cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tyko Varto
Tyko Teofilus Varto (entinen sukunimi Wallgren; 29. huhtikuuta 1872 – 1959) oli suomalainen Tampereella asunut sosialidemokraattisen työvänliikkeen aktiivi.
Varto meni työhön Finlaysonin puuvillatehtaaseen jo 13-vuotiaana. Hän työskenteli kutomotyöläisenä ja osallistui tehtaalaisseuran ja vuonna 1900 kutomo-alan ammattiosaston perustamiseen. Varto toimi Kansan Lehden avustajana ja kirjoitti lehteen nimimerkillä Säynäsheikki. Tästä aukeni hänelle pian uusi ura toimittajana ja asioitsijana. Varto oli Tampereen työväenyhdistyksen johtokunnassa 17 vuoden ajan ja toimi useaan otteeseen yhdistyksen sihteerinä vuosien 1901–1937 välillä. Varto osallistui Tampereen kunnallispolitiikkaan ja hänet tunnettiin lähinnä vanhan polven tannerilaisena sosialidemokraattina.
Suomen sisällissodan aikana Varto toimi Kansanvaltuuskunnan oikeusasiainosaston kansliasihteerinä sekä vallankumoksellisen ylioikeuden jäsenenä ja oikeuden siirryttyä Viipuriin hän toimi sen puheenjohtajana aina 23. huhtikuuta 1918 asti, jolloin oikeus piti viimeisen istuntonsa. Sodan lopulla Varto jäi valkoisten vangiksi Kouvolassa 3. toukokuuta ja hän oli vankina kuudella eri vankileirillä Kouvolassa, Riihimäellä, Turun Arseninkadun leirillä, Konnunsuolla, Lappeenrannassa ja viimeksi Tammisaaressa. Valtiorikosoikeus tuomitsi hänet 12 vuoden vankeuteen. Varto vapautui vuonna 1921. Hän työskenteli sittemmin toimistoapulaisena Tampereen kaupungin työnvälitystoimistossa.
Varto oli monissa Tampereen kaupungin luottamustehtävissä, muun muassa kaupunginvaltuuston, rahatoimikamarin ja useiden lautakuntien jäsenenä. Hän kuului myös Osuusliike Voiman edustajistoon.
Tyko Varto julkaisi 1954 muistelmat lapsuus- ja nuoruusvuosiensa Tampereesta nimellä Lapsuuteni Tampere. Hän sai teoksesta Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon samana vuonna. Vuonna 1998 julkaistiin Varton muistelmat sisällissodan ajalta ja vankeusvuosilta nimellä Vallankumouksen virkamies.
Koiran välilevytyrä
Koiran välilevytyrä eli mäyräkoirahalvaus on etenkin lyhytjalkaisilla koirilla esiintyvä perinnöllinen sairaus, jossa selkärangan välilevymassa pullistuu selkäydinkanavaan aiheuttaen selkäytimeen painevaurioita.
Palkkisilta
thumb|250px|[[Martinsilta Turussa on palkkisilta]] Palkkisilta on silta, jossa kantavana vaakarakenteena ovat pituussuuntaiset palkit (puuta, teräsbetonia, terästä) ja näiden päällä varsinainen pintarakenne. Lyhyen sillan palkit voivat olla umpinaisia, mutta pitkiin siltoihin käytetään kotelopalkkeja, jolloin niitä sanotaan kotelopalkkisilloiksi. Palkit kannatetaan päistään päätymuureilla ja mahdollisesti väliltä pilareilla tai silta-arkuilla.
Koiran välilevytyrä
Oireena on voimakas selkäkipu, muut kipukohtaukset, takajalkojen heikentyneestä asento-tuntoaistista johtuvat asentovirheet tai takaraajojen halvaantuminen, haluttomuus portaissa liikkumiseen tai hyppimiseen, selkä köyryssä seisominen tai valittaminen syliin otettaessa. Välilevytyrää hoidetaan lievissä tapauksissa levolla ja vakavissa leikkauksella. Kipuja lievitetään tulehduskipulääkkeillä; tai kortisonilla, jos loukkaantumisesta on korkeintaan 8 tuntia.
Palkkisilta
Palkkisillat yleistyivät 1960-luvulta alkaen, jota ennen oli rakennettu riippusiltoja. Liittopalkkisiltaan käytetään toisiinsa kiinnitetyistä teräs- ja betonirakenteita, jossa yhdistyvät betonin puristuslujuus ja teräksen vetolujuus. Suomessa on rakennettu paljon myös langerpalkkisiltoja. Niiden kantava rakenne koostuu teräspalkista, jonka yläpuolelle on kiinnitetty kaari.
Koiran välilevytyrä
Tyrän kehittyminen johtuu ruston kasvuhäiriöstä, joka on usein tarkoituksella jalostettu ominaisuus, koska se aiheuttaa koiralle matalat jalat. Kasvuhäiriön takia selkänikamien välilevyt rappeutuvat eli rustottuvat ja kalkkeutuvat jo nuorena. Rappeutunut välilevy on erittäin altis vaurioitumiselle ja siten tyrälle.
Palkkisilta
Suomen neljänneksi pisin silta on Puumalassa sijaitseva Puumalansalmen silta, joka on 781 metrin mittainen palkkisilta. Sen pääjänteen pituus on 140 metriä. Kotelopalkkisilta Lapinlahden silta Helsingissä on 599 metrin pituinen.
Koiran välilevytyrä
Eniten välilevytyrää esiintyy mäyräkoirilla, joista joka viides on sairas.
Palkkisilta
Aiheesta muualla
Brücke
Valko-orvokkikolibri
Valko-orvokkikolibri (Colibri serrirostris) on neotrooppisen alueen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue ulottuu Boliviasta ja Paraguayn keskiosista Etelä-Brasiliaan (Mato Grosso, Goiás, Bahia ja Espírito Santo), sekä Pohjois-Argentiinassa Córdobaan saakka. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Brasiliasta vuonna 1816.
Pikkuylänköjuoksija
Pikkuylänköjuoksija (Thinocorus orbignyianus) on eteläamerikkalainen, siemenravintoon erikoistunut kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää Andien ylänköjä Perussa, Boliviassa, Chilessä ja Argentiinassa. Lajin holotyypin kuvailivat Isidore Geoffroy Saint-Hilaire ja René-Primevère Lesson Santiagosta Chilestä 1831.
Jussi-palkinnot 1944
left|upright=0.5|thumb|Lehti-ilmoitus ensimmäiseen Jussi-gaalaan 250 px|thumb|[[Ansa Ikonen saa parhaan naispääosan Jussin ensimmäisessä gaalassa 1944, vasemmalla puolellaan juontaja Carl-Erik Creutz]] 250 px|thumb|Ravintola Adlonin yleisö seuraa ensimmäistä Jussi-gaalaa 1944
Jussi-palkinnot 1944 jaettiin 16. marraskuuta 1944 järjestetyssä jakotilaisuudessa. Ensimmäistä kertaa myönnetyt Jussi-palkinnot jaettiin elokuville, jotka olivat saaneet ensi-iltansa välillä 1. lokakuuta 1942 – 30. syyskuuta 1944.
Suuren yleisön mukana ravintola Adloniin oli saapunut viimeistä kokonaista vuorokauttaan opetusministerinä ollut Kalle Kauppi. Jakotilaisuudesta oli etukäteen laitettu pieni lehti-ilmoitus ja liput myytiin hetkessä loppuun. Annikki Arni muisteli myöhemmin, että pääsylipuista käytiin kauppaa mustassa pörssissä ja niistä jopa tapeltiin. Ravintolaan oli aseteltava lisäpöytiä siten, että siellä pääsi tuskin liikkumaan. Lisäksi liputta jääneet yrittivät keinotella itsensä isolla rahalla keittiön kautta sisään. Itse tilaisuudessa ihmiset nauttivat siitä, että saivat ankeiden sotavuosien jälkeen kunnolla juhlia.
Kääpiö-Kochin
Kääpiö-kochin eli oikealta nimeltä pekin on Kiinassa jalostettu pienikokoinen kanarotu.
Pekinh omaa runsaan höyhenpeitteen ja sulkaiset jalat. Värimuotoja on kehitetty jopa 30 (eri lähteet ovat antaneet ristiriitaista tietoa).
Pekinin munat ovat noin puolet normaalin kananmunan koosta. Munan väritys on valkea, kerma tai ruskea, riippuen kanan väristä. Pekin on erittäin innokas hautoja, ja poikkeuksellisesti kukot osallistuvat poikasten hoitoon.
Pekin on ystävällinen ja seurallinen, mutta kukot saattavat puolustaa aggressiivisesti kanojaan.
Uuden Musiikin Kilpailu 2016
Uuden Musiikin Kilpailu 2016 (UMK 2016) järjestettiin 6.–27. helmikuuta 2016. Kilpailun voitti Sandhja kappaleellaan "Sing It Away". Kilpailu oli järjestyksessään viides Uuden Musiikin Kilpailu.
Formaatti
Kilpailuun osallistui 18 avoimen haun kautta mukaan päässyttä laulajaa/yhtyettä jotka jaettiin kolmeen semifinaaliin. Jokaisesta semifinaalista yleisö äänesti kolme parasta finaaliin. Finaalissa kilpailun voittajan päättivät puoliksi yleisö ja puoliksi raadit. Vuonna 2016 mukana olivat seuraavat raadit: Viisuasiantuntijat, Muusikot, Bloggaajat, Media, Tubettajat, Suomenruotsalaiset, Sateenkaari, Eduskunta, Asfalttimiehet, Lapset ja Somettajat. Parhaimman yhteistuloksen saanut voitti kilpailun ja edusti Suomea Euroviisuissa 2016.
1. semifinaali (6. helmikuuta)
Vuoden 2016 Uuden Musiikin Kilpailun ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 6. helmikuuta 2016 Ylen studiolla. Ennakkoäänien mukaan finaaliin olivat pääsemässä Saara Aalto, Stella Christine ja Pää-Äijät. Lopullisissa tuloksissa Eini pääsi Pää-Äijien tilalta finaaliin.
2. semifinaali (13. helmikuuta)
Toinen semifinaali käytiin 13. helmikuuta. Finaaliin pääsivät Cristal Snow, Annica Milán & Kimmo Blom sekä Mikael Saari, jotka kaikki olivat myös ennakkoäänien perusteella menossa finaaliin.
3. semifinaali (20. helmikuuta)
Vuoden kolmas semifinaali kilpailtiin 20. helmikuuta. Ennakkoäänien perusteella Tuuli Okkonen, Barbe-Q-Barbies ja Sandhja olivat menossa finaaliin eivätkä lopulliset tulokset muuttaneet tilannetta.
Finaali (27. helmikuuta)
Finaalia seurasi keskimäärin 690 000 televisionkatsojaa.
Helsinki (albumi)
Helsinki on ramopunk-yhtye Häiriköiden järjestyksessään viides studioalbumi. Se julkaistiin 21. lokakuuta 2015 levymerkillä Airiston punk-levyt. Albumi on yhtyeen ensimmäinen sitten vuonna 2006 julkaistun Ratkaisun. Helsingin yleisilme on pääosin yrmeä ja ahdistunut.
Vastaanotto
Albumi sai positiivisen vastaanoton. Soundin Asko Alanen antoi albumille neljä tähteä viidestä, kehuen yhtyettä edelleen ”luotettavan ripeäksi ja rosoiseksi levyttäjäksi”, ja kappaleiden rokkaavan jäntevästi. Desibelin Mika Roth mainitsi yhtyeen musiikin olevan aiempaan tuotantoon verrattuna perinteisempää punkia. Roth kehuu sävellyksiä mutta huomauttaa tekstien olevan heikompia.
BMW 6-sarja (E63)
BMW 6-sarja (E63) 2003–2010
BMW E63 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2003. Se perustuu tekniikaltaan 5-sarjaan (E60). Kangaskattoinen cabriolet (koritunnus E64) esiteltiin tammikuussa 2004 Detroitin autonäyttelyssä. vasen|pienoiskuva|BMW E64 Malliston huipulle esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2005 M6, jossa on moottorina 5,0-litrainen V10 teholtaan 500 hevosvoimaa. Voimansiirtona on seitsemänportainen SMG-sekventaalivaihteisto. Avomallinen M6 esiteltiin Lontoon autonäyttelyssä seuraavan vuoden heinäkuussa. Vuonna 2007 M6 tuli ainoastaan Pohjois-Amerikassa saataville kuusivaihteisella manuaalivaihteistolla, mutta valmistusmäärät olivat pieniä, vain muutamia satoja kappaleita. vasen|pienoiskuva|BMW M6 E63 Vuonna 2007 malli koki pienen kasvojenkohotuksen, jossa siihen tehtiin muutoksia muun muassa etupuskurin ilmanottoaukkoihin. Uudistunut malli esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa. vasen|pienoiskuva|BMW M6 E64 vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin BMW E63.
Silmälammi (Lahti, Seesta)
Silmälammi on Päijät-Hämeessä Lahdessa Seestan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Arrajoen valuma-alueella (14.16), jonka Seestanjoen valuma-alueeseen (14.165) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 124,1 metriä mpy.
Toivo Sariola
Toivo Kalervo Sariola (26. kesäkuuta 1914 Terijoki – 3. huhtikuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen tivolinjohtaja, yleisurheilija ja pesäpalloilija.
Urheilu-ura
Sariola karsiutui Berliinin 1936 olympialaisissa 100 metrin juoksun ja 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä. Kultaa viestissä voittanut Jesse Owens ystävystyi Sariolan kanssa kisojen aikana ja antoi tälle kiitollisuuden eleenä Yhdysvaltain joukkueen viestikapulan. Hän sijoittui Viro-maaottelussa 100 metrin juoksussa toiseksi vuosina 1935 ja 1936. Hän saavutti SM-hopeaa 100 metrin juoksussa vuonna 1935 ja pituushypyssä vuonna 1938. Hänen ennätyksensä 100 metrin juoksussa oli 10,8 s ja pituushypyssä 744 cm.
Pesäpalloilijana Sariola pelasi kahdesti Viro-maaottelussa ja kahdeksan kertaa Itä–Länsi-ottelussa.
”Tope” Sariolan edustamia seuroja olivat Keravan Urheilijat, Tampereen Pyrintö ja Koo-Pee.
Urheilun jälkeen
Toivo Sariola toimi tivolinjohtajana. Hän oli Suomen Yksityisyrittäjäin Puolueen kansanedustajaehdokkaana vuoden 1975 eduskuntavaaleissa.
Hänellä oli myös vuonna 1939 saatu radioamatöörilupa tunnuksella OH2PF.
Vikainen
Vikainen on ollut muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Jussi-palkinnot 1989
Jussi-palkinnot 1989 jaettiin 3. helmikuuta 1989 järjestetyssä jakotilaisuudessa vuoden 1988 elokuville. Palkinnot jaettiin Suomen elokuvasäätiön K-13 studiolla ja tilaisuus lähetettiin Yle TV2 -kanavan kautta.
Kalevi Hemilä
Matti Kalevi Hemilä (s. 21. syyskuuta 1952 Kärsämäki) on suomalainen elinkeinoelämän vaikuttaja ja poliitikko. Hän toimi Lipposen ensimmäisessä (1995–1999) ja toisessa hallituksessa maa- ja metsätalousministerinä (ammattiministeri).
Hemilä kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1971 ja väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi 1984. Hän työskenteli tutkijana Maatalouden taloudellisessa tutkimuslaitoksessa 1980–1986 ja toimi maatilahallituksen viimeisenä pääjohtajana 1986–1992. Virkaan nimitettäessä lokakuussa 1986 juuri 34 vuotta täyttänyt Hemilä oli itsenäisen Suomen toistaiseksi kaikkien aikojen nuorin keskusviraston pääjohtaja. Vuosina 1993–1995 hän oli maa- ja metsätalousasioiden erityisasiantuntijana Suomen EU-edustustossa Brysselissä ja ministerikautensa jälkeen 1999–2002 maa- ja metsätalousministeriön kansliapäällikkönä. Hemilä siirtyi 2002 Elintarviketeollisuusliiton toimitusjohtajaksi ja 2003 edelleen Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliiton johtoon.
Hemilä sai rajun aivoverenvuodon 24. syyskuuta 2003, josta kuitenkin kuntoutui ja palasi työelämään. Huhtikuussa 2005 Hemilä aloitti Keskinäisen eläkevakuutusyhtiö Eteran varatoimitusjohtajana. Eteran toimitusjohtajana hän toimi 1. tammikuuta 2006 alkaen 16. joulukuuta 2009 asti, jolloin hän yllättäen erosi toimitusjohtajan tehtävistä. Aiemmin samana vuonna hän oli hakenut julkisesti Kuntien eläkevakuutuksen toimitusjohtajuutta, mutta ei tullut valituksi. Tasavallan presidentti myönsi Hemilälle ministerin arvonimen 30. marraskuuta 2007.
Jätti-Kochin
Kochinkana eli puhekielessä jättikochin on Kiinassa jalostettu kanarotu.
Kochinkana painaa 4-5 kg ja rodun kukko 5-6 kg. Nimensä mukaisesti rotu kuuluu jättirotuihin. Rodun kasvu on hidasta: aikuiseen kokoonsa kochinkanat kasvavat vasta 1,5-vuotiaana. Rodulla ei ole kääpiömuotoa, mutta bekin-rotua kutsutaan virheellisesti kääpiö-kochiksi.
Kyseisen rodun muninta on heikkoa, ja munatkin ovat pieniä suhteessa linnun kokoon. Munat ovat vaaleanruskeita. Kanat ovat innokkaita hautojia ja huolehtivat tipuistaan hyvin.
Luonteeltaan kochit ovat rauhallisia ja kesyjä.
Koch-rodulle tyypillisiä piirteitä on:
Virhetarjonta
Virhetarjonta eli malpresentaatio tarkoittaa sikiön virheellistä sijaintia kohdussa synnytyksen lähestyessä tai käynnistyttyä. Virhetarjontoja on monenlaisia, ja ne vaihtelevat lievistä (helposti korjattavissa tai komplikaatioriski alhainen) vakaviin. Erilaisia tarjontoja kutsutaan sen mukaan, mikä sikiön osa on ”tarjonnassa” eli lähimpänä kohdunsuuta, esimerkiksi selkätarjonta, perätarjonta jne.
Kari Häkämies
Kari Pekka Häkämies (s. 17. syyskuuta 1956 Karhula) on suomalainen poliitikko, virkamies ja rikoskirjailija. Hän oli kokoomuksen kansanedustaja 1987–1998, oikeusministeri 1996–1998 ja sisäasiainministeri 1999–2000.
Häkämies on ollut Kuopion kaupunginjohtaja ja Hämeenkyrön sekä Pyhtään kunnanjohtaja. Vuosina 2013–2015 hän oli Lounais-Suomen aluehallintoviraston ylijohtaja ja aloitti helmikuussa 2015 Varsinais-Suomen liiton maakuntajohtajana.
Häkämies sai lievän aivoinfarktin huhtikuun lopulla 2023.
Pahoinpitelytuomio ja ero virasta
Vuonna 2003 Häkämies erosi kansliapäällikön tehtävästä naishenkilöön kohdistuneen teleurkinnan ja pahoinpitelyn vuoksi. Hänet pidätettiin kansliapäällikön virasta 20. toukokuuta 2003 ja hän jätti kesäkuussa eroanomuksensa, joka koski viranhoitoa 9. heinäkuuta 2003 alkaen. Häkämies tuomittiin kahdesta pahoinpitelystä 90 päivän päiväsakkoon eli noin 3 000 euron sakkoon Raaseporin käräjäoikeudessa.
Vuosina 2004–2005 Häkämies työskenteli Turkki & Kokko -asianajotoimiston neuvottelevana lakimiehenä. Vuonna 2005 hän aloitti Kotkan kaupungin sosiaali- ja terveystoimen hallintojohtajana. Huhtikuussa 2009 Häkämies valittiin Hämeenkyrön kunnanjohtajaksi. Hän irtisanoutui tehtävästä tammikuussa 2011. Häkämies kertoi muuttavansa perheensä kanssa Kotkaan ja jatkavansa juristin töitä. Kesäkuussa 2011 Häkämies valittiin Pyhtään kunnanjohtajaksi. Hän aloitti tehtävässä elokuussa. Elokuussa 2012 Häkämies siirtyi Lounais-Suomen aluehallintoviraston ylijohtajaksi Turkuun. Helmikuussa 2015 Häkämies aloitti Varsinais-Suomen liiton maakuntajohtajana.
Kirjailija
Muun uransa ohella Häkämies on kirjoittanut rikosromaaneita. Hänen esikoisteoksensa Rehelliseksi tunnettu julkaistiin Tampereen kirjamessuilla helmikuussa 2010.
Häkämiehen kirjoja ovat julkaisseet Teos ja Crime Time.
Perhe
Häkämiehen isä oli opetusneuvos ja kansanedustaja Erkki Häkämies. Hänen veljensä Jyri Häkämies on entinen kokoomuksen kansanedustaja ja ministeri, joka toimii Elinkeinoelämän keskusliiton toimitusjohtajana.
Tammikuussa 2009 Häkämies avioitui kulttuurijohtaja Laura Päiviön kanssa. Häkämiehellä on poika ensimmäisestä avioliitostaan luokanopettaja Kirsi-Marja Perttulan kanssa.
Kääpiöylänköjuoksija
Kääpiöylänköjuoksija (Thinocorus rumicivorus) on eteläamerikkalainen, siemenravintoon erikoistunut kahlaajalintu. Sen esiintymisalue käsittää tasankomaita Ecuadorissa, Perussa, Boliviassa, Chilessä ja Argentiinan Patagoniassa Tulimaahan saakka. Lajin holotyypin kuvaili Johann Friedrich von Eschscholtz Concepciónista Chilestä vuonna 1829.
Ahvenlampi (Ikaalinen, Tevaniemi)
Ahvenlampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Tevaniemessä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Ahvenlampi on osa Poltinjoen-Leppäsjärven aluetta.
Maantietoa
Lammen pituus on 250 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 3,7 hehtaaria. Se sijaitsee 250 metriä etelään Ojajärvestä Ahvenlamminnevan sisällä. Ympäröivä suo on muutamaa reunaojaa lukuun ottamatta ojittamatta ja lampeen laskee vain kaksi ojaa. Lammella ei ole laskuojaa. Rantaviivan pituus on 800 metriä ja se on suota. Lampi on autio lukuun ottamatta pientä kämppää, joka sijaitsee 50 metrin etäisyydellä suon reunassa. Lammelle johtaa polkuja vierestä kulkevalta metsäautotieltä.
Pirkan Taival
Pirkan Taipaleen Parkanoon johtava reitti ohittaa Ahvenlammen sen eteläpuolelta kiertäen. Viereisellä Vähä Ojajärven kohdalla suon reunassa olevalla kalliolla sijaitsee nuotiopaikka.
David Garrison
thumb|130px|David Garrison vuonna 2008. David Garrison (s. 30. kesäkuuta 1952 Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan roolistaan Steve Rhoadesina Pulmuset-sarjassa. Hän on esittänyt myös pieniä rooleja, esimerkiksi Kaikki rakastavat Raymondia -sarjassa.
Garrison on valmistunut Bostonin yliopiston taideaineiden laitokselta. Nykyään hän seurustelee Patricia Ben Petersonin kanssa.
Nisha Ayub
Nisha Ayub (s. 5. huhtikuuta 1979) on malesialainen ihmisoikeusaktivisti. Hän ryhtyi ajamaan transsukupuolisten oikeuksia jouduttuaan vankilaan šaria-lain nojalla. Hän on Malesian tunnetuin seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia puolustava aktivisti.
Punatopaasikolibri
Punatopaasikolibri (Topaza pella) on neotrooppisen alueen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue käsittää Amazonasin alueen mantereen pohjoisosassa. Lajista tunnetaan neljä alalajia. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Surinamesta vuonna 1758.
Nisha Ayub
Elämäkerta
Nisha pidätettiin hänen ollessa 21-vuotias. Pidätyksen syynä oli se, šaria-laki kielsi miehiä pukeutumasta naisten vaatteisiin tai esiintymästä naisena julkisesti. Vaikka Nisha on transnainen, hänet tuomittiin vankeuteen kolmeksi kuukaudeksi miesten vankilassa. Vankilassa häntä hyväksikäytettiin seksuaalisesti.
Vapauduttuaan Nisha on perustanut joukon kansalaisjärjestöjä: SEED Foundation tukee transsukupuolisia ja muita vähemmistöjä, Justice for Sisters antaa oikeudellista tukea transsukupuolisille ja pyrkii lopettamaan seksuaali- ja sukupuolivähemmistöihin kuuluvien syrjinnän, ja T-Home tukee iäkkäiden transnaisten asumista. Hän on muun muassa puhunut transsukupuolisten kohtaamaa väkivaltaa ja Malesian terveysministeriön seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen vastaista videokilpailua vastaan. Malesialainen ministeri määräsi Nishan ja erään toisen aktivistin kuvat poistettavaksi julkisesta kuvanäyttelystä elokuussa 2018 koska tulkitsi niiden olevan hallituksen linjan vastaista seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen proomotiota.
Nishalle myönnettiin vuonna 2015 Human Rights Watchin Alison Des Forges Award for Extraordinary Activism -palkinto. Vuonna 2016 Yhdysvaltain ulkoministeriö myönsi hänelle International Women of Courage -palkinnon. Hän on ensimmäinen transnainen, joka on saanut palkinnon. Vuonna 2019 hän oli BBC:n ”sadan vaikutusvaltaisimman ja innostavimman naisen” 100 Women -listalla. Nishan mukaan nimeäminen listalle on voitto kaikille transaktivisteilla maailmassa. San Diego kaupunki Yhdysvalloissa on julistanut Nishan syntymäpäivän 5. huhtikuuta ”Nisha Ayubin päiväksi”.
Huomautukset
<references group="Huom"/>
Daya
Hänen taiteilijanimensä "Daya" on sanskritilainen sana "myötätuntoisuudelle" ja "kiltteydelle". Dayalla on hänen kertomansa mukaan amerikanintialainen isoisä, joka muutti Intian Punjabista Yhdysvaltoihin. Lisäksi hänen perheeseensä kuuluu sisarukset Rachel, Mariana, Celia, ja Avery.
Singlet
Pääartistina
Vierailevana artistina
Promosinglet
Petri Mäntylä
Petri Mäntylä (s. 12. huhtikuuta 1974 ) on suomalainen koripalloerotuomari.
Vuodesta 1999 lähtien kansainvälisiä otteluita tuominnut Mäntylä on valittu Korisliigan vuoden erotuomariksi neljästi peräkkäin vuosina 2013–2016. Hän on tuominnut myös muun muassa vuosien 2011 ja 2013 EM-kilpailuissa.
Amanda Kernell
Amanda Kernell (s. 9. syyskuuta 1986, Uumaja) on ruotsalais-eteläsaamelainen ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten Saamelaisveri-elokuvasta (Sameblod), joka on voittanut useita palkintoja.
Elämä
Amanda Kernell varttui Uumajassa, missä hän jo varhaisteini-ikäisenä omistautui näyttelemiselle ja ohjaamiselle kunnallisessa Teatermagasinet-kulttuurkeskuksessa. Hänen juurensa ovat isän puolelta saamelaiskulttuurissa. Kernell on työskennellyt mm. elokuvapedagogina Västerbottenin läänissä ja näytellyt elokuvassa Maison (2007).
Vuosina 2009–2013 Kernell opiskeli Den Danske Filmskole -elokuvakoulun ohjaajalinjalla Kööpenhaminassa.
Kernell asuu tällä hetkellä Kööpenhaminassa, missä hän paitsi tekee elokuvia myös opettaa elokuvaohjausta.
Palkintoja ja tunnustuksia
Vuoden 2016 Venetsian elokuvajuhlilla Kernell palkittiin parhaana nuorena ohjaajana Saamelaisveri-elokuvasta, jossa nuori tyttö kokee ristiriitoja saamelaisen alkuperänsä vuoksi. Hän sai juhlilla myös Europa Cinemas Label -palkinnon parhaasta eurooppalaisesta elokuvasta. Samana vuonna Tokion kansainvälisillä elokuvajuhlilla Japanissa elokuva sai tuomariston erikoispalkinnon.
Göteborgin elokuvajuhlilla vuonna 2017 Saamelaisveri sai parhaan pohjoismaisen elokuvan palkinnon (Nordiska filmpriset). Samana vuonna elokuvaa ylistettiin myös elokuvajuhlilla Irakissa, Italiassa, Norjassa, Puolassa ja USA:ssa. Kernell vastaanotti vuonna 2017 Kurt Linders stipendium -apurahan Ruotsin elokuva-akatemialta.
Guldbagge-elokuvagaalassa vuonna 2018 Saamelaisveri voitti neljä Guldbaggea: palkinnot parhaasta käsikirjoituksesta, parhaasta naispääosasta (Lene Cecilia Sparrok) ja parhaasta leikkauksesta (Anders Skov) sekä yleisöpalkinnon parhaasta elokuvasta.
Marans
Marans on Ranskassa kehitetty suurikokoinen kanarotu, joka on saanut nimensä kotipaikkansa Maransin kaupungin mukaan. Se on kehitetty 1800-luvun puolivälissä risteyttämällä paikallisia luonnonvaraisia kanoja Indonesiasta ja Intiasta tuotuihin tappelukukkorotuihin. Sittemmin rotua on "parannettu" sekoittamalla sitä Croad Langshan-rotuun.
Marans-rodun kanat painavat 2,5-3kg ja kukot 3,5-4kg. Maranssit ovat keskikokoisia kanoja. Ne munivat hyvin, noin 150-200 munaa vuodessa. Munan kuoren väri on tumman viininpunainen tai tummanruskea.
Maranssit ovat aktiivisia, ystävällisiä ja uteliaita.
Kauneuden sukupuoli
Kauneuden sukupuoli on vuonna 2002 ilmestynyt kokoomateos feministisestä estetiikasta. Teoksen ovat toimittaneet Pauline von Bonsdorff ja Anita Seppä ja julkaissut Gaudeamus.
Naprapatia
Naprapatia on yksi manuaalisen lääketieteen muodoista. Naprapatia on erikoistunut tuki- ja liikuntaelinsairauksien ja toimintahäiriöiden tutkimiseen, hoitoon ja ennaltaehkäisyyn. Tutkimisen ja hoidon perustana on lääketieteellinen terveys- ja sairauskäsitys sekä sen pohjalta kehittynyt diagnostiikka ja tautiluokitus.
Tutkimisessa ja diagnosoinnissa huomioidaan potilaan historia, psykososiaaliset tekijät, ympäristötekijät, lääketieteelliset ja kliiniset löydökset. Hoitomenetelminä voidaan käyttää esimerkiksi nivelten manipulaatio- ja mobilisaatiohoitoja, lihasten ja muiden pehmytosakudosten hoitoa, lääkinnällistä harjoitusterapiaa, teippauksia, lämpöhoitoja, sähköhoitoja taikka ergnomista ohjausta ja neuvontaa taikka kehotusta harrastaa liikuntaa kivuista huolimatta.
Suomessa kaikki naprapaatit ovat Valviran ylläpitämään rekisteriin rekisteröityjä terveydenhoitoalan ammattilaisia. Suomessa oli vuonna 2005 koulutettuja ja rekisteröityjä naprapaatteja noin 100. . Alan ammatillinen etu- ja koulutusjärjestö Suomessa on Suomen Naprapaattiyhdistys, joka on perustettu vuonna 1975. Se on kansainvälisen järjestön IFONA:n jäsen (International Federation of Naprapathic Associations).
== Historia == Dr. Oakley Smith valmistui vuonna 1899 Iowassa kiropraktikoksi (Palmer School of Chiropractic). Samana vuonna hän aloitti opiskelut lääketieteellisessä oppilaitoksessa Iowassa ja opiskeli siellä kolme vuotta. Sen jälkeen hän aloitti työskentelyn Daniel D. Palmerin kanssa (Palmer School of Chiropracticin perustaja).
Hän ei kuitenkaan ollut tyytyväinen kiropraktiikan antamiin selityksiin ja hoitoihin, joten hän irrottautui kiropraktiikasta ja alkoi luomaan omaa teoriaansa. Hän otti ajatteluunsa mukaan muun muassa lihakset, ligamentit, jänteet ja hermot.
Särkijärvi (Lahti)
Särkijärvi on Päijät-Hämeessä Lahdessa Luhtaanmaan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Naprapatia
Vuonna 1906 hän julkaisi kirjan A Textbook of Modernized Chiropractic, joka sai myöhemmin nimekseen Naprapathy. Dr Oakley Smith aloitti ensimmäisen naprapatian koulutuksen vuonna 1907. Koulu sai nimekseen Oakley Smith School of Naprapathy. Vuonna 1949 toinenkin koulu avattiin Chicagoon: The National College of Naprapathy. Vuonna 1971 nämä kaksi koulua yhdistettiin ja nimettiin Chicago National College of Naprapathyksi (nykyään National College of Naprapatic Medicine). Vuonna 2007 naprapatia vietti 100-vuotispäiviään. == Vaikuttavuus ==
Särkijärvi (Lahti)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 34 hehtaaria, se on 1,0 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä.
Naprapatia
Manuaalinen terapia, kuten naprapatia, on todettu tehokkaaksi hoitokeinoksi useissa eri tuki-ja liikuntaelimistön vaivoissa. Naprapatian tehokkuudesta on julkaistu joitakin tutkimuksia. Näissä tutkimuksissa naprapaattinen hoito toimi hoitoketjussa paremmin hoitotuloksin ja pienemmin kustannuksin verrattaessa ortopediseen konsultaatioon.
Haitat
Selkärangan manipulaatiohoidon haittoja ei ole tutkittu systemaattisesti, mutta tapaustutkimusten perusteella on arvioitu, että komplikaatioriski on vähäinen. Niskan alueen manipulaatio voi aiheuttaa vakavia haittoja, minkä vuoksi kaikki eivät suosittele sen käyttöä.
Koulutus ja työ
Suomessa naprapatiaa voi opiskella Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulussa. Koulutus kestää 4 vuotta ja sisältää 240 opintopistettä. Opetus perustuu alan tuoreimpaan tutkimustietoon ja kansainväliseen verkostoon. Vierailevia asiantuntijaluennoitsijoita käy mm. Ruotsista, Yhdysvalloista ja Virosta. Osa vierailevista asiantuntijoista tekee erikoisalansa tieteellistä tutkimusta, mikä osaltaan syventää myös koulutuksen asiantuntemusta.
Naprapaatti (AMK) voi sijoittua töihin yksityisvastaanotolle, lääkäriasemalle tai muihin hoitolaitoksiin sekä toimia alansa asiantuntijana osana terveyskeskusten, sairaaloiden tai kuntoutuksen moniammatillisia hoitoryhmiä.
Aiheesta muualla
Suomen Naprapaattiyhdistys
Särkijärvi (Lahti)
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Arrajoen valuma-alueella (14.16), jonka Seestanjoen valuma-alueeseen (14.165) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 114,7 metriä mpy.
Crystal Castles (yhtye)
Crystal Castles on kanadalainen, vuonna 2006 perustettu, elektronisen musiikin yhtye Torontosta. Yhtyeen perustivat tuottaja/lauluntekijä Ethan Kath ja vokalisti Alice Glass. Yhtye on julkaissut neljä studioalbumia Crystal Castles vuonna 2008, Crystal Castles (II) vuonna 2010 ja (III) vuonna 2012. Uusin albumi julkaistiin elokuussa 2016 nimellä Amnesty (I).
Helsingfors Annonsblad
Helsingfors Annonsblad -nimisiä lehtiä on useita:
Crystal Castles (yhtye)
Glass ilmoitti jättävänsä yhtyeen lokakuussa 2014.
2015 yhtyeen vokalistiksi vahvistui Edith ja heinäkuussa 2015 yhtye julkaisi kaksi uutta kappaletta, "Frail" ja "Deicide".
Chris Mears
Chris Mears (s. 7. helmikuuta 1993 Reading ) on brittiläinen uimahyppääjä ja olympiavoittaja. Seuratasolla hän edustaa City of Leeds Diving Clubia.
Aikuisten arvokilpailudebyyttinsä Mears teki Delhin vuoden 2010 Kansainyhteisön kisoissa, joissa hän sijoittui kolmen metrin ponnahduslaudalla parikilpailun neljänneksi toivuttuaan vuotta aiemmin sattuneesta vakavasta loukkaantumisesta. Lontoon olympialaisissa 2012 Mears sijoittui kolmen metrin ponnahduslaudalla parikilpailussa viidenneksi ja henkilökohtaisessa kilpailussa yhdeksänneksi. Glasgow’n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän voitti Jack Laugherin kanssa kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailun kultaa. Kazanin MM-kilpailuissa 2015 hän saavutti parikilpailun pronssia.
Vuonna 2016 Mears voitti Laugherin kanssa ponnahduslaudan parikilpailussa sekä EM-kultaa Lontoossa että olympiakultaa Rio de Janeirossa.
6. elokuuta 2019 Chris Mears ilmoitti Instagram-tilillään lopettavansa urheilu-uransa ja keskittyvän musiikin tekemiseen.
Inga Thommessen
Inga Caroline Thommessen (13. kesäkuuta 1956 Lontoo, Englanti – 3. joulukuuta 2020 Odense, Tanska) oli iskelmälaulaja, joka osallistui Suomen eurovisiokarsintoihin 1976 kappaleella "Tillsammans med barn". Thommessen teki Suomessa yhden pitkäsoiton Love Records -levymerkille 19-vuotiaana.
Thommessen asui Yhdysvalloissa, Brasiliassa, Japanissa, Suomessa, Irlannissa, Norjassa ja Tanskassa. Hän oli Norjan entisen Suomen suurlähettilään Knut Thommessenin tytär.
Kuorelammi
Kuorelammi on Päijät-Hämeessä Lahdessa Luhtaanmaan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 9,0 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Arrajoen valuma-alueella (14.16), jonka Seestanjoen valuma-alueeseen (14.165) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 116,3 metriä mpy.
Mongolidinen rotu
Mongolidinen rotu eli keltainen rotu oli ulkonäköön tai fyysisiin ominaisuuksiin perustuvassa luokituksessa käytetty nimitys oletetulle ihmisrodulle, johon on katsottu kuuluvaksi lähinnä Keski- ja Itä-Aasian kansat, mongolidit. Lisäksi on mongolidiseen rotuun usein luettu kuuluviksi intiaanit.
Tähän rotuun luetuille kansoille tyypillisiä fyysisiä ominaisuuksia olivat kellertävän ruskea iho, suora musta tukka ja silmän yläluomen ns. mongolipoimu eli epikantus, huomattavat poskiluut sekä vähäkarvaisuus. Tällaiset piirteet ovat tyypillisiä Keski- ja Itä-Aasian väestölle.
Käsite on historiallinen. Nykyisin käsitettä mongolidi pidetään vanhentuneisiin rotuteorioihin perustuvana ja halventavana. Unesco on jo vuonna 1950 suositellut termistä "rotu" luopumista ihmispopulaatioista puhuttaessa. Myöhemmin muun muassa American Anthropological Associationin ja Yhdysvaltain National Academy of Medicinen mukaan mongolidin tai negridin kaltaisten rotujaotteluiden käyttö ei ole perusteltua ihmispopulaatioiden tutkimuksessa. . Nykyaikaisessa genetiikassa yleisimmin käytetty käsite on aasialainen.
Jotkut tiedeyhteisön jäsenet katsovat rotujaottelun edelleen hyödylliseksi. Muun muassa filosofi Michael Levin on esittänyt, että rotu on yhä edelleen hyödyllinen käsite ja rotukäsitteen kritiikkiä motivoivat enemmän poliittiset kuin tieteelliset syyt. Vuonna 1996 eräässä yhdysvaltalaisessa tieteellisessä julkaisussa mongolidin, negroidin ja europidin kaltaisia käsitteitä käytti yli neljäsosa artikkeleista, joskin niiden esiintyvyys oli laskenut koko 1900-luvun ajan. Vuonna 1985 tehdyn mielipidemittauksen mukaan ihmisrotujen käsitteen nykyihmisestä puhuttaessa hyväksyi yli puolet biologeista, kehityspsykologeista ja fyysisistä antropologeista. Vuonna 1999 tehdyssä samankaltaisessa kyselyssä fyysisistä antropologeista 31 % ja kulttuuriantropologeista 20 % hyväksyi ihmisrodun biologisena käsitteenä.
1800-luvun lopulta ja 1900-luvun alkuun saakka suomalaiset luokiteltiin saksalaisen tieteen piirissä mongolidiseen rotuun kuuluviksi. Tämä todettiin virheelliseksi, ja suomalaisen rotututkimuksen yhtenä tavoitteena 1900-luvun alussa oli kumota tämä väite. Saamelaiset luokiteltiin mongolideiksi, mutta suomalaisten katsottiin kuuluvan europidiseen itäbalttilaiseen rotuun.
Korallimonnit
Korallimonnit (Plotosidae) on monnikalojen heimo. Siihen kuuluu yli kolmekymmentä lajia, jotka jaetaan kymmeneen sukuun.
Noin puolet lajeista elää meressä, puolet makeassa vedessä. Kaikki makeanveden lajit elävät Australiassa. Merivesilajeja tavataan indopasifisella merialueella.
Korallimonnit ovat vartaloltaan pitkulaisia, ja uivat luikertamalla pyrstöään kuin ankeriaat. Joitakin lajeja pyydystetään ruoaksi, toisia akvaariokaloiksi.
Suvut
Korallimonnit jaetaan seuraavaan kymmeneen sukuun:
Iso-Kalaton (Lahti)
Iso-Kalaton on Päijät-Hämeessä Lahdessa Seestan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,0 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Arrajoen valuma-alueella (14.16), jonka Seestanjoen valuma-alueeseen (14.165) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 119,2 metriä mpy.
Toivo Ahjopalo
Toivo Eemil Ahjopalo (vuoteen 1935 Andelin, 2. kesäkuuta 1913 Hausjärvi – 13. tammikuuta 2000 Lahti) oli suomalainen pikajuoksija.
Ahjopalo karsiutui Berliinin 1936 olympialaisissa 100 metrin juoksun ja 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä. Hän edusti Suomea kolmessa maaottelussa vuosina 1937–1939. Seuratasolla hän edusti Viipurin Urheilijoita, Sortavalan Viritystä ja Kymintehtaan Urheiluseuraa. Hän saavutti SM-hopeaa 100:n ja 200 metrin juoksussa vuonna 1937 ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuonna 1947 sekä SM-pronssia 200 metrillä vuonna 1938. Hänen ennätyksensä 100 metrillä oli 10,8 s (myötätuulessa 10,7 s), 200 metrillä 22,2 s ja 400 metrillä 50,5 s.
Toivo Ahjopalo pelasi myös pesäpalloa Sortavalan Palloseurassa. Hänet tunnettiin nopeana etenijänä. Vuonna 1964 pidetyssä Sortavalan pallonpyörittäjien kokouksessa hänet valittiin Sortavalan kaikkien aikojen pesäpallojoukkueen ensimmäiseen kentälliseen (valittiin kaksi kentällistä).
Urheilu-uransa jälkeen "Topsa" Ahjopalo toimi johtotehtävissä muun muassa Suomen Valtakunnan Urheiluliitossa ja Viipurin Urheilijoissa. Hän oli Suomen Salamapalloliiton ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1966–1967. Ahjopalo muutti vuonna 1987 Lahteen, jossa hän kuoli vuonna 2000.
Kukonharjun kanava
thumb|Kukonharjun kanava Kukonharjun kanava on kanava Puumalan ja Ruokolahden rajalla. Sen pituus on 800 metriä, ja syväys 1 metri. Se on yksi 1700-luvun lopussa rakennetuista Suvorovin sotakanavista.
Niilo Hartikka
Niilo Hartikka (23. huhtikuuta 1909 Muhos – 7. lokakuuta 1998 Muhos) oli suomalainen keskimatkojen juoksija, joka edusti uransa huippuvuodet Oulun Pyrintöä 1930-luvulla. Hän oli mukana Berliinin olympialaisissa 1936 ja Pariisin EM-kisoissa 1938. Vuonna 1939 hän teki Suomen ennätyksen 1 500 metrillä.
Niilo Hartikka aloitti juoksijana synnyinseudullaan Muhoksella 1920-luvun lopulla edustaen Muhoksen Katajaisia. Vuonna 1932 hän siirtyi Oulun Pyrinnön riveihin ja juoksi 1934 800 metrin piiriennätyksen 1.57,2. Seuraavana vuonna 800 metriä meni aikaan 1.55,8. Näihin aikoihin Oulun Pyrintö sai kasaan vahvan 4 × 800:n ja 4 × 1 500 metrin viestijoukkueet. Hartikka oli molemmilla viestimatkoilla vahva juoksija. Helge Vänttilä ja Esa Kivekäs olivat vahvoja erityisesti 800 metrillä ja Onni Pyörälä 1 500 metrillä. Ensimmäisen kerran OP:n nelikko otti vuoden 1933 SM-viesteissä hopeaa 4 × 1 500 metrillä. Seuraavana vuonna nelikko otti vuoden 1934 SM-viesteissä pronssia niin 4 × 800 kuin 4 × 1 500 metrillä. Tämä oli alku seuran viestimenestykselle 1930-luvulla. Vuoden 1935 SM-viesteissä OP otti hopeaa 4 × 800 metrillä ja pronssia 4 × 1 500 metrillä. Syksyllä 1935 Oulun keskuskentällä OP:n nelikko Vänttilä–Pyörälä–Kivekäs–Hartikka teki Suomen ennätyksen 4 × 800 metrillä ajan ollessa 7.53,4. Vuoden 1936 SM-viesteissä OP-nelikolle tuli Suomen mestaruus heidän voitettua Helsingin Poliisi-Voimailijoiden nelikon. OP:n nelikko otti hopeaa vielä 4 × 1 500 metrillä. OP-nelikko oli vielä seuraavan vuoden SM-viesteissä hopealla. OP:n menestyksekäs nelikko hajosi sen jälkeen muun muassa Vänttilän siirryttyä eteläiseen Suomeen. Hartikka oli mukana kaikissa näissä mitalijoukkueissa ja voitti näin SM-kullan, neljä hopeaa ja 3 pronssia.
Henkilökohtaisilla matkoilla Hartikka oli ensimmäisen kerran SM-finaalissa kaudella 1934 sijoituksen ollessa kuudes. Seuraavana vuonna sijoitus parani yhdellä eli viidenneksi. Vuosi 1936 oli olympiavuosi, ja niiden karsintakilpailuissa Hartikka osallistui 1 500 metrille ja saavuttikin kolmannen sijan Ossi Teilerin ja Gunnar Höckertin jäljessä. Juoksu takasi Hartikalle olympiamatkan. Hartikka karsiutui Berliinin 1936 olympialaisten alkuerissä. Vuoden 1936 SM-kisoissa Hartikka juoksi 800 metriä ja oli kolmas Teilerin ja Kosti Kurkelan jäljessä.
Vuonna 1937 tulokset edelleen paranivat. Hartikan 800 metrin ennätys parani sekunnilla aikaan 1.54,8, ja samana vuonna 3 000 metriäkin taittui aikaan 8.30,7. Lisäksi 1 000 metrin aika oli 2.29,0, 1 500 metriä 3.56,0 ja oli 4 × 800 metrin SE:n 7.40,6 tehneessä Suomen maajoukkueessa kokoonpanolla Vänttilä, Hartikka, Teileri, Tauno Peussa. Kalevan kisoissa tuli hopeaa Toivo Sarkaman voittaessa.
Hartikan kehitys jatkui vuonna 1938. Tällöin 1 500 metristä tuli hänen päämatkansa. Hän sivusi Suomi–Unkari-maaottelussa Larvan tekemää Suomen ennätystä 3.52,0. Samassa yhteydessä hän voitti Unkarin EM-hopeamitalistin Miklós Szabón. Syksyn 1938 päätapahtuma oli Pariisin EM-kisat. Niissä hän sijoittui samassa lajissa neljänneksi. Häntä tönittiin pahasti juoksun loppusuoralla, ja lohdutukseksi putoamisestaan mitalisijojen ulkopuolelle hän sai järjestäjiltä pronssisen mitalin, johon oli kaiverrettu sijoitus (4. sija).
Vuosi 1939 Hartikan uralla oli tulosten puolesta menestyksellinen. Heinäkuun Ruotsi–Suomi-maaottelussa hän teki SE:n ajalla 3.50,0, joka säilyikin Suomen ennätyksenä 10 vuotta. Kisassa ruotsalaiset Arne Andersson ja Åke Spångert olivat kuitenkin edellä Anderssonin tehdessä Ruotsin ennätyksen 3.48,8. Elokuussa käydyissä Kalevan kisoissa Hartikka uusi 1 500 metrin Suomen mestaruutensa. Vuonna 1939 Hartikka kuului joukkueeseen, joka juoksi 4 × 1 500 metrin viestissä maailmanennätyksen 15,54,8. Joukkueessa juoksivat Hartikan lisäksi Pentti ja Martti Salovaara sekä Sarkama.
Hartikka edusti urallaan Suomea kolmessa maaottelussa vuosina 1937–1939. Hartikan ura päättyi käytännössä sotavuosina. Hartikan valmentajina toimivat Veikko Närhi ja Paavo Nurmi.
Ammatiltaan Hartikka oli maanviljelijä.
Dunkerque-luokka
Dunkerque-luokka oli Ranskan laivaston 1930-luvun alussa valmistettu nopeiden taistelulaivojen luokka, johon kuului kaksi alusta.
Taustaa
1930-luvun alussa Ranskan laivasto totesi jääneensä jälkeen varustelussa. Suureksi kasvanutta eroa kilpailijoihin nähden oli kurottu kiinni risteilijöiden osalta, mutta niitä raskaammat oli unohdettu. Laivaston nykyaikaisimmat Bretagne-luokan alukset olivat todellisuudessa vanhentuneet jo ennen valmistumistaan.
Lumiylänköjuoksija
Lumiylänköjuoksija (Attagis gayi) on eteläamerikkalainen, siemenravintoon erikoistunut kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää ylänkömaita Ecuadorissa, Perussa, Boliviassa, Chilessä ja Argentiinassa Tulimaahan saakka. Lajin holotyypin kuvailivat Isidore Geoffroy Saint-Hilaire ja René-Primevère Lesson Santiagosta Chilestä 1831.
Hopea
Hopea on siirtymäalkuaineisiin kuuluva metallimainen alkuaine. Hopean kemiallinen merkki on Ag. Puhdas hopea on valkoinen, kauniisti kiiltävä jalometalli, joka on kultaa kovempaa mutta kuparia pehmeämpää. Hopealla on metalleista paras sähkön- ja lämmönjohtokyky. Hopean CAS-numero on 7440-22-4.
Hopeaa käytetään valokuvauksessa, koruissa, kolikoissa, aterimissa, peileissä ja elektronisten laitteiden komponenteissa. Olympialaisissa ja useissa muissa urheilukilpailuissa hopeamitali on toinen palkinto. Hopea on myös yksi yleisimmistä korumetalleista. Hopeaa saa käyttää EU:ssa ilman enimmäismäärärajoituksia makeisten kuorrutuksissa, suklaan koristelussa ja likööreissä E174-nimisenä väriaineena.
Myrkyllisyys
Hopeaionit tappavat bakteereita ja vesistöön päässeet hopeaionit ovat hyvin myrkyllisiä esimerkiksi kaloille jo hyvin pieninä pitoisuuksina. Hopea on myrkyllistä myös nisäkkäille suurina annoksina. Akuutisti tappava annos (LD50) on rotilla 2 000 milligrammaa/painokilo vuorokaudessa. Hopeaa, hopeaioneja ja hopeananohiukkasia on pidetty aiemmin melko harmittomina ihmisille, mutta nanohiukkasten on sittemmin osoitettu tunkeutuvan nisäkkäiden soluihin ja vaurioittavan perimää.
Seokset
Hopeaa käytetään tavallisimmin seoksena, jossa on joko 83 % tai 92,5 % hopeaa, loput kuparia. Seosta, jossa hopeaa on 92,5 %, sanotaan sterling-hopeaksi. Kuparia käytetään, koska se ensinnäkin tekee metalliseoksesta kovemman ja toisekseen halvempana aineena laskee seoksen hintaa. Sterling-hopean ominaispaino on 10,3 kg/dm³.
Hopeaesineisiin lyödään virallinen leima, jossa hopeapitoisuus ilmaistaan promilleina, siis 830 tai 925. Lisäksi leimasta ilmenee valmistusvuosi ja valmistaja.
Valuprosessissa sulaan hopeaan liukenee ilmasta happea. Metallin jäähtyessä happi aiheuttaa rakenteessa huokoisuutta. Ilmiötä pyritään ehkäisemään sulan kaasusuojauksella ja seostamalla sulaan deoksidointiaineita. Tyypillisesti deoksidointiaineena käytetään fosforia.
Hopeayhdisteet
Hopea yhtyy helposti rikkiin ja rikkiyhdisteisiin. Mineraaleissakin hopea esiintyy tavallisimmin rikkiyhdisteinä, joita ovat argentiitti eli hopeahohde (Ag2S), proustiitti (Ag3AsS3) ja pyrargyriitti (Ag3SbS3). Samasta syystä hopeaseoksista valmistetut esineet tummuvat melko pian jo ilmassa, jossa on aina vähäisiä määriä haihtuvia sulfideja.
Jotkin hopeayhdisteet kuten hopeabromidi ovat valon­arkoja eli ne hajoavat helposti valon vaikutuksesta. Tähän reaktioon sekä vapautuneen hopean tummumiseen rikkiyhdisteiden vaikutuksesta perustuu valokuvausfilmin tummuminen sitä valotettaessa.
Historia
Hopea on niin sanottu muinaismetalli. Kullan tavoin myös hopea on ollut tunnettu jo inhimillisen kulttuurikehityksen varhaiskautena. Sen tarkkaa löytöajankohtaa ei tunneta. Arkeologisten löytöjen perusteella voidaan kuitenkin olettaa hopean löydetyn noin 5 000 vuotta sitten, siis pari tuhatta vuotta kullan jälkeen. Tähän on syynä se, että hopeaa on harvemmin vapaana luonnossa kuin kultaa. Ikivanhoja tunnettuja hopeakaivoksia ovat Salcedo ja San José Perussa. Kreikkalaisilla ja roomalaisilla oli tuhansia orjia louhimassa hopeamalmia.
Hopea oli useimmissa maissa 1800-luvulle saakka rahajärjestelmän perustana, kunnes sen syrjäytti kultakanta. Tämän vuoksi monien vanhojen rahayksikköjenkin nimet ovat samat kuin massa- tai painoyksikköjen. Esimerkiksi yksi Englannin punta (pound £) on alun perin vastannut arvoltaan yhtä paunaa eli naulaa (pound) hopeaa, ja samoin on laita Turkissa ja aikaisemmin Italiassakin käytössä olleen liiran.
Vielä hopeakannasta luopumisen jälkeen hopeaa käytettiin pitkään laajalti kolikkometallina. Suomessa lyötiin viimeksi vuosina 1964–1968 yhden markan kolikot 35 % hopeaa sisältäneestä metalliseoksesta. Nykyisin hopearahoista on kuitenkin jo lähes kaikkialla luovuttu. Poikkeuksen muodostavat merkkitapausten vuoksi lyödyt hopeiset juhlarahat.
Hopean hinta
Hopean hinta määräytyy päivittäin maailman raaka-ainepörsseissä, joista tunnetuin ja arvovaltaisin on Lontoon metallipörssi eli LME (London Metal Exchange). Hopea, kuten muutkin jalometallit, hinnoitellaan troy unsseina (n. 31,1 g).
Sijoitushopea
Hopeasijoituksia voi tehdä arvopaperimuodossa olevaan tai fyysiseen hopeaan. Noin 98 % maailman sijoitushopeasta on arvopaperistetussa muodossa, sijoitusinstrumentteina. Pankkien ja sijoituspalveluiden kautta on tarjolla hopeatilejä, joiden katteena voi olla fyysistä hopeaa, mutta näin ei aina ole. Raaka-ainepörssit noteeraavat esimerkiksi hopeafutuureita, joilla operoivat enimmäkseen institutionaaliset sijoittajat.
Martin Ostřanský
Martin Ostřanský (s. 3. joulukuuta 1982) on tšekkiläinen salibandyn pelaaja. Hän on pelannut vuodesta 2019 lähtien keskushyökkääjänä sveitsiläisessä Unihockey Rheintal Gatorsissa.
Hopea
Sijoitushopea
Fyysistä sijoitushopeaa on harkkojen muodossa sekä kolikkoina, kuten unssin kolikkona ja hopeadollareina (AGD-sijoitushopea). Lisäksi on olemassa sijoituskäyttöön tarkoitettu erityinen hopeaesineiden laji, "pyörylät" (engl. rounds). Ne eivät ole kolikoita, koska ne ovat yksityisesti, ei valtiollisesti tuotettuja, mutta eivät myöskään mitaleita. Fyysiseen hopeaan sijoittamiseksi voi käsittää myös käyttö- ja kauneusarvoa omaavien hopeaesineiden omistamisen.
Hopeaesineiden puhdistus
Hopean puhdistukseen/kiillotukseen on saatavilla erilaisia puhdistusaineita ja -välineitä. Näitä myyvät esimerkiksi alan kultasepänliikkeet. Erilaisille hopeaesineille on olemassa omat aineensa. Mitä arvokkaammasta esineestä/kohteesta on kysymys sitä tärkeämpää on selvittää puhdistusvaihtoehdot alan asiantuntijan kanssa.
Hopeaesineitä voidaan helposti ja turvallisesti puhdistaa kotioloissa laittamalla hopeaesineet kulhoon, jossa on lämmintä tai kuumaa vettä ja sähköä johtavaa ainetta kuten ruokasuolaa (tai ruokasoodaa) sekä alumiinifoliota. Hopeaesineet kääritään alumiinifolion sisään. Alumiini epäjalompana metallina pelkistää hopeasulfidin takaisin hopeaksi. Reaktioyhtälö on 3Ag2S + 2 Al → 6 Ag + Al2S3. Hopeaesineet puhdistuvat jopa muutamassa minuutissa, mikäli tummuminen on vähäistä. Runsaasti tummuneet esineet vaativat pidemmän ajan. Reaktiossa vapautuu mm. vetysulfidia, H2S, joka haisee pilaantuneilta kananmunilta tai viemäriltä. Puhdistetut esineet voi kiillottaa esim. villasukalla. Hopearahoja ei kuitenkaan koskaan tule kiillottaa, koska ne voivat menettää numismaattisen arvonsa.
Pekka Niemi
Pekka Niemi -nimisiä suomalaisia henkilöitä ovat:
Hopea
Merkittävät esiintymisalueet
thumb|Hopeakimpale
Victor Mirshauswka
Mirshauswka voitti Brasilian miesten maajoukkueessa olympiapronssia Tokiossa 1964, maailmanmestaruuden Brasilian kotikisoissa 1963 ja Pan-Amerikan kisojen hopeaa São Paulossa 1963.
Naisten Suomi–Ruotsi-yleisurheilumaaottelu 1965
Vuoden 1965 Suomi–Ruotsi-maaottelu käytiin Tukholman Olympiastadionilla 4. ja 5. syyskuuta.
Karin Storbacka
Karin Anette Storbacka (s. 27. huhtikuuta 1987 Pedersöre) on suomalainen yleisurheilija, joka keskittyi huippuvuosinaan 400, 800, 1 500 ja 3 000 metrin juoksuihin. Hän edustaa IK Falkenia, ja hänen valmentajanaan oli vuosina 2014-2017 Tom Andtbacka. Sitä ennen Storbackaa valmensi hänen isänsä Guy Storbacka.