cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Takaisinmaksukyky
Takaisinmaksuaika
Laskelmassa oletetaan, että koko rahoitustulos käytettäisiin velkojen lyhentämiseen eikä investointeihin tai voitonjakoon jäisi mitään. Näin yrityksen onkin tehtävä, jos sen rahoitustulos on niukka.
Takaisinmaksuaikaa voi verrata siihen maksuaikaan, millä yrityksille on lainarahoitusta normaalisti saatavissa. Sitä voi myös verrata yrityksen lainojen todelliseen maksuaikatauluun.
On tavallista, että takaisinmaksuaika heilahtelee vuosittain yrityksen tulorahoituksen vaihdellessa. Luotettavimman kuvan saamiseksi tunnuslukua tarkastellaan useamman vuoden jaksolta. Heikosta velanhoitokyvystä kertoo se, jos takaisinmaksuaika on vuodesta toiseen pitkä.
Takaisinmaksuajan on todettu olevan paras yksittäinen konkurssia ennustava tunnusluku, jonka voi laskea tuloslaskelmasta ja taseesta.
Lainojen hoitoaika
Rahoitusasemaa voidaan mitata myös suhteuttamalla velat tuloksentekokykyyn. Lainojen hoitoaika lasketaan jakamalla korollinen nettovelka käyttökatteella. Luku kertoo, monessako vuodessa yritys pystyisi maksamaan korollisen nettovelkansa pois käyttökatteen avulla. Korollinen nettovelka tarkoittaa lukua, joka saadaan, kun korollisesta vieraasta pääomasta vähennetään rahat ja arvopaperit.
Mitä lyhyempi lainojen hoitoaika on, sitä paremmin yritys selviää vieraan pääoman velvoitteistaan tuloksentekokykynsä avulla.
Kassavirta
Toinen tapa arvioida tulorahoituksen riittävyyttä on käyttää kassavirtaa. Positiivinen kassavirta ei kuitenkaan ole takuu siitä, ettei yritys olisi lähellä maksukyvyttömyyttä.
Noel Fisher
Noel Roeim Fisher (s. 13. maaliskuuta 1984 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat Mickey Milkovich sarjassa Hävyttömät ja Cael Malloy sarjassa The Riches. Lisäksi hän on näytellyt Ellison Mountsia Emmyn voittaneessa minisarjassa Hatfields & McCoys, vampyyri Vladimiria elokuvassa Twilight – Aamunkoi, osa 2 sekä ääniroolissa Michelangeloa vuoden 2014 elokuvassa Teenage Mutant Ninja Turtles.
Fisher aloitti näyttelemisen 14-vuotiaana. Hänen ensimmäinen roolinsa oli televisioelokuvassa The Sheldon Kennedy Story, josta hän sai Gemini-ehdokkuuden. Toinen ehdokkuus tuli tv-sarjasta Godiva's vuonna 2005. Hänen ensimmäisiä roolejaan yhdysvaltalaistuotannossa oli Brian Gibbons elokuvassa Final Destination 2. Hän tuli yleisölle tunnetummaksi The Riches -sarjan myötä. Fisherin näyttelijäntyötä homoseksuaalina rikollisena draamakomediassa Hävyttömät on ylistetty runsaasti.
Tunnetuimpien töidensä ohella Fisher on tehnyt lukuisia vierailevia rooleja muun muassa sarjoissa Bones, Criminal Minds: Epäilyksen alla, Paljastavat valheet ja Kova laki: Erikoisyksikkö. 2000-luvun alussa hän ääninäytteli Sammakkoa animaatiosarjassa X-Men: Evolution.
Soanlahti (kylä)
Kylä Suomen aikana
Suomelle kuuluessaan Soanlahden kylä sijaitsi Soanlahdenn kunnan eteläosassa Suistamon ja Värtsilän välisen maantien varrella. Varsinaisen kirkonkylän keskustan lisäksi kylään kuuluivat myös Hartikanvaara, Laaja, Lehtomäki, Pohjoispää, Polvivaara, Prolavaara, Päätyy, Suvipää ja Ypäkkö -nimiset kylänosat kirkonkylän ympäristöstä, jotka kuitenkin yleensä luettiin omaksi kylikseen.
Kirkonkylässä sijaitsivat Soanlahden kunnantalo ja kotitalouskoulu sekä Soanlahden luterilainen kirkko ja Soanlahden ortodoksinen kirkko. Pankkitoimintaa kirkonkylässä edustivat Soanlahden säästöpankki ja osuuskassa. Kylässä oli myös OTK:n ja SOK:n osuuskaupat sekä useita yksityiskauppoja. Yhdistystoimintaa edustivat nuorisoseurantalo ja suojeluskuntatalo.
Luettelo rantalentopallon olympiamitalisteista
Rantalentopallo on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1996 lähtien. Menestyneimmät maat olympialaisten rantalentopallossa ovat Yhdysvallat ja Brasilia.
Johannes Terho
Johannes Terho (9. joulukuuta 1885 – 28. maaliskuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen shakinpelaaja, shakkitehtävien laatija ja toimittaja. Hän oli 1920-luvulla Suomen parhaita shakinpelaajia.
Elämä
Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Terho opiskeli matematiikkaa yliopistossa. Hän aloitti työuransa 1913 Oy Massifin konttoripäällikkönä. Vuosina 1918–1921 hän toimi Suomenlinnan liikennepäällikkönä. Vuonna 1922 hän siirtyi puolustusministeriön palvelukseen. Hän toimi aluksi ministeriön reviisorina ja 1926–1936 taloudenhoitajana. Hänen viimeinen virkansa oli puolustusministeriön pääkirjanpitäjä, mistä toimesta hän jäi eläkkeelle 1952.
Siviilivirkansa ohella Terho työskenteli pitkään shakkitoimittajana. Hän toimitti Helsingin Sanomien shakkipalstaa 1924–1945. Sen lisäksi hän oli Suomen Shakin toimittajana vuosina 1925–1930.
Shakkiura
Terho oli pelaajana I luokan pelaaja. Hän aloitti peliuransa 1911 perustetussa Akateemisessa Shakkiklubissa, jonka perustajajäseniin hän kuului. Hän voitti kerhon mestaruuden vuosina 1912–1914. 1918 hän siirtyi Helsingin Shakkiklubiin (HSK). Kesäkuussa 1922 Helsingissä pelattiin ensimmäinen yleissuomalainen turnaus. Viralliselta nimeltään kisa oli Suomen Shakkiliiton 1. liittoturnaus. Kilpailuun otti osaa kahdessa ryhmässä (I ja II luokka) yhteensä 20 pelaajaa. I luokan ryhmässä kilpailijoita oli 12. Ryhmän voittaja julistettiin suomenmestariksi, ja hän sai samalla kansallisen shakkimestarin arvonimen. Kisan voitti tuloksella 9,5/12 Anatol Tschepurnoff, josta näin tuli ensimmäinen Suomen-mestari. Terho oli kisassa toisena pisteen voittajalle hävinneenä. Kisa ratkesi, kun hän hävisi Tschepurnoffille keskinäisessä pelissä viimeisellä kierroksella, ja näin mestarin arvo jäi Terholta niukasti saavuttamatta.
Terho osallistui useita kertoja HSK:n kerhoturnauksiin. Vuonna 1923 hän jakoi A-ryhmän 2. sijan. Hän voitti klubin kevät- ja syysturnauksen 1926 ja kevätturnauksen 1927. Nämä jäivät hänen parhaiksi sijoituksikseen. Vielä 1938 hän jakoi klubiturnauksen voiton Birger Rasmussonin kanssa. Suuremmissa kisoissa hän ei sen sijaan menestynyt. HSK:n kansainvälisessä 40-vuotisjuhlaturnauksessa 1926 hän oli kahdeksan pelaajan ryhmässä vasta jaetulla 4. sijalla. Kisan voitti latvialainen mestari Fritzis Apscheneek. Niin sanotussa Bogoljubow-turnauksessa 1930 Terho oli viides. Kisan voitti saksalainen suurmestari Efim Bogoljubow.
Terho oli mukana useissa kansainvälisissä tapahtumissa. Vuosina 1923–1932 hän osallistui Helsingin ja Tallinnan väliseen kaupunkiotteluun kahdeksan kertaa. Hän osallistui myös Lontoossa 1927 pelattuihin shakkiolympialaisiin. Hänen tuloksensa 4. pöydällä oli kuitenkin melko vaatimaton 5/15. Terho pelasi vielä 1930 pohjoismaisessa nelimaaottelussa. Sittemmin hän vähensi kilpailemista järjestötyön ja toimittajan tehtävänsä vuoksi.
Terho oli mukana 1931 perustamassa Suomalaista Shakkikerhoa. Hän kuitenkin edusti pääasiassa HSK:ta. HSK:n hallituksessa hän oli useita kertoja. Hän toimi kerhon varapuheenjohtajana 1928 ja sen jälkeen taloudenhoitajana 1929–1930. Kerhon edustajana hän osallistui Suomen Shakkiliiton hallituksen toimintaan muutamia katkoksia lukuun ottamatta kolmentoista vuotta 1928–1944. Liiton sihteeri hän oli 1929 ja varapuheenjohtaja 1944. Liiton taloudenhoitajana hän toimi useita kertoja (1928, 1931–1933, 1935 ja 1937–1938).
Aarno Salmela
Aarno Alfred Salmela (12. marraskuuta 1916 Kangasala – 29. huhtikuuta 1991) oli suomalainen alttoviulisti ja kapellimestari. Hän oli Sibelius-Akatemian alttoviulunsoiton lehtori ja tunnettu kamarimuusikko.
Johannes Terho
Shakkiura
Suomen Shakkiliitto myönsi Terholle shakin hopeisen ansiomerkin 1947. Hänet kutsuttiin HSK:n kunniajäseneksi 1949. Pelaajana Terho tunnettiin lempinimellä "Grossmeister" (suom. suurmestari).
Aarno Salmela
Salmela opiskeli nuoruudessaan viulunsoittoa Tampereen Musiikkiopistossa, ja jo teini-iässä hän hankki kokemusta myös ravintolamuusikkona. Vuosina 1938–1945 hän oli Arno Granrothin oppilaana. Uransa aikana hän soitti muun muassa Helsingin teatteriorkesterissa, Radio-orkesterissa, Helsinki-kvartetissa ja Sibelius-kvartetissa sekä Tampereen kamarimusiikkiseuran kokoonpanoissa ja tamperelaisissa operettiesityksissä. Sibelius-Akatemian alttoviulunsoiton lehtorin viran hän sai vuonna 1961 oltuaan sitä ennen jo vuosia laitoksessa tuntiopettajana.
Salmela oli Kangasalan Musiikinystävien orkesterin pitkäaikainen kapellimestari, vuodesta 1948 vuoteen 1968. Orkesteri oli niin sanottu salonkiorkesteri, jonka kokoonpanoon kuului tavallisimmin 15–20 henkeä. Salmela kykeni orkesterin johtajana järjestämään konsertteihin tarvittaessa apuvoimia Tampereen kaupunginorkesterista, mikä johti toisinaan nimekkäidenkin solistien vierailuun pienellä paikkakunnalla. Orkesterin jatkuvuutta Salmela pyrki varmistamaan muun muassa pitämällä omia viuluoppilaita, jotka saivat harjoitella orkesterissa kokeneiden soittajien rinnalla. Lisäksi Salmela toimi Kangasalan Mieslaulajien taiteellisena johtajana vuosina 1950–1952.
When I’m Gone
When I’m Gone voi tarkoittaa:
Camillo Berneri
thumb|Camillo Berneri Camillo Berneri (myös Camillo da Lodi, 28. toukokuuta 1897 Lodi, Italia – 5. toukokuuta 1937 Barcelona, Espanja) oli italialainen anarkisti ja filosofi.
Elämäkerta
Espanjan sisällissodan sytyttyä heinäkuussa 1936 hän kokosi yhdessä italialaisen sosialistin Carlo Rossellin kanssa ensimmäisen italialaisista koostuneen vapaaehtoisjoukon, joka matkusti Espanjaan taistelemaan tasavaltalaisten rinnalla kenraali Francon fasisteja vastaan. Myöhemmin hän taisteli myös espanjalaisen anarkistin Francisco Ascason joukoissa. Berneri arvosteli kärkkäästi anarkosyndikalistisen CNT-ammattiliiton päätöstä lähteä marraskuussa 1936 mukaan pääministeri Francisco Largo Caballeron kokoamaan kansanrintamahallitukseen, koska anarkismin periaatteisiin ei kuulu toiminta puoluepolitiikassa.
Murha
Camillo Berneri murhattiin vuonna 1937 niin sanotun Barcelonan toukokuun valtataistelun yhteydessä, jossa anarkisteja ja trotskilaista POUM-puoluetta vastassa oli Stalinin Neuvostoliiton tukema Espanjan kommunistinen puolue. Johtavia anarkisteja etsineet kommunistit tunkeutuivat keskellä yötä hänen asuinpaikkaansa, josta he veivät Bernerin mukanaan ja ampuivat hänet. Murha tapahtui todennäköisesti Moskovasta tulleen käskyn perusteella.
Täällä Pohjantähden alla (täsmennyssivu)
Täällä Pohjantähden alla voi tarkoittaa seuraavia:
HMS Hugin (1884)
HMS Hugin (runkonumerot 1 ja V15) oli Ruotsin laivaston vuonna 1884 vesillelaskettu 1. luokan torpedovene ja samalla ensimmäinen laivaston varsinainen torpedovene ja se oli samalla esikuvana Ruotsissa valmistetuille aluksille.
Turun Steiner-koulu
Turun Steiner-koulu on steinerkoulu, joka toimii Turussa osoitteessa Mestarinkatu 2, 20810 Turku. Rehtoreina toimivat Marja Kaislavirta (alakoulu) ja Liisa Taimen (yläkoulu ja lukio). Koulutuksen järjestäjänä toimii luokkien 0–9 osalta Turun seudun steinerkouluyhdistys ry ja luokkien 10–12 osalta Lahden Rudolf Steiner -koulun kannatusyhdistys ry.
HMS Hugin (1884)
Valmistus
Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä. Alus laskettiin vesille 30. toukokuuta 1884 ja se liitettiin laivastoon viikkoa myöhemmin 4. kesäkuuta.
Palvelus
Alus matkasi Britteinsaarilta Ruotsiin omin konein, vaikka se oli varustettu kolmella mastolla ja apupurjein. Aluksen höyrykattilat oli asennettu rinnakkain, joten sen savuhormitkin olivat rinnakkain. Torpedoputket oli sijoitettu rinnakkain vesirajaan. Aluksen toimintasäde oli merkittävästi parempi kuin aiempien torpedoalusten.
Vuonna 1887 alus nimettiin Minbåt N:o 1:ksi ja se modernisoitiin vuonna 1899, jolloin sen torpedoputket vaihdettiin 38 cm M/89:n putkiin. Samalla miehistö kasvoi viiteentoista. Alus luokiteltiin vuonna 1906 2. luokan torpedoveneeksi, mutta se säilytti numeronsa. Vuonna 1915 alus luokiteltiin jälleen yhteysveneeksi numerolla V15 ja se varustettiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1923, minkä jälkeen aluksen kohtalo on tuntematon.
Ménamba I
Ménamban kunnan pinta-ala on 620 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Yorosson piirin Koumbian, idässä Bouran, etelässä Mahoun ja lännessä Yorosson ja Kiffosso I:n kuntiin.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää.
Ménamban ohi kulkee Burkina Fasoon johtava maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra ja puuvilla.
Aurobindo Pharma
Aurobindo Pharma Ltd. on vuonna 1986 perustettu intialainen lääketeollisuusyritys. Hyderabadista käsin toimiva yritys työllistää yli 16 000 henkeä (2017). Yhtiön tuotteita myydään noin 150 maahan, mukaan luettuna Euroopan unioni ja Yhdysvallat. pienoiskuva|Lääketehdas Aurobindo Pharman valmistamaa [[metronidatsolivoidetta.]] Yrityksen perustivat P.V. Ramaprasad Reddy, K. Nityananda Reddy ja pieni joukko alan ammattilaisia vuonna 1986. Yhtiön operatiivinen toiminta alkoi 1988-89 yhdellä semisynteettisen penisilliinin (SSP) valmistukseen keskittyneellä tuotantolaitoksella Pondicherryssä. Vuonna 1995 yhtiön osake listattiin Intian molempiin pääpörsseihin BSE ja NSE).  Maaliskuussa 2017 yhtiön tuotevalikoima käsitti jo noin 430 eri nimikettä.
Liikevaihdoltaan ja markkina-arvoltaan yhtiö lukeutui vuoden 2017 alussa Intian viiden suurimman lääkevalmistajan joukkoon. Tilikaudella 2016-2017 yhtiön liikevaihto oli 150,899 miljardia Intian rupiaa (INR). Liikevaihdosta 88 prosenttia oli peräisin Intian ulkopuolelle suuntautuneesta kansainvälisestä liiketoiminnasta. Saman tilikauden EBITDA oli 34,343 miljardia INR. Toukokuun 2018 alussa Aurobindo Pharma kuului markkina-arvoltaan Bombayn pörssin 100 suurimman yhtiön joukkoon.
Yhtiöllä oli maaliskuussa 2017 Intiassa 19, Yhdysvalloissa kolme ja Brasiliassa yksi tuotantolaitosta. Lisäksi yhtiöllä oli seitsemän tutkimus- ja tuotekehitysyksikköä, joista viisi Intiassa ja kaksi Yhdysvalloissa.
Katso myös
Suuria intialaisia lääketeollisuus- tai bioteknologiayhtiöitä ovat myös (BSE:n top-100 -listalta yhtiön markkina-arvon mukaan ; tai muun lähteen perusteella)
Katerína Sakellaropoúlou
Aikateríni ”Katerína” Sakellaropoúlou (s. 30. toukokuuta 1956 Thessaloniki) on kreikkalainen juristi ja tuomari sekä nykyinen Kreikan presidentti vuodesta 2020. Hän toimi vuosina 2018–2020 Kreikan korkeimman hallinto-oikeuden presidenttinä. Sakellaropoúlou astui presidentinvirkaan 13. maaliskuuta 2020.
Tausta ja yksityiselämä
Sakellaropoúlou syntyi vuonna 1956, ja hän opiskeli Ateenan yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa, mistä hän valmistui vuonna 1978.
Sakellaropoúlou valittiin vuonna 1982 Kreikan korkeimman hallinto-oikeuden apulaistuomariksi. Hän oli sapattivapaalla 1989–1990, jolloin hän suoritti jatko-opintoja Université Paris-Panthéon-Assas'ssa Ranskassa. Hän opiskeli Pariisissa perustuslaillista ja hallinnollista oikeutta. Sakellaropoúlou ylennettiin vuonna 2000 korkeimman hallinto-oikeuden viidennen kamarin tuomariksi.
Sakellaropoúlou toimi vuosina 1993–1995 ja 2000–2001 hallinto-oikeuden tuomarien järjestön puheenjohtajana ja 2006–2008 sen varajohtajana. Hän opetti vuosina 2005–2014 ympäristöoikeutta kansallisessa tuomarien koulussa. Ulkoasiainministeriön valvontalautakunnan puheenjohtajana hän oli 2013–2015.
Sakellaropoúlou asuu avoliitossa juristi Pávlos Kotsónisin kanssa. Hänellä on aiemmasta liitosta yksi lapsi.
Presidenttinä
Sakellaropoúlou valittiin vuonna 2018 korkeimman hallinto-oikeuden presidentiksi. Hän oli ensimmäinen nainen tehtävässä. Pääministeri Kyriákos Mitsotákis ehdotti Sakellaropoúlouta presidentiksi tammikuussa 2020. Sakellaropoúlou sai tukea yli puoluerajojen, ja hänet valittiin tehtävään presidentinvaalissa 22. tammikuuta. Hän on ensimmäinen nainen Kreikan presidenttinä, joka on kuitenkin pitkälti seremoniallinen virka. Parlamenttiäänestyksessä Sakellaropoúloun taakse tuli parlamentin 300:sta jäsenestä 261 kansanedustajaa. Kannatus parlamentissa oli historiallisen suuri.
Spring Awakening
Spring Awakening (2006) on yhdysvaltalainen musikaali, joka perustuu saksalaisen Frank Wedekindin vuonna 1891 kirjoittamaan näytelmään Frühlings Erwachen (suom. Kevään herääminen). Musikaalin on säveltänyt Duncan Sheik ja käsikirjoittanut ja sanoittanut Steven Shater. Musikaalin musiikki on nykyaikaista pop-rock-tyyliä, vaikka tarina sijoittuu 1800-luvun loppupuolen Saksaan. Se kertoo nuorista, jotka kamppailevat aikuistumisen, seksuaalisuuden ja yhteiskunnan ankarien odotusten kanssa. Näytelmä joutui ilmestymisaikanaan käsittelemiensä aiheiden vuoksi (muun muassa itsemurha, teiniraskaus, homoseksuaalisuus, hyväksikäyttö) ankaran vastustuksen ja sensuurin kohteeksi, ja myös musikaali on herättänyt paljon huomiota.
Musiikkinumerot
Ensimmäinen näytös
Toinen näytös
Huom. "The Guilty Ones" -kappale korvasi Off-Broadway-version toisen näytöksen avauskappaleen nimeltään "There Once Was a Pirate", joka on kuitenkin mukana bonusraitana Broadway-produktion levytyksen iTunes-versiossa säveltäjä Duncan Sheikin laulamana. Melchiorin laulama kertaus kappaleeseen "Touch Me" kappaleen "Whispering" aikana oli mukana Wienin ja Lontoon produktioissa ja se otettiin mukaan myös Yhdysvaltain kiertueelle.
Juoni
I näytös
Wendla Bergmann, teini-ikäinen nuori 1800-luvun loppupuolen Saksassa valittaa kuinka hänen äitinsä ei ole opettanut hänelle asioita, joita hänen tulisi nuorena naisena tietää. ("Mama Who Bore Me" / "Laulu Äidille"). Hän vaatii äitiään kertovan hänelle mistä lapset saavat alkunsa, onhan Wendlasta tulossa täti jo toiseen kertaan. Hänen äitinsä ei kuitenkaan pysty kertomaan asiasta selkeästi, vaikka tietää tyttärensä olevan jo murrosiässä. Sen sijaan hän vain kertoo Wendlalle lapsen saavan alkunsa silloin, kun nainen rakastaa miestään koko sydämellään.
Muut kaupungin nuoret naiset – Martha, Thea, Anna ja Ilse – vaikuttavat suhteellisen naiiveilta, ja ovat tyytymättömiä tiedon määrään, jota heille esitetään. ("Mama Who Bore me (reprise)" / "Laulu Äidille (kertaus)").
Koulussa teini-ikäiset pojat opiskelevat Vergiliusta latinan tunnilla. Hermostunut ja ahdistunut poika Moritz Stiefel lainaa unisena väärin tekstikohtaa, joka johtaa opettajan kovaan kuritukseen. Moritzin luokkatoveri, kapinallinen ja hyvin älykäs Melchior Gabor yrittää puolustaa häntä, mutta opettaja ei kuuntele tätä yhtään vaan näpäyttää häntä sormille karttakepillä. Melchior julistaa koulun ja yhteiskunnan ahdasmielisyyttä, ja hänen aikomustaan muuttaa asioiden laitaa ("All That's known" / "Voin Löytää Viisauden").
Moritz kuvailee Melchiorille unta, joka on pitänyt häntä öisin valveilla, ja jota hän luulee hulluuden merkiksi. Melchior tajuaa Moritzin nähneen eroottisia unia ja lohduttaakseen panikoivaa Moritzia, seksuaalista tietoa kirjoista oppinut Melchior kertoo kaikkien heidän ikäistensä poikien näkevän näitä unia. Näin Moritz, Melchior ja muut kaupungin pojat – Ernst, Hänschen, Otto ja Georg – jakavat omia seksuaalisia ajatuksiaan ja haaveitaan. ("The Bitch of Living" / "Keskisormen Takaa"). Aiheesta kiusaantunut Moritz pyytää Melchioria antamaan tiedot asiasta hänelle esseen muodossa, piirroksilla varustettuna.
Etsiessään kukkia äidilleen metsästä, Wendla törmää Melchioriin. Kaksikko muistelee lapsuuden ystävyyssuhdettaan ja he jakavat yhteisen hetken istuen puun alla. Molemmat harkitsevat miltä tuntuisi antaa periksi himon tunteeseen, joka heidän väillään vallitsee. Mitään ei kuitenkaan tapahdu. ("The Word of Your Body" / "Ennustus"). Sillä aikaa koulussa, Moritz vilkaisee salaa testituloksiaan etukäteen, ja on innoissaan huomatessaan läpäisseensä väliarvioinnin. Hän kertoo uutiset heti muille pojille. Pojat ovat hurmioituneita, skeptistä Hänschenia lukuun ottamatta. Suljettujen ovien takana koulun opettaja ja rehtori kuitenkin väittävät etteivät voi päästää kaikkia väliarvioinnista läpi, ja hylkäävät Moritzin tuloksen, perustellen etteivät tämän arvosanat vastaa koulun korkeaa tasoa.
Martha tunnustaa vahingossa ystävilleen isänsä psyykkisesti ja seksuaalisesti pahoinpitelevän häntä ja äitinsä olevan joko epätietoinen asiasta tai vain välinpitämätön. Tytöt ovat kuulemastaan kauhistuneita, mutta Martha saa heidät lupaamaan etteivät kerro asiasta kenellekään. Hän ei nimittäin halua samaa kohtaloa kuin lapsuudenystävänsä Ilse, joka nyt vaeltaa kaupungin katuja kodittomana ja päämäärättömänä, kun hänen pahoinpitelevät vanhempansa heittivät hänet ulos kotoa ("The Dark I Know Well" / "Pimeän Salaisuus"). Myöhemmin Wendla löytää Melchiorin tutulta paikalta metsästä, ja kertoo hänelle Marthan tilanteesta. Melchior on järkyttynyt kuulemastaan ja Wendla vakuuttaa häntä lyömään häntä kepillä, jotta voisi yrittää ymmärtää Marthan tuskaa. Ensin Melchior on varma ettei tekisi mitään sellaista, mutta suostuu lopulta vastahakoisesti. Melchior kuitenkin menettää itsehillintänsä lyömisen aikana ja purkaa omaa turhautumistaan Wendlaan, heittäen lopulta tämän maahan. Itseensä vihastuneena Melchior juoksee pois, jättäen itkevän Wendlan maahan makaamaan. Yksin, Wendla huomaa Melchiorin jättäneen päiväkirjansa maahan. Wendla ottaa päiväkirjan mukaansa ja lähtee.
Moritz saa tietää reputtaneensa loppukokeensa, ja kertoo isälleen ettei edisty koulussa mitenkään. Isä reagoi uutisiin halveksimalla ja paheksuen, ja poikansa ymmärtämisen sijasta huolehtii vain siitä, mitä muut kaupunkilaiset ajattelevat "isästä jonka poika epäonnistui." Mortiz kirjoittaa kirjeen Melchiorin äidille, hänen ainoalle aikuiselle ystävälleen, pyytäen rahaa paetakseen Amerikkaan. Melchiorin äiti kuitenkin kieltäytyy pyynnöstä hellästi ja varmasti, mutta lupaa kirjoittaa kirjeen Moritzin vanhemmille, jossa hän rohkaisee heitä olemaan pojalleen vähemmän ankaria. ("And Then There Were None / "Mä Putoan"). Järkyttyneenä kieltäytymisestä, ja tuntien vaihtoehtojen käyvän vähiin, Mortiz pohtii itsemurhaa.
Melchior tuntee olevansa jumissa lapsuuden ja aikuisuuden välillä, ja ilmaisee turhautumisensa myrskyn aikana tunkkaisessa heinäladossa ("The Mirror-Blue Night" / "Alaston Enkeli"). Wendla löytää Melchiorin uudelleen, kertoen että haluaa palauttaa päiväkirjan jonka hän jätti metsään. Molemmat pahoittelevat edellisen illan tapahtumia. Itseensä pettynyt Melchior kehottaa Wendlaa lähtemään, mutta Wendla jättää tämän huomiotta, ja sen sijasta ehdottaa että he juoksisivat sateessa kunnes kastuisivat läpimäriksi. He alkavat suutelemaan, molemmat hermostuneina. He kietoutuvat enemmän toisiinsa, mutta epäröivät, tuntien tekojensa olevan erittäin voimakkaita. Wendla ei ole täysin varma siitä mitä he ovat tekemässä, mutta on varma että se on jotain sellaista, jota hän ei ole koskaan tehnyt aiemmin, ja antaa Melchiorille suostumuksensa. Wendla ja Melchior jatkavat intiimiä hetkeään, ja päätyvät harrastamaan seksiä heinäladossa ("I Believe" / "Uskokaa").
II näytös
Michael Quarshie
Michael Quarshie (s. 13. marraskuuta 1979 Erlangen, Länsi-Saksa ) on yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä suomalaisista amerikkalaisen jalkapallon pelaajista.
Spring Awakening
Juoni
Wendla ja Melchior viimeistelevät hämmennyksen täyteistä intiimiä hetkeään heinäladossa, pohtien ja keskustellen siitä, mitä juuri tapahtui ("The Guilty Ones" / "Tuomitut"). Kotoa pois heitetty Moritz vaeltaa kaupunkia iltahämärässä kantaen mukanaan pistoolia, kunnes hän törmää lapsuudenystäväänsä Ilseen. Ilse, jolla vihjataan olevan tunteita Moritzia kohtaan kertoo löytäneensä suojan läheisestä taiteilijoiden yhteisöstä. Moritz ja Ilse muistelevat lapsuuden aikoja. Ilse kehottaa Moritzia seuraamaan häntä kotiin, jotta he voisivat jakaa lisää lapsuuden muistoja, ja ehkä vielä jotakin merkityksellisempää. Moritz kuitenkin kieltäytyy ja Ilse koittaa kaikkensa muuttaakseen tämän mielen ("Don't Do Sadness/Blue Wind" / "Ei Jaksa Surra/Tumma Tuuli"). Vakuuttaen Ilselle, että tämä todella toivoisi että voisi tulla hänen mukaansa, Moritz kieltäytyy ja Ilse lähtee – suunniltaan ja allapäin. Tajutessaan, että Ilse on ainoa mahdollisuus paeta hänen itselleen asettamaansa kohtaloa, Moritz muuttaa nopeasti mielensä ja huutaa hänen peräänsä, mutta liian myöhään – Ilse on kadonnut iltahämärään. Yksin, uskoen ettei hänellä ole enää paikkaa mihin mennä, Moritz ampuu itsensä.
Michael Quarshie
Pelaajaura
Quarshie aloitti uransa Vantaan TAFTissa. Sen jälkeen hän voitti Suomen mestaruudet Helsinki Roostersin riveissä 1997 ja 2000.
Quarshie lähti Yhdysvaltoihin vuonna 2000. Hän edusti ensin St. Peter’s Collegea New Jerseyssä, mutta vaihtoi sitten Columbian yliopistoon ja pelasi yliopistojoukkueen riveissä. Quarshie oli ehdolla Yhdysvaltain vuoden 2004 opiskelijaurheilijaksi. Kun NFL-ammattilaisliigan varausta ei tullut, Quarshie jatkoi vuoden 2005 uraansa NFL-Eurooppa-liigan Frankfurt Galaxyssä.
Spring Awakening
Juoni
Moritzin hautajaisissa jokainen lapsi pudottaa kukan hautaan. Melchior suree ystävänsä kuolemaa ja pohtii siihen johtavia tekijöitä, mukaan lukien tapaa jolla Moritzin vanhemmat kohtelivat lastaan ("Left Behind / "Hän Meni Jo"). Koulussa opettaja ja rehtori kokevat tarpeelliseksi siirtää huomiota pois Moritzista, tietäen että hänen kuolemansa aiheutui suoraan heidän tekemisistään. Opettaja ja rehtori käyvät läpi Moritzin omaisuuden, ja löytävät tavaroiden joukosta Melchiorin kirjoittaman seksuaalisen esseen. He tarttuvat tilaisuuteen, syyttäen Moritzin kuolemasta Melchioria. Melchior tietää ettei ole tehnyt mitään väärää, muttei voi mitenkään taistella auktoriteettia vastaan. Seurauksena Melchior erotetaan koulusta. ("Totally Fucked" / "Vittuilkaa Vaan"). Toisaalla sinä iltana, Hänschen tapaa ujon ja herkän luokkatoverinsa Ernstin. Ernst kertoo Hänschenille haaveilevansa pastorin ammatista koulun jälkeen, ja Hänschen jakaa Ernstille pragmaattisen elämänkatsomuksensa. Hänschen on hämmästynyt siitä, kuinka Ernst on pysynyt niin viattomana kaikkien ympärillä tapahtuvien kamalien asioiden keskellä. He suutelevat, ja Ernst tunnustaa rakastavansa Hänschenia ("The Word of Your Body (reprise)" / "Ennustus 3").
Wendla on sairastunut, ja hänen äitinsä vie hänet tapaamaan lääkäriä. Lääkäri antaa Wendlalle lääkkeitä, ja vakuuttaa molemmille tämän kärsivän vain anemiasta, ja kaiken kääntyvän parhain päin. Hän kuitenkin ottaa Wendlan äidin sivummalle keskustelemaan, ja kertoo hänelle Wendlan olevan raskaana. Kun äiti tuo asian esiin Wendlalle, on tämä täysin shokissa, eikä ymmärrä miten näin on voinut tapahtua. Wendla kuitenkin ymmärtää nopeasti äitinsä valehdelleen tälle siitä miten lapset saavat alkunsa ja syyttää äitiään hänen tietämättömyydestään. Äiti kuitenkin vastustaa Wendlan syytöksiä, ja vaatii saada tietää välittömästi kuka lapsen isä on. Wendla luovuttaa vastahakoisesti äidilleen intohimoisen kirjeen, jonka Melchior kirjoitti pian heidän suhteensa virallistamisen jälkeen. Wendla pohtii synkästi nykyistä tilaansa ja sen aiheuttamia olosuhteita, mutta nousee synkkyydestä ilolla ja toivolla, jota hän kokee tulevaa lastansa kohtaan ("Whispering" / "Kuiskaus, Wendlan laulu").
Melchiorin vanhemmat riitelevät poikansa kohtalosta. Melchiorin äidin mielestä Moritzille kirjoittama essee ei ole tarpeeksi riittävä syy lähettää poikaa koulukotiin. Kuitenkin kun Melchiorin isä saa tietää Wendlan raskaudesta, he päättävät lähettää Melchiorin pois, kertomatta hänelle Wendlan tilasta.
Ilsen johdolla kaikki kokoontuvat lavalle laulamaan: Aikuiset saattavat vielä päättää asioista kireillä ja konservatiivisilla mielipiteillään, mutta ne eivät ne tule jatkumaan ikuisesti. Siemenet on jo istutettu uudelle ja vapaamieliselle, uudistuvalle sukupolvelle. ("The Song of Purple Summer / "Purppurainen Kesä")
Nuoret
Melchior Gabor: Itsepäinen, komea ja karismaattinen. Hän tietää paljon enemmän kuin muut kirjoista lukemansa tiedon avulla, ja pystyy näkemään korruption yhteiskunnassa. Hän olisi hyvin voinut nousta luokan priimukseksi, mutta sen sijaan ei hyväksy koulunsa ankaraa hallintoa ja kapinoi sitä vastaan.
Wendla Bergmann: Naiivi nuori tyttö, jolla on vähän tietoa aikuisten ongelmista. Tämän vuoksi hänen on vaikea ymmärtää asioita kuten seksuaalista vetoa, ystävänsä Marthan kaltoinkohtelua ja raskautta. Hän oppii asiat usein kokemuksen kautta. Wendla on poikien lapsuudenystävä, Thean paras ystävä ja hänellä on intiimi suhde Melchiorin kanssa.
Moritz Stiefel: Kiivas ja hermostunut, Melchiorin paras ystävä. Hän kokee valtavaa suorittamisen painetta perheeltään ja ystäviltään, ja hänellä on usein vaikeuksia koulussa.
Ilse Neumann: Toisten nuorten lapsuudenystävä, joka pakeni väkivaltaisesta kodista ja muutti asumaan taiteilijoiden yhteisöön. Hän on toisiin nuoriin verrattuna vähemmän kytköksissä näytelmän pääjuoneen, sillä hän ei osallistu moneenkaan ryhmänumeroon. Ilseä käytetään ikään kuin symbolisesti monissa kohtauksissa: Marthalle hän on varoitus siitä mitä voisi tapahtua jos hän kertoisi muille tilanteestaan, Moritzille hän on toivo ja viimeinen mahdollisuus.
Hänschen Rilow: Melchiorin huumorintajuinen, älykäs ja narsistinen luokkatoveri. Ernstin rakkauden kohde.
Martha Bessell: Wendlan ystävä, joka kärsii isänsä pahoinpitelystä. Hän piilottaa pahimmat todisteet muilta. Martha on ihastunut Moritziin, jonka takia muut tytöt pilkkaavat häntä. Ilsen vihjataan olleen Marthan kaltainen, ennen tämän pakenemista taiteilijoiden yhteisöön.
Ernst Röbel: Suloinen luokkatoveri. Hänschenin rakkauden kohde.
Georg Zirschnitz: Poikien luokkatoveri, kuolaa vanhan piano-opettajansa perään.
Otto Lämmermeier: Poikien luokkatoveri, joka näki unta äidistään.
Thea: Lähestyttävä tyttö, Wendlan paras ystävä. Hän on ihastunut Melchioriin.
Anna: Viaton koulutyttö, Marthan paras ystävä.
Greta Brandenburg: Tyttö joka on kihloissa metsätarkastajan kanssa. Hänellä ei ole repliikkejä, mutta muut tytöt keskustelevat hänen tulevista häistään ja niiden kunnollisuudesta. Gretan ainoa fyysinen ilmentyminen on vuoden 2015 Broadway-uusintaesityksessä (revival).
Bobby Malor: Koulupoika, jota Hänschen ihailee koulun suihkutiloissa. Hänen ainoa fyysinen ilmentymisensä on ollut Def West -teatterin produktiossa.
Melitta: Koulutyttö ja yksi Wendlan ystävistä. Thean kaksoissisko. Esiintyy ainoastaan 2015 Broadway-uusintaesityksessä (revival).
Koulukodin pojat
Dieter: Yleensä sama näyttelijä kuin Georg.
Michael Quarshie
Pelaajaura
Quarshie teki International Practice Development Squad -sopimuksen NFL-seura Oakland Raidersin kanssa ja oli sen organisaatiossa 2005–2007. Kesällä 2006 harjoitusleirillä saadun polvivamman vuoksi Raiders kuitenkin siirsi Quarshien niin sanottuun injured reserve -ryhmään (IR), mikä toisaalta koko kauden pelaamattomuutta mutta pysymistä Oakland Raidersin organisaatiossa.
Kauden 2007 lopussa Quarshie tuli toipumaan loukkaantumisistaan Suomeen ja Porvoon Butchersin riveihin. Butchersissa hän voitti Suomen mestaruuden kesällä 2007. Kesäksi 2008 Quarshie teki sopimuksen Kanadan ammattilaisliigaan, Toronto Argonauts -joukkueeseen. Perhesyiden takia hän kuitenkin vain käväisi Kanadassa ja palasi pian Suomeen ja Helsinki Wolverinesin riveihin.
Yksityiselämä
Quarshie suoritti Yhdysvalloissa Columbian yliopistossa valtiotieteiden kandidaattia vastaavan tutkinnon ja työskenteli opiskeluaikana Wall Streetillä investointipankeissa. Hän asuu nykyisin Suomessa ja on Yhdysvalloissa tapaamansa Nicolas Wuorenheimon kanssa perustanut ravitsemusalan yrityksen Wellnes Foundry. Hän on ollut mukana perustamassa Walter-yhdistystä, joka auttaa monikulttuurisia lapsia sopeutumaan Suomeen, ja on sen vt. toiminnanjohtaja.
Saksassa syntyneen Quarshien isä on ghanalainen, äiti suomalainen, ja hän on molempien maiden kansalainen. Hän on asunut Suomessa vuodesta 1985 ja laulanut Cantores Minores -kuorossa. Suomalaisen vaimonsa kanssa hänellä on kaksi tytärtä.
Spring Awakening
Koulukodin pojat
Rupert: Yleensä sama näyttelijä kuin Hänschen.
Reinhold: Yleensä sama näyttelijä kuin Ernst.
Ulbrecht: Yleensä sama näyttelijä kuin Otto.
Aikuiset
Yleensä kaikki aikuisten roolit on näytellyt yksi mies ja yksi nainen.
Frau Bergmann: Wendlan äiti.
Frau Bessel: Marthan äiti.
Fräulein Großebüstenhalter: Georgn piano-opettaja.
Fräulein Knuppeldick: Rehtori Knochenbruchin työtoveri.
Rehtori Knuchenbruch: Poikien koulun rehtori.
Herr Sonnenstich: Koulun opettaja.
Herr Gabor: Melchiorin isä.
Herr Stiefel: Moritzin isä.
Herr Rilow: Hänschenin isä.
Herr Neumann: Ilsen isä.
Isä Kaulbach: Pappi.
Doctor Von Brausepulver: Lääkäri, joka vierailee Wendlan luona tämän raskauden aikana.
Schmidt: Abortisti.
Produktiot
Musikaali sai ensi-iltansa Off-Broadwaylla 19. toukokuuta 2006 ja siirtyi myöhemmin samana vuonna Broadwaylle, jossa esitykset alkoivat 10. joulukuuta 2006. Euroopan ensi-ilta oli Karlstadissa, Ruotsissa elokuun 30. päivänä 2008. Sen jälkeen musikaalia on esitetty esimerkiksi seuraavissa paikoissa:
Alkuperäinen Helsingin kaupunginteatterin roolitus
Lähde
Alkuperäinen Tampereen roolitus
Lähde
Baetisca berneri
Baetisca berneri on päivänkorentojen (Ephemeroptera) lahkoon ja Baetiscidae-heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasivat tieteelle ensimmäisen kerran Tarter ja Kirchner vuonna 1978. Lajia tavataan Pohjois-Amerikasta. Sillä ei ole alalajeja.
Peppi Pitkätossu (animaatiosarja)
Peppi Pitkätossu (Pippi Longstocking) on ruotsalais-saksalais-kanadalainen animaatiosarja, joka perustuu samannimisiin lastenkirjoihin, jotka on kirjoittanut Astrid Lindgren. Televisiosarjaa tuotti yhtiöt Taurus Film ja Nelvana Limited ja sen kaksi tuotantokautta (1997–1999) esitettiin Teletoon-televisiokanavalla Kanadassa ja HBO-televisiokanavalla Yhdysvalloissa. Televisiosarjaa tuotettiin yhteensä 26 kolmenkymmenen Yle TV1, Veturi, 1999–2000, Yle TV2, 2002, C More Juniori sekä 2014, minuutin pituista jaksoa. Sarjaa esittää YTV Kanadassa ja Qubo Yhdysvalloissa.
Raman Jaljotnau
Raman Jaljotnau (s. 14. toukokuuta 1993 Tšavusy) on valkovenäläinen ampumahiihtäjä. 179 senttimetriä pitkä ja 73 kilogrammaa painava Jaljotnau edustaa Valko-Venäjän ampumahiihtoseuraa ja hänen valmentajaan toimii Andrei Ivanov.
Italian 1. armeija
'''Italian 1. armeija''' oli Italian kuninkaallisen armeijan yhtymä ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa.
Raman Jaljotnau
Jaljotnau debytoi maailmancupissa tammikuussa 2015 sijoittuen Oberhofin pikamatkalla sijalle 59. Avauspisteensä hän saavutti saman vuoden joulukuussa Östersundin pikamatkalta ollen 15:s. Se on edelleen hänen paras maailmancupsijansa (tilanne kauden 2018−2019 jälkeen).
Italian 1. armeija
Ensimmäinen maailmansota
Ensimmäisessä maailmansodassa armeija vastasi pitkästä rintamasta Sveitsin-Itävallan-Italian rajojen risteyksessä olleesta Stelvionsolasta Asiagontasangolle. Se kykeni torjumaan Itävalta-Unkarin joukkojen etenemisen ja myöhemmin armeijan aluetta supistettiin ja sen tehtäväksi määrättiin Trentinon rajojen ja Veronan alueen turvaaminen.
Raman Jaljotnau
Jaljotnau voitti vuonna 2014 nuorten EM-kultaa sprintistä. Hän saavutti sekaviestin EM-pronssia 2019.
Italian 1. armeija
Toinen maailmansota
Armeija perustettiin kesäkuussa 1938 rauhanajan esikuntana ja se aktivoitiin elokuussa 1939. Italian liityttyä 10. kesäkuuta 1940 toiseen maailmansotaan 1. armeija oli yksi kolmesta Umberto di Savoian komentaman Lännen armeijaryhmän armeijasta, jonka tavoitteena oli vallata Ranskalta Nizza, Savoiji ja mikäli mahdollista Rhonenlaakson itäpuoliset alueet. Armeija hyökkäsi 21. kesäkuuta yhdessä kolmiarmeijakuntaisen ja kymmendivisioonaisen 4. armeijan ja reservinä olleen seitsendivisioonainen 7. armeijan kanssa Ranskan Rivieralle tavoitteenaan Nizza. Tällöin kenraali Pietro Pintorin johtamaan armeijaan kuuluivat kenraali Francesco Bettinin II (36. ja 33. vuoristojalkaväkidivisioonat sekä 4. Alpini-divisioona), kenraali Mario Arision III (3., 4., 16. ja 20. jalkaväkidivisioonat) ja kenraali Gastone Gambaran IV armeijakunnat (5., 6., 37. ja 44. jalkaväkidivisioonat). Lisäksi armeijan alaisuuteen kuului Cacciatore delli Alpi -divisioona. Hyökkääjiä vastassa oli kuusi Ranskan armeijan divisioonaa, jotka onnistuivat torjumaan hyökkääjän etenemisen. Hyökkäyksen tavoite jäi saavuttamatta ja joukot pysähtyivät Mentoniin. Ranskan antauduttua armeija lakkautettiin 31. heinäkuuta 1940.
Vuonna 1942 panssariarmeija Afrikan vetäytyessä El Alameinin toisen taistelun jälkeen sekä liittoutuneiden noustua maihin Pohjois-Afrikassa marsalkka Erwin Rommel oli pakotettu yhteen historian pisimmistä vetäytymisistä. Hän veti joukkonsa Egyptin ja Libyan raja-alueen läntiseltä aavikolta ja ryhmitti ne uudelleen ranskalaisten valmistamalle Mareth-linjalle Etelä-Tunisiaan. Tällöin Rommel otti komentoonsa vastaperustetun armeijaryhmä Afrikan luovuttaen saksalais-italialaisen panssariarmeijan komennon kenraali Giovanni Messelle. Armeija nimettiin 23. helmikuuta 1943 Italian 1. armeijaksi komentajanaan Messe.
Messen komennossa armeija osallistui Rommelin yritykseen saada aikaan läpimurto Tunisiassa. Armeija hyökkäsi Medenineen, jonka puolustuksesta vastasi Montgomeryn 8. armeija. Taistelussa 1. armeija kärsi tappion useista yrityksistään huolimatta. Brittijoukkojen aloitettua 20. maaliskuuta hyökkäyksen, jonka tavoitteena oli Gabes 1. armeijan huoltosatama. Hyökkäys saatiin kuitenkin torjuttua. Brittijoukot saivat läpimurron 26. maaliskuuta, minkä jälkeen akselivaltain joukot aloittivat vetäytymisen viivyttäen. Toukokuun lopulla liittoutuneiden joukot saivat haltuunsa loput Pohjois-Afrikasta ja 270000 akselivaltain sotilasta joutui sotavankeuteen heidän mukanaan Italian 1. armeija, joka antautui 13. toukokuuta 1943 briteille.
Francisco Largo Caballero
Francisco Largo Caballero (15. lokakuuta 1869 Madrid – 23. maaliskuuta 1946 Pariisi, Ranska) oli espanjalainen ammattiyhdistysjohtaja ja poliitikko. Hän toimi Espanjan toisen tasavallan pääministerinä maan sisällissodan aikana vuosina 1936–1937. Ennen pääministeriksi valintaansa Largo Caballero toimi muun muassa Unión General de Trabajadores (UGT) -ammattiliiton ja Espanjan sosialistisen työväenpuolueen (PSOE) puheenjohtajana.
Hänet tunnettiin lempinimellä ”Espanjan Lenin”.
Varhaisempi ura
Largo Caballero oli alkuperäiseltä ammatiltaan rappaaja. Hän liittyi UGT-ammattiliittoon vuonna 1890 ja PSOE-puolueeseen 1894. Hänestä tuli UGT:n virkailija ja sen puheenjohtajan Pablo Iglesiasin tärkeä apumies. Largo Caballero valittiin Madridin kaupunginvaltuustoon vuonna 1905. Hänet pidätettiin vuonna 1909 yhtenä Marokon sotaa vastaan suunnatun yleislakon järjestäjistä. Kesän 1917 tasavallan perustamista vaatineen yleislakon aikana hän kuului jälleen lakkokomiteaan, minkä seurauksena hänet tuomittiin elokuussa 1917 elinkautiseen vankeuteen. Hänet kuitenkin vapautettiin jo seuraavan vuoden toukokuussa, kun hänet oli valittu Espanjan parlamenttiin. Largo Caballero valittiin 1920 UGT:n pääsihteeriksi ja 1925 puheenjohtajaksi Iglesiasin kuoltua. thumb|Francisco Largo Caballeron toimisto, jota säilytetään [[Alcalá de Henaresin työväenliikkeen arkistossa.]] PSOE jakaantui 1920-luvulla Largo Caballeron ja oikeistososialisti Indalecio Prieton kannattajiin. Largo Caballero esiintyi radikaalina vasemmistolaisena, jonka mukaan työväenluokan tulisi pyrkiä valtaamaan poliittinen valta kaikin keinoin ja perustamaan ”proletariaatin diktatuuri työväenluokan demokratian muodossa”. Toisaalta hän, toisin kuin Prieto, kannatti yhteistyötä kenraali Miguel Primo de Riveran diktatorisen hallinnon kanssa sosialistien aseman vahvistamiseksi ja otti vuonna 1924 vastaan nimityksen valtioneuvoston jäseneksi. Espanjan toisen tasavallan perustamisen jälkeen Largo Caballero toimi vuosina 1931–1933 maan työministerinä. Hän pyrki toteuttamaan edistyksellistä työlainsäädäntöä ja viljelymaan jakamista maattomalle väestölle. Vuosina 1932–1935 hän oli myös PSOE:n puheenjohtaja.
Pääministerikausi
Largo Caballero nimitettiin pää- ja sotaministeriksi 4. syyskuuta 1936, noin puolitoista kuukautta sisällissodan puhkeamisen jälkeen. Hänen kansanrintamahallitukseensa kuului edustajia useista vasemmistopuolueista, kuten vasemmistotasavaltalaisista, sosialisteista, kommunisteista ja marraskuusta 1936 alkaen myös anarkistisesta CNT-ammattiliitosta. Lisäksi trotskilainen POUM-puolue tuki hallitusta. Largo Caballeron hallitus päätti keskittyä sisällissodan voittamiseen. Ulkovaltojen tuen varmistaakseen hän ilmoitti, ettei yhteiskunnallisen vallankumouksen tavoite ollut toistaiseksi ajankohtainen. Hän pyrki myös tiukentamaan tasavallan armeijan kuria ja varmistamaan hallituksen auktoriteetin tasavallan hallussa olevilla alueilla. Espanjaan julistettiin yleinen asevelvollisuus, työläis- ja sotilasneuvostot lakkautettiin ja vanhat sotilasarvot palautettiin käyttöön. Kapinallisten lähestyessä pääkaupunki Madridia hallitus siirtyi marraskuun 1936 alussa Valenciaan.
Largo Caballero pyrki jarruttamaan sisällissodan aikana asemaansa vahvistaneiden kommunistien vaatimuksia. Barcelonan toukokuuna tunnetut väkivaltaiset yhteenotot eri vasemmistoryhmien välillä toukokuun 1937 alussa kuitenkin horjuttivat hallitusta. Kommunistien uhatessa hallituskriisillä Largo Caballero joutui eroamaan pääministerin tehtävistä 17. toukokuuta. Hänen kohtalonsa sinetöi ulkoministeri Julio Álvarez del Vayon tekemä paljastus, jonka mukaan hän oli valtuuttanut Espanjan Pariisin-lähettilään käymään salaisia rauhanneuvotteluja kapinallisia tukeneiden Saksan ja Italian kanssa, vastoin tasavallan tärkeimmän liittolaisen Neuvostoliiton tahtoa. Anarkistit, trotskilaiset ja Largo Caballeron tukijat syrjäytettiin uudesta hallituksesta, jonka pääministeriksi tuli sosialisti Juan Negrín. Kommunistien vaikutusvalta vahvistui huomattavasti tämän jälkeen.
Sisällissodan jälkeinen aika
Largo Caballero oli lopun sisällissodan ajan syrjässä päätöksenteosta. Tasavallan kukistuessa hän pakeni vuoden 1939 alussa Ranskaan. Vuonna 1940 Vichyn hallitus pidätytti hänet, mutta sittemmin hänet vapautettiin kotiarestiin. Vuonna 1943 saksalaisten Gestapo kuitenkin vangitsi hänet ja hänet vietiin Sachsenhausenin keskitysleiriin, josta hän vapautui vasta toisen maailmansodan lopussa. Sodan jälkeen Largo Caballero asettui asumaan Pariisiin, jossa hän kuoli vuonna 1946. Hänet haudattiin vuonna 1978 uudelleen Madridiin.
Ristnan majakka
Historia
Vuonna 1873 päätettiin rakentaa toinen majakka mäen päälle Kõpu-niemelle Hiidenmaan saarelle. Alueella esiintyi paljon sumuja, jolloin aiemmin rakennettu Kõpun majakka ei näkynyt riittävän hyvin. Valurautainen Ristnan majakka tilattiin Ranskasta vuonna 1873, ja se saatiin valmiiksi vuonna 1874. Sen sylinterimäisen rungon ulkopuolella on tukirakenteita jotka parantavat sen vakautta. Majakkaan on myös asennettu pronssinen sumukello.
Torni selviytyi ensimmäisestä maailmansodasta mutta kärsi pieniä vahinkoja minkä vuoksi sen rautarakenteen päälle päätettiin valaa betonikuori vuonna 1920. Se teki siitä kaikista muista majakoista selvästi erottuvan.
Linalyyliasetaatti
Linalyyliasetaatti on palavaa, huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C12H20O2. Linalyyliasetaatista käytetään myös nimityksiä 3,7-dimetyyli-1,6-oktadien-3-yyliasetaatti, 1,5-dimetyyli-1-vinyyliheks-4-enyyliasetaatti, etikkahappolinalooliesteri ja linalooliasetaatti.
Linalyyliasetaatin moolimassa on 196,286 g/mol, sulamispiste <–20 °C, kiehumispiste 220 °C, suhteellinen tiheys 0,895 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 85 °C c.c., itsesyttymislämpötila 225 °C ja CAS-numero 115-95-7. Aine liukenee huonosti veteen.
Laventelin (Lavandula angustifolia) eteerisen öljyn tärkein yhdiste on linalyyliasetaatti.
Valmistus ja käyttö
Linalyyliasetaattia valmistetaan esteröimällä linolia etikkahapon tai etikkahappoanhydridin kanssa. Reaktiossa saattaa tapahtua isomeroitumista neroliksi tai geranioliksi. Tämän vuoksi yhdistettä syntetisoidaan myös linaloolin ja keteenin välisellä reaktiolla. Linalyyliasetaatin tuoksu muistuttaa laventelia ja bergamottia. Hyvän tuoksunsa vuoksi sitä käytetään tuoksuvissa, saippuoissa ja pesuaineissa.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikaisessa altistumisessa aine voi ärsyttää lievästi silmiä.
Nero d’Avola
250px|thumb|right|Nero d’Avola on tumma viinirypäle.
Nero d’Avola (virallisesti Calabrese) on viinin valmistukseen käytettävä rypälelajike. Siitä on olemassa useita mutaatioita, jotka pääosin ovat tummia. Rypälettä viljellään lähinnä Etelä-Euroopassa, erityisesti Sisilian saarella Italiassa. Rypäle onkin saanut yleisemmin käytetyn nimensä sisilialaisen Avolan kaupungin mukaan. .
Viljely Italiassa
Nero d’Avola on kotoisin Italiasta. Se on Italian kymmenenneksi viljellyin rypälelajike (vuonna 2010), jota viljellään lähes pelkästään Sisiliassa. Viljelyala Italiassa oli vuonna 2014 noin 166 neliökilometriä.
Viinit Italiassa
Rypälettä käytetään kymmenien laatuluokiteltujen sisilialaisviinein valmistukseen, tyypillisesti Frappato-rypäleen kanssa.Laatuluokitellut DOC- tai DOCG-viinit, joissa käytetään Nero d’Avolaa:
Maalittaminen (sosiaalinen media)
Maalittaminen tarkoittaa sosiaalisessa mediassa tai muutoin internetissä tapahtuvaa henkilön ”ottamista maalitauluksi” eli ihmisten usuttamista tietyn henkilön kimppuun.
Käsitteen synty ja määrittely
Käsite maalittaminen tässä käytetyssä merkityksessään syntyi 2010-luvulla. Arkipuheessa käsitteen sisältö ja ero hyväksyttävään arvosteluun voi joskus olla epäselvä. Ero on siinä, että runsastakin arvostelua voi esiintyä, mutta maalittamisessa henkilöä pyritään tarkoituksellisesti mustamaalaamaan ja vaikuttamaan hänen toimintaansa usuttamalla ihmisiä hänen kimppuunsa. Maalittaminen on osa verkkovihailmiötä. Politiikan tutkija Erkka Railon mukaan sekä maalituksesta puhuminen, maalituksesta syyttäminen, että itse maalittaminen voivat olla jossakin mielessä propagandaa. Railon mukaan asioista pitää kuitenkin puhua, jotta nähdään miten laaja ja todellinen ongelma on.
Miten maalittaminen ilmenee
Verkossa vastustajia maalitetaan julkaisemalla heistä tietoja, jolloin lukijat alkavat uhkailla ja häpäistä heitä. Myös poliiseja kuvataan ja heidän tietojaan julkaistaan sosiaalisessa mediassa, mahdollisesti valheiden kera. Tämä loukkaa heidän yksityisyyttään ja saattaa heidät voimakkaan arvostelun kohteeksi sosiaalisessa mediassa.
Ilmiön laajuus
Maalittamisen kohteeksi voivat joutua esimerkiksi poliisit, syyttäjät, tuomarit ja virkamiehet sekä heidän perheenjäsenensä tai läheisensä. Poliitikot, opettajat, toimittajat ja tutkijat saavat myös osakseen maalittamista.
Erityisesti maahanmuuttoa ja petoeläimiä, kuten susia koskevien aiheiden käsitteleminen voi johtaa maalitetuksi joutumiseen.
Poliisijärjestön mukaan poliisien maalittaminen kiihtyi laajamittaiseksi turvapaikanhakijoita koskeneiden mielenosoitusten jälkeen vuonna 2017.
Poliisihallitus selvitti kyselyllä vuonna 2019 maalituksen yleisyyttä poliisin henkilöstössä. Kyselyyn vastasi 834 henkilöä joista hieman alle kolmannes, noin 260 henkilöä, oli oman kokemuksensa mukaan joutunut maalituksen kohteeksi viimeisen kolmen vuoden aikana.