cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jerusalem
Ajanlasku
Juutalainen kalenteri alkaa maailman luomisesta raamatullisen aikakäsityksen mukaan. Vuosi 2010 on juutalaisessa kalenterissa vuosi 5770. Se on yhdistetty kuu- ja aurinko­kalenteri, jossa vuodessa on kaksitoista 29–30 päivän kuukautta. Kalenteriin lisätään määrätyin vuosivälein kolmastoista kuukausi. Myös muslimeilla on oma islamilainen kalenterinsa, joka alkaa Muhamedin paosta Mekasta Medinaan vuonna 622. Kuukausia heidän kalenterissaan on 12, mutta ei korjaavia kuukausia.
Koska käytössä on monta kalenteria, kristitty voi viettää joulua ja pääsiäistä kaksi kertaa vuodessa, sekä gregoriaanisen että juliaanisen kalenterin mukaan. Joulua Jerusalemissa vietetään kolme kertaa, mutta vain Jerusalemissa. Juliaanista kalenteria muutoin noudattavat armenialaiset ovat pyhiin paikkoihin liittyvistä erityissyistä ruvenneet viettämään joulua 19. tammikuuta, mikä on kaksi viikkoa myöhemmin kuin muilla idän kirkoilla. Näitä pyhiä ei juhlita ainoastaan sisätiloissa, vaan erilaiset tapahtumat ja kulkueet värittävät kaupunkikuvaa aika ajoin.
Hannulan herätys
Hannulan herätys oli erityisesti Lounais-Suomessa 1900-luvun alussa vaikuttanut herätysliike, joka on saanut nimensä keskeisimmän johtohahmonsa Frans Hannulan mukaan. Herätyksen vaikutusaluetta olivat evankelisina tunnetut kaupungit ja pitäjät.
Hannulan herätys ja evankelisuus esiintyivät samoilla paikkakunnilla rinnakkaislikkkeinä, joskus kansan tietoisuudessa toisiinsa sulautuen ja toisinaan taas kilpailevina liikkeinä. Hannulan herätys muutti monen seurakunnan hengellisen rakenteen ja ajattelutavan, rikastutti niiden toimintaa ja vaikutti syvästi niiden suorittamaan lähetystyöhön.
Tausta
1900-luvun vaihe oli Suomessa ahdistuksen ja levottomuuden aikaa. Maan valtiollinen asema oli epävarma ja mielialaa kirsti pappien kuulutettavaksi määrätty asevelvollisuuslaki. Kirkon johdon alistuva asenne herätti kiivaan valtiokirkollisuuden kritiikin ja suuri työväenliike omaksui avoimesti kirkonvastaisen ohjelman 1903.
Yhteiskunnan eri ryhmien väliset taloudelliset ja poliittiset ristiriidat kääntyivät papistoa vastaan. Radikaalin työväenliikkeen leiväminen koettiin joissakin pitäjissä erittäin pahana ja sosialismin kristinuskolle vihamielinen katsantokanta sai jalansijaa.
Herätyksen syntyminen
1900-luvun alussa Suomen Lähetysseuran entinen lähetyssaarnaaja Frans Hannula kiersi ympäri Lounais-Suomea järjestämässä lähetysjuhlia. Hän oli innostava puhuja, ja vuoden 1902 aikana hänen puheittensa vaikutuksesta syntyi Rymättylässä voimakasta herätystä. Tämä herätys laajeni nopeasti ja siihen liittyi paljon väkeä, varsinkin nuorisoa. Laajimmillaan Hannulan herätyksen sanotaan yltäneen Jyväskylän seudulle saakka. Liikkeen keskus oli Turun Lähetysyhdistys, joka perustettiin vuonna 1905 ja jossa oli parhaimmillaan yli 1000 jäsentä. Kesäisin järjestettiin noin 300 lähetystilaisuutta, ja niitten pitopaikoiksi rakennettiin lyhyessä ajassa parikymmentä rukoushuonetta, joista tunnetuin oli Turun Betel-kirkko. Vuonna 1905 perustettiin oma lehti Kotimaa. Liike oli tällöin selkeästi organisoitumassa ja kehittymässä vakiintuneeksi herätysliikkeeksi. Hannulasta ei kuitenkaan ilmeisesti ollut pysyvän toimintajärjestelmän luojaksi, ja herätyksen varsinainen itsenäinen toiminta surkastui nopeasti. Kotimaa-lehtikin muuttui kirkolliseksi yleislehdeksi. 1920-luvun lopulla yhdistys rakensi Betel-kirkkoon uuden tornin, jonka suunnitteli Erik Bryggman, kuten myös yhdistyksen rakennuttaman hotellin. 1930-luvun laman seurauksena hotelli ja siinä ollut raittiusravintola ajoivat yhdistyksen konkurssiin. Sen seuraajaksi perustettiin Lähetysyhdistys Betel.
Betelin nuorisojuhlia vietettiin ainakin vielä 1960-luvulla, mutta silloin mainitaan osanottajien keski-iän olleen jo melko korkea. Liike oli pääosin sulautunut kirkollisen elämän pääuomaan. Kuitenkin kymmenen seurakunnan kirkkoherrat ilmoittivat vielä vuonna 1961 Hannulan herätyksen vaikuttavan seurakunnassaan, näistä seurakunnista useimmat olivat Turun saariston paikkakunnilta.
Foiniks (Ilias)
thumb|right|240px|[[Briseis ja Foiniks, punakuviokyliks, noin 490 eaa.]] Foiniks oli kreikkalaisessa mytologiassa kuningas Amyntorin ja tämän puolison Kleobulen poika. Kun Amyntor otti itselleen rakastajattaren, Foiniks viekoitteli tämän itselleen äitinsä aloitteesta. Amyntor kirosi poikansa tämän vuoksi lapsettomaksi, ja tämä pakeni Fthiaan Peleuksen luokse. Toisen version mukaan Amyntor olisi sokaissut poikansa väitettyään poikansa vietelleen rakastajattarensa; tapahtuma, jota tämän version mukaan ei edes koskaan tapahtunut. Peleus vei kuitenkin Foiniksin Kheironin luo, joka palautti tämän näkökyvyn.
Foiniks otti osaa Kalydonin metsästykseen ja toimi Akhilleuksen neuvonantajana ja opettajana. Hän meni Odysseuksen kanssa Skýrokseen houkutellakseen Akhilleuksen osallistumaan Troijan sotaan. Hänen ei kuitenkaan Troijassa onnistunut houkutella Akhilleusta ottamaan uudelleen osaa taisteluihin.
Foiniks kuoli paluumatkalla Troijasta ja Neoptolemos, Akhilleuksen poika, hautasi hänet.
Kerttuset
Kerttuset (Acrocephalidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Heimon lajit luokiteltiin aikaisemmin kuuluviksi kerttuihin. Kerttusten taksonomia on edelleen hieman epäselvä erityisesti lajilukumäärän osalta. BirdLife Suomen luokittelussa heimoon kuuluu 6 sukua ja 59 lajia.
Kerttusia tavataan laajalta alueelta vanhasta maailmasta eli Euroopasta, Afrikasta ja Aasiasta. Tämän lisäksi yksi laji elää Havaijilla. Tyypillisiä heimon lajien elinympäristöjä ovat suot ja ruovikot, mutta niitä tavataan myös metsistä ja pensaikoista. Väritykseltään lajit ovat yleensä ruskeita.
Mesilim
Mesilim oli muinaisen Kišin kuningas. Hän on kirjoittanut vanhimman säilyneen kuninkaallisen piirtokirjoituksen. Siinä hän kuvaa, kuinka toimi välittäjänä Lagašin ja Umman kaupunkivaltioiden välisessä rajakiistassa. Kaupunkien välille määriteltiin uusi raja ja paikalle pystytettiin muistomerkki.
Hazel McCallion
thumb|Hazel McCallion Hazel McCallion CM (14. helmikuuta 1921 Port Daniel, Quebec – 29. tammikuuta 2023 Mississauga, Ontario) oli kanadalainen poliitikko. Hän toimi 1978–2014 maansa kuudenneksi suurimman kaupungin Mississaugan pormestarina.
McCallion syntyi Quebecissä ja aloitti poliittisen uransa nykyisin Mississaugaan kuuluvassa Streetsvillessä. Hänet valittiin 1969 Streetsvillen pormestariksi ja vastusti 1970-luvun alussa Streetsvillen ja kahden muun kunnan yhteenliittämistä uuden Mississaugan luomiseksi. McCallion valittiin 1974 Mississaugan kaupunginvaltuustoon ja neljä vuotta myöhemmin kaupungin pormestariksi. McCallion äänestettiin 2005 "World Mayor" -listauksessa maailman toiseksi parhaaksi pormestariksi Ateenan Dora Bakoyanniksen jälkeen.
McCallion valittiin marraskuussa 2006 jo yhdennelletoista perättäiselle kaudelleen. Hän sai Kanadan ritarikunnan jäsenyyden. Hänellä oli puoliso Sam (k. 1997), ja hän sai kolme lasta.
Anna Goodman
Anna Goodman (s. 23. tammikuuta 1986 Montréal) on kanadalainen alppihiihtäjä. Hän kilpailee tekniikkalajeissa, enimmäkseen pujottelussa.
Alppihiihdon maailmancupissa Goodman laski ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa 23. lokakuuta 2004. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran joulukuussa 2007 oltuaan Lienzin pujottelussa 29:s. Parhaimmillaan Goodman on sijoittunut pujottelussa yhdeksänneksi Åressa joulukuussa 2009.
Santa Caterinan MM-kisoissa 2005 Goodman oli alppiyhdistetyssä kuudestoista ja pujottelussa 22:s. Val d'Isèren MM-kisoissa 2007 hän oli pujottelussa kahdestoista ja Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 21:s. Vancouverin olympialaisissa 2010 Goodman sijoittui pujottelussa 19:nneksi.
Ieng Sary
Ieng Sary (alkuperäinen nimi Kim Trang; 24. lokakuuta 1925 – 14. maaliskuuta 2013 Phnom Penh, Kambodža) oli kambodžalainen poliitikko, joka kuului punaisten khmerien johtohahmoihin. Hän oli niin kutsuttu veli numero 3, Pol Potin lanko ja Demokraattisen Kamputsean ulkoministeri ja varapääministeri 1975–1979. Ieng Sary toimi punaisten khmerien ulkoministerinä vielä sen jälkeenkin, kun liike oli ajettu maanpakoon. Hän jätti kuitenkin puolueen 1996 menetettyään asemansa. Kuningas Norodom Sihanouk armahti hänet tämän jälkeen, mutta hänet pidätettiin vuonna 2007 Kambodžan erityistuomioistuimen oikeudenkäyntiä varten. Ieng Sary kuoli kesken oikeudenkäyntiprosessin.
Nuoruus ja opiskeluaika
Ieng Sary syntyi lokakuussa 1925 Trà Vinhin maakunnassa Vietnamin eteläosissa, ja hänen alkuperäinen nimensä oli Kim Trang. Hänen isänsä oli kambodžalainen ja äitinsä kiinalainen. Ieng Sary vaihtoi nimensä 1942 muutettuaan Kambodžaan, joka oli vielä silloin Ranskan protektoraatti. Opiskeluaikanaan hän liittyi itsenäisyyttä ajaneeseen demokraattiseen puolueeseen, ja vuonna 1949 hän järjesti koulussa siirtomaaisännyyttä vastustaneen lakon. Koska Kambodžassa ei ollut vielä ainuttakaan kolmannen asteen oppilaitosta, monien muiden kambodžalaisten tavoin Ieng Sary lähti opiskelemaan Ranskaan, kun opetusministeriössä olleet demokraatit järjestivät vuonna 1950 hänelle stipendin.
Ieng Sary opiskeli Ranskassa politiikan tutkimusta, mutta laiminlöi opintojaan. Hän asui latinalaiskorttelissa, joka tunnettiin opiskelijaradikalismin keskuksena. Ieng Sary tutustui Saloth Sarin kanssa (myöhemmin Pol Pot) ranskalaisiin kommunisteihin, liittyi Ranskan kommunistiseen puolueeseen ja osallistui sen sisällä toimineeseen kambodžalaiseen Cercle Marxiste -ryhmittymään. Ieng Sary meni Ranskassa naimisiin toisen radikaalin opiskelijan Khieu Thirithin kanssa. Ieng Sary menetti 1953 stipendinsä poliittisten toimiensa takia, mutta asui tämän jälkeen vaimonsa kanssa vielä kolme ja puoli vuotta Pariisissa.
Vallankumousjohtajana
thumb|left|Ieng Sary Romaniassa 1976. Ieng Sary ja Ieng Thirith palasivat Kambodžaan vuonna 1957 ja asuivat jonkun aikaa Saloth Sarin ja tämän vaimon Ieng Thirithin isosiskon Khieu Ponnaryn luona. Heistä kaikista tuli opettajia, ja he toimivat kommunistisen liikkeen hallintotehtävissä. Ieng Sary valittiin 1960 Kamputsean työläisten puolueen viisihenkiseen keskuskomiteaan. Hän muutti 1963 kuningas Norodom Sihanoukin kommunistien vastaisten iskujen takia Phnom Penhistä Kâmpóng Chamiin ja eli vallankumouksellisena sademetsäalueella.
Ieng Sary ja monet muut kapinalliset liikkuivat muutaman vuoden ajan Kambodžan ja Vietnamin välisen rajan tuntumassa, kunnes Vietnamin sodan kiihdyttyä he muuttivat Môndôl Kirin syrjäisiin osiin. Puolue muutti nimensä Kamputsean kommunistiseksi puolueeksi, joka pyrki keräämään seuraajia ja valmistelemaan vallankaappausta. Ieng Saryn roolista puolueen rakennusvaiheessa ei ole kovin paljon tietoa. Puolue käynnisti kuitenkin aseellisen kampanjan Sihanoukin hallintoa vastaan vuonna 1968. Yhdysvaltalaismielinen vallankaappaus kaatoi hallinnon vuonna 1970.
Phnom Penhin uuden hallinnon vastustusta johti näennäisesti Kiinassa maanpaossa ollut kuningas Sihanouk. Kommunistit lähettivät Ieng Saryn Kiinaan punaisten khmerien edustajana, ja hän toimikin liikkeen yhdyshenkilönä sekä Pekingiin että Sihanoukille. Ieng Sary matkusti usein Sihanoukin mukana, kun tämä etsi tukea Lon Nolin johtamaa hallintoa vastaan. Punaiser khmerit valtasivat Phnom Penhin huhtikuussa 1975, jolloin Ieng Sary oli Kiinassa. Hänestä tuli uuden Demokraattisen Kamputsean varapääministeri ja ulkoministeri.
Demokraattisen Kamputsean ulkoministeri
Ieng Sary toimi ulkoministerinä Demokraattisen Kamputsean puhemiehenä ulkomailla. Hän matkusti ulkomailla ja kertoi Kambodžan vallankumouksen olleen historian mahtavin. Koska hänellä oli hyvä maine intellektuellina, hän onnistui houkouttelemaan tuhansia nuoria kambodžalaisia takaisin maahan. Monet näistä tapettiin. Osa lähetettiin uudelleenkoulutusleireille, joita Ieng Saryn ministeriöllä oli useita. Useimmat joutuivat kuitenkin Tuol Slengin pahamaineiseen vankilaan. Ministeriö vastasi myös maakunnallisten virkamiesten puhdistamisesta.
Kun Demokraattinen Kamputsea ajautui 1978 sotaan entisen liittolaisensa Vietnamin kanssa, Ieng Sary pyrki parantamaan maan suhteita ulkomaihin. Vietnamin joukot onnistuivat jo tammikuussa 1979 kaatamaan Demokraattisen Kamputsean hallinnon. Samana vuonna Phnom Penhissä järjestetyssä näytösoikeudenkäynnissä muun muassa Ieng Sary ja Pol Pot tuomittiin poissaolevina kuolemaan. Ieng Sary oli karannut Thaimaan puolelle, missä jatkoi punaisten khmerien ulkoministerinä. Hän muun muassa organisoi vuodesta 1982 alkaen kiinalaisia asekuljetuksia punaisten khmerien tukikohtiin. Hän oli myös edelleen Demokraattisen Kamputsean maanpaossa olevan hallituksen virallinen edustaja YK:ssa.
Ieng Sary menetti 1982 poliittista valtaansa punaisten khmerien sisällä ja siirsi ministerin tehtävät Khieu Samphanille. Ieng Saryn ehdotettua 1990-luvun alussa, että punaisten khmerien pitäisi osallistua YK:n sopimiin vaaleihin, punaisten khmerien johto siirsi hänet kokonaan syrjään. Hän jätti puolueen vuonna 1996.
Armahdus, uudet syytteet ja kuolema
thumb|[[Nuon Chea ja Iang Sary kuulusteluissa.]] Kambodžan kuninkaaksi palannut Sihanouk armahti 1996 Saryn kansallisen sovinnon nimissä. Ieng Sary asettui Phnom Penhiin ja vietti eläkeaikaansa suhteellisen hyvissä oloissa. Hän säännöllisesti kiisti osallisuutensa punaisten khmerien hirmutöihin. Ieng Sary väitti muun muassa, että Pol Pot oli yksin vastuussa puolueen linjasta ja strategiasta.
Kambodžan erityistuomioistuimen perustamisen jälkeen YK ilmoitti, että armahdus ei estä syytteiden nostamista kansanmurhasta. Pääministeri Hun Senin mukaan Ieng Saryn vangitseminen saattaisi aiheuttaa levottomuuksia maassa. Ieng Sary ja hänen vaimonsa Ieng Thirith pidätettiin lopulta marraskuussa 2007. Ieng Saryn oikeudenkäynti alkoi marraskuussa 2011. Häntä syytettiin Demokraattisen Kamputsean johtohahmona tapahtumista, jotka johtivat maassa noin kahden miljoonan ihmisen kuolemaan. Hänen syyteluetteloonsa kuuluivat rikoksia ihmisyyttä vastaan, sotarikoksia ja kansanmurha. Sary kielsi syytteet ja väitti, ettei hänellä ollut tietoja punaisten khmerien hallinnon aikana tehdyistä joukkomurhista. Ieng Saryn vaimo Ieng Thirith vapautettiin syytteistä Alzheimerin taudin takia.
Ieng Sary kärsi viimeiset vuotensa sydänongelmista. Hänet vietiin maaliskuun alussa 2013 vankisellistään sairaalaan, ja hän kuoli 14. maaliskuuta Phnom Penhissä. Ieng Sary tuhkattiin seuraavalla viikolla Malaissa Bântéay Méancheăyn maakunnassa järjestetyssä seremoniassa, johon osallistui noin tuhat surijaa.
Lauri J. Havia
Lauri Johannes Havia (8. heinäkuuta 1927 Kanneljärvi – 25. marraskuuta 1982 Helsinki) toimi Rautatieläisten Ammattiyhdistysten Liitto ry:n I sihteerinä 1958–1963, Virkamiesten Yhteisjärjestön VY:n järjestösihteerinä 1964–1969, Oy Yleisradio Ab:n sosiaalipäällikkönä 1970–1971, Virkamiesten ja Työntekijäin Yhteisjärjestö VTY:n pääsihteerinä 1971–1981, SAK:n valtuuston II varapuheenjohtajana 1976–1981 ja SAK:n III puheenjohtajana 1981–1982.
Simon Yates
Simon Yates (s. 7. elokuuta 1992 Bury) on englantilainen rata- ja maantiepyöräilijä. Hän aloitti maantiepyöräilyn ammattilaisuransa Orica-GreenEDGE-tallissa 2014, ja edustaa edelleen samaa joukkuetta, nykyiseltä nimeltään Team Jayco-AlUla. Myös hänen kaksoisveljensä Adam Yates on maantiepyöräilijä.
Simon Yates voitti ratapyöräilyssä Daniel McLayn kanssa junioreiden pariajon (eli madisonin) maailmanmestaruuden 2010. Hän voitti miesten maailmanmestaruuden pisteajossa Minskissä 2013 ennen espanjalaista Eloy Teruelia.
Yates jäi kiinni astmalääke terbutaliinin käytöstä Pariisi–Nizza-ajossa maaliskuussa 2016. Kansainvälinen pyöräilyliitto antoi hänelle neljän kuukauden kilpailukiellon "tahattomasta dopingrikkomuksesta".
Yates siirtyi Italian ympäriajon 2018 johtoon sijoituttuaan kuudennella etapilla toiseksi. Hän voitti kilpailun yhdeksännen, 11. ja 15. etapin. Hän putosi kokonaiskilpailun kärjestä 19. etapilla, jolla hävisi Chris Froomelle lähes 40 minuuttia. Hän sijoittui lopulta 21:nneksi. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän johti kokonaiskilpailua etappien 9–11 jälkeen sekä uudelleen voitettuaan 14. etapin. Hän voitti kilpailun lopulta minuutin ja 46 sekunnin erolla Enric Masiin. Hän voitti UCI World Tourin kokonaiskilpailun 2018. Vuoden 2021 Italian ympäriajossa hän oli kolmas ja voitti Alpe di Meraan pättyneen 19. etapin. Italian ympäriajossa 2022 hän voitti Budapestissa aika-ajona ajetun toisen etapin sekä Torinoon päättyneen 14. etapin.
Saavutuksia
Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives , Pro Cycling Stats
Telijärvi
Telijärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrölla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Mahnalanselän lähialueeseen. Järven pintaa on joskus laskettu ja se on nykyään kasvamassa umpeen.
Maantietoa
Järvi on 170 metriä pitkä, 130 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,6 hehtaaria. Ranta on soistunutta ja muodostaa metsäisen suon rannalle avosuota. Järvikin on kasvamassa umpeen. Järveen ei laske ojia, mutta pellon ja suon itäosan väliin on kaivettu reunaoja. Laskuoja, joka on 550 metriä pitkä, laskee Kallioistenselän Pehunlahteen Harjulanvuoren eteläpuolelle. Järvi on laskuojansa ainoa vesistö. Järven länsipuolella kohoaa Kohovuori, joka kohoaa myös 40 metriä vedenpinnan yläpuolelle. Järven lähelle johtaa tie, joka haarautuu Harjakulmassa Jumesniemen kautta kulkevalta yhdystieltä 2611.
Historiaa
Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin Tellimettänjärvi. Se oli piirretty nykyistä paljon suuremmaksi ja sen vedenpintaa onkin laskettu.
Katharina Dürr
Katharina Dürr (s. 28. heinäkuuta 1989) on saksalainen alppihiihtäjä. Dürr on syntynyt Germeringissä ja on erikoistunut pujotteluun.
Junioreiden MM-kisoissa Dürr saavutti pujottelussa hopeaa vuonna 2007. Alppihiihdon maailmancupissa Dürr kilpaili ensimmäisen kerran Lienzin pujottelussa 29. joulukuuta 2007, sijoittuen 26:nneksi. Alppihiihdon maailmancupissa hän on sijoittunut parhaimmillaan viidenneksi Flachaun pujottelussa kaudella 2009–2010.
Kevin Stenlund
Kevin Stenlund (s. 20. syyskuuta 1996 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Florida Panthersin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Stenlund laukoo oikealta. Elite Prospects -sivuston Curtis Joen vuonna 2014 tekemän analyysin mukaan hän on älykäs ja isokokoinen sentteri, joka hallitsee kiekkoa erinomaisesti. Joen mukaan Stenlundin suurin vahvuus on hänen peliälynsä. Stenlund pelaa yksinkertaista, kokonaisvaltaista ja tasaista peliä ja hän käyttää vahvuuksiaan hyväksi. Stenlund pelaa myös varsin fyysisesti ja häneltä on vaikea riistää kiekkoa, mutta Stenlundilla on kuitenkin kehitettävää luistelussa.
Seuraura
Stenlund on IFK Tumban kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Botkyrka HC:hen. Stenlund oli kaudella 2011–2012 seuran J18-junioreiden paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 24+15=39. Hän jakoi koko J18 Division 1:n maalipörssin viidennen sijan IFK Oren Joel Bondin kanssa. Stenlund oli myös nousukarsintasarjassa Botkyrkan paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 4+4=8. Hän debytoi samalla kaudella myös miesten peleissä pelattuaan yhden ottelun vain 15-vuotiaana Ruotsin II-divisioonassa.
Kaudeksi 2012–2013 Stenlund siirtyi HV71:n J18-junioreihin. Kauden 2013–2014 päätteeksi hän voitti J20 SuperElitin mestaruuden. Kaudella 2014–2015 Stenlund nousi HV71:n J20-junioreiden kapteeniksi. Hän oli tehoilla 14+22=36 joukkueen paras syöttäjä Filip Ahlin kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Stenlund debytoi samalla kaudella myös HV71:n SHL-joukkueessa, jossa hän pelasi 17 runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Stenlund teki SHL-debyyttinsä 18. marraskuuta 2014 Färjestad BK:ta vastaan. SHL-uransa avausmaalin hän teki 3. maaliskuuta 2015 vieraissa Leksands IF:ää vastaan.
Columbus Blue Jackets varasi Stenlundin toisella kierroksella 58. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Ennen tätä, maaliskuussa 2015 hän teki HV71:n kanssa kaksivuotisen SHL-sopimuksen. Stenlund teki siellä varsinaisen tulokaskautensa 2015–2016 aikana 43 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2, kuudessa playoff-ottelussa yhden maalin ja viidessä Mestarien liigan ottelussa yhden maalin. Hän pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskan-joukkue HC Vita Hästenissä lokakuussa 2015. Kaudella 2016–2017 Stenlund teki SHL:n runkosarjassa tehot 13+7=20 ja pudotuspeleissä tehot 4+6=10. Hänellä oli CHL:ssä HV71:n paras teholukema (+4). Stenlund voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi Allsvenskan-ottelua lainalla Västerviks IK:ssa syyskuussa 2016.
Toukokuussa 2017 Stenlund teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Hän siirtyi kaudeksi 2017–2018 vielä lainalle HV71:een.
Heinäkuussa 2023 Stenlund teki vapaana agenttina Florida Panthersin kanssa yksivuotisen ja miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Maajoukkueura
Stenlund on pelannut seitsemän nuorten maaottelua.
Tarasov
Tarasov tai Tarasova on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Jim McKay
James Kenneth "Jim" McManus eli McKay (24. syyskuuta 1921 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 7. kesäkuuta 2008) oli yhdysvaltalainen urheilutoimittaja. Hänet muistetaan parhaiten ABC:n Wide World of Sports -ohjelman (1961–1997) juontajana.
McKay selosti lisäksi muiden muassa olympialaisia, golf- sekä hevoskilpailuja ja Indianapolis 500:ta. Hänelle myönnettiin vuonna 1988 paikka United States Olympic Hall of Famesta ja vuonna 2002 Dick Schaapin palkinto.
McKay tuli tunnetuksi myös Münchenin verilöylyn uutisoinnistaan.
McKay meni vuonna 1948 naimisiin puolisonsa Margaretin kanssa ja sai kaksi lasta. Hän voitti vuonna 1990 urheilu-Emmyn elämäntyöstä.
Aline Bonjour
Aline Bonjour (s. 5. tammikuuta 1985) on sveitsiläinen alppihiihtäjä. Bonjour on syntynyt Lausannessa ja on erikoistunut pujotteluun ja suurpujotteluun.
Alppihiihdon maailmancupissa Bonjour teki ensiesiintymisensä tammikuussa 2006. Sierra Nevadassa 25. helmikuuta 2007 Bonjour sijoittui seitsemänneksi pujottelussa. Bonjour on myös Sveitsin mestari pujottelussa ja alppiyhdistetyssä.
Dennis Mitchell
Dennis Mitchell (s. 20. helmikuuta 1966 Havelock, Pohjois-Carolina) on entinen yhdysvaltalainen pikajuoksija. Hän voitti Yhdysvaltojen joukkueessa olympiakultaa 4 × 100 m viestissä vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa.
Mitchell sijoittui neljänneksi vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa ja oli vahva suosikki kultamitalin voittajaksi 4 × 100 m viestissä, mutta Yhdysvaltain joukkue hylättiin alkuerässä tapahtuneen vaihtorikon vuoksi.
Vuonna 1989 hän voitti NCAAn mestaruuden 200 metrillä. Vuonna 1991 vain kuukautta ennen maailmanmestaruuskilpailuja Mitchell teki uransa ensimmäisen maailmanennätyksen 4 × 100 m viestissä ajalla 37,67. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka jälleen paransi maailmanennätystä aikaan 37,50. Mitchell voitti kisoista myös pronssia 100 metrillä.
Vuonna 1992 hän voitti ensimmäisen Yhdysvaltain mestaruuden 100 metrillä. Hän voitti mestaruuden myös vuosina 1994 ja 1996. Barcelonan olympialaisissa hän teki uransa kolmannen maailmanennätyksen 4 × 100 m viestissä ajalla 37,40 ja voitti myös pronssia 100 metrin juoksussa.
Mitchell voitti kultaa vuoden 1994 Hyvän tahdon kisoissa, mutta loukkaantui vuoden 1995 maailmanmestaruuskilpailujen 100 m alkuerissä. Vuoden 1996 kesäolympialaisissa hän oli 100 m neljäs ja voitti hopeaa 4 × 100 m viestissä.
Vuonna 1998 Mitchell sai kahden vuoden kilpailukiellon dopingtestin liian korkeiden testosteroniarvojen vuoksi. Yhdysvaltain yleisurheiluliitto hyväksyi hänen puolustuksensa viidestä oluesta ja sukupuoliyhteydestä vaimon kanssa, mutta IAAF ei. Hän kilpaili viimeisen kerran vuoden 2001 maailmanmestaruuskilpailuissa ja lopetti uransa voittoon 4 × 100 m viestissä.
James L. Flanagan
James Loton Flanagan (26. elokuuta 1925 – 25. elokuuta 2015) oli puheteknologian uranuurtaja ja Rutgersin yliopiston Advanced Information Processing -yksikön johtaja. Hän työskenteli Bellin laboratoriossa 33 vuotta ennen siirtymistään Rutgersin yliopistoon. Flanagan väitteli vuonna 1955. Hän oli Kenneth N. Stevensin oppilas.
Kotona taas
Kotona taas on vuonna 2002 julkaistu, 20 suosikkia -sarjaan kuuluva Eino Grönin kokoelmalevy.
Carmen Rasmusen
thumb|250px|American Idolin konserttikiertue vuonna 2003. Vasemmalta oikealle: [[Julia DeMato, Kimberly Caldwell ja Carmen Rasmusen.]]
Carmen Rasmusen (s. 25. maaliskuuta 1985, Edmonton, Alberta) on kanadalais-yhdysvaltalainen laulaja, joka sijoittui kuudenneksi American Idolin toisella tuotantokaudella vuonna 2003. Rasmusen soittaa myös pianoa ja kitaraa. Hän on syntyperältään norjalainen.
Hänen ensimmäinen EP Carmen, julkaistiin omakustanteena ja se sisälsi hänen ensimmäisen singlensä, "Photograph". Debyyttialbuminsa Nothin' Like the Summer hän julkaisi 28. elokuuta 2007 ja albumin ensimmäinen single "Nothin' Like the Summer" debytoi Yhdysvalloissa 24. huhtikuuta 2007.
Ye Zheyun
Ye Zheyun, joka tunnetaan myös usein nimellä herra Ye, on kiinalainen liikemies, jota epäillään sekaantumisesta Euroopan jalkapallo-otteluihin liittyviin vedonlyöntihuijauksiin. Hänestä on annettu kansainvälinen pidätysmääräys.
Yen toimet Suomessa
Kesäkuussa 2005 Ye osti Suomen Veikkausliigassa pelaavan AC Allianssin ja toi seuran toimitusjohtajaksi belgialaisen Olivier Surayn, valmentajaksi Thierry Pisterin sekä joukon uusia pelaajia. Allianssi pelasi ensimmäisen ottelunsa uusien omistajien alaisuudessa FC Hakaa vastaan ja hävisi heikolla esityksellä murskanumeroin 8–0, mikä herätti yleisiä epäilyjä tahallaan häviämisestä.
Pian Yen mielenkiinto Allianssia kohtaan laantui, kun vedonlyöntitoimistot eivät enää ottaneet Allianssin otteluja listoilleen. Myöhemmin Suray myönsi poliisikuulusteluissa, että Allianssi hävisi kyseisen avausottelun tahallaan.
Yen toimet Belgiassa
Yetä, Surayta ja pelaaja-agentti Pietro Allattaa epäillään vastaavanlaisista sopupelihuijauksista myös Belgiassa. Sopupeleistä epäillään kolmea Belgian pääsarjan seuraa: Lierseä, Sint-Truidenia ja La Louvieria.
La Louvieren entinen valmentaja Gilbert Bodart kertoi maaliskuussa tiedotusvälineille, että kiinalaismafia uhkaili häntä ja hänen perhettään, että hänen joukkueensa häviäisi ottelun Club Bruggea vastaan. Belgialaistiedotusvälineiden mukaan La Louvierin puheenjohtajalle Filippo Gaonelle maksettiin 500 000 euroa pelien järjestämisestä. Myös seuran lakimies Laurent Denis on asiasta syytettynä.
Yhdistetyn maailmancup 2002–2003
Yhdistetyn maailmancupin kaudella 2002–2003 järjestettiin 15 osakilpailua. Yksi kilpailu peruttiin.
Nika Fleiss
right|thumb|180 px|Nika Fleiss Nika Fleiss (s. 14. joulukuuta 1984) on kroatialainen entinen alppihiihtäjä. Hän on syntynyt Brežicessä, Sloveniassa.
Alppihiihdon maailmancupissa Fleiss teki ensiesiintymisensä Söldenissä 27. lokakuuta 2001. Hänen paras sijoituksensa on kuudes sija Lenzerheiden pujottelussa kaudella 2004–2005. Kauden 2006-2007 Fleiss joutui olemaan sivussa loukkaantumisen vuoksi. Hän ei palattuaan päässyt samalle tasolle kuin ennen loukkaantumistaan, joten hänet tiputettiin Kroatian A-maajoukkueesta. Fleiss lopetti uransa uutisen jälkeen.
Avloh
Avloh tai Avlo on Grand-Popon piirikunnan arrondissementti Monon departementissa Beninissä. Vuonna 2013 piirikunnan osassa oli väkeä 4 741 henkeä.
Avloh sijaitsee Grand-Popon kylän keskustan "Carrefourista" (teiden risteyksestä) noin 10-16 kilometriä itään. Arrondissementin asuttuja alueita on useissa paikoissa Grand-Popon laguunin ja valtameren välisellä kannaksella, sekä jokisuun alueilla.
Arrondissementissa on koulu, terveyskeskus ja evankelinen kirkko. Alueelle on istutettu palmuja.
Alueet
Avlohin alueella on neljä saarta:
Shakkinyrkkeily
right|thumb|Ottelu 5.7.2008 shakkinyrkkeilytapahtumassa. right|thumb|Ottelu 5.7.2008 shakkinyrkkeilytapahtumassa. right|thumb|Berliinissä 5.7.2008 järjestetty shakkinyrkkeilytapahtuma. Shakkinyrkkeily (myös šakkinyrkkeily) on urheilulaji, jossa yhdistyvät shakki ja nyrkkeily. Lajin kehitti vuonna 2003 alankomaalainen performanssitaiteilija Iepe Rubingh sarjakuvapiirtäjä Enki Bilalin vuonna 1992 ilmestyneen sarjakuvan Froid-Équateur (suomeksi Kylmä päiväntasaaja) innoittamana.
Avloh
Elinkeinot
Miehet harjoittavat kalastusta merellä ja Mono-joen ja laguunin makeissa vesissä.
Shakkinyrkkeily
Shakkinyrkkeilyottelu koostuu parittomasta määrästä eriä, joissa vuoron perään pelataan kolme minuuttia shakkia ja nyrkkeillään kolme minuuttia (aiemmin neljä minuuttia shakkia ja kaksi minuuttia nyrkkeilyä). Erien välillä on lyhyt tauko, jonka aikana kilpailivat vaihtavat varusteitaan. Shakissa kummallakin pelaajalla on yhdeksän minuuttia aikaa siirtojensa tekemiseen. Ottelu voi päättyä shakkimattiin, pelaajan shakkisiirtoihin käytettävän ajan loppumiseen, tyrmäykseen, tuomarin päätökseen nyrkkeilyerän aikana tai vastustajan luovuttamiseen shakki- tai nyrkkeilyerän aikana. Erien lukumäärä ja kestot voivat vaihdella otteluillan ohjelman vaatimusten ja järjestäjän päätösten pohjalta.
Shakkinyrkkeilyn kansainvälinen kattojärjestö on World Chess Boxing Organisation eli WCBO. Lajin ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Amsterdamissa, Hollannissa vuonna 2003. Tuolloin voiton vei lajin kehittäjä Iepe Rubingh itse. Ensimmäiset Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin lokakuussa 2005, ja mestaruuden vei bulgarialainen Tihomir Titško. Myös kansainvälisen shakkiliiton FIDE:n puheenjohtaja Kirsan Iljumžinov on esiintynyt näytösluonteisessa shakkinyrkkeilyottelussa.
Laji on suosittu paitsi Rubinghin kotikaupungissa Berliinissä, myös Siperiassa, jossa lajin MM-kisoissa marraskuussa 2009 oli 2 000 katsojaa. Mestaruuden voitti Leo "Granit" Kraft.
Suomessa perustettiin Suomen Shakkinyrkkeilyklubi ry marraskuussa 2014 ja säännöllinen harjoittelu aloitettiin Helsingin Tarmon tiloissa Helsingissä tammikuussa 2015. Klubi on sittemmin siirtynyt harjoittelemaan Savate Klubille Sörnäisiin. Ensimmäinen julkinen shakkinyrkkeilyottelu Suomessa järjestettiin 6. kesäkuuta 2015.
Suomalainen shakkinyrkkeilijä Sakari Lähderinne voitti alle 75-kiloisten maailmanmestaruuden Kalkutassa Intiassa pidetyissä kisoissa. Lähderinne voitti finaalissa venäläisen Denis Gurban.
Lähderinne voitti maailmanmestaruuden myös 2019 Turkin Antalyassa järjestetyssä turnauksessa. Finaalissa hän voitti ranskalaisen Xhemsid Vogliqin tyrmäyksellä.
Helsingin Paasitornissa järjestettiin Nordic Chessboxing Fight Night-tapahtuma 2 lokakuuta 2021. Shakkia kommentoi Helsingin pormestari Juhana Vartiainen, nyrkkeilyä Juho "Härmän Häjy" Haapoja.
Julian Bream
Julian Bream (koko nimi Julian Alexander Bream, 15. heinäkuuta 1933 Lontoo – 14. elokuuta 2020 ) oli englantilainen kitaristi ja luutisti. Breamin soittotyyli tunnettiin virtuoosimaisuudesta ja yksityiskohtia huomioivasta ilmaisuvoimaisuudesta ja erilaisten sointivärien käytöstä. Bream perusti vuonna 1960 Julian Bream Consortin, joka esitti Elisabet I:n ajan musiikkia periodisoittimin.
Avloh
Elinkeinot
Naiset savustavat ja kuivaavat kalatuotteita ja valmistavat myös kookosöljyä. Niitä myydään Comèn- ja Djodan markkinoilla, joka on Togon rajalla. Palatessaan kauppiaat ostavat kulutustuotteita, kuten garia, jotka he myyvät uudelleen kylässä. Naiset punovat myös mattoja kaislasta, jota on runsaasti paikkakunnalla.
Julian Bream
Bream syntyi Lontoossa musikaaliseen perheeseen. Hänen isänsä oli jazz-kitaristi, ja Django Reinhardtin musiikin kuuleminen teki suuren vaikutukseen nuoreen Julian Breamiin. 11-vuotis syntymäpäivälahjaksi Bream sai isältään klassisen kitaran ja pian hänestä paljastui lapsinero ja hän voitti kaksitoistavuotiaana kilpailun, joka oikeutti hänet musiikkiopintoihin Royal College of Musicissa. Hän konsertoi ensi kerran kitaristina Cheltenhamissa neljätoistavuotiaana. Hän esiintyi Lontoossa ensimmäistä kertää 1950, mutta seuraavan vuoden konsertti Wigmore Hallissa oli menestyksen alku. Hän lähti kiertueelle Eurooppaan ja vuonna 1958 Yhdysvaltoihin.
Avloh
Lähteet
<references group="" responsive="">
Julian Bream
Breamin käsivarsi vammautui vakavasti auto-onnettomuudessa vuonna 1984. Hän sai kuitenkin turmassa menettämänsä teknisen soittokyvyn takaisin periksiantamattomalla harjoittelulla.
Bream jäi eläkkeelle vuonna 2002.
Cox Enterprises
Cox Enterprises on suuri, noin 60 000 ihmistä työllistävä yksityisesti omistettu yhdysvaltalainen yritys, joka toimii tietoliikennepalvelujen, joukkoviestinnän ja autokaupan alalla. Sen keskeisiä tytäryhtiöitä ovat Cox Communications, Cox Media Group ja Cox Automotive. Vuonna 2016 konsernin liikevaihto oli 20,1 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Yrityksen kotipaikka on Atlanta, Georgian osavaltiossa.
Cox Mediaan kuuluu 14 television lähetysasemaa ja yksi paikallinen kaapelitelevisiokanava, yli 60 radioasemaa, kuusi päivittäin julkaistavaa sanomalehteä ja yli 12 harvemmin ilmestyvää julkaisua ja yli 100 erilaista verkkopalvelua. Yhtiö kertoo tavoittavansa 52 miljoonaa amerikkalaista viikoittain. Heistä 31 miljoonaa katsoo televisiota, yli 3,5 miljoonaa lukee Coxin sanomalehtiä, ja yli 14 miljoonaa kuuntelee yhtiön radiolähetyksiä.
Advance Publications
Advance Publications on suuri yhdysvaltalainen, yksityisesti omistettu mediakonserni. Vuonna 1922 perustetun yhtiön pääkonttori on Staten Islandilla New Yorkissa. Vuonna 2016 Advance Publicationsin palveluksessa oli noin 9 000 työntekijää. Konsernin liikevaihto oli noin 2,4 miljardia Yhdysvaltain dollaria (2016). Tämä merkitsi huomattavaa (noin 70 prosentin) laskua edelliseen tilikauteen (liikevaihto tuolloin 6,42 miljardia dollaria), ja oli paljolti seurausta Bright House Networks -kaapelitv-yhtiön myymisestä Charter Communications -yhtiölle.
Lehtikonsernin julkaisutoiminta tapahtuu useiden tytäryhtiöiden kautta. Tytäryhtiöitä ovat muun muassa Condé Nast Publications, Parade Publications, Fairchild Publications, American City Business Journals, ja Golf Digest. Konsernin julkaisuja ovat muun muassa Glamour, Vogue, Vanity Fair ja GQ, sekä useat yhdysvaltalaiset sanomalehdet. Se omistaa myös 31 prosentin osuuden Discovery Communications -yhtiöstä.
National Rifle Association of America
National Rifle Association of America eli NRA on yhdysvaltalainen vuonna 1871 perustettu ampumaharrastajien etujärjestö. Yhdysvaltojen sisällissodan pohjoisvaltioiden puolella taistelleet veteraanit eversti William Church ja kenraali George Wingate perustivat National Rifle Associationin 17. marraskuuta 1871 New Yorkissa.
Sittemmin NRA on muuttunut vaikutusvaltaiseksi kansalais- ja lobbausjärjestöksi, joka on tullut tunnetuksi amerikkalaisten perustuslaillisen aseenkanto-oikeuden voimakkaasta puolustamisesta.
NRA:n tunnettuja jäseniä ovat muun muassa vuoden 2008 presidentinvaalien ehdokas John McCain ja hänen varapresidenttiehdokkaansa Sarah Palin sekä Yhdysvaltain presidentit Ulysses S. Grant, Theodore Roosevelt ,William Howard Taft , Dwight D. Eisenhower , John F. Kennedy , Richard Nixon , Ronald Reagan , George H. W. Bush ja Donald Trump. Bush erosi NRA:sta vuonna 1995 Grant toimi myös yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1883–1884.
Kitaristi Ted Nugent on saanut julkisuutta NRA:n puolestapuhujana. NRA:n puheenjohtajana toimineista kansainvälisesti tunnetuimpia oli edesmennyt elokuvanäyttelijä Charlton Heston.
NRA omistaa hotelliketjuja, huoltoasemaketjuja, pikaruokalaketjuja sekä lukuisien muiden liikeyrityksien osakkeita. NRA:n jäseniä on yli viisi miljoonaa, ja se on noin 500 ihmisen kokopäiväinen työnantaja. NRA on ollut perustamisestaan lähtien yhdysvaltalaisen politiikan merkittävä taustavaikuttaja.
Poliittisen toiminnan komitea
NRA:n poliittisessa toiminnassa merkittävä taho on NRA Political Victory Fund (NRA-PVF). Se luokittelee poliittisia päättäjiä ja ehdokkaita sen mukaan, mitä he ovat äänestäneet virassa ollessaan, lausuneet julkisesti ja vastanneet NRA:n lähettämään kyselylomakkeeseen. NRA-PVF arvioi ehdokkaat heidän koko äänestyshistoriansa mukaan, ja antaa arvosanat, joista A on korkein ja F on matalin. A-luokitus tarkoittaa sitä, että luokituksen saanut poliitikko kannattaa NRA:n mukaan Yhdysvaltain perustuslain toista lisäystä, joka antaa ihmisille oikeuden kantaa asetta, ja metsästystä.
NRA kannattaa poliittisia ehdokkaita heidän luokituksensa mukaan. Vuoden 2008 vaaleissa NRA laittoi miljoonia dollareita tukemiensa ehdokkaiden vaalikampanjoihin, kampanjakuluihin ja ruohonjuuritason ohjelmiin.
Estádio Nacional
Estádio Nacional on yleisurheilu- ja jalkapallostadion Oeirasin kunnassa lähellä Portugalin pääkaupunkia Lissabonia.
Se otettiin käyttöön 10. kesäkuuta 1944 ja sen kapasiteetti on 32 000 istumapaikkaa. Stadionilla pelataan yleensä Portugalin cupin loppuottelu, ja vuonna 1967 se toimi Euroopan Cupin loppuottelun näyttämönä. Vuonna 1955 stadionilla pelattiin Euroopan Cupin historian ensimmäinen ottelu Sportingin ja Partizanin välillä. Stadionin arkkitehtoninen erikoisuus on toisen pääkatsomon puuttuminen kokonaan.
Katsushika
Katsushika on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee sisämaassa kaupungin itäosassa Tokion keisarillisen palatsin koillispuolella Ara- ja Edojokien välissä ja rajautuu Adachin, Edogawan ja Sumidan erillisalueisiin, Chiban prefektuurin Matsudon kaupunkiin sekä Saitaman prefektuurin Misaton ja Yashion kaupunkeihin. Katsushikassa on 458 634 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 34,80 neliökilometriä.
Aluejako
Katsushikan erillisalueella on 30 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 155 osa-alueeseen. Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä yhdeksään osa-aluetta.
Oulu–Tornio-rata
Oulun–Tornion rata on Suomen rataverkon osuus, joka johtaa Oulusta pohjoiseen Kemiin ja Tornioon Perämeren rannikkoa seuraillen. Rataosuus valmistui vuonna 1903, ja siitä tuli pohjoinen jatke vuonna 1886 valmistuneelle Pohjanmaan radalle.
Rataosa on yksiraiteinen, ja osuus Oulu–Laurila on sähköistetty. Sähköistys valmistui 1. joulukuuta 2004. Liikenteenohjaus on keskitetty Ouluun. Rataosa muodostaa ainoan rautatieyhteyden Pohjois-Suomeen, ja sen kautta kulkevat kaikki Oulun pohjoispuolisen tavara- ja henkilöliikenteen junat.
Oulu–Kemi-välillä Iissä oleva Kuivajoentien alikulkusilta ei vuonna 2018 julkaistun selvityksen mukaan täytä lujuusvaatimuksia. Silta on valettu vuonna 2016.
Historia
Pohjanmaan radan tavoin rataosan eteläpäässä Haukiputaalla ja Iissä rautatieasemat olivat kaukana kuntakeskuksista. Tämän vuoksi Haukiputaan aseman henkilöliikenne lopetettiin 1990-luvun alkuun mennessä, ja matkustajajunien pysähdyksiä Iin asemalla vähennettiin merkittävästi. VR lakkautti 2. syyskuuta 2006 Iin ja Kuivaniemen aseman matkustajapysähdykset vähäisten matkustajamäärien vuoksi.
Vuonna 2004 Oulu–Laurila-osuuden sähköistyksen käyttöönoton yhteydessä poistettiin käytöstä Olhavan liikennepaikka kilometrillä 805,5. Olhavan ratapihan geometria oli hieman epäonnistunut, sillä ratapiha oli S-kaarteessa, eikä sen sivuraiteiden hyötypituuksien kasvattaminen ollut järkevää. Ratapihan poikki kulki myös paikallistie. Näistä syistä johtuen rakennettiin Myllykankaan liikennepaikka Olhavan pohjoispuolelle, ja Olhavan ratapiha purettiin. Paikalle tehtiin rataoikaisu, jolla saatiin nostettua nopeuksia entisestä 60 km/h nykyiseen 90 km/h asti. Vuonna 2012 Olhavan kaksi vanhan ratapihan molemmissa päissä ollutta tasoristeystä korvattiin ratasuoran keskelle tehdyllä tasoristeyksellä, jossa on puomit.
Rataosalla oli sähköistyksen ja kauko-ohjauksen käyttöönottoon saakka käytössä Pohjois-Suomen viimeiset linja-asemien kampiasetinlaitteet. Näitä mekaanisia turvalaitteita oli alun perin rataosan kaikilla asemilla. Kuitenkin 1970-luvun lopulla Haukiputaan ja Iin mekaaniset asetinlaitteet korvattiin sähköisillä releasetinlaitteilla. Rataosan muilla asemilla oli siipiopastimet eli semaforit vielä 1990-luvun alussa, jolloin ne korvattiin paremmin näkyvillä valo-opastimilla.
Nykyisin liikenteenohjauskeskus Oulussa ohjaa rataosan liikennettä sähköisten turvalaitteiden avulla.
Suunnitelmat
Kemi–Laurila–Haaparanta-osuuden sähköistäminen on kirjattu Rinteen ja Marinin hallituksen hallitusohjelmaan.
Isohaaran voimalaitos
Lautiosaaren ja Laurilan välillä sijaitsevan Isohaaran voimalaitoksen ratalinja ylittää voimalaitospadon harjalla kulkien.
Rabea Grand
thumb|180px|Rabea Grand Rabea Grand (s. 15. kesäkuuta 1984) on sveitsiläinen alppihiihtäjä. Grand on syntynyt Leukissa ja on erikoistunut pujotteluun ja suurpujotteluun.
Grand osallistui ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupiin tammikuussa 2005 Mariborissa.
Suurin saavutus Grandilta on pronssimitali Sveitsin joukkueessa alppihiihdon joukkuekisassa Åren MM-kisoissa vuonna 2007. 15. marraskuuta 2008 Grand sijoittui yhdeksänneksi Levin pujottelussa. Hän kilpaili viimeisen kerran tammikuussa 2011.
Sandra Gini
Sandra Gini (s. 8. helmikuuta 1982) on sveitsiläinen alppihiihtäjä. Sandran veli on Marc Gini, joka on myös alppihiihtäjä.
Junioreiden MM-kisoissa vuonna 2002 Sella Neveassa Sandra Gini otti pronssia pujottelussa heti Veronika Zuzulován ja Maria Rieschin jälkeen. Samana vuonna Gini osallistui ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupiin.
Kaudella 2006-2007 Gini pääsi ensimmäisen kerran kymmenen joukkoon maailmancupissa, Sierra Nevadassa. Suurin saavutus Giniltä on pronssimitali Sveitsin joukkueessa alppihiihdon joukkuekisassa Åren MM-kisoissa vuonna 2007. 13. tammikuuta 2008 Gini saavutti parhaan maailmancup-sijoituksensa, oltuaan 6:s Mariborin pujottelussa.
T-80
T-80 on Neuvostoliitossa 1984 käyttöön otettu taistelupanssarivaunu. T-80 oli ensimmäinen neuvostoliittolainen kaasuturbiinimoottorilla varustettu panssarivaunu ja ensimmäinen, jossa oli ballistiikkatietokone ja laseretäisyysmittari. T-80:n myöhempiä malleja on valmistettu Venäjällä Omskissa ja T-84-malli on edelleen tuotannossa Ukrainassa.
Kehitys
T-80:n suunnittelu alkoi 1970-luvulla ja se hyväksyttiin palveluskäyttöön 1976. Ensimmäinen valmistusversio valmistui kuitenkin vasta 1978, kaksi vuotta aikaisemmin kuin yhdysvaltalainen vastineensa M1 Abrams. Vaunua valmisti ensin Kirov lähellä Leningradia (nyk. Pietari) ja nykyisin KBTM Omskissa. T-80UD:ta ja T84:aa valmistaa myös HKBM Ukrainassa Harkovassa.
Huolimatta siitä, että T-80 on ulkoisesti samankaltainen kuin edeltäjänsä T-72, perustuu T-80 enemmän vanhempaan T-64:ään. Vaunun voimanlähteenä oli turbiinimoottori, joka teki vaunusta nopean, hiljaisemman ja liikkumiskykyisen maastosta riippumatta. Moottori kuitenkin osoittautui kenttäkäytössä epäluotettavaksi. Lisäksi moottori kulutti huimasti polttoainetta verrattuna dieselmoottoriin.
Ensimmäinen versio vaunusta oli raskaammin panssaroitu kuin sen edeltäjä T-64. Pääase, 125 mm sileäputkinen panssarivaunukanuuna 2A46M-1, oli sama kuin T-72:ssa. Vanhemmissa T-80:n malleissa pääaseesta voitiin ampua 9K112 Kobra (Nato: AT-8 ”Songster”) -panssarintorjuntaohjuksia. Myöhemmin nämä korvattiin nopeammalla laserohjatulla 9K119 Refleks -ohjuksella. Runkoa oli muutettu, jotta polttoainetta saataisiin mahtumaan kaksin verroin T-64:ään verrattuna. Tämän lisäksi tornin taakse saadaan sijoitettua lisäpolttoainesäiliöt toimintasäteen kasvattamiseksi. T-72:sta oli ensimmäiseen malliin otettu torniin sijoitettavat 12 savunheitintä.
Myöhempiin 1980-luvun malleihin T-80B ja -BV lisättiin ensiksi mainittuun uusi keraamikomposiittipanssarointi ja jälkimmäiseen reaktiivipanssarointi (Kontakt ERA). Reaktiivipanssarointi teki vaunun keulan käytännössä läpäisemättömäksi Naton silloisille panssarintorjuntaohjuksille. Vaunun ensimmäinen merkittävästi edeltäjiään parempi malli oli kuitenkin vasta T-80U. U-mallin myötä T-80 sai uuden tornin, uuden panssarintorjuntaohjuksen 9M119 Refleks (Nato-nimeltään AT-11 Sniper), jota voidaan käyttää myös helikoptereita vastaan. Lisäksi se sai toisen sukupolven reaktiivipanssaroinnin Kontakt-5 ja uuden tehokkaamman sekä luotettavamman moottorin, joka nosti tehon 1 100:sta 1 250:een hevosvoimaan.
Kuten muut neuvostoliittolaiset panssarivaunut, T-80 on huomattavan matala ja kevyt (46 tonnia) verrattuna M1 Abramsiin (63 tonnia) tai Leopard 2:een (55 tonnia). Neuvostodoktriini edellytti kylmän sodan aikaan nopeasti etenevää hyökkäystä Keski- ja Länsi-Eurooppaan, joiden jokimaasto on upottavaa suomaata.
Kaasuturbiinista luovuttiin ukrainalaisissa T-80UD- ja T-84-malleissa ja moottori korvattiin 1 000 hv dieselmoottorilla. Huolimatta moottoritehon vähentämisestä, vaunu on keveytensä ansiosta vieläkin huomattavan liikuntakykyinen.
Omasuojajärjestelmät
T-80:n uudemmissa versioissa on monipuoliset omasuojajärjestelmät. Arena on aktiivinen omasuojajärjestelmä, jonka avulla voidaan tuhota vaunua lähestyvät ohjukset ja singon ammukset. Järjestelmän tutka havaitsee lähestyvän pst-ohjuksen sen ollessa vähintään 50 metrin etäisyydellä ja laukaisee sitä kohti sirpaloituvan torjuntaheitteen, joka tuhoaa ohjuksen.
Štora-järjestelmä puolestaan havaitsee vaunuun kohdistuvan 0,6-1,1 mikrometrin aallonpituusalueen säteilyn (osa näkyvästä valosta ja lähi-infrapuna). Tätä aallonpituusaluetta käytetään yleisesti lasersädettä seuraavien sekä laservalaisuun hakeutuvien ohjusten ohjausjärjestelmissä. Järjestelmä reagoi vaunuun kohdistuvaan lasersäteilyyn laukaisemalla aerosolisavuheitteen, joka pysäyttää 0,4-14 mikrometrin aallonpituusalueen säteilyn (koko näkyvän valon ja infrapuna-alue), ja näin estää vaunun valaisun ohjusta varten, sekä peittää sen kaikilta optisilta tähtäimiltä, myös lämpötähtäimiltä. Savujärjestelmä kattaa 360 astetta. Järjestelmä käsittää myös infrapunahäirintälaitteen, jolla voidaan häiritä panssarintorjuntaohjuksen seuraamista sen ampumalaitteelta, ja näin estää oikeiden ohjauskomentojen lähettämistä tällä tavoin ohjattaville ohjuksille. Häirintälaite kattaa 20° tornin molemmilla puolilla vaakasuunnassa ja 4° pystysuunnassa. Valmistajan mukaan osumistodennäköisyys pienenee neljännekseen alkuperäisestä järjestelmiä käytettäessä.
Uusimman T-80UM2-mallin runkoa on muokattu siten että miehistö ja ammukset sijaitsevat eri tilassa. Lisäksi vaunu on suunniteltu siten, että vihollisammuksen räjäyttäessä vaunun omat ammukset, sinkoutuvat nämä ulospäin ja jättävät näin miehistölle paremman mahdollisuuden selviytyä hengissä. Piirre on uusi venäläisissä vaunuissa, vaikka se on ollut standardi länsimaisissa vaunuissa jo pitkään. On epävarmaa, tulevatko Venäjällä tehdyt T-80:n jatkokehitelmät ikinä tuotantoon Venäjän siirtyessä T-90-vaunuun.
Aseistus
Pääase on automaattilataava 125 mm sileäputkinen panssarivaunukanuuna (2A46M), joka on sama kuin T-72:ssa. Tulinopeus on 6-8 laukausta minuutissa. Ammustyyppi voi olla panssariammus (AP), alikaliiperiammus (APDS), pyrstövakautettu alikaliiperiammus valojuovalla (APFSDS-T), ontelokranaatti (HEAT) sekä erityyppisiä sirpalekranaatteja valojuovalla tai ilman, mm. (HE-FRAG). Pst-ohjus on laserohjattava 9M119 Refleks (Nato: AT-11 Sniper), joka voidaan ampua 100-4 000 metrin päähän tai 5 kilometrin etäisyydelle ilma-alusta vastaan. Lisäksi yksi 7,62 mm (PKT) tykinputken suuntainen konekivääri ja yksi tornin katolla oleva 12,7 mm (NSVT) ilmatorjuntakonekivääri.
Valmistus
Vaunua käyttävät valmistajamaat Venäjä ja Ukraina. Venäjä ilmoitti luopuvansa T-80:n valmistuksesta 1992, tosin muutamia on tilattu valmistuksen pitämiseksi käynnissä vientitilaisuuksien saamiseksi. Venäjä siirtyi tilauksissaan halvempaan T-72:een ja sen seuraajaan T-90:een. Ukrainassa valmistetut vaunut ovat "80 % ukrainalaisia".