cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arri
Peilisuljin ja Arriflex
Ensimmäistä Arriflex-kameraa käytettiin uutiselokuvien kuvaamiseen, erityisesti toisessa maailmansodassa. Saksalaisena kamerana Arriflex pysyikin tuolloin lähinnä kansallissosialististen uutiskuvaajien käytössä. Ensimmäinen Arriflexillä kuvattu draamaelokuva oli Menschen, Tiere, Sensationen (1938). Toisen maailmansodan päätyttyä yhdysvaltalaiset sotilaat toivat Arriflex-kameroita kotimaahansa, ja niistä tuotettiin kopioita Yhdysvaltain armeijalle nimellä Cineflex PH-330. Takavarikoituja Arriflexejä käytettiin myös elokuvatuotantoon: elokuvaohjaaja Delmer Daves – joka tutustui Arriflexeihin toimiessaan armeijan elokuvaajana – kuvasi elokuvan Dark Passage (1945) ensimmäisen kohtauksen Arriflexillä. Kohtaus kuvattiin subjektiivisesta näkökulmasta, joten käsivarakuvaukseen sopivat Arriflex 35 -kamerat olivat käytännöllisempiä kuin raskaat studiokamerat, joiden nostamiseen tarvittiin vähintäänkin kaksi henkilöä. Arriflex 35 oli kuitenkin liian äänekäs, jotta sillä olisi voitu kuvata elokuvia kokonaan ongelmitta tai ilman turhia jälkiäänityksiä.
Ensimmäiset Arriflex-kamerat valmistettiin Arrin tehtaalla Münchenin Turkenstraßella, mutta toisen maailmansodan aikana rakennusta pommitettiin pahoin. Tehdas rakennettiin uudelleen sodan jälkeen, ja Arri aloitti menestyskameran uuden version kehittämisen. Arriflex 35 II -mallin tuotanto alkoi vuonna 1946, ja seuraavana vuonna Arri aloitti kameroidensa tuonnin Yhdysvaltoihin, missä muun muassa dokumenttielokuvaohjaaja Robert J. Flaherty kuvasi Arriflexeillä elokuvan Louisiana Story (1948).
Variaatioita
Arriflex kehitti 35 II -mallista lukuisia variaatioita vuosien mittaan: vuonna 1953 julkaistu 35 IIA sisälsi 180-asteen sektorisulkimen, vuoden 1960 malli IIBV säädettävän sektorisulkimen ja samana vuonna myyntiin tullut IIHS puolestaan oli hidastuskamera, joka kykeni kuvaamaan parhaimmillaan nopeudella 80 kuvaruutua/sekunnissa. Ehkä suosituin variaatio 35 II -kamerasta oli vuonna 1964 markkinoille tullut IIC, joka kykeni parhaiten CinemaScope-kuvaamiseen. 1960-luvun loppupuolella Arri valmisti myös Techniscope-versioita 35 IIC -kamerasta. Vuonna 1964 Arri julkaisi kamerasta lääketieteelle räätälöidyn version, jolla voitiin kuvata liikkuvia röntgenkuvia esimerkiksi sydänsairauksia tutkiessa. Arri lopetti II-mallien valmistamisen vuonna 1978, joskin julkaisi myöhemmin vielä IIC-mallin parannetun version IIIC vuonna 1982.
Liikuteltavan kameran kehittely
Arriflex 35 II -kameroita käytettiin yhä pääasiassa uutis- ja dokumenttikuvaamiseen, mutta 1950- ja 60-luvuilla alkaneet uudet elokuvasuuntaukset ottivat Arrin kevyet, mutta ominaisuuksiltaan ammattimaiset kamerat käyttöönsä, koska tuolloiset studiokamerat olivat liian painavia esimerkiksi spontaaniin kadulla kuvaamiseen. Kameran moottorin melun takia kaikkien tällaisten elokuvien dialogi jouduttiin kuitenkin jälkiäänittämään, mikä näkyy erityisesti aikakauden ranskalaisissa ja italialaisissa elokuvissa. Myöhemmin muun muassa Stanley Kubrick, Arriflex-kameroille lähes omistautunut elokuvaohjaaja kuvasi elokuvan Kellopeliappelsiini (A Clockwork Orange, 1970) kokonaan IIC-mallin kameroilla. Vaikka kameran suunnittelu onkin peräisin 1930-luvulta, käytetään Arriflex IIC -kameroita yhä, joskin hyvin marginaalisesti.
thumb|ARRI 16 Vuonna 1952 Arri julkaisi 16-millimetrin kameran Arriflex 16S, jonka muistutti suurimmalta osin 35 II:sta; suurin ero oli mahdollisuus käyttää 30 metrin keloja ilman makasiinia. Kameraan tuotiin 35 millimetrin kameroista myös filminsiirtomekanismi, mikä mahdollisti huomattavasti tasaisemman kuvan. Mallia päivitettiin kahteen otteeseen: 16M oli käytännössä sama malli ilman sisäistä filmikapasiteettia, ja vuoden 1965 alussa markkinoille tullut Arriflex 16BL oli hiljainen, synkronisoidun äänen kanssa kuvaamiseen soveltuva kamera. 16BL:n runko oli identtinen 16M:n kanssa; kamera saatiin hiljennettyä asentamalla kameran linssin ympärille ääntä eristävä suojus.
Hiljainen käsivarakamera
Arri kehitti 1960-luvun loppupuolella uutta peilisulkimella varustettua 35-millimetrin elokuvakameraa, joka olisi kevyt ja tarpeeksi hiljainen dialogikohtausten kuvaamiseen ilman kookasta äänieristekoteloa. Kameran prototyyppi oli näytillä vuoden 1970 Photokina-messuilla Kölnissä, mutta kamera oli vielä hieman liian äänekäs. Vaikka ARRI olisi saanutkin myytyä kameraa jo sellaisenaan useita satoja kappaleita, päätti yhtiö kehittää kameraa ja tuoda se myyntiin vuoden 1972 Münchenin olympiakisoja varten. Arri piti lupauksensa, ja olympiakisojen tapahtumia tallennettiin mittavasti Arriflex 35BL-I -kameralla. Elokuvatuotannossa kamera sai tulikasteensa blaxploitaatio-klassikossa Across 110th Street (1972), jonka elokuvaaja Jack Priestly ja kameraoperaattori Sol Negrin kehuivat auliisti kompaktin ja hiljaisen 35BL:n sopivuutta elokuvan naturalistisen tyylin luomiseen. Kamera saatiinkin markkinoille mitä parhaimpaan aikaan: varsinkin Hollywoodissa elettiin juuri uuden elokuvan aikaa, jota inspiroi ranskalaisen uuden aallon runsas käsivarakameran käyttö ja studion ulkopuolella kuvaaminen. Vaikka 35BL olikin vallankumouksellinen kamera, se julkaistiin samoihin aikoihin kuin Panavisionin Panaflex-kamera, joka vastasi monilta osin BL:ää.
35BL hiljennettiin asentamalla linssin ympärille ääntä eristävä suojus (engl. blimp, suomenkielisessä ammattislangissa blimppi), joka heikensi huomattavasti kamerasta tulevaa ääntä, ja tällöin esimerkiksi puheen äänittäminen kuvaamisen aikana kävi mahdolliseksi. Ratkaisu kuitenkin hankaloitti linssien käyttämistä ja rajoitti linssivalikoimaa. Vuonna 1980 Arri toi myyntiin mallin BL-III, jonka linssikiinnike (engl. mount) oli akustisesti tiivis, eikä linssiä ei tarvinnut enää eristää. Arrin viimeisen päivitys kamerasta oli BL-IVs vuonna 1988. Yhtiö lopetti kameran valmistamisen kaksi vuotta myöhemmin Arriflex 535:n, huomattavasti kehittyneemmän kameramallin myötä.
Dokumenttikuvaukseen suunnitellut 1970-luvun uutuudet
Vuonna 1975 Arri päivitti 16-millimetrin kameransa kokonaan julkaistuaan Arriflex 16SR -mallin, jossa myös näkyi ranskalaisen Éclair NPR -kameran suunnittelun vaikutus. Éclair toi 16-millimetrin kameroihin koaksiaaliset filmimakasiinit, joiden lataaminen kameraan onnistuu muutamassa sekunnissa, koska filmin pujotus tapahtuu makasiineissa. Koska 16SR-malleissa tuli vakiona myös sisäinen valotusmittari, soveltui kamera erinomaisesti varsinkin dokumenttielokuvien kuvaamiseen. Kamera oli muiltakin ominaisuuksiltaan ja luotettavuudeltaan omaa luokkaansa, ja siitä kasvoi ajan mittaan yksi kaikkien aikojen vuokratuimmista elokuvakameramalleista. Tyypillisesti Arri kehitti kameraa eteenpäin vuosien mittaan: vuonna 1982 julkaistiin 16SR-2, vuonna 1992 16SR-3 ja vuonna 1999 16SR-3 Advanced. Lähes jokaisesta mallista on olemassa myös erilliset versiot hidastuksien kuvaamista varten.
Elektroninen Arriflex
Vuonna 1990 Arri luopui Arriflex 35BL -kameramallistostaan, ja julkaisi uuden, täysin modernin 35 millimetrin filmiä käyttävän kameran, Arriflex 535A:n. Kamera muistutti ulkoisesti paljon 35BL:ää, mutta kameran sisus oli täysin elektroninen, minkä ansiosta 535A voitiin liittää kannettavaan tietokoneeseen, jolla voitiin tarkkailla ja ohjata kameran toimintaa. Esimerkiksi kameran nopeuden muuttaminen sen ollessa käynnissä tapahtui paljon sulavammin, koska aiemmin nopeutta muutettaessa linssin aukkoa täytyi säätää käsin valotuksen kompensoinnin takia; 535:ssä oli linssin aukon automatisoidun ohjauksen lisäksi elektroninen suljin, joka hoiti tämän. Myös mahdollisuus videomonitorointiin löytyi kameroista vakiona.
Digitaalinen aika
pienoiskuva|Arri Alexa Elokuvaaja Gray Kotzén mukaan 2020-luvulla Arri on noussut suosituimmaksi digitaalilsten elokuvakameroiden valmistajaksi.
Arrin digitaalinen Alexa-malli päihitti markkinoilla Panavisionin Genesis-kameran useista syistä, joita olivat esimerkiksi kuvanlaatu, helppokäyttöisyys, yhteensopivuus, luotettavuus ja omistusehdot. Siinä missä toiset valmistajat, kuten Red, tavoittelivat korkeampaa erottelutarkkuutta, Arri keskittyi kehitystyössään miellyttävämpään värintoistoon, mikä oli loppujen lopuksi monille kuvaajille resoluutiota tärkeämpi päämäärä.
Digitaalisten kameroiden kehitystyön alkuaikoina muiden valmistajien laitteet oikuttelivat ja haaskasivat arvokasta aikaa kuvauspaikoilla, kun taas Alexa tuli tunnetuksi luotettavuudestaan. Kun kilpailevien laitteiden käyttö oli teknistä ja monimutkaista, Alexa muistutti käyttäjäkokemukseltaan enemmän filmikameraa. Alexa oli myös suunniteltu yhteensopivaksi vanhojen lisälaitteiden kanssa. Arrin laitteiden yksinkertaisuus ja yhteensopivuus houkuttelivat puolelleen kuvaajia, jotka olivat siirtymässä filmikameroista digitaalisiin kameroihin.
Lopulta Arrin kamerat nousivat elokuva-alalla normin asemaan.
Arrin muut tuotteet
Digitaalisen elokuvantekemisen saadessa lisää suosiota Arri alkoi filmikameroiden lisäksi valmistaa myös digitaaliseen jälkituotantoon liittyviä laitteita. Arriscan on D-20-kameran tavoin CMOS-kuvakennoa käyttävä, 6k-resoluutioon parhaimmillaan kykenevä filmiskanneri. Arrilaser on puolestaan filmitulostin, jolla digitaalisesti leikattu tai kuvattu materiaali voidaan siirtää 35 millimetrin filmille.
Vähemmän suosittu sivutuote oli vuonna 1989 Isco Opticin Arrille kehittämä Arriscope-optiikka, jolla voitiin kuvata CinemaScope-formaatin anamorfista kuvaa.
Thomas Ravelli
Thomas Ravelli (s. 13. elokuuta 1959, Växjö, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Ravelli edusti seuratasolla kotimaassaan Östers IF:ää ja IFK Göteborgia. Hän pelasi myös Yhdysvalloissa MLS-seura Tampa Bay Mutinyn riveissä.
Ravelli esiintyi Ruotsin maajoukkueessa kaikkiaan 143 kertaa, mikä oli Ruotsin maaotteluennätys vuoteen 2013, jolloin Anders Svensson ohitti hänet. Hänet muistetaan erityisesti otteistaan vuoden 1994 MM-kisoissa, joissa Ruotsi saavutti pronssia. Ravelli edusti Ruotsia myös vuoden 1990 MM-kisoissa ja vuoden 1992 EM-kotikisoissa.
Jouko Suomalainen (teollisuusneuvos)
Jouko Olavi Suomalainen (5. heinäkuuta 1924 Helsinki – 5. syyskuuta 1995 Tampere) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Suomalaisen vanhemmat olivat taidetakoja Herman Suomalainen ja Ida Savolainen ja puoliso vuodesta 1952 Lea Tuulikki Lundell. Suomalainen osallistui jatkosotaan, ylioppilaaksi hän tuli 1943 Kuopion lyseosta ja valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1949. Hän työskenteli valmistuttuaan rationalisointi-insinöörinä SOK:ssa 1949–1953, teknillisenä johtajana Hyvon-Kudeneuleessa 1953–1963 ja vuodesta 1963 Suomen Trikoossa ensin menetelmäosaston päällikkönä ja sitten trikootehtaan teknillisenä johtajana. Nanson toimitusjohtaja Suomalainen oli yli kaksikymmentä vuotta, 1966–1987. Suomalaisella oli useita järjestö- ja luottamustehtäviä omalla alallaan, mutta myös muun muassa Teollisuuden Keskusliitossa ja Suomen Työnantajain Keskusliitossa. Teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1977 saanut Suomalainen jäi eläkkeelle 1987, mutta toimi vielä sen jälkeen liikkeenjohdon konsulttina ja hallitusammattilaisena. Sotilasarvoltaan hän oli insinööriyliluutnantti.
Omokin kieli
Omokin kieli on jukagiirisiin kieliin kuuluva kuollut kieli, jota puhuttiin Itä-Siperiassa, Kolyman alajuoksulla. Se muodostaa murrejatkumon kahden vielä elävän jukagiirikielen kanssa. Sen uskotaan kuolleen sukupuuttoon viimeistään 1700-luvulla. Sitä puhuneet etniset omokit ovat myös kuolleet sukupuuttoon. Fjodor Matjuškinin kirjaamat 134 sanaa ovat säilyneet nykypäivään asti.
Lahjakkuus
Lahjakkuus on synnynnäinen kyky tai taito, jota tietyssä kulttuurissa arvostetaan. Lahjakkuuden katsotaan olevan korkean osaamistason yksi tekijä harjoittelun ja aikaisen aloittamisen kanssa.
Perinnöllisyys
Lahjakkuuden arvellaan perustuvan perinnöllisiin neurologisiin ominaisuuksiin, joskaan näistä ei tiedetä tarkemmin kovin paljoa. Myös Howard Gardnerin moniälykkyysteorian mukaan ihmisen lahjakkuuden eri lajit ovat ehkä osittain perinnöllisiä.
Esiintyminen
On tavallista, että lapsi osoittaa suurta lahjakkuutta vain yhdellä alueella mutta ei muilla. Jotkut lapset osoittavat lahjakkuutta keskenään samankaltaisilla rakenteeltaan symbolisilla alueilla, kuten shakissa, matematiikassa ja musiikissa. Erityisen lahjakkaita lapsia voidaan kutsua lapsineroiksi tai ihmelapsiksi.
Älykkyysosamäärä lahjakkuuden mittarina
Lahjakkuutta kuvataan joskus älykkyysosamäärällä, jota pidetään kaiken älyllisen suorituskyvyn takana olevana metakykynä. Yhdysvalloissa lapsia luokitellaan ”lahjakkaisiin”, kun heidän älykkyysosamääränsä kuuluu korkeimpaan kolmeen tai viiteen prosenttiin. Tällaiset lapset menestyvät seurantatutkimusten mukaan keskimääräistä paremmin elämässään.
Roraima
Roraima on osavaltio Brasilian pohjoisosassa. Se on asukasluvultaan Brasilian pienin. Naapuriosavaltioita ovat Pará ja Amazonas. Osavaltiolla on yhteistä rajaa myös Venezuelan ja Guyanan kanssa. Osavaltion pääkaupunki ja suurin kaupunki on Boa Vista. Roraimassa on arviolta 514 229 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 224 301 neliökilometriä.
Kiihtelysvaara
Vuonna 2004 kunnan väkiluku oli 2 635 ja sen pinta-ala oli 530 km², josta 44 km² oli vesistöjä. Väestötiheys oli 5,5 asukasta/km². Kiihtelysvaaran vaakuna kuvaa kiihtelystä, oravannahkojen mittayksikköä. Vaakunan suunnitteli Ahti Hammar ja se vahvistettiin vuonna 1962.
Liikenne
Kiihtelysvaaran pohjoisosan halki kulkevat Joensuun ja Ilomantsin välinen rautatie ja kantatie 74. Kiihtelysvaaran kirkonkylä sijaitsee suunnilleen keskellä entisen kunnan aluetta, ja muita maininnan arvoisia asutuskeskittymiä ovat Heinävaaran ja Huhtilammen kylät. Kiihtelysvaaran kirkonkylästä on runsaan 30 kilometrin matka Joensuun keskustaan.
Maantiede
Pääosa Kiihtelysvaarasta kuuluu Venäjän puolelle laskevan Jänisjoen vesialueeseen. Lähellä Tohmajärven rajaa jokeen yhtyy lännestä Viesimonjoki. Muutamat Kiihtelysvaaran luoteisosan järvet laskevat Pielisjokeen. Luoteessa sijaitsevaa Jukajärveä lukuun ottamatta koko Kiihtelysvaaran alue on yli 100 metriä merenpinnan yläpuolella, ja korkeimmat vaarat ulottuvat yli 200 metrin korkeuteen merenpinnasta. Soiden osuus pinta-alasta on huomattava ja ne ovat rajoittaneet asutuksen leviämistä. Varsinkin etelässä ja lounaassa on laajoja asumattomia alueita.
Jänisjoessa ovat entisen Kiihtelysvaaran alueella Pohjois-Karjalan Sähkön omistamat Ruskeakosken ja Vihtakosken voimalaitokset.
Historiaa
Kiihtelysvaaran alueelta on tehty muutamia esihistoriallisia löytöjä, ja vanhasta asutuksesta kertovat tervahautojen ja raudantekopaikkojen rauniot. Seutu kuului 1500-luvulla venäläisten veronkantoalueisiin. Vuoden 1617 Stolbovan rauhan jälkeen suurin osa kreikkalaiskatolisesta väestöstä siirtyi rajan itäpuolelle, ja heidän tilalleen tuli uudisasukkaita Savosta, mutta myös Hämeestä ja Pohjanmaalta saakka. Venäläiset kävivät ryöstelemässä Kiihtelysvaaran taloja 1600-luvun puolivälistä lähtien, ja uudelleen pitäjä joutui hävityksen ja ryöstelyn kohteeksi isonvihan aikana. Pikkuvihan aikana tuho oli vielä pahempaa, ja Jänisjoen Oskolankosken rannalla on sen aikaisten sissipäälliköiden Erkki Sallisen ja Antti Roivaan muistomerkki.
Kiihtelysvaara muodostettiin Tohmajärven kappeliseurakunnaksi ennen vuotta 1693, ja itsenäinen seurakunta siitä tuli vuonna 1857. Ensimmäinen oma kirkkoherra saatiin kuitenkin vasta vuonna 1896. Kiihtelysvaaran ensimmäinen kirkko rakennettiin vuoden 1680 tienoilla, ja sen tilalle valmistui kirkko vuonna 1770. Tämä kirkko paloi 23.9.2018. Alkuperäinen kellotapuli paloi vuonna 1813, ja vuonna 1856 valmistui uusi kellotapuli, joka korjattiin perusteellisesti vuonna 1931. Pyhäselkä erosi Kiihtelysvaarasta omaksi kunnakseen ja seurakunnakseen vuonna 1925.
Kiihtelysvaaran ensimmäinen kansakoulu aloitti toimintansa kirkonkylässä vuonna 1877. Kiihtelysvaaran asukasluku oli suurimmillaan 1950-luvulla; vuonna 1955 asukkaita oli 4 508. Voimistuva maaltamuutto vähensi väkilukua, ja vuonna 1969 asukkaita oli enää 3 298.
Kylät
Alavi, Heinävaara, Huhtilampi, Keskijärvi, Kiihtelysvaara, Oskola, Palo, Hyypiä, Röksä ja Uskaljärvi.
Aamutelevisio
Aamutelevisio on televisiokanavilla aamuisin esitettävä pitkä ajankohtaisohjelma. Suomessa Aamutelevisio-ohjelmia ovat ainakin MTV3:n Uutisaamu, Yle TV1:n Ylen aamu ja Yle Femin ruotsinkielinen aamutelevisio Efter Nio. Ohjelman sisältönä on esimerkiksi keskustelua ajankohtaisista aiheista ja julkisuuden henkilöiden haastatteluja. Ohjelmassa voi olla myös uutis- ja säälähetyksiä.
Kiihtelysvaara
Ruokakulttuuri
Kiihtelysvaaran pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla pohjoiskarjalainen vasikanpaisti, lanttulohko, otrakokko, marjareimi ja tupinakukkoset.
Periboia
Periboia viittaa useaan eri naishahmoon kreikkalaisessa mytologiassa:
Dorfmann
Dorfmann, tai Dorfman ovat seuraavien henkilöiden sukuniminä:
Vinzenz Guggenberger
Guggenberger jäi eläkkeelle 22. maaliskuuta 2004.
Nationalismi Intiassa
Nationalismi Intiassa on vaikuttanut Intian itsenäistymisliikkeen kehittymiseen ja vaikuttaa vieläkin Intian politiikkaan. Nationalismi on myös intialaisen yhteiskunnan useiden hyvinkin erilaisten ideologioiden keskiössä. Intialainen nationalismi korostaa yleensä sitä seikkaa, että ennen vuotta 1947 Intian alue kattoi nykyistä Intiaa laajemman alueen, jolla oli vaikutusta laajalti Kaakkois-Aasiassa.
Kansallinen tietoisuus
Intiaa ovat hallinneet lukuista keisarit ja hallitukset. Antiikin teksteissä mainitaan Intian johtajana muun muassa keisari Bharata. Tuolloin Intia kattoi nykyisin suur-Intiana tunnetun alueen. Maurya-valtakunnan aikana Intia, Etelä-Aasia sekä suuri osaa Persiaa yhdistyivät. Lisäksi suuri osa Intiasta on ollut yhdistyneenä useiden valtakuntien, kuten Gupta-valtakunnan, Rashtrakutan, Palan valtakunnan, Suurmogulien valtakunnan ja brittiläisen Intian keskushallinnon alaisuudessa.
Swaraj
Sepoykapinassa intialaiset sotilaat taistelivat paikallisten kuninkaiden johdolla Brittiläisen imperiumin joukkoja vastaan. Tämä yhteenotto loi perustan paitsi valtakunnalaajuiselle yhtenäisyydelle, mutta myös tuleville etnisille ja uskonnollisille yhteenotoille.
Hindutva
1900-luvun lopussa voimistui hindutva-liike. Tätä ajoi Intian kansanpuolue. Se lienee jyrkän nationalistisen RSS-järjestön julkisivu. Se pyrki kehittämään maata ja tekemään sekulaarista valtiosta hindulaisen.
Jaakko Rosendahl
Jaakko Rosendahl (s. 23. helmikuuta 1983 Noormarkku) on Porin Ässien maalivahtivalmentaja. Rosendahl liittyi Ässien edustusjoukkueen valmennusryhmään kaudelle 2012–2013 korvaamaan HPK:hon siirtynyttä Kari Lehtosta. Tätä ennen Rosendahl toimi Ässien junioriorganisaatiossa samoissa tehtävissä neljän kauden ajan. Edustusjoukkueen ohella Rosendahl vastaa myös A-junioreiden maalivahtivalmennuksesta. Rosendahl toimi kaudella 2016–2017 oman toimen ohessa myös Italian maajoukkueen maalivahtivalmentajana olympiakarsinnoissa sekä kevään MM-turnauksessa. Kytkös Italian maajoukkueeseen tuli Ässien ja Italian maajoukkueen maalivahdin Andreas Bernardin kautta.
Rosendahlilla ei ole merkittävää pelaajataustaa.
Iso-Tenhetty
Iso-Tenhetty on Pirkanmaalla Kuhmoisten Hahmajärvellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 9,2 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee Hahmajärven eteläpuolella. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sillä on yksi etelään työntyvä lahti. Etelärannalla on 18 metrin korkeuteen kohoava mäki. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Rannoille on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Kuhmoisista alkavalta yhdystieltä 3282 tai Pirttikulmalle johtavalta tieltä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Hahmajärven valuma-alueeseen (35.766) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,1 metriä mpy. Siihen on johdettu viisi metsäojaa ja kuudes oja on laskuoja, joka laskee lännessä sijaitsevaan Salmi-Tenhettyyn.
Vítězslav Nezval
Vítězslav Nezval (1900 Biskupovice, Määri – 1958 Praha, Tšekkoslovakia) oli tšekkiläinen kirjailija. Hän palveli vuodesta 1945 tiedotusministeriössä
thumb|left|upright|[[Philippe Soupault ja Vítězslav Nezval 1928.]] Nezvalin tuotantoon kuuluu runoja, proosaa, näytelmiä, esseitä, muistelmia ja lastenkirjoja. Hän edusti surrealismia ja tutki alitajuntaan vaikutteinaan muun muassa André Bretonin ja Sigmund Freudin kirjoitukset. Ennen toista maailmansotaa hän siirtyi realismiin ja kirjoitti tilapäisrunoja ja pamfletteja, joissa hän vastusti fasismia. Runoissaan hän edusti avantgardea ja realismia. Hän käänsi kirjallisuutta tšekiksi.
Gaylords
Chicago Gaylords, joka tunnetaan myös nimellä Almighty Gaylords, on yksi Chicagon vanhimmista katujengeistä. He ovat osa People Nation -liittoa. Suurin osa jäsenistä on italialaisia, irlantilaisia, kreikkalaisia ja meksikonamerikkalaisia.
Jengin laajentuminen
Gaylordsin huippuaikoina 1970-luvulla jengi toimi Chicagon pohjois- ja eteläpuolella. Eteläpuolen alueisiin kuuluivat Back of the Yards, Marquette Park, ja Bridgeport. Pohjoispuolen alueisiin taas kuuluivat Humboldt Park, Logan Square, Irving Park, Kilbourn Park, Dunham Park, Ravenswood ja Uptown. 1960-luvulta 1980-luvun alkuun Chicago Gaylords kasvoi voimakkaasti, ja uusia toiminta-alueita syntyi kaikkialle Chicagossa. Aluekartta
Jengitappelut
Gaylordit tappelivat nyrkein ja eri aseilla, kuten pesäpallomailoilla, tiilillä, ketjuilla ja veitsillä. Kun katutappeluiden säännöt muuttuivat, Gaylordit ottivat käyttöön myös tuliaseita, joka lisäsi jengitaisteluiden väkivaltaisuutta.
Gaylords kasvoi ja oli vahvasti läsnä kaupungissa läpi 1980-luvun. He pysyivät perinteisillä asuma-alueillaan, mutta samaan aikaan monet perheet muuttivat esikaupunkialueelle, ja köyhien naapurustojen keskiluokkaistuminen vähensi mahdollisuuksia uusien jäsenten värväämiseen.
Jengirakenne
Toisin kuin muilla katujengeillä tai -yhdistyksillä, Gaylordeilla ei ole yhtä johtajaa vaan yksi tai kaksi johtajaa jokaisesta luokasta.
Jengien aluekartta näyttää, että Gaylordeilla on isoja alueita pohjoisessa ja luoteessa ja monet kilpailevat jengit ympäröivät heidän alueitaan.
Lucas Ekeståhl Jonsson
Lucas Ekeståhl Jonsson (s. 25. maaliskuuta 1996 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja.
Seuraura
Kauden 2013–2014 Ekeståhl Jonsson pelasi suurimmaksi oskasi MODO:n J20-junioreissa, joita hän edusti myös U20 Super Challengessa. Ekeståhl Jonsson pelasi osan kaudestaan myös seuran J18-junioreissa, joiden eniten maaleja tehnyt puolustaja hän oli viidellä osumallaan. Ekeståhl Jonsson voitti pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +3. Hän voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin mestaruuden. Kaudella 2014–2015 Ekeståhl Jonsson voitti pelipaikastaan huolimatta koko J20 SuperElitin syöttöpörssin, sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi ja jakoi koko pistepörssin kymmenennen sijan neljän muun pelaajan kanssa tehoilla 6+38=44. Hän oli myös MODO:n toiseksi paras pistemies Axel Ottossonin ja Kristian Jakobssonin kanssa. Ekeståhl Jonsson debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue IK Oskarshamnissa viisi runkosarjaottelua lainalla jääden ilman tehopisteitä.
Ekeståhl Jonsson palasi kaudeksi 2015–2016 kaksivuotisella sopimuksella kasvattajaseuransa IF Björklövenin Allsvenskan-joukkueeseen. Hänen varsinainen tulokaskautensa sarjassa toi 27 runkosarjaottelussa tehot 2+8=10. Kaudella 2016–2017 Ekeståhl Jonsson voitti joukkueensa sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 5+23=28, joilla hän sijoittui koko Allsvenskanin puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain BIK Karlskogan Henrik Larsson.
Kaudeksi 2017–2018 Ekeståhl Jonsson siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Turun Palloseuraan. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigassa 24. elokuuta 2017 vieraissa tšekkiläistä HK Hradec Královéa vastaan. Ekeståhl Jonsson merkittiin TPS:n ykköspuolustajapariin maanmiehensä Henrik Tallinderin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.46 minuuttia. Pääsarjauransa avausmaalin Ekeståhl Jonsson teki myös Mestarien liigassa 10. lokakuuta 2017 brittiläistä Nottingham Panthersia vastaan. Hän keräsi ottelussa myös kaksi syöttöpistettä, joista ensimmäisellä Ekeståhl Jonsson alusti jäi TPS:n 5–2-voittoon päättyneessä ottelussa Petrus Palmun tekemän ratkaisumaalin. Hän oli CHL:ssä lopulta TPS:n paras pistemies maanmiehensä Erik Nyströmin kanssa tehoilla 1+3=4. SM-liigassa Ekeståhl Jonssonin ensimmäinen pääsarjakausi toi 58 runkosarjaottelussa tehot 6+10=16 ja 11 playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Marraskuussa 2017 hän teki TPS:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Ekeståhl Jonsson on pelannut yhdeksän poikien maaottelua.
Muuta
Ekeståhl Jonssonin isoveli Victor pelaa hyökkääjänä Hockeyettan-joukkue Tegs SK:ssa. Veljesten isä Olof Jonsson on entinen Ruotsin alempien sarjojen puolustaja.
Lievestuoreen paloasema
Keski-Suomen pelastuslaitoksen Lievestuoreen paloasema sijaitsee Laukaassa Lievestuoreella osoitteessa Lievestuoreen Liisan tie 10.
Paloasemalla toimii osa-aikainen palokunta, Lievestuoreen PVPK.
AC Estudiantes
AC Estudiantes (ACE) on futsalseura Tampereen teknillisestä yliopistosta. Seura on perustettu 1995. ACE eli Tampereen teekkareiden futsal- ja jalkapallokerho on TUrVoKe ry:n lajijaosto, jonka tarkoituksena on kehittää ja ylläpitää lajia TTY:llä. Seurassa on neljä miesten joukkuetta ja yksi naisten joukkue. Virallisesti seuran listoilla on noin 150 jäsentä.
Futsal
Joukkue koostuu pääasiassa Tampereen teknillisessä yliopistossa opiskelevista tai sieltä valmistuneista pelaajista, joille monille futsal nousee perinteisen kesäjalkapallon edelle. Kotiottelunsa ACE pelaa Tampereen teknillisen yliopiston Tamppi Areenalla.
Kalliala (sukunimi)
Kalliala on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Matti Kaukinen
Matti Kaukinen (24. marraskuuta 1925 Muolaa – 12. syyskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Ibe (albumi)
Ibe on IBE:n debyyttialbumi. Se julkaistiin 26. lokakuuta 2017.
Matti Kaukinen
Kaukisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Kaukinen ja Elsa Poutiainen ja puoliso vuodesta 1950 sairaanhoitaja Rauni Elisa Luoma. Jatkosotaan osallistunut Kaukinen tuli ylioppilaaksi 1946 Helsingissä ja valmistui ensin sähköinsinööriksi Tampereen teknillisestä oppilaitoksesta 1950 ja sitten diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1955. Hän oli jo opiskeluaikana töissä Strömbergillä ja Hankkijalla. Vuonna 1956 hän tuli Alkon palvelukseen. Kaukinen toimi Alkon Salmisaaren tehtaan korjaamoinsinöörinä vuoteen 1960 ja osastoinsinöörinä vuoteen 1962, jolloin hänet nimitettiin tehtaan apulaisisännöitsijäksi. Alkon apulaisjohtaja Kaukisesta tuli 1971 ja teknillinen johtaja sekä johtokunnan jäsen 1972. Vuonna 1982 hänet nimitettiin Alkon teollisuusjohtajaksi, johtokunnan varapuheenjohtajaksi ja pääjohtaja Heikki Kosken varamieheksi. Kaukinen hoiti mainittuja tehtäviä eläkkeelle siirtymiseensä asti, vuoteen 1990. Vuonna 1977 teollisuusneuvoksen arvonimen saaneella Kaukisella oli myös useita luottamustoimia. Sotilasarvoltaan hän oli reservin alikersantti.
Tölkki
Tölkki on umpinainen, juomien tai muiden elintarvikkeiden säilytysastia tai vähittäismyyntipakkaus. Tölkin poikkileikkauksen muoto on tavallisesti joko nelikulmio tai ympyrä. Tölkin tilavuus on harvoin litraa suurempi. Tölkit valmistetaan ohuesta teräslevystä, alumiinilevystä tai polyeteenimuovilla päällystetystä kartongista (nestepakkauskartongista), jota neste ei läpäise.
Metalliset juomatölkit valmistetaan yleensä alumiinista, kun taas kiinteät elintarvikkeet pakataan usein sisäpuolelta pinnoitettuun terästölkkiin. Ne voidaan avata joko tölkin päällä olevaa avausrengasta (puhekielessä usein "klipsi" tai "klipsu") vetämällä tai tölkinavaajalla, jos avausrengasta ei ole. Joissain maissa käytetyt tölkit kierrätetään, jotta alumiini saadaan takaisin hyötykäyttöön. Juomatölkeistä saa tällöin myös usein pantin kierrätettäessä.
Tölkkien historia Suomessa
Olutta alettiin myydä Suomessa metallitölkeissä 1. maaliskuuta 1971. Aluksi olutta tölkitti viisi panimoa: Auran Panimo, Mallasjuoma, Porin Olut, Sinebrychoff ja Wihurinkoski. Peltisen oluttölkin korkeus oli 15 senttimetriä, halkaisija 7 senttimetriä ja tilavuus 45 senttilitraa. Olutpurkkeja valmisti Suomessa Oy G. W. Sohlberg Ab vuodesta 1970 vuoteen 1992. Alumiinisia juomatölkkejä tuotiin vuosituhannen vaihteessa Suomeen muun muassa Puolasta, Ruotsista, Saksasta ja Isosta-Britanniasta, kunnes vuonna 2013 valmistus aloitettiin Suomessa monikansallisen Rexamin tehtaalla Mäntsälässä ja puolalaisomisteisen Canpackin tehtaalla Hämeenlinnassa.
Hämeen Osuusmeijeri kokeili maaliskuussa 1955 maidon myymistä asiakkaille pahvitölkeissä. Osuusmeijeri aloitti kokeilut piimän pakkaamisella kerma- ja jäätelöpakkauksista aikoinaan tunnettuun Paperituote Oy:n Satona-tölkkiin.
Juomapakkausasetukset
Juomapakkausten verotusarvoja koskenut haittavero poistui vuoden 2008 alussa (1037/2004), jonka jälkeen tölkkimyynti on kasvanut.
Valmistusmateriaali
thumb|Metallisen juomatölkin avaaminen. Materiaalina alumiini on kevyt ja se kestää ilman ja veden vaikutusta hyvin. Se suojelee juomia ja ruokia, on kestävä, edullinen ja lähes loputtomiin kierrätettävissä.
Palautusjärjestelmä
Suomessa alumiiniset juomatölkit tulivat pantillisen palautusjärjestelmän osaksi vuonna 1996. Alumiinisesta juomatölkistä veloitetaan tuotteen oston yhteydessä 0,15 euron pantti, joka hyvitetään, kun tyhjä tölkki palautetaan palautuksia vastaanottavan myymälän palautusautomaattiin. Pantti hyvitetään vain tölkeistä, jotka ovat muodollisesti ehjiä ja joiden EAN-viivakoodi on palautusautomaatin luettavissa. Pantillisten tölkkien palautusaste vuonna 2008 oli 90 prosenttia, mikä on kansainvälistä kärkeä. Kierrätysjärjestelmästä vastaa Suomen Palautuspakkaus eli Palpa.
Ruotsissa juomatölkkien palautusjärjestelmä on ollut käytössä vuodesta 1984 ja ensimmäisten 25 vuoden aikana palautettiin kaikkiaan 18 miljardia alumiinitölkkiä. Pantti oli 0,50 kruunua vuosina 1987–2010 ja loppuvuodesta 2010 alkaen 1 kruunu. Vuonna 2007 tölkkien palautusaste oli 87 prosenttia. Kierrätysjärjestelmästä vastaa Svenska Returpack.
Ympäristövaikutukset
Palautetut alumiinitölkit sulatetaan ja materiaalista tehdään uusia juomatölkkejä. Sen valmistus uusiokäyttöön vie vain 5 prosenttia ensivalmistusprosessin energiasta.
International Aluminium Institute (IAI) esitteli joulukuussa 2009 lukuja alumiinin ympäristövaikutuksista: kaikilla mittareilla mitattuna alumiini on yksi ympäristöystävällisimmistä materiaaleista.
Tölkkien kierrätys
Suurin osa juomatölkeistä on panttimerkittyjä, jolloin niistä saa palauttaessaan pantin. Myös pantittomat tölkit voidaan palauttaa, jotta alumiini saadaan takaisin hyötykäyttöön. Nestekartonkipakkaukset voi palauttaa oman taloyhtiön keräyspisteeseen tai aluekeräyspisteeseen. Tyhjät säilyketölkit voidaan palauttaa metallinkeräykseen. Kierrättämällä alumiiniset pakkaukset voidaan säästää 95 prosenttia energiasta mitä tarvitsisi uuden alumiinin valmistukseen.
Rengasevätokko
Rengasevätokko (Signigobius biocellatus) on tokkoihin kuuluva kala. Se on sukunsa ainut laji.
Koko ja ulkonäkö
Rengasevätokko kasvaa noin seitsemän senttiä pitkäksi. Sen yleisväri on harmaanruskean kirjava, selkäevässä on kaksi silmäkuviota.
Alkuperä
Rengasevätokko elää luonnossa Tyynenmeren länsiosissa.
Käyttäytyminen
Rengasevätokko kaivelee ruokaa pohjahiekan seasta. Se elää yleensä pareittain.
Ravinto
Rengasevätokkoa on vaikea opettaa syömään korvikeruokaa: se haluaa pyydystää itse ruokansa pohjahiekan seasta. Niinpä altaassa on hyvä olla elävää kiveä, jossa erilaiset madot ja pienet katkaravut voivat lisääntyä. Tarjottavan valmisruoan on oltava lihapitoista: mielellään eläviä matoja, massiäyriäisiä, Artemia-äyriäisiä ja muuta pakasteruokaa.
Yoko Ono
Yoko Ono (, s. 18. helmikuuta 1933 Tokio, Japani) on japanilainen muusikko ja taiteilija.
Ono kuului fluxus-liikkeeseen 1960-luvulla ja sai vaikutteita zen-filosofiasta. Ono on tehnyt performansseja, käsitteellisiä teoksia ja filmejä. Monissa teoksissa yleisöllä on keskeinen osa. Teos saa muotonsa esimerkiksi katsojien lyödessä siihen nauloja. Onon kolmas puoliso oli John Lennon.
Nuoruus
Onon vanhemmat ovat pankkiiri-isä Eisuke Ono ja merkittävään pankkiirisukuun kuulunut äiti Isoko (o.s. Yasuda). Ono ja hänen sisaruksensa pakenivat toista maailmansotaa maaseudulle, missä he joutuivat kerjäämään ruokaa ja kuljettamaan omaisuuttaan kottikärryissä. Heidän isänsä jäi kaupunkiin, mutta joutui sotavankileirille Saigoniin, Vietnamiin. Sodan loputtua Onon perhe muutti Scarsdaleen, New Yorkin osavaltioon Yhdysvaltoihin.
Ensimmäiset avioliitot
Vuonna 1956 Ono meni naimisiin säveltäjä Toshi Ichiyanagin kanssa. He erosivat vuonna 1962. Saman vuoden 28. marraskuuta hän avioitui yhdysvaltalaisen elokuvatuottaja Anthony Coxin kanssa. Avioliitto mitätöitiin 1. maaliskuuta 1963, koska Onon avioero Ichiyanagista ei ollut vielä voimassa, mutta he menivät uudelleen naimisiin 6. kesäkuuta. Heidän myrskyisä liittonsa päättyi kuitenkin pian, vaikka avioero astui virallisesti voimaan vasta 2. helmikuuta 1969. Heidän tyttärensä Kyoko Chan Cox syntyi 8. elokuuta 1963. Lapsi vietti aikansa etupäässä isänsä hoivissa, mutta hän vieraili myös Onon ja Lennonin luona. Vuonna 1971 Cox katosi Kyokon kanssa kristilliseen fundamentalistiyhteisöön menetettyään tyttären huoltajuuden Onolle. Ono tapasi tyttärensä seuraavan kerran vasta vuonna 1994.
Elämä John Lennonin kanssa
pienois|vasen|Yoko Ono ja John Lennon äänittämässä ”Give Peace a Chance” -kappaletta vuonna 1969. Etualalla [[Timothy Leary, Lennon ja Ono taustalla.]] Yoko Ono ja John Lennon tapasivat Onon taidenäyttelyssä Lontoossa vuonna 1966. Pari vuotta myöhemmin Lennon erosi ensimmäisestä vaimostaan Cynthiasta ja meni naimisiin Onon kanssa Gibraltarilla 20. maaliskuuta 1969. Heidän poikansa Sean syntyi Lennonin 35. syntymäpäivänä 9. lokakuuta 1975.
Lennon viittasi Onoon useissa lauluissaan, esimerkiksi kappaleissa ”The Ballad of John and Yoko”, ”Oh Yoko!” ja ”Dear Yoko”. Ono julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Yoko Ono/Plastic Ono Band vuonna 1970.
Onoa on syytetty The Beatles -yhtyeen hajottamisesta. Kun Lennon ja Ono muuttivat erilleen vuonna 1973, Ono valitsi heidän sihteerinsä May Pangin Lennonin rakastajattareksi siksi aikaa kun he olivat erossa. Lennon ja Pang olivat yhdessä vuoteen 1975 asti, jolloin Lennon ja Ono sopivat.
8. joulukuuta 1980 Lennon ja Ono olivat studiossa työstämässä Onon kappaletta ”Walking on Thin Ice”. Kun he palasivat kotiinsa, häiriintynyt ihailija Mark David Chapman murhasi Lennonin. ”Walking on Thin Ice (for John)” julkaistiin singlenä alle kuukautta myöhemmin, ja siitä tuli Onon ensimmäinen ja viimeinen listamenestys.
Myöhempi elämä
Vuonna 2007 julkaistiin remixlevy Open Your Box, jossa on kuuluisien DJ:den miksauksia Onon tunnetuimmista kappaleista. Miksaajina ovat muun muassa Pet Shop Boys ja Orange Factory.
Vuonna 2009 Ono sai uransa ensimmäisen musiikkipalkinnon, kun Mojo Magazine myönsi hänelle kunniapalkinnon elämäntyöstään muusikkona.
Ono vieraili vuonna 2013 Helsingin juhlaviikoilla.
Vuonna 2017 uutisoitiin, että Onon ja Lennonin rakkaustarinasta tehdään elokuva, jonka tuottajana toimii Ono itse. Elokuvan käsikirjoittaa Anthony McCarten.
Diskografia
pienois|Onon ja Lennonin Bed-in for Peace -tempaus [[Amsterdamissa vuonna 1969.]]
Heikki Haara
Heikki E Haara (s. 20. marraskuuta 1982 Lahti) on suomalainen valtiotieteen tohtori ja entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli toppari.
Haaralla on kokemusta ulkomaankentiltä. Hän lähti vuoden 2000 kesällä kahdeksi kaudeksi Englantiin ammattilaiseksi, kun samana keväänä Valioliigasta pudonnut Wimbledon FC pestasi poikamaajoukkueen kapteenin riveihinsä kun hän oli vain 17-vuotias. Lohjan Pallo lainasi Haaran kaudella 2011–2012 loppukauden mittaisella lainasopimuksella. Polven loukkaantumisen takia Haara lopetti jalkapallouransa vuonna 2011.
2004-2008 Haara suoritti valtiotieteen maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa pääaineenaan poliittinen historia. Vuonna 2011 hän suoritti loppuun teologian maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa.
Poliittisesta historiasta Heikki Haara väitteli 2017 tohtoriksi Helsingin yliopistosta. Väitöskirjan otsikko on "Sociability in Samuel Pufendorf's Natural Law Theory".
Vuonna 2020 Heikki Haara toimii yliopistonlehtorina Helsingin yliopistossa.
Hirmulisko heinäsuovassa
Hirmulisko heinäsuovassa on Stephen Jay Gouldin vuonna 1995 ilmestynyt esseekokoelma, johon on koottu hänen Natural History -lehdessä julkaistuja kirjoituksiaan luonnonhistoriasta.
Filippiinien yliopisto
Filippiinien yliopisto on Filippiinien ainoa kansallinen yliopisto. Yliopisto perustettiin vuonna 1908 lakimuutoksella ja sen koulutustarjonta kattaa lähes kaikki alat mukaan lukien maatalous-, lääke- ja oikeustiede; luonnon- ja yhteiskuntatieteet sekä tekniset tieteet ja taiteen.
Yliopisto on arvostettu ja Filippiinien valtion tuen ansiosta yliopiston lukukausimaksut ovat maan halvimpia. Tämän seurauksena kilpailu opiskelupaikoista on erittäin kovaa ja useisiin sen osayliopistoihin on vaikea päästä opiskelemaan. Filippiinien yliopisto kuuluu Kaakkois-Aasian ASEAN-maiden (ja sitä täydentävään ASEAN+3-maiden) yliopistoverkkoon.
Yliopisto on tunnettu hyvin poliittisista opiskelijajohtajistaan ja sen entisiin oppilaisiin lukeutuu useampia maan johtavia poliittisia ja taloudellisia johtajia, juristeja, lääkäreitä, taiteilijoita ja yrittäjiä. Monet Filippiinien presidentit ovat opiskelleet yliopistossa. 30 Filippiinien 50 kansallistaiteilijasta ja melkein kaikki kansallistieteilijät (28/29) ovat opiskelleet Filippiinien yliopistossa.
Yliopisto juhli satavuotishistoriaansa vuonna 2008.
Filippiinien yliopiston osayliopistot
Yliopistojärjestelmä koostuu kahdeksasta osayliopistosta, jotka toimivat eri puolilla Filippiinejä. Monella osayliopistolla on useita kampuksia; yhteensä kampuksia on 17. Suurin osayliopistoista on UP Diliman, joka sijaitsee noin 10 km Manilasta koilliseen. Puolet Filippiinien yliopiston opiskelijoista on ollut Dilimanissa.
Filippiinien yliopiston osayliopistot, niiden pääkampusten sijainnit, perustamisvuosi, opiskelijamäärä, sisäänottoprosentti, ja kansallinen ranking (EduRankin mukaan):
Pikku-Tenhetty
Pikku-Tenhetty on Pirkanmaalla Kuhmoisten Hahmajärvellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Se sijaitsee Hahmajärven eteläpuolella Tenhetynvuoren juurella. Vuori kohoaa 43 metriä lammen yläpuolelle. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä ja rannat ovat suomaata ja metsämaata. Sinne ei mene tietä, mutta yhdystieltä 3282 haarautuva metsäautotie kaartaa lammen ohi sadan metrin päästä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Hahmajärven valuma-alueeseen (35.766) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 144,1 metriä mpy. Siihen on johdettu oja suolta, joka alkaa yli kilometrin päästä lännessä. Suolla sijaitsee pieni Kelkku, joka laskee Pikku-Tenhettyyn. Tämä oma laskuoja yhtyy pian Salmi-Tenhetyn laskuojaan, joka laskee Hahmajärveen.
Nonsense (albumi)
Nonsense on rap-artisti IBE:n toinen studioalbumi. Se julkaistiin 1. toukokuuta 2018.
Albion (albumi)
Albion on vuonna 1986 julkaistu ensimmäinen Pertti Neumannin sooloalbumi, joka julkaistiin hieman ennen Dingon hajoamista. Albion on muinainen nimi Englannille.
Albumin musiikki
Neumann oli albumin tekoaikaan kiinnostunut etenkin kelttiläisestä musiikista ja traditiosta sekä mytologiasta. Albumin musiikissa ja soitinvalikoimassa on vaikutteita kansanmusiikista, ja osa sävellyksistä on traditionaalisia. Tuotannossa ei kuitenkaan ole tavoiteltu aidonkuuloista kansanmusiikkia, ja esimerkiksi äänitystekniikka on ajanmukaista.
Levyn tunnetuimmaksi kappaleeksi tuli "Naiselleni", joka on suomennos Moody Bluesin kappaleesta "For My Lady". Levyllä kuullaan myös suomenkielinen versio Queenin kappaleesta '39. "Sana saapui Ranskaan" on traditionaalinen sävellys. "Gaudete" (iloitkaa, ylistäkää) on keskiaikainen latinankielinen ja latinaksi esitetty Jeesus Kristuksen syntymän ylistys, jonka musiikki on sävelletty 1500-luvulla. Kappale esitetään a cappellana. Soolo-osuudet laulaa poikatenori Niko Haukkala Cantores Minores -kuorosta. Kappale on Piae Cantiones -kokoelmassa. Neumannin version innoittajana on brittiläisen folk-rock-yhtye Steeleye Spanin esitys, joka nousi maan singlelistalle 1973 sijalle 14 albumilta Below The Salt vuodelta 1972. Muutoin kappaleet ovat Neumannin sävellyksiä ja sanoituksia.
Albumi on julkaistu uudelleen remasteroituna vuonna 2001.
Mike Siklenka
Mike Siklenka (s. 18. joulukuuta 1979 Meadow Lake, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija.
Washington Capitals varasi Siklenkan NHL:ään vuoden 1998 varaustilaisuudessa. Siklenka teki vuonna 1999 tulokassopimuksen Washingtonin kanssa. Hän pelasi seuraavien kolmen kauden ajan Washingtonin farmijoukkueissa AHL:n Portland Piratesissa ja ECHL:n Richmond Renegadesissa ja Hampton Roads Admiralsissa. Kaudella 2002–2003 Siklenka teki sopimuksen Philadelphia Flyersiin, jossa pääsi pelaamaan ensimmäisen NHL-ottelunsa. Yhtä NHL-ottelua lukuun ottamatta Siklenka pelasi Flyersin farmiseurassa Philadelphia Phantomsissa.
Kaudella 2003–2004 Siklenka joutui useaan siirtoon. New York Rangers otti hänet waiver-listalta, jonne hän oli joutunut Philadelphiassa. Siklenka pelasi Rangersissa toisen NHL-ottelunsa, jonka jälkeen Philadelphia nappasi hänet uudelleen itselleen waiverista. Myöhemmin saman kauden aikana Philadelphia kauppasi Siklenkan Dallas Starsiin vaihdossa Steve Gaineyhyn. Hän pelasi kauden aikana Rangersissa yhden NHL-ottelun ja otteluita kolmessa farmijoukkueessa: Philadelphia Phantomsissa, ja Utah Grizzliesissä AHL:ssa sekä Trenton Titansissa ECHL:ssä.
Kaudeksi 2004–2005 Siklenka päätti siirtyä pelaamaan Eurooppaan. Siklenka pelasi kaksi kautta Itävallan pääsarjassa Klagenfurtissa. Hän voitti kummallakin kaudellaan liigan jäähytilaston. Jälkimmäisellä kaudellaan hän sai 206 jäähyminuuttia. Siklenka jatkoi samaa tahtia myös Leksandissa Allsvenskanissa kaudella 2006–2007, jossa voitti myös sarjan jäähykuninkuuden. Ruotsin kakkostasolta Siklenka siirtyi SM-liigaan Lukkoon, jossa pelasi yhden kauden. Kaudeksi 2008–2009 Siklenka palasi Itävallan pääsarjaan, kun hän teki sopimuksen EC Salzburgin kanssa. Hän pelasi Salzburgissa kaksi kautta, kunnes sai sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa kaudeksi 2010–2011. Siklenka siirtyi kuitenkin takaisin Itävaltaan jo samalla kaudella pelattuaan AHL:n Chicago Wolvesissa 36 ottelua. Tammikuusta 2011 lähtien hän on edustanut jälleen Klagenfurtia.
Kestävyysajo
Kestävyysajo on moottoriurheilun muoto, jossa kilpailijat ajavat autoillaan hyvin pitkän kilpailun – niin pitkän, että usein tarvitaan kaksi tai useampi kuljettajaa vuorottelemaan auton ajamista. On olemassa myös moottoripyörille suunnattuja kestävyysajoja.
Historiallisia kilpailuja, joita ajettiin yleisillä avoimilla teillä, ovat Targa Florio ja Mille Miglia.
Kestävyysajoissa joutuu koetukselle myös itse kilpa-auto. Valmistajalle on tärkeää saada tuotettua autoja, jotka kestävät kilpailun pitkän rasituksen. Kuuluisin kestävyysajo on Le Mansin 24 tunnin ajo, joka järjestetään vuosittain Le Mansissa Ranskassa. Usein kilpailuissa ei ole säädetty matkan pituutta, vaan voittajaksi selviytyy pisimmälle tietyssä ajassa ajanut kilpailija.
Suurin osa kestävyysajoista on tuhannen kilometrin tai kuuden, yhdeksän, kahdentoista tai 24 tunnin kilpailuja kilparadoilla. Ennen kilpailuun oli pakollista osallistua pareittain, mutta nykyään yksilösuoritukset ovat sallittuja (ei 24 tunnin ajoissa), joskin hyvin harvinaisia.
Romutusryhmä
400px|thumb|right|Romutusryhmä. Vasemmalta oikealle [[Romuttaja, Paaluttaja, Pallosalama ja etualalla Maansiirtäjä.]] Romutusryhmä (esiintynyt Suomessa myös nimellä Romuttajat) on Marvel-kustantamon superroistoryhmä, johon kuuluu neljä jäsentä: Romuttaja, Pallosalama, Paaluttaja ja Maansiirtäjä. Ryhmän ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen Defenders-lehden numerossa 17 vuonna (1974).
Suomessa Romutusryhmä esiintyi kokonaisuudessaan Hämähäkkimies -lehden numerossa 9 (1987) (Pallosalama oli esiintynyt jo tätä aikaisemmin Suomessa Romutusryhmästä).
Historia
Romutusryhmä muodostettiin kun Dirk Garthwaite - Romuttaja - sai pyynnön tohtori Eliot Franklinilta. Molemmat miehet istuivat tuomiotaan vankilassa ja Franklin pyysi Romuttajaa palauttamaan Gamma-pommin, jonka hän oli suunnitellut. Franklin aikoi kiristää pomminsa avulla New Yorkin kaupungilta miljoonia dollareita lunnaina.
Romuttaja tarttuu tarjoukseen ja onnistuukin iskemään näppinsä lumottuun sorkkarautaansa. Valtava myrsky puhkeaa ja Romuttaja käskee Franklinia ja kahta muuta vankia, Henry Campia ja Brian Caluskya tarttumaan sorkkarautaan yhtäaikaisesti. Kosketuksen hetkellä salamanisku osuu rautaan ja muuttaa neljä miestä yli-inhimillisen voimakkaiksi - Romutusryhmäksi.
Romutusryhmä pakenee vankilasta ja aikovat toteuttaa Franklinin, eli Pallosalaman suunnitelman. Ryhmän epäonneksi Puolustajat ja Luke Cage estävät katalat suunnitelmat.
Vuosien kuluessa Romutusryhmä on jokseenkin rutinoitunut - he pakenevat vankilasta, taistelevat sankareita vastaan ja häviävät palaten vankilaan. Uransa aikana Romutusryhmä on taistellut Kapteeni Amerikkaa, Rautanyrkkiä, Hämähäkkimiestä, Möykkyä, Namoria, Kostajia ja tietenkin päävastustajaansa Thoria vastaan. Ensimmäisessä taistelussaan Thoria vastaan Romutusryhmä odotti helppoa voittoa. Thor kuitenkin raivostui joukkion surmattua viattoman sivustakatsojan ja voittaa ryhmän ylivoimaisesti. Myöhemmin Pallosalama pakenee ja saa käsiinsä Romuttajan sorkkauraudan. Aseiden avulla hän yrittää haastaa Hämähäkkimiehen, mutta kukistuu vastustajansa nokkeluuden avulla.
Myöhemmin Romutusryhmä tempautuu mukaan Tuonpuoleisen järjestämään Salattuihin Sotiin. Heidän menestyksensä on lievästi sanoen surkeata, mm. Hulktar pieksee kaikki neljä yhtaikaisesti - itse edes hengästymättä.
Romutusryhmän halveksittavin teko oli kuitenkin Herkulekseen kohdistuneen iskuun osallistuminen. Ryhmä miltei tappoi murhanhimossaan Herkuleksen, joka kuitenkin selviää vammoistaan ja Thorin avulla voittaa myöhemmin pahoinpitelijänsä.
Jäsenet
Alun perin kaikilla näillä superroistoilla oli valtava fyysinen voima, nopeus, kestävyys ja haavoittumattomuus. Äskettäin Romuttajan omat voimat ovat kuitenkin kasvaneet drastisesti: ne ovat nykyään selkeästi suuremmat kuin Romutusryhmän muilla jäsenillä.
Ultimate Romutusryhmä
Ultimate Marvel -jatkumossa Romutusryhmä toimii eräänlaisena siivouspalveluna yrityksessä, joka vastaa supersankarien taistelujen tuhojen korjaamisesta.
Romutusryhmä muissa medioissa
Kaikki neljä ryhmän jäsentä esiintyvät välivastuksena Marvel: Ultimate Alliance -videopelissä.