cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
J. C. R. Licklider
Licklider aloitti akateemisen uransa Harvardin yliopiston psykoakustiikan laboratoriossa. Hän tutki melua ja kehitti toisen maailmansodan aikana melussa paremmin kuuluvan radion. Licklider kiinnostui psykoakustiikan tutkimuksen kautta myös tietokoneista ja tietokoneverkoista. Hän esittelikin raportissaan varhaisen mielikuvan Internetistä, ja hänen Darpassa esittelemiensä ajatusten pohjalta kehitettiin varhainen Internetiä edeltänyt tietoverkko Arpanet.
Nuoruus ja koulutus
Joseph Carl Robnett Licklider syntyi St. Louisissa vuonna 1915. Hän oli baptistipastori ja opettaja Joseph Parron Lickliderin ja kodinhoitaja Margaret Robnett Lickliderin ainoa lapsi. Joseph oli lapsena hyvin iloinen ja energinen. Hän kiinnostui jo varhain tekniikasta, erityisesti autoista, ja 15-vuotiaana hän ostikin romuauton, jota hän purki ja kokosi moneen kertaan ymmärtääkseen sen toiminnan.
Licklider kävi koulunsa University Cityssä, Missourissa. Kesäkuussa 1932 hän kirjautui St. Louisin Washingtonin yliopistoon. Sieltä hän sai alemman korkeakoulututkinnon fysiikasta, matematiikasta ja psykologiasta vuonna 1937, ja seuraavana vuonna hän valmistui maisteriksi psykologiasta. Licklider ilmoittautui vielä samana vuonna Rochesterin yliopistoon, jossa hän väitteli tohtoriksi psykologiasta vuonna 1942.
Uran alku yliopistoissa
Lickliderin ammatillinen ura alkoi vuonna 1942, kun hänet palkattiin Harvardin yliopiston psykoakustiikan laboratorioon. Toisen maailmansodan aikana laboratorio teki Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien sponsoroimaa tutkimusta, joka liittyi meluun. Licklider kehitti menetelmän, joka vääristi radiolähetyksiä painottamaan konsonantteja, ja siten auttoi radion kuulumaan paremmin taustahälyn keskellä. Hänen keksintönsä paransi laitteistoja merkittävästi, ja hän sai keksinnöstään vuonna 1950 Amerikan akustiikan seuran palkinnon.
Vuonna 1945 Licklideristä tuli Harvardin osa-aikainen luennoitsija, jona hän toimi vuoteen 1950. Vuonna 1945 Licklider meni myös naimisiin. Hän sai vaimonsa Alberta Louise Carpenter kanssa kaksi lasta: Tracy Robnettin ja Linda Louisen.
Licklider nimettiin vuonna 1950 Massachusetts Institute of Technologyn apulaisprofessoriksi. Hän opetti MIT:ssä psykologiaa ja toivoi voivansa perustaa myöhemmin yliopistoon vakinaisen psykologian laitoksen. MIT-aikanaan hän toimi myös hallituksen tieteellisenä neuvonantajana. Dwight D. Eisenhowerin presidenttikautena Licklider oli muun muassa puolustusministeriön ja NASAn biotekniikan ja ihmistutkimuksen komitean neuvonantajana. Psykoakustiikan saavutustensa ansiosta Licklider valittiin vuonna 1958 Amerikan akustiikan seuran puheenjohtajaksi.
Internet-pioneeri
Licklider työskenteli vuodet 1957–1962 Bolt, Beranek and Newman -nimisessä yrityksessä. Hän jatkoi siellä MIT:ssä tekemäänsä psykoakustiikan tutkimusta. Yrityksen kautta hän sai mahdollisuuden työskennellä yhdellä ensimmäisistä minitietokoneista, Digital Equipment Corporationin PDP-1:llä. Se oli suhteellisen nopea, ja Licklider pystyi ohjelmoimaan sitä suoraan reikänauhan avulla ja näkemään näytöltä tulokset. Hän oli MIT:ssä joutunut toteamaan, että psykoakustiikan tutkimusaineisto oli jo niin monimutkaista, että edes analogiakoneet eivät pystyneet niitä ratkaisemaan.
Licklider ymmärsi nopeasti minitietokoneiden mahdollisuudet. Koneista tulisi pian niin nopeita, että Vannevar Bushin ajatukset automatisoiduista kirjastojärjestelmistä pystyttäisiin toteuttamaan. Vuonna 1959 hän julkaisi ensimmäisen kirjansa, Libraries of the Future, jossa hän kuvailee automatisoitua kirjastoa. Lickliderin ajatukset tietokoneiden tulevaisuudesta menivät kirjastojärjestelmiä pidemmälle, ja vuoden 1960 uraauurtavassa tutkimuksessa Man-Computer Symbiosis hän esitteli tietokoneavustajan. Vuonna 1962 Licklider ja Welden Clark kirjoittivat tutkimusraportin On-Line Man Computer Communication. He kirjoittivat raportissa tietokoneverkkojen tulevaisuudesta ja esittelivät yhden ensimmäisistä mielikuvista Internetistä.
DARPA palkkasi Lickliderin IPTO:n johtajaksi lokakuussa 1962. Hänen tehtävänään oli kehittää ideoitaan ja yhdistää puolustusministeriön pääkoneet Pentagonissa ja Cheyenne Mountainilla. Hän yhdisti pian tutkimusryhmiä, joita johti tekoälyn edelläkävijöitä, kuten John McCarthy, Marvin Minsky ja Allen Newell. Lickliderin ansiosta myös tietojenkäsittelytieteen koulutusohjelmat laajenivat merkittävissä yliopistoissa, kuten Carnegie Mellonissa, Berkeleyssä, Stanfordissa ja MIT:ssä. Licklider jätti IPTO:n vuonna 1964, mutta hänen ajatuksensa tietokoneverkoista vaikuttivat hänen seuraajissaan, jotka olivat perustamassa Arpanetiä.
IPTO:lta Licklider siirtyi IBM:lle. Vuonna 1968 hän palasi MIT:iin johtamaan Project MAC -projektia. IPTOssa hän työskenteli uudestaan vuodet 1973–1975, ja vuodet 1975–1986 hän oli MIT:n tietojenkäsittelytieteiden laboratorion professorina. Vuonna 1979 hän oli perustamassa Infocomia. Licklider jäi eläkkeelle vuonna 1986.
Viimeiset vuodet
Licklider kärsi viimeisinä vuosinaan sairauksista. Hänellä oli jatkuva vapina käsissä, mikä diagnisoitiin myöhemmin Parkinsonin taudiksi. Hänen allergiansa pahenivat astmaksi. Licklider kuoli astmakohtauksen jälkeen kesäkuussa 1990.
Anthemus (alue)
pienoiskuva|280px|Anthemus ja muut Makedonian valtakunnan alueet (n. 334–323 eaa.) kartalla. Anthemus ( tai Anthemous, ) oli antiikin aikainen Makedonian valtakunnan osa Khalkidiken niemimaan länsiosassa.
Anthemuksen alue sai nimensä siellä sijainneesta samannimisestä Anthemuksen poliksesta eli kaupunkivaltiosta. Toinen alueen polis oli Strepsa. Anthemuksen koillispuolella sijaitsi Mygdonia, itäpuolella varsinainen, antiikin aikana Khalkidikeksi kutsuttu alue, ja eteläpuolella Bottike.
Alue oli Makedonian hallussa viimeistään Perdikkas II:n aikana noin 432 eaa.
Musta lista (sähköposti)
Mustat listat ovat suosittu tekniikka roskapostin suodatuksessa. Käytännössä kaikissa sähköpostipalvelimissa on sisäänrakennettu tuki pääsylistoille, joilla ylläpitäjä voi kieltää sähköpostia tietyiltä palvelimilta tai lähettäjiltä. Nykyisin yhä suositumpi ratkaisu ovat myös erilaiset DNS-palvelimien pohjalta toimivat dynaamiset mustat listat, joissa sähköpostipalvelin tekee usein etäällä olevalta palvelimelta reaaliajassa tarkistuksen.
Asioita, joiden perusteella voidaan suodattaa, ovat esimerkiksi
Kiinteät listat
Kiinteät listat ovat varsin staattinen ratkaisu, eivätkä sen takia usein kovinkaan tehokas. Roskapostin lähettäjät vaihtavat jatkuvasti palvelimia ja lähettäjän osoitteetkin ovat useimmiten satunnaisia.
DNS-pohjaiset listat
DNS-pohjaisia listoja on toimintaperiaatteeltaan monia erilaisia:
Farmall (traktori)
Farmall on amerikkalainen maataloustraktorimerkki, jota valmisti International Harvester. Traktorin valmistus alkoi vuonna 1924. Merkin edeltäjiä olivat Mogul ja Titan, joiden valmistuksen aloittivat vuonna 1902 McCormick ja Deering. Farmall oli entistä nykyaikaisempi ja kevytrakenteisempi maatalouden yleiskäyttöön suunniteltu traktori kuin edeltäjänsä. Traktorissa oli vakiovarusteena voimanulosottoakseli. Tekninen innovaatiokokeilu voimanulosotosta oli aloitettu Mogulilla jo vuonna 1919. Traktori oli suunniteltu erityisesti amerikkalaisille riviviljelmille kolmipyöräisenä. Siinä oli useita työkoneiden kiinnityspisteitä takana, keskellä ja edessä. Moottorit olivat aluksi petrolikäyttöisiä.
Näennäistiede
thumb|200px|right|[[frenologia|Frenologinen kaavio 1800-luvulta. Frenologien mukaan ihmisen persoonallisuus voidaan nähdä kallon muodoista. Frenologia mainitaan näennäistieteeksi ensimmäisen kerran vuonna 1843. ]] Näennäistiede eli pseudotiede (kreikan pseudo-, valheellinen, teeskentelevä) on tieteellisenä esiintyvä oppi, joka ei kuitenkaan täytä tieteellisyyden tunnusmerkkejä. Varhaisin tieto sanan pseudoscience (pseudotiede) käytöstä englannin kielessä on vuodelta 1843.
Käsitteellä näennäistiede on kielteinen merkitys, koska sitä on käytetty osoittamaan, että jotakin on virheellisesti ja harhaanjohtavasti esitelty tieteeksi. Niinpä ne, joiden väitetään harjoittavan tai kannattavan näennäistiedettä, yleensä kiistävät luokittelun. Siitä, missä laajuudessa tiede voidaan erottaa näennäistieteestä luotettavalla ja puolueettomalla tavalla (demarkaatio-ongelma), on erimielisyyttä.
Näennäistiede ei ole oppeja, käsityksiä tai menetelmiä joista ei olla samaa mieltä. Tiedemaailma on täynnä ihmisiä, jotka ovat asioista eri mieltä. Muuten status quon voisi julistaa totuudeksi. Tieteilijä saattaa itse puolustaa pseudotieteellistä dogmaa, jolloin hän onkin dogmaattisuudessaan väärässä.
Tausta
On erilaisia keinoja sen osoittamiseksi, onko tietty oppi, käsitys, menetelmä tai käytäntö tieteellinen. Tieteellisessä menetelmässä tällaisia periaatteita ovat muiden muassa toistettavuus ja intersubjektiivinen varmistettavuus. Niinpä pyritään varmistamaan, että keskeinen todistusaineisto voidaan toistaa tai mitata samoissa olosuhteissa; niin voidaan vastaisuudessakin tutkia, onko ilmiöön liitetty hypoteesi tai teoria sekä täsmällinen että luotettava ja voivatko muut tutkijat tukeutua siihen.
Tieteellistä menetelmää edellytetään käytettävän kaikkialla ja painottuneisuutta edellytetään valvottavan tai se eliminoitavan kaksoissokkotutkimuksilla tai riittävän suurella otannalla. Kaikki kerätyt tulokset, mukaan luettuina koejärjestelyt ja ympäristötekijät, dokumentoidaan ja julkistetaan vertaisarviointia varten, niin että tulokset voidaan joko varmistaa tai hylätä myöhemmillä kokeilla sekä määritellä muita tärkeitä tekijöitä, kuten tilastollinen merkitsevyys, luottamusväli ja virhemarginaali.
1900-luvun puolivälissä Karl Popper ehdotti falsifioitavuuden kriteeriä näennäistieteen ja tieteen erottamiseksi toisistaan. Sellaiset väitteet kuin "Jumala loi maailmankaikkeuden" voivat olla tosia tai epätosia, mutta ei voida suorittaa kokeita, joilla väitteet voitaisiin todeta epätosiksi, joten ne eivät ole tiedettä, vaan ne kuuluvat tieteen alan ulkopuolelle. Popper jakoi ei-tieteen toisaalta filosofisiin, matemaattisiin, mytologisiin, uskonnollisiin ja metafyysisiin muodostelmiin ja toisaalta näennäistieteellisiin – mutta ei esittänyt selviä kriteereitä niiden erottamiseksi. Esimerkeiksi näennäistieteestä hän antoi astrologian ja psykoanalyysin ja tieteestä Albert Einsteinin suhteellisuusteorian. Myöhemmin Paul R. Thagard (1978) ehdotti, että näennäistiede on ensisijaisesti erotettavissa tieteestä silloin, kun se pitkällä aikavälillä kehittyy vähemmän kuin vaihtoehtoiset teoriat ja kun sen kannattajat kieltäytyvät tunnistamasta tai myöntämästä teorian ongelmia. Mario Bunge on esittänyt kategorioita "uskomuskenttä" ja "tutkimuskenttä" helpottamaan tieteen ja näennäistieteen erottamista toisistaan.
Tieteenfilosofi Paul Feyerabend on esittänyt, että tieteen ja ei-tieteen erottaminen ei ole tiedonsosiologian näkökulmasta mahdollista eikä edes toivottavaa.
Erottelun tekee vaikeaksi se, että tieteen teoriat ja menetelmät arvioivat uutta havaintotietoa eri tavoin. Lisäksi tietyt standardit, jotka soveltuvat yhdelle tieteenalalle eivät ole välttämättä niitä joita käytetään joillakin toisilla aloilla.
Raimo Tuomela
Raimo Tuomela on määritellyt näennäistiedettä seuraavasti:
Esimerkiksi selvänäkeminen on tämän näkemyksen mukaan näennäistiedettä, koska se rikkoo tunnettuja fysiikan lakeja. Monesti lisäksi eri selvänäkijät väittävät samasta kohteesta eri asioita. Kreationismia pidetään näennäistieteenä, koska siinä esitetyt ajatukset ovat monesti ristiriidassa yleisesti hyväksyttyjen luonnontieteellisten ajatusten kanssa ja asioita esitetään yksipuolisesti vain kreationistista näkökantaa tukien. Lisäksi kreationismin näkemykset liittyvät tieteen ulkopuoliseen uskontoon, eikä niitä voida kumota edes teoriassa.
Niinpä näennäistieteenä pidetään vaihtoehtolääketiedettä, ufologiaa, antroposofiaa ynnä muita sellaisia.
Paul Kurtz
Paul Kurtzin mukaan näennäistiedettä luonnehtivat seuraavat piirteet:
Neuvostoliittolaisen Trofim Lysenkon tutkimukset sopivat tähän kaavaan.
Näennäistiede eroaa tieteen "vääristä teorioista" siinä, että tieteen "väärät teoriat" eivät pyri esiintymään tai niitä ei alan ammattilaisten keskuudessa pidetä laajemmin pätevinä ratkaisuina.
Muita määritelmiä
Näennäistieteelle ovat tarkemmin kuvaten tyypillisiä seuraavat piirteet:
Tieteen ja näennäistieteen raja voi olla joskus liukuva. Tiedemies voi puolustaa teoriaansa kuin uskonkappaletta. Esimerkiksi historiantutkimuksen todistusaineisto on usein kiistanalaista, väärennöksille altista ja monitulkintaistakin. Historiatieteen historia onkin täynnä esimerkkejä siitä, miten vakiintuneiksi totuuksiksi luullut asiat ovat kääntyneet päälaelleen. Toisaalta näennäistieteissä (kuten astrologiassa) voidaan käyttää matematiikkaa samaan tapaan kuin oikeassa tieteessäkin.
Uskomuslääkintää pidetään näennäistieteenä. Se on suosittua, koska se kertoo potilaalle sen, mitä tämä haluaa kuulla. Uskomuslääkinnän vetovoimaa selittävät seuraavat tekijät:
Näennäistiede muistuttaa usein propagandaa. Sille on monesti tyypillistä valikoiva tosiasioiden esittäminen, esitetään vain omaa väitettä tukevia tietoja, ja yleisessäkin tiedossa olevia omaa väitettä vastaan puhuvia tietoja jätetään huomioitta joko tahallisesti tai tutkimuksen puutteessa. Tämä tulee esille varsinkin tapauksissa, joissa näennäistiede kytkeytyy uskonnolliseen tai poliittiseen liikkeeseen, ja jolloin esitetään tieteelliseltä kuulostavia väitteitä, jotka eivät perustu puolueettomaan tutkimukseen.
Propagandalle ovat ominaisia ainakin jotkin seuraavista piirteistä:
Kvasitiede
Kvasitiede on näennäistieteen kanssa läheinen käsite, mutta sillä tarkoitetaan joskus hiukan eri asiaa. Kvasitiede (< lat. quasi, 'ikään kuin; lähes' ) muistuttaa todellista tiedettä joiltakin, mutta ei kaikilta piirteiltään. Se pyrkii käyttämään tieteellistä menetelmää, mutta aiheensa tieteellisen perustan puutteellisuuden tai metodologian kehittymättömyyden vuoksi sitä ei voida pitää vakiintuneena tieteenä. Kvasitieteeksi on nimitetty joitain populaaritieteessä suosittuja, mutta empiirisesti tutkimattomia aiheita, kuten aikamatkustusta ja kuolemattomuutta.
Todistelutapa ja opin tieteellisyys
Oikeanlainen todistelu edellyttää, että väitteen esittäjä hallitsee riittävät tiedot, osaa perustella väitteensä, pysyy asiassa ja on selkeä.
Pseudotiede ja yhteiskunta
Sekä skeptikot että Brights-liikkeen huomattavimmat edustajat, kuten Richard Dawkins, Mario Bunge, Carl Sagan ja James Randi, pitävät kaikkia näennäistieteen muotoja haitallisina riippumatta siitä, aiheuttavatko ne kannattajilleen välitöntä haittaa. Heidän mukaansa näennäistieteen harjoittaminen johtuu yleensä monenlaisista syistä – joko lapsellisesta tai alkeellisesta tiedekäsityksestä tai pahimmillaan petoksesta, jolla tavoitellaan taloudellista tai poliittista hyötyä.
Vuoden 2019 Tiedebarometrin mukaan suomalaisista 10% ei usko evoluutioon ihmisen osalta ja 20% pitää homeopatiaa tehokkaana tapana ehkäistä sairauksia. Selitykseksi on tarjottu sitä, että vaikka koululaitos onnistuu tiedon välittämisessä, tieteelliseen ajatteluun kouluttaminen on vaikeampi asia. Faktatieto ei lisää arvostelukykyä, jos ymmärtämättä jää menetelmä, jolla totuutta on haettu.
Ehdokkaita näennäistieteeksi
Koska tieteen ja näennäistieteen erottaminen toisistaan liittyy poikkeaviin näkemyksiin tieteellisen tiedon hankkimisen tavoista, rajanvedosta saavutettu yhteisymmärrys vaihtelee. Se, mitä kulloinkin pidetään näennäistieteenä, vaihtelee myös historiallisen ajankohdan mukaan. Seuraavassa on esimerkkejä aloista, joita on ainakin toisinaan ja joissakin piireissä syytetty valetieteiksi.
Pekka Alaräisänen
Pekka Alaräisänen (s. 27. joulukuuta 1975 Savukoski) on suomalainen keihäänheittäjä. Seuratasolla hän edusti Lapin Lukkoa ja hänen valmentajinaan toimivat Heino Hiukka ja Antti Matinolli. Alaräisänen ei ole kilpaillut kansallisella tasolla vuoden 2008 jälkeen. Maaotteluedustuksia Alaräisäsen tilille on kertynyt yksi. Ennätyksensä 83,45 hän heitti vuonna 2004 ja se oikeuttaa Suomen kaikkien aikojen tilastossa sijalle 20.
Viktorija Golubic
Viktorija Golubic (s. 16. lokakuuta 1992) on sveitsiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 51 huhtikuussa 2017. Hän on voittanut yhden WTA-turnauksen kaksinpelissä. Hän on voittanut myös kahdeksan ITF-turnausta kaksinpelissä ja 14 ITF-turnausta nelinpelissä.
Golubic pelasi WTA-turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Bad Gasteinin turnauksessa vuonna 2013. Hän selviytyi turnauksessa toiselle kierrokselle. Ainoan turnausvoittonsa hän on saavuttanut Gstaadissa vuonna 2016.
Bordon (Njurban piiri)
Bordon eli Bordoon  on maalaiskunta (nasleg) Njurban piirissä Sahan tasavallassa Venäjällä. Bordonin kunta sijaitsee piirin länsiosassa Marhajoen varrella. Kunnan keskuskylä Malykai sijaitsee Marhan rannalla, 98 kilometriä piirikeskuksesta Njurban kaupungista länteen.
Kunnan keskuskylässä on jokisatama, ja kylästä on tieyhteys Njurbaan. Keskuskylässä on peruskoulu, musiikkikoulu, kulttuurikeskus, terveyskeskus, kauppa ja hevossiittola.
Asukasluvun kehitys:
Keskuskylä Malykai perustettiin vuonna 1939.
Paremmat päivät
Paremmat päivät on suomalaisartisti Juha Tapion kappale hänen yhdeksänneltä, Lapislatsulia-studioalbumiltaan. Sen julkaisi Kaiku Recordings albumin toisena singlenä 17. lokakuuta 2013. Artisti itse on paljastanut kappaleen nimen Paremmat päivät valikoituneen nimeksi, koska monet ulkomaalaiset olivat tehneet omalla kielellään samannimisen kappaleen, mutta yksikään suomalainen artisti ei ollut aiemmin tehnyt sen nimistä kappaletta. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 19. lokakuuta 2013. Kappale ei saavuttanut yhtä suurta menestystä kuin Lapislatsulia-albumin ensimmäinen single vaan sen ainoaksi listamerkinnäksi jäi radiolistan 12. sija.
HMS Biter (D97)
HMS Biter (viirinumero D97) oli Yhdysvalloissa rakennettu Avenger-luokan saattuetukialus, joka lainattiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle vuokraus- ja lainaussopimuksen nojalla toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Valmiussopimuksen neljän aluksen sarjan C3-tyypin kauppalaiva MV Rio Parana tilattiin 20. helmikuuta 1939 Sun Shipbuilding and Drydock Companyltä Chesteristä Pennsylvaniasta, missä köli laskettiin 28. joulukuuta 1939. Alus laskettiin vesille 18. joulukuuta 1940 Moore-McCormick Linelle kumminaan linjan varatoimitusjohtajan Robert C. Leen tytär Miss Kay Calder Lee. Yhdysvaltain laivasto lunasti 2. syyskuuta 1941 aluksen muutettavaksi saattuetukialukseksi. Muutostyöt tehtiin 1942 nimellä BAVG-3 Bethlehemin telakalla New Yorkissa.
Palvelus
Alus otettiin 6. huhtikuuta 1942 saattuetukialuksena palvelukseen kuljettamaan lentokoneita Välimerelle. Maaliskuussa 1943 alukselle siirrettiin 811 laivueen Fairey Swordfish -torpedopommittajat, minkä jälkeen se suojasi saattueita. Alus poistettiin elokuussa 1944 palveluksesta ja luovutettiin kauppalaivastolle rahtialuksena. Aluksella syttyi tulipalo Greenockissa, minkä jälkeen se sijoitettiin reserviin. Se palautettiin huhtikuussa 1945 Yhdysvaltain hallintaan, minkä jälkeen se makasi ankkurissa.
Dixmude
Aluksella suoritettujen korjausten jälkeen se lainattiin Ranskan laivastolle, joka nimesi sen Dixmudeksi. Alusta käytettiin aluksi lentokoneiden siirtämiseen Yhdysvalloista Ranskaan, jona aikana se oli 1966 hetken aikaa Indokiinassa. Se palasi 1947 kuljetustehtäviin, kunnes se poistettiin palveluksesta 1956. Alus siirrettiin työläisten majoitusalukseksi. Alus palautettiin 1966 Yhdysvaltain laivastolle, joka sijoitti sen poistolistalle. Alus upotettiin maalilaivana.
Dombras
Dombras on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 138 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 11,27 neliökilometriä.
Dombrasin väkiluku oli vuonna 2007 sama kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 131, eli siellä asui seitsemän henkilöä vähemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Lastikulttitiede
Lastikulttitiede on Richard Feynmanin alun perin kehittämä termi, jolla hän tarkoitti näennäistiedettä, jota harjoittavat toimivat pinnallisesti tieteentekijöiden harjoittamin normein mutta eivät kykene ymmärtämään tai selittämään tieteellisesti lähtökohtien ja lopputuloksen välistä syy-seuraussuhdetta.
Feynman pohjasi termin antropologian tuntemaan ilmiöön lastikulttiin, jossa melanesialaiset alkuasukkaat seurasivat, kuinka sotilaat rakensivat lentokenttiä ja mitä lentokentillä tapahtui. Lentokentille alkoi ilmestyä lentokoneita, ja sotilaat näyttivät saavan kaikenlaisia hyödyllisiä tarvikkeita, joten melanesialaiset alkoivat matkia sotilaiden toimintaa. Kultti jatkui pitkälle 1970-luvulle.
Feynman esitteli termin Caltechille pitämässään puheessa 1974, ja se on sekä hänen kirjassaan Surely You're Joking, Mr. Feynman! että lukuisilla verkkosivuilla.
Chris Janson
Chris Janson (s. 2. huhtikuuta 1986 Perryville, Missouri) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä.
Chris Janson syntyi Missourissa ja muutti lukion jälkeen Nashvilleen tekemään musiikkia. Hän oli yhtenä kirjoittajana menestyskappaleissa ”Truck Yeah” (Tim McGraw), ”That’s How I’ll Always Be” (Tim McGraw) ja ”I Love This Life” (LoCash). Hän on tehnyt lauluja myös muun muassa Duff McKaganin ja Izzy Stradlinin kanssa.
Jansonin ensimmäinen single ”Til a Woman Comes Along” ilmestyi vuonna 2010. Vuonna 2013 hän julkaisi singlen ”Better I Don't” ja EP-levyn Chris Janson, joka menestyi hyvin Billboardin Top Country Albums -listalla. Vuonna 2015 ilmestyneen albumin nimikappale ”Buy Me a Boat” sijoittui Billboardin Hot Country Songs -listalla toiseksi. Syyskuussa 2017 ilmestyi Jansonin toinen studioalbumi Everybody. Hän oli yhtenä kirjoittajana albumin kaikissa kappaleissa, myös kappaleessa ”Fix a Drink”.
Janson on ollut Grand Ole Opryn jäsen maaliskuusta 2018 alkaen. Hän on saanut mainetta lavaesiintymisistään.
Janson osallistui heinäkuussa 2016 republikaanisen puolueen presidenttiehdokkaan Donald Trumpin nimityskokoukseen, jossa hän esitti kappaleensa ”Truck Yeah” muutetuin sanoin ”Trump Yeah”.
Chris Janson on naimisissa ja hänellä on neljä lasta, joista kaksi on puolison aiemmasta avioliitosta.
Juolasvesi
pienoiskuva|Miekankosken virta Tarhavedellä. Juolasvesi, joskus myös Juolasvesi–Sarkavesi , on Etelä-Savossa Mäntyharjulla ja osin myös Kouvolassa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2 600 hehtaaria eli 26 neliökilometriä. Se on 21 kilometriä pitkä ja 4,4 kilometriä leveä. Se muodostuu kolmesta järvenosasta. Pohjoisin järvenosa on Tarhavesi, johon Lahnavesi laskee Miekankoskella. Tarhaveden etelärannasta vesi virtaa Naulasaaren molemmilta puolilta Naulasalmien läpi järven pääaltaaseen, jota kutsutaan tässä artikkelissa Juolasvedeksi. Joulasveden eteläpäässä Jäniskylässä vesi joutuu pitkään ja kapeaan Sarkaveteen. Voikoski sijaitsee Sarkaveden eteläpäässä, mistä se laskee Voikosken voimalaitoksen kautta Vuohijärveen.
Järvessä on laskettu olevan 110 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 156 hehtaaria, mikä on noin 5,7 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista 16 ovat yli hehtaarin suuruisia, 75 ovat yli aarin ja loput 19 ovat alle aarin kokoisia.
Tarhavesi on 2,9 kilometriä pitkä ja 1,9 kilometriä leveä. Siinä on kolme saarta, joista kahden nimi on Kylälänsaari ja Raatosaari. Raatosaaren kaakkoispuolella sijaitsee 15,7 metrinen syvänne. Tarhaveden eteläosat ja Naulasalmien pohjoisosat ovat 10 metriä syvät. Salmet ovat kapeimillaan 50 metriä leveät ja Naulasaari niiden välissä on 29 hehtaarin kokoinen. Läntistä Naulasalmea kutsutaan myös Kallensalmeksi ja se on 1,2 kilometriä pitkä. Itäisempi Naulasalmi on 900 metriä pitkä.
Juolasveden järvenosa on 10 kilometriä pitkä ja 4,5 kilometriä leveä. Sen järvenselkä on 5,5, kilometriä pitkä. Järvenosan kaakkoispäässä sijaitsevat sen suurimmat saaret Haapasaari, Linnasaari, Saunasaaret ja Lehtisensaaret. Saaret ovat maisemallisesti kauniit. Haapasaaren lounaispuolella työntyy lounaaseen Leppälahti. Sen lahdensuu on 200 metriä leveä, vaikka lahti on 2,9 kilometriä pitkä ja vajaa 700 metriä leveä. Muita lahtia ovat länsirannan Humalalahti, Kukkolahti ja Hanganlahti. Itärannalla sijaitsevat Haiminlahti, Syvälahti, Korpilahti, Pitkälahti ja Koipuranlahti. Juolasjärven pohja on syvyyksiltään vaihtelevaa. Kapeiden syvänteiden välissä saattaa olla saaria tai matalikkoja. Järvenselällä on veneväylän kohdalla monesti yli 20 metriä syvää. Hanganlahden edustalla on 29 metriä syvää ja väylällä 25 ja 28 metriä syvää. Suurten saarten kohdalla sijaitsee 27-metrinen syvänne. Syvänteet kuuluvat kallioperän murrokseen, joka on jääkauden loppuvaiheessa huuhtoutunut puhtaaksi moreenista. Myöhemmin sinne muodostui harjujakso, joka nousee välillä vedenpinnan yläpuolelle. Juolasvesi yhtyy Sarkaveteen Virransalmen kapeikossa, joka on yli 30 metriä leveä ja vain kolme metriä syvä.
Sarkavesi on 13 kilometriä pitkä, mutta suurimmillaan vain kilometrin leveä. Järvenosassa on Haukkavuoren kohdalla 70 leveä kapeikko, ja Kalliosalmessa alle 100 metriä leveä kapeikko ja saari. Vaikka Sarkavesi on muodostunut kalliomurrokseen, jossa on kapeikoissa monia syvänteitä, on se muualla matala. Siitä erkanee sivuille pieniä lahtia kuten Taivallahti, Haukkalahti, Purstionlampi, Myllylahti, Laitolahti ja Hakalahti.
Säännöstely
Järveä säännöstellään tavoitteena tulvan ehkäisy, tukinuitto, vesiliikenteen edistäminen, virkistyskäyttö, kalanviljely tai vesivoiman turvaaminen.
Vedenlaatu
Järven vedenlaatu on erinomainen. Sen vedenväri on aavistuksen ruskehtava ja vesi on kirkasta. Järven happitilanteen olevan hyvä pintavedessä ja 15 metrin syvyydessä. Sen sijaan alusvedessä järven pohjalla on tavattu vakaviakin happiongelmia. Vedessä on niukasti humusta ja järvi onkin tyypiltään niukkaravinteinen ja karu.
Kalasto
Yleisimmät kalalajit ovat muikku, hauki ja ahven. Myös taimenta ja siikaa esiintyy kalastettavaksi.
Historiaa
Järven rannalla sijaitsee kolme kalliomaalausta. Sarkaveden Kannonaluksessa on kalliopintaa itärannalla, jossa sijaitsee Kannonaluksen kalliomaalaus. Vain 600 metriä kaakkoon päin Sarkaveden itärannalla sijaitsee Haukkavuoren kalliomaalaukset ja Voikosken partaalla Voikosken kalliomaalaus.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Juolasveden–Lahnaveden alueeseen (14.913) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 79,6 metriä mpy.
Järvi saa pääosan vedestään Lahnaveden (1 313 ha) valuma-alueelta, johon myös Volanjoen alue (14.916) ja Tuusjärven alue (14.914) laskevat. Vedet laskevat Lahnaveden eteläpään Vihannanselkään ja laskevat Miekankosken kumpaakin uomaa pitkin Tarhaveteen. Sarkaveteen sen itärantaan laskevan Pitkäjärven valuma-alueen (14.919) laskuoja tuo siihen hieman vettä lisää.
Juolasveden–Lahnaveden alueeseen kuuluu 57 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti Lahna- tai Juolasjärveen. Niistä huomattavimpia järviä ovat Juolasjärven länsirantaan laskevat seuraavat järvet. Varaslampi (34 ha) laskee suoraan Tarhaveteen. Suoraan Juolasveteen laskee Kukkolampi (9 ha), johon laskevat vuorostaan Simpunlampi (3 ha) ja Räpäkkö (8 ha). Humalalampi (2 ha) laskee etelämpänä Humalalahteen. Leppälahden pohjoisrantaan laskevat Sarviojaa myöten Sarvilampi (10 ha) ja Kirveslampi (12 ha), lahdenpohjukan sivulle Laito Särkijärvi (19 ha) ja siihen vuorostaan Syvä Särkijärvi (6 ha) ja Kangaslampi (9 ha), ja lahdenpohjukkaan Orislampi (3 ha) ja Pekkilampi (3 ha).
Juolasveden itärantaan laskevia järviä ovat Tyrynlahteen laskeva Repolampi (2 ha), sekä Majalahteen laskevan Majajoen valuma-alueen järvet, joita ovat esimerkiksi Kansikkaanlampi (2 ha), Alimmainen Tuomilampi (6 ha), Ylimmäinen Tuomilampi (4 ha), Väärälampi (7 ha), Huosiuslampi ja Vuoripäänlampi (5 ha).
Haukkavuoren kohdalla sijaitseva Hätälampi (3,36 ha) laskee suoraan länsirannassa kapeaan Sarkaveden salmeen. Muita Sarkaveden länsirantaan laskevia järviä ovat Väärälampi (5 ha), Taipaleen kohdalla järveen laskeva Pekkojärvenoja, jonka valuma-alueeseen kuuluvat Pekkojärvi (30 ha), Joutsenlampi (5 ha) ja Pölkkylampi. Kolisevanoja tuo Mustikkasalmiin Alalammen (3 ha) kautta myös Pienilammen, Pitkälammen (2 ha) ja Lehmälammen (10 ha) vedet. Patoamalla nostettu Kalalammikko (4 ha) sijaitsee Laitolahden jatkeena. Alinna sijaitsee vielä Kulilammen laskupaikka.
Sarasveden itärantaan jaskevat loput järvistä. Näitä ovat yksinäinen Kenkälampi (9 ha), Sahinojan kautta laskeva Hirvilampi (8 ha) ja Viitasenlampi (8 ha), tähän väliin sopiva Pitkäjärven valuma-alueen laskuoja, sitten vielä Haapapuron kautta Pitkäjärven ojaan yhtyvän valuma-alueen järvet Matkoslampi ja Kivilampi (7 ha). Yksinäinen Kangaslampi (16 ha) sijaitsee Sarkaveden yhteydessä ja laskee siihen Kangasojaa myöten. Myllylahteen laskevat samaa ojan kautta Soijärvi (8 ha) ja Hosusjärvi (31 ha). Niiden vieressä sijaitsee Valkialammen suppa.
Järvi laskee Sarasveden eteläpäästä Voikosken kautta Vuohijärven Torviselkään sen pohjoispuolella sijaitsevan järvikapeikon läpi. Vuohijärven vedenpinta on kolme metriä alempana kuin Sarasvedellä.
Anne-Marie Ørbeck
pienoiskuva|Anne-Marie Ørbeck Anne-Marie Ørbeck (1. huhtikuuta 1911 Oslo – 5. kesäkuuta 1996 Bergen) oli norjalainen pianisti ja säveltäjä.
Anne-Marie Ørbeck opiskeli pianonsoittoa Oslossa ja sitten Berliinissä Sandra Droukerin johdolla. Sävellysoppia hän sai Gustav Langelta, Mark Lotharilta, Paul Höfferiltä ja Darius Milhaud’lta. Hän piti ensikonserttinsa 1933 Oslon filharmonisen orkesterin solistina.
Break Every Rule
Break Every Rule on Tina Turnerin kuudes studioalbumi, joka myi maailmanlaajuisesti yli 12 miljoonaa kappaletta.
Listasijoitus
Singlet - Billboard (North America)
110 metrin aitajuoksu olympialaisissa
Miesten pika-aitajuoksu eli 110 metrin aitajuoksu on yksi nykyaikaisten olympialaisten yleisurheilun alkuperäisiä kilpailutapahtumia. Miesten kilpailu on ollut olympialaisten ohjelmassa vuodesta 1896. Naisten 100 metrin aitajuoksu on ollut olympiaohjelmassa vuodesta 1972. Menestynein maa olympialaisten pika-aitajuoksussa on ollut Yhdysvallat.
Rantapunalatva
Rantapunalatva (Eupatorium cannabinum), tunnetaan myös nimellä punalatva, on asterikasvien heimoon kuuluva monivuotinen ruoho. Sen lehdet muistuttavat ulkonäöltään hampun lehtiä, mistä laji on saanut tieteellisen nimensä cannabinum. Ulkonäköä lukuun ottamatta kasveilla ei ole muuta yhteistä.
Ulkonäkö ja koko
pienoiskuva|left|
Rantapunalatva on noin 40–150 cm korkea. Varsi haaraton, ruskeanpunainen, yläosastaan haarova ja ainakin latvasta tiheäkarvainen. Lehdet ovat vastakkain ja lyhytruotisia, 3–(5)-lehdykkäisiä, liuskat-lehdykät ovat suikeita ja isohampaisia.
Mykerö on n. 7 mm pitkä, kehtosuomut kahdessa rivissä ovat pyöreäkärkisiä, kalvolaitaisia ja punaisia. Laitakukkia ei ole, kehräkukat joita on vain 5–6 kappaletta, ovat torvimaisia ja punertavia. Heteitä 5. Emiö yhdislehtinen, 1-vartaloinen, 2-luottinen. Kehto lieriömäinen, kehtosuomuja 2 riviä, pyöreäkärkisiä, kalvolaitaisia, punertavia. Mykeröt huiskilomaisena latvamykeröstönä. Kukkii heinä-syyskuussa.
Hedelmä on 5-särmäinen pähkylä, harmaanruskea–musta, noin 3 mm pitkä. Pappus on hapsihaiveninen.
Levinneisyys
Sitä esiintyy harvinaisena Etelä- ja Itä-Suomessa.
Elinympäristö
Rantapunalatva kasvaa muutamin paikoin Etelä- ja Kaakkois-Suomen rannoilla ja tulvarannoilla, kosteissa lehdoissa, puronvarsilla ja rehevissä pensastoissa, mutta se on Suomessa hyvin harvinainen.
Inhottujärvi
Inhottujärvi (myös Inhottu ) on Karvianjoen vesistöön kuuluva järvi, joka sijaitsee pääosaltaan Noormarkussa Porissa ja pienemmältä osaltaan Pomarkussa Satakunnan maakunnassa.
Vesistösuhteet
Järvi on Karvianjoen vesistön keskusjärvi. Pohjoisesta siihen laskee Kynäsjoki, joka saa alkunsa Karvianjoen yläjuoksun vedet keräävästä Kynäsjärvestä. Idästä siihen laskee Lassilanjoki, joka saa alkunsa Lavian Karhijärvestä.
Inhottujärvi on bifurkaatiojärvi. Tämä tarkoittaa, että järvellä on kaksi lasku-uomaa. Inhotunjärven lasku-uomia ovat Pomarkunjoki, joka laskee Isojärveen Pomarkun ja Siikaisten rajalla, ja Noormarkunjoki, joka laskee Eteläjoen nimellä mereen Ahlaisissa Porissa. Näistä Noormarkunjoki laskee Inhottujärvestä kahtena haarana: Oravajokena ja Hanhijokena, jotka virtaavat jokien väliin jäävän Oravasaaren kahden puolen. Inhotunjärven ohella myös Pomarkun Isojärvi on bifurkaatiojärvi. Sen vedet päätyvät mereen toisaalta Merikarvianjoen kautta Merikarvialla ja toisaalta Pomarkun Salmusojan, Noormarkun Poosjärven ja Ahlaisissa mereen laskevan Pohjajoen muodostaman vesireitin kautta.
Vesistöhistoriaa
Karvianjoen vesistöalueella on etenkin 1900-luvulla, mutta osittain jo aiemmin tehty lukuisia vesistöjärjestelyjä, joissa järviä on laskettu ja puroja ja jokia perattu etenkin viljelymaan kuivattamiseksi. Tämän seurauksena vesistön suurimmista järvistä muun muassa Kynäsjärvi, Karhijärvi, Inhottujärvi ja Isojärvi ovat säännösteltyjä.
Veden laatu ja kuormitus
Inhottujärvi on vetensä laadun puolesta rehevä, humuspitoinen, matala järvi, joka on vähitellen kasvamassa umpeen, ja sen käyttökelpoisuusluokka on välttävä. Ravinne- ja kiintoainekuormitusta aiheuttavat etenkin valuma-alueen maa- ja metsätalous, suo-ojitukset, turvetuotanto sekä haja- ja taajama-asutus.
Mataloituminen ja umpeenkasvu
Umpeenkasvu on järvissä luontaista, mutta esimerkiksi veden pintaa laskemalla ihminen voi nopeuttaa sitä suuresti. Säännöstelyllä lasketussa Inhottujärvessä on tapahtunut juuri näin, ja sitä onkin luonnehdittu olemukseltaan tyypilliseksi lasketuksi järveksi, jolle on tyypillistä pitkälle ulapalle ulottuva kasvusto. Kasvillisuuden leviämistä edistävät lisäksi säännöstelyn myötä samalla korkeudella pysyvä vedenpinta ja tästä seuraava tulvien puute, ja samaan suuntaan vaikuttaa myös järveen tuleva ravinne- ja kiintoainekuormitus.
Induktion ongelma
Induktion ongelma on induktiiviseen päättelyyn liittyvä ongelma siitä, kuinka jonkin tapahtuman yleisyydestä voitaisiin päätellä jotain sen jatkuvuudesta. Filosofi David Hume kielsi 1700-luvulla kokonaan syysuhteen eli kausaliteetin väittämällä sen perustuvan pelkkään tottumukseen.
Induktion ongelmaa selventää Bertrand Russellin kertomus, jossa erästä kanaa ruokitaan joka päivä. Joka aamu maanviljelijä astuu kanalaan ja heittelee jyviä maahan kanojen ruoaksi, joten induktiivisen tieteenkäsityksen valossa kanan kannattaa yleistää maajussin tulevan ruokkimaan häntä myös huomenna. Sen sijaan seuraavana päivänä maanviljelijä ottaakin kanan ja katkaisee sen kaulan. Russell päättelee, että ”Hienostuneempi näkemys maailman toiminnasta olisi ollut kanalle hyödyllinen”.
Havaintojen käyttö on induktiivista eli yleistävää päättelyä. Se ei ole logiikassa tai matematiikassa käytettyä päättelyä. Induktiivinen päättely perustuu yleistämiseen jostakin havaintojoukosta. Jos tehdään suuri määrä havaintoja karvaisista eläimistä, ja päätellään, että karvaiset eläimet synnyttävät eläviä poikasia (eivät siis lisäänny munista), käytetään induktiivista päättelyä.
Johtopäätöksiä tekevässä (deduktiivisessa eli laskujohtoisessa) päättelyssä aloitetaan joistakin alkuehdoista (premisseistä) ja edetään loogisesti johtopäätöksiin, jotka seuraavat näistä alkuehdoista.
Esimerkkinä ovat seuraavat alkuehdot:
Näistä voidaan tehdä seuraava johtopäätös:
Deduktiivisessa päättelyssä väitteiden totuus säilyy. Jos alkuehdot ovat tosia, myös johtopäätökset ovat tosia.
Induktiivisessa päättelyssä tilanne totuuden suhteen on toinen. Vaikka kaikki havaitut karvaiset eläimet olisivat synnyttäneet eläviä poikasia, ei voida olla varmoja, että tulevaisuudessa ei löydetä uutta eläinlajia, joka on karvainen mutta ei synnytä eläviä poikasia. Nykyisin tunnetaankin karvainen eläin, joka munii munia (vesinokkaeläin ja nokkasiili).
Ihmiset käyttävät induktiivista päättelyä koko ajan. Induktio saa meidät ajattelemaan, että tulevaisuus muistuttaa nykyisyyttä. Ihmisten elämä itse asiassa perustuu sille käsitykselle, että induktio on luotettava ennustettaessa tulevaisuutta ja tekojen seurauksia. Ilman yleistämistä induktiota vuorovaikutus ympäristömme kanssa olisi mahdotonta. Emme tietäisi, että ruoka ravitsee eikä myrkytä meitä, emme tietäisi, onko lattia tai maa allamme seuraavalla askeleella. (Jack Vance kuvasi tieteisnovellissaan ”Ihmisen paluu” maailmaa, jossa syysuhde on lakannut toimimasta ja nämä asiat eivät olekaan enää itsestään selviä.) Induktio ei ole täysin luotettava päättelymenetelmä. Menneisyyden perusteella voidaan usein tehdä erilaisia yleistyksiä, jotka ennustavat tulevaisuutta eri tavoin. Monilla tieteenaloilla yleistäminen näyttää toimivan käytännössä hyvin. Jos havaintoja on tilastollisesti merkittävä määrä, pelkät tilastolliset menetelmät antavat usein käyttökelpoista raakatietoa. Vaikka on loogisesti mahdollista, että aurinko ei nouse huomenna, käytännössä huomisen auringon nousun voi tarkistaa luotettavasti kalenterista.
Miten induktio voidaan oikeuttaa tulevia tapahtumien ennustamisessa? Se, että menneisyys on osoittanut, että näin saattaa olla, nojaa induktioon, jolloin saavutaan kehäpäätelmään – eli oikeutetaan induktio induktiolla. Toinen lähestymistapa on konfirmointi (vahventaminen), eli lainomaisista väittämistä ja niiden yksityiskohdista tehdään ennustuksia tulevaisuudesta. Esimerkiksi yleinen oletus ”kupari johtaa sähköä”, voidaan vahventaa palalla kuparia, joka myös johtaa sähköä. Mutta miten erottaa lainomainen väittämä muunkaltaisista?
Nelson Goodman kehitti seuraavanlaisen esimerkin teoksessaan Fact, Fiction, and Forecast (1955). Oletetaan, että ennen vuotta 2011 kaikki havaitut smaragdit ovat olleet vihreitä. Otetaan käyttöön uusi adjektiivi, ”vihrinen”. Vihriseksi kutsutaan vihreää vuoteen 2011 ja sinistä siitedes. Tällöinhän kaikki vuoteen 2011 mennessä havaitut smaragdit ovat paitsi vihreitä myös vihrisiä. Nämä havainnot tukevat yksiselitteisesti oletusta, että kaikki smaragdit ovat vihrisiä vuoden 2011 jälkeenkin (eli silloin sinisiä). Tietysti yhtä perusteltua on väittää, että ne ovat vihreitä sen jälkeenkin.
Karl Popper väitti, että epätodeksi osoittaminen (falsifikaatio) olisikin tieteelle oleellisempi kuin todeksi osoittaminen (verifikaatio). Tämän käsityksen mukaan tieteen selitysjärjestelmät ja luonnonlait ovat vain arvauksia, joiden tarkoitus on parantaa aikaisempia käsityksiä. Aikanaan nämä käsitykset väistyvät havaintojen perusteella ja siirrytään uusiin arvauksiin. Tämän käsityksen mukaan tutkimuksen tehtävä on pikemminkin osoittaa teorioita virheellisiksi kuin todistaa niitä.
Popperilainen käsitys on oikeassa yhdessä asiassa: varsin vähäinen määrä vastaesimerkkejä riittää osoittamaan teorian ainakin joiltakin osin virheelliseksi. Väite ”kaikki joutsenet ovat valkoisia” kumoutui, kun Australiasta löytyi mustia joutsenia. Tässä tapauksessa eläintieteen varsinaisiin teorioihin ei tarvinnut tehdä muutoksia, esimerkiksi eläinlajin määritelmää ei tarvinnut muuttaa eikä joutsenen normaalisti määritteleviä ominaisuuksia tarvinnut muuttaa.
Teoriaa, jota ei edes periaatteessa voida osoittaa epätodeksi, ei tämän käsityksen mukaan voida pitää ollenkaan tieteellisenä. Esimerkiksi teoria sellaisesta jumalasta, josta on mahdotonta saada tietoa, on epätieteellinen.
Induktion puolustaja voi väittää, että käytännössä tieteellinen tutkimus etenee yleistämällä ja korjaukset esimerkiksi vahvimmin yleistämiseen nojautuvissa luonnontieteissä ovat koko ajan vähäisempiä. Ainakin osa tieteestä on itseään korjaavaa, edistyvää ja kasautuvaa eli yleistäminen nykyaikaisilla tilastollisilla menetelmillä ja kehittyneillä tietokoneohjelmilla toimii varsin hyvin.
Crack the Skye
Crack the Skye on progressiivista metallia soittavan Mastodonin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2009. Se sijoittui Yhdysvaltain virallisella albumilistalla sijalle 11. Sen julkaisi Reprise Records. Albumista on julkaistu myös vinyyliversio sekä CD:n ja DVD:n sisältävä paketti.
Levy on palkittu moneen otteeseen. Albumi on yhtyeen menestynein levy, myyden yli 200 000 kappaletta amerikassa. Suomessa albumi nousi virallisen albumilistan sijalle 6. Yhdysvalloissa se nousi Billboard 200 -listan sijalle 11.
Mastodonin kolme edellistä albumia käsittelivät tulta, vettä ja maata. Crack the Skye ei ole konseptialbumi, mutta se käsittelee neljättä alkuelementtiä, eli ilmaa. Muuten albumi kertoo astraaliprojektiosta, mustasta magiasta ja rasputinista Moskovan Venäjässä. Kappale Crack the Skye on omistettu Brann Dailorin siskolle Skyelle, joka teki itsemurhan 14-vuotiaana.
Wołominin piirikunta
Wołominin piirikunta on yksi Masovian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 249 299. Siihen kuuluvat kahdeksan kuntaa ovat Dąbrówka, Jadów, Klembów, Poświętne, Radzymin, Strachówka, Tłuszcz ja Wołomin. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Wołominin piirikunnan asukkaista 51,8 prosenttia oli naispuolisia ja 48,2 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 22,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,3 prosenttia ja eläkeikäiset 17 prosenttia väestön keski-iän ollessa 38,4 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 3 252 lasta. Wołominin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan kasvavan 320 902 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Mankkaa
60.19183°N, 24.76933°W
Mankkaa on Tapiolan ja Kauniaisten välimaastossa sijaitseva pientalovaltainen kaupunginosa Espoossa. Sen rajana on pohjoisessa Turunväylä ja lännessä Kehä II. Idässä ja etelässä rajana ovat Mankkaanlaaksontie ja siitä erkaneva Turveradantie. Laajalahden rajalla on laaja viheralue. Mankkaan postinumeroalue 02180 on Suomen neljänneksi suurituloisin: sen täysi-ikäisistä asukkaista 54,5 prosenttia kuului vuonna 2021 Suomen hyvätuloisimpaan viidennekseen.
Rakennuskanta
Suurin osa Mankkaan rakennuskannasta on valmistunut 1970- ja 1990-lukujen välillä. Asuntokannasta suurin osa on erillisiä pientaloja. Alueella on niin omistus-, asumisoikeus- kuin vuokratalojakin.
Liikenne
Aluetta halkoo pohjois-eteläsuuntainen Mankkaantie, joka jatkeineen (Koivuviidantie, Vanhan-Mankkaan tie) johtaa Tapiolasta Sinimäentielle lähelle Turunväylän Kauniaisten liittymää. Se oli aikaisemmin varsin vilkasliikenteinen, mutta sen liikenne on huomattavasti vähentynyt vuonna 2000 valmistuneen Kehä II:n ansiosta, joka kulkee samansuuntaisesti alueen länsilaidalla. Toinen aluetta halkova isompi tie on Turunväylän suuntainen Sinimäentie, jonka pohjoispuolella on teollisuusalue- ja toimistokortteleita sekä isoja kauppaliikkeitä.
Mankkaan kautta kulkee useita bussien seutulinjoja Helsinkiin ja Espoon sisäisiä linjoja mm. Tapiolaan ja Leppävaaraan.
Palvelut
Kauppaliikkeiden keskittymä on myös Mankkaantien varrella Mankkaanportissa, jossa sijaitsee muun muassa Espoon ensimmäinen Lidl. Alueella sijaitsee myös K-Supermarket Mankkaa ja sen yhteydestä löytyvät Tokmanni, Musti ja Mirri sekä muita pieniä liikkeitä. Mankkaalla toimi myös ennen posti. Mankkaanportin ostoskeskuksen paikalla sijaitsi vielä 1990-luvulla Espoon linja-autovarikko. Alueella toimii viisi päiväkotia: Taavinkylän lastentalo, Mankkaan päiväkoti, Seilimäen päiväkoti, Purolan päiväkoti ja Portängens daghem. Alueella on kaksi alakoulua, Taavinkylän koulu ja Mankkaanpuron koulu, sekä yksi yläkoulu, Mankkaan koulu. Mankkaalla on oma asukaspuisto jonka yhteydessä on Mankkaan makasiini, joka järjestää toimintaa kaiken ikäisille.
Węgrówin piirikunta
Węgrówin piirikunta on yksi Masovian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 65 822. Siihen kuuluvat kahdeksan kuntaa ovat Grębków, Korytnica, Liw, Łochów, Miedzna, Sadowne, Stoczek ja Wierzbno.
Węgrówin piirikunnalla on yhteistä rajaa Ostrówin, Sokołówin, Siedlcen, Mińskin, Wołominin ja Wyszkówin piirikuntien kanssa. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Węgrówin piirikunnan asukkaista 50,1 prosenttia oli naispuolisia ja 49,9 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 59,5 prosenttia ja eläkeikäiset 21,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,3 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 707 lasta. Węgrówin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 55 826 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
María Irigoyen
María Irigoyen (s. 24. kesäkuuta 1987 Tandil) on argentiinalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 155 huhtikuussa 2014. Hän on voittanut urallaan 15 ITF-turnausta kaksinpelissä ja yhden WTA-turnauksen nelinpelissä.
Irigoyen saavutti uransa ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Rio de Janeirossa helmikuussa 2014 voitettuaan nelinpeliturnauksen Irina-Camelia Begun kanssa.
HMS Kent (54)
Valmistus
Alus tilattiin Chathamin telakalta, missä köli laskettiin 15. marraskuuta 1924. Alus laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1926 ja otettiin palvelukseen 25. kesäkuuta 1928.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kiinan asemalle 5. risteilijäviirikköön, mistä se palasi 1937 Englantiin modernisoitavaksi. Aluksen modernisointi jäi vähäisemmäksi kuin luokkansa muiden alusten. Siihen ei esimerkiksi asennettu katapulttia ja sen sillan rakenteita ei muutettu. Alus palasi telakalta palvelukseen heinäkuussa 1938 ja liitettiin uudelleen Kiinan asemalle. Toisen maailmansodan alettua se etsi saksalaisia saarronmurtajia Itä-Intian vesiltä ennen siirtoa saattuepalvelukseen 1940 Intian valtamerelle.
Kesän 1940 alus oli Välimeren laivaston 3. risteilijäviirikössä, jonka mukana se osallistui Bardian pommitukseen 17. elokuuta (operaatio MB2) ja 17. syyskuuta.
Välimeren laivaston kevyiden osastojen komentaja vara-amiraali John Tovey irrotti 17. syyskuuta illan pimettyä Kentin 3. risteilijäviiriköstä suojanaan kaksi hävittäjää tulittamaan Bardiaa. Alusten ollessa noin 40 mailin päässä määrätystä tulituspisteestä kaksi Italian ilmavoimien torpedokonetta sekä muutama pommikone hyökkäsi kirkkaassa kuutamossa osastoa vastaan. Koneet laukaisivat kaksi torpedoa noin 150-200 jalan korkeudesta ja 500 jaardin etäisyydeltä vasemmalta puolelta alusta. Toinen torpedoista osui Y-tornin alle aiheuttaen suurta tuhoa sytyttäen tulipalon ja surmaten kaksi upseeria ja 30 muuta miehistönjäsentä.
Hävittäjä HMS Nubian otti vaurioituneen risteilijän hinaukseen. Myöhemmin saatiin kolme risteilijän moottoreista toimimaan ja tuottamaan alukselle 11 solmun nopeuden. Sen suojaksi oli lähetetty lentokoneita suojaamaan 250 mailin matkalla ja ilmavoimien yksiköt hyökkäsivät italian ilmavoimien lentokentille Dernaan, El Tmimiin, Tobruk läntiselle ja Gazalaan. Rampautunut osasto palasi Aleksandriaan 19. syyskuuta aamupäivällä. Alukselle tehtiin tilapäiskorjaukset Aleksandriassa ja varsinaiset korjaukset tehtiin vasta marraskuussa 1940 Englannissa. Alukselle asennettiin 1941 kuusi yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä sekä tyyppien 281, 284 ja 285 tutkat. Alukselta poistettiin 1942 lentokoneen vaatimat laitteet sekä neliputkiset kahden naulan tykit korvattiin kuudella yksiputkisella 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä.