cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko
Uudet tutkimukset 1990-2010
vasen|pienoiskuva|300x300px|Kristuksen taivaaseenastumisen luostari, keskellä katedraali, 1909-1916 1990-luvulla aloitettiin työ suuriruhtinattarien ja tsaarittarien hautojen tutkimiseksi. Luostarin perustajan, suuriruhtinatar Jevdokija Dmitrijevnan eli nunna Eufrosynen jäänteet pystyttiin paikallistamaan ja vuonna 1994 tehtiin rekonstruktio suuriruhtinatar Sofia Palaiologosin kasvoista kallomittausten avulla. Näin pystyttiin todistamaan se, että Iivana IV ei ollut avioton lapsi, vaan hänen isoäitinsä oli Sofia Palaiologos, koska yhdennäköisyys oli kiistaton.
Katedraalin tyhjennyksessä vuonna 1929 luostarin perustajan suuriruhtinatar Jevdokija Dmitrijevnan eli nunna Eufrosynen hopeiseen pyhäinjäännösarkkuun pyhimmälle eli etelänpuoleiselle seinälle haudatut jäännökset katosivat, mutta ne paikallistettiin arkeologisissa tutkimuksissa vuonna 2002, jonka jälkeen ne siirrettiin Arkkienkelin katedraaliin. Samalla löydettiin tsaari Vasili Šuiskin vaimon tsaaritar Maria Jekaterina Petrovna Šuiskajan, ruhtinatar Buinosova-Rostovskaja (1590-luku/n. 1586-1626) jäännökset samasta paikasta. Pitkään oli epätietoisuutta siitä, miksi hänet oli uudelleenhaudattu näin kunnioitetulle paikalle, kunnes selvisi että suuriruhtinatar Jevdokija Dmitrijevnan isä ruhtinas Dmitri Suzdal oli Šuiski-suvun kantaisä.
Vuonna 2004 Arkkienkelin katedraalin lähellä sijaitsevaan maanalaiseen kammioon vuonna 1929 siirrettyjen hautausten tutkimus saatiin loppuun. Löydetyn materiaalin jatkotutkimus jatkui laboratorio-olosuhteissa. Tieteelliset tutkimukset todistivat että Iivana IV:n äiti Jelena Glinskaja ja hänen ensimmäinen vaimonsa Anastasia Romanovna oli myrkytetty suurella määrällä elohopeaa. pienoiskuva|Hautausten siirto Taivaaseenastumisen katedraalista vuonna 1929 Kremlin presidiumin vuonna 1934 rakennettu klassismia jäljittelevä rakennus purettiin vuonna 2016 ja paikalla suoritettiin arkeologisia kaivauksia. Ensimmäistä kertaa oli mahdollisuus laajamittaiseen arkeologiseen tutkimukseen Kremlin kukkulalla 1100-1900- luvuilla syntyneissä kulttuurikerroksissa. Tutkimukset toteutti Venäjän tiedeakatemian arkeologian instituutti. Saman vuoden toukokuussa kaivauksen päätyttyä perustettiin paikalle puisto. Moskovan Kremlin museot avasivat vuonna 2014 pysyvän näyttelyn Taivaaseenastumisen luostarin historiasta museona toimivan Arkkienkelin katedraalin kryptaan.
Vuonna 2015 alkaneiden arkeologisten kaivausten ja Unescon hyväksynnän puuttumisen vuoksi, Taivaaseenastumisen luostarin mahdollinen entisöinti on vailla suunnitelmia. Arkeologisissa kaivauksissa on paikallistettu Tšudovin 1300-luvulla perustetun luostarin ja Taivaaseenastumisen luostarin perustukset.
Vuonna 2019 arkeologinen tutkimus Kremlin aukiolla oli käynnissä.
Nokia 3300
Nokia 3300 on Nokian matkapuhelin.
Puhelimessa on panostettu etenkin sen musiikkiominaisuuksiin. Nokia 3300:ssa on MP3/AAC-soitin, radio ja mahdollisuus nauhoittaa musiikkia. Näyttö on "poikittain" suhteessa puhelimen pituusakseliin, ja vasemmalla kädellä käytetään pyöreää navigointinäppäintä. Nokia 3300:n pakkauksessa tulee mukana 64 megatavun muistikortti, mutta se tukee suurempiakin. Laitteessa on myös sähköpostiominaisuus.
Lystrosaurus
Lystrosaurus (nimen merkitys: ”lapiolisko”) on sukupuuttoon kuollut dikynodontteihin kuuluva terapsidisuku, joka eli permikauden lopulla ja triaskauden alussa noin 252,3–251,3 miljoonaa vuotta sitten. Suurimmillaan sen levinneisyys oli lähestulkoon maailmanlaajuinen. Tuohon aikaan maailman mantereet muodostivat Pangea-jättiläismantereen. Lystrosaurus on yksi harvoista maaselkärankaisten suvuista, jotka selvisivät permikauden lopun joukkotuhosta. Varhaistriaskauden alkupuolella se oli yleisin selkärankainen maaeläin.
Yleisyys
Lystrosauruksen fossiileja on löydetty Etelä-Afrikasta, Intiasta, Etelämantereelta, Kiinasta ja Venäjältä. Lisäksi Etelä-Amerikasta löytynyt jalustinluu ja Australiasta löydetyt jalanjälkifossiilit saattavat olla Lystrosauruksesta peräisin. Permikaudella Lystrosaurus oli vain keskivertaisen yleinen, mutta kun maapallonhistorian pahin joukkosukupuutto sitten permikauden lopussa hävitti suuren osan elämästä, Lystrosaurus oli yksi harvoista selviytyneistä maaselkärankaisista. Se selvisi kun monet kauan olemassa olleet kehityslinjat kuolivat pois.
Triaskauden alussa Lystrosaurusten määrä kasvoi räjähdysmäisesti. sopeutumislevittäytymisen avulla syntyi useita Lystrosaurus-lajeja, jotka levittäytyivät eri puolille Pangeaa. Nämä lajit täyttivät tyhjentyneitä ekologisia lokeroita, luoden Lystrosaurukselle suurin piirtein maailmanlaajuisen levinneisyyden. Lystrosaurukset todellakin hallitsivat varhaistriaskauden alussa maisemaa. Ne kattoivat noin 90 % kaikista maaselkärankaisista Indus-vaiheen aikana, mutta geologisessa aikaskaalassa melko pian muut dikynodontit kuten Kannemeyeria korvasivat Lystrosauruksen, ja suuret lihansyöjät ilmestyivät taas kuvaan.
Fossiililöydöt ja lajien levinneisyys
Afrikasta löytyneitä lajeja ovat Lystrosaurus murrayi, L. declivis, L. curvatus, L. platyceps, L. mccaigi ja L. oviceps. Lajit L. curvatus ja L. maccaigi tunnetaan permikauden kerrostumista Karoosta Etelä-Afrikasta. Ne elivät alueen tulvatasangoilla ennen joukkotuhoa, ja niistä vain L. curvatus selvisi triaskaudelle. L. murrayi ja L. declivis ilmestyvät aineistoon vasta triaskauden puolella. Lystrosaurus on yksi yleisimmistä Karoosta löydetyistä terapsidifossiileista, ja se onkin ainoa terapsidi, joka on yleinen varhaistriaskauden kerrostumissa.
G. I. Blom löysi Lystrosaurus georgi-lajin luurangon Vetluga-joen rannan triaskautisista kerrostumista Venäjältä vuonna 1958. Se luokiteltiin sukuun Dicynodon kuuluvaksi, kunnes Kalandadze määritteli sen uuden arvion perusteella Lystrosaurukseksi vuonna 1975. Intiasta löydetty Lystrosaurus on tunnistettu lajiksi L. curvatus. L. weidenreichi puolestaan on löydetty triaskauden kerrostumasta Kiinasta. Se saattaa kuitenkin olla sama kuin L. hedini, sillä Young kuvasi sen puutteellisen löydön perusteella vuonna 1939. Kiinasta tunnetaan myös Lystrosaurus hedini ja L. curvatus.
Ensimmäinen Etelämantereelta löytynyt Lystrosaurus-fossiili löydettiin 4. joulukuuta 1969. Se oli vasta toinen Etelämantereelta löydetty luufossiili, sillä ensimmäinen luu löytyi vuotta aiemmin. Monet etelämantereelta löytyneet Lystrosauruksen jäänteet ovat sirpaleisia, eikä niistä ole voinut määrittää lajia. Esimerkiksi paljon eri kokoisia Lystrosaurusten kulmahampaita, joissa näkyy eläinten syömistä kasveista tulleita kulumisjälkiä, on löydetty. Hampaat ovat todennäköisesti peräisin eri ikäisistä Lystrosauruksista. Jotkin Etelämantereen Lystrosaurus-fossiilit ovat niin kokonaisia, että niiden avulla on voitu määrittää siellä eläneen ainakin lajit Lystrosaurus murrayi ja ”primitiivinen” Lystrosaurus curvatus. Myös L. maccaigi tunnetaan Etelämantereelta.
Koska Lystrosaurus-lajeista ”primitiivisimmät”, L. curvatus ja L. murrayi, vaikuttavat olevan olleet myös laajimmalle levinnet, ne saattavat edustaa sopeutumislevittäytymisen alkulajeja, joista erikoistuneemmat lajit erilaistuivat omilla alueillaan. Lystrosaurus-lajien löytöpaikat eri mantereilla viittaavat näiden alueiden olleen ennen yhteydessä toisiinsa mahdollistaen lajien yhtenäiset esiintymisalueet. Tämä onkin yksi todiste siitä, että yhtenäinen jättiläismanner oli kerran olemassa.
Luokittelu
Lystrosaurus kuuluu kladiin Bidentalia, yläheimoon Dicynodontoidea ja heimoon Lystrosauridae. Täten se on myös läheistä sukua Kannemeyeriiformesille. Lystrosauruksen tyyppilajin, Lystrosaurus murrayi, kuvasi tieteelle Thomas Henry Huxley alun perin nimellä ”Dicynodon” murrayi vuonna 1859. L. declivis -lajin taas kuvasi Richard Owen vuonna 1860 nimellä ”Ptychognathus” declivis, mutta ”Ptychognathus”-nimen oli jo käyttänyt Stimpson vuonna 1854. Nimen Lystrosaurus antoi vasta Cope vuonna 1870.
Fylogenia
Sidor (2003), lisätty Kwazulusaurus Maisch, (2002):
Köpingin kunta
Köpingin kunta on Västmanlandin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Västmanlandiin. Kunnan keskustaajama on Köping.
Kunnan maapinta-ala on 604,27 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 26 113 henkeä (31.12.2021).
Lystrosaurus
Fylogenia
Surkov et al. (2005):
Köpingin kunta
Teollistumisen myötä Köpingiin on asettunut huomattava määrä ruotsinsuomalaisia, joista osa on ottanut Ruotsin kansalaisuuden. Köpingissä on kaksi suomalaista seuraa: Köpingin Suomiseura ja Suomalainen Kulttuuriseura.
Kuntajaon kehitys
Vuonna 1919 Köpingin maalaiskunta liitettiin Köpingin kaupunkiin. Vuonna 1939 Bron ja Malman maalaiskunnat liitettiin yhteen Bro-Malman maalaiskunnaksi, joka muutti vuonna 1950 nimensä Kolsvan maalaiskunnaksi. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa alueelle muodostettiin kaksi "suurkuntaa": Köpingin kaupunkiin ja Kolsvan maalaiskuntaan uudistus ei vaikuttanut. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa muodostettiin nykyinen Köpingin kunta yhdistämällä kaupunki, Kolsvan ja Munktorpin maalaiskunnat sekä Himmeta ja Västra Skedvin seurakunnat jaetusta Medåkerin maalaiskunnasta.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 1 508 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 6,1 prosenttia kunnan väestöstä. Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 12,4 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 2 197 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 8,3 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 175 457 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 50 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Taajamat
Kunnassa on 3 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 82,9 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 4 254 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Köpingin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Köpingin kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Akiva Goldsman
thumb|250px|Akiva Goldsman vuonna 2011. Akiva Goldsman (s. 7. heinäkuuta 1962) on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -tuottaja. Hänen filmografiaansa kuuluu tunnettuja elokuvia kuten I, Robot ja Kaunis mieli. Hän on myös kirjoittanut Da Vinci -koodin elokuvakäsikirjoituksen ja on vastuussa myös vähemmän menestyksekkäistä elokuvista Batman & Robin sekä Lost in Space – matkalla avaruuteen.
Daniel Navarro
Daniel Navarro García (s. 8. heinäkuuta 1983 Gijon, Espanja) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka on menestynyt ennen kaikkea etappikilpailuissa. Hän aloitti ammattilaisuransa Liberty Seguros-Würth -tallissa vuonna 2005 ja edusti samaa organisaatiota, uudelta nimeltään Astana vuoteen 2010 saakka. Kausilla 2011–2012 hän kilpaili Team Saxo Bank -joukkueessa, vuosina 2013−2018 Cofidis-tallissa, kaudella 2019 Katjuša-Alpecinissa, 2020 Israel Start-Up Nation -tallissa ja vuodesta 2021 lähtien Burgos-BH-joukkueessa.
Navarro sijoittui toiseksi Sveitsin ympäriajon mäkikirikilpailussa 2007. Seuraavana vuonna hän oli Saksan ympäriajon kokonaiskilpailussa neljäs ja Katalonian ympäriajossa viides. Espanjan ympäriajossa 2009 hän oli kolmastoista. Hän voitti Critérium du Dauphinén viidennen etapin 2010 ja Tour de l'Ain -kilpailun kolmannen osuuden 2012. Hän voitti 2013 yhden päivän Vuelta a Murcia -kilpailun ja sijoittui viidenneksi Critérium du Dauphinén kokonaiskilpailussa. Saman vuoden Ranskan ympäriajossa hän oli yhdeksäs. Espanjan ympäriajossa 2014 hän voitti 13. etapin ja oli kokonaiskilpailussa kymmenes. Ranskan ympäriajossa 2016 hän sijoittui seitsemännellä ja 12. etapilla kolmanneksi. La Route d'Occitanie -kilpailussa hän oli toinen 2018.
Pidä saaristo siistinä
Pidä Saaristo Siistinä ry on kaikkien veneilijöiden ja vesilläliikkujien valtakunnallinen ympäristöjärjestö. Yhdistys on toiminut puhtaamman saaristo- ja järviluonnon puolesta jo vuodesta 1969. PSS ry:n toiminta-alueet ovat Saaristomeri, Saimaa, Päijänne, Pohjanlahti, Pirkanmaa ja Itäinen Suomenlahti.
Monipuolista työtä ympäristön hyväksi
Pidä Saaristo Siistinä ry:n työ vesiympäristön hyväksi koostuu kolmesta osa-alueesta:
Kaikki toiminta tähtää Suomen merialueiden ja sisävesien, rantojen ja saariston puhtaana pitämiseen. Yhdistys edistää ja etsii ratkaisuja ympäristöystävälliseen veneilyyn ja vesillä liikkumiseen sekä satamatoimintaan.
Jätepisteitä, käymälöitä ja kelluvia imutyhjennysasemia
PSS ry tekee konkreettista ympäristöhuoltotyötä saaristossa, rannoilla ja järvillä. Yhdistys rakentaa ja huoltaa jätepisteitä, kuivakäymälöitä ja imutyhjennyslaitteita sekä järjestää romun ja vaarallisen jätteen erilliskeräyksiä. PSS ry ylläpitää lähes 200 Roope-palvelupistettä ympäri maata.
PSS ry huoltaa myös luonnon- ja retkisatamia erityisesti Järvi-Suomessa, Saimaalla ja Päijänteellä. Retkisatamien huoltotyöhön kuuluu muun muassa puuhuoltoa, yleisvalvontaa, jätepisteistä ja kuivakäymälöistä vastaamista sekä rakenteiden korjaamista ja uudisrakentamista. pienoiskuva|PSS ry:n kuivakäymälä ja jätepiste Pidä Saaristo Siistinä ry:n Roope-palvelut tunnistaa iloisesta Roope-hylje-logosta ja löydät ne yhdistyksen sivuilta löytyvästä palvelukartasta. Palvelut tuotetaan yhdessä muun muassa kunnallisten jätehuoltoyhtiöiden, kuntien ja virkistysalueyhdistysten kanssa.
Roope-palvelut ovat aina mahdollisimman ympäristöä säästäviä, ja työssä käytetään ympäristön kannalta parhaimmiksi todettuja toimintatapoja. Roope-palveluiden käyttäjien toivotaan olevan PSS ry:n jäseniä.
Ympäristöviestintä
PSS ry:n ympäristöviestinnän kohderyhmiä ovat kaikki vesilläliikkujat: veneilijät, melojat, mökkeilijät, retkeilijät ja satamien pitäjät sekä yleisesti kaikki vesistöjen tilasta kiinnostuneet kansalaiset. pienoiskuva|PSS ry:n Saaristomeren huoltoalus M/S Roope tyhjentämässä syväkeräimiä Jurmossa Tavoitteena on neuvoa, miten liikkua vesillä ympäristöä huomioivalla ja kunnioittavalla tavalla. Kaikilla yhdistyksen toiminta-alueilla noudatetaan yhteistä linjaa ja tuetaan tasapuolisesti vesilläliikkumismahdollisuuksia eri alueilla.
Yhdistyksen julkaisuja, ympäristöoppaita ja Roope-jäsenlehtiä voi ladata yhdistyksen nettisivuilta.
Kolme haastetta: roskat, ravinteet ja kemikaalit
Ympäristöprojektit ovat tärkeä osa PSS ry:n toimintaa, sillä niiden kautta tuotetaan ympäristötietoa ja -ratkaisuja veneilijöille ja kansalaisille. Kansallisia ja kansainvälisiä ympäristöprojekteja toteutetaan yhteistyössä yliopistojen, tutkimuslaitosten ja muiden ympäristöjärjestöjen kanssa.
Yhdistys etsii aktiivisesti ratkaisuja muun muassa vesistöjen roskaantumisen ja rehevöitymisen ehkäisemiksesi sekä haitallisten kemikaalien käytön vähentämiseksi veneillessä. Lue lisää aiheista Pidä Saaristo Siistinä ry:n kotisivujen Ympäristötietoa-osiosta.
Rahoitus
Työ puhtaan saaristoluonnon hyväksi vaatii jatkuvaa ja luotettavaa rahoitusta. PSS ry on jäsenperusteinen organisaatio. Jäseniä on noin 12 500. Jäsenmaksujen lisäksi yhdistyksen rahoitus koostuu pääosin ympäristöministeriöltä ja yhteistyökumppaneiltasaatavasta tuesta.
Jäsenyys
Jäsenet ovat toiminnan kulmakivi ja perusta. Jäsenet mahdollistavat monipuolisen työn saaristo- ja järviluonnon puhtaana pitämiseksi. Jäsenet ovat veneilijöitä, melojia, retkeilijöitä, saaristolaisia ja kaikkia, jotka haluavat olla mukana tukemassa toimintaa.
Jäsenet arvostavat puhtaita vesistöjä ja luontoa, ja osoittavat sen kiinnittämällä Roope-tarran veneeseensä, kanoottiinsa tai vaikka läppäriinsä.
Lisäksi jäsenet saavat käyttöönsä monipuoliset Roope-palvelut ja tukevat ympäristökasvatustyötä.
Luca Paolini
Luca Paolini (s. 17. tammikuuta 1977 Milano) on italialainen maantiepyöräilijä, joka on viimeksi edustanut UCI World Tour -tasolla kilpailevaa Katjuša-tallia.
Paolini jäi kiinni kokaiinin käytöstä Ranskan ympäriajon 2015 aikana otetussa dopingtestissä. Hän myönsi joulukuussa 2015 sekä kokaiinin käytön, että riippuvuutensa unilääkkeistä. Kansainvälinen pyöräilyliitto UCI antoi Paolinille dopingin takia puolentoista vuoden kilpailukiellon. Lisäksi hänen tallinsa Katjusha irtisanoi hänen sopimuksensa.
Mariann
Mariann on naisen etunimi. Se on yhdistelmä nimistä Maria ja Anna (Jeesuksen äidin ja isoäidin etunimet).
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Mariann on toukokuuhun 2021 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 530 naisella.
Nimipäivät
Mariannilla on nimipäivä Virossa 8. syyskuuta ja Norjassa 21. marraskuuta.
Mikaelinkirkko (Turku)
Mikaelinkirkko on Turun keskustassa Port Arthurin kaupunginosassa sijaitseva kirkko, joka on valmistunut vuonna 1905. Kirkko on nimetty Arkkienkeli Mikaelin mukaan. Se on muodoltaan kolmilaivainen pitkäkirkko, jonka torni on 77 metriä korkea. Kirkkoa on peruskorjattu vuosina 1984–1987. Kirkossa on 1250 istumapaikkaa ja se on suosittu konsertti- ja vihkikirkko. thumb|left|300px|Kirkkosali Mikaelinkirkko on suomenkielisen Turun Mikaelinseurakunnan pääkirkko. Sinne on keskittynyt myös Turun tuomasmessutoiminta, ja se toimii kesäisin tiekirkkona.
Historia ja arkkitehtuuri
Mikaelinkirkko on rakennettu vuosina 1899–1905. Sen on suunnitellut Lars Sonck, joka oli 24-vuotias arkkitehtiopiskelija voittaessaan kirkon suunnittelukilpailun vuonna 1894. Sonckin ehdotus Soli Deo gloria aeterna ) peittosi jopa häntä opettaneen opettajan tekemän kilpailuehdotuksen. Vanhemmat arkkitehdit pitivät voittoa sopimattomana ja Sonckille suunniteltiin jopa potkuja polyteknillisestä opistosta. Kirkon arkkitehtuuri edustaa uusgotiikkaa ja jugendia. Vaikka Mikaelinkirkon todetaan saaneen valmistuttuaan osakseen pelkkää ihailua, arkkitehti Sonck ei myöhemmällä iällään ollut siihen itse tyytyväinen. Ennen kirkon rakennustöiden alkua Sonck kävi Keski-Euroopassa, jossa jugendtyyli oli saavuttanut suosiota ja kotiin palattuaan hän teki uuden kirkkosuunnitelman voittaneen ehdotuksen korvaajaksi, mutta suunnitelman vaihtoon ei suostuttu. Sonck vaati kirkon rakentamisaikana koko ajan kirkkoon suuria muutoksia, joista osaan pystyttiin myöntymään, osaan taas ei. Kun Sonck sitten myöhemmällä iällään vieraili Turussa, hän ei koskaan halunnut mennä lähellekään Mikaelinkirkkoa. Uudet suunnitelmat ja muutokset Lars Sonck pääsi toteuttamaan muutama vuosi myöhemmin rakennetussa Tampereen tuomiokirkossa.
Mikaelinkirkon urut on rakentanut Grönlunds Orgelbyggeri vuonna 2002. Niissä 52 äänikertaa. Uruissa on Suomen pisin metallinen urkupilli, jonka pituus on 9,6 metriä.
Vuonna 2009 Museovirasto määritteli Port Arthurin puutalokorttelit ja Mikaelinkirkon yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Dieter Hecking
Dieter Hecking (s. 12. syyskuuta 1964) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Hän toimii FC Nürnbergin urheilutoimenjohtajana ja päävalmentajana.
Ura pelaajana
Hecking pelasi juniorina Westfalia Soestin, Borussia Lipstadtin ja 1. FC Paderbornin paidoissa ennen siirtymistään Borussia Mönchengladbachiin 1983. Peliaikaa ei Gladbachissa kuitenkaan tullut toivotusti ja kahden kauden aikana hän pelasi vain kuusi ottelua. Hecking jätti Gladbachin 1985 siirtyen 2. Bundesliigassa pelanneeseen KSV Hessen Kasseliin. Hecking oli kasselilaisseuran avainpelaajia esiintyen viiden kauden aikana joukkueen paidassa 168 kertaa ja tehden 63 maalia.
Ura valmentajana
Heckingin valmennusura alkoi kesällä 2000 Regionalliga Nordissa pelanneen SC Verlin peräsimessä. Debyytti valmentajana ei ollut järin onnistunut, sillä hän sai potkut tammikuussa 2001 valmennettuaan seuraa vain 20 ottelussa.
Kauaa ei Heckingin kuitenkaan tarvinnut olla työttömänä, sillä VfB Lübeck palkkasi miehen valmennusvastuuseen jo maaliskuussa 2001. Heckingin johdolla seura oli lähellä nousta 2. Bundesliigaan jo kaudella 2000–01. Seuraavalla kaudella tämä tavoite täyttyi ja 2002–03 VfB Lübeck sijoittui 2. Bundesliigassa keskikastiin ja varmisti säilymisensä. Seuraava kausi oli kuitenkin vähemmän kunniakas ja joukkue putosi takaisin Regionalliga Nordiin ja Hecking jätti tehtävänsä epäonnistuneen kauden jälkeen toukokuussa 2005.
Heckingin ura jatkui kesällä 2004 2. Bundesliigassa pelanneen Alemannia Aachenin käskyttäjänä. Hän seurasi tehtävässä Jörg Bergeriä, joka oli valmentanut Heckingin pelivuosina KSV Hessen Kasselia. Bergerin johdolla Alemannia oli ollut Saksan cupin finaalissa ja Hecking pääsi luotsaamaan joukkuetta myös UEFA Cupissa. Alemannia selvisi jatkoon UEFA Cupin lohkovaiheesta jättäen taakseen FK Zenitin ja AEK Ateenan kaltaiset joukkueet. Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella AZ Alkmaar oli kuitenkin vahvempi voittaen ottelun Aachenissa 1–2. Kun toinen osaottelu Alkmaarissa päättyi maalittomaan, putosi Alemannia jatkosta.
Europelit koettelivat rajallista materiaalia ja Alemannia jäi 2. Bundesliigassa vasta kuudenneksi. Kaudella 2005–06 Heckingin miehistö pelasi ilman eurovelvollisuuksia ja sijoittui toiseksi VfL Bochumin jälkeen palaten pääsarjatasolle 35 vuoden tauon jälkeen.
Heckingin pesti 1. Bundesliigassa Alemannian peräsimessä jäi lyhyeksi, sillä jo syyskuussa hän jätti seuran ja siirtyi toiseen liigaseuraan, Hannover 96:een, jossa oli pelannut urallaan neljä kautta. Hecking korvasi tehtävissä Peter Neururerin, joka oli saanut potkut Hannoverin hävittyä Alemannialle 0–3.
Kauden päätteeksi Heckingin luotsaama Hannover 96 sijoittui liigassa sijalle 11 ja Aachen putosi oltuaan toiseksi viimeinen. Hannover 96 pärjäsi hyvin myös Saksan cupissa edeten puolivälieriin, joissa taipui sittemmin cup-mestaruuden napanneelle 1. FC Nürnbergille.
Ounasvaaran Hiihtoseura
Ounasvaaran Hiihtoseura ry (OH) on rovaniemeläinen yleishiihtoseura, joka on perustettu vuonna 1927. Se on järjestänyt useita kansainvälisen tason urheilutapahtumia ja sen urheilijat ovat saavuttaneet yhteensä yli 40 olympia- ja maailmanmestaruusmitalia.
Dieter Hecking
Ura valmentajana
Kaudella 2007–08 Heckingin luotsaama Hannover jatkoi hyviä otteitaan ja sijoittui Bundesliigassa lopulta kahdeksanneksi. Kyseessä on seurahistorian paras sijoitus Bundesliigassa sitten kauden 1964–65 viidennen sijan. Seuraavalla kaudella Hecking valmensi Hannoverin yhdenneksitoista. Hecking erosi Hannoverista, kun kautta 2009–2010 oli pelattu vasta kaksi ottelua. Hannover oli aloittanut kauden huonosti ja saanut vasta pisteen sekä hävinnyt Saksan Cupissa neljänneksi korkeimman sarjatason joukkueelle.
Hecking palasi valmennustehtäviin joulukuussa 2009, kun Bundesliigan hännille juuttunut 1. FC Nürnberg palkkasi hänet päävalmentajakseen. Hecking nosti Nürnbergin lopulta sijalle 16 ja joukkue säilyi pääsarjassa. Ensimmäisellä täydellä kaudellaan 2010/11 Hecking nosti Nürnbergin komeasti taisteluun europaikoista. Lopulta Nürnberg sijoittui kuudenneksi, mikä oli paras sijoitus neljään vuoteen.
Ounasvaaran Hiihtoseura
Olympiavoittoon Ounasvaaran Hiihtoseuran urheilijoista ovat yltäneet Antti Hyvärinen, Jouko Törmänen, Tuomo Ylipulli ja Hannu Manninen. Maailmanmestareita ovat Ylipullin ja Mannisen lisäksi maastohiihtäjät Pekka Niemi, Olavi Alakulppi ja Pirjo Muranen, yhdistetyn hiihtäjät Tapio Nurmela ja Janne Ryynänen, hiihtosuunnistajat Matti Keskinarkaus ja Terhi Holster sekä alppihiihtäjä Kalle Palander, joka vaihtoi vuonna 2005 Ruka Slalomiin. Tauno Luiro ylitti ensimmäisenä mäkihyppääjänä maailmassa sadan metrin rajan, Ensio Hyytiä oli 1950-luvulla mäkihypyn MM-mitalisti, Tauno Käyhkö oli 1970-luvun alkupuolen paras suomalaishyppääjä, ja Harri Olli on toistaiseksi viimeisin pohjoismaisten lajien MM-kisoissa mitalille yltänyt suomalainen mäkihyppääjä. Palanderin lisäksi myös Suomen kaikkien aikojen paras naisalppihiihtäjä Tanja Poutiainen on ounasvaaralaisia.
Dieter Hecking
Ura valmentajana
Joulun alla 2012 Hecking jätti FC Nürnbergin ja siirtyi vuoteen 2016 ulottuvalla sopimuksella VfL Wolfsburgin päävalmentajaksi. Heckingin johdolla Wolfsburg pelasi hyvän kevätkauden ja sijoittui liigassa keskikastiin ollen 11:s. Kaudella 2013/14 Wolfsburg palasi Heckingin opeilla kärkitaisteluihin ja liigan viides sija toi seuralle paikan Eurooppa-liigaan. Sijoitus oli Wolfsburgin paras sitten mestaruuskauden 2008/09.
Aleksandr Kozlov (jääpalloilija)
Aleksandr Kozlov (, s. 9. elokuuta 1990 Kemerovo, Neuvostoliitto) on venäläis-valkovenäläinen jääpalloilija, joka on edustanut Kemerovon Kuzbassin lisäksi ruotsalaista Målilla Bandya ja suomalaista ToPV:a. Kozlov aloitti uransa kotiseuransa Kuzbassin kakkosjoukkueessa. Sen jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2009–2010 Ruotsiin ja kaudeksi 2012–2013 Suomen Bandyliigaan torniolaisen ToPV:n hyökkääjäksi. Kozlov aloitti uransa Valko-Venäjän jääpallomaajoukkueessa vuoden 2011 kisoissa ja on edustanut sen jälkeen Valko-Venäjää kolme kertaa vuoteen 2013 mennessä (2011, 2012 ja 2013). Hän on pelannut kolmessa MM-turnauksessa 15 ottelua ja tehnyt niissä 20 maalia.
Dieter Hecking
Ura valmentajana
Kaudella 2014/15 Wolfsburg paransi esityksiään entisestään. Joukkue menestyi hyvin myös eurokentillä edeten aina Eurooppa-liigan puolivälieriin, joissa SSC Napoli oli lopulta vahvempi yhteismaalein 6–3. Bundesliigassa Wolfsburg sijoittui lopulta toiseksi ja varmisti paikkansa Mestarien liigassa. Heckingin kausi seuran kanssa huipentui Saksan cupin finaalissa, jossa Borussia Dortmund kaatui 3–1 ja Wolfsburg pääsi juhlimaan seurahistoriansa ensimmäistä cup-mestaruutta. Hecking valittiin vuoden 2015 parhaaksi jalkapallovalmentajaksi Saksassa.
Aleksandr Kozlov (jääpalloilija)
Saavutukset
Maajoukkueessa
Dieter Hecking
Ura valmentajana
Kaudella 2015/16 Hecking luotsasi Wolfsburgin vahvaan menestykseen Mestarien liigassa. Joukkue voitti lohkovaiheessa kaikki kotiottelunsa ja viimeisellä kierroksella kaatui Manchester United maalein 3–2. Näin seura eteni ensimmäistä kertaa historiassaan pudotuspeleihin. Neljännesvälierissä Wolfsburg raivasi tieltään KAA Gentin yhteismaalein 4–2. Puolivälierissä Heckingin miehistö oli lähellä superyllätystä, kun se voitti kotonaan Real Madridin 2–0. Unelma välieräpaikasta murskautui kuitenkin vieraspelissä, jonka Real voitti 3–0. Wolfsburgin eurokausi oli kuitenkin historiallisen menestyksekäs, eikä joukkue hävinnyt ainoatakaan ottelua kotikentällään. Kausi 2016/17 alkoi kahdella voitolla, mutta sen jälkeen Wolfsburgin peli hyytyi. Tappiokierteeseen ajautunut joukkue vajosi Bundesliigan hännille ja 17. lokakuuta 2016 seurajohto ilmoitti yhteistyön Heckingin kanssa päättyneen.
Joulukuun lopulla 2016 Hecking allekirjoitti vuoteen 2019 ulottuvan sopimuksen Bundesliigan häntäpäähän juuttuneen Borussia Mönchengladbachin kanssa. Heckingin johdolla Gladbachin peliesitykset parantuivat ja joukkue nousi putoamiskamppailusta sijoittuen lopulta yhdeksänneksi. Saksan cupissa Gladbach raivasi tiensä välieriin saakka, joissa taipui Eintracht Frankfurtille rangaistuspotkukilpailussa. Kaudella 2017/18 Hecking johdatti Gladbachin toistamiseen yhdeksänneksi heikon kevätkauden vuoksi, eikä menestystä tullut cupissakaan tien katkettua jo kolmannelle kierrokselle. Huhtikuun alussa 2019 Gladbach ilmoitti, ettei Hecking jatka seuran päävalmentajana kauden jälkeen. Ilmoitusta edelsi 3–0 tappio Fortuna Düsseldorfille.
Heinäkuun lopussa 2020 Heckingistä tuli FC Nürnbergin urheilutoimenjohtaja. Hänen sopimuksensa ulottuu kesään 2023 saakka. Helmikuussa 2023 Hecking otti lisäksi hoitaakseen seuran päävalmentajan tehtävät kauden 2022/23 loppuun Markus Weinzierlin potkujen jälkeen.
Muuta
Heckingillä on jalkapallotaustan lisäksi poliisin koulutus. Hän asuu viisilapsisen perheensä kanssa Bad Nenndorfissa, noin 25 kilometriä Hannoverista länteen. Toinen saksalaisvalmentaja Mirko Slomka on Heckingin hyvä ystävä ja yhden hänen lapsensa kummisetä.
Pietari–Viipuri-rata
Liikenne
Pietari–Viipuri-radalla liikennöivät sekä venäläinen Lokakuun rautatiet että suomalais-venäläinen Karelian Trains. Vilkasliikenteisin väli on Terijoelta Pietariin, jolla kulkee päivittäin yhteensä lähes 40 edestakaista pika- ja henkilöjunavuoroa. Muita Pietarista suuntautuvan henkilöliikenteen pääteasemia ovat Raivola, Kanneljärvi ja Perkjärvi. Viipuriin asti on päivittäin yksitoista henkilöjunavuoroa, neljä pikajunavuoroa sekä viisi kansainvälistä junavuoroa, jotka jatkavat Viipurista edelleen Helsinkiin.
Karelian Trains liikennöi Allegro-suurnopeusjunia neljästi päivässä suuntaansa Pietarista Suomen rautatieasemalta Helsinkiin. Lisäksi venäläinen Lokakuun rautatiet liikennöi Tolstoi-junaa Moskovasta Pietarin Laatokan rautatieaseman kautta Helsinkiin kerran päivässä.
Paavo Pesusieni
Paavo Pesusieni (SpongeBob SquarePants) on Emmy-ehdokkuuden saanut animaatiosarja, jonka on luonut meribiologi Stephen Hillenburg. Sarja kertoo naiivista, optimistisesta Paavo Pesusienestä ja tämän ystävistä, jotka asuvat meren pohjassa Tangalan (Bikini Bottom) kaupungissa.
Sarjaa on esitetty Yhdysvalloissa vuodesta 1999. Ensimmäinen jakso esitettiin 1. toukokuuta 1999.
Sarjaan pohjautuva pitkä animaatio Paavo Pesusieni – elokuva valmistui vuonna 2004. Toinen pitkä elokuva, Paavo Pesusieni kuivalla maalla, sai ensi-iltansa vuonna 2015. Toukokuussa 2017 tiedotettiin, että Paavo Pesusienestä tehdään kolmas elokuva sarjan 20-juhlavuoden kunniaksi, joka saa ensi-iltansa vuonna 2020. Sarjan 12. kausi jäi viimeiseksi sen luojalle Stephen Hillenburgille, joka kuoli ALS-komplikaatioihin 26. marraskuuta 2018. Sarjan ohjaaja Vincent Waller tiedotti, että sarja kuitenkin jatketaan. Sarjasta on valmistettu myös paljon erilaisia oheistuotteita kuten sukkia, kahvikuppeja, julisteita ja kelloja.
Sarja Suomessa
Suomessa sitä näytettiin Nelosella alkuperäisellä kielellä. Ensimmäinen jakso esitettiin 21. elokuuta 2003. Nickelodeon, C More Juniori ja Paramount Network-maksukanavat esittävät sarjaa suomeksi puhuttuna. Paavo Pesusientä esitetään Subilla 1. toukokuuta 2018 alkaen. Alun perin sarjaa jälkiäänitti SDI Media A/S.
Sarjan jaksojen esittäminen seitsemännen kauden viidennestä jaksosta eteenpäin suomenkielisellä jälkiäänityksellä aloitettiin C More Juniori -kanavalla lokakuussa 2018, jonka yhteydessä esitetään myös Sub -kanavalla. Uudet jälkiäänitykset on tehnyt Film & Cartoon Finland Oy. 12. tuotantokaudella studio vaihtui jälleen, jonka äänitykset on tehnyt Eurotroll.
Juoni
Sarjan muita hahmoja ovat Paavon yksinkertainen meritähtiystävä Patrik Tähtönen (Patrick Star), pessimistinen tursas Jalmari Kalmari (Squidward Tentacles), saita Johtaja Einari Rapu (Mr. Eugene H. Krabs), tämän kilpailija Sulevi Plankton (Sheldon J. Plankton), Paavon herkästi stressaantuva autokoulunopettaja harmaapallokala Rouva Pöhö (Mrs. Puff) sekä hyperaktiivinen orava Santa-Sanna (Sandy Cheeks), joka asuu merenpohjassa ilmakuvun alla ja on Paavon kaveri.
Vastaanotto ja arvostelu
Time-lehti on nimennyt sarjan yhdeksi kaikkien aikojen parhaimmista televisiosarjoista. Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Paavo Pesusienen sijalle 19 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listan mukaan Paavo Pesusieni oli sijalla 15. Sarja on ollut vuosia suosituin televisiosarja 2–11-vuotiaiden lasten keskuudessa ja tuottanut miljardien dollareiden voitot oheistuotteiden myynnissä.
Karmen Stavec
thumb|Karmen Stavec Karmen Stavec (s. 21. joulukuuta 1973) on slovenialainen muusikko ja poplaulaja.
Stavec syntyi Länsi-Berliinissä sloveenivanhemmille. Hän siirtyi sittemmin Domžaleen, Sloveniaan, jossa hän liittyi 4 Duo -yhtyeen jäseneksi. Hän opiskeli Ljubljanan yliopistossa ja aloitti vuonna 1998 soolouran.
Stavec edusti Sloveniaa Eurovision laulukilpailussa 2003 englanninkielisellä laululla "Nanana". Hän sai seitsemän pistettä ja saavutti 23. sijan. Laulun sloveeninkielisen version nimi on "Lep poletni dan". Ennen euroviisuedustustaan Stavec oli osallistunut Slovenian kansallisiin karsintoihin vuosina 1998, 2001 ja 2002.
Marie Myriam
thumb|250px|Marie Myriam maaliskuussa 2007 Marie Myriam eli Myriam Lopès (s. 8. toukokuuta 1957, Braga) on portugalilaissyntyinen ranskalainen laulaja.
Myriam voitti vuoden 1977 Eurovision laulukilpailun Ranskan edustajana kappaleella "L’oiseau et l’enfant", jonka oli säveltänyt Jean-Paul Cara ja sanoittanut Joe Gracy. Laulusta on tullut suosittu Ranskassa. Suomeksi sen levytti Katri Helena nimellä "Lintu ja lapsi".
Vuonna 2005 Myriam esiintyi Eurovision laulukilpailun 50-vuotiskonsertissa Congratulations Kööpenhaminassa. Hän on myös ilmoittanut useina vuosina Ranskan pisteet Euroviisuissa.
Qin Shi Huangdi
Qin Shi Huangdi (秦始皇帝, alk. Zheng 政, myös Qin Shi Huang ja Shihuangdi, marras-/joulukuu 260 eaa. – 10. syyskuuta 210 eaa.) oli Qinin valtakunnan kuningas 247–221 eaa. ja sen jälkeen yhdistyneen Kiinan Qin-dynastian ensimmäinen keisari 221–210 eaa. Hänen nimessään 'huangdi' tarkoittaa suomeksi "keisaria". Hän itse kehitti tämän aikanaan uuden sanan yhdistämällä sanat 'huáng' (皇) ja 'dì' (帝). 'Huáng' tarkoittaa 'suuri' tai 'loistava' ja 'dì' tarkoittaa 'herraa' merkityksessä 'herra Jumala'.
Qin Shi Huang syntyi Qin-valtiossa, joka oli sen ajan Kiinassa sijaitsevista feodaalivaltioista voimakkain. Hänen isänsä oli kuninkaallisen perheen prinssi. Tuohon aikaan Qin kävi useita sotia ympäröiviä valtioita vastaan välillä hyökäten, välillä puolustautuen. Qin Shi Huang oli 21-vuotias, kun hänestä tuli yhtenäisen Kiinan ensimmäinen keisari. Tosin siihen aikaan valtiota kutsuttiin Qin valtioksi. Yhdessä pääministerinsä Li Si kanssa hän aloitti suuria uudistuksia ja valtavia rakennusprojekteja, kuten Kiinan muurin edeltäjän rakentamisen. Jälkipolvien kannalta merkittävämpiä uudistuksia olivat kiinan kirjoitusjärjestelmän yhdenmukaistaminen ja valtakunnan jakaminen keskitetysti hallittuihin maakuntiin. Hän myös yhtenäisti raha-, paino- ja pituusasteikot. Toisaalta Qin Shi Huangdin kerrotaan vainonneen kirjailijoita ja filosofeja sekä tuhonneen edellisiltä aikakausilta peräisin olevia käsikirjoituksia.
Qin Shi Huang jakoi maan 36 provinssiin, joissa jokaisessa oli kolme kuvernööriä. Yksi vastasi alueen armeijasta, yksi kansasta ja kolmas oli kahden edellä mainitun välittäjä. Kuvernöörit olivat keisarin nimittämiä, ja toisaalta keisari saattoi erottaa heidät. Kansasta vastaava kuvernööri valittiin aina muutaman vuoden välein, jottei hän saisi itselleen liian suurta valtaa. Qin Shi Huang rakensi provinssien välille kattavan tie- ja kanavaverkon tehostamaan kauppaa ja nopeuttamaan armeijan liikkeitä sen siirtyessä kapinalliseen provinssiin.
Qin Shi Huangdin suurimmaksi unelmaksi mainitaan ikuinen elämä. Tarun mukaan hän uskoi elohopean pidentävän elinikää ja söi sitä. Hän lähetti eri puolille valtakuntaa tiedusteluja ikuisen elämän salaisuudesta. Tietoja asiasta on 2000-luvulla löytyneistä vanhoista asiakirjoista. Kerran hän lähti ampumaan varsijousella mereen uskoen ampuvan valtavia kaloja, koska ne estivät pääsyn ikuisen elämän saarelle. Hänen kuolemansa jälkeen hänen pojastaan Ying Huhaista (秦二世) tuli seuraava keisari. Ying Huhai tunnetaan myös nimellä Qin Er Shi (秦二世), seuraavan sukupolven Qin. Hänen valtakautensa jäi kuitenkin lyhyeksi.
Vaikka Qin Shi Huangdi oli tyrannimainen hallitsija, häntä pidetään Kiinan historiassa eräänlaisena yhdistetyn Kiinan isänä ja yli-ihmisenä. Lait olivat hänen aikanaan äärimmäisen tiukat, ja valtion pääkaupunki oli Xi'an. Myös Mao Zedong ihaili Qin Shi Huangdin johtamistaitoa ja tämän kykyä keskittyä suuriin linjoihin pienten yksityiskohtien sijaan.
Linja 1 (Brysselin metro)
Linja 1 on Brysselin metron itä-länsisuuntainen linja, joka kulkee Gare de l’Ouestin rautatieasemalta Stockeliin. Nykymuodossaan se on ollut olemassa vuodesta 2004, jolloin linjan 1B junat lakkasivat kulkemasta Gare de l’Ouestia idemmäs.
Linjan ensimmäiset osuudet rakennettiin 1960-luvun lopussa, jolloin niitä käyttivät raitiovaunut. Ensimmäinen metrojuna otettiin käyttöön 20. syyskuuta 1976.
Refah Partisi
pienoiskuva|RP:n logo Refah Partisi eli RP oli turkkilainen islamistinen puolue, joka perustettiin vuonna 1983 ja kiellettiin vuonna 1998. RP sijoittui Turkin puoluekartalla uskonnollisiin puolueisiin. RP:n työn jatkajaksi perustettiin Fazilet Partisi (suom. Hyvepuolue) eli FP.
Ketarlammi
Ketarlammi Ketarlammi(l) on Päijät-Hämeessä Hollolassa Hälvälän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Refah Partisi
Vaalimenestys
Necmettin Erbakanista tuli puolueen johtaja vuonna 1987. Puolue alkoi järjestäytyä ruohonjuuritasolla suurkaupungeissa ja jakaa avustuksia köyhille. RP vastusti Turkin ja EU:n välistä tulliliittoa ja keinottelua mutta kannatti progressivismia ja suosi raskasta teollisuutta. Se menestyi vuoden 1994 paikallisvaaleissa, jolloin puolue sai kaupunginjohtajan paikan 28 kaupungissa. Vuoden 1995 parlamenttivaaleissa menestys jatkui, minkä ansiosta RP sai muodostaa yhdessä keskustaoikeistolaisen Oikea tie -puolueen (DYP) kanssa Turkin hallituksen vuonna 1996, ja Erbakan nousi pääministeriksi.
Ketarlammi
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Vesijärven valuma-alueella (14.24), jonka Hammonjoen valuma-alueeseen (14.246) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,6 metriä mpy.
Refah Partisi
Toimintakielto
Vaalimenestys synnytti Turkissa RP:n vastaisen kansalaismielipiteen ja protesteja. Kansa jakautui sekularisteihin ja islamisteihin. Turkin armeija puuttui hallituksen toimintaan Kansallisen turvallisuusneuvoston antaman neuvon mukaisesti vuonna 1997 ja vaati hallitukselta islamin valtaa rajoittavia toimia. RP ei suostunut armeijan esittämiin vaatimuksiin, ja hallitus kaatui. Seuraavana vuonna RP kiellettiin perustuslakituomioistuimen päätöksellä. Puoluetta syytettiin uskonnollisen väkivallan tukemisesta.
Jussi-palkinnot 2017
Jussi-gaala 2017 järjestettiin 24. maaliskuuta 2017 Helsingin Kaapelitehtaalla. Gaalassa palkittiin vuonna 2016 valmistuneita suomalaisia elokuvia.
Iitin Harrastajateatteri
Iitin Harrastajateatteri on kesäteatteri, joka sijaitsee Iitin kirkonkylässä. Teatteri on perustettu vuonna 1987. Teatteri sijaitsee Museomäellä Iitin kotiseutumuseon vieressä.
Teatterin puheenjohtaja on Pauli Similä. Ohjaajina ovat toimineet muun muassa Aulis Forssel, Arimo Haltsonen, Piia Pasi, Katri Nyquist, Jan Nyquist, Elina Eloranta, Eero Hasu, Mari Kahri ja Kimmo Rämä.
Akseli ja Eelo – Isohiiden veljekset Iitissä näytelmämusiikin sävelsi Kari ”Kärtsy” Hatakka. Näytelmän Isohiisi musiikki on julkaistu teatterilaisten esittämänä CD:llä vuonna 2004. Laila Sepän käsikirjoitus perustuu Isohiiden veljesten sisarentyttären Maija-Salonius-Hatakan kirjaan Ei saarnaamalla vaan elämällä, ja se sijoittui kolmanneksi Suomen Harrastajateatteriliiton kantaesityskilpailussa vuonna 2004.
Ensi-illat
Lähde:
Vuodeksi 2020 ensi-iltaan kaavailtu näytelmä Mies joka ei osannut sanoa ei siirrettiin koronaviruspandemian vuoksi se vuoden 2021 kesään.
Näykkijäkilpikonna
Näykkijäkilpikonna (Chelydra serpentina) on aggressiivinen amerikkalainen kilpikonnalaji. Sitä kutsutaan joskus myös nimellä korppikotkakilpikonna.
Ulkonäkö ja koko
pienoiskuva|vasen|Näykkijäkilpikonnalla on pitkä häntä. pienoiskuva|vasen|Kallo Näykkijäkilpikonna voi kasvaa 17 kg painavaksi, 40 cm pitkäksi ja elää 60-vuotiaaksi. Sillä on pitkä piikkinen häntä, joka voi olla pituudeltaan 2/3 ruumiin pituudesta. Näykkijäkilpikonnat eivät saa päätään ja kaulaansa kokonaan kuoren sisään. Kupumainen kilpi on väriltään vihertävän ruskea ja sen reuna on hieman hampainen. Plastron eli vatsakilpi on surkastunut.
Ravinto ja sijainti ekosysteemissä
Näykkijäkilpikonnat syövät kalaa, sammakoita ja pieniä nisäkkäitä kuten jyrsijöitä. Eläin saalistaa ravintoa tekemällä päällään nopeita hyökkäyksiä kuoren sisältä uhriaan kohti, tehden tästä selvää yhdellä puraisulla. Näykkijäkilpikonna on omassa elinympäristössään ravintoketjun huipulla ja aikuisella näykkijäkilpikonnalla on vähän luontaisia vihollisia. On olemassa kuitenkin yksittäisiä tapauksia, joissa kojootit, mustakarhut tai alligaattorit ovat tappaneet näykkijäkilpikonnan ravinnokseen. Munat ja poikaset sen sijaan ovat ravintoa mm. ketuille, haisunäädille, pesukarhuille ja muille pienemmille pedoille.
Lykopolis (Ylä-Egypti)
Lykopolis ( eli, ”Susien kaupunki”; ) eli Saut oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä eli Thebaiksessa ja kuului Lykopoliteen nomokseen, jonka pääkaupunki se oli.
Maantiede
Lykopolis, suomeksi ”Suden kaupunki”, sijaitsi Niilin länsirannalla eteläkaakkoon Hermopoliista. Siitä kaakkoon eli yläjuoksulle päin sijaitsivat muun muassa Hypsele, Apotheke ja Antaiopolis, ja alajuoksulle eli luoteeseen päin Kussai suunnilleen puolessa välissä Hermopoliihin mennessä. Nykyisin kaupungin paikalla sijaitsee El Syout (Assiut). Lykopoliihin päättyi Suuresta Oasiksesta (Oasis Megale/Magna, nyk. Kharga) tullut merkittävä karavaanireitti.
pienoiskuva|vasen|upright|Koirapatsas Lykopoliista, noin 300-luku eaa. [[Louvre.]]
Historia
Lykopolis on ollut olemassa viimeistään noin vuonna 3100 eaa. Kaupungilla on ollut historiassa vain vähäinen merkitys. Se oli alun perin Memfiin alaisuudessa ja myöhemmin Herakleopoliin tai Theban valtiaiden alaisuudessa.
Lykopolis oli suden- tai shaakalinhahmoisen, Osirikseen yhdistetyn sodanjumala Wepwawetin (Upuaut) kulttikeskus. Myytin mukaan Osiris oli tullut tässä hahmossa auttamaan Isistä ja Horusta taistelussa Tyfonia vastaan.
Varhaisella kristillisellä kaudella kaupunki oli piispanistuin. Sen piispoista muistetaan erityisesti 300-luvulla vaikuttanut Meletios, joka perusti oman marttyyriutta korostaneen lahkonsa. Samoihin aikoihin vaikutti Patrologia Graecan kirjoittajien joukossa esiintyvä Aleksanteri Lykopolislainen, joka oli myös kaupungin piispa. Ortodoksisen kirkon pyhiin lukeutuu pyhittäjä Johannes Lykopolislainen.
Vuonna 388 Lykopolis tuki usurpaattori Magnus Maximusta keisari Theodosiusta vastaan. Kerrotaan, että Theodosius uhkasi tuhota kaupungin, mutta se pelastui pyhittäjä Johanneksen toiminnan ansiosta; tämä oli nimittäin ennustanut Theodosiuksen voittavan.
Lykopolis on ollut katolisen kirkon titulaaripiispan istuin nimellä Lycopolitanus, joskin se on nykyisin lakkautettu.
Rakennukset ja löydökset
Kaupungista ei ole säilynyt juurikaan raunioita, mutta sen läheltä on löydetty hautoja, joissa on ollut muumioituja susia.
Matjärvi (Hollola)
Matjärvi on Päijät-Hämeessä Hollolassa ja Asikkalassa Järvenpään kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 47 hehtaaria, se on 1,5 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Vesijärven valuma-alueella (14.24), jonka Matjärven valuma-alueeseen (14.247) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 94,4 metriä mpy.
Myanmarin kansallinen terveyslaboratorio
Myanmarin kansallinen terveyslaboratorio (, lyhennys NHL) on Myanmarin väkirikkaimmassa kaupungissa Yangonissa toimiva kansallinen biolääketieteellinen referenssilaboratorio ja tutkimuslaitos. Vuonna 1964 perustettu terveyslaboratorio pohjautuu viiteen aikaisempaan organisaatioon, joiden joukossa oli esimerkiksi Burman (Myanmarin) Pasteur-instituutti. Kansallinen terveyslaboratorio (NHL) toimii maan Terveys- ja urheiluministeriön (Ministry Of Health And Sports) alaisuudessa.
Vuodesta 2008 lähtien Myanmarin kansallinen terveyslaboratorio (NHL) on ollut Maailman terveysjärjestön (WHO) hyväksymä kansallinen influenssakeskus, jolla on ollut kyky testata influenssaa ja muita hengitysteitse leviäviä viruksia, sekä auttaa virusperäisten tartuntatautien seurannassa ja hoidossa. Koronapandemian (2020) alkuvaiheessa Myanmar joutui lähettämään covid-19-tartuntaan liittyvät potilasnäytteet analysoitavaksi Thaimaahan, koska maalla ei ollut tarvittavia välineitä juuri tämän tartuntataudin analysoimiseksi. Melko pian, 20. helmikuuta 2020 mennessä, Myanmarin kansallinen terveyslaboratorio sai kansainvälisen avun kautta (Thaimaa, Japani, Yhdysvallat, Singapore ja Kiina) testaustarvikkeita aluksi muutamien tuhansien näytteiden tutkimiseksi, ja pystyi aloittamaan covid-19-testaamisen kansallisesti.
Ensimmäinen covid-19-positiivinen tapaus havaittiin 23. maaliskuuta 2020. Kesäkuuhun 2020 mennessä covid-19-taudin testaamiskapasiteettia laajennettiin kuuteen eri laboratorioon. Elokuusta 2020 lähtien Myanmarissa levynnyt covid-19-pandemian toinen aalto yltyi kuitenkin niin laajaksi, ettei maan testauskapasiteetti, laboratoriohenkilökunnan puute ja erittäin heikossa tilassa ollut terveydenhoitojärjestelmä pystynyt tarjoamaan riittävästi testauksia ja tarvittavaa sairaanhoitoa. Vaikka lokakuussa 2020 Myanmarissa pystyttiin testaamaan yli 10 000 covid-19 näytettä päivittäin (pikatestit oli aloitettu syyskuun lopulla), koronapositiivisten tapausten osuus oli korkea, noin 10 prosenttia, joka viittasi siihen että varmistetut covid-19-diagnoosin saaneet edustivat vain pientä osaa virusinfektion saaneista.