cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Thomas Hicks
Kilpailun olosuhteet olivat raskaat, sillä lämpötila oli 28 °C ja juoksu käytiin pääasiassa auringonpaisteessa. Hicksille annettiin 27 kilometrin kohdalla milligramma strykniiniä munanvalkuaisen kanssa. Sama hoito toistui 32 kilometrin kohdalla, jolloin hänelle annettiin valkuaisen lisäksi brandyä. Viimeisillä kilometreillä Hicks sai vielä lisää brandyä. Myöhemmin hänen valmentajansa Charles P. Lucas kirjoitti, että Hicksin voitto johtui suurelta osalta kilpailijoita paremmasta juoksun aikaisesta huollosta.
Parhaat vuodet
Parhaat vuodet on suomalainen 42-osainen draamasarja, joka esitettiin MTV3:lla vuosina 2000 ja 2002. Sarja on jatkoa vuosina 1996–1998 esitetylle Ihmeidentekijät-sarjalle.
DVD-julkaisut
Parhaat vuodet -sarja on julkaistu DVD:llä kahdessa osassa vuonna 2011. Ensimmäinen osa sisältää jaksot 1–18 kolmella DVD:llä, toinen jaksot 19–42 neljällä DVD:llä. Levyillä ei ole lisämateriaalia.
Laura Dern
Dern syntyi tunnettuun sukuun: hänen vanhempansa Bruce ja Diane Ladd ovat itse näyttelijöitä, ja demokraattipoliitikko George Dern oli isän isoisä. Hänellä oli vanhempi sisar, joka hukkui puolentoista vuoden ikäisenä, ennen Laura Dernin syntymää.
Dern oli vuonna 1992 ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi. Hän on nelinkertainen Emmy-ehdokas (1992, 1994, 1997, 2008), ja hänelle on myönnetty Golden Globe 1993 ja 2009.
Dern oli naimisissa muusikko Ben Harperin kanssa vuosina 2005–2013. Parilla on kaksi lasta (s. 2001 ja 2004). Dern myös seurusteli vuonna 1991 suomalaisen elokuvaohjaajan Renny Harlinin kanssa.
ABC Signature
ABC Signature (aik. Touchstone Television ja ABC Studios) on yhdysvaltalainen televisioyhtiö ja Touchstone Picturesin tytäryhtiö. Se perustettiin vuonna 1985 ja sai nykyisen nimensä vuonna 2007 ja sitten vuonna 2020.
ABC Studios tuottaa televisiosarjoja lähinnä Disneyn kanaville, ABC:lle ja muille ABC:n omistamille kanaville. Se on tuottanut televisiosarjoja myös muun muassa CBS:lle ja NBC:lle.
Frode Andresen
thumb|Andresen MM-kisoissa 2008 Frode Andresen (s. 9. syyskuuta 1973 Rotterdam, Alankomaat) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Hän on olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Andresen syntyi Rotterdamissa ja vietti yhteensä vuoden elämästään Kapkaupungissa Etelä-Afrikassa, Lagosissa Nigeriassa ja Nairobissa Keniassa.
Frode Andresen aloitti ampumahiihtouransa vuonna 1985. Hän on osallistunut kolmiin olympialaisiin, kolmiintoista maailmanmestaruuskisoihin ja hiihtänyt maailmancupia kaudesta 1992–1993 lähtien. Hänellä on maailmancupin osakilpailuista 15 ykkössijaa, 15 kakkossijaa ja 17 kolmossijaa.
Wildeshausen
Wildeshausen on Oldenburgin piirikunnan pääkaupunki, Ala-Saksin osavaltiossa, Saksassa. Asukkaita Wildeshausenissa oli 31. joulukuuta 2006 18 554 ja väestötiheys oli 207 as/km². Kaupungin pinta-ala on 89,47 neliökilometriä. Wildeshausenin pormestari on Dr. Kian Shahidi.
Frode Andresen
Andresen on kilpaillut myös maastohiihdon maailmancupissa parhaana saavutuksenaan 8. sija Holmenkollenin kisojen 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa maaliskuussa 2008.
Wildeshausen
Wildeshausenin yhteistyökaupunki on Ranskassa sijaitseva Evron.
Kaupunginosat
Wildeshausen muodostuu seuraavista kaupunginosista
Kuuluisia asukkaita
thumb|200px|Remter
The Great Giana Sisters
The Great Giana Sisters on Time Warp Productionsin kehittämä ja Rainbow Artsin julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna Amigalle, Amstrad CPC:lle, Atari ST:lle ja Commodore 64:lle. Commodore 64 -version introssa pelin nimeksi mainitaan The Great Gianna Sisters.
Kehitys ja julkaisu
Pelin grafiikasta vastasi Manfred Trenz ja pelin toinen suunnittelija sekä sen ohjelmoija oli Armin Gessert. Musiikin sävelsi Chris Hülsbeck.
The Great Giana Sisters muistuttaa vahvasti Nintendon Super Mario Bros. -peliä. Commodore 64 -version kannessa oli jopa Nintendon peliä pilkkaava lause "The brothers are history".
Vahvistamattoman huhun mukaan Nintendon uhattua Rainbow Artsia oikeustoimilla Rainbow Arts veti The Great Giana Sistersin myynnistä pian sen julkaisun jälkeen ja peruutti lisäksi ZX Spectrumille suunnitellun version julkaisemisen.
Fontanka
thumb|320px|Pietarin kartta vuodelta 1776. Fontanka laskee mereen vaaleanpunaisen keskusta-alueen eteläreunaa seuraten, erottuaan Nevasta tummanvihreän puistoalueen itäpuolella (merkitty kirjaimella "O").
The Great Giana Sisters
Kehitys ja julkaisu
Alkuperäiset kopiot pelistä ovat nykyään korkeissa hinnoissa keräilijöiden keskuudessa. Huolimatta pelin huonosta saatavuudesta videopelimarkkinoilla pelin luvaton kopiominen on vienyt sen nopeasti kulttimaineeseen. Krakkerit ovat myös muuntaneet pelin spritejä luodakseen Commodore 64:lle ad hoc -version Super Mario Bros. -pelistä.
Fontanka
Fontanka on Nevan suuhaara Pietarin kaupungissa Venäjällä. Se irtautuu Nevasta vasemmalle Liteinin ja Troitskin siltojen puolivälistä Kesäpuiston kohdalla ja laskee Nevan suistoon Gutujevskin saaren pohjoispuolella lähellä Pietarin satamaa. Fontanka on pituudeltaan 6,7 km, leveydeltään enimmillään 70 m ja syvyydeltään enimmillään 3,5 m.
The Great Giana Sisters
Tarina
Kaksi sisarta nukahtaa ja herää unimaailmassa, jossa heidän täytyy voittaa esteitä, vihollisia ja kerätä jalokiviä kulkiessaan eri tasoilla. Lopulta he kohtaavat pahan lohikäärmeen, jota vastaan he taistelevat ja keräävät timantin, joka avaa portin takaisin todelliseen maailmaan.
Fontanka
Historia
Ennen vuotta 1719 jokea kutsuttiin "Nimettömäksi", sittemmin Fontannajaksi. Nimi Fontanka ("suihkulähde") juurtui käyttöön 1737 sen jälkeen, kun Kesäpuiston suihkukaivot rakennettiin, sillä niiden vesi nostettiin Fontankasta. 1700-luvun puoliväliin saakka Fontanka toimi Pietarin eteläisenä rajana. Arkkitehti Andrei Kvasov suunnitteli kanavan penkeröinnin 1780-1789.
The Great Giana Sisters
Musiikki
The Great Giana Sistersin tunnusmusiikki on hyvin tunnettu chiptune-musiikin harrastajien piireissä ja erityisesti SID-fanien keskuudessa. Valintaruudun musiikkia on soitettu chiptune-musiikkiin erikoistuneilla nettiradioasemilla. Pelin musiikkia on myös esitetty täyden orkesterin voimin kolmannessa Symphonic Game Music Concertissa vuonna 2005. Lisäksi ruotsalaisen Machinae Supremacy -yhtyeen The Great Gianna Sisters -kappale on cover-kappale pelin teemamusiikista.
Fontanka
Palatsit
Fontankan rantakadun varsilla on monia huomattavia aatelispalatseja, kuten Pietari Suuren kesäpalatsi, Šuvalovin palatsi, Ostankinon palatsi, jossa toimii nykyään Anna Ahmatovan museo, Beloselski-Belozerskin palatsi ja keisarillinen Anitškovin palatsi, jossa Nikolai II asui ennen valtaistuimelle nousuaan.
The Great Giana Sisters
Seuraajat
Vuonna 2005 pelistä julkaistiin matkapuhelinversio nimeltään Armin Gessert's Giana Sisters. Sittemmin myös Nintendo DS:lle on julkaistu uudelleenlämmitelty versio vanhasta klassikosta nimellä Giana Sisters DS.
Fontanka
Fontankan sillat
thumb|[[Nevan valtakatu ylittää Fontankan Anitškovin siltaa pitkin.]] thumb|Anitškovin palatsi Nevan valtakadun ja Fontankan kulmassa. thumb|[[Lomonosovin silta.]] thumb|Egyptiläinen silta ylittää Fontankan Lermontovin prospektin kohdalla.
Fontankan ylittää viisitoista siltaa, joista näyttävimmät ovat Nevan valtakadun kohdalla joen ylittävä Anitškovin silta, Lomonosovin silta, ja sfinksein koristeltu Egyptiläinen silta. Alla luetellaan Fontankan sillat.
Espanjan alueet Pohjois-Afrikassa
Espanjaan kuuluu itsehallintoalueiden ja maakuntien lisäksi joukko alueita Pohjois-Afrikassa Marokon rannikolla. Espanjan kielessä alueista on historiallisesti käytetty yhteisnimitystä plazas de soberanía. Alueet ovat kuuluneet Espanjalle 1500- ja 1600-luvuilta lähtien ja tunnustaessaan Marokon itsenäisyyden vuonna 1956 Espanja ei luopunut alueiden hallinnasta. Kansallismieliset tahot Marokossa ovat vaatineet alueiden liittämistä Marokkoon.
The Great Giana Sisters
Vastaanotto
Pelin Commodore 64 -versio on saanut Commodore User -lehden arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Espanjan alueet Pohjois-Afrikassa
ja pieniin :
Jälkimmäiseen joukkoon voidaan laskea myös Isla Perejil, pieni asumaton saareke lähellä Ceutaa. Se ei kuitenkaan ole varsinainen plaza de soberanía, vaan pikemminkin ei-kenenkään-maata. Joskus joukkoon lasketaan myös 90 kilometriä Almerían maakunnan rannikosta etelään Alboráninmerellä sijaitseva Isla de Alborán, joka kuitenkin hallinnollisesti kuuluu maakunnan pääkaupunkiin Almeríaan.
Alueiden rajoilla on ollut ongelmia 1990-luvulta alkaen laittoman maahanmuuton yritysten takia. Ceuta ja Melilla on aidattu kolmemetrisin aidoin joiden huippua kiertää piikkilanka.
Menesjärvi
Menesjärvi on järvi Inarissa Lemmenjoen itäpuolella. Järven läpi virtaa Menesjoki, joka laskee Paatariin. Sen laajuus on vanhempien tietojen mukaan 7,5 neliökilometriä. Järviwikin mukaan sen laajuus on 6,323 km². Se kuuluu Paatsjoen vesistöön.
Järven rannalla sijaitsee Menesjärven kylä.
Torjuntasukeltaja
Torjuntasukeltaja on sotilassukeltaja, jonka tehtäviä ovat mm. erilaiset tarkastussukellukset. Sotilassukeltajien nimitykset vaihtelevat eri maissa ja ovat vaihdelleen eri aikakausina. Nimitys torjuntasukeltaja on ollut käytössä Suomessa.
Suomessa osa laivaston kouluttamista sukeltajista on nimitetty torjuntasukeltajiksi. Torjuntasukeltajien tehtäviä ovat mm. alusten ja satamapaikkojen tarkastukset.
Torjuntasukeltajat on toisinaan virheelliseti sekoitettu työsukeltajiin. Laivaston työsukeltajat koulutetaan omalla kurssillaan. Kurssilla perehdytään pintailmalaitteiden käyttöön ja työsukellusmenetelmiin.
Ähtävänjoki
pienoiskuva|Näkymä valtatien 8 sillalta. pienoiskuva|Pieni niva Hjuforsin silallan alla. Ähtävänjoki on Pohjanmaalla Pedersöressä ja Etelä-Pohjanmaalla Evijärvellä virtaava 61 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa yli 180 kilometriä  pitkästä Ähtävänjoen vesistön pääuomasta sen alimman kolmanneksen. Ähtävänjoki alkaa Evijärvestä ja se laskee Luodonjärveen. Luodonjärvi on Perämerestä erotettu tekojärvi.
Joen kulku
Joki alkaa Evijärven luoteispäästä Puotilahden viereisestä lahdesta. Joen luontainen reitti olisi Isosaaren molemmat puolet, mutta päävirta kulkee pohjoista Kaarenhaaraa pitkin. Joessa on täällä pohjapato, joka sääntelee Evijärven vedenpintaa. Alkuosuutta kutsutaan kartassa Moskuanvirraksi. Timoseen mennessä löytyy joesta kaksi koskea, kunnes tulee Kattilakosken voimalan padot. Joen kulkua on muutettu Timosen jälkeen ja Kattilakoskella. Joki on muutettu 2,2 kilometriä pitkäksi patoaltaaksi, joka päättyy vesivoimalaitokseen. Joki on altaassa 1,2 metriä alempana kuin Evijärvessä.
Kattilakoskelta joki virtaa mutkitellen seitsemän kilometriä pohjoiseen päin. Hjulforsissa on joessa suuria saaria kuten esimerkiksi Hattarsholmen, joka sijaitsee Juurijärven vieressä. Joessa on täällä laaja Hjulkosken alle syntynyt suvanto Hjulkoskedan. Joki kääntyy Laaminjärven vierestä ja haarautuu hetkeksi Micksholmenin ympäri. Lamabackanin ympäristössä on joen äärellä vielä Lilla Lame ja Kiiskisenjärvi. Tämän jälkeen kääntyy joki neljäksi kilometsiksi länteen päin saapuen Lappforsiin. Joen kulku on täällä hyvin vaihteleva, osittain Björkforsin voimalan takia, ja muutamia joen rantametsiä on otettu luonnonsuojelualueiksi. Lappforsin jälkeen joen ympäristö on maatalousvaltainen ja joki on aiempaa jyrkempi, jolloin edessä on vielä viisi vesivoimalaitosta. Joki virtaa yli viisi kilometriä Lappforsista Finnholmiin pohjoiseen päin. Vaikka joessa on Finnholmin voimalaitos, virtaavat Oxhålsforsenin saarien erottamat rinnakkaiset kosket vapaina. Joki kääntyy Finnholmista kohti luodetta koko alajuoksun matkalle. Alussa on Humalssa sijaitseva Hattarin voimalaitos, parin kilometrin jälkeen Värnån voimalaitos, ja joiden jälkeen joki saapuu Ähtävään. Kirkonkylässä joki alittaa kantatien 68, joka jatkaa Pietarsaareen joen pohjoispuolella. Joki virtaa peltoaukeiden keskellä ja siihen yhtyy Ytteressessä koillisesta tuleva Mattbäcken. Taajama-alueen asutus tulee joelle etenkin pohjoisrannassa. Ennen Kolppin taajamaa joen ylittää rautatie ja pian sen jälkeen valtatie 8. Joki ei laske suoraan Luodonjärveen, vaan siihen yhtyy ensin Purmonjoki vasemmalta ja joet laskevat yhteistä uomaa myöten tekojärven Storfjärdeniin.
Vesivoimalat
Ähtävänjoessa on toiminnassa seitsemän vesivoimalaitosta, joiden yhteinen kapasiteetti on 7,1 megawattia (MW) ja vuosituotanto 35,9 gigawattituntia (GWh). Niistä alimmat kaksi ovat Herrforsin voimalaitos (omistaa Herrfors: teho 0,5 MW ja vuosituotanto 3,0 GWh) Kolpissa ja Långforsin voimalaitos (teho 1,1 MW ja vuosituotanto 4,4 GWh) ennen Ytteresseä. Ähtävän taajaman itäpuolella toimii Värnån voimalaitos (Värnåfors, 0,6 MW ja 4,5 GWh), joka alkujaan on rakennettu 1920, mutta sittemmin laajennettu ja nykyaikaistettu. Vuonna 1993 siihen vaihdettiin toinen vesiturbiini. Sen omistaa Esse Elektro-Kraft Sen putouskorkeus on 4,5 metriä. . Ei kaukana edellisestä, mutta jo keskijuoksulla, on Kvarnforsenissa toimiva Hattarin voimalaitos (1,1 MW ja 4,4 GWh). Hattar valmistui ja otettiin käyttöön vuonna 1981 ja sen omistaa Esse Elektro-Kraft. Siitä parin kilometrin päässä sijaitsee Finnholmin voimalaitos (0,7 MW ja 3,8 GWh). Lappforsin yläpuolella eli Ähtäväjoen yläjuoksulla on Björkforsin voimalaitos (1,2 MW ja 6,8 GWh). Björkforsista seitsemän kilometrin päässä sijaitsee viimeinen Kattilakosken voimalaitos (1,9 MW ja 9,0 GWh). Sen putouskorkeus on 4,5 metriä. Ähtävänjoen yläjuoksu on tasaista ja pudotus on voimalaitokselle liian pientä.
YK:n kestävän kehityksen toimikunta
YK:n kestävän kehityksen toimikunta (CSD, ) edistää YK:n kestävän kehityksen toimintaohjelma Agenda 21:n täytäntöönpanoa. Se toimii YK:n talous- ja sosiaalineuvoston alaisuudessa.
The Lancet
The Lancet on Lontoossa viikoittain ilmestyvä arvostettu    brittiläinen, englanninkielinen lääketieteen aikakauslehti. Lehteä julkaisee Elsevier, joka on osa brittiläis-hollantilaista kustantajaa Reed Elsevier. Lancetin perusti 1823 englantilainen lääkäri Thomas Wakley, ja se sai nimensä pienen kirurginveitsen lansetin sekä lansettityylisten ikkunoiden mukaan.
YK:n kestävän kehityksen toimikunta
Toimikunnan perustaminen
Toimikunta perustettiin joulukuussa 1992 YK:n 49. yleiskokouksen päätöksellä tukemaan kestävää kehitystä ja edistämään Rion Earth Summitissa hyväksytyn toimintaohjelma Agenda 21:n toimeenpanoa.
The Lancet
The Lancet on eräs maailman vanhimpia ja arvossa pidetyimpiä lääketieteellisiä julkaisuja. Sitä voidaan pitää monien nykyajan lääketieteellisten lehtien suoranaisena esikuvana. Lehden artikkelit ovat vertaisarvioituja ja se julkaisee laaja-alaisesti niin uutta tutkimusta, arvioita aiemmista tutkimuksista kuin myös kommentaareja. Lisäksi julkaistaan muun muassa arvioita lääketieteellisistä kirjoista ja alan uutisia. Lehden nauttima suuri arvostus tarkoittaa, että sen kirjoituksia lainataan laajasti tiedotusvälineissä kaikkialla maailmassa. Lukijoita sillä on ympäri maailmaa, ja sen 1996 avatuilla Internet-sivuilla yli miljoona käyttäjää. Lancetin nykyinen päätoimittaja on Richard Horton. Thomson Reutersin (nyk. Clarivate Analytics) Journal Citation Reportsin laskelmien mukaan lehden vaikuttavuuskerroin oli 45,217 vuonna 2014.
YK:n kestävän kehityksen toimikunta
Toimikunnan istunnot
Toimikunta järjestää vuosittain kahden viikon mittaisen istunnon New Yorkissa toukokuun alussa. Vuonna 2011 istunto pidetään 2.-13. toukokuuta ja aiheina ovat kuljetukset, jätehuolto, kemikaalit sekä kestävä kulutus ja tuotanto.
Vuosina 2003-2017 kutakin teemaa käsitellään kahden vuoden mittaisen syklin ajan. Ensimmäisenä vuonna tehdään katsaus aiheeseen ja etsitään parhaat käytännöt, parhaat toimintamalliesimerkit sekä niiden toteutumisen tiellä olevat esteet. Seuraavana vuonna muodostetaan toimintaohjelmia.
The Lancet
Thomas Wakleyn toimittama alkuperäinen Lancet sisälsi lääketieteen ohella myös poliittista ja kulttuurillista aineistoa, joka sittemmin on jäänyt sivuun. Wakleyn lehden eräs päämäärä oli paljastaa tuon ajan brittiläisen lääketieteen korruptio ja nepotismi, samalla kun se piti lukijakuntansa ajan tasalla alan uusimmista saavutuksista. The Lancet onkin alusta alkaen ollut reformistinen julkaisu, joka edelleen ottaa mieluusti kantaa kiistanalaisiin asioihin. Se seuraa myös tarkasti esimerkiksi Maailman terveysjärjestön WHO:n sisäistä politikointia.
Nykyään The Lancetin ohella ilmestyy myös useampia omiin aloihinsa keskittyviä Lancetin erikoislehtiä, jotka ovat omilla erikoisaloillaan arvostettuja julkaisufoorumeita. Näitä ovat esimerkiksi The Lancet Neurology (neurologia, hermotautioppi), The Lancet Oncology (onkologia, kasvainoppi) ja The Lancet Infectious Diseases (infektiotaudit eli tartuntataudit).
Lehti sai kritiikkiä kun syyskuun 2021 numeron kanteen nostettiin kuukautisia käsittelevästä artikkelista lainaus "Historiallisesti vaginallisten kehojen anatomia ja fysiologia on sivutettu." Lainauksella tavoiteltiin ilmeisesti transsukupuolisten inklusiivisuutta. Sanavalintaa pidettiin kuitenkin naisia dehumanisoivana.
Saladin
Saladin (arabiaksi: صلاح الدين يوسف بن أيوب, Ṣalāḥ al-Dīn Yūsuf ibn Ayyūb, kurdiksi: سهلاحهدین ئهیوبی, Selah'edînê Eyubî, persiaksi: صلاحالدین ایوبی, Salāh-ed-Dīn-e Ayyūbī) (noin 1138 Tikrit – 4. maaliskuuta 1193 Damaskos) oli kurdilainen muslimihallitsija, joka perusti aijubidien dynastian Egyptissä ja Syyriassa. Hän taisteli myös ristiretkeläisiä vastaan ja tuli tunnetuksi sotataidoistaan ja armeliaisuudestaan.
Henkilöhistoria
Saladin oli syntyjään kurdi. Vuonna 1152 hän astui Syyrian hallitsijan Nur al-Dinin palvelukseen ja osoitti pian pätevyytensä taisteluissa ristiretkivaltioita vastaan. Hänen sedästään Shirkuhista tuli 1169 Egyptin visiiri, mutta setä kuoli kahden kuukauden kuluttua, ja Saladin otti hänen paikkansa. Saladin teki Egyptistä aijubidien vasallivaltion Egyptin fatimidihallitsijoiden valituksista huolimatta. Hän syrjäytti Egyptin kalifaatin 1171 ja otti sulttaanin arvonimen.
Saladin ei Nur al-Dinin käskyistä huolimatta halunnut aloittaa sotaa Jerusalemin kuningaskuntaa vastaan, ja siksi Nur al-Din oli jo aloittamassa sodan Saladinia vastaan mutta kuoli 1174. Saladin käytti tilannetta hyväkseen ja valtasi Damaskoksen mutta hän ei kyennyt valtaamaan kahta tärkeää kaupunkia Aleppoa ja Mosulia, joita Nur al-Din oli hallinnut.
Vuonna 1187 Saladin hyökkäsi Jerusalemin kuningaskuntaa vastaan ja murskasi kuningaskunnan joukot Hattinin taistelussa. Hän myös vangitsi Jerusalemin kuninkaan Guy de Lusignanin. Jerusalemin kaupungin Saladin valtasi 3. lokakuuta 1187. Pian kaikki kaupungit Tyrosta lukuun ottamatta olivat hänen hallussaan.
thumb|Saladinin hauta Damaskoksessa vuonna 2008. Jerusalemin kukistuminen sai aikaan kolmannen ristiretken, jossa läntinen kristikunta valtasi takaisin Akkon kaupungin. Englannin Rikhard I Leijonamieli löi Saladinin Arsufin taistelussa 1191. Saladin ja Rikhard sopivat 1192, että Jerusalem pysyisi muslimien käsissä mutta olisi avoin kristityille pyhiinvaeltajille. Saladin kuoli seuraavana vuonna 4. maaliskuuta 1193 Damaskoksessa.
Saladin populaarikulttuurissa
Saladinin hahmo on mukana Ridley Scottin vuonna 2005 ohjaamassa elokuvassa Taivas maan päällä ja Peter Flinthin vuonna 2007 ohjaamassa elokuvassa Arn – Temppeliritari, jossa hänet esitetään viisaana ja armeliaana johtajana.
Assassin’s Creed -tietokonepelissä kaduilla toimivat julistajat mainitsevat Saladinin nimen. Saladin on mukana yhtenä tärkeimmistä hahmoista peleissä Civilization IV, Stronghold: Crusader ja Medieval 2: Total War: Kingdoms. Age of Empires II ja Stronghold: Crusader -pelissä on Saladiniin liittyvä osio. thumb|Saladinin kuva [[Dirhem|dirham-kolikossa noin vuodelta 1190.]]
Anni (Prätkähiiret)
Anni (Harley) on kuvitteellinen hahmo Prätkähiiret-sarjassa, jonka loi Rick Ungar. Hahmon ensiesiintyminen oli animaatiosarjan jaksossa Olipa kerran Marsissa, osa 1 vuonna 1996.
Hahmo
Anni on yksi vapaustaistelijoista. Hän on viehättävä, älykäs ja on myös heidän sairaanhoitajansa. Vinski oli iskenyt silmänsä Anniin, kun he olivat ensimmäisen kerran tavanneet. Oli myös toinenkin joka oli huomannut Annin, vapaustaistelijoiden johtaja Rontti. Kun Vinski alkoi verrata itseään Rontin mahtaviin kykyihin ja lahjoihin hän tunsi, ettei hänellä olisi mahdollisuuksia. Vinski ei tiennyt, että Annilla oli tunteita häntä kohtaan, eikä Ronttia. Anni järkyttyi pahasti kuullessaan Vinskin kadonneen tehtävää suorittaessaan. Vinski oli huolissaan, koska hänen ainoa toivonsa saada Anni oli hänen ulkonäkönsä. Anni hoiti Vinskin haavat ja teki tälle naamion jota hän pitää edelleen peittääkseen arvet. Vapaustaistelijoiden joukossa ollut Masi sieppasi Annin. Vuoden 2006 sarjassa hänen kerrottiin sieppauksen myötä jääneen elämään Rottien kanssa, kun marsilaiset hiiret eivät löytäneet häntä. Anni ystävystyi häntä auttaneiden Rottien kanssa ja puolestaan auttoi heitä selviytymään sodan jälkeisistä ajoista.
Vuoden 1993 sarja
3. tuotantokausi
June Lockhart
thumb|June Lockhart elokuvan Lassien poika -trailerissa. June Lockhart (s. 25. kesäkuuta 1925) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen vanhempansa olivat Gene ja Kathleen Lockhart.
Varsinkin televisiotyöstään tunnettu Lockhart on saanut kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella. Hänet palkittiin Tony-palkinnolla vuonna 1948, ja hän oli ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi vuosina 1953 ja 1959.
Lockhart syntyi New Yorkissa. Sarjoihin, joissa hän on esiintynyt, kuuluvat Lassie, Lost in Space ja General Hospital. Hänet nähtiin vuonna 1986 fantasia-/kauhuelokuvassa Troll, joka sai kaksi jatko-osaa.
Shuriken
thumb|Bo-shuriken, heitettävä metallipiikki. Shurikenit ovat heitettäviä teräaseita. Shurikenia käsittelevää taistelutaitoa kutsutaan shuriken-jutsuksi.
Vastoin yleisiä uskomuksia, shurikeneja ei suunniteltu käytettäväksi ensisijaisena aseena, vaan harhauttamiseen tai taktiseksi aseeksi. Luultavasti shurikenin tarkoitus oli vammauttaa tai kiinnittää vastustajan huomio hetkeksi muualle. Hyökkäykseen lähtevä vihollinen saatiin mahdollisesti hämmentymään teräaseen osuessa; näin saatiin hiukan lisäaikaa oman vastatekniikan tuottamiseen. Hyvin harvoin tällainen pieni teräase sai aikaiseksi vakavia vammoja puhumattakaan kuolemasta.
Shurikeneja on kahta päätyyppiä: nuolimaisia heittopiikkejä ja pyöreitä heittotähtiä.
Heittonuoli, bo shuriken
Samuraiden shurikenina saatettiin käyttää pitkän miekan yhteydessä kuljetettua syömävälinettä jota opeteltiin varta vasten heittämään, shurikenina käytettiin myös teroitettuja hiusneuloja, tavallisia, isoja rautanauloja tai metallisia syömäpuikkoja, jollaiset olivat yleisiä Koreassa. Joissain tapauksissa bo shurikenit oli tehty varta vasten heittoaseiksi, niitä saatettiin kantaa näkyvillä varustuksen yhteydessä esimerkiksi käsivarren tai säären suojuksessa, jossa ne toimivat lisäsuojana jos niille ei taistelussa ollut käyttöä.
Vanhimman katkeamattoman japanilaisen bujutsu-koulukunnan Tenshin shōden Katori shintō-ryūn heittopiikin käyttötekniikat ovat tehokkaita noin seitsemän metrin etäisyydelle saakka. Tämä tarkoittaa, että heittopiikkien käytön hallitseva voi puolustautua salkoaseella (keihäs yari tai naginata) varustautunutta vastaan tarvitsematta jäädä näiden tehokkaalle toimintaetäisyydelle. Tämän tyylisuunnan bo shuriken on noin 17 cm pitkä.
Heittotähti, hira shuriken
thumb|150px|Heittotähti Heittotähti tunnetaan myös nimillä shaken, shashuriken ja kurumaken. Ne ovat olleet käytössä ninjoilla ja samurailla. Todennäköisesti heittotähdet olivat enemmänkin ninjojen välineistöä kuin samurailuokan aseita.
Heittotähdissä oli useita teriä, joskin neliteräiset olivat yleisempiä, sillä moniteräisempiä pidettiin liian huomiota herättävinä tai vaikeina käsitellä. Heittotähtiä voitiin myös käyttää harvinaisemmilla tavoilla kuten iskemällä teräviä heittotähtiä maahan "miinaksi".
Shurikenit Suomessa
Suomessa järjestyslaki kieltää shurikenien valmistuksen, maahantuonnin, kaupan sekä hallussapidon yleisellä paikalla ja yleisellä paikalla olevassa kulkuneuvossa.
Jukolan viesti 2018
Jukolan viesti 2018 eli Lahti-Hollola-Jukola oli 70:s Jukolan viesti -tapahtuma. Se käytiin 16.–17. kesäkuuta 2018 Hollolan Hälvälässä. Järjestävänä seurana toimivat Lahden Suunnistajat -37 ja Hollolan Urheilijat -46. Aiemmin Hollola oli isännöinyt Jukolan viestiä vuosina 1951 ja 1987. Miesten Jukolan viestin voitti Koovee, jolle voitto oli kolmas. Naisten 41:sen Venlojen viestin voitti jo neljännen voittonsa ansainnut Stora Tuna OK.
Venlojen viesti
1. osuus: 6,2 km '''2. osuus: 6,2 km 3. osuus: 5,4 km 4. osuus: 7,9 km Joukkueita: 1632, joista hyväksytysti maaliintulleita:''' 1518
Jukolan viesti
1. osuus: 11,0 km '''2. osuus: 11,9 km 3. osuus: 12,7 km 4. osuus:''' 8,8 km
5. osuus: 8,7 km '''6. osuus: 10,8 km 7. osuus:''' 15,1 km
Joukkueita: 1901, joista hyväksytysti maaliintulleita: 1644
Ma-ai
Ma-ai, joka tarkoittaa japaniksi ”väliä”, on japanilainen budokäsite, jolla luonnehditaan taisteluetäisyyttä vastustajasta. Jokaisella aseella on oma ma-ainsa, joka saattaa vaihdella tekniikan tai aseen ulottuvuuden mukaan. Ma-ai rakentuu myös jokaiselle ihmiselle hänen taidollisten ja fyysisten ominaisuuksiensa mukaan. Ma-ai voi myös muuttua harjoittelun edistyessä tai loukkaantumisen myötä. Myös aseettomilla taistelutaidolla on oma vaihteleva ma-ainsa. Esimerkiksi karaten potku suoritetään pidemmällä ma-ailla kuin judon heitto.
Etäisyyksien määrittäminen
Ma-ai jaetaan kolmeen etäisyyteen.
Ma-ain osatekijät
Ma-ai itse koostuu seuraavista määreistä:.
Sri Lanka olympialaisissa
Maa on saavuttanut yhteensä kaksi olympiamitalia. Sen ensimmäinen olympiamitalisti oli Lontoon 1948 olympialaisissa hopeaa 400 metrin aitajuoksussa saavuttanut yleisurheilija Duncan White. Maan toisen olympiamitalin saavutti Sydneyn 2000 olympialaisten naisten 200 metrin juoksussa alun perin pronssille sijoittunut, mutta Marion Jonesin dopingkäryn myötä hopealle noussut Susanthika Jayasinghe.
Herakleides Pontoslainen
Elämä
Herakleides oli kotoisin Herakleia Pontikesta, nykyisen Turkin Ereğlistä. Hänen ylhäinen ja varakas isänsä lähetti hänet Ateenaan opiskelemaan Platonin Akatemiaan sen perustajan Platonin ja tämän seuraajan Speusippoksen alaisuuteen. Hän oli kuitenkin myös Aristoteleen oppilaana.
Sudan mukaan Platon jätti koulunsa ja oppilaansa Herakleideen johtoon toisen ja kolmannen Sisilian-matkansa ajaksi. Speusippos oli määrännyt Ksenokrateen Akatemian johtoon kuolemansa jälkeen, mutta äänestyksessä Ksenokrates voitti Herakleideen ja Menedemoksen vain hiuksenhienosti.
Diogenes Laertios, joka on Herakleideen elämäkertatietojen päälähde, katsoo Herakleideen ennen kaikkea peripateettisen koulukunnan edustajaksi. Taustansa vuoksi hänet voidaan kuitenkin laskea myös akatemialaiseksi. Akatemian ja Aristoteleen lisäksi hän sai vaikutteita myös pythagoralaisilta. Näiden vaikutteiden seurauksena hänen filosofiansa sisälsi mystisiä piirteitä ja opin sielunvaelluksesta.
Herakleideen nimestä tehtiin usein sanaleikkejä, joissa häntä kutsuttiin Herakliden "Pompikokseksi". Tämä saattaa viitata turhamaisuuteen ja mahtipontisuuteen, ja siksi hän olisi ollut pilkanteon kohde. Hän vaikuttaa kuitenkin olleen monipuolinen ja tuottelias filosofinen kirjailija.
Filosofia
Herakleides kirjoitti etiikasta, matematiikasta, fysiikasta, historiasta, grammatiikasta, retoriikasta, runoudesta ja musiikista. Osan teoksistaan hän kirjoitti komedian tyylilajissa, osa oli puolestaan tragedioita. Hän kirjoitti myös dialogeja.
Herakleides harrasti myös tähtitiedettä. Hän selitti ensimmäisenä Auringon ja planeettojen liikkeet sillä, että maapallo pyörii akselinsa ympäri kerran vuorokaudessa. Hänen merkittävin yksittäinen havaintonsa on huomio, että Venus ja Merkurius kiertävät auringon ympäri. Jotkut ovat katsoneet tämän vuoksi, että hän olisi kannattanut aurinkokeskistä maailmankuvaa jo ennen Aristarkhos Samoslaista ja Nikolai Kopernikusta. Nykyisin katsotaan kuitenkin, että hänen mallinsa oli oleellisilta osiltaan maakeskinen sekamalli, jossa Merkurius ja Venus kiersivät kyllä aurinkoa, mutta aurinko puolestaan maata kuun tavoin. Myöhemmin tämän teorian herätti uudelleen henkiin Tyko Brahe.
Farmi (televisiosarja Nelosella)
Ensimmäinen tuotantokausi
Ensimmäinen tuotantokausi esitettiin Nelonen-kanavalla 3. helmikuuta 2014 alkaen. Farmin voitti 22-vuotias Sanni. Farmin kilpailijoina olivat:
Big Brother 2007
360px|thumb|Big Brother 2007:n logo. Big Brother 2007 oli tosi-tv-sarja Big Brotherin suomalaisen version kolmas tuotantokausi. Sen kaikki lähetykset esitettiin Subtv:llä. Kausi alkoi 28. elokuuta 2007 ja päättyi 2. joulukuuta 2007 kestäen 97 päivää. Kilpailun voitti Sauli Koskinen ja toiseksi sijoittui Kadi Kaljula. Aikaisemmasta poiketen tälle tuotantokaudelle haettiin hakutilaisuuksien kautta, jotka järjestettiin Helsingissä, Tampereella, Jyväskylässä ja Oulussa sekä ylimääräinen hakutilaisuus Turussa. Lisäksi Piia valittiin Subject-yhteisön vidohaun kautta, yleisöäänestyksen perusteella. Vuonna 2007 katsojat pääsivät vaikuttamaan häätöjen lisäksi myös muihin talon tapahtumiin viikoittain äänestämällä kolmesta annetusta vaihtoehdosta. Poiketen aiemmista kausista, uusia asukkaita saapui kesken kauden useaan otteeseen.
Kilpailijat (asukkaat) asuivat Espoon Kivenlahteen rakennetussa talossa.
Sunnuntaisin Big Brother Talk Show’ssa häädettiin yleisöäänestyksen perusteella yksi asukkaista sekä keskusteltiin viikon tärkeimmistä asioista. Ohjelman juonsi Vappu Pimiä. Edellisen päivän kohokohdat näytettiinn maanantaista lauantaihin Big Brother -päälähetyksessä; lauantain kohokohdat esitettiin Big Brother Talk Show’ssa. Maanantaista perjantaihin Janne Katajan juontamassa Big Brother Extrassa ajankohtaisiin asioihin perehdyttiin syvemmin (tunnettujen) vieraiden kanssa.
Hausmylly-yhtyeen jäsenenä ja mainosäänistä tunnettu Jari Karjalainen oli kahden edellisen kauden tapaan Suomen Big Brotherin nauhoitettujen kuulutusten ja mainoksien ääni. Big Brotherin kauden 2007 finaalilähetystä katsoi 638 000 henkeä, mikä on Subtv:n uusi katsojaennätys.
Viikkotehtävät
Joka viikko Big Brother-talon asukkaat saivat viikkotehtävän, jonka onnistumisesta löivät vetoa viikoittaisella budjetillaan. Vedonlyöntiprosentin oli oltava vähintään 25 prosenttia ja enintään 99 prosenttia viikkobudjetista.
Nimeämistaulukko
Viikoittain asukkaat nimesivät kanssakilpailijoistaan kaksi häätöäänestykseen antamalla yksi tai kaksi nimeämispistettä. Eniten nimeämispisteitä saaneet asukkaat joutuivat yleisöäänestykseen, jossa yleisö sai antaa plus- ja miinusääniä. Nimeämisissä oli Big Brotherin sanelemia poikkeuksia..
Talvivaaran kaivos
thumb|250px|Talvivaaran kaivosaluetta kesäkuussa 2013.
Kaivostoiminta alueella alkoi 2008. Toimintaa harjoittaa nykyisin Terrafame, joka osti kaivostoiminnan Talvivaara Sotkamo Oy:n konkurssipesältä 2015. Talvivaara Sotkamo Oy ja sen pääomistaja Talvivaaran Kaivososakeyhtiö Oyj (myöhemmin Ahtium) olivat ajautuneet talousvaikeuksiin ja hakeutuneet yrityssaneeraukseen 2013.
Esiintymän löytyminen ja kaivoksen perustaminen
thumb|250px|Mustaliuskemalminäytteitä Talvivaarasta: tremoliittikarsivälikerros mustaliuskeessa ja kiisupitoinen mustaliuske. Aalto-yliopiston materiaalitekniikan laitos. Talvivaaran esiintymä on alun perin löytynyt Geologian tutkimuskeskuksen tutkimuksissa vuonna 1977. Tällöin esiintymä havaittiin suureksi, mutta verrattain heikkolaatuiseksi. Tämän vuoksi sen hyödyntäminen ei ollut kannattavaa perinteisillä rikastusmenetelmillä, vaan vaati bioliuotusmenetelmän kehittymistä maailmalla (esim. Chilessä) ennen kuin kannattava hyödyntäminen tuli mahdolliseksi.
Kaivosoikeudet jäivät Outokumpu Oyj:n haltuun. Tämä myi ne vuonna 2003 entiselle työntekijälleen Pekka Perälle euron hinnalla ja oikeudesta ostaa euron hintaan viidenneksen Talvivaara Sotkamo Oy:stä kaivoksensa aukeamisen jälkeen ja oikeudesta mahdollisessa pörssilistautumisessa ostaa 5 prosenttia pörssiyhtiön osakkeista 20 prosentin alennuksella antihinnastaan. Perä tosin osti kolikon takaisin ja maksoi siitä kaksi euroa.
Kauppa johti siihen, että Talvivaaran Kaivososakeyhtiö aloitti Talvivaaran kaivoksella kaivostoiminnan. Kaivos aloitti toimintansa 1. lokakuuta 2008.
Outokumpu hyödynsi optionsa 2007 eli osti yhdellä eurolla 20 % Talvivaara Sotkamo Oy:stä sekä merkitsi alennuksella 4,9 % Talvivaaran Kaivososakeyhtiön osakekannasta noin 32 miljoonan euron hintaan. Vuonna 2011 Outokumpu myi koko omistuksensa Talvivaaran Kaivososakeyhtiöstä Solidiumille 60 miljoonan euron hintaan ja 4 % Talvivaara Sotkamo Oy:stä Talvivaaran Kaivososakeyhtiölle 60 miljoonan euron hintaan. Lopusta 16 % Talvivaara Sotkamo Oy:n omistuksesta tehtiin optiosopimus Talvivaaran Kaivososakeyhtiön kanssa, mutta kaupat eivät kuitenkaan toteutuneet.
Suomen valtio on rahoittanut alueen infrastruktuuria, muun muassa sähkölinjan, teiden ja rautatien rakentamista 50 miljoonalla eurolla. Rahoitus on tehty Ranuan Suhangon kaivosprojektista omaksutulla jälkirahoitusmallilla, jossa kaivosyhtiö tekee investoinnit ja valtio maksaa ne takaisin. Talvivaaran rata rakennettiin vuosina 2007–2009 ja avattiin liikenteelle syyskuun alussa 2009. Valtio osti Talvivaaran radan vuonna 2011 kahdella 20 miljoonan euron maksuerällä ja liitti sen osaksi valtion rataverkkoa.
Geologia
Talvivaaran kaivos sijaitsee paleoproterotsooisen Kainuun liuskealueen eteläisessä osassa, joka on ylityöntynyt ja poimuttunut arkeeisen pohjakompleksin Kuhmon ja Iisalmen-Pudasjärven lohkojen väliin Svekofennisessä orogeniassa noin 1 900 miljoonaa vuotta sitten. Metamorfiset olot ovat vastanneet alempaa vihreäliuskefasiesta ja ylempää amfiboliittifasiesta eli lämpötila oli noin 500 °C ja paine 2–3 kbar. Kainuun liuskealue edustaa neljää ylintä osaa Karjalaisista muodostumista, jotka koostuvat suprakrustisista eli pintasyntyisistä kivistä. Talvivaaran malmi kuuluu Ala-Kalevan (muodostunut 2 060–1 950 miljoonaa vuotta sitten) ja Sotkamo-ryhmän kiviin, mutta sitä ympäröivät Jatulin (muodostunut 2 200–2 060 miljoonaa vuotta sitten) ja Ylä-Kalevan (muodostunut 1 920–1 870 miljoonaa vuotta sitten) kivet. Nykyiset kiilleliuskeet, mustaliuskeet ja kvartsiitit ovat alkujaan olleet meri- ja jokiympäristöihin kerrostuneita hiekkoja, savia, mutaliejuja, konglomeraatteja ja karbonaatteja, jotka metamorfoituivat Svekofennisessä orogeniassa.
Talvivaaran monimetallimalmi sisältää Ni-Cu-Co-Zn-Mn-mineralisaatioita, joiden isäntäkivi on 90-prosenttisesti grafiitti- ja sulfidipitoinen mustaliuske. Loput 10 % on metakarbonaattikiveä. Talvivaaran mustaliuskeen lähtöainetta, Ni-Cu-Zn-rikasta mutaa muodostui matalan valtameren keskiselänteellä hydrotermisissä prosesseissa. Talvivaaran tärkeimmät malmimineraalit ovat kuparikiisu, sinkkivälke ja pentlandiitti.
Malmivarat
Talvivaaran malmiesiintymät kattavat kaksi monimetallista malmiota: Kuusilammen ja Kolmisopen. Malmi sisältää nikkeliä, sinkkiä, kuparia, kobolttia, mangaania ja uraania. Mineraalivarat on arvioitu 2 053 miljoonaksi tonniksi, jotka riittävät useiksi vuosikymmeniksi. Esiintymä on yksi Euroopan suurimmista tiedossa olevista sulfidisen nikkelin esiintymistä. Tähän mennessä löydetyn malmin metallipitoisuudet ovat: nikkeli 0,22 %, sinkki 0,50 %, kupari 0,13 %, koboltti 0,02 % ja uraani 0,0017 %. Malmivarojen arvioinnissa käytetty nikkelin rajapitoisuus on 0,07 %. Talvivaaran Kaivososakeyhtiö on arvioinut, että alueella on edelleen merkittävää malminetsintäpotentiaalia tunnetun malmion ympärillä.
Tuotanto
Tuotantoprosessi jaetaan louhintaan, murskaukseen, biokasaliuotukseen ja metallien talteenottoon. Malmintuotantovaihe alkaa avolouhoksella poraus- ja panostusmenetelmien käytöllä, joilla malmi irrotetaan kalliosta. Irrotettu malmi kuljetaan suurilla kaivoskoneilla nelivaiheeseen murskausprosessiin. Siinä malmi murskataan 80 %:sti alle 8 mm raekokoon, minkä jälkeen murske agglomeroidaan eli pienemmät partikkelit sidotaan isompiin partikkeleihin pyörivässä rummussa rikkihappoa apuna käyttäen. Tämän jälkeen malmi kasataan kuljetinnostureilla ja kuljetinhihnoilla biokasaliuotusta varten 8 metriä korkeiksi suorakaiteenmuotoisiksi kasoiksi, jotka ovat toisesta päässä noin 5 asteen kallistuskulmassa. Kasoja ilmastetaan ja kastellaan happamalla (pH 1,5–3) liuoksella kasan päällä olevien kasteluputkien avulla bakteeritoiminnan kiihdyttämiseksi, jolloin vapautuu runsaasti lämpöä. Bioliuotuksessa bakteerit erottavat metallit malmista katalysoimalla malmin sisältämän raudan ja rikin hapettumista saadakseen energiaa kasvuunsa. Metallit liukenevat kasassa jatkuvasti kiertäviin liuoksiin, kunnes liuos saavuttaa halutun metallipitoisuuden ja se otetaan talteen. Bioliuotus tapahtuu primääri- ja sekundäärikasoissa, joissa ensimmäisessä bioliuotus kestää 13 kuukautta ennen siirtymistä sekundäärikasaliuotukseen. Viimeisessä tuotantovaiheessa metallien talteenotossa biokasaliuotuksesta saatu metallipitoinen liuos saostetaan rikkivedyn avulla, minkä jälkeen metallituoteseos myydään markkinoille.
Malmiot sopivat hyvin avolouhintaan, koska niiden päällä on vain ohut maakerros ja malmioiden geometrinen muoto on hyvä.
Kaivos tuotti vuonna 2012 pääasiassa nikkeliä ja sinkkiä. Lisäksi kaivos tuotti kobolttia ja kuparia. Louhinta oli pysähdyksissä marraskuusta 2013 syyskuuhun 2015.
Suunnitellulla vuosituotantokapasiteetilla 50 kilotonnia (kt) nikkeliä kaivoksen piti tuottaa lisäksi 90 kt sinkkiä, 15 kt kuparia ja 1,8 kt kobolttia. Kaivoksen suunniteltiin tuottavan myös 0,35 kt uraania.
Bioliuotus
thumb|250px|Talvivaaran bioliuotuskasoja kesäkuussa 2013. Metallien erottamiseen malmista käytetään Talvivaarassa bioliuotusta. Menetelmän käytön tavoitteena on metallien taloudellisesti kannattava tuotanto suhteellisen köyhästä malmista.
Menetelmässä malmi murskataan ja asetellaan laajoihin kasoihin. Kasoja ilmastetaan ja kastellaan happamalla (pH 1,5–3) liuoksella kasan päällä olevien kasteluputkien avulla bakteeritoiminnan kiihdyttämiseksi, jolloin vapautuu runsaasti lämpöä. Bioliuotus on luonnollinen prosessi teollisessa mittakaavassa. Siinä bakteerit erottavat metallit malmista katalysoimalla malmin sisältämän raudan ja rikin hapettumista saadakseen energiaa kasvuunsa. Halutulla liuoksen pH:lla varmistetaan maksimaalinen metallien liukeneminen malmista, mutta estetään epäpuhtauksien liukeneminen. Esimerkiksi kvartsi sakkaa liuosta, ja sen liukenemisen estämiseksi pH:n on oltava yli 1,5. Prosessissa tapahtuu happoa kuluttava Fe2+-hapettuminen ja happoa tuottava Fe3+ -hydrolyysi. Tämä vaihteluväli mahdollistaa ei-selektiivisten sulfidia ja rautaa hapettavien bakteerien esiintymisen liuoksessa mahdollistaen bioliuotuksen systeemissä. Yleistetysti prosessi liittyy happoa kuluttaviin reaktioihin (monosulfidit) ja sitä tuottaviin reaktioihin (rikkikiisu). Prosessi on hapetus-pelkistys- ja liukenemis-saostusreaktioiden jatkuva reaktiosarja.
Bioliuotuksessa käytetään vettä, ilmaa sekä kotoperäisiä bakteereja, jotka kasvavat malmissa luonnostaan. Prosessi on Talvivaaran mukaan kustannuksiltaan edullinen, sillä sen vaatimat investoinnit ja käyttökustannukset ovat pienemmät kuin perinteisillä sulatus- ja jalostusprosesseilla, minkä lisäksi bioliuotuksen ilmoitetaan olevan puhtaampi ja ympäristöystävällisempi menetelmä. Bioliuotus vaatii myös vähemmän energiaa kuin perinteiset jalostusprosessit.
Eduista huolimatta Talvivaaralla on ollut ongelmia bioliuotuksen käytössä. Ongelmia on aiheuttanut mm. se, ettei Talvivaara ollut varautunut runsaisiin sateisiin. Ongelmat bioliuotuksessa on mainittu yhdeksi syyksi siihen, että yhtiö joutui yrityssaneeraukseen 2013.
Talvivaaran toimintaa jatkava Terrafame Oy on saanut bioliuotusmenetelmän toimimaan paremmin; esimerkiksi vuonna 2018 Terrafamen liikevaihto oli 325,8 miljoonaa euroa ja koko vuoden käyttökate oli 32,8 miljoonaa euroa positiivinen. Liiketulos oli 3,0 miljoonaa euroa positiivinen.
Ympäristöluvat
Kaivos on toiminut vuonna 2007 ja 2013 saaduilla ympäristö- ja jätevesiluvilla. Pohjois-Suomen aluehallintovirasto käsitteli huhtikuussa 2014 kaivoksen ympäristöluvan uudelleen. Uusi lupa olisi mahdollistanut Kuusilammen avolouhoksen toiminnan jatkamisen ja 30 000 nikkelitonnin tuotannon vuodessa. Uraanin talteenotto olisi sallittu. Uuden avolouhoksen avaamiselle Kolmisopen malmioon ei annettu lupaa, koska siihen liittyy ympäristön pilaantumisen vaara. Lupa määrittelee myös jätteiden käsittelyä ja nostaisi ympäristövakuuden määrän kolminkertaiseksi. Uusi ympäristölupa ei tullut voimaan, sillä Talvivaara valitti siitä.
Uraanin talteenotto
Talvivaaran malmissa esiintyy pieninä pitoisuuksina uraania. Uraani liukenee malmista bioliuotuksen yhteydessä. Pääosa uraanista poistuu osaksi jätealueelle varastoitavaa kipsisakkaa, mutta osa uraanista kertyy nikkelituotteeseen epäpuhtautena. Jos uraani otettaisiin talteen, sen seurauksena prosessissa kiertävän ja jätteisiin jäävän uraanin määrä vähenisi olennaisesti, millä olisi yhtiön mukaan edullinen vaikutus myös kaivoksen ympäristössä.
Terrafamella on lainvoimainen Pohjois-Suomen aluehallintoviraston vuonna 2014 myöntämä ympäristölupa uraanin talteenottoa varten. Vuonna 2017 Terrafame haki valtioneuvostolta ydinenergialain mukaista uraanin talteenottolupaa. Valtioneuvosto myönsi luvan helmikuussa 2020. Lupa tuli lainvoimaiseksi kesäkuussa 2021, kun Korkein hallinto-oikeus hylkäsi Suomen luonnonsuojeluliiton ja Vesiluonnon puolesta ry:n tekemät valitukset.
Kaivokselta vuosittain louhittava malmi sisältää noin 300 tonnia uraania. Nykyään tästä uraanista noin 250 tonnia jää bioliuotuskasoihin ja noin 50 tonnia kulkeutuu kipsisakka-altaisiin. Mikäli talteenotto käynnistetään saadaan yhtiön arvion mukaan vuodessa talteen noin 135 tonnia uraania, joka toimitettaisiin jalostettavaksi ulkomaille. Bioliuotuskasoihin jäisi vielä 160 tonnia uraania vuodessa, ja kipsisakka-altaisiin kulkeutuisi enää 5 tonnia vuodessa. Terrafame haki lupaa enintään 250 tonnin talteenottoon vuodessa. Vertailun vuoksi, Suomen ydinvoimaloiden polttoaineen valmistukseen tarvittiin vuonna 2017 luonnonuraania 494 tonnia. Terrafamen arvion mukaan uraanin talteenotto toisi noin 10 miljoonan euron liikevaihdon ja työllistäisi suoraan 30 henkilöä.
Uraania ja raskasmetalleja sisältävän kaivosjätteen loppusijoituksesta on määrä päättää vuoden 2018 aikana. Sivukivessä arvioidaan olevan noin 20 000 tonnia uraania.
Vesi- ja ympäristöongelmat
thumb|250px|Ilmakuva Talvivaaran kaivoksen kipsisakka-altaasta kesäkuussa 2013. thumb|250px|STOP Talvivaara -liikkeen näkemys Talvivaaran kaivosalueesta huhtikuussa 2013.
Talvivaaran suurimpia ongelmia ovat olleet vesitaseen hallitseminen ja vesipäästöjen pienentäminen vuodesta 2012, jolloin sattui vakava kipsisakka-altaan vuoto (1 milj. kuutiota hapanta metalli- ja sulfaattipitoista vettä valui luontoon) marraskuussa ja poikkeuksellisen suuret sademäärät. Sen seurauksena malmin tuotanto keskeytettiin ja kaivosalueelle varastoitui 6–7 milj. kuutiota sade- ja kipsisakka-allasvesiä. Kipsisakka-allasvuodosta seurasi vesien happamoitumista ja metallipitoisuudet kohosivat. Sen seurauksena vesistöissä havaittiin epäedullisia muutoksia; Ylä-Lumijärvi, Lumijoki ja Kivijärvi sekä lievemmin Kivijärvestä Laakajärveen virtaavassa Kivijoessa. Vesitase tarkoittaa käytännössä sisään ja ulostulevien vesien laskemista ja niiden tasapainottamista. Kaivokselle tulee sisään vettä sateen ja kastelun muodossa ja sitä poistuu haihtumalla ja takaisin luontoon laskemisen kautta.
Kipsisakka-altaan vuodon tyrehdyttämisen jälkeen kaivos perusti Saukko-projektin, jonka tehtävänä oli löytää kestäviä ratkaisuja kaivoksen vesitaseen parantamiseksi ja vesistökuormituksen pienentämiseen, mikä käytännössä tarkoittaa metallintuotannossa suljetun vedenkierron luomista, jossa kaivos onnistui vuonna 2013. Varoaltaita laajennettiin ja vahvistettiin. Kaivokselle rakennettiin käänteisosmoosilaitos, jonka ansiosta uutta vettä ei tarvita. Käänteisosmoosi on suolanpoistomenetelmä, jossa puoliläpäisevän kalvon läpi suodattuu prosessivesiä korkeassa paineessa. Menetelmä on erinomainen tai hyvä, koska suoloista 95 % tai enemmän poistuu vedestä. Saostusmenetelmä on parhaita kaivosvesien puhdistustekniikoita myös Talvivaarassa, missä purkuvedet neutraloidaan kalkilla. Se nostaa veden pH:ta ja saostaa metalleja ja sulfaattia vedestä kipsiksi altaan pohjalle. Prosessissa metallit muodostavat niukkaliukoisia hydroksideja, jotka saostuvat mm. ferrihydroksidiksi Fe(OH)3 ja alumiinihydroksidiksi Al(OH)3. Vedessä esiintyvä SO42- saostuu kalsiumin avulla kalsiumsulfaatiksi (kipsiksi) CaSO4. Poltettua kalkkia käytetään kalkin kanssa, jolloin ensimmäisessä vaiheessa Fe ja Al saostuvat pH 5,5–6 välillä ja toisessa vaiheessa pH 9–10 saostuvat raskasmetallit sekä Mn.
Alueen pintamaalajit ovat moreeni ja turve. Hydrogeologisesti kaivos sijaitsee vedenjakajalla, josta vesiä johdetaan hallitusti etelään Vuoksen ja pohjoiseen Oulujoen vesistöjen suuntaan. Happamoitumista aiheuttavia vesiä ovat prosessivedet, sadeveden joutuminen kosketuksiin sulfidipitoisten sivukiven kanssa, kuivatusvedet sekä hulevedet, Lone-vedet (loppuneutraloinnin ylitevettä) että bioliuotuksessa syntyvät vedet ja lisäksi muita vesiä. Vesiä puhdistetaan useassa eri yksikössä, esimerkiksi käänteisosmoosilla, neutraloimalla ja sakeuttamalla. Kaivosalueella on 23 patoa. Vuonna 2014 kaivokselta johdettiin 4,82 milj. kuutiota puhdistettuja vesiä takaisin luontoon, mikä oli miljoona kuutiota vähemmän verrattuna edelliseen vuoteen. Vertailuksi Kevitsan kaivokselta johdettiin puhdistettuja purkuvesiä luontoon takaisin 2,4 milj. kuutiota vuonna 2013, mikä on 50 % vähemmän kuin Talvivaarassa. Kaivoksen päästöjä pinta- ja pohjavesiin seurataan säännöllisesti konsulttifirman toimesta.
Kaivos on onnistunut pienentämään vesistöpäästöjään tuntuvasti vuonna 2014 verrattuna vuosiin 2013 ja 2012. Purkuvesiä (Lone-vettä eli loppuneutraloinnin ylitevettä) juoksutetaan eniten tammikuusta toukokuuhun ja harvemmin syksyllä. Kevättulvien aikaan vesiä juoksutetaan luonnollisesti eniten. Lupa-määräyksen mukaan purkuvesiä on juoksutettava tasaisesti vesistöihin niiden virtaamiin suhteutettuna 10–15 % keskivirtaamasta. Purkuvesissä on malmista ja rikkihaposta peräisin olevaa sulfaattia, joka aiheuttaa vesien sähkönjohtavuuden kasvua, suolaantumista ja vesien kerrostumista että sulfaatin pelkistymistä sulfidiksi hapettomissa oloissa, joka häiritsee pohjasedimenttien raudan kiertoa. Se johtaa lopulta ravinnekierron häiriintymiseen. Se aiheuttaa fosforin sisäisen kuormituksen kasvua järvissä eli rehevöitymistä. Kerrostuminen haittaa happitilannetta, kun päällysvesi ei sekoitu kunnolla. Hapan kaivosvesi on suolapitoista ja tiheää, mikä estää järvien vuodenaikaisdynamiikkaan kuuluvan sekoittumisen, joka mahdollistaisi alusveden hapettumisen. Tosin mm. vuonna 2017 Nuasjärven ja Jormasjärven kevätkierrot toteutuivat odotetusti. Talvivaaran kallioperä sisältää runsaasti sulfidimineraaleja, jotka rapautuessaan saavat aikaan herkästi happamoitumista, mikä ilmenee alueen turpeiden geokemiassa ja vesistöissä. Alueen lähivesistöt ovat myös luonnostaan happamia ja kerrostuneita, mikä herkästi pahenee happamien kaivosvesien valuttua niihin.