cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yitang Zhang
thumb|Yitang Zhang Yitang Zhang (s. 5. helmikuuta 1955) on kiinalaissyntyinen yhdysvaltalainen matemaatikko ja New Hampshiren yliopiston matematiikan professori. Zhang syntyi Pinghussa, Jiaxingissa Zhejiangin maakunnassa, jossa hän asui 13-vuotiaaksi saakka. Hän todisti Pythagoraan lauseen itsenäisesti 9-vuotiaana ja kuuli 10-vuotiaana Fermat’n suuresta lauseesta ja Goldbachin konjektuurista. Kulttuurivallankumouksen aikaan hänet ja hänen äitinsä lähetettiin maaseudulle peltotyöhön. Zhang ei käynyt lukiota, mutta aloitti opinnot Pekingin yliopistossa vuonna 1978 ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1982 ja maisteriksi vuonna 1984. Hän sai stipendin Purduen yliopistoon, jossa hän väitteli tohtoriksi vuonna 1991. Hänen väitöskirjansa The Jacobian conjecture and the degree of field extension käsitteli Jacobin konjektuuria.
Tohtoriksi väittelemisen jälkeen Zhangin oli vaikea löytää töitä, ja hän työskenteli kirjanpitäjänä ja toimitustyöntekijänä sekä motellissa Kentuckyssa ja Subway-liikkeessä kunnes vuonna 1999 hänet palkattiin lehtoriksi New Hampshiren yliopistoon. Vuonna 2014 hänestä tuli professori. Hän toimi lukukauden ajan Princetonin yliopistossa vuonna 2014, ja vuonna 2015 hän siirtyi Kalifornian yliopistoon Santa Barbaraan.
Aberhonddu
Aberhonddu on pikkukaupunki Etelä-Walesissa Powysin kreivikunnassa. Vuonna 2016 kaupungin väkiluku oli.
Ken Hechler
thumb|Ken Hechler Ken Hechler (20. syyskuuta 1914 Roslyn, New York – 10. joulukuuta 2016) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Hechler syntyi Roslynissä, New Yorkin osavaltiossa. Hän valmistui Swarthmore Collegesta ja Columbian yliopistosta. Hän julkaisi vuonna 1957 toiseen maailmansotaan sijoittuvan kirjan The Bridge at Remagen, josta tehtiin vuonna 1969 samanniminen menestyselokuva (suomeksi Viimeinen silta yli Reinin).
Hechler istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Länsi-Virginian neljännestä vaalipiiristä vuosina 1959–1977 ja tuli tänä aikana tunnetuksi liberaalisilla näkökannoillaan. Hän oli vuonna 1965 ainoa Martin Luther Kingin marssiin Selmassa, Alabamassa osallistunut kongressin jäsen.
Hechlerillä oli 1970-luvun loppupuolella epäonnistunut pyrkimys päästä ehdolle Länsi-Virginian kuvernööriksi. Hän kuitenkin toimi vuosina 1985–2001 osavaltion ulkoministerinä ja oli jälleen ehdolla vuonna 2004, mutta hävisi republikaaniehdokas Betty Irelandille. Hän vietti samana vuonna 90-vuotispäiväänsä.
Kahden potenssit
Matematiikassa kahden potenssi on mikä tahansa ei-negatiivinen kokonaisluku, joka saadaan korottamalla luku kaksi johonkin kokonaisluvulla ilmaistuun potenssiin, toisin sanoen luku kaksi kerrottuna itsellään tietty määrä kertoja. Myös luku 1 on kahden potenssi, sillä se saadaan korottamalla kaksi potenssiin nolla. Binäärijärjestelmässä kahden potenssit ovat aina muotoa 100000...0, samoin kuin kymmenen potenssit kymmenjärjestelmässä. Kahden potensseilla on keskeinen asema tietotekniikassa mutta myös useissa puhtaasti matemaattisissa yhteyksissä. Lisäksi niiden käänteisluvuilla on huomattava merkitys nuottikirjoituksessa.
Matemaattisia ominaisuuksia
Pascalin kolmiossa kullakin rivillä olevien lukujen summa on kahden potenssi.
n-ulotteisessa hyperkuutiossa on 2n särmää.
Kahden potenssit ovat ainoat tunnetut lähes täydelliset luvut, toisin sanoen niiden lukujen summa, joilla ne ovat jaolliset, on yhtä pienempi kuin kyseinen luku. Ei tiedetä, onko niiden lisäksi olemassa muitakin lähes täydellisiä lukuja.
Kahden potenssien käänteisluvut muodostavat geometrisen sarjan, jonka summa on 1. Toisin sanoen: = 1/2 + 1/4 + 1/8 + ... = 1.
Alkulukua, joka on jokin kahden potenssi miinus yksi, kutsutaan Mersennen alkuluvuksi. Esimerkiksi numero 31 on Mersennen alkuluku, koska se on yksi vähemmän kuin luku 32, joka taas on puolestaan kahden potenssi (25).
Reaalinen polynomi an + bn on jaoton, jos ja vain jos n on kahden potenssi. (Jos n on pariton, niin an + bn on jaollinen binomilla a+n, ja jos n on parillinen mutta ei kahden potenssi, voidaan n esittää tulona n=mp, missä m on pariton, ja näin ollen, joka on jaollinen binomilla ap + bp.)
Sitä vastoin kompleksialueessa polynomi (missä n≥1) voidaan aina jakaa seuraaviin tekijöihin: , silloinkin kun n on kahden potenssi.
Kahden potenssit tietotekniikassa
Koska luku kaksi on binäärijärjestelmän kantaluku, kahden potensseilla on tärkeä asema tietotekniikassa. Erityisesti kaksi korotettuna potenssiin n kertoo, kuinka monella tavalla n kappaletta bittejä voidaan valita. Tämä on yläraja sille, kuinka suuren numeron binäärijärjestelmässä n kappaleella bittejä voi esittää. Tämän seurauksena lukuja, jotka ovat kahden potensseja, ilmaantuu usein eri tietokonejärjestelmissä. Esimerkiksi kahdeksalla bitillä voidaan esittää 28=256 lukua eli luvut 0–255. Kahdeksan bitin pituiselle jonolle on annettu erityisnimi tavu, jota kutsutaan myös nimellä oktetti.
Tietokoneiden muistia mitataan usein kahden potensseilla. Usein käytetään tavun kerrannaisia, jotka ovat kahden potensseja, kuten kibitavu (1 024 = 210 tavua) ja mebitavu (1 048 576 = 220 tavua). Koska 1 024 on noin tuhat, on 1 024:ää tavua perinteisesti tietotekniikassa kutsuttu kilotavuksi ja vastaavasti 1 048 576:ta tavua megatavuksi. Tämä voi kuitenkin aiheuttaa sekaannuksia, ja siksi näille kahden potensseille eli ”binäärisille” kerrannaisille on sittemmin ehdotettu nimityksiä kibi ja mebi. Nykyään myös suorittimien rekisterien koot ovat tyypillisesti kahden potensseja kuten 64 bittiä.
Myös ne tietotekniikassa esiintyvät luvut, jotka eivät ole kahden potensseja, kuten esimerkiksi näyttölaitteiden resoluutiot, ovat usein muutamien harvojen kahden potenssien summia. Esimerkiksi usein käytetty resoluutio 640 pikseliä on 512 + 128. Näillä luvuilla on siis hyvin säännöllisen näköinen esitys binäärijärjestelmässä.
Kahden potenssit, joissa eksponentti on myös kahden potenssi
Koska modernien muistilaitteiden yhden muistialkion sisältämien bittien määrä on myös kahden potenssi, ovat suurimmat niillä esitettävät numerot kahden potensseja, joiden eksponentti on myös kahden potenssi. Esimerkiksi:
Nopea algoritmi sen tutkimiseen, onko numero kahden potenssi
Jos numero on esitetty binäärijärjestelmässä, on olemassa hyvin nopea tapa tutkia onko se kahden potenssi:
x on kahden potenssi (x & (x-1)) on yhtä kuin nolla
jossa & on looginen bittikohtainen JA-operaattori.
Esimerkkejä:
Kahden potenssit musiikin teoriassa ja nuottikirjoituksessa
Nuottikirjoituksesssa sävelen kesto osoitetetaan eri muotoisilla nuoteilla. Sellaisenaan kaikki nuotit vastaavat kestoa, joka on kokonuottia vastaava kesto jaettuna jollakin kahden potenssilla; tällaisia ovat siis puolinuotti, neljäsosanuotti, kahdeksasosanuotti, kuudestoistaosanuotti jne. Näistä poikkeavat aika-arvot osoitetaan lisämerkinnöillä, esimerkiksi lisäämällä nuotin jälkeen piste, joka pidentää sen keston 1 1/2 -kertaiseksi, tai käyttämällä trioli-, kvintoli- tai muuta vastaavaa merkintää. Tahtiosoituksissa alempana lukuna, nimittäjänä, joka osoittaa tahtiosuuden pituuden, käytetään lähes yksinomaan kahden potensseja; osoittaja, joka osoittaa tahtiosuuksien lukumäärän tahdissa, sen sijaan voi olla muukin luku, usein esimerkiksi 3 tai 6.
Kahden sävelen taajuuksien suhde on kahden potenssi, jos ja vain jos niiden välinen intervalli on täysiä oktaavia. Tässä tapauksessa sävelillä on sama nimi, mutta ne kuuluvat eri oktaavialoihin.
Haverfordwest
Historia
Haverfordwestissa on linna joka on rakennettu noin vuonna 1120, se suojasi paikallisia asukkaita englantilaisilta ja flanderilaisilta uudisasukkailta. Englannin kuningas Henrik I kaupunkioikeudet 1200-luvun alkuvuosina. Kaupunkiin perustettiin myös augustinolaismunkkien luostari samalla vuosisadalla. Se kehittyi tärkeäksi kaupungiksi, mutta sen linna osittain purettiin vuonna 1644-45 englannin sisällissodan aikana. Vuonna 1648 Oliver Cromwell määräsi että linna on tuhottava, mutta ruudin puutteen takia määräystä ei voitu toteuttaa.
Käytävähauta
thumb|right|220px|Irlannin [[Newgrangen käytävähauta lienee tunnetuin megaliittiajan käytävähauta.]] Käytävähauta on yleensä megaliittinen hautatyyppi, jossa kapea käytävä vie maasta tai kivestä tehdyn kummun sisällä olevaan hautakammioon. Hautakammioita voi olla monta.
Monesti hautakammion muoto näyttää ylhäältä katsoen ristiltä. Ristityyppisiä rakennettiin muun muassa Pohjois-Irlannissa ja Walesissa 3500 eaa. alkaen. Gavrinisin ja Newgrangen haudat ovat käytävähautoja, samoin Etelä-Espanjan Los Millaresin haudat ovat käytävähautoja.
Pekka Brummer
Pekka Alexander Brummer (6. toukokuuta 1911 Joensuu – 31. toukokuuta 1990) oli suomalainen lääkäri ja Turun yliopiston sisätautiopin professori vuodesta 1951.
Brummerin vanhemmat olivat päätoimittaja Onni Johannes Brummer ja Elsa Matilda Mäkinen ja puoliso vuodesta 1938 Rauni Tuulikki Ahtiainen. Brummer tuli ylioppilaaksi Viipurin klassillisesta lyseosta 1929 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1936. Lääketieteen tohtoriksi hän väitteli 1941. Brummer työskenteli ensin lääkärinä useissa eri sairaaloissa Helsingissä sekä Oulun lääninsairaalassa. Turun yliopiston professuuria Brummer hoiti ennen nimittämistään lyhyen aikaa virkaatekevänä. Brummer oli useiden eri alansa yhdistysten ja järjestöjen jäsen ja puheenjohtaja sekä Turun yliopistollisen keskussairaalan hallinnollinen esimies ja johtava ylilääkäri vuodesta 1962. Sotilasarvoltaan hän oli lääkintämajuri (1942).
Adapazarı
Adapazarı on Sakaryan maakunnan pääkaupunki Turkin luoteisosassa. Vuonna 2006 kaupungissa arvioitiin asuvan 286 924 asukasta, ja vuonna 2008 391 102 asukasta. Adapazarı sijaitsee vanhan Silkkitien varrella ja on risteyspaikka Istanbulista Anatoliaan kulkevalla tiellä.
Starodub
125px|thumb|right|Starodubin vaakuna vuodelta 1782. Starodub on kaupunki Brjanskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Babinets-joen varrella 169 kilometriä Brjanskista lounaaseen. Kaupunki muodostaa oman kaupunkipiirikunnan (19 010 as. vuonna 2010), mutta on lisäksi ympäröivän 21 404 asukkaan Starodubin piirin hallinnollinen keskus, vaikkei aluehallinnollisesti kuulu jälkimmäiseen. Siellä on Unetšan ja Hutor-Mihailovskin väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema.
Adapazarı
Adapazarissa on suuri Toyotan autotehdas. Tekstiiliteollisuus ja Istanbuliin vietävät maataloustuotteet ovat myös merkittäviä tulonlähteitä.
Starodub
Tšernigovin ruhtinaskuntaan kuulunut Starodubin linnoitus mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1080. Mongolivalloittajat hävittivät Vablja-joen rannalla sijainneen kaupungin 1200-luvulla ja myöhemmin se rakennettiin uudelleen nykyiseen paikkaan. 1300-luvulta lähtien Starodub kuului Liettuaan ja sittemmin Puolaan. Vuodesta 1503 lähtien se toimi Venäjän rajalinnoituksena, mutta joutui jälleen Puolalle vuonna 1648. Lopullisesti se liitettiin Venäjään vuonna 1686. Kaupunki oli huomattava Moskovan ja Ukrainan välisen kaupan välittäjä. Vuonna 1781 siitä tuli Novgorod-Severskin ja vuonna 1802 Tšernigovin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuosina 1917–1918 ja 1941–1943 kaupunki oli saksalaisten miehittämä.
Nykyään Starodubissa on sähkölaitteita valmistava tehdas sekä elintarviketeollisuutta. Kaupungissa on runsaasti 1600–1800-lukujen rakennustaiteellisia muistomerkkejä. Ukrainalaista barokkia edustaa vuonna 1677 rakennettu Kristuksen syntymän katedraali. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo.
Karita Mattila
Ura
Mattila opiskeli yksinlaulua Sibelius-Akatemiassa Liisa Linko-Malmion johdolla ja myöhemmin Lontoossa Vera Rózsan johdolla. Näyttelijät Marja Korhonen ja Ismo Kallio opettivat hänelle näyttämöilmaisua.
Vuonna 1992 Mattilalle tehtiin äänihuulileikkaus ja Tyynelle valtamerelle suuntautuneella häämatkalla hän oli puhekiellossa. Leikkauksen jälkeen hän on laulanut myös Verdiä, Beethovenia ja Wagneria.
Mattila nousi oopperamaailman huipulle 1990-luvulla. Solistina hän on laulanut New Yorkin, Bostonin, Los Angelesin, Lontoon, Berliinin ja Wienin filharmonikkojen, Milanon La Scalan orkesterin, BBC:n sinfoniaorkesterin, Ranskan eri orkestereiden ja Ruotsin radion sinfoniaorkesterin kanssa.
Palkinnot ja tunnustukset
Huhtikuussa 2012 Mattilalle ojennettiin yksi Yhdysvalloissa ilmestyvän Opera News -lehden viidestä vuosittaisesta tunnustuspalkinnosta.
Tasavallan presidentti myönsi vuonna 2020 Mattilalle Suomen Leijonan ensimmäisen luokan komentajamerkin.
Yksityiselämä
Mattila oli naimisissa Tapio Kuneisen kanssa 1992–2019. Kuneinen toimi myös hänen managerinaan. He asuivat Lontoossa ja sitten Floridassa.
Leppäjärvi (Pälkäne)
Leppäjärvi on Pirkanmaalla Pälkäneellä  sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 25 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Nerosjärven alueeseen (35.783) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 97,4 metriä mpy.
Kidō senshi Gundam: MS Igloo
Kidō senshi Gundam: MS Igloo on vuodesta 2004 vuoteen 2006 tuotettu, Gundam-sarjaan kuuluva tietokoneanimaatiosarja.
Teosperhe koostuu ensimmäisestä, teatterilevitykseen tehdystä ”1-nen sensō hiroku” -sarjasta ja toisesta, OVA:na julkaistusta ”Mokushiroku 0079” -sarjasta, joissa kummassakin on kolme osaa. Kumpikin niistä sijoittuu yhden vuoden sotaan ja kertoo tapahtumista Zeonin armeijan näkökulmasta. Vuonna 2008 julkaistiin vielä ”Kidō senshi Gundam: MS Igloo 2 – jūryokusensen”, joka kertoo tapahtumista Maan liittouman puolella.
Kidō senshi Gundam: MS Igloo
Ensimmäistä sarjaa näytettiin ensimmäistä kertaa Matsudon Bandai Museumissa, ja myöhemmin se julkaistiin DVD:inä, joita myytiin vain Lawson-ketjun myymälöissä. Jaksot olivat myös vuokrattavissa. Toinen sarja julkaistiin vuoden 2006 huhtikuussa OVA-mudossa. Sarjan nimi ja alkuteema vaihtuivat, mutta tarina oli suoraa jatkoa ensimmäiselle sarjalle.
Sarja kuvaa Zeonin ruhtinaskunnan armeijan 603. teknisen arviointiyksikön, joka suorittaa Zeonin prototyyppiaseiden kenttäkokeita, edesottamuksia. Bandain Katsumi Kawaguchin internet-sivun selityksen mukaan sarjan nimen ”Igloo” viittaa Alaskan alkuperäisasukkaiden kupolin malliseen, jäiseen iglu-asumukseen, ja sanaa käytetään iglun muodon vuoksi käytetään armeijaslangissa kuvaamaan myös maakumpuja, joihin sotavarusteita säilötään. Sana on sarjan nimessä viittaamassa Zeonin armeijan salaisten aseiden joukkoon.
Sarjan kaikissa osissa on toistuva teema: 603. yksikkö kokeilee jotain prototyyppiasetta yhdessä tai useammassa todellisessa taistelussa, mutta lopputuloksena niiden ohjaajat aina uhraavat henkensä vähäisten tulosten eteen, eikä aseita hyväksytä sarjatuotantoon, vaan ne katoavat historian lehdille. Tulevaisuuden aseharrastajat pitäisivät näitä aseita kuriositeettiaseina. Näitä historian sivuhuomautuksiksi jääviä aseita käyttävät sotilaat kuitenkin antavat kaikkensa, lopulta myös henkensä, aseiden testauksen vuoksi. Ohjaaja Takashi Imanishi kuvasi sarjan konseptia ”turhautumisen Project X:ksi” (Project X on japanilainen dokumenttisarja, joka kuvaa erilaisia haasteita, joita japanilaiset kohtasivat pyrkiessään nostamaan maansa jaloilleen toisen maailmansodan jälkeen).
Mokushiroku 0079 -romaanin jälkikirjoituksessa Imanishi sanoi saaneensa kritiikkiä siitä, että liittouman armeija esitetään sarjassa liian raakalaismaisena. Imanishi vastaa, että sarja pyrkii kuvaamaan tapahtumia rehellisen zeonilaisnuorukaisen näkökulmasta, ja liittouman sotilaat, joiden kasvoja ei edes näytetä sarjassa, esitetään yakuzamaisina sopivan mielikuvan antamiseksi.
Sarjan jokaisessa jaksossa esiintyy mobile suit -mechoja, mutta vaikka sarjan nimessäkin on mobile suitin lyhenne ”MS”, on EMS-10 Zudah ainoa mobile suit, jota 603. yksikkö testaa (sarjakuvaversiossa esiintyy myös GM Camouf). Erikoista on myös, että vaikka sarjan nimi onkin Gundam, esiintyy Gundam-niminen sotakone vain vilaukselta ainoastaan yhdessä kohtauksessa koko sarjassa.
Sarjan animaatiossa on paljon yksityiskohtia, kuten tarkasti mallinnetut mechat, hahmojen ilmeet ja tarkkaan tutkitut univormut.
Kidō senshi Gundam: MS Igloo 2 – jūryokusensen
Sarjan tuotanto julkistettiin 25.3.2008. Toisin kuin edeltäjänsä, joka keskittyy Zeonin armeijaa, MS Igloo 2 kuvaa Maan taisteluiden tapahtumia Maan liittovaltion armeijan näkökulmasta. Muutoin sarjan teemat ja tyyli muistuttavat ensimmäistä MS Igloota.
Jaksoluettelo
Kussakin jaksossa esiintyvä sotakone ohjaajineen ja muihin siihen liittyvine henkilöineen on lueteltu alla.
Sarjakuvaversio
Kadokawa shotenin Gundam Ace -lehdessä julkaistiin Meimun piirtämät kolme sarjakuvaversiota.
”1-nen sensō hirokun” sarjakuvaversiointi. Koostuu kahdesta pokkarista. Sarjakuvassa on myös omistettu kappaleita sellaisille aseille, jotka eivät esiinny animaatiossa (animaation toista osaa vastaava jaksoa puolestaan ei ole sarjakuvassa).
”Mokushiroku 0079:n” sarjakuvaversiointi, 1 pokkari.
”MS Igloo 2 – jūryokusensenin” sarjakuvaversio, 2 pokkaria.
Animoimatta jätetyt episodit pääaseineen on lueteltu alla.
Romaanit
Romaanit on julkaistu Kadokawa Sneaker bunko -sarjassa.
Televisiolähetykset
Vuonna 2007 Nippon BS hōsōn (BS 11 Digital) Anime+-ohjelmalokerossa näytettiin 7. joulukuuta kello 23.00–1.00 1-nen sensō hirokun kaikki kolme osaa ja Mokushiroku 0079:n ensimmäinen osa. 8. joulukuuta samaan aikaan nähtiin Mokushiroku 0079:n muutkin osat. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun MS Igloo nähtiin kaupallisilla kanavilla.
Jen Taylor
Jennifer Lee ”Jen” Taylor (s. 17. helmikuuta 1973 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten videopelirooleistaan Nintendon Prinsessa Peachina, Halo-pelisarjan Cortanana ja Left 4 Deadin Zoeyna.
Syksyllä 2009 Top of the Limit -sivusto listasi Taylorin kolmanneksi kymmenen parhaan videopeliääninäyttelijän listassa.
Ura
Taylor aloitti uransa teatterin parissa ja ryhtyi ääninäyttelijäksi vuonna 1997 tehtyään ensimmäisen ääniroolinsa Backyard Baseball -videopeliin. Sittemmin Taylorin ääntä on kuultu enimmäkseen videopeleissä muun muassa useissa Nintendon julkaisemmissa peleissä, kuten Mario Tennis, Mario Party 3, Mario Kart: Double Dash!! ja Mario Power Tennis. Lisäksi hän on ollut kolmessa Halo-pelissä Cortana-tekoälyn äänenä. Ensimmäisestä pelistä Taylorille maksettiin noin 500 dollaria neljän tunnin äänityksestä. Hänellä oli myös vieraileva rooli animaatiosarjassa Catscratch.
Videopelien ohella Taylor työskentelee Seattlessa myös lastenteatterin parissa.
Ahvenislampi (Pälkäne)
Ahvenislampi on Pirkanmaalla Pälkäneellä  sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 5,3 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Sakaryan maakunta
thumb|Sakaryan sijainti Turkin kartalla. Sakaryan maakunta sijaitsee Turkin pohjoisrannikolla Marmaran alueella. Maakunnan pääkaupunki on Adapazarı. Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 953 000. Se on saanut nimensä alueella virtaavasta Sakarya-joesta, jota kutsuttiin antiikin aikaan Sangariaksi. Sakarya-joki virta suomaiden läpi ja siten vesistöön liittyy useita järviä. Maakunnan eteläosassa on vuoria, jotka kohoavat 1600 metrin korkeuteen.
Sakarya sijaitsee maanjäristyksille alttiilla alueella. Erityisen tuhoisia ovat olleet vuosien 1967 ja 1999 maanjäristykset.
Herra Heinämäki ja Leijonatuuliviiri – musiikkia elokuvasta
Herra Heinämäki ja Leijonatuuliviiri – musiikkia elokuvasta on samannimisen elokuvan soundtrack-albumi. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Sateen ääni Oy.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltäneet Janne Louhivuori ja Timo Kahilainen sekä sanoittanut Heikki Salo.
Nurmon Jymy (pesäpallo)
Nurmon Jymy on pesäpalloseura Seinäjoen Nurmossa. Nurmon Jymyn pesäpallon edustusjoukkue pelasi aina vuoteen 2012 asti Suomen pääsarjatasolla Superpesiksessä ja kakkosjoukkuekin Suomensarjassa. Kauden jälkeen Nurmon Jymy perusti yhdessä Seinäjoen Maila-Jussien uuden pesäpallon erikoisseuran, Jymy-Jussit, joka vastaa edustusjoukkueen toiminnasta Superpesiksessä. Seura pelaa kotiottelunsa Hyllykallion Skaala-areenalla. Seuran yleisöennätys on vuoden 2005 finaaliottelusta Kiteen Palloa vastaan. Kyseistä ottelua oli seuraamassa 4 290 katsojaa. Kesällä 2005 Nurmon Jymy saavutti miesten Superpesiksessä hopeaa, 2006 viidennen sijan ja 2007 neljännen sijan.
Alkutaival
Nurmon Jymy perustettiin 5. toukokuuta 1925. Jymy valittiin useiden nimiehdotusten joukosta. Tuolloin nuorisoseurojen yhteydessä toimineet Ylipään Kaverit ja Alapään Koitto yhdistyivät. Niiden taloudellinen tilanne oli vaikea. Yhdistymisen takana oli monia tärkeitä henkilöitä, kuten Kustaa Pihlajamäki ja Kyösti Luukko. Seuran ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Viljo Peltola. Jo ennen Jymyn aikaa Nurmossa oltiin kiinnostuneita ensin pitkäpallosta ja sitten pesäpallosta. Nurmolaiset harrastivat lajeja suojeluskunnissa ja jo vuonna 1924 nurmolaiset ottivat ensimmäisen piirinmestaruutensa pesäpallossa. Samana vuonna oli lähellä tulla jo suojeluskuntien mestaruus, joka vastasi SM-kultaa. Seuraava vuosi toi mukanaan ylivoimaisen piirin mestaruuden. Nämä mestaruudet eivät kuitenkaan tulleet vielä Nurmon Jymyn alaisuudessa. Kaikkiaan nurmolaiset voittivat kuudesti piirinmestaruuden vuoteen 1931 mennessä.
thumb|right|150px|Jymyn perinteinen logo
Vuonna 1926 Jymy oli mukana ostamassa Etelä-Pohjanmaan Hevosjalostusliiton kilparataa eli Pihlajamäen rataa, joka soveltui myös pesäpallon sisarlajin eli pitkäpallon pelaamiseen. Kuitenkin vasta 1930-luvulla pesäpalloa alettiin pelata Jymyn nimissä. Vuonna 1931 Jymy osallistui ensimmäistä kertaa SVUL:n pesäpalloliiton sarjoihin. Heti ensimmäisenä vuonna Jymy voitti B-sarjan, mutta ei päässyt valtakunnalliseen A-sarjaan, koska jäi alueitten voittajien sarjassa neljänneksi. Jymy oli kuitenkin voittanut alkulohkonsa ja perään myös Etelä-Pohjanmaan loppusarjan, joten ensimmäinen sarjakausi toi kuitenkin Etelä-Pohjanmaan aluemestaruuden. Historian ensimmäisen virallisen ottelunsa Jymy oli pelannut Seinäjoen Urheilijoita vastaan 12. heinäkuuta 1931 voittaen ottelun 11–6. Historian ensimmäisessä Jymyn joukkueessa pelasivat A. Maunula, O. Peltola, Paavo Pihlajamäki, H. Latikka, M Jaskari, A. Yli-Jaskari, Hermanni Leppilahti, V. Leppilahti ja T. Myllymäki.
Kauden 1933 joukkue joutuikin aloittamaan B-sarjan b-ryhmässä. Siinä joukkue sijoittui omassa lohkossaan kolmanneksi. Koko b-ryhmässä tuo tarkoitti sijoja 5–6. . Seuraava kausi oli vielä huonompi, kun joukkue hävisi SMJ:n kolmosjoukkueellekin. Tuokin kausi toi lohkossa sijan kolme. Kaudet 1935-1938 pelattiin alueen b-ryhmässä, mutta sarjamuutosten takia sarja oli valtakunnallinen. Kaudella 1935 tuli lohkossa toinen sija, mutta jatko-otteluihin ei ollut asiaa. Myös vuosi 1939 meni Jymyltä valtakunnan sarjassa, joka oli Suomen neljänneksi korkein sarjataso. Siinä joukkue sijoittui lohkossaan toiseksi.
Sota-aikana ei Jymyssä pelattu, vaan kamppailuja pesäpallossakin käytiin ainoastaan sotilasdivisioonien kesken. Jymyn pesäpalloilijat menettivät pelaajistaan Viljo Leppilahden sodassa.
Sodan jälkeen
Kaudella 1950 Jymy kuului sarjan keskikastiin, mutta vuoden 1951 toinen sija toi jälleen paikan mestaruussarjan karsintoihin. Niissä jymy kuitenkin hävisi kaikki ottelunsa ja nousu jäi haaveeksi. Vuonna 1951 Suomensarjassa pelannut Jymy sai kuitenkin ensimmäistä kertaa pelaajansa Itä-Länteen Jussi Kitinojan oltua mukana. Seuraavat vuodet toivat sijat neljä ja kolme. Jälkimmäisenä vuonna Jymy löi lohkossaan ylivoimaisesti eniten juoksuja.
Hieman yllättäenkin Jymy nousi mestaruussarjaan vuonna 1954, vaikka piirinmestaruuskisoissa ei saatu edes mitalia. Jymy sijoittui länsilohkossa toiseksi ja selviytyi siten niin sanotuille karsinnan kolmosmarkkinoille eli karsinnan viimeiseen vaiheeseen. Tämä johtui siitä, että kauden lopussa länsisarjan voittanut Ilmajoen Kisailijat voitti mestaruussarjakarsinnan, jolloin saman alkulohkon kakkonen pääsi suoraan viimeiseen vaiheeseen. Jymy löikin ensin eteläsarjan kakkosen Puna-Mustat lukemin 7-4 ja Oulun Pyrintö kaatui samoin numeroin. Sarjanousu ensimmäistä kertaa maan pääsarjaan varmistui. Myös kesän turnaukset, kuten Lakeuden Suurkisat ja Vimpelin maljakilpailu menivät hyvin. Jymyn kakkosjoukkuekin nousi ykkösjoukkueen paikalle Suomi-sarjaan. Sen tilalle maakuntasarjaan taas nousi Jymyn kolmosjoukkue.
Ensimmäistä kertaa pääsarjassa
thumb|left|Nurmon Jymyn pesäpallojaoston oma logo Historian ensimmäisen pääsarjaottelunsa Jymy pelasi 15. toukokuuta 1955 Lahdessa Maila-Veikkoja vastaan häviten 12–4. Ensimmäinen sarjapiste tuli seuraavan kierroksen tasapelillä Jyväskylän Veikoilta, kun ensimmäistä kotiottelua oli seuraamassa 800 päinen yleisö. Historiallinen voitto tuli vasta neljännellä kierroksella Kouvolan Pallonlyöjät vastaan luvuin 6–3. Ensimmäinen vuosi mestaruussarjassa ei olisi kuitenkaan voinut paljon paremmin mennä. Jymy sijoittui nimittäin heti neljänneksi vain pisteen päähän pronssimitaleista. Seuraava kausi oli kuitenkin unelmien täyttymys ja seura saikin juhlia ensimmäistä SM-mitaliaan. Tiukassa taistelussa Nurmo jäi ainoastaan pisteen päähän Suomen mestaruuden voittaneesta Jyväskylän Kiristä. Hopeajoukkueen kanssa Jymy oli tasapisteissä. Kaikkiaan joukkue keräsi 23 pistettä. Ratkaisuotteluksi muodostui kamppailu Jymy–Kiri, jonka Kiri voitti lukemin 5–4. Jymy oli johtanut peliä vielä kahdeksannessa vuoroparissa 4–1. Joukkueeseen kuuluivat Jussi Kitinoja, Kustaa Rasku, Juho Niemistö, Martti Yli-Jaskari, Veikko Lahti, Veikko Martikkala, Armas Latikka, Esa Risku, Ville Ritari, Sakari Mannila ja Erkki Kurikka, joka toimi myös pelinjohtajana. Tuosta joukkueesta Martikkala voitti koko sarjan lyöjäkininkuuden ja Kustaa Rasku valittiin vuoden lukkariksi. Lisäksi kolme pelaajaa pääsi pelaamaan Itä-Länteen.
Tämän jälkeen alkoi kuitenkin alamäki. Vuonna 1957 Jymy sai vielä viidennen tilan voitettuaan kahdeksan 14:a ottelustaan. Seuraavalla kaudella sijoitus oli pykälää heikompi. Kausi oli kuitenkin hyvä sillä sarja oli todella tasainen. Jymy jäikin ainoastaan kahden pisteen päähän hopeasta ja pisteen päähän mitalista. Vuosittainen laskutrendi jatkui vuonna 1959, kun sijoitus oli yhdeksäs. Vuoden 1960 12. sija pudotti Jymyn sarjatasoa alemmas. Tätä ei pelastanut edes se, että Jymyn kotikenttä oli vuonna katettu tiilimurskalla ja, että katsomorakennelmat oli uusittu.
2008
Kaudeksi 2008 Jymyn osallistuminen Superpesikseen oli vaakalaudalla, kun sen pitkäaikainen pääyhteistyökumppani Värimiehet Oy vähensi seuran tukemista. Syynä oli, että Nurmon kunta oli linjannut valtatie 19 ohikulkutien kulkemaan Hyllykallion Kertunlaakson kautta, jossa asui Värimiesten työntekijöitä. Värimiehet aloitti Jymyn tukemisen vuonna 1980 ja oli ennen vuotta 2008 ollut 10 edellistä vuotta seuran pääsponsori. Viimeiset vuodet se oli hankkinut 70% Jymyn budjetista, mutta kaudeksi 2008 sen vähensi osuutensa kymmenykseen tästä.
2012
Vuonna 2012 Seinäjoen Maila-Jussit ja Jymy yhdistivät miesten joukkueensa Jymy-Jusseiksi. Molemmat seurat jatkoivat junioripuolella normaalisti B-junioreihin asti ja kasvattavat pelaajia uuden seuran tarpeisiin. Seuraan alaisuuteen siirtyivät Superpesis-, Ykköspesis- ja A-poikien Superpesisjoukkue.
Organisaatio
Nurmon Jymyn pesäpallotoiminnasta vastaa Nurmon Jymy ry:n pesäpallojaosto. Pesäpallojaoston puheenjohtajana toimii kaudella 2010 Heikki Riikilä.
Rotu ja älykkyys
Sen pyrkimyksenä on tarkastella rotujen ja etnisten ryhmien välisten älykkyyseroja.
Nurmon Jymy (pesäpallo)
Budjetit
Superpesisjoukkueen budjetti kaudella 2007 oli 367 000 €. Kaudella 2006 budjetti oli 358 000 €. Vuonna 2005 budjetti oli 307 000 euroa. Kaudella 2008 Suomensarjajoukkueen budjetti oli 10 000 ja katsojatavoite 75 henkilöä ottelua kohden. Kaikkiaan Jymyn budjetti oli noin 400 000 euroa, josta Superpesisjoukkue vei noin 350 000 euroa. Kaudella 2009 Jymyn budjetti oli 389 000 euroa, josta pelaajabudjetin osuus oli 166 000 euroa.
Rotu ja älykkyys
Tutkija Bruce Lahn on huomannut, että viimeisten tuhansien vuosien aikana tapahtuneet geneettiset muutokset saattaisivat korreloida aivojen koon ja älykkyyden kanssa. Saharan eteläpuolella elävällä negridisellä rodulla tietty geeni ei ole yleinen. Lahnin mukaan tosin tutkimuksesta ei voi päätellä varmasti korrelaatiota älykkyyden kanssa. Vuonna 2017 löydettiin 52 ihmisen älykkyyteen vaikuttavaa geeniä. Lisäksi vuonna 2011 osoitettiin, että 4-vuotiailla erilaisten määrien arvioiminen on synnynnäinen ominaisuus, joka taas vaikuttaa matemaattiseen kykyyn myöhemmin elämässä. Ennen tätä tutkimusta ajateltiin, että matemaattiset taidot ovat kulttuurisia ja kieleen sidottuja ja että matemaattisten taitojen oppimisessa kestäisi useita vuosia.
Nurmon Jymy (pesäpallo)
Junioritoiminta
Nurmon Jymyllä on nykyään toiseksi eniten junioreita Suomessa. Vain Seinäjoen Maila-Jussit on suurempi kasvattajaseura. Historiansa ensimmäisen mestaruuden Jymy otti vuonna 1955, kun seuran A-juniorit voittivat kultaa. Joukkue uusi saman tempun seuraavana vuonna. Kaikkiaan Nurmon Jymyn joukkueet olivat kauden 2010 jälkeen saalistaneet yhteensä 40 kultaa, 35 hopeaa ja 33 pronssia. Jymy nousi kaikkien aikojen kolmantena seurana yli sadan mitalin vuonna 2008 lukeman oltua 101.
Rotu ja älykkyys
Maailman eri maille määritellyt keskimääräiset älykkyysosamääräarviot ennustavat erittäin hyvin maiden menestystä kouluosaamista mittaavassa PISA-kokeessa. PISA-testin eri osa-alueiden kärkimaita ovat Singapore, Japani, Hongkong, Macao, Taiwan, Korean tasavalta, Kiina, Suomi, Viro ja Kanada. Vastaavasti aasialaisamerikkalaiset ovat usein kärjessä yhdysvaltalaisten yliopistojen opiskelija-aineksessa, ja vuonna 2018 Harvardin yliopisto kertoi julkisuuteen, että opiskelijavalinnassa käytettävässä SAT-kokeessa aasialaisamerikkalaiset ovat ryhmänä saaneet keskimäärin korkeimmat pisteet.
Nurmon Jymy (pesäpallo)
Saavutukset
Nurmon Jymy on saavuttanut Suomen pääsarjassa kolme mitalia, joista kaksi on pronssia ja yksi hopea. Pronssiset mitalit on saavutettu vuosina 1956 ja 2008. Hopeinen mitali on vuodelta 2005. Pesäpallon Suomen Cupin Jymy on voittanut vuonna 1978. Lisäksi Jymyllä on ennen pesäpallokautta pelattavasta Hallipesiksestä neljä mitalia: hopeaa vuosilta 2004 ja 2005 ja pronssia vuosilta 2006 ja 2007.
Rotu ja älykkyys
Vertailumenetelmät
Useimmiten rodun ja älykkyyden välistä yhteyttä selvitetään älykkyysosamäärän (Intelligence Quotient) avulla. Monietnisissä maissa, kuten Yhdysvalloissa, voidaan käyttää myös koulumenestystä mittaavia testejä (esimerkiksi SAT) erojen tarkasteluun. Viime aikoina vertailussa on käytetty myös koululaisten osaamista eri maissa selvittäviä tutkimuksia (kuten PISA ja TIMSS).
Rotujen väliset erot älykkyystutkimuksissa
Rodun ja älykkyyden tutkimuksen kiistanalaisuus juontaa juurensa 1900-luvun alkupuolelta lähtien Yhdysvalloissa ja muutamissa muissa teollisuusmaissa tehtyihin älykkyystutkimuksiin. Teollisuusmaissa tehtyjä tutkimuksia voidaan pitää luotettavimpina, koska niistä voidaan sulkea pois kehitysmaissa mahdollisten ympäristöseikkojen, kuten ravinnon puutteen vaikutus tuloksiin.
Kun älykkyysosamäärää käytetään älykkyyden mittarina, on todettu, että rotujen välillä on eroa älykkyydessä, eli siinä, mille kohdalalle suurin joukko kunkin rodun jäsenistä normaalijakaumalle (Gaussin käyrä) sijoittuu.
Lähinnä yhdysvaltalaisissa älykkyysmittauksissa aškenasijuutalaiset ovat saaneet keskimäärin korkeimman pistemäärän, muutaman pisteen jäljessä tulevat itäaasialaiset, sitten valkoiset, muut aasialaiset (kuten intialaiset), arabit, mustat ja Australian aboriginaalit. Maailmanlaajuisen tutkimuksen mukaan taas itäaasialaisten keskimääräinen älykkyysosamäärä olisi 105; valkoisilla 100; eteläaasialaisilla, Pohjois-Amerikan intiaaneilla sekä Australian aboriginaaleilla 90 ja negroideilla 75.
Yhdysvaltojen mustien älykkyysosamäärä on tutkimuksesta riippuen noin 15 pistettä korkeampi kuin afrikkalaisilla. Tätä on selitetty paremmilla ympäristöolosuhteilla, mutta myös sillä, että noin 1/4 Yhdysvaltain mustien perimästä on peräisin valkoisilta. Älykkyysosamäärän ja ihonvärin vaaleuden välillä havaittava korrelaatio Yhdysvaltojen afrikkalaisperäisessä väestössä on kuitenkin hyvin heikko.
Yhdysvallat
Yhdysvalloissa keskustelun kohteena on ollut pitkään erityisesti se, että afroamerikkalaisen väestön keskiarvo älykkyystutkimuksissa on ollut tyypillisesti noin yhden keskihajonnan verran (15 pistettä) valkoisen valtaväestön keskiarvon alapuolella. Myös Britanniassa mustat saavat älykkyysosamääräkokeista heikompia tuloksia kuin valkoiset, mutta ero näiden ryhmien välillä on pienempi kuin Yhdysvalloissa. Latinalaisamerikkalaisten keskimääräinen tulos sijoittui jonnekin mustien ja valkoisten välille (esimerkiksi The Bell Curve -kirjassa latinalaisamerikkalaisten keskimääräiseksi älykkyysosamääräksi on määritelty 89). Itäaasialaisilla ja aškenasijuutalaisilla on keskimäärin valkoisia korkeampi älykkyysosamäärä (The Bell Curve -teoksen mukaan aasialaisilla 106 ja juutalaisilla 113). Yhdysvalloissa samanlaisia eroja rotujen välillä on nähtävissä myös muissa tiedollista kyvykkyyttä mittaavissa kokeissa, muun muassa yliopistojen pääsykokeissa sekä yhtiöiden ja armeijan työhönottotesteissä.
Maailma
Samansuuntaisia eroja on esitetty olevan maailmanlaajuisesti. Esimerkiksi IQ and the Wealth of Nations -teoksessa on lueteltu useiden maiden keskimääräiset älykkyysosamäärät tai arviot niistä. Monet teoksen älykkyysosamääräluvuista tosin perustuvat muutamien satojen ihmisten otoksilla tehtyihin testeihin usein vuosikymmenten takaa tai naapurimaiden älykkyysosamääräkertoimien perusteella tehtyihin arvioihin, eikä niitä voi pitää kovin luotettavina arvioina tietyn valtion keskimääräisestä älykkyysosamäärästä. Negroidien asuttamissa valtioissa eli Saharan eteläpuolisessa Afrikassa keskimääräiset älykkyysosamäärät ovat huomattavasti matalampia kuin Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Itä-Aasian maissa. Joissakin kaukasoidien ja itäaasialaisten asuttamissa köyhissä maissa kuten Intiassa ja Nepalissa keskimääräiset älykkyysosamääräluvut ovat Vanhasen ja Lynnin aineistossa matalat. Myös ihmistyyppien sisällä on mitattu suuria keskimääräisiä älykkyysosamäärän vaihteluja. Esimerkiksi Pohjois-Irlannin katolisten ja protestanttien välinen keskimääräinen älykkyysosamääräero on Lynnin mukaan sama kuin Yhdysvaltain mustien ja valkoisten.
Aškenasijuutalaiset
Aškenasijuutalaiset ovat useissa mittauksissa saaneet korkeampia älykkyysosamäärätuloksia kuin valkoiset. Israelissa aškenasijuutalaisilla on keskimäärin huomattavasti korkeampi älykkyysosamäärä kuin sefardijuutalaisilla.
Vaikka aškenasijuutalaiset (keski- ja itäeurooppalaisperäiset juutalaiset) muodostavat vain kolme prosenttia Yhdysvaltain väestöstä, on heille myönnetty 27 prosenttia Yhdysvaltain tieteen Nobel-palkinnoista ja 25 prosenttia tietojenkäsittelyalan Turing-palkinnoista. Vuonna 2005 julkaistussa tutkimuksessa esitetään hypoteesi, että aškenasijuutalaisten korkea älykkyys saattaa johtua luonnonvalinnasta. Gregory Cochranin, Henry Harpendingin ja Jason Hardyn tutkimuksen mukaan Euroopan juutalaiset eivät saaneet keskiajalla tehdä tavallista työtä kuten maanviljelyä, vaan suureksi osaksi työskentelivät meritokraattisissa, korkeaa älykkyysosamäärää vaativissa toimissa kuten kauppiaina ja rahanlainaajina. Hyvin menestyneillä yksilöillä oli eniten sukukypsään ikään selvinneitä lapsia, joten heidän geeninsä ovat nykyisin paremmin edustettuina juutalaisten perimässä kuin huonosti menestyneiden yksilöiden geenit. Älykkyyttä lisääviä olisivat (muiden geenien ohella) tutkimuksen mukaan aškenasijuutalaisille tyypillisiä perinnöllisiä sairauksia aiheuttavat geenit, joiden myönteiset, älykkyyttä lisäävät vaikutukset olisivat johtaneet niiden yleistymiseen populaatiossa haitallisista terveysvaikutuksista huolimatta. Perinnöllisten sairauksien yleisyyttä aškenasijuutalaisten keskuudessa on yleensä selitetty heidän väitetyllä sisäsiittoisuudellaan, mutta Cochranin, Harpendingin ja Hardyn mukaan populaatiogeneettinen tutkimus ei tue väitettä sisäsiittoisuudesta. Eräät tutkijat, muun muassa geneetikko Andrew Clark, ovat kyseenalaistaneet hypoteesin aškenasijuutalaisten älykkyyden kehityksestä ja todenneet, että sen väitteiden tueksi ei ole tarpeeksi todistusaineistoa. Psykologi ja kognitiotieteilijä Steven Pinkerin mukaan hypoteesi on kyseenalainen, mutta sen todenmukaisuutta voitaisiin helposti testata empiirisesti.
Rotujen väliset erot koulumenestyksessä
Erot koulumenestyksessä eri rotujen välillä korreloivat hyvin älykkyysosamäärämittausten tulosten kanssa. Yhdysvalloissa on todettu, että 12. luokkaa käyvät afroamerikkalaiset oppilaat suoriutuvat koulussa keskimäärin yhtä hyvin kuin valkoiset 8. luokkaa käyvät oppilaat. Latinalaisamerikkalaisilla tulokset ovat vain hieman parempia kuin afroamerikkalaisilla. Suomessa koulumenestyksen on todettu olevan selvästi yhteydessä oppilaan vanhempien koulutustasoon.
Professori Pertti Tötön mukaan Lynnin ja Vanhasen määrittämät valtioiden keskimääräiset älykkyysosamääräarviot ennustavat erittäin hyvin valtioiden menestystä kouluosaamista mittaavassa PISA-testissä, mikä hänestä viittaa siihen, että nämä valtioittaiset älykkyysosamääräarviot olisivat melko oikeita.
Teorioita testitulosten erojen syistä
Keskeinen erimielisyys vallitsee siitä, mistä älykkyystestien ryhmäkohtaisten keskiarvojen vaihtelu johtuu; onko kyse pelkästään ympäristötekijöistä, vai onko myös perintötekijöillä vaikutusta. Eroille on esitetty erilaisia selityksiä: geneettiset erot, perherakenteen ja elintason erot, koulujen laatuerot, rodusta johtuva testausvääristymä ja kulttuuriin ja sosialisaatioon liittyvät eroavaisuudet.
Älykkyysosamäärätestien tuloksiin on aivan ilmeisesti vaikutusta sekä ympäristötekijöillä että perimällä. Ihmisen älykkyyteen vaikuttavat useat geenit, mutta ympäristötekijöillä, esimerkiksi lapsuudessa saaduilla virikkeillä ja ravinnolla, on suuri merkitys.
American Psychological Associationin (APA) asettaman työryhmän mukaan etnisten ryhmien mitattujen älykkyyserojen syyt ovat tuntemattomat. Sosiaalisen kerrostuneisuuden ja kulttuurin merkitystä korostavat selitykset saattavat olla paikkansapitäviä, mutta niiden tueksi on hyvin vähän empiiristä todistusaineistoa. Geneettisiin eroihin pohjaaville selityksille ei APA:n raportin mukaan ole lainkaan suoraa empiiristä todistusaineistoa.
Yhdysvalloissa on esitetty myös näkemyksiä, että mustien heikko menestys älykkyysosamääräkokeissa olisi seurausta muun muassa siitä, että afroamerikkalainen kulttuuri ei perinteisesti arvosta akateemista ja älyllistä menestystä ja vaalii kasvuympäristöä, joka vaikuttaa haitallisesti älykkyysosamäärää nostaviin tekijöihin.
Samoin on myös katsottu, että rasismi vahvistaa kielteisiä vaikutuksia. John Ogbu on kehittänyt oletuksen, jonka mukaan musta vähemmistö on Yhdysvalloissa hieman vastaavanlaisessa asemassa kuin muun muassa alemmat kastit Intian järjestelmässä. Monet kulttuuriantropologit ovat lisäksi esittäneet, että älykkyys on kulttuurillinen käsite. Jotkut kulttuurit arvostavat esimerkiksi suoritusnopeutta ja kilpailua enemmän kuin toiset. Nekin tutkijat, jotka katsovat geneettisten tekijöiden vaikuttavan havaittuihin eroihin, myöntävät ympäristötekijöiden selittävän osaltaan älykkyysosamäärätulosten vaihtelua.
On myös katsottu olevan perintötekijöistä riippumattomia biologisia seikkoja, joilla on vaikutusta asiaan. Näitä ovat esimerkiksi alipainoisina syntyneiden lapsien määrän kasvu ja rintaruokinnan harvinaisuus mustien keskuudessa verrattuna valkoiseen väestöön. Näillä on katsottu olevan vaikutusta ÄO-eroihin.
On myös esitetty näkemyksiä, että valkoisen väestön ja etenkin itä-aasialaisten älykkyys olisi seurausta heidän kulkeutumisestaan vuosituhansien saatossa kylmien alueitten halki matkallaan Afrikasta nykyisille asuinseuduilleen. Alueilla, jossa on selkeät vuodenajat, vain tietoiseen ennakkosuunnitteluun kykenevät säilyvät hengissä talven yli. Täten luonnonvalinta olisi jalostanut valkoisia ja aasialaisia verrattuna ihmisen alkukotiin jääneisiin negroideihin.
Jotkut tutkijat ovat arvelleet, että aškenasijuutalaisten korkeana pidetty älykkyys on seurausta historian saatossa tapahtuneesta vainosta ja sosiaalisesta valinnasta, jotka jättivät jälkensä heidän perintötekijöihinsä.
Arvostelua
Tutkimussuuntauksen kritiikki kohdistuu sekä rotumäärittelyjen epätieteellisyyteen että älykkyyden määrittelyn vaikeuteen.
Älykkyysosamäärätestejä on kritisoitu ja on kyseenalaistettu niiden pätevyys kognitiivisten kykyjen mittaamisessa. Niiden on väitetty olevan osin kulttuurisidonnaisia, ja koulutuksen tason on väitetty vaikuttavan tuloksiin. Näin ei-länsimaiset kulttuurit sekä yhteiskunnan alemmat sosiaaliset kerrostumat länsimaisessa yhteiskunnassa olisivat länsimaisiin koulutettuihin ihmisiin verrattuna eriarvoisessa asemassa testejä tehtäessä. Kuitenkin Itä-Aasian kulttuureista esimerkiksi Kiinan ja Japanin väestön katsotaan olevan etulyöntiasemassa, koska heidän käyttämänsä kuvakirjoitusjärjestelmä harjaannuttaa ihmisen nuoresta pitäen älykkyysosamääräkokeissa menestystä lisääviin kykyihin. Itäaasialainen väestö onkin menestynyt keskimäärin kaikista parhaiten älykkyysosamäärämittauksissa. Toisaalta myös Yhdysvalloissa syntyneet itäaasialaista sukujuurta olevat saavat älykkyysosamääräkokeissa valkoisia amerikkalaisia keskimäärin parempia tuloksia, vaikka eivät tunnekaan aasialaisia kirjoitusjärjestelmiä. Osa ongelmallisista muuttujista on pyritty rajaamaan pois tutkimuksissa, jotka vertailevat älykkyysosamääriä, mutta kaikkien kohdalla se ei ole mahdollista, ja tutkimukset vaihtelevat muutenkin tässä suhteessa.
On myös huomattu, että nuoremmat sukupolvet saavat vanhempia sukupolvia parempia tuloksia älykkyysosamääräkokeissa. Tätä ilmiötä kutsutaan James R. Flynnin mukaan Flynnin ilmiöksi. Ilmiötä on selitetty muun muassa koulutuksen ja ravinnon saatavuuden ja laadun parantumisella. Flynnin ilmiöstä johtuvat sukupolvierot ja rotujen väliset erot älykkyysosamäärätuloksissa johtuvat ilmeisesti eri syistä, mutta Flynnin mukaan ilmiö on relevantti myös rotueroja koskevassa tutkimuksessa, koska se osoittaa suurten, ympäristöstä johtuvien älykkyysosamäärämuutosten olevan mahdollisia. Köyhyys ja siihen liittyvät riskitekijät kuten heikompi ravitsemus ja muut sosiaaliset epäkohdat sekä esimerkiksi perheväkivallan aikaansaamat psyykkiset häiriöt voivat ehkäistä lapsen älykkyyden normaalia kehitystä. Suhteellisen korkean älykkyysosamäärän omaavien ihmisten on todettu menestyvän elämässään keskimääräistä paremmin, kärsivän vähemmän sosiaalisista ongelmista ja elävän pitemmän ja hyvinvoivemman elämän, minkä on katsottu osaksi perustuvan siihen, että elinolot ja ympäristön vaikutukset ovat alusta pitäen olleet myönteisiä ja kannustavia.
Vähä-Kailo
Vähä-Kailo on Pirkanmaalla Pälkäneellä  sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Nerosjärven alueeseen (35.783) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,9 metriä mpy.
Guitar Hero
Guitar Hero on Harmonixin kehittämä ja RedOctanen julkaisema musiikkipeli PlayStation 2:lle. Guitar Hero julkaistiin Pohjois-Amerikassa marraskuussa 2005 ja Euroopassa 7. huhtikuuta. Peli on ensimmäinen osa Guitar Hero -pelisarjaa.
Viktor Abakumov
Viktor Semjonovitš Abakumov (24. huhtikuuta (J: 11. huhtikuuta) 1908 Moskova – 19. joulukuuta 1954 Leningrad) oli Neuvostoliiton valtiollisen turvallisuuden ministeri vuosina 1946–1951.
Guitar Hero
Peliä pelataan Gibson SG, Gibson Explorer tai Gibson Les Paul -kitaraa muistuttavalla peliohjaimella. Pelissä pelaajan on tarkoitus painaa peliohjaimen nappuloita televisioruudulla näkyvien nuottien mukaisesti. Guitar Hero sisältää 30 coveria suosituista kitarakappaleista, sekä muutaman bonuskappaleen.
Viktor Abakumov
Viktor Abakumov syntyi työläisperheeseen ja kävi neljä luokkaa koulua. Vuosina 1921–1923 hän palveli puna-armeijassa ja työskenteli sen jälkeen pakkaajana, vartijana ja varastomiehenä. Vuonna 1930 Abakumov hyväksyttiin NKP(b):n jäseneksi, minkä jälkeen hän toimi komsomolin virkailijana.
Guitar Hero
Guitar Herosta tuli yllätyshitti, joka sai kiitosta kriitikoilta ja voitti useita videopelialan palkintoja. Pelin suosion myötä sille on julkaistu myös useita jatko-osia, mutta valmistus lopetettiin 2010 hiipuneen suosion takia.
Viktor Abakumov
Vuonna 1932 Abakumov siirrettiin OGPU:n palvelukseen. Lavrenti Berijan noustua Neuvostoliiton sisäasiain kansankomissariaatin johtoon hänet nimitettiin NKVD:n Rostovin alueen päälliköksi. Stalinin vainojen aikana hän tuli tunnetuksi julmuudestaan.
Guitar Hero
Pelaaminen
Guitar Heron pelaaminen muistuttaa muita musiikki- ja rytmipelejä, joissa pelaajan täytyy painaa peliohjaimen nappuloita peliruudulla vierivien nuottien mukaisesti ja samalla painaa kitaran näppäilypainiketta.
Perusmekaniikka perustuu Konamin GuitarFreaks -peliin.
Guitar Herossa pelaaja voi käyttää pelin mukana pakattua Gibson SG:tä muistuttavaa kitaraohjainta tai tavallista peliohjainta. Kitaraohjaimessa on viisi eriväristä nauhanappulaa, jotka sijaitsevat ohjaimen kaulaosassa. Ohjaimen rungossa on näppäilypalkki ja vibrakampi.