cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Memphis Slim
Vuonna 1960 hänellä oli ensimmäinen levytyssessionsa Lontoossa brittibluesin pioneeri Alexis Kornerin kanssa, ja 1962 hän muutti vakituisesti Eurooppaan ensimmäisten yhdysvaltalaisten bluesartistien joukossa. Hän sopeutui eurooppalaisen yleisönsä käsitykseen, jonka mukaan blues miellettiin akustiseksi folkmusiikiksi ja alkoi esiintyä sooloartistina. Hän esiintyi mm. lukuisilla festivaaleilla ja teki kymmenittäin levyjä. Hän asui Pariisissa, mutta hänellä oli asunnot myös aikaisemmissa asuinpaikoissaan Memphisissä ja Chicagossa.
Memphis Slim kuoli 25. helmikuuta 1988 Pariisissa sydänkohtaukseen.
Vierailu Suomessa
Memphis Slim kävi Helsingissä alkuvuodesta 1975 ja esiintyi Yleisradion tuottamassa Plyysiä ja hyvää musiikkia -Pohjoisvisiosarjan osassa 6. Ohjelma kuvattiin TV1:n Pasilan televisiostudiossa ja lähetettiin Yle TV:1:ssä 6.3.1975. Ohjelma lähetettiin myös Ruotsin, Norjan ja Tanskan televisioissa.
Kurt Felix
Kurt Felix (s. 4. heinäkuuta 1988 St. George’s) on grenadalainen yleisurheilun moniottelija. Felix on 184 senttimetriä pitkä.
Felix oli mukana kymmenottelussa vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, mutta joutui keskeyttämään kilpailun. Vuotta myöhemmin MM-kilpailuissa Moskovassa tulos oli sama. Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoista Glasgow'sta Felix saavutti pronssia ja seuraavan vuoden Pan-Amerikan kisoista Torontosta hopeaa.
Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä Felix sijoittui kahdeksanneksi uusilla ennätyspisteillään 8302. Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 hän oli seitsenottelussa kuudes Grenadan ennätyspistein 5986. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui kymmenottelussa yhdeksänneksi ennätyspisteillään 8323. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli seitsemäs pistein 8227.
Felix pitää hallussaan Grenadan ennätystä ulkoradoilla seiväshypyssä sekä sisäradoilla 1 000 metrin juoksussa, korkeushypyssä, seiväshypyssä ja seitsenottelussa.
Kööpenhaminan yliopiston sinfoniaorkesteri
Ohjelmisto
SymfUni on konsertoinut ympäri Eurooppaa esittäen Beethovenista Bizet'hen. Syksyllä 2013 orkesteri teki yhteistyötä Universitätschor Dresdenin kanssa ja on esittänyt muun muassa Lars-Erik Larssonin Förklädd Gud ja Felix Mendelssohn Bartholdyn Vom Himmel hoch. Keväällä 2014 orkesteri esitti elokuvamusiikkia, muun muassa John Williamsin säveltämää musiikkia elokuvista E.T. ja Kadonneen aarteen metsästäjät.
Lapsettomuus
Lapsettomuus tarkoittaa, että henkilöllä ei ole biologisia tai adoptiolapsia. Ensin mainittu on biologista lapsettomuutta, jälkimmäinen sosiaalista lapsettomuutta.
Lapsettomuus on useimmiten tahatonta eli se ei johdu siitä, ettei ihminen olisi halunnut saada lapsia. Lapsettomuus voi olla myös harkittua ja asianomaisten kannalta hyväksytty tila, jolloin sitä kutsutaan vapaaehtoiseksi lapsettomuudeksi. Vapaaehtoisesti lapsettomasta käytetään myös lyhennystä "vela".
Tahaton lapsettomuus on psykososiaalinen ongelma, jossa lasta haluava ei syystä tai toisesta ole kykenevä sellaista hankkimaan. Lapsettomuus voi johtua biologisista tai sosiaalisista syistä, kuten sopivan kumppanin puuttumisesta. Heteroparilla katsotaan olevan lapsettomuusongelma silloin, jos raskaus ei ole alkanut vuoden sisällä suojaamattomien, säännöllisten yhdyntöjen jälkeen tai mikäli raskaus keskeytyy toistuvasti. Tahaton lapsettomuus on ollut viime vuosina länsimaissa kasvussa muun muassa synnyttäjien iän nousemisen vuoksi. Suomessa se koskee arviolta 15 % hedelmällisessä iässä olevia pareja.
Ongelmaksi koettua lapsettomuutta voi hedelmättömyyden lisäksi aiheuttaa myös lapsen kuolema ja itsensä lapsettomiksi voivat kokea myös yksinelävät tai samaa sukupuolta olevan kumppanin kanssa parisuhteessa olevat. Tämän lisäksi lapsettomuus voi olla myös ns. sekundäärilapsettomuutta, eli pariskunta haluaa saada enemmän lapsia, mutta ei saa.
Kumppanin puuttumisesta (sinkkuus) johtuvaa lapsettomuutta kutsutaan elämäntilannelapsettomuudeksi. Lapsettomuus korreloi miehillä huomattavasti sekä työttömyyden että irtisanotuksi joutumisen riskin kanssa. Yksitoista prosenttia ilman alaikäisiä lapsia omaavista miehistä oli työttömänä, kun vastaava luku alaikäisiä lapsia omaavien keskuudessa oli vain neljä prosenttia.
Yleisyys
45-vuotiaista Suomessa asuvista miehistä 28% ja naisista 19% oli lapsettomia vuonna 2013.
35-vuotiaista miehistä yli 40 % ja naisista 27 % oli lapsettomia vuonna 2014 (pari vuosikymmentä aiemmin naisten vastaava luku oli noin 20 %). Väestöliitto on arvioinut, että joka neljäs mies ja useampi kuin joka viides nainen tulee jäämään lapsettomaksi. Valtaosa heistä olisi toivonut tulevansa vanhemmaksi.
Väestöliiton vuoden 2015 perhebarometrin mukaan 14 prosenttia 20-34-vuotiaista haluaa jäädä lapsettomaksi. Aiemmissa kyselyissä noin 3-5 prosenttia koko väestöstä on ilmoittanut toivovansa 0 lasta. Miehet pitävät lapsettomuutta ihanteenaan hieman useammin kuin naiset, mutta ero ei ole kovin suuri.
Lapsettomuus (45-vuotiailla) on sitä todennäköisempää, mitä matalammin ihminen on kouluttautunut. Pelkän peruskoulun suorittaneet naiset ovat muita naisia useammin lapsettomia. Miesten välillä ero lapsettomuudessa oli suurempi, ja sitä ilmeni myös ammatti- ja korkeakoulun suorittaneiden välillä.
Lapsettomuuden hoito
Lapsettomuus voi johtua sekä miehestä että naisesta. Lapsettomuuden hoitovaihtoehtoihin kuuluvat hormonihoidot, kirurgiset hoidot sekä avusteiset hedelmöityshoidot. Yleisimpiä hoitomuotoja ovat:
Lapsettomuuden syyt
Miehillä keskeinen syy lapsettomuuteen on sopivan kumppanin puuttuminen. Tavallisimmat syyt naisten lääketieteelliseen lapsettomuuteen ovat lievät hormonihäiriöt, munasolun irtoamishäiriöt, vauriot munatorvissa ja endometrioosi. Miehillä yleisimpiä syitä ovat puolestaan häiriöt siittiöiden muodostumisessa, siittiöiden vähyys, siittiöiden pilkkoutuminen, huono liikkuvuus ja vähäinen normaalimuotoisten siittiöiden osuus.
Vapaaehtoisesti lapsettomat ihmiset eivät halua lapsia.
Miehestä johtuva lapsettomuus
Miehestä johtuvaa lapsettomuutta on tutkittu viime aikoina yhä enemmän. Miehen biologinen lapsettomuus johtuu usein sperman laadun heikentymisestä. Sperman laatuun vaikuttavat elämäntavat ja ympäristötekijät. Tupakointi, runsas alkoholin käyttö, epäterveellinen ravinto sekä kivespussien korkea lämpötilaa vaikuttavat spermaan heikentävästi. Tutkimusten mukaan myös siittiöiden DNA:n pilkkoutumisella on merkittävä vaikutus miehen hedelmällisyyteen. Pilkkoutuminen tarkoittaa siittiöiden DNA:n rihmamaisen rakenteen rikkoutumista.
Lapsettomuuden käsittely
Brittitutkimuksen mukaan lapsettomat miehet (50%) kokivat itsensä selvästi naisia (27%) useammin lapsettomuuden vuoksi sosiaalisesti eristyneiksi. 38% miehistä ja 27% naisista sairastui lapsettomuuden seurauksena masennukseen.
Työyhteisössä
Lapsettomuus ja niihin liittyvät hoidot koetaan niin henkilökohtaisina, että asiaa ei aina haluta tuoda esiin esimerkiksi työpaikalla. Moni asian kohdannut toivookin lähipiiriltään hienotunteisuutta asian käsittelyssä.
Yhdistykset
Vapaaehtoisesti lapsettomille on perustettu vuonna 2012 oma yhdistys, Vapaaehtoisesti Lapsettomat ry, jonka tarkoitus on keskustella asiasta, tarjota vertaistukea ja edistää vapaaehtoisesti lapsettomien oikeuksia, tasa-arvoa ja asemaa.
Tahattomasti lapsettomien ja heidän läheistensä asemaa ja hyvinvointia edistää vuonna 1988 perustettu Simpukka ry. Se auttaa tarjoaa vertaistukea, auttaa keskusteluryhmien perustamisessa ja julkaisee Simpukka-lehteä.
Appendix
Appendix on 1980-luvun alussa perustettu porilainen punk-yhtye, jonka Vesku Koivusalon 1981 perustamassa kokoonpanossa mukana olivat (1982) Olli Lindholm ja Juha Rauäng, jotka tunnetaan paremmin Yö-yhtyeen jäseninä.
Mikki Borgersen, joka oli mukana ensimmäisellä äänitteellä taustalaulajana, siirtyi keväällä 1982 yhtyeen laulajaksi Ollin keskittyessä kitaraan. Lindholm teki Jussi Hakulisen kanssa Appendixin kappaleen "Ei raha oo mun valuuttaa".
Yhtye muutti nimeä vuonna 1985 Aktion ja Mata Hari -yhtyeiksi, mutta aktivoitui uudelleen alkuperäisellä nimellään 1990-luvun puolella. Yhtye on edelleen toiminnassa.
Keväällä 2015 Appendix teki Yhdysvalloissa länsirannikon kiertueen. Yhtye esiintyi Manic Relapse -festivaalin pääesiintyjänä ja soitti myös muun muassa loppuunmyydyn keikan Hollywoodin Sunset Bulevardilla Los Globos klubilla. Tämä rikkoi jopa YLE:n kello 20.30 pääuutisten uutiskynnyksen.
Huhtikuussa 2016 Appendixin ja Pori Big Bandin muodostama Bigpendix esiintyi Porissa kulttuuritehdas Kehräämöllä. Muina Appendixin uudempina kokoonpanoina ovat toimineet myös Wolfendix ja levyttänytkin AMC.
Appendixin 2013 ilmestyneen albumin Extraneus miksasi iskelmätuotannoista ja Seinäjoen Tangomarkkinoilta tuttu kapellimestari Mika Toivanen. Albumin masteroi Mika Jussila. Appendixin levy-yhtiönä on ollut vuodesta 1982 asti Propaganda Records.
Yhtyeen keikoista vuoden 2010 jälkeen yli puolet on tehty ulkomailla. Appendix on vieraillut erilaisissa tapahtumissa ja klubeilla muun muassa Ruotsissa, Saksassa, Itävallassa, Sveitsissä, Tšekin tasavallassa ja Yhdysvalloissa sekä Meksikossa.
Yhtye teki suomipunkin vientikiertueen Meksikoon 2017. Kiertue käsitti yhden keikan Teksasissa ja kuusi keikkaa Meksikossa. Keikoista 2 oli loppuunmyytyjä. Kiertue päättyi Mexico Cityyn. Myös keväällä 2018 yhtye kävi soittamassa Kaliforniassa ja Mexico Cityssä.
Diskografia
Studioalbumit
Kokoelma-albumit
EP:t
Highfather
Highfather (oikealta nimeltään Izaya the Inheritor) on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy DC Comicsin julkaisemissa amerikkalaisissa sarjakuvissa. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran The New Gods #1 tarinassa maaliskuussa 1971 ja hänet loi Jack Kirby. Highfather on Uusi Jumala, New Genesis -planeetan johtaja ja pahan Darkseidin positiivinen vastine. Hahmon nimi tulee vanhan testamentin profeetta Jesajasta, ja Highfather muistuttaa temaattisesti norjalaista jumalaa Odinia (joka tunnettiin kaiken isänä).
Taustaa
Izaya oli alun perin soturi ja New Genesiksen johtaja. Elämänsä tärkeänä hetkenä hän oli haluttomasti tärkeässä roolissa Apokolipsin valtaistuimen perillisen Darkseidin suunnitelmissa. Darkseid manipuloi oman setänsä Steppenwolfin hyökkäämään New Genesisiin ja tappamaan Izayan vaimon Avian. Sitten Darkseid näytti tappavan Izayan, mutta jätti hänet tarkoituksella henkiin tietäen, että Izaya kostaisi Steppenwolfille. Darkseidin suunnitelman mukaan nämä tapahtumat johtivat laajaan tähtienväliseen konfliktiin New Genesiksen ja Apokolipsien välillä.
Izaya toipui ja hänestä tuli kenraali seuranneessa sodassa, joka lopulta surmasi Steppenwolfin taistelukentällä. Kostettuaan vaimonsa kuoleman Izaya kyllästyi sodan mielettömään verilöylyyn ja hylkäsi soturitapansa. Vaeltaessaan Uuden Genesiksen tuhoutuneita maita etsiessään merkitystä, Izaya törmäsi salaperäiseen muuriin, jossa tulisia viestejä ilmestyi; viestejä Lähteestä, salaperäisestä hyväntahtoisesta voimasta, joka valvoo maailmankaikkeutta. Izaya yhdistettiin Lähteeseen, ja hänestä tuli rauhantekijä ja planeetan johtaja tittelillä Highfather
Tehdessään rauhan Apokolipsin kanssa Izaya ja Darkseid tekivät sopimuksen poikien vaihtamisesta. Darkseid kasvatti Scott Freen, kun taas Izaya kasvatti Orionia. Izaya kasvatti Orionin omana poikanaan ja ruokki häntä positiivisilla ja pasifistisilla arvoilla korvatakseen hänen pahan perinnön. Orionista tuli yksi New Genesiksen suurimmista sotureista, joka oli kiivaasti omistautunut adoptiokodin ihanteille. Lopulta Scott Free pakeni Apokolipsista (Darkseidin suunnittelemana), mikä rikkoi kahden vallan välisen sopimuksen. Kahden planeetan välinen konflikti jatkuisi, tällä kertaa Orionin ollessa New Genesiksen päämestari. Izaya ja Scott yhdistyivät lopulta, vaikka suhteet näiden kahden välillä eivät aina olleet helppoja.
Highfather konsultoi usein Lähdettä tehdessään päätöksiä. Vaikka Lähdettä ei koskaan mainita suoraan New Gods -sarjassa, Lähteen viitataan olevan jonkinlainen korkeampi voima (ehkä jopa Jumala), mikä tekee Izayasta kansansa henkisen ja poliittisen johtajan. New Genesiksen hallitsijana hän on ystävällinen, myötätuntoinen ja välittävä, mutta valmis puolustamaan sitä kaikilta uhilta.
Genesiksen rajoitetun sarjan aikana Highfather kuolee taistelussa sodanjumala Aresin kanssa. Häntä seuraa New Genesiksen johtajana Takion, maalainen sankari, joka on Lähteen elävä kanava. Hänen kuolemastaan ​​huolimatta Izayan henki on toiminut The Quintessencen, voimakkaiden kosmisten olentojen neuvoston jäsenenä, joka tarkkailee universumin tapahtumia.
Hänet kuitenkin näytettiin Final Crisis -luonnoskirjassa, mikä osoitti hänen paluun. Final Crisis #7:ssä Highfather on kuvattu Big Bardan ja Mister Miraclen vieressä reinkarnoituneen New Genesiksen edessä.
The New 52:ssa (DC Comicsin universumin uudelleenkäynnistys) Highfatherin historia kirjoitetaan uudelleen. Tämä uusi versio on kuvattu paljon moraalisesti moniselitteisemmässä tai suorastaan ​​negatiivisessa valossa, vastakohtana sille yksiselitteisen hyvälle ja ystävällisemmälle hahmolle, joka hän oli aiemmin. The Multiversity Guidebookissa paljastetaan, että Highfatherin uusi 52-versio, samoin kuin kaikki muutkin uudet jumalat, on itse asiassa vain alkuperäisen emanaatio. Alkuperäiset New Genesiksen uudet jumalat ovat palauttamassa voimiaan Multiversumin Maa-51:llä lopullisen kriisin tapahtumien jälkeen, kun taas heidän emanaationsa ottavat paikkansa "päivitettyinä" versioina uudelle aikajanalle.
Highfather on yksi voimakkaimmista uusista jumalista. Hän pystyy manipuloimaan valtavia määriä alfaefektiksi kutsuttua energiaa. Hän tekee tämän kultaisen sauvansa kautta, joka on fyysinen ilmentymä sen takana olevasta, yhdistettynä itse Lähteen voimaan. Darkseid teki kerran sauvan hyödyttömäksi, mutta se on sittemmin palauttanut yhteyden Lähteeseen ja saanut takaisin voimansa.
Highfather on kuolematon, jolla on korkeat voimat, kestävyys, nopeus ja refleksit, samat kuin Darkseidilla. Izayana hän oli loistava taistelija ja aseiden mestari. Hän jätti kuitenkin taistelutavat taakseen, kun hän otti Highfatherin roolin.
Uudessa 52:ssa Highfather säilyttää asemansa uutena jumalana, mutta hänestä on tullut paljon taistelusuuntautuneempi. Hän näyttää olevan yli kolmekymppinen mies. Hän on yli-inhimillisen vahva, ja hänellä on tarpeeksi voimaa taistella fyysisesti Darkseidia vastaan ​​useita kertoja ja rikkoa Lantern Corps -sormuksen luomia rakenteita. Hän on myös osoittanut haavoittumattomuuden tasoa, joka on riittävän korkea vastustaakseen planeettoja särkeviä voimia.
Kerran Izayalla oli hallussaan Elämänyhtälö; vastakohta elämänvastaiselle yhtälölle. Hän voisi käyttää sitä muuttamaan todellisuutta, esimerkiksi murskaamaan planeettoja ja muuttamaan pienempiä olentoja uusiksi jumaliksi, jotka ovat uskollisia vain hänelle.
Nikolai Kovaljov
thumb|Nikolai Kovaljov Nikolai Dmitrijevitš Kovaljov (, 6. elokuuta 1949 Moskova – 5. huhtikuuta 2019 Moskova ) oli venäläinen armeijakenraali ja Venäjän valtakunnanduuman jäsen, joka oli Boris Jeltsinin presidenttikaudella vuosina 1996–1998 FSB:n johtaja ennen Vladimir Putinia.
Kovaljov johti vuodesta 2004 duuman veteraanien asioiden komiteaa (valiokuntaa).
Hän toimi myös Pronssisoturikiistaan vuoksi vierailleen duuman valtuuskunnan puheenjohtajana 30. huhtikuuta 2007 - 1. toukokuuta 2007. Ennen valtuuskunnan matkaa hän totesi lentokentällä, että Viron hallituksen on erottava. Tallinnassa valtuuskunta lievensi kannanottoja ja Nikolai Kovaljov väitti Viron hallituksen erovaatimuksen olleen edustaja Leonid Slutskinin yksittäinen kannanotto.
Venasque
Venasque [və'nask] on Ranskan kunta Provence-Alpit-Riviera‎n alueella Vauclusen departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 1 099. Venasque kuuluu Pernes-les-Fontainesin kantoniin Carpentras’n arrondissementissa. Se sijaitsee kymmenkunta kilometriä Carpentras’sta kaakkoon.
Lähellä Nesque-joen rotkoa sijaitseva Venasque kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France. Siihen kuuluu kuusi muutakin Vauclusen kylää.
Juhani Arajärvi
Juhani Arajärven vanhemmat olivat työnjohtaja Johan Kristian Alin ja Regina Eerola. Hän pääsi ylioppilaaksi 1888 Hämeenlinnan lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1891 ja filosofian maisteriksi 1894 suorittaen myös teologian opintoja.
Arajärvi oli Viipuri-lehden päätoimittajana 1894–1896, Kymenlaakson kansanopiston johtajana 1896–1903 ja sen jälkeen Kansallis-Osake-Pankin konttorinjohtajana Kotkassa 1903–1906 ja Tampereella 1906–1918 ja viimeksi pankin johtokunnan jäsenenä Helsingissä 1918–1939.
Arajärvi oli porvarissäädyssä Kotkan edustaja säätyvaltiopäivillä 1904–1905. Suomalaisen puolueen ja Kokoomuksen kansanedustaja hän oli 1907–1914, 1917–1918 ja 1919–1922 sekä valtiovaraintoimituskunnan päällikkö (eli valtiovarainministeri) Svinhufvudin I ja Paasikiven I hallituksissa eli senaateissa 1917–1918. Kaikkiaan Arajärvi toimi senaattorina (ministerinä) 366 päivää. Arajärvi on yksi Suomen itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajista. Hän ajoi läpi kaupan jolla Suomen valtio osti lokakuussa 1918 61,1 % norjalaisomistuksessa olleen Aktiebolaget W. Gutzeit & Co :n (myöhemmin Enso-Gutzeit Oy) osakkeista. Arajärvelle myönnettiin ministerin arvonimi 1918.
Arajärvi toimi myös maanviljelijänä Vihdin Olkkalassa omistaen siellä 1929–1938 ja 1940–1941 600 hehtaarin kokoisen Kourlan kartanon. Hän oli mukana useissa asuinpaikkakuntiensa kotiseutuhenkisissä hankkeissa, muun muassa perustamassa kansanopistoa Kymenlaaksoon. Sukujuuriltaan hän oli hämäläistä sukua Urjalan ja Akaan seudulta. Arajärven isä oli Urjalan Honkolan kartanon työnjohtaja ja puoliso vuodesta 1896 Sofie Fredrique Charpentier, jonka vanhemmat olivat kapteeni Carl Axel Theodor Charpentier ja Marie Constance Forstén. Pariskunnan vuonna 1917 syntynyt poika reservin kornetti Matti Risto Juhaninpoika Arajärvi kaatui Talvisodassa maaliskuussa 1940. Juhani Arajärven kuoltua Kourlan kartanon omisti hänen nuorin tyttärensä Eeva Arajärvi (s. 1920) joka oli naimisissa varatuomari Kaarlo Tuurnan kanssa. Arajärven toinen tytär Kerttu oli naimisissa 1920- ja 30-lukujen Suomen urheilutoiminnassa näkyvän persoonan Väinö Teivaalan kanssa.
Viskuri
Viskuri voi tarkoittaa seuraavia:
Alex Ferguson
Alexander Chapman "Alex" Ferguson (s. 31. joulukuuta 1941 Glasgow, Skotlanti, Britannia) on skotlantilainen jalkapallovalmentaja. Hän toimi ennen uransa lopettamista Manchester Unitedin päävalmentajana. Ferguson on voittanut enemmän mestaruuksia kuin kukaan muu valmentaja Englannin jalkapallohistoriassa. Hän on ollut Manchester Unitedin valmentajana yli tuhannen ottelun ajan ja on seuran historian pitkäaikaisin valmentaja. Fergusonille on myönnetty Brittiläisen imperiumin ritarikunnan arvonimi CBE.
Ura pelaajana
Nuoruudessaan 1960-luvulla Ferguson pelasi itsekin jalkapalloa Skotlannissa Queen's Parkissa, St. Johnstonessa, Dunfermlinessa, Rangersissa, Falkirkissa ja Ayr Unitedissa. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.
Ura valmentajana
Valmentajanuransa hän aloitti 32-vuotiaana vuonna 1974 East Stirlingshiressa 40 punnan viikkopalkalla. Saman vuoden syksyllä hän siirtyi manageroimaan St. Mirreniä. Vuonna 1978 hän astui hieman isompiin saappaisiin päästessään Aberdeenin peräsimeen. Hän johdatti seuran 1980-luvulla kolme kertaa Skotlannin liigan mestariksi ja kaudella 1982–1983 sensaatiomaisesti Cup-voittajien cupin voittoon.
Manchester Unitedin manageriksi Ferguson tuli vuonna 1986, jolloin joukkue oli putoamisuhan alla. Sittemmin hän nosti joukkueen takaisin Englannin jalkapallon terävimmälle huipulle. Kaikkiaan Manchester United on Fergusonin alaisuudessa voittanut Englannin Valioliigan mestaruuden kolmetoista kertaa, FA Cupin viidesti ja Liigacupin neljästi. Kansainvälisellä tasolla Fergusonin valmentama ManU voitti Cup-voittajien cupin kaudella 1990–1991 sekä Mestarien liigan 1998–1999 ja 2007–2008.
Ferguson aateloitiin pian ManU:n Mestarien liiga -voiton jälkeen 12. kesäkuuta 1999 tunnustuksena lajin eteen tehdystä työstä ja hänestä käytetäänkin usein mediassa pelkästään nimitystä Sir Alex.
Kauden 2001–2002 piti olla Fergusonin viimeinen ManU:n valmentajana. Ferguson on sanonut, että tieto hänen eläkkeelle vetäytymisestään heikensi joukkueen esityksiä tuona kautena. Helmikuussa 2002 Ferguson pyörsi lopettamispäätöksen.
Werner Anttila
Erland Werner Anttila, sukunimi aik. Andelin (14. kesäkuuta 1869 Hausjärvi – 13. maaliskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen kustannusvirkailija ja kirjallisuuden suomentaja.
Alex Ferguson
Ura valmentajana
Toukokuussa 2013 julkistettiin kauden 2012–2013 jäävän hänen valmentajauransa viimeiseksi. Manchester United voitti hänen valmennuksessaan 38 pokaalia, viimeisenä Valioliigan mestaruuden keväällä 2013. Hänen seuraajakseen Unitedin päävalmentajana nimitettiin Evertonissa pitkään työskennellyt David Moyes.
Werner Anttila
Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 Helsingin alkeisopistosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1890. Anttila oli Tampereen ruotsalaisen alkeiskoulun venäjän ja saksan kielen kollega 1892–1900 ja toimi sen jälkeen eri kustannusyhtiöissä isännöitsijänä sekä johtajan apulaisena 1901–1931. Hän suomensi muun muassa Charles Dickensin, Eyvind Johnsonin, Edgar Rice Burroughsin, Karl Mayn ja Karen Blixenin teoksia. Anttila laati myös esperanton sanakirjoja ja oppikirjan sekä kirjoitti yhden näytelmän.
Hänen vanhempansa olivat kelloseppä Juho Erland Andelin ja Hilda Karolina Juhontytär. Anttila oli naimisissa kirjailija Selma Anttilan kanssa. Heidän lapsistaan Eva Anttila tunnetaan tekstiilitaiteilijana ja Leo Anttila kirjailijana.
Alex Ferguson
Yksityiselämä
Ferguson on ollut naimisissa Cathy Fergusonin (o.s. Holding) kanssa vuodesta 1966. He asuvat Wilmslow'ssa Manchesterin liepeillä. Fergusoneilla on kolme poikaa, Mark (s. 1968) ja kaksoset Darren ja Jason (s. 1972). Pojista Darren on tehnyt uraa jalkapalloilijana ja valmentajana.
Werner Anttila
Teokset
Nimellä Werner Andelin:
Alex Ferguson
Yksityiselämä
Ferguson on Manchester Metropolitan Universityn kunniatohtori.
Lauantaina 5. toukokuuta 2018 Ferguson sai aivoverenvuodon ja hänet hätäleikattiin. Lukuisat entiset ja nykyiset jalkapalloilijat ja valmentajat lähettivät Fergusonille ja hänen perheelleen kannustusta toipumiseen. Ferguson pääsi pois tehohoidosta helatorstaina, mutta hän jäi edelleen sairaalahoitoon.
Werner Anttila
Teokset
Nimellä Werner Anttila:
Suomennoksia
Anttila on suomentanut muun muassa monia klassikkoja, kuten Charles Dickensiä.
Enningdalselva
Enningdalselva (norjaksi, tai myös Berbyelva) eli Enningdalsälven (ruotsiksi) on Norjassa Østfoldin fylkessä ja Ruotsissa Länsi-Götanmaan läänissä läänissä virtaava 14 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Enningdalsälvenin vesistössä sen 95 kilometriä pitkään pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 782 neliökilometriä ja se laskee Pohjanmeren Skagerrakiin Idefjordeniin Tanumin ja Haldenin kunnissa.
Joen kulku ja pääuoma
Joki alkaa Norra Bullaresjönin pohjoispäästä ja se on yläjuoksullaan 1,1 kilometrin matkalta Ruotsin ja Norjan valtionrajana, kunnes se siirtyy kokonaan Norjan puolelle. Siellä se virtaa etelästä pohjoiseen päin, jossa se laskee 25 kilometriä pitkään mutta hyvin kapeaan Idefjordeniin.
Pääuoman vesireitin lähdejärvi on Bufartjern, joka sijaitsee Norjassa ja on 236 metriä mpy. Reitti sisältää rajajärviä ja niiden välisiä uomia yhteensä 95 kilometriä. Vesistöalueesta yksi kolmasosa sijaitsee Norjassa ja kaksi kolmasosaa Ruotsissa.
Ramadi
Ar-Ramādī (myös Ramadi, ) on kaupunki Keski-Irakissa, noin sata kilometriä Bagdadista länteen. Se on Al-Anbarin maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2009 Ar-Ramadin väkiluku oli noin 350 000. Ar-Ramadi on osa niin sanottua sunnikolmiota. Sunnikapinalliset tekivät kaupungissa laajaa vastarintaa vuodesta 2003 Irakin sodassa Yhdysvaltojen joukoille.
Vuoden 2014 tammikuussa koko Ramadin piirikunnassa arvioitiin asuvan 33 prosenttia koko maakunnan väestöstä (1,482 milj. as.) eli noin 490 000 asukasta.
Yhdysvaltojen miehitettyä Irakin Irakin sodan jälkeen Ramadista muodostui yksi amerikkalaisten vastaisten kapinallisjärjestöjen keskuksista. Amerikkalaisjoukkojen ja kapinallisten välillä käytiin ankaria taisteluja esimerkiksi vuosina 2004 ja 2006. Ääri-islamilainen Isis-järjestö valtasi Ramadin ja läheisen Fallujan tammikuussa 2014. Irakin armeija aloitti operaation Ramadin jälleenvaltaamiseksi marraskuussa 2015 ja kaupunki julistettiin vapautetuksi 28. joulukuuta samana vuonna.
Väärälampi (Virrat)
Väärälampi on Pirkanmaalla Virroilla Sulkavan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,4 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Sulkavanjoen valuma-alueeseen (35.425) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 146,4 metriä mpy.
Reppumatkailu
thumb|Reppureissaaja [[rinkka|rinkkoineen Intian Delhissä.]] thumb|Reppumatkailijoita [[Aucklandin lentoasemalla.]] Reppumatkailu on pienellä budjetilla ja vähin matkatavaroin toteutettavaa matkustelua usein ilman tarkkaa matkasuunnitelmaa. Se on erityisesti länsimaisten nuorten aikuisten suosima tapa matkustella itsenäisesti, yksin tai parin ystävän kanssa, ja matkat kohdistuvat usein halvan hintatason lämpimiin maihin, kuten Kaakkois-Aasiaan. Matkustustapoja ovat halpalennot ja muut reittilennot, junat sekä paikallinen julkinen liikenne, joskus myös liftaaminen. Majoittumisessa suositaan halpoja hostelleja ja hotelleja, vuokrattavia rantabungaloweja, joskus myös yksityismajoitusta, vieraanvaraisuusjärjestöjen kotimajoitusta ja siirtymätaipaleilla nukkumista pitkänmatkan junissa.
Yksilöllisyyttä ja vapautta korostava reppumatkailija suhtautuu usein karsaasti massaturismiin, valmiiksi järjestettyihin helppoihin lomamatkoihin suurelle yleisölle. Turistista reppumatkailijan erottavat matkan pituus, omatoimisuus ja suunnittelemattomuus sekä usein halu päästä tekemisiin paikallisten asukkaiden kanssa. Lomailun sijasta reppumatkailija kokee matkansa pikemminkin oppimisprosessina ja uudenlaisten kokemusten hankkimisena. Nuorelle ensimmäinen itsenäisesti tehty reppumatka voi olla myös tärkeä aikuistumisriitti. Usean kuukauden mittainen reppureissu on yksi mahdollisuus viettää välivuotta ennen siirtymistä jatko-opintoihin tai työelämään. Monet yhdistävät reppumatkailun ennalta sovittuun tai paikan päällä hankittuun tilapäistyöhön, opiskelijavaihtoon tai vapaaehtoistyöhön esimerkiksi kansainvälisellä työleirillä. Erityisesti 1970-luvulla Israelin kibbutsit olivat suosittuja länsieurooppalaisen nuorison vapaaehtoistyökohteita.
Reppumatkailun arvellaan elpyvän 2020-luvulla hitaasti maailmanlaajuisen koronapandemian jälkeen, sillä lentoyhtiöillä ei luultavasti ole pitkään aikaan taloudellisia mahdollisuuksia samanlaiseen hintakilpailuun kuin vielä 2010-luvulla. Tähän vaikuttaa myös Ukrainan sodan aiheuttama energiahintojen nousu.
Historiaa ja tilastotietoa
Euroopan yläluokan nuorten aikuisten matkailu juontaa juurensa 1600- ja 1700-lukujen niin sanotusta grand tourista, kuukausia tai jopa vuosia kestävästä matkasta tutustumaan vieraisiin kulttuureihin. Nykyisen kaltaisen pienen budjetin reppumatkailun edeltäjiä ovat kulkuriperinne, liftaaminen, saksalainen Wandervogel-nuorisoliike sekä 1970-luvun taitteen hippimatkailu itämaisten filosofioiden ja mietojen huumeiden perässä muun muassa Intiaan. Suosittu hippireitti kulki Euroopasta maitse kohti Intiaa, kunnes vuonna 1979 puhjennut Afganistanin sota katkaisi yhteydet. 1960-luvulla suosikkikohde oli Nepal, kunnes sikäläiset lait tiukentuivat ja hippimatkailijat alkoivat siirtyä Intian Goaan.
1970-luvulta alkaen englantia osaavien reppumatkailijoiden tärkeäksi avuksi tulivat australialaisen Lonely Planet -kustannusyhtiön matkaopaskirjat, joissa nähtävyyksien lisäksi lueteltiin eri paikkakuntien parhaan hinta-laatusuhteen tarjoavia, reppureissaajille sopivia majoitus- ja ruokapaikkoja. Kirjat saivat pian kilpailijoita, kuten brittiläisen Rough Guides -matkaopassarjan. Hyvä englannin taito on reppumatkailijoita yhdistävä tekijä: valtaosa reppumatkailijoista on peräisin Pohjois-Amerikasta, Australiasta, Uudesta-Seelannista ja Britanniasta sekä niistä Pohjois-Euroopan maista, joissa englannin kielen opetuksella on pitkät perinteet. Kansatieteilijä Pasi Hannosen Etelä-Amerikassa 1990-luvun keskivaiheilla tekemän kyselyn perustella reppumatkailijat olivat melko tasaisesti sekä miehiä että naisia, iältään keskimäärin 27-vuotiaita. Kaksi kolmasosaa heistä oli matkustanut yli kymmenessä maassa.
Sekä 2002 että 2017 tehdyissä kansainvälisissä tilastoinneissa reppumatkoja tehtiin vuosittain noin 45 miljoonaa. Tuolla aikavälillä yli 30-vuotiaiden osuus reppumatkailijoista kuitenkin nousi alle viidestä noin kymmeneen prosenttiin. Airbnb ja muut uudet majoitustavat olivat vähentäneet hostellimajoituksia. Kohdealueista Aasian maiden osuus oli kasvanut, Euroopan vähentynyt. Suosituin matkakohde vuonna 2002 oli Australia, vuonna 2017 Yhdysvallat. USA:n jälkeen suosituimpia reppureissumaita olivat vuonna 2017 Australia, Ranska, Espanja, Italia, Thaimaa, Ukraina, Uusi-Seelanti, Saksa ja Kanada.
Reppumatkailu Suomesta
Suomalaisten reppumatkailu sai varsinaisesti alkunsa nuorille suunnattujen, Länsi-Euroopan maat kattavien Interrail-junapassien markkinoille tuonnista 1972. Sitä ennen olivat rohkeimmat nuoret tutustuneet muihin Euroopan maihin esimerkiksi peukalokyydillä tai rahtilaivojen matkustajina. Seuraavalla vuosikymmenellä tulivat ensimmäiset halpamatkoja tarjoavat matkatoimistot, kuten neuvostoliittolaisen Aeroflotin ja intialaisen Air Indian lentolippuja Aasiaan myyvä Intia-keskus.
Pienen budjetin omatoimimatkailua tekivät 1970-luvun keskivaiheilla tunnetuksi muun muassa Jukka Virtanen ja Seppo Ahti humoristisella matkakirjallaan Intiassa kukin on kummempi. Tuleva vihreä poliitikko Pekka Haavisto julkaisi vuonna 1977 kirjan Inter-rail-opas ensin omakustanteena ja seuraavana vuonna WSOY:n kustantamana. Samoihin aikoihin ilmestyi Paul Theroux’n Aasian-reppumatkakuvaus Suuri junamatka (The Great Railway Bazaar, 1975, suom. 1977). Ensimmäisiä suomalaisia kaukomatkailun opaskirjoja oli opiskelijamatkatoimisto Travelan vuonna 1989 kustantama ja Markus Lehtipuun toimittama Tuhat tietä tropiikkiin. Vuodesta 2002 suomalaisten reppumatkailuintoa alkoi kasvattaa tv-ohjelma Madventures, jonka tekijät Tuomas Milonoff ja Riku Rantala olivat aloittaneet reppumatkailuharrastuksensa kymmenisen vuotta aiemmin. Vuosituhannen vaihteen jälkeen myös suomenkielinen interrail-verkkosivusto laajeni aihepiiriltään ja otti nimekseen Pallontallaajat.net.
Muun muassa kirjailija Rosa Liksom on kertonut reppumatkailun eri puolilla maailmaa antaneen hänelle valtavasti aiheita teksteihinsä. Esimerkiksi Finlandia-palkittu romaani Hytti nro 6 syntyi Siperian-junamatkasta, jonka hän teki J. H. Erkon palkinnosta saaminsa varoin.
Saarenputaan silta
Saarenputaan silta tai Saarenputaan Vaskurin raittisilta Rovaniemellä on vuonna 1925 valmistunut teräsbetoninen holvisilta. Jäämerentie Rovaniemeltä Liinahamariin, myöhemmin valtatie 4, kulki sillan kautta vuoteen 1965 asti. Sillasta tuli museosilta vuonna 1982, ja se on nykyään ainoastaan kevyen liikenteen käytössä.
Saarenputaan sillan ainoa aukko on 10 metriä leveä. Holvin jännemitta on 10 metriä ja sillan kokonaispituus 16 metriä. Sillalle jää hyötyleveyttä 4,8 metriä.
Shawneet
Shawneet ovat pohjoisamerikkalainen intiaanikansa, joka kuuluu algonkinien kieliryhmään ja edustaa sen eteläisintä haaraa. Heihin lukeutuu viisi erillistä heimoa, jotka yhdessä muodostivat aiemmin hyvin organisoidun kansakunnan. Shawneiden yhteismäärän on arveltu olleen 1600-luvulla noin 6 000. Eurooppalaisten siirtolaisasutuksen alkuaikoina shawneet asuttivat osia Ohiosta,Pennsylvaniasta, Länsi-Virginiasta ja Kentuckysta. Irokeesien hyökkäysten pakottamina shawneita siirtyi myös Etelä-Carolinaan ja Illinoisiin.
Saarenputaan silta
Saarenputaan silta on ainoa Jäämerentien silta, joka säästyi tuholta toisessa maailmansodassa. Silta ja Inarin Magneettimäki ovat Jäämerentien tiehistorialliset kohteet, jotka sisältyvät Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Shawneet
1800-luvun aikana suurin osa shawneista siirrettiin Oklahoman intiaaniterritorioon.
Hajaantuminen ja yhdistyminen
Shawneiden esihistoria on tuntematon. Jotkut tutkijat uskovat heidän olleen Ohiossa vaikuttaneen Fort Ancient -kulttuurin esi-isien jälkeläisiä, mutta asiaa ei ole kyetty varmistamaan. Ensimmäiset havainnot shawneista ovat 1600-luvun jälkimmäiseltä puolelta. Samalla vuosisadalla alkanut irokeesien liittokunnan järjestelmällinen sodankäynti ajoi Ohio-joen laaksoissa asuneet shawneet erilleen. Eurooppalaisten kanssa käydyn asekaupan ulkopuolelle jääneinä osa shawneista haki turvaa Pennsylvaniassa asuvien delawarien luota. Toinen ryhmä kulki yli Appalakkien vuoriston nykyiseen Etelä-Carolinaan ja asettui cherokeiden suostumuksella näiden maille. Jotkut shawneet matkasivat länteen ja jäivät asumaan nykyisen Illinoisin osavaltion alueelle rakennetun Uuden-Ranskan kauppa-aseman Fort St. Louisin läheisyyteen.
Irralleen joutuneet shawneeryhmät hakeutuivat kukin tahoillaan lähelle eurooppalaisten siirtolaisten tukikohtia, joissa kauppaa saattoi käydä ilman välikäsiä. Eteläisimmät shawneet etsivät yhteyksiä espanjalaisiin. Vuosisadan lopulla Carolinan siirtolaiset ja heidän aseistamansa cherokeet ja catawbat karkottivat tämän shawneiden haaran muualle. Irokeesien voiman kadottua 1700-luvun alkuvuosina shawneiden hajaantuneet ryhmät palailivat Ohio-joen varsille. Alueelle muodostui sodissa lyötyjen intiaanikansojen rippeistä koostuneita yhteisleirejä, joissa asui shawneiden lisäksi delawareja, wyandoteja ja mingoja. Metsästysleirit muuttuivat kiinteiksi asuinpaikoiksi ja vuoteen 1761 mennessä suurin shawneista asui Ohiossa, kun myös Alabamaan paenneet ryhmät liittyivät heihin.
Ohion heimot muodostivat keskenään pitävän liiton. Heidän maansa ei kuitenkaan ollut enää yksinomaan intiaanien maata, vaan eurooppalaisten siirtokuntien asutukset levisivät ympäristöön. Uuden-Ranskan hegemonia oli riittämätön brittien perustaessa joenvarsille omia kauppapisteitään. 1750-luvulla englantilaisten ja ranskalaisten tärkeimmäksi kiistan kohteeksi nousivat Ohion laakson maa-alueet. Erimielisyydet johtivat taisteluihin, jotka kaksi vuotta myöhemmin levisivät kaikkialla maailmassa Britannian ja Ranskan väliseksi seitsenvuotiseksi sodaksi.
Intiaanikapina brittejä vastaan
thumb|Pontiac halusi karkottaa englantilaiset pois intiaanien mailta ja sai puheillaan monet heimot tarttumaan aseisiin. Sodan päättyessä 1763 Pariisissa julistettuun rauhaan olivat Ohio-laakson ranskalaismieliset intiaanit tyytymättömiä Uuden-Ranskan tappioon. Englantilaiset kohtelivat ylimielisesti shawneita ja muita alueen heimoja. Lisäksi intiaanit pelkäsivät, että Kanadan kenraalikuvernööriksi noussut lordi Jeffrey Amherst kääntyisi heitä vastaan. Ottawien sotapäällikkö Pontiac organisoi intiaaniliiton, jonka avulla aikoi vallata Isojenjärvien alueella olevat Uuden-Englannin linnakkeet. Monet shawneet yhtyivät tähän liittoon, johon tuli sotureita lähes 20:stä eri heimosta.
Ranskalaisten aseistamina Pontiacin johtamat kapinalliset iskivät kuukauden aikana 1763 yli kymmeneen brittien linnakkeeseen. Englantilaisia varoitettiin tulossa olleesta kapinasta, mutta hankkeen laajuus yllätti heidät. Kapinassa kuoli yli 2 000 brittiläistä siirtolaista. Jotkut nykytutkijat väittävät, että shawneet, delawaret ja mingot toimivat sodan virittäjinä, Pontiacin saadessa kunnian.
Ohio sodassa
Ohion siirtokuntien ja alueen intiaanien väliset levottomuudet jatkuivat seuraavallakin vuosikymmenellä. Vuonna 1774 britit surmasivat eri yhteyksissä 13 intiaania. Mingopäällikkö Logan menetti verilöylyssä koko perheensä ja uskonsa Britannian hyvään tahtoon. Shawneiden päällikkö Maissinkorsi (Cornstalk) sotureineen nousi tukemaan mingoja.
thumb|Entisöity Fort Randolph. Näitä tapahtumia seuranneessa Lordi Dunmoren sodassa shawneet, mingot ja wyandotit sotivat yhdessä koko Virginian siirtokuntaa vastaan. Maissinkorsi johti yhdistyneitä heimoja ratkaisevassa taistelussa Länsi-Virginian Point Pleasantissa. Rauha solmittiin saman vuoden lopulla. Osan shawneista jatkaessa hyökkäyksiään englantilaisten asutuksia vastaan Maissinkorsi aikoi varoittaa Fort Randolphin linnakkeen miehistöä intiaaniryhmien uusista iskuista. Virginian miliisit pitivät kuitenkin shawneepäällikköä vihollisenaan ja surmasivat hänet ja hänen poikansa. Maissinkorren kuolema romahdutti shawneiden keskuudessa valtaa saaneen rauhanpuolueen kannatuksen. Hänen seuraajakseen asettunut Blackfish (Musta Kala) teki sotureineen raskaita iskuja siirtokuntien asutuksille läntisessä Pennsylvaniassa ja Virginiassa.
Suuri intiaaniliitto
Vuonna 1807 shawneiden ylimmäksi johtajaksi noussut Tecumseh ja hänen veljensä Tenkswatawa alkoivat ajaa eteenpäin aatetta, joka kannatti intiaanien vanhaa elämäntapaa. Tenkswatawa oli nähnyt näyn, jossa Amerikka kuului ainoastaan intiaaneille. Tenkswatawalla oli monivuotinen kokemus eurooppalaisen kulttuurin mukana tulleesta rappiosta, josta hän oli päässyt eroon näkemiensä näkyjen avulla.
Tecumsehin suuri unelma oli muodostaa eri heimoista niin suuret sotajoukot intiaanivaltion rajojen turvaamiseksi, ettei Yhdysvallat kykenisi murtamaan niitä. Vaikka Tecumseh ei saanut irokeesien hyväksyntää liitolleen, niin kymmenet muut heimot olivat valmiit tarttumaan aseisiin Yhdysvaltoja vastaan.
Veljesten alullepaneman "profetian" leviäminen intiaanien keskuuteen aiheutti amerikkalaisille maanostajille ongelmia. Yhdysvaltain silloinen presidentti Thomas Jefferson oli valtuuttanut Indianan kuvernöörin William Henry Harrisonin ostamaan intiaanimaita niin paljon kuin mahdollista. Tecumsehin puheet intiaanien yhdistymisestä lopettivat paikallisten heimojen maanmyynnit. Tecumsehin ollessa käännyttämässä kaukaisempia heimoja liittoon, kutsui Harrison vastaavasti lähialueiden intiaanipäälliköitä neuvotteluun. Istunnon yhteydessä hän tarjosi vierailleen alkoholipitoisia juomia. Väkijuomiin tottumattomat heimojohtajat allekirjoittivat pyydettävät paperit ja Harrison totesi tehneensä hyvät maakaupat. 12 000 neliökilometrin maa-alueista päälliköt saivat vajaat 10 000 dollaria. Palatessaan matkaltaan Tecumseh kiisti päälliköiden oikeudet maiden myyntiin ja syytti amerikkalaisia sopimuksen rikkomisesta. Harrison lupasi välittää terveiset ”Suurelle Valkoiselle isälle”, presidentti James Madisonille.
Profeetankaupungin tuho
Kun Tecumseh syksyllä 1811 matkusti etelään käännyttämään cherokeita, creekejä ja chickasaweja, Harrison käytti hyödykseen tilanteen. Hän kokosi riittävästi sotilaita taakseen ja suuntasi sotaväen Tecumsehin kylään Tippecanoeen, jota kutsuttiin Profeetankaupungiksi. Tenskwatawa, joka johti kylää veljensä poissaollessa, oli saanut määräyksen olla käyttämättä väkivaltaa. Hän rikkoi kuitenkin Tecumsehin ohjeita. Kun Harrisonin joukot leiriytyivät yöksi lähelle Tippecanoeta ennen seuraavan päivän neuvotteluja, Tenkswatawa järjesti kylässä uskonnolliset menot. Profeetta rohkaisi sotureita taisteluun kertomalla, että hänen taikansa pystyi muuttamaan valkoisen miehen luotien suunnan.
Varhain seuraavana aamuna käyty taistelu päättyi Harrisonin joukkojen voittoon. Vaikka osa intiaaneista murtautui läpi sotilaiden muodostaman ympyrän he eivät kyenneet pitämään yllätyshyökkäyksen tuomaa etua puolellaan. Nopealla vastaiskulla Harrison sotajoukkoineen onnistui tuhoamaan Profeetan kaupungin suuret muona- ja ammusvarastot.
thumb|Tippecanoen taistelu. Kuvernööri Harrisonista tehtiin sankari ja hänen urotekoaan juhlittiin, vaikka amerikkalaisia oli kuollut taisteluissa enemmän kuin intiaaneja. (Myöhemmin Harrisonista tuli Yhdysvaltain presidentti.) Tippecanoen tuho oli tehnyt kuitenkin tehtävänsä ja murskannut Tecumsehin unelman intiaaniliitosta. Amerikkalaiset syyllistivät brittejä, jotka olivat myyneet intiaaneille tuliaseita ja yllyttäneet näitä Yhdysvaltoja vastaan. Tilanne johti sotaan Englantilaisten ja Yhdysvaltain välillä 1812.
Tecumsehin kuolema
Tecumseh kokosi kaikki saatavilla olleet intiaanisoturit ja liittyi brittijoukkoihin. Saukpäällikkö Black Hawk (Musta Haukka) soti shawneiden puolella. Wyandotien kahtia jakaantuneet joukot sotivat molemmin puolin rintamaa. Tecumseh matkusti sodan keskellä Kanadaan ja aikoi yhdistää siellä olevien intiaanien sekä brittien sotavoimat. Ollessaan kannustamassa sotureitaan Ontariossa käydyssä taistelussa lokakuussa 1813 Tecumsehiin osui useita luoteja. Hänen ruumistaan ei löydetty, mutta on arveltu, että shawneesoturit piilottivat kuolleen päällikkönsä onttoon puuhun estääkseen tämän ruumiin vihollisen häpäisyltä. Tecumsehiä ja brittejä tukeneiden intiaanien vastarinta murtui.
Maiden menettäminen
Monet rauhanaatetta kannattavat shawneet jättivät sotakentät jo 1700-luvun lopulla ennen Tecumsehin liittoa. He vaelsivat Missouriin, Texasiin ja Louisianaan. Sieltä hajaantuneiden ryhmien jäsenet ja heidän jälkeläisensä kulkeutuivat 1840-luvulla suureen intiaaniterritorioon (nykyinen Oklahoma), jossa he asuivat choctawien ja creekien keskuudessa. Kun Ohioon jääneet shawneet saivat reservaatin Kansasista, alettiin Oklahomaan jäänyttä ryhmää kutsua nimellä Absentee (poissaolevat).
1800-luvun puoliväliin mentäessä useimmista shawneista tuli farmareita. Verenperintönä saatu seikkaileva luonne veti kuitenkin nuoria shawneita mukaan Yhdysvaltain käymiin sotiin muita intiaaneja vastaan. Hallituksen värvääminä he taistelivat Floridassa seminoleja vastaan, ja ottivat osaa Uuden-Meksikon sisällissotaan Yhdysvaltain Pohjoisvaltioiden joukoissa.
Vuonna 1861 Kansasin muuttuessa Yhdysvaltain osavaltioksi sen asukkaat vaativat kaikkien intiaanien siirtämistä pois mailtaan. Lopullinen siirto tapahtui seuraavien 10 vuoden sisällä, kun Kansasin kaksi erillistä shawneeryhmää muuttivat Oklahomaan. Liittohallituksen sopimuksella Kansasin shawneista tuli osa cherokeiden kansakuntaa vuonna 1869. Shawneet eivät kuitenkaan jakaneet cherokeiden kanssa omaa kulttuuriaan vaan säilyttivät identiteettinsä. Heidät tunnettiin myös nimellä Loyal shawnees. .
Nykyaika
Nykyään shawneet ovat ahkeria työntekijöitä, hyvämaineisia ja rehellisiä. Heidän murteensa ei ole kokonaan kadonnut. Varsinkin absenteiden joukossa on useita kielen taitajia ja osa omista traditioista on elvytetty. Shawneiden yhteismäärä on kaikkiaan 14 000.
Heimot ja kylät
Shawneiden asumusten on kuvattu aluksi olleen suorakulmion muotoisia pitkiä majoja, joiden puukehikko oli verhottu oksapunoksin ja savettu. Myöhemmin osa heimoista siirtyi puunkuorilla verhottuihin wigwameihin, jotka edustivat varsin yleistä Atlantin rannikolla käytettyä tynnyriholvi-mallia. 1770-luvun alussa shawneet alkoivat rakentaa hirsitaloja saatuaan angloamerikkalaisilta kauppiailta tarkoitukseen sopivia työkaluja. Vaikka shawneiden talous perustui ydinperheeseen, he harrastivat myös sisarellista moniavioisuutta. Mies saattoi naida veljensä lesken, niin ettei tämän tarvinnut olla riippuvainen oman heimonsa tuesta.
Kyliin rakennettiin yksi isompi talo heimoneuvoston päätöksiä ja seremonioita varten. Neuvostot valitsivat sekä rauhan-ajan että sodan päälliköt. Naiset eivät osallistuneet neuvoston istuntoihin, vaan heidän vaikutusvaltaansa käytettiin päätöksissä jotka koskivat maanviljelyä, rituaaleja, vankien kohtaloa ja yleisiä naisten asioita. Tämän lisäksi johtavalla naisella oli oikeus vaikuttaa sotapäällikön suunnittelemiin hyökkäyksiin vihollista vastaan. Joissakin kylissä naiset saattoivat toimia päällikön veroisessa asemassa.
Elinkeinot ja kaupankäynti
Shawneiden talous ei riippunut vain maanviljelystä ja metsästyksestä, vaan myös kaupankäynnistä, joka 1700-luvulla kohosi merkittävään asemaan Ohion rajaseuduilla. Valkoiset kauppiaat vaativat tuotteidensa vastineeksi nahkoja, jotka kävivät yleisestä valuutasta rahan korvikkeena. Kysyttyjä artikkeleita olivat majavakannan hiipuessa karhuntaljat, ketun-, saukon- ja piisaminnahat. Eurooppalaisen antoivat vastineeksi teräskirveitä, puukkoja, ammuksia, aseita ja villahuopia sekä erilaisia vaatteita. Kaupankäynnin vaikutuksen seuraukset näkyivät kaukana Euroopassa turkishattujen ja nahkavaatteiden noustessa muoti-ilmiöksi.
Uskonto
Shawneet uskoivat yliluonnolliseen voimaan, jota he kutsuivat nimellä Moneto. Tämän jumalan alapuolella oli muita jumalia, joista tärkeimmät olivat naisjumala Kokomthena (Isoäiti) ja hänen ja hänen tyttärenpoikansa Peputchichki (Pilvinen Poika).
Shawneiden henkiseen elämään kuuluivat myös uskonnolliset salaseurat, joista naamioseura Monnetoo muistutti piirteiltään irokeesien ”Valekasvoja”. Myös taikuuteen ja kannibaalisiin sotamenoihin keskittyneistä seuroista on joitakin mainintoja. 1700-luvulla jokaisella shawneiden viidellä alaheimolla oli oma erillinen pyhä käärönsä mishaami, jonka uskottiin tuovan yhteisölle onnea ja menestyksestä. Jokaisella yksilöllä oli myös oma suojeluhenkensä, joka shawneiden keskuudessa tunnettiin nimellä O-pawawka.
Rituaalikauden aloitti ennen kylvöä järjestetty keväinen leipätanssi, jota seurasivat keskikesän Vihreän maissin tanssi ja elokuinen kuolleitten pidot. Seremoniakauden päätteeksi juhlittiin syksyistä leipätanssia, jossa kiitettiin jumalia sadosta ja rukoiltiin menestystä alkavalle talven metsästyskaudelle.
Varaslampi
Varaslampi on Joensuun kaupungin sisäpuolella oleva lampi, ainoa kantakaupungissa oleva lampi. Se sijaitsee Niinivaaran, Karsikon ja Sirkkalan rajamailla, ratapihan ja valtatie 6:n välissä.
Nimensä lampi on saanut siitä, että se varastaa vettä Pielisjoesta. Aikoinaan se on ollut Pielisjoen vanhan uoman suvanto, mutta maan nousu on tehnyt siitä lammen.
Lammella on runsas vesilinnusto ja siellä on nähty 2000-luvulla pesiviä laulujoutsenia ja majavia.
Lammen eteläisellä rannalla asutus ulottuu lähes rantaviivalle. Muut rannat ovat pääasiassa soistunutta luhtaa.
Lammen luonnon- ja kauneusarvojen vaalimiseksi sekä virkistyskäytön parantamiseksi ovat paikalliset asukkaat sekä Joensuun kaupunki tehneet suunnitelmia. Suunnitelmat vaihtelevat laajoista ruoppauksista pusikoiden ja puuston harvennukseen. Kunnostuksella pyritään pysäyttämään lammen rehevöityminen ja umpeenkasvu sekä parantamaan vedenlaatua. Osa rannoista pyritään säilyttämään mahdollisimman luonnontilaisina.
Niinivaaran lukiolaisten luonnonmaantieteen kurssilla toteutettu Varaslampi-projekti sai vuonna 2005 kunniamaininnan valtakunnallisessa Tutki-kokeile-kehitä-kilpailussa.
Lampi tunnetaan myös Soldaninlammen nimellä. Karsikossa sijaitsi aikanaan vuokratalo, jota kutsuttiin Soldanin kasarmiksi.
Youth Control
Youth Control on vuonna 2014 perustettu suomalainen elektronista tanssimusiikkia julkaiseva levy-yhtiö, jonka tunnetuimpia artisteja ovat muun muassa TJH87, Rony Rex, Roisto, Smok, Sønin sekä Disco Despair.
Laukka (Muhos)
Laukka on kylä Oulujoen ja valtatien 22 varrella Muhoksen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee noin kuuden kilometrin päässä Muhoksen keskustaajamasta ja noin 27 kilometrin päässä Oulun keskustasta. Laukan naapurikylät ovat Rova, Soso, Kopsa ja Päivärinne. Laukka ja Päivärinne ovat sittemmin kasvaneet yhteen Muhoksen kirkonkylän kanssa.