cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Virkkalan kalkki- ja sementtitehdas
Tehtaan loppu ja nykypäivä
Toimistohotellissa ja tehdasalueella toimi syksyllä 2010 noin 80 yritystä, joissa työskenteli yhteensä yli 300 henkilöä. Tiloja käytetään niin teollisuus-, toimisto kuin varastokäytössäkin. Museovirasto on määritellyt alueen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Alueen omistaa nykyisin Finnsementti Oy.
Aiheesta muualla
60.18972°N, 23.98611°W
Red Hocks Kaufering
Red Hocks Kaufering on vuonna 2004 perustettu saksalainen salibandyn erikoisseura Kauferingista. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2017–2018 maan korkeimmalla sarjatasolla Unihockey-Bundesligassa.
VL Pyörremyrsky
VL Pyörremyrsky oli DI Torsti Verkkolan suunnittelema ja Valtion Lentokonetehtaan rakentama toisen maailmansodan aikainen suomalainen hävittäjälentokone. Sen mahdollisimman moni rakenneosa oli tehty puusta, jonka saatavuus oli sodan aikana Suomessa hyvä, toisin kuin monen muun materiaalin. Tavoitteena oli Messerschmitt Bf 109 G -version suoritusarvot. Pyörremyrskyä on aiheetta nimitelty ”Puumersuksi”. Tosiasiassa vain moottori ja potkuri sekä pääase olivat samaa tyyppiä kuin Bf 109:ssä. Muuten kone oli kotimaista suunnittelua ja suunnitteluratkaisut poikkesivat esikuvastaan merkittävästi. Koneen näkyvä etu Messerschmitt Bf 109:ään verrattuna oli leveämpi laskuteline, joka helpotti rullausta, lähtökiitoa ja laskukiitoa.
Koneen tilaus ja prototyyppi
13. huhtikuuta 1943 Suomen ilmavoimat tilasi kaksi Pyörremyrskyn prototyyppiä (alustava tilaus oli tehty 26. marraskuuta 1942). Koneiden tuli olla valmiina toukokuussa 1944. Spesifikaatio oli tässä vaiheessa hyvin paljon toteutuneen mukainen. Myöhemmin spesifikaatiota muutettiin niin paljon, että Pyörremyrskyn rinnalla alettiin suunnitella kevyemmällä aseistuksella ja pienemmällä siivellä varustettua ”kansanhävittäjää”, joka sai nimekseen Puuska. VL Puuska jäi kuitenkin suunnitteluasteelle ja Pyörremyrsky toteutettiin. Jatkosodan lopulla oli pakko priorisoida myös Valtion lentokonetehtaan projektit ja Pyörremyrsky siirrettiin täytetyöksi. Toinen prototyypeistä peruutettiin ja vain yksi kone valmistui. Toisinaan konetta kutsutaan merkinnällä VMT Pyörremyrsky, koska se rakennettiin Valtion Metallitehtaiden synnyttyä entisistä Puolustusministeriön asetehtaista, mukaan lukien VL. pienoiskuva|VL Pyörremyrsky [[Suomen Ilmavoimamuseossa.]]
Pyörremyrsky ei ehtinyt jatkosotaan, mutta kone haluttiin viedä viedä koelentovaiheeseen saakka nähtävästi uteliaisuudesta tietää, millainen siitä tuli. Prototyyppi tyyppimerkinnältään PM-1 lensi ensimmäisen kerran 21. marraskuuta 1945 Härmälässä, ohjaajana koelentäjä Esko Halme. Koneen ensimmäisellä 25 minuutin mittaisella koelennolla koneesta irtosi muotopellin kappale. Koelentäjä Halme joutui tulemaan laskuun, pakoputkien ulostulon johtaessa moottorin pakokaasut ohjaamoon. Halme pelastui tilanteesta koneen happilaitteen käytöllä. Koneella lennettiin vain kolme lentoa Tampereella, kolmas oli siirtolento Kuorevedelle 16. tammikuuta 1946. Siellä lennettiin 31 lentoa, kokonaislentoaika oli 27 tuntia vuoteen 1947 mennessä. Koneella ehti lentää kahdeksan ohjaajaa: Esko Halme, Lauri Hämäläinen, Erkki Itävuori, Osmo Kauppinen, Lasse Heikinaro, Martti Laitinen, Heikki Keso ja Lauri Lautamäki. Viimeisen 20 minuuttia kestäneen lennon lensi kapteeni Osmo Kauppinen Kuoreveden kentältä 22. heinäkuuta 1947. PM-1 poistettiin vahvuudesta 1. huhtikuuta 1953. Poistamisen yhteydessä prototyyppi määrättiin museoitavaksi. Kone kunnostettiin vuosina 1970–1972 Tampereen varikolla. PM-1 on entisöitynä näytteillä Keski-Suomen ilmailumuseossa.
Pyörremyrsky oli lento-ominaisuuksien osalta lähes tuotantovalmis konstruktio, joskin siiveke- ja peräsinvoimien säätämistä ja pituusepävakavuuden poistamista varten olisi ollut tehtävä töitä. Myös puurakenteen soveltuvuutta kenttäolosuhteisiin on epäilty, koska muun muassa vanerisaumojen kestävyys ja liimojen huono laatu koitui niin ikään puurakenteisen VL Myrskyn kohtaloksi. Myös sodan loppuminen vaikutti luonnollisesti koelento-ohjelman keskeyttämiseen. Siipiprofiilia käytettiin kuitenkin myöhemmin Valmet Vihuri -koulukoneessa.
Pyörremyrskyn suoritusarvot olivat hyvät. Se oli ketterämpi kuin Messerschmitt Bf 109 G ja se nousi Bf 109:ää nopeammin. Sen huippunopeus oli kuitenkin Bf 109:ää pienempi. Bf 109:n suurin ongelma, kapea laskuteline, oli korvattu PM:ssä sisäänpäin sulkeutuvalla telineellä, ratkaisten näin kenttäkelpoisuusongelman.
Liu Bocheng
thumb Liu Bocheng (Wade-Giles: Liu Po-cheng, 刘伯承; 4. joulukuuta 1892 – 7. lokakuuta 1986 ) oli Kiinan kommunistisen puolueen jäsen ja sotilasarvoltaan marsalkka. Hän liittyi kommunisteihin vuonna 1911 ja osallistui Kiinan sisällissotaan sekä Japanin vastaiseen sotaan. pienoiskuva|Liu toisena oikealta valokuvassa vuodelta 1938.
Kurumbat
Kurumbat ovat etninen ryhmä Burkina Fasossa. He ovat yksi niniseiksi kutsutuista maan alkuperäiskansoista. Mosit kutsuvat heitä nimellä fulse ja dogonit nimellä tellem.
Kurumboilla oli aikoinaan Louroum-niminen valtio, jonka mosit valloittivat. Heidän asuinalueellaan sijaitsevat kivirakennelmat ovat herättäneet paljon kiinnostusta. Nykyään kurumbat asuvat Aribindan, Liptakon, Djilgodjin ja Yatengan seuduilla. He harjoittavat etupäässä maanviljelyä.
Kirjat Gat
Kirjat Gat on kaupunki Israelissa eteläisellä hallintoalueella. Sen väkiluku oli vuoden 2018 lopussa 54 973.
Maantiede
thumb|vasen|Sotamuistomerkki. Kirjat Gat sijaitsee Israelin rannikkotasangon eteläosassa.
Historia
Ennen nykyisen kaupungin perustamista läheisellä rauniokumulla eli tellillä oli filistealaiseen Gathin kaupunkiin liitettyjä raunioita. Hieman nykyisestä kaupungista länteen oli myös Faluja-niminen arabien asuttama kylä. Kylän asukkaat pakenivat Israelin itsenäisyyssodan yhteydessä vuonna 1948, jolloin alueella käytiin taisteluja egyptiläisten ja israelilaisten joukkojen välillä.
Varsinainen Kirjat Gat perustettiin vuonna 1955. Nykyisen kaupungin lähiseutua eli niin sanottua Lakisin aluetta oli tarkoitus kehittää ja alueelle haluttiin luoda oma taloudellinen keskuksensa. Huomattava osa sen varhaisista juutalaisista siirtolaisista saapui Välimeren maista ja etenkin Pohjois-Afrikasta. Palveluiden ja työntarjonnan kehittyessä rakennutettiin myös uusia asuntoja.
Väestö
Kirjat Gatin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 54 973. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 48 200, vuonna 1969 17 000 ja vuonna 1958 4 400.
Vuonna 2012 kaupungin asukkaista 93,8 prosenttia oli juutalaisia. Varhaisina vuosina kaupungin asukkaat olivat pääosin sefardi- ja mizrahijuutalaisia. Mittavan juutalaisten Neuvostoliitosta tulleen muuttoliikkeen myötä, noin kolmasosa kaupungin asukkaista on nykyisin peräisin edesmenneen Neuvostoliiton alueilta.
Talous
Polgatin tekstiilitehdas oli suurin työnantaja kaupungissa ennen sulkemistaan 1990-luvulla.
Kirjat Gatissa on vuonna 1999 avattu Fab 18 -niminen Intelin prosessoreita ja Flash-muisteja tuottava tehdas. Intel sai Israelin valtiolta 525 miljoonan dollarin apurahan tehtaan avaamiseen. Helmikuussa 2006 muurattiin toisen Intelin Fab 28 -nimisen tehtaan peruskivi. Tästä huolimatta Kirjat Gatin työttömyysluvut ovat Israelin korkeimpien joukossa.
Heinäsirkat
Heinäsirkat (Acrididae) on suorasiipisten hyönteisten heimo. Siihen kuuluu yli 10 000 lajia.
Suomenkielisen nimensä heinäsirkat saivat Mikael Agricolalta. Sana heinäsircat mainitaan ensimmäisessä suomenkielisessä Raamatussa vuodelta 1642.
Rakenne
Heinäsirkkanaaraat ovat usein koiraita kookkaampia, mutta koiraan siivet ovat usein naaraan siipiä pidemmät. Lajien väritys vaihtelee, ja myös yksilökohtaiset erot ovat suuria. Monet lajit ovat vihreitä tai oljenkeltaisia.
Heinäsirkoille on tunnusomaista lyhyet, tanakat tuntosarvet ja kolmiosainen jalkarakenne.
Tyypillisesti heinäsirkoilla on voimakkaat, loikkimiseen sopivat takajalat. Monella lajilla on myös siivet, mutta ne lentävät harvoin.
Käyttäytyminen
Heinäsirkat ovat päiväaktiivisia hyönteisiä. Ne syövät tuoreita kasveja, kuten heinää.
Monet heinäsirkkalajit sirittävät hankaamalla takaraajojaan etusiipiin. Heinäsirkan kuuloelimet sijaitsevat keskiruumiin ensimmäisessä jaokkeessa.
Heinäsirkat lisääntyvät loppukesällä ja syksyllä. Koiraat pyrkivät houkuttelemaan naaraita sirityksellään. Heinäsirkkanaaras munii päivän tai kahden kuluttua parittelusta. Se munii yleensä maahan ja täyttää kuopan maa-aineksella. Munat ovat talven ajan lepotilassa. Ne kuoriutuvat seuraavana keväänä tai talvehtivat vielä seuraavaan kevääseen asti. Munasta kuoriutunut toukka eli nymfi muistuttaa aikuista heinäsirkkaa. Sen siivet kehittyvät vähitellen nahanluonnin myötä. Heinäsirkoilla on yleensä 4–5 toukka-astetta.
Kulkusirkat
Eräitä heinäsirkkalajeja kutsutaan kulkusirkoiksi. Niillä on tapana muodostaa ajoittain valtavia parvia, jotka vaeltavat ravinnon perässä aiheuttaen mittavia vahinkoja viljelyksille.
Alaheimot
Heinäsirkat jaetaan seuraaviin alaheimoihin:
Robert Fico
Robert Fico (s. 15. syyskuuta 1964 Topoľčianky, Tšekkoslovakia) on slovakialainen poliitikko. Fico toimi Slovakian pääministerinä vuosina 2006–2010 ja myöhemmin 2012–2018.
Poliittinen ura
Fico opiskeli vuosina 1982–1986 oikeustiedettä Bratislavan Comenius-yliopistossa. Hän työskenteli 1986–1995 oikeusministeriön rikoslain asiantuntijana. Kommunistipuolueeseen hän liittyi vuonna 1987.
Ensimmäinen kausi pääministerinä
Smer voitti vuoden 2006 parlamenttivaalit saaden 29,1 % äänistä ja 50 paikkaa 150:stä. Smer muodosti hallituksen Vladimír Mečiarin HZDS:n ja Ján Slotan Slovakian kansallispuolueen (SNS) kanssa. Mečiaria pidettiin autoritaarisena hänen pääministerikaudellaan 1994–1998, kun taas SNS on nationalistinen ja ulkomaalaisvastainen. Euroopan sosialidemokraattinen puolue jäädytti sen johdosta Smerin jäsenyydestään.
Pääministerinä Fico ilmoitti Slovakian vetävän joukkonsa Irakista helmikuussa 2007. Fico tuomitsi Kosovon yksipuolisen itsenäiseksi julistautumisen ja vertasi sitä Münchenin sopimukseen, jolla länsivallat sallivat natsi-Saksan liittää itseensä Tšekkoslovakian saksalaisalueet 1938. Ficon kantaa tukivat kaikki parlamenttipuolueet, lukuun ottamatta unkarilaisvähemmistön SMK:ta.
Ficon hallitus ajoi läpi ETYJin moittiman kiistellyn lain, joka uudisti vuoden 1966 lehdistölainsäädäntöä. Sen vastineeksi kuusi maan suurinta lehteä ilmestyi 27. marraskuuta 2008 jättäen etusivunsa tyhjiksi. Lain mukaan epäoikeudenmukaisesti mediassa kohdelluilla on oikeus vastata ja vaatia korjausta. Kriitikkojen mielestä laki olisi rajoittanut sananvapautta.
Paluu pääministeriksi oppositiokauden jälkeen
Kesäkuun 2010 vaaleissa Smer sai noin 35 % äänistä ja 62 parlamenttipaikkaa. Sen kanssa hallituksessa olleet nationalistipuolueet sen sijaan menettivät asemiaan, HZDS putosi kokonaan parlamentista ja SNS ylitti vaivoin äänikynnyksen. Kaikkiaan parlamentissa enemmistön saanut neljän puolueen keskustaoikeistolainen liittouma ilmoitti, ettei suostu yhteistyöhön Ficon kanssa, vaikka presidentti Gašparovič nimittikin hänet aluksi muodostamaan uuden hallituksen.
Iveta Radičován johtama keskusta-oikeistolainen hallitus kaatui lokakuussa 2011 hävittyään parlamentin luottamusäänestyksen ja maaliskuussa 2012 järjestettiin ennenaikaiset parlamenttivaalit. Ficon johtama Smer sai selvän vaalivoiton, yli 44 prosenttia äänistä ja 83 paikkaa. Kyseessä oli ensimmäinen kerta Slovakian vuonna 1993 tapahtuneen itsenäistymisen jälkeen, kun yksittäinen puolue sai yli puolet parlamenttipaikoista ja kykeni näin muodostamaan hallituksen ilman koalitiokumppaneita. Ficon hallitus aloitti toimintansa kolme ja puoli viikkoa vaalien jälkeen.
Vuonna 2014 Fico pyrki maansa presidentiksi. Hän sai vaalien ensimmäisellä kierroksella eniten ääniä kaikista ehdokkaista, mutta hävisi lopulta toisella kierroksella puolueisiin sitoutumattomalle Andrej Kiskalle. Kiska sai äänistä noin 59,4 %, Fico 40,6 %.
Smer-SD:n enemmistö hävisi vuoden 2016 vaaleissa, mutta se säilytti suurimman puolueen asemansa. Ficon johtama Smer-SD muodosti hallituskoalition Slovakian kansallispuolueen, konservatiivisen Siet-puolueen ja unkarilaisvähemmistön Most-Hídin kanssa. Presidentti Kiska nimitti Ficon uuden hallituksen virkaansa 24. maaliskuuta 2016.
Ero pääministerin virasta
Tutkiva toimittaja Jan Kuciak ja hänen puolisonsa löytyivät murhattuina kotoaan helmikuussa 2018. Ennen kuolemaansa Kuciak oli selvittänyt Slovakian poliitikkojen ja Italiassa toimivan 'Ndrangheta-mafiajärjestön väitettyjä kytköksiä. Toimittajan murha johti Slovakiassa poliittiseen kriisiin ja laajoihin hallituksen vastaisiin mielenosoituksiin. Pääministeri Robert Fico erosi ja uudeksi pääministeriksi tuli maaliskuussa 2018 Peter Pellegrini. Entinen pääministeri Robert Fico oli Smer-SD-puolueen johtaja ja Pellegrini sen varapuheenjohtaja. Hallituksessa oli Smer-SD:n lisäksi kaksi pienempää puoluetta.
Thylacoleo crassidentatus
Thylacoleo crassidentatus oli Thylacoleo-sukuun kuulunut lihaa syönyt pussieläin.
Thylacoleo crassidentatus eli plioseenikaudella. Se oli suurin piirtein suuren koiran kokoinen ja muistutti ulkonäöltään muita Thylacoleo-suvun jäseniä. Thylacoleo hillin tapaan myös T. crassidentatus on tunnistettu omaksi lajikseen hampaiden avulla. Niissä on Thylacoleo carnifexiin verrattuna rakenteellisia ja koollisia eroja.
T. crassidentatuksen fossiileja on löydetty Queenslandista ja Uudesta Etelä-Walesista.
Kultainen rupla
Kultainen rupla on yleisvenäläisen "Sosiaalis-taloudellinen kasvu Venäjän alueilla - näköalat priorisoitujen alojen projektien toimeenpano" -konferenssin vuosittain myöntämä kunniamaininta edistyksellisille kaupungeille.
Tällaisen kunniamaininnan sai 2006 Kostamus.
Ketti Frings
Ketti Frings (alkujaan Katherine Hartley, 28. helmikuuta 1909 Columbus (Ohio), Ohio – 11. helmikuuta 1981 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija, näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja. Hän voitti Pulitzer-palkinnon vuonna 1958.
Frings aloitti työuransa copywriterina ja eteni sitten feature-juttujen kirjoittajaksi United Press Internationalilla. Vuonna 1941 hänen romaaninsa Hold Back the Dawn sovitettiin elokuvaksi Yö on liian lyhyt (ohjaus Mitchell Leisen). Hänen ensimmäinen New Yorkin Broadwaylla esitetty näytelmänsä oli vuoden 1942 Mr. Sycamore, pääosissa Lillian Gish ja Stuart Erwin.
Ketti Fringsin elokuvakäsikirjoituksiin lukeutuvat Guest in the House (1944), Rikollista himoa (1948), Tie lakia pakoon (1950), Tule takaisin, pikku Sheba (1952, William Ingen näytelmästä), Kaksoiselämän varjossa (1954), Olet tuhonnut minut (1955) ja Ole aina luonani (1955).
Frings sovitti Thomas Wolfen romaanin Look Homeward, Angel samannimiseksi näytelmäksi, joka kantaesitettiin Broadwayllä 1957 ja sai 564 esitystä Ethel Barrymore -teatterissa. Produktio sai kuusi Tony-palkintoehdokkuutta, Pulitzer-palkinnon ja New York Drama Critics’ Circlen palkinnon vuoden parhaana näytelmänä. The Los Angeles Times -sanomalehti nimesi Fringsin Vuoden naiseksi 1958.
Eladio Herrera
Eladio Óscar Herrera (9. helmikuuta 1930 Buenos Aires – 25. marraskuuta 2014) oli argentiinalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Herrera voitti 71-kiloisten painoluokassa olympiapronssia Helsingissä 1952. Hän kilpaili olympiatasolla myös Lontoon olympialaisissa 1948, joissa hän sijoittui välisarjassa viidenneksi.
Dizin
Dizin on Iranin suurin hiihtokeskus. Se sijaitsee Alborzin vuoristossa, noin 70 km päästä Teheranista pohjoiseen. Se perustettiin 1960-luvulla Mohammad Reza Pahlavin hallinta-aikakaudella.
Dizin on Iranin ensimmäinen hiihto- ja talviurheilukeskus, jonka kansainvälinen hiihtoliitto on virallisesti tunnustanut ja on saanut hallinnoida virallisia ja kansainvälisiä kilpailuja.
Dizinin hiihtokausi on avoinna joulukuusta toukokuuhun, sillä se sijaitsee korkealla. Korkein hiihtohissi saavuttaa 3 600 metrin joten se on yksi maailman 40. korkeimmasta hiihtokeskuksesta.
Hiihtokeskus
Lomakeskusta hallinnoi nykyään Raika, joka on Mr. Hamidreza Taftehin omistama yritys.
Dizin hiihtopalveluihin kuuluvat hotellit, mökit, ravintolat, huvilat ja yksityiset huoneistot. Hiihtokeskus majoittaa joka vuosi tuhansia ihmisiä. Muihin tiloihin kuuluvat tiloja tenniskentät, vuorikiipeilypaikat sekä maastopyörily. Tarjolla on myös hiihtokoulutusta.
Lomakeskus on avoinna ympäri vuoden ja tarjoaa erilaisia aktiviteetteja sekä talvella että kesällä.
Hiihtoalue
Hiihtoalueeseen kuuluu neljä gondolihissiä, kolme tuolihissiä sekä yhdeksän ankkurihissiä.
Dizinin lumen laatu on loistava ja monien eurooppalaisten ja Kalliovuorten lumialueiden kilpailija.
Hans Jonsson
Jonsson on neljää NHL-kautta (1999–2003) lukuun ottamatta pelannut koko uransa MODOssa. Vuonna 2007 hän voitti Elitserienin mestaruuden ja keväinä 1994 ja 1999 Elitserien-hopeaa. Jonsson valittiin vuonna 1999 myös Ruotsin tähdistökentälliseen.
Jonsson on pelannut myös MM-kilpailuissa vuosina 1996, 1998 ja 1999. Vuonna 1998 tuli kultaa ja 1999 pronssia. Lisäksi hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1993 ja voitti hopeaa. Keväällä 1991 Jonsson pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa.
Jonsson on puolustava puolustaja.
Essexin piirikunta (New Jersey)
Essexin piirikunta on Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Piirikunta kuuluu New Yorkin metropolialueeseen ja sen hallintokeskus on Newark. Asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 783 969. Piirikunta on perustettu 1683.
Maantiede
Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan piirikunnan pinta-ala on 336 km², josta 327 km² on maata ja 9 km² (2,54 %) on vettä. Essexin piirikunta on New Jerseyn osavaltion piirikunnista asukasluvultaan toiseksi suurin Bergenin piirikunnan jälkeen ja sen asukastiheys on toiseksi suurin Hudsonin piirikunnan jälkeen.
Piirikunnan maasto kohoaa pääosin tasaisesta itäosasta Watchung-vuoriston harjanteisiin lännessä, joiden takana maaston korkeus laskee Passaic-joen laaksossa. Korkein kohta on 201 metriä.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1967–1968
Saksan Bundesliigan kausi 1967–1968 oli järjestyksessään viides Bundesliigan, Länsi-Saksan pääsarjan, kausi. Se alkoi 18. elokuuta 1967 ja päättyi 28. Toukokuuta 1968. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Eintracht Braunschweig.
Sarjajärjestelmä
Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat voitosta kaksi pistettä ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampia joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalikeskiarvolla. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kaksi vähiten pisteitä kerännyttä putosivat seuraavaksi kaudeksi Regionalligaan.
Kauden yhteenveto
Kausi 1967–1968 alkoi innovaatiolla: siitä lähtien oli sallittua vaihtaa yksi pelaaja vaihdosta kentälle per ottelu. Aiemmin vaihto oli sallittu ainoastaan loukkaantumisen takia.
Sarjataulukon alakastissa putoajat varmistuivat jo neljä kierrosta ennen kauden loppua. Seuraavalle kaudelle Regionalligaan putosivat Borussia Neunkirchen ja Karlsruher SC.
Rantaruttojuuri
Rantaruttojuuri (Petasites spurius) on pääasiassa Keski- ja Itä-Euroopassa tavattava, rannoilla kasvava ruttojuurilaji. Suomessa rantaruttojuuri on uhanalainen kasvi ja luonnonsuojeluasetuksen mukaan erityisesti suojeltava laji.
Levinneisyys
Rantaruttojuurta tavataan Tanskasta ja Pohjois-Saksasta itään Keski-Venäjälle ja Keski-Aasiaan. Runsaimmillaan laji on Lounais-Venäjällä ja Ukrainassa. Suomen lähialueilla sitä kasvaa eteläisimmässä Ruotsissa ja Baltiassa paikoittain.
Suomessa rantaruttojuuri tavattiin ensimmäisen kerran 1930-luvulla Ahvenanmaan Eckeröstä, mutta tilapäiseksi jäänyt esiintymä on kadonnut. Uudestaan laji löydettiin vuonna 1974 Helsingin Vartiosaaresta, jossa sitä kasvaa yhä noin kahden aarin alalla. Koko esiintymä lienee yhtä ja samaa yksilöä eli kloonia. Kasvupaikka oli pitkään lajin ainoa tunnettu nykyesiintymä Suomessa. 2000-luvulla lajista on löydetty esiintymä myös Kotkan seudulta.
Elinympäristö
Suomessa ja muualla Itämeren ympäristössä rantaruttojuuri kasvaa merenrantahietikoilla. Keski- ja Itä-Euroopassa lajia tavataan myös suurten jokien rannoilla. Suomen ainoa esiintymä sijaitsee luonnonsuojelualueella.
George Smith (köydenvetäjä)
George Smith  (1876 Liverpool – 14. tammikuuta 1915 Liverpool) oli brittiläinen köydenvetäjä ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä lajissa hopeaa saaneeseen Liverpool Police Team -joukkueeseen.
Villakoira
Villakoira (caniche) eli puudeli on koirarotu, joka kuuluu FCI:n ryhmään 9. Tieteelliseksi nimeksi on aikoinaan esitetty Canis aquaticus.
Vuonna 2018 villakoira oli kaikki muunnokset yhteenlaskettuina Ranskassa 4. suosituin paikallinen rotu -listauksessa se on 5. suosituin, mutta tämä johtuu ainoastaan siitä, että virallinen listaus laskee myös madagaskarilaisen coton de tuléarin ranskalaiseksi roduksi.
Suomessa vuonna 2022 rekisteröitiin eniten kääpiövillakoiria, toiseksi eniten keskikokoisia villakoiria ja kolmanneksi eniten isovillakoiria. Harvinaisin muunnos toyvillakoira ylsi kuitenkin sekin sadan suosituimman rodun listalle.
Ulkonäkö
pienoiskuva|vasen|Villakoira on monipuolinen rotu, joka soveltuu moniin aktiviteetteihin. Villakoira on kevytrakenteinen, sopusuhtainen ja erittäin villava koira. Villakoiran tuuhea ja kihara turkki kasvaa jatkuvasti, eikä siinä ole erillistä aluskerrosta.
Proud (Tamara Todevskan kappale)
Proud on pohjoismakedonialaisen laulajan Tamara Todevskan esittämä kappale, jolla hän edusti Pohjois-Makedoniaa vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa, Tel Avivissa.
Villakoira
Ulkonäkö
Villakoiran säkäkorkeuden ja rungon pituuden tulisi olla osapuilleen sama ja sivuprofiilin (asennossa seisottaessa) neliömäinen. Selän tulisi olla suora, takajalkojen kulmauksiltaan hillityt, hännän korkealle kiinnittynyt ja suora, ei selän päälle kaartuva. Koiran tulisi kantaa häntänsä tyvestä katsoen pystyssä. Häntä tavattiin perinteisesti typistää ennen typistyskiellon voimaantuloa useissa Euroopan maissa, mistä syystä ei-ihanteelliset hännät ovat vielä varsin yleisiä rodussa. Niissä maissa, joissa typistys sallitaan, on rodun typistysmuoti muuttunut pidemmäksi, jopa typistämättömän näköiseksi. Villakoiran liikkeet ovat kevyet, eloisat ja ketterät.
Proud (Tamara Todevskan kappale)
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 305 pistettä ja saavutti sijan 7. Kyseinen kappale on Pohjois-Makedonian menestynein Eurovision laulukilpailussa.
Villakoira
Väritys
FCI-rotumääritelmä sallii värityksistä mustan, ruskean, valkoisen, aprikoosin, harmaan ja punaisen. Muut kuin yksiväriset hylätään. Punainen hyväksyttiin FCI:n rotumääritelmään vasta 6. maaliskuuta 2007. Yhdysvaltalainen AKC sallii kaikki yksiväriset väritykset, mukaan lukien sinisen, ”maitokahvinvärisen” ja kermanvärisen, ja hylkää kaksiväriset eli yksilöt, joilla on karvan juuresta katsottuna turkissaan useampaa kuin yhtä väriä. Yhdistyneen kuningaskunnan KC sallii kaikki yksiväriset väritykset. Muu kuin yksivärinen väritys ei johda hylkäykseen mutta on vakava virhe.
Epätasainen tai epämääräinen turkin väri on vakava virhe.
Kirjavuus sekä valkoiset täplät tai karvat käpälissä ovat hylkääviä virheitä.
FCI-värit:
Muut värit:
Villakoiralla esiintyy myös kermanväriä, valkokirjavuutta, merkkiväritystä (black & tan/phantom), soopelia, brindleä ja maskiväritystä sekä hyvin harvinaisena syntymästä saakka harmaata tai vaaleanruskeaa väritystä (mahdollisesti sinistä ja beigeä eli liilaa). Nämä värit katsotaan FCI-maissa virheellisiksi, mutta esimerkiksi Venäjällä black and tan -väriset villakoirat rekisteröidään virallisesti omana rotunaan nimeltä phantom (Фантом). Koirien värien periytymisen vuoksi myös puhdasrotuiset villakoirat voivat kantaa geenitekijöitä virhevärityksiin resessiivisen periytymisen tai muiden geenien epistaasin vuoksi. Tästä syystä eriväristen linjojen yhdistäminen voi johtaa värivirheellisiin pentuihin.
Puhdasrotuisissa villakoirissa ei tunneta merlevärityksiä, vaikka merlejä ”villakoiria” joskus myydäänkin muiden standardin ulkopuolisten ”muotivärien” kuten erilaisten kirjavien ohella. Värit voivat myös yhdistyä toisiinsa, eli esimerkiksi brindlellä koiralla voi olla valkoisia merkkejä.
Luonne ja käyttäytyminen
Kaikenkokoiset villakoirat tunnetaan eräänä maailman älykkäimmistä koiraroduista. Se ei kuitenkaan ole välttämättä helpoimmin koulutettavia rotuja, sillä se oppii tilaisuuden tullen manipuloimaan ohjaajaansa ja voi käyttää kekseliäisyyttään ei-toivottuihin tarkoituksiin.
Villakoira on tyypillisesti myös vilkas, energinen, leikkisä ja miellyttämisenhaluinen. Hyvin ihmiskeskeisenä rotuna villakoira kiintyy helposti ihmisiin ja on usein avoimen seurallinen myös tuntemattomien seurassa, mutta tähän voi liittyä myös taipumus eroahdistukseen.
Villakoira on energinen ja se vaatii kohtalaisesti liikuntaa ja etenkin ajattelua vaativaa aktivointia kuten temppujen harjoittelua tai hajutyöskentelyä. Hyväkuntoinen mutta turhautunut villakoira voi kehittää huonoja tapoja.
Villakoira sopii liikunnallisena ja älykkäänä koirana hyvin esimerkiksi agilityyn ja tokoon. Rodussa esiintyy paikoitellen myös metsästyskäyttöön sopivaa noutajaviettiä. Joitain villakoiria on koulutettu suojeluskoiriksi ja palveluskoiriksi.
Alkuperä
pienoiskuva|vasen|Villakoiran näköisiä koiria on esiintynyt jo varhain kuvataiteessa (piirros vuodelta 1553).
Rodun juuret ovat Euroopasta, missä villakoira ja sen edeltäjät ovat olleet suosiossa jo vuosisatoja. Nykymuotoisen rodun alkuperämaana pidetään yleensä Ranskaa, missä sitä käytettiin noutavana koirana vesilintujen metsästyksessä. Saksan kielen sanaa pudeln, joka merkitsee loiskuttamista, pidetään villakoiran kansainvälisen nimen poodle kantasanana.
Villakoiraa on käytetty vartiointiin ja vesilintujen metsästykseen. Villakoiria käytetään edelleenkin metsästykseen, jonkin verran myös Suomessa.
Villakoiria on pitkään käytetty sirkusesityksissä.
Vuonna 1962 perustettiin Suomen villakoirakerho – Finska Pudelklubben ry, joka on Suomessa villakoirien kasvatusta ja harrastustoimintaa edistävä rotujärjestö. Rodun suosio on kasvanut Suomessa alkuajoista, jolloin rekisteröintimäärät pyörivät sadan yksilön ympärillä vuosittain. Villakoiria rekisteröidään nykyään noin 1 000 yksilöä vuodessa. Nykyään villakoiria käytetään hyvin vähän alkuperäisissä tehtävissään ja ne ovat enimmäkseen seurakoiria.
Terveys
pienoiskuva|pysty|Ruskea villakoiranarttu, jolla näyttelyihin kelpaamaton helppohoitoisempi lyhyt turkki. Villakoiralla esiintyy verrattain vähän perinnöllisiä sairauksia. Silmäsairauksista esiintyy harmaakaihia ja etenevää verkkokalvon surkastumaa (PRA). Joitakin silmäluomen sisäänpäinkääntymiä on havaittu. Kuten muillakin roduilla, jalostukseen käytettävien koirien silmät tulisi aina tutkituttaa ennen astutusta. Samoin polvet on tutkittava kaikilla kokomuunnoksilla patellan luksaation varalta. Isovillakoiralta vaaditaan ennen astutusta myös lonkkakuvaus lonkkadysplasian ja biopsia SA:n varalta. Tämä on suositeltavaa myös keskikokoiselle villakoiralle. Legg-Perthesin tautia esiintyy pienemmillä muunnoksilla ja epilepsiaa joillakin yksilöillä kaikissa muunnoksissa.
Hoito
pienoiskuva|Näyttelyvillakoira vuodelta 1915. Trimmausmalli vanha versio englantilaisesta leijonamallista, häntä lyhyeksi typistetty. pienoiskuva|Mannermaisessa leijonaleikkauksessa olevaa aprikoosia isovillakoiraa valmistellaan näyttelyssä. Villakoira tunnetaan huomiota herättävästä perinteisestä trimmaustyylistään: kuono, kaula, käpälät ja hännänalus sekä mahdollisesti myös koiran takaosa ajellaan lyhyiksi, pään, niskan ja rinnan alueelle sekä nilkkoihin ja häntään jätetään pidempää karvaa. Leikkaustyylin kerrotaan polveutuvan vuosisatojen takaisesta metsästäjien tavasta leikata kiharakarvaisilta vesinoutajiltaan osa karvoituksesta pois, jotta koira voisi uida ketterämmin noutaessaan ammuttuja lintuja. Lyhyeksi ajellut raajojen otaksutaan helpottaneen liikkumista vedessä, rinnan ja nilkkojen ympärille jätetyn karvan pitäneen koiran lämpimänä, ja viuhtovan häntätupsun helpottaneen koiran seuraamista kauempaa. Päälaen karvoituksen annettiin kasvaa pidemmäksi ja se sidottiin pois silmiltä nauhalla, jonka väristä voitiin helposti erottaa toisistaan seurueen samanväriset koirat. Villakoiran tultua seurakoiraksi tuli muotiin antaa turkin kasvaa paljon metsästysleikkausta pidemmäksi ja leikata turkkia eri tavoin muodin mukaan. Ennen hiustenkuivaimen keksimistä koristeellisten trimmaustyylien vaatima kuivaustapa harjaten vaati paljon työtä ja oli ylellisyyden merkki. Näin alkuperäisestä käytännöllisestä käyttökoiran kehittyi valtavasti hoitoa vaativia muotityylejä. Erityisesti Pariisissa perustettiin jopa villakoirien trimmaukseen erikoistuneita salonkeja.
Koirarotujen standardisoiminen alkoi kuningatar Viktorian aikana, ja villakoiran rotumääritelmään valittiin vain kaksi näyttelykelpoista trimmausmallia. Koiranäyttelyharrastajat olivat tässä vaiheessa enenevissä määrin ylhäisön naisia, joten vain kahden eri mallin sallimisen taustalla saattoi olla estää erikoisuutta tavoittelevien, ”hyvän maun” ulkopuolelle jäävien mallien pääsy näyttelykehään. Muita mahdollisia syitä oli estää muotiseikkojen vaikuttaminen näyttelymenestykseen ja helpottaa koirien vertailua toisiinsa. Nyöriturkkiset villakoirat olivat yhä varsin yleisiä, ja niitä pidettiin rotumääritelmän alkuaikoina erillisenä rotunaan. Myöhemmin ”rodut” yhdistettiin, kun todettiin että minkä tahansa villakoiran turkki voitiin nyörittää mikäli karvanlaatu oli rodulle tyypillinen.
Trimmaustyylit vaihtelivat 1900-luvun mittaan paljon, mihin osittain vaikutti myös trimmaustarvikkeiden laadun paraneminen. Esimerkiksi 1960-luvulla villakoirat jätettiin huomattavasti runsasturkkisemmiksi kuin nykyään.
Villakoiran kihara turkki vaatii säntillistä ja säännöllistä hoitoa ellei koiraa ajella aivan lyhyeksi. Turkki takkuuntuu ja huopuu herkästi etenkin koiran ollessa nuoruusiässä. Villakoira pitää pestä aina ennen trimmaamista, jotteivät välineet tylsyisi likaiseen turkkiin. Pitkässä turkissa olevan koiran peseminen on suuri työ, jossa aikaa kuluu etenkin pesua edeltävään takkujen selvittämiseen ja turkin kuivaukseen. Pidempi turkki on kuivatessa harjattava suoraksi, sillä kiharaksi jätetty karva takkuuntuu herkästi. Vaihtoehtoisesti villakoiran turkin voi myös antaa huopua nyöreiksi, joskin myös nyöriturkkia on säännöllisesti tarkkailtava ja hoidettava. Nyörien kuivuminen pesun jälkeen kestää erityisen kauan. Villakoirilta on tapana ajella kasvot, kaula, sukuelinten alue ja käpälät aivan lyhyiksi lähinnä tyyli-, perinne- ja siisteyssyistä; käpälät ovat poikkeus, koska pitkät tassukarvat keräävät herkästi kosteutta, kuraa, hiekkaa, roskia ynnä muuta, mikä aiheuttaa herkästi haavoja ja hankaumia varvasväleihin.
Villakoiran korvien sisällä olevat karvat kasvavat muun karvoituksen tavoin jatkuvasti, ja voivat hoitamattomana kasvaa korvakäytävään mytyksi, joka erityisesti korvavahaa kerätessään tai kiharaksi kasvaessaan voi muodostaa tulpan. Kaikilta villakoirilta onkin syytä nyppiä korvan sisällä kasvavat karvat ainakin osittain pois korvan ilmavuuden parantamiseksi ja tulehdusten ehkäisemiseksi.
Villakoiran trimmaaminen näyttelyturkkiin on vaativa työ, joka jätetään yleensä ammattitaitoisen trimmaajan tehtäväksi. Näyttelyturkin ylläpitäminen ilman muotoilun vaativuuttakin on suuri urakka omistajalle. Jos koiraa ei aiota käyttää näyttelyissä, turkin voi ajella ja muotoilla mielensä mukaan.
FCI:n hyväksymät viralliset näyttelyleikkausmallit ovat moderni leikkaus, mannermainen leijonaleikkaus (”continental”), skandinaavinen leijonaleikkaus (”pentuleijona”), pentuleikkaus ja englantilainen leijonaleikkaus, mutta myös terrierileikkausta on nähty kehissä. Näyttelymalleille yhteisiä piirteitä ovat pitkä muhkea karvoitus päässä, korvissa, kaulalla ja rinnassa, pyöreä tupsu hännässä sekä karvattomaksi ajellut kuono, kaula, käpälät, hännäntyvi ja sukuelinten alue. Mannermaisessa leijonaleikkauksessa koiran nilkoissa on pyöreät ”muhvit” ja etujalkojen yläosa sekä takaosa ajellaan paljaaksi lukuun ottamatta lonkkien päälle jätettäviä pyöreitä tupsuja. Lonkkatupsut eivät ole välttämättömät. Englantilaisessa leijonaleikkauksessa etujalat ovat paljaat ”muhveja” lukuun ottamatta, takaosa leikataan lyhyeksi ja takajalkoihin mutoillaan kahden paljaan raidan erottamat kolme melko tasakokoista, pyöreää ”muhvia”. Skandinaavisessa leijonaleikkauksessa koiran takaosan ja jalkojen turkki jätetään pitkäksi mutta rintaa lyhyemmiksi ja muotoillaan saksin. Moderni leikkaus muistuttaa skandinaavista leijonaa, mutta pään, korvien, niskan ja rinnan karvoituksen pituus on hillitympi. Pentuleikkaus vastaa modernia leikkausta, mutta on muodoiltaan pyöreämpi ja ”pentumaisempi” ja vastaa pituudeltaan karvoitusta, jonka näyttelyikään ehtineen pennun voidaan otaksua ehtineen kasvattaa. Terrierileikkaus vastaa modernia leikkausta, mutta korvalehdet ja häntä ajellaan paljaiksi. Villakoiran voi esittää nyöritettynä missä tahansa näyttelyleikkauksessa. Tällöin nyörien on oltava tarpeeksi pitkät, ainakin noin 20 senttimetriä.
Jo Inge Berget
Jo Inge Berget (s. 11. syyskuuta 1990 Hadeland) on norjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaa Malmö FF:ää. Oikeajalkainen Berget on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Norjan jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura
Bergetin kasvattajaseura on Lyn Fotball. Hän debytoi seuran paidassa Tippeligaenissa kaudella 2008, jolloin hän pelasi kaksi ottelua. Elokuussa 2008 Berget siirtyi italialaiseen Udineseen. Hän kuului seuralle vuodet 2008–2011, muttei pelannut yhtäkään ottelua seuran edustusjoukkueessa. Vuonna 2009 hän oli lainalla vanhassa seurassaan Lynissä ja vuosina 2010–2011 Strømsgodset IF:ssä, joista jälkimmäisessä hän voitti Norjan Cupin vuonna 2010.
Heinäkuussa 2011 Berget siirtyi kotimaansa pääsarjan Tippeligaenin Molde FK:hon. Hän pelasi seurassa vuodet 2011–2014 voittaen Tippeligaenin mestaruuden vuosina 2011 ja 2012 sekä Norjan Cupin vuonna 2013. Hän pelasi seuran paidassa myös Eurooppa-liigaa. Tammikuussa 2014 Berget siirtyi Englannin valioliigan walesilaisseura Cardiff Cityyn. Hän debytoi Valioliigassa seuraavassa kuussa Hull Cityä vastaan. Ottelu jäi hänen ainoakseen Cardiffin paidassa Valioliigassa. Syyspuoliskon kaudesta 2014–2015 Berget oli lainassa Skotlannin valioliigan Celtic FC:ssä, jossa hän pelasi neljä ottelua tehden kaksi maalia.
Tammikuussa 2015 Berget siirtyi Ruotsin Allsvenskanin Malmö FF:ään.
Maajoukkueura
Norjaa alle 21-vuotiaiden maajoukkuetasolla 22 kertaa edustanut Berget debytoi Norjan jalkapallomaajoukkueessa tammikuussa 2012 King’s Cupin ottelussa Thaimaata vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa Berget teki kuudennessa maaottelussaan, EM-karsintaottelussa Kroatiaa vastaan syyskuussa 2015. Hän osui tuossa ottelussa kahdesti.
Saavutukset
Strømsgodset IF
Molde FK
Samuli Haataja
Samuli Haataja (s. 1. huhtikuuta 1976) on toinen The Crash -yhtyeen perustajista. Samuli ja toinen yhtyeen perustajajäsen, laulaja/kitaristi Teemu Brunila tapasivat rippileirillä vuonna 1991. He perustivat bändin ja päättivät hakea samaan lukioon. Haataja soitti yhtyeessä bassoa ja lauloi taustoja.
Luçon
thumb|250px|Luçonin kaupungin keskustaa Luçon on kaupunki ja kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 9 311 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Luçonin pinta-ala on 32 neliökilometriä.
Rob Zepp
Robert ”Rob” Zepp (s. 7. syyskuuta 1981 Newmarket, Ontario, Kanada) on saksalais-kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Zepp voitti viisi Saksan DEL-liigan mestaruutta ja European Trophyn, pelatessaan Eisbären Berlinin joukkueessa 2007–2014. Hänet on varattu NHL:ään kahdesti. Vuonna 1999 hänet varasi Atlanta Thrashers ja vuonna 2001 Carolina Hurricanes. Hän siirtyi kaudeksi 2014–2015 NHL-seura Philadelphia Flyersin organisaatioon, mutta aloitti kauden AHL-joukkue Lehigh Valley Phantomsissa. Zepp pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa viimein 33-vuotiaana joulukuussa 2014. Hänestä tuli historian vanhin NHL:ssä debytoinut maalivahti. Kausilla 2005–2006 ja 2006–2007 hän pelasi SM-liigaa SaiPan joukkueessa. Zepp on ollut kolmesti Saksan MM-joukkueessa. Hän torjuu hyvin leveällä v-tyylillä.
D-Moll
D-Moll (myös D-moll tai D moll) on vuonna 2019 perustettu montenegrolainen yhtye, jonka muodostavat Tamara Vujačić, Mirela Ljumić, Željko Vukčević, Ivana Obradović, Emel Franca ja Rizo Feratović. Yhtye edusti Montenegroa vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Heaven".
D-Moll pääsi edustamaan Montenegroa voitettuaan maan euroviisukarsinnan Montevizijan. Yhtye esiintyi ensimmäisen semifinaalin ensimmäisellä puoliskolla.
Antti Niemi (professori)
Antti Johannes Niemi (15. syyskuuta 1928 Tampere – 7. huhtikuuta 2009 Helsinki ) oli suomalainen tekniikantutkija ja professori. Hän oli Teknillisen korkeakoulun säätötekniikan professori vuosina 1969–1994, Suomen akatemian tutkijaprofessori 1974–1977 ja Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen säätötekniikan laboratorion tutkimusprofessori 1979–1983. Hän tutki muun muassa teollisuusprosessien dynamiikkaa ja säätöä, tietokoneavusteista suunnittelua (CAD) ja teollisuusrobottijärjestelmiä.
Niemi julkaisi yhteensä noin 300 tieteellistä artikkelia, ja hänellä oli useita patentteja konenäön sovellusalueilta. Hän oli myös hyvin omistautunut klassisten kielten ja historiantutkimuksen harrastukseen.
Kerkkä
Kerkkä voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Nopea radiopurske
pienoiskuva|Ensimmäisen havaitun nopean radiopurskeen havainto jonka Lorimer ja Narkovic löysivät vuonna 2007.
Nopea radiopurske on avaruuden tuntemattomasta sijainnista tuleva suurienerginen radioaaltopurske. Ensimmäisen radioaaltopurskeen havaitsivat vuonna 2007 tutkija Duncan Lorimer ja opiskelija David Narkovic tutkiessaan arkistoitua dataa pulsareista. Tämän jälkeen on havaittu useita kerran tapahtuvia radioaaltopurskeita ja yksi toistuva radioaaltopurske. Niitä kutsutaan myös Lorimer Burstiksi. Radioaaltopurskeiden alkuperää ei tiedetä.
Kansainvälinen tutkimusryhmä on saanut selville, että nopeita radiopurskeita syntyy ympäristössä, jossa on voimakkaita magneettikenttiä. Tutkimusryhmä otaksuu että purskeet syntyvät mustien aukkojen, supernovajäänteiden tai poikkeuksellisten avaruussumujen lähellä.
Helmikuussa 2020 raportoitiin ensimmäinen säännöllisesti toistuva radiopurske FRB 180916.J0158+65, joka toistuu 16,35 vuorokauden välein.
IPod nano
thumb|Ensimmäisen sukupolven valkoinen iPod nano telakassa iPod nano on Applen suunnittelema ja markkinoima kannettava musiikkisoitin, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2005. Nanossa ei ole kiintolevyä, vaan se käyttää flash-muistia. Uusimman mallin soitin on saatavilla kahdeksan ja 16 gigatavun muistilla. Nano toistaa musiikin lisäksi podcasteja, äänikirjoja ja videota. Lisäksi siinä voi katsella valokuvia. Nano on Applen iPod-tuoteperheen keskimmäinen malli.
Ensimmäinen sukupolvi
Ensimmäisen sukupolven nano julkaistiin 7. syyskuuta 2005. Siinä ei ollut kiintolevyä, vaan se perustui flash-muistiin jota oli saatavilla yhden, kahden ja neljän gigatavun muisteilla. Yhden gigatavun (240 kappaletta) iPod nanon suositushinta oli Suomessa (ilman Suomessa pakollista teostomaksua) 159 €, kahden gigatavun (500 kappaletta) nanon 209 € ja neljän gigatavun (1000 kappaletta) 269 €. Lisäksi nanoon mahtui 25 000 valokuvaa ja se toistaa musiikin lisäksi podcasteja ja äänikirjoja. Sen valmistus lopetettiin syyskuussa 2006.
Ulkonäkö
Ensimmäisen sukupolven nano on 6,9 millimetriä paksu sekä sisältää 3,81 senttimetrin värillisen nestekidenäytön. Värivalikoimassa olivat valkoinen sekä musta. Siinä käytetään iPodista tuttua vieritysrullaa (Click wheel). Mitat ovat 8,9 × 4,1 × 0,69 cm ja painoa on 42 g.
Toinen sukupolvi
thumb|200px|Toisen sukupolven (Product) Red iPod Nano Apple julkaisi toisen sukupolven nanot 12. syyskuuta 2006. Toisen sukupolven nanon akkukestoa sekä näytön kirkkautta on parannettu, muistikapasiteettia kasvatettu ja myös värivaihtoehtoja tuli lisää. Nykyisissä nanoissa akkukesto on noin 24 tuntia ja sitä saa nyt myös kahdeksan gigatavun muistilla. Laitetta on saatavissa mustana, hopeana, vaaleansinisenä, vihreänä, pinkkinä ja punaisena, joista jälkimmäinen on (PRODUCT) RED -erikoismalli. Kaikkia malleja ei kuitenkaan saa samanvärisinä, nimittäin kaksigigaista saa vain hopeana, neligigaista muilla väreillä paitsi mustana, ja kahdeksangigaista mustana ja punaisena. Kahden gigatavun versio maksaa 159, neljän 209 ja kahdeksan 259 euroa. (PRODUCT) RED -nanot maksavat saman verran kuin tavalliset soittimet, mutta niiden hinnoista menee 10 Yhdysvaltain dollaria Global Funds -hyväntekeväisyysjärjestölle. Edellisistä iPodeista poiketen, toisen sukupolven iPod nanossa pystyy myös vaihtamaan akun itse.
Ulkonäkö
Toisen sukupolven nano on 9 cm pitkä, eli hieman pidempi kuin edeltäjänsä. Se painaa 40 g, on 40 mm leveä, ja 6,5 mm syvä. Siinä on 1,5 tuuman (n. 3,8 senttiä) nestekidenäyttö LED-taustavalolla. Sen kuori on kokonaan alumiinia ja sitä on muotoiltu enemmän iPod minin näkoiseksi.
Kolmas sukupolvi
Apple päivitti 5. syyskuuta 2007 nanoa jälleen. Tämän sukupolven nanon uudistukset ovat QVGA-näyttö ja lyhyempi, leveämpi ja ohuempi ulkomuoto. Kolmannen sukupolven Nanolla voi soittaa videotiedostoja, kuten viidennen sukupolven iPod. Apple poisti valikoimasta 2-gigatavuisen version, uudelleen hinnoitteli 4-gigatavuisen 159 euroon ja 8-gigatavuisen 209 euroon. Käyttöliittymää on uusittu lisäämällä Cover Flow -selaustekniikka ja pelejä, jotka hyödyntävät Nanon ohjainta. thumb|200px|Kolmannen sukupolven musta iPod nano toistamassa videota
Neljäs sukupolvi
Neljännen sukupolven iPod nano tuli myyntiin 9. syyskuuta 2008. Neljännen sukupolven iPodeja on saatavilla 8GB ja 16GB versioina. Toisin kuin kolmannen sukupolven mallit, neljännen sukupolven malli on kapeampi ja pidempi, ja muistuttaakin enemmän toisen sukupolven versiota sekä ulkomuodoltaan että väritykseltään. Neljännen sukupolven iPod nanossa on myös kiihtyvyysanturi, jonka ansiosta sen saa esimerkiksi soittamaan kappaleita satunnaisjärjestyksessä ravistamalla soitinta. Tämän lisäksi kääntämällä soitinta 90 astetta laitteen näyttö kääntyy kuten aiemmin esitellyssä iPod Touchissa. Neljännen sukupolven soitin on nano-tuoteperheen ohuin. Sitä on saatavana yhdeksässä kirkkaassa eri värissä.
Viides sukupolvi
Apple julkaisi viidennen sukupolven iPod Nanon 9.9.2009 San Franciscossa. Uusi ominaisuuksina ovat uudenlainen ulkokuori, 2,2 tuuman näyttö, sekä myös video-kamera. iPod Nano pystyy kuvaamaan 640 x 480 videokuvaa, mutta stillkuvia ei voitu lisätä nanoon. Apple kertoi stillkuvien vaativan suurempia osia kuin videokuvaus, joten Apple valitsi videokuvauksen koska Nanon paksuutta ei haluttu lisätä. iPod nanoa on 9 eri väriä. Vaihtoehtoja on keltaisesta mustaan. Vaaleanpunaisessa iPod nanossa on ilmennyt teknisiä ongelmia. (lähde?)
Kuudes sukupolvi
Apple julkaisi kuudennen sukupolven iPod Nanon 1. syyskuuta 2010. Se sisältää paljon uusia ominaisuuksia, esimerkiksi tarkan neliönmuotoisen kosketusnäytön.
Ikonos
Ikonos on amerikkalainen kaukokartoitussatelliitti. Se oli ensimmäinen siviilikäyttöön tarkoitettu, suuren erottelukyvyn kuvia tarjoava satelliitti. Tätä ennen suuren erottelukyvyn kuvia maapallosta on saatu vain sotilaallisten satelliittien välityksellä rajoitetusti. Ikonos-satelliitin kuvien tarkkuus on 0,86–1 m mustavalkokuville ja 4 m värillisille kuville. Kuvia välittää GeoEye-yhtiö.
Historia
Ikonos oli määrä laukaista Maata kiertävälle radalle vuonna 1999. Yhdysvalloista Vandenbergin lentotukikohdasta tehty ensimmäinen laukaisu 27. huhtikuuta 1999 kuitenkin epäonnistui Athena 2 -kantorakettiin tulleen vian vuoksi. Toinen Ikonos pääsi radalleen 24. syyskuuta 1999.
Jaakko S. Ketola
Jakob (Jaakko) Sigfrid Ketola, sukunimi aik. Hermansson (6. toukokuuta 1882 Helsinki – 1. lokakuuta 1954 Tampere) oli suomalainen saarnaaja ja kristillisen kirjallisuuden suomentaja.
Ikonos
Radan ominaisuuksia
Ikonos kiertää maapalloa noin 680 km korkeudessa polaarisella radalla, jonka kaltevuus päiväntasaajaan nähden on 98,1 astetta. Mittalaitteiden kartoituskentän leveys on 11 km.
Jaakko S. Ketola
Ketolan vanhemmat olivat muurari Johan Jakob Hermansson ja Sofia Elisabet Sobolewsky. Hän pääsi ylioppilaaksi 1904 yksityisesti Helsingin reaalilyseosta. Ketola toimi saarnaajana Akseli Skutnabbin perustamssa Evankeliset ystävät-liikkeessä. Hän suomensi C. H. Mac Intoshin ensimmäisen, toisen ja kolmannen Mooseksen kirjan selitysteokset nimimerkillä J. S. K.
Ikonos
Rakenne
Satelliitin kokonaismassa on 726 kg. Satelliitin rungon koko on noin 1,83 m x 1,57 m. Sen rakenteeseen kuuluu kolme aurinkopaneelia, joiden avulla satelliitti saa tarvittavan energian mittalaitteilleen. Satelliitissa on kuusi rakettimoottoria rata- ja asentokorjauksia varten. Satelliitin valmisti Lockheed Martin Missiles & Space.
Jaakko S. Ketola
Kirjan suomennos johti vuonna 1913 syytteisiin majesteettirikoksesta Roslin-Kalliolaa, suomentajaa Ketolaa ja kustantajaa turkulaista valokuvaajaa Hjalmar Renwallia vastaan. Turun hovioikeus vapautti syytetyt lokakuussa 1914 mutta prokuraattori Konstantin Kasanski valitti päätöksestä Suomen senaattiin. Hovioikeus käsitteli jutun uudestaan ja tuomitsi tammikuussa 1916 Ketolan ja Renwalln puoleksi vuodeksi vankeuteen majesteettirikoksesta mutta sen sijaan kirjailija Roslin-Kalliola ei saanut tuomiota. Armahdusmanifesti lyhensi tuomiot neljään kuukauteen jotka Renwall istui Turun lääninvankilassa ja Ketola Katajanokan vankilassa. Ketola suomensi vankeusaikanaan C. H. Mac Intoshin kolmannen Mooseksen kirjan selityksen.
Jaakko S. Ketola oli naimisissa Katri Harjusen (1885–1956) kanssa.
HMS Gotland (1933)
HMS Gotland oli Ruotsin laivaston risteilijä.
Valmistus
Puolustusministeriön vuonna 1926 asettama laivaston tilaa selvittävä komitea suositteli vesilentokoneiden emälaivan hankintaa. Esityksen mukaan aluksen tuli olla uppoumaltaan 4 500 tonnia ja sen tuli kyetä 27 solmun nopeuteen. Aluksen aseistuksena tuli olla kuusi 152 millimetrin tykkiä ja sen tuli kyetä kuljettamaan hangaarissaan 12 lentokonetta. Tammikuussa 1927 laivaston esikunta sijoitti tykit yksiputkisten tykkitornien sijaan kaksiputkisiin torneihin sekä lisäsi alukselle raskasta ilmatorjunta-aseistusta sekä torpedoputket. Uppouma kasvoi muutosten seurauksena 4 800 tonniin.