cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Helle Kannila
Kirjastojen ohjaaja ja kirjastonhoitajien kouluttaja
Kannila kirjoitti paljon kirjastoalasta ja siihen liittyvistä kysymyksistä. Hänen Kirjastonhoidon oppaansa (1922) oli uudistetuin painoksin käytössä kirjastonhoitajien koulutuksessa 1960-luvulle asti, ja hän kirjoitti myös muita kirjastoteknisiä oppaita. Myöhemmin Kannila pohdiskeli kirjavalinnan periaatteita ja julkaisi aiheesta teoksen Kirjanvalinnan ongelmia (1967). Kannilan erikoisalaa oli viihdekirjallisuus, ja hän suuntasi kirjoituksissaan purevia hyökkäyksiä vahingollisina pitämiään kirjailijoita vastaan. Kartanoromantiikan äidistä Hedwig Courts-Mahlerista hän kirjoitti voltairemaisella otsikolla ”Musertakaa tuo inhottava”, ja myöhemmin hän liiskasi yhtä tarmokkaasti jännityskirjailija Mickey Spillanen ”sadistiset ja raaistavat roskaromaanit”. Kannila ei kuitenkaan tuominnut viihdekirjallisuutta sinänsä, ja hän oli itse Agatha Christien salapoliisikirjojen suuri ystävä. 1950-luvulla hän asettui puolustamaan Agnar Myklen romaania Laulu punaisesta rubiinista, jonka viranomaiset sittemmin kielsivät.
Kannilan 70-vuotisjuhlakirja Kirjastoista kirjoitettua (1966) sisältää laajan valikoiman hänen kirjoituksiaan viidenkymmenen vuoden ajalta.
Virkatöidensä lisäksi Kannila teki pitkän päivätyön Suomen Kirjastoseurassa. Hän työskenteli seuran päätoimisena sihteerinä 1919–1921 ja oli seuran puheenjohtaja 1942–1944 sekä 1949–1961. Seuran johtokuntaan hän kuului vuodesta 1917 vuoteen 1968. Kannila myös päätoimitti seuran äänenkannattajaa Kirjastolehteä vuosina 1948–1967.
Poliitikko ja naisasianainen
Kannila osallistui keskeisesti naisten yhteiskunnallisen aseman parantamista koskevaan keskusteluun. Hänen tärkein innoittajansa oli Minna Canth. Poliittisesti Kannila omaksui nuorsuomalaisen kulttuuri- ja sosiaaliliberalismin ohjenuorakseen. Hänen pyrkimyksenään oli naisten, erityisesti työssäkäyvien naisten, aseman parantaminen. Hän nousi jo 19-vuotiaana Suomalaisen Naisliiton johtokuntaan sekä liiton julkaiseman Naisten Ääni -lehden toimitukseen. Kannila kuului myös Naisasialiitto Unioniin ja oli Naisjärjestöjen Keskusliiton johtokunnan puheenjohtajana 1938–1947.
Kannila oli keväällä 1917 sihteerinä "jakobiiniklubi"-nimisessä vasemmistoporvarillisessa ryhmässä, mutta aloitti varsinaisesti poliittisen toimintansa keväällä 1919 Kansallisessa Edistyspuolueessa. Hän kuului puolueen hallitukseen vuodesta 1922 alkaen ja vaikutti varsinkin sukupuolten tasa-arvoa koskevien kohtien muotoiluun puolueen ohjelmassa. Vuoden 1924 puoluekokouksessa Kannilalla oli naisten työelämässä tapahtuva syrjinnän lopettamiseksi kaksi keinoa: ehdoton samapalkkaisuus ja kaikista sukupuoleen liittyvistä rajoituksista vapaa kilpailu. Liberaalit virkanaiset pyrkivät avaamaan naisille uusia työaloja, papin virkaa myöten. Näkemys johti ristiriitoihin naisten erityislaatua korostavan Miina Sillanpään Sosialidemokraattisen Naisliikkeen kanssa.
Kannila oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1937–1945.
Kannila kirjoitti useita satoja artikkeleita nimimerkeillä Morakka ja Lehtirouva. Myös puheiden, esitelmien ja alustusten määrä nousi useisiin satoihin. Kannila edisti lisäksi monin tavoin Minna Canthin perintöä. Hän oli mukana perustamassa Minna Canthin seuraa ja toimi sen puheenjohtajana vuodesta 1949. Eläkevuosinaan hän keskittyi laatimaan bibliografiaa Canthin tuotannosta. Kirjallisen tuotannon henkilöbibliografia valmistui vuonna 1967. Canthin laajennetun kirjekokoelman Kannila sai toimitettua hieman ennen kuolemaansa, ja se ilmestyi vuonna 1973. Kannila kuoli pitkän sairastelun jälkeen syöpään vuonna 1972.
Helsingin keskustakirjasto Oodin eteen perustettiin Helle Kannilan aukio vuonna 2018.
Staroje Šaigovo
thumb|230px|left|Staroje Šaigovon piiri Mordvassa thumb|230px|left|Volgan sivuhaara Okan sivuhaaran Mokšan Sivin-haarajoki Staroje Šaigovon lähistöllä
Staraja Terizmorga
Vain runsas 5 kilometriä kaakkoon Staroje Šaigovon piirin keskuskylästä sijaitsee melko tunnettu kylä, 2000-luvun alkuvuosina valtionjohdon ohjauksella mokšalaiseksi mallikyläksi uudistettu Staraja Terizmorga (, mokšaksi Сире Теризморга). Vuoden 2007 suomalais-ugrilaisten kansojen kulttuurifestivaalin "Šumbrat, Fenno-Ugria!" ("Tervehdys, suomalais-ugrilaiset!") aikana siellä avattiin Mokšalaisen kansallisen kulttuurin keskus. Kylässä vierailivat tällöin niin presidentit Vladimir Putin ja Tarja Halonen kuin Unkarin pääministeri Ferenc Gyurcsanykin.
Kuopion Reipas
Kuopion Reipas on vuonna 2011 perustettu kuopiolainen yleisurheiluseura. Reipas perustettiin siirtämällä Kuopion NMKY:n yleisurheilujaosto ja Kuopion Sisu-Veikkojen toiminta kokonaisuudessaan uuden seuran alaisuuteen.
Seurassa on 350 jäsentä (15.12.2011). Seuran tunnetuimpia urheilijoita ovat muun muassa pikajuoksija Maria Räsänen ja moniottelija Thomas Barrineau.
Kuopion Reipas -niminen urheilun yleisseura perustettiin alun perin vuonna 1906. Seura jakaantui sittemmin osiin, ja nykyisin sen perinnettä pitää yllä Kuopion Reippaan Voimistelijat.
Biakinmonarkki
Biakinmonarkki (Symposiachrus brehmii) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Biakinmonarkkia tavataan Indonesiassa Biakin ja Supiorin saarilla. Laji on rajoittunut hakkaamattomiin alankometsiin, ja sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Maserati 4CL ja 4CLT
Maserati 4CL ja sen sisarmalli Maserati 4CLT ovat Maseratin suunnittelemia ja valmistamia yksipaikkaisia kilpa-autoja. Vastustajaksi Alfa Romeo:n 158 ja joillekin ERA:n malleille 4CL esiteltiin Grand Prix kauden 1939 alussa Voiturette -luokkaan. 4CLT malli oli 4CL mallista paranneltu malli, joka esiteltiin vuonna 1948. 4CLT:stä tehtiin myös versiot 4CLT/48, 4CLT/49 ja 4CLT/50 versiot vuosien mukaan. Maseratin 4CL -malleilla saavutettiin kuusi voittoa ennen toista maailmansotaa ja 25 toisen maailmansodan jälkeen, muttei silti varsinaisessa Formula 1 -sarjassa. 4CLT -malleilla voitettiin 18 kilpailua toisen maailmansodan jälkeen, mutta Formula 1 -sarjassa ei tullut ollenkaan voittoja maailmanmestaruussarjan sisällä, mutta viisi sen ulkopuolella.
Tom Dice
Tom Dice (s. 25. marraskuuta 1989 Eeklo, Belgia), syntymänimeltään Tom Eeckhout, on belgialainen laulaja-lauluntekijä. Hän sijoittui toiseksi Belgian X Factorissa vuonna 2008. Dice edusti Belgiaa Oslossa järjestetyissä vuoden 2010 Euroviisuissa kilpailukappaleellaan Me and My Guitar. Dice esitti kappaleen Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa ja Belgia, ensimmäistä kertaa kuuteen vuoteen, äänestettiin finaaliin. Finaalissa Belgia sijoittui kuudenneksi.
Nuoruus ja X Factor
Dice oppi soittamaan kitaraa nuorena ja aloitti laulujen kirjoittamisen teini-iässä. Viisitoistavuotiaana hän liittyi The Dice -nimiseen yhtyeeseen ja alkoi käyttää nimeä Tom Eeckhout Dice taiteilijanimenään. Vuonna 2008 Dice osallistui X Factoriin tullen toiseksi. Kilpailun päätyttyä hän solmi levytyssopimuksen SonicAngel-levy-yhtiön kanssa ja julkaisi kesäkuussa 2009 ensimmäisen singlensä, akustisen cover-version Leona Lewisin kappaleesta "Bleeding Love". Kappale sijoittui singlelistan seitsemänneksi. Tom on nimennyt esikuvikseen Gavin DeGrawin, Taylor Swiftin, Tyler Hiltonin, Damien Ricen, The Kooksin, Matthew Bellamyn, Musen, Placebon ja System Of A Downin.
The Medleys
The Medleys on Michael Jacksonin promo-albumi, joka julkaistiin vuonna 1992.
Kappaleet
Back To The Past Medley
The Dangerous New Jack Medley
Kurort-Darasun
Kurort-Darasun on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Karymskojen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ingodan sivujoen Turan rannalla 66 kilometriä Darasunin rautatieasemalta etelään. Asukkaita on 3 200 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunnalla sijaitsee vuonna 1800 perustettu Darasunin mineraalivesi- ja ilmakylpylä. Vuonna 1957 Kurort-Darasun sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Taajamassa on kaksi parantolaa, keskikoulu, kerhotalo, kirjasto ja sairaala. Asukkaat työskentelevät palveluammateissa, maataloudessa ja metsänhoitoalueella. Kylpylän ympärillä on Darasunin rauhoitusalue.
Monacon vaakuna
Vaakunan ruutukuvio on Monacoa hallitsevan Grimaldi-suvun tunnus. Kilvenkannattajina on kaksi munkkia, jotka viittaavat François Grimaldiin, joka munkiksi naamioituneena valtasi Monacon kallion piilottamalla miekkansa kaapunsa alle. Kilven ympärillä on Pyhän Kaarlen ritarikunnan risti ketjuineen. Alla on latinankielinen motto Deo Juvante, "Jumalan avulla".
Mike Lundin
Michael Robert Lundin (s. 24. syyskuuta 1984 Burnsville, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja. Hänen vahvuutensa ovat liikkuvuudessa ja pelikäsityksessä.
Seuraura
Lundin kävi Minnesotan Apple Valley High Schoolia, jonka jälkeen hän kävi vuodet 2003–2007 Mainen yliopistoa. Lundinin ensimmäinen kausi 2003–2004 päättyi siellä Hockey Eastin mestaruuteen. Tampa Bay Lightning varasi hänet neljännellä kierroksella 102. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2004. Lundin palkittiin viimeisen yliopistokautensa 2006–2007 päätteeksi Hockey Eastin urheiluhenkisimpänä pelaajana Len Ceglarski Awardilla ja valittiin toiseen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2007–2008 Lundin siirtyi Tampa Bay Lightningiin, jossa hän pelasi koko kauden ylhäällä NHL:ssä ja sai 81 runkosarjaottelussa kuusi syöttöpistettä. Lundin pelasi kauden aikana myös NHL:n nuorten tähdistöottelussa. Toisen sopimuskautensa 2008–2009 hän pelasi kuitenkin suurimmaksi osaksi farmijoukkueessa, AHL:n Norfolk Admiralsissa, jonka tehokkain puolustaja Lundin oli tehoilla 4+25=29. NHL:ssä hän pelasi kauden aikana 25 runkosarjaottelua ja sai niissä kaksi syöttöpistettä. Syyskuussa 2009 Lundin teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Lightningin kanssa. Lundin teki kaudella 2009–2010 NHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä; hän pelasi 49 runkosarjaottelua ja teki niissä tehot 3+10=13. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös farmissa, mutta kauden 2010–2011 Lundin pelasi kokonaan NHL:ssä.
Heinäkuussa 2011 Lundin teki vapaana agenttina vuoden mittaisen ja miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Lundinille kausi 2011–2012 oli vaikea, sillä hän ei pystynyt pelaamaan ensimmäisessä 23 pelissä selkävamman ja viimeisessä 25 pelissä alavartalovamman takia. Hänelle kertyi kauden aikana yhteensä 17 ottelua Wildissa ja 2 AHL:n Houston Aerosissa. Kauden jälkeen Lundin teki vuoden sopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa.
Syyskuussa 2018 Lundin ja Jokerit purkivat pelaajan sopimuksen kauden 2018–19 osalta terveydellisistä syistä ja Lundin ilmoitti samalla vetäytyvän jääkiekosta ainakin kauden 2018–19 ajaksi. Myöhemmin hän ilmoitti lopettavansa pelaajauransa terveydellisiin syihin vedoten.
Maajoukkueura
Lundin edusti Yhdysvaltoja MM-kilpailuissa vuonna 2010.
Signature Series
Signature Series on Michael Jacksonin promo-albumi, joka julkaistiin vuonna 1993.
Bastet
Bastet oli muinaisessa Egyptissä palvottu mielihyvän kissajumalatar. Bastet oli erittäin suosittu Ala-Egyptissä.
Alun perin Bastet kuvattiin leijonajumalattarena. Tässä muodossa hänet on vaikea erottaa muista leijonajumalattarista (Mut, Sekhmet, Tefnut). Noin vuodesta 1000 eaa. eteenpäin Bastetia ryhdyttiin kuvaamaan kissapäisenä naisena. Tämän muutoksen jälkeen Bastetista tuli varsin suosittu Ala-Egyptissä ja hänen mukaansa nimettiin jopa kaupunki, Bubastis. Bastetin palvontaa jatkettiin eri muodoissaan aina koptilaiselle kaudelle asti.
Leijonahahmossaan jumalatar symboloi Ra-jumalan vihaa. Kissapäisenä hän oli raskaana olevien naisten suojelija sekä musiikin, tanssin ja nautintojen jumalatar. Bastet myös suojeli ihmisiä demoneilta. Bastet on auringonjumala Ran tytär, Ptahin vaimo, ja Mihosin äiti. Bastetin palvonta alkoi noin vuonna 3200 eaa. toisen dynastian aikoihin pohjoisessa Egyptissä.
Kissat yleisesti muinaisessa Egyptissä
Koska kissoja arvostettiin, niitä myös kohdeltiin hyvin. Kissan tappanut ihminen saattoi saada kuolemanrangaistuksen. Jos kotona uhkasi jokin vaara, esimerkiksi tulipalo, kissa pelastettiin ensimmäiseksi. Kun kissa kuoli, kotiväki suri sitä, ja surun merkiksi he ajelivat kulmakarvansa pois. Kuollut kissa voitiin viedä Bubastiksen kaupunkiin ja palsamoida siellä. Sitten se pantiin sarkofagiin ja haudattiin kissojen hautausmaalle. Palsamoituja kissoja on kaivettu ylös ja tuhottu; esimerkiksi 1800-luvun lopulla laivattiin Egyptistä Britanniaan 180 000 kissamuumiota käytettäväksi viljelyspeltojen lannoitteena.
Rolf Jacobsen
Esikoiskokoelmallaan Jord og jern (1933) Jacobsen toi tekniikan norjalaiseen runouteen. Hän yhdisti runoissaan taitavasti luonnon ja tekniikan kuvina. Tunnetuin näistä runoista on ”Landskap med gravemaskiner” (1954). Hän on 1900-luvun merkittävimpiä norjalaisia runoilijoita ja eniten muille kielille käännetty. Viimeisen kokoelmansa Nattåpent rakkausrunojen ansiosta hän on myös Norjan rakastetuimpia runoilijoita.
Idän pikajunan arvoitus (vuoden 1974 elokuva)
Idän pikajunan arvoitus (Murder on the Orient Express) on brittiläinen vuonna 1974 ensi-iltansa saanut elokuva, joka perustuu Agatha Christien samannimiseen romaaniin. Elokuvan on ohjannut Sidney Lumet ja käsikirjoittanut Paul Dehn.
Algeti
Algeti on 108 kilometrin pituinen joki Kvemo Kartlin hallintoalueella Georgiassa. Se virtaa Tetri tsqaron ja Marneulin piirikuntien läpi. Joki saa alkunsa Kldekari-vuorelta, virtaa ensin syvän, kallioisen laakson halki, kulkee sitten tasangolle ja yhtyy Mtkvari-jokeen sen oikeana sivuhaarana. Algetin laakson värikkäät maisemat on suojeltu vuonna 2007 perustetun Algetin kansallispuiston myötä.
Rolf Jacobsen
Elämä ja ura
Jacobsen opiskeli Oslon yliopistossa teologiaa ja filologiaa mutta ei suorittanut tutkintoa. Hän oli opiskeluaikana 1930 perustamassa Pohjoismaiden ensimmäistä sekakuoroa Akademisk korforeningia ja kirjoitti sille muutamia runoja. Norges musikforlag julkaisi tuolloin hänen sävellyksiään ja muutamia hänen salanimellä Rolf Høvre kirjoittamiaan iskelmiä. Opiskeluaikana hän oli aktiivinen myös opiskelijayhdistys Clartéssa. Hän työskenteli toimittajana ja sittemmin Kongsvinger Arbeiderbladin päätoimittajana. Hän oli Åsnes Arbeiderpartin puheenjohtaja, mutta liittyi 1940 Nasjonal Samlingiin.
Liittyminen NS:ään ja miehitystä tukevat pääkirjoitukset toivat hänelle sodan päätyttyä valtiopetostuomion, ja hän joutui työleirille, josta hän vapautui 1947. Työn saanti tuotti hänelle vaikeuksia, ja perheen elatuksesta huolehti hänen vaimonsa Petra Jacobsen. Vuonna 1949 hän sai paikan kirjakaupassa, ja seuraava kokoelma Fjerntog ilmestyi 1951. Läpimurtokokoelma Hemmelig liv ilmestyi 1954. Vuonna 1961 sai jälleen työtä toimittajana Hamar stiftstidendessä, ja hän työskenteli lehdessä vuoteen 1971.
Esikoiskokoelmalla Jord og jern hän sijoittui modernien runoilijoiden ryhmään, jolle oli tunnusomaista käyttää aiheena modernia tekniikkaa. Hän osoittautui kokoelmassa jo muotokieleltään ja aiheiltaan valmiiksi runoilijaksi, ja monessa suhteessa hän säilyi samanlaisena koko uransa ajan. Kokoelma Fjerntog toi julki etsivän, mietiskelevän runoilijan, ja sen runo ”Dies illae” liittyy hänen kääntymiseensä katolisuuteen. 1970-luvulla mukaan tulivat ympäristökysymykset, ja samaan aikaan hän kirjoitti ”metarunoutta”, ,jotka käsittelevät runojen kirjoittamista, sanoja ja inspiraatiota tai taidetta yleisesti.
Hans Magnus Enzensberger liitti Jacobsenin 1960 antologiaansa Museum der modernen Poesie, jossa Jacobsen on ainoa pohjoismainen runoilija.
Níkos Nióplias
Nikólaos ”Níkos” Nióplias (, s. 17. tammikuuta 1965) on kreikkalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana
Nióplias loi uransa pelintekijänä OFI Kreetan joukkueessa, jota hän edusti kaikkiaan 363 liigaottelussa. Hän voitti OFI:ssa seurahistorian ainoan Kreikan cupin mestaruuden 1987. Hän edusti myös suurseura Panathinaikosia 1993–96 ja voitti seuran paidassa menestyksekkäästi ollen keskeisessä roolissa Panathinaikosin edetessä Mestarien liigan välieriin kaudella 1995/96. Menestyskauden jälkeen hän palasi OFI Kreetaan, jota edusti seuraavat kuusi kautta. Kesällä 2002 hän siirtyi Halkidona FC:hen, jota edusti uransa kaksi viimeistä kautta. Hän lopetti pitkän pelaajauransa 39-vuotiaana kesällä 2004.
Kreikan maajoukkueessa Nióplias esiintyi urallaan 44 maaottelussa. Hän menestyi jo juniorina ollen mukana Kreikan alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa, joka eteni EM-finaaliin 1984. Neljä vuotta myöhemmin hän oli EM-finaalissa alle 21-vuotiaiden maajoukkueen kanssa. A-maajoukkuetasolla Nióplias esiintyi Kreikan paidassa MM-kisoissa 1994.
Ura valmentajana
Valmennusuransa Nióplias aloitti tammikuussa 2005, kun hänestä tuli Kreikan alle 19-vuotiaiden maajoukkuevalmentaja. Hän johdatti Kreikan nuoret sensaatiomaisesti ikäluokan EM-kisojen finaaliin 2007. Joukkue tarjosi myös loppuottelussa tiukan vastuksen Espanjan nuorille, mutta hävisi lopulta 0–1. Menestyksen myötä Nióplias siirtyi alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajaksi, muttei onnistunut johdattamaan Kreikkaa EM-kisoihin 2009.
Joulukuussa 2009 Nióplias korvasi alankomaalaisen Henk ten Caten Kreikan Superliigassa toisena majailevan Panathinaikosin päävalmentajana. Nopeasti valmentajaurallaan edennyt Nióplias kertoi ainoana tavoitteena olevan mestaruuden voittamisen. Nióplias onnistuikin debyyttikaudellaan loistavasti ja Panathinaikos varmisti mestaruutensa kierros ennen liigan loppua. Mestaruus oli seurahistorian 20:s ja päätti Olympiakosin viiden vuoden valtakauden Kreikassa. Kausi huipentui Niópliaksen luotsaaman Panathinaikosin tuplamestaruuteen kuuden vuoden tauon jälkeen, kun cupin finaalissa kaatui Aris FC 1-0.
Drew Fuller
thumb|Drew Fuller
Drew Fuller (s. 19. toukokuuta 1980 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa Siskoni on noita -televisiosarjassa, jossa hänet nähtiin Christopher Perry Halliwellin roolissa, lumottujen valontuojana. Fullerilla on tummanruskeat hiukset ja vihreät silmät, pituutta on 185 cm. Hän työskenteli ennen mallina, mutta ymmärsi, että näytteleminen on sitä mitä hän tahtoi todella tehdä. Fullerilla on pikkusisko Hilary ja hän asuu tällä hetkellä Los Angelesissa. Hän omistaa myös linnun Pink (nimetty Pink Floydin mukaan) ja kissan The Chad. Fuller rakastaa sushia, harrastaa monenlaista urheilua ja pelkää lentämistä.
Níkos Nióplias
Ura valmentajana
Helmikuussa 2015 Niópliaksesta tuli Atromitosin päävalmentaja. Niópliaksen johdolla Atromitos kipusi Kreikan Superliigassa viidenneksi ja selvisi mukaan Eurooppa-liigan karsintoihin kaudelle 2015/16. Menestyksestä huolimatta Nióplias jätti seuran kauden jälkeen. Tammikuusta 2016 lähtien hän on toiminut OFI Kreetan päävalmentajana.
Idän pikajunan arvoitus (vuoden 1974 elokuva)
Elokuva sai kuusi Oscar-ehdokkuutta: naissivuosasta, miespääosasta, kuvauksesta, puvustuksesta, musiikista ja käsikirjoituksesta. Ingrid Bergman voitti palkinnon parhaasta naissivuosasta.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoi tyylikkään elokuvan ”puksuttavan eteenpäin” kiinnostavammin kuin myöhemmät Christie-filmatisoinnit. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Leonard Peltier
thumb|Leonard Peltierin vapauttamista vaativa kyltti [[Detroitissa.]]
Leonard Peltier (s. 12. syyskuuta 1944 Grand Forks, Pohjois-Dakota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Amerikan alkuperäiskansojen oikeuksia ajavan American Indian Movement (AIM) -järjestön aktiivi. Hän kuuluu itse Anishinaabe- ja Lakota-kansoihin.
Peltier tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen vuonna 1977 kahden FBI-agentin murhasta, jotka olivat tapahtuneet kahta vuotta aikaisemmin Pine Ridgen intiaanireservaatissa Etelä-Dakotassa käydyn tulitaistelun yhteydessä. Peltier on tunnustanut olleensa mukana ja ampuneensa agentteja kohti, mutta on kieltänyt ampuneensa teloitustyyliin ammuttuja laukauksia. Hänen oikeudenkäyntinsä sekä vankeutensa on saanut paljon huomiota eri puolilla maailmaa, eikä sitä ole pidetty puolueettomana. Esimerkiksi Amnesty International on ottanut Peltierin tapauksen epäreilujen oikeudenkäyntien listalleen.
Lapsuus ja nuoruus
Leonard Peltier syntyi vuonna 1944 Pohjois-Dakotassa Grand Forksin kaupungissa 13-lapsiseen perheeseen. Hän vietti lapsuutensa isovanhempiensa luona Turtle Mountainin reservaatissa. Vuonna 1965 Peltier muutti Seattleen. Hän työskenteli aluksi autonasentajana, perustaen lopulta oman yrityksen. Seattlessa hän tutustui paikallisiin kansalaisoikeusaktivisteihin ja liittyi lopulta AIM:n jäseneksi.
Pine Ridgen tapahtumat
thumb|Luodinreikiä agentti Williamsin autossa. Vuonna 1975 Peltier matkusti Pine Ridgen reservaattiin sovittelemaan erimielisyyksiä, joita oli syntynyt kahden reservaatin johtohahmon sekä heidän kannattajiensa välille. Taustalla oli muun muassa kahta vuotta aiemmin sattunut, kaksi kuolonuhria vaatinut Wounded Kneen välikohtaus AIM:n ja viranomaisten välillä.
Nidwalden
Nidwalden on kantoni keskellä Sveitsiä. Siellä on noin 43 000 asukasta. Kantonin pinta-ala on 276 neliökilometriä. Kantonin keskuspaikka on Stans.
Leonard Peltier
Pine Ridgen tapahtumat
Kesäkuun 26. päivän aamuna 1975 kaksi FBI:n agenttia, Jack R. Coler ja Ronald A. Williams, olivat Pine Ridgen reservaatissa etsimässä Jimmy Eagle –nimistä miestä, jota epäiltiin kahdesta paikallisille maatiloille tehdystä ryöstöstä. Hieman ennen puoltapäivää Williams ilmoitti radiolla heidän joutuneen tulituksen kohteeksi ja pyysi paikalle apuvoimia. Hetkeä myöhemmin hän otti uuden radioyhteyden ja kertoi haavoittuneensa.
Nidwalden
Historiaa
Nidwalden on osa entistä Unterwaldenia, joka oli yksi Sveitsin vanhan valaliiton perustajakantoneista. Toinen puolisko Unterwaldenista muodostaa nykyään Obwaldenin kantonin.
Leonard Peltier
Pine Ridgen tapahtumat
Iltapäivällä FBI:n ja BIA:n agentit tekivät rynnäkön Pine Ridgeen. Tulitaistelussa menetti henkensä AIM:n aktivisti Joe Stuntz. Colerin ja Williamsin ruumiit löydettiin heidän autoistaan. Williamsista FBI:n tutkijat löysivät myöhemmin yhteensä kolme luotia, joista päähän osunut oli surmannut hänet. Coler oli saanut useampia osumia, joista kaksi oli päässä. Yhteensä agenttien kahdesta autosta löydetiin 125 luotia. Niistä suurin osa oli peräisin Remington–kivääristä. Agentit surmanneet luodit olivat kuitenkin peräisin AR-15–kivääristä, jollaisen myös Peltier omisti.
Nidwalden
Maantiede
Alueen pohjoisrajana on Vierwaldstätterseejärvi. Eteläosa on Urin Alppeja. Titlisvuoren pohjoispuolelta alkunsa saava Engelberger Aa -joki halkoo kantonin.
Leonard Peltier
Pidätys ja oikeudenkäynti
thumb|200px|Leonard Peltierin etsintäkuulutus. Reservaatista paennut Peltier pidätettiin helmikuussa 1976 Kanadassa Albertan provinssissa sijaitsevasta Hintonin kaupungista, jossa hän oli majaillut tuttavansa mökissä. FBI:n etsintäkuuluttama Peltier oli pakomatkansa aikana joutunut Oregonissa ampumavälikohtaukseen maantiepoliisin kanssa. Hän oli jättänyt käyttämänsä matkailuauton, mutta onnistunut jatkamaan pakoaan jalkaisin. Peltierin ajoneuvosta löydettiin agentti Colerin virka-ase.
Nidwalden
Maantiede
Kantonin korkein kohta on Rotstöckli (2 899 m mpy.) kantonin etelänurkassa, Titliksen pohjoispuolella, Wolfenschiessenin kunnassa. Matalin kohta on Vierwaldstättersee (434 m mpy.)
Leonard Peltier
Pidätys ja oikeudenkäynti
Kaksi muuta Pine Ridgessa välikohtauksen aikana ollutta AIM:n aktivistia, Bob Robideau ja Darelle Butler, oli asetettu oikeuteen Cedar Rapidsissa Iowassa, mutta heidät vapautettiin syytteistä. Peltier vastusti luovutustaan Yhdysvaltoihin, eikä näin ollen päässyt samaan oikeudenkäyntiin. Peltierin oikeudenkäynti pidettiin Pohjois-Dakotan pääkaupungissa Fargossa. Valamiehistö tuomitsi hänet kahteen elinkautiseen Williamsin ja Colerin murhista.
Nidwalden
Kunnat
350px|thumb|Nidwaldenin kunnat. Nidwalden koostuu 11 kunnasta:
Leonard Peltier
Epäkohdat oikeudenkäynnissä
Peltierin oikeudenkäynnin puolueettomuus on asetettu kyseenalaiseksi useiden eri seikkojen perusteella. Hänen oikeudenkäynnissään esittettiin todisteita, joita ei ollut otettu esille Robideaun ja Butlerin oikeudenkäynnissä. Silminnäkijälausuntoja oli saatu uhkailemalla ja painostamalla todistajia. Fargon valamiehistölle ei myöskään kerrottu aikaisemmista American Indian Movementin vastaisista oikeudenkäynneistä, joissa FBI:n oli todettu esittäneen vääriä tai muunneltuja todisteita ja silminnäkijälausuntoja.
Vuosia Peltierin oikeudenkäynnin jälkeen kävi ilmi, ettei laukauksia FBI:n tutkimusten mukaan olluy ammuttu hänen kiväärillään. Asiaa ei kuitenkaan ollut kerrottu valamiehistölle. Surmanluodit oli ammuttu AR-15-kiväärillä, jollaisen Peltierkin omisti. Vastaavia aseita oli muidenkin hallussa, mutta niille ei ollut tehty ballistisia tutkimuksia.
Armahdusanomus ja ehdonalaiskäsittelyt
Presidentti Bill Clintonin virkakauden lopulla levisi huhu, jonka mukaan hän olisi armahtamassa Peltierin. Tämä sai aikaan protesteja, Valkoisen talon ulkopuolelle kokoontui muun muassa useita satoja FBI-agentteja perheineen. Presidentti Clinton ei lopulta ottanut armahdusta käsittelyyn. Tammikuussa 2009 George W. Bush hylkäsi Peltierin armahdusanomuksen.
Leonard Peltierin on anonut pääsyä ehdonlaiseen vuosina 1993 ja 2009. Molemmat anomukset hylättiin. Seuraavan ehdonalaiskäsittelyn on määrä olla heinäkuussa 2024. Mikäli hän ei silloinkaan pääse ehdonalaiseen, Peltierin suunniteltu vapauttamispäivämäärä on marraskuussa 2040. Elossa ollessaan hän olisi silloin 96-vuotias.
Leonard Peltierin tukijoita
Vetoomuksia ovat esittäneet Amnesty Internationalin lisäksi muun muassa Nelson Mandela, Desmond Tutu, Dalai Lama, Rigoberta Menchú, Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeusneuvosto, Euroopan parlamentti sekä Belgian ja Italian parlamentit. Yhdysvalloissa Peltierin puolesta ovat vedonneet muun muassa Jesse Jackson, David Geffen ja Kennedy Memorial Center for Human Rights.
Peltierin tukijoiden lisäksi toimii myös hänen vapauttamistaan vastustava järjestö No Parole Peltier Association.
Presidenttiehdokkuus
Leonard Peltier oli Peace and Freedom -puolueen ehdokkaana vuoden 2004 presidentinvaaleissa. Puolue asetti hänet ehdolle vain Kalifornian osavaltiossa, jossa Peltier keräsi 27 607 ääntä (0,2 %).
Vuoden 2020 presidentinvaaleissa Peltier oli Party for Socialism and Liberationin Gloria La Rivan varapresidenttiehdokas.
Kirjallisuus ja populaarikulttuuri
Leonard Peltier on inspiroinut useita muusikkoja, elokuvantekijöitä ja taiteilijoita. Kirjoja hänen elämästään ja tapauksestaan on julkaistu useita.
Dokumenttielokuvia on valmistunut kaksi, 1992 valmistunut Incident at Oglala, jossa kertojana on Robert Redford, sekä vuoden 2011 elokuva The Wind Chases the Sun. Vuonna 1992 valmistui fiktiivinen Peltierin tapaukseen pohjautuva, Michael Aptedin ohjaama Thunderheart. Sen pääosassa oli Val Kilmer.
Peltierin tarina on innoittanut myös useita musiikintekijöitä. Hänestä kertovia kappaleita ovat levyttäneet muun muassa Rage Against the Machine, Robbie Robertson, Buffy Sainte-Marie, Little Steven ja Anal Cunt.
Tunnetuin kappale on U2:n vuoden 2004 hitti ”Vertigo”, jonka ensimmäinen versio oli Peltieristä kertova ”Native Son”. Alkuperäisenä se löytyy kokoelmalta Unreleased & Rare.
Englantilainen muotisuunnittelija Vivienne Westwood on osoittanut tukea Peltierille sijoittamalla kaikkiin kesän 2012 mallistonsa mainoksiin pienen tekstin ”Leonard Peltier is innocent”.
Nidwalden
Asukkaat
Nidwalden on saksankielinen kantoni: sen asukkaista 92 prosenttia oli vuonna 2017 saksankielisiä. Katolisuus on valtauskonto (66 prosenttia vuonna 2017). Ulkomaalaisten osuus kantonin asukkaista on Sveitsin pienimpiä, sillä vain 15 prosenttia vakituisista asukkaista oli vuonna 2017 ulkomaalaisia.
Talous
Maatalous oli pääelinkeino pitkälle 1900-luvulle, mutta 1800-luvulta alkaen matkailu ja teollisuus sekä sittemmin palvelutoiminta ovat nousseet tärkeämmiksi elinkeinoiksi. Vuonna 2016 maatalous työllisti enää viisi prosenttia nidwaldenilaisista. Teollisuudessa oli 29 prosenttia ja palvelualoilla 66 prosenttia työpaikoista. Nidwaldenin suurin työllistäjä on lentokoneita valmistava Pilatus Aircraft.
Liikenne
Moottoritie A2 kulkee Vierwaldsätterseen etelärantaa pitkin Luzernista Schwyziin. Zentralbahnin rautatiet Luzernista Meiringeniin ja Engelbergiin kulkevat Nidwaldenin kautta.
Mateus (jalkapalloilija)
Mateus Galiano da Costa (s. 19. kesäkuuta 1984 Luanda), taiteilijanimeltään Mateus, on angolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuului Angolan maajoukkueeseen vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailuissa Saksassa ja pelasi avauskokoonpanossa Angolan kaikissa otteluissa, joista kaksi päättyi tasapeliin ja yksi Angolan tappioon. Hän on pelannut Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2008, 2012, 2013 ja 2019. Hän on pelannut kaikkiaan 63 maaottelua ja tehnyt niissä 11 maalia vuodesta 2006 alkaen.
Mateus on pelannut suurimman osan uraansa Portugalissa, jossa hän on edustanut Desportivo Bejaa, Sportingin kakkosjoukkuetta, Casa Piaa, Lixaa, Gil Vicentea, Boavistaa, kuusi kautta Nacionalia, Aroucaa ja vuodesta 2017 uudelleen Boavistaa. Vuosina 2014–2015 hän pelasi Angolassa Primeiro de Agoston joukkueessa.
Pentti Paavola
Pentti Paavola -nimisiä henkilöitä ovat:
YaST
YaST (sanoista Yet Another Setup Tool, "taas yksi asennustyökalu") on SUSE Linux Linux-jakelun ja siihen pohjautuvien jakeluiden asetus- ja paketinhallintatyökalu.
YaST on vapaa ohjelmisto, ja Novell on julkaissut ohjelman GPL-lisenssin alla.
Aiheesta muualla
SUSE
Gustaf Adolf Montgomery
Gustaf Adolf Montgomery (24. toukokuuta 1791 Kemi – 26. toukokuuta 1861 Tukholma) oli suomalaissyntyinen eversti, joka osallistui vuosien 1808–1809 Suomen sotaan ja siirtyi sen jälkeen Ruotsiin, jossa saavutti mainetta sotahistorioitsijana. Hän jäi pois armeijasta 1821 ja ryhtyi poliittiseksi kirjoittajaksi. Ruotsin säätyvaltiopäivien aatelissäädyssä hän kannatti liberaaleja uudistuksia. Montgomeryn pääteos oli 1842 ilmestynyt kaksiosainen Suomen sotaa käsitellyt tutkimus Historia öfver kriget emellan Sverige och Ryssland 1808 och 1809. Siinä hän esitti sittemmin Suomessa suosituksi tulleen ja muun muassa J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoihin välittyneen käsityksen, jonka mukaan suomalaiset olivat taistelleet moitteettomasti ja Ruotsin häviön syy oli ylimmässä sodanjohdossa. Tämän vuoksi hän oli Suomessa hyvin arvostettu. Montgomery oli myös 1841–1842 Jämtlandin läänin ja 1842–1856 Västerbottenin läänin maaherra. Hän kuului Montgomery-aatelissukuun ja oli Suomen prokuraattori Robert Montgomeryn setä.
Maritza Sayalero
pienoiskuva|Maritza Sayalero vuonna 2020. Maritza Sayalero-Fernández (s. 16. helmikuuta 1961, Caracas) on venezuelalainen malli, joka kruunattiin Miss Universeksi vuonna 1979 Perthissä pidetyssä kilpailussa. Hän oli maansa ensimmäinen Miss Universe, ja hänen jälkeensä tittelin on voittanut kolme venezuelalaista.
Sayalero on naimisissa tennispelaaja Raúl Ramírezin kanssa. Pari asuu Meksikossa, ja heillä on kolme lasta.
Vitamiini
Vitamiinit ovat eliön pienessä määrin tarvitsemia ravinteita, joita eliö ei itse pysty tuottamaan lainkaan tai riittävästi. Ne on siten saatava ravinnosta. Ne ovat orgaanisia yhdisteitä. Tämä erottaa ne epäorgaanisista hiven- ja kivennäisaineista. Toisin kuin joitain muita orgaanisia ravinteita, vitamiineja ei voi korvata muilla aineilla ja ne suorittavat eliöissä vain tiettyjä toimintoja, eikä niitä käytetä eliön rakenneosina tai hajoteta ravintoenergiaksi. Jotkin aineet luetaan vitamiineiksi, vaikka eliö tuottaa niitä tietyissä oloissa. Esimerkiksi D-vitamiineja pidetään vitamiineina ihmisille ja monille muille eläimille, vaikka eläimet yleensä tuottavat niitä tarpeeksi altistuessaan säännöllisesti auringon säteilylle tai muulle ultraviolettisäteilylle. Eri eliölajit voivat vaatia eri vitamiineja. Ihmiset eivät esimerkiksi tuota C-vitamiinia, kun taas monet muut sitä vaativat eläimet tuottavat sitä tarpeeksi muista ravinteista, eikä se ole vitamiini näille eläimille.
Vitamiinit jaetaan usein rasvaliukoisiin ja vesiliukoisiin vitamiineihin. Ihmisen vaatimia rasvaliukoisia vitamiineja ovat A-, D-, E- ja K-vitamiinit. Vesiliukoisia ovat C- ja B-vitamiinit. Jälkimmäisiä on 8: B1-, B2-, B3-, B5-, B6-, B7-, B9- ja B12-vitamiinit. Nämä 13 vitamiiniryhmää ovat kaikki ihmisen vaatimat vitamiinit. Yhteen ryhmään kuuluvia vitamiineja voi olla monia. Esimerkiksi D-vitamiineja on luonnossa muutamia ja keinotekoisia D-vitamiineja tunnetaan yli 2 000. Moninaisuuden takia on myös "vesiliukoisia" vitamiineja, joista osa onkin rasvaliukoisia. Esimerkiksi B1-vitamiineihin kuuluva allitiamiini on liukoinen rasvoihin. Taas B2-vitamiineihin kuuluva riboflaviini ei liukene rasvaliukoisiin aineisiin, muttei liukene hyvin veteenkään. Emäksiseen veteen se liukenee hyvin, mutta hajoaa siinä.
Kunkin vitamiinin toiminnot ovat vitamiinikohtaisia. Ihmisillä monet niistä, kuten C- ja B1-vitamiinit (tiamiini), toimivat entsyymireaktioiden "apumolekyyleinä" eli kofaktoreina. Osa taas on hapettumisenestoaineina, joista esimerkkejä ovat C- ja E-vitamiinit. Osa on hormoneita, kuten A- ja D-vitamiinit. Eräs A-vitamiini toimii myös näköaistin valoa aistivana kofaktorina.
Liian pieni vitamiinien saanti aiheuttaa eri puutostauteja. Osa puutoksista on ihmisillä maailmanlaajuisesti verrattain yleisiä, kuten A-vitamiinipuutos, joka on pitkälle edetessään oireiltaan vakava ja B12-vitamiinin puutos, johon saattaa jopa kuolla.
On myös vitamiineja, kuten B5-vitamiini, joiden puutosta ei ilmene ihmisillä käytännössä lainkaan.
Jotkin vitamiinit ovat liikaa saatuna myös vaarallisia. Käytännössä vaarallisia ovat A-vitamiinitoimintoiset retinoidit, D-vitamiinit, nikotiinihappo (kuuluu B3-vitamiineihin) ja B6-vitamiinit.
Sanan ja kirjainsymbolien alkuperä
Sanan vitamiini loi Kazimierz Funk 1912. Siinä yhdistyy vita (lat. elämä) ja amiini. Funkin todettua tiamiinin (B1-vitamiini) olevan amiini, hän päätteli virheellisesti kaikkien vitamiinien olevan amiineja. Vaikka nykyään tiedetään, että näin ei ole, nimi on säilynyt.
Savonius
Savonius voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Vitamiini
Sanan ja kirjainsymbolien alkuperä
Vitamiinien nykyisten kirjainsymbolien käyttö ja jako rasva- ja vesiliukoisiin vitamiineihin alkoi 1916. Tähän mennessä oli löytynyt suurella varmuudella kaksi vitamiinia. Elmer McCollumin kanssa 1916 julkaistussa tutkimuksessa Cornelia kennedy nimesi aineista ensin löydetyn rasvaliukoiseksi A:ksi ja myöhemmin löydetyn vesiliukoiseksi B:ksi. Nykyään nämä tunnetaan vastaavasti A-vitamiineina ja B1-vitamiineihin kuuluvana tiamiinina. Kennedy ja McCollum eivät tosin käyttäneet julkaisussa nimiä "A-vitamiini" tai "B-vitamiini", sillä he pitivät elintärkeyteen viittaavaa sanaa "vitamiini" aineille liian suuren arvon antavana nimenä.
Vitamiineja alkoi löytymään useita. Siksi 1920 Jack Cecil Drummond ehdotti, ettei vitamiineja nimettäisi niiden liukoisuuden mukaan, vaan aakkosin, eli A, B, C jne., kunnes tietty vitamiini tunnettaisiin kyllin hyvin, jotta se voitaisiin nimetä rakenteen mukaan. Esimerkiksi 1932 Robert Runnels Williams selvitti tiamiinin rakenteen osittain: se on rikkiä (kreikaksi thios) sisältävä amiini, joten hän ehdotti sille nimeä tiamiini. 1927 mennessä eri tutkimuksissa erotellun B-vitamiinin (tiamiinin) havaittiinkin sisältävän vähintään kaksi eri ainetta, joista toinen (tiamiini) esti beriberiin ja toinen (niasiini) pellagraan sairastumista. Siksi 1927 British Committee on Accessory Food Factors suositteli beriberin estäjälle nimeä B1 ja pellagran estäjälle nimeä B2. Pian B2:n tunnistettiin koostuvan vieläkin useammasta osasta. Riboflaviini tosin tunnistettiin tästä "B2-kompleksista" ensimmäiseksi, joten sitä alettiin kutsumaan B2-vitamiiniksi. Niasiinia taas kutsutaan nyt usein B3-vitamiiniksi.
Lyhyt historia
Useat vitamiinit löydettiin siten, että ensin niiden ehdotettiin olevan olemassa. Sitten kukin eristettiin jostakin luonnontuotteesta, niiden rakenteet selvitettiin ja lopuksi kukin vitamiini syntetisoitiin. Poikkeuksena on nikotiinihappo (B3), jonka rakenne ja synteesi selvitettiin kauan ennen kuin sen tiedettiin olevan vitamiini.
Gibraltarin lippu
thumb|300px|right|Gibraltarin lippu
Vitamiini
Vanhoja vitamiinien ja muiden aineiden nimiä
Alla on muun muassa vitamiinitutkimuksen varhaisvaiheissa käytettyjä nimiä nykyisille vitamiineille ja aineille, joita ei enää pidetä vitamiineina.
Gibraltarin lippu
Gibraltarin lippu on Britannialle kuuluvan Gibraltarin alueen kansallinen symboli. Lippu koostuu kahdesta vaakaraidasta, kaksi osaa korkeasta valkoisesta ja yhden osan korkuisesta punaisesta. Valkoisen raidan keskellä on punainen linna, jonka oviaukosta roikkuu kultainen avain. Ne kuvaavat Gibraltarin vakautta ja sen kykyä valvoa Välimeren kapean Gibraltarinsalmen kautta kulkevaa liikennettä. pienoiskuva Alun perin linnasymbolin antoi Gibraltarille Espanjan kuningatar Isabella Katolilainen vuonna 1502. Nykymuodossaan se otettiin virallisesti käyttöön 1982.
Gnothi seauton
thumb|240px|Aforismin lyhyempi muoto gnōthi sauton kirjoitettuna lasi-ikkunaan. ”Gnōthi seauton” (joskus myös, gnōthi sauton) eli ”tunne itsesi” on muinaiskreikkalainen aforismi, joka oli kirjoitettuna Apollonin temppelin etupihalle (pronaos) Delfoissa. Lausuman alkuperää ei tunneta: jo antiikin aikana sitä väitettiin monen eri henkilön keksimäksi, ja yleisen uskomuksen mukaan se oli peräisin jumalalta itseltään.
Alkuperä
Tiedon Apollonin temppeliin Delfoihin kirjoitetuista ajatelmista antaa kreikkalainen matkakirjailija Pausanias. Hän kertoo, että temppeliin oli kirjoitettu kaksi ajatelmaa: ”tunne itsesi” sekä ”kohtuus kaikessa” (, mēden agan eli ”ei mitään liikaa”). Näiden kahden ajatelman voidaan nähdä tiivistävän koko antiikin kreikkalaisen kulttuurin ja ajattelun. Kolmantena delfoilaisena ajatelmana mainitaan myös ”takuu on tuhoksi” (, engya, para d' ata).
Varhaisin todistus ajatuksesta itsensä tuntemisesta on peräisin filosofi Herakleitokselta säilyneestä katkelmasta: (anthrōpoisi pasi metesti ginōskein eōutous kai sōfronein, ”kaikille ihmisille kuuluu itsensä tunteminen ja kohtuullisuus”). Herakleitos on varhaisin, jolta on säilynyt viittaus ajatelmaan. Siksi se on pantu joskus myös Herakleitoksen nimiin.
Aristoteles pani lausuman dialogissaan Filosofiasta Pythian nimiin, sanoen sen olleen temppelissä jo ennen Khilonia. Aristoteleen oppilas Theofrastos lainaa ajatelmaa sanontoja käsittelevässä teoksessaan. Toinen peripateetikko Khamaileon panee ajatelman jumalia käsittelevässä teoksessaan Thaleen nimiin. Hermippos sanoo, että ajatelman esitti ensimmäisenä Labys-niminen eunukki, joka oli Delfoin temppelin vartija. Klearkhoksen mukaan ajatelma oli Khilonille Apollonilta annettu oraakkelinvastaus, kun hän oli kysynyt, mitä ihmisten tulisi oppia ensimmäisenä. Antistheneen mukaan Femonoen käyttämä ajatelma oli alun perin peräisin Pythialta, ja Khilon oli vain ominut sen.
Latinaksi aforismi esitetään yleensä muodossa nosce te ipsum, joskus myös muodossa temet nosce.
Merkitys
Alun perin kreikkalaiset tulkitsivat ajatelman ”tunne itsesi” ennen kaikkea moraaliseksi ohjeeksi. Se viittasi myös ensi sijassa oman luonteen, tapojen, moraalin, itsehillinnän ja muiden sellaisten piirteiden tuntemiseen, joiden kanssa ihmiset painiskelevat päivittäisessä elämässään. Tämä näkyy myös siinä, kuinka Herakleitos käyttää ajatelmaa: hän samaisti itsensä tuntemisen itsehillintään, käytännössä yhdistäen lausuman toiseen delfoilaiseen lausumaan ”kohtuus kaikessa”. Lausuman tulkittiin kehottavan ihmisiä ensisijaisesti tuntemaan omat rajansa ja välttämään hybristä — esimerkiksi muistamaan, että itse on vain ihminen eikä jumala.
400-luvulla eaa. lausuma sai kuitenkin uuden merkityksen: ihmisen itsensä, jokaisen sisällä olevan minän, tuntemisen. Aforismi voi laajimmillaan viitata inhimillisen käyttäytymisen, moraalin ja ajattelun ymmärtämiseen, koska oman itsen syvällinen tunteminen on myös muiden ihmisten tuntemista: Will Durantin mukaan ”itsensä tunteminen on arvokasta parhaasta päästä siksi, että sen avulla opimme tuntemaan toisia”.
Delfoin oraakkelin kehotus on merkittävässä roolissa Platonin dialogeissa, ja niiden perusteella ajatus vaikuttaa olleen Sokrateen lähtökohtana hänen eettisissä tutkimuksissaan. Sokrateen puolustuspuhe kertoo niiden saaneen alkunsa Delfoissa annetusta oraakkelinlausumasta, jonka seurauksena Sokrates alkoi selvittää, mistä hänen ”viisaudessaan” on kyse. Sokrateen voi katsoa omaksuneen lausuman käytännöllisen filosofiansa perustaksi.
Platonilla lausuma esiintyy ennen kaikkea dialogeissa Alkibiades I sekä Kharmides. Sokrates vaikuttaa tulkinneen lausuman uudella tavalla, viittauksena jonkin ihmisessä olevan erityisen piirteen, kuten sielun, tuntemiseen: sen tuli olla ihmisten ensisijainen huolenaihe, ja ruumiin siihen nähden toissijainen työväline.
Sokratesta seuraten esimerkiksi Cicero tulkitsi lausuman tarkoittavan samaa kuin ”tunne sielusi”. Kharmideessa Sokrates tulkitsee lausuman merkityksen puolestaan seuraavasti:
Sokraattisena perintönä vaatimus itsensä tuntemisesta on tärkeällä sijalla stoalaisessa etiikassa. Se muodostaa keskeisen osan stoalaista ajatusta elämisestä oman luonnon mukaisesti (homologoumenōs tē physei zēn). Myöhemmin Henry Thoreau katsoi, että ”tunne itsesi” ja ”tutki luontoa” tarkoittavat samaa asiaa. Lausuma on elänyt Senecalla ja Augustinuksella, kun taas David Hume ja Auguste Comte hylkäsivät sen.
Antipatros Tyroslainen (vanhempi)
Antipatros Tyroslainen (ensimmäinen vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaa kuulunut filosofi. Hän oli Cato nuoremman aikalainen ja kotoisin Tyroksesta. Hänen sanotaan ystävystyneen Caton kanssa jälkimmäisen ollessa nuori. Hän vaikuttaa olleen sama Antipatros Tyroslainen, jonka Strabon mainitsee, mutta häntä ei tule sekoittaa nuorempaan Antripatros Tyroslaiseen, joka kuoli noin vuonna 45 eaa.
Otgontsetseg Galbadrakh
Otgontsetseg Galbadrakh (s. 25. tammikuuta 1992 Ulan Bator) on mongolialaissyntyinen kazakstanilainen judoka ja olympiamitalisti. Galbadrakh saavutti olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016 48 kg:n painoluokassa. Hän on myös saavuttanut kahdesti maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia. Nämä ovat vuosilta 2017 ja 2018. Lisäksi hän oli seitsemäs 2019. Galbadrakh on voittanut Aasian mestaruuden vuonna 2016 ja AM-hopeaa 2017. Aasian kisoissa hän saavutti pronssia 2018 ja universiadeissa 2017.
Kirsti Paakkanen
Kirsti Kaarina Paakkanen (o.s. Poikonen; 12. helmikuuta 1929 Saarijärvi – 3. marraskuuta 2021 Espoo ) oli suomalainen yrittäjäneuvos ja yritysjohtaja. Oman mainosyrittäjäuransa jälkeen hän osti vuonna 1991 rahavaikeuksiin ajautuneen Marimekon, josta Paakkasen johtamana kehittyi yksi Suomen menestyneimmistä tekstiili- ja vaatetusalan yrityksistä.
Otgontsetseg Galbadrakh
Galbadrakh on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa kahdeksan turnausvoittoa, seitsemän kakkossijaa ja 13 kolmossijaa. Maailmancupeista / Continental Open -kilpailuista hänellä on yksi voitto, kaksi kakkossijaa ja kaksi kolmossijaa.
Kirsti Paakkanen
Ura
Kirsti Paakkasella oli suomen kielen opintoja sekä arvosana mainonnassa ja markkinoinnissa (mainosalan tutkinto). Ennen oman mainostoimiston perustamista hän työskenteli muun muassa Stockmannilla ulkomaisten kankaiden osto-osastolla ja Mainostoimisto Kunnas Oy:ssä.
Yrittäjänä Paakkanen aloitti tyhjästä. Hän perusti vuonna 1969 Womenan, naisten mainostoimiston, ja johti sitä menestyksekkäästi yli 20 vuotta. Womenan palveluksessa Paakkanen ideoi ja lanseerasi nykyäänkin tunnettuja tuotemerkkejä, kuten Erittäin hienon suomalaisen shampoon ja Hellä Mietosen. . Paakkanen myi Womenan mainostoimisto McCann Oy:lle 1990. Hän vetäytyi eläkepäivien viettoon Ranskaan mutta joutilaisuuteen kyllästyttyään tarttui vielä tilaisuuteen, kun Marimekko tuli myyntiin. Paakkanen osti konkurssin partaalle ajautuneen design-talon ja palasi työelämään.
Paakkanen palkittiin useilla kunniamaininnoilla. Hän korosti paitsi vahvan brändin myös vahvan yrityskulttuurin merkitystä. Paakkasen johtamisfilosofiassa työntekijä ei ollut kustannuskysymys vaan tuloskysymys, jonka sitoutuminen ja innostus ovat edellytyksenä koko yrityksen menestykselle. Yritysjohtajilta Paakkanen peräänkuulutti suurempaa vastuuta toiminnasta ja työntekijöistä – Marimekossa talousvaikeudet toivat lomautusvaroituksen johtajille, eivät työntekijöille.
Huomionosoitukset
Kirsti Paakkanen sai yrittäjäneuvoksen arvonimen vuonna 1999, taiteen kunniatohtorin arvonimen Taideteollisesta korkeakoulusta 2001 ja kauppatieteiden kunniatohtorin arvonimen 2006 Helsingin kauppakorkeakoulusta. Vuonna 2002 hän sai Estlander-palkinnon merkittävästä työstä suomalaisen muotoilun hyväksi.
Kirsti Paakkaselle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan komentajamerkki ja Norjan Kuninkaallisen ansioritarikunnan ensimmäisen luokan ritarimerkki.
Yksityiselämä
Paakkanen oli naimisissa Jorma Paakkasen kanssa vuosina 1952–1964. Eron syyksi Paakkanen itse kertoi sen, ettei hän voinut saada lasta, ja koki olevansa miehensä onnen esteenä. Myöhemmin, ennen Marimekon ostoa, Paakkanen seurusteli pitkään ranskalaisen Jean Cyprier Fabren kanssa, mutta seurustelu päättyi Paakkasen keskittyessä johtamaan Marimekkoa.
Omaisuus
Paakkasen kuollessa hänen omaisuutensa arvioitiin 50–100 miljoonan euron suuruiseksi. Hän oli testamentannut kaiken omaisuutensa vuoden 1999 testamenttiversiossa perustetulle säätiölle, jonka tehtäväksi tarkennettiin vuoden 2015 testamentissa taideteollisuuden ja taloustieteiden sekä suomalaisen muotoilun kehittäminen ja kansainvälistämisen edistäminen sekä näiden alueiden opetuksen edistäminen ja tukeminen. Pesänhoitajiksi määrättiin Paakkasen pitkäaikainen asiainhoitaja Kari Miettinen ja Juhani Mäkinen. Omaiset pitivät heitä esteellisinä, mutta tämä väite ei menestynyt käräjäoikeudessa. Eräät omaisista kuitenkin jatkavat oikeusprosesseja esittäen, että Paakkasen laatimat testamentit ovat pätemättömiä ja tehottomia.
Myytyään Marimekon 2007 Kirsti Paakkanen osti miljardöörien suosimasta Cap Ferrat’sta brittiarkkitehti Norman Fosterin itselleen rakentaman nelikerroksisen rantatalon nimeltä Villa Voile, joka oli Paakkasen järjestyksessä kolmas asuinkiinteistö Rivieralla. Espoon Westendissä hänellä oli kolmikerroksinen valkoinen rantatalo. Lisäksi hän omisti kesämökin kotiseudullaan Saarijärvellä.
Benfordin laki
Lukujoukko on Benfordin lain mukainen, mikäli joukkoon kuuluvien lukujen ensimmäisten numeroiden (:=d niin kuin "digit") jakaumaan pätee todennäköisyyskaava P(d)=log((d+1)/d).
Benfordin lain mukaisessa lukujoukossa luvun ensimmäinen numero on: 1 n. 30,1:n prosentin todennäköisyydellä; 2 n. 17,6:n; 3 n. 12,5:n; 4 n. 9,7:n; 5 n. 7,9:n; 6 n. 6,7:n; 7 n. 5,8:n; 8 n. 5,1:n tai 9 n. 4,6:n prosentin todennäköisyydellä. Tämä johtuu siitä, että jos otetaan ääretön määrä lukujoukkoja, jotka alkavat 1:stä ja päättyvät satunnaiseen lukuun, näiden lukujoukkojen luvuista keskimäärin 30.1% alkaa luvulla 1.
Paphiopedilum fairrieanum
Paphiopedilum fairrieanum on Bhutanissa kasvava venuksenkenkiin kuuluva kämmekkälaji.
Historia
P. fairrieanumin kuvasi Lindley julkaisussa Gardener's Chronicle vuonna 1857 ja siirsi Stein julkaisussa Stein's Orchideenbuch vuonna 1892.