cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aasian talouskriisi
Kriisin syitä
Aasian talouskriisistä on annettu vaihtelevia ja kiistanalaisia selityksiä. Thaimaan talouskupla kasvoi ja lopulta puhjettuaan romahdutti bahtin arvon. Saman tyyppiset vaiheet tapahtuivat myös Malesiassa ja Indonesiassa, tosin Malesialla oli etuna vahva valtionjohto. Lyhytaikainen pääoman virtaus alueelle oli kallista ja usein sidottu lyhytaikaisiin tuottoihin. Raha päätyi usein vain tiettyjen ihmisten haltuun, mikä ei osoittautunut pidemmällä aikavälillä tuottavaksi. 1990-luvulla Thaimaa, Indonesia ja Etelä-Korea omistivat suuria yksityisiä alijäämävaluuttarahastoja, mikä puolestaan johti talous- ja yrityssektorin aseman vaarantumiseen, sillä maiden oli otettava ulkomaalaista lainaa, jotta ennalta määrätyt kurssit eivät muuttuisi äkillisesti.
Yhdysvaltojen selvittyä talouslamasta 1990-luvun alkupuolella Yhdysvaltain keskuspankki alkoi korottaa maan korkoja päästäkseen eroon inflaatiosta, mikä teki Yhdysvalloista houkuttelevan sijoituskohteen. Sijoittaminen Yhdysvaltoihin nosti dollarin arvoa, mikä myös osaltaan nosti Aasian valuuttojen arvoja, sillä ne olivat kytketty dollariin. Talouskilpailussa kuitenkin haittaavana tekijänä Kaakkois-Aasian osalta oli huomattava viennin heikentyminen keväällä 1996.
Navidadii
Navidadii on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Mariskan 20. marraskuuta 2020 julkaistu ensimmäinen joulualbumi. Albumin kappaleiden on kuvailtu olevan ”perinteisestä poikkeavia joululauluja” ja albumin kannessakin on alaotsikkona teksti ”arveluttavia joululauluja”.
Aasian talouskriisi
Kriisin syitä
Tutkijat uskovat, että Aasian talouskriisi ei ollut talouden tai tekniikan syytä, vaan pikemminkin johtui tavasta, jolla lainaaja-lainanottaja suhdetta ylläpidettiin. Holtittomasti myönnetyt suuret lainat nostivat korkoja todella paljon, minkä vuoksi lainojen takaisinmaksu osoittautui mahdottomaksi. Huomatessaan, etteivät lainanottajat pystyneet maksamaan velkojaan takaisin, lainanantajat vetivät luotot pois lainatuista maista saaden aikaan paljon luottohäiriöitä ja konkursseja, niin yksityisille ihmisille kuin yrityksille.
Seuraukset
Kriisistä kärsineiden maiden hallitusten tavoitteeksi muodostui samanlaisen kriisin toistumisen estäminen. Kun Thaksinin hallitus Thaimaassa sai maksettua vuonna 2003 velkansa IMF:lle, se julisti ”taloudellisen itsenäisyyden” ja uhkasi, ettei koskaan palaisi rahaston jäseneksi.
Aasian kriisin ajatellaan vaikuttaneen myös Venäjän ja Brasilian kriiseihin vuonna 1998, koska sen jälkeen pankit olivat keskimääräistä varovaisempia lainatessaan rahaa kehittyville maille.
Forever Free
Forever Free on heavy metal -yhtye Saxonin yhdestoista studioalbumi.
Levy on yhtyeen ensimmäinen Englannissa nauhoitettu albumi sitten 1980-luvun. Levy oli edeltäjänsä tavoin suosittu Keski-Euroopassa ja jatkaa tyylillisesti melko samoilla linjoilla kuin Solid Ball Of Rock.
Biff Byfordin isälleen omistama Iron Wheels -balladi julkaistiin singlenä ilman merkittävää suosiota.
Slovakialainen rekisterikilpi
Slovakian rekisterikilpijärjestelmä on ollut 1900-luvun alkupuolelta lähtien alueellinen, mutta vuonna 2022 se muuttuu valtakunnalliseksi. Vuodesta 1997 alkaen kilvissä on ollut seitsemän merkkiä ja ne ovat formaattia XY-123AB, missä XY on aluekoodi, 123 on numerot 001:stä 999:ään ja AB aakkosittain juoksevat kirjaimet AA:sta ZZ:ään. Vuodesta 2022 alkaen kilvet muuttuvat muotoon AB-123CD, missä aluekoodausta ei ole ja kilvet kulkevat aakkos- ja numerojärjestyksessä AA-001AA:sta ZZ-999ZZ:ään.
Historia
Vuoteen 1997 käytössä oli vanha järjestelmä, joka oli käytössä Tšekkoslovakiassa ennen sen hajoamista ja Tšekissä vuoteen 2001. Siinä oli aluekoodi, aakkosittain juokseva kirjain ja neljä numeroa. Vuonna 2004 otettiin käyttöön EU-kilvet, ennen sitä EU-tunnuksen paikalla oli Slovakian vaakuna. Slovakian vaakuna kuitenkin palautettiin kilpiin vuonna 2006.
Khoisanit
thumb|San-mies [[Botswanassa.]] Khoisanit (myös khoesanit) on eteläisen Afrikan kahden suuren etnisen ryhmän khoin ja sanin yhteisnimitys. Kansoja kutsuttiin suomen kielessä aikaisemmin bušmanneiksi ja hottentoteiksi, mutta nykyisin termit ovat jäämässä pois käytöstä ja niitä pidetään joskus loukkaavina. Khoit ja sanit käyttävät khoisankieliin kuuluvia kieliä, joille tunnusomaisia ovat maiskausäänteet. Khoisanit ovat eteläisen Afrikan alkuperäisväestöä, joka asui alueella ennen bantuekspansiota.
Luettelo Virtain julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Virtain julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Virtain kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Lihaan leikattu kauneus
Lihaan leikattu kauneus: kosmeettisen kirurgian ruumiillistuneet merkitykset on Taina Kinnusen kirja, jonka on julkaissut vuonna 2008 Gaudeamus.
Salmilampi (Virrat)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 6,2 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vaskuunjärven valuma-alueella (35.44), jonka Palolamminojan valuma-alueeseen (35.445) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 166,9 metriä mpy.
Olavi Sylikuningas
thumb|Olavi Sylikuninkaan lyöttämä hopearaha. Olavi Sylikuningas oli Eerik Voittoisan poika ja Ruotsin kuningas noin vuodesta 995 vuoteen 1022. Hän oli Ruotsin ensimmäinen kristitty kuningas. Olavi oli myös ensimmäinen, jonka varmuudella tiedetään olleen kuningas sekä Sveanmaalla että Götanmaalla. Nykyisen käsityksen mukaan Olavin vankinta tukialuetta olisi ollut Götanmaa. On tosin epäselvää, mitä "kuningas" vielä tässä historian vaiheessa tarkoittaa. Mistään kovin yhtenäisestä Ruotsin kuningaskunnasta ei voi vielä puhua Olavi Sylikuninkaan aikana eikä pitkään aikaan sen jälkeenkään.
Hän oli myös ensimmäinen kuningas, joka antoi lyödä omia rahoja Sigtunassa. Adam Bremeniläisen mukaan Olavi meni naimisiin slaavilaisen ruhtinaan tyttären Estridin kanssa. Oman tyttärensä Ingegerdin Olavi antoi vaimoksi Kiovan suuriruhtinaalle Jaroslaville. Snorre Sturlassonin mukaan Olavi ja Tanskan Sven Kaksiparta liittoutuivat Norjan kuningasta Olav Tryggvasonia vastaan. Tarunomaisessa Svolderin meritaistelussa vuonna 1000 Olavi ja Sven löivät norjalaiset.
Pully
Pully on kaupunki Sveitsissä Vaud’n kantonissa. Kaupungissa on runsaat 18 000 asukasta.
Liikenne
Moottoritie A9 kulkee Pullyn poikki. SBB:n rautatiet Lausannesta Berniin ja Brigiin kulkevat kaupungin kautta.
Tunnettuja pullylaisia
Kenraali Henri Guisan vaikutti pitkään ja kuoli Pullyssa.
Gliese 777
Gliese 777 on Joutsenen tähdistössä oleva himmeä kaksoistähti, jolta on löydetty eksoplaneettoja. Keskustähti on keltainen alijättiläistähti. Tähden keskustan vety on loppumassa, mikä kutistaa sen ydintä kasaan. Kuumenneen, kutistuneen ytimen säteily laajentaa tähden ulkokerroksia. Kaksoistähden komponenttien väli on 3 000 AU. Toinen komponentti, punainen kääpiö, saattaa olla kaksoistähti, mutta varmaa se ei ole.
Gliese 777:n eksoplaneetta
Planeetta Gliese 777Ab:n rata on 3,92 AU:n päässä ja kiertoaika noin 2 890 päivää. Radan soikeus 0,36. Planeetan lähin etäisyys on silloin 2,50–5,34. Planeetan massa on yli 1,5 Jupiterin massaa ja säde 0,998 Jupiterin sädettä. Planeetan arvioitu lämpötila on 117 Kelviniä ja tiheys noin 2 060.
Rehujuurikas
Rehujuurikas (Beta vulgaris var. alba, syn. Beta vulgaris var. rapacea) on juurikkaan (Beta vulgaris) muunnos.
Rehujuurikasta on käytetty 1900-luvun alkupuolelta karjanrehuna. Juurikkaat soveltuvat sokeripitoisuutensa takia etanolin tuotantoon ja rehujuurikasta on käytetty myös biokaasun tuotantoon.
Kaliiperi
Kaliiperi pituusmittayksikkönä
Yleisimmin kaliiperi-sanaa käytetään kuvaamaan ampuma-aseen piipun tai putken kokoa, joka perustuu pituusmittoihin. Tällöin kaliiperi on ampuma-aseen piipun tai putken sisähalkaisijan suuruus ja se ilmaistaan millimetreinä tai tuuman sadas- tai tuhannesosan tarkkuudella. Kaliiperimerkinnät 7,62 (mm) ja .30 (tuumaa) vastaavat toisiaan.
Aseissa, joissa on rihlat, mitataan erikseen iso- ja pikkukaliiperi. Isokaliiperi ilmoittaa halkaisijan rihlakuurnan pohjasta vastakkaisen puolen rihlakuurnan pohjaan, pikkukaliiperi taas rihlapalkin harjasta vastakkaisen puolen rihlapalkin harjaan. Yhdysvalloissa usein nimelliskaliiperiksi merkitään isokaliiperi ("across the grooves"), muualla maailmassa pikkukaliiperi.
Piipun reiän ilmoitettu halkaisija (esim. 7,62 mm) on puolestaan nimelliskaliiperi riippumatta reiän todellisesta halkaisijasta, joka vaihtelee hieman eri aseyksilöiden välillä valmistustoleranssien ja piipun kuluman vuoksi.
Yhdysvalloissa kaliiperin mittayksikkönä käytetään yleisesti sadas- tai tuhannesosatuumaa. Esimerkiksi pienoiskiväärin kaliiperi ilmoitetaan merkinnällä .22, metsästyskiväärin .30 ja pistoolin kaliiperi merkinnällä .38. Nämä mitat eivät kuitenkaan aina suoraan vastaa piipun väljyyttä millimetreissä, sillä .22-aseissa luodit ovat halkaisijaltaan 5,56 mm ja .38-aseissa noin 9 mm (todellisuudessa mitta on .354).
Kaliiperi painoyksikkönä
Kaliiperia voidaan käyttää kuvaamaan tuliaseiden piipun tai putken halkaisijaa myös silloin, kun se perustuu painoyksiköihin, esimerkiksi nauloihin. Tällöin esimerkiksi haulikkojen väljyys ilmaistaan kaliipereina. Kaliiperiluku perustuu siihen, montako piipun halkaisijan kokoista olevaa kuulaa saadaan yhdestä lyijynaulasta. Esimerkiksi yhdestä naulasta lyijyä saa 12 kuulaa, joiden halkaisija on sama kuin 12-kaliiperisen haulikon piipun, tai 10 kuulaa, joiden halkaisija on sama kuin 10-kaliiperisen haulikon piipun. Brittiläistä naulaa (453,6 g) käytettäessä 12 kaliiperin (englanniksi 12-gauge) haulikon sisähalkaisija olisi tällöin 18,52 mm (37,75 g:n painoisen lyijykuulan halkaisija).
Suustaladattavien mustaruutitykkien aikana tykin kaliiperi ilmoitettiin nauloina, jolloin naulaluku kertoi tykin putkeen sopivan rautakuulan painon. Esimerkiksi 1700-luvun 18-naulainen laivakanuuna ampui 18 naulaa painavia kuulia, joiden halkaisija oli noin 138 mm. Takaaladattavien modernien tykkien aikakaudella jotkut maat ilmoittivat tykin kaliiperin yhä nauloina, mutta tällöin naulaluku ei enää tarkoittanut tykinputkeen sopivan rautakuulan painoa, vaan sillä ammuttavan sirpalekranaatin painoa. Esimerkiksi brittitykistön pääkalustoon 1. maailmansodassa kuulunut 18-naulainen kenttäkanuuna ampui 18,5 naulan painoisia sirpalekranaatteja putkesta, jonka sisähalkaisija oli 83,8 mm. Britannian armeija ilmoitti vielä toisen maailmansodan aikana joidenkin tykkien kaliiperin nauloina. Yleisimmät nauloina ilmoitettavat kaliiperit olivat tuolloin 2-pounder (-pdr) (40 mm), 6-pdr (57 mm), 17-pdr (76 mm) ja 25-pdr (88 mm). Nykyisin Britannian armeija ilmoittaa kenttätykkien kaliiperin millimetreinä.
Kaliiperi putken pituusmittana
Kaliiperia käytetään yleisesti raskaiden aseiden, kuten tykkien tai raskaiden sinkojen putken pituusmittana. Myös tykkien ammusten pituus saatetaan ilmoittaa kaliipereina. Esimerkiksi 155 K 83 -kanuunahaupitsin putken pituus kaliipereina voidaan laskea jakamalla putken pituus (6 045 mm) putken halkaisijalla (155 mm). Lopputulokseksi saadaan siten kaliiperipituus 39. Putken pituus kaliipereina merkitään L-kirjaimella, esimerkiksi tarkoitettaessa 155 K 83 -tykkiä: L/39. Käytännöt kuitenkin vaihtelevat putken pituuden ilmoittamisessa. Putken pituus voidaan ilmoittaa esimerkiksi seuraavien periaatteiden mukaan, joista ensimmäinen lienee yleisin:
Kaliiperin muunkieliset termit ja käytetyt mitat
Kaliiperin käyttö käännöksissä on usein hieman sekavaa, koska esimerkiksi englanninkielistä sanaa caliber käytetään sekä paino- että pituusmittayksiköiden yhteydessä. Poikkeuksena on haulikon kaliiperi, joka englannin kielessä ilmoitetaan aina painoyksiköihin liittyvällä sanalla gauge.
Muita erikoisuuksia mittojen kansainvälisessä käytössä ovat muun muassa seuraavat:
Trip Hawkins
pienoiskuva|Trip Hawkins William M. 'Trip' Hawkins III (s. 1953) on yhdysvaltalainen liikemies ja kuuluu Electronic Arts-, The 3DO Company- ja Digital Chocolate -yhtiöiden perustajajäseniin.
Hawkins työskenteli Apple Computerin Lisa-projektissa markkinointipäällikkönä vuoteen 1982, jolloin hän jätti Applen ja perusti videopelejä kehittävän Electronic Artsin. Hawkinsin johdolla Electronic Arts kehittyi videopelialan jättiläiseksi ja on nykyään maailman suurimpia videopelien julkaisijoita. Vuonna 1991, säilyttäen asemansa edelleen Electronic Artsin johtokunnassa, Hawkins siirtyi yhtiön parista perustamaan toista, videopelialalla toimivaa yritystä, joka sai nimekseen 3DO. Vuonna 1993 3DO julkaisi yhtiön nimeä kantavan pelikonsolin, joka ei kuitenkaan menestynyt odotetulla tavalla. Kolme vuotta myöhemmin 3DO siirtyi kehittämään videopelejä muille alustoille, mutta ei pysynyt kannattavana Hawkinsin aggressiivisista markkinointitoimista huolimatta. Vuonna 2003 3DO teki konkurssin, sen rippeet myytiin Ubisoftille ja Hawkins aloitti uuden projektin perustaen kannettaville pelikonsoleille pelejä tuottavan Digital Chocolaten.
Mongolian kansantasavalta
Mongolian kansantasavalta oli 26. marraskuuta 1924 – 13. helmikuuta 1992 toiminut aasialainen kommunistinen valtio, joka kuului Neuvostoliiton etupiiriin. Mongolian kansantasavalta ei koskaan ollut osa Neuvostoliittoa.
Tausta
Mongolian kansantasavallan syntyä edelsi vaihe, jossa syntyi Venäjän keisarikunnan tuella Ulko-Mongolia, joka itsenäistyi Kiinan keisarikunnan luhistuessa vuonna 1911. Maata johti ensin kuningas ja sittemmin Vallankumouksellinen kansanpuolue. Koska Mongolia taloudellisesti oli varsin kehittymätön, ei sitä johtavaa työväenpuoluetta voitu materialistisen yhteiskuntateorian perusteella kutsua kommunistiseksi. Vuonna 1919 kiinalaisen Duan Qiruin yksityisarmeijan komentaja Xu Shuzhengin joukot valtasi Mongolian pääkaupungin, mutta vain hetkeksi. Vuoden 1920 lopulta vuoden 1921 alkupuolelle venäläisten valkoisten joukkojen kenraaliluutnantti Roman von Ungern-Sternberg miehitti Mongolian pääkaupungin jouduttuaan bolsevikkien vastaisessa taistelussa häviölle Siperiassa. Bolševikit varustivat mongolialaisen armeijan, joka vuoteen 1924 mennessä vapautti Mongolian ulkopuolisista valloittajista.
1930-luku ja toinen maailmansota
12. maaliskuuta 1936 Mongolia allekirjoitti Neuvostoliiton kanssa puolustussopimuksen. Tällöin Neuvostoliiton johtaja Josif Stalin kehotti Kiinan kommunistista puoluetta muodostamaan Guomindangin kanssa yhteisrintaman Japanin vastaisen taistelun tehostamiseksi. Nämä kiinalaiset puolueet olivat joutuneet välirikkoon vuonna 1927 sotien keskenäänkin. Mongolia pysyi kuitenkin tämän kiistan ulkopuolella.
Vuonna 1939 Japanin 1930-luvulla miehittämä niin sanottu Mantšukuon nukkevaltio hyökkäsi Mongolian kansantasavaltaa vastaan. Tämä johti sotatoimiin Halhin-Golissa. Japanin eteneminen pysäytettiin. Tämä johti laajempiin sotatoimiin mongolialais-neuvostoliittolaisten ja Japanin Kwantungin armeijan välillä.
Neuvostoliitto takasi Mongolian kansantasavallan turvallisuuden Japanin uhalta toisessa maailmansodassa. Vuodesta 1939 vuoteen 1952 Mongoliaa johti stalinistista politiikkaa harjoittanut marsalkka Horloogijn Tšoibalsan. Syksyllä 1945 Neuvostoliiton joukot vapauttivat myös loput Mongoliasta Japanin miehityksestä. Vapautettu alue päätti kansanäänestyksessä liittyä Mongolian kansantasavaltaan. Sekä Kiinan tasavalta että Kiinan kansantasavalta tunnustivat Mongolian itsenäisyyden sodan jälkeen.
Neuvostoliiton etupiirissä vuoteen 1990
Kiinan ja Neuvostoliiton ajautuessa riitoihin vuonna 1958 Mongolia tuki Neuvostoliittoa ja sinne sijoitettiin Neuvostoliiton sotilastukikohtia. Mongolia liittyi YK:hon vuonna 1961.
Vuonna 1990, jolloin Mongoliaa taloudellisesti tukeneen Neuvostoliiton talous alkoi luhistua, Mongolian kommunistinen puolue salli muut puolueet. Vuoden 1992 perustuslaki muutti kansantasavallan parlamentaariseksi valtioksi.
Ajatuksen vapauden historia
Ajatuksen vapauden historia on historioitsija J. B. Buryn teos vuodelta 1914. Teos on suomennettu vuonna 1917. Alkukielellä teoksesta on otettu uusintapainoksia myös nykyisin. Bury käsittelee ajatuksenvapauden kehitystä antiikin kulttuurista 1800- ja 1900-lukujen vaihteeseen ja suvaitsevuuden, perusoikeuksien ja järkiajattelun leviämistä.
Bengtskärin majakka
Bengtskärin majakka sijaitsee Turun saaristossa Saaristomerellä noin 25 kilometriä Hangosta lounaaseen. Majakka rakennettiin vuonna 1906 Bengtskärin matalalle kallioluodolle, jota ympäröivälle merialueelle oli sitä ennen ajanut useita laivoja karille. Majakan suunnitteli arkkitehti Florentin Granholm, ja sen rakennusaineena käytettiin graniittia ja tiiltä. 52 metriä merenpinnan yläpuolelle kohoava Bengtskär on Pohjoismaiden toiseksi korkein majakkarakennus.
Neuvostoliiton armeija yritti räjäyttää majakan jatkosodan aikana käydyssä Bengtskärin taistelussa, joka päättyi kuitenkin suomalaisten voittoon. Majakka automatisoitiin 1960-luvun lopulla, ja tyhjilleen jäänyt majakka alkoi rapistua. Turun yliopisto vuokrasi ja kunnosti majakan 1990-luvun alkupuoliskolla. Majakka avattiin matkailijoille vuonna 1995, ja se on siitä lähtien ollut suosittu matkailukohde. Bengtskärin majakan osti vuonna 2000 Turun yliopistosäätiö.
Museoviraston vuonna 2009 julkistamassa inventoinnissa Bengtskärin majakka on määritelty valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Sijainti
pienoiskuva|Majakka ku­vat­tu­na poh­joi­sesta. Bengtskärin majakka sijaitsee Kemiönsaaren kunnassa Suomenlahden edustalla sijaitsevalla Bengtskärin matalalla kallioluodolla, noin 25 kilometriä Hangosta lounaaseen. Majakka sijaitsee Saaristomeren uloimmalla luodolla ja on Suomen eteläisin asuttu paikka. Lähin saaristokylä Rosala sijaitsee noin 18 kilometriä Bengtskäriltä pohjoiseen, ja lyhin ja suojaisin reitti majakalle kulkee Hiittisten saariston halki.
Majakkahanke
pienoiskuva|vasen|Bengtskärin ma­jak­kaa edel­tä­nyt tun­nis­tus­ma­jak­ka, jo­ka pu­ret­tiin en­nen ma­ja­kan ra­ken­tami­sta lo­ka­kuus­sa 1906. Tun­nis­tus­ma­jak­ka tun­net­tiin ”Bengtskärin saarnatuolina”.
Majakan tarve kasvaa
Bengtskärin luotoa ympäröivälle karikkoiselle merialueelle ehti ennen majakan käyttöönottoa haaksirikkoutua lukuisia aluksia. Alue oli vaarallinen varsinkin huonon näkyvyyden vallitessa ja talvisaikaan, ja siksi purjelaivojen aikakaudella merenkulkua harjoitettiin ainoastaan valoisina vuodenaikoina keväästä alkusyksyyn. Majakan tarve kuitenkin kasvoi 1800-luvulla. Kun talviliikenne Hangon ja Tukholman välillä aloitettiin 1870-luvulla, laivat joutuivat kulkemaan vaarallisen läheltä Bengtskärin vesialuetta. Keisarillinen senaatti asetti vuonna 1880 toimikunnan selvittämään turvallisuusasiaa. Turvallisuuden parantamiseksi toimikunta ehdotti majakkalaivan sijoittamista Hangon ja Utön väliselle merialueelle. Vaikka hanke sai yleistä kannatusta, sitä ei kuitenkaan lopulta toteutettu.
pienoiskuva|200px|Arkkitehtien [[Sebastian Gripenbergin ja Florentin Granholmin pi­rus­tus vuo­del­ta 1897. Näi­den pii­rus­tus­ten poh­jal­ta Gran­holm te­ki lo­pul­li­set pii­rus­tuk­set. ]]
Majakkahankkeen alkuvaiheet
Tarve valaista merialue kuitenkin kasvoi 1800-luvun lopulla, kun meriliikenne lisääntyi. Luotsiylihallitus esitti majakan rakentamista Vänön Kalkskäriin, mutta tämäkin ehdotus jäi toteutumatta. Vuonna 1895 senaatti asetti uuden meriliikennetoimikunnan pohtimaan talviliikenteen turvallisuuskysymyksiä. Toimikunnan ehdotuksen mukaan paras ratkaisu liikenteen turvaamiseksi olisi rakentaa majakat sekä Kalkskäriin että Bengtskäriin, mutta Bengtskärin majakka tulisi asettaa etusijalle. Toimikunnan ehdotuksen pohjalta Luotsiylihallitus teetti piirustukset ja laati majakasta kustannusarvion. Piirustukset laati arkkitehti Florentin Granholm, ja suunnitelma toimitettiin senaatin alaisuudessa toimineelle kauppa- ja teollisuustoimikunnalle vuonna 1897.
Turun Laivanpäällystöyhdistys ei kuitenkaan hyväksynyt Bengtskärin asettamista etusijalle vaan kääntyi senaatin puoleen ja pyysi majakkaa rakennettavaksi ensin Kalkskäriin. Senaatti pyysi lausuntoa Luotsiylihallitukselta, joka otti selvän Bengtskäriä puoltavan kannan. Luotsiylihallitus sai kuitenkin tehtäväkseen laatia piirustukset ja kustannusarvion myös Vänön Kalkskäriin rakennettavasta majakasta. Vuonna 1899 Luotsiylihallitus jätti senaatille kaksi vaihtoehtoista ehdotusta, joiden mukaan majakka rakennettaisiin joko kivestä tai raudasta. Luotsiylihallituksen puheenjohtaja kenraalimajuri Nikolai Sjöman ilmoitti mielipiteensä, että majakka tulisi rakentaa kivestä, mutta sijoittaa Bengtskärin luodolle, mikäli molempia majakoita ei rakennettaisi. Pian tämän jälkeen Luotsiylihallitus esitti suunnitellun Bengtskärin majakan päällystämistä mukulakivillä, mutta rakennuspäätös kuitenkin viipyi.
pienoiskuva|200px|vasen|Luotsi­yli­hal­li­tuk­sen pii­rus­tus­kont­to­ri 1900-lu­vun alus­sa. Ku­vas­sa toi­nen oi­ke­al­ta on ken­raa­li­ma­ju­ri [[Nikolai Sjöman ja etu­ri­vis­sä toi­nen va­sem­mal­ta in­si­nöö­ri Ernst Andersin, jo­ka ni­mi­tet­tiin myö­hem­min ma­ja­kan ra­ken­nus­töi­den joh­ta­jaksi. ]]
Majakkahanke edistyy
Turvallisuustilanteen parantamiseksi Luotsiylihallitus esitti joulukuussa 1903 kauppa- ja teollisuustoimikunnalle, että Vänön Kalkskäriin suunniteltu majakka voitaisiin korvata pienemmällä majakalla, mikäli Utön majakka varustettaisiin tehokkaammalla valolaitteella. Pienemmän majakan rakennuspaikaksi ehdotettiin 15 meripeninkulmaa eli noin 27 kilometriä Utöstä kaakkoon sijaitsevaa Grimsörarna-saarta.
Senaatin asettama valiokunta totesi Turun meriliikennettä palvelevan majakan rakentamisen vaativan vielä lisäselvityksiä mutta Bengtskärin majakan rakentamisen olevan olosuhteiden pakosta välttämätöntä, ja työ tulisi aloittaa viipymättä. Valiokunta esitti, että Bengtskärin majakan rakentamiseen myönnettäisiin noin 380 000 markkaa, sillä kustannuslaskelmien mukaan majakkarakennus tulisi maksamaan 259 539 markkaa ja 50 penniä, majakan valolaite 84 225 markkaa ja sumusireenilaitteisto 34 850 markkaa eli yhteensä 378 614 markkaa ja 50 penniä. Lisäksi majakan vuotuiseen ylläpitoon sekä majakanvartijoiden palkkaamiseen ynnä muuhun arvioitiin kuluvan 11 320 markkaa.
Lopullisen sysäyksen majakkahankkeelle antoi kuitenkin vasta höyrylaiva S/S Helsingforsin haaksirikko vuonna 1905. Sen jälkeen senaatti myönsi varat Bengtskärin majakan rakentamiseen.
Rakennusvaihe ja käyttöönotto
Senaatti antoi 15. joulukuuta 1905 Luotsiylihallitukselle määräyksen ryhtyä majakan rakentamistoimiin välittömästi. 2. tammikuuta 1906 ylihallituksen insinööri Ernst Andersin nimitettiin rakennustöiden johtajaksi, ja hänen lähimmäksi avustajakseen valittiin K. O. Johansson.
Majakan rakennustyöt aloitettiin keväällä 1906. Insinööri Andersin vieraili luodolla kaksi päivää nimityksensä jälkeen 4. tammikuuta. Vierailun aikana tutkittiin muun muassa kallioperää, ja luodon hyvälaatuiseksi havaittu graniitti kelpuutettiin majakan rakennusaineeksi. Rakennustöiden alku viivästyi tammi- ja helmikuun huonon sään vuoksi. Ensimmäinen parakki saatiin asuinkelpoiseksi 20. helmikuuta, jolloin rakennusmestari Johansson jäi asumaan luodolle 32 kirvesmiehen ja kivenhakkaajan kanssa. 11. maaliskuuta luodolle tuotiin 20 uutta kivityömiestä. Perustan räjäytystyöt aloitettiin 26. maaliskuuta, ja muutama viikko myöhemmin aloitettiin sokkelin pystytys.
David Martino
Martino pelasi ammattilaisurallaan Suomessa, Ranskassa, Alankomaissa ja Italiassa. Suomessa Martino edusti Pyrbasketia kaudella 1998–1999 tehden 13,2 pistettä ja ottaen 2,2 levypalloa ottelua kohden.
Bengtskärin majakka
Rakennusvaihe ja käyttöönotto
pienoiskuva|Majakan asu­in­sii­pi on har­ja­kor­keu­des­sa. Ku­va otet­tu har­jan­nos­ta­jais­päi­vänä 11. elo­kuu­ta 1906. Yl­hääl­lä nä­kyy ko­ris­te­lu­na koi­vu­ja ja leh­viä. Tarvikkeiden kuljetuksesta huolehti jäänmurtaja Murtaja huhtikuun 23. päivään saakka, ja sen jälkeen käytettiin luotsilaitoksen höyrylaivaa Mareografia. Pääosan kuljetuksista hoiti varta vasten majakan huolto- ja kuljetusveneeksi hankittu höyrylaiva Bengtskär. Hankolaisesta Östergårdin tiilitehtaasta toimitettiin touko- ja kesäkuun aikana majakalle yhteensä 448 000 tiiltä. Työvoimaa lisättiin vähitellen, ja kesäkuun lopulla työmaalla työskenteli 120 henkeä. Työläiset palkattiin suurimmaksi osaksi lähisaaristosta. Työvoimaa ruvettiin vähentämään asteittain heinäkuun lopussa sitä mukaa kun eri työvaiheet saatiin päätökseen.
Harjannostajaiset vietettiin 11. elokuuta, kun majakkatornin neliskulmainen alaosa oli saatu valmiiksi ja asuinrakennuksen kattotuolit olivat pystyssä. Harjannostajaisissa majakan kiviseinään muurattiin majakan piirustukset, perustamisasiakirja ja kolikoita. Tämän jälkeen aloitettiin pyöreän majakkatornin rakennustyöt. Muuraustyöt saatiin päätökseen lokakuun lopulla, ja sen jälkeen ryhdyttiin asentamaan Pariisissa valmistettua valolaitetta.
Majakkaa palkattiin hoitamaan viiden miehen henkilökunta: majakkamestari, kolme majakanvartijaa ja sumusireeninhoitaja. Majakan ensimmäinen majakkamestari oli Ahvenanmaalta kotoisin oleva Karl Alfred Karlsson. Majakanvartijoiksi palkattiin Karl Fredrik Laine, Karl Johannes Eriksson ja Erik Anton Sjölund. Ensimmäinen sumusireeninhoitaja oli Otto Wilhelm Lindebrand. Majakanvartijoiden mukana tulivat myös heidän perheensä. Aluksi majakkasaarella asui viisitoista henkeä, ja vuonna 1910 asukkaita oli jo 22.
Maailmansotien aika
pienoiskuva|vasen|pysty|Bengtskärin ma­jak­ka vuon­na 1906.
Ensimmäinen maailmansota
Luotsilaitoksen höyrylaiva Ahkera saapui 1. elokuuta 1914 yllättäen majakalle tuomaan tietoa ensimmäisen maailmansodan syttymisestä. Henkilökunnan ja tavaroiden evakuoimiseen ryhdyttiin välittömästi, ja aluksesta kannettiin maihin suuria laatikoita ja silkkipaperipaaleja. Majakan valolaitteen lasiosat ja muut särkyvät esineet kiedottiin silkkipaperiin ja pakattiin laatikoihin. Kaikki arvokas ja irrotettava otettiin talteen. Majakan noin 7 500 litran petrolivarasto tyhjennettiin letkulla mereen, ja seuraavana aamuna Rosalasta tulleet kalastusveneet evakuoivat perheet ja heidän omaisuutensa maihin.
Muutama päivä evakuoinnin jälkeen autioksi jäänyt majakka joutui saksalaisten sotatoimien kohteeksi, kun kaksi saksalaisristeilijää SMS Augsburg ja SMS Magdeburg ampuivat majakkaa kohti noin 200 laukausta. Laukauksista noin 30 osui majakkaan, mutta sen rakenteet eivät kuitenkaan vaurioituneet pahasti. Tulituksen motiivi ei ole tiedossa, mutta syyksi on arveltu muun muassa majakan tuhoamista ja Venäjän laivaston houkuttelemista taisteluun avomerelle. Svante Dahlström arveli Åbo Underrättelser -lehdessä vuonna 1923, että majakkaa olisi tulitettu lähinnä urheilumielessä.
Osa majakan henkilökunnasta ja heidän perheistään palasi majakalle kesällä 1915. Majakan valo sytytettiin vasta sodan päätyttyä vuonna 1919. Tuhot korjattiin, kun suurin osa Bengtskärin vesialuetta ympäröivistä miinakentistä oli saatu raivatuksi. Vielä korjausten alettua räjähti rannassa ajomiina ja särki majakan ikkunoita.
Maailmansotien välinen aika
Kieltolain aikana vuosina 1919–1932 salakuljetusliikenne oli Bengtskärin vesillä vilkasta ja salakuljetusalukset kulkivat usein läheltä majakkaa. Tulliviranomaiset yrittivät saada majakanvartijoita ilmiantamaan salakuljettajat toimittamalla näille radiopuhelimen ja jopa lupaamalla osan takavarikoissa saaduista tuloista. Majakanvartijat eivät kuitenkaan antaneet salakuljettajia ilmi, sillä heillä oli usein näiden joukossa ystäviä ja sukulaisia. Majakanvartijoiden kerrotaan usein jopa auttaneenkin salakuljettajia.
Majakan väkiluku jatkoi kasvuaan 1930-luvulle asti, ja enimmillään majakalla asui 31 henkeä, joista 21 oli lapsia. Suuren asukasluvun vuoksi saarella ruvettiin pitämään kotieläimiä, kuten sikoja, kanoja ja lampaita. Laidunmaan puutteen vuoksi lampaat vietiin kesäisin lähisaarille laiduntamaan, ja talvisin niitä pidettiin karjasuojassa ja ruokittiin heinällä ja rehulla. Lehmiä ei ollut, ja maito ostettiin Rosalasta tai käytettiin maitojauhetta. Bengtskär saattoi usein merkitä majakalla asuvalle lapselle koko maailmaa, ja erään pojan kerrotaan olleen kuusivuotias päästessään käymään ensimmäistä kertaa maissa.
Toinen maailmansota
Talvisodan sytyttyä 30. marraskuuta 1939 majakan valo sammutettiin ja henkilökunta ja perheet evakuoitiin. Majakasta tuli tähystys- ja tulenjohtopaikka, ja sodan aikana 5–10 hengen vartioryhmä tarkkaili majakasta käsin Hankoa ja Suomenlahden suuta. Majakkaa yritettiin sodan aikana myös pommittaa, mutta tuloksetta. Sodan päätyttyä majakan valo sytytettiin uudestaan ja majakanvartijat palasivat saarelle. Perheiden täytyi kuitenkin jäädä epävarman turvallisuustilanteen vuoksi maihin. Tähystystoiminta majakassa jatkui, ja sodan jälkeen majakasta käsin tarkkailtiin erityisesti Neuvostoliiton Hangossa sijainnutta tukikohtaa.
pienoiskuva|pysty|Bengtskärin ma­jak­ka tais­te­lu­jen jäl­keen ke­säl­lä 1941. Ka­tos­sa su­mu­si­ree­nin suu­au­kon va­sem­mal­la puo­lel­la on reikä. Suomen ja Neuvostoliiton välinen jatkosota syttyi 25. kesäkuuta 1941. Bengtskär kuului sodassa Hangon rintaman Hiittisten lohkoon ja oli sen uloin etuvartio etelässä. Majakan valohuoneesta oli hyvä näkymä Hankoon ja Suomenlahden suulle, ja sieltä voitiin johtaa sekä rannikkotykistön että laivaston tulta.
Neuvostoliittolaiset päättivät tuhota majakan niin, että luodolle tehtäisiin yllätysmaihinnousu ja majakka räjäytettäisiin syvyyspommeilla. Bengtskärin taistelu alkoi aamuyöllä 26. heinäkuuta 1941, kun neuvostojoukot nousivat sumun suojassa luodolle maihin. Taistelu päättyi noin kello viiden aikaan iltapäivällä, kun neuvostoliittolaisten joukossa ei ollut enää taistelukelpoisia miehiä jäljellä.
Seuraavana päivänä neuvostoliittolaiset pommikoneet pommittivat majakkaa, ja asuinrakennuksen ja tornin saumakohtaan osunut pommi surmasi 11 suomalaista. Vielä puoli kahdeksan aikaan illalla majakkaa tulitettiin Russarön tykistöllä. Seuraavana päivänä 28. heinäkuuta Bengtskäriin tuotiin 40 millimetrin Bofors-tykki, ja illalla viimeiset majakkaa kohti suunnanneet kaksi neuvostolentokonetta ajettiin pois.
Bengtskärin taistelussa ja seuraavan päivän pommituksissa kaatui yhteensä 32 suomalaista, ja arviot neuvostoliittolaisten tappioista vaihtelevat välillä 36 ja noin 100.
Bengtskärin majakka oli tärkeä maamerkki toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen Virosta lähteneille kymmenille tuhansille venepakolaisille. Neuvostoliittolaiset vetäytyivät Hangosta syksyllä 1941, ja rintamalinja Hangon ja Bengtskärin välillä katosi. Majakka sai loppusodan ajan olla rauhassa sotatoimilta, ja olojen rauhoituttua aloitettiin myös korjaustyöt.
Sodan jälkeen
pienoiskuva|vasen|200px|Sumusireenin suu­auk­ko muu­rat­tiin um­peen, kun so­das­sa va­hin­goit­tunut su­mu­siree­ni pois­tet­tiin. Kak­si ik­ku­naa jä­tet­tiin va­lai­se­maan ul­lak­ko­ker­rosta, mutta nykyään aukossa on sumusireenin pyöreän peltitorven kokoinen suurikkuna. Majakan sodassa saamat vahingot olivat huomattavat: pohjoisseinä oli osittain poissa, katot rikki, välikatot romahtaneet ja ovet ja ikkunat hajalla. Lisäksi majakan ulkorakennuksista oli jäljellä vain kiviperustat. Taistelussa vaurioituneet valolaite ja sumusireeni korvattiin sähkökäyttöisillä laitteilla, ja majakkaan asennettiin generaattoreita mahdollistamaan sähkönsaanti. Lisäksi majakka sai vesi- ja viemärijohdot, öljylämmityksen ja puhelinyhteyden. Korjaustyöt kestivät 1950-luvulle, ja luoto myös linnoitettiin.
Sodan jälkeen majakanvartijat muuttivat takaisin majakkaan, mutta ilman perheitään. Uusien laitteiden ansiosta kaikkia majakanvartijoita ei enää tarvittu majakalla samanaikaisesti, joten töitä ruvettiin tekemään aluksi kuukauden pituisissa vuoroissa. 1950-luvulla siirryttiin kahden viikon pituisiin vuoroihin, ja samalla majakanvartijoiden määrää vähennettiin viidestä neljään.
Tyhjilleen jäänyt majakka rappeutuu
175px|pienoiskuva|Majakan tor­nin huip­pu ko­ho­aa 52 met­riä me­ren­pin­nan ylä­puo­lel­le. Majakka automatisoitiin syksyllä 1968, ja majakanvartijoiden virat lakkautettiin. Automatisoinnin jälkeen luonnonvoimat alkoivat nopeasti kuluttaa autioksi ja kylmilleen jäänyttä majakkaa. Lisäksi haittaa aiheuttivat huolimattomat vierailijat ja ilkivallantekijät. Rikotuista tai avoimiksi jätetyistä ikkunoista ja ovista kantautunut veto sammutti majakan kaasuliekin aika ajoin, ja kesällä vuonna 1983 kaasulyhty korvattiin sähkölyhdyllä. Sähkölyhty sai energiansa tuuligeneraattorista, mikä laski majakan ylläpitokustannuksia huomattavasti.
Pysäyttääkseen rappeutumisen ja vahingonteon merenkulkuhallitus päätti vuonna 1985 antaa majakan vuokralle, mikäli vuokralainen sitoutuisi korjaamaan asuinrakennuksen ja järjestämään ympärivuotisen lämmityksen. Vuokralaiseksi valittu Pro Bengtskär -yhdistys ei kuitenkaan onnistunut tehtävässään, joten majakka vuokrattiin vuonna 1992 Turun yliopiston täydennyskoulutuskeskukselle. Majakan torni peruskorjattiin vuonna 2006.
Kohti nykyaikaa
Majakan siirryttyä vuonna 1992 Turun yliopiston hallintaan sille laadittiin kattava korjaus- ja käyttösuunnitelma. Kunnostustyöt saatiin päätökseen vuonna 1995, ja majakka avattiin yleisölle ja matkailijoille saman vuoden kesällä. Syksyllä 2000 Bengtskärin majakka siirtyi Turun Yliopistosäätiön omistukseen. Kaupan tarkoituksena oli turvata matkailutoiminnan ja saariston kehityshankkeiden jatkuminen.
14. kesäkuuta 2006 majakalla vietettiin sen satavuotisjuhlia, ja tapahtuman kunniaksi majakalla vieraili presidentti Tarja Halonen sekä noin 200 muuta kutsuvierasta. 26. heinäkuuta 2011 majakalla vietettiin Bengtskärin taistelun 70-vuotispäivän muistojuhlaa, ja tilaisuudessa oli läsnä muun muassa puolustusministeri Stefan Wallin.
Vuoden 2022 lopulla majakka kytkettiin sähköverkkoon. Sitä varten saarelle vedettiin 20 kilometrin pituinen sähkökaapeli meren pohjaa pitkin. Näin korvattiin generaattorit, jotka olivat vaatineet suuria määriä polttoainetta ja paljon huoltotyötä. Sähkö helpottaa saaren majoitustoimintaa ja sen tukiasemien ylläpitoa.
Majakan hoitajana on toiminut rosalalainen Paula Wilson perheineen vuodesta 1992. Vuonna 2023 Paula ja Per Wilson luopuivat majakan hoitamisesta ja heidän toimintaansa jatkavat tytär Nora Wilson ja vävy Henrik Wilson.
Majakka
pienoiskuva|200px|Bengtskärin ma­ja­kan lä­pi­leik­kaus. Pii­rus­tus esi­tel­tiin yh­des­sä ma­jak­ka­ra­ken­nuk­sen asuin­osan poh­ja­pii­rus­tus­ten kans­sa Pie­ta­rin me­ren­kul­ku­näyt­te­lys­sä vuon­na 1908.
Majakkarakennus
Majakkarakennus edustaa tyylisuunnaltaan kansallisromantiikkaa ja sen sisätilat jugendia. Sen perustus ja julkisivut on muurattu graniitista ja sisäseinät tiilestä. Rakennus käsittää varsinaisen majakkatornin ja sen yhteyteen rakennetun kolmikerroksisen asuinsiiven. Samankaltainen perusratkaisu on muun muassa Porkkalan Kallbådan ja Ahvenanmaan Märketin majakassa. Asuinsiivessä on tiloja yhteensä noin 600 m². Majakan alkuperäisiin rakennuksiin kuuluu myös majakkarakennuksen vieressä sijaitseva kivinen pesutuparakennus. Museovirasto on vuonna 2009 arvioinut Bengtskärin majakan ja siihen liittyvän rakennuskokonaisuuden valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Museoviraston mukaan majakka on merenkulun tärkeimpiä rakennusperintökohteita ja siihen liittyy huomattavia arkkitehtonisia arvoja.
Majakka on korkeimmillaan 52 metriä merenpinnan yläpuolella ja on rakennushetkestä lähtien ollut Suomen ja Pohjoismaiden korkein majakka. Majakan asuinsiipi on perustuksen kohdalla 20,75 metriä pitkä ja 14,4 metriä leveä, ja korkeus perustuksesta katonharjaan on 10,5 metriä. Majakkatorni on neliskulmainen 10,3 metrin korkeuteen saakka, ja sen sivut ovat 8 metriä leveät. Sen jälkeen majakkatorni muuttuu pyöreäksi. Alhaalla sen ulkoinen halkaisija on 7,7 metriä ja ylhäällä 41 metrin korkeudessa 6 metriä. Majakkatorni on perustuksesta valohuoneen alapuolella olevaan kivimuuriin 41,5 metrin korkuinen. Majakan valohuone on lieriön muotoinen, ja sen läpimitta on 4 metriä. Majakan valonkorkeus on perustuksesta mitattuna 45,8 metriä ja merenpinnasta mitattuna 50,9 metriä.
Enkelin käsky
Juoni
La Petite Marie
Bengtskärin majakka
Valolaite ja sumusireeni
Vuonna 1906 asennettu valolaite toimi petrolilla. Liekki paloi 135 mm korkeassa ja 85 mm leveässä asbestisukassa, ja sen valo heijastettiin ja vahvistettiin paksuilla kolmikulmaisilla prismoilla. Valon voimakkuus vastasi 580 000 kynttilää, ja sen kantomatka oli 37 kilometriä. Aluksen komentosillalta se voitiin havaita yli 40 kilometrin päässä. Valolaitteiston valotunnuksena oli kolme välkkyä 20 sekunnin välein. Valon vilkkuminen saatiin aikaan pyörittämällä noin kaksi tonnia painavaa lyhtylaitetta elohopea-altaan päällä ja pimentämällä yksi sen sivuista. Lyhdyn pyöriminen säädettiin kellokoneiston ja luodin avulla. Luoti liikkui hitaasti 41 metriä pitkän vaijerin varassa tornin yläosasta pohjakerrokseen. Lyhty pyöri ympäri noin 20 sekunnissa ja joka kolmas tunti majakanvartijan tuli vetää luoti käsin takaisin tornin yläosaan.
Enkelin käsky
Juoni
Razanit
Bengtskärin majakka
Valolaite ja sumusireeni
Sodan jälkeen valolaitteisto muutettiin sähkökäyttöiseksi, minkä jälkeen se sai virtansa dieselgeneraattoreilla ladattavasta akustosta. Sähköloiston teho oli 500 wattia, ja valon kantomatka pysyi samana. Majakkalyhty purettiin 28. elokuuta 1968 ja korvattiin asetyleenikaasulla toimivalla kaasulyhdyllä. Kaasulyhty korvattiin kesällä 1983 sähkölyhdyllä, jonka teho oli noin 40 wattia. Valon kantomatka pieneni samalla noin 20 kilometriin. Tarvittava sähkö tuotettiin tornin huippuun asennetulla tuulivoimalalla.
Enkelin käsky
Juoni
Ben ja Nat pelastavat Karay-nimisen tytön ilkeältä klovnilta ja joukkoon liittyy vielä Dominic, Sabadan kasvontekijä. He kulkevat Veroniin, markkinoille. Siellä Karay "ennustaa" vanhalle naiselle ja saa palkaksi syödä pannukakkuja. Ystävykset tapaavat Veronin kreivin, joka on surullinen vanha mies. Razanit ovat ryöstäneet kreivin veljenpojan vuosia sitten. Razanit olivat vuorilla elävä, armoton heimo, jota hallitsi Maguda Razan. Ben, Nat, Karay ja Dominic lähtevät vuoristoon pelastamaan kreivin veljenpojan Adamon. He seuraavat Razan-joukkiota vuorille, tulevat havaituksi ja piiloutuvat pieneen onkaloon. Kaksi Razanien seurueen jäsentä kuolee etsiessään heitä, ja onkalosta ystävykset pelastaa Arnela, vuohipaimen. Levättyään Arnelan luona pelastajat jatkavat matkaansa. Suuren lumivyöryn jälkeen Razanien seurue äkkää ja vangitsee heidät. Vain Nat pääsee pakoon ja käy hälyttämässä Arnelan. Vankina on myös omituinen karhu, johon Karay tuntee vetoa. Natin ja Arnelan matkustaessa Ben viedään Maguda Razanin luo sidottuna. Maguda murtautuu hänen mieleensä, joka on sillä hetkellä täynnä Natin lähettelemiä iloisia ja hassuja ajatuksia. Enkelin avulla Benin onnistuu surmata Maguda, ja kun häntä ollaan hautaamassa, Arnela ja Nat tulevat. Ystävykset pääsevät uhkarohkeasti pakenemaan säälittävä karhu mukanaan. Arnelan asuinpaikassa luolassa Dominic huomaa karhun silmissä jotakin erikoista, ja käy ilmi ettei se olekaan karhu vaan ihminen karhupuvussa. Eikä kuka tahansa ihminen, vaan Adamo, Vincente Bregonin kauan kadoksissa ollut veljenpoika.
Kaikki palaavat Veroniin, jossa juhlitaan. Myöhemmin Veronin kreivi ilmoittaa haluavansa adoptoida Dominicin, Karayn ja Benin. Silloin Ben ja Nat lähtevät, onhan heillä Enkelin antamia tehtäviä suoritettavanaan. Rannalla he tapaavat kalastajan, joka osoittautuu papiksi ja Raphael Thuronin veljeksi, Mattieu Thuroniksi. Yhtäkkiä Ben ja Nat huomaavat osan La Petite Marien jollaa, joka on tarkalleen Thuronin aarteen kohdalla. Nat, Ben ja isä Mattieu lähtevät hakemaan aarretta, joka on sen verran iso, että sillä isä Mattieu saa elätettyä seurakuntaansa. Lopussa Ben ja Nat lähtevät kalastajaveneellä merelle.
Bengtskärin majakka
Valolaite ja sumusireeni
Majakan sumusireeni koostui useasta osasta. Ylhäällä majakan ullakkokerroksessa sijaitsi sireenilaitteisto, josta lähti sekä korkea että matala ääni. Laitteiston ääni vahvistettiin suurella gramofonitorven muotoisella peltitorvella. Torvi oli noin seitsemän metriä pitkä, ja sen suuaukon halkaisija oli kolme metriä. Torvi saatiin soimaan puhaltamalla sireenilaitteistoon paineilmaa, jota oli kahdessa säiliössä. Toista säiliötä tarvittiin, kun moottori oli käynnissä, ja toista säiliötä käytettiin sillä välin, kun moottoria käynnistettiin. Paineilma tuotettiin hehkukuulamoottorien pyörittämillä kompressoreilla. Sumusireenin ääni kuului noin 15 meripeninkulman eli noin 27 kilometrin päähän. Jatkosodan aikana vahingoittunut sumusireeni korvattiin nautofonilla, joka asennettiin betonijalustalle majakan eteläterassille. Sumusireenin suuaukko muurattiin umpeen ja siihen jätettiin kaksi ikkunaa valaisemaan ullakkokerrosta, mutta nykyään aukossa on sumusireenin pyöreän peltitorven kokoinen suurikkuna. Nautofoni poistettiin majakan automatisoinnin yhteydessä lokakuussa 1967.
Matkailu
pienoiskuva|Matkailijoita tuo­nut alus lai­tu­ris­sa Bengtskär­il­lä. Bengtskärin majakka avattiin matkailijoille korjaustöiden jälkeen vuonna 1995, ja siitä tuli merkittävä matkailukohde ja nähtävyys. Ensimmäisenä vuonna majakalla kävi noin tuhat vierailijaa, ja vuonna 1999 matkailijoita kävi yhteensä noin 10 000. Majakka valittiin vuonna 2000 vuoden kotimaiseksi matkailukohteeksi. Nyttemmin Bengtskärillä käy vuosittain 13 000–15 000 matkailijaa.
Majakan pohjakerroksessa sijaitsee kahvila ja matkamuistomyymälä sekä muun muassa Suomen ensimmäinen majakkamuseo ja pysyvä Bengtskärin taistelusta kertova näyttely. Ensimmäisessä asuinkerroksessa on kahvila, kappeli, majakkaposti ja entisöity majakanvartijan asunto. Toisessa asuinkerroksessa sijaitsee kokous- ja majoitustilat.
Bengtskärille kulkee kesäkaudella maksullisia laivavuoroja Kasnäsistä, Rosalasta ja Hangosta. Lisäksi majakalle ajetaan myös maksullisia tilausristeilyjä. Venematka Kasnäsistä Bengtskäriin kestää taksiveneellä noin tunnin. Kesäkausi loppuu syyskuun loppupuolella majakalla ovet suljetaan vierailta. Majakan emäntä Paula Wilson ja hänen miehensä muuttavat sieltä pois talveksi, koska talvella majakalle ei pääse kun helikopterilla. Majakka avataan vierailijoille uudestaan vapun aikoihin. Majakan henkilökunta asuu siellä noin kahdeksan kuukautta vuodessa.
Kansainvälistä majakka- ja majakkalaivaviikonloppua Bengtskärillä vietettiin 2007.
Libanonin asevoimat
Libanonin asevoimat on vahvuudeltaan noin 61 400 sotilasta, joista 1000 palvelee ilmavoimissa, 400 laivastossa ja 60 000 maavoimissa. 10. helmikuuta 2007 alkaen Libanon lakkautti yleisen asevelvollisuuden. Libanonin asevoimat jakautuvat kolmeen puolustushaaraan: maavoimiin, ilmavoimiin ja merivoimiin.
Libanonin asevoimilla ei ole ilmatilan koskemattomuuden turvaamiseksi torjuntahävittäjiä, mutta sillä on noin 30 helikopteria sekä kyky hallita siviililevottomuuksia kautta Libanonin. Libanonin viimeiset kolme torjuntahävittäjää olivat 1950-luvun brittiläisiä Hawker Huntereita.
Libanonin asevoimat olivat viimeksi Etelä-Libanonissa 1970 siihen asti, kunnes Jordaniasta poistumaan pakotettu PLO siirtyi sinne. Tämän jälkeen kiistelty alue on ollut Israelin puolustusvoimien, Israelin rahoittaman Etelä-Libanonin armeijan, Amalin, UNIFIL-joukkojen ja Hizbollahin hallussa.
Osana tulitaukoa Libanonin asevoimat siirtyvät Etelä-Libanoniin. Libanonin puolustusministeri on syyrialaismieliseksi oletettu maroniitti Elias Murr. Libanonin vuosittainen puolustusbudjetti vastaa noin 500 miljoonaa dollaria.
Aiheesta muualla
লেবাননের সামরিক বাহিনী
Värriöjärvi
Värriöjärvi on saareton järvi Värriön kylässä Savukosken länsiosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,8 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 147 kilometriä koilliseen.
Maantiede
Värriöjärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,8 kilometriä. Järven pohjoisosan leveys on yli kilometrin. Allas kapenee kaakossa sijaitsevaa luusuaa kohden, josta alkava Ala-Arajoki virtaa edelleen kaakkoon ja laskee Kemijokeen. Värriöjärveen virtaa Yli-Arajoki Arajärveltä, joka sijaitsee seitsemisen kilometriä luoteeseen. Vesireitti Arajärveltä Värriöjärven kautta Kemijokeen virtaa luoteesta kaakkoon ja on pituudeltaan yli 20 kilometriä.
Värriöjärvi (65.423.1.002) kuuluu Arajoen alueeseen (65.423), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Kemijoen Martin alue (65.42) ja ensimmäinen jakovaihe Ylä-Kemijoen valuma-alue (65.4).
Värriöjärvi on neljänneksi laajin Savukosken yli 150:stä järveksi luokitellusta vakavedestä. Sitä laajempia ovat Arajärvi, Kiurujärvi ja Iso Akanjärvi.
C More Juniori
C More Juniori (aiemmin Subtv Juniori, Sub Juniori, MTV3 Juniori ja MTV Juniori) on maksu-TV-kanava, joka aloitti lähetyksensä vuonna 2006, ja jonka omistaa MTV Oy. Kanava on osa C More Total -kanavapakettia, ja se lähettää lapsille suunnattuja ohjelmia ja elokuvia. Kanavan lähetysaika on aamukuudesta kello 20 asti. C More Juniori näkyy digitaalisessa antenni-, kaapeli-, laajakaista-TV- ja satelliittiverkossa. Kanavan juontajina toimivat Pekka Laukkarinen, Mikko Laine, Laura Haikala, Ella Tarvonen ja Isa Hänninen.
Juontajat
Kanavaa juonsivat pitkään Kana, Janesta tuttu Tea Hiilloste ja Pekka Laukkarinen. Vuoden 2010 lopussa Kana lähti Juniorilta. Kanan tilalla kanavalla aloitti vuoden 2011 alusta kolme uutta juontajaa: Aurora Belegu, Mikko Laine ja Laura Haikala. Kanavalla on nähty myös Miitta Sorvalin esittämä Mummo. Tea Hiilloste keskittyi alkuvuodesta 2013 lähtien lastenmusiikin tekemiseen ja jätti MTV3 Juniorin juontotehtävät. Hänen tilallaan kanavalla aloitti uusi juontaja: Ella Tarvonen.
Broadsheet
Broadsheet on suurikokoinen sanomalehtien formaatti ja se oli pitkään Suomessa yleisin formaatti. Suomessa sen yleisin leveys on 400 millimetriä ja korkeus 560 millimetriä. Suomessa suurista lehdistä enää Turun Sanomat ja Maaseudun Tulevaisuus ovat broadsheet-kokoisia sanomalehtiä, muita käyttäjiä ovat muun muassa Orimattilan Sanomat. Alkuvuoteen 2013 asti myös Suomen suurin sanomalehti Helsingin Sanomat, helmikuuhun 2015 asti Kaleva ja maaliskuuhun 2018 asti Ilkka julkaistiin broadsheetinä. Broadsheetiä pienempi formaatti on tabloidi, ja kolmas formaatti on berliner.
Jotkin broadsheet-lehdet julkaisevat lehden ohessa tabloidin kokoisia lisälehtiä, jotka ovat usein keskittyneet yhteen aiheeseen (kuten urheiluliitteet) tai eivät ole uutispainotteisia (kuten viikkoliitteet). Broadsheetin huono puoli on sen vaatima tila esimerkiksi pöydällä lehteä luettaessa; useat lehdet ovatkin pienentäneet sivukokoaan tai jopa alkaneet julkaista lehteä kummassakin muodossa.