cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mikko Virta
Lisäksi Mikko on alusta lähtien Paula Vesalan musiikkiurassa mukana ja nykyäänkin vaikuttaa kitaristina Vesalan albumeilla sekä keikoilla.
Sudbury
Sudbury voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Pielaveden lukio
Pielaveden lukio on Pielaveden kirkonkylällä toimiva lukio.
Lukion opetus on STT:n lukiovertailun mukaan hyvätasoista, sillä arvioitaessa lukioon tulleiden oppilaiden ja ylioppilaskirjoituksissa saavutettujen arvosanojen välistä suhdetta (arvosanojen kehittyminen lukion aikana), Pielaveden lukio ylsi Pohjois-Savon maakunnan kymmenen parhaan lukion joukkoon (kesäkuun 2018 vertailu).
Miep Gies
thumb|Miep Gies ja [[Egon Krenz 1989]]
Miep Gies (15. helmikuuta 1909 Wien – 11. tammikuuta 2010) oli yksi henkilöistä, jotka piilottivat ja suojelivat Anne Frankin perhettä natsien juutalaisvainoilta Alankomaiden miehityksen aikana. Hän löysi ja talletti jälkipolville Anne Frankin päiväkirjat, jotka myöhemmin julkaistiin kuvauksena elämästä holokaustin keskellä.
Gies meni naimisiin Jan Giesin kanssa ja sai ainoan lapsensa vuonna 1950. Anne Frankin päiväkirjan julkaisun jälkeen hänet on mm. julistettu vanhurskaaksi kansakuntien joukossa. Hänelle on myönnetty vuonna 1994 Saksan Bundesverdienstkreuz, vuonna 1995 Yad Vashem -mitali sekä Raoul Wallenberg -palkinto. Alankomaiden kuningatar Beatrix löi hänet Orania-Nassaun ritarikunnan ritariksi vuonna 1997. Vuonna 1994 Miep Gies sai Saksan Liittotasavallan ansioristin. Hän vastaanotti Los Angelesissa yhdessä Jon Blairin kanssa Oscarin 1996 dokumenttielokuvasta Anne Frank Remembered.
Hän on kirjoittanut kirjan Anne Frank, suojattini (Tammi 1988).
Vire-Normandie
Historia
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016, kun kahdeksan kuntaa, Coulonces, Maisoncelles-la-Jourdan, Roullours, Saint-Germain-de-Tallevende-la-Lande-Vaumont, Truttemer-le-Grand, Truttemer-le-Petit, Vaudry ja Vire, yhdistyivät.
Marian Smoluchowski
Marian Ritter von Smolan Smoluchowski (28. toukokuuta 1872 – 5. syyskuuta 1917) oli puolalainen tieteilijä, joka teki mittavan työn tilastollisen fysiikan parissa. Smoluchowski oli myös vuorikiipeilijä.
Elämä
Smoluchowski kuoli punatautiepidemiaan vuonna 1917. Smoluchowskin kunniaksi jaetaan Smoluchowski-palkintoa.
Työ
Smoluchowski työskenteli kineettisen kaasuteorian ja Brownin liikkeen parissa samaan aikaan Albert Einsteinin kanssa. Smoluchowski ehdotti yhtälöä, josta tuli stokastisen prosessin perusta.
Gammelby
Gammelbyn kyläalue ulottuu meren rannalta pohjoiseen Gammelbybergetille ja Puujärvelle saakka. Kyläalueen länsiosa on mäkistä metsämaata, kun itäosa on peltoa. Kylän asutus nuodattelee kylän halki kulkevaa maantietä. Gammelbyvikenin rannalla on kesäasuntoja. Gammelbyn peltomaisema on suojeltu arvokkaana ympäristönä.
Louis Fraser
Louis Fraser (1810–1866) oli englantilainen eläintieteilijä ja keräilijä.
Fraser oli Lontoon eläintieteellisen seuran museonhoitaja (Curator of the Museum of the Zoological Society of London). Hän osallistui African Civilization Societyn tutkijana kuuluisalle Allenin ja Thomsonin tutkimusretkelle Nigerjoelle 1841-1842. Palattuaan hän sai hoidettavakseen lordi Derbyn kokoelman Knowsleyssa. Hän nimesi muun muassa keltalyijykertun.
Vuonna 1849 Fraser julkaisi suurikokoisen kirjan Zoologica Typica, or figures of the new and rare animals and birds in the collection of the Zoological Society of London. Kirjassa hän kuvailee suuren joukon uusia lintulajeja.
Vuonna 1850 Fraser komennettiin konsuliksi Dahomeyhin eli nykyiseen Beniniin. Vuonna 1859 hän keräsi lintuja ja nisäkkäitä Ecuadorissa Philip Lutley Sclaterille ja seuraavana vuonna Kaliforniassa. Palattuaan Lontooseen hän avasi myymälän Regent Streetille, missä hän myi eksoottisia lintuja. Viimeiset elinvuotensa hän vietti Amerikassa.
Niittynurmikka
pienoiskuva|Niittynurmikan kukinto.
Niittynurmikka (Poa pratensis) on tuulipölytteinen yleinen monivuotinen heinäkasvi, joka on Suomessa muinaistulokas. Kasvi aiheuttaa heinäallergiasta kärsiville henkilöille allergiaoireita.
Niittynurmikka ei ole selvärajainen laji, vaan apomiktisen lisääntymistavan myötä syntyneiden, toisistaan hieman poikkeavien pikkulajien kokonaisuus. Niittynurmikasta erotetaankin useita eri alalajeja, joita luokitellaan toisinaan myös omiksi lajeikseen. Tällaisia ovat ainakin pohjannurmikka (Poa pratensis ssp. alpigena, syn. Poa alpigena), hoikkanurmikka (Poa pratensis ssp. angustifolia, syn. Poa angustifolia), pikkunurmikka (Poa pratensis ssp. irrigata, syn. Poa irrigata), matalanurmikka (Poa pratensis ssp. subcaerulea, syn. Poa subcaerulea, Poa humilis) ja itunurmikka (Poa pratensis ssp. colpodea). Suomessa niin kutsuttuun niittynurmikkaryhmään (Poa pratensis -ryhmä) kuuluvat niittynurmikka, pohjannurmikka, matalanurmikka ja hoikkanurmikka.
Ulkonäkö ja koko
Niittynurmikka kasvaa 20–70 cm korkeaksi. Sen lehdet ja korsi ovat tummanvihreät, usein hiukan sinisen vivahtavat. Lehdet ovat kourumaisia ja kärjistään veneenmuotoisia. Kukintona on 10–20 cm pitkä, harmahtavanvihreä röyhy, jonka tähkylät ovat soikeita.
Levinneisyys
Niittynurmikkaa tavataan lähes koko pohjoisella pallonpuoliskolla Siperian ja Kanadan pohjoisosia sekä Alaskaa ja Grönlantia lukuun ottamatta. Niittynurmikasta on useita huonosti määriteltyjä alalajeja; koska se on suosittu rehukasvi, sen siementä on kuljetettu eri puolille maailmaa ja kotoperäiset kannat ovat sekaantuneet.
Käyttö
Niittynurmikkaa kasvatetaan rehu- ja laidunkasvina sekä nurmikkosekoituksissa.
Se kasvaa hitaasti mutta kestää hyvin tallaamista. Yhdysvalloissa sitä kutsutaan nimellä Kentucky Bluegrass. Se oli aiemmin suosittu golfkenttien ruoholaji, mutta se ei kestä kovin lyhyeksi leikkaamista ja on siksi jäänyt syrjään.
Venäjän Fed Cup -joukkue
Venäjän Fed Cup -joukkue edustaa Venäjää Fed Cupissa. Se toimii Venäjän tennisliiton alaisuudessa. Venäjä osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1968. Kaiken kaikkiaan Venäjä on pelannut 138 maaottelua, joista voittanut 94 ja hävinnyt 44. Mestaruuksia sillä on neljä kappaletta, jotka se on saavuttanut vuosina 2004, 2005, 2007 ja 2008. Vuosina 1968–1991 venäläiset pelaajat edustivat Neuvostoliittoa ja 1992 Itsenäisten valtioiden yhteisöä.
Laktoyyliglutationilyaasi
thumb|250px|Malli ihmisen laktoyyliglutationilyaasista sitoutuneena inhibiittorina toimivaan bentsyyliglutationiin. Laktoyyliglutationilyaasi eli glyoksalaasi I on useissa eliöissä esiintyvä entsyymi, joka osallistuu myrkyllisten ketoaldehydien detoksifointiin. Entsyymi isomeroi ketoaldehydien ja glutationin muodostaman hemitioasetaalin S-2-hydroksyyliasyyliglutationijohdannaiseksi. Laktoyyliglutationilyaasin EC-numero on EC 4.4.1.5.
Toiminta
Laktoyyliglutationilyaasin substraatteja ovat muun muassa glyoksaali, metyyliglyoksaali, fenyyliglyoksaali, hydroksipyruvaldehydi ja 4,5-dioksovaleriaanahappo. Nämä muodostavat ilman entsyymikatalyysiä glutationin kanssa hemitioasetaalin, jonka entsyymi isomeroi. Entsyymiä esiintyy erityisesti mitokondrioissa niin eläimissä, kasveissa, sienissä kuin baktteereissakin. Eläinten, kasvien ja mikrobien entsyymi on kahdesta samanlaisesta yksiköstä koostuva dimeeri ja sienten laktoyyliglutationilyaasit ovat monomeereja. Ihmisen laktoyyliglutationilyaasin molekyylimassa on 46 kDa. Entsyymi vaatii toimiakseen koentsyymikseen sinkki-ionin, mutta myös eräät muut kahdenarvoiset ionit kuten koboltti- ja nikkeli-ionit voivat toimia koentsyymeinä, mutta tällöin entsyymin aktiivisuus on alhaisempi.
Laktoyyliglutationilyaasi on tärkeä tavanomaisten biokemiallisten reaktioiden sivutuotteina muodostuvien erittäin reaktiivisten glyoksaalin ja metyyliglyoksaalin myrkyllisyyden vähentämisessä. Metyyliglyoksaalilla ja glyoksaalilla voi olla osuutta diabeteksen ja neurodegeratiivisten sairauksien kuten Alzheimerin taudin kehittymiseen. Eräitä glutationin johdannaisia, jotka toimivat laktoyyliglutationilyaasin inhibiittoreina on tutkittu antibiootteina ja syöpälääkkeinä.
PCS-kuvat
PCS-kuvat (Picture communication symbols) on kuvakokoelma, jossa on suuri määrä värillisiä ja mustavalkoisia piirroskuvia. PCS-kuvat loi Mayer-Johnson Yhdysvalloissa. Kuvat on alun perin kehitetty teknisiä apuvälineitä varten. PCS-kuvat ovat kuitenkin nykyään yksi yleisimmistä AAC-menetelmissä käytettävistä kuvapankeista. PCS-kuvat ovat konkreettisempia kuin blisskielen sanat tai piktogrammit mutta yksinkertaisempia kuin valokuvat. Kuvat ovat luonteeltaan hyvin ikonisia. PCS-kuvia käytetään kommunikointikansioissa ja kommunikointitauluissa.
Hammingin etäisyys
Hammingin etäisyys on informaatioteoriassa kahden samanpituisen merkkijonon toisistaan eroavien merkkien lukumäärä. Käsitteen määritteli matemaatikko Richard Hamming.
Esimerkkejä:
Irish American Football League
Irish American Football League (lyh. IAFL) on Irlannin amerikkalaisen jalkapallon sarjajärjestelmä. Kaudella 2016 IAFL:ssä pelasi 23 joukkuetta kolmella eri sarjatasolla.
Shamrock Bowl Confrence (SBC)
Shamrock Bowl Confrence on Irlannin kansallinen pääsarja, jossa pelasi kaudella 2016 yhdeksän joukkuetta. Joukkueista kolme oli Pohjois-Irlannista ja kuusi Irlannista.
Sarjan mestaruusottelu on nimeltään Shamrock Bowl. Kaudella 2016 XXX Shamrock Bowlissa kohtasivat Belfast Trojans ja Dublin Rebels. Ottelun voitti Dublin Rebels lukemin 12-7. Sarjan mestaruus oli Rebelsille sen historian kahdeksas.
IAFL1
IAFL1:n loppuottelussa kohtasivat Cork Admirals ja Belfast Trojansin kakkosjoukkue. Admirals voitti ottelun lukemin 38-7 ja nousee sarjan voittajana SBC:hen kaudeksi 2017.
IAFL2
IAFL2 pelattiin kaudella 2016 viidellä joukkueella joista ensimmäistä kauttaan pelasivat North Dublin Pirates, PSNI Razorbacks sekä Wexford Eagles.
Sarjan loppuottelussa Donegal Derry Vipers voitti Wexford Eaglesin lukemin 33-29. Molemmat joukkueet tulevat pelaamaan kaudella 2017 IAFL1:ssä.
Merycoidodon
Merycoidodon oli sorkkaeläimiin kuulunut suku, joka eli oligoseenikaudella noin 30 miljoonaa vuotta sitten. Se oli yli metrin pituinen ja muistutti nykyisiä kameleita ja sikoja. Sen hampaat olivat kehittyneet kasvinosien pureskeluun. Merycoidodon eli tasangoilla Pohjois-Amerikan länsiosissa.
Jaroslav II
thumb|right|Jaroslav II:n kypärä. Jaroslav II eli Jaroslav Vsevolodovitš (Jaroslav Vsevolodinpoika, ; 8. helmikuuta 1191 – 30. syyskuuta 1246) oli Vladimir–Suzdalin suuriruhtinas vuosina 1238–1246. Hän oli Vsevolod III:n neljäs poika. Venäläiset tekivät hänen johtamanaan ryöstöretken Hämeeseen talvella 1226–1227 ja ottivat runsaasti vankeja. Hän levitti ortodoksisuutta Karjalaan.
Jaroslavilla oli useita poikia. Hänen poikansa Andrei II, Aleksanteri Nevski ja Jaroslav III olivat kukin aikanaan hänen seuraajiaan Vladimirin hallitsijana.
Chris Owen
Chris Owen (s. 25. syyskuuta 1980 Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan Chuck Shermanina (Sherminaattori) American Pie -elokuvissa. Owenilla on ollut rooleja myös useissa muissa elokuvissa, kuten Majuri Payne, Can’t Hardly Wait ja Lokakuun taivas.
Kiiliäiset
Kiiliäiset eli saivartajat (Oestridae) ovat nisäkkäiden loiskärpäsiä. Niitä tunnetaan maailmanlaajuisesti noin 150 lajia. Ihmisessä loisimiseen on erikoistunut trooppisessa Amerikassa esiintyvä Dermatobia hominis, mutta myös muutamat muut kiiliäiset voivat ottaa ihmisen isännäkseen. Vaikka monet kiiliäislajit onkin nimetty toukan tyypillisen isäntäeläimen mukaan, ne eivät useimmista muista loisista poiketen ole kovin lajispesifisiä.
Kiiliäiset ovat tavallisesti isokokoisia karvaisia kärpäsiä. Aikuinen kärpänen munii munansa isännän iholle tai karvapeitteeseen, mistä toukat kuoriutuessaan siirtyvät iholle ja kaivautuvat sinne. Jotkin lajit voivat käyttää myös muita kärpäsiä vektorina (esimerkiksi D. hominis). Kiiliäistoukat elävät tavallisesti isäntänsä ihoon kaivautuneina, mutta joidenkin lajien toukat elävät ruoansulatuskanavassa, nielussa tai nenäonteloissa. Tällöin emo munii munat joko sierainten ympäristöön tai suun lähelle, mistä isäntä nuolee ne elimistöönsä. Toukka syö isännän kudoksia ja talvehtii isännässään. Keväällä se pudottautuu maahan ja koteloituu maaperässä.
Kärpäsentoukkien ihmiselle aiheuttama sairaus on myiaasi.
Joni
Joni on suomalainen miehen etunimi ja myös sukunimi. Joni on myös englanninkielisissä maissa esiintyvä naisen etunimi.
Jonin nimipäivä on 29. maaliskuuta, jolloin on myös Jounin, Joonaksen, Joonan, Jonnin ja Jonnen nimipäivä. Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut noin 15 860 Jonia. Joni-nimi yleistyi voimakkaasti 1950-luvun jälkeen. Joni on Suomessa tyypillinen 1980- ja 1990-luvun nimi. Viime aikoina se ei enää ole kuulunut suosikkinimiin.
Digi- ja väestötietoviraston nimipalvelun tilaston mukaan nimeä Joni on eri vuosikymmenillä annettu seuraavasti:
Joni-nimen alkumuoto on Jon, mutta koska varhaisimmat Jonit samoin kuin Jounitkin olivat Lapista, nimi sijoitettiin sen tullessa 1984 almanakkaan Jounin kanssa samalle päivälle, maaliskuun 29. päivään. Jon-nimi puolestaan on Jonas-nimen lyhentymä, mutta se on myös Johnin rinnakkaismuoto ja Jonatanin kutsumamuoto. John-nimen lähtökohta on Raamatun Johannes ('Jumalalle otollinen').
Miehiä
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei erikseen mainita kansalaisuutta.
Toinen kotimainen kieli
Toinen kotimainen kieli on suomen tai ruotsin kielestä opetuksessa Suomessa käytetty nimitys silloin kun suomalainen ei puhu kyseistä kieltä äidinkielenään. Lähtökohtana on Suomen perustuslain säännös, jonka mukaan Suomen kansalliskielet ovat suomi ja ruotsi. Toisen kotimaisen kielen opiskelu on pakollista Suomen peruskouluissa, lukioissa, ammatti­oppi­laitoksissa ja yliopistoissa. Myös ylioppilastutkinnossa se oli aikaisemmin pakollinen, mutta muutettiin valinnaiseksi vuonna 2005. Pakollisesta ruotsin kielen opetuksesta käytetään myös nimitystä ”pakkoruotsi” ja pakollisesta suomen kielen opetuksesta myös joskus nimitystä ”pakkosuomi”.
Nimitys toinen kotimainen kieli on mainittu jo vuonna 1874 annetussa keisarillisessa julistuksessa, joka sisälsi ohjesäännön ylioppilastutkintoa varten.
Säädösten mukaan toista kotimaista kieltä täytyy opiskella joko A1-kielenä peruskoulun 3. luokalta, A2-kielenä peruskoulun 4. tai 5. luokalta tai viimeistään B1-kielenä 6. luokalta alkaen. Vuosina 2002–2004 ruotsia A-kielenä opiskelevien määrä on kasvanut hiukan. 85 % peruskoululaisista opiskelee ruotsia B1-kielenä. Professori Kari Sajavaaran mukaan vain harvat suomenkieliset oppivat kouluopetuksessa ruotsia luontevasti, koska käytännön kokemus kielestä jää pieneksi. Ruotsinkielisistä oppilaista 93,4 % opiskelee suomea A1- tai A2-kielenä. Yhdellätoista kaksikielisellä paikkakunnalla on mahdollisuus kielikylpyyn esikoulusta peruskoulun loppuun. Ainakin viidellä paikkakunnalla (Porvoo, Sipoo, Helsinki, Turku ja Vaasa) oppilaita riittäisi useammalle kielikylpyluokalle. Kunnat eivät kuitenkaan ole innostuneet lisäämään kielikylpypaikkoja.
Korkeakoulututkintoa edellyttävissä valtion ja kaksikielisten kuntien viroissa vaaditaan viranhaltijalta kieli­taito­lain mukaan vähemmistökielen tyydyttävä taito. Yksikielisissä kunnissa edellytetään tyydyttävää ymmärtämisen taitoa. Kielitaitovaatimukset koskevat myös yksityisiä yrityksiä ja liikelaitoksia silloin kun ne hoitavat viranomaistehtäviä tai tarjoavat palveluita viranomaisen toimeksiannosta. Kielitaitovaatimuksen täyttävä kielitutkinto kuuluu tutkinnoista annettujen asetusten mukaan pakollisena kaikkiin yliopisto- ja ammattikorkeakoulututkintoihin. Väittelyyn ruotsin pakollisuudesta peruskoulussa ja lukiossa liittyykin tämän vuoksi laajemmin kysymys siitä, onko ruotsin kielen oltava pakollinen kaikille myös yliopistoissa ja muissa korkeakouluissa.
Historia
Alun perin kansakouluissa ei opetettu äidinkielen lisäksi muita kieliä. Vuonna 1964 voimaan tulleen kansakoululain jälkeen toinen kotimainen kieli ja yksi vieras kieli saattoivat kuulua kansakoulun pysyviin oppiaineisiin. Kuitenkin jo ennen tätä lähinnä suurimmissa kaupungeissa opetettiin vierasta kieltä vapaaehtoisena oppiaineena. Järjestelmällisen kielenopetuksen alettua kansakouluissa oli ruotsilla suhteellisesti vahva asema: esimerkiksi vuosina 1965−1966 englantia ja ruotsia opiskelleiden oppilaiden määrät olivat lähestulkoon samat. Tuolloin yksi neljäsosa kansakoulujen oppilaista oli kielenopetuksen piirissä.
Oppikoulu puolestaan oli alun perin tarkoitettu virkamiesten ja papiston kouluttamista varten, ja siihen kuului varsin runsaasti kieltenopetusta. Vakiintunut käytäntö oli, että ensimmäisenä vieraana kielenä opetettiin toista kotimaista kieltä ja toinen oli tavallisimmin 1950-luvulle asti saksa ja siitä eteenpäin englanti. Oppikoulu jakaantui kahteen osaan, eli yleensä viisivuotiseen keskikouluun ja kolme vuotta kestäneeseen lukioon. Lukiossa pakollisina oppiaineina olivat jo niin sanotun linjalukion aikana muun muassa toinen kotimaisista ja kaksi vierasta kieltä. Toinen kotimainen ja yksi pitkä vieras kieli kuuluivat pakollisina myös ylioppilastutkintoon.
Suomen peruskoulun opetussuunnitelmasta muodostui kansainvälisesti poikkeuksellisen kielipainotteinen, ja päätös kahdesta pakollisesta vieraasta kielestä aiheutti paljon arvostelua. Nykyisin kahden kielen pakollisuus hyväksytään yleisesti ja erimielisyyttä aiheuttaa vain se, mitä kieltä tulisi opettaa englannin lisäksi. 1990-luvulla myös yleiseurooppalainen suuntaus on seurannut Suomen mallia, jossa oppivelvollisuusikäisille opetetaan kahta vierasta kieltä: Euroopan komission asettama tavoite on, että jokainen Euroopan unionin kansalainen pystyisi kommunikoimaan vähintään kahdella vieraalla kielellä oman äidinkielensä lisäksi.
Oppimistulokset
300px|thumb|Oppilaita norjan tunnilla.
Vuonna 1993 valtioneuvoston päätöksellä B1-kielen tuntimäärää vähennettiin kolmanneksella yhdeksästä kuuteen tuntiin, samalla kun A-kielen tuntimäärää korotettiin yläasteella seitsemästä kahdeksaan. Myös lukion tuntijakoratkaisu laski pakollisten kurssien määrän A-kielessä kahdeksasta kuuteen ja B-kielessä seitsemästä viiteen. Uuden tuntijaon jälkeen valtaosa erityisesti peruskoulun oppilaista opiskeli ruotsia vähemmän kuin ennen tuntijakouudistusta. Ylioppilaskirjoituksissa ruotsin kielen tulokset ovat jatkuvasti huonontuneet ja arvosteluasteikkoa on jouduttu laskemaan aikaisemmasta. Ruotsin kielen kokeeseen osallistuvilla on vähemmän kursseja suoritettuna kuin englantia kirjoittavilla. Mahdollisuus ylioppilastutkinnon hajauttamiseen on vähentänyt kielenopiskelua, koska oppilaat suorittavat usein vain pakolliset kurssit. Ruotsin opettajien mukaan oppilailla on kielteinen asenne ruotsin opiskeluun, ja he katsovat opetustuntimäärien vähentymisen vaikuttaneen oppilaidensa oppimistulosten heikkenemiseen.
Vuonna 1991 tehdyn tutkimuksen mukaan B-kielenä ruotsia lukeneet peruskoulun yhdeksäsluokkalaiset osasivat keskimäärin 720 sanaa, joka oli noin 80 prosenttia sanasto-otannan perustana olleesta 900 keskeisestä sanasta. Tytöt menestyivät keskimäärin selvästi paremmin ja osasivat sata sanaa enemmän kuin pojat. Kaupunkien koulujen ryhmissä osattiin keskimäärin 60 sanaa enemmän kuin maaseutukouluissa. Vuonna 1995 ruotsin kielen oppimistuloksia mitattiin valtakunnallisessa kokeessa, johon osallistui 975 B- ja 211 A-ruotsia opiskellutta 9. luokan oppilasta. B-ruotsin kokeen koulujen väliset erot olivat suuret: heikoimman koulun tulos oli alle puolet parhaan koulun tuloksesta. Kokeen tulosjakauma oli kaksihuippuinen: ruotsia osattiin joka melko hyvin tai erittäin huonosti. Tulokseen ei näyttänyt vaikuttavan opetusryhmän tai koulun koko eikä kunnan yksi- tai kaksikielisyys. Suurissa, yli 25 000 asukkaan kunnissa yleensä ei ilmennyt suurta ruotsia huonosti osaavaa ryhmää. Vastaavaa ilmiötä ei havaittu englannin kielen vastaavassa kokeessa, vaan jakauma oli tasaisesti nouseva ja painottui korkeisiin pistemääriin. Ylioppilaskirjoituksissa tytöt menestyvät ruotsissa poikia paremmin ja ero on erityisen selvä keskipitkän ruotsin kokeessa. Englannin pitkän oppimäärän kokeessa pojat puolestaan menestyvät tyttöjä paremmin. Tulosten erot heijastavat luultavasti asennoitumiseroja ja sitä, että englanti on nuorisokulttuurin ja tietotekniikan kieli.
Vuonna 2003 K. Pohjolan tekemän tutkimuksen mukaan "oppilaiden osaaminen on yhteydessä heidän asenteisiinsa kielen tärkeyttä ja mieluisuutta kohtaan" ja hänen mukaansa erityisesti toisena kotimaisena kielenä opiskeltavan ruotsin opetusta tulisi kehittää siten, että oppilailla olisi "mahdollisuuksia olla kosketuksissa ruotsin kielen kanssa luonnollisissa tilanteissa."
Manchesterin yliopisto
Manchesterin yliopisto on Manchesterissa, Englannissa sijaitseva yliopisto. Se on suurin viidestä yliopistosta Manchesterissa sekä koko Isossa-Britanniassa. Nykymuotonsa yliopisto sai vuonna 2005, kun Victoria University of Manchester ja University of Manchester Institute of Science and Technology (UMIST) yhdistettiin. Yliopisto on osa Russell-ryhmää.
Kuuluisat henkilöt
Monet tiedemiehet ja taiteilijat ovat opiskelleet tai työskennelleet Manchesterin yliopistossa. Alla olevaan listaan on koottu tunnetuimpia esimerkkejä. Nobelistit ovat tummennettuina.
Toinen kotimainen kieli
Suomen kieli toisena kotimaisena kielenä
thumb|left|250px|[[Svenska normallyceum Helsingissä.]] Suomenruotsalaisten lisääntyneen kaksikielisyyden vuoksi oppilaiden kielitaustassa ja opiskelumotivaatiossa on suuria eroja. Opetusministeriön tutkimuksen mukaan noin yksi kolmesta ruotsinkielisten koulujen oppilaasta on taustaltaan kaksikielinen ja tämän lisäksi noin 20 % kuulee ja käyttää suomea säännöllisesti. Oppilaista 45 % on kosketuksessa suomeen vain koulussa. Kaksikielisyys on voimakkaasti keskittynyt suuriin kaupunkeihin ja yksikielisesti ruotsia puhuvat ovat pääsääntöisesti Pohjanmaalta, Turun saaristosta, Ahvenanmaalta ja Uudenmaan maaseudulta. Erilaisten lähtökohtien vuoksi paikallisissa opetussuunnitelmissa yksikielisillä paikkakunnilla on melko laajasti käytetty hyväksi mahdollisuutta nostaa suomen kielen vuosiviikkotuntimäärä kahdeksasta kymmeneen tai joskus jopa 12−14. Ruotsinkielisissä kouluissa on myös tavallisen suomen oppimäärän rinnalle kehitetty niin sanottu äidinkielenomainen oppimäärä.
Ahvenanmaalla kaikkien oppilaitosten virka- ja opetuskielenä on Ahvenanmaan itsehallintolain mukaisesti ruotsi. Maakunnalla on oikeus järjestää itsehallintolakinsa puitteissa opetustoimi alueellaan haluamallaan tavalla, mihin sisältyy maakunnan mahdollisuus säätää opetuskielestä ja opetussuunnitelmista vapaasti. Ahvenanmaan peruskouluissa suomi ei ole pakollinen oppiaine, mutta enemmistö koululaisista opiskelee sitä valinnaisaineena B-kielenä, useat jo ala-asteella A2-kielenä. Englanti on sen sijaan maakunnassa kaikille pakollinen A1-kieli peruskoulussa ja keskiasteen oppilaitoksissa.
Suomen kieli oli 1970-luvulla pakollinen Ahvenanmaan ainoassa lukiossa Ålands lyceumissa. Myöhemmin koulu jakautui kahteen linjaan: ylioppilaslinja (studentlinje) ja lukiolinja (gymnasielinje). Lukiolinjan päästötodistus oikeutti pyrkimään Ruotsin korkeakouluihin sekä Åbo Akademi -yliopistoon. Muihin Suomen korkeakouluihin edellytettiin ylioppilaslinjan päästötodistus. Suomi oli pakollinen ylioppilaslinjalla, mutta ei lukiolinjalla.
Sittemmin suomen kieli oli pakollinen oppiaine kolmella linjalla neljästä Ålands lyceumissa: humanistis-yhteiskuntatieteellisellä, luonnontieteellisellä ja esteettisellä. Terveys- ja urheilulinjalla oli yksi pakollinen kieli englannin lisäksi; sen sai vapaasti valita suomen, saksan tai ranskan kesken. Nykyisin suomi on kaikilla linjoilla yksi vaihtoehto toiseksi pakolliseksi kieleksi, sen sijaan voi valita saksan tai ranskan.
Itsehallinnon historiallinen pohja on Kansainliiton kesäkuussa 1921 tekemän päätös, jonka mukaan Ahvenanmaan saaret jäivät vastoin tuolloisen ahvenanmaalaisten enemmistön toiveita Suomen yhteyteen. Päätöksessä kuitenkin vaadittiin että saarten ruotsinkielisen väestön kansallisuuden, kielen ja kulttuurin turvaamiseksi oli annettava tiettyjä takeita, jotka Suomen eduskunta hyväksyi lisäyksinä ja muutoksina Ahvenanmaan jo 1920 saamaan laajaan itsehallintoon.
Yhteiskunnallinen keskustelu
thumb|upright=0.5|Ruotsin kielen opiskelun pakollisuuden poistamista kannattava symboli. Ruotsin kielen opiskelun pakollisuus on herättänyt laajaa yhteiskunnallista keskustelua, jossa sekä pakollisuuden puolustajat että vastustajat viittaavat pedagogisiin seikkoihin. Kaikille annettavan toisen kotimaisen kielen opetuksen puolustajien näkemys on, että vapaaehtoisuus kaventaisi kielitaitoa ja muodostaisi riskin, etteivät ne, jotka haluavat opiskella ruotsia, enää saisi siihen mahdollisuutta. Heidän näkemyksensä on myös, etteivät oppilaat voi itse ennustaa mitä kieliä he tulevaisuudessa tarvitsevat.
Kaikille annettavan toisen kotimaisen kielen opetuksen vastustajien mukaan pakolla ei saavuteta mitään vaan opiskelusta kiinnostuneet oppilaat olisivat motivoituneimpia ja pääsisivät parempiin oppimistuloksiin.
Suomalaisten suhtautumista ruotsin kielen opiskelun pakollisuuteen on mitattu useita kertoja. Taloustutkimus Oy:n vuosien 1990-2003 välillä tekemässä sarjassa mielipidemittauksia noin kaksi kolmasosaa vastaajista on tasaisesti kannattanut ruotsin kielen muuttamista vapaaehtoiseksi. Taloustutkimuksen toisille tilaajille tekemissä mittauksissa 1996 ja 2008 puolet kannatti ruotsin kielen pakollisuutta. Keskeiset poliittiset vaikuttajat suurimmissa puolueissa, kuten esimerkiksi Jyrki Katainen ja Paavo Lipponen, ovat kuitenkin kannattaneet kaikille annettavaa toisen kotimaisen kielen opetusta.
Mozdokin piiri
Mozdokin piiri eli Mæzdægin piiri  on Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan pohjoisosan käsittävä hallinnollinen alue Venäjällä Kaukasiassa. Mozdokin piiriä yhdistää muuhun Pohjois-Ossetetia-Alaniaan vain kapea käytävä etelässä. Piiri rajoittuu lännessä Kabardino-Balkarian tasavaltaan, pohjoisessa Stavropolin aluepiiriin, idässä Tšetšenian ja Ingušian tasavaltoihin ja etelässä Pravoberezhnyin piiriin. Piirin pinta-ala on 1 080 km² ja vuonna 2002 piirissä oli 88 634 asukasta. Piirin hallinnollinen keskus on Mozdokn kaupunki. Ennen vuotta 1944 piiri kuului Stavropolin aluepiiriin.
Vinkkilän rautatieasema
Vinkkilän rautatieasema (, ratakm 244+352) on Uudenkaupungin radalla Vehmaan Vinkkilässä sijaitseva lakkautettu rautatieasema. Vinkkilän vanhan aseman päässä on puomeilla varustettu tasoristeys nimeltään Vinkkilä.
Historia
Vinkkilän asemarakennus valmistui Jarl Ungernin piirustusten mukaan vuonna 1923 ja se avattiin liikenteelle seuraavana vuonna. Rautatien avaaminen aiheutti sekä Vinkkilän kylän että alueen kiviteollisuuden voimakkaan kasvun ja seudulle syntyi useita kivilouhimoita. Teollisuuden ja väestön kasvun myötä Vinkkilän taajama oli jo vuonna 1970 Vehmaan kirkonkylää suurempi. Asema muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1982 ja tavaraliikenne asemalta lakkautettiin 1987. Asema palveli henkilöliikennettä koko radan lakkauttamiseen 1. tammikuuta 1993 saakka.
Vuonna 2007 asema siirtyi Senaatti-kiinteistöjen myyntikohteeksi, jolloin myyntiin tulivat 2,2 hehtaarin tontilla sijaitseva asemarakennus, asuintalo, sauna ja kaksi ulkorakennusta sekä tavarasuoja. Rakennukset siirtyivät uudelle omistajalle vuonna 2008. Aseman yhteydessä sijaitsee myös Hankkija-Maatalouden entinen viljavarasto, jonka toiminta lopetettiin vuonna 2010.
Moshe Safdie
thumb|Moshe Safdie, 2004 Moshe Safdie, CC, (s. 14. heinäkuuta 1938) on israelilaissyntyinen kanadalainen arkkitehti. Safdie syntyi Haifan kaupungissa Palestiinan brittiläisellä mandaattialueella. Hän muutti perheensä mukana Kanadan Montrealiin viidentoista vuoden ikäisenä.
Hänen ensimmäisiä töitään oli Habitat 67 -asuinrakennus Montrealin maailmannäyttelyä varten. Safdien suunnittelema hotellikasino ja viihdekeskus Marina Bay Sands Singaporessa avattiin vuonna 2010. Safdie suunnitteli keskukseen myös tieteen ja taiteen museon. Safdien viimeisimpiä suunnittelutöitä on myös Arkansasin Bentonvilleen nouseva museo Crystal Bridges Museum of American Art.
Timo Peltomaa
Timo Tapio Peltomaa (s. 26. heinäkuuta 1968 Toijala) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli laitahyökkääjä. Hän pelasi Ilveksessä numerolla 18 ja HPK:ssa numerolla 81.
Peltomaa aloitti uransa SM-liigassa Tampereen Ilveksessä, jossa hän pelasi kaudet 1987–1995. Tämän jälkeen hän pelasi yhden kauden HPK:ssa, jonka jälkeen kiekkoili kaudet 1996–1998 Saksan DEL-liigassa, ensimmäisen kauden Frankfurt Lionsissa ja toisen Augsburger Panther. Seuraavaksi hän palasi SM-liigaan pelaten kauden Ilveksessä ja kauden 1999–2000 Rauman Lukossa. Kaudet 2000–2002 hän pelasi Ruotsissa Timrå IK:ssa, minkä jälkeen hän pelasi Ilveksessä uransa loppuun saakka kaudet 2002–2005. Peltomaa voitti Ilveksessä SM-liigan jäähykuninkuuden kaudella 1993–1994 118 minuutilla ja 2002–2003 125 jäähyminuutilla.
Los Angeles Kings varasi Peltomaan NHL:ään 1988 varaustilaisuuden kahdeksannella kierroksella numerolla 154, mutta hän ei koskaan pelannut NHL:ssä. Maajoukkueurallaan Peltomaa pelasi Suomen maajoukkueessa 89 maaottelua. Hän edusti Suomea talviolympialaisissa 1992 ja Kanada Cupissa 1991. Hän oli mukana myös vuosien 1991, 1992 ja 1993 MM-kisoissa. Vuonna 1992 Suomi saavutti ensimmäisen MM-mitalinsa voittamalla turnauksessa hopeaa.
Peltomaa nousi Ilveksessä 1980-luvun lopulla kannattajien suosioon räväkän pelityylinsä vuoksi ja olikin koko uransa pidetty pelaaja tamperelaisten keskuudessa. HPK-kaudellaan hänet valittiin fanien suosikkipelaajaksi. Myös Raumalla hän pelasi hyvän kauden vuosituhannen vaihteessa. ”Tinke” Peltomaan bravuuri oli jalkakikka, jota hän viljeli lähinnä hauskuuttakseen yleisöä. Myös hienoista läpiajoista ja rajuista tuuletuksista on jäänyt historiaan monia tarinoita. Peltomaa oli todellinen taistelija ja väriläiskä, mutta myös erittäin kova ja fyysinen voimahyökkääjä. Hän oli myös ensimmäisiä roolipelaajia Pentti Matikaisen silloisessa maajoukkueessa. Kolme maalia vuoden 1992 MM-kisoissa Ron Hextallin taakse toivat miehelle lempinimen ”Kanadan kaataja”.
Peliuransa jälkeen Peltomaa on toiminut Ilveksen juniorijoukkueiden apuvalmentajana vuodesta 2011 alkaen.
Peltomaa on jääkiekkoilun ohella toiminut muun muassa ravintolayrittäjänä sekä televisiokommentaattorina. Vuodesta 2008 on Peltomaa toiminut valokuvausalan yrityksen Valokuvia Timo Peltomaa Oy toimitusjohtajana. Yritys toimii Tampereen Lielahdessa.
Peltomaa osallistui vuonna 2012 MTV3:lla esitettyyn Mestareiden Mestarit kilpailuun sijoittuen neljänneksi.
Uskonpuhdistus
pienoiskuva|Uskonpuhdistaja Martti Luther teoksensa Kirkon Babylonian vankeudesta kannessa. Uskonpuhdistus eli reformaatio on 1500-luvulla Länsi-Euroopassa alkanut liike, joka pyrki oikaisemaan katolisen kirkon opissa näkemiään epäkohtia. Uskonpuhdistuksen taustalla oli jo kauan jatkunut paaviuden alennustila sekä levinnyt turmeltuneisuus kirkon piirissä.
Uskonpuhdistuksen aloittajana pidetään luterilaisen käsityksen mukaan yleisesti saksalaista Wittenbergin yliopiston teologian professoria, tohtori Martti Lutheria, vaikkakin jo ennen häntä jotkut "esiuskonpuhdistajat", esimerkiksi John Wycliffe ja Jan Hus, olivat hyökänneet kirkon virallista oppia vastaan. Lutherin anekauppaa vastaan suuntautuneet 95 teesiä aloittivat levitessään laajan liikkeen, joka myöhemmin sai uusia muotoja. Ranskassa olivat jo aiemmin mm. uskonpuhdistajat Guillaume Farel sekä Theodore Beze julistaneet reformoidun kirkon oppeja. Uskonpuhdistukseen liittyi Lutherin lisäksi joukko muita teologeja, joiden näkemykset poikkesivat Lutherin ajatuksista paljonkin. Niinpä katolisen kirkon jakaantuminen ei loppunut vain luterilaisten syntyyn, vaan synnytti myös anglikaanisen ja reformoidun kirkon sekä lukuisan joukon erilaisia vapaita suuntia.
Uskonpuhdistuksen keskeisiä henkilöitä olivat eräät saksalaiset, sveitsiläiset ja ranskalaiset teologit. Lutherin lisäksi tärkeimpiä olivat Ulrich Zwingli, Philipp Melanchthon ja Jean Calvin. Näiden hengellisten uskonpuhdistajien lisäksi myös maallisten ruhtinaiden valtatavoitteet korostuivat uskonpuhdistuksessa: uskonpuhdistus antoi heille tilaisuuden vapautua katolisen kirkon vallasta. Euroopassa oli lähes koko keskiajan käyty kiivasta valtataistelua paavin ja piispojen sekä maallisten ruhtinaiden vallanjaosta (muun muassa investituurariita). Esimerkiksi Ruotsin uskonpuhdistus toteutettiin täysin kuningasjohtoisesti, sillä se tarjosi kuningas Kustaa Vaasalle mahdollisuuden ottaa kirkko hallintaansa ja peruuttaa sen runsas omaisuus kruunulle. Toinen tärkeä esimerkki oli Henrik VIII:n johdolla toteutettu uskonpuhdistus Englannissa.
Suomen kielessä termiä uskonpuhdistus on alettu käyttää 1840-luvulta. Tätä ennen kirjallisissa yhteyksissä on käytetty pääasiassa termiä reformaatio. Sittemmin termi uskonpuhdistus on vakiintunut suomen yleiskieleen, vaikkakin termiä reformaatio on alettu käyttää ekumeenisissa ja kansainvälisissä yhteyksissä.
Uskonpuhdistuksen taustaa
Uskonpuhdistuksen taustalla on katolisen kirkon ongelmalliseksi koettujen käytäntöjen ja opinkappaleiden suhde Raamattuun. Keskeisiksi kiistakysymyksiksi muodostuivat erityisesti käsitys pelastuksesta ja kysymys kirkon viran, etenkin paavin auktoriteetista.
Paaviuden tila
thumb|200px|left|[[Aleksanteri VI, yksi historian arvostelluimmista paaveista.]]
Uudelle ajalle tultaessa paavius oli laitoksena yli tuhatvuotias, mutta vasta myöhäiskeskiajalla paavin valta oli kivunnut huippuunsa. Aivan 600-luvun alussa hallinneen paavi Gregorius Suuren on katsottu siirtäneen läntisen kristillisyyden uudelle ajalle, ja hänen kautensa jälkeen paavien uskonnollinen ja maallinen valta-asema oli huomattavasti vahvistunut.
Myöhäiskeskiajalla ja uuden ajan alussa paavin suuri maallinen valta ja rikkaus johtivat väärinkäytöksiin. Yksi esimerkki turmeltuneista renessanssipaaveista oli Innocentius VIII, jonka kuoltua paavinistuin oli sekasortoisessa tilassa. Jo hänen hallintokaudellaan kansalaiset olivat antaneet hänelle pilkkanimen ”Rooman isä” hänen lukuisten aviottomien lastensa vuoksi, eikä paavien moraali parantunut hänen kuoltuaankaan. 1400-luvun lopulla etevän lääkärin kerrotaan pystyneen tutkimaan paavin hovissa kaikkia siihen aikaan tunnettuja seitsemää kuppatautia.
Tuleva paavi Aleksanteri VI onnistui 1492 lahjomaan kardinaalien enemmistön, minkä jälkeen hän nousi paaviksi. Paavi aloitti kautensa lupaavasti, mutta pian hän lopetti uskonnollisen työn ja keskittyi kokoamaan itselleen rikkauksia. Hän jakoi lapsilleen sekä kirkollisia virkoja että maa-alueita Kirkkovaltiosta. Paavi myös suunnitteli tekevänsä Kirkkovaltiosta maallisen valtion ja antavan sen sitten pojalleen.
Filiátes
Filiátes on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Φιλιατών, Dímos Filiatón), joka sijaitsee Thesprotian alueyksikössä Epeiroksen alueella. Koko kunnan pinta-ala on 590,6 neliökilometriä ja väkiluku 7 710. Varsinaisen Filiáteen kaupungin väkiluku on 2 512 (vuonna 2011).
Uskonpuhdistus
Paaviuden tila
Aleksanteri VI kuoli 1503. Hänen seuraajansa oli Julius II, joka keskittyi mieluummin sodankäyntiin kuin uskonnolliseen työhön. Hänestä kertoo vuonna 1513 ilmestynyt kirjoitus Julius exclusus (”Ulos jätetty Julius”). Kirjoitus kuvaa kuollutta Julius II:ta, joka yrittää päästä Taivaaseen mutta jota ei päästetä sisään. Kirjoituksen lopussa paavi yrittää vielä avata taivaanportteja aarrekammionsa avaimella.
Vaikka useat renessanssipaavit olivat moraaliltaan turmeltuneita, monet heistä pyrkivät kuitenkin myös panostamaan tieteisiin ja taiteisiin ja kehittämään Roomaa uusilla rakennushankkeilla. Siinä heitä arvosteltiin kirkon ja sen johtamisen laiminlyönnistä. Juuri tähän Julius exclusus puuttui kuvaamalla paavi Juliuksen Pietarille Taivaassa pitämää puhetta. Kun Julius kertoo Rooman ”loistavista palatseista, hyvätuloisista papeista, useista rikkaista ja aseistetuista piispoista, purppuraan puetuista kardinaaleista” ja ”sotakoneista ja palavista soihduista” ja kysyy Pietarin mielipidettä paavin hovin loistosta, Pietari vastaa: ”Näen maallisen tyrannin, Kristuksen vihollisen ja kirkon turmelijan”.
Katolisen kirkon arvostelijat ennen uskonpuhdistusta
thumb|200px|[[Jan Hus poltettiin roviolla Konstanzin kirkolliskokouksen aikana.]]
Filiátes
Filiátes sijaitsee Kreikan luoteiskulmassa Joonianmeren rannalla vastapäätä Korfua, Albanian rajan pinnassa. Nykyinen Filiáteen kunta muodostui, kun Filiátes ja Sagiáda yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Filiáteen kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Uskonpuhdistus
Katolisen kirkon arvostelijat ennen uskonpuhdistusta
Paaviuden alennustila oli herättänyt yksittäisten teologien ja piispojenkin keskuudessa halua korjata kirkon ongelmia. Näkyviä varhaisia uskonpuhdistajia olivat olleet John Wycliffe Englannissa ja Jan Hus Tšekissä. Heidät molemmat tuomittiin harhaoppisina, ja Jan Hus poltettiin elävältä Konstanzin kirkolliskokouksen aikana. Näiden yksittäisten paavin arvostelijoiden lisäksi paavin ylivalta-asemaa oli alettu kyseenalaistaa myös kirkolliskokousten piirissä.
Suuren skisman aikana läntinen kristillisyys oli jakautunut useisiin leireihin, jotka kukin tunnustivat omaa paaviaan. Kiistan ratkaisua oli yritetty hakea kirkolliskokouksista. Pisassa pidetty kirkolliskokous oli vain lisännyt skismaan kolmannen osapuolen taistelemaan paavinkruunusta, mutta Konstanzin kokouksessa onnistuttiin lopettamaan skisma ja valitsemaan paaviksi Martinus V. Kirkolliskokous myös vaati, että siitä eteenpäin kokous tulisi pitää korkeintaan kymmenen vuoden väliajoin. Ajatus paavin yläpuolella olevasta konsiilista osoittautui toimimattomaksi, sillä seuraavat paavit pitivät tiukasti kiinni ylivallastaan. Baselissa kokoontunut kirkolliskokous ei tuottanut juurikaan konkreettista tulosta. Sen päätyttyä paavi Pius II hyökkäsi voimakkaasti kirkolliskokousaatetta vastaan. Myöskään uskonpuhdistuksen kynnyksellä pidetty viides lateraanikonsiili (1512–1517) ei pystynyt muuttamaan kirkon epäkohtia. Se kyllä arvosteli kirkon silloista tilaa ja vaati uudistuksia, mutta paavi oli kokousta voimakkaampi eikä konsiilin päättämiin toimenpiteisiin ryhdytty.
Pietarinkirkko ja anekauppa
Katolisen opin mukaan synneistä oli mahdollisuus vapautua joko hyvitystöiden taikka kiirastulen kautta. Myöhäiskeskiajalla anekirjeistä eli ostettavista vapautuksista muodostui yhä kasvava tulonlähde paavin kuurialle. Rahoja ei kuitenkaan käytetty esimerkiksi köyhien auttamiseen, vaan puolet tuloista kuului paavi Leo X:lle ja puolet tämän valtuuttamalle ”anekomissaarille”, Mainzin arkkipiispa Albrechtille. Saatuaan paavilta luvan anekaupan harjoittamiseen kahdeksaksi vuodeksi arkkipiispa laati kaupalle seuraavanlaiset säännöt:
Yksi kohde anekaupasta saaduille varoille oli Pietarinkirkon rakentaminen. Kirkon rakentaminen vaati paljon varoja, joita kerättiin kirkon siunaamalla anekaupalla pohjoista Eurooppaa myöten, mikä johti lopulta uskonpuhdistukseen ja protestanttisten kirkkojen eroamiseen katolisesta kirkosta.
Uskonpuhdistus alkaa Lutherista
thumb|left|[[Martti Luther]]
95 teesiä
Vuonna 1517 saksalainen augustinolaismunkki Martti Luther julkaisi 95 teesiä katolisen kirkon anekauppaa vastaan. Teesit sisälsivät paavin oppia kyseenalaistavia ajatuksia: ”Joka luulee anekirjeen takaavan itselleen autuuden, hän tulee oppi-isineen iankaikkisesti tuomituksi"” (teesi 32), ”Jokaisella kristityllä on, jos hänen katumuksensa on todellinen, täydellinen anteeksianto rangaistuksesta ja syynalaisuudesta, ja se kuuluu hänelle ilman anekirjeitäkin” (teesi 36) tai ”Opetettakoon kristityille, että se, joka antaa köyhälle tai lainaa tarvitsevalle, tekee paremmin, kuin jos hän lunastaisi aneen” (teesi 43).
Lutherin ajatusten leviämistä helpotti Johannes Gutenbergin keksimä painokone. Aluksi teesit eivät juuri kiihdyttäneet tunteita, eikä Luther siten joutunut väittelemään niiden oikeaoppisuudesta. Joulukuussa 1517 teesit painettiin, ja sen jälkeen ne alkoivat levitä ympäri Saksaa. Ehkä innokkaimman vastaanoton ne saivat humanistien piirissä. Muun muassa tunnettu ajattelija Erasmus Rotterdamilainen tuki alussa Lutheria.
Katolinen kirkko reagoi teeseihin
pienoiskuva|Kardinaali [[Cajetanus kuulustelee Lutheria.]]
Lopulta tuli päätös, ettei Lutheria vaadita saapumaan Roomaan, vaan paavin legaatin kardinaali Cajetanuksen piti suorittaa kuulustelut Augsburgin valtiopäivien yhteydessä. Kuulusteluissa ei kuitenkaan edistytty, sillä Cajetanuksen vaatimuksista huolimatta Luther ei perunut näkemyksiään. Luther alkoi kuulustelujen aikana pohtia jopa sellaista mahdollisuutta, että paavi itse oli antikristus. Luther yritti vielä vedota paaviin saadakseen uuden kuulustelun. Samassa pyynnössä Luther totesi Cajetanuksen olevan toimissaan epäpätevä ja puolueellinen. Lokakuussa 1518 Luther lopulta pakeni paavin lähettilään luota muutaman ystävänsä avustuksella.
Arvostelua paavia ja kirkkoa vastaan
Kesäkuussa 1519 Leipzigissa järjestettiin kirkon opetuksista yli kolmiviikkoinen väittely, Leipzigin väittely. Väittelijöinä olivat Luther, Andreas Karlstadt ja Johann Eck. Väittelyn ensimmäisenä aiheena oli vapaa tahto, josta keskustelivat Karlstadt ja Eck. Lutherin ja Eckin väittely paaviudesta alkoi 4. heinäkuuta. Keskustelussa Luther otti sola scriptura -kannan, jossa hän nosti Raamatun arvovallan paavin ja kirkolliskokousten yläpuolelle. Eck taas syytti Lutheria Wycliffen ja Husin ajatusten omaksumisesta, mihin Luther vastasi muun muassa: ”Mitä tulee Husin lausumaan, että ’ei ole autuuden ehto uskoa, että Rooman kirkko on kaikkien muiden yläpuolella’, niin en välitä siitä, onko se peräisin Wycliffeltä vai Husilta.” Samoin Eck syytti Lutheria kirkolliskokouksen hylkäämisestä.
Väittely ei tuonut ratkaisua kiistoihin, vaan pikemminkin jakoi teologeja entisestään. Leipzigin teologien piirissä Eckin katsottiin voittaneen väittelyn, kun taas humanistit pitivät Lutheria voittajana. Eri yliopistoilta pyydettiin väittelystä laadittujen selostusten pohjalta mielipidettä asiassa. Leuvenin ja Kölnin yliopistot ilmoittivat heti vastustavansa Lutherin esittämiä ajatuksia.
Väittelyn vain kärjistettyä riitaa Luther alkoi hahmotella kirjallisesti kirkon uudistamiseen tähtäävää ohjelmaansa. Kesällä ja syksyllä 1520 hän kirjoitti kolme merkittävää teosta, Saksan kansan kristilliselle aatelille, Kirkon Babylonian vankeudesta ja Kristityn vapaudesta. Niistä Saksan kansan kristilliselle aatelille vetosi keisari Kaarle V:een ja totesi, ettei Raamatun tulkinta ollut vain piispojen ja paavin etuoikeus. Siten Luther kehotti maallisia säätyjä ryhtymään paavin ja piispojen puolesta kirkon uudistamiseen, mikäli nämä itse eivät siihen suostuisi. Samoin Luther asetti maalliset ammatit samalle tasolle pappien ammatin kanssa. Tällöin papisto ei olisi esimerkiksi talonpoikien yläpuolella. Kirkon Babylonian vankeudesta taas esitteli Lutherin käsitystä sakramenteista. Hän kyseenalaisti katolisen kirkon seitsemän sakramenttia, joista vain ehtoollisen ja kasteen hän hyväksyi täysin, ripin taas osittain. Kristityn vapaudesta sisälsi Lutherin näkemyksen, jonka mukaan "kristitty on riippumaton ja vapaa kaikesta eikä kenenkään alamainen" mutta "on velvollinen palvelemaan kaikessa ja on jokaisen alamainen". Nämä kolme kirjoitusta asettivat kyseenalaisiksi useita kirkossa hyväksyttyjä näkemyksiä.
Luther julistetaan pannaan
Vuonna 1519 Saksan vaaliruhtinaat olivat valinneet keisariksi Kaarle V:n. Paavin ei tarvinnut enää ajatella suhteitaan Lutherin vaaliruhtinaaseen, sillä tätä ei paavin harmiksi ollut valittu keisariksi. Kesäkuussa 1520 paavi Leo X antoi bullan Lutheria vastaan. Bullassa paavi uhkasi julistaa Lutherin harhaoppisena pannaan, mikäli tämä ei kuudessakymmenessä päivässä peruisi teesejä. Bullaa oli jo saman vuoden tammikuussa edeltänyt Lutheria vastaan nostettu syyte kerettiläisyydestä. Bullan taustalla oli Lutherin väittelykumppani Leipzigista, sillä Johann Eck oli heti väittelyn jälkeen matkannut Roomaan saadakseen paavin esittämään Lutherille pannauhkauksen.
Luther itse kiivastui paavin uhkauksista ja puolestaan ekskommunikoi paavin omalta osaltaan. Hän järjesti ylioppilaiden kanssa Wittenbergissä polttotilaisuuden, jossa paloi paavin bullakirjeen lisäksi myös joukko kanoniseen lakiin liittyviä teoksia. Ele oli merkittävä, sillä kanoninen laki oli keskiajalla erittäin merkittävä niin kirkko-oikeuden kuin maallisenkin oikeuden kannalta. Polttaminen ei herättänyt pelkkää tyytyväisyyttä Wittenbergin asukkaissa. Lutherin kollegankin tiedetään kirjoittaneen tapauksesta: "Mitä tuo kapinen munkki julkeaakaan tehdä?" Lutherin ja paavin kiista aiheutti kuohuntaa koko saksalais-roomalaisen keisarikunnan alueella, mistä paavin lähettiläs raportoi Roomaan:
Paavi julisti Lutherin pannaan, mutta ajoitus oli väärä ja vain kiihdytti katolisen kirkon vastustajien mieliä. Luther toivoi keskustelua paavin ja uudistusmielisten kanssa, jotta katolisen kirkon epäkohdat saataisiin korjattua. Paavi kieltäytyi kuuntelemasta Lutherin esittämää kritiikkiä mutta tuomitsi silti tämän ajatukset. Seurauksena oli, ettei epäkohdista puhuttu ja opillisia väittelyitä aiheesta järjestettiin vain muutamissa kaupungeissa.
Luther valtakunnankirouksessa
pienoiskuva|Luther puolustaa näkemyksiään Wormsin valtiopäivillä
Luther puolusti valtiopäivillä kirjoituksiaan ja kieltäytyi peruuttamasta niitä. Tämän jälkeen Kaarle V vaati Lutherin tuomitsemista harhaoppisena. Kovista vaatimuksistaan huolimatta keisari suostui takaamaan Lutherille vapaan kulkuoikeuden myös kotimatkalle. Muutaman viikon kuluttua keisari sai allekirjoitettavakseen Wormsin ediktin, jossa Luther päätettiin julistaa valtakunnankiroukseen. Kirous merkitsi käytännössä, että kenellä tahansa oli oikeus vangita Luther ja tuoda hänet keisarin eteen. Lisäksi Lutherin teokset määrättiin poltettavaksi, ja niiden painaminen, ostaminen ja myyminen kiellettiin ehdottomasti. Samoin ihmisiä kiellettiin majoittamasta, syöttämästä ja juottamasta Lutheria, eikä minkäänlaista tukea saanut antaa hänelle sanoin eikä teoin. Myös Lutherin kannattajien omaisuuden vainoaminen ja ryöstäminen sallittiin.
Wormsin valtiopäivien jälkeen Lutherin olinpaikka ei ollut yleisessä tiedossa. Monet uskoivat hänen jo kuolleen vastustajiensa salamurhan uhrina, mutta todellisuudessa vaaliruhtinas Fredrik Viisas oli järjestänyt hänet turvapaikkaan Wartburgin linnaan.