cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ville Ritola
Pariisin olympialaiset 1924
Sunnuntaina 13. heinäkuuta Ritolan urakan päätti joukkuejuoksun loppukilpailu – alkuerät oli juostu perjantaina. Nurmi piti jälleen kovaa alkuvauhtia ja väsytti ainoana mukanaan roikkuneen yhdysvaltalaisen Joie Rayn niin, että tämä sijoittui lopulta 18:nneksi. Nurmi saapui maaliin ensimmäisenä ajassa 8.32,0 Ville Ritolan ollessa 8,6 sekuntia hitaampi. Tässä lajissa ei jaettu henkilökohtaisia mitaleja, mutta Nurmi, Ritola ja Elias Katz voittivat joukkuekultaa.
Takaisin Yhdysvaltoihin
1924 olympialaisten jälkeen Ville Ritola etsi töitä Suomesta, mutta palasi kuitenkin loppuvuodesta Yhdysvaltoihin, vaimon ja marraskuussa syntyneen Anja-tytön seuratessa perässä keväällä 1925.
Talvikaudella 1924–1925 Ville Ritola kilpaili sisähalleissa Yhdysvalloissa ja Kanadassa alittaen silloiset ulkoratojen maailmanennätykset (8.26,8),  esteissä (9.18,6),  (14.23,2), kahdella maililla, kahden mailin esteissä, kolmella maililla ja viidellä maililla.
Amsterdamin olympialaiset 1928
pienoiskuva|Keväällä ja alkukesästä 1928 Nurmi ja Ritola välttelivät osallistumista samaan kilpailuun. Toukokuun lopussa 1928 he kuitenkin kilpailivat samassa kisassa Porvoossa. Lopputulos oli toisiaan tarkkailen samanaikainen maaliintulo. Kuvassa vasemmalla Sulo Kolkka [[Helsingin Toverit|Helsingin Toverien väreissä samassa kilpailussa Ritolan (oikealla) ja Nurmen (musta-asuinen keskellä) kanssa.]] Vuoden 1928 olympialaisten lähestyessä Ville Ritola oli jo 32-vuotias ja vuosikymmenen kuluttaville pilvenpiirtäjätyömailla toiminut urheilija. Hän panosti enemmän kirvesmiehen työhönsä kuin urheiluun ja siksi saattoikin pitää pitkiä harjoitustaukoja. 1927 oli viimeinen vuosi, jolloin hän osallistui Yhdysvaltojen amatöörimestaruuskisoihin, voittaen neljä kultaa. Yhteensä hän voitti 1922–1927 seitsemäntoista Yhdysvaltain amatöörimestaruutta.
Ritola palasi perheensä ja toisen suomalaisjuoksijan Ove Andersenin kanssa kotimaahan joulukuussa 1927. Tällä kertaa Ritola jäi asumaan ja harjoittelemaan Helsinkiin. Hänen seuransa oli tällöin Helsingin Toverit, jonka edustajina hänen kanssaan harjoittelivat Eino Purje, Toivo Loukola ja urheilulehtimiehenä paremmin tunnettu Sulo Kolkka Karsinnoissa Eläintarhan kentällä monikertaiset kultamitalistit Nurmi ja Ritola välttelivät toisiaan; Nurmi osallistui ja Ritola, jossa hän teki kärkiajan maailmassa.
Ensimmäisenä kisapäivänä juostiin loppukilpailu. Juoksun kärkeen nousi kohdalla Ville Ritola, jonka vauhtiin lähti mukaan vain neljä juoksijaa. Heistä yhdysvaltalainen Ray putosi jo ennen kolmen kilometrin kohtaa ja brittiläinen Beavers ennen neljää kilometriä. Puolimatkan väliaika oli 15.07. Ruotsalainen Edwin Wide putosi Ritolan ja Nurmen vauhdista kohdalla. Nurmi ohitti Ritolan vasta viimeisellä sadalla metrillä ja kiri voittoon olympiaennätyksellä 30.18,8. Ritola hävisi hänelle 0,6 ja Wide 45,2 sekuntia.
Ritolan viimeinen olympiaesiintyminen oli Amsterdamin loppukilpailu. Ritola oli loukannut nilkkansa esteiden karsinnoissa, ja joutunut jättämään kisan kesken. Nurmi oli loukannut samoissa karsinnoissa lonkkansa. Nurmi siirtyi loppukilpailun johtoon vajaan  kohdalla mutta päästi puolimatkassa Ville Ritolan kärkeen. Kuusisataa metriä ennen maalia yhdysvaltalainen Lermond ja Ruotsin Wide putosivat viimeisinä Ritolan ja Nurmen vauhdista. Loppusuoralla Ritola jätti Nurmen lopullisesti ja voitti hänet lopulta. Tämän voiton myötä Ritolan kokonaissaalis 1924–1928 olympialaisista nousi viiteen kultaan ja kolmeen hopeaan.
Urheilu-uran jälkeen
Ritola vetäytyi pois urheilumaailmasta pian vuoden 1928 olympiakisojen jälkeen ja palasi Yhdysvaltoihin rakennustyömaille, joilla hän työskenteli fyysisesti raskaissa tehtävissä aina vuoteen 1959. Vuonna 1937 hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden. Hänen tyttärensä, joka on avioiduttuaan nimeltään Anja Impola asuu edelleen Yhdysvalloissa. Vaimonsa Selman kuoltua vuonna 1965 Ritola meni uudelleen naimisiin Liisan (o.s. Lauren) kanssa 1967. Pariskunta muutti takaisin Suomeen vuonna 1971, kun Paavo Nurmi järjesti heille asunnon talostaan. Vuonna 1982 Ritola kuoli 86 vuoden iässä asuttuaan Helsingin Lauttasaaressa yli kymmenen vuotta.
Triviaa
Alle kuukausi Pariisin olympialaisten jälkeen Ville Ritola joutui keskelle kaksoismurhan rikostutkintaa todistajan asemassa. Ritola oli siskonsa miehen kanssa huviajelulla keskellä yötä 5. elokuuta 1924 Messukylässä lähellä Tampereen rajaa. Miehet osuivat sattumalta kaksoismurhan tapahtumapaikalle. Kirjailija Tuomas Rimpiläinen kuvaa tapahtumia kirjassaan Messukylän veriteko ja muita rikostarinoita Suomesta. Rimpiläisen mukaan Ritolan osuminen kyseiseen vuorokaudenaikaan kyseiselle paikalle kieltolain Suomessa oli sinänsä epäilyttävää, sillä öiset ajelijat alueella olivat yleensä lähinnä laitonta alkoholia etsiviä. Ritola toimi rikospaikalla kuitenkin aivan oikein ja haki siskonsa miehen kanssa paikalle ensimmäiset poliisit Tampereelta. Ritolaa ei kuitenkaan koskaan kuulusteltu todistajana ja hänen nimeään ei julkaistu rikoksesta kertovissa lehtijutuissa. Tämä saattaa liittyä siihen, että tuoreen olympiasankarin mainetta haluttiin suojella.
voitosta Amsterdamissa 1928 on kehittynyt sanonta ”ottaa ritolat”, joka juontaa juurensa Ritolan ottamaan loppukiriin, jonka avulla hän voitti Paavo Nurmen. Nurmi oli tapansa mukaan juossut Ritolan takana aikomuksena ohittaa loppukirissä. Ritola tiesi tämän ja aloitti hämmästyttävän kovan kirin 120 metriä ennen maalia. Nurmi ei kyennyt vastaamaan yllättävän kovaan kiriin vaan taipui hopealle.
Riikka Häyrinen
Riikka Häyrinen (o.s. Rantanen) on suomalainen ringettepelaaja. Hän edusti Luvian Kiekko -82:ta vuosina 2000–2016 ja saavutti 13 peräkkäistä SM-mitalia. Suomen-mestaruuden hän voitti vuosina 2004, 2005 ja 2007. Hän palasi SM-sarjaan ja Luvian Kiekkoon kaudella 2018–2019. Ringeten SM-sarjan kaikkien aikojen pistetilastossa Häyrinen on kauden 2021–2022 jälkeen kahdeksantena. Hän on pelannut SM-sarjassa 449 ottelua ja tehnyt yhteensä 1 486 tehopistettä (442 maalia ja 1 044 maalisyöttöä).
Häyrinen pelasi myös Suomen maajoukkueessa ja voitti maailmanmestaruuden vuosina 2013 ja 2016.
Bargat
Bargat ovat pääasiassa Kiinan Sisä-Mongolian alueella asuvia mongoleja, jotka puhuvat burjaatin kieltä. Heidät siirrettiin Sisä-Mongoliaan Qing-dynastian valtakaudella ja siellä he erkanivat burjaateista omaksi ryhmäkseen. Heistä käytetään kuitenkin joissain yhteyksissä edelleen burjaatti-nimitystä.
Riikka Häyrinen
Riikka Häyrisen isoisä Pekka Rantanen sai ensimmäisenä Hockey Hall of Fame Finlandin jakaman Yrjö Salminen -elämäntyöpalkinnon ansioistaan jääkiekkovalmentajana.
Bargat
Asuinalue ja lukumäärä
Kiinan Sisä-Mongoliassa on kolme bargojen piirikuntatason lippukuntaa, niin sanottu Vanha Barga eli Vanhan Baragin lippukunta, Vasen Uusi Barga eli Uuden Baragin vasen lippukunta ja Oikea Uusi Barga eli Uuden Baragin oikea lippukunta. Yhteensä ne kattavat noin 66 376 km². Alueiden väkiluku oli vuonna 1990 yhteensä 125 200, joista 73 600 oli mongoleja ja suurin osa mongoleista puolestaan bargoja. Suurin osa heistä asui Uuden Bargan alueella. Myös suurin osa lähistön Hailarin ja Manzhoulin kaupunkien 20 700:ta mongolista on bargoja. Mongolian puolella bargoja oli vuonna 1989 noin 2 100.
Historia
Bargat ilmaantuivat historiankirjoihin 1100–1200-luvuilla klaanina tai heimona, joka asutti Barguzinin aluetta nykyisin Venäjään kuuluvassa Burjatiassa. Bargat jakaantuivat alun perin 11 klaaniin, jotka olivat samat khori-burjaattien kanssa. Bargoilla oli yhteyksiä myös mongolien heimoon avioliittojen kautta ja esimerkiksi Tšingis-kaanin myyttinen esiäiti Alan Gho'a oli bargataustainen. Bargat olivat osa Mongolivaltakuntaa, mutta Yuan-dynastian valtakaudella he olivat osa oiraattien liittoa Yuan-dynastiaa vastaan. He asuivat ensin hajallaan mongolien ja oiraattien parissa, mutta sittemmin suurin osa muutti Argunjoen lähistölle, jossa he olivat osa daguurien ja evenkien muodostamaa solonien liittokuntaa. Vuonna 1594 tapahtui jälleen joukkomuutto, tälläkertaa takaisin itäänpäin Ononin, Udan ja Nertšan alueille, jossa heitä ahdistelivat hamniganeiksi kutsutut evenkkit ja khalkhamongolit. Nykyisten khori-burjaattien edeltäjät hakeutuivat venäläisten suojelukseen, kun taas loput jäivät khalkhojen alaisuuteen. Vielä Argunjoelta itään jääneet bargat siirrettiin Mantšurian puolelle Kiinan Qing-dynastian taistellessa alueella venäläisiä vastaan vuosina 1685–1689.
Qing-dynastia asutti osan siirretyistä bargoista hajalleen, mutta noin 275-miehen vahvuinen bargaosasto siirrettiin vuonna 1732 Hulun Buirin tasangolle osana 3 000 miehen vahvuista solonien sotilasosastoa. Nämä bargat tulivat sittemmin tunnetuksi vanhoina bargoina. Vuonna 1734 khalkhojen alaisuuteen jääneet bargat valittivat kohtelustaan Qing-virkamiehille ja 2 400 heistä siirrettiinkin sitten myös Hulun Buirin alueelle vanhoista bargoista itään ja heistä tuli uusia bargoja. 1900-luvun puolella Mongolia oli itsenäistynyt ja vuonna 1928 sen puolelle pakeni satoja bargoja epäonnistuneen panmongolialaisen kapinan jälkeen. Japanilaiset miehittivät bargojen alueita vuosina 1932–1945 ja vuoden 1945 syksyllä puolisotilaallisia bargajoukkoja johtanut Ya Shaariibuu johti 1 103 bargaa Mongolian Dornodin provinssin Gurvanzagalin sumin alueelle. Nykyisin sumin asukkaista noin kaksi kolmasosaa on bargoja. Kiinan kommunistit ottivat vallan bargojen alueella sisällissodassa vuonna 1952 ja sittemmin Hulun Buirin alueelle on muuttanut paljon kiinalaisia. Kiinalaiset asuvat kuitenkin lähes yksinomaan kaupungeissa ja kaivoskeskuksissa mongolien hallitessa maaseudun elämää.
Kulttuuri
Bargojen perinteinen elinkeino on ollut paimentolaisuus. Suurin osa bargoista on nykyisin puolipaimentolaisia ja he asuvat osan vuodesta taloissa. Vuonna 1990 Sisä-Mongolian bargojen qi-alueilla oli 1 318 000 karjaeläintä ja niistä suurin osa oli vuohia tai lampaita. Uusien ja vanhojen bargojen tapakulttuuri poikkeaa jonkin verran toisistaan uusilla bargoilla ollessa enemmän vaikutteita khalkhamongoleilta. Myös näiden kahden ryhmän puhuma burjaatin murre eroaa hieman toisistaan. Vanhat bargat harjoittavat perinteistä uskoaan, kun taas uudet bargat ovat buddhalaisia.
HMS Triumph (1698)
HMS Triumph oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1698 vesillelaskettu 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin 20. joulukuuta 1694 Chathamin telakalta. Se laskettiin vesille 2. maaliskuuta 1698.
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen helmikuussa 1702 amiraali Sir George Rooken lippulaivana päällikkönään William Bokenham ja lippukapteenina John Fletcher. Alus oli marraskuusta alkaen kontra-amiraali Sir John Graydonin lippulaivana päällikkönään Richard Hughes, mutta edelleen osa Rooken laivasto-osastoa Cadizissa. Alus lähti 19. lokakuuta Englantiin, missä se poistettiin palveluksesta joulukuussa.
Alus nimettiin 27. elokuuta 1714 uudelleen HMS Princeksi. Se rakennettiin Chathamissa uudelleen heinäkuusta 1716 maaliskuuhun 1718. Alus romutettiin Chathamissa19. syyskuuta 1738 alkaen vuoden loppuun mennessä.
Peter Schlütter
Peter Schlütter (25. marraskuuta 1893 Kööpenhamina – 6. huhtikuuta 1959 Kööpenhamina) oli tanskalainen purjehtija. Hän kilpaili vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa ja oli siellä mukana saamassa Hi-Hillä hopeaa kuuden metrin luokassa.
HMS Chevron
HMS Chevron (viirinumero R51) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Ch-luokan hävittäjä.
Buharanjuutalaiset
Buharanjuutalaiset (tadžikiksi isroil, jahudi) ovat Keski-Aasiassa, etupäässä Uzbekistanissa ja Tadžikistanissa asunut juutalaistadžikkia puhuva juutalaisryhmä.
Ensimmäiset tiedot Keski-Aasian juutalaisista ovat 700–800-luvuilta. Heidän arvellaan saapuneen sinne huomattavasti aikaisemmin, mahdollisesti jo 500-luvulla eaa. 1200-luvulla mainitaan juutalaisyhdyskunta Buharassa, josta 1500-luvulla tuli Keski-Aasian tärkein juutalaiskeskus. Keski-Aasian ja Afganistanin juutalaiset erosivat Iranin juutalaisyhteisöstä 1500-luvun alussa, ja 1700-luvun lopulla buharanjuutalaiset muodostivat erillisen yhteisön. Buharassa oli erityisiä juutalaiskortteleita, joiden ulkopuolella juutalaiset eivät saaneet asua. 1700–1800-lukujen vaihteessa osa heistä käännytettiin väkisin muslimeiksi. 1840-luvulla rakennettiin Samarkandin juutalaiskortteli, ja myöhemmin juutalaisyhdyskuntia syntyi myös muihin kaupunkeihin. 1800-luvun lopussa buharanjuutalaisia arvioidaan olleen noin 16 000 henkeä.
Juutalaiset joutuivat maksamaan erityistä veroa ja pitämään muusta väestöstä erottuvia vaatteita. Kaupunkien juutalaisyhdyskunnilla oli sisäinen itsehallinto ja omat uskonnolliset koulunsa. Elinkeinoja olivat langan ja kankaiden värjäys, silkkikauppa ja osittain myös maanviljely. 1800-luvulla sallittiin buharanjuutalaisten kaupankäynti ja asettuminen Venäjälle. Tehdasvalmisteisten kankaiden tulo markkinoille lopetti värjäysammatin. 1900-luvun alussa buharanjuutalaiset harjoittivat lähinnä käsityö- ja palveluammatteja sekä pienimuotoista kaupankäyntiä.
1920–1930-luvuilla perustettiin juutalaisten tuotanto-osuuskuntia ja kolhooseja. Osa juutalaisista työskenteli tehtaissa. Tärkeimmiksi asutuskeskuksiksi muodostuivat Samarkand, Taškent, Dušanbe, Buhara, Kokand, Andižan, Margelan, Hatyrtši ja Šahrisabz. Buharanjuutalaisilla oli omat koulunsa, kirjallisuus ja ammattiteatteri. 1940-luvulla kansallinen kulttuuritoiminta lakkautettiin. 1970-luvulta lähtien suurin osa buharanjuutalaisista on muuttanut Israeliin.
Anu Avaskari
Anu Avaskari (s. 1956, Tornio) on inarinsaamelainen poliitikko. Avaskari on pitkäaikainen Inarin kunnanvaltuuston puheenjohtaja, saamelaiskäräjien jäsen ja Anarâšahin (Inarinsaamelaiset ry:n) puheenjohtaja. Koulutukseltaan Avaskari on sosionomi (AMK) ja on työskennellyt päihdetyöntekijänä. Avaskari on ollut Inarin kunnanvaltuustossa Sitoutumattomien valtuustoryhmässä, Keskustan ja nyt Kokoomuksen kunnanvaltuutettuna. Maaliskuussa 2018 Avaskari sai rajavartiolaitoksen ansiomitalin.
Anu Avaskari on valittu Inarin kunnanvaltuustoon, aluksi varavaltuutetuksi 1989 ja valtuutetuksi 1993.
Avaskari on Eero Avaskarin lapsi ja Kunnan-Antti Avaskarin pojantytär.
Karl Gustaf Norén
Karl Gustaf Norén (3. tammikuuta 1918 Ruotsi – 22. heinäkuuta 1995 Ruotsi) oli ruotsalainen nyrkkeilijä, jonka amatööriura ajoittui 1930-luvun lopulta 1940-luvun puoliväliin. Hänen merkittävin saavutuksensa oli myöhemmin mitätöidyissä toisen maailmansodan aikaisissa EM-kisoissa 1942 saavutettu keskisarjan Euroopan mestaruus.
Norén toimi Göteborgin poliisissa vuodesta 1941 lähtien.
Luettelo Beechingin leikkauksissa suljetuista rautatieasemista – Skotlanti
__NOINDEX__
Asemat
pienoiskuva|upright|[[Abbeyhillin rautatieasema vuonna 2006, 42 vuotta sulkemisen jälkeen.]]
pienoiskuva|[[Boat of Gartenin rautatieasema vuonna 1961.]]
pienoiskuva|[[Crieffin rautatieaseman entinen paikka vuonna 1986, 22 vuotta aseman sulkemisen jälkeen.]]
pienoiskuva|Vuonna 1969 suljetun [[Drybridgen rautatieaseman laiturit.]]
pienoiskuva|[[Ellonin rautatieasema vuonna 1997.]]
pienoiskuva|[[St. Enochin rautatieasema|Glasgow St. Enochin rautatieasema suljettiin vuonna 1966.]]
pienoiskuva|[[Hoyn rautatieasema|Hoy Haltin aseman entinen paikka vuonna 2010.]]
pienoiskuva|[[Invergordonin rautatieasemaa ehdotettiin suljettavaksi Beechingin leikkauksissa.]]
pienoiskuva|Laituri ja ratapohjaa [[Partick Centralin rautatieasema|Kelvin Hallin asemarakennuksen alla.]]
pienoiskuva|[[Lochwinnochin rautatieasema (G&SWR)|Lochwinnochin aseman umpeen muurattu sisäänkäynti.]]
pienoiskuva|[[Melrosen rautatieasema suljettiin vuonna 1969.]]
pienoiskuva|[[Nethy Bridgen rautatieasema|Nethy Bridgen asemarakennus vuonna 2009.]]
pienoiskuva|[[Possilin rautatieasema suljettiin vuonna 1964.]]
pienoiskuva|[[Riccarton Junctionin rautatieasema|Riccarton Junctionin asema osittain entisöitynä vuonna 2007.]]
Tarik Elyounoussi
Tarik Elyounoussi (s. 23. helmikuuta 1988 Al Hoceima, Marokko) on marokkolaissyntyinen norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan yleensä vasen laituri tai hyökkääjä. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi muun muassa Alankomaissa ja Saksassa.
Luettelo Beechingin leikkauksissa suljetuista rautatieasemista – Skotlanti
Asemat
pienoiskuva|Juna [[Stranraer Townin rautatieasema|Stranraer Townin asemalla vuonna 1964, kaksi vuotta ennen aseman sulkemista.]]
Tarik Elyounoussi
Al Hoceiman kaupungissa Marokossa syntynyt ja kasvanut Elyounoussi muutti 12-vuotiaana perheensä kanssa Norjaan. Hänellä ei ole enää synnyinmaansa kansalaisuutta, sillä Norja ei salli kaksoiskansalaisuutta. Elyounoussin serkku Mohamed Elyounoussi on myös norjalainen maajoukkuetason jalkapalloilija.
Ammattilaisura
Elyounoussi siirtyi kesällä 2008 Tippeligaenin Fredrikstadista Eredivisiessä pelaavaan Heerenveeniin. Tammikuussa 2011 Elyounoussi palasi takaisin Fredrikstadiin, josta siirtyi elokuussa 2012 toiseen norjalaisseuraan Rosenborgiin.
Toisella yrityksellään ulkomailla Elyounoussin suunnaksi valikoitui Bundesliigan TSG 1899 Hoffenheim, minne hän siirtyi heinäkuussa 2013.
Maajoukkueura
Norjan A-maajoukkueessa Elyounoussi debytoi toukokuussa 2008 Uruguayta vastaan ja teki ensimmäisen maaottelumaalinsa oltuaan kentällä vain neljä minuuttia.. Heinäkuuhun 2018 mennessä hän on pelannut 48 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia.
Pietu
Pietu on miehen etunimi. Suomessa nimi Pietu on toukokuun 2023 loppuun mennessä annettu alle 425 miehelle. Pietu on yksi muunnelma raamatusta peräisin olevasta etunimestä nimestä Pietari.
Patric
Patric on miehen etunimi. Se on eräs muunnelma nimestä Patrik.
Suomessa nimi Patric on kesäkuun 2019 loppuun mennessä annettu alle 328 miehelle.
Nimen naispuolinen vastine on Patricia.
Etymologia
Nimi Patric tulee roomalaisesta nimestä Patricius, joka on latinaa ja tarkoittaa aatelismiestä. Rooman valtakunnan alkuaikoina patriisit muodostivat erioikeuksia nauttineen säädyn.
Jack Farthing
Jack Farthing (s. 14. lokakuuta 1985) on englantilainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Freddie Threepwoodina Blandings -komediasarjasta (2013–2014) ja George Balfour'na The Riot Club -elokuvasta (2014). Vuodesta 2015 lähtien Farthing on näytellyt kieroa pankkiiria, sarjan antagonistia George Warleggania BBC Onen hittisarjassa Poldark.
Hänellä oli rooli myös Stephen Poliakoffin draamasarjassa Murtuva maailma (2013). Farthing on näytellyt Kuninkaallisessa teatterissa. Hän opiskeli ensin historiaa Oxfordin yliopiston St Catherine’s collegessa ja sen jälkeen näyttelemistä LAMDA:ssa.
Sven-Erik Hansén
Sven-Erik Hansén (s. 23. huhtikuuta 1943 Alaveteli) on Åbo Akademin vararehtori ja Vaasan yksikön rehtori. Hän on toiminut Åbo Akademin kasvatustieteen professorina vuodesta 1996. Hän on julkaissut useita tieteellisiä artikkeleita ja tutkimusraportteja. Hansénin erityisala on äidinkielen didaktiikka, mutta hän on tutkinut myös muun muassa teorian ja käytännön yhdistämisen ongelmia opettajankoulutuksessa.
Petăr Žekov
pienoiskuva|pysty||Petăr Žekov vuonna 2018. Petăr Petrov Žekov (, 10. lokakuuta 1944 – 18. helmikuuta 2023 ) oli bulgarialainen jalkapalloilija, joka voitti urallaan hopeamitalin vuoden 1968 kesäolympialaisissa.
Žekov pelasi koko ammattilaisuransa Bulgariassa. Hän voitti neljä kertaa peräkkäin Bulgarian ylimmän divisioonan maalikuninkuuden vuosina 1967–1970. Vuonna 1969 Žekov teki eniten maaleja koko Euroopassa ja voitti Euroopan Kultaisen Kengän 36 tehdyllä maalilla.
Christian Landu Landu
Christian Tamba Landu Landu (s. 25. tammikuuta 1992 Stavanger) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut tammikuusta 2015 lähtien Tippeligaenissa pelaavaa Tromsø IL:ää.
Landu Landun vanhemmat ovat kotoisin Kongon demokraattisesta tasavallasta.
Maajoukkueura
Landu Landu on edustanut Norjaa kaikissa ikäkausimaajoukkueissa U15-ikäluokasta lähtien.
Alfa (nimi)
Alfa on pohjoismainen naisen etunimi, joka voi olla Alf-nimen feminiininen vastine tai lyhentymä Alf-alkuisista naisennimistä, kuten Alfhildista. Alfalla ja Alfhildilla on suomenruotsalaisessa almanakassa yhteinen nimipäivä (31. tammikuuta). Saamelaiseen nimipäiväkalenteriin sisältyvä Álfa on sen sijaan miehennimi.
Alfa-nimeen saatetaan yhdistää myös alfa eli kreikkalaisen aakkoston ensimmäinen kirjain. Sanana alfa viittaa johonkin ensimmäiseen ja ensiluokkaiseen (esim. ilmauksissa alfauros ja alfanaaras).
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Alfa on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa etunimenä noin 120 naisella.
Siks ku mä halusin
Siks ku mä halusin on Maija Vilkkumaan kappale, joka julkaistiin 27. huhtikuuta 2018. Se nousi Suomen virallisen radiosoittolistan sijalle 14.
Luis Javier García Sanz
Luis Javier García Sanz (s. 24. kesäkuuta 1978 Badalona, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Australian pääsarjassa pelaavaa Central Coast Marinersia. Hän on monipuolinen hyökkäyspään pelaaja, sillä hän voi pelata molemmilla laidoilla hyökkääjänä ja keskikentällä.
Piete
Piete on miehen etunimi. Suomessa nimi Piete on kesäkuun 2019 loppuun mennessä annettu alle 5 miehelle. Piete on yksi muunnelma raamatusta peräisin olevasta etunimestä nimestä Pietari.
Luis Javier García Sanz
Ennen Panathinaikosiin siirytmistään García edusti Racing Santanderia.
Espanjan maajoukkueessa García debytoi harjoitusottelussa Kiinaa vastaan 26. maaliskuuta 2005. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon vuoden 2006 MM-kilpailuissa. Hän on pelannut Espanjan maajoukkueessa 18 ottelua tehden niissä neljä maalia.
Garcían perheeseen kuuluvat vaimo Raquel ja poika Joel.
Kaunis elämä
Kaunis elämä voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Vytautas Suuren ritarikunta
Vytautas Suuren ritarikunta on arvojärjestyksessä Liettuan korkein ritarikunta. Ritarikunta perustettiin vuonna 1930, kun Liettuan suuriruhtinaan Vytautas Suuren kuolemasta tuli kuluneeksi 500 vuotta.
Gregori Tigerstedt
thumb|220px|Gregori Fredrik Tigerstedt Gregori Fredrik Tigerstedt (10. helmikuuta 1784 Joroinen – 19. toukokuuta 1863 Helsinki) oli suomalainen Suomen sodassa taistellut everstiluutnantti, jolle on omistettu J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden Vänrikin tervehdys -runo.
Vytautas Suuren ritarikunta
Kunnianosoitusta myönnetään sellaisille henkilöille, jotka ovat tehneet erikoislaatuisen palveluksen Liettuan hyväksi. Saajan ei tarvitse olla Liettuan kansalainen.
Gregori Tigerstedt
Tigerstedtin vanhemmat olivat Savon ja Savonlinnan jalkaväkirykmentin everstiluutnantti Georg Fredrik Tigerstedt ja hänen toinen puolisonsa Brita Sofia Aminoff. Hän kävi Haapaniemen sotakoulua 1796–1800 ja hänestä tuli vuonna 1800 Savon keveän jalkaväen rykmentin vänrikki.
Vytautas Suuren ritarikunta
Ritarikunnan symbolit
Ritarikunnassa on viisi luokkaa sekä yksi erikoisluokka:
Gregori Tigerstedt
Tigerstedt palveli Suomen sodan aikana vänrikkinä Savon jalkaväessä. Hän haavoittui melko pahoin Revonlahden taistelussa 27. huhtikuuta 1808. Samassa taistelussa kaatui hänen serkkunsa luutnantti Erik Aleksander Tigerstedt (s. 1781, Pieksämäki), joka mainitaan Vänrikki Stoolin tarinoiden Sotamarski-runossa.
Puksipuukasvit
Puksipuukasvit eli puksikasvit (Buxaceae) on runsaat sata lajia käsittävä kasviheimo koppisiemenisten Buxales-lahkossa.
Gregori Tigerstedt
Sodan jälkeen Gregori Tigerstedt palasi Suomeen ja toimi muun muassa Kuopion tarkk’ampujapataljoonan päällikkönä 1829–1831. Kun joukko-osasto hajotettiin hän erosi palveluksesta 1831 everstiluutnanttina ja vietti elämänsä loppuvuodet Helsingissä. Helsingin Kaisaniemessä pidettiin Revonlahden taistelun 50-vuotispäivänä 27. huhtikuuta 1858 juhla jossa J. L. Runeberg lausui Tigerstedtin kunniaksi kirjoittamansa runon Vänrikin tervehdys.
Vytautas Suuren ritarikunta
Ritarikunnan symbolit
Ritarikunnan korkeimman erityisasteen muodostaa suurristi ketjun kera, joka on myönnetty valtionpäämiehille. Kultaisessa ketjussa vuorottelevat kaksoisristit ja tyylitellyt V-kirjaimet. Kultainen, 50 mm halkaisijaltaan oleva risti on valkoemaloitu. Ristin keskellä on punaemaloidussa taustassa ratsastava suuriruhtinaan hahmo. Ristin sakaroihin on kaiverrettu suuriruhtinas Vytautaksen hallintovuodet 1392–1430. Risti roikkuu ketjusta vaakunan ja kruunun kautta. Vaakuna on otettu Vytautas Suurelta. Ketjuun kuuluva, halkaisijaltaan 85 mm:n rintatähti on yhdeksänhaarainen kultainen tähti, jonka keskuskuviossa on kuvattuna ritarikuntaristi punaemaloidussa taustassa. Lisäksi tähden päällä on kruunu.
Puksipuukasvit
Tuntomerkit
Puksipuukasveihin kuuluu ainavihantia pieniä puita ja pensaita sekä joitakin ruohovartisia lajeja. Lehdet ovat tavallisesti vastakkaisesti, harvoin kierteisesti ja korvakkeettomia. Kasvit ovat tavallisesti yksikotisia, kukat yksineuvoisia ja melko pieniä; kehälehdet ovat huomaamattomia. Hedekukissa on tavallisesti kahdesta neljään kehälehteä, mutta ne voivat tyystin puuttuakin tai niitä voi olla yksi tai viisi; kun niitä on neljä, ne sijaitsevat ristikkäin. Hedekukissa on myös mettä erittävä emiön jäänne. Emikukissa on 6–20 kehälehteä, jotka ovat ainakin osaksi kierteisesti. Yhdislehtinen sikiäin koostuu kolmesta emilehdestä ja on kehänalainen. Huomiota herättävät vartalot kiinnittyvät tavallisesti sikiäimen laitaan ja ovat koko pituudeltaan luottipintaisia. Sikiäin sisältää kuusi siemenaihetta. Hedelmässä, joka on muutamasiemeninen, ovat vartalot vielä jäljellä. Hedelmä hajoaa seinämänsä eri kerrosten, endo- ja mesokarpin, irtautuessa toisistaan; endokarppi halkeaa vielä liiteluomaisesti. Siemenessä on siemenvalkuainen eli endospermi, joskus myös ulkovalkuainen eli perispermi sekä lyhyt tai pitkä alkio.
Vytautas Suuren ritarikunta
Ritarikunnan symbolit
Nauhassa kannettava suurristi (ilman ketjua) on samanlainen kuin ketjuissa kannettava. Risti roikkuu nauhassa kruunun kautta. Nauha on väriltään valkoinen ja sen sivuissa on kaksi oranssia raitaa. Nauhan leveys on miehille 100 mm ja naisille 65 mm. Nauhassa kannettavan suurristin rintatähti on samanlainen kuin ketjuluokassa, mutta se on tehty hopeasta ja keskuskuvion emalointi on punaisen sijaan tummansininen.
Puksipuukasvit
Levinneisyys
Puksipuukasvien levinneisyys on hyvin hajanainen lauhkeasta vyöhykkeestä trooppiseen.
Vytautas Suuren ritarikunta
Ritarikunnan symbolit
Ensimmäisen luokan komentajamerkki on halkaisijaltaan 50 mm. Sitä kannetaan kaulassa 40 mm:n nauhassa, joka on valkoinen oranssien sivujuovien kera. Ensimmäisen luokan komentajamerkkiin kuuluu hopeinen, yhdeksänhaarainen rintatähti. Sen keskuskuvio on mustaemaloitu. Komentajamerkki on samanlainen, mutta ilman rintatähteä.
Puksipuukasvit
Luokittelu
Puksipuukasvien heimossa on kuusi sukua ja 115 lajia, jotka sijoittuvat kolmeen ryhmään. pienoiskuva|vasen|250px|[[Sarcococca hookeriana -lajin hedekukka.]] pienoiskuva|vasen|250px|[[Haptanthus hazlettii -puun kukka, joka on surkastunut äärimmilleen; keskellä on yksi emi ja ympärillä muutama vahvapalhoinen hede.]]
Vytautas Suuren ritarikunta
Ritarikunnan symbolit
1.luokan ritarimerkki on halkaisijaltaan 42 mm, ja sitä kannetaan rinnassa. 1.luokan ritarimerkkiin kuuluu ruusuke. Nauhan leveys on 32 mm. Ritarimerkki on samanlainen, mutta siinä ei ole ruusuketta. Ritarikunnan mitali on hopeaa ja sen halkaisija on 36 mm. Nauhan leveys on 32 mm. Mitalin etupuolelle on kuvattu ritarikunnan risti ja kääntöpuolelle sanat "Vytautas Didysis 1392–1430".
Puksipuukasvit
Luokittelu
Aikaisemmin puksipuukasveja pidettiin tyräkkikasvien (Euphorbiaceae) sukulaisina kukan ja hedelmän samankaltaisuuden vuoksi. Puksipuukasveilla ei kuitenkaan ole kodan keskuspylvästä niin kuin tyräkkikasveilla.
Evoluutio
Puksipuukasvien fossiilihistoria ulottunee liitukaudelle 113–98 miljoonan vuoden taakse. Noilta ajoilta tunnetaan kaksi puksipuumaista fossiilia: Spanomera Pohjois-Amerikan itäosista ja Lusistemon Portugalista. Edellisen emikukat olivat kaksilukuisia, mutta heteitä saattoi olla viisi kohdakkain viiden kehälehden kanssa. Vaihtoehtoisesti Spanomera saattaa olla rataspuukasvien (Trochodendraceae) sukulainen. Sen sijaan jälkimmäisen suvun sukulaisuus puksipuukasveihin on todennäköisempi.
Cliché Love Song
Cliché Love Song on tanskalaisen laulajan Basimin kappale, jolla hän edustaa kotimaataan vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa Kööpenhaminassa. Basim voitti Tanskan euroviisukarsinnat 8. maaliskuuta 2014. Laulaja on kuvaillut kappaletta "poplauluksi, jossa on mukana hieman soulia ja R&B:ta."
Koska Tanska voitti kilpailun vuonna 2013, pääsi se suoraan finaaliin. Finaalissa 10. toukokuuta 2014 Basim esiintyi numerolla 23. Kappale sai 74 pistettä ja päätyi yhdeksännelle sijalle.
HMS Chieftain
HMS Chieftain oli Britannian kuninkaallisen laivaston Ch-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin 27. kesäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille 26. helmikuuta 1945 ja valmistui 7. maaliskuuta 1946.
Palvelus
Alus muutettiin miinalaivaksi ja myytiin romutettavaksi 20. maaliskuuta 1961.
Meritaistelu
pienoiskuva|[[Abukirin taistelu Ranskan ja Ison-Britannian välillä vuonna 1798.]] Meritaistelu tarkoittaa merisodankäyntiin kuuluvaa sotilaallista yhteenottoa, jossa käytetään yleensä tykeillä tai muilla aseilla varustettuja aluksia. Useimmat meritaistelut tapahtuvat suurilla merialueilla, mutta toisinaan niitä on ollut myös järvillä tai joissa. Varhaisin tunnettu meritaistelu käytiin vuonna 1210 eaa. Kyproksen edustalla. Suuria meritaisteluita ei ole juurikaan ollut enää toisen maailmansodan jälkeen, koska laivoille on annettu sittemmin toisenlainen rooli.
Sun Yafang
Sun Yafang (s. 1955) on kiinalainen yritysjohtaja. Hän oli maailman suurimpiin matkapuhelinvalmistajiin lukeutuvan Huawei Technologiesin holdingyhtiömuotoisen emoyhtiön (Huawei Investment & Holding Co., Ltd) hallituksen puheenjohtajana vuosina 1999–2018; jatkaa tämän jälkeen hallituksen jäsenenä.
Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli Sunin vuoden 2014 maailman vaikutusvaltaisimpien naisten listallaan sijalle 81. Talousjulkaisu Fortune luokitteli hänet vuonna 2017 yhä maailman talouselämän kansainvälisten (ei-yhdysvaltalaisten) naisvaikuttajien 7. sijalle. Hän osallistui esimerkiksi Kiinan presedentti Xi Jinpingin mukana maailman talousvaikuttajien Davosin huippukokoukseen. Huawein liikevaihto oli noullut edellisvuonna 2016 jopa 32 prosenttia 78,5 miljardiin dollariin. Sun suoritti vuonna 1982 alemman korkeakoulututkinnon Chengdun sähkötieteiden ja tekniikan yliopistossa. Hän työskenteli ensin teknikkona Xin Fei tv-tehtaassa. Vuonna 1985 hän siirtyi insinööriksi Pekingin viestintätekniikan tutkimusinstituuttiin. Huawein palvelukseen hän tuli markkinointi- ja myyntiosaston insinööriksi vuonna 1989. Tämän jäälkeen seurasivat erilaiset johtotehtävät. Hän on leski, yksi lapsi.
Vuonna 2011 The Washington Timesissä julkaistun artikkelin mukaan Sun olisi työskennellyt ennen Huaweille siirtymistään Kiinan valtionturvallisuuden ministeriön palveluksessa. Lähteenään lehti käytti Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA:n julkaisemaa raporttia. Lisäksi Huawei olisi sidoksissa Kiinan valtion vakoiluviranomaisiin. Yhtiön kerrottiin saaneen noin 228 miljoonaa dollaria Kiinan valtion tutkimus- ja tuotekehittelyrahoitusta edeltävän kolmen vuoden aikana. Vuonna 2012 The Washington Post kuitenkin kertoi, että Huawein yhdysvaltalaisen kilpailijan Ciscon työntekijä, oli ollut laatimassa Huaweitä kritisoinutta raporttia. Huhtikuussa 2018 uutisoitiin, että Yhdysvaltain NSA oli tarkkaillut Huawein johdon, mukaanluettuna Sun Yafangin viestintää vuodesta 2009 lähtien. Tieto pohjautui Der Spiegel -lehdelle vuodettuihin asiakirjoihin. Huawein tuotteet koettiin uhkana Yhdysvalloille; toisaalta Yhdysvaltain turvallisuusviranomaiset samalla halusivat selvittää, miten he pääsisivät tunkeutumaan Huawein valmistamiin laitteisiin kuten reitittimiin ja tukiasemiin (ja näin vakoilemaan tehokkaammin). Useat yhdysvaltalaiset konservatiivisenaattorit myös kampanjoivat Huawein toimiinan laajenemisen estämiseksi.
HMS Hannibal (1786)
HMS Hannibal oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1786 vesillelaskettu Culloden-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin 19. kesäkuuta 1782 Perry and Companyltä Blackwallista, missä köli laskettiin huhtikuussa 1783. Alus laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1786 ja valmistui elokuuhun mennessä Woolwichissa. Aluksen valmistuskustannukset olivat 31 132 puntaa 16 shillinkiä ja 2 dimeä, minkä lisäksi varustamiskulut olivat 8 075 puntaa.
Palvelus
Alus liitettiin Ranskan laivastoon marraskuussa nimellä L'Annibal. Tammikuussa 1821 aluksen mastot poistettiin ja se sijoitettiin Touloniin. Runko romutettiin 1824.
Puistotikkukoi
Puistotikkukoi (Caloptilia robustella) on Gracillariidae-heimoon kuuluva perhoslaji. Lajin siipiväli on 10–13 senttimetriä. Puistotikkukoi on erikoistunut vaahteraan.
Edvin Ozolin
Edvīns Ozoliņš (, 12. helmikuuta 1939 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on entinen neuvostoliittolainen pikajuoksija, olympiamitalisti ja Euroopan mestaruusmitalisti pikaviesteissä. Ozoliņš oli etniseltä taustaltaan latvialainen. Urheilu-uransa aikana Neuvostoliitossa hänen nimestään käytettiin venäläistä muotoa Edvin Sigizmundovits Ozolin ja ulkomailla esiintyessä Edvin Ozolin.
Seuraavana vuonna 1961 Ozoliņš uusi tuplamestaruuden. Kaikkiaan hän saavutti vielä vuosien 1962, 1963 ja 1966 Neuvostoliiton 100 metrin mestaruuden sekä vuoden 1963 200 metrin mestaruuden. Vuoden 1961 universiadeissa Sofiassa Neuvostoliiton joukkue, jossa Bartenjev oli mukana jo olympialaisissa, sai mestaruuden. Ozoliņš otti vuoden 1963 universiadeissa Porto Allegressa henkilökohtaisen mestaruuden 200 metrillä ja hopeaa 100 metrillä. Tokion olympialaisissa Ozoliņš oli myös mukana. Henkilökohtaisilla matkoilla 100 ja 200 metrillä hän eteni alkueristä puolivälieriin, joissa tie nousi pystyyn. Neuvostoliiton pikaviestijoukkue, johon Ozoliņškin kuului, eteni loppukilpailuun sijoituksen ollessa viides.
Ozoliņšin ura jatkui vielä vuoteen 1968 asti. Hän saavutti vuonna 1965 ja 1966 maansa 200 metrin mestaruuden, joita hän saavutti urallaan kaikkiaan kolme. 100 metrillä tuli mestaruus vielä 1966 eli hänellä oli näin kuusi matkan mestaruutta. Seuransa Leningradin Burevestnikin joukkueessa hän oli voittamassa maansa pikaviestimestaruutta vuonna 1968. Budapestissä järjestettiin vuonna 1965 universiadit, joissa Ozoliņš uusi 200 metrin mestrauutensa ja oli hopeaa voittaneessa Neuvostoliiton pikaviestijoukkueessa. Vuoden 1966 EM-kisoissa Budapestissä Neuvostoliiton joukkue, johon Ozoliņš kuului, saavutti pikaviestissä hopeaa Ranskan voittaessa.
Lemmikki
Lemmikki voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Kaunis elämä (televisiosarja)
Kaunis elämä on AVA-kanavalla esitetty suomalainen dokumetaarinen realitysarja, jossa eri missikisojen voittajat eri vuosikymmeniltä kertoivat elämästään ja urastaan. Ohjelmassa olivat mukana Lenita Airisto, Riitta Väisänen, Heidi Sohlberg, Tarja Smura, Lotta Näkyvä, Karita Tykkä, Pia Lamberg ja Lola Odusoga.
Sarjan ohjelmaidean oli alun perin keksinyt Riitta Väisäsen. Ohjelma kuvattiin joulukuussa 2017 Vanajanlinnassa. Miss Universumiksi vuonna 1975 valittua Anne Pohtamoa kysyttyyn myös mukaan ohjelmaan, mutta hän joutui kieltäytymään sillä hän oli matkoilla ohjelman kuvausten aikana.
Ohjelman kertojaäänenä toimi Kalle Lindroth.
Kalevi Sipola
Kalevi Sipola (s. 1946) on suomalainen Kemissä asuva kirjailija, joka on julkaissut novelleja ja saturomaanin.
Sipola on esiintynyt Suomen kansan uusia runoja -julkaisussa, Kaltio -lehdessä ja useissa eri antologioissa. Hänen esikoisteoksensa Ristiinnaulitut ilmestyi 2012. Sipola on eläkkeellä oleva paperitehtaan laitosmies.
Thornycroftin M-luokka
Thornycroftin M-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kuuden vuosina 1914-1916 valmistuneen hävittäjän muodostama alusluokka. Alukset palvelivat ensimmäisessä maailmansodassa ja ne myytiin romutettavaksi pian sodan päätyttyä.
Suunnittelu
Alukset poikkesivat suuresti Amiraliteetin M-luokan aluksista, vaikka lähtökohdat olikin Amiraliteetti määritellyt. Aluksilla oli kolme savuhormia, mutta keskimmäinen oli paksumpi kuin kaksi muuta. Keskilaivaan sijoitettu nelituumainen oli siirretty toisen ja kolmannen savuhormin väliin. HMS Patriotille oli lisäksi asennettu sulkupallon kuljetusmahdollisuus
Thornycroft valmisti lisäksi kuusi alusta Amiraliteetin M-luokan mukaisina, joista HMS Michael, HMS Milbrook, HMS Minion ja HMS Munster tilattiin 20. syyskuuta 1914 sekä 20. marraskuuta 1914 tilatut HMS Nepeanin ja HMS Nereuksen.
Kari Lehtinen (muusikko)
Kari Sakari ”Pitkä” Lehtinen (20. syyskuuta 1945 – 3. maaliskuuta 2014 ) oli suomalainen muusikko. Hän oli Sleepy Sleepers -yhtyeen basisti 1975–1985. Muita yhtyeitä olivat The Charlies, jota hän oli perustamassa 1960-luvun puolivälissä, ja Turo’s Hevi Gee. Hän soitti myös Dave Lindholm ja Launeen K -yhtyeessä.
Lehtinen kuoli syöpään.
Arrojadoa
Arrojadoa on kaktuskasvisuku, joka on nimetty Miguel Arrojado Lisboan kunniaksi. Hän tutki Brasiliassa kasveja 1900-luvun alussa. Sukuun kuuluu viisi pylväsmäistä lajia, joista yksi on risteymäalkuperää. Suvun kasvit ovat tullet harrastajien keskuudessa suosituiksi ja ovat suhteellisen helppohoitoisia.
Suvun lajit kasvavat luonnonvaraisina Itä-Brasiliassa.
Tuntomerkit
Arrojadoa-kaktukset ovat matalia, pensasmaisia, tyvestään vähän haarovia, pystykasvuisia tai suikertavia. Juuret ovat joillakin mukulallisia. Varsi on hoikka, liereä, joskus nivelikäs, vihreä ja jopa kahden metrin mittainen. Harjuja siinä on 7–17, ja niissä on tiheästi areoleja. Piikit pieniä, usein sukasmaisia.
Varren päähän kehittyy niin sanottu kefalio, jossa kukat sijaitsevat. Kefalio on rengasmainen ja kiertää varren ympäri, ja siinä on valkoista villakarvaa ja punertavia sukasia. Varsi jatkaa kasvuaan kukinnan jälkeen kefalion yli. Kukat ovat usein ryhmissä ja avoinna päivisin lintujen pölytettävinä. Väri vaihtelee; on punaisia, vaaleanpunaisia, purppuraisia, violetteja, keltaisia tai valkoisia kukkia. Muodoltaan kukat ovat putkimaisia, jopa 4,5 senttimetriä pitkiä. Kukkaperä ja pohjusmalja ovat karvattomia ja piikittömiä. Hedelmä on marjamainen, pallomainen tai lähes päärynämäinen ja paljaspintainen, väriltään purppurainen, ruusun- tai kirkkaanpunainen, ja mehukas malto on valkeaa. Hedelmän halkaisija on enintään kaksi senttiä. Siemenet ovat soikeita – päärynämäisiä, mustia, kyhmyisiä ja pieniä (enintään 1,5 mm pitkiä).
Lajit
Andersonin mukaan suvun lajit ovat :
Noah (vuoden 2014 elokuva)
Noah on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Darren Aronofskyn ohjaama yhdysvaltalainen elokuva, jonka on käsikirjoittanut Aronofsky ja John Logan. Elokuvan pääosissa ovat Russell Crowe, Anthony Hopkins, Jennifer Connelly, Douglas Booth, Logan Lerman, Emma Watson ja Ray Winstone.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 28. maaliskuuta 2014 ja Suomessa 4. huhtikuuta 2014.
Elokuva kertoo Raamattuun löyhästi perustuvan tarinan Nooasta, joka saa Jumalalta tehtäväkseen rakentaa arkin. Sen avulla hänen tulee pelastaa viattomat eläimet tulevalta vedenpaisumukselta.
HMS Chivalrous
HMS Chivalrous (viirinumero ?) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Ch-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin William Denny and Brothersilta Dumbartonista, missä köli laskettiin 27. marraskuuta 1943. Alus laskettiin vesille 22. kesäkuuta 1945 ja valmistui 13. toukokuuta 1946.
Palvelus
Alus myytiin 1954 Pakistanille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä PNS Taimur.
Castagniers
Castagniers on kunta Kaakkois-Ranskassa Alpes-Maritimesin departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Se sijaitsee Var-joen varrella noin 16 kilometriä Nizzasta pohjoiseen.
Castagniers on perinteistä oliivinviljelyaluetta. Siellä sijaitsee oliiviöljypuristamo, joka on toiminut vuodesta 1250 lähtien.
pienoiskuva|vasen|Notre-Dame-de-la-Paix’n luostari Kunnassa on vuonna 1865 perustettu Notre-Dame-de-la-Paix’n sisterssiläisluostari.
Rauni Äärelä-Vihriälä
Rauni Äärelä-Vihriälä (s. 1982) on sodankyläläinen luokanopettaja ja saamen kielen opettaja. Äärelä-Vihriälä on toiminut saamelaisyhdistystoiminnassa Rovaniemellä ja Vuotsossa ja oli saamelaiskäräjien Sodankylän edustajana kaksi käräjäkautta. Hän ollut mukana perustamassa pohjoissaamenkielistä kielipesää Rovaniemelle ja Sodankylän kirkonkylään. Äärelän väitöskirja tarkasteli saamenkielisen kielipesän toiminnan toteuttamista saamelaisessa varhaiskasvatuksessa.
Georthocladius platystylus
Georthocladius platystylus on surviaisääskilaji. Lajista on löydetty ainoastaan koirasyksilöitä ja se kuvattiin tieteelle Kaliforniassa vuonna 1983.
Lajin ainoa tunnettu esiintymispaikka Euroopassa on Turun Pomponrahkan suoalueella, josta se löydettiin kesäkuussa 2011 kaksisiipislajiston maastokartoituksien yhteydessä. Euroopasta tunnetaan lisäksi yksi lisääntyvä saman suvun laji, mutta se lisääntyy neitseellisesti ja vain naaraita on löydetty.
Jevgeni Ryžkov
Jevgeni Aleksandrovitš Ryžkov on kazakstanilainen uimari ja MM-mitalisti. Hän on erikoistunut rinta- ja sekauintiin. Ryžkov voitti Shanghain lyhyen radan MM-kilpailuista 2006 pronssia 200 metrin rintauinnista, maanmiehensä Vladislav Poljakovin ja Australian Brenton Rickardin jälkeen.
Hän on edustanut kotimaataan yhteensä kaksissa olympialaisissa, vuosina 2004 ja 2008, parhaana sijoituksenaan 25. tila 200 metrin sekauinnissa. Ryžkov on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 80 kilogrammaa.
Johoren sulttaanikunta
Johoren sulttaanikunta on yksi Malesian yhdeksästä perinteisestä sulttaanikunnasta. Johoren sulttaanikunta perustettiin vuonna 1511, kun Malakan sulttaanikunnan sulttaani pakeni portugalilaisia valloittajia Malakan niemimaan eteläosiin. Laajimmillaan 1700-luvun lopulla Johoren sulttaanikunnan alueisiin kuuluivat nykyinen Malesian Johorin osavaltion alue, Singapore ja Indonesiaan kuuluvat Riausaaret.
Johoren sulttaanikunta liittyi 1948 Malaijan federaatioon, jolloin sulttaanikunnasta muodostui Johorin osavaltio. Federaatio itsenäistyi Britanniasta 1957.
Malakan kukistuminen ja Johoren perustaminen
Malakan sulttaanikunta oli 1400-luvulla Malaijien saaristoa hallinnut kuningaskunta. Malakan vaikutuspiiriin kuuluivat Malakan niemimaan alue ja Sumatran saaren itärannikko. 1500-luvun alussa portugalilaiset saapuivat Kaakkois-Aasiaan mausteiden houkuttelemina. Heidän tavoitteenaan oli saada haltuunsa maustekaupan monopoli. Portugalilaiset hyökkäsivät Malakaan ja valloittivat sen vuonna 1511. Malakan viimeinen sulttaani Mahmud Shah pakeni portugalilaisten valloituksia Malakan niemimaan eteläkärkeen, mihin hän perusti Johoren sulttaanikunnan. Malakan viimeisen sulttaanin poika Mazaffar taas pakeni Malakasta pohjoiseen, mihin hän perusti Perakin sulttaanikunnan.
Acehlaiset tekivät sulttaani Iskandar Mudan hallituskaudella vuosina 1607-1636 ryöstöretkiä Malakan niemimaalla myös Johoreen Acehin vallan vahvistamiseksi. Portugalilaisia Aceh ei kuitenkaan pystynyt kukistamaan. 1600-luvulla alueelle saapuivat myös hollantilaiset. Johore liittoutui hollantilaisten kanssa vuonna 1641, kun hollantilaiset ajoivat portugalilaiset pois Malakan niemimaalta.
Johore-Riau
Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian vallattua suuria alueita Malaijien saaristossa Malakan niemimaalle virtasi bugislaisia siirtolaisia Sulawesiltä. Niemimaalle tuli myös siirtolaisia toisesta suunnasta, kun sumatralaiset minangkabaut levittäytyivät mantereen puolelle.
Johore kärsi 1600-luvun lopulla sisäisistä kiistoista, joita ulkomaalaiset käyttivät hyväkseen. Vuonna 1699 maan ylimykset murhasivat maan kieroutuneen sulttaani Mahmudin. Sulttaanin murhasta sai alkunsa erikoinen tapahtumaketju. Mahmud oli Malakka-Johoren kuningassuvun viimeinen jäsen ja häntä seurasi sulttaanina pääministeri eli bendahara, Abdul Jalil. Johoren ylhäisö oli kuitenkin niin tyytymätön maan asioiden tilaan, että Abdul Jalilin tilalle onnistui nousemaan sulttaaniksi sumatralainen minangkabau-ruhtinas Raja Kecil, jonka onnistui nousta valtaan vuonna 1717 väittäen olevansa murhatun sulttaani Mahmudin poika.
Minangkabaupäällikön valtaa eivät taas hyväksyneet bugisit. Bugis-johtaja Daing Parani liittoutui syrjäytetyn Abdul Jalilin kanssa ja pakotti lopulta Raja Kecilin pakenemaan Johoresta. Hänen tilalleen sulttaaniksi nousi Abdul Jalilin poika Sulaiman. Todellista valtaa Johoressa käyttivät kuitenkin bugis-siirtolaiset. Maan uuden dynastian pääpaikka ei sijainnut myöskään Malakan niemimaan mantereella, vaan Riausaarilla, jotka nykyisin kuuluvat Indonesiaan.
Riausaaret kukoistivat bugishallinnon alaisuudessa ja saarista tuli merkittävä gambiirin viljelyalue. Vuonna 1784 hollantilaiset valtasivat Riaun ja valtakunta jakautui kahtia.
Brittiläisten tulo
1800-luvun alussa Britannia alkoi myös havitella itselleen vahvempaa jalansijaa Kaakkois-Aasiassa. Brittiläinen Thomas Stamford Raffles etsi uutta kauppatukikohdan paikkaa Malakan niemimaan eteläkärjestä. Aluetta hallitsi Johoren sulttaani, jolta Raffles hankki oikeuden perustaa uusi kauppatukikohta Singaporen saarelle, vuonna 1819. Samaan aikaan Johoressa oli käynnissä vallanperimyskiista. Raffles hankki oikeuden Singaporeen sulttaani Tengku Husseinilta. Hänen valtaansa ei kuitenkaan tunnustettu, sillä Britannia ja Hollanti olivat jo tunnustaneet sulttaaniksi edellisen sulttaanin nuoremman pojan Abdul Rahmanin. Raffles ryhtyi kuitenkin tukemaan vanhempaa poikaa Husseinia, jonka hän julisti Johoren lailliseksi sulttaaniksi.
Sture Stork
Sture Henrik Stork (25. heinäkuuta 1930 Saltsjöbaden – 27. maaliskuuta 2002 Trångsund) oli ruotsalainen purjehtija. Hän voitti 5.5mR-luokassa kultaa Rush V:llä vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa ja sai lisäksi hopeaa Rush VII:llä vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa.
Milwaukee Brewers (AA)
Milwaukee Brewers oli yhdysvaltalainen lyhytaikainen Major League Baseball -joukkue. Se pelasi kaudella 1890 Western Association -liigassa ja kaudella 1891 Western Leaguessa, mutta elokuussa se korvasi American Association -liigassa pelanneen Cincinnati Kelly's Killersin. Joukkue ennätti pelata 36 ottelua, joista se voitti 21 ja sen voittosuhde oli liigan kolmanneksi paras.
Kauden 1891 jälkeen American Association lakkautettiin ja samoin kävi myös Brewersille.
Tristan Scherwey
Tristan Scherwey (s. 7. toukokuuta 1991 Wünnewil-Flamatt, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa National League A:n SC Bernissä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Elite Prospects -sivuston Ulf Anderssonin vuonna 2013 tekemän analyysin mukaan Scherwey on nopea laitahyökkääjä, jolla on hyvät kädet. Hän ei ole kovin isokokoinen, mutta pelaa kuitenkin varsin röyhkesti ja työteliäästi.