cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pyhämaa
Seurakuntaelämä Pyhämaassa
Pyhämaan seurakunta koki tavallaan kunnan kohtalon vuoden 2009 alusta. Uudenkaupungin alueella toimi vielä 1970-luvun alun kuntarajoja noudattaneen neljän seurakunnan (Kalanti, Lokalahti, Pyhämaa ja Uusikaupunki) muodostama seurakuntayhtymä, jonka purkamisesta Uudenkaupungin seurakunnan seurakuntaneuvosto teki aloitteen muiden kanssa asiasta neuvottelematta syksyllä 2007. Kirkossakin vallalla olevan suuriin kokonaisuuksiin pyrkimisen myötä seurakuntayhtymän purkautuminen katsottiin pienemmissä seurakunnissa olevan väistämätön tosiasia, joka sai nämä laatimaan aiesopimusluonnosta, joka sitten solmittiinkin kaikkien neljän seurakunnan välillä lopputalvesta 2008. Kesäkuussa 2008 Kirkkohallitus teki päätöksen yhtymän ja neljän seurakunnan lakkauttamisesta ja uuden Uudenkaupungin seurakunnan perustamisesta 1.1.2009. Palmusunnuntaina 5.4.2009 pidettiin uuden seurakunnan ensimmäiset seurakuntavaalit, joissa valittiin kirkkovaltuusto. Tämän valtuuston tehtäväksi jäi aiesopimuksen toteuttaminen, eli käytännössä neljän kappeliseurakunnan perustaminen seurakuntaan noudatellen lakkautettujen seurakuntien/kuntien rajoja. Pyhämaan seurakunnan seuraajana toimii nyt Pyhämaan kappeliseurakunta.
Vanha puinen Pyhämaan uhrikirkko on sisäseiniltään kauttaaltaan kuvitettu Raamatun kertomuksilla. Kirkko on rakennettu ja uusittu vuosina 1647–1652. Uudempi kivikirkko on vuodelta 1804. (T. Vennberg).
Pyhämaan nykypäivä
Nykyisin alueen asukasluku on noin 600 henkilöä. Alueella on paljon kesämökkejä, joten väkimäärä lisääntyy kesäisin. Kirkonkylässä sijaitsee vierasvenesatama. Pyhämaan Suviteatteri esittää näytelmiä kesäisin.
Kunnallisista palveluista Pyhämaassa on jäljellä Kirkonkylässä sijaitseva koulu, jossa lukuvuonna 2011–2012 on nelisenkymmentä oppilasta ja kolme opettajaa. Kaksi kauppaa palvelevat kirkonkylässä ja Kammelassa. Alueella on myös ravintola.
Kyliä
Vuodesta 1942 Pyhämaan alueella on ollut kuusitoista kylää: Edväinen/Ärväne (Edsvik), Hallu, Heinäinen, Kammela, Ketteli/Ketli (Kettils), Kuivarauma/Kuiviraumo, Kukainen/Kukane, Kursila/Kursla, Majamaaholm-yksinäistila, Pitkäluoto (Långholm), Pyhämaa, Saarnistoholm-yksinäistila, Suurikkala/Raulio, Torlahti-yksinäistila (Torlax), Varhela ja Viisola.
Edellä mainituista Hallu, Suurikkala, Varhela ja Viisola eivät varsinaisesti ole käytössä olevia kylännimiä, vaan Kalannin kylien mukaan nimensä saaneita alueita. Suurikkalaa väestö kutsuu Raulioksi, joksi sen nimeä on anottu aikanaan muutettavaksikin, siinä onnistumatta. Muut kolme ovat alueina pieniä ja niistä yleensä käytetäänkin saaren tms. maantieteellisen paikan nimeä.
Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajausten mukaan Pyhämaalla ei ollut lainkaan taajamia.
Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Pyhämaan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
Unbinilium
Unbinilium tai toiselta nimeltään eka-radium on väliaikainen nimi hypoteettiselle alkuaineelle, jota ei ole kokeellisesti pystytty valmistamaan. Sille on annettu väliaikaiseksi tunnukseksi Ubn ja sen järjestysnumero on 120.
Saksalaiset ja venäläiset tutkijat ovat vuodesta 2007 lähtien yrittäneet valmistaa ainetta plutoniumista ja raudasta sekä uraanista ja nikkelistä siinä onnistumatta. Alkuaine 120 on siksi kiinnostava, että se saattaa kuulua stabiilisuuden saareen. Alkuaineen 120 pitäisi olla saaren raskain alkuaine, olettaen, että atomin ydin on pallomainen.
Aineen puoliintumisaika olisi laskujen mukaan 1-20 mikrosekuntia. Se kuuluisi maa-alkalimetalleihin ja muistuttaisi todennäköisesti radiumia, mutta metalli olisi vieläkin reaktiivisempi kemiallisesti. Todennäköisiä yhdisteitä olisivat oksidi UbnO ja hydroksidi Ubn(OH)2.
Höglandet
Höglandet on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella (Västerort), ja kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Aluetta alettiin asuttaa pääosin 1920- ja 1930-luvulla. Vuonna 1934 alueesta tuli oma kaupunginosansa, ja sai nimensä Höglandstorgetin mukaan. Höglandet on myös yksi Nockebybanan-pikaraitiotien pysähdyspaikoista. Siellä asuu noin 1400 asukasta, ja maa-alaltaan se on 0,44 neliökilometrin suuruinen.
Arosusi
Arosusi on Hermann Hessen vuonna 1927 julkaistu, osittain omaelämäkerrallinen romaani. Sitä pidetään Lasihelmipelin ohella Hessen tunnetuimpana ja luetuimpana teoksena.
Juoni
Kirjan päähenkilö on keski-ikäinen Harry Haller, jonka elämä on rajusti ailahtelevaa. Hänen suhteensa ympäröivään yhteiskuntaan on vaikea, ja useimmiten Harry sulkeutuukin omaan maailmaansa kirjojen ja klassisten mestarisäveltäjien pariin. Eräänä iltana hänelle kuitenkin annetaan kadulla erikoinen vihkonen, "Kirja Arosudesta". Siinä kerrotaan miehestä, joka on puoliksi susi, eikä saa sovitettua yhteen luonnettaan miehen ja suden välillä ja tuntee siksi suurta ahdistusta. Harry kokee tarinan viittaavan itseensä, ja kirjassa onkin merkittävässä roolissa Harryn pohdinta oman persoonansa luonteesta ja siitä, kuinka sulauttaa mies ja susi samaan kehoon ja mieleen.
thumb|left|upright=0.5|Der Steppenwolf, Erikoispainos 1927. Harry ajautuu persoonallisuuskriisissään itsemurhan partaalle, mutta tavattuaan kapakassa viehkeän naisen nimeltä Hermine, hänen elämänsä suunta ainakin hetkeksi muuttuu. Hermine vie Harryn iloisen yöelämän, tanssin ja seurustelun maailmaan, josta Harry on jo kauan aikaa sitten vieraantunut. Harry tutustuu myös Pablo-nimiseen muusikkoon, joka opettaa hänelle elämää, ja Maria-nimiseen kiihkeään nuoreen naiseen, josta tulee hetkeksi Harryn rakastaja. Harryn sisäinen kamppailu Arosuden ja muiden luonteensa pirstaleiden kanssa huipentuu ainoastaan hulluille tarkoitetun Maagillisen teatterin näyttämöllä hallusinogeenien ja hurjien kuvitelmien saattelemana.
Kirja on hyvin voimakas ja lukeminen vaatii ajattelua ja syventymistä, sillä Hessen käyttämät modernistiset lauserakenteet ovat ajoittain vaikeaa luettavaa. Romaanin alussa on "Julkaisijan esipuhe" ja "Kirja Arosudesta", jotka tyylillisesti eroavat teoksen kolmannesta osasta "Harryn muistiinpanot". Huomattava osa tekstistä käytetään selittelyyn ja psykoanalyyttisiin pohdintoihin.
Aristobulos Kassandreialainen
Aristobulos (, ; kuoli vuoden 301 eaa. jälkeen) oli makedonialainen historioitsija. Hän seurasi Aleksanteri Suuren mukana tämän sotaretkellä Persiaa vastaan. Hän kirjoitti myöhemmin Aleksanterin elämäkerran, joka kuitenkaan ei ole säilynyt nykypäivään. Historioitsija Arrianos käytti Aristobuloksen teosta kirjoittaessaan oman Aleksanteri Suuren elämäkerran. Arrianoksen muuita lähteitä olivat Ptolemaioksen kirjoittama Aleksanterin elämäkerta ja Nearkhoksen Indike.
Arosusi
Juoni
Useamman persoonan sulauttaminen samaan kehoon on tuttu teema myös Hessen romaanista Narkissos ja Kultasuu. Kirjassa on useita psykologisia ja psykoanalyysin aineksia. Kerronnassa kuultavat myös Hessen 1920-luvulla kokemat henkilökohtaiset vaikeudet.
Aristobulos Kassandreialainen
Ollessaan Persiassa Aleksanteri määräsi Aristobuloksen korjaamaan Kyyros Suuren haudan, joka oli vaurioitunut. Aristobuloksen ei mainita missään lähteissä ottaneen osaa sotatoimiin. Hän alkoi kirjoittaa Aleksanterin elämäkertaa jo Intian sotaretken aikana. Aleksanterin kuoleman jälkeen hän asui luultavasti Aleksandriassa.
Arosusi
Sovitukset
Fred Haines on vuonna 1974 ohjannut romaaniin perustuvan elokuvan Steppenwolf. Elokuvassa näyttelevät muun muassa Max von Sydow, Dominique Sanda ja Pierre Clementi.
RN Ardea
RN Ardea oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1907 valmistunut Pegaso-luokan torpedovene.
Feynmanin polkuintegraali
thumb|Tähän kuvaan on piirretty vain kolme kaikista hiukkasen mahdollisuuksista kulkea pisteestä A pisteeseen B Polkuintegraalit ovat fyysikko Richard Feynmanin esittelemä ajatustapa, jossa hiukkasen ei ajatella siirtyvän yhtä tiettyä reittiä paikasta toiseen, vaan hiukkanen näyttäisi kulkevan kaikkia mahdollisia reittejä yhtä aikaa. Näihin lukeutuvat myös ne reitit, joissa aika kulkee takaperin, sekä ne, joissa hiukkanen jää kiertämään silmukkaa ajassa.
RN Ardea
Valmistus
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 18. elokuuta 1905. Alus laskettiin vesille 10. tammikuuta 1907 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 23. toukokuuta.
Palvelus
Alus romutettiin 4. maaliskuuta 1923.
Danelagen
thumb|Englanti vuoden 886 jälkeen. Danelagen on merkitty karttaan sinisellä. Danelagen (danelag tai Danelaw; ) eli ”tanskalaisten laki” oli varhaisella keskiajalla voimassa niillä itäisen ja pohjoisen Englannin alueilla, jotka viikingit olivat valloittaneet. Näissä osissa Englantia noudatettiin lakeja ja perinteitä, jotka erosivat anglosaksien hallitsemien alueiden tavoista.
Danelagen tarkoitti lain lisäksi myös tanskalaisten (normannien) valloittamia alueita. Viikinkipäällikkö Horik I perusti vuonna 835 Thamesjoen suulle tukikohdan. Aluksi viikingit tekivät ryöstöretkiä, mutta vähitellen siirryttiin alueiden asuttamiseen ja verottamiseen. Normannien ja vapaan Englannin välinen raja sovittiin Edingtonin taistelun jälkeen vuonna 878. Englannin luovuttamalla Danelagenin alueella sijaitsivat muun muassa Jorvik (nykyinen York) ja Norvic (nykyinen Norwich). Tanskan sotilaallinen voima alkoi kuitenkin ehtyä 800-luvun loppupuoliskolla ja samalla se siirsi painopisteen mantereen puolelle Seinejoen suulle. Osa Danelagenista menetettiin 900-luvun alussa ja loppuosa vuonna 939.
Denmoza rhodacantha
Denmoza rhodacantha on kaktuskasveihin kuuluvan sukunsa ainoa laji. Tieteellinen sukunimi on johdettu Argentiinan Mendoza-nimisestä provinssista, mistä kasvi ensimmäisen kerran tavattiin. Aiemmin se on luokiltetu milloin mihinkin kaktussukuun (vrt. synonyymit tuonnempana), viimeksi ennen oman sukunsa muodostamista hopeapylväisiin (Cleistocactus).
Ulkonäkö ja koko
Lajin yksilöt kasvavat yksittäin ja ovat pallomaisia tai lyhyen pylväsmäisiä. Korkeutta voi kertyä puolitoista metriä, ja varsi on läpimitaltaan 20–30 cm. Varren uurteita voi olla jopa 30 ja ne voivat olla senttimetrin syvyisiä. Ruskehtavan punaisia, vanhemmiten harmaiksi muuttuvia piikkejä kantavat kääpiöversot eli areolit ovat aluksi erillisiä, mutta kasvavat yhteen myöhemmin. Areolissa on tavallisesti yksi 2–3 cm:n pituinen keskuspiikki (voi puuttuakin) ja 8-10 äimämäistä säteittäispiikkiä. Piikkien värin muuttumisen vuoksi nuori ja vanha kasvi ovat erinäköisiä.
Kukat sijaitsevat areoleissa, ja kukan tuottavassa areolissa on usein useita pitkiä ja ruskeita sukasia sekä jopa seitsemän senttimetrin mittaisia piikkejä. Kukalliset areolit sijaitsevat varren latvassa. Kasvi kukkii päivisin putkimaisin, vastakohtaisin ja kirkkaanpunaisin kukin. Pohjusmalja on tavallisesti käyrä ja hieman laajentunut emin tyven yläpuolelta. Emin tyvellä, ns. perikarpellissa, on pieniä, alustaansa vasten painuneita suomuja. Heteenpalhot ovat punaisia, ja ponnet pistävät ainakin sentin päähän ulos kehäputkesta. Kukassa on myös mesiäisiä joutoheteistä muodostuneine kauluksineen ja karvoineen. Hedelmä on pallomainen, kypsänä kuiva ja avautuva. Sen pinnalla on lyhyiden hiusmaisten piikkien muodostamia tupsuja.
Levinneisyys
Denmoza rhodacantha -kaktuksen levinneisyys rajoittuu Argentiinan länsi- ja luoteisosiin, missä se kasvaa Mendozasta Saltaan Andien itärinteillä.
Total Death
Total Death on norjalaisen black metal -yhtyeen Darkthronen kuudes studioalbumi. Puolet levyn sanoituksista ovat muiden kuin Darkthronen jäsenten käsialaa. Edellisten albumien sanoitukset ovat lähes kaikki olleet rumpali Fenrizin kirjoittamat. Total Deathin sanoittajia ovat mm. Emperorista tuttu Ihsahn, Ulverista tuttu Garm ja Satyriconista tuttu Satyr, joista viimeksi mainittu laulaa levyllä myös taustoja.
George Herriman
thumb|George Herriman George Joseph Herriman (2. elokuuta 1880 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat – 25. huhtikuuta 1944) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja. Herrimanin vanhemmat olivat kreoleja. Perhe muutti 1890-luvun alussa Los Angelesiin paetakseen Louisianan rodullisia jännitteitä.
1890-luvulla Herriman teki sekalaisia töitä kunnes pääsi 1897 kuvittajaksi ja kaivertajan apulaiseksi Los Angeles Herald -sanomalehteen. Hän teki pääasiassa kuvituksia, mutta pikkuhiljaa pääsi tekemään myös sarjakuvia, jotka käsittelivät lähinnä politiikkaa ja urheilua.
Vuonna 1900 hän muutti New Yorkiin, jossa työskenteli sekalaisissa töissä. 1902 Herriman meni naimisiin Mabel Bridgen kanssa. Heille syntyi kaksi tytärtä: Mabel (1902) ja Barbara (1909).
Herriman työskenteli eri lehdissä vuosina 1900–1910 tehden kuvituksia ja piirtäen sarjakuvia. Tuon ajan sarjakuvia ovat mm. Musical Muse, Professor Otto and His Auto, Acrobatic Archie, Major Ozone's Fresh Air Crusade ja Gooseberry Sprigg.
Vuonna 1913 Herriman alkoi piirtää Krazy Katia omana sarjanaan. Se ilmestyi ensin strippisarjakuvana kunnes vuonna 1916 sitä alettiin julkaista myös sunnuntaisarjakuvana.
Elämänsä loppupuolella Herriman sairasti reumaa ja se vaikutti hänen piirtämiseensä ja piirrostyyliinsä: hän joutui tekemään sarjakuvansa raaputtamalla valkoisen esiin mustaksi tussatusta paperista. Krazy Kat oli Herrimanin päätyö, vaikka hän piirsikin tämän ohella muitakin sarjakuvia, muun muassa Baron Beania.
William Randolph Hearst oli Herrimanin mesenaatti. Hän julkaisi ja antoi Herrimanin piirtää Krazy Katiaan, vaikka sen suosio laski vuosien myötä.
George Herriman kuoli 25. huhtikuuta 1944. Kuolinsyy oli kuolintodistuksen mukaan maksakirroosi (ei alkoholin aiheuttama). Herrimanin tuhkat levitettiin hänen pyynnöstään Monument Valleyyn.
Dorchester Heightsin linnoittaminen
Dorchester Heightsin linnoittaminen oli sotatoimi, joka johti Bostonin piirityksen päättymiseen Yhdysvaltain vapaussodassa ja brittiarmeijan vetäytymiseen kaupungista 17. maaliskuuta 1776.
Yöllä 4. maaliskuuta 1776 kenraali George Washington solutti joukkonsa Dorchester Heights -nimiselle harjulle, josta oli suora näköala Bostoniin. Yhdysvaltalaiset olivat tuoneet Henry Knoxin aloitteesta Ticonderogasta tykkejä, joiden avulla heidän asemansa paranivat huomattavasti. Yön aikana joukot asettivat yli 50 tykkiä asemiin uhaten kaupungissa ja satamassa olevia brittiasemia.
Washington oli toivonut kenraali William Howen joukkoineen joko vetäytyvän tai yrittävän vallata harjun. Alustavasti Howe oli määrännyt joukkonsa hyökkäykseen, joka olisi mahdollisesti toistanut Bunker Hillin miestappiot. Sää kuitenkin muuttui ennen hyökkäyksen alkamista lumimyrskyksi, ja sään parannuttua Howe oli muuttanut mielensä hyökkäyksen järkevyydestä.
Howe määräsi joukkonsa vetäytymään Halifaxiin, Kanadan Nova Scotiaan. Howe lähetti yhdysvaltalaisjoukoille viestin, että kaupunki säästettäisiin, jos britit saisivat vetäytyä rauhassa. Lopulta 17. maaliskuuta 1776 britit (mukanaan lukuisia lojalisteja) purjehtivat kohti Halifaxia ja kenraali Washington oli saanut ensimmäisen voittonsa vapaussodassa.
Jussi Sinnemäki
Jussi (Juho) Sinnemäki (25. tammikuuta 1895 Lapua – 11. huhtikuuta 1958 Lapua) oli suomalainen pappi ja kirjailija.
Ura pappina
Sinnemäki valmistui ylioppilaaksi Lapuan yhteiskoulusta 1917, suoritti teologisen erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1924 ja vihittiin papiksi 7.4.1924 Turussa. Sinnemäki toimi ylimääräisenä pappina Laihialla, Peräseinäjoella, Nurmijärvellä ja Rihimäellä 1924–1930, Helsingin diakonissalaitoksen pastorina 1930–1943, minkä jälkeen hän siirtyi kotipitäjänsä Lapuan kirkkoherraksi vuosiksi 1944–1953. Sinnemäki sai rovastin arvon 1946.
Sinnemäki toimi Helsingin kaupunginvaltuustossa vuosina 1934–1936 Kansallisen Kokoomuksen edustajana sekä varavaltuutettuna 1937–1945. Jussi Sinnemäki oli myös aktiivinen lapuanliikkeessä ja IKL:ssä.
Sinnemäki vietti viimeiset elinvuotensa liikuntakyvyttömänä sairaalassa.
Yksityiselämä
Jussi Sinnemäen vanhemmat olivat maanviljelijä, herastuomari Juho Sinnemäki ja Margareta Malkamäki. Sinnemäki oli naimisissa kaksi kertaa, vuosina 1926–1928 Hilda Astrid Saaninkosken (Ryynänen) kanssa ja vuodesta 1933 filosofian maisteri Rauha Raakel Nikolaisen kanssa.
Sinnemäellä oli kymmenen lasta, joista toiseksi nuorin on toimittaja ja kustannustoimittaja Anssi Sinnemäki, jonka tytär on kansanedustaja Anni Sinnemäki.
Rovasti ja kirjailija Maunu Sinnemäki oli Jussi Sinnemäen poika hänen ensimmäisestä avioliitostaan.
Kivesjärvi
64.46944°N, 27.46361°W thumb|[[Kivesjärven rautatieasema tammikuussa 2008.]] Kivesjärvi on kylä ja rautatieasema Paltamossa samannimisen järven rannalla, valtatien 22 sekä Oulu–Kontiomäki-rautatien varrella. Asukkaita on noin 80. Kivesjärven kylä valittiin Vuoden kyläksi vuonna 1993.
Kivesjärvellä toimi 1990-luvun alkuun saakka Kivesvaaran laskettelukeskus. Kivesvaaralla on matkailutoimintaa nimellä Jättiläisenmaa, ja siihen liittyy edelleen vaaramaiseman ohella kivinäyttely.
Kansalaistoiminta
Kyläyhdistyksen ohella Kivesjärvellä toimii aktiivisesti Kivesjärven kehittämisyhdistys ry, jonka tavoitteena on matkailullisesti kehittää Kivesjärven kylää ja lähiympäristöä.
Kivesjärven rautatieasema
Kivesjärven rautatieasema sijaitsee valtatien varressa kylän laitamilla. Nykyisin VR:n henkilöjunat eivät pysähdy Kivesjärvellä matkustajien ottoa tai jättöä varten. Kivesjärven liikennepaikka on miehittämätön junakohtauspaikka, jota ohjataan kaukokäytöllä Oulusta. Asemarakennus on nykyisin asumiskäytössä.
Annikki Piukka
Edla Paajanen, kirjailijanimi Annikki Piukka (4. elokuuta 1889 Parikkala – 18. helmikuuta 1958 Imatra) oli suomalainen kirjailija.
Uneen vaivuttaminen
Uneen vaivuttaminen eli palliatiivinen sedaatio on lääketieteellinen menetelmä, jossa potilas vaivutetaan uneen saattohoidon viimeisessä vaiheessa. Hoitomenetelmässä käytetään kipulääkkeitä (opioideja), joiden vaikutuksesta keskushermosto lamaantuu (sedaatio) ja potilas kokee hyvänolontunteen.
Uneen vaivuttaminen on saattohoidon viimeinen potilaan kivun lievitykseen ja kuolemanpelkoon liittyvä hoitomuoto. Potilaalle taataan mahdollisuus kivuttomaan kuolemaan viimeisten tuntien ja päivien aikana. Potilaan ruokinta yleensä lakkautetaan uneen vaivuttamisen aikana, mutta potilas on mahdollista herättää ruokintaa ja juomista varten.
Uneen vaivuttamista ei rinnasteta eutanasiaan.
Verna Wikman
Verna Amalia Wikman (13. lokakuuta 1896 Viipuri – 4. marraskuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut näytelmäkirjailija.
Dendrocereus
Dendrocereus on trooppinen kaktuskasvisuku, jonka nimessä yhdistyvät kreikan sana dendron ’puu’ ja latinan cereus ’vahakynttilä’. Sukuun kuuluu yksi tai kaksi lajia. Lajit on joskus viety sukuun Acanthocereus.
Tuntomerkit
Kasvit ovat puumaisia, ja niissä on paljon pystyjä tai riippuvia oksia ja hyvin kehittynyt runko. Varren nivelet ovat tavallisesti lyhyitä ja liereitä. Niissä on 3–5 korkeaa särmää, joiden laidat ovat aaltomaisia. Kääpiöversoissa ei ole pitkiä karvoja ja piikitkin voivat joskus puuttua.
Kukat kehittyvät versojen kärkiin ja kasvi kukkii öisin. Muodoltaan kukat ovat suppilomaisia, väriltään valkoisia. Kukan tyvi on lieriömäinen ja pienten, taakse kääntyvien suomujen peittämä. Kehälehdet ovat harittavia. Emin vartalon tyviosassa (perikarpellissa) on muutamia areoleja muutamine piikkeineen. Hedelmät ovat pallomaisia tai päärynämäisiä, avautumattomia, paljaspintaisia ja vihreitä. Ne sisältävät ruskeita siemeniä.
Kaucas
Kaucas on Lappeenrannassa vuonna 1998 perustettu suomalainen hip hop -yhtye. Muutaman omakustannejulkaisun jälkeen Kaucas kiinnitettiin Bad Vugum levy-yhtiölle, joka julkaisi Saastaa suusta -nimisen debyyttialbumin vuonna 2003. Yhtyeen toinen virallinen studiojulkaisu, Lopunajanlaulut 2006, ilmestyi vuonna 2006.
Valkohammas
Valkohammas voi viitata seuraaviin asioihin:
Say Lou Lou
Say Lou Lou (aikaisemmin Saint Lou Lou) on kaksoissisarista koostuva duo, joiden juuret tulevat Australiasta ja Ruotsista. Miranda Anna ja Elektra June Kilbey-Jansson (s. 7. kesäkuuta 1991) ovat australialaisen yhtyeen The Churchin päälaulajan Steve Kilbeyn tyttäriä. He varttuivat Australiassa sekä Ruotsissa.
Dream popina pidetty duo julkaisi ensimmäisen singlensä vuonna 2012 ennen oman levy-yhtiönsä à Deux perustamista vuonna 2013.
Vuosien 2012 ja 2014 välillä Say Lou Lou julkaisi viisi singleä ja heidän esikoisalbuminsa Lucid Dreaming julkaistiin 23. helmikuuta 2015 Skandinaviassa ja 6. huhtikuuta 2015 muualla.
Pelastuskoira
pienoiskuva|Pelastuskoira etsimässä eloonjääneitä [[Pentagonista syyskuun 11. päivän terroritekojen jälkeen]]
Pelastuskoiralla tarkoitetaan viranomaisten avuksi kadonneiden ihmisten etsintään koulutettua koiraa. Pelastuskoirat voivat olla joko viranomaiskäytössä olevia työkoiria tai siviilien oman työnsä ohella kouluttamia lemmikkikoiria, jotka kutsutaan tarvittaessa avustamaan etsinnässä. Käytännön etsintätehtävät voivat sisältää mm. metsään eksyneen etsintää, kadonneen jäljestämistä ja poikkeusoloissa ihmisten etsintää sortuneista rakennuksista (rauniokoira).
Pelastuskoira on erinomainen apu etsinnöissä tarkan hajuaistinsa, kestävyytensä ja ketteryytensä ansiosta. Koira kykenee seuraamaan useita tunteja vanhoja jalanjälkiä, jotka eivät ole silmin nähtävissä. Raunioilla etsintäkoirat mahtuvat kokonsa ja ketteryytensä ansiosta nopeasti ahtaisiinkin paikkoihin. Ne myös kykenevät havaitsemaan ja ilmaisemaan ihmisen tämän ollessa useita metrejä sortumien alla.
Pelastuskoiraliiton alaisissa kokeissa koira yleensä ilmoittaa ihmisen löytymisestä haukkumalla, muulla ääntelyllä tai hakukokeissa erityisen hakurullan avulla. Kaikki selvästi erotettavat ilmaisutavat kuitenkin hyväksytään ja viime kädessä koiranohjaajan vastuulla on tulkita, onko koira löytänyt jotain. Palveluskoiraliiton alaisessa toiminnassa hyväksyttyjä ilmaisutapoja ovat kuitenkin vain hakurulla tai haukkuva ilmaisu.
Koulutus
thumb|280px|[[Punainen Risti|Punaisen Ristin pelastuskoira 1900-luvun alkupuolella]] Virkatehtävissä toimiville pelastuskoirille on luotu yhtenäinen koulutusjärjestelmä. Päästäkseen pelastustehtäviin koiran on läpäistävä pelastuskoirakoe, johon kuuluvat tottelevaisuus- ja ketteryyskoe sekä lajivalinnasta riippuen joko haku-, jäljestys- tai rauniokoe. Näiden lisäksi pelastuskoiran on ohjaajineen suoritettava käyttöönottotarkastus ennen pääsyä viranomaisjohtoisiin etsintöihin.
Alueellisesti toimintaa ohjaavat pelastuskoirayhdistykset, joiden kattojärjestönä toimii Suomen Pelastuskoiraliitto tai Suomen Palveluskoiraliitto. Yhdistykset järjestävät harjoituksia ja kokeita. Useimmat yhdistykset kouluttavat sekä jälkeä että hakua, mutta rauniokoulutusta on harvemmilla, sillä harjoituksiin tarvittavia raunioratoja on lähinnä isompien kaupunkien läheisyydessä.
Pelastuskoiratoiminta ei ole rajattua vain tietyn rotuisille koirille. Pelastuskoiria onkin ollut perhoskoirasta saksanpaimenkoiraan. Erittäin suuret rodut eivät sovellu kaikkeen pelastuskoiratoimintaan, ja koiran on oltava rakenteeltaan terve ja hyväkuntoinen.
Pelastuskoirakokeessa on monia samankaltaisia piirteitä kuin palveluskoirakoe sisältää, mutta siinä keskitytään enemmän käytännön etsintätöissä tarvittaviin taitoihin.
RN Albatros
RN Albatros oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1907 valmistunut Pegaso-luokan torpedovene.
Valmistus
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 18. elokuuta 1905. Alus laskettiin vesille 22. tammikuuta 1907 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 14. elokuuta.
Palvelus
Alus romutettiin 4. maaliskuuta 1923.
Kallisto (mytologia)
thumb|250px|Jupiter ja Kallisto, [[François Boucher]] Kallisto (, "kaunein") oli kreikkalaisessa mytologiassa Lykaonin tytär tai mahdollisesti Artemiksen nymfi.
Hesiodoksen versio
Hera muutti Kalliston karhuksi rangaistukseksi tämän lemmenseikkailusta Zeuksen kanssa. Suhteesta syntyi Arkas, joka metsästäessään kohtasi tietämättään äitinsä ja yritti tappaa tämän. Tällöin Zeus asetti heidän molemmat taivaalle Ison karhun ja Pienen karhun tähtikuvioiksi.
Hyginuksen versio
Kallisto liittyi Dianan seurueeseen, koska molemmat jakoivat intohimon metsästykseen. Kallisto tuli kuitenkin raskaaksi Zeukselle, joka vietteli Kalliston Artemikseksi tekeytyen. Kallisto salasi peloissaan raskautensa Dianalta. Diana kuitenkin huomasi tämän odottavan lasta Kalliston peseytyessä virrassa, ja raivoissaan siitä, ettei Kallisto ollut säilyttänyt neitsyyttään, muutti tämän karhuksi. Tässä muodossa Kallisto synnytti Arkaksen.
Hyginus myös mainitsee, että jotkut väittävät Heran muuttaneen Kalliston karhuksi ja käskeneen Dianan tappaa tämän, jonka jälkeen Kallisto olisi asetettu tähdeksi taivaalle. Hän tosin mainitsee vielä toisen version, jossa itse Zeus muuttaa Kalliston karhuksi hämätäkseen vaimoaan Heraa lemmenseikkailultaan, mutta Heran huomatessa tämän ja käskiessä Dianan tappamaan karhun, Zeus asettaa Kalliston turvaan taivaalle. Heran raivostuessa tästä hän pyytää entistä hoitajaansa Tethystä, Okeanoksen puolisoa, olemaan ottamasta Kallistoa vastaan. Niinpä Kallisto (Iso karhu) ja Arkas (Pieni karhu) joutuvat kiertämään taivaalla omalla sirkumpolaarisella radallaan, kun taas muut tähdet saavat laskea horisonttiin meren syliin.
Vihtori Karpio
Vihtori Karpio (sukunimi vuoteen 1906 Glumerus ; 16. toukokuuta 1885 Viipuri – 29. toukokuuta 1964 Helsinki ) oli suomalainen raittiusliikkeen työntekijä ja kirjailija. Hän kirjoitti myös nimimerkillä Olavi Kallio.
Karpio muutti jo lapsena vanhempiensa mukana Helsinkiin. Hän kävi kansakoulun ja ryhtyi sitten kirjaltajaksi. Karpio harrasti samalla itseopiskelua ja oli mukana raittiustyössä. Suoritettuaan ylemmän raittiustutkinnon hän tuli vuonna 1912 Kylväjä-lehden toimittajaksi. Vuonna 1917 hänet valittiin Raittiuden Ystävien sihteeriksi ja vuonna 1919 hänestä tuli Kieltolakiliiton sihteeri ja Kieltolakilehden päätoimittaja. Kieltolakiliiton toiminnan päätyttyä 1932 Karpio palasi vuoden 1933 alussa Raittiuden Ystävien sihteeriksi.
Karpio teki ulkomaanmatkoja Skandinavian maihin, Saksaan, Englantiin, Viroon, Latviaan ja Yhdysvaltoihin. Hän oli edustajana mukana monissa kansainvälisissä raittiuskokouksissa, muun muassa Yhdysvalloissa vuonna 1927.
Karpio julkaisi omalla nimellään raittiusaiheista tietokirjallisuutta. Hän kirjoitti myös muutamia romaaneita salanimellä Olavi Kallio. Hänen merkittävin teoksensa oli vuonna 1931 ilmestynyt Matti Helenius-Seppälän elämäkerta.
Karpio teki käsikirjoituksen Suomi-Filmin lyhytdokumenttiin Voi meitä, Pikku-Liisa (1951) ja oli mukana Risto Orkon 1937 ohjaamaan elokuvaan Ja alla oli tulinen järvi käsikirjoittajaryhmässä.
Teoksia
Omalla nimellä: Nimimerkillä Olavi Kallio:
Rocks and Water
Rocks and Water on Pepe Ahlqvist H.A.R.P. -yhtyeen viides ja viimeiseksi jäänyt albumi. Se julkaistiin vuonna 1994.
Gunnar Höckert
Gunnar Mikael Höckert (12. helmikuuta 1910 Helsinki – 11. helmikuuta 1940 Johannes ) oli suomalainen kestävyysjuoksija, joka voitti 5 000 metrin olympiakultaa vuonna 1936.
Henkilötiedot
Höckertin vanhemmat olivat konsulina ja pankkiirina työskennellyt Mikael Höckert ja Walborg Emilia Lindegrén. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Nya svenska läröverketistä vuonna 1932, jonka jälkeen Höckert opiskeli ruotsalaisessa kauppakorkeakoulussa ja valmistui ekonomiksi 1936. Hän työskenteli Oy Electrolux Ab:ssä 1934–1935, Mercantile Oy:ssä 1935–1936 ja viimeiseksi Oy Kapselo Ab:ssä prokuristina.
Urheilu-ura
Höckert edusti helsinkiläistä Idrottsklubben-32-seuraa, jossa häntä valmensi Runar Hällsten. Hänen juoksu-uransa huippuhetket jäivät vuoteen 1936. 5 000 metrin juoksun finaali Berliinin olympialaisissa 1936 alkoi hyvällä vauhdilla. Yhdysvaltalainen Donald Lash aloitti vauhdinpitäjänä, mutta kolme suomalaista ohitti hänet 2 000 metrin kohdalla. Pian sen jälkeen kisa muodostui edellisten olympiakisojen voittajan ja maailmanennätyksen haltijan Lauri Lehtisen ja Höckertin väliseksi kamppailuksi. Viimeisellä kierroksella Höckert jätti Lehtisen taakseen ja voitti maailman sen vuoden parhaalla ajalla ja olympiaennätyksellä 14.22,2. Kolmas suomalainen Ilmari Salminen oli saamassa pronssia ja tuomassa Suomeen kolmoisvoiton, mutta kaatui 750 metriä ennen maalia ja jäi kuudenneksi. Höckert juoksi Tukholmassa myöhemmin samana vuonna 16. syyskuuta maailmanennätyksen 3 000 metrillä (8.14,8). Viikkoa myöhemmin samalla radalla hän juoksi ennätyksen 2 mailin matkalla (8.57,4) ja vielä viikkoa myöhemmin sivusi ranskalaisen Jules Ladoumèguen 2 000 metrin maailmanennätystä 5.21,8 Malmössä. Myöhemmin Höckertin uraa vaikeutti nivelreuma eikä hän enää saavuttanut vuoden 1936 tasoaan. Paavo Nurmi piti häntä silti 1930-luvun lahjakkaimpana suomalaisjuoksijana.
Sota-aika
Varusmiespalveluksensa vuosina 1932–1933 suorittanut Höckert osallistui talvisotaan vapaaehtoisena, koska häntä ei sairautensa vuoksi kutsuttu sotaa edeltäviin ylimääräisiin kertausharjoituksiin. Höckert toimi JR10:ssä joukkueenjohtajana, osallistuen Summan torjuntataisteluihin Marjapellonmäellä. Reservin vänrikki Höckert sai surmansa Karjalankannaksella Karhulan kylän Kinnassaaren lähellä, kun kranaatti osui pikakivääripesäkkeeseen, vain päivää ennen kuin olisi täyttänyt 30 vuotta. Kilpakumppani Lehtinen lahjoitti oman, vuonna 1932 voittamansa olympiakultamitalin talvisodassa haavoittuneelle Matti Mäkiselle kunnioittaakseen Höckertin muistoa.
Luhtikylä
thumb|350px|Luhtikylä etelästä katsottuna
Luhtikylä on Orimattilan kylä, joka sijaitsee Länsi-Orimattilassa.
Luhtikylä on saanut nimensä kylää halkovan Luhdanjoen eli Porvoonjoen latvauoman tulvamaista, luhdasta. Alue kuului keskiajalla Hollolan kihlakunnan Tennilän hallintopitäjään, ja se mainitaan jo ensimmäisessä maakirjassa 1539 osana Tennilää. Hollolan läheisillä kylillä oli joen varressa omat luhtaniittynsä karjan kesälaitumiksi. Kylän asutus vakiintui 1500- ja 1600-luvuilla pysyväksi. Kun Orimattila vuonna 1636 erotettiin omaksi kirkkopitäjäkseen, Luhtikylässä oli kaksi taloa, mikä tilanne jatkui 1700-luvulle.
Luhtikylä rajoittuu seuraaviin Orimattilan kyliin: idässä on Viljaniemi ja Niemenkylä, kaakossa Mallusjoki, etelässä Henna, lounaassa Keituri ja lännessä Tuorakka. Pohjoinen raja on yhteinen Hollolan Herralan kylän kanssa.
Luhtikylä sijaitsee hyvien liikenneyhteyksien varrella. Kylän itäpuolitse kulkevat Lahden oikorata ja Nelostie. Lahteen on matkaa 18 km.
Jukolan viesti kilpailtiin Luhtikylässä vuonna 1962.
Luhtikylän koulu
Luhtikylän koulu on perustettu 1869, ja se on yksi Suomen vanhimpia yhä toiminnassa olevia kansakouluja. Koulun perustamiseen myötävaikutti vahvasti Orimattilan kirkkoherra Johan Granholm. Ensimmäiset vuodet koulua käytiin rusthollari Tuiskusen kotona, kunnes koulurakennus valmistui Viljaniemeen 1876. Vuonna 1888 Luhtikylään rakennettiin oma koulu. Koulut yhdistettiin 1990-luvulla.
Luhtikylän koulussa on kolme opettajaa ja siellä toimii peruskoulun luokat 1–6. Nykyinen koulurakennus on rakennettu vuonna 2000.
Kyläseura
Luhtikylässä toimii aktiivinen kyläseura, Luhtikylän Nuorela ry., joka on perustettu nuorisoseurana vuonna 1902. Yhdistys järjestää kyläläisille harrastustoimintaa ja erilaisia tapahtumia, mm. urheilukilpailuja, liikuntavuoroja ja iltamia. Yhdistyksen omistama ja ylläpitämä talo "Nuorela" urheilukenttineen sijaitsee kylän eteläpuolella.
Henkilöitä
Ampuja Huvi Tuiskunen (1872–1930) oli kotoisin Luhtikylästä. Hän oli Suomen ensimmäinen ampujamestari voitettuaan vuonna 1907 järjestetyt kisat Hämeenlinnassa. Tuiskunen osallistui olympialaisiin kaksi kertaa, 1908 Lontoossa ja 1912 Tukholmassa. Rihlattujen tarkkuuskiväärien ja niiden patruunoiden tuonti Suomen Suuriruhtinaskuntaan oli tuolloin kielletty, ja ne piti salakuljettaa maahan, mikä vaikeutti harjoittelua. Huvi Tuiskusen parhaat sijoitukset 300 metrin vapaakivääriammunnassa ovat joukkueammunnan 5. sija Tukholmassa ja henkilökohtainen 37. sija Lontoossa. Huvi Tuiskunen oli kotiseuturakas ja vietti paljon aikaa Luhtikylässä, mm. hänen kaikki lapsensa merkittiin ulkoseurakuntalaisina Orimattilaan. Hänen rakennuttamansa ja arkkitehti Lars Sonckin suunnittelema huvila sijaitsee yhä Luhtikylässä Luhdanjoen rannassa.
Hämeenlinnan VPK
Hämeenlinnan VPK on Hämeenlinnassa toimiva vapaaehtoinen palokunta. Palokunta on perustettu vuonna 1873 ja on siten Suomen vapaaehtoisista palokunnista kahdeksanneksi vanhin ja Hämeenlinnan toiseksi vanhin toimiva yhdistys. Palokunnan tärkeimpänä tehtävänä on edelleen palonsammutus- ja pelastustoiminta. Yhdistyksen toiminnan keskuksena on Hämeenlinnan keskustassa sijaitseva vuonna 1893 valmistunut Palokunnantalo. Hämeenlinnan VPK on yksi Kanta-Hämeen kolmesta sopimuspalokunnasta.
Luhtikylä
Henkilöitä
Kirjailija Selma Anttila syntyi Luhtikylässä kyläseppä Helanderin perheeseen 16.12.1867. Hänen romaaninsa "Pyryn perhe" sijoittuu kirjailijan kotikylään ja kertoo hänen esivanhemmistaan. Luhtikylän Nuorelan pihassa on Selma Anttilan muistomerkki.
Maili Laitinen
Maili (Amalia) Laitinen (28. huhtikuuta 1892 Nurmes – 25. joulukuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen kirjailija joka kirjoitti vuosina 1936–1954 pakinoita Maaseudun Tulevaisuus -lehteen nimimerkillä Marjatta.
Johanna Klier
Johanna Klier (o.s. Schaller, s. 13. syyskuuta 1952) on entinen itäsaksalainen pika-aitajuoksija ja olympiavoittaja.
Johanna Klier, silloiselta nimeltään Schaller, voitti 100 metrin aitajuoksun olympiakultaa Montréalin 1976 olympialaisissa ajalla 12,77 s. Neuvostoliiton Tatjana Anisimova hävisi hänelle vain 0,01 ja Natalja Lebedeva 0,03 sekuntia. Prahan EM-kilpailuissa 1978 rouva Klier voitti Euroopan mestaruuden ajalla 12,62 s. Hän kuului myös pronssia voittaneeseen pikaviestijoukkueeseen. Moskovan 1980 olympialaisissa hän hävisi aitakisassa isäntämaan Vera Komisovalle 0,07 sekuntia ja sai hopeaa ajalla 12,63 s.
Sisäratojen Euroopan-mestaruuden Johanna Klier voitti 60 metrin aitajuoksussa Milanossa 1978 ajalla 7,94 s.
Maili Laitinen
Teoksia
Nimellä Maili Laitinen : Nimimerkillä Marjatta:
Luhtikylä
Henkilöitä
Kauppias Niilo Helander syntyi Luhtikylässä kyläseppä Helanderin perheeseen 8.5.1865. Heinolaan siirtynyt varakas kauppias perusti Niilo Helanderin säätiön, joka jakaa apurahoja ja palkintoja tieteen ja taiteen tekijöille.
Rakennusmestari Richard Helander, edellisten veli (s. 22.12.1870), oli suomalaisen teräsbetonirakentamisen uranuurtajia 1900-luvun alussa. Helanderin perustama rakennusliike ja sen seuraajat olivat merkittäviä rakentajia Tampereen seudulla ja muuallakin Suomessa aina 1940-luvulle saakka. Esimerkiksi Orimattilan Tönnön silta, joka on Suomen ensimmäinen kaarisilta ja vanhin säilynyt teräsbetoninen silta, on Richard Helanderin rakennusliikkeen valmistama.
Aiheesta muualla
60.86222°N, 25.48472°W
Australian Grand Prix 1988
Australian Grand Prix 1988 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. marraskuuta 1988 Adelaiden katuradalla Adelaidessa. Kilpailu oli kauden viimeinen, ja sen voitti toisesta ruudusta lähtenyt Alain Prost.
Tuulilasi
thumb|Tuulilasi thumb|Vuoden 1959 [[Edsel Corsairin panoraamatuulilasi.]] Tuulilasi on ajoneuvon etuikkuna. Nykyään tuulilasit tehdään pääosin laminoidusta lasista. Laminoitu tuulilasi koostuu tyypillisesti kahdesta kaarevasta lasista, joiden välissä on laminoitu muovikerros turvallisuuden lisäämiseksi. Tuulilasi liimataan ikkunakehykseen kiinni. Moottoripyörän tuulisuojat valmistetaan yleensä akryylimuovista.
Levallois-Perret
Levallois-Perret [ləvalwa peʁɛ] on kunta Pariisin luoteisella esikaupunkialueella 6,4 kilometriä Pariisin keskustasta. Siellä on arviolta 65 374 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 2,41 neliökilometriä, mikä tekee siitä Ranskan tiheimmin asutun kunnan.
Bois de Boulognen puisto sijaitsee Levallois-Perret’n lounaispuolella. Kunta on vaurasta esikaupunkialuetta, joka koostuu lähinnä asuinalueista. Alueella on myös joidenkin yritysten pääkonttoreita. Kuntaa palvelee kolme metroasemaa: Louise Michel, Anatole France ja Pont de Levallois-Bécon. Kunnasta on yhteys myös Saint Lazaren rautatieasemalle Transilien-junalla. Levallois-Perret’n kunta liikennöi myös kahta aluetta kiertävää ilmaista linja-autolinjaa.
Manifestations of Plague and War
Manifestations of Plague and War on vanhan koulukunnan black metal -albumi, jonka Impious Havoc julkaisi kasettina vuonna 2006. Levy-yhtiönä toimi Wulfrune Worxxx ja kasetin painos rajattiin 300 kappaleeseen. Warfront Productions julkaisi Manifestations of Plague and War tallenteesta CD-version vuonna 2007.
Seinillä on korvat
20 suosikkia – Seinillä on korvat on vuonna 1995 julkaistu Eino Grönin kokoelmalevy.
Manifestations of Plague and War
Manifestations of Plague and War
( * = vain kasetilla)
Hilja Haapala
Hilja Dagmar Janhonen, kirjailijanimi Hilja Haapala, (14. tammikuuta 1877 Jyväskylä – 26. elokuuta 1958 Jyväskylä) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia
Nimellä Hilja Janhonen : Nimellä Hilja Haapala:
Hilse
pienoiskuva|right|Mikroskooppikuva ihmisen hilseestä. upright|pienoiskuva|Hilsettä. Hilse koostuu ihosta irronneesta kuolleesta ihosolukosta. Havaittavan hilseen muodostumista eli hilseilyä tapahtuu ihmisellä erityisesti päänahasta.
Normaalistikin hiuspohjasta irtoaa soluja pieninä osina eikä niitä juurikaan huomaa. Näkyvää hilsettä alkaa kuitenkin muodostua, kun päänahan iho tulehtuu syystä tai toisesta ja ihosolut alkavat jakautua tulehduksen seurauksena tavallista nopeammin. Kiihtyneessä kasvussa sarveiskerroksen tavallista runsaslukuisemmat epäkypsät solut tarttuvat toisiinsa muodostaen näkyvää hilsettä. Tulehtuneen ihon orvas- ja marraskesi saattavat uusiutua 4-7 kertaa nopeammin kuin terveessä ihossa.
Nopeasti uusiutuvassa ihossa ei myöskään ehdi syntyä riittävästi keramideja, jotka normaalisti hillitsevät kosteuden haihtumista ihon sarveiskerroksesta joten iho kuivuu. Rasvainenkin päänahka voi siis olla kuiva.
Hilse on usein merkki tali-ihottumasta. Hilseen muita syitä ovat päänahan atooppinen ihottuma sekä psoriaasi. Myös muut tulehdukset kuten krooninen karvatupen tulehdus ja ruusufinni saattavat aiheuttaa hilseilyä esiintyessään päänahassa
Hilse myös ruokkii itse itseään; hiuspohjan luontainen Malassezia-hiiva saa hilseestä lisää ravinnetta samalla lisäten tulehdusta.
Hilse itsessään ei ole mitenkään vaarallista, mutta se koetaan monissa tapauksissa kiusalliseksi. Hilseen perimmäinen syy on kuitenkin syytä tutkituttaa, jotta hilseilyä voidaan hoitaa asianmukaisesti.
Ruokavalio ei vaikuta hilseilyyn mikäli ruoasta saadaan välttämättömät ravintoaineet.
Itsehoito
Hilseilevän päänahan itsehoidon perushoito on tiheä, jopa päivittäin tapahtuva pesu tavallisella shampoolla.
Liian vahvoja shampoita on kuitenkin vältettävä: shampoota voidaan esimerkiksi laimentaa vedellä, jos päänahka on herkkä. Huolellinen hiusten huuhtelu pesun jälkeen on tärkeää.
Mikäli hilse ei lähde irti sampoopesulla, se voidaan irrottaa apteekista saatavalla 5 %:lla salisyylihappovoiteella. Voide voidaan hieroa hilseilevälle alueille illalla ja pestä pois sampoon kera aamulla. Käsittelyn voi uusia aina tarvittaessa.
Vaikeammissa tapauksissa voidaan hoitona käyttää tuotteen ohjeistuksen mukaisesti apteekeista saatavia seleeniä, sinkkipyritionia, kivihiilitervaa tai polyvidonijodia sisältäviä shampoita.
Sienen aiheuttamaan hilseilyyn voi kokeilla ketokonatsolia sisältävää shampoota.
Pesun jälkeen voidaan päänahkaan laittaa hydrokortisoniliuosta noin 1–2 viikon kuureina. Apua saattaa olla myös glyserolia sisältävistä desinfektiokäsihuuhteista.
Jos hilseilyn taustalla on jokin ihosairaus (esimerkiksi psoriasis), kohdistetaan hoito siihen.
Milloin lääkäriin?
Mikäli tiheä - jopa päivittäinen - sampoopesu ja hydrokortisoniliuoksen käyttö ei tuo apua ja hilseily häiritsee päivittäistä elämää, niin lääkäri voi varmistaa hilseilyn syyn ja antaa tehokkaamman paikallishoidon. Joskus saattaa sisäinen antibiootti- tai hiivalääkekuuri olla tarpeen hilseilyn pysäyttämiseksi.
Päänahan psoriaasiin on oma lääkehoitonsa. Psoriaasiin saatetaan käyttää joskus myös UVB-hoitoa.
The Boys (suomalainen yhtye)
The Boys on suomalainen rockyhtye, joka on perustettu vuonna 1964. Yhtyeen laulusolistina ja keulahahmona toimii Jussi Raittinen. Yhtyeen alkuaikoina toisena laulusolistina toimi Jussin veli Eero Raittinen, joka lähti yhtyeestä vuonna 1968. Eero palasi yhtyeeseen myöhemmin takaisin, mutta lähti yhtyeestä soolouralle jälleen vuonna 2000.
Historiaa
Raittisen veljekset aloittivat levytysuransa vuonna 1960 kokoonpanossa Eero ja Jussi sekä Harry Aaltosen yhtye, jonka jatkona levytti yhtye nimeltä Eero ja Jussi rock-yhtyeineen. Keväällä 1962 Raittiset olivat perustamassa The Esquires -rautalankayhtyettä, mutta liittyivät syksyllä The Sounds -yhtyeeseen. Keväällä 1964 syntyi Eero ja Jussi & The Boys. Kahden ensimmäisen albumin jälkeen miehistö vaihtui moneen kertaan: vuoteen 1974 mennessä ”suomalaisen popmusiikin korkeakoulussa” oli soittanut jo 26 varsinaista jäsentä. 1970-luvulla Eeron ollessa soolouralla, Jussi saavutti menestystä Jussi & The Boys -ryhmällään, joka muun muassa voitti Syksyn Sävelen vuonna 1974 kappaleellaan ”Metsämökin tonttu”.
Sydneyn sinfoniaorkesteri
Sydneyn sinfoniaorkesteri on Sydneyssä, Australiassa toimiva sinfoniaorkesteri. Se perustettiin nykymuodossaan vuonna 1946. Alkuperäisessä kokoonpanossa jäseniä oli 82.
Sydneyn sinfoniaorkesterin ensimmäiseksi ylikapellimestariksi nousi vuonna 1947 Eugene Goossens. Orkesteri pitää vuosittain noin 150 konserttia. Nykyisenä ylikapellimestarina toimii italialainen Gianluigi Gelmetti.
Zoë Myrman
Zoë Soja Myrman ( 11. lokakuuta 1898 Hämeenlinna – 1. marraskuuta 1956) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
José María López
Ura
López ajoi GP2-sarjassa kausina 2005 ja 2006 DAMS ja Super Nova -talleissa voittaen yhden kilpailun. López on ollut myös Renaultin testikuskina. Vuonna 2010 Lópezin oli tarkoitus kilpailla Formula 1 -sarjassa US F1 -tallin kuskina. Talli kuitenkin kaatui rahoitusongelmiin ja López jäi ilman tallipaikkaa. Hän siirtyi TC 2000 -sarjaan samana vuonna. Vuonna 2013 López ajoi kaksi kilpailua WTCC-sarjassa kotiradallaan Argentiinassa, jossa hän ajoi toisen kilpailun voittoon. Vuonna 2014 López ajoi täyden kauden WTCC-sarjassa uuden Citroën-tehdastallin kuljettajana. Hän voitti kauden aikana lukuisia kilpailuja ja onnistui lopulta voittamaan WTCC-sarjan mestaruuden heti ensi yrityksellään.
López siirtyi ajamaan Formula E -sarjaan DS Virgin Racing -talliin kaudeksi 2016–2017. Hän ajaa nykyään FIA World Endurance Championship -sarjassa.
RN Airone (1907)
RN Airone oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1907 valmistunut Pegaso-luokan torpedovene.
Valmistus
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 19. huhtikuuta 1906. Alus laskettiin vesille 13. toukokuuta 1907 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 28. marraskuuta.
Palvelus
Alus muutettiin miinanraivaajaksi 1918 ja romutettiin 25. syyskuuta 1923.
Käyttäytyminen
Käyttäytymisellä tarkoitetaan eliön tai järjestelmän toimintaa ja reagointia ulkoisiin ärsykkeisiin tai olosuhteiden muutoksiin. Järjestelmä voi olla joko luonnollinen tai keinotekoinen (ihmisen suunnittelema), ja tarkastelunäkökulman mukaan voidaan puhua joko elollisen (biologisen tai sosiaalisen) tai elottoman (fysikaalisen tai kemiallisen) järjestelmän käyttäytymisestä.
Eläinten käyttäytyminen
Eläinten käyttäytymisellä tarkoitetaan eläimen suorittamia tekoja ja sen toiminnassa ilmeneviä reaktioita ympäristön tuottamiin ärsykkeisiin. Käyttäytyminen voi koostua sekä tietoisista että tiedostamattomista elementeistä, ja se voi olla joko vapaaehtoista tai pakotettua. Käyttäytymistä ohjaa eläimen sisäeritysjärjestelmä ja sen tuottamat hormonit sekä hermosto. Kullekin eläinlajille tyypillisen käyttäytymisen moninaisuus ja monimutkaisuus ovat yleensä verrannollisia lajin hermoston monimutkaisuuteen.
Ihmisen käyttäytymistä tutkitaan käyttäytymistieteissä, joita ovat muun muassa psykologia, sosiaalipsykologia ja antropologia. Muiden kuin ihmislajin käyttäytymistä tutkii erityisesti eläinpsykologia eli etologia.
Båtkulla
Båtkullan naapurikylät ovat Reku, Koustar, Flugböle ja Kårkulla. Kylän pohjoisraja kulkee Rekujokea pitkin. Kylän alueella sijaitsee kolme mäkeä, Lövkulla, Båtkulla ja Båtkullaberget, joista jälkimmäisen päällä on pronssikautinen röykkiöhauta. Muutoin kylän maa-alue on tasaista peltomaata. Elmdalintie kulkee kyläalueen läpi. Båtkullan yksittäistalo mainitaan maakirjassa vuonna 1566. Kylän kantatilaa alettiin jakaa vasta 1900-luvulla.
Mundang
Mundang on Tšadissa ja Pohjois-Kamerunissa puhuttu nigeriläis-kongolainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenä 240,000 ihmistä. Mundangin lähimmät sukukielet ovat pam ja mono.
Kalin-tsaari
Bylinojen ”Sobaka”-tsaari
”Kalin”-nimi esiintyy esimerkiksi bylinassa "Kalin-tsaari" vain kahteen otteeseen, muuten tästä hallitsijasta käytetään yleensä yhdysnimiä ”Kalin-tsaari”, ”häijy Kalin”, ”ilkeä Kalin-tsaari Kalinovitš”, ”sobaka Kalin-tsaari”, ”sobaka ilkeä Kalin-tsaari Kalinovitš”, ”kirottu sobaka Kalin-tsaari” ja ”Kalin-tsaari, ilkeä Kalinovitš” tai petsenegien ”sobaka” Kain-tsaari. Eli venäläisten kansanrunojen Kalin-tsaarin yleisimmät epiteetit ovat ”Sobaka” (”koira”), ”Rosvo” ja ”Pahuksen” tsaari, joista joidenkin lähteiden mukaan "sobaka"-herjausmääre liittyy säännöllisesti bylinoissa "vihattujen tsaarien" nimiin. Useimmiten eeppiseen epäsuosioon viittaavien metaforien käyttö yleistyy, kun käänteisten tilanteiden, historiassa tunnettujen mongolien maahantunkeutumisen, Novgorodia lukuun ottamatta Venäjän alistamisen ja sen Kultaisen ordaan liittämisen aikaansaama närkästys ja taikausko vahvistuvat.
Historiallisesti tunnettujen 900–1200-luvun tunkeilijoiden, mongoli‑ ja tataarivalloittajien saapumisen myötä vanhan Rusin valtakunnan loppu, muinaisslaavilaisen sivilisaation ja uskonnon hävitys, vuosisatoja kestänyt ies ja vieras ylivalta ovat luoneet lauluepiikkaan ”koira Kalin-tsaarin”, jolloin Kiovan pääruhtinas Vladimir käyttää Kalinista ja Kalin itsestään määrettä ”sobaka”. Tunnettuihin määritteisiin kuuluvat vielä ”pakanallisten tsaari”, kyptšaki-, altai- ja kazakinkielinen ”paksukainen”; krimintataari-, turkin-, tataarin-, uiguuri- ja karaiiminkielinen ”paksukainen, läski, tyhmä”. Bylinojen poeettisen kielen vakiintuneeseen käsitteistöön kuuluu, että Kalin kutsuu omia alamaisiakin ”pakanallisiksi tataareiksi”:
V. Propp kuvaa bylinojen tataareja heimojen liittokuntana, jonka pohjalta alkaa kehittyä varhaisfeodaalinen järjestelmä vahvoine dynastioineen, ja heidän sotavoimiaan sukukuntien muodostamina samalla tavalla kuin germaaneilla Tacituksen kautena. Bylinat kertovat Kalin-tsaarista sukulaisten ympäröimänä, useaan otteeseen mainitaan Kalinin poika tai pojat, vävyt ja langot johtamassa sotaretkiä ja armeijaa. Samoin bylinat toistavat, että Kalin saapuu yhdessä neljänkymmenen tsaarin ja prinssin tai neljänkymmenen kuninkaan kanssa, joilla kaikilla on Proppin mielestä merkittävä sija tuon aikaisessa kiinteän yhtenäisyyden puutteessa. Eepoksessa tataarien sotaväen kasvamiseen järjestäytyneeksi ja rautaisen kurin alaiseksi kuluu joidenkin laulajien mukaan kolme vuotta, jotkut laulajat odotuttavat sen vahvistumista 30 vuotta.
Katso myös
Kuvia bylinojen Kalin-tsaarista
30 unohtumatonta laulua (Aki Sirkesalo)
30 Unohtumatonta Laulua on laulaja Aki Sirkesalon vuonna 2006 julkaistu kokoelma-albumi.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 31.
Teleste keskusradio
Telesten sähköteknillisen tehtaan antennitekniikkatuotannon ohella valmistettiin myös keskusradioita, äänistudioita ja konserttisalien äänentoistojärjestelmiä. Nykyään Telesten äänitekniikkatuotannosta ja asennuksesta vastaa Audico.