cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ronald Petrovický
Maajoukkue
Petrovický edusti Slovakiaa MM-kilpailuissa vuosina 2000 ja 2004, joista ensimmäisenä mainittu turnaus päättyi hopeaan. Hän pelasi myös Torinon olympiakisoissa 2006.
Muuta
Myös Petrovickýn isoveli Róbert on pelannut NHL:ssä ja miesten arvokisoissa. Hän pelaa nykyään Tšekin Extraligan HC Kometa Brnossa.
Liivajärv (Paganamaa)
Liivajärv (myös Trumbipalu Mudajärv, Radijärv) eli latviaksi Smilšāja ezers on järvi Latvian ja Viron rajalla. Viron puolella se kuuluu Võrumaalla Rõugen kuntaan ja Latvian puolella Alūksnen kuntaan (entinen Veclaicenen pitäjä).
Maantietoa
Järvi on muodostunut viimeisen jääkauden mannerjäätikön sulamisvesien uurtamaan laaksoon. Järven pinta-ala on 4,3 ha (hehtaaria, Latvian puolella 2,3 ha ) ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järven suurin syvyys on 19,8 metriä, mutta järvellä on suuri yli 19 metrinen syvänne. Järven vedenpinnan korkeutta ei ole ilmoitettu, mutta sen on oltava hieman alempi kuin yläjuoksun Kikkajärvellä joka on 128 metriä mpy. Järven läpi virtaa Peeli jõgi, joka juoksee laakson pohjalla olevan järviketjun läpi. Yläpuolelta Liivajärveen laskee Sarapuujärven laskujoki ja Liivajärvi laskee Väike-Mudajärven. Peeli jõgi kuuluu Gaujan valuma-alueeseen. Järven rantaviivan pituus on 900 metriä ja se on metsämaata. Järveen viettävät jyrkästi ja jyrkkien rinteiden päällä on Viron puolella maatila sekä näköalatorni. Maatalouden ojat ovat syövyttäneet sadassa vuodessa rinteisiin syvät ojat, joiden tuomat hiekat ovat levinneet rantaan muodostaen hyvän uimapaikan. Rannat ovat kovapohjaisia, mutta jyrkkenevät nopeasti. Järven Viron puoleisella rannalla kulkee patikointipolku.
Järven luokittelu ja ekologia
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu.
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Veden näkösyvyys oli vuonna 1977 3,7 metriä, joten järvi oli kirkasvetinen.
Luontoarvoja
Järvi kuuluu pieneen virolais-latvialaiseen patikointireitin piiriin, joka kulkee sekä Viron että Latvian puolella. Järven lounaisrannassa on nuotiopaikka ja uimaranta. Järvessä kasvaa Virossa harvinainen Jouhivita (Potamogeton rutilus) ja siinä esiintyy yleisinä hauki, särki, ahven ja kiiski.
Caravanserai
Caravanserai on Santana-yhtyeen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 11. lokakuuta 1972. Se merkitsi yhtyeelle merkittävää tyylinmuutosta latin rockista kohti fuusiojazzia ja lyhyistä hittikappaleista kohti pitkiä instrumentaaliosuuksia. Albumia pidetään yhtenä yhtyeen parhaista, mutta kaupallisesti se merkitsi yhtyeen suosion kääntymistä laskuun.
Yhtyeen kokoonpano oli albumia tehtäessä vaihtunut. Alkuperäinen bassokitaristi David Brown oli jättänyt Santanan 1971, ja hänen korvasivat albumilla Doug Rauch ja Tom Rutley. Alkuperäisen lyömäsoittajan Michael Carabellon korvasi Armando Peraza. Kosketinsoittaja-laulaja Gregg Rolie oli tekemässä lähtöä yhtyeestä, ja yhdellä raidalla hänen tilallaan soittaa Tom Coster, josta tulikin albumin myötä yhtyeen uusi kosketinsoittaja.
Caravanserai nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan kahdeksannelle sijalle ja kuudennelle tilalle R&B-albumilistalla 1972.
Albumin kappaleista vain kolme oli perinteisiä laulettuja kappaleita (”Just in Time to See the Sun”, ”All the Love of the Universe” ja ”Stone Flower”) ja loput instrumentaalisia. Albumilta ei noussut yhtään hittisingleä, ja albumi merkitsi Santana-yhtyeen kaupallisen menestyksen kääntymistä laskuun. Caravanserai oli kuitenkin suuri arvostelumenestys, ja sitä pidetään yhtenä yhtyeen parhaista albumeista.
Levyllä vierailevia muusikoita ovat muun muassa avausraidan saksofonisoolon soittava Hadley Caliman.
Albumin nimi tarkoittaa karavaaniseraljia. Kansikuvan on toteuttanut Joan Chase.
Kappaleet
Yhtyeen omien jäsenten nimiin merkittyjen sävellysten lisäksi albumilla on Carlos Santanan ja Mike Shrieven sanoittama versio Antônio Carlos Jobimin instrumentaalikappaleesta ”Stone Flower”.
Sharon Sheeley
Sharon Sheeley (4. huhtikuuta 1940 – 17. toukokuuta 2002) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hän kirjoitti lauluja muun muassa Glen Campbellille, Ricky Nelsonille, Brenda Leelle ja Eddie Cochranille.
Sheeley hakeutui Sunset Boulevardille 1950-luvun puolivälissä. Hänestä tuli managerinsa Jerry Capehartin kautta Metricin (Liberty Records -levy-yhtiön osasto) säveltäjä. Hän alkoi seurustella Eddie Cochranin kanssa sen jälkeen kun hänen kappaleensa ”Born Again” julkaistiin Cochranin Summertime Blues -levyn B-puolella. Hän kirjoitti Cochranille menestyskappaleen ”Somethin' Else”, josta cover-version tekivät myöhemmin The Move, Stray Cats ja Sex Pistols.
Sheeley oli mukana Eddie Cochranin Ison-Britannian kiertueella vuonna 1960. Hän loukkaantui liikenneonnettomuudessa, jossa Cochran kuoli. Autossa oli heidän lisäkseen laulaja Gene Vincent.
1960-luvulla hän kirjoitti The Fleetwoods -yhtyeelle ”He's The Great Imposter”. Hän teki musiikkia Mac Davisin ja Jackie DeShannonin kanssa. The Searchers -yhteen Chris Curtis levytti hänen aineistoaan, kuten myös Sandie Shaw ja Brenda Lee. Tracey Ullmanin esittämänä ”Breakaway” (1964) nousi Britannian Top 10 -listalle vuonna 1983. Levi Strauss & Co. -yhtiön televisiomainos vuodelta 1988 kertoo Sheeleyn ja Cochranin suhteen alusta.
Sharon Sheeley: Songwriter -albumi ilmestyi vuonna 2000.
Hilja Kilpi
Hilja Kilpi (o.s. Vanhakartano; 14. marraskuuta 1884 Porin maalaiskunta – 20. huhtikuuta 1927 Turku) oli suomalainen kirjailija, Volter Kilven puoliso. Hänen tunnetuin näytelmäsä Sillankorvan emäntä julkaisitiin vuonna 1915, ja vuonna 1953 Ilmari Unho ohjasi näytelmästä samannimisen elokuvan.
Elämäkerta
Porin Pietniemen Vanhakartanosta kotoisin olleen Hilja Vanhakartanon vanhemmat olivat tilanomistaja Simon Nikolai Vanhakartano ja Tekla Fredrika Yyteri. Päästyään 1904 ylioppilaaksi Porin ruotsalaisesta yhteiskoulusta (Björneborgs samskola) hän aloitti lääketieteen opintojaan Helsingissä tavatessaan kirjailija Volter Kilven vuonna 1904. He menivät naimisiin pitkän kirjeenvaihdon jälkeen Turussa kesäkuussa 1907 ilman morsiamen vanhempien suostumusta. Kilvet asuivat ensin Helsingissä ja sitten vuodesta 1919 Turussa. Volter ja Hilja Kilvellä oli kolme lasta, Riitta (1910–1982), Jaakkima (1914–1988) ja Lassi (1920–2007).
Hilja Kilven näytelmä Sillankorvan emäntä julkaisitiin vuonna 1915 ja esitettiin ensimmäisen kerran Tampereen Teatterissa 13. marraskuuta 1915. Ilmari Unho ohjasi näytelmästä samannimisen elokuvan vuonna 1953.
Chief Keef
Keith Farrelle Cozart (s. 15. elokuuta 1995), tunnetaan taiteilijanimillä Chief Keef, Chief Sosa ja Sosa, on yhdysvaltalainen rap-artisti.
Yanagi (1944)
Yanagi oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1945 valmistunut Matsu-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 20. elokuuta 1944. Se laskettiin vesille 25. marraskuuta ja otettiin palvelukseen kaksi kuukautta myöhemmin 18. tammikuuta 1945.
Palvelus
Alus tuhoutui 14. heinäkuuta 1945 Ominatossa ilmahyökkäyksessä ja poistettiin alusluettelosta 20. marraskuuta. Hylky romutettiin 1946-1947.
Keyaki (1944)
Keyaki oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1944 valmistunut Matsu-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 22. kesäkuuta 1944. Se laskettiin vesille 30. syyskuuta ja otettiin palvelukseen kolme kuukautta myöhemmin 15. joulukuuta.
John Nyman
John Emanuel Nyman (25. huhtikuuta 1908 Sundsvall – 19. lokakuuta 1977 Sundsvall) oli ruotsalainen kreikkalais-roomalaisen raskaansarjan painija ja olympiamitalisti ja kolminkertainen EM-hopeamitalisti. Hänen uransa ajoittui 1930-luvun lopulle. Uransa jälkeen hän toimi seuransa Sundsvall AIK:n valmentajana.
John Nyman aloitti painiuransa Sundsvall AIK:n riveissä 1930-luvun alussa. Hänen uransa alkuaikoina Ruotsissa oli useampia vahvoja kreikkalais-roomalaisen raskaansarjan painijoita, kuten Carl Westergren, Rudolf Svensson ja Georg Nilsson. Voitettuaan vuonna 1935 Ruotsin mestaruuden sai edustuspaikan vuoden 1935 EM-kisoihin Kööpenhaminaan. Ensimmäisessä ottelussa tuli tappio Saksan Kurt Hornfischerille, sen jälkeen voitto Tanskan Peter Larsenista ja lopuksi tappio Suomen Hjalmar Nyströmille. Loppusijoitus oli näin neljäs voittajan ollessa Saksan Hornfischer.
Vuosi 1936 oli Berliinin kesäolympialaisvuosi ja kisat olivat Nymanille menestykselliset. Ensin tuli voitot Romanian Zoltan Kondorossystä ja Itävallan Eduard Schöllista, sen jälkeen tappio Viron Kristjan Palusalulle ja lopuksi voitot Suomen Nyströmistä ja Saksan Hornfischeristä. Tämä takasi hänelle olympiahopeaa Palusalun voittaessa näin toisenkin painimuodon raskaansarjan. Toisen Ruotsin mestaruutensa hän sai vuonna 1937 ja kilpaili Pariisissa EM-kisoissa, jossa voitot Ranskan Herlandista, Tanskan Larsenista ja Tšekkoslovakian Josef Klapuchista veivät hänet loppuotteluun, jossa Viron Palusalu otti jälleen voiton. Vuonna 1938 EM-kisat kilpailtiin Tallinnassa ja Nyman eteni voitoilla Norjan Knutsenista, Suomen Uuno Ventosta ja Latvian Edvīns Bietagsista jälleen loppuotteluun, jossa vastassa oli isäntämaan uusi raskaansarjan tähti Johanns Kotkas, jolle Nyman joutuu taipumaan. Viimeisissä sotia edeltävissä EM-kisoissa kisapaikka oli Oslo ja voitot Turkin Mehmet Çobanista, Tanskan Larsenista ja Unkarin Gyula Bóbisista veivät hänet loppuotteluun, jossa vastassa oli jälleen Viron Kotkas. Lopputulos oli jälleen sama eli Kotkaksen voitto. Nymanille kyseessä oli kolmas EM-hopea.
Syksyllä 1939 käynnistynyt toinen maailmansota keskeytti käytännössä kansainvälisen urheilun. Nyman kilpaili vielä ja voitti vuosina 1941 ja 1942 Ruotsin mestaruuden eli hänelle kertyi niitä kaikkaan neljä. Vuonna 1943 hän saavutti vielä hopeaa uuden mestarin Bertil Erikssonin ottaessa voiton.
Uransa jälkeen Nyman toimi aktiivisti seuransa Sundsvall AIK:n painvalmentajana.
Emilia-Romagnan Grand Prix 2020
Emilia-Romagnan Grand Prix 2020 (virallisesti Formula 1 Emirates Gran Premio dell’Emilia Romagna 2020) oli Formula 1 -kauden kolmastoista osakilpailu, joka ajettiin 1. marraskuuta Autodromo Enzo e Dino Ferrarin moottoriradalla Imolassa Italiassa.
Autodromo Enzo e Dino Ferrarin radalla ajettiin viimeksi kaudella, jolloin se isännöi San Marinon osakilpailua. Kisajärjestäjät asettivat tavoitteekseen 13 000 yleisömäärän. Kilpailu päätettiin kuitenkin ajaa tyhjille katsomoille Italian pahenneen COVID-19-epidemiatilanteen takia.
Vapaat harjoitukset
Muista osakilpailuista poiketen viikonloppuna ajettiin vain yhdet vapaat harjoitukset ennen lauantain aika-ajoja. Vapaissa harjoituksissa Mercedeksen kuljettajien suorituskyky oli alusta lähtien nopeinta, vaikka Red Bullin Max Verstappen yritti omilla suorituksillaan pysyä heidän vauhdissaan mukana. Harjoitusten parasta vauhtia ajoivat myös neljänneksi sijoittunut AlphaTaurin Pierre Gasly sekä molemmat Renault’n kuljettajat Daniel Ricciardo ja Esteban Ocon, jotka olivat lopputuloksissa kuudes ja seitsemäs.
Ferrarille harjoitukset olivat kaksijakoiset, kun Charles Leclerc oli auton tasapainoviasta huolimatta viides ja tallikaveri Sebastian Vettel oli kahdestoista. McLarenin kuljettajien Carlos Sainzin ja Lando Norrisin nopeimmat kierrokset menivät pieleen, koska he ajoivat ratarajojen ulkopuolella ja tuomaristo hylkäsi heidän kierroksensa. Williamsin Nicholas Latifin ajoaika harjoituksissa lyheni autossa esiintyneen jarruvaijerivian vuoksi. Mercedeksen Lewis Hamilton oli vapaiden harjoitusten nopein ennen Verstappenia ja tallikaveri Valtteri Bottasta.
Aika-ajot
Aika-ajojen ensimmäisessä osiossa keskikastin ja häntäpään tallien välillä oli tiukkaa taistelua, kun Racing Pointin Lance Stroll pääsi jatkoon Alfa Romeo Racingin Kimi Räikkösen nopeimman kierrosajan hylkäyksen jälkeen ja Haasin Kevin Magnussen teki ajovirheen ajautumalla soralle.
Aika-ajojen toisessa osiossa Vettelillä oli vaikeuksia auton vauhdin kanssa ja riskien ottamisesta huolimatta hän oli neljästoista ja karsiutui jatkosta. Myös Racing Pointin Sergio Pérez karsiutui, mutta hän oli tyytyväinen autonsa kilpailuasetuksiin sekä mahdollisuuteen valita rengasseos kilpailua varten.
Paalupaikalle ajoi Bottas päihittäen tallikaverinsa Hamiltonin. Verstappenin auton voimayksikön sytytystulpat vaurioituivat aika-ajojen toisen vaiheen aikana, minkä seurauksena hän kärsi tehohäviöistä, mutta nopean korjaustyön ansiosta oli lopputuloksissa lopulta kolmas. Tallikaveri Alexander Albon ajoi parhaimmillaan viidennelle sijalle, mutta hänen kierrosaikansa hylättiin ratarajojen ulkopuolelle ajamisen vuoksi ja hän jäi kuudenneksi. Gasly ajoi radalla vuonna 1994 menehtyneen Ayrton Sennan muistoa kunnioittaen tämän kypärän ajoväreillä ja sijoittui aika-ajoissa neljänneksi.
right|500px
Kilpailu
Kilpailun lähdössä Hamilton sai heikon lähdön, minkä seurauksena hän joutui taistelemaan sijoituksestaan Verstappenia ja Gaslya vastaan. Gaslyn kilpailu päättyi kuitenkin aikaisessa vaiheessa jäähdytysvuodon aiheuttamaan tekniseen vikaan. Hamilton ja hänen kisainsinöörinsä tekivät muutoksen kilpailutaktiikkaan, kun Hamilton ajoi pidempään radalla ja yritti saada nopeita kierrosaikoja kaventaakseen eroaan Bottakseen. Suunnitelma onnistui, kun samaan aikaan Ocon keskeytti kilpailunsa tekniseen vikaan ja aiheutti radalle keinotekoisen turva-auton, jonka aikana Hamilton teki varikkopysähdyksensä ja nousi sen jälkeen kilpailun kärkeen.
Bottaksen mahdollisuudet taistella Hamiltonia ja Verstappenia vastaan vaikeutuivat, kun hänen autossaan havaittiin pohjavaurio, mikä heikensi auton ohjattavuutta mutkissa. Verstappen ohitti Bottaksen, mutta hän joutui myöhemmin keskeyttämään kilpailunsa oikean takarenkaan rikkoutumiseen. Verstappenin tilanteen vuoksi radalle otettiin turva-auto, jonka takana ensimmäisistä MM-pisteistä taistellut Williamsin George Russell teki ajovirheen ja keskeytti ratavalliin osumisen jälkeen. Red Bullin vaikeudet jatkuivat, kun tallipaikkansa puolesta taistellut Albon menetti sijoituksensa uusintalähdön jälkeen, pyörähti ja putosi pistesijojen ulkopuolelle.
Ferrarilla kilpailu oli aika-ajosuorituksen tavoin kaksijakoinen, kun Leclerc taisteli palkintokorokesijoituksesta Ricciardoa ja AlphaTaurin Daniil Kvjatia vastaan jääden lopulta viidenneksi, ja Vettelin mahdollisuudet pisteille menivät epäonnistuneessa renkaanvaihdossa. McLarenilla heikko aika-ajosuoritus ja kilpailukyvyn puuttuminen aiheuttivat Sainzin ja Norrisin jäämisen heikommille pistesijoille. Molemmat Alfa Romeo Racingin kuljettajat olivat pisteillä, kun Räikkönen oli yhdeksäs ja Antonio Giovinazzi kymmenes.
Hamilton ajoi kilpailun voittoon ennen Bottasta ja kolmanneksi ajanutta Ricciardoa. Kvjat oli parhaimmilla ajankohdilla suoritettujen varikkopysähdysten ja sinnikkäiden ohitusyritysten myötä neljäs. Pérez ei ollut tyytyväinen kilpailuunsa, koska hän menetti mahdollisuutensa palkintokorokesijoitukseen kilpailun lopussa tehdyn varikkopysähdyksen vuoksi. Myös tallikaveri Strollin kilpailu meni pieleen, kun hänellä kului varikkokäynnillä ylimääräistä aikaa osuttuaan tallin varikkotyöntekijään, joka välttyi kuitenkin loukkaantumiselta.
SD (rap-artisti)
Sadiki Thirston, tunnetaan taiteilijanimellä SD, on yhdysvaltalainen rap-artisti.
Mongolianhietakiuru
Mongolianhietakiuru (Alaudala cheleensis) on keskiaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö ulottuu Transbaikalista Koillis-Mongoliaan ja Koillis-Kiinaan. Se luetaan toisinaan pikkukiurun alalajiksi. Robert Swinhoe kuvaili lajin holotyypin 1871.
Tor Svendsberget
Tor Svendsberget (s. 3. marraskuuta 1947) on norjalainen ampumahiihtäjä. Hän saavutti useita MM-mitaleja 1970-luvun alkupuolella.
Svendsberget voitti kaksi ensimmäistä nuorten 15 kilometrin ampumahiihdon maailmanmestaruutta vuosina 1967 ja 1968. Aikuisten kilpailuissa hän avasi MM-mitalitilinsä Östersundissa 1970 sekä henkilökohtaisen 20 kilometrin että viestin hopeamitalilla. Seuraavana vuonna Hämeenlinnassa hän sai viestissä MM-hopeaa. Sapporon olympialaisissa 1972 hän sijoittui 20 kilometrillä kahdeksanneksi ja viestissä neljänneksi. Lake Placidin MM-kilpailuissa 1973 hän saavutti viestissä hopeaa ja 20 kilometrillä pronssia. Minskin MM-kilpailuissa 1974 hän sai sekä 20 kilometrillä että viestissä pronssia ja menetti 10 kilometrillä mitalimahdollisuutensa ampumalla viimeisellä ampumapaikalla kaikki laukauksensa ohi. Anterselvan MM-kilpailuissa 1975 Svendsberget sijoittui 20 kilometrillä neljänneksi. Innsbruckin olympialaisissa 1976 tuloksena oli viestin viides ja 20 kilometrin yhdeksäs sija. Vielä Hochfilzenin MM-kilpailuissa 1978 hän saavutti viestissä hopeaa.
Svendsberget voitti Pohjoismaiden mestaruuden viestissä vuosina 1969, 1970 ja 1974. Henkilökohtaisella 20 kilometrillä hän saavutti hopeaa vuonna 1975.
Moonwalker
Moonwalker on Michael Jacksonin vuonna 1988 julkaisema elokuva, joka koostuu lyhyistä tarinoista, musiikkivideoista ja live-materiaaleista.
Julkaisu
Moonwalker piti alun perin julkaista yhdessä Bad-albumin kanssa vuonna 1987. Samaan aikaan kun elokuvaa oltiin julkaisemassa elokuvateattereissa, Jackson oli Bad World Tour -kiertueella, joka oli hänen ensimmäinen kiertue sooloartistina. Elokuva julkaistiin elokuvateattereissa Euroopassa ja Etelä-Amerikassa, mutta Warner Brothers peruutti julkaisun elokuvateattereissa Yhdysvalloissa. Moonwalker julkaistiin VHS-formaatissa Yhdysvalloissa ja Kanadassa 10. tammikuuta 1989, juuri kun Jackson lopetti Bad World Tour -kiertueensa. Moonwalkeria myytiin Yhdysvalloissa yli 800 000 kappaletta 17. huhtikuuta 1989 mennessä.
Juoni
Elokuva koostuu lyhyistä tarinoista, musiikkivideoista ja live-materiaaleista sen sijaan, että siinä olisi yksi jatkuva juoni.
Man in the Mirror
Elokuva alkaa Jacksonin "Man in the Mirror" -kappaleen live-esityksestä, joka on kuvattu Bad World Tour -kiertueella. Esityksen aikana nähdään myös videopätkiä Afrikan lapsista sekä Mahatma Gandhista, Martin Luther King Jr.:sta, John Lennonista ja muista historiallisista henkilöistä.
Takauma
Lyhyt biografinen video The Jackson 5 -yhtyeestä Bad World Tour -kiertueeseen asti.
Badder
"Badder", parodinen versio Jacksonin "Bad" -kappaleen musiikkivideosta, jossa alkuperäisen musiikkivideon henkilöt on korvattu lapsilla. Elokuvatähti Brandon Quintin Adams esittää nuorta Jacksonia. Muita ovat Jermaine La Jaune Jackson Jr, joka on Jacksonin veljenpoika sekä nuori Nikki Cox, joka myöhemmin näytteli sarjoissa Unhappily Ever After ja Las Vegas. Myös Maurissa Tancharoen ja Bilal Oliver esiintyvät videolla.
Speed Demon
"Badder" muuttuu toiseksi lyhytelokuvaksi, jota kutsutaan "Speed Demoniksi", jonka on ohjannut Will Vinton. "Speed Demonissa" Jackson yrittää välttää häntä jahtaavia faneja. Jackson pukeutuu jänikseksi (nimeltään Spike), mutta joutuu lopulta faniensa jahtaamaksi. Jackson lähtee moottoripyörällä karkuun faneja, jotka jahtaavat häntä, samaan aikaan taustalla soidessa "Speed Demon" -kappale. Jahtauksen aikana Jackson muuntautuu Sylvester Stalloneksi, Tina Turneriksi ja Pee-Wee Hermaniksi. Lopulta Jackson saa karistettua fanit kannoiltaan ja pysähtyy riisumaan jänispuvun pois. Jacksonin riisuttua puvun, se herää henkiin ja haastaa Jacksonin tanssimaan.
Videon lopussa liikennepoliisi tulee huomauttamaan, että Jackson on "No Dancing Zone" -alueella, jossa ei saisi tanssia ja kun Jackson kääntyy osoittamaan Spikeä, jänis on kadonnut. Seuraavaksi poliisi kysyy sarkastisesti Jacksonin nimikirjoitusta lippuun. Ironisena tarkoituksena on, että Jackson pakoili faneja, jotka halusivat ainoastaan Jacksonin nimikirjoituksen. Juuri kun Jackson on lähdössä, Spiken pää ilmestyy kiviseen kallioon ja nyökkää Jacksonille, jonka jälkeen video loppuu tähän.
Leave Me Alone
"Speed Demonin" jälkeen tulee "Leave Me Alone" -musiikkivideo, jossa keskitytään median kiinnostukseen Jacksonin henkilökohtaisesta elämästä, koska Jackson tunsi, että iltapäivälehdet, media, lehdistö ja paparazzit eivät jättäneet häntä rauhaan vaikka Jackson teki mitä tahansa. Video voitti vuonna 1989 Grammy-palkinnon efekteistään.
Smooth Criminal
Elokuva alkaa, kun Michael Jackson on lähdössä Club 30:een, ja vielä kotiovella Jackson huomaa juuri ajoissa terroristit, jotka yrittävät ampua hänet, mutta Jackson ehtii karkuun. Häntä seuraavat talojen katoilta kolmikko Katie, Zeke ja Sean. Katie näki että Jacksonia yritettiin ampua, ja hän pelästyi. Sitten Katie muistelee Jacksonin kanssa Neverlandissa vietettyjä aikoja. He pelasivat jalkapalloa Neverlandissa, kunnes Jacksonin koira Skipper nappaa pallon ja vie sen metsään. Katie ja Michael lähtevät etsimään koiraa, mutta joutuvat luolaan, jossa on paljon hämähäkinseittejä. Luolassa on salaovi, josta on kulku terroristien salamajaan. He menevät terroristien majaan, ja kuuntelevat suunnittelua, kunnes Katie huomaa hämähäkin, joka on melkein kiivennyt hänen kädelleen, ja kirkaisee. Jackson ja Katie pakenevat luolasta. Nykyajassa Jacksonin paetessa terroristejä Katie eksyy pojista seuratessaan Michaelia. Takaa-ajon loppupuolella terroristit saavat ajettua Jacksonin nurkkaan, mutta Michael muuntautuu urheiluautoksi ja karkaa pois. Katie menee Club 30:een, jossa hän tapaa pojat. He menevät ulos, koska paikka näyttää autiolta. Ulkona toinen poika kuulee urheiluauton ja he menevät piiloon. Jackson muuntautuu takaisin ihmiseksi ja menee Club 30:een. Club 30:ssä Michael heittää kolikon. Kolikko lentää suoraan pelikoneeseen, ja sen jälkeen alkaa soimaan "Smooth Criminal". Terroristit löytävät Jacksonin, ja nappaavat hänet. Terroristit saavat myös Katien. Terroristien johtaja yrittää laittaa Katielle huumetta. Jackson estää häntä.
Come Together
Elokuva päättyy Jacksonin esittämään cover-versioon The Beatlesin "Come Together" -kappaleesta, Seanin, Katien, Zeken ja Skipper-koiran katsellessa Jacksonia backstagella.
Lopputekstit
Lopputekstien aikana Ladysmith Black Mambazo esittää kappaleen "The Moon is Walking" Club 30:ssä, jossa kuvattiin "Smooth Criminal". Seuraavaksi tulee neljän minuutin nopeutettu versio "Smooth Criminal" -musiikkivideosta.
Tõugjärv
Tõugjärv on Virossa Võrumaalla Rõugen kunnassa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja se on 370 metriä pitkä ja 200 metriä leveä sydämen muotoinen järvi. Sen ympäristössä on metsämaata tai niittyä. Asutus sijaitsee jyrkkien rinteiden yläpuolella sijaitsevien peltomaiden äärellä. Ympäröivä maasto on noin 40 metriä vedenpintaa korkeammalla ja lähiympäristössä sijaitsee seitsemän maatilaa tai taloa. Vain järven eteläpäässä sijaitsee yksi asuttu tila. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 7,6 metriä ja suurin syvyys 17 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven keskilinjalla ja järven pohjoispäässä. Siinä ei ole saaria. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00033 kuutiokilometriä eli 0,33 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 900 metriä. Järven eteläpäähän tulee tie ja sen pohjoispäässä on karttoihin merkitty polkuja.
Järven luokittelu ja luontoarvoja
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu. Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Järvi on yksi Rõugen järvialueen seitsemästä järvestä, joka sijaitsee viime jääkauden loppuvaiheessa syntyneessä jäätikköjokilaaksossa. Siinä virtaa nykyään Rõuge jõgi, jonka läpivirtausjärvi järvi on. Laakson kaikille järville yhteisiä ominaisuuksia ovat lähteiden runsaus, karbonaattipitoinen vesi ja rantojen vehmas luonto. Järvialue kuuluu osana Haanjan luontopuistoon.
Järvellä on mutapohja, jonka mutakerros on syvänteessä 4,4 metriä paksu. Sen pääasiallinen vedenlähde on Rõuge jõgi, mutta osa vedestä tulee järven pohjassa ja rantojen rinteillä sijaitsevista lähteistä. Vedenväri on kellertävänvihreä ja järven näkösyvyys on 1,6–1,8 metriä. Vesi on selkeästi lämpötilakerrostunut. Kun järven vesikasveja luetteloitiin vuonna 1972, saatiin tulokseksi 23 eri kasvilajia. Järvessä elää ainakin ahven, hauki, kiiski, lahna, salakka ja ankerias.
Vesistösuhteita
Järven läpi virtaa Rõuge jõgi, joka tulee siihen 200 metrin päästä Ratasjärvestä ja jatkaa sitten 1,4 kilometrin päässä sijaitsevaan Kahrilan järveen. Ratasjärven vedenpinta on lähes samalla tasolla kuin Tõugjärven 109,0 metrin korkeudella mpy. oleva vedenpinta. Kahrila järven vedenpinta sijaitsee 9,6 metriä alempana. Kahrilaan laskeva joen osuutta kutsutaan myös nimellä Kahrila jõgi. Rõuge jõgi on Võhandu jõen sivu-uoma. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Dieter Speer
Kestävyysjuoksua harrastanut ja maastohiihdossa Itä-Saksan mestaruuskilpailuissa 30 kilometrin hopeaa vuonna 1966 saavuttanut Speer sijoittui ampumahiihtäjänä Grenoblen olympialaisissa 1968 viestissä kuudenneksi ja 20 kilometrillä 18:nneksi. Östersundin MM-kilpailuissa 1970 hän saavutti viestissä pronssia ja sijoittui 20 kilometrillä neljänneksi saatuaan viimeisessä ammunnassa kolme sakkominuuttia. Hämeenlinnan MM-kilpailuissa 1971 hän voitti 20 kilometrillä kultaa yli 28 sekunnin erolla neuvostoliittolaiseen Aleksandr Tihonoviin. Sapporon olympialaisissa 1972 hän saavutti viestissä pronssia ja sijoittui 20 kilometrillä 13:nneksi. Lake Placidin MM-kilpailuissa 1973 hän saavutti vielä viestissä pronssia.
Aatto Suppanen
Adolf (Aatto) Suppanen (15. huhtikuuta 1855 Ruskeala – 3. helmikuuta 1898 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, toimittaja ja kääntäjä. Hän käytti nimimerkkiä Aatto S.
Aatto Suppasen vanhemmat olivat kiertokoulun opettaja Adam Suppanen ja Lovisa Kettunen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1876 Jyväskylän lyseosta. Suppanen toimi suomentajana, kirjailijana ja lehtimiehenä. Vuonna 1883 Suppanen muutti Porvooseen ja aloitti neliosaisen Weberin Yleisen ihmiskunnan historian suomennostyön Werner Söderströmin kustantamolle. Hän palasi Porvoosta Helsinkiin 1889 ja muutti sitten perheineen 1891 Kuopioon jossa hän oli Savo-Karjala-lehden toimittajana. Vuodesta 1893 alkaen hän oli Kansallis-Osake-Pankin pääkonttorin kotimaisena kirjeenvaihtajana Helsingissä.
Super Fight II
Super Fight II on toinen kolmesta Muhammad Alin ja Joe Frazierin välillä käydystä raskaansarjan nyrkkeilyottelusta, joka käytiin 28. tammikuuta 1974 New Yorkin Madison Square Gardenissa. Ottelun panoksena oli raskaansarjan maailmanmestaruusottelu George Foremania vastaan.
Aatto Suppanen
Suppanen suomensi 1800-luvun lopulla hyvin paljon varsinkin tietokirjallisuutta ja hän oli ensimmäisiä suomalaisia ammattikääntäjiä. Aatto Suppanen suomensi vuosina 1880–1896 kaikkiaan noin 70 teosta. Hän kirjoitti 1880-luvun alussa lisäksi kolme kaunokirjallista teosta Kariviittoja, Kotivarkaus ja Jutelmia. Myös hänen puolisonsa Alma Suppanen toimi suomentajana käyttäen nimimerkkiä A--a.
Super Fight II
Ali ja Frazier olivat kohdanneet aiemmin vuonna 1971 Fight of the Century -nimellä tunnetussa kamppailussa, jossa oli panoksena WBA:n ja WBC:n maailmanmestaruudet. Tuolloin hallitseva maailmanmestari Frazier voitti 15-eräisen ottelun pistein. Parin toisessa kohtaamisessa kumpikaan ottelijoista ei ollut maailmanmestari (Muhammad Ali hallitsi kansallista NABF:n mestaruutta), joten kamppailu kesti vain 12 erää. Se päättyi Muhammad Alin voittoon pistein.
Aatto Suppanen
Aatto Suppanen oli naimisissa vuodesta 1882 Alma Erika Henriette Bonsdorffin kanssa.
Super Fight II
Kamppailun voittonsa myötä Ali pääsi haastamaan Foremanin Rumble in the Jungle -nimellä tunnetussa maailmanmestaruusottelussa, jonka hän voitti. Ali ja Frazier kohtasivat vielä kerran vuonna 1975 käydyssä maailmanmestaruusottelussa, joka tunnetaan nimellä Thrilla in Manila.
Ennen ottelua
Ali ja Frazier olivat kohdanneet kerran aiemmin Fight of the Century -nimellä tunnetussa kamppailussa, jossa panoksena oli Frazierin hallitsema raskaansarjan maailmanmestaruus. Ennen kamppailua Ali solvasi vastustajaansa kutsumalla häntä esimerkiksi ”Setä Tuomoksi”, minkä takia parin välille kehittyi vihanpito. Frazier voitti kamppailun pisteillä. Tämän jälkeen hän puolusti mestaruuttaan vielä kahdesti, ennen kuin menetti sen nuorelle George Foremanille. Ali taas nousi NABF:n kansalliseksi mestariksi. Frazierin ja Alin toinen kohtaaminen olikin ainoa kamppailu heidän kolmesta yhteenotostaan, jossa kumpikaan ei ollut raskaansarjan hallitseva maailmanmestari. Panoksena oli NABF:n mestaruuden lisäksi kohtaaminen Foremanin kanssa maailmanmestaruusottelussa. Nyrkkeilijöiden palkkioksi ottelusta asetettiin 870 000 dollarin takuusumma tai 32,5 % televisio-oikeuksista, riippuen siitä kumpi tuottaisi enemmän.
Sekä Alilla että Frazierilla oli ottelussa panoksena muutakin, kuin kansallinen mestaruus. Frazierilla oli puolustettavanaan kunniansa, joka oli kokenut kolauksen hänen Foremanille kärsimänsä yllätystappion takia. Ali taas sanoi menettäneensä Frazierille kokemansa tappion jälkeen arvovaltaansa. Hän ei voinut enää vedota menettäneensä tittelinsä ainoastaan siksi, että oli joutunut luopumaan nyrkkeilystä kieltäydyttyään osallistumasta Vietnamin sotaan.
Ottelua markkinoidessaan Ali ja Frazier vierailivat ABC-televisiokanavan Wild World of Sports -keskusteluohjelmassa. Otteluparin piti alun perin katsella ja arvioida heidän aiemmasta ottelustaan näytettyjä kohtia. Ali ärsytti Frazieria jatkuvasti rodullisilla näkemyksillään, jotka Frazier kuitenkin kesti. Tämä mainitsi Alin joutuneen sairaalaan heidän ensimmäisen ottelunsa jälleen, jolloin Ali myönsi tämän, mutta sanoi menneensä sairaalaan vain kymmeneksi minuutiksi, kun taas Frazier oli joutunut sinne 10 kuukaudeksi. Kun Frazier sanoi menneensä sinne vain lepäämään, Ali haukkui häntä tietämättömäksi. Tuossa vaiheessa Frazier tuohtui ja nousi ylös tuoliltaan vaatien Alia kertomaan, millä perusteella hän on muka tietämätön. Ali vaati Frazieria istumaan alas, mutta tämä ei totellut, vaan veti Alin alas tuoliltaan samalla, kun Ali tarttui Frazieria niskasta. Pari kamppaili lattialla hetken aikaa, ennen kuin heidät saatiin erotettua toisistaan. Molemmat tuomittiin maksamaan 5 000 dollarin sakot nyrkkeilyn arvoa urheilulajina alentavasta käytöksestä.
Ottelu
Kamppailua seurasi paikan päällä New Yorkin Madison Square Gardenissa 20 788 ihmistä ja se tuotti parin edellisen kohtaamisen tavoin kokonaisuudessaan yli 20 miljoonaa dollaria järjestäjilleen.
Kamppailun ensimmäisessä erässä Ali lähti hyökkäämään ja pyrki sitomisen avulla estämään voimakkaasti painostanutta Frazieria lyömästä kunnollista iskua. Toisessa erässä Ali pystyi jopa kaatamaan Frazierin kanveesiin, jolloin tuomari Tony Perez virheellisesti ilmoitti erän kuitenkin jo päättyneen, eikä laskenut hänelle lukua. Ensimmäiset neljä erää kirjattiin selkeästi Alin nimiin.
Frazier pääsi kamppailuun mukaan vasta seitsemännessä erässä, jossa Ali alkoi osoittamaan väsymisen merkkejä liikkumalla hänen ympärillään kädet alhaalla. Frazier voitti nimiinsä myös kahdeksannen erän. Yhdeksännen erän aikana Ali pääsi jälleen mukaan otteluun ja kamppailu tasoittui. Ali pysyi kuitenkin johdossa pistein, minkä takia Frazierin oli pakko hakea voittoa tyrmäyksellä kamppailun viimeisissä erissä. Hän ei kuitenkaan onnistunut ja Ali voitti ottelun pisteillä.
Ottelun jälkeen
Muhammad Ali oli protestoinut Fight of the Centuryssa kärsimäänsä tappiota ja sanonut hävinneensä ”valkoisen miehen päätöksellä”. Kun hän voitti Frazierin uusintaottelussa, hän kommentoi voittoaan: ”Se oli valkoisen miehen päätös, mutta tällä kertaa se oli oikea”. Frazier taas on myöhemmin sanonut Alin saaneen voiton tuomareilta ”lahjaksi”. Voittaja antoi kuitenkin kamppailun jälkeen kunnian vastustajalleen sanomalla Baltimore Sun -lehdelle antamassaan haastattelussa Frazierin tyrmänneen hänet ottelun aikana kahdesti pystyyn. Hän ilmaisi myös halunsa uusintaotteluun joskus tulevaisuudessa: ”En aio vältellä Joeta. Annan hänelle niin monta mahdollisuutta, kuin hän haluaa.”
Ottelua pidetään vähiten tunnettuna Alin ja Frazierin kolmesta kohtaamisesta ja ottelua edeltäviä tapahtumia on sanottu itse ottelua kiinnostavammiksi. Sports Illustrated kuvaili ottelua kahden vanhan miehen kamppailuksi ja nyrkkeilijöiden keskinäisiä välejä ”puhtaaksi vihamielisyydeksi”. Myös ottelua ennen julkaistu Timen artikkeli piti ottelijoita jo parhaat päivänsä nähneinä ja uskoi ottelun häviäjän siirtyvän tappionsa jälkeen eläkkeelle.
Voittonsa myötä Ali pääsi haastamaan maailmanmestari George Foremanin titteliotteluun, joka tunnetaan nimellä Rumble in the Jungle. Ali voitti kamppailun ja nousi raskaansarjan maailmanmestariksi. Hän ja Frazier kohtasivat Super Fight II:n jälkeen vielä kerran Thrilla in Manila -nimellä tunnetussa kamppailussa, jonka Ali voitti. Alin ja Frazierin välistä kolmen ottelun sarjaa pidetään yleisesti nyrkkeilyhistorian klassikkona.
Aditi
pienoiskuva|Jumalatar Aditi Aditi on hindulainen jumalatar ja vedalaisten Adityas-jumalten äiti. Hän on maailman taivaallinen järjestäjä. Myöhemmässä perinteessä Aditi esiintyy maan henkilöitymänä: hänen povensa on maailman napa. Nimi Aditi tarkoittaa äärettömyyttä, ja jumalatar onkin eräänlainen kaikkia elollisia syleilevä suuri äitihahmo. Aditi on myös pelastaja, sillä jumalatar vapauttaa häneen uskovat sairauksista, puutteesta ja synneistä.
Tachibana-luokka
Tachibana-luokka oli keisarillisen Japanin laivaston hävittäjäluokka, jota kutsuttiin parannellun D-tyypin hävittäjiksi.
Giuseppe Conte
Giuseppe Conte (s. 8. elokuuta 1964 Volturara Appula) on italialainen juristi ja poliitikko, joka toimi Italian 58. pääministerinä 1. kesäkuuta 2018 – 13. helmikuuta 2021. Elokuusta 2021 alkaen hän on ollut Viiden tähden liikkeen puheenjohtaja.
Contea ehdotettiin pääministeriksi Viiden tähden liikkeen ja Legan johtamaan hallituskoalitioon 21. toukokuuta 2018, mutta hän erosi tehtävästään kun presidentti Sergio Mattarella hylkäsi hänen valtiovarainministeriksi valitsemansa Paolo Savonan. 31. toukokuuta enemmistöpuolueet sopivat uudesta valtiovarainministeristä ja Conte kutsuttiin muodostamaan hallitus seuraavana päivänä.
Ennen nimitystään Conte ei ole toiminut kansanedustajana eikä muutenkaan tullut tunnetuksi politiikassa. Hän oli yksityisoikeuden professori Firenzen ja Rooman yliopistoissa. Hänen opinnoistaan ulkomailla on ristiriitaisia tietoja, ja vastustajat syyttivät häntä liiottelusta.
Auxerren nainen
Veistoksen katsotaan olevan peräisin Kreetalta. Se on tehty kalkkikivestä ja sen korkeus on noin 65 cm. Veistos esittää seisovaa naista, jolla on raskaat peruukkimaiset hiukset, kapea uuma ja vaate ja leveä vyö. Hahmo on pylväsmäinen ja esitetty frontaalisesti. Oikea käsi on nostettu rinnalle. Veistos on alun perin ollut maalattu värein.
Veistoksella on ilmeisesti ollut suuri vaikutus, sillä samankaltaisia veistoksia on löydetty muun muassa Rhodokselta, Korintista ja Taraksesta. Nykyisin Auxerren nainen on Daidaloksen kuvanveiston tunnetuin edustaja.
Veistos on saanut nimensä siitä, että se löytyi Auxerren museon varastohuoneesta vuonna 1907. Muutoin sen todellisesta löytämisestä ei tiedetä mitään. On arveltu, että se olisi löydetty Kreetan Eleuthernasta 1800-luvun lopulla. Koska veistoksen historiaa ja alkuperäistä sijaintia ei tunneta varmuudella, myöskään siinä kuvatusta hahmosta tai tämän käden asennon merkityksestä ei ole tietoa. Se on voinut esittää jotakin jumalatarta, mutta yhtä hyvin ihmistä.
Apodisointi
Apodisointi eli apodisaatio tarkoittaa fouriermuunnosinfrapuna- eli FTIR-spektroskopiassa interferogrammin käsittelyä matemaattisella funktiolla ennen fouriermuunnosta. Käsittelyssä katkaistu interferogrammi kerrotaan apodisointifunktiolla, mikä vaimentaa katkaisusta aiheutuvia sivuhaaroja.
Sana apodisointi voidaan johtaa kreikan sanoista ά πòδος (”ilman jalkoja”), mikä viittaa sivuhaarojen eli ”jalkojen” heikentymiseen. Termiä käytetään myös elektroniikassa ja optiikassa.
Tausta
Matemaattisesti äärellinen mittausmatka tarkoittaa, että interferogrammi kerrotaan laatikkofunktiolla, joka saa arvon 1 mittausvälillä ja arvon 0 muualla. Näiden kahden funktion tulon fouriermuunnos on funktioiden fouriermuunnosten konvoluutio. Laatikkofunktion fouriermuunnos on sinc-funktio (muotoa sin x / x). Koska funktiolla on voimakkaat positiivisia ja negatiivisia arvoja saavat sivuhaarat, se ei ole erityisen edullinen infrapunaspektrometriassa. Jos nimittäin sinc-funktion ensimmäisen minimin kohdalle sattuisi heikko spektriviiva, tätä viivaa ei voitaisi nähdä lasketussa spektrissä. Ongelmaa pyritään kiertämään apodisoinnin avulla.
Apodisointifunktiot
thumb|300 px|Vasemmalla kolmiofunktio ja oikealla vastaava laitefunktio. Laitefunktion puoliarvoleveys on 0,89/Δ ja sivuhaaran voimakkaimman kohdan suhteellinen suuruus on +4,5 %. Apodisoinnissa katkaistu interferogrammi kerrotaan jollakin funktiolla. Jos apodisointiin käytetään esimerkiksi kolmiofunktiota, jonka fouriermuunnos on sinc2-funktio (muotoa sin2 x / x2), sivuhaarojen voimakkuus pienenee ja niiden arvot ovat positiivisia. Samalla kuitenkin äärettömän kapean spektriviivan fouriermuunnoksen puoliarvoleveys kasvaa laatikkokatkaisuun verrattuna. Sivuhaarat pienenevätkin yleensä puoliarvoleveyden kustannuksella.
Kolmiofunktion ohella yleisiä apodisointifunktioita ovat puolisuunnikasfunktio, Blackmanin ja Harrisin funktio sekä Nortonin ja Beerin heikko, keskitasoinen ja vahva funktio. Apodisointifunktioiden ominaisuuksia ovat tutkineet Kauppinen ym. , Harris sekä Norton ja Beer.
Lähteet
Viitteet:
Dipylonin kuros
Dipylonin kuros on antiikin kreikkalainen kuros-veistos. Se on veistetty arkaaisella kaudella noin vuonna 600–580 eaa. Veistoksesta on säilynyt vain sen pää eli niin kutsuttu Dipylonin pää sekä käsi. Nykyisin ne ovat esillä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa (esineet NM 3372 ja NM 3965).
pienoiskuva|vasen|upright=0.64|Dipylonin pää edestä päin. Kuroksen oletetaan toimineen alun perin hautamuistomerkkinä. Veistos on saanut nykyisen nimensä siitä, että sen säilyneet osat on löydetty Kerameikoksesta Dipylon-portin läheltä. Pää löydettiin vuonna 1916 ja käsi vuonna 1930. Suurin osa veistoksesta on kadonnut.
Kuros on tehty saarilta peräisin olevasta marmorista, mahdollisesti naksoslaisesta tai paroslaisesta marmorista. Säilyneen pään korkeus on 0,42 metriä. Sen pinta on suhteellisen hyvässä kunnossa. Veistoksessa on käytetty maalauskoristelua, ja punaisen värin jäänteitä on säilynyt hiusnauhojen kohdalla.
Veistoksen kasvot muistuttavat paljon Kerameikoksesta myös löydettyä niin kutsuttua Pyhän portin kurosta sekä New Yorkin kurosta.
Tommi Pohja
Tommi Pohja (s. 18. heinäkuuta 1964 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hyvistä käsistään ja laukauksestaan tunnettu laitahyökkääjä pelasi koko uransa jääkiekon SM-liigassa. Pohja pelasi siellä uransa aikana 395 ottelua, joissa hän teki tehot 143+161=304.
Seuraura
Pohja on Tapparan kasvatti. Hän debytoi SM-liigassa kaudella 1982–1983, mutta pelasi varsinaisen tulokaskautensa kaudella 1983–84, jolloin Pohja voitti myös Suomen mestaruuden. Hän voitti sen myös vuosina 1986, 1987 ja 1988. Pohja oli kaudella 1986–87 Tapparan paras maalintekijä 23 osumallaan.
Pohja pelasi Tapparassa kevääseen 1989 asti ja siirtyi kaudeksi 1989–1990 KooKoohon. Hän oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies, mutta kausi joukkueelta päättyi pettymykseen KooKoon pudottua jääkiekon I-divisioonaan. Pohja siirtyi kaudeksi 1990–1991 Kalevan Pallon riveihin. Hän voitti siellä SM-hopeaa keväällä 1991, mutta kaudella 1991–1992 joukkue ei päässyt pudotuspeleihin. Hän pelasi kauden aikana lähinnä Jarmo Kekäläisen ja Pekka Tirkkosen ketjutoverina.
Maajoukkueura
Pohja oli voittamassa alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 1984. Hän pelasi myös miesten MM-kilpailuissa vuonna 1986.
The Grand Tour
The Grand Tour on brittiläinen Amazon Videon tuottama autoja käsittelevä televisio-ohjelma. Ohjelmaa on esitetty vuodesta 2016.
Ohjelma sai alkunsa, kun Top Gearin juontaja Jeremy Clarkson sai potkut ohjelmasta vuoden 2015 keväällä lyötyään ohjelman avustavaa tuottajaa Oisin Tymonia. Clarkson oli saanut kuulla lääkäriltään sairastavansa syöpää ja, että hänellä on elinaikaa vain muutama kuukausi, jonka jälkeen Clarkson löi tuottajaa. Muutama viikko lyömisen jälkeen paljastuikin, että Clarksonin syöpädiagnoosi olikin väärä ja hän ei kuolekaan. Clarksonin potkujen myötä Hammond ja May ilmoittivat, että eivät jatka ohjelmassa ilman ystäväänsä.
Top Gearin mystisen The Stig -testikuskin tilalla on "The American" -niminen kuljettaja, Nascar -kuski Mike Skinner.
Kerkkoon Urheilijat
thumb|right|240px|Seuran logo Kerkkoon Urheilijat ry on vuonna 1926 Porvoon Kerkkoossa perustettu urheiluseura. Sen lajivalikoimaan kuuluvat yleisurheilu, hiihto, salibandy, jalkapallo ja lentopallo.
Historia
Kerkkoon Nuorisoseuran Urheilijat perustettiin tammikuussa 1926. Alkuaikoina lajeihin kuuluivat hiihto, voimistelu ja maastojuoksu. 1920-luvun lopulla uudeksi lajiksi tuli yleisurheilu. Vuonna 1932 Los Angelesin olympialaisissa Kerkkoon Urheilijoiden edustajat saivat kaksi mitalia. Matti Järvinen voitti keihäänheiton olympiakultaa, ja Lauri Lehtinen voitti niin ikään olympiakultaa 5 000 metrin juoksussa. Kerkkoon hyppyrimäen välmistuttua Tanhumäelle 1934 uudeksi lajiksi nousi mäkihyppy. Hyppyrimäki on sittemmin purettu huonon kuntonsa vuoksi. Kerkkoon Urheilijoiden 25-vuotis juhlassa, vuonna 1951, toimi juhlapuheenpitäjänä silloinen pääministeri, myöhemmin tasavallan presidentti Urho Kekkonen. Vuonna 1952 Kerkkoon Nuorisoseuran Urheilijat ry:n johtokunta halusi lyhentää seuran nimeä, ja uudeksi nimeksi päätettiin Kerkkoon Urheilijat ry.
Vuosituhannen loppupuolella Kerkkoon Urheilijat sai taas lajivalikoimaansa uusia lajeja, kun mukaan tulivat jalkapallo, lentopallo, beach volley ja salibandy. Jalkapallossa miesten sarjassa KU on pelannut parhaimmillaan Kakkosessa kaudella 2001–2002. Sekä osallistunut Suomen Cupiin. Miesten salibandyjoukkue on niin ikään pelannut kakkosdivisioonassa. Beach Volleyssa KU on osallistunut SM-turnauksiin.
Mohammad Javad Bahonar
thumb|Mohammad Javad Bahonar 1970-luvun lopulla. Mohammad Javad Bahonar (3. syyskuuta 1933 Kerman – 30. elokuuta 1981 Teheran) oli iranilainen teologi ja poliitikko, joka toimi Iranin pääministerinä lyhyen aikaa elokuussa 1981. Hän kuoli poliittisen murhan uhrina samassa pommi-iskussa presidentti Mohammad Ali Rajain kanssa.
Bahonar opiskeli islamilaista teologiaa Qomin seminaarissa, jossa hänen opettajanaan oli ajatollah Ruhollah Khomeini. Myöhemmin Bahonar oli uskontotieteen opettajana Teheranin yliopistossa. Hän julkaisi myös oppikirjoja islamista. Hän oli Khomeinin uskollinen kannattaja tämän maanpakovuosien aikana. Bahonar vangittiin vuosina 1964 ja 1975 hänen arvosteltuaan šaahi Mohammed Reza Pahlavin hallintoa. Vuoden 1979 islamilaisen vallankumouksen jälkeen Bahonar osallistui uuden perustuslain laadintaan ja Khomeinia tukeneen islamilaisen tasavaltalaispuolueen perustamiseen. Hänet nimitettiin maaliskuussa 1981 Iranin opetusministeriksi, missä tehtävässä hän jatkoi edeltäjänsä, pääministeriksi siirtyneen Mohammad Ali Rajain aloittamaa Iranin yliopistojen puhdistusta länsimaisista vaikutteista. Bahonarin tehtäviin kuului myös kulttuurin ja julkaisutoiminnan ”islamilaisen johdatuksen” valvominen ja sensuuri.
Kun islamilaisen tasavaltalaispuolueen puheenjohtaja Mohammad Beheshti kuoli puolueen päämajaan kohdistuneessa suuressa pommi-iskussa kesäkuussa 1981, Bahonar valittiin tämän seuraajaksi. Hieman myöhemmin presidentiksi valittu Rajai ehdotti Bahonaria uudeksi pääministeriksi. Saatuaan parlamentin hyväksynnän Bahonar nimitettiin tehtävään 4. elokuuta 1981, mutta hän epäonnistui pyrkimyksessään lopettaa hallintoon kohdistuneet väkivaltaiset iskut. Bahonar, Rajai ja kolme muuta henkilöä saivat surmansa uudessa pommi-iskussa Teheranissa 30. elokuuta 1981. Salkkuun kätketty pommi räjähti pääministerin työhuoneessa presidentin läsnä ollessa. Mikään ryhmä ei tunnustautunut tämän tai edellisen pommi-iskun tekijäksi, mutta Iranin hallitus julisti syylliseksi molempiin radikaalin Kansan mujahedin -järjestön (MEK). Pommisalkun tuojaksi pääteltiin turvallisuusjoukkojen upseeriksi soluttautunut MEK:n agentti Massoud Kashmiri, jota ei saatu kiinni.
Bahonarin tilapäiseksi seuraajaksi pääministerinä tuli Mohammad-Reza Mahdavi-Kani.
Sarapuujärv
Sarapuujärv (myös Paganamaa Sarapuujärv, Sarapuu järv, Sarapu järv, Väike Kikkajärv) ja latviaksi Sūneklis on järvi Latvian ja Viron rajalla. Viron puolella se sijaitsee Võrumaalla Rõugen kunnassa Paganamaan kylään ja Latvian puolella Alūksnen kuntaan (entinen Veclaicenen pitäjä).
Maantietoa
Järvi on muodostunut viimeisen jääkauden mannerjäätikön sulamisvesien uurtamaan laaksoon. Järven pinta-ala on 2,5 hehtaaria (ha) (Latvian puolella 1,7 ha ) ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se on 8,8 metriä syvä, vaikka joskus kirjallisuudessa esiintyy myös 27 metrin syväysarvo. Siihen laskee viereisestä Kikkajärvestä tuleva (250 metriä pitkä) ja järven läpi virtaava Peeli jõgi, joka kuuluu Gaujan valuma-alueeseen. Se laskee 60 metrin päähän Liivajärveen. Kikkahjärven vedenpinnan korkeus on 128 metriä, joten Sarapuujärven pinta on tätä hieman alempi. Järven rantaviivan pituus on 700 metriä ja rannat ovat metsämaata. Järveen laskevat rinteet ovat paikoin yli 20 metriä korkeat ja sama jyrkkyys jatkuu vedenalla.
Järven luokittelu ja ekologia
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu.
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Luontoarvoja
Järvi kuuluu pieneen virolais-latvialaiseen patikointireitin piiriin, joka kulkee sekä Viron että latvian puolella. Järven nimi tulee hasselpähkinästä, jota kasvaa järven pohjoisrannoilla, ja yleisenänä rantapuulajina on leppä. Järvessä esiintyy hauki, ahven, särki ja kiiski.
Dominica kesäolympialaisissa 2000
Dominica osallistui Sydneyn olympialaisiin vuonna 2000 joukkueella, johon kuului kaksi yleisurheilijaa ja kaksi uimaria. Tämä oli Dominican vasta toinen esiintyminen olympialaisissa.