cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skientologia
Skientologian perustaminen ja laajeneminen
Hubbard julisti marraskuussa 1969 kannattajilleen sodan psykiatriaa vastaan, sillä hän piti psykiatreja ihmiskunnan, länsimaiden ja skientologian pahimpina vihollisina. Skientologit ryhtyivät vastustamaan psykiatriaa muun muassa järjestämällä mielenosoituksia ja pyrkimällä soluttautumaan mielenterveysorganisaatioiden johtoon.
Kirkko perusti oman suojeluyksikön nimeltä Guardian’s Office. Se ryhtyi muun muassa varastamaan itseään ja kirkon vastustajia koskevia luottamuksellisia dokumentteja (operaatio Freakout ja operaatio Snow White). Yksikön toiminta paljastui ja johti vuonna 1977 kirkon tiloihin tehtyihin ratsioihin, joiden seurauksena jotkut yksikön johtajat saivat vankeustuomioita. Kirkko lakkautti Guardian’s Officen vuonna 1979.
Vuonna 1981 perustettiin kattokirkko Church of Scientology International. Se valvoo skientologian laajentumista maailmalla, ohjaa paikallisia kirkkoja sekä hoitaa julkisuutta ja lakikysymyksiä. Religious Technology Center -keskus perustettiin vuonna 1982 ylimmäksi kirkolliseksi auktoriteetiksi. Skientologiakeskuksia oli vuoteen 1992 mennessä perustettu jo 74 maahan, mukaan lukien kaikki entiset neuvostotasavallat.
Skientologia Hubbardin jälkeen
Hubbard jättäytyi 1970-luvun aikana pois kirkon toiminnasta ja kuoli vuonna 1986. Jokaisessa skientologiakirkossa on nykyisin huone, jossa on esillä Hubbardin kirjoja ja kirjailijan työpöytä. Skientologian kirkollisena johtajana toimii nykyisin amerikkalainen David Miscavige, jonka virallinen titteli on hallituksen puheenjohtaja Religious Technology Center -yrityksessä.
Skientologien määrä oli huipussaan 1970- ja 1980-luvuilla, jolloin liike kasvoi nopeasti. Vuoden 1992 jälkeen on tullut vain vähän uusia organisaatioita. 2000-luvulla liikkeessä olleiden yhdysvaltalaisten määrä on puolittunut. Liikkeen nykyisestä koosta ei ole varmaa tietoa. Kirkon itsensä mukaan sillä on miljoonia jäseniä. Kirkosta irtautuneiden entisten johtajien mukaan kirkon maailmanlaajuinen jäsenmäärä on 2010-luvulla ollut 10 000–20 000. Suomen Scientologia-yhdistys ry:n jäsenmäärä oli vuonna 2011 noin 120.
Kirkon pääorganisaatiot ja suurin osa sen jäsenistä ja työntekijöistä ovat maantieteellisesti keskittyneet Los Angelesin ja Tampa Bayn alueille. Kirkolla on huomattavia kiinteistöomistuksia Hollywoodin kaupunginosassa ja Clearwaterin (Florida) kaupungin ydinkeskustassa. Yhdysvaltain ulkopuolella jäseniä on luultavasti eniten Englannissa, Italiassa, Saksassa, Venäjällä ja Taiwanissa. Vuoden 2011 Englannin ja Walesin väestölaskennassa skientologiksi itsensä ilmoitti 2 418 henkilöä.
Dianetiikka
Skientologian perustana on oppi nimeltä dianetiikka, jonka L. Ron Hubbard laati 1940-luvulla. Dianetiikan mukaan olemassaolon perusperiaate on selviytyminen. Ihmisen selviytymishalu ilmenee hyveiden ilmauksina. Selviytymisen tavoittelu tuottaa mielihyvää, mutta tuhoisa toiminta johtaa pettymykseen, epäonnistumiseen, tuskaan ja lopulta kuolemaan. Hubbard jakoi selviytymisen halun aluksi neljään, myöhemmin kahdeksaan ”dynamiikkaan”. Kaksi ensimmäistä dynamiikkaa ovat halu selviytyä yksilönä sekä halu selviytyä lisääntymisprosessin läpi ja kasvattaa lapset.
Dianetiikan teorian mukaan yksilön selviytymisen halua tukahduttavat monet muuntumat, jotka vaihtelevat neurooseista psykoottisiin tiloihin ja sosiopaattisiin käyttäytymismalleihin. Dianetiikka tarjoaa tiedon mielestä ja selittää psykologisen ja sosiaalisen patologian lähteen. Siihen kuuluu myös terapiajärjestelmä, joilla nämä ongelmat voidaan kokonaan poistaa. Dianeettisen terapian tavoitteena on tuottaa optimaalinen yksilö, Clear (suom. ’puhdas’, ’vapaa’). Tällainen henkilö on kokonaan vapaa kaikista psykooseista, neurooseista, pakoista, patoumista ja itseaiheutetuista sairauksista.
Hubbard halusi ymmärtää, miksi mieli teettää asioita, jotka haittaavat selviytymistä. Hän päätteli, että mielen vääristymät aiheutuvat datan prosessoinnista. Mieli ottaa joka hetki vastaan suuria määriä dataa, jonka se tallentaa ikään kuin pysäytyskuvina, joihin kuuluu eri aistien tuottamia elämyksiä. Nämä pysäytyskuvat muodostavat mielessä ”aikaraidan”, kuten elokuvafilmin ruudut.
Skientologisen näkemyksen mukaan analyyttinen mieli ottaa datan vastaan, painaa sen mieleen, muokkaa sitä ajattelemalla sitä sekä tekee selviytymiseen tähtääviä päätelmiä rationaalisten näkökohtien pohjalta. Mutta kun analyyttinen mieli ei ole toiminnassa, kuten tajuttomuuden tilassa tai kovan kivun hetkellä, ”reaktiivinen mieli” ottaa vallan ja tallentaa dataa omaan varastoonsa. Reaktiivisen mielen tallentamat kuvat, ”engrammit” ovat paljon yksityiskohtaisempia ja voimakkaampia kuin analyyttisen mielen tallentamat kuvat. Näiden engrammien eri elementit yhdistyvät mielessä toisiinsa. Sen seurauksena kun ihminen kokee jonkin elementin uudelleen, mielessä ollut koko engrammi saattaa aktivoitua. Tästä voi seurata kielteisiä tunteita ja toistuessaan myös mielen häiriöitä, joiden lähdettä henkilö ei itse ymmärrä.
Auditointi
pienois|Skientologien auditoinneissa käytetään ”E-mittaria”, joka on [[galvanometriä muistuttava laite.]] Dianeettisessa terapiassa on kyse engrammien vaikutusten juurimisesta pois. Hubbard nimesi dianetiikan neuvontatekniikan ”auditoinniksi”. Siinä engrammit palautetaan mieleen ja käsitellään kahdenkeskisesti. Neuvoja eli auditoija antaa ohjeita ja esittää kysymyksiä auditoinnin kohteelle, jota tässä vaiheessa kutsustaan nimityksellä pre-Clear, ’esivapaa’. Näin hän kohtaa omat engramminsa, jolloin hän pystyy vapautumaan niiden tunnelatauksista ja poistamaan niiden vaikutukset itseensä.
Auditoinnissa nostetaan esiin henkilön elämän koko elämä kaikkine noloine ja kyseenalaisine tapahtumineen. Tiedot saatetaan arkistoida myöhempää käyttöä varten.
Auditoinnissa käytetään laitetta nimeltä E-mittari. Se mittaa kehon läpi kulkevia heikkoja sähkövirtauksia, joiden uskotaan kuvaavan kohteen henkisiä tiloja ja engrammista vapautumisen vaikutuksia.
Edistymisen vaiheet
Skientologiasta kiinnostuneen polku kirkon sitoutuneeksi jäseneksi on standardisoitu. Se alkaa persoonallisuustestillä nimeltä Oxford Capacity Analysis, joka ei nimestään huolimatta ole Oxfordin yliopistossa kehitetty. Sitä seuraavat esittelyluento ja auditointipaketti, joilla tulijalle selitetään dianetiikan ja skientologian perusteet. Jos tulijalla on huumetaustaa, hänet laitetaan puhdistusohjelmaan, jonka tarkoituksena on puhdistaa keho epäpuhtauksista. Sen jälkeen uusi jäsen voi alkaa käymään läpi ”täydelliseen vapauteen johtavaa siltaa” vaihe vaiheelta.
Yksilön edistyminen dianetiikassa ja skientologiassa tapahtuu vaiheittain prosessissa, joihin kuuluu oppitunteja ja auditointeja. Ylemmille tasoille kehittymistä kuvaamaan on laadittu yksityiskohtainen kartta. Jossain vaiheessa henkilö oppii auditoimaan toisia henkilöitä ja ryhtyy avustamaan uusia jäseniä.
Thetanit ja edistyminen ylemmille tasoille
Hubbard laati mytologian, jonka mukaan jokainen thetan on elänyt useiden vuosisatojen ajan eri kehoissa. Niiden alkuperä on miljardien vuoden takana, ja aikojen kuluessa ne ”putosivat” aineelliseen kaikkeuteen, jonka ne olivat itse luoneet. Niistä tuli kuitenkin tämän maailmankaikkeuden vankeja, ja ne menettivät kykynsä ja muistonsa tapahtumista. Mytologiaan kuuluu myös kertomus ulkoavaruuden diktaattori Xenusta. Hän toi maapallolle 75 miljoonaa vuotta sitten olentoja, joiden kuoltua heidän vahingolliset body thetaninsa (’keho-thetanit’) siirtyivät ihmisiin.
Kun Hubbard laajensi dianetiikkaa vuoden 1951 tienoilla selittämään thetania, sielun kaltaista olentoa, sen ”dynamiikat” laajenivat neljästä kahdeksaan. Aluksi ihminen pyrkii selviytymään yksilönä ja elää mahdollisimman pitkän ja täyden elämän. Toisella tasolla yksilö näkee selviytymisen lisääntymisen tai luovuuden kautta. Sitä korkeammilla kolmella tasoilla thetan näkee selviytymisen ryhmän, ihmislajin ja lopulta elämän kautta. Kuudennesta tasosta eteenpäin yksilö tavoittelee selviytymistä samastumalla maailmankaikkeuden, henkisyyden ja Suurimman Olennon äärettömyyden kanssa.
Hubbard määritteli myös kahdeksan korkeampaa saavutuksen tasoa eli OT-tasoa (Operating Thetan). Yksityiskohtainen tieto näistä tasoista paljastetaan vain skientologiakirkon jäsenille.
Dianeettisessa koulutuksessa yksilöt oppivat omasta thetan-olemuksestaan. Saavutettuaan Clear-tason yksilöt ovat valmiit toimimaan thetanina, jota reaktiivinen mieli ei enää sido. Edistyjä etenee ”siltaa kohti täydellistä vapautta”, joka seuraa kosmisten esteiden rikkomisesta. Sen jälkeen henkilö voi kohdata oman thetaninsa menneisyyden tapahtumat, jotka thetania vielä rajoittavat. Terapiaan kuuluu myös omasta body thetanista irti pääseminen.
Finska Läkaresällskapet
Finska Läkaresällskapet rf on Suomen ruotsinkielisten lääkärien tieteellinen järjestö. Se pyrkii edistämään alaa ja ruotsinkielistä julkaisutoimintaa.
Skientologia
Thetanit ja edistyminen ylemmille tasoille
Hubbard sanoi yhdistäneensä uskontoon monen uskonnollisen ajattelijan ajatuksia. Tieteellisenä itseään pitävän skientologian esoteerinen oppi muistuttaakin olemukseltaan hieman gnostilaisuutta ja joitain itämaisia uskontoja. Hubbard oli tutustunut itämaisiin uskomuksiin, ja pohjasi uskonnon muun muassa hinajanabuddhalaisuuteen sekä Vedaan. Hubbardin henkifilosofioilla on nähty yhteyksiä hindulaisuuden myytteihin luomisesta, useista maailmankaikkeuksista ja kosmisesta kamppailusta. Auditoinnin teknologiat ovat samankaltaisia joogan tiettyjen meditatiivisten ja introspektiivisten muotojen kanssa.
Finska Läkaresällskapet
Seura on perustettu 1835 ja on kolmas suomalainen tieteellinen seura. Seura perustettiin Carl Daniel von Haartmanin aloitteesta ja hän oli sen ensimmäinen puheenjohtaja. Järjestön julkaisu on nimeltään Finska Läkaresällskapets handlingar, ja se on perustettu 1841.
Skientologia
Etiikka
Skientologiassa on oma eettinen järjestelmänsä. Hyviä ovat asiat, jotka edistävät selviytymistä kaikissa kahdeksassa ”dynamiikassa”. Rakentavat teot ovat hyviä, tuhoavat teot ovat pahoja. Skientologian eettinen järjestelmä tarjoaa sarjan askelia tai kaavoja, joita noudattaminen johtaa parempiin olotiloihin.
Jokaisessa skientologikirkossa on etiikkavirkailija (Ethics Officer), joka opettaa jäsenille kuinka etiikkaa sovelletaan omassa elämässä. Skientologiassa on myös oma sisäinen oikeusjärjestelmänsä, joka käsittelee jäsenten epäeettiset teot. Tuhoavasti käyttäytyneitä jäseniä ohjataan ensin korvaamaan aiheuttamansa vahinko ja sitten toimimaan niin että kehittyminen on mahdollista. Ankarin rangaistus on kirkosta erottaminen.
Asema uskontona
pienois|500px|Skientologian asema eri maissa. {{legend|#187E37|Skientologia on määritelty uskonnoksi.}} {{legend|#26CA57|Skientologialla on [[verovapaus.}} {{legend|#FFAEC9|Skientologeilla on oikeus vihkiä avioliittoon.}} {{legend|#FF7F27|Skientologia on määritelty kultiksi.}} {{legend|#436594|Skientologian asema on epäselvä.}} ]] Skientologian pohjana oleva dianetiikka esiteltiin 1950-luvulla ”henkisen terveyden modernina tieteenä”, jossa psykosomaattisia sairauksia parannetaan terapian avulla. Perustaja L. Ron Hubbard pyrki saamaan dianetiikalle aluksi tieteellisen hyväksynnän, mutta lääkärit ja psykiatrit torjuivat opin näennäistieteenä. Vuoden 1951 jälkeen skientologiaan tuli hengellisiä elementtejä henkiolento thetanien löytymisen kautta, ja opin painopisteeksi tuli thetanien kehittäminen. Vuonna 1954 perustettiin Skientologiakirkko, ja seuraavina vuosina kirkot korvasivat dianetiikkakeskukset.
Yhdysvalloissa ja joissain muissakin maissa skientologiakirkko on viranomaisten ja oikeuden määritelmien mukaan uskonnollinen yhteisö. Saksan liittovaltion perustuslakisuojavirasto BfV sen sijaan määrittelee skientologiakirkon Saksan perustuslain vastaiseksi rahankeruulahkoksi. Ranskan parlamentti on luokitellut sen vaaralliseksi lahkoksi.
Kirkon ja järjestöjen toiminta
Skientologialiikkeeseen kuuluu pieniä missioita, joissa uusia jäseniä opastetaan ja rohkaistaan liittymään Skientologiakirkkoon. Jotkut auditoijat toimivat kentällä yksin. Skientologiakirkko tukee missioita Scientology Missions Internationalin kautta ja yksittäisiä auditoijia International Hubbard Ecclesiastical League of Pastors -osastonsa kautta.
Paikalliset kirkot tarjoavat auditointia ja opetusta. Lisäksi ne toimivat Skientologiakirkon ja jäsenten yhteydenpitokanavana ja rohkaisevat jäseniä ottamaan osaa kirkon yhteiskunnalliseen toimintaan. Kirkot ja missiot ovat autonomisia. Paikalliset kirkot saavat Religious Technology Center -keskukselta lisenssinsä skientologien tavaramerkkien käyttöön sekä kurssien ja auditointien järjestämiseen.
Kirkko saa merkittävän osan tuloistaan hyvätuloisilta jäseniltään, jotka käyvät muutaman kerran vuodessa kirkon keskuksissa ja maksavat palveluista suuria summia. Joskus rikkaat jäsenet tekevät kirkolle miljoonalahjoituksia. Kirkko saa paljon tuloja myös kiinteistötominnalla. Se ostaa ja kunnostaa rakennuksia, joista osan se vuokraa franchise-periaatteella toimiville paikallisille kirkoille, jotka keräävät rahat jäseniltään jäsenmaksuina.
Skientologiakirkon toimintaan kuuluu myös yhteiskunnallisia ohjelmia, joita koordinoi vuonna 1988 perustettu Association for Better Living and Education. Ohjelmia ovat muun muassa huumevieroitusohjelma Narconon ja rikollisesta elämästä pois pyrkivien tukiohjelma Criminon. Applied Scholastics on opiskelutaito-ohjelma, joka luotiin alun perin skientologien omaan käyttöön, mutta jota jotkut skientologiaa kannattavat opettajat ovat käyttäneet myös tavallisissa kouluissa. The Way to Happiness Foundation on säätiö, joka edistää Hubbardin teoksen The Way to Happiness levitystä.
World Institute of Scientology Enterprises perustettiin vuonna 1979 kouluttamaan asiantuntijoita ja yrittäjiä organisointi- ja johtamistaidoissa Hubbardin teosten pohjalta Hubbard College of Administration -collegessa.
Skientologiakirkkoon tyytymättömät ovat eronneet kirkosta ja perustaneet itsenäisen skientologiliikkeen nimeltään Independent Scientology tai Freezone Scientology. Liikkeeseen kuuluvat harjoittavat edelleen skientologiaa ja uskovat sen menetelmiin ja Hubbardin ajatuksiin mutta suhtautuvat epäluuloisesti kirkkoon eivätkä halua mukautua sen oikeaoppisuuteen ja toimintatapoihin. Liikkeeseen kuuluu tuhansia jäseniä, jotka toimivat useissa ryhmissä. He noudattavat omia tulkintojaan ja omia sääntöjään.
Julkkisjäsenet
Hubbard perusti 1960-luvulla ”julkkiskeskuksia” (Celebrity Centers), joihin alettiin houkutella taiteilijoita, näyttelijöitä ja muita kuuluisuuksia ystävineen ja perheineen. Skientologiakirkkoon liittyikin tuolloin joitain tunnettuja viihdealan edustajia kuten näyttelijä Peggy Lipton ja jazzmuusikko Chick Corea. Lisäksi moni tähti kävi lyhyesti tutustumassa liikkeeseen.
Näyttelijä John Travolta liittyi Skientologiakirkkoon vuonna 1974 ennen kuin hänestä oli vielä tullut suuri tähti. Seuraavina vuosikymmeninä Travolta on markkinoinut usein julkisuudessa skientologiaa ja Hubbardin kehittämää opiskelutekniikkaa. 1990-luvulla hän lobbasi kongressia ja presidentti Clintonia tuomitsemaan viranomaisten toimet skientologiaa vastaan Saksassa.
Skientologiakirkon johtoon 1980-luvulla nousseen David Miscavigen kaudella julkkisjäseniä on houkuteltu liikkeeseen nostamalla heidät liikkeen sisällä etuoikeutettuun asemaan ja korostamalla julkisuudessa skientologian hyödyllisyyttä urakehityksen kannalta.
Näyttelijä Kirstie Alley markkinoi 1990-luvulla skientologien Narconon-huumevieroitusohjelmaa. Muusikko Sonny Bono hyödytti skientologiaa Yhdysvaltain kongressissa vuodesta 1994 alkaen muun muassa tekijänoikeussuoja-asioissa.
Skientologiakirkon tunnetuin julkkisjäsen on näyttelijätähti Tom Cruise, joka liittyi kirkkoon vuonna 1986 naisystävänsä Mimi Rogersin suosituksesta. Vuodesta 2001 alkaen Cruisesta on tullut skientologian näkyvin puolestapuhuja ja lähetystyöntekijä sekä suurin lahjoittaja.
Skientologia Suomessa
Suomessa skientologia oli julkisuudessa erityisesti 1980- ja 1990-luvuilla. Skientologiakirkko on anonut Suomessa rekisteröidyn uskonnollisen yhdys­kunnan asemaa, mutta sitä ei ole myönnetty. Suomen Scientologia-yhdistys ry perustettiin 1980 ja rekisteröitiin 3. maaliskuuta 1983. Jäseniä oli 120 vuonna 2011.
Vastustus
pienois|Scientologiakirkon Sea Orgin ex-jäsen Gerald ”Gerry” Armstrong on kirkon näkyvä arvostelija. Skientologiakirkko on herättänyt vuosien ajan voimakasta arvostelua, ja sitä on kutsuttu vaaralliseksi kultiksi. Liikettä on syytetty esimerkiksi itsensä rikastuttamisesta jäsentensä kustannuksella, jäsentensä kontrolloimisesta, uhkailusta ja manipuloinnista, kyseenalaisista värväysmenetelmistä, petoksiksi tulkituista lainatakauksista sekä perustaja Hubbardin henkilöpalvonnasta. Liikettä on myös kritisoitu mielenterveydelle hyvin haitalliseksi. Etenkin lainatakauksien takia liikettä vastaan on nostettu useita oikeusjuttuja.
Liikkeen vastustajat sanovat, että Hubbard muutti dianetiikan uskonnoksi saadakseen torjutuksi dianetiikkaan kohdistetun kritiikin sekä verohelpotuksia liikkeelleen.
Ford Capri
thumb|Ford Capri Mark 1 vuosimallia 1973. thumb|Ford Capri Mark 2 Ghia vuosimallia 1974. thumb|Ford Capri Mark 3 2.0 S vuosimallia 1979. Ford Capri on Fordin vuosina 1968–1986 Euroopan markkinoille valmistama urheilullinen automalli. Sen innoittajana pidetään Pohjois-Amerikassa suuren suosion saaneita ”poniautoja”, erityisesti Ford Mustangia. Kolmena mallisukupolvena valmistettu Capri saavutti suuren suosion, ja se oli omassa luokassaan markkinajohtaja. Kilpailijana sillä oli Opel Manta. Moottorivaihtoehdot vaihtelivat vuosien aikana 1,3-litraisesta Kent-moottorista aina 3-litraiseen V6-moottoriin asti. Lisäksi Capria valmistettiin Etelä-Afrikassa V8-moottorisena Perana-erikoisversiona. Erilaisia Capri-versioita ja tällä nimellä markkinoituja autoja valmistettiin eurooppalaisen Capri-mallin lisäksi myös Pohjois-Amerikassa ja Australiassa.
Vuonna 1971 esitelty kolmilitrainen Capri 3000 oli Fordin siihen mennessä nopein sarjavalmisteinen auto. Sen huippunopeus oli 195 km/h.
Ford Caprin valmistus loppui 19. joulukuuta 1986, jolloin kolmen eri version yhteinen valmistusmäärä oli 1 886 647 autoa. Näistä suosituin oli Mark 1 -malli, jota valmistettiin yli miljoona kappaletta. Ensimmäistä mallia myytiin Euroopan lisäksi myös Pohjois-Amerikkaan ja Australiaan. II- ja III-malleja myytiin pääasiassa Eurooppaan. Vuodesta 1984 lähtien autoa valmistettiin vain Englannin markkinoille oikealta ohjattavana versiona. Autoja valmistettiin Isossa-Britanniassa, Belgiassa ja Länsi-Saksassa. Vuodesta 1976 lähtien autoja valmistettiin yksinomaan Kölnin tehtaalla Länsi-Saksassa.
Javi Rodríguez
Rodríguez pelasi Espanjan futsalmaajoukkueessa ja toimi myös sen kapteenina. Hän voitti maajoukkueessa neljä Euroopan-mestaruutta ja kaksi maailmanmestaruutta. Rodríguez päätti maajoukkueuransa mestaruuteen 2010 EM-kisoissa, joissa hän oli myös turnauksen paras maalintekijä. Hän pelasi urallaan yhteensä 169 maaottelua, joissa hän teki 99 maalia.
WebCite
WebCite on arkistointipalvelu joka on tarvittaessa käytettävissä säilyttämään Internetin tieteellisesti ja koulutuksellisesti tärkeää aineistoa. Palvelu säilyttää nettisivun sisällön sellaisena kuin nettisivu oli bloggaajan, tutkijan tai Wikipedia-käyttäjän viitattua tai siteerattua nettisivua. Säilytyspalvelu mahdollistaa lähdeviitteiden toimivuuden senkin jälkeen kun nettisivuja on uudistettu, poistettu tai ne ovat muusta syystä hävinneet, toisin sanottuna sivusto ehkäisee linkkiruttoa.
DES
thumb|DES-salausjärjestelmän F-funktio. DES on Yhdysvalloissa liittovaltion standardiksi 1976 valittu salausmenetelmä, jota on käytetty laajasti ympäri maailmaa. Siitä kehitettyjä algoritmeja (kuten 3DES) on edelleen käytössä. DES on symmetrinen lohkosalain. Lohkon pituus on 64 bittiä, ja avaimen efektiivinen pituus 56 bittiä. Menetelmä tunnetaan ANSI standardissa nimellä DEA ja ISO standardoinnissa nimellä DEA-1.
DES-algoritmia ei voida nykyään pitää turvallisena. EFF:n vuonna 1998 rakentama 250 000 yhdysvaltain dollarin arvoinen laitteisto mursi salauksen väsytyshyökkäyksellä alle kolmessa vuorokaudessa. Sittemmin DES-salaus on murrettu läpikäymällä koko avainavaruus väsytyshyökkäyksellä alle 24 tunnissa. Lisäksi analyysit ovat paljastaneet algoritmissa muita heikkouksia, jotka mahdollistavat salauksen murron väsytyshyökkäystäkin nopeammin,  mutta niiden käyttäminen hyökkäykseen ei välttämättä ole käytännöllistä.
DES -algoritmista kehitettyä 3DES -algoritmia ei voida myöskään pitää enää turvallisena.
Linjataso
Linjataso on äänentoistotekniikassa käytetty termi jolla tarkoitetaan äänisignaalin voimakkuutta 0,5–2,0 volttia.
DES
DES vedettiin virallisesti pois vuonna 2005 vaikka 3DES vielä säilyikin.
Linjataso
Äänentoistolaitteissa voi olla liittimissä tekstit: Line-in, Line-out, joilla viitataan linjatasoiseen signaaliin. Tyypillisesti RCA-johdoissa käytetään linjatasoista signaalia mutta myös XLR-liittimillä varustetuissa johdoissa linjatasoa voidaan käyttää.
Mikrofonitasoisella signaalilla tarkoitetaan millivolttiluokassa olevaa signaalia.
Varjomuratti
Euroopanmuratti eli varjomuratti (Hedera helix) tai vain yksinkertaisesti pelkkä muratti on araliakasvien heimoon ja murattien sukuun kuuluva kasvilaji, joka on Länsi-Euroopassa suosittu koristekasvi.
Ulkonäkö ja koko
Euroopanmuratti on 1–20 metrin pituiseksi kasvava puuvartinen, talvivihanta köynnös, joka kiipeilee ilmajuuriensa avulla puihin ja kivipinnoille. Lehdet ovat ruodillisia, nahkeita ja kiiltäviä. Kasvilla on kahdenlaisia lehtiä: tavalliset lehdet ovat kouramaisia, 3–5-liuskaisia, kun taas kukintoversojen lehdet ovat ehytlaitaisia ja soikeita. Irlanninvarjomuratilla (subsp. hibernica) on suuremmat ja leveämmät, usein jopa yli kahdeksan senttimetrin levyiset lehdet. Eräillä lajikkeilla on kellertävät tai moniväriset lehdet, ja myös lehden muoto vaihtelee huomattavasti.
Euroopanmuratti kukkii syys-lokakuussa tuoksuvin, kellanvihrein kukin, jotka sijaitsevat pienissä, pyöreissä tertuissa. Kukkia kehittyy vain vanhoihin yksilöihin. Hedelmä on myrkyllinen sinimusta marja, joka kypsyy vasta kukintaa seuraavana kesänä. Lajiin on erikoistunut loiskasvi muratinnäive (Orobanche hederae).
Levinneisyys
Euroopanmuratti kasvaa luonnonvaraisena Keski- ja Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Kaukasuksella. Pohjoisimmillaan sitä esiintyy Lounais-Norjassa Uudenmaan korkeudella. Monilla alueilla murattia pidetään jopa rikkakasvina, sillä se pystyy kasvamaan epäsuotuisissakin paikoissa ja leviää nopeasti. Kasvi on myös Gotlannin maakuntakukka.
Käyttö
Euroopanmuratti on etenkin Länsi-Euroopassa suosittu koristekasvi, ja se on myös yksi varhaisimmista kasveista tässä käytössä. Kivikautisten hautalöytöjen perusteella on voitu päätellä, että kukkivia euroopanmuratteja on kerätty Englannissa hautakoristeiksi jo 7 600 vuotta sitten. Myös Suomessa murattia on käytetty tähän tarkoitukseen, vaikka se ei olekaan luonnonvarainen. Antiikin Kreikassa kasvin lehtiä pureskeltiin Dionysoksen ja Bacchuksen kunniaksi järjestetyissä orgioissa. Viinissä tai vedessä keitettyjä lehtiä on käytetty haavanpuhdistukseen. Huonekasvina kasvatettaessa muratti puhdistaa tehokkaasti ilmaa haitallisista kaasuista ja lisää ilmankosteutta.
Suomessa euroopanmuratti on talvenarka ja menestyy tavallisesti vain maanpeittokasvina. Parhaiten kasvi viihtyy runsasmultaisilla, tuoreilla ja suojaisilla paikoilla, joihin kertyy talvisin runsaasti lunta. Myös viljeltävän lajikkeen alkuperä vaikuttaa asiaan: lajin levinneisyysalue on laaja ja ulottuu Pohjois-Afrikasta Uudenmaan korkeudelle. Lajia voidaan käyttää myös huonekasvina, jolloin sitä kasvatetaan yleensä amppelissa tai tuettuna ruukkukukkana. Euroopanmuratti pitää valosta, mutta tulee toimeen myös varjoisemmassa paikassa ; suoraa auringonpaistetta se ei kuitenkaan siedä. Kirjavalehtiset lajikkeet viihtyvät valoisammilla paikoilla kuin vihreälehtiset lajikkeet. Vihreälehtiset lajikkeet viihtyvät kasvukaudella 15–18 asteen lämpötilassa, talvella mieluiten jopa 5–10 asteessa, kun taas kirjavalehtiset tarvitsevat enemmän lämpöä. Muratti vaatii suhteellisen paljon kastelua ja noin viikon (talvisin kahden) välein toistuvaa lannoitusta. Talvisin kasvi viihtyy viileässä ja valoisassa paikassa. Euroopanmurattia voidaan lisätä latvapistokkaista.
Muratti kulttuurissa
Muratin nimen arvellaan olevan muunnelma kasvin ruotsinkielisestä nimestä murgröna, jonka merkitys on "muurivihreä". Murteissa murattia on kutsuttu myös suoremmin ruotsista lainatuilla nimityksillä, kuten myrkroona, murkreena, murkröönä, muurkrööna ja myrkruuna; nykyinen nimitys mainittiin ensimmäisen kerran Henrik August Reinholmin julkaisussa "Suomalaisia kasvu-nimejä" vuodelta 1850.
Eugène Tremblay
Eugène Tremblay (s. 20. helmikuuta 1936) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Québecin arkkihiippakuntaan 24. kesäkuuta 1962 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Succuban titulaaripiispaksi 3. marraskuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1995. Pääkonsekraattorina toimi Maurice Couture, jota avustivat Jean-Paul Labrie ja Marc Leclerc.
Tremblay sai 3. toukokuuta 2004 nimityksen Amosin piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 22. helmikuuta 2011.
Gérard Drainville
Gérard Drainville (20. toukokuuta 1930 – 11. toukokuuta 2014) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 30. toukokuuta 1953 ja nimitettiin Amosin hiippakunnan piispaksi 19. huhtikuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maurice Roy, jota avustivat Gaston Hains ja René Audet.
Drainville erosi tehtävistään 3. toukokuuta 2004.
Pentti Kolehmainen
Pentti Kolehmainen (19. elokuuta 1934 Mikkeli – 29. syyskuuta 2003) oli suomalainen viestiaselajin kenraalimajuri. Hän palveli mm. Viestirykmentissä ja pääesikunnassa. 1986–1988 hän toimi sotavarustepäällikkönä, minkä jälkeen hän erosi puolustusvoimien palveluksesta.
Kolehmaisen puoliso oli oopperalaulaja Ritva Auvinen. Pentti Kolehmainen oli myös aktiivinen radioamatööri.
Bob Crewe
Stanley Robert ”Bob” Crewe (12. marraskuuta 1931 Newark, New Jersey – 11. syyskuuta 2014 Scarborough, Maine ) oli yhdysvaltalainen laulaja ja äänitetuottaja. Hän aloitti uransa vuonna 1953 laulajana yhdessä Frank Slayn kanssa ja ryhtyi vuonna 1956 tuottajaksi The Rays -yhtyeelle. Slay ja Crewe muuttivat Philadelphiaan tuottajiksi ja laulunkirjoittajiksi Swan Records -yhtiölle. Heidän yhteistyönsä jatkui vuoteen 1959 asti.
1960-luvun alussa Crewe toimi tuottajana ja laulunkirjoittajana (yhdessä Bob Gaudion kanssa) Frankie Vallin The Four Seasons -yhtyeelle. 1960-luvun puolivälissä hän työskenteli Mitch Ryder and the Detroit Wheels -yhtyeen kanssa tuottaen näille menestyskappaleet ”Devil with a Blues Dress”, ”Sock It to Me Baby” ja ”Shake a Tail Feather”. Vuonna 1969 Crewe perusti oman levy-yhtiönsä Crewe Recordsin. Myöhemmin hän työskenteli tuottajana Motown-yhtiössä.
Esiintyjänä Crewen suurin hitti oli instrumentaali ”Music to Watch Girls By” vuonna 1966. Vuonna 1977 hän nauhoitti sooloalbumin Motivation.
Linda Creed
Linda Epstein, o.s. Creed (6. joulukuuta 1948 Philadelphia, Yhdysvallat – 10. huhtikuuta 1986 Ambler, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä.
Creed muutti 1960-luvun puolivälissä New Yorkiin ja työskenteli musiikkikustantamossa sihteerinä. Hän ei kuitenkaan löytänyt etsimäänsä työtä sanoittajana ja muutti pian takaisin Philadelphiaan. Lauluntekijän uransa hän aloitti vuonna 1971 Dusty Springfieldille tekemällään kappaleella ”Free Girl”. Samana vuonna hän kirjoitti Thom Bellin kanssa kappaleen ”Stop, Look, Listen (To Your Heart)”, jonka nauhoitti The Stylistics. Creed ja Bell jatkoivat yhteistyötä ja tekivät musiikkia Philadelphia International Records -yhtiön artisteille. The Spinners nauhoitti useita heidän kappaleitaan, mukaan lukien ”The Rubberband Man” (1976). Creed teki musiikkia myös muun muassa Johnny Mathisille, Teddy Pendergrassille ja Dionne Warwickille.
Vuonna 1972 Creed meni naimisiin Stephen Lee Epsteinin kanssa ja sai tämän kanssa Roni-tyttären 1970-luvun puolivälissä. Vuonna 1976 perhe muutti Kaliforniaan. Vuonna 1977 Creedin ja Michael Masserin kappale ”The Greatest Love of All” otettiin Muhammad Alista kertovan Suurin-elokuvan musiikkiraidalle. Kappaleesta tuli kymmenen vuotta myöhemmin yksi Whitney Houstonin siihenastisen uran suurimmista hiteistä.
Creedillä todettiin 26-vuotiaana rintasyöpä, joka lopulta johti hänen kuolemaansa huhtikuussa 1986 vain 36-vuotiaana. Hänen kuolemaansa seuraavana vuonna perustettiin rintasyöpäsäätiö Linda Creed Breast Cancer Foundation.
Creedin kappaleista ovat myöhemmin tehneet menestyneitä cover-versioita muun muassa Roberta Flack, Michael Jackson, Smokey Robinson ja Rod Stewart. Hänet valittiin vuonna 1992 postuumisti Songwriters Hall of Fameen.
Kuusankosken jäähalli
Kuusankosken jäähalli on Kouvolan Kuusankoskella, Naukion urheilupuistossa sijaitseva jäähalli, joka on rakennettu vuonna 1998. Suomi-sarjan joukkue HC Kuusankoski pelaa kotiottelunsa siellä. Jäähallissa on katsomot yhdellä sivulla ja yläkahvio toisessa päädyssä. Siellä on kesäisin mahdollista harrastaa myös rullakiekkoa. Hallin katsojakapasiteetti on 400.
Ehdollepano
Ehdollepano eli virkaehdotus on eräiden virkojen ja toimien täyttämisessä käytettävä menettely. Siihen osallistuu ainakin kaksi eriasteista viranomaista. Ehdollepanon tekee nimittävää viranomaista alempi viranomainen esittämällä ketkä hakijoista ovat sen käsityksen mukaan ansioituneimpia. Ehdollepanossa asetetaan tavallisesti kolme hakijaa pätevyysjärjestykseen säädöksissä määrättyjen perusteiden mukaisesti. Nimittävän viranomaisen ei ole pakko valita virkaan tai toimeen ensimmäiselle sijalle asetettua, vaan se voi valita jonkun muunkin ehdollepannuista edellyttäen, että tämä täyttää kelpoisuusvaatimukset. Hakijoilla on oikeus valittaa ehdollepanosta.
Unholy (Altarian albumi)
Unholy on Altarian neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 28. elokuuta 2009. Albumi on ensimmäinen, jolla laulajana toimii Marco Luponero.
Ehdollepano
Virkanimitys voi olla suora, jolloin sen tekee viran tai toimen haettavaksi julistanut viranomainen. Kun nimitysprosessiin osallistuu ainakin kaksi eriasteista viranomaista, tehdään joko ehdollepano tai virkaesitys, jossa nimitettäväksi ehdotetaan vain yhtä henkilöä.
Valkoinen talo (Turku)
thumb|250px|Valkoisen talon torniosa ja entinen pääsisäänkäynti [[Itäinen Rantakatu|Itäiseltä Rantakadulta katsottuna heinäkuussa 2008.]] Valkoinen talo on Turussa Aurajokisuun itärannalla V kaupunginosassa sijaitseva vuonna 1937 valmistunut arkkitehti Gunnar Wahlroosin suunnittelema funktionalismia edustava valkoiseksi rapattu nelikerroksinen toimistorakennus.
Valkoinen talo rakennettiin Crichton-Vulcanille, joka vuonna 1938 yhdistyi Wärtsilään. Talo on toiminut siis miltei alusta asti Wärtsilän Turun telakan toimistona ja vuodesta 1999 lähtien Elomaticin pääkonttorina. Rakennusta laajennettiin vuosina 1951 ja 1958 ja korotettiin 1965. Valkoinen talo on osa Aurajokisuun satama-, telakka- ja teollisuusalueen valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Pääoven edustalla on vuonna 2011 paljastettu veistosryhmä Helmet.
Historia
Crichton-Vulcan tarvitsi laajentuvalle telakkatoiminnalleen uusia tiloja 1930-luvulla. Uusien toimisto- ja piirustuskonttoritilojen suunnittelijaksi valittiin tunnettu arkkitehti Gunnar Wahlroos, joka oli jo aikaisemmin suunnitellut telakalle köysiradan. Toimistorakennus otettiin käyttöön vuonna 1937, ja vaaleaksi rapatun julkisivun vuoksi se tuli tunnetuksi heti "Valkoisena talona". Rakennus oli joensuuntainen ja kolmikerroksinen, koillispäässä sijaitsi korkea torniosa, jossa oli pääsisäänkäynti. 1950-luvulla rakennettiin 4-kerroksinen kaakkoissiipi, johon siirrettiin myös pääsisäänkäynti. Vuonna 1964 rakennettiin alkuperäiseen osaan neljäs kerros. Valkoinen talo rakennettiin alun perin Crichton-Vulcanille ja se pysyi telakan käytössä vuoteen 1988 saakka, jolloin Wärtsilä Meriteollisuus siirsi varustesuunnittelun osaston Pernon telakalle. Meriteollisuuden konkurssin myötä rakennus siirtyi Oy Lohja Ab:lle ja edelleen Oy Metra Ab:lle. Paikallisradio Auran Aaltojen toimitilat siirrettiin Valkoiseen taloon syksyllä 1990. Vuonna 1999 Elomatic osti Valkoisen talon, ja sen pääkonttori on toiminut siinä siitä lähtien.
Minotauri / Reverend Bizarre
Minotauri / Reverend Bizarre on kahden suomalaisen doom metal -yhtyeen Minotaurin ja Reverend Bizarren split-EP, joka julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Metal Coven Records.
Nystysilmäruoho
Nystysilmäruoho (Euphrasia rostkoviana) on yksivuotinen silmäruoholaji, joka on muiden kasvien puoliloinen. Se kasvaa kymmenestä 20:een senttimetriä korkeaksi. Pienet kukat kasvavat yksittäin lehtihankaisesti. Verhiöissä, kukan tukilehtien alapinnalla ja usein myös varressa on runsaasti pitkiä nystykarvoja. Kukat ovat valkoteriöllisiä.
Nystysilmäruohon alalajeja on Euphrasia rostkoviana ssp. rostkoviana (isosilmäruoho) ja Euphrasia rostkoviana ssp. fennica (ahosilmäruoho). Alalajeilla alemmissa kukan tukilehdissä on keskimäärin eri lukumäärä laitahampaita.
Lumi (nimi)
Lumi on suomalainen naisen etunimi. Nimenä se oli jonkin verran käytössä jo 1900-luvun loppupuolella, mutta yleistyi vasta 2000-luvun alussa. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Lumi oli annettu noin 4 240 naiselle ja noin 20 miehelle. Lumin nimipäivä on 2. helmikuuta. Se tuli kalenteriin vuoden 2010 nimipäiväuudistuksessa.
Kalliojärvi
Kalliojärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Luettelo Pegasuksen tähdistön tähdistä
Luettelo Pegasuksen tähdistön tähdistä
Otto Halla-aho
Otto Halla-aho (20. maaliskuuta 1875 – 22. lokakuuta 1956) oli suomalainen Petäjäveden Kuivasmäen kylästä kotoisin ollut kansansoittaja ja kyläpelimanni. Häntä kutsuttiin myös lempinimillä Halla-Otto, Hallan Otto ja Hallanen.
Otto Halla-aho kierteli haitarinsa kanssa pitkin Keski-Suomen pitäjiä soittamassa. Hän oli tunnettu nasevista sutkautuksistaan ja hänestä on liikkeellä paljon juttuja ja tarinoita.
Marja Björk
Marja Björk (s. 1958 Lieksa) on suomalainen kirjailija. Koulutukseltaan Björk on oikeustieteen kandidaatti. Vuonna 2016 Björk palkittiin Lieksan taidepalkinnolla.
Björkin neljäs romaani Poika oli vuoden 2013 Finlandia Junior -palkintoehdokas. Se palkittiin vuoden 2014 Nuori Aleksis -palkinnolla. Teos perustuu Björkin transsukupuolisen lapsen kokemuksiin. Syksyllä 2014 ilmestyi Björkin viides romaani Mustalaisäidin kehtolaulu, joka kuvaa romaninaisten elämää. Björkin kuudes romaani Lainaa vain on kertomus 1990-luvun alun Lama-Suomesta.
Lieksasta kotoisin oleva Björk on asunut pääkaupunkiseudulla vuodesta 1993 ja Helsingin Kalliossa vuodesta 2000. Hän kirjoittaa kakkoskodissaan Lieksan Jongunjoella. Björk on naimisissa ja hänellä on kaksi aikuista lasta.
Benjamin Pirkkiö
Benjamin Pirkkiö (s. 1979 Rovaniemi) on suomalainen painonnostaja ja varsinkin nuorten sarjoissa yksi menestyksekkäimpiä nostajia Suomessa. Hän edusti Rovaniemen Reipasta.
Benjaminin suurimpia saavutuksia urallaan oli vuoden 1999 Savannahin nuorten MM-kilpailut. 94 kilogramman sarjassa nostettu 360 kg:n yhteistulos oikeutti Pirkkiön pronssimitalille. Yhteistulos koostui 160 kg:n tempauksesta ja 200 kg:n työnnöstä. Työntö ja yhteistulos olivat uusia Suomen ennätyksiä. Lisäksi Pirkkiö voitti kultaa 16-vuotiaiden EM-kisoissa 300 kg:n yhteistuloksella vuonna 1996, sekä hopeaa nuorten EM-kilpailuissa 1999.
Pirkkiö voitti Suomen mestaruuden kahdeksan kertaa peräkkäin vuosina 1996–2004. Hänen kisaennätyksensä ovat 162,5 kg tempauksessa, 202,5 kg työnnössä ja 362,5 kg yhteistuloksessa. Hänellä on myös hallussaan 10 Suomen ennätystä.
Pirkkiölle aiottiin tehdä doping-testi vuonna 2000, mutta Pirkkiö ei ollut saavutettavissa doping-testiin seurauksella, että hänelle määrättiin kahden vuoden kilpailu- ja toimitsijakielto. Pirkkiö valitti päätöksestä ja testausepäselvyyksien takia kilpailukielto kumottiin. Pirkkiö tuomittiin vuoden 2004 painonnoston EM-kisoissa kiellettyjen dopingaineiden käytöstä kilpailukieltoon. Pirkkiö kärähti uudelleen norandrosteronin käytöstä vuoden 2007 SM-kisoissa ja hänet tuomittiin elinikäiseen toimintakieltoon. Vuonna 2015 Suomen Painonnostoliitto lyhensi Pirkkiön kansallisen toimintakiellon kahdeksan vuoden pituiseksi ja hän vapautui toimintakiellosta 15. toukokuuta 2015.
Benjamin Pirkkiön veljet Jaarli Pirkkiö ja Samuli Pirkkiö ovat myös menestyneitä SM-tason painonnostajia ja arvokisaedustajia.
Kastemekko
Kastemekon historiaa
Kastettavan vaatteeksi on vakiintunut, yleensä valkoinen, kastemekko. Jo alkuseurakunnassa kastettavat riisuivat kasteen kuluessa vanhan pukunsa pois ja pukivat ylleen valkoiset vaatteet. Tällä eleellä kuvattiin kasteen sisältöä, jossa ihminen siirtyi vanhasta uuteen, pahan vallasta Kristuksen valtaan. Raamatussa puhutaan kasteen yhteydessä monesti uusiin vaatteisiin pukeutumisesta ja vanhojen riisumisesta. ”Sillä kaikki te, jotka olette Kristukseen kastetut, olette Kristuksen päällenne pukeneet” (Raamattu, Gal. 3:27). Valkoinen väri kastevaatteen värinä kuvaa iloa, kiitollisuutta ja puhtautta ja se on myös Jumalan, Kristuksen, taivaan enkelien ja pyhien symbolinen väri. Liturgisena värinä valkoista käytetään kirkkovuoden suurina juhlapäivinä kuten jouluyönä ja joulupäivänä, pääsiäisyönä ja pääsiäispäivinä sekä loppiaisena ja mikkelinpäivänä. Kastettu kirkon jäsen pukee valkean vaatteen, itse asiassa kastemekon, toisen kerran ylleen päästessään ripille.
Kastepuku on aikojen saatossa muuttunut monien vaiheiden kautta sellaiseksi kuin se tänä päivänä perinteisenä tunnetaan. Keskiaikainen tapa kietoa vauva valkeaan vaippaan tai kapaloon on muuttunut kasteviitan tai kastepussin kautta mekkomaiseksi lapsen ensimmäiseksi juhla-asuksi. Aspforsin (2004, 25) mukaan lapsi on voitu kastaa myös kasteliinassa, eli eräänlaisessa suojaliinassa, tai franssiliinassa, jolloin liina oli pienempi. Talvisin saatettiin käyttää myös isoa villahuivia tai saalia päällysvaippana.
Meidän aikamme perinteisen kastemekon, valkoisen ja pitkähelmaisen puvun historia on lähes 200 vuotta vanha. 1700-luvun vapaamielisen aatevirtauksen tuloksena alettiin kiinnittää erityistä huomiota lasten terveellisempään pukemiseen ja kritisoitiin tiukkaa pakettikapalointia. Vuosisadan lopulla vaikuttanut uusklassinen naisten pukumuoti, jossa piirteitä haettiin antiikista, omaksuttiin myös lasten pukuihin ja valkoinen väri juhla-asuihin. 1830-luvulla jopa pikkulasten vaatteissa siirryttiin edeltävästä yksinkertaisuudesta mahtaileviin ja yksityiskohtaisiin vaateluomuksiin. Helmat, jotka ennen ulottuivat vain hieman yli lapsen jalkojen, kasvoivat nyt jopa metrin mittaan. Samalla helmoihin tuli myös täytettä ja hihoihin puhvimallia, kuten vanhemmilla lapsilla ja naisilla oli ajan tavan mukaisesti vaatteissaan Perinteisinä materiaaleina pikkulasten vaatteissa ja alusvaatteissa olivat pellava ja puuvilla, mutta uusien tuulien myötä uudet materiaalit, kuten flanelli, nostivat suosiotaan. Naisten muotipuvussa tapahtuneet vaihtelut jättivät jatkossakin jälkensä kastepuvun malliin, mutta kaikille aikakausille yhteiseksi piirteeksi jäivät valkoinen väri, ohuet materiaalit sekä valkokirjonnan käyttö koristelussa. Tapa ilmaista lapsen sukupuoli vaaleanpunaisella tai -sinisellä värillä on tuoreempi, kuin puvun kokovalkoinen perinne. 1800-luvun loppupuolella ohuelle mekolle tarpeellisen vuorikankaan väriksi saatettiin valita juuri sukupuolen mukainen väri tai vaihtoehtoisesti sinisten tai punaisten silkkinauharuusukkeiden avulla ilmaistiin lapsen sukupuoli. Suomessa varhaisin tieto helsinkiläisen vauvan kastevaatteista on vuodelta 1649, jolloin kapteeniluutnantti Påvel Persson Juutin leski omisti lapsen ristiäisvaatteet. Lapsi kapaloitiin ensin siihen aikaan kalliista ruskeasta sametista valmistetulla kapalovyöllä, jonka jälkeen puettiin kastepuku. Se oli todennäköisesti hihaton suorakaiteen muotoinen kasteviitta, joka nyöritettiin lapsen kaulaan. Kiiltävä silkki tai villamoaree olivat sadan vuoden ajan kasteviittojen materiaaleja ja tällaisia hienoja ja koristeellisia kastepukuja käyttivät siis varakkaampi porvarista, kauppiaat ja virkamieskunta. . Pula-aikana ja sairaaloiden joukkokastetilaisuuksissa kastemekot ovat olleet yksinkertaisia mekkoja, jotka koristeltiin kukilla tai joskus kastettava saatettiin kääräistä vain harsovaippaan.
Nykypäivän kastemekot eivät enää noudata vain yhtä tyylisuuntaa, vaan perinteikästä mallia varioidaan monella tavalla. Käsin tehtyjä mekkoja arvostetaan ja niitä tehdään yhä. Virkkunen (1958, 15-16) mainitsee valmistusmateriaalien käyttöön esimerkiksi äidin tyllihunnun tai hienosti kirjaillut silkkiliinat, jotka ovat yhä yleisiä lähtökohtia suunnittelulle tai materiaaleiksi.
Provencen lentoasema
Marseille Provencen lentoasema  on lentoasema Marseillesta 27 kilometriä luoteeseen.
Albert Palmberg
pienoiskuva|Albert Palmberg. Albert Julius Palmberg (18. marraskuuta 1831 Geta, Ahvenanmaa – 22. joulukuuta 1916 Pohja) oli kansainvälisesti tunnettu suomalainen hygieenikko.
Palmbergin vanhemmat olivat Pohjan kirkkoherra Anders Palmberg (1785-1854) ja hänen toinen puolisonsa Hedvig Sofia Arenander. Hän kävi Helsingin ja Turun yläalkeiskoulua sekä Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1852. Palmberg valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1856 ja maisteriksi 1857, lääketieteen kandidaatiksi 1858 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1861. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän tuli 1863 väitöskirjalla Några ord om smaksinnet jemte försök att medelst elektrisk retning bestämma gränserna för detsamma. Professorin arvo hänelle myönnettiin 1893. Palmbergista tuli riemumaisteri 1907.
Hänen esityksestään perustettiin ”yleisen terveyshoito-opin professorin” eli hygienian professorin virka yliopistoon vuonna 1890. Samoin hänen aloitteestaan perustettiin vuonna 1888 Hälsovårdsföreningen i Finland, Suomen Terveydenhoitoyhdistys. Se otti tehtäväkseen tuolloin kansantaudin asemassa olevan tuberkuloosin hillitsemisen. Hän toimi monissa asioissa senaatin asiantuntijana.
Palmberg kirjoitti ahkerasti ja oli 1898–1900 Finska Läkaresällskapets Handlingarin toimittaja. Kirjoituksistaan hänet myös palkittiin useita kertoja. Hän osallistui Suomen edustajana kansainvälisiin konferensseihin.
Albert Julius Palmberg oli naimisissa 1860–1913 Alexandra von Zeisigin (k. 1913) kanssa. Heidän poikansa oli Tammisaaren kaupunginvouti Rudolf Albert Palmberg (1861–1928).
Doom Metal Invasion
Doom Metal Invasion on suomalaisen doom metal -yhtyeen Minotaurin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Iron Bonehead Productions.
EP:stä julkaistiin rajoitettu käsin numeroitu 500 kappaleen 10" vinyylilevyn erä.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Ari Honkonen.
Tukholman kuninkaanlinna
thumb|120px|right|Kuninkaanlinnan vartija thumb|Tukholman kuninkaanlinnan kirkko Tukholman linna tai kuninkaanlinna (Kungliga slottet) sijaitsee Tukholman vanhassakaupungissa ja on yksi kaupungin tunnetuimmista nähtävyyksistä. Linna on Ruotsin kuninkaan virallinen residenssi.
Rakennuttajana, rakentamisen yli-intendenttinä toimi Carl Gustaf Tessin.
Historia
Paikalla sijaitsi aiemmin Tukholman vanha kuninkaanlinna Tre Kronor, jonka vanhimmat osat olivat 1100-luvulta. Nimi tuli linnanpihan keskellä kohoavasta korkeasta pyöreästä tornista, jonka huipussa oli kolme kullattua kruunua. Kaarle XI antoi 1690-luvulla arkkitehti Nicodemus Tessin nuoremman tehtäväksi uudistaa linnan pohjoisen osan. Pohjoisosa rakennettiin 1692–1695 kokonaan uudelleen barokkityyliin Tessinin piirustusten mukaan. Vanhassa linnassa syttyi kuitenkin 7. toukokuuta 1697 tulipalo, joka tuhosi sen kokonaan vasta valmistunutta pohjoisosaa lukuun ottamatta. Tessin esitteli vielä samana vuonna kuninkaalle piirustukset uuden barokkityylisen linnan rakentamiseksi, ja työt pantiin välittömästi alulle.
Koska Kaarle XII:n sodankäynti nieli kaikki valtion varat, linnan rakennustyöt jouduttiin keskeyttämään 1710. Ne käynnistyivät uudelleen 1728, kun valtiopäivillä oli säädetty erityinen linnavero rakennustöiden rahoittamiseksi. Nicodemus Tessin kuoli samana vuonna, ja rakennustöiden valvontaa jatkoi arkkitehti Carl Hårleman. Hårleman seurasi tarkkaan Tessinin rakennuspiirustuksia mutta sisusti linnan edeltäjänsä suosiman raskaan barokin sijaan keveämpään rokokootyyliin. Vuonna 1754 kuningas Aadolf Fredrik ja kuningatar Loviisa Ulrika muuttivat väliaikaisesta asunnostaan linnan kuninkaalliseen huoneistoon, ja linnan viimeiset osat valmistuivat 1770.
Yleiskatsaus
Tukholman kuninkaanlinna on rakennettu tiilestä ja hiekkakivestä. Kuparipäällysteinen katto viettää sisäistä linnanpihaa kohti, ja päärakennuksessa sitä kehystävät balustradit. Rakennus koostuu neljästä siivestä, jotka on nimetty arkipäiväisesti ilmansuuntien mukaan.
Linnan julkisivua hahmoteltiin eri tavoin, eikä siitä tehty samanlaista alkuperäisen pohjoissiiven kanssa. Eteläinen julkisivu sai uljaan barokkityylisen riemukaaren, joka reunustaa sisäänkäyntiä ja portaikkoa siiven keskiosassa. Itäinen ja läntinen julkisivu saivat ylväät keskiosat, joissa on barokille tyypillisiä seinäpylväitä, hermejä sekä patsaita. Eteläisellä julkisivulla on jopa syvennyksiä patsaille joka toisella ikkunatasanteella. Linnassa on yhteensä 28 patsasta, 717 balusteripylvästä kaiteilla ja 242 voluuttaa. Kivi peittää julkisivusta 9 500 ja rappauslaasti 11 000 neliömetriä. Päärakennus (ilman siipiä) on mitoiltaan 115 × 120 metriä, ja se sulkee sisäänsä sisemmän linnanpihan.
Päärakennuksen kulmista lähtee neljä siipeä itään ja länteen. Itäsiipien välissä on Logården-puutarha, ja länsisiipien välissä ulompi linnanpiha. Kaikki siivet ovat 48 metriä pitkiä lukuun ottamatta lounaissiipeä, joka on Suurkirkon sijainnin vuoksi 11 metriä pitkä. Epäsäännöllisyyttä peittävät kaksi irrallaan olevaa pyöreää siipeä: Päävartiosiipi ja Komendantinsiipi.
Valaistus
Tukholman kuninkaanlinnan julkisivun nykyinen valaistus otettiin käyttöön 29. maaliskuuta 2006 kuningas Kaarle XVI Kustaan aikana. Julkisivun aikaisempi valaistus oli peräisin 1960-luvulta, ja siitä lähtien se oli menettänyt vähitellen tehoaan, jonka vuoksi linna koettiin yhä synkempänä.
Uudet valonheittimet otettiin käyttöön pitkien neuvottelujen ja useiden kokeilujen jälkeen. Ne antavat lähes kaksinkertaisesti valoa verrattuna edeltäjiinsä, mutta kuluttavat vain suunnilleen puolet energiamäärästä. Projektissa olivat mukana Valtion kiinteistölaitos (Statens fastighetsverk), Käskynhaltijan virasto (Ståthållarämbetet), linnanarkkitehti Johan Celsing sekä Tukholman kaupungin liikennelaitos (Stockholms stads trafikkontor). Väriä kuvaillaan neutraaliksi lämpimänvalkoiseksi. Celsingin mukaan julkisivun valaistus korostaa suuren rakennuksen jaottelua ja vivahteita ja tuo esiin koristeellisia yksityiskohtia, joita ei aikaisemmin näkynyt iltavalaistuksessa. Eräs esimerkki tästä on itäinen julkisivu, jonka siipien päädyt Skeppsbron-katua kohti ovat nyt valaistut.