cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Schnuffel
Schnuffel on saksalaisen Jamba! -mobiilipalveluyhtiön vuoden 2007 lopulla luoma animoitu kaniinihahmo, jolla mainostettiin yhtä yhtiön soittoäänistä. Musiikin tekivät Markus Kretschmer ja Tamara Lücke. Sebastian Nussbaum ja Andreas Wendorf sanoittivat laulun ja julkaisivat sen nimellä "Kuschel Song". Single julkaistiin helmikuussa 2008, ja siitä tuli pian listamenestys Saksassa. Kun laulu menestyi myös Itävallan ja Sveitsin listoilla, laulu päätettiin julkaista kansainvälisesti. Kappale on tällä hetkellä olemassa noin kymmenellä eri kielellä, ja sen saksankielistä singleä on myyty yli 300 000 kappaletta.
Singlet
- - - - - - -
Albumit
- -
Kuunnelmat/Äänikirjat
-
Jakutianlaika
thumb|right|200px|Jakutianlaika. Jakutianlaika on venäläinen koirarotu. Se on kotoisin Sahasta, jossa sitä on käytetty reki-, paimen- ja metsästyskoirana. Rotu on hyvin vanha. Paimenkoirana sitä on käytetty erityisesti porojen kanssa. Jakutianlaika on tunnettu hyvästä hajuaistista. Rotu omaa riistaviettiä, jotkut yksilöt myös soveltuvat metsästyskäyttöön. Kuitenkin rodun kotimaassa jakutianlaikoilla ei ole oikeutta osallistua metsästyskokeisiin.
Syyskuussa 2019 FCI tunnusti jakutianlaikan viralliseksi roduksi.
Historia
Jo vuonna 1635 kasakat kirjoittivat niin sanottujen "koirajokien" liepeillä eläneistä koirista. Vuonna 1692 hollantilainen tiedemies Nicolaas Cornellisson Witsen kuvasi kirjassaan "Pohjois- ja Itä-Tataaria" jakuuttien perinnettä käyttää talvisin rekikoiria liikkumiseen. Hän ikuisti kyseisen tavan piirroksiin, samoin kuin myös jakuuttien koiriensa avulla harrastaman "vetohiihdon". Vuonna 1730 Vitus Ionassen Bering käytti polaarisen tai arktisen tyyppisiä jakutianlaikoja Kamtšatkan tutkimusmatkallaan. 1800-luvulla rotua tiedetään käytetyn postin kuljettamiseen. Vuonna 1850 professori Ivan Jakovlevitš Gorlov mainitsi kirjassa Obozrenije ekonomitšeskoi statistiki Rossii, kuinka jakuuttien reellä liikkumiseen ja kuormanvetoon jalostamat koirat elivät ulkona ympäri vuoden – kesäisin ne kaivautuivat kuoppiin vilvottelemaan ja talvisin painautuivat levolle lumikuoppiin.
Rotu on historiansa aikana tunnettu mm. nimillä alazejanlaika (alazejevskaja laika), anjuiskinlaika (anjuiskaja l.), arktinen laika (arktitšeskaja l.), tšuvassianlaika (tšuvytšanskaja l.), evenkianlaika (evenkijskaja l.), kolyma-indigirkanlaika (kolyma-indigirskaja l.), ohotskinlaika (ohotskaja l.), omoloninlaika (omolonskaja l.), omsuktšaninlaika (omsuktšanskaja l.), polaarilaika eli napalaika (poljarnaja l.), koillinen rekikoira (severo-vostotšnaja jezdovaja l.), susumaninlaika (susumanskaja l.), tunguskanlaika (tungusskaja l.) ja yläjananlaika (verhojanskaja l.).
Jakuutit maailmalla
Jakutianlaikaa kasvatetaan Venäjän ulkopuolella mm. Ranskassa, Saksassa, Alankomaissa, Sveitsissä, Ukrainassa ja Suomessa. Lisäksi koiria löytyy mm. Yhdysvalloista ja Luxembourgista. Rotu on tunnustettu isoista kansallisista kennelliitoista FCI:n lisäksi American Kennel Clubissa, jossa se luetaan toistaiseksi Foundation Stock Service -rotuihin ja Brasilian kennelliitossa. Australian kennelliitossa
David Davies
Davies osallistui vuoden 2002 kansainyhteisön kisoihin ja voitti nuorten Euroopan-mestaruuden vuonna 2003. Ateenan olympialaisissa vuonna 2004 hän osallistui 1 500 m vapaauintiin ja voitti hopeaa Euroopan-ennätysajalla (14.45,95). Vuoden 2005 maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti samalla matkalla pronssia.
Jakutianlaika
Historia Suomessa
Suomessa syntyi pentue jo kesällä 2014 Finnadian-kenneliin. Suomen Jakutianlaikayhdistys ry perustettiin vuonna 2017. Saman vuoden helmikuussa rotu esiintyi ensikertaa suomalaisissa valjakkokisoissa. Myöskin vuonna 2017 Suomen Kennelliitto on palkinnut jakutianlaikan kunniamaininnalla tämän tekemästä urotyöstä. Pohjoismainen Kennelunioni päätti 24. lokakuuta 2018, että jakutianlaikasta tulisi unionin alainen rotu. Suomen Kennelliitto ehdotti rotua hyväksyttäväksi. Rotu on saanut osallistua Suomessa näyttelyihin, kokeisiin ja testeihin 1. tammikuuta 2020 alkaen.
David Davies
Kansainyhteisön kisoissa vuonna 2006 hän voitti kultaa 1 500 m vapaauinnissa ja pronssia 400 m:n matkalla. Eindhoven in EM-kisoissa 2008 Davies voitti hopeaa 1 500 m vapaauinnissa. Pekingissä 2008 Davies jäi 1 500 m kuudenneksi, eikä pystynyt näin puolustamaan Ateenan mitaliaan. Davies pääsi kuitenkin mitalikantaan ensimmäistä kertaa ohjelmassa olleessa avovesiuinnissa, jossa Davies hävisi täpärästi kultakamppailun alankomaalaiselle Maarten van der Weijdenille.
Turun vankila
Turun vankila (ent. Lounais-Suomen vankila) perustettiin 1. kesäkuuta 2003 yhdistämällä entinen Turun Keskusvankila eli Kakola ja Turun Lääninvankila. Se kuuluu Länsi-Suomen aluevankilan alaisuuteen. Syyskuussa 2007 vankila muutti Turun Saramäkeen. Tätä ennen vankila toimi historiallisella Kakolanmäellä lähellä Turun keskustaa.
Turun vankilan ja Riihimäen vankilan turvaluokitukset ovat Suomessa A+ ja niissä ovat kaikkein vaarallisimmat vangit.
Thomas S. Monson
Thomas Spencer Monson (21. elokuuta 1927 – 2. tammikuuta 2018) oli Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon 16. presidentti. Häntä edelsi virassa Gordon B. Hinckley, jonka kuoleman jälkeen 27. tammikuuta 2008 kahdentoista apostolin koorumi valitsi Thomas Monsonin kirkon presidentiksi, profeetaksi, näkijäksi ja ilmoituksensaajaksi 3. helmikuuta 2008.
Turun vankila
Vanhat vankilat Kakolanmäellä
thumb|250px|[[Ernst Lohrmannin suunnittelema Kakolan vanha osa edustaa pyörökaarityyliä. ]] thumb|250px|Vuonna 1911 valmistunut Kakolan läntinen siipi näkyy kauas merelle. Kuva on otettu joen toiselta puolelta Korppolaismäeltä.
Suomen suuriruhtinas Nikolai I vahvisti vuonna 1839 komitean ehdotuksen, jonka mukaan Suomeen perustettaisiin neljä työ- ja ojennuslaitosta, joista yksi tulisi Turkuun. Rikosten tärkeimmät rangaistusmuodot olivat 1800-luvulla sakko, kuolemantuomio ja ruumiinrangaistukset. Työ- ja ojennuslaitoksiin sijoitettiin irtolaisia, jotka eivät olleet kenenkään palveluksessa, sillä vuoteen 1865 asti Suomessa oli voimassa palveluspakko. Rakennuksen sijaintia pohdittiin vuosia, kunnes päädyttiin Kakolanmäkeen. Nimensä se oli saanut mäen juurelle 1784 perustetusta lääninsairaalasta, jossa hoidettiin myös mielisairaita. Rakennuksen tuli komiteapäätöksen mukaisesti sijaita keskeisellä paikalla, ja sen tuli olla komea ja kivestä rakennettu. Hippokrateelta peräisin olevan miasmateorian mukaan taudit levisivät ilman mukana, joten hoitolaitokset pyrittiin rakentamaan kukkuloille puhtaaseen ilmaan.
Thomas S. Monson
Yksityiselämä
Toimittuaan jonkin aikaa yliopistossa tuntiopettajana Monson siirtyi liike-elämän palvelukseen kustantamoalalle. Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli sanomalehti Deseret News, jossa hän toimi mainospäällikkönä. Myöhemmin hän siirtyi Deseret News Pressin kustantamon palvelukseen. Hän toimi ensin myyntijohtajana ja sitten toimitusjohtajana. 1952 hän valmistui Brigham Youngin yliopistosta kauppatieteiden linjalta. 1981 hänelle myönnettiin Brigham Youngin yliopiston oikeustieteen kunniatohtorin arvo.
Turun vankila
Vanhat vankilat Kakolanmäellä
Ernst Lohrmannin suunnittelemaa etelään Aurajoelle antavaa graniittista päärakennusta tehtiin vankityövoimalla kahdeksan vuotta (1845–1853). Kivet louhittiin Kakolanmäen graniitista, joka sai geologiseksi nimekseen kakoliitti. Vuonna 1853 puhjenneen Krimin sodan takia rakennus kuitenkin toimi aluksi venäläisen sotaväen kasarmina vuodet 1853–1859. Sen jälkeen linna muokattiin alkuperäisen työlaitoksen sijaan rangaistusvankilaksi. Vuoden 1866 alussa siellä oli noin 300 vankia, jotka asuivat 18 tai 37 hengen yhteishuoneissa.
Kuikka (täsmennyssivu)
Kuikka voi tarkoittaa seuraavia:
Thomas S. Monson
Yksityiselämä
7. lokakuuta 1948 Monson meni naimisiin Frances Beverly Johnsonin kanssa. Heillä on kolme lasta, Thomas Lee, Ann Frances ja Clark Spencer, sekä kahdeksan lastenlasta. Thomas Monson on ollut aktiivinen myös yhdistyselämässä, ja partio on ollut hänen sydäntään lähellä. Hän on saanut Amerikan partiopoikajärjestön hopeamajavan (vuonna 1971), arvossa pidetyn hopeabiisonin (vuonna 1978) sekä kansainvälisen partiojärjestön korkeimman ansiomerkin, pronssisuden (vuonna 1993). Thomas Monson on myös julkaissut useita uskontoa käsitteleviä teoksia.
Turun vankila
Vanhat vankilat Kakolanmäellä
Itäsellisiipi eli boksiosasto valmistui 1893–1894. Sen rautalevystä tehdyt pienet sellit eli katiskat olivat kooltaan vain 2 x 1,2 metriä ja käytössä 1930-luvulle asti. Vanhan Keskusvankilan tiloissa vain noin puolessa selleistä oli sisävessa, muut olivat paljusellejä. Lääninvankilan selleissä ei missään ollut wc:tä.
Thomas S. Monson
Kirkollinen ura
Thomas S. Monson oli jo lapsuudestaan aktiivinen MAP-kirkon palveluksessa. 22-vuotiaana hänet kutsuttiin piispaksi eli seurakunnan johtajaksi. Hän on eräs nuorimmista piispan virkaan kutsutuista. Hänen johtamansa seurakunta Salt Lake Cityssä oli sitä paitsi MAP-kirkon seurakunnaksi poikkeuksellisen suuri, siihen kuului lähes 1000 henkilöä. 27 vuoden iässä hänet kutsuttiin vaarnanjohtajan neuvonantajaksi, ja 32-hänestä tuli Kanadan lähetyskentän lähetysjohtaja. Vuosina 1959–1962 hän valvoi lähetystyötä Ontarion ja Quebecin osavaltioissa, johtaen vain muutaman vuoden itseään nuorempia lähetyssaarnaajia. Hänen aikanaan lähetystyö laajennettiin myös Quebecin ranskankieliseen väestöön.
Turun vankila
Vanhat vankilat Kakolanmäellä
Pohjoisselliin sijoitettiin mm. elinkautisvankeja. Itäselliin sijoitettiin muun muassa pelkääjiä eli vankeja, joilla oli esimerkiksi ilmiantajina tai jostain valonarasta asiasta liikaa tietävinä hyvä syy pelätä henkensä puolesta. Kakolaan sijoitettiin rikoksen uusijoita pääasiassa Varsinais-Suomen ja Uudenmaan alueilta.
Thomas S. Monson
Kirkollinen ura
Vuonna 1963 tuolloin vasta 36-vuotias Monson kutsuttiin apostoliksi. Hän oli nuorin apostoliksi kutsuttu sitten vuoden 1910. Apostolina hän johti 1970-luvulla komiteaa, joka uudisti MAP-kirkon version Kuningas Jaakon raamatunkäännöksestä sekä laati kirkon pyhien kirjoitusten uuden laitoksen, jossa ala- ja ristiviitteet oli uusittu. Hän valvoi myös kirkon julkaisutoimintaa ja lähetystyötä. Viimeksi hän on toiminut kirkon kasvatusjärjestelmää johtavan Kirkon koululautakunnan varapuheenjohtajana.
Erityisen merkittävä Monsonin rooli oli MAP-kirkon lähetystyön laajentamisessa itäisen Euroopan entisissä kansandemokratioissa. Hän järjesti Saksan demokraattisen tasavallan ensimmäisen vaarnan 1982 sekä neuvotteli luvan rakentaa sosialististen maiden tarpeista huolehtiva temppeli Freibergiin, DDR:ään 1985.
Turun vankila
Vanhat vankilat Kakolanmäellä
Vankilan alueella oli useita työpajoja (esim. puu-, metallityö ja mm. kirjapaino), joissa useimmat vangit kävivät arkipäivinä töissä kello 7–16 työmestarin johdolla.
Thomas S. Monson
Kirkollinen ura
Presidentti Spencer W. Kimballin kuoltua 1985 kirkon uusi presidentti Ezra Taft Benson kutsui Monsonin ensimmäisen presidenttikunnan toiseksi neuvonantajaksi. Palveltuaan tässä asemassa sekä Bensonin että Howard W. Hunterin aikana, Gordon B. Hinckley kutsui hänet ensimmäiseksi neuvonantajakseen tullessaan kirkon presidentiksi 1995. Samalla hänestä tuli kahdentoista apostolin koorumin presidentti. Monson palveli tässä asemassa aina presidentti Hinckleyn kuolemaan 2008.
Thomas S. Monson valittiin Gordon B. Hinckleyn seuraajaksi kirkon presidentiksi 3. helmikuuta 2008.
Centralia
Centralia voi viitata:
Turun vankila
Lääninvankila ja vankimielisairaala
Vuonna 1871 toimintansa aloitti kahdeksan lääninvankilaa, joista yksi sijoitettiin Turkuun. Lääninvankilan rakennus valmistui vuonna 1889 Kakolanmäelle. Punatiilisessä rakennuksessa oli myös kirkko ja hallintotiloja.
Vuonna 1898 vankeinhoitokomitea ehdotti erillisen lisäosan rakentamista Kakolaan "kriminaalihouruja" varten. Vuonna 1908 valmistui viimeisenä uudisrakennuksena graniittinen Vankimielisairaala eli "Annes" Kakolanmäelle. Nimi tuli rakennuspiirustuksissa olleesta merkinnästä annex (lat. annexus = liitetty, yhdistetty, kiinnitetty).
Mäkkylän kummitus
Mäkkylän kummitus on vuoden 1946 lopulla vajaan kuukauden ajan yksittäiseen taloon keskittynyt selittämättä jäänyt poltergeist-ilmiö. Ilmiö sai suomalaisessa lehdistössä suurta huomiota.
Turun vankila
Uusi vankila Saramäessä
Turun uusi vankila avattiin syyskuussa 2007 Saramäkeen noin 8 kilometrin päähän Turun keskustasta. Vankila oli jo valmistuttuaan suhteessa liian pieni kasvavaan vankimäärään. Uusi vankila edustaa nykyaikaista turvatasoa, ja siellä on noin 255 vankipaikkaa.
Mäkkylän kummitus
Ilmiöt alkoivat 10. lokakuuta vuonna 1946 Mäkkylässä nykyisellä Helsingin ja Espoon rajalla. Konstaapeli August Heinosen taloon suuntautui pari viikkoa kivien heittelyä. Kivisade ajoittui illan hämärtyessä aina kello 22 saakka.
Turun vankila
Uusi vankila Saramäessä
Vankilan alueella toimii myös Psykiatrinen vankisairaala ja Länsi-Suomen aluevankilan hallinnollisista yksiköistä täytäntöönpano- ja sijoittajayksiköt.
Mäkkylän kummitus
Kivisade loppui ja pari päivää oli aivan rauhallista, kunnes 21. lokakuuta talon sisätiloissa alkoi esineiden lentely itsestään. Asukkaat todistivat muun muassa kukkaruukun putoavan pöydältä, uunin luukkujen avautuvan sisältöjen lentäessä ulos ja silitysraudan lentävän ilman poikki.
Turun vankila
Muuta
Kakola oli myös Yle TV2:n samannimisen ohjelman kuvauspaikkana, jossa joukko nuorisorikollisia passitettiin vankilaan ennalta ehkäisevässä mielessä. Kakola toimi myös Hella W -elokuvan kuvauspaikkana kohtauksessa, jossa Hella Wuolijoki pääsee vankilasta.
Mäkkylän kummitus
Lehdet kirjoittivat ilmiöistä ensimmäisen kerran 26. lokakuuta. Talon ympärille kertyi juttujen tuomana väkeä, joka aiheutti levottomuuksia. He syyttivät asukkaita Mustan Raamatun lukijoiksi, ja August Heinosta lyötiin. Ilmiöille kertyi enemmän todistajia. Muiden muassa sähköasentajat näkivät sulakkeiden irtoavan sulaketaulusta.
Turun vankila
Muuta
Turun kaupunginteatterin päänäyttämöllä Mikko Koukin ohjaama 17.2.2012 ensi-illassa oleva Kakola – Turkulainen rockmusikaali avaa Kakolan vankien sielunelämää. Pääosassa nähdään Veeti Kallio, Reeta Vestman ja joukko turkulaisia näyttelijöitä sekä Reija Wäreen ohjastama tanssiryhmä. Elokuva Vares – Sukkanauhakäärme on osittain kuvattu vankilan alueella.
28. maaliskuuta 2010 Kakolanmäellä sijaitseva noin 3 000 neliön kokoinen varastorakennus syttyi tuleen ja paloi kokonaan maan tasalle. Varastorakennus on ollut Kakolanmäellä sijainneen vanhan vankilan varastona.
Mäkkylän kummitus
Kritiikki ja todenperäisyys
Mäkkylän kummituksen sanotaan lopettaneen kummittelunsa kuukauden vaihteessa.
Turun vankila
Muuta
Turun keskusvankilan nimi vuosina 1894–1925 oli Turun kuritushuone. Vuonna 1922 siellä tapahtui poliittisten vankien nälkälakko, josta Toivo Hj. Långström teki eduskunnassa välikysymyksen.
Bunny Wailer
Bunny Wailer, joka tunnettiin myös nimellä Bunny Livingston, (oik. Neville O'Riley Livingston, 10. huhtikuuta 1947 Kingston, Jamaika – 2. maaliskuuta 2021 Kingston, Jamaika ) oli jamaikalainen reggaemuusikko ja lauluntekijä sekä yksi The Wailers -yhtyeen alkuperäisjäsenistä.
Mäkkylän kummitus
Kritiikki ja todenperäisyys
Tapahtumien aikaan poliisina Leppävaarassa toiminut Reino Lindfors on myöhemmin paljastanut pojalleen Mäkkylän kummituksen olleen huijausta. Reino oli kertonut asiasta pojalleen vuonna 1996. Kun poliisit olivat ympäröineet talon, hieman yli 20-vuotias mies oli tilaisuuden tullen kaivanut taskustaan kiviä ja kivisade alkoi tämän jälkeen. Kun poliisi sai miehen kiinni itse teossa, ei kummitteluja talossa enää havaittu. Asiasta ei tuolloin tehty sen suurempaa numeroa.
Bunny Wailer
Elämäkerta
Bunny Wailer ja Bob Marley kasvoivat samassa perheessä, vaikka he eivät olleet veljeksiä. Bunnyn isä Thaddeus ”Toddy” Livingston eli Bobin äidin Cedella Bookerin kanssa, ja heillä oli myös tytär, Pearl Livingston. Wailer perusti Marleyn ja Peter Toshin kanssa The Wailers -yhtyeen vuonna 1963. Hänen roolinsa yhtyeen laulajana ja lauluntekijänä jäi jonkin verran Marleyn ja Toshin varjoon. Wailerin 1960-luvulla yhtyeelle tekemät kappaleet olivat gospel- ja Curtis Mayfield -vaikutteisia.
Wailer jätti The Wailersin vuonna 1973 ja ryhtyi soolouralle. Hän levytti niin omia kappaleitaan kuin myös versioitaan vanhoista Wailersin kappaleista. Hänelle myönnettiin vuosina 1990, 1994 ja 1996 Grammy-palkinto vuoden parhaasta reggae-albumista. Wailer on uskonnoltaan rastafari.
Fritzi Burger
Friederike "Fritzi" Nishikawa (o.s. Burger, 6. kesäkuuta 1910 Wien – 16. helmikuuta 1999 Portland, Yhdysvallat) oli itävaltalainen taitoluistelija, olympia- ja MM-mitalisti sekä Euroopan mestari.
Burger voitti urallaan olympiahopeaa Sankt Moritzin vuoden 1928 ja Lake Placidin vuoden 1932 talviolympialaisissa. Lisäksi hän voitti neljä MM- ja neljä EM-mitalia. Yleensä Burgerin mestaruudet esti samoilla areenoilla kilpaillut norjalainen Sonja Henie, jota Burgerin ei urallaan koskaan onnistunut voittaa. Ainoan arvokisojen kultamitalinsa, ensimmäisistä järjestetyistä EM-kilpailuista vuonna 1930, Burger voitti ennen maannaistaan Ilse Hornungia. Henie ei kyseiseen kilpailuun osallistunut. Itävallan-mestaruuskilpailuissa Burger voitti maansa mestaruuden vuosina 1928, 1929, 1910 ja 1931, oli hopella vuonna 1932 sekä pronssilla vuosina 1927 ja 1934.
Vuonna 1935 Burger meni naimisiin Shinkichi Nishikawan, helmipohatta Kōkichi Mikimoton lapsenlapsen kanssa.
Kanava-palkinto
Kanava-palkinto on Kanava-lehden ja Otavan Kirjasäätiön yhteinen tietokirjalle vuosittain myöntämä palkinto. Se myönnetään vuoden parhaalle suomalaiselle politiikan, yhteiskunnan, talouden, historian tai kulttuurin alan tietokirjalle. Se myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2012. Palkinnon arvo on 10 000 euroa.
Charlotte von Mecklenburg-Strelitz
Charlotte von Mecklenburg-Strelitz (19. toukokuuta 1744 – 17. marraskuuta 1818) oli saksalainen prinsessa, josta tuli Yrjö III:n puolisona Englannin ja Irlannin kuningatar.
Noora menee naimisiin
Noora menee naimisiin oli keväällä 2006 Nelosella esitetty tosi-tv -sarja. Sarjan päähenkilö oli 32-vuotias Noora, jolla oli 50 päivää aikaa omiin häihinsä, mutta sulhanen puuttui. Nooralle oli koottu raati, joka etsi hänelle sulhasehdokkaita. Raatiin kuuluivat Cosmopolitan-lehden toimittaja Elina Pirinen, fysioterapeutti-seksiasiantuntija Kari Heusala ja morsiamen sisko Hanna. Ohjelman tuottajana toimi Moskito Television.
Sulhasehdokkaisiin tutustumisen ohessa Noora osallistui hääjuhlan ruokalistan tekemiseen, kokeili häämeikkejä ja -kampauksia sekä hääpukuja ohjelman stylistin Janne-Caro Pykälän johdolla. Noora myös suunnitteli oman vihkisormuksensa Lindroosin kultasepänmyymälässä Helsingin Aleksanterinkadulla Parone Designin pääsuunnittelijan ja ammattistylistin kanssa. Ohjelma huipentui Hämeenlinnan Vanajanlinnaan, jossa ei kuitenkaan hääjuhlaa lopulta vietetty.
Charlotte von Mecklenburg-Strelitz
Charlotte oli pienen pohjoissaksalaisen Mecklenburg-Strelitzin herttuakunnan herttuan nuorin tytär.
Yrjö III pyysi neuvonantajaansa etsimään sopivan vaimon protestanttisten saksalaisten prinsessojen joukosta. Valinta osui Charlotteen, ja avioliitosta sovittiin ilman että tulevat puolisot näkivät toisiaan. Kuningasparille syntyi 15 lasta, joista 13 selvisi aikuisiksi asti. He asuivat aluksi St Jamesin palatsissa, mutta ostivat Buckinghamin palatsin ja muuttivat sinne vuonna 1762.
Sekä Charlotte että kuningas olivat musiikintuntijoita. Erityisesti Georg Friedrich Händel oli heidän suosiossaan. Johann Sebastian Bachin yhdestoista poika Johann Christian Bach oli kuningattaren hovimuusikko. Mozart soitti kuningattarelle kahdeksanvuotiaana.
Kuningatar on erittäin suosittu Yhdysvalloissa, Pohjois-Carolinan osavaltion suurimmassa kaupungissa Charlottessa, joka on saanut hänen mukaansa sekä virallisen nimensä että lempinimen Queen City.
Historioitsija Mario de Valdes y Cocom on vuonna 1999 spekuloinut, että Charlottella on voinut olla afrikkalaisia esi-isiä 1300-luvulla. Teorian alkuperä on luultavasti jamaikalais-yhdysvaltalaisen historioitsija Joel Augustus Rogersin 1940- ja 1950-luvuilla julkaisemissa teoksissa. Kuningatar Elisabet II:n hovi kommentoi de Valdes y Cocomin teoriaa paljastamalla, että Charlotten mustista esivanhemmista on kuningassuvun piirissä huhuttu jo pitkään, mutta että asia ei suuremmin kiinnosta heitä.
Se oli silloin, nyt on toisin
Se oli silloin, nyt on toisin (videona nimellä Asfalttiviidakko, That Was Then... This Is Now) on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, joka perustuu S. E. Hintonin romaaniin Olimme kuin veljet. Elokuvan pääosia esittävät Emilio Estevez, Craig Sheffer, Larry B. Scott, Brooks Gardner, Matthew Dudley, Jill Schoelen, Kim Delaney, Barbara Babcock, Frank Howard ja Morgan Freeman. Elokuvan on ohjannut Christopher Cain.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Kalevankatu 34
Kalevankatu 34 on suomalaisen Problems?-yhtyeen 11. studioalbumi. Se julkaistiin 10. helmikuuta 2010.
Estádio da Universidade de Lavras
Estádio da Universidade de Lavras, joskus myös Estádio Universitário on monikäyttöinen stadion Lavrasissa Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa. Stadionin omistaa Lavrasin liittovaltiollinen yliopisto, ja sille mahtuu 30 000 ihmistä.
Mandalay
Mandalay on Myanmarin toiseksi suurin kaupunki. Sen asukasluku oli noin 897 000 vuonna 2011. Se on Mandalayn alueen pääkaupunki ja sijaitsee Iravadijoen itärannalla maan kuivassa keskiosassa. Mandalay sijaitsee 716 kilometriä pohjoiseen Myanmarin suurimmasta kaupungista Yangônista, josta on kaupunkiin rautatieyhteys. Mandalaysta rata haarautuu edelleen Lashioon ja Myitkyinaan. Kaupungissa on lisäksi lentoasema ja merkittävä jokisatama. Mandalay on Myanmarin pohjoisosan kaupan, teollisuuden ja kulttuurin keskus. Siellä on muun muassa yliopisto sekä silkki-, metalli-, elintarvike- ja käsityöteollisuutta, kuten jaden hiontaa, tulitikkujen valmistusta ja hopeatöitä. Kaupunki toimii maan uskonnollisena keskuksena; siellä on useita luostareita ja yli 700 pagodaa.
Burman kuningas Mindon Min perusti Mandalayn vuonna 1857 maan pääkaupungiksi, jona se oli vuosina 1860–1885 kolmanteen Burman sotaan asti, jolloin britit valloittivat Burman siirtomaakseen siirtäen pääkaupungin Yangôniin. Kaupunki rakennettiin asumattomalle alueelle 236-metrisen Mandalay-kukkulan juureen Buddhan tekemän ennustuksen perusteella, jonka mukaan kyseisellä paikalla tulisi olemaan buddhalaisuuden metropoli uskonnon 2 400-vuotisen historian kunniaksi.
Toisen maailmansodan aikana japanilaiset miehittivät kaupungin, ja se tuhoutui liittoutuneiden piirityksessä lähes kokonaan.
Culloden-luokka
Culloden-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahdeksan aluksen muodostama 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaivaluokka, jonka alukset suunnitteli Sir Thomas Slade.
Alukset
Alusten aseistuksena oli kummallekin tykkikannelle asennetut 28 tykkiä. Alemmalla kannella tykit olivat 32-naulaisia ja ylemmällä 18-naulaisia. Lisäksi puolikannella oli neljätoista ja etukannella neljä 9 naulan tykkiä.
Owen Willans Richardson
Owen Willans Richardson (26. huhtikuuta 1879 – 15. helmikuuta 1959) oli englantilainen fyysikko, joka palkittiin Nobelin fysiikanpalkinnolla 1928 termisen emission tutkimuksista ja hänen mukaansa nimetystä laista.
Richardson opiskeli fysiikkaa ja kemiaa Cambridgen ja Lontoon yliopistoissa valmistuen Cambridgestä vuonna 1900. Hän julkaisi seuraavana vuonna 1901 termiseen emissioon liittyvän kokeellisesti todennetun lain, jonka mukaan sähkövirran tiheys riippuu lämpötilasta. Tästä työstä hänelle myönnettiin Nobel-palkinto vuonna 1928.
Cambridgessä Richardson jatkoi tutkimuksia vuoteen 1906, jolloin hänet nimitettiin Princetonin yliopiston professorin virkaan. Princetonissa hän tutki termista emissiota, valosähköistä ilmiötä, ja gyromagneettista ilmiötä aina vuoteen 1913. Hän palasi takaisin Englantiin 1914 King's Collegeen Lontooseen fysiikan professorin virkaan.
Richardson meni naimisiin 1906 Lilian Maud Wilsonin kanssa. Lilian oli Richardsonin Cambridgen opiskelijatoverin fyysikko H. A. Wilsonin ainoa sisar. Richardsonin perheeseen syntyi kaksi poikaa ja yksi tyttö. Lilianin kuoltua Richardson meni naimisiin 1948 Henriette Ruppin kanssa. Rupp oli ammatiltaan fyysikko. Richardsonin sisaren mies oli Nobel-palkittu fyysikko Clinton Davisson.
Žagarė
Žagarė on Liettuan pohjoisosassa, Šiauliain läänissä ja lähellä Latvian rajaa sijaitseva kaupunki. Se on osa Joniškisin kunnallispiiriä. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 2 065 asukasta.
Autoreseptori
Autoreseptori on presynaptinen reseptori, joka säätelee sitä stimuloivan välittäjäaineen vapautumista hermosolusta synapsirakoon. Autoreseptorit toimivat negatiivisena palautejärjestelmänä estäen solua erittämästä lisää välittäjäainetta synapsiin.
Mikäli autoreseptoria aktivoidaan voimakkaalla agonistilla, solu pyrkii vähentämään välittäjäaineen vapauttamista synapsiin. Mikäli autoreseptori suljetaan antagonistilla, pyrkii solu lisäämään välittäjäaineen vapautumista synapsiin.
Välittäjäaineiden määriä voidaan lisätä myös estämällä välittäjäaineen takaisinotto synapsista soluun, sekä vähentämällä välittäjäaineiden hajoamista MAO-estäjillä.
Hermosolujen välittäjäaineiden tasapainon ja määrien lisääminen tai vähentäminen soluissa ja synapseissa voi helposti aiheuttaa vahinkoa, koska joidenkin välittäjäaineiden (serotoniini, dopamiini) liian suuret määrät voivat olla soluille vahingollisia tai jopa tappavia.
קולטן
Suomen Ufotutkijat
Suomen Ufotutkijat ry (SUT) on suomalainen yhdistys, joka mainitsee tavoitteikseen ufotutkimuksen, ufotietouden hankkimisen ja levittämisen sekä ufotutkijoiden kouluttamisen. SUT on perustettu vuonna 1973 Tampereella, jossa sen arkisto sijaitsee. Yhdistys on valtakunnallinen.
Suomen Ufotutkijoihin kuuluu niin kannattaja- kuin tutkijajäseniäkin. Kaikkiaan jäseniä on yli sata.
Julkaisut
Yhdistys julkaisi 1974–1987 Neljännesvuosiraporttia, jota julkaistiin myös englanninkielisenä  Quarterly Report´ina. Neljännesvuosiraportti julkaistiin A4-monisteina. Vuodesta 1982 suomalaisia ufohavaintoja julkaistiin englanninkielisessä Annual Report´ssa (ilmestyi kerran vuodessa). Julkaisutoiminnassa oli pieni tauko, jonka jälkeen 1990–1993 julkaistiin Vuosiraporttia (Vuosiraportit 1989–1992). Vuosiraportin nimi vaihtui Uforaportiksi (vuosikirja) vuonna 1994 (Uforaportti 1). Jäsenlehteä julkaistiin vuodesta 1997 alkaen Ufotutkija-nimisenä, ja nimi vaihtui vuonna 2001 Yhteydeksi. Lisäksi on julkaistu kaksi Ufotutkijan käsikirjaa (vuodelta 1997: ISBN 951-97444-2-8, 122 sivua ja 2013: ISBN 978-952-99618-9-4, 64 sivua).
Sven Nilsson
thumb|250px|Sven Nilsson. Sven Nilsson (8. toukokuuta 1787 Landskrona – 30. marraskuuta 1883 Lund) oli ruotsalainen arkeologi, luonnontutkija ja lintutieteilijä, jota myös kutsutaan Ruotsin lintutieteen isäksi.
K. B. Saarela
Kunnari Bernhard Saarela (19. huhtikuuta 1887 Tampere – 24. tammikuuta 1981 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut rakennusainetehtailija.
Sven Nilsson
Vuonna 1828 Nilsson nimitettiin Ruotsin luonnonhistoriallisen museon johtajaksi Tukholmaan. 1832 hän sai eläintieteen professorin viran Lundin yliopistosta, ja tätä virkaa hän hoiti vuoteen 1856 saakka.
K. B. Saarela
Saarelan isä Kustaa Hetanpoika Siren (1864–1944) aloitti työuransa renkinä, työskenteli sitten kirvesmiehenä ja muurarina ja toimi sitten työnjohtajana ja urakoitsijana. Vuonna 1902 Kustaa Siren perusti Tampereen ensimmäisen muurauslaastitehtaan ja vuonna 1905 hän laajensi toimintaansa asfalttialalle.
Sven Nilsson
Nilsson julkaisi useita kirjoja, muun muassa Ornithologica suecica (Kööpenhamina 1817) ja Svensk Ornithologi eller Beskrifning öfver Sveriges Foglar (1824).
K. B. Saarela
Saarela aloitti 1899 tiilipoikana isänsä työmaila. Vuosina 1905–1907 hän perehtyi rakennustöihin Helsingissä ja kesällä 1908 hän aloitti oman yritystoimintansa Tampereella laastinvalmistuksen ja asfalttitöiden parissa. Vuonna 1911 Saarela perusti Asfaltteeraus-, Kattamis- ja Rautabetoniliike K. B. Saarela Oy:n. Saarelan laastitehtaasta toimitettiin vuosikymmenien ajan valmista laastia tamperelaisille rakennustyömaille. Laastitehdas sijaitsi aluksi nykyisen Tampere-talon paikalla ja sitten vuosina 1912–1927 vastapäätä Tampereen ortodoksista kirkkoa. Vuonna 1927 tehdas siirtyi Sorinkatu 4:ään valmistuneeseen uuteen tehdas-, varasto-, konttori- ja asuinrakennukseen, jonka oli suunnitellut arkkitehti Bertel Strömmer. Samalla alettiin laastin valmistuksessa käyttää sammuttamatonta kalkkia mikä paransi valmiin laastin laatua. Saarelan laastitehtaan toiminta jatkui aina vuoteen 1986 saakka, jolloin K. B. Saarela Oy lopetti yritystoimintansa.
Sven Nilsson
thumb|vasen|250px|Sven Nilssonin hauta Lundissa.
K. B. Saarela
Saarela aloitti isänsä kanssa kattohuovan valmistamisen pienessä mittakaavassa Messukylässä vuonna 1910. Vuonna 1920 Saarela osti entisen Tampereen Asfalteeraustehtaan tehdasrakennukset Pispalasta. Kattohuovan tuotanto kasvoi kun tehdasta laajennettiin ja sinne hankittiin vuonna 1925 jatkuvaan valmistukseen sopivat uudet koneet Saksasta. Tehtaan päivätuotanto nousi pian 800 rullaan bitumihuopaa ja 250 kääröön tervahuopaa. Kattohuovan tavaramerkkinä oli Tähti-huopa. Vuonna 1940 Santalahden kattohuopatehdas sai uuden kolmikerroksisen tiilirakennuksen ja myöhemmin rakennettiin vielä nelikerroksinen varastorakennus. Tampereen Kattohuopa Oy:n nimellä toimineen kattohuopatehtaan toiminta päättyi kuitenkin tulipaloon vuonna 1976. Tämän jälkeen tehdasrakennus oli tyhjillään ja hylättynä, kunnes se purettiin vuonna 2021.
Saarela harjoitti vuodesta 1914 alkaen myös rakennuspuutavaran vähittäismyyntiä ja hän perusti myös oman lautatarhan ja höyläämön. Hänellä oli myös vuonna 1942 perustettu kuljetusliike, jota käytettiin Saarelan yritysten omiin kuljetuksiin sekä vuonna 1936 yhdessä Artturi Solan kanssa perustettu Tierakennus Oy Tiera jonka toiminta päättyi kuitenkin sotavuosina. Saarela omisti myös vuonna 1958 perustetun kirjapainoille kuvalaattoja, offset-filmejä ja painolevyjä valmistaneen Kuva-Pirkka Oy:n.
Saksan hallinto ja politiikka
Saksan liittotasavalta on edustuksellinen demokratia, jonka valtionpäämies on liittopresidentti. Liittopresidentti valitaan viiden vuoden välein, ja hänen asemansa on seremoniallinen. Lainsäädäntövalta on käytössä joka neljäs vuosi valittavilla liittopäivillä sekä liittoneuvostolla. Toimeenpanovaltaa käyttää liittokanslerin johtama hallitus. Saksa koostuu kuudestatoista osavaltiosta joilla on laaja päätösvalta. Osavaltiota johtaa ministeripresidentti.
Puolueet
Vuoden 2017 liittopäivävaaleissa liittopäiville palasi edellisissä vaaleissa vuonna 2013 liittopäiviltä tippunut FDP ja uutena puolueena liittopäiville nousi oikeistopopulistinen ja osin äärioikeistolainen AfD, vaihtoehto Saksalle.
Gorenjska
Gorenjska on yksi Slovenian perinteisistä alueista. Yhdessä Notranjskan ja Dolenjskan kanssa se muodostaa Kranjskaksi kutsutun kokonaisuuden.
Gorenjskassa sijaitsee muun muassa Bled- ja Bohinj-järvet, Slovenian korkein vuori Triglav sekä maan ainoa kansallispuisto, Triglavin kansallispuisto. Gorenjskan keskus on Kranjin kaupunki.
Peltonen (suksimerkki)
Peltonen on suomalainen suksien tuotemerkki. Peltonen-suksia valmistetaan Suomessa Peltonen Ski Oy:n Heinolan tehtaalla. Heinolassa valmistuu Peltosen suksia vuosittain 23 000 ja 70 000 parin väliltä lumitilanteista riippuen. Tuotekehitys ja lähes kaikki sukset tehdään Heinolassa.
Djiboutin vaakuna
Vaakunassa on djiboutilainen kilpi, kaksi veistä pitelevää kättä ja keihäs. Niiden yläpuolella on kansan yhtenäisyyttä symboloiva punainen tähti. Vaakunaa ympäröi laakeriseppele, joka viittaa maanpuolustukseen.
Jarilo
Jarilo (kyrillisin kirjaimin Ярило, myös Jarovit tai Gerovit, Serbiassa ja Kroatiassa joskus Jura, Juraj tai Djorde) oli slaavilaisessa mytologiassa kasvillisuuden, hedelmällisyyden ja kevään jumala. Hänet yhdistettiin myös sodankäyntiin ja sadonkorjuuseen.
Tietolähteet
Ainoa historiallinen lähde, joka mainitsee tämän jumalan, on saksalaisen piispan Otto Bambergilaisen kirjoitus 1100-luvulta. Otto käännytti slaavilaisia pakanaheimoja kristinuskoon ja törmäsi näillä matkoillaan sodanjumala Gerovitin kunniaksi pidettyihin juhliin Wolgastin ja Havelbergin kaupungeissa. Gerovit on todennäköisesti saksalainen laina alkuperäisestä slaavilaisesta nimestä Jarovit.
Jarilon palvonta säilyi slaavilaisessa kansanperinteessä vielä pitkään kristinuskon saapumisen jälkeenkin. Venäjällä, Valko-Venäjällä, Bulgariassa ja Serbiassa vietettiin aina 1800-luvulle saakka Jarilo-nimisiä kansanjuhlia myöhään keväällä tai alkukesästä. Nämä juhlat olivat luonteeltaan täysin ei-kristillisiä, ja jopa varhaiset slaavilaisen mytologian tutkijat tunnistivat niissä jäänteitä pakanallisista seremonioista. Pohjoisessa Kroatiassa samanlaisia kevätjuhlia kutsuttiin nimillä Jurjevo tai Zeleni Juraj; periaatteessa kyseessä oli kristillisen pyhimyksen Pyhän Yrjänän juhlapäivä, mutta miltei kaikki juhlinnan ainekset olivat pakanallista alkuperää, melko samanlaisia kuin muiden slaavilaisten kansojen Jarilo-juhlat. Jopa slaavilaiset nimet Juri, Jura, Jerzy tai Juraj ovat pikemminkin johdannaisia Jaresta, Jarilosta tai Jarovitista kuin käännöksiä kreikkalaisesta nimestä Georgios. Sanan juuri jar merkitsee kevättä tai kesää; sukua sille ovat esimerkiksi englannin "year" ja saksan "Jahr", vuosi.
Kaikki nämä kevätjuhlat olivat melkoisen samanlaisia. Kylässä kiersivät asukkaiden kulkueet, joissa joku tai jokin esitti Jariloa: olkinukke, mies tai lapsi vihreillä oksilla koristeltuna tai mieheksi pukeutunut tyttö hevosella ratsastaen. Laulettiin lauluja, jotka kertoivat Jarilon paluusta meren takaa, kevään paluusta maailmaan sekä tulevasta hedelmällisyydestä ja runsaudesta.
Myytti
Jarilo-juhlien kansanperinnettä tutkimalla ja sen rakennetta muihin indoeurooppalaisiin mytologioihin vertaamalla kroatialaiset tutkijat Radoslav Katičić ja Vitomir Belaj rekonstuoivat keskeisen Jariloa käsittelevän myytin. Hänen uskottiin kuolevan ja syntyvän uudelleen joka vuosi. Tämä myyttinen syklinen elämä noudatti kasvien vuotuista kiertoa siemenistä kuihtumiseen talven tullessa.
Jarilo oli slaavien ylijumalan ja ukkosen jumalan Perunin poika. Hän syntyi vuoden viimeisenä yönä, suurena yönä (velja noć), mutta samana yönä hänet varastettiin isältään ja vietiin kuolleiden valtakuntaan, jossa hänet kasvatti manalan jumala Veles, Perunin vihollinen. Slaavit uskoivat manalan olevan ikuisesti vihreä ja keväinen maailma, jossa Jarilo varttui kaitsien isäpuolensa karjaa. Manalan uskottiin sijaitsevan meren takana, ja sinne myös muuttolinnut joka talvi lensivät. Kevään koittaessa Jarilo palasi meren takaa tuonpuoleisesta tuoden kevään ja kasvun elävien maailmaan. Keväiset Jurjevo- ja Jarilo-juhlat juhlistavat hänen paluutaan.
Ensimmäisenä Jarilon paluun huomasi Morana, luonnon ja kuoleman jumalatar, Jarilon kaksoissisar. Nämä kaksi rakastuivat, ja keskikesällä kesäpäivänseisauksen aikaan vietettiin ylijumalan lasten häitä. Tämä kasvillisuuden ja luonnon liitto takasi hedelmällisyyden ja siunauksen pelloille sekä rauhan kahden arkkivihollisen, Perunin ja Velesin välille. Näin kaikki runsaan sadonkorjuun edellytykset oli varmistettu. Syksyinen kasvien kuolema (tai sadonkorjuu) selitettiin siten, että Jarilo oli uskoton vaimolleen, joka tappoi tämän. Vaihtoehtoisesti Jarilon surmasi Perun tai kenties joku hänen oletetuista yhdeksästä pojastaan. Ilman aviomiestään Morana muuttui vanhaksi, kauheaksi ja vaaralliseksi kuoleman jumalattareksi, joka kuoli ennen vuoden loppua. Seuraavan vuoden alkaessa Jarilo ja Morana syntyivät kuitenkin jälleen, ja myytti alkoi alusta.
Slaavilaisen kansanperinteen pohjalta sekä vertailemalla slaavilaista ja balttilaista mytologiaa näyttää selvältä, että Jarilo yhdistettiin myös Kuuhun. Hänen tietyllä tapaa ilkikurinen luonteenlaatunsa näkyi kuun vaiheissa. Katičić ja Belaj huomasivat myös erään epäloogiselta vaikuttavan piirteen: kansanlauluissa Jarilon sanotaan aina kävelevän, mutta samaan aikaan ratsastavan hevosella. Hevonen on kansanperinteessä selvästi mukana, mutta Jarilon jalat olivat kuitenkin kävelemisestä kipeät. Tämä epäloogisuus voi selittyä muutenkin, mutta Katičić ja Belaj esittivät, että Jarilo itse olisi kuvattu jonkinlaisena hevosena tai kentaurina.
Kristillisellä ajalla
Kristinuskon saapumisen jälkeen Jarilo yhdistettiin Pyhään Yrjänään, kenties nimien samankaltaisuuden vuoksi tai siksi että Pyhä Yrjänä kuvataan usein ritarina, joka ratsastaa hevosella ja voittaa Jarilon isäpuolta Velesiä muistuttavan lohikäärmeen. Koska Jarilo sadonkorjuun ja kasvillisuuden jumalana oli äärimmäisen tärkeä slaavilaisille maanviljelijöille, kristinusko ei koskaan tukahduttanut hänen palvontaansa. Pakanalliset kevätjuhlat juhlistivat Jarilon paluuta manalasta, ja ne pysyivät miltei muuttumattomina pitkiä aikoja useiden slaavilaisten maiden kansanperinteessä.
IAAF:n yleisurheilufinaali 2006
IAAF:n yleisurheilufinaali järjestettiin vuonna 2006 neljättä kertaa. Finaali järjestettiin Stuttgartissa Gottlieb-Daimler-Stadionilla 9.–10. syyskuuta.
Naisten kuulantyönnössä alun perin kolmanneksi työntänyt Nadzeja Astaptšuk hylättiin myöhemmin doping-käryn seurauksena.
Yle Sat 1
Yle Sat 1 (aiemmin YLESAT1) on Yleisradion ulkosuomalaisille tarkoitettu radiokanava, joka lähettää Yle Puhe -kanavan ohjelmaa. Kanava kuuluu Thor 5 -satelliitin kautta Euroopassa. Aiemmin se kuului myös Australiassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa, mutta jakelu lopetettiin vuoden 2012 alussa.
Hullut hautajaiset
Hullut hautajaiset on vuonna 2010 julkaistu Neil LaButen ohjaama komediaelokuva, joka on uusintaversio vuoden 2007 brittielokuvasta Arvoituksia arkussa. Pääosia esittävät muun muassa Peter Dinklage, Danny Glover, Regina Hall, Martin Lawrence ja James Marsden. Elokuva menestyi taloudellisesti kritiikistä huolimatta.
Juoni
Sukulaiset kokoontuvat Aaronin ja Ryanin isän hautajaisiin perheen kotiin, jolloin suurin piirtein kaikki mahdollinen menee pieleen. Arkussa on väärä ruumis, yksi hautajaisvieraista on huumepöllyssä, yksi valiumia kauppaava diileri ja kun kaikki yrittävät selvitellä välejään samaan aikaan, on melkoinen soppa valmis. Paikalle ilmaantuu myös outo muukalainen, joka kiristää aluksi rahaa veljeksiltä ja lopulta joudutaan myös huumaamaan valiumilla.
Ulrich Seidl
thumb|Ulrich Seidl elokuvansa Import Export ensi-illassa [[Linzissä Itävallassa vuonna 2007.]] Ulrich Seidl (s. 24. marraskuuta, 1952 Wien) on itävaltalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Seidl on Michael Haneken ja Michael Glawoggerin ohella Itävallan kansainvälisesti menestyneimpiä elokuvantekijöitä. Hänen tuotantonsa on käsitellyt esimerkiksi mallimaailmaa (Models), perversioita (Animal Love) ja henkilökohtaisia hengellisiä kokemuksia (Jesus, You Know). Seidl vieraili Suomessa tammikuussa 2008 DocPoint-dokumenttielokuvafestivaalin yhteydessä, mutta hänen elokuviaan ei ole ollut Suomen elokuvateatterien ohjelmistossa. Espoo Ciné -festivaalilla 2012 esitettiin Seidlin elokuva Paratiisi: Rakkaus.
Paratiisi-trilogia
Kolmen elokuvan Paratiisi-trilogia oli aluksi yhden viisituntisen elokuvan suunnitelma. Trilogia kertoo kolmesta saman suvun naisesta: äidistä, tämän sisaresta ja tyttärestä. Naisia yhdistää äärimmäisyyksiin meneminen ja kommunikoinnin vaikeus. Rakkaus-elokuva on elokuvista murheellisin. Siinä viisikymppinen nainen matkustaa Kenian aurinkorannikolle seksituristina. Toiminnan kaikki osapuolet menettävät ihmisarvoaan. Usko-elokuvassa päähenkilö on mieleltään järkkynyt. Hän on kiihkotunnustuksellinen katolilainen, joka piiskaa pois lihan himoa itsestään ja kiertelee naapuriensa luona varoittamassa synnillisestä elämästä. Työpaikallaan hän pystyy esiintymään normaalisti. Naisen aviomies on muslimi, ja katsojan pohdttavaksi jää, mitä heidän välillään on aikaisemmin tapahtunut. Toivo-elokuva kuvaa nuoren naisen lapsuuden loppua. Hän joutuu laihdutusterapiassa kohtaamaan seksuaalisuuden ja aikuisen inhimillisen heikkouden. Katsojan on vaikea löytää, missä elokuvan nimeen nostettu toiveikkuus piilee. Trilogian jokainen osa päättyy ratkaisemattomaan tilanteeseen.
Michael Shine
Michael Lyle Shine (s. 19. syyskuuta 1953 Warren, Pennsylvania, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija ja olympiamitalisti.
Shine saavutti Montréalin 1976 olympialaisissa hopeaa 400 metrin aitajuoksussa ajalla 48,69 s. Hän hävisi maailmanennätyksen juosseelle maanmiehelleen Edwin Mosesille 1,05 sekunnin erolla.
Arttu Ahonen
Arttu Ahonen (s. 12. tammikuuta 1983) on suomalainen salibandyn pelaaja. Laitahyökkääjä pelaava Ahonen edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Trackersia.
Ura
Ennen Trackersiin siirtymistä Ahonen pelasi muun muassa I-divisioonaa RSS Laakassa ja myöhemmin III-divisioonaa Hämeenlinnan Härmässä ja II-divisioonaa SC Urbansissa.
Chinedu Obasi
Chinedu Obasi Ogbuke (s. 1. kesäkuuta 1986 Enugu) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura
Obasi pelasi kotimaassaan pitkään junioritasolla ja siirtyi 19-vuotiaana Norjaan Lynin joukkueeseen, jossa hän pelasi kolmen kauden verran. Obasi siirtyi 27. elokuuta 2007 Saksaan Hoffenheimiin, jossa hän onnistui tekemään ensimmäisellä kaudellaan 12 maalia 27 ottelussa. Hän pelasi Saksassa Hoffenheimin ja Schalke 04:n joukkueissa yhteensä kahdeksan vuotta.
Boris Blacher
upright|pienoiskuva|Boris Blacher, valokuva on hänen passikuvansa vuodelta 1922.
Tomas Delininkaitis
Tomas Delininkaitis (s. 11. kesäkuuta 1982 Klaipėda, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripalloilija.
Boris Blacher
Boris Blacher (6. tammikuuta 1903 Niutšvang – 1975) oli virolaissyntyinen saksalainen säveltäjä, jonka tuotantoon kuuluvat mm. kamarioopperat Fürstin Tarakanowa, Die Flut (Tulva), Romeo und Julia, Abstrakte Oper n:r 1 ja Rosamunde Floris, monta balettia, kolme pianokonserttoa ja yksi sinfonia. Alussa hän sävelsi uusklassiseen tyyliin, sittemmin itse kehittämällään variaabelilla tekniikalla. On sanottu, että hänen sävellyksilleen on tyypillistä selkeys, ironinen sävy ja naseva rytmiikka. Toisen maailmansodan jälkeen hän alkoi käyttää kaksitoistasäveltekniikkaa ja järjestelmällisiä rytminvaihdoksia. Hän kutsui tätä variaabeliksi metriikaksi. Blacher kuului tšekkiläissyntyisen Ernst Křenekin ja saksalais-yhdysvaltalaisen Kurt Weillin ohella oopperasäveltäjiin, jotka pyrkivät sävellyksissään sosiaaliseen tendenssiin. Hän teki myös piano- tai orkesterisovituksia Niccolò Paganinin konserttoihin. Blacherin keksimässä muuntuvassa metriikassa tahtilaji jatkuvasti vaihtuu. Hän tutkikin sävellyksissään varsinkin tahtia. Blacher oli Länsi-Berliinin musiikkikorkeakoulun professori vuodesta 1948 ja johtaja vuosina 1953– 1970.
USB-keskitin
thumb|Neliporttinen USB-keskitin kaapelin jatkeena thumb|Sovitinmallinen USB-keskitin USB-keskitin on lisälaite, jonka avulla saadaan lisättyä tietokoneen käytössä olevien USB-porttien määrää. USB-keskitin liitetään tietokoneen USB-porttiin, jolloin USB-keskittimessä oleviin lisäportteihin on kytkettävissä useampia USB-laitteita.
Tomas Delininkaitis
Pelintekijänä tai heittävänä takamiehenä pelaava Delininkaitis on voittanut pelaajaurallaan Liettuan ja Ukrainan mestaruuksia, Baltian liigan mestaruuden ja ULEB Eurocupin.
Liettuan maajoukkueessa Delininkaitis voitti pronssia vuoden 2010 MM-kilpailuista ja EM-hopeaa Sloveniasta 2013.
USB-keskitin
USB-keskitin voi olla toteutettuna joko pienen sovittimen muodossa tai siten, että lisäportit ovat kaapelin päässä. Lisäksi USB-keskittimiä löytyy usein integroituna eri laitteisiin, kuten esimerkiksi näyttöihin.
Joissain USB-keskittimissä on mahdollisuus käyttää erillistä virtalähdettä, mikäli siihen kytketyt USB-laitteet vaativat lisävirtaa.
USB-keskittimistä käytetään myös nimityksiä USB-hubi ja USB-jakaja.
Lähteet
Universal Serial Bus
Notranjska
Notranjska on yksi Slovenian perinteisistä alueista. Yhdessä Gorenjskan ja Dolenjskan kanssa se muodostaa Kranjskaksi kutsutun kokonaisuuden.
Notranjska käsittää Hrušican tasangon ja Postojnan portin, rajottuen lännessä Primorskaan. Alueen hallinnollinen ja taloudellinen keskus on Postojna. Muita pienempiä keskuksia ovat Logatec, Cerknica, Pivka ja Ilirska Bistrica.
Jōmon sugi
thumb|oikea|Jōmon sugi.
Jōmon sugi on erittäin suuri ja vanha puu Yakushiman saarella Japanin Kagoshiman prefektuurissa. Lajiltaan puuyksilö on sugi (Cryptomeria japonica), Japanissa kotoperäinen sypressikasveihin kuuluva havupuu. Jōmon sugi on suurin tunnettu lajin edustaja.
Kuvaus ja ikä
thumb|vasen|Jōmon sugin runko.
Yle Sat 2
Yle Sat 2 (aiemmin YLESAT2) on Yleisradion ulkosuomalaisille tarkoitettu radiokanava, joka lähettää koostetta Yle Radio Suomen, Yle Radio 1:n ja Yle Vegan ohjelmista. Kanava kuuluu Thor 5 -satelliitin kautta Euroopassa. Aiemmin se kuului myös Australiassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa, mutta jakelu lopetettiin vuoden 2012 alussa.
Jōmon sugi
Kuvaus ja ikä
Jōmon sugi on 25 metriä korkea. Sen runko on 5,2 metriä rinnankorkeusläpimitaltaan. Rungon ympärysmitta on 16,4 metriä. Jōmon sugi on mittasuhteiltaan ja rungoltaan suurin tunnettu sugi. Se ei kuitenkaan ole niistä korkein, toinen Yakushimassa kasvava puu on 34,9 metriä korkea ja muualta Japanista on tunnettu yli 50-metrisiä yksilöitä.
Puun on pitkään uskottu olevan useita tuhansia vuosia vanha. Sen nimi viittaa esihistoriallisen Japanin Jōmon-kauteen, joka sijoittuu vuosille 10 000 eaa.–300 eaa.. Sen sanotaan usein olevan noin 7 000–6 000 vuotta vanha. Näin korkeasta iästä ei kuitenkaan ole todisteita. Vuonna 1987 tehdyn radiohiiliajoituksen perusteella Jōmon sugi olisi noin 3 000 vuotta vanha. Puu ei kuitenkaan välttämättä ole aivan niinkään vanha, sillä 1980-luvun radiohiiliajoitus ei ollut kovin tarkkaa ja vanhimmat Yakushiman saaren sugien tarkkaan tunnetut kantojen vuosirenkaista lasketut iät ovat vain 1 300–1 400 vuotta.
Ympäristö
Jōmon sugi kasvaa Yakushiman saaren korkeimman vuoren, Miyanoura-daken rinteellä. Saaren metsissä kasvaa useita muitakin hyvin vanhoja suuria sugiyksilöitä, joita kutsutaan yleisnimityksellä yakusugi. Jōmon sugi on yakusugeista tunnetuin ja sen uskotaan olevan myös niistä vanhin. Yakushiman saaren vuoristometsät on julistettu UNESCON maailmanperintökohteeksi lajirikkaan luontonsa sekä myös juuri hyvin vanhojen, suurien puidensa vuoksi.
Jōmon sugi sijaitsee vuorelle johtavan vaellusreitin varrella. Puun suojelemiseksi vierailijat eivät saa koskea siihen.
Tom Martin
Tom Martin (s. 11. toukokuuta 1964 Victoria, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Winnipeg Jets varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa vuonna 1982 numerolla 74. Hän pelasi NHL:ssä yhteensä 92 ottelua, joissa hän edusti Jetsin lisäksi Hartford Whalersia ja Minnesota North Starsia. Martinin on tehnyt tunnetuksi pelaajakauppa, jossa Seattle Breakers myi hänet vuonna 1983 Victoria Cougarsiin vaihdossa linja-autoon.
Graham Drinkwater
thumb|Graham Drinkwater Charles Graham Drinkwater (22. helmikuuta 1875 – 27. syyskuuta 1946) oli kanadalainen jääkiekkoilija, liikemies ja lahjoittaja. Drinkwater pelasi Montreal Victorias -seurassa Amateur Hockey Association of Canada -sarjassa (AHAC) lajin varhaisina vuosina ennen ammattilaisuuden aikaa. Drinkwater oli siitä harvinainen pelaaja, että hän kykeni pelaamaan niin hyökkääjänä kujin puolustajanakin.
Graham Drinkwater valittiin Hockey Hall of Fameen 1950. Stanley Cupin hän saavutti urallaan neljästi. Kiekkouransa jälkeen Drinkwater siirtyi osakekauppaan ja hänestä tuli useiden orkestereiden mesenaatti Montrealissa.
Stage (David Bowien albumi)
Stage on David Bowien syyskuussa 1978 julkaistu livealbumi. Materiaali äänitettiin Bowien Yhdysvaltain-kiertueella touko–huhtikuussa aiemmin samana vuonna neljässä eri konsertissa. Albumi nousi brittilistalla sijalle 5 ja Yhdysvalloissa sijalle 44. Uudessa-Seelannissa albumi nousi listaykköseksi kahden viikon ajaksi.
LP 1
A-puoli
B-puoli