cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Raimo Manninen
Raimo Matias Manninen (s. 17. syyskuuta 1955 Saarijärvi) on suomalainen entinen keihäänheittäjä.
Vuonna 1984 Manninen heitti Pihtiputaan keihäskarnevaaleilla tuloksen 93,42 metriä. Manninen lähtikin Los Angelesin olympiakisoihin yhtenä ennakkosuosikkina, kun Uwe Hohn ja muut itäblokin suurheittäjät olivat boikotin takia kisoista poissa. Manninen ei kuitenkaan päässyt Los Angelesissa edes loppukilpailuun, vaan sijoittui karsinnassa kolmanneksitoista.
Kalevan kisoissa Manninen oli parhaimmillaan kuudes. Seuratasolla Manninen kilpaili Saarijärven Pullistuksen riveissä.
Jalkaväkimuseo
Jalkaväkimuseo on Mikkelin Nuijamiehen kaupunginosassa toimiva sotatieteellinen erikoismuseo. Se on perustettu 1982. Museo toimii entisissä Mikkelin varuskunnan puukasarmeissa vanhalla kasarmialueella. Museo esittelee suomalaisen jalkaväen historiaa Ruotsin vallan ajasta nykypäivään.
Puolustusvoimien lipun juhlan päivänä, 4. kesäkuuta 2016 perustettiin museolle OI-kutsumerkillinen amatööriadioasema, OI4JM. Radioasemaa hoitavat Kaakkois-Suomen Viestikilta ja Mikkelin Seudun Radioamatöörit.
Bérénice Bejo
Bérénice Bejo (s. 7. heinäkuuta 1976 Buenos Aires, Argentiina) on ranskalais-argentiinalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa The Artist ja Menneisyys. Peppy Millerin roolistaan elokuvassa The Artist Bejo sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta naissivuosasta.
Hengitystiet
Hengitystiet ovat ne hengityselinten osat, joiden kautta ilma kulkee ympäristöstä keuhkorakkuloihin. Hengitystiet jakautuvat ylähengitysteihin ja alahengitysteihin. Ylähengitysteihin kuuluvat nenäontelo sivuonteloineen, nielu ja kurkunpää. Alahengitysteihin kuuluvat henkitorvi ja keuhkoputket. Henkitorvi haarautuu vasempaan ja oikeaan pääkeuhkoputkeen, jotka puolestaan haarautuvat keuhkoissa pienempiin ilmatiehyisiin, jotka vievät happea keuhkojen kuhunkin keuhkolohkoon. Lohkoissa ilmatiehyet jakaantuvat edelleen yhä pienemmiksi käytäviksi, aina yksittäisiksi keuhkorakkuloiksi eli alveoleiksi asti, joissa varsinainen kaasujenvaihto hengitysilman ja veren välillä tapahtuu.
Luxemburg (kaupunki)
Luxemburg on Luxemburgin suurherttuakunnan suurin kunta, jolla on kaupungin asema. Se on valtion pääkaupunki. Luxemburg sijaitsee Alzette- ja Pétrussejokien yhtymäkohdassa.
Kaupungissa on asukkaita 103 641 (2013), mikä on noin 19 prosenttia koko valtion väkiluvusta ja lähes kolme kertaa enemmän kuin toiseksi väkirikkaimman kunnan asukasluku. Hesperangen, Sandweilerin, Strassenin ja Walferdangen kunnat käsittävän suurkaupunkialueen väkiluku on 103 973 ihmistä. Luxemburg sijaitsee Länsi-Euroopan sydämessä 218 kilometrin päässä Brysselistä, 359 kilometrin päässä Pariisista ja 190 kilometrin päässä Kölnistä.
Luxemburg on yksi maailman rikkaimmista kaupungeista ja siitä on kehittynyt pankkitoiminnan ja hallinnon keskus. Luxemburgin kaupunki on lukuisien Euroopan unionin instituutioiden kotipaikka, mukaan lukien Euroopan investointipankin, Euroopan unionin tuomioistuimen ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen. Vuonna 2007 Luxemburg oli Euroopan kulttuuripääkaupunki. Luxemburgin vanhat kaupunginosat ja linnoitukset ovat Unescon maailmanperintökohde.
Historia
Rooman valtakunnan aikoihin linnoitettu torni suojasi tärkeää kahden roomalaistien risteyskohtaa aivan Luxemburgin kohdalla. Vuonna 963 Siegfried I sai kaupungin maat vaihtokaupassa Trierin apotti Maximinilta. Siegfried rakensi linnansa Lucilinburhucin (’pieni linna’) Bock Fielsiin.
Vuonna 987 Trierin arkkipiispa Egbert (977–993) siunasi Katumuksen kirkon (nyk. Pyhän Mikaelin kirkko) viisi alttaria. Roomalaisteiden risteyksessä olevasta kauppapaikasta alkoi kehittyä kaupunki.
Maantieteellisen sijaintinsa vuoksi kaupungilla on ollut historiansa ajan merkittävä geopoliittinen merkitys. Ensimmäiset linnoitukset rakennettiin jo 900-luvulla. 1100-luvun lopulle tultaessa kaupunki oli laajentunut länteen Pyhän Nikolaksen kirkon ympärille, ja uudet muurit täytyi rakentaa. Ne suojasivat sisäänsä viiden hehtaarin kokoisen alueen.
Noin vuonna 1340 Johannes Sokean hallintokaudella rakennettiin uudet linnoitukset, jotka seisoivat vuoteen 1867 asti.
Vuonna 1443 Burgundi valloitti Filip Hyvän johdolla Luxemburgin. Luxemburgista tuli osa Burgundia ja myöhemmin Espanjan ja Itävallan valtakuntia. 1500-luvulla Luxemburg oli yksi Euroopan vahvimmista linnoituksista. Vuorotellen Luxemburgin valloittivat burgundilaiset, espanjalaiset, ranskalaiset, espanjalaiset jälleen, itävaltalaiset, uudestaan ranskalaiset ja lopulta preussilaiset.
1600-luvulla rakennettiin ensimmäiset katakombit. Espanja rakennutti 23 kilometriä tunneleita vuodesta 1644 lähtien. Niitä laajennettiin Ranskan vallan alla marsalkka Vaubanin johdolla ja uudelleen Itävallan hallitessa 1730- ja 1740-luvuilla. 1700-luvun lopulla Luxemburgia kutsuttiin valloittamattomaksi linnoitukseksi, ”Pohjoisen Gibraltariksi”.thumb|Luxemburgin kaupunkinäkymää.|vasen|240x240px
Ranska miehitti Luxemburgin vuonna 1795. Vuonna 1815 solmittiin Pariisin sopimus, jossa lopetettiin Napoleonin sodat, ja Luxemburg päätyi Preussin armeijan hallittavaksi osana Saksaa.
Luxemburgin kriisin jälkeen 1867 Lontoon sopimus vaati Luxemburgin linnoitteita purettaviksi. Purkaminen kesti 16 vuotta, maksoi 1,5 miljoonaa frangia ja vaati 24 kilometrin maanalaisten puolustusten ja 40 000 neliömetrin parakkien, bunkkereiden ynnä muiden purkamista. Niinpä Preussin joukkojen oli jätettävä kaupunki.
Kun suurherttua Vilhelm III kuoli ilman miespuolisia perillisiä vuonna 1890, herttuakunta päätyi hollantilaisten käsiin ja uuden hollantilaisen suurherttua Aadolfin hallintokausi alkoi. Tosin Luxemburg, joka oli ollut itsenäinen vain teoriassa, tuli itsenäiseksi ja Luxemburgin kaupungista tuli pääkaupunki, ja se sai osan siitä merkityksestä takaisin, mikä menetettiin 1867. vasen|pienoiskuva|240x240px|Luxemburgin päärautatieasema yöllä. Huolimatta Luxemburgin pyrkimyksistä olla puolueeton ensimmäisessä maailmansodassa Saksa miehitti sen 2. elokuuta 1914. Elokuun 30. päivänä Helmuth von Moltke siirsi päämajansa Luxemburgiin, jotta olisi lähempänä joukkojaan Ranskan alueilla. Luxemburgissa oli seuraavat neljä vuotta tärkeitä saksalaisjoukkojen päämajoja. Miehityksen loppupuolella Luxemburgissa syttyi kommunistisen vallankumouksen yritys. Marraskuun 9. päivänä 1918 kommunistit julistavat sosialistisen tasavallan perustetuksi, mutta se kesti vain muutaman tunnin.
Vuonna 1921 kaupungin rajat olivat kasvaneet umpeen. Ympäröivät kunnat Eich, Hamm, Hollerich ja Rollingergrund liitettiin Luxemburgin kaupunkiin, mikä teki kaupungista maan suurimman kunnan (vuoteen 1978 asti). Vuonna 1940 Saksa miehitti Luxemburgin uudelleen. Natsit eivät olleet halukkaita antamaan luxemburgilaisille itsehallintoa ja maa liitettiin tiukasti Saksaan, sen ollen vuodesta 1942 osa Mosellandin Gauta. Liittoutuneiden joukot vapauttivat Luxemburgin 10. syyskuuta 1944.
Sodan jälkeen Luxemburg luopui puolueettomuudestaan ja oli yksi perustajajäsenistä ylivaltiollisissa ja ylikansallisissa järjestöissä. Vuonna 1952 kaupunkiin rakennettiin Euroopan hiili- ja teräsyhteisön päämaja. Vuonna 1967 yhteisö yhdistyi muiden eurooppalaisten yhteisöjen komissioiden kanssa. Vaikka päämajaa ei enää pidettykään Luxemburgissa, oli siellä Euroopan parlamentin kokouksia vuoteen 1981 asti. Monen Euroopan unionin instituutioiden kotipaikka on nykyään Luxemburgissa: esimerkiksi Euroopan investointipankin, Euroopan unionin tuomioistuimen ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen.
Kaupunginosat
Luxemburgissa on 24 kaupunginosaa:
Ilmasto
Luxemburgissa vallitsee lauhkea ilmasto. Talvisin lämpötila käy muutaman asteen pakkasen puolella joulu-, tammi- ja helmikuussa; kesällä keskimääräiset päivän maksimilämpötilat ovat 20 asteen paikkeilla. Sadetta saadaan keskimäärin noin joka toinen päivä.
Liikenne
Luxemburgin rautatieasemalta on sekä maan sisäisiä että kansainvälisiä junayhteyksiä. Maan sisäisiä junia operoi kansallinen rautatieyhtiö CFL (Chemins de Fer Luxembourgeois). TGV-suurnopeusjunalla voi matkustaa Pariisiin noin kahdessa tunnissa. Intercity-junat kulkevat Luxemburgista Brysseliin noin kolmessa tunnissa ja Koblenziin Saksaan kahdessa tunnissa.
pienoiskuva|Kartta Luxemburgin raitiovaunulinjasta. Violetilla merkityt pysäkit ovat käytössä ja valkoisella merkityt rakenteilla tai suunnitteilla. Luxemburgissa on yksi raitiovaunulinja. Joulukuussa 2017 avattu linjan ensimmäinen osuus palvelee Kirchbergin aluetta, jossa sijaitsee paljon EU:n virastoja. Kesäkuussa 2018 linjalle avattiin kolme uutta pysäkkiä. Vuonna 2020 raitiovaunulinjaa jatketaan kaupungin keskustan kautta rautatieasemalle. Vuonna 2021 linjaa aiotaan jatkaa lentokentälle.
Luxemburg kärsii pahoista liikenneruuhkista. Ruuhkien helpottamiseksi koko maan juna-, bussi- ja raitiovaunuliikenne muutettiin maksuttomaksi maaliskuusta 2020 lähtien.
Tapio Kantanen
Paavo Tapio Kantanen (s. 31. toukokuuta 1949 Heinola) on suomalainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti, jonka päälaji oli 3 000 metrin esteet. Seuratasolla hän edusti Heinolan Iskua ja Viipurin Urheilijoita.
Kantanen sai Münchenin olympialaisissa 1972 3 000 metrin esteissä pronssia häviten niukasti kenialaisille Kip Keinolle ja Benjamin Jipcholle. Kantasen aika oli 8.24,8 (sähköaika 8.24,66 ). Montrealin vuoden 1976 olympialaisissa Kantanen oli neljäs SE-ajalla 8.12,60. Juoksun voitti Ruotsin Anders Gärderud maailmanennätysajalla. EM-kisoissa Kantanen kilpaili kaikkiaan kolme kertaa. Roomassa 1974 hän oli yhdestoista, mutta Helsingissä 1971 ja Prahassa 1978 hän jäi alkueriin.
Kantanen voitti 3 000 metrin esteiden Suomen mestaruuden vuosina 1972, 1973, 1974, 1975, 1976, 1977 ja 1980. Vuosina 1970, 1971, 1978 ja 1979 hän oli toinen. Lisäksi hän sai 10 000 metrillä hopeaa 1973 ja 5 000 metrillä pronssia 1975. Hän menestyi myös maastojuoksijana: Kantanen voitti maastojuoksun SM:n vuosina 1972 (pitkä matka), 1973 ja 1975 (lyhyt matka), ja osallistui myös maastojuoksun MM-kisoihin.
Tapio Kantasen Montrealin olympiafinaalissa 28. heinäkuuta 1976 juoksema aika 8.12,60 oli voimassa yli 33 vuotta 3 000 metrin esteiden Suomen ennätyksenä. Jukka Keskisalo rikkoi ennätyksen 28. elokuuta 2009 juostessaan Zürichissa ajan 8.10,67.
GDP
GDP voi tarkoittaa seuraavia:
Valerie Young
pienoiskuva|Valerie Young vuonna 1958. Valerie Young (o.s. Sloper, s. 10. elokuuta 1937) on uusiseelantilainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kuulantyöntö.
Kansainyhteisön kisoissa Young voitti vuosina 1958–1974 kuulantyönnössä kolme kultaa ja yhden hopean sekä kiekonheitossa kaksi kultaa ja yhden pronssin. Uuden-Seelannin mestaruuksia hän voitti kuulan ja kiekon lisäksi viisiottelussa ja korkeushypyssä. Hänen kuulatuloksensa 17,26 m säilyi Uuden-Seelannin ennätyksenä 38 vuotta, kunnes Valerie Adams ylitti sen vuonna 2002.
Viacha
Viacha on kaupunki Boliviassa La Pazin departementissa. Kaupungissa oli 62 979 asukasta vuoden 2012 väestönlaskennassa.
Ilmasto
Viachassa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 8 °C ja keskimääräinen sademäärä 550 millimetriä. Tammikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 10 °C. Viilein kuukausi on kesäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 4 °C. Sateisin kuukausi on tammikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 130 millimetriä. Kesäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 4 millimetriä.
Ekkažaq'ongij-Jurt
Ekkažaq'ongij-Jurt on kylä Näsaran piirissä Ingušiassa Venäjällä. Vuonna 2002 Ekkažaq'ongij-Jurtissa oli 23 156 asukasta.
Joachim Löw
Joachim ”Jogi” Löw (s. 3. helmikuuta 1960 Schönau im Schwarzwald, Baden-Württembergin osavaltio, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän toimi vuodesta 2006 vuoteen 2021 Saksan maajoukkueen päävalmentajana. Hänet korvasi vuoden 2021 EM-kilpailujen jälkeen Hansi Flick.
Ura pelaajana
Löw aloitti ammattilaisuransa 2.Bundesliigassa pelanneen SC Freiburgin paidassa 1978. Löw pelasi joukkueessa kaksi kautta kuuluen sen runkopelaajiin. 1980 hän haki uusia haasteita VfB Stuttgartista, mutta kehnolla menestyksellä. Löw pelasi Stuttgart-kaudellaan vain neljä ottelua ja siirtyikin 1981 Eintracht Frankfurtin joukkueeseen, josta palasi 1982 takaisin Freiburgiin. Freiburg oli seura, jossa Löwille tuli eniten peliaikaa, ja hän pelasikin seurassa 1982–1984 sekä 1985–1989. Löw haki uransa loppuvaiheissa vielä uutta nostetta Sveitsistä. Hän lopetti uransa 1995.
Ura valmentajana
Löw aloitti valmennusuransa sveitsiläisjoukkue FC Winterthurin juniorivalmentajana 1994. Kaudella 1994–1995 Löw toimi alemmilla sarjatasoilla pelanneen FC Frauenfeldin pelaajavalmentajana.
1995 Löw palasi Saksaan ja VfB Stuttgartin joukkueeseen. Hän toimi kauden 1995–1996 Rolf Fringerin apulaisvalmentajana. Fringerin siirryttyä Sveitsin maajoukkueen päävalmentajaksi elokuussa 1996 otti Löw ohjat käsiinsä Stuttgartissa. Löw luotsasi maagisen trion, Krasimir Balăkovin, Giovane Élberin ja Fredi Bobicin tähdittämän Stuttgartin Saksan cupin voittoon 1997 ja seuraavalla kaudella Cup-voittajien cupin finaaliin, jossa Chelsea FC oli kuitenkin parempi 0–1. Molemmilla Löwin valmennuskausilla Stuttgart oli neljäs Bundesliigassa.
Heinäkuussa 1998 Löw siirtyi turkkilaisseura Fenerbahçen päävalmentajaksi. Menestys istanbulilaisseurassa jäi odotuksiin nähden vaatimattomaksi ja lokakuussa 1999 Löw palasi Saksaan Karlsruhen joukkueeseen. Hän ei kuitenkaan onnistunut pelastamaan joukkuetta putoamiskurimuksesta ja Karlsruhen pudottua 2. Bundesliigasta Löw sai potkut.
Joulukuussa 2000 Löw siirtyi turkkilaisjoukkue Adanasporin päävalmentajaksi, mutta sai maaliskuussa 2001 potkut kehnojen esitysten vuoksi. Lokakuussa 2001 Löw siirtyi itävaltalaisjoukkue FC Tirol Innsbruckin päävalmentajaksi ja luotsasi seuran yllättäen Itävallan-mestariksi 2002. Joukkue asetettiin kuitenkin talousvaikeuksien vuoksi konkurssiin ja Löw joutui lähtemään seurasta.
Kesäkuussa 2003 Löw korvasi maanmiehensä Christoph Daumin Austria Wienin päävalmentajana. Menestystä ei kuitenkaan tullut toivottuun tapaan ja Löw sai maaliskuussa 2004 tehdä tilaa tanskalaiselle Lars Søndergaardille. Elokuussa 2004 Löwistä tuli yllättäen Saksan maajoukkueen apulaisvalmentaja. Jürgen Klinsmann oli tutustunut Löwiin valmennusopintojen puitteissa ja halusi Löwin avukseen. Karismaattinen Klinsmann ja taktikko-Löw muodostivat duon, jonka johdolla Saksa eteni Maanosaliittojen cupissa pronssiotteluun, jossa kukisti Meksikon 4–3.
MM-kisoissa 2006 Klinsmann ja Löw luotsasivat isäntämaan niin ikään pronssiotteluun. Välierissä tuleva maailmanmestari Italia oli liian kova vastus. Pronssiottelussa Portugali kuitenkin kaatui ja Klinsmannin, Löwin ja manageri Oliver Bierhoffin luotsaama maajoukkue juhli MM-pronssia.
Kisojen jälkeen Klinsmann ilmoitti yllättäen jättävänsä tehtävänsä uupumuksen vuoksi. Apuvalmentaja Löw nousi Klinsmannin lähdön myötä maajoukkueen päävalmentajaksi tavoitteenaan EM-kisapaikka 2008. Löwin 4–4–2-taktiikka puri karsinnoissa hyvin ja Saksa oli karsintalohkonsa kakkonen Tšekin jälkeen ja lähti EM-lopputurnaukseen yhtenä suurimmistä voittajasuosikeista.
Lopputurnauksessa Saksa pelasi kuitenkin ailahtelevasti. Se eteni alkulohkosta jatkoon, mutta tappio Kroatialle oli osoitus Saksan haavoittuvuudesta. Puolivälierissä Löwin miehistö pelasi kenties kisojen parhaimman ottelunsa Portugalia vastaan, mutta välierien tiukka Turkki-kamppailu raktesi loppuhetkillä osin hyvän onnen avulla. Loppuottelussa Löwin Saksa jäi nopeamman ja taitavan Espanjan jalkoihin. Löwin miehistön kaulaan ripustettiin hopeamitalit 0–1-tuloksen jälkeen.
Löw jatkoi Saksan peräsimessä MM2010-projektissa ja johdatti maan lopputurnaukseen Etelä-Afrikkaan karsintalohkon voittajana ennen Venäjää ja Suomea. Lopputurnauksessa Saksan nuori joukkue oli hienoisissa vaikeuksissa Australiasta otetun 4–0-voiton jälkeen hävittyään Serbialle, mutta eteni kuitenkin jatkoon. Pudotuspeleissä otteet paranivat ja Löwin suojatit pudottivat jatkosta Englannin ja Argentiinan. Välierissä Löw pääsi hakemaan revanssia Euroopan-mestarista Espanjasta, mutta tuloksena oli jälleen 0–1-tappio. Pronssiottelussa Saksa kaatoi Uruguayn ja Löw saavutti toistamiseen urallaan MM-pronssia. Kisojen jälkeen hän allekirjoitti kaksivuotisen jatkosopimuksen Saksan liiton kanssa.
Lokakuussa 2010 Löw palkittiin Saksan liittotasavallan ritarikunnan ansioristillä menestyksestään Saksan maajoukkuevalmentajana.
MM-kisoissa 2014 Löwin ura Saksan maajoukkuevalmentajana sai vihdoin kruununsa, kun finaali- ja välierätappioiden jälkeen Saksa pääsi 24 vuoden tauon jälkeen juhlimaan maailmanmestaruutta. Saksa ei hävinnyt turnauksessa otteluakaan. Välierissä se murjoi kisaisäntä Brasilian 7–1 ja voitti finaalissa jatkoajalla Argentiinan Mario Götzen maalilla 1–0. Kisojen jälkeen Löw kertoi jatkavansa päävalmentajana ainakin EM-kisoihin 2016 saakka.
Löwin johdolla Saksa aloitti EM2016-karsinnat tahmeasti. Niukkaa voittoa Skotlannista seurasi historian ensimmäinen tappio Puolalle 2–0 ja kotitasapeli Irlantia vastaan. Saksa kuitenkin ryhdistäytyi ja hävisi lopuista karsintaotteluistaan vain yhden Irlannille vieraissa. Näin Saksa eteni lopulta lohkovoittajana lopputurnaukseen. Saksan neljännen mestaruuden metsästys, ja ensimmäisen sitten vuoden 1996, alkoi kangerrellen. Saksa voitti hyvin pelanneen Ukrainan 2–0 ja jäi maalittomaan tasapeliin Puolan kanssa. Lohkon viimeisessä ottelussa tuli nihkeä voitto tiiviisti puolustaneesta Pohjois-Irlannista 1–0. Lohkovoitosta huolimatta Saksa joutui kovaan jatkopolkuun. Se pudotti neljännesvälierissä Slovakian vahvan esityksen jälkeen 3–0. Puolivälierissä joukkue joutui tiukoille Italiaa vastaan ja voitti lopulta niukasti rangaistuspotkuilla, joiden yhdeksännessä parissa Saksan Jonas Hector sinetöi voiton. Saksan tie katkesi lopulta välierätappioon Ranskalle 2–0. Kisojen jälkeen Löw ja Saksan pelaajat kritisoivat laajennettuja EM-kisoja, sillä mukana oli heidän mielestään liikaa vain puolustamiseen keskittyneitä joukkueita. Löw itse jäi kisoissa mieleen kaiveltuaan ensin intiimialueitaan ja nuuhkittuaan tämän jälkeen sormiaan tv-kameroiden edessä. EM-kisojen jälkeen Löw vahvisti jatkavansa maajoukkuevalmentajana MM-kisoihin 2018 saakka.
Löw luotsasi Saksan vakuuttavasti karsintalohkonsa voittoon MM2018-karsinnoissa. Saksa voitti kaikki kymmenen karsintaotteluaan maalierolla 43–4. Keväällä 2018 mediassa spekuloitiin Löwin mahdollisella siirtymisellä MM-kisojen jälkeen FC Bayern Münchenin tai Arsenalin päävalmentajaksi. Toukokuussa 2018, pari kuukautta ennen MM-lopputurnausta, Löw teki vuoteen 2022 ulottuvan jatkosopimuksen Saksan jalkapalloliiton kanssa.
Pendolino
thumb|300px|Pendolino [[Helsingin päärautatieasemalla]] thumb|300px|Kaksi yhteen kytkettyä, vanhemman punaisen värityksen Pendolino-junaa [[Turun päärautatieasemalla]] Pendolino on Italiassa kehitetty suurten kaupunkien keskusasemien väliseen liikenteeseen tarkoitettu suurinopeuksinen kallistuvakorinen juna.
Pendolino-junia on käytössä tai tulossa käyttöön Italiassa, Ranskassa, Sveitsissä, Espanjassa, Portugalissa, Puolassa, Sloveniassa, Tšekissä, Suomessa (VR), Venäjällä ja Britanniassa. Junia on tilattu yli 100, joista 53 Virgin Railille Lontoon ja Skotlannin välille.
Pendolino-junan on kehittänyt ja sitä valmistaa italialainen Fiat Ferroviaria, joka on ollut vuodesta 2002 lähtien ranskalaisen Alstomin omistuksessa.
Pendolino Suomessa
thumb|300px|Suomalaisen Pendolinon matkustamo
VR päätti vuonna 1992 tilata kaksi Pendolino-junaa, jotka tulivat käyttöön 1995. Vuonna 1997 tilattiin kahdeksan Pendolinoa lisää. Loput kahdeksan tilattiin 2002 ja ne saatiin käyttöön syksyyn 2006 mennessä. Nykyään VR:llä on käytössä 18 Pendolino-yksikköä. Kesällä 2020 Pendolinot liikennöivät Helsingistä Turkuun, Poriin, Vaasaan, Ouluun ja Joensuuhun sekä Kuopioon niin Jyväskylän kuin Kouvolan kautta.
Blixa Bargeld
thumb|Blixa Bargeld Blixa Bargeld, oikealta nimeltään Christian Emmerich (s. 12. tammikuuta 1959 Länsi-Berliini, Saksa) tunnetaan säveltäjänä, näyttelijänä, kirjailijana, laulajana, muusikkona, esiintyjänä ja luennoitsijana laajalta alalta. Parhaiten hänet tunnetaan äänitteiltä ja konserteista yhtyeiden Einstürzende Neubauten ja Nick Cave and the Bad Seeds kanssa.
Pendolino
Pendolino Suomessa
Suomen Pendolinot ovat kuusivaunuisia. Kaksi yksikköä voidaan yhdistää 12-vaunuiseksi yksiköksi.
Simon Wright
thumb|200 px|Simon Wright AC/DC:n jäsenenä 1980-luvulla.
Pendolino
Pendolino Suomessa
Pakkanen, lumi ja jää ovat aiheuttaneet vikoja Pendolinon kallistusyksikköön. Pendolinot olivatkin 1990-luvun puolivälissä ensimmäisinä vuosina Turun reitillä usein rikki. Sittemmin vikoja on jo pystytty vähentämään, vaikka täysin niistä ei ole päästy. Myös yksiköiden yhteen kytkeminen risteysasemilla on tuottanut vaikeuksia, jolloin junat on jouduttu ajamaan erillään.
Blixa Bargeld
Blixan pääprojekti on aina ollut hänen vuonna 1980 perustama yhtye Einstürzende Neubauten. Industrialmusiikin uranuurtajat ovat julkaiseet lukuisia levyjä, kiertäneet maailmaa ja tehneet monenlaisia taiteellisia performansseja. Orkesteri toimii edelleen aktiivisesti.
Simon Wright
Simon Wright (s. 19. kesäkuuta 1963, Manchester, Englanti) tunnetaan parhaiten entisenä AC/DC:n ja Ronnie James Dion rumpalina. Wright aloitti rumpujen soiton hyvin nuorena ja oli jo 13-vuotiaana itseoppinut rumpali. Wrightin omien sanojen mukaan hänen esikuviaan olivat Cozy Powell, John Bonham ja Tommy Aldridge. Wrightin ensimmäinen ammattimainen esiintyminen oli Girlschoolin Screamin Blue Murder Tour -nimisellä kiertueella.
Pendolino
Helsinki–Pietari-linja
Helsingin ja Pietarin välistä liikennettä hoitavalla Karelian Trains -yhtiöllä on käytössään neljä Pendolino-junayksikköä. Lisäksi yhtiöllä on kahdelle yksikölle osto-optio. Karelian Trainsin Pendolinoissa on seitsemän vaunua, ja junat on varustettu kaksoisvirtajärjestelmällä. Erona VR:n juniin Pietarin-liikenteessä käytettävistä junista käytetään lyhennettä Sm6 tai nimeä Allegro (Allegro = nopeasti).
Blixa Bargeld
Blixa Bargeld oli Bad Seedsin perustajajäseniä yhdessä Mick Harveyn ja Barry Adamsonin kanssa. Hän toimi yhtyeen kitaristina ja taustalaulajana 1984–2003. Yksi Caven suurimpia hittejä on "Weeping Song", joka on Nick Caven ja Blixa Bargeldin duetto. Vuonna 2003 Blixa jätti Bad Seedsin keskittyäkseen muihin projekteihin.
Simon Wright
Simon Wright liittyi AC/DC:n riveihin vuosiksi 1983-1989, kun alkuperäinen rumpali Phil Rudd poistui miehistöstä. Wright soitti rumpuja kolmella AC/DC-levyllä: Fly on the Wall, Who Made Who ja Blow Up Your Video.
Pendolino
Helsinki–Pietari-linja
Pendolinojen Pietarin-liikenne alkoi 12. joulukuuta 2010. Uusi kalusto lyhensi matka-ajan 5,5 tunnista 3,5 tuntiin. Osa matka-ajan nopeutumisesta johtuu siitä, että passintarkastukset suoritetaan liikkuvassa junassa. Venäjän-puolen ratakorjausten valmistumisen jälkeen matka-aika lyhentynee vielä puoli tuntia.
Simon Wright
Vuosina 1989-1993 ja vuodesta 2000 lähtien Wright on levyttänyt 6 albumia Dion riveissä. Uusin levytys on vuoden 2005 konserttitaltiointi Evil or Divine. Wright on vieraillut myös yhtyeissä UFO, Michael Schenker Group ja John Norum.
Pendolino
Italia
thumb|300px|ETR 480 Trenitalia Italiassa junavalmistaja Fiat Ferroviaria aloitti kokeilut kallistuvilla vaunuilla vuonna 1970. Kokeiluissa kallistettiin vaunun koria sillä tavalla, että voitiin ajaa kaarteissa normaalijunia nopeammin sen vaikuttamatta matkustajien mukavuuteen. Katsottiin, että kallistuvakoriset junat toisivat autoilta ja lentokoneilta uusia matkustajia junille keskipitkillä matkoilla.
Kehitetty juna oli valmis koekäyttöön vuonna 1975, jolloin yhtiö tarjosi sitä Italian valtionrautateille FS:lle (Ferrovie dello Stato). Pendolino ETR401 eli "pikku heiluri" varustettiin ainoastaan ensimmäisen luokan matkustamolla ja asetettiin liikenteeseen välille Rooma–Venetsia.
Koeajoissa huomattiin nopeasti, että Pendolino pystyi vanhoilla rataosuuksilla jopa 40 % vanhoja junia lyhyempiin matka-aikoihin mukavuuden kärsimättä. FS tilasikin vuonna 1988 peräti 15 junaa ETR450-tyyppisiä Pendolinoja nopeaan liikenteeseen.
Espanja
thumb|300px|Renfen Alaris perustuu [[ETR 490-malliin.]] Samoihin aikoihin aloitettiin Espanjassa vastaavia testejä omalla Electrotren Basculante Type 443 -junalla, jota kutsuttiin nimellä "Platanito" eli pikku banaani, sillä se oli keltainen ja kiemurteli mutkaisilla radoilla.
Slovenia
Sloveniassa rautatieyhtiö SZ (Slovenske železnice) käyttää ICS ETR310 -Pendolinoja, joissa oli alun perin vain kolme vaunua, mutta slovenialaisten käytyä Suomessa tutustumassa VR:n kalustoon he ovat neuvotelleet nykyisen Alstomin kanssa mahdollisuuksista lisätä väliin kolme vaunua.
Portugali
Portugalin CP (Caminhos de Ferro Portugueses) käyttää CPA4000 ETR490 Alfa Pendular -junia, jotka muistuttavat suomalaisia junia. Niissä on kuusi vaunua ja korin ulkomuodotkin ovat suomalaisen sisarensa kaltaisia.
Tšekki
thumb|right|300px|Tšekin Pendolino rautatieasemalla [[Kralupy nad Vltavou|Kralupyssa]] CD eli České Dráhy käyttää seitsemän vaunun ETR 680 -mallisia Pendolinoja. Seitsemästä vaunusta moottoroituja on neljä. Tšekit liikennöivät junillaan myös naapurimaihin, joten junissa on peräti kolme virtajärjestelmää. Niitä ovat Etelä-Tšekissä ja Etelä-Slovakiassa käytettävä 25 kilovoltin ja 50 hertsin vaihtovirta, Pohjois-Tšekissä ja Pohjois-Slovakiassa käytettävä 3 kilovoltin tasavirta ja Saksan sekä Itävallan 15 kilovoltin 16 2/3 hertsin vaihtovirta.
Sveitsi
SBB:llä on seitsemän ETR 610 -junaa, joita se on tilannut kahdeksan lisää. Uudet junat otetaan käyttöön vuonna 2015, jolloin ne korvaavat käytöstä poistuvat ETR 470 -junat.
Britannia
thumb|300px|Grayriggin onnettomuus Virgin Trains on operoinut mutkaista WCML:n (West Coast Main Line) länsirannikon linjaa Class 390 -Pendolinoilla vuodesta 2002. Reitit kulkevat Lontoosta Skotlannin Glasgow'hun palvellen myös Birminghamia, Liverpoolia ja Manchesteria. Virgin Trains on ostanut Alstomilta kaikkiaan 53 junaa. Junat on rakennettu Birminghamissa.
Grayriggin onnettomuus
Pendolino-junatyypin ainoa vakava onnettomuus sattui 23. helmikuuta 2007 WCML-linjalla, Englannin Grayriggin kylässä Kendalin kaupungin pohjoispuolella. Onnettomuushetkellä junassa oli 111 matkustajaa. Onnettomuudessa kuoli yksi ihminen ja viisi loukkaantui vakavasti. Yhteensä 22 ihmistä joutui sairaalahoitoon, lievempiä vammoja sai 55 matkustajaa.
Onnettomuuden arvellaan johtuneen viallisesta vaihteesta. Kuolonuhrien ja vammojen vähäisyyden arvellaan puolestaan johtuvan junatyypin turvallisuudesta, sillä junan turvarakenteet kestivät ja pitivät matkustajat junan sisäpuolella.
Induktiivinen efekti
Induktiivinen efekti eli induktiivinen vaikutus on molekyylissä σ-elektroneja luovuttavan tai puoleensavetävän ryhmän aiheuttama havaittavissa oleva vaikutus molekyylin toisen osan reaktioiden ominaisuuksiin kuten reaktionopeuksiin ja tasapainovakioihin. Induktiivinen efekti ilmenee sidosten kautta tapahtuvana varauksen siirtymisenä, mikä aiheuttaa molekyyliin pysyvän dipolin. Induktiivinen efekti eroaa läheisestä käsitteestä kenttäefekti, siten, että induktiivinen efekti aiheuttaa dipolin sidosten kautta, kun kenttäefekti ilmenee dipolin muodostumisena avaruudellisesti toisiaan läsnä olevien ryhmien välityksellä, vaikka nämä ryhmät eivät olisi sitoutuneet toisiinsa tai ryhmien välillä on useita sidoksia.
Yli esteitten
Yli esteitten (National Velvet, televisioesityksessä myös nimellä Yli esteiden) on Clarence Brownin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1944. Siinä nuori tyttö Velvet Brown (Elizabeth Taylor) yrittää kouluttaa hevosestaan esteratsua, apunaan muun muassa köyhä kulkuri Mi Taylor (Mickey Rooney).
Anne Revere palkittiin roolistaan Oscarilla, samoin kuin Robert Kern leikkauksesta. Elokuva tuotti lisäksi kolme muuta Oscar-ehdokkuutta. Vuonna 2003 Yli esteitten hyväksyttiin National Film Registry -kokoelmaan. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. American Film Institute nimesi sen vuonna 2006 sadan kaikkien aikojen innostavimman yhdysvaltalaiselokuvan joukkoon.
Tarinasta tehtiin uusintaversio Yli esteiden (International Velvet) vuonna 1978. Sen pääosassa näyttelee Tatum O’Neal.
Yacuíba
Yacuíba on kaupunki Boliviassa Tarijan departementissa. Kaupungissa oli 61 844 asukasta vuoden 2012 väestönlaskennassa.
Ilmasto
Yacuíbassa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 22 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 100 millimetriä. Tammikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 26 °C. Viilein kuukausi on kesäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 16 °C. Sateisin kuukausi on tammikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 200 millimetriä. Elokuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 8 millimetriä.
Udmurtian vaakuna
thumb|Udmurtian vaakuna Udmurtian vaakuna on yksi Venäjän federaatioon kuuluvan Udmurtian tasavallan valtiollista tunnuksista. Sen on suunnitellut Kutšyran Juri. Vaakuna on pyöreä kilpi, joka jakautuu kahteen osaan: yläosa on punainen ja alaosa musta. Kilven keskellä on valkoinen joutsen levitettyine siipineen. Joutsenen keskellä on punainen aurinkosymboli, kannuksenpyörä, jollainen on myös Udmurtian lipussa. Joutsenen siipien yläpuolella on samanlaiset aurinkosymbolit, mutta ne ovat pienemmät ja väriltään valkoiset. Kilpeä ympäröi neljä kapeaa raitaa, jotka ovat sisältä päin lueteltuna: valkoinen, punainen, valkoinen ja musta.
Vaakunassa on kaiken kaikkiaan kolmea väriä, jotka ovat samat kuin Udmurtian lipussa. Väreillä on omat merkityksensä. Musta symboloi maata ja vakautta, punainen aurinkoa ja elämää ja valkoinen tilaa ja siveyttä. Vaakunassa oleva valkoinen joutsen tai ihmislintu puolestaan kuvaa elpymistä, viisautta, urheutta ja täydellisyyttä. Se perustuu Udmurtian eri väestönryhmien, pääasiassa udmurtien, venäläisten ja tataarien, mytologioihin. Perinteisesti aurinkosymbolin katsotaan tuovan ihmisille hyvää onnea.
Funktion toispuoleinen raja-arvo
Funktion toispuoleinen raja-arvo on matematiikassa analyysin ja differentiaali- ja integraalilaskennan peruskäsitteitä, jossa käsitellään jatkuvien yhden muuttujan funktioiden raja-arvolaskentaa. Erotukseksi funktion raja-arvon yläkäsitteestä, funktion toispuoleisella raja-arvoilla tutkitaan funktion käyttäytymistä annetun luvun lähiympäristössä sen toisella puolella eli lukusuoralla, joko luvun vasemmalla- tai oikealla puolella, pelkästään. Jos toispuoleinen raja-arvo on olemassa, sanotaan että funktio suppenee (muutoin hajaantuu) toispuoleisesti kyseisessä kohdassa. Useamman muuttujan funktioilla toispuoleisen raja-arvon sijasta käytetään sen laajennusta, suunnattua raja-arvoa, missä lähestymissuunnat voidaan valita suuntavektorin vastakkaisista suunnista.
Johdanto
Toispuoleista raja-arvoa voidaan käyttää funktion määrittelyalueen reunapisteessä, missä lähestymistä voi toteuttaa vain alueen sisäpuolelta. Yhden muuttujan funktion suljettu tai avoin määrittelyväli on tällainen esimerkki. Toispuoleisia raja-arvoja voidaan käyttää myös paloittain määriteltyjen funktioiden palojen määrittelyvälien reunoilla tai rajapisteessä.
Määritelmä
Karl Weierstrassin esittämä määritelmä tunnetaan nimellä epsilon-delta-tekniikka. Siinä raja-arvon olemassaolo todistetaan etsimällä luvuille epsilon (\epsilon) ja delta (\delta) välille riippuvuus, josta voidaan näyttää suppenemisen tapahtuvan varmasti. Menetelmä on pääpiirteissään seuraava.
Funktion f realilukuarvoinen määrittelyjoukko on A niin, että on reaaliarvoisen funktion kuvaus. Määrittelyjoukossa on väli, josta puuttuu sisältä luku p, eli (luku p voi sisältyä väliin, mutta se ei ole välttämätöntä). Funktiolla on raja-arvo L kohdassa p, jos kaikilla luvuilla on aina olemassa luku \delta > 0 siten, että
Siis, valittiinpa positiivinen luku \epsilon kuinka pieneksi hyvänsä, niin aina löytyy positiivinen luku \delta siten, että kaikilla korkeintaan \delta:n etäisyydellä olevilla luvuilla x ovat funktion f(x) arvot korkeintaan \epsilon:n etäisyydellä raja-arvosta L. Toistamalla \epsilon:n pienentämisen, tulisi myös \delta pienentyä vastaavasti. Tämän voi todeta, kun \delta:n arvolle saa laskemalla määritettyä korreloivan riippuvuuden lukuun \epsilon.
Funktion toispuoleinen raja-arvo eroaa funktion raja-arvosta siinä, että epsilon-delta-tekniikassa deltan arvo ei riippu enää erotuksen itseisarvosta, vaan ainoastaan erotuksesta. Koska delta on aina positiivinen luku, tulee lukujen x ja p erotus kirjoittaa niin, että erotus säilyttää positiivisuutensa. Lukusuoralta katsottuna, x lähestyy lukua p vain toiselta puolelta. Toispuolista raja-arvoa tarvitaan sellaisissa tilanteissa, joissa raja-arvoa ei voi laskea annetun pisteen molemmilta puolilta. Tällaisia pisteitä esiintyy esimerkiksi määrittelyjoukon reunoissa tai suljettujen välien reunoissa.
Oikeanpuoleinen raja-arvo määritellään niin, että koska luvut x ovat lukua p suurempia eli lukusuoralla lähestytään lukua p oikealta puolelta, lasketaan deltan arvo x-p. Silloin epsilon-delta-tekniikassa toteutetaan ehtoja Raja-arvon L yläkulmaan merkittyä plus-merkkiä ei aina käytetä.
Vasemmanpuoleisessa raja-arvossa lukua p lähestytään lukusuoralla vasemmalta päin, koska luvut x ovat aina lukua p pienempiä. Epsilon-delta-tekniikassa suppeneminen toteuttaa ehdot
Raja-arvo välin reunapisteessä
Kun funktion raja-arvoa tarkastellaan suljetun välin tai -alueen reunapisteissä, tarvitaan toispuoleista raja-arvoa. Välin sisäpisteissä voidaan lähestyä tarkastelupistettä kummaltakin puolelta, mutta reunapisteissä lähestyminen on mahdollista vain eräistä suunnista. Avoimen välin tai -alueen raja-arvot reunassa ovat samasta syystä ongelmallisia.
Raja-arvon olemassaolo
Välin tai alueen sisäpisteiden raja-arvo tulisi määritelmän mukaan olla aina sama lähestyttiimpä tarkastelupistettä mistä suunnasta hyvänsä. Raja-arvo on siten olemassa vain, kun kaikki mahdolliset toispuoleiset raja-arvot ovat olemassa ja samat.
Jatkuvuus
Funktion jatkuvuus tarkastelupisteessä on määritelty niin, että funktion arvo on sama kuin välin molemmat toispuoleiset raja-arvot tai alueen kaikki toispuoleiset raja-arvot.
Toispuoleiset derivaatat
Funktion toispuoleiset derivaatat määritellään funktion erotusosamäärän toispuoleisilla raja-arvoilla. Jotta funktion derivaatta olisi olemassa, tulee kaikki toispuoleiset raja-arvot olla samoja.
Blank Verse
Blank Verse on suomalaisen heavy rock-yhtye Zero Ninen toinen levy. Se julkaistiin loppuvuodesta 1982, ja remasteroituna CD:nä 2001. Albumi äänitettiin Lontoossa Kingsway Recordersilla ja sen tuottajina toimivat Paul Watkins sekä Ian Gillan, joka tunnetaan etenkin Deep Purplen laulajana. Albumin julkaisi edellisen tapaan Finnlevyn rock- ja nuorisomusiikkiin erikoistunut alamerkki Dig It.
Yhtyeen ensialbumi, vuoden 1982 alussa julkaistu Visions, Scenes and Dreams herätti laulaja Ian Gillanin huomion, kun albumi hänelle luovutettiin Gillan-yhtyeen Suomen vierailun yhteydessä ja kesällä 1982 hän lupautui tuottamaan yhtyeen seuraavan albumin jo samana vuonna. Jälkeenpäin yhtyeen jäsenet myönsivät tilanteen tulleen yllättävän äkkiä ja tämä näkyi muun muassa kiireisesti tehtyinä sävellyksinä. Myös Gillanin panos jäi loppujen lopuksi vähäiseksi ja albumin tuottikin pääasiassa Gillanin luottoäänittäjä Paul "Chas" Watkins. Omien sanojensa mukaan Gillan huomasi rajoitteensa tuottajana ja antoi vastuun äänittäjälle istuen itse pääasiassa "läheisessä pubissa". Laulaja Kepa Salmirinne totesi Yleisradion haastattelussa albumin julkaisun aikoihin Gillanin ohjeistaneen lähinnä sanoituksissa ja laulamisessa.
Albumi jäi niin soundillisesti kuin menestyksellisestikin odotuksiin nähden vaisuksi ja se julkaistiin vain Suomessa Gillan-yhteyksistä huolimatta. Musiikillisesti albumi on hieman raskaampi ja suoraviivaisempi ensimmäiseen levyyn verrattuna ja tämä tulee esille varsinkin avauskappaleessa "I Don't Wanna See You So Dejected" sekä Gillan-henkisessä "It Was So Misty"-kappaleessa. Rauhallisempaa osastoa edustaa "I've Got Friends". Sävellykset ovat yhtyeen itsensä tekemiä lukuun ottamatta jamaikalaisen laulaja/lauluntekijä Jackie Edwardsin kappaletta "Somebody Help Me", joka tunnetaan parhaiten The Spencer Davis Groupin esittämänä. Albumin etukannessa on omistuskirjoitus "Crimson Tide"-nimelle, ja karmiininpunainen väri (crimson) hallitseekin albumin kansitaidetta.
Birgit Nilsson
thumb|Birgit Nilsson Birgit Nilsson, synt. Märta Birgit Svensson (17. toukokuuta 1918 Svenstad, Ruotsi – 25. joulukuuta 2005 Bjärlöv) oli ruotsalainen sopraano. Nilsson oli aikansa merkittävin Wagner-sopraano ja seurasi norjalaista Kirsten Flagstadia varsinkin Brünnhilden esittäjänä. Hän esitti myös muita kuuluisia sopraano-osia, kuten Leonora, Aida, Turandot, Tosca, Elektra ja Salome. Nilsson levytti kaikki suurimmat roolinsa, mukaan lukien myös Brünnhilden roolin koko Ring-sarjassa.
Ura
Nilsson syntyi Ruotsissa, Västra Karupissa Malmön lähellä. Hänen lahjakkuutensa huomattiin, kun hän alkoi laulaa kirkkokuorossa. Hän opiskeli laulua ensin Ragnar Blennowin johdolla Båstadissa ja sitten Tukholmassa Ruotsin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa vuosina 1941–1946, jossa häntä opettivat Joseph Hislop ja Arne Sunnegård.
thumb|Nilsson lady Macbethina. Nilsson debytoi Ruotsin Kuninkaallisessa Oopperassa 1946 Carl Maria von Weberin oopperassa Der Freischütz, jossa hän lauloi Agathen roolin vain kolmen päivän varoitusajalla. Seuraavana vuonna hän sai huomiota Lady Macbethin roolista Verdin oopperassa Macbeth. Hänen ensimmäinen tärkeä kansainvälinen esiintymisensä tapahtui Glyndebournen oopperafestivaaleilla vuonna 1951, jolloin hän esiintyi Mozartin oopperassa Idomeneo.
Bayreuthissa hän debytoi 1953. La Scalassa hän esiintyi ensi kertaa 1958. Nilssonin Metropolitan-ura kattoi vuodet 1958–1983.
Brünnhilden osan hän lauloi ensimmäisen kerran Münchenissä 1954.
Vuonna 1975 Elektran esityksessä Wienissä Birgit Nilsson taputettiin esiin ennätykselliset 72 kertaa, kun samassa näytöksessä kunnostautunut Plácido Domingo sai osakseen 70 lavallekutsua. Domingon saavutus on kuitenkin viety Nilssonin aplodien sijaan Guinnessin ennätysten kirjaan.
Nilssonin omaelämäkerta, Mina minnesbilder, julkaistiin Tukholmassa vuonna 1977. Nilsson vetäytyi esiintymislavoilta eläkkeelle vuonna 1984 annettuaan esiintymiskiertueen Länsi-Saksassa. Jo 1982 tuotettu Richard Straussin Elektra oli jäänyt hänen viimeiseksi oopperaroolikseen.
Kunnianosoituksia
The American Scandinavian Foundation on nimennyt lupaavalle nuorelle amerikkalaiselle oopperalaulajalle jaettavan palkintonsa Nilssonin mukaan (The Birgit Nilsson Prize). Joulukuussa 2008 julkistettiin puolestaan Birgit Nilsson -palkinto, joka on miljoonan dollarin palkintosummallaan maailman suurin klassisen musiikin palkinto. Palkinnon jakaa Birgit Nilssonin säätiö joka toinen tai kolmas vuosi.
Birgit Nilssonin kuva on koristanut Ruotsissa 500 kruunun seteliä vuodesta 2016.
Yksityiselämä
Vuonna 1948 Nilsson meni naimisiin Bertil Niklassonin kanssa. Hänen miehensä oli eläinlääketieteen opiskelija, jonka Nilsson oli tavannut junassa.
Museo
Vuonna 2010 on määrä avata Birgit Nilssonille omistettu museo Svenstadissa.
Cashew’n metroasema
Cashew on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Bukit Panjangin ja Bukit Batokin alueiden rajalla Singaporen läntisellä suuralueella. Se avattiin 27. joulukuuta 2015. Asemaa käyttävät Downtown Linen junat.
Anssi Melametsä
Anssi Ilari Melametsä (s. 21. kesäkuuta 1961 Jyväskylä) on suomalainen entinen jääkiekkoilija.
Hyökkääjänä pelannut Melametsä edusti urallaan SM-liigassa Jokereita ja HIFK:ta sekä Pohjois-Amerikassa OHL-seura Peterborough Petesiä, AHL-seura Sherbrooke Canadiensiä ja NHL-seura Winnipeg Jetsiä.
NHL:ssä Melametsä pelasi kaudella 1985–1986 Winnipegin paidassa 27 ottelua joissa syntyi kolme syöttöpistettä.
Maajoukkueessa Melametsä oli voittamassa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa hopeaa vuosina 1980 ja 1981. Aikuisten MM-kisoissa hän pelasi 1983 ja 1985. Melametsä oli mukana myös 1984 leijonien olympiajoukkueessa ja toimi joukkueen kapteenina.
Tommi Hartonen
Tommi Mikael Hartonen (s. 12. toukokuuta 1977 Helsinki) on suomalainen pikajuoksija. Hän edusti vuoteen 1999 asti Helsingin Kisa-Veikkoja ja sen jälkeen HIFK-Friidrottia.
Hartonen voitti 200 metrin Suomen mestaruuden vuosina 2000, 2001, 2002 ja 2004 sekä 400 metrin juoksun vuonna 1996. Hän on saanut lisäksi hopeaa 100 metrillä vuonna 2005 sekä pronssia 100 metrillä vuonna 2009 ja 400 metrillä vuonna 1995.
Arvokisoissa Hartonen juoksi 200 metrin välierissä Sydneyn olympialaisissa 2000, Edmontonin MM-kisoissa 2001 ja Münchenin EM-kisoissa 2002.
Escapology
Escapology on brittiläisen Robbie Williamsin viides studioalbumi, joka julkaistiin Britanniassa 18. syyskuuta 2002. Albumi sai mielipiteitä jakavan vastaanoton, vaikka sitä on myyty maailmanlaajuisesti 6,5 miljoonaa kappaletta. Albumi nousi listaykköseksi 12 maassa.
Tommi Hartonen
Hartonen paransi kahdesti sekä 100 metrin että 200 metrin juoksun Suomen ennätystä. 100 metrillä hän juoksi heinäkuussa 2002 Lapinlahdella ajan 10,27 s ja paransi aikaisempaa Ari Pakarisen ja Janne Haapasalon nimissä olluttä ennätystä 0,15 sekunnilla. Kesäkuussa 2001 yleisurheilun Euroopan cupissa Vaasassa Hartonen paransi Suomen ennätystään aikaan 10,21 s. 200 metrillä Hartonen sivusi Antti Rajamäen 25 vuotta vanhaa Suomen ennätystä 20,69 s elokuussa 2000. Myöhemmin samana vuonna Sydneyn olympialaisten toisissa alkuerissä Hartonen juoksi ajan 20,47 s. Molemmat sekä 100 että 200 metrin Suomen ennätykset Hartonen menetti heinäkuussa 2022 kun Samuli Samuelsson juoksi 10. heinäkuuta 100 metrillä ajan 10,16 ja Samuel Purola viikkoa myöhemmin 200 metrillä ajan 20,45. Helsingin MM-kisoissa 2005 Hartonen oli mukana 4 × 100 metrin viestijuoksussa Suomen joukkueessa, joka sivusi lähes 33 vuotta vanhaa Suomen ennätystä 39,30 s. Sisäradoilla Hartonen paransi 200 metrin juoksun Suomen ennätystä virallisella halliradalla kolmesti ja epävirallista ennätystä ylipitkällä halliradalla kerran.
Yksityiselämä
Tommi Hartonen tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa sakkoihin naisen pahoinpitelystä vuonna 2007. Tuomion mukaan hän veti naista takaapäin hiuksista, retuutti ympäri asuntoa, puristi käsistä, heitti naisen päin seinää ja lopulta puristi tätä sängyllä kurkusta. Oikeus määräsi Hartosen maksamaan uhrille 463 euron korvaukset kivusta, särystä, henkisestä kärsimyksestä ja hoitokuluista.
Lyhytsiipiset
Lyhytsiipiset (Staphylinidae) on haiskiaismaisten yläheimoon kuuluva kovakuoriaisheimo. Ne erittävät pahanhajuista nestettä, jota ruiskuttamalla ne puolustautuvat petoja vastaan.
Ulkonäkö ja koko
Lyhytsiipisillä on pitkä ruumis, mutta peitinsiivet ovat ruumiiseen nähden lyhyet.
Levinneisyys ja elinympäristö
Lyhytsiipiset elävät usein muurahaisten seurassa. Muurahaiset pitävät niistä huolta ja lyhytsiipiset puolestaan erittävät makeaa nestettä muurahaisille palkinnoksi huolenpidosta. Joitakin lajeja esiintyy karjanlannan seassa.
Luokitus
Lyhytsiipisiin kuuluvia alaheimoja ovat Scaphidiinae eli Scaphidiidae ja valelyhytsiipiset (Pselaphinae/Pselaphidae), Micropeplinae, Habrocerinae, Omaliinae, Proteininae, Steninae, Aleocharinae, Staphylininae, Tachyporinae, Trichophyinae, Euasthetinae, Phloeocharinae, Paederinae, Oxyporinae, Olisthaerinae ja Oxytelinae. Lyhytsiipisiin kuuluvia sukuja ovat myyriäiset (Bledius) ja nupiaiset (Stenus). Viimeksi mainittuun sukuun kuuluu täplänupiainen (Stenus biguttatus). Lyhytsiipisiin kuuluva laji on myös keisarilyhytsiipi (Staphylinus caesareus).
Boikivsken piiri
Boikivsken piiri (12.6.2016 saakka Telmanoven piiri) on hallinnollinen piiri Ukrainan Donetskin alueella. Piirin hallinnollinen keskus on Boikivsken kaupunkityyppinen taajama (, 4 423 as., 2017 ; aiempi Telmanove).
Juhani Lahtinen
pienoiskuva|Juhani Lahtinen ja valmentaja [[Gustav Bubník|Gustav Bubnik 1960-luvulla.]] Juhani Heikki Kalevi Lahtinen (28. syyskuuta 1938 Tampere – 8. maaliskuuta 2018 Espanja ) oli suomalainen jääkiekkomaalivahti.
Boikivsken piiri
Sekä piirin että sen hallintokeskuksen nimi muutettiin Ukrainan parlamentin päätöksellä 12.5.2016 osana maan pyrkimystä luopua kommunistisen ja fasistisen perinteen mukaisista paikkakuntanimistä. Itä-Ukrainan sodan seurauksena piiri on kuulunut vuodesta 2014 Ukrainan hallituksen kontrollin ulkopuolelle jääneisiin kapinallisalueisiin.
Juhani Lahtinen
Lahtinen oli aikansa kärkimaalivahteja. Hän pelasi koko 252 ottelua kestäneen SM-sarjauransa Tampereen Ilveksessä aikana 1955–1970. Vain Jukka Tammella on enemmän pelejä Ilveksen maalissa. Lahtinen voitti urallaan viisi Suomen mestaruutta ja yhteensä 12 SM-mitalia.
Boikivsken piiri
Ukrainan tilastokeskus arvioi piirin väkiluvuksi 14 163 ihmistä (1.1.2017). Väestöltään piiri on maaseutuvaltainen, sillä kaupunkilaisiksi väestöstä tilastoitiin ainoastaan Boikivsken kaupunkityyppisen taajaman asukaat.
Juhani Lahtinen
Lahtinen pelasi kymmenen kertaa arvoturnauksessa: kahdeksat MM-kilpailut ja kahdet olympiakisat. Maaotteluita hänelle kertyi 160.
Yleisurheilussa Lahtinen oli Suomen huippuja nuorten tasolla. Hän voitti vuonna 1957 nuorten SM-kultaa seiväshypyssä ja 4×100 metrin viestissä.
Gersonides
Levi ben Gershon (, paremmin tunnettu nimellä Gersonides tai Ralbag; 1288–1344) oli juutalainen rabbi, filosofi, matemaatikko, astrologi ja Talmud-oppinut. Hän oli kotoisin Bagnolsista, Languedocista, Ranskasta.
Guanosiinidifosfaatti
Guanosiinidifosfaatti eli GDP (C10H15N5O11P2) on nukleotidi. Guanosiinidifosfaatti koostuu guanosiininukleosidista, johon on liittynyt kaksi fosfaattiryhmää.
Guanosiinidifosfaatti on osa signaaleja välittäviä G-proteiineja. Inaktiivisessa proteiinissa on sen α-osaan kiinnittyneenä guanosiinidifosfaatti. Kun G-proteiinikytkentäinen reseptori aktivoi proteiinin, guanosiinidifosfaatti korvautuu guanosiinitrifosfaatilla eli GTP:llä.
Glykosylaatiossa guanosiinidifosfaatti on liittyneenä erilaisiin sokerimolekyyleihin. Tällaisia sokerimolekyylejä ovat esimerkiksi mannoosi ja fukoosi, jotka ovat glykosylaatiossa guanosiinidifosfaattimannoosina (C16H25N5O16P2) ja guanosiinidifosfaattifukoosina (C16H25N5O15P2). Niiden synteesissä muodostetaan ensin fosfaatti, johon liitetään entsyymien avulla guanosiinidifosfaattiryhmä.
Monet eliöt kykenevät muuttamaan guanosiinidifosfaatin guanosiinitrifosfaatiksi liittämällä siihen fosfaattiryhmän fosfoenolipyruvaatilta pyruvaattikinaasientsyymin avulla. Vastaavasti guanosiinitrifosfaatti voidaan defosforyloida fosfoglyseraattikinaasientsyymin avustuksella guanosiinidifosfaatiksi.
11 bit studios
11 bit studios on puolalainen videopelien kehittäjä. Yritys on tullut tunnetuksi Anomaly-sarjan tornipuolustuspelien kehittäjänä.
Yrityksen pelejä on julkaistu muun muassa Microsoft Windows, PlayStation 3 ja Xbox 360 -alustoille.
NFC
Lyhenne NFC voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: