cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pistekirjoitus
right|thumb|Puuhun kaiverretut merkit ⠏ ⠗ ⠑ ⠍ ⠊ ⠑ ⠗ muodostavat ranskankielisen sanan premier, 'ensimmäinen'. thumb|180px|Sana "[[sake" kuten kirjoitettu japanilaisella pistekirjoituksella oluttölkkiin.]] Pistekirjoitus eli braille on ranskalaisen Louis Braillen kehittämä, sormin luettava kohokirjoitusjärjestelmä, jota käyttävät sokeat ja hyvin heikosti näkevät. Suomessa pistekirjoitusta käyttää 1 500—2 000 ihmistä. Pistekirjoitus on kansainvälinen eli periaatteiltaan samanlainen kaikkialla maailmassa.
Kirjoitusjärjestelmänä se perustuu kuuteen pisteeseen, jotka mahtuvat yhtäaikaisesti sormenpään alle. Nämä kuusi pistettä ryhmittyvät suorakulmion muotoon siten, että ylinnä on kaksi pistettä vierekkäin, näiden alla jälleen kaksi pistettä vierekkäin ja viimeiset kaksi näiden alla. Suorakulmion kuudesta pisteestä muodostetaan kohokuvioinen merkki poistamalla yksi tai useampia pisteitä. Merkkejä voidaan näin tehdä 64 erilaista, kuten aakkoset ja välimerkit. Osa pistemerkeistä tehdään yhdistämällä kaksi merkkiä tai useampi rinnakkain.
Tietokoneeseen liitettävissä pistekirjoitusnäytöissä käytetään 8-pisteen järjestelmää, joka kuitenkin perustuu 6-pisteen järjestelmään. Erona on se, että lisämerkit (isoaakkosen merkki ja numeromerkki) sijoitetaan 8-pisteen järjestelmässä suorakaiteen alimpiin pisteisiin kirjain-symbolin alle, kun ne 6-pisteen järjestelmässä sijoitetaan kirjain-symbolin eteen. Tällä keinolla vapautetaan pistenäytön kirjoitusriviltä sivuttaissuuntaisesti tilaa enemmän sanoille ja lausekkeille.
Historia
Ranskalainen Louis Braille kehitti pistekirjoituksen lokakuussa vuonna 1824 Charles Barbierin kehittämän yökirjoituksen pohjalta, jossa aakkosia symboloivat rinnakkaiset pistejonot. Vuoteen 1829 mennessä Louis Braille oli luonut pisteille lisäksi nuottijärjestelmän ja matemaattiset merkit. Järjestelmä levisi myös naapurimaihin. Suomessa pistekirjoitusta on opetettu 1860-luvulta lähtien, jolloin Suomen ensimmäiset sokeidenkoulut perustettiin.
Muita kohokirjoitusjärjestelmiä 1800-luvulla olivat olleet Moonin kirjoitus ja reliefkirjoitus.
Pistekirjaimet ja -numerot
Pistekirjoitus perustuu kuuteen pisteeseen, jotka ryhmittyvät suorakulmion muotoiseksi kohokuvioksi. Tämän suorakulmion kanta ja kannan vastainen sivu muodostuvat kumpikin kahdesta pisteestä, kun taas pystysuuntaiset sivut muodostuvat kolmesta pisteestä. Suorakulmion pisteet on nimetty numeroilla siten, että vasemman pitkän sivun pisteet ylhäältä alas lukien ovat pisteet 1, 2 ja 3 ja oikeanpuoleisen sivun pisteet ylhäältä alas lukien ovat 4, 5 ja 6. Aakkoset a—j muodostetaan suorakulmion ylimmillä ja keskimmäisillä pisteillä. Kun näihin lisätään samassa aakkosjärjestyksessä vasen alapiste eli piste 3, saadaan järjestyksessä kirjaimet k—t. Ja edelleen lisäämällä näihin piste 6 saadaan järjestyksessä kirjaimet u—z. Mutta w, å, ä ja ö poikkeavat edellä kerrotusta säännöstä ja muodostetaan hieman toiseen tapaan (ks. pisteaakkostaulukkoa alla).
8-pisteen järjestelmässä numeromerkki on lisäpiste 8. Tämä sijaitsee pisteen 6 alla (lisäpiste 7 sijaitsee pisteen 3 alla, ja se symboloi ison aakkosen merkkiä).
Unicode
Unicode-merkistöstandardissa pistekirjoitusmerkit ovat lohkossa Braille Patterns merkkikoodeilla U+2800–U+28FF (kymmen­järjestelmässä 10 240–10 495).
Tetovo
Tetovo on kaupunki Pohjois-Makedonian luoteisosassa Šarvuorten juurella. Kaupungissa on 75 651 asukasta (vuonna 2010), ja se on Tetovon kunnan keskuspaikka.
Tetovo tarkoittaa kirjaimellisesti ”Teton paikkaa”, ja legendan mukaan kaupunki nimettiin Tetovon käärmeistä puhdistaneen Teton mukaan. Tetovo perustettiin 1300-luvulla pieneksi asutuskeskukseksi Sveta Bogorodican kirkon ympärille. Makedonian jouduttua Osmanien valtakunnan osaksi Tetovosta tuli kauppa- ja sotilaskeskus ja kaupunkiin rakennettiin moskeijoita, kylpylöitä ja muita julkisia rakennuksia. Osmanien aikana kaupungin nimi oli Kalkandelen. 1800-luvulla ranskalainen matkailija Ami Bue arvioi kaupungin väkiluvuksi noin 4 500 henkeä. Makedonian kommunistinen puolue on perustettu 19. maaliskuuta 1943 Tetovossa.
Tetovossa on useita merkittäviä luostareita, kirkkoja ja moskeijoita. Viimeisistä kuuluisin on todennäköisesti Maalattu eli Aladzhan moskeija, joka on rakennettu vuonna 1459. Suurin osa Tetovon asukkaista kuuluu Pohjois-Makedonian albaanivähemmistöön. Kaupungissa on kaksi yliopistoa.
Lars Hordeel
Lars Henrikinpoika Hordeel (joskus myös Lasse tai Lauri, myös Hordel), (viimeistään 1540-luvulla Kokemäki - 6. kesäkuuta 1591 Kangasala) oli Ylä-Satakunnan ja Turun linnan vouti. Hän oli lähtöisin Kokemäen Ylistarosta ja kuului talonpoikaissukuun, joka nykyisin käyttää nimeä Horelli.
Syntymäkoti
Hänen isänsä oli Henrik Henrikinpoika Hordeel ja äitinsä Brita Juhanantytär, jonka suku kuului kokemäkiläiseen rälssiin. He saivat kolme poikaa, joiden nimet olivat Knut, Klemet ja Lars. Knut jäi kotitilalle, Klemet ryhtyi kauppiaaksi ja Lars astui kruunun palvelukseen.
Armeija
Lars aloitti virkauransa vuosina 1565–1566 toimimalla läntisellä Uudellamaalla tuomari Nils Boijen kirjurina ja sen jälkeen tuomarinsijaisena Raaseporissa vuosina 1567–1568. Boije omisti vuodesta 1563 Laakspohjan kartanon, jonka voutina Lars myös toimi. Sitten hän palveli armeijassa vuodesta 1569 alkaen suomalaisen ratsulippueen ratsumiehenä ilmeisesti Virossa. Hän yleni vuonna 1571 neljänneksenmestariksi (aliupseeri) ja sai palveluksen jälkeen palkkioksi neljä entistä luostaritilaa Kokemäeltä.
Virkaura
Virka Turun linnanvoutina takasi Larsille hyvän ja keskeisen aseman valtionhallinnossa, jonka oli Suomen hallinnollinen keskuspaikka. Sotapäällikkö Pontus De la Gardie, joka piti Turun linnassa hoviakin, avioitui Kaarinan ja Juhanan tyttären Sofia Gyllenhielmin kanssa. Tilanne oli Larsille edullinen ja hän arvosti sitä sanomalla, että hän olisi Pontus de la Gardien "köyhä, uskollinen, elinikäinen ystävä".
Hänen tärkeimpiä tehtäviään oli ilmeisesti huolehtia linnan uudistuksista ja esilinnan laajentamisesta. Kuninkaan määräyksestä toteutettu Turun tuomiokirkon korjaaminen 1580-luvulla saattoi olla hänen tehtävänsä. Hänellä oli myös joitakin sivutoimia. Hän toimi samaan aikaan Maskun kihlakunnantuomarina vuosina 1581–1584 ja Suomen autiotilatarkastajana vuosina 1583–1586.
Lars siirtyi 1580-luvun lopulla vaimonsa kanssa yhä enemmän asumaan Vääksyn kartanoa ja vietti yhä vähemmän aikaa virkatalossaan Turussa. Kuningas Juhana huomasi poissaolon vaikutukset ja nimitti vuonna 1590 tilalle virkaa tekevän linnanvoudin ja moitti tammikuussa 1591 Larsia viranhoidon laiminlyönneistä ja omien etujen ajamisesta. Lars ehti kuitenkin kuolla samana vuonna ennen kuin sai kokea tästä tulevat seuraukset.
Oma perhe
Kaarina Hannuntytär oli syntynyt vuonna 1537. Hänen isänsä oli Tukholman kirkkoherra Johannes Nicolai ja äiti Ingeborg Åkentytär Tott. Hän oli Juhana-herttuaan naimaton vaimo (rakastajatar). Heille syntyi Juhanan kanssa kolme lasta. Lapset olivat Sofia (nai Pontus De la Gardien ja k. 1583) sekä Julius ja Lukretia, jotka kuolivat nuorina. Juhana-herttua halusi kuitenkin naida Puolan kuninkaan sisaren Katarina Jagellonican ja meni hänen kanssaan naimisiin Vilnassa vuonna 1562. He muuttivat asumaan Turun linnaan ja Kaarina joutui väistymään sieltä pois. Juhana järjesti Kaarinan naimisiin Niilo (Klas) Andersinpojan Vestgöten kanssa, joka oli Juhanan uskollinen kamarijunkkari, ja he muuttivat Vääksyn kartanoon asumaan. Juhana ja Katariina alkoivat Turussa harjoittaa omaa ulkopolitiikkaa ja kuningas Erik XIV suuttui tästä. Erik hyökkäsi Suomeen ja piiritti Turun. Kun Juhana antautui ja vangittiin, vangittiin muun muassa Kaarinan aviomies Klas ja hänet mestattiin Tukholmassa vuonna 1563, koska oli ollut taistelussa Juhanan puolella. Kaarina jäi leskenä ja tuoreena äitinä asumaan Vääksyyn, jonka naapuriin Liuksialan kuninkaankartanoon Lars Henrikinpoika muutti 1572. Tätä ennen Juhana oli vapautettu vankeudesta ja huudettu Ruotsin kuninkaaksi vuonna 1568.
Kun Lars meni Kaarinan kanssa naimisiin vuonna 1572, hän sai liiton mukana neljä ottolasta. Niistä kolme olivat Juhanan lapsia ja yksi Klasin lapsi. Larsin ensimmäinen tytär Anna Larsintytär syntyi heti seuraavana vuonna 1573. Anna nai Novgorodin komendantin Hans Boije af Gennäsin (kuoli 1617) ja kuoli itse vuonna 1646 Pohjassa Uudellamaalla. Toinen tytär oli Brita Larsintytär, joka kuoli 1608.
Muuta
Joskus esitetty väite, että Lars Henrikinpoika Hordeel olisi kuulunut siihen lautakuntaan, joka tuomitsi Klas Andersinpojan Vestgöten kuolemaan 1563, on selvästi virheellinen ja johtuu kahden eri Lars Henrikinpojan sekoittamisesta toisiinsa.
Bojan Križaj
Bojan Križaj (s. 3. tammikuuta 1957 Kranj, Slovenian KT) on Jugoslaviaa urallaan edustanut slovenialainen alppihiihtäjä.
Križaj'n uran ainoa aikuisten arvokisamitali tuli vuoden 1982 Schladmingin maailmanmestaruuskilpailuiden pujottelusta, jossa hän sijoittui hopealle. Hän oli osallistunut jo vuoden 1974 St. Moritzin MM-kilpailuihin sijoittuen pujottelussa sijalle 13. Lake Placidin olympialaisissa Križaj jäi suurpujottelun pronssimitalistista Itävallan Hans Ennistä vain 0,02 sekunnin päähän. Kotikisoissaan Sarajevon olympialaisissa 1984 Križaj oli pujottelun seitsemäs ja suurpujottelun yhdeksäs. Hän sijoittui vielä MM-kilpailuissa 1985 pujottelussa 5:ksi ja suurpujottelussa 8:ksi, sekä 1987 pujottelussa 6:ksi. Hän joutui jättämään vuoden 1988 Calgaryn talviolympialaiset väliin, koska loukkaantui juuri ennen kisoja.
Križaj voitti kahdeksan maailmancupin pujottelun osakilpailua ja oli yhteensä 33 kertaa palkintokorokkeella. Hän voitti pujottelun maailmancupin kaudella 1986-1987 ja sijoittui kokonaiskilpailussa neljänneksi kaudella 1979-1980.
Križaj valittiin Slovenian vuoden miesurheilijaksi yhteensä viisi kertaa. Hän lopetti uransa vuonna 1988.
Viking Press
Viking Press on yhdysvaltalainen kirjankustannusyhtiö, joka on vuodesta 1975 kuulunut Penguin Groupin omistukseen. Sen perustivat New Yorkissa 1925 Harold K. Guinzburg ja George S. Oppenheim.
Kustannusyhtiö on julkaissut monien merkittävien kirjailijoiden teoksia. Neljä sen kirjailijaa on saanut Nobelin kirjallisuuspalkinnon
Kustantamon kirjailijoiden saamia merkittäviä palkintoja:
Nadja Jnglin-Kamer
thumb|Nadja Jnglin-Kamer Nadja Jnglin-Kamer (o.s. Kamer, s. 23. heinäkuuta 1986) on sveitsiläinen alppihiihtäjä.
Kamerin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Santa Caterinan syöksylaskussa 7. tammikuuta 2005. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelussa tammikuussa 2008 oltuaan lopputuloksissa 25:s. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa Kamer saavutti Haus im Ennstalin syöksylaskussa tammikuussa 2010 oltuaan toinen. Toisen kerran hän pääsi palkintokorokkeelle oltuaan kolmas Cortina d'Ampezzon syöksylaskussa. Kaudella 2010–2011 hän sijoittui toiseksi Val d'Iseren ja kaudella 2011–2012 Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa. Kaudella 2012–2013 hän oli kolmas Val d'Iseren syöksylaskussa.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Kamer oli syöksylaskussa 19:s. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui supersuurpujottelussa 13:nneksi ja syöksylaskussa 14:nneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli syöksylaskussa neljäs ja Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 seitsemäs.
Niin kaikki on kuin ennenkin – levytyksiä vuosilta 1974–1975
Niin kaikki on kuin ennenkin – levytyksiä vuosilta 1974–1975 on Jukka Kuoppamäen 5. syyskuuta 2014 julkaistu kahden CD-levyn kokoelma-albumi, joka sisältää hänen materiaaliaan vuosilta 1974–1975. Albumi sisältää kokonaisuudessaan Kuoppamäen studiolevyt Aurinkomaa (1974), Väinämöinen (1974) ja Viivy vielä hetki (1975). Lisäksi mukana on joitakin pelkästään kokoelmilla ja singleillä julkaistuja kappaleita.
Luettelo Valkeakosken julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Valkeakosken julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Valkeakosken kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Valkeakosken kaupunkiin on liitetty Sääksmäen kunta.
Tekken 3
Tekken 3 on Namcon kehittämä ja julkaisema Tekken-pelisarjaan kuuluva tappelupeli. Peli on Tekken-sarjan viimeinen julkaisu PlayStationille. PlayStation-versiota on laajasti arvostettu ja sitä pidetään yhtenä genrensä parhaista peleistä.
Pelaaminen
Tekken 3 sisältää saman taisteluidean kuin edeltäjänsä, mutta pelisysteemiä on muokattu. Graafiset ja pelin sisäiset ominaisuudet ovat muuttuneet radikaalisti. Peliin on tuotu 15 uutta hahmoa, siihen on lisätty modernimmat musiikit, peliä on kehitetty nopeatempoisemmaksi sekä realistisemmaksi. Sivuttaisliikkeet on lisätty jokaiselle hahmolle.
Pelin hahmoja on yritetty tasapainottaa ja kaikki pelin sisäiset hahmojen edut on poistettu (esimerkkinä Kazuya Mishiman sivuttaisliikeuniikki Tekken 2:ssa).
Juoni
Yakushiman pikkukylässä, Jun Kazama tuntee Ogren läsnäolon lähestyvän ja sanoo pojallensa Jin Kazamalle, että hänen tulisi mennä isoisänsä Heihachi Mishiman luo, jos jotain tapahtuu. Jinin viidentenätoista syntymäpäivänä Ogre hyökkäsi Yakushimaan, tappaen viattomia kyläläisiä. Jin yrittää taistella Ogrea vastaan, mutta hänestä ei ole vastusta, ja menettää tajuntansa. Pian, Jin herää ja huomaa, että hänen lapsuudenkotinsa oli tuhottu, ja äiti kadonnut. Jin muisti äitinsä Junin sanat, ja meni Heihachi Mishiman luo, pyytäen, että hän kouluttaisi hänestä taistelijan. Heihachi hyväksyi pyynnön. Neljä vuotta sen jälkeen, Jinistä on kasvanut vaikuttava taistelija, ja valmistautuu kohtaamaan Ogren ja kostamaan äitinsä puolesta. Heihachi järjestää kolmannen King of Iron Fist -turnauksen houkutellakseen Ogren esille.
Lopulta Ogre ilmestyy ja Paul Phoenix voittaa hänet. Paul lähtee kotimatkalle ja luulee voittaneensa turnauksen, mutta Ogre muuttuukin oikeaan hirviömäiseen muotoonsa. Jin tuhoaa hirviön ja voittaa turnauksen. Jin kuitenkin huomaa pian tulleensa Heihachin pettämäksi kun Tekken Forcen sotilaat avaavat tulen häntä kohti, ja Heihachi itse ampuu viimeistelevän laukauksen Jinin päähän. Kuitenkin Jinin sisällä asunut Devil-geeni herättää Jinin henkiin. Muuttunut Jin heittää Heihachin pois tieltään ja lentää pois.
Nakayaman lemma
Nakayaman lemma tai Nakajaman lemma on kuuluisa kommutatiivisen algebran äärellisviritteisia moduleja koskeva tulos.
Olkoon (A,m) paikallinen rengas ja M äärellisviritteinen A-moduli. Tällöin ehdosta M=mM seuraa M=O. Yleisemmin sama pätee jos ehdosta M=IM seuraa M=O, missä I on M:n ideaali, jolle. Nakayaman lemmassa A:n äärellisviritteisyys on oleellista: Esimerkiksi olkoon paikallinen rengas. Selvästi, mutta , sillä ei ole äärellisviritteinen A:n suhteen.
Colosseum (yhtye)
Colosseum on englantilainen vuonna 1968 elo-syyskuussa perustettu jazz-rock in uranuurtajayhtye, joka yhdisti bluesia, rockia ja jazzimprovisaatiota.
Alkuvaiheet 1968–1971
Colosseumin kaksi ensimmäistä esiintymistä olivat Scene Two -klubissa Scarboroughissa 11. ja 12. lokakuuta 1968. Joulukuun 17. päivänä Colosseum äänitti vaikutusvaltaiseen BBC Radio Onen DJ John Peelin Top Gear radio-ohjelmaan muutamia kappaleita, mikä antoi yhtyeelle arvokasta julkisuutta.
Ensimmäinen albumi, "Those Who Are About To Die Salute You", julkaistiin Philipsin Fontana-levymerkillä maaliskuussa 1969. Levy nousi sijalle 15 Britannian albumilistoilla vuonna 1969. Maaliskuun 19. päivänä, pari päivää ennen albumin julkistusta, yhtye esiintyi Tom Parkinsonin tuottamassa ja Colourtel TV Productionsin kuvaamassa ohjelmassa "Super Show", jossa olivat myös Modern Jazz Quartet, Led Zeppelin, Jack Bruce, Roland Kirk Quartet, Eric Clapton, Steve Stills, Juicy Lucy.
Kolmas albumi, "The Grass Is Greener", julkaistiin huhtikuussa 1970 vain USAssa Dunhill-levymerkillä. Siinä oli muutama jo Valentyne Suitella ollut kappale ja uusia kappaleita, joissa kaikissa laulusolistina ja kitaristina oli Clem Clempson. Vain yksi kappale oli julkaistu sellaisenaan jo Valentyne Suitella, "Elegy", jossa lauloi James Litherland.
Colosseum esiintyi Suomessa ensimmäisillä Ruisrock-festivaaleilla Turun Saaronniemessä 22. elokuuta 1970.
Neljäs albumi, "Daughter of Time", julkaistiin marraskuussa 1970 Vertigo-levymerkillä. Albumi oli viisi viikkoa Britannian albumilistoilla ja nousi sijalle 23.
Syyskuussa 1971 Colosseum julkaisi viidennen albuminsa, tupla-albumin "Colosseum Live" Bronze-levymerkillä. Albumi oli kuusi viikkoa Britannian albumilistoilla ja nousi sijalle 17. Albumin äänitykset tehtiin konserteissa maaliskuussa 1971 Manchesterin yliopistolla ja Big Apple Klubilla Brightonissa. Yhtyeen johtaja Jon Hiseman vaikuttui aiemman Manchesterin esiintymisen tunnelmasta niin paljon, että yhtye palasi viisi päivää myöhemmin soittamaan ilmaisen konsertin, joka äänitettiin albumiksi.
Yhtyeen alkuvaiheen viimeinen keikka oli Sheffieldin yliopistolla 23. lokakuuta 1971. Yhtyeen hajoaminen julkaistiin Melody Maker -lehdessä 6. marraskuuta 1971.
Väliaika 1971–1994
Colosseumin hajoamisen jälkeen rumpali Jon Hiseman perusti Tempest-yhtyeen (1972–1974) yhdessä basisti Mark Clarken kanssa, joka ehti välillä soittaa joulu-tammikuussa vuodenvaihteessa 1971-1972 Uriah Heep -yhtyeessä Englannin, Italian ja USAn kiertueilla. Dave Greenslade puolestaan perusti Greenslade-yhtyeen (1972–1976) alkuperäisen Colosseum-basisti Tony Reevesin kanssa. Clem Clempson siirtyi Humble Pie -yhtyeeseen Peter Framptonin tilalle. Dick Heckstall-Smith jatkoi soolourallaan, ja Chris Farlowe liittyi Atomic Rooster -yhtyeeseen. Tempestin jälkeen Jon Hiseman perusti uusien muusikkokavereiden (mm. Gary Moore ja Don Airey) kanssa fuusiojazzia soittaneen Colosseum II -yhtyeen (1975–1978). Tämä yhtye teki Andrew ja Julian Lloyd Webberin kanssa Variations-albumin, joka nousi Britannian albumilistoilla toiseksi vuonna 1978.
Jon Hiseman ja hänen vaimonsa Barbara Thompson soittivat vuodesta 1974 alkaen saksalaista Süddeutscher Rundfunk in TV-ohjelmaa varten jazz-muusikoitten perustamassa United Jazz + Rock Ensemble -orkesterissa vuoteen 2002, sen toiminnan päättymiseen saakka. Jon Hiseman soitti myös Barbara Thompsonin Paraphernalia-yhtyeessä sen perustamisesta alkaen.
Uudelleensyntyminen 1994–2015
Vuonna 1994 Colosseum jatkoi toimintaansa lähes 23 vuoden tauon jälkeen samassa kokoonpanossa, jossa se hajosi vuonna 1971. Reunion-konsertti järjestettiin Saksassa Freiburgin ZMF-festivaaleilla 24. kesäkuuta 1994. Toinen esiintyminen 15.10.1994 Kölnin E-Werkissä kuvattiin ja esitettiin saksalaisessa WDR Rockpalast -ohjelmassa. Esiintyminen julkaistiin ensin myös VHS-kasettina ja myöhemmin DVD-muodossa vuonna 2003. Uudelleensyntymisensä jälkeen Colosseum julkaisi myös lukuisia uusia CD-levyjä.
Vuodesta 1995 alkaen Colosseum teki monia laajoja Euroopan kiertueita. Suomessa Colosseum esiintyi toisen kerran 9.7.1995 Ruisrockissa sen 25-vuotisfestivaaleilla.
Alkuperäinen saksofonisti Dick Heckstall-Smith kuoli 17. joulukuuta 2004, ja hänen tilalleen pysyväksi jäseneksi tuli rumpali Jon Hisemanin saksofonistivaimo Barbara Thompson. Hän oli jo aiemmin ollut yhtyeessä Dick Heckstall-Smithin sijaisena hänen sairasteltuaan. Vuonna 2005 järjestettiin kolme Dick Heckstall-Smithin muistokonserttia, joista ensimmäinen oli Hampurissa 28.5.2005 ja kaksi muuta Englannissa. Syyskuun 24. päivänä 2005 Colosseum soitti blueskonsertissa Moskovassa.
Helmikuussa 2007 yhtye esiintyi Tokiossa, ja kesällä 2007 julkaistiin "Colosseum Live05" -CD vuoden 2005 kiertueella tehdyistä äänityksistä.
Lokakuussa 2010 julkaistiin Jon Hisemanin musiikillisesta elämästä laajasti kertova Martyn Hansonin kirjoittama kirja "Playing The Band – The Musical Life of Jon Hiseman". Kirja kertoo paljon myös Colosseum-yhtyeen vaiheista.
Vuonna 2011 Colosseum teki 22 konsertin "Summer 2011" -kiertueen Saksassa, Italiassa, Itävallassa, Suomessa ja Puolassa. Suomessa Colosseum esiintyi kolmannen kerran Äänekosken Keitelejazzeilla lauantaina 23.7.2011. Tämän jälkeen kiertue jatkui vielä Puolassa Slupskissa 5. Legends of Rock -festivaaleilla lauantaina 13. elokuuta 2011 ja päättyi Saksassa 22. Zappanale-festivaaleilla Bad Doberanissa lauantaina 20. elokuuta 2011. Yhtyeen johtajan, Jon Hisemanin, heti konsertin jälkeen antaman haastattelun mukaan tämä oli yhtyeen toistaiseksi viimeinen keikka, lähinnä saksofonisti Barbara Thompsonin terveydentilan takia.
Helmikuun 13. päivänä 2014 julkaistiin tieto 24 konsertin Euroopan kiertueesta aikavälille 23.10.–23.11.2014. Kiertueella julkaistiin myös Colosseumin uusi studioalbumi "Time on our side" sekä CD- että LP-muodossa. CD:ssä on bonuskappaleena Jack Brucen Morning Story liveversiona. Myöhemmin julkaistiin vielä tieto neljästä lisäkonsertista helmikuussa 2015 Britanniassa, minkä jälkeen ilmoitettiin vielä viidestä lisäkonsertista Keski-Euroopassa helmikuun alussa 2015.
Colosseumin jäähyväiskonsertti oli 28.2.2015 Lontoossa loppuunmyydyssä Shepherd’s Bush Empiressa. Konsertissa esiintyi myös Jon Hisemanin ja Barbara Thompsonin tytär, Ana Gracey, joka lauloi säveltämänsä ja Colosseumin kanssa levyttämänsä kappaleen "Blues to Music" yhdessä Chris Farlowen kanssa. Konsertin aluksi esiintyi vuonna 2014 edesmenneen Cream-basisti Jack Brucen pojan Malcolm Brucen ja Colosseum-kitaristi Clem Clempsonin pojan Joel Clempsonin muodostama yhtye.
Yhtyeen perustaja ja johtaja rumpali Jon Hiseman kuoli 12.6.2018 aivokasvainleikkauksen jälkeisiin komplikaatioihin.
Jon Hisemanin muistokonsertissa Lontoossa Shepherd’s Bush Empiressa 2.2.2019 soitti monien muiden kokoonpanojen ohessa Colosseum kokoonpanossa, jossa mukana olivat Chris Farlowen, Clem Clempsonin ja Mark Clarken lisäksi rummuissa Malcom Mortimore, uruissa Dave Moore ja saksofonissa Tom Ridout. Lavalla kävivät myös eri kappaleissa Gert Lange, James Litherland, Tony Reeves, Ana Gracey ja Pete Brown. Tämän kokoonpanon settilista oli seuraava:
Encore-esityksenä kuultiin
Toinen uudelleensyntyminen 2020–
Helmikuun 18. päivänä 2020 Ana Gracey ilmoitti Facebook-sivullaan, että Colosseum jatkaa toimintaansa. Kokoonpanoon kuuluvat edellisestä kokoonpanosta Chris Farlowe, Clem Clempson ja Mark Clarke sekä uusina jäseninä Kim Nishikawara (saksofoni), Adrian Askew (koskettimet) ja Malcolm Mortimore (rummut). Suunniteltu kiertue siirtyi koronapandemian takia vuoteen 2021. Kiertue alkoi elokuun 29. päivänä 2021 ja jatkui syyskuussa Britanniassa muutamilla esiintymisillä, koskettimissa oli Nick Steed.
Kokoonpanot
Alkuperäisjäsenet:
Myöhemmät jäsenet, jotka eivät ole enää mukana:
Nykyiset jäsenet:
Diskografia
Alkuperäinen yhtye hajosi 1971, mutta jatkoi samassa kokoonpanossa vuonna 1994.
Lisäksi kokoelmat:
Lyhytterähärkki
Lyhytterähärkki (Cerastium brachypetalum) on kohokkikasvien (Caryophyllaceae) heimoon, härkkien (Cerastium) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on pienikokoinen ja yksivuotinen ruohovartinen kasvi. Lyhytterähärkki muistuttaa isokokoista mäkihärkkiä (Cerastium semidecandrum), mutta on erotettavissa siitä helposti karvoituksensa perusteella.
Lyhytterähärkki voi kasvaa reilut 20 cm korkeaksi, ja sen varsissa on pitkistä vaaleista sekä ulospäin siirottavista karvoista koostuva karvoitus. Lehdet ovat leveänsoikeita ja varren tapaan karvaisia, joskaan lehdissä on vain suoria karvoja. Lyhytterähärkin kukat ovat pieniä ja kukkien terälehdet ovat valkoisia sekä verholehtiä lyhyempiä tai korkeintaan yhtä pitkiä. Verholehdet ovat kokonaan karvaisia. Lyhytterähärkki kukkii keväällä ja alkukesällä, touko–kesäkuussa. Hedelmäperät ovat verhiötä selvästi pidemmät, mutta itse hedelmät ovat vain hieman verholehtiä pidemmät.
Lyhytterähärkkiä ei kasva Suomessa. Ruotsissa lajia tavataan harvinaisena maan eteläosissa kuivilla mäenrinteillä. Laji on Ruotsissa myös rauhoitettu.
Héctor Rial
José Héctor Rial Laguía (14. lokakuuta 1928 Pergamino, Buenos Airesin maakunta, Argentiina – 24. helmikuuta 1991 Madrid, Madridin maakunta, Espanja) oli argentiinalaissyntyinen jalkapalloilija, joka pelasi urallaan ammattilaisena Argentiinassa, Kolumbiassa, Uruguayssa, Espanjassa, Ranskassa ja Chilessä. Hän pelasi myös viisi ottelua Espanjan maajoukkueessa.
Rial aloitti ammattilaisuransa vuonna 1947 kotimaansa San Lorenzo de Almagrossa. Myöhemmin 1940- ja 1950-lukujen vaihteessa hän edusti kolumbialaista Independiente Santa Fetä ja uruguaylaista Nacionalia, jossa hän voitti vuonna 1952 Uruguayn pääsasarjamestaruuden.
Vuonna 1954 Rial muutti vanhempiensa synnyinmaahan Espanjaan ja liittyi Real Madridin riveihin, jossa hän muodosti 1950-luvun lopulla tehokkaan hyökkäysviisikon Di Stéfanon, Puskásin, Genton ja Kopan kanssa. Hän edusti Real Madridia seitsemän kauden ajan ja voitti muun muassa Euroopan cupin viidesti (1956, 1957, 1958, 1959, 1960) ja Espanjan pääsarjamestaruuden neljästi (1955, 1957, 1958, 1961). Real Madridin jälkeen Rial pelasi vielä Espanyolissa, ranskalaisessa Marseillessa ja chileläisessä Unión Españolassa.
Pelaajauransa jälkeen Rial siirtyi Pontevedran valmentajaksi ja valmensi myöhemmin myös Mallorcaa, Zaragozaa, Las Palmasia, Espanjan olympiajoukkuetta, Guadalajaraa, Argentiinan maajoukkuetta (Vladislao Capin apuvalmentajana vuoden 1974 MM-kilpailuissa), Saudi-Arabian maajoukkuetta, Deportivoa, Estudiantesia ja El Salvadorin maajoukkuetta.
Rial menehtyi syöpään Madridissa vuonna 1991.
Ingrid van Houten-Groeneveld
Ingrid van Houten-Groeneveld (21. lokakuuta 1921 – 30. maaliskuuta 2015 ) oli alankomaalainen tähtitieteilijä.
Van Houten-Groeneveld johti Leidenin observatoriossa aviomiehensä Cees van Houtenin kanssa Leiden-Palomar-hanketta, jonka tarkoitus oli löytää pikkuplaneettoja. Pariskunta löysi yhdessä amerikkalaisen tähtitieteilijän Tom Gehrelsin kanssa yli 5000 asteroidia 1950-, 1960- ja 1970-luvuilla. Minor Planet Center tunnustaa 4641 pikkuplaneettaa kolmikon löytämiksi vuosien 1960–1977 välillä.
Van Houten-Groeneveld kuoli Alankomaiden Oegstgeestissa 30. maaliskuuta 2015. Asteroidi (1674) Groeneveld on nimetty hänen mukaansa.
RC
RC tarkoittaa seuraavia asioita:
Osakassopimus
Osakassopimus on osakeyhtiön osakkaiden välinen sopimus yhtiön hallinnosta ja asioiden hoitamisesta. Sopimusten sisältö vaihtelee tarkoituksesta riippuen, mutta yleensä osakassopimuksissa sovitaan yhtiön omistukseen, rahoitukseen, päätöksentekoon ja taloudellisiin etuihin liittyvistä seikoista.
Osapuolina osakassopimuksissa voivat olla joko kaikki tai vain osa yhtiön osakkaista. Osakassopimuksia voi olla myös useita. Esimerkiksi enemmistöosakkaiden intressit ja ehdot voivat poiketa merkittävästikin vähemmistöosakkaiden vastaavista.
Osakassopimuksia ei säädellä erityisesti missään laissa, joten niihin sovelletaan yleisiä sopimusoikeudellisia periaatteita ja lakeja, erityisesti osakeyhtiölakia (21.7.2006/624) sekä lakia varallisuusoikeudellisista oikeustoimista (13.6.1929/228).
Ozjora
Ozjora (, vepsäksi Järved tai Järvidekülä, kieli- ja kansatieteellisessä kirjallisuudessa on käytetty myös suomalaistettua muotoa Järvienkylä ) on vepsäläinen kyläryhmä Venäjällä Leningradin alueen Podporožjen piirin Vinnitsyn kunnassa. Se sijaitsee Ojatin ja Ozjorskoje-järven rannoilla noin 25 kilometriä Vinnitsystä etelään.
Ron Clarke
thumb|250px|Ron Clarke saavutti Tokion olympiakisoissa 1964 pronssia 10 000 metrillä Yhdysvaltain [[Billy Millsin yllättäessä niin Clarken kuin muutkin matkan ennakkosuosikit]] thumb|250px|Clarke juoksi [[Paavo Nurmen stadion|Turun Urheilupuistossa 10 000 metrin maailmanennätyksen kesäkuussa 1965 ja paransi sitä kuukautta myöhemmin Oslon Bislettillä.]] Ronald William ”Ron” Clarke (21. helmikuuta 1937 Melbourne – 17. kesäkuuta 2015 Gold Coast ) oli australialainen kestävyysjuoksija. Hän oli yksi kuuluisimmista keski- ja pitkän matkan juoksijoista 1960-luvulla ja sai lisänimen ”erämaajuna”. Hänet muistetaan parhaiten 17 maailmanennätyksen rikkomisesta. Kovimpana ennätyksenä voidaan pitää 10 000 metrin maailmanennätystä 27.39,4, jonka hän juoksi hiilimurskalla Oslon vanhalla Bislettillä vuonna 1965. Kaikista maailmanennätyksistään huolimatta hän ei koskaan voittanut olympiakisojen kultamitalia. Hänen paras saavutuksensa oli pronssimitali 10 000 metrillä vuoden 1964 kesäolympialaisissa. Clarke oli vielä lupaava nuori, kun hänet oli valittu sytyttämään olympiatuli vuoden 1956 kesäolympialaisten avajaisissa Melbournessa.
Ozjora
Ozjoran pogosta mainitaan ensimmäisen kerran 1400-luvun lopussa. Nykyään kyläryhmään kuuluvat Kuzminskajan, Lukinskajan, Martemjanovskajan, Nikulinskajan ja Ožegovskajan eli Krysanova Goran kylät. Niissä on noin 275 asukasta. Kyliä ympäröi Vepsän metsä -luonnonpuisto. Seudulla on 1800-luvun puuarkkitehtuurin muistomerkkejä.
Ron Clarke
Clarke toimi Gold Coastin kaupungin pormestarina Queenslandissa vuosina 2004–2012.
Kultainen kynttilänjalka
Kultainen kynttilänjalka on Edvin Laineen ohjaama rikoselokuva vuodelta 1946.
Tuotanto
Elokuva perustuu Toivo Kauppisen alkuperäisaiheeseen, mutta kuvakäsikirjoituksen tekijästä ei ole varmuutta. Oletettavasti sen ovat tehneet Edvin Laine itse ja apulaisohjaaja Erkki Uotila. Kuvausten aikana käsikirjoitusta on muokattu esimerkiksi perustelemaan Astan ja Markuksen suhteen muuttumista häiden jälkeen sekä koko loppuelokuva siitä alkaen, kun Lauri varastaa kultaisen kynttilänjalan. Uotila ohjasi ne kohtaukset, joissa Laine esiintyi.
Vastaanotto
Aikalaisarviossaan Raoul af Hällström (Uusi Suomi) antoi ankaraa kritiikkiä: ”Tällaisen ehkä hyvää tarkoittavan, mutta puolivillaisen käsikirjoituksen puitteissa on Edvin Laine päästetty riehumaan oikein koko rahan edestä.” Samalla linjalla oli moni muukin kriitikko.
Kuvaaja Esko Töyri saa kiitosta Kajsa Krookilta (Hufvudstadsbladet). Paula Talaskivi (Helsingin Sanomat) esitti arviossaan toisaalta kiitosta, toisaalta kritiikkiä: ”Ohjaajan - - innostuksesta tehtäväänsä kaiketi johtuu, että elokuva onkin saanut tavallista enemmän hänen persoonallisia piirteitään, vikoineen ja ansioineen. - - Hillitympi sävy olisi ylimalkaan auttanut paljon, sillä sen avulla olisi varmasti myös vältytty monesta turhasta ja epämieluisasta karkeudesta.” Hyvin selvän kiitoksen antoi kuitenkin Olavi Vesterdahl (Aamulehti), jonka mielestä elokuvassa on demonista voimaa ja taiteellista kunnianhimoa, ja se tarkoitti uutta aluevaltausta suomalaiselle elokuvalle. Edvin Laineen näyttelijäsuoritus sai monelta kiitosta.
LONEOS
Lowell Observatory Near-Earth-Object Search (LONEOS) oli lähellä Maata kiertävien asteroidien ja komeettojen löytämiseksi suunnattu projekti. NASAn rahoittamaa projektia johti Lowell Observatoryn Ted Bowell Flagstaffissa. Projekti alkoi vuonna 1993 ja päättyi helmikuussa 2008.
Janne Salmi
Janne Juhani Salmi (s. 17. huhtikuuta 1969 Turku) on entinen suomalainen huippusuunnistaja. Suomen suunnistusmaajoukkueen päävalmentajana hän toimi vuosina 2005–2010.
Salmi sijoittui Jörgen Mårtenssonin jälkeen toiseksi MM-kilpailujen normaalimatkalla Detmoldissa 1995 ja suunnisti samoissa kisoissa ankkuriosuuden Suomen viestijoukkueessa, joka saavutti Sveitsin jälkeen hopeaa. Kaksi vuotta myöhemmin Salmi voitti Grimstadissa pikamatkan maailmanmestaruuden Timo Karppisen varmistaessa Suomelle kaksoisvoiton sekä ankkuroi Suomen viestihopealle Tanskan jälkeen.
Salmi saavutti pikamatkan MM-pronssia Invernessissä 1999 Jørgen Rostrupin ja Juha Peltolan vietyä kirkkaammat mitalit. Viestissä hän toi Suomen maaliin kolmannen kerran peräkkäin MM-hopeamitalistina; tällä kertaa voitto meni Norjaan. Tampereen MM-kilpailuissa 2001 Salmi suunnisti ankkuriosuuden Suomen voittaessa ensimmäisen – ja toistaiseksi ainoan – kerran miesten viestin maailmanmestaruuden.
Salmi toimii nykyään Yle Urheilun asiantuntijakommentaattorina suunnistulähetyksissä.
Syyskuussa 2020 Salmi nimettiin Norjan suunnistusmaajoukkueen johtajaksi kolmivuotisella sopimuksella.
Luettelo Espoon kaupunginosista
pienois|300px|Espoon 56 kaupungin­osaa suur­alueittain.
Riku
Riku on suomalainen miehen etunimi. Nimi on muunnelma nimistä Rikhard, Rickard, Grigori, Gregori tai joissain tapauksissa Risto.
Suomessa nimi Riku on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 8 935 henkilölle, joista yli puolet on syntynyt 1980- ja 1990-luvuilla. Rikun nimipäivä on 7. helmikuuta samoin kuin Rikhardin.
Tunnettuja Rikuja
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
NEAT
Near-Earth Asteroid Tracking (NEAT) oli NASAn ja Jet Propulsion Laboratoryn projekti Maata lähellä olevien taivaankappaleiden löytämiseksi. NEAT projekti alkoi joulukuussa 1995 ja kesti huhtikuuhun 2007 saakka.
Mitä kaikkea oletkaan aina halunnut tietää seksistä, mutta et ole rohjennut kysyä
Mitä kaikkea oletkaan aina halunnut tietää seksistä, mutta et ole rohjennut kysyä (Everything You Always Wanted to Know About Sex* (*But Were Afraid to Ask)) on Woody Allenin ohjaama komediaelokuva, joka julkaistiin vuonna 1972. Elokuva perustuu löyhästi David Reubenin tietokirjaan Kaikki mitä olet aina halunnut tietää seksistä – mutta et ole koskaan uskaltanut kysyä. Elokuva menestyi taloudellisesti hyvin – elokuva tuotti pelkästään Yhdysvalloissa 18 miljoonaa dollaria. Elokuvan budjetti oli kaksi miljoonaa dollaria.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Mitä kaikkea oletkaan aina halunnut tietää seksistä, mutta et ole rohjennut kysyä saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Forssa-yhtiö
right|thumb|300px|Finlayson Forssan kutomon rakennuskantaa. Oikealla oleva automaattikutomo toimii nykyään kauppakeskuksena. Korkeammassa vanhassa kutomossa on enimmäkseen terveys- hoiva- ja hyvinvointipalveluita. Forssan puuvillatehdas oli vuonna 1857 perustettu Forssassa sijainnut yritys.
Synnin jäljet
Synnin jäljet on suomalainen elokuva vuodelta 1946. Sen ohjasi Hannu Leminen. Elokuva on sukupuolitaudin ympärille kiertyvä opettavainen tragedia, jonka keskeiset henkilöt ovat kaksi sairaanhoitajaopiskelijaa  (Eeva-Kaarina Volanen ja Rauha Rentola) ja toisen aviomies, kapakkalaulaja Ragnar (Tapio Rautavaara).
Forssa-yhtiö
Tukholmalainen Axel Wilhelm Wahren (1814–1885) perusti Forssaan tehtaan nimellä Forssa Bomullsspinneri Bolag. Siihen yhdistyi vuonna 1859 Fabriksbolaget Wahren & Comp:n Kossilaan Forssan lähelle 1855 perustama puuvillakutomo ja Viksbergin kehräämö. Nimeksi tuli Forssa Ab, ja Forssan omistajat saivat siitä 64 prosenttia ja Viksbergin 36 prosenttia.
Yhtiöllä oli Forssassa puuvillakehräämö, kutomo ja sahalaitos. Finlayson osti vuonna 1934 50,1 prosenttia Osakeyhtiö Forssan osakkeista Isak Julinilta. Osakeyhtiö Forssa fuusioitiin Finlaysoniin samana vuonna ja uuden yhtiön nimeksi tuli Oy Finlayson-Forssa Ab. Myöhemmin se erotettiin työvaatteita valmistavaksi yhtiöksi, ja Finlayson-nimellä jatkui sisutustekstiilien valmistus. Marraskuussa 2008 Finlayson-Forssa Oy ilmoitti konkurssista. Työt tehtaalla päättyivät konkurssipesän lukuun 23. tammikuuta 2009. Finlayson Oy puolestaan ajoi Forssan tuotantoyksikön alas syyskuussa 2009, mutta kaupunkiin jäivät vielä yhtiön malliosasto ja logistiikkakeskus. Logistiikkakeskus suljettiin keväällä 2019.
Sahan lopetettua toimintansa sen alueelle rakennettiin 2009-2010 Prisma-kauppakeskus.
Tehtaalla oli 1850-luvun lopulla yli 300 työntekijää, ja se oli suurin maaseudulla toiminut tekstiilitehdas. Se työllisti lähinnä oman ja lähipitäjien naisia ja lapsia.
Forssa Oy:n kehräämöalueella suurin käyttäjä on nykyään Hämeen ammattikorkeakoulu. Lisäksi rakennuksissa toimii mm. paikallinen kansalaisopisto (Wahren-opisto), keilahalli, päiväkoti ja kirjasto. kutomossa vanhalla puolella toimii mm. hoiva- hyvinvointi- ja terveyspalveluita. Uudemmalla puolella, entisessä automaattikutomossa on Kesko-vetoinen kauppakeskus.
Brooklyn (kirja)
Brooklyn kertoo nuoresta irlantilaisnaisesta Eilis Laceysta, joka joutuu 1950-luvulla lähtemään kotimaastaan Amerikkaan paremman elämän toivossa. Elämä on asettunut, ja Eilis on tutustunut Tonyyn, kun kotimaasta tulee viesti, jonka vuoksi Eilis joutuu palaamaan Irlantiin.
Tarina
Nuori irlantilaisnainen Eilis Lacey ei saa työtä 1950-luvun Irlannissa. Hänen vanhempi sisarensa Rose järjestää hänelle tapaamisen New Yorkista tulleen Isä Floodin kanssa. Flood kertoo Eilisille hienoista mahdollisuuksista, jotka odottavat häntä hyvine työllistymismahdollisuuksineen. Niinpä Eilis lähtee New Yorkiin, saa siellä työpaikan tavaratalossa ja ryhtyy samalla opiskelemaan kirjanpitoa. Alun kokemukset ikävässä työssä ja ahdistavassa asuntolassa, jota pitää ankara Madge Kehoe, saavat hänet epäilemään ratkaisuaan. Kirjeet sisarelta Roselta ja veljeltä saavat hänet alkuun levottomaksi, mutta pian hän tottuu oloonsa. Eilis tapaa Isä Floodin järjestämissä perjantaitansseissa nuoren italialaisen putkimiehen Tonyn, johon hän rakastuu. Hän saa ensimmäiset seksuaaliset kokemuksensa, joista tulee myös seurauksia, kun ne tulevat vuokraemäntä rouva Kehoen tietoon.
Eilis suorittaa opintonsa menestyksekkäästi. Suhde Tonyyn etenee, ja tämä kosii ja esittelee Eilisin perheelleen. Kun Eilis on eräänä päivänä työssä Brooklynissa, Isä Flood tulee kertomaan, että Rose on nukkuessaan kuollut vanhaan sydänvikaansa. Eilis joutuu palaamaan Irlantiin, mutta avioituu Tonyn kanssa salaa ennen lähtöään. Irlantiin päästyään hän sopeutuu nopeasti takaisin vanhaan kyläyhteisöön ja alkaa seurustella paikallisen liikemiehen Jim Farrellin kanssa, johon hän on ollut ihastunut jo ennen lähtöään. Hänen äitinsä haluaisi hänen jäävän Irlantiin ja menevän Jimin kanssa naimisiin. Eilis ei kerro perheelleen eikä ystävälleen jo solmimastaan avioliitosta. Hän viivyttelee paluuta Yhdysvaltoihin venyttämällä lähtöään ja ottamalla tilapäistyön. Hän säästää Tonyn kirjeet avaamattomina, sillä hänestä tuntuu ajoittain, ettei hän enää rakasta tätä.
Vastaanotto
Toisin kuin liioitteluun helposti sortuva amerikkalainen suhtautuminen irlantilaisten siirtolaisuuteen, Tóibínin teos on yhdysvaltalaiskriitikon mukaan hillitty ja vähäeleinen. Tarkkanäköisessä kuvauksessaan Tóibín onnistuu ilmaisemaan Eilis Laceyn tarinan keskeisen kaksinaisuuden. Tóibínin kykyä kuvata amerikkalaisen yhteiskunnan muuttumista 1950-luvulla kiitetään.
Kriitikko Tapio Lahtinen kiittää suomennosta sanoen että valtionpalkinnon äskettäin saaneen Kaijamari Sivillin nimi jo takaa laadun. Pohjolan Sanomien Seppo Turunen ihmettelee, miten niin kulmikkaan näköinen ihminen osaa kirjoittaa niin kauniin teoksen. Hän esittää hiljaisia kysymyksiä, joita on vaikea ilmasita sanoin mutta joiden pohtiminen tekee meistä ihmisiä. Hannu Waarala liittää Tóibínin siihen anglosaksisen kirjallisuuden kirjailijoiden joukkoon, joilla on ainutlaatuinen kyky kuvata naisen sielunelämää. Näihin hän laskee muun muassa Henry Jamesin, F. Scott Fitzgeraldin ja Truman Capoten.
Palkinnot
Teokselle Brooklyn on myönnetty vuoden 2009 Costa-palkinto, ja se oli ehdokkaana vuoden 2011 Impac Dublin -palkinnon saajaksi ja vuoden 2009 Booker-palkinnon saajaksi.
Yleinen kymmenluokittelu
Kirjastoluokituksista yleinen kymmenluokitus eli UDK on  Suomessa käytössä monissa tieteellisissä erikoiskirjastoissa, korkeakoulujen, yliopistojen ja muiden oppilaitosten kirjastoissa. UDK perustuu tieteenalojen jakamiseen kymmeneen pääluokkaan ja tarvittaessa alaluokkiin. Pienempien alaluokkien kautta hierarkia syvenee edelleen kohti yksityiskohtaisempaa tietoa. UDK-luokitusta päivitetään ja laajennetaan jatkuvasti.
Keskustan Ylä-Savon piiri
Keskustan Ylä-Savon piiri oli yksi Suomen Keskustan 21 piirijärjestöstä. Se toimi Pohjois-Savossa ja asetti Pohjois-Savon vaalipiirissä neljä-viisi kansanedustajaehdokasta. Ylä-Savon piiri liittyi Pohjois-Savon piiriin vuonna 2011. Pohjois-Savon Keskustan toiminnanjohtaja toimii Kimmo Valta.
Piirin varapuheenjohtajat ovat Kyösti Kauppinen sekä Juha-Pekka Rusanen
Feliks Tuisku
Feliks Waldemar Tuisku oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä vääpelinä ja joukkueenjohtajana.
Perhe ja Opinnot
Tuiskun vanhemmat olivat sahanomistaja Isak Tuisku ja Hedvig Sofia Nikkola. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1925 Liisa Saurion kanssa.
Tuisku kävi kansakoulun ja yhden lukukauden maamieskoulua ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Jämsän yhteiskoulussa vuonna 1924.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania. Tuisku työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 30. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi) vuonna 1917.
Suomen sisällissota
Tuisku saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi komppanianvääpeliksi ja myöhemmin joukkueenjohtajaksi 4. jääkärirykmentin 9. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Tuisku palveli sisällissodan jälkeen 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 4:ssä, joka tunnettiin myöhemmin nimillä Pohjolan jääkäripataljoona ja Kajaanin sissipataljoona. Hän toimi pataljoonassa joukkueenjohtajana, komppanianpäällikkönä ja lopuksi pataljoonan talouspäällikkönä. Hän osallistui heimosotiin Petsamon retkikuntaan 25. helmikuuta 1920. Hän lähti retkelle Tampereelta II komennuskunnan (nimi muuttui myöhemmin retkikunnan 2. komppaniaksi) päällikkönä. Hän haavoittui sotaretkellä Salmijärven taistelussa 1. huhtikuuta 1920. Atmeijasta hän erosi 14. toukokuuta 1927 ja työskenteli sen jälkeen maanviljelijänä Nurmeksessa.
Luottamustoimet
Tuisku toimi Nurmeksen Hevosystäväin Seuran jäsenenä ja oli Manttaalikunnan ja Metsänhoitoyhdistyksen puheenjohtajana ja Maataloustuottajain Pohjois-Karjalan piirin johtokunnan varapuheenjohtajana. Hän toimi myös Nurmeksen Sähkö Oy:n johtokunnan jäsenenä.
Kalatori (yritys)
Kalatori on Apetit Kala Oy:n vuonna 1992 aloittanut brändi Suomessa ja se omistaa yli 60 myyntipistettä ympäri Suomen. Kaikki myymälät toimivat shop-in-shop periaatteella eli ne sijaitsevat jonkin toisen yrityksen tiloissa vuokralla. Suurin osa kalatoreista sijaitsee Prismoissa.
Apetit Kala Oy on Apetit Oyj:n omistama yritys.
Messukylän Toverit
Messukylän Toverit ry (MesTo) on tamperelainen vuonna 1915 perustettu urheilun yleisseura, jonka menestynein laji on tyttöjen ja naisten lentopallo. Vuonna 2013 emoseura eriytti naisten lentopallon ykkössarjatoiminnan omaksi seurakseen, ja Mesto Tampere ry syntyi. Kauden 2014–2015 päätteeksi edustusjoukkue voitti helsinkiläisjoukkue HEL Volleyn ykkössarjan finaalissa voitoin 3-0 ja sai mahdollisuuden anoa paikkaa lentopallon naisten Mestaruusliigassa kaudelle 2015–2016.
Sankt Bernhardin tunneli
350px|thumb|Tunnelin eteläinen suuaukko (vasemmalla), eteläpään katettu silta ja suojatunneli (keskellä) sekä vanha solatie (oikealla) kuvattuna luoteesta.
Hiilivoima
pienoiskuva|upright=1.5|Hiilivoimala ja yksi hiilenpalanen. Hiilivoima on sähköntuotantoa voimalaitoksella, jonka primäärienergia saadaan polttamalla kivihiiltä. Fossiilista hiiltä käytetään erityisesti lauhdesähkön tuotantoon.
Sankt Bernhardin tunneli
Sankt Bernhardin tunneli on Alppien läpi kulkeva, Italian ja Sveitsin rajalla sijaitseva maantietunneli. Tunneli on 5 798 m pitkä. Tunneli otettiin käyttöön vuonna 1964.
Hiilivoima
thumb|250px|[[Salmisaaren voimalaitos Helsingissä käyttää polttoaineena kivihiiltä.]]
Sankt Bernhardin tunneli
Tunnelin kautta kulkee eurooppatie E27 Sveitsin Martignystä Italian Aostaan. Tunnelireitti on käytössä ympäri vuoden. Tunnelin kautta kulkee vuosittain noin 0,6 miljoonaa autoa, joista 50 000 on kuorma-autoja.
Hiilivoima
Yleistä
Maailman energian kokonaiskulutuksesta hiilen osuus oli vuonna 2004 toiseksi suurin öljyn jälkeen. Syynä on kivihiilen halpa hinta ja suuri määrä: arvioidaan että maankuoressa on hiiltä noin 10 000 miljardia tonnia, josta noin 10 % voidaan hyödyntää taloudellisesti. Hiili tuottaa palaessaan paljon lämpöä, joten sen käyttö voimaloissa tulee halvaksi.thumb|250px|Opatovice nad Labem, [[Tšekki]]
Toimintaperiaate
Hiilivoimalan toimintaperiaate voidaan kertoa lyhyesti seuraavalla tavalla: hiiltä poltettaessa lämpö höyrystää valtavassa kattilassa olevan veden. Paineistettu höyry pyörittää puolestaan turbiinia, jonka liike-energian generaattori muuttaa sähköenergiaksi.
Saab 21
Saab 21 oli ruotsalaisen Saabin toisen maailmansodan aikana kehittämä hävittäjälentokone, jonka ensilento tapahtui 30. heinäkuuta 1943. Yksipaikkaista, työntöpotkurilla varustettua konetta valmistettiin eri versioina 299 kappaletta vuoteen 1948 mennessä.
Kehitystyö
Saab ei ollut ensimmäinen yhtiö kaavailemaan työntöpotkurikonetta, mutta Ruotsi oli harvoja maita, joka otti sellaisen käyttöön. Moottorin ja potkurin sijoittaminen ohjaamon taakse mahdollistaa moninaisen asevalikoiman asentamisen koneen nokkaan. Potkurivirtaus ei myöskään lisää koneen rungon kitkaa. Saab 21:ssä oli - luonnollisesti - kaksoispuomipyrstö, jossa potkuvirtauksella oli vaikutusta korkeusvakauttimeen ja -peräsimeen. Koneen mahdollinen heikkous on se, että hypätessään ohjaaja voi törmätä koneen potkuriin. Saab 21:eenkin asennettiin heittoistuin. Sittemmin Saabilla on ollut kiistoja englantilaisen Martin-Bakerin kanssa.
Hiilivoima
Hiilen energiakäyttö alueittain
Vuosina 1990–2008 hiilen energiakäyttö maailmassa kasvoi 48 %. Suurinta kasvu oli Kiinassa ja muualla Aasiassa. Myös euroopassa etenkin tuulivoimaan panostaneet valtiot ovat kasvattaneet hiilivoiman tuotantoaan viimevuosina. Tämä johtuu tuulivoiman tuotantoon liittyvistä ongelmista ja hiilivoiman helposta säätelystä. Tuulivoimaa kritisoidessa käytetäänkin yleensä argumenttina tämän lisäävän päästöjä ja nostavan sähkölaskua.
Saab 21
Kehitystyö
Vuonna 1947 J 21:een asennettiin De Havilland Goblin-suihkumoottori ja se sai tunnuksen Saab 21R.
Konetta käytti vain Ruotsin ilmavoimat.
Hiilivoima
Haitat
IAEA:n julkaisemien arvioiden mukaan hiililauhdevoiman tuottaminen synnyttää kasvihuonekaasuja koko elinkaaren aikana 210–360 g hiiliekvivalenttia/kWh sähköä (760–1 300 g CO2-ekv./kWh sähköä). Näissä luvuissa ovat mukana paitsi hiilen polton päästöt, myös polttoaineen tuotannon, varastoinnin ja kuljetuksen päästöt sekä voimalaitoksen rakentamisen ja rakennusmateriaalien tuotannon epäsuorat päästöt. Vaihteluvälin alapäähän voidaan päästä vain uusimmalla tekniikalla, jossa hiilivoiman sähköntuotannon hyötysuhde on 50–55 %.
Saab 21
Museokoneet
thumb|Saab 21R museoituna Flygvapenmuseumissa Linköpingissä. Suihkumoottorilla varustettu jatkoversio. Vain kolme konetta on säilytetty tähän päivään asti
Katso myös
Samaan aikaan kaavailtiin eri puolella maailmaa työntöpotkurikoneita:
Hiilivoima
Haitat
Health and Environment Alliancen raportin mukaan hiilivoima aiheuttaa Euroopassa vuosittain yli 18 000 kuolemaa ja 43 miljardin euron terveysmenot. Saksassa näitä kuolintapauksia olisi 2 700 vuodessa ja kustannukset olisivat 2–6 miljardia euroa.