cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Huopalahti
Kunnan alueen muutosehdotukset
Huopalahden kunnan alue ehdotettiin jaettavaksi kahtia. Lauttasaari, Kaskisaari ja Mustasaari olisivat muodostaneet Lauttasaaren kunnan ja Munkkiniemi, Lehtisaari ja Kuusisaari sekä Talin ja Konalan kylät muodostaisivat Munkkiniemen kunnan. Lauttasaaren taajaväkisen yhdyskunnan valtuusto kannatti aluksi jakoa, mutta luopui myöhemmin ajatuksesta, ja ilmoitti 1932 valtioneuvostolle, että jakoasia saisi raueta.
Kunnan liittäminen Helsinkiin
Huopalahden kunnanvaltuusto puolsi Pasilan ja Lauttasaaren liittämistä Helsinkiin ja vastusti Munkkiniemen liitosta kaupunkiin. Kantaansa valtuusto perusteli sillä, että Helsinki ei omistanut Munkkiniemessä maata, ja rakennustoiminta oli alueella järjestetty ajanmukaisesti ja asiantuntevasti. Valtuusto ei myöskään katsonut ihmisten muuttavan Munkkiniemeen alempien verojen vuoksi, vaan siksi että he viihtyivät siellä. Koska Helsingin maalaiskunta ei aikanaan tehnyt juuri mitään huvilayhdyskuntien hyväksi, valtuusto pelkäsi Helsinginkin laiminlyövän alueen kehittämisen. Yksi valtuuston perusteluista kumoutui, kun Helsinki osti 1938 Stenius-yhtiön osakkeet, ja sai näin 496,4 hehtaaria Huopalahden maata. Alue oli 83,9 prosenttia Munkkiniemen maa-alasta.
Myös Munkkiniemen taajaväkisen yhdyskunnan valtuusto vastusti alueensa liittämistä kaupunkiin. Se katsoi, ettei itsenäinen kunta mitenkään haittaisi kaupungin tulevaa kehitystä, ja Pikku-Huopalahti muodostaisi luonnollisen rajan kunnan ja kaupungin välille. Lauttasaaren taajaväkisen yhdyskunnan valtuustolla ei puolestaan ollut mitään huomauttamista liitosta vastaan. Sodan vuoksi suuren alueliitoksen toteuttaminen siirtyi ja se tapahtui vasta vuoden 1946 alussa.
Aichin prefektuuri
Aichin prefektuuri on yksi Japanin 47 prefektuurista. Prefektuuri sijaitsee Chūbun alueella Japanissa, ja sen pääkaupunki on Nagoya.
Maantiede
Aichin prefektuuri sijaitsee Honshūn saaren keskiosassa Tyynenmeren rannalla. Sitä reunustavat Shizuokan prefektuuri idässä, Nagano koillisessa, Gifu pohjoisessa ja Mie lännessä. Prefektuurin pääkaupunki Nagoya on Japanin neljänneksi suurin kaupunki, ja lännessä virtaava Kiso on Japanin toiseksi suurin joki. Aichin korkeimman kohdan Chausuyaman huippu on 1 415 metriä merenpinnan yläpuolella. Rannikkoviivaa muokkaavat Chitan ja Atsumin niemimaat, joiden väliin jää Mikawanlahti.
Aluejako
Aichin prefektuuri jakautuu 38 kaupunkiin ja 16 muuhun kuntaan, joista 14 on maaseutukaupunkeja ja kaksi on kyläkuntia. Kunnat kuuluvat seitsemään piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. Nagoyan kaupunki jakautuu suuralueisiin.
Historia
thumb|250px|Aichin prefektuurin kartta.
Aichin nykyinen alue muodostuu vanhoista Owarin, Mikawan ja Hon maista. Taika-kauden jälkeen Mikawa ja Ho yhdistyivät. Vuonna 1871 Mikawasta ja Chitan niemimaasta muodostettiin Nukatan prefektuuri, kun taas loput Owarista muodostivat Nagoyan prefektuurin. Nagoya nimettiin uudelleen Aichin prefektuuriksi huhtikuussa 1872, ja saman vuoden aikana myös Nukatan prefektuuri liitettiin sen osaksi.
Talous
Aichin prefektuuri on ollut 28 vuoden ajan Japanin johtavassa asemassa valmistamiensa tavaraerien arvon mukaan. Tuotantoaloihin kuuluvat muun muassa autojen ja lentokoneiden valmistus. Prefektuurissa päätoimistoaan pitäviä yrityksiä ovat muun muassa Toyota, Makita ja Aisin Seiki.
Kulttuuri ja nähtävyydet
Meiji-mura on Meiji-, Taishō- ja Shōwa-kausien arkkitehtuuria esittelevä ulkoilmamuseo Inuyaman kaupungissa. Samassa kaupungissa sijaitsee myös Japanin ainoa yksityisessä omistuksessa oleva keskiaikainen linnoitus Inuyaman linna. Muita prefektuurin linnoituksia ovat pääkaupungissa sijaitseva Nagoyan linna ja Toyohashista löytyvä Yoshida. Toyokawan kaupungissa sijaitsee muinaisen Mikawan provinssin pääpyhäkkö (ichinomiya) Toga-jinja.
Rapperswil-Jona Lakers
Rapperswil-Jona Lakers (entinen SC Rapperswil-Jona) on sveitsiläinen jääkiekkoseura, joka on perustettu vuonna 1945. Se pelaa Sveitsin korkeimmalla sarjatasolla National League:ssa.
Raimo Summanen valmensi joukkuetta puolitoista kautta, saaden potkut joulukuussa 2009.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Luettelo Ruotsin liputuspäivistä
thumb|250px|Ruotsin lippu.
Ruotsissa viralliset liputuspäivät on vahvistettu vuonna 1982 annetulla asetuksella.
Alex Carella
pienoiskuva|Alex Carella vuonna 2013. Alex Carella (s. 5. kesäkuuta 1986 Codogno, Italia) on italialainen F1-veneilijä ja vuosien 2011–2013 sekä 2017 maailmanmestari. F1-veneiden MM-sarjassa Carella edustaa arabiemiirikuntalaista Victory-tiimiä. Kolmen maailmanmestaruuden lisäksi Carellalla on kaudelta 2010 MM-sarjan pronssitila. Carella debytoi F1-veneiden MM-sarjassa kaudella 2010, jolloin hänet valittiin myös vuoden tulokkaaksi. Ensimmäisen kansainvälisen kilpailunsa Carella kilpaili vuonna 2000 Italian mestaruussarjassa. Hän on 177 senttimetriä pitkä ja painaa 64 kiloa. MM-sarjassa hän kilpailee Qatarin lipun alla.
Great White
Great White on yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye. Sen musiikki luokitellaan yleensä hair metaliksi, mutta yhtyeen musiikissa on kuultavissa myös selvät blues rock -vaikutteet. Yhtye perustettiin Los Angelesissa vuonna 1981, mutta se sai suosiota vasta vuonna 1989, kun se julkaisi hittinsä ”Once Bitten, Twice Shy”. Yhtye jatkoi toimintaansa 1990- ja 2000-luvuilla, mutta ei enää onnistunut saamaan mainittavaa suosiota. Kuuluisimpia kappaleita ovat muun muassa ”Once Bitten, Twice Shy”, ”Save Your Love”, ”Rock Me” ja ”Love Is A Lie”.
Historia
Great White soitti ensimmäisen keikkansa 1981 nimellä ”Dante Fox” The Troubadour -klubilla, joka sijaitsee Hollywoodissa, Kaliforniassa. Äänitettyään useita demoja yhtye valitsi itselleen manageriksi Alan Nivenin. Jack Russel esitteli kitaristi Mark Kendallin uudelle managerille nimellä ”Mark Kendall, The Great White”. Kuultuaan tämän ja nähtyään Markin soittamassa sooloaan valkoisella Fender Telecaster -kitaralla valkoisessa asussa vaaleine hiuksineen Niven päätti, että nimi vaihdetaan Great Whiteen. pienoiskuva|Great White Moondance Jamissa 11 heinäkuuta 2008 Minnesotassa. Vuonna 1982 Mark Kendall, Jack Russell, rumpali Gary Holland ja basisti Lorne Black äänittivät ja julkaisivat viiden kappaleen EP:n Out Of The Night. Nivenin ansiosta Los Angelesin radioasema KMET:in ja KLOS-FM alkoivat pyörittää EP:n biisejä soittolistoillaan. Yhtye siirtyi nopeasti paikallisklubeista tuhatpäisen yleisön eteen suuriin konserttisaleihin, kuten Perkins Palace Pasadenassa, The Palace Hollywoodissa ja The Country Club Resedassa.
Vuoden 1984 alussa Great White nauhoitti debyyttialbuminsa Great White. Yhtye lähti heti Britanniaan Whitesnaken ”Slide It In” -kiertueen sivuesiintyjänä sekä Yhdysvaltoihin ja Kanadaan Judas Priestin ”Defenders of the Faith” -kiertueen lämmittelijänä.
Vuoteen 1986 mennessä yhtyeeseen oli liittynyt uusi rumpali Audie Desbrow ja kosketinsoittaja-kitaristi Michael Lardie. Uudistunut yhtye alkoi kehittää seuraavaa levyään Shot In The Dark. Julkaistuaan sen Great White lähti kiertueelle Dokkenin kanssa ja alkoi lähestyä yhä suurempaa suosiota.
Great White oli kuumimmillaan vuonna 1987 julkaistuaan kolmannen levynsä Once Bitten..., jolla oli hitit ”Rock Me” ja ”Save Your Love”. Levy myi platinaa huhtikuussa 1988. Yhtye jatkoi putkea toisella samankaltaisella levyllä ...Twice Shy, joka ilmestyi 1989. Levy sisälsi Great Whiten historian suurimman hitin ”Once Bitten, Twice Shy”. Se on alun perin Ian Hunterin. ...Twice Shy myi platinaa kesäkuussa 1989 ja tuplaplatinaa saman vuoden syyskuussa. Levy oli myös Grammy-ehdokkaana parhaan hard rock -esityksen kategoriassa.
”Once Bitten, Twice Shyn” musiikkivideolla esiintyi malli Bobbie Brown, Warrantin ex-laulajan Jani Lanen ex-vaimo.
Helmikuussa 2003 yhtyeen konsertissa Station Club -yökerhossa West Warwickissa syttyi tuhoisa tulipalo, jossa menehtyi 100 ja loukkaantui toistasataa ihmistä.
Plato Tiburtinus
Plato syntyi Tivolin kaupungissa, mutta eli osan elämästäänsä Barcelonassa ja teki käännöstyötänsä Abraham bar Hiyyan avustamana.
Kustaa Lehtomäki
Kustaa Lehtomäki (ammuttu Lappeenrannan vankileirissä kesällä 1918) oli tyrväntöläinen työmies ja Tyrvännön punakaartin johtajia Suomen sisällissodassa 1918.
Hän kuului muun muassa Hausjärven punaisten esikuntaan. Lehtomäki tuomitsi valkoisia vankeja kuolemaan ja oli takaa-ajamassa Tyrvännön suojeluskuntalaisia. Sodan lopussa hän pakeni ja jäi kiinni Lahdessa. Lehtomäki vietiin ensin Hennalan ja sitten Lappeenrannan vankileirille, jossa häntä kuulusteli sotatuomari Toivo Tapanainen. Lehtomäki tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin ampumalla.
Karl von Schoultz
Hänen tunnetuimmissa kirjoissaan Seikkailu Suezilla ja Seikkailu Siinailla suomalaiset YK-miehet paljastavat salajuonet ja pelastavat ripeällä toiminnallaan rauhan Lähi-itään. Kirjojen hyvä paikallistuntemus johtuu siitä, että von Schoultz oli mukana Suomen ensimmäisessä rauhanturvaoperaatiossa Suezin alueella 1956–1957.
Kirjoittaessaan teosta Huoleton heimo von Schoultz tutustui Kalle Hagertiin. Sen jälkeen hän toimi Hagertin PR-miehenä ja huolehti Hagertin ja Tuula Saarron häiden julkistamisesta.
Burunkäpinkäinen
Burunkäpinkäinen (Coracina fortis) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Burunkäpinkäistä tavataan Burun saarella Indonesiassa. Laji on harvinainen ja paikallinen, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Mariz e Barros (1940)
Mariz e Barros (runkonumerot M2 ja D26) oli Brasilian laivaston Marcilio Dias -luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Rio de Janeirosta Ilha das Cobrasilta, missä köli laskettiin 1937. Alus laskettiin vesille 28. joulukuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 29. marraskuuta 1943.
Palvelus
Alus oli sisaralustensa kanssa liittoutuneiden Koillisessa laivasto-osastossa, jossa se pääasiassa partioi eteläisellä Atlantilla etsien akselivaltojen saarronmurtajia. Partiomatkat kestivät yleensä neljätoista vuorokautta kerrallaan.
Alus osallistui myös tarvittaessa Rion, Recifen ja Trinidadin reiteillä saattueiden suojaamiseen. Heinäkuussa 1944 alus suojasi sisaralustensa kanssa viittä saattuetta, jotka kuljettivat brasilialaisia joukkoja Italiaan. Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan. Alukselle asennettiin Sea Cat -ohjusjärjestelmä, ennen kuin se poistettiin alusluettelosta 1972.
Christopher Birchall
thumb|Christopher Birchall Christopher Birchall (s. 5. toukokuuta 1984 Stafford, Englanti) on maajoukkuetasolla Trinidad ja Tobagoa edustava jalkapalloilija. Keskikenttäpelaaja Birchall on koko ammattilaisuransa vuodesta 2001 pelannut Coventry Cityssä.
Huolimatta siitä, että on syntynyt ja asunut Englannissa Birchall edustaa Trinidad ja Tobagoa kansainvälisellä tasolla. Tämä on mahdollista, koska hänen äitinsä on syntynyt Port of Spainissa. Birchallin ensimmäinen maaottelu oli 25. toukokuuta 2005 Bermudaa vastaan. Hän oli ensimmäinen valkoihoinen Trinidad ja Tobagon maajoukkueessa 60 vuoteen. Vuoden 2006 MM-kisojen karsintaottelussa 12. marraskuuta 2005 hän tasoitti pelin 1-1:een Bahrainia vastaan - hänestä tuli ensimmäinen valkoihoinen maalin Trinidad ja Tobagon joukkueessa tehnyt pelaaja. 2006 MM-kisoissa Birchall pelasi Trinidad ja Tobagon kaikki kolme ottelua. Hän on pelannut 22 maaottelua, joissa on tehnyt kolme maalia (tilanne 20. kesäkuuta 2006).
Toyota Coaster
alt=|pienoiskuva|250x250px|Toyota Coaster [[Hongkongissa.]] 250px|thumb|Toyota Coaster [[Taiwanissa.]] Toyota Coaster on Toyotan valmistama pikkubussi, jota myydään lähinnä Aasian markkinoilla. Coasterista on saatavilla 16, 20, 24 ja 28 -paikkaiset versiot.
Diesel Coastereiden voimanlähteenä toimii 4 104 cm3 rivi 4 Diesel OHV -moottori. Coaster on saatavana myös 1BZ-FPE LPG -moottorilla (Liquefied Petroleum Gas), joka on myös iskutilavuudeltaan 4 104 cm3.
16 -paikkaisissa malleissa on joka renkaassa rumpujarrut, mutta isommissa malleissa on edessä jäähdytetyt levyjarrut.
Bang (kappale)
Bang on Gorky Parkin single, joka julkaistiin 1989.
Nu-Mixx Klazzics Vol. 2: Evolution – Duets & Remixes
Nu-Mixx Klazzics Vol. 2: Evolution - Duets & Remixes postuumisti julkaistu remix albumi Tupac Shakurilta. Albumin julkaisijoina toimivat Amaru Entertainment ja Koch Records. Alun perin albumi oli tarkoitus julkaista 26. kesäkuuta 2007 kantaen nimeä Nu-Mixx Klazzics Vol.2, ollen näin jatkoa vuonna 2003 julkaistulle Nu-Mixx Klazzics albumille. Albumin nimeä kuitenkin muutettiin ja julkaisupäivämäärää siirrettiin ensin viikolla, ja myöhemmin vielä runsaalla kuukaudella julkaisun tapahtuessa 14. elokuuta 2007.
Albumin kappaleet koostuvat pitkälti kahdesta Tupacin myydyimmästä albumista All Eyez on Me ja The Don Killuminati: The 7 Day Theory, mutta mukana on myös ennen julkaisemattomia, remixattuja kappaleita. Hip hop tuottaja ja artisti Daz Dillinger on yksi albumin tuottajista. Myös Sha Money XL ja Street Radio ovat mukana tuottamassa. Albumin ensimmäinen single on "Whatz Ya Phone #" ja kappaleessa on mukana tyttö-trio Candy Hill. Albumi debytoi Billboard 200 listalla sijalla 45 myyden avausviikollaan 15 000 kappaletta.
Arje Nadbornik
Nadbornik osallistui Méxicon 1968 olympialaisiin kreikkalais-roomalaisen painin raskaassa sarjassa mutta ei sijoittunut. MM-kilpailuihin hän osallistui Tampereella vuonna 1965. EM-kilpailuissa hän sijoittui yhdeksänneksi Västeråsissa vuonna 1968. Ainoan Suomen mestaruutensa hän voitti vuonna 1971. Seuratasolla hän edusti Helsingin Paini-Miehiä.
Arje Nadbornikin isä Joshua Nadbornik oli jalkapallon Suomen mestari ja maajoukkuepelaaja.
Jonas Lagus
Jonas Lagus (21. tammikuuta 1798 Kurikka – 24. kesäkuuta 1857 Pyhäjärvi) oli körttiläisyytenä tunnetun herätysliikkeen johtajia 1800-luvulla.
Laguksen vanhemmat olivat kappalainen Nils Lagus ja Sara Elisabet Forsman. Isä opetti poikaansa, joka tuli ylioppilaaksi 1812 ja ryhtyi lukemaan kieliä ja kirjallisuutta. Pappissuvusta ollut Lagus joutui keskeyttämään opinnot isänsä kuoltua; vuonna 1817 hänet vihittiin papiksi, ja hän aloitti papin tehtävät vain 19-vuotiaana Vöyrillä. Vuonna 1828 Lagus siirtyi kappalaiseksi Ylivieskaan ja 1830 Kalajoen kirkkoherran apulaiseksi. Samaan aikaan hän alkoi johtaa herännäisyysliikettä ja ystävystyi Paavo Ruotsalaisen ja Niilo Kustaa Malmbergin kanssa. Vuosina 1836–1838 Lagus oli toimittamassa herännäislehteä Hengellisiä Sanomia, ja 1838–1839 häntä syytettiin Kalajoen käräjillä luvattomista kokouksista ja rahan keräämisestä pakanoille. Rangaistukseksi hänet erotettiin virasta kuudeksi kuukaudeksi. Vuonna 1845 Lagus muutti kappalaiseksi Pyhäjärvelle, jossa hän toimi kuolemaansa saakka. Postuumisti julkaistiin Laguksen kirjekokoelma Evangelii röst för kallade själar (1860) ja sen ensimmäinen suomenkielinen supistettu painos 1861.
Laguksen ensimmäinen puoliso vuodesta 1821 oli Lovisa Eleonora von Essen (k. 1836), toinen vuodesta 1837 kauppias Herman Vilhelm Vidmarkin leski Albertiina Charlotta Ganander (k. 1849) ja kolmas vuodesta 1850 Johanna Rosalie Lagus (k. 1887).
Sumner Locke Elliott
Sumner Locke Elliott (17. lokakuuta 1917 Kogarah, Sydney, Australia – 24. kesäkuuta 1991 New York, Yhdysvallat ) oli australialaissyntyinen kirjailija.
Elliott muutti 1948 Yhdysvaltoihin, jossa hän asui lähes koko aikuiselämänsä ja sai kansalaisuuden 1955. Pitemmäksi aikaa hän palasi Australiaan vasta 1974.
Elliott ei avioitunut ja tuli homoseksuaalina kaapista vasta 1990 kirjansa Fairyland kautta.
European Launcher Development Organisation
Toiminta
Englannin aloitteen hyväksyivät Belgia, Ranska, Saksa, Italia, Alankomaat ja Australia, joka oli ulkojäsen. Ohjuksen koelentoalue rakennettiin Australiaan.
ELDO aloitti Europa-kantoraketin kehitystyön jo vuonna 1962, mutta juridisesti organisaatio alkoi toimia vasta vuonna 1964.
Ranska toimitti oman luotainrakettinsa 1. vaiheen Europan 2. vaiheeksi. Saksa pyrki kehittämään raketin kolmannen vaiheen. Italialle jäi nokkakartiot ja testisatelliittien valmistus.
10 laukaisua tehtiin Woomerasta, Australiasta. Niiden tunnus oli F (Flight, lento).
Lentoa F10 ei ollut. Vuonna 1966 tehtiin päätös siirtää laukaisukeskus Kourouhun, Etelä-Amerikkaan. Lento F11 tehtiin Guyanan avaruuskeskuksesta vuonna 1971.
Wallander – Ennen routaa
Wallander: Ennen routaa on vuonna 2005 valmistunut ruotsalainen elokuva, joka pohjautuu kirjailija Henning Mankellin samannimiseen menestysromaaniin, joka ilmestyi vuonna 2002. Elokuva on Wallander-elokuvasarjan ensimmäinen osa ja elokuvista ainoa, joka perustuu aiemmin julkaistuun kirjaan.
Juoni
Elokuva kertoo komisario Kurt Wallanderista ja tämän tyttärestä Lindasta, joka on juuri valmistunut poliisikoulusta ja aloittaa työt isänsä rinnalla Ystadin poliisilaitoksella. Kadonneen naisen etsintä muuttuu murhatutkinnaksi, kun metsästä löytyy ruumis. Ystadissa vaikuttava kiivas uskonlahko, jossa Lindan ystävä Anna on mukana, osoittuu vaaralliseksi ja väkivaltaakin käyttäväksi.
Adema
Adema on viisihenkinen rockyhtye Bakersfieldistä, Kaliforniasta. Yhtyeen jäseniin kuuluvat sanoittaja Mark Chaves (Korn-yhtyeen Jonathan Davisin pikkuvelipuoli), soolokitaristi ja pianisti Tim Fluckey, rytmikitaristi Mike Ransom, basisti Dave Deroo ja rumpali Kris Kohls. Kitaristi Mike Ransom lähti yhtyeestä vuonna 2003 ja Mark Chavez vuonna 2004. Luke Caraccioli otti Chavezin paikan vuoden 2005 alkupuolella Planets-albumin ajaksi, mutta erosi jo pari kuukautta myöhemmin vuoden lopulla. Level-yhtyeen Bobby Reeves järjestettiin vuonna 2006 korvaamaan Caracciolia. Paria kuukautta myöhemmin saman yhtyeen Ed Faris järjestettiin korvaamaan Mike Ransom. Tämä kokoonpano oli koossa vain Kill the Headlights -albumin ajan. Kun Chavez ja Ransom saivat vuonna 2007 idean palauttaa Ademan sen vanhaan kokoonpanoon. Reeves ja Faris jättivät bändin.
Vuosien saatossa adema hajosi taas uudestaan, jättäen bändiin enää vain Dave Deroon, Tim Fluckeyn ja Krish Kohlsin.
Adema jatkoi triona ja julkaisi kuuden kappaleen sisältävän "Topple the Giants" -Ep:n.
Kesällä 2017, Adema ilmoitti Mark Chavesin palanneen takaisin bändiin.
Sj
SJ tai Sj tarkoittaa seuraavia asioita:
Tsahurit
Tsahurit ovat pieni kaukasialainen kansa Itä-Kaukasiassa Dagestanin eteläosassa ja Azerbaidžanin pohjoisosassa. Tsahureita on vain noin 20 000, joista noin 15 000 asuu Azerbaidžanissa. Tsahureitten määrä on kasvanut vuodesta 1979 vuoteen 1989 48,8 prosenttia. He puhuvat tsahurin kieltä ja ovat uskonnoltaan muslimeita. He kutsuvat itseään nimellä Liqhy, mutta heidät tunnetaan yleisesti nimellä tšahur, joka on myös heidän suurimman kylänsä nimi.
Elinkeinot
Azerbaidžanin tsahurit ovat perinteisesti harjoittaneet elinkeinonaan maataloutta. He kasvattavat maissia, ohraa, vehnää, riisiä ja hirssiä. He myös kasvattavat lampaita ja siipikarjaa. Lisäksi he ovat hankkineet lisätuloja puutarhanhoidolla, silkin tuotannon ja tupakan viljelyllä. Neuvostoaikana heidän taloudellinen asemansa vahvistui uuden teknologian myötä.
Historia
Suurin osa tsahureista asui alkujaan Dagestanissa, mutta 1200-luvulla osa heistä muutti Azerbaidžaniin. Vuosisatojen ajan he taistelivat itsenäisyydestään Turkkia ja Persiaa vastaan. Tsahurit muodostivat liiton Venäjän keisarikunnan kanssa 1800-luvun alussa, koska katsoivat Venäjän auttavan heitä Turkkia ja Persiaa vastaan. Näin he päätyivät Venäjän alaisuuteen. Tsahurit karkotettiin 1800-luvun puolivälistä Dagestanista Azerbaidžaniin, mistä he palasivat yhdeksän vuoden kuluttua, osan kuitenkin jäädessä Azerbaidžaniin, missä suurin osa tsahureista nykyisin asuu.
Luettelo Norjan liputuspäivistä
thumb|right|Norjan lippu
Epäsosiaalinen persoonallisuus
Epäsosiaalinen persoonallisuushäiriö (, lyh. ASPD tai APD), myös antisosiaalinen persoonallisuushäiriö, on persoonallisuushäiriö, jonka kantaja ei ymmärrä toisten tunteita tai erillisyyttä omasta itsestä samoin kuin muut tai vaihtoehtoisesti ei kykene ottamaan niitä huomioon tavalliseen tapaan. Hän voi olla älykäs ja ymmärtää lain sekä käytöstavat sääntöinä mutta ei pysty samastumaan niihin tunteiden tasolla. Hän ei pysty yleistämään käytössääntöjä tai toimimaan vastavuoroisesti vaan toimii suoran, yksilöllisen, hetkellisen etunsa hyväksi. Rangaistukset tehoavat huonosti tai ei ollenkaan.
Epäsosiaalinen persoonallisuushäiriö ja psykopatia tunnetaan rangaistusjärjestelmän puolella seikkoina, jotka ennustavat voimakkaasti uusinta- ja urarikollisuutta. Siksi epäsosiaalisella persoonallisuushäiriöllä on myös kriminologinen erityismerkitys. Kriminaalipsykologi Robert Haren mukaan kaikki epäsosiaalista persoonallisuushäiriötä sairastavat eivät ole psykopaatteja. Toisaalta useimmat psykopaatit täyttävät myös epäsosiaalisen persoonallisuushäiriön kriteerit.
Epäsosiaaliset persoonallisuudet voivat olla vitsikkäitä, hurmaavia ja hauskaa seuraa. Toisaalta he valehtelevat ja käyttävät muita ihmisiä hyväkseen.
Epäsosiaaliseen persoonallisuushäiriöön kuuluu promiskuiteetti eli sukupuolinen holtittomuus tai valikoimaton sukupuoliyhteys eri partnerien kanssa.
Jopa 47 prosentilla miespuolisista vangeista on epäsosiaalinen persoonallisuushäiriö.
Epäsosiaalisen persoonallisuushäiriön oireet
Oireisiin kuuluvat:
Epäsosiaalista persoonallisuushäiriötä esiintyy DSM-IV-oppaan mukaan kolmella prosentilla miehistä ja yhdellä prosentilla naisista.
Erotusdiagnoosi narsistiseen persoonallisuushäiriöön
Asiaan vihkiytymättömät havaitsevat nopeasti, että epäsosiaalinen persoonallisuushäiriö ja narsistinen persoonallisuushäiriö muistuttavat toisiaan. Syy siihen on se, että sekä epäsosiaalisuus että narsistisuus molemmat kuuluvat synkäksi kolmikoksi (engl. dark triad) kutsuttuun persoonallisuuspiirteistöön, jota esiintyy perustavanlaatuisesti epäsovinnollisilla ihmisillä. Sekä epäsosiaalinen että narsisti ovat perustavanlaatuisesti epäsovinnollisia ja siksi diagnoosit ovat osin päällekkäisiä.
Huomattava molempien diagnoosien yhteinen piirre on empatian vähäisyys. Epäsosiaaliseen persoonallisuuteen sisältyy narsistisia piirteitä olematta kuitenkaan itsessään häiriötasoista. Epäsosiaalisessa persoonallisuushäiriössä narsismi on siis vain yksi piirre muiden joukossa, vaikkakin asiantuntijat myöntävät että epäsosiaalinen persoonallisuuden rakenne on pohjimmiltaan narsistisrakenteinen. Epäsosiaalinen ei ole narsistin tavoin ylimielinen Epäsosiaalinen persoonallisuushäiriö saa usein tuekseen todisteita nuoruuden käytöshäiriöistä, jotka taas narsistilta tavanomaisesti puuttuvat.
Epäsosiaalisen narsistiset piirteet esiintyvät korkeana omanarvontuntona ja muiden väheksyntänä, jotka eivät kuitenkaan muodosta narsistin grandiositeettia. Narsistiseen persoonallisuushäiriöön kuuluva syvä epäröinti, sisäinen epävarmuus, puuttuu epäsosiaalisesta persoonallisuudesta. Epäsosiaalinen on siis persoonallisuudeltaan selvästi lujempi, ja häntä eivät vaivaa kilpensä kolhut ("häpeä") samalla tavalla kuin pohjimmiltaan sosiaalisesta hyväksynnästään epävarmaa narsistia.
Dorgon
Dorgon (, mantšuksi 16px; nimi merkitsee mantšun kielellä mäyrää) (17. marraskuuta 1612 – 31. joulukuuta 1650) oli mantšulainen prinssi ja Kiinaa hallinneen Qing-dynastian alkuvaiheessa merkittävä hallitsijanvallan käyttäjä.
Syntyperä
Dorgon syntyi mantšujen hallitsija Nurhachin neljäntenä­toista poikana. Nurchachi nimitti hallitsija­sukuaan Myöhemmäksi Jin-dynastiaksi katsoen olevansa Kiinaa vuosina 1122–1234 hallinneen Jin-dynastian seuraaja, mutta hänen seuraajansa Hong Taiji nimesi dynastian myöhemmin uudelleen Qing-dynastiaksi. Dorgonin äiti oli Nurhachin ensisijainen puoliso Abahai. Ajige ja Dodo olivat hänen täys­veljiään ja Hong Taiji hänen veli­puolensa. Dorgon oli Nurhacin pojista vaikutus­valtaisimpia, ja hänellä oli keskeinen osa mantšujen valloittaessa Ming-dynastian pää­kaupungin Pekingin vuonna 1644. Hong Taijin hallitsessa Dorgon osallistui moniin sotilaallisiin toimiin kuten Mongolian ja Korean valloitukseen.
Valtaannousu
Sen jälkeen kun Hong Taiji vuonna 1643 kuoli, Dorgon joutui osalliseksi kruunun­perimystä koskeneeseen valta­taisteluun Hong Taijin vanhinta poikaa Hoogea vastaan. Riita päätyi sovittelu­ratkaisuun – molemmat luopuivat vaatimuksiin ja Hong Taijin yhdeksäs poika Fulin nousi valtaistuimelle; hänestä tuli keisari Shunzhi. Koska Shunzhi oli silloin vasta kuusi­vuotias, Dorgon nimitettiin holhooja­hallitsijaksi ja hänestä tuli tosi­asiallinen hallitsija. Hän sai arvonimen "Keisarin setä ja hallitseva prinssi" (皇叔父攝政王), mikä myöhemmin muutettiin muotoon "keisarin isä ja hallitseva prinssi" (皇父攝政王). Huhujen mukaan Dorgon olisi rakastunut keisari Shunzhin äitiin Dowager Xiaozhuangiin ja salaa mennyt hänen kanssaan naimisiinkin, mutta tästä ei ole todisteita.
Dorgon hallitsijana (1643–1650)
thumb|left|Prinssihallitsija Dorgon keisarillisine vallanmerkkeineen. Hän hallitsi keisarin tavoin vuodesta 1643 kuolemaansa saakka 1650, jonka aikana mantšut valloittivat lähes koko Kiinan.
Tunnustaakseen Dorgonin arvo­aseman kruunun pysyessä Hong Taijin jälkeläisten suku­linjassa neuvoston jäsenet valitsivat Hong Taijin yhdeksännen pojan, Fulinin, uudeksi keisariksi, mutta päättivät, että Dorgonin ja Nurhatšin veljen­poika Jirgalangin oli käytettävä valtaa niin kauan kuin silloin vasta viisi­vuotias Fulin oli ala­ikäinen. Fulin kruunattiin virallisesti Kiinan keisariksi 8. lokakuuta 1643, jolloin hänelle samalla annettiin kiinalainen hallitsija­nimi Shunzhi.
Helmikuun 17. päivänä 1644 Jirgalang, joka oli kyvykäs sotilas­johtaja mutta jota valtion asioiden hoito ei näyttänyt kiinnostavan, luovutti mieli­hyvin vallan kaikkiin virallisiin asioihin nähden Dorgonille. Sen jälkeen kun saman vuoden touko­kuun 6. päivänä paljastui, että Hooge oli juonitellut Dorgonin hallitusta vastaan, Hooge menetti keisa­rillisen prinssin arvonimensä ja muut juonessa mukana olleet teloitettiin Dorgon vaihtoi valtion hallinnossa Hoogen kannattajat omiin tukijoihinsa. Kesäkuun alussa 1644 Qing-hallitus ja armeija olivat jo täysin hänen valtansa alaisia.
Vuoden 1644 alussa, kuuri kun Dorgon ja hänen neuvon­antajansa olivat pohtineet, miten he voisivat hyökätä Ming-dynastiaa vastaan, talon­poikais­kapinat lähestyivät vaaralli­sesti Pekingiä. Samana vuonna 24. huhti­kuuta kapinallis­johtaja Li Zicheng mursi Pekingin muurit, minkä jälkeen keisari Chongzhen hirttäytyi kukkulalla Kielletyn kaupungin takana. Kuultuaan uutisen Dorgonin kiinalaiset neuvon­antajat Hong Cnehgcou ja Fan Wencheng (1597–1666) kehottivat mantšu­prinssiä käyttämään tilaisuutta hyväkseen, selittämään kostavansa kaatuneen Ming-hallituksen puolesta ja vaatimaan Taivaan mandaattia Qingille. Viimeinen este Dorgonin yritykselle vallata Peking oli Ming-kenraali Wu Sangui, jonka johtama varus­kunta oli Shanhain portilla Kiinan muurin itä­päässä. Jouduttuaan mantšujen ja Li Zichengin sota­voimien väliin Wu Dorgonilta apua rosvojen karkotta­miseksi ja Ming-dynastian palauttamiseksi valtaan. Kun Dorgon pyysi Wuta toiminaan sen sijaan Qingin hyväksi, Wulla ei ollut muuta mahdolli­suutta kuin hyväksyä. Wu Sanguin parhaiden sotilaiden tuella, jotka taistelivat kapinallisia vastaan tunteja ennen kuin Dorgon lopulta päätti sekaantua asiaan ratsu­väkensä avulla, Qing sai ratkaisevan voiton Li Zichengistä Shanhaiguanin taistelussa 27. toukokuuta. Lin voitetut joukot tekivät vielä Pekingiin ryöstö­retkiä, kunnes Li poistui pää­kaupungista 4. kesä­kuuta kaiken vieden mennessään niin paljon tavaraa kuin pystyi kuljettamaan.
Asettuminen pääkaupunkiin
right|thumb|Pyöreä vallitus Taivaan alttarin ympärillä, jossa keisari Shunzhi suoritti uhreja 30. lokakuuta 1644, kymmenen päivää ennen kuin hänet virallisesti julistettiin Kiinan keisariksi. Tämä seremonia merkitsi hetkeä, jolloin Qing-dynastia sai Taivaan mandaatin.
Kaksi päivää kaupunkiin saapumisensa jälkeen, 7. kesäkuuta, Dorgon antoi erityisiä julistuksia pää­kaupungin lähiseudun virka­miehille. Hän vakuutti, että jos paikalliset asukkaat suostuvat antautumaan, ajamaan otsatukkansa pois ja sitovansa hiuksensa palmikoksi, virka­miesten sallittaisiin jäädä virkoihinsa. Hänen oli peruutettava määräyksensä kolme viikkoa myöhemmin, kun Pekingin ympärillä puhkesi talon­poikais­kapinoita, jotka uhkasivat Qingin valtaa seudulla.
Dorgon tervehti Shunzhia Pekingin porteilla 19. loka­kuuta 1644, ja 30. loka­kuuta kuusi­vuotias monarkki suoritti uhreja Taivaalle ja Maalle Taivaan alttarilla. Fulinin virallinen kruunaus­seremonia suoritettiin 8. marras­kuuta, jolloin nuori keisari vertasi Dorgonin saavutuksia Zhoun herttuan, muinais­ajan kunnioitetun hallitsijan saavutuksiin. . Seremonian aikana Dorgonin virallinen arvonimi "Prinssi­hallitsija" muutettiin muotoon "Setä Prinssi­hallitsija" (Shufu shezheng wang 叔父攝政王), missä mantšun­kielinen setää tarkoittava sana merkitsi korkeampaa arvo­asemaa kuin keisa­rillinen prinssi. Kolme päivää myöhemmin Dorgonin kanssa­hallitsija Jirgalang, jolla hänelläkin oli ollut prinssi­hallitsijan arvo, alennettiin "avustavaksi setä prinssi­hallitsijaksi" (Fu zheng shuwang 輔政叔王). Ke­sä­kuussa 1645 Dorgon määräsi, että hänestä oli kaikissa virallisissa asia­kirjoissa käytettävä nimitystä "Keisallinen setä prinssihallitsija" (Huang shufu shezheng wang 皇叔父攝政王), mikä oli askel sitä kohti, että valta­istuin olisi siirtynyt hänelle.
thumb|left|Tutkintohuoneita Pekingissä. Vahvistaakseen Kiinan johtavissa piireissä asemansa laillisina hallitsijoina Qing-dynastia palautti käyttöön keisarillisen tutkinto­järjestelmän lähes heti asetetuttuaan Pekingiin vuonna 1644. Yksi ensimmäisistä määräyksistä, jonka Dorgon antoi asetettuan Pekingiin oli kaupungin koko pohjois­osan tyhjentäminen, jotta sinne voitiin asuttaa hänen kahdeksaan lippu­kuntaan jakautuneet sota­joukkonsa. Keltaiset lippu­kunnat saivat kunnia­paikan palatsin pohjois­puolelta, kun taas Valkoiset lippu­kunnat saivat sijansa sen it­äpuolelta, Punaiset länsi­puolelta ja Siniset etelä­puolelta. Tämä jako vastasi järjestystä, joka oli ollut käytännössä mantšujen kotimaassa ja jonka mukaan "kullekin lippu­kunnalle oli annettu kiinteä maan­tieteellinen paikka pää­ilman­suuntien mukaan." Huolimatta verojen alennuksista ja laaja-alaisista muutoksen toteuttamiseksi suunnitelluista rakennus­ohjelmista monet kiinalaiset siviilit asuivat vielä vuonna 1648 kaupunkiin vastikään saapuneiden lippu­kuntien keskuudessa, ja ryhmien välillä oli vielä viha­mielisyyttä. Myös maa­talous­maa pää­kaupungin ulko­puolella erotettiin ja annettiin Qing-joukoille. Entisistä maan­omistajista tuli nyt vuokra­viljelijöitä, joiden oli maksettava vuokraa poissa­oleville lippu­kuntiin kuuluville mantšuille. Tämä maan­käytön muutos aiheutti hajaannusta ja kärsimystä useiden vuosi­kymmenien ajan.
Vuonna 1646 Dorgon määräsi myös, että tutkinnot hallitusten virka­miesten valitsemiseksi oli otettava uudestaan käytäntöön. Siitä lähtien sellaiset pidettiin säännöllisesti kolmen vuoden välein, samoin kuin Ming-kaudellakin oli tehty. Ensimmäisessä Qing-hallinnon aikana, vuonna 1646 pidetyssä tutkinnossa ehdokkailta, joista useimmat olivat kotoisin Pohjois-Kiinasta, kysyttiin, kuinka mantšut ja Han-kiinalaiset voisivat työskennellä yhdessä yhteisen asian hyväksi. Vuoden 1649 tutkinnossa kysyttiin, kuinka mantšut ja Han-kiinalaiset voitaisiin yhdistää siten, että heillä olisi sama mieli ja että he työsken­teli­sivät yhdessä ilman erotusta. Shunzhin aikana tutkinnon läpäis­seiden luku­määrä kussakin tutkinnossa oli suurin, minkä se Qing-dynastian aikana sai, kunnes vuonna 1660 otettiin käyttöön pienemmät kiintiöt.
Kiinan valloitus
thumb|right|Qing-dynastian loppuajoilta peräisin oleva laattapainoteos, joka esittää [[Yangshoun joukkoteloitusta toukokuussa 1645. Dorgonin veli, prinssi Dodo oli määrännyt tämän joukkoteloituksen pakottaakseen muut Etelä-Kiinan kaupungit antautumaan. Tätä joukko­teloitusta käyttivät 1800-luvun lopulla Qing-dynastiaa vastustaneet vallan­kumoukselliset propaganda-aseena herätelläkseen Han-kiinalaisessa väestössä mantšujen vastaista mieli­alaa. ]]
Dorgonin valta­kaudella Qing alisti valtaansa melkein koko Kiinan ja karkotti lojalistisen Eteläisen Mingin vasta­rinta­liikkeen kauas Kiinan lounaisiin osiin. Kukistettuaan Qingin vastaiset kapinat Hebeissä ja Shandongissa kesällä ja syksyllä 1644 Dorgon lähetti armeijansa karkottamaan Li Zichemgin tärkestä Xianin kaupungista, jossa hän ylläpiti päämajaansa paettuaan Pekingistä kesäkuun alussa 1644. . Qing-armeijoiden painostuksen alaisena Lin oli pakko poistua Xianista helmi­kuussa 1645, ja saman vuoden syys­kuussa, oleskeltuaan välillä useissa maa­kunnissa, hän joko teki itse­murhan tai hänet surmasi joukko talon­poikia, jotka olivat liittyneet itsep­uolustuk­seen tänä aikana, jolloin rosvoja oli kaikkialla.
Valloitettuaan Xianin Qing-hallinto aloitti huhti­kuussa 1645 sotatoimet Jianganin rikasta kauppa- ja maa­talous­seutua vastaan Jangtsen alajuoksun varrella, jonne Ming-dynastian prinssi Fu oli kesäkuussa 1644 perustanut oman valta­piirinsä. Fu oli kruunattu Kiinan keisariksi 19. kesä­kuuta 1644. Eri­puraisuutensa vuoksi Eteläinen Ming ei kuitenkaan voinut ylläpitää tehokasta vasta­rintaa. Qing-sotajoukot levittäytyivät etelään ja valtasivat Xuzhoun kaupungin Huai-joen pohjois­puolella touko­kuun alussa 1645 ja saapuivat pian Yangzhouhun, Eteläisen Mingin pohjoisen puolustus­linjan tärkeimpään kaupunkiin.. Shi Kefa puolusti kaupunkia urhoollisesti ja kieltäytyi antautumasta, mutta viikon kestäneen taistelun jälkeen mantšujen tykistö valloitti kaupungin 20. toukokuuta. Dorgonin veli Dodo määräsi Yangshoun koko väestön surmattavaksi. Tarkoituksensa mukaisesti tämä joukko­teloitus sai muutkin Jiangnanin kaupungit antautumaan Qingille. Niinpä Nanking antautui taistelutta 16. kesäkuuta sen jälkeen, kun sen viimeiset puolustajat olivat saaneet Dodon lupaamaan, ettei hän tekisi kaupungin asukkaille vahinkoa. Pian sen jälkeen Qing sai Ming-keisarin vangituksi, ja tämä kuoli Pekingissä seuraavan vuonna. Jiangnanin tärkeimmät kaupungit kuten Suzhou ja Hangzhou valloitettiin heinä­kuun alussa 1645, minkä jälkeen Qingin ja Eteläisen Mingin valtapiirin raja oli saatu työnnetyksi Qiantang-joen eteläpuolelle.
left|thumb|Mies [[San Franciscon Chinatownissa noin vuonna 1900. Kiinalainen tapa käyttää palmikkoa oli saanut alkunsa Dorgonin heinäkuussa 1645 antamasta määräyksestä, joka teki sen pakolliseksi kaikille miehille. Mantšuilla tämä hiusmalli oli ollut käytössä jo sitä ennen.]]
21. heinäkuuta 1645, sen jälkeen kun Jiangnan näytti olevan pakotettu rauhaan, Dorgon antoi ajan oloihin nähden varsin huonosti sopivan määräyksen, jonka mukaan kaikkien kiinalaisten oli ajettava otsa­tukkansa pois ja sidottava jäljelle jääneet hiuksensa niska­palmikoksi samalla tavalla kuin mantšut olivat tehneet. Määräyksen noudattamatta jättämisestä seurasi kuolemanrangaistus. Tämä symbolista alistumista merkitsevä toimen­pide auttoi mantšuja erottamaan kannattajansa vihollisistaan. Han-kiinalaiset virka­miehet ja oppineet kuitenkin pitivät uutta hius­mallia häpeällisenä ja alentavana, koska se oli vastoin kungfutse­laisuuden sääntöä, jonka mukaan keho oli pidettävä koskemattomana, kun taas suuri yleisö samasti hiusten leikkaamisen mies­kunnon menetykseen. Koska määräys yhdisti kaikkiin yhteis­kunta­luokkiin kuuluvat kiinalaiset Qing-hallintoa vastaan, se vaikeutti huomattavasti Qing-dynastian valloitus­hankkeita. Kun Jiadingin ja Songjiangin väestö uhmasi määräystä, entinen Ming-kenraali Li Chendong (李成東; k. 1649) pani näissä maa­kunnissa toimeen joukko­teloitukset, Jiadingissa 24. elokuuta ja Songjiangissa 22. syys­kuuta. . Jianguin piti myös puoliaan Qing-armeijaa vastaan 83 päivän ajan. Kun kaupungin muurit lopulta murrettiin 9. lokakuuta 1645, entisen Ming-armeijan upseerin Liu Liangzuo (劉良佐; k. 1667) johtama sota­väen­osasto surmasi kaupungin koko väestön, noin 74 000–100 000 henkeä. Nämä joukkoteloitukset tekivät lopun vastarinnasta Qingiä vastaan Jangtsen alajuoksun seudulla. Osa vakaumuksellisista lojalisteista ryhtyi erakoiksi siinä toivossa, että vaikka eivät voineetkaan menestyä sotilaallisesti, heidän vetäytymisensä maailmasta vähintäänkin symboloisi heidän jatkuvaa uhmaansa vierasta hallitusvaltaa vastaan.
Nankingin kukistuttua kaksi Mingin hovin jäsentä perusti uudet Eteläisen Mingin hallitukset. Toisen perusti Fujianin rannikkoseudulle Zhu Yujian, joka oli Ming-dynastian perustajan Zhu Yuanzhangin jälkeläinen yhdeksännessä polvessa ja otti keisariksi julistauduttuaan nimen Longwu; toisen taas perusti Zhu Yihai eli prinssi Lu Zhejiangin alueelle. Nämä kaksi eivät kuitenkaan onnistuneet toimimaan yhdessä, minkä vuoksi heidän menestymisen mahdollisuudet olivat entistäkin pienemmät. Heinäkuussa 1646 Etelä-Kiinassa käytiin vielä taistelu, jossa prinssi Bolo hajotti prinssi Lun hovin Zhejiangissa ja aikoi hyökätä Longwun hoviin Fujianiin. Zhu Yujian vangittiin ja 6. lokakuuta lopulta teloitettiin Tingzhoussa, Fujianin länsiosassa. Hänen ottopoikansa Koxinga pakeni Taiwanin saarelle. Marraskuussa Ming-dynastian viimeisestkin vasta­rinnan pesäkkeet saatiin kukistetuiksi.
thumb|right|[[Johan Nieuhofin maalaama Shang Kexin muotokuva. Shang Kexi valtasi Kantonin eteläisen Mingin lojalisteilta vuonna 1650. Hän oli yksi Han-kiinalaisista kenraaleista, joiden johdolla Qing valloitti etelä-Kiinan. Maan eteläosissa hän kuitenkin lopulta osallistui Qingin vastaisiin kapinoihin vuonna 1673.]]
Vuoden 1646 lopulla Kantonin maakunnassa ilmaantui vielä kaksi Eteläiseen Ming-dynastiaan kuuluvaa monarkkia, jotka hallitsivat nimillä Shaowu ja Yongli. Koska hovi­puvuista oli puutetta, Shaowun hovin oli hankittava niitä teattereista. Nämä kaksi Ming-hallitusta taistelivat toisiaan vastaan tammikuun 20. päivään 1647 saakka, jolloin LI Chendongin johtama pieni Qing-armeijan osasto valtasi Kantonin, surmasi Shaowun ja karkotti Yonglin hovin Nanningiin Guangxiin. Toukokuussa 1648 Li kuitenkin jälleen kapinoi Qingiä vastaan, ja samanaikainen toisen Ming-kenraalin kapina auttoi Yonglia saamaan jälleen hallintaansa suurimman osan Etelä-Kiinaa. Nämä lojalistien hankkeet loppuivat kuitenkin lyhyeen. Uudet Qing-armeijat saivat pian vallatuksi takaisin Huguangin (nykyisen Hubein ja Hunanin), Jiangxin ja Quandongin maakunnat vuosina 1649 ja 1650. Keisari Yonglin oli jälleen paettava. Lopulta 24. marraskuuta 1650 Shang Kexin johtamat Qing-sotavoimat valloittivat Kantonin ja surmasivat suuren osan kaupungin asukkaista, kaikkiaan 70 000 henkeä.
Sillä välin, lokakuussa 1646, prinssi Hooge, Hong taijin pojan, joka oli hävinnyt kiistan vallan­perimyksestä vuonna 1643, johti Qing-armeijoita, jotka saavuttivat Sichuanin, missä heidän tehtävänä oli tuhota kapinallis­johtaja Zhang Xianzhongin hallitus. Zhang sai surmansa 1. helmikuuta 1647 taistelussa Qingiä vastaan lähellä Xichongia keskeisessä Sichuanissa. Samana vuonna 1646 vielä pohjoisempana muslimi­johtaja, joka kiinalaisissa lähteissä tunnetaan nimellä Milayin (米喇印), kapinoi Qing-hallintoa vastaan Gansussa. Hän liittoutui pian toisen muslimin, Ding Guodongin (丁國棟) kanssa. He julistivat aikovansa palauttaa Ming-dynastian valtaan, valloittivat Gansussa useita kaupunkeja, muun muassa maa­kunnan pää­kaupungin Lanzhoun. Nämä kapinallis­johtajat olivat halukkaita yhteis­työhön muidenkin kuin muslimien kanssa, mikä viittaa siihen, etteivät he toimineet yksin­omaan uskonnollisista vaikuttimista. Meng Qiaofang (孟喬芳; 1595–1654) vangitsi ja surmasi sekä Milayinin että Ding Guodongin vuonna 1648, ja vuonna 1650 muslimi­kapinalliset oli saatu kukistetuiksi taisteluissa.
Kuolema
Dorgon kuoli vuonna 1650 metsästys­retkellä Kharahotunissa, nykyisessä Chengdessä, Hebeissä. Hänelle myönnettiin postuumisti arvonimi Keisari Yi ja temppelinimi "Chengzong" (成宗), vaikka hän ei missään vaiheessa ollutkaan keisarina. Keisari Shunzhi jopa kumartui Dorgonin ruumis­arkun edessä kolme kertaa hänen hautajaisissaan.
Aer Lingus
Aer Lingus päätti toukokuussa 2006 irtautua Oneworld-allianssista. Yhtiön siirtyessä kohti halpalentokonseptia allianssin merkitys yhtiölle on vähentynyt. Ero astui voimaan 1. huhtikuuta 2007. Halpalentoyhtiö Ryanair teki yhtiöstä ostotarjouksen lokakuussa 2006 Irlannin valtion myytyä osan omistamistaan Aer Lingusin osakkeista.
IAG teki vuonna 2015 tarjouksen kaikista Aer Linguksen osakkeista ja sai ostettua suurimman osan lentoyhtiöstä Irlannin valtiolta, Ryanairilta ja muilta sijoittajilta. IAG omistaa Aer Linguksesta 98,05 %. IAG:n tarkoituksena on tehdä Dublinin lentoasemasta yhtiön toinen solmukohta Pohjois-Amerikan lennoille Lontoon lisäksi.
Dorgon
Arvonalennus ja -palautus
Vuonna 1651 Dorgonin kilpailijat, joita johti aikaisempi kanssahallitsija Jirgalang, toimittivat keisari Shunzhille pitkän muistion, jossa lueteltiin suuri joukko Dorgonin tekemiä rikoksia kuten keltaisen mekon hallussa­pito, mikä oli ehdottomasti varattu vain keisarille, salajuoni valta­istuimen anastamiseksi keisari Sunzhilta nimittämällä itseään "keisarin isäksi", prinssi Hoogen murha ja Hoogen jalkavaimojen otto itselle. Keisari Shunzhi riisti postuumisti Dorgonilta hänen arvo­nimensä ja jopa kaivoi hänen ruumiinsa pois haudasta ja ruoski sitä julkisesti. On arveltu, että Shunzhi vihasi Dorgonia ja piti häntä uhkana valta­istuimelle. Dorgonin maine kuitenkin palautettiin keisari Kangxin aikana. Vuonna 1778 keisari Qianlong myönsi Dorgonille postuumisti nimen zhong (忠; "lojaali"), joten Dorgonin postuumi arvonimi kokonai­suudes­saan kuului siitä lähtien: "Ruizhongin ensimmäisen luokan prinssi" (和碩睿忠親王).
Aer Lingus
Laivasto
pienoiskuva|Aer Lingusin [[Airbus A320-200 lähdössä Bordeaux-Mérignacin lentoasemalta.]] pienoiskuva|Aer Lingusin [[Airbus A321neo|Airbus A321LR John F. Kennedyn kansainvälisellä lentoasemalla.]] pienoiskuva|Aer Lingusin [[Airbus A330-300 Dublinin lentoasemalla.]]
Nykyinen laivasto
Helmikuussa 2023 Aer Lingusin laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 12,9 vuotta.
Laivaston kehitys
Aer Lingusin uutisoitiin muuttaneen 2014 yhdeksän Airbus A350 XWB -tilaustaan lyhyille matkoille optimoituun Regional-malliin, jonka moottoreiden teho olisi pienempi kuin normaaleissa A350 XWB -koneissa, mutta koneiden ylläpitokulut olisivat pienemmät. Koneiden toimitusten odotettiin alkavan vuonna 2016. Vuonna 2019 Aer Lingus siirsi neljä tilaustaan Iberialle.
Jörg Immendorff
thumb|222px|Kuvanveistäjä Joseph Beuys veistos jossa on apina ja mies, ravintoloiden Monkey's South ja Monkey's West edessä.
Tanz der Vampire
thumb|Tanz der Vampire -musikaalin logo Tanz der Vampire on musikaali, joka perustuu Roman Polańskin vuoden 1967 elokuvaan Vampyyrintappajat. Musikaalin on sanoittanut ja käsikirjoittanut Michael Kunze ja säveltänyt Jim Steinman. Polanski ohjasi musikaalin alkuperäisproduktion ja useita myöhempiä produktiota, uusimmat produktiot on ohjannut Cornelius Baltus.
Jörg Immendorff
Jörg Immendorff (14. kesäkuuta 1945 – 28. toukokuuta 2007) oli saksalainen taidemaalari. Immendorff kuului saksalaiseen niin sanottuun Junge Wilde -liikkeeseen. Hänen tunnetuimpiin maalauksiinsa kuuluu vuonna 1977 aloitettu 16-osainen sarja Cafe Deutschland. Hänelle myönnettiin Bundesverdienstkreuz-ansiomitali vuonna 1998.
Tanz der Vampire
Jim Steinman käytti musiikkina monia aiempia hittisävelmiään, joista eniten musikaalissa kuullaan Bonnie Tylerin tunnetuksi tekemää laulua ”Total Eclipse of the Heart”.
Vampyyrien tanssi sai maailmanensi-iltansa Wienin Raimund-teatterissa lokakuussa 1997, jossa sitä esitettiin tammikuuhun 2000 saakka Siitä pitäen Tanz der Vampire on ollut yksi Keski-Euroopan suosituimpia musikaaleja.
Vaikka Polanskin elokuva parodioi vampyyrielokuvia, musikaali ei tyydy vain parodiointiin, vaan henkilöhahmoja on syvennetty ja inhimillistetty ja juonta kehitetty moniulotteisemmaksi. Humoristisen puolensa ohella musikaalissa pohditaan myös pimeyden viehätysvoimaa.
Tanz der Vampire on läpisävelletty musikaali, jossa professori Abronsius ja hänen nuori assistenttinsa Alfred saapuvat transilvanialaiseen kylään etsiessään vampyyreja. Alfred ihastuu majatalonomistajan tyttäreen Sarah’an, mutta tyttöön on iskenyt silmänsä myös vaarallisen viettelevä vampyyrikreivi von Krolock. Kun Sarah lähtee kreivin kutsumana linnaan tanssiaisiin, Alfred ja professori seuraavat pelastaakseen tytön ja voittaakseen vampyyrit. Tehtävä ei kuitenkaan suju toivotulla tavalla.
Juoniselostus
Musikaali alkaa, kun vampyyritutkija professori Abronsiuksen nuori assistentti Alfred on transsylvanialaisessa talviyössä ja etsii Abronsiusta. Huomattuaan professorin jäätyneen hän vie tämän lähimpään löytämäänsä majataloon. Siellä majatalonpitäjä Chagal, hänen vaimonsa ja palvelustyttönsä sekä koko kylän väki ylistävät valkosipulin ihmeitä. Paleltumisestaan toivuttuaan Abronsius päätteleekin valkosipulin määrästä, että hän ja Alfred ovat varmasti lähellä matkansa määränpäätä: vampyyrien löytämistä.
Samana iltana Alfred tapaa Chagalin tyttären Sarah’n, joka rakastaa kylpemistä. Alfred rakastuu tyttöön ensi silmäyksellä, ja myös Sarah on viehättynyt nuorukaisesta. Alfredin ja Sarah’n haaveillessa toisistaan majataloa tarkkailee vampyyrikreivi von Krolock, joka nietzscheläistä filosofiaa julistaen tekee yleisölle tiettäväksi, että hänkin tavoittelee Sarah’aa.
Seuraavana päivänä kreivin kyttyräselkäinen palvelija Koukol saapuu vaatien kynttilöitä. Seuratessaan Chagalin perheen käyttäytymistä Koukolin läsnä ollessa Abronsius näkee, että nämä pelkäävät jotain. Professori arvelee, että nämä salaavat häneltä ja Alfredilta tärkeitä asioita, ja hänen päätelmänsä johtavat hänet varmuuteen siitä, että lähistöllä täytyy asua vampyyrikreivi. Illalla Sarah flirttailee Alfredille ja houkuttelee tämän pois kylpyhuoneesta saadakseen käyttää sitä itse. Sarah’n nauttiessa vaahtokylvystä kreivi von Krolock tulee sisälle ja kutsuu Sarah’n kanssaan keskiyön tanssiaisiin, jossa lupaa tehdä tytöstä naisen ja viedä hänet pois ikävästä arkipäivästä. Alfred kuitenkin huomaa kreivin kurkistaessaan avaimenreiästä ja hälyttää koko talon, jolloin kreivi pakenee ilman tyttöä.
Yöllä Koukol tuo Sarah’lle lahjan kreiviltä: upeat punaiset saappaat. Kun Sarah on hakemassa lahjaa, myös Alfred tulee ulos laulaakseen serenadin Sarah’lle, mutta saakin huomata tytön olevan jo ulkona. Sarah kertoo aikovansa lähteä pois etsimään vapautta. Rakastunut Alfred tarjoaa itseään tytön seuraksi. Sarah kuitenkin lähettää hänet pois tekosyyn varjolla. Hän pukee saappaat jalkaansa, unelmoi olevansa tanssiaisten juhlittu kaunotar, ja lähtee linnaa kohti ennen kuin Alfred ehtii takaisin hänen luokseen. Alfredin hätääntyneet huudot Sarah’n kadottua hälyttävät Chagalin ja Rebeccan, ja Chagal lähtee öiseen metsään etsimään tytärtään.
Seuraavana päivänä Chagal kuitenkin tuodaan jäätyneenä ruumiina takaisin. Abronsius toteaa hänen kuolleen vampyyrinpuremiin, ja haluaa iskeä vaarnaan kuolleen Chagalin sydämeen, jotta tämä ei nousisi ylös vampyyrina. Rebecca kuitenkin kieltää tämän raivostuneena. Samana yönä Chagal herääkin eloon vampyyrina ja puree palvelustyttö Magdaa. Abronsius ja Alfred löytävät Magdan ruumiin aikoessaan tulla yön pimeydessä lyömään vaarnan Chagalin sydämeen. Vaikka he saavat vampyyri-Chagalin kiinni, Alfred säälii tätä ja ehdottaa professorille, että Chagal pitäisi jättää henkiin ja antaa tämän johdattaa heidät vampyyrikreivin linnalle, jonne Sarah on mennyt.