cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kataisen hallitus
Hallitusneuvottelut
Neuvotteluja jatkettiin 13. kesäkuuta puolueiden puheenjohtajien kesken, ja muut neuvottelijat tulivat mukaan seuraavana päivänä. Torstaina 16. kesäkuuta Katainen kertoi, että joidenkin työryhmien osalta on vielä avoimena pieniä kysymyksiä. Hallitusohjelma saatiin odotusten mukaisesti valmiiksi perjantaina 17. kesäkuuta, tasan kaksi kuukautta eduskuntavaalien jälkeen. Hallitusohjelma ja ministerisalkkujen jakautuminen puolueiden kesken julkistettiin samana päivänä järjestetyssä tiedotustilaisuudessa. Ministerien määrää vähennettiin yhdellä, joten hallitukseen tuli 19 ministeriä. Kokoomuksella ja SDP:llä on kummallakin kuusi ministerisalkkua, vasemmistoliitolla, vihreillä ja RKP:llä kullakin kaksi salkkua ja kristillisdemokraateilla yksi, tosin tärkeä sisäministerin salkku. Eduskunnan suorittaman pääministerivaalin jälkeen tasavallan presidentti Tarja Halonen nimitti Kataisen hallituksen virkaansa 22. kesäkuuta. Eronnut Kiviniemen hallitus istui tasan vuoden ajan.
Puolivälin kehysriihi
Hallitus asettui tekemään ennalta sovitusti puolivälin kehysriihtään 21. maaliskuuta 2013. Taloustilanne oli hieman ennakoitua heikompi ja työmarkkinaratkaisut olivat avoimet. Kehysriihessä päätettiin laskea yhteisöveroa 4,5 prosenttiyksiköllä 20 prosenttiin. Tämän arveltiin antavan mahdollisuuden työllisyyden kohentamiseen ja velkasuhteen kääntämiseen laskuun. Vasemmistoliiton lähteistä ilmoitettiin jo 27.3. että kehysriihen ratkaisujen vaikutuksista on ristiriitaista tietoa sekä varaus, että tilannetta tarkastellaan uudelleen syksyn budjettiriihessä. Kyseessä on ollut puolueen mukaan sen verran vakava tietovaje, ettei puolue olisi hallituksessa ratkaisua hyväksynyt, mikäli vaikutukset olisivat olleet kehysriihen aikana tiedossa. Asia koskee listaamattomien yritysten osinkojärjestelyissä tarkoitetuista porsaanreiistä. Oppositiopuolue Perussuomalaiset kyseenalaisti veroratkaisut ja niistä tiedottamisen tuoreeltaan. Suomen Keskusta olisi puolestaan halunnut useampia verotusportaita osingoille. Puolueen puheenjohtaja Juha Sipilä informoi eräitä ministereitä heti kehyspäätöksen jälkeen tuoreeltaan siitä, että listaamattomien yritysten suuromistajat saavat suuren verohyödyn päätöksestä. Hallitus muutti päätöstä tältä osin sekä holding-yhtiöiden osalta. Vasemmisto olisi jättänyt hallituksen, ellei korjausta olisi tehty.
Ministerit
Ensimmäinen ministerivaihdos tapahtui 5. heinäkuuta 2012, kun Stefan Wallin luopui RKP:n puheenjohtajuudesta ja samalla puolustusministerin tehtävistä. Häntä tehtävissään seurasi europarlamentaarikko Carl Haglund. Ennen eroilmoitusta oli noussut kohu hänen antamastaan poliittisesta ohjauksesta Dragsvikin varuskuntaa koskevassa asiassa. 16. marraskuuta 2012 elinkeinoministeri Jyri Häkämies erosi tehtävistään siirryttyään Elinkeinoelämän keskusliiton toimitusjohtajaksi. Hänen tilalle valittiin kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtaja Jan Vapaavuori. Vaalikauden puolessavälissä vuonna 2013, SDP kierrätti ministereitään nostaen Pia Viitasen asunto- ja viestintäministeriksi ja Susanna Huovisen peruspalveluministeriksi. Asunto- ja viestintäministerinä toiminut Krista Kiuru nimitettiin opetusministeriksi.
Ministereistä Heidi Hautala, Jari Koskinen ja Carl Haglund eivät olleet hallituskauden aikana kansanedustajia. Hautala ja Haglund toimivat ministeriksi nimittämiseensä saakka Euroopan parlamentin jäsenenä, ja Koskinen toimi Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin johtokunnan jäsenenä. Myöhemmin Hautala joutui jättämään hallituksen hänen kykynsä asioiden hoitamiseen heikennyttyä. Myöskään uusi valtiovarainministeri Antti Rinne ei ole kansanedustaja.
Vasemmistoliiton ministerien jätettyä tehtävänsä kehysriihen vuoksi hallituspuolueet päättivät, ettei uusia ministerejä nimitettäisi, vaan tehtävät jaettiin kokoomuksen ja SDP:n istuville ministereille. Kokoomus myönsi liikenneministerin tehtävät kuntaministeri Henna Virkkuselle. SDP puolestaan jakoi osan ministeritehtävistä uudestaan: Asuntoministeri Pia Viitaselle lisättiin kulttuuri-, urheilu- ja nuorisoasiat sekä omistajaohjaus Veikkauksen osalta. Opetusministeri Krista Kiurulle siirrettiin viestintäasiat ja Susanna Huoviselle tasa-arvoasiat.
Toukokuussa 2014 valtiovarainministeri Jutta Urpilainen hävisi SDP:n puoluekokouksessa puheenjohtajavaalit Antti Rinteelle. Puheenjohtajavaihdoksen seurauksena Rinne nimitettiin valtiovarainministeriksi 6. kesäkuuta.
Pääministeri Katainen ilmoitti huhtikuussa 2014, ettei jatka kokoomuksen puheenjohtajana kesän puoluekokouksen jälkeen, minkä myötä pääministerin tehtävät siirtyivät puolueen uudelle puheenjohtajalle. Lisäksi ministerit Alexander Stubb, Henna Virkkunen ja Päivi Räsänen ilmoittautuivat ehdolle europarlamenttivaaleissa 2014. Myös Merja Kyllönen asettui ehdolle liikenneministerinä, mutta luopui ministerintehtävistään ennen vaaleja. Virkkunen sekä Stubb valittiin Euroopan parlamenttiin, minkä myötä Virkkunen väistyi ministerin tehtävistään kesällä. Stubb sen sijaan valittiin kokoomuksen puoluekokouksessa uudeksi puheenjohtajaksi ja hän sai tehtäväkseen muodostaa uuden hallituksen kesäkuussa.
Kritiikki
Kataisen hallitusta toistuvasti syytettiin päätöksenteon puutteesta ja että se siirsi vaikeita asioita myöhemmäksi. Hallituksen kärkihankkeet kunta- ja sote-uudistus eivät onnistuneet toivotulla tavalla.
Vasemmistoliiton Jyrki Yrttiahon ja Markus Mustajärven mielestä hallitusohjelma sisälsi erityisesti EU-tukikysymyksissä sellaisia linjauksia, että hallitukseen osallistuminen oli Vasemmistoliiton periaatteiden vastaista.
Perussuomalaisten silloinen johtaja Timo Soini nimitti Kataisen hallitusta hyytelöhallitukseksi ja sen hallitusohjelmaa sillisalaatiksi.
Hallitus myi Fortumin omistamat sähköverkot Caruna-yhtiölle lupauksella siitä, ettei sähkön siirtohinta nouse. Sähkön siirtohinnat kuitenkin nousivat 30 prosenttia.
Prometheus (Beethoven)
Baletin neljäs osa perustuu Beethovenin Eroica-sinfoniaan (op. 55) ja sen muunnelmiin pianolle (op. 35).
Kataisen hallitus
Välikysymykset
Kataisen hallituksen kaudella oppositio jätti yhteensä 17 välikysymystä. Suomen Keskusta laati hallituskauden ensimmäisen välikysymyksen kuntien lähipalveluihin liittyen 16. syyskuuta 2011. Perussuomalaiset eivät yhtyneet välikysymykseen, koska eivät saaneet olla valmistelemassa sen sanamuotoa. Myöhemmin samana vuonna perussuomalaiset esittivät hallitukselle välikysymyksen eurokriisin hoidosta. Välikysymyksessä kysyttiin muun muassa, onko hallitus varautunut euron mahdolliseen hajoamiseen ja hyväksyykö se eduskunnan budjettivallan siirron EU-komissiolle. Perussuomalaiset eivät tarjonneet välikysymystä allekirjoitettavaksi toiselle oppositiopuolueelle keskustalle.
Prometheus (Beethoven)
Beethoven sävelsi Prometheuksen vuosina 1800-1801, ja sen ensiesitys oli 28. maaliskuuta 1801. Baletti ei ensin saavuttanut suurta suosiota, mutta vähän ajan kuluttua siitä tuli yksi suosituimmista baleteista.
Kataisen hallitus
Välikysymykset
Helmikuussa 2012 perussuomalaiset jättivät välikysymyksen puolustusvoimien leikkauksista. Keskusta olisi Kimmo Tiilikaisen mukaan halunnut lähteä mukaan välikysymykseen, mutta perussuomalaiset eivät tähän suostuneet, koska keskusta oli aikaisemmin ollut valmis hyväksymään jalkaväkimiinat kieltävän Ottawan sopimuksen. 22. helmikuuta keskusta jätti välikysymyksen hallituksen suunnittelemasta kuntauudistuksesta. Maaliskuussa keskusta jätti hallitukselle välikysymyksen kotihoidon tuen tulevaisuudesta. Välikysymys oli vastaus uutisointiin siitä että hallitus saattaisi kehysriihessä leikata kotihoidon tuen keston kahteen vuoteen.
Oppositio jätti ensimmäisen yhteisen välikysymyksen 13. huhtikuuta 2012. Välikysymys koski Suomen vastuiden kasvattamista eurokriisissä ja Suomen AAA-luottoluokituksen turvaamista. Perussuomalaiset jättivät seuraavan välikysymyksen 8. kesäkuuta koskien tulevan EU-huippukokouksen asialistaa. Valtiovarainministeri Jutta Urpilainen vastasi välikysymykseen toteamalla, että huippukokouksen valmistelu oli kesken eikä hallitus voinut ottaa lopullisesti kantaa asioihin.
Maaliskuussa 2013 oppositio teki yhteisen välikysymyksen asuntopolitiikasta. Syyskuussa 2013 oppositio teki välikysymyksen kotihoidon tuen muutoksesta, joka opposition mukaan on oikeasti leikkaus. Hallitus suunnittelee kotihoidon tuen kiintiöimistä äidille ja isälle. Jo helmikuussa 2012 kehysriihessä hallitus mietti kotihoidon tuen keston lyhentämistä kolmesta vuodesta kahteen vuoteen, ja tuolloin keskusta teki aiheesta välikysymyksen. Puolueen mukaan hankkeesta vetäydyttiin tuolloin juuri välikysymyksen takia.
Helmikuussa 2014 oppositio eli perussuomalaiset, keskusta, vasenryhmä ja Muutos 2011 jätti välikysymyksen hallituksen kuntapolitiikasta. Opposition mukaan uudistuksen sisällöstä on kuulunut ristiriitaista tietoa, ja välikysymyksessä hallituspuolueet voivat selkiyttää linjaansa. Huhtikuussa oppositiopuolueet jättivät yhteisen välikysymyksen hallituksen perhepolitiikasta ja lapsilisien leikkaamisesta.
Maltan presidentti
Maltan presidentti on Maltan valtionpäämies, jonka parlamentti valitsee viiden vuoden välein. Presidentin asema on lähinnä seremoniallinen. Nykyinen presidentti on George Vella vuodesta 2019 lähtien.
Teruzuki (1941)
Teruzuki oli keisarillisen Japanin laivaston Akizuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta, missä köli laskettiin 13. marraskuuta 1940. Alus laskettiin vesille 21. marraskuuta 1941 ja otettiin palvelukseen 31. elokuuta 1942 päällikkönään komentaja Orita Tsuneo, joka oli aiemmin Hamakazen päällikkönä.
Palvelus
Alus osallistui 12.-13. marraskuuta Guadalcanalin ensimmäiseen meritaisteluun, jossa se oli amiraali Hiroaki Aben tulitukiosaston saattajana. Alus osui jokaiseen vastassa olleeseen seitsemään liittoutuneiden alukseen. Auringon noustua alus saattoi vaurioitunutta taistelulaiva Hieitä. Guadalcanalin toisessa meritaistelussa 14.-15. marraskuuta alus kuului amiraali Nobutake Kondōn tulitukiosaston saattajiin. Myöhemmin alus suojasi Asagumon kanssa raskaita pinta-aluksia. Se auttoi liikuntakykynsä menettänyttä Kirishimaa sekä lopulta Asagumoa ja Samidarea evakuoimaan liikuntakyvyttömän aluksen eloonjääneet. Alus saapui 18. marraskuuta Trukille, jossa siitä tehtiin 10. hävittäjälaivueen komentajan kontra-amiraali Kimura Susumun lippulaiva, kunnes Agano saapui 1. joulukuuta.
Alus vaurioitui lievästi osuttuaan Trukin edustalla riuttaan 3. joulukuuta. Se lähti 5. joulukuuta Shortlandsiin, jonne alus saapui 7. joulukuuta. Aluksesta tehtiin 2. hävittäjälaivueen komentajan kontra-amiraali Tanaka Raizon lippulaiva. Alus johti 11.-12. joulukuuta täydennystynnyreiden kuljetuksen Guadalcanalille. Partioidessaan rannikon läheisyydessa hitaalla nopeudella alus joutui Yhdysvaltain laivaston partioveneiden PT-37 ja PT-40 yllättämäksi. Alukseen osui torpedo, joka pysäytti sen. Aluksella syttynyt tulipalo raivosi seuraavat kolme tuntia, kunnes tuli saavutti syvyyspommit aiheuttaen tuhoisan räjähdyksen. Aluksella sai surmansa yhdeksän miehistönjäsentä. Naganami pelasti amiraali Tanakan ja 56 muuta eloonjäänyttä, Arashi 140 ja 156 eloonjäänyttä siirtyi pelastusveneillä Kamimboon Guadalcanalilla. Aluksenpäällikkö Orita oli pelastuneiden joukossa.
Mauro Numa
Mauro Numa (8. marraskuuta 1961 Mestre) on italialainen florettimiekkailija ja lajin olympiakultamitalisti. Los Angelesissa vuonna 1984 Numa voitti henkilökohtaisen florettikilpailun ja kuului myös Italian kultaa voittaneeseen florettijoukkueeseen. Numa on myös kaksinkertainen henkilökohtaisen ja kaksinkertainen joukkuefloretin maailmanmestari. Numa on 180 cm pitkä ja edustaa Circolo Scherma Mestre -seuraa.
Preludi
Preludi on musiikkikappale, jolla yleensä ei ole tarkkaan määriteltyä sisäistä rakennetta ja joka on yleensä lyhyehkö, mutta voi olla laajakin. Sana tarkoittaa varsinaisesti alkusoittoa. Alkuperäinen instrumentaalipreludi kehittyi lyhyistä improvisoiduista musiikkikappaleista, joita esittäjä soitti ennen varsinaisen esityksen alkua ”lämmitelläkseen” ja esimerkiksi tarkistaakseen soittimen oikean virityksen.
Louis Couperin (1626–1661) korvasi aikaisemmin soittajan improvisoiman preludin cembalosarjojensa alusta nuotitetuilla, läpisävelletyillä Préludes non mésuréilla. Niiden muoto oli hyvin vapaa ja niistä puuttuivat kokonaan tahtiviivat, mikä antoi esittäjälle laajan tulkintavapauden. Louis Couperinin luoma tahtiviivattomien preludien perinne jatkui noin 70 vuotta, kunnes korvaantui erityisesti François Couperinin, Louisin veljenpojan, suosimalla tiukemmin määritellyllä preludityylillä.
Preludi-nimitystä on käytetty varsinkin kappaleista, jotka on tarkoitettu johdannoksi johonkin laajempaan, usein samassa sävellajissa olevaan sävellykseen. Esimerkiksi Johann Sebastian Bachin kokoelmassa Das wohltemperierte Klavier on kaksi sarjaa, joista kummassakin on preludi ja fuuga kaikissa sävellajeissa.
David Kossoff
David Kossof (24. marraskuuta 1919 – 23. maaliskuuta 2005) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa elokuvissa Hiiri joka murisi (1959) ja Freud – salatut intohimot (1962). Televisiossa hän esitti 1950-luvun lopulla Alf Larkinia sarjassa The Larkins. Society of Film and Television Artsin (nykyinen Bafta) palkinnon hän sai 1956 roolistaan elokuvassa Toiveitten laitakatu.
David Kossofin poika oli kitaristi Paul Kossoff. Tämän kuoltua 25-vuotiaana sydänkohtaukseen huumeiden käytön seurauksena Kossof osallistui huumeidenvastaiseen työhön esiintymällä hyväntekeväisyysesityksissä.
Suzutsuki (1942)
Suzutsuki oli keisarillisen Japanin laivaston Akizuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Alus siirrettiin reserviin 20. marraskuuta 1945 ja sijoitettiin aallonmurtajaksi heinäkuussa 1948.
Raymond Atteveld
Raymond Atteveld (s. 8. syyskuuta 1966) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustava keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana
Atteveld aloitti peliuransa HFC Haarlemissa 1985. Neljän kauden jälkeen hän siirtyi Evertoniin debytoiden joulukuussa 1989 kotiottelussa Coventry Cityä vastaan. Ura Englannissa ei ottanut tulta alleen liiaksi vaan Atteveldille kertyi kolmen Everton-kauden aikana vain 51 ottelua.
Keväällä 1992 hän pelasi lainalla West Hamissa, mutta pelasi lontoolaisseurassa vain yhden ottelun. Syksyn hän edusti Bristol Cityä kunnes palasi 1993 mantereelle. Hän edusti uransa loppuvuodet alankomaalaisseuroja lopettaen ammattilaispelaajana vuonna 2002 ADO Den Haagissa.
Ura valmentajana
Atteveld aloitti valmennusuransa ADO Den Haagin apulaisvalmentajana vuonna 2003. Kahden ADO-kauden jälkeen hän siirtyi vuonna 2005 Huub Stevensin apulaisvalmentajaksi Rodaan. Stevensin jätettyä seuran helmikuussa 2007 Atteveld nousi seuran päävalmentajaksi. Ensimmäisellä täydellä kaudellaan päävalmentajana Atteveld johdatti Rodan Eredivisiessä yhdeksänneksi. Seuraava kausi alkoi kuitenkin kehnosti ja lokakuussa 2008 Atteveld sai potkut tehtävistään.
Huhtikuussa 2009 hän allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen ADO Den Haagin kanssa. Hän sai kuitenkin potkut jo maaliskuussa 2010 ADO:n vajottua Eredivisien puotamiskamppailuun.
Dilly (Mali)
Dilly on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Naran piirissä Malissa. Se sijaitsee Naran ja Nioron välisen tien varrella 52 kilometriä Narasta länteen. Kunnassa on 38 400 ja keskuskylässä 5 100 asukasta.
Dillyn kunta rajoittuu idässä Naran piirin Korongan ja Ouagadoun, etelässä Niamanan ja Falloun ja lännessä Dabon ja Dogofryn kuntiin sekä pohjoisessa Mauritaniaan. Kuntaan kuuluu 55 kylää. Asukkaista 81 % on fulbeja ja 10,8 % bambaroita. Nomadeja on yksi neljäsosa.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, pienimuotoinen kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Palveluihin kuuluvat koulut ja terveyskeskus.
Anja-Kaija Kärävä
Anja-Kaija Kärävä (28. syyskuuta 1912 Lappee – 24. tammikuuta 2004 Lahti) oli suomalainen kirjastonhoitaja, nukketeatterin johtaja ja näytelmäkirjailija.
Kärävä pääsi ylioppilaaksi 1933 Käkisalmen yhteislyseosta. Hän suoritti kirjastonhoitajatutkinnon 1946 ja myöhemmin hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1968.
Kärävä toimi Lahden kaupunginkirjaston lastenkirjastonhoitajana 1946–1975 ja nukketeaatteri Anjakaijan johtajana vuodesta 1970.
Onni Ruuth
Lapsuus ja nuoruus
Onni Ruuthin vanhemmat olivat Heinäveden kappalainen, varapastori Alexander Edvard Ruuth (1820–1878) ja Sofia Gustava von Nandelstadh (1823–1889). Ruuth syntyi Karjalankannaksen Kaukolassa, mutta varttui Heinävedellä. Hän kävi koulunsa Kuopiossa, jossa pääsi ylioppilaaksi vuonna 1878 Kuopion lyseosta. Tämän jälkeen Onni Ruuth aloitti lääketieteen opinnot Helsingin yliopistossa, josta hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1883, lääketieteen kandidaatiksi 1886 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1893. Paitsi lääkäri, Ruuth oli myös vihkimystä vaille valmis pappi.
Työura
Valmistuttuaan lääkäriksi Ruuth toimi virassa muun muassa Leppävirralla ja Antreassa. Vuodesta 1899 hän toimi piirilääkärinä ensin Kittilässä, sitten Tohmajärvellä ja lopulta Joensuussa. Viimeksi mainitusta virasta Ruuth jäi eläkkeelle vuonna 1926. Vielä tämän jälkeenkin hän jatkoi Joensuussa yksityisvastaanottoa.
Urheilulehti Uljas
Jo opiskeluaikoinaan Onni Ruuth oli innokas urheilija. Hän harrasti muun muassa ammuntaa ja purjehdusta, ja voitti molemmissa lajeissa palkintoja. Olikin varsin luontevaa, että Ruuth oli vuosina 1886–1887 ilmestyneen ensimmäisen suomenkielisen urheilulehden Uljas : urheuden ja reippauden edustaja toimittaja ja julkaisija. Lehteä ehti ilmestyä 21 numeroa ennen kuin se joutui lopettamaan lukijoiden vähyyden takia. Ensimmäinen ruotsinkielinen Suomessa ilmestynyt urheilulehti Sporten oli perustettu hiukan aikaisemmin 1881 ja se jatkoi ilmestymistä vuoteen 1895 saakka. Uusia ruotsin- ja suomenkielisiä urheilun erikoislehtiä alettiin perustaa 1890-luvulla ja vuonna 1898 aloitti ilmestymisen Suomen Urheilulehti.
Uljas-lehden toimitustyössä Ruuth tutustui laajasti Suomen urheilupiireihin, ja hän oli mukana perustamassa useita alan yhdistyksiä, kuten Suomen Kennelklubia, Suomen Kalastusseuraa, Suomen Matkailijayhdistystä ja Ylioppilaiden Urheiluyhdistystä.
Yksityiselämä
Onni Ruuth oli naimisissa vuodesta 1893 Claudia Ratisen (1870–1939) kanssa. Pariskunnalle syntyi kuusi lasta: Onni Uljas (1894–1972), Weli Emil Viktor (1897–1980), Sampo Ilmari (1900–1918), Aino Kyllikki (1905–1938), Osmo Kalervo (1908–1992) ja Tarmo Tiera (1909–1996). Lapsista lakitieteen lisensiaatti Uljas Ruutu, vuoteen 1935 Ruuth (1894–1972) toimi vuodesta 1922 Joensuun pormestarina.
Paitsi urheilua, Onni Ruuth oli vapaa-ajallaan aktiivinen monissa asioissa. Ollessaan piirilääkärinä Antreassa hän harrasti hevosurheilua ja hevoskasvatusta. Kittilässä asuessaan hän puolestaan innostui poronhoidosta ja kasvatti oman 450-päisen porotokan. Kittilässä hän sai aikaan myös ensimmäisen maanviljelysnäyttelyn. Muutettuaan Pohjois-Karjalaan Ruuth alkoi kasvattaa ja jalostaa karjaa. Tohmajärvellä ollut maatila toimi perheen maaseutukotina Joensuun kodin rinnalla.
Onni Ruuth oli mukana perustamassa Joensuun suojeluskuntaa ja osallistui poikiensa kanssa aktiivisesti sen toimintaan. Joensuun kaupunginvaltuusto nimitti Ruuthin vuonna 1917 kaupungin suojeluskunnan esikunnan jäseneksi, mitä tehtävää hän hoiti myös vuosina 1920–1922. Vuonna 1922 hänet valittiin Joensuun suojeluskunnan kunniajäseneksi. Opiskeluaikoinaan Ruuth oli mukana Suomalaisen puolueen toiminnassa. Joensuussa hän oli mukana perustamassa Kansallisen Kokoomuksen Joensuun paikallisosastoa sekä Pohjois-Karjalan Kansallisliitoa.
Nuoruudessaan Onni Ruuth oli opiskellut myös Ateneumissa. Hän maalasi harrastuksekseen tauluja, joita hän lahjoitti pääasiassa sukulaisilleen. Ruuthin vuosina 1890–1892 maalaama taulu Jeesus Getsemanessa on nykyisin esillä Joensuun seurakunnan pienessä seurakuntasalissa.
Ammatistaan ja yhteiskunnallisesta aktiivisuudestaan johtuen Ruuth oli Joensuussa tunnettu hahmo. Kotikaupungissaan hänet tunnettiin yleisesti nimellä Ukko-Ruuth.
Onni Osvald Ruuth kuoli 84-vuotiaana. Hänet on haudattu Joensuun hautausmaahan.
Kulapiiri
240px|thumb|oikea|Kulapiirissä kulkeutunut mwalikäsivarsirengas. Kulapiiri on Uuden-Guinean itäpuolisilla Tyynenmeren koralli- ja tulivuorisaarilla toimiva seremoniallinen vaihtojärjestelmä, jossa henkilöltä toiselle siirretään seremoniallisia arvoesineitä. Kulapiirin tärkeimmän alueen muodostavat Trobriandsaaret, Woodlarksaari ja D'Entrecasteaux'nsaaret, mutta siihen kuuluu myös syrjäisempiä saaria. Kulapiirin rinnalla toimii laajempi vaihtoverkosto, jonka kautta kulkeutuu saarelta toiselle jokapäiväisiä tarvikkeita, kuten esimerkiksi kiviä, kotilonkuoria ja betelpähkinöitä.
Kulapiirin synty
Kulapiirin tarkkaa ikää ei tiedetä, mutta se on mahdollisesti jopa 500 vuotta vanha. Kulapiirin on arveltu syntyneen päivittäiskäyttöön tarvittujen tavaroiden vaihtotarpeesta, jonka rinnalle kehittyi sittemmin vaihtojärjestelmä arvoesineille, jotka olivat ystävyyden tai arvovallan symboleja. Koska sodankäynti eri ryhmien välillä oli aiemmin yleistä, kulapiiri tarjosi mahdollisuuden tarvikkeiden hankintaan muilta ryhmiltä vaikka näiden välillä olisikin vihamielisyyksiä. Kulapiiriä tutki ensimmäisenä puolalais-englantilainen antropologi Bronisław Malinowski vuosina 1915–1918.
Kulapiiri
Kulapiirissa henkilöiden kesken vaihdetaan kahdenlaisia arvoesineitä. Soulava- eli bagiesineet ovat pitkiä lävistetyistä ja hiotuista Spondylus-kotilon kuorista valmistettuja koruja. Mwaliesineet ovat keilakotiloista valmistettuja käsivarsirenkaita. Soulavaesineitä vaihdetaan kulapiirissä mwaliesineisiin ja päinvastoin. Soulavaesineet liikkuvat kulapiirissä myötä- ja mwaliesineet vastapäivään. Vaihtokaupassa saadut esineet luovutetaan edelleen jollekin toiselle ryhmälle. Kulapiirissä liikkuvia koruja ei koskaan pueta päälle, mutta ne ovat silti haltijalleen maineen ja arvoaseman symboleja. Joskus kulapiirissä kiertävä esine saattaa palata lähtöpaikkaansa vuosikymmenten kierron jälkeen. Kauan kiertäneet esineet ovat arvokkaampia kuin vähän aikaa kiertäneet. Lisäksi arvostettiin myös esineen laatua. Vaihtokauppaa keskenään tekevät henkilöt saattavat pysyä samoina koko elinikänsä.
Jos kulapiirin jäsenet eivät olleet samalla saarella, piti tehdä kulamatka. Kulamatkoihin käytetään erityisesti näille matkoille suunniteltuja koristeltuja kanootteja. Kanoottien rakentamiseen, vesillelaskuun ja niillä purjehtimiseen liittyy erilaisia riittejä. Ne myös suojellaan pahoja henkiä ja avomeren vaaroja vastaan erilaisilla seremonioilla ja loitsuilla, joilla on tarkoitus myös saada hyvää onnea kulavaihdossa. Kulakanootissa on tavallisesti tilaa 7–14 henkilölle. Perinteisesti kulamatka tehtiin paikallisen päällikön johdolla ja mukana oli miehiä yhdestä tai useammasta kylästä.
Tuure Koski
Tuure Kalervo Koski (s. 31. joulukuuta 1969 Espoo) on suomalainen basisti ja säveltäjä. Hän soittaa sekä sähkö- että kontrabassoa.
Koulutus ja yhtyeet
Tuure Koski on opiskellut Sibelius-Akatemiassa, jonka jazzmusiikin koulutusohjelmasta hän valmistui musiikin maisteriksi vuonna 1999. Hän on tunnettu useista yhtyeistä. Yksi merkittävimmistä on ollut progressiivisen jazzmusiikin lippulaiva XL, jossa hänen lisäkseen soittivat Jarmo Saari, Arttu Takalo ja Tomi Salesvuo. Hän soittaa nykyään muun muassa Mr. FoneBonen riveissä, Riku Niemi Orchestrassa, Varjokuva-yhtyeessä ja Laura Sippola &Tuki -yhtyeessä.
Oma tuotanto
Koski on luotsannut omaa Turgan Trioaan, jossa kanssaan soittavat vibrafonisti Severi Pyysalo ja rumpali Marko Timonen. Yhtye teki konserttikiertueen keväällä 2003. Vuotta myöhemmin trio julkaisi debyyttialbuminsa.
Flegon Tralleislainen
Flegon Tralleislainen (, ; 100-luku) oli antiikin kreikkalainen kirjailija ja keisari Hadrianuksen libertus eli vapautettu orja. Hän oli kotoisin Tralleiksesta.
Teokset
Flegonin merkittävin teos oli Olympiadit tai Olympian voittajat, joka oli kuusitoista kirjaa kattanut olympiadeja ja Olympian kisojen voittajia käsittelevä teos. Se kattoi ajan ensimmäisestä olympiadista olympiadiin 229, toisin sanoen vuodet 776 eaa. – 137 jaa. Teoksesta on säilynyt joitakin osia Eusebioksen teoksessa Kronikka sekä Fotioksella ja Georgios Synkelloksella. Fotios on ilmeisesti lainannut teoksen samannimistä mutta lyhyempää kahdeksan kirjaa käsittänyttä versiota.
Lisäksi Flegonilta on säilynyt kaksi pienempää teosta: Sudan mukaan Flegon kirjoitti myös seuraavat teokset:
Tony Hayward
Anthony Hayward (s. 1957) oli brittiläisen öljy-yhtiö BP:n toimitusjohtaja toukokuusta 2007 lokakuuhun 2010.
Hayward on väitellyt filosofian tohtoriksi geologiasta Edinburghin yliopistosta. Palkkauduttuaan BP:hen vuonna 1982 hän nousi nopeasti arvoasteikossa. Hayward muutti 1992 johtotehtäviin Kolumbiaan kartoitusjohtajaksi ja kolme vuotta myöhemmin hänet nimitettiin BP:n Venezuelan toimintojen johtajaksi. Vuonna 2000 hänet nimitettiin BP Groupin rahastonhoitajaksi ja lopulta toukokuussa 2007 BP plc:n pääjohtajaksi. Hänen edeltäjänsä tehtävässä oli lordi John Browne, seuraajansa Bob Dudley.
Vuonna 2007 Hayward oli naimisissa ja pariskunnalla oli kaksi lasta.
Baseballin Suomi-sarja
Baseballin Suomi-sarja perustettiin Baseballin SM-sarjan ohelle vuonna 2008. Vuodesta 2020 alkaen sarja on nimetty pääsponsorin Fat Lizard Brewing Company:n mukaan Fat Lizard Leagueksi.
Kausi 2014
Sarjassa pelasi kahdeksan joukkuetta ja se oli jaettu kahteen lohkoon (A/B). Lohkojen ensimmäisiksi sijoitetut joukkueet (A Boars/B Black Sox) eivät kohdanneet toisen lohkon kolmansiksi ja neljänsiksi sijoitettuja joukkueita (A Pirates-2 ja Tikkurila Giants/B Hawks ja JaSuKo Giants). Sarjan loppuottelussa Ruskeasuolla 6. syyskuuta XL5 voitti Black Soxin 25–2.
Kausi 2015
Suomi-sarjassa oli kaksi kolmen joukkueen lohkoa. Lisäksi sarjaan osallistui JaSuKo Giants pelaten kerran kutakin joukkuetta vastaan. Kauden päätteeksi lohkovoittajat Lintuvaara XL5 ja Tampere Tigers pelasivat loppuottelun, jonka XL5 voitti.
Kausi 2016
Suomi-sarjassa 2016 pelasi kuusi joukkuetta. Välierässä XL5 hävisi Citylle 12-17 ja loppuottelussa Tigers voitti Cityn 8-5.
Shut Up and Drive
Shut Up and Drive on barbadoslais-artisti Rihannan single hänen kolmannelta studioalbumilta, Good Girl Gone Badiltä. Albumin toisena singlenä se julkaistiin Yhdysvaltain radiokanavilla 13. toukokuuta 2007 ja Isossa-Britanniassa se julkaistiin fysikaalisesti 27. elokuuta 2007. Kappaleen sanoittivat Carl Sturken, Evan Rogers, Bernard Sumner, Peter Hook, Stephen Morris ja Gillian Gilbert, kun taas kappaleen tuottamisesta vastasivat Sturken ja Rogers. "Shut Up and Drive" on pop rockia, R&B:tä ja uutta aaltoa yhdistelevä kappale, joka jäljittelee voimakkaasti 1970- ja 1980-luvun musikaalisia tyylejä. Kappaleen sanoitukset sisältävät viittauksia autoihin sekä autonosiin, joihin kuuluu esimerkiksi 57' Cadillac. Kappaleen musiikkivideossa Rihanna nähdään korjaamassa autoa ja tanssimassa huoltoasemalla.
Elvira Madigan
pienoiskuva|Elvira Madigan eli Hedvig Jensen. Elvira Madigan, oikea nimi Hedvig Antoinette Isabella Eleonore Jensen (4. joulukuuta 1867 Flensborg (saks. Flensburg), Schleswig-Holstein silloisessa Preussissa (Saksa) – 19. heinäkuuta 1889 Nørreskov, Tåsinge, Tanska) oli tanskalainen sirkustaiteilija: hän oli nuorallatanssija, taitoratsastaja, jonglööri ja tanssija.
Nykyisin Elvira Madigan tunnetaan suhteestaan aateliseen rakuunaluutnanttiin Sixten Sparreen. Heidän kuolemansa herätti suurta huomiota, ja sitä käsitteli muiden joukossa Johan Lindström Saxon suurta suosiota saaneessa laulussaan, joka alkaa "Sorgeliga saker hända". Yhteisestä sopimuksesta Sparre ampui ensin Madiganin, sitten itsensä. Madiganin taskusta löytyi ruotsin, tanskan, norjan ja saksan sekakielellä kirjoitettu runo, joka on käännetty nykyruotsiksi:
En droppe föll i vattnet, förklingade blott sakta. Och stället där den föll omringades från krets till krets. Vad var det som där föll? och var’från kom den? Det var ett liv blott, och blott en död som kom för att vinna sig ett spår. – – – † Nu vilar vattnet åter.
thumb|Elvira Madiganin ja Sixten Sparren hauta Landetin hautausmaalla, muotoiltu uudestaan vuonna 2013. Laajalle levinneestä rakkaustarinasta tuli romanttisen rakkauden vertauskuva. Moralistinen ja viihdyttävä tarina kuvasi sirkusprinsessaa, jota piiritti aatelismies. Suosiota saaneesta tarinasta tehtiin lauluja ja runoja, ja siitä kerrottiin lehdissä. Klas Grönqvist on kirjassaan  En droppe föll – En bok om Elvira Madigan (2013) esittänyt Sparren sairastaneen kaksisuuntaista mielialahäiriötä, sillä hän oli tuhlannut järjestelmällisesti omaisuutensa ja oli veloissa; hän oli irtaantunut perheestään ja asemaansa liittyvistä arvoista, ja suhdetta sirkustaiteilijaan pidetään sairauden ilmentymänä. Kathinka Lindhe puolestaan arvioi hänet kirjassaan Sorgeliga saker hände: Elvira Madigan, Sixten och mig narsistiseksi persoonallisuudeksi.
Elvira Madigan kulttuurissa
Åke Ohberg on ohjannut tarinasta vuonna 1943 ensimmäisen elokuvaversion Elvira Madigan, jossa pääosia näyttelevät hän itse ja Eva Henning. Sixten Sparren jälkeläisten painostuksesta etunimeksi tuli Christian.
Bo Widerberg on ohjannut vuonna 1967 elokuvan Elvira Madigan, jossa pääosia näyttelevät Pia Degermark ja Thommy Berggren. Myös tanskalainen Poul Erik Møller Pedersen on ohjannut aiheesta elokuva, jossa Anne Mette Michelsen näyttelee Elvira Madigania.
Saarto (sodankäynti)
Saarto on laaja käsite piiritykselle, joka on voinut tarkoittaa linnoituksen ympärille kokoontunutta vihollisjoukkoa, joka on katkaissut tai pyrkinyt karkaisemaan puolustajan yhteydet oman puoleen sotilaisiin ja huoltoon. Suomen kielessä toisen maailmansodan aikana vakiintui käyttöön sana motti, joka tarkoittaa pientä piiritystä. Motit johtuivat siitä, ettei suomalaisilla joukoilla ollut riittävän raskasta aseistusta tai ylivoimaa tai tarvetta laukaista mottia, vaan neuvostoliittolaisia piirittämällä pyrittiin siihen, että niiden huollon katkettua ne olisivat joutuneet antautumaan. Kuitenkin neuvostoliittolaiset yrittivät huoltaa saarrettuja sotilaitaan ilmasta.
Laajassa mielessä käsitettä saarto käytetään kuvaamaan laajojen alueiden piirittämistä. Yksi Suomen toisen maailmansodan aikaisiin tapahtumiin liittyvä saarto oli Leningradin piiritys.
Nykyaikaisessa sodankäynnissä, jossa pyritään saamaan maahanlaskujoukkoja, joko laskuvarjojoukkoja suoraan lentokoneesta pudottamalla tai lentokoneesta hyppäämättä kuljetuskoneiden avulla muita joukkoja, puolustaja pyrkii saartamaan hyökkääjät, jotka ovat ilmakuljetusvaatimusten vuoksi keveämmin aseistettuja kuin kokonaan maata pitkin kulkevat puolustajat. Tällaisessa tilanteessa hyökkääjän on pyrittävä ajalliseen ja paikalliseen ilmaherruuteen turvatakseen saarretuille tai saarrettaville joukoilleen huollon ja täydennykset.
Hyttyskierukka
pienoiskuva|Katori senkō pienoiskuva|Kayaributa
Hyttyskierukka tai hyttyssavu on palavista (kuten sahajauho) ja myrkyllisistä (kuten pyretriini) aineista puristettu suitsuke, joka palaa hitaasti ja päästää pahanhajuista savua, joka pitää hyttyset loitolla.
Katori senkō on japanilainen hyttyskarkotin. Spiraaliksi kierretty suitsuke sytytetään ja aine palaa hitaasti käryttäen kitkerää savua. Spiraalissa riittää savua parhaimmillaan koko yöksi ja savu riittää yleensä pitämään tavallisimmat hyttyset loitolla. Tiettävästi savu ei aina ole täysin harmitonta ihmisellekään ja ainakin hajuun on totuttauduttava.
Kayaributa tarkoittaa Japanissa posliinista astiaa, jossa hyttyskarkotesuitsuketta poltetaan. Astia on useimmiten muotoiltu pienen porsaan muotoiseksi, siten että savu nousee kärsästä ja silmistä.
Lien ryhmä
Matematiikassa Lien ryhmä on (reaalinen tai kompleksinen) monisto ja samalla ryhmä, jonka tulo ja käänteisalkio ovat analyyttisiä kuvauksia. Nämä ovat tärkeitä työkaluja matemaattisessa analyysissa sekä myös fysiikassa ja geometriassa, sillä ne kuvaavat analyyttisten rakenteiden symmetriaa. Lien ryhmät otti käyttöön norjalainen matemaatikko Sophus Lie vuonna 1870 tutkiakseen differentiaaliyhtälöitä.
Stéphane Courtois
Courtois toimii vanhempana tutkijana Centre National de la Recherche Scientifiquessa (CNRS), Université Paris-Nanterressa. Hän on myös aikakauslehti Communismen päätoimittaja.
Courtois on kommunismin kriitikko ja entinen maoisti, joka tuli maailmanlaajuisesti tunnetuksi Kommunismin mustan kirjan päätoimittajana. Kirjaa myytiin miljoonia kappaleita useilla eri kielillä.
Yrjö Mäkelin
Yrjö Esaias Emanuel Mäkelin (1. kesäkuuta 1875 Tampere – 18. syyskuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen suutari ja poliitikko, joka teki elämäntyönsä sosialistisena sanomalehtimiehenä, Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen johdossa ja kansanedustajana (1908–1911, 1914–1918).
Elämäkerta
Mäkelin toimi tamperelaisen Kansan Lehden päätoimittaja 1900–1906, mutta sai potkut. Helsinkiin perustamansa Oikeus-lehden (1906) sekä oululaisen Kansan Tahdon päätoimittaja (1907–1914 ja 1917–1918. Mäkelin kuului jääkäriliikkeeseen, ja hänen poikansa oli jääkäri, mutta valkoiset pitivät häntä yhtenä vastuullisena sisällissodan puhkeamiseen, ja siksi hän sai vankilatuomion, jonka hän kärsi Tammisaaressa. . Vapauduttuaan yleisessä armahduksessa sisällissotaan osallistumisesta saamastaan elinkautisesta vankeusrangaistuksesta ja liki neljän vuoden vankeudesta (1918–1922) Mäkelin oli Kansan Tahdon seuraajaksi perustetun Pohjan Kansan (ja Uuden Pohjan Kansan) ”aputoimittajana” pidätykseensä asti 1923.  Kaikissa noissa lehdissä hän esiintyi etenkin pohjoisessa tunnetuksi tulleella pakinoitsijanimimerkillä Riitahuhdan Esa.
Yrjö Mäkelin syntyi Tampereella suutari Wilhelm (Vilho) ja Paulina (o.s. Hellman) Mäkelinin perheeseen. Perheen vanhimman lapsen kuoltua Yrjö jäi kahdeksanpäisen sisarusparven vanhimmaksi. Perheen asuessa Ruovedellä Mäkelin kävi 11-vuotiaana yhden luokan kansakoulua. 15-vuotiaasta hän elätti itsensä suutarinkisällinä Tampereella, Helsingissä ja Porissa tehden 14-tuntisia työpäiviä pimeissä loukoissa usein asuenkin niissä. Hän liittyi 16-vuotiaana wrightiläiseen porvarien johtamaan työväenyhdistykseen. Ensimmäisessä julkisessa puheessaan 23-vuotias suutari arvosteli Porin työväenyhdistyksen johdossa olleen pappismiehen näkemyksiä tavalla, jossa hänen myöhempi, räväkkä ”stiilinsä” oli jo iduillaan. Esiintymisensä takia Mäkelin ja hänen elinikäinen kumppaninsa, tehtaantyöläinen Ellen Mäkelin erotettiin työväenyhdistyksestä. Samassa suutarinverstaassa työskennelleen Eetu Salinin kanssa he pääsivät takaisin työväenyhdistyksen jäseniksi, ja heidät valittiin Porin työväenyhdistyksen edustajina työväenyhdistysten edustajakokoukseen vuonna 1899. Se julistautui porvarien vastustuksesta huolimatta Suomen työväenpuolueeksi ja valitsi Mäkelinin puoluehallitukseen.
Mäkelin edusti Oulua porvarissäädyssä valtiopäivillä 1905–1906.
Mäkelin pidätettiin niin sanotussa ”Kallion leikkauksessa” elokuussa 1923. Hän kuoli syyskuussa Etsivän keskuspoliisin sellissä. On esitetty väitteitä sekä itsemurhasta ottamalla yliannos unilääke Veronalia että myrkytyksestä. .
Työväen marttyyriksi nousseen Mäkelinin ruumissaatossa Oulussa oli 6 000–7 000 ihmistä. Neljänä vuonna hänen kuolinpäivänsä tietämissä Pohjolan ammatillinen piirijärjestö järjesti muistojuhlta, ja viidentenä paljastettiin Pohjolan ammatillisen piirijärjestön (SAJ) keräyksellä kustannettu hautamuistomerkki Oulun Intiön hautausmaalla. Sen Mäkelin-reliefin on tehnyt kuvanveistäjä Emil Wikström.
Yrjö Mäkelin sai Ouluun nimikkokadun johtamansa Kansan Tahdon perustamisen 60-vuotisjuhlavuonna. Kansankadun pohjoispää, jota pitkin useat Kansan Tahdon seuraajalehtien toimittajista 1920-luvulla vietiin toimituksesta Oulun lääninvankilaan, nimettiin Mäkelininkaduksi. Hänellä on myös nimikkoseura, vuonna 2003 perustettu pohjoissuomalaisen vasemmistolaisen viestinnän ja kulttuurin tutkimusta ja tallentamista edistävä Yrjö Mäkelin -seura.
Teokset
Nimimerkillä Risto Koutaniemi: Nimimerkillä Riitahuhdan Esa: Nimimerkillä Y. M.:
Luettelo Saksan presidenteistä
Tämä on luettelo Saksan presidenteistä. Luettelo käsittää Saksan valtakunnanpresidentit Weimarin tasavallan ja natsi-Saksan ajalta sekä Saksan liittotasavallan liittopresidentit ja Saksan demokraattisen tasavallan valtionpäämiehet.
Katškanar
thumb|125px|Katškanarin vaakuna. Katškanar on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Uralin itäpuolella 294 kilometriä Jekaterinburgista pohjoiseen. Kaupungissa on Tšusovoin ja Kušvan väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 42 800 henkeä (vuonna 2009).
Luettelo Saksan presidenteistä
Saksan demokraattinen tasavalta (Itä-Saksa)
Weizsäcker toimi Saksan liittotasavallan (Länsi-Saksan) presidenttinä 1.7.1984–2.10.1990 ja yhdistyneen Saksan presidenttinä vuosina 3.10.1990–30.6.1994. Hänen virkakautensa jatkui keskeytyksettä Saksan demokraattisen tasavallan osavaltioiden liittyessä länsinaapuriinsa.
Katškanar
Paikkakunta on perustettu vuonna 1958 titaani- ja magnetiittikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1968 siitä tuli kaupunki. Nykyään Katškanarissa toimii rikastamokombinaatti, teräsbetonirakennetehdas ja konepajateollisuutta.
Hi! School – Love On
'''Hi! School – Love On' (kansainvälinen nimi, suom. Lukio – Rakastamme'', alun perin ) on televisioyhtiö KBS:n esittämä eteläkorealainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Kim Sae-ron, Nam Woo-hyun ja Lee Sung-yeol.
Panamantangarat
Panamantangarat (Heterospingus) on tangaroiden heimoon kuuluva varpuslintusuku. Panamantangaroiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Lancelot Eric Richdale
Lancelot Eric Richdale (4. tammikuuta 1900 Marton, Uusi-Seelanti – 19. joulukuuta 1983 Auckland) oli uusiseelantilainen opettaja ja luonnontieteilijä.
Richdalen vanhemmat olivat yrittäjä Alfred Richdale ja Amy Stewart. Koulu- ja opiskeluaikana Richdale harrasti puutarhanhoitoa äitinsä apuna ja pelasi krikettiä sekä rugbya koulun joukkueessa. Käydessään Wanganui Technical Collegea hän osallistui maanviljelyskursseille ja suoritti tutkinnon Hawkesbury Agricultural Collegessa Uudessa Etelä-Walesissa Australiassa.
Palattuaan Uuteen-Seelantiin Richdale toimi opettajana Pohjoissaaren oppilaitoksissa 1923–1928, kunnes siirtyi Otagoon 1928. Otagossa hän opetti maanviljelystä, biologiaa ja luonnontuntemusta. 10. kesäkuuta 1933 hän meni Timarussa vihille opettaja Agnes Michie Dixonin kanssa. Avioliitto oli lapseton. Richdale opiskeli historiaa Otagon yliopistossa ja valmistui maisteriksi 1936. Myöhemmin hän suoritti vielä kasvitieteen tutkintoja.
Richdalen pääasiallinen kiinnostus oli suuntautunut alppikasvillisuuteen, kunnes hän 1936 siirtyi tutkimaan lintuja. Keltasilmäpingviini ja kuningasalbatrossi olivat hänen tutkijan intohimonsa pääasialliset kohteet. Seuraavat 30 vuotta Richdale teki opetustyönsä ohessa pitkiä tutkimusretkiä merilintujen asuinpaikoille ja laati yli 105 tieteellistä artikkelia, kirjaa ja kansantajuista kirjoitusta useista eri lintulajeista, enimmäkseen kuitenkin merilinnuista. Hän vietti pitkiä aikoja suojelemassa kuningasalbatrossin pesiä Taiaroa Headissa, jonne Uuden-Seelannin Royal Societyn Otagon osasto perusti vuonna 1983 linnustonsuojelualueen. Richdale Observatory Taiaroa Headissa avattiin vuonna 1983.
Vuonna 1950 Richdalelle myönnettiin Fulbright-stipendi, jonka turvin hän pääsi opiskelemaan Cornellin yliopistoon. Vuonna 1952 Uuden-Seelannin yliopisto myönsi hänelle kunniatohtorin (D.Sc.) arvonimen, minkä lisäksi hän sai muitakin huomionosoituksia. Hän oli perustamassa Uuden-Seelannin lintutieteellistä yhdistystä (Ornithological Society of New Zealand). Vuonna 1982 hänet nimitettiin Brittiläisen imperiumin ritarikuntaan ansioistaan lintutieteessä.
Vuonna 1960 Richdale luopui opetustyöstä ja muutti kolmeksi vuodeksi Englantiin Zoological Society of Londoniin viimeistelemään työtään myrskyliitäjistä. Palattuaan Uuteen-Seelantiin Richdale vetäytyi tieteellisestä työskentelystä alkavan Parkinsonin taudin takia ja muutti Agnesin kanssa Aucklandiin 1966, missä hän kuoli 1983, jättäen Agnesin leskeksi.
Richdalen tieteellinen jäämistö ja valokuvakokoelmat on sijoitettu Hocken Libraryyn.
Marimar
Marimar on meksikolainen televisioyhtiö Televisa:n esittämä TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Thalía, Eduardo Capetillo ja Chantal Andere.
Elli Saarikko
'''Elli (Ellen Matilda) Saarikko, ent. Korhonen''' (8. maaliskuuta 1898 Suodenniemi – 18. tammikuuta 1994) oli suomalainen Suodenniemellä syntynyt linja-autonkujettaja ja liikennöitsijä, tiettävästi Suomen ensimmäinen nainen alallaan.
Uran alkuvaiheet
Saarikko oli jo nuoresta lähtien kuljettanut maataloustuotteita kotipitäjästään Suodenniemeltä Tampereelle. Ajokortti hänelle myönnettiin toukokuun 26. päivänä 1926, kun Mouhijärven nimismies Otto Wahlroos myönsi Ellille automobiilikuljettajan ajokortin oikeuttaen kuljettamaan henkilö- ja kuormamobiilia yksityisessä liikenteessä. Samalla kortilla sai ajaa myös moottoripyörää. Insinööriajo oli suoritettu edellisenä päivänä Tyrväällä Lauri Aarnion toimiessa katsastusmiehenä.
Linja-autoajokorttia varten Saarikko suoritti tammi-huhtikuussa 1927 autokoulu- ja korjaamokurssin. Linja-autoajokortti hänelle myönnettiin huhtikuussa 1929.
Linja-auton kuljettajana ja kuljetusyrittäjänä
Saarikko aloitti linja-auton kuljettajan tehtävät Alpo Korhosen autolla. Liikenneluvat siirrettiin Ellin nimiin 1934. Ennen sotia Saarikolla oli käytössä toukokuun 14. 1938 ostettu Volvo-merkkinen seka-auto, ns. talonpoikaisauto 9 + 1 hengelle ja Chevrolet-linja-autot, 18 paikkainen LT ja 25 hengen Dual. Sodan jälkeen oli vaikea saada renkaita, joten Saarikko joutui ostamaan 174600 silloista markkaa maksavan Citroén kuorma-auton saadakseen vararenkaita. Sodan jälkeen kalustoa päästiin lisäämään ja koska linja-autokyytien kysyntä kasvoi, kasvoi myös E. Saarikonkin henkilöstömäärä, mutta edelleen Saarikko ajoi autojaan myös itse.
E. Saarikko liikennöi Tampere–Nokia–Siuro–Mouhijärvi–Suodenniemi–Lavia–Kankaanpää linjalla ja harjoitti myös paikallisliikennettä Kankaanpään, Lavian ja Suodenniemen alueilla. Kuusikymmentäluvulla yleistyi koululaisvuorot, tilausliikennettä E. Saarikko liikennöi paitsi Suomessa myös Ruotsiin ja Leningradiin.
Elli Saarikko myi yrityksensä Länsilinjat Oy:lle vuonna 1972. Hän oli tuolloin 74-vuotias. Myyntihetkellä kalustoon kuului yhdeksän autoa ja yrityksen palveluksessa oli 11 kuljettajaa.
Yksityiselämä
Elli Saarikko meni naimisiin työtoverinsa ja esimiehensä Alpo Korhosen kanssa vuonna 1928. Pariskunta muutti Suodenniemeltä Laviaan vuonna 1931 asettuen asumaan ensin autoasemalle ja pian Yli-Antilan talon sivurakennukseen. Perheessä mies ajoi taksia ja Elli Korhonen linja-autoa. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1944 miehen alkoholisoitumisen vuoksi. Elli Saarikko asui vielä joitakin vuosia tyttärineen Laviassa, kunnes muutti Tampereelle vuonna 1958.
Myös Saarikon sisar Anni Saarikko valitsi autoilijan uran ajamalla omaa taksiaan Laviassa. Elli Saarikon muutettua Tampereelle Anni Saarikko seurasi sisartaan ryhtyen linja-autonkuljettajaksi tämän yritykseen.
Saarikosta kerrottua
Kipinä ajokortin ja auton hankkimiseen hevospelin tilalle Saarikko sai kerran maataloustuotteiden vientimatkalla Tampereelle, kun hevonen pillastui Pispalan mäessä vastaantullutta Paunun linja-autoa. Pillastunutta hevosta rauhoittamaan rientänyt Epilän-vuoron kuljettaja Wäinö Paunu tokaisi Ellille: Kuule plikka, kyllä auto on sentään rauhallisempi.
Ensimmäisinä vuosina epäilys naisen ajotaitoihin oli kova etenkin miesten keskuudessa, jotkut miehet kuulemma jäivät mieluummin odottamaan V. Keto-Seppälän onnikkaa, kuin hyppäsivät naisen kyytiin. Teiden huonon kunnon ja liukkauden vuoksi myös matkustajat joutuivat joskus työntämään ja lapiohommiin, sekä hakemaan havuja metsästä, että matka saattoi jatkua. Noina vuosikymmeninä linja-autonkuljettaja oli reitin varrella asuvien palvelija, usein piti Ellinkin tuoda Tampereelta milloin mekkokangasta, kenkiä, lääkkeitä tai toimittaa virastoissa paperiasioita ihmisille.
Elli Saarikon sisar Anni Saarikko sai ammattimaisen autokortin 1937. Annin liikenneopetus oli ostoehtona uudelle Chevrolet Master Sp.Sedan autolle: vakiovarustein ja työkaluin, tummansininen väritys ja Goodyearin renkaat Kauppasumma Chevylle oli 45000,00 markkaa sekä Ellin omistama Chevrolet Touring, maksu käteinen autoa toimitettaessa, kaupantekopäivä 27.11.1934, myyjä Tampereen Autotuonti O/Y.
Ismo Hämeenniemi
Hämeenniemi karsiutui alkuerissä alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Varazdinissa 1989. Hän putosi alkuerissä myös Helsingin EM-kilpailuissa 1994. Hämeenniemi edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1991–1994. Hän kuului Suomen joukkueeseen, joka voitti 4 × 400 metrin maaotteluviestin Tukholmassa elokuussa 1993.
Hämeenniemi voitti 400 metrin aitajuoksun Suomen mestaruuden Jyväskylässä 1992 ajalla 50,74 s. SM-hopeaa hän voitti 1991 ja 1994 sekä SM-pronssia 1993 ja 1995. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän saavutti 300 metrin aitajuoksussa SM-kultaa 1991 ja SM-hopeaa 1993.
Hämeenniemi juoksi 400 metrin aitojen ennätyksensä 49,94 s Lappeenrannassa 26. heinäkuuta 1994. 300 metrin aitajuoksussa hän juoksi ulkoratojen Suomen ennätyksen 36,04 s Helsingissä 26. toukokuuta 1992. Hallissa hän juoksi saman matkan parhaimmillaan aikaan 36,18 s Kuopiossa 20. helmikuuta 1993.
Culoz
Historia
Kaksi culoz’laista puuseppää, veljekset Henri ja Léon Serpollet, olivat autoalan edelläkävijöitä. He ryhtyivät rakentamaan ensimmäisiä höyrykäyttöisiä autoja Culoz’ssa 1800-luvun lopulla. Veljeksien valmistama Serpolletin höyrykolmipyörä oli ensimmäisiä teollisesti valmistettuja autoja. Veljeksistä Léon tuli kuuluisammaksi, ja hän oli myös ensimmäinen ranskalainen, joka sai ajokortin.
Nähtävyydet
Kunnan nähtävyyksiä on vuosina 1292–1316 rakennettu linna Château de Montveran.
Alejo Benedicto Gilligan
Alejo Benedicto Gilligan (7. toukokuuta 1916 – 17. heinäkuuta 2007) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. joulukuuta 1942 ja nimitettiin Nueve de Julion hiippakunnan johtoon 19. heinäkuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seuerasi 4. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Quarracino, jota avustivat Raúl Francisco Primatesta ja Eduardo Francisco Pironio.
Gilligan jäi eläkkeelle 28. elokuuta 1991.
Dare to Be Nina Sublatti
Dare to Be Nina Sublatti on Nina Sublatin esikoisalbumi, joka julkaistiin laulajan kotimaassa Georgiassa vuonna 2014. Se nousi kotimaansa albumimyynnin piikkipaikalle.YouTubessa vuonna 2015. Laulajan kotimaassa Georgiassa albumi
Albumi julkaistiin myöhemmin YouTubessa vuonna 2015.
Esa Holopainen (sarjakuvantekijä)
Esa Holopainen (s. 1958) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja. Hän on piirtänyt sarjakuvia ja pilakuvia muun muassa Contactor-lehteen, Lintumies-lehteen, Oulun ylioppilaslehteen, Kansan tahtoon, Kalevaan, Lihatalous-lehteen, Rakentaja''-lehteen, Maatilan Pellervoon ja Ilta-Sanomiin.
Charlotte Skeoch
Charlotte Skeoch (s. 22. helmikuuta 1989 Surrey, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt Hannah Abbottia elokuvissa Harry Potter ja salaisuuksien kammio ja Harry Potter ja liekehtivä pikari.