cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tähtikuviot (Miró)
Syntytausta
Toukokuun 20. päivänä 1940 Saksan joukkojen lähestyessä hänen onnistui saamaan vaimonsa ja tyttärensä viimeiseen Pariisiin lähtevään junaan. He löysivät myös tilaa Espanjaan menevässä junassa. Mirólla ei ollut aikaa ottaa mukaansa Pariisista muuta kuin rulla tähtimaalauksia. Perhe pääsi siirtymään Palma de Mallorcaan, jossa Miró oli viettänyt lapsuutensa kesiä isovanhempiensa luona, ja jossa hän jatkoi työskentelyä elokuun ensimmäisestä päivästä alkaen yli kaksi kuukautta kestäneen paon jälkeen.
Vastaanotto
Tähtikuviot oli ensimmäisiä Yhdysvaltoihin sodan jälkeen saapuneita taiteellisia tallenteita, ja ne esitettiin New Yorkissa vuonna 1945. Andre Breton, joka näki ne, puhui siitä, miten "äärimmäisen hämmennyksen aikana" Miró oli paennut "puhtaimman, vähiten muutettavimman" piiriin.
Poseidonin temppeli (Kalaureia)
Poseidonin temppeli oli antiikin aikainen Poseidon Kalaurokselle omistettu kreikkalainen temppeli Kalaureian kaupungissa samannimisellä saarella, nykyisellä Póroksen saarella.
Tähtikuviot (Miró)
Vastaanotto
Töiden vaatimattomasta koosta ja muodosta huolimatta sarja oli Mirón siihen mennessä merkittävimpiä teoksia.
Poseidonin temppeli (Kalaureia)
Historia
Kalaureian Poseidonin pyhäkköalue on ollut olemassa viimeistään geometrisella kaudella 700-luvun eaa. alkupuolella. Sen on ehdotettu olleen kulttipaikkana kuitenkin jo mykeneläisellä kaudella. Kreikkalaisessa mytologiassa pyhäkön perusti Zeuksen poika Kalauros. Poseidonin temppeli rakennettiin paikalle arkaaisen kauden lopussa noin vuonna 520 eaa.
Tähtikuviot (Miró)
Vastaanotto
Säveltäjä Bobby Previte kirjoitti teossarjan pohjalta 23-osaisen sävellyssarjan ”The 23 Constellations of Joan Miró”, joka julkaistiin levyllä vuonna 2002.
Poseidonin temppeli (Kalaureia)
Historia
pienoiskuva|vasen|Poseidonin pyhäkköalueen [[peribolos-muuria ja sen eteläinen sisäänkäynti.]] Klassisella kaudella 400- ja 300-luvuilla eaa. pyhäkköalueelle rakennettiin stoaia eli pylväshalleja sekä muita rakennuksia. Ensimmäisen peloponnesolaissodan aikaan Attikaan perustettiin Poseidon Kalaureateen kultti. Tällöin Kalaureian temppelin kulttiesineitä saatettiin siirtää sinne.
Pyhäkköaluetta pidettiin turvapaikkana turvananojille. Puhuja Demosthenes haki sieltä turvaa Antipatroksen lähettiläiden ajaessa häntä takaa vuonna 332 eaa., ja teki siellä itsemurhan myrkyllä. Hänen hautansa oli nähtävillä pyhäkköalueella vielä Pausaniaan aikana. Kalaureian asukkaat pystyttivät hänen kunniakseen myös patsaan, ja kunnioittivat häntä uhrein.
pienoiskuva|vasen|Poseidonin pyhäkköalueen niin kutsutun Rakennuksen D rauniot. Richard Chandler löysi temppelin rauniot vuonna 1765. Tämänkin jälkeen temppelin kiviä on viety pois ja käytetty uudelleen muihin rakennuksiin. Temppelin arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1894. Alueella on suoritettu uudempia kaivauksia myös ainakin vuonna 2008.
Rakennukset
Propylon
Pyhäkköalueen sisäänkäynti oli lounaisosasta propylon-portin kautta. Se on merkitty tutkimuksessa pyhäkköalueen kaavakuviin kirjaimella E. Propylon rakennettiin noin vuonna 330 eaa. Sen varsinainen sisäänkäyntiportti koostui kahdesta huoneesta, joiden välissä oli oviseinä. Niiden luoteispuolella oli lisää huoneita, joita on ehdotettu Poseidonin papittarien asunnoksi. Propylonin lounaispuolella oli pieni puolikaarenmuotoinen eksedra.
pienoiskuva|Poseidonin pyhäkköalueen raunioita, etualalla propylonin (Rakennus E) jäänteet. Temppeli
Varsinainen temppelirakennus oli peripteraalitemppeli ja edusti doorilaista tyyliä. Sen perustusten koko oli noin 14,4 × 27,5 metriä, ja siinä oli lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 12 pylvästä. Pylväiden korkeudeksi on arvioitu noin viisi metriä. Temppelissä oli pronaos, jonka anta-seinien välissä oli kaksi pylvästä (distylos in antis), sekä cella. Takaosassa ei ollut opisthodomosta. Temppelistä ei ole säilynyt nykyaikaan paljoakaan jo mainitun kivien ryöstön vuoksi.
Temppeli oli ympäröity peribolos-muurilla, joka sulki sisäänsä noin 53 × 26,1 metrin kokoisen alueen. Sen pääsisäänkäynti oli itäsivulla, samoin kuin temppelin itsensä pääsisäänkäynti, kun taas eteläsivulla oli pienempi sisäänkäynti. Temppeli sijaitsi periboloksen ympäröimän alueen länsiosassa.
Stoat pienoiskuva|Poseidonin pyhäkköalueen niin kutsutun Stoa A:n rauniot.
Temppelin ja propylonin välissä oli neljä stoaa, joista niin kutsuttu Stoa A rakennettiin noin vuonna 420 eaa., Stoa B noin 370 eaa., Stoa D noin 350 eaa. ja Stoa C noin 320 eaa. Stoat A ja B sijaitsivat vierekkäin pohjoisempana ja stoat C ja D vierekkäin näiden eteläpuolella. Näiden väliin jäi aukio.
Stoa A:n koko oli noin 30,2 × 9,3 metriä, ja sen julkisivussa oli yhdeksän pylvästä ja sisäpuolella 4 pylvästä. Sen ja Stoa B:n välissä oli noin 3,4 metriä. Stoa B:n koko oli noin 30,5 × 9,5 metriä, ja sen julkisivussa oli 11 pylvästä ja sisäpuolella viisi pylvästä. Stoa C:n koko oli noin 32,8 × 9,4 metriä, ja myös sen julkisivussa oli 11 pylvästä ja sisäpuolella viisi pylvästä. Stoa D:n koko oli noin 29,7 × 7,4 metriä. Siihen liittyi kolmionmuotoinen laajennusosa, joka ympäröi ilmeisesti alttaria. Ainakin stoissa A ja C julkisivun pylväät edustivat doorilaista ja sisäpuolella kattoa tukeneet pylväät joonialaista tyyliä.
Muut rakennukset
Demostheneen muistomerkki oli mahdollisesti pyöreä rakennelma, joka sijaitsi temppelin länsipuolella. Pyhäkköalueen lähellä mutta sen ulkopuolella lounaispuolella oli viides, kaupungin buleuterionina toiminut stoa sekä herooniksi kutsuttu neliömäinen rakennus.
Punamusta puu
Punamusta puu on tasapainotettu binäärinen hakupuu. Punamusta puu sisältää solmuja, joista jokaisella voi olla korkeintaan kaksi lapsisolmua. Binäärisestä hakupuusta punamusta puu eroaa ylimääräisen väribitin perusteella: jokainen puun solmu voi olla väriltään joko punainen tai musta. Tämä yksi bitti/solmu on riittävä määrä tietoa, jolla puu voidaan pitää tasapainoisena.
Punamustan puun keksi vuonna 1972 Rudolf Bayer, joka kutsui keksintöään symmetriseksi binääripuuksi. Menetelmä on jonkin verran monimutkaisempi kuin AVL-puu tai tavallinen binäärinen hakupuu. Hakurakenteena se on tehokas. Punamustalle puulle voidaan suorittaa hakuja, lisäyksiä ja poistoja pahimmassakin tapauksessa logaritmisessa ajassa suhteessa puuhun talletettujen alkioiden kokonaismäärään.
Punamustan puun ominaisuuksia
thumb|right|350px|Punamusta puu Jotta binäärinen hakupuu olisi punamusta puu, tulee sen toteuttaa seuraavat ehdot.
Muita punamustan puun ominaisuuksia ovat
Päivitys
Ehdot voidaan pienellä lisätyöllä pitää voimassa hakurakenteeseen kohdistuvien päivitysoperaatioiden aikana. Päivityksen yhteydessä suoritetaan ensin haku, joka määrää mihin kohtaan puuta uusi lisättävä alkio sijoitetaan tai mikä alkio tulee poistaa. Sen jälkeen puuta joudutaan mahdollisesti muokkaamaan, jotta em. ehdot olisivat voimassa myös päivityksen jälkeen. Nämä muutokset voidaan kuitenkin rajoittaa samaan polkuun tai korkeintaan polulla olevien solmujen sisaruksiin, jolla edettiin juuresta lehteen haun yhteydessä.
Lisäys
Uusi lisättävä solmu x on aina punainen. 1) Jos x:n isä on musta, ei tarvitse tehdä mitään (mikään ehto ei voi mennä rikki; erikoistapauksena ensimmäisen alkion lisäys tyhjään punamustaan puuhun, jolloin x:n väri vaihdetaan mustaksi, koska siitä tulee puun juuri). 2) Jos isäsolmu on punainen, tarvitsee tehdä joko värinvaihto tai kierto. 2.1) Jos isä ja sen sisar ovat molemmat punaisia, pelkkä värinvaihto riittää. Lisätty solmu x pysyy punaisena. Värinvaihdossa isä, isän sisar ja isoisä vaihtavat väriä. Koska isoisä oli musta1), tulee siitä värinvaihdossa punainen ja tasapainotusta täytyy mahdollisesti jatkaa rekursiivisesti kaksi tasoa ylempänä (eli jos isoisoisäkin oli punainen). 2.2) Jos isän sisar oli musta, täytyy tehdä kierto. 2.2.1) Yksinkertaisessa kierrossa lisätty solmu x pysyy edelleen punaisena. Isoisä, jossa kierto tapahtuu, oli musta1) ja siitä tulee punainen. Vastaavasti solmu, joka kierretään isoisän paikalle, vaihtaa väriä punaisesta mustaksi. 2.2.2) Kaksinkertaisessa kierrossa lisättävä solmu x kiertyy isoisän paikalle ja sen väri vaihtuu punaisesta mustaksi. Isoisästä tulee tällöin x:n lapsi ja isoisän väri vaihtuu vastaavasti punaiseksi1).
Esimerkkejä
Kuvassa olevaan punamustaan puuhun voitaisiin tehdä seuraavanlaiset lisäykset
Poisto
Poisto voidaan palauttaa lehden tai yksilapsisen solmun poistoksi (ks. binäärinen hakupuu). Jos tämän jälkeen poistettava solmu on punainen, sen täytyy olla lehti ja sen poistaminen on helppoa: kaikki ehdot ovat myös poiston jälkeen voimassa (esimerkiksi kuvan puun solmujen 6, 22 ja 27 poistaminen). Tarkastelemme seuraavassa siis vain mustan solmun poistoa.
Patrick Owomoyela
Patrick Owomoyela (s. 5. marraskuuta 1979 Hampuri, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Borussia Dortmundia. Hän on pelipaikaltaan (laita)puolustaja. Owomoyelalla on myös Nigerian kansalaisuus.
Owomoyela teki ensiesiintymisensä Saksan maajoukkueessa 2004.
Owomoyela on pelannut myös koripalloa Saksan alueellisessa liigassa ennen ammattilaisjalkapalloilijaksi ryhtymistään. Hän toimii myös kommentaattorina saksankielisissä NBA-lähetyksissä.
Lev Kuznetsov
Lev Kuznetsov (1. kesäkuuta 1930 – 16. maaliskuuta 2015) oli Neuvostoliittoa edustanut miekkailija ja olympiamitalisti. Hänen aseenaan oli säilä.
Kuznetsov oli ensimmäinen henkilökohtaisen olympiamitalin saavuttanut neuvostoliittolaismiekkailija. Hän sai pronssia säilämiekkailussa Melbournessa 1956. Myös joukkuekilpailussa hän sai pronssia.
Osakan metro
Osakan metro on Japanin Osakan kaupunkia ja ympäröiviä alueita palveleva metrojärjestelmä. Sitä liikennöi yksityinen yritys Osakan pikasähköraitiotieosakeyhtiö, joka aloitti toimintansa Osakan kaupungin liikennelaitoksen yksityistämisen myötä 1. huhtikuuta 2018. Se on osa Osaka Metro Group -ryhmää, jonka muihin yrityksiin kuuluu esimerkiksi liikennelaitoksen linja-autoliikenteestä muodostettu Osaka City Bus. Ennen yksityistämistä metron liikennöinti oli Osakan kaupungin vastuulla.
Historia
Vuonna 1990 avattu seitsemäs linja, Nagahori–Tsurumi-ryokuchi-linja, oli Japanin ensimmäinen lineaarimoottoreilla liikkuville junille rakennettu metrolinja. Myös vuonna 2006 avatulla kahdeksannella linjalla, kaupungin koillisosan poikittaisyhteyksiä parantaneella Imazatosuji-linjalla, käytetään lineaarimoottoreita. Sen myötä metroverkon pituus kasvoi lähes 130 kilometriin. Metroon kuuluu varsinaisen metroverkon lisäksi myös yksi Osakan satama-alueita palveleva people mover -linja, Nankō Port Town -linja. Tämä linja mukaan luettuna verkostoon kuuluu yhteensä 133 asemaa.
Vuoden 2018 huhtikuussa Osakan metro yksityistettiin. Metroverkkoa liikennöimään perustettu yritys Osakan pikasähköraitiotieosakeyhtiö aloitti toimintansa 1. kesäkuuta 2017. Yhtiön osakepääomasta 100 prosenttia on Osakan kaupungin omistuksessa.
Linjat
Kolmelta metrolinjalta harjoitetaan vastavuoroista läpiajoliikennöintiä muiden rautatieyhtiöiden linjoille: Midōsuji-linjalta pohjoiseen Kita-Ōsaka kyūkō -rautateiden Nanboku-linjalle, Sakaisuji-linjalta niin ikään pohjoiseen Hankyū-rautateiden Kioto- ja Senri-linjoille sekä Chūō-linjalta itään Kintetsu-rautateiden Keihanna-linjalle.
Peetlehemin pesäveikot (nopein saa)
Peetlehemin pesäveikot (nopein saa) on suomalaisen Popeda-yhtyeen toinen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 1993. Kokoelmalle koottiin kaikki yhtyeen singlekappaleet, joita ei ole albumeilla.
Turkasen tenava!
Turkasen tenava! on Aarne Tarkaksen ohjaama komedia vuodelta 1963. Pääosissa olivat Matti Ranin, Eila Peitsalo ja nimiosan Ari-Pekka Neuvonen (s. 1962), joka oli ollut mukana myös Kalle Österlundin Kotilääkäri-ohjelmassa. Mukana olivat myös Tarkaksen kahdessa aiemmassakin elokuvassa olleet pikkuroistot Arska ja Ville (Leo Jokela ja Risto Mäkelä). Monet aikalais- ja nykykriitikot ovat pitäneet elokuvaa Tarkaksen leppoisimpana ja parhaimpana komediana.
Turkasen tenava! oli viimeinen elokuva, jonka Suomen Filmiteollisuus ehti tuottaa ammattinäyttelijöillä ennen suuren näyttelijälakon alkua.
Juoni
Työhönsä uppoutunut arkkitehti Matti Koskinen ei halua perheeseen lapsia vaimonsa ehdotuksesta huolimatta. Työmatkalla hän ottaa kyytiinsä nuoren liftaritytön (Heidi Krohn), jolla on mukana pieni vauva. Autosta loppuu bensiini kesken matkan, eikä huoltamo ole auki. Heidän yövyttyään Matkakoti Rauhalassa tyttö lähtee ilman vauvaansa. Matti joutuu hoitamaan lasta, ja hänen saavuttuaan kotiin ei vaimo eivätkä viranomaisetkaan usko Matin sekavia selityksiä.
Arviot
Aikalaisarvioissa elokuvan sävyä pidetään miellyttävän sydämellisenä ja humoristisena. Erityishuomiota saa vajaan vuoden ikäisen Ari-Pekka Neuvosen roolisuoritus. Myöhemmässäkin kritiikissä elokuvaa kiitetään ja arvioidaan, että siitä puuttuvat monet Tarkaksen helmasynnit, kuten kiireisyys ja piittaamattomuus. Se on hänen komedioistaan onnistunein ja hauskin, ja harvinaista aihepiiriä, vanhemmuutta, käsitellään nauruja kirvoittavasti. Arskaa ja Villeä pidetään elokuvan hupsun tyyppigallerian parhaina edustajina.
PartyGaming
Ennen Yhdysvaltain kongressin internetuhkapelejä rajoittavia lakimuutoksia vuonna 2006, PartyPoker oli maailman suurin nettipokerihuone. Lakimuutosten jälkeen PartyPoker ei enää hyväksynyt yhdysvaltalaisia pelaajia sivustolleen. Nykyään PartyPoker on käyttäjämääriltään maailman kolmanneksi suurin nettipokerihuone
Pokerisivuston lisäksi PartyGamingillä on internetkasino PartyCasino.com, internetbingo PartyBingo.com, internetbackgammon PartyGammon.com sekä urheiluvedonlyöntisivustot PartyBets.com ja Gamebookers.com.
Historiaa
Ruth Parasol perusti Karibialle vuonna 1997 uhkapeliyritysverkon nimeltään iGlobalMedia, joka muutti nimensä PartyGamingiksi. Vuonna 1998 Parasol palkkasi intialaisen Anurag Dikshitin kirjoittamaan yhtiölle ohjelmiston pokeria varten. Myöhemmin yhtiöön liittyi myös Dikshitin opiskelijatoveri Vikrant Bhargavar. Kesällä 2001 yhtiö lanseerasi nettipokerihuoneensa PartyPokerin - avauskampanja huipentui valtameriristeilijällä pelattuun miljoonan dollarin turnaukseen PartyPoker Millioniin. Nettipokerin suosion myötä yhtiön omistajista Parasolista ja tämän aviomiehestä Russ DeLeonista, Dikshitistä ja Bhargavarista tuli miljönäärejä. Yhtiö listautui Lontoon pörssiin kesäkuussa 2005.
Marvão
Marvão on kunta Portalegren piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 154,9 km² ja väkiluku noin 3 500.
John Cho
John Cho (syntymänimeltään Cho Yo-Han, s. 16. kesäkuuta 1972 Soul) on Etelä-Koreassa syntynyt yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka tunnetuimmat roolihahmot ovat Harold Lee Harold & Kumar -elokuvista sekä Hikaru Sulu Star Trek -elokuvasarjasta.
Nuoruus
Cho syntyi Soulissa, Etelä-Koreassa ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1978. Hän kasvoi Los Angelesissa, jonne hänen perheensä lopulta asettui.
Brono Starr’s Rock’n’roll Roadside Attraction
Brono Starr’s Rock’n’roll Roadside Attraction on suomalaisen Kari Peitsamo & Hirttämättömät -yhtyeen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1999.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Kari Peitsamo, ellei toisin mainittu.
Sloan (täsmennyssivu)
Sloan voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Salo Landau
thumb|Salomon Landau pelaamassa Johannes van den Boschia vastaan vuoden 1930 tienoilla. Samuel tai Salo Landau (1. huhtikuuta 1903 Bochnia, Galitsia, Itävalta-Unkari – 1943 tai 1944 Grodziszcze, Puola) oli alankomaalainen shakinpelaaja. Hän kuoli natsien keskitysleirillä.
Landau oli pitkään Alankomaiden toiseksi paras pelaaja heti Max Euwen jälkeen. Landau pelasi useissa turnauksissa ja edusti maataan shakkiolympialaisissa.
Wytze Kooistra
thumb|300px
Wytze Kooistra (3. kesäkuuta 1982) on hollantilainen ammattilentopalloilija. 209-senttinen Kooistra on pelipaikaltaan keskitorjuja. Kaudella 2007–2008 Kooistra pelaa italialaisessa huippujoukkueessa Pallavolo Modenassa.
Nuoruusvuodet
Kooistra aloitti lentopallon kahdeksanvuotiaana yhdessä veljensä kanssa. Tuolloin hän asui vanhempiensa luona Hollannissa ja pelasi Sleen-nimisessä joukkueessa. Aluksi lentopallo oli hänelle hauskaa ajan kulua muiden lasten kanssa. Mutta pian Kooistran lahjakkuudet lentopallossa huomattiin. Kooistra alkoi harjoitella entistä laadukkaammin lentopallon parissa ja tulos tuotti hedelmää, kun hänet valittiin alueensa joukkueeseen, ja myöhemmin hän pääsi nuortenmaajoukkueeseen. Juniorina Kooistra voitti Hollannissa monia mestaruuksia eri ikäluokissa.
Huipulle
Kun Kooistra alkoi pelata Hollannin nuortenmaajoukkueesa, hänen täytyi muuttaa Sleenin kaupungista Asseniin. Assenissa hän pystyi pelaamaan kakkosdivisioonassa (farmijoukkueessa) ja samalla hän harjoitteli Hollannin pääsarjassa pelaavan joukkueen mukana. Ennen kuin Kooistralla oli mahdollisuus nousta pelaamaan Hollanin pääsarjaan, hänen täytyi saattaa opiskelunsa loppuun. Hän pelasi vuoden Lycurgus Groningen -nimisessä joukkueessa, kunnes teki sopimuksen Apeldoornin joukkueen kanssa pääsarjaan.
Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix
'''Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix''' on kunta Etelä-Tirolin autonomisessa maakunnassa, Italiassa. Se sijaitsee noin 50 kilometriä pohjoiseen Trentosta ja noin 20 kilometriä länteen Bolzanosta (Bozen). Vuonna 2006 kunnan asukasluku oli 819. Sen pinta-ala on 27 neliökilometriä ja asukastiheys 30 as./km². Vuoden 2001 väestölaskennassa 97,78 prosenttia kaupungin asukkaista puhui äidinkielenään saksaa ja 2,22 prosenttia italiaa.
Wytze Kooistra
Huipulle
Aperdoornin joukkueessa hän pelasi kolme vuotta menestyksellisesti. Ensimmäisellä kaudellaan hän voitti Top Teams Cupin mestaruuden ja Hollannin mestaruuden. Toisella ja kolmannella kaudellaan hän kehittyi valtavasti urallaan. Hän pelasi paljon joukkueen avauskokoonpanossa ja kasvoi entistä paremmaksi pelaajaksi. Samalla hän sai uransa ensimmäisen kutsun Hollannin kovaan maajoukkueeseen. Kolmannella kaudellaan Hollannin pääsarjassa hänet valittiin liigan parhaimmaksi pelaajaksi 2005.
Hänellä oli mahdollisuus hienon kauden jälkeen päästä entistä parempiin joukkueisiin. Siksi hän ei kirjoittanut Aperdoornin kanssa heti sopimusta vaan päätti odottaa sopimustarjousta Italian A1-liigasta, jota pidetään maailman kovimpana lentopalloliigana. Itas Diatec Trentino niminen huippujoukkue Italiasta tarjosi lopulta Kooistralle sopimusta ja se tehtiin melkein heti. Kooistralla oli täyttynyt hänen nuoruuden unelmansa pelata Italian A1-liigassa.
Trentinossa hän pelasi 2006 kauden kunnes teki sopimuksen vieläkin kovempaan joukkueeseen, Roma Volleyhin. Ensimmäisellä kaudellaan Roma Volleyssa hän voitti Italian A1-liigassa pronssia. Toisella kaudellaan Rooma Volleyssa Kooistra juhli CEV-Cupin voittoa sekä Italian liigan pronssia. Kaudella 2009 hän pelaa Pallavolo Modenassa.
Punainen basilika
Punainen basilika on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta pyhäköstä ja sen raunioista Pergamonissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Alkuperäinen rakennus on tulkittu egyptiläisten jumalten pyhäköksi, ja siksi siihen viitataan myös muun muassa nimellä Serapeion. Rakennuksen rauniot ovat osa Unescon maailmanperintökohdetta Pergamon ja sen monikerroksinen kulttuurimaisema.
Historia
Punainen basilika rakennettiin roomalaisella kaudella 100-luvulla jaa., oletettavasti keisari Hadrianuksen aikana. Rakennuksen on päätelty olleen omistettu egyptiläiselle jumalkolmikolle Isikselle, Osirikselle ja joko Serapikselle, Harpokrateelle tai Anubikselle. Hadrianus oli kiinnostunut egyptiläisistä kulteista, ja rakennutti näille jumalille useita pyhäkköjä myös muualle.
Pyhäkkö tuhoutui tulipalossa varhaisella kristillisellä kaudella. 300- tai 400-luvulla rakennus muutettiin kolmilaivaiseksi basilikakirkoksi, joka oli omistettu Pyhälle Johannekselle ja toimi oletettavasti kaupungin katedraalina. Se tuhoutui muun kaupungin tavoin arabien hyökkäyksessä vuonna 716–717. Vuonna 1336 alkaneen osmanivallan aikana rakennus muutettiin moskeijaksi. Käyttö ensin kirkkona ja sittemmin moskeijana on edesauttanut rakennuksen säilymistä nykyaikaan keskivertoa paremmin.
Temppelin arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1927 Theodor Wiegandin johdolla. Tämän jälkeen on suoritettu useita muita kaivauksia sekä kunnostustöitä. Nykyisin rakennuksen jäänteet ovat Pergamonin alakaupungin huomattavimmat rauniot ja yhdet parhaiten säilyneistä roomalaisaikaisista raunioista kreikkalaisessa maailmassa.
Rakennus
Punainen basilika sijaitsee Pergamonin akropoliin eteläpuolella antiikin aikaisen alakaupungin alueella eli nykyisessä Bergaman kaupungissa. Rakennus on saanut nimensä siitä, että sen jäljellä olevat osat ovat punatiilestä. Koko rakennuskokonaisuus oli noin 270 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen itäpäässä sijaitsi varsinaisten temppelirakennusten kokonaisuus, joka koostui kolmesta osasta symmetrisen suunnitelman mukaisesti.
Itäosan keskellä on kokonaisuudelle nykyisen nimen antanut basilika, jonka koko on noin 60 × 25 metriä. Siinä on paksut tiiliseinät, jotka oli päällystetty marmorilla, ja puusta tehty katto. Pohjois-eteläsuuntainen noin 1,4 metriä leveä ja lähes yhtä syvä vesikanava jakoi basilikan salin itä- länsiosaan. Itäosaan oli pääsy vain papeilla ja heidän avustajillaan. Sen perällä oli jumalan kulttikuva, joka on voinut olla 10 metriä korkea. Sisäänkäynnillä oli suuri marmorinen ovi, jonka korkeus oli 14 metriä, leveys 7 metriä ja paino 30 tonnia.
pienoiskuva|Rakennuksen pohjakaava. Basilikan pohjois- ja eteläpuolella on pyöreät rakennukset, joita kutsutaan nykyisin rotundoiksi. Niiden halkaisija on noin 12 metriä ja korkeus 18 metriä. Myös niiden seinät oli päällystetty marmorilla. Kummankin länsipuolella oli sisäänkäyntipiha, joka oli reunustettu pylväiköin pohjois-, itä- ja eteläsivuilta. Pohjoisempi rotunda on nykyisin edelleen moskeijana (Kurtuluş Camii). Eteläisempi rotunda oli aiemmin osa oliiviöljynpuristamoa, mutta nykyisin se on kunnostettu ja avoinna yleisölle.
Näiden rakennusten länsipuolella oli suuri portiikki sekä laaja noin 200 × 100 metrin kokoinen temenos-aukio, joka oli ympäröity peräti 13 metriä korkealla muurilla. Tämä kertoo siitä, että kultti oli mysteerikultti, jonka tapahtumia ulkopuoliset eivät saaneet nähdä. Selinus-joki (nyk. Bergama Çayı) kulki temenoksen ali luoteis-kaakkoissuunnassa tunneloituna kahteen rinnakkaiseen tunneliin. Kokonaisuuteen kuului myös maanalaisia kammioita ja käytäviä, jotka yhdistivät temppelirakennuksia, sekä vesialtaita. Lukuisat vesiaiheet ja kokonaisuuden jakaantuminen kolmeen osaan viittaavat selvästi egyptiläisten jumalten kulttiin. Temenos-aukiolla saattoi olla muita rakennuksia ja veistoksia.
Marco Molteni
thumb|200px| Marco Molteni
Marco Molteni (s. 3. syyskuuta 1976) on italialainen lentopalloilija. Italian maajoukkueessa Molteni pelasi vuodesta 1999 lähtien 34 A-maaottelua. Hän on voittanut maajoukkueen mukana muun muassa maailmanliigan vuonna 2000.
Ryang Kyu-Sa
Ryang Kyu-Sa (s. 3. kesäkuuta 1978 Okayama, Japani) on entinen japanilais-korealainen jalkapalloilija.
Hän pelasi Pohjois-Korean maajoukkueessa kuusi ottelua. Vuonna 2001 hän pelasi eteläkorealaisessa Ulsan Hyundain joukkueessa.
2258 Viipuri
2258 Viipuri on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1939 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty entisen suomalaiskaupungin mukaan.
Viipurin likimääräinen läpimitta on 22 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,69 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 4 vuotta ja 5 kuukautta.
Einat Yaron
Einat Yaron (s. 11. marraskuuta 1973) on israelilainen judoka.
Yaron voitti British openin 56 kg:n sarjan Birminghamissa 1995. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän saavutti samassa kaupungissa järjestetyissä EM-kilpailuissa pronssia niin ikään 56 kg:n painoluokassa. Hän sijoittui toiseksi British openin 61 kg:n sarjassa 1997 ja Tbilisin maailmancup-kilpailun 63 kg:n painoluokassa 1998.
Pete Seeger
Peter ”Pete” Seeger (3. toukokuuta 1919 New York – 27. tammikuuta 2014 New York) oli yhdysvaltalainen folklaulaja ja banjon soittaja. Seeger muistetaan työväenliikkeen, ympäristöliikkeen, mustien kansalaisoikeustaistelun ja sodanvastaisuuden edustajana. Hän oli poliittinen aktivisti.
Seegerin tekemistä lauluista tunnetuimpia ovat "Where Have All the Flowers Gone" (yhdessä Joe Hickersonin kanssa), "If I Had a Hammer" (yhdessä Lee Haysin kanssa) ja "Turn! Turn! Turn!" (sanoitus Raamatusta). Erittäin suosittu on myös "We Shall Overcome", jonka Seeger mukaili afroamerikkalaisen uskonnollisen sävelmän pohjalta. Vuoden 1963 samanniminen albumi valittiin vuonna 2006 mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Seegerin musiikissa on vaikutteita muun muassa gospelista, bluesista sekä Woody Guthrien ja Leadbellyn musiikista. 1940-luvulla hän oli mukana perustamassa yhtyeitä The Almanac Singers ja The Weavers. Seeger levytti suuren määrän amerikkalaisia kansanlauluja. 1950- ja 1960-luvuilla Seeger julkaisi yli 40 LP-levyllistä musiikkia.
Varhaiset vuodet
1940-luvulla Seeger oli Yhdysvaltain kommunistisen puolueen jäsen. Hänen poliittiset vastustajansa kutsuivat häntä nimellä "Stalinin laululintu" (Stalin's Songbird). Vuonna 1948 hän oli mukana Henry A. Wallacen presidentinvaalikampanjassa. Vuonna 1949 Seeger erosi kommunistisesta puolueesta, mutta vasemmistolaisena hän pysyi sen jälkeenkin.
Sodanvastaisuudestaan huolimatta Seeger levytti toisen maailmansodan aikana yhdessä Almanac Singersin kanssa sotaisia natsien vastaisia taistelulauluja. Seeger palveli itsekin armeijassa sotavuosina kolme ja puoli vuotta, aluksi lentokonemekaanikkona Yhdysvalloissa, myöhemmin viihdytysjoukoissa Tyynellämerellä. Jos Seegeriltä myöhemmin kysyttiin mitä hän teki sodassa, hänen vakiovastauksensa kuului: "Soittelin banjoa".
1940-luvulla Seeger kirjoitti kirjan How to Play the Five-String Banjo ("Kuinka soittaa viisikielistä banjoa").
1950-luku
1940-luvun lopulla Seeger oli mukana perustamassa Weavers-yhtyettä, jonka ensimmäinen single Goodnight Irene nousi listaykkökseksi vuonna 1950 ja sitä myytiin kaksi miljoonaa kappaletta. Weaversillä oli pari muutakin menestystä, muun muassa Wimoweh ja Kisses Sweeter Than Wine, mutta yhtyeen jäsenet joutuivat vaikeuksiin väitettyjen kommunististen aatteidensa vuoksi. Yhtye joutui konsertinjärjestäjien boikottilistalle ja sen jäsenet "epäamerikkalaista toimintaa tutkivan komitean" kuulusteluihin.
Pete Seeger ei tupakoinut eikä juonut alkoholia kuin vähäisiä määriä. Hänen suhtautumisensa päihteisiin oli aina kielteinen, yhteen aikaan hän vastusti jopa kahvin juontia. Päihteiden käyttö oli riidanaihe jo Almanac Singersissä, ja myöhemmin myös Weaversissä. Seeger erosi Weaversistä 1958 yhtyeen päätettyä tehdä savukemainoksen radioon.
1960-luku
1960-luvun alkupuolella folkmusiikki oli Yhdysvalloissa suuressa suosiossa, ja monet nuoren polven folkartistit levyttivät Seegerin lauluja. Bob Dylan sanoi Seegeriä pyhimykseksi, mutta Seeger pitänyt näin voimakkaasta ihailusta: "On kauheaa kutsua jotakuta noin, minä olen vuosien varrella tehnyt paljon typeriä erehdyksiä."
Vuonna 1964 Seeger kävi esiintymiskiertueella sosialistisissa maissa: Kuubassa, Neuvostoliitossa ja Tšekkoslovakiassa. Tšekkoslovakian valtion levy-yhtiö julkaisi Seegerin konserteista LP-levyn, josta tuli hyvin suosittu.
1960-luvun lopulla Seeger kiinnostui ympäristönsuojelusta. Hän järjesti konsertteja, joiden tuotto käytettiin Hudsonjoen puhdistamiseen. Seegerin albumi God Bless The Grass sisälsi pääasiassa ympäristöaiheisia lauluja.
1960- ja 1970-luvuilla Seeger esiintyi usein yhdessä Arlo Guthrien kanssa.
Viime vuosikymmenet
thumb|Pete Seeger vuonna 2007. Vuonna 1982 Seeger osallistui New Yorkissa Puolan Solidaarisuus-ammattiyhdistyksen puolesta järjestettyyn konserttiin. Seegerin elämäkerran kirjoittajan David Dunawayn mukaan tämä oli ensimmäinen kerta, kun hän julkisesti otti kantaa Neuvostoliittoa vastaan.
Vuonna 1993 Pete Seeger julkaisi muistelmateoksen "Where Have All The Flowers Gone", jossa hän esitti anteeksipyyntönsä siitä, että hän oli nuoruudessaan seurannut niin kritiikittä USA:n kommunistisen puolueen virallista linjaa eikä ymmärtänyt, että Stalin oli "julma harhaanjohtaja".
Muutamalla 1990-luvun lopulla ilmestyneellä kokoelmalevyllä on lähes 80-vuotiaan jo parhaimman lauluäänensä menettäneen Seegerin levyttämiä uusia lauluja. Seegerin viimeinen levy on syyskuussa 2008 ilmestynyt albumi At 89. Hän sai siitä Grammy-palkinnon 2009.
Seeger kirjoitti muutama vuosi ennen kuolemaansa Stalinista erittäin kriittiseen sävyyn kertovan laulun The Big Joe Blues, jota ei ole levytetty. Pete Seeger on sanonut suhteestaan kommunismiin: "Kutsun itseäni yhä kommunistiksi, sillä se mitä Venäjä teki kommunismille on sama mitä kirkot ovat tehneet uskonnolle. Mutta jos jostain historian oikusta kommunismi olisi levinnyt minun kotimaahani, minut olisi pistetty vankilaan ensimmäisten joukossa. Isääni siteeraten: 'Totuus on jänis vattupöheikössä. Ei voi kuin kiertää sitä ja sanoa, että siellä se on jossakin.'"
Vuodesta 1986 Seeger esiintyi konserteissa yhdessä tyttärenpoikansa Tao Rodriguez-Seegerin kanssa. Viimeisinä vuosinaan Seeger esiintyi harvoin. Kesällä 2008 hän teki kuitenkin Taon ja Guy Davisin kanssa pienimuotoisen konserttikiertueen Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Vuonna 2006 Bruce Springsteen levytti albumillisen Seegerin tunnetuksi tekemiä lauluja. Springsteenin levy We Shall Overcome: The Seeger Sessions toi Seegerille paljon julkisuutta, ja hän alkoi saada valtavat määrät ihailijapostia, "kirjeitä joita en ehdi lukea, CD-levyjä joita en ehdi kuunnella ja DVD-levyjä joita en ehdi katsoa", kertoi Seeger itse.
Barack Obaman virkaanastujaiskonsertissa 18. tammikuuta 2009 Seeger oli mukana esittämässä Woody Guthrien ikivihreää This Land is Your Land -kappaletta.
Hän sai viimeisen Grammy-palkintonsa 2011 lasten musiikin kategoriassa.
Perhe ja suku
Pete Seegerin isä Charles Seeger oli musiikkitieteilijä, äiti viulisti Constance de Clyver Seeger (o.s. Edson). Vanhemmat erosivat, kun hän oli seitsemänvuotias. Hänen äitipuolensa Ruth Seeger oli yksi 1900-luvun tunnetuimmista naispuolisista säveltäjistä.
Peten velipuoli Mike Seeger (1933-2009) oli muusikko ja yksi New Lost City Ramblers -yhtyeen perustajajäsenistä. Hänen sisarpuolensa Peggy Seeger (s.1935) on laulaja. Peten setä Alan Seeger oli tunnettu runoilija, joka kaatui ensimmäisessä maailmansodassa.
Pete Seeger meni naimisiin Toshi-Aline Ohtan kanssa 1943. Toshi kuoli kesällä 2013. Heillä on kolme lasta Daniel, Mika ja Tinya. Lapsenlapsia on kuusi, joista Tao Rodriguez-Seeger on folkmuusikko ja vaikuttaa yhtyeessä The Mammals.
Kuolema
Seeger oli kuollessaan 94-vuotias. Hän oli voimissaan loppuun asti; vielä kymmenen päivää ennen kuolemaansa hän pilkkoi puita kotonaan. Hän ehti olla sairaalassa New Yorkissa kuusi päivää ennen kuin kuoli siellä rauhallisesti nukkuessaan.
Hänen kuolemaansa kommentoivat muiden muassa Bruce Springsteen ja Barack Obama, joka sanoi: "Olemme aina kiitollisia Pete Seegerille".
Seegerin lauluja muiden esittäminä
Monet Seegerin tekemät laulut ovat paremmin tunnettuja muiden levyttäminä. Suosituimmat levytykset:
Kirjat Shmona
Kirjat Shmona (hepreaksi קִרְיַת שְׁמוֹנָה‎,) on kaupunki Pohjois-Israelissa, Hulanlaakson länsirinteillä lähellä Libanonin rajaa.
Maantiede
thumb|vasen|Valokuva Kirjat Shmonasta vuodelta 1964. Kirjat Shmona sijaitsee Israelin pohjoisosassa Hulanlaaksossa. Kaupungin alkuperäinen keskusta sijaitsee kapealla basalttiharjanteella. Sittemmin kaupungin kasvaessa se on levittäytynyt myös ylös vuorenrinteitä lännessä.
Historia
Ennen nykyisen Kirjat Shmonan perustamista sen paikalla sijaitsi Khalisa-niminen arabikylä. Nimi Kirjat Shmona tarkoittaa kahdeksan kaupunkia. Nimi annettiin Tel Haita vuonna 1920 arabien hyökkäykseltä puolustaneen kahdeksan juutalaisen muistoksi. Arabikylä hylättiin Israelin itsenäisyyssodan yhteydessä vuonna 1948 ja nykyinen Kirjat Shmonan kaupunki perustettiin vuonna 1950.
Vuodesta 1968 lähtien Kirjat Shmonaa tulitettiin Libanonin puolelta rajaa. Hyökkäykset kiihtyivät 1970- ja 1980-luvuilla, mikä johti osaltaan Libanonin sotaan. Sodan jälkeen Hizbollah on jatkanut ajoittaisia iskuja kaupunkiin. Tilanne rauhoittui osittain Israelin vetäydyttyä Libanonista toukokuussa 2000.
Väestö
Kirjat Shmonan asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 22 625. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 21 600, vuonna 1969 15 300, vuonna 1959 10 000 ja vuonna 1954 3 300.
Chelonoidis
Lajit
Suku sisältää seuraavat lajit:
Brasilia talviolympialaisissa 2014
Brasilia osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014. Brasiliaa edusti 13 urheilijaa seitsemässä eri urheilumuodossa. Avajaisissa joukkueen lipunkantajana toimi hiihtäjä ja ampumahiihtäjä Jaqueline Mourão.
Ampumahiihto
Brasilia sai yhden maapaikan naisten ampumahiihtoon. Jaqueline Mourão edusti Brasiliaa ampumahiihdon lisäksi maastohiihdossa.
Satula
thumb|Englantilaistyyppinen yleissatula, jossa on turvajalustimet Satula on hevosen selkään ratsastusta varten mahavyön eli niin kutsutun satulavyön avulla kiinnitettävä istuin. Satula koostuu yleensä rungosta, runkoon kiinteästi liittyvistä istuinosasta ja satulan siivistä, satulavyöstä sekä kahdesta jalustimesta hihnoineen. Tämän lisäksi satulaan voidaan kiinnittää lisävarusteita. Parhaimmat ja laadukkaimmat satulat ovat satulasepän tekemää käsityötä, mutta halpoja ja vähemmän kestäviä satuloita valmistetaan nykyään myös tehdastyönä. Satulan istuinpinnat ovat perinteisesti nahkaa, joskin synteettisistä materiaaleista tehdyt ja nahkaisia helppohoitoisemmat satulat ovat yleistyneet.
Brasilia talviolympialaisissa 2014
Maastohiihto
Brasilia sai kaksi maapaikkaa maastohiihtoon.
Satula
Satula on ratsastajalle paljasta hevosenselkää mukavampi ja tukevampi istua, ja lisäksi satulan käyttö mahdollistaa jalustimet, jotka tukevoittavat istuntaa entisestään ja helpottavat hevosen selkään nousemista. Satula on kuitenkin mukavuustekijä myös hevoselle, sillä se jakaa ratsastajan painon suuremmalle alalle sen selkää. Myös ilman satulaa kuitenkin ratsastetaan sekä satulan (tai sopivan satulan) puutteen että harjoituksen tai huvin vuoksi.
Satulan rakenne
thumb|Satula alapuolelta katsoen: etukaari maata vasten ja takakaari ylöspäin, keskellä ilmakanava ja sen molemmin puolin satulapatjat. Alussiipien ja satulasiipien välistä pilkistävät vastinhihnat, joihin satulavyö kiinnitetään. thumb|Rungoton satula. thumb|Esteratsastuksessa käytettävä mahapanssari. thumb|Koulusatula, jonka alla on neliönmuotoinen [[satulahuopa.]] thumb|Naistensatula. Tällaisessa satulassa istutaan molemmat jalat hevosen vasemmalla kyljellä, ja sarvet pitävät ratsastajan tukevasti satulassa.
Brasilia talviolympialaisissa 2014
Taitoluistelu
Isadora Williams sai paikan taitoluisteluun ensimmäisenä brasilialaisena.
Satula
Satularunko, istuin ja siivet
Satulan runko on perinteisesti valmistettu puusta, mutta nykyään sen on korvaamassa muovi. Puun tai muovin lisäksi rungon osiin käytetään metallia, usein terästä. Yleisin rungon tyyppi on joustava, jolloin satulan etu- ja takakaaren väliin on pingotettu litteät jousiteräskiskot. Näiden päällä on kudoskerros, jonka päälle puolestaan tulee istuinnahka. On olemassa myös rungottomia satuloita, jotka saattavat sopia myös niille hevosille joille ei tunnu löytyvän hyvin istuvaa perinteistä satulaa.
Brasilia talviolympialaisissa 2014
Freestylehiihto
Brasilia sai yhden maapaikan freestylehiihtoon. Olympiavoimistelija Laís Souzan oli tarkoitus edustaa Brasiliaa, mutta hänelle sattuneen vakavan onnettomuuden vuoksi kilpailemaan pääsi Joselane Santos.
Satula
Satularunko, istuin ja siivet
Runko muotoilee satulan istuimen. Istuin on syvimmillään ja kapeimmillaan keskiosasta, johon ratsastaja luontevasti asettuu istumaan. Istuinosa kohoaa ja levenee keskiosasta eteenpäin satulan etukaareksi ja taaksepäin takakaareksi. Satularunkoon kiinnittyvät myös hevosen molemmille kyljille laskeutuvat laajat nahkaläpät, satulan siivet. Tavallisimmin siipiä on molemmin puolin kaksi: satulavyön vastinhihnat, joihin satulavyö soljilla kiinnittyy, asettuvat alemman alussiiven ja varsinaisen satulasiiven väliin. Siivet voivat olla litteät tai niihin voi olla rakennettu polvi- tai reisitukea. Estesatuloiden eteenpäin kaartuvissa siivissä selvät polvituet ovat yleisiä.
Brasilia talviolympialaisissa 2014
Lumilautailu
Brasilia sai kaksi maapaikkaa lumilautailuun.
Satula
Satularunko, istuin ja siivet
Satularunkoon kiinnitetään vastinhihnat satulavyön ja jalustinkoukut jalustinten kiinnittämistä varten. Usein satulan etukaaressa on myös rengas apuohjien kiinnittämistä varten. Ponien satuloissa saattaa olla myös takakaaressa häntähihnaa varten tarkoitettu rengas.
Satularungon hevosen selkää vasten tuleva alapinta on perinteisesti pehmustettu villalla tai jouhilla, joskin nykyään käytetään myös erilaisia geeli- ja ilmatoppauksia. Alapuoli on jaettu kahteen satulapatjaan, joiden väliin jää hevosen selkärangan myötäinen ilmakanava. Kanavan tarkoitus on parantaa satulan istuvuutta, estää satulaa painamasta selkärankaa ja antaa sille tilaa liikkua. Laadukkaissa satuloissa kaikki satularungon verhoilut on tehty nahalla, mutta halvemmissa satuloissa on saatettu käyttää joko kokonaan tai osittain kangasta. Shetlanninponeille on myös satuloita, joista puuttuvat satulapatjat kokonaan. Pienillä poneilla ratsastavat yleensä kevyet lapset, joten selkärangan rasituksen vähentäminen ei ole yhtä oleellista kuin isoilla hevosilla.
Erityisesti halpojen satuloiden rungot kestävät huonosti kovalle alustalle putoamista, mikä saattaa jopa murtaa niiden tukirakenteet. Laadukastakin satulaa on käsiteltävä varovasti. Satulan runko saattaa vahingoittua myös, jos satuloitu hevonen kaatuu ja kierähtää satulansa yli. Rungostaan rikkoutunutta satulaa ei pidä käyttää, sillä se on turvallisuusriski ja voi myös vahingoittaa hevosen selkää.
Satulavyö
Satulavyön kunto on ennen kaikkea turvallisuuskysymys, mutta myös hevosen mukavuuteen liittyvä tekijä. Huonokuntoinen satulavyö hankaa hevosta, ja vyön katketessa satula ja ratsastaja voivat pudota hevosen selästä. Laukkakilpailuissa sekä kenttäkilpailun kestävyyskokeessa, joissa satulavyö joutuu erityisen kovalle koetukselle ja sen katkeaminen aiheuttaa helposti erityisen vakavan vaaratilanteen, saatetaan varmuuden vuoksi käyttää myös ylivyötä eli varasatulavyötä, joka ei kiinnity vastinhihnoihin vaan kulkee satulan istuimen yli.
Jalustimet
Jalustin koostuu jalustinhihnasta ja varsinaisesta jalustimesta. Jalustinhihnat ovat yleensä nahkaa. Hihnan avulla säädellään jalustimen pituutta ratsastajalle ja erityyppiseen ratsastukseen (kouluratsastus, esteratsastus, maastoratsastus) sopiviksi. Yleisratsastukseen sopiva jalustinhihnan pituus (tai ainakin lähtökohta sen etsimiseen) on yleensä ratsastajan kainalosta sormenpäihin siten, että sormet asetetaan jalustinkoukulle ja jalustimen pohja asettuu kainaloon. Jalustinhihnojen tulee olla yhtä pitkät. Koska ratsaille nousun puoleinen jalustinhihna yleensä venyy käytössä toisen puolen hihnaa enemmän, hihnojen puolta tavallisesti vaihdetaan säännöllisesti.
Varsinainen jalustin on yleensä ruostumatonta terästä ja siihen kuuluu jalustimen pohjalle kiinnitettävä jalustinkumi, jonka tarkoitus on estää ratsastajan jalkaa helposti luistamasta jalustimessa sekä eristää jalka kylmillä ilmoilla metallipinnasta. Jalan luiskahtaminen jalustimen läpi voi aiheuttaa vakavan onnettomuuden, jos näin käy ratsastajan pudotessa satulasta ja hän jää näin roikkumaan kiinni hevoseen. Tätä ehkäistään paitsi käyttämällä ratsastuksessa tukevia ja matalalla korolla varustettuja kenkiä myös niin kutsutuilla turvajalustimilla, joiden toisena kaarena on metallin sijasta tukeva, tarvittaessa aukeava kumilenkki. Jalustimen tulee myös olla niin iso, ettei ratsastuskenkä jalkaterän leveimmästä kohdasta ota kiinni sen reunoihin. Toisaalta jalka luiskahtaa helposti jalustimen läpi, jos jalustin on jalan (kengän) kokoon nähden liian väljä.
Koska metalliset jalustimet saavat kylminä vuodenaikoina ratsastajan varpaat helposti palelemaan, talvisin saatetaan käyttää puisia tai synteettisistä materiaaleista valmistettuja jalustimia. Turvallisuussyistä jalustimen tulee kuitenkin olla rakenteeltaan erittäin tukeva ja kestävä. Jalustimen on toivottavaa olla myös varsin painava, jotta ratsastajan on suhteellisen helppo poimia jalastaan irronnut jalustin uudelleen jalkaansa.
Satulatyyppejä
Satuloita suunnitellaan ja valmistetaan lukuisiin erilaisiin käyttötarkoituksiin eli ratsastuksen lajeihin. Lisäksi niitä valmistetaan esimerkiksi erityisen pitkä- tai lyhytselkäisille tai leveä- tai kapearunkoisille hevosille, jotka rakenteensa puolesta vaativat erikoisen mallisen satulan. Satuloita valmistetaan myös eri kokoisina ja poneille yleensä omina malleinaan. Satula tulee valita sekä käyttötarkoituksen että hevoselle sopivuuden mukaan.
Eurooppalaistyyppiset satulat jaetaan käyttötarkoituksen mukaan yleensä yleis-, koulu- ja estesatuloihin. Satuloiden ulkonäkö ja ominaisuudet vaihtelevat kunkin satulatyypin sisällä kuitenkin paljon. Koulusatulassa on pitkät suorat satulasiivet sekä syvä istuin ja siinä ratsastetaan melko pitkin jalustinhihnoin, jotta päästään mahdollisimman lähelle hevosta ja voidaan ratsastaa enemmän painoavuilla. Estesatula puolestaan on usein kevyt, ja koska siinä ratsastetaan lyhyemmin jalustinhihnoin, sen siivet kaartuvat eteenpäin ja niissä on tavallisesti polvituet. Yleissatula on koulu- ja estesatulan välimuoto, joka sopii monipuoliseen harrasteratsastukseen ja voi olla koulu- tai estepainotteinen. Lännenratsastuksessa käytetään lännen- eli westernsatuloita, jotka jakaantuvat nekin lukuisiin eri tyyppeihin.
Erikoissatuloita ovat muiden muassa niin kutsuttu lätkäsatula eli shetlanninponisatula, kenttäratsastukseen tarkoitettu kenttäsatula, laukkakilpailuissa käytettävä erittäin kevyt laukkasatula, montésatula, hevosten ratsukoulutuksessa käytettävä harjoitussatula sekä tukisarvilla varustettu epäsymmetrinen naistensatula, jossa ratsastaja istuu hiukan sivuttain molemmat jalat samalla puolella hevosta. Viimeksi mainittu on historiallinen jäänne ajalta, jolloin hienojen naisten ei ollut sopivaa ratsastaa tavalliseen tapaan hajareisin. Naistensatulassa on kuitenkin mahdollista ratsastaa hyvinkin urheilullisesti, ja esimerkiksi Keski-Euroopassa naistensatularatsastusta harrastetaan erikoisuutena edelleen paitsi näytöksissä myös kilpailuissa. Naistensatula saattaa myös sopia tavallista ratsastusta paremmin joistakin tuki- ja liikuntaelinten vammoista tai sairauksista kärsiville ratsastajille sukupuolesta riippumatta.
Satulan käyttö
Satulan tulee aina sopia hevoselle erittäin hyvin. Oikean koon ja mallin löydyttyä satulan täytteitä (toppauksia) on yleensä mahdollista jossakin määrin muokkauttaa satulasepällä, joka voi myös säätää joidenkin uusimpien satuloiden säädettäviä runkoja. Tietylle hevoselle todella hyvin sopivan satulan löytäminen ei aina ole helppoa ja saattaa tulla hyvinkin kalliiksi. Huonosti sopiva satula on kuitenkin hevoselle epämukava, mikä voi pahastikin verottaa hevosen työskentelyhaluja ja aiheuttaa sille ennen pitkää hankaumia (niin kutsuttuja lyöttymiä) tai helposti vakaviakin selkävaivoja. Vaikka satula olisi hankittaessa sopinut hevoselle, se ei välttämättä sovi sille loputtomiin, sillä istuvuuteen vaikuttavat paljon hevosen kunnon, erityisesti selkälihasten muutokset. Yleisin ongelma on se, että satula hankaa hevosen säkää. Ihon hankautuminen rikki on valitettavan yleistä, minkä näkee monen yksivärisen hevosen satulansijan valkoista karvaa kasvavista arvista. Rikki menneen ihon paraneminen on hidasta, eikä hevosella tänä aikana voi käyttää satulaa tai välttämättä lainkaan ratsastaa.
Satulan alla (eli satulan ja hevosen välissä) tulisi aina käyttää satulahuopaa. Huovalla ei voi parantaa satulan istuvuutta, mutta se suojelee satulaa kulumiselta sekä hevosen hieltä ja pitää sen siten paremmassa kunnossa. Kouluratsastuskilpailuissa valkoinen tai vaalea satulahuopa on usein pakollinen siisteyden ja ratsukon edustavuuden takia. Este-, monté- ja laukkakilpailuissa satulahuopa on yleensä kilpailijan värien mukainen. Satulahuopa voi olla joko neliön tai satulan muotoinen.
Satulaa tulee erityisesti sen rungon suojelemiseksi käsitellä ja säilyttää huolella. Ratsastajan nouseminen satulaan on niin hevosen selälle kuin satulan rungolle aina vääntöä aiheuttava rasite, jonka vähentämiseksi suositellaankin satulaan nousua jakkaran tai jonkin muun maanpintaa korkeamman tason päältä aina kun se on mahdollista. Satulaa kannetaan yleensä toisen käsivarren päällä ja sitä säilytetään vaakatasoisen kapeahkon pyörän palkin päällä tai erityisessä satulatelineessä. Säilytyksessä jalustimet vedetään hihnaa pitkin ylös ja satulavyö nostetaan istuimen yli. Jos satula täytyy laskea maahan, se kärsii vähiten seisoessaan etukaarensa päällä. Nahkapinnat tulee säännöllisesti puhdistaa ja hoitaa tarkoitukseen sopivilla välineillä ja tuotteilla, ja säilytyksessä, kuljetuksissa ja sateella ne usein suojataan muovikankaisella satulasuojuksella. Kuluvat irto-osat eli jalustinhihnat ja satulavyö vaihdetaan tarpeen mukaan, ja ompeleet, toppaukset ja nahan vauriot korjautetaan tarvittassa satulasepällä. Synteettisten satuloiden pinnat vaativat huomattavasti nahkavarusteita vähemmän hoitoa mutta kuluvat toisaalta nopeasti epäsiistin näköisiksi.
Laadukkaat satulat ovat hyvin hoidettuna pitkäikäisiä ja kestävät käytössä vuosikymmeniä. Hyvälaatuinen ja -kuntoinen käytetty satula onkin varteenotettava, joskaan ei välttämättä halpa vaihtoehto satulaa hankittaessa.
Satulointi ja satulan riisuminen
Satulan pukemista hevoselle kutsutaan satuloinniksi, vaikkakin käytännössä satuloimisella usein tarkoitetetaan hevosen pukemista täyteen ratsastusvarustukseen (satulan lisäksi suitset sekä mahdolliset apuohjat ja jalkasuojat).
Hevonen satuloidaan yleensä sen selästä katsoen vasemmalta puolelta. Satula nostetaan aluksi osapuilleen hevosen sä'än päälle, lasketaan varovasti alas ja sitä vedetään taaksepäin, kunnes se asettuu oikealle paikalleen hevosen satulansijaan, jolloin eurooppalaistyyppisen satulan etukaari asettuu osapuilleen sä'än korkeimman kohdan yläpuolelle ja satulavyön etureuna tulee noin kämmenenleveyden verran hevosen kainalosta taaksepäin. Jos satulan asentoa täytyy korjata eteenpäin, satula on nostettava uudelleen reilusti eteenpäin ja vedettävä siitä taaksepäin; näin hevosen karva pysyy satulan alla sileänä ja luonnollisessa suunnassaan ja ehkäistään lyöttymien syntymistä. Eurooppalaistyyppisten satuloiden satulahuovat asetetaan hevosen selkään nykyisin yleensä yhdessä satulan kanssa, mutta lyöttymien ehkäisemiseksi on varmistettava, että huopa on oikealla paikallaan eikä siinä ole ryppyjä.