cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaarle II (Englanti)
Lapsuus ja nuoruus
Kaarle ei kyennyt saamaan riittävää tukea pystyäkseen haastamaan Cromwellin hallinnon. Huolimatta Stuart-suvun kytköksistä Henrietta Marian ja Oranian prinsessan kautta, Ranska ja Yhdistyneet provinssit liittoutuivat Cromwellin hallituksen kanssa, pakottaen Kaarlen kääntymään Espanjan puoleen. Hän yritti koota armeijan, mutta epäonnistui rahoitusongelmien takia.
HD 9446
Vuonna 2010 raportoitiin vähintään kahden planeetan kiertävän HD 9446 -tähteä. Ulompi planeetta on massiivinen ja sisempi kevyempi. Planeetat ovat HD 9446 b ja HD 9446 c.
Kaarle II (Englanti)
Restauraatio
Oliver Cromwellin kuoltua vuonna 1658 Kaarlen mahdollisuudet kruunuun näyttivät heikoilta. Oliveria seurasi lordiprotektorina hänen poikansa Richard. Uusi lordiprotektori ei kuitenkaan nauttinut parlamentin eikä armeijan – New Model Armyn – tukea. Richard pakotettiin luopumaan vallasta vuonna 1659. Englannin protektoraatti lakkautettiin ja tasavalta elvytettiin. Tätä seuranneiden levottomuuksien aikana Skotlannin kuvernööri George Monck marssi armeijoineen Lontooseen ja pakotti pitkän parlamentin hajottamaan itsensä. Ensi kertaa yli kahteenkymmeneen vuoteen parlamentin jäsenet joutuivat vaalien eteen.
Valituksi tuli pääosin rojalistinen alahuone. Konventtiparlamentti kokoontui 25. huhtikuuta 1660 ja kuuli pian Bredan rauhanjulistuksesta (8. toukokuuta 1660), jossa Kaarle muiden seikkojen ohessa myönsi armahduksen monille isänsä vihollisista. Myöhemmin parlamentti julisti Kaarle II:n olleen laillinen hallitsija Kaarle I:n teloituksesta 1649 lähtien.
Kaarle II palasi Englantiin ja saapui Doveriin 23. toukokuuta 1660 ja Lontooseen 29. toukokuuta, jota pidetään Englannin restauraation alkamispäivänä ja joka oli Kaarlen 30-vuotissyntymäpäivä. Vaikka Kaarle myönsi lailla armahduksen Cromwellin kannattajille, hän jätti armahduksen ulkopuolelle isänsä teloitukseen osalliset. Monet mestaukseen osallistuneista teloitettiin vuonna 1660 karmealla keskiaikaisella tavalla ("hanged, drawn, and quartered"), jossa tuomittu ensin hirtettiin (mutta ei kuoliaaksi asti), sitten häneltä poistettiin sisuskalut, mestattiin ja ruumis revittiin neljään osaan. Oliver Cromwellin, Henry Iretonin ja John Bradshawin ruumiit kaivettiin haudoistaan ja niille suoritettiin kuolemanjälkeinen teloitus.
Kavaljeeriparlamentti
Konventtiparlamentti hajotettiin joulukuussa 1660. Pian Kaarle II:n Westminster Abbeyssa 23. huhtikuuta 1661 tapahtuneen kruunauksen jälkeen muodostettiin toinen parlamentti – niin sanottu kavaljeeriparlamentti. Koska parlamentin jäsenet olivat suurelta osin rojalisteja, Kaarlella ei ollut tarvetta hajottaa sitä yli seitsemääntoista vuoteen.
Kavaljeeriparlamentti hyväksyi useita Kaarlen pääneuvonantajan Clarendonin jaarlin, Edward Hyden aloitteita. Lordi Clarendon pyrki poistamaan kaiken non-konformismin Englannin valtionkirkosta. Vuoden 1661 korporaatiolain mukaan kaikkien virkamiesten piti kuulua anglikaaniseen kirkoon ja seuraavana vuonna säädetty yhdenmukaisuuslaki määräsi Book of Common Prayer rukouskirjan käytön pakolliseksi opettajille ja papeille. Vuoden 1664 konventikkelilaki kielsi kaikki yli viiden hengen kirkolliset kokoontumiset pois lukien Englannin kirkon hyväksymät. "Viiden mailin laki" vuonna 1665 kielsi papistoa tulemasta viittä mailia lähemmäksi seurakuntaa, jossa heidät oli asetettu pannaan. Nämä lait säilyivät koko Kaarlen valtakauden ajan.
Kaarle myöntyi luopumaan isänsä käyttöön ottamista vanhanaikaisista feodaalimaksuista ja sai vastikkeeksi 1 200 000 punnan vuosiavustuksen parlamentilta. Summa oli kuitenkin vain maksimisumma, joka kuninkaan oli sallittua saada valtion kassasta. Suurimman osan Kaarlen hallintokautta todellinen nostettu rahamäärä oli pienempi. Kaarle kutsui George Downingin uudistamaan valtion varojenkeruun ja veronkannon.
Ulkopolitiikka
Vuonna 1662 Kaarle nai portugalilaisen prinsessan Katariina Braganzalaisen, jonka mukana myötäjäisinä tulivat Bombay ja Tanger. Samana vuonna Kaarle kuitenkin myi Dunkerquen – strategisesti paljon tärkeämmän kohteen – serkulleen Ranskan kuningas Ludvig XIV:lle 40 000 punnasta.
Toisen Englannin–Hollannin sodan tuloksena Kaarle erotti avustajansa lordi Clarendonin, jota hän käytti syntipukkina sotaan. Lordi muutti Ranskaan, kun House of Commons tuomitsi hänet maanpetoksesta (johon liittyi kuolemanrangaistus). Valta siirtyi cabaliksi kutsutulle viiden hengen poliitikkoryhmälle. Siihen kuuluivat Cliffordin paroni Thomas Clifford, Arlingtonin jaarli Henry Bennet, Buckinghamin herttua George Villiers, Ashleyn paroni (myöhemmin Shaftesburyn jaarli) Anthony Ashley Cooper ja Lauderdalen herttua John Maitland.
Vuonna 1668 Englanti liittoutui Ruotsin ja entisen vihollisensa Alankomaiden kanssa ollakseen valmiina sotimaan Ranskaa ja Ludvig XIV:tä vastaan Dévolution-sodassa. Ludvig pakotettiin tekemään rauha kolmoisallianssin kanssa, mutta hän jatkoi vihamielisiä hankkeitaan. Vuonna 1670 Kaarle, joka halusi ratkaista talousongelmansa, suostui Doverin rauhaan, jonka perusteella Ludvig XIV maksaisi hänelle joka vuosi 200 000 puntaa. Kaarle lupasi Ludvigille joukkoja ja kääntyä katoliseksi "heti kun hänen kuningaskuntansa hyvinvointi sen sallisi". Ludvig tarjosi hänelle 6 000 hengen joukkoja tukahduttaakseen kääntymystä vastustavat. Kaarle pyrki varmistamaan, että rauhansopimus – erityisesti käännytyskohta – pysyi salassa. On jäänyt epäselväksi oliko Kaarlella ikinä tarkoitustakaan kääntyä katoliseksi.
Samaan aikaan vuoden 1670 tienoilla Kaarle II myönsi viidellä lailla Englannin Itä-Intian komppanialle autonomiset oikeudet alueillaan.
Suuri rutto ja Lontoon suurpalo
Vuonna 1665 Kaarle II kohtasi suuren terveyskriisin: ruttoepidemia puhkesi Lontoossa. Sen uskotaan tulleen Amsterdamista puuvillaa tuoneiden hollantilaisalusten mukana. Rotat ja kirput levittivät tautia ja kuolleiden määrä oli pahimmillaan 7 000 henkeä viikossa. Kaarle perheineen muutti yhdessä hovin kanssa Oxfordiin heinäkuussa 1665.
Samaan aikaan yötaivaalla oli näkyvissä komeetta. Sen otaksuttiin olevan Jumalan viesti ja edellä mainittujen koettelemuksien olevan tulos Jumalan vihasta. Aluksi viha kohdistettiin Kaarleen ja hänen hoviinsa, mutta myöhemmin siirryttiin syyttämään katolisia. Tilannetta ei auttanut Kaarlen veljen Jaakon kääntyminen roomalais-katoliseksi vuonna 1667.
Kiistat parlamentin kanssa
Kavaljeeriparlamentti, joka oli aiemmin ollut suosiollinen kruunulle, etääntyi siitä 1670-luvulla kuninkaan sotien ja uskonnollisten käytäntöjen takia. Vuonna 1672 Kaarle antoi ilmoituksen Royal Declaration of Indulgence, jonka tarkoituksena oli lakkauttaa katolilaisia ja muita toisinajattelijoita rankaisevat lait. Samana vuonna Kaarle avoimesti kannatti katolista Ranskaa ja aloitti kolmannen Englannin–Hollannin sodan.
Kavaljeeriparlamentti vastusti ilmoitusta perustuslaillisin (väittäen, että Kaarlella ei ollut oikeutta sattumanvaraisesti lakkauttaa lakeja) enemminkin kuin poliittisin perustein. Kaarle II veti pois ilmoituksensa ja myöntyi myös Test Act -lakiin, joka ei ainoastaan vaatinut virkamiesten vastaanottavan Englannin kirkon määräämän ehtoollisen, mutta myös pakotti heidät tuomitsemaan tietyt roomalais-katolisen kirkon opetukset "taikauskoksi ja epäjumalanpalvelukseksi". Parlamentti myös kieltäytyi rahoittamasta Englannin–Hollannin sotaa, jonka Englanti oli häviämässä, pakottaen Kaarlen tekemään rauhan vuonna 1674.
Kaarlen vaimo Katariina ei pystynyt tuottamaan kruununperillisiä, kaikki raskaudet johtivat keskenmenoihin tai kuolleena syntyneihin lapsiin. Näin ollen Kaarlen todennäköinen kruununperijä oli Jaakko, hänen epäsuosittu roomalais-katolinen veljensä. Vuonna 1678 Titus Oates, entinen anglikaaninen kirkonmies, varoitti aiheetta "paavillisesta salajuonesta" salamurhata kuningas ja korvata hänet Jaakolla. Kaarle ei uskonut väitteisiin, mutta määräsi Danbyn jaarlin Thomas Osbornen tutkimaan tapausta. Jaarli oli erittäin skeptinen Oatesin paljastuksia kohtaan, mutta raportoi asiasta parlamentille. Ihmisiin tarttui antikatolinen hysteria: tuomarit ja juristit kautta maan tuomitsivat oletettuja salaliittolaisia, lukuisia syyttömiä teloitettiin.
Vuoden 1678 lopulla House of Commons asetti Osbornen syytteeseen maanpetoksesta. Vaikka suurin osa valtiosta halusi sotaa katolisen Ranskan kanssa, Kaarle II oli salaa neuvotellut Ludvig XIV:n kanssa yrittäen saavuttaa sopimuksen, jolla Englanti pysyisi puolueettomana rahaa vastaan. Jaarli Osborne oli vihamielinen Ranskaa kohtaan, mutta tyytyi Kaarlen toiveisiin. Osbornen epäonneksi House of Commons ei katsonut jaarlin olleen skandaalin vastahakoinen osallistuja vaan uskoi hänen olleen koko suunnitelman isä. Pelastaakseen jaarlin syytteeltä, Kaarle hajotti kavaljeeriparlamentin tammikuussa 1679.
Uusi parlamentti, joka kokoontui maaliskuussa 1679, oli melko vihamielinen kuningasta kohtaan. Osborne pakotettiin eroamaan Lord High Treasurerin virastaan, mutta hän sai armahduksen kuninkaalta. Uhmaten kuninkaallista tahtoa, parlamentti katsoi, ettei sen hajottaminen keskeyttänyt oikeudenkäyntiä. Kun House of Lords näytti olevan valmis määräämään rangaistukseksi maanpakoon ajamisen – jonka House of Commons ajatteli olevan liian lievä rangaistus – syyteharkinta keskeytettiin ja jaarli tuomittiin ilman oikeudenkäyntiä. Kuten monesti valtakaudellaan aiemminkin, Kaarle II taipui vastustajiensa tahtoon ja määräsi jaarlin Lontoon Toweriin. Jaarli Osbornea pidettiin vangittuna seuraavat viisi vuotta ilman syytettä.
Viimeiset vuodet
Seuraava Kaarlea kohdannut poliittinen myrsky oli seuraajakysymys. Vuoden 1679 parlamentti oli kiivaasti katolista kuningasta vastaan. Shaftesburyn jaarli, Anthony Ashley Cooper (entinen paroni Ashley ja vuonna 1672 hajonneen cabalin jäsen) esitteli Exclusion Bill ("poissulkemisaloite") -lakialoitteen, jolla pyrittiin poistamaan Jaakko perimyslinjasta. Jotkut jopa esittivät, että kruunu annettaisiin protestanttiselle Monmouthin herttualle, joka oli Kaarlen vanhin avioton poika. "Inhoojista" – jotka vastustivat Exclusion Billiä – muodostui Tory-puolue, kun taas sen kannattajista tuli Whig-puolue.
Pelätessään Exclusion Billin tulevan hyväksytyksi Kaarle hajotti parlamentin joulukuussa 1679. Tämän jälkeen Kaarlen valtakaudella kutsuttiin koolle vielä kaksi parlamenttia (toinen vuonna 1680 ja toinen 1681), mutta molemmat hajotettiin niiden yrittäessä hyväksyä Exclusion Billin. 1680-luvun aikana lakialoitteen yleinen kannatus alkoi hiipua ja Kaarle nautti kansansuosiosta, monet hänen alaisistaan pitivät parlamenttia liian itsevarmana. Loput valtakaudestaan Kaarle hallitsikin käytännössä itsevaltiaana.
Kaarlen vastustus Exclusion Billiin suututti joitakin protestantteja. Protestanttivehkeilijät muodostivat Rye House -salaliiton, suunnitelman Kaarlen ja Jaakon murhaamiseksi näiden ollessa paluumatkalla hevoskilpailuista Newmarketista. Suurin osa Newmarketista kuitenkin tuhoutui suuressa tulipalossa ja kisat peruttiin ja näin olleen suunnitelma jäi toteutumatta. Ennen salaliiton paljastumista sen päätekijät poistuivat maasta. Protestanttiset poliitikot kuten Algernon Sydney (Sidney) ja lordi William Russell olivat sotkeutuneet salaliittoon ja mestattiin maanpetoksesta vaikkakin hyvin köykäisen todistusaineiston pohjalta.
Kaarle kuoli yllättäen keskiviikkona 6. helmikuuta 1685 munuaisten vajaatoiminnasta seuraaviin myrkytysoireisiin eli uremiaan. Kun Kaarle tiesi kuolevansa, hän pyysi isä John Huddlestonin saapumaan salaisesti vuoteensa äärelle ja kääntyi katoliseksi. Kaarle II haudattiin Westminster Abbeyhin. Häntä seurasi kuninkaana Yorkin herttua, josta tuli Englannin ja Irlannin Jaakko II sekä Skotlannin Jaakko VII.
Perintö
thumb|upright|Kaarle II:n patsas [[Royal Hospital (Chelsea)|Royal Hospitalissa Lontoon Chelseassa.]]
Kaarle II:lla ei ollut laillisia perillisiä. Hänellä kuitenkin oli lukuisia lapsia monien rakastajattariensa kanssa (joista monet olivat aatelisten vaimoja). Monet rakastajattarista ja aviottomista lapsista saivat herttua- tai jaarlikuntia. Julkisesti Kaarle tunnusti neljätoista seitsemän naisen kanssa saatua lasta. Kuusi lapsista synnytti pahamaineinen Castlemainen kreivitär Barbara Palmer (alkujaan Villiers), jolle Kaarle antoi Clevelandin herttuakunnan. Hänen suosikkirakastajattariaan olivat myös Portsmouthin herttuatar Louise de Kérouaille ja Nell Gwynne. Kaarle tunnusti myös Lucy Walterin, Elizabeth Killigrewin ja Catherine Peggen lapset. Nykyiset Buccleuchin ja Queensberryn, Richmondin ja Gordonin, Graftonin ja St Albansin herttuat ovat isän puolelta suoraan Kaarlen II:n jälkeläisiä.
Nykyisen kuninkaan Charles III:n vaimot Prinsessa Diana ja Kuningatar Camilla ovat molemmat sukua Kaarle II:n aviottomalle lapselle Richmondin herttua Charles Lennoxille Näin ollen Dianan ja Charlesin vanhin poika, prinssi William, joka tällä hetkellä on ensimmäisenä kruununperimysjärjestyksessä, olisi valtaan astuessaan ensimmäinen Isoa-Britanniaa hallitseva Kaarlen I:n sukulainen sitten kuningatar Annan kuoleman vuonna 1714.
Kaarle II:n vanhin poika, Monmouthin herttua James Scott, johti kapinaa Jaakko II:ta vastaan, mutta hänet lyötiin Sedgemoorin taistelussa 6. heinäkuuta 1685, vangittiin ja mestattiin. Jaakko II sitä vastoin syöstiin vallasta mainiossa vallankumouksessa vuonna 1688. Jaakko oli viimeinen Englantia hallinnut katolinen monarkki.
Kaarle, joka oli taiteiden ja tieteen suojelija, auttoi Royal Societyn perustamisessa. Tähän tieteilijöiden ryhmään kuuluivat tuolloin muun muassa Robert Hooke, Robert Boyle ja Sir Isaac Newton. Kaarlen henkilökohtaisessa suojeluksessa oli arkkitehti Sir Christopher Wren, joka auttoi Lontoon suurpalon 1666 jälkeisessä jälleenrakentamisessa. Wren suunnitteli myös Royal Hospital Chelsean, jonka Kaarle avasi vuonna 1681 kodiksi eläkkeelle oleville sotilaille. Vuodesta 1692 sairaalan edessä on ollut Grinling Gibbonsin vuonna 1676 suunnittelema Kaarle II:n patsas.
Restauraation vuosipäivää (joka on myös Kaarlen syntymäpäivä) 29. toukokuuta on Isossa-Britanniassa juhlittu "Tammiomenan päivänä", kuninkaallisen tammen mukaan, jossa Kaarlen sanotaan piileksineen paetessaan Oliver Cromwellin joukkoja. Ennen juhlaan kuului muun muassa tammenlehviin pukeutuminen.
Kaarle II:n lapset ja rakastajattaret
Kaarlella ei ollut laillisia perillisiä, mutta lukematon määrä aviottomia lapsia. Hän tunnusti näistä neljätoista omikseen mukaan lukien Barbara Fitzroyn, joka melko varmasti ei ollut Kaarlen tytär.
Machine Men (EP)
Machine Men on saman nimisen yhtyeen EP-levy vuodelta 2002.
Uhka syvyyksistä
Uhka syvyyksistä voi viitata seuraaviin elokuviin:
Sweet Georgia Brown
”Sweet Georgia Brown” on Ben Bernien, Kenneth Caseyn ja Maceo Pinkardin kirjoittama amerikkalainen popkappale vuodelta 1925. Orkesterinjohtaja Bernie nauhoitti ensimmäisen hittiversion kappaleesta, mutta on epäselvää, osallistuiko hän kappaleen kirjoittamiseen vai merkittiinkö hänet sopimuksesta yhdeksi kappaleen tekijöistä. Bernien versio pysyi poplistan kärjessä 13 viikkoa, ja samana vuonna Isham Jonesin orkesteri ja Ethel Waters nauhoittivat omat tulkintansa kappaleesta. Kappaleesta on sittemmin tullut pop- ja jazzstandardi, ja sen ovat levyttäneet muun muassa Bing Crosby, Count Basie, Dave Brubeck, Benny Carter, Ella Fitzgerald, Stan Getz, Dizzy Gillespie, Stephane Grappelli, Coleman Hawkins, Gene Krupa, Charlie Parker, Oscar Peterson, Bud Powell, Django Reinhardt, Art Tatum, Ben Webster ja Lester Young.
Koripallojoukkue Harlem Globetrotters on käyttänyt laulua tunnuskappaleenaan vuodesta 1952 lähtien. Tämän version nauhoitti Brother Bones and His Shadows.
Sävellys
Kappaleen sävellaji on G-duuri, mutta ensimmäiset neljä tahtia seuraavat E-dominanttiseptimisointuun (E7) kuuluvia nuotteja, seuraavat neljä A7:ään, ja seuraavat neljä D7:ään. Tämä rakenne tuo monipuolisuutta sointukulun päällä improvisoivalle muusikolle, mutta laulajalle tiettyjen pääsävellajiin kuulumattomien sävelten, kuten C♯:n tai G♯:n, löytäminen voi osoittautua haasteelliseksi.
Kappaleen sointukulun päälle on sävelletty useita myöhempiä jazzkappaleita, kuten Jackie McLeanin ”Donna”, Miles Davisin ”Dig” ja Thelonious Monkin ”Bright Mississippi”.
Matasaari
Matasaari on saari Espoossa Soukan kaupunginosan itäisimmässä osassa.
Matasaari sijaitsee Ryssjeholmsfjärdenin merialueen länsiosassa. Mantereesta sen erottaa kapea vesiväylä ja se on yhdistetty mantereeseen sillalla. Saaren pinta-ala on noin 3,5 hehtaaria. Merialueen muista saarista Ryssjeholmen ja Pirisaari sijaitsevat noin 1–2 kilometriä Matasaaresta koilliseen. Granholmen puolestaan sijaitsee puolentoistasataa metriä Matasaaresta koilliseen. Suinonsalmi, joka erottaa Soukan Suvisaaristosta, sijaitsee kolmisensataa metriä Matasaaresta eteläkaakkoon, ja sen kautta on vesiliikenneyhteys Moisöfjärdenin merialueelle.
Alueen lahdet ovat matalia, ruovikkoisia kosteikkoja ja myös Matasaaren rannat ovat suurelta osin ruovikoituneet, rantakallioita on jonkin verran. Hanikan luontopolku sijaitsee Matasaaren lounaispuolella.
Mataskärstiftelsen osti Matasaaren 1968 ja sinne rakennettiin leirikeskus. Saarella oli ennestään koulurakennus, jonka historia alkaa 1890-luvulta. Uusi majoitustila rakennettiin 1970-luvulla. Matasaaressa sijaitsee myös keväällä 1993 vihitty kappeli. Mataskärsstiftelsen möi Matasaaren vuonna 2021 ja samalla kappelirakennus muutettiin tavalliseksi rakennukseksi.
Robbie Kay
Robert Andrew ”Robbie” Kay (s. 13. syyskuuta 1995 Hampshire, Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan televisiosarjassa Olipa kerran.
Yksityiselämä
Robbie syntyi Lymingtonissa, Hampshiressa, Englannissa. Hän kuitenkin muutti jo nuorena Belgiaan. Vuonna 2006 hänen perheensä muutti Prahaan, Tšekkiin, jossa hän kävi Prahan kansainvälistä koulua. Tällä hetkellä hän asuu Houstonissa, Texasissa. Robbiella on kaksi siskoa, Camilla ja Fiona.
Tallinnan vaakahuone
Tallinnan vaakahuone oli Tallinnan Raatihuoneentorilla sijainnut vuonna 1555 valmistunut vaakahuone. Rakennus tuhoutui Tallinnan ilmapommituksissa vuonna 1944.
Historia
thumb|vasen|Vaakahuone palaa maaliskuussa 1944. Ensimmäinen vaakahuone Tallinnan Raatihuoneentorille valmistui ilmeisesti jo 1300-luvulla ja vuonna 1555 valmistui uusi aumakattoinen vaakahuone. Rakennus oli kaksikerroksinen ja se oli koristeltu stukkoreliefein. Vaakahuoneessa punnittiin torille myytäväksi tuotavat tuotteet. Tuotteet ajettiin rattailla sisään ensimmäiseen kerrokseen, jossa ne punnittiin ja mitattiin. Samalla niille määrättiin kaupunginraadin säätämä vero, joka oli tärkeä tulonlähde kaupungille. Toinen kerros on toiminut ehkä varastona ja kauppaiden tiloina. Vuodesta 1583 vaakahuoneen kellarissa oli Tallinnan kaupungin viinikellari. 1830-luvulla rakennuksen nurkkiin kohosi savupiiput. Vaakahuone tuhoutui toisen maailmansodan aikana Tallinnan ilmapommituksissa maaliskuussa 1944.
Michele Russo
Michele Russo (30. tammikuuta 1945 San Giovanni Rotondo – 29. maaliskuuta 2019) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi Comboni-lähetyssaarnaajiin 9. syyskuuta 1969 ja sai pappisvihkimyksensä 18. maaliskuuta 1970. Hänet nimitettiin Doban hiippakunnan johtoon Tšadiin 6. maaliskuuta 1989, ja piispaksi vihkiminen seurasi 21. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Matthias N’Gartéri Mayadi, jota avustivat Gabriel Balet ja Joachim N’Dayen.
Humalan henki
Humalan henki, eli, Juomatapojen tarina on Ari Turusen kirja vuodelta 1999. Teoksessa käsitellään alkoholin kulttuurihistoriaa ja pohditaan sen yhteyksiä muun muassa taiteeseen.
Wilhelm Frick
pienois|Frick [[Nürnbergin oikeudenkäynnit|Nürnbergin oikeudenkäynnissä vuonna 1946.]] Wilhelm Frick (12. maaliskuuta 1877 Alsenz, Baijerin kuningaskunta, Saksan keisarikunta – 16. lokakuuta 1946 Nürnberg, Yhdysvaltain miehitysvyöhyke Saksassa) oli saksalainen kansallissosialistinen poliitikko ja oikeustieteen tohtori, joka toimi muun muassa sisäministerinä vuosina 1933–1943.
Frick syntyi 12. maaliskuuta 1877 Alsenzissa, Saksassa. Hän opiskeli yhden lukukauden filologiaa Münchenissä, minkä jälkeen hän opiskeli oikeustiedettä Göttingenin ja Berliinin yliopistoissa 1897–1900. Oikeustieteen tohtoriksi hän väitteli Heidelbergin yliopistosta vuonna 1901. Vuonna 1903 hän työskenteli juristina poliisin päämajassa Münchenissä. Hänestä tuli piiriassessori vuonna 1907 ja hän yleni hallitusassessoriksi 1917. Ollessaan Münchenin rikospoliisin johdossa Frick osallistui oluttupavallankaappaukseen. Hänet vangittiin vallankaappausyrityksen johdosta ja vapautettiin poliisitehtävistään. Hän liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen vuonna 1924 ja työskenteli vakuutusyhtiössä.
Frick valittiin Saksan valtiopäiville toukokuussa 1924. Hän teki yhteistyötä kansallissosialistisen puolueen vasemmistosiipeen kuuluneen radikaalin Gregor Strasserin kanssa. Strasser oli ollut puolueen puheenjohtajana vuodesta 1927. Frick nimitettiin Thüringenin osavaltion sisä- ja opetusministeriksi vuonna 1930.
Adolf Hitlerin tullessa valtaan tammikuussa 1933 Frick nimitettiin sisäministeriksi, ja hän oli vastuussa useista laeista, jotka vakiinnuttivat kansallissosialistista hallintoa. Aluksi, ollessaan sisäministerinä, Frick johti Saksan poliisivoimia, mutta menetti sen toimen Heinrich Himmlerille vuonna 1936. Hän pysyi sisäministerinä ilman vastuullisia tehtäviä, kunnes lopulta hävisi valtataistelun Himmlerille. Hänet nimettiin seremonialliseen Böömin ja Määrin valtakunnanprotektorin virkaan.
Winslow Homer
thumb|Breezing Up (A Fair Wind) vuosilta 1873–1876 kuuluu Homerin tunnetuimpiin teoksiin. pienoiskuva|Kalastava poika, 1892. [[Akvarelli.]] Winslow Homer (1836–1910) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän maalasi dramaattisia maalauksia naturalistiseen tyyliin. Maalausten aiheet liittyivät usein mereen ja metsiin. Maisemien ohella hän teki laatukuvia metsästäjien ja kalastajien arjesta.
Homer aloitti uransa kuvittajana, ensin Bostonissa ja sitten New Yorkissa. Hän opiskeli öljymaalausta jonkin aikaa vuonna 1861 ja jatkoi sitten Harper’s Magazinen kuvittajana. Parin vuoden kuluttua hän teki ensimmäiset sisällissotaa kuvaavat maalauksensa, jotka olivat kuvitusten tapaan kertovia.
Homer oli tuottelias 1860- ja 1870-luvuilla. Hän ansaitsi elantonsa edelleen kuvituksilla, mutta alkoi tulla tunnetuksi myös maalarina. Maalausten aiheet löytyivät Massachusettsin ja New Jerseyn rannikoilta, Adirondackista ja New Yorkin osavaltion harvaan asutuilta seuduilta. Vuonna 1866 hän maalasi vajaan vuoden verran Pariisissa ja Ranskan maaseudulla. Homer tuskin oli kosketuksissa ranskalaisiin avantgardisteihin, vaikka periaatteessa jakoikin heidän kiinnostuksensa ulkoilmamaalaukseen, japonismiin ja työskentelyyn sarjoina.
Vapaa-ajan vietto ja leikki, naiset sekä lapset olivat Homerin yleisimpiä aiheita 1870-luvulla. Näihin aikoihin hän alkoi maalata myös akvarelleja, joiden ansiosta hän saattoi jättää kuvittajan työt vuoteen 1870 mennessä. Homerin tuotanto alkoi saada uutta ilmettä 1880-luvulta alkaen. Hän oleskeli 1881 Cullerboatsissa, englantilaisessa kylässä lähellä Tynemouthia. Hän kuvasi varsinkin kalastajakylän naisten askareita. Tarinallisuus ja kuvittavuus alkoivat jäädä Homerin tuotannossa sivuun, kun meren ja vesimassojen voima nousi maalauksissa etusijalle 1890-luvulla. Homerin loppukauden dynaamisesti sommitellut teokset ovatkin hänen tunnetuinta ja arvostetuinta tuotantoaan.
FC Banants
thumb|right|230px|Banantsin kotistadion [[Banants Stadium]] Football Club Banants on jalkapalloseura Jerevanin kaupungista. Seura pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Armenian jalkapalloliigassa. Maansa mestaruuden Banants on voittanut kaudella 2013-2014. Armenian cupin seura on voittanut vuosina 1992, 2007 ja 2016.
Banants on pelannut useana kautena UEFAn alaisissa turnauksissa. Ensimmäisen kerran se oli mukana Eurooppa-liigan edeltäjässä UEFA Cupissa kaudella 2003-2004. Tällöin se hävisi karsintakierroksella israelilaiselle Hapoel Tel Aviville 3-2. Seuraavalla kaudella Banants hävisi ensimmäisellä karsintakierroksella Illichivets Mariupolille 4-0. Kaudella 2005-2006 Banants voitti UEFA Cupin ensimmäisellä karsintakierroksella georgialaisen Lokomotiv Tbilisin 4-3, mutta toisella kierroksella ukrainalainen Dnipro Dnipropetrovsk oli parempi yhteismaalein 8-2. Seuraavan kauden UEFA Cupissa Banants hävisi ensimmäisellä kierroksella georgialaiselle Ameri Tbilisille vierasmaalisäännön perusteella. UEFA Cupin kaudella 2007-2008 sveitsiläinen Young Boys oli parempi ensimmäisellä karsintakierroksella maalein 5-1, ja seuraavalla kaudella samalla kierroksella Red Bull Salzburg voitti Banantsin 10-0. Kaudella 2009-2010 Banants pääsi Eurooppa-liigan ensimmäiselle karsintakierrokselle, mutta Široki Brijeg oli parempi maalein 2-1. Seuraavalla kaudella Anorthosis Famagusta oli parempi ensimmäisellä karsintakierroksella yhteismaalein 4-0. Kaudella 2011-12 Eurooppa-liigan ensimmäisellä karsintakierroksella georgialainen FC Metalurgi Rustavi voitti Banantsin yhteismaalein 2-1. Kaudella 2014-15 Banants pääsi ensimmäisen kerran Mestarien liigaan, mutta ensimmäisellä karsintakierroksella andorralainen Santa Coloma pääsi jatkoon vierasmaalisäännön perusteella. Kaudella 2016-17 Banants hävisi Eurooppa-liigan ensimmäisellä karsintakierroksella kyproslaiselle Omonialle 5-1.
Gutzon Borglum
(John) Gutzon de la Mothe Borglum (25. maaliskuuta 1867 – 6. maaliskuuta 1941) oli amerikantanskalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän teki useita suuria muistomerkkejä, joista parhaiten tunnetaan Black Hillsissä Etelä-Dakotassa oleva Mount Rushmore-monumentti 1927–1941. Se on vuoren seinään hakattu 18 metriä korkea ryhmämuotokuva neljästä Yhdysvaltain presidentistä. Mukana ovat George Washington, Thomas Jefferson, Theodore Roosevelt ja Abraham Lincoln.
Aatos Bollström
Ura
Muun muassa Paul Ankaan verrattu Bollström vietti lapsuutensa Karhulan kauppalassa. Hän asui aluksi mummonsa luona sekä myöhemmin lastenkodissa. 1960-luvun alussa Bollström liittyi laulusolistiksi Lahdessa toimineeseen The Loafers -rautalankayhtyeeseen, joka muutti samalla nimensä muotoon Ronny and The Loafers.
Vuonna 1964 yhtye levytti suomenkielisen version Gerry & The Pacemakers -yhtyeen kappaleesta You've got what I like nimellä Se jokin sinulla on, jonka on sanoittanut Juha Vainio.
Vuoden 1964 lopulla tapahtuneen The Loafersin hajoamisen jälkeen Bollström toimi laulusolistina muun muassa Kari Raution yhtyeessä parin vuoden ajan sekä Kalevi Falkin orkesterissa, johon hän liittyi vuonna 1969.
Bollströmiä on kuvailtu monipuoliseksi laulajaksi, joka hallitsi erilaisia musiikkityylejä tunnelmallisista tangoista aina räväköihin rock-kappaleisiin.
Kuolema
Vain muutamaa kuukautta aiemmin ajokortin saanut Aatos Bollström kuoli liikenneonnettomuudessa valtatie 7:llä Pyhtään Heinlahdella helmikuussa 1971. Hän oli liikkeellä kahden serkkunsa kanssa, kun heidän Mercury Cougar -autonsa syöksyi tieltä ilmeisesti rengasrikon vuoksi. Onnettomuudessa Aatos Bollström ja toinen hänen serkuistaan putosivat autosta ja jäivät sen alle. Bollström on haudattu Metsäkulman hautausmaalle Karhulaan.
Mikko Kuusela
Mikko Kuusela (s. 14. kesäkuuta 1987) on suomalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Vantaan Hiihtoseuraa.
Kuusela voitti hopeaa Vantaan Hiihtoseuran viestijoukkueessa hiihdon Suomen-mestaruuskilpailussa 2019.
Guineantokko
Guineantokko (Porogobius schlegelii) on tokkojen (Gobiidae) heimoon kuuluva kalalaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Albert Günther vuonna 1861. Guineantokko on sukunsa Porogobius ainoa laji.
Levinneisyys ja elinympäristö
Guineantokkoa tavataan lähes kaikkialla Afrikassa. Se on yleisimmillään Guineassa, Senegalissa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa. Suuria guineantokkokantoja elää Guineanlahden rannikoilla. Guineantokko suosii makeaa vettä sekä murtovettä. Se elää pääosin rannikoilla ja alajuoksuilla.
My Funny Valentine
”My Funny Valentine” on Richard Rodgersin säveltämä ja Lorenz Hartin sanoittama musiikkikappale vuoden 1937 Broadway-musikaalista Babes in Arms. Sen ovat nauhoittaneet lukuisat artistit ja se on suosituimpia monista Rodgersin ja Hartin yhdessä kirjoittamista balladeista. Kappaletta esitetään sekä instrumentaalina että laulettuna, ja huolimatta naiselle kirjoitetusta sanoituksesta myös monet mieslaulajat ovat levyttäneet sen. Jazzmusiikissa kappaletta pidetään yhdestä tyylilajin standardeista.
Historia
Babes of Arms oli pitkäaikaisten yhteistyökumppaneiden Rodgersin ja Hartin ensimmäinen Broadway-musikaali, jonka musiikin ja dialogin he kirjoittivat kokonaan yhdessä. Näytelmä sai ensi-iltansa New Yorkin Schubert-teatterissa 14. huhtikuuta 1937. Yhteensä sitä esitettiin 289 näytöksen ajan. Musikaalissa ”My Funny Valentinen” lauloi Mitzi Green Ray Heathertonin esittämälle pojalle nimeltä Valentine. Sanoitus liittyy kiinteästi musikaalin juoneen, mutta kappale nousi siitä huolimatta nopeasti hitiksi myös näytelmän kontekstin ulkopuolella. Vuonna 1945 se nousi ensimmäistä kertaa listoille Hal McIntyren orkesterin ja laulaja Ruth Gaylorin esittämänä. Ajan myötä kappaleesta on tullut kenties Rodgersin ja Hartin suosituin balladi.
Kappale on yksi Variety-lehden listaamista 100 merkittävimmästä Tin Pan Alleyn laulusta. Yhteensä listalle mahtui yhdeksän Richard Rodgersin sävellystä. Vaikka kappaleen nimi viittasikin alun perin yhteen näytelmän hahmoista, se on myöhemmin alettu Yhdysvalloissa yhdistää ystävänpäivän (engl. Valentine’s Day) juhlintaan.
Kappale on jazzmusiikissa suosittu standardi. Trumpetisti ja laulaja Chet Baker levytti kappaleen useita kertoja. Hänen ja Gerry Mulliganin kvartetin vuonna 1953 tekemä levytys valittiin vuonna 2014 Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan.
Kappaleen muut versiot
Miles Davis nauhoitti kappaleen vuoden 1956 albumilleen Cookin’ with the Miles Davis Quintet. Davisin balladeja sisältävä vuoden 1964 konserttitaltiointi My Funny Valentine nimettiin kappaleen mukaan ja se sisälsi 15 minuutin mittaisen live-nauhoituksen kappaleesta.
Innova (rakennus)
Innova 1 on Lutakossa sijaitseva vuonna 2002 valmistunut rakennus, joka oli jonkin aikaa Jyväskylän korkein. Informaatioteknologiayritysten toimitalona toimiva rakennus on 60 metriä korkea, ja siinä on 15 kerrosta. Sen omistaa Seb Leasing, ja sen vuokrausta hallinnoi ennen Technopolis, nykyään Kielo. Innovan suurimmat käyttäjät ovat Elisa ja Digia. Rakennuksessa toimivat myös Moventaksen hallinto ja konsernin johto.
My Funny Valentine
Kappaleen muut versiot
Vaikka sanoitus on tarkoitettu naispuoliselle laulajalle, sitä kuullaan usein myös mieslaulajien esittämänä. Frank Sinatra äänitti sen vuoden 1955 albumilleen Songs for Young Lovers. Myöhemmin kappaleesta on levyttänyt oman versionsa mm. Sting, joka kuullaan japanilaisessa elokuvassa Ashura. Elvis Costello on sanonut kappaleesta: ”’My Funny Valentine’ on naisen laulu mutta minä yhdistän sen aina mieslaulajiin. Miehen laulamana siinä on jotain oudon unenomaista.” Myös muun muassa Judy Garland, Anita O’Day, Bill Evans ja Gerry Mulligan ovat nauhoittaneet kappaleen.
Innova (rakennus)
Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Arto Sipinen. Se on ylhäältä katsottuna terävän kolmion muotoinen, jonka kärki osoittaa kaakkoon. Innovan julkisivu on pääosin lasia sekä valkoista keraamista laattaa.
My Funny Valentine
Sävellys ja sanat
Rodgersin kirjoittama melodia perustuu kuuden nuotin mittaisen teeman variointiin. Melodian on sanottu osittain pohjautuvan Pjotr Tšaikovskin vuonna 1890 kirjoittamaan oopperaan Prinsessa Ruusunen. Kappaleen kertosäe on 36 tahdin mittainen ja rakenteeltaan A-B-C-D, johon on lisätty neljän tahdin kooda. A-, B- ja D-osiot muistuttavat melodialtaan läheisesti toisiaan, joten kappaleen voidaan ajatella mukailevan AABA-rakennetta. A-osien sävellaji on c-molli, ja B-osassa ja koodassa siirrytään rinnakkaissävellaji Es-duuriin.
Innova (rakennus)
Lutakon alueella sijaitsevat myös Innova 2- sekä Innova 4 -rakennukset.
My Funny Valentine
Sävellys ja sanat
Rodgers käytti A-osassa hyväkseen vanhaa harmonista kuviota, jossa bassonuotti laskee kromaattisesti toonikasta dominanttiin. Laskeva nuotti ei kuitenkaan poikkeuksellisesti sijaitse bassoäänessä, vaan toiseksi alimmassa äänessä juuri basson yläpuolella. Nuottijulkaisussa tämä laskeva ääni on merkitty aksenttimerkillä.
Hart käytti säkeistöä sanoittaessaan formaalia, vanhanaikaista kieltä ja siirtyi kertosäkeessä tuttavallisempiin ilmaisuihin. Säkeistö jätetään kuitenkin usein pois kappaleesta, mahdollisesti arkaaisten sanojen ja yksinuottisen melodian takia. Laulussa rakastetulleen laulava Billie kuvailee miehensä ulkonäköä lähes loukkaavasti, mutta toteaa samalla ettei halua tämän muuttuvan. Hart sovitti sanoituksessa yhteen leikillistä pilkantekoa ja kiintymystä osoittavia ilmaisuja; ristiriitaiset ilmaisutavat toimivat vastineena duurin ja mollin vaihtelulle Rodgersin sävellyksessä. Babes in Armsin henkilöhahmo jouduttiin nimeämään uudelleen Valentineksi, jotta kappale saatiin sopimaan musikaaliin.
Elokuva
”My Funny Valentinea” on käytetty monissa elokuvissa, muun muassa Herrat naivat tummaverisiä (1955), Ystävämme Joey (1957), Sharkey hoitaa homman (1981), Loistavat Bakerin pojat (1989), Petos mielessä (1993), Haku päällä (1995) ja Lahjakas herra Ripley (1999). Kun Babes in Armsista tehtiin elokuvaversio vuonna 1939 (suomeksi Me hurmurit), kappaletta ei kuitenkaan otettu mukaan. Vuoden 2003 elokuvassa The Company kappale kuullaan neljä kertaa: Elvis Costellon, Chet Bakerin, Kronos Quartetin sekä Marvin Lairdin ja Clay Rueden esittämänä.
Jaavantaistelija
Jaavantaistelija (Betta picta) on rihmakalojen (Osphronemidae) heimoon kuuluva kalalaji.
Jaavantaistelijan tieteellinen lajinimi picta tulee latinan kielen sanasta ”pictus”, joka merkitsee ’koristeltua’.
Koko ja ulkonäkö
Jaavantaistelijan maksimipituus on 6 senttimetriä. Sukukypsillä koirailla on naaraita leveämpi pää ja ne ovat värikkäämpiä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Lajia tavataan Jaavassa, jossa se levittäytynyt saaren läntiseen kahteen kolmasosaan. Sitä on havaittu noin 16 960 neliökilometrin alueella. Jaavantaistelija on suhteellisen runsaslukuinen maan keskiosissa ja Cisadane-joessa. Ciliwung-joesta se on kuitenkin todennäköisesti kuolemassa sukupuuttoon kaupungistumisen ja sen aiheuttamien saasteiden vuoksi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee jaavantaistelijan vuoden 2019 arviossaan silmälläpidettäväksi lajiksi. Yhteensä se on uhanalainen jopa 20 paikassa, ja kaupungistuminen ja saasteet saattavat muuttaa lajin maailmanlaajuisen luokituksen lähitulevaisuudessa uhanalaisen puolelle. Vielä vuoden 2009 arviossaan Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokitteli jaavantaistelijan elinvoimaiseksi lajiksi sen laajan levinneisyyden ja vähäisten uhkien vuoksi. IUCN ilmoitti tuolloin sen levinneisyysalueeksi Sumatran, Jaavan sekä Belitungin ja Bangkan saaret, vaikka totesikin ettei lajin lukumäärien suuntausta tiedetä.
Lajia esiintyy tyypillisesti kirkasvetisissä vuorivirroissa, vaikkakin sitä tavataan myös keinotekoisista ja muokatuista vesistöistä, kuten ojista, riisinviljelyalueilla ja betonisissa vesisäiliöissä. Jaavantaistelija suosii tiheää kasvillisuutta ja viileitä ja matalia vesiä.
Benito Epifanio Rodríguez
Benito Epifanio Rodríguez (21. toukokuuta 1903 Godeken – 15. helmikuuta 2001) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 18. joulukuuta 1926 ja nimitettiin Rosarion vihkipiispaksi sekä Arycandan titulaaripiispaksi 23. syyskuuta 1960. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Caggiano, jota avustivat Francisco Juan Vénnera ja Carlos María Cafferata.
Rodríguez osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän erosi tehtävistään vihkipiispana vuonna 1976.
Carew Tower
thumb|Carew Tower Carew Tower on pilvenpiirtäjä Cincinnatissa Ohiossa Yhdysvalloissa, joka on Cincinnatin korkein rakennus ja vuodesta 1982 Kansallinen historiallinen maamerkki. Se on 175 metriä korkea, ja siinä on 49 kerrosta. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1929, ja se saatiin valmiiksi vuonna 1931.
Lähteet
39.10083°N, -84.51333°W
Ruusuruohokiitäjä
Ruusuruohokiitäjä (Hemaris tityus) on keskikokoinen kiitäjäperhoslaji. Suomen lajien uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).
Koko ja ulkonäkö
Toukka on aluksi vihreä, myöhemmin vihreän ja violetin kirjava, kauttaaltaan vaaleiden nystyjen peittämä. Nystyt tekevät pinnasta hyvin karheantuntuisen. Toukan peräpäässä on suora, ruskeanvioletti piikki. Täysikasvuisena toukka saavuttaa 43–48 mm:n pituuden.
Levinneisyys ja lentoaika
Ruusuruohokiitäjän levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Euroopan poikki Baltiaan ja eteläisen Venäjän poikki Pohjois-Kiinaan. Skandinaviassa sitä tavataan Tanskassa sekä eteläisessä Ruotsissa ja Norjassa. Suuressa osassa Länsi-Europpaa laji on joko taantunut tai hävinnyt kokonaan. Suomessa laji on aikaisemmin ollut yleisempi, mutta sittemmin taantunut ja esiintyy nykyisin lähinnä Itä- ja Kaakkois-Suomessa. Useimmat havainnot keskittyvät nykyisin Pohjois-Karjalasta Saimaan poikki Kymenlaaksoon. Aikuiset perhoset lentävät kesäkuun alusta kesäkuun loppuun huipun ollessa kesäkuun alkupuolella.
Elinympäristö ja elintavat
Tyypillisenä päiväkiitäjänä ruusuruohokiitäjä on aktiivinen päiväsaikaan ja erityisesti aurinkoisina aamupäivinä. Ruusuruohokiitäjä vierailee mielellään kukilla ja tyypillisiä elinympäristöjä ovat aurinkoiset kedot sekä teiden pientareet. Lajin esiintyminen on paikoittaista, mutta se saattaa olla sopivalla paikalla jopa runsas. Yksilöt lentävät ajoittain kauemmaksikin varsinaiselta elinalueeltaan, mutteivät lähde helposti ylittämään laajoja avoimia alueita. Perhonen käy mieluiten punaisilla, sinisillä ja violeteilla kukilla.
Parittelu tapahtuu päivällä ja kestää noin kaksi tuntia, jona aikana perhoset lentävät toisiinsa peräpäät vastakkain kiinnittyneinä. Naaras munii noin 100 munaa, muutaman kullekin ravintokasville ja suosii aurinkoisella paikalla kasvavia kasveja. Toukat ovat aluksi aktiivisia öisin ja piilottelevat lehtien alapinnoilla mutta nousevat myöhemmin illoiksi kukintoihin syömään. Helposti näkyvä toukka pudottautuu maahan pienimmästäkin häiriöstä. Täysikasvuinen toukka koteloituu roskilla naamioituun kotelokoppaan maanpinnalle tai karikkeen joukkoon. Laji talvehtii kotelona. Perhoset kuoriutuvat koteloistaan joko aamulla tai aamupäivällä.
Ravintokasvi
Ravintokasveina toimivat pääasiassa ruusuruoho (Knautia arvensis) ja purtojuuri (Succisia pratensis), mutta joskus myös keltamatara (Galium verum) ja lehtokuusama (Lonicera xylosteum).
Åke Forsell
Åke Erik Rafael Forsell (25. toukokuuta 1932 Helsinki – 1. joulukuuta 2015 Kauniainen) oli suomalainen muusikko ja myyntijohtaja.
Vuonna 1942 Forsell aloitti viulunsoiton opinnot Sibelius-Akatemiassa, mutta vaihtoi 1940-luvun lopulla instrumenttinsa klarinettiin sekä saksofoniin. Hän soitti ammattimaisesti muiden muassa Ossi Runteen, Erik Lindströmin ja Herbert Katzin orkestereissa. Eläkkeelle jäätyään hän soitti myös Jazz Society Big Bandissa, Raimo Virtasen orkesterissa ja Happy Swing Bandissa. Hän kuului myös maineikkaaseen Kaffilajengi-yhtyeeseen.
Lesbro
Lesbro on  heteromies, joka kokee seksuaalista vetovoimaa ainoastaan tai pääasiassa lesboja kohtaan. Nimitystä käytetään myös miehestä, joka harjoittaa sosiaalisia ihmissuhteita mieluummin lesbojen kuin heteronaisten tai toisten miesten seurassa. Termi on syntynyt Ricen yliopiston uudissanatietokannan mukaan vuonna 2007 Nashvillefemme-blogissa ja se on kooste sanoista ”lesbian” (’‎lesbo’)‎ ja ”bro” (’veli’‎)‎. Vanhempia lesbroa sisällöltään vastaavia termejä englannin kielessä ovat "dyke tyke" ja "dutch boy". Vastaava sana heteronaisille, joiden kiinnostus kohdistuu homoseksuaalisiin miehiin, on homoemo.
Aukštojas
pienoiskuva|260px|Aukštojasin korkeimmalla kohdalla on kivi jossa lukee sen nimi ja korkeus.
Aukštojas on Liettuan korkein kohta. Valko-Venäjän rajan tuntumassa sijaitseva mäki on 294 metriä korkea. Aiemmin oletettiin että Juozapine Kalnas on Liettua korkein kohta. Vilnan Gediminasin teknillisen yliopiston vuonna 2004 tekemissä tarkemmissa tutkimuksissa selvisi että se on vain 292,7 metriä korkea. Noin puolen kilometrin päästä löytyi kukkula jonka korkeus on 293,84 metriä. Loppujen lopuksi Juozapine Kalnas ei ollut edes toiseksi korkein kukkula, vaan noin 10 kilometrin päässä sijaitseva Kruopine on 293,65 metriä korkea.
Vasta löydetyllä Liettuan korkeimmalla kohdalla ei ollut nimeä ja siitä järjestettiin yleisökilpailu samana vuonna 2004. Nimeksi valittiin joka on liettualaisen mytologian ylin jumala. Uusi nimi tuli viralliseen käyttöön 18.11.2005.
Donald Judd
pienoiskuva|350px|Untitled object, Haag, Hollanti. Donald Judd (1928–1994) oli yhdysvaltalainen kuvanveistäjä, jota on pidetty johtavana minimalistina. Juddin veistosten perusmuotona on usein suljettu ja avoin suorakulmainen laatikko tai särmiö. Perusmuodon puitteissa mittasuhteet, materiaalit ja värit vaihtelevat.
Judd opiskeli Art Students League of New Yorkissa 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa, sekä Columbian yliopistossa. Hänen ensimmäiset teoksensa olivat nimettömiä pelkistettyjä maalauksia. Hän kirjoitti vuosina 1959–1965 taidekritiikkejä, samoihin aikoihin hän siirtyi veistoksiin. Veistokset olivat jatkumoa muun muassa Barnett Newmanin tyyppiselle värikenttämaalaukselle. Judd sijoitti veistokset suoraan lattialle ilman jalustaa.
Multala
Multala oli parinkymmenen talon kylä Siesjärven kupeessa Kivennavan pitäjän itäosassa Karjalankannaksella. Karvala ja Hartonen olivat naapurikyliä. Multalan aiempi nimi oli Sikiälä. Sillä nimellä kylä löytyy kirkonkirjoista sekä vanhoista maa- ja henkikirjoista. 1930-luvun kartassa sen näkyy Multalana.
Karvalan kautta Multalaan ja edelleen Hartosiin kulkenut hiekkatie on nykyisin vielä olemassa Multalaan asti, mutta ei siitä eteenpäin.
Colby Cohen
Colby Cohen (s. 25. huhtikuuta 1989 Villanova, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt jääkiekkopuolustaja, joka pelasi viimeksi EIHL:n Nottingham Panthersissa. Isokokoisen Cohenin vahvuuksiin kuuluu kaksinkamppailut, maalinedustapelaaminen, laukaus, pelinavaaminen ja tasaisuus. Hänen heikkouksiinsa kuuluu ajoittaisen turhat jäähyt ja sijoittuminen. Cohen laukoo oikealta.
Seuraura
Cohen pelasi kaudella 2004–2005 Syracuse Starsin joukkueessa EJHL- ja OPJHL-juniorisarjoja. OHL-joukkue Saginaw Spirit varasi hänet 94. pelaajana kesällä 2005, mutta Cohen ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään. Hän siirtyi kaudeksi 2005–2006 Yhdysvaltain kehitysmaajoukkueiden ohjelmaan ja pelasi mm. NAHL-liigaa. Siellä kesken jälkimmäisen kautensa 2006–2007 Cohen siirtyi USHL-joukkue Lincoln Starsiin, joka varasi hänet 213. pelaajana kesällä 2006. Cohen voitti tehoilla 13+47=60 USHL:n puolustajien piste- ja syöttöpörssin ja jakoi koko liigan syöttöpörssin kolmannen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Hän pelasi kauden aikana myös USHL:n tähdistöottelussa ja valittiin kauden päätteeksi liigan toiseen tähdistökentälliseen.
Colorado Avalanche varasi Cohenin toisella kierroksella 45. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2007. Hän kävi vuodet 2007–2010 Bostonin yliopistoa. Cohen voitti toisen yliopistokautensa 2008–2009 päätteeksi Hockey Eastin ja koko NCAA:n mestaruuden. Hänet palkittiin NCAA:n lopputurnauksen arvokkaimpana pelaajana ja valittiin tähdistökentälliseen. Viimeisellä yliopistokaudellaan 2009–2010 Cohen oli tehoilla 14+16=30 Hockey Eastin tehokkain puolustaja, Bostonin yliopistojoukkueen toiseksi paras maalintekijä sekä kolmanneksi paras pistemies Vinny Saponarin kanssa. Hän sijoittui 82 minuutillaan Hockey Eastin jäähypörssissä kolmanneksi. Cohen valittiin kauden päätteeksi Hockey Eastin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Huhtikuussa 2013 hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Colorado Avalanchen kanssa ja liittyi loppukevääksi sen farmijoukkue Lake Erie Monstersiin, AHL:ään.
Syksyn 2010 harjoitusleirin päätteeksi Avalanche lähetti Cohenin Monstersiin. Hän teki NHL-debyyttinsä 6. marraskuuta 2010 Dallas Starsia vastaan. Kolmen Avalanchessa pelatun ottelun jälkeen Cohen lähetettiin takaisin Monstersiin, mutta jo samassa kuussa hänet kaupattiin Boston Bruinsiin vaihdossa Matt Hunwickiin. Cohen pelasi loppukautensa 2010–2011 kuitenkin kokonaan sen farmijoukkue Providence Bruinsissa. Yhteensä tulokaskausi AHL:ssä toi hänelle 60 runkosarjaottelussa tehot 2+11=13. Cohen nostettiin Bostonin NHL-ryhmään kevään 2011 pudotuspeleissä, mutta hän ei pelannut otteluakaan, eikä näin ollen voittanut Stanley Cupia. Cohen kuitenkin esiintyi Bruinsin virallisessa Stanley Cup -joukkuekuvassa ja sai Stanley Cup -sormuksen.
Cohen ei noussut kahden jälkimmäisenkään tulokaskautensa 2011–2012 ja 2012–2013 aikana Bostonin NHL-kokoonpanoon. Noista jälkimmäisellä kaudella 2012–2013 hän pelasi Providencen lisäksi myös kaksi ECHL-ottelua South Carolina Stingraysin riveissä tammikuussa 2013. Kaudeksi 2013–2014 Cohen siirtyi SM-liigajoukkue Porin Ässiin. Hän ehti pelata joukkueessa vain viisi runkosarjaottelua, kunnes Cohen palasi lokakuussa 2013 perhesyihin vedoten takaisin Pohjois-Amerikkaan. Pari viikkoa myöhemmin Cohen teki loppukauden kattavan sopimuksen AHL-joukkue San Antonio Rampagen kanssa. Vain kahden siellä pelaamansa ottelun jälkeen hän kuitenkin jätti seuran, eikä pelannut enää loppukaudella missään.
Kaudeksi 2014–2015 Cohen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Iso-Britannian EIHL:n Nottingham Panthersiin. Hän pelasi siellä neljä ottelua Mestarien liigassa, mutta hän kuitenkin loukkaantui ennen EIHL-kauden alkua ja jätti Panthersin. Lokakuussa 2014 Cohen siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella ECHL-joukkue Reading Royalsiin. Sieltä hän siirtyi kahden päivän sisään marraskuussa ensin Missouri Mavericksiin ja sitten South Carolina Stingraysiin. Ennen kuin Cohen sai tililleen kummassakaan seurassa yhtään ottelua, hän siirtyi siirrostaan vain viikkoa myöhemmin loppukauden kattavalla sopimuksella Slovakian Extraliga-joukkue HC 05 Banská Bystricaan. Slovakiassa Cohen viihtyi vain 15 ottelun verran ennen siirtymistään loppukaudeksi Englantiin Nottingham Panthersin riveihin. Nottinghamissa Cohen pelasi 12 ottelua ja päätti kauden jälkeen uransa.
Maajoukkueura
Cohen pelasi World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2006, jolloin hän voitti hopeaa.
Bachleda-Curuś
Bachleda-Curuś on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Rivitalo
thumb|Englantilaisia rivitaloja. thumb|Rivitalo 1950-luvun alusta Noran kunnassa Ruotsissa. thumb|Rivitaloasutusta Laukaan [[Vihtavuori|Vihtavuoressa.]] Rivitalo on kytketty pientalo, jossa on vähintään kolme rinnakkaista asuntoa. Asunnot on rakennettu kiinni toisiinsa. Rivitalossa asuinhuoneistojen tilat eivät sijaitse toistensa kanssa päällekkäin kuten kerrostalossa.
Melkein jokaisessa rivitaloasunnossa on oma piha.
Kaarina Daavittila
Kaarina Daavittila (s. 11. elokuuta 1951 Pudasjärvi) oli Pudasjärven kaupunginjohtaja 2008–2014. Daavittila on suorittanut ekonomin tutkinnon Vaasan kauppakorkeakoulussa ja hallintotieteiden maisterin tutkinnon Lapin yliopistossa. Hän on auktorisoitu julkishallinnon tilintarkastaja (JHTT) ja kauppakamarin hyväksymä tilintarkastaja (HTM).