cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Protestiääni
Protestiääneksi kutsutaan äänestyksessä tai vaalissa annettua ääntä, jonka tarkoituksena on osoittaa tyytymättömyyttä valittavissa olevia ehdokkaita tai vaihtoehtoja tai koko vallitsevaa poliittista järjestelmää kohtaan.
Protestiääneksi voidaan määritellä esimerkiksi ääni tuntemattomalle tai niin sanotulle sopimattomalle ehdokkaalle, tyhjän äänen antaminen sekä kuvitteellisen ehdokkaan nimen kirjoittaminen tai muun äänen hylkäämiseen johtavan merkinnän tekeminen (esimerkiksi tunnetun satuhahmon piirtäminen) äänestyslipukkeeseen.
Joidenkin maiden valtiollisissa vaaleissa on mahdollista äänestä vaihtoehtoa "kaikkia vastaan". Lisäksi yleensä kaikissa äänestyksissä on mahdollisuus "tyhjän" äänestämiseen.
Yhdysvalloissa hylättyjen äänien pinosta löytyy monesti eniten Mikki Hiiren nimeä. Suomen vaaleissa protestiääniä saa eniten Aku Ankka, mutta kuvitteellisten hahmojen lisäksi myös moni todellinen henkilö saa ääniä, kuten presidentti Urho Kekkonen.
Marcus Antonius
Vaimot ja lapset
Antonius oli naimisissa neljästi, Fadian, serkkunsa Antonia Hybridan, Fulvian ja Octavian kanssa. Hän sai Fulvian kanssa kaksi poikaa ja Octavian kanssa kaksi tytärtä. Lisäksi hän sai Kleopatran kanssa kolme lasta.
Protestiääni
Lähteet
Λευκή ψήφος
Booble
Booble.com on yhdysvaltalainen maksulliseen pornoon keskittynyt hakemisto. Booblen tietokanta sisältää ylläpitäjien valitsemia sivustoja, joita palvelun oman ilmoituksen mukaan on indeksissä yli 10 000 kappaletta. Linkkien lisäksi kone palauttaa viitteitä sivuja koskeviin arvioihin. Lisäksi Booble kertoo palvelun hinnan. Booble itse ei sisällä pornoa eikä linkkejä ilmaisille pornosivuille.
Booble.com ja sen logo muistuttavat suuresti Googlea. Logossa ainoastaan hakukoneen nimen o-kirjaimet on tehty naisen rintoja muistuttaviksi. Suurin ero Googleen on kuitenkin se, että Booble palauttaa ainoastaan pornografisia sivuja.
Hakukone perustettiin 2004 vitsinä ja parodiana Googlesta. Se joutui lähes heti ongelmiin Googlen ylläpidon kanssa. Google vaati pian palvelun sulkemista. Booblen ylläpito puolustautui Reutersin mukaan sillä, että sivuston oli ainoastaan tarkoitus olla ”hauska parodia”. Booblesta tuli niin suosittu, että se jopa kaatui ruuhkan seurauksena.
Booble on vuodesta 2006 alkaen US Patent and Trademark Officen suojaama rekisteröity tavaramerkki.
Harley Benton
pienoiskuva|Harley Benton -[[mandoliini]] pienoiskuva|Harley Benton -akustinen [[bassokitara.]] pienoiskuva|Harley Benton - CE 100 Chorus -[[efektipedaali.]] Harley Benton on saksalaisen Thomann-musiikkikaupan tuotemerkki yrityksen teettämille ja myymille edullisille soittimille, vahvistimille ja musiikkitarvikkeille. Tuotteet ovat yleensä ulkoisesti hyvin samankaltaisia kopioita muiden valmistajien suosituimmista malleista. Tuotteet valmistetaan suurimmaksi osaksi Kiinassa.
Egegik
Egegik on pieni kaupunki Lounais-Alaskassa, Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Bristolinlahden itäisellä rannalla (tarkemmin sanoen sen pienemmän osan Egegik Bayn) Egegikjoen suulla.
Vuoden väestönlaskennassa Egegikin asukasluku oli 116. Näistä oli 58 % Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia.
Pollux b
Pollux b eli HD 62509 b oli ensimmäinen tähteä Pollux kiertämästä löydetty planeetta. Sen olemassaolosta saatiin viitteitä jo vuonna 1993, mutta varmoja havaintoja jouduttiin odottamaan aina vuoteen 2006 asti, jolloin sen olemassaolo paljastui uusista spektroskooppisista havainnoista säteisnopeusmenetelmän avulla.
Vålerenga Ishockey
Vålerenga Ishockey on jääkiekkoseura Norjan pääkaupungista Oslosta, joka pelaa maan pääsarja GET-ligaenissa. Se on suuren urheiluseuran Vålerenga IF:n jääkiekkojaosto. Seura on perustettu vuonna 1913. Seura on voittanut Norjan mestaruuden 25 kertaa vuosina 1960, 1962, 1963, 1965–1971, 1973, 1982, 1985, 1987, 1988, 1991–1993, 1998, 1999, 2001, 2003, ja 2005–2007. Lisäksi Norjassa seurataan liigamestaruuksia eli runkosarjan voittoja. Tämän tittelin Vålerenga on voittanut 26 kertaa vuosina 1962–1971, 1980, 1982, 1985, 1988, 1991–1994, 1996, 1998–2000, 2002, 2003, 2005 ja 2007. Seuran kotihallina toimii vuoden 1952 talviolympialaisiin valmistunut Jordal Amfi, joka katsojakapasiteetti on 5500.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Sotilasyksiköt Yhdysvaltain sisällissodassa
Yhdysvaltain sisällissodan sotilasyksiköt olivat (pienimmästä suurimpaan) rykmentti, prikaati, divisioona, armeijakunta ja armeija.
Rykmentti
thumb|250px|New Yorkin 7. miliisirykmentin sotilaita vuonna 1861. Rykmentit olivat sekä Unionilla että Konfederaatiolla kutakuinkin samanlaiset. Rykmentit koottiin usein saman asuinalueen, uskonnon tai etnisen taustan mukaan. Siksi sodassa toimi esimerkiksi saksalaistaustaisten, mustien ja juutalaisten omia rykmenttejä. Sisällissodan alussa rykmentit olivat heikosti organisoituja: Yksittäiset ihmiset kiersivät yhteisössä keräämässä vapaaehtoisia sotilaita omaan rykmenttiinsä. Kun vaadittu miesvahvuus oli saavutettu, vapaaehtoiset ilmoittautuivat armeijalle ja valitsivat rykmentille johtajan ja päättivät joskus itse jopa univormusta ja aseista.
Sekä Unionilla että Konfederaatiolla täyden rykmentin vahvuus oli tuhat miestä, joskin rykmenttien todellinen koko oli usein tappioiden vuoksi vain noin puolet siitä. Valtaosa kummankin osapuolen vapaaehtoisrykmenteistä oli jalkaväkeä.
Konfederaatio
Konfederaatiossa rykmentti koostui 1000 miehestä, joita johtivat kapteeni, kolme luutnanttia, 4 kersanttia ja 4 korpraalia. Sodan alkamisen jälkeen Konfederaatio määräsi osavaltiot vastaamaan rykmenttien uusien sotilaiden rekrytoimisesta, organisoimisesta ja koulutuksesta.
Prikaati
Prikaatiin kuului Yhdysvaltain sisällissodassa kummallakin osapuolella vähintään kaksi rykmenttiä. Tyypillisesti prikaatiin kuului kahdesta viiteen rykmenttiä, ja sitä johti prikaatikenraali. Prikaatissa oli yleensä vain yhtä aselajia (jalkaväki, ratsuväki, tykistö, jne.).
Armeijakunta
Divisioonista muodostettiin edelleen armeijakuntia. Yhteen armeijakuntaan kuului useiden aselajien yksiköitä, minkä ansiosta armeijakunta kykeni suorittamaan itsenäisesti sotilasoperaatioita. Armeijakunnan komentajaksi valittiin yleensä siihen kuuluneiden armeijakuntien kenraaleista kaikkein kokenein.
Armeija
Sisällissodan suurin sotilasyksikkö oli armeija, joka muodostettiin armeijakunnista. Yleisen harhaluulon mukaan kummallakin osapuolella olisi ollut sodassa käytössään vain yksi armeija, mutta todellisuudessa kummallakin osapuolella oli useita itsenäisiä armeijoita. Armeijan johtaja valittiin armeijakuntien tapaan tavallisesti käytettävissä olleista kenraaleista kokenein. Lisäksi kummankin osapuolen presidentit (Abraham Lincoln ja Jefferson Davis) saattoivat antaa itse käskyjä armeijoille.
Aranjuez mon amour – näkemiin
Aranjuez mon amour – Näkemiin on Seija Simolan albumi vuodelta 1970. Albumi sisältää jazzahtavaa laulelmamusiikkia ja iskelmää, ja sen on tuottaneet Aarno Raninen ja Johan Vikstedt ja suurimmalta osalta myös sovittanut Aarno Raninen. Levyn suurin hitti oli ranskalaisen Sylvie Vartanin alun perin vuonna 1968 levyttämä laulelma ’’Maritza’’.
Carnival Cruise Lines
pienoiskuva|Carnival Conquest pienoiskuva|Carnival Dream Carnival Cruise Lines on Ted Arisonin vuonna 1972 perustama brittiläis-amerikkalainen risteilyvarustamo, joka liikennöi useita risteilyaluksia. Nykyään se on osa Carnival Corporation & PLC -yhtiötä, joka on maailman suurin risteilyalan yritys. Carnivalin päämaja on Doralissa, Floridassa.
Carnival Cruise Lines tekee enimmäkseen Karibian-risteilyjä. Yhtiö kutsuu laivojaan nimellä The Fun Ships, koska laivoilla on järjestetään asiakkaille runsaasti erilaisia aktiviteetteja. Tunnettuja Carnivalin tunnuksia ovat muun muassa punaiset kaksihaaraiset savupiiput, jotka esittävät yhtiön mukaan valaan pyrstöä.
Vuonna 1996 Carnival Destiny oli maailman suurin matkustaja-alus ja se oli ensimmäinen laiva, joka ylitti 100 000 bruttotonnin rajan. Vuonna 2011 valmistui Carnivalin suurin alus, Carnival Magic, joka kuuluu Dream-laivaluokkaan. Carnival Cruise Linesilla on 23 risteilyalusta ja on täten maailma suurin risteilyvarustamo. Lisäksi keväällä 2012 valmistuu kolmas Dream-laivaluokan risteilyalus. Carnivalin lippulaiva on Carnival Magic . 26 marraskuuta 2012 Carnival Corporation & PLC ilmoitti että aikoo tilata italialaiselta Fincantierilta 135 000 brt risteilyaluksen Carnivalille luovutettavaksi talveksi 2016.
Laivat
Fantasy Class
Sunshine Class
Triumph Class
Spirit Class
Conquest Class
Dream Class
Tulevat alukset
Entiset alukset
Muuta
Garret A. Hobart
Garret Augustus Hobart (3. kesäkuuta 1844 – 21. marraskuuta 1899) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja varapresidentti vuosina 1897–1899.
Hobart oli New Jerseyn senaatin republikaanijäsen vuosina 1876–1882 ja sen presidentti 1881–1882. Hän oli myös ehdolla Yhdysvaltain senaattiin, mutta ei tullut valituksi. Hänestä tuli varapresidentti William McKinleyn voitettua vuoden 1896 presidentinvaalit.
Hobart kuoli 55-vuotiaana 1899 kesken kautensa.
Joulupukin juhannusyö
Joulupukin juhannusyö (eli M.A. Nummisen ja hänen ystäviensä joululauluja) on lähinnä humoristisia joululauluja sisältävä M. A. Nummisen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1971. Levyllä esiintyy laulajina Nummisen lisäksi Chrisse Schwindt, Rauli Badding Somerjoki, Sinikka Sokka, Sakari Lehtinen, Jani Uhlenius ja Markku Into, orkesterina Viisi Vierasta Miestä. Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat "Joulupukki puree ja lyö" sekä "Joulupukin juhannusyö".
Hannu Taanila kirjoitti Joulupukin juhannusyön LP-julkaisun saatesanoihin: "Kaikki jouluun liittyvä aikuisten keksimä ja hellimä lapsenomaisuus pannaan tässä levyssä pilkaksi. Mutta Numminen ei pilkkaa paatoksella vaan iloisella rahvaanomaisella menolla."
Kappaleet
Sovitukset: Jani Uhlenius, paitsi 3 ja 12: Antero Jakoila ja 8: Anna Järvenpää.
SS Herakles
S/S Herakles oli ensimmäinen laiva, joka toi aitoa kahvia Suomeen jatkosodan jälkeen. Suomessa sodan aikana ei saanut aitoa kahvia koska nautintoaineita ja peruselintarvikkeitakin säännösteltiin. Kahvin hinnaksi arviointiin kupongeilla säännösteltynä 940 markkaa kilolta, millä olisi silloin tilannut kaksi vuotta maakuntalehti Turun Sanomia.
Valmistus
Alus valmistui vuonna 1910 Russell and Companyltä Port Glasgow’sta telakkanumerolla 618. Sen pituus oli 128,97 metriä, leveys 15,91 metriä ja syväys 7,83 metriä.
Palvelus
Astral Shipping Companyn Drumcraig aloitti vuonna 1910 liikennöinnin kotisatamanaan Liverpool. Alus myytiin vuonna 1913 Den Norske Afrika- og Australia-Linielle, jolloin aluksen nimeksi vaihtui Vinstra ja sen kotipaikaksi Tønsberg.
Helsinkiläinen Oceanfart osti aluksen 6. toukokuuta 1936 ja nimesi sen Herakleeksi. Toisen maailmansodan aikana alus purjehti Itämerellä. Se muutettiin vuonna 1941 hiililämmitteiseksi.
Alus lähti 28. syyskuuta 1945 Kotkasta Rio de Janeiroon ja sieltä 14. tammikuuta 1946 paluumatkalle lastinaan 2 500 tonnia Rio-6- ja Rio-7-luokan raakakahvia Bahiaan, josta lastattiin vielä muun muassa 300 tonnia tupakkaa, 2 000 tonnia rehukakkuja, puuvillaa Suomen uusien setelien valmistukseen, talkkia, suolattuja nahkoja ja lääkkeitä. Bahiasta laivaan nousi salamatkustaja Antonio de Silva Liman, joka sai Suomessa Pauligin paahtimosta töitä, kunnes palasi laivalla kotimaahansa.
Poliisivartio purkamiseen
Alus saapui Turun satamaan sunnuntai-iltana 24. helmikuuta 1946. Laivan avusti Turun satamaan jäänmurtaja Sisu.
Tapaus sai suuren huomion joukkotiedotusvälineissä ja yleisöä lastin maanantaisen purkamisen ajaksi hillitsemään järjestettiin ketju poliiseja. Yleisön pettymykseksi kansanhuoltoministeriö päätti, että kahvi saadaan kupongeilla säännösteltynä kauppoihin vasta runsaan kuukauden päästä huhtikuussa 1946. Närkästystä aiheuttivat myös muutamat lastin purussa rikkoutuneet säkit joiden sisältö vain lakaistiin pois.
Arvovaltaisia vieraita
Laivan päällikkönä oli merikapteeni Gunnar Möller ja perämiehenä Erik Ahlström, jotka saivat vieraakseen kolme ministeriä, Suomen pankin pääjohtajan, Brasilian Helsingin suurlähettilään, kauppaneuvos Eduard Pauligin, toimitusjohtaja Henrik Pauligin, Turun kaupunginjohtajan, Suomi–Etelä-Amerikka-laivalinjan johtajia ja muita elinkeinoelämän johtajia. Perämies Ahlströmistä tuli myöhemmin yleislakon aikana 1956 S/S Herakleen kapteeni.
Perinne
Turun karjalainen näyttämö esitti tapahtumasta Kaivo-nimisen näytelmän vuonna 2003 neljänä esityksenä toukokuun lopussa. Tapahtumasta on kuvia Åbo Akademin merihistoriallisessa instituutissa.
Helsingin Sanomien pääkirjoituksessa viisikymmentä vuotta myöhemmin (1996) S/S Herakleen saapumisesta vuonna 1946 lehteen kirjoitettua artikkelia käytettiin esimerkkinä toivosta hyvien aikojen paluusta (vuonna 1996 Suomi oli juuri toipumassa syvästä taloudellisesta lamasta).
Kansallisarkiston Jyväskylän toimipaikka
thumb|Kansallisarkiston Jyväskylän toimipaikka. Kansallisarkiston Jyväskylän toimipaikka on yksi Suomen Kansallisarkiston toimipaikoista. Se oli aiemmin Jyväskylän maakunta-arkisto, yksi Suomen seitsemästä maakunta-arkistosta, jotka yhdessä Kansallisarkiston kanssa muodostivat Arkistolaitoksen. Vuoden 2017 alussa maakunta-arkistot sulautuivat osaksi Kansallisarkistoa. Niistä tuli Kansallisarkiston toimipaikkoja ja vanhan arkistolaitoksen rakenteet purettiin.
Historia
Yksi nuorimmista maakunta-arkistoista perustettiin Jyväskylään vuonna 1967. Perustamista tosin ehdotettiin jo vuonna 1909, ja 1920-luvulta lähtien asiaa ajoi Jyväskylän yliopistoyhdistys. Jyväskylän Kasvatusopilliseen Korkeakouluun vuonna 1958 perustetun filosofisen tiedekunnan yhtenä oppiaineena oli historia. Historian opetuksen tarpeet olivatkin keskeinen peruste vuonna 1963 jyväskyläläisten kansanedustajien tekemässä eduskunta-aloitteessa maakunta-arkiston saamiseksi paikkakunnalle. Eduskunta hyväksyi aloitteen, ja asetus Jyväskylän maakunta-arkiston perustamisesta annettiin 3. helmikuuta 1967. Nykyinen Jyväskylän yliopisto on yhä edelleen entisen maakunta-arkiston tärkeä yhteistyökumppani.
Maakunta-arkiston johtajina ovat toimineet:
Maakunta-arkiston toiminta alkoi väliaikaisiksi tarkoitetuissa tiloissa linja-autoaseman alakerrassa, jossa se jatkui yli 30 vuotta. Lopulta tilojen ahtaus ja kosteusongelmat uhkasivat jo kokoelmien säilymistä ja henkilökunnan terveyttä. Vuonna 2000 arkisto pääsi muuttamaan uuteen, arkistoksi rakennettuun kiinteistöön yliopiston kampusalueen läheisyyteen.
Toiminta
Jyväskylän maakunta-arkisto oli Keski-Suomen maakunnan alueella toimiva valtion piirihallintoviranomainen ja tutkimuslaitos tehtävänään mm. vastaanottaa ja säilyttää arkistoja sekä edistää niiden käyttöä.
Toimipaikka palvelee viranomaisia ja kaikkia kansalaisia. Asiakasryhmistä suurimmat ovat sukututkimuksen, tieteellisen ja muunkin tutkimuksen tekijät sekä opiskelijat.
Vuodesta 2005 maakunta-arkisto teki yhteistyötä silloin Jyväskylässä toimintansa aloittaneen maanmittauslaitoksen arkiston kanssa. Maakunta-arkisto on palvellut omissa tiloissaan maanmittauslaitoksen ulkoisia asiakkaita. Tämä palveluyhteistyö päättyi vuoden 2012 alussa, kun palvelu siirtyy maanmittaustoimistoihin.
Aineistot
Entisessä Jyväskylän maakunta-arkistossa oli säilytettävänä noin kuusi hyllykilometriä arkistoaineistoja vuonna 2011. Suurin osa on toimialueen valtion alue- ja paikallishallinnon viranomaisten asiakirjoja, mutta huomattava osa, yli kaksi hyllykilometriä, on erilaisia yksityisarkistoja, muun muassa yhdistysten, liikeyritysten, sukujen ja yksityisten kansalaisten. Suurimpia aineistokokonaisuuksia ovat tuomiokuntien ja raastuvanoikeuden arkistot. Viranomaisarkistoista tärkeällä sijalla ovat oppilaitosten arkistot koulukaupunkina tunnetussa Jyväskylässä. Yhtenäiset asiakirjasarjat viranomaisarkistoissa alkavat yleensä 1700-luvun loppupuolelta. Vanhin yksittäinen asiakirja entisessä Jyväskylän maakunta-arkistossa on latinankielinen kirje vuodelta 1535.
Alkuperäisten asiakirjojen lisäksi tutkijat voivat käyttää Jyväskylän toimipaikassa myös runsasta mikrofilmattua aineistoa, jossa on muun muassa seurakuntien kirkonkirjoja, voudin- ja läänintilejä sekä tuomiokirjoja. Myös Jyväskylän yliopiston historian laitoksen mikrofilmikokoelmat ovat entisessä maakunta-arkistossa.
Puolanvinttikoira
Puolanvinttikoira (Chart Polski) on Puolasta kotoisin oleva koirarotu, joka kuuluu FCI:n roturyhmään 10.
Ulkonäkö
thumb|left|250px|Puolanvinttikoira
Puolanvinttikoira on voimakas ja lihaksikas koirarotu, mutta ei kuitenkaan raskas rakenteeltaan. Rotu on muita lyhytkarvaisia vinttikoiria voimakkaampi ja ääriviivoiltaan karkeampi. Runko on tiivis ja muutenkin hyvin vahva – lihaksisto on selvästi näkyvillä. Pää on pitkä ja kuiva. Silmien tulisi olla mantelinmuotoiset ja hieman asennoltaan vinot ja väriltään tummat. Tärkeää on, että rodun ilme olisi eloisa ja terävä. Kaula on pitkä ja lihaksikas. Turkki on tiivis ja lyhyt, lukuun ottamatta kaulaharjaa ja hännän sekä housujen hapsuja. Karva on kimmoisaa ja melko karheaa. Talvella runsaasti ulkona aikaa viettävälle koiralle voi kehittyä melko runsaasti aluskarvaa. Kaikki värit ovat puolanvinttikoiralla sallittuja.
Luonne ja käyttäytyminen
Puolanvinttikoira on hyvin itsevarma ja rohkea koira. Se on myös omanarvontuntoinen ja suhteellisen pidättyväinen vieraita kohtaan. Yksilöstä riippuen puolanvinttikoiralla voi olla hyvin voimakas vartiointivietti joka ilmenee yleensä selkeämmin omakotitalossa kuin kerrostalossa. Omalle laumalleen se on lempeä, hyväntahtoinen ja lojaali. Tottelevaisuutta puolalaiselle voi opettaa vain tiettyyn rajaan asti, sillä useimmiten koiran odottaa ymmärtävänsä syyn miksi jotain kannattaa tehdä, se ei suorita tehtäviä vain miellyttääkseen omistajaa. Sopivalla motivoinnilla koiran saa kyllä oppimaan mitä tahansa ja kerran oppimansa tavan puolanvinttikoira yleensä muistaa lopun ikäänsä. Vapaasti juokseminen on sille hyvin tärkeää, kuten vinttikoirille yleensäkin. Kun puolanvinttikoira pääsee metsästämään, se on väsymätön ja todella nopea. Sen palautuminen on hämmästyttävän nopeaa. Rodun metsästysvietti on suhteellisen voimakas.
Puolanvinttikoiran tapa leikkiä on varsin ärhäkkä. Leikki sisältää vauhdikasta juoksemista ja leikkikumppanin jahtaamista ja varsin usein jahti päättyy "saaliin kaatoon" jossa leikkikumppania riepotellaan kuin saaliseläintä. Polskit kestävät keskenään tämän reuhuamisen varsin hyvin, mutta muun rotuisten koirien kanssa saattaa tulla yhteenottoja toisen luullessa olevansa uhattuna vaikka puolalainen vain leikkii. Tästä syystä aikuisilla puolanvinttikoirilla käytetään usein kuonokoppaa koirapuistoissa vieraillessa. Kuonokopallinen koira ei siis todennäköisesti ole aggressiivinen, omistaja on vain ennakoinut koiran olevan tyypillisen raisusti käyttäytyvä.
Terveys
Puolanvinttikoira on rotuna terve, eikä koirilla juuri ole perinnöllisiä sairauksia. Syvästä rintakehästään huolimatta puolanvinttikoirat eivät ole alttiita mahalaukun kiertymälle. Jalostukseen käytettäville koirille suositellaan tehtäväksi virallinen silmätarkastus sekä sydäntutkimus (EKG JA ULTRA). Lisäksi kaikille suositellaan DNA-näytteen luovuttamista Lohen ryhmälle Biomedicumin projektiin "Harvinaiset rodut".
Historia
Puolanvinttikoira polveutuu todennäköisesti muinaisesta aasialaisesta salukista. Kuitenkin sen lopullinen ulkomuoto on kehittynyt Puolan maaperällä tavattujen vinttikoiratyyppien lukuisten risteytysten tuloksena. Vanhimmat dokumentit Puolan alueella eläneistä vinttikoirista ovat peräisin Gallius Anonymuksen Kronikoista 1100-luvulta, missä vinttikoirat mainitaan koiratyyppinä, jota kasvatettiin kuninkaallisessa hovissa. Ei voida kuitenkaan olla varmoja siitä, että nämä koirat olisivat olleet puolanvinttikoiria (Chart polski). 1800-luvulla rotua käytettiin monenlaisen riistan, esimerkiksi jäniksen, ketun ja hirven, jopa suden metsästykseen. 1800-luvun loppupuolella Puolalaisen aatelin köyhtymisen myötä vinttikoirien määrä väheni. Samanaikaisesti vinttikoirametsästys rajoitettiin ainoastaan suurille metsästysalueille ja vinttikoiran pidolle asetettiin korkea vero. 1800-luvun lopussa koiria tuskin enää tavattiin. Ne onnistuivat kuitenkin säilymään maan itäosissa ja Ukrainassa, missä niitä kasvatettiin nimellä "hortaja borzaja" tai "polskaja borzaja". Puolan eteläisessä osassa puolalaista vinttikoiraa käytettiin metsästykseen aina toisen maailmansodan puhkeamiseen asti.
Vuonna 1971 Maciej Mroczkowskin onnistui saada tieto puolalaisista vinttikoirista, jotka elivät Neuvostoliiton puolella Rostovin alueella. Koirat oli siirretty lokakuun vallankumouksen jälkeen suurilta yksityisiltä maatiloilta kollektiivitiloille, missä niitä metsästysominaisuuksiensa ansiosta kasvatettiin puhdasrotuisina. V. 1972 Maciej Mroczkowski julkaisi suositussa Przekrój-viikkolehdessä artikkelin, jossa kertoi nykyisin Ukrainassa elävistä puolalaisista vinttikoirista, joita venäläiset metsästäjät käyttävät jäniksenmetsästykseen. Venäläisten koiraharrastajien mukaan koirien lukumäärästä annettiin arvio, joka vaihteli muutamasta tusinasta muutamaan sataan yksilöä. Siihen aikaan Neuvostoliitossa oli valmisteilla metsästyslaki, joka voimaan astuessan kieltäisi vinttikoiralla metsästyksen ja näin ollen tietäisi vinttikoirien hävittämistä. Maciej Mroczkowskin artikkeli sisälsi Przekrójn lukijoille suunnatun vetoomuksen avun annosta rodun uudelleen luomiseksi omassa maassamme. Onneksi koiran hinta olisi suhteellisen alhainen – yksi eläin voitaisiin ostaa 30–40 ruplalla. 50 lukijaa vastasi, heidän joukossaan varsovalainen Stanislaw Czerniakowski, jonka onnistui hankkia ja tuoda Puolaan kaksi narttua Tajgan ja Strielkan sekä uroksen Elbrusin. Tajgasta ja Elbrusista tuli ensimmäisen Puolassa syntyneen pentueen vanhemmat,
Rotu Suomessa
Nykypäivänä rotu on lähinnä seura- ja harrastuskoirana. Rodun suhteellisen voimakas vartiointivietti tekee siitä oivallisen kodin vartijan ja koiran kanssa voi harrastaa hyvinkin monipuolisesti näyttelyistä juoksuharrastuksiin (maasto- ja ratajuoksu), joista varsinkin ensiksimainitusta Suomalaiset koirat ovat menestyneet EM-tasolla tuoden kahteen otteeseen kultamitalin suomeen (2008 ja 2012). Puolalainen soveltuu myös agilityyn, sienikoiraksi, pelastuskoiratoimintaan ja jopa tokoiluun. Muissa kuin rotutyypillisissä juoksutoiminnoissa vaaditaan toki ohjaajalta suurempaa paneutumista motivointiin kuin varsinaisten palveluskoirarotujen kanssa.
Vaikka puolanvinttikoira vaatii mahdollisuutta päästä juoksemaan vapaana, viihtyy se kotioloissa loikoilemassa sohvalla tai omalla pedillään. Tästä syystä puolanvinttikoira soveltuu myös kerrostaloasumiseen. Vartiointiviettikin mukautuu ympäristön mukaan, eli kaupunkiin sopeutunut koira ei reagoi kaikkiin rapusta tai naapuristosta kuuluviin ääniin. Omakotitalossa koira puolestaan helposti ulottaa reviirinsä näkö tai kuuloetäisyydelle omasta pihapiiristä ilmoittaen näin ollen myös naapuruston vieraista haukkumalla. Vartiointivietissä on myös suuria yksilökohtaisia eroja.
Rotuyhdistys
Suomen puolanvinttikoirat ry on vuonna 2012 perustettu pieni, mutta varsin aktiivinen rotuyhdistys. Puolanvinttikoiraharrastajat ovat kokoontuneet säännöllisesti vuosittain Polskipäivään vuodesta 1999 lähtien. Rodun harvalukuisuudesta johtuen yhteydenpito harrastajien välillä on varsin tiivistä ja uudet harrastajat ja rodusta kiinnostuneet toivotetaan lämpimästi tervetulleiksi tutustumaan rotuun. Rotuyhdistyksen nettisivuilla http://www.puolanvinttikoirat.fi/ ilmoitetaan tapaamisista ja yhdistyksen Facebooksivu toimii ilmoitustauluna kertoen myös missä näyttelyissä tai maastokisoissa koiria on mahdollista päästä näkemään.
Young Suk
Young Suk (oik. Soon Yoon Hwang, s. 1954 Iksan, Korean tasavalta) on korealaissyntyinen, vuodesta 1986 Suomessa asunut taistelulajien opettaja. Hän on tullut tunnetuksi Suomessa Han Moo Do -taistelulajin kehittäjänä.
Suk sai ensimmäisen mustan vyönsä taekwondossa vuonna 1969. Hän muutti Suomeen opintojensa jälkeen vuonna 1986 opettamaan itsepuolustustaitoja. Suomeen tullessaan hänellä oli viiden danin musta vyö taekwondossa. Vuonna 1989 hän perusti oman taistelulajinsa Han Moo Don Kauhavalla. 1990-luvulla hän toi Suomeen myös Hoi Jeon Moo Solin.
Autodafee
pienoiskuva|Francisco Rizin maalaus vuodelta 1683, jossa on auto de fé vuonna 1680 Plaza Mayorissa Madridissa. pienoiskuva|upright|Pyhä Dominicus valvomassa autodafeeta vuonna 1495. Maalaus Ávilan Pyhän Tuomaksen kirkon sakastissa.
Autodafee, uskon toimitus oli Espanjassa ja Portugalissa järjestettyjä inkvisition julkisia seremonioita. Seremoniassa luettiin kerettiläisille tuomiot, joiden toimeenpano kuului maallisille viranomaisille.
Ensimmäinen autodafee pidettiin Sevillassa vuonna 1481, viimeinen Meksikossa 1850. Ne järjestettiin yleensä kaupungin torilla ja mukana oli usein kuninkaallisia. Niissä oli yleensä pitkä kulkue, juhlallinen messu, kuuliaisuuden vala inkvisitiolle, saarna ja tuomion lukeminen. Uhrit olivat yleensä katolisuuteen kääntyneitä entisiä juutalaisia, muslimeja tai protestantteja. Joskus oli kyse kaksinnaimisesta tai noituudesta syytetyistä. Elinkautinen vankeusrangaistus oli ankarin inkvisition käytössä ollut rangaistus. Maallisen viranomaisen oli toimeenpantava rangaistukset lukuun ottamatta vankeusrangaistuksia.
Jodipentafluoridi
Jodipentafluoridi (IF5) on jodin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hapettavana ja fluoraavana reagenssina orgaanisen ja epäorgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa jodipentafluoridi on kellertävää tai väritöntä nestettä, jolla on pistävä haju. Yhdiste reagoi veden kanssa hydrolysoituen vetyfluoridiksi ja jodihapoksi. Aine liukenee kloorattuihin orgaanisiin liuottimiin. Jodipentafluoridi reagoi monien metallien ja metallioksidien kanssa muodostaen fluorideja. Se fluoraa myös useita orgaanisia yhdisteitä ja reaktio voi olla erittäin kiivas. Yhdiste reagoi sekä Lewis-happojen että Lewis-emästen kanssa. Yhdisteelle on tyypillistä autoionisaatio eli se muodostaa tetrafluorijodonium- ja heksafluorijodaatti-ioneja (IF4+ ja IF6-). Jodipentafluoridi on myrkyllistä.
Valmistus ja käyttö
Jodipentafluoridia valmistetaan jodin ja fluorin välisellä reaktiolla.
Yhdistettä käytetään fluoraamaan useita orgaanisia yhdisteitä. Se myös hapettaa useita orgaanisia yhdisteitä kuten alkoholeja ja amiineja.
Hermia
Hermia tarkoittaa seuraavia asioita:
Wideman
Wideman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Aleksis Ahlqvist
Aleksis Ahlqvist (s. 28. maaliskuuta 1986 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkomaalivahti
Ahlqvist pelasi ensimmäisen ottelunsa JYPin paidassa kaudella 2005–2006, mutta oli jo kaudella 2004–2005 mukana JYPin liigajoukkueessa. Hän torjui kaudella 2005–2006 JYPin A-nuorille mestaruuden. Hän on pelannut myös kuusi ottelua lainalla HPK:ssa kaudella 2006–2007.
Toukokuussa 2010 SM-liigaseura KalPa tiedotti verkkosivuillaan Ahlqvistin siirtymisestä seuraan vuoden mittaisella sopimuksella. Vuoden päästä Ahlqvist teki TPS:n kanssa 1+1-vuotisen sopimuksen. TPS:ssa Ahlqvist pelasi lopulta 19 ottelua. Hänen sopimuksensa purettiin tammikuussa 2012, kun TPS hankki Joni Ortion joukkueeseensa. Ahlqvist siirtyi tämän jälkeen Elitserienin Timråhon. Elokuun lopulla 2012 Ahlqvist siirtyi Suomi-sarjassa pelaaviin Iisalmen Peli-Karhuihin.
2014 lokakuussa Ahlqvist teki 2 ottelun mittaisen sopimuksen Nokian Pyryn kanssa. Ahlqvist pelasi Pyryssä lopulta 7 ottelua torjuntaprosentilla 91,8. Tammikuussa 2015 hän lähti koeajalle Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaan ESV Kaufbeureniin. Hän ei saanut try out -sopimuksensa päätyttyä jatkotarjousta seuralta.
Siuntion terveyskeskus
Siuntion terveyskeskus on länsiuusimaalaisen Siuntion kuntakeskuksessa toimiva kunnallinen terveysasema. Terveysaseman yhteydessä toimii Huslabin laboratorio.
Terveysasema palvelee arkisin kello 8-16. Kiireellisestä terveyskeskuspäivystystä tarjotaan virka-ajan ulkopuolella Lohjan sairaalan yhteispäivystyksessä (Sairaalatie 8, B-ovi, Lohja). Ennen yhteispäivystykseen saapumista tulisi soittaa Päivystysavun palvelunumeroon (116 117), hätätilanteissa luonnollisesti yleiseen hätänumeroon (112).
Espoon nuorisovaltuusto
Espoon nuorisovaltuusto on Espoon nuorten asioiden edunvalvojaelin, jonka jäseninä on espoolaisia nuoria. Se vaikuttaa Espoon kaupungin kunnallispolitiikassa.
Nuorisovaltuusto kokoontuu kerran kuussa Espoon valtuustotalolla järjestettävässä yleiskokouksessa (yk), jonne yleisö voi tulla lehterille. Kaikilla nuorisovaltuutetuilla on kokouksessa äänioikeus. Espoon nuorisovaltuustolla on jokaisessa kaupungin lautakunnassa pois lukien tarkastus- ja keskusvaalilautakunta ja pelastuslaitoksen johtokunta ja poikkihallinnollisessa kehitysohjelmassa oma edustajansa, joka raportoi lautakuntansa kokouksissa käsitellyistä asioista nuorisovaltuuston yleiskokoukselle sekä ottaa kantaa erityisesti nuoria koskeviin asioihin lautakunnan kokouksissa. Lisäksi Espoon nuorisovaltuustolla on oma edustajansa päihdeasiain neuvottelukunnassa ja nuorten liputus -hankkeessa.
Historia
Espoon nuorisovaltuusto sai paikat Espoon kaupungin lautakunnista kun Kai Mykkänen toimi puheenjohtajana.
Sittemmin ikärajoja on muutettu ja vaalitapa on vaihtunut. Nykyään ikäraja on 13–18 vuotta ja vaalit tapahtuvat syksyisin parittomina vuosina Espoossa yläkouluissa, lukioissa ja ammattikouluissa. Espoolaiset nuoret, jotka opiskelevat Espoon ulkopuolella voivat äänestää nuorten tieto- ja neuvontapiste yESBOxeissa kuvallista henkilötodistusta vastaan.
Vuonna 2012, Sampsa Pietilä ja nuorisovaltuusto saavutti puhe- ja läsnäolo oikeuden kaupunginvaltuustossa.
Espoon nuorisovaltuuston vaaleissa valitaan 40 edustajaa kaksivuotiskaudelle. Vuonna 2014 alkavalle kaudelle piti valita 40 valtuutettua, mutta hakijoita oli vain 42, joten Espoon kaupunginhallitus päätti päästää kaikki hakijat sisään. Nuorisovaltuuston puheenjohtajistoon kuuluu puheenjohtajan lisäksi kaksi varapuheenjohtajaa. Puheenjohtajisto valitaan vuodeksi kerrallaan.
Joulukuussa 2019 Espoon Kaupunginhallitus päätti ensimmäisenä suurena kaupunkina Suomessa myöntää Nuorisovaltuustolle puhe- ja läsnäolo-oikeuden kokouksiinsa. Nuorisovaltuusto pääsi käyttämään tätä oikeutta vasta seuraavan kauden aikana kun edellinen nuorisovaltuuston kausi loppui. Vuonna 2020 nuorisovaltuusto sai aloiteoikeuden kaupunginvaltuustossa.
Jäsenet kaudella 2022-2023
=== Hallituksen jäsenet (2022) ===
Katolisen kirkon sääntökunnat
Katolisen kirkon sääntökunnat ovat katolisen kirkon yhteisöjä, jonka jäsenet sitoutuvat elämään sääntökunnan opetuksen mukaisesti.
Sääntökuntien jäsenet
Suurimmat sääntökunnat ovat yleensä jakautuneet kolmeen osaan. Yleensä ensimmäinen (järjestys ei kuvaa arvohierarkiaa vaan perustamisjärjestystä) niistä on veljesjärjestö, johon liittyvät miehet sitoutuvat elämään köyhyydessä, selibaatissa ja palvelemaan loppuelämänsä Jumalaa ja Katolista kirkkoa. Toinen osa puolestaan on usein sisarjärjestö, jonka jäsenet sitoutuvat samalla tavoin kuin veljeskunnankin. Kolmas osa on sääntökunnan maallikkojärjestö, jonka jäsenet eivät sitoudu köyhyyteen ja naimattomuuteen vaan elävät ns. normaalia elämää, mutta sitoutuvat kaikella tavoin tukemaan sääntökunnan toimintaa. Tällaisia ovat esimerkiksi Maltan ritarit.
Tästä on kuitenkin poikkeuksena puhtaasti pappisjärjestöiksi tarkoitetut sääntökunnat, joissa ei ole nunnia eikä maallikoita. Tästä esimerkkinä Jesuiitat. Alun perin suurin osa sääntökunnista on ollut tällaisia (ellei niitä sitten ole perustettu nimenomaan sisarjärjestöiksi kuiten Birgittalaiset, joilla ei ole veljeskuntaa laisinkaan, mutta heillä on maallikoita.
Sääntökuntaelämä
Sääntökunnan luonteesta riippuu ovatko ne täysin suljettuja, avoimia vai joltain näiden väliltä. Yleensä sääntökunnissa novisiaatti ja postulanttiaika suoritetaan luostarissa, mutta tämän jälkeen siirrytään usein palvelemaan Jumalaa ja kirkkoa luostarin ulkopuolella olevassa maailmassa. Poikkeuksena luostarissa suoritetusta postulantti ja novisiaatti-ajasta voi olla esimerkiksi se, että postulantti/noviisi opiskelee sääntökunnan kannalta tärkeään ammattiin (jolloin hänen täytyy asua luostarin ulkopuolella). Täysin suljetuissa luostareissa puolestaan eristäydytään ulkona olevasta maailmasta loppuelämäksi. On myös olemassa sääntökuntia (esimerkiksi Jeesuksen pikkusisaret), joissa sääntökuntalaiset käyvät normaalisti työssä ja lahjoittavat lähes koko palkkansa muiden ihmisten hyödyksi. Jeesuksen pikkusisaret eivät myöskään elä luostarissa vaan asuvat omassa yhteisössään.
Katolisia sääntökuntia Suomessa
Espanjalainen pyhän Dominicuksen (k. 1221) perustama Dominikaanit ovat olleet Suomessa pysyvästi vuodesta 1949. Saarna- ja opetustyö on keskeisessä asemassa sääntökunnassa. Sääntökunnasta on veljesjärjestö ja maallikkojärjestö.
Jeesuksen pikkusisaret ovat toimineet Suomessa vuodesta 1953. Sääntökunta perustuu haluun elää samankaltaista elämää, jota vaatimattomana ja tuntemattomana käsityöläisenä Jeesus eli Nasaretissa. Keskeistä sääntökunnassa on Jumalan valtakunnan ilosanoman julistaminen omalla elämällään. Pikkusisaret tekevät ruumiillista työtä ja jakavat tavallisten ihmisten asuin- ja elinolot.
Jeesuksen pyhän sydämen pappien veljeskunta on ollut Suomessa vuodesta 1907. Useammat katolisen kirkon papit kuuluvat tähän veljeskuntaan. Keskeistä on veljeskunnan jäsenten itsensä ja työnsä pyhittäminen kirkon palvelukseen.
Kalleimman veren sisaret saapuivat Suomeen vuonna 1939. Sääntökunnan perusti sveitsiläinen Theresa Weber vuonna 1845.
Karmeliittasisaret ovat toimineet Suomessa vuodesta 1988. Espoon Myllyjärvellä sijaitsee karmeliittaluostari.
Rakkauden lähetyssisaret on Äiti Teresan vuonna 1950 perustama ja 1999 Suomeen saapunut sääntökunta, jossa keskeistä on köyhien auttaminen.
Suomessa toimivat Ursuliinisisaret kuuluvat kuolemantuskassa olevan Jeesuksen pyhän sydämen ursuliinisisarten haaraan. Tarkalleen ottaen Suomessa toimivat ursuliinit ovat "harmaita ursuliineja". He ovat olleet Suomessa yhtäjaksoisesti vuodesta 1976.
Suomessa toimii useita sääntökuntien maallikkoyhteisöjä. He toteuttavat arkielämässään sääntökuntansa ihanteita. Keskeisiä Suomessa toimivia sääntökuntien maallikkoyhteisöjä ovat esimerkiksi:
Paratiisilinnut
Paratiisilinnut (Paradisaeidae) on varpuslintujen lahkoon kuuluva lintuheimo, johon kuuluu yli neljäkymmentä koristeellista Oseaniassa esiintyvää lajia. Valtaosa lajeista esiintyy Uudessa Guineassa, jolle on kotoperäisiä 36 lajia. Papua-Uuden-Guinean lipussa esiintyy heimon tyyppilaji isoparatiisilintu (Paradisaea apoda). Muutamia lajeja esiintyy lisäksi Molukeilla ja Pohjois-Australiassa. Eräät tutkijat lukevat heimon varislintuihin; lisäksi lavastajat (Ptilonorhynchidae) ovat läheistä sukua paratiisilinnuille.
Tuntomerkit
Useimpien paratiisilintulajien koirailla on silmiinpistävän koristeellinen höyhenpeite. Sulat voivat olla loistavan värikkäitä tai pyrstösulat monta kertaa itse lintua pidempiä. Rubiini- eli pampulajousipyrstökoiraan (Cicinnurus regius) höyhenpuku on lähes kauttaaltaan kirkkaanpunainen ja sen kahden ohuen, nauhamaisen pyrstösulan päässä on vihreä pallo. Mustanvihreän nauhaparatiisiharakan (Astrapia mayeri) pyrstösulat ovat noin metrin mittaiset itse linnun pituuden ollessa noin 25 senttimetriä. Viiriparatiisilinnulla (Pteridophora alberti) puolestaan lähtee pään kummaltakin sivulta 2–3 kertaa lintua pidempi ruoti, jossa on sarja sarveislevyjä. Höyhenpeitteeltään erityisen värikkäitä ja koreita ovat suvun Paradisaea koiraat, kuten komea isoparatiisilintu vaaleanruskeine linnun siipiä suurempine kylkitöyhtöineen.
Ulkonäkönsä ohella paratiisilinnut ovat myös tunnettuja näyttävistä soidintansseistaan. Ne muodostavat usein ryhmiä, joissa koiraat esittelevät kilvan avujaan naaraille. Linnut käyttävät pitkiä koristehöyheniään tai värikkäitä töyhtöjään tähän tarkoitukseen. Naaraat ovat usein koiraita huomattavasti vaatimattomamman näköisiä. Lisäksi yksiavioisten paratiisilintulajien höyhenpeite on moniavioisia hillitympi. Sorsien ja kolibrien ohella paratiisilinnuilla esiintyy linnuista eniten risteymiä, mikä on seurausta ryhmäsoidinmenoista.
Uhat
Uuden-Guinean alkuperäiskansat ovat käyttäneet mahdollisesti jo tuhansia vuosia paratiisilintujen näyttäviä sulkia omissa rituaaleissaan. Eräiden useimmin metsästettyjen lajien on havaittu aloittavan soidinmenot jo ennen kuin niihin tarkoitetut sulat ovat alkaneet kasvaa, mikä saattaa olla seurausta lajien sopeutumisesta metsästykseen. Eurooppalaiset puolestaan alkoivat viedä 1800-luvulla suuria määriä nahkoja ja sulkia kotiseuduilleen, jossa niistä oli tullut suosittu koriste naistenhatuissa. Lintujen metsästäminen oli kiivaimmillaan 1800- ja 1900-luvun vaihteessa, kunnes niiden vienti kiellettiin 1920-luvulla.
Suvut ja lajit
Luokitus perustuu BirdLife Suomen julkaisemaan nimistöön maailman lintulajien suomenkilisistä nimistä.
Barbezieux-Saint-Hilaire
Barbezieux-Saint-Hilaire on kunta Charenten departementissa Poitou-Charentesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 819 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Barbezieux-Saint-Hilairen pinta-ala on 27 neliökilometriä.
Vauréal
Vauréal on kaupunki Ranskan Val-d’Oisen departementissa Pariisin metropolialueella. Se kuuluu Cergy-Pontoisen kuntayhtymään. Kaupungissa on arviolta 15 705 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 3,46 neliökilometriä.
Aiheesta muualla
280px|left|pienoiskuva|Place du Coeur Battant
Aluemaantiede
Aluemaantiede tutkii maapallon pinnan alueellista erilaistumista ja ottaa maantieteellisiä alueita selvitellessään huomioon sekä luonnonolot että ihmisen toiminnan. Vastakkainen tarkastelutapa on yleismaantieteellinen. Maantiedettä kuvataan usein alueiden ja paikkojen tutkimuksena. Se tutkii maapallon pintaa, sen ominaisuuksia ja ilmiöitä.
Aluemaantiede on maantieteen ala, joka poikkeaa luonnonmaantieteestä ja kulttuurimaantieteestä. Aluemaantieteessä tutkitaan jotakin aluetta ja otetaan huomioon kaikki tärkeimmät luontoon ja ihmisen toimintaan liittyvät piirteet, jotka vaikuttavat alueen luonteeseen. Aluemaantiede pyrkii kokonaisesitykseen tietystä alueesta. Aluemaantiede pyrkii selittämään muun muassa seuraavat peruskäsitteet alueesta: sijainti, kallio- ja maaperä (maankamara), meren syvyys tai maankorkeus, ilma- tai merivirtaukset, ilmasto, kasvillisuus, väestö, maatalous ja kalastus, liikenneolot ja muu infrastruktuuri, asuminen, matkailu ja niin edelleen.
Selena (elokuva)
Selena on yhdysvaltalainen elokuva jonka ohjasi Gregory Nava ja Selenaa esittää Jennifer Lopez. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 1997. Se on elämänkerrallinen elokuva meksikolais-yhdysvaltalaisen laulajan Selena Quintanilla-Pérezistä (1971–1995). Lopez sai elokuvasta ensimmäisen Golden Globe -ehdokkuuden vuonna 1998 parhaana naispääosana.
Näyttelijät
Lähde:
Vihtijärvi (järvi)
Vihtijärvi on Vihdin koillisosassa läntisellä Uudellamaalla sijaitseva 3,25 neliökilometrin laajuinen järvi lähellä samannimistä kylää. Se on niukkaravinteinen ja humuspitoisuudeltaan vähäinen. Etäisyys Nummelasta on 26 kilometriä koilliseen ja Helsingin keskustasta 42 kilometriä pohjoisluoteeseen. Vihtijärvi on Vihdin kolmanneksi laajin järvi. Järven ympäristössä on asuttu vakinaisesti keskiajan lopulta alkaen.
Maantiede
Vihtijärven pituus kaakosta luoteeseen on 5,2 kilometriä ja tilavuus runsaat 16,3 miljoonaa kuutiometriä. Järven keskiosan leveys on noin kilometri, saaria on muutama, suurin niistä kahden hehtaarin laajuinen Kyläsaari järven länsiosassa. Rannoilla on sekä kulttuurimaisemaa että metsää. Keskiosassa lähellä pohjoisrantaa on noin 15-metrinen syvänne, länsiosassa Kyläsaaren ja pohjoisrannan välissä on 12-metrinen syvänne.
Vihtijärven pohjoispuolella sijaitsee Komi, Iso-Kairi ja Löytlammi, idässä on Sääksjärvi, etelässä Lapoo ja Niemenjärvi, lännessä Ylimmäinen ja luoteessa Petäys. Järven läntisimmän kolkan eteläpuolella sijaitsee pieni Laihue. Uudenmaan ja Kanta-Hämeen maakuntaraja kulkee kolmisen kilometriä Vihtijärveltä pohjoiseen. Järven kaakkoisosasta kuuluu muutama hehtaari Nurmijärven kuntaan. Vihdin ja Hyvinkään raja puolestaan hipoo järven itäisiä rantoja. Aivan Vihtijärven eteläpuolitse kulkee seututie 132, itäpuolitse valtatie 25.
Vihtijärven ekologinen tila on hyvä, mutta pientä rehevöitymistä on havaittavissa. Järven itäosaan laskee Stenbackan oja, länsiosaan laskee laskeutusaltaasta oja. Iso-Kairista laskee Kalakoskenoja. Vihtijärvestä lähtee Sorvarinjoki Lapooseen.
Vihtijärvi (23.093.1.001) kuuluu Vihtijärven valuma-alueeseen (23.093), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Vihtijoen valuma-alue (23.09). Vihtijärvi on Vihtijärven valuma-alueen laajin vakavesi ja Karjaanjoen vesistön koillisia vakavesiä.
Kalakanta
Vihtijärven kalakantaan kuuluu muun muassa isokokoinen muikku, ankerias, harjus, karppi, kirjolohi, made ja suutari. Rapurutto hävitti aikoinaan järven runsaan jokirapukannan.
Muuta
Ennen vakinaista asutusta Vihtijärvi lähitienoineen oli hämäläisten eränkäyntialuetta. Keskiajan lopulla syntyi Vihtijärven neljänneskunta, johon kuuluivat Vanhakylä, Niemi, Veirlä ja Hiiskula. Kulmakunnan elämänmenoon on vaikuttanut etenkin Hiiskulan kartano.
Daniele Righi
Daniele Righi (s. 28. maaliskuuta 1976 Colle di Val d'Elsa) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän edusti koko ammattilaisuransa, vuodet 2003–2012 Lampre-tallia. Hän ajoi useaan kertaan Ranskan, Italian ja Espanjan ympäriajon, mutta ei saavuttanut ammattilaisurallaan yhtään voittoa.
Lohjan paperitehdas
Historia
Vuonna 1906 kamariherra Hjalmar Linder perusti sulfaattiselluloosaa tuottavan tehtaan Lohjan Pitkäniemeen. Yhtiön nimeksi tuli tuolloin Lojo Cellulosafabriks Ab - Lohjan selluloosatehdas. Linder rakennutti tehdasta varten myös Lohjan sähkörautatien.
Vuonna 1929 yhtiö siirtyi Haarlan suvun omistukseen. Tuotanto monipuolistui, kun vuonna 1938 valmistui tehtaan ensimmäinen paperikone. Samana vuonna yhtiön nimeksi tuli Lohja-Kotka Oy. Paperin jalostus tehtaassa alkoi vuonna 1963. Vuonna 1968 yhtiön osakekanta siirtyi Joutseno-Pulpille ja tehtaan nimeksi tuli Joutseno Pulp Lohjan tehtaat.
Sellun valmistus päättyi vuonna 1979 ja vuonna 1980 Joutseno-Pulp yhdistyi Rauma-Repolaan. Vuonna 1983 Lohja-Kotka Oy:n uudeksi nimeksi tuli Lohjan Paperi Oy. 1990-luvulla yhtiö siirtyi emoyhtiönsä mukana ensin vuonna 1990 Repolaan ja vuonna 1995 UPM-Kymmene-konserniin.
Vuonna 2005 UPM-Kymmene Oyj myi tehtaan Loparex Groupin mukana hollantilaiselle pääomasijoittaja ABN Amrolle. Huhtikuussa 2008 Loparex Group ilmoitti myyvänsä Loparex Oy:n ja siihen kuuluvan Lohjan tehtaan eteläafrikkalaiselle Mondi Groupille.
Vuoden 2008 huhtikuussa tehtaalla oli noin 350 työntekijää, ja sen vuosittainen liikevaihto oli noin 100 miljoonaa euroa. Syyskuussa 2008 Mondi ilmoitti aloittavansa yt-neuvottelut Lohjan paperitehtaalla. Yhtiön aikomuksena oli siirtää tehtaalla toimiva jalostusosasto ulkomaille. Yt-neuvottelut koskivat 200 henkilöä. Tehtaan työntekijämäärä väheni 180 henkilöön. Vuonna 2015 Mondi irtisanoi työntekijät ja lopetti tehtaan kokonaan raskaan tappiollisuuden vuoksi.
Tuotanto
Tehtaassa on kaksi paperikonetta ja kaksi paperin jatkojalostuskonetta. Paperin jalostuskoneet on suljettu vuonna 2008. Tehdas tuottaa tarraetikettien valmistuksessa käytettäviä irrokepapereita ja muita erikoispapereita. Tehdas on erikoistunut korkealaatuisiin päällystettyihin ja PE-päällystettyihin voimapapereihin ja laajaan valikoimaan erikoispapereita vaativiin käyttötarkoituksiin, joita ovat lääkepakkaukset, elintarvikepakkaukset ja hygieniapaperit.
Tehtaan sellunkuivaus- ja paperikoneet
Tehtaalla on kaksi paperikonetta. Paperikone PK1 on konekalanterilla ja kahdella päällystysyksiköllä varustettu rainaosaltaan kaksoisviirakone. Puristinosan jälkeen on kuivatinosana kiillotussylinteri (jenkkisylinteri), päällystysyksikkö (Symsizer), päällystysasema, kalanteri, rullaus ja pituusleikkuri. Paperikone PK2 on konekalanterilla ja yhdellä päällystysyksiköllä varustettu tasoviirakone, jossa puristiosan jälkeen on monisylinterikuivaus ja kiillotussylinteri (jenkkisylinteri). Loppuosaltaan kone ei eroa merkittävästi paperikoneesta 1.
Bullmastiffi
Bullmastiffi on koirarotu, jonka alkuperämaa on Britannia.
Ulkonäkö
Bullmastiffi on vankkarakenteinen molossikoira. Pää on suuri ja neliömäinen, kuono lyhyt ja leveä. Silmät ovat tummat tai pähkinänruskeat. Korvat ovat v-muotoiset, väriltään runkoa tummemmat. Kaula on kohtalaisen pitkä ja lihaksikas. Raajat ovat voimakkaat. Selkä on lyhyt ja suora. Lanne leveä ja lihaksikas, eturinta leveä ja syvä. Häntä on tyvestä voimakas, kärkeä kohti kapeneva. Turkki on lyhyt, kova ja säänkestävä, väriltään brindle, fawn tai punainen. Koko uroksilla on 63,5–68,5 cm, paino 50–59 kg, nartuilla 61–66 cm, paino 41–50 kg.
Luonne
Kotikoirina bullmastiffit ovat rauhallisia ja seurallisia mutta vahtikoirina valppaita. Bullmastiffi on suuri ja voimakas koira, ja sen tapakasvatukseen ja peruskoulutukseen tulee paneutua huolellisesti.
Alkuperä
Bullmastiffi polveutuu mastiffista ja bulldogista. Lisäksi jalostuksessa on käytetty myös tanskandoggeja. Englannin kennelliitto tunnusti bullmastiffin virallisesti vasta vuonna 1924. Bulmastiffit toimivat alun perin lähinnä vartiointitehtävissä.
Champniers (Charente)
Champniers on kunta Charenten departementissa Poitou-Charentesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 604 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Champniersin pinta-ala on 45 neliökilometriä.
Saab 9-4X
Saab 9-4X on Saabin vuosina 2010–2011 valmistama crossover-tyyppinen automalli. Se jäi valmistajan viimeiseksi suunnittelemaksi uudeksi automalliksi ennen sen ajautumista konkurssiin. Autoa ehdittiin valmistaa kaikkiaan vain alle tuhat kappaletta.
Bernt Lie
Bernt Lie (13. heinäkuuta 1868 Mandal – 14. heinäkuuta 1916 Sandefjord) oli norjalainen kirjailija. Häneltä on suomennettu muun muassa teokset Judit-sisko, Unelmien maa ja Uusia voimia sekä poikakirjoja. Tromssassa tapahtuvat poikakirjat ovat keskeinen osa hänen tuotantoaan.
Lie meni Hedvig Mariboe Aubertin kanssa naimisiin vuonna 1894. Samana vuonna pari muutti ulkomaille, suurimman osan ajasta he asuivat Roomassa. Takaisin Norjaan he muuttivat vuonna 1910. Parilla oli yksi poika, Emil. Koulutukseltaan Lie oli juristi.
Ogg Vorbis
Ogg Vorbis voi tarkoittaa seuraavia asioita: