cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bharatpur
Bharatpur sijaitsee Nepalin eteläosassa Chitawanin alankoalueen pohjoislaidalla. Aivan kaupungin pohjoispuolella maasto muuttuu kumpuilevaksi ja vuoristoiseksi. Keskustan eteläpuolella on Nepalin sisäisiin lentoihin käytetty lentoasema, josta liikennöidään päivittäin usealla lentovuorolla pääkaupunki Kathmanduun.
Kaupungissa toimii esimerkiksi Tribhuvan yliopisto, jolla on muun muassa maataloustieteellistä opetusta.
Blanco y Negro Records
"Blanco y Negro" on toiminut lukuisten artistien levy-yhtiönä, kuten Bananaraman, Everything but the Girlin, The Jesus and Mary Chainin, Eddi Readerin, The Dream Academy, Dinosaur Jr.:n, Sudden Swayn, Bernthølerin, A Housen, Catatonian, The Veilsin ja kertoman mukaan Elizabet Frazerin, joka on Cocteau Twinsin entinen vokalisti. Yhtiö allekirjoitti sopimuksen myös folkryhmä Equationin sekä irlantilaislaulaja Cara Dillonin ja hänen kumppaninsa Sam Lakemanin kanssa.
Robert Burks
Robert Burks (1910 Newport Beach, Kalifornia – 1968 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hän oli Warnerin elokuvastudioiden kuvatehosteosaston johdossa vuosina 1944–1949 ja oli erikoistunut pienoismalleihin. Burksin yhteistyö kuvaajana Alfred Hitchcockin kanssa alkoi tämän Warnerille tekemästä elokuvasta Muukalaisia junassa (1951). Kun Hitchcock myöhemmin siirtyi Paramountille ja Universalille, Burks siirtyi hänen mukanaan. Burks oli Oscar-ehdokkaana kaikkiaan neljä kertaa. Palkinnon parhaasta kuvauksesta hän sai elokuvasta Varkaitten paratiisi (1955). Burks ja hänen vaimonsa kuolivat tulipalossa vuonna 1968.
Lehtinen (Kuhmoinen, Päijänne)
Lehtinen on Päijänteen saari Pirkanmaalla Kuhmoisissa.
Maantietoa
Saari on 1,3 kilometriä pitkä, 630 metriä leveä ja sen pinta-ala on 41,4 hehtaaria. Se sijaitsee Tehinselän lounaisosassa Virmailansaaren edustalla Lehtisten saariryhmässä. Saariryhmässa on kymmeniä saaria ja se on sen suurin saari. Aivan Lehtisen rannan tuntumassa sijaitsee neljä luotoa ja yksi isompi saari. Muut saaret kuuluvat Viisverkkosiin ja Piikkisaariin. Saari kohoaa 9 metrin korkeuteen Päijänteestä ja se on kokonaan metsän peitossa. Saaressa on yli kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Padasjoen ja Kuhmoisten kuntaraja ohittaa Lehtisen sen eteläpuolelta ja halkaisee näin saariryhmän eri kuntiin.
Historiaa
Kuhmoisten seudun taloudellisessa kartassa vuodelta 1939 järven karttanimi on ”Lehtisensaari”. Saareen on merkitty vain yksi maatila. Vuoden 1965 peruskartassa näkyy kolme rakennusta samassa kohdassa saarta ja samaan karttaan on merkitty joitakin niittyjä. Saaren nimi on nyt ”Lehtinen”. Vuoden 1985 kartassa niityt on metsittynyt ja tilan rakennuksia on enää kaksi jäljellä. Vuoden 1996 on saareen rakennettu yhdeksän mökkiä.
Lähteet
61.48625°N, 25.31765°W
Eelis Karinen
Eelis Karinen (s. 27. syyskuuta 1993) on suomalainen lentopalloilija, joka edusti Lentopallon Mestaruusliigassa pelaavaa Vammalan Lentopalloa, johon hän siirtyi kaudeksi 2013–2014 Oulun Ettasta. Karinen voitti kauden 2014 päätteeksi Suomen-mestaruuden Valepan joukkueessa. Kaudeksi 2014–2015 Karinen teki sopimuksen kuopiolaisen LEKA Volleyn kanssa. Karinen on pelipaikaltaan yleispelaaja ja hänen pituutensa on 185 senttimetriä.
Lukas Weißhaidinger
Lukas Weißhaidinger (s. 20. helmikuuta 1992 Schärding, Ylä-Itävalta ) on itävaltalainen kiekonheiton olympia-, MM- ja EM-mitalisti. Hän on kilpaillut arvokisatasolla myös kuulantyönnössä.
Weißhaidinger sijoittui Bressanonen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009 kuulantyönnössä neljänneksi ja karsiutui kiekonheiton loppukilpailusta. Saman vuoden Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Tampereella hän voitti kultaa sekä kuulantyönnössä (tulos 5-kiloisella kuulalla 20,35) että kiekonheitossa (1,5 kg:n kiekko, tulos 60,94). Monctonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 hän oli kuulantyönnössä kuudes ja karsiutui kiekonheiton loppukilpailusta.
Weißhaidinger voitti Tallinnan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 kultaa kiekonheitossa (1,75 kg:n kiekko, tulos 63,83) ja sijoittui kuulantyönnössä viidenneksi. Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui kuulantyönnön loppukilpailusta. Saman vuoden alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella hän oli kiekossa seitsemäs ja kuulassa yhdestoista.
Weißhaidinger karsiutui kuulantyönnön loppukilpailusta Prahan EM-hallikilpailuissa 2015. Hän teki kiekonheiton Itävallan ennätyksen 67,24 Schwechatissa 1. elokuuta 2015. Saman vuoden Pekingin MM-kilpailuissa hän karsiutui kiekon loppukilpailusta. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui kiekonheitossa kuudenneksi tuloksella 64,95. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli kiekossa yhdeksäs.
Weißhaidinger paransi kiekonheiton Itävallan ennätystä kahdesti keväällä 2018: hän heitti Santa Cruz de Tenerifellä huhtikuussa tuloksen 68,21 ja Rehlingenissä toukokuussa 68,98. Hän saavutti saman vuoden Berliinin EM-kilpailuissa pronssia tuloksella 65,14. Hän sijoittui kolmanneksi myös Dohan MM-kilpailuissa 2019 kolmannen kierroksen heitollaan 66,82. Kesäkuussa 2021 Weißhaidinger paransi Eisenstadtissa Itävallan ennätystä tulokseen 69,04. Tokion olympialaisissa 2021 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 67,07. Kesäkuussa 2022 hän paransi maansa ennätyksen tulokseen 69,11. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän heitti karsinnassa tuloksen 66,51 mutta jäi loppukilpailussa kymmenenneksi tuloksella 63,98. Saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa hän oli yhdeksäs.
Sisäradat
NR = maan ennätys
Www.liisanblogi.net
www.liisanblogi.net on Tuija Lehtisen vuonna 2006 ilmestynyt Otavan kustantama nuortenkirja, jossa kerrotaan nuoresta tytöstä Liisa Virtasesta ja hänen pitämästään blogista. Kirja sai ilmestymisvuonnaan Topelius-palkinnon.
Kirjassa Liisa perheineen aikoo muuttaa vuodeksi Ruotsiin isän saadessa siirron Uppsalaan. Liisa ei halua muuttaa, koska ei osaa ruotsia kovin hyvin, joten hän muuttaa isänsä sisarusten luokse "Big Cityyn". Liisa pitää kokemuksistaan blogia, jota lukevat ja kommentoivat muiden muassa nimimerkit Miss Nasu ja Murikka. Liisa on tunnistavinaan käyttäjänimien takaa koulututtujaan, mutta vähitellen selviää, ettei internetissä kaikki aina ole sitä miltä näyttää.
Aces High
Kappaleen sanoitus ajoittuu toiseen maailmansotaan, ja se kertoo Britannian kuninkaallisten ilmavoimien lentäjästä, joka taistelee Natsi-Saksan Luftwaffen lentäjää vastaan Britannian ilmasodassa. Kappale ei ole sanoituksiltaan sodanvastainen kuten moni yhtyeen muista kappaleista, vaan sen pohjana on historiallinen kuvaus toisen maailmansodan taistelulentäjästä. Teemaltaan kappaleen sanoitusta voidaan pitää jopa hieman romantisoivana.
”Aces High” on julkaisustaan lähtien ollut yksi Iron Maidenin konserttien merkittävimmistä kappaleista. Kappale on usein yhtyeen konserttien avausnumero, ja konserteissa esitettynä sitä edeltää katkelma Britannian entisen pääministerin Winston Churchillin kuuluisasta puheesta ”We shall fight on the beaches”. Tämä on kuultavissa muun muassa yhtyeen livealbumilla Live After Death. Churchillin puhe ei kuitenkaan sisälly kappaleen alkuperäiseen, Powerslave -albumilla julkaistuun versioon.
Luettelo Sveitsin sarjoissa pelanneista suomalaisista jalkapalloilijoista
Tämä on luettelo Sveitsin sarjoissa pelanneista suomalaisista jalkapalloilijoista.
Lokakuun vallankumouksen saari
Lokakuun vallankumouksen saari on saari Severnaja Zemljan saaristossa Karanmeressä Pohjoisella jäämerellä. Saaren pinta-ala on 14 170 km². Venäläinen meriupseeri ja hydrologi Boris Vilkitski löysi saaren vuonna 1913 purjehtiessaan ensimmäisenä Koillisväylän läpi idästä länteen.
Jefrasinja Polatskilainen
thumb|Jefrasinja Polatskilainen, venäläinen ikoni 1800-luvulta. thumb|Jefrasinja Polatskilaisen patsas Polatskissa Jefrasinja Polatskilainen valkovenäjäksi Еўфрасіння Полацкая (n. 1101–1104 Polatsk – 1167 Jerusalem) oli alkujaan valkovenäläinen aatelisnainen ja hänen aloitteestaan perustettiin kirkkoja, luostareita kouluja ja kirjastoja. Hänellä on merkittävä asema Valko-Venäjän kansallisesti ja uskonnollisesti ajattelevien ajatusmaailmassa. Hänen elämäntyönsä loi pohjan valkovenäläiselle sivistyselämälle ja vanhan valkovenäläisen kulttuurin säilymiselle. Häntä kunnioitetaan maan taivaallisena suojelijana sekä ortodoksisessa että roomalaiskatolisessa perinteessä.
Jefrasinja Polatskilainen tilasi vuonna 1161 johtamaansa luostariin suuren kuusisakaraisen emaliristin. Ristiä on pidetty Valko-Venäjän kansallisaarteena, mutta se katosi toisen maailmansodan aikana eikä sitä ole etsinnöistä huolimatta löydetty.
Elämänvaiheita
Jefransija Polatskilaisen isä oli Polatskin ruhtinas Grigori Vselavitš ja hänen isoisänsä oli Polatskin kuuluisin ruhtinas Vseslav. Isänsä puolelta hän kuului merkittävään Rurikien sukuun. Hänen kiinnostuksensa kirjoihin ja rukoiluun huomattiin jo lapsuudessa, mutta hänelle oli varattu tulevaisuus jonkun ruhtinaan vaimona. 12-vuotiaana hän oli salaisesti antanut nunnalupauksen. Sen jälkeen hän torjui sulhaskandidaatit ja karkasi kotoaan. Samalla hän muutti nimensä Predslavasta Jefransijaksi.
Polatskin piispa Elias antoi Jefransijan päätökselle siunauksena. Nuori nunna asettui asumaan Sofian katedraalin läheisyyteen ja hänelle annettiin työksi kirjojen kopioiminen.
Vuoden 1128 paikkeilla piispa Elias antoi Jefransijalle tehtävän. Hänen tuli perustaa nunnaluostari. Askeettinen Jefransija ei tarvinnut uuteen asuinpaikkaan kuin kirjansa. Uudessa Seltsen luostarissa naisille opetettiin kirjojen kopiointia, ompelua ja laulua.
Jefrasinja perusti myös munkkiluostarin ja hän käytti omaa varallisuuttaan kirkon rakennuttamiseen. Kyseinen vuonna 1161 rakennettu kirkko, Pyhän Sofian katedraali on edelleen olemassa ja sitä pidetään Valko-Venäjän varhaisen arkkitehtuurin merkkiteoksena. Luostarien hengellistä elämää varten hän sävelsi musiikkia. Hän pyysi Konstantinopolin patriarkalta ihmeitä tekevän ikonin kopiota Polatskiin, mihin pyyntöön patriarkka suostui.
Kun Jefrasinjan sisar Eupraxia päätti lähteä pyhiinvaellukselle Jerusalemiin, päätti Jefrasinja lähteä mukaan. Jerusalemissa hänen tiedetään tavanneen kuningas Amalric I:n. Jefrasinja sairastui ja kuoli Jerusalemissa. Hänet haudattiin Jerusalemiin, mutta kun Saladinin joukot olivat vallanneet kaupungin, hänen maalliset jäännöksensä kuljetettiin Kiovaan Lavran luostariin. Vuonna 1910 ne siirrettiin Polatskiin.
Pyhän Jefrasinja Polatskilaisen muistopäivää vietetään joka vuosi 23. toukokuuta.
Jääkiekon Suomensarja 1962–1963
Jääkiekon Suomensarja kaudella 1962–1963 pelattiin neljässä maantieteellisesti jaetussa lohkossa. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja, lohkovoittajat etenivät SM-sarjan nousukarsintaan, jonka kaksi parasta nousivat SM-sarjaan. Lohkojen viimeiset putosivat Maakuntasarjaan.
Pohjoislohko
Uusintaottelu
Nousukarsinta
Uusintaottelu Kokkola
Turun Palloseura ja Warkauden Urheilijat SM-sarjaan, josta putosivat Helsingin IFK ja Tampereen Pallo-Veikot. Kokkolan Jäähaukat, Rauman Säppi, Karhulan Peli-Karhut ja Joensuun Peli-Toverit putosivat maakuntasarjaan, josta nousivat Tampereen Kisa-Toverit, Jyväskylän Palloilijat, Pohjan Haukat Kemistä ja Kajaanin Palloseura.
Turkmenportal
Turkmenportal on vuonna 2011 käynnistetty turkmenistanilainen internetportaali, verkkokauppa ja uutisportaali. Verkkosivusto toimii venäjän, turkmenin ja englannin kielellä. Ensimmäinen valtiosta riippumaton uutissivusto Turkmenistanissa, pääkonttori sijaitsee Ashgabatissa.
Auto GP World Series
Auto GP (tunnettu aiemmin nimellä Euroseries 3000 ja Auto GP World Series) oli eurooppalainen moottoriurheilusarja. Sarjassa ajettiin Lolan valmistamilla autoilla ja Zytekin moottoreilla.
Sarjan perusti Pierluigi Corbari vuonna 1999, jolloin sarjan nimi oli Italian Formula 3000. Vuosina 2001–2003 sarjan nimi oli Euro Formula 3000. Vuonna 2004 Superfund-yhtymä siirtyi sarjan pääsponsoriksi. Vuosina 2006–2009 sarjan nimeksi vakiintui Euroseries 3000. Vuonna 2009 sarjan pääsponsoriksi tuli PartyPoker.it ja aikaisemmin A1GP:ssä käytetty Lola B05/52 sallittiin B02/50-F3000-auton lisäksi.
Vuonna 2010 sarjan nimi muuttui Auto GP:ksi ja Formula 3000 -luokan autot jäivät historiaan. Zytekin valmistamasta moottorista oli otettu jo 2008 käyttöön isompi 3,4-litrainen versio, mutta vielä kaudella 2009 käytettiin alun perin F3000-luokkaan rakennettuja autoja.
Kaudella 2012 kisaviikonloput ajettiin FIA WTCC-sarjan osakilpailujen yhteydessä.
Sarjan mestaruuden ovat voittaneet Giorgio Vinella, Ricardo Sperafico, Felipe Massa, Jaime Melo, Augusto Farfus, Nicky Pastorelli, Luca Filippi, Giacomo Ricci, Davide Rigon, Nicolas Prost, Will Bratt, Romain Grosjean, Kevin Ceccon, Adrian Quaife-Hobbs, Vittorio Ghirelli, Kimiya Sato ja Luis Michael Dörrbecker. Eniten tallimestaruuksia on Draco Junior Teamilla, FMS Internationalilla ja Super Nova Internationalilla, kolme kappaletta.
Säännöt
Kilpailuviikonloppu koostui kahdesta 35-40 minuutin tai 85 kilometrin pituisesta kilpailusta lauantaina ja sunnuntaina. Lauantain osakilpailuun lähtöjärjestys selvitettiin aika-ajolla. Sunnuntaina käytävään toiseen osakilpailuun lähtöjärjestys määräytyi edellispäivän kilpailun tulosten perusteella, jossa kahdeksan parasta lähtee käännetyssä järjestyksessä. Jokaisessa kilpailussa kunkin kuljettajan on suoritettava pakollinen varikkopysähdys.
Pistejärjestelmä
Vuonna 2012 sunnuntain kilpailusta pisteet jaettiin kymmenelle ensimmäiselle seuraavasti:
Lisäksi paalupaikasta ja nopeimmasta kierroksesta sai lisäpisteen.
Simelius
Simelius on suomalainen suku, joka tunnettiin pitkään varsinkin pappissukuna, mutta josta on 1900-luvulla tullut muidenkin alojen vaikuttajia. Osa suvun jäsenistä on suomentanut nimen muotoon Simojoki.
Historia
Suku on alkujaan Pohjois-Pohjanmaalta ja sen arvellaan asettuneen noin 1400–1500-luvulla Raahen ja Saloisten tienoille, mahdollisesti jo sitä ennen Kalajokilaaksoon. Nimi on johdos vanhasta henkilön- ja talonnimestä Simi (lyhenne Simeonista) ja Saloisten Savonlahden Similän taloa on arveltu alkuperäiseksi kantataloksi, josta olisivat lähtöisin muutkin Pohjois-Pohjanmaan Simi- ja Simelius-nimiset suvut. Sen sijaan eräiden suvun jäsenten 1900-luvun alussa ottaman suomenkielisen nimen viittaus Simojokeen ei sisällä mainittavaa yhtymäkohtaa suvun historiaan.
Suvun varhaisin tunnettu jäsen on Johan Simi -niminen porvari, jonka tiedetään asuneen Raahessa vuonna 1677. Hänen pojanpoikansa Henrik Simelius (1677–1716) oli suvun ensimmäinen pappi ja myös ensimmäinen, joka käytti nimestään latinalaistettua muotoa Simelius. Hänen jälkeläisissään oli noin 30 pappia sekä runsaasti lukkareita. Alkuperäisten pappishaarojen sammuttua 1800-luvulla suvun myöhemmät merkittävät papit olivat lukkarien jälkeläisiä. Monista muista Suomen vanhoista pappistaustaisista sivistyssuvuista poiketen pappistraditio on elänyt nykypäivään saakka Simelius–Simojoen suvussa.
Jean-Roch
Jean-Roch (oikealta nimeltään Jean-Roch Pédri, s. 3. lokakuuta 1966 Toulon, Ranska) on ranskalainen muusikko, DJ ja musiikkituottaja. Tyylilajiltaan hänen musiikkinsa edustaa dancea ja french housea.
Ramona Barrufet
pienoiskuva|Ramona Barrufet Ramona Barrufet i Santacana (s. 1959 Juneda) on katalonialainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana Katalonian alueparlamentissa vuosina 2010–2017, mutta vetäytyi sen jälkeen politiikasta. Barrufet oli parlamentin puhemiehistön neljäs sihteeri vuosina 2015–2017, jolloin Carles Puigdemontin johtama hallitus valmisteli ja järjesti kansanäänestyksen Katalonian itsenäistymisestä.
Kansanäänestyksen ja sitä seuranneen itsenäisyysjulistuksen jälkeen Espanja nosti Katalonian hallituksen ministereitä, parlamentin puhemiehistöä ja eräitä muita avainpoliitikoita vastaan syytteet "kapinasta", josta voidaan tuomita Espanjan lain mukaan jopa 30 vuodeksi vankilaan. Espanjan korkein oikeus käsitteli parlamentin puhemiehistön syytteitä 9. marraskuuta 2017 ja määräsi puhemies Carme Forcadellin maksamaan jopa 150 000 euron takuut vastineeksi siitä, ettei tämä joutuisi tutkintavankeuteen. Forcadell vietti yhden yön vankilassa, mutta vapautui seuraavana päivänä maksettuaan takuut. Oikeus ei hyväksynyt, että Forcadell olisi maksanut takuut jo samana päivänä, jona ne määrättiin ja parlamentin puhemiehistön kolmas sihteeri Joan Josep Nuet arveli, että Forcadell pyrittiin näin saamaan tarkoituksella edes hetkeksi vankilaan. Barrufetille ja kolmelle muulle puhemiehistön jäsenelle (Anna Simó, Lluís Corominas ja Lluís Guinó) määrättiin 25 000 euron takuut, ja syytetyistä vain Nuet päästettiin tutkinnan ajaksi vapaaksi ilman rajoituksia.
Maaliskuussa 2018 Espanjan korkeimman oikeuden tuomari Pablo Llarena yksilöi tarkemmin, millä rikosnimikkeellä kutakin poliitikkoa tultaisiin syyttämään oikeudessa. Tässä yhteydessä kapinasyyte ( lievennettiin Barrufetin osalta syytteeksi "kansalaistottelemattomuudesta", mutta Forcadell ja useita yhä "kapinasta" syytettyjä ministereitä (Jordi Turull, Raül Romeva, Josep Rull ja Dolors Bassa) vangittiin uudelleen heidän tehdessä näin vankilassa seuraa Oriol Junquerasille, Joaquim Fornille, Jordi Sànchezille ja Jordi Cuixartille, jotka olivat olleet yhtäjaksoisesti vangittuina jo loppuvuodesta 2017 alkaen.
Barrufet ei ollut Katalonian hallituksen ministerinä, joten hän ei ollut suoraan toimeenpanemassa kansanäänestystä. Häntä vastaan nostettu syyte perustuukin siihen, että Espanjan mielestä Katalonian parlamentin puhemiehistö rikkoi Espanjan lakia salliessaan parlamentissa edes keskustelun mahdollisesta itsenäistymisestä.
Laitinen
Laitinen on vanha itäsuomalainen sukunimi. Tunnettuja Laitisia ovat:
Nigel Marven
Nigel Marven (s. 27. marraskuuta 1960 Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen luontodokumenttien juontaja, tuottaja, tietokirjailija ja ornitologi. Marven on juontanut kymmeniä luontodokumentteja kuten Esihistoriallinen puisto -dokumenttisarjan.
Ura
Marven opiskeli kasvitiedettä Bristolin yliopistossa 22-vuotiaaksi saakka, kunnes siirtyi luomaan uraa BBC:n luonnonhistorialliseen yksikköön. Aluksi hän työskenteli tutkijana luonto-ohjelmissa, myöhemmin myös tuottajana. Marven työskenteli suuresti arvostamansa David Attenboroughin kanssa 12 vuotta, kunnes vuonna 1998 siirtyi ITV-televisiokanavalle juontamaan ja tuottamaan luontodokumentteja.
Operaatio Haudegen
Operaatio Haudegen oli toisessa maailmansodassa saksalaisten suorittama sotilasoperaatio, jossa sukellusvene U-307 ja kuljetuslaiva Karl J. Busch kuljettivat ryhmän saksalaisia sotilaita Huippuvuorille tarkoituksenaan ottaa haltuunsa saarilla olleet säähavaintoasemat. Operaatio pantiin toimeen syyskuussa 1944 onnistuneesti. Asemalla olleet saksalaissotilaat pitivät aseman hallussaan 4. syyskuuta 1945 asti, jolloin yhteyden katkettua lopullisesti sotilaat antautuivat saarelle saapuneen norjalaisen hylkeenmetsästyslaivan kapteenille, joka kuljetti sotilaat pois saarelta. Kyseiset saksalaissotilaat olivat viimeiset antautuneet saksalaissotilaat Euroopassa.
Sustainability Accounting Standards Board
Sustainability Accounting Standards Board (SASB) on yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon järjestö, joka perustettiin vuonna 2011 edistämään vastuullisten laskentastandardien luomista. Järjestö on luonut ja julkaissut toimialakohtaiset raportointistandardit. SASBin missio on kehittää ja välittää yhteiskunnallisen laskentatoimen standardeja, jotka auttavat julkisia yhtiöitä saattamaan investoijien tietoon olennaista, päätöksenteon kannalta hyödyllistä informaatiota. Organisaation rakenne ja sen nimi SASB valittiin, jotta se tukisi Financial Accounting Standards Boardin (FASB) työtä. FASB on kehittänyt Yhdysvalloissa käytössä olevia yleisesti hyväksyttyjä kirjanpitoperiaatteita (Generally Accepted Accounting Principles, GAAP).
SASBin kehittämät standardit ovat saatavilla 77 toimialalle. Niiden tavoitteena on mahdollistaa vertailukelpoisen tieton tuottaminen kunkin toimialan sisällä. Ne ovat olleet saatavilla vuodesta 2018 saakka. Standardit kehitettiin ennen kaikkea yhdysvaltalaisten ja ulkomaisten julkisten yhtiöiden raportointia varten, ja ne integroituvat Yhdysvaltain arvopaperimarkkinoita valvovan elimen, United States Security and Exchange Comissionin (SEC) vaatimaan Form 10-K -arkistointimuotoon. SASB:in standardit perustuvat finanssisääntelyyn. Jos jollain vastuullisuusaiheella ei havaita olevan taloudellisia vaikutuksia, sitä ei sisällytetä standardeihin. Standardeissa vastuullisuusaiheet mitataan niiden vaikutuksena yrityksen tuloihin, kasvuun, toiminnallisiin kuluihin, pääomakustannuksiin ja/tai varallisuuteen tai velkojen arvoon.
H. Beam Piper
pienoiskuva|John J. McGwiren ja H. Beam Piperin teoksen Hunter Patrol kansikuva. Henry Beam Piper (23. maaliskuuta 1904 – n. 6. marraskuuta 1964) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hän on parhaiten tunnettu laajasta "Terro-Human Future History" -kertomussarjastaan ja lyhyemmästä vaihtoehtoista historiaa käsittelevästä "Paratime"-sarjasta.
Elämäkerta
Piper oli pääasiassa itseoppinut. Hän meni 18-vuotiaana töihin Altoonan rautateille Pennsylvaniassa. Hän työskenteli myös yövartijana rautateillä.
Piper julkaisi ensimmäisen novellinsa "Time and Time Again" vuonna 1947 Astounding Science Fiction tieteiskirjallisuuslehdessä. Hän kirjoitti etupäässä lyhyitä kertomuksia kunnes teki vuonna 1961 lyhyen kokeilun romaanien maailmaan. Piper keräsi aseita ja kirjoitti dekkarin Murder in the Gunroom.
Piper teki itsemurhan marraskuussa 1964 Williamsportissa, Pennsylvaniassa. Tarkkaa kuolinpäivää ei tiedetä; viimeinen päiväkirjamerkintä oli 5. marraskuuta ("Sataa 0930"), ja ruumiin löytöpäiväksi mainitaan eri lähteissä joko 9. tai 11. marraskuuta. Jerry Pournellen Little Fuzzyyn kirjoittaman esipuheen mukaan Piper sulki kaikki huoneistonsa mukavuudet, suojasi lattian ja seinät maalarin suojakankaalla ja surmasi itsensä asekokoelmansa käsiaseella. Piperin itsemurhaviestin mukaan: "En halua jättää sotkua taakseni lähtiessäni pois, mutta jos olisin voinut siivota aiheuttamani sotkun en olisi lähtenyt pois. H. Beam Piper."
Jotkut Piperin elämäkerran kirjoittajat perustelevat hänen toimintaansa taloudellisilla vaikeuksilla, toiset perheongelmilla; Pournellen mukaan Piper tunsi itsensä talousvaikeuksien ahdistamiseksi erottuaan puolisostaan, ja olleensa siinä virheellisessä käsityksessä että hänen uransa oli laskussa (hänen agenttinsa oli kuollut ehtimättä ilmoittaa hänelle hyvistä myyntituloista). Toimittaja George H. Scithers, joka tunsi Piperin henkilökohtaisesti, on kertonut että Piper halusi kostaa halveksimalleen entiselle puolisolle: tekemällä itsemurhan Piperin henkivakuutus mitätöitiin eikä entinen puoliso hyötynyt siitä.
Piperin julkaisematon käsikirjoitus "Only the Arquebus" on kadoksissa; on luultavaa että hän tuhosi sen yhdessä henkilökohtaisten papereiden kanssa.
Hänen tuotansa julkaisuoikeudet hankki lopulta itselleen Ace Science Fiction ja uudelleenjulkaisi taskukirjoina 1980-luvun alussa. Useat painokset ovat loppuunmyytyjä, vaikkakin Ace julkaisi tunnetuimpia teoksia uusintapainoksina 1998 ja 2001. Uransa loppupuolella Piper oli kirjeenvaihdossa Pournellen kanssa, joka Acen kustannustoimittajana auttoi Piperin romaanien julkaisemisessa.
Viime aikoina on hänen useita kertomuksiaan uudelleenjulkaistu. Hänen tekijänoikeutensa on annettu näköjään raueta, minkä vuoksi Gutenberg-projekti on julkaissut  häen tuotantoaan internetissä.
Teoksista
Piperin kertomuksia on kahdenlaisia: avaruusoopperoita kuten Space Viking, sekä kertomuksia kultturikonflikteista tai kulttuurien väärinymmärryksistä, kuten Little Fuzzy tai Paratime-kertomukset.
Pysyvä teema hänen töissään on se, että historia toistaa itseään; aikaisemmilla tapahtumilla tulee olemaan suorat ja selkeät vastineet tulevaisuudessa. Romaani Uller Uprising on selkein esimerkki tästä perustuen Sepoy-kapinaan.
Piperin henkilöhahmoja kuvaa käsitys itsenäisestä henkilöstä: henkilöstä joka kykenee huolehtimaan itsestään ja on halukas ja kyvykäs kohtaamaan kaikki eteen tulevat haasteet. Henkilöiden toiminta on yleensä suoraviivaista ja konflikti ulkoista.
Piper oli kiinnostunut General Semantics -koulukunnasta. Koulukunta on erikseen mainittu teoksessa Murder in the Gunroom, ja sen periaatteet, kuten tietoisuus tietämisen rajoituksista, näkyvät hänen myöhemmässä tuotannossaan.
Pipein teokset ovat vaikuttaneet myöhempiin tieteiskirjailijoihin. Charles Strossin Merchant Princes sarja on saanut Strossin mukaan vaikutteita Piperin Paratimesta. Piperin kertomuksesta Omnilingual on otettu lukuisia uusintapainoksia ja siihen on usein viitattu myöhemmissä kertomuksissa jotka käsittelevät muukalaisrotujen kielten kääntämistä. Elizabeth Bearin mukaan hänen romaaninsa Undertow sai vaikutteita Little Fuzzysta.
Terro-Human Future History
Terro-Human Future History on Piperin yksityiskohtainen näkemys seuraavasta 6000 vuodesta ihmiskunnan historiassa. 1942, vuosi jolloin ensimmäinen ydinreaktori rakennettiin, on määritelty vuodeksi 1 A.E. (Atomic Era, "atomikausi"). Vuonna 1973 ydinsota raunioittaa planeetan. Terran Federation ("Maan liittovaltio") muodostuu ihmiskunnan matkustaessa avaruuteen ja kehittäessä antipainovoimateknologian.
Kertomus "The Edge of the Knife" (kokoomateoksessa Empire) tapahtuu hieman ennen ydinsotaa, ja sisältää henkilön, joka näkee näkyjä tulevaisuudesta. Kertomus yhdistää Piperin teossarjojen avainelementtejä.
Suurin osa kertomuksista tapahtuu seuraavan vuosituhannen aikana, kahden Federaation aikakautena.Merkittävimpiä niistä ovat kolme Fuzzy-romaania (Little Fuzzyensimmäisenä), mitkä käsittelevät eriskummallisen vieraan muukalaisrodun tunnustamista ihmisenkaltaisiksi/tietoisiksi (sapient), ja kahden eri lajin yrityksiä elää yhdessä Fuzzien kotiplaneetalla Zarathustralla.
Federaatio romahtaa System States Warissa ja sitä seuraavissa planeettojenvälisissä sodissa (osa siitä nähtävissä teoksessa The Cosmic Computer), mikä johtaa pitkään välitilaan, jolloin ei ole ihmisten yhtä keskusvaltaa. Space Viking sijoittuu tähän kaoottiseen aikakauteen.
Välitila päättyy ensimmäisen Imperiumin luomiseen. Ainakin viisi imperiumia hallitsee ihmiskuntaa seuraavana neljänä tuhantena vuonna, mutta vain muutama lyhyt kertomus (koottu teokseen Empire) kuvaa tätä aikakautta. Piper yleensä kuvaa näitä imperiumeja hyväntahtoisiksi, valistuneiden itsevaltiaiden (despotismi) hallitsemiksi.
Piperin tulevaisuuden historia muistuttaa jossain määrin Isaac Asimovin Säätiö-trilogiaa, ja on luultavasti saanut siitä vaikutteita, varsinkin kun kumpikin kirjailija kirjoitti John W. Campbellin julkaisuihin.
Paratime
Paljon lyhyempi sarja vaihtoehtoisen historian kertomuksia on Piperin Paratime-sarja. Kertomukset on koottu yhteen Paratime-romaaniin, minkä jatko-osa on romaani Lord Kalvan of Otherwhen. Nämä kertomukset liittyvät "Paratime Policeen", kehittyneen rinnakkaismaailman lainvalvontaorganisaatioon mikä on oppinut matkustamaan rinnakkaismaailmojen aikalinjojen välillä. He vartioivat mustasukkaisesti rinnakkaismaailmojen olemassaolon salaisuutta, vaikka louhivat toisten maailmojen resursseja omansa hyväksi. Käy ilmi että ihmiset ovat kotiplaneettansa oloja paenneita marsilaisia pakolaisia jotka muuttivat maapallolle.
Toisin kuin monissa muissa vaihtoehtoista historiaa käsittelevissä teoksissa Pipe pyrkii sijoittamaan historiankulun käännekohdat kauas menneisyyteen. Esimerkiksi Lord Kalvan kertoo poliisista joka siirtyy vahingossa rinnakkaismaailmaan missä nykyisten eurooppalaisten esi-isät eivät siirtyneet Eurooppaan. Sen sijaan nomadit heimot siirtyivät Aasian ja Pohjois-Amerikkaan. Romaanissa Pohjois-Amerikan itärannikolla asuvat heimot siirtyivät alueelle lännestä ja elävät yhä keskiaikaisessa yhteiskunnassa.
Fuzzy-sarja
Kaksi jatko-osaa kahteen ensimmäiseen Fuzzy-romaaniin ovat: Fuzzy Bones (1981) kirjoittajana William Tuning ISBN 0-441-26181-7, ja Golden Dream: A Fuzzy Odyssey (1982) kirjoittajana Ardath Mayhar ISBN 0-441-29726-9. Kummankin kirjan kanssa ristiriidassa on Piperin käsikirjoituksen Fuzzies and Other People ISBN 0-441-26176-0 löytyminen ja lopullinen julkaisu.
Chuck Baldwin
pienoiskuva|Chuck Baldwin Charles O. "Chuck" Baldwin  (s. 3. toukokuuta 1952) on pastori ja Crossroad Baptist Church -kirkon perustaja Pensacolasta Floridasta. Hän oli perustuslain puolueen ehdokas Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 2008. Sama puolue asetti hänet varapresidenttiehdokkaakseen vuoden 2004 presidentinvaalissa.
Baldwinin poliittiseen ohjelmaan kuuluu muun muassa abortin vastustaminen, kotiopetuksen kannattaminen sekä Raamatun kymmenen käskyn asettaminen esiin julkisissa rakennuksissa.
Hän vetää päivittäistä radio-ohjelmaa nimeltään "Chuck Baldwin Live" ja kirjoittaa kolumneja useisiin lehtiin.
Fuhrmannin lause
Fuhrmannin lause on Geometriassa jännenelikulmioita käsittelevän Ptolemaioksen lauseen yleistys syklisille kuusikulmioille.
Kantatie 78
Kantatie 78 on Paltamosta Puolangan, Pudasjärven ja Ranuan kautta Rovaniemelle johtava kantatie. Tien pituus on 295 kilometriä. Tien liikennemäärät ovat vähäiset.
Numb/Encore
Numb/Encore on kappale rock-yhtye Linkin Parkilta ja räppäri Jay-Z:lta. Se on menestynein single heidän yhteiseltä, vuonna 2004 julkaistulta mashup-albumilta Collision Course. Billboardin Hot 100-listalla kappale oli parhaimmillaan sijalla 20.
Fuhrmannin lause
Tilanteen kuvailu
Syklinen monikulmio muodostetaan merkitsemällä ympyrän kehältä kuusi pistettä, josta kaikki vierekkäiset pisteet yhdistetään toisiinsa janalla. Näin syntyy kuusikulmio, jolla on muihin kuusikulmioihin nähden joitakin erityispiirteitä jännenelikulmion tapaan. Syntynyt kuusikulmio on konveksi eli monikulmiolla on yksi avoin sisäosa, jossa kaikki kulmat ovat koveria. Jos kaksi muuta kuin kehän vierekkäiset pistettä yhdistää janalla, saadaan lävistäjiä joita on aina yhdeksän kappaletta. Kuusikulmiosta voidaan valita kolmella tapaa lävistäjä (keskilävistäjä), jonka kummallekin puolelle jää kaksi muuta kehäpistettä eli kuusikulmion kärkeä. Vierekkäiset pisteet yhdistäviä monikulmion sivuja kutsutaan vastakkaisiksi sivuiksi, sillä ne sijaitsevat aina oppositiossa toisiinsa nähden. Fuhrmann havaitsikin näiden keskilävistäjien ja vastakkaisten sivujen muodostamien yhdistelmien noudattavan laskennallista sääntöä, jota kutsutaan keksijänsä mukaan Fuhrmannin lauseeksi.
Numb/Encore
Numb/Encore on yhdistelmä Jay-Z:n laulusta "Encore" (vuonna 2003 julkaistulta The Black Album -albumilta) ja Linkin Parkin laulusta "Numb" (vuonna 2003 julkaistulta Meteora-albumilta). Tämä versio sisältää Kanye Westin taustalaulun Encorelta. Britannian singlelistalla kappale pitää hallussaan ennätystä "pisimpään top 20:ssä pysynyt kappale, joka ei kertaakaan päässyt top 10:een". Kappale oli parhaimmillaan listan sijalla 14, ja yhteensä 53 viikkoa listalla, joista 13 viikkoa top 20:ssä.
Fuhrmannin lause
Väite
Olkoon konveksi ympyrän sisään piirretyn kuusikulmion (vertaa edelle selostettuun) sivut ja olkoon kuusikulmion lävistäjät e,f ja g valittu siten, että janoilla a_1,a_2 ja lävistäjällä e ei ole yhteistä kuusikulmion kärkeä (keskilävistäjä ja vastakkaiset sivut), ja vastaavasti samoin on janoilla b_1,b_2 ja lävistäjällä f sekä niin on myös janoilla c_1,c_2 ja lävistäjällä g. Tällöin on lävistäjien tulolle on aina voimassa
Kantatie 78
Reitti
thumb|left|275px|Pitkää suoraa [[Puolanka|Puolangalla.]] Kantatie 78 alkaa Oulujärven pohjoispuolelta Paltamon keskustasta. Tie kulkee vaaramaisemien halki sivuten Paljakan luonnonpuistoa Puolangalle. Puolangalta tie jatkuu Manner-Suomen keskipisteen kautta Jaurakkajärveä sivuten Hirvaskoskelle ja edelleen Pudasjärvelle. Hirvaskosken ja Pudasjärven välinen 16 kilometrin osuus on yhteistä valtatien 20 kanssa. Pudasjärven keskustan kohdalla kantatie 78 kääntyy pohjoiseen ja jatkuu enimmäkseen tasaisen korpimaaston läpi Ranuan keskustaan. Ranualta tie jatkuu Narkaus- ja Kivitaipale-nimisten kylien kautta Rovaniemen keskustan itäpuolelle, Ounasjoen rannalle.
Integroitu raportointi
Integroitu raportointi (IR tai <IR> International Integrated Reporting Council:in julkaisuissa) on prosessi, joka perustuu integroituun ajatteluun ja joka johtaa organisaation tuottamiin jaksoittaisiin integroituihin raportteihin, joissa kuvataan arvon tuottamista ja sen eri näkökulmia. Integroitu raportti on tiivis tiedotus siitä, kuinka organisaation strategia, hallinto, suorituskyky ja mahdollisuudet johtavat arvon luontiin lyhyellä, keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Sen tarkoituksena on kuvata rahoituksen tarjoajille, kuinka arvoa luodaan eri aikaväleillä.
Numb/Encore
Video kappaleesta oli ehdolla MTV Video Music Awardsissa Viewer's Choice -palkinnon saajaksi vuonna 2005. Numb/Encore voitti Best Rap/Sung Collaboration -palkinnon Grammy Awardseissa vuonna 2006.
Integroitu raportointi
Integroidulla raportoinnilla pyritään luomaan viitekehys, jolla yritysten on mahdollista tuoda enemmän johdonmukaisuutta raportointiinsa ja sidosryhmiensä kanssa kommunikointiin. Esimerkkejä viitekehyksen avulla tuotetuista integroiduista raporteista löytyy Integrated Reportingin esimerkkitietokannasta
<IR> -viitekehys on International Integrate Reporting Councilin (IIRC) julkaisema kansainvälinen raportointiviitekehys integroitua raportointia varten. IIRC on globaali yhteenliittymä, johon kuuluu erilaisia yhteiskuntavastuuraportoinnin asiantuntijoita, sijoittajia, yrityksiä, kasalaisjärjsetöjä ja tutkijoita. Se muodostettiin vuonna 2010, kun Accounting for Sustainability päätti yhdessä Global Reporting initiative (GRI, sekä International Federation of Accountantsin (IFAC) kanssa alkaa viemään systemaattisemmin integroitua raportointia eteenpäin.
Integroidun raportin sisällön tulisi sisältää seuraavat ominaisuudet:
1.    Yleiskuva organisaatiosta ja sen ulkoisesta ympäristöstä: Mitä organisaatio tekee ja millaisten olosuhteiden alaisena se toimii?
3.    Liiketoimintamalli: Mikä on organsaation liiketoimintamalli?
4.    Riskit ja mahdollisuudet: mitkä ovat ne riskit ja mahdollisuudet, jotka vaikuttavat organisaation kykyyn luoda arvoa eri aikaväleillä, ja miten organisaatio käsittelee niitä?
5.    Strategian ja resurssien kohdentaminen: minne organisaatio haluaa mennä, ja kuinka se aikoo päästä sinne
6.    Suoriutuminen: Kuinka laajasti organisaatio on saavuttanut sen strategiset tavoitteet aikajaksolla, ja mitkä ovat sen tulokset?
7.    Tulevaisuuden näkymät: Mitä haasteita ja epävarmuuksia organisaatio todennäköisesti kohtaa noudattaessaan strategiaansa ja mitkä ovat potentiaaliset seuraukset sen liiketoimintamallille ja tulevaisuuden suoriutumiselle?
8.    Laatimisperusta: kuinka organisaatio päättää mitkä asiat se sisällyttää sen integroituun raporttiin, ja kuinka ne on määrällistetty tai arvioitu?
Integroitu raportti eroaa yhteiskuntavastuuraportista siten, että se on pääasiassa kohdennettu rahoituksen tarjoajille, jotka ovat kiinnostuneita organisaation kyvystä luoda arvoa, kun taas yhteiskuntavastuuraportissa kohderyhminä ovat monet eri sidosryhmät. Integroidun raportoinnin viitekehyksessä puhutaan erilaisista pääomista, jotka kategorisoidaan taloudelliseen, tuotannolliseen, valmistettuun, älylliseen, inhimilliseen, sosiaaliseen, ja luonnon pääomaan. Näitä pääomia käsitellään arvon varantoina, joista organisaation liiketoimintamalli on riippuvainen panoksina, ja jotka kasvavat, vähenevät tai muuttuvat organisaation liiketoiminta-aktiviteettien ja tuotosten välityksellä.
Kantatie 78
Reitti
Tien reitti kulkee seuraavien kuntien alueella: Paltamo – Puolanka – Pudasjärvi – Ranua – Rovaniemi
Historiaa
Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä kantatie 78 oli Rovaniemen ja Pudasjärven välinen tie. Tuolloin tie kulki Ranualta Kuhan, Petäjäjärven, Telkkälän ja Siuruan kylien kautta Pudasjärvelle. Vuonna 1970 tie oli vielä kokonaisuudessaan sorapintainen. 1970-luvun alussa tietä kuitenkin parannettiin ja se linjattiin Ranuan ja Pudasjärven välillä nykyiselle paikalleen. 1970-luvun puolivälissä myös Paltamon ja Pudasjärven välinen osuus numeroitiin kantatie 78:ksi. Syyskuussa 1989 valmistui Rovaniemen keskustan tuntumaan Kemijoen Ounaskosken ylittävä, 320 metriä pitkä Jätkänkynttilä-silta, joka oli Suomen ensimmäinen vinoköysisilta. Ennen sillan valmistumista kantatie 78 oli ylittänyt Ounaskosken yhdistettyä maantie- ja rautatiesiltaa pitkin. Kajaanin ja Rovaniemen välistä kantatiereittiä on markkinoitu "Oikotienä Lappiin", vaikka kyseessä on oikotie vain lähinnä Kajaanin ympäristöstä Rovaniemelle. Helsingistä lähtien reitti on 65 kilometriä pitempi kuin nelostie.
Karl Kristfrid Sarlin
Karl Kristfrid Sarlin (23. joulukuuta 1871 Tuusniemi – 14. lokakuuta 1957 Lahti) oli suomalainen rovasti, lehtori ja uskonnollinen kirjailija. Hänet tunnetaan ennen kaikkea horrossaarnaaja Helena Konttisen elämäkerran tekijänä.
Sarlinin vanhemmat olivat rovasti Bernhard Kristfrid Sarlin ja Klara Fredrika Roschier. Hänen veljiään olivat tilanomistaja, vapaa-ajattelija ja toimittaja Alfred Bernhard Sarlin ja lehtori, kirjailija ja suomentaja Aron Josef Sarlin. Laulunopettaja Anna Sarlin oli hänen sisarensa. Sarlin pääsi ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1889 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1892 ja teologian kandidaatiksi 1900. Sarlin vihittiin papiksi vuonna 1900.
Sarlin toimi Kuopion suomalaisen klassillisen lyseon uskonnon lehtorina 1909–1917 ja oli sitten Puumalan kirkkoherrana 1917–1951. Hän sai rovastin arvon 1928.
Sarlin toimi pappina Jaakkimassa samaan aikaan kun Helena Konttinen alkoi vuodesta 1905 alkaen pitää Jaakkimassa horrossaarnojaan. Sarlin kirjoitti pikakirjoituksella muistiin Konttisen saarnoja, haastatteli hänet tunteneita henkilöitä ja kirjoitti kokoamansa aineiston pohjalta Konttisen elämäkerran Eräs meidän ajan profeetta : elämäkerta ja opetuksia'' joka ilmestyi kolmessa osassa vuosina 1916–1919. Elämäkerrasta on myöhemmin otettu useita uusintapainoksia ja se on ilmestynyt myös ruotsiksi, englanniksi ja esperantoksi käännettynä.
Teoksia
Nimellä K. K. Sarlin:
Tataari
Tataari tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Copsi
Copsi (myös Copsig, k. 1067) oli Vilhelm Valloittajan nimittämä Northumbrian pohjoisosan jaarli.
Tostig Godwininpojan ollessa Northumbrian jaarlina 1055–1065 Copsi toimi usein tämän sijaisena. Copsi tuki Tostigia, kun tämä nousi 1066 veljeään kuningas Harald Godwininpoikaa vastaan. Vuoden 1067 alussa Copsi vieraili kuningas Vilhelm Valloittajan luona osoittamassa kuuliaisuuttaan ja saman vuoden helmikuussa Copsi nimitettiin Tyne-joen pohjoispuolisen Northumbrian jaarliksi. Ilmeisesti kuningas epäili Morkeren uskollisuutta, sillä hän erotti samalla Morkeren nimittämän jaarlin Osulfin.
Copsi hallitsi jaarlikuntaansa vain viisi viikkoa, sillä 12. maaliskuuta 1067 Osulf yllätti ja surmasi hänet.
Robert LeGendre
LeGendre sijoittui neljänneksi viisiottelussa vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä. Hän epäonnistui Yhdysvaltain pituushypyn karsinnassa vuoden 1924 kesäolympialaisiin, joten hän osallistui Pariisissa vain viisiotteluun. Hän hyppäsi viisiottelun pituushypyssä uuden maailmanennätyksen 776 senttimetriä, joka oli 32 senttimetriä parempi kuin olympialaisten pituushyppykilpailun voittaneen William DeHart Hubbardin voittotulos. Tuo tulos riitti kuitenkin vain pronssimitaliin viisiottelussa.
Luettelo Skotlannin sarjoissa pelanneista suomalaisista jalkapalloilijoista
Tämä on luettelo Skotlannin sarjoissa pelanneista suomalaisista jalkapalloilijoista. Pelaajista on mainittu kaikki heidän skottiseuransa. Ne pelaajat, jotka ovat pelanneet sekä ylimmällä että alemmilla tasoilla, on mainittu vain ylimmällä tasolla pelanneiden listassa. Siinä tapauksessa myös pelaajan alemman sarjatason seurat on mainittu, ja niiden seurojen nimet, joiden kanssa pelaaja on pelannut ylimmällä sarjatasolla, on vahvennettu.
Robert LeGendre
LeGendre teki uransa jälkeen Hollywoodiin näyttelijäsopimuksen, mutta hän ei ikinä esiintynyt yhdessäkään elokuvassa. Sen sijaan hän ryhtyi hammaslääkäriksi. LeGendre kuoli vain 33-vuotiaana vuonna 1931.
Luettelo Skotlannin sarjoissa pelanneista suomalaisista jalkapalloilijoista
Ottelut ja maalit päivitetty 23.8.2007
Kehinde Wiley
pienoiskuva|Kehinde Wiley vuonna 2015. Kehinde Wiley on yhdysvaltalainen taiteilija, joka tunnetaan afrikkalais-amerikkalaisista hahmoista tekemistään maalauksista.
Hullu yö
Hullu yö on Kaija Kärkisen vuonna 1991 levytetty kappale. Kappale edusti Suomea vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa ja sijoittui saamillaan kuudella pisteellä 20. sijalle eli kolmanneksi viimeiseksi.
Kappaleen sävelsi Ile Kallio ja sanoitti Jukka Välimaa.
Kehinde Wiley
Wiley valittiin maalaamaan virallinen muotokuva entisestä presidentistä Barack Obamasta Smithsonian-instituutin kokoelmiin. Maalaus Obamasta sekä Amy Sheraldin maalaus Michelle Obamasta paljastettiin 12. helmikuuta 2018.
Antti Juntunen
Antti Juntunen eli Parta-Antti (elokuussa 1884 Ruhtinansalmi, Suomussalmi – 1956) oli suomalainen Kainuussa vaikuttanut saarnaaja joka yhdisti saarnoissaan kommunismin ja kristillisyyden.
Juntunen tutustui Yhdysvalloissa asuessaan työväenliikkeeseen ja hän yhdisti marxilaisuuden ja kodin perintönä saamansa kristillisyyden omaksi maailmankatsomuksekseen pitäen Jeesusta maailman ensimmäisenä kommunistina. Juntunen ei kuitenkaan osallistunut Yhdysvalloissa politiikkaan vaikka hän liittyikin 1913 kaivosmiesliittoon ja 1919 paikalliseen sosialistiseen osastoon Houghtonissa. Juntusen elämässä tapahtui käänne keväällä 1923 kun hän koki herätyksen ja koki velvollisuudekseen palata Suomeen julistamaan uutta uskonnollis-poliittista sanomaansa. Juntunen matkasi Atlantin yli norjalaisessa laivassa pestauduttuaan merimieheksi ja tuli Englannin kautta ensin Helsinkiin ja sieltä Kajaanin kautta Suomussalmelle lokakuussa 1923. Perheensä Juntunen jätti Yhdysvaltoihin jossa hänen vaimonsa hankki elantonsa sitten ompelijana.
Juntunen aloitti Suomussalmelle kiertävänä saarnamiehenä uskonnollis-poliittisen julistustyönsä. Hän piti valtiokirkon pappeja antikristuksina, tuomitsi porvarien harjoittaman sorron ja tulkitsi suojeluskuntamerkin Ilmestyskirjan pedon merkiksi. Etsivä keskuspoliisi kiinnitti huomionsa Juntuseen ja sen jälkeen kun Juntunen oli lokakuun lopulla 1924 pidätetty laittomasta liikkumisesta rajavyöhykkeellä hänet passitettiin Kajaanin kihlakunnan vankilaan. Etsivän Keskuspoliisin palveluksessa ollut Urho Kekkonen kuulusteli Juntusta aiemmin lokakuussa ja Kekkonen yritti saada Juntusen jolla oli Yhdysvaltain kansalaisuus karkotetuksi Suomesta. Karkotusyritys ei onnistunut mutta Kajaanin vankilasta vapautunut Juntunen oli jonkin aikaa irtolaisuuden perusteella suljettuna Suomussalmen kunnalliskotiin. Juntunen karkasi kuitenkin kunnalliskodista vuoden 1925 lopulla ja siirtyi salaa rajan yli Neuvostoliittoon aikoen jatkaa siellä julistustyötään. Juntunen pidätettiin kuitenkin Vuonnisessa ja hänet vietiin tutkintavankeuteen Petroskoihin josta hänet palautettiin huhtikuussa 1926 takaisin Suomeen.
Juntunen teki saarnamatkojaan pääasiassa Kainuussa mutta hän kiersi lisäksi Pohjois-Pohjanmaalla, Keski-Suomessa, Hämeessä, Pohjois-Karjalassa sekä Viipurin ja Helsingin seudulla. Hän yritti joulukuussa 1929 turhaan päästä saarnaamaan eduskuntataloon ja oli jonkin aikaa suljettuna Lapinlahden sairaalaan ja Paavolan pakkotyölaitokseen.
Talvisodan alettua Juntunen julisti kirjoittamissaan lehtisissä tukeaan Kuusisen hallitukselle ja puna-armeijalle. On väitetty että Juntusen saarnat vaikuttivat osaltaan siihen että osa Suomussalmen rajakylien, lähinnä Juntusrannan, siviileistä ryhtyi yhteistyöhön neuvostojoukkojen kanssa. Juntusrannassa syyskuussa 1939 käyneen piispa Eino Sormusen mukaan kyläläisten "kommunismi oli luonteeltaan hurmahenkiskristillistä, uuden ihanneyhteiskunnan haaveilua. Kokouksissa veisattiin Siionin virsiä ja välillä puhuttiin punaisesta ratsastajasta jonka aika oli nyt tullut".
Juntunen suljettiin sodan aikana Tammisaaren pakkotyölaitokseen ja myöhemmin hän oli turvasäilössä Oulussa. Sotien jälkeen Juntunen liittyi SKDL:ään ja hänestä tuli 1948 SKP:n jäsen. Juntunen kuoli 1956.
Boreaali
Boreaali (boreaalinen kausi, boreaalikausi) oli viileä kausi melko pian viime jääkauden päättymisen jälkeen noin 10 500–8 000 vuotta sitten holoseenikauden alkupuolella. Boreaalikaudella jääkauden mannerjäätikkö suli loppuun Euroopassa. Ilmasto oli kuiva ja lämmin. Lämpötila oli melko lähellä nykyistä. Tällöin Pohjoismaihin levisi sekametsiä, joissa oli koivua ja mäntyä. Mänty yleistyi Keski-Lapissakin. Boreaalikausi oli nykyistä kuivempi ja Etelä-Suomessa oli kauden lopussa jopa 1 aste nykyistä lämpimämpää ja Etelä-Suomeen saapuivat lämpimän ilmaston lajit pähkinäpensas ja jalavat.
Kautta edelsi viileä koivumetsien preboreaalikausi. Keski-Euroopassa boreaalikaudella 9800–8000 radiohiilivuotta sitten oli alussa mänty- ja myöhemmin tammimetsiä, 300–500 mm. . Varsinkin etelärinteillä oli monesti lehtimetsää sekä aroa ja metsäaroa. Boreaalikauden lopuilla oli Keski-Euroopassa melko lämmintä, vuoden keskilämpötila 13 C mutta kuivaa, alussa satoi 300 mm, lopussa 500 mm/v.
Boreaalikauden lopuilla varsinkin noin 8 900 vuotta sitten ilmasto oli suunnilleen yhtä lämmin kuin nyt. Boreaalikauden jälkeen tuli nykyistä lämpimämpi atlanttinen lämpökausi noin 8 000 vuotta sitten. Boreaalikaudella jääkauden suurriistakulttuurit olivat historiaa, maailmassa vallitsi eri puolilla pienimuotoisempaan metsästykseen ja keräilyyn perustuvia mesoliittisia kulttuureja.
Kauden alussa 10 500 oli Suomessa laajalti tundraa ja mannerjäätikkö vetäytymässä Tornionjoen laaksosta länteen. Silloin oli etelässä Virossa Kundan kulttuuri ja idässä Veretjen kulttuuri. Metsä oli 58. leveyspiirillä ja Suomeen leviämässä asutusta Kundan ja/tai Veretjen kulttuurista. 10 000 vuotta sitten jäätikkö oli vetäytynyt Pohjois-Ruotsiin ja metsä levinnyt Kajaanin korkeudelle. Lapissa oli tundraraja. Ancylusjärvi, Itämeren edeltäjä peitti muun muassa Pohjanmaan kokonaan ja miltei koko Uudenmaan. Suomeen oli syntynyt Suomusjärven kulttuuri. Komsan ja Fosnan kulttuurit vaikuttivat Norjassa.
Tammikuu oli Suomessa nykyistä viileämpi, Keski- ja Etelä-Suomessa tammikuun keskilämpötila alle -18 mutta Lapissa oli lämpimämpää. Tammikuu oli Siperiassa laajalti nykyistä lämpimämpi. Heinäkuu oli Etelä- ja Keski-Suomessa nykyistä lämpimämpi, mutta Lapissa oli viileämpää. Etelä-Suomessa ja Keski-Suomen eteläosissa oli nykyistä kuivempaa ja Suomeen oli vähäksi aikaa kotoutunut Keski-Asaasian arojen Efedra-pensas. Suomen vuotuinen sademäärä oli luokkaa 600 mm. Lapin yllä oli korkeapaine, ja Siperian Lenan yllä nykyisin oleva korkeapaine oli boreaalikaudessa Kamtshatkan pohjoisosan yllä.
Pieniä mannerjäätikön rippeitä oli Pohjois-Ruotsissa vielä 9 600 eaa. Keski-Suomessa oli laajoja maa-alueita paljastunut jään ja veden alta ja havupuita kasvoi Etelä-Lapissa. Etelä-Suomessa jo noin 10 200 vuotta sitten yleistynyt mänty levisi Etelä-Lappiin jo noin 9 500–8 900 vuotta sitten, mutta sen määrä pysyi vähäisenä jaksoon 7 400–6 300 vuotta sitten.
9 500 vuotta sitten metsänraja oli siirtynyt leveysasteelle 66 Suomen kohdalla ja mannerjäätikkö kadonnut. Noin 9 000 sitten Suomusjärven kulttuuri kukoisti Suomessa, Ruotsissa oli Hensbackan kulttuuri. Komsan ja Fosnan kulttuurit elivät Norjassa ja botninen kulttuuri Lapissa. Kauden päättyessä Komsan kulttuuri heikkeni ja hävisi.