cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Good Morning Good Morning
Rakenne
Kappaleen rakennetta tutkinut Alan W. Pollack on verranut kappaletta John Lennonin aiemmin kirjoittamiin lauluihin ”Nowhere Man” ja ”And Your Bird Can Sing”. Hän kuvailee kappaletta ”rockmarssiksi”.
Julkaisu
”Good Morning Good Morning” ilmestyi 1. kesäkuuta 1967 Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band -albumilla, jonka julkaisi Britanniassa Parlophone ja Yhdysvalloissa päivää myöhemmin Capitol Records. Se on albumin yhdestoista eli kolmanneksi viimeinen raita. Kappaleen stereoversio on kuusi sekuntia pidempi kuin monoversio. Stereoversiossa myös kitarasoolo on miksattu kovemmalle. Kappaleen varhainen versio julkaistiin myöhemmin kokoelma-albumilla Anthology 2. Siinä versiossa on erilainen laulu, ja siltä puuttuu myöhemmin lisättyjä päällekkäisäänityksiä.
John Lennon itse ei arvostanut kappaletta ja totesi sen olevan hosumalla tehty, jotta levylle saataisiin lisää materiaalia. Vuonna 1980 Playboylle antamassaan haastattelussa Lennon sanoi olleensa aina sitä mieltä, että laulu on ”kertakäyttöinen pala roskaa.” Kappaletta ei myöskään yleisesti lueta Lennonin parhaimpien töiden joukkoon, vaikka laulun jutustelevaa sanoitusta onkin verrattu erääseen toiseen hänen kappaleeseensa, ”Strawberry Fields Foreveriin”.
Kappaleesta ovat tehneet cover-version muun muassa Bee Gees-, Cheap Trick-, The Triffids- ja Steel Pulse -yhtyeet.
André Derrien
André Derrien (31. heinäkuuta 1895 Quimper, Finistère – 4. huhtikuuta 1994 Fouesnant, Finistère) oli ranskalainen kilpapurjehtija. Hän kuului kahdeksan metrin luokassa kultaa voittaneeseen L'Aile VI -joukkueeseen vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa.
Voorburg
Voorburg on kaupunki Alankomaissa Etelä-Hollannin provinssissa maan länsiosassa. Kaupungissa on noin 39 000 asukasta ja se kuuluu nykyään Leidschendam-Voorburgin kuntaan.
Australianliejukana
Australianliejukana (Tribonyx ventralis) on Australian kotoperäinen rantakana. John Gould kuvaili lajin holotyypin Swan Riveriltä Länsi-Australiasta vuonna 1837.
Voorburg
Kaupungin historia alkaa jo toiselta vuosisadalta ajanlaskumme alun jälkeen, jolloin roomalaiset perustivat nykyisen Voorburgin alueelle Forum Hadriani-nimisen kaupungin. Forum Hadriani oli manner-Euroopan pohjoisin roomalaiskaupunki ja Alankomaiden toiseksi vanhin kaupunki.
Wahren
Wahren on suomalainen aatelissuku numero 261. Saksalaista sukua oleva ruotsalaissyntyinen Axel Wilhelm Wahren muutti 1838 Suomeen ja aateloitiin vuonna 1883. Wahren-suku on peräisin Saksan Mecklenburgista, Wahrenin kaupungista.
Sjamžan piiri
250px|thumb|right|Sjamžan piirin sijainti Vologdan alueen kartalla. Sjamžan piiri on paikallinen itsehallintoalue Vologdan alueella Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 3 900 neliökilometriä ja asukkaita on 10 100 henkeä.
Sijainti ja luonto
Piiri sijaitsee Vologdan alueen keskiosassa. Se rajoittuu Harovskin, Sokolin, Totman, Verhovažjen ja Vožegan piireihin. Sjamžan piirissä on neljä aluetason luonnonsuojelualuetta.
Pyhän Elianin luostari
Isis (Daesh) julkaisi kuvia tuhotyöstä. Pyhän Eliaan luostarissa oli hauta 400-luvulta, ja se oli merkittävä pyhiinvaelluskohde. Osa luostarista, muun muassa sen perustukset, oli 500-luvulta.
Sjamžan piiri
Historia
Seudun vanhimpia asukkaita olivat suomalais-ugrilaiset heimot. 400–700-luvulla alueelle muutti slaaveja. 1100-luvulla Sjažena-joelle perustettiin Tšudin Val -niminen linnoitus. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, metsästystä ja tekivät metsätöitä.
Hallinto
Hallinnollinen keskus on Sjamžan taajama. Piiriin kuuluu 8 maalaiskuntaa: Dvinitskoje (keskuspaikka Samsonovskaja), Korobitsynskoje (Georgijevskaja), Noginskaja, Ramenje, Režskoje (Kopylovo), Sjamža, Ustreka ja Žitjevo.
Pyhän Elianin luostari
Isis valtasi alueen elokuun alkupuolella 2015 ja vangitsi kristittyjä siviilejä. Isis sieppasi luostarin johtajan toukokuussa 2015, mutta hän pääsi pakenemaan oltuaan vankeudessa viisi kuukautta. Hän pakeni, kun Isis uhkari teloittaa hänet.
Sjamžan piiri
Hallinto
Piirin ja samalla myös piirihallinnon päämies on Nikolai Borski.
Liikenne
Piirin kautta kulkee Moskovan ja Arkangelin välinen maantie.
Pyhän Elianin luostari
Tuhotyön varmistivat tapahtuneeksi tammikuussa 2016 julkaistut satelliittikuvat. Rakennuksen pinta-ala oli 2 500 neliömetriä.
Sjamžan piiri
Talous
Talouden perustan muodostaa metsä- ja maatalous.
Kulttuuri
Piirin alueella toimii 12 koulua, joista 4 on keskikouluja. Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuurikeskus, kotiseutumuseo, keskuskirjasto haaraosastoineen, lasten taidekoulu ja nuorisokeskus. Sjamžassa toimii Venäjän ortodoksisen kirkon seurakunta ja ilmestyy piirilehti Voshod.
Pyhän Elianin luostari
Luostari oli nimetty homsilaisen kristityn pyhimyksen pyhän Elianin mukaan, joka koki marttyyrikuoleman, koska ei suostunut luopumaan uskotaan.
Stefanie Japp
Stefanie Japp (s.23. toukokuuta 1972, Zürich, Sveitsi) on saksalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten tv-sarjoista Kriminalisti, jossa hän näytteli Jana Wagneria, Hintern Gittern - Der Frauenknast, M.E.T.R.O - Ein Team Leben auf Tod, Vier Frauen un ein Todesfall, Kahden keikka ja Tatort.
Kivikautinen keittokirja
'''Melkein kivikautinen keittokirja. Luonnonmukaista lähiruokaa''' on keittokirja, joka on nykyajan sovellutus kivikautisesta ruokavaliosta. Kirjan ovat laatineet hypnoterapeutti Heljä Suuronen-Geib ja fyysikko Leena-Sisko Johansson, ja sen on vuonna 2006 julkaissut Readme.fi. Toinen painos ilmestyi 2010.
Stefanie Japp
Hän on näytellyt myös elokuvissa Rascals on the Road (2005) ja Champions (2009).
Kivikautinen keittokirja
Ruokavalio mukailee ennen maanviljelystä käytössä ollutta ruokavaliota ja tarkoittaa lähiruokavoittoista, viljatonta ja vain vähän käsitellyistä raaka-aineista valmistettua ruokaa.
Kirjaan liittyy likeisesti Heljä Suuronen-Geibin laatima teos Kivikautinen ruokavalio : painonhallintaan luonnon keinoin (2008), jossa esitellään ruokavalion taustoja.
Stefanie Japp
Stefanie Jappin isä on saksalainen ja äiti sveitsiläinen.
Bariumtitanaatti
Bariumtitanaatti (BaTiO3) on epäorgaaninen perovskiitteihin kuuluva keraaminen materiaali. Yhdistettä käytetään laajasti elektroniikka- ja ultraäänisovellutuksissa sen ferrosähköisten ja pietsosähköisten ominaisuuksien vuoksi.
Pauli Opas
Pauli Samuel Opas (30. lokakuuta 1929 Kurikka – 2. marraskuuta 2011) oli suomalainen suurlähettiläs. Hän oli koulutukseltaan valtiotieteiden kandidaatti. Hän toimi ulkoministeriön kauppapoliittisen osaston päällikkönä 1979–1984 ja suurlähettiläänä Tokiossa 1984 –1985 ja Prahassa 1993–1994
Bariumtitanaatti
Rakenne ja ominaisuudet
thumb|left|250px|Bariumtitanaatin rakenne. Punaiset pallot kuvastava oksidi-ioneja, siniset titaani-ioneja ja vihreät bariumioneja Rakenteeltaan bariumtitanaatti kuuluu niin kutsutun perovskiittirakenteen omaaviin yhdisteisiin. Yhdisteen Curie-lämpötila on 130 °C, missä lämpötilassa yhdisteen kiderakenne muuttuu alkeiskopiltaan pintakeskeiseksi kuutiolliseksi rakenteeksi. Barium- ja oksidi-ionit muodostavat kuutiollisen rakenteen perustan ja titaani-ionit sijoittuvat kidehilassa barium- ja oksidi-ionien välisiin oktaedrimäisiin välitiloihin. Yhdisteellä on korkea dielektrinen vakio ja sillä on sekä pietsosähköisiä,että ferrosähköisiä ominaisuuksia. Materiaalin ominaisuuksia, kuten Curie-lämpötilaa, voidaan muuttaa korvaamalla osa bariumioneista lyijy-, strontium-, kalsium- tai kadmiumioneilla tai korvaamalla osa titaani-ioneista tina-, zirkonium-, hafnium-, cerium- tai toriumioneilla.
Valmistus ja käyttö
Bariumtitanaattia voidaan valmistaa sintraamalla eli kuumentamalla bariumkarbonaatin ja titaanidioksidin seosta noin 1 200 °C:n lämpötilaan. Muita tapoja ovat esimerkiksi bariumin ja titaanin kaksoissuolojen kuten bariumtitaanioksalaatin tai -sitraatin hajottaminen termisesti.
Bariumtitanaattia käytetään elektroniikassa muun muassa kondensaattorien valmistamiseen. Sitä käytetään myös sen pietsosähköisten ominaisuuksien vuoksi mikrofoneissa sekä ultraääntä hyödyntävissä sovellutuksissa ultraääniantureissa muun muassa nestepinnan korkeuden tarkkailuun säiliöissä, tutkissa, ultaraäänipuhdistuslaitteissa sekä sotilassovellutuksissa.
Devdas (vuoden 2002 elokuva)
Devdas on Sanjay Leela Bhansalin ohjaama intialainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 2002. Se perustuu Sharat Chandra Chattopadhyayn pienoisromaaniin Devdas. Tämä on kolmas hindinkielinen elokuvaversio samasta tarinasta. Pääosia näyttelevät Shah Rukh Khan, Aishwarya Rai ja Madhuri Dixit. Elokuva kertoo Devdasista, jonka perhe kieltää häntä menemästä naimisiin rakkaan lapsuudenystävänsä kanssa, mikä ajaa hänet hakemaan lohtua alkoholista ja häneen rakastuvasta kurtisaanista.
Devdas voitti monia palkintoja, kuten viisi National Film Awards -palkintoa ja yksitoista Filmfare Awards -palkintoa, muun muassa parhaasta elokuvasta. Se oli myös ehdolla Bafta-palkinnon saajaksi. Elokuva esitettiin Cannesin elokuvajuhlilla. Suomen televisiossa elokuva on esitetty Yle Teema & Fem -kanavalla.
Il leone di San Marco
Il leone di San Marco (”Pyhän Markuksen leijona”) on vuonna 1963 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Miekkamies- ja merirosvolajityyppejä yhdistävän elokuvan on ohjannut Luigi Capuano. Sen pääosia esittävät Gordon Scott ja Gianna Maria Canale.
Juoni
Merirosvot ryöstelevät 1600-luvun Venetsian tasavaltaa eivätkä dogen palkkasoturit mahda heille mitään. Dogen poika Manrico ryhtyy järjestämään kaupunkilaisten vastarintaa ”Pyhän Markuksen leijonaksi” naamioituneena. Hän rakastuu merirosvotyttö Rossanaan ja pelastaa tämän palkkasotureiden kynsistä. Venetsialaiset onnistuvat lyömään merirosvot ja Manrico ja Rossana saavat toisensa.
Tuotanto
Il leone di San Marco on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä. Se on harmiton ja viihdyttävä seikkailuelokuva, jossa on runsaasti toimintaa Venetsian pittoreskeissa maisemissa.
Tasapainottuva skootteri
Tasapainottuva skootteri, usein tunnetaan myös nimellä leijulauta tai ”huuveri”, on kannettava, ladattava akkukäyttöinen kulkuneuvo, jonka päällä kuljettaja seisoo. Siinä on kaksi rengasta ja runko, jonka päällä kuljettaja seisoo, sekä sisäinen tasapainotusmekanismi. Tasapainottuva skootteri muistuttaa huomattavasti toimintatavaltaan ja ulkonäöltään Segwaytä ilman ohjaustankoa. Tasapainottuvan skootterin ohjaus toimii kehon painopistettä muuttamalla, jolloin liikkuminen on yksinkertaista.
Historia
Tasapainottuva skootteri on alun perin kiinalainen keksintö, mutta varmuutta laitteen ensimmäisenä valmistaneesta yrityksestä ei ole. Se tuli kauppoihin ensimmäisen kerran vuonna 2014.
Turvallisuus
Tasapainottuvat skootterit ovat yleensä varustettu litiumioniakuilla. On raportoitu useista akkuvioista (oikosulku, ylikuumeneminen, laturi) jotka ovat johtaneet tulipaloon.
Käyttö
Tasapainottuva skootterin ohjaus toimii kehon painopistettä muuttamalla. Eteenpäin nojaamalla se liikkuu eteenpäin, kun taas taaksepäin nojaamalla taakse. Painopisteen siirtäminen oikealle jalalle kääntää sitä vasemmalle ja painopisteen siirtäminen vasemmalle jalalle kääntää oikealle.
Tasapainottuva skootteri on tarkoitettu pääasiassa tasaiselle alustalle, mutta myös epätasaisessa maastossa ajaminen tai katukiveyksen ylitys onnistuu.
Tasapainottuvan skootterin päälle astutaan takapuolelta. Sen ajovalot ovat etupuolella. Ensiksi astutaan toisella jalalla ja sitten nopeasti toisella. Pois astuminen tapahtuu myös takapuolelta. Muutoin tasapainottuva skootteri voi tulla kantapäille toisen jalan ollessa vielä sen päällä.
Tuotemerkit
Suomessa tasapainottuvia skoottereita myyvät seuraavat valmistajat:
Ulkomailta saatavissa:
Rated R (Queens of the Stone Agen albumi)
Kappalelista
Kaikki kappaleet säv. Joshua Homme ja Nick Oliveri, ellei toisin mainita. Laulajana Homme, ellei toisin mainita.
Kreosoottipensas
Kreosoottipensas (Larrea tridentata) on läntisessä Pohjois-Amerikassa kasvava ainavihanta kasvi. Sitä esiintyy yleisesti Yhdysvaltain lounaisosien ja Meksikon pohjoisosien autiomaissa.
Kreosoottipensas voi elää äärimmäisen vanhaksi. Se saattaa myös kasvattaa juurtensa kautta uusia versoja maanpinnalle muutaman metrin päähän emokasvista. Kun yhteys juuriston kautta kuihtuu, pensaat jatkavat kasvuaan erillään. Näin kloonautumalla syntyneellä jälkeläisellä on täsmälleen sama perimä kuin emokasvillakin. Vanhimman kloonin arvellaan olevan jopa 11 700 vuotta vanha. Mikäli klooni katsotaan alkuperäisen kasvin osaksi, kyseessä on maailman vanhin eliö.
Käyttö
Intiaanit ovat käyttäneet kreosoottipensasta paljon lääkeyrttinä. Kasvin lehdistä on keitetty teetä ja niitä on käytetty myös ulkoisesti kipuihin ja haavaumiin sekä esimerkiksi turvonneiden jalkojen ja keuhkokuumeen hoitoon. Meksikossa pensas on edelleen laajalti käytössä kasviperäisenä lääkkeenä. Pensaasta valmistettujen rohdosten on sittemmin epäilty aiheuttavan käyttäjilleen maksavaurioita ja Suomen elintarvikevirasto on kieltänyt siitä valmistettujen tuotteiden myynnin.
Apollo 440
Apollo 440 (Tunnetaan myös nimillä Apollo Four Forty ja @440) on vuonna 1990 perustettu brittiläinen yhtye. Yhtye on tähän mennessä tehnyt neljä albumia. Apollolla oli levytyssopimus Sony BMG:n kanssa vuodesta 1993 vuoteen 2004. Nykyisin yhtye on Epic Recordsin listoilla.
Apollo 440 on tehnyt musiikkia myös useisiin elokuviin ja videopeleihin, kuten S.W.A.T., Puhallettu 60 sekunnissa ja Gran Turismo. Suomessa yhtye on tullut tunnetuksi muun muassa esiintymisestään Provinssirockissa vuonna 1997.
Olle Gunneriusson
Olle Gunneriusson (26. elokuuta 1924 – 26. marraskuuta 1982) oli ruotsalainen ampumahiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Hammerdals IF:ää.
Gunneriusson osallistui vuoden 1958 MM-kisoihin, joissa hän sai hopeaa 20 kilometrin matkalta. Kyseisissä kisoissa Ruotsi voitti joukkuekilpailun, jossa maan neljän parhaan kisaajan ajat laskettiin yhteen joukkueen tulokseksi. Gunneriusson oli ollut samana vuonna maansa mestaruuskisojen toinen, ja vuonna 1965 hän voitti Ruotsin-mestaruuden.
Julius Randle
Julius Deion Randle (s. 29. marraskuuta 1994 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Hän edustaa NBA-liigassa pelaavaa New York Knicksiä.
NBA-ura
Ennen ammattilaiskentille siirtymistään Randle pelasi yliopistokoripalloa Kentuckyn yliopiston joukkueessa. Los Angeles Lakers varasi hänet seitsemäntenä vuoden 2014 NBA:n varaustilaisuudessa.
Randle mursi NBA-debyytissään oikean sääriluunsa vain 14 peliminuutin jälkeen, ja joutui olemaan koko loppukauden sivussa. Toisen NBA-ottelunsa hän pelasi kauden 2015–2016 avauksessa.
Randle siirtyi kesällä 2018 New Orleans Pelicansiin pelattuaan neljä kautta Los Angeles Lakersissa ja kesällä 2019 New York Knicksiin.
Kaarinan Ura
Se on Suomen Työväen Urheiluliitton (TUL) jäsenseura.
Seura koostuu tällä hetkellä viidestä jaostosta. Lajeina sillä ovat pääosin lentopallo ja yleisurheilu. Vuonna 2005 Kaarinan Urasta erkaantui koripallojaosto omaksi seurakseen, Ura Basketiksi.
Kristian Vesalainen
Kristian Vesalainen (s. 1. kesäkuuta 1999 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ssa. Hän on pelannut urallaan aiemmin NHL:ää Winnipeg Jetsissa yhteensä 70 runkosarjaottelua tehopistein 2+3=5 ja neljä pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä. Seura varasi Vesalaisen ensimmäisellä kierroksella 24. pelaajana kesällä NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Juniorivuodet ja siirtyminen Ruotsiin
Vesalainen aloitti jääkiekkoilun nelivuotiaana Calle Branderin kiekkokoulussa. Hän siirtyi tämän jälkeen Karhu-Kissoihin, josta Vesalainen vaihtoi kahden vuoden jälkeen varsinaiseen kasvattajaseuraansa Helsingin IFK:hon. Hän voitti seurassa C-nuorten SM-pronssia vuonna 2013. Kaudella 2013–2014 Vesalainen pelasi HIFK:n B- ja C-nuorissa, mutta kävi myös kolmen ottelun verran lainalla Helsingin Jääkiekkoklubin B-nuorten Mestis-joukkueessa. Kauden 2014–2015 hän pelasi suurimmaksi osaksi seuran B-nuorissa, mutta Vesalainen pelasi ison osan kaudestaan myös HIFK:n A-nuorissa, jossa hän sai 15-vuotiaana tililleen 17 runkosarja- ja yhden pudotuspeliottelun.
Vesalainen pelasi Frölundan SHL-joukkueessa kauden 2015–2016 aikana 19 runkosarja- ja viisi pudotuspeliottelua tehopistein 1+1=2 sekä kolme Mestarien liigan ottelua ilman tehopisteitä. Hän voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden, mutta kauden aikana myös CHL:n mestaruuden. Vesalainen pelasi suurimman osan kaudestaan Frölundan J20-junioreissa, mutta hän vahvisti myös kahden pudotuspeliottelun verran seuran J18-junioreita, joissa Vesalainen voitti kauden päätteeksi mestaruuden. Miesten Ruotsin-mestaruuden varmistuttua hän voitti vain 11 tuntia myöhemmin kauden peräti neljännen mestaruutensa voitettuaan Suomen joukkueessa alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden. Toukokuussa 2016 Vesalainen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Frölundan kanssa.
Kausi 2016–2017 Frölundassa ja HPK:ssa
SKA Pietari varasi Vesalaisen ensimmäisellä kierroksella 19. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2016. Samana kesänä hänet varasi myös OHL-joukkue Flint Firebirds 68. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Vesalainen päätti kuitenkin jatkaa kaudella 2016–2017 uraansa Frölundassa. Marraskuussa 2016 seura vuokrasi hänet 13. joulukuuta asti ulottuneella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhon SM-liigajoukkueeseen. Vesalainen teki liigadebyyttinsä näin ollen 16. marraskuuta 2016 vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan. 17-vuotias Vesalainen merkittiin heti HPK:n ykkösketjuun Oula Palveen ja Eero Somervuoren rinnalle. Hän sai ottelussa jääaikaa 17.02 minuuttia. Vesalainen teki liigauransa avausmaalin ja toistaiseksi ainoan tehopisteensä lyhyen sopimuksensa yhdeksännessä ja viimeisessä ottelussa 8. joulukuuta 2016 Porin Ässiä vastaan. Juhani Salo valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi.
Vesalainen teki Frölundan SHL-joukkueessa kauden 2016–2017 aikana 26 runkosarja- ja yhdessä pudotuspeliottelussa tehot 1+5=6 sekä kuudessa CHL-ottelussa tehot 2+1=3. Hän voitti CHL:n mestaruuden. Vesalainen pelasi osan kaudestaan vielä myös Frölundan J20-junioreissa, joiden sisäisen pistepörssin voiton hän jakoi pudotuspeleissä Joni Ikosen kanssa tehoilla 2+1=3. Vesalaisen rooli Frölundassa jäi varsin pieneksi. Kauden jälkeen hän herätti huomiota Ilta-Sanomien haastattelussa kerrottuaan mielipiteensä kohtelustaan seurassa:
Frölundan päävalmentaja Roger Rönnborgin mukaan Vesalaista kohdeltiin Frölundassa kuin ketä tahansa muuta pelaajaa. Seuran urheilutoimenjohtaja Fredrik Sjöströmin mukaan Frölunda olisi ollut halukas pitämään hänet jatkossakin joukkueessaan.
NHL-varaus Winnipeg Jetsiin
Tammikuussa 2017 NHL:n kykyjenetsijäpalvelu listasi Vesalaisen Euroopassa pelaavista kenttäpelaajista sijalle 19. Huhtikuun rankingissa hän nousi 15. sijalle. Winnipeg Jets varasi Vesalaisen lopulta ensimmäisen kierroksen 24. pelaajana kesällä 2017.
Veikko Orpana
Veikko Heikki Ilmari Orpana (9. tammikuuta 1929 Tammisaari – 19. marraskuuta 2021 Oxelösund, Ruotsi) oli suomalainen teollisuustalouden tutkija. Hän oli Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun materiaalitalouden professori vuosina 1978–1992. Hän on tutkinut materiaalitaloutta, ja hän keksi teräskuorisen putkikaapelin.
Kristian Vesalainen
Tulokassopimus Winnipeg Jetsiin
Elokuussa 2018 Vesalainen teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Winnipeg Jetsin kanssa. Hänen peruspalkkansa ja allekirjoituspalkkio tuovat Vesalaiselle yhteensä 925 000 dollaria, ja erilaiset bonukset voivat nostaa hänen vuositienestinsä yhteensä 1,492 miljoonaan dollariin. Vesalainen otti syksyn harjoitusleirin päätteeksi paikan Jetsin NHL-kauden 2018–2019 avauskokoonpanosta. Hän teki näin ollen NHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 5. lokakuuta 2018 vieraissa St. Louis Bluesia vastaan. Vesalainen merkittiin Jetsin nelosketjun vasempaan laitaan Jack Roslovicin ja Nikolaj Ehlersin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.12 minuuttia. Vesalainen keräsi myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Brandon Tanevin tekemään maaliin. Hän pelasi viisi ottelua, kunnes Jets lähetti Vesalaisen AHL-joukkue Manitoba Moosen vahvuuteen.
Marraskuussa SKA Pietari kauppasi Vesalaisen KHL-oikeudet Jokereihin rahallista korvausta vastaan. Hän ehti pelata Moosen AHL-joukkueessa kahdeksan ottelua tehopistein 3+5=8, kunnes pari päivää KHL-kaupan jälkeen Jets lainasi Vesalaisen loppukaudeksi Jokereihin. Hän pelasi siellä 31 runkosarjaottelua tehopistein 6+11=17 ja kuusi pudotuspeliottelua tehden yhden maalin. Vesalainen valittiin KHL:n joulukuun kuukauden tulokkaaksi sekä kertaalleen liigan viikon tulokkaaksi joulukuussa ja helmikuussa. KHL-kauden päätyttyä, maaliskuussa 2019 hän palasi loppukaudeksi Manitoba Moosen AHL-joukkueen vahvuuteen. Vesalainen pelasi AHL:ssä kauden aikana kaikkiaan 22 runkosarjaottelua tehopistein 4+9=13. Huhtikuussa hänet nostettiin Jetsin NHL-joukkueen harjoitusvahvuuteen, mutta Vesalainen ei kuitenkaan pelannut loppukaudella otteluakaan.
Lokakuussa 2020 Winnipeg Jets lainasi Vesalaisen toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella HPK:n SM-liigajoukkueeseen. Hän pelasi siellä kahdeksan ottelua, kunnes Jets kutsui Vesalaisen takaisin Pohjois-Amerikkaan joulukuussa. Hän vietti kauden 2020–2021 pääasiassa NHL:n ja varamiesten ns. "taksiryhmän" välillä. Vesalainen pelasi kauden aikana NHL:ssä 12 runkosaraottelua tehden yhden syöttöpisteen ja neljä pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä. Maaliskuussa 2021 Jets lähetti hänet farmijoukkue Manitoba Mooseen, jossa Vesalainen vietti noin kuukauden pelaten kuusi ottelua.
Kauden 2021–2022 Vesalainen aloitti Winnipeg Jetsin NHL-vahvuudessa. Hän teki NHL-uransa avausmaalin 23. lokakuuta 2021 Nashville Predatorsia vastaan. Vesalainen keräsi ottelusta teholukeman +2. Hänet valittiin ottelun ykköstähdeksi. Vesalainen pelasi NHL:ssä kauden aikana kaikkiaan 53 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3. Hän pelasi myös 17 runkosarja- ja kaksi pudotuspeliottelua Manitoba Moosen AHL-joukkueessa.
Paluu Eurooppaan
Vesalainen palasi kaudeksi 2022–2023 Ruotsin SHL-liigaan ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Malmö Redhawksiin. Hänen alkukautensa osoittautui kuitenkin pettymykseksi ja Vesalainen pudotettiin myös pelaavan kokoonpanon ulkopuolelle. Hän teki 15 pelaamassaan ottelussa vain tehot 1+2=3. Marraskuussa 2022 Vesalaisen sopimus Redhawksin kanssa lopulta purettiin ja hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella kasvattajaseuransa Helsingin IFK:n SM-liigajoukkueeseen. Vesalainen oli tehoilla 16+21=37 joukkueen toiseksi paras pistemies Eetu Koivistoisen jälkeen. Pudotuspeleissä hän jakoi HIFK:n sisäisen tehotilaston voiton Iiro Pakarisen kanssa lukemalla +5. Vesalainen edusti joukkuetta kauden aikana myös Spengler Cupissa, jossa hän oli HIFK:n paras pistemies tehoilla 1+2=3. Helmikuussa 2023 Vesalainen teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Vesalainen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2018. Hänet valittiin ensimmäisessä turnauksessa ensimmäisen Latviaa vastaan pelatun karsintasarjan ottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vesalainen onnistui tekemään turnausta edeltäneessä harjoitusottelussa Slovakiaa vastaan kypärätempun Suomen voitettua ottelun lukemin 8–1. Vuoden 2018 turnauksessa hän jakoi Suomen sisäisen pistepörssin voiton Eeli Tolvasen kanssa tehoilla 2+4=6. Vesalainen jakoi myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton hänen kanssaan lukemalla +6. Hänet valittiin Kanadaa vastaan pelatun avausottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2019 turnaukseen Vesalainen kieltäytyi henkilökohtaisesti osallistumasta. Taustalla oli hänen halunsa kehittyä Jokereiden KHL-joukkueessa.
Vesalainen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja jälkimmäinen hopeaan. Vuoden 2016 turnauksessa hän jakoi Suomen sisäisen tehotilaston voiton Aapeli Räsäsen kanssa lukemalla +8. Vesalainen voitti koko vuoden 2017 turnauksen piste- ja maalipörssin tehoilla 6+7=13. Hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi, parhaaksi hyökkääjäksi ja tähdistökentälliseen. Valmennus valitsi Vesalaisen Suomen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös turnauksen isäntäjoukkue Slovakiaa vastaan pelatun avausottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Vesalainen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2015. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa marraskuussa 2014 ja 2015, joista ensimmäisessä turnauksessa Vesalainen jakoi kolmella osumallaan Suomen sisäisen maalipörssin voiton Otto Sompin kanssa. Hän teki turnauksen kaikki kolme maaliaan 6. marraskuuta 2014 puolivälieräottelussa Slovakiaa vastaan. Vesalaisen kypärätempun toinen osuma jäi Suomen 5–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Hän edusti alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta myös Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015, jolloin Vesalainen voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut 22 nuorten ja 50 poikien maaottelua.
Pelityyli
Jatkoaika.com-verkkolehden toimittaja Markus Suhonen on kuvaillut Vesalaista voimakkaaksi kaksinkamppailupelaajaksi. Suhosen mukaan Vesalainen kykenee hyödyntämään fyysisiä mittojaan luodessaan tilaa itselleen sekä omalle joukkueelleen. "Hän on alati vaarallinen pelivälineen saadessaan ja vaikea puolustettava jokaisella kentän osa-alueella."
SuomiKiekko-sivuston Henri Havuselan mukaan Vesalainen on isokokoinen, mutta äärimmäisen taitava sekä monipuolinen hyökkääjä. Havuselan mukaan hän on enemmän pelinrakentaja, joka luo muille huippupaikkoja, mutta yltyy kuitenkin itsekin ratkomaan pelejä. Vesalainen luistelee kokoisekseen hyvin sekä suojaa kiekkoa loistavasti. Havuselan mukaan hänen pelikäsityksensä on kärkipäätä omassa ikäluokassaan.
Nimettömänä pysynyt NHL:n kykyjenetsijä on kuvaillut Vesalaista ulottuvaksi ja isoksi pelaajaksi, joka on vahva kiekon kanssa ja muistuttaa useiden vaihtojensa aikana pelityyliltään täysin Jaromír Jágria. Vesalainen on maininnut lapsuuden idolikseen Jevgeni Malkinin, johon häntä on verrattu kooltaan. Vesalainen haluaa omien sanojensa mukaan kehittyä Malkinin kaltaiseksi voimahyökkääjäksi.
Muuta
Vesalainen etäopiskeli Ruotsissa pelatessaan Mäkelänrinteen lukiossa. Hänen isoveljensä Henrik pelasi puolustajana Suomessa A-junioriksi ja myöhemmin yhden kauden Liettuassa.
Vesalainen harrasti lapsena myös jääpalloa Vesta-bandyn joukkueessa sekä rullakiekkoa.
Sorsa
Sorsa voi tarkoittaa seuraavia:
Gerrit Cole
Gerrit Alan Cole (s. 8. syyskuuta 1990 Newport Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, pelipaikaltaan syöttäjä, joka edustaa Major League Baseball (MLB) -sarjan New York Yankeesia.
Cole valittiin vuoden 2008 MLB:n varaustilaisuudessa New York Yankeesiin 28. varausvuorolla, mutta Cole päätti olla tekemättä sopimusta ja lähti opiskelemaan Kalifornian yliopistoon. Vuonna 2011 Pittsburgh Pirates valitsi hänet ensimmäisellä varausvuorolla, ja hän teki MLB-debyyttinsä vuonna 2013. Vuonna 2015 hänet valittiin ensimmäistä kertaa MLB:n tähdistöotteluun. Kaudeksi 2018 Cole siirtyi vaihdossa Houston Astrosiin.
Syyskuussa 2019 Colesta tuli 18. syöttäjä MLB:n historiassa, joka on onnistunut saamaan 300 suorapaloa yhden kauden aikana.
Historian harhaluuloja ja totena esitettyjä taruja
Historian harhaluuloja ja totena esitettyjä taruja on 1969 suomeksi käännetty Gerhard Prausen kirjoittama kirja. Kirja on käännetty saksan kielestä (Niemand hat Kolumbus ausgelacht: Populäre Irrtümer der Geschichte richtiggestellt). Kirja käsittelee historiallisia väärinkärsityksiä mm. Galileosta, Tiberiuksesta ja Katariina II:sta.
Sisältö
thumb|vasen|200px|Kirjan takakansi. Kirja loppuu seuraavalla toteamuksella:
Risto Nieminen (urheiluvaikuttaja)
thumb|250px|Risto Nieminen heinäkuussa 2013. Risto Olavi Nieminen (s. 5. syyskuuta 1951 Vaasa) on suomalainen urheiluvaikuttaja. Hän oli Suomen Olympiakomitean puheenjohtaja marraskuusta 2012 vuoteen 2016 saakka ja Valon puheenjohtaja vuosina 2014–2016. Hän toimi Veikkauksen toimitusjohtajana 2. lokakuuta 2012 asti.
Nieminen on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän toimi Opiskelijoiden liikuntaliiton pääsihteerinä vuosina 1976–1980. Vuonna 1980 Niemisestä tuli Suomen Urheilumuseon johtaja, ja sen jälkeen hän siirtyi Veikkauksen palvelukseen. Vuosina 1989–2000 hän työskenteli yhtiön tiedotusjohtajana. Toimittuaan Suomen Urheilutelevision toimitusjohtajana 2000–2001 Nieminen palasi takaisin Veikkaukseen, kun hänet valittiin sen toimitusjohtajaksi. Vuonna 2010 Nieminen valittiin maailman rahapelijärjestön World Lottery Associationin puheenjohtajaksi.
Niemistä on pidetty yhtenä Suomen merkittävimmistä urheiluvaikuttajista. Muun muassa Urheilulehti arvioi hänet useana vuonna merkittävimmäksi vaikuttajaksi.
Nicole Ramalalanirina
Ura
Ramalalanirina pelasi nuorena koripalloa, mutta siirtyi 1990-luvun vaihteessa yleisurheilun pariin liikunnanopettajansa kehottamana. Hän edusti Madagaskaria vuoteen 1998 saakka ja voitti kultaa Afrikan-mestaruuskilpailuista 1993 sekä pronssia Afrikan kisoissa 1991. Ramalalanirina voitti Madagaskarin kansalaisena myös kaksi kultamitalia ranskaa puhuvien kisoissa, yhden kulta- ja yhden pronssimitalin universiadeista sekä kaksi kultamitalia Intian valtameren saarten kisoista. Hän osallistui Madagaskarin edustajana olympialaisiin kahdesti, vuosina 1992 ja 1996. Ramalalanirina oli molemmilla kerroilla mukana 100 metrin aitajuoksussa, ja Atlantan kisoissa 1996 hän oli myös yksi maansa pikaviestijoukkueen jäsenistä. Hän ei kuitenkaan selviytynyt finaaliin yhdessäkään kilpailussa. Hän edusti Afrikkaa maailmancupissa 1994 sijoittuen 100 metrin aitajuoksussa viidenneksi.
Risto Nieminen (urheiluvaikuttaja)
Nieminen kilpaili nuoruudessaan pikajuoksussa. Hän edusti Helsingin Kisa-Veikkoja ja saavutti joukkueessa viestijuoksun SM-kilpailuissa 4 × 100 metrin viestissä kultaa 1973, hopeaa 1972 ja 1974 ja pronssia 1976.
Erokiista
Huhtikuussa 2012 Nieminen ilmoitti jättävänsä tehtävänsä Veikkauksen toimitusjohtajana vuoden 2012 lopussa. Helsingin Sanomien tietojen mukaan Nieminen sai potkut, minkä hän itse kiistää ja sanoo lähdön olleen neuvottelun tulos.
Nicole Ramalalanirina
Ura
Ramalalanirina kilpaili Ranskan kansalaisena vuoteen 2006 asti. Ramalalanirina sai maan kansalaisuuden helmikuussa 1998. Samana vuonna hän osallistui Budapestin EM-kisoihin, joissa sijoittui neljänneksi. Myöhemmin syyskuussa hän edusti Eurooppaa maailmancupissa, jossa kuitenkin joutui keskeyttämään kaaduttuaan juoksun aikana. Hän voitti Ranskan edustajana pronssia 60 metrin aitajuoksusta sisäratojen MM-kisoissa 2001 ajallaan 7,96. Ramalalanirina sijoittui neljänneksi sisäratojen EM-kisoissa 2002 ja sisäratojen MM-kisoissa kahdeksanneksi vuonna 2004. Hän osallistui Ranskan edustajana olympialaisiin kaksissa kisoissa, vuosina 2000 ja 2004. Ramalalanirina osallistui molemmilla kerroilla sadan metrin aitajuoksuun, jossa hän sijoittui kuudenneksi Sydneyn kisoissa 2000 juostuaan matkan 12,91 sekunnissa. Hän karsiutui samassa lajissa vuoden 2004 kisoissa ajallaan 13,07. Ramalalanirina menestyi myös kansallisella tasolla; hän voitti maansa mestaruuden ulkoradoilla vuosina 1998 ja 2000, jonka lisäksi hän voitti kilpailun Madagaskarin edustajana vuonna 1996. Ramalalanirina voitti Ranskan sisäratojen mestaruuden 60 metrin aitajuoksussa vuosina 2004 ja 2006. Hän lopetti yleisurheilu-uransa vuonna 2006.
Henkilökohtaiset ennätykset
Lähde: IAAF
Eritrean vaakuna
right|250px Eritrean vaakuna on Eritrean tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1993 maan itsenäistyessä.
Vaakunassa on kameli sen oltua apuna tavaroiden kuljetuksessa itsenäistymissodassa. Vaakunaa ympäröi laakeripuun lehviä. Nauhassa on valtion nimi tigrinjaksi, englanniksi ja arabiaksi.
Fiat 8 HP
thumb|Fiat 8 HP 1901 Fiat 8 HP on italialaisen ajoneuvovalmistaja Fabbrica Italiana Automobili Torino SpA:n (F.I.A.T.) vuosina 1901–1902 valmistama automalli.
Fiat 8 HP:n rakenne oli niin sanotun Système Panhard -konfiguraation mukaisesti järjestetty, eli phaeton-korisen auton moottori oli edessä, sen jatkeena vaihdelaatikko ja veto takapyörille. Järjestyksestä käytetään myös nimitystä klassinen rakenne.
Iskutilavuudeltaan 1,1-litrainen, kaksisylinterinen moottori tuotti tehoa 10 hevosvoimaa (bhp) / 800 r/min. Voima välitettiin taka-akselille kolmeportaisen vaihteiston kautta. Auton tyhjäpaino oli noin 1 000 kiloa ja huippunopeus 45 km/h. Mallia valmistettiin 80 kappaletta.
Nauruliejukana
Nauruliejukana (Gallinula melanops) on eteläamerikkalainen rantakana. Sen elinympäristö käsittää pääosan mantereesta, aina Kolumbiaan itäosan Andeilta Brasiliaan, Chileen ja Argentiinaan; se puuttuu kuitenkin aivan mantereen eteläkärjestä. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Paraguaysta vuonna 1819. pienoiskuva|vasen|250px|Nuori nauruliejukana
Kija
thumb|250px|Kijajokea Kemerovon alueen Tisulin piirin Moskovkan taajaman luona heinäkuussa 2006. Kija on Obin vesistöön kuuluvan Tšulymin sivujoki Kemerovon ja Tomskin alueilla Venäjällä. Se saa alkunsa Kuznetski Alataun itärinteiltä ja virtaa kohti luodetta. Joen pituus on 548 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 32 200 neliökilometriä. Tärkeimmät sivujoet ovat Tjažin, Tšet, Kožuh ja Antibes.
Libyan historia
Libyan historia ennen Libyan itsenäistymistä vuonna 1951, on pitkälti heimojen, alueiden ja kaupunkien historiaa. Se on lisäksi niiden suurvaltojen historiaa, joihin Libya on kulloinkin kuulunut. Modernin Libyan historia itsenäisenä valtiona alkaa vuodesta 1951.
Nimitys Libya oli egyptiläisten alun perin yksittäiselle berberiheimolle antama, mutta sen merkitys laajeni kreikkalaisten käytössä viittaamaan suureen osaan Pohjois-Afrikan berberiheimoja. Vaikka valtion nimellä siis onkin perusta antiikissa, on sillä alettu viitata nimenomaisesti nykyisen Libyan alueeseen vasta 1900-luvulla. Ennen 1900-lukua alueella ei myöskään ollut yhtenäistä hallintoa, joten Libyaa voidaan pitää verrattain nuorena valtiona. pienoiskuva|[[Tripolitania, Kyrenaika ja Fezzan Libyan kartalla.]]
Libyan aiempaa eriytynyttä kehitystä selittää pitkälti maantiede. Tripolitanian, Kyrenaikan ja Fezzanin erottivat toisistaan vaikeakulkuiset aavikot, ja kukin alue säilytti oman identiteettinsä aina 1960-luvulle saakka. Tripolitanian ytimen muodosti sen metropoli, Tripoli, joka vuosisatojen ajan oli toiminut Saharaa ylittäneiden karavaanireittien tukipisteenä sekä merirosvojen ja orjakauppiaiden suojasatamana. Tripolitanialla oli vahvat kulttuuriset siteet Maghrebin alueeseen, johon se myös maantieteellisesti kuului. Tripolitanialaiset kehittivät poliittisen tietoisuuden reaktiona vieraalle vallalle, ja juuri Tripolitaniassa syntyivät vahvimmat ajatukset yhtenäisestä Libyasta.
Kyrenaikaa hallitsemaan pyrkineet suurvallat eivät yrityksistä huolimatta onnistuneet ulottamaan valtaansa muutamia rannikkokaupunkeja pidemmälle. Niinpä suurin osa Kyrenaikaa jäi niiden vaikutuksen ulkopuolelle. 1800-luvulla Kyrenaikan heimoyhteiskuntaan ulottui islamilainen sanusi-lahko, joka yhdisteli piirteitä wahhabismistä ja sufilaisuudesta. Yhteinen uskonto lisäsi kyrenaikalaisten yhtenäisyyttä, ja monet heistä osoittivat päättäväisyyttä Kyrenaikan itsehallinnon säilyttämiseksi myös yhtenäisessä Libyassa.
Fezzanilla ei ollut erityisiä suhteita itään eikä länteen, sen sijaan suhteet Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan ja rannikkoon olivat pitkäaikaiset ja läheiset. Fezzanissa nojattiin perinteisten heimodynastioiden johtajuuteen.
Tärkeimmät virstanpylväät Libyan historiassa ovat olleet islamin ja arabien kulttuurin vakiintuminen alueelle keskiajalla, sekä viimeisen sadan vuoden aikana itsenäistyminen, öljyn löytyminen sekä syyskuun 1969 vallankumous, joka nosti eversti Muammar Gaddafin valtaan. Vallankumousta seurannut ajanjakso toi mukanaan useita merkittäviä muutoksia, sillä Gaddafin hallinto teki ensimmäisen vakavasti otettavan yrityksen yhtenäistää Libyan kansa ja muodostaa libyalainen valtio ja identiteetti. Lisäksi hallinto pyrki päättäväisesti monipuolistamaan taloutta öljystä saaduilla tuloilla, sekä tavoitteli arabimaailman johtajuutta. Tämän seurauksena libyalainen yhteiskunta joutui maan hallinnon harjoittaman huomattavan ohjailun ja tarkkailun alaisuuteen. Vaikka Libyan hallinto ja sen meriitit ovat herättäneet keskustelua niin maan sisällä kuin kansainvälisesti, on selvää, että Libya on nykyään olennaisesti erilainen maa kuin se oli 50 vuotta sitten. Vuoden 2011 alussa alkoivat Libyassakin hallituksenvastaiset mielenosoitukset. Esimerkkinä toimivat Tunisiassa ja Egyptissä tapahtuneet kansannousut. Syntyneen sisällissodan tuloksena Gaddafin hallinto kaatui elokuun lopuilla 2011. Gaddafi kuoli 20. lokakuuta, kun kapinalliset kukistivat viimeisen vastarintapesäkkeen Sirtin.
Esihistoria
pienoiskuva|left|Libyalainen kirjoitettuna [[Hieroglyfit|hieroglyfeinä.]] pienoiskuva|Libyalaista esittävä piirros [[Seti I:n hautakammiossa.]]
Arkeologiset löydöt osoittavat Libyan rannikkotasangon kuuluneen neoliittiseen kulttuuriin viimeistään 7000-vuosituhannella ennen ajanlaskun alkua. Maanviljelyyn ja karjanhoitoon nojannut kulttuuri levittäytyi koko Välimeren rannikolle. Rannikosta etelään, nykyisessä Saharan autiomaassa oli tuolloin savannia, joka tarjosi runsaasti riistaa metsästäville nomadeille ja laidunmaita paimentolaisille. Vaeltelevien nomadien kulttuuri kukoisti, kunnes alue alkoi kuivua vuoden 2000 eaa. jälkeen. Savannin asukkaat hajaantuivat aavikoitumisen ja ratsumiesten hyökkäysten uhatessa, osan muuttaessa nykyiseen Sudaniin ja osan assimiloituessa berbereihin.
Berbereiden alkuperästä on spekuloitu paljon, mutta se on yhä ratkaisematon arvoitus. Arkeologiset ja lingvistiset todisteet viittaavat kuitenkin vahvasti siihen, että berbereiden esi-isät vaelsivat Etu-Aasiasta Pohjois-Afrikkaan 3000-luvun (eaa.) alussa. Seuraavien vuosisatojen aikana he levittäytyivät Egyptistä aina Niger-joelle saakka. Berberit eivät muodosta etnisesti tai kielellisesti yhtenäistä ryhmää, vaan puhuvat lukuisia afroaasialaiseen kieliperheeseen kuuluvia kieliä, eikä kansallisuusaate ole koskaan ollut berbereille läheinen. Historiallisesti berberit ovat pikemminkin samaistuneet omaan heimoon, klaaniin ja perheeseen.
Egyptistä löytyneet kaiverrukset Vanhan valtakunnan ajalta ovat aikaisimmat tunnetut todisteet berbereiden kansanvaelluksesta ja samalla varhaisimmat kirjoitetut dokumentit Libyan historiasta. Viimeistään tällöin berberiheimot tekivät ryöstöretkiä itään Niilin suistolle ja yrittävät asettua sinne asumaan. Eräs berberiheimoista tunnettiin nimellä Levu tai "libyalaiset". Keskivaltakunnan ajalla Egyptin faaraot onnistuivat saamaan nämä itäiset berberit hallintaansa ja vaativat heiltä veroja. Monet berberit palvelivat faaraoiden armeijoissa, ja jotkut berberit nousivat merkittäviinkin asemiin Egyptin hallinnossa. Vuonna 943 eaa. libyalaista alkuperää ollut Shoshenk I onnistui jopa nousemaan faaraoksi. Myös hänen seuraajiensa (22. ja 23. dynastian) eli niin sanottujen libyalaisdynastioiden hallitsijoiden uskotaan olleen berbereitä.
Antiikki
pienoiskuva|vasen|pysty|[[Septimus Severus|Septimus Severuksen riemukaari Leptis Magnassa.]]
Tripolitania ja foinikialaiset
Foinikialaiset kauppiaat toimivat aktiivisesti koko Välimeren alueella ennen 1100-lukua (eaa.). Monet pohjoisafrikkalaiset kaupungit ja kylät syntyivät foinikialaisten kauppa-asemien ympärille. Foinikialaisten merentakaisista siirtomaista suurin, Karthago, hallitsi 400-luvulla ennen ajanlaskun alkua suurta osaa Pohjois-Afrikasta. Sen piirissä alkoi syntyä oma kulttuuri, puunilaisuus. Puunilaisten asutuksia Libyan rannikolla olivat muun muassa Oea eli Tripoli, Labdah (myöhemmin Leptis Magna) sekä Sabratha. Tämä alue sai myöhemmin nimen Tripolis, kolme kaupunkia.
Kauppiasoligarkian hallitsemalla Karthagolla oli hyvät suhteet sisämaan berberiheimoihin, mutta pääasiassa se oli merivalta. Karthagon laajentuessa läntisellä Välimerellä, se joutui vastakkain nousevan Rooman valtakunnan kanssa. 200-luvulla ennen ajanlaskun alkua Rooma kävi voitokkaasti ensimmäisen ja toisen puunilaissodan Karthagoa vastaan. Sotien seurauksena Karthago muuttui pieneksi, berberien armoilla olevaksi afrikkalaiseksi valtioksi. Peläten Karthagon uutta nousua roomalaiset aloittivat vuonna 149 eaa. kolmannen puunilaissodan, ja tuhosivat Karthagon vuonna 146 eaa. Sodan jälkeen Tripolitania annettiin Rooman liittolaisen, Numidian berberikuninkaan hallittavaksi. Myöhemmin siitä tuli kuitenkin Rooman provinssi.
Puunilaisuuden vaikutus Pohjois-Afrikkaan oli kuitenkin pysyvämpi. Berberit yhdistelivät puunilaisia kultteja omiin uskontoihinsa ja puunin kieltä puhuttiin Tripolitaniassa ja rannikon berberiviljelijöiden keskuudessa vielä Rooman valtakunnan myöhäiskaudella.
Kyrenaika ja kreikkalaiset
Kreikkalaiset merenkulkijat olivat jo vuosisatojen ajan tutkineet Pohjois-Afrikan rannikkoa, mutta pysyviä siirtokuntia he perustivat sinne vasta 600-luvulla ennen ajanlaskun alkua. Perimätiedon mukaan liikakansoituksen vaivaaman Theran saaren asukkaat saivat Delfoin oraakkelilta käskyn muuttaa Pohjois-Afrikkaan, jonne he vuonna 631 eaa. perustivat Kyrenen kaupungin. Kaupungin sijaintiin vaikuttivat berberioppaat, jotka johdattivat kreikkalaiset 20 kilometriä sisämaahan hedelmälliselle ylätasangolle, jossa berbereiden mukaan "reikä taivaassa" toisi siirtokunnalle runsaat sateet.
Kreikkalaiset perustivat seuraavan 200 vuoden aikana neljä muutakin kaupunkia: Barken eli nykyisen Al Marjn, Euesperideen eli nykyisen Bengasin, Taukheiran eli nykyisen Tukrahin sekä Apollonian (nyk. Susah), Kyrenen satamakaupungin. Yhdessä Kyrenen kanssa nämä kaupungit tunnettiin nimellä Pentapolis, viisi kaupunkia. Ne kilpailivat usein keskenään, eikä yhteistyö ollut niille helppoa edes yhteisen vihollisen uhatessa. Emäkaupunki Kyrene antoi sittemmin nimensä koko alueelle.
Stoclet-palatsi
Stoclet-palatsi on Josef Hoffmannin suunnittelema kartano Brysselissä, Belgiassa. Modernia arkkitehtuuria edeltävä kartano rakennettiin pankkiiri Adolphe Stocletille.
Libyan historia
Kyrenaika ja kreikkalaiset
Pentapoliin kreikkalaiset vastustivat onnistuneesti sekä egyptiläisten valloitusyrityksiä idästä että karthagolaisten hyökkäyksiä lännestä. Vuonna 525 eaa. Persian kuningas Kambyses II valloitti sekä Egyptin että Kyrenaikan, ja kahden seuraavan vuosisadan aikana Kyrenaika kuului joko Persian tai Egyptin valtakuntaan. Kun Aleksanteri Suuri saapui Kyrenaikaan vuonna 331 ennen ajanlaskun alkua, kreikkalaiset tervehtivät häntä iloiten. Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen hänen valtakuntansa jaettiin makedonialaisten kenraalien kesken, ja Kyrene yhdessä Egyptin kanssa liitettiin Ptolemaios I:n valtakuntaan. Kyrenaikan muut kaupunkivaltiot jatkoivat itsenäisinä. Myöhemmin Pentapoliksesta muodostettiin liittovaltio, jota johti yleensä Ptolemaiosten hallitsijasukuun kuulunut kuningas. Pentapoliksen viimeinen kreikkalainen hallitsija, Ptolemaios Apion, luovutti Kyrenaikan Rooman valtakunnalle, joka virallisesti liitti sen itseensä vuonna 74 eaa. ja muodosti siitä myöhemmin yhdessä Kreetan kanssa roomalaisen Creta et Cyrenen provinssin.
Stoclet-palatsi
Historia
Kartanon rakennuttaja Adolphe Stoclet tuli pankkiirisuvusta, ja hän oli taidekeräilijä ja naimisissa taidekriitikko Arthur Stevensin tyttären Suzannen kanssa. Stoclet toimi rautatieinsinöörinä Itävallassa, kun hän kiinnostui Wienin sesessionismiisesta liikkeestä. Hän tutustui Josef Hoffmanniin, jonka arkkitehtuuri ja sisustustyyli sopi Stocletin kuvaan siitä, millainen porvaristoperheen asuinrakennuksen pitäisi olla. Stoclet nousi belgialaispankin johtoon, kun hänen isänsä kuoli. Belgiaan palannut Stoclet halusi rakennuttaa perheelleen kodin Brysseliin ja kutsui Hoffmannin ja muita sesessionisteja rakennuttamaan taloa. Ryhmä sai suunnitteluun vapaat kädet, mutta sillä oli useita tapaamisia Stocletin kanssa, sillä tämä halusi osallistui työhön.
Libyan historia
Kyrenaika ja kreikkalaiset
Pentapoliksen poliittiset myllerrykset eivät vaikuttaneet sen taloudelliseen ja kulttuuriseen kehitykseen. Alue rikaistui tuottamalla muun muassa viljaa, viiniä, villaa ja silphiumia, sittemmin kadonnutta yrttiä, jota kasvoi vain Kyrenaikassa. Kyrenestä tuli helleenisen maailman älyllinen ja taiteellinen keskus, joka tunnettiin lääketieteellisestä koulustaan, oppineiden akatemioista sekä arkkitehtuuristaan. Myös hedonistinen kyreneläisten koulukunta asettui kaupunkiin.
Stoclet-palatsi
Historia
Rakennuksen suunnitelmat valmistuivat vuonna 1905, ja se rakennettiin vuosina 1906–1911. Valmistumisen jälkeen rakennukseen ei ole tehty merkittäviä muutoksia. Rakennus oli Stocletin suvun yksityisenä asuintalona vuoteen 2002, jolloin paronitar Annie Stoclet kuoli. Tämän jälkeen se on kuulunut kiinteistöyritys Suzanne and Adolphe Stocletille.
Libyan historia
Fezzan ja garamantit
pienoiskuva|[[Germa (Libya)|German kasbah eli linnake paljastui arkeologisissa kaivauksissa.]]
Sillä aikaa kun puunilaiset ja kreikkalaiset hallitsivat rannikkoa, hallitsivat Fezzanin aluetta garamantit, berbereistä ja Saharan paimentolaisista polveutunut heimokansa joka saapui alueelle ennen vuotta 1000 eaa. Fezzanin autiomaassa he muodostivat voimakkaan kuningaskunnan, jonka halki kauppareitit läntisestä Sudanista Välimerelle kulkivat. Garamantit jättivät jälkeensä lukuisia tifinagh-kaiverruksia, mutta näiden ja Herodotoksen sekä muiden klassisten kirjailijoiden havaintojen lisäksi tästä merkillisestä kansasta tiedettiin vain vähän ennen modernien arkeologisten metodien kehittymistä.
Garamantien poliittinen valta rajoittui noin 400 kilometriä pitkään keitaiden ketjuun Wadi Ajalissa, mutta pääkaupungistaan Garamasta (nyk. Germa) käsin he hallitsivat aavikoiden karavaaneja aina Ghadamiksesta Niger-joelle ja Egyptistä Mauretaniaan. Karthagolaiset palkkasivat heitä kuljettamaan muun muassa kultaa ja norsunluuta Sudanista varastoihinsa Välimerellä. Garamantit rakensivat laajoja, foggaroiksi kutsuttuja maanalaisia kastelutunneleita, joiden avulla he saattoivat viljellä muuten kuivaa maata. Garamantien vauraudesta ja teknisestä taitavuudesta todistavat myös heidän kivestä rakennetut kaupunkinsa, sekä yli 50 000 pyramidi-hautakammiota.
Rooman valtakausi
pienoiskuva|[[Kyrenen raunioita.]]
Yli 400 seuraavan vuoden ajan Tripolitania ja Kyrenaika olivat hyvinvoivia roomalaisia provinsseja, jotka kuuluivat kosmopoliittiseen valtioon, jonka kansalaisilla oli yhteinen latinan kieli, yhteinen oikeusjärjestelmä ja yhteinen roomalainen identiteetti. Kauppiaita ja käsityöläisiä eri puolilta Rooman valtakuntaa saapui Pohjois-Afrikkaan, mutta Tripolitanian kaupungit säilyttivät puunilaisen kulttuurinsa ja Kyrenaikan kaupungit kreikkalaisen. Tripolitaniasta tuli merkittävä oliiviöljyn tuottaja ja Kyrenaikan vientituotteita olivat viini, lääkkeet ja hevoset. Maaseudun väestön enemmistö koostui berberimaanviljelijöistä, jotka lännessä olivat omaksuneet puunilaisen kulttuurin.