cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Theaitetos (dialogi)
Tieto on oikea käsitys yhdessä selityksen kanssa
Tätä argumentointia vastaan on esitetty useita vastaväitteitä. Kaksi suosituinta kiistävät joko esitetyt vaatimukset sille, että uskomus olisi oikeutettu, tai sen, että monimutkainen olio olisi pelkästään osiensa summa.
Kolmannen määritelmän mukaan selittäminen on sitä, että henkilö voi esittää jonkin tunnusmerkin, joka erottaa kyseisen asian kaikista muista. Selittäminen on siis tietoa erottavasta tekijästä. Tämän katsotaan kuitenkin olevan kehäpäätelmä, koska tieto määritellään tietyn tyyppiseksi tiedoksi: "[...] kun etsimme vastausta siihen mitä tieto on, onhan sentään typerää sanoa sen olevan oikea käsitys, johon liittyy tieto, koskipa tämä eroavuutta tai mitä hyvänsä". Näin koko dialogi päättyy aporiaan eli umpikujaan.
Muita huomioita
Dialogi tunnetaan myös kuuluisasta kohdasta, jossa Sokrates vertaa itseään kätilöön. Hän väittää, ettei itse tiedä mitään eikä siksi voi opettaa kenellekään mitään. Tämän vuoksi hän vertaa itseään kätilöihin, jotka olivat hänen aikanaan ohittaneet lapsentekoiän ja jo hedelmättömiä. Hän voi kuitenkin kätilöiden tavoin auttaa ihmisiä 'synnyttämään' ajatuksia itsestään.
Dialogissa Sokrates viittaa Epikharmokseen ”suurimpana komedian alalla” ja Homerokseen ”suurimpana tragedian alalla”. Tämä kohta on merkityksellinen, koska se on yksi harvoja Kreikan klassiselta kaudelta säilyneitä viittauksia Epikharmokseen ja hänen teoksiinsa. Toinen viittaus häneen löytyy Platonin dialogista Gorgias.
Poimukellussaniainen
Poimukellussaniainen (Salvinia molesta) on kellusaniaisiin kuuluva vesisaniaislaji.
Ulkonäkö ja koko
Kasvin ulkonäkö muuttuu kolmessa vaiheessa, joita säätelee yksilön ikä ja veden virtausolosuhteet. Kasvilla ei ole juuria, mutta sen vedenalaiset lehdet haaroittuvat ja näyttävät juurakolta. Veden pinnalle nousee kaksi kelluvaa lehteä. Nuorella yksilöllä nämä lehdet ovat sileitä ja alle 1 cm läpimitaltaan. Myöhemmin lehtien puoliväliin muodostuu taite ja niiden läpimitta on noin 2,5 cm. Kolmannessa kehitysvaiheessa kelluttavat lehdet ovat lähes 4 cm leveitä, 2,5 cm pitkiä, ja kasvin keskelle syntyy pystysuuntaisia taittuneita lehtiä. Kolmannessa kasvuvaiheessaan kasvi muodostaa paksuja mattoja.
Poimukellussaniainen muistuttaa eurooppalaista sukulaislajiaan kellussaniaista eli parikellussaniaista (Salvinia natans). Lehdissä oleva taitos on selvä erottava tuntomerkki.
Levinneisyys ja elinympäristö
Poimukellussaniainen kasvaa luonnonvaraisena Kaakkois-Brasiliassa ja Pohjois-Argentiinassa. Se suosii ravinteikkaita, hitaasti virtaavia makean veden vesistöjä, kuten lampia, järviä ja jokia. Se leviää vesistössä virtauksen mukana ja vesistöstä toiseen ihmisten, eläinten ja kulkuneuvojen mukana. Sitä kasvatetaan akvaarioissa ja koristelammikoissa, joista se joskus leviää luontoon.
Kasvista on tullut haitallinen vieraslaji Australiassa, Kaakkois-Aasiassa, Tyynenmeren saarilla sekä Etelä-, Keski- ja Itä-Afrikassa.
Ongelmat ja torjunta
Kovakuoriainen Cyrtobagous salviniae on osoittautunut tehokkaaksi kasvin biologisessa torjunnassa. Australialainen Commonwealth Scientific and Industrial Research Organisation (CSIRO) sai sen käytöstä Unescon tiedepalkinnon vuonna 1985.
Dirt Rally 2.0
Dirt Rally 2.0 on Codemastersin kehittämä simulaatiopeli. Peli on julkaistu Microsoft Windows-, PlayStation 4- ja Xbox One -alustoille 26. helmikuuta 2019.
Pelaaminen
Peli on jatkoa Dirt Rallylle ja jatkaa vaativalla linjalla. Kilpapaikat ovat käsin mallinnettu. Pelattavia sijainteja ovat Argentiina, Australia, Espanja, Kreikka, Monaco, Puola, Ruotsi, Skotlanti, Suomi, Uusi-Seelanti, Wales ja Yhdysvallat. Pelissä on uutena tien pinnan vaurioituminen, joka aiheuttaa syvempiä uria myöhemmin lähtöjärjestyksessä olevalle.
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8,5/10.
Fidži olympialaisissa
Fidži osallistui olympialaisiin ensi kertaa vuonna 1956 ja on siitä lähtien ollut kesäolympialaisissa mukana vuosia 1964 ja 1980 lukuun ottamatta. Talviolympialaisiin maa on osallistunut vuosina 1988, 1994 ja 2002.
Fidži sai ensimmäisen olympiamitalinsa kesäolympialaisissa 2016, kun sen joukkue voitti miesten rugbyturnauksen.
Kivalliqin alue
Kivalliqin alue (, aiemmin Keewatinin alue, ) on alue Nunavutin territoriossa Kanadassa. Sen muodostaa Hudsoninlahden länsiosan mannermaa yhdessä Southampton Islandin ja Coats Islandin saarten kanssa. Alueen hallintopaikka on 2 117 asukkaan Rankin Inlet.
Ennen vuotta 1999 alueen nimenä oli Keewatinin alue, jonka rajat poikkesivat nykyisistä vain hieman.
Tilastoja
Canada 2001 Census
Augsburg
pienoiskuva|Raatihuone kultaisine saleineen on Augsburgin tunnusmerkki. pienoiskuva|70 metriä korkea Perlachturm sijaitsee Raatihuoneen välittömässä läheisyydessä. pienoiskuva|Näkymä Perlachturmista Maximilianstraßelle. Augsburgin vanhakaupunki, Augsburger Altstadt, on noin 30 hehtaaria. pienoiskuva|Klinikum Augsburg on Saksan suurimpia sairaaloita.
Augsburg on yliopisto- ja korkeakoulukaupunki Baijerin lounaisosassa, eteläisessä Saksassa. Noin 284 000 asukkaallaan se on Baijerin kolmanneksi suurin kaupunki ja Etelä-Saksan merkittävimpiä kauppa- ja teollisuuskeskuksia. Augsburg on Schwabenin hallintopiirin keskuskaupunki.
Augsburg sijaitsee Lech- ja Wertach-jokien varrella Alppien etumaassa noin 50 kilometriä luoteeseen Münchenistä. Kaupungin historia käsittää koko kristillisen ajanlaskun. Augsburg oli vapaa valtakunnankaupunki vuodesta 1276 vuoteen 1806.
Vehreydestään tunnetun Augsburgin kaupunginmetsä on 21,5 km². Lännessä Augsburg rajautuu 1 175 km²:n laajuiseen luonnonpuistoon. Kaupungin alueella virtaa kolme jokea: Lech, Wertach ja Singold. Kanaaleita on runsaasti, suurin osa niistä kulkee vanhankaupungin eli Lechviertelin halki. Siltoja Augsburgissa on noin 500.
Ilmasto
Augsburgin ilmasto on vaihteleva. Kaupunki sijaitsee kostean atlanttisen meri-ilmaston ja kuivan mannerilmaston välialueella. Kaupungin ilmastoon vaikuttavat ennen kaikkea Alppien vuoristo sekä Tonava. Luminen kausi kestää yleensä tammikuusta maaliskuun puoleen väliin, Augsburg on Münchenin jälkeen Saksan lumisin kaupunki. Alkukesät ovat usein sateisia, kun taasen keskikesästä alkusyksyyn on kuivia jaksoja. Syksyisin on usein sumuista. Föhntuuli tuo läpi vuoden etelästä lämpimiä ja kuivia ilmavirtauksia Alppien yli. Tähän ilmiöön liittyy kuuluisa Baijerin sinitaivas (bayerisch-blaue Himmel) ja sen myötä erittäin hyvä näkyvyys. Rajuilmat ovat yleisiä ja saattavat aiheuttaa tulvia.
Vuoden keskilämpötila on 8,4 °C. Vuotuinen sademäärä on noin 850 mm. Korkein mitattu lämpötila on 37,1 °C (27. heinäkuuta 1983), alhaisin puolestaan −28,2 °C (12. helmikuuta 1929).
Augsburgia pidetään ympäristöystävällisen keinovalaistuksen mallikaupunkina Saksassa. Niin kutsuttua valosaastetta ja siitä aiheutuvaa sähkönkulutusta ja sen myötä hiilidioksidipäästöjä on vähennetty viidenneksellä, mistä on koitunut 250 000 euron vuosittainen säästö.
Antiikki ja keskiaika
Roomalaiset perustivat nykyisen Oberhausenin kaupunginosan alueelle sotilasleirin vuonna 15 eaa. ja nimesivät sen Augusta Vindelicorumiksi keisari Augustuksen mukaan. Noin vuonna 95 Augsburgista tuli Raetian provinssin pääkaupunki. Alemannit valtasivat Augsburgin 400-luvulla ja Kaarle Suuri 700-luvulla. Kaupunki säästyi hävityksiltä ja kohosi alati suurempaan taloudelliseen vaurauteen. Myöhäisantiikin kaudella kaupunki sai piispanistuimen.
Augsburgin eteläpuolella käytiin 10. elokuuta 955 Lechfeldin taistelu, jossa kuningas Otto I Suuren johtamat saksalaisjoukot voittivat madjaarit eli unkarilaiset. Keisari Fredrik I Barbarossa myönsi Augsburgille kaupunkioikeudet 21. kesäkuuta 1156. Kaupungin itsenäinen asema vahvistui ja kehityksen seurauksena Rudolf I Habsburgilainen julisti Augsburgin valtakunnankaupungiksi 9. maaliskuuta 1276.
Uusi aika
Augsburgin taloudellinen ja henkinen kulta-aika oli vuosina 1480–1630. Uskonpuhdistuksen aikaan 1530 kaupungissa pidettiin valtiopäivät, joissa laadittiin Augsburgin tunnustus. Katolisten ja protestanttien välirikko sovittiin lopulta 1555 Augsburgin uskonrauhassa. Augsburgissa otettiin käyttöön gregoriaaninen kalenteri 24. helmikuuta 1583.
Kolmikymmenvuotisen sodan aikana 20. huhtikuuta 1632 Ruotsin joukot valloittivat Augsburgin. Katolisten joukot piirittivät kaupungin syksyyn 1634 mennessä, mutta ruotsalaiset kieltäytyivät antautumasta, mikä johti humanitaariseen katastrofiin seuraavana talvena. Espanjan perimyssodan aikana 13. joulukuuta 1703 Baijerin armeija miehitti Augsburgin. Kaupungin teollisuus kehittyi 1700-luvulla. Jalansijaa saivat eritoten hienomekaniikka ja tekstiiliteollisuus.
Pressburgin rauhassa 26. joulukuuta 1805 Augsburg menetti vapaan valtakunnankaupungin asemansa ja se liitettiin Baijeriin, jonka armeija oli miehittänyt kaupungin 21. joulukuuta. Kaupunki vahvisti 1800-luvulla asemaansa tekstiili- ja koneenrakennusteollisuuden keskuksena. Paikallisliikenne kehittyi. Hevosvetoiset raitiovaunut otettiin käyttöön 1881 ja sähköraitiovaunut 1898.
Fuggerit
Schwabenilainen Fuggerin suku vaikutti Augsburgissa vuodesta 1367. Fuggerien kauppahuone laajensi toimintaansa koko Eurooppaan 1400- ja 1500-luvuilla. Suvussa oli kaksi päälinjaa, Fugger vom Reh ja Fugger von der Lilie. Pankkiiri Jakob Fugger eli Jakob Fugger der Reiche lienee suvun tunnetuin jäsen. Augsburg on saanut suvun mukaan lempinimen Fuggerstadt.
Fuggerin veljekset rakennuttivat Augsburgiin Fuggerei-nimisen asuntoalueen vähävaraisille vuosina 1516–1523. Fuggerei on pieni kaupunki kaupungissa, siellä on kahdeksan katua, kolme toria ja oma kirkko. Nykyisinkin yövahdit sulkevat Fuggerein kello 22.
Kansallissosialismin ja toisen maailmansodan vuodet
Valtiopäivävaaleissa 5. maaliskuuta 1933 Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue sai 32,3 % augsburgilaisten äänistä (koko Saksassa 43,9 %). Terrori kansallissosialistien vastustajia kohtaan alkoi 9. maaliskuuta. Augsburgista tuli Gau Schwabenin pääkaupunki kansallissosialistien suorittamassa uudessa aluejaossa vuonna 1933. Kristalliyönä 10. marraskuuta 1938 poltettiin vuonna 1917 rakennettu Halderstraßella sijainnut synagoga. Juutalaisten liikkeitä ja yksityisasuntoja tuhottiin. Pitkällisen restauroinnin jälkeen synagoga avattiin uudelleen vuonna 1985, osaa siitä käytetään juutalaisena museona.
Toisen maailmansodan aikana Augsburgissa ja lähiympäristössä oli useita Dachaun keskitysleirin sivuleirejä:
Kriegshaberin kaupunginosassa oli leiri, jonne oli vangittu noin 500 naispuolista juutalaista. Haunstettenissa oli leiri 2 700:lle miespuoliselle vangille. Leirin tuhouduttua ilmapommituksessa rakennettiin Pferseen kaupunginosaan korvaava leiri. Gablingenin ja Horgaun leireihin oli kumpaiseenkin vangittu noin tuhat ihmistä. Vangeista 235 henkeä joutui SS-joukkojen murhaamiksi tai kuoli epäinhimillisten elinolojen seurauksena. Alkuvuonna 1945 marssitettiin Pferseen kasarmeilta 2 000 vankia Klimmachiin. Useat vangeista menehtyivät kuolonmarssin aikana.
Augsburgissa oli runsaasti aseteollisuutta (muun muassa Messerschmitt AG) ja se kärsi ilmapommituksissa huomattavia vaurioita. Erityisen tuhoisa oli 25. ja 26. helmikuuta 1944 suoritettu ilmaisku, joka oli osa Yhdysvaltain ilmavoimien operaatio Clarionia. Suuria osia Augsburgin historiallisesta kantakaupungista tuhottiin, vaikka tarkoitus oli kohdistaa isku ensisijaisesti sotateollisuuden laitoksiin. Tämän vuoksi iskua on myöhemmin kritisoitu. Pommituksessa kuoli 735 ihmistä ja loukkaantui 1 335. Asunnottomiksi jäi noin 85 000 ihmistä, lähes neljännes Augsburgin asuntokannasta tuhottiin. 28. huhtikuuta 1945 Augsburgiin marssi ilman vastarintaa Yhdysvaltain maavoimien 7. armeija ja perusti kaupunkiin sotilastukikohdan, joka lakkautettiin vuonna 1998.
Vuoden 1945 jälkeen
Vanhakaupunki jälleenrakennettiin sodan jälkeisinä vuosikymmeninä. Sodassa lähes täysin tuhottu Raatihuoneen Kultainen sali, Goldener Saal, avattiin 1985 Augsburgin 2000-vuotisjuhlien kunniaksi. Lukuisten urheilukilpailujen näyttämö Rosenaustadion avattiin 16. syyskuuta 1951. Augsburgin yliopisto perustettiin 1970. Helluntaina 1999 Augsburgia kohtasi suurtulva, Pfingsthochwasser, kun sekä Lech että Wertach tulvivat yli äyräidensä runsaiden sateiden ja Alpeilta virranneen sulamisveden vuoksi. Kokonaisia kaupunginosia jäi tulvaveden alle erään patorakennelman murruttua.
Väestökehitys
Teollisen vallankumouksen myötä Augsburgin väkiluku kasvoi huomattavasti. Kun vuonna 1806 kaupungissa asui noin 26 000 ihmistä, vuoteen 1895 mennessä väkiluku oli kolminkertaistunut yli 80 000:een. Vuoteen 1939 mennessä väkiluku oli yli kaksinkertaistunut 185 000:een. Toisessa maailmansodassa Augsburg menetti noin viidenneksen väestöstään (38 958 henkilöä), niin että vuonna 1945 väkiluku oli noin 146 000. Sodan jälkeen väkilukua kasvattivat entisen Saksan valtakunnan alueelta paenneet ihmiset. Augsburgin väestömäärä saavutti sotaa edeltäneen tason viidessä vuodessa. Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen kaupungin väkiluku on ollut runsas neljännesmiljoona. Ennusteen mukaan vuonna 2020 väkiluku on 274 235. Vuonna 2007 Augsburgin syntyvyysaste oli 9,3 promillea ja kuolleisuusaste puolestaan 11,1 promillea.
Asukasluku kulloisenkin aluejaon mukaan.
Nähtävyyksiä
pienoiskuva|vasen|Raatihuoneen Kultainen sali, Goldener Saal, valmistui 1643. Se edustaa saksalaista myöhäisrenessanssia parhaimmillaan. Sali tuhottiin lähes täysin toisen maailmansodan ilmapommituksissa; jälleenrakennus kesti vuoteen 1996.
Augsburgin vanhin osa sijaitsee Dom Unserer Lieben Frau -nimisen goottilaisen tuomiokirkon ympärillä. Kirkon vanhin osa on vuodelta 995. Kirkossa on 1000-luvulla tehdyt Euroopan vanhimpina pidetyt lasimaalaukset. Kirkon alapuolelta on löydetty 300-luvulta peräisin olevia raunioita, jotka mahdollisesti ovat kuuluneet varhaiskristilliseen kirkkorakennukseen. Toinen merkittävä keskiajalta säilynyt kirkko on Basilika St. Ulrich und Afra. Nykyisen, vuosina 1474–1500 rakennetun basilikan kohdalla sijaitsi useita kirkollisia rakennuksia 700-luvulta 1400-luvulle. Augsburgin piispa Ulrich haudattiin Afran läheisyyteen vuonna 973.
Augsburgin vesihuoltojärjestelmä valittiin Unescon maailmanperintölistalle 2019.
Talous
pienoiskuva|vasen|Augsburger Stadtmarkt, katumarkkinat Fuggerstraßelta katsottuna. Augsburgissa on runsaasti metalli- ja koneteollisuutta. Aiemmin Augsburg oli myös merkittävä tekstiiliteollisuuden keskus, mutta sittemmin teollisuudenala on hävinnyt kaupungista lähes tyystin. Augsburgille ovat leimaa antavia suuret teollisuuslaitokset, kuten MANin ja Osramin tehtaat. Kaupungin eteläosassa Haunstettenissa toimii muun muassa EADSin tytäryhtiö Premium AEROTEC. Myös Fujitsu Siemens Computersilla ja Siemensillä on tutkimus- ja tuotantolaitoksia Haunstettenissa. Kaupungin itäosassa Lechhausenissa sijaitsee muun muassa KUKA AG:n tuotantolaitos. Unternehmensgruppe Freudenberg -konserniin kuuluva Vileda valmistaa kotitalouden puhdistustarvikkeita Augsburgissa.
Puolivampyyri
Puolivampyyri,, on kirjallisuudessa, mytologiassa, populaarikulttuurissa yms. esiintyvä vampyyrin (usein miespuolisen) ja ihmisen (usein naisen) jälkeläinen, mutta joidenkin versioiden mukaan puolivampyyriksi voi päätyä muutenkin.
Augsburg
Talous
Useiden augsburgilaisyritysten juuret ulottuvat vuosisatojen taakse. Näitä ovat muun muassa lähinnä paikallisilla markkinoilla toimivat panimot Augusta Brauerei (vuodesta 1488), Brauerei zur Goldenen Gans (1346), Hasenbräu (1464), Thorbräu (1582) ja Brauhaus Riegele (1884). Augsburgissa on niin ikään useita perinteikkäitä kirjapaino- ja kustantamoalan yrityksiä, kuten Schlosser’schen J. A. Buch- und Kunsthandlung (vuodesta 1719), Rieger & Kranzfelder (1731) sekä Anton Böhm & Sohn (1803). Pankkitoiminnalla on kaupungissa pitkät perinteet; Fürst Fugger Privatbankiin on viitattu aikakirjoissa pankkina ensimmäisen kerran 1486.
Puolivampyyri
Vanhan Transilvanialaisen tarun mukaan Dhampir-niminen vampyyrin poika oli ainoa, joka pystyi näkemään, tai tappamaan näkymättömiä vampyyreita.
Augsburg
Talous
Augsburgin johtava sanomalehti on Augsburger Allgemeine Zeitung (lyhenne AZ) eli Augsburger Allgemeine. Lehden päivittäinen painosmäärä on noin 350 000. Eräs sen edeltäjistä oli vuosina 1807–1882 ilmestynyt Allgemeine Zeitung, jonka perusti Friedrich Cotta. Nykyisellä nimellään Augsburger Allgemeine on ilmestynyt marraskuusta 1959 lähtien. Augsburgin seudun luetuin viikoittainen ilmaisjakelulehti on 1979 perustettu StadtZeitung. Lähinnä nuorisolle on suunnattu kuukausittainen kaupunkilehti Neue Szene Augsburg.
Puolivampyyri
Puolivampyyrit populaarikulttuurissa
Puolivampyyri vampyyrinmetsästäjänä on suosittu teema populaarikulttuurissa, esimerkkinä Marvel Comicsin sarjakuvahahmo Blade (Bladen asema puolivampyyrina tosin on kiistelty, sillä hänen isänsä ei ollut vampyyri, vaan Bladen äitiä puri vampyyri Bladen ollessa vielä kohdussa, ja näin Bladesta tuli immuuni vampyyriksi muuttumiselle, mutta myöhemmin hän sai vampyyrien kykyjä itselleen, kun Michael Morbius puri häntä).
Augsburg
Talous
Augsburgin johtavat radiokanavat ovat hitradio.rt1 ja Radio Fantasy. Kaupungin paikallinen kaapelitelevisiokanava on taasen augsburg.tv (a.tv). ZDF-yhtiön saippuaoopperatyylinen televisiosarja Samt und Seide sijoittui Augsburgiin. Marc Rothemundin ohjaama komediaelokuva Harte Jungs (2000) kuvattiin niin ikään Augsburgissa.
Puolivampyyri
Puolivampyyrit populaarikulttuurissa
Puolivampyyreilla on yleensä joitain vampyyrimaisia kykyjä, kuten voima, nopeus ja refleksit, mutta he ovat usein immuuneja vampyyrien heikkouksille (kuten auringonvalo ja krusifiksit). Toisaalta puolivampyyrit ovat yleensä kuolevaisia.
Augsburg
Liikenne
pienoiskuva|Augsburgin päärautatieasema kuuluu luokkaan kaksi Saksan rautatieasemien luokitusjärjestelmässä. pienoiskuva|Valtatiet B 17 ja B 300 kulkevat Augsburgin alueella samaa reittiä. pienoiskuva|[[Augsburgin raitiotieliikenne|Raitiotieverkko muodostaa Augsburgin lähiliikenteen rungon. Matkustajia on vuosittain noin 37 miljoonaa ja verkon pituus on noin 40 kilometriä.]]
Augsburg on yksi eteläisen Saksan liikenteellisistä solmukohdista. Useat keskeiset maantiet risteävät kaupungin alueella. Rautatieasemia kaupungissa on seitsemän:
Päärautatieasema, Augsburg Hauptbahnhof, avattiin heinäkuussa 1846. Klassististyylisen rakennuksen suunnitteli arkkitehti Georg Friedrich Christian Bürklein. Augsburgin ja Münchenin välinen suurnopeusrata on Saksan vilkkaimmin liikennöityjä rataosuuksia. ICE- ja IC-junat Münchenistä Berliiniin, Dortmundiin, Frankfurt am Mainiin, Hampuriin ja Stuttgartiin kulkevat Augsburgin kautta. EC- ja yöjunat yhdistävät Augsburgin Euroopan metropoleihin, kuten Amsterdamiin, Pariisiin ja Wieniin. Pääasemalta lähtee kaukoliikenteen ohella seitsemän paikallisjunalinjaa:
Kaksi muuta merkittävää rautatieasemaa ovat Augsburg-Hochzoll ja Augsburg-Oberhausen.
Augsburgin paikallisliikenteestä vastaa Augsburger Verkehrsverbund (AVV). AVV:n vastuualueen pinta-ala on 2 313 km² ja sillä asuu noin 675 000 ihmistä. Augsburgissa on viisi raitiotielinjaa, 27 kaupunkibussilinjaa ja neljä yöbussilinjaa.
Koulutus
pienoiskuva|Staats- und Stadtbibliothek Augsburg sijaitsee Fuggerstraßella.
Augsburg sai oman yliopiston vuonna 1970. Augsburgin yliopistossa on seitsemän tiedekuntaa ja noin 15 000 opiskelijaa. Korkeakoulu Hochschule Augsburg perustettiin 1971. Se on lajissaan Baijerin suurimpia; vuonna 2008 opiskelijoita oli yli neljä tuhatta. Korkeakoulua edeltävien oppilaitosten historia ulottuu 1660-luvulle, jolloin perustettiin yksityinen taideakatemia.
Kirjastot
Augsburgissa sijaitsee Saksan merkittävimpiin kuuluva kirjasto, vuonna 1537 perustettu Staats- und Stadtbibliothek Augsburg. Kirjaston nidemäärä on noin 460 000, joista noin sata tuhatta on 1800-lukua edeltävältä ajalta. Kirjasto on julkinen, mutta sen niteet eivät pääsääntöisesti ole lainattavissa. Augsburgin kaupunginkirjastolla (Stadtbücherei Augsburg) on neljä toimipistettä:
Augsburgin yliopistolla on myös huomattava kirjasto. Kaupungissa toimii niin ikään digitaalinen kirjasto, Bibliotheca Augustana, joka tarjoaa maailmankirjallisuutta useilla kielillä.
Kuuluisuuksia
pienoiskuva|Jacob Fugger noin vuonna 1519. Taidemaalari Albrecht Dürerin näkemys.
Ystävyyskaupungit
Lähde:
Japanin Grand Prix 1989
Japanin Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 22. lokakuuta 1989 Suzukan radalla Japanissa. Kilpailun voitti Benettonilla ajanut Alessandro Nannini, jolle voitto oli kauden ja koko uran ensimmäinen.
Kisa muistetaan parhaiten maailmanmestaruudesta taistelleiden Alain Prostin ja Ayrton Sennan kolarista. Senna starttasi paalulta, mutta koska hänen lähtöruutunsa oli ns likaisella puolella rataa, Senna putosi lähdössä kakkoseksi Prostin taakse. Prost karkasi, mutta Senna sai tallikaverinsa kiinni seitsemän kierrosta ennen maalia. Senna yritti ohitusta sisäkautta shikaanissa jättämällä jarrutuksen myöhään, mutta Prost "sulki oven" ja molemmat autot jäivät siihen paikkaan. Prost keskeytti, mutta Senna jatkoi kilpailua ratavirkailijoiden työnnettyä hänen McLareninsa käyntiin. Etusiipensä hajottanut Senna vaihtoi keulan varikolla. Nannini ehti sillä välin kärkipaikalle, mutta Senna ohitti hänet kaksi kierrosta ennen maalia samassa shikaanissa, missä kolaroi Prostin kanssa. Senna hylättiin kuitenkin kilpailun jälkeen shikaanin oikaisusta kolarin jälkeen, mikä varmisti Nanninin voiton ja Prostin maailmanmestaruuden. McLaren-talli jätti tapauksesta protestin, mikä kuitenkin hylättiin.
Eino Kirjonen
pienoiskuva|Eino Kirjonen, Holmenkollen 1953 Eino Einari Kirjonen (25. helmikuuta 1933 Käkisalmi – 21. elokuuta 1988 Kouvola) oli suomalainen, Lahden Hiihtoseuraa edustanut mäkihyppääjä. Hänet muistetaan erityisesti moninkertaisena Keski-Euroopan mäkiviikon kävijänä, ensin kilpailijana ja myöhempinä vuosina Suomen mäkijoukkueen valmennus- ja johtotehtävissä. Mäkiviikon voittoon hän hyppäsi talvella 1961–1962. Osakilpailuvoittoon Kirjonen ylsi mäkiviikolla kolmasti.
Eino Kirjonen asui lapsuutensa Koivistolla, ja siirtyi vanhempiensa kanssa sodan jälkeen Keski-Suomeen Kuhmoisiin. Siellä asuessaan hän hyppäsi 14-vuotiaana vuonna 1947 ensimmäisen kerran Lahden hyppyrimäestä. Aikuistuessaan 1950-luvun alussa Kirjonen muutti Helsinkiin ja oli töissä rakennuksilla. Silloin hän edusti Helsingin Tovereita
Arvokisoissa Kirjonen, lempinimeltään "Milli-Ville", ei onnistunut. Olympiakisoissa hän sijoittui 1956 seitsemänneksi ja 1960 17:nneksi. MM-kisoissa Lahdessa 1958 hän kaatui kahdesti ja jäi 56:nneksi, ja Zakopanessa 1962 hänen sijoituksensa olivat normaalimäessä 12:s ja suurmäessä 21:s.
Salpausselän kisoissa Kirjonen ylsi voittoon 1955. Holmenkollenilla hän oli parhaimmillaan toinen 1955 ja 1957. Sveitsin mäkiviikon voittoon hän hyppäsi 1961 ja 1963, ja SM-kultaa tuli vuosina 1955, 1957, 1960 ja 1962.
Kirjonen pelasi kuten mäenlaskun nuorempi kilpakumppaninsa Veikko Kankkonen myös pesäpalloa SM-sarjatasolla, edustaen Lahden Mailaveikkoja. SM-sarjassa Kirjonen pelasi kolme kautena, 1954, 1955 ja 1963, kaikkiaan 15 ottelua.
Aktiiviuransa jälkeen vuonna 1964 Eino Kirjonen siirtyi Hannu Koskivuoren silloin johtaman Suomen Hiihtoliiton palvelukseen ja toimi vuosina 1964-1977 mäkimaajoukkueen päävalmentajana. Senkin jälkeen oli aina vuoteen 1985 Hiihtoliiton palveluksessa.
Eino Kirjonen oli innokas ravien seuraaja. Hän kuolikin sydänkohtaukseen Kouvolan raviradalla 21. elokuuta 1988.
Michel Sapin
Michel Sapin (s. 9. huhtikuuta 1952 Boulogne-Billancourt, Ranska) on ranskalainen poliitikko ja nykyinen valtiovarainministeri. Sapin toimi työministerinä kunnes nimitettiin nykyiseen virkaansa huhtikuussa 2014.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1957
Vuoden 1957 painin maailmanmestaruuskilpailut Istanbulissa, Turkissa, olivat kaikkien aikojen kolmannet viralliset vapaapainin MM-kilpailut. Kilpailuissa painittiin kaikkiaan kahdeksassa painoluokassa.
Saint-Jean-sur-Mayenne
Saint-Jean-sur-Mayenne on kunta läntisessä Ranskassa Mayennen departementissa Pays de la Loiren alueella. Se sijaitsee Mayennejoen ja sen sivujoen Ernéen haarassa, noin 8 kilometriä Lavalin kaupungista pohjoiseen.
Kunnan nähtävyyksiä on vuonna 854 entisen luostarin paikalle rakennettu Saint-Trèchen kappeli. Nykyisen muotonsa kappeli sai 1800-luvun lopulla. Se on pyhäkkö ”sotien sankareille", ja jonka seiniä peittää 150 muistolaattaa. Kunnan keskustassa oleva Saint-Jean Baptisten kirkko on rakennettu 1800-luvulla.
Loft-asunto
pienoiskuva|Entisessä varastorakennuksessa sijaitseva [[chicagolainen loft-asunto.]] Loft-asunnolla tarkoitetaan asumiskäyttöön muunnettua tilaa, joka sijaitsee alun perin muuhun käyttöön tarkoitetussa rakennuksessa, esimerkiksi tehtaassa, varastorakennuksessa tai muussa liikerakennuksessa. Tila on tyypillisesti avara, korkea, valoisa ja muunneltavissa oleva. Lisäksi tavallista on, että tilassa on alkuperäisiä rakenteita, kuten paljasta betonia tai tiiltä. Useasti tilassa on näkyvissä myös vanhoja putkirakenteita ja metallisäleitä.
Oliver Onions
George Oliver Onions (13. marraskuuta 1873 – 9. huhtikuuta 1961) oli brittiläinen kirjailija ja kuvittaja. Hänen esikoisteoksensa ilmestyi 1899, ja läpimurtonsa hän saavutti vuonna 1913 julkaistulla romaanilla The Story of Louie. Onionsin eläessä hänen menestynein teoksensa oli historiallinen romaani The Story of Ragged Robyn (1945). Seuraavana vuonna ilmestynyt Poor Man’s Tapestry (1946) voitti James Tait Black Memorial Prize -palkinnon. Onions julkaisi myös lukuisia novelleja, ja nykyään hänet muistetaan parhaiten kummitusjutuistaan ja muista yliluonnollisista kauhutarinoistaan.
Onions oli naimisissa walesiläisen kirjailijan Berta Ruckin kanssa. Pariskunta avioitui 1909 ja pysyi yhdessä Oliverin kuolemaan saakka. Vuonna 1918 Onions vaihtoi virallisen nimensä George Oliveriksi mutta julkaisi jatkossakin teoksensa Oliver Onionsin nimellä.
Maude Charron
Maude G. Charron (s. 28. huhtikuuta 1993 Sainte-Luce, Quebec) on kanadalainen painonnostaja ja olympiavoittaja. Charron on kilpaillut 63 ja 64 kg:n sarjassa. Hän voitti olympiakultaa Tokion kesäolympialaisissa 2020. Hän työnsi 131 kg ja tempaisi 105 kg, joista kumpikin oli kilpailun paras tulos. Yhteistulos 236 kg on myös 64-kiloisten sarjan olympiaennätys. Charronilla on lisäksi MM-hopeaa vuodelta 2017.
FLA Live Arena
FLA Live Arena on sisäareena Sunrisessa Floridassa. Areena valmistui vuonna 1998, ja sen rakennuskustannukset olivat 185 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Urheilu
BB&T Center on ollut useiden urheiluseurojen kotiareenana. Nykyään se on vain NHL-seura Florida Panthersin kotiareenana, mutta myös Florida Pit Bulls, Florida Bobcats ja Florida ThunderCats ovat käyttäneet sitä.
Vuoden 2003 NHL:n All-Star Game ja kauden 2005-2006 ABA All-Star Game järjestettiin BB&T Centressä.
BB&T Centressä on järjestetty muutamia amerikkalaisen vapaapainin ja nyrkkeilyn otteluiltoja, kuten Bash at the Beach vuonna 1999 ja Armageddon vuosina 1999 ja 2002.
Konsertit
Muun muassa AC/DC, Barbra Streisand ja Van Halen ovat esiintyneet BB&T Centerissä.
The Valley
The Valley on Anguillan pääkaupunki ja samalla saariryhmän suurin kaupunki. Sen asukasluku oli vuonna 2011 1 067. Kaupunki sijaitsee yhdeksän metrin korkeudella merenpinnasta.
Britit rakensivat The Valleyn siirtokunnakseen 1650, ja saivat virallisesti haltuunsa koko saaren vuoteen 1690 menneessä. Ranska yritti valloittaa kaupunkia kahteen otteeseen 1745 ja 1796. Anguillan hallinto siirrettiin Saint Kittsiin 1825, minkä vuoksi The Valleyssä ei ole paljoakaan Karibianmeren alueelle tyypillistä siirtomaa-ajan arkkitehtuuria.
Mikael Ehn
Mikael Kristian Ehn (s. 29. marraskuuta 1980 Vaasa) on suomalainen ilmakehätieteilijä, joka toimii apulaisprofessorina Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan Fysiikan osaston Ilmakehätieteen osastolla (tenure track 12/2016 – 11/2021). Hän johtaa ilmakehän fysikaaliseen kemiaan keskittynyttä tutkimusryhmää.
Vuonna 2018 Ehn nousi arvostetulle maailman viitatuimpien tutkijoiden 2018 Highly Cited Researchers -listalle geotieteiden aihepiiristä. Maailmanlaajuisesti tällä alansa viitatuimpien (siteeratuin 1 %) listalla on kaikki aihealueet mukaan luettuna runsas 4 000 tutkijaa 21 tieteenalalta ja noin 2 000 tieteenrajat ylittävää tutkijaa. Tutkijoista noin 40 työskentelee Suomessa tai on ulkomailla tutkimustyötään tekeviä suomalaisia.
Chillwave
Chillwave on musiikin tyylilaji, joka ilmestyi 2000-vuosikymmenen loppupuolella. Chillwavea on luonnehdittu dreampopiksi. Muun muassa muusikot Neon Indian ja Washed Out ovat tehneet chillwavea.
Petru I
right|thumb|250px|Petru I:n muotokuva Petru I Mușat oli Moldavian voivodi vuosina 1375–1391. Hän oli Costea Mușatin, ensimmäisen Mușat-sukuisen hallitsijan poika. Hän piti valtakautenaan yllä hyviä suhteita naapurimaihin, erityisesti Puolaan.
27. syyskuuta 1387 Lvivissä hän alistui Puolan kuninkaan Vladislav II Jagiellon vasalliksi.
Hänen hallintonsa sai vaikutteita Mircea cel Bătrânilta, Valakian voivodilta ja Petrun sukulaiselta.
Joséphine de Beauharnais
Elämäkerta
Marie-Josèphe-Rose Tascher de La Pagerie oli syntyjään Martiniquelta Les Trois-Îlets -nimiseltä plantaasilta, jonka hänen isänsä Joseph-Gaspard de La Tascher, laivaston jalkaväen luutnantti omisti.
Kun hurrikaanit tuhosivat tilan 1766, perhe joutui kamppailemaan taloudellisesti. Isän sisar Edmee oli aatelismies François de Beauharnais'n rakastajatar ja järjesti Joséphinen sisaren tämän pojan varakreivi Alexandre de Beauharnais'n (s. 1760) vaimoksi. 12-vuotias Catherine-Désirée kuitenkin kuoli ennen lähtöään Martiniquelta Ranskaan, ja vanhempi Joséphine tuli tilalle. Hän matkusti isänsä kanssa Ranskaan lokakuussa 1779 ja hänet vihittiin Alexandren kanssa 13. joulukuuta 1779 Noisy-le-Grandissa.
Alexandre oli häpeissään vaimonsa maalaisista tavoista ja sivistymättömyydestä, eikä halunnut esitellä tätä Marie-Antoinetten hovissa Versaillesissa. Avioliitto ei ollut täysin onnellinen. Heillä oli kaksi lasta, Eugène de Beauharnais ja Hortense de Beauharnais. Maaliskuussa 1785 Joséphine lähti miehensä luota ja matkusti 1788 takaisin Martiniquelle, mutta hän palasi vuonna 1790 puhjenneen orjakapinan vuoksi Pariisiin, jossa oli tuolloin meneillään vallankumous.
Terrorin aikana 2. maaliskuuta yleisen turvallisuuden komitea (Comité de sûreté générale) määräsi hänen vallankumousarmeijassakin palvelleen miehensä pidätettäväksi. Koska myös Joséphine oli liian lähellä vastavallankumouksellisia piirejä, komitea määräsi hänetkin pidätettäväksi. Se tapahtui vallankumouskalenterin mukaan 2. päivänä floréal-kuuta vuonna II. Hänen miestään syytettiin Mainzin huonosta puolustuksesta ja tätä epäiltiin aristokraatiksi, joten hänet mestattiin giljotiinilla kesäkuussa 1794 veljensä Augustinin kanssa vallankumouksen torilla. Joséphine oli Carmesin vankilassa 9. thermidoria vallankaappaukseen asti, jonka jälkeen hänet vapautettiin.
Leski Joséphine de Beauharnais sai myöhemmin miehensä omaisuuden, ja hän oli useiden johtavien poliitikkojen rakastajatar. Hän tapasi 1795 kuusi vuotta nuoremman kenraali Napoléon Bonaparten. Tammikuussa 1796 Napoléon kosi, ja siviilivihkiminen tapahtui 9. maaliskuuta 1796. Napoléon lähti melkein heti sotimaan Italiaan mutta lähetti romanttisia kirjeitä, joihin Joséphine ei vastannut.
thumb|235px|left|Yksityiskohta muotokuvasta (1805), [[Pierre-Paul Prud’hon|Pierre-Paul Prud'hon (1758–1823)]] Joséphine, joka oli luultavasti vähemmän rakastunut kuin Napoléon, otti ainakin Bonaparten suvun väitteiden mukaan Hippolyte Charlesin rakastajakseen. Luultavasti kostoksi Napoléon otti rakastajattarekseen alemman upseerin vaimon Pauline Bellisle Fouresin, jota myös Napoleonin Kleopatraksi kutsuttiin, koska suhde alkoi Egyptin sotaretken aikana 1798.
Tästä huolimatta Napoléon antoi palattuaan anteeksi ja maksoi Joséphinen keräämät valtavat velat, ja heidät vihittiin uudelleen uskonnollisin riitein Napoléonin vastustuksesta huolimatta 1. joulukuuta 1804 ja kruunattiin yhdessä keisariksi ja keisarinnaksi Pariisin Notre-Damessa 2. joulukuuta. Tämä ei ollut Bonaparten perheelle mieleen, eikä äiti osallistunut kruunajaisiin.
Joséphinen asema näytti nyt turvatulta, hänen tyttärensä Hortense nai Napoléonin veljen Louis Bonaparten ja Eugène Baijerin kuninkaan tyttären. Kuitenkin kun Joséphine ei kyennyt synnyttämään keisarille lasta, hänen täytyi myöntyä avioliiton mitätöintiin perillisen tuottamiseksi Napoleonille. Mitätöinti tapahtui sillä perusteella, että seurakuntapappi ei ollut ollut läsnä vihinnässä 1804, millä vältettiin paavia ja Itävallan keisari Fransia kauhistuttaneen avioeron mahdollisuus. Vuonna 1811 Napoleon nai Habsburg-sukuisen keisari Fransin tyttären Marie-Louisen.
Avioeron jälkeen Joséphine asui Château de Malmaisonissa lähellä Pariisia. Hän oli edelleen hyvissä väleissä Napoleonin kanssa. Napoleonin kukistumisen jälkeen hän sai Venäjän keisari Aleksanteri I:n suojeluksen. Joséphine kuoli difteriaan tai sepsikseen 1814. Yli 20 000 surijaa kävi tervehtimässä keisarinna Joséphinea. Vaikka monet vetosivat keisarinnan arvonimen säilyttämisen puolesta, hänet haudattiin Mme de Beauharnaisin nimellä.
Karatas-Seura
pienoiskuva|[[Pjotr Demjanovitš Uspenski|P. D. Ouspensky: Ihmisen sielulliset kehitysmahdollisuudet. Karatas-Seura 2019.|alt=]] Karatas-Seura on vanhin suomalainen Neljännen tien ryhmittymä. Karatas-Seura ry edistää ja tukee G. I. Gurdjieffin elämäntyöhön, filosofiaan ja opetuksiin liittyvää työtä.
Karatas-Seuran toiminta on vuosikymmenten aikana kulkenut milloin yksityisesti, milloin julkisesti eri nimien alla. Sen historia ulottuu 1960-luvulle. Suomalaisen Työn voimahahmo, jämsäläinen kihlakunnantuomari ja asessori Väinö Kopponen (1905 -1986), oli Turussa vuonna 1979 perustetun Karatas-seuran primus motor ja yksi seuran perustajajäsenistä. Vuonna 2014 seura palasi juurilleen rekisteröimällä Karatas-Seura nimen, yhdistyksen kotipaikka on Turku.
Karatas-Seura on vahvasti läsnä tässä päivässä ja sillä on ryhmätoimintaa Helsingissä ja Turussa. Näissä ryhmissä pyritään soveltamaan G. I. Gurdjieffin ideoita käytännössä. Seura järjestää säännöllisesti tapaamisia G. I. Gurdjieffin menetelmästä ja sisäisen työn mahdollisuuksista kiinnostuneille. Näissä tilaisuuksissa voi esittää kysymyksiä, jakaa kokemuksia sekä keskustella mahdollisuudesta liittyä lukupiiriin tai tulla mukaan ryhmätyöhön.
Tarkoituksensa toteuttamiseksi yhdistys pyrkii harjoittamaan tiedotus-, tutkimus- ja julkaisutoimintaa, järjestää seminaareja ja muita keskustelutilaisuuksia sekä pitää yhteyttä toimintansa tarkoitusta sivuaviin henkilöihin ja järjestöihin sekä kotimaassa että kansainvälisesti.
Skinny Puppy
Historia
Rumpali/kosketinsoittaja Kevin Crompton (cEvin Key) ja laulaja Kevin Ogilvie (Nivek Ogre) perustivat Skinny Puppyn Vancouverissa vuonna 1982. Ensimmäinen, omakustanteena julkaistu, seitsemän kappaleen mittainen kasetti Back and Forth, valmistui kaksi vuotta myöhemmin. Kasetti kiinnitti levy-yhtiö Nettwerkin mielenkiinnon ja se julkaisi Skinny Puppyn Remission EP:n samana vuonna. Ensimmäinen pitkäsoitto Bites ilmeistyi vuonna 1985. Kyseisen levyn avausraidasta Assimilatesta muodostui pienimuotoinen klubihitti ja on yhä yksi tunnetuimmista Skinny Puppy -biiseistä. Vuonna 1986 yhtyeeseen liittyi klassisesti koulutettu pianisti ja lahjakas kosketinsoittaja Dwayne R. Goettel. 1980-luvun jälkipuoliskolla ja 1990-luvun alussa Skinny Puppy julkaisi useita menestyneitä albumeita (Mind: The Perpetual Intercourse, Cleanse Fold And Manipulate, VIVIsectVI, Rabies, Too Dark Park) ja keikkaili ahkerasti Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Vuonna 1992 julkaistu Last Rights oli jäädä yhtyeen viimeiseksi julkaisuksi, sillä seuraavan albumin (The Process) studiosessioita vaikeuttivat muun muassa levy-yhtiön painostus muuttaa Skinny Puppyn tyyliä kaupallisemmaksi, pitkäaikaisen tuottajan Dave ”Rave” Ogilvien korvaaminen ja yhtyeen sisäiset ristiriidat. Ogre ilmoitti julkisesti eroavansa yhtyeestä kesäkuussa 1995 ja viimeisen naulan arkkuun löi Dwayne Goettelin kuolemaan johtanut heroiiniyliannostus saman vuoden elokuussa. cEvin Key ja Dave Ogilvie kuitenkin tuottivat The Processin loppuun ja levy julkaistiin postuumisti vuonna 1996. Seuraavina vuosina cEvin Key keskittyi muihin musiikkiprojekteihinsa (mm. Download, The Tear Garden, platEAU) ja Ogre puolestaan kiersi esiintymislavoja Pigfacen ja KMFDM:n kanssa. cEvin ja Ogre yhdistivät jälleen voimansa vuonna 2000 soittaessaan keikan Doomsday-festivaaleilla Dresdenissä. Vuonna 2004 yhtye julkaisi paluualbumin The Greater Wrong Of The Right ja teki mittavan maailmankiertueen; kaksi kiertueen esiintymisistä taltioitiin ja julkaistiin The Greater Wrong Of The Right LIVE -nimisenä DVD:nä. Tammikuussa 2007 Skinny Puppy julkaisi viimeisimmän studioalbuminsa Mythmaker. Tuottajana toimi Mark Walk. Toukokuussa ilmestyi myös vuosina 1992–1995 nauhoitetusta mutta ennenjulkaisemattomasta materiaalista koottu levy Back & Forth vol 7. Se julkaistiin osana cEvin Keyn pyörittämän levy-yhtiön Subconscious Communicationsin From The Vault II -sarjaa.
France-Albert René
France-Albert René (16. marraskuuta 1935 – 27. helmikuuta 2019 ) oli poliitikko ja lakimies, joka toimi Seychellien pitkäaikaisena sosialistipresidenttinä vuosina 1977–2004.
René perusti 1964 Front Progressiste du Peuple Seychellois -puolueen (Kansan yhtenäisyyspuolue). Hän nousi Seychellien pääministeriksi vuonna 1970. 5. kesäkuuta 1977 hänen kannattajansa nostivat hänet vallankaappauksella presidentiksi James Manchamin tilalle. SPUP/SPPF:sta tuli ainoa sallittu puolue 1979–1993.
René voitti presidentinvaalit 1979, 1984, 1989, 1993, 1998 ja 2001, vuodesta alkaen 1993 monipuoluevaaleissa. René liittoutui Neuvostoliiton, Tansanian ja Pohjois-Korean kanssa. Merkittävästi väkeä pakeni kaappauksen jälkeen maasta mm. Etelä-Afrikkaan ja Britanniaan. Manchamin tukijat suunnittelivat 1979 maihinnousua Ranskan ja Yhdysvaltain tuella. Tapahtui useita epäonnistuneita syrjäytysyrityksiä. Renén kaudella maasta kehittyi Afrikan korkeimmalle sijoittunut sekä inhimillisen kehityksen indeksillä että yksi rikkaimmista.
Hän ilmoitti helmikuussa 2004 luopuvansa vallasta varapresidentti James Michelin hyväksi. Michel astui virkaan 14. huhtikuuta. René jäi edelleen puolueensa johtajaksi.
Dione Housheer
Dione Housheer (s. 26. syyskuuta 1999 Gendringen) on alankomaalainen käsipalloilija. Hän on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa yhdeksän ottelua ja tehnyt niissä 19 maalia. Hän on saavuttanut EM-kilpailuissa pronssia vuonna 2018.
Housheer on edustanut seuratasolla kotimaassaan VOC Amsterdamia vuosina 2017–2018 ja Tanskassa Nykøbing Falster HK:ta vuodesta 2018.
Louverné
Louverné on kunta läntisessä Ranskassa Mayennen departementissa Pays de la Loiren alueella. Se sijaitsee noin 7 kilometriä Lavalin kaupungista koilliseen.
pienoiskuva|vasen|Entinen kalkkiuuni rautatien läheisyydessä Kaupunki oli 1800-luvun puoliväliin saakka maatalousvaltainen kunta, jossa oli myös pellavan ja hampun kutojia. Vuonna 1854 kaupunkiin rakennettiin rautatie, ja se auttoi kaupunkia teollistumaan. Merkittävimpänä työllistäjänä oli kalkin poltto. Vuosina 1865-1880 kaupungissa käytössä olleet 29 kalkkiuunia työllistävät 500 työntekijää.
Ernests Gulbis
Ernests Gulbis (s. 30. elokuuta 1988 Riika, Latvia) on latvialainen tennispelaaja, joka aloitti ammattilaisuransa vuonna 2004. Hänen paras kaksinpelisijoituksensa ATP:n rankinglistalla on ollut kymmenes ja nelinpelissä 130:s.
Gulbis saavutti ATP-haastajakiertueella ensimmäisen turnausvoittonsa Eckentalissa marraskuussa 2006, jolloin hän kukisti finaalissa järjestäjämaan Philipp Petzschnerin luvuin 6–3, 6–0. Vuonna 2007 hän voitti Besanconin, Sarajevon ja Monsin haastajaturnaukset. Nelinpelissä hän voitti Rainer Schüttlerin kanssa Houstonin ATP-turnauksen huhtikuussa 2008. Heinäkuussa 2009 hän voitti Dmitri Tursunovin kanssa Indianapolisin ATP-nelinpeliturnauksen.
Grand Slam -turnauksissa Gulbis eteni vuoden 2007 Yhdysvaltain avoimissa neljännelle kierrokselle. Vuoden 2008 Ranskan avoimissa hän ylsi puolivälieriin. Hän pudotti muun muassa toisella kierroksella seitsemänneksi sijoitetun yhdysvaltalaisen James Blaken eräluvuin 7–6, 3–6, 7–5, 6–3, mutta hävisi lopulta Serbian Novak Đokovićille erin 5–7, 6–7(3), 5–7. Gulbis on päässyt Wimbledonissa kolmannelle kierrokselle ja Australian avoimissa toiselle kierrokselle.
Helmikuussa 2010 Gulbis otti ensimmäinen ATP-turnausvoittonsa kaksinpelissä, kun hän voitti Delray Beachin finaalissa Ivo Karlovićin. Rooman Masters-turnauksessa 2010 Gulbis voitti toisella kierroksella maailmanlistan ykkösen, Roger Federerin, ja pääsi turnauksessa välieriin asti, jossa vastaan tuli Rafael Nadal. Gulbis hävisi Nadalille erin 4–6, 6–3, 4–6. Toisen turnausvoittonsa Gulbis saavutti heinäkuussa 2011 voitettuaan Los Angelesin turnauksen finaalissa Mardy Fishin. Maaliskuussa 2013 Gulbis voitti Delray Beachin ATP-turnauksen päihitettyään loppuottelussa Edouard Roger-Vasselinin. Samana vuonna hän voitti myös Pietarin turnauksen.
Australiansarvihai
Australiansarvihai (Heterodontus portusjacksoni) on alkeellinen hailaji, jota tavataan yksinomaan Australian ja Uuden-Seelannin rannikkovesissä aina 275 metrin syvyyteen asti. Se suosii erityisesti kivikkoisia pohjia, sillä se lepäilee mielellään suojaisassa kallionkolossa päivisin, yleensä lajitoveriensa seurassa.
Laia Codina
pienoiskuva|Laia Codina marraskuussa 2019. Laia Codina Panedas (s. 22. tammikuuta 2000) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa pelaavaa FC Barcelonaa, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa lokakuussa 2019. Kaudella 2021–2022 hän pelasi lainalla italialaisseura AC Milanissa.
Australiansarvihai
Koko ja ulkonäkö
Australiansarvihai kasvaa noin 1,7 metrin mittaiseksi. Se on suuripäinen ja tylppäkuonoinen. Sieraimet ovat suuret, koska ruokailun aikana vedenotto tapahtuu niiden kautta. Rintaevät ovat isot ja leveät, ja selkäevät, joiden edessä on myrkkypiikit, ovat lähes samankokoiset. Heimon nimi juontuu rantaan ajautuneista piikeistä, joita on luultu sarviksi. Lajikohtaisia piirteitä ovat harmaanruskeaa ruumista koristavat ruskeat juovat.
Ravinto
Ruokavalioon kuuluu kaloja, äyriäisiä, piikkinahkaisia ja muita kovakuorisia pohjaeläimiä, joita australiansarvihai etsii öisin pohjasta, tarttuu niihin pienillä etuhampaillaan ja murskaa litteillä takahampaillaan.thumb|200px|left|Australiansarvihain leuat
Suhoi Su-34
right|thumb|Su-34
Australiansarvihai
Lisääntyminen
Australiansarvihait lisääntyvät talvella tai varhain keväällä. Ne vaeltavat tätä varten pohjoisemmille vesille. Munat ovat noin seitsemän senttiä leveitä ja noin 15 senttiä pitkiä, korkkiruuvin muotoisia koteloita. Tämän oletetaan helpottavan niiden ankkuroimista kivien rakoihin. Munat ovat aluksi pehmeitä mutta kovettuvat pian. Poikasten kehittymiseen kuluu 10–12 vuotta. Kuoriutuessaan ne ovat noin 24 senttiä pitkiä ja täysin itsenäisiä. Kasvaminen sukukypsäksi vie koirailta 8–10 vuotta ja naarailta 11–14 vuotta.
Suhoi Su-34
Suhoi Su-34 on Venäjän ilmavoimien vuonna 2006 käyttöön ottama hävittäjäpommittaja ja rynnäkkökone. Koneen valmistaja Suhoi on eräs Moskovan pörssissä noteeratun sotilas- ja siviili-ilmailukosernin OAK:n osa.
Laia Codina
Codina voitti Espanjan joukkueessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2018.
Oppegård
Oppegård oli kunta Akershusin läänissä Norjassa. Se sijaitsi Bunnefjordenin itäisellä rannalla. Kunnan hallinnollinen keskus oli Kolbotn. Kunta perustettiin vuonna 1915 irrottamalla se Nesoddenin kunnasta. Vuonna 2020 Oppegård liitettiin yhteen Skin kunnan kanssa ja niistä muodostettiin uusi Nordre Follon kunta.
Suhoi Su-34
Su-34 on Suhoi Su-27-hävittäjän muunnos, entiseltä nimeltään Su-27IB (истребитель-бомбардировщик, ). Mallin kehitystyö alkoi 1980-luvun lopulla, ja kone lensi ensi kertaa 13. huhtikuuta 1990. Koneessa on Su-27/Su-30:n runko ja siipi, mutta etuvakaimet samanlaiset kuin malleissa Su-30 ja Su-33.
Oppegård
Nähtävyydet
pienoiskuva|200px|Ingierstrand Entisellä kunnan alueella Svartskogissa sijaitsee tutkimusmatkailija Roald Amundsenin kotimuseo. Kunnan alueella on myös Ingierstrandin uimapaikka.
Suhoi Su-34
Keula on täysin uusi; leveässä, paineistetussa ohjaamossa kahden hengen miehistö istuu vierekkäin K-36DM -heittoistuimissa. Ohjaamo on panssaroitu 17 mm titaanilla ja mittaristo on varustettu värillisillä monitoiminäytöillä, toisin kuin kun aikaisemmat Su-27-mallit. Ohjaamotilassa on keittiövarusteet, wc ja tilaa levätä yhdelle hengelle kerrallaan.
Oppegård
Vaakuna
Kunnan vaakuna oli peräisin vuodelta 1976 ja siinä oli mustalla pohjalla 17 kultaista kolmiota kuvaamassa kunnan alueella keskiajalla sijainneita seitsemäätoista tilaa.
Suhoi Su-34
Moottorit ovat samaa mallia kuin Su-27:ssä, kaksi Saturn AL-31MF -suihkumoottoria jälkipolttimilla varustettuna. Ilmanotto on kiinteä, mikä rajoittaa nopeuden 1,8-kertaiseen äänennopeuteen. Polttoainetta koneeseen mahtuu 12 100 kg ja kolmeen ulkoiseen polttoainesäiliöön lisäksi maksimissaan 9 000 kiloa. Aseille on kaksi siivenkärkiripustinta R-74-ohjuksille (AA-11 Archer) ja 10 ripustinta korkeintaan 8 000 kg kuormaa varten. Koneessa on 30 mm:n GŠ-30-1-tykki, ja 150 ammusta. Tutka on Leninets V004 ja takatutka Leninets V005.
Venäjän ilmavoimille hankitaan kahdeksantoista Suhoi Su-34:ää vuoden 2008 loppuun mennessä. Vuoteen 2010 mennessä varustettiin 24 koneen rykmentti Su-34:illa. Koneen on tarkoitus korvata Su-24 "Fencer". Yhden koneen hinta oli 36 miljoonaa dollaria. Ensimmäiset koneet toimitettiin Venäjän ilmavoimille vuoden 2006 joulukuussa, ja niitä on tarkoitus hankkia noin 10 kappaleen vuosivauhdilla, yhteensä noin 200 konetta.
Ukon pakka – Kalevalainen tarot
Ukon pakka – Kalevalainen tarot on suomalaisen kirjailijan ja taiteilijan Susanna Salon (s.1985) esikoisteos. Ukon pakka käsittää 78 tarotkorttia ja yli 300-sivuisen tulkinta oppaan jossa Salo yhdistää tarotkortit suomalaiseen kansanperinteeseen, Kalevalaan ja mytologiaan. Salo on laatinut jokaiselle kortille tulkinnan sekä kuvittanut kortit neljää lukuun ottamatta. Kortit Liekkiö, Maailmanpuu, Hautausmaanväki ja Lohikäärme on kuvittanut Laura Kautovaara. Ukon pakan on julkaissut Salakirjat ja se on käännetty englanniksi. Englanninkielinen teos on nimeltään Mythologia Fennica Tarot ja se julkaistiin syksyllä 2018. Kirjan on kääntänyt englanniksi Eero Korpinen.
Kansantaruista tarot pakaksi
Susanna Salo on tehnyt itsenäistä tutkimustyötä yli seitsemän vuoden ajan Ukon pakkaa varten. Hän on perehtynyt laajasti Kalevalan tutkimukseen, Suomalaisen mytologian tutkimukseen, shamanismiin sekä vertailevaan uskontotieteeseen ja kansantaruihin. Ukon pakkaa varten hän on myös tehnyt laajan tutkimuksen Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran (SKS) arkistossa, jonka pohjalta on syntynyt teoksen pieni arkana.
Teos on jaettu isoon ja pieneen arkanaan perinteisen tarotin tapaan. Ison arkanan aiheet ovat Kalevalan taruihin ja henkilöhahmoihin liittyviä sekä muinaista shamanistista maailmankuvaa esitteleviä. Pieni arkana on jaettu neljän elementin mukaan, jotka Salo on nimennyt suomalaisen kansanperinteen mukaisesti käyttäen termejä vedenväki, tulenväki, ilmanväki ja maanväki.