cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Asemies
Knaappi
Knaappi (, ”poika”) tarkoitti vastaavasti Ruotsin ja Suomen historiassa keskiaikana ritarin asemiestä ja uuden ajan alussa alempaa rälssimiestä. Knaappi-sana on saksalaisperäinen. Knaappi-nimitystä käytettiin Ruotsissa ensi kerran 1300-luvun alkupuolella Maunu Eerikinpojan tullessa kuninkaaksi. Heitä kutsuttiin myös aseenkantajiksi (swenni, suena, swenar, män af wapn, väpnare). Latinaksi heistä käytettiin armigieri- tai servatores-nimiä. Knaapit ja ritarit (milites) muodostivat yhdessä jalosukuisten ryhmän (nobiles).
Medal of Honor: Vanguard
Medal of Honor: Vanguard on EA Los Angelesin ja Budcat Creationsin kehittämä sekä Electronic Artsin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka kuvaa toisen maailmansodan ratkaisutaisteluita. Peli julkaistiin vuonna 2007 PlayStation 2:lle ja Wiille.
Vanguardissa pelaaja palvelee korpraali Frank Keeganina Yhdysvaltain armeijan 82. maahanlaskudivisioonassa. Tehtävät alkavat laskuvarjohypyllä vihollisen linjojen taakse aina operaatio Huskysta operaatio Varsityyn Sisilian rannikolla. Pelin ikäraja on Suomessa 16+.
Oulton Broad Northin rautatieasema
Asema avattiin 1. heinäkuuta 1847 nimellä Mutford. Sen uudeksi nimeksi tuli ensin 1. heinäkuuta 1881 Oulton Broad (Mutford) ja sitten Oulton Broad marraskuussa 1915. Nykyinen nimi tuli käyttöön 26. syyskuuta 1927. Asemaa käytti 115 400 matkustajaa kaudella 2017–2018.
David Martin
David Martin (s. 22. tammikuuta 1986 Romford, Iso-Britannia) on englantilainen jalkapallomaalivahti. Rafael Benítez hankki Martinin Milton Keynes Donsista Liverpooliin tammikuussa 2006 mutta ura jatkui lainasopimuksilla muissa seuroissa. Vuonna 2010 Martin palasi Milton Keynesiin ja pelasi siellä seitsemän vuotta. Vuonna 2017 hän siirtyi Englannin mestaruussarjassa pelaavaan Millwalliin ja vuonna 2019 valioliigaseura West Ham Unitediin.
Martin pelasi uransa ensimmäisen valioliigaottelun 30. marraskuuta 2019, kun West Ham voitti vierasottelussaan Chelsean maalein 0–1. Martin pelasi myös West Hamin kolme seuraavaa liigaottelua, joista kaksi joukkue hävisi ja kolmannessa voitti Southamptonin vieraskentällä maalein 0–1. Kauden viidennen liigaottelunsa Martin pelasi tammikuussa, kun hän tuli vierasottelussa Sheffield Unitedia vastaan kentälle jo 15. minuutilla loukkaantuneen Łukasz Fabiańskin tilalle. West Ham hävisi ottelun 1–0.
Lotokka
Lotokka on paikka noin kolmen kilometrin päässä Hammaslahden taajamasta lounaaseen Joensuussa. Alueen läpi kulkee Pieneen-Onkamoon laskeva Lotokanjoki, joka saa alkunsa Elinjoesta ja Rauanjoesta. Se on antanut nimensä myös Karjalan radan entiselle rautatieseisakkeelle, joka ei kylläkään sijaitse Lotokassa, mutta Lotokanjoki alittaa radan seisakkeen kohdalla. Paikallisjunat pysähtyivät seisakkeella 1. joulukuuta 1959 – 2. kesäkuuta 1973 välisenä aikana.
Lähteet
62.40694°N, 29.93667°W
Jorge Ibargüengoitia
pienoiskuva|240px|Ibargüengoitian hautakivi. Jorge Ibargüengoitia (22. tammikuuta 1928 – 27. marraskuuta 1983) oli meksikolainen kirjailija.
Ibargüengoitia syntyi Guanajuatossa, ja hänen tunnetuimpien romaaniensa joukkoon lukeutuvat Los relámpagos de agosto (1965), Kuolleet tytöt (1977) ja Dos crímenes (1979). Hänen elinaikanaan ennätettiin julkaista myös novellikokoelma La ley de Herodes y otros cuentos (1967).
Ibargüengoitia on paitsi arvostettu romaanien ja novellien kirjoittaja, myös näytelmäkirjailija. Hänen tunnetuimpiin töihinsä tällä alalla lukeutuvat Susana y los jóvenes (1954) ja Ante varias esfinges (1959). Hän kuoli tuhoisassa lento-onnettomuudessa Madridissa 55-vuotiaana.
James Cleveland
James Cleveland (1754?–1791) oli Sierra Leonen Banana Islandsin kuningas.
Varhainen elämä
James Cleveland syntyi Banana Islandsilla William Clevlandille, joka oli englantilais-skotlantilainen ja Ndamballe, joka oli kissin etniseen ryhmään kuulunut nainen. Hänen isänsä oli työskennellyt kauppiaana Royal African Companylle. Hänen laivansa saapui Banana Islandsin satamalle vuonna 1730. William Clevland julisti itsensä kyseisen saaren kuninkaaksi. William Clevland lähetti poikansa Jamesin kouluun Liverpooliin.
Tatjana Levina
Tatjana Levina (, s. 28. helmikuuta 1977) on venäläinen pikajuoksija.
Levina karsiutui Münchenin EM-kisoissa 2002 400 metrin juoksun alkuerissä ajalla 52,56. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli Budapestin sisäratojen MM-kisoissa mukana Venäjän joukkueessa, joka voitti MM-kultaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Ateenan olympialaisissa 200 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 23,23. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 hän oli jälleen mukana Venäjän viestikultaa voittaneessa joukkueessa.
Kuuluvainen
Kuuluvainen voi tarkoittaa:
Espanjan Itä-Intia
Espanjan Itä-Intia oli Espanjan siirtomaat Aasiassa ja Oseaniassa vuodesta 1565 vuoteen 1901. Ne käsittivät nykypäivän Filippiinit, Mariaanit, Karoliinit, Palaun ja Guamin sekä osia Taiwanista, Sulawesista ja Molukeista.
EuroMayDay
EuroMayDay on vappuna järjestettävä prekariaatin kansainvälinen toimintapäivä, joka tuo esille toimeentuloa ja sosiaalisten oikeuksien laajentamista koskevia yhteiskunnallisia vaatimuksia. Toimintapäivään on osallistuttu viime vuosina useissa Euroopan kaupungeissa järjestämällä värikkäitä katuparaateja.
Espanjan Itä-Intia
Espanjan–Yhdysvaltain sodan seurauksena vuonna 1898 Yhdysvallat miehitti Filippiinit ja Guamin, kun taas jäljelle jääneet noin 6 000 pienempää saarta myytiin Saksalle Espanjan ja Saksan vuoden 1899 rauhassa. Tästä jäljelle jääneet muutamat saaret myytiin Yhdysvalloille, kun Washingtonin rauha ratifioitiin vuonna 1901.
EuroMayDay
Toimintapäivä käynnistettiin vuonna 2001 Milanossa, Italiassa. Sieltä EuroMayDay levisi ensin Barcelonaan 2004 ja myöhemmin noin viiteentoista eurooppalaiseen kaupunkiin 2005. Järjestäjien arvioiden mukaan toimintapäivän osallistujamäärät ovat kasvaneet huomattavasti: vuonna 2001 Milanossa osallistujia oli noin 5 000, 2003 noin 50 000. Vuonna 2004 Milanossa ja Barcelonassa järjestetty EuroMayday kokosi noin 100 000 ihmistä ja vuoden 2005 Euroopan-laajuinen mobilisaatio toi kaduille jopa 200 000 ihmistä.
EuroMayDayn taustalla on ollut erilaisten yhteiskunnallisten toimijoiden muodostama verkosto, johon on kuulunut perustason ammattiliittoja, opiskelijaryhmiä, siirtolaisten yhdistyksiä, hakkereita, autonomisia sosiaalikeskuksia ja monia muita tahoja.
EuroMayDay on vaatinut loppua yleistetyn epävarmuuden tuottamiselle, joka kohdistuu ennen kaikkea epäsäännöllisissä työsuhteissa työskenteleviin, nuoriin, naisiin sekä siirtolaisiin.
EuroMayDay Suomessa
Vappuna 2005 Suomessa pidettiin ensimmäiset eurooppalaisen esikuvan mukaiset prekariaatin EuroMayDay-tapahtumat Helsingissä ja Jyväskylässä. Tapahtumaa oli järjestämässä työn epävarmistumista vastustava Prekariaatti.org-verkosto. Vappuaattona Helsingissä järjestetyssä EuroMayDay-mielenosoituskulkueessa osallistujia tunkeutui alkoholi- ja vaateliikkeisiin varastaen niistä tavaraa tarkoituksenaan kertomansa mukaan kritisoida yksityistä omistamista. Tämä herätti laajaa arvostelua muun muassa netin keskustelupalstoilla ja yleisönosastoissa. Julkisessa keskustelussa monien mielestä pätkätyöläisten ja muidenkin työläisten edunvalvontaa vaikeuttaa, jos varastelijat tahraavat tilapäistön asian maineen. Prekariaatti.org-verkoston nettisivustolla tapahtumaa kuitenkin pidettiin onnistuneena.
thumb|left|185px|Mielenosoituksen jatkobileet VR:n makasiinien eteläsiivessä.Myöhemmin samana iltana osa kulkueen ihmisistä siirtyi VR:n makasiineille, jossa rakennuksen edustalle jätetystä rojusta koottiin kokko. Palokunta saapui paikalle ennen puoltayötä, jolloin osa paikalla olleista nuorista yritti estää tulen sammuttamista. Tällöin mellakkapoliisi puuttui asiaan ja mielenosoittajien ja poliisin välille syntyi kahakka (mellakka). Palomiehet avustivat poliisia suuntaamalla paloletkujen suihkun kohti mielenosoittajia. Lehtitietojen mukaan useita poliiseja vahingoittui heitä kohti heitetyistä kivistä ja pulloista lievästi, mutta kukaan ei tarvinnut sairaalahoitoa. 17 nuorta otettiin kiinni. Poliisin mukaan heitä oli syytä epäillä virkamiehen väkivaltaisesta vastustamisesta ja törkeän tuhotyön yrityksestä henkilöstä riippuen. Rähinöihin yllyttänyt varsinainen ydinjoukko pääsi kuitenkin poliisilta sen oman ilmoituksen mukaan karkuun. Poliisi ja palokunta saapuivat paikalle uudelleen aamuyöstä, jolloin myös voimakkaasti päihtyneet juhlijat heittivät liekkeihin 11-kiloisen nestekaasupullon. Palokunta sammutti kokon ja teki kaasupullon vaarattomaksi. Maanantaina 1. toukokuuta 2006 makasiinien alueelta löytyi poliisin mukaan kymmenkunta käyttämätöntä polttopulloa.
Rikoskomisario Kari Tolvasen mukaan paikalle kokoontuneiden motiivit vaihtelivat makasiinien suojelusta niiden polttamiseen, mutta suurin osa ilmeisesti olisi vain halunnut pitää hauskaa. Ranskalaisen mellakkatutkijan, professori Sebastian Rochén arvion mukaan rähinöinti oli spontaani vastatoimi poliisin itseaiheuttamaan provokaatioon. Suojelupoliisi syytti poliisia jälkikäteen epäonnistuneesta toiminnasta ja juhlijoiden turhasta provosoinnista. Prekariaatti.org-verkoston mukaan makasiinien tapahtumat eivät suoranaisesti liittyneet EuroMayDay-kulkueeseen (HS 2.5.2006). Erityisesti iltapäivälehdistö on kuitenkin esittänyt vastakkaisia mielipiteitä asiasta.
3. toukokuuta 2006 poliisi esitti 25-vuotiasta miestä vangittavaksi. Seuraavana päivänä kyseinen mies, sekä toinen 29-vuotias mieshenkilö, vangittiin. Nuorempaa epäillään mellakan johtamisesta ja viranomaisen väkivaltaisesta vastustamisesta. Vanhempaa epäillään tuhotyöhön yllytyksestä. Pidätettynä oli lisäksi kolmas nuori. Vangitut nuoret ovat kiistäneet tapahtuman olleen etukäteen suunniteltu.
Perjantaina 5. toukokuuta 2006 VR:n makasiinien eteläpuolinen osa tuhoutui tulipalossa. Poliisin mukaan yhteyttä vappuaaton tapahtumiin makasiineilla ei ole (IL 12.5.2006). Pääministeri Matti Vanhanen korosti, että makasiinien tulipalo ja vapun tapahtumat on syytä muistaa pitää erillään. Samaten Vanhanen korosti, etteivät kaikki vapun EuroMayDay-mielenosoituksessa marssineet osallistuneet rähinöihin. Heinäkuussa poliisi kertoi, ettei makasiinien palo todennäköisesti ollutkaan tahallaan sytytetty. thumb|Pidätys EuroMayDay -mielenosoituksessa [[30. huhtikuuta 2007]]
VR:n makasiinien palo ja viikkoa aiemmin tapahtunut yhteenotto poliisin ja nuorten humalaisten vapunjuhlijoiden välillä muodostui alkuvuoden 2006 ehdottomaksi mediatapaukseksi. Tapahtumat yhdistettiin monissa tiedotusvälineissä jälkikäteen tarkasteltuna selvästi kestämättömin perustein toisiinsa. Nuorisotutkimusseuran verkkojulkaisun ilmestyttyä tiedotusvälineet aloittivat itsetarkastelun vapun tapahtumien uutisoinnista. Helsingin Sanomat kritisoi YLE:n A-talk-ohjelmassa 3. toukokuuta esiintyneiden nuorten aktivistien leimaamista hulinoitsijoiden edustajiksi (HS 16.7.2006) ja pohdiskeli median makasiinien palosta jakamia ”pikatuomioita” (HS 23.7.2006). Journalistien ammattilehti Journalisti kyseli, käsittelivätkö tiedotusvälineet aihetta hätiköiden ja yhdistettiinkö pätkätyöläiset aiheettomasti paloon.
Vappuaattona 2007 poliisi otti kiinni 12 yksittäistä EuroMayDay-kulkueeseen osallistunutta mielenosoittajaa häiriön aiheuttamisen ja vahingontekojen perusteella. Poliisin lisäksi kulkueen järjestäjien omat järjestyksenvalvojat puuttuivat häiriötilanteisiin. Kulkueeseen osallistui järjestäjien mukaan 1 000 ihmistä.
Nick Berry
Nick Berry (s. 16. huhtikuuta 1963, Woodford, Essex, Englanti) on englantilainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa televisiosarjoissa. Berry tunnetaan Suomessa parhaiten roolistaan konstaapeli Nick Rowanina draamasarjassa Sydämen asialla vuosina 1992–1998.
Berry on myös levyttänyt kaksi Isossa-Britanniassa hiteiksi noussutta singleä, jotka molemmat on julkaistu hänen televisioesiintymisiensä yhteydessä. Vuonna 1986 julkaistiin single Every Loser Wins, ja vuonna 1992 single Heartbeat (Sydämen asialla -sarjan tunnuskappale). Hän on myös julkaissut kaksi albumia.
Berry meni naimisiin Rachel Robertsonin kanssa 1994 ja heillä on kaksi poikaa, Louis ja Finlay.
Keçiören
Keçiören on piirikunta Turkin Ankaran maakunnassa ja Ankaran kaupungissa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Keçiörenin väkiluku oli 939 161.
1. FK Příbram
1. Fotbalový Klub Příbram on jalkapalloseura Příbramin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2018–2019 Tšekin korkeimmalla sarjatasolla Synot ligassa. 1. FK Příbram on perustettu vuonna 1948.
John Joubert
John Joubert voi olla:
Olli Partanen
Heikki Olavi (Olli) Partanen (18. elokuuta 1922 Kouvola – 15. kesäkuuta 2014) oli suomalainen kiekonheittäjä.
Partanen saavutti EM-pronssia kiekonheitossa Brysselissä 1950 tuloksella 48,69.
Partanen heitti ennätyksensä 50,14 Karhulassa 25. syyskuuta 1949. Hän oli toinen suomalainen 50 metrin ylittäjä kiekonheitossa. Seuratasolla hän edusti Kouvolan Urheilijoita. Suomen-mestaruutta hän ei koskaan voittanut.
Toisen maailmansodan aikana Partanen palveli suomalaisessa SS-vapaaehtoispataljoonassa.
Jukka Piironen
Juho Ensio ”Jukka” Piironen (11. elokuuta 1925 Leppävirta – 5. maaliskuuta 1976) oli suomalainen yleisurheilija. Piirosen päälaji oli seiväshyppy, mutta hän kilpaili myös kymmenottelussa.
Seuratasolla Piironen edusti Kuopion Urheilu-Veikkoja.
Himalajanhaukkanen
Himalajanhaukkanen (Microhierax caerulescens) on pienikokoinen jalohaukkoihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Etelä- ja Kaakkois-Aasiasta.
Koko ja ulkonäkö
Himalajanhaukkanen kasvaa noin 14–17 cm pitkäksi. Laji on selästään ja siivistään musta ja siivet ovat lyhyet. Päälaki ja silmäkulmajuova ovat mustat ja otsasta niskaan kulkee valkoinen juova. Himalajanhaukkasen kurkku on ruosteenruskea ja rinta sekä vatsa kellertävät. Alaperä on myös ruosteenruskea. Himalajanhaukkasen pyrstön alapinnalla on neljä valkoista juovaa. Alalaji M. c. burmanicus eroaa nimialalajista valkoisemman rintansa perusteella.
Levinneisyys ja elinympäristö
Himalajanhaukkasen nimialalajia tavataan Himalajalta Pohjois-Intiasta, Nepalista ja harvinaisena Kiinasta Yunnanin maakunnan alueelta. Alalajin M. c. burmanicus levinneisyys ulottuu Myanmarista Thaimaahan, Laosiin, Vietnamiin ja Kambodžaan. Sen elinympäristöä ovat metsien reunat ja aukkoiset metsät aina kahden kilometrin korkeuteen. Lajia tavataan usein jokien lähistöllä. Linnut liikkuvat usein pieninä ryhminä ja ne pyydystävät ravinnokseen hyönteisiä, erityisesti suurikokoisia perhosia. Himalajanhaukkaset pesivät vanhoihin tikkojen ja tikkasten koloihin ja pesimäkausi kestää helmikuulta toukokuulle.
Mittarimaiset
Mittarimaiset (Geometroidea) on perhosten yläheimo. Siihen kuuluu maailmanlaajuisesti yli 26 000 lajia. Yläheimo ja monet sen lajit ovat saaneet nimensä "mittarimadoista"; toukista, jotka kulkevat liikuttaen vartaloaan kuin harppia ikään kuin ne mittaisivat kulkemaansa matkaa.
Suomessa mittarimaisia tavataan yli 300 lajia; ne kaikki kuuluvat mittareiden (Geometridae) heimoon.
Minkä taakseen jättää (televisiosarja)
Minkä taakseen jättää (engl. Unforgotten) on brittiläinen Chris Langin luoma rikosdraamasarja, joka alkoi ITV-kanavalla 8. lokakuuta 2015. Sarja seuraa rikosylikomisario Cassie Stuartin (Nicola Walker) ja rikoskomisario Sunny Khanin (Sanjeev Bhaskar) murhatutkimuksia.
Ensimmäisellä kaudella keskitytään vuonna 1976 kadonneen James Sullivanin murhaan, jonka ruumis löytyi lähes 40 vuotta myöhemmin entisen pohjois-lontoolaisen asuntolan betonilattian alta. Ensimmäistä kautta kuvattiin muun muassa Lontoon lähiöissä, Essexissä, Westminsterissä ja Fenlandin saaristossa.
Ensimmäinen kausi saavutti odottamattoman suuren suosion, joten ITV päätti tilata sarjasta myös toisen kauden. Toinen kausi esitettiin vuonna 2017. Toinen kausi keskittyy vuonna 1990 kadonneen Konservatiivipuolueen jäsenen David Walkerin murhaan, jonka ruumis löytyi Lea-joesta. Toinen kausi oli menestys kriitikkojen keskuudessa ja sarja oli ehdolla parhaan draamasarjan BAFTA-palkinnon saajaksi vuonna 2016.
Sarjasta on tähän mennessä ilmestynyt yhteensä neljä tuotantokautta ja viides on suunnitteilla. Viidennellä kaudella pääosan esittäjä tulee vaihtumaan, koska Nicola Walkerin roolihahmo Cassie Stuart menehtyi 4.kauden päätösjaksossa.
Werner Korff
Werner Korff (18. joulukuuta 1911 Berliini – 11. helmikuuta 1999) oli saksalainen jääkiekkoilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Korff kuului Saksan miesten maajoukkueen kokoonpanoon sen saavuttaessa olympiapronssia Lake Placidissa 1932 ja MM-pronssia Italiassa 1934. Koska turnauksilla oli samanaikaisia eritasoisia arvoja, oli Lake Placidin olympiapronssi samalla MM-pronssi ja Italian MM-pronssi myös Euroopan mestaruus. Vuoden 1933 MM-kilpailuissa Korffin edustama Saksa sijoittui viidenneksi mutta oli eurooppalaisista maista kolmanneksi paras ja saavutti siten EM-pronssia.
Pekan Olahraga Nasional
Ensimmäisenä kilpailuvuotena 1948 kilpailtiin yhdeksässä lajissa: jalkapallossa, yleisurheilussa, koripallossa, sulkapallossa, tenniksessä, jousiammunnassa, korfpallossa, pencak silatissa ja uinnissa.
Niinimaa
Niinimaa on kylä Alavuden kaupungissa Etelä-Pohjanmaalla.
Niinimaalla kuvattiin Sisko Istanmäen romaaniin perustuva elokuva Liian paksu perhoseksi. Niinimaan läpi rakennettiin Haapamäki–Seinäjoki-rata 1870-1880 -luvuilla. Niinimaalla on junapysäkki, joka ei kuitenkaan enää ole käytössä.
Family Matters
Family Matters on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, joka kertoo Chicagossa asuvasta keskiluokkaisesta afroamerikkalaisesta perheestä. Sarjasta tehtiin yhteensä 215 jaksoa, jotka esitettiin vuosien 1989–1998 aikana. Tämän myötä sarjasta tuli toiseksi pisin komediasarja, jossa pääosassa olivat afroamerikkalaiset. Yhdysvalloissa sarjaa esitettiin aluksi ABC:lla vuosina 1989–1997, jonka jälkeen sarjan loput jaksot esitti CBS syyskuusta 1997 aina heinäkuuhun 1998 asti.
Family Matters oli spin-off sarja Perfect Strangersista ja sarjassa keskityttiin Winslowin perheeseen ja erityisesti Harriette Winslowiin, sekä hänen aviomieheensä Carliin, joka toimi poliisina. Perheeseen kuului myös kapinallinen poika Eddie, älykäs tytär Laura ja lapsista nuorin Judy. Perheen kotona asuivat myös Carlin äiti Estelle Winslow, sekä Harrietten sisko Rachel Crawford ja hänen poikansa Richie, jotka muuttivat taloon Rachelin aviomiehen kuoltua. Winslow perheen naapuri Steve Urkel oli myös yksi sarjan keskeisimmistä hahmoista ensimmäisen tuotantokauden puolenvälin jälkeen.
Tomás Rincón
Tomás Eduardo Rincón Hernández (s. 13. tammikuuta 1988 San Cristóbal) on venezuelalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Torinoa. Oikeajalkainen Rincón on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Venezuelan jalkapallomaajoukkueeseen, jonka kapteenina hän toimii.
Seurajoukkueura
Rincón aloitti uransa kotimaansa pääsarjan Zamora FC:ssä, jossa hän pelasi kaudella 2007–2008 33 ottelua osuen kerran. Kauden 2008–2009 hän pelasi saman sarjan Deportivo Táchirassa 19 ottelua. Tammikuussa 2009 Rincón siirtyi Saksan Bundesliigan Hamburger SV:hen ensin lainasopimuksella ja myöhemmin pysyvällä sopimuksella. Hän debytoi Bundesliigassa huhtikuussa 2009 Hoffenheimiä vastaan. Tuo oli hänen ainoa bundesliigaottelunsa kaudella 2008–2009. Samalla kaudella hän debytoi myös Eurooppa-liigassa. Yhteensä Rincón pelasi Hamburger SV:n paidassa vuosina 2009–2014 106 ottelua.
Heinäkuussa 2014 Rincón siirtyi Italian Serie A:n Genoaan. Hän teki debyyttinsä seuran paidassa seuraavassa kuussa Napolia vastaan. Avauskaudellaan Rincónille kertyi 29 ottelua. Ensimmäisen maalinsa Genoan paidassa Rincón teki marraskuussa 2015 Sassuolon verkkoon. Kaudella 2015–2016 Rincón teki kolme maalia 33 ottelussa. Kolmannella kaudellaan hän pelasi Genoassa 16 liigaottelua ja siirtyi tammikuussa Juventukseen, jossa hän pelasi 13 Serie A -ottelua ja muutamia minuutteja kolmessa Mestarien liigan ottelussa. Elokuussa 2017 Rincón siirtyi lainalle Torinoon ja seuraavana kesänä hän solmi Torinon kanssa pysyvän sopimuksen.
Maajoukkueura
Rincón pelasi vuosina 2006–2007 kuusi ottelua Venezuelan alle 20-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa.
Venezuelan jalkapallomaajoukkueessa Rincón debytoi helmikuussa 2008 ystävyysottelussa Haitia vastaan. Hän kuului Venezuelan vakiokokoonpanoon vuosien 2011, 2015, 2016 ja 2019 Copa Américassa.
Heidi Viljanen
Heidi Viljanen (s. 18. elokuuta 1980 Kankaanpää) on suomalainen poliitikko, joka valittiin kansanedustajaksi vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Suomen Sosialidemokraattinen Puolueen edustajana Satakunnan vaalipiiristä.
Ura
Viljanen on valmistunut sosionomiksi vuonna 2002 ja yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 2011. Hän on työskennellyt Kankaanpään A-kodin johtajana vuodesta 2015 lähtien. Viljanen valittiin Kankaanpään kaupunginvaltuustoon vuoden 2012 kunnallisvaaleissa. Vuosina 2017–2019 hän toimi Kankaanpään kaupunginhallituksen puheenjohtajana. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Viljanen sai 2 167 ääntä. Vuoden 2021 kuntavaaleissa hän oli Kankaanpään ääniharava 340 äänellä ja toimii Kankaanpään kaupunginvaltuuston 2. varapuheenjohtajana.
Levottomat jalat
Levottomat jalat eli levottomien jalkojen oireyhtymä tai Willis-Ekbomin tauti (lyh. LJO, WED tai RLS, engl. restless legs syndrome) on oireyhtymä, josta kärsivä tuntee jaloissaan epämiellyttäviä tuntemuksia, jotka pakottavat hänet liikkumaan tai liikuttamaan jalkojaan. Oireet esiintyvät usein iltaisin ja häiritsevät nukahtamista.
Oireet
Potilaat ovat kuvailleet levottomien jalkojen oireita monenlaisin ilmaisuin, kuten syväksi kivuksi tai ryömiviksi, kihiseviksi, kihelmöiviksi, pistäviksi, kuumottaviksi tai polttaviksi tuntemuksiksi. Oireet on rinnastettu muurahaisten kävelyyn, matojen luikerteluun säärissä ja Coca-Colaan suonissa. Tuntemukset esiintyvät useimmiten molemmissa jaloissa mutta saattavat olla toisessa voimakkaampia kuin toisessa.
Levottomien jalkojen oireet ilmaantuvat tyypillisimmin illalla vuoteeseen mennessä, ja ne ovat pahimmillaan kello 19:n ja aamuyhden välillä. Oireet vaikeuttavat nukahtamista ja saattavat aiheuttaa yöllisiä heräämisiä. Myös kokouksissa istuminen tai lentokoneessa matkustaminen voivat olla vaikeita tilanteita, sillä paikallaan istuminen on vaikeaa oireiden ilmaantuessa. Joskus oireet etenevät myös yläraajoihin ja muualle kehoon. Oireet helpottavat, kun potilas liikuttelee tai venyttelee jalkojaan tai lähtee kävelemään.
Yleisyys
Levottomista jaloista kärsii lähes päivittäin noin 5–10 prosenttia aikuisista. Vaikeista oireista kärsii noin kolme prosenttia. Esiintyvyys kasvaa iän mukana. Naiset kärsivät oireyhtymästä selvästi useammin kuin miehet, ja kuukautisvuodon yhteydessä tapahtuva kudosraudan (ferritiini) tason lasku pahentaa oireita. Raskaana olevista naisista levottomista jaloista kärsii noin 33 prosenttia etenkin raskauden viimeisen kolmanneksen aikana. Levottomien jalkojen oireita on myös todettavissa suurella osalla ADHD-lapsista ja -nuorista, useiden tutkimusten mukaan yli puolella.
Oireyhtymän perinnöllisessä muodossa oireet alkavat usein jo lapsuudessa tai nuoruudessa. Jos oireet alkavat vasta 40. ikävuoden jälkeen, syynä saattaa olla jokin muu sairaus. Levottomien jalkojen oireyhtymä selittää yli 15 prosenttia iäkkäimpien ihmisten unettomuudesta.
Altistavat ja laukaisevat tekijät
Joillain melatoniini voi pahentaa levottomien jalkojen oireyhtymää. Myös liiallinen kofeiinin käyttäminen voi aiheuttaa tai lisätä levottomien jalkojen oireita.
Hoito
Levottomien jalkojen ensisijaisena lääkehoitona käytetään dopamiiniagonisteja, kuten pramipeksolia. Riskinä dopamiiniagonisteilla on oireiden paheneminen (augmentaatio) keskimäärin 1,5 vuoden käytön jälkeen käytössä ja riski korostuu, jos taustalla on raudanpuute. Levottomien jalkojen hoidossa voidaan käyttää myös gabapentinoideja, kuten gabapentiinia tai pregabaliinia. Gabapentinoidit sopivat samanaikaisista kivuista kärsivälle potilaalle. Joskus käytetään myös bentsodiatsepiinejä, jotka voivat tilapäiskäytössä lievittää oireita, mutta eivät sovi pitkäaikaislääkitykseksi.
Jos potilaan kudosrauta eli ferritiini on alhainen, voidaan hänelle antaa suun kautta rautakuuri. Ferritiinin tavoitetaso levottomista jaloista kärsivillä on vähintään 75ug/l (tai jos tulehdus vaikuttaa ferritiiniarvoon, tähdätään transferriinisaturaatiotasoon 25%).
Hyviksi raportoituja itsehoitomenetelmiä ovat esimerkiksi säännöllinen liikunta, jalkojen nostaminen seinälle illalla, nukkuminen villasukat jalassa, tietoisuusharjoitukset, kylmä suihku, kylmät jalkakylvyt, jääpakkaukset, lämmin kylpy, jalkojen hieronta ja venyttely, rauhoittava yrttitee, Illodin-suuveden hierominen sääriin, magnesiumtabletit ja kahvinjuonnin vähentäminen.
Levottomien jalkojen oireyhtymä ei parane koskaan, mutta oireiden vaikeustaso voi vaihdella.
Ensimmäinen sikhisota
Ensimmäinen sikhisota oli sota Brittiläisen Itä-Intian kauppakomppanian ja Sikhivaltion välillä vuosina 1845–1846. Sota alkoi jo jonkin aikaa kasvaneiden jännitteiden purkautuessa sikhien ylittäessä rajana toimineen Sutlejjoen brittien hallitsemalle puolelle. Sota päättyi kuitenkin lopulta brittien voittoon ja Lahoren sopimukseen, jossa Sikhivaltio menetti suuria osia alueistaan briteille.
Tausta
thumb|vasen|[[Maharadža Duleep Singh.]] thumb|vasen|Tapahtumapaikkoja kartalla. Sikhiläinen hallitsija Randžit Singh oli 1800-luvun alkuun mennessä luonut voimakkaan Sikhivaltion ja julistautui Punjabin maharadžaksi vuonna 1801. Sikhivaltion armeija eli khalsa tunnettiin hyvin koulutettuna ja kurinalaisena. Randžit Singh piti yllä hyviä suhteita Intian niemimaalla vaikuttaneisiin britteihin ja Itä-Intian kauppakomppaniaan. Ystävyys ei kuitenkaan ollut ehdotonta. Esimerkiksi ensimmäisen afgaanisodanaikana Randžit Singh kielsi brittejä kulkemasta sikhien alueiden poikki Afganistaniin. Randžit Singhin kuollessa vuonna 1839 hänen luomansa valtakunta ajautui kuitenkin sisäisiin riitoihin. Eri ryhmittymät alkoivat kiistellä vallasta keskenään.
Randžit Singhin jälkeen maata hallitsi useita hyvin vähän aikaa hallinneita hänen jälkeläisiään. Lopulta vuonna 1843 uudeksi johtajaksi valittiin tuolloin vielä lapsi Duleep Singh. Britit olivat seuranneet Sikhivaltion kaaosta. Huolena oli toisaalta mahdollinen epävakauden leviäminen, mutta toisaalta monet britit halusivat myös päästä eroon Sikhivaltiosta, joka oli Intian viimeinen voimakkaampi briteistä vielä riippumaton valtio. Britit olivat alkaneet keskittää joukkoja Sikhivaltion rajoille. Tukikohdissa Ferozeporessa, Ludhianassa, Ambalassa ja Meerutissa oli kaikkiaan 40 253 sotilasta ja 94 tykkiä. Sikhit vastasivat tähän vahvistamalla omia joukkojaan. Britit nähtiin yhä suurempana uhkana, varsinkin kun he olivat vallanneet Sindhin alueen ja näin eristäneet Sikhivaltion meriyhteyksistään. Toisaalta brittien sotamenestys ensimmäisessä afgaanisodassa vaikutti vaatimattomalta, mikä rohkaisi sikhejä omista kyvyistään vastustaa brittejä sotilaallisesti. Tietyt piirit sikhiarmeijassa alkoivat pitää sotaa väistämättömänä. Khalsan eli sikhiarmeijan tykistöä pidettiin erityisen tehokkaana, mutta toisaalta esimerkiksi sen ratsuväki oli suhteellisen kuritonta. Suurin osa khalsan sotilaista oli sikhejä, mutta vähemmistönä oli myös muslimeja ja hinduja. Armeijassa palveli myös eurooppalaisia palkkasotilaita.
Sota
thumb|[[Ferozeshahin taistelu.]] thumb|[[Sobraonin taistelun jälkeen Sutlejin yli vetäytyviä sikhejä romahtavalla ponttoonisillalla.]] Jännitteiden kasvaessa sikhit ylittivät Sutlejjoen 11. joulukuuta 1845. Tavoitteena oli yllättää britit. Sikhiarmeijan motiiveista joen ylityksen suhteen on kiistelty. Joskus on esitetty tiettyjen sikhihovin piirien kannustaneen uhkarohkeaa liikettä khalsan heikentämiseksi. Liike katsottiin joka tapauksessa brittien taholta aggressioksi, joka rikkoi Amritsarin sopimusta vuodelta 1809. Intian kenraalikuvernööri Henry Hardinge julisti sodan sikheille.
Tej Singhin johtama sikhiarmeija eteni brittien hallitsemalle Ferozeporen alueelle, mutta ei iskenyt siellä olleita brittijoukkoja vastaan. Toinen Lal Singhin joihtama sikhiarmeija eteni kohti Mudkia noin 29 kilometriä Ferozeporesta. Mudkissa sikhit yllättivät 18. joulukuuta Ambalasta pitkän marssin Mudkiin tehneen kenraali Hugh Goughin brittijoukot. Sikhejä oli noin 12 000 ja brittejä suurin piirtein saman verran. Brittien onnistui voittaa seurannut Mudkin taistelu, mutta vain täpärästi. He olivat menettäneet esimerkiksi kaksi kenraalimajuria kaatuneina. Myös sikhit kärsivät tappioita ja he marssivat kohti Ferozeshahia liittyäkseen toisiin sikhijoukkoihin.
Britit itse etenivät kohti Ferozeshahia heti Mudkin taistelua seuranneena päivänä 19. joulukuuta. Ferozeshahissa he kohtasivat Lal Singin johtamat joukot. Sikhiarmeijalla oli Ferozeshahissa noin 25 000 miestä ja briteillä 21. joulukuuta saapuneiden vahvistusten jälkeen 16 700 miestä ja 69 tykkiä. Seuranneessa Ferozeshahin taistelussa britit ottivat jälleen täpärän voiton sikheistä. Tej Singh oli johtanut vahvistuksia tukalassa asemassa taistelun aikana olleita brittejä vastaan, mutta luopui lopulta vastahyökkäyksestä. Hän saattoi yliarvioida brittien sotilaallisen vahvuuden. Häntä on myös syytetty suoranaisesta petoksesta.
Ferozeshahin taistelun jälkeen molemmat osapuolet pitivät jonkin aikaa taukoa vahvistaen omia joukkojaan. Lopulta sikhit päättivät tehdä toisen sillanpääaseman Sutlejjoen yli Sobraonissa. Tätä tukeakseen Ranjodh Singh Majithia johti joukkoja kohti brittien asemia Ludhianassa uhaten samalla näiden huoltoyhteyksiä. Kenraali Gough erotti omista joukoistaan 10 000 miehen vahvuisen kenraalimajuri Harry G. W. Smithin johtaman joukon, joka saapui Ludhianaan ennen sikhejä. Ludhianan varuskunnan vahvistamana Smith iski sikhejä vastaan Aliwalin taistelussa 28. tammikuuta 1846. Sikhit yllätettiin ennen, kuin he olivat kerenneet varustautua puolustautumiseen. Britit ottivat sikheistä selvän voiton ja varmistivat samalla uhatun selustansa.
Aliwalin jälkeen Sutlejjoen brittien hallitsemalla puolella oli enää yksi suurempi sikhiarmeija Sobraonissa. Sobraonissa olleilla noin 30 000 sikhillä oli kuitenkin vahvat asemat ja noin 67 tykkiä. Goughin noin 15 000 meistä ja 70–80 tykkiä iskivät heitä vastaan Sobraonin taistelussa 10. helmikuuta 1846. Sobraonissa käytiin ankaria taisteluja, mutta lopulta sikhit voitettiin. Sikhit kärsivät tappioina ehkä jopa 10 000 miestä. Britit eivät olleet voitosta huolimatta hekään menestyneet erityisen hyvin ja heidän tappionsa olivat 2 300 miestä.
Seuraukset
thumb|Britit kokoavat sikheiltä vallattuja tykkejä. Sikhien tappio Sobraonissa oli käytännössä päättänyt ensimmäisen sikhisodan. Vaikka sikheillä oli edelleen noin 40 000 miestä, tappiot taistelukentällä olivat syöneet heidän taistelutahtoaan. Toisaalta myös brittien asema oli ollut kohtalaisen tukala. He olivat esimerkiksi menettäneet Intian armeijastaan noin puolet sen eurooppalaisista sotilaista. Joka tapauksessa sodan päätti Lahoren sopimus. Sikhit luovuttivat suuria alueita briteille. He menettivät osia Punjabista, sekä koko Jammun ja Kashmirin alueen, josta tuli brittien alainen ruhtinaskunta Gulab Singhin alaisuudessa. Sopimuksen muut kohdat rajasivat khalsan koon 25 jalkaväen pataljoonaan ja 12 000 rastuväen sotilaaseen. Sikhit joutuivat luovuttamaan myös 25 tykkiä. Heidän pääkaupunkiinsa Lahoreen asetettiin brittiläinen varuskunta.
Ensimmäinen sikhisota oli päättynyt brittien voittoon, vaikka sodankäynnin kannalta heidän katsottiinkin tehneen useita virheitä. Yleinen brittien vastainen suuttumus johti myöhemmin kapinointiin ja toiseen sikhisotaan vuosina 1848–1849.
Tomi Karttunen
Tomi Petteri Karttunen (s. 10. joulukuuta 1969 Kangasala) on Suomen evankelis-luterilaisen Kirkkohallituksen ulkoasian osaston teologian ja ekumenian johtava asiantuntija (2008–). Hän on valmistunut Helsingin yliopistosta teologian lisensiaatiksi 2002 ja Joensuun yliopistosta teologian tohtoriksi 2004. Karttunen sai 2008 The John Templeton Award for a Theological Promise -palkinnon väitöskirjastaan. Hän on myös Itä-Suomen yliopistossa systemaattisen teologian, erityisesti ekumeniikan dosentti, ja Helsingin yliopistossa dosentuurin alana on dogmatiikka.
Karttunen on vihitty papiksi 1994, ja hän on toiminut pappina Seinäjoen, Alavuden, Someron, Luopioisten, Sahalahden ja Kangasalan seurakunnissa. Vuosina 2007–2008 hän toimi Joensuun yliopiston systemaattisen teologian vs. yliopistonlehtorina. Karttunen on toiminut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon teologisten dialogien sihteerinä joulukuusta 2008 lukien. Hän on työskennellyt muun muassa luterilais-katolisen dialogidokumentin ''Communion in Growth. Declaration on the Church, Eucharist, and Ministry'' pääluonnostelijana ja työryhmän sihteerinä.
Karttunen vastaa asiantuntijana Suomen evankelis-luterilaisen kirkon teologisista dialogeista ja ekumeenisesta teologiasta sekä toimii luterilais-anglikaanisen Porvoon kirkkoyhteisön yhteydenpitoryhmän jäsenenä, Luterilaisen maailmanliiton Wittenbergin keskuksen johtokunnassa sekä Kirkkojen maailmanneuvoston Faith and Order -komission konsulttina. Hän on myös Suomen Ekumeenisen Neuvoston hallituksen jäsen.
RUAG Ranger
thumb|250px|RUAG Rangerin prototyyppi pienoiskuva|250px|Ranger RL-12 lippujuhlanpäivänä 2013
RUAG Ranger on Sveitsissä israelilaisella Israel Aircraft Industriesin lisenssillä valmistettu miehittämätön lentotiedustelujärjestelmä. Sitä käytetään Sveitsin puolustusvoimien lisäksi myös Suomen puolustusvoimissa osana maavoimien tiedustelujärjestelmää. Järjestelmä toimitettiin Suomeen lokakuussa 2001.
Miehittämättömiä ilma-aluksia käytetään tiedusteluun, valvontaan ja maaliosoitukseen kauaskantoisille asejärjestelmille. Miehittämättömille ilma-aluksille erityisesti sopivia tehtäviä ovat pitkäkestoiset valvontatehtävät, säteily- tai muuten saastuneen alueen tiedustelu sekä korkean vihollisuhan alueella toimiminen eli Dull, Dirty & Dangerous -tyyppiset tehtävät. Ranger-lentotiedustelujärjestelmässä maavalvonta-asemalta lennätetään datalinkkiyhteyden päässä olevaa miehittämätöntä ilma-alusta. Ilma-aluksen sensorin kuvaa seurataan maavalvonta-asemalla.
Bernoullin luku
Bernoullin luvut ovat rationaalilukujono, jolla on suuri merkitys lukuteoriassa. Ensimmäiset Bernoullin luvut ovat:
On kaksi eri tapaa määritellä Bernoullin luvut. Määritelmät eroavat vain luvun B1 kohdalla: B1 on joko - tai. Ensimmäisessä tapauksessa on kysymyksessä ensimmäiset Bernoullin luvut ja jälkimmäisessä toiset Bernoullin luvut. Koska Bernoullin luvut, joiden indeksi on pariton ja suurempi kuin 1 ovat nollia, käsitellään monesti vain lukuja B2n, joita joissakin teksteissä merkitään harhaanjohtavasti Bn, kun itse asiassa tarkoitetaan lukua B2n. Tämä voi johtaa sekaannuksiin; mikäli on tarpeellista käyttää vain lukuja B2n, voi käyttää vaihtoehtoista merkintää.
Bernoullin luvut esiintyvät tangenttifunktion ja hyperbolisen tangenttifunktion Taylorin sarjakehitelmässä, n:n ensimmäisen kokonaisluvun potenssisummien kaavoissa, Eulerin-Maclaurinin kaavassa ja eräiden Riemannin zeta-funktion arvojen lausekkeissa.
Ne on nimetty 1600-luvulla eläneen kehittäjänsä Jakob Bernoullin mukaan.
Historia
Bernoullin lukujen keksiminen juontaa juurensa ongelmaan kokonaislukupotenssien summan laskemisesta, mikä on kiinnostanut matemaatikkoja antiikin ajoista lähtien.
Aluksi tunnettiin tapoja laskea n:n ensimmäisen kokonaisluvun, n:n ensimmäisen neliön ja n:n ensimmäisen kuutioluvun summa, mutta ei varsinaisia kaavoja, vain puhtaasti sanallisia kuvauksia. Varhaisista matemaatikoista tätä ongelmaa ovat miettineet ainakin Pythagoras, Arkhimedes, Aryabhata, Abu Bakr al-Karajidi ja Abu Ali al-Hasan ibn al-Hasan ibn al-Haytham.
Thomas Harriot (n. 1560–1621) on ilmeisesti ensimmäinen, joka johti ja kirjoitti kaavat symbolisessa muodossa, mutta hän etsi kaavat vain neljänsien potenssien summaan asti. Vuonna 1631 julkaistussa Academia Algebraessa Johann Faulhaber esitti kaavat potenssien summille polynomimuodossa aina 17. potenssiin asti ja mainitsi etsineensä kaavat 25. potenssiin asti. Nämäkin kaavat ovat teoksessa, tosin salakirjoitusmuodossa. Donald E. Knuth arvelee olevansa ensimmäinen, joka ratkaisi Faulhaberin koodin ja sanoo kaavojen olleen oikein 23. potenssiin asti. Kuitenkaan Faulhaberkaan ei keksinyt yleistä sääntöä.
thumb|right|360px|Jakob Bernoullin Summae Potestatum, 1713
Sveitsiläinen matemaatikko Jakob Bernoulli (1654-1705) oli ensimmäinen, joka huomasi yksittäisen lukujonon, joka tarjoaisi tavan muodostaa yleisen kaavan potenssisummille. Ensimmäinen julkaisu Bernoullin luvuista on Bernoullin hänen kuolemansa jälkeen, vuonna 1713 julkaistussa Ars Conjectandissa.
Kuvan otteessa kirjasta näkyy sivun alemmassa puoliskossa Bernoullin löytämä kaava. Siinä käytetyt merkinnät kuitenkin poikkeavat useissa kohdissa nykyisistä. Niinpä Bernoulli käyttää merkintöjä A, B C ja D modernin merkintätavan mukaisista luvuista B2, B4, B6 ja B8. Lausekkeessa c·c−1·c−2·c−3 esiintyvät pisteet ovat erottamassa kertolaskun termejä c, c-1, c-2 ja c-3; nykyisin se kirjoitettaisiin c·(c−1)·(c−2)·(c−3). Modernia termejä käyttäen kyseessä on siis laskeva kertoma, jolle käytetään myös merkintää. Myöskään kertomamerkintää ei vielä tuolloin käytetty. Integraalin merkki on peräisin Leibniziltä, joka käytti sitä merkitsemään summaa. Oheisella sivulla Bernoullin käyttämänä esimerkiksi merkintä \int n^4 tarkoittaa summaa. Niinpä nykyaikaisin merkinnöin Bernoullin kaava kirjoitettaisiin:
Oheisella Bernoullin teoksen sivulla on kuitenkin virhe: summan \int n^9 (eli ) lausekkeessa viimeisen termin tilisi olla, ei.
Bernoullin tyytyväisyys nopeaan tapaan määrittää kertoimet n ensimmäisen kokonaisluvun c:nsien potenssien summalle, jokaiselle kokonaisluvulle c näkyy seuraavasta kommentista:
"Tämän taulukon avulla sain laskettua alle puolessa neljännestunnissa, että 1000 ensimmäisen luvun kymmenien potenssien summa on 91409924241424243424241924242500.”
Bernoullin luvut voidaan määritellä generoivan funktion avulla:
Ensimmäiset Bernoullin luvut
Tässä taulukossa on vain Bernoullin luvut B2n, koska parittomilla indekseillä Bn on 0, lukuun ottamatta lukua B1, jonka arvo on sopimuksesta riippuen joko - tai
Bernoullin luvut ja Riemannin zeta-funktio
Bernoullin luvuilla on yhteyksiä Riemannin zeta-funktion arvoihin, Bernoullin luvut voidaan ilmoittaa Riemannin zeta-funktion avulla
Riemannin zeta-funktion arvot \zeta(n) voidaan ilmoittaa yksinkertaisella lausekkeella Bernoullin lukujen avulla, kun n on negatiivinen kokonaisluku tai parillinen positiivinen kokonaisluku: parillisille positiivisille kokonaisluvuille 2n
ja negatiivisille kokonaisluvuille pätee
<p style="margin-left:32px">Jokaiselle luvulle ε > 1/4 on olemassa (ε:sta riippuva) vakio Cε > 0 siten, että |R(x)| < Cε xε kun x → ∞.
Merkintä R(x) tarkoittaa Rieszin funktiota
Tässä tarkoittaa nousevaa kertomaa, käyttäen Donald E. Knuthin esittämää merkintää.
Hattingen
Hattingen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa Ruhrin alueen rajalla. Se kuuluu Arnsbergin hallintopiiriin ja Ennepe-Ruhr-Kreisin piirikuntaan. Kaupunkia ympäröivät Bochum, Essen, Sprockhövel, Velbert, Witten ja Wuppertal. Vuoden 2012 lopussa kaupungin asukasluku oli 54 286. Sen pinta-ala on 71,39 neliökilometriä ja asukastiheys 803 as./km².
Hattingenista muodostui kaupunki vuonna 1396 kun sille myönnettiin oikeus linnoittautumiseen. Kaupunki liittyi Hansaliittoon vuonna 1554. Teollistumisen aikoihin 1800- ja 1900-luvuilla kaupungin tärkeimpiä elinkeinoja oli kivihiiliteollisuus. Yli sadan vuoden ajan Heinrichshütten tehdas oli kaupungissa tärkein työnantaja. Parhaimpina aikoina tehtaassa työskenteli noin 10 000 ihmistä. Se suljettiin vuonna 1987.
Hattingenin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa sen vanhakaupunki, jossa sijaitsee noin 150 keskiaikaista puuristikkotaloa.
Aiheesta muualla
thumb|300px|left|Näkymä Hattingenin vanhastakaupungista.
Bellino
Bellino on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku oli 103 vuonna 2017.
John Fleck
pienoiskuva John Alexander Fleck (s. 24. elokuuta 1991 Glasgow) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Sheffield Unitedia.
Ensimmäisen ottelunsa Englannin Valioliigassa Fleck pelasi Sheffield Unitedissa elokuussa 2019. Hän pelasi kaudella 2019–2020 Valioliigassa 30 ottelua, joista 26:ssa täydet minuutit. Ensimmäisen maalinsa Valioliigassa hän teki marraskuussa kauden yhdeksännessä ottelussaan Burnleyä vastaan. Kolmisen viikkoa myöhemmin hän teki maalin Manchester Unitedia ja joulukuussa kaksi maalia Aston Villaa vastaan. Tammikuussa hän teki kauden viidennen liigamaalinsa tasoittaessaan loppunumeroiksi 1–1 ottelussa Arsenalia vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Valioliigassa 31 ottelua, joista 26 ottelussa täyden peliajan, eikä tehnyt yhtään maalia. Mestaruussarjassa hän on Sheffield Unitedissa pelannut 147 ottelua ja tehnyt kuusi maalia.
Fleck on pelannut Skotlannin alle 17-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän on pelannut Skotlannin A-maajoukkueessa viisi ottelua: lokakuussa 2019 avauskokoonpanossa EM-karsinnassa Venäjää vastaan, marraskuussa 2019 vaihtopelaajana viimeiset hetket EM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan, syys-lokakuussa 2020 avauskokoonpanossa kansojen liigassa Tšekkiä ja Slovakiaa vastaan sekä maaliskuussa 2021 vaihdosta kentälle tulleena MM-karsintaottelussa Färsaaria vastaan.
Tu
Tu tarkoittaa seuraavia:
Jack O’Connell (jalkapalloilija)
O'Connell aloitti liigauransa lainapelaajana Blackburn Roversista Rotherham Unitedissa, York Cityssä ja Rochdalessa. Vuonna 2015 hän siirtyi Brentfordiin ja vuonna 2016 Sheffield Unitediin. Ensimmäisen ottelunsa Englannin Valioliigassa O'Connell pelasi Sheffield Unitedissa elokuussa 2019. Hän pelasi kaudella 2019–2020 Valioliigassa 33 ottelua, joista 32:ssa täydet 90 minuuttia. Hän pelasi kauden 2020–2021 kaksi ensimmäistä valioliigaottelua ennen kuin sai polvivamman, minkä jälkeen ei ole kyennyt pelaamaan otteluakaan. Hänen sopimuksensa Sheffield Unitedin kanssa päättyi kesällä 2023. Hän on pelannut Englannin mestaruussarjassa 103 ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Englannin ykkösliigassa hänellä on takanaan 73 ottelua ja yhdeksän tehtyä maalia.
O'Connell on pelannut Englannin alle 18- ja 19-vuotiaiden maajoukkueissa.
Ruotsin Suomalainen (lehti)
Ruotsin Suomalainen on Ruotsissa viikoittain (joka torstai) ilmestyvä suomenkielinen sanomalehti. Lehden perusti vuonna 1964 Ruotsin suomalaisseurojen keskusliitto, ja sen levikki oli vuonna 2008 Ruotsin virallisen levikintarkastuksen (Tidningstatistik) mukaan 9 600 maksavaa tilaajaa. Toimituksen arvion mukaan lehdellä on 30 000 lukijaa viikoittain.
Lehti on sitoutumaton Ruotsin noin 450 000 henkilöä käsittävän suomenkielisen väestön joukkotiedotusväline. Lehti keskittyy kertomaan raportoinnissaan ruotsinsuomalaisten tapahtumista ja asioista, joista Ruotsin ja Suomen lehdistö ei kerro ja joita kummankaan maan valtaväestön mediat eivät välttämättä tunne. Kyseessä on media, jonka tehtävänä on tuoda esiin ruotsinsuomalainen näkökulma Ruotsin ja Suomen mediakentässä. Lehden päätoimitus sijaitsee Tukholmassa, ja sillä on 10 aluetoimitusta eri puolilla Ruotsia suurimmilla suomalaispaikkakunnilla.
Milka
Milka voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Ruotsin Suomalainen (lehti)
Lehden päätoimittajana ja vastaavana julkaisijana on vuodesta 2000 lähtien toiminut Tapani Kekki.
Real Life
Real Life on australialainen uuden aallon ja synthpopin yhtye. Yhtye nousi julkisuuteen vuonna 1983 singleillään ”Send Me an Angel” ja ”Catch Me I’m Falling”.
Historia
Real Lifen perustajajäseniä olivat David Sterry (laulu, kitara), Richard Zatorski (viulu ja koskettimet), Alanb Johnson (basso) sekä Danny Simcic (rummut). Steve Williams tuli Zatorskin tilalle kosketinsoittimiin vuonna 1986.
Yhtyeen debyyttisinglestä ”Send Me an Angel” tuli top 10 -hitti Australiassa. Kappale sai suosiota muun muassa myös Uudessa-Seelannissa, Saksassa ja Yhdysvalloissa. Kappaleesta julkaistiin uusintaversio vuonna 1989 ja sen alkuperäistä versiota käytettiin vuoden 1986 elokuvassa BMX Hellriders.
Pazi se ot prijatelki
Pazi se ot prijatelki on bulgarialaisen pop-folk-laulaja Preslavan studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2009 levymerkillä Payner.
RN Nino Bixio
RN Nino Bixio oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1917 palvelukseen otettu Nino Bixio -luokan tiedusteluristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta, missä köli laskettiin 15. helmikuuta 1911. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 30. joulukuuta ja liitettiin laivastoon 5. toukokuuta 1917.
Palvelus
Alus poistettiin alusluettelosta 15. maaliskuuta 1929.
Timo Jutila
Timo Juhani ”Juti” Jutila (s. 24. joulukuuta 1963 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja, kasvattajaseuransa Tapparan yksi tunnetuimmista pelaajista. Jutila oli voittamassa Suomen ensimmäistä jääkiekon maailmanmestaruutta vuoden 1995 MM-kisoissa joukkueen kapteenina. Jutila on Suomen ensimmäinen kaksinkertainen jääkiekon maailmanmestari aikuisten tasolla, kun johtotehtävät lasketaan mukaan: toisen kultansa hän sai joukkueenjohtajana MM-kisoissa 2011. Jutila on aateloitu jääkiekkoleijonaksi ja IIHF Hall of Fame -kunniagalleriaan.
Elämä ja ura
Timo Jutila varttui Tesomajärven kaupunginosassa (joka tunnetaan paremmin Tesomana) Tampereella. Jutila pelasi ensimmäisen SM-liigapelinsä vain 16-vuotiaana, esikuvansa Pekka Marjamäen puolustajaparina. Jutila edusti Tapparaa vuosina 1980–1984, 1985–1988, 1992–1996 ja 1997–1999. Pohjois-Amerikassa hän pelasi kaudella 1984–1985 NHL-joukkue Buffalo Sabresissa ja AHL-joukkue Rochester Americansissa. Lisäksi hän on pelannut Ruotsissa Luleå HF:ssä 1988–1991 ja Sveitsissä SC Bernissä 1996–1997.
Suomen jääkiekkomaajoukkueessa - Leijonissa - Jutila pelasi ensimmäisen kerran vuonna 1981. Jutila oli maajoukkueurallaan usein joukkueen kapteeni. Jutila osallistui kahdeksan kertaa Jääkiekon MM-kisoihin, kolmiin olympialaisiin ja kahteen Kanada-cup:iin. Jutila saavutti ensimmäisen jääkiekon maailmanmestaruuden vuonna 1995. Hän on itse arvioinut, että aktiiviuransa aikana Suomi pelasi parasta jääkiekkoa vuoden 1994 MM-kisoissa, sekä saman vuoden talviolympialaisissa, Lillehammerissa. Suomi hävisi näissä turnauksissa vain MM-kisojen loppuottelun ja olympialaisten välierän, molemmat Kanadaa vastaan. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Jutilan jääkiekkoleijonaksi numerolla 132, ja Tappara on jäädyttänyt Jutilan pelinumeron 7. Jutila valittiin IIHF Hall of Fameen seitsemäntenä suomalaispelaajana.
Jutila lopetti aktiiviuransa vuonna 1999. Leijonien joukkueenjohtajaksi Jutila tuli Heikki Riihirannan tilalle keväällä 2003, ja toimi tehtävässä MM-kisoihin 2014 asti. Jutila voitti toisen maailmanmestaruutensa vuonna 2011, toimiessaan joukkueen johtajana.
Sacavém
Sacavém on kaupunki Portugalissa vain muutama kilometri Lissabonista koilliseen. Vuonna 2011 siellä oli 18 469 asukasta. Kaupunki on tunnettu keramiikastaan. Hallinnollisesti Sacavém kuuluu Louresin kunnan Sacavém e Prior Velho -pitäjään. Sacavém oli oma pitäjänsä vuoteen 2013 asti.