cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vätternrundan
Vätternrundan järjestettiin virallisesti ensimmäisen kerran perjantaina 17. kesäkuuta 1966. Tapahtuman taustalla oli urheilulääketieteen edustajan, professori Sten-Otto Liljedahlin halu tehdä käytännön kokeita yhteyksistä kovan harjoittelun ja veden- ja ruoantarpeen välillä. Tämän vuoksi hän ja paikallinen pyöräkauppias Ewert Rydell järjestivät vuonna 1965 pyöräilyjä Vättern-järven ympäri. Vuodesta 1974 lähtien Vätternrundanin reitti on kulkenut myötäpäivään, mitä ennen se pyöräiltiin vastapäivään. Pyöräilykypäristä tuli pakollisia 1984.
Boombox
Boombox tarkoittaa seuraavia:
Elfriede Scholz
Elfriede Maria Scholz (o.s. Remark, ) oli saksalainen ompelija ja kirjailija Erich Maria Remarquen sisar.
Sukulaisuus kirjailijaveljeen, joka kansallissosialistisessa Saksassa oli leimattu maanpetokselliseksi pasifistiksi, oli taakka Scholzille. Hänet ilmiantoivat Gestapolle hänen vuokranantajansa ja asiakkaansa, joita hän piti aiemmin ystävinään. Hänet tuomittiin kansantuomioistuimessa kuolemaan ja teloitettiin 1943. Scholzin kohtalolla oli vaikutus Erich Maria Remarqueen, joka arvosteli kansallissosialistista hallintoa ja myös saksalaisia kansallissosialistien lupauksiin uskomisesta sodanjälkeisessä tuotannossaan.
Perhe
Elfriede Remark syntyi köyhään roomalaiskatoliseen työläisperheeseen Osnabrückissa 1903. Hänen isänsä Peter Franz Remark oli ammatiltaan kirjansitoja, ja äiti Anna Maria Remark (o.s. Stallknecht) oli kotirouva. Elfriede oli viisilapsisen perheen nuorimmainen. Veli Erich Paul, joka otti myöhemmin taiteilijanimen Erich Maria Remarque, oli viisivuotias Elfrieden syntyessä. Elfriede sairasti lapsesta lähtien osteomalasiaa eli luunpehmennystautia. Äitinsä kuoltua 14-vuotias Elfriede työskenteli kotipalvelijana Reininmaalla. Vuonna 1919 hän palasi Osnabrückiin, missä hän opetteli ompelijan ammatin. Osnabrückissa hänelle syntyi lapsi, Ingeborg, joka kuitenkin kuoli pian syntymisen jälkeen. Tämän jälkeen hän vaihtoi työpaikkaa ja asuntoa useamman kerran ja työskenteli muun muassa kotiompelijana Leipzigissa, mistä hän muutti Berliiniin 1929.
Elfriede Remark muutti Dresdeniin 1929 ja asui taiteilijakaupunginosassa, jossa hän tutustui taidemaalari Max Rosenlöcheriin. Hän meni naimisiin kauppias Paul Wilken kanssa 1933. Avioliitto päättyi kuitenkin eroon kahden vuoden kuluttua. Näihin aikoihin hän avasi oman ompelimonsa. Vuosien 1938–1939 aikoihin Elfriede tapasi muusikko Heinz Scholzin. Heinz värvättiin asepalvelukseen Saksan sotalaivastoon joulukuussa 1940. Pari avioitui Heinzin lyhyen loman aikana toukokuussa 1941, ja Elfriede otti miehensä sukunimen. Avioliitto jäi lyhyeksi, sillä Heinz epäili Elfrieden pettävän häntä ja vaati eroa vain muutaman kuukauden kuluttua. Elfriede matkusti Helgolandiin, jonne Heinz oli sijoitettu. Pariskunta neuvotteli erosta, ja Heinzin mukaan Elfriede suostui eroon, mutta veti päätöksensä hieman myöhemmin takaisin. Ero toteutui keväällä 1943, kun Heinz haki oma-aloitteisesti eroa. Elfriede keskittyi kotihuoneistossaan Dresdenissä sijaitsevan ompelupalvelimoyrityksensä ylläpitämiseen. Hän markkinoi yritystään erityisesti varakkaaseen ylhäisöön kuuluville kotirouville.
Kansantuomioistuin
Ingeborg Rietzelin todistajanlausuntoon viittaavan syytekirjelmän mukaan Scholz oli arvostellut Hitleriä seuraavasti: ”Mitä onnea hän [Hitler] on tuonut meille? Kaikki ne, jotka menevät rintamalle ovat pelkkää teuraskarjaa, joka jää hänen omalletunnolleen. Jos vain voisin, ampuisin itse kuulan hänen kalloonsa. Ottaisin vastuun teosta iloiten. Ainakin saksalaiset pääsisivät eroon tästä miehestä. Uhraisin itseni mielelläni.” ja ”Aikooko tämä idiootti tuhota kaikki Saksan kaupungit, ennen kuin hän tekee rauhan?” Lisäksi Scholz oli puhunut vihollisista positiiviseen sävyyn: ”Olen matkustellut maailmalla ja tavannut monia ihmisiä. Kun vihollisemme saapuvat tänne, se ei tule olemaan niin kauheaa. He ovat paljon parempia, kuin meidän annetaan ymmärtää, ja se, että koko maailma vihaa Saksaa, on sen oma vika.” Vaikka vain kaksi Scholzin tuttavista ilmaantui todistamaan häntä vastaan, sodan jälkeen monet hänen ystävistään muistelivat Scholzin arvostelleen kansallissosialisteja rohkeasti. Ajankohtaan nähden nämä mielipiteet olivat melko tyypillisiä. Kyllästyminen sotaan ja kansallissosialistiseen hallintoon levisi Saksassa etenkin sen jälkeen, kun Stalingradin taistelu oli päättynyt tappioon ja kun länsiliittoutuneiden pommikoneet alkoivat pommittamaan kaupunkeja. Arvostelua vaientaakseen Roland Freislerin kansantuomioistuin suhtautui entistä ankarammin kaikkeen kritiikkiin ja defaitismista annettujen kuolemantuomioiden määrä kasvoi koko ajan sodan loppua kohti.
Lyhyessä oikeudenkäynnissä todelliselle puolustukselle ei jätetty juuri sijaa, vaikka pöytäkirjojen mukaan hän esitti olevansa syytön. Häntä puolusti naisasianajaja, joka pyrki pelastamaan asiakkaansa vetoamalla oikeusistuimen armeliaisuuteen. Puolustuksen mukaan Scholzin sairaus oli tehnyt hänestä luonteeltaan pessimistisen, ja hän oli lausunut arvostelevat kommenttinsa vasta, kun hänen sisarensa Ernan koti oli tuhoutunut Osnabrückin pommituksissa ja hänen entisen miehensä koti oli palanut Hampurin pommituksissa. Asianajaja mainitsi kirjailijaveljellä olleen negatiivisen vaikutuksen häneen lapsuudessaan, mutta lisäsi veljen vaikutusvallan heikentyneen, sillä Scholz ei ollut tavannut tätä 13 vuoteen.
Tuomio
Scholzin puolustusasianajaja lähetti heti anomuksen tuomion muuttamiseksi, mutta se kumottiin. Scholz vietiin Plötzenseen vankilaan odottamaan tuomion täytäntöönpanoa, jonka piti tapahtua 25. marraskuuta 1943. Scholzin pää ajeltiin aamulla kaljuksi, ja hän sai tavata vankilan papin viimeisen kerran. Hän odotti tuntikaupalla, kunnes viimein iltapäivällä tuli uutinen, että teloitukseen täytäntöönpanoa varten vaaditut asiakirjat olivat tuhoutuneet liittoutuneiden pommituksessa. Asiakirjat oli laadittava uudestaan, joten hänen teloitustaan lykättiin.
Teloitus
Puolustusasianajaja vieraili Scholzin luona 6. joulukuuta 1943 ja lähetti uuden anomuksen tuomion muuttamiseksi heti seuraavana päivänä. Anomusta täydensi Scholzin asiakkaan kreivitär Monika Finckenstemin lausunto, jonka mukaan kreivitär ei ollut kuullut Scholzin koskaan lausuneen poikkipuolista sanaa kaikkina niinä vuosina, jolloin hän oli tuntenut Scholzin. Kreivitär Finckenstemin mukaan molemmat ilmiantajat olivat lisäksi ”erittäin epäluotettavia henkilöitä”. 13. joulukuuta Scholzille ilmoitettiin uusi teloituspäivämäärä, saman kuukauden 16. päivä. Yllättäen 15. joulukuuta oikeusministeriö puolsi muutosanomusta ja lähetti kuolemantuomiosta armahtavan päätöksensä matkalle Plötzenseehen. Tieto ei kuitenkaan ehtinyt vankilaan ajoissa, ja seuraavana aamupäivänä kello 11 Elfriede Scholz mestattiin. Kun päätös saapui, virkamies merkitsi siihen lyhyesti: ”Ehditty suorittaa!”
Hautaaminen
Vuosikymmenten aikana myös Anna Maria Remarkin hauta, joka sijaitsi Hasefriedhofin vähävaraisille tarkoitetulla osalla, muuttui tunnistamattomaksi heikon ylläpidon seurauksena. Vuonna 2018 Erich Maria Remarque -seura, Hasefriedhofin kehittämisyhdistys, Osnabrückin yliopisto ja paikalliset kulttuurivirkailijat keräsivät rahaa sekä Scholzin että tämän äidin yhteistä hautamuistomerkkiä varten. Tavoite saavutettiin, ja Elfriede Scholzille sekä Anna Maria Remarkille omistettu hautamuistomerkki paljastettiin Hasefriedhofissa 16. joulukuuta 2018 kello 11, tarkalleen 75 vuotta Scholzin teloittamisen jälkeen.
Sisareni Elfrieden muistolle
upright|thumb|Erich Maria Remarque vuonna 1929. Erich Maria Remarque ei juuri puhunut eikä kirjoittanut sisarestaan, eikä mainintoja löydy hänen päiväkirjoistaan. Sodan jälkeen hän kirjoitti kirjan Der Funke Leben (1952), joka kertoo kuvitteellisen Mellernin kaupungin lähellä sijaitsevan keskitysleirin vangeista. Ensimmäisessä Yhdysvalloissa julkaistusta painoksesta löytyy omistuskirjoitus ”Sisareni Elfrieden muistolle”. Ensimmäisessä Saksassa vuonna 1952 julkaistussa painoksessa omistuskirjoitusta ei kuitenkaan ole. Remarque-elämänkerturi Hilton Timsin mukaan omistuksen poisjättämisen syynä saattoi olla vastenmielisyys, jota sodanjälkeisessä Saksassa yhä tunnettiin kansallissosialistien maanpetturiksi leimaamaa kirjailijaa kohtaan, tai haluttomuus muistuttaa kansallissosialistisen hallinnon julmuuksista. Omistuskirjoitus löytyy kuitenkin uudemmista saksankielisistä painoksista.
Erich Maria Remarque ei ollut sodanvastaisuudestaan huolimatta kovin poliittinen henkilö, ja Weimarin tasavallan aikana hän oli suhtautunut natseihin lähinnä neutraalisti. Vasta kokemus natseista ja etenkin sisaren kohtalo saivat hänet tuomaan esille poliittisia näkökantojaan. Der Funke Lebenin ohella 1956 julkaistu Musta obeliski arvostelee sekä kansallissosialisteja että saksalaisia kansallissosialistien lupauksiin uskomisesta. Kirja sisältää kuuluisan lainauksen: ”Niin kai kuitenkin aina on. Kuolema ilmenee yksilössä, kun taas kaksi miljoonaa merkitsee pelkkää tilastonumeroa.”
Scholzin syntymäkaupungissa Osnabrückissa nimettiin uutenavuotena 1968 hänen muistokseen katu Elfriede-Scholz-Straße. Erich Maria Remarque kirjoitti: ”Olen syvästi liikuttunut tästä anteliaasta ja jalosta eleestä.”
Vuonna 2005 tuotantoyhtiö NFP tuotti Scholzista kertovan televisiodokumenttielokuvan Zum Tode Verurteilt - Elfriede Scholz. Elokuvan käsikirjoitti ja ohjasi Kurt Rittig.
Suuruusluokka
Suuruusluokka (puhekielessä myös kertaluokka) viittaa fysikaalisen suureen arvoon sen eksponentiaalimuodon eksponentin tarkkuudella. Suuruusluokka on pienin arvo, jolla on korotettava potenssiin lukujärjestelmän kantaluku, jotta saadaan suureen arvoa approksimoiva luku. Esimerkiksi arvo 123 033 voidaan ilmaista 1,23033 · 105, joten suuruusluokka on 5. Toisaalta ”suuruusluokkaa tuhat” merkitsee, että 103 eli tuhat, on pienin approksimaatio suureen arvolle, joka voi olla siten välillä 1 000–9 999. Suuruusluokka voidaan laskea suureen arvon logaritmin lattiafunktiolla. Tähtitieteessä tähden suuruusluokkaa sanotaan magnitudiksi.
Seppä
thumb|250px|Taideseppä työssään
Seppä on perinteinen ammatti. Seppä valmistaa esineitä metallista lähinnä takoen. Pääasiallisina materiaaleina ovat rauta ja teräs, joita vasaroidaan, taivutetaan ja leikataan erilaisilla työkaluilla. Ennen koneiden keksimistä kaikki metalliesineet olivat seppien valmistamia. Ensimmäiset koneet ovat seppien valmistamia. Työnkuvaan kuuluu myös metallitavaroiden kunnostus ja korjaus.
Seppä-sanan synonyymi on rautio. Nykyinen sukunimi Rautio voi kertoa siitä, että suvun kantaisä on ollut seppä. Termi seppä voidaan liittää myös muihin metallin- ja jopa puun työstön ammatteihin. Ammattiin opetellaan hakeutumalla ammattisepän alaisuuteen kisällin oppiin. Sepäntyötä opetetaan myös ammattikouluissa.
Työn kulku ja ympäristö
Seppä kuumentaa metallia, kunnes se pehmenee, jolloin sitä voidaan muovailla käsityökaluja kuten vasaraa, alasinta ja pihtejä käyttäen. Metalli kuumennetaan ahjossa, jonka lämmittämiseen käytetään esimerkiksi propaania, hiiltä tai kivihiiltä. Metallin värin muutos kertoo lämpötilan kasvamisesta. Ensin rauta hohtaa punaisena, sitten oranssina, keltaisena ja ennen sulamistaan valkoisena. Taonta kohdistetaan usein lämpötilaan, joka näyttäytyy oranssin ja keltaisen yhdistelmänä. Tätä tilaa kutsutaan taontalämpötilaksi. Koska värin erottelu vaatii tarkkuutta, sepät työskentelevät usein hämärissä olosuhteissa, jolloin värin kontrastit erottuvat voimakkaampina.
Käyttämällä kullekin taonnan vaiheelle suunnattuja työkaluja ja asetteja seppä voi tuottaa esineitä sekä sarja- että yksilötuotantona. Riippuen esineen käyttötarkoituksesta se voidaan karkaista ja pintakäsitellä ruostumisen ja kulumisen ehkäisemiseksi.
thumb|250px|Vaikka työkalut ovat vanhoja, nykysepät hyödyntävät niitä edelleen.
Kaupungeissa seppien töitä näkee useimmiten taidegallerioissa, käsityömyymälöissä tai julkisissa tiloissa yhdistettyinä muuhun arkkitehtuuriin. Erityisesti Art Nouveau -liikkeen aikana rakennettujen talojen yksityiskohdissa ja porteissa näkee sepän takomia elementtejä. Sepät valmistavat myös työkaluja erikoisammattiryhmille sekä vastaavat erityistä metallintuntemusta vastaavista korjaustehtävistä. Perinteisesti sepät ovat vastanneet kotitalouksien kaikkien metalliesineiden valmistuksesta ja huollosta.
Sepäntyöhön kuuluvia laitteita
thumb|250px|Tyypillinen sepän paja, jossa on maalattia tulipaloriskin vähentämiseksi.
Koska sepäntyö vaatii korkeita lämpötiloja, se tarvitsee useimmiten ahjon. Sepänpajojen lisäksi ahjoja voidaan tuoda paikan päälle, jolloin puhutaan kenttäahjosta. Tilavaatimustensa johdosta sepät hakeutuvat usein taajama-alueiden laitamille ja rakentavat pajansa paikkoihin, joissa sepänpajoja on ollut historiallisestikin. Myös Helsingin ja Tampereen keskusta-alueilta löytyy sepänpajoja ja muita toiminnan mahdollistavia työtiloja. Nämä tilat ovat kuitenkin usein museoituja.
Muut tärkeimmät työkalut ovat alasin, vasarat, välivasarat, meistit sekä konevasarat. Konevasarat ovat yleensä joko ilmajoustovasaroita tai sitten jousivasaroita.
Sepäntyön menetelmät
Takomisen aikana metallia muovaillaan vasaroiden joko alasinta tai muotteja vasten. Taonnan aikana kappaleesta ei poisteta ainetta vaan sitä muovaillaan kohti haluttua suuntaa. Koska kuuma metalli on helposti muovailtavaa, jokainen isku, veto tai vääntö vaikuttaa kaikkiin kappaleen ulottuvuuksiin. Esimerkin kuuman raudan ominaisuuksista antaa kirveen terän taonta. Toimivaa kirvestä tehdessä varren reikää ei porata vaan se luodaan takomalla oikean muotoinen tappi suoraan läpi. Reikään pujotetaan kirveen varsi. Kun metallia ei ole taonnan aikana poistettu, terän ja varren liitoskohdassa oleva metalli on voimakkaampaa.
Mekaanisten liitosten lisäksi sepät saattavat myös liittää metalleja yhteen hitsaamalla tai juottamalla.
Lekamies
thumb|250px|Taideseppä ohjaa välivasaraa, jota lekamies lyö.
Tyypillisesti sepän kisällinä toimii lekamies, jonka tehtävä on lyödä lekavasaraa sepän ohjaamaan ohjausvasaraan taonnan raskaissa vaiheissa. Seppä ohjeistaa lekamiestä komennoin sekä merkein. Näistä selkein on työrytmiä ohjaava kolautus alasimeen.
Amerikanmonisukasmato
Amerikanmonisukasmato eli amerikansukasjalkainen (Marenzelleria viridis) on Itämeressä elävä nivelmatolaji, joka on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikan itärannikon suistoalueilta. Lajin räjähdysmäistä leviämistä on edesauttanut sen kyky sietää hyvin alhaisia happipitoisuuksia. Elintavoiltaan amerikansukasjalkainen on peto ja se saattaa elää jopa 30–40 senttimetrin syvyydessä pohjaliejuun kaivautuneena. Joskus amerikanmonisukasmatoja tavataan myös hyvin matalissa vesissä.
Täysikasvuinen amerikanmonisukasjalkainen on noin 10–15 senttimetriä pitkä. Lajin pääosa on päältä päin katsottaessa kolmiomainen ja edestä leveämpi. Päässä on enimmillään neljä pientä silmää ja pään sivuilla kaksi hieman pidempää aistinlonkeroa. Pään päällä taas on kaksi jäniksenkorvamaista, lyhyttä uloketta.
Kuosa
Kuosa on muun muassa seuraavien merkittävien suomalaisten sukunimi:
Lainio
Lainio on muun muassa seuraavien merkittävien suomalaisten sukunimi:
Frostmanin lemma
Reaalianalyysissä Frostmanin lemma on Hausdorffin dimensioon liittyvä perustulos. Lemma kuuluu seuraavasti: Olkoon kompakti ja s>0. Tällöin jos ja vain jos on olemassa :n Radon-mitta \mu, jolle, \mu (K)>0 ja  kaikilla  ja r>0.
Värit pintaa syvemmältä
Värit pintaa syvemmältä on Martti Huttusen kirja väreistä ja väriopista. Kirjassa käsitellään lisäksi värien havaitsemista sekä erilaisia väriteorioita, värien käyttöä, vaikutusta ja symboliikkaa. Kirjassa esitellään myös Huttusen kehittelemä väriteoria, jota hän kutsuu nimellä käänteisväriteoria.
Sisältö
Huttunen käsittelee kirjassaan väriä useasta eri näkökulmasta. Kirjassa käydään läpi väriteorioiden ja väritutkimuksen historiaa, pohditaan värin olemusta sekä värisanoja. Huttunen käy myös läpi sekä ihmisen että eläinten näköjärjestelmän toimintaa ja esittelee värien symbolisia ja kulttuurisia merkityksiä. Myös värin käyttötapoja arkkitehtuurissa ja viestinnässä tarkastellaan.
Kirjan viimeisessä luvussa Huttunen kritisoi perinteistä väriopetusta ja esittelee kehittämänsä väriteorian, jota hän kutsuu nimellä käänteisväriteoria. Huttusen mukaan ihmisen näköjärjestelmä toimii kolmikanavaisesti RGB-väreillä, minkä vuoksi punainen, vihreä ja sininen ovat näköjärjestelmän ensisijaiset päävärit. Kahden värikanavan aktivoituessa saadaan Huttusen teorian mukaan välivärit syaani, magenta ja keltainen. Huttunen pitää Ewald Heringin opponenttiväriteoriaa virheellisenä.
Pekolan Isku
Pekolan Isku (PIsku) on hattulalainen urheiluseura, joka perustettiin vuonna 1946. Seura keskittyy nykyään salibandyyn, jalkapalloon ja kuntoliikuntaan. Ennen lajeja olivat muun muassa hiihto, suunnistus, lentopallo ja yleisurheilu.
Jalkapallo
Salibandy
Tousséguéla
Tousséguéla on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kolondiéban piirissä Malissa. Se sijaitsee Bagoéjoen yläjuoksulla 40 kilometriä Kolondiébasta itään. Kunnassa on 5 500 ja kylässä 2 800 asukasta.
Tousséguélan kunta rajoittuu pohjoisessa Kolondiéban piirin Kolosson, lännessä Kolondiéban, etelässä Kadianan, kaakossa Nangalasson ja koillisessa Sikasson piirin Zaniènan ja Minikon kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot, laaksot ja kukkulat. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia.
Kuntaan kuuluu kahdeksan kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja ja bozoja. Yleisin kieli on bambara.
Seudun liikenneyhteydet ovat heikot. Pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, vuohet, aasit ja siipikarja.
Boombox (Robinin albumi)
Boombox on Robinin 13. maaliskuuta 2014 julkaistu uusi versio lokakuussa 2013 julkaistusta Boom Kah -albumista. Boombox sisältää kaikista Boom Kah -albumin kappaleista remixit, joita ovat olleet tekemässä Jaakko ”JS16” Salovaara, Darude, DJ Slow, Sakke Aalto, Beats & Styles ja Lenno sekä akustiset versiot kappaleista ”Boom Kah” ja ”Kun nuoruus päättyy”. CD:llä on myös vain syksyllä 2013 ilmestyneen Robin-lehden mukana tulleen ”Boom Kah” -singlen B-puolena ollut ”Jetlag”-kappale.
Boombox nousi ensimmäisellä listaviikollaan suoraan Suomen virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle.
Gliese 581 g
thumb|250px|Gliese 581:n planeettakunnan kiertoradat Vogtin mallin mukaan. Gliese 581 g olisi planeettakunnan neljänneksi sisin planeetta. Gliese 581 g on väitetty eksoplaneetta, joka kiertää punaista kääpiötähteä Gliese 581 tähteä ympäröivällä elinkelpoisella vyöhykkeellä.
Planeetta ei näy suoraan kaukoputkessa vaan se havaittiin spektroskoopilla säteisnopeusmenetelmällä ja löytö julkaistiin syyskuussa 2010. Myöhemmin 13. lokakuuta 2010 annettiin julkisuuteen tieto, jonka mukaan kilpaileva tutkimusryhmä ei ole havainnut Gliese 581 g:tä Euroopan eteläisen observatorion havaintovälineisiin kuuluvalla HARPS-instrumentillä ja siten ensimmäinen ilmoitettu havainto tästä planeetasta on luultavasti väärä. Planeetan olemassaolemattomuutta tukevat myös alkuperäisen löydön tehneen tutkimusryhmän aineiston uudelleenanalysointi.
Planeetan väitetyt ominaisuudet
Väitetty planeetta on Steven Vogtin mittausten ja niistä tehtyjen johtopäätösten mukaan ainakin 3–4 kertaa Maata raskaampi, silloin se voi olla niin kutsuttu supermaa. Koska planeetta ei näy suoraan, monia sen fysikaalisia ominaisuuksia ei tunneta. Gliese 581 g on Maata kylmempi, sen keskilämpötila on arviolta −12 – −31 °C välillä. Koska planeetta on niin painava, sillä voisi olla Maan kaasukehää tiheämpi kaasukehä joka lämmittäisi planeettaa ja tasaisi sen pinnan lämpötilaeroja. Planeetan kiertoaika on keskustähtensä ympäri 36,6 päivää. Jos planeetta on olemassa, keskustähden vetovoima on lukinnut planeetan kiertämään aina saman puolensa keskustähteen. Tällöin planeetan toinen puolisko kylpee keskustähden valossa, toinen on jatkuvasti pimeässä.
Toni Rajala
Toni Rajala (s. 29. maaliskuuta 1991 Parkano) on suomalainen jääkiekkoilija, olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari, joka pelaa NLA-seura EHC Bielissä. Hän toimii joukkueensa kapteenina. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Juniorivuodet ja tulokaskausi SM-liigassa
200px|thumb|left|Toni Rajala SM-liigan tulokaskaudellaan [[Jääkiekon SM-liigakausi 2008–2009|2008–2009.]] Rajala aloitti jääkiekkoilun Parkanon Kiekko -83:ssa, josta hän siirtyi noin 10-vuotiaana Tampereen Ilvekseen. Kaudella 2005–2006 Rajala oli C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa paras maalintekijä 14 osumallaan. Hän voitti myös koko C-nuorten runkosarjan SM-sarjan piste- ja maalipörssin tehoilla 26+20=46. Rajala oli Ilveksen paras pistemies ja syöttäjä myös pudotuspeleissä tehoilla 1+5=6.
Huhtikuussa 2008 Rajala solmi Ilveksen kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 25. marraskuuta 2008 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Liigauransa avausmaalin Rajala teki 31. tammikuuta 2009 Joonas Lehtivuoren pitkästä syötöstä, josta hän karkasi läpiajoon. Hän pelasi SM-liigassa kauden 2008–2009 aikana kaikkiaan 21 runkosarjaottelua tehopistein 2+3=5. Rajala pelasi kauden aikana myös neljä Mestis-ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin vielä Ilveksen A-nuorissa, joiden toiseksi paras pistemies Rajala oli Pasi Tuomisen jälkeen tehoilla 14+17=31.
NHL-varaus ja tulokassopimus Edmonton Oilersiin
Edmonton Oilers varasi Rajalan neljännellä kierroksella 101. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2009. Samana kesänä hänet varasi myös KHL-seura Lokomotiv Jaroslavl 87. pelaajana sekä WHL-joukkue Brandon Wheat Kings 14. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Rajala teki jo saman kesän heinäkuussa kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Hän siirtyi kaudeksi 2009–2010 Brandon Wheat Kingsin vahvuuteen. Rajala oli tehoilla 26+37=63 WHL:n tehokkain eurooppalaispelaaja. Wheat Kings isännöi kauden päätteeksi CHL:n Memorial Cup-lopputurnausta, jossa hän oli tehoilla 2+5=7 joukkueensa paras pistemies. Rajala jakoi myös Wheat Kingsin sisäisen syöttöpörssin voiton Brayden Schennin kanssa ja hänet palkittiin Memorial Cupin urheiluhenkisimpänä pelaajana George Parsons Trophylla.
Kaudeksi 2010–2011 Edmonton Oilers lainasi Rajalan Ilvekseen. Hän palasi Suomeen myös suorittamaan varusmiespalveluksen. Rajalan syyskautta lyhensi kuitenkin olkapäävammat, jotka pitivät hänet muutaman viikon sivussa. Kuntouduttuaan marraskuussa Rajala kävi yhden ottelun mittaisella lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Hän pelasi Mestistä kauden aikana myös kahden ottelun verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. SM-liigassa Rajala pelasi 44 runkosarjaottelua tehopistein 9+13=22. Rajala oli pudotuspeleissä neljällä osumallaan Ilveksen paras maalintekijä.
Kohtalaisen hyvästä WHL:ssä vietetystä kaudesta, etenkin Memorial Cup -lopputurnauksesta huolimatta Ilveksen päävalmentaja Juha Pajuojan mukaan Rajala otti urallaan taka-askelia pelattuaan kauden 2009–2010 Kanadan junioriliigassa. Pajuoja kertoi syyskuussa 2010:
Rajala lainattiin Ilvekseen myös kaudeksi 2011–2012, kun hän putosi Edmonton Oilersin harjoitusleirin 57 pelaajan ringistä. Rajala kuului runkosarjassa viimeiseksi jääneen Ilveksen harvoihin valopilkkuihin ja hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tekemällä runkosarjassa tehot 16+13=29. Rajala oli Ilveksen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Jesse Niinimäen jälkeen. Liigakarsinnoissa hän jakoi neljällä syöttöpisteellään joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Kai Kantolan kanssa.
Kaudeksi 2012–2013 Rajala siirtyi Edmonton Oilersin organisaatioon. Hänet lähetettiin kauden alla AHL:ssä pelaavasta farmijoukkue Oklahoma City Baronsista edelleen ECHL-joukkue Stockton Thunderiin, osaksi NHL:n työsulun takia tulleiden vahvistusten takia. Rajala sai työsulun aikana näyttöpaikkoja Baronsista lähinnä vain alempien ketjujen rooleista. Hän teki Thunderissa 29 runkosarjaottelussa tehot 10+28=38 ja Rajala valittiin marraskuussa ECHL:n viikon pelaajaksi. Hän pelasi kauden aikana myös liigan tähdistöottelussa. Työsulun päätyttyä Rajala nousi Baronsin miehistöön, jonka avainpelaajiin hän nousi alempien ketjujen rooleista. Rajala teki lopulta noin piste per peli -tahdilla 46 runkosarjaottelussa tehot 17+28=45, joilla hän oli joukkueensa neljänneksi paras pistemies. Kevään 2013 pudotuspeleissä Rajala teki 17 ottelussa 16 tehopistettä.
NHL-sopimuksen purku ja paluu Eurooppaan
Elokuussa 2013 Edmonton Oilers asetti Rajalan ehdottomalle siirtolistalle. Mikään toinen NHL-seura ei kuitenkaan napannut häntä vuorokauden kuluessa, joten Rajalan sopimus purettiin. Lokakuussa hän siirtyi loppukauden 2013–2014 kattavalla sopimuksella Ruotsin SHL:ssä pelaavaan HV71:een. Rajala oli tehoilla 13+17=30 joukkueen toiseksi paras pistemies William Karlssonin jälkeen. Kaudella 2014–2015 Rajala jatkoi uraansa kolmivuotisella sopimuksella KHL-seura Jugra Hanty-Mansijskin paidassa. Hän esitti siellä varsin hyviä otteita, mutta Rajalan sopimus purettiin kuitenkin jo kesken ensimmäisen sopimuskauden marraskuussa 2014, kun hän teki Jugran ulkomaalaiskiintiössä tilaa uudelle maalivahdille Barry Brustille. Runsas viikko myöhemmin Rajala siirtyi loppukauden kattaneella sopimuksella SHL-joukkue Färjestad BK:hon. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 14+13=27.
Kaudeksi 2015–2016 Rajala siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Luleå HF:ään. Hän jakoi tehoilla 17+15=32 joukkueen sisäisen pistepörssin toisen sijan Lucas Wallmarkin kanssa edellään Jacob Micflikier. Mestarien liigassa Rajala jakoi joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Johan Harjun ja Ilari Melartin kanssa viidellä syöttöpisteellään sekä sisäisen tehotilaston voiton Melartin ja Victor Ekarvin kanssa lukemalla +3.
Siirtyminen Sveitsiin
Kaudeksi 2016–2017 Rajala siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Sveitsin National League A:n EHC Bieliin. Hän voitti joukkueen sisäisen maalipörssin 16 osumallaan. Pudotuspeleissä Rajala oli Bielin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 2+3=5. Marraskuussa 2016 hän teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2017–2018 Rajala oli Bielin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Marc-Antoine Pouliot'n jälkeen tehoilla 16+19=35. Pudotuspeleissä hän oli tehoilla 9+5=14 joukkueen paras pistemies ja maalintekijä. Marraskuussa 2018 Rajala teki Bielin kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.
Rajala voitti kaudella 2018–2019 Bielin sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 27+21=48. Hän sijoittui koko NL:n maalipörssissä toiseksi edellään vain HC Luganon Grégory Hofmann sekä pistepörssissä neljänneksi. Pudotuspeleissä Rajala jakoi viidellä osumallaan joukkueensa sisäisen maalipörssin voiton Damien Brunnerin kanssa. Kaudella 2019–2020 hän oli Bielin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 23+23=46, joilla Rajala jakoi maalipörssin kolmannen sijan Rapperswil-Jona lakersin Kevin Clarkin kanssa ja sijoittui pistepörssissä viidenneksi. Kaudella 2020–2021 hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Rajala jakoi tehoilla 12+20=32 Bielin sisäisen pistepörssin toisen sijan Marc-Antoine Pouliot'n kanssa edellään Luca Cunti. Elokuussa 2021 hän teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kaudeksi 2021–2022 Rajala nimettiin Bielin kapteeniksi. Hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 22+28=48, joilla Rajala jakoi NL:n maalipörssin neljännen sijan HC Luganon Mark Arcobellon kanssa ja pistepörssin yhdeksännen sijan SCL Tigersin Alexandre Grenierin kanssa. Pudotuspeleissä hän jakoi tehoilla 2+3=5 Bielin sisäisen pistepörssin voiton Mike Künzlen kanssa. Kaudella 2022–2023 Rajala palasi joukkueen varakapteeniksi. Hän oli Bielin kolmanneksi paras pistemies tehoilla 16+22=38. Rajala voitti myös koko NL:n pudotuspelien piste- ja maalipörssin tehoilla 10+5=15. Hän eteni Bielin kanssa aina finaaleihin saakka, mutta Sveitsin-mestaruuden vei lopulta kuitenkin Genève-Servette HC otteluvoitoin 4–3.
Maajoukkueura
Rajala edusti Suomea Pyeongchangin olympiakisoissa 2022, jolloin hän voitti kultaa. Rajala pelasi turnauksessa kuitenkin vain yhden ottelun. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2019 ja 2022, joista molemmat turnaukset päättyivät maailmanmestaruuteen. Vuosien 2018 ja 2023 MM-joukkueista Rajala putosi viimeisten joukossa. Yhteensä hän on pelannut 53 A-maaottelua tehopistein 10+13=23. Rajala teki A-maajoukkuedebyyttinsä vain 19-vuotiaana Euro Hockey Challengessa 1. huhtikuuta 2011 Lahdessa Slovakiaa vastaan. Hänet merkittiin Suomen kakkosketjun vasempaan laitaan Leo Komarovin ja toisen debytantin, Joonas Donskoin viereen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Rajala teki Sweden Hockey Gamesin Helsingin Hartwall Arenassa pelatussa avausottelussa 26. huhtikuuta 2018 Venäjää vastaan.
Rajala pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2010 ja 2011, joista ensimmäisessä turnauksessa valmennus valitsi hänet Suomen turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta palaajasta. Rajala palkittiin myös Ruotsia vastaan pelatun avasuottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaana pelaajana.
Rajala pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2009 voittaen jälkimmäisestä turnauksesta pronssia. Hän oli vuoden 2008 turnauksessa tehoilla 3+2=5 Suomen paras maalintekijä ja Rajala jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Joonas Raskin kanssa. Hänet valittiin Valko-Venäjää vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Rajala voitti koko alle 18-vuotiaiden vuoden 2009 turnauksen piste- ja maalipörssin tehoilla 10+9=19. Samalla hän rikkoi Venäjän Aleksandr Ovetškinin vuoden 2002 turnauksessa tekemän piste-ennätyksen (14+4=18). Rajalan ennätyksen rikkoi kuitenkin kaksi vuotta myöhemmin Venäjän Nikita Kutšerov vuoden 2011 turnauksessa tehoilla 11+10=21. Suomen varakapteenina toiminut Rajala voitti myös lukemalla +10 turnauksen tehotilaston, valittiin parhaaksi hyökkääjäksi, tähdistökentälliseen ja valmennus valitsi hänet Suomen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Rajala valittiin myös sekä Venäjää että Norjaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän muodosti Suomen ykkösketjun Mikael Granlundin ja Teemu Pulkkisen kanssa ja kolmikko teki lähes kaikki Suomen pisteistä. Kauden 2008–2009 jälkeen Rajalalle myönnettiin Kalen kannu -palkinto. Hän pelasi myös Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuosina 2007 ja 2008, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan.
Rajala valittiin kaudella 2005–2006 Pohjola-leirin parhaaksi pelaajaksi ja tähdistökentälliseen. Hän oli kaudella 2006–2007 sekä 17-vuotiaiden että 16-vuotiaiden maajoukkueen paras pistemies. Rajala pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2008, jolloin hän oli tehoilla 6+5=11 Suomen paras pistemies ja maalintekijä. Hän jakoi koko turnauksen maalipörssin voiton Canada Westernin Brayden Schennin ja Jimmy Bubnickin sekä Yhdysvaltain Jeremy Morinin kanssa.
Yhteensä Rajala on pelannut 35 nuorten ja 66 poikien maaottelua. Hän on kaikkien aikojen eniten alle 18-vuotiaiden maaotteluita pelannut pelaaja 39 ottelullaan.
Pelityyli
Ruotsalaisen Elite Prospects-sivuston mukaan Rajalan vahvuuksia ovat luistelunopeus, kiekolliset taidot ja rannelaukaus. Sivusto kuitenkin listaa hänen heikkouksikseen pienen koon, voiman puutteen sekä kiekottoman pelaamisen. Hän kuului ikäluokassaan Suomen lupaavimpiin pelaajiin, mutta Rajala ei ole kuitenkaan vastoin yleisiä odotuksia edennyt urallaan mm. NHL:ään asti.
Jouko Kauranne
Jouko Uolevi Kauranne, vuoteen 1937 Nieminen (4. marraskuuta 1928 Lahti – 20. lokakuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori ja kouluneuvos. Hän oli Helsingin kaupungin koulutoimenjohtaja vuodesta 1974.
Kauranne valmistui ylioppilaaksi 1948 ja kansakoulunopettajaksi 1951. Hän valmistui kasvatustieteiden kandidaatiksi Jyväskylästä 1953 ja filosofian lisensiaatiksi 1956. Kauranne väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1972 Helsingissä. Hänen väitöskirjansa aiheena olivat kansakoulun opetussuunnitelmien integraatiopyrkimykset 1912–1939.
Kauranne työskenteli opettajana Lahdessa 1951–1956. Kuopion kaupungin kansakouluntarkastajana hän oli vuosina 1957–1970 ja koulutoimenjohtajana 1970–1975. Helsingin kouluviraston päällikkönä Kauranne työskenteli 1975–1991. Hänen aikanaan siirryttiin peruskoulujärjestelmään ja kaupunki omaksui uutena toimialana lukioiden hallinnon. Kouluneuvoksen arvonimen Kauranne sai vuonna 1990.
Black Knight -satelliitti
pienoiskuva|Yksityiskohta [[STS-88-avaruuslennolla otetusta valokuvasta, jossa näkyvän kohteen väitetään olevan Black Knight -satelliitti.]] Black Knight -satelliitti (suom. musta ritari) on salaliittoteorioiden mukaan Maata kiertävällä radalla oleva avaruusolentojen satelliitti, joka on kiertänyt Maata noin 13 000 vuotta. NASAn mukaan väitettyä kyseistä satelliittia esittävä kuva on ISS-avaruusaseman rakennustöiden aikana menetetty lämpösuoja.
Kaarle III
Nimitys Kaarle III voi viitata useaan eri henkilöön:
Black Knight -satelliitti
Legenda ufo-satelliitista juontaa juurensa vuoteen 1899, jolloin Nikola Tesla ilmoitti vastaanottaneensa radioaaltoja avaruudesta. Vuonna 1954 yhdysvaltalaisissa sanomalehdissä julkaistiin ufotutkija Donald Keyhoen väitteitä Yhdysvaltain ilmavoimien havaitsemista kahdesta Maata kiertävästä satelliitista. Tuolloin mikään valtio ei ollut vielä laukaissut yhtäkään satelliittia.
Skotlantilaistutkija Duncan Lunan analysoi aiempia radioaaltohavaintoja ja väitti tähtikartan perusteella, että Black Knight lähettää viestiä Epsilon Bootis -tähdeltä peräisin olevalta sivilisaatiolta. Lunan myönsi kuitenkin myöhemmin metodiensa olleen epätieteellisiä.
Gustaf Löwenhielm
Löwenhielmin isoisä oli valtaneuvos, Svean hovioikeuden presidentti Carl Gustaf Löwenhielm.
HJS (edustus)
HJS on hämeenlinnalainen jalkapalloseura, jonka miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2022 Kakkosessa. Joukkue käytti aiemmin pelitoiminnassaan nimeä HJS Akatemia, mutta luopui Akatemia-liitteen käytöstä kauden 2020 päätteeksi.
Marrakechin rautatieasema
Marrakechin rautatieasema on rautatieasema Marrakechin kaupungissa Marokossa. Rautatieasema on kaupungin ainoa, ja se sijaitsee linjan päässä, minkä ansiosta aseman kohdevalikoima on melko rajallinen. Marrakechin rautatieasemalta on säännöllistä suoraa junaliikennettä esimerkiksi Casablancaan, maan pääkaupunkiin Rabatiin, Fèsiin ja Tangeriin. Junayhteys Tangeriin liikennöidään yöjunana. Uudistettuna elokuussa 2008 avattua rautatieasemaa hallinnoi Marokon kansallinen rautatieyhtiö ONCF (Office national des chemins de fer), joka myös liikennöi asemalta lähteviä junia.
HJS (edustus)
HJS:n edustusjoukkue toimii junioriseura HJS:n yhteydessä. Sen tarkoituksena on tarjota pelaajapolun jatkumo HJS:n junioripelaajille.
HJS:n periaatteena oli pitkään olla harjoittamatta miesten edustusjoukkuetoimintaa, mutta kaudeksi 2015 koottiin joukkue Tampereen piirin Kutoseen FC Hämeenlinnan toiminnan hiipumisen myötä. HJS:n edustusjoukkue HJS Akatemia, joka eriytyi omaksi yhdistyksekseen syksyllä 2015, sai kaudeksi 2016 Parolan Visan paikan Nelosesta. Sieltä se nousi kaudeksi 2017 Kolmoseen ja edelleen kaudeksi 2018 Kakkoseen. Kaudella 2019 joukkue teki visiitin Kolmoseen palaten takaisin Kakkoseen kaudelle 2020. Joukkue sijoittui kauden päätteeksi Kakkosen B-lohkon kolmanneksi.
Marrakechin rautatieasema
250px|thumb|vasen|Juna Marrakechin rautatieasemalla. Taustalla vuonna 2008 valmistunut asemarakennus. ONCF:n tytäryhtiö Supratours liikennöi linja-autoilla asemalta muun muassa Agadiriin ja Essaouiraan. Marrakechin rautatieasemalta on myös paikallista linja-autoliikennettä, minkä lisäksi aseman ulkopuolella on takseja. Rautatieasema sijaitsee lähellä Marrakechin medinaa eli vanhaakaupunkia, ja sieltä on kävelymatka suosituimpiin nähtävyyksiin.
HJS (edustus)
Joukkueen pelaaja-valmentajana toimi kauden 2022 loppuun asti Lauri Hakanen. Kaudella 2023 joukkuetta valmentaa seuran A-junioreiden entinen päävalmentaja Tommi Silvennoinen.
Marrakechin rautatieasema
Asemalla on muun muassa pankkiautomaatteja, rahanvaihtopisteitä, postitoimisto ja ravintoloita.
HJS (edustus)
Seuratoimijoita
Toiminnan alussa puheenjohtajaksi valittiin Rovaniemen Palloseurassa ja FC Hämeenlinnassa pelannut Tomi Uusitorppa. Häntä tehtävässä seurasi Joni Meltoranta, jonka pelaajauralta löytyy vuosi FC Hämeenlinnan riveissä. Yhdistyksen puheenjohtajana toimi kaudella 2019-20 Arto Viljanen, joka toimi aikanaan FC Hämeenlinnan pelaajana ja puheenjohtajana. Kauden 2020-21 alussa puheenjohtajaksi valittiin Olli Lehtimäki, joka niin ikään on kuulunut myös FC Hämeenlinnan organisaatioon. Lehtimäki pelasi FC Hämeenlinnan hyökkääjänä ja oli myös joukkueen kapteeni.
Kauden 2020 päätteeksi joukkue kärsi kovan menetyksen, kun pitkäaikainen kakkosvalmentaja ja Hämeenlinnalaisen jalkapallon kivijalaksikin kutsuttu Teuvo Palkki siirtyi Hämeenlinnasta Ouluun.
Kannatuslaulu
Joukkueen epävirallinen maalilaulu on Pojun Esson baariin.
Aram-Damaskos
Aram-Damaskos oli nykyisen Syyrian pääkaupunki Damaskoksen ympärille kasvanut aramealainen kuningaskunta. Aramelaiset olivat pronssikauden päättyessä perustaneet Lähi-itään useita kuningaskuntia. Damaskos itsenäistyi 900-luvulla ennen ajanlaskun alkua ja se laajensi alueitaan esimerkiksi Israelin kuningaskunnan kustannuksella halliten tärkeitä kauppareittejä. Kuningaskunta esiintyy myös useampaan otteeseen Vanhassa testamentissa. Lopulta 700-luvulla eaa. se päätyi Assyrian valtaamaksi.
Historia
Damaskokseen aramealaiset olivat saapuneet 1000-luvulla eaa. Paikka oli pitkään suhteellisen merkityksetyn pikkupaikkakunta Aram-Soban alaisuudessa. Aram-Soba oli puolestaan valtiomuodoltaan löyhä eri heimojen liittouma. Aramealaiset alkoivat kuitenkin pikkuhiljaa viljellä Damaskoksen keidasaluetta ja sen merkitys kasvoi. Lopulta Aram-Soban hallitsijasuvun sisällä syntyi valtakamppailu. Valtaistuista tavoitellut, muuta sitä ilman jäänyt Reson lähti Sobasta ja valtasi sen sijaan Damaskoksen vuoden 965 eaa. paikkeilla sitä hallinneelta heimopäälliköltä. Damaskosesta tuli tämän jälkeen oma Aram-Sobasta itsenäinen kuningaskuntansa.
Aram-Damaskoksen vaikutusvalta alkoi levitä nopeasti. Sen onnistui estää pitkään Assyrian leviäminen aramealaisten kuningaskuntien alueelle. Aram-Damaskoksen johtama liittouma voitti assyrialaiset Qarqarin taistelussa Orontesin varrella. Assyrialaiset yrittivät muutamaa epäonnistunutta sotaretkeä vielä myöhemmin, mutta heidän muodostamansa uhka oli voitettu vuosien 835 ja 805 eaa. välillä. Myöhemmin hallitsijat Ben-Hadad I ja Hasael levittivät Aram-Damaskoksen vaikutusvaltaa Israelin kuningaskunnan kustannuksella. Assyrian uhka alkoi kasvaa jälleen Hasaelin seuraajien kaudella. Myös Israelilaiset hyödynsivät tilannetta vallaten osia Aram-Damaskoksen alueista vuoden 770 eaa. jälkeen.
Kenneth Kastrén
Kenneth Harry Kastrén (s. 8. marraskuuta 1975 Kokkola) on entinen suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti IF Åsarnaa ja HIFK:ta ja häntä valmensivat Hans Pajunen, Harri M. Hakkarainen ja Kaj Ekman.
Ura
Kastrén saavutti hopeaa 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa San Sebastianissa 1993 tuloksella 761 cm. Saman ikäluokan MM-kisoissa Lissabonissa 1994 hän putosi karsinnassa. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän karsiutui loppukilpailusta. Samana vuonna hän voitti Lillehammerissa 22-vuotiaiden Euroopan cupin tuloksella 782 cm. Wienin EM-hallikisoissa 2002 hän karsiutui loppukilpailusta.
Kastrén edusti Suomea aikuisten maaotteluissa ja Euroopan cupin kilpailuissa vuosina 1993–2005. Hän voitti hallimaaottelun Tallinnassa 1999. Ennätyksensä 799 cm hän hyppäsi voittaessaan Suomen mestaruuden Seinäjoella 1999. Halliennätyksensä 786 cm hän hyppäsi Mustasaaressa 2002. Hänellä on nimissään 19-vuotiaiden Suomen ennätys 790 cm vuodelta 1994 ja sekä 19- että 22-vuotiaiden halliennätys 785 cm samalta vuodelta.
DEFA
Deutsche Film-Aktiengesellschaft, tunnettu paremmin lyhenteellä DEFA, oli Saksan demokraattisen tasavallan valtion omistama elokuvastudio.
Defa perustettiin keväällä 1946 Neuvostoliiton miehittämässä Saksan osassa tärkeäksi osaksi sodanjälkeisen Saksan kansan uudelleenkoulutusta. Yhtiön ensimmäinen elokuva ja ensimmäinen saksalainen näytelmäelokuva sodan jälkeen oli Wolfgang Staudten ohjaama Murhaaja keskuudessamme. Samana vuonna 1946 valmistui vielä kaksi muuta näytelmäelokuvaa, jotka kuvattiin entisillä Tobis-studioilla Berliinissä ja Althoff Atelierissa Babelsbergissa. Seuraavana vuonna Defan toiminta kuitenkin siirrettiin Potsdamiin alun perin Ufa-yhtiölle 1920-luvulla rakennettuihin tiloihin. Yhtiön hallitukseen tulivat mukaan neuvostoliittolaiset Ilja Trauberg ja Aleksandr Wolkenstein, ja perustettiin erityinen komitea valvomaan ja tarkastamaan yhtiön tuottamaa materiaalia. Vuonna 1948 neuvostoliittolaiset korvasivat yhtiön hallituksessa kaksi saksalaista lisää. Vuonna 1950 Defan johtoon asetettiin kovan linjan kommunisti Sepp Schwab, ja yhtiön määritelmä sopivista ja halutuista elokuvien teemoista kapeni entisestään. Niitä olivat alkuun muun muassa kaksivuotissuunnitelma ja maa-alueiden uusjako.
Vaihtuvat poliittiset olot Itä-Saksassa vaikuttivat Defan tuotantopäätöksiin erilaisten määräyksin, tarkastusten, sensuurin ja kieltojen avulla. Elokuva-aiheiden valinnan lisäksi nämä toimenpiteet vaikuttivat monien ihmisten etenemistä alalla joko uraa edistäen tai urahaaveet murskaten. Käsikirjoittajat ja ohjaajat oppivat pian välttämään erityisesti ajankohtaisia teemoja ja suosimaan turvallisia, antifasistisesta vastarinnasta kertovia tai historiallisia aiheita. Monet elokuvat pääsivät kuitenkin tuotantoon ja vasta niiden esitys kiellettiin, kuten kävi miltei kaikille Defassa vuonna 1965 valmistuneille elokuville.
Vuonna 1965 Defa tuotti suosituksi nousseen ”käänteisen lännenelokuvan” Suuren karhun pojat, jossa pahoja edusti Yhdysvaltain armeija ja hyviä Amerikan alkuperäisväestö. Suosiosta seurasi toistakymmentä ”DDR-westerniä”, joissa asetelma oli samalla tavoin käänteinen verrattuna länsimaissa tehtyihin lännenelokuviin.
Saksojen yhdistymisen myötä Defa lakkautettiin 1992 ja sen omaisuus myytiin ranskalaiselle yhtiölle Compagnie Générale des Eaux, josta sittemmin tuli Vivendi Universal.
Defa tuotti olemassaolonsa aikana noin 950 pitkää elokuvaa, 820 animaatiota, yli 5 800 dokumenttielokuvaa ja uutiskatsausta sekä monta tuhatta saksankielistä jälkiäänitystä muunkielisiin elokuviin.
Moni suosittu Defa-elokuva on julkaistu uudelleen dvd-levynä. Lokakuussa 2005 New Yorkin modernin taiteen museo järjesti kaksiviikkoisen Defa-elokuvien festivaalin, ja Suomessa Defa-elokuvien katsaus järjestettiin Tampereella keväällä ja Turussa syksyllä 2009.
Defa-studioiden kulttuuriperintöä vaalii saksalainen säätiö Defa-Stiftung. Yhdysvaltalaisen Massachusettsin yliopiston Amherstin kampuksella toimii The DEFA Film Library, ainoa Saksan ulkopuolella sijaitseva Defa-filmeihin erikoistunut laitos.
Suomessa esitettyjä Defa-elokuvia
Lähde: Elonet, vuosiluku on elokuvan maailmanensi-iltavuosi.
Kazo
Kazo on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin koillisosassa Tonejoen alluviaalitasangolla. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Gunman, Tochigin ja Ibarakin prefektuureihin. Kazossa on 112 925 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 133,30 neliökilometriä.
Kazo kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla markkinapaikkana ja postiasemana (shukuba) tärkeät Nakasendō- ja Nikkō-kaidō-tiereitit toisiinsa yhdistäneen tien varrella. Perinteisiä elinkeinoja ovat aojima-kankaan kudonta, koinobori-tuulipussien valmistus sekä judo- ja kendōtarvikkeiden tuotanto. Ympäröivä maaseutu on viljavaa, ja siellä tuotetaan riisin lisäksi vihanneksia, kuten kurkkuja, tomaatteja ja munakoisoja. Kazon kaupunki perustettiin vuonna 1954 liittämällä yhteen Kazon ja Fudōokan maaseutukaupungit sekä kuusi kyläkuntaa. 1970-luvulta lähtien kaupunkiin on sijoittunut myös teollisuutta, kuten autonosien valmistusta, kemianteollisuutta ja korkeateknologista teollisuutta. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2010, kun siihen yhdistettiin Kisain, Kita-Kawaben ja Ōtonen maaseutukaupungit.
Velký Lopeník
pienoiskuva|Näkötorni pienoiskuva|Näkymä Velký Lopeníkille Velký Lopeník on 911 metriä korkea huippu Karpaateilla Tšekin ja Slovakian rajalla. Huipulla on 22 metriä korkea puinen näkötorni, joka otettiin käyttöön vuonna 2005.
Kazo
Kazon rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Sōgan-jin eli Kazo Fudō-sonin ja Honei-jin buddhalaiset temppelit sekä Tamashiki-jinjan šintolainen pyhäkkö, joka tunnetaan kagura-tanssiperinteestään. Kazoa palvelevat Tōbu-rautateiden Isesaki-linja ja Nikkō-linja.
Benidorm
Benidorm on kaupunki Espanjassa Valencian itsehallintoalueella, Alicanten maakunnassa. Vuonna 2016 kaupungissa asui 66 642 asukasta. Benidorm on yksi Välimeren suosituimmista matkailukohteista ja kesällä kaupungin väkiluku kymmenkertaistuu. Kaupungin alueella sijaitsevat muun muassa Terra Mitica -huvipuisto ja Aqualandia-vesipuisto. Benidormissa vallitsee subtrooppinen välimerenilmasto ja vuoden keskilämpötila on 18 astetta.
Benidormin lukuisat pilvenpiirtäjät muodostavat kaupungille eurooppalaisittain epätyypillisen siluetin. Kaupungissa sijaitseva 50-kerroksinen Gran Hotel Bali on Euroopan korkein hotelli.
Juno (artisti)
Jon Korhonen (s. 5. tammikuuta 1987 Helsinki), taiteilijanimeltään Juno, on suomalainen rap-artisti. Juno aloitti soolouransa 2000-luvun alussa ja julkaisi joitakin omakustannelevyjä. Vuonna 2005 hän osallistui Rapin Suomenmestaruuskilpailuihin ja sijoittui suomenkielisen sarjan kolmannelle sijalle. 2000-luvun lopulla hän on tullut soolouransa lisäksi tunnetuksi yhtyeissä Hulabaloo, SMC Lähiörotat, Elokuu sekä Hotelli Vantaa.
2008–2009
Juno kuuluu Mr.KO:n kanssa Hulabaloo-nimiseen kokoonpanoon. Hulabaloo julkaisi kokopitkän levyn Sirkusteltta keväällä 2008 3rd Rail Musicin kautta. Junon ensimmäinen levy-yhtiön kautta julkaistu sooloalbumi 13 julkaistiin saman vuoden joulukuussa Yellowmic Recordsin kautta. Samana vuonna Juno toimi yhtenä Rap SM:n kolmesta tuomareista. Junon toinen soolojulkaisu Kettoteippi-EP julkaistiin kesällä 2009 Monsp Recordsin kautta.
2009–2010
Joulukuussa 2009 julkaistiin Skatemaniacs-rullalautailuelokuvaa varten musiikkivideo kappaleesta "SMC Hoodrats". Videolla Junon kanssa räppäävät Avionin Prinssi, Thono Slowknow ja Erä-Koira. Videota on katsottu YouTubessa yli 6 miljoonaa kertaa. Joulukuussa julkaistiin Junon MySpace-sivustolla myös kappale "Tervetuloo, tervemenoo" (mukana Matinpoika) ja tammikuussa 2010 "Talviunta". Näitä kappaleita seurasi Junon toinen, 27. tammikuuta 2010 julkaistu studioalbumi V-Tyyli. Kyseisen albumin julkaisi Monsp Records. V-Tyyli sijoittui Suomen virallisen listan sijalle 50 ilmestymisviikollaan 5/2010. Juno vaikuttaa nykyään Monspin artistina. Hän on sanonut kuuluvansa myös GBR Entertainment -nimiseen musiikkiyhteisöön. Kappaleesta "Tervetuloo, tervemenoo" kuvattiin myös musiikkivideo.