cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Geodeesi
Lokaalisuuden merkitys
Joillakin pinnoilla, erityisesti tasossa pätee, että kahden pisteen välillä on aina täsmälleen yksi geodeesi, joka on samalla niiden välinen lyhin viiva.
Geodeesi differentiaaligeometriassa
Vielä yleisemmin geodeesi voidaan määritellä esimerkiksi millä tahansa differentioituvalla monistolla (jonka ei tarvitse olla upotettuna korkeampiulotteiseen monistoon). Jos M on differentioituva monisto ja C on sen differentioituva käyrä, niin C on geodeesi, jos sen tangenttivektorit kuljetettuna käyrää pitkin pysyvät käyrän tangenttivektoreina.
Constantius II
Isänsä kuoltua vuonna 337 Constantiuksesta tuli keisari yhdessä veljiensä Konstantinus II:n ja Constansin kanssa. Constantiuksen väitetään johtaneen tuolloin tehtyä sukulaisten joukkomurhaa, jonka jäljiltä miespuolisista perillisistä henkiin jäi vain hän veljineen, sekä serkut Julianus ja Constantius Gallus.
Veljesten keskinäisessä vallanjaossa Constantiuksen valtapiiriksi määriteltiin Konstantinopoli ja valtakunnan itäosat, joita pidettiin valtakunnan tuottoisimpina osina.
Ulkoiset ja sisäiset viholliset
Constantius joutui lähes välittömästi sotaan Rooman itäisen naapurin Persian kanssa, jota johti lahjakas kuningas Shapur II. Constantius kävi tuota sotaa vaihtelevalla menestyksellä. Persia joutui lopulta luopumaan valloitusaikeistaan ja keskittymään Keski-Aasian suunnalta hyökkäävien itäisten vihollisiensa torjumiseen.
Persian lisäksi Constantiusta työllistivät Rooman sisäiset valtataistelut. Kenraali Magnentius oli vuonna 350 murhauttanut Constantiuksen veljen Constansin, joka oli hallinnut Rooman länsiosia (Konstantinus II oli kuollut jo aiemmin Constansin vastaisella sotaretkellä). Magnentius myös julistautui keisariksi, saaden tukea läntisten provinssien legioonilta. Constantius päätti välittömästi yrittää Magnentiuksen kukistamista. Kuviota monimutkaisti lisäksi se, että myös eräs Vetranio oli Tonavan legioonien tuella julistautunut keisariksi.
Constantius onnistui pian suostuttelemaan Vetranion puolelleen. On myös mahdollista, että Vetranio oli jatkuvasti toiminut Constantiuksen laskuun, pyrkien keisariksi julistautumisellaan vain hajottamaan Magnentiuksen tukijajoukkoa. Tätä teoriaa tukee se, että Vetraniota ei tapettu, kuten usurpaattoreille oli tapana tehdä.
Constantius alkoi pitää päämajaansa Mediolanumissa (nykyinen Milano). Constantiuksen serkku Julianus puolestaan sai vastuulleen rauhan ylläpitämisen Germanian vastaisella rajalla. Samalla Julianus ylennettiin apukeisariksi (caesar), ja hän sai puolisokseen keisarin sisaren Helenan. Constantiuksen toisella serkulla, Constantius Galluksella, oli sen sijaan ikävämpi kohtalo, sillä keisari epäili häntä juonittelusta ja tuomitsi hänet kuolemaan vuonna 354.
Constantius joutui 350-luvun loppupuolella jälleen taistelemaan ulkoisia vihollisia vastaan, ensin Tonavan rintamalla ja sitten jälleen Persian vastaisella rajalla, jossa Shapur II:lla oli jälleen valloitusaikeita. Ollessaan idässä keskittymässä Persian vastaisiin operaatioihin, sai Constantius tiedon, että Julianus oli Germaniassa julistautunut keisariksi. Constantius lähti kohti Germaniaa kukistaakseen petollisen serkkunsa, mutta kuoli matkalla kuumetautiin.
Luonne
Historioitsija Ammianus Marcellinuksen mukaan Constantius oli melko kyvykäs sodanjohtaja ja hallinnon järjestäjä. Hänellä oli hyvä itsehillintä, mutta lempeä hän ei ollut, vaan kykeni äärimmäiseen julmuuteen. Hänen heikkoutenaan oli alttius imartelulle. Hän oli lyhyt mies, joten hän katsoi parhaaksi tavoitella vaikuttavaa olemusta esiintymällä julkisissa tilaisuuksissa patsasmaisen jäykästi.
Ammianus kertoo myös, että Constantius pelkäsi salamurhaajia. Jopa niin paljon, että hän kaivautti vallihaudan makuuhuoneensa ympärille.
Ranuanjoki
Ranuanjoki on joki Ranuan kunnassa entisessä Lapin läänissä. Sen alkulähteenä on Ranuan kirkonkylällä sijaitsevat Takajärvi ja Ranuanjärvi. Kantatien 78 rinnalla virtaavan joen pituus on noin 30 kilometriä, ja se laskee Siuruanjokeen Asmuntin kylässä lähellä Pudasjärven kunnanrajaa.
Joki virtaa läpi pääosin asumattoman alueen, ja suurin osa sen valuma-alueesta on suoperäistä metsätalousmaata. Joen vesi on humuspitoista ja erittäin ravinteikasta, johtuen muun muassa haja-asutuksen Ranuan- ja Takajärville aiheuttamasta kuormituksesta sekä valuma-alueen suoperäisyydestä.
Joen tärkeimmät saaliskalat ovat hauki, särki, ja ahven, alajuoksulla lisäksi harjus. Muita joessa runsaasti esiintyviä kalalajeja ovat seipi, kivennuoliainen sekä kivisimppu. 1990-luvulla joella kalastettiin ainoastaan kotitaloustarpeita silmällä pitäen, vuotuisen kokonaiskalansaaliin ollessa alle 400 kilogrammaa.
Noora
Noora on suomalainen naisen etunimi. Noora on suomalaisversio kansainvälisestä nimestä Nora, jota sitäkin käytetään Suomessa. Suomen almanakassa Noora on ollut vuodesta 1973, ja nimipäivä on 11.7. Eleonoora monine muunnelmineen on hyvin tavallinen etunimi läntisessä Euroopassa ja Amerikassa.
Nora on lyhenne nimestä Honora, Eleanor tai Eleanora. Näistä Honora on johdos Honoriasta tai Honourista, jotka molemmat juontavat latinan kunniaa merkitsevästä sanasta. Eleanor puolestaan on kehittynyt ranskalaisesta nimestä Alienor, jolla alun perin tarkoitettiin "se toinen Aenor", kun eräällä äidillä ja hänen tyttärellään oli sama nimi. Eleanora taas on muunnos arabialaisesta nimestä Ellinor, joka merkitsee "Jumala on valoni". Nimi kulkeutui arabeilta Ranskaan maurien välityksellä.
Torben Grael
Torben Schmidt Grael (22. heinäkuuta 1960 São Paulo) on brasilialainen kilpapurjehtija. Hän purjehtii kilpaa köliveneillä eri luokissa (Soling, Star, Snipe ja America's Cup) ja oli Volvo Ocean Racessa 2005–2006 Brasil 1 -miehistön kapteenina. Vuoden 2008–2009 Volvo Ocean Racessä hän kipparoi voitokkaasti Ericsson 4 -venettä.
Grael on voittanut viisi olympiamitalia, joista kaksi kultaa Star-luokassa.
TUL:n pesäpallomestaruus 1946
'''Työväen Urheiluliiton pesäpallomestaruudesta pelattiin 13. kerran vuonna 1946.''' Työväen Mailapojat jatkoi voittokulkuaan. Sarja toimi myös karsintana PEVA:n järjestämään SM-sarjaan kaudeksi 1947.
TUL:n Mestaruussarja
Helsingin Kullervo, Jyväskylän Veikot ja Idänpään Toive putosivat ja tilalle nousivat Haminan Ponteva, Riihimäen Pyrkivä ja Lohikosken Lohi (J:kylä).
Kupro
thumb|250px|Kuproa Kupro on kupari-ammoniakkimenetelmällä selluloosasta valmistettava muuntokuitu. Kupron kauppanimiä ovat mm. Bemberg, Bemsilke, Bamsilke, Cupioni, Cupresa ja Cuprama.
Kuproa kutsuttiin aiemmin myös nimellä kuparisäteri.
Kuprokuituja valmistetaan nykyisin puuselluloosasta kuten viskoosia. Alun perin kuprokuidut valmistettiin puuselluloosan sijaan puuvillan niin sanotusta lintteristä. Se on puuvillan siemeniin kuitujen erotuksen jälkeen jäävää lyhyttä kuitua, joka ei sovellu kehrättäväksi. Kehruuliuos valmistetaan liuottamalla selluloosa kuparioksidiammoniakkiin: ensin selluloosa jauhetaan yhdessä saostetun kuparihydraatin kanssa, sitten seos käsitellään konsentroidulla ammoniakilla. Näin saatu kehruuliuos saostetaan hitaasti kuumalla vedellä, jolloin selluloosa koaguloituu märkä- tai venytyskehruuta varten.
Kuprokuidun kehitti Louis Despeissis vuonna 1890 Ranskassa. Kuidun valmistusmenetelmän kehittely kuitenkin jatkui Saksassa ja 1908 saksalaisyritys J.P. Bemberg toi markkinoille Bemberg-silkin. Valmistuskustannuksiltaan halvempi viskoosi kuitenkin yleistyi ja Bembergiä ja japanilaista Asashia lukuun ottamatta kuidun valmistus loppui ensimmäisen maailmansodan alkuun mennessä. 1990-luvulla kuprokuidun suosio elpyi muodissa.
Kankaana kupro on silkkimäistä ja siitä valmistetaankin alusasuja. Kupron suurin käyttökohde on vuorikankaana. Kuproa hoidetaan viskoosin tavoin.
Transkonduktanssivahvistin
Transkonduktanssivahvistin on vahvistin, josta lähtevä virran suuruus on verrannollinen vahvistimen tulojännitteeseen. Sen vahvistus määritellään transkonduktanssina, joka on lähtövirran ja tulojännitteen suhde. Transkonduktanssivahvistimista käytetään myös nimityksiä operational transconductance amplifier (OTA) ja voltage controlled current source (VCIS; verkkoanalyysissä). Transkonduktanssivahvistinta voidaan käyttää sellaisenaan esimerkiksi LEDin ohjaukseen.
Kanavatransistori eli FET on toimintaperiaatteeltaan transkonduktanssivahvistin, eli sen läpi kulkeva virta on verrannollinen tulon (hilan) jännitteeseen.
Katso myös: Norton-vahvistin
Transconductance
Kirjava joukko
Sarjan tapahtumat sijoittuvat "Black Books" -nimiseen kirjakauppaan Lontoon Bloomsburyn alueella. Sen omistaja on omalaatuinen, asiakkaitaan vihaava ja juopotteluun taipuvainen irlantilainen Bernard Black (Moran). Sarja seuraa Blackin, hänen apulaisensa Mannyn (Bailey) ja heidän ystävänsä Franin (Greig) edesottamuksia.
Suomessa sarja nähtiin ensimmäisen kerran Yle TV1:llä vuonna 2003.
Norra Ängby
Norra Ängby on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella (Västerort), ja kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Bromma Kyrkan, Riksbyn, Åkeshovin, Nockebyhovin, Södra Ängbyn, Blackebergin, Råckstan ja Beckombergan kaupunginosat. Siellä asuu noin 4 900 ihmistä, ja maa-alaltaan se on 2,03 neliökilometrin suuruinen. Norra Ängby on Tukholman suurin yhtenäinen pientaloalue.
Historiaa
Kaupunginosa on rakennettu Stora Ängbyn kartanon entisille maille. Alueen vanhin rakennus on Stora Ängbyn linna, jonka päärakennus on todennäköisesti rakennettu 1690-luvulla. Norra Ängbyn asemakaavaehdotus esiteltiin vuonna 1930 ja ensimmäinen rakennus oli valmis saman vuoden kesällä. Keskeiset alueet linnan ympärillä rakennettiin ensimmäiseksi. Aluetta laajennettiin 1950-luvulla länteen päin ja silloin rakennettiin myös joitakin rivitaloja.
B. V. Bowden
Bertram Vivian Bowden, Bowdenin paroni (18. tammikuuta 1910 Chesterfield, Yhdistynyt kuningaskunta – 28. heinäkuuta 1989 Altrincham, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen tieteilijä, tietokonepioneeri, pedagogi ja ministeri. Hän opiskeli ydinfysiikkaa, mutta elektroniikkayritys Ferrantissa hänestä tuli Mark 1 -tietokoneen myyntimies. Bowden painosti koulutuksen merkitystä, ja hän toimi 1953–1964 Manchester College of Science and Industry -korkeakoulun rehtorina ja 1964–1965 koulutus- ja tiedeministerinä.
Nuoruus ja opiskelu
Bertram Bowden syntyi 1910 Chesterfieldissä. Hänen isänsä oli koulun rehtori. Chesterfield Grammar Schoolin jälkeen Bowden opiskeli Cambrigen yliopistoon kuuluvassa Emmanuel Collegessa. Valmistuttuaan maisteriksi Bowden työskenteli 1931–1934 Cavendish-laboratoriossa Ernest Rutherfordin alaisuudessa radioaktiivisuuteen liittyvässä tutkimuksessa.
Bowden valmistui tohtoriksi 1934. Stipendin turvin hän jatkoi Cambridgestä Amsterdamin yliopistoon. Amsterdamin hän jätti kuitenkin vuoden jälkeen ja palasi Englantiin opettamaan, ensin Liverpoolissa ja sitten Oundlessa.
Tietokonepioneeriksi
Britannissa Bowden työskenteli vuodet 1946–1947 Yhdistyneen kuningaskunnan atomienergiavirastossa ja vuodet 1950–1953 elektroniikkayritys Ferrantissa. Ferranti kehitti kaupallista versiota Manchesterin yliopistolle valmistetulle Mark 1 -tietokoneelle. Bowdenin vastuulla oli tutkia erilaisia mahdollisuuksia uusien laitteiden myynnille. Bowden kertoi myöhemmin olleensa maailman ensimmäinen tietokoneiden myyntimies.
Bowden julkaisi vuonna 1953 kirjan Faster than Thought, joka alkoi jonkinlaisena myyntilehtisenä, mutta siitä tuli lopulta laaja kirja. Sitä voi kutsua Britannian tietokonemaailman ”Kuka kukin on” -teokseksi. Se nosti muun muassa Charles Babbagen ja Ada Lovelacen mainetta tietokonealan pioneereina.
Rehtorina ja ministerinä
Bowden siirtyi 1953 Ferrantilta Manchester College of Science and Industry -korkeakoulun rehtoriksi. Bowden toimi rehtorina sen nopean laajentumisen aikana. Hän oli rehtorina 1953–1964. Bowden pyrki herättämään Britannian teollisuusmiesten huomion tieteen ja teknologian merkitykseen. Saavutusten ansiosta pääministeri Harold Wilson myönsi Bowdenilla vuonna 1963 aatelisarvon. Seuraavana vuonna Wilson valitsi Bowdenin koulutus- ja tiedeministeriksi. Bowden jätti paikkansa 1965, mutta jatkoi edelleen aktiivisena koulutuksen, tieteen ja teknologian puolestapuhujana.
Hannoverinvihikoira
Hannoverinvihikoira (Hannoverscher Schweisshund) on Saksasta kotoisin oleva koirarotu, joka kuuluu FCI:n roturyhmään 6.
Ulkonäkö
Hannoverinvihikoira on keskikokoinen, sopusuhtainen ja voimakas rotu, jolle on tyypillistä totinen ilme. Kallo on leveä ja hieman kaareva. Otsapenger on selvästi havaittava, otsanahka hieman ryppyinen. Kuono on leveä ja voimakas, pituudeltaan noin puolet pään kokonaispituudesta, kuononselkä hieman kaareva tai lähes suora. Silmät ovat kirkkaat ja tummanruskeat, ne eivät saa olla syvällä sijaitsevat eivätkä ulkonevat. Korvat ovat riippuvat, keskipitkät ja korkealle kiinnittyneet. Häntä on pitkä, korkealle kiinnittynyt ja vain hieman kaartuva. Urosten säkäkorkeus on 50–55 cm ja paino 30–40 kg; nartuilla vastaavat mitat ovat 48–53 cm ja 25–35 kg.
Karvapeite on lyhyt, tiheä ja laadultaan vaihteleva karheasta karkeaan. Väritys on saksanhirvenpunainen (vaaleasta tummaan) tai juovikas eli brindle (vähäinen tai voimakas juovitus); joko tumman maskin kanssa tai ilman. Pienet valkoiset merkit ainoastaan rinnassa hyväksytään.
Luonne ja käyttäytyminen
thumb|right|280px|Hannoverinvihikoira saaliinsa kanssa. Hannoverinvihikoira on luonteeltaan rauhallinen ja metsästäessä sekä keskittymis- että yhteistyökykyinen. Se on ihmisten suhteen valikoiva, joten se voi käyttäytyä vieraita kohtaan pidättyväisesti.
Alkuperä
thumb|right|280px|"Hannoverilainen limer" vuodelta 1915. Hannoverinvihikoira syntyi 1830–luvulla risteyttämällä kevyitä saksalaisia ajokoiria, esimerkiksi Saksi-Anhaltissa tavattuja harzinajokoiria (Harz-vuoriston kelttiläistyyppisiä ajokoiria) ja haidinajokoiria (Haidbracke), Ala-Saksista peräisin olleiden rotevarakenteisten "hubertus"/"vihikoira"-tyyppisten sollinginvihikoirien kanssa. Se on edellä mainittujen paikallisrotujen kautta varhaiskeskiajan "kytkettyjen jälkikoirien" jälkeläinen, ja varhainen bracke-tyyppi tunnettiin alun perin jo 500-luvulla germaaniheimojen keskuudessa.
Kiinnostuttuaan rodusta Hannoverin kuninkaallinen metsästyshallinto alkoi jalostaa sitä eteenpäin ja ylläpitää sen käyttöominaisuuksia. Vuonna 1894 perustettiin rotujärjestö Verein Hirschmann. Rotua on käytetty ensisijaisesti haavoittuneen riistan, lähinnä peuran ja villisian, jäljittämiseen. Ensimmäiset hannoverinvihikoirat tuotiin Suomeen vuonna 1969.
REM-uni
thumb|250px|REM-uni. [[Aivosähkökäyrä ympäröity punaisella suorakaiteella, silmien liikkeet punaisella vaakaviivalla.]]
REM-uni (vilkeuni, aktiiviuni, paradoksinen uni, ’nopea silmien liikkuminen’) on yksi nukkumisen vaihe, jonka aikana tapahtuu suurin osa unien näkemisestä. REM-unen aikana kehon lämpötila, pulssi ja hengitys ovat epäsäännöllisiä ja autonominen hermosto aktivoituu muutenkin.
REM-unesta voidaan erottaa faasinen vaihe ja tooninen perustila, jolloin lihakset ovat rentoja, kun taas faasisen vaiheen silmänliikkeistä tulee REM-unen nimitys, jolloin voi nähdä silmien liikkuvan silmäluomien alla. REM-unesta herättäessä ihminen muistaa viimeksi näkemänsä unen, aamulla uni useimmiten unohtuu. Ensimmäinen REM-vaihe alkaa noin 90 minuuttia nukahtamisen jälkeen.
Nukahtaessaan ihminen vaipuu ensiksi kevyeen uneen. Yleensä vajaan puolen tunnin kuluttua seuraa syvän unen vaihe, josta siirrytään REM-uneen. REM-unesta siirrytään taas kevyen unen kautta syvään uneen. Tämä ketju toistuu noin puolentoista tunnin sykleissä keskimäärin viisi kertaa tavallisesti nukutun yön aikana. REM-unen ja kevyen unen määrä lisääntyy aamua kohti.
REM-unen aikana aivojen tunteisiin liittyvä mantelitumake sekä assosiaatioalueet ovat erityisen aktiivisia, kun taas työmuistin, tarkkaavaisuuden suuntaamisen ja itsehillinnän kannalta tärkeät aivoalueet ovat hyvin passiivisia. Tämä sopii yhteen unien järjettömän kulun ja tunnepohjaisen sisällön kanssa.
Unien kulku on usein vahvan assosiatiivista ja erikoista, niinpä hermoimpulssit kulkevat aivoissa harvinaisia reittejä hermosolujen välillä ja vahvistavat vähän käytettyjä synapseja. Tästä on päätelty unien tärkeys muistin ja oppimisen kannalta.
Vastasyntyneiden vauvojen unesta noin puolet, joidenkin mielestä jopa yli 80 % on REM-unta. Keskosia tutkimalla on päätelty, että noin 30-viikkoinen sikiö on lähes koko ajan REM-unen kaltaisessa tilassa. REM-uni onkin tärkeää yksilökehityksen kannalta, sillä se stimuloi kehittyviä aivoja.
Usein REM-unesta, kuten syvästäkin unesta, on hankala herätä tai toisen herättää.
Mohamed Al-Fayed
thumb|Mohamed al-Fayedia esittävä vahanukke Mohamed Abdel Moneim Fayed (, s. 27. tammikuuta 1929) on egyptiläissyntyinen liikemies, joka asuu Britanniassa. Mohamed al-Fayed omisti Harrodsin tavaratalon Lontoossa ja hotelli Ritzin Pariisissa.
Elämäkerta
Al-Fayed syntyi Bakosissa, lähellä Aleksandriaa, köyhän opettajan esikoiseksi. Hänellä oli monta työtä, hän myi kadulla Coca-Colaa ja sanomalehtiä. Hänen onnensa kääntyi, kun hän avioitui saudiarabialaisen asetehtailija Adnan Khashoggin sisaren kanssa. Hän oli töissä Khashoggin yrityksessä Saudi-Arabiassa, jossa nousi vaikutusvaltaiseen asemaan. Fayed perusti oman laivanvarustamon Egyptiin. Hän avioitui 1980-luvulla suomalaisen Heini Wathénin kanssa ja heillä on neljä yhteistä lasta: muotisuunnittelijana toiminut Jasmine (s. 1980), lapsena kuuroutunut valokuvaaja Karim (s. 1983), hyväntekijä Camilla Al Fayed (s. 1985) ja ympäristöaktivisti Omar (s. 1987). Al-Fayedilla on kaksi suurta taloa Espoon Westendin Lyökkiniemessä.
Al-Fayed muutti Isoon-Britanniaan vuonna 1974, hän ryhtyi ostamaan hiilikaivoksia vuonna 1975. Hänestä tuli kaivosalalla rikas mies, ja vuonna 1979 hän osti Hôtel Ritz Paris’n yhdessä veljensä kanssa. Samana vuonna Al Fayed sai kunnialegioonan jäsenyyden presidentti François Mitterrandilta.
Vuonna 1985 Al-Fayed ja hänen veljensä Ali ostivat lontoolaisen Harrods-tavaratalon 615 miljoonalla punnalla. Se myytiin Qatarin kuninkaallisen perheen sijoitusyhtiölle vuonna 2010, huhujen mukaan 1,5 miljardilla punnalla.
Al-Fayed on hakenut monta kertaa Britannian kansalaisuutta, mutta sitä ei ole myönnetty. Hänellä on Yhdistyneiden arabiemiirikuntien kansalaisuus.
Mohammed Al-Fayedin poika Dodi Al-Fayed kuoli 31. elokuuta 1997 auto-onnettomuudessa Walesin prinsessa Dianan kanssa Pariisissa. Al-Fayed piti onnettomuutta salaliittona, jonka taustalla on MI6 ja Edinburghin herttua prinssi Philip, joka ei Al-Fayedin mukaan pitänyt siitä, että Diana oli alkanut seurustella Dodin, joka oli muslimi, kanssa.
Vuonna 2003 Al-Fayed muutti Surreystä Sveitsiin. Syynä oli Britannian korkea verotus, mutta taustalla oli myös hänen poikansa Dodi Al-Fayedin ja Dianan kuolema. Vuonna 2005 hän muutti takaisin Britanniaan, koska ”piti sitä kotinaan”.
Khaki
Joidenkin tietojen mukaan khakin ottivat käyttöönsä Intiassa oleskelleet englantilaisjoukot vuonna 1857. Toisen tarinan mukaan khakivärjäyksen keksi 1848 Intiassa brittiläisten joukkojen komentaja Sir Harry Burnett Lumsden. Hänen sanotaan sekoittaneen kahvia, curryjauhetta ja mulperimehua värjätäkseen sotilaidensa valkoiset univormut sopimaan paremmin Intian pölyisiin ja likaisiin oloihin.
Armeijakäytössä khaki oli ensimmäisen kerran vuonna 1880 Britannian ja Venäjän välisessä Afganistanin sodassa, jossa sitä pidettiin hyvänä suojavärinä hiekkaisessa maastossa.
Norsunluu
thumb|[[Iivana Julman norsunluinen valtaistuin.]] thumb|Käsittelemätöntä norsunluuta kuljetuslaatikossa thumb|Työstettyä norsunluuta
Norsunluu on valkoista hammasluuta, jota saadaan norsujen syöksyhampaista.
Käyttö
Norsunluu on tiheää, helposti työstettävää ja kiillotettuna kaunista. Norsunluuesineitä on valmistettu jo muinaisessa Egyptissä, Kiinassa, Japanissa ja Intiassa. Euroopassa norsunluuta on käytetty yhtäjaksoisesti antiikin Rooman ajoista alkaen. Norsunluusta (tai mammutinluusta) tehdyt esineet, kuten biljardipallot, pianon koskettimet, leimasimet sekä arvokkaat taide- ja koriste-esineet, olivat entisaikaan hyvin suosittuja. Nykyisin niiden kysyntä, kauppa ja arvostus on vähentynyt norsujen suojelun ja myyntikieltojen vuoksi, joten norsunluuta jäljitellään korvaavilla aineilla, kuten muovilla.
Norsunluuta leikataan ja kuoritaan nykyisin sähkökäyttöisellä pyörösahalla ja kaiverretaan hammasporalla. Aina 1900-luvulle saakka syöksyhampaan kuoren poistamiseen, paloitteluun, leikkaamiseen ja kaivertamiseen käytettiin kirvestä, talsoa, talttaa, pokasahaa, lehtisahaa, raspia ja muita käsikäyttöisiä työkaluja.
Kauppa
Käsittelemättömän norsunluun myynti kiellettiin pienin poikkeuksin maailmanlaajuisesti vuonna 1989. Ennen vuotta 1947 tehtyjen norsunluuesineiden myynti on Euroopassa yhä sallittua. Monet huutokaupat eivät kuitenkaan ota minkäänlaisia norsunluuesineitä huutokauppaansa. Vuonna 2014 Ranskassa järjestetyssä huutokaupassa laillisen eli ennen vuotta 1976 hankitun norsunluun myyntihinta oli noin 800–1000 euroa/kilogramma.
Kiina on nykyisin maailman suurin norsunluun kuluttaja. Salametsästetty norsunluu salakuljetetaan Afrikasta aluksi usein laivarahtina ja puutavaran sekaan piilotettuna Malesiaan, Laosiin, Kambodžaan tai johonkin muuhun Kaakkois-Aasian maahan. Sieltä se lähetetään pienempinä erinä lentoteitse Vietnamiin, missä se jalostetaan koruiksi ja koriste-esineiksi ja myydään kiinalaisille matkailijoille. Liiketoiminta on kansainvälisten rikollisliigojen pyörittämää.
Vietnamissa norsunluun kauppaa suojelee maan laki, joka määrittää alle kahden kilogramman norsunluun hallussapidon pelkäksi hallinnolliseksi rikkeeksi. Sen vuoksi monet vietnamilaiset norsunluukaupat pitävät esillä korkeintaan viittä esinettä kerrallaan, mistä rangaistus on vain noin 10 000 euron sakko. Vietnamin poliisi harvoin puuttuu pieniin rikkeisiin.
Aitous
Norsunluun aitouden selvittämiseksi on erilaisia testejä, joista osa on salaisia. Aito norsunluu hehkuu ultraviolettivalossa eikä sula tai syty palamaan kuumalla neulalla poltettaessa. Norsunluuesineen iän voi määritellä hiili-14-ajoitustestillä.
Säilyvyys
Norsunluu on hyvin kestävää materiaalia, eikä se vaurioidu tai tuhoudu helposti. Se ei esimerkiksi pala eikä kärsi paljon veteen upottamisesta. Norsunluu kuitenkin kellastuu lämpimässä vedessä ja myös pimeässä säilytettäessä.
Sitruunaverbena
Sitruunaverbena (Aloysia citrodora) on verbenakasvien eli rautayrttikasvien heimoon kuuluva kasvi. Kasvista käytetään myös nimeä Lippia citriodora. Sitruunaverbena on vahvasti sitruuna-arominen yrtti, jonka lehtiä käytetään mausteeksi. Siitä saadaan myös verbenaöljyä. Sen versoihin kasvaa suikeita lehtiä kolmen kappaleen ryhminä. Se kukkii myöhään syksyllä, valkoiset tai siniset kukat ovat latvatähkissä. Sitruunaverbena kasvaa esimerkiksi suurissa ruukuissa. Se tuodaan talveksi sisätiloihin. Lämpimissä maissa, joissa sitä viljellään laajasti, kuten Keski- ja Etelä-Amerikassa, kasvi talvehtii ulkona. Sitruunaverbenaa voi lisätä pistokkaista.
Voice of America
Voice of America eli VOA on Yhdysvaltain liittovaltionhallinnon rahoittama, ulkomaille ohjelmaa lähettävä yleisradioasema. VOA lähettää ohjelmia yli 40 eri kielellä ja tavoittaa viikoittain noin 190 miljoonaa kuulijaa. Sen ohjelmistoon kuuluu uutis-, ajankohtais- ja kulttuuriohjelmia radiossa, televisiossa ja Internetissä.
Aivolävistys
Aivolävistys on vuonna 1998 Laukaassa perustettu punk rock -yhtye. Alun perin yhtye toimi nimellä Me syntiset paskat, mutta nimi vaihdettiin Aivolävistykseen jo yhtyeen alkutaipaleella. Aivolävistyksen sanoitukset ovat pääosin poliittisesti kantaa ottavia. Ne käsittelevät mm. eläinten oikeuksia, rasismia ja sotaa. Yhtye meni tauolle vuonna 2015.
Voice of America
Yhdysvaltain laki kieltää Yhdysvaltain diplomaattiradion tuottamien ohjelmien esittämisen Yhdysvalloissa. Maassa on käyty keskustelua tämän lain kumoamisesta. VOA:n perustamiskirja, jonka presidentti Gerald Ford vahvisti laiksi 1976, määrää, että VOA:n uutisoinnin tulee olla objektiviista ja paikkaansapitävää sekä edustaa Yhdysvaltoja eikä vain jotain tiettyä osaa siitä.
Aivolävistys
Aivolävistys palasi pitkän tauon jälkeen julkaisemaan musiikkia Off Recordsin kautta vuonna 2020 ja viimeistelee parhaimmillaan uutta pitkäsoittoa.
Voice of America
Historia
VOA:n toimintaa säätelee presidentti Gerald Fordin vuonna 1976 vahvistama laki, jonka mukaan VOA:n uutisten pitää olla luotettavia ja objektiivisia, VOA edustaa Yhdysvaltoja ja yhdysvaltalaista näkökulmaa tasapuolisesti ja kattavasti sekä esittelee Yhdysvaltojen harjoittamaa politiikkaa selkeästi ja tehokkaasti.
Voice of America aloitti toimintansa toisen maailmansodan aikana vuonna 1942 Eurooppaan suunnattuna propagandaradioasemana. Ensimmäinen lähetys 24. helmikuuta 1942 suunnattiin vastustamaan natsien propagandaa Saksassa. Ensimmäiset VOA:n käyttämät kielet olivat saksa, englanti, ranska ja italia; kielivalikoima laajeni 40:een jo vuonna 1944. Voice of America lähetti myös suomenkielistä ohjelmaa nimellä Amerikan ääni vuosina 1942–1945 ja 1951–1953.
Toiminta nykyään
Vuonna 2021 VOA aloitti lähettämään ohjelmaa nimeltä 52 Documentary, jossa kerrotaan erilaisten ihmisten elämästä ja uusi noin vartin mittainen dokumentti julkaistaan kerran viikossa VOA:n älypuhelinsovelluksessa, aseman YouTube-kanavalla ja VOA+:ssa. Ohjelmaa juontaa Euna Lee.
Washingtonissa päämajaansa pitävällä lähetysorganisaatiolla on 1 115 työntekijää ja noin 200 miljoonan dollarin budjetti (vuonna 2014). Asema tavoittaa viikossa 350 miljoonaa ihmistä ympäri maailmaa. Aseman virkaa tekeväksi johtajaksi nimettiin tammikuussa 2021 Yolanda Lopez.
Vuonna 2006 julkaistussa haastattelussa Alan Heil, VOA:n entinen kirjeenvaihtaja, kertoi, että yhtiön sisäinen linjanveto on ns. kahden lähteen sääntö: jokaisella julkaistulla jutulla täytyy olla vähintään kaksi itsenäistä ja keskenään yhtämielistä lähdettä tai VOA:n kirjeenvaihtajan on täytynyt olla silminnäkijänä.
VOA pyörittää myös erillistä faktantarkastukseen keskittynyvää sivustoa nimeltä Poligraph.info. Lisäksi VOA tuottaa ilmaisia materiaaleja englannin kielen itseopiskeluun.
Eetu Kallioinen
Eetu Kallioinen (s. 23. toukokuuta 1998 Loppi) on suomalainen haulikkoampuja. Hän kilpailee skeet-ammunnassa. Kallioinen edustaa Ala-Hämeen Ampujia ja hänen valmentajanaan toimii Timo Laitinen.
Kallioinen saavutti poikien EM-hopeaa skeetistä vuoden 2015 EM-kilpailuista Mariborista. Samana vuonna hän sijoittui viidenneksi haulikkolajien MM-kilpailuiden poikien sarjassa. Hän ampui peruskilpailussa tuloksen 124, joka sivusi poikien maailmanennätystä. Samoista kisoista hän saavutti hopeaa joukkuekilpailusta. Vuonna 2014 Kallioinen saavutti poikien PM-hopeaa.
Vuonna 2021 Kallioinen saavutti skeetin EM-pronssia. Kesälle 2021 siirretyissä Tokion kesäolympialaisissa hän sijoittui skeetissä neljänneksi. Saavutustensa ansiosta Suomen Ampumaurheiluliitto valitsi Kallioisen vuoden ampumaurheilijaksi.
Lauren Harris
thumb|260px|Lauren Harris esiintymässä Gods of Metal festivaaleilla vuonna 2009 Lauren Harris (s. 6. heinäkuuta 1984) on brittiläinen laulaja. Hän on Iron Maidenissa soittavan basisti Steve Harrisin tytär. Harris on yhtyeineen keikkaillut runsaasti ja toiminut muun muassa Iron Maidenin ja Within Temptationin lämmittelijänä.
Mehiläinen (aikakauslehti 1859)
Polén puolusti lehdessä voimakkaasti suomen kieltä. Myös valtiopäivä- ja työväenasia olivat esillä. Lehden levikki laski kuitenkin alun innostuksen jälkeen ja sen ilmestyminen loppui kesken vuoden 1863.
Lauren Harris
Harrisin esikoisalbumi Calm Before the Storm ilmestyi kesäkuussa 2008. Albumin julkaisi Demolition Records.
Kaduna
Kaduna on 1 640 000 (2015) asukkaan kaupunki Nigeriassa. Se on myös Kadunan osavaltion pääkaupunki. Kaduna on ympäröivälle maaseudulle tärkeä kauppakeskus ja yksi Pohjois-Nigerian suurimmista teollisuuskeskuksista.
Brittiläiset perustivat Kadunan vuonna 1913. Kaupunki oli Nigerian entisen Pohjoisen alueen pääkaupunki vuosina 1917–1967.
Tulivalmistelu
Tulivalmistelua voidaan suorittaa:
Tulivalmisteluja suoritetaan myös harhautuksina.
Revolt
Revolt on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka on ohjannut Joe Miale. Sen ovat käsikirjoittaneet Rowan Athale ja Joe Miale. Elokuvan pääosissa esiintyvät Lee Pace ja Bérénice Marlohe.
Enso-Gutzeit
Enso-Gutzeit Oy, sittemmin Enso Oyj, oli suomalainen metsäteollisuusyhtiö, joka yhdistettiin vuonna 1998 ruotsalaisen Stora AB:n (aik. Stora Kopparbergs Bergslags AB) kanssa Stora Enso Oyj:ksi.
Norjan saha
thumb|Saha Kymijoen suulla vuonna [[1910]] Enso-Gutzeitin varhaisin edeltäjä oli Wilhelm Gutzeitin Norjan Fredrikstadiin vuonna 1860 perustama, ''Wilh. Gutzeit & Co'' -niminen höyrysaha. Wilhelm Gutzeitin kuoltua 1869 hänen poikansa Hans Gutzeit peri sahan. Hans Gutzeit alkoi hakea sahalle uutta paikkaa Suomesta, missä oli paremmin saatavissa tukkeja kuin Norjassa. Hän myi Fredrikstadin sahan ja perusti Norjaan uuden W. Gutzeit & Comp. -nimisen yhtiön, joka rakensi vuonna 1872 sahan Kymin Kotkansaareen (nykyisessä Kotkan kaupungissa). Tästä sahasta, joka käynnistyi 16. marraskuuta 1872, tuli Suomen suurin ja nykyaikaisin. Sahan voimalähteenä oli sadan hevosvoiman tehoinen höyrykone, ja käytössä oli kuusi kehäsaha- ja kaksi sirkkelisahakoneistoa. Sahaa hoitivat Norjasta tulleet ammattimiehet, joita muutti lähes sata perheineen Hans Gutzeitin mukana Kymiin. Sahaa alettiin kutsua Norjan sahaksi, jolla nimellä se tunnettiin vuosikymmenien ajan.
Lauri Winberg
Lauri Albert Winberg (s. 25. maaliskuuta 1935 Kiuruvesi) on suomalainen luokanopettaja ja yhteiskunnallinen vaikuttaja, jonka kirjallisia tuotteita on lehdissä ja kirjoiksi painettuina. Hän on saanut kotiseutuneuvoksen arvon. thumb|225px|right| Lauri Winberg nuorena opettajana v. 1958.
Pius X
Pyhä Pius X, alkuperäiseltä nimeltään Giuseppe Melchiorre Sarto, (2. kesäkuuta 1835 – 20. elokuuta 1914) oli katolisen kirkon johtaja eli paavi vuosina 1903–1914.
Lauri Winberg
Perhetaustat
Lauri Winberg syntyi Juho ja Johanna Winbergin (s. Huttunen) maanviljelijäperheeseen.
Enso-Gutzeit
Norjan saha
Sahateollisuuden korkeasuhdanne tasaantui 1874, ja sahatavaran hinnat alkoivat laskea. Vuonna 1877 alkanut Venäjän-Turkin sota nosti tilapäisesti hintoja, mutta jo 1878 sahatavaran vientihinnat putosivat yhteen kolmasosaan vuoden 1874 tasosta ja olivat näin alhaalla vielä seuraavanakin vuonna. Hans Gutzeit ajautui tämän vuoksi vararikkoon vuonna 1880 ja joutui väistymään toimitusjohtajan tehtävästä. Sahan pääomistajaksi tuli norjalainen tukkuliike Ludwigsen & Schjelderup ja uudeksi toimitusjohtajaksi norjalainen Christen Smith Stillesen Holst, joka oli Hans Gutzeitin serkku. Norjan sahan tuotantokapasiteetti oli vajaakäytössä vuoteen 1886 saakka, jolloin sahatavaran kysyntä alkoi lopulta elpyä Euroopassa.
Pius X
Pius X oli Vatikaanin Annuario Pontificio -vuosikirjassa julkaistun perimätietoon perustuvan paaviluettelon mukaan 257. paavi. Pius X:n paavinkauden eli pontifikaatin aikana tärkeäksi tekijäksi muodostui muun muassa modernismin vastustus, jota paavi tuki. Pius X olikin diplomaattista edeltäjäänsä Leo XIII:ta konservatiivisempi.
Lauri Winberg
Perhetaustat
Winberg avioitui Kirsti Tikkasen kanssa. Winbergien luokanopettaja‒pankkivirkailijaperheeseen syntyivät lapset Asko Tapio, Arja Helena ja Tomi Juhana. Pariskunta asuu Iisalmessa.
Enso-Gutzeit
Aktiebolaget W. Gutzeit & Co muodostetaan
Kun Kymijoen suulla sijaitsevien useiden sahojen kilpailu Päijänteen alueen tukeista nosti niiden hintaa yhtiö päätti laajentaa puun hankintaansa Saimaan alueelle ja osti 1892 Rutolan tilan, jonka alueella sijaitsevalle noin kolmen kilometrin levyiselle kannakselle rakennetun puunsiirtolaitteiston avulla yhtiö pystyi kuljettamaan Saimaan vesistöstä tukkeja edullisesti Kymijoen vesistöön. Yhtiö rakensi myös sahan Rutolaan vuonna 1897. Gutzeit alkoi ostaa metsiä Saimaan alueelta ja osti myös 1902 4,4 miljoonalla markalla Pohjois-Karjalassa Utrassa sahalaitoksen omistaneen Ab Utra Wood Co:n jonka mukana tuli 100 000 hehtaaria metsää. Oston jälkeen Utran suuren mutta vanhanaikaisen vesisahan toiminta lopetettiin ja saharakennukset purettiin vuoteen 1905 mennessä. Tukit kuljetettiin tästä lähtien yhtiön merenrantasahoille Kotkaan.
Pius X
Pius XII julisti Pius X:n pyhimykseksi vuonna 1954. Pius X oli ensimmäinen pyhimykseksi julistettu paavi sitten 1500-luvulla uskonpuhdistusta vastaan taistelleen Pius V:n.
Lauri Winberg
Opintie
Lauri Winbergin opinnot alkoivat Rapakkojoen kansakoulussa, sitten hän kävi keskikoulun Kiuruveden yhteiskoulussa. Ammattia varten hän opiskeli Rauman opettajaseminaarissa ja valmistui kansakoulunopettajaksi 1958.
Länsi-Rooman valtakunta
Historia
Länsi-Rooman valtakunta muodostui Rooman valtakunnan läntisestä puoliskosta keisari Theodosius I:n kuoltua vuonna 395. Sen jälkeen poliittinen valta oli lopullisesti jaettu lännen ja idän keisarien kesken. Yhtenä juridisena kokonaisuutena Rooma säilyi kuitenkin aina 500-luvulle saakka.
Lauri Winberg
Opintie
Klemetti-opistossa Winberg suoritti kuoronjohtajakurssin 1962.
Enso-Gutzeit
Aktiebolaget W. Gutzeit & Co muodostetaan
Vuonna 1896 yhtiöstä muodostettiin Aktiebolaget W. Gutzeit & Co -niminen osakeyhtiö jonka johtoon tuli 1906 norjalainen yhtiön palveluksessa vuodesta 1884 ollut Alexander Gullichsen. Hänen aloitteestaan yhtiö oli laajentanut toimintaansa Saimaan alueelle ja hän oli ollut mukana sopimassa Utra Wood Co:n ostosta sen englantilaiselta omistajalta Egerton Hubbard & Co-yhtiöltä.
Länsi-Rooman valtakunta
Historia
Länsi-Rooman oli erottanut Itä-Roomasta jo aiemmin muun muassa se, että lännessä puhuttiin vanhastaan latinaa kun idässä puhuttiin kreikkaa. Lisäksi lännessä valtaa olivat jo aikaisemmin sanelleet sotilaskomentajat kun idässä virkamiehillä oli sotilaita enemmän valtaa.
Lauri Winberg
Työura
Winberg on toiminut vt. luokanopettajana Kiuruveden Toiviaiskylän kansakoulussa 1955‒56 sekä luokanopettajana Kiuruveden Savijärven kansakoulussa 1958‒63, Rautavaaran kirkonkylän kansakoulussa 1963‒64 sekä Kiuruveden kirkonkylän kansakoulussa 1964‒74 sekä peruskoulun ala-asteen luokanopettajana 1974‒90, jolloin eläkkeelle.
Enso-Gutzeit
Aktiebolaget W. Gutzeit & Co muodostetaan
1900-luvun alussa Aktiebolaget W. Gutzeit hankki myös muutamia sahoja Kotkan alueelta. 1903 ostettiin Hovinsaaren saha joka paloi seuraavana vuonna mutta käynnistyi uudelleen jälleenrakennettuna 1905. 1909 oli ostovuorossa heikosti kannattanut viipurilaisen Paul Wahl & Co.:n omistama Suur-Hietasen saha joka sekin paloi 1911 ja käynnistyi taas uudistettuna 1912. Nämä molemmat sahat oli perustettu 1874 jolloin Kotkan seudulle perustettiin Karhulan, Suur-Hietasen, Sunilan, Hovinsaaren ja Jumalniemen höyrysahat. 1907 rakennettiin sahoilla syntyvää jätepuuta ja sahanpurua raaka-aineena käyttävä sulfaattiselluloosatehdas Kotkaan. Tämä tehdas lähti käyntiin monien vaikeuksien jälkeen vasta 1911. Tehtaan yksi höyrykattila oli räjähtänyt 1908 ja sen yhteydessä toimineessa tärpätinvalmistuslaitoksessa oli myös tapahtunut tuhoisa räjähdys.
1908 yhtiö osti Ilomants Skogfastighets Ab:n, jolla oli hallussaan laajat metsäalueet Pohjois-Karjalassa. 1909 ostettiin konkurssiin ajautunut Aktiebolaget Pankakoski, jolla oli Lieksanjoen varrella Pankakoskella puuhiomo. Paikalla oli aiemmin toiminut muun muassa rautaruukki, mylly ja saha, jotka olivat vaihtaneet omistajaa useaan kertaan. W. Gutzeit & Co. rakensi Pankakoskelle uuden puuhiomon ja kartonkitehtaan. Tehdas oli valmistuttuaan vuonna 1914 Suomen suurin kartonkitehdas. Kartonkitehtaan perustaminen oli mahdollista koska samoihin aikoihin 1911 valmistui rautatie Joensuusta Lieksan kautta Nurmekseen.
Pius X
Elämä ennen paaviutta
pienoiskuva|vasen|Nuori Giuseppe Sarto. Kuva on otettu Sarton toimiessa piispana.
Lauri Winberg
Luottamusmiehenä
Winberg toimi Rautavaaran kunnan Raittius- ja urheiluohjaajana 1964‒65. Kiuruvedellä Winberg oli raittiuslautakunnan jäsenenä 1960‒63, josta puheenjohtajana kauden 1962‒63. Kansalaisopiston johtokunnan jäsenenä hän toimi 1963‒64 ja Nuorisotyölautakunnan jäsenenä 1965‒68. Kunnanvaltuuston jäsenenä hän oli 1969‒72 sekä Kuntasuunnittelutoimikunnan jäsenenä 1971‒76. SOK:laisten Osuusliike Elon sekä Osuuskauppojen Koljonvirta ja PeeÄssä hallintoneuvoston jäsenyysaikaa Winbergille kertyi väli 1969‒1997. Kiuruveden Osuuspankin hallintoneuvoston jäsenenä hän oli 1970‒2000. Yhteislyseon vanhempainneuvoston jäsenenä Winberg toimi 1970‒74 sekä lukion vanhempainneuvoston jäsenenä 1974‒80, josta puheenjohtajana 1977‒80, sekä kunnanhallituksen edustajana vanhempainneuvostossa 1981‒84. Kiuruveden kunnan historiahanketoimikunnan puheenjohtajana hän oli 1977‒79. Kunnanhallituksen jäsenenä Winberg toimi 1981‒84. Kunnanhallituksen edustajana hän oli kulttuuri- ja oikeusapulautakunnissa 1981-84. Kunnan opetussuunnitelmatoimikunnan puheenjohtajana Winberg oli kauden 1985‒90.
Pius X
Elämä ennen paaviutta
Giuseppe Sarto syntyi vuonna 1835 Riesen kylässä, lähellä Venetsiaa. Hänen vanhempansa olivat postinkantajana toiminut Giovanni Battista Sarto sekä Margarita Sarto. Giuseppe Sarton isä Giovanni Sarto kuoli vuonna 1852, kun taas äiti Margarita Sarto eli nähdäkseen pojastaan tulevan kardinaali.
Lauri Winberg
Julkaisutyö
Winberg on toiminut Kiuruvesi-lehden avustajana vuodesta 1953 ja blogistina vuodesta 2009. Lisäksi hän on avustanut Savon Sanomia ja Iisalmen Sanomia. Hänen teoksensa käsittelevät arkipäivän elämää, muistelmia, kotiseutua, uskoa, isänmaata. Kohderyhmille tarkoitettuja näytelmiä Kiuruveden historiasta juhlatilaisuuksiin Winberg on myös kirjoittanut.
Pius X
Elämä ennen paaviutta
Lapsuutensa Sarto vietti köyhyydessä. Nuorena hän opiskeli latinan kieltä, ja hänen opettajanaan toimi kyläläinen pappi. Vuonna 1850 hän otti vastaan tonsuurin, jota hänelle tarjosi Trevision piispa. Sarto sai myös apurahan Trevision hiippakunnalta. Myöhemmin Sarto suoritti filosofiset ja teologiset opintonsa loppuun.
Lauri Winberg
Huomioita
Lauri Winbergille on myönnetty mm. Mieskuoroliiton Kukkomerkki 1958, Suomen partiopoikajärjestön rautainen ansiomitali 1968, Suomen leijonan ritarikunnan ansioristi 1978, Kalevalan juhlavuoden mitali 1978, Keskustapuolueen kultainen ansiomerkki 1985, Suomen Kotiseutuliiton ansiomitali 1988, Kiuruvesi-mitali 1992, Kuopion sotilasläänin kunnialevyke 2005, Paikallislehtien Antti-patsas 2013 sekä Kiuruveden kulttuuripalkinto 2022.
Sotilasarvoltaan Winberg on kapteeni sekä hänelle myönnettiin kotiseutuneuvoksen arvo 1990 ja tuli Kiuruveden Reserviupseerikerhon kunniajäseneksi 1999.
Pius X
Elämä ennen paaviutta
Papiksi Sarto vihittiin vuonna 1858. Tämän pappisvihkimyksen jälkeen hän työskenteli Tombolon kaupungissa yhdeksän vuoden ajan kappalaisena. Samalla Sarto laajensi oppineisuuttaan teologian saralla ja opiskeli muun muassa kanonista lakia. Vuonna 1867 Sarto siirtyi työskentelemään Salzanon kaupunkiin, missä hän esimerkiksi kunnosti paikallista kirkkoa ja työskenteli avustaakseen sairaita, jotka olivat sairastuneet italian pohjoisosissa riehuvaan koleraan.
Vuonna 1875 Sartosta tuli kaniikki Trevision katedraaliin ja samalla hiippakuntaan, missä työssä hän muun muassa teki yleistä koulua käyville lapsille mahdolliseksi ottaa vastaan uskontoon liittyvää opastusta. 1878 Trevison piispa Zanelli kuoli, jolloin piispanistuin jäi tyhjäksi. Sartosta ei kuitenkaan tullut vielä piispaa.
Sarto nimitettiin 10. marraskuuta 1884 Mantovan piispaksi, missä tehtävässä hän oli, kunnes paavi Leo XIII vuonna 1893 nimitti hänet kardinaaliksi ja Venetsian patriarkaksi.
Enso-Gutzeit
Aktiebolaget W. Gutzeit & Co muodostetaan
Gutzeitilla oli myös suuri puutavaran kuljetukseen käytetty sisävesilaivasto Saimaalla. Tämän laivaston käyttöön perustettiin Laitaatsillan Konepajan nimellä tunnettu telakka ja konepaja Savonlinnaan.
Pius X
Valinta paaviksi
pienoiskuva|Pius X konklaavin jälkeen. pienoiskuva|Pius X:n paavillinen vaakuna.
Enso-Gutzeit
Enson tehtaiden osto
Vuonna 1912 oli ostovuorossa Vuoksen varrella Ensossa toimiva Enso Träsliperi Aktiebolaget. Tämän yhtiön oli perustanut 1887 paroni Carl August Standertskjöld, joka oli ostanut maa-alueen Vuoksen rannalta Räikkölän kosken luota ja puolet kosken vesivoimaoikeuksista. Varat ostoon hän oli hankkinut myymällä Kymijoen varrella Inkeroisissa sijaitsevan puuhiomonsa Tammerfors Linne- & Jern-Manufaktur Aktie-Bolagille.
Pius X
Valinta paaviksi
Paavi Leo XIII kuoli 20. heinäkuuta 1903, minkä jälkeen kardinaalit kokoontuivat valitsemaan uutta paavia paavinvaalissa eli konklaavissa.
Enso-Gutzeit
Enson tehtaiden osto
Tänne keskelle asumatonta erämaata perustettiin 1888 Enson puuhiomo ja sen ympärille samanniminen yhdyskunta. Vuonna 1907 Enson puuhiomon yhteyteen rakennettiin paperitehdas, jossa oli käytössä suurella yankee-kuivaussylinterillä varustettu paperikone. Muutama vuosi myöhemmin 1910 oli lisävoiman saamiseksi valmistunut vielä Vuoksen poikki voimalaitos ja pato, joka oli kuitenkin tullut niin kalliiksi että Enson omistajat halusivat myydä yhtiön. Enso Träsliperi säilyi oston jälkeen itsenäisenä yhtiönä vuoteen 1927 saakka.
Pius X
Valinta paaviksi
Pääehdokkaaksi nousi kardinaalivaltiosihteeri Mariano Rampolla. Konklaavien suljetussa tilassa pitämisen ja ulkopuolisilta tietojen saamisen vuoksi tarkat äänimäärät eivät ole selvillä, mutta tietojen mukaan Rampolla sai kahden ensimmäisen äänestyskierroksen aikana enemmistön äänistä. Ennen kolmannen äänestyksen aloittamista Krakovan kardinaaliarkkipiispa esitti keisari Frans Joosef I:n nimissä keisarin tahdon, jonka mukaan Rampollaa ei pitäisi valita paaviksi. Kyseessä oli katolisen kirkon veto exclusionis, katolisille valtioille myönnetty epävirallinen veto-oikeus estää epämieluisien kardinaalien valitseminen paaviksi. Virallisesti veto-oikeutta ei koskaan ollut myönnetty, mutta koko paaviuden historiassa kardinaalit olivat aina hyväksyneet veto-oikeuden käytön. Kardinaalit esittivät protestinsa, mutta tästä huolimatta Rampollan saamat äänimäärät laskivat ja seitsemännellä äänestyskierroksella Giuseppe Sarto valittiin paaviksi ja hän otti nimekseen Pius X.
Enso-Gutzeit
Enson tehtaiden osto
Gutzeit kasvatti vielä metsäomistustaan 1913 ostaessaan Aktiebolaget Finland Wood Company:n omistamat metsäalueet. Muutamaa vuotta myöhemmin 1915 tuli voimaan laki, joka rajoitti yhtiöiden metsänomistusta Suomessa. Vuonna 1912 suomalaiset sahat perustivat yhteishankkeena Venäjälle, lähelle Pietaria, Dubrovkaan sanomalehtipaperitehtaan ja sahan. Myös Gutzeit-yhtiö oli hankkeessa mukana.
Länsi-Rooman valtakunta
Historia
Länsi-Rooman hallinto alkoi rapautua jo 400-luvulla. Alarikin johtamat gootit hyökkäsivät vuonna 401 Pohjois-Italiaan, mutta Stilichon johtamat roomalaisjoukot ajoivat heidät pois seuraavana vuonna. Sen jälkeen Stilicho liittoutui goottien kanssa tavoitteenaan varmistaa lännelle Illyrian alue, jota myös Itä-Rooma havitteli. Kun gootit eivät saaneetkaan roomalaisilta tukea, he kääntyivät uudelleen länttä vastaan. Sota kulminoitui, kun Alarikin joukot valtasivat Rooman kaupungin 24. elokuuta 410 ja hävittivät sen.
Enso-Gutzeit
Valtionyhtiö Enso-Gutzeit
Alexander Gullichsen kuoli 1917 ja hänen seuraajakseen tuli norjalainen Herman Heiberg. Yhtiön omistuspohja muuttui, kun Suomen valtio osti lokakuussa 1918 4 400 yhtiön osaketta sen norjalaisilta omistajilta ja hankki samalla itselleen osake-enemmistön yhtiössä. Enson johtajasta Sölve Thunströmista tuli yhtiön uusi toimitusjohtaja 1921. Vuonna 1924 Suomen valtiolla oli jo 87 prosenttia yhtiön osakkeista. Samana vuonna Thunströmin seuraajaksi tuli Väinö Kotilainen, joka keskittyi ensi töikseen vähentämään yhtiön taloutta rasittaneiden lyhytaikaisten lainojen määrää. Yhtiön pääkonttori siirrettiin 1925 Ensoon ja 1927 yhtiön nimeksi tuli Enso-Gutzeit Osakeyhtiö kun aiemmin erilliset yhtiöt Aktiebolaget W. Gutzeit & Co. ja Enso Träsliperi Aktiebolaget sulautettiin yhteen. Vuotta aiemmin 1926 oli erillisenä yhtiönä siihen asti toiminut Aktiebolaget Pankakoski sulautettu W. Gutzeit-yhtiöön.
1930-luvun alussa Enso-Gutzeitin haltuun siirtyi Tornator Osakeyhtiö, jonka Suomen valtio oli ostanut 1918. Tornatorilla oli Tainionkoskella lankarulla-, sulfaattiselluloosa- ja pergamiinitehtaat ja Lahdessa lankarullatehdas sekä lisäksi 79 000 hehtaaria metsää. 1937 Enso osti Laatokan Karjalassa toimineen Aunuksen Puuliike Oy:n joka omisti alueella useita sahalaitoksia ja metsää.
Länsi-Rooman valtakunta
Historia
Talvella 406–407 Reinin takaa tulleet vandaalit, sveebit ja alaanit tunkeutuivat Galliaan ja Hispaniaan. Tämä johti Rooman valtakunnan verotulojen loppumiseen näiltä alueilta, mistä seurasi valtakunnan poliittinen pirstoutuminen. Keisarillinen hallinto heikkeni ratkaisevasti ja menetti otteensa läntisissä provinsseissa.
Enso-Gutzeit
Valtionyhtiö Enso-Gutzeit
1920-luvulta alkaen Enso-Gutzeit keskittyi voimakkaasti selluloosan valmistamiseen. Kotkan sulfiittiselluloosatehdas uusittiin 1920-luvun lopulla ja Enson sulfiittiselluloosatehtaan tuotantokapasiteetti kaksinkertaistui. Enso-Gutzeit rakensi 1931 Ensoon myös uuden sulfaattiselluloosatehtaan ja 1935 valmistui Saimaan etelärannalle Tornatorin aiemmin omistamalle maa-alueelle Kaukopäähän suuri sulfaattiselluloosatehdas, jonka tuotantokapasiteetiksi oli suunniteltu 80 000 tonnia vuodessa, mutta jo vuonna 1937 se tuotti 120 000 tonnia selluloosaa vuodessa. Kaukopään tehdas oli tällöin Euroopan suurin selluloosatehdas ja Enso-Gutzeit oli Euroopan viidenneksi suurin selluloosantuottaja. 1938 käynnistyi vielä uusi suuri rakennusprojekti, kun yhtiö päätti rakentaa suuremman vesivoimalaitokseen Ensoon ja hyödyntää samalla myös ylempänä Vuoksessa olevan Vallinkosken putouskorkeutta. Jo aiemmin 1937 oli yhtiö rakentanut voimalan Rouhialaan. Enson voimalan rakennustyö oli vielä kesken talvisodan alkaessa.
1928 Enso-Gutzeit oli mukana perustamassa Sunila Osakeyhtiötä. Tämän yhtiön haltuun tuli 1874 perustettu Sunila Sågverks Aktiebolagin sahalaitos, jota olivat omistaneet Hackman & Co. vuoteen 1917 saakka ja sen jälkeen Ab Sörnäs. Sahaa oli tarjottu useaan kertaan Enso-Gutzeitille, mutta yhtiö oli pitänyt sen hintaa liian korkeana. Uusi Sunila Osakeyhtiö lopetti sahan toiminnan ja sen tilalle päätettiin 1936 rakentaa sulfaattiselluloosatehdas, joka aloitti toimintansa 1938. Tällöin Sunila Osakeyhtiön omistus jakaantui Enso-Gutzeitin, Kymin Osakeyhtiön, Karhula Osakeyhtiön (myöhemmin A. Ahlström Osakeyhtiö), Yhtyneet Paperitehtaat Osakeyhtiön ja Tammerfors Linne- & Jern-Manufaktur Aktie-Bolagin (myöhemmin Oy Tampella Ab) kesken.
Länsi-Rooman valtakunta
Tuhon syyt
Länsi-Rooman tuhon, tai sen poliittisen pirstoutumisen, perimmäiset syyt ovat synnyttäneet jälkeenpäin paljon keskustelua ja monia erilaisia teorioita. Syitä on etsitty niin valtakunnan sisäisistä kuin ulkoisistakin tekijöistä. Tunnetuimpia sisäisiä selityksiä ovat valtakunnan omien rakenteiden heikentyminen ja talouden taantuminen. Tunnetuimpia ulkoisia selityksiä ovat vihollisten aiheuttama paine ja kansainvaellukset. Nykyisin tutkijat selittävät asian useiden tekijöiden yhteisvaikutuksella.
Enso-Gutzeit
Sotavuodet
Talvisota aiheutti suuria menetyksiä Enso-Gutzeitille. Varsinaisen sodan aikana Kotkassa sijaitseva Norjan saha tuhoutui pommituksessa ja myös Enson ja Kaukopään tehdaslaitokset kärsivät vaurioita ja muun muassa 650 000 kuutiometriä varastossa ollutta raakapuuta tuhoutui. Talvisodan rauhanteossa menetettiin Enson tuotantolaitokset ja voimalaitos, Laatokan Karjalassa sijainneita sahalaitoksia sekä noin 100 000 hehtaaria metsää. Yhtiön uudeksi kotipaikaksi tuli Ruokolahti jonka alueella Kaukopään tehtaat sijaitsivat mutta käytännössä sen pääkonttori toimi tästä lähtien Helsingissä.