cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tartto
Väestö
Tuoreimmat väkiluvut Tilastoviraston mukaan. 1.1.2016 alkaen laskentaperuste on muuttunut, siten että asuinpaikka on väestörekisterin ilmoittama.
Viron muiden suurten kaupunkien tapaan Tartossakin on merkittävä venäjänkielinen vähemmistö. Tarton kaupungissa oli kaupungin oman tilaston mukaan 1.1.2015 asukkaita 97 079, joista virolaisia oli 79 %, venäläisiä 15 % ja muita 6 %. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan muut kansallisuudet olivat tarkemmin jaoteltuna: ukrainalaiset 0,9 prosenttia, suomalaiset 0,7 prosenttia ja valkovenäläiset 0,4 prosenttia.
Matkailu ja nähtävyydet
thumb|[[Tarton taidemuseon näyttelyrakennuksena toimiva "vino talo" eli Barclay de Tollyn talo Tartossa.]] Tartto oli neuvostoaikana melkein suljettu kaupunki. 1990-luvulta lähtien matkailu on Tartossa kuitenkin kasvanut jatkuvasti. Samalla kun kysyntä eli turistien määrä on kasvanut, on kehittynyt myös tarjonta, esimerkiksi majoituspalvelut. Vuonna 2010 Tartossa oli hotelliyöpymisiä noin 140 000, joista ulkomaalaisten osuus oli 47 prosenttia.
Viron kansallismuseo
Viron kansallismuseon uusi päärakennus avattiin vuonna 2016.
Toomemäen puisto
Toomemägi on saanut nimensä mäelle rakennetuista Tarton tuomiokirkosta ja piispanlinnasta. Vuonna 1708 venäläiset tuhosivat alueelta lähes kaikki keskiaikaiset linnoitteet. Nykyisin paikka on Tarton omaleimaisin puisto, jota kaunistavat yliopiston maineikkaimmille opiskelijoilleen ja opettajilleen pystyttämät muistomerkit sekä puukujanteet.
Tarton tuomiokirkko oli aikanaan koko Baltian merkittävimpiä goottilaistyylisiä tiilirakennuksia. Nykyään tiloissa toimii Tarton yliopiston museo. Tornit on kunnostettu näköalapaikaksi, jotka ovat yleisölle avoinna kesäkausina. Raunioissa järjestetään kesäisin teatteriesityksiä ja konsertteja.
Tuomiokirkon vieressä on Kristjan Jaak Petersonin (1801–1822) patsas. Hän loi vironkielisen kirjallisuuden perustan. Toinen muistomerkki Toomemäellä on K. E. von Baerin (1792–1876) patsas. Hän oli 1800-luvun monipuolisimpia luonnontieteilijöitä.
Arto Satonen
Poliittinen ura
Satonen oli ehdolla vuoden 1999 eduskuntavaaleissa ja sai 2 130 ääntä, mutta jäi toiseksi varakansanedustajaksi. Hän oli ehdolla Satakunnan vaalipiiristä, koska hänen kotikuntansa Vammala (nykyisin Sastamala) kuului vielä tuolloin Satakuntaan. Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa Satonen valittiin ensimmäistä kertaa eduskuntaan. Hän sai 4 024 ääntä Pirkanmaan vaalipiirissä.
Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Satonen valittiin jatkokaudelle. Hän sai 6 678 ääntä Pirkanmaan vaalipiirissä. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Satonen sai 7 021 ääntä Pirkanmaan vaalipiirissä, ja hänet valittiin kolmannelle eduskuntakaudelle.
21. helmikuuta 2008 Satonen ilmoitti Sastamalan Kokoomuksen tukemana halustaan lähteä kokoomuksen varapuheenjohtajaehdokkaaksi. 29. huhtikuuta Satonen nimettiin Pirkanmaan Kokoomuksen virallisesti asettamaksi varapuheenjohtajaehdokkaaksi kokoomuksen Tampereella 13.–15. kesäkuuta pidettyyn puoluekokoukseen, jossa hän jäi äänestyksen jälkeen 19 äänen päähän varapuheenjohtajaksi valinnasta.
13. marraskuuta 2012 kokoomuksen eduskuntaryhmä valitsi Satosen eduskuntaryhmän toiseksi varapuheenjohtajaksi Petteri Orpon tilalle, kun Orpo nimitettiin eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi. 23. kesäkuuta 2014 Satonen valittiin yksimielisesti eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi Orpon siirryttyä ministeriksi.
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Satonen valittiin neljännelle kaudelle eduskuntaan. Hän sai 5 339 ääntä Pirkanmaan vaalipiirissä. 27. toukokuuta 2015 Satonen valiittiin jatkamaan kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtajana.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Satonen valittiin viidennelle kaudelle eduskuntaan. Hän sai 5126 ääntä Pirkanmaan vaalipiirissä. Vuonna 2019 alkaneella kaudella Satonen on jäsenenä suuressa valiokunnassa sekä työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa. Lisäksi hän on varajäsenenä ulkoasiainvaliokunnassa.
Keväällä 2023 ennen seuraavia eduskuntavaaleja Satosella tuli täyteen 20 vuotta työtä kansanedustajana. Kevään eduskuntavaaleissa hän sai 6029 ääntä Pirkanmaan vaalipiirissä ja tuli valituksi kuudennelle kaudelle eduskuntaan. Kokoomuksen vaalivoiton myötä Satonen oli hallitusneuvotteluissa johtamassa Hyvinvointi syntyy työstä -neuvottelupöytää, minkä osakokonaisuuksia olivat: sosiaaliturva, työlainsäädäntö ja kansainvälinen rekrytointi. Arto Satonen nimitettiin pääministeri Petteri Orpo n hallituksen työministeriksi 20.6.2023. Työministerin valtiosihteeriksi Työ- ja elinkeinoministeriö ön nimitettiin Timo Jaatinen. Ministerin erityisavustajina toimivat Veera Svahn ja Jukka Sarhimaa.
Toiminta eduskunnassa
Satonen oli ensimmäisellä vaalikaudellaan (2003–2007) perustuslakivaliokunnan jäsen. Hän oli työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan jäsen vuosina 2005–2011 ja uudelleen vuodesta 2012, vuodet 2007–2011 hän oli valiokunnan puheenjohtaja. Vuosina 2007–2012 Satonen oli kansainvälisten asiain foorumin jäsen. Vuodesta 2007 Satonen on ollut maa- ja metsätalousvaliokunnan jäsen. Vuosina 2011–2012 hän oli liikenne- ja viestintävaliokunnan puheenjohtaja. Maaliskuusta 2013 Satonen on ollut Yleisradion hallintoneuvoston jäsen.
Tartto
Toomemäen puisto
Toomemäen lounaislaidalla sijaitsee Tarton tähtitorni (J. W. Krause, 1805). Lisäksi Toomemäellä on Vanha anatomianlaitos eli Vana anatoomikum (J. W. Krause, 1805), korkeimman oikeuden rakennus sekä vanha naistenklinikka.
Toomemäelle johtavien katujen yli on rakennettu kaksi siltaa: Enkelinsilta ja Pirunsilta. Vuonna 1816 valmistunut ja 1836 nykyiseen muotoon korjattu Enkelinsilta on suosittu nähtävyys. Toomemäen toisella puolella sijaitseva vaatimattomampi Pirunsilta on rakennettu 1913 Romanovien hallitsijasuvun 300-vuotisjuhlien kunniaksi.
Raatihuone ja Raatihuoneentori
Nykyinen raatihuone on jo kolmas samalla paikalla. Se rakennettiin vuosina 1782–1786 arkkitehti J. H. B. Walterin suunnitelmien mukaan.
Raatihuoneen edessä oleva Raatihuoneentori kapenee Emajokea kohti. Torin yläpäässä on suutelevia opiskelijoita kuvaava suihkulähde Suudlevad tudengid. Aukio päättyy etelässä Emajoen yli rakennettuun Kaarisiltaan, jonka paikalla oli toiseen maailmansotaan saakka Kivisilta.
Torin Emajoen-puoleisessa päässä on kiinnostava Tarton taidemuseon rakennus, Barclay de Tollyn talo eli niin sanottu vino talo (1793). Julkisivu on kallellaan vasemmalle, sillä sen oikea sivu on rakennettu vanhan kaupunginmuurin päälle ja vasen paalujen varaan.
Yliopiston päärakennus
thumb|250px|[[Tarton yliopisto]] Tarton yliopiston toiminta keskeytyi sadaksi vuodeksi suuren Pohjan sodan alettua. Se avattiin uudelleen vuonna 1802, ja vuonna 1809 se sai uuden, J. W. Krausen suunnitteleman, empireklassistisen päärakennuksen. Päärakennuksen kauniissa juhlasalissa pidetään yliopiston tärkeimpiä tilaisuuksia ja konsertteja. Rakennuksen vasemmassa siivessä toimii myös yliopiston taidemuseo, ja yläkerrassa on vanha arestihuone. Yliopistoon perustettiin vuonna 2006 humanistisen tiedekunnan viron ja suomalais-ugrilaisen kielitieteen laitokselle suomen kielen ja kulttuurin professuuri. Osasto toimii päärakennuksessa.
Päärakennuksen takana on yliopiston perustajan Kustaa II Aadolfin patsas. Patsas paljastettiin vuonna 1928, ja se poistettiin neuvostovallan aikana vuonna 1950. Vuonna 1992 valmistuneeseen uuteen muistomerkkiin saatiin tukea Ruotsista. Kustaa II Aadolf allekirjoitti Tarton yliopiston perustamisasiakirjan sotaleirillä lähellä Nürnbergiä 30. kesäkuuta 1632.
Vanhankaupungin korttelit
Keskiaikaisia rakennelmia Tartossa on neljä, Jaanin eli Johanneksen kirkko, Tuomiokirkon rauniot, pätkä kaupunginmuuria ja katuverkosto. Vanhimmat säilyneet rakennukset keskittyvät yliopiston päärakennuksesta pohjoiseen Jaaninkadun ympäristöön.
thumb|220px|Johanneksen eli [[Jaanin kirkko on kunnostettu nykyaikana.]] Johanneksen eli Jaanin kirkko rakennettiin todennäköisesti 1300-luvun ensimmäisellä kolmanneksella, torni 1300-luvun jälkipuoliskolla. Kirkko on tunnettu terrakottaveistoksistaan, joita on alun perin ollut yli tuhat, ja niitä on edelleen jäljellä huomattava määrä. Kirkko vihittiin uudelleen käyttöön pitkällisten korjaustöiden jälkeen 2005. Kirkon tornissa on yleisölle avoin galleria ja näköalatasanne. Johanneksen kirkkoa vastapäätä sijaitsee Tampereen kaupungin Tampere maja, Tarton ystävyyskaupunki Tampereen kulttuuri- ja yhteistyökeskus, jossa on pieni hotelli ja galleria. Tampere Majan rakennus on tyypillinen 1700-luvun loppupuolella rakennettu puinen porvaristalo. Tällaisia taloja Jaaninkadun varressa ovat myös Kaupunginmuseon porvariskotimuseo ja Uppsala maja, joka Tampere Majan tapaan on ystävyyskaupungin eli Uppsalan varoilla kunnostettu hotelliksi.
Lutsunkadulla on lisäksi Tarton Lelumuseo ja Antoniuksen käsityökillan talo, jossa voi käydä tutustumassa työpajojen toimintaan ja tehdä ostoksia. Killan pihalla pidetään myös konsertteja ja muita tapahtumia. Lutsun teatteritalo Lutsunkadun yläpäässä sisältää viereisen lelumuseon lisätiloja.
Kasvitieteellinen puutarha ja kaupunginmuurin rauniot
Yliopiston kasvitieteellinen puutarha on aivan kaupungin sydämessä. Se on perustettu 1803 ja sen pinta-ala on 3,5 ha. Puutarhassa kasvaa 10 000 eri kasvilajia.
Tarton kaupunginmuuria rakennettiin todennäköisesti 1200-luvulta alkaen. Muuri oli kahden kilometrin pituinen. Siinä oli 27 tornia ja niissä yhdeksän porttia. Muurista on säilynyt kolme lyhyttä osaa. Vallihautaa on kunnostettu yliopiston kasvitieteellisen puutarhan lammeksi.
Tarton suomalaiskohteet
Tartossa on Tampere Majan lisäksi paljon Suomeen ja suomalaisiin liittyviä kohteita. Suomen Viron-instituutin tiloissa Viron kirjailijaliiton talossa on pieni kirjasto-lukusali ja galleria. Kolmas kohde on Turun kaupungin infopiste (Ülikooli 1:n sisäpiha), jossa on Turku-infon lisäksi myös pieniä näyttelyitä. Hotelli Pallaksen tiloissa on Suomen kunniakonsulaatti, ja Viron inkerinsuomalaisten liiton toimisto, niin sanottu Inkerin talo, on osoitteessa Veski 35. Siellä voi arkisin käydä lounaalla, ja myös majoittuminen on mahdollista.
thumb|200px|Tampere Maja on tamperelaisen, suomalaisen ja tarttolaisen kulttuurin kohtaamispaikka. Tartossa on joitakin suomalaisten arkkitehtien suunnittelemia rakennuksia. Tähtveren kaupunginosassa on Alvar Aallon varhainen työ, funktionalismia edustava Villa Tammekann (1932), jossa on Turun yliopiston ja Tarton yliopiston yhteinen Granö-keskus. Lähistöllä on Armas Lindgrenin ja Wivi Lönnin yhteistyönä suunnittelema ylioppilaskorporaatio Sakalan talo, joka edustaa tyyliltään hillittyä jugendia. Lindgren suunnitteli myös Tarton vanhan Vanemuine-teatteritalon (valm. 1906), mutta se raunioitui toisen maailmansodan taisteluissa.
Lähellä korp! Sakalan taloa on myös Eesti Üliõpilaste Seltsin (Viron ylioppilasseuran) kansallisromanttinen tiilirakennus (Georg Hellat, valm. 1902). Talossa käytiin Suomen ja Neuvosto-Venäjän väliset rauhanneuvottelut ja solmittiin Tarton rauha 14. lokakuuta 1920. Edelleen etelämpänä Riian maantiellä on Tarton merkittävin suomalaisarkkitehtuurin näyte, Paavalin eli Paulusen kirkko. Massiivisen tiilikirkon on suunnitellut Eliel Saarinen vuonna 1913, ja se valmistui lopullisesti 1919. Kirkon ulkoasusta on Saarisen tyyli helposti tunnistettavissa, ja se luokitellaan yhdeksi suomalaisen kansallisromantiikan merkkiteoksista. Kirkko paloi vuonna 1944, ja sodan jälkeen se korjattiin, mutta kirkkosali jaettiin niin, että vain osa siitä toimi kirkkona. Kirkon lähes kymmenen vuotta kestänyt entistäminen, korjaaminen ja laajentaminen valmistui syyskuussa 2015.
Arto Satonen
Toiminta eduskunnassa
Eduskunnassa Satonen on tehnyt aloitteita ja kysymyksiä erityisesti kilpailukyky-, yrittäjyys-, koulutus- ja kansainvälisyysasioissa.
1. maaliskuuta 2011 tuli voimaan presidentin allekirjoittama työsopimuslain muutos, joka sai alkunsa Satosen vuonna 2007 erään diakonin yhteydenoton jälkeen kehittämästä lakialoitteesta, jonka allekirjoitti Satosen ehdotuksesta 122 kansanedustajaa. Lainmuutos paransi hallituksen esittelyn mukaan ”työntekijöiden mahdollisuuksia jäädä väliaikaisesti pois työstä perheenjäsenen hoitamiseksi” (omaishoito), ja se turvasi työntekijälle ”eräin edellytyksin mahdollisuuden palata työhön” sovitun poissaoloajan aikana tai sen jälkeen. Ennen lain voimaantuloa lainmuutosta valmisteltiin työ- ja elinkeinoministeriössä vuosina 2008–2010, jolloin esimerkiksi ministeriön työryhmä pohti aloitteen johdosta asiaa ja teki perusteellisen selvityksen omaishoitajien hoitovapaasta kokonaisuutena. Hallituksen esitys lainmuutoksesta annettiin syksyllä 2010, ja se hyväksyttiin eduskunnassa helmikuussa 2011.
Vuonna 2014 Satonen julkaisi omakustannekirjan Hyvinvointi yhteiskunnanpelastusoppi – 16 murrettua myyttiä. Kirjassa Satonen käy läpi 16 poliittisessa keskustelussa usein toistuvaa väitettä, joita useat poliitikot pitävät esillä ja monet suomalaiset kannattavat.
Vuonna 2021 Satoselta ilmestyi omakustannekirja Alueiden kosto ja voidaanko se välttää? Tässä pamfletissa paneudutaan eriytyvään aluekehitykseen, millä on ollut useissa maissa isoja poliittisia seurauksia. Pamfletissa käsitellään sitä, mikä yhdistää Brexit iä, Ranskan keltaliivejä ja Donald Trump in valintaa Yhdysvaltain vuoden 2016 presidentinvaaleissa.
Luottamustehtäviä
Satonen oli Pirkanmaan sairaanhoitopiirin hallituksen jäsen vuosina 2005–2009. Vuodesta 2009 hän on ollut sairaanhoitopiirin valtuuston puheenjohtaja. Hän on ollut myös Veikkauksen hallintoneuvoston jäsen.
Satonen on Sastamalassa Vanhan kirjallisuuden päivät -kulttuuritapahtuman järjestävän yhdistyksen varapuheenjohtaja (2002–).
Yksityiselämä
Satonen vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Vammalassa, ja hänen isänsä oli K-kauppias Toivo Satonen. Politiikan lisäksi hänet tunnetaan paikkakunnalla siitä, että hän on toiminut kolumnistina ja näkynyt eri paikallislehdissä 1990-luvun alusta lähtien, työskennellyt paikallisena yrittäjänä ja ollut aktiivinen urheilun saralla. Satonen on muun muassa toiminut Vammalan Lentopallo ry:n (VaLePa) varapuheenjohtajana (2004–2011) ja grilliyrittäjänä.
Vapaa-aikanaan Satonen pelaa tennistä ja rantalentopalloa, ja hänet tiedetään lisäksi innokkaaksi palloilu-urheilun seuraajaksi sekä englantilaisen jalkapalloseura Evertonin kannattajaksi.
Satosen harrastuksiin kuuluu myös shakki. Pelaajana hän saavutti 1990-luvulla kansallisen mestarin arvon, jääden huippuvuonnaan 1999 vain viisi pistettä 2 300 selopisteen rajasta. Pelaajauransa ohella Satonen toimi kaksi kautta silloisen Suomen keskusshakkiliiton puheenjohtajana 2004–2007.
Hän sijoittui syksyllä 2010 kolmanneksi shakin avoimissa Suomen mestaruuskilpailuissa ja oli mukana voittamassa Vammalan Shakkikerhon ensimmäistä nopean shakin joukkueiden Suomen mestaruutta vuonna 2012. Lisäksi hän on eduskunnan moninkertainen shakkimestari, jonka myös Sauli Niinistö on toivonut useiden yritysten jälkeen jonain päivänä voittavansa.
Tartto
Puutalokaupunginosat Karlova ja Supilinn
Toisin kuin Suomessa, Virossa on vielä runsaasti jäljellä laajoja puutaloalueita. Sodanjälkeisinä vuosikymmeninä oli suunnitelmia purkaa puutaloalueita. Paikallisten kaupunkisuunnittelijoiden vastarinnan vuoksi alueita ei purettu, mutta ne rapistuivat. Neuvostokauden jälkeen heikossa kunnossa olleet puutaloalueet ovatkin viime vuosina kohentuneet huomattavasti. Virolaiset ovat myös uskollisia perinteisille rakennustekniikoille, minkä vuoksi puutalojen kunnostuksessa on muodissa niin sanottu kestävä rakentaminen. Kaupunki palkitsee vuosittain parhaiten toteutettuja kunnostuskohteita.
Tarton keskustasta kaakkoon sijaitsevaa 400 puutalon Karlovan kaupunginosaa on kunnostettu uudelleen itsenäistymisen jälkeen. . Se keskittyy Kalevin- ja Tähenkaduille sekä niiden välisille pienille poikkikaduille.
Tarton kuuluisimmaksi puutalokaupunginosaksi mainittu Supilinn on saanut nimensä kasvisten mukaan nimetyistä kaduistaan. Se sijaitsee Emajoen varressa keskustasta luoteeseen. Tyyliltään puutalot ovat 1800–1900-luvun vaihteesta ja 1900-luvun alusta. Enimmäkseen ne ovat kaksikerroksisia ja suomalaisesta näkökulmasta puutaloiksi suuria. Useat ulkoisesti kivitalolta näyttävät kookkaat rakennukset ovat hirsirakenteisia ja rapattuja.
Myös keskustasta lounaaseen sijaitsevan Kastaninkadun varressa on joukko isoja 1900-luvun alun puurakenteisia asuintaloja. thumb|Kansanlaulu- ja -tanssitapahtuma [[Europeade järjestettiin vuonna 2011 Tartossa. Yksi tapahtumapaikoista oli Tarton laululava Tähtveren asuinalueella.]]
Urheilu
Tartossa on 147 urheiluseuraa, joista nuorten seuroja on 60 ja niissä jäseniä 9 528. Urheiluhalleja on 35, stadioneita kuusi, sisäuimahalleja viisi.
Tartossa toimii koripalloseura Tartu Ülikool/Rock, joka kuuluu Viron koripallon mestaruusliigaan, Baltian koripalloliigaan EuroChallengeen. Tartossa toimii myös Viron mestaruusliigan seura JK Tammeka Tartu.
Ammattilaisseura Dota 2:n joukkueen Team Secretin kapteeni Clement "Puppey" Ivanov, asuu Tartossa. Hän on voittanut ensimmäisen Internationalin.
Vuoden 2017 suunnistuksen maailmanmestaruuskisojen keskuspaikka oli Tartto.
Solja (sukunimi)
Solja on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Matti Brotherus
Matti Kustaa Brotherus (17. syyskuuta 1942 Helsinki – 14. maaliskuuta 2023 Helsinki ) oli suomalainen kääntäjä.
Matti Brotheruksen vanhemmat olivat lähetystöneuvos Heikki (Karl Henrik) Brotherus ja Katri Liisa Ignatius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1961 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valtiotiedettä ja romaanista filologiaa. Brotherus on toiminut vapaana kääntäjänä. Hän on suomentanut erityisesti espanjankielistä kaunokirjallisuutta, muun muassa useita Gabriel García Márquezin teoksia. Hänelle myönnettiin valtion kääntäjäpalkinto vuonna 1990 ja valtion taiteilijaeläke 2004.
Suurlähettiläs Tapani Brotherus on Matti Brotheruksen veli.
John Charles Fields
thumb|right|John Charles Fields John Charles Fields (14. toukokuuta 1863 Hamilton, Ontario, Kanada – 9. elokuuta 1932) oli kanadalainen matemaatikko. Hänen aloitteestaan perustettiin vuonna 1936 Fieldsin mitali. Palkinto myönnetään merkittävistä saavutuksista matematiikan alalla.
Fieldsin väitöskirja Symbolic Finite Solutions and Solutions by Definite Integrals of the Equation dny/dxn = xmy ilmestyi American Journal of Mathematicsissa vuonna 1886.
Miguel Seijas
Miguel Ángel Seijas Cuestas (s. 20. toukokuuta 1930 Montevideo) on uruguaylainen kilpauransa päättänyt soutaja ja olympiamitalisti.
Seijas voitti kaksikoissa Juan Rodríguezin parina olympiapronssia Helsingissä 1952. Hän kilpaili olympiatasolla myös Melbournessa 1956.
U-571 (elokuva)
U-571 on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut sukellusvene-elokuva. Elokuva perustuu löyhästi U-110:n kaappaukseen toisessa maailmansodassa. Elokuvan on ohjannut Jonathan Mostow.
Juoni
''Kevät 1942. Hitlerin sukellusveneet tekevät tuhojaan Pohjois-Atlantilla. Liittoutuneiden huoltokuljetuksia uhkaa Natsi-Saksan sukellusveneet (U-vene), jotka ovat upottaneet jo yli 1000 liittoutuneiden alusta. Pystymättä murtamaan U-veneiden radiokoodeja liittoutuneet kamppailevat sokeina saksalaisten hyökkäyksiä vastaan.''
Saksalainen sukellusvene U-571 vaurioituu brittihävittäjän syvyyspommien iskuista. Sukellusvene lähettää hätäviestin Berliiniin Enigma-salauslaitteella. Samanaikaisesti yhdysvaltalainen kapteeniluutnantti Tyler miehistöineen juhlii kerholla. Juhlinta kuitenkin keskeytyy ja miehistö määrätään töihin. Satamassa he huomaavat että sukellusvene S-33 on muutettu muistuttamaan saksalaista sukellusvenettä. Sukellusvene miehistöineen määrätään Operaatio Troijan hevoseen, jonka tarkoituksena on esittää saksalaisten huoltosukellusvenettä ja vallata saksalaissukellusvene miehistöineen ja kaapata Enigma-laite.
S-33 saapuu saksalaissukellusveneen luo, jonka jälkeen Tyler miehistöineen valtaa sukellusveneen onnistuneesti. Siirrettyään sukellusveneen miehistön S-33:een, aluksen päällikkö Dahlgren huomaa tulevan torpedon, joka osuu S-33:n upottaen sen. Tyler ja jäljelle jääneet miehet jotka olivat U-veneellä näkevät S-33:n tuhon ja Tyler ottaa päällikkyyden Dahlgrenin hukuttua ja määrää kaappaamansa U-veneen sukeltamaan. He onnistuvat toepedolla upottamaan saksalaisten huoltosukellusveneen merenalaisessa kamppailussa. Etsiessään eloonjääneitä pinnalta he pelastavat saksalaisen sähkömiehen, joka osoittautuu myöhemmin saksalaissukellusveneen päälliköksi.
Onnistuttuaan korjaamaan U-veneen toisen koneen Tyler määrää veneen matkaamaan Englantiin. Matkalla saksalaismies ampuu yhden miehistön jäsenen, jolloin hänet kahlitaan. Myöhemmin he kohtaavat saksalaisten tiedustelulentokoneen ja hävittäjän, jonka miehistö ei tiedä mitään kaappauksesta. Tyler määrää tuhoamaan kansitykillä hävittäjän radiohuoneen, jotta he eivät voi lähettää viestiä Enigman joutumisesta Liittoutuneiden käsiin. Isku onnistuu ja U-vene sukeltaa hävittäjän ali ja joutuu väistelemään hävittäjän syvyyspommeja. Tyler määrää ampumaan roskia torpedoputkista lavastaakseen sukellusveneen tuhoutumisen. Päästäkseen syvyyspommien laukaisursjan alapuolelle, ja täten niiltä suojaan, Tyler määrää U-veneen sukeltamaan yli maksimisyvyyden 200 metriin. Syvyyden paine aiheuttaa rajuja vuotoja, joiden seurauksena veneen on pintauduttava. Tyler määrää Triggerin korjaamaan paineilmavuodon konehuoneen pilssissä palauttaakseen paineen torpedoputkeen.
Vangittu saksalaismies yrittää sukellusveneen kylkeä hakkaamalla morsettaa hätäviestiä hävittäjälle. Yritys havaitaan ja hänet tapetaan. Trigger saa suljettua toisen vuotokohdista, mutta ei ylety kauimmaisena olevaan. Tyler kuitenkin kannustaa Triggeriä jatkamaan loppuun asti. Sukellusveneen pintauduttua hävittäjä onnistuu ampumaan sukellusvenettä, jolloin Trigger jää loukkuun pilssiin ja hukkuu, mutta ehtii sulkea viimeisen vuotokohdan, jonka jälkeen torpedo saadaan ammuttua onnistuneesti. Torpedo osuu hävittäjään räjäyttäen sen kahtia. Tämän jälkeen Tyler ja miehistö pakenevat sukellusveneestä Enigman kanssa ennen veneen uppoamista. Myöhemmin yhdysvaltain laivaston PBY Catalina lentokone pelastaa heidät.
''Elokuva on omistettu urheille liittoutuneiden merimiehille, jotka vaaransivat henkensä siepatessaan Enigma-aineistoa. 9.5.1941 HMS Aubretia ja HMS Bulldog sieppasivat Enigma-laitteen saksalaisten sukellusveneestä U-110:stä. 30.10.1942 HMS Petard sieppasi U-559:n säätietosalakirjoittimen. 4.6.1944 Yhdysvaltain laivasto-osasto sieppasi koodikirjoja U-505:stä.''
Eyesight to the Blind
Eyesight to the Blind on Chicago Overcoat -yhtyeen toinen albumi. Sen julkaisi Love Records vuonna 1979. CD:nä levy on julkaistu samalla levyllä ensialbumin kanssa.
Preventiimi
Preventiimi on valtakunnallinen nuorisoalan ehkäisevän päihdetyön osaamiskeskus, jonka tehtävänä on tukea nuorten parissa toimivien ammattilaisten osaamista ehkäisevässä päihdetyössä.
Nuorten parissa tehtävässä ehkäisevässä päihdetyössä korostuu sosiaalinen vahvistaminen, kasvatuksellinen ote ja kokonaisvaltainen kohtaaminen yleisen ja riskiehkäisyn rinnalla. Preventiimin tehtävänä on kehittää nimenomaan nuorisoalan ehkäisevää päihdetyötä ja varmistaa se, että nuoret kohdataan päihdekasvatuksen tiimoilta laadukkaasti ja mielekkäästi. Olennaista on varmistaa se, että ammattilaisilla on ajantasaiset tiedot ja keinot tehdä tavoitteellista päihdekasvatusta.
Preventiimin kohderyhmä ovat  nuorisoalan ammattilaiset muun muassa kunnissa, järjestöissä, oppilaitoksissa ja seurakunnissa, ehkäisevää päihdetyötä suunnittelevat ja kehittävät tahot sekä kaikki aiheesta kiinnostuneet ammatilliset toimijat.
Preventiimin pysyvää toimintaa on esimerkiksi Yllä mainittujen lisäksi Preventiimi mukana myös erilaisissa yhteistyö- ja kehittämishankkeissa ja toimii asiantuntijaroolissa eri yhteyksissä liittyen nuorisoalan ehkäisevään päihdetyöhön.
Filotas
Filotas (kuoli 330 eaa.) oli makedonialainen sotilas. Hän oli Aleksanteri Suuren kokeneimman päällikön Parmenionin vanhin poika. Filotas eteni urallaan aina ratsuväen komentajaksi mutta ei kuitenkaan päässyt kuninkaan lähipiirin jäseneksi. Filotas johti ratsuväkeä Granikosjoen, Issoksen ja Gaugamelan taisteluissa. Ratsuväellä oli kaikissa näissä taisteluissa tärkeä osa.
Vuoden 330 eaa. lopulla Filotas kuuli Aleksanteriin kohdistuneesta salajuonesta: eräät sotilaat aikoivat murhata kuninkaan. Filotas piti kuitenkin asian omana tietonaan. Aleksanterin johtama armeija oli edennyt jo syvälle Persian valtakunnan kaukaisimpiin maakuntiin, ja osa sotilaista toivoi jo sodan loppuvan. Jos Aleksanteri olisi murhattu, olisi Filiotaalla tai hänen isälään ollut hyvä tilaisuus kaapata valta itselleen. Aleksanteri halusi kuitenkin armahtaa Filotaan, mutta seuraavana päivänä Krateros ja Koinos syyttivät Filotasta ja hänet vangittiin.
Aleksanteri syytti Filotasta armeijan edessä salajuonesta häntä itseään kohtaan. Makedoniassa armeijalla oli tällaisissa tapauksissa tuomiovalta. Hefaistion, Krateros ja Koenos vaativat, että Filotasta kidutettaisiin, jotta totuus selviäisi. Kidutuksen jälkeen Filotas tunnusti, että hän oli tiennyt salajuonesta ja suunnitellut isänsä kanssa vallankaappausta. Tämän kuultuaan armeija tuomitsi hänet kuolemaan. Isä tuomittiin myös kuolemaan vaikka hän olikin tuolloin Ekbatanassa.
Antiikin historioitsijoiden mukaan ei ollut varmuutta siitä, oliko Filotas tosiaan syyllinen. Ensimmäistä salajuonta pidettiin todellisena, Parmenionin ja Filotaan salajuonta ei pidetä yhtä todennäköisenä. Olihan Filotas tunnustanut vasta kidutuksen jälkeen.
Vapaudenaukio (Tallinna)
thumb|300px|Vapaudenaukio vapaussodan muistomerkiltä nähtynä Vapaudenaukio on aukio Tallinnan vanhankaupungin eteläpäässä Kesklinnan kaupunginosassa Virossa. Neuvostomiehityksen aikana aukio tunnettiin nimellä Voitonaukio (Võidu väljak). Aukion laidoilla sijaitsevat muun muassa Viron vapaussodan muistoksi vuonna 2009 paljastettu 23,5 metriä korkea Viron vapaudenpatsas sekä Pyhän Johanneksen kirkko.
Nina Vaskunlahti
thumb|upright=0.9|Nina Vaskunlahti vuonna 2020 Nina Vaskunlahti (s. 1959 Huittinen) on suomalainen diplomaatti. Hän on työskennellyt vuodesta 2019 ulkoministeriön taloudellisista ulkosuhteista vastaavana alivaltiosihteerinä. Sitä ennen hän toimi Suomen Intian-suurlähettiläänä New Delhissä 2016–2019 ja Turkin-suurlähettiläänä Ankarassa 2012–2016. Maaliskuussa 2023 hänet nimitettiin Suomen Itävallan-suurlähettilääksi Wieniin syyskuusta 2023 alkaen.
Vaskunlahti on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1984. Vaskunlahti on työskennellyt muun muassa ulkoministeriön itäosaston osastopäällikkönä sekä Coreper I -lähettiläänä Suomen pysyvässä edustustossa EU:ssa. Hänellä on kokemusta myös Suomen Moskovan ja Canberran edustustoista.
Sallan kirkonkylä
Sallan kirkonkylä on Sallan kunnan keskustaajama, joksi siihenastinen Märkäjärven kylä muodostui Suomen luovutettua osan Sallan kunnasta Neuvostoliitolle talvisodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940.
Vuoden 2021 lopussa taajamassa oli 1 595 asukasta, ja sen pinta-ala oli 3,91 neliökilometriä. Vuoden 2011 lopussa taajaman väkiluku oli 1 844 ja pinta-ala 3,86 neliökilometriä. Vuonna 1980 kirkonkylässä oli noin 2 100 asukasta
Talvisota
Märkäjärvellä käytiin voimakkaita taisteluita talvisodassa. Suomalaiset evakuoivat kylän joulukuun alussa 1939 ja polttivat sen. Talvisodan lopussa vapaaehtoiset ruotsalaiset Flygflottilj 19 (Lentolaivue 19) ja Svenska Frivilligkåren ottivat rintamavastuun.
Lee Marvin
Elämä ja ura
Marvin syntyi vuonna 1924 New Yorkissa. Jätettyään high schoolin kesken hän liittyi merijalkaväkeen ja haavoittui Tyynenmeren sodassa. Toivuttuaan vammoistaan hän palasi Yhdysvaltoihin ja työskenteli putkimiehen oppipoikana.
Marvin kiinnostui näyttelemisestä tuurattuaan kesäteatterin näyttelijää. Hän opiskeli newyorkilaisessa teatterikoulussa ja ryhtyi esiintymään kesäteatterissa, televisiossa ja Off Broadwaylla. Vuonna 1951 Marvin teki ensiesiintymisensä sekä Broadwaylla että valkokankaalla, Henry Hathawayn ohjaamassa elokuvassa Laivaston nerot. Hänen ensimmäinen pääroolinsa oli seuraavana vuonna Stanley Kramerin sotadraamassa Eight Iron Men. Sitä seurasi rooli Fritz Langin film noir -klassikossa Gangsterikuningas (1953). Marvinista tuli ykkösrivin elokuvakonna elokuvien Hurjapäät (1953) ja Mies astui junasta (1955) myötä.
Vuonna 1957 Marvin kyllästyi roistojen rooleihin ja siirtyi näyttelemään sankaripoliisia televisiosarjassa M Squad. Hän palasi elokuviin 1960-luvulla ja näytteli muun muassa elokuvissa Comancheros, Mies joka ampui Liberty Valancen ja Etelämeren seikkailijat. Marvinin viimeinen roiston rooli oli elokuvassa Tappajat (1964).
Marvin sai parhaan miespääosan Oscarin roolistaan western-parodiassa Paukkurauta-Kati (1965). Miesjoukon johtajan rooli elokuvassa Likainen tusina (1967) teki Marvinista tähden. Sitä seurasi sarja uusia menestyselokuvia 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa.
Kun Marvinin elokuvat eivät menestyneet entiseen tapaan 1970-luvun puolivälissä, hän harvensi elokuvaesiintymisiään. Hänen viimeinen elokuvansa oli vuoden 1986 toimintaelokuva Delta Force.
Marvin kuoli sydänkohtaukseen elokuussa 1987. Hänet haudattiin Arlingtonin sotilashautausmaalle.
Vaajakoski (lehti)
Vaajakoski oli paikallislehti, joka ilmestyi Vaajakoskella ja Jyskässä vuosina 1970–1980 Ha-Mi-kustantamon julkaisemana sekä 1992–1994 Nipi-yhtiön ilmaisjakelulehtenä. 1970-luvulla lehden päätoimittaja oli Mauno Ihanti.
Erkki Solja
Soljan vanhemmat olivat Kiillon toimitusjohtaja Antti Solja ja Airi Karin Klockars. Ekonomiksi valmistunut Solja tuli Kiillon varatoimitusjohtajaksi 1990 ja toimitusjohtajaksi 1994 Heimo Honkasen jälkeen.
Solja on mukana mm. Liikesivistysrahaston Kannatusyhdistys ry:ssä, Kemianteollisuus ry:ssä ja Keskinäinen Vakuutusyhtiö Kalevan hallintoneuvostossa. Hän on Itävallan kunniakonsuli vuodesta 1997.
Ruotsin sisällissota
Ruotsin sisällissota voi tarkoittaa useata eri tapahtumaa Ruotsin historiassa.
Lisäksi Ruotsissa on ollut useita suppeampia, talonpoikaiskapinoiksi luokiteltavia konflikteja.
Hannele Voionmaa
Greta Hannele Voionmaa (o.s. Kaaja, 28. joulukuuta 1953 – 1. tammikuuta 2016) oli suomalainen diplomaatti. Hän oli Suomen suurlähettiläs Algeriassa Algerissa 1.9.2011 lähtien, jolloin Suomen edustuston toiminta palautui uudelleen paikalla olevan suurlähettilään johtamaksi suurlähetystöksi. Palattuaan Algerista syksyllä 2015 hän aloitti Eduskunnan puhemiehen ulkopoliittisena neuvonantajana. Hän kuoli 1. tammikuuta 2016.
Voionmaa siirtyi suurlähettilääksi Algeriin ulkoministeriön Amerikan ja Aasian osastolta, jossa veti vuodesta 2008 lähtien ulkoministeriön sivilisaatioiden dialogit -hanketta. Voionmaa palveli lehdistö- ja kulttuuriosaston ja protokollaosastolla vuoteen 2001, jolloin hän siirtyi toimimaan ulkoministeriön poliittisella osastolla turvallisuuspolitiikan ja kriisinhallinnan yksikössä. Suomen Pariisin-suurlähetystössä hän on ollut kahteen otteeseen, ensin hän oli kulttuurivirkamiehenä, jolloin tehtävään sisältyi Suomen Pariisin-instituutin perustamisen valmistelu, ja toistamiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikan neuvoksena sekä Suomen että Ranskan EU-puheenjohtajakausilla.
Destiny (ISS)
thumb|right|260px|Destiny-moduuli [[STS-108:lta nähtynä.]] Destiny on Kansainvälisen avaruusaseman neljäs kiertoradalle viety moduuli. Se on paineistettu tutkimukseen tarkoitettu tila. Destiny on Yhdysvaltojen suurin tila asemalla.
Destiny laukaistiin kiertoradalle avaruussukkula Atlantiksella 7. helmikuuta 2001. Moduuli yhdistettiin jo kiertoradalla olleeseen Unity-moduuliin.
Bigger Than Us
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 11 pistettä ja jäi lopputuloksissa viimeiseksi.
Kanavamania
Kanavamania oli kiihkeä vesiliikenteeseen käytettävien kanavien rakentamiskausi 1790- ja 1810-vuosikymmenten aikana Englannissa ja Walesissa. Kanavien rakentamiseen liittyi huomattavaa taloudellista keinottelua 1790-luvun alussa.
Varhaisimpien kanavahankkeiden taustalla olivat yleensä kauppiaiden, tehtailijoiden ja kaivosten omistajien kuljetustarpeet. Tällainen oli esimerkiksi kanava, joka rakennettiin kivihiilen kuljettamiseksi Worsleystä Manchesteriin. Huolimatta kanavan korkeista rakennuskustannuksista, kivihiilen hinta laski 50 prosenttia pian kanavan avaamisen jälkeen. Taloudellinen menestys sai sijoittajat kiinnostumaan kanavista. Pitkään jatkunut taloudellisesti suotuisa aikakausi kasvatti ihmisten varallisuutta ja tuottoisia kohteita pääomilleen etsivien sijoittajien määrää. Tämä johti vähemmän harkittuihin spekulaatioihin.
Autodesk 3ds Max
Autodesk 3ds Max (aiemmin 3D Studio ja 3D Studio MAX) on ammattilaiskäyttöön suunnattu 3D-mallintamiseen sekä animointiin tarkoitettu ohjelma. Se toimii Windows 2000, Windows XP, Windows Vista, Windows 7, Windows 8 ja Windows 10-käyttöjärjestelmissä.
Kanavamania
Uusia kanavahankkeita esiteltiin lukuisia. Muutamassa vuodessa niiden määrä kasvoi kymmenillä. Osa kanavamanian aikakauden hankkeista oli taloudellisesti kannattavia. Silti useat hankkeet kuten Hereford–Gloucester, eivät kyenneet jakamaan sijoittajille osinkoa.
Uskottomat
Uskottomat (Strangers When We Meet) on Richard Quinen ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1960. Siinä menestyvä arkkitehti ja kahden lapsen isä Larry Coe (Kirk Douglas) rakastuu naapurin rouvaan (Kim Novak).
Autodesk 3ds Max
Autodesk 3ds Max on yksi laajimmin käytössä olevista 3D-animaatio-ohjelmista. Sen vahvuudet ovat mallinnusominaisuuksissa sekä plugin-arkkitehtuurissa. Versiosta 4 eteenpäin mukana on ollut integroituna myös hahmojen animointiin erikoistunut Character Studio -plugin jonka avulla hahmoille voidaan luoda virtuaaliset luurangot ja näin animoida niitä huomattavasti helpommin kuin aikaisemmin. 3ds Maxia käytetään suurimmaksi osaksi peliteollisuudessa mutta myös elokuvissa, erikoisefekteissä sekä arkkitehtuurisissa esityksissä.
Ohjelmasta on saatavilla myös huomattavasti halvempi opiskelijalisenssi, jota ei saa käyttää kaupalliseen työhön. Tiettyjen koulujen opiskelijat voivat saada ohjelman opiskelijalisenssin ilmaiseksi käyttöönsä Autodeskin opiskelijaportaalista.
Uskottomat
Vastaanotto
Helsingin Sanomissa Rauno Harju luonnehti elokuvaa sen televisioesityksen alla 1974 pinnalliseksi pikkuleffaksi, mutta kehui kuitenkin Kirk Douglasin ja Kim Novakin ohella käsikirjoittajaa ja ohjaajaa: ”Jos jonkun on näitä melodraamoja tehtävä, olkoon se sitten kaikin mokomin pari Hunter–Quine. Osaavat he ainakin kutkuttaa romantiikannälkäisten kyynelkanavia paljon tyylikkäämmin kuin ne lahjattomat, jotka aikoinaan väsäsivät Peyton Placen.”
Northumberland
Northumberland on muodollinen ja historiallinen kreivikunta Koillis-Englannissa Pohjanmeren rannalla, Skotlannin rajamailla. Sen kreivikunnanvaltuusto ja kuusi hallintopiiriä lakkautettiin vuonna 2009 ja niiden tilalle muodostettiin yksi yhtenäishallintopiiri, jonka hallinnollisena keskuksena toimii Morpethin kaupunki. Vuonna 2020 kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
Northumberland on pinta-alaltaan yksi Englannin laajimmista kreivikunnista. Sen tihemmin asuttua osaa on kreivikunnan kaakkoiskolkka – laajat alueet ovat maaseutua, jossa kasvatetaan lampaita.
Maantiede ja luonto
Northumberland on Englannin pohjoisin kreivikunta. Sitä rajaavat pohjoisessa Skotlanti, idässä Pohjanmeri, etelässä County Durham ja lännessä Cumbrian kreivikunta. Kreivikunnan maisemat vaihtelevat idän maatalousvaltaisesta rannikkotasangosta lännen harvaan asuttuun ja karuun mäki- ja nummialueeseen sekä etelän tiheään asuttuihin ja teollistuneisiin Tynen ja Blythin jokilaaksoihin.
Noin puolet Northumberlandin pinta-alasta on ylämaata. Skotlannin rajalla kohoavat pyöreälakiset Cheviotit, joiden korkein huippu Cheviot (815 m) on myös kreivikunnan korkein kohta. Etelämpänä Penniinit muodostavat Cumbrian vastaisen rajan.
Geologia
pienoiskuva|vasen|Hadrianuksen vallia lähellä Housesteadsin roomalaislinnoitusta. Läntisen vuori- ja nummialueen kallioperä koostuu hiekka- ja kalkkikivestä ja sitä uurtavat Rede- ja North Tyne -joen uomat. Chevioteilta alkaa itärannikolle ja Tynejoen laaksoon saakka ulottuva vyöhyke, joka on muodostunut kivihiilikaudella syntyneistä kivilajeista. Rannikkotasangon pohjoisosien yleisin kivilaji on kalkkikivi; etelässä esiintyy myös kivihiilimuodostumia, joita louhittiin satojen vuosien ajan, kunnes kaivostoiminta lakkasi 2000-luvun alussa.
Whin Sill käsittää useita diabaasista muodostuneita kerrosjuonia, jotka ovat paikoitellen näkyvissä kalliojyrkänteinä, kuten Farnesaarina ja Bamburghin linnakalliona; myös Hadrianuksen valli on rakennettu osittain sen päälle. Alavilla mailla maaperä koostuu jääkaudella kasautuneista aineksista, aina hienosta hiekasta ja sorasta tiiviiseen saveen ja hiesuun; ylävillä mailla maakerros on ohut, hapan ja turvepitoinen.
Ilmasto
Northumberlandin sääolot ovat viileät pohjoisen sijainnin, suurten korkeuserojen ja itäisten tuulten vuoksi. Talvi on melko kylmä ja kesä viileä – kevät tulee verraten myöhään ja yli 20 asteen lämpötilat ovat harvinaisia. Kreivikunta saa kohtalaisesti sadetta, sademäärät vaihtelevat rannikon 635 millimetristä Cheviotien millimetriin. Rannikolla esiintyy kylmiä sumuja.
Luonto
pienoiskuva|Bamburghin linna Pohjanmeren rannalla. Northumberlandin kansallispuisto on Englannin 13 kansallispuistosta pohjoisin, harvaanasutuin ja etäimmällä suurista kaupunkialueista. Sen alueella elää muun muassa metsäkauriita, tornipöllöjä, nummiriekkoja ja villiintyneitä vuohia.
Kansallispuiston länsipuolella levittäytyy Englannin laajin yhtenäinen metsäalue Kielder Forest, jota hallinnoi Britannian metsäkomissio. Vaikka alueella kasvaakin jonkin verran vanhaa aarniometsää, on se suurimmaksi osaksi havupuuvaltaista talousmetsää; sinne on istutettu etenkin pohjoisamerikkalaista sitkankuusta 1920-luvulta lähtien. Kielder Forestissa arvioidaan elävän jopa 75 prosenttia Englannin oravapopulaatiosta.
Myös Northumberlandin rannikkoa pidetään maisemallisesti arvokkaana Berwick-upon-Tweedin kaupungin ja Coquetjoen suiston väliin jäävällä 64 kilometrin pituisella kaistaleella. Sille ovat ominaisia kallionkielekkeet, laskuveden aikana mantereeseen yhdistyvät saaret sekä dyyni- ja vattialueiden ympäröimät leveät hiekkapoukamat. Ulkosaarilla elää halleja ja rannikon edustalla voi nähdä pyöriäisiä, pullokuonodelfiinejä ja valkokuonodelfiinejä sekä satunnaisesti myös lahtivalaita.
Historia
pienoiskuva|Roomalainen hopeatarjotin, 300-luku, [[Corbridge.]]
Esihistoria ja roomalaisaika
Northumberlandista on löydetty runsaasti jäänteitä esihistoriallisesta asutuksesta, muun muassa kivikautisia kalliopiirroksia ja lukuisia linnavuoria. Roomalaiset saivat alueen hallintaansa 80-luvulla kuvernööri Agricolan hallitessa Britanniaa. Puolustautuakseen skottien hyökkäyksiltä he rakensivat vuosina 122–128 Hadrianuksen vallin Tynejoelta Solwaynvuonolle. He eivät onnistuneet saamaan vallin pohjoispuolisia maita pysyvästi hallintaansa vaikka miehittivätkin Skotlannin alamaata lyhyen aikaa 100-luvulla.
Anglien kuningaskunnat
pienoiskuva|vasen|Northumbrian kuningaskunta vuoden 700 paikkeilla. Roomalaisten vetäydyttyä Britanniasta 400-luvulla Northumberland oli aluksi britannialaisten votadinien hallussa. 500-luvulla rannikolle alkoi muuttaa etelästä angleja, jotka loivat perustan Bernician kuningaskunnalle. Vuoden 547 paikkeilla heidän kuninkaansa Ida perusti Bamburghiin tärkeän sillanpään, vaikka britit onnistuivatkin pitämään anglit vielä pitkään pois sisämaasta. Vasta Idan pojanpoika Aethelfrith onnistui turvaamaan anglien ylivallan seudulla kukistamalla ensin Strathclyden kanssa liittoutuneet skotit vuonna 603 ja liittämällä sitten valtakuntaansa Deiran kuningaskunnan.
pienoiskuva|Lindisfarnen evankeliumit, 700-luku. Forthinvuonon ja Humberjoen väliset maat tulivat tunnetuiksi Northumbriana (kirj. ’Maa Humberista pohjoiseen’) ja siitä kasvoi 600-luvulla mahtavin anglosaksien valtakunnista. Anglit alkoivat kääntyä kristinuskoon, kun roomalainen lähetyssaarnaaja Paulinus tuli pohjoiseen kuningas Edwinin kutsusta. Edwinin jälkeen Northumbrian kuninkaaksi nousi Oswald, jonka myötävaikutuksella Ionan munkit perustivat Lindisfarnen saarelle luostarin ja jatkoivat northumbrialaisten käännyttämistä. Luostarilaitoksen kukoistuskautta olivat 650–750-luvut, jolloin sitä johtivat Cuthbert Lindisfarnelainen, Wilfrid Hexhamilainen ja muut kuuluisat piispat.
870-luvulla tanskalaiset viikingit hyökkäsivät Northumbriaan sotapäällikkö Halfdanin johdolla. Munkit joutuivat hylkäämään luostarit ja pakenemaan hyökkääjiä, mikä romahdutti luostarilaitoksen. Koska viikingit asuttivat enimmäkseen Teesjoen eteläpuolisia maita, onnistui Northumbria säilyttämään muodollisen itsenäisyytensä. 900-luvulla skotlantilaiset valloittivat Tweedjoen pohjoispuolisen alueen ja Bamburghin alaisista maista tuli Wessexin jaarlikunta.
Normanniaika ja rajasodat
pienoiskuva|vasen|Northumberlandin jaarli Thomas Percy johti epäonnistunutta kapinaa kuningatar Elisabetia vastaan ja mestattiin sen vuoksi [[Yorkissa vuonna 1572.]] Normannien valloitettua Englannin vuonna 1066 eri puolilla maata puhkesi kapinoita, joista vakavin tapahtui vuosina 1069–1070 Northumberlandissa. Vilhelm Valloittaja mursi vastarinnan ja kylvi sen jälkeen hävitystä kaikkialla pohjoisessa. Myös normannien aikana Northumberlandia yritettiin hallita jaarlikuntana, mutta useiden kapinayritysten jälkeen sen maat takavarikoitiin kruunulle ja jaettiin läänityksinä paroneille ja ritareille. Keskiajalla kreivikunnan puolustukseksi rakennettiin lukuisia linnoja Skotlannista ja Skandinaviasta tehtyjä hyökkäyksiä vastaan.
Vuonna 1569 Pohjois-Englanti nousi jälleen kapinaan Northumberlandin jaarlin Thomas Percyn ja Westmorlandin jaarlin Charles Nevillen johdolla. Heidän tavoitteenaan oli syrjäyttää protestanttinen kuningatar Elisabet I ja nostaa valtaistuimelle katolinen Maria Stuart, mutta Elisabet tukahdutti kapinaliikkeen verisesti. Rajakärhämät Skotlannin kanssa jatkuivat Northumberlandissa koko keskiajan aina vuoteen 1603 saakka, jolloin Englanti ja Skotlanti solmivat personaaliunionin ja Jaakko I:stä tuli molempien maiden kuningas. Englannin sisällissodassa vuonna 1644 parlamentaristien kanssa liittoutuneet skotlantilaiset valloittivat rojalistisen Newcastlen ja miehittivät sitä kolme vuotta.
Teollistumisen aikakausi
pienoiskuva|Lyijysulattamon piippuja Allendalessa, 1800-luku. Keskiajalla Northumberland sai vaurautensa villan ja nahkan tuotannosta ja kaupasta. Allendalesta louhittiin lyijyä, hopeaa ja rautaa 1100–1800-luvuilla. Hiiltä louhittiin jo roomalaisten aikaan, ja hiilikauppa Newcastlesta Lontooseen alkoi kasvaa nopeasti 1200-luvulta alkaen. Tämä johti laivanrakennuksen kehittymiseen ja lopulta suurten telakoiden rakentamiseen 1800-luvun alussa. 1830-luvulla seudulle nousi rautavalimoja vastaamaan laivanrakennuksen tarpeisiin.
Myös muut hiilestä riippuvaiset teollisuudenalat kukoistivat – jokisuilla tuotettiin suolaa haihduttamalla ja 1600-luvun alussa alettiin valmistaa lasia Ranskan Lorrainesta omaksutuilla tekniikoilla. Tynesiden kemianteollisuus oli tärkeässä asemassa Englannissa yli sadan vuoden ajan mutta hiipui lopulta kokonaan samoin kuin lasiteollisuus. Myös raskas teollisuus ja hiilen louhinta hävisivät Tynen ja Blythin jokilaaksoista 1900-luvun loppuun mennessä. Viimeinen hiilikaivos Ellingtonissa suljettiin vuonna 2005.
BA Tempelhof Berlin
BA Tempelhof Berlin (lyh. BAT Berlin) on vuonna 1995 perustettu saksalainen salibandyn erikoisseura Berliinistä. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2013–2014 maan korkeimmalla sarjatasolla Unihockey-Bundesligassa. Miesten edustusjoukkueessa pelaa kaudella 2013-2014 suomalainen Joonas Kuisma.
Northumberland
Hallinto
Northumberlandin muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsee yksi yhtenäishallintopiiri:
Väestö
Vuonna 2020 Northumberlandin muodollisessa kreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli kymmenentuhannen asukkaan asutuskeskukset:
Musiikki ja tanssi
pienoiskuva|vasen|Northumbrialainen säkkipilli. Northumberlandissa on vahva kansanmusiikkiperinne, joka on saanut vaikutteita niin Skotlannista kuin Irlannistakin. Eniten käytettyjä soittimia ovat harmonikka, viulu, huuliharppu ja northumbrialainen säkkipilli. Näistä jälkimmäisin kehitettiin nykyiseen muotoonsa Newcastlessa ja North Shieldsissä 1600-luvun lopulla. Northumbrialaista säkkipilliä soitetaan tavallisesti vain sisätiloissa, sillä se on soinniltaan muita säkkipillejä hiljaisempi. Sen nimekkäitä taitajia ovat olleet mm. Billy Pigg (1902–1968) ja Kathryn Tickell (s. 1967).
1400- ja 1500-luvuilla Northumberlandissa ja Skotlannin Alamaalla kirjoitettiin runsaasti ns. rajaballadeja, jotka kertoivat tarinanomaisesti levottomien rajaseutujen tapahtumista ja ihmiskohtaloista. Ne tulivat uudestaan muotiin romantiikan aikana Walter Scottin kirjoitettua niiden pohjalta teoksen Minstrelsy of the Scottish Border.
pienoiskuva|Sallyportin miekkatanssiryhmä esiintymässä Morpethissa vuonna 1999. Kreivikunnan eteläosien kaivoskylissä kehittyi 1700-luvulla rapper-niminen miekkatanssi, jota esitettiin alun perin jäykillä miekoilla samaan tapaan kuin Yorkshiressä. 1800-luvun alussa paikalliset tanssijat alkoivat käyttää taipuisampaa rapper-miekkaa, jossa oli kahvat molemmissa päissä. Tämä mahdollisti tanssin nykymuodon, jossa viisi miekkojen yhdistämää tanssijaa liikkuu nopeasti toistensa lomitse muodostaen monimutkaisia kuvioita. Tanssi lähes unohdettiin toisen maailmansodan jälkeen, kunnes sen suosio alkoi elpyä 1900-luvun loppua kohden.
Toinen paikallinen kansantanssi on puukenkätanssi, jota harrastetaan kaikkialla Pohjois-Englannissa. Myös sitä esittivät alun perin kaivosmiehet – usein pubeissa viulumusiikin säestyksellä ja oluttynnyrin päällä seisten. Northumbrialaiselle puukenkätanssille on ominaista, ettei tanssija liikuta ylävartaloaan juuri lainkaan. Myös se on kokenut uuden tulemisen 2000-luvun taitteessa.
Ruoka
pienoiskuva|vasen|Crasterin savusilliä. Northumberlandilainen keittiö hyödyntää paikallisesti tuotettua naudan- ja lampaanlihaa sekä merenantimia, esimerkiksi kampeloita, ostereita, taskurapuja ja hummereita. Crasterin ja Seahousesin kalastajakylissä valmistettu savusilli (kipper) on koko maassa suosittu aamiaisherkku. Pan haggerty (’pannusilppu’) on ranskalaisen gratiinin tapainen paistos, jonka arvellaan saaneen alkunsa Northumberlandin kaivoskylissä 1930-luvulla. Se valmistetaan kypsentämällä paistinpannussa miedolla lämmöllä perunaviipaleita, sipulia ja juustoraastetta ja tarjoillaan yleensä liha- tai kalaruoan lisukkeena.
Teen kanssa Northumberlandissa on nautittu vanhastaan rusinoilla maustettuja skonsseja nimeltään singin‘ hinnies (’laulavat ihanaiset’) – veikeän nimensä nämä teeleivät ovat saaneet siitä, että paiston aikana niiden sisältämä rasva sihisee tai ’laulaa’ sulaessaan kuumalla paistolevyllä. Toinen paikallinen leivonnainen on stotty – tiivis ja pyöreä vehnäleipä, jonka keskelle on tehty syvennys. Yleensä se halkaistaan ja täytetään kuten voileipä, perinteisesti kinkulla ja paksulla hernemuhennoksella. Pudotessaan lattialle leivän pitäisi pompata (stott northumbrian murteella).