cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Varberg
Varberg on entinen kaupunki ja nykyinen Varbergin kunnan keskustaajama. Varberg sijaitsee Hallandin läänissä ja Hallandin maakunnassa Ruotsissa. Luonnonmaantieteellisesti ilmaistuna kaupunki sijaitsee maan lounaisrannikolla Kattegatin itärannalla. Keskustaajaman asukasluku oli 27 602 henkeä vuoden 2010 lopussa.
Ensimmäinen maininta Varbergin kaupungista on vuodelta 1343, jolloin sen nimi oli Getakärr. Varberg on vilkas matkailu- ja kauppakaupunki. Sen satamasta on lauttayhteys Tanskan puolelle Grenåhon.
Varberg on Uudenkaupungin ystävyyskaupunki.
Talouselämä
Varberg on aiemmin tunnettu siellä valmistetuista Monark- ja Crescent-merkkisistä polkupyöristä. Nykyään tehtaan nimi on Cycleurope. Varbergin sataman kautta kulkee vuosittain noin 2 miljoonaa tonnia rahtia. Kaupungissa sijaitsee myös Ruotsin suurin kenkien maahantuontikeskus. Ringhalsin ydinvoimala sijaitsee 20 kilometrin etäisyydellä kaupungista. Se on kaupungin kolmanneksi suurin työnantaja.
Nähtävyydet
Varbergissa sijaitse Varbergin linnoitus, jonka yhteydessä toimii Hallandin läänin kulttuurihistoriallinen museo.
Varbergin kaupunki oli vuonna 2017 20 ehdokkaan joukossa Arkitekturupproret-blogin yleisöäänestyksessä Ruotsin kauneimmasta kaupungista.
Media
Paikkakunnalla ilmestyvät sanomalehti Hallands Nyheter sekä ilmaisjakelulehdet Nya Varbergsposten ja Varbergs Tidning.
Santeri Kiiveri
Santeri Kiiveri (s. 18. maaliskuuta 2000) on suomalainen alppihiihtäjä ja paralympiavoittaja. Kiiveri kilpailee para-alppihiihdon maailmancupissa. Vuonna 2018 hän edusti Suomea Pyeongchangin talviparalympialaisissa, jossa hänen paras sijoituksensa oli pujottelusta neljäs. Kilpaillessaan talviparalympialaisissa Kiiveristä tuli ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt suomalainen paralympiaurheilija. Seuraavissa paralympialaisissa Pekingissä 2022 hän voitti kultaa suurpujottelussa ja saavutti hopeaa superalppiyhdistetyssä. 187 senttimetriä pitkä Kiiveri edustaa Saimaa Ski -seuraa.
Kiiveri aloitti alppihiihdon jo nuorena. Hän vammautui syntyessään ja hänellä on erbin pareesi eli olkahermopunoksen syntyvaurio oikeassa kädessä. Kaudella 2016-2017 Kiiveri voitti para-alppihiihdon Eurooppa Cupin kokonaiskilpailun ja kaksi kautta myöhemmin hän sijoittui para-alppihiihdon pujottelucupin neljänneksi. Lisäksi Kiiverillä on useita para-alppihiihdon maailmancupin podiumsijoja.
Vuoden 2018 talviparalympialaisissa Etelä-Korean Pyeonchangissa Kiiveri kilpaili viidessä lajissa sijoittuen kolmesti kärkikymmenikköön. Pujottelussa hän oli neljäs ja suurpujottelussa sekä superyhdistetyssä kuudes.
Vuonna 2017 Kiiveri valittiin Urheilutoimittajain Liiton vuotuisessa äänestyksessä lajinsa parhaaksi urheilijaksi Suomessa.
Espanjan Grand Prix 1989
Espanjan Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. lokakuuta 1989 Jerezin radalla Espanjassa. Kilpailun voitti paalupaikalta startannut Ayrton Senna, jolle voitto oli kauden kuudes ja koko uran kahdeskymmenes.
Onyx-tallin suomalaiskuljettaja JJ Lehto ajoi uransa ensimmäisen GP-startin, mutta kilpailu päättyi kuitenkin hänen osaltaan keskeytykseen vaihdelaatikon petettyä.
Piilomainonta
Piilomainonnalla tarkoitetaan mainoksia, joita ei varsinaisesti esimerkiksi televisiosarjan aikana selvästi ilmaista mainoksiksi. Mainokset on kirjaimellisesti piilotettu esimerkiksi televisio-ohjelmaan tai sanomalehden artikkeliin.
Piilomainonnassa mainostajan haluama tuote voidaan esimerkiksi varta vasten mainita ohjelmassa tai sitä voidaan kehua paremmaksi kuin muut vastaavat tuotteet.
Tuotesijoittelussa mainostajan haluamia tuotteita käytetään mediassa. Elokuvan tai televisiosarjan henkilö esimerkiksi ajaa mainostajan haluamaa autoa tai juo hänen haluamaansa olutta. Tuotesijoittelu ei aina ole piilomainontaa.
François Hanriot
thumb|François Hanriot, piirros 1800-luvulta. François Hanriot (3. joulukuuta 1759 Nanterre – 28. heinäkuuta 1794 Pariisi) oli ranskalainen vallankumouksellinen, joka toimi vuosina 1793–1794 Pariisin kansalliskaartin komentajana. Hän oli vuoripuolueen jyrkkä tukija, joka syrjäytettiin ja teloitettiin yhdessä Maximilien de Robespierren kanssa.
Hanriot oli lähtöisin palvelijaperheestä ja hankki nuoruudessaan vaatimattoman elantonsa sekalaisissa ammateissa. Vallankumouksen puhjettua hänestä sukeutui radikaali poliittinen puhuja Pariisin sanskulottien keskuudessa ja hän osallistui heinäkuun 1791 Marskentän mielenosoitukseen. Hanriot kunnostautui kumouksellisten kansanjoukkojen 10. elokuuta 1792 suorittamassa Tuileries’n palatsin valtauksessa, jonka seurauksena Ranska julistettiin tasavallaksi. Hänet valittiin sen jälkeen komentamaan Pariisin kansalliskaartin sanskulottiosastoa ja hän sai kaartissa kapteenin arvon. Hän osallistui niin sanottuihin syyskuun murhiin.
Hanriot’lla oli avainrooli vuoden 1793 vallankaappauksessa, jolla girondistit erotettiin kansalliskonventista eli parlamentista. Kansannousun puhkeamispäivänä 31. toukokuuta Pariisin kommuuni nimitti Hanriot’n Pariisin kansalliskaartin tilapäiseksi komentajaksi. Tapahtumat huipentuivat kaksi päivää myöhemmin, 2. kesäkuuta, jolloin Hanriot piiritti kansalliskonventin istuntopaikan 80 000 miehen ja 160 tykin voimin, kieltäen ketään poistumasta ennen kuin 29 johtavaa girondistiedustajaa oli pidätetty. Suurin osa pidätetyistä pääsi pakoon, mutta joka tapauksessa heidät oli puhdistettu konventista. Hanriot valittiin pian Pariisin kansalliskaartin vakinaiseksi komentajaksi.
Hanriot tuki uskollisesti Robespierren hallintoa terrorin aikana, joten hänet määrättiin vangittavaksi Robespierren lähimpien kannattajien joukossa Thermidorin vallankaappauksen yhteydessä heinäkuussa 1794. Hän ilmeisesti yritti itsemurhaa hyppäämällä Pariisin kaupungintalon ikkunasta tai toisen tiedon mukaan joutui heitetyksi ulos, mutta jäi täpärästi henkiin pudottuaan alla olevaan lantakasaan, josta hänet hieman myöhemmin löydettiin puolikuolleena. Seuraavana päivänä hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin giljotiinilla samassa yhteydessä Robespierren kanssa.
Paul la Cour
Paul la Cour (1902 Rislev, Tanska – 1956 Roskilde, Tanska) oli tanskalainen kirjailija, kriitikko ja kääntäjä. Osittain omaelämäkerrallisessa romaanissaan Kramer bryder op (1935) hän pohtii natsismin olemusta.
Alb-Donau-Kreis
Alb-Donau-Kreis on piirikunta Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa Tübingenin hallintopiirissä. Sen pinta-ala on 1 359 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 55 kuntaa. Kesäkuun 2022 lopussa piirikunnassa oli 201 208 asukasta. Piirikunnan keskus on Ulm, joka ei kuitenkaan itse kuulu piirikuntaan, vaan se muodostaa oman kaupunkipiirinsä.
Kunnat ja kaupungit
pienoiskuva|Alb-Donau-Kreis ja sen kunnat. Alb-Donau-Kreisiin kuuluu 55 kuntaa, joista 9 on kaupunkeja. Suluissa kuntien asukasluvut 30. kesäkuuta 2022.
Edvard
Edvard on englantilaisperäinen miehen etunimi, joka tarkoittaa alkujaan omaisuuden vartijaa. Edvardin nimipäivä on 18. maaliskuuta, Englannin kuningas Edvard Marttyyrin kuolin- ja muistopäivänä.
Suomessa nimi Edvard on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1800-luvun lopulta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 22 256:lle ja Edward 2 520 miehelle. Satunnaisesti näitä nimiä on annettu myös naisille. Nimestä on käytössä myös muunnelma Eetu.
Englannin ja Ison-Britannian kuninkaita
Vuosiluvut tarkoittavat hallitsijakausia
Teatteri (rakennus)
thumb|Puolalaisen Teatr Polski -teatterin sali, joka on rakennettu noin vuonna 1890. Katsomo on rakennettu useaan kerrokseen. Näyttämöaukko erottaa katsomon ja näyttämön toisistaan. Näyttämöaukon etupuolella on kuitenkin tyypilliseen tapaan näyttämön osa, jolla suurin osa esityksestä tapahtuu. Teatteri (< kreikk. theatron, 'katsomispaikka' ) on rakennus tai tila, jossa järjestetään teatteriesityksiä tai muunlaisia esityksiä yleisön edessä. Teatterin pääosat ovat näyttämö ja katsomo. Näyttämö voi työntyä kokonaan katsomon sisään, tai katsomoa voi olla vain sen yhdellä reunalla. Monissa nykyaikaisissa teattereissa näyttämöt voidaan mukauttaa kunkin esityksen tarpeisiin.
Rakenne ja tarkoitus
Teatterissa on yleensä näyttämö, jolla esiintyjät esiintyvät, ja katsomo. Yksinkertaisimmillaan teatteri on esitystä varten tyhjennetty tila, jonka ympärillä yleisö voi seistä tai istua. Teatteri voi sijaita ulkoilmassa tai sisätiloissa, ja se voi olla pysyvä tai väliaikainen, esityksen jälkeen purettava, rakennelma. Teatteri voi olla rakennettu varta vasten teatteriesityksiä varten, tai se voi olla muuhun tarkoitukseen rakennettu ja esitystä varten mukautettu. Monikäyttöisyytensä ansiosta teattereissa voi usein järjestää muunkinlaisia esityksiä ja tapahtumia, kuten konsertteja, luentoja, kokouksia, elokuvia, sirkusta tai urheilutapahtumia.
Katsomo
Katsomo pyritään suunnittelemaan sellaiseksi, että yleisö näkee ja kuulee esityksen mahdollisimman hyvin. Tämän vuoksi katsomo yleensä nousee takarivejä kohti. Perinteisessä teatterissa katsomo jaetaan kahteen osaan, matalaan permantoon sekä ylempänä olevaan parvekkeeseen. Jotta katsojat eivät joutuisi istumaan liian kaukana nähdäkseen ja kuullakseen näyttämölle, joidenkin teattereiden parvekkeita on useassa kerroksessa. Suunnittelussa kiinnitetään paljon huomiota myös akustiikkaan. Katsomoista pyritään lisäksi tekemään tulenkestävät ja helpot poistua. Katsomosta pyritään yleensä tekemään yleisölle riittävän mukavat, mutta toisaalta liiallinen mukavuus voi vähentää yleisön tarkkaavaisuutta. Mukavuuteen vaikuttavia tekijöitä ovat esimerkiksi helppokulkuisuus, istuinten pehmeys ja istumaväljyys.
Muut tilat
Teattereissa on usein lipunmyyntitilat, lämpiö, vessat, narikat ja portaikkoja sekä monenlaisia rakennuksen ylläpitoon liittyvää laitteistoa, kuten lämmitys- ja ilmastointilaitteita, sekä toimistoja. Julkisivultaan teatterit suunnitellaan usein näyttäviksi.
Teatterityypit
thumb|Yhdysvaltalaisen Pasant Theatren näyttämö on kolmelta suunnalta katsomon ympäröimä Teatteriesitykset eivät välttämättä vaadi teatterirakennusta esityspaikakseen. Esitystilasta voidaan kuitenkin suunnitella sellainen, että se parantaa katsomiskokemusta ja auttaa esiintyjiä ilmaisemaan taidettaan parhaiten. Teatterit voidaan jakaa neljään tyyppiin näyttämön ja katsomon suhteen mukaan: thumb|Venetsialaisen Teatro Goldonin proscenium-näyttämön etuseinän kaari
Historia
Teatterien kaltaisia rakennelmia on käytetty jo primitiivissä yhteiskunnissa uskonnollisiin tarkoituksiin. Myös muinaisen Egyptin Karnakissa, Persian Persepoliissa ja Kreetan Knossoksella on löytynyt esimerkkejä seremoniallisista rakennelmista, joissa suuri katsojajoukko pystyi seuraamaan pappien toimituksia.
Eurooppa
pienoiskuva|[[Delfoin teatteri.]]
Teatteritaide syntyi antiikin Kreikassa 500-luvulla eaa. Ensimmäisinä esityspaikkoina käytettiin toreja, joiden ympärillä katsojat istuivat puisissa katsomoissaan. Vanhimmat säilyneet kreikkalaiset teatterit ovat Thorikoksen teatteri sekä Argoksen vanhempi teatteri, jotka rakennettiin 500- ja 400-lukujen eaa. vaihteessa. Ne olivat ulkoilmalavoja, joita reunustivat rinteeseen rakennetut suoralinjaiset puiset ja myöhemmin kivestä tehdyt katsomot. 400-luvulla eaa. kreikkalaisten teatterien näyttämö muistutti U-kirjainta, ja katsomo kiersi sen päätyä. Näyttämö oli usein jaettu kahteen osaan, etualaan ja korotettuun takaosaan. Näyttämön takana oli skene, rakennus, joka toimi lavasteena ja vaatteidenvaihtopaikkana. Skene oli alun perin pieni puumökki, mutta se kehittyi kreikkalaisilla ja myöhemmin roomalaisilla kaksikerroksiseksi ja koristeelliseksi kivestä tehdyksi julkisivuksi ja esiintyjien sisääntulopaikaksi.
Ensimmäinen tunnettu sisäteatteri oli Ateenaan noin vuonna 440 eaa. rakennettu Perikleen odeion. Se oli neliönmuotoinen rakennus, jonka näyttämö oli keskellä katsomoita. Teatteriin mahtui mahdollisesti noin 4 000 katsojaa, joskin moni heistä joutui istumaan pylvään takana eikä paikkaa luultavasti käytetty ensisijaisesti teatteriesityksiin. 300-luvulla eaa. tunnetuimpaan muotoonsa rakennetun Dionysoksen teatterin katsomo oli tehty kivestä, ja se oli puoliympyrän muotoinen. Tästä muodosta tuli teatterien malli seuraavaksi 500 vuodeksi.
thumb|left|[[Roomalainen teatteri Syyrian Bosrassa.]] Roomalaiset rakensivat teatterinsa aluksi puusta. Ne olivat hyvin koristeellisia, kolmikerroksisia, ja niihin kerrottiin mahtuneen jopa 80 000 katsojaa. Vasta 55 eaa. Rooman kaupunkiin rakennettiin ensimmäinen kivestä tehty teatteri, josta tuli myöhempien roomalaisten ulkoilmateatterien malli. Roomalaisten korotetut näyttämöjen takaosat olivat noin metrin korkuiset ja selvästi matalampia kuin kreikkalaisten. Ajanlaskun kolmen ensimmäisen vuosisadan aikana lukemattomista Rooman valtakunnan alueen teattereista muokattiin roomalaisvaikutteiset. Rooman valtakunnan hajottua teatterit hylättiin ja niitä käytettiin kivilouhoksina tai linnoituksina.
thumb|William Shakespearen näytelmien esityksistä tunnetuksi tullut Globe-teatteri Lontoossa. Renessanssin ajalla heräsi kiinnostus perspektiivin käyttöön teattereissa: varhaisin esimerkki perspektiivisesti maalatuista kulisseista on vuodelta 1508. Samalla näyttämöistä tehtiin ensi kertaa leveyttään syvempiä, vaikka näyttelijät pysyttelivätkin yhä näyttämön etualalla. Italian vanhin julkinen teatteri rakennettiin Venetsiaan 1565, joskaan ei tiedetä, oliko se itsenäinen rakennus vai vain saliin perustettu teatteri. Myös muualle Eurooppaan, kuten Espanjaan ja Englantiin, rakennettiin tuohon aikaan teattereita. Euroopan vanhin yhä olemassa oleva teatteri on vuonna 1585 avattu Andrea Palladion suunnittelema Teatro Olimpico Vicenzassa, Italiassa. Lontoon kuuluisin teatteri oli William Shakespearen näytelmiä esittänyt Globe-teatteri. Espanjan ja Englannin teatterit olivat vielä ulkoilmateattereita 1600-luvun alkuun saakka. Euroopassa kehitettiin 1500-luvun lopulla myös proscenium-näyttämö, jonka avulla pystyttiin muun muassa peittämään perspektiivin vaihtumisen tuottava laitteisto. Lavasteiden vaihtotekniikka otti merkittäviä edistysaskeleita 1600-luvulla.
Barokkiaikana teatteriarkkitehtuuri tuli entistä näyttävämmäksi. Katsomoja oli muodoltaan erilaisia, eniten kuitenkin suorakulmion muotoisia. Ylempien kerrosten herrasväen aitioista tuli teatterikatsomojen näkyvä osa. Barokin ja rokokoon jälkeen teattereista tuli jälleen hillitympiä koristelultaan, ja aitioiden määräkin alkoi hitaasti vähentyä.
1800-luvun Euroopan teattereissa maalatut perspektiivitaustat vaihtuivat kolmiulotteisiin lavasteisiin, joiden kanssa näyttelijät saattoivat toimia. Uudet keksinnöt kaasu- ja sähkövalaistus toivat uusia tehosteita teatterilavoille. Katsojien mukavuuteen ja turvallisuuteen alettiin myös kiinnittää huomiota.
Suomen tiettävästi ensimmäinen varsinainen teatteritalo rakennettiin Turkuun 1810-luvulla. C. G. Bonuvierin rakennuttama puurakenteinen teatteri kuitenkin tuhoutui Turun suuressa palossa 1827. Sen tilalle pystytettiin uusi puuteatteri. Vuonna Turussa 1839 vihittiin käyttöön uusi tiilirakenteinen teatteritalo, joka on nykyisin Suomen vanhin yhä käytössä oleva teatteritalo ja toimii Turun ruotsalaisen teatterin tyyssijana.
Aasia
Intian vanhin teatteri on Keski-Intian Chhattisgarhin osavaltion Sitabenga-luolassa. Se rakennettiin 200-luvulla eaa., ja se on kreikkalaisvaikutteinen.
Kiinassa teatteriyleisöille rakennettiin penkit 1600-lukuun mennessä, ja katsojat saivat alkaa nauttia virvokkeista esitysten aikana. Japanin nō-teatterin malli vakiintui 1500-luvun lopulla. Sen näyttämö oli korotettu ja neliönmuotoinen, noin 5,5 metriä leveä, ja joka nurkassa oli pylväät, joiden varassa oli katto. Näyttämön takana oli orkesteri ja vieressä kuoro. Näyttämöltä pukuhuoneeseen vei silta, jota pitkin esiintyjät pystyivät tekemään näyttäviä sisääntuloja ja poistumisia näyttämöltä. Yleisöä mahtui harvoin enempää kuin 500. Myöhemmin syntynyt kabuki-teatteri kehitti japanilaisia teattereita yhä näyttävämmiksi ja monipuolisemmiksi 1700-luvulta alkaen.
Pirkanmaan maakunta
Pirkanmaa on Suomen maakunta, joka sijaitsee Satakunnan ja Hämeen historiallisten maakuntien alueella. sen väkiluku oli 0 henkeä. Maakunnan osuus Suomen väkiluvusta on runsaat yhdeksän prosenttia. Pirkanmaan kokonaispinta-ala on 0 neliökilometriä. Maapinta-ala on 0 neliökilometriä (4,1 % Suomen maa-alasta) ja makeavesiala 0 neliökilometriä (5,9 % Suomen makeavesialasta). Maakunnan kokonaispinta-alasta makeavesialan osuus on noin 14 prosenttia eli huomattavasti yli Suomen keskiarvon. Väestötiheys on runsaasti yli kaksi kertaa Suomen keskiarvon. Suurin osa sen väestöstä on keskittynyt Tampereen keskustaajamaan.
Teatteri (rakennus)
Nykyaika
1900-luvulla proscenium-näyttämöstä alettiin luopua ja uudet ideat valtasivat alaa teatterisuunnittelussa. Kreikkalainen ja elisabetinaikainen teatterirakentaminen kokivat paluun vuosisadan alussa. Vuosisadan puolivälin jälkeen rakennettiin runsaasti teattereita, joiden näyttämöt voitiin mukauttaa kunkin esityksen tarpeisiin.
Pirkanmaan maakunta
Pirkanmaata on pidetty omana maakuntanaan vasta 1950-luvulta lähtien. Nimensä se on saanut Pirkkalasta, joka keskiajalla käsitti suurimman osan nykyisestä Pirkanmaasta. Pirkanmaan maakuntakeskus ja pääkaupunki on Tampere. Pirkanmaan liitto toimii Pirkanmaan kehityksen edistämiseksi ja hoitaa muun muassa maakuntakaavoitusta.
Pirkanmaata ympäröivät Varsinais-Suomi, Satakunnan nykymaakunta, Kanta-Häme, Päijät-Häme, Etelä-Pohjanmaa ja Keski-Suomi. Suurin osa Kokemäenjoen vesistön järvialueesta sijaitsee Pirkanmaan alueella, joskin Vanajavesi on osittain Kanta-Hämeessä.
Pirkanmaan bruttokansantuote oli noin 18,3 miljardia euroa vuonna 2016. Ostovoimakorjattuna bruttokansantuote asukasta kohti oli 100,8 prosenttia EU:n keskiarvosta. Teollisuuden osuus tuotannosta on Pirkanmaalla Suomen keskiarvoa korkeampi.
Kunnat
Pirkanmaalla on 23 kuntaa, joista kaksitoista on kaupunkeja.
Suurimmat taajamat
Vuonna 2017 Pirkanmaalla sijaitsi 51 taajamaa. Seuraavassa on lueteltu maakunnan 10 suurinta taajamaa.
Kallioperä ja pinnanmuodostus
thumb|upright|Helvetinkolu sijaitsee [[Helvetinjärven kansallispuistossa Pohjois-Pirkanmaalla.]] thumb|”[[Roineen armaiset aallot” ovat tuttuja myös Zachris Topeliuksen runosta Kesäpäivä Kangasalla.]]
Revive (albumi)
Revive-albumilla Bjørn Lynne palaa takaisin tracker-musiikistaan tuttujen melodioiden pariin ja soittaa ne uusina sovituksina syntetisaattoreilla, kitaroilla ja muilla aidoilla instrumenteilla.
Pirkanmaan maakunta
Kallioperä ja pinnanmuodostus
Pirkanmaan kallioperä on Euroopan vanhimpia. Maakunnasta on löydetty esimerkiksi niin kutsutut Aitoniemen hiilipussit, jotka kuuluvat maailman vanhimpiin eloperäisiin jäänteisiin. Niiden iäksi on arvioitu kaksi miljardia vuotta.
Pohjoisen Pirkanmaan kallioperä on osa keskisen Suomen happamien syväkivilajien vyöhykettä, joka sisältää muun muassa graniitteja. Maakunnan eteläosan halki kulkee liuskevyöhyke, jossa esiintyy kiillegneissiä, fylliittiä, kiilleliusketta ja välialueilla dioriitteja. Pirkanmaan kallioperä on pääosin moreenin peittämää. Eteläosassa on myös savi- ja hiesumaata eritoten vesistöjen varsilla. Pirkanmaan maakuntakivi on pallograniitti.
Kénôse
Kénôse on ranskalaisen black metal -yhtyeen Deathspell Omegan EP. Se sisältää kolme kappaletta kokonaiskeston hipoessa 40 minuuttia. EP julkaistiin digipak-muodossa, jonka mukana tulee 40-sivuinen kirjanen, joka sisältää sekä sanoitukset että kuvataidetta.
Pirkanmaan maakunta
Kallioperä ja pinnanmuodostus
Pirkanmaa on pinnanmuodostukseltaan vaihtelevaa. Maakunnalle ovat tyypillisiä mäet ja kankareet. Lounaisosassa on verraten laajoja tasankoja. Viimeisin jääkausi vei mukanaan irrallisia jäälajeja, hioi kallioita ja muodosti useita soraharjujaksoja, joista merkittävin on Kangasalan–Pyynikin-harjujakso. Toinen merkittävä harjujono ulottuu Ikaalisten Hämeenkankaasta Näsijärven kautta Vilppulan kupeeseen. Keskimäärin Pirkanmaa sijaitsee noin 100–150 metriä merenpinnan yläpuolella. Korkeimmat alueet ovat Kurussa, Parkanossa ja Kihniössä yli 200 metriä merenpinnan yläpuolella. Pirkanmaan ja samalla Etelä-Suomen korkein kohta, Venäläisvuori, sijaitsee Juupajoella 232,5 metriä merenpinnan yläpuolella. Paikalla on Juupavaaran laskettelukeskus. Muita pirkanmaalaisia laskettelukeskuksia ovat Hervannan laskettelukeskus, Korkeakangas, Mustavuori, Sappeen hiihtokeskus ja Ski Ellivuori.
Maisematyypit
Pirkanmaa jakautuu kolmeen maisematyyppiin:
Kénôse
Levy on saanut keskimäärin hyvän vastaanoton kaikkialla, ja esimerkiksi musiikkilehti Revolver arvosteli levyä sanomalla muun muassa sen olevan ”yksi voimakkaimmista, ideologisesti kiehtovimmista black metal -julkaisuista kautta aikojen”.
Pirkanmaan maakunta
Maisematyypit
Pirkanmaan metsät ovat kuusivaltaista mustikkatyyppiä. Eteläosassa on runsaasti lehtoja ja lehtomaisia metsiä.
Pirkanmaan maakunta kuuluu suurimmaksi osaksi Kokemäenjoen vesialueeseen. Suurimmat järvet ovat Näsijärvi (265 km²), Vanajavesi (179 km²), osittain Kanta-Hämeen maakunnan alueella), Längelmävesi (178 km²), Kokemäenjoen vesistön keskusjärvi Pyhäjärvi (124 km²), Keurusselkä (119 km², osittain Keski-Suomen maakunnan alueella), Mallasvesi ja Roine (yhteensä 107 km²), Kyrösjärvi (96,2 km²), Ruovesi (66,1 km²), Kukkia (46,7 km²) ja Pälkänevesi (45,9 km²). Maakunnan pohjois- ja luoteisosat kuuluvat Suomenselän vedenjakaja-alueeseen, ja muutamat Kihniön ja Virtain läntisen osan järvet laskevat Kyrönjokea myöten Perämereen.
Pirkkalan Pinsiöstä Raiskion torpan pihalta löydettiin vuonna 1862 tieteelle uutena muotona Pirkkalankoivu (Betula pendula f. bircalensis). Se on rauduskoivun muunnos, jonka erottaa päämuodosta liuskoittuneet, koristeelliset lehdet. Pirkkalankoivua pidetään vanhimpana tunnettuna suomalaisena liuskalehtisenä koivuna.
Lämpötilat ja sademäärät
thumb|Seututie 325 ylittää [[Längelmävesi|Längelmäveden Kangasalan Pelisalmessa.]] Pirkanmaa kuuluu eteläboreaaliseen ilmastovyöhykkeeseen lukuun ottamatta pohjoisimpia osia, jotka kuuluvat keskiboreaaliseen vyöhykkeeseen. Maakunnan keskilämpötilat vaihtelevat pohjoisosan ylänköjen noin kolmesta asteesta eteläosien runsaaseen neljään asteeseen. Keskimäärin kylmin kuukausi on helmikuu ja lämpimin vastaavasti heinäkuu.
Terminen kevät alkaa Pirkanmaan lounaisosassa maaliskuun lopussa ja pohjoisosassa huhtikuun 5. päivän tienoilla. Terminen kesä alkaa alavilla seuduilla toukokuun puolessavälissä, pohjoisen ylängöillä viitisen vuorokautta myöhemmin. Vastaavasti terminen syksy alkaa pohjoisen ylänkömailla syyskuun alkupäivinä ja etelämpänä noin viikon myöhemmin. Sama kuvio toistuu termisen talven alkamisessa, pohjoisessa keskimäärin marraskuun 5. päivä, etelän alankoseuduilla viidestä kymmeneen vuorokautta myöhemmin.
Kasvukausi kestää suurten järvien laaksoissa puolisen vuotta, ylänköseuduilla taasen noin 160 vuorokautta. Kasvukauden tehoisa lämpösumma on suotuisimmilla seuduilla lähes 1 300 vuorokausiastetta ja viileimmillä seuduilla noin 1 100 vuorokausiastetta.
Keskilämpötiloja (°C) ja sademääriä (mm) Pirkanmaan ja sen välittömässä läheisyydessä sijaitsevilla mittausasemilla (1 ja 2) kaudella 1981–2010. Lähteenä Ilmatieteen laitos.
1 Mittausasema kuului Pirkanmaahan vuoteen 2001. Vuodesta 2001 kuulunut muodollisesti Keski-Suomeen. 2 Mittausasema Pirkanmaan luoteisrajan tuntumassa Satakunnan puolella.
Auringon kulkureitti
Pirkanmaan etelä–pohjoissuuntainen ulottuvuus on noin 170 kilometriä. Etelässä Pirkanmaa kurottaa aavistuksen verran 61. leveysasteen eteläpuolelle ja pohjoisessa vastaavasti puoleenväliin 62. leveysastetta (leveysasteelle 62°30). Maakunnan eteläisimmässä osassa auringon korkeus keskipäivällä on talvipäivänseisauksessa noin 5,8 astetta ja kesäpäivänseisauksessa noin 52,5 astetta. Pohjoisessa luvut ovat ääripäissään 4,3 astetta ja 51,0 astetta. Päivän pituus pimeimpänä vuodenaikana on viidestä viiteen ja puoleen tuntia ja valoisimpana aikana noin 19–20 tuntia. Auringon säteilyteho on etelässä talvipäivänseisauksen aikaan 49 W/m² keskipäivällä. Kesäpäivänseisauksen aikaan luku on 952 W/m². Pohjoisessa vastaavat luvut ovat 25 ja 929 wattia.
Historia
Pirkanmaa kuuluu historialliseen Satakuntaan lukuun ottamatta maakunnan eteläosaa, joka kuuluu historialliseen Hämeeseen. Pääosa nykyisestä Pirkanmaasta on ollut historiallista Ylä-Satakuntaa, joka kuitenkin ulottuu myös kauas nykyisen Satakunnan maakunnan puolelle, samalla kun pieni osa nykyisestä Pirkanmaasta on myös vanhaa Ala-Satakuntaa. Maakunnan asutuksen painopiste on ollut jo vuosisatoja nykyisen Tampereen tienoilla. Alueen pohjoisosa oli pitkään erämaata. Vuonna 1779 perustetusta Tampereesta tuli maakunnan keskus voimakkaan teollistumisen myötä 1800-luvulla. Sitä ennen Pirkanmaa oli lähinnä Porin, Turun ja Hämeenlinnan vaikutuspiirissä. Nykyajan Pirkanmaa sijaitsee keskimäärin etelämpänä kuin vanha Ylä-Satakunta. Pohjoisia pitäjiä on liitetty naapurimaakuntiin, muun muassa Keuruu ja Multia Keski-Suomeen. Etelässä Pirkanmaahan on liittynyt Tampereen imussa vanhaan Hämeen maakuntaan kuuluvia pitäjiä kuten Akaa ja Urjala.
Esihistoriallinen aika
Pirkanmaan alueella on asuttu kauan. Kangasalan Sarsasta on löydetty jäänteitä esihistoriallisilta aikakausilta, muun muassa todisteita asutuksesta viidenneltä vuosituhannelta ennen ajanlaskun alkua. Sarsan kivikautiset tekstiilikeramiikkalöydöt on nimetty sarsankeramiikaksi. Kaikkiaan maakunnasta on löydetty yli 200 kivikautista asuinpaikkaa. Väestön määrän kivikaudella on arvioitu olleen parisen sataa. Pronssikauden myötä maanviljelys alkoi syrjäyttää pyyntitaloutta. Pronssikauden lopulla Tampere–Kuhmoinen-linjan pohjoispuolella asui vielä lappalaisia. Esimerkiksi Oriveden Siitaman kylän nimi viittaa lappalaisten talvileireihin eli siitteihin. Etelämpänä ydin-Hämeessä saamelaisperäiset paikannimet ovat sen sijaan harvinaisia. Rautakaudella ulottui Eurajoelta Längelmäveden tienoille yhtenäinen ja kohtalaisen vauras asutus, joka 800-luvulta alkaen oli Suomen nykyisen alueen pohjoisin vakiintuneen talonpoikaiskulttuurin seutu.
Keskiaika
thumb|Sastamalan keskiaikainen [[Sastamalan kirkko|Pyhän Marian kirkko sijaitsee Rautaveden rannalla.]]
Pirkanmaan kehitykselle olivat merkittäviä pohjoiseen avautuvat vesireitit sekä alueen halki lännestä itään kulkevat vesi- ja maantiet. Rautakaudella ja varhaiskeskiaikana vesi- ja maantieverkon solmukohta oli Nokian–Viikin tienoilla ja Pirkkalankylässä. Kun maanteiden käyttö yleistyi, tieverkon risteyskohta muotoutui Pispalanharjun varteen.
1000-luvulla Pirkanmaan alueen asutus oli keskittynyt Kokemäenjoen varrelle Sastamalaan sekä nykyisen Nokian paikkeille ja Pyhäjärven etelärannalle. Varsinais-Suomessa ja Hämeessä 1000-luku oli levotonta aikaa. Tutkijat ovat huomioineet, että kyseisiltä alueilta on löydetty runsaasti maahan kätkettyjä hopea-aarteita. Satakunnan historiallisesta maakunnasta eli myös nykyisen Pirkanmaan alueelta tällaisia löytöjä on niukalti. On päätelty, että alue oli verrattain rauhallista ja turvallista. 1300-luvulla nykyistä Pirkanmaata alettiin kutsua Ylä-Satakunnaksi. Pohjanlahden rannikolla ja Pohjanmaalla yläsatakuntalaisia pidettiin hämäläisinä. Pohjanlahden rannikolle asettuneet ruotsalaiset uudisasukkaat sanoivat valloittamiensa metsäalueiden sijainneen Hämeessä, ”in Tavastia”. Varhaisin todiste tästä on vuodelta 1303. Maakuntakäräjiä varten alueen asukkaat kokoontuivat Hämeen linnaan. Nykyajan Pirkanmaasta kuitenkin vain eteläosa on kuulunut Hämeen linnan lääniin.
1430-luvulla Ylä-Satakunnassa syttyi kansannousu, niin kutsuttu Davidin kapina. Se johtui luvatun veroalennuksen viivästymisestä. Seuraavan vuosisadan alussa Pirkanmaalla otettiin käyttöön maanjaossa säädetty sarkajako. Maanviljelys syrjäytti elinkeinona riistanpyyntiä yhä laajemmalti. 1500-luvulla asutuksen pohjoisraja kulki linjalla Teisko–Orivesi–Längelmäki. Linjan pohjoispuolella sijaitsi asumaton erämaa-alue, jota alettiin asuttaa kruunun määräyksestä vuonna 1542. 1560-luvulla Pirkanmaan suurimmat väestötihentymät olivat edelleen Kokemäenjoen ja Pyhäjärven rantamilla. Tiheimmin asuttua oli jo tuolloin nykyisen Tampereen eteläosa. Pirkanmaan alueen väkiluvun 1500-luvun puolivälissä on arvioitu olleen 25 000–29 000.
Hallinnon kehittyminen
Satakunnassa hallintopitäjät noudattivat kirkkopitäjien rajoja tarkemmin kuin muissa maakunnissa. Ylä-Satakunnan neljä 1200-luvulla syntynyttä emäseurakuntaa olivat Kyrö, Pirkkala, Sastamala ja Vesilahti. Näistä Pirkkala oli merkittävin. Vesilahti kuului alun perin Pirkkalaan, mutta lienee erotettu siitä jo 1200-luvun lopussa. Kangasala irtautui Pirkkalasta seuraavan vuosisadan lopulla ja Lempäälä erosi Vesilahdesta luultavasti 1410-luvulla. Samalla vuosikymmenellä Kokemäenkartanon lääni jaettiin Ylä- ja Ala-Satakuntaan. Uusi Ylä-Satakunnan kihlakunta vastasi osapuilleen nykyistä Pirkanmaan maakuntaa. Ylä-Satakuntaa kutsuttiin 1400-luvulla muutamaan otteeseen Pirkkalan kihlakunnaksi, jota on pidetty eräänä historiallisesti merkittävänä perusteena Pirkanmaa-nimen käyttöönotolle. Vuonna 1641 Ylä-Satakunnan kihlakunta jaettiin yliseen ja aliseen kihlakuntaan. Vuonna 1693 tapahtui merkittävä aluemuutos, kun aliseen kihlakuntaan liitettiin Huittisten, Loimaan ja Punkalaitumen pitäjät. Viimeksi mainittu kuuluu nykyisin Pirkanmaahan. Kihlakunta oli melko kiinteä kokonaisuus. Ruotsin vallan aikana Ylä-Satakunnalla oli oma valtiopäivämies talonpoikaissäädyssä, myös kihlakunnan kahtiajaon jälkeen.
Ylä-Satakunnan pitäjät noin 1400–1693 :
Eräkaudesta teollisuuden aikaan
thumb|[[Ylöjärven kirkko valmistui vuonna 1850.]]
Eräkauden loppuvaiheessa eli noin vuosina 1300–1550 Ylä-Satakunta oli melko yhtenäinen talousalue, joka pirkkalaisliikkeen tyrehdyttyä nivoutui läheisesti Hämeeseen. 1500-luvun puolivälissä enää noin seitsemäsosa Ylä-Satakunnan talollisista harjoitti erätaloutta. 1600-luvun lopun katovuosina Pirkanmaalla kärsivät pahimmin Pirkkalan ja Längelmäen seudut, joissa jopa puolet väestöstä sai surmansa. Suuri Pohjan sota saavutti Pirkanmaan 1713. Taistelutantereita olivat muun muassa Kostianvirta ja Tammerkoski.
Nykyisen Pirkanmaan alueen halkaisi pohjois–eteläsuuntaisesti lääninraja yli 220 vuotta, kun Hämeen lääniä laajennettiin Kustaa III:n määräyksestä länteen 1775. Siihen asti Ylä-Satakunnan kihlakunta oli kuulunut Turun ja Porin lääniin.
Eräkauden jälkeen koitti 1800-luvun alkuun kestänyt aikakausi, jolloin kaupunkien puuttuminen ja tuotantorakenteen yksipuolisuus hidastivat maakunnan kehitystä. Ylä-Satakunta jäi jälkeen naapurimaakunnistaan. Yläsatakuntalaisten markkinamatkojen kohde oli yleensä Turku. Ajanjaksoa on kutsuttu myös nimellä ”Turun aika”. Kuningas Kustaa III teki periaatepäätöksen Tampereen kaupungin perustamisesta 6. kesäkuuta 1775. Virallisesti kaupunki perustettiin 1. lokakuuta 1779. Aluksi Tampere kasvoi hitaasti ja sen vaikutus oli vähäinen. 1840-luvulla kaupungista kehittyi koko Suomen merkittävin teollisuuskeskus. Muuallakin maakunnassa alkoi kehittyä teollisuutta. Uudet keksinnöt – puuhioke sekä selluloosan valmistus ja paperin teko molemmista – olivat keskeisiä Pirkanmaan kehitykselle. Tampereen ohella teollista toimintaa syntyi muun muassa Valkeakoskelle, Nokialle ja Mänttään. Orivedellä puolestaan aloitettiin kenkä- ja nahkateollisuus 1890-luvulla.
Nopean kasvun myötä Tampere nousi maakunnan keskukseksi. Siitä alkoi kehittyä maantieliikenteen ja 1870-luvulla rautatieliikenteen solmukohta. Tampereen vetovoima voitti Porin ja Hämeenlinnan. 1900-luvun alussa Tampere oli lähes Turun ja Viipurin tasoinen keskus.
Pirkanmaa Suomen itsenäisyyden aikana
thumb|Valtaosa pirkanmaalaisista asuu Tampereella ja sen ympäristökunnissa.
Suomen sisällissodan kuukausina lähes koko Pirkanmaa oli punaisten hallussa ja Tampere oli punaisten keskus. Maakunnassa oli runsaasti teollisuustyöläisiä ja torppareita, minkä johdosta siitä muotoutui ”punaisen Suomen” keskusalue. Sodan jälkeen teollistuminen leimasi entistä voimakkaammin koko maakuntaa. Talvisodan aikana Neuvostoliiton ilmavoimat pommittivat Tamperetta. Myös Mänttä ja Nokia joutuivat pommitusten kohteiksi.
Väestö
thumb|Pirkanmaalla asuu yli puoli miljoonaa ihmistä eli noin kymmenesosa Suomen väestöstä. Kuvassa Tampereen keskustaa.
Vuodenvaihteessa 2018/2019 Pirkanmaan väkiluku oli 515 095 (Tilastokeskus). Vuonna 2018 väestömäärän muutos oli +3 014 henkeä (+0,59 %). Pirkanmaan muuttotase oli positiivinen, luonnollinen väestönlisäys sen sijaan oli hitusen negatiivinen. Aiempien vuosien tapaan maakuntaa kasvatti eritoten kotimainen muuttovoitto.
Pirkanmaan maakunnan väestönkasvu painottuu hyvin voimakkaasti Tampereelle ja sen kehyskuntiin Nokialle, Kangasalle, Pirkkalaan, Lempäälään ja Ylöjärvelle. Vuosina 2013–2015 Tampereen osuus koko maakunnan väestönkasvusta oli 65 prosenttia ja vuoden 2016 aikana 75 prosenttia. Koko Pirkanmaan väestö lisääntyi vuoden 2016 aikana 3 165 asukkaalla ja Tampereen ja sen kehyskuntien väkiluku 4 089 asukkaalla, mistä Tampereen osuus oli 3 055 asukasta. Tämä merkitsee, että Tampereen kaupunkiseudun ulkopuolisella Pirkanmaalla väkiluku väheni vuonna 2016 yli 900 asukkaalla. Väestön vähentyminen on tuntunut erityisen voimakkaana maakunnan pohjoisosassa.
Väestömuutokset
1900-luvun jälkipuoliskolla Pirkanmaan osuus Suomen väkiluvusta pysytteli 8,5 prosentin tuntumassa. Vuosisadan lopussa maakunnan väkiluvun kasvu kiihtyi ja 2010-luvun jälkipuoliskolle tultaessa väestöosuus oli kohonnut yli yhdeksän prosentin. Pirkanmaan väkiluku ylitti puolen miljoonan rajan 2013.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty maakunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1. tammikuuta 2013 tilanteen mukainen. Kahtia jaetun Längelmäen kunnan väestö on kuitenkin vuosina 1980–2005 laskettu kokonaan osaksi Keski-Suomessa sijaitsevaa Jämsää.
Ajanjaksolla 2015–2017 Pirkanmaan kunnista asukaslukuaan lisäsivät Tampere (+5 899 asukasta), Kangasala (+682), Nokia (+327), Lempäälä (+259), Pirkkala (+163), Ylöjärvi (+145) ja Valkeakoski (+64 asukasta). Vastaavasti eniten väestöään menettäneet kunnat olivat Sastamala (−339 asukasta), Mänttä-Vilppula (−335), Punkalaidun (−179), Ruovesi (−176) ja Virrat (−143 asukasta). Muuttotappiosta kärsineitä kuntia oli Pirkanmaalla kaikkiaan 15. Maakunnassa on siten nähtävissä sama kehitys kuin muuallakin Suomessa: asukkaat muuttavat kasvukeskuksiin ja niiden naapurikuntiin.
Kristinusko
Pirkanmaan alueella herätysliikkeet ovat perinteisesti vaikuttaneet vain vähän. Mainittavaa kannatusta alueella on kerännyt Nokian seudulla esiintyvä evankelinen herätysliike, jossa liikkeellä on edelleen kannatusta. Tamperelle, kuten muihinkin suuriin kaupunkeihin, on muodostunut eri liikkeiden kannattajaryhmiä. Osittain liikkeillä on 1800-luvulle ulottuvat perinteet, mutta enimmäkseen niiden elinvoimaisuus on perustunut muuttoliikkeeseen. Evankelioivan herätyskristillisyyden vaikutus on ollut Tampereella 1960-luvulta lähtien vanhoja herätysliikkeitä voimakkaampaa. Sen vaikutus on mainittavissa määrin koskettanut myös Tampereen ympäristöpaikkakuntia.
Suomi, ruotsi ja saame
Pirkanmaa on kielellisesti varsin homogeeninen alue: vuonna 2018 suomea puhui äidinkielenään lähes 490 000 henkeä eli noin 95 prosenttia maakunnan väestöstä. Suomenkielisten osalta Pirkanmaan valtakunnallinen väestöosuus oli 10,1 prosenttia. 2010-luvulla suomenkielisten määrä on noussut vain Uudellamaalla, Pirkanmaalla ja Pohjois-Pohjanmaalla sekä hienoisesti Varsinais-Suomessa ja Ahvenanmaalla.
Keskiajalla Suomeen muodostunut ruotsinkielinen uudisasutus ei ulottunut nykyisen Pirkanmaan alueelle, joten maakunnan suomenruotsalaisten määrä ja väestöosuus on vähäinen. Vuonna 2021 Pirkanmaalla ruotsia puhui äidinkielenään 2 053 henkilöä. Saamea puhui Pirkanmaalla äidinkielenään 33 henkilöä vuonna 2021.
Muut kielet
Vieraskielisten eli muita kieliä kuin suomea, ruotsia tai saamea äidinkielenään puhuvien määrä on noussut Pirkanmaalla voimakkaasti 2000-luvulla. Kieliä on kymmenittäin, ja useimpien maakunnallinen väestöosuus on alle promillen. Vuonna 2018 vieraskielisiä oli noin 25 000 henkilöä eli viitisen prosenttia väestöstä. Pirkanmaan toiseksi puhutuin kieli on venäjä, vuonna 2018 sitä käytti äidinkielenään nelisen tuhatta henkilöä.
Taulukossa on mainittu kielet, joita puhuu Pirkanmaan maakunnassa asuvista äidinkielenään vähintään tuhat henkilöä. Sijaluku viittaa taulukon viimeisimpään vuoteen.
Talous
thumb|[[Tervasaaren paperitehdas sijaitsee Valkeakoskella.]]
Vuonna 2016 Pirkanmaan maakunnan bruttokansantuote oli noin 18,3 miljardia euroa (8,5 % Suomen bruttokansantuotteesta). Bruttokansantuote asukasta kohden oli 36 040 euroa eli noin 92 prosenttia Suomen keskiarvosta. Pirkanmaan bruttokansantuote oli maakuntien toiseksi korkein ja asukasta kohden laskettuna seitsemänneksi korkein yhdeksäntoista maakunnan joukossa.
Pirkanmaan elinkeinorakenne painottuu jälkiteolliselle yhteiskunnalle tyypillisesti palveluihin. Tampereelle on kasvanut valtakunnallisesti merkittävä ICT-keskittymä. Väestöpohjansa ansiosta kaupunki on myös huomattava kaupan keskus. Teollisuuden osuus arvonlisäyksestä ja työpaikoista on Pirkanmaalla Suomen keskiarvoa korkeampi. Maakunta on yksi Suomen keskeisistä valmistavan teollisuuden keskittymistä, teollisen toiminnan perinteet ovat pitkät ja koulutusverkosto hyvä. Teollisuus on keskittynyt pitkälti Tampereelle ja sen lähiympäristöön, kuten Nokialle ja Valkeakoskelle. Myös Mänttä-Vilppula on merkittävä teollisuuskeskus. Maatalouden osuus taloudellisesta toiminnasta on vähäinen. Maakunnan länsiosassa maataloustuotanto on lypsykarjavaltaista, etelässä viljanviljelyvaltaista ja pohjoisessa metsätalousvaltaista.
Pirkanmaan osuus Suomen viennistä ja etenkin tuonnista on huomattavasti maakunnan bruttokansantuoteosuutta pienempi; teollisuuden ansiosta maakunnan ulkomainen kauppatase on ylijäämäinen. Noin 90 prosenttia Pirkanmaan viennistä tulee teollisuuden päätoimialalta.
Pirkanmaalla on kauttaaltaan erittäin korkea työttömyys: vuonna 2014 noin seitsemäsosa työvoimasta oli työttömänä. Maakunnan työpaikkaomavaraisuus oli lähes sata prosenttia.
Liikenne
thumb|Taajamajuna [[Tampere–Haapamäki-rata|Tampere–Haapamäki-radalla Vilppulan tienoilla.]] thumb|Valtatie 3:n ylittävä Nahkialan puinen kevyenliikenteen silta Toijalassa. thumb|Nelitasoinen [[Lakalaivan eritasoliittymä Tampereen keskustan eteläpuolella on valtakunnallisesti merkittävä liikenteenvälittäjä.]] thumb|[[Herraskosken kanava Virroilla. Valtatie 23 ylittää kanavan kuvassa näkyvää siltaa pitkin.]]
Raideliikenne
Pirkanmaan halki kulkee kaksi keskeistä raideliikenteen väylää: niin kutsuttu päärata Helsingistä Ouluun ja ratayhteys Turusta Jyväskylään. Rataosuudet yhtyvät Toijalassa ja erkanevat jälleen Tampereella, joka on maakunnan ja koko Suomen raideliikenteen solmukohta. Tampereelta on myös ratayhteys Nokian ja Vammalan kautta Poriin ja Raumalle. Pienivolyymista henkilöliikennettä on Pirkanmaan koillisosan kautta kulkevalla rataosalla Orivesi–Vilppula–Kolho–Haapamäki. Pirkanmaan radat on sähköistetty lukuun ottamatta Orivesi–Haapamäki-yhteyttä sekä Valkeakoskella ja Mäntässä sijaitsevia teollisuuskäytössä olevia pisteratoja.
Pirkanmaa liitettiin Suomen rataverkkoon kesäkuussa 1876, jolloin liikenteelle avattiin rataosat Turku–Toijala ja Hämeenlinna–Tampere. Päärataan kuuluva rataosa Tampereelta Oriveden, Vilppulan ja Haapamäen kautta Seinäjoelle avattiin 1882. Ratayhteyttä oikaistiin 1971, jolloin avattiin yhteys Tampereelta Parkanon kautta Seinäjoelle. Tampere–Pori-rataosuus avattiin marraskuussa 1895. Orivesi–Jämsä-rataosuus avattiin heinäkuussa 1950. Tampereelta Jyväskylän suuntaan kuljettiin Vilppulan ja Haapamäen kautta aina vuoteen 1977, jolloin avattiin yhteys Jämsänkoski–Jyväskylä.
Parkanon ja Virtain kautta kulkenut Haapamäki–Pori-rata on lakkautettu lukuun ottamatta väliä Niinisalo-Parkano; tämä osuus ei ole sähköistetty.
Tampereelle avattiin elokuussa 2021 raitiotie, jota saatetaan laajentaa seudulliseksi myöhemmin tulevaisuudessa.
Maantieliikenne
Pirkanmaan tärkeimmät maantieliikenteen väylät noudattelevat raideliikenteen reittejä. Maakunnan alueella kulkee valtatie 3 Helsingistä Vaasaan, valtatie 9 Turusta Pohjois-Karjalaan ja valtatie 12 Raumalta Kouvolaan. Nokiasta Poriin kulkee valtatie 11. Valtateitä yhdistää Tampereen eteläpuolitse linjattu kehätie. Pirkanmaan pohjoisosia halkoo Porista Joensuuhun johtava, melko vähäliikenteinen valtatie 23. Tie kulkee Parkanon, Kihniön ja Virtain kautta.
Pirkanmaan valtatiet:
Jouko Etula
Jouko Etula (s. 25. lokakuuta 1960, Alajärvi) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1976–1992 Etula pelasi SM-sarjassa ja Superpesiksessä Alajärven Ankkureiden joukkueessa yhteensä 339 runkosarjaottelua. Etula valittiin kuudesti Itä–Länsi-otteluun ja 8 kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun. Pelipaikaltaan Etula toimi 3-kopparina.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1955
Vuoden 1955 painin maailmanmestaruuskilpailut olivat järjestyksessään 14. kreikkalais-roomalaisen painin viralliset maailmanmestaruuskilpailut. Kilpailut järjestettiin Karlsruhessa, Länsi-Saksassa. Kisoissa painittiin kahdeksassa painoluokassa.
Pirkanmaan maakunta
Maantieliikenne
Pirkanmaan kantateistä tunnetuin lienee Orivedeltä Virtain kautta Pohjanmaalle kulkeva kantatie 66, josta on tehty jopa musiikkikappale, ”Valtatie 66”. Tien varrella sijaitsee useita nähtävyyksiä, kuten Torisevan rotkojärvet. Kangasalta alkaa Suomen pisin kantatie, kantatie 58, joka kulkee Oriveden ja Mänttä-Vilppulan kautta pohjoiseen. Pirkanmaan kantatiet: Liikennemäärät heijastelevat asutustiheyttä. Ne ovat Tampereen pohjoispuolella vähäisempiä kuin maakunnan eteläosassa. Vilkkaimmat reitit, kuten Tampereen kehätie ja valtatie 3:n osuus Ylöjärveltä Helsinkiin, on rakennettu moottoriteiksi.
Pirkanmaan maakunnan runsaat vesistöt asettavat maantieliikenteelle suuria haasteita. Tätä korostaa Tampereen keskustan sijainti kahden suuren järven välisellä kapealla kannaksella ja se, että suurin osa maakunnan sisäisestä ja kauttakulkuliikenteestä kulkee Tampereen kautta. Tampereen keskustan ohittava liikenne on pyritty ohjaamaan Pirkkalan, Nokian ja Ylöjärven kautta kulkevalle eteläiselle ohitustielle. Aiemmin valtatie 3:n varrella sijainnut Valkeakoski jäi sivuun uudesta moottoritiestä 1990-luvulla.
Ilmailu
pienoiskuva|[[Tampere-Pirkkalan lentoaseman terminaali 2.]] Vuonna 1979 valmistunut Tampere-Pirkkalan lentoasema (IATA: TMP, ICAO: EFTP) sijaitsee viitisentoista kilometriä Tampereen keskustasta etelään. Asemalla on verraten vilkas kansainvälinen lentoliikenne. Tampere-Pirkkala sijaitsee suhteellisen lähellä Suomen merkittävintä lentoasemaa, Helsinki-Vantaata: asemien välinen lentomatka kestää puolisen tuntia. Tampere-Pirkkalasta on hyvät yhteydet myös Tukholmaan ja eräisiin Keski-Euroopan kaupunkeihin.
Vesiliikenne
Näsijärvellä on risteilijäliikennettä esimerkiksi Tampereelta aina Virroille asti. Myös Pyhäjärvellä tehdään risteilyjä. Keurusselällä on risteilytoimintaa linjalla Mänttä–Keuruu.
Lauri Kokkonen
Elämä
Kokkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Aapeli Kokkonen ja emäntä Augusta Jauhiainen. Puoliso vuodesta 1942 oli Tyyne Ikonen. Lauri Kokkonen pääsi ylioppilaaksi Kiuruveden yhteiskoulusta 1954 ja valmistui kasvatustieteiden kandidaatiksi Jyväskylän kasvatusopillisesta korkeakoulusta 1956. Hän toimi kansakoulunopettajana muun muassa Kiuruvedellä sekä kansakouluntarkastajana Oulussa, jossa oli myös lääninhallituksen kouluosaston päällikkönä.
Lauri Kokkonen oli säveltäjä Joonas Kokkosen pikkuserkku. Heidän yhteistyönään sai vuonna 1975 ensi-iltansa ooppera Viimeiset kiusaukset, joka pohjautuu Lauri Kokkosen samannimiseen näytelmään.
Rovasti Urpo Kokkonen on Lauri Kokkosen veli.
Haier
thumb|Haierin logo. Haier Group Corporation on kiinalainen kuluttajaelektroniikkaa ja kodinkoneita valmistava yritys. Haier valmistaa ja myy muiden muassa ilmastointilaitteita ja jääkaappeja. Euromonitorin mukaan Haier on maailman johtava kodinkoneiden valmistaja: sen markkinaosuus maailmassa oli 10,2 prosenttia vuonna 2014. Tammikuussa 2016 Haier osti General Electricin kodinkoneyksikön 5,4 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla.
Love Is for Suckers
Love Is for Suckers on Twisted Sisterin viides studioalbumi. Vuonna 1987 julkaistun albumin tuotti yhtyeen lauluntekijä, säveltäjä ja laulaja Dee Snider.
Kolmipyörä (L5e)
thumb|L5e ajoneuvo eli trike muistuttaa kolmipyöräistä moottoripyörää. Sillä ei ole moottoritehon ylärajaa. Kolmipyörä (L5e) on Euroopan unionissa käytössä oleva ajoneuvoluokka, johon kuuluu moottorikäyttöinen ajoneuvo, jossa on kolme pituusakselin suhteen symmetrisesti sijoitettua pyörää, ja jonka moottorin iskutilavuus on yli 50 kuutiosenttimetriä, jos kyseessä on polttomoottori, tai jonka suurin rakenteellinen nopeus on enemmän kuin 45 kilometriä tunnissa. Tähän luokkaan ei kuulu moottoripyörä (L3e) myöskään sivuvaunullisena (L4e), koska silloin pyörät eivät ole pituusakselin suhteen symmetrisesti. Luokkaan kuuluu myös hyötykolmipyörä (L5e-B). Kolmipyörästä käytetään yleisesti nimeä trike, joka lienee perua englantia puhuvista maista.
Muissa maissa ajoneuvoluokkien rakenteet ja nimikkeet usein poikkeavat EU:n luokituksesta. EU:n ulkopuolella, erityisesti Intiassa ja Thaimaassa paljon käytetty tuk-tuk, Filippiineillä ja Kiinassa "three-wheeler" tai "tricycle" ovat merkityksellinen osa kaikkea taksi- ja tavaraliikennettä. Tärkeytensä vuoksi monessa maassa niiden rakenteeseen, henkilölukuun, kantavuuteen ja päästöihin suhtaudutaan lainsäädännössä hyvin joustavasti. Erityisesti Intiassa on suosituksi tullut sähkökäyttöinen kolmipyörä "e-rickshaw" sen vähäpäästöisyyden vuoksi.
Kolmipyörä L5
Liikenteessä on vieläkin laillisia kolmipyöriä ja nelipyöriä, jotka ovat vanhentuneen lain mukaisia ja niiden luokkamerkintä on L5. Tällaisia ajoneuvoja ei nykyisen lain mukaan voi ottaa käyttöön tieliikenteessä. Tällainen kolmipyörä on kolmipyöräinen ajoneuvo, jonka pyörät ovat symmetrisesti pituusakselin suhteen, polttomoottorin iskutilavuus on yli 50 kuutiosenttimetriä, rakenteellinen suurin nopeus käyttövoimasta riippumatta on yli 45 km/t ja kuormittamaton massa on enintään 1000 kg. Massaan ei lasketa mukaan sähköajoneuvon akkujen massaa. Tähän luokkaan kuuluu myös nelipyöräinen ajoneuvo, jonka moottorin suurin iskutilavuus on yli 50 kuutiosenttimetriä tai yli 4 kW mutta alle 15 kW ja suurin rakenteellinen nopeus yli 45 km/t ja kuormittamaton massa ilman sähköajoneuvon akkuja, enintään 400 kg henkilökuljetuksessa, tai 550 kg tavarakuljetuksessa.