cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zofia Szczęśniewska
Zofia Antonina Szczęśniewska-Bryszewska (31. elokuuta 1943 Varsova – 2. joulukuuta 1978 Varsova) oli puolalainen lentopalloilija. Hän kilpaili kesäolympialaisissa vuosina 1964 Tokiossa ja 1968 Méxicossa. Molemmilla kerroilla hän kuului pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Jääkiekon SM-liigakausi 2010–2011
Jääkiekon SM-liigakausi 2010–2011 oli jääkiekon SM-liigan 36. kausi. Sarjan neljätoista joukkuetta olivat samat kuin viidellä edelliskaudella. Mestarina kauteen lähti Turun Palloseura, joka vältti putoamiskarsinnat viimeisen ottelun voittomaalikilpailussa. Mestaruuden voitti Helsingin IFK, jolle mestaruus oli seitsemäs.
Maalivahtien torjuntapörssi
Torjuntapörssissä on huomioitu vähintään 20 ottelua pelanneet maalivahdit.
Talviklassikko
SM-liigan toimitusjohtajan Jukka-Pekka Vuorisen mukaan tämänkaltaista tapahtumaa oli suunniteltu jo vuosia. Ottelun tavoitteena oli tehdä Pohjoismaiden jääkiekko-otteluiden yleisöennätys ja siinä onnistuttiin, kun tapahtumaa seurasi 36 644 ihmistä. Vanha ennätys oli tehty Ruotsissa, Göteborgin Ullevissa pelatussa ulkoilmaottelussa kaudella 2009–2010. Tuota ottelua seurasi 31 144 katsojaa.
Ottelun voitti HIFK maalein 4-3.
CLS
CLS eli Collecte Localisation Satellites on Ranskan valtion omistama paikkatietoyhtiö. Se on erikoistunut ympäristömittausten datan keruuseen.
Yhtiön omistaa Ranskan avaruusjärjestö CNES. CLS:n liikevaihto vuonna 2009 oli 50 miljoonaa euroa. Yhtiön toimitusjohtaja on Christophe Vassal. CLS:ssä toimii 400 ihmistä ja sillä on kymmenen toimistoa kautta maailman.
Syyskuun alussa 2010 CLS osti espanjalaisen vuonna 1999 perustetun Altamira Information -yhtiön, joka on erikoistunut tutkasatelliittien maanpintadatan analysointiin. CLS on itse toiminut mm. merellisten tutkien datan parissa. Altamiran, jossa työskentelee 15 ihmistä, liikevaihto oli vuonna 2009 noin kaksi miljoonaa euroa. Se oli yrityksen johdon ja espanjalaisen riskirahoitusyhtiö Highgrowthin omistama. Altamiran asiakkaita olivat rakennusyhtiöt ja energiayhtiöt.
Itsenäisyys (psykologia)
Itsenäisyys tarkoittaa kehityspsykologiassa riippumattomuutta toisten ihmisten huolenpidosta ja valmiutta päättää itse omista asioista.
Itsenäisyyden kehitys pienellä lapsella
Pienellä lapsella ensimmäiset askeleet, sanat ja viriävä oma tahto ovat avaimia matkalla itsenäisyyteen ja toisten yhteyteen, sosiaalistumiseen. Toisen vuoden aikana kielen ja muiden tietotaidollisten valmiuksien kehittyessä lapsen itsenäisyys lisääntyy ja riippuvuus vanhemmista vähenee. Vanhempien täytyy luoda perusta turvallisille rajoille, jolloin pikkulapsen on sallittava itsenäisyyden kehittymisen kannalta pitää kiinni vaatimuksistaan, milloin taas vanhemman sanaa on toteltava, koska lapsen on oman turvallisuutensa takia toimittava kuten vanhempi vaatii.
Vampulan kirkko
Vampulan kirkko on Vampulan kappeliseurakunnan kirkkorakennus Huittisten kaupunkiin nykyään kuuluvassa Vampulassa, Sallilan kylässä Loimijoen länsirannalla. Kirkko on pohjamuodoltaan erivartinen länsitornillinen ristikirkko. Nikkarityylinen kirkko on valmistunut 1894 ja se on seurakunnan neljäs puukirkko. Kirkko on rakennettu edellisen kirkon paikalle.
CLS
Kesäkuussa 2010 CLS osti paikkatietodivisioonan Equipment Services Europe -yhtiöltä. Se liitetään Novacom Services -yhtiöön, josta CLS omistaa 60 prosenttia ja loput italialainen Telespazio. Yhtiö seuraa noin 35 000 rekkaa.
Vampulan kirkko
Kirkon suunnittelija on lääninarkkitehti Helge Rancken. Puutavaraa ja muita tarvikkeita hankittiin pienissä erissä ja urakatkin oli jaettu moneen osaan. Edellinen kirkko purettiin ja sen rakennusaineita käytettiin myös uudessa kirkossa. Rakennusmestarina toimi David Lönnroth.
CLS
CLS:n perustyötä on merellisiä ympäristömittauksia tekevien Argos-poijujen operointi. Poijut ne välittävät tietonsa eri sääsatelliittien kautta. Yhtiö on myös asentanut muuttaviin eläimiin seurantalaitteita. Nämä työt ovat valtionsektorin tilauksia.
Viime vuosina CLS on luonut suhteet EU:n European Maritime Safety Agency -virastoon ja päässyt EMSAn pääurakoitsijaksi "Long-Range Identification and Tracking" -ohjelmaan, jossa seurataan yli 300 tonnin laivoja niiden LTIR-lähettimien avulla. Vuonna 2010 kaikkiaan 10 000 laivaa lähettää yli 40 000 sanomaa päivittäin mm. Iridium-satelliittien välittäminä. LTIR-ohjelmaa kuuluu yli 30 maata Euroopassa. CLS America päässee samanlaiseen rooliin Yhdysvaltain rannikkovartioston kanssa. Hanke liittyy mahdollisesti satelliittivälitteiseen Automated Identification System (AIS)-järjestelmään.
Vampulan kirkko
Kirkon molemmista poikkisakaroista on kulku sisälle kirkkoon. Sakaristo on alttaripäädyn jatkeena, muuta kirkkoa kapeammassa ja matalammassa osassa. Kirkon ulkoseiniin palautettiin vuonna 1967 alkuperäinen väri.
Kirkon urut ovat Kangasalan urkutehtaan valmistamat 20-äänikertaiset.
Alttaritaulu on aiheeltaan Kristuksen kirkastaminen, sen maalasi yläneläissyntyisen Vihtori Ylinen, taulu valmistui vuonna 1906.
Aikaisemmat kirkot
Vampulan kaksi ensimmäistä kirkkoa sijaitsivat Loimijoen itäpuolella, nykyisen voimalaitoksen yläpuolisen Kiltajärven rannalla. Ensimmäinen kirkko oli neljän talonpojan tekemä vaatimaton rakennus, joka on valmistunut ilmeisesti 1590. Sen paikalle rakennettiin uusi kirkko, kun seurakunta sai kappelioikeudet vuonna 1650. Näiden kahden kirkon paikka ympäröity hirsiaidalla. Ensimmäisen kirkon ympärillä sijaitsi hautausmaa.
Kolmas kirkko rakennettiin joen toiselle puolelle – arveltiin, että kirkot kestävät kauemmin paremmalla rakennuspaikalla. Kolmas kirkko valmistui 1764, kirkon rakentaja oli Antti Piimänen. Vuonna 1891 tämän kirkon todettiin tarvitsevan korjausta. Seurakunta päätti kuitenkin rakentaa uuden kirkon samalle paikalle.
Lauhkea vyöhyke
Ilmasto
Lauhkealla vyöhykkeellä yleisin tuulensuunta on länsi. Tämän vuoksi saderintamatkin tulevat melkeinpä aina lännestä. Tämän vuoksi mantereiden länsiosissa, esimerkiksi Euroopassa ja Pohjois-Amerikan länsirannikolla, on lauhkeaa ja kosteaa, kun taas mannerten itäosissa kuten Siperiassa, Itä-Aasiassa ja Pohjois-Amerikan itärannikolla on kuivempaa ja lämpötilan vaihtelut suurempia. Lauhkeaa vyöhykettä sanotaankin myös länsituulten vyöhykkeeksi. Länsituulten vyöhykkeen sijainti kuitenkin vaihtelee vuodenaikojen mukaan. Se siirtyy talvella etelämmäksi, jolloin länsituulten tuomat matalapaineet kastelevat Euroopassa runsaammin myös Välimeren seutuja, samalla kun kuivat ja kylmät arktiset ilmamassat pääsevät vapaammin pohjoisille havumetsäseuduille aiheuttaen sinne kylmiä korkeapaine-alueita talvella, mutta etenkin kevättalvella. Kesällä länsituulten reitti siirtyy pohjoisemmaksi, jolloin Euroopassa Välimeren maissa on lähes sateetonta, kun taas pohjoisilla seuduilla sateisuus vuorostaan lisääntyy.
Pohjois-Korean naisten jalkapallomaajoukkue
Pohjois-Korean naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Pohjois-Koreaa naisten jalkapallon kansainvälisissä otteluissa.
Lauhkea vyöhyke
Keskilämpötilat
Lauhkean vyöhykkeen napa-aluetta lähemmässä osassa, viileässä vyöhykkeessä vuoden keskilämpötila on -3 ja +5 asteen välillä. Lauhkean vyöhykkeen lämpimämmässä osassa +5 ja +13 asteen välillä. Viileässä vyöhykkeessä kesän pituus on 2–4 ja lämpimämmässä osassa 4–7 kuukautta. Talven pituus on viileässä vyöhykkeessä 4–7 ja lämpimässä, päiväntasaajaa lähemmässä osassa alle 4 kuukautta. Esimerkiksi Suomi sijaitsee lähes kokonaan viileällä vyöhykkeellä: Pohjoisimmassa Lapissa vuoden keskilämpötila on alle -2 °C ja etelärannikolla noin +5 °C ja lounaassa jopa hieman yli, jolloin aivan lounaisimmat osat rannikkoa ja lounaissaaristo kuuluvat jo enemmänkin lauhkeaan vyöhykkeeseen. Suomen lähiseuduilla, Ruotsissa sen sijaan Tukholman pohjoispuoliset alueet ovat viileää vyöhykettä ja eteläisemmät osat varsinaista lauhkeaa vyöhykettä. Virosta vain koillisosat lähellä Narvaa ovat viileää vyöhykettä, muu Viro on lauhkeaa vyöhykettä. Norjassa lauhkea vyöhyke sen sijaan tulee pitkälle pohjoiseen länsirannikkoa pitkin meren ja Golfvirran lämmittävän voiman ansiosta. Köppenin ilmastoluokituksessa lauhkeiksi ilmastoiksi nimitetään luokkia C ja D. Luokkaan C kuuluu myös subtrooppisia alueita.
Pohjois-Korean naisten jalkapallomaajoukkue
Pekingin 2008 olympialaisissa Pohjois-Korea voitti alkulohkossaan Nigerian 1–0 sekä hävisi Brasilialle 1–2 ja Saksalle 0–1. Lohkoissaan kolmanneksi sijoittuneiden keskinäisessä vertailussa Pohjois-Korea oli heikoin eikä siten selviytynyt puolivälieriin.
Lauhkea vyöhyke
Kasvillisuus
Lauhkea vyöhyke sisältää kasvillisuusvyöhykkeistä lämpimämmän lehtimetsävyöhykkeen ja kylmemmän havumetsävyöhykkeen, jota voidaan kutsua myös viileäksi vyöhykkeeksi. Lauhkealla vyöhykkeellä on myös laajoja aroja ja aavikoitakin.
Pohjois-Korean naisten jalkapallomaajoukkue
Vuoden 2007 MM-kisoissa Kiinassa Pohjois-Korea pelasi alkulohkossaan Yhdysvaltojen kanssa tasapelin 2–2, voitti Nigerian 2–0 ja hävisi Ruotsille 1–2 ja selviytyi puolivälieriin Ruotsia paremman maalieronsa ansiosta. Puolivälierissä se hävisi Saksalle 0–3. Kim Kwang Minin valmentaman, kisojen pienikokoisimman joukkueen maalintekijät olivat Kil Son Hui, Kim Yong Ae, Kim Kyong Hwa, joukkueen kapteeni Ri Kum Suk ja Ri Un Suk.
Vuoden 2011 MM-kisoissa Saksassa Pohjois-Korea hävisi Yhdysvalloille 0–2 ja Ruotsille 0–1 sekä pelasi Kolumbian kanssa maalittoman tasapelin eikä selviytynyt alkulohkosta jatkoon.
Turn on the Bright Lights
Turn on the Bright Lights on newyorkilaisen indie rock-yhtye Interpolin julkaisema debyyttialbumi vuodelta 2002. Levyn kappaleista Obstacle 1, NYC ja PDA on julkaistu singleinä.
Bonuskappaleet Australiassa
Specialist on julkaistu aiemmin Interpol EP:lä.
Autodrome de Montlhéry
Autodrome de Montlhéry on moottoriurheilurata, viralliselta nimeltään L’autodrome de Linas-Montlhéry. Se sijaitsee Ranskassa, Pariisin lähistöllä Montlhéryn ja Linas’n kylien välissä. Radalla ajettiin GP-sarjaa vuoteen 1949. Vuonna 1950 GP-sarjan korvasi Formula 1, eikä radalla enää ajettu Ranskan Grand Prix’ta.
Ensimmäisen kilpailun järjesti 26. heinäkuuta 1925 Automobile Club de France Grand Prix. Kilpailun voitti Robert Benois Delagella, mutta kisaa varjosti Antonio Ascarin kuolema. Vuonna 1925 radalla pidettiin myös Ranskan GP, ja uudelleen vuonna 1927 sekä vuosina 1931–1937. Kilpailut, kuten Coupes du Salon, Grand Prix de l’Age d’Or ja 1000 km järjestettiin radalla satunnaisesti.
Vuonna 1939 rata myytiin valtiolle, sillä sen huoltokustannukset olivat korkeat. Valtio myi sen vuonna 1946 edelleen Union technique de l’automobile et du cyclelle (UTAC). Vuonna 1951 Bill Aston ajoi radalla uuden 500–kuutioisten virtaviivaisten autojen nopeusennätyksen.
Radalle kuoli useita kuljettajia, muun muassa Benoît Nicolas Musy (1956) sekä Peter Lindner ja Franco Patria. Viimeksi mainittujen onnettomuudessa vuonna 1964 kuoli myös kolme ratahenkilöä.
Viimeisin kilpailu radalla järjestettiin vuonna 2001.
thumb|800px|center|Kartta koko Autodrome de Linas-Montlhérystä.
Läntinen agora
Läntinen agora oli antiikin aikainen agora eli tori ja kauppapaikka Miletoksessa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.
Läntinen agora rakennettiin hellenistisellä kaudella 100-luvulla eaa. Se oli näin kolmas ja nuorin Miletoksen agoroista Pohjoisen ja Eteläisen agoran jälkeen. Se sijaitsi Teatterisataman eteläpuolella, ja oli näin rakennettu alueelle, joka oli aiemmin ollut klassisen kauden kaupunkikaavan ulkopuolella.
Agora oli suorakulmainen ja sen pituus itä-länsisuunnassa oli noin 191 metriä ja leveys pohjois-eteläsuunnassa noin 79 metriä. Aukio oli ympäröity pohjois-, länsi- ja eteläsivulta joonialaista tyyliä edustaneilla stoilla eli pylväshalleilla. Itäsivulla, josta agora oli avoin, oli propylon-sisäänkäyntiportti. Se julkisivussa oli itäpuolella kaksi ja länsipuolella neljä joonialaista pylvästä.
Agoran eteläpuolella sijaitsi Athenen temppeli ja länsipuolella Eumenes II:n gymnasion ja stadion.
I Set My Friends On Fire
I Set My Friends On Fire (usein lyhennettynä ISMFOF) on yhdysvaltalainen post-hardcore-yhtye, jonka perustivat vuonna 2007 Matt Mehana ja Nabil Moo. Myöhemmin bändiin liitettiin vakituiseksi jäseneksi Chris Lent. Vuonna 2008 bändi äänitti ensimmäisen albuminsa "You Can't Spell Slaughter Without Laughter", joka julkaistiin Epitaph Recordsin kautta. I Set My Friends On Fire on ollut myös yhteistyössä YouTube-kaksikko Smoshin kanssa.
Eugene John Gerber
Gerber sai 17. marraskuuta 1982 nimityksen Wichitan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 9. helmikuuta 1983. Hän erosi tehtävistään hiippakunnan johdossa 4. lokakuuta 2001.
Penikkala
Penikkala (peräisin suomalaisesta sanasta "penikka"; – IPA: ; ennen 1920-lukua  – IPA: ), on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Suomenlahden rantaa Pietariin kuuluvan Lomonosovin kaupungin länsipuolella. Kunnassa on 2 700 asukasta (vuonna 2010).
Vaakuna
Penikkalan vaakunassa on kuvattuna kaksi koiranpentua. Se on nykyisessä muodossaan ollut käytössä vuodesta 2010.
Muut kyliä
Kuntaan kuuluu keskuskylän lisäksi 16 kylää ja kaksi taajamaa: Hovinmätäs (ven. Ве́рхняя Бро́нна, Verhnjaja Bronna), Hännisi (Большо́е Конова́лово, Bolšoje Konovalovo), Kapakanmäki (Каба́цкое, Kabatskoje), Kukkosi (Кукку́зи, Kukkuzi), Käkösi (Куку́шкино, Kukuškino), Lankila (Ла́нгерево, Langerevo), Latikan Soikkina (Со́йкино, Soikino), Liimosi (Лиму́зи, Limuzi), Perä-Mattila (Ма́лое Конова́лово, Maloje Konovalovo), Pronna eli Ala-Pronna (Ни́жняя Бро́нна, Nižnjaja Bronna), Seppälänmätäs (Кузнецы́, Kuznetsy), Uusikylä (Ускуля́, Uskulja), Tammikontu (Таменго́нт, Tamengont), Tieriikola (Ма́лая Ижо́ра, Malaja Ižora), Vanhakontu (Дубки́, Dubki) ja Venki (Ве́рхние Венки́, Verhnije Venki) sekä Dubotškin (Дубо́чки, Dubotški) rautatieaseman ja Pronnan taajamat.
Historia
Venäjän keisarikunnan puitteissa Penikkala kuului Pietarin kuvernementin Pietarhovin kihlakuntaan. Ennen toista maailmansotaa seudun kylät olivat inkerinsuomalaisten ja inkerikkojen asuttamia. Suomalaiset kuuluivat Tyrön seurakuntaan. Penikkalan kylässä asui 1800-luvun puolivälissä inkerikkojen lisäksi savakoita ja äyrämöisiä.
Kärsimyksenkantajien kirkko
thumb|500px|Tsaariperheen marttyyrikuoleman muistokirkko. Maaliskuu, 2018.
Penikkalan kylään on vuodesta 2000 ollut rakenteilla uusromanttisen venäläisen tyylin mukainen hirsikirkko, joka omistetaan viimeisen tsaariperheen marttyyrikuoleman kokeneille kärsimyksenkantajille. Rakennustyöstä ovat vastuussa Lomonosovin arkkienkeli Mikaelin katedraalin ja Pyhän Spiridon Tremetousialaisen kirkon päämiehet. Työn on siunannut Pietarin ja Laatokan metropoliitta Vladimir.
Endless Pain
Endless Pain on thrash metal -yhtye Kreatorin vuonna 1985 julkaistu esikoisalbumi. Se on yhtyeen levyistä ainoa, jossa on havaittavissa black metal -vaikutteita.
Prolatiivi
Prolatiivi on suomen kielessä esiintyvä sananjohdostyyppi, joka ilmaisee toiminnan väylää, reittiä, välinettä, keinoa tai tapaa. Johdin on -(i)tse, esimerkiksi maitse "maata pitkin, maareittiä".
Russell Simmons
Russell Simmons (s. 4. lokakuuta 1957 Queens, New York) on amerikkalainen yrittäjä ja hyväntekijä. Hän on myös tunnettu musiikki- ja muotimoguli.
Prolatiivi
Prolatiivijohdokset ovat adverbeja. Johdoksen kantana on tyypillisesti substantiivi tai muu nominivartalo; eräissä adpositioina toimivissa prolatiiveissa ei ole nominikantaa (esimerkiksi alitse).
Russell Simmons
Simmons perusti yhdessä Rick Rubinin kanssa Def Jam Recordingsin vuonna 1984.
Prolatiivi
Prolatiivi muistuttaa jossain määrin paikallissijaa. Varsinaisista sijamuodoista sen erottaa vähäisempi produktiivisuus: prolatiivin voi muodostaa vain eräistä määrätyyppisistä substantiiveista. Prolatiiviin ei myöskään liity kongruoivaa eli prolatiivimuotoista määritettä, esimerkiksi adjektiivia.
Russell Simmons
Simmons oli naimisissa malli-kirjailija Kimora Lee Simmonsin kanssa ja heillä on kaksi tytärtä (s. 2000 ja 2002). He erosivat 2009.
Prolatiivi
Esimerkkejä prolatiivista:
Oikeastaan produktiivisuus on isompi kuin kielioppiohjeissa yleensä väitetään, koska uusia, epätavallisia -itse-loppuisia sanoja voi periaatteessa muodostaa monista muistakin sanoista. Usein ne ovat kuitenkin enemmän tai vähemmän humoristisia tai vanhahtavia tai runollisia:
Bzikebi
thumb|Bzikibi Bzikebi on georgialainen yhtye, joka koostuu yhdestä pojasta nimeltään Giorgi Šiolašvili ja kahdesta tytöstä nimeltään Mariam Kikuašvili ja Mariam Tatulašvili. He olivat kaikki kymmenen vuoden ikäisiä kilpailun aikaan. He voittivat Limassolissa Kyproksella pidetyn Lasten Eurovision laulukilpailun 22. marraskuuta 2008 laulullaan Bzzz... Esityksensä aikana he olivat pukeutuneet mustakeltaisiin, ampiaisia muistuttaviin asuihin ja lauloivat keksityllä kielellä. He saivat yhteensä 154 pistettä.
Polysemia
Polysemia (, poly-, "monta" ja σῆμα, sêma, "merkki") tarkoittaa merkin (esimerkiksi sanan) monimerkityksellisyyttä. Se erotetaan yleensä homonymiasta, jossa sanan eri merkitykset ovat toisistaan selvästi erillisiä. Ero polysemian ja homonymian välillä on sumea, sillä homonyymiset merkitykset voivat erkaantua sanan semanttisesta kentästä semanttisen siirtymän kautta.
Jean-Marc Luisada
Jean-Marc Luisada (s. 3. kesäkuuta 1958 Biserta, Tunisia) on ranskalainen pianisti.
Luisada aloitti pianotunnit 6-vuotiaana ja sai Pariisissa opetusta Marcel Ciampilta sekä Denyse Rivièreltä. Tämän jälkeen hän lähti Englantiin, jossa suoritti opintoja Yehudi Menuhin Schoolissa. 16-vuotiaana Luisada pääsi Pariisin konservatorioon, jossa häntä opetti pianonsoitossa Dominique Merlet ja kamarimusiikissa Geneviève Joy. Täydentäviä opintoja hän suoritti Miłosz Maginin johdolla. Luisada sijoittui Chopin-pianokilpailussa viidenneksi vuonna 1985. Toisen palkinnon hän sai Milanon Dino Ciani -kilpailussa vuonna 1983.
Djemal pašša
thumb|Djemal pašša Ahmed Djemal pašša (myös muodossa Cemal; 6. toukokuuta 1872 Konstantinopoli – 21. heinäkuuta 1922 Tbilisi, Transkaukasian sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta) oli turkkilainen sotilas ja nuorturkkilaisten johtajiin lukeutunut poliitikko. Hän toimi 1914–1918 Ottomaanien valtakunnan meriministerinä ja oli yksi maan hallituksen tosiasiallisista johtajista ensimmäisen maailmansodan aikana.
Ura
Djemal liittyi Yhtenäisyyden ja edistyksen komiteaan eli nuorturkkilaisen liikkeen salaiseen johtoon vuonna 1899 palvellessaan esikuntaupseerina Salonikissa, ja hän sai tehtäväkseen järjestää kyseisen organisaation sotilaallisen siiven. Vuonna 1905 hänet ylennettiin majuriksi, ja hän toimi vuodesta 1907 kolmannen armeijan esikunnassa. Djemal osallistui vuoden 1908 nuorturkkilaisten vallankumoukseen ja sai sen myötä ylennyksen everstiluutnantiksi. Sen jälkeen hän yleni nopeasti uudessa sotilashallinnossa. Elokuussa 1909 hänet nimitettiin Adanan kuvernööriksi, ja hän käytti ankaria otteita armenialaisten kapinoiden kukistamisessa. Oltuaan välillä terveyssyistä syrjässä hän tuli kaksi vuotta myöhemmin Bagdadin kuvernööriksi ja ansioitui jälleen kapinoiden tukahduttajana. Ensimmäisessä Balkanin sodassa 1912 Djemal toimi divisioonan komentajana ja sai ylennyksen everstiksi, mutta joutui jälleen jättäytymään sivuun sairauden vuoksi. Toivuttuaan hän osallistui 23. tammikuuta 1913 toteutettuun vallankaappaukseen, joka nosti nuorturkkilaiset lopullisesti valtaan. Sen jälkeen hänet nimitettiin pääkaupunki Konstantinopolin sotilaskuvernööriksi, missä asemassa hän tukahdutti opposition voimakeinoin. Marraskuussa 1913 Djemal tuli hallitukseen yleisten töiden ministeriksi ja sai seuraavassa kuussa ylennyksen kenraaliksi.
Barbara Honigmann
Elämä
Barbara Honigmann syntyi 12. helmikuuta 1949 Itä-Saksassa Berliinissä. Hänen saksalainen isänsä Georg Honigmann (1903-1984) oli toimittaja ja hänen Wienissä syntynyt unkarilaistaustainen äitinsä Alice ’Litzi’ (o.s. Kohlmann, 1910-1991) toimi elokuvien jälkiäänityksen ohjaajana. Honigman kasvoi perheessä, joka tiedosti juutalaisuutensa, mutta ei harjoittanut uskontoa. Vanhemmat olivat eronneet kommunistisen puolueen kehotuksesta juutalaisesta seurakunnasta. He olivat sosialisteja, mutta sydämeltään sivistysporvareita.
Djemal pašša
Ura
Helmikuussa 1914 Djemalista tuli meriministeri. Maailmansodan syttyessä hän oli yksi hallituksen kolmesta tosiasiallisesta johtajasta Enver paššan ja Talaat paššan ohella. Heinäkuun kriisin aikana 1914 Djemal neuvotteli ranskalaisten kanssa Turkin mahdollisesta liittymisestä ympärysvaltojen puolelle, mutta ehdotukset torjuttiin. Tämän jälkeen hän ryhtyi Enverin ja Talaatin tavoin kannattamaan sotaa keskusvaltojen puolella. Lokakuussa 1914 hän antoi saksalaiselle amiraali Wilhelm Souchonille luvan suorittaa ennalta ehkäisevä hyökkäys Mustallamerellä. Sodan alettua Djemal toimi toisen armeijan ja marraskuusta 1914 alkaen Palestiinaan sijoitetun neljännen armeijan komentajana säilyttäen samalla meriministerin aseman. Hän johti marraskuussa 1914, tammikuussa 1915 ja elokuussa 1916 tuloksettomia hyökkäyksiä brittien hallitsemaan Egyptiin tarkoituksenaan vallata Suezin kanava. Djemalista tehtiin myös Syyrian ja Arabian kuvernööri, ja hän keskittyi nyt hyökkäysten suunnittelun sijaan sisäisen järjestyksen ylläpitoon kukistamalla jälleen kovin ottein varhaisen arabikapinan sekä vainoamalla Syyriaan karkotettuja armenialaisia. Britit käynnistivät keväällä 1917 Palestiinassa suurhyökkäyksen, mutta turkkilaiset onnistuivat torjumaan sen huhtikuussa ensimmäisessä ja toisessa Gazan taistelussa, joihin Djemalkin osallistui. Joulukuussa 1917 brittiarmeija kuitenkin eteni Jerusalemiin, jolloin Djemal siirrettiin pois komentajantehtävistä. Hän palasi Konstantinopoliin, jossa toimi vielä meriministerinä sodan loppuun.
Barbara Honigmann
Elämä
Honigmannin vanhemmat tapasivat Isossabritanniassa maanpaossa ja muttivat ideologisista syistä 1947 Itä-Saksaan. Pari erosi 1954. Honigmann asui vuorotellen isänsä ja äitinsä kanssa. Isä meni eron jälkeen naimisiin näyttelijä Gisela Mayn. kanssa.
Djemal pašša
Ura
Nuorturkkilaisten hallitus romahti Ottomaanien valtakunnan hävittyä sodan ja solmittua aselevon lokakuussa 1918. Djemal pakeni marraskuun alussa Enver ja Talaat paššan mukana laivalla Saksaan, josta hän siirtyi myöhemmin väärällä passilla Sveitsiin. Kotimaassaan hänet tuomittiin heinäkuussa 1919 poissaolevana kuolemaan. Toukokuussa 1920 Djemal palasi Saksaan ja matkusti edelleen Moskovaan, jossa hän pyrki neuvottelemaan Neuvosto-Venäjän johdon kanssa uuden Turkin hallituksen edustajana. Sen jälkeen hän matkusti Taškentiin hoitamaan sotavankeudesta vapautettujen turkkilaisten upseerien asioita ja syyskuussa 1920 edelleen Afganistaniin, jossa hän toimi kuningas Aman Allah Khanin sotilasneuvonantajana ja auttoi maan armeijan järjestämisessä. Vuosina 1921–1922 Djemal matkusteli Neuvosto-Venäjän ja Saksan välillä pääasiassa hankkimassa aseita Afganistanin armeijalle. Hän kuitenkin yritti myös valmistella mahdollista paluutaan Turkkiin. Heinäkuun 1922 alussa hän tapasi Tbilisissä Georgiassa Turkin hallituksen edustajan Muhtar Beyn ja esitti virallisen pyynnön saada palata. Djemal ei ehtinyt saada vastausta, sillä pari viikkoa myöhemmin hänet ja hänen kaksi adjutanttiaan ammuttiin Tbilisin kadulla. Yleisen käsityksen mukaan murhaajat olivat armenialaisia nationalisteja. Eräät armenialaiset tunnustivatkin murhan. Myöhemmin on myös väitetty, että asialla olisi ollut Moskovan käskystä toiminut Georgian salainen poliisi. Djemal haudattiin alkujaan Tbilisiin, mutta myöhemmin hänen jäännöksensä siirrettiin Erzurumin sotilashautausmaalle Turkkiin.
Barbara Honigmann
Elämä
Honigmann opiskeli teatteritiedettä 1967-1972 Humboldt-yliopistossa Berliinissä. Hän työskenteli 1972-1975 dramaturgina ja ohjaajana Berliner Volksbühnessä ja Deutsches Theaterissa. Honigmann rakasti teatteria, sillä hän vietti lapsena paljon aikaa siellä, mutta huomasi pian, ettei se ollut hänelle sopiva työpaikka. 1975 lähtien Honigmann toimi vapaana kirjailijana. Kirjoittamisen aloittaminen oli Honigmanille emansipaatio teatterista, mutta juuri teatterin kautta hän löysi kirjoittamisen. Hän kirjoitti ensin näytelmiä. Honigmannin ensimmäinen teos oli Grimmin satuun perustuva satunäytelmä Das springende singende Löweneckerchen. Näytelmä menestyi, mutta Honigmannin tulevat näytelmät eivät pärjänneet enää yhtä hyvin, eikä Honigmann nähnyt tulevaisuutta kirjailijana Itä-Saksassa.
Honigmann meni 1981 naimisiin historioitsija Peter Honigmannin (o.s. Oberman) kanssa juutalaisessa seremoniassa. Heillä on kaksi poikaa, Johannes (synt. 1976) ja Ruben (synt. 1983). Honigmannin mies toimi Juutalaisen historian pääarkiston johtajana Heidelbergissä.
Honigmann kuului DDR:ssä taiteilijapiireihin, jotka eivät enää kannattaneet maan sosialistista ideologiaa. Wolf Biermannin lähdön jälkeen ilmapiiri kiristyi. Tästä seurasi taiteilijoiden joukkolähtö. Myös Honigmann sai luvan poistua maasta ja muutti perheineen 1984 Strasbourgiin. Strasbourg valikoitui uudeksi kodiksi, koska Honigmann halusi muuttaa jonnekin, missä juutalainen elämä olisi mahdollista. Honigmann oli kuullut paljon hyvää Strasbourgin juutalaisesta yhteisöstä ja lukuisista mahdollisuuksista opiskella siellä uskontoa. Strasbourgissa Honigmann vaihtoi näytelmät kaunokirjallisuuteen. Hänen esikoisromaaninsa Romaani lapsesta ilmestyi 1986.
Honigmann on saanut teoksistaan lukuisia palkintoja, kuten Kleist-palkinto vuonna 2000 ja Koret Jewish Book Award 2004. Honigmannin viimeisin romaani Georg voitti Bremenin kirjallisuuspalkinnon 2020.
Honigmann on saanut myös arvostusta kuvataiteilijana. Hänen maalauksiaan on ollut esillä Galleriassa Münchenissä. Myös monet hänen romaaninsa kansikuvat ovat hänen tekemiään. Honigmann aloitti maalaamisen opiskeluaikoinaan. Kuvataide auttoi Honigmannia löytämään sanallisen ilmaisun. Honigmann maalasi ja kirjoitti aiemmin vuorotellen, mutta sittemmin hän on luopunut kuvataiteesta. Honigmann näkee itsensä ennemmin kirjailijana kuin kuvataiteilijana.
Juutalaisuus
Honigmann alkoi 13-14-vuotiaana etsiä itseään ja tutustua juutalaisuuteen. Hän liittyi juutalaiseen seurakuntaan Berliinissä 1976. Honigmann kutsuu suhdettaan juutalaisuuteen kosher lightiksi. Hän juhlii juutalaisia juhlapyhiä, opiskelee uskontoa ja syö kosheriisti., mutta ei koe olevansa erityisien uskonnollinen.
Kirjallisuus
Barbara Honigmann kuuluu 1980-luvulla kirjoittamaan aloittaneeseen saksankielisiin juutalaisiin kirjailijoihin, joita ovat myös Katja Behrens, Maxim Biller, Esther Dischereit ja Rafael Seligmann Saksassa, Ruth Beckermann, Rabinovici, Robert Menasse ja Robert Schindel Itävallassa ja Chaim Noll Israelissa. Näiden kirjailijoiden yhteydessä on puhuttu saksanjuutalaisen kirjallisuuden uudelleensyntymästä. Thomas Nolden nimitti näiden kirjailijoiden teoksia, jotka ovat juutalaisvainosta selvinneiden jälkeläisiä, nuoreksi juutalaiseksi kirjallisuudeksi.
Honigmannin teokset voidaan nähdä fiktionaalisena autobiografioina. Teokset sekoittavat todellisuutta ja sepitettyä. Teosten kertoja muistuttaa kirjoittajaansa. Kirjat vaikuttavat yksinkertaisilta, mutta Honig on koonnut teoksensa tietoisesti harkiten. Teokset käsittelevät juutalaisten ja saksalaisten haurasta yhteiselämää, joka yleensä johtaa suhteen kaatumiseen. Honig käsittelee teoksissaan myös suhdettaan omaan juutalaiseen menneisyyteensä ja pyrkii kokoamaan oman perheensä tarinan uudelleen.
Honigmann on kirjoittanut molemmista vanhemmistaan sekä elämästään Ranskassa ja aiemmista vaiheistaan DDR:ssä. Kirja Ein Kapitel aus meinem Leben kertoo äidin suhteesta vakooja Kim Philbyyn. Georg on muotokuva isästä. Alles alles Liebe kuvaa Honigmannin aikaa teatterissa.
Kirjoituksissaam Honigmann ottaa etäisyyttä todelliseen poliittiseen Saksaan mutta kirjoittaa osana saksan kielistä kirjallisuuden traditiota.
Yhdysvaltain vuoden 2010 väestönlaskenta
thumb|250px|Vuoden 2010 väestönlaskennan tunnus. Yhdysvaltojen vuoden 2010 väestönlaskenta oli Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston suorittama väestönlaskenta Yhdysvaltain asukkaista.
Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto arvioi vuonna 2004, että väestönlaskennan kulut nousevat yli 11 miljardiin Yhdysvaltain dollariin.
Väestönlaskentavirasto palkkasi laskentaa varten 48 000 osa-aikaista työntekijää Wisconsinin osavaltioon. Tämä lisäsi huomattavasti yhdysvaltalaisten työpaikkoja, joskin noin 15 miljoonaa yhdysvaltalaista on edelleen työttömänä.
Väestönlaskennan mukaan Yhdysvalloissa oli vuonna 2010 308 645 588 asukasta eli 9,7 prosenttia enemmän kuin vuonna 2000.
Fosforit
Fosforit on EuroChem (ven. JevroHim) -konserniin kuuluva yritys Leningradin alueen Jaaman piirissä Venäjällä. Se valmistaa fosforilannotteita ja rehufosfaattia.
Matti Järvinen (jääkiekkomaalivahti)
Matti Järvinen (s. 20. huhtikuuta 1984 Pori) on entinen suomalainen jääkiekkomaalivahti. Hän edusti urallaan pääsarjatasolla Porin Ässiä sekä norjalaisia Manglerud Star Ishockeyta ja Vålerenga Ishockeyta.
Fosforit
Jaaman piirin fosforiittiesiintymät löydettiin vuosina 1950–1952 suoritetuissa maaperätutkimuksissa. Neuvostoliiton ministerineuvosto teki lopullisen päätöksen kaivoksen avaamisesta maaliskuussa 1961. Kaivos- ja rikastamokombinaatti Fosforit aloitti fosforiittijauhon tuotannon joulukuussa 1963. Vuonna 1969 sen yhteyteen alettiin rakentaa kivennäislannoitetehdasta, jonka ensimmäinen vaihe valmistui vuonna 1972 ja toinen vuonna 1979. Vuosina 1973–1980 rakennettiin kolmivaiheinen fosforihapon ja monoammoniumfosfaatin tuotantolaitos. Vuonna 1977 alettiin tuottaa myös rikkihappoa.
Vuonna 2001 Fosforitista tuli osa kaivos- ja kemian teollisuuteen erikoistunutta EuroChem-konsernia. Nykyään se on yksi Venäjän suurimmista fosforilannoitteiden tuottajista. Yhtiön oman kaivoksen kapasiteetti on 6,2 miljoonaa tonnia fosforiittimalmia ja tehtaan kapasiteetti 150 000 tonnia fosforiittijauhoa vuodessa. Esiintymän kooksi arvoidaan yli 300 miljoonaa tonnia. Noin 80 % tuotannosta viedään Länsi-Eurooppaan, Baltian maihin ja Latinalaiseen Amerikkaan.
Suuren-Lutskan maalaiskunnan alueella sijaitseva Fosforit on Jaaman kaupungin tärkein tuotantolaitos. Sen osuus Jaaman piirin tavaratuotannosta on noin 50 %. Alkuvuodesta 2011 tehtaalla työskenteli keskimäärin 1234 henkilöä, joiden keskipalkka oli 25 866 ruplaa (noin 650 euroa). Yhtiön ilmoittamiin kestävän kehityksen tavoitteisiin kuuluu käytöstä poistettujen kaivosten maisemointi, päästöjen vähentäminen ilmakehään ja vesistöihin, työntekijöiden terveydenhuollon ja vapaa-ajan järjestäminen sekä laitteiden hankkiminen paikallisiin sairaaloihin ja poliklinikoille.
Vuonna 2012 paljastui, että tehtaan jätealueen kipsikasalta Laukaanjokeen valuva fosfori on yksi Suomenlahden pahimpia saastuttajia. Sittemmin jätekipsikasan päästöt on saatu kuriin.
Pervasiivinen peli
Pervasiivisissa peleissä pelimaailma laajentuu pelien perinteisen taikapiirin ulkopuolelle. Pelin todellisesta maailmasta erottava taikapiiriraja muuttaa toiminnan sosiaalisia sääntöjä: Nyrkkeilykehässä lyöminen on sallittua ja shakkilaudalla hevoset syövät sotamiehiä. Taikapiirin sisäpuolella pelaaja on selkeästi pelimaailmassa, mutta ympyrän ulkopuolella reaalimaailmassa. Pervasiivisissa peleissä tämä raja hämärtyy niin sosiaalisessa, tilallisessa kuin ajallisessakin suhteessa. Monenlaisissa peleissä lautapeleistä verkkopeleihin ja larppeihin voi olla pervasiivisia piirteitä. Lähes kaikille pelityypeille yhteistä on ihmisen käyttämien jokapäiväisten teknologioiden hyödyntäminen pelissä. Useimmin tämä tarkoittaa matkapuhelinta ja bluetoothin tai infrapunan käyttöä, sekä internetiä. Myös GPS-teknologia ja kannettavat kämmentietokoneet ovat suosittuja välineitä.
Pervasiivisten pelien suunnannäyttäjiä
Amerikkalainen pelitutkija Jane McGonigal on jo vuosia tutkinut ja kehittänyt pervasiivisia pelejä. Hänen pelinsä käyttävät vaihtelevasti teknologiaa, joissakin peleissä sitä ei ole lainkaan ja toisissa esimerkiksi matkapuhelimella on suuri rooli. Suuressa osassa Avant Gamessa kehitetyissä peleissä yhteisön voima. Pelaajat luovat verkkoon esimerkiksi yhteisön, jossa keskustellaan pelistä, vihjeistä ja tehtävistä.
Euroopassa pervasiivisia pelejä on tutkinut erityisesti Euroopan unionin rahoittama pelitutkimusprojekti IPerG, joka suunnittelee ja testaa aktiivisesti eri tyylisiä pervasiivisia pelejä. He ovat kehitelleet muun muassa sosiaalisesti mukautuvia pelejä, joissa tutkitaan miten peli sulautuu normaaliin sosiaaliseen ympäristöön. Tärkeässä osassa ovat myös liveroolipelit, joiden tuottamaa pelikokemusta on merkittävästi laajennettu hyödyntäen kannettavaa teknologiaa kuten matkapuhelimia.
Esimerkkejä peleistä
IPerG:in yksi mielenkiintoisimpia pervasiivisia pelejä on Prosopopeia, joka järjestettiin Tukholmassa. Peli kesti tauotta 52 tuntia ja pelimaailmana toimi Tukholma ja sen lähiympäristö. Kyseessä oli teknologisesti tehostettu liveroolipeli jossa pelaajat olivat henkimaailman agentteja, etsien kadonneita henkiä. Pelin juoni ja ideat olivat vahvasti sidottuja todelliseen elämään, käyttäen hyväksi historiaa, kaupunkilegendoja ja kummitustarinoita. Pelissä käytettiin paljon nykyaikaista ja jokapäiväistä teknologiaa kuten matkapuhelimia. Esimerkiksi kun pelaajat ottivat yhteyttä henkimaailman olentoihin tapahtui se laitteen kautta, jonka sisällä oli normaali matkapuhelin. Pelin vetäjät kommunikoivat henkinä pelaajien kanssa kyseisten matkapuhelinten kautta. Pelaajille ei kerrottu etukäteen tulevia pelin tapahtumia ja pelissä liikkuminen oli hyvin vapaata. Tämä johti siihen, että jos pelin ulkopuoliset henkilöt ottivat yhteyttä pelaajiin niin nämä eivät tienneet kuuluivatko henkilöt peliin vai eivät. Toisin sanoen peli sulautui vahvasti todelliseen ympäristöön käyttäen hyväksi sen paikkoja, henkilöitä ja tapahtumia. Prosopopeiassa pelin maagisen ympyrän rajat ovat hyvin hämärät ja peli on vahvasti pervasiivinen.
Tampereen Yliopiston Hypermedialaboratoriossa kehitettiin peli nimeltä Pohjoisen laulut, joka on Tampereen kaupunkiin sijoittuva fantasiapeli. Pelissä pelaaja omaksuu shamaanin roolin ja hänen taikarumpunaan toimii Nokia N-Gage -puhelin. Pelaaja liikkuu ympäri Tamperetta etsien kaupungin päällä olevaa henkistä maailmaa taikarumpunsa avulla. Tietyillä paikoilla kaupungissa Nokia N-Gage reagoi henkiseen maailmaan ja pelaajaa pääsee suorittamaan esimerkiksi erilaisia tehtäviä tai saa haltuunsa mielenkiintoisia tietoja. Pohjoisen laulut on hyvä esimerkki siitä miten pelielementit voivat olla paikkasidonnaisia ja pelaajan on löydettävä nämä paikat päästäkseen peliin sisälle. Nokia N-Gage toimi tässä porttina kahden eri maailman välillä.
4orty2wo Entertainmentin I Love Bees -peli toimi mainoskampanjana Halo 2 -pelille. Pelin pääjuoni rakentui Halo 2:n juonen ympärille, mutta peli sekoittui vahvasti myös reaalimaailman kanssa. Pelin lähtökohdat olivat hyvin erilaiset kuin Halo 2 -pelissä. Peli käynnistyi, kun aiempiin pervasiivisiin peleihin osallistuneille henkilöille jaettiin postitse muovinen karhu, joka oli täytetty hunajalla ja irtokirjaimilla joista muodostui lause I LOVE BEES. Samaan aikaan I, Robot -elokuvan alussa esitettiin Halo 2:n mainosta. Mainoksessa väläytettiin aina välillä ilovebees.com-osoitetta. Kyseinen sivusto vaikuttaa aluksi tavalliselta hunajafarmarin kotisivulta, mutta se sisältää erikoisia koodeja ja komentoja, ja sivut ovat hyvin sekavat. Nämä tapahtumat ja erikoiset verkkosivut saivat ihmiset pohtimaan, että kyseessä on mysteeri, joka tulee selvittää. Vihjeitä saaneet pelaajat alkoivat levittää I Love Bees -verkko-osoitetta ystävilleen ja sana mysteeristä levisi. Peliin osallistujat alkoivat saada lisävihjeitä ja he saattoivat saada puheluita jopa julkisiin puhelinkoppeihin. Peli sekoitti tehokkaasti pelimaailman ja todellisen maailman rajoja.
Pervasiivisia pelejä on kehitetty myös lapsille. Yhtenä esimerkkinä on Savannah-peli, jossa pelimaailmana toimi koulun urheilukenttä ja kämmentietokone. Kämmentietokoneen avulla urheilukenttä muuttui savanniksi, jossa lapset olivat elämästään taistelevia leijonia. Tarkoituksena oli opettaa lapsille pelin kautta tietoa savannin elämästä ja luonnosta. Lasten tehtävänä oli selvitä hengissä savannilla etsien ruokaa, vettä ja suojapaikka. Lapset kertoivat päässeensä peliin sisälle erittäin voimakkaasti ja kokeneensa voimakkaita pelon tunteita, kun heidän henkeään uhattiin. Pervasiivisia ominaisuuksia pelissä oli normaalin urheilukentän muokkautuminen täysin uudeksi pelimaailmaksi uuden teknologian avulla.
Pervasiivisten pelien haasteet
Koska pervasiivisissa peleissä pelaaminen tapahtuu monesti reaaliympäristössä, ovat pelin fyysiset rajat usein hyvin laajat. Tämä aiheuttaa päänvaivaa erityisesti pelin vetäjille. Pelaamisen tapahtuessa usein julkisissa tiloissa on tärkeää muistaa, että pelin säännöt ja pelaaminen eivät riko yhteiskunnan sääntöjä ja lakeja. Keskustelua pervasiivisten pelien moraalista ja pelin oikeuksista käydään jatkuvasti. Kritiikin tekee aiheelliseksi erityisesti se, että peliin sotketaan usein ihmisiä pelin ulkopuolelta, jotka eivät tiedä pelistä mitään. Onkin tärkeää pohtia kuinka pitkälle näitä ulkopuolisia voidaan ottaa peliin mukaan ja mitä haittaa siitä heille voi olla.
Richard Charles Patrick Hanifen
Richard Charles Patrick Hanifen (s. 15. kesäkuuta 1931 Denver) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Denverin arkkihiippakuntaan 6. kesäkuuta 1959 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Abercornian titulaaripiispaksi 6. heinäkuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi James Vincent Casey, jota avustivat George Roche Evans ja Charles Albert Buswell.
Hanifen sai 10. marraskuuta 1983 nimityksen Colorado Springsin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 30. tammikuuta 1984. Hän erosi tehtävistään 30. tammikuuta 2003.
Sami Markkanen
Sami Markkanen (s. 1974 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija. Markkanen on pelannut urallaan sekä Suomessa, jossa hän teki 2-divisioonan piste-ennätyksen kaudella 2002–2003, että Norjassa. Hän on ehkä tunnetumpi rullakiekkoilijana, jossa hän on monena vuonna ollut Suomen maajoukkueen mukana voittamassa MM-mitaleja. Rullakiekkoa hän pelasi kuopiolaisessa Devilsissä. Nykyään hän pelaa rullakiekkoa Tamperelaisessa KooVee Rollersissa jonne siirtyi viime kesänä ja tuloksena SM-Hopea. Viimeistä edelliset kaudet Markkanen pelasi Norjassa ja viime kauden JHT:ssä.
Armando Castellazzi
Armando Castellazzi (7. lokakuuta 1904 Milano – 4. tammikuuta 1968) oli italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edusti koko uransa Internazionalea, jossa hän pelasi 246 ottelua, joissa hän teki 16 maalia. Castellazzi voitti seurassa Serie A:n sen ensimmäisellä kaudella 1929 – 1930. Pelaajauransa jälkeen hän valmensi seuraa vielä kaksi kautta, joista jälkimmäisellä Internazionale voitti mestaruuden. Näin Castellazzista tuli sarjan historian ensimmäinen henkilö, joka voitti sen sekä pelaajana että valmentajana. Hän pelasi Italian maajoukkueessa kolme ottelua ja oli mukana joukkueessa voittamassa maailmanmestaruutta vuonna 1934.
Sture (nimi)
Sture on ruotsalainen miehen etu­nimi, joka johtuu muinais­ruotsin ankaraa, tiukkaa tai jäykkä­luonteista tarkoittavasta sanasta stursk. Keski­ajalta saakka Sture on ollut käytössä myös suku­nimenä, ja se on ollut muun muassa kahdella Ruotsin valtionhoitajalla, Sten Sture vanhemmalla ja nuoremmalla.
Suomessa nimi Sture on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 537 henkilölle, joista hieman yli puolet on syntynyt 1940- ja 1950-luvuilla. Sturen nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 5. helmikuuta.
Luhtasirppisammalet
Luhtasirppisammalet (Drepanocladus) on palmikkosammalten lahkoon kuuluva suku. Suomessa esiintyy viisi suvun lajia, jotka kalkkisirppisammalta lukuun ottamatta esiintyvät koko Suomessa. Kalkkisirppisammal on silmälläpidettävä ja on havaittu Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa, Perä-Pohjanmaalla ja Koillismaalla.
Luettelo vaalikauden 1995–1999 kansanedustajista
Luettelo vaalikauden 1995–1999 kansanedustajista sisältää eduskunnan jäsenet maaliskuun 1995 vaaleista maaliskuuhun 1999.
Marie Taglioni
thumb|right|Taiteilijan näkemys Marie Taglionista Marie Taglioni (23. huhtikuuta 1804 – 24. huhtikuuta 1884) oli italialainen ballerina ja länsimaisen tanssin historian keskeisiä hahmoja.
Taglioni oli puoliksi ruotsalainen ja syntyi Tukholmassa. Hän tuli tunnetuksi isänsä Filippo Taglionin koreografiaan tehdyn baletin La Sylphide tulkinnalla jo vuonna 1832. Hän pääsi esiintymään muun muassa Her Majesty's Theatreen Lontoossa sekä Théâtre de l'Académie Royale de Musiqueen Pariisissa.
Myöhemmin Taglioni sai merkittävän sopimuksen Mariinski-baletilta Venäjältä. Hän vetäytyi lavalta vuonna 1847, mutta toimi myöhemmälläkin urallaan mm. tanssinopettajana. Hänen ainoaksi koreografiseksi työkseen jäi Le Papillon (1861), jonka kantaesitystä oli tähdittämässä hänen oppilaansa Emma Livry.
Taglioni kuoli Marseillessa 80-vuotiaana. Johann Strauss nuorempi sävelsi hänen kunniakseen Marie Taglionin polkan, op. 173.
Tuhkimotarina (albumi)
Tuhkimotarina on Dingon vuonna 1993 julkaisema kokoelmalevy, joka oli yhtyeen ensimmäinen kokoelma ja julkaistiin samoihin aikoihin, kun yhtye teki ensimmäisen comebackinsa. Tuhkimotarina sisälsi yhden uuden kappaleen, edellisenä syksynä miksatun ”Levottoman Tuhkimon” remix-version.
Masayuki Minami
Masayuki Minami (8. heinäkuuta 1941 Fukuoka – 7. huhtikuuta 2000 Fukuoka) oli japanilainen lentopalloilija. Hän osallistui kesäolympialaisiin vuosina 1964 Tokiossa, 1968 Méxicossa ja 1972 Münchenissä. Tokiossa hän kuului pronssia ja Méxicossa hopeaa saaneeseen joukkueeseen. Münchenissä hän kuului miesten lentopallon kultaa voittaneeseen joukkueeseen.
Ernesto Galán
Ernesto Galán Íñigo (s. 17. kesäkuuta 1986 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän on pelannut Espanjan Primera Divisiónissa Espanyolin joukkueessa ja alemmilla sarjatasoilla useissa muissa joukkueissa.
Galán edusti uransa alkuvaiheilla kolmea eri joukkuetta Espanjan alemmilla sarjatasoilla. Vuonna 2009 hän siirtyi barcelonalaisseura Espanyoliin, mutta kauden 2009–2010 hän pelasi kuitenkin lainalla Gironassa. Kausina 2010–2012 hän pelasi Espanyolissa 32 pääsarjaottelua ja teki niissä yhden maalin.
Kiiruna (lintu)
pienoiskuva|Kiirunan munia. Kiiruna (Lagopus muta, aikaisemmin Lagopus mutus) on aidosti arktinen lintulaji. Se on yksi niistä harvoista lintulajeista, jotka viihtyvät kylmällä ja tuulisella asuinalueella ympäri vuoden. Kiirunan kuvaili ja nimesi Lars Montin vuonna 1776.
Levinneisyys
Kiiruna elää Suomen ja Ruotsin pohjoisimmilla tuntureilla, koko Norjan vuoristossa, Euraasian ja Pohjois-Amerikan pohjoisimmissa osissa, Islannissa, Grönlannissa sekä Jäämeren pohjoisilla saarilla, muun muassa Huippuvuorilla ja Karhusaarella. Lisäksi Alpeilla ja Pyreneillä elää eristyneet kannat. Maailman populaation kooksi arvioidaan 8,2 miljoonaa yksilöä (IUCN).
Suomessa eteläisimmät pesimäpaikat on löydetty Yllästunturilta. Suomen pesimäkannaksi on arvioitu 4 000–9 000 paria. Kiiruna on luokiteltu silmälläpidettäväksi, ja se on Suomessa rauhoitettu laji. ¨
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|Kiiruna talviasussaan. Vaikka kiiruna esiintyy puuttomilla ja karuilla tuntureiden lakialueilla ja vuoristoissa, se kuuluu metsäkanalintuihin.
Kiiruna on kehittänyt suojavärinsä jos mahdollista vielä sukulaistansakin monipuolisemmaksi; kesällä varsinkin naaraan yleisväri vaihtelee jopa huomattavasti elinympäristön värisävyjen mukaisesti. Yleissävyltään kesäpuku on kellertävämpi kuin riekolla. Syksyllä puolestaan koiraan selkä on riekkoa harmaasävyisempi.
Talvella molemmat lajit ovat kauttaaltaan puhtaan valkoisia lukuun ottamatta mustia pyrstösulkia. Talviasuisen kiirunakoiraan tuntomerkki on silmän ja nokan välinen, selvästi havaittava musta ohjasjuova. Naaraalla sitä ei ole, ei myöskään riekolla.
Kiiruna on kooltaan jonkin verran riekkoa pienempi ja hoikempi. Linnun pituus on 31–35 cm, siipiväli 54–60 ja paino 400–500 g. Kiirunan ääntely muistuttaa lähinnä katkonaista ruostuneen saranan narahtelua. Ääntelyä tosin kuulee harvoin. Äänekkäimmillään kiirunat ovat kevättalvella, kun koiraat käyvät soitimelle.
Havaintopaikan perusteella kiirunan ja riekon erottaminen on jopa helppoa. Nyrkkisääntö on, että tunturipaljakalla pensasrajan yläpuolella esiintyvät ovat kiirunoita ja alempana riekkoja.
Kiirunan ja riekon arvellaan toisinaan risteytyvän. Asiasta ei kuitenkaan ole tehty tieteellisesti kattavaa tutkimusta.
Elinympäristö
Kiiruna elää tuntureilla puu- ja pensasrajan yläpuolella eli paljakalla ja viihtyy erinomaisesti kivirakkaisillakin lakialueilla. Talvisin se kerääntyy riekon tavoin parviksi, joiden koko vaihtelee alle kymmenestä jopa 50:een. Se on rohkea, suojaväriinsä luottava lintu, joka ihmisenkään kohdatessaan ei mielellään nouse lentoon, vaan väistää juoksemalla. Kiirunan lento kantaa yleensä vain muutamia kymmeniä metrejä tunturinrinnettä viistosti alaspäin, mistä se jälleen kävelee takaisin oleskelukorkeudelleen.
Viima ja pakkanen eivät ole kiirunan elinehto, sillä se saattaa myös siirtyä talveksi suojaisempiin laaksoihin tai niiden reuna-alueille. Suomessa kiiruna pysyttelee myös sydäntalven tuntureiden paljakka-alueilla tai aivan tunturikoivurajan tuntumassa.
Kiirunan kyky sietää äärimmäistä kylmyyttä perustuu sen kehoa ympäröivään paksuun rasvakudokseen. Lisäksi lintu pystyy tarvittaessa kaivamaan itselleen lumeen ns. kiepin, jossa lämpötila pysyy kovallakin pakkassäällä vain muutamassa miinusasteessa.
Lauren Lane
Laura Kay "Lauren" Lane (s. 2. helmikuuta 1961 Oklahoma City, Oklahoma) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja professori. Lane tunnetaan parhaiten roolistaan C. C. Babcockina tilannekomediasarjassa Nanny, jota esitettiin vuodet 1993–1999.
Kiiruna (lintu)
Lisääntyminen
Kiiruna on riekon tavoin maapesijä. Se munii kuopimaansa maakuoppapesäänsä 5–10 munaa. Poikasten hoitamiseen osallistuvat sekä naaras että koiras. Poikaset ovat itsenäisiä noin 10-12 viikon ikäisinä. Suomessa arvioidaan pesiviä kiirunapareja olevan noin 2 000.
Lauren Lane
Elämä ja ura
Laura Kay Lane syntyi Oklahoman Oklahoma Cityssä ja kasvoi Texasissa. Lanella on Kim-niminen sisar. Lane kävi Lamar High Schoolia Texasin Arlingtonissa. Lane valmistui myös kandidaatiksi Arlingtonin Texasin yliopistosta, minkä jälkeen hän suoritti maisterin tutkinnon jatkokoulutuksesta San Franciscon American Conservatory Theaterissa.
Kiiruna (lintu)
Lisääntyminen
Euroopan vanhin rengastettu kiiruna on ollut islantilainen 6 vuoden ja 1 kuukauden ikäinen lintu.
Lauren Lane
Elämä ja ura
Valmistumisensa jälkeen Lane esiintyi monissa teatterinäytelmissä. Lane aloitti näyttelijänuransa muun muassa näytelmissä No End of Blame, Vanja-eno, Boy’s Life, Burn This ja The Imaginary Invalid. Lane näytteli kauhukomediaelokuvassa Interface vuonna 1985. Interfacen jälkeen Lane näytteli elokuvissa Salainen kostaja (1986) ja Kaikkien aikojen matkakuume (1992) ja televisiosarjoissa Hunter (1989–1991) ja L.A. Law (1991–1992). Hunterissa Lanella oli yksi alkuperäisistä päärooleista ylikonstaapeli Chris Novakina, mutta hän jättäytyi yhdentoista jakson jälkeen pois. Draamasarjassa L.A. Law Lanella oli vieraileva rooli Julie Rayburnina viidessä jaksossa.
Kiiruna (lintu)
Ravinto
Lakialueiden asukkaana kiirunan ravinto koostuu untuvikkovaiheen jälkeen erilaisten tunturikasvien siemenistä, kukista ja lehdistä. Talvella lähes ainoita ravinnon lähteitä ovat vaivaispajun sekä tunturi- ja vaivaiskoivun versot ja urvut. Untuvikkoina poikasten ravintona ovat hyönteiset. Mikäli kesä on kylmä ja sateinen, on hyönteisravintoa niukasti ja jopa puolet kiirunan poikasista saattaa tällöin menehtyä.