cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nick Heidfeld
Formula 1 -ura
thumb|250px|Nick Heidfeld Brasiliassa kaudella 2006. thumb|250px|Heidfeld Kanadan GP:ssä 2011. Heidfeld aloitti Formula 1 -uransa kaudella Prost-tallissa, tallikaverinaan kokenut Jean Alesi. Prost-tallin kalusto ei kuitenkaan osoittautunut kilpailukykyiseksi; Heidfeld ja Alesi keskeyttivät yli puolet kilpailuista. Seuraavalla kaudella hän siirtyi hieman vahvempaan Sauber-talliin tulokaskuljettaja Kimi Räikkösen tallikaveriksi kolmivuotisella sopimuksella, tarkoituksenaan siirtyä sitä kautta uraansa tukeneen McLarenin kilpakuljettajaksi Mika Häkkisen lopettaessa uransa. Hyvin sujunut ja kuljettajien MM-sarjan kahdeksannen sijan tuonut kausi päättyi kuitenkin pettymykseen, kun McLaren valitsikin Häkkisen korvaajaksi ennakkolupauksistaan huolimatta Räikkösen. Heidfeldin myöhemmän kannanoton mukaan lupaavan Räikkösen valinnassa ei kuitenkaan ollut hänelle mitään ongelmaa, vaan siinä, että McLaren päätti säilyttää Heidfeldin itseään hitaampana pitämän David Coulthardin toisena kilpakuljettajanaan.
Lopulta Heidfeld päätyi ajamaan vielä kaksi kautta Sauberilla, peitoten kaudella selvästi tallitoverinsa Felipe Massan, mutta jääden kaudella  selvästi kokeneen ja Heidfeldin tavoin Mönchengladbachista kotoisin olevan Heinz-Harald Frentzenin jalkoihin. Menetettyään paikkansa Sauberilla, ajoi Heidfeld kauden heikossa Jordan-tallissa tallikaverinaan tulokaskuljettaja Giorgio Pantano. Kaudella hän ajoi sarjan keskikastiin kuuluvassa Williams-tallissa, jossa saavuttamansa kohtalaisen menestyksen siivittämänä Heidfeld siirtyi tallin moottoritoimittajana toimineen BMW:n mukana sen ostamaan BMW Sauber -talliin, jota edeltävässä Sauber-tallissa hän oli ajanut uransa aikana.
Kaudella Heidfeld toimi Mercedes GP:n testikuljettajana. Myöhemmin elokuussa Heidfeld testasi Pirellin F1 renkaita. 14. Syyskuuta ilmoitettiin että Heidfeld palaa Sauberin F1-talliin korvaten Pedro de la Rosan Singaporen GP:stä alkaen. Hän sijoittui kaudella parhaimmillaan 8:nneksi Japanin GP:ssä. Yhteensä hän saavutti kaudella 6 pistettä. Heidfeldin pesti jatkui kauden loppuun asti. Hänen tilallaan ajoi kaudella meksikolainen Sergio Pérez.
Ennen kauden alkua Heidfeldin entinen tallitoveri, Renault-tallissa ajanut Robert Kubica joutui 6. helmikuuta vakavaan rallionnettomuuteen. Heidfeld pääsi testaamaan Renault'n autoa ja oli Jerezin radalla ajetuissa testeissä nopein kuljettaja. Heidfeld valittiin puolalaiskuljettajan korvaajaksi. Hän ajoi kolmanneksi Malesian kilpailussa. Renault ei kuitenkaan ollut tyytyväinen Heidfeldin sijoituksiin ja hänen tilallaan ajoi Belgian kilpailusta lähtien brasilialainen Bruno Senna. Heidfeld saavutti kauden aikana 34 pistettä sijoittuen 11:nneksi sarjapisteissä.
F1-uran jälkeen
Vuonna 2012 Heidfeld ajoi yksittäisiä kilpailuja FIA World Endurance Championship, International V8 Supercars ja Porsche Supercup sarjoissa. Hän myös kilpaili Le Mansin 24 tunnin ajossa sijoittuen luokkansa neljänneksi. Vuodesta 2014 lähtien Heidfeld on ajanut uudessa Formula E -sähköautosarjassa.
Kihlakunnanposti
Kihlakunnanposti oli aikanaan virkamiesten ja tuomarien kirjeitä välittävä järjestelmä Suomessa. Sitä käytettiin pääasiassa vain silloin, kun postilaitoksen kuljetusta ei voitu käyttää esimerkiksi virkamiehen asuessa kaukana postireitistä. Kihlakunnanpostin avulla kirje kulki silloinkin turvallisesti ja säännöllisesti perille. Järjestelmän toiminta Ruotsi-Suomessa alkoi 1700-luvulla ja päättyi 1880-luvulla, kun postikonttorien määrän kasvaessa postilaitos alkoi kuljettaa kaikki virkakirjeet.
Kestikievariluettelossa olevista taloista osa vapautettiin hollikyytivelvollisuudesta, jotta ne voivat kuljettaa yleensä kerran viikossa virkapostia. Kihlakunnanpostia käytettiin maaherran kirjeiden toimittamisessa kruununvoudeille, kihlakunnantuomareille, nimismiehille ja kirkonkuulutusten toimittamisessa papeille sekä tietenkin myös vastakkaiseen suuntaan kulkeviin kirjeisiin. Myös hovioikeuksien kirjeet kulkivat järjestelmässä.
Lähetettävä kirje suljettiin laukkuun, jonka lähin kihlakunnanpostinkuljettaja nouti ja vei seuraavalle kihlakunnanpostinkuljettajalle. Jos tarvittiin ylimääräinen kuljetus, niin lähetti vei laukun ensimmäiselle kihlakunnanpostinkuljettajalle. Kiireellisen postin vei lääninlähetti yksin kulkien kievarikyydillä määränpäähän. Yleisen postin eli kruununpostin kuljetus ja kihlakunnanpostin kuljetus olivat erillisiä järjestelmiä. Maaherra järjesti läänissään kihlakunnanpostin kuljetuksen ja postilaitos järjesti yleisen postin kuljetuksen.
Kirjeeseen liimattavat sulat toimivat ikäänkuin postimerkin esiasteina, niiden määrä kertoi, kuinka nopeasti kirjeet oli kuljetettava.
Reijo Kallio (kansanedustaja)
Reijo Kalevi Kallio (s. 8. helmikuuta 1951 Kankaanpää) on suomalainen poliitikko, joka toimi sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1995–2011.
Kallio valmistui Turun yliopistosta valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1977. Hän työskenteli tutkijana Turun ja Porin lääninhallituksessa 1978–1979, Pöytyän kunnan suunnittelusihteerinä 1979 sekä Rauman maalaiskunnan suunnittelusihteerinä ja elinkeinoasiamiehenä 1979–1988. Vuosina 1988–1992 Kallio oli Rauman maalaiskunnan kunnanjohtaja ja 1993–1995 Rauman apulaiskaupunginjohtaja. Vuonna 1995 Kallio oli ensimmäistä kertaa eduskuntavaaleissa ehdokkaana ja hänet valittiin kansanedustajaksi. Kansanedustajana hän toimi 16 vuotta eikä ollut enää vuoden 2011 vaaleissa ehdolla. Sotilasarvoltaan hän on majuri.
Kallio toimi vuosina 2001–2004 Satakuntaliiton hallituksen varapuheenjohtajana. Vuodesta 2005 alkaen vuoteen 2021 hän toimi hallituksen puheenjohtajana.
Vuoden 2021 kunnallisvaaleissa Kallio valittiin Rauman kaupunginvaltuuston jäseneksi ja ko. vuodesta alkaen hän on toiminut valtuuston 1. varapuheenjohtajana.
Tasavallan presidentti myönsi Kalliolle maakuntaneuvoksen arvonimen toukokuussa 2015.
Nagornyi
Nagornyi on kutistuva kaupunkimainen taajama Sahan tasavallan eteläosassa Nerjungrin piirissä, 100 kilometriä Nerjungrista etelään. Taajama on nykyään osa Zolotinkan kaupunkikuntaa. Rautatie on merkittävä työllistäjä paikkakunnalla. Nagornyissa on toiminutt kulttuuritalo, yhtenäiskoulu, terveyskeskus ja kauppoja.
Historia
Nagornyi perustettiin 1930-luvulla ja siitä tuli työläisasutus vuonna 1941. Se oli aiemmin erillinen kaupunkikunta.
Akatemian ykseydestä Platonin jälkeen
Akatemian ykseydestä Platonin jälkeen oli Plutarkhoksen kirjoittama tutkielma, joka käsitteli nimensä mukaisesti Platonin Akatemian opillista ykseyttä. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta esiintyy Lampriaan tekemässä Plutarkhoksen teosten luettelossa (numero 63).
Tutkielmalla Plutarkhos pyrki puolustamaan Platonin Akatemian opillista ykseyttä aina Platoniin itseensä saakka, siinä missä Akatemian niin kutsutun akateemisen skeptisismin katsottiin vahingoittaneen tätä ykseyttä. Plutarkhoksen oletetaan argumentoineen tutkielmassa sen puolesta, että akateeminen skeptisismi ja dogmatistisempi Platon-tulkinta on mahdollista sovittaa yhteen. Tämä ajatus voidaan nähdä yhtenä Plutarkhoksen ajattelun keskeisistä piirteistä. Teoksella Plutarkhoksen on katsottu jatkavan Filon Larissalaisen perinnettä.
Rebbe
Rebbe on hasidijuutalaisen lahkon ylin johtaja sekä arvostettu opettaja ja neuvonantaja. Kullakin hasidisella lahkolla eli dynastialla on oma rebbensä. Rebben virka periytyy usein isältä pojalle. Sana rebbe on jiddišinkielinen muunnos hepreankielisestä sanasta rabbi.
Circle of Love
Circle of Love on yhdysvaltalaisen The Steve Miller Bandin studioalbumi vuodelta 1981. Levy-yhtiö on Sailor Records.
Miller yhtyeineen oli tätä ennen julkaissut kolme korkeatasoista ja hyvin menestynyttä albumia aikavälillä 1973–1977. Circle of Lovea saatiinkin sitten odottaa muutaman vuoden ajan aina vuoden 1981 syksyyn. LP-levyn ensimmäinen puolisko jatkaa edellisten levyjen hyväksi havaittua linjaa, mutta kääntöpuolella oleva laaja teos on arvioitu hieman epäonnistuneeksi, koska Miller on mm. käyttänyt tarpeettoman runsaasti aikaisemminkin suosimiaan äänitehosteita.
LP-levyn kanteen liitetyn tarran mukaan albumi sisältää hittisinglen Heart Like a Wheel.
Kappaleet
Kappaleet ovat Steve Millerin säveltämiä ja sanoittamia, paitsi perinnekappale "Get on Home", johon Miller on tehnyt uudet sanat ja sovituksen.
The Steve Miller Band
Gerald Johnson oli ollut yhtyeessä aikaisemmin tehtäessä albumia Recall the Beginning... A Journey from Eden (1972) ja Gary Mallaber oli ollut mukana albumista Fly Like an Eagle (1976) lähtien.
Lauttamies-patsas
thumb|Lauttamies-patsas Kukkolankoskella. Lauttamies-patsas on kuvanveistäjä Ensio Seppäsen veistämä patsas Tornion Kukkolankoskella. Patsas paljastettiin vuonna 1961.
Junior Senior
Junior Senior oli tanskalainen popyhtye, joka perustettiin vuonna 1998. Yhtyeen jäseniä olivat Jesper Mortensen (Junior) ja Jeppe Laursen (Senior). Heidän ehkä tunnetuin kappale on "Move Your Feet" heidän ensimmäiseltä albumiltaan.
Trivia
Musiikkivideo "Move Your Feet" on tehty kokonaan ohjelmalla Deluxe Paint.
Harmonyland
Puistossa on huvipuistolaitteita, pelialue ja Sanrion hahmojen esittämiä esityksiä. Vierailijoilla on myös mahdollisuus tavata Hello Kitty puistossa sijaitsevassa linnassa. Lisäksi puistossa on kauppoja, kahvila ja ravintoloita.
Under the Cherry Moon
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo elokuvan sisältävän ”kolhon näennäisjuonen, huonoa huumoria ja narsistista rakastelua” ja antaa sille yhden tähden viidestä lähinnä musiikin ansiosta.
Fuji Speedway
Fuji Speedway on Toyotan omistama moottorirata Japanissa Shizuokan prefektuurissa. Kuuluisa Fuji-vuori sijaitsee noin 15 kilometrin etäisyydellä radasta länteen.
Radalla järjestettiin Formula ykkösten Japanin Grand Prix vuosina 1976 ja 1977. Fuji pudotettiin kisakalenterista vuoden 1977 jälkeen kun, Gilles Villeneuven Ferrari lensi turva-aidan ylitse. Villeneuve itse selvisi onnettumuudesta, mutta katsoja ja ratatoimitsija kuolivat. Vuosina 2007 ja 2008 Japanin GP ajettiin Fujin radalla ja vuoden 2009 jälkeen siellä oli tarkoitus ajaa Suzukan kanssa vuorovuosina. Fuji Speedway kuitenkin luopui paikastaan kisakalenterissa, ja jatkossa Japanin GP ajetaan Suzukassa.
Radan uudistamiseen, joka valmistui vuonna 2005, käytettiin 140 miljoonaa euroa ja sen suunnittelusta vastasi Hermann Tilke. Radan suurin erikoisuus on pitkä pääsuora, jolla on mittaa 1475 metriä ja se on Formula 1-sarjan pisin. Pääsuoran jälkeen alamäkeen kääntyvä ensimmäinen mutka tarjoaa hyvän ohitusmahdollisuuden. Radalla on myös hyvät turva-alueet.
Radalla ajetaan Fujin 6 tunnin ajo osana FIA World Endurance Championship -sarjaa, sekä Fujin 500 kilometrin ajo ja Fujin 300 kilometrin ajo osana Super GT -sarjaa.
Fuji Speedway on ensimmäinen tosielämän rata, joka on esiintynyt videopelissä.
Bong Joon-ho
Bong Joon-ho (s. 14. syyskuuta 1969 Daegu) on eteläkorealainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänen elokuvansa tunnetaan yhteiskuntakritiikistä, lajityyppien sekoittumisesta, pikkutarkkuudesta ja nopeista tunnelmanvaihdoksista. Bongin menestynein elokuva on Parasite (2019), josta Bongille myönnettiin parhaan ohjaajan ja parhaan alkuperäisen käsikirjoittajan Oscar-palkinto.
Elämä ja ura
Bong syntyi 14. syyskuuta 1969 Daegussa Etelä-Koreassa. Hänen isänsä oli graafinen suunnittelija ja äidinisänsä kuuluisa kirjailija Park Taewon. Hänen veljestään tuli englannin opettaja yliopistossa ja siskostaan muotisuunnittelija. Perhe muutti Daegusta Souliin, kun Bong oli vielä lapsi.
Bong päätti ryhtyä elokuvantekijäksi yläasteikäisenä. Vanhempiensa vaatimuksesta hän kuitenkin luki ensin sosiologian tutkinnon Yonsein yliopistossa. Hän oli yliopiston elokuvakerhon jäsen ja kiinnostui esimerkiksi Edward Yangin, Hou Hsiao-Hsienin ja Shōhei Imamuran elokuvista. Bong myös piirsi kampuslehteen Korean demokratialiikettä tukevia piirroksia. Valmistumisensa 1993 jälkeen Bong suoritti kahden vuoden asepalveluksen.
Filmikoulun jälkeen Bong käsikirjoitti aluksi toisten ohjaajien elokuvia. Hän ohjasi ja kirjoitti ensimmäisen oman kokoillan elokuvansa Barking Dogs Never Bite vuonna 2000. Elokuva ei saanut paljon julkisuutta, mutta se sai hyvät arvostelut ja pääsi San Sebastianin kansainvälisille elokuvajuhlille Espanjassa sekä voitti myöhemmin palkintoja Slamdancen ja Hongkongin elokuvajuhlilla.
Bongin toinen elokuva Memories of Murder (2003) kertoo sarjamurhaajasta. Elokuvasta tuli menestys, ja Bong sai parhaan ohjaajan palkinnon Korean Grand Bell Awardsissa ja San Sebastianissa.
Englanninkielinen Snowpiercer (2013) teki Bongista tunnetun elokuvaohjaajan myös Pohjois-Amerikassa. Junaan sijoittuva tieteiselokuva perustuu ranskalaiseen graafiseen novelliin Le Transperceneige, ja siinä esiintyy useita tunnettuja Hollywood-näyttelijöitä.
Ympäristö- ja eläinoikeusteemainen Okja (2017) valittiin kilpailemaan Cannesin elokuvajuhlien pääsarjaan.
Bongin toistaiseksi menestynein elokuva Parasite (2019) on tumman humoristinen kauhuelokuva, joka käsittelee yhteiskunnallista ja taloudellista epätasa-arvoa. Se voitti Cannesissa kultaisen palmun ja Yhdysvalloissa muun muassa parhaan elokuvan Oscar-palkinnon. Bong itse sai elokuvasta parhaan ohjaajan ja alkuperäisen käsikirjoittajan Oscarin.
Bongin seuraava elokuva perustuu Edward Ashtonin tieteiskirjaan Mickey7 (2022). Elokuvan kuvaukset aloitettiin kesällä 2022.
Bong on ollut naimisissa elokuvakäsikirjoittaja Jung Sun-youngin kanssa vuodesta 1995. Heidän poikansa Bong Hyo-min on myös elokuvantekijä.
Pyrrhonistien ja akateemikkojen erosta
Pyrrhonistien ja akateemikkojen erosta oli Plutarkhoksen kirjoittama tutkielma, joka käsitteli nimensä mukaisesti Platonin Akatemian ajattelun ja pyrrhonistisen skeptisismin välisiä filosofisia eroja. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta esiintyy Lampriaan tekemässä Plutarkhoksen teosten luettelossa (numero 64).
Tutkielmalla Plutarkhos pyrki korostamaan Platonin Akatemiassa vaikuttaneen akateemisen skeptisismin eroa pyrrhonistiseen skeptisismiin, ja samalla korostamaan Platonin Akatemian oppien sisäistä ykseyttä pyrkiessään sovittamaan akateemista skeptisismiä yhteen dogmaattisemman platonismin kanssa. Tutkielmassa Plutarkhoksen on arveltu esittäneen, että akateemiseen skeptisismiin sisältyi positiivisia oppilauseita, tai ainakin ettei sen skeptisismi ollut täydellistä niin kuin pyrrhonismissa.
GP3 Unkarin Grand Prix 2011
GP3 Unkarin Grand Prix 2011 oli GP3-kauden 2011 kuudes osakilpailu, joka ajettiin 30.–31. heinäkuuta Hungaroringin moottoriradalla Unkarissa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Unkarin GP:n ohessa.
On the Beach (Neil Youngin albumi)
On the Beach on Neil Youngin vuonna 1974 julkaistu albumi. Se äänitettiin Tonight’s the Night -albumin jälkeen, vaikka se julkaistiin sitä ennen. Albumi oli pitkään saatavana vain LP:nä, se julkaistiin CD:nä vasta vuonna 2003. Albumin nimikappale on saattanut saada vaikutteita Nevil Shuten romaanista Viimeisellä rannalla ja sen elokuvasovituksesta.
Kappaleet ”Walk On” ja ”For the Turnstiles” on äänitetty San Franciscossa Broken Arrow -studioilla ja muut Los Angelesissa Sunset Sound -studiolla. Levykannen suunnittelija on Gary Burden yhtiöstä R. Twerk & Company. Valokuvat on ottanut Bob Seidemann ja kannen suunnitellut Rick Griffin. Esittelytekstin on tehnyt levyllä soittava cajun-muusikko Rusty Kershaw. Albumi on omistettu Elliot Robertsille. Alkuperäisen LP-levyn A-puoli päättyi kappaleeseen "Vampire Blues". Neil Youngin tuottajaparina kappaleilla 1 ja 4 on David Briggs, kappaleilla 2, 3 ja 5 Mark Harman ja kappaleilla 6–8 Al Schmitt. Kappaleen 2 julkaisuyhtiö on Broken Arrow Music, Inc. (BMI) ja muilla Silver Fiddle (BMI).
Kappaleet
Kaikki kappaleet ovat Neil Youngin tekemiä.
Kati Ahonen
Kati Ahonen (s. 7. marraskuuta 1966 Tampere) on uransa päättänyt suomalainen jääkiekkomaalivahti. Seuratasolla hän edusti Naisten SM-sarjassa Tampereen Ilvestä, Keravan Shakersia, Kiekko-Espoota ja Itä-Helsingin Kiekkoa.
Seurajoukkueura
Kaudet 1982–1989 Ahonen pelasi kasvattajaseurassaan Ilveksessä. Kauden 1989–1990 Ahonen oli kokonaan pelaamatta ennen siirtymistään Ruotsin naisten jääkiekkosarjaan Nacka HK:n riveihin. Ruotsissa Ahonen pelasi kolme kautta ja palasi sitten takaisin Suomeen Kerava Shakersin joukkueeseen. Kolmen Keravalla pelatun kauden jälkeen Ahonen siirtyi pelaamaan Kiekko-Espoon (myöhemmin Blues) joukkueeseen. Kolmen Espoon kauden jälkeen Ahonen siirtyi vielä kahdeksi kaudeksi pelaamaan Itä-Helsingin Kiekkoon ennen kuin päätti uransa.
Ahonen oli mukana voittamassa SM-kultaa kahdeksan kertaa. Ensin neljä kertaa peräkkäin Ilveksessä 1985–1988, sitten kolmesti Keravalla ja viimeisen kerran 1999 Espoon Bluesissa.
Maajoukkueura
Suomen maajoukkueessa Ahonen voitti neljästi EM-kultaa 1989–1995 ja pronssimitalin 1996. MM-kisoissa Ahonen oli voittamassa pronssimitaleita 1992 ja 1994. Ahonen pelasi viimeiset arvokisansa 1996 Venäjän EM-kisoissa mutta jatkoi vielä maajoukkueen mukana aina vuoteen 1999 asti.
Graniitti
Graniittia käytetään paljon rakennuskivenä. Se on yksi Suomen kallioperän yleisimpiä kivilajeja ja yksi koko maailman yleisimmistä syväkivilajeista. Kun Suomen maakunnille valittiin omat maakuntakivet vuonna 1989, ehdokasasettelusta vastannut raati totesi, että graniitti on itseoikeutetusti koko Suomen kansalliskivi.
Geologia
Graniitti kuuluu jähmettyneisiin kivilajeihin eli magmakivilajeihin ja niiden alaryhmään syväkivilajit. Graniitti on felsinen kivi. Se on syntynyt intrusiivisesti hitaasti jäähtyvissä magmapesäkkeissä syvällä maan kuoressa. Hitaan jäähtymisen takia mineraalit ovat ehtineet järjestäytyä ja muodostaa suurehkoja, silmin havaittavia kiteitä.
Vuorten poimutuksen yhteydessä korkeassa lämmössä ja kovassa paineessa graniitti muuttuu gneissiksi, joka kuuluu metamorfoituneihin kivilajeihin.
Suomen graniiteista suuri osa on 1 800–1 900 miljoonaa vuotta vanhoja varsinkin maan pohjoisosissa. Etelässä ne ovat hieman myöhemmin jähmettyneitä. Rapakivigraniittien ikä on noin 1 650 miljoonaa vuotta.
Ominaisuudet
Magmakiveksi graniitti on vaaleaa ja kevyttä, koska siinä on runsaasti piihappoa verrattuna muihin syväkivilajeihin. Lisäksi samasta syystä se on niin sanottu hapan kivilaji. Graniitin tyypillinen kemiallinen koostumus on 70–77 % piidioksidia, 11–13 % alumiinioksidia, 3–5 % kaliumoksidia, 3–5 % natriumoksidia, 1 % kalkkia, 2–3 % rautaa, ja alle 1 % magnesiumia ja titaania.
Graniitissa on pieniä määriä uraania ja toriumia, jotka aiheuttavat radioaktiivista säteilyä. Yleensä säteilymäärät ovat erittäin pieniä, mutta joskus merkittäviä. Muiden materiaalien tuottajat ovat kampanjoineet graniittisten työtasojen vaarallisuudesta vedoten radioaktiivisuuteen. Keskimäärin graniitissa on 3 ppm (40 Bq/kg) uraania ja 17 ppm (70 Bq/kg) toriumia. Ne hajoavat radoniksi, jolla on terveysvaikutuksia varsinkin huonosti tuuletetuissa tiloissa. Skandinaviassa kuitenkin maaperästä tulevat radon on yleensä huomattavasti rakennusmateriaaleja suurempi altistaja.
Graniittikiteiden joukossa tavataan toisinaan jalokivistä beryllejä ja topaaseja.
Magmakivet, myös syväkivet, ovat joskus tasarakeisia, jolloin rakeet ovat suurinpiirtein saman kokoisia. Joskus ne ovat hajarakeisia, jolloin jotkut rakeista ovat huomattavasti muita suurempia. Hajarakeista graniittia on eräässä kalliossa Heinävedellä, missä on Ryöskän tupa niminen luola.
Esiintyminen ja louhinta
Graniitti on maankuoren yleisin kivilaji.
Espanja ja Intia ovat suuria graniitintuottajamaita. Myös Yhdysvalloissa louhitaan paljon graniittia, mutta sitä myös tuodaan etenkin Brasiliasta, Kiinasta, Intiasta, Italiasta ja Norjasta. Vermontissa toimiva Rock of Ages mainostaa olevansa maailman suurin graniittilouhos. Siellä on louhittu graniittia vuodesta 1885.
Suomessa graniitia louhitaan monin paikoin ja jopa vientiin. Tunnettuja ovat muun muassa Pyterlahden, Vehmaan, Kurun ja Ristijärven kivet.
Käyttö
thumb|[[Svartholman merilinnoitus on rakennettu pääosin paikan päältä louhitusta graniitista.]] Graniitti on kestävää ja helppohoitoista, ja sitä on käytetty sekä rakennusten ulkopinnoissa että sisätiloissa esimerkiksi keittiön ja kylpyhuoneen tasoina. Sitä on käytetty rakennusten kivijalkojen rakentamiseen ja sitä käytetään yleisesti katujen reunakivinä. Graniitista tehdään myös muuta katukiveystä, veistoksia ja hautakiviä.
Curlingin pelivälineet tehdään graniitista. Ailsa Craigin esiintymää Skotlannin länsirannikolla on pidetty tähän tarkoitukseen maailman parhaana.
Mikko Elo
Mikko Juhani Elo (s. 26. huhtikuuta 1943 Pori) on suomalainen poliitikko, joka toimi sosialidemokraattien kansanedustajana vuosina 1979–1991 ja 1995–2007. Varsinaiselta ammatiltaan hän on kieltenopettaja ja koulutukseltaan filosofian lisensiaatti. Kansanedustajana ollessaan Elo toimi muun muassa Euroopan neuvoston Suomen valtuuskunnan puheenjohtajana 1995–2007. Vuonna 2012 Elolle myönnettiin valtiopäiväneuvoksen arvonimi.
Graniitti
Käyttö
Muinaiset egyptiläiset käyttivät kalkkikiven ohella myös kiillotettua graniittia veistosten, sarkofagien ja hautakammioiden materiaalina. Tätä on pidetty ihmeellisenä, sillä graniitti on kovempaa kuin egyptiläisten käyttämät kuparityökalut. Moderneilla kokeilla on voitu osoittaa, että jos kuparityökalun alle laitettiin kvartsihiekkaa, niillä pystyi työstämään myös graniittia. Graniitin työstötaito unohtui, ja vasta 1830-luvulla skotlantilainen Alexander MacDonald kehitti moderneja menetelmiä tämän kovan kivilajin työstämiseen. MacDonald käytti vasta keksittyä höyrykonetta graniittiesineiden kiillottamiseen ja pyöreiden muotojen luomiseen. Hänen tuottamiaan kiiltäviä hautakiviä rahdattiin Aberdeenistä Lontooseen asti. Yksi MacDonaldin verstaan tunnetuimmista teoksista on kuningatar Viktorian ja prinssi Albertin yhdeksän tonnia painava sarkofagi Frogmore Housessa.
Pietarin keskustaan pystytettiin vuonna 1832 Aleksanterin pylvääksi kutsuttu 25 metriä korkea pylväs muistoksi Aleksanterin Napoleonista saamasta voitosta. Pylväs louhittiin Suomen Pyterlahden graniitista. Samaa materiaalia käytettiin Iisakinkirkon pylväisiin.
Mikko Elo
Kunnallispolitiikka
Elo oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1973–1992 ja 2001–2009, sekä Porin kaupunginhallituksen jäsen 1977–1980 ja 2007–2008. Kaupunginvaltuuston puheenjohtaja hän oli 1985–1991 ja kaupunginhallituksen puheenjohtaja 2007–2008. Elo oli Porin ääniharava viisissä kunnallisvaaleissa. Vuoden 1988 vaaleissa Elo sai 2 529 ääntä, joka säilyi Porin suurimpana äänimääränä vuodeen 2017 saakka, ja on edelleen prosentuaalisesti suurin Porin kunnallisvaaleissa saatu ääniosuus. Kesäkuussa 2007 hänet valittiin kaupunginhallituksen puheenjohtajaksi tehtävästä eronneen Ahti Salmen tilalle. Vuoden 2010 alussa Elo erosi Pori kaupunginvaltuustosta protestina kaupungin menettelylle Porin satamaa koskevissa investoinneissa.
Elolla on ollut oma Porissa toiminut sosialidemokraattinen yhdistys Karhukaupungin Demarit. Vuonna 2012 hän oli perustamassa Porin Demarit ry:tä, jonka tarkoituksena arveltiin olleen Porin Työväenyhdistyksen ja sen tukijärjestöjen valta-aseman horjuttaminen. Taustalla oli muun muassa vuonna 2010 käyty kamppailu kaupunginvaltuuston sekä sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön puheenjohtajien paikoista. Marraskuussa 2012 Elo erosi SDP:n jäsenyydestä protestina Porin sosiaalidemokraattisen kunnallisjärjestön toiminnalle, mutta palasi jäseneksi helmikuussa 2013.
Kansanedustajana
Elo valittiin ensimmäistä kertaa eduskuntaan vuoden 1979 vaaleissa. Hän putosi eduskunnasta kolmen kansanedustajakauden jälkeen vuonna 1991. Elon mukaan putoaminen johtui siitä, että hän oli kolme vuotta aikaisemmin pitänyt kunnallisvaalien teemanaan kaupungin toimintojen tehostamista, mikä ei ollut kunta-alan ammattiliiton KTV:n mieleen. Vuoden 1995 vaaleissa Elo palasi eduskuntaan saatuaan yli 9 700 ääntä. Syksyllä 2005 tuli ilmi, että Elo oli Kemiran hallintoneuvoston varapuheenjohtajana toimiessaan tehnyt lukuisia osakekauppoja sisäpiiriläisten kaupankäyntirajoituksista välittämättä. Vuonna 2007 Elo ei enää pyrkinyt jatkokaudelle eduskuntaan. Samana vuonna julkaistiin Elon muistelmat Politiikkaa ja persoonia.
Urheiluvaikuttaja
Elo on toiminut Porin Pyrinnön puheenjohtajana sekä Työväen Urheiluliiton Satakunnan ja Länsi-Suomen piirien puheenjohtajana. 1970–1980-luvuilla hän oli myös TUL:n varapuheenjohtaja, ja kuului vuosina 1979–1988 Kansainvälisen työläisurheiluliiton CSIT:n johtokuntaan. Valtion urheiluneuvoston puheenjohtajana Elo toimi 1984–1989.
Näkemyksiä
Eloa on luonnehdittu populistiksi. Kansanedustajana Elo tunnettiin vuonna 1993 SDP:n puheenjohtajaksi valitun Paavo Lipposen kriitikkona ja vastustajana, minkä katsottiin estäneen hänen nousunsa ministeriksi. Elon mukaan myöskään Satakunnan sosialidemokraattinen piirijärjestö ei milloinkaan ehdottanut hänen valitsemistaan hallitukseen. Lipposen ohella Elo on 2000-luvulla kärkkäästi arvostellut myös Porin sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön johtoa sekä Porin sosialidemokraattista kaupunginjohtajaa Aino-Maija Luukkosta.
Elo tunnetaan Suomen Nato-jäsenyyden kiivaana vastustajana, joka suhtautuu kriittisesti myös Yhdysvaltoihin ja Euroopan unioniin. Kansanedustajanuransa jälkeen hän on ollut julkisuudessa Venäjän presidentin Vladimir Putinin hallinnon näkyvimpiä suomalaisia puolustajia. Elo on toiminut myös venäjämielisen Vastavalkea-verkkolehden pääkolumnistina, ja kuulunut sivustoa ylläpitävän yhdistyksen hallitukseen. Vuonna 2014 hän järjesti Porissa yhdessä putinisti Johan Bäckmanin kanssa keskustelutilaisuuden, jossa käsiteltiin muun muassa Itä-Ukrainan kriisiä.
Vuoden 2016 Yhdysvaltain presidentinvaalien alla Elo kertoi tukevansa monia Donald Trumpin ulkopoliittisia näkemyksiä, kuten Naton rahoituksen pienentämistä sekä Yhdysvaltain sotilaallisen läsnäolon vähentämistä Euroopassa. Trumpin muslimivihasta tai abortinvastaisuudesta Elo ei kuitenkaan kertonut pitävänsä.
Elokuussa 2018 Elo jakoi Facebook-sivullaan kehotuksella ”soitelkaa” toimittaja Jessikka Aron neljä vuotta vanhan päivityksen, jossa näkyi hänen puhelinnumeronsa. Tämän seurauksen Aro sai lukuisia ahdistelusoittoja Venäjä-trolleilta. SDP:n puheenjohtaja Antti Rinne tuomitsi Elon toiminnan ja kutsui sitä ”lokakampanjaksi”. Elo arvosteli myös Yleisradiota ja Aroa Venäjän trollien tutkimisesta. Putinin trollit -kirjassaan Aro kertoo, että Elo oli aloittanut häntä koskevan valheellisen lokakirjoittelun Uuden Suomen blogialustalla jo syksyllä 2017.
Maaliskuussa 2022 Elo herätti huomiota Venäjän hyökkäystä Ukrainaan käsittelevillä Facebook-kirjoituksillaan. Elon mukaan olisi Ukrainan kansan ja kansainvälisen yhteisön kannalta parasta, mikäli maan presidentti Volodymyr Zelenskyi eroaisi ja Ukraina luopuisi vastarinnasta. Elon Venäjä-mielisiksi tulkittuja kirjoituksia kritisoivat esimerkiksi valtio-opin emeritusprofessori Heikki Paloheimo ja entinen kansanedustaja Hannes Manninen. Elo perusti myös vuonna Mauno Saaren kanssa Venäjä-mielisen Naapuriseura-nimisen yhdistyksen.
Turun eläinsuojeluyhdistys
Turun eläinsuojeluyhdistys ry (TESY) on Turkuun vuonna 1871 perustettu Suomen vanhin eläintensuojeluyhdistys. Se kuuluu valtakunnalliseen liittoon SEY Suomen eläinsuojelu. Anja Eerikäinen on toiminut yhdistyksessä.
Luettelo LucasArtsin julkaisemista videopeleistä
Tämä on luettelo julkaistuista LucasArtsin peleistä:
Antiprisma
Antiprisma on geometriassa monitahokas, jonka muodostaa kaksi keskenään yhtenevää, yhden­suuntaisille tasoille asetettua monikulmiota, joita sanotaan antiprisman pohjiksi ja joita yhdistää toisiinsa vuorotteleva nauha kolmioita. Jos pohjat ovat n-kulmioita, sanotaan antiprismaa n-sivuiseksi antiprismaksi.
Antiprismat ovat prismatoidien alaluokka, ja ne voidaan myös katsoa surkastuneiksi erikois­tapaukseksi pullistetuista moni­tahokkaista.
Antiprismat muistuttavat muutoin särmiöitä, paitsi että niiden pohjia on kierretty toistensa suhteen ja että niiden sivutahkot eivät ole suunnikkaita vaan kolmioita.
Jos pohja on säännöllinen n-kulmio, erityisen huomattava on antiprisma, jonka pohjia on kierretty toisiinsa kulman 180°⁄n verran. Vielä säännöllisempi antiprisma saadaan, jos pohjien keskipisteet toisiinsa yhdistävä jana on kohtisuorassa pohjatasoihin nähden, jolloin kyseessä on suora antiprisma. Sillä on tahkoina kaksi n-kulmiota, joita yhdistää 2n tasakylkistä kolmiota.
Uniformiset antiprismat
Antiprismaa sanotaan uniformiseksi, jos sen kaikki tahkot ovat säännöllisiä monikulmioita. Jos sen pohjat ovat säännöllisiä n'-kulmioita, muina tahkoina sillä on 2n'' tasasivuista kolmiota. Uniformiset antiprismat muodostavat äärettömän sarjan uniformisia monitahokkaita, samoin kuin uniformiset särmiötkin.
Tapauksessa vastaava särmiö on surkastunut, mutta antiprismaksi saadaan erikoistapauksena, kaksikulmaisena antiprismana, säännöllinen tetraedri. Tapauksessa saadaan kolmikulmaiseksi antiprismaksi säännöllinen oktaedri.
Antiprismojen duaalikappaleet
Antiprismojen duaalikappaleita ovat trapetsoedrit. Niitä tutki tiettävästi ensimmäisenä Johannes Kepler, joka myös antoi niille nimen, joskin on mahdollista, että jo Arkhimedes tunsi ne, sillä niiden kärjet toteuttavat samat ehdot kuin Arkhimedeen kappaleet.
Karteesiset koordinaatit
Jos suoran n-kulmaisen antiprisman sivutahkot ovat tasakylkisiä kolmioita, sen kärkien karteesiset koordinaatit ovat:
missä k saa kaikki kokonaislukuarvot välilt 0...2n - 1. Jos sivutahkot ovat tasasivuisia kolmiota, on
Pinta-ala ja tilavuus
Olkoon a uniformisen antiprisman sirämän pituus. Silloin kappaleen tilavuus on
ja sen tahkojen yhteenlaskettu pinta-ala on
Antiprismoista johdettuja monitahokkaita
On olemassa ääretön joukko typistettyjä antiprismoja, muun muassa vähemmän symmetrinen muoto typistetystä oktaedrista (typistetty kolmikulmainen antiprisma). Ne voidaan alternoida niin, että saadaan pullistettuja antiprismoja. Niistä kaksi kuuluu Johnsonin kappaleisiin, ja typistetty kolmikulmainen antiprisma on vähemmän symmetrinen muoto säännöllisestä ikosaedrista.
Symmetria
Sellaisen suoran n-kulmaisen antiprisman symmetriaryhmä, jonka pohja on säännöllinen monikulmio ja sivutahkoina tasakylkiset kolmiot, on Dnd kertalukua 4n. Poikkeuksena ovat tetraedri, jolla on laajempi symmetriaryhmä Td kertalukua 24, johon sisältyy aliryhminä kolme versiota ryhmästä D2d, sekä oktaedri, jonka symmetriaryhmä Oh on kertalukua 48 ja sisältää aliryhminään kolme versiota ryhmästä D3d.
Peilaus pisteen suhteen eli inversio kuuluu symmetriaryhmään, jos ja vain jos n on pariton.
Anriprisman rotaatioryhmä on Dn kertalukua 2n. Poikkeuksena ovat tetraedri, jolla on laajempi rotaatioryhmä T kertalukua 12 sisältäen aliryhminään kolme versiota ryhmästä D2, sekä oktaedri, jolla on laajempi rotaatioryhmä O kertalukua 24 sisältäen aliryhminään neljä versiota ryhmästä D3.
Tähtiantiprismat
360px|pienoiskuva|Kuvassa ovat kaikki tähtimäiset ja ei-tähtimäiset 3–15-sivuiset antiprismat sekä lisäksi 29-sivuinen antiprisma
Uniformisia tähtiantiprismoja nimetään niiden pohjana olevien tähtimonikulmioiden {p/q} mukaan. Niitä on kahta tyyppiä: eteneviä ja takautuvia ( eli leikattuja. Takautuvilla muodoilla kärkikuviot leikkaavat toisensa, ja niitä merkitään muotoa p/(p - q) olevilla murtoluvuilla murtolukujen p/q sijasta, esimerkiksi 5/3 luvun 5/2 sijasta.
Takautuvissa antiprismoissa kolmiomaiset sivutahkot, jotka yhdistävät pohjat toisiinsa, leikkaavat rotaatiosymmetria-akselin. Etenevissä antiprismoissa näin ei ole laita.
Joitakin tähtiantiprismoja, joiden pohjana on säännöllinen tähtimonikulmio, ei voida konstruoida niin, että kaikki särmät olisivat yhtä pitkät, ja näin ollen ne eivät ole uniformisia monitahokkaita. Tähtiantiprismaojen komponentit voidaan myös konstruoida, kun luvuilla p ja q on yhteisiä tekijöitä; niinpä antiprisma 10/4 on kahden 5/2 -antiprisman yhdistelmä.
Seuraavassa taulukossa on kuvattu tähtiantiprismat 12-kulmaisiin saakka sekä niiden pohjakuviot ja merkinnät.
Antiprima arkkitehtuurissa
left|thumb|One World Trade Center (kuvassa keskellä) One World Trade Center New Yorkissa on pitkänomainen neliöpohjaisen antiprisman muotoinen pilvenpiirtäjä.
Luettelo rallin Suomen-mestareista
Tämä on luettelo rallin SM-sarjan mestareista.
Vuoden 2008 jälkeen luokitukset muuttuivat A-ryhmässä sekä isossa ja pienessä N-ryhmässä. Sen jälkeen mestaruus on jaettu kahdessa luokassa: SM1-luokassa (tarkoittaa nelivetoisilla autoilla kilpailevia) ja SM2-luokassa (kaksivetoisilla autoilla kilpailevat kuljettajat). Vuodesta 2013 eteenpäin mestaruus on jaettu myös SM3-luokassa (kv-luokitusten ja -sääntöjen mukaisilla FIA R1 ja FIA R2 enintään 1600 cm3 autoilla), joka aiemmin kilpaili SM2:n sarjassa.
Muita ryhmiä ja luokkia ovat muun muassa Senior Cup ja Historic Trophy. Eräinä vuosina on annettu merkkimestaruus, jonka on sittemmin korvannut tallien mestaruus. Vuodesta 1971 lähtien mukana on ollut naisten sarjan palkinto ja vuodesta 1984 on ajettu juniorien sarjan palkinnosta.
Kaffilarock
Kaffilarock oli elokuun alussa järjestettävä koko perheen rock-tapahtuma Isonkyrön Tuuralan kylässä. Tapahtuma oli ilmainen, ikärajaton ja päihteetön. Kaffilarockin pääasiallinen tarkoitus oli edistää lähialueiden musiikkikulttuuria ja antaa esiintymismahdollisuuksia tulevaisuuden rock-ammattilaisille.
2012
Lovex, Lost Madison, Crimsonic, Iso Sokko-Ville, Rock Camp, Rokkikoulu
2011
Deep Insight, The Freza, White Corona, Rokkikoulu, Valtaalan Koulun Bändikerho
2010
Palava, Ghostnote, Julkaistaan Myöhemmin
Pirkko Peltomo
Pirkko Orvokki Peltomo (o.s. Lammi, s. 24. huhtikuuta 1948 Pori) on suomalainen poliitikko, joka toimi sosiaalidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1995–2007.
Peltomo syntyi talonmies Eero Lammin ja keittiöapulainen Laura Paakin perheeseen. Hän valmistui ylioppilasmerkonomiksi Porin kauppaoppilaitoksesta vuonna 1969, ja työskenteli Porin kaupungin rahatoimiston toimistosihteerinä 1970–1995. Peltomo valittiin kansanedustajaksi vuoden 1995 eduskuntavaaleissa, ja uudelleen vuosina 1999 ja 2003. Hän oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1985–2008, ja toimi sen 1. varapuheenjohtajana 2005–2008.
Peltomolle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 2009.
Laserdisc
Historiaa ja kilpailijoita
12. joulukuuta 1972 MCA esitteli Disco-Vision järjestelmän prototyyppiä lehdistölle. Samaan aikaan Philipsillä oli työn alla oma vastaava järjestelmä ja otti yhteyttä. Tämä johti yhteistyöhön syyskuussa 1974 tahojen välillä. Samaan aikaa RCA-yhtiöllä oli työn alla stylus-pohjainen (ei optinen) SelectaVision.
LaserDisc tuli ensimmäisenä markkinoille Yhdysvalloissa vuoden 1978 lopulla nimellä LaserVision. Euroopassa markkinointi aloitettiin Englannista toukokuussa 1982. Vuonna 1981 kilpailijaksi tuli yhdysvaltalaisen RCA-yhtiön Capacitancy Electronic Disc (CED), josta käytettiin myös nimeä SelectaVision. Kolmas laserkuvalevyformaatti oli japanilaisen JVC:n Video High Density (VHD).
LaserDiscin käyttökohteet
Philips huomasi jo CD-äänilevyn kehitystyön alussa mahdollisuuden tallentaa optisesti luettaviin laserlevyihin videokuvaa ja ääntä. Tekniikka mahdollisti videomateriaalin esittämisen erittäin korkeatasoisena sen ajan kotivideonauhureihin verrattuna. Vaikka levyillä olevan videomateriaalin käyttö olikin yksisuuntaista eli käyttäjä ei pystynyt itse tallentamaan levylle, se alkoi kaikesta huolimatta saada suosiota varsinkin niiden keskuudessa, jotka arvostivat suuresti äänen ja kuvan laatua. Videotykkien tuleminen markkinoille avasi LaserDisc-levyille markkinat niiden kotielokuvaharrastajien keskuudessa, jotka tahtoivat katsoa elokuvia kotioloissa valkokankaalta kustannuksista huolimatta. Kotivideonauhureiden tekniikan epävakaa kuvanlaatu näkyi jo liiaksi videotykillä valkokankaalle heijastetussa kuvassa, mihin LaserDisc-levyjen laatu toi parannuksen. Levy ei myöskään laserluennasta johtuen videonauhan tavoin kulunut käytössä, ja levylle tallennettujen kappaleiden ansiosta tietty kohta tallenteesta löytyi helposti, siinä missä videonauhaa joutui kelaamaan vastaavassa tilanteessa. Tuolloin videonauhureiden kelausnopeudet eivät myöskään olleet yhtä nopeita kuin myöhemmissä laitteissa, mikä tosin oli parempi kasettien kunnon säilyttämiseksi. Philips yritti 80-luvun alussa markkinoida LaserDisc-levyjä myös tietokoneilla luotavien tietokantojen tallennuskäyttöön, mutta luopui yrityksestä hyvin lyhyessä ajassa ja keskittyi enemmän CD-levyjen kehitystyöhön.
Elokuvat, kielet ja tekstitys
LaserDisc-elokuvia painettiin useilla eri kielialueilla. Levyt olivat Yhdysvalloissa ja Japanissa NTSC-järjestelmän mukaisia ja Euroopassa PAL-järjestelmän mukaisia. Japanin markkinoilla elokuvien tuotanto jatkui vuoteen 2000. Euroopan suuriin maihin kuten Ranskaan ja Saksaan tuotettiin myös näille kielille jälkiäänitettyjä levyjä suosituista elokuvista. Tekstityksiä käytettiin kuvaan poltettuina eri kielialueilla. Yhdysvalloissa 1990-luvulla julkaistuille levyille oli pääsääntöisesti piilotettu kuulovammaisille tarkoitettu Closed Caption -tekstitys NTSC-videosignaalin 21. juovaan. Eurooppalaisissa levyissä oli myös mahdollisuus teksti-TV-tekstitysten tallentamiseen. Japanissa oli myöhäisessä vaiheessa käytössä LD-G tekstitys, jolla levyllä saattoi olla useampia tekstityskieliä ja grafiikkaa. Mikäli soittimessa oli tämä ominaisuus, katsoja pystyi vaihtamaan tekstitystä, esimerkiksi piilottamaan japaninkielisen kuvaan poltetun tekstin englanninkielisen LD-G tekstityksen alle. Closed Caption ja LD-G-tekstit saattoivat olla myös samalla levyllä rinnan.
Muut ohjelmatallenteet
Vähitellen LaserDisc-tallenteiden ohjelmatarjontaa laajennettiin ja pelkkien elokuvien lisäksi niillä oli saatavilla myös musiikkiohjelmia kuten musiikkivideoita tai musiikkiyhtyeiden televisioituja esiintymisiä, joiden näkeminen normaaleissa TV-lähetyksissä oli muutoin harvinaista. Myös joitakin dokumenttiohjelmiakin tai muita erittäin suosittuja TV-ohjelmia markkinoitiin LD-levyillä. Niiden ohjelmatarjonta on ollut mitä todennäköisimmin nykyisten DVD-levyillä saatavan ohjelmatarjonnan selvänä esikuvana. Monia LaserDiscillä julkaistuja tallenteita, kuten suosittujen elokuvien erikoisversiot, ei ole julkaistu DVD-levyinä tai VHS:llä.
Tekniset ominaisuudet
thumb|Pioneer CLD-D925, LaserDisc-soitin. Suurin osa LaserDisc-levyistä on kaksipuolisia, LP-levyjen kokoisia (12 tuumaa; 30,48 cm). Levyt koostuvat kahdesta yhteen liimatusta aluminoidusta muovilevystä. Levyn toinen puoli voi olla myös "tyhjä". Kaikissa varhaisimmissa soittimissa käyttäjä käänsi itse levyn ympäri, mutta myöhemmissä useissa soittimissa laserlukupää myös kääntyy itse levyn toiselle puolelle. Puolenvaihdosta johtuva käännös voi aiheuttaa silloin useiden sekuntien tauon kääntyvän lukupään tekniikasta riippuen. On julkaistu myös yksi- ja kaksipuolisia 8 tuuman levyjä lyhyempiä elokuvia ja erityisesti musiikkivideoita varten.
DVD-levyistä poiketen levyillä ei ole valikoita tai varoituksia, joita ei voi ohittaa. Videotallenne käynnistyy automaattisesti, kun levy asetetaan soittimeen, ja tämän jälkeen katsoja päättää itse, mitä katsoo tai jättää katsomatta, joten järjestelmän käyttö on yksinkertaista. Järjestelmässä ei ole luonnollisestikaan minkäänasteisia kopiosuojauksia (mukaan lukien Macrovision) tai rajoituksia.
LaserDisc-kuvalevyjä on kahta päätyyppiä: CAV- ja CLV-levyjä. CAV-levyt (Constant Angular Velocity) pyörivät alusta loppuun saakka samalla kierrosnopeudella. Yhdelle levyn puolelle mahtuu noin 30 minuuttia videokuvaa. Myöhemmin kehitetyt (Extended Play) CLV-levyt (Constant Linear Velocity) pyörivät soittimessa muuttuvalla nopeudella kuten CD-levytkin äänentoistossa ja yhdelle levyn puolelle mahtuu noin tunti kuvaa. CLV-levyiltä ei voida kuitenkaan toistaa pysäytyskuvaa eikä selata levyn sisältöä kuva näkyvillä ilman erillistä soittimen kuvamuistia kuten CAV-tyypin levyissä. Koska levylle ei tällöin tallennu yksittäisiä ruutuja, on kuvan laatu periaatteessa CAV-tallennusta huonompi, käytännössä liikkuvaa kuvaa katsoessa ero on vähäinen. CAV-tyypin levyillä voidaan myös useimmilla soittimilla navigoida tiettyyn kohtaan videota ruutunumeron perusteella.
Kuva on tallennettu levylle komposiittimuodossa, ja järjestelmä kykenee esittämään videota erottelukyvyllä 440 juovaa PAL-järjestelmällä (kaistanleveys 5,5 MHz) sekä 425 juovaa NTSC:llä (n. 5,4 MHz). Joissakin soittimissa on digitaalinen kuvankäsittelypiiri, joka erottelee komposiittisignaalin kirkkaus- ja väritiedon toisistaan, ja lähettää sen näyttölaitteelle S-Video-signaalina. Samassa piirissä on yleensä myös edellä mainittu kuvamuisti, jolla saadaan CLV-levyjä toistaessa CAV-levyjen erikoisominaisuudet käyttöön, sekä joskus myös aikavirhekorjain tasaisempaa videosignaalia varten.
Monet LaserDisc-soittimet toistavat myös Audio-CD-levyjä, jotkin tämän lisäksi myös CD-V sekä Video-CD-levyt. Vuonna 1996 Pioneer julkaisi LaserDisc/CD/DVD-yhdistelmäsoittimen, joka oli myös ensimmäinen Pioneerin valmistama DVD-soitin. Tosin kuin esim. DVD-järjestelmässä, analogisesta kuvasta johtuen LaserDisc soittimien kuvanlaadussa on eroja.
Varhaisemmissa LD-levyissä kuva ja stereoääni tallennettiin analogisesti. CD-levyn lanseeramisen jälkeen NTSC-LaserDisc-levyihin lisättiin myös digitaalinen PCM-stereoäänikanava analogisen stereoäänen rinnalle ja PAL-levyissä, joissa kuvan tallentaminen vie enemmän tilaa, eikä ylimääräisiä kanavia levylle mahtunut, analogiset kanavat korvattiin digitaalisella kanavalla. LD:n perustekniikka on aivan sama 0:aan ja 1:een perustuva kuin CD-levyssä, mutta perusolemukseltaan digitaalisen tallenteen sisältönä LD:ssä on kuitenkin analoginen PWM-signaali, joka on vain esitetty digitaalisessa muodossa.
Pakattua monikanavaista (5.1 tai 6.1) AC-3 (Dolby Digital) -äänisignaalia alettiin käyttää NTSC-levyillä 1995, jolloin sillä voitiin korvata oikeanpuoleinen analoginen äänikanava. Koska PAL-levyissä oli vain kaksi äänikanavaa, niissä oli yleensä pelkkä stereoääni tai vaihtoehtoisesti (harvoin) pelkkä DTS-ääni. Myös NTSC-levyissä käytettiin DTS-äänisignaalia vuodesta 1996 alkaen. Tällöin DTS-ääni (5.1) koodattiin digitaalisen äänen kanavalle ja analogisilla kanavilla oli vaihtoehtoinen stereoääni.
Dolby Digital-ääni on tallennettu RF-modulaationa, joka ennen purkua pitää ensin purkaa digitaaliseksi signaaliksi joko siihen kykenevässä vahvistimessa tai erillisessä AC-3 RF demodulaattorissa ennen äänen purkua 5.1-ääneksi Dolby Digital -vahvistimessa tai -dekooderissa. DTS-äänen käyttämiseksi soittimessa pitää olla digitaalilähtö ja vahvistimessa DTS-purkuvalmius.
Maksimi Dolby Digital -ääniraidan bittinopeus on RF-modulaation purun jälkeen 384 kbit/s, ja puolestaan DTS-äänen bittinopeus on 1 536 kbit/s (DVD:n vastaava 768 kbit/s).
Varsinkin CAV-levyjen pintaa tarkastellessa on helposti nähtävissä videosignaalin aiheuttama sektorimainen jälki.
Laserdisc ei sisältänyt virheenkorjauskoodia, josta johtuen naarmut ja lika aiheuttavat lukuvirheitä ja häiriöitä kuvassa.
Koska alumiinilevyt on liimattu yhteen, liiman ja ilman aiheuttama kemiallinen reaktio saattaa myös tuhota alumiinikerrosta ja aiheuttaa signaalin häviämisen ajan myötä herkemmin kuin CD tai DVD-levyillä. ("Laser Rot")
CD-Video
Vuonna 1987 julkaistiin CD-Video (CD-V) tai Video Single Disc (VSD) niminen formaatti. Nämä levyt olivat 12 cm kokoisia, ja niissä oli analoginen LaserDisc-videoraita, sekä myös normaalissa CD-soittimessa toistettava PCM-ääniraita. Yleisin käyttötarkoitus näillä oli lyhyiden videotallenteiden, kuten musiikkivideoiden julkaisu. CD-Video-levylle pystyi tallentamaan noin 5 minuuttia videota sekä noin 20 minuutin ääniraidan. Järjestelmä ei ollut kovin suosittu, ja sitä ei pidä sotkea vielä vuonna 1993 julkaistuun Video-CD-formaattiin.
Tallennettavat formaatit
thumb|right|Pioneer VDR-V1000, tallentava LaserDisc soitin. Lähinnä ammattilaisille tarkoitettuja tallennettavia LD-levyjä on myös ollut olemassa, mutta näitä ei ole koskaan tuotu markkinoille kuluttajia varten. Näitä levyjä on ollut kahta eri tyyppiä, CRVdisc, eli Component Recordable Video Disc, sekä RLV, Recordable LaserVision. Tallennettavan DVD-levyn tavoin väriltään violettipohjainen RLV on ollut toistettavissa millä tahansa LaserDisc soittimella.
LaserDisc nykyään
LaserDisc-levyjen valmistus loppui vuonna 2000 ja niitä toistavien laitteiden valmistus lopetettiin tammikuussa 2009. LaserDisc on kuitenkin edelleen suosittu niiden keskuudessa, jotka eivät pidä uudemmista kuvantoistoformaateista. Syitä tähän on muun muassa heidän mielestään sulavampi ja aidompi kuva, parempi äänenlaatu joko häviöttömästä tai vähäisemmästä pakkauksesta johtuen, ja valikoiden sekä ohittamattomien tekijänoikeusvaroitusten puuttuminen. Myös edelleenkin voimissaan oleva LD-levyjen käyttösovellutus on ollut karaoke.
Aiheesta muualla
Μέσο αποθήκευσης δεδομένων
Baltian kilpi
thumb|Baltian kilven eri osat Baltian kilpi on peruskallio, joka peittää lähes koko Fennoskandian lukuun ottamatta Skandien länsipuolta ja Ruotsin eteläisintä kärkeä. Peruskallion vanhin osa on syntynyt maankuoren sulan kiviaineen eli magman hitaasti jähmettyessä. Näin syntyi Suomen kallioperän yleisin kiviaines, graniitti.
Fennoskandian kilpi on osa Fennosarmatian kratonia.
Kilpi paljastaa pääasiassa arkeeisia ​​ja proterotsooisia kiviä, mutta rajoitetusti myös fanerotsooisen aionin ikäisiä kiviä. Suuri osa Fennoskandian kilvestä muodostui Svekofennin orogeneesin (paleoproterotsooinen maailmankausi) aikana. Vastaavaa osaa maankuoresta, joka on vahvistunut orogenian aikana, kutsutaan Svekofenni-kompleksiksi. Alueen proterotsooisia muodostumia ovat myös Pohjois-Suomen liuskealueet, granuliittialue ja kerrosintruusiot. Fennoskandian ja Baltian alue on sijainnut aikojen kuluessa eri puolilla maailmaa.
Kilpi on monimuotoinen kivikoostumuksessaan. Erilaiset metamorfiset kivet ovat yleisiä, ja niitä leikkaavat lukuisat intruusiot.
Samanlaiset Fennoskandiassa esiintyvät kivet muodostavat myös Viron sedimenttien peittämän peruskallion.
Kuolan supersyvä porausreikä auttoi saamaan lisätietoa kilven rakenteesta.
Atanas Tilev
Atanas Tilev (s. 1944) on bulgarialaissyntyinen liikemies ja Suomen kansalainen, joka on aikaisemmin toiminut muun muassa Tampellan kaupallisena johtajana. Hän tuli kuuluisaksi Kukka-Maaria Karjalaisen puolisona ja poliitikko Ahti Karjalaisen vävynä.