cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lauri Niinistö
Lauri Salomon Niinistö (s. 1. lokakuuta 1941 Helsinki) on suomalainen kemisti ja Teknillisen korkeakoulun epäorgaanisen kemian emeritusprofessori. Hänen puolisonsa on lääketieteen ja kirurgian tohtori, lääkintöneuvos Leena Niinistö (o.s. Alarmo). Heidän poikiaan ovat historiantutkija ja perussuomalaisten, sittemmin sinisten kansanedustaja ja puolustusministeri Jussi Niinistö ja Vantaan apulaiskaupunginjohtaja, tekniikan tohtori Jaakko Niinistö.
Gerhard Unger
Gerhard Unger (26. marraskuuta 1916 – 4. heinäkuuta 2011 ) oli saksalainen tenori.
Unger syntyi Bad Salzungenissa. Hän opiskeli Berliinissä ja aloitti ammattiuransa toisen maailmansodan jälkeen. Hän oli vuodesta 1947 Weimarin kansallisteatterin jäsen ja tuli vuonna 1952 kiinnitetyksi Berliinin valtionoopperaan. Hän lauloi Hampurin valtionoopperassa vuosina 1962–1973 ja Stuttgartin valtionoopperassa vuodesta 1961.
Unger tunnetaan muun muassa Richard Wagnerin, Richard Straussin, Arthur Honeggerin, Carl Orffin, Johann Sebastian Bachin sekä Wolfgang Amadeus Mozartin tulkinnoistaan. Hän vieraili lukuisilla tärkeillä oopperalavoilla esimerkiksi Wienissä ja Dresdenissä.
Käärmeenpalvonta
Käärmeenpalvonta tarkoittaa käärmeiden pitämistä pyhinä ja kunnioitettavina olioina. Uskomuksissa ja taikuudessa käärmeiden merkitys on ollut suurempi kuin minkään muun eläimen. Ne ovat olleet parannustaidon jumalien, kuten kreikkalaisten Asklepioksen ja egyptiläisten Serapiksen, tunnusmerkkinä ja niiden nahan vaihtaminen on toiminut nuortumisen ja uudelleensyntymisen vertauskuvana. Toisaalta kristinuskossa ja skandinaavisessa mytologiassa käärme edustaa paholaista. Käärmeiden vihaaminen on yleistä, mutta esimerkiksi Intiassa niitä pidetään loukkaamattomina.
Temppeleissään käärmeitä ovat palvoneet muun muassa asteekit sekä muinaiset egyptiläiset ja kreikkalaiset, joille käärmeet olivat ennen kaikkea hautojen vartijoita. Se liittyy yleismaailmalliseen käsitykseen käärmeen hahmossa esiintyvästä ihmisen sielusta, kuten vaikkapa Väinämöisen Tuonelan matkalla, josta Kalevalassa kerrotaan. Jotkut ovat uskoneet käärmeiden tuottavan onnea ja niitä on käytetty myös sairauksien parantamiseen. Käärmeet ovat olleet enne-eläiminä, toteemieläiminä ja falloksen vertauskuvina ne ovat liittyneet hedelmällisyyskulttiin. Karjalankannaksella käärmeiden uskottiin olevan kodinhaltijoita. Näitä haltijaeläimiä pidettiin elätteinä navetoissa, joissa niille tarjottiin maitoa. Toisaalta niiden arveltiin imevän maitoa suoraan lehmien utareista. Muualla niihin on liittynyt tarinoita käärmeistä noitien apueläiminä esimerkiksi sytyttämässä tulipaloja, kruunupäisistä käärmeistä, jättiläiskäärmeistä, käärmeiden käräjistä ja ihmisiä kiekkona pyörien takaa ajavista käärmeistä.
Alvin Tehau
pienoiskuva|Alvin Tehau [[maaosaliittojen cup 2013|vuoden 2013 Maanosaliittojen cupissa.]] Alvin Tehau (s. 10. huhtikuuta 1989 Tahiti) on tahitilainen jalkapalloilija, joka edustaa nykyisin maansa pääsarjassa pelaavaa AS Tefanaa. Vasenjalkainen Tehau on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on 186 senttimetriä pitkä. Tehau pelaa Tahitin jalkapallomaajoukkueessa, jossa myös hänen veljensä Jonathan ja Lorenzo Tehau sekä serkkunsa Teaonui Tehau pelaavat.
Ura
Tehau on pelannut koko uransa kotimaansa sarjassa. AS Tefanaa hän on edustanut vuodet 2009-2011 ja uudelleen vuodesta 2012 alkaen. Vuonna 2011 Tehau edusti sekä indonesialaista Atjeh Unitedia, että belgialaista BX Brusselsia, jossa hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan peliäkään. AS Tefanan riveissä Tehau on voittanut kahdesti Tahitin mestaruuden ja hävinnyt kerran OFC Champions Leaguen finaalin, vuonna 2012.
Tahitin jalkapallomaajoukkueessa Tehau on pelannut vuodesta 2010 alkaen. Hän oli mukana voittamassa Tahitille Oseanian mestaruutta vuonna 2012, joka takasi joukkueelle paikan vuoden 2013 Maanosaliittojen cupiin. Cupissa Tehau pelasi kahdessa pelissä. Tahiti hävisi kaikki kolme peliään murskalukemin. Tehau on tehnyt 18 pelaamassaan maaottelussa kuusi maalia.
Albacete (maakunta)
Albacete on maakunta keskisessä Espanjassa Kastilia-La Manchan itsehallintoalueen eteläosassa. Rajanaapureita ovat Valencian, Alicanten, Murcian, Granadan, Jaénin, Ciudad Realin ja Cuencan maakunnat.
Albaceten väkiluku on 390 032 (vuonna 2017), pinta-ala 14 926 neliökilometriä ja pääkaupunki Albacete.
Villarrobledon karnevaali on merkittävä vuotuinen tapahtuma alueella.
Kolmen pennin ooppera
thumb|right Kolmen pennin ooppera on Kurt Weillin säveltämä laulunäytelmä Bertolt Brechtin yhteistyössä Elisabeth Hauptmannin kanssa kirjoittamaan librettoon. Libreton pohjana on käytetty John Gayn kirjoittamaa balladioopperaa Kerjäläisooppera vuodelta 1728. Brecht käyttää Gayn tekstiä voimakkaan sosialistisen yhteiskuntakritiikin välineenä. Se sai ensi-iltansa 31. elokuuta 1928 Theater am Schiffbauerdammissa Berliinissä.
Suomessa Kolmen pennin oopperaa on esitetty nimellä Kerjäläisooppera KOM-teatterissa 1978–1980 (ohjaus Laura Jäntti). Kolmen pennin oopperana sitä on esitetty useassa teatterissa: Lappeenrannan kaupunginteatterissa vuonna 2016 (ohjaus Timo Sokura), Tampereen teatterissa vuonna 2010 (ohjaus Mikko Viherjuuri) Helsingin kaupunginteatterissa vuonna 2007 (ohjaus Kari Heiskanen) ja Suomen Kansallisteatterissa vuosina 1997–1998 (ohjaus Antti Einari Halonen). Turun kaupunginteatterissa näytelmän ensi-ilta oli vuonna 1970, sen ohjasi Ossi Räikkä.
Alexander Wilhelm Lyra
thumb|210px|Lyran [[kuolinilmoitus Päivälehden 15. päivän numerossa vasemmalla keskellä.]] Alexander Wilhelm Lyra (15. toukokuuta 1834 Sysmä – 13. huhtikuuta 1904 Porvoo) oli suomalainen pappi, rovasti ja moninkertainen valtiopäivämies.
Galaico
Galaico on Iberian niemimaan luoteisosassa, pääasiassa nykyisen Galician alueella, esiroomalaisena aikana puhuttu kelttiläinen muinaiskieli. Kieltä ei tule sekoittaa Galiciassa nykyisiin puhuttuun galegon kieleen, joka on latinasta polveutuva romaaninen kieli, vaikka siihen on toki tullut esimerkiksi lainasanoja galaicosta. Galaico kuuluu kelttiläisten kielten luokittelussa ns. Q-kelttiläisiin kieliin.
Emil Hegle Svendsen
Emil Hegle Svendsen (s. 12. heinäkuuta 1985 Trondheim) on uransa jo lopettanut norjalainen ampumahiihtäjä. Hän on nelinkertainen olympiavoittaja, kaksitoistakertainen maailmanmestari sekä maailmancupin kokonaiskilpailun voittaja.
Nuorten arvokilpailut
Svendsen voitti junioreiden MM-kilpailuissa takaa-ajon ja viestin maailmanmestaruuden Ranskassa 2004 sekä normaalimatkan ja sprintin maailmanmestaruuden Kontiolahdella 2005. Lisäksi hän sai hopeaa takaa-ajossa 2005 sekä pronssia normaalimatkalla ja takaa-ajossa Puolassa 2003. Hiihdon nuorten MM-kilpailuissa Rovaniemellä 2005 hän sai pronssia 10 kilometrin vapaan tyylin kilpailussa.
Aikuisten arvokilpailut
Aikuisten arvokilpailuissa Svendsen debytoi Torinon olympialaisissa 2006 sijoittuen yhteislähtökilpailussa kuudenneksi. Anterselvan MM-kisoissa 2007 hän hiihti kolmannen osuuden Norjan joukkueessa, joka saavutti pronssia sekaviestissä. Svendsen oli lisäksi seitsemäs sprintissä ja viides takaa-ajossa.
Svendsen voitti normaalimatkan maailmanmestaruuden Östersundissa 2008 ensimmäisellä pystypaikalla tulleesta yhdestä sakkominuutista huolimatta; eroa Norjan kaksoisvoiton varmistaneeseen Ole Einar Bjørndalenin oli yli puoli minuuttia. Yhteislähtökilpailussa hän voitti kultaa vain 0,4 sekuntia ennen Bjørndalenia; molemmat kiersivät yhden sakkokierroksen. Viestissä hän hiihti avausosuuden Norjan joukkueessa, joka sai Venäjän jälkeen hopeaa. Samoissa kisoissa Svendsen oli lisäksi kahdestoista niin sprintissä kuin takaa-ajossakin. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän hiihti avausosuuden kultaa voittaneessa Norjan viestijoukkueessa ja sijoittui lisäksi yhteislähdössä 12:nneksi.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Svendsen saavutti kultaa normaalimatkalla ammuttuaan ainoan ohilaukauksensa viimeisellä ampumapaikalla. Viestissä Svendsen hiihti kolmannen osuuden Norjan kultaa voittaneessa joukkueessa. Sprintissä hän sai Vincent Jayn jälkeen hopeaa. Lisäksi hän oli kahdeksas takaa-ajossa ja kolmastoista yhteislähdössä. Saman vuoden sekaviestin MM-kilpailuissa Hanty-Mansijskissa hän hiihti kolmannen osuuden Norjan hopeajoukkueessa. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän voitti yhteislähdön maailmanmestaruuden viiden sekunnin erolla Jevgeni Ustjugoviin ja hiihti kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Norjan viestijoukkueessa. Lisäksi hän sijoittui hopealle takaa-ajossa, neljänneksi normaalimatkalla ja viidenneksi pikakilpailussa.
Svendsen hiihti Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 ankkuriosuudet kultaa voittaneissa Norjan viesti- ja sekaviestijoukkueessa. Hän sai lisäksi hopeaa sprinttikilpailussa sekä oli viides takaa-ajossa ja kahdeksas normaalimatkalla. Nové Městossa 2013 hän voitti maailmanmestaruuden sekä sprintissä että takaa-ajossa yhdestä sakkokierroksesta huolimatta. Lisäksi hän hiihti ankkuriosuudet kultaa voittaneissa Norjan viesti- ja sekaviestijoukkueissa. Yhteislähtökilpailussa hän sai pronssia. Sotšin olympialaisissa 2014 Svendsen voitti olympiakultaa yhteislähtökilpailussa. Hän voitti olympiakultaa myös sekaviestistä, jossa hän hiihti ankkuriosuuden Norjan joukkueessa. Normaalimatkalla ja takaa-ajossa hän oli seitsemäs, sprintissä yhdeksäs.
Svendsen ilmoitti huhtikuussa 2018 lopettavansa hiihtouransa.
Maailmancup
Svendsen saavutti ensimmäisen maailmancupin palkintokorokepaikkansa oltuaan kolmas sprinttikilpailussa Ruhpoldingissa 13. tammikuuta 2007. Ensimmäisen voittonsa hän sai normaalimatkalla Pokljukassa 13. joulukuuta 2007. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2009–2010.
Maastohiihto
Svendsen valittiin Norjan joukkueeseen hiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin 2011. Hän ei kuitenkaan hiihtänyt kisoissa yhtään matkaa. Maailmancupissa hän sijoittui 15:nneksi 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Sjusjøenissa marraskuussa 2011.
Ville Vallaton iskee jälleen
Ville Vallaton iskee jälleen (Dennis the Menace Strikes again) on Warner Bros.in toinen osa vuonna 1993 valmistuneelle elokuvalle Ville Vallaton. Toisessa osassa ei ole yhtäkään ensimmäisen osan näyttelijää.
Juoni
Yrjö Karjunen (Don Rickles) herää uuteen päivään pirteänä, onhan hänen syntymäpäivänsä. Martta (Betty White) on herännyt jo aikaisin valmistelemaan syntymäpäiväkakkua. Yrjö käy aamupesulle ja muistuttaa Martalle, ettei kukaan saa häiritä häntä. Ville (Justin Cooper) omassa majassaan huomaa itsetekemästään kalenterista, että on Yrjö-sedän syntymäpäivä. Ville miettii, antaako lahjaksi ihanan ja limaisen sammakon vai liskon. "Antaa Yrjön valita", tuumaa Ville ja lastaa kaikki ötökät ja matelijat kärryynsä. Ville raahaa kärryn Karjusille sisälle portaita ylös Yrjön huoneeseen. Ville kuulee Yrjön olevan aamupesulla viereisessä kylpyhuoneessa. Hän päättää asetella kaikkien ötököiden ja matelijoiden purkit lattialle ja kurkkaa uudestaan kylpyhuoneen ovesta onko Yrjö jo tulossa. Villen huomaamatta Sammakko pääse pois purkista ja pääse livahtamaan kylpyhuoneeseen ja hyppää suoraan ammeeseen. Yrjö nousee nopeasti ammeesta huomattuaan sammakon ja pukee pyyhkeen lantiolle, mutta jokin osui hänen käteensä. Lisko oli kiivennyt pyyhkeeseen, jolloin Yrjö kaatuu suoraan ammeeseen. Noustuaan ylös pukee hän kylpytakin ja löytää sen taskusta hiiren, jolla on sievä rusetti. Yrjö marssii ulos kylpyhuoneesta "Ville!" huutaen. Yrjö-setä komentaa Villeä lähtemään heti pois, jolloin lisko puraisee häntä varpaaseen ja Yrjö kaatuu suoraan Villen kärryihin. Kärryt lähtevät liukumaan ovesta ulos. Juuri ennen rappusia Yrjö saa kaiteesta kiinni, mutta ampiainen pistää häntä käteen ja Yrjö rymistelee suoraan rappuset alas. Martta kiiruhtaa katsomaan mitä on tekeillä ja säikähtää ötököitä ja matelijoita, jolloin kakku hänen käsistään lentää suoraan Yrjön naamalle. Taas Ville juoksee Yrjön huudot perässä.
Villen vaari (George Kennedy) saapuu uudella avoautolla Vallattomien pihaan ja ilmoittaa myyneensä asuntoautonsa ja jäävänsä asumaan Vallattomien luokse. Yrjö ilahtuu, kun kuulee vaarin olevan Villen seurassa ja istuu rauhassa Martan kanssa terassilla. Vaari ja Ville lähtevät palokuntajuhliin, samoin Karjuset kuultuaan Villen vaarin olevan merenneitona. Juhlissa Yrjö tapaa vetreän ja hyväkuntoisen vanhuksen. Yrjö kiinnostuu heti, kuinka vanhus voi olla niin ketterä ja voimissaan. Hän tapaa Professorin (Brian Doyle-Murray), joka ilmoittaa kyseisen vanhuksen olevan vasta koekaniini ja ilmoittaa tutkimuksen valmistuvan 5–10 vuodessa. Vanhus muistuttaa professorille, ettei Yrjöllä ole aikaa odottaa tutkimuksen valmistumista. Professori ilmoittaa tutkimuksen maksavan 10 000 dollarin verran. Yrjö jää miettimään asiaa juhlien ajaksi ja reväytettyään selän tanssissa Villen vaaria vastaan ilmoittaa hän olevansa valmis kokeeseen. Yrjön lähdettyä astuvat professori ja vanhus autoon ja nauravat, kuinka helposti saivat Yrjön uskomaan. Vanhus ottaa pois naamarin ja tekohampaat, minkä alta paljastuu Professorin apuri Sylvester (Scot Thompson'Carrot Top').
Kaikin tavoin yrittävät professori ja hänen apurinsa nyhtää rahaa Yrjöltä, milloin juurella, nuorennuskoneella tai talon remontilla. Aina on joku, joka tuhoaa heidän katalat suunnitelmansa: Ville
Bangladeshin vaakuna
Bangladeshin vaakuna on Bangladeshin tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se on otettu käyttöön vuonna 1971.
Vaakunassa on lumme, maan kansalliskukka, juutti ja riisin tähkät, jotka ovat tyypillisiä bangladeshilaisia tuotteita. Vesi lumpeen alla kuvaa maan tärkeimpiä vesiteitä, Ganges- ja Brahmaputra-jokia. Neljä tähteä kuvaavat vallankumouksen poliittisia tavoitteita: nationalismia, sekularismia, sosialismia ja demokratiaa.
Sotilasslangi
Sotilasslangi on sotilaiden, varusmiesten ja muiden alan henkilökuntaan kuuluvien puhekieli, joka muiden "ammattikielten" tavoin sisältää siviilielämässä harvinaisia tai erimerkityksisiä termejä. Tämän sanaston lisäksi lähes jokaisella asepalvelukseen liittyvällä varusteella, asialla ja ilmiöllä on jonkinlainen lempinimi tai vastaava puhekielen termi. Sanastossa on jonkin verran eroavaisuuksia varuskuntien ja perusyksiköiden sekä eri ajankohtien välillä.
Lihamyrsky
Lihamyrsky on keväällä 2015 perustettu suomalainen levy-yhtiö, joka on keskittynyt rap-musiikin tuottamiseen.
Yhtiötä johtaa sen perustaja Rudy (Ruudolf) Kulmala. Monsp Recordsin toimitusjohtaja Keijo Kiiskinen on yhtiössä mukana osakkaana. Ruudolfin lisäksi levy-yhtiöön kiinnitettyjä artisteja ovat mm. Särre, Musta Barbaari, Prinssi Jusuf ja Seksikäs-Suklaa.
Jed Allan
Jed Allan (Brown) (1. maaliskuuta 1935 New York, New York, Yhdysvallat – 9. maaliskuuta 2019 ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on saavuttanut huomattavimmat menestyksensä rooleillaan televisiossa.
Australian punta
Australian punta oli Australian virallinen rahayksikkö 14. helmikuuta 1966 saakka, jolloin julkistettiin Australian dollari. Punta jakaantui 20 šillinkiin, jotka jaettiin vielä 12 pennyyn kukin.
Jed Allan
Allan esiintyi urallaan muun muassa tv-sarjoissa Lassie, Columbo, Adam-12, American Style, Päivien viemää, Santa Barbara, Beverly Hills 90210 ja General Hospital. Hän oli vuonna 1979 Päivien viemää -sarjasta ehdolla parhaan miesnäyttelijän Daytime Emmy -palkintoon.
Hampton
Hampton voi viitata seuraaviin asioihin:
Tatiana Rouba
Tatiana Rouba Beniarz (s. 15. syyskuuta 1983, Barcelona, Katalonia) on espanjalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa 2004. Siellä hän osallistui kolmeen naisten uintiviestiin kotimaansa joukkueessa. Rouba voitti EM-hopeaa pitkällä radalla 4x200 metrin vapaauintiviestissä Berliinissä 2002.
Theodor Wilhelm Löfström
Theodor Wilhelm Löfström (15. heinäkuuta 1859 Tampere – 29. tammikuuta 1907 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja lääkintöneuvos, joka laati uraa uurtaneen käsikirjan oikeuslääketieteestä.
Henkilöhistoria
Löftströmin vanhemmat olivat seppä Henrik Löfström ja Eva Kristina Palander. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1881, lääketieteen lisensiaatiksi 1886 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1892, väitöskirjan aiheenaan Zur Kenntniss der Digestibilität der gewöhnlichsten in Finnland einheimischen Getreidearten. 1883–1904 Löfström toimi assistenttina Helsingin yliopiston fysiologisen kemian laitoksella, harjoittaen samalla lääkärintointa. 1904 hänet nimitettiin lääkintöhallituksen lääkintöneuvokseksi. Löfström oli Suomalainen Lääkäriseura Duodecimin perustajia, toimi 1888–1892 seuran varapuheenjohtaja sekä 1892 Duodecim-aikakauskirjan ja 1898 Terveydenhoitolehden päätoimittajana. Hänen ehkä tärkein kirjallinen saavutuksensa oli silti lähes 700-sivuinen uraa uurtanut teos Oikeuslääketieteellinen käsikirja Suomen lääkäreille (1901). Löfströmin puoliso vuodesta 1884 oli Olga Augusta Blomqvist (eronneet).
Carlisle-luokka (risteilijä)
Carlisle-luokka oli viimeinen alaluokka Britannian Kuninkaalliselle laivastolle rakennettuista C-luokan keveistä risteilijöistä.
Alaluokkaan kuuluneet viisi alusta muodostivat vuoden 1917 hätäohjelman ja ne tilattiin kesä-heinäkuussa 1917 kolmelta eri telakalta ja ne valmistuivat marraskuusta 1918 huhtikuuhun 1922.
Alukset muistuttavat edeltävää Ceres-luokkaa. Alusten merkittävin ero on se, että Carlisle-luokan aluksiin rakennettiin nk. troolari-keula, jolloin alusten keulapakkaa korotettiin 5 jalkaa. Syynä tähän oli aikaisemmissa C-luokan aluksissa esiintynyt veden roiskuminen keulakannelle haittaamaan keulatykkien (A- ja B-torni) toimintaa. Lisäksi aluksille ei rakennettu tulenjohtotornia.
Alusten pääaseina oli viisi kuuden tuuman tykkiä omissa torneissa ja apuaseina kaksi kolmen tuuman, neljä kolmipaunaista kunnialaukaustykkiä ja kaksi kaksinaulaista ilmatorjuntatykkiä.
Kaikki luokan alukset valmistuivat ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Luokan alukset lukuun ottamatta HMS Colomboa ja HMS Capetownia muutettiin 1939 ilmatorjuntaristeilijöiksi, vaikkakin HMS Capetowniin asennettiin kuusi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä sekä tutka.
Ilmatorjuntaristeilijöinä alusten aseistus koostui kahdeksasta nelituumaisesta (102 mm) tykistä, jotka oli asennettu neljään kaksoistykkitorniin. Alusten apuaseina oli epälukuinen määrä 20 millimetrin Oerlikon ilmatorjuntatykkejä. HMS Colombo muutettiin 1942 ilmatorjuntaristeilijäksi, jonka jälkeen sen aseistus muistutti muita luokan aluksia.
Traité d’athéologie
Traité d’athéologie on ranskalaisen filosofin Michel Onfrayn vuonna 2005 ilmestynyt kirja. Teos on ilmestynyt vuonna 2007 englanniksi nimellä Atheist manifesto (Ateistinen manifesti). Kirja suuntautuu monoteistisia uskontoja, kristinuskoa, juutalaisuutta ja islamia vastaan. ”Kuten monisatavuotinen historia osoittaa, Jumalan nimissä kolme monoteistista uskontoa ovat saaneet aikaan uskomattoman vuolaat verivirrat!”
Vadim Jaroštšuk
Vadim Jaroštšuk (, 2. huhtikuuta 1966) on ukrainalainen entinen uimari, joka edusti urallaan Neuvostoliittoa. Hän voitti kaksi olympiapronssia Soulista 1988, 200 metrin sekauinnista sekä 4 × 100 m sekauintiviestistä. Hän voitti urallaan myös kaksi mitalia MM-kisoista sekä neljä EM-mitalia, joista yksi oli kultainen.
Loviisan kirkko
Loviisan kirkko (ruots. Lovisa kyrka) on uusgoottilaista tyyliä edustava kirkko Loviisassa. Kirkko on rakennettu Georg Theodor Chiewitzin ja Julius Basilierin suunnitelmien mukaan 1863–1865. Loviisan ensimmäinen kirkko oli tuhoutunut kaupungin palossa 1855.
Chiewitzin toimiston tekemiä piirustuksia vuodelta 1857 pidettiin hyvinä mutta liian kalliina. Chiewitzin apulaisena toiminutta Julius Basilieria pyydettiin tekemään kirkkosuunnitelmasta halvempi versio, ja hän teki kirkosta pienennyspiirrokset. Rakennuskustannukset muodostuivat loppujen lopuksi kuitenkin huomattaviksi.
Arkkitehtuuri
thumb|Kristus-patsas kirkon alttarilla Loviisan kirkko on punatiilinen päätytornillinen ristikirkko, jota on korostettu pituussuuntaan. Kellotorni sijaitsee itäisen sisäänkäynnin päällä, ja siinä on koristeena pienet kulmatornit. Kuorin yllä on pienempi torni. Kirkkosali on katettu tiiliholveilla. Salissa on tuhat istumapaikkaa. Kirkon tiilet ovat suurelta osin peräisin Svartholman merilinnoituksesta.
Esineistö ja sisustus
Kirkon kellot ovat Loviisan ensimmäisen kirkon kellot 1700-luvulta. Kirkon alttaritaulu on korvattu Kristus-patsaalla, joka on kipsijäljennös tanskalaisen Bertel Thorvaldsenin teoksesta vuodelta 1839. Pohjoisoven yläpuolella on Loviisan palaneesta kirkosta pelastettu alttaritaulu Kristus Kirkastusvuorella, jota pidetään Berndt Godenhjelmin maalaamana. Se oli lahjoitettu vanhaan kirkkoon 1842. Absidin seinässä on Bruno Tuukkasen maalaus vuodelta 1921.
Kirkossa on 1600-luvulta peräisin oleva kastemalja ja 1720-luvulta olevat ehtoolliskalkki ja öylättilautanen. Ne ovat kuuluneet alun perin Haminan kirkolle, josta ne tuotiin Loviisaan Haminan jäätyä Turun rauhassa 1743 vedetyn uuden rajan Venäjän puolelle. Kirkossa säilytetään ensimmäistä suomenkielistä koko Raamattua vuodelta 1642 ja ruotsinkielistä Raamattua vuodelta 1702.
Kirkon vanhat urut ovat Jens Zachariassenin rakentamat ja 35-äänikertaiset. Uudet urut ovat Hans Heinrichin ja Urkurakentamo Veikko Virtasen 44-äänikertaiset vuodelta 1970.
Kirkon penkkien maalin ominaisuuksista tuli marraskuussa 2011 maailmanlaajuinen uutinen. Vastamaalattujen penkkien maali pehmeni istujien alla, ja penkkiin tuli takapuolen muotoisia "enkelikuvioita". Kirkkoneuvosto päätti penkkien uudelleenmaalauksesta. Kansanliike toisaalta teki aloitteen, että säilytettäisiin ainakin yksi penkki, jossa takapuolikuviot jäisivät näkyviin. Kaikki penkit kuitenkin maalattiin.
Baseballin Viron mestaruussarja 2009
Baseballin Viron mestaruudesta kaudella 2009 pelasi kolme joukkuetta. Pesapalliklubi Tallinn voitti mestaruuden.
Runkosarja
Tallinn ja Keila loppuotteluun.
Meshuggah (EP)
Meshuggah (myös nimellä Psykisk Testbild) on ruotsalaisen extreme metal -yhtye Meshuggahin vuonna 1989 julkaistu EP-levy. Se on yhtyeen ensimmäinen julkaisu.
EP julkaistiin 12 tuuman vinyylilevynä tuhannen kappaleen painoksena. Sitä myytiin yhtyeen kotikaupungissa Uumajassa Garageland-liikkeessä. Levy poikkeaa yhtyeen myöhemmästä tuotannosta, sillä se on thrashmetallia.
Edgar Rice Burroughs
Edgar Rice Burroughs (1. syyskuuta 1875 Chicago, Yhdysvallat – 19. maaliskuuta 1950 Encino, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti seikkailukertomuksistaan kuten Tarzan- ja Mars-kirjasarjoista.
Burroughs aloitti uransa vuonna 1912 kioskikirjailijana. Lehdissä sarjamuodossa julkaistuista Burroughsin kertomuksista tuli nopeasti suosittuja, ja niitä alettiin julkaista myös romaaneina ja sovituksina esimerkiksi elokuviksi ja sarjakuviksi. Burroughsin kirjoja myytiin hänen elinaikanaan arviolta 30–60 miljoonaa kappaletta. Kun otetaan huomioon myös lehti- ja sarjakuvajulkaisut sekä käännökset muille kielille, Burroughs oli todennäköisesti 1900-luvun alkupuolen luetuin yhdysvaltalaiskirjailija.
Nuoruus
Burroughs syntyi 1. syyskuuta 1875 hyvin toimeentulevaan chicagolaisperheeseen. Hänellä oli kolme isoveljeä ja kaksi vauvana kuollutta veljeä. Hänen isänsä oli amerikanenglantilaista sukua ja äitinsä amerikanenglantilaista ja -hollantilaista. Välinimensä Rice hän sai isoäitinsä sukunimestä. Perheessä luettiin paljon kirjallisuutta.
Burroughs keskeytti koulunkäyntinsä 15-vuotiaana. Sen jälkeen Chicagoon tuli tautiepidemia, ja Burroughs lähetettiin Idahoon karjatilalle kahden veljensä seuraan. Siellä hänestä tuli innokas ja taitava ratsastaja.
Opiskeluaika ja armeija
Burroughs aloitti syksyllä 1891 opinnot Massachusettsissa Andoverissa Phillips Academyssä. Hänen lähtötasonsa olivat niin heikot, että hän keskeytti opinnot jo ensimmäisenä lukuvuonna. Hän oli kuitenkin saanut piirroksia ja runoja julkaistuksi koulun lehdessä ja tullut valituksi luokkansa puheenjohtajaksi.
Ihana elämä
Ihana elämä on Federico Fellinin ohjaama elokuva vuodelta 1960. Elokuva kertoo toimettoman toimittajan viikosta Roomassa ja siitä, kuinka hän etsii onnea ja rakkautta, jotka jäävät saavuttamatta. Elokuvaa on mainittu vedenjakajaksi Fellinin aiempien neorealististen ja myöhempien taide-elokuvien välillä, ja sitä pidetään yhtenä elokuvahistorian merkkiteoksista.
Juoni
Tavallisimman tulkinnan mukaan elokuva voidaan jakaa johdantoon, seitsemään pääjaksoon, joiden välissä on väliosa, ja epilogiin. Jos jokaisen episodin ilta liittyisi edellisen päivän aamuun, ne muodostaisivat seitsemän peräkkäistä päivää, mutta näin ei välttämättä ole.
Edgar Rice Burroughs
Ura
Vuosina 1897–1911 Burroughsilla oli Chicagossa ja Idahossa monenlaisia töitä ja epäonnisia yrityksiä. Hän työskenteli vuosina 1899–1903 vakituisesti isänsä yrityksessä American Batteryssa. Hän auttoi paljon myös isoveljiensä yrityksissä, kuten kullankaivajana Snake Riverillä.
Burroughs asettui Chicagoon ja kasvatti siellä perhettään. Epäonnistumiset kunnollisen työpaikan saamisessa seurasivat toisiaan, ja Burroughs joutui tyytymään vaihteleviin vähäpätöisiin myyntimiehen töihin. Vuonna 1907 hän sai henkilökohtaisten ominaisuuksiensa ansiosta työn Sears-tavaratalon pikakirjoitusosaston päällikkönä. Vaikka työpaikka oli kaikin tavoin hyvä, Burroughs jätti sen kahdeksan kuukauden kuluttua ryhtyäkseen mainosyrittäjäksi. Yritys epäonnistui ja Burroughs palasi myyntialalle. Ajoittain hän oli kokonaan työtön.
Ihana elämä
Prologi
1. päivä: Helikopteri kuljettaa Kristus-patsasta antiikin Rooman akveduktin ylitse Rooman ulkopuolella ja Marcellon uutishelikopteri seuraa sitä. Uutishelikopteri joutuu hetkeksi pois reitiltään, kun näkyviin ilmestyy kerrostalon katolla aurinkoa ottavia bikiniasuisia naisia. Ylhäällä huojuva Marcello yrittää elehtien saada heiltä puhelinnumeroita, mutta kun se ei onnistu, hän jatkaa patsaan perässä Pietarinaukiolle.
Edgar Rice Burroughs
Kirjailijanura
Ensimmäisen pitemmän kirjallisen teoksensa, Minidoka-nimisen fantasiakertomuksen, Burroughs oli kirjoittanut Idahossa vuonna 1903 yksityisesti veljentyttärelleen ja veljenpojalleen. Sen jälkeen hän ei kirjoittanut fiktiota kahdeksaan vuoteen.
Ihana elämä
Jakso 1
1. ilta: Marcello tapaa Maddalenan (Anouk Aimée) sattumalta hienossa yökerhossa. Kaunis ja varakas perijätär Maddelena on kyllästynyt Roomaan ja etsii jatkuvasti uusia kokemuksia, kun taas Marcellolle Rooma on sopiva viidakko, johon hän voi piiloutua. He rakastelevat prostituoidun makuuhuoneessa, jolle he ovat antaneet kyydin kotiin Maddalenan valkoisella Cadillacilla.
Edgar Rice Burroughs
Kirjailijanura
Burroughs alkoi jälleen kirjoittaa kesällä 1911. Hänen ensimmäinen Mars-aiheinen tarinansa ”Under the Moons of Mars” ilmestyi vuonna 1912 sarjana kioskiseikkailulehdessä The All-Story. Burroughs käytti tämän yhden tarinan kanssa kirjailijanimeä Normal Bean, mutta lehteen se painettiin väärin Norman Bean. Ensimmäisestä tarinastaan Burroughs sai 400 dollarin palkkion. Hän kirjoitti heti toisen, keskiaikaiseen Englantiin sijoittuvan tarinan, mutta kustantaja piti sitä hutiloituna ja torjui sen.
Ihana elämä
Jakso 1
1. aamu: Marcello palaa aamulla asuntoonsa ja huomaa, että hänen morsiamensa Emma (Yvonne Furneaux) on ottanut yliannoksen huumeita. Matkalla sairaalaan päivystyssalissa Marcello julistaa tälle ikuista rakkauttaan. Odottaessaan Emman toipumista Marcello kuitenkin yrittää soittaa Maddalenalle.
Jakso 2
2. päivä: Marcello menee työtehtävissä vastaanottamaan kuuluisaa ruotsalais-amerikkalaista näyttelijää Sylviaa (Anita Ekberg) Ciampinon lentoasemalle. Sylvian lehdistötilaisuuden aikana Marcello soittaa kotiin varmistaakseen, että Emma on ottanut lääkkeensä ja vakuuttaa, ettei hän ole yksin Sylvian kanssa. Marcello suosittelee ohimennen, että Sylvia vietäisiin kierrokselle Pietarinkirkkoon. Kirkossa muuan toimittaja valittaa, että Sylvia on kuin "hissi", sillä kukaan heistä ei pysy hänen perässään, kun hän kiipeää vauhdikkaasti portaita. Marcello taktikoi itsensä niin, että he ovat kahden kesken Vatikaaniin avautuvalle parvekkeelle. vasen|pienoiskuva|Kohtaus [[Fontana di Trevi|Trevin suihkulähteessä]] 2. ilta: Hurmaantunut Marcello tanssii illalla Sylvian kanssa Caracallan kylpylässä. Sylvian luonnollinen aistillisuus saa aikaan riehakkaan juhlan, mutta hänen ikävystynyt sulhasensa Robert (Lex Barker) lukee lehteä. Robertin nöyryyttävä huomautus Sylvialle saa tämän lähtemään pois, ja Marcello ja muut paparazzit lähtevät innokkaina perässä. Kun Marcello ja Sylvia huomaavat olevansa kahdestaan, he viettävät loppuyön Rooman kaduilla ja polskuttelevat Trevin suihkulähteessä.
Edgar Rice Burroughs
Kirjailijanura
”Tarzan of the Apes” julkaistiin vuonna 1914 McClurgin kustantamana romaanina (suomeksi Tarzan, apinain kuningas). Burroughs sai myyntimäärästä riippuen 10–15 prosentin rojaltin. McClurg julkaisi sen jälkeen lisää Tarzaneita samalla kun Burroughs jatkoi uusien tarinoiden kirjoittamista seikkailulehtiin. Burroughs kirjoitti nopeasti, ja julkaisijat torjuivat monia tarinoita heikkolaatuisina tai vanhan toistona.
Ihana elämä
Jakso 2
2. aamu: Aamun koittaessa lumous on haihtunut, kun Sylvia leikkisästi "voitelee" Marcellon pään suihkulähteen vedellä. He ajavat takaisin Sylvian hotellille, missä vihainen Robert odottaa häntä autossa. Robert lyö Sylviaa ja käskee tämän vuoteeseen ja sitten käy Marcellon kimppuun, joka ottaa asian tyynesti.
Edgar Rice Burroughs
Kirjailijanura
Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Burroughs pyrki värväytymään armeijaan, mutta 41-vuotiaana perheenisänä hänet otettiin vain reserviin. Hän teki osansa sodassa kirjoittamalla Yhdysvaltain sotaponnistuksia tukevia ja saksalaisvastaisia puheita, esseitä ja tarinoita.
thumb|left|upright|Burroughs noin vuonna 1920. Burroughs halusi tarinoitaan myös valkokankaalle ja tarjosi niitä elokuvastudioille. Ensimmäisenä filmatisoitiin The Lad and the Lion, joka sai ensi-iltansa keväällä 1917. Ensimmäinen Tarzan-elokuva Tarzan of the Apes sai ensi-iltansa tammikuussa 1918. Burroughs ei pitänyt tarinaansa tehdyistä muutoksista eikä elokuvan pääosan esittäjistä.
Tarzan-elokuvat menestyivät heti alusta alkaen hyvin ja lisäsivät huomattavasti Burroughsin kirjojen myyntiä. Yhdysvaltain lisäksi kirjojen suosio kasvoi myös Euroopassa ja latinalaisessa Amerikassa. Tarzan-tarinoista tehtiinkin seuraavien vuosikymmenien aikana hyvin runsaasti sovituksia muun muassa elokuviksi ja sarjakuviksi.
Ensimmäisen lännenkertomuksensa ”The Bandit of Hell's Bend” Burroughs kirjoitti vuonna 1923.
Vuoteen 1924 tultaessa Burroughsin kirjojen menekki Yhdysvalloissa oli laskenut. Ulkomailla Tarzanit menivät kuitenkin kuin kuumille kiville, etenkin Saksassa ja Venäjällä, joskaan Venäjältä Burroughs ei saanut lainkaan tekijänpalkkioita. Saksassa Burroughsin kirjat poistettiin myynnistä kuitenkin jo seuraavana vuonna, kun siellä oli tullut julkisuuteen Burroughsin sodanaikainen Tarzan-romaani Talttumaton Tarzan, jossa Burroughs hyökkäsi voimakkaasti saksalaisia vastaan.
Burroughs perusti verotussyistä vuonna 1923 oman yhtiönsä Edgar Rice Burroughs Inc.:n. Vuonna 1931 Burroughs alkoi julkaista kirjojaan yhtiönsä kautta välttääkseen joutumasta enää maksamaan välikäsille. Burroughs oli yksi tuotteistamisen edelläkävijöistä, joka ymmärsi jo varhain Tarzanin kaupalliset mahdollisuudet. Hän lisensoi Tarzanin monenlaisiin tuotteisiin uimapuvuista purukumiin.
Äänielokuvat olivat jälleen kasvattaneet Tarzanin suosiota, mutta samalla Burroughsin uudet Tarzan-kirjat olivat alkaneet kärsiä vertailusta elokuviin. Burroughs aloittikin vuonna 1932 uuden Venus-kirjasarjan, jossa seikkailtiin Venus-planeetalla. Venus-tarinoissa näkyy Burroughsin tuolloinen kiinnostus eugeniikkaa kohtaan.
Burroughsin tärkeimmät ensijulkaisukanavat olivat 1930-luvun alussa yhä kioskilehtiä, kuten Argosy ja Blue Book. Hän pyrki kuitenkin koko ajan saamaan tarinoitaan julkaistuksi myös laadukkaammissa lehdissä niiden tuoman kirjallisen arvostuksen sekä korkeampien palkkioiden vuoksi. Vuonna 1933 hänen vihdoin onnistui saada uusi Tarzaninsa newyorkilaiseen Liberty-lehteen. Sitä ennen Burroughsilta oli laatulehdissä julkaistu vain yksi tarina.
Burroughs perusti vuonna 1934 kolmen kumppanin kanssa Burroughs–Tarzan Enterprises -elokuvatuotantoyhtiön (myöhemmältä nimeltään Burroughs–Tarzan Pictures). Se tuotti seuraavan neljän vuoden aikana kaksi Tarzania ja kolme muuta elokuvaa, kunnes se lopetettiin tappiollisena. Vuonna 1938 myös Tarzan-radio-ohjelma oli loppumassa ja Tarzan-sarjakuva oli jo hyödyntänyt Burroughsin kirjoittamat tarinat. Burroughs joutui myös tyytymään aiempaa selvästi matalampiin kirjoituspalkkioihin. Hän oli lisäksi alkanut kärsiä terveysvaivoista ja joutui toistuvasti leikkauspöydälle. MGM:n Tarzan-elokuvat, joiden pääosassa oli Johnny Weissmuller, pitivät Tarzanin kuitenkin yhä suosiossa.
Muutettuaan Havaijille vuonna 1940 Burroughs ryhtyi lehtikustantajansa toiveiden mukaisesti kirjoittamaan aiempaa lyhyempiä, noin 20 000 sanan mittaisia tarinoita Mars-, Venus- ja Pellucidar-sarjoihinsa. Burroughs kirjoitti ahkerasti, ja tarinat julkaistiin Amazing Stories- ja Fantastic Adventures -lehdissä.
Viimeiset vuodet ja kuolema
Sodan jälkeen Burroughs muutti takaisin Kaliforniaan. Elämänsä viimeisinä vuosina hän kärsi sydänvaivoista eikä enää kirjoittanut. Burroughs kuoli Encinossa Kaliforniassa 19. maaliskuuta 1950.
Perhe
Burroughs oli kahdesti naimisissa ja hänellä oli kolme lasta.
Tarzana
Burroughs oli muuttanut vuonna 1919 ensimmäisen vaimonsa ja kolmen lapsensa kanssa Chicagosta Kaliforniaan. Hän osti San Fernando Valleysta perheelleen tilan, jonka hän nimesi Tarzanaksi. Yksi syy muutolle oli Burroughsin halu olla lähellä Hollywoodin elokuvateollisuutta, ja hän vuokrasikin myöhemmin maitaan elokuvastudiolle kuvauspaikoiksi. Burroughs maksoi 550 eekkerin laajuisesta tilasta 125 000 dollaria luottaen ansaitsevansa jatkossakin satatuhatta dollaria vuosittain. Tilan ylläpitäminen tuli kuitenkin liian kalliiksi, ja kun Burroughsin ansiotkin laskivat, Burroughs alkoi lohkoa ja myydä tilaansa tonteiksi. Vuonna 1924 Burroughs myi suuren kartanonsa ja sitä ympäröivät 125 eekkeriä golfkerholle ja muutti väliaikaisesti Los Angelesiin. Burroughsit rakennuttivat Tarzanaan bungalowin ja muuttivat sinne syntyneelle esikaupunkialueelle palveluskuntansa ja muutaman hevosensa kanssa. Kun golfkerho meni nurin vuonna 1928 eikä pystynyt enää suorittamaan maksujaan, Burroughs sai kartanon takaisin omistukseensa. Tarzanasta muodostui vuonna 1928 oma kaupunginosansa.
Tarzanan kartano ränsistyi ja purettiin vuonna 1931. Julkiseksi muutettu golfkenttä tuli niin kalliiksi, että Burroughs luovutti sen pankille vuonna 1933. Perheelleen hän osti ja kunnosti talon Malibuun.
Ihana elämä
Jakso 3a
3. päivä: Marcello tapaa hienostuneen älykköystävänsä Steinerin (Alain Cuny) kirkossa, jossa tämä soittaa uruilla Bachia.
Jakso 4
4. päivä: Myöhään iltapäivällä Marcello, hänen valokuvaajaystävänsä Paparazzo (Walter Santesso) ja Emma ajavat Rooman lähistölle tekemään juttua kahdesta lapsesta, joiden väitetään nähneen Neitsyt Marian. Vaikka kirkko suhtautuu asiaan virallisesti epäillen, paikalle kokoontuu suurin joukoin uskovaisia ja toimittajia.
Sen no Rikyū
thumb|200px|Sen no Rikyū, Hasegawa Tōhakun maalaus.
Ihana elämä
Jakso 4
3. ilta: Illalla tapahtuma lähetetään Italian radion ja television kautta. Kaatosateessa kahta lasta sokeasti seuraava ihmisjoukko repii oksat ja lehdet pienestä puusta, jonka sanotaan suojanneen Neitsyt Mariaa. Emma rukoilee neitsyeltä, että hän saisi omistaa Marcellon sydämen yksin.
Sen no Rikyū
Sen no Rikyū (, 1522 Sakai – 21. maaliskuuta 1591 Kioto) oli japanilainen teemestari, jolla oli huomattava vaikutus teeseremonian kehitykseen. Hän kohotti teeseremonian taidemuodoksi ja palasi sille alun perin luonteenomaiseen äärimmäiseen yksinkertaisuuteen. Hänen työnsä vaikutti teetaiteen kaikkiin puoliin: astioihin, teehuonearkkitehtuuriin, teepuutarhoihin ja seremonian muotoon. Sen no Rikyūn vaikutuksesta wabi- ja sabi-ideaalit, tarkoituksellinen yksinkertaisuus sekä vanhan ja kuluneen arvostus, nousivat teetaiteen keskeisiksi aatteiksi.
Edgar Rice Burroughs
Tuotanto
Tarzan- ja Mars-kirjojensa ohella Burroughs kirjoitti myös science fictionia, fantasiaa, lännentarinoita ja historiallisia romansseja. Hän kirjoitti kaikkiaan 80 romaania, joihin kuuluu 26 Tarzan-romaania, yksitoista Mars-kirjaa, seitsemän Pellucidar-kirjaa, viisi Venus-kirjaa sekä esihistoriallisen trilogian Ajan unohtama maa.
Mariestadin tuomiokirkko
Mariestadin tuomiokirkko on tuomiokirkko Mariestadin kaupungissa, Ruotsissa. Mariestadin kaupungin perusti Kustaa Vaasan poika Kaarle Herttua (Kaarle IX) 1583. Vuonna 1593 alettiin rakentaa kaupunkiin tuomiokirkkoa. Mariestadin tuomiokirkon on nähty toimineen symbolina reformaation puolesta kuningas Juhana III:n kannattamaa katolilaisuutta vastaan. Kirkko valmistui 1619. Nykyisen ulkonäkönsä kirkko on saanut vuoden 1905 korjaustöiden tuloksena. Kirkon 82 metriä korkea torni on Ruotsin kirkkojen kymmenenneksi korkein. pienoiskuva|Mariestadin tuomiokirkko Kirkon esikuvaksi Kaarle Herttua oli valinnut Tukholman Pyhän Klaaran kirkon. Kirkko on ulkoasultaan myöhäisgoottilainen ristikirkko. Kirkon saarnastuoli ja alttari ovat barokkityylisiä, kuvanveistäjä ja taiteilija Börje Löfmanin valmistamat vuonna 1701. Alttaritaulun on maalannut muotokuvamaalari Johan Aureller nuorempi.
Edgar Rice Burroughs
Tuotanto
Burroughsin laajasta tuotannosta on suomennettu alle puolet.
Mariestadin tuomiokirkko
Mariestadin seurakunta kuuluu Skaran hiippakuntaan. Kirkko on Kalmarin tuomiokirkon lisäksi ainoa Ruotsin tuomiokirkko, joka ei ole hiippakuntansa pääkirkko.
Edgar Rice Burroughs
Tarzan-kirjat
thumb|Tarzan ja Pikkuväki, Kariston nuorisonkirjoja 71 (Hämeenlinna, 1954).
Ihana elämä
Jakso 4
3. aamu: Tilaisuus päättyy aamulla, kun väkijoukko suree sairasta lasta, pyhiinvaeltajaa, jonka tämän äiti on tuonut parannettavaksi, mutta joka on tallautunut kuoliaaksi tapahtumien tuoksinassa.
Sen no Rikyū
Rikyū tunnetaan lukuisilla eri nimillä. Hänen isäntä oli varastonomistaja, nimeltään Tanaka Yōhei, ja äitinsä Tomomi Tayuki. Lapsena hänet tunnettiin nimellä Yoshiro.
Mariestadin tuomiokirkko
Mariestadin hiippakunta oli toiminnassa vuosina 1581–1647. Hiippakunta erotettiin Skaran hiippakunnasta ja sen johdossa oli superintendentti. Hiippakunnan keskus siirrettiin 1647 Karlstadiin ja sen nimi vaihtui Karlstadin hiippakunnaksi, mutta Mariestadin tuomiokirkko säilytti kuitenkin tuomiokirkon nimensä. Hiippakuntien rajojen muutosten tuloksena Mariestad kuuluu nykyään Skaran hiippakuntaan.
Edgar Rice Burroughs
Tarzan-kirjat
Tarzan, varsinaiselta nimeltään John Clayton III, brittiläisen lordi Greystoken poika, jätetään laivakapinan seurauksena vanhempiensa kanssa vauvaikäisenä Afrikan rannikolle. Hänen vanhempiensa kuoltua paikallisen ihmisapinoitten heimon naaras, Kala, ottaa hänet kasvatikseen. Poika saa apinanimekseen Tarzan, joka tarkoittaa valkoista ihoa. Tarzan kasvaa taitavaksi viidakon valtiaaksi ja kokee monia seikkailuja. Aikuisena hän käy Englannissa, mutta palaa takaisin Afrikkaan. Teosten juonikuvioissa toistuvat hyvän ja pahan välinen taistelu, kadonneet kansat ja maailmat, Afrikan rikkaudet sekä taistelut petoeläinten kanssa.
Sen no Rikyū
Rikyūta pidetään, nimellä Sen Sōeki tai teenimellä Hōsensai, sansenken eli kolmen teeseremonian pääkoulukunnan perustajana. Koulukunnat ovat Urasenke, Omotesenke ja Mushanokōjisenke.
Ihana elämä
Jakso 3b
4. ilta: Eräänä iltana Marcello ja Emma saapuvat tapaamiseen Steinerin ylelliseen kotiin, jossa heidät esitellään absurdille älykköjoukolle, joka lukee ääneen typeriä runoja, rämpyttää kitaraa, esittelee tyhjiä ajatuksia ja kuuntelee nauhoitettuja luonnonääniä. Kun yksi naisista julistaa, että on parempi pysyä naimattomana, jotta ei tarvitse valita, Marcello vastaa, että on parempi tulla valituksi kuin valita. Emma näyttää ihastuvan Steinerin kotiin ja lapsiin, ja hän sanoo Marcellolle, että jonain päivänä hänellä on samanlainen koti kuin Steinerilla. Marcello tunnustaa ulkona terassilla Steinerille ihailevansa kaikkea, mitä tämä edustaa, mutta Steiner myöntää, että häntä repii kahteen suuntaan toisaalta se turvallisuus, mitä materialistinen elämä tarjoaa, ja toisaalta kaipuu kohti henkistä joskin epävarmaa elämää. Steiner filosofoi maailman rakkauden tarpeesta ja pelkää, mitä hänen lapsensa joskus aikuistuessaan joutuvat kohtaamaan.
Edgar Rice Burroughs
Tarzan-kirjat
Burroughs on kertonut Tarzan-hahmon innoittajiksi antiikin myytit, Romulus ja Remus -tarinan, Rudyard Kiplingin Viidakkokirjan ja erään lehtileikkeen, jossa haaksirikkoutuneen merimiehen kanssa autiolla saarella asunut naarasapina tarjosi merimiehelle mukaan omaa poikastaan, kun tämä pelastettiin saarelta.
Sen no Rikyū
Nuoruus
Nuorena miehenä Rikyū opiskeli teetä Kitamuki Dōchinin ohjauksessa ja sai nimen Sōeki Nanshū-jin temppelin papilta Sakaissa. 19-vuotiaana hän aloitti teeseremonian opiskelut Takeno Jōōn oppilaana; Takeno liitetään myös wabi-estetiikan kehitykseen teeseremoniassa. Rikyū sai myös zen-opetusta Daitoku-jissä.
Edgar Rice Burroughs
Tarzan-kirjat
Viimeisestä kirjasta noin neljäsosa on Burroughsin käsialaa, sen kirjoitti loppuun Joe R. Lansdale.
Ihana elämä
Intermezzo
5. päivä: Marcello kirjoittaa iltapäivällä romaaniaan rantaravintolassa, jossa hän tutustuu nuoreen perrugialaiseen tarjoilijaan Paolaan (Valeria Ciangottini), joka soittaa Perez Pradon cha-chan "Patricia" jukeboksilla ja sitten hyräilee sen sävelmää. Marcello kysyy, onko Paola kihloissa, ja vertaa tätä sitten Umbrian maalausten enkeleihin.
Hupsu kreivitär
Hupsu kreivitär (La Folle de Chaillot) on ranskalaisen Jean Giraudoux’n kirjoittama näytelmä vuodelta 1943, jonka kantaesitys tapahtui kirjailijan kuoleman jälkeen 1945. Se on kaksinäytöksinen komedia ja noudattaa Aristoteleen Runousopista johdettua kolmen ykseyden sääntöä, jonka tekivät tunnetuksi Pierre Corneille ja Jean Racine: juoni on yhtenäinen ilman sivujuonia, tapahtumapaikka pysyy samana läpi teoksen, ja tapahtumat sijoittuvat yhden vuorokauden ajanjaksolle.
Edgar Rice Burroughs
Mars-sarja
Burroughsin kerrontaa pidetään vetävänä, ja hänen Mars-kirjoihin luomansa taistelukohtausten mallit vaikuttavat yhä. Marsin valinnassa hänellä oli edeltäjiä 1800-luvun kirjallisuudessa, ja hän sai vaikutteita muun muassa Edwin Arnoldin teoksesta Gullivar of Mars (1905). Sittemmin Mars on ollut tieteiskirjallisuuden suosikkiplaneetta.
Hupsu kreivitär
Näytelmän kantaesitys tapahtui 1945 Pariisin Théâtre de l'Athénéessa, jonne sen ohjasi Louis Jouvet.
Edgar Rice Burroughs
Pellucidar-sarja
thumb|250px|Pellucidarin kartta (1915)
Ihana elämä
Jakso 5
5. ilta: Marcello tapaa Via Venetolla Roomaan käymään tulleen isänsä (Annibale Ninchi). He menevät Paparazzon kanssa Cha-Cha-Cha-klubille, jossa Marcello esittelee isänsä kauniille tanssijalle Fannylle (Magali Noël), ilmeisesti tarkoituksena tarjota isälle yöksi naisseuraa. Kun Fanny kutsuu Marcellon isän asuntoonsa, tämä saa lievän sydänkohtauksen.
4. aamu: Huolimatta Marcellon vaatimuksesta, että isän on jäätävä puhumaan, tämä hyppää taksiin ja lähtee seuraavalla junalla kotiin.
Hupsu kreivitär
Versioita
Bryan Forbes on ohjannut näytelmästä vuonna 1969 ensi-iltansa saaneen elokuvan Hupsu kreivitär, jonka pääosaa näyttelee Katharine Hepburn.
Ihana elämä
Jakso 6
6. ilta: Marcello, Nico (Nico) ja muut ystävykset tapaavat via Venetolla ja lähtevät Rooman ulkopuolelle linnaan, jonka omistaa aristokraatti Bassano di Sutri. Maddalena istuttaa Marcellon avaraan huoneeseen ja menee sitten itse toiseen, jonka yhdistää siihen kaikukammio. Maddalena ilmaisee Marcellolle rakkautensa ja kiintymyksensä ja kosii häntä samalla kun toinen mies suutelee ja hyväilee häntä. Hänen kaksinaamaisuudestaan tietämätön Marcello vastaa hämmentynein sanoin, jotka kaikuvat tyhjyyteen. Kun ryhmä tutkii linnan vieressä olevia raunioita, amerikkalainen perijätär Jane (Audrey MacDonald) viettelee Marcellon.
Edgar Rice Burroughs
Pellucidar-sarja
Pellucidar on maailma Maapallon sisällä. Pääsankarit ovat David Innes ja Abner Perry, jotka porautuvat maan sisään erityisellä kaira-aluksella etsiäkseen hiili- ja malmiesiintymiä mutta päätyvätkin Pellucidariin. He ovat enemmänkin päättäväisiä etsijöitä kuin varsinaisia sankareita. Innesistä tulee Pellucidarin keisari ja Perry on sivilisaation rakentaja. Toisen osan lopussa rakennetaan rautatietä, kolmannessa kohdataan kompassin ja mustaruutiaseet tuntevia merirosvoja, korsarilaisia. Neljännessä korsarilaisten vankina ollut Innes palaa Tarzanin ja tämän ystävien avulla Sarimaahan.
Ihana elämä
Jakso 6
5. aamu: Väsyneinä ja silmät sumeina joukko palaa aamulla linnan pääosaan.
Edgar Rice Burroughs
Venus-sarja
Päähenkilönä on avaruusaluksella Venukseen matkannut telepaatti Carson Napier, jota voidaan pitää heikoimpana Burroughsin sankarihahmoista: hän on pakenija eikä taistelija tai etsijä.
Ihana elämä
Jakso 3c
7. ilta: Marcellolla on ankara riita Emman kanssa, ja he sopivat suhteen päättämisestä. Emman suostumuksella Marcello jättää tämän tienpenkalle ja ajaa pois. Marcello muuttaa mielensä ja palaa paikalle, missä Emma kerää tyytyväisenä kukkia paikalle, jonne hän tämän jätti. He sopivat riitansa ja palaavat yhdessä kotiin.
Sen no Rikyū
Myöhemmät vuodet
58-vuotiaana Rikyūsta tuli Oda Nobunagan ja, hänen kuolemansa jälkeen, Toyotomi Hideyoshin teemestari. Vuonna 1585 keisari antoi Rikyūlle buddhalaisen maallikkonimen Kōji, Hideyoshin keisari Ōgimachille keisarillisessa palatsissa pitämässä teekokoontumisessa. Hän oli Hideyoshille arvostettu ja merkittävä palvelija, ja Hideyoshi myönsi hänelle suuret maa-alueet vuonna 1573. Rikyū johti suurta ja merkittävää Hideyoshin pitämää teeseremoniaa Kitano Tenman-gūssa vuonna 1587.
Ihana elämä
Jakso 3c
6. aamu: Ollessaan vuoteessa Emman kanssa Marcello saa puhelun. Hän rientää Steinerin asuntoon ja kuulee, että tämä on surmannut itsensä ja kaksi lastaan.
Edgar Rice Burroughs
Intiaanipäällikkö-romaanit
Burroughsin lännenromaaneista Intiaanipäällikkö-kirjat ovat huomattavia intiaaninäkökulmansa ansiosta. Romaanipari tarkasteli intiaanikulttuuria todenmukaisemmassa valossa kuin suuri osa muusta aikansa lännenkirjallisuudesta. Burroughs tuo erityisen voimakkaasti esiin valkoihoisten häikäilemättömyyden, mutta ei säästä vastapuoltakaan: Esimerkiksi monien intiaanien taipumus juopotteluun tuodaan esiin. Kokijahahmona on puoliverinen uudisraivaajaperheen poika Andy McDuff, jonka hengen apassijohtaja Geronimo säästää tappaessaan tämän vanhemmat. Koska pojan äiti oli intiaani, hän on riittävästi intiaanin näköinen, joten Geronimo vie hänet majaansa ja luovuttaa nuorimmalle vaimoistaan. Pojasta tulee ylpeä nuori mies, josta kouliintuu varhain soturi ja sotapäällikkö.
Sen no Rikyū
Myöhemmät vuodet
Myöhempinä vuosinaan Rikyū alkoi käyttää hyvin pieniä, karuja teehuoneita, kuten kahden tatamin kokoista Taian-nimistä teehuonetta, joka on nähtävillä nykyään temppelissä Yamazakissa Kioton lähiössä. Se on julistettu kansallisaarteeksi. Hän kehitti myös lukuisia teeseremoniaan liittyviä esineitä, kuten kukka-astioita, teelusikoita ja bambusta tehtyjä tukia ja käytti myös jokapäiväisiä esineitä teeseremoniassa usein innovatiivisella tavalla.
Ihana elämä
Jakso 3c
6. päivä: Odotettuaan ensin poliisin kanssa Steinerin vaimon kotiinpaluuta hän tapaa tämän ulkopuolella, ja paparazzien parveillessa ympärillä kuvaamassa hän kertoo kauhean uutisen.
Edgar Rice Burroughs
Filmatisoinnit
Tarzan-elokuvia on tehty runsaasti. Nykyisin perikunta valvoo teosten julkaisua ja filmatisointeja; esimerkiksi elokuvaa Tarzan, the Ape Man (1981) sensuroitiin, koska naispääosan esittäjä Bo Derek esiintyi kirjailijan perikunnan mielestä tarpeettoman alastomana. Sen sijaan elokuva Greystoke: The Legend of Tarzan, Lord of the Apes (1984) jonka ohjasi englantilaisohjaaja Hugh Hudson, hyväksyttiin sellaisenaan.