cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suurkaupungin hait
Suurkaupungin hait oli ehdokkaana yhdeksään Oscar-palkintoon. Elokuva palkittiin kahdella Oscarilla (paras lavastus, Harry Horner ja Gene Callahan, sekä paras kuvaus, Eugen Schüfftan). George C. Scott kieltäytyi parhaan miessivuosan ehdokkuudesta. Elokuva sai myös 1961 parhaan elokuvan Bafta-palkinnon, tosin jaettuna neuvostoliittolaisen elokuvan Vain neljä päivää kanssa. Lisäksi Newman sai parhaan ulkomaisen miesnäyttelijän palkinnon. Laurie oli ehdolla parhaan ulkomaisen naisnäyttelijän Baftan saajaksi. Golden Globe -ehdokkaita olivat Newman (paras miesnäyttelijä), Scott (paras sivuosa ja paras tulokas) ja Gleason (paras sivuosa).
Cincinnati-luokka
Cincinnati-luokka oli kahden 1890-luvun alussa valmistetun Yhdysvaltain laivaston panssarikansiristeilijän muodostama alusluokka.
Suurkaupungin hait
Suurkaupungin hait valittiin 1997 säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä. The New York Timesin kriitikot valitsivat Suurkaupungin hait vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Zabava Putjatišna
Zabava Putjatišna (ru: Забава Путятишна, myös Putjatitšna/ Путятична, Putjatisna/ Путятисна tai Potjatitšnoin tytär / дочь Потятичной) sekä toisinaan etunimellä Ljubava/ Любавa) on slaavilaiseen kansanperinteeseen kuuluvassa Kiovan Rusiin sijoittuvassa bylinarunoudessa esiintyvä sankari. Hän on versiosta riippuen joko Kiovan ruhtinaan Vladimir Punaisen Auringon tytär tai sisarentytär.
Zabava Putjatišna on pääroolissa runoelmissa "Dobrynja ja lohikäärme" sekä ”Solovei Budimirovitš” ja mukana myös tarinassa pajari Stavr Godinovitšista. Slaavilainen nimi Zabava tarkoittaa sanatarkasti "iloa", "hauskaa", jopa ”harhautusta” ja myös "huvia".
Tarinassa "Dobrynja ja lohikäärme"
Bylina kuuluu levinneimpien venäläisten kertomarunojen joukkoon ja siitä on yli 60 tunnettua taltiointia. Runoelmassa ihastunut lohikäärme unohtaa antamansa lupauksen ja lentää Kiovan kohdalle, vie Zabavan ja piilottaa hänet tyyssijaansa, iljettävään pesäkoloonsa Sorotšinski-vuorille. Sieltä sankari (eli bogatyr) Dobrynja Nikititš pelastaa Zabavan.
Runon historia
Taistelukohdat lohikäärmeiden kanssa ovat kansantarujen vanhinta ainesta. Olioista suurimman tappamisesta saa suurinta kunniaa. Venäläisen bylinarunoelman juonirakenteita tutkineen strukturalisti Vladimir Proppin mukaan ”runo kuuluu näin ollen sankareiden kamppailuista petojen kanssa kertovien luokkaan eikä ala Zabava-neidon ryöstöllä. Tiedossa on kaksi heikkolaatuista taltiointia, joissa neidon sieppaus aloittaa laulun. Toisen loppusäkeistö on katkonainen, koska laulajan muisti petti. Toinen, Karjalassa Uikujärvellä vanhauskoiselta vanhukselta kerätty kertoo Dobrynjan sijasta Dunaista. Dunai pelastaa tsaarin sukulaistytön käärmeen vankeudesta ja menee naimisiin hänen kanssaan”.
Pohjois-Venäjän kertomarunoutta tutkineen M. G. Halanskin mukaan nimi vakiintui Dobrynjaksi historiallisten tapahtumien perusteella, jotka liittyivät kristillisen kasteen saamiseen Novgorodissa. Vaikutusta oli etenkin vuonna 1859 kalastajavanhukselta talteen saadun ”Perjuna -käärmeestä” kertovalla novgorodilaisella perimätiedolla, jonka mukaan Venäjän maan vihollisena pidettävä käärme pääsi Novgorodiin juuri Vladimirin mennessä kasteelle ja jolloin pitkäkestoiset kamppailut lohikäärmeen kanssa voivat olla allegoottisia kuvauksia pakanallisuuden torjunnasta. Dobrynja valikoitui sankariksi myös siksi, että tarinassa hän tekee juuri sitä, minkä hänen äitinsä kielsi tekemästä: hän ui Putšai (myös Potšai) -joessa. Joen nimi viittaa muinaiskirkkoslaavin sanaan ”nukkua pois” ("potsit"/”почить” tai ”почити”) ja todennäköisesti tarkoittaa kuolemaa, mutta yhtä hyvin kysymys voi olla kiovalaisten kastamisesta Potchaina-joen suussa. Joidenkin lähteiden mukaan se, että sankari kohtaa ja taistelee hirviön kanssa ja voittaessaan vapauttaa venäläiset vangit "kirotun käärmeen" (zmeja prokljataja) luolasta, kuvaa venäläisten vapauttamista sotavankeudesta nomadeilta.
Propp ei pidä yksistään Zabavan pelastamista kansan luoman taistelijaurhon varsinaisena sankaritekona. Hänen mukaan juoneen kuuluu, ettei Dobrynja avioidu vapauttamansa neidon kanssa, vaikka jotkut yksityiskohdat loppusäkeissä viittaavat hääjuhlien viettoon. Siperialaisessa taltioinnissa ruhtinas Vladimir ehdottaa Dobrynjalle avioliittoa Zabavan kanssa, joka osoittautuu kuitenkin urhon ”kristityksi siskoksi” ja lohikäärmeen voittaja joutuu kieltäytymään. Joissakin tarinoissa Dobrynjan kanssa hevosen selässä sylikkäin istuva Zabava itse tarjoutuu sankarille vaimoksi, mutta aloite kariutuu mahtimiehen luokkatietoisuuteen. Keskustelu voi esiintyä myös muodossa, jossa Zabava ei tarjoudu pelkästään palkinnoksi uroteosta, vaan tunnustaa rakkautensa. Samoin on versioita, joissa Dobrynja joutuu luopumaan avioaikeistaan sen vuoksi, että kosiskelun on jo kauan sitten aloittanut bogatyr Djuk Stepanovitš.
Tarinassa "Solovei Budimirovitš"
Tarina kertoo Zabava Putjatišnan naimisiinmenosta Solovei Budimirovitšin kanssa, joka on uljas matkailija, kanteletta muistuttavan guslin soittaja ja rikas kauppias. Bylinasta on kuitenkin 28 taltiointia, joista joitakin on kiovalaisia Leonid Maykovin, novgorodilaisia Vsevolod Millerin ja moskovalaisia Mikhail Khalanskyn mukaan. Solovei Budimirovitšia on kuvattu intialaisena puolijumalana (Stasov), normanilaisena merirosvona (Buslaev), italialaisena mestarirakentajana (L. Maykov). Solovei merkitsee satakieltä.
Yleensä eepos ei kuvaa onnellisia avioliittoja, koska kosinnan onnellinen päättyminen ja avioliitto ovat ominaisia saduille. Tässä suhteessa Solovei Budimirovitšin tarina voi olla poikkeus ja sen kuuluminen sankarilliseen eepokseen hyvin kiistanalainen. Tässä vastoin perinteitä, joiden mukaan sulhanen lähtee etsimään morsianta, Soloveista kertova bylina ei ala sankarin lähdöstä, vaan hänen saapumisestaan Kiovaan. Laiva purjehtii Kiovaan meriteitse tai pitkin kanavoitua jokea. Aluksia on joskus kolmekymmentä, kolme tai kolmekymmentäkolme, mutta yksi niistä on aina parempi kuin muut. Se ei ole aivan tavallinen alus ja se kuvataan yksityiskohtaisesti. Tämän muinaiskiovalaista tyyliä rikkaan kauppiaan laivan kuvaukset erilaisilla muunnelmilla ovat saatavilla kaikissa merkinnöissä, mutta täydellisin ja taiteellisesti elävin kuvaus aluksesta on Kirša Danilovin kokoelmassa.
Solovei Budimirovitš matkustaa pitkin kauppareittiä ja sankari itse on rikkaan kauppiaisvieraan ominaisuudessa. Hän tulee kaukaa, eeppien tarinankertäjien tiedoissa olevista kaukaisista maista mm. Vedenetsiasta, ei niinkään kuin kauppias vaan kuin sulhanen. Kansanrunouden sulhanen usein tulee kaukaa, vaikka hän olisikin lähin naapuri, ja etäisyysfiktio säilytetään koko hääseremoniassa. Solovein saapumishetki Kiovaan on erittäin juhlallinen ja hänellä on sekä družina että äiti mukanaan. Äitiä tarvitaan häähahmona koitoksen aikana, koska naimakauppaa ei tehdä nuorten, vaan heidän vanhempiensa välillä. Solovei runsaine lahjoineen menee suoraan aluksestaan Vladimirin palatsiin, jossa hän ei missään tapauksessa ilmaise tavoitteitaan, vaan pyytää lupaa rakentaa linna.
Häälaulujen yleinen teema on puutarha, joten tarinassa Zabava astuu aamulla omaan kirsikkapähkinä tarhaansa tai tulee sitä ihailemaan ikkunan viereen eikä hän usko omia silmiään. Puutarhaan on noussut kultakaareinen torni tai linna (joissakin tarinoissa kolme palatsia), jossa on kolme tornia tai salia. Ensimmäisessä kassakaapit ovat täynnä kultaa, toisessa huoneessa Solovein äiti rukoilemassa ja kolmannessa istuu itse Solovei sointuvasti soittamassa gusliaan. Bylinassa lupapyyntöä tai linnan rakentamista voi pitää allegoraalisena kokeena tai koettelemuksena ja Zabavan saapuminen Solovein torniin edustaa sankarin korkeinta voitonhetkeä. Voisi olettaa, että Solovei tämän kunniakkaan tapaamisen jälkeen lähettäisi äitinsä tekemään naimakauppoja, mutta tämä tarina jää vaille tätä riipaisevaa käännettä. Zabava ehtii jo itse ehdottamaan kihlausta:
Sellainen itsetietoisuus esiintyy eri ilmaisuilla melkein kaikissa tallenteissa, joten ”täällä tyttöä ei hävetä, sillä (itseä) Soloveille naimisiin tarjoaa.” Sulhasen komeuden lumous, hänen varallisuus ja linnojen koreus saavat Zabavan tunnistamaan sen oikean sulhasen ja unohtamaan muinaisvenäläisten häärituaalien mukaiset sovinnaisuudet ja säädyllisyydet tai eepoksen kerronta tähdentää sisäistäneensä uuden, naisvaltaisemman hierarkian.
Solovei ymmärtää, mikä saa Zabavan maalaismaisuudessaan järkeilemään ja yksinkertaisuudessaan ihailemaan ylkänsä hyveitä. Danilovin kirjoittamassa versiossa Solovei-sulhanen jossain vaiheessa torumalla nuhtelee Zabavaa kihloihin tarjoutumisestaan, pilkkaa hieman neitoa maalaisuudestaan ja sanoo tässä:
kerää tavaransa ja lähtee käymään kotimaassaan, josta joutuu palaamaan tyhjätaskuisen keikarin Davyd Popovin takia. Takaisin paikan päälle valehäihin ehtinyt Solovei kilvoittelee tämän kosijan kanssa. Runossa juhlallisuuksiin keskittymisen lisäksi ylistetään Solovei-sulhasen rikkautta, hänen tuomiaan lahjoja, yhdessä yössä rakennuttamiaan koreita palatseja ja onnistunutta kosintaa, joten Davyd Popovin epäsovelias pyrkimys näitä häitä ei enää varjosta. Yleensä eri versioissa avioliitto solmitaan ilman esteitä, Zabava nousee aviomiehensä mustaan laivaan ja purjehtii Solovein kauniiseen kotimaahan, muinaisvenäläisen Hvalynskoje-meren taa.
Runon historia
thumb|[[Nikolai Rimski-Korsakov|Nikolai Rimski-Korsakovin ooppera 03b: Solovei Budimirovich vuodelta 1877.]] Bylina kuuluu niiden runolaulujen joukkoon, jotka tapahtumapaikan perusteella ovat kiovalaisia, mutta joissa on pohjoiseen alkuperään viittaavia merkkejä. Tarinasta on 28 tunnettua taltiointia. Tallennuksista vanhin kuuluu Kirša Daniloville ja on hänen kokoelmansa ensimmäinen. Sen pääsäe ”vysata li, vysata podnebesnaja ….” (ru:’’Высота ли, высота поднебесная…’’) lauletaan N. Rimski-Korsakovin oopperassa ”Sadko”. Runolaulu on myytteihin ja riitteihin liittyvä juhlalaulu ja kuuluu juoneltaan venäläisiin häälauluihin, joissa (usein vihreä) puutarha on yleinen teema ja sen antimiin liittyvä sanasto venäläisen lyyrisen laulun kieltä. Siinä sulhanen saapuu jostain meren tuolla puolen ja liitto solmitaan molemmanpuolisesta rakkaudesta.
Yhdessä yössä rakennetut linnat, jossa mukana ovat ”aurinko, kuu ja tähdet”, antavat aihetta pitää kertomusta tarinana maailmankaikkeuden synnystä. Vuonna 1925 ehdotettiin, että Solovein matkaa voi verrata Norjan kuninkaan Harald Ankaran tekemään Kiovan-matkaan, jossa hän matkusti 12 laivalla ikivanhaa viikinkireittiä pitkin ja kosi Jaroslav Viisaan tytärtä Elisabetia.
Paikannimistö
Erään kertomuksen mukaan satumaisen rikas vieras Solovei Budimirovitš saapuu Kiovaan 12 (tai 30) mustalla laivalla Ledenets-kaupungista, Vedenetskoi (tai Venedestkoi tai Veneditsy) maasta. Kaupungin on veikattu tarkoittavan mm. Veliki Ustjugin edeltäjää tai kylää, joka sijaitsee siitä 200 km lounaiseen Lomkka ja Totma -kaupunkien hallintopiirissä, Suhona-joen haaran Ledengan äyräällä.
Toisaalta paikannimi voi tarkoittaa Ledengskia, joka sijaitsee Vetlugan altaassa, Ustjugista 200 km etelään. Teoksessaan ”Gleden – Ledeng” S. Rogatšev epäilee Gle’denin olevan peräisin yleisnimeltä kuulostavasta paikannimestä Le’deng. Ledenets voi olla myös Venetsian muinaisvenäjänkielinen nimi tai se on lyhennys eteläruotsalaisesta Lidköpingistä, jonka halkaisee Lidan-joki. Tarinassa mainitaan oikeita paikkoja kuten "Varangian meri" eli Suomenlahti, jossa nimi voi viittaa johonkin laajempaankin kuin Suomenlahti. Sininen meri on tarkoittanut Itämerta, tai sen osaa Suomenlahtea, jota hallitsivat slaaviheimoista myös obortiiteiksi kutsutut varinit, (saksalaisittain vagrit, venäläisittäin varjagit). Sinisen meren takia Ledenetsin on oletettu tarkoittavan mäkilinna Lindanisea eli muinaista Tallinnaa. Tällöin Kodolskin saari tarkoittaisi joko Kotlin saarta tai Gotlantia, joista Solovej mahdollisesti ohi purjehtii, etenkin tullessa joko Barentsin tai Karanmeren rannikolta, johon hänen ”mursun syöksyhampaasta” tehty nojatuolinsa viittaa. Vihertävän Lukomorjen takana on kuitenkin kuvitteellinen maa aarniometsineen.
Omaisuus ja naimakaupat
Ääretön omaisuus on innoittanut joitakin tutkijoita samaistamaan Solovei Budimirovitšin Solovei-rosvoon tai kaukaisen matkan ansiosta aateliseen Filon Kmitaan, kun taas mahdollisuus rakentaa kolme linnaa vahvistaa käsitystä Soloveista melkein yhtä vahvana sankarina kuin Ilja Muromets.
Kertomarunoudessa vähänkin merkittävä naisen valta on korostuneesti osa maskuliinista omaisuutta, jota käsitellään naimakaupoin. Oma-aloitteiseen vaimon etsintään ei ole varsinaisesti tarvetta, vaan naimattomat miehet löytävät morsiamensa mm. isän, esimerkiksi Sadkon, ehdotuksesta. Proppin mielestä siinä missä tsaarittaren kanssa avioliittoon päättyvät häälaulut yleensä muistuttavat iltasatuja, on Solovei Budimirovitšin tapauksella jopa koominen perusvire, jota värittää Zabavan itse vaimoksi tarjoutumisen aiheuttamana lievä ristiriitaisuus.
Isännimen alkuperä
Joidenkin lähteiden mukaan Zabava Putjatišnan isännimi juontuu tunnetusta pajarisuvun jälkeläisestä, Putjata Vyšatitšista, joka mainitaan aikakirjoissa vuonna 1097 (ven. kalenterin vuosi 6605) Vyšatitš oli Kiovan ensimmäinen tysjatski (eräs sotapäällikön arvo), joka oli ruhtinas Svjatopolk toisen sotapäällikkö eli voivodi. Putjatan virkaannimittämis- tai syntymäpäivästä ei ole täyttä selvyyttä, mutta hänen nimensä mainitaan toistuvasti usean historiallisen tapahtuman yhteydessä. Hän osallistui esimerkiksi vuonna 1106 turkkilaissukuisia polovetseja vastaan käytyyn taisteluun yhdessä veljensä Jan Vyšatitšin kanssa. Putjatan 15 vuotta kestänyt ura tysjatskina päättyi Svjatopolkin kuollessa vuonna 1113, jolloin uuden hallitsijan löytämistä edeltävien levottomuuksien aikana kapinoivat kaupunkilaiset ryöstivät hänen talonsa. Sen jälkeen hänen elämästään ei löydy merkintöjä.
Joidenkin lähteiden mukaan taas pajari Jan Vyšatitš toimi vuodesta 1089 Kiovassa tuhannen vapaaehtoisen sotilaan ensimmäisenä päällikkönä, minkä jälkeen virkaan astui hänen veljensä Putjata. Vielä varhaisemmilta vuosilta 988 (6496) tai 991 (6499) on säilynyt sanonta Novgorodin dramaattisista kastetapahtumista: ”Dobrynja kastoi novgorodilaiset tulella, Putjata miekallaan”   , jossa Putjata on sotapäällikkönä Vladimir Suuren palveluksessa ja Dobrynja sytyttää kaupunkilaisten talot tuleen pelastaakseen taistelussa alakynteen jääneen Putjatan.
Säveltäjä Mihail Ivanov (1849–1927) on säveltänyt oopperan Zabava Putjatišna.
Interim Committee
thumb|225px|Interim Committeen johtaja [[Henry L. Stimson.]] Interim Committee oli toisen maailmansodan aikainen Yhdysvaltain sotaministerin Henry L. Stimsonin johtama salainen komissio, joka tutki ongelmia, joita saattaisi syntyä atomipommin kehittämisestä. Se antoi presidentti Harry S. Trumanille suosituksen pommien käyttämisestä Japania vastaan.
Perustaminen
Kun Trumanista tuli Yhdysvaltain presidentti kuolleen Franklin D. Rooseveltin tilalle, hän ei käytännössä tiennyt mitään Manhattan-projektista. Sotaministeri Stimson raportoi Trumanille projektista ja kertoi 25. huhtikuuta 1945 atomipommin valmistuvan syyskuun alkuun mennessä. Stimson suosittelu Trumanille atomikysymyksiä käsittelevän komitean perustamista. Komitean tulisi päättää, pitäisikö pommista kertoa Neuvostoliitolle, ja suunnitella tulevaisuuden atomikontrollia.
Toukokuun alussa Stimson muodosti Trumanin hyväksymänä Interim Committeen. Stimson nimesi ryhmään Vannevar Bushin, James Conantin, Karl T. Comptonin, laivastoministeri Ralph Bardin, apulaisulkoministeri William L. Claytonin, James F. Byrnesin ja armeijan edustajana kenraali George Marshall. Lisäksi komitean apuna oli tieteellinen paneeli, johon kuuluivat Robert Oppenheimer, Enrico Fermi, Arthur H. Compton ja Ernest O. Lawrence.
Toiminta
Interim Committee tapasi muutamia kertoja toukokuun aikana, ja lopulliset päätökset atomiaseen käytöstä se teki kokouksissa 31. toukokuuta ja 1. kesäkuuta. Toukokuun viimeisenä päivänä komitea päätti suositella, että Yhdysvallat käyttää pommia yllätyshyökkäykseen Japania vastaan. Lawrence ehdotti myös mahdollisuutta vain esittää pommin tehoa, mikä jo saattaisi vakuuttaa Japanin antautumaan. Ehdotus hylättiin, koska komitea pelkäsi, että japanilaiset saattaisivat sijoittaa alueelle sotavankeja tai ampua pommia kuljettavan koneen alas. Lisäksi siinä menetettäisiin uuden aseen mahdollisesti aiheuttama šokkiarvo. Komitea päätti myös, että Yhdysvaltain olisi syytä pitää etumatkansa ydinaseteknologiassa mahdollista tulevaa kansainvälisten suhteiden heikkenemistä silmällä pitäen.
Suurin osa komitean jäsenistä oli sitä mieltä, että Yhdysvaltain pitäisi salata atomiasetietonsa ainakin toistaiseksi. Komitea myönsi kuitenkin, että Yhdysvallat ei pysty pitämään etumatkaansa kovinkaan kauaa. Kesäkuun 1. päivänä komitean tapaamisessa oli mukana myös Manhattan-projektin teollisuuden edustajia. Heihin kuuluivat Walter S. Carpenter DuPontilta, James C. White Tennessee Eastmanilta, George H. Bucher Westinghouselta ja James A. Rafferty Union Carbidelta. Tapaaminen teollisuusmiesten kanssa vakuutti komitean siitä, että Yhdysvaltojen etumatka Neuvostoliittoon on 3–10 vuotta.
Stimson tapasi Trumanin 6. kesäkuuta ja kertoi presidentille komitean päätöksestä. Komitea suositteli, että Japaniin tulisi hyökätä mahdollisimman pian ja hyökkäyksen pitäisi tapahtua salassa. Stimson kertoi lisäksi Trumanille, että komitea harkitsi kotimaanlainsäädäntöä ja että ydintutkimuksesta pitäisi tehdä julkista ja se pitäisi alistaa tarkastuksille kansainvälisten sopimusten avulla. Jos kansainvälistä sopimusta ei saataisi tehtyä, niin Yhdysvaltain pitäisi pyrkiä säilyttämään etumatkansa.
Komitea teki lopullisen päätöksen ydinaseen käytöstä 21. kesäkuuta. Samalla se päätti, että Trumanin tulisi mainita Neuvostoliitolle Potsdamin konferenssissa Yhdysvaltojen valmistelevan uuden ydinaseen käyttöä Japania vastaan. Komitea ei kuitenkaan päässyt lopulliseen päätökseen sodanjälkeisestä ydinstrategiasta.
Kure (täsmennyssivu)
Kure voi tarkoittaa:
Pikaluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut
Pikaluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin miehillä ensimmäisen kerran vuonna 1891, naisilla 1970. Yleisluistelun Euroopan mestaruus ratkaistaan neljän matkan yhteispisteiden perusteella. Miesten matkoina ovat 500, 1 500, 5 000 ja 10 000 metriä, naisilla puolestaan 500, 1 500, 3 000 ja 5 000 metriä. Vuosina 1894 ja 1903 mestaruus jäi virallisesti ratkaisematta, koska kukaan kilpailijoista ei saavuttanut kolmea matkavoittoa, joka tuohon aikaan mestaruuteen vaadittiin.
Sprinttimatkoilla kilpailtiin Euroopan-mestaruudesta ensimmäisen kerran vuonna 2017. Sprinttimestaruus ratkaistaan kahden 500 metrin ja kahden 1 000 metrin luistelun yhteispisteillä. Vuonna 2018 järjestettiin ensimmäisen kerran matkakohtaiset EM-kilpailut. Yleisluistelun sekä sprinttiluistelun EM-kilpailut ja matkakohtaiset EM-kilpailut järjestetään vuorovuosin.
Kuršėnai
Kuršėnai on pohjoisessa Liettuassa, Šiauliain kunnallispiirissä sijaitseva kaupunki. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 13 372 asukasta.
Aiheesta muualla
55.98333°N, 22.91667°W
DREAM
DREAM oli japanilainen vapaaottelun ammattilaisorganisaatio, joka keskittyi erityisesti kevyisiin painoluokkiin. Sen järjestämisestä vastaa myös K-1-potkunyrkkeilytapahtumien taustalla oleva Fighting and Entertainment Group. DREAM perustettiin K-1:n kyljessä järjestettyjen HERO'S-vapaaottelutapahtumien tilalle, ja Hero'sin ottelijat siirtyivät suoraan uuteen promootioon. Ensimmäinen DREAM-tapahtuma järjestettiin maaliskuussa 2008. Suurin osa tapahtumista järjestettiin Saitaman Super-areenalla.
Aiheesta muualla
DREAM (格闘技イベント)
Red Bull RB10
Red Bull RB10 on itävaltalaisen Formula 1 -tallin Red Bull Racingin käyttämä auto kaudella 2014. Autoa ajoivat nelinkertainen maailmanmestari Sebastian Vettel sekä ensimmäistä kauttaan tallissa ajanut Daniel Ricciardo. Testikuljettajina toimi António Félix da Costa ja Sébastien Buemi. RB10 oli tallin ensimmäinen auto, jossa on turboahdettu 1,6-litrainen V6-moottori.
Koko kauden ajan Mercedes oli ylivoimainen, eikä Red Bull pystynyt vastaamaan F1 W05 Hybrid -auton vauhtiin. RB10 oli Red Bullin ensimmäinen auto neljään vuoteen, jolla Red Bull ei pystynyt voittamaan mestaruuksia. Autolla ajettiin kauden aikana yhteensä kolme voittoa, 12 palkintosijaa ja kolme nopeinta kierrosta sijoittuen 405:llä pisteellä sarjassa toiseksi.
Ennakkotunnelmat
RB10 julkistettiin Jerezissä 28. tammikuuta juuri ennen kauden ensimmäisiä virallisia testejä. Testeissä uusi auto ja moottori osoittautuivat hyvin epäluotettaviksi: neljän testipäivän aikana tallin kuljettajat saivat ajettua yhteensä vain 21 kierrosta. Tallipäällikkö Christian Hornerin mukaan autossa ei ollut vakavia ongelmia sekä Renault korjaavan moottoriin liittyvät ongelmat.
Toisissa testeissä Bahrainissa ongelmat kuitenkin jatkuivat. Luotettavuus koheni, mutta kierrosajat olivat edelleen hitaita. Sebastian Vettel kertoi testien yhteydessä, että autossa on sekä suuria että pieniä ongelmia eikä autosta voitu ottaa kaikkea irti.
Kolmannessa testirupeassa niin ikään Bahrainissa auton luotettavuus kokonaisuudessaan parani edelleen. Toisena testipäivänä Ricciardo ajoi yhteensä 66 kierrosta ja pääsi lähelle kärkiaikoja. Seuraavana päivänä tekniset murheet palasivat, kun Vettelin auto pysähtyi kahdesti radalle eikä hän saanut ajettua yhtäkään täyttä kierrosta. Viimeisenä testipäivänä yritettyä kilpailusimulaatiota ei onnistuttu viemään läpi jarruongelman vuoksi. Vettel myönsi, että auto on jäljessä kilpailijoitaan.
Alkukausi
Malesiassa aika-ajoissa Vettelin autossa oli akkuongelmia, mutta ne saatiin ratkaistua nopeasti aika-ajojen aikana. Edellisen kilpailun tapaan RB10 päätyi eturiviin, kun Vettel ajoi toiseksi. Ricciardo sijoittui viidenneksi. Kilpailussa Vettel ajoi tallille kauden ensimmäiset pisteet sijoituttuaan kolmanneksi. Ricciardo keskeytti etusiiven hajoamisen vuoksi. Hän sai 10 lähtöruudun rangaistuksen seuraavaan kilpailuun epäonnistuneen varikkopysähdyksen johdosta. Bahrainin GP:n aika-ajoissa Ricciardo ajoi kolmanneksi, mutta hän joutui lähtemään kilpailuun vasta 13. ruudusta edellisessä kilpailussa saamansa rangaistuksen johdosta. Vettel putosi toisesta aika-ajo-osiosta täpärästi. . Kilpailussa Vettelin autossa oli moottoriongelmia ja hän sijoittui kuudenneksi. Ricciardo sijoittui neljänneksi. Kiinan GP:ssä Ricciardo sijoittui neljänneksi jättäen Vettelin taakseen viidenneksi.
Vettelin autoon vaihdettiin talvitesteissä käytetty alusta ennen Espanjan GP:tä. Vaihtamiseen päädyttiin osin Vettelin alkukauden alavireisyyden takia. Perjantain harjoitukset jäivät Vetteliltä kuitenkin lyhyiksi ylikuumenemisongelmien vuoksi. Aika-ajojen viimeisessä osiossa hänen autonsa jäi radan varteen vaihdelaatikkovian vuoksi ja jäi kymmenenneksi. Auton vaihdelaatikko kuitenkin vaihdettiin, joten Vettelin lopulliseksi lähtöruuduksi muodostui 15:s. Ricciardo ajoi kolmanteen ruutuun. Kilpailussa Ricciardo piti kolmannen paikkansa ja Vettel nousi yllättäen neljänneksi sekä otti kilpailun nopeimman kierroksen. Monacon GP:ssä Vettelin auto oli läpi viikonlopun vikojen riivaama. Aika-ajoissa hänellä oli ongelmia ERS-järjestelmässä ja kilpailussa hän keskeytti turbo-ongelmien vuoksi. Ricciardo ajoi aika-ajoissa kolmanteen ruutuun ja kilpailussa kolmanneksi, jääden alle puoli sekuntia Mercedeksen Lewis Hamiltonista.
Osakilpailuvoittojen kesä
Kanadan GP:n aika-ajoissa Vettel ajoi kolmanteen ruutuun ja Ricciardo kuudenteen. Kilpailussa Ricciardo onnistui nousemaan kilpailun voittoon, ottaen uransa ja tallin kauden ensimmäisen osakilpailuvoiton. Myös Vettel nousi palkintokorokkelle sijoituttuaan kolmanneksi. Tallin kotikilpailussa Itävallassa Vettel ei päässyt aika-ajoissa edes viimeiseen osioon, vaan jäi 13:ksi. Ricciardo ajoi viidenteen ruutuun. Kilpailussa Vettelin auton moottorista katosi jo alussa tehot ja hän putosi viimeiseksi. Myöhemmin hän rikkoi etusiipeään törmätessään toiseen autoon ja lopulta keskeytti kilpailun. Ricciardo sijoittui kahdeksanneksi. Britannian GP:n aika-ajoissa Vettel ajoi kuivuvalla radalla toiseksi. Ricciardo ajoi kahdeksanneksi jääden tallikaveristaan yli kolme sekuntia. Kilpailussa yhden pysähdyksen taktiikalla ollut Ricciardo ajoi jälleen palkintokorokkeelle sijoittuen kolmanneksi. Vettel jäi viidenneksi suoritettuaan kaksi varikkopysähdystä. Saksan kilpailuun Renault toi moottoripäivityksen, mutta Vettelin mukaan se ei tuonut niin paljon lisää tehoa kuin odotettiin. Aika-ajoissa molemmat kuljettajat ajoivat kolmanteen riviin, Ricciardo viidenneksi ja Vettel kuudenneksi. Kilpailussa Vettel nousi neljänneksi, Ricciardo putosi kuudenneksi.
Unkarin GP:n aika-ajoissa Vettel ajoi eturiviin toiseen ruutuun, Ricciardo viidenteen. Ricciardo lopulta nousi sateen värittämän kilpailun voittoon ohitustensa ja hyvän varikkotaktiikkansa ansiosta. Vettel jäi seitsemänneksi. Belgian GP:n toisissa harjoituksissa Vettel ei pystynyt ajamaan moottoriongelmien vuoksi. Hänen autoonsa asennettu viallinen moottori oli jo kauden viides, joten seuraavasta moottorin vaihdosta seuraisi rangaistus. Aika-ajoissa Vettel sijoittui kuitenkin kolmanneksi, Ricciardo viidenneksi. Kilpailussa Ricciardo otti toisen peräkkäisen voiton Mercedes-kuljettajien törmäiltyä keskenään sekä ohitettuaan Vettelin radalla. Vettel sijoittui viidenneksi.
Loppukausi
Italian kilpailuun Vettel sai jälleen uuden auton. Aika-ajoissa Vettel sijoittui kahdeksanneksi, Ricciardo yhdeksänneksi. Kilpailussa Vettel jäi kuitenkin Ricciardon taakse tehtyään varikkopysähdyksen aiemmin jolloin hänen renkaansa olivat lopussa paljon kuluneemmat. Ricciardo sijoittui viidenneksi ja Vettel kuudenneksi. Myös Singaporen GP:n harjoituksissa Vettelin autossa oli moottoriongelmia ja se jouduttiin vaihtamaan suunniteltua aikaisemmin. Kuudetta moottoria ei jouduttu ottamaan käyttöön, sillä moottori oli suunniteltu vaihdettavaksi perjantain harjoitusten jälkeen joka tapauksessa. Aika-ajoissa molemmat autot sijoittuivat toiseen riviin, Ricciardo kolmanneksi ja Vettel neljänneksi. Kilpailussa molemmat kuljettajat sijoittuivat palkintokorokkeelle toista kertaa kaudella Vettelin sijoituttua toiseksi ja Ricciardon kolmanneksi.
Japanin GP:n harjoituksissa Ricciardo ajoi ulos oman virheen seurauksena, mutta auto ei rikkoutunut vakavasti. Aika-ajoissa Ricciardo sijoittui kuudenneksi Vettelin jäädessä yhdeksänneksi. Red Bullien vauhti oli hyvää sateisessa kilpailussa, joka lopulta jouduttiin keskeyttämään Jules Bianchin onnettomuuden vuoksi. Vettel sijoittui kolmanneksi, Ricciardo neljänneksi. Venäjän GP:ssä molemmat kuljettajat olivat jälleen tyytymättömiä autoihinsa. Aika-ajoissa Vettel jäi kymmenenneksi, Ricciardo ajoi kuudenteen ruutuun. Kilpailussa Ricciardo putosi lopulta seitsemänneksi Vettelin noustessa kahdeksanneksi. Mercedeksen ottaessa kaksoisvoiton piste-ero kasvoi tavoittamattomaksi ja Red Bull hävisi valmistajien sarjan mestaruustaistelun ensimmäistä kertaa neljään vuoteen.
Ennen Yhdysvaltain GP:tä Vettel kertoi, että hän ei ajaisi aika-ajoissa, sillä hänelle tultaisiin vaihtamaan kuudes moottori kilpailua varten. Hän joutuisi siis joka tapauksessa lähtemään kilpailuun varikkosuoralta. Hylkäysuhan vuoksi Vettel lopulta osallistui aika-ajoon. Aika-ajoissa Vettel kävi ajamassa muodollisen kierrosajan ja putosi jo ensimmäisessä osiossa pois. Ricciardo ajoi viidenteen ruutuun. Kilpailussa Ricciardo nousi onnistuneen varikkotaktiikan ansiosta palkintopallille sijoittuen kolmanneksi. Varikkosuoralta lähtenyt Vettel pääsi myös lopulta pisteille noustuaan seitsemänneksi. Brasilian GP:n aika-ajoissa Ricciardo sijoittui yhdeksänneksi Vettelin yltäessä kuudenteen ruutuun. Kilpailussa Ricciardo keskeytti jousitusongelmaa ja hänen 15 kilpailun mittainen pisteputki katkesi. Vettel sijoittui viidenneksi.
Kauden päätöskilpailun Abu Dhabissa aika-ajoissa Vettel ja Ricciardo valtasivat kolmannen rivin Ricciardon ajaessa viidenteen ruutuun ja Vettelin kuudenteen. Aika-ajojen jälkeisessä tutkinnassa molempien Red Bull -autojen etusiipien todettiin joustavan liikaa ja autot hylättiin aika-ajosta. Talli sanoi muiden tallien käyttävän samankaltaista etusiipiratkaisua, mutta talli ei kuitenkaan tehnyt virallista protestia asiaan liittyen. Autot lähtivät kilpailuun varikkosuoralta. Ricciardo onnistui nousemaan neljänneksi, Vettel sijoittui kahdeksanneksi. Kilpailun voittaja Lewis Hamilton voitti kuljettajien maailmanmestaruuden ja päätti Vettelin neljän maailmanmestaruuden putken. Kilpailu päätti myös Vettelin kuusivuotisen Red Bull -uran. Kaudella 2015 hän ajaa Ferrarilla.
Montgomery-luokka
Montgomery-luokka oli kolmen 1890-luvun alussa valmistetun Yhdysvaltain laivaston panssaroimattoman risteilijän muodostama alusluokka.
Delta (DVD)
Delta, tai Innocent Eyes (joissakin maissa) on australialaisen laulajan Delta Goodremin musiikki-dvd vuodelta 2003. Delta on kaikkien aikojen myydyin australialaisen artistin musiikki-dvd. Se on saavuttanut 11-kertaiseen platinalevyyn oikeuttavan myynnin rajan.
Baletti
thumb|Lumihiutaleiden tanssi [[Pjotr Tšaikovskin balettiteoksesta Pähkinänsärkijä.]] Baletti (italian sanasta balletto ’pieni tanssi’) on musiikin säestyksellä näyttämöllä esitetty tanssimuoto ja -tyyli, jossa käytetään tunnusomaisia kurinalaisia sääntöjä noudattavaa liikekieltä. Sanalla tarkoitetaan myös esitettävää teosta sekä tanssiryhmää.
Baletti on yksi tanssitaiteen muoto ja länsimaisen taidetanssin vanhin lajityyppi. Balettiteoksissa käytetään klassisen tanssin lisäksi kansantanssipohjaista karakteritanssia sekä miimistä elekieltä, jolla tanssijat kertovat tunteistaan, kommunikoivat keskenään ja tulkitsevat katsojille kertomuksen sisältöä. Teoksessa vaihtelevat balettikuoron (corps de ballet) esittämät näyttävät ryhmätanssit sekä solistiset osuudet. Usein teoksissa on pääpari (ballerina ja hänen partnerinsa), joiden esittämissä kaksintansseissa (pas de deux) nähdään sekä pisimmälle vietyä tanssi-ilmaisua että teknistä taituruutta.
Klassisen baletin määritelmiä
Tanssin määrittelee klassiseksi baletiksi sen käytettämä kurinalaisia sääntöjä noudattava liikekieli, jonka ominaisimmat tunnusmerkit ovat pyrkimys keveyden ja painottomuuden illuusioon – jota korostaa ballerinojen tanssi varpaiden kärjillä – ylväs ryhti ja jalkojen aukikierto. Baletti onkin yksi niistä tanssilajeista, joissa koreografiat koostetaan pääasiassa tyylilajiin kuuluvan liikesanaston liikkeitä yhdistelemällä.
Baletti syntyi Italian ja Ranskan hoveissa, joissa hoviväen perussivistykseen kuulunut tanssitaito oli eräs tapa erottautua tavallisesta kansasta. Edelleenkin baletissa on teknisen taituruuden ohella tärkeää tyylillinen oikeaoppisuus, joka saavutetaan vain nuorena aloitetulla tiukalla koulutuksella. Asiaan vihkiytyneet pystyvät tanssijan tyylistä erottamaan, minkä koulukunnan oppien mukaan hänet on koulutettu. Tärkeimpiä niistä ovat ranskalainen, italialainen, venäläinen ja englantilainen koulu. Intohimoisia baletinharrastajia kutsutaan baletomaaneiksi (balletomane).
Liikkeet ja termit
Esimerkkejä baletin liikkeistä ovat muun muassa developpé à la seconde (jalan nosto sivulle), grand jeté (hyppy jossa jalat avautuvat spagaattiin ilmassa) , tours fouettés (toistuvat pyörähdykset yhdellä jalalla toisen ottaessa vauhtia sivulta) sekä arabesque (asento jalka nostettuna korkealle taakse). Baletin liikkeistö kehitettiin alun perin Ranskassa ja siksi sen yhteydessä käytetään ranskankielisiä termejä. Liikkeiden nimitykset ovat samat kaikissa balettikouluissa ympäri maailman. Lisää balettiin liittyviä käsitteitä on luettelossa balettitermeistä.
Tyylit
Erityisesti venäläinen baletti on tunnettu saavutuksistaan, sillä maalla on pitkät tanssiperinteet ja baletti on siellä arvostettua. Muita tärkeitä balettimaita ovat Ranska, Britannia ja Yhdysvallat. Tanskassa on säilynyt omaleimainen Bournonville-traditio, joka on perua romantiikan ajan baletista. Aiemmin baletti oli eurooppalainen ilmiö, mutta on nykyään levinnyt kaikkialle maailmaan. Perinteisten vanhojen teosten ohella balettiryhmien ohjelmistoissa on modernimpaa tyyliä edustavia nykybalettiteoksia ja toisaalta nykytanssigenreen kuuluvien koreografien töitä. Itse asiassa tarkkaa rajaa näiden tyylien välille onkin vaikea vetää. Suomessa ainoastaan Suomen Kansallisoopperan yhteydessä Helsingissä toimivalla Kansallisbaletilla on ohjelmistossaan perinteisiä klassisia balettiteoksia. Kansallisbaletti on perustettu vuonna 1921.
Historia
thumb|Baletin esittely vuonna 1582.
Hovibaletti
Hovibaletti saapui myös Ranskaan luultavasti 1400-luvun lopussa. Ensimmäinen varsinainen balettiteos oli Balthasar de Beaujoyeulxin, Katariina de’ Medicin balettimestarin, ohjaama Ballet comique de la reine vuodelta 1581. Uutta teoksessa oli se, että kaikki sen sisältämä tanssi, puhe ja laulu liittyivät samaan aiheeseen, vaikkeivät kohtaukset muodostaneetkaan yhtenäistä tarinaa. Katariina de’ Medici tilasi esityksen juhlistamaan Joyeusen herttuan Anne de Joyeusen ja Marguerite de Lorrainen häitä. Baletti kesti iltakymmenestä aamukolmeen. Edelleen esiintyjinä oli vielä aatelisväki itse, mutta heidän arvolleen sopimattomat groteskit tai koomiset roolihahmot annettiin ammattiakrobaattien esitettäviksi.
Ludvig XIV rakasti tanssimista ja sai joidenkin lähteiden mukaan nimensä ”Aurinkokuningas” esitettyään aurinkoa Ballet de la Nuit -teoksessa 1653. Hän jatkoi tanssimista baleteissa vertauskuvallisissa rooleissa vuosien ajan. Hän kiinnitti huomattavia taiteilijoita hoviinsa, ja baletti kohosi korkeammalle tasolle kuin aiemmin. Italialainen muusikko Jean-Baptiste Lully (1632–1687) nousi nopeasti kuninkaan suosikiksi ja vaikutti merkittävästi sekä oopperan että baletin kehitykseen. Lullyn balettimestari Pierre Beauchamp (1636–1705) kehitti nykyäänkin käytössä olevat jalkojen viisi perusasentoa. Hän suunnitteli tanssit moniin niin sanottuihin komediabaletteihin. Beauchampin hovibaletit sovitettiin usein jostain antiikin myyteistä, ja ne koostuivat kohtauksista, joissa yhdistyivät (usein runomittainen) puhe, musiikki ja tanssi. Esitykset siirtyivät pian hovista teatteriin. Académie Royale de Musiqueen lisättiin vuonna 1672 (nyk. Pariisin ooppera) tanssikouluosasto kouluttamaan taiteilijoita uusiin oopperabaletteihin, joita ohjattiin teattereissa. Näin tanssiesiintyminen alkoi siirtyä ammattitanssijoille.
Oopperabaletti
Oopperabaletit olivat rakenteeltaan löyhiä ja niiden kohtauksia vaihdeltiin ja muunneltiin tilanteen mukaan. Joinakin iltoina esitettiinkin vain ”parhaat palat” ja suosituimmat kohtaukset useammista teoksista koottuna. Puvustuksena oli ajan hovipuku, jonka koristelun symbolit valittiin rooliin sopiviksi. 1713 Pariisin Oopperassa alkoi uusi täysin ammattimainen tanssikoulutus. Miestanssijat olivat vielä näyttämön valtiaita – paljolti, koska heidän vaatetuksensa salli vapaamman liikkumisen, mutta myös ensimmäiset ballerinat alkoivat nousta kuuluisuuteen. Marie-Anne Cupis de Camargo eli ”La Camargo” (1710–1770) oli tunnettu hämmästyttävästä jalkatyöskentelystään ja hän lyhensi hameenhelmojaan nilkan yläpuolelle, jotta hänen tekniikkansa pääsisi esille. Hänen kilpailijansa Marie Sallé (1707–1756) taas tanssi ekspressiivisemmin kuin kukaan ballerina aiemmin ja kehitti ilmaisullista mimiikkaa.
Taiteenlajin itsenäistyminen ja siirtyminen ammattilaisuuteen
Itsenäiseksi lajiksi baletti muodostui vasta 1700-luvun toisella puoliskolla, kun ranskalainen balettimestari Jean-Georges Noverre (1727–1810) teki monia uudistuksia. Kirjassaan Lettre sur la danse et les ballets (1760) hän esittelee teoriaansa baletista draamallisena spektaakkelina – ”näytelmänä ilman sanoja” – jossa tapahtumat ilmennetään ilmaisullisella tanssilla harmoniassa musiikin kanssa. Noverre nostaa koreografin baletin pääsuunnittelijaksi ja vaatii, että tanssijoiden pitää ilmaista tunteitaan ja ajatuksiaan ilmeillään ja eleillään siten, että kaikilla heidän liikkeillään ja jopa liikkumattomuudellaan on merkitys. Hänen tanssiteorioistaan kiinnostuneet koreografit italialainen Salvatore Viganò (1769–1821) ja ranskalainen Jean Dauberval (1742–1816) kehittivät edelleen tätä ballet d’actionia, toimintabalettia.
Dauberval muistetaan nykyään baletin La Fille mal Gardée (Huonosti vartioitu tyttö) ensimmäisenä koreografina. Hän toi balettinäyttämölle ensimmäisenä tavallisen kansan sitä ennen yleisten antiikin jumalolentojen sijaan ja haki inspiraatiota oikean elämän ja luonnollisten eleiden tarkkailusta. Charles Didelot (1767–1837), myös Noverren oppilas, vaikutti merkittävästi venäläisen baletin kehitykseen työskennellessään siellä 1801–1811 ja 1816–1831. Hän vahvisti ja laajensi Pietarin Keisarillisen Koulun opetusta ja ohjasi monia baletteja tutkien miimisen tanssin mahdollisuuksia.
Italialainen baletin kehitykseen on vaikuttanut Carlo Blasis (1797?–1878) oli merkittävä tanssiteorian ja -tekniikan kehittäjä. Blasis oli 1800-luvun tärkein tanssinopettaja. Hänen oppiensa pohjalta muun muassa Enrico Cecchetti on luonut balettitekniikkaa merkittävästi edistäneen harjoittelumetodin. Blasis on keksinyt nykyään attitudeksi kutsutun asennon Giambolognan Merkurius-patsaan innoittamana. Blasiksen kirjassa Code of Therpsichore esiintyy jo jalkojen täysi 180 asteen aukikierto.
Romanttisen baletin synty ja ballerinojen aika
thumb|[[Edgar Degas, Balettitanssijat, 1872.]]
1800-luvulla alkoi taiteessa romantismin vaihe, joka aiheutti isoja muutoksia myös baletissa. Syntyi reaktio klassismin muodollista kylmyyttä vastaan ja tunteet nostettiin järjen edelle. 1830-luvulta eteenpäin romantismin kukoistuskaudella baletista tuli huippusuosittua. Käsitellyissä teemoissa näkyivät romantiikalle tyypilliset piirteet: eksotiikka, yliluonnolliset hahmot, menneiden aikojen ihannointi. Näillä haettiin pakoa todellisuudesta, jota leimasivat Ranskan vallankumous, Napoleonin sodat ja teollinen vallankumous.
Piruettitekniikka ja danse haute
Käsikirjoittaja nousi tärkeäksi työprosessissa ollen jopa usein sen käynnistäjä. 1800-luvulla balettitunneista kehittyi sarja loogisesti yksinkertaisesta monimutkaisempiin eteneviä harjoituksia. Systemaattisen harjoittelun myötä tekninen kehitys oli nopeaa ja mahdollisti muun muassa piruettitekniikan kehittämisen ja uusi danse haute, ”korkea tanssi”, syrjäytti vanhan danse terre à terre -tyylin. Tanssiin haettiin kevyttä eteeristä vaikutelmaa ja alettiin kehittää varpailla tanssimisen tekniikkaa ja varvastossuja. Tältä ajalta on peräisin ballerinan ”peruspuku”: valkoinen tiukkamiehustainen tyllimekko, paljaat olkapäät, vaaleanpunaiset trikoot ja tossut.
Varpaille nousu
Aluksi varpaille noustiin vain ohimenevään asentoon, mutta kun tossunkärkiä vahvistettiin parsimalla ja kovetettiin liimoilla, pystyttiin tekniikka kehittämään voimannäytteestä taiteelliseksi tehokeinoksi, jolla oli oma funktionsa. Miestanssijoiden rooli muuttui toissijaiseksi ballerinan tukena ja partnerina toimimiseksi. Ensimmäinen varpaiden kärjillä tanssinut ballerina oli kuuluisan italialaisen tanssijasuvun jäsen Marie Taglioni, joka teki debyyttinsä 18-vuotiaana Wienissä 1822. Hän tuli kuuluisaksi tanssinsa keveydestä ja sulokkuudesta ja höyhenenkevyet alastulot hypyistä olivat ennennäkemättömiä. Hän esitti pääroolia ensimmäisessä todellista romanttista balettia edustavassa teoksessa La Sylphide (Keiju), jonka ensi-ilta oli 12. maaliskuuta 1832 Pariisin Oopperassa. Siinä näkyvät lähes kaikki romanttisen tyylin piirteet: eksotismi (tapahtuu kaukaisessa Skotlannissa) ja traaginen tuhoon tuomittu rakkaus yliluonnollisen keijukaisen ja ihmisen välillä. Taglionin tanssin eteerisyyttä korostaa uusi kuunvaloefektin luova kaasuvaalaistus ja ”lentämisen” mahdollistava näyttämötekniikka. Yhä edelleen nykytanssijat tavoittelevat ihanteenaan Taglionin tunnusmerkiksi tullutta lyyristä keveyttä.
Täysin vastakkaista romanttisen ballerinan ihannekuvaa edustaa Fanny Elssler, Taglionin kilpailija, joka saapui Pariisiin 1834 luotuaan jo uraa Wienissä, Berliinissä ja Lontoossa. Kontrastina Taglionille Elssler esitteli tanssityylin, joka perustui säkenöivään nopeuteen, tekniseen taituruuteen ja virtuoosiseen varvastekniikkaan. Elssler oli loistava näyttelijä ja hänen dramaattinen voimansa, temperamenttisuutensa ja aistillisuutensa täydentää kuvaa romantiikan ajan ballerinasta. Tehtyään rohkean kiertueen Amerikassa hän Eurooppaan palattuaan jätti varjoonsa Gisellen roolissa sen alkuperäisen esittäjän Carlotta Grisin.
Tanskalainen tyyli
Romanttisen baletin ihanteet ja ranskalaisen koulun tyylin omaksui tanskalainen August Bournonville (s. 1805 Kööpenhaminassa) opiskellessaan uransa alkuaikoina Pariisissa kuuluisan tanssijan ja opettajan Auguste Vestris'n johdolla. Palattuaan Tanskaan hän näiden oppien pohjalta loi omaperäisen koreografisen tyylin ja harjoittelumetodin Tanskan kuninkaalliselle baletille, jonka hän otti johtoonsa 1830. Hänen tavoitteenaan oli nostaa sekä ryhmän että koko tanssiammatin arvostus uudelle tasolle. Baletti kehittyi Tanskassa syrjäisen asemansa johdosta irrallaan eurooppalaisista muotivirtauksista. Siellä on nykyäänkin säilynyt tyyli, josta parhaiten saa käsityksen, millaista romanttinen baletti aikoinaan oli.
Itse loistavana tanssijana Bournonville säilytti baleteissaan miestanssijoiden aseman, ja edelleenkin tanskalainen koulu tuottaa vahvoja miestanssijoita. Ranskalaisen koulun virtuositeetin lisäksi Bournonville hyödynsi vaikutteita kansantansseista, joihin hän oli matkustellessaan tutustunut. Hän oli Kuninkaallisen baletin kantava voima toimiessaan niin tanssijana, opettajana kuin ohjelmiston luojana. Hän teki yli 50 balettia, kuten oman versionsa La Sylphidestä sekä baletin Napoli, jossa näkyy hänen tapansa kuvata tavallista maalaiskansaa baletin keinoin.
Venäläinen baletti jatkaa eurooppalaista perinnettä
1848 mennessä romanttinen baletti oli Euroopassa – Tanskaa lukuun ottamatta – rappeutunut pinnalliseksi viihteeksi ja menettänyt suosiotaan yleisön keskuudessa. Venäjällä kehitys kuitenkin jatkui voimakkaana. Siellä balettitraditio oli toiminut 1700-luvulta lähtien voimakkaana tsaarin suojeluksessa ja tiukassa valvonnassa.
1738 sai ranskalainen balettimestari Jean-Baptiste Landé luvan aloittaa Talvipalatsissa balettikoulun hoviväen lapsille. Ulkomaisten opettajien ja vierailevien tanssijoiden johdolla toimimisen perinne jatkuikin venäläisessä baletissa aina 1917 vallankumoukseen saakka. Opettajina toimivat niin Didelot, Perrot kuin Saint-Léon, ja esiintymään tulivat Taglioni ja Elssler. Merkittäväksi koreografiksi nousi – niin ikään ranskalainen – Marius Petipa, joka pitkään joutui työskentelemään edeltäjiensä varjossa. Heidän assistenttinaan hän kuitenkin keräsi vankan ymmärryksen koreografian teosta ja pääsi vihdoin johtavaksi balettimestariksi 1870. Hänen tehtävänään oli tuottaa uusi baletti jokaisen näytäntökauden alkajaisiksi – ja baletteja hän onkin tehnyt yli 40, joiden lisäksi uustuotantoja vanhoista esityksistä sekä baletteja oopperaan.
Vaikka Petipalta koreografian teko sujui vaivattomasti, hän silti tunsi tyytymättömyyttä joutuessaan tekemään yhä uudestaan samanlaisia teoksia. Petipan ajan baletit noudattivat aina samaa kaavaa: tarina kerrottiin konventionaalisella miimillä ja löyhästi teemaan liittyviä tanssiosia ripoteltiin sopivin välein. Riippumatta aiheesta ballerinat puettiin tutu-hameisiin ja vaaleanpunaisiin sukkahousuihin ja varvastossuihin. Vain pienet erot pukujen koristeluissa liittivät ne aiheeseen. Baletti Don Quijote (musiikki Ludwig Minkus) sai ensi-iltansa Moskovassa 1869 ja uudistettuna Pietarissa 1871.
thumb|upright|Agrippina Vaganova Jules Perrot’n baletissa La Esmeralda [[Pietari (kaupunki)|Pietarissa (1910).]] thumb|upright|[[Arnold Genthe, Paljasjalkainen Isadora Duncan Amerikan kietueella 1915–1918.]] thumb|upright|[[August Macke, Ballets russes, (1912)]]
Keisarillisella baletilla oli teatterit sekä Moskovassa että Pietarissa. Kaupunkien yleisöjen mieltymykset poikkesivat toisistaan: Pietari oli tsaarin hallintokaupunki, jossa balettia arvostettiin ja vaadittiin siltä aristokraattista puhdasoppisen akateemista tyyliä. Moskovassa haluttiin dramaattisempaa otetta. Tämä sama tyyliero on edelleen nähtävissä Pietarilaisen Mariinski-baletin ja Moskovan Bolšoin välillä.
Pietarilaista koulua edustaa myös Agrippina Vaganova (1879–1951), tärkeä venäläisen harjoitussysteemin kehittäjä, jonka nimellä metodi vieläkin tunnetaan. Vaikka Petipa ei pyrkinytkään suuriin uudistuksiin baletin muodossa, hänen koreografiset ansionsa ovat huomattavat. Hänen balettinsa ovat vaihtelevia ja edustavat elävää näkemystä klassisesta koulusta. Balettikuoron symmetrisissä kuvioissa (joita hän välillä suunnitteli kotona sakkinappuloiden avulla) ovat monimuotoisia ja soolot, variaatiot, rakennettu usein jonkun liikeidean pohjalle, joka oli syntynyt joko musiikista tai roolihahmon esittäjän erityispiirteestä.
Pienen taantuman jälkeen uutta innoitusta venäläiseen balettimaailmaan toi italialaisen tanssiryhmän vierailu 1885. He haastoivat venäläiset tanssijat virtuositeetillaan, sillä Italia oli edelleen teknisen taituruuden eturintamassa. Erityisesti italialaisvaikutteita toi maahan opettajaksi jäänyt Enrico Cecchetti. Pierrina Legnani oli kuuluisa tour fouettéistaan, pyörähdyksista, joihin yhdistetään jalan nopea vauhdinottoliike. Pian myös venäläiset ballerinat opettelivat tekemään niitä 32 peräkkäin varpaillaan.
Venäläinen baletti onkin kombinaatio useista vaikutteista: puhtaasta ranskalaisesta koulusta, teknisestä italialaisesta koulusta sekä ranskalais-tanskalaisesta tyylistä. Tanskalaisvaikutteita toi Marie Taglionin partnerina esiintymään tullut ja sitten tanssijaksi opettajaksi maahan jäänyt Per Christian Johansson (1817–1939). Hänen opetustaan Petipa kävi seuraamassa muistiinpanoja tehden, sillä miesten tanssi ei ollut hänen vahvinta aluettaan.