cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mormonin uhri
Juoni
Mormonipappi Larsson suostuttelee Ninan lähtemään mukanaan Utahiin, jossa hän aikoo tehdä hänestä jalkavaimonsa. Matkalla Nina muuttaa mielensä, mutta Larsson huumaa naisen ja salakuljettaa hänet Amerikkaan. Ninan veli Olaf ja sulhanen Sven Berg jäljittävät Ninan Salt Lake Cityyn, jossa he onnistuvat vapauttamaan hänet. Larsson saa surmansa omasta luodistaan.
Tuotanto ja vastaanotto
Nordisk Films Kompagnin tuottama Mormonin uhri kuuluu valkoista orjakauppaa käsittelevien ”eroottisten melodraamojen” sarjaan. Mormoniyhteisön herättämät epäluulot ja pelot olivat sopiva teema, jonka avulla elokuvan raflaava sisältö voitiin naamioida varoittavaksi esimerkiksi psyykeltään heikkoina pidetyille naisille. Mormonin uhri heijastaa myös yleisempää yhteiskunnan modernisaation herättämää epävarmuutta. Kokonaan Tanskassa kuvattu elokuva on yksityiskohdiltaan täysin epäuskottava, mutta tuolloin vielä tottumaton elokuvayleisö ei ilmeisesti kiinnittänyt huomiota sen puutteisiin.
Kansainväliselle yleisölle suunnattu Mormonin uhri oli suuri yleisömenestys varsinkin Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Se aloitti mormonivastaisten elokuvien sarjan, jonka käyttövoimana olivat mormonien harjoittama moniavioisuus ja yhteisön historialliset konfliktit muun väestön kanssa. Yhdysvaltojen mormoniyhteisö yritti turhaan saada Mormonin uhrin kielletyksi, mikä lisäsi ennestään yleisön kiinnostusta sitä kohtaan. Mormonivastaisten elokuvien sarja sai yhteisön kiinnostumaan kuvastaan valkokankaalla ja käyttämään elokuvaa myös oman propagandansa välineenä.
Mormonin uhria esitettiin Suomessa kolme viikkoa Tanskan-ensi-illan jälkeen. Elokuvaan liitettyä tendenssiä kuvastaa Helsingin Sanomissa julkaistu Lyyra Teatterin mainos:
Suomessa mormonismi ei liene ollut kovin ajankohtainen aihe, mutta Mormonin uhri aiheutti toisenlaisen, elokuvien maahantuontiin liittyneen skandaalin. Frans Engström väitti hankkineensa elokuvaan yksinoikeuden Olympia Teatteria varten suoraan Nordisk Filmsiltä, kun taas Lyyran omistanut Hjalmar V. Pohjanheimo oli vuokrannut sen Pietarista. Pohjanheimon nostamassa kunnianloukkausjutussa Engström tuomittiin lopulta sakkoihin.
SSX
SSX:llä voidaan tarkoittaa:
Berwickin rautatieasema
Berwickin rautatieasema voi tarkoittaa seuraavia:
Ȳ
Ȳ (ȳ) on laajennettuun latinalaiseen aakkostoon kuuluva koostemerkki, joka on syntynyt Y-kirjaimesta ja sen yläpuolelle lisätystä pituusmerkistä.
Moderneissa latinan ja muinaisenglannin sanakirjoissa ȳ-kirjaimella voidaan merkitä pitkää y-äännettä, joka latinassa ei tosin esiinny muuten kuin (lähinnä muinaiskreikasta periytyvissä) lainasanoissa.
Berwickin rautatieasema (Sussex)
Berwickin rautatieasema on rautatieasema Berwickin kylässä East Sussexissa. Se sijaitsee East Coastway Linen varrella.
Asema avattiin 27. kesäkuuta 1846. Sitä käytti 78 494 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Brasília
Maantiede ja ilmasto
Brasília sijaitsee Keski-Brasiliassa muodostaen oman liittopiirin (Distrito Federal). Sen korkeus merenpinnasta on noin 1100 metriä. Alue on Brasilian keskiylänköä, ja sen ympärillä ovat Tocantins-, Paraná- ja São Francisco-jokien yläjuoksut.
Kuukauden keskimääräiset ylimmät lämpötilat ovat tasaisesti 25 ja 28 asteen välillä, lämpimin on syyskuu 28,3 astetta. Alimmat lämpötilat ovat 12 ja 18 asteen välillä. Sadetta saadaan eniten marraskuusta helmikuuhun, yli 200 mm kuukaudessa. Vastaavasti kesä-, heinä- ja elokuussa sadepäiviä on vain muutamia ja sademäärät jäävät alle 15 millimetrin.
Historia
Jo vuonna 1823 brasilialainen valtiomies José Bonifácio ehdotti pääkaupungin siirtämistä sisämaahan, pois rannikon Rio de Janeirosta.
Kaupunki rakennettiin 41 kuukaudessa vuodesta 1956 avajaisiin 1960. Kaupunkisuunnitelma perustui Le Corbusierin ideoihin ja arkkitehteina toimivat Lucio Costa (kaupunkisuunnittelu), Oscar Niemeyer (suurin osa julkisista rakennuksista) ja Roberto Burle Marx (maisemasuunnittelu). Brasília lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1987.
thumb|220px|left|Brasília satelliittikuvassa. Paranoa-järvi keskellä.
Liikenne
Brasílian alkuperäinen asemakaava suunniteltiin sellaiseksi, ettei liikenne ruuhkautuisi ilman liikennevaloja. Läpikulkuteihin rakennettiin eritasoliittymät ja pitkät kaarevat rampit. Kaupunki kasvoi suunniteltua isommaksi, mutta silti liikenne sujuu paremmin kuin muissa Brasilian suurkaupungeissa.
Brasíliaa palvelee kansainvälinen, presidentti Juscelino Kubitschekille omistettu lentoasema. Lennot Rioon kestävät noin puolitoista tuntia, São Pauloon 1h 20 min.
Urheilu
Brasílian jalkapallojoukkueet eivät ole päässeet maansa kovatasoiseen pääsarjaan.
Brasíliaan on valmistunut uusi jalkapallostadion Estádio Nacional Mané Garrincha vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuita varten. Siellä pelattiin myös vuoden 2016 olympialaisten jalkapalloturnaus.
Nihon Keizai Shimbun
thumb|Kustannusyhtiö Nikkei Inc:in pääkonttori Tokiossa. Nihon Keizai Shimbun, lyhyesti Nikkei Shimbun tai Nikkei) on Japanissa julkaistava arvostettu talouspainotteinen japaninkielinen sanomalehti. Lehti uutisoi erityisesti kauppaan, teollisuuteen, rahoitukseen, valtiovallan liike-elämään liittyviin säädöksiin, maailmankauppaan, ja muista talouselämään liittyvistä aiheista. Maailman sanomalehtien ja uutiskustantajien liiton vuoden 2016 yhteenvedon (WAN-IFRA 2016) mukaan lehti oli levikiltään maailman 10. suurin sanomalehti 2,729 miljoonan numeron levikillään (2015). Saman listan mukaan Nikkei Shimbun oli Japanin neljänneksi laajalevikkisin sanomalehti.
Alkujaan nimellä Chugai Bukka Shimpo ('Koti- ja ulkomaan hintauutiset') julkaistu sanomalehti on perustettu vuonna 1876. Lehti vaihtoi nimensä muotoon Chugai Shogyo Shimpo （'Koti- ja ulkomaiden talousuutiset'） vuonna 1889. Nykynimen Nihon Keizai Shimbun lehti sai vuonna 1946. Lehteä kustantaa mediakonserni Nikkei Inc., jonka kotipaikka on Tokio. Lehdestä julkaistaan Osakassa, Sapporossa, Seibussa ja Tokiossa sekä aamun että iltapäivän painos, jotka sisällöltään poikkeavat toisistaan. Lehteä painetaan kaikkiaan 35 paikkakunnalla Japanissa ja ulkomailla.
Putkinäkö
Putkinäkö on silmänpohjan rappeumaan liittyvä silmäsairaus, joka syntyy, kun näkökenttä alkaa supistua laidoilta kohti keskustaa. Alkuun potilaalla on käsitys, että hän näkee kuten ennenkin, sillä aivot pyrkivät hyödyntämään pienetkin rippeet näköinformaatiota.
Nihon Keizai Shimbun
Marraskuussa 2015 Nikkein kustantaja Nikkei Inc. hankki omistukseensa tunnetun englanninkielisen talouslehden Financial Timesin kustantajan FT Groupin sen aiemmin omistaneelta Pearsonlta.
Putkinäkö
Putkinäköön usein liitetty tunnelinäkö tarkoittaa tilannetietoisuuden hämärtymistä, joka on seurausta saman asian tekemisestä toistuvasti eikä silmäsairaus. Tunnelinäössä fokus on yhdessä asiassa eikä kokonaiskuva välity.
Syyt
Verkkokalvorappeuma, glaukooma eli viherkaihi ja vakava harmaakaihi aiheuttavat putkinäköä. Migreenin auravaiheeseen liittyy putkinäköä. Putkinäköä aiheuttavat myös runsas alkoholi, jotkin huumeet ja esimerkiksi lentokoneessa hydraulinesteiden saastuttama hengitysilma.
Kanginluoto
Kanginluoto on saari, joka sijaitsee Leppävedellä, Jyväskylän lähettyvillä. Saari on pinta-alaltaan noin 160 neliömetriä ja sen suurin pituus on 20 metriä lounais-koilliseen suuntaan.
Albrekt Rohkea
thumb|Albrekt Rohkea, tuntemattoman taiteilijan maalaama muotokuva. Albrekt Rohkea (, myös Albrekt Animosus; 27. tai 31. heinäkuuta 1443 Grimma – 12. syyskuuta 1500 Emden) oli Meissenin rajakreivi (nimellä Albrekt III) ja Saksin herttua vuosina 1485–1500. Hänestä polveutuu Wettinin hallitsijasuvun albertilainen haara.
Albrekt oli Saksin vaaliruhtinas Fredrik II:n nuorempi poika. Hän oli lapsena vuonna 1455 yhdessä veljensä Ernstin kanssa niin sanotun ”Saksin prinssiryöstön” (Prinzenraub) uhreina. Fredrik II:n kuoltua vuonna 1464 Ernst ja Albrekt hallitsivat valtakuntaa yhdessä, mutta Ernst sai vanhempana vaaliruhtinaan arvon. Perittyään pojattomana kuolleelta sedältään Thüringenin alueen vuonna 1485 veljekset jakoivat valtakunnan niin sanotussa Leipzigin jaossa, jossa Albrektille jäi Wettinien historiallinen läänitys Meissenin rajakreivikunta. Jaon seurauksena Albrektista sai alkunsa Wettinien albertilainen haara ja Ernstistä ernestiläinen haara. Albrekt toimi myöhemmin useilla sotaretkillä keisarillisten joukkojen päällikkönä ja sai Pyhän saksalais-roomalaisen kerisarikunnan marsalkan arvon. Hän toimi vuosina 1488–1493 Alankomaiden käskynhaltijana ja sai 1498 perinnöllisen Friisinmaan käskynhaltijan viran.
Albrektin puoliso oli vuodesta 1464 Böömin kuningas Georg Podiebradin tytär Zedena. Heidän pojistaan Yrjö Parrakas ja Henrik Hurskas olivat molemmat myöhemmin Saksin herttuoina. Albrekt pyrki huonolla menestyksellä Böömin kuninkaaksi appensa kuoltua vuonna 1471.
Synnynnäinen vihurirokko-oireyhtymä
thumb|220px|Vihurirokko-oireyhtymän aiheuttama [[harmaakaihi pienokaisella.]] Synnynnäinen vihurirokko-oireyhtymä on sairaus, jonka lapsi voi saada äidin raskauden aikana kärsimästä vihurirokkotartunnasta. Riski sikiön vaurioitumiseen vihurirokon johdosta on kohonnut raskauden ensimmäisen kolmanneksen aikana.
Synnynnäisen vihurirokko-oireyhtymän oireita ovat mm. poikkeuksellinen pienikokoisuus, pienipäisyys, keskushermoston vauriot, kuulovamma, sydänvika ja kehitysvammaisuus.
Vihurirokkorokotusten ansiosta oireyhtymä on nykyään harvinaistunut. Vuonna 2015 julkaistujen WHO:n tietojen mukaan maailmassa syntyy vuodessa noin 110 000 oireyhtymää sairastavaa lasta ja määrä on laskussa. Ennen rokotuksia neljällä tuhannesta vastasyntyneestä oli oireyhtymä. Vuonna 2001 Yhdysvalloissa todettiin yhdeksäntoista uutta oireyhtymätapausta, kun vuosikymmen aiemmin vastaava määrä oli ollut 1 401.
Juan
Juan voi tarkoittaa seuraavia:
HMS Ivanhoe (D16)
HMS Ivanhoe (viirinumerot D16 ja I16) oli Britannian kuninkaallisen laivaston I-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 30. lokakuuta 1935 vuoden 1935 laivasto-ohjelmassa Yarrowin telakalta Scotstounista, missä köli laskettiin 12. helmikuuta 1936. Alus laskettiin vesille 11. helmikuuta 1937 ja valmistui 24. elokuuta, minkä syynä olivat lähinnä tykkitornien toimituksessa olleet viiveet. Aluksen valmistamisesta tehty tarjous oli 259 371 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren-laivaston 3. hävittäjälaivueeseen, joka siirrettiin 3. syyskuuta 1939 Aleksandriasta Maltalle ja edelleen kotimaahan 10. syyskuuta. Alus saapui 14. syyskuuta Plymouthiin, jossa se liitettiin läntisen reitin alaisuuteen suojaamaan saattueita. Alus jahtasi 18. syyskuuta tuloksetta torpedohyökkäyksen tehnyttä Saksan laivaston sukellusvene U-29:ää. Alus upotti 4. lokakuuta HMS Inglefieldin ja HMS Intrepidin kanssa sukellusvene U-45:n Irlannin rannikolla (50.58°N, -12.67°W).
Marraskuussa alus siirrettiin Kotilaivaston 5. hävittäjälaivueeseen. Alus siirrettiin 14. marraskuuta huollettavaksi Sheernessin telakalle, jolloin se myös määrättiin 20. hävittäjälaivueeseen miinanlaskutehtäviin. Alus palasi palvelukseen 12. joulukuuta. Se osallistui 18. joulukuuta Intrepidin kanssa ensimmäiseen miinanlaskutehtäväänsä Helgolandin matalikolla (operaatio IB). Ne laskivat 30. joulukuuta miinoja itärannikonsulkuun Famensaaren edustalla (operaatio LA). Tammikuussa 1940 ne laskivat miinoja Helgolandin matalikolla operaatioissa EW, ID1 ja ID2, kunnes alus palasi 14. tammikuuta sukellusveneidentorjuntatehtäviin. Torpedoputket ja tykkitornit vaihdettiin 27. tammikuuta Portlandissa, josta palattuaan alus siirtyi 3. helmikuuta Kotilaivastoon Scapa Flowhun.
Ivanhoe ja HMS Gallant saattoivat 18. maaliskuuta kalastustroolari Ocean driftin kanssa törmätessään vaurioituneen Intrepidin Invergordoniin. Alus määrättiin 27. maaliskuuta miinanlaskuoperaatioihin Norjan rannikolla Force WV:ssä. Alus siirtyi Chathamin telakalle valmisteltavaksi miinanlaskua varten ja liittyi 3. huhtikuuta Force WV:hen Scapa Flowssa. Alus lähti 6. huhtikuuta HMS Eskin, HMS Impulsiven ja HMS Icaruksen kanssa miinoittamaan Norjan rannikolle Vestfjordiin operaatio Wilfredissa.Se aloitti 10. huhtikuuta sukellusveneentorjuntapartioinnin Narvikin edustalla, jolloin sen miehistö pelasti ensimmäisessä Narvikin taistelussa uponneen HMS Hardyn eloonjääneet.
Alus palasi 15. huhtikuuta Scapa Flowhun. Se määrättiin johtoalukseksi Trondheimin edustan miinanlaskuun, johon operaatiossa ZMA osallistuivat Icarus ja Impulsive. Alus oli 7. toukokuuta kattiloiden puhdistuksessa, jolloin viirinumero vaihdettiin I16:ksi. Se palasi 15. toukokuuta palvelukseen 20. hävittäjälaivueeseen. Alus miinoitti 16. toukokuuta Hollannin rannikolla HMS Expressin ja Eskin kanssa operaatiossa CBX3. Se suojasi 18. toukokuuta laivueen mukana apumiinalaiva HMS Princess Victoriaa itärannikonsulun miinanlaskussa, kun apumiinalaiva ajoi miinaan Humberin edustalla. Alus osallistui miinanlaskuoperaatioihin BS6-9) Eskin, Expressin, Intrepidin, Icaruksen ja Impulsiven kanssa viimeisteltäessä itärannikonsulkua, johon laskettiin yhteensä 38 000 miinaa.
Alus irrotettiin 28. toukokuuta evakuoimaan joukkoja Dunkerquesta. Alus kuljetti 29. toukokuuta 930 liittoutuneiden sotilasta Dunkerquesta Doveriin sekä suojasi muita aluksia ilmahyökkäyksiltä. Aluksen miehistö pelasti uppoavan HMS Graftonilta eloonjääneet. Alus kuljetti 31. toukokuuta rannalta 1 290 sotilasta. Se nouti 1. kesäkuuta lisää joukkoja rannalta, jolloin se joutui paluumatkalla ilmahyökkäykseen. Alukseen osui pommi, joka surmasi 21 miehistön jäsentä sekä viisi evakuoitua sotilasta. Aluksen kaksi kattilahuonetta täyttyivät vedellä pysäyttäen aluksen. Vikapartioiden korjausten jälkeen se kykeni kolmannen kattilahuoneen turvin nilkuttamaan Doveriin. Aluksella olleet sotilaat siirrettiin HMS Havantille. Alus siirrettiin 2. kesäkuuta korjattavaksi Sheernessiin telakalle.
Alus palasi palvelukseen 28. heinäkuuta laivueeseensa Imminghamissa, missä se valmistautui seuraavana päivänä miinanlaskuoperaatioihin. Alus lähti 31. elokuuta laivueen mukana miinoittamaan Hollannin rannikkoa operaatiossa QBX5. Miinoittajien suojana olivat HMS Kelvin, HMS Jupiter ja HMS Vortigern. Osasto muutti reittinsä lännemmäksi saatujen vihollistietojen perusteella. Ennen Noresta saatua käskyä hylätä miinat ja hyökätä vihollisen kimppuun, osasto joutui saksalaisten 7. elokuuta laskemaan miinakenttään.
Express osui miinaan, jolloin Ivanhoe laski veneensä pelastamaan eloonjääneitä. Aluksen lähetessä vaurioitunutta alusta se itse osui miinaan menettäen tehonsa. Vikapartiot saivat aluksen höyrynpaineen nostettua kaksi tuntia myöhemmin, jolloin alus kykeni liikkumaan seitsemän solmun nopeudella. Lisätutkimuksissa todettiin aluksen kölin murtuneen, jolloin se päätettiin jättää. Aluksen pohjaventtiilit avattiin ja miehistö evakuoitiin moottoritorpedovene HMS MTB15:een. Edelleen pinnalla olevan hylyn löysi HMS Garth, minkä jälkeen Kelvin upotti aluksen torpedoimalla.
Viitteet
53.43333°N, 3.75°W
Sulho Leppä
Sulho Richard Leppä (ent. Leppänen ja Leppijärvi, 7. helmikuuta 1878 Porin mlk – 5. lokakuuta 1918 Pietari) oli suomalainen poliitikko, joka toimi sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuonna 1917.
Elämä
Porin maalaiskunnassa syntyneen Sulho Lepän vanhemmat olivat sahatyöläinen Anselm Leppänen ja Serafia Loukkaja. Perhe muutti 1880 Suodenniemelle, jossa isä ryhtyi viljelemään Kittilän kylässä sijainnutta synnyintorppaansa Leppijärveä. Rakennusmiehenä työskennellyt Leppä muutti vuonna 1900 Karjalohjalle, ja sieltä parin vuoden kuluttua Helsingin Huopalahteen, jossa hän toimi muun muassa Töölön Sosialidemokraattisen Yhdistyksen sihteerinä. Vuosina 1906–1907 Leppä toimi SDP:n Pohjois-Savon vaalipiirin luennoitsijana, 1907–1908 Turun läänin pohjoisen vaalipiirin luennoitsijana Satakunnassa, 1908–1911 Hämeen läänin pohjoisen vaalipiirin piirisihteerinä, ja 1910–1911 jälleen luennoitsijana Satakunnassa. Kesäkuussa 1911 Leppä valittiin Viipurin läänin läntisen vaalipiirin piiritoimitsijaksi ja luennoitsijaksi, mutta hän ei ottanut tehtävää vastaan, vaan aloitti syksyllä Turun läänin eteläisen vaalipiirin luennoitsijana yhdessä Evert Elorannan kanssa. Syyskuussa 1912 Leppä, August Lehto ja Aura Kiiskinen valittiin Suomen Ammattijärjestön kiertäväksi asiamiehiksi.
Leppä oli kansanedustajaehdokkaana vuonna 1907 Pohjois-Savon vaalipiirissä, ja 1908 Turun läänin pohjoisessa vaalipiirissä, muttei tullut kummallakaan kertaa valituksi. Huopalahdessa asunut Leppä valittiin eduskuntaan Turun pohjoisesta vaalipiiristä vuoden 1916 vaaleissa. Hänen kansanedustajakautensa käynnistyi vasta uuden eduskunnan kokoonnuttua huhtikuussa 1917, ja päättyi jo seuraavana syksynä, kun eduskunta hajotettiin valtalain hyväksymisen jälkeen. Syyskuussa 1917 Leppä oli mukana niin sanotuilla Mannerin valtiopäivillä, johon osallistui hajotetun eduskunnan sosialidemokraatteja.
Sisällissodan aikana Leppä toimi Huopalahden kunnallistoimikunnan puheenjohtajana. Sodan loppuvaiheessa hän pakeni Neuvosto-Venäjälle ja toimi syyskuussa 1918 Suomen Kommunistisen Puolueen keskuskomitean agitaattorina Tuprovassa ja Keltossa. Leppä kuoli keltatautiin Pietarissa lokakuussa 1918.
Sulho Leppä avioitui vuonna 1904 Maria Vilhelmina Virtasen kanssa. Hän oli miehensä tavoin Huopalahden Työväenyhdistyksen johtokunnan jäsen ja pakeni sisällissodan jälkeen Venäjälle. Maria Lepän myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Aaron Klug
Aaron Klug (11. elokuuta 1926 – 20. marraskuuta 2018 ) oli Liettuassa juutalaisperheeseen syntynyt brittiläinen kemisti sekä professori Cambridgen yliopistossa. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1982 biologisesti tärkeiden nukleiinihappo-proteiini-kompleksien tutkimisesta ja elektronimikroskoopin kuvien tulkintaa koskevista parannuksistaan.
Klugin ollessa 3-vuotias hänen vanhempansa muuttivat Liettuasta Etelä-Afrikkaan. Hän ilmoittautui Johannesburgissa Witwatersrandin yliopistoon opiskellakseen lääketiedettä, mutta lopulta hän valmistui luonnontieteilijäksi.
Sankei Shimbun
thumb|Sankei Shimbun -yhtiön pääkonttori Tokiossa. Sankei Shimbun (, merkitykseltään 'Teollisuuden ja talouden sanomalehti') on Japanissa julkaistava japaninkielinen sanomalehti. Se luokitellaan noin 1,6 miljoonan numeron levikillään (2016) yleensä Japanin kymmenen suurimman sanomalehden joukkoon. Lehteä kustantaa tokiolainen kustannusyhtiö Sankei Shimbun Co., Ltd.
Signe Stenbäck
Signe Alida Stenbäck-Lönnberg, vuoteen 1908 Stenbäck (26. maaliskuuta 1887 Helsinki – 7. toukokuuta 1958 Porvoo) oli suomalainen suomen ja ruotsin kielillä kirjoittanut kirjailija.
Stenbäckin vanhemmat olivat Suomen kaartin aliupseeri Leopold Bernhard Stenbäck ja Anna Kristina Brännlund. Hän meni naimisiin 1908 agronomi Åke Lönnbergin (s. 1881) kanssa joka toimi maanviljelijänä Porvoon maalaiskunnan Vävarsbackassa.
Stenbäck kävi tyttökoulun ja suoritti 1907 jatko-opiston. Hän toimi Mikkelin ruotsalaisen yhteiskoulun kirkkohistorian, dogmatiikan, historian ja maantiedon opettajana 1907–1908.
Stenbäck julkaisi suomen kielellä useita romaaneja ja ruotsin kielellä runokokoelman. Hän toimi myös kääntäjänä.
Teoksia
Nimellä  Signe Stenbäck: Nimellä Signe Stenbäck-Lönnberg:
Juhani Pusa
Juhani Pusa (16. tammikuuta 1948 – elokuun lopussa 2009) oli suomalainen Kotkassa asunut kirjailija.
Juhani Pusa kirjoitti yhden romaanin, Arto Tolsan elämäkerran, kuunnelmia sekä yhdessä veljensä, kirjailija Timo Pusan kanssa kaksi kesäteatterinäytelmää. Hän kirjoitti myös novelleja, pakinoita ja elokuva-arvosteluja. Viimeksi Pusa oli kirjoittamassa Kotkan nuorison yhteiskunnallisen seuran eli Konysin historiikkia joka jäi häneltä kuitenkin kesken. Hän osallistui itse Konysin toimintaan 1970-luvulla.
Air Arabia
Air Arabia on arabiemiirikuntalainen halpalentoyhtiö, jonka kotipaikka on Sharja. Yhtiö lentää lentoja Lähi-idässä ja Afrikassa. Se on Arab Air Carriers Organizationin jäsen.
Laivasto
Yhtiön laivastoon kuuluu 51 kappaletta Airbus A320 -koneita. Yhtiöllä on myös tilauksessa kuusi kappaletta uusia Airbus A320neo koneita. pienoiskuva|Air Arabian Airbus A320-200 (2008)
Kalajoki (Karjalan tasavalta)
thumb|200px|Kalajoen kunta Äänisenrannan piirin kartalla. Kalajoki eli Kalaige (, vepsäksi Kalag’ ) on vepsäläinen maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ääniseen laskevan samannimisen joen suussa 97 kilometriä Petroskoista kaakkoon. Kylässä on 650 ja kunnassa 833 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus
Kalajoen kunnan pinta-ala on 188,98 neliökilometriä. Se rajoittuu luoteessa Äänisenrannan piirin Soutjärven kuntaan, idässä Äänisen kautta Puudožin piirin Krasnoborskin kuntaan sekä etelässä ja lounaassa Leningradin alueeseen. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Seudun jokia ovat Nila, Munduksa, Kukovka, Himjoki (ven. Gimreka) ja Kalajoki (Rybreka). Järviä ovat Äänisen lisäksi Nilskojärvi (Nilskoje). Hyötykaivannaisiin kuuluvat gabro-diabaasi ja kvartsiittihiekkakivi. Kunnan alueella sijaitsee Kakkorvan rauhoitusalue.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu kaksi kylää: Kaskesoja (ven. Kaskesrutšei, veps. Kaskez) ja Toisjoki (ven. Drugaja Reka, veps. Toižeg). Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 49 % on kansallisuudeltaan vepsäläisiä, 45 % venäläisiä ja 3 % ukrainalaisia.
Historia
Kalajoki mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Äänisen viidenneksen verokirjassa vuonna 1496. Ennen 1920-lukua se kuului Aunuksen kuvernementin Soutjärven kuntaan ja myöhemmin Soutjärven piiriin. Vuosina 1994–2005 kylät muodostivat Vepsän kansalliseen volostiin kuuluneen Kalajoen kylähallintoalueen. Nykyinen Kalajoen vepsäläinen maalaiskunta (ven. Ryboretskoje vepsskoje selskoje poselenije) on perustettu vuonna 2006.
Liikenne, talous ja palvelut
Kalajoen kautta kulkee Petroskoin ja Oštan välinen päällystetty maantie. Kylästä on linja-autoyhteys Petroskoihin. Äänisen rannalla on Ruoppaojan laivalaituri.
Kunnassa louhitaan rakennuskiveä ja hiekkaa sekä tuotetaan sepeliä. Kaskesojalla ja Toisjoella on karjatilat. Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, pieni poliklinikka, posti ja muutama kauppa.
Nähtävyydet ja matkailu
Kunnan alueella sijaitsevat Kalajoen ja Jamehrutšein kivikautiset asuinpaikat. Kalajoen, Kaskesojan ja Toisjoen kylillä on historiallisen asutuksen status. Niissä on säilynyt 1800–1900-lukujen vaihteen asuin- ja talousrakennuksia. Kalajoen kylässä on siellä syntyneen Neuvostoliiton sankarin Anna Lisitsynan muistomerkki. Muita nähtävyyksiä ovat Kalajoen ja Kaskesojan karsikkometsät. Kaskesojalla on lomakylä ja kalastusmaja
Louise Day Hicks
Anna Louise Day Hicks (16. lokakuuta 1916 Boston, Massachusetts – 21. lokakuuta 2003 Boston, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hänet tunnettiin erityisesti Bostonin julkisten koulujen rotuerottelun lakkauttamisen vastustajana. Hicks oli pitkään Bostonin koululautakunnan ja kaupunginvaltuuston jäsen. Vuosina 1971–1973 hän edusti Massachusettsin 9. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa.
Oka
Oka on Venäjällä virtaava 1 550 kilometriä pitkä joki, joka laskee Volgaan. Se on yksi Volgan pisimmistä sivujoista. Oka alkaa Kurskin pohjoispuolelta ja yhtyy Volgaan Nižni Novgorodin luona. Okaa käytetään laajasti kuljetukseen.
thumb|left|300px|Oka sivujokineen
Hannu Siekkinen
Hannu Tapani Siekkinen (9. helmikuuta 1950 Pihtipudas – 21. joulukuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen runoilija.
Shantae
Shantae on WayForward Technologiesin kehittämä tasohyppelypelisarja.
Hannu Siekkinen
Hän oli vuosina 1973–1982 naimisissa kirjailija Raija Siekkisen kanssa.
Shantae
Sarjan päähahmo on Shantae, joka on puoli-jinni.
Shantae
Sarjan ensimmäinen peli Shantae on WayForward Technologiesin kehittämä ja Capcomin julkaisema. Se julkaistiin aluksi Gameboy Colorille vuonna 2002 ja uudelleenjulkaistiin Nintendo 3DS:n eShoppiin 18. heinäkuuta 2013.
Shantae: Risky’s Revenge
Sarjan toinen peli Shantae: Risky’s Revenge julkaistiin Nintendo DSi:lle vuonna 2010. Peli on sen jälkeen portattu iOS:lle, Windowsille, PlayStation 4:lle ja Wii U:lle.
Shantae and the Pirate’s Curse
Kolmas peli Shantae and the Pirate’s Curse julkaistiin Nintendo 3DS:lle Wii U:lle vuonna 2014 ja sen jälkeen useille muille alustoille.
Shantae: Half-Genie Hero
Sarjan neljäs peli Shantae: Half-Genie Hero julkaistiin vuonna 2016 Wii U:lle, PlayStation 4:lle, PlayStation Vitalle, Windowsille ja Xbox Onelle.
Shantae and the Seven Sirens
Viides peli sarjassa julkistettiin maaliskuussa 2019 julkaistavaksi vuonna 2019 Windowsille, Nintendo Switchille, PlayStation 4:lle, Xbox Onelle ja Apple Arcadelle. Peli tunnettiin aluksi nimellä Shantae 5, mutta myöhemmin pelin virallisen nimen paljastatettiin olevan Shantae and the Seven Sirens.
Dieter Dierks
Dieter Dierks (s. 9. helmikuuta 1943 Stommeln, Länsi-Saksa) on saksalainen äänisuunnittelija, tuottaja, musiikin kustantaja ja studion omistaja, josta tuli tunnettu Scorpionsin tuottajana vuosien 1975 ja 1988 välillä. Vuosina 1969 ja 1975 Dierks tuotti saksalaisia krautrock-albumeita. Vuodesta 1975 lähtien hän alkoi saada myös kansainvälisten artistien huomiota studiolleen.
Yoshi’s Universal Gravitation
Yoshi’s Universal Gravitation (, nimellä Yoshi Topsy-Turvy pohjois-amerikassa) on Game Boy Advance -peli, jonka päähenkilö on Yoshi. Pelissä käytetään pelimoduulin sisäänrakennettua kallistustunnistinta (Tilt Sensor). Pelissä on yhteensä 52 tasoa.
Juoni
Bowser on suututtanut Hongo-nimisen hengen. Hongo sulkee Bowserin Yoshi-saarelle (Yoshi’s Island) ja muuttaa koko saaren näyttämökirjaksi (pop-up book). Bowserin lisäksi vankina kirjan sisällä ovat myös kaikki muut Yoshi-saaren asukkaat.
Yoshi tapaa yllätyksiä rakastavan hengen, joka antaa hänelle kyvyn kallistaa näyttämökirjan maailmaa. Henki kertoo, että jos Yoshi pystyy vangitsemaan Bowserin kirjan viimeiselle sivulle uuden kykynsä avulla, Hongo vapauttaa varmasti kaikki henkilöt näyttämökirjan sisältä.
Yoshi lähtee etsimään Bowseria. Matkan varrella hän tapaa erilaisia henkiä, jotka antavat Yoshille erilaisia tehtäviä suoritettavaksi. Yoshin tavoitteena on suorittaa henkien tehtäviä ja lopuksi vangita Bowser kirjan viimeiselle sivulle.
Vastaanotto
KonsoliFIN-sivuston arvostelussa peli sai kaksi tähteä viidestä.
Muukalainen katosi
Muukalainen katosi (The Stranger) on Orson Wellesin neljäs elokuva. Se valmistui vuonna 1946.
Welles ohjasi ja näytteli pääroolin Yhdysvaltoihin paenneena natsitiedemiehenä, jonka jäljille tiedustelupalvelu pääsee. Tiedemies Franz Kindler on muuttanut Harperin pikkukaupunkiin Connecticutissa, hankkinut uuden henkilöllisyyden ja mennyt naimisiin. Sairaalloinen kiinnostus kelloihin on tuntomerkki, jonka perusteella Kindler paljastuu. Monet elokuvan kohtauksista sijoittuvat kaupungin kellotorniin, jossa elokuva myös loppuu.
Lieserl Einstein
Lieserl Einstein (tammikuu 1902 – syyskuu 1903) oli Albert Einsteinin ja Mileva Marićin ensimmäinen lapsi ja ainoa tytär. Lieserl Einstein syntyi Novi Sadissa. Lieserl oli vuoteen 1986 asti tuntematon henkilö tutkijoille, kunnes löydettiin Einsteinin ja Marićin väliset kirjeet. Lieserlin kuolinsyytä ei tiedetä varmasti, mutta Michele Zackheim mainitsee kirjassaan Einstein’s Daughter mahdolliseksi kohtaloksi tulirokon.
Muukalainen katosi
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa Wellesin pienimuotoiseksi välityöksi ja ”normaaleimmaksi” elokuvaksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Aiheesta muualla
pienoiskuva|vasen|Elokuvan kohtauksessa vas. [[Edward G. Robinson, Richard Long, Loretta Young, Martha Wentworth, Orson Welles, Philip Merivale ja Byron Keith.]]
Lieserl Einstein
Elämä
Ensimmäinen maininta Lieserl Einsteinista löytyy kirjeestä, joka on päivätty 4. helmikuuta 1902, jossa tuore isä kysyy lapsen vointia. Marić synnytti esikoisensa vanhempiensa luona Novi Sadissa Serbiassa. Einstein itse oli Bernissä. Lieserl aiheutti paljon eripuraa Einsteinin perheen ja Marićin perheen välille, sillä lapsi oli syntynyt avioliiton ulkopuolella.
Viimeisen kerran Lieserl mainitaan kirjeessä, joka on päivätty syyskuun 19. vuonna 1903. Kirjeessä mainitaan Lieserlin annettavaksi adoptoitavaksi.
Aiheesta muualla
Einstein family
Sakae Urakami
Sakae Urakami (, 1882 – 1971) oli kyūdōn eli perinteisen japanilaisen jousiammunnan Heki-ryū Insai-ha -tyylisuunnan päämies ja yksi nykyaikaisen kyūdōn kehittäjistä.
Sakae Urakami syntyi vuonna 1882 Hyōgon prefektuurissa, Japanissa. Hän aloitti kyūdōn opiskelun kymmenvuotiaana isänsä Naookin opastuksella. Hän vastaanotti menkyonsa (opettajalisenssin) vuonna 1912 Katsuyata Tokuyamalta. Tämän jälkeen hän toimi päätoimisena Heki-ryū kyūdō -opettajana. Urakami oli yksi viidestä kyūdōn uudistajasta, jotka kehittivät Japanin Kyūdō-liiton ammunnan säännöstön kyūdō kyōhonin 1953. Kyūdōn muotojen yhtenäistäminen mahdollisti eri koulukuntien yhteiset vyökokeet ja kilpailut.
Carrie Dobro
Carrie Dobro (s. 30. toukokuuta 1970 New York, New Yorkin osavaltio) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Televisiosarjassa Crusade Dobro esitti Dureena Nafeelia, joka oli yksi päähenkilöistä. Sitä ennen hän näytteli Kulai-nimistä hahmoa ABC:n sarjassa Hypernauts. Lisäksi Dobro on vieraillut lukuisissa televisiosarjoissa, joita ovat olleet muun muassa Beverly Hills 90210 ja Tunteita ja tuoksuja. Hänellä on myös laajamittainen teatteritausta.
WizKids Games
thumb|WizKids Gamesin logo WizKids Games on yhdysvaltalainen pääasiassa miniatyyripeleihin keskittyvä yhtiö.
Carrie Dobro
Dobro on opiskellut näyttelemisen lisäksi maalausta ja piirtämistä sekä suorittanut alemman korkeakoulututkinnon taiteen alalla Carnegie Mellon -yliopistossa. Hän asuu Los Angelesissa ja johtaa omaa tuotantoyhtiötä aviomiehensä kanssa.
WizKids Games
Historia
Jordan Weisman perusti WizKids yrityksen vuoden 2000 heinäkuussa. Yhtiön perusti pelisuunnittelija Jordan Weisman. Hänen tarkoituksenaan oli perustaa yritys, joka tekisi perinteisestä miniatyyripelaamisesta entistä nauttivampaa, ja luoda pelejä, jotka olisivat edullisia ja heti pelattavissa.
WizKids kehitti uuden tavan pelata miniatyyreillä, kunkin hahmon tiedot olivat painettuina hahmon pohjaan, jolloin erillisiä kirjoja ja tauloita ei tarvittu.
New Yorkista kotoisin oleva Topps osti WizKids:in vuonna 2003. Michael Eisnerin omistama The Tornante Company ja Madison Dearborn Partners ostivat Toppsin toiminnan vuonna 2007.
NECA osti WizKids:in vuonna 2009.
Pelit
WizKids:in ensimmäinen peli Mage Knight julkaistiin ensimmäinen päivä marraskuuta 2000. Uutta pelissä olivat helposti koottavat ja valmiiksi maalatut miniatyyrit. Nyt pelaajat pystyivät keskittymään peliin tarpeeksi, ja aloittamaan pelit nopeasti. Peliin on julkaistu kolme lisäosaa (The Lost Legion, Krang ja Shades of Tezla).
WizKids on tehnyt monta suosittua pelia Mage Knightin jälkeen. HeroClix keskittyi Marvelin sarjakuvahahmoihin, MechWarrior-pelissä pelaajat käyttävät miniatyyrirobotteja vihollista vastaan ja MLB SportsClix teki pelaajasta oman baseball-joukkueen valmentajan.
Pirates CSG oli WizKidsin ensimmäinen koottava miniatyyri strategiapeli. Siinä pelaajat käyttivät muovikorteista irrotettavia, valmiiksi maalattuja ja helposti koottavia miniatyyrilaivoja. RocketMen jatkoi koottavien miniatyyripelien sarjaa taisteluilla avaruudessa. Tsuro, Wizkidsin ensimmäinen lautapeli toi pelaajille elegantin strategiapelin vauhdikkaimmassa muodossa.
The Times Group
Bennett, Coleman & Co. Ltd. eli The Times Group on vuonna 1892 perustettu intialainen lehtitalo ja kustannusyhtiö. Yrityksen kotipaikka on New Delhi. Sen julkaisuihin kuuluvat muun muassa Intian ja maailman levikiltään suurimpien englanninkielisten sanomalehtien joukkoon lukeutuva The Times of India ja Intian johtaviin talousjulkaisuihin lukeutuva The Economic Times.
Oineus
thumb|right|200px|Oineus päällään viitta ja kädessään valtikka, attikalainen valkopohja[[lekyytti, noin 500 eaa.]] Oineus oli kreikkalaisessa mytologiassa Kalydonin kuningas ja Porthaonin poika. Hänellä oli ensimmäisen vaimonsa Althaian kanssa lapset Deianeira, Meleagros sekä meleagridit, Meleagrosin sisaret, joista nimetään Melanippe. Toisen vaimonsa Periboian kanssa hänellä oli poika nimeltä Tydeus, joka myöhemmin karkotettiin Aitoliasta ja esiintyy Argokseen liittyvissä myyteissä.
Oineus toi viininvalmistuksen, jonka hän oppi Dionysokselta, Aitoliaan. Hän uhrasi joka vuosi jumalille, mutta eräänä vuonna hän unohti tehdä tämän Artemiin kunniaksi, jolloin tämä lähetti Kalydonin metsäkarjun tuhoamaan hänen valtakuntaansa. Päästäkseen eroon vitsauksestaan Oineus lähetti poikansa Meleagrosin keräämään kasaan Kreikan sankarit ja tappamaan karjun. Hänet syrjäyttivät välillä vallasta Agrioksen pojat, mutta Diomedes nosti hänet takaisin Kalydonin kuninkaaksi ja myös hautasi kuninkaan Argokseen tämän kuoltua.
Jean Baptiste Guébriant
thumb|Jean-Baptiste Guébriant Jean Baptiste Budes, Guébriantin kreivi (1602 Plessis-Budes, lähellä Saint-Brieucia – 24. marraskuuta 1643 Rottweil) oli ranskalainen sotilas ja vuodesta 1642 Ranskan marsalkka.
Guébriant syntyi vanhaan bretagnelaiseen aatelissukuun. Hän aloitti sotilasuransa Alankomaiden armeijassa, mutta siirtyi Ranskan palvelukseen ja johti Bernhard Weimarin armeijassa taistelleita ranskalaisjoukkoja vuosina 1638–39. Hän kunnostautui erityisesti Breisachin piirityksessä. Weimarin kuoltua 1639 Guébriant nousi armeijan johtoon. Hänet ylennettiin Ranskan marsalkaksi 1642. Vuonna 1643 Guébriant valtasi Rottweilin, mutta haavoittui piirityksessä ja kuoli vammoihinsa myöhemmin.
Geneettinen algoritmi
Geneettinen algoritmi on tietojenkäsittelytieteessä ratkaisujen hakuun käytettävä optimointimenetelmä. Se on evoluutioalgoritmi, jossa käytetään evoluutiobiologiasta tuttuja periytymisen, mutaatioiden ja rekombinaation prosesseja ratkaisujen hakemiseen. Geneettinen algoritmi esittää ratkaisuehdotukset kromosomeina.
Geneettisissä algoritmeissa synnytetään alussa ratkaisuehdotusten joukko, populaatio. Monesti se on satunnainen joukko hyvin erilaisia ratkaisuja. Kromosomeihin kohdistetaan muutoksia, mutaatioita. Mutaatiot muuttavat ratkaisuja, joista tulee "hyviä" tai "huonoja". Ennalta määritellyillä ehdoilla karsitaan "huonot ratkaisut" pois. Yleensä geneettisen algoritmin ensimmäinen ajokerta ei tuota parasta mahdollista ratkaisua. Sen takia mutaatioita ja niiden karsintaa toistetaan, kunnes tyydyttävä ratkaisu on saavutettu tai tietty määrä ratkaisuyrityskierroksia tehty. Geneettiset algoritmit on kehitetty alkujaan Darwinin evoluutioteorian pohjalta ja niiden toimintaperiaate muistuttaa joissain suhteissa sitä. Silti geneettisissä algoritmeissa ei jäljitellä luonnon evoluutiota, vaan geneettiset algoritmit ovat luonnossa tapahtuvaa evoluutiota yksinkertaisempia.
Geneettisellä algoritmilla on sovelluksia muun muassa tietojenkäsittelytieteessä, insinööritieteissä, taloustieteissä, fysiikassa ja matematiikassa.
Geneettinen algoritmi
Optimointimenetelmänä geneettinen algoritmi luokitellaan heuristiseksi globaaliksi optimointimenetelmäksi. Geneettinen algoritmi on evoluutiolaskennan alaluokka, joka hyödyntää evoluutiobiologian tutkimuksessa löydettyjä periytymisen, mutaation, valinnan ja rekombinaation prosesseja.
Geneettiset algoritmit toteutetaan tietokonesimulaationa, jossa optimointiongelman yksittäisten ratkaisujen - kromosomien - muodostama populaatio kehittyy kohti parempaa ratkaisua. Perinteisesti yksittäiset kromosomit esitetään nollista ja ykkösistä koostuvina merkkijonoina, mutta myös muut merkintätavat ovat mahdollisia. Evoluution alkuvaiheessa populaatio on usein alustettu satunnaisesti ja etenee sukupolvittain. Sukupolven jokaisen kromosomin sopivuus mitataan, ja parhaiden kromosomien joukosta muodostetaan jälleen uusi sukupolvi mutaatioiden ja rekombinaation kautta.
Periaate
Geneettinen algoritmin toteutusta varten tulee tyypillisesti määritellä kaksi asiaa:
Standardimenetelmä ongelman ratkaisujen esittämiseen on käyttää nollista ja ykkösistä koostuva bittitaulukko, jossa jokainen rivi vastaan yhtä yksittäistä ratkaisuvaihtoehtoa. Taulukkoesityksen etuna on bittijonojen keskinäisen vertailun ja muokkaamisen helppous. Geneettisen ohjelmoinnin ala tuntee myös puumaisia ja vapaamuotoisia esityksiä ratkaisujoukosta. Ratkaisujen laatua mittaava sopivuusfunktio on määritelty kaikille yksittäisratkaisuille ja sen määrittely riippuu aina käsillä olevasta ongelmasta.
Kun ratkaisujen geneettinen esitystapa ja sopivuusfunktio on määritelty, geneettinen algoritmin ensimmäinen vaihe on alkupopulaation alustus, joka tehdään yleensä satunnaisesti. Tämän jälkeen ratkaisupopulaatiota parannetaan mutaation, rekombinaation ja valinnan menetelmin.
Alustus
Alustusvaiheessa useita yksittäisratkaisuja luodaan satunnaisesti alkupopulaation luomiseksi. Populaation koko riippuu suuresti käsiteltävästä tapauksesta, mutta tyypillisesti populaation koko on satojen tai tuhansien kromosomin kokoinen. Perinteisesti alkupopulaatio luodaan satunnaisesti ja tasaisesti koko hakuavaruuden alueelta. Joissakin tapauksissa alkupopulaation luomisessa voidaan painottaa niitä hakuavaruuden alueita, joilta parhaan ratkaisun oletetaan todennäköisesti löytyvän.
Lisääntyminen
Jokaista uutta luotavaa ratkaisua varten valitaan kaksi "vanhempaa". Näiden "jälkeläinen" muodostetaan yhdistelemällä (usein satunnaisesti) molempien vanhempien ominaisuuksia. Tätä menettelyä jatketaan, kunnes uuden populaation koko on riittävän suuri.
Lopputulos
Edellä kuvattua menettelyä jatketaan kunnes jokin lopetuskriteeri tulee toteutettua. Tyypillisä lopetuskriteerejä ovat mm.
Tehokkuus
Geneettisen algoritmit teho ongelmanratkaisuissa perustuu yleensä vakiokokoisessa populaatiossa tapahtuvaan toistoon, jossa risteytys ja mutaatiot luovat uusia kokonaisuuksia joista valinta seuloo parhaat. Lopullinen geneettisen algoritmin tehokkuus syntyy sen eri ohjausparametrien yhteisvaikutuksesta. Siihen vaikuttaa populaation koko, "geenien" lukumäärä, mutaatioiden määrä ja risteytyksen läpi käyvien kromosomien lukumäärä. Ohjausparametrien parhaiden arvojen saaminen on melko vaikea ongelma. Ohjausparametrit voidaan antaa valmiina algoritmiin -tai niidenkin parhaat arvot voidaan hakea sopeuttavalla systeemillä.
RN Fortunale
RN Fortunale oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1942 valmistunut Ciclone-luokan torpedovene.
Valmistus
Alus tilattiin Triestestä CRDA:lta, missä köli laskettiin 9. toukokuuta 1941. Alus laskettiin vesille 18. huhtikuuta 1942 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 16. elokuuta.
Palvelus
Alus luovutettiin 1949 sotakorvauksena Neuvostoliitolle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Liotny. Se siirrettiin 1951 toisarvoisiin tehtäviin.
Jättipihta
Jättipihta (Abies grandis) on ainavihanta havupuu, jota tavataan Yhdysvaltain luoteisosissa ja ympäröivillä alueilla merenpinnan tasolta aina 1 800 metrin korkeuteen saakka. Jopa 80-metriseksi kasvava jättipihta on pihtalajeista suurikokoisin.
Kuvaus
thumb|left|240px|Jättipihdan oksia ja neulasia. Jättipihta kasvaa yleensä 40–70 metriä korkeaksi, joskus jopa 80-metriseksi. Rungolla on paksuutta suurimmillaan kaksi metriä. Puu on muodoltaan yleensä kartiomainen, muuttuen epäsäännöllisemmäksi vanhemmiten. Alemmat oksat yleensä nuokkuvat alaspäin. Laji on verraten lyhytikäinen suureksi havupuuksi, kuten pihdat yleensäkin, ja elää harvoin yli 300 vuotta.
Jättipihdan neulasmaiset lehdet ovat 2–6 senttimetriä pitkiä ja noin kaksi millimetriä leveitä. Lehdet ovat asettuneet kahteen riviin vaakasuuntaisesti ja versot haarautuvat vastakkaisesti vaakasuuntaisesti, antaen oksille litteän muodon. Käpyjen pituus on 6–12 cm, niissä on 100–150 suomua ja ne murenevat kypsyttyään, noin puoli vuotta pölytyksen jälkeen vapauttaen siemenet. 6–8 millimetriä pitkät soikeat siemenet ovat siivekkäitä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Lajia tavataan Pohjois-Amerikan länsirannikolla, Kanadassa Brittiläisessä Kolumbiassa sekä Yhdysvalloissa Montanassa, Idahossa, Washingtonissa Oregonissa ja Kaliforniassa. Puu viihtyy rannikon ja vuoristojen kosteissa metsissä. Alueensa pohjoisosissa se saattaa kasvaa aivan merenpinnan tasolla, eteläosissa jopa 1 800 metrin korkeudella. Jättipihta viihtyy puolivarjoisilla paikoilla ja kestää hyvin erittäin varjoisiakin paikkoja, joskin kasvaa selvästi hitaammin vähemmässä valossa.
Juho Koivistoinen
Koivistoisen vanhemmat olivat talollinen, liikemies Aleksander Koivistoinen ja Elisabet Hölkker. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin klassillisesta lyseosta 1892 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1895 ja maisteriksi 1897.
Koivistoinen toimi Suomen kenraalikuvernöörin kanslian ja senaatin virkamiehenä ja kielenkääntäjänä 1896–1915. Hän oli Koulutoimen ylihallituksen vanhempi venäjän kielen tarkastaja 1915–1918 ja oli tässä virassa lakkautuspalkalla vuoteen 1933 saakka. Koivistoinen oli myös Suomen Liikemiesten Kauppaopiston opettajana ja Kauppakorkeakoulun venäjän kielen lehtorina 1911–1943. Hän sai hovineuvoksen arvon 1915.
Koivistoinen julkaisi useita liikealan oppi- ja tietokirjoja. Hän toimi Systeman ja Neoviuksen mainospäällikkönä, Oy Rebuiltin toimitusjohtajana ja Kotimasien Työn johtokunnan jäsenenä. Koivistoinen oli myös Inkerin väliaikaisen hoitokunnan ja Inkerin Liiton johtokunnan jäsenenä. Hän oli Inkerin Ystävät-yhdistyksen jäsenenä sen perustamisesta 1891 lähtien ja oli yhdistyksen puheenjohtajana 1919–1931. Lisäksi Koivistoinen oli Helsingin Inkeri-kerhon puheenjohtajana vuodesta 1931 alkaen.
Juho Koivistoinen oli naimisissa 1902–1951 Aino Maria Kilpeläisen (k. 1951) kanssa.
Meleagridit
Meleagridit olivat kreikkalaisessa mytologiassa Althaian ja Oineuksen tyttäriä. Kun heidän veljensä Meleagros kuoli Kalydonin metsäkarjun metsästyksen jälkimainingeissa, Artemis viimeisteli vielä kostonsa muuttamalla meleagridit helmikanoiksi.
Osa helmikanojen suvusta viittaakin latinankielisessä nimessään meleagrideihin (meleagris, meleagrides). Myös kalkkunan suku on latinaksi Meleagris.
Meleagrideista nimetään ainoastaan Melanippe. Vaikka myös Deianeira ja Gorge olivat Meleagrosin sisaria, Artemiksen kosto ei ulottunut heihin heidän suremisensa tähden, eikä heitä lasketa kuuluvaksi meleagrideihin.
HMS Gästrikland (J22)
HMS Gästrikland (runkonumerot 22 ja J22) oli Ruotsin laivaston Östergötland-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Göteborgista Götaverkeniltä, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1955. Se laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1956 ja otettiin palvelukseen 14. tammikuuta 1959.
Palvelus
Alukselle asennettiin 1963 Sea Cat -ilmatorjuntaohjustenlaukaisualusta ja samalla poistettiin kolme Boforsin 40 millimetrin tykkiä.
Se poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1982 ja romutettiin Britteinsaarilla.
Eva Mannerheim-Sparre
pienoiskuva|Mannerheimin perhe. Keskellä on Sophie, vasemmalla ovat Carl, August ja Johan, oikealla Annicka ja [[Carl Gustaf Emil Mannerheim|Gustaf, istumassa Eva. Lähde: Anni Voipio: Suomen sotamarsalkka. WSOY, 1942.]] Eva Hedvig Wilhelmina Mannerheim-Sparre (30. kesäkuuta 1870 Askainen – 27. joulukuuta 1957) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Eva Mannerheim-Sparren vanhemmat olivat kreivi Carl Robert Mannerheim (1835–1914) ja Hedvig Charlotta Hélène von Julin. Perheessä oli seitsemän muuta lasta joista Eva oli kolmanneksi nuorin. Marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheim oli Evan vanhempi veli.
Eva Mannerheim-Sparre oli naimisissa vuodesta 1893 ruotsalaisen kreivi Louis Sparren kanssa. Louis Sparre johti Porvooseen perustamaansa Iris-tehdasta jossa valmistettiin huonekaluja ja keramiikkaa. He asuivat Porvoossa Villa Wilhelmsberg-nimisessä huvilassa vuoteen 1908 saakka jolloin he muuttivat pois Suomesta. Eva Mannerheim-Sparre harjoitti kirjojen korusidontaa ja hän perusti myöhemmin miehensä kanssa kirjansitomon.
Eva Mannerheim-Sparre tunnetaan erityisesti keittokirjastaan Kokbok för finsmakare och vanliga hungriga joka käännettiin myös suomen kielelle. Hän kirjoitti myös muistelmateoksia ja matkakuvauksia.
Saiskos pluvan
20 suosikkia – Saiskos pluvan on Vesa-Matti Loirin vuonna 1996 julkaistu kokoelma-albumi, joka sisältää 20 kappaletta hänen vuosina 1968–1992 levyttämistään kappaleista. Albumin on julkaissut CD-levynä ja C-kasettina Fazer Records. "20 suosikkia" -sarjassa julkaistiin myös toinen Loirin albumi "20 suosikkia – Lapin kesä".
Jürgen May
Jürgen May (s. 18. kesäkuuta 1942 Nordhausen) on saksalainen yleisurheilija, joka kilpaili keskimatkojen juoksussa. Hän edusti aktiiviurallaan maajoukkuetasolla sekä Itä- että Länsi-Saksaa ja seuratasolla SC Turbine Erfurtia.
Itäsaksalainen huippu-urheilija
May on kolminkertainen DDR:n 1 500 metrin mestari vuosina 1962, 1965 ja 1966. Hänet valittiin yhteissaksalaiseen olympiajoukkueeseen vuoden 1964 Tokion olympialaisiin 1 500 metrille. Hän eteni kisoissa aina välieriin. . Olympialaisia seuraava vuosi 1965 oli Mayn urheilu-uran huippuvuosi. Hän juoksi heinäkuussa 1965 Erfurtissa ensin 1 500 Euroopan ennätyksen ja viikkoa myöhemmin samassa paikassa 1 000 metrin ME:n. Samana kesänä hän kukisti Prahassa edellisen vuoden Tokion olympiamitalistit. Vuoden 1966 EM-kisoissa Budapestissä May sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi.
Mayn urheilu-ura koki Budapestin EM-kisojen tapahtumien vuoksi käänteen. Hän ja joukkuetoveri Jürgen Haase kantoivat ennen 10 000 metrin kilpailua urheiluvaatefirma Puman verryttelyasua, kun DDR:llä oli sopimus kilpailevan Adidaksen kanssa. Asia paljastui, ja May päätekijänä asetettiin elinikäiseen kilpailukieltoon. Lisäksi hän menetti harjoittelijan toimen erfurtilaisessa päivälehdessä Das Volk. Sen jälkeen hän siirtyi jatkamaan työuraansa urheiluopettajana. Hänet oli edellisenä menestyksellisenä kilpailukautenaan 1965 valittu vuoden itäsaksalaiseksi urheilijaksi. Riitaantumisen seurauksena hänen tunnustuksensa poistettiin Itä-Saksan palkintolistoilta, ja tilalle valittiin jalkapalloilija Peter Ducke.
Pako Länsi-Saksaan ja edustus maan urheilijana
Vuonna 1967 Jürgen May siirtyi Länsi-Saksaan. Hän jatkoi opintojaan Mainzin yliopistossa ja jatkoi samalla myös huippu-urheilijan uraansa. Vuonna 1969 hän saavutti Länsi-Saksan maastomestaruuden, ja valittiin edustajaksi vuoden 1969 EM-kisoihin Ateenaan. Itä-Saksa käytti kuitenkin veto-oikeuttaan eli May ei voinut edustaa vielä Länsi-Saksaa EM-kisoissa. Tämän vuoksi Länsi-Saksa vetäytyi EM-kisojen yksilölajeista ja osallistui vain viesteihin.
Seuraavina vuosina Maylla oli osallistumisoikeus Länsi-Saksan joukkueessa. Hän edusti Länsi-Saksaa vuoden 1970 Eurooppa-cupissa. Seuraavan vuoden EM-kisoissa Helsingissä hän karsiutui 3 000 metrin estejuoksun alkuerissä. Grenoblen EM-hallikilpailuissa 1972 hän saavutti 1 500 metrillä pronssia. Saman vuoden Münchenin olympialaisissa May osallistui 5 000 metrille, mutta karsiutui alkuerissä.