cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Länsi-Kreikka
Hallintoalue sijaitsee nimensä mukaisesti läntisessä Kreikassa, ja osa siitä on Peloponnesoksen niemimaan luoteisosassa ja osa manner-Kreikan länsiosassa. Alueen pinta-ala on 11 350 neliökilometriä ja asukasluku 679 796 (vuonna 2011).
Alueyksiköt ja kunnat
Vuoden 2011 alusta lähtien alue on jaettu alueyksiköihin ja kuntiin seuraavasti:
Raymond Legrand
Hän sävelsi myös runsaasti varieteemusiikkia sovittaen musiikkia Ray Venturan orkesterille, aina siihen saakka kun hän perusti oman orkesterina. Hänen oman orkesterina solisteina esiintyivät monet myöhemmät kuuluisuudet, kuten Irène de Trébert, Maurice Chevalier, Georges Guétary ja Tino Rossi.
Legrand tuli tunnetuksi myös elokuvien musiikin tekijänä. Tunnetuin lienee Mademoiselle Swing, jonka ohjaksi Richard Pottier vuonna 1942.
Raymond Legrandin ensimmäisestä avioliitosta Marcelle der Mikaelian, Jacques Héllan sisaren, kanssa hänelle syntyi poika Michel Legrand, josta tuli isäänsäkin kuuluisampi säveltäjä. Toisen avioliittonsa Raymond Legrand solmi sihteerinsä ja orkesterinsa laulajan Colette Renardin kanssa.
Algerine-luokka (tykkivene, 1880)
Algerine-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston tykkiveneluokka, johon kuului kolme vuonna 1880 valmistettua alusta. Niistä kaksi myytiin vain kymmenen vuoden palveluksen jälkeen. Kolmas muutettiin tutkimusalukseksi jo ennen palvelukseen ottoaan, ja tässä tehtävässä se palveli aina vuoteen 1907 saakka.
Suunnittelu ja valmistus
Kuninkaallisen laivaston pääsuunnittelija Nathaniel Barnaby suunnitteli alukset vuonna 1879, ja ne muistuttivat vuoden 1875 Condor-luokan aluksia. Niihin oli kuitenkin lisätty takakansi, koska etu- ja takakannen rakenteiden oli todettu tekevän aluksilla palvelemisen miellyttävämmäksi tropiikissa. Rakenteet mahdollistivat miehistön levon kansilla.
Alusten köli, perän rakenteet ja kaaret olivat rautaa, mutta ne oli puuverhoiltu. Näin saatiin valmistuskustannuksia laskettua, ja samalla mahdollistettiin aluksen huoltaminen siirtomaissa ilman telakkarakenteita. Luokka oli viimeinen metalli-puurakenteinen sotalaivaluokka kuninkaallisessa laivastossa.
Voimanlähde
Alusten voimanlähteenä oli kaksisylinterinen kompound-höyrykone. Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyn valmistamiin HMS Rambleriin ja HMS Rangeriin asennettiin John Elder and Companyn toimittamat höyrykoneet, jotka tuottivat 690 ja 760 hevosvoimaa yhteen akseliin. Harland and Wolffin valmistamaan HMS Algerineen 750 ihp:n höyrykoneen toimitti Laird Brothers. Kone kuljetti alusta 10,5 solmun nopeudella.
Aseistus
Tutkimusalukseksi muutettu HMS Rambler aseistettiin ainoastaan neljällä 20 naulan takaaladattavalla BL-tykillä, yhdellä konekiväärillä ja kunnialaukaustykillä.
Komorin kieli
Komori on bantukieli, jota puhutaan Komoreilla ja Mayottella Intian valtameren länsiosassa. Kieli voidaan jakaa neljään läheiseen sukukieleen, joita puhutaan saariston eri osissa. Puhutuin variantti on Iso-Komorilla puhuttu ngazidjankomori, jota puhuu vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan äidinkielenään noin 312 000 ihmistä. Anjouanin saarella puhuttua ndzwaninkomoria puhuu 275 000 ihmistä, ja Mayottella puhutulla maorenkomorilla on 97 000 puhujaa. Neljäs komorin variantti on Mohelin saarella puhuttu mwalinkomori, jonka puhujamäärä vuoden 2000 väestönlaskennassa oli 28 000.
Mayottella suurin osa väestöstä puhuu sekä ranskaa että komoria. Pelkästään ranskaa puhuvat tulevat Manner-Ranskasta, ja komorilaiset muodostavat noin reilun kolmanneksen saaren asukkaista. .
Konsonantit
Lähde:
Tellico
Tellico on kokoelmatietojen hallintaohjelma. Ohjelma on julkaistu avoimena lähdekoodina GNU General Public License-lisenssillä. Ohjelma on saatavilla Linuxille ja useille BSD-johdannaisille.
Ohjelmalla voi tehdä luetteloita kokoelmista kuten kirjoista, videoista, musiikista, kolikoista, postimerkeistä, keräilykorteista, viineistä, lautapeleistä ja niin edelleen. Ohjelmassa on valmiita asetuksia erilaisille kokoelmille. Ohjelma tukee tietojen tuomista ja viemistä eri muodoissa, sekä tietojen tuomista eräistä palveluista suoraan. Ohjelma tallentaa tiedot XML-muodossa eikä siten tarvitse erillistä tietokantapalvelinta.
KOrganizeria, mikä on KDE-ohjelma, voidaan käyttää Tellicon kokoelmien laina-aikojen tallentamiseen.
Ohjelma käyttää tietueiden ja hakusanojen käsittelyyn KDE Frameworks libraries -ohjelmakirjastoja. Ohjelmasta on myös suomenkielinen versio.
Ohjelma on muuttanut nimeään johtuen erimielisyydestä tavaramerkistä. Syyskuussa 2004 Bookcase 0.11 nimettiin Tellico 0.12:ksi.
Kokoelmatyypit
Tellicossa on monia kokoelmatyyppimalleja kokoelmatietokannan perustamiseen.
Muita vastaavia ohjelmia
Vastaavia ohjelmistoja kutsutaan nimellä Integrated Library System (ILS). Muita vastaavia avoimen lähdekoodin ohjelmistoja ovat:
Hämähäkkieläimet
Hämähäkkieläimet (Arachnida) on niveljalkaisten (Arthropoda) luokka.
Hämähäkkieläimille on tunnusomaista tuntosarvien puuttuminen ja ruumiin kaksiosaisuus; pää ja kolme seuraavaa jaoketta ovat sulautuneet yhdeksi kokonaisuudeksi, ja takaruumis on tavallisesti nivelikäs.
Kaikille hämähäkkieläimille yhteinen taksonominen piirre on erityinen raajarakenne, leukakoukku eli kelikeri. Hämähäkkieläimiin voidaan myös viitata nimellä leukakoukulliset (Chelicerata). Leukakoukku on raajasta kehittynyt suuosa, jossa raajan päässä on yleensä ontto koukku. Sitä kautta hämähäkkieläin ruiskuttaa ruoansulatusnestettä ruokaansa. Eturuumiissa on lisäksi neljä paria kävelyjalkoja, takaruumis on raajaton.
Hämähäkkieläimillä ei ole hyönteisten tapaan verkkosilmiä, vaan rakenteeltaan yksinkertaisemmat pistesilmät. Hämähäkeillä silmiä on tavallisimmin kuusi kappaletta, mutta eri hämähäkkieläimillä niitä voi olla kahdesta kahdeksaan kappaletta tai ei lainkaan. Kun silmäpareja on useita, kukin niistä on erikoistunut tiettyyn tehtävään, kuten verkon rakentamiseen, saalistukseen tai ultraviolettivalon aistimiseen.
Lähes kaikki hämähäkkieläimet ovat maaeläimiä, ja hengitys tapahtuu ilmaputkien, lehtikeuhkojen tai ihon välityksellä.
Jako
Hämähäkkieläimiin kuuluvia alaluokkia ja lahkoja ovat muun muassa:
Punkit (Acari)
Punkit ovat pieniä, harvoin yli 2 mm pidempiä hämähäkkieläimiä. Suuri osa niistä on loisia tai puoliloisia ja ne käyttävät ravinnokseen eläinten ja kasvien nesteitä.
Hämähäkit (Araneae)
Hämähäkeille tyypillinen piirre on taito kehrätä seittiä, josta ne kutovat taidokkaasti verkkoja. Seitti syntyy kehruurauhasissa, jotka sijaitsevat takaruumiissa. Verkoilla hämähäkit pyydystävät saaliinsa. Osa hämähäkeistä ei kudo verkkoja, vaan pyydystää saaliinsa juoksemalla.
Valeskorpionit (Pseudoscorpionida)
Tämän lahkon lajeja on Suomessa tavattu 17 lajia. Tunnetuin lienee pieni, varsinkin usein asunnoissa tavattava kirjaskorpioni (Chelifer cancroides). Luonnossa tavattavat lajit elävät erityisesti sammalissa, karikkeessa ja puiden kuoren alla. Valeskorpionit muistuttavat ulkonäöltään skorpioneja, mutta niiltä puuttuu myrkkypistin. Valeskorpionit ovat pieniä, yleensä muutaman millimetrin pituisia.
Skorpionit (Scorpiones)
Skorpionien tunnusmerkkejä ovat sakset sekä takaruumiin myrkkypistin. Myrkkypistin on kehittynyt takaruumiin viimeisestä jaokkeesta eli telsonista. Skorpionien sakset ovat kehittyneet huulirihmoista eli palpeista. Niiden lisäksi skorpioneilla ovat myös luokalle tyypilliset leukakoukut.
Skorpionilukit (Amblypygi)
Skorpionilukit ovat erikoisen näköisiä, hieman skorpioneja ja lukkeja muistuttavia eläimiä. Niillä ei ole myrkkypistintä, vaan suuret pihtimäiset pyyntileuat saaliin käsittelyä varten sekä etummaisen raajaparin tilalla hyvin pitkät saalistusrihmat, joissa on herkkiä tuntokarvoja.
Siimaskorpionit (Thelyphonida)
Siimaskorpionit muistuttavat skorpioneja, mutta niillä on myrkkypistimen sijaan siimamainen häntä, josta ne voivat ruiskuttaa mm. etikkahappoa sisältävää nestettä puolustautuakseen. Siimaskorpionit ovat kooltaan n. 25–85 mm. Skorpionilukkien tavoin niiden etummainen raajapari on muuntunut pitkiksi rihmoiksi, joissa on herkkiä tuntokarvoja.
Arolukit (Solifugae)
Arolukit muistuttavat suuria hämähäkkejä. Suurin osa niistä elää aavikoilla. Ne eivät kudo verkkoja, ja ainakaan suurimmalla osalla ei ole lainkaan myrkkyrauhasia, mutta niillä on erittäin suuret leuat, joilla ne tappavat ja paloittelevat saaliinsa. Arolukit syövät pääasiassa muita niveljalkaisia, mutta joskus jopa pieniä liskoja ja jyrsijöitä.
Matti Suihkonen
Matti Veikko Suihkonen (s. 22. kesäkuuta 1944 Suonenjoki) on suomalainen eläköitynyt metsänhoitaja, opettaja ja metsätalouden asiantuntija ja johtaja, joka on saanut metsäneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria
Suihkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Sulo Suihkonen ja emäntä Aili Heimonen. Hänen puolisonsa vuodesta 1968 on erityisopettaja Raija Mononen. Suihkonen kävi kansa- ja kansalaiskoulun 1959, suoritti Pohjois-Savon metsäkoulun metsätalouskurssin 1965 ja valmistui metsäteknikoksi Kotkan puutalousopistosta 1967. Metsäteknikkojen konekurssin hän suoritti 1968 ja metsätalouden opettajatutkinnon 1971. Keskikoulun Suihkonen kävi Savonlinnan lyseossa 1972 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1978.
Suihkonen oli VR:n tallimies Pieksämäellä 1962, Pohjois-Savon metsänhoitolautakunnan metsäharjoittelija 1963, Enso-Gutzeitin metsäharjoittelija 1963–1965 ja metsätyönjohtaja 1968–1969, Itä-Savon metsäkoulun metsäteknikko-opettaja Savonlinnassa 1969–1975, Itä-Savon metsänhoitoyhdistysten liiton apulaistoiminnanjohtaja 1975, Itä-Savon piirimetsälautakunnan metsätalouden suunnittelija 1975–1976, Enso-Gutzeitin leimikoiden suunnittelija ja pystymittaaja 1977, Itä-Savon piirimetsälautakunnan metsätalouden suunnittelija 1978, Itä-Savon metsäkoulun kurssiosaston esimies 1978–1979, Itä-Savon piirimetsälautakunnan koulutusmetsänhoitaja 1979–1980, suunnittelumetsänhoitaja 1979, piirimetsänhoitaja 1980–1983 sekä päämetsänhoitaja ja vuodesta 1987 johtaja 1983–1993.
Pohjois-Savon metsäkeskuksen johtajana Kuopiossa Suihkonen toimi 1993–2006. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Suihkonen sai 2003.
Sergius IV
Paavi Sergius IV (k. 12. toukokuuta 1012) oli paavina 31. heinäkuuta 1009 – 12. toukokuuta 1012. Hänen oikea nimensä oli Pietro Boccapecora.
Pietro Boccapecora oli köyhän suutarin poika. Vaatimattomasta taustastaan huolimatta hän eteni nopeasti kirkon viroissa. Vuonna 1004 hänestä tuli Albanon piispa. Johannes XVIII:n vetäydyttyä virastaan Pietrosta tuli paavi ja hän otti nimekseen Sergius IV.
Sergius IV:n valtaa varjosti Johannes Crescentius III, Rooman kaupungin hallitsija. Joiden historioitsijoiden mielestä Sergius IV oli vain Crescentiuksen nukkehallitsija. Toisten mielestä hän taas rajoitti Crescentiuksen valtaa muun muassa tukemalla tämän vastaisia voimia.
Sergius IV:n teoiksi mainitaan muun muassa Roomaa vaivanneen nälänhädän poistaminen ja paavillisen bullan julistaminen islamin häätämiseksi Pyhältä maalta. Bulla on kuitenkin perua vuosisadan lopusta, jolloin se keksittiin oikeuttamaan ristiretki Jerusalemiin.
Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saaga
Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saaga (isl. Hálfs saga ok Hálfsrekka) on keskiaikainen islantilainen saaga. Se luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin (isl. fornaldarsögur). Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saaga on traaginen tarina viikinkikuningas Hálfrista ja tämän sotureista, jotka viettävät lähes kaksi vuosikymmentä viikinkiretkellä mutta varoittavasta unesta huolimatta palaavat takaisin Hálfrin valtakuntaan. Sen seurauksena vihollinen – Hálfrin isäpuoli Ásmundr – polttaa kartanon, jossa he majailevat, ja paetessaan liekeistä Hálfr joukkoineen joutuu taisteluun, jossa hän ja suuri osa hänen sotureistaan kuolee.
Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saaga, sellaisena kuin se nykyään tunnetaan, on kirjoitettu 1200-luvun loppupuolella, vaikkakin sen varhaisin käsikirjoitus, GkS 2845 4to, on laadittu vasta vuoden 1450 tietämillä tai hieman sen jälkeen. Saaga on kuitenkin ollut olemassa jossain muodossa todennäköisesti jo aiemmin, sillä 1200-luvulla vaikuttanut Sturla Þórðarson (1214–1284) sisällytti Hálfrin saagassa esiintyvän episodin omaan versioonsa Islannin asuttamisesta kertovasta Landnámabókista. 1200-luvulla laadituille saagoille perustuvassa aikalaissaagojen kokoelmassa Sturlunga saga mainitaan lisäksi nyt jo kadonnut Hróks saga svarta, joka on todennäköisesti kertonut yhdestä Hálfrin sotureista, Hrókr Mustasta, tai jolla on kenties tarkoitettu nimenomaan Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saagaa. Saagan tarina Hálfrin kohtalosta on kuitenkin tunnettu kauan; siitä osoituksena on pidetty esimerkiksi sitä, että tulta merkitsevää kenninkiä ”Hálfrin kuolema” (isl. Hálfs bani) on käytetty runossa Ynglingatal, joka on vaihtelevasti ajoitettu 800- tai 900-luvulle. Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saaga sisältää myös runsaasti edda-runomittaista sankarirunoutta, jota ei kuitenkaan ole luotettavasti pystytty ajoittamaan. Saagasta on säilynyt yli neljäkymmentä myöhempää paperikäsikirjoituskopiota, mikä kertoo saagan olleen hyvin suosittu. Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saagaa ei ole suomennettu.
Hálfrin saaga suurvalta-ajan Ruotsissa
Nykytutkimuksessa Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saagaa ei pidetä luotettavana lähteenä siitä ajasta tai niistä henkilöistä, joita se kuvaa. Suurvalta-ajan Ruotsissa moniin muinaissaagoihin suhtauduttiin kuitenkin melko kritiikittömästi, sillä niiden uskottiin kuvaavan myös ruotsalaisten muinaista ja loisteliasta menneisyyttä. Useat muinaissaagat päätyivät sen vuoksi suurvaltaideologian rakennusaineeksi ja niitä käytettiin myös propagandatarkoituksessa.
Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saagan tapahtumapaikkana on pääosin Norja. Vain muutamat episodit sijoittuvat Pohjolan itäisempiin osiin, mutta tällöinkin pääosin nykyisen Tanskan alueelle. Ruotsissa kiinnostuttiin kuitenkin Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saagasta, koska siinä mainitaan osan Hálfrin sotureista suunnanneen tämän kuoleman jälkeen Göötanmaalle ja Sveanmaalle (isl. Svíþjóð). Osa Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saagassa esiintyvistä henkilöhahmoista ja paikoista tunnettiin lisäksi jo muista muinaissaagoista. Saagan voitiin siksi katsoa antavan lisätietoja muinaissaagojen pohjalta laadittuihin sukupuihin. Koska ruotsalaiset eivät enää ymmärtäneet muinaissaagojen kieltä, ilmestyi Hálfrin ja Hálfrinsankareiden saaga ruotsiksi ja latinaksi käännettynä Eric Julius Björnerin teoksessa Nordiska kämpa dater vuonna 1737.
Kale Clague
Kale Clague (s. 5. kesäkuuta 1998 Regina, Saskatchewan) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Buffalo Sabresin organisaatiota. Pelipaikaltaan Clague on puolustaja. Hän on Los Angeles Kingsin toisen kierroksen varaus vuodelta 2016.
Ura
Clague varattiin CHL:n varaustilaisuudessa vuonna 2013 WHL-seura Brandon Wheat Kingsiin. Hän siirtyi joukkueeseen kauden 2013-2014 lopulla ehtien pelaamaan kaksi runkosarja- sekä kolme pudotuspeliottelua. Näissä hän jäi ilman tehopisteitä. Seuraavalla kaudella Clague pelasi 20 runkosarja- sekä 12 puodtuspeliottelua. Kausi 2015-2016 oli hänelle ensimmäinen, jolla hän pelasi Wheat Kingsissä lähes täyden runkosarjan. 71 ottelussa Clague teki tehot 6+37=43. Hänet valittiin CHL Top Prospects Gameen. Wheat Kings voitti kauden päätteeksi WHL:n mestaruuden. Kesällä Los Angeles Kings varasi Claguen toisella kierroksella NHL:n varaustilaisuuden 51. pelaajana.
Kaudeksi 2016-2017 Clague valittiin Wheat Kingsin varakapteeniksi. Hän teki pelaamissaan 48 runkosarjaottelussa tehot 5+35=40. Hänet valittiin edustamaan Kanadan maajoukkuetta alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Clague sai turnauksen seitsemässä ottelussa kuusi syöttöpistettä Kanadan joukkueen sijoittuessa toiseksi. Clague ja Los Angeles Kings solmivat maaliskuussa 2017 kolmivuotisen tulokassopimuksen. Vielä seuraavan kauden ajan Clague pelasi WHL:ssä, jossa hänet kaupattiin kesken kauden Wheat Kingsistä Moose Jaw Warriorsiin. Hänet valittiin sarjan parhaaksi puolustajaksi. Lisäksi hän edusti toisena vuonna peräkkäin Kanadaa nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa joukkue kirkasti edellisvuoden mitalinsa ja voitti maailmanmestaruuden.
Clague debytoi kaudella 2018-2019 ammattilaistasolla. Hän pelasi Kingsin AHL-farmiseura Ontario Reignissä 52 ottelua tehden tehot 7+22=29. Seuraavalla kaudella hän pääsi pelaamaan ensimmäisen kerran NHL:ssä, kun edusti Kingsiä neljässä runkosarjaottelussa. Suurimman osan kaudesta Clague pelasi AHL:ssä, jonka tähdistöotteluun hänet valittiin.
Elizabeth Short
Shortin ruumis, joka löydettiin murhan jälkeisenä päivänä, oli katkaistu kahtia ja valutettu kuivaksi verestä. Lisäksi hänen suunsa oli viillelty poskiin asti niin, että kasvot näyttivät irvistävän kammottavalla tavalla.
Lehdistö nimesi tapauksen Mustaksi Dahliaksi Shortin tummien hiusten ja vaatteiden takia. Murhan tutkimukset olivat siihenastisen historian suurimmat. Vaikka tapaus on yksi tunnetuimpia rikoksia, surmaajaa ei koskaan ole löydetty.
James Ellroy kirjoitti aiheen pohjalta romaanin Musta Dahlia, johon perustuva Brian De Palman ohjaama samanniminen elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2006.
Amanda Tapping
Amanda Tapping (s. 28. elokuuta 1965 Rochford, Iso-Britannia) on englantilaissyntyinen kanadalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan etenkin roolistaan everstiluutnantti Samantha Carterina scifi-sarjassa Tähtiportti.
Tapping muutti perheineen Englannista Kanadaan ollessaan 3-vuotias. Hän opiskeli ympäristötieteitä ja draamaa, ja päätti näiden opintojensa jälkeen keskittyä näyttelemiseen. Tätä varten hän hakeutui Windsorin yliopistoon Ontarioon. Valmistuttuaan Tapping jatkoi teatteritaiteen opiskelua ja esiintyi erilaisissa teatteriproduktioissa. Hänellä oli myös pieniä rooleja televisiosarjoissa ja elokuvissa. 1990-luvun alkupuolella hän perusti ystäviensä kanssa Random Acts -nimisen komediaryhmän. Tähtiportti-sarjasta Tapping sai roolin vuonna 1997 ja oli siitä lähtien mukana sarjassa aina sen päättymiseen vuonna 2007 asti. Tämän jälkeen hän on jatkanut Tähtiportin spin-off-sarjassa Stargate Atlantis, jossa hän teki ensiesiintymisensä vuonna 2004, sekä fantasiasarjassa nimeltä Sanctuary, ja kauhusarjassa Supernatural.
Perhe
Tapping asuu Vancouverissa Brittiläisessä Kolumbiassa miehensä Alan Kovacsin kanssa. Heillä on tytär Olivia. Tappingilla oli myös kolme veljeä, Richard, kaksoisveli Christopher sekä Steven. Steven kuitenkin kuoli sairauteen joulukuussa 2006.
Paweł
Paweł on puolankielinen miehen etunimi. Sen juuret ovat latinankielisessä sukunimessä Paulus, joka tarkoittaa "pientä" tai "vaatimatonta". Tämän nimen teki kuuluisaksi apostoli Paulus eli Paavali.
Pyykösjärvi (järvi)
Pyykösjärvi on järvi Oulussa Linnanmaan, Pyykösjärven ja Kaijonharjun kaupunginosien välisellä alueella. Pinta-alaltaan järvi on Halajärven (n. 220 ha) jälkeen Oulun toiseksi suurin, noin 146 hehtaaria. Yksiosaisen altaan suurin pituus on noin kaksi kilometriä, leveys noin 800 metriä ja syvimmät kohdat noin 2,5 metriä. Keskisyvyydeltään vain 1,3-metrisen järven vesimäärä on noin 1,95 miljoonaa kuutiometriä. Järven pinta on 12,8 metriä merenpinnan yläpuolella.
Pyykösjärvi on Kuivasojan vesistöalueen ylin järvi. Sen vedet laskevat Laholaisojaa pitkin Kuivasjärveen ja edelleen Perämereen. Pyykösjärven valuma-alue on noin 4,3 neliökilometriä ja käsittää lähiympäristön metsäojat sekä Hiltusenperänojan valuma-alueen. Tulva-aikana valuma-alueen koko kasvaa 9,7 neliökilometriin.
Pyykösjärveä alettiin ilmastaa talvisin 1980-luvun puolivälissä kalakuolemien ehkäisemiseksi. Pyykösjärvelle ja alemmalle Kuivasjärvelle laadittiin vuonna 2004 kunnostussuunnitelma. Vuonna 2010 valmistui pumppaamo ja paineputki, joilla Oulujoen hyvälaatuista vettä johdetaan Pyykösjärveen talvikuukausina parantamaan rehevän järven happitilannetta. Lisäveden ansiosta kalakuolemilta on vältytty, ja järven yleinen kunto on ollut viime vuosina hitaasti kohenemaan päin. Pyykösjärven ravinnetasot ovat kumminkin edelleen korkealla, sillä ravinnepitoista pohjaliejua on monin paikoin toista metriä paksu kerros. Sinileväkukinnot ovat jatkossakin kesäisin mahdollisia.
Rudolf Höss
SS-Obersturmbannführer Rudolf Franz Ferdinand Höss (vaihtoehtoisia kirjoitusmuotoja Höß, Hoeß tai Hoess, 25. marraskuuta 1900 Baden-Baden – 16. huhtikuuta 1947 Oświęcim) oli Auschwitzin keskitysleirin päällikkönä tunnettu saksalaisupseeri. Hän oli SS-joukkojen ja Waffen-SS:n jäsen.
Lapsuus ja nuoruus
Höss syntyi tiukan katoliseen perheeseen, ja vaikka hänen isänsä toivoi pojastaan pappia, hän liittyi isänsä kuoleman jälkeen vapaaehtoisena Saksan armeijaan ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1915. Hänet siirrettiin Turkkiin, jossa hän saavutti kersantin arvon ja palkittiin ensimmäisen ja toisen luokan rautaristillä. Sodan jälkeen Höss liittyi Freikorps Roßbachiin ja sitten vuonna 1922 Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen. Seuraavana vuonna hänet tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankilaan Walther Kadowin murhasta, ja hänen rikoskumppaninsa Martin Bormann sai vain vuoden pituisen vankeusrangaistuksen. Höss vapautettiin yleisessä armahduksessa vuonna 1928, ja hän liittyi Artamanen-Gesellschaft -yhteisöön.
Ura SS-joukoissa
Heinrich Himmlerin suosituksesta Höss anoi SS:n jäsenyyttä vuonna 1933 ja hänet hyväksyttiin seuraavana vuonna. Samalla hänestä tuli Totenkopfverbandin jäsen. Hänet siirrettiin Dachaun keskitysleirille ja Höss sai Blockführerin arvon 1935. Vuonna 1938 Höss ylennettiin SS-Hauptsturmführeriksi ja siirrettiin Sachsenhausenin leirille. Hän vastaanotti Auschwitzin komentajan tehtävät 5. tammikuuta 1940 ja oli asemassa 1. joulukuuta 1943 asti, jolloin hänet korvasi Arthur Liebehenschel. Höss siirtyi Liebehenschelin entiseen tehtävään SS:n Wirtschaftsverwaltungshauptamtiin (WVHA). 8. toukokuuta 1944 Höss palasi Auschwitziin Heinrich Himmlerin pyynnöstä toteuttaakseen niin kutsutun Aktion Hössin, jossa oli tarkoituksena valmistella KL Auschwitz II Birkenau Unkarin juutalaisten tuhoamiseksi.
thumb|Hössin hirttopaikka Auschwitzissa (2006) [[Tiedosto:Rudolf Hoess goes on the gallows.jpg|pienoiskuva|Pyöveli auttaa Hössin luukun päällä olevalle jakkaralle. Teloituksessa pyöveli poisti jakkaran ja Höss putosi luukun päälle aukaisten sen.]]
Elämä toisen maailmansodan jälkeen
Saksan luhistuttua Hössin onnistui soluttautua väärän henkilöllisyyden turvin Saksan laivaston viestikouluun Syltin saarelle. Hänet internoitiin brittiläiselle vankileirille Kielin kanavan lähelle. Höss onnistui edelleen salaamaan henkilöllisyytensä ja hän vapautui nopeasti sotavankeudesta. Vapautumisensa jälkeen hän työskenteli kahdeksan kuukauden ajan maatilalla Flensburgin läheisyydessä.
Brittiläiset sotilaspoliisit ottivat Hössin kiinni 11. maaliskuuta 1946, minkä jälkeen hän toimi todistajana Ernst Kaltenbrunnerin, Oswald Pohlin ja IG Farben -yhtiön oikeudenkäynneissä Nürnbergissä. 25. toukokuuta 1946 hänet luovutettiin Puolaan, jossa hänet tuomittiin kuolemaan 2. huhtikuuta 1947. Kaksi viikkoa myöhemmin Rudolf Höss hirtettiin Auschwitzin keskitysleirin krematorio I:n edessä.
Ollessaan vangittuna Puolassa Höss kirjoitti muistelmansa, jotka julkaistiin vuonna 1958 nimellä Kommandant in Auschwitz: Autobiographische Aufzeichnungen (suom. SS-Obersturmbannführer Rudolf Hössin omaelämäkerta, 1959 ja Auschwitzin komendantti: omaelämäkerta, 2008).
Yamato-damashii
Yamato-damashii on käsite, joka tarkoittaa "japanilaista sielua" tai "Japanin sielua". 大和 (Yamato) viittaa Yamatoon tai muinaisiin japanilaisiin ja kulttuuriin, joka oli olemassa ennen kontaktia Kiinan kanssa. Damashii on rendaku-muoto sanasta 魂 (tamashii, "sielu" tai "henki"). Yamato-damashiita pidetään usein osana bushidōta, vaikka bushidō onkin kehittynyt vasta japanilaisten oltua yhteyksissä Kiinan kanssa.
Gibson L5CES
L5CES kehitettiin akustisesta L5-mallista. Rungossa oli L5:n tavoin kuusesta tehty kansi, vaahterasta tehdyt sivut ja takaosa sekä f-ääniaukot. Kaula oli tehty joko vaahterasta tai jalopähkinästä.
Kitarassa oli alun perin kaksi yksikelaista P-90-mikrofonia sekä kaksi äänenvoimakkuuden ja äänenvärin säädintä. Kun vuonna 1958 alettiin käyttää kahta humbucker-mikrofonia, tuli kitaraan kolmiasentoinen kytkin. Samalla otettiin käyttöön Gibsonin ABR-1-talla Tune-O-Maticin sijasta.
Symphony X
Symphony X on yhdysvaltalainen melodista metallia esittävä yhtye, joka voidaan katsantotavasta riippuen luokitella joko progressiiviseksi metalliksi tai neoklassiseksi metalliksi. Musiikki on saanut paljon vaikutteita klassisesta musiikista (neoklassinen elementti). Musiikin rytmi etenee usein vaihtuvissa tahtilajeissa (progressiivinen elementti). Osan Symphony X:n materiaalista voi myös luokitella powermetalliksi.
Historia
Yhtye sai alkunsa vuonna 1994 Michael Romeon Dark Chapter -demon seurauksena. Yhtye julkaisi ensimmäisen levynsä samana vuonna. Levy julkaistiin tuolloin vain Japanissa, missä menestys oli hyvää. Pian tämän jälkeen alkuperäinen laulaja, Rod Tyler lähti yhtyeestä ja hänen tilalleen tuli nykyinen laulaja, Russel Allen, joka vaikutti vahvasti yhtyeen kehitykseen. Kuusi kuukautta ensimmäisen levyn jälkeen Symphony X julkaisi toisen albuminsa nimellä The Damnation Game. Levy kasvatti yhtyeen suosiota Japanissa entisestään.
Seuraava albumi, The Divine Wings of Tragedy (1997) löi yhtyeen läpi Euroopassa. Levyn äänipuoli on huomattavasti parempi kuin kahdella ensimmäisellä levyllä, sillä levy oli tuotettu paljon aiempaa paremmin. Levy sisältää tunnettuja Symphony X kappaleita, kuten Sea of Lies, The Accolade ja eeppinen 20-minuuttinen The Divine Wings of Tragedy.
The Divine Wings of Tragedyn levyttämisen jälkeen Jason Rullo lähti yhtyeestä henkilökohtaisten ongelmien vuoksi. Hänen korvaajakseen tuli Thomas Walling. Tällä kokoonpanolla he levyttivät seuraavan levynsä, Twilight in Olympus (1998). Samana vuonna Symphony X aloitti ensimmäisten keikkojensa tekemisen ja lähti kiertueelle. Samoihin aikoihin basisti, Thomas Miller päätti kuitenkin jättää yhtyeen. Syy on edelleen hieman epäselvä. Vuoden lopussa Symphony X julkaisi kokoelmalevyn, Prelude to the Millennium, joka sisältää suosituimpia Symphony X -kappaleita kaikilta siihen asti ilmestyneiltä levyiltä lukuun ottamatta yhtyeen esikoisalbumia. Bonuksena mukana on kuitenkin uudelleen nauhoitettu Masquerade. Prelude to the Millennium on nykyään melko harvinainen. Masqueraden uusi versio on julkaistu myöhemmin myös The Odyssey -levyn limited editionilla.
Seuraava levy, V: The New Mythology Suite julkaistiin vuonna 2000. Jason Rullo oli palannut jälleen takaisin rumpuihin albumin levytykseen. Ensimmäistä kertaa yhtyeen riveissä soitti basisti Michael Lepond. Julkaisun jälkeisellä Euroopan kiertueella yhtye nauhoitti ensimmäisen livealbuminsa, Live on the Edge Forever.
Vuonna 2002 julkaistiin seuraava studioalbumi, The Odyssey. Levy on rankempi kuin aikaisemmat Symphony X -albumit, mutta ylläpitää yhtyeelle tutun tyylin suoraviivaisemmasta otteesta huolimatta. Tästä seuraava albumi, Paradise Lost ilmestyi kesäkuun 2007 lopulla. Levyn myötä Symphony X saavutti entistä suuremman suosion sekä Euroopassa että kotimaassaan Yhdysvalloissa. Tämä merkitsi myös Symphony X:n debyyttiä Yhdysvaltojen virallisella top 200 -listalla sijalla 123.
Yhtye alkoi työstää uutta studioalbumia keväällä 2010, ja Iconoclast julkaistiin kesäkuussa 2011.
Joshua Herdman
Joshua Mintone Herdman (s. 9. syyskuuta 1987 Hampton, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen näyttelijä, joka näytteli Gregory Goylea Harry Potter -elokuvissa. Herdman aloitti näyttelemisen seitsenvuotiaana näyttelijäisänsä Martinin inspiroimana.
Fosfofruktokinaasi-1
Rakenne ja toiminta
Nisäkkäiden fosfofruktokinaasi-1 on rakenteeltaan tetrameeri ja molekyylipainoltaan 340 kDa. Entsyymillä on kolmentyyppisiä alayksiköitä, joista tetrameeri koostuu. Ne ovat lihastyypin alayksikkö eli M-alayksikkö, maksatyypin alayksikkö eli L-alayksikkö ja erityisesti verihiutaleissa esiintyvä P-alayksikkö. Fosforuktokinaasi-1 voi olla joko homotetrameeri, kuten lihaksen entsyymi, joka koostuu M-alayksiköistä, tai koostua eri alayksiköistä.
Myllykosken rautatieasema
Myllykosken rautatieasema (ratakm 203+742, ) on rautatieliikennepaikka Kotkan radan varrella Myllykosken taajamassa, Kouvolan Anjalankoskella. Asemalla pysähtyvät Kouvolan ja Kotkan sataman väliset lähijunat. Kouvolaan liikennöidään raiteelta 1 ja Kotkaan raiteelta 2.
Fosfofruktokinaasi-1
Rakenne ja toiminta
Mekanismiltaan fosfofruktokinaasi-1:n katalysoima reaktio muistuttaa heksokinaasin tai glukokinaasin katalysoimaa reaktiota. Se tarvitsee toimiakseen kofaktorikseen Mg2+-ionin, joka koordinoituu ATP-molekyylin kanssa. Mielenkiintoinen reaktio on mekanismiltaan siksi, että substraatti on α-anomeeri, mutta tuote, fruktoosi-1,6-fosfaatti on β-anomeerinaan. Eri anomeerien muuntuminen toisikseen on hyvin nopea tasapainoreaktio, joka todennäköisimmin tapahtuu avoketjuisen molekyylin kautta.
Mack Mattingly
thumb|Mack Mattingly Mack Francis Mattingly (s. 7. tammikuuta 1931) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain senaatissa Georgiasta vuosina 1981–1987.
Mattingly syntyi Indianassa ja valmistui Indianan yliopistosta. Hän palveli neljän vuoden ajan Yhdysvaltain ilmavoimissa ja toimi vuosina 1975–1977 Georgian republikaanien puheenjohtajana. Jäätyään valitsematta toiselle kaudelle senaattiin hän toimi vuosina 1987–1990 sotilasliitto Naton apulaispääsihteerinä ja vuosina 1992–1993 Yhdysvaltain Seychellien-suurlähettiläänä.
Mattingly meni vuonna 1957 naimisiin Carolyn Longcampin kanssa ja sai kaksi tytärtä. Hän jäi leskeksi vuonna 1997, mutta meni uusiin naimisiin vuonna 1998.
Myllykosken rautatieasema
Aseman nimi
Aseman nimestä syntyi kuitenkin keskustelua, sillä Viiala niminen liikennepaikka oli jo olemassa. Koska Kymijoen varressa sijaitseva saha oli nimeltään Ummeljoki Träsliperi, asemaa kutsuttiinkin ennen sen valmistumista Ummeljoeksi. Onglmana kuitenkin oli, että Ummeljoki sijaitsee Kymijoen länsipuolella. Olihan valtakunnan raja kulkenut vuoteen 1809 Kymijoessa ja Ummeljoki oli tuolloin Ruotsin puolella. Edelleenkin Ummeljoki sijaitsi Uudenmaan läänissä ja Anjalan pitäjässä, kun taas uusi asemapaikka sijaitsi Wiipurin läänissä ja Sippolan pitäjässä. Viialan kyläläiset vaativat asemalle jotain toista nimeä. Asiasta pidettiin kyläkokous. Esityslistalla olivat: Viiala, Sippola, Pokki ja Narjua. Kokous päättyi ratkaisemattomana, koska mm. pelättiin että Sippolan Hovin postit menee väärään osoitteeseen. Nimikysymys ratkaistiin myöhemmässä kokouksessa, jossa 10 km etelään, Mämmälän kylään tuleva asema sai nimen Inkeroinen. Tällöin kauppias Hannula ehdotti nimeksi Myllykoski oman tehtaansa mukaan. Asema valmistui kun rata avattiin liikenteelle 1890.
Ratapihan kasvu ja kuolema
Investoinnit menivät hukkaan kun tehdas lopetti rautateiden käytön puun ja paperin kuljetukseen. Puu tuli ja paperi lähti kuorma-autokuljetuksina ennen kuin tehdas suljettiin vuoden 2011 lopussa. Käyttämättömältä ratapihalta purettiin neljä sivuraidetta syksyllä 2011, jolloin Myllykoskelle jäi jäljelle vain yksi sivuraide Kotkan radan kahden pääraiteen lisäksi. Tehtaalle asti johtanut teollisuusraide oli pääosin purettu jo 2000-luvun alussa. Viimeinen sivuraide purettiin elokuussa 2017. .
Myllykosken seisakkeen uudistaminen
Väylävirasto toteutti vuoden 2020 aikana Myllykosken seisakkeella isot uudistustyöt osana Kouvola–Kotka/Hamina -ratahanketta. Seisakkeen laiturit parannettiin asfalttipinnotteisiksi, korkeiksi ja esteettömiksi laitureiksi, ja niitä siirrettiin hieman Kouvolan suuntaan, jotta laituripolun korvaava radan alikulku pystyttiin järjestämään Rautakorventien kautta. Radan luvatonta ylitystä estämään asennettiin seisakkeen alueelle raiteiden väliin kävelyn estävä aita. Asemalle rakennettiin myös uudet pysäköintialueet ja pyöräkatokset, ja laiturit valaistiin sekä varustettiin kuulutusjärjestelmällä ja digitaalisilla laiturinäytöillä. Myllykosken seisakkeen eteläpuolelle toteutettiin myös uusi Pitkäkallion liikennepaikka, jossa on mahdollista tehdä raiteenvaihto.
Aiheesta muualla
thumb|left|Myllykosken asemapuiston vieressä sijaitsee [[Museomajatalo Rauhala Inn|Museomajatalo Rauhala.]] thumb|left|Vuonna 2013 purettu 1970 rakennettu asemarakennus vuonna 2007.
Olli Riikonen
Olli Johannes Riikonen (s. 1968 ) on Tohmajärven kunnanjohtaja vuodesta 2005 alkaen. Maaliskuussa 2021 hän aloitti määräaikaisessa tehtävässä Kuntaliiton valtionosuusasioiden erityisasiantuntijana. Tohmajärven kunnanjohtajan viransijaiseksi valittiin Mikko Löppönen.
Hallintotieteen maisteri Riikonen oli Keskustanuorten puheenjohtaja vuosina 1991–1995. Pohjois-Karjalan liiton maakunta-asiamiehenä hän toimi 2003–2005.
Leveä selkälihas
thumb|250px|Leveä selkälihas väritettynä kuvassa Leveä selkälihas on suuri selän pinnallinen lihas. Sen tehtävä on olkavarren lähentäminen ja laskeminen vartaloon nähden sekä olkanivelen sisäkierto. Leveä selkälihas lähtee lannerangan ja alimpien rintarangan (Th7-L5) nikamien okahaarakkeista, ristiluusta , suoliluun harjasta sekä alimmista kylkiluista  ja kiinnittyy olkaluun yläosaan (Crista tuberculi minoris). Leveää selkälihasta hermottaa N. thoracodorsalis (C6-C8).
Kuntosalilla leveää selkälihasta voi harjoittaa esimerkiksi kulmasoudulla, leuanvedolla sekä erilaisilla taljaliikkeillä. Kehonrakentajien usein tavoittelema V:n muotoinen vartalo perustuu juuri leveiden selkälihasten kasvattamiseen.
Kavio
thumb|200px|[[Hevonen|Hevosen kavio]]
Kavio (lat. ungula) on kavioeläinten varpaan kärkeä tupen tavoin ympäröivä paksuseinäinen sarveiskynsi. Hevosen kavio on kovaa ja kimmoisaa sarveisainetta. Kavion näkyvää, tunnotonta ulkokuorta sanotaan sarveiskavioksi. Se suojelee alla olevaa martokaviota samaan tapaan kuin kenkä ihmisen jalkaa. Martokavio kasvattaa sarveisanturaa. Kavion pohja eli sarveisantura on n. 2 cm paksu. Kavion takaosan alla on kimmoisa ja kumimainen säde.
Raskaiden kuormien vetäminen, ratsastajan paino, esteiden hyppääminen ja nopea laukka rasittavat kavioita, koska kaviot joutuvat vastaanottamaan suurimmat tärähdykset hevosen liikkuessa. Kovin rasitus kohdistuu kavioon silloin, kun hevonen tukeutuu hypystä alas yhden etujalan varaan.
Kavioiden vaivoja
Kaviokuume on vaikea kaviosairaus, joka johtuu hevosen aineenvaihduntahäiriöstä. Kaviot ovat kuumat ja etujalat voivat olla työnnetty kauas eteen, koska hevonen yrittää siirtää painoa mahdollisimman paljon takajaloille. Kaviokuumetta esiintyy yleensä vain etujaloissa. Sairaus johtuu yleisimmin ruokintavirheestä. Joissakin tapauksissa sairaus voi aiheutua myös kovalla alustalla ratsastamisesta tai jopa kengitysvirheestä. Hoito pitää aloittaa heti oireiden ilmettyä.
Israel Kamakawiwoʻole
Israel ”Iz” Kamakawiwo'ole (20. toukokuuta 1959 – 26. kesäkuuta 1997) oli havaijilainen ukulelen soittaja ja laulaja. Hän nousi Havaijin ulkopuolella julkisuuteen Facing Future -albuminsa myötä vuonna 1993. Albumi sisälsi medleyn Over the Rainbow/What a Wonderful World. Kamakawiwo'ole kuoli 38-vuotiaana kesäkuussa 1997 ylipainon aiheuttamiin ongelmiin.
Varhainen elämä
Israel Kamakawiwo'ole syntyi 20. toukokuuta 1959 Kuakinin sairaalassa Honolulussa. Hänen äitinsä oli Evangeline Leinani Kamakawiwo'ole ja isä Henry Kalei'aloha Naniwa. Israelin setä Moe Keale oli tunnettu muusikko. Setä ja äiti opettivat Israelin soittamaan ukulelea jo kuusivuotiaana. Elämänsä ensimmäiset kymmenen vuotta Israel eli Palolo Valleyssä O'ahulla. Sen jälkeen hän muutti perheensä mukana Makahaan. Israel esiintyi ensimmäisen kerran julkisesti noin 9 –11-vuotiaana, kun hän ja hänen veljensä Skippy esiintyivät eri yhtyeiden kanssa turisteille baarissa, jossa poikien vanhemmat työskentelivät.
Veljensä kanssa Israel perusti myös Makaha Sons of Ni'ihau -nimisen yhtyeen, jossa oli heidän lisäkseen Jerome Koko, Louis Kauakahi ja Sam Gray. Yhtye levytti viisi albumia, joista ensimmäinen oli vuonna 1976 julkaistu No Kristo. Tyyliltään yhtye edusti perinteistä havaijilaista tyyliä. Jo tuolloin Israel ja hänen veljensä olivat huomattavan ylipainoisia. Israelin veli Skippy kuoli ylipainon aiheuttamiin terveysongelmiin vuonna 1982, mutta yhtye jatkoi tästä huolimatta toimintaansa tullen myöhemmin kuuluisaksi Havaijilla.
Nousu tunnetuksi
Vuonna 1988 Israel äänitti Milan Bertosan honolululaisella studiolla kappaleen ”Somewhere Over the Rainbow”, jolla hän nousi myöhemmin kuuluisuuteen. Studiossa Bertosa antoi kopion äänityksestä Israelille ja varastoi alkuperäisen. Vuonna 1990 Israel levytti ensimmäisen levynsä Ka 'Ano'i, josta tuli vuoden 1990 suosituin havaijilainen albumi. Vuonna 1993 ilmestyi hänen toinen albuminsa Facing Future The Mountain Apple Co:n kustantamana. Julkaisun aikoihin Israel oli jo yli 200- tai jopa 300-kiloinen. Facing Futurea seurasivat levytykset E Ala E (1995) ja N Dis Life (1996). Molemmat julkaisut myivät hyvin.
Kuolema
Israel kuoli veljensä ja monen muun perheenjäsenensä tapaan ylipainon aiheuttamiin terveyshaittoihin 26. kesäkuuta 1997. Häneltä jäi vaimo Marlene Ku'upua Ah Lo Kamakawiwo'ole ja tytär Ku'upua Ah Lo Kamakawiwo'ole.
Juuri ennen Israelin kuolemaa hänen kappaleestaan ”Somewhere Over the Rainbow” alkoi tulla kuuluisa. Israelin hautajaisiin osallistui 10 000 ihmistä. Ne pidettiin Hawaiin Capitolin pihamaalla. Capitolilla oli ennen Israelia pidetty vain kahden henkilön hautajaiset, kuvernööri John A. Burnsin ja senaattori Spark Matsunagan. Toimituksen jälkeen Israelin ruumis tuhkattiin ja tuhka levitettiin Waianaen rannikolle.
Kuoleman jälkeen
Israelin kuoleman jälkeen julkaistiin albumit IZ In Concert: The Man and His Music (1998), Alone In IZ World (2001) ja Wonderful World (2007). Israelin vuonna 1993 levyttämä albumi Facing Future sai vuonna 2002 RIAA:n Gold-sertifikaatin, johon vaaditaan 500 000 myytyä levyä. Sertifikaatti oli ensimmäinen havaijilaisen levy-yhtiön tuottamalle levylle myönnetyistä. Vuonna 2005 sama albumi sai myös Platinum-sertifikaatin sen myytyä 1 000 000 kappaletta. Myöhemmin myös Alone In IZ World sai Gold-sertifikaatin. Vuonna 2000 Israelin musiikkia käytettiin elokuvassa Elämän edessä ja vuonna 2004 elokuvassa Aina eka kerta. Vuonna 2000 kirjailija Dean Koontz kirjoitti Israelille kunnianosoituksen kirjassaan From The Corner of His Eye ja myöhemmin vuonna 2001 julkaistussa kirjassa One Door Away From Heaven.
Hyyryjärvi
Maantiede
Järven pituus on 170 metriä ja leveys 20 metriä. Järvi on todennäköisesti kasvanut umpeen, sillä sen itäpuolinen kosteikko sijaitsee välittömästi järven yhteydessä samassa painanteessa. Kosteikko ja järvi muodostavat yhdessä 400 metriä pitkän ja 150 metriä leveän alueen. Järveen laskee oja Sotilaspellolta ja sen luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkunsa 350 metriä pitkä laskuoja Kuloveteen Teronlahteen. Järven ja kosteikon ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, jossa on soistunut reuna. Rantoja ei ole rakennettu.
Historia
Järven vedenpintaa on laskettu 1860-luvulla. Järven entinen muotoa voi vielä hahmottaa ruotsinvallan ajan loppuun ajoittuvalla kartasta, jossa järven rantaviivassa ollut pohjoiseen ulottuva lahdelma seuraa nykyisen koskeikon muotoja.
Luokkalammi (Hämeenlinna)
Luokkalammi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Könnölän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä ja sen rannat ovat puoliksi suomaata ja metsämaata. Rantaan on rakennettu yksi rakennus, johon tulee tie viereiseltä entiseltä maatilalta.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, johon Alajoen valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 140,5 metriä mpy. Lammen pohjoispäähän ja eteläpäähän on kaivettu kuivatusojat. Varsinainen laskuoja lähtee lammen itärannasta ja se laskee parin kilometrin päähän Väärälammiin.
Uti vår hage
Uti vår hage (suom. Haassamme) on yksi Ruotsin tunnetuimmista kansanlauluista. Sitä lauletaan erityisesti keväisin vappujuhlissa ja koulujen päättäjäisissä. Laulun sanat kirjasi ylös Hugo Lutteman Gotlannissa 1880-luvulla ja myöhemmin Hugo Alfvén sovitti sen. Erään myytin mukaan laulun kertosäkeessä mainittavat kasvit olisivat aborttirohdoksen resepti.
Laulun on kääntänyt suomen kielelle Sauvo Puhtila.
Bun Cook
Bun Cook pelasi Bread Line -ketjussa veljensä Bill Cookin ja Frank Boucherin kanssa. Ketju jäi jääkiekon historiaan tehtyään maalin kevään 1928 Stanley Cupin loppuottelun jokaisessa pelissä.
Teenage Fanclub
pienoiskuva|Teenage Fanclub vuonna 2010. Teenage Fanclub on 1980-luvun lopulla perustettu skotlantilainen popyhtye, joka nauttii kulttimaineesta ympäri maailmaa. Yhtye soittaa melodista ja tarttuvaa vaihtoehtopoppia. Yhtyeen tunnetuimpia albumeja ovat 1990-luvulla julkaistut Bandwagonesque ja Grand Prix. Yhtyeen viimeisin levy Man-Made ilmestyi vuonna 2005. Yhtye konsertoi edelleen aktiivisesti.
Varhaishistoria
Yhtyeen juuret johtavat vuoteen 1987, jolloin laulaja-kitaristit Norman Blake ja Raymond McGinley perustivat basisti Gerald Loven kanssa lyhytikäisen Boy Hairdressers -yhtyeen. Kun muusikot palasivat vuonna 1989 yhteen ja ottivat riveihinsä rumpali Francis McDonaldin, Teenage Fanclub oli syntynyt. McDonald korvattiin kuitenkin nopeasti Brendan O'Harella, joka soitti rumpuja Creation- ja Matador-levy-yhtiöiden julkaisemalla yhtyeen ensimmäisellä pitkäsoitolla A Catholic Education (1990). Levy ei myynyt paljoa, mutta vetosi kuitenkin kriitikoihin. Tämän jälkeen yhtye levytti Matadorille vielä yhden levytyksen, instrumentaalikokeilun The King (1991).
Läpimurron aika
Vuonna 1991 Teenage Fanclub siirtyi Geffenille ja julkaisi läpimurtoalbuminsa Bandwagonesque, jota pidetään edelleen yhtenä sen parhaista levyistä. Levy hurmasi kriitikot ja nosti yhtyeen suosiota merkittävästi. Levyltä löytyy klassikkokappaleet ”Star Sign” ja ”The Concept”. Amerikkalainen Spin Magazine nosti Bandwagonesquen vuoden 1991 parhaiden levyjen joukkoon muun muassa Nirvanan Nevermindin rinnalle. Teenage Fanclub esiintyi seuraavana vuonna Saturday Night Live -show'ssa.
Seuraava levy, vuonna 1993 ilmestynyt Thirteen, esitteli Teenage Fanclubin rockimman puolen. Thirteenin tunnetuimpia kappaleita ovat singlejulkaisut ”Hang On” ja ”Norman 3”. Levyllä on kuultavissa vahvoja Neil Young -vaikutteita. Kitarasoundi on Bandwagonesqueta raskaampi, ja kappaleiden rakenteet ovat monimutkaisempia kuin yhtyeen aiemmilla julkaisuilla.
1990-luvun loppupuoli
Vuonna 1994 rumpali Brendan O'Hare jätti yhtyeen. Hänet korvattiin Paul Quinnilla, joka soitti yhtyeen seuraavalla albumilla Grand Prix (1995). Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat 1990-luvun brittipopin kulmakivet ”Mellow Doubt” ja ”Sparky's Dream”. Levyllä kuullaan sekä yhtyeen pehmeämpää että rockimpaa puolta. Grand Prix oli huikea arvostelumenestys ja mahdollisesti yhtyeen fanien keskuudessa bändin arvostetuin levy, mutta se myi huonosti sekä Euroopassa että Amerikassa. Tämän vuoksi yhtye joutui lähtemään Geffeniltä.
Songs From Northern Britain (1997) ilmestyi kaksi vuotta myöhemmin. Levyn julkaisi Sony. Levyllä käsitellään aikuisempia teemoja ja se on soundimaailmaltaan hillitympi kuin yhtyeen aiemmat julkaisut. Levy nauttii suurta suosiota fanien keskuudessa.
2000-luku
Vuonna 2000 yhtye julkaisi levynsä Howdy!. Howdy! on yhtyeen historian progressiivisin levytys. Kappaleiden sovitukset olivat kunnianhimoisia. Yhtyeen suosio kuitenkin kärsi, koska Sony kieltäytyi julkaisemasta levyä lainkaan Amerikassa. Yhtye kärsi myös toisen takaiskun, kun rumpali Paul Quinn lähti yhtyeestä kesken levytysten.
Kaksi vuotta myöhemmin yhtye julkaisi muusikko Jad Fairin kanssa yhteistyössä tehdyn levytyksen Words of Wisdom and Hope (2002). Hyviä arvosteluja kerännyt pitkäsoitto Man-Made julkaistiin vuonna 2005. Samana vuonna Teenage Fanclub keikkaili myös kahdesti Suomessa, Ruisrockissa ja Tavastia-klubilla. Yhtyeen viimeisin levy Shadows julkaistiin vuonna 2010.
Prieto
Prieto on espanjankielinen sukunimi, joka tarkoittaa "tummaa".
Barrington Pheloung
Barrington Somers Pheloung (10. toukokuuta 1954 Manly, Uusi Etelä-Wales – 31. heinäkuuta 2019 ) oli australialainen, Britanniassa asunut säveltäjä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjojen Ylikomisario Morse, Nuori Morse ja Komisario Lewis musiikin säveltäjänä. Ensinmainituissa tunnusmusiikin alkusävelet sisältävät Morsen nimen morseaakkosilla. Sanaristikoita rakastava säveltäjä piilotti musiikkiin myös muita vihjeitä.
Musiikkiuransa Pheloung aloitti soittamalla kitaraa klubeissa. Hän löysi varhaisaikuisuudessaan Bachin ja päätti siirtyä klassiseen musiikkiin. Vuonna 1972, täytettyään 18 vuotta, hän muutti Lontooseen. Lontoossa hän opiskeli kitaransoittoa Royal College of Musicissa. Hänen opettajinaan olivat John Williams ja Julian Bream.
Pheloung sävelsi musiikkia myös tanssiryhmille, kuten London Contemporary Dance Theatrelle.
Pheloung oli Bafta-palkinnon ehdokkaana kahdesti, 1992 Morsen ja 1999 Hilary and Jackie -elokuvan musiikista.
Ed O’Neill
Edward ”Ed” O’Neill (s. 12. huhtikuuta 1946 Youngstown, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa tilannekomediasarjoista Pulmuset ja Moderni perhe.
Muita televisiosarjoja, joissa hän on esiintynyt pääosissa, ovat muun muassa Kovat otteet ja L. A. Dragnet. Hän on myös vieraillut muun muassa sarjoissa West Wing ja Teinitytön kasvatusopas, jossa hän näytteli pienen roolin Pulmuset-kollegansa Katey Sagalin roolihahmon entisenä poikaystävänä.
Yksityiselämä
O’Neill kasvoi amerikanirlantilaisessa, katolilaisessa perheessä.
Hänellä on musta vyö brasilialaisessa jujutsussa.
Mesaoría
thumb|250px|Mesaorían tasankoalue sijaitsee saaren pohjoisosassa kahden vuoriston välissä. Mesaoría (, ”Vuorten välissä”; ) on Kyproksen saaren pohjoisosassa sijaitseva hedelmällinen tasankoalue. Tasangon pinta-ala on noin. Se rajoittuu idässä Famagustanlahteen, etelässä Tróodos-vuoristoon ja pohjoisessa Pentadáktylos-vuoristoon. Tasangolla virtaa Kyproksen pisin joki Pediaíos.
thumb|Näkymä Mesaorían tasangolle Pentadáktylos-vuorilta. Tasankoalueelta on löydetty merkkejä ihmisasutuksesta jo neoliittiselta kaudelta, jolloin tasankoa peitti metsä. Antiikin aikana metsää hävitettiin rakennusaineeksi Ptolemaiosten laivastolle. Nykyisin tasangolla sijaitsee muun muassa Nikosian metropolialue.
Vasa (laiva)
pienoiskuva|upright|Vasa museoituna [[Tukholman Vasa-museossa.]] Vasa (tai Wasa) oli Ruotsin kuninkaan Kustaa II Aadolfin lippulaiva, joka upposi 10. elokuuta 1628 neitsytmatkallaan Tukholman edustalla. Vuonna 1961 hylky nostettiin merenpohjasta. Laivaa ruiskutettiin 17 vuotta säilöntäaine polyetyleeniglykolilla tilapäisessä säilytyspaikassa Wasavarvetilla. Vuodesta 1990 alus on ollut sille perustetussa Vasa-museossa Tukholmassa.
Valmistus
pienoiskuva|vasen|upright|Vasan peräosa Alus rakennettiin vuosina 1621–1625. Kauppareittien suojelemiseksi ja noustakseen merimahdiksi Ruotsi katsoi tarvitsevansa entistä voimakkaamman laivaston, niinpä kuningas Kustaa II Aadolf määräsi rakennettavaksi Ruotsin laivastolle uuden lippulaivan.