohjelmistoja. Yritys on kehittänyt esimerkiksi MIDI- ja audiosekvensseri-ohjelmistosarja Pro Toolsin. Yrityksen perustivat Peter Gotcher ja Evan Brooks vuonna 1984.
Vuodesta 1995 lähtien yritys on ollut elokuvaleikkausohjelmistoistaan tunnetun Avid Technologyn omistama.
Yhtiö kehitti audioeditointiohjelman nimeltä Sound Designer, josta tuli myöhemmin Sound Tools. Sound Tools esiteltiin vuonna 1989 ja kaksi vuotta myöhemmin siitä tuli audiotyöasema Pro Tools.
Guillermo Cañas
Guillermo Ignacio Cañas (s. 25. marraskuuta 1977 Buenos Aires) on argentiinalainen tennispelaaja, joka pelasi ammattilaisena vuodesta 1995 vuoteen 2010. Parhaimmillaan hän oli ATP-listalla kaksinpelissä sijalla kahdeksan 6. kesäkuuta 2005 ja nelinpelissä sijalla 47 heinäkuussa 2002. Hän voitti seitsemän ATP-turnausta kaksinpelissä ja kaksi nelinpelissä.
2001-2002
Vuonna 2001 Cañas otti ensimmäisen ATP-turnausvoittonsa Casablancassa, ja pääsi finaaliin kolmessa muussa turnauksessa. Lisäksi hän pääsi neljännelle kierrokselle Grand Slam -turnauksissa Ranskassa ja Wimbledonissa.
Vuonna 2002 ATP Masters Series -turnauksessa Kanadassa sijoittamaton Cañas voitti hänen ensimmäisen ATP Masters Series -turnauksensa voittamalla finaalissa Andy Roddickin luvuin 6–4, 7–5. Matkalla finaaliin hän voitti monia huippupelaajia, kuten Marat Safinin, Jevgeni Kafelnikovin ja Roger Federerin. Cañas oli myös ensimmäinen argentiinalainen Guillermo Vilasin ja vuoden 1976 jälkeen, joka voitti Kanadan turnauksen. Samana vuonna hän voitti vielä Chennai Openin ja pääsi finaaliin Casablancassa ja Stuttgartissa, sekä pääsi puolivälieriin Ranskan avoimissa.
Doping
8. elokuuta 2005 Cañas määrättiin kahden vuoden kilpailukieltoon hydrochlorothiaziden käytön takia. Muiden kiellettyjen aineiden käytöstä ei kuitenkaan näkynyt jälkiä, ja Cañas kertoi, että lääkäri oli määrännyt hänelle kyseisen lääkkeen kurkkukipua varten. Cañas väitti olevansa syytön häntä vastaan esitettyihin syytteisiin ja vei asian urheilun vetoomustuomioistuimeen. Hänen sitkeytensä kannatti 23. toukokuuta 2006, jolloin hänet todettiin syyttömäksi tahallisen suorituskyvyn parantamisesta, koska aineet olivat reseptilääkkeitä. Hän sai palata ammattilaistenniksen pariin 11. syyskuuta 2006, ja sai takaisin kaikki menettämänsä rahapalkinnot.
Paluu
Palattuaan kiertueelle Cañas voitti viisi haastajaturnausta ja yhden ATP-turnauksen (Brasil Open). Kuusi kuukautta paluunsa jälkeen hän oli voittanut 47 pelaamastaan ottelusta 42 ottelua. Vuonna 2008 hän voitti yhden ATP-turnauksen, kun hän voitti finaalissa Marcos Danielin luvuin 6–1, 6–4.
11. maaliskuuta 2007 Cañas voitti maailmanlistan ykkösen, Roger Federerin lukemin 7–5, 6–2 Indian Wells Mastersissa, ja päätti Federerin 41 perättäisen ottelun voiton, jääden vain 5 ottelun päähän Guillermo Vilasin ennätyksestä ATP-kiertueella. Hän voitti Federerin uudestaan (7–6, 2–6, 7–6) 16 päivää myöhemmin Miami Masters -turnauksessa. Cañas kertoi New York Timesille palanneensa hyvin motivoituneena ja täynnä energiaa.
Samana vuonna Torneo Godón turnauksessa hän pääsi finaaliin, mutta hävisi sen Rafael Nadalille. Ranskan avoimissa hän jäi kolmannen kerran puolivälieriin, tällä kertaa hän hävisi Nikolai Davydenkolle. Cañas kertoi maaliskuussa 2010, että aikoo lopettaa ammattilaisuransa.
Kai Tillanen
Kai Tillanen (s. 13. maaliskuuta 1981 Mikkeli) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka siirtyi kaudeksi 2012–2013 Ranskan pääsarjan Dijoniin. Tillasen vahvuudet ovat peittävyys, näyttävyys ja jalkatyöskentely. Hänen omintakeinen torjuntatyyli aiheuttaa toisinaan hankaluuksia paluukiekkojen kanssa. Tillasen heikkoudet ovat myös torjunnasta palautumisessa ja sijoittumisessa.
Ura
Tillanen on Jukurien oma kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä jo 15-vuotiaana kaudella 1996–1997, jolloin Tillanen torjui kahdessa II-divisioonaottelussa. Hän omien sanojensa mukaan torjui miesten debyytissään 7-3-vierasvoiton Lieksan Hurtista. Kaudeksi 1998–1999 Tillanen siirtyi äitinsä työpaikan mukana Riihimäen Nikkareiden A-nuoriin, joissa hän pelasi jopa kenttäpelaajana (vasen laitahyökkääjä) kauden viimeisen ottelun tehden yhden syöttöpisteen. Kaksi seuraavaa kautta Tillanen pelasi Hyvinkään Ahmojen A-nuorissa. Hän pääsi jälkimmäisellä kaudellaan 2000–2001 myös yhteen Mestis-otteluun luukkuvahdiksi.
Kaudeksi 2004–2005 Tillanen palasi kasvattajaseuraansa Mikkelin Jukureihin kakkosmaalivahdiksi Mikko Strömbergille. Hän pelasi kauden aikana vain kolme Mestis-ottelua ja haki pelituntumaa myös SaPKosta, Suomi-sarjasta. Kaudella 2005–2006 Tillanen pelasi Jaakko Suomalaisen aisaparina seitsemän Mestis-ottelua. Suomi-sarja tuli tutuksi Kotkan Titaaneista, joissa hän pelasi kaksi ottelua joulukuussa 2005. Tillanen voitti Jukureissa Mestiksenmestaruuden keväällä 2006 ja hän teki jatkosopimuksen kaudeksi 2006–2007, jolloin joukkueen ykkösmaalivahtina toimi Ari Reunanen. Tillanen torjui runkosarjassa kymmenen ottelua ja voitti Mestis-hopeaa keväällä 2007. Vaikka Kajaanin Hokki voittikin mestaruuden, pääsi Jukurit edelliskauden mestarina SM-liigan tasonmittaukseen, koska Hokki ei ollut liigakelpoinen. Tillanen pääsi pelaamaan Kalevan Palloa vastaan yhdessä tasonmittausottelussa.
Kaudeksi 2010–2011 Tillanen palasi Mikkelin Jukureiden kakkosmaalivahdiksi, mutta hän nousi kauden aikana Teemu Seppäsen ohi joukkueen ykkösmaalivahdiksi. Tillanen torjui kevään 2011 pudotuspeleissä peräti neljä nollapeliä ja hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Tillanen valittiin kauden päätteeksi Mestiksen toiseen tähdistökentälliseen. Hän teki huhtikuussa 2011 myös vuoden mittaisen jatkosopimuksen Jukurien kanssa.
Kaudella 2011–2012 Tillanen jakoi tasaisesti torjuntavastuuta Teemu Seppäsen ja Tommi Nikkilän kanssa. Hän pääsi tekemään kauden aikana myös SM-liigadebyyttinsä, kun maalivahtipulasta kärsinyt Porin Ässät vuokrasi hänet 27. joulukuuta 2011 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan pelatun vierasottelun ajaksi joukkueeseensa. Ässät hävisi ottelun kuitenkin murskalukemin 7-0. Tillanen sai tililleen 23 torjuntaa. Mestiksessä Tillanen pelasi kauden aikana 25 ottelua runkosarjassa ja pudotuspeleissä. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Ranskan pääsarjan Dijoniin.
Haim
Haim on yhdysvaltalainen yhtye, jonka muodostaa kolme siskosta, Este, Danielle ja Alana Haim. Yhtyeen tyyliä on kuvailtu ”folkin, 90-luvun ja R&B:n sekoitukseksi”. Vuonna 2013 Haim voitti BBC:n ”Sound of 2013” -äänestyksen. Yhtyeen 30. syyskuuta 2013 julkaistu debyyttialbumi, Days Are Gone, menestyi listoilla kohtalaisen hyvin. Se sijoittui viiden parhaan albumin joukkoon viidessä eri maassa, mukaan lukien ensimmäiselle sijalle Iso-Britanniassa.
Kuolemantaudista
Kuolemantaudista on Cyprianuksen kirjoittama teos, joka antaa kristityille neuvoja siitä, kuinka näiden tulisi suhtautua elämässä kohdattaviin onnettomuuksiin ja lopulta kuolemaan.
Haim
Taustaa
Siskokset kasvoivat San Fernando Valleyssa soittaen vanhempiensa kanssa covereita 1970-luvun klassikoista paikallisille ihmisille. Myöhemmin Danielle ja Este kuuluivat Valli Girls -nimiseen tyttöbändiin, joka haki vaikutteita muun muassa Blondielta ja Gwen Stefanilta. Vartuttuaan vanhemmiksi sisarukset kiinnostuivat popin ja R&B:n sekoittamisesta. Vuonna 2006 he päättivät perustaa oman yhtyeen. Viisi ensimmäistä vuotta Haim soitti kotikaupungissaan satunnaisesti, koska kaikki kolme jäsentä kävivät koulua. Kesäkuussa 2012 yhtye solmi levytyssopimuksen Polydorin kanssa.
Kuolemantaudista
Cyprianus kirjoitti teoksen Karthagossa vallinneen ruttoepidemian aikana, vuosien 252 ja 253 välillä. Samalta ajalta on peräisin myös Cyprianuksen teos Demetrianukselle.
Haim
Taustaa
Kaikki kolme siskosta soittavat useampaa kuin yhtä instrumenttia: Este soittaa sekä kitaraa että bassoa, Danielle soittaa kitaraa ja rumpuja ja Alana soittaa kitaraa, koskettimia ja lyömäsoittimia. Albumilla ja keikoilla Este soittaa bassoa, Danielle kitaraa ja Alana koskettimia ja lyömäsoittimia.
Kuolemantaudista
Teos koostuu 26 lyhyehköstä luvusta. Cyprianus selittää, että kuolemassa on kyse vain Jumalan lupaaman lopullisen palkkion lähestymisestä. Kristus ennusti tulevat kärsimykset ennalta. Kuolemantautia ei tarvitse pelätä, sillä se johtaa kuolemattomuuteen. Se, joka ei odota innolla parempaa elämää tuonpuoleisessa, on uskossaan vajavainen. Maailman pahuus kohtaa yhtälailla sekä kristittyjä että pakanoita, mutta kristityt joutuvat kärsimään enemmän. Heidän esikuvinaan voivat toimia Job ja Tobit. Kaikissa kärsimyksissä on oltava kärsivällinen, sillä voitto ei voisi seurata, ellei ensin olisi taistelua. Vaikka taudit ovat yhteisiä sekä hyveellisille että paheellisille, kuolema ei kuitenkaan ole heille yhteinen, koska vanhurskaat pääsevät lohdutukseen, jumalattomat taas joutuvat rangaistukseen.
Abebe Dinkesa
Abede Dinkesa (s. 6. maaliskuuta 1984, Ambo, Etiopia) on etiopialainen kestävyys- ja maastojuoksija.
Fallen Leaves & Dead Sparrows
Fallen Leaves & Dead Sparrows on suomalaisen metalliyhtye Amoralin järjestyksessään kuudes studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2014 levymerkillä Imperial Cassette.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 18.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Amoral sekä sanoittanut Ben Varon.
Tatra K2
Tatra K2 on ČKD Tatran ensimmäinen sarjatuotantoinen nivelraitiovaunu, jota valmistettiin vuodesta 1966 vuoteen 1983. Se oli epäonnistuneen K1-nivelraitiovaunun, joka ei koskaan päässyt sarjatuotantoon, seuraaja. K1:n pääongelmana oli uusi sähkölaitteisto, joten uudessa K2-mallissa käytettiin samoja sähkölaitteita kuin T3:ssa. Koekappale tuli liikenteeseen vuonna 1966 Prahassa numerolla 7000, mutta se oli siellä vain vähän aikaa, jonka jälkeen se siirtyi Mostiin ja sen jälkeen Brnohon. K2:n sarjatuotanto alkoi samana vuonna, ja monia vaunuja on yhä liikenteessä, tosin suurin osa niistä on peruskorjattu. Brnossa, jonne hankittiin aikoinaan eniten K2-mallia, peruskorjauksessa myös vaunujen keulat muotoiltiin täysin uudelleen ja sähkölaitteet uudistettiin. Peruskorjatut vaunut saivat sarjatunnuksen K2R, jossa R tarkoittaa uudelleenrakennettua (reconstructed).
K2YU
Sarajevo oli ainut entisen Jugoslavian kaupunki, johon K2:ta toimitettiin (sarjatunnuksena K2YU). Vaunut erosivat alkuperäisestä K2:sta vain pienissä yksityiskohdissa. Suurimpia eroja olivat uritetut kyljet ja taakse sijoitettu virroitin. Virroitin siirrettiin kuitenkin raitiovaunun etuosaan 2000-luvulla, jotta siihen päästiin helpommin käsiksi.
Lisäksi 15 K2YU:ta toimitettiin Brnohon ja kolme Bratislavaan.
Tuotanto
Yhteensä 567 raitiovaunua toimitettiin seuraaviin kaupunkeihin :
Kaasun tiheys
Kaasun tiheys (ρ) on suure, joka ilmoittaa kaasun tiheyden. Kaasun tiheys saadaan kaavasta:
Laskuissa on käytettävä NTP-oloissa saatuja arvoja.
Sinfonia C-duuri (Wagner)
Sinfonia esitettiin vielä seuraavana vuonna Würzburgissa, mutta sen jälkeen teos jäi puoleksi vuosisadaksi unhoon. Ennen kuin sinfonia esitettiin jouluna 1882 Venetsiassa (kaksi kuukautta ennen säveltäjän kuolemaa), hän muokkasi teosta.
Carl Bengts
thumb|right|250px|Bengtsin maalaus [[Äijälänsalmen vanha silta|Äijälänjoen silta rakennusvaiheessa vuodelta 1930.]] Carl Johan Bengts (2. huhtikuuta 1876 Närpiö – 10. lokakuuta 1934 Jyväskylä) oli suomalainen varhaismodernistinen taiteilija.
Bengtsin vanhemmat olivat maanviljelijä, kestikievarin pitäjä Erik Anders Bengts ja Anna Kristina Stor-Nix. Hän lähti Helsinkiin opiskelemaan koristemaalariksi Karl Hellstenin johdolla. Hän jatkoi sitten taideopintoja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1895–1896 sekä Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1897–1898. Hän oli Turussa jonkin aikaa Victor Westerholmin oppilaana.
Bengts oli Akseli Gallen-Kallelan oppilaana syksystä 1899 alkaen ja avusti Gallen-Kallelaa, kun tämä valmisti Pariisin vuoden 1900 maailmannäyttelyn Suomen paviljongin freskoja. Maalausten ja piirrosten lisäksi Bengts teki taidegrafiikkaa ja suunnitteli huonekaluja, ryijyjä, kirjankansia ja rakennuksia. Bengtsin taiteelle olivat ominaista kansanomaiset maalaiselämän aiheet, puhtaat värit ja taidokas valon kuvaus. Ruotsinkielisestä taustastaan huolimatta Bengts oli innokas suomalaisuusaatteen kannattaja ja suomalaisen kansankulttuurin ihailija.
thumb|right|250px|Bengtsin maalaus Rössin kuva. Carl Bengts oli 1900-luvun alussa mukana aktivistien toiminnassa ja hän oli järjestämässä aseiden ja sensuurin kieltämän kirjallisuuden salakuljetusta Suomeen Ruotsista. Bengts hankki Sommarön tilan Tammisaaresta, ja hänen oli tarkoitus viljellä tilaa Oscar-veljensä kanssa mutta ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen pakotti Bengtsin luopumaan tilasta.
Vuonna 1912 Bengts teki maalausmatkan Keski-Suomeen ja otti maalaustensa aiheeksi erityisesti savupirtit. Hän muutti vaimonsa kanssa Jyväskylään 1914 ja maalasi siellä kaupunkimaisemia sekä sisäkuvia. Bengts asui välillä Kristiinankaupungissa mutta palasi Jyväskylään ostaen Kumpulan huvilan Kuokkalasta. 1930-luvun laman ja huolettoman rahankäytön seurauksena Bengtsit tekivät 1934 vararikon ja muuttivat 1934 Kumpulasta Ilmarisenkadulle kahden huoneen asuntoon. Samana vuonna Carl Bengts sairastui parantumattomaan syöpään. Carl Bengts kuoli lokakuussa 1934.
Alberto Marcos Rey
Alberto Marcos Rey (s. 15. helmikuuta 1974, Camarma de Esteruelas, Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Valladolidia ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Ura
Marcos on Real Madridin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 17. huhtikuuta 1994 ottelussa Sevillaa vastaan. Koko kauden aikana 1994–1995 hän pelasi yhteensä kolme pääsarjaottelua. Marcos pelasi myös ottelussa Barcelonaa vastaan, jossa pelasi tuolloin muun muassa Hristo Stoitškov. Lopullinen läpimurto jäi kuitenkin madridilaisseurassa tekemättä.
Kaudeksi 1995–1996 hän siirtyi Valladolidiin, jossa hän on ollut joukkueensa puolustuksen luottopelaaja. Hän on pelannut seurassa lähes 500 ottelua kaikki kilpailut mukaan lukien. Vuosina 1997–2002 Marcosilta jäi väliin vain kahdeksan sarjaottelua, ja kaudella 2008–2009 hänestä tuli eniten otteluita pääsarjassa pelannut pelaaja Valladolin seurahistoriassa.
Salainen ikkuna, salainen puutarha
Salainen ikkuna, salainen puutarha on yhdysvaltalaisen kirjailija Stephen Kingin pienoisromaani, joka julkaistiin vuonna 1990 kokoelmassa Sydänyö (Four Past Midnight). Se kertoo tarinan erakoituneesta kirjailijasta, joka saa vieraakseen häntä tarinan plagioinnista syyttävän miehen, ajaen kirjailijan keskelle kauhistuttavaa tapahtumasarjaa josta ei näy olevan ulospääsyä.
Vuonna 2004 ilmestyi David Koeppin ohjaama elokuvasovitus Salainen ikkuna, jonka pääosassa nähdään Johnny Depp, John Turturro, Maria Bello ja Timothy Hutton. Elokuvaversio ottaa juonellisia vapauksia osin alkuperäisestä tarinasta, joista näkyvimpänä tarinan loppuratkaisu. BBC Radio 4 esitti myös tarinaan pohjautuvan kolmiosaisen radiokuunnelman vuonna 2003.
Juoni
Eräänä päivänä eronnut mainelainen kirjailija Morton "Mort" Rainey saa kesämökilleen vieraakseen Mississippistä asti saapuneen mustahattuisen John Shooter -nimisen miehen syyttävine sormineen: hän väittää, että Mort on plagioinut Shooterin kirjoittaman tarinan. Mort kiistää jyrkästi plagioineensa mitään ja ajaa Shooterin tiehensä, mutta ennen lähtöään Shooter jättää kuistille käsikirjoituksensa "Salainen ikkuna, salainen puutarha". Mort heittää käsikirjoituksen roskakoriin, mutta kun hänen kodinhoitajansa löytää käsikirjoituksen – luullen sen kuuluvan Mortille – hän viimein lukee Shooterin tarinan ja huomaa, että se on lähes identtinen hänen novellinsa "Kylvön ajan" kanssa; ainoat erot ovat otsikko, hahmon nimi, tarinan kirjoitusmuoto ja loppuratkaisu. Mort on järkyttynyt näistä löydöistä, sillä hän ei ymmärrä kuinka tällainen voi olla edes mahdollista.
Myöhemmin Amy ja Ted Milner – mies, jonka kanssa Amyllä oli suhde ennen kuin erosi Mortista – menevät tapaamaan Evansia tämän toimistoonsa keskustellakseen edesmenneen Mortin eriskummallisista motiiveista. Amy väittää, että Mortista oli tullut tavallaan kaksi ihmistä, joista toinen, "Shooter", oli saavuttanut oman tietoisuuden, mikä sai hänet yhtäkkiä muistamaan kuulleensa, mitä Tom Greenleaf oli itseasiassa nähnyt sinä päivänä kun oli ajanut ohi – Tom oli tosiassa nähnyt kummatkin "Shooterin" ja Mortin taustapeilissään, mutta "Shooter" oli näyttänyt jotenkin läpinäkyvältä. Sitten Amy paljastaa, että hän löysi "Shooterin" tavaramerkiksi muodostuneen mustan hatun käytyään läpi Mortin mökin tavaroita. Hatun sisältä löytyi taitettu liuska, johon "Shooter" oli jättänyt merkinnän, joka paljasti, että hän on matkustanut takaisin Mississippiin mukanaan tarina "Virsta väärää". Amy huomauttaa, että Mort oli luonut "John Shooterista" niin elävän hahmon, että tämä oli herännyt henkiin.
Road movie
Road movie (sananmukaisesti tie-elokuva) on elokuvan tyylilaji, jossa tietä pitkin taitettu matka on juonen kannalta merkittävä. Elokuvan tapahtumapaikka vaihtuu matkan edetessä, ja juoni on selkeästi jaettu episodeihin matkan etappien muodossa.
Road movie on toisen maailmansodan jälkeinen ilmiö. Road movie -elokuvat yhdistetään usein yhdysvaltalaiseen elokuvateollisuuteen, mutta niitä on tehty myös muissa maissa.
Suomessa auto ja sillä matkustaminen ovat keskeisessä osassa monissa Aki Kaurismäen elokuvissa. Varsinkin Ariel, Leningrad Cowboys Go America ja Pidä huivista kiinni, Tatjana ovat selkeästi tunnistettavissa road movie -tuotannoksi. Kaurismäki on saanut vaikutteita yhdysvaltalaisista elokuvista, mutta liittänyt omiin teemoihinsa myös itäeurooppalaisia aineksia.
Samu Nieminen
Samu Antero Nieminen (s. 14. tammikuuta 1992 Jyväskylä) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti Veikkausliigassa JJK Jyväskylää ja Tampereen Ilvestä sekä pelasi myös Liettuassa. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja.
Nieminen aloitti jalkapallon pelaamisen 7-vuotiaana Huhtasuon Kisassa. Hän siirtyi Jyväskylän Jalkapalloklubiin C-juniori-ikäisenä. Nieminen solmi ensimmäistä kertaa JJK:n edustusjoukkueen kanssa sopimuksen kaudeksi 2009, mutta debyyttinsä hän teki vasta seuraavalla kaudella 8. toukokuuta pelatussa vierasottelussa Myllykosken Pallo -47:ää vastaan. Kaudella 2011 Nieminen oli useasti mukana JJK:n kokoonpanossa vaihtopelaajana, mutta ei esiintynyt yhdessäkään Veikkausliiga-ottelussa.
Lupercalia
Lupercalia oli antiikin Roomassa vuosittain 15. helmikuuta vietetty juhla. Lupercalian alkuperä ulottuu mahdollisesti jopa 500-luvulle eaa. Sitä vietettiin vuosittain susimaisen Lupercus-jumalan kunniaksi. Lupercus saattoi olla Faunuksen yksi ilmenemismuoto. Sen vietto jatkui pitkälle kristilliselle ajalle, kunnes paavi Gelasius I määräsi Lupercalian lopetettavaksi vuonna 494, tämän jälkeen alettiin viettää pyhän Valentinuksen päivää.
Alkujaan juhla oli puhdistusrituaali, joka myöhemmin sai myös hedelmällisyysrituaalin piirteitä. Keisarikaudella Lupercalian uskonnollinen merkitys jäi taka-alalle ja siitä tuli karnevaalimainen kansanjuhla.
Luperci-papit olivat useimmista muista Rooman papistoista poiketen nuorehkoja, 20–40-vuotiaita miehiä. Vuotuinen riitti oli heidän ainoa virkatehtävänsä. Pappien nimi pohjautuu latinan kielen sanaan lupus, susi. Papit suorittivat rituaalinsa varhempina aikoina alastomina. Ilmeisesti keisari Augustuksen siveyslakien myötä he alkoivat käyttää lannevaatetta.
Lupercaliaa vietettiin perinteisen roomalaisen vuoden lopussa. Vuodenvaihde osui alkujaan helmi-maaliskuun taitteeseen. Juhla sijoittui keskelle vainajille omistettua yhdeksänpäiväistä Parentalia-juhlaa (13. helmikuuta–21. helmikuuta).
Lupercaliassa palvotuksi jumalaksi mainitaan useimmin italialaista alkuperää oleva metsän ja villin luonnon jumala Faunus. Keisariajalla jumala samaistettiin kreikkalaiseen metsänjumala Paniin.
Myös Rooman pohjoispuolelta, faliskien parista Soracte-vuorelta tunnetaan samoja elementtejä sisältävä kultti, jossa susipapit (Hirpi Sorani) olivat yhteydessä kuoleman voimiin.
Impi Aronaho
Impi Fatima Aronaho, o.s. Mäkelin, (20. tammikuuta 1880 Ruovesi – 12. maaliskuuta 1945 Alpua, Vihanti) oli suomalainen nimimerkkiä Pauliina Mäkelä käyttänyt kirjailija ja pakinoitsija.
NBA:n kolmen pisteen heittokilpailu
NBA:n kolmen pisteen heittokilpailu on NBA:n tähdistöviikonlopun lauantaina järjestettävä kilpailu, jossa liigan parhaat kolmen pisteen heittäjät ottavat mittaa toisistaan.
Osanottajat heittävät minuutin aikana 25 kolmen pisteen heittoa tavoitteenaan saada mahdollisimman paljon pisteitä. Pallot on järjestetty viiden pallon ryhmiin kolmen pisteen kaarelle 45 asteen välein. Jokaisen ryhmän viimeinen pallo on kahden pisteen arvoinen, kun muista saa yhden pisteen. Näin kilpailun maksimipistemäärä on 30.
Impi Aronaho
Aronahon isä oli suutarimestari Vilhelm (Vilho) Mäkelin (1849–1932) ja hänen veljensä oli toimittaja ja kansanedustaja Yrjö Mäkelin. Impi Mäkelin tuli 1910-luvulla Vihannin Alpuaan myymäläapulaiseksi, ja mentyään naimisiin maanviljelijä Antti Aronahon kanssa hän oli emäntänä Aronahon talossa yli 30 vuoden ajan. Impi Aronaho kirjoitti pakinoita Kotilieteen ja Suomen Kuvalehteen nimimerkillä Pauliina Mäkelä ja hän julkaisi myös kaksi pakinakokoelmaa.
Impi Aronahon kirjallista perintöä vaalii raahelainen yhdistys, Impin Ystävät ry. Yhdistys perustettiin helmikuussa 2019 ja sen keskuspaikka on Alpuan Nuorisoseura, jonka yhtenä aktiivijäsenenä Aronaho vaikutti. Yhdistys on julkaissut ensimmäisen kirjansa, Impi Aronaho - Elämää ja pakinoita, jonka toimitti Eila Jaakkola. Yhdistys järjestää vuosittain Alpuan Nuorisoseuralla Impin Iltamat ja valitsee tilaisuudessa Vuoden Impin.
Nicolaus Otto
Nicolaus August Otto (10. kesäkuuta 1832 – 26. tammikuuta 1891 ) oli saksalainen bensiini- eli ottomoottorin keksijä. Hän laati ensimmäisen kuvauksen keksinnöstään vuonna 1876. Siinä hän totesi, että moottorin teho kasvaa merkittävästi, kun kaasuseosta puristetaan kokoon ennen sen sytyttämistä. Tämä tapahtuu nelitahtimoottorissa, kun mäntä puristaa kaasuseoksen sylinterinkantta vastaan.
Otto kiinnostui Jean-Joseph-Etienne Lenoirin kehittämästä kaasumoottorista ja kehitti siihen parannuksia. Otto ja Eugen Langen rakensivat oman ilmanpaineessa toimivan moottorinsa vuonna 1864, joka sai vuoden 1867 Pariisin maailmannäyttelyssä paremman vastaanoton kuin muut kaasumoottorit koska heidän moottorinsa toimi paremmalla hyötysuhteella. Otto kehitti nelitahtisen moottorin, jossa seoksen puristus mahdollisti hyötysuhteen parantumisen alle viidestä prosentista viiteentoista prosenttiin 1880- ja 1890-luvuilla.
Väinämöisen ampuminen
Väinämöisen ampuminen on suomalais-karjalainen maailman synnystä kertova laulettu runo. Se tallennettiin Ontrei Malisen laulamana vuonna 1833. Runossa Väinämöinen on luomaton alkuolento, jonka sanoista maailma saa hahmonsa.
Lehigh’n yliopisto
Historia
Lehigh’n yliopiston perusti vuonna 1865 liikemies Asa Packer. Pörssiromahdus vuonna 1893 oli vakava isku yliopiston taloudelle. Tämän vuoksi yliopisto sanoutui virallisesti irti episkopaalisesta kirkosta, jotta voisi saada valtion rahoitusta.
Väinämöisen ampuminen
Runo kertoo lappalaisen vihanneen Väinämöistä ja lopulta ampuneen hänet ratsunsa, sinisen hirven, päältä mereen. Väinämöinen ajelehtii meressä seitsemän vuotta ja kyntää sinä aikana merenpohjan.
Tämän jälkeen "sotka suoralintu" (vesilintu) lentelee meren päällä etsien pesimäsijaa. Väinämöinen nostaa polvensa merestä ja sotka tekee sille pesänsä. Lintu munii polvelle kuusi munaa ja yhden rautamunan. Linnun hautoessa muniaan, alkaa Väinämöisen polvea kuumottaa, jolloin hän liikauttaa jalkaansa ja munat särkyvät mereen. Tässä vaiheessa Väinämöinen lausuu maailman luomissanat:
Riku Riski
Riku Riski (s. 16. elokuuta 1989 Askainen) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa Turun Palloseuraa. Riski on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Riski nousi TPS:n edustusjoukkueeseen kaudella 2006. Riski voitti TPS:n riveissä Suomen Cupin kaudella 2010. Tammikuussa 2011 Riski siirtyi puolalaiseen Widzew Łódźiin, josta tammikuussa 2012 norjalaiseen Hønefossiin. Joulukuussa 2013 Riski siirtyi Rosenborgiin ja heinäkuussa 2016 Oddiin. Riski pelasi kausien 2012–2017 aikana yhteensä 140 Norjan liigan ottelua, ja hän teki niissä 31 maalia. Riski palasi helmikuussa 2018 seitsemän vuoden tauon jälkeen Veikkausliigaan HJK:n riveihin. Riski voitti HJK:ssa Suomen mestaruuden kausilla 2018, 2020 ja 2021.
A-maajoukkueessa Riski debytoi 21-vuotiaana vuonna 2011 Belgiaa vastaan. Riski on kuulunut Suomen maajoukkueeseen MM-karsinnoissa 2012–13 ja EM-karsinnoissa 2014–15. Hän on pelannut yhteensä 26 A-maaottelua.
TPS
Riku Riskin pelaajaura aikuisten tasolla alkoi, kun hän nousi TPS:n edustusjoukkueeseen kaudella 2006. Riski debytoi Veikkausliigassa 16-vuotiaana, kun Kari Ukkonen vaihtoi hänet kentälle 28. kesäkuuta 2006 ottelussa HJK-TPS. Ensimmäisen liigamaalinsa Riski teki 21. elokuuta 2006 ottelussa TPS–KuPS. Riski pelasi ensimmäisellä liigakaudellaan yhteensä yhdeksän ottelua. Kaudella 2007 Riski pelasi kuudessa liigaottelussa, mutta kaudet 2006 ja 2007 hän pelasi pääasiassa TPS:n A-junioreissa.