cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kyynelmänty
Levinneisyys ja elinympäristö
Kyynelmäntyä esiintyy kotoperäisenä Afganistanissa, Bhutanissa, Myanmarissa, Nepalissa, Pakistanissa, Kiinan Tiibetissä sekä Intian Kashmirissa ja Sikkimissä. Laji kasvaa lähinnä Himalajan vuoriston ja sen lähialueiden lauhkeissa havupuuvaltaisissa sademetsissä 1600–3300 metrin korkeudella. Samoilla alueilla kasvaa usein himalajansetrejä, himalajankuusia, pindrowpihtoja, turkinkatajia sekä himalajankoivuja.
Gibraltarin katedraali
Kappeli on pyhitetty Neitsyt Marialle, ja siellä on hänen patsaansa. Toisinto patsaasta on Gibraltarin eteläkärjessä, missä sille on omistettu erillinen pieni pyhättö, Shrine of Our Lady of Europe.
Kyynelmänty
Käyttö
Kyynelmännyn puuta käytetään varsinkin sen luontaisella elinalueella rakentamisessa ja huonekalujen valmistuksessa. Siitä valmistetaan myös tärpättiä. Lajia käytetään lisäksi jonkin verran koristepuuna lauhkean vyöhykkeen lämpimissä osissa.
Kansainvälinen Purjehtijaliitto
Kansainvälinen Purjehtijaliitto on kilpapurjehduksen maailman kattojärjestö. Liitto perustettiin Pariisissa 1907, ja sen nimi oli vuoteen 1996 asti International Yacht Racing Union (IYRU).
ISAF:n jäseniä ovat kansalliset purjehdusliitot. Suomea edustaa Suomen Purjehtijaliitto, joka on yksi 13 perustajajäsenestä. Tällä hetkellä ISAF:illa on 121 jäsenmaata.
ISAF on Kansainvälisen olympiakomitean tunnustama kilpapurjehduksen kattojärjestö, ja siten ISAF vastaa olympiapurjehduksen luokista, säännöistä ja järjestämisestä. ISAF vahvistaa kilpapurjehdussäännöt aina neljäksi vuodeksi kerrallaan olympialaisten jälkeen.
ISAF järjestää myös muita kilpapurjehdustapahtumia kuten olympialuokkien ISAF World Sailing Championships, ISAF World Sailing Games, ISAF Youth Sailing World Championship, ISAF Team Racing World Championship, ISAF Match Racing World Championship, ISAF Women's Match Racing World Championship ja ISAF Nations Cup.
ISAF on tällä hetkellä hyväksynyt 87 eri vene- ja jollaluokkaa, jotka vaihtelevat radio-ohjattavista veneistä ja optimistijollasta aina 60-jalan monirunkoisiin.
Vuonna 2015 järjestö vaihtoi nimekseen World Sailing.
Puheenjohtajat
Liitto on valinnut puheenjohtajan vuodesta 1946 alkaen.
Hyundai ix20
Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä ix20 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Hyundai ix20.Geneven autonäyttelyssä keväällä 2015 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut ix20. Ulkonäöllisiä uudistuksia olivat uudempia Hyundai-malleja vastaava etusäleikkö sekä LED-takavalot. Aiempi neliportainen automaattivaihteisto korvattiin uudella kuusiportaisella.
Troy Mallette
Troy Matthew Mallette (s. 25. helmikuuta 1970 Levack, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL-joukkueissa New York Rangers, Edmonton Oilers, New Jersey Devils, Ottawa Senators, Boston Bruins ja Tampa Bay Lightning.
Pelaajaura
Mallette varattiin numerolla 22 NHL:n varaustilaisuudessa 1988 New York Rangersiin. Hän pelasi NHL:n runkosarjassa 456 peliä, joissa sai 51+68=119 pistettä. Jäähyllä hän istui 1 226 minuuttia. Hän kärsi selkävammasta pelissä Chicago Blackhawksia vastaan 25. lokakuuta 1997. Se pakotti hänet lopulta jäämään eläkkeelle. Hänen hallussaan on vieläkin Rangersin yhden kauden jäähyennätys.
Yksityiselämä
Mallette asuu Levackissa, Ontariossa. Hän on naimisissa Lynn Malletten kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Raitis Ivanāns
Raitis Ivanāns (s. 3. tammikuuta 1979 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen jääkiekkoilija. Hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 KHL-liigan Dinamo Riian joukkueeseen. Hän on rooliltaan tappelija.
Ivanāns on yksi harvoista eurooppalaisista ns. raskaan sarjan tappelijoista NHL:ssä. Ivanāns pelasi Pohjois-Amerikkaan tultuaan kauan Amerikan alasarjoissa kunnes teki varaamattomana sopimuksen Montreal Canadiensin kanssa vuonna 2004. Pelattuaan kaksi vuotta Montrealin farmijoukkueessa, hän pääsi pelaamaan hetken aikaa ylhäällä Canadiensissa. Jatkosopimusta ei syntynyt, mutta Los Angeles Kings teki sopimuksen kesällä 2006, ja Ivanans pelasi koko kauden ylhäällä. Kaudeksi Ivanāns siirtyi Los Angelesista Calgaryyn.
Ivanāns pelasi kaksi kautta Calgaryssä ja sen farmijoukkueessa Abbotsford Heatissa. Kesällä 2012 hän teki sopimuksen KHL:n Dinamo Riian kanssa.
Asan diskografia
Tämä on suomalaisen rap-artisti Asan diskografia
Andrei Babkin
Andrei Babkin  on venäläinen Roskosmoksen avaruuslentäjä.
Chikara Fujimoto
Chikara Fujimoto (s. 31. lokakuuta 1977 Yamaguchi) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Fujimoto debytoi Japanin maajoukkueessa heinäkuussa 2001. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Welcome to the World
Welcome to the World on Psycho Motelin albumi, joka julkaistiin vuonna 1997.
Téa Leoni
Téa Leoni (oik. Elizabeth Téa Pantaleoni, s. 25. helmikuuta 1966 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa.
Ura
Leoni sai vuonna 1995 pääroolin tilannekomediasarjassa Paparazzi vasten tahtoaan. Sarja jatkui vuoteen 1998 asti. Hän on näytellyt elokuvissa Pahat pojat (1995), Deep Impact (1998), Family Man – perhe on paras (2000), Jurassic Park III (2001) ja Taalat taskuun, Dick & Jane (2005). Lisäksi Leoni näyttelee pääosaa televisiosarjassa Rouva Ministeri.
Yksityiselämä
Leoni solmi ensimmäisen avioliittonsa Neil Tardion kanssa vuonna 1991. Liitto päättyi eroon neljän aviovuoden jälkeen vuonna 1995.
Leoni meni naimisiin näyttelijä David Duchovnyn kanssa vuonna 1997. Heillä on kaksi lasta, tytär ja poika. Vuonna 2008 parin ilmoitettiin eronneen, ja olleen asumuserossa jo kuukausia ennen eroilmoitusta. He halusivat pitää eronsa yksityisasianaan lastensa vuoksi. Erosta huolimatta pari näyttäytyi yhdessä. Pari palasi nopeasti yhteen vuoden 2008 eroilmoituksen jälkeen, mutta vuonna 2011 heidän ilmoitettiin jälleen olevan asumuserossa. He hakivat avioeroa vuonna 2014, ja se astui voimaan saman vuoden kesäkuussa.
Sidney Sam
Sidney Sam (s. 31. tammikuuta 1988 Kiel, Schleswig-Holsteinin osavaltio, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Bayer Leverkusenia. Pelipaikaltaan Sam on keskikenttäpelaaja. Sam on edustanut Saksan maajoukkuetta junioritasolla. Samin isä on nigerialainen, joten hänellä on mahdollisuus edustaa myös Nigerian jalkapallomaajoukkuetta.
Natalie du Toit
pienoiskuva|Natalie du Toit (keskellä) Pekingin paralympialaisissa 2008.Natalie du Toit (s. 29. tammikuuta 1984 Kapkaupunki) on eteläafrikkalainen uimari.
Du Toit ajoi vuonna 2001 skootterillaan kolarin, jonka jäljiltä hänen vasen jalkansa jouduttiin amputoimaan. Jo vuonna 2002 hän osallistui kansainyhteisön kisoihin ja sijoittui kahdeksanneksi 800 metrin vapaauinnissa. Ateenan paralympialaisissa 2004 hän voitti viisi kultaa ja yhden hopean. Vuoden 2008 avovesiuinnin MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi 10 kilometrin kilpailussa ja varmisti paikan Pekingin olympialaisiin.
Du Toit kantoi Etelä-Afrikan lippua sekä Pekingin olympialaisten että Pekingin paralympialaisten avajaisissa. Pekingin 10 kilometrin avovesiuinnissa hän sijoittui 16:nneksi. Pekingin paralympialaisissa 2008 Du Toit voitti viisi kultamitalia.
Kristillinen keskus
Kristillinen Keskus, virallisesti Helsingin Kristillinen Keskus, oli Patmos Lähetyssäätiön aiempi toimintakeskus ja sijaitsi Harjukatu 2:ssa Harjussa. Seurakuntien pidättyvyys antaa tiloja herätysliikkeille johti siihen, että Patmos perusti Helsingin Kristillinen Keskuksen. Kristillisessä Keskuksessa toimi kahvio ja säätiön kustantamien julkaisujen myymälä.
Sittemmin Patmos järjesteli toimintojaan uudelleen ja perusti Savenvalajan paja -nimisen kokoustoiminnan keskuksen Helsingin Sörnäisiin ja Studio24/Kristillinen mediakeskus -nimisen studion video- ja äänitallenteiden tuottamiseen.
Janusz Grabiański
thumb|right|Kokoelma Kauneimmat eläinsadut (1961) sisältää mm. [[Grimmin veljekset|Jakob ja Wilhelm Grimmin sadun "Kettu ja hanhet", joka pohjautuu saksalaiseen kansan­satuun. Ensimmäisellä sivulla on Grabiańskin akvarelli.]] Janusz Grabiański (27. heinäkuuta 1929 Szamotuły, Puola – 20. lokakuuta 1976 Varsova) oli puolalainen kuvittaja ja graafikko, joka teki erityisesti lastenkirjojen kuvituksia.
Grabiański opiskeli Krakovan kuvataideakatemiassa vuosina 1950–1951 ja siirtyi sitten Varsovan kuvataideakatemiaan vuosiksi 1952–1955. Vuodesta 1958 alkaen kuolemaansa saakka hän kuvitti itävaltalaiselle Ueberreuter-kustantamolle.
Grabiańskin kuvitukset olivat usein kokosivun täyttäviä piirustuksia ja värikkäitä akvarelleja. Hän kuvitti lukuisten tunnettujen kirjailijoiden teoksia: Charles Perrault, Hans Christian Andersen, Mark Twain, Grimmin veljekset ja Enid Blyton. Grabiańskin kuvittamia kirjoja on julkaistu Itävallan lisäksi muissakin maissa käännöksinä; suomeksi julkaistiin 1960–1970-luvulla kymmenen teosta.
Grabiańskin kirjoja palkittiin useilla puolalaisilla ja kansainvälisillä palkinnoilla. Hänen tuotantoaan esiteltiin Rovaniemen taidemuseon näyttelyssä ”Satumaista – Janusz Grabiańskin satukuvituksia” 21.9.2018–9.1.2019, johon työt oli saatu lesken Joanna Grabiańskan kokoelmasta.
Eckeröhallen
Eckeröhallen on sisäurheiluhalli, joka sijaitsee Eckerössä noin puolen kilometrin päässä Berghamnin lauttasatamasta. Kaarihalli valmistui vuonna 2000 ja se on Ahvenanmaan suurin rakennus.
Hallissa on täysimittainen jalkapallon hallikenttä, joita Suomessa on yhteensä noin 25. Eckeröhallenin jalkapallokentän koko on 102 × 64 metriä, pelialustana on Saltex-jalkapallonurmi. Hallin suurin korkeus on 21 metriä ja lattiapinta-ala yli hehtaarin. Yleisökapasiteetti on 5000 henkeä, kiinteissä katsomorakenteissa on tilaa 1 200 henkilölle.
Hallista löytyvät myös yleisurheilun suorituspaikat: kuusi 110 metrin juoksusuoraa sekä hyppy- ja heittopaikat. Lisäksi hallin yhteydessä on voimailusali, pukuhuoneet, pesutilat, kahvio ja kokoustila.
SFS-4
SFS-4 (Sweden-Finland 4) on noin 254 kilometriä pitkä tietoliikennemerikaapeli Turusta Norrtäljeen. Kaapeli on otettu käyttöön joulukuussa 1993, ja sen omistavat Telia ja Elisa.
Annie-gaala 2011
Annie-gaala 2011 oli 38. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi Annie-palkinnot vuoden 2010 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 5. helmikuuta 2011 UCLA Royce Hallissa Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Kansainvälinen animaatioelokuvayhdistys julkisti palkintogaalan ehdokkaat 6. joulukuuta 2010.
Ehdokkaat ja voittajat
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Sari Malkamäki
Sari Johanna Malkamäki (s. 9. joulukuuta 1962 Alahärmä) on suomalainen Helsingissä asuva kirjailija ja toimittaja.
Floyd Landis
Floyd Landis (s. 14. lokakuuta 1975 Farmersville, Lancasterin piirikunta, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen ammattilaismaantiepyöräilijä. Landis aloitti ammattilaisena 1999. Hän liittyi Lance Armstrongin US Postal Service -joukkueeseen vuonna 2002 ja siirtyi sveitsiläiseen Phonak-talliin vuonna 2005.
Sari Malkamäki
Henkilöhistoria
Malkamäki syntyi teknikko Aki Malkamäen ja perushoitaja Marja-Liisa Latukan perheeseen. Hänen avopuolisonsa 1985–2003 oli toimitussihteeri Jussi Harmaala, vuodesta 2003 se on ollu kirjailija Esa Sariola. Ylioppilaaksi Malkamäki tuli 1981. Hän opiskeli kotimaista kirjallisuutta ja sosiologiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian maisteriksi 1991. Kirjoittamisen ohella hän on toiminut myös radiokuunnelmien, tv-ohjelmien, kirjojen ja harrastajakirjoittajatekstien arvostelijana sekä ohjannut harrastajakirjoittajia ja vetänyt kirjoituskursseja. Valtion viisivuotisen kirjailija-apurahan Malkamäki sai vuonna 2009.
Floyd Landis
Vuoden 2005 Tour de Francella Landis sijoittui yhdeksänneksi häviten voittaja Lance Armstrongille 12 minuuttia ja 44 sekuntia.
Landis voitti Vuoden 2006 Tour de Francen kokonaiskilpailun, mutta 27. heinäkuuta Phonak-talli ilmoitti, että Landisin 17. etapin jälkeisestä doping-näytteestä löytyi epätavallisen suuria määriä testosteronia. Ranskan ympäriajon johtaja Christian Prudhomme sanoi, ettei Landisia enää pidetä vuoden 2006 kilpailun voittajana.
8. helmikuuta 2007 Landis ilmoitti, ettei hän osallistu vuoden 2007 Ranskan ympäriajoon, koska doping-asian käsittely on vielä kesken.
Lehdistössä 20. syyskuuta 2007 olleen tiedon mukaan Urheilun kansainvälinen välitystuomioistuin CAS on tehnyt päätöksen, jonka mukaan Floyd Landis käytti kiellettyjä aineita Ranskan ympäriajossa vuonna 2006. Päätöksen jälkeen Oscar Pereiro nimettiin kilpailun voittajaksi.
Landis myönsi 20. toukokuuta 2010 käyttäneensä dopingaineita systemaattisesti uransa aikana.
Kings Road Entertainment
Kings Road Entertainment (myös Kings Road Production) on yhdysvaltalainen elokuvayhtiö, joka on keskittynyt tuottamaan ja levittämään pienen budjetin elokuvia. Stephen Friedman perusti yhtiön vuonna 1983 ja ensimmäinen sen tuottama elokuva oli Paripeli (1984), jonka pääosissa esiintyivät Steve Martin ja Lily Tomlin. Kings Road Entertainmentin tunnetuimpiin elokuviin lukeutuu Kickboxer (1989), jolle yhtiö tuotti myös neljä jatko-osaa vuosina 1991–1995.
Raija Asikainen
Raija Asikainen (s. 1960) on suomalainen kirjailija.
Combinaison Dangereuse
Combinaison Dangereuse on LIM:nin ja Meidayn studioalbumi, joka julkaistiin 22. maaliskuuta 2010. Levyllä vieraili muita rap-artisteja kuten Zeler, Samat ja Tero Rho.
Davian Clarke
Davian Clarke (s. 30. huhtikuuta 1976 St. Catherine, Jamaika) on jamaikalainen 400 metrin juoksija.
Clarke osallistui ensimmäisiin aikuisten arvokisoihinsa Göteborgin MM-kisoissa 1995, joissa hän karsiutui 400 metrin välierissä ajalla 45,58 mutta sai hopeaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Seuraavana vuonna Atlantan olympialaisissa hän sijoittui 400 metrillä seitsemänneksi ja juoksi Jamaikan 4 x 400 metrin viestijoukkueessa, joka voitti olympiapronssia. Ateenan MM-kisoissa 1997 Clarke karsiutui henkilökohtaisessa kilpailussa välierissä ajalla 45,07, mutta voitti viestissä MM-hopeaa. Hän voitti viestin MM-hopeaa myös Sevillan MM-kisoissa 1999. Sekä Ateenassa että Sevillassa Jamaikan joukkue nousi pitkässä viestissä yhden sijan ylöspäin Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen. Sydneyn olympialaisissa 2000 Clarke selviytyi välieriin, jossa keskeytti. Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 hän karsiutui välierissä.
Clarke voitti vuonna 2003 viestin MM-kultaa Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa ja MM-hopeaa Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa. Hän osallistui Pariisissa henkilökohtaiseen kilpailuun, mutta karsiutui alkuerissä. Seuraavana vuonna Clarke voitti ensimmäisen henkilökohtaisen arvokisamitalinsa voittamalla hopeaa Budapestin sisäratojen MM-kisoissa. Hän oli samoissa kisoissa mukana voittamassa viestikultaa. Hän sijoittui samana vuonna Ateenan olympialaisissa kuudenneksi ajalla 44,83 ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa seitsemänneksi. Hän voitti jälleen viestissä MM-pronssia Helsingin MM-kisoissa 2005. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 hän oli neljäs ja Kansainyhteisön kisoissa samana vuonna viestissä kolmas. Kisojen henkilökohtaisella matkalla hän karsiutui välierissä.
Jazz (albumi)
Jazz on brittiläisen Queen-yhtyeen marraskuussa 1978 julkaistu seitsemäs albumi. Sen tuottamiseen osallistui jälleen muutaman vuoden tauon jälkeen Roy Thomas Baker. Albumin kansikuvan puolestaan ideoi rumpali Roger Taylor nähtyään samankaltaisen pyörrekuvion Berliinin muurissa. Musiikillisesti albumi on hyvin hajanainen sisältäen vaikutteita useista tyylilajeista.
Albumi menestyi kaupallisesti hyvin yltäen top 10:een sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa. Kuitenkin levy otettiin ilmestyessään vastaan pettymyksenä ja se sai heikohkoja arvosteluja kriitikoilta. Nykyisin Jazzia pidetään kuitenkin yhtenä Queenin tasaisimmista albumeista.
Albumin suurimmaksi singlehitiksi Britanniaksi muodostui ”Don’t Stop Me Now”, joka ylsi top 10:een. Myös keskenään samalla singlellä julkaistut ”Fat Bottomed Girls” ja ”Bicycle Race” pääsivät saarivaltiossa kymmenen suosituimman kappaleen tuntumaan. Britannian ulkopuolella, muun muassa Pohjois-Amerikassa julkaistu ”Jealousy” sen sijaan floppasi, eikä saavuttanut sijoitusta Yhdysvalloissa.
Albumin tyyli ja työstö
Jazz on tyylillisesti hajanainen albumi, jolla on hyvin erilaista musiikkia. Levyn arvostelleen Allmusic-sivuston Stephen Thomas Erlewinen mielestä Jazzia onkin verraten hankala arvostella kokonaisuutena hajanaisen tyylinsä vuoksi. Albumin merkitys koostuu yksittäisistä tyylillisesti sangen vaihtelevista kappaleista. Levylle on mahtunut muun muassa rockia pilke silmäkulmassa, varhaista diskoa, solisti Freddie Mercurylle ominaisia pianoballadeja, hard rockia, poppia sekä lähi-idän tunnelmaa. Brian Mayn kitaransoiton ansiosta Jazz on äänimaailmaltaan raskaampi albumi kuin edellislevy News of the World ja samalla yhtyeen ensimmäinen albumi, jolla käytettiin syntetisaattoria, tosin kyseessä ei ollut kosketinsoitinsyntetisaattori. Albumilla on myös tavallista enemmän akustisia raitoja. Levyn nimestä huolimatta albumilla ei ole kappaleita, joita voitaisiin luokitella tyylillisesti jazz-musiikiksi.
Jazz oli ensimmäinen Queen-albumi, joka äänitettiin Britannian ulkopuolella. Levytykset alkoivat heinäkuussa 1978 Mountain-studiossa Montreux’ssä Sveitsissä, ja päättyivät lokakuussa Super Bear -studiossa Nizzassa Ranskassa. Albumi oli samalla pienen tauon jälkeen viimeinen, jonka tuottamisessa oli mukana Roy Thomas Baker, joka oli osallistunut myös yhtyeen neljän ensimmäisen albumin tuottamiseen. Äänittäjinä toimivat Geoff Workman ja John Etchells.
Bakerin paluun on katsottu tuoneen yhtyeen jäsenten lauluntekoon lisää luovuutta. Edellisalbumi News of the World oli ollut eräänlainen paluu yhtyeen juurille, mutta Jazz merkitsi jälleen kokeilujen tielle siirtymistä ja tutkimusmatkaa musiikillisille sivuteille. Tuloksena oli materiaalia 13 kappaleen verran, mikä tekee Jazzista yhden Queenin pisimmistä albumeista. Yhtye myös osoitti jälleen, että kaikki sen jäsenet kykenevät lauluntekoon, sillä Freddie Mercuryn ja Brian Mayn lisäksi sekä basisti John Deacon että rumpali Roger Taylor kirjoittivat levylle kaksi kappaletta.
Yleistä kappaleista
Albumin avauskappaleessa ”Mustapha”, josta lähes puolet on miksattu monofonisesti, on vaikutteita arabialaisesta musiikista. Alun intro parodioi moskeijan rukouskutsujien, muezzinien laulua. Myös osa laulusta on arabian kieltä. Kun Jazz ilmestyi, Creem-lehden kriitikko Mitchell Cohen epäili ”Mustaphaa” kaikkien aikojen oudoimmaksi aloituskappaleeksi. ”Fat Bottomed Girls” on Brian Mayn käsialaa, ja sen innoittajina ovat toimineet yhtyeiden perässä juoksevat bändärit ja tytöt. Kahdessa ensimmäisessä kertosäkeistössä May laulaa päävokaalit, Mercuryn laulaessa taustoja, joten periaatteessa ”Fat Bottomed Girls” on Mercuryn ja Mayn duetto. Kappale myös julkaistiin kahden A-puolen singlenä yhdessä ”Bicycle Race” -kappaleen kanssa, ja siitä tuli niin suosittu livenumero, että se soitettiin lähes jokaisessa konsertissa aina 1980-luvun alkuun asti.
”Jealousy” on Freddie Mercuryn akustinen, klassisvaikutteinen balladi, jossa Brian May imitoi sitarin ääntä akustisella kitaralla. Kappale kertoo nimensä mukaisesti mustasukkaisuuden aiheuttamasta tuskasta. Freddie Mercury sävelsi ”Bicycle Race” -kappaleen Tour de France -pyörilykilpailun innoittamana, joka kulki yhtyeen äänityspaikan Nizzan läpi. Kappaletta on kuvattu kaikkien aikojen progressiivisimmaksi kolmen minuutin hitiksi, ja se on samalla albumin todennäköisesti monimutkaisin kappale. Yhtyeen konserteissa faneilla oli tapana soittaa polkupyörän kelloja kappaleen aikana, ja usein esiintymisten aikoihin kellot myytiin loppuun paikallisista pyöräilyliikkeistä. ”If You Can’t Beat Them” on todennäköisesti basisti John Deaconin kirjoittamista kappaleista kaikkien aikojen raskain. Se on samalla yhtyeen harvoja kappaleita, jonka työstössä on käytetty vaiheistustekniikkaa. Toinen tällainen kappale on ”Killer Queen” albumilta Sheer Heart Attack (1974). Kappaleessa ”Let Me Entertain You” Mercury laulaa halustaan viihdyttää yleisöä. Se jäi Mercuryn viimeiseksi raskaaksi kappaleeksi pitkäksi aikaa, ja lopussa käytetään tuntemattomia taustalaulajia, joiden nimiä ei ole merkitty albumin tietoihin.
Rumpali Roger Taylorin kirjoittamalla kappaleella ”Fun It” Queen teki ensimmäisen harppauksensa diskomusiikin pariin. Siinä on käytetty syntetisaattorirumpuja, joita ei kuitenkaan tule sekoittaa konerumpuihin. Laulusta vastaavat sekä Taylor että Freddie Mercury. Brian Mayn laulaman rockballadi ”Leaving Home Ain't Easyn” ”naisosuudet” ovat todellisuudessa Mayn nopeutettua laulua. ”Don’t Stop Me Now” on radioystävällinen raita, jonka on työstänyt yksin Freddie Mercury. Tyylillisesti se muistuttaa Mercuryn vanhemmista teoksista kappaleita ”Seaside Rendezvouz” ja ”Good Old-Fashioned Lover Boy”. Vaikka kappaleeseen kuuluisan kitarasoolon soittanut Brian May ei juurikaan pitänyt kappaleesta, julkaistiin se singlenä, jolloin se ylsi top 10:een Britanniassa. Jazzin päättää Roger Taylorin laulama ”More of That Jazz”, joka perustuu pitkälti itseääntoistavasta nauhaluuppauksesta. Erityisesti Taylor teki tämän tyyppisiä kappaleita myös tuleville albumeille The Game (1980) ja Hot Space (1982). Raidan lopussa kuullaan vielä lyhyitä pätkiä useammasta albumin kappaleesta.
Kansitaide
Albumin kansikuva oli rumpali Roger Taylorin idea. Taylor näki vastaavan pyörteenmuotoisen kuvion Berliinin muurissa, ja hänen mielestään se oli sopiva uuden levyn kanteen muiden jäsenten ollessa samaa mieltä. Yhtye teki kannen konseptin ja lopullisesta luonnoksesta vastasi Cream-yhtiö. Kansi herätti ilmestyessään huomiota, sillä se erosi Queenin edellisten levyjen kansikuvista, eikä sillä tuntunut olevan mitään yhteyttä albumin nimeen.
Sisäkannessa olevan yhtyekuvan otti roudari Peter 'Ratty' Hince Montreux’n studioilla. Sisäpussin kuvan puolestaan otti Nizzan Super Bear -studioilla Chris Hopper. Mukana tuli myös suuri juliste alastomista, pyöräilevistä mallitytöistä.
Julkaisu ja vastaanotto
280px|thumb|right|Queen [[New Havenin konsertissa marraskuussa 1977 – samoihin aikoihin kuin Jazz ilmestyi.]] Albumi julkaistiin ensimmäisen kerran 10. marraskuuta 1978 Britanniassa vinyylinä ja C-kasettina. Albumi nousi parhaimmillaan myyntilistan 2. sijalle 27 listaviikon aikana. Britannian ääniteteollisuus palkitsi albumin kultalevyllä levyn julkaisupäivänä 10. marraskuuta. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin 14. marraskuuta 1978, jossa se 17 listaviikon aikana nousi 6. sijalle ja myi platinaa. Albumi oli myyntimenestys myös muualla maailmassa, ja esimerkiksi Portugalissa Jazz ylsi aina listaykköseksi asti. Hyvästä menestyksestä huolimatta albumi otettiin vastaan pettymyksenä ja esimerkiksi Rolling Stone -lehti arvosteli albumia ”fasistiseksi”.
Levyn painoksissa oli valtiokohtaisia eroja. Suurin osa albumeista oli niin sanottua gatefold-mallia, eli rakenteeltaan avattavakantisia mukanaan juliste alastomista naispyöräilijöistä. Turkissa albumi julkaistiin erilaisella kannella varustettuna nimellä Bicycle Race. Ranskan-painoksessa vinyylissä oli kuva pyöräilijöistä versiosta riippuen joko valkoisella tai mustalla pohjalla. Israelin-painoksessa oli puolestaan erilainen sisäkannen kuva sekä erilainen juliste. Lisäksi Taiwanin-julkaisussa kanteen oli painettu teksti ”Includes Bicycle Race and 4 page colour poster”.
Queen järjesti 31. lokakuuta 1978 albumin julkaisun kunniaksi juhlat New Orleansissa, joka tunnetaan jazz-musiikin kotina. Yhtyeen levy-yhtiöt oli kutsuttu tapahtumaan – yhteensä vieraita oli noin neljäsataa mukaan lukien lehdistöt Britanniasta, Etelä-Afrikasta, Japanista ja Yhdysvalloista. Juhla alkoi keskiyöllä jatkuen aamuun asti. Mukana oli alastomia naismutapainijoita, tulennielijöitä, kääpiöitä, jonglöörejä, taikureita, zulu- ja voodoo-tanssijoita, strippareita, erilaisia yhtyeitä sekä erityinen bändäri viihdyttämässä levy-yhtiöiden työntekijöitä. Juhlaa pidetäänkin yhtenä rockhistorian pahamaineisimmista.
”Fat Bottomed Girls” / ”Bicycle Race” -singlen mainoskampanjan yhteydessä yhtye vuokrasi Wimbledonin stadionin ja järjesti pyöräilykilpailun, johon osallistui 50 naista alasti. Tapahtuma päätyi myös ”Bicycle Racen” promovideolle. Lisäksi kyseisen singlen kannessa käytettiin alastoman naisen kuvaa, mikä nostatti erityisesti Pohjois-Amerikassa yhtyettä kohtaan syytöksiä seksismistä. Negatiivisen suhtautumisen vuoksi naiselle lisättiin singlen myöhemmissä painoksissa pikkuhousut. Lisäksi albumin mukana tullut juliste alastomista naispyöräilijöistä aiheutti kohua Yhdysvalloissa ja siellä levyä myytiin ilman julistetta. Julisteen sijaan albumin mukana sai lomakkeen, jolla julisteen saattoi halutessaan tilata. Kitaristi Brian Mayn mukaan yhtye menetti fanejaan kohun myötä.
”Bicycle Racen” alkuperäinen, alastomien naisten pyöräilyä ja yhtyeen vuoden 1976 Hyde Parkin konserttia sekaisin sisältävä promovideo julkaistiin vasta vuonna 2002, jolloin Greatest Video Hits 1 -DVD julkaistiin. Aikanaan esityskelvottoman videon sijasta esitettiin vaihtoehtoista videota.
Kritiikki
Kriitikoiden suhtautuminen albumiin oli levyn ilmestyessä yleisesti negatiivista. Myös levyn nimi ihmetytti, koska se ei sisältänyt varsinaista jazz-musiikkia. Rolling Stone -lehden arvostelu Jazzista julkaistiin 8. helmikuuta 1979. Arvostelun laatija Dave Marsh totesi albumin sisältävän Queenille tyypillisiä kliseitä tiukasta kitaroinnista, heavy metal -soundeista ja neliäänisestä stemmalaulusta lähtien. Marshin mielestä se, että yhtye on antanut levylleen nimeksi Jazz, ei ole kuitenkaan mikään yllätys, vaan osoitus sen jäsenten ylimielisyydestä ja siitä, että he luulevat olevansa mitä vain haluavat. Marsh totesi, että ainoa asia, jonka Queen tekee muita paremmin, on halveksunnan kerääminen. Myöskään kappaleet eivät saa tunnustusta, ja esimerkiksi avausraita ”Mustapha” on Marshin mielestä kömpelö uusintateos The Pajama Game -musikaalin laulusta ”Hernando’s Hideaway”. Marsh päättää arvostelun tylysti:
Billboard (1978) oli omassa kritiikissään maltillisempi ja totesi Queenin jatkavan musiikillisten rajojensa laajentamista, vaikkakin piti levyn nimeä petollisena. Lehden huomion kiinnitti myös levyn hajanaisuus ja lehden mielestä sille sisältyy myös ”ensimmäinen marokkolainen rock and roll -kappale”.
William Ruhlmann kommentoi levyä kirjassa The All-Music Guide to Rock (1995). Hänen mielestään Queen otti hyvistä myyntiluvuista huolimatta Jazzilla musiikillista takapakkia hyvän News of the World -albumin jälkeen, eikä pidä levyä Queenin ikimuistoisimpina teoksina. Ruhlmann kutsuu Jazzia askeleeksi uudelle suunnalle, jonka yhtye lopulta löysi seuraavalla albumillaan The Game.
Uusimmat arvostelut ja asenteet levystä ovat olleet positiivisia. Allmusic-sivuston Stephen Thomas Erlewine laskee Jazzin yhtyeen tasaisimpien albumien joukkoon. Hän toteaa albumilla olevan joukon erilaisia soundeja, ja kehuu Freddie Mercuryn laulutyöskentelyä vastustamattomaksi. Vaikka Erlewine myöntääkin albumin olevan paikoin liioiteltu, kuten diskokappaleen ”Fun It” kohdalla, antaa hän levylle arvosanaksi neljä tähteä viidestä. Samat pisteet antaa Sputnikmusicin Brendan Schroer, jonka arvostelu on julkaistu marraskuun 2010 lopulla. Schroer kiinnittää huomionsa siihen, että Jazzilla on paljon yhtyeen alkuaikojen proge-elementtejä. Hän kehuu erityisesti kappaleita ”Fat Bottomed Girls” sekä ”Jealous”, jonka hän nimeää yhdeksi Queenin kauneimmista balladeista. Lopuksi Schroer kuitenkin toteaa levyn todennäköisesti edelleen jakavan mielipiteet.
The Darkness -yhtyeen Justin Hawkins lukeutuu Jazzin puolustajiin – hän on nimennyt sen lempialbumikseen brittiläisistä levyistä.
Arvostelut
Myöhempiä tapahtumia
thumb|right|300px|Queen Live Killers -kiertueen konsertissa [[Hannoverissa. Kyseinen konsertti järjestettiin 23. tammikuuta 1979. ]]
Albumin 35 konsertin nimikkokiertue käynnistyi Dallasista 28. lokakuuta ja päättyi Inglewoodiin 20. joulukuuta. Yhtye esiintyi Yhdysvaltojen lisäksi myös muutaman kerran Kanadassa. Marraskuisessa konsertissa New Yorkin Madison Square Gardenissa yhtye toisti ”Bicycle Race” -videon tapahtumat, kun joukko vähäpukeisia naisia pyöräili lavalla.
Tammikuussa 1979 alkoi 44 konserttia kattava Live Killers -kiertue, joka käsitti Euroopan lisäksi lähes kaksikymmentä esiintymistä Japanissa. Erityisesti kappaleet ”Fat Bottomed Girls” ja ”Let Me Entertain You” nousivat livesuosikeiksi. Kiertue päättyi toukokuussa ja Euroopan-osuudelta koostettiin livealbumi Live Killers, joka ilmestyi kauppoihin kesäkuussa. Live Killers -kiertueen merkittävin ero Jazz-kiertueeseen oli siinä, että kappale ”Fat Bottomed Girls” oli pudotettu settilistasta ja sen tilalla soitettiin ”Don’t Stop Me Now”.
Vuoden 1978 lopulla Queen oli ilmoittanut haluavansa esiintyä Wimbledonin keskusstadionilla, mutta lupaa tähän ei kuitenkaan annettu. Jazz-albumi julkaistiin CD-levynä ensimmäisen kerran vuonna 1986 ja uudelleen Yhdysvalloissa vuonna 1991 kahden uudelleensovitetun kappaleen kera. Albumi julkaistiin uudelleen CD-levynä Euroopassa ja Japanissa vuosina 1993–94 sekä uudelleen Japanissa vuonna 1998. Remasteroituna CD-levy julkaistiin Japanissa vuonna 2001 ja uudelleen vuonna 2004 Euroopassa ja Japanissa japaninkielisin kansin.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Vuoden 1991 CD-version bonuskappaleet
<li></li> <li></li> </ol>
Singlet
Toisen singlen, ”Don’t Stop Me Now'n”, julkaisu näki päivänvalon 26. tammikuuta 1979. Siitä tuli albumin suurin hitti sen yltäessä Britanniassa sijalle 9. Pohjois-Amerikassa B-puolena toimi ”More of That Jazz”, kun taas lähes kaikkialla muualla ”In Only Seven Days”.
”Mustapha” B-puolenaan ”Dead on Time” julkaistiin Euroopan-kiertueen aikana Länsi-Saksassa, Espanjassa ja Boliviassa. Kappaleesta ei kuvattu promovideota myynnin avittamiseen.
Kokoonpano
Muusikot
Muut
Kaveh Pahlavan
thumb|Kaveh Pahlavan Kaveh Pahlavan on yhdysvaltalainen tietoliikennetekniikan professori. Hän on toiminut vuodesta 1990 professorina Worcester Polytechnic Institutessa Yhdysvalloissa ja johtanut samalla omaa tutkimusryhmäänsä. Hän on kansainvälisesti tunnettu tietoliikennetekniikan tutkija, joka on julkaissut kymmeniä artikkeleita alan kansainvälisissä tieteellisissä lehdissä. Pahlavan on myös perustanut julkaisusarjan The International Journal of Wireless Information Networks, jonka päätoimittajana hän toimii.
Elina Hirvonen
Elina Hirvonen (s. 1975 Helsinki) on suomalainen kirjailija, toimittaja ja dokumenttielokuvaohjaaja.
Hirvosen esikoisromaani Että hän muistaisi saman (2005) oli ehdolla Finlandia-palkinnon ja Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Elämä ja ura
Hirvonen on filosofian maisteri Turun yliopistosta ja taiteen kandidaatti Taideteollisesta korkeakoulusta. Hän on opiskellut kirjoittamista Oriveden Opistossa, yleistä kirjallisuustiedettä Turun yliopistossa ja dokumenttielokuvan ohjaamista Taideteollisessa korkeakoulussa. Hirvonen on työskennellyt toimittajana ja tuottajana, Ylioppilaslehden ja Vihreän Langan kolumnistina sekä Tulvan päätoimittajana.
Toimittajana
Vuonna 2001 toimittaja Harri Nykänen kirjoitti jutun, jossa erästä toimitusjohtajaa syytettiin seksuaalisesta ahdistelusta. Helsingin Sanomien julkaisemassa jutussa johtajan nimeä ei kuitenkaan kerrottu. 25-vuotias Elina Hirvonen toimi juontajana Neloskanavan Palaneen käry -ohjelmassa. Erässä ohjelman jaksossa johtajan henkilöllisyys paljastettiin: hän oli Veikkauksen toimitusjohtaja Matti Ahde. Ohjelmassa Hirvonen syytti Helsingin Sanomien päätoimittajaa Janne Virkkusta tiedon pimittämisestä. Seuraavina päivinä mediassa nousi kohu, jossa muut toimittajat asettuivat puolustamaan Ahdetta ja Virkkusta. Hirvosen väitettiin "seonneen". Kohujutun vuoksi Palaneen käry lopetettiin. Mutta kun Ahteen toimintaa selvitettiin, hänen todettiin syyllistyneen pitkäkestoiseen ja useasti toistuneeseen sukupuoliseen häirintään, ja hän sai Veikkauksesta potkut. Tapauksen jälkeen Hirvonen huomasi, ettei hänen juttujaan enää ostettu ja hän ymmärsi uransa toimittajana olevan ohi. Uusi suunta löytyi hänen Ylelle tekemänsä Afrikkaa käsittelevän dokumenttisarjan kautta.
Dokumenttiohjaajana
Vuonna 2007 ilmestyi Hirvosen lyhytdokumentti Paratiisi – kolme matkaa tässä maailmassa, joka käsittelee siirtolaisuutta Afrikasta Eurooppaan. Se palkittiin vuonna 2007 Arktisen upeeta -festivaaleilla Jyväskylässä ja voitti Amsterdamin kansainvälisillä dokumenttielokuvien festivaalilla opiskelijaelokuvien pääpalkinnon. Vuonna 2008 elokuva sai erikoispalkinnon yli 30-minuuttisten elokuvien sarjassa Tampereen elokuvajuhlilla ja pääpalkinnon Ecofilms-festivaaleilla Rhodoksella.
Romaanikirjailijana
Hirvosen esikoisromaani Että hän muistaisi saman ilmestyi vuonna 2005 ja oli Finlandia-palkintoehdokkaana. Sen käännösoikeudet on myyty yhdeksään maahan. Teos on käännetty englanniksi, islanniksi, italiaksi, puolaksi, ruotsiksi, saksaksi ja viroksi. Englanniksi sen on kääntänyt Douglas Robinson nimellä When I Forgot. Toukokuussa 2009 romaani nostettiin The New York Timesin Book Review’n kanteen, mikä on harvinaista esikoisromaanille.
Hirvosen toinen romaani Kauimpana kuolemasta ilmestyi vuonna 2010. Hän kirjoitti sen Lusakassa, Sambiassa, jossa asui miehensä kanssa kaksi vuotta. Kirja sai ilmestymisvuonnaan Kalevi Jäntin kirjallisuuspalkinnon. Romaanin käännösoikeudet on myyty kuuteen maahan.
Syksyllä 2011 Hirvoselle myönnettiin Taiteen keskustoimikunnan kolmivuotinen taiteilija-apuraha vuoden 2012 alusta alkaen. Hänen kolmas romaaninsa Kun aika loppuu ilmestyi maaliskuussa 2015.
Vuonna 2017 Hirvonen ja kuvittaja Ville Tietäväinen saivat ensimmäistä kertaa jaetun Punni-kirjallisuuspalkinnon kuvakirjasta Näkymätön.
Darwin Machís
Darwin Machís (s. 7. helmikuuta 1993 Tucupita) on venezuelalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa meksiloisseura Juárezia. Hän on edustanut myös Espanjassa lainasopimuksilla Hérculesta, Huescaa, Leganésia ja Cádizia, Portugalissa lainasopimuksella Vitóriaa sekä Italiassa Udinesea.
Machís pelasi Venezuelan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa joulukuussa 2011. Säännöllisesti hän on pelannut maajoukkueessa vuodesta 2017 alkaen. Hän on pelannut kesäkuun 2020 loppuun mennessä 23 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia, joista kaksi vuoden 2019 Copa Américan alkulohko-ottelussa Boliviaa vastaan.
Jimmy Stewart
Jimmy Stewart
Kauttuan rautatieasema
Kauttuan rautatieasema (, ratakm 310+423) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Euran Kauttualla. Siellä sijaitsevan asemarakennuksen kerrospinta-ala on yhdessä läheisen asemahenkilökunnan rakennuksen kanssa 300 neliömetriä. Asema valmistui vuonna 1913 palvelemaan Kiukaisten ja Kauttuan välistä matkustajaliikennettä. Kauttuaan rakennettiin lisäksi yksipaikkainen veturitalli. Matkustajaliikenne lakkautettiin Kiukainen–Kauttua-radalta 1. syyskuuta 1953, jonka jälkeen asema jäi palvelemaan Kauttuan paperitehtaan sekä Säkylän sokeritehtaan junaliikennettä. Asema jäi virattomaksi 2000-luvun alussa. Tämän myötä tammikuussa 2004 asemarakennusta esitettiin suojeltavaksi kohteeksi.
Rauman–Peipohjan rataosalta haarautuva Kiukaisten ja Kauttuan välinen 14 kilometrin pituinen rata oli aluksi yksityinen. Se avattiin julkiselle liikenteelle 8. helmikuuta 1914. Radan rahoittamiseen osallistui A. Ahlström, ja päätös sen rakentamisesta tehtiin 1910. Rata tuli Rauman kaupungin omistukseen, ja kaluston hankinnasta vastasi Rauman kaupunki. Vuonna 1950 rata siirtyi valtion omistukseen ja 1953 Kauttualta rakennettiin sivuraide Säkylän sokeritehtaalle.
Nozomi Hiroyama
Nozomi Hiroyama (s. 6. toukokuuta 1977 Chiba) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Hiroyama debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 2001. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Luettelo Suomen kaloista
thumb|Hauki thumb|Turpa thumb|Kivisimppu thumb|Ahvenia
Tässä artikkelissa mainitaan lähes kaikki Suomessa esiintyvät kalalajit, -alalajit ja -rodut. Ne on lueteltu luokittain, lahkoittain ja heimoittain. Suomessa on tavattu 107 kalalajia. Viimeisimmät tulokkaat ovat hopearuutana, idänsieraintokko, katkerokala, mustatäplätokko, nokkasärki, rohmutokko, silokampela ja valkoevätörö. Suomen vesistöihin on tarkoituksella yritetty kotiuttaa 14 kalalajia, mutta muidenkin maiden istutuksista peräisin olevia kalalajeja on tavattu Suomesta. Satunnaisia suolaisemman veden harhailijoita on tavattu rannikkovesistä. Varsinais-Suomesta on tavattu akvaarioista päästettyjä aurinkoahvenia.
Kapverdenkerttunen
Kapverdenkerttunen (Acrocephalus brevipennis) on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 13,5 cm, siipien kärkiväli 17–19 cm ja paino noin 15–17 g. Se on keskikokoinen, yläpuolelta harmaanruskea ja alapuolelta harmahtavanvalkoinen, ilman erityisiä tuntomerkkejä. Se muistuttaa suuresti rytikerttusta mutta on hiukan suurempi ja käyttäytyy ennemminkin kuin kultarinnat (Hippolais). Sukupuolet ovat samanvärisiä. Kutsuääni on rastaskerttusmainen.
Esiintyminen
Kapverdenkerttunen on Kap Verden kotoperäinen laji. Sitä esiintyy kolmella Kap Verden saarista, Santiagolla, Fogolla ja hyvin harvinaisena São Nicolaulla, jossa se 100 vuotta sitten eli yleisenä. Se pesi aikaisemmin myös Braballa. Lajin luokiteltiin 2017 vaarantuneeksi, kun sitä aiemmin pidettiin erittäin uhanalaisena. Luokitusta vaihdettiin, kun 2010-luvulla tehdyissä tutkimuksissa havaittiin, että vuonna 2004 löydetty Fogon kanta onkin oletettua vahvempi saaren pohjoisosissa.
Elinympäristö
Lajin alkuperäistä elinympäristöä ovat olleet jättiruokojen (Arundo donax) muodostamat kasvustot, jotka ovat nykyisin lähes kadonneet. Laji on sopeutunut maanviljelyyn ja elää sokeriruoko-, banaani-, appelsiini-, kahvi- ja maniokkikasvustoissa laaksoissa ja jopa kilometrin korkeuteen vuoristossa.
Lisääntyminen
Pesä sijaitsee kasvillisuudessa 0,6–5 m maanpinnasta. Se on syvä kuppimainen rakennelma, joka on rakennettu ruohoista. Naaras munii 2–3 munaa (vain 2 pesää tutkittu). Usein 2 pesuetta kesän aikana.
Ravinto
Kapverdenkerttunen etsii hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia enimmäkseen puiden latvustoista mutta myös läheltä maata. Syö myös viikunoita.
The Walking Dead (videopeli)
The Walking Dead (myös nimellä: The Walking Dead: The Game ) on Telltale Gamesin kehittämä graafinen seikkailupeli, joka perustuu Robert Kirkmanin The Walking Dead -sarjakuvaan. Peliä julkaistiin jaksoittain iOS:lle, Mac OS X:lle, Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle.
Peli koostuu viidestä osasta, joista ensimmäinen julkaistiin huhtikuussa ja viimeinen marraskuussa 2012. Peli sai myös lisäsisältöä, ladattavan lisäosan 400 Days.
Pelille ilmoitettiin kesäkuussa 2012 jatko-osa, The Walking Dead: Season Two, joka julkaistiin joulukuussa 2013. Helmikuussa 2016 alkoi The Walking Dead: Michonne, kolmen episodin pituinen sarja joka keskittyy Michonnen seikkailuihin. Pelin ilmoitettiin saavan kolmannen kauden vuoden 2014 Comic-Conissa, joka alkoi The Walking Dead: A New Frontier (aiemmin myös nimellä The Walking Dead: Season Three) alkoi 20. joulukuuta 2016.
Pelin neljäs ja viimeinen kausi (The Walking Dead: Season Four, tai The Walking Dead: Final Season) alkoi 14. elokuuta 2018.
Pelaaminen
The Walking Dead on kolmannesta persoonasta kuvattu graafinen seikkailupeli, jossa tehdään erilaisia toimintoja kohteita klikkaamalla. Pelaaja voi tutkia hahmoja ja esineitä, ja olla niiden kanssa vuorovaikutuksessa. Ongelmien ratkonnassa ja tehtävien suorittamisessa pelaajan pitää käyttää hyväkseen hallussaan olevia esineitä ja ympäristöä, mutta erilaisten toimintojen suorittamiseen on usein rajallinen määrä aikaa. Joissakin toimintakohtauksissa käytetään quick time eventejä, jolloin pelaajan pitää painaa tai painella ruudulla esitettyjä painikkeita mahdollisimman nopeasti. Peli sisältää myös roolipelielementtejä, kuten moraaliset päätökset, joilla on seurauksia pelihahmon suhteille muihin pelin hahmoihin.
Tarina
Mystisen epidemian alkaessa ja muuttaessa ihmisiä ihmislihaa himoitseviksi kulkijoiksi, eloonjääneet yrittävät selviytyä keskenään eri konfliktien sattuessa. Juoni seuraa yliopiston historianprofessoria Lee Everettiä, joka vangitaan senaattorin taposta. Matkalla vankilaan tämä pääsee vapaaksi ja kerää ympärilleen selviytyjiä, yrittäen eritoten suojella nuorta tyttöä Clementinea samalla edeten osavaltiosta toiseen.
Juoni
Juoni saattaa vaihdella pelaajan tekemien päätösten mukaan.
Episode 1: A New Day
Lee Everett pidätetään vaimonsa syrjähypyn murhasta, ja häntä viedään pelin alkaessa vankilaan. Poliisiauto kolaroituu kulkijaan, ja Lee pääsee irti kahleista. Hän löytää nuoren Clementinen, jota tämä lupaa suojella. Kaksikko tapaa Shawnin, joka vie heidät isänsä maatilalle, jossa majoittuu myös Kennyn kolmihenkinen perhe. Kennyn poika Duck aiheuttaa epäsuorasti Shawnin kuoleman, ja Kennyä perheineen käsketään poistumaan. Lee ja Clementine lyöttäytyvät heidän mukaansa, ja joukko matkaa yhdessä Maconiin. He pääsevät kulkijoilta suojaan Leen perheen omistamaan apteekkiin viiden muun ihmisen kanssa. Heistä Larryllä on sydänvika, ja hän tarvitsee lääkkeitä lukitusta takahuoneesta. Selviytyjät löytävät avaimet, mutta lääkehuoneeseen päästyään varashälytin alkaa soida mikä houkuttelee kulkijat apteekkiin. Kulkijoiden hyökätessä pelaaja valitsee, pelastaako ryhmästä Carleyn vai Dougin. Selviytyjät asettuvat lähistöllä sijaitsevalle motellille.
Episode 2: Starved for Help
Kuukausia myöhemmin ryhmässä kärsitään nälänhätää. Lee tuo motellille kaksi muuta selviytyjää, Benin ja pelaajan valintojen mukaan joko Travisin tai Davidin, joka muuttuu kulkijaksi ilman kulkijan puremaa. Ben kertoo muille että kaikki kuolleet, joiden aivoja ei ole tuhottu tulevat muuttumaan kulkijaksi. St. Johnin veljekset Andrew ja Danny yrittävät käydä vaihtokauppaa motellilla. Osa ryhmästä lähtee heidän maatilalleen ruoan toivossa, mutta St. Johnit paljastuvat pian kannibaaleiksi. Suurin osa ryhmästä teljetään kylmäkaappiin, jossa Larry saa sydänkohtauksen. Kenny on varma että tämä muuttuu kulkijaksi, pyytäen Leen apua hänen tappamiseen. Pelaaja valitsee, auttaako Kennyä tappamaan Larryn vai Larryn tytärtä Lillyä ensiavussa. Kenny lopulta tappaa Larryn joko yksin tai Leen avustamana. Selviytyjät löytävät tien ulos ja Lee saa nopeasti etulyöntiaseman. Pelaaja päättää, tappaako hän veljekset vai ei. Tämän jälkeen joukko pakenee maatilalta, jonne kulkijat tulvivat. Matkalla motellille joukko kohtaa auton täynnä elintarvikkeita, jotka he vievät mukanaan.
Episode 3: Long Road Ahead
Viikkoa myöhemmin Lilly epäilee, että joku ryhmästä varastaa lääkkeitä. Lee löytää motellin ulkopuolelta piilotetun lääkepussin, jonka löydettyään sekä St. Johneja uhanneet rosvot että kulkijat hyökkäävät sisään. Ryhmä hylkää motellin, ja pakomatkalla Lilly muuttuu vainoharhaiseksi ryhmää kohtaan. Tämä ampuu joko Carleyn tai Dougin pelaajan valinnan mukaan, jonka jälkeen hänet hylätään tienvarteen tai otetaan mukaan. Kenny kertoo, että Duckia on purtu. Ryhmä löytää junan, ja mikäli pelaaja otti Lillyn mukaan tämä varastaa ryhmän auton. Ryhmä ottaa junan käyttöönsä, mutta pian Lee pakottaa Kennyn pysähtymään Duckin voinnin huonontuessa. Kenny ja Katjaa päättävät jättää tälle hyvästit, mutta Katjaa ampuu itsensä surun keskellä. Lee saapuu paikalle ja päättää Duckin kohtalosta. Junassa Lee opettaa Clementinelle selviytymistaitoja, ja Ben paljastaa Leelle vieneensä lääkkeet rosvoille saadakseen kadonneen ystävänsä takaisin. Ryhmä tapaa pariskunnan Christan ja Omidin, ja jatkaessaan matkaansa mystinen selviytyjä ottaa yhteyttä Clementineen radiopuhelimella ja kertoo hänen vanhempiensa odottavan tätä rannikolla.
Episode 4: Around Every Corner
Selviytyjät saapuvat kulkijoiden valtaamaan Savannahiin ja asettuvat hylättyyn kartanoon. Lee ja Kenny lähtevät etsimään venettä tuloksetta ja törmäävät Crawfordiin, kaupungin jossa vain vahvimmat selviytyvät. Lee eksyy muista ja löytää väestönsuojan, jossa asuu kourallinen ihmisiä. Lee saa mukaansa ryhmän lääkärin Vernonin ja he suuntaavat muiden luo. Ryhmä löytää ehjän veneen, joka tarvitsee toimiakseen polttoainetta ja akun. He alkavat suunnittelemaan matkaa Crawfordiin, jossa on kaikki mitä he tarvitsevat. Crawfordiin päästyään selviytyjät huomaavat kaupungin olevan hylätty sekä täynnä kulkijoita. Ihmiset löytävät lopulta kaiken tarvitsemansa ja ovat valmiina lähtöön, kunnes kulkijat saartavat heidät. Ben kertoo Kennylle teoistaan, jolloin tämä raivostuu kunnes kulkijat tunkevat oven läpi. Selviytyjät pakenevat, ja Ben joutuu hengenvaaraan. Pelaaja päättää pelastaako hänet vai ei. Myöhemmin kartanossa Vernon toruu Leetä ja vihjaa tämän olevan huono isähahmo Clementinelle. Seuraavana aamuna Clementine ja Vernon katoavat. Leen etsiessä häntä tätä purraan ja Lee lähtee Vernonin väestönsuojaan jossa tähän ottaa yhteyttä salaperäinen mies, joka kertoo Clementinen olevan hänen kanssaan.
Episode 5: No Time Left
Lee jää väestönsuojaan loukkuun ja pyörtyy puremansa takia saaden päätettäväkseen, amputoiko kätensä estääkseen infektion leviämisen. Päätöksen tehtyään Lee matkaa katolle, ja saa houkuteltua laumaa pois. Lee pääsee takaisin taloon, ja huomaa että Vernon on varastanut veneen. Samalla kulkijat piirittävät talon. Selviytyjät pääsevät ullakolle ja alkavat riidellä Leen tilanteesta. Päästyään ulos he aikovat hypätä parvekkeen kautta katolle, mutta Ben, mikäli tämä pelastettiin viime episodissa, tippuu alas parvekkeen pettäessä. Lee ja Kenny menevät auttamaan Beniä mutta Kenny pakottaa kulkijoiden tullessa Leen menemään takaisin. Kenny ja Ben joutuvat kulkijoiden saartamaksi ja Kenny ampuu Benin. Mikäli Beniä ei pelastanut viime episodissa Lee pudottaa vahingossa radiopuhelimensa katossa olevasta reiästä alas. Christa lähtee hakemaan sitä, muttei pääse ylös. Kenny pelastaa Christan joutuen kulkijoiden saartamaksi. Ihmiset jatkavat matkaansa hotellille, mutta Lee joutuu erilleen muista luvaten että tulee takaisin Clementinen kanssa.
Lee saapuu hotelliin ja tapaa Clementinen vieneen miehen. Mies kertoo, että muutama viikko sitten heidän varastamansa tavarat kuuluivat tälle, ja Lee aiheutti tämän perheen kuoleman. Hän haluaa myös suojella Clementineä eikä luota häntä Leen käsiin. Mies kuolee lopulta Leen tai Clementinen tappamana. Ulkona Clementine näkee vanhempansa muuttuneena kulkijoiksi, ja Lee pyörtyy. Clementine onnistuu viemään Leen sisätiloihin ja Lee kertoo että häntä on purtu ja tulee pian muuttumaan. Clementine joko ampuu tämän tai jättää hänet muuttumaan. Clementine pääsee pois kaupungista maaseudulle, ja huomaa kaksi hahmoa horisontissa. Peli päättyy tähän.
Lisäepisodi 400 Days
400 Days-lisäepisodi kertoo viidestä eri henkilöstä, joiden tarinat sijoittuvat 2-400 päivän ajan tapahtumiin. Pelin lopussa viisi henkilöä tapaavat Tavian, joka pyytää heitä liittymään seuraansa leiriin. Pelaajan valinnat vaikuttavat siihen, ketkä lähtevät mukaan. Pelin tarina ei suoranaisesti liity alkuperäiseen peliin, mutta siinä tehdyt valinnat vaikuttavat alkuperäisen pelin toiseen tuotantokauteen. Peli kuitenkin perustuu samaan universumiin, ja siinä tavataan muutama emopelin hahmo.