cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ilongot Headhunting 1883–1974
Tutkijat
Renato Rosaldo teki kenttätöitä ilongotien parissa vuosina 1967−1969, sekä vuonna 1974 vaimonsa Michelle Rosaldon kanssa. Rosaldot kiinnostuivat ilongoteista luettuaan amerikkalaisen antropologi William Jonesin elämäkerran. Jones oli tutkinut heimoa 1910-luvulla, jolloin Filippiinit olivat Yhdysvaltojen vallan alaisina ja alkuperäiskansoista haluttiin saada tietoa. Ilongotit murhasivat Jonesin vuonna 1909. Ilongoteihin kohdistuneen huonon käytöksen vuoksi Jonesin on katsottu aiheuttaneen itse oman kuolemansa. Kirjan alussa Rosaldo reflektoi hänen ja Jonesin kokemuksia.
Ilongotit
Ilongotit olivat Luzonin ylängöillä eläviä metsästäjä-keräilijöitä, jotka hyödynsivät myös kaskiviljelyä. Väestön koko oli kirjan kirjoittamisen aikaan noin 3500 henkeä. Ihmiset olivat tasa-arvoisia, tosin puhetaito toi miehelle arvostusta. Työ jaettiin sukupuolen mukaan: miehet metsästivät, kalastivat ja raivasivat alueita puutarhoja varten. Naiset hoitivat viljelyn ja koti muodosti heidän elinpiirinsä.
Kirja jakaantuu kolmeen päälukuun ja sisältää runsaasti ilongotien kertomuksia ja kuvauksia heidän elämästään, historiastaan ja kenttätöiden aikaisista tapahtumista. Kerronta on miesnäkökulmaista, eli pääosassa ovat enimmäkseen ilongotilaismiesten kertomukset ja kokemukset. Tämä johtui siitä, että miehet olivat enemmän ulkomaailmaan suuntautuneita kuin naiset.
Historiallinen näkökulma
Aluksi Rosaldo aikoi tutkia ilongotien vihanpito -ja naimisiinmenotapoja. Pian hän kuitenkin huomasi että ilongot-yhteisöä oli vaikeaa tutkia sosiaalisen järjestyksen puutteen takia. Ainoa ihmisiä järjestävä asia olivat bertanit, eli nimetyt ryhmät. Bertanit olivat keskenään eri kehitysvaiheissa: läheisyys kulki hajallaan olon kautta bertanin lopulliseen häviämiseen. Siksi Rosaldo päätti tutkia heitä diakronisesti eli tavalla joka tutkii asioiden kehitystä ja ottaa mukaan historiallisen näkökulman. Hän lähestyi ilongotien sosiaalista rakennetta kehityksen näkökulmasta neljän eri prosessin kautta: bertanin kehityksen, sekä elämän-, kotitalous-, ja vihanpidonkierron läpi. Näitä prosesseja hän tarkastelee pilkkomalla bertanin pienimpiin osiin klustereiksi, kotitalouksiksi sekä perheiksi.
Rosaldo keräsi tutkimusmateriaalia kertomusten muodossa, joita hän vertasi kirjoitettuihin dokumentteihin. Hänen mukaansa narratiivitutkimus voi ilmentää monimutkaisia sosiaalis-historiallisia tapahtumia paikallisella tasolla, ja ilongotien käsitykset historiasta ilmenivät heidän puheissaan. Rosaldo sai piirrettyä hyvän aikajanan vuodesta 1974 vuoteen 1920, ja hieman epäselvän kuvan ajanjaksosta 1883-1920. Hän seurasi kehitysprosesseja tiettyjen tapahtumien kautta, jotka olivat tapahtuneet kymmeniä vuosia sitten. Filippiinit olivat pitkään olleet Espanjan, Yhdysvaltojen ja Japanin vaikutuksen alla. Vallanvaihtoihin liittyvät tapahtumat lisäsivät ilongotien stressiä ja nostivat pintaan bertaneiden välillä olevat vanhat kaunat. He kevensivät stressitilaa muiden bertaneiden jäseniin kohdistuvalla pääkallonmetsästyksellä. Pään poisheitto ilmensi elämän taakkojen poistumista.
Kohorttianalyysi
Kohorttianalyysi ohjaa tutkimusta näkemään prosessit, joissa ryhmä edeltäjiä putoavat rakenteellisista asemistaan ja seuraajat nousevat korvaamaan heidät. Tällöin tilanne vaatii mekanismia, joka tuottaa sukupolvien välistä jatkuvuutta sekä sukupolven omaa tunnusomaista luonnetta. Nuorten kohtaamat asiat ovat vieraita heidän vanhemmilleen, jolloin nuoret kehittävät uusia kulttuurisia malleja pärjätäkseen muuttuneessa tilanteessa. Tällaisen ryhmän identiteetti muotoutuu jaetun kokemuksen kautta, joka sisältää ymmärryksen elämänmahdollisuuksista ja pohdintaa tulevaisuudesta. Kohorttianalyysi auttaa tutkimusta näin kohti moninaisia kehitysprosesseja, joissa ryhmän jäsenet uudelleenmuokkaavat itseään sekä ryhmän sosiaalisia rakenteita. Rosaldo huomasi seuraamiensa miesten kautta, kuinka bertaneiden muutot pysähtyivät ja pääkallonmetsästys loppui hetkeksi. Näin he saivat tasapainotettua ilongotien väestömäärää sekä rakennettua uudestaan puutarhat viljelyä varten.
Liike osana elämää
Liike oli merkittävä osa ilongotien sosiaalista rakennetta. Se näkyi muun muassa avioitumisessa, kotitöissä ja kotitalouksien asuinpaikkojen muutoksissa, joiden syynä olivat vihanpidot. Kun pari avioitui, mies seurasi vaimoaan tämän vanhempien talouteen. Kun vanhemmat tulivat huonokuntoiseksi alkoivat he seurata tytärtään ja tämän miestä. Osanotto pääkallonmetsästykseen oli välivaihe pojan kasvussa kohti aikuisuutta. Vihanpidon aloitti esimerkiksi sanallinen loukkaus toista kohtaan. Tästä alkoivat tapot, jotka aiheuttivat bertanien hajoamista. Väkivallan hiipumisen jälkeen annettiin kulua aikaa, jonka jälkeen järjestettiin sovintojuhla eripuraisten bertanien liiton kunniaksi.
Doryanthaceae
Keihäskukkakasvit (Doryanthaceae) on yksisirkkaisten Asparagales-lahkoon kuuluva heimo, jossa on vain yksi kaksilajinen suku: keihäskukat (Doryanthes). Kumpikin lajeista kasvaa Itä-Australiassa.
Tuntomerkit
Keihäskukat ovat massiivisia, mätästäviä monivuotisia ruohoja, joilla on sipulimainen varren tyvi. Lehdet ovat kierteisasentoisia, ehytlaitaisia ja hajoavat kuiduiksi kärjistään. Tiheä kukinto sijaitsee jopa 6 m pitkän, haarattoman ja lehdellisen varren päässä. Toisinaan kukinto on melkein sarjamainen. Kukinnossa on paljon kookkaita, säteittäissymmetrisiä ja kirkkaanpunaisia kukkia. Kehälehdet ovat kookkaita ja muodostavat pitkän putken. Ponnet avautuvat sivulle ja kiinnittyvät palhoon keskiosastaan. Sikiäin on kehänalainen. Siemenet ovat litteitä ja siivellisiä; niissä on endospermi eli siemenvalkuainen ja litteä alkio. Taimessa on sivuilta litistynyt imujuuri eli haustorio ja sirkkalehteä suojaava itutuppi eli koleoptiili.
Luokittelu
Keihäskukat kuuluvat Asparagales-lahkon evoluutiopuun haaraan, jossa ovat myös kurjenmiekkakasvit (Iridaceae), Xeronemataceae, heinäpuukasvit (Xanthorrhoeaceae), narsissikasvit (Amaryllidaceae) ja parsakasvit (Asparagaceae).
Lajit
Keihäskukkien kaksi lajia ovat:
Balakotin ilmaisku
Balakotin ilmaisku oli Intian ilmavoimien tekemä isku Pakistanin puolelle maiden välistä rajaa 26. helmikuuta 2019. Intian mukaan kohde oli Jaish-e-Mohammad-järjestön koulutusleiri Balakotissa Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan maakunnassa. Intian mukaan järjestö oli vastuussa aikaisemmin samana vuonna tehdystä itsemurhaiskusta Intiassa.
Intian mukaan isku osui tarkoitettuihin kohteisiinsa, mutta ulkopuolisissa lähteissä sen tuhovaikutusta epäiltiin.
Tausta
Intia ja Pakistan ovat kiistelleet Kashmirin alueen asemasta sitten vuonna 1949 solmitun tulitaukosopimuksen. Tilanne on kärjistynyt useampaan otteeseen sodaksi maiden välillä. Kashmirissa itsessään paikalliset aseelliset järjestöt ovat tehneet iskuja Intiaa vastaan ja Intia on syyttänyt Pakistania asejoukkojen tukemisesta. Tilanne kärjistyi jälleen Intian lakkautettua elokuussa 2018 perustuslain niin sanotun artikla 370:n, joka takasi alueelle erikoisaseman. 14. helmikuuta 2019 Jaish-e-Mohammad-nimisen järjestön jäsen teki itsemurhaiskun Pulwamassa, jossa sai surmansa 40 intialaista sotilasta. Intia liitti Pakistanin turvallisuuspalvelut iskun toteuttamiseen.
Ilmaisku
thumb|[[Intian ilmavoimat|Intian ilmavoimien Mirage 2000.]] Intian ilmavoimat toteuttivat Balakotin ilmaiskun 26. helmikuuta 2019. Intian ilmaisku tehtiin Jaish-e-Mohammadin leirille Balakotissa Khyber Pakhtunkhwan maakunnassa. Ulkoministeri Vijay Gokhalen mukaan iskun pääkohde oli Jaish-e-Mohammadin johtohahmo Masood Azharin velipuoli. Järjestön sanottiin suunnittelevan uusia iskuja Intian puolella. Iskun suunnitteli ilmamarsalkka Chandrashekaran Harikumar, joka johti Intian ilmavoimien läntistä aluetta (Western Air Command).
Isku tehtiin aamuyöstä. Kohteeseen iskeneet koneet olivat tyyppiä Mirage 2000, joita oli Intian mukaan 12. Mukana iskun toteuttamisessa oli myös ennakkovaroituskoneita ja ilmatankkauskone. Intialaisten lähteiden mukaan Pakistanin Saab 2000 ennakkovaroituskone havaitsi lähestyvän osaston ja Pakistanin ilmavoimat lähetti paikalle F-16 hävittäjiään, jotka kääntyivät kuitenkin takia Intian koneiden määrän takia. Joidenkin lähteiden mukaan iskussa käytetyt pommit olivat israelilaisvalmisteisia SPICE 2000-pommeja, jotka ohjautuvat kohteeseensa elektro-optisesti tai GPS-ohjattuna.
Seuraukset
Intian mukaan isku osui kaikkiin tarkoitettuihin kohteisiinsa. Intian eri viranomaisten mukaan iskussa kuoli huomattava määrä tai 250–300 Jaish-e-Mohammadin jäsentä. Pian heräsi kuitenkin kysymyksiä iskun todellisesta vaikutuksesta. Esimerkiksi myöhemmin otetut satelliittikuvat paikalta eivät paljastaneet merkkejä tuhoista Balakotin kohteen rakennuksissa. Merkkejä vahingoista eivät löytäneet myöskään paikalla iskun jälkeen käyneet Reutersin toimittajat. Sen sijaan löydettiin merkkejä osumista läheiseen metsikköön. GPS-ohjattujen pommien harhaosumien syyksi arvailtiin esimerkiksi intialaisten karttatietojen puutteita.
Pakistan kiisti paikan olleen asejoukkojen koulutusleiri sekä Intian väitteet suurista tappioista. Sen sijaan Pakistan uhkasi vastaavansa "Intian aggressioon". 27. helmikuuta Pakistan ilmoitti vastaavan iskun Intian puolelle ja sanoi ampuneensa samalla alas kaksi intialaista lentokonetta. Yksi alas ammuttu intialainen lentäjä jäi vangiksi Pakistanin puolella rajaa. Vangiksi jäänyt Abhinandan Varthaman palautettiin Intiaan maaliskuussa 2019.
Puitelaki
Puitelaki on laki, joka ei sisällä yksityiskohtaisia säännöksiä, vaan ainoastaan yleisluonteiset piirteet vaikutusalueestaan. Tarkempaa sääntelyä tai viranomaisten toimintaohjeita varten annetaan lakia alemmanasteisia säädöksiä.
Puitelaki Suomessa
Usein puitelakiin sisältyy valtuutus, jonka nojalla valtioneuvosto antaa lakiin liittyvät yleiset ja yksityiskohtaiset ohjeet.
Laaja-alaisten puitelakien perusteella on esimerkiksi sidottu Suomen kunnat valtioon monella tavoin muun muassa sosiaalialalla, terveydenhuollossa ja opetustoimessa. Suomessa on perinteisen sääntelyn lisäksi säädetty 1960-luvulta lähtien uudentyyppisiä lakeja, joille on annettu nimeksi puitelaki, kehittämislaki, suunnittelulaki tai tavoitelaki. Käyttöön on otettu myös julkisoikeudelliset sopimukset, vapaamuotoiset järjestelyt valtion ja etujärjestöjen välillä sekä laajat lakisääteiset suunnittelujärjestelmät. Tällaista uudentyyppistä lainsäädäntöä on arvosteltu sen epämääräisyydestä ja sääntelyn siirtymisestä pois eduskunnan vaikutuspiiristä. Puitelakeihin liittyy läheisesti hallintoviranomaisten norminanto, jolla tarkoitetaan ministeriöiden ja hallintoviranomaisten antamia määräyksiä.
Robert Lee
Robert Lee on seuraavien henkilöiden nimi:
NRP Ribeira Grande (M402)
Valmistus
Alus tilattiin 1954 CUF:lta, missä se valmistettiin 1954-1957.
Palvelus
Aluksen 40 millimetrin Bofors poistettiin 1972, kun se muutettiin partioalukseksi, minkä jälkeen aluksen aseistuksen muodostivat kaksi 20 millimetrin Oerlikonia. Alus oli edelleen palveluksessa vuonna 1995.
Pikkutavi
Pikkutavi (Spatula hottentota) on sorsien heimoon kuuluva lintulaji. Sitä tavataan paikallisena Saharan eteläpuolisesta Afrikasta ja Madagaskarilta. Alalajeja ei tunnisteta.
Pentti Helin
Pentti Helin (s. 1. maaliskuuta 1934) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Helin edusti koko uransa Rauman Palloa. Hän pelasi seurassa vuosina 1954–1964 kahdeksan kautta 1. divisioonassa ja kolme kautta 2. divisioonassa. Helin teki uransa aikana 1. divisioonassa 47 maalia. Vaikka Helin ei pelannutkaan yhtään ottelua mestaruussarjassa, hän edusti kuitenkin maajoukkuetta yhdessä maaottelussa vuonna 1960.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1920
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1920 järjestettiin 2. marraskuuta 1920. Vaalit voitti republikaani Warren Harding haastajanaan demokraatti James M. Cox. Vaalien tärkeimpiä kysymyksiä olivat ensimmäisen maailmansodan jälkeiset rauhansopimukset ja Yhdysvaltain jäsenyys Kansainliitossa.
Jonas Peusa
Jonas Peusa (22. marraskuuta 1867 – 29. kesäkuuta 1932) oli suomalainen Karjalankannaksen Koivistolta kotoisin ollut liikemies ja kauppaneuvos.
Lilian
Lilian on yleensä naisen, varsinkin Ranskassa kuitenkin miehen etunimi. Alkuperältään nimi on englantilais-saksalainen lyhentymä nimestä Elisabet tai mahdollisesti muunnos englanti­laisesta nimestä Lily, joka merkitsee liljaa.
Jonas Peusa
Peusan isä kauppias Aleksander Peusa myi Pietarissa Suomesta tuotuja elintarvikkeita, kuten voita, palvilihaa ja suolattua ja tuoretta kalaa. Hän laajensi sitten liiketoimintaansa ja alkoi myydä halkoja ja riistalintuja tukuittain Pietariin. Peusan vuonna 1848 perustetun liikkeen päätoimialaksi muodostui kuitenkin Venäjältä tuodun viljan myynti Suomeen, ja lähes kaikki viljantuonti Venäjältä Suomeen tapahtui autonomian aikana Peusan liikkeen kautta.
Lilian
Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut vuoden 2019 loppuun mennessä 2537 Lilian-nimistä naista ja hieman yli 20 miestä. Lilianin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 20. toukokuuta, joka suomen­kielisen kalenterin mukaan on muun muassa Liljan nimipäivä.
Jonas Peusa
Jonas Peusa tuli liikkeen johtoon vuonna 1889 yhdessä veljensä Juha Peusan (1860–1940) kanssa. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1912. Ensimmäisen maailmansodan aikaan Peusat siirtyivät Pietarista Viipuriin ja jatkoivat liikettä siellä vuonna 1919 perustetun ''Veljekset Peusa ja Kumpp. Osakeyhtiön'' nimellä. Peusat harjoittivat myös laivanvarustusta. Peusan yhtiö sai 1920-luvun alussa venäläisen viljan yksinmyyntioikeuden Suomessa yhdessä suomenjuutalaisen liikemiehen David (Dave) Morduchin (1869–1945) toiminimen D. Morduchin kanssa. Vuonna 1925 Peusat ja David Morduch perustivat Viljantuonti Oy:n, jolle viljan yksinmyyntioikeus siirtyi. Morduch oli yhtiön toimitusjohtajana kuolemaansa saakka. Hänen jälkeensä yhtiön johtoon tuli Morduchin poika kauppaneuvos Leon Morduch (1897–1966). Yhtiö erikoistui viljan, rehun ja lannoitteiden kaupan järjestämiseen Suomen ja Neuvostoliiton välillä, ja se toi viljaa Suomeen myös muualta maailmasta.
Leninskajan metroasema
Leninskaja on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 20. marraskuuta 1985.
NRP Rosario (M404)
NRP Rosario (runkonumero M404) oli Portugalin laivaston São Roque -luokan miinanraivaaja.
Valmistus
Alus tilattiin 1954 CUF:lta, missä se valmistettiin 1954-1957.
Antti Marttinen
Antti Marttinen (s. 1954) on sarjakuvien suomentaja ja toimittaja.
Marttinen oli vuosina 1989–2008 ilmestyneen Myrkky-sarjakuvalehden päätoimittaja sen koko ilmestymisen ajan. Hän suomensi 1980-luvun lopulla ja 1990-luvulla Semic-kustantamon julkaisemia sarjakuva-albumeita, muun muassa Bill Wattersonin Lassia ja Leeviä, Gary Larsonin Kaukana poissa -sarjaa sekä André Franquinin Niilo Pielistä ja Pikoa ja Fantasioa. 2000-luvulla hän on suomentanut paljon Jim Davisin Karvista. Marttinen on kirjoittanut yhdessä Juho Juntusen kanssa visailukirjan ''Kuka mitä häh? Kysymyksiä suomirockista'' (2006).
Marttinen työskentelee nykyään Egmont Kustannuksella. Hän on ollut vuodesta 2009 Korkeajännitys-lehden toimittaja.
Tškalovskajan metroasema (Nižni Novgorodin metro)
Tškalovskaja on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 20. marraskuuta 1985.
Alexandre del Valle
Alexandre del Valle (s. 6. syyskuuta 1969 Marseille, Ranska) on ranskalainen politiikan tutkija, esseisti ja toimittaja. Hänen työnsä keskittyy islamismiin, terrorismin torjuntaan ja muslimimaailman geopolitiikkaan.
Del Valle on opiskellut Aix-en-Provencen Institut d’études politiquesissa, Montpellier’n yliopistossa ja Milanon yliopistossa.
Del Valle väitteli historiasta tohtoriksi Montpellier’n yliopistossa Ranskassa. Hänen väitöskirjansa käsitteli West ja toinen siirtomaavallan.
Del Valle opettaa geopolitiikkaa ja kansainvälisten suhteiden tutkimusta School of Commerce of La Rochellessa (Ranska).
Del Valle on kirjoittanut seitsemän kirjaa, jotka on käännetty italian, portugalin ja espanjan kielille.
Pusulanjärvi (Somero)
Pinta-alaltaan Pusulanjärvi on noin 62 ha. Idässä sitä erottaa yläpuolisesta Rautelanjärvestä Rautelansalmi. Järven alapuolella, Ryhtänkurkun jälkeen Paimionjoki jatkuu Åvikinjärvelle asti pääosin jokimaisena.
Taskukello
Taskukello on pieni taskuun mahtuva kello, joka toimii rataksilla. Taskukellon keksijänä pidetään lukkoseppä Peter Henleiniä (1485–1542). Hänen kehittämänsä taskukello tehtiin vuonna 1510. 1900-luvun alkuun asti taskukelloja käytettiin yleisesti, kunnes rannekellot syrjäyttivät ne. Nykyään taskukello kuuluu hienostuneeseen miesten pukeutumiseen, ja perinteisessä arkikäytössä sekä taskukellon että rannekellon ovat paljolti syrjäyttäneet matkapuhelimet, joissa on myös kello.
Pusulanjärvi (Somero)
Järven pohjoisrannalla sijaitsevat Someron Lahden ja Pusulan kylät ja etelärannalla Someron Ryhdän ja Kimalan kylät. Näistä Lahti ja Kimala ovat kartanokyliä, joiden alueella vastapäätä toisiaan järven länsipäässä sijaitsevat Lahden ja Kimalan kartanot. Lahden ja Pusulan kylien läpi järven pohjoisrannalla kulkee Hämeen Härkätie (yhdystie 2810), ja joen eteläpuolista tietä (osoitenimenä Kimalan rantatie) on arveltu Hämeen härkätien vaihtoehtoiseksi linjaukseksi.
Järven pohjoisrannalla, Pusulan kylässä, Hämeen Härkätien varrella on Someron kaupungin uimaranta.
FK Atlantas
Futbolo klubas Atlantas on jalkapalloseura Klaipėdan kaupungista Länsi-Liettuasta. Seura pelaa Liettuan korkeimmalla sarjatasolla A Lygassa. Se on voittanut Liettuan mestaruuden neljästi: 1978, 1980, 1981 ja 1984. Liettuan cupin se on voittanut kahdessti 2001 ja 2003.
Perhe paketissa
Perhe paketissa on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja. Sitä on tehty viisi kautta ja yhteensä 91 jaksoa vuosina 2001–2005. Sarjassa seurataan Finnertyn perheen elämää. Suomessa sarjaa esittää TV5.
Jepuan rautatieasema
Jepuan rautatieasema on rautatieliikennepaikka Pohjanmaan radalla Uudenkaarlepyyn Jepualla. Asema avattiin vuonna 1886, ja se on rakennettu Knut Nylanderin Oulun radan pysäkkien tyyppipiirustusten mukaan. Pysäkki kohotettiin asemaksi 1888, ja rakennusta laajennettiin poikkipäädyllä 1908.
Jepuan asema sijoitettiin kohtaan, jossa Oulun rata kääntyy Lapuanjokilaaksosta pohjoiskoilliseen. Aseman seutu oli alun perin harvaan asuttua, mutta ajan mittaan sen ympärille kehittyi suurempi kyläkeskus. Jepuan kirkko sijaitsee asemalta katsoen Lapuanjoen toisella puolella, jonne taaja-asutus ei levinnyt. Henkilöliikenne Jepualla lakkautettiin kuitenkin vuonna 1991 ja tavaraliikenne 2002. Matkustajalaiturit purettiin vuonna 2008. Nykyisin liikennepaikka toimii junakohtauspaikkana.
Per Björkvall
Per Björkvall (25. elokuuta 1920 Dragsfjärd – 6. heinäkuuta 2007 Kauniainen) oli suomalainen arkkitehti.
Björkvall syntyi Taalintehtaalla ja vietti lapsuutensa Helsingin Suutarilassa, jossa hänen isällään oli puutarha-alan yritys. Björkvallin arkkitehtiopinnot keskeytyivät sotien ajaksi, mutta hän suoritti ne loppuun vuonna 1951. Hän toimi sitten Lappeenrannan kaupunginarkkitehtina ja perusti 1954 kaupunkiin oman arkkitehtuuritoimiston. Vuonna 1957 hän siirsi toimistonsa Helsinkiin. Hän asui vuodesta 1964 Kauniaisissa ja jättäytyi eläkkeelle 60-vuotiaana 1980. Hän harrasti rotaritoimintaa ja julkaisi eläkevuosinaan puolen tusinaa kirjaa ruotsiksi, omakustanteisten muistelmiensa lisäksi Kauniaisten Rotaryklubin historiikit.
Poutatorvi
Poutatorvi on Kangasalla vuonna 2005 perustettu yhtye. Yhtyeen esikoisalbumi Poutatorvi julkaistiin vuonna 2009 levy-yhtiö Lusti Music & Artsin kautta. KHY Suomen Musiikki julkaisi yhtyeen toisen pitkäsoiton, Solarphonic Shock Wavesin, 11. huhtikuuta 2012. Poutatorvi on keikkaillut lukuisilla klubeilla ja festivaaleilla, kuten Flow, Faces, Maailma kylässä, Naamat ja Ämyrock.
Etsijät (kirjasarja)
Etsijät on nuorten fantasiaromaanien sarja, jonka on kirjoittanut Erin Hunter. Sarjaan kuuluu kuusi kirjaa, ja siinä seikkailee karhuja. Erin Hunter on viiden kirjailijan yhteisnimi: Kate Cary, Cherith Baldryl, Tui Sutherland, Gillan Philip sekä Victoria Holmes. Muita Erin Hunterin samankaltaisia eläinkirjasarjoja ovat kissoista kertovat Soturikissat sekä koirista kertova Selviytyjät. Kustantaja on HarperCollins. Sarjan eräitä hahmoja ovat Toklo, Kallik, Ujurak, Lusa, Ursa, Oka, Nisa, Nanuk ja Tobi. Sarjan osat ovat ilmestyneet Suomessa seuraavasti:
Platinapommi
Platinapommi on vuonna 1931 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen komedia, jonka on ohjannut Frank Capra. Pääosissa näyttelevät Loretta Young, Robert Williams ja Jean Harlow.
Käsikirjoituksesta vastasi Jo Swerling Harry Chandleen ja Douglas W. Churchillin tarinan pohjalta. Platinapommi on mustavalkoinen ja noin 90 minuutin, eli tunnin ja 30 minuutin mittainen. Columbia tuotti elokuvan. Se sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa halloweenina 31. lokakuuta vuonna 1931.
Platinapommi myös jäi Williamsin viimeiseksi elokuvaksi, sillä hän kuoli kolme päivää ensi-illan jälkeen 34-vuotiaana.
Hugo Melart
Hugo Gustaf Johannes Melart (1. maaliskuuta 1879 Joroinen – 24. syyskuuta 1953 Kotka) oli suomalainen pormestari, toimitusjohtaja ja kauppaneuvos.
Melartin vanhemmat olivat maanviljelijä, viinanpolttimoiden ylitarkastaja Gustaf Ferdinand Melart ja Ida Lovisa Backman. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1897 ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1902.
Melart oli oikeusneuvosmiehenä Kotkassa vuodesta 1904 lähtien ja oli sitten Kotkan vt. pormestarina 1912 ja vakinaisena pormestarina 1916–1919. Hän toimi sitten Savo-Karjalan Osake-Pankin Kotkan konttorin johtajana 1919–1921 ja sitten toimitusjohtajana Oy Kotkan Rauta Ab:ssä vuodesta 1921 ja Cadenius & Grahn Oy:ssä vuodesta 1923. Melartista tuli Norjan varakonsuli Kotkassa 1924 ja hän sai kauppaneuvoksen arvon 1948.
Frascati (viini)
thumb|Frascati Cannellino -jälkiruokaviini valmistetaan Malvasia-rypäleestä.
Frascati on italialainen viini. Sitä tuotetaan Frascatin kaupungin seudulla Latiumin alueella Rooman kaakkoispuolella.
Viinityypit
Laatuluokiteltuja Frascati-viinejä on kolmea tyyppiä:
Finlands svenska pingstsamfund
Seurakunnat
Seuraavat ruotsinkieliset seurakunnat kuuluvat FSP-verkostoon:
Ahvenanmaa
Pohjanmaa
Uusimaa
Varsinais-Suomi
Kuunari Rickhard
Kuunari Rickhard oli suomalainen kuunari, joka katosi syysmyrskyssä Itämerellä loka-marraskuussa 1921 ollessaan matkalla Lyypekistä Mäntyluotoon. Laivan miehistöön kuului yhdeksän henkilöä, ja lisäksi mukana oli yksi matkustaja.
Rickhard lähti lokakuun puolivälissä 1921 suolalastissa Lyypekistä kohti Mäntyluotoa. Laiva oli jo menomatkalla Lyypekkiin vuotanut pahasti, mutta vuoto oli saatu hallintaan pumpuilla. Kun laivasta ei ollut kuulunut mitään yli kolme viikkoa sen lähdön jälkeen, aloitettiin etsinnät.
Erään saksalaisen Raumalle saapuneen laivan kapteeni oli nähnyt Nurmesluodon edustalla, Relandersgrundin ja Bergskärin majakan välillä merenpinnasta kohonneen katkenneen laivanmaston. Myöhemmissä tutkimuksissa päädyttiin siihen tulokseen, että tämä hylky ei ollut kuunari Rickhard vaan todennäköisesti samalla seudulla uponnut turkulainen kaljaasi Oskar, jonka miehistö oli päässyt pelastautumaan Kaunissaareen. Kuunari Rickhardin kohtalo jäi lopulta epäselväksi.
Kuunari Rickhard oli rakennettu Rönnessä Bornholmissa vuonna 1886. Sen pituus oli 40 metriä, leveys 8.34 metriä ja syväys 3,38 metriä sekä vetoisuus 270 nettorekisteritonnia. Kuunari Rickhard rekisteröitiin Raumalle vuonna 1914, ja sen omisti kauppias J. W. Valtonen.
KK Włocławek
Klub Koszykówki Włocławek on puolalainen koripalloseura Włocławekista. Se pelaa kotiottelunsa Hala Mistrzówissa.
Seura perustettiin vuonna 1991 nimellä Nobiles Włocławek, ja vuonna 1998 se vaihtoi nimensä KK Włocławeksi. Pitkäaikainen sponsorinimi on Anwil Włocławek. Seura on voittanut kaksi Puolan mestaruutta, kolme Puolan cup-mestaruutta ja kaksi Puolan supercup-mestaruutta. Włocławek osallistui alusta alkaen myös eurooppalaisiin seurakilpailuihin. Kaudella 2018–2019 se osallistuu Mestarien liigaan.
Demonstratiivipronomini
Demonstratiivipronominit (myös osoituspronominit eli osoitusasemot) ovat pronomineja, jotka viittaavat johonkin esineeseen tai asiaan. Suomen kielen demonstratiivipronominit ovat yksikössä tämä, tuo ja se, monikossa nämä, nuo ja ne. Puhekielessä ja murteissa persoonapronominit hän ja he korvataan yleensä demonstratiivipronomineilla se ja ne. Tämä ja nämä viittaavat puhujan ulottuvilla olevaan kohteeseen, tuo ja nuo olemassa, mutta ei ulottuvilla olevaan kohteeseen sekä se ja ne kohteeseen, joka ei ole läsnä tai vain kuulijan huomattavissa. Monien kielten artikkelit ovat kehittyneet demonstratiivipronomineista.
Dvigatel Revoljutsiin metroasema
Dvigatel Revoljutsii on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 20. marraskuuta 1985.
Demonstratiivipronomini
Demonstratiivipronominit taipuvat kaikissa sijoissa pääsanansa mukaan. Niitä on mahdollista käyttää joko yksin tai substantiivin yhteydessä.
Ruotsi
Ruotsissa demonstratiivipronomineissa tämä ja tuo riippuu pääsanasta, valitaanko den vai det.
S/S Åhus
S/S Åhus oli ruotsalainen rahtihöyrylaiva, joka ajoi saksalaisten asettamaan merimiinaan ja upposi 17. tammikuuta 1915 ollessaan matkalla Mäntyluodosta Raumalle. Laivan upotessa menehtyi laivan 9-henkinen ruotsalaismiehistö ja kaksi suomalaista luotsia.
Åhus saapui puutavaralastissa Mäntyluotoon Gävlestä 23. marraskuuta 1914. Hieman myöhemmin 6. joulukuuta saksalainen miinanlaskija Deutschland laski 200 merimiinaa Mäntyluodon ja Rauman edustan laivaväylille. Laivaliikenne Mäntyluodon satamaan jouduttiin keskeyttämään, kun kolme ruotsalaista laivaa, S/S Everilda, S/S Luna ja S/S Norra Sverige, oli ajanut näihin miinoihin ja uponnut. Åhus joutui jäämään Mäntyluotoon, ja miehistö maksettiin ulos laivasta.
Tammikuussa 1915 liikenne Mäntyluotoon voitiin taas aloittaa, kun Mäntyluodon ja Rauman välille saatiin määriteltyä uusi, turvallisempi laivaväylä. Åhus varustettiin kuntoon, ja se lähti 15. tammikuuta Mäntyluodosta kohti Raumaa painolastissa tai rautavannelastissa. Raumalta laivan oli määrä ottaa hamppulasti Tukholmaan. Laivan mukana oli kaksi luotsia: toinen Mäntyluodon väylälle ja toinen Rauman edustan väylälle.
Åhus katosi kuitenkin matkalla, ja aluksi luultiin, että sen matka oli keskeytynyt potkurin rikkoontumieen ahtojäissä. Pian kuitenkin saattiin tietää, että Valkeakarin edustalla jäänmurtajaa odotelleista Juno- ja Helios-nimisistä laivoista oli nähty, kuinka Åhus oli törmännyt miinaan Nurmeksen nokan ja Relandersgrundetin majakkalaivan lähistöllä ja uponnut parissa minuutissa. Juno ja Helios eivät uskaltaneet lähestyä uppoamispaikkaa miinavaaran takia, ja laivaveneillä sinne ei päästy ahtojäiden takia.
Sukeltaja Pasi Rytkösen johtama ryhmä löysi Åhusin hylyn 30 metrin syvyydestä vuonna 2004 viistokaikuluotaimen avulla. Hylky on hajonnut osiksi pitkin merenpohjaa, ja laivan höyrykone ja kattila kohoavat ylimmiksi hylyn osien joukosta.
S/S Åhus oli rakennettu Mossissa vuonna 1890. Sen pituus oli 39,53 metriä ja lastikapasiteetti 420 tonnia. Laiva oli rekisteröity Tukholmaan.
Tamás Hajnal
200px|thumb|right|Tamás Hajnal Tamás Hajnal (s. 15. maaliskuuta 1981 Esztergom, Unkari) on unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa VfB Stuttgartia.
Ura
Hajnal aloitti jalkapallon paikallisessa Zoltek SE Nyergesujfalussa vuonna 1985. Yhdeksän vuoden ikäisenä lahjakas Hajnal huomattiin ja Unkarin suurseura Ferencvárosi TC hankki hänet. Hän pelasi seurassa kaksi ottelua maan pääsarjassa vuonna 1997. Samana vuonna hän siirtyi Dunakanyar-Vác FC:hen, jossa hän ei kuitenkaan pelannut yhtään ottelua.
Vuonna 1998 Hajnal siirtyi saksalaiseen FC Schalke 04:een, jossa hän ei tehnyt läpimurtoa pelaten vain seitsemän Bundesliiga-ottelua. Seuran kakkosjoukkueessa hän teki 72 ottelussa 28 maalia. Vuonna 2004 Hajnal siirtyi belgialaiseen Sint-Truidenseen. Hän teki ensimmäisellä kaudellaan 29 ottelussa kuusi maalia. Hajnal siirtyi 2. Bundesliigaan 1. FC Kaiserslauterniin vuonna 2006. Hän pelasi kaudella 2006–2007 32 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia.
Hajnal siirtyi Bundesliiga-seura Karlsruher SC:hen kaudeksi 2007–2008. Hän teki 32 pelaamassaan ottelussa hyvät kahdeksan maalia. Heinäkuussa 2008 Hajnal siirtyi Borussia Dortmundiin 1,3 miljoonan euron sopimuksella. Hänen esityksen Dortmundin 4-0-voitossa Frankfurtia vastaan marraskuussa 2008 toi Hajnalille paikan Bundesliigan viikon joukkueessa; hän teki yhden maalin ja syötti kolme. Hän pelasi kaudella 2008–2009 30 ottelua Bundesliigassa ja teki niissä viisi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 21 ottelua. Hajnal loukkaantui vuonna 2010, eikä pystynyt pelaamaan Dortmundissa kaudella 2010–2011.
Tammikuussa 2011 Hajnal lainattiin VfB Stuttgartiin. Hän teki ensimmäisen maalinsa seurassa Frankfurtia vastaan helmikuussa 2011 2-0-voitossa. Toukokuussa 2011 Hajnal siirtyi pysyvällä siirrolla VfB Stuttgartiin sen vältettyä putoamisen.
Saavutukset
Joukkuesaavutukset
Henkilökohtaiset saavutukset
Kinokopla
pienoiskuva|Kinokoplan logo. Kinokopla on turkulainen elokuvakerho. Se perustettiin vuonna 1965 Turun yliopiston ylioppilaskunnan harrastekerhoksi. Vuonna 1985 Kinokopla liitettiin ylioppilaskunnan elokuvatoimikunnaksi. Kinokoplan tarkoitus on välittää audiovisuaalista kulttuuria, edistää alan tuntemusta ja audiovisuaalisen kulttuurin yhteiskunnallisen merkityksen ymmärtämistä. Toiminnan tarkoituksena on myös antaa lisäilmettä ja vaihtoehtoja yleiseen turkulaiseen kulttuuritarjontaan.
Vuonna 2015 Kinokopla täyttää 50 vuotta.
Historia
Kinokoplan perustivat vuonna 1965 Olli Tuomola ja Markku Pellinen. Kinokopla esitti elokuvia ensimmäiset vuodet Bio Bostonissa Humalistonkatu 8:ssa, kunnes näytökset siirrettiin vuoden 1974 syksyllä elokuvateatteri Casinoon. Vuodesta 1978 vuoteen 2012 elokuvia esitettiin elokuvateatteri Dominossa, kunnes Kinokopla siirtyi Logomon MOVE2-saliin. Samassa tilassa elokuvia esittävät myös Turun elokuvakerho ja Kansallinen audiovisuaalinen instituutti.
Kinokoplan toiminnassa ovat olleet mukana monet suomalaiset elokuvatoimijat, kuten Tapani Maskula, Matti Ijäs, Veijo Hietala ja Risto Hyppönen.
Urin Alpit
thumb|right|280px|Urin Alpit sijaitsevat Keski-Sveitsissä.
thumb|[[Wendenhorn]] thumb|[[Jegerstock lähellä Klausenpassia.]]
Urin Alpit on  Länsi-Alppien osa, joka sijaitsee Keski-Sveitsissä. Vuoristo sijaitsee useiden kantonin alueella, joita ovat Obwalden, Valais, Luzern, Bern, Uri ja Nidwalden. Urin Alppeja ympäröi lännessä Bernin Alpit, etelässä Lepontiset Alpit ja idässä Glarusin Alpit.
Urin Alppien korkein huippu on 3 630 metriä merenpinnan tasoa korkeammalle kohoava Dammastock.
Musta Hevonen (olut)
pienoiskuva|Mustan Hevosen alkuperäinen etiketti. Musta Hevonen on suomalaisen Sinebrychoffin panimoyhtiön olut merkki, jota on ollut saatavana neljänä eri ajanjaksona, aina hieman erilaisena tuotekonseptina.
Teen kieli
Tee on nigeriläis-kongolainen kieli. Sitä puhutaan pääasiassa Nigeriassa. Tee on hyvin läheistä sukua khanan kielelle, jonka murteena sitä joskus pidetäänkin. Kieltä puhui vuonna 2006 äidinkielenään 313 000 ihmistä. Tee kuuluu benuekongolaisten kielten ryhmään.
Musta Hevonen (olut)
Historiaa
Mustaa Hevosta alettiin panna Sinebrychoffin juuri itselleen ostamassa Porin oluttehtaassa 1972. Saman yrityksen Koff oli tuolloin keskioluiden markkinajohtaja, mutta oluiden menekki oli vuoden 1969 alusta voimaan tulleen keskiolutlain myötä voimakkaassa kasvussa, ja Sinebrychoff pyrki lisäämään markkinaosuuttaan tuomalla saataville uuden olutmerkin.
Muita lagereita vaaleamman Mustan Hevosen kehitti Porin Oluen panimomestari Georg Orlow. Sitä varten kehitettiin oma vaaleampi mallas, joka kuivattiin matalammassa lämpötilassa.
Mustan Hevosen nimen ja alkuperäisen graafisen ilmeen suunnitteli mainosgraafikko Pekka Nissinen Turkama & Kumppanit -mainostoimistossa. Uuden oluen nimi herätti aluksi kummastusta ja hilpeyttä, ja sen etiketin väritys oli täysin poikkeava olutpakkausten tiukasta perinteestä, jossa ainoat sallitut värit olivat kulta, punainen, vihreä ja sininen. Mustan Hevosen etiketti oli šakkimaisen mustavalkoinen, lisänä hieman kultaa.
Suosioon noussutta Mustaa Hevosta valmistettiin Porin panimon lisäksi myös Sinebrychoffin silloisella Hietalahden panimolla Helsingissä. 1970-luvun lopulla Mustaa Hevosta myytiin sini-oranssissa tölkissä, jonka kuvituksena käytettiin tv-sarjan Mustaa oritta muistuttavaa lämminverihevosta. Suosio kuitenkin hiipui, ja Musta Hevonen katosi ensimmäisen kerran markkinoilta 1970- ja 1980-lukujen vaihteen tienoilla.
A Definite Maybe
A Definite Maybe on suomalaisyhtye Indican kappale heidän järjestyksessään seitsemänneltä, Shine -nimiseltä studioalbumilta. Nuclear Blast julkaisi kappaleen albumin ensimmäisenä singlenä 6. joulukuuta 2013.
Kappaleen lyriikkavideo julkaistiin yhtyeen kanavalla videopalvelu YouTubessa 20. tammikuuta 2014. Kuten edeltänyt single "Älä kanna pelkoa", tämä single ei myöskään noussut listoille.
Soile Kaukoranta
Soile Marja Karin Kaukoranta (o.s. Sandell; 25. marraskuuta 1942 Helsinki – 14. joulukuuta 2004 Helsinki) oli sarjakuvien suomentaja, joka työskenteli sekä yksin että yhdessä aviomiehensä Heikki Kaukorannan kanssa. Soile Kaukoranta arveli kääntäneensä uransa aikana noin 500 teosta. Hän erikoistui ranskankielisten sarjakuvien suomentamiseen.
Työläisperheeseen syntynyt Soile Kaukoranta kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin tyttölukiosta vuonna 1962. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa kirjallisuutta, estetiikkaa ja ranskan kieltä. Hän työskenteli vuosina 1965–1973 Helsingin yliopiston kirjastossa, jossa myös hänen puolisonsa Heikki Kaukoranta oli töissä. He olivat naimisissa vuosina 1963–1994 ja saivat kaksi lasta.
Soile ja Heikki Kaukoranta ryhtyivät aktiivisiksi sarjakuvasuomentajiksi 1970-luvulla, jolloin käännössarjakuvien julkaisu albumisarjoina oli juuri rantautunut Suomeen. Kaukorannat olivat Suomen sarjakuvaseuran perustajajäseniä vuonna 1971. He suomensivat yhdessä muun muassa pääosan Hergén Tintti-sarjakuvista, osan Morrisin ja Goscinnyn Lucky Lukeista sekä Hugo Prattin Corto Malteset. 1980-luvulla he suomensivat Jalava-kustantamon julkaisemaa ”Sarjakuvan mestareita” -julkaisusarjaa, joka sisälsi muun muassa ensimmäiset suomennokset George Herrimanin Krazy Kat -sarjasta. Heidän on sanottu vaikuttaneen siihen, että aikuisille suunnatut sarjakuvaromaanit saivat noihin aikoihin jalansijaa Suomessa. Kaukorannat tarjoutuivat 1960-luvun lopulla myös suomentamaan Asterixia WSOY:lle, joka ei kuitenkaan ottanut sitä julkaistavakseen.
Kaukoranta toimitti vuosina 1973–1975 ilmestynyttä Ruutu-sarjakuvalehteä ja vuosina 1975–1979 sen seuraajaa Non Stopia, jotka sisälsivät paljon ranskankielisen alueen sarjakuvia. Hän suomensi Heikki Kaukorannan kanssa useita näiden lehtien sarjoista, muun muassa Peyon Strumffeja (tunnettu myöhemmin nimellä Smurffit). Vuosina 1986–1987 Kaukoranta päätoimitti sarjakuvaharrastajien voimin perustettua Tapiiri-lehteä, jonka hän ja hänen miehensä olivat ostaneet estääkseen sen lopetuksen.
Kaukorannan yksin suomentamia sarjoja ovat muun muassa Claire Bretécherin Turha joukko, François Bourgeonin Hämärän matkamiehet ja Willy Vandersteenin Anu ja Antti. Benoît Sokalin Tarkastaja Ankardoa sekä Pierre Christinin ja Jean-Claude Mézièresin Valerian ja Laurelinea Heikki ja Soile Kaukoranta suomensivat aluksi yhdessä, mutta myöhemmät albumit Soile Kaukoranta suomensi yksin erottuaan Heikistä. Hän suomensi myös muutamia kokoelma-albumeita Will Eisnerin sarjakuvia, Charles M. Schulzin Tenavia, Quinon Mafaldaa, Scott Adamsin Dilbertiä sekä Disney-sarjakuvia, muun muassa eräitä Aku Ankan taskukirjoja. Lisäksin hän suomensi Didier Comèsin sarjakuvaromaanin Lumikko. Nuoruudessaan Kaukoranta myös tekstitti elokuvia suomeksi, muun muassa Jean-Luc Godardin elokuvan Viimeiseen hengenvetoon.
Suomen sarjakuvaseura myönsi Kaukorannalle vuonna 1981 sarjakuvaneuvoksen arvonimen samanaikaisesti Heikki Kaukorannan kanssa. Soile Kaukorannan erityisenä ansiona mainittiin eurooppalaisen sarjakuvan tuominen suomalaisille lukijoille Ruudun ja Non Stopin päätoimittajana. Soile Kaukoranta kuoli keuhkoahtaumaan 62-vuotiaana vuonna 2004. Hän sairasti viimeisinä vuosinaan myös Alzheimerin tautia.
Proletarskajan metroasema (Nižni Novgorodin metro)
Proletarskaja on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 20. marraskuuta 1985.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 – miesten kiekonheitto
Helsingin olympiakisojen miesten kiekonheittoon osallistui 32 urheilijaa edustaen 20 kansallisuutta. Kilpailu käytiin 22. heinäkuuta.
Karsinta
Karsintaraja oli 46,00.
Karsintayhmä 1
Karsintayhmä 2
Mika Kilpeläinen
Mika Kilpeläinen (s. 22. toukokuuta 1974) on Sotkamon kunnanjohtaja ja entinen pesäpalloilija ja pelinjohtaja.
Kilpeläinen on pelannut pelaajaurallaan yhteensä 105 pääsarjan ottelua IPV:n, Sotkamon Jymyn, Oulun Lipon ja Joensuun Mailan joukkueissa. Viimeisen kautensa pelaajana Kilpeläinen pelasi vuonna 2005, jonka jälkeen Kilpeläinen siirtyi valmennus- ja pelinjohtajatöihin. Kaudella 2006 Kilpeläinen toimi Sotkamon Jymyn 2. pelinjohtajana ja valmentajana.
Kilpeläinen siirtyi Mailaan pelinjohtajaksi kaudeksi 2010 Mikko Hylkilän paikalle. Kilpeläinen on aiemmin toiminut myös Sotkamon Jymyn A- ja B-poikien pelinjohtajana.
Kilpeläinen valittiin Sotkamon kunnanjohtajaksi huhtikuussa 2016.
Pirunnuija
Pirunnuija (Oplopanax horridus) on araliakasvien heimoon kuuluva laji. Se on piikikäs marjoja tuottava pensas, joka on kotoisin Pohjois-Amerikasta.
Pirunnuija saattaa kasvaa noin viisimetriseksi. Sen lehdet ovat suuret ja sormihalkoiset. Valkeat kukat ovat tertuissa.
Amerikan intiaanien perinteessä kasvia on käytetty paholaisen torjuntaan ja kidutukseen. Kasvista uskotaan saatavan voimaannuttavaa uutejuomaa, joka on aiheuttanut kasvin harvinaistumisen. Uutteen yhdisteitä seskviterpeenejä on tutkittu toiveella löytää tuberkuloosia heikentäviä yhdisteitä ainakin uskomuslääkintää varten.
Lähteet
thumb|vasen|220px|Marjaterttu
Proletarskajan metroasema
Proletarskajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Kimpinen
thumb|[[Etelä-Karjalan keskussairaala]] thumb|[[Kimpisen urheilukeskus|Kimpisen urheilukeskuksen stadion]] thumb|[[Galleria Pihatto]]
Kimpinen on Lappeenrannan kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee Saimaan rannalla kaupungin keskustassa.
Pappilan rakennukset ovat edelleen olemassa, ja niissä toimii muun muassa Galleria Pihatto. Kaupunginosassa sijaitsevat myös Kimpisen urheilukeskus, Myllysaaren uimaranta- ja virkistysalue, Etelä-Karjalan keskussairaala, Viipurin Golfin Kahilanniemen golfkenttä ja Jehovan todistajien sali. Vuonna 1939 avatun urheilukeskuksen maastossa on aiemmin ollut 1790-luvulla rakennettu Kimpisen etulinnake, yksi kolmesta Lappeenrannan linnoituksen etulinnakkeesta. Valtakadun ympäristössä on puulajipuisto Arboretum, joka ulottuu myös Taikinamäen ja Lepolan kaupunginosien alueille.
Kaupunginosaa rajaavat Saimaa pohjoisessa, Kaukaan tehdasalue idässä, Kaukaankatu, Valtakatu ja Maaherrankatu etelässä ja Kimpisenkatu lännessä. Kimpisen naapurikaupunginosia ovat Kaukas, Parkkarila, Lepola, Taikinamäki ja Kylpylä.
Aiheesta muualla
61.06358°N, 28.20961°W
Screen Actors Guild Awards 2009
<div style="float: right; font-size: smaller; background-color:#ABCDEF; padding: 12px; margin-left: 5em; margin-bottom: 2em; width: 180px" align="center"> Screen Actors Guild Awards 2009 23. tammikuuta 2009
Elokuva:
Näyttelijäkokoonpano: Slummien miljonääri
Naispääosa: Meryl Streep
Näyttelijäkokoonpano: Mad Men
Miespääosa: Hugh Laurie
Naispääosa: Sally Field
Komediasarja:
Näyttelijäkokoonpano: 30 Rock
Miespääosa: Alec Baldwin
Naispääosa: Tina Fey
Elokuva: Doubt – Epäilys (5)
TV: Boston Legal, Ratkaisija, John Adams, Mad Men, 30 Rock (3)
Eniten palkintoja:
Elokuva: Yön ritari (2)
TV: 30 Rock (3) Screen Actors Guild Awards 2009 oli järjestyksessään 15. SAG-palkintogaala, jossa yhdysvaltalainen Screen Actors Guild -ammattilitto jakoi palkinnot näyttelijöille roolisuorituksista vuoden 2008 elokuvissa ja televisio-ohjelmissa. Gaala järjestettiin Shrine Auditoriumissa, Los Angelesissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa 25. tammikuuta 2009.
Voittajat ja ehdokkaat
Voittajat on listattu ensimmäisenä ja lihavoitu.
Growing Up in New Guinea
Growing Up in New Guinea: A Study of Adolescence and Sex in Primitive Societies on yhdysvaltalaisen antropologin Margaret Meadin vuonna 1930 ilmestynyt antropologian klassikkoteos. Teos on etnografinen kuvaus Papua-Uuden-Guinean Amiraliteettisaariin kuuluvan Manus-saaren ihmisten kulttuurista. Mead tarkastelee saarelaisten kulttuuria lastenkasvatuksen ja sukupuolikäsitysten kautta. Teos keskittyy kuvaamaan lasten ja nuorten elämää. Mead lisäksi vertailee oman aikansa yhdysvaltalaista lastenkasvatusta manussaarelaisten lastenkasvatukseen ja samalla kritisoi oman yhteiskuntansa tapaa kasvattaa lapsia.
Manussaarelaisten lastenkasvatus
Mead korostaa sitä, että kasvatustavasta riippumatta lapsi kasvaa aina yhteisönsä ja sen kulttuurin jäseneksi, Meadin sanoin ”yhteisö voittaa aina” (engl. ”The society always wins”). Hän esittelee, kuinka Manusilla pienten lasten kasvatus keskittyy fyysiseen sopeutumiseen ympäristöön, esimerkiksi uimataidon ja ketteryyden oppimiseen. Lapset saavat leikkiä vapaasti, eikä heillä juurikaan ole muita velvollisuuksia kuin omaisuuden ja tabujen kunnioittaminen. Sosiaalinen kasvatus jää hyvin vähälle, ja lapset oppivat asiat pääasiassa seuraamalla vanhempiensa ja muiden aikuisten toimintaa. Muodollisen sosiaalisen kasvatuksen puuttumisesta huolimatta lapsista kasvaa täysivaltaisia kulttuurinsa edustajia. Manusilla pojat ja tytöt saavat samanlaisen kasvatuksen, ja vasta murroiässä tyttöjä aletaan valmistella aikuisuutta ja avioliittoa varten. Poikien siirtyminen pojasta mieheksi tapahtuu vasta silloin, kun heidän on aika mennä naimisiin, eikä heitä etukäteen juurikaan valmistella tähän. Isällä on erittäin tärkeä rooli pienten lasten kasvatuksessa, ja tämän vuoksi nämä identifioituvat voimakkaasti isään, kun taas äiti jää etäiseksi. Käsitellessään Manusin kulttuuria Mead kumoaa joitakin lapsiin liittyviä teorioita, kuten sen, että lapset automaattisesti identifioituisivat äitiin. Lisäksi hän osoittaa, että lasten ”keräilyvaihe” sekä lasten taipumus uskoa yliluonnolliseen ovat täysin kulttuurisidonnaisia ilmiöitä, eivätkä lapsille luonnollisia kehityksen vaiheita, kuten aikaisemmin on uskottu.
Yhdysvaltojen ja Manusin kasvatuskulttuurien vertailu
Meadin mukaan näiden kahden kulttuurin kasvatusmenetelmiä on mahdollista vertailla, sillä niiden tavoitteet ja arvot ovat samankaltaisia. Mead löytää Manusin ja Yhdysvaltojen kasvatuskulttuurien välillä sekä yhtäläisyyksiä että eroja. Molemmissa kulttuureissa materiaalista vaurautta arvostetaan hyvin paljon ja sen tavoittelu on keskeisessä asemassa. Lisäksi näissä kulttuureissa lasten annetaan viettää aikansa leikkien, eikä heiltä vaadita paljoa. Toisaalta lasten suhde vanhempiin on erilainen: Manusilla isä on lapsille hyvin läheinen, kun taas Yhdysvalloissa äidin rooli on erittäin tärkeä lasten huolenpidossa ja kasvatuksessa.
Philippe Buchet
pienoiskuva|Philippe Buchet vuonna 2015. Philippe Buchet (s. 7. toukokuuta 1962 Juniville, Ardennes) on ranskalainen sarjakuva-artisti.
Hän aloitti toimimalla freelance-kuvittajana Pariisissa ja Reimsissä. Sarjakuvan maailmaan hän siirtyi piirtämällä sarjakuvaa Nomad yhdessä käsikirjoittaja Jean-David Morvanin kanssa. Hän piirsi myös Dragon-lehteen ja loi Morvanin kanssa sarjakuvan Sillage. Dragonia tehdessään hän teki Morvanin kanssa miekka- ja taikasarjan La Quête des réponses (1998).
Vebjørn Turtveit
Vebjørn Turtveit (s. 12. elokuuta 1994) on norjalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Voss IL -seuraa.
Maastohiihdon maailmancupissa Turtveit kilpaili ensimmäisen kerran Oslon 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa helmikuussa 2016 sijoittuen 25:nneksi ja saavuttaen heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Parhaimmillaan Turtveit on ollut kahdeksas helmikuussa 2019 Cognessa 15 kilometrin perinteisellä.
Dallapénpuisto
pienoiskuva|Dallapénpuisto Dallapénpuisto on puisto Helsingin Vallilassa. Se on rakennettu entisen Sörnäisten satamaradan ratapiha-alueen paikalle; puisto sijaitsee Harjun nuorisotalon vieressä Aleksis Kiven kadun, Teollisuuskadun ja Kustaankadun rajaamalla alueella.
Puiston nurmikentät nousevat kolmessa kohtaa pyramidin muotoisiksi kumpareiksi. Kumpareet myös rajaavat puistoa ja antavat suojaa lähikatujen liikenteeltä. Puiston keskiosassa on kivetty aukio, jota ympäröivät penkit, valaisinpollarit ja kynäjalavien rivit. Kesäsunnuntaisin Dallapénpuistossa järjestetään kirpputori.
Bart Staes
Bart Staes (s. 7. elokuuta 1958 Izegem) on belgialainen poliitikko. Hän on Euroopan parlamentissa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän jäsen.
Dallapénpuisto
Historia
pienoiskuva|Puiston kivetty keskusaukio ja muistokyltti. Puisto on saanut nimensä Dallapé-orkesterin mukaan. Monet tanssiorkesterin jäsenet ovat asuneet Aleksis Kiven kadun varrella ja sen lähialueilla Vallilassa ja Kalliossa. Puiston valmistumista juhlittiin puistotansseilla 9. syyskuuta 2005. Esiintyjänä oli kahdeksanmiehinen Dallapé-orkesteri. Orkesteri perustettiin syyskuussa 1925, joten puiston avajaiset osuivat yhteen orkesterin 80-vuotispäivien kanssa. Orkesterin historiaa esitellään taulussa, joka on kiinnitetty puiston reunalla sijaitsevan punatiilisen muuntamorakennuksen seinään.
Bart Staes
Staes on EU-parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan varapuheenjohtaja. Ammatiltaan hän on hollannin, englannin ja taloustieteiden opettaja.
Dallapénpuisto
Historia
Puiston tienoilla oli 1800-luvun alkuun saakka Sörnäisten järvi.
A (täsmennyssivu)
A voi tarkoittaa seuraavia:
The Party
The Party on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut Sally Potterin käsikirjoittama ja ohjaama brittiläinen mustan komedian lajiin kuuluva elokuva, jonka pää- ja sivuosissa ovat Kristin Scott Thomas, Timothy Spall, Patricia Clarkson, Bruno Ganz, Cherry Jones, Emily Mortimer ja Cillian Murphy.
Mustavalkoisena kuvattu The Party sai maailmanensi-iltansa vuoden 2017 Berliinin elokuvajuhlilla, missä Sally Potter oli ehdokkaana pääkilpailussa parhaan elokuvan Kultaisen karhun saajaksi. Näyttelijöistä Kristin Scott Thomas palkittiin roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Evening Standardin palkinnolla ja Patricia Clarkson parhaan naissivuosan BIFA:lla.