cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Altailaiset kielet
Altailaiset kielet muistuttavat typologialtaan myös uralilaisia kieliä (kuten suomea ja unkaria), ja 1800-luvulla syntyi ehdotus niiden niputtamista uralilais-altailaiseksi suurkielikunnaksi tai pääjaksoksi. Tätä uralilais-altailaista hypoteesia kielten yhteisestä alkuperästä ei kuitenkaan nykyisin enää juuri kannateta, kun esimerkiksi yhteistä sanastoa kielillä merkittävissä määrin on kyetty osoittamaan vain lainasanoina.
Areaalisena ja typologisena kokonaisuutena sen sijaan uralilais-altailaiset kielet muodostavat suomalaisen kielitieteilijän Juha Janhusen mukaan erittäin selvärajaisen areaalis-typologisen yksikön, jonka typologista yhtenäisyyttä Janhunen pitää merkkinä kieliryhmän kantakielten välisistä alueellisista yhteyksistä. Nämä yhteydet Janhunen on sijoittanut altailaisten kielten osalta Mantšuriaan. Uralilaisten kielten kantakielen kantauralin osalta Jaakko Häkkinen esitti vuonna 2015, että itäisessä Siperiassa puhutuissa jukagiirisissa kielissä esiintyvät, kantauralin tasoon palautettavat lainasanat olisivat osoitus myös kantauralia edeltäneen kielimuodon, esikantauralin esiintymisestä Siperiassa, vaikka itse kantauralin puhuma-alueena tuolloin pidettiinkin Euroopan puoleista alutta Uralvuorten eteläpäässä. Ante Aikio katsoi tuolloin, että voidaan osoittaa vain vain lainat kantasamojedista ja esikantasamojedista mutta ei kantauralista kantajukagiiriin. Sittemmin Riho Grünthal, Juha Janhunen, Janne Saarikivi ym. ovat 2021 esittäneet, että kantauralin puhuma-alue on ollut pikemminkin Uralvuorten itäpuolella.
2000-luvulla aiemmin altailaisiksi nimitettyjen kielten alueellisia yhtäläisyyksiä yhdessä japanilaisten kielten ja korealaisten kielten kanssa on tutkittu uudestaan mahdollisen yhteisen alkuperän näkökulmasta. Tässä yhteydessä belgialainen kielitieteilijä Martine Robbeets on käyttänyt näiden muodostamasta kieliryhmästä nimitystä transeuraasialaiset kielet.
Turkkilaiset kielet
Turkkilaiset kielet ovat noin kolmekymmentä kieltä sisältävä kielikunta. Turkkilaiset kielet ovat läheistä sukua keskenään, sillä niiden uskotaan eriytyneen verrattain myöhään, ajanlaskun alun aikoina. Turkkilaiset kielet ovat varmuudella sukua vain keskenään: ne on joskus yhdistetty mongoli- ja tunguusikielten kanssa altailaiseksi kielikunnaksi, mutta tämä on jäänyt todistamattomaksi hypoteesiksi, ja näin turkkilaiset kielet nykykäsityksen mukaan muodostavat kielikunnan. Niitä puhuu moninainen ihmisten kirjo, noin 350 miljoonaa, laajalla alueella Itä-Euroopasta Siperiaan ja aina läntiseen Kiinaan saakka. Turkkilaiset kielet ovat lähtöisin suppealta alueelta Keski-Aasiasta, josta ne levisivät laajalle alueelle varhaiselta keskiajalta alkaen.
Turkkilaiset kielet ovat agglutinoivia, ja niille on ominaista vokaaliharmonia. Turkkilaisiin kieliin on omaksuttu piirteitä erityisesti kiinasta, iranilais- ja arabikielistä. Turkkilaisista kielistä puolestaan on piirteitä kulkeutunut Kaakkois-Kiinaan ja Venäjän pohjoisimpiin osiin.
Luokittelu
thumb|400px|Turkkilaiset kielet valtioiden virallisina kielinä (tummansininen), alueiden virallisina kielinä (sininen), alueiden enemmistökielinä (vaaleansininen) ja vähintään viidentuhannen henkilön turkkilaiskieliset vähemmistöt (punainen). Turkkilaiset heimot ja kansat ja niiden kielet ovat sekoittuneet keskenään vuosisatojen aikana, minkä vuoksi kielten luokittelu on hyvin vaikeaa. Seuraavaan luokitteluun on yhdistetty kolme eri ryhmittelyä, jotka tässä on erotettu kapiteeli-, lihavoiduin ja kursivoiduin kirjaimin:
Länsiturkkilaiset kielet (luoteisturkkilaiset kielet, kiptšak-kielet)
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Kotka)
Pyhän Nikolaoksen kirkko on Kotkassa sijaitseva Kotkan ortodoksisen seurakunnan pääkirkko. Kirkko on rakennettu vuosina 1799–1801 arkkitehti Jakov Perrinin piirrosten mukaan. Rakennus on huomattava venäläisen uusklassismin edustaja Suomessa.
Turkkilaiset kielet
Luokittelu
Pohjoisturkkilaiset kielet (koillisturkkilaiset kielet)
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Kotka)
Pyhän Nikolaoksen kirkko on peräisin Ruotsinsalmen linnoituskaupungin ajalta, jolloin venäläiset rakensivat Kymin alueelle Ruotsinsalmen–Kyminlinnan kaksoislinnoituksen ja Kotkansaarelle syntyi linnoituskaupunki. Kirkko on nyky-Kotkan vanhin rakennus. Sen ympärillä sijaitsee Isopuisto.
Turkkilaiset kielet
Luokittelu
Eteläturkkilaiset kielet (lounaisturkkilaiset kielet, oguz-kielet)
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Kotka)
Kirkko vihittiin ​​Mirin arkkipiispan Pyhän Nikolauksen ihmeidentekijän kunniaksi. Pyhä Nikolaos on yksi ortodoksisen kirkon arvostetuimmista pyhistä, hän on muun muassa matkalijoiden, merenkävijöiden ja kalastajien suojeluspyhimys. Venäjän keisarikunnan ja monien muiden maiden ja kaupunkien suojelija.
Turkkilaiset kielet
Luokittelu
Itäturkkilaiset kielet (kaakkoisturkkilaiset kielet, karluk-kielet)
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Kotka)
Puupyhättö
Ennen nykyistä kivikirkkoa Kotkan seudulla on jo ollut muita ortodoksisia pyhätöjä. Ensimmäinen ortodoksinen puukirkko sijaitsi Kotkansaaren pohjoisen puoleisessa osassa, kasarminrakennusten vieressä. Kirkko mainitaan vihityn vuonna 1795. Samana vuonna, pyhän Nikolaoksen päivänä 6.12.1795, kreivi Suvorovin mainitaan vierailleen kirkossa ja jopa lukeneen epistolatekstin jumalanpalveluksen yhteydessä. Puukirkon viereen rakennettiin lopulta myös Pyhän Nikolaoksen kivikirkko.
Turkkilaiset kielet
Luokittelu
Bolgaarikielet
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Kotka)
Kivikirkon rakennusvaiheet
Uuden Pyhän Nikolaoksen kivikirkko vihittiin 14. lokakuuta 1801. Kirkon piirustukset laatinut Jakov Perrin ei sairautensa vuoksi ilmeisesti koskaan päässyt paikanpäälle Ruotsinsalmeen valvomaan rakentamista. Arkkitehti sairasti Pietarissa ja kuoli 23.5.1800. Hänen sijastaan Ruotsinsalmen linnoitukseen joutuikin matkustamaan myös amiraliteetissä työskennellyt arkkitehti Miller. Lisäksi Miller suunnitteli kirkon ikonostaasin.
Kirkon arkkitehtuuri
Pyhän Nikolaoksen kirkon ulkoasua kuvattiin vuosisadan vaihteessa seuraavasti: “Pieni kirkko on tiilistä rakennettu, seinät valkoisiksi rapatut, ja näyttää erittäin somalta viheriässä ympäristössään. Pitkäkkään rakennuksen koillisosan yli kaareutuu jokseenkin suuri kupukatto, jossa on ikkunoita ympäri. Kupukatto kohoaa yli kirkon pääosan, josta kaksi uloskäytävää johtaa, kumpikin eri tahoilleen. Uloskäytävien yli on rakennettu kattovarustuksia, joita rivi yksinkertaisia kivipatsaita kannattaa. Pääsisäänkäytävä, jonka yläpuolella kellotapuli kohoaa, on lounaispuolella. Torni päättyy omituiseen, terävään huippuun, joka ylinnä kannattaa palloa ja ristiä. Tornissa on yksi suuri ja kaksi pienempää sekä muutamia pikkukelloja.”
Paavo Aho
Paavo Aho (synt. Golovatscheff, 22. joulukuuta 1891 Helsinki – 19. huhtikuuta 1918 Kouvola) oli suomalainen yleisurheilija ja toimittaja.
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Kotka)
Julkisivut
On arvioitu, että kirkon pylväspäädyt olisi lisätty vasta myöhemmässä korjauksessa (1808-1809). Suomen sodan aikainen korjaustyö onkin ollut merkittävä edellä esitettyjen kustannusarvioidenkin valossa. Edellä on kuitenkin todettu, että portiikit kuuluivat jo vuonna 1801 vihittyyn kirkkoon.
Helen Richardson-Walsh
Helen Richardson-Walsh (o.s. Richardson, s. 23. syyskuuta 1981 Hitchin) on brittiläinen, maajoukkuetasolla myös Englantia edustanut maahockeypelaaja ja olympiavoittaja.
Richardson-Walsh voitti Ison-Britannian maajoukkueessa olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 sekä saavutti olympiapronssia Lontoossa 2012. Hän pelasi myös Pekingin olympialaisissa 2008 sekä maan kaikkien aikojen nuorimpana maahockeyn olympiaedustajanaisena Sydneyn olympialaisissa 2000. Englannin maajoukkueen pelaajana Richardson-Walsh on saavuttanut MM-pronssia vuonna 2010. Champions Trophyssa saavutuksina on hopeaa vuonna 2012 Ison-Britannian joukkueessa ja pronssia vuonna 2010 Englannin joukkueessa. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuonna 2015 sekä saavuttanut hopeaa vuonna 2013 ja pronssia vuosina 1999, 2005, 2007, 2009 ja 2011. Kansainyhteisön kisoissa hän on saavuttanut hopeaa vuonna 2002 sekä pronssia vuosina 2006 ja 2010.
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Kotka)
Interiööri
Kirkkoon on neljä sisäänkäyntiä: kolme yleisölle kunkin julkisivun puolelta ja yksi alttarihuoneeseen. Pääsisäänkäynti sijaitsee lounaassa. Eteisen jälkeen avautuu rakennuksen pitkä runkohuone ja sen päätteenä kupoli, ristivarret, ikonostaasi ja kuninkaan oven takana päätyseinältään puolikaaren muotoinen alttarihuone. Kokonaisuudessaan pohjakaava muodostaa ristin. Kirkon pohjakaavaa on verrattu ilmestysmajaan: esipihaa, pyhää ja pyhintä vastaavat eteisosa, kirkkosali ja alttari.
Paavo Aho
Urheilu-ura
Aho sijoittui vuoden 1912 olympialaisissa kuudenneksi kuulantyönnön kahden käden yhteistuloskilpailussa tuloksella 23,30 (12,72 + 10,58) ja kymmenenneksi tavallisessa kuulantyönnössä tuloksella 12,40.
Helen Richardson-Walsh
Richardson-Walsh on pelannut Englannin maajoukkueessa 164 maaottelua ja tehnyt niissä 25 maalia. Ison-Britannian joukkueessa hän on esiintynyt 127 kertaa ja tehnyt 20 maalia. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Kotka)
Ikonostaasi
Alttarihuoneen edustalla sijaitseva ikonostaasi on kupolin seinää reunustava, runsalla kullatulla ornamentilla koristettu puurakenteinen irtoseinä. Kaarevan ikonostaasin sivuissa on muuta ikonostaasia matalammat, sivurisaliittien tavoin sijoitetut pöytämäiset portaalit. Portaaleissa uurretut joonialaiset pilasterit kannattavat päätykolmiota. Palkisto on koristettu kullatulla köynnöskoristeella. Pilastereiden väliseen tilaan on sijoitettu öljymaalaukset. Ikonostaasiseinä koostuu seinän keskelle sijoitetusta triumfiporttia muistuttavasta rakennelmasta ja sen molemmin puolin levittäytyvästä kuvaseinästä.
Helen Richardson-Walsh
Helen Richardson-Walshin puoliso on hänen joukkuetoverinsa maajoukkueesta, Kate Richardson-Walsh (o.s. Walsh).
Paavo Aho
Urheilu-ura
Aho oli juoksemassa Suomen ennätystä 4 x 100 metrillä kesällä 1908 Tampereen SLU:n joukkueessa ja Tampereen Pyrinnössä seuraavana vuonna. Aho saavutti kaikki SM-mitalinsa Tampereen Pyrinnössä. Hän oli voittamassa jo 17-vuotiaana vuonna 1909 4 x 100 metrin juoksun ensimmäistä Suomen mestaruutta. Aho sai molempien käsien kuulantyönnön yhteistuloksissa kultaa 1911, hopeaa 1910 ja 1912. Antiikin kiekonheitosta tuli SM-pronssia 1911 ja 1912. Balttilaisissa kisoissa Malmössä 1914 Aho sijoittui kuulantyönnössä toiseksi.
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Kotka)
Ikonostaasi
thumb|none|Kirkon [[alttari ja ikonostaasi.]]
Paavo Aho
Toimittajana
Paavo Aho kirjoittautui ylioppilastutkinnon jälkeen opiskelijaksi Helsingin yliopistoon, mutta joutui isänsä kuoltua jättämään opiskelut ja siirtyi työelämään. Aho aloitti tamperelaisen Aamulehden toimitusharjoittelijana, josta hän siirtyi 1912 Haminan Lehteen ja 1918 Kouvolan Sanomiin.
Syksyllä 1917 Aho oli perustamassa Haminan suojeluskuntaa ja hänet valittiin myös sen päälliköksi. Sisällissodan aikana punaiset vangitsivat Ahon Kotkassa 29. maaliskuuta 1918. Hänet surmattiin myöhemmin Kouvolan ja Korian joukkomurhissa.
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Kotka)
Aiheesta muualla
60.46533°N, 26.94778°W
Bhiwandi
Bhiwandi on kaupunki Maharashtran osavaltiossa Intiassa, noin 20 kilometriä koilliseen Mumbaista. Kaupungissa asui 621 427 ihmistä vuonna 2001 väestönlaskennan mukaan.
Ottó Boros
Ottó Boros (5. elokuuta 1929 Békéscsaba – 18. joulukuuta 1988 Szolnok) oli unkarilainen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla Szolnoki Dózsaa ja pelasi maalivahtina. Boros voitti urallaan kolme olympiamitalia, kultaa vuosina 1956 ja 1964 sekä pronssia vuonna 1960.
Steve Reich: WTC 9/11, Mallet Quartet, Dance Patterns
Steve Reich: WTC 9/11, Mallet Quartet, Dance Patterns on yhdysvaltalaisen jousikvartetti Kronos Quartetin, Mallet Quartetin ja Dance Patternsin albumi ja DVD, joka julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Nonesuch. DVD sisältää Mallet Quartetin esityksen.
Florø
250px|pienoiskuva|oikea|Florø
Florø on Floran kunnassa, Sognin ja Fjordanen läänissä, Norjassa, sijaitseva kylä. Se toimii kunnan hallinnollisena keskuksena. Florø on satamakaupunki. Siellä sijaitsee STX Europen laivanrakennustelakka. Florøssä ilmestyy kahdesti viikossa paikallislehti Firdaposten. Florøn lentoasema avattiin vuonna 1971. Asukkaita Florøssä oli vuonna 2008 8 355.
Suomuhäntäoravat (suku)
Suomuhäntäoravat (Anomalurus) on suomuhäntäoravien (Anomaluridae) heimon runsaslajisin suku. Englantilainen luonnontieteilijä George Robert Waterhouse kuvasi suvun tieteelle vuonna 1843. Suomuhäntäoraviin kuuluu nykyisin 4 lajia.
Täplälasibarbi
Täplälasibarbi (Pethia guganio) on särkikalojen (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Lajia tavataan Intiassa ja Bangladeshissa. Se kasvaa yleensä korkeintaan 8 senttimetrin mittaiseksi. Laji kuvattiin tieteelle vuonna 1822. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin elinvoimaiseksi.
Kasli
Kasli on kaupunki Tšeljabinskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Keski-Uralin itärinteellä 138 kilometriä Tšeljabinskista luoteeseen. Kaupunki on Kaslin piirin keskus. Asukkaita on 18 000 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1747 rautatehtaan yhteyteen. 1800-luvun puolivälistä lähtien tehdas tunnettiin metallista valetuista korkeatasoisista taide-esineistään. Vuonna 1942 Kaslista tuli kaupunki. Nykyään siellä toimii mm. metalli- ja elektroniikkateollisuutta.
Kaupungissa on metallista valettuja taide-esineitä esittelevä museo. Nähtävyyksiin kuuluvat 1700-luvulla rakennettu tehtaanjohtajan talo, sairaala (1780), 1800-luvun tehdasrakennukset sekä koristeelliset puiset asuintalot.
Sinope (mytologia)
Sinope oli kreikkalaisessa mytologiassa Asopoksen ja Metopen tytär ja najadi. Hänen kohtalostaan on kaksi eri variaatiota.
Stench Like Six Demons
Stench Like Six Demons on puolalaisen death metal -yhtye Anal Stenchin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2003.
Sinope (mytologia)
Ensimmäisen mukaan Zeus sieppasi Sinopen ja vei hänet Assyrian rannikolle. Siellä hän vannoi intohimossaan Sinopelle täyttävänsä tämän hartaimman toiveensa, jolloin tämä toivoi pysyvänsä neitsyenä. Myöhemmin Sinope huiputti samalla tavoin myös Apollonia ja joenjumala Halysta, eikä myöskään kukaan kuolevainen ikinä saanut häntä.
Toisen mukaan Sinopen sieppasi Apollon, joka vei hänet paikkaan, johon syntyi hänen mukaansa nimetty Sinopen kaupunki. Siellä hän synnytti tälle Syroksen, josta tuli hänen mukaansa nimensä saaneiden syyrialaisten kuningas.
REVA
REVA on intialainen sähköauto, joka on tarkoitettu lähinnä kaupunkikäyttöön. Se oli maailman myydyin sähköauto maaliskuussa 2009.
Autosta valmistetaan tällä hetkellä kahta eri versiota. REVA i on varustettu lyijyakulla ja sen toimintasäde yhdellä latauksella on noin 80 kilometriä sekä huippunopeus 80 km/h. REVA L-ion on varustettu litiumioniakulla ja sen toimintasäde yhdellä latauksella on 120 kilometriä ja huippunopeus lyijyakkuista parempi.
Linnunkaali
Linnunkaali (Lapsana communis) on keltakukkainen, ruohovartinen kasvi asterikasvien heimossa. Se on yksivuotinen, joko kevätyksivuotinen tai joskus ylitalvinen, syysyksivuotinen. Linnunkaali on yleinen rikkakasvina. Sen alalajeja ovat keltalinnunkaali (L. communis subsp. communis) ja kultalinnunkaali (L. communis subsp. intermedia).
Ulkonäkö ja koko
Linnunkaali on ruohokasvi, joka kasvaa 20–100 senttimetriä korkeaksi. Varsi on usein haarova, alaosassa on runsaasti jäykkää karvoitusta, ylempänä niukkakarvaisempi. Alemmat lehdet ovat liuskoittuneet, päätöliuska on iso, soikea–puikea, mutka- tai nirhalaitainen, sivuliuskat pieniä. Ylemmät lehdet lyhytruotisia tai ruodittomia, ruoti siipipalteinen, lehtilapa yleensä kolmiomaisen puikea, liuskaton, suikea–soikea.
Linnunkaalin kukinto on latvahuiskilo, jossa on runsaasti pieniä vaaleankeltaisia kukkamykeröitä, teriö vaaleankeltainen. Kukat muodostavat noin 1 cm leveitä, kehtosuomujen suojaamia kukkamaisia mykeröitä, kehto kapeansoikea. Kehtosuomut kahdessa rivissä, joista sisemmät pystyjä, tasakorkeita, kapeita, kovia, kaljuja, vihreitä, ulommat hyvin pieniä, sisemmät selvästi ulompia pidempiä. Mykerön kukat, joita on noin 8–15 kpl vaaleankeltaisia, kielimäisiä, kärjestä 5-hampaisia. Heteitä 5. Emiö yhdislehtinen, 1-vartaloinen, 2-luottinen.
Hedelmä on litteä, käyrä noin 3–5 mm, lenninhaiveneton, vaaleanruskea tai kellanruskea pähkylä. Pappus puuttuu. Yksi verso tuottaa tavallisesti noin 500 pähkylää, mutta määrä saattaa nousta jopa 40 000:een.
Levinneisyys
Linnunkaali esiintyy koko Euroopassa, ja se on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan. Suomessa linnunkaali on Etelä-Suomessa erittäin yleinen, Itä-Suomessa yleinen, mutta Pohjanmaalla ja sen pohjoispuolella harvalukuinen. Etelä- ja Keski-Suomessa laji on muinaistulokas.
Elinympäristö
Linnunkaali kasvaa pelloilla, joutomailla, puutarhoissa, tienvarsilla, metsiköissä ja rannoilla. Se on typensuosija.
Pethia khugae
Pethia khugae on särkikalojen (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Aasiassa. Se kasvaa yleensä korkeintaan 4,7 senttimetrin mittaiseksi. Laji kuvattiin tieteelle vuonna 2007. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin vaarantuneeksi.
Rhabdodendraceae
Rhabdodendraceae on vain kolme lajia käsittävä trooppinen kasviheimo koppisiemenisten Caryophyllales-lahkossa, johon kuuluvia tunnetuimpia heimoja ovat muun muassa tatarkasvit (Polygonaceae), kohokkikasvit (Caryophyllaceae) ja kaktuskasvit (Cactaceae).
Tuntomerkit
Heimon kasvit ovat pienehköjä ainavihantia puita, joilla on kilpimäisten karvojen muodostama peite. Lehdet ovat melko kookkaita, yksinkertaisia ja korvakkeettomia. Lehtilapa on kuultavapilkkuinen, ja sivusuonet muodostavat silmukoita sen reunan lähelle. Lehtikanta on melko leveä. Täysin kehittyneet lehdet sijaitsevat melko tiheässä oksan päässä ja muuttuvat vähitellen pienemmiksi ja erilaistumattomammiksi oksan tyveä kohti. Kukinto sijaitsee lehtihangassa ja on haarainen. Kukkapohjus on lyhyen maljamainen hypanthium, jonka reunaan kukkalehdet kiinnittyvät sikiäintä lukuun ottamatta. Verholehdet ovat enemmän tai vähemmän yhteenkasvaneita ja lyhyitä. Terälehdet ovat melko paksuja. Heteitä on paljon, ja ponnet ovat palhoja paljon pidempiä. Kukassa ei ole mesiäistä. Sikiäin on yhden emilehden muodostama, ja vartalo kiinnittyy sen tyveen; luotti on hyvin pidentynyt. Luokkimaisesti taipuneita siemenaiheita on korkeintaan kaksi pohjaistukassa. Hedelmä on pieni luumarja, jonka tyvellä on verhiö ja kukkapohjuksen laajentuma; myös hedelmäperä on turvonnut. Siemenessä on ravintovarastona niukka endospermi ja niukka perispermi sekä vihreä ja suurisirkkainen alkio. Kromosomiston annosluku on n = 10.
Levinneisyys
Heimo kasvaa trooppisessa Etelä-Amerikassa.
Luokittelu
Heimossa on vain yksi kolmelajinen Rhabdodendron-suku. Sen asema koppisiemenisten luokitusjärjestelmässä on ollut pitkään epävarma. Cronquist (1983) piti sitä Rosales-lahkoon kuuluvana, Takhtajan (1997) sen sijaan sijoitti sen Rutales-lahkoon, vaikka aiemmin oli jo ehdotettu sen sijoittamista Caryophyllales-lahkon yhteyteen.
Diego Alves
Diego Alves Carreira (s. 24. kesäkuuta 1985 Rio de Janeiro, Rio de Janeiron osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa brasilialaista Flamengoa.
Ura
Alves aloitti ammattilaisuransa Clube Atlético Mineirosta, josta hän siirtyi 24. heinäkuuta 2007 Espanjan pääsarjaan nousseen Almerían riveihin.
Toimittuaan alkukauden joukkueen kakkosmaalivahtina, David Cobeñon oltua ykkösmaalivahti, Alves nousi joukkueen kiistattomaksi ykkösmaalivahdiksi ja jatkoi vakuuttavia otteitaan Almerían maalinsuulla. Kauden 2007–2008 päätyttyä Almería sijoittui sarjassa kahdeksanneksi.
Cobeñon lähdettyä joukkueesta elokuussa 2008 Alves jatkoi joukkueen ykkösmaalivahtina kaudella 2008–2009.
Maajoukkue
Alves oli mukana Brasilian maajoukkueen mukana voittamassa olympiapronssia vuoden 2008 Kesäolympialaisissa.
HMS St. Kitts
HMS St. Kitts (viirinumero D18) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodan päätyttyä.
Pappa-Tunturi
Ensimmäisenä Pappa-Tunturina pidetään yleensä vuoden 1960 Tunturi 60 -mallia, toisinaan jo sitä edeltänyttä PL 38 -mallia. Vuonna 1970 mopoja koskevat määräykset muuttuivat niin, ettei polkimia enää vaadittu pakollisina, ja sen jälkeen Pappa-Tunturia tarjottiin sekä polkimellisena ja käsivaihteellisena Maxi-mallina että jalkavaihteella ja kickstartilla varustettuna Start-mallina. Lisäksi oli jo aikaisemmin myyntiin tullut automaattivaihteinen Automat-malli. Perinteisten mopojen kysyntä hiipui 1970- ja 1980-lukujen aikana ja viimeinen Classic-mallinen Pappa-Tunturi valmistui tehtaalta 1987.
HMS St. Kitts
Valmistus
Alus tilattiin 27. huhtikuuta 1942 Swan Hunterilta Tyne and Wearista, missä köli laskettiin 8. syyskuuta 1943. Alus laskettiin vesille 5. lokakuuta 1944 ja valmistui 21. tammikuuta 1946.
Palvelus
Alus saapui romutettavaksi 19. helmikuuta 1962.
Hugo Eckener
Zeppelinien aikakauden sanansaattaja
Eckener tähdensi ilmailussa etukäteissuunnittelua ja ehdotonta turvallisuusajattelua, jossa riskien otolla kaupallisista tai poliittisista syistä ei ollut sijaa. Hänen komennossaan yhtiöllä oli erinomainen turvallisuushistoria ilman vakavia onnettomuuksia. Weimarin tasavallassa hän nautti suurta arvostusta, ja häntä pyydettiin politiikkaan. Hän oli valmis asettumaan ehdolle vuoden 1932 presidentivaaleissa, mutta vetäytyi Paul von Hindenburgin jatkokauden hyväksi.
Eckenerin alaisuudessa rakennettiin ja otettiin liikenteeseen ensimmäinen kaupallinen mannertenvälinen ilma-alus LZ 127 Graf Zeppelin (1928). Hän oli komentajan ominaisuudessa mukana ilmalaivan ennätyslennoilla Atlantin yli (1928), maailman ympäri (1929) ja pohjoisnavalle 1931. Näiden uskaliaiden ja menestyksekkäiden matkojen ansiosta Eckener oli jonkin aikaa maailman tunnetuimpia henkilöitä.
Toisinajattelija
Eckener valvoi vielä LZ 129 Hindenburgin rakennustöitä ja koelentoja, mutta kielteinen suhtautuminen uusiin vallanpitäjiin, natseihin, johti hänen sivuuttamiseensa todellisesta päätöksenteosta ilmailuministeri Göringin 1935 perustamassa kansallisessa Deutsche Zeppelin-Reederei -yhtiössä. Eckener näki zeppelinit kansojenvälisen ystävyyden airuina, toisin kuin kansallissosialistinen hallinto, joka halusi suurten ilmalaivojen julistavan Saksan valtakunnan ylivertaisuutta. Hänet korvattiin hiljaisuudessa natsien tavoitteille myötämielisemmällä Ernst Lehmannilla. Eckenerin nauttima suosio ja kuuluisuus kuitenkin suojelivat häntä vakavammilta seurauksilta.
Viimeiset vuodet
Sodanjälkeisessä maailmassa ilmalaivoista ei enää ollut Eckenerin mielestä haastajiksi ilmaa raskaammille matkustalentokoneille. Vuonna 1945 hän palasi vanhaan ammattiinsa toimittajaksi vastaperustettuun päivälehteen nimeltä Südkurier. Hänen omaelämäkertansa Im Zeppelin über Länder und Meere ilmestyi vuonna 1949.
Hugo Eckener kuoli 86-vuotiaana kotonaan Friedrichshafenissa Bodenjärven rannalla 14. elokuuta 1954.
Jalkaväkirykmentti 22 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 22 (JR 22) oli Lahden suojeluskuntapiirin perustama 5. divisioonan Suomen maavoimien yksikkö jatkosodassa.
Perustaminen
Jalkaväkirykmentti 22 sai lähes määrävahvuuksien mukaisen varustuksen.
Komentajat
Rykmentinkomentajina olivat:
Lakkauttaminen
Rykmentistä muodostettiin 20. prikaati 1. tammikuuta 1944. Osa rykmentin sotilaista siirtyi erillinen pataljoona 15:een, joka jäi Syvärille 20. prikaatin siirtyessä kesäkuussa Viipuriin.
Pappa-Tunturi
Nimitys "Pappa-Tunturi" lienee syntynyt 1960- tai 1970-luvulla, jolloin nimenomaan nuorille suunnattiin putkirunkoisia "Sport-malleja" ja levyrunkoinen malli leimautui vanhojen miesten ajokiksi. Vuosituhannen vaihteen paikkeille ajoittunut vanhoihin mopoihin kohdistunut innostus toi Pappa-Tunturin jälleen suuren yleisön tietoisuuteen ja nosti sen eräänlaiseen kulttimaineeseen.
Jalkaväkirykmentti 37 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 37 (JR 37) oli Suomen puolustusvoimien 19. divisioonan joukkoyksikkö jatkosodassa. Rykmentin perusti Vaasan sotilaslääni neljäntenä rykmenttinään nk. ylimääräisenä rykmenttinä.
John Wilson
John Wilson voi tarkoittaa seuraavia:
Jalkaväkirykmentti 37 (jatkosota)
Poikkeuksena pääsäännöstä, rykmenttiin ei liitetty varusmiehistä muodostettua pataljoonaa, vaan se muodostettiin kokonaisuudessaan Etelä-Pohjanmaan itäisen ja läntisen suojeluskuntapiirien reserviläisistä.
Hills Have Eyes 2 (vuoden 1985 elokuva)
Hills Have Eyes 2 (engl. The Hills Have Eyes Part 2, epävirallinen nimi Yön silmät 2) on yhdysvaltalainen, ohjaaja Wes Cravenin ohjaama ja käsikirjoittama kauhuelokuva vuodelta 1985. Elokuva on jatkoa Wes Cravenin aiemmalle elokuvalle Yön silmät (The Hills Have Eyes) vuodelta 1977.
Jalkaväkirykmentti 37 (jatkosota)
Perustaminen
Rykmentti sai lähes määrävahvuuksien mukaisen varustuksen.
Hills Have Eyes 2 (vuoden 1985 elokuva)
Juoni
Elokuva alkaa Bobby Carterin (Robert Houston) ja hänen psykiatrinsa keskustellessa ensimmäisen elokuvan tapahtumista, joista on nyt kulunut kahdeksan vuotta. Bobby on edelleen traumatisoitunut noista tapahtumista. Hän ja Rachel (Janus Blythe) ovat kehittäneet uuden huipputehokkaan polttoaineen moottoripyörissä käytettäväksi ja nykyään moottoripyörätallin omistajana Rachel on lähdössä tiiminsä kanssa kisaamaan samaiselle aavikolla, jolla aiemmat kauheudet tapahtuivat. Bobbylle ajatus on liikaa. Rachelin tiimiin kuuluvat Cass, Roy, Harry, Hulk, Foster, Jane ja Sue sekä mukaan otettava koira "Hirviö", joka oli aiemmin Carterien omistuksessa, mutta nykyisin Rachelin koira.
Jalkaväkirykmentti 37 (jatkosota)
Keskittäminen
Rykmentti keskitettiin 19. divisioonan mukana Kiteelle.
Hills Have Eyes 2 (vuoden 1985 elokuva)
Juoni
Seurue eksyy matkalla aavikon läpi ja pysähtyy vanhan kaivoksen luokse korjaamaan polttoainevuotoa bussista. Kaivoksessa lymyilee Pluto, joka nähtävästi on jäänyt eloon Hirviön aiemmista puremista. Pluto hyökkää Rachelin kimppuun ja onnistuu ryöstämään seurueelta yhden näiden kilpamoottoripyöristä. Roy ja Harry lähtevät jahtaamaan Plutoa, mutta epäonnistuvat: Harry jää putoavan lohkareen alle ja Roy joutuu yli kaksimetrisen kannibaalin, The Reaperin, (John Bloom) yllättämäksi. Yön saapuessa seurue jää odottamaan ystäviään kaivokselle, mutta koska näitä ei kuulu Rachel ja Hulk lähtevät etsimään näitä. The Reaper on kuitenkin ottanut seurueen tähtäimeensä ja listii näitä yksi kerrallaan. Rachel koirineen löytää Pluton, mutta joutuu The Reaperin rakentamaan ansaan ja lyö päänsä kiveen. Henkiin The Reaperin kynsistä aiemmin jäänyt Roy onnistuu yllättämään Pluton, joka syöksyy Hirviön työntämänä kielekkeeltä kuolemaansa. Kaivoksella ei The Reaperin käsittelyn jälkeen ole enää elossa kuin Cass, joka onnistuu päihittämään kannibaalin hapolla ja paikalle saapuvan Royn kanssa he ansoittavat polttoaineella bussin ja sytyttävät The Reaperin liekkeihin aavikon yössä. The Reaper ei kuollut ja tulee liekeissä juoksemalla kohti Cassia ja Roy:ta. He ehtivät väistää ja The Reaper putoaa kaivokseen. Ainoina eloonjääneinä Cass, Roy ja Hirviö lähtevät jalan paluumatkalle aavikon aamun sarastaessa.
Jalkaväkirykmentti 37 (jatkosota)
Keskittäminen
I/JR 37 purettiin junasta Kulennoisten asemalla 29.6. josta se marssi Kerimäen kautta n. 105 km Kiteen Heinäjärven eteläpuoliseen maastoon, jonne saavuttiin 2.7. klo 01:15.
Hills Have Eyes 2 (vuoden 1985 elokuva)
Sensurointi Suomessa
Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvalla ennakkotarkastuksessa 7.11.1986 ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten elokuvaa ei saanut Suomessa laillisesti esittää eikä levittää. Täyskielto kumottiin vuonna 1.1.2001 kuvaohjelmien tarkastusta koskevan lakimuutoksen yhteydessä.
Vuoden 2007 versio
Kuten sarjan ensimmäisestäkin elokuvasta Yön silmät, myös tästä on tehty uudelleenfilmatisointi. Martin Weiszin vuonna 2007 ohjaaman uusintaversion nimi on The Hills Have Eyes 2. Sen juoni poikkeaa kuitenkin tästä elokuvasta, eikä se ole siten tämän elokuvan toisinto, vaikka nimi on sama.
Jalkaväkirykmentti 37 (jatkosota)
Keskittäminen
II/JR 37 purettiin lopulta 28.6. vuorokauden alkaessa Punkasalmen Putikon asemalla, josta se marssi Kiteen Potaskavaaraan, Heinäjärvan luoteiskolkkaan. Perillä pataljoona oli 1.7. päättyessä.
II ja III pataljonan junakuljetukseen sisälötyi kömmähdys, kun pataljoonat jo kerran purettiin Huutokosken asemalla, josta ne marssivat Jäppilään, josta ne yöpymisen ja aamuteen jälkeen palasivat Huutokoskelle junamatkan jatkamista varten. Teemarssille tuli mittaa 38 km.
Taistelut
Ensivaiheessa I ja III pataljoona jäivät ryhmitysalueilleen VII armeijakunnan reservinä. II pataljoona sen sijaan ryhmitettiin 19. divisioonan kaistan vasempaan reunaan, josta se aloitti hyökkäyksensä Jaakkimaan ja kohti Laatokkaa 10. heinäkuuta 1941. Hyökkäys eteni vain vaivoin ja suurin tappioin. Koska VII AK:n hyökkäys ei johtanut menestykseen Päämaja perusti uuden armeijakunnan I AK, johon kuului myös 19.D ja sen mukana JR 37. Hyökkäys jatkui Sortavalan Lahdenpohjan tasalle. Sortavala vallattiin 15.8. ja siellä olleet n. divisioonan vahvuiset Neuvostoliiton joukot saarrettiin. Osa Sortavalan valtauksen joukoista siirrettiin Karjalan Kannakselle elokuun lopulla. Siellä hyökkäys jatkui I,II, ja IV AK voimin vanhalle rajalle ja sen ylikin. Syyskuun alkupuolella joukot, ja JR 37 niiden mukana, ryhmittyivät puolustukseen.
Komentaja
Rykmentinkomentajana oli perustamisesta 18. kesäkuuta 1941 lakkauttamiseen 26. tammikuuta 1942 jääkärieversti Into Salmio.
Lakkauttaminen
Rykmentti lakkautettiin 26. tammikuuta 1942.
L/A Stella
L/A Stella on lautta-alus, joka liikennöi ympärivuotisesti M/S Auran kanssa Korppoon Galtbystä Houtskarin Kittuisiin ja Norrskatan Olofsnäsiin. Lauttaväli on osa Saariston rengastietä ja sen pituus on noin 9,5 km.
Nimi
Finferries järjesti kesällä 2012 nimikilpailun uutta maantielauttaa varten. Yleisimpiä ehdotuksia olivat latinankieliset nimet esim. lintujen, kalojen sekä taivaankappaleiden nimet. Finferries valitsi sadoista nimiehdotuksista Stellan joka on latinankielinen vastine tähdelle.
Viktor Agejev
Viktor Ivanovitš Agejev (29. huhtikuuta 1936 Moskova – 30. tammikuuta 2023) oli Neuvostoliittoa edustanut vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Torpedo Moskovaa. Agejev voitti urallaan kolme olympiamitalia, hopeaa vuonna 1960 ja pronssia sekä vuonna 1956 että 1964. Hän teki olympialaisissa kaksi maalia, molemmat vuoden 1964 turnauksessa.
Jalkaväkirykmentti 23 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 23 (JR 23) oli 5. divisioonan Suomen maavoimien yksikkö jatkosodassa, jonka perusti Etelä-Hämeen sotilaslääni.
Perustaminen
Rykmentti sai lähes määrävahvuuksien mukaisen varustuksen.
Komentajat
Rykmentinkomentajina olivat:
Lakkauttaminen
Rykmentti nimettiin uudelleen 14. huhtikuuta 1944 Taisteluosasto 23:ksi, mikä lakkautettiin 1. heinäkuuta 1944. Osa osaston yksiköistä liitettiin Rajajääkäriprikaatiin.
Kontrafaktuaali
Kontrafaktuaalisessa ajattelussa ihminen ajattelee vaihtoehtoisia tapahtumankulkuja ja spekuloi niillä. Tyypillisiä lauserakenteita kontrafaktuaaleissa voi olla esimerkiksi ”Entä, jos olisi niin...”, ”Vaikka ei ole niin...”, ”Voisi olla...”, ”Entä jos olisikin niin, vaikka ei ole...”. Voimme myös ajatella, kun joskus tapahtuu jotain, että entä jos olisi tapahtunutkin jotain muuta, eli asiat olisivatkin menneet toisin.
Ilkka Pyysiäisen mukaan kyky kontrafaktuaaliseen ajatteluun on yksi uskonnonharjoittamisen kognitiivisista edellytyksistä.
Anneliese Michel
Anneliese Michel (21. syyskuuta 1952 Leiblfing, Baijeri, Saksa – 1. heinäkuuta 1976 Klingenberg am Main, Saksa) oli länsisaksalainen nainen, jonka lähipiiri uskoi joutuneen riivaajien vainoamaksi ja kuolleen manaamisyritysten takia.
Anneliese Michel syntyi Leiblfingissä, Baijerissa katolilaiseen perheeseen. Ollessaan 16-vuotias vuonna 1968 hän alkoi saada kouristuskohtauksia. Lääkärien mukaan hän sai ensimmäisen epilepsiakohtauksensa vuonna 1969. Myöhemmin Michel alkoi rukoillessaan nähdä näkyjä ja kuulla ääniä, jotka sanoivat hänen olevan kirottu. Michel alkoi repiä vaatteitaan, syödä hiiltä ja hämähäkkejä sekä juoda omaa virtsaansa.
Vuonna 1975 perheen lähipiiriin kuulunut nainen alkoi etsiä eksorkistia auttamaan Micheliä. Nainen piti varmana että Michel oli demonien riivaama, koska tämä ei enää pystynyt kävelemään Jeesusta esittävän ikonin vierestä ja kieltäytyi juomasta pyhää vettä. Käytyään 10 kuukautta erilaisia hoitoja vuosina 1975-76 lääkärit luovuttivat Michelin suhteen. Useimmat katoliset papit halusivat palauttaa Michelin lääketieteelliseen hoitoon, mutta lopulta löytyi vikaari, joka suostui eksorkismiin. Michelin ääni oli alkanut muuttua matalammaksi ja hän kieltäytyi syömästä.
Vuonna 1976 Anneliese Michel kuoli nukkuessaan. Hän painoi kuollessaan vain 30 kiloa. Ruumiinavauksessa kuolinsyyksi todettiin nälkiintyminen ja elimistön kuivuminen. Kuolemaa seuranneessa oikeusjutussa Michelin vanhemmat ja kaksi pappia saivat syytteet kuolemantuottamuksesta. Vanhemmat jätettiin tuomitsematta, mutta papit saivat sakkorangaistuksen.
Kulttuurissa
Anneliese Michelin tapausta on käytetty vapaasti pohjana kahdelle elokuvalle:
Pohjantie
Pohjantie oli Laatokan ja Pohjanlahden välinen kauppareitti, jota pitkin venäläiset ja karjalaiset kulkivat Käkisalmesta Oriveden ja Pielisen kautta Maanselän läpi Oulujärvelle ja sieltä edelleen Ouluun. Reitti on tunnettu 1500-luvulta ja todennäköisesti ollut käytössä jo aikaisemminkin.
Reitin kulku on kirjattu ylös Nousia Venäläisen kertomana Kustaa Vaasan kirjuri Jaakko Teitille vuonna 1557. Teitin luettelon mukaan Käkisalmesta matkattiin Laatokkaa pitkin myöhempään Hiitolaan, josta kuljettiin maitse nykyisen Parikkalan Pyhäjärvelle. Pyhäjärvellä otettiin käyttöön kavaasit (venäläis-karjalaiset veneet), jotka piti vetää maitse Puhoksenkosken ja pienen kannaksen yli Orivedelle. Sieltä matka jatkui vesitse Pielisjokea myöten Pieliselle. Nousia Venäläisen mukaan Pielisen molempia rantoja asuttivat tuohon aikaan venäläiset.
Nousia Venäläisen vuonna 1556 antaman kertomuksen perusteella Lieksanjokea on pidetty keskeisenä vesitienä Vienanmerelle. Kertomuksessa todetaan pariinkin otteeseen, että Lieksanjoki ulottui Valkeaanmereen eli Vienanmereen saakka. Nousian mukaan reitti oli seuraava: Lieksan kylä – Pankajärvi – Tuulijärvi – Kolvasjärvi – Repola – Roukkula – Kiimasjärvi – "Leassjervi" (tarkoittanee Njuokkijärveä) – Piismalahti – Jyskyjärvi – Suopassalmi – Paanajärvi – Piepjärvi – Usmana – Kemijoki.
Historioitsija Jalmari Jaakkolan mukaan koko reitti voitiin kulkea veneillä. Myöhemmin tuo väite on useaan otteeseen todettu vääräksi, mutta ajatus elää sitkeästi. Kustaa Vilkuna on paikantanut karjalankieliset reitin paikannimet nykykielisinä.
Itaaliset kielet
pienoiskuva|Italian niemimaan kielet rautakaudella. Itaaliset kielet ovat Italian niemimaalla esiintynyt indoeurooppalainen kieliryhmä, jonka tunnetuin jäsen on latina. Muita tunnettuja kieliä ovat muun muassa oski, umbri ja volski. Latinasta ovat syntyneet romaaniset kielet, ja muut itaaliset kielet lienevät vaikuttaneet vielä nykyäänkin eteläisessä Italiassa puhuttuihin kieliin.
Nollavoimakanta
Nollavoimakanta (engl. Zero Insertion Force, ZIF) on suoritinkanta, johon suoritin asetetaan paikalleen ja lukitaan se vivulla.
Aline Danioth
thumb|Aline Danioth
Aline Danioth (s. 12. maaliskuuta 1998) on sveitsiläinen alppihiihtäjä.
Nollavoimakanta
Nollavoimakantaa käytetään myös erilaisissa muisti-, logiikka- ja suoritinpiirien ohjelmointilaitteissa.
Aline Danioth
Ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan Åressa 2019 Danioth voitti kultaa joukkuekilpailussa ja oli viidestoista pujottelussa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui pujottelussa kymmenenneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli samassa lajissa kuudes.
Alppihiihdon maailmancuphän oli samassa lajissa kuudes.issa Danioth kilpaili ensimmäisen kerran Courchevelissä joulukuussa 2015. Ensimmäisen kerran hän pääsi toiselle kierrokselle Lienzin pujottelussa joulukuussa 2017. Hän sijoittui kilpailussa 19:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Flachaun pujottelussa kaudella 2018–2019. Parhaimmillaan hän on sijoittunut seitsemänneksi Lienzin pujottelussa joulukuussa 2019 ja kahdeksanneksi Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2020.
Amravati
Amravati on kaupunki Maharashtran osavaltiossa Intiassa. Kaupungissa asui 646 801 ihmistä vuonna 2011 väestönlaskennan mukaan.
Murattivillakko
Murattivillakko eli murattimikania (Delairea odorata) on Etelä-Afrikasta kotoisin oleva asterikasvilaji. Se on ainoa laji villakoille (Senecio) läheistä sukua olevassa Delairea-suvussa.
Murattivillakko on enimmillään yli viisimetriksi kasvava vihreälehtinen, ainavihanta köynnös. Sen lehtien muoto ja myös kasvutapa muistuttaa paljon euroopanmurattia (Hedera helix). Kukinnot ovat keltakukkaisia.
Levinneisyys
Murattivillakko esiintyy alkuperäisenä Etelä-Afrikassa. Sitä kasvatetaan koristekasvina. Laji esiintyy tulokkaana muun muassa muutamassa läntisen Euroopan maassa, Australiassa, Etelä-Amerikassa ja Yhdysvaltojen länsirannikolla. Yhdysvalloissa murattivillakko on villiintynyt ainakin Kaliforniassa, missä sitä pidetään hyvin haitallisena vieraslajina.
thumb|vasen|210px|Murattivillakon lehtiä
Edward Abbott
Edward Abbot voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Väinö Lehtonen (maatalousneuvos)
Väinö Robert (V. R.) Lehtonen (4. marraskuuta 1893 Hartola – 24. toukokuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen maatalousneuvos.
Liigacup 2016
Liigacup 2016 oli alkuvuodesta 2016 pelattu jalkapallokilpailu, johon osallistuivat Suomen pääsarjassa Veikkausliigassa pelanneet 12 joukkuetta. Se oli järjestyksessään 20. ja viimeinen Liigacup.
Väinö Lehtonen (maatalousneuvos)
Lehtonen valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1927 ja aloitti uransa Taubilan kartanon tilanhoitajana Pyhäjärvellä (Vl.) 1919–1925, sen jälkeen hän toimi Pienviljelijäin keskusliiton konsulenttina 1927–1929, pienviljelijäin neuvojaopiston lehtori 1929–1932, maatalousnormaalikoulun maanviljelysopin yliopettaja 1932–1934, maatalousneuvos ja maataloushallituksen opetusosaston päällikkö 1934 alkaen. Hänellä oli luottamustoimia Maatalouskerholiiton johtokunnan jäsen 1936 alkaen, useiden maatalousopetuskomiteoiden puheenjohtaja, opetustoimen uudelleenjärjestämiskomitean ja valtioneuvoston kouluasiain toimikunnan johtaja. Hän julkaisi maatalousalan kirjallisuutta.
Liigacup 2016
Liigacup pelattiin vuonna 2016 kahdessa kuuden joukkueen lohkossa yksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat pelasivat vastakkain loppuottelussa 19. maaliskuuta, jossa ratkesi kilpailun voittaja.
Lohkovaiheen paras joukkue kummastakin lohkosta Mestarien liigaan tai Eurooppa-liigaan osallistuvien joukkueiden (SJK, RoPS, HJK ja IFK Mariehamn) lisäksi pääsi Suomen Cupissa 2016 suoraan 32 parhaan joukkoon, kun muut Veikkausliigan joukkueet aloittivat kierrosta aiemmin.
Suomen Cupin uudistuessa kaudelle 2017 Liigacup lakkautettiin.
Maalintekijät
Kaksi maalia:
Red Revolution
Red Revolution on puolalaisen death metal -yhtye Anal Stenchin toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2004.
HMS Stickleback
HMS Stickleback (viirinumero X51) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Stickleback-luokan minisukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin syyskuussa 1951 Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista. Valmistus eteni hitaasti, ja alus laskettiin vesille vasta 1. lokakuuta 1954 nimellä X51. Alus nimettiin joulukuussa 1954 HMS Sticklebackiksi.
Palvelus
Alus myytiin vuonna 1958 Ruotsin merivoimille, joka vastaanotti 15. heinäkuuta aluksen. Alus nimettiin HMS Spiggeniksi, ja sitä käytettiin ensisijaisesti hyökkäyssukeltajien kouluttamiseen. Alus poistettiin alusluettelosta 27. tammikuuta 1970, ja se palautettiin vuonna 1977 Britteinsaarille, missä se kunnostettiin Gosportissa Submarine Museumissa.
Saul (nimi)
Saul on heprealaisperäinen, laajalti käytössä oleva etunimi, joka johtuu heprean kielen pyydettyä tarkoittavasta sanasta. Suomessa nimi esiintyy myös muodossa Sauli. Suomessa nimi Saul on vuoden 2021 loppuun mennessä annettu 436 henkilölle.
Jaavansammal
Jaavansammal (Taxiphyllum barbieri) on upoksissa kasvava pehmeä sammal, joka on helppohoitoisuutensa takia suosittu akvaariokasvi. Kasvin tieteellisestä nimestä on epäselvyyttä. Jaavansammal ja singaporensammal (Vesicularia dubyana) sekoitetaan usein toisiinsa
Jaavansammalella on ohuet, 2-4 mm leveät lehdet, jotka kasvavat vielä ohuemman varren kahta puolta. Se lisääntyy juuriversoista muodostaen spagettimaisen tiheikön. Punaruskeat itiöpesäkkeet syntyvät lähelle pintaa. Riittävän kosteissa oloissa jaavansammal voi kasvaa myös pinnan yläpuolella.
Jaavansammal on kotoisin Kaakkois-Aasiasta. Se tarttuu kiviin ja kantoihin. Se kasvaa parhaiten melko viileässä vedessä, 21-24 asteessa, mutta pysyy elossa myös trooppisissa lämpötiloissa. Samoin kovuuden ja happamuuden suhteen se sopeutuu monenlaisiin vesioloihin.
Monien kalalajien ja selkärangattomien poikaset piileksivät jaavansammalen muodostamassa tiheikössä.
Hirvensarvisuola
Hirvensarvisuola eli hirvensarvensuola oli aikoinaan yleinen lääkeaine, jota valmistettiin hirvensarvenöljystä ja happamasta ammoniumkarbonaatista ((NH4)2CO3) (tai hirvensarvista ja -sorkista). Sitä käytettiin hermoja kiihottavana lääkeaineena.
Alkuaan hirvensarvisuola valmistettiin hirvien sarvista, mutta nykyisin käytetään puhdasta ammoniumbikarbonaattia, ja tuote on täysin teollisesti valmistettu. Hirvensarvisuolaa käytetään muun muassa hajusuolana sekä matalien, laakeiden leivonnaisten kohottajana.
Hirvensarvenöljy on eräiden hirvilajien sarviainetta kuivatislattaessa saatava pistävänhajuinen öljy.
Kuumennettaessa hirvensarvisuola hajoaa vedeksi, hiilidioksidiksi ja ammoniakiksi, jolloin se samalla nostattaa taikinan. Se on leivinjauhetta kaksi kertaa tehokkaampaa mutta antaa helposti ammoniakin makua, vaikka tekeekin leivonnaisista mureita. Nykyään sitä käytetään aika harvoin, vaikka sen käyttö teollisesti valmistetuissa kahvi- ja ruokaleivissä, kaakaojauheessa ja makeisissa on sallittu.
Stadion Grbavica
Stadion Grbavica on jalkapallostadion Sarajevossa. Sen kapasiteetti on 16 100. Se on FK Željezničar Sarajevon kotistadion. Se sai nimen Grbavica piirin, jossa se sijaitsee, mukaan.
Ukrainansokkohiiri
Ukrainansokkohiiri eli dnestrinsokkomyllikäs (Spalax zemni) on sokkohiirten (Spalacidae) heimoon kuuluva jyrsijälaji. Johann Christian Polycarp Erxleben kuvasi lajin tieteelle vuonna 1777.
Stadion Grbavica
Stadionin rakentaminen alkoi vuonna 1949 ja loppui vuonna 1953. Avaaminen pidettiin 13. syyskuuta 1953 ja Željezničar voitti 4:1 HNK Šibenikiä vastaan.
Ukrainansokkohiiri
Ukrainansokkohiiren pää ja vartalo ovat yhteensä 20-32 cm pitkät ja se painaa 370-570 grammaa.
Stadion Grbavica
Stadionilla oli pelannut seitsemän kansainvälistä ottelua.
Ukrainansokkohiiri
Ukrainansokkohiirtä tavataan Ukrainan keski- ja länsiosista. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin vaarantuneeksi, ja sen populaatio onkin vähenemässä.
Siivettömät
Siivettömät (Apterygota) on alkukantainen hyönteisryhmä. Ne muistuttavat hyönteisfossiileja kalojen valtakaudelta (devonikaudelta). Näihin kuuluvia lahkoja ovat hyppyhäntäiset, esihyönteiset, kaksisukahäntäiset ja toukkasukahäntäiset.
Maailmanlaajuisesti lajeja tunnetaan noin 3000, joista Suomessa 200.
Skautafélag Reykjavíkur
Skautafélag Reykjavíkur on islantilainen jääkiekkojoukkue, joka on kotoisin Islannin pääkaupungista Reykjavikistä. Se pelaa Islannin jääkiekkoliigassa ja on sen menestynein joukkue.
HMS Solebay (D70)
HMS Solebay (viirinumero D70) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodan päätyttyä.
Valmistus
Alus tilattiin 27. huhtikuuta 1942 Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista, missä köli laskettiin 3. helmikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 22. helmikuuta 1944 ja valmistui 11. lokakuuta 1945.
Palvelus
Alus saapui romutettavaksi 11. elokuuta 1967.
Pöllänen
Pöllänen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Snellu
Snellu on Helsingin seurakuntayhtymän erityisnuorisotyön keskus.
Snellun toiminta
Snellu on Helsingin evankelisluterilaisen seurakuntayhtymän erityisnuorisotyön keskus, jonka toiminnan tarkoitus on tukea lapsia, nuoria ja heidän perheitään elämän eri tilanteissa. Snellu on osa Helsingin seurakuntien yhteisiä palveluita ja siellä yhteistä diakoniaa. Toiminta on laaja-alaista kohtaamista eri toimintaympäristöissä yksilö- ja pienryhmätyöskentelyn keinoin. Lisäksi Matteuksenkirkolla toimii lounasravintola Snellu Cafe, joka työllistää vaikeassa työmarkkinatilanteessa olevia nuoria. Snellun asiakkaita voivat olla kaikki alle 29-vuotiaat ja heidän perheensä.
Snellun toimintamuotoja ovat mm. kriminaalityö, sateenkaarityö, etsivä nuorisotyö, työllistämistoiminta, erilaisten ryhmien järjestäminen sekä suora asiakastyö.
Kriminaalityötä tehdään nuorten vankien parissa eri vankiloissa. Myös vankiperheiden lapsille järjestetään vertaistukiryhmiä. Etsivä nuorisotyö on osa lähes kaikkea erityisnuorisotyön toimintaa, mutta näkyvimmillään se on kaduille jalkautuvassa työssä.
Jalkautuva työmuoto Palveluoperaatio Saapas on ollut alusta saakka Snellun toimintamuotoja jo lähes 40 vuoden ajan. Saapas toimii myös verkossa ja festareilla tarjoten tukea ja luotettavan aikuiskontaktin nuorille.
Snellu tukee nuoria erilaisissa elämäntilanteissa ja elämänkysymyksissä. Se neuvoo ja auttaa esimerkiksi:
Työssä käytetään sielunhoidollisia, ratkaisukeskeisiä, yksilö- ja perheterapeuttisia sekä kehollisia ja luovia menetelmiä.
Henkilökunta koostuu erityisnuorisotyönohjaajista, kokista, vahtimestareista ja psykologista. Palvelut ovat nuorille maksuttomia.
Snellu löytyy myös Facebookista, Twitteristä ja Instagramista.
Snellu on saanut nimensä ensimmäisen toimipisteensä, Snellmanin­­kadun mukaan.
Johan Agrell
thumb|right|Johan Agrell
Johan Joachim Agrell (Agrelius; 1. helmikuuta 1701 Löth, Itä-Götanmaa – 19. tammikuuta 1765 Nürnberg) oli ruotsalainen barokkisäveltäjä, jonka teoksissa on kuultavissa aavistuksia varhaisesta klassismista. Hän lähti Uppsalasta hoviin lähelle Saksan Kasselia ja myöhemmin kunnalliseksi kapellimestariksi Nürnbergiin. Hän oli myös viulu- ja kosketinsoitinvirtuoosi, joka kiersi vuosina 1733–46 Italiassa, Ranskassa sekä Englannissa ja toimi Frauenkirchen urkurina.
Agrellilta on säilynyt sinfonioita, soolokonserttoja, kamarimusiikkiteoksia, kaksitoista sonaattia kosketinsoittimelle ja 17 motettia. Kadonneiden teosten joukossa on 80 kantaattia. Helsingin Barokkiorkesteri julkaisi Aeolus-levymerkillä soittamiensa Agrellin orkesteriteosten levytyksen vuonna 2010.
Sojuz TMA-01M
Sojuz TMA-01M oli Venäjän avaruusjärjestön toteuttama miehitetty avaruuslento kansainväliselle ISS-avaruusasemalle. Sojuz TMA-01M-lennon toteutuksesta sovittiin NASAn kanssa 21.11.2008. TMA-01M on Sojuz-avaruusaluksen 107. lento ja ensimmäinen modernisoidun Sojuz TMA-M -avaruusalussarjan lento. Alus pysyi telakoituneena ISS:ään koko Retkikunta 25:n keston ajan toimiakseen tarvittaessa hätäpelastusaluksena.
Avaruusaluksen laukaisu tapahtui Baikonurista 7. lokakuuta 2010 kello 23:10 UTC (8. lokakuuta 2010 kello 01:10 Suomen aikaa) Se kuljetti toisen puolen aseman miehistöstä Retkikunta 25:lle. Alus telakoitui ISS-avaruusasemaan 10. lokakuuta 2010 kello 0:01 UTC.
Alus palasi maahan 16. maaliskuuta 2011.
Kolhapur
Kolhapur  on kaupunki Maharashtran osavaltiossa Intian länsiosassa n. 300 km Mumbaista kaakkoon. Kaupungissa asui 505 541 ihmistä vuonna 2001 väestönlaskennan mukaan.