cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heikki Vilja
Stand up
Viljan mukaan hänen ensimmäisen virallinen stand up -keikkansa oli lokakuussa 2009 ja hän oli Vuoden Tulokas 2011. Samana vuonna hän oli voittanut jo Helsingin Grand Casinon järjestämän Casino Talent -kilpailun. Vilja tuli laajemmin tunnetuksi Ylen Naurun tasapaino -ohjelman kolmannella esityskaudella (2015) sijoittuen kolmanneksi sekä Nelosen Stand Up! -ohjelmasta. Hän oli myös mukana Naurun Tasapaino On The Road 2016 -kiertueella, joka käsitti yli 30 esitystä. Viljan huumori kohdistuu usein häneen itseensä, lapsiperheen parisuhteeseen sekä arkisiin huomioihin.
Vilja on esiintynyt aktiivisesti ympäri Suomea tehden julkisia ja yksityisiä esiintymisiä. Hän on toiminut televisio-ohjelmien liveyleisöjen lämmittäjänä muun muassa Noin viikon uutisissa. Vilja on kouluttanut nuoria harrastajanäyttelijöitä sekä aloittelevia stand up -esiintyjiä.
Vilja oli valittu mukaan SPOTTI – lasten ja nuorten teatteripäivien raatiin. SPOTTI-festivaalit piti järjestää Riihimäellä keväällä 2021, mutta tapahtuma siirrettiin vuoteen 2022.
Käsikirjoittaminen
Vilja on toiminut käsikirjoittajana Yle TV2:n Noin viikon studio -ohjelmassa 2015 kuudessa jaksossa.
Akateeminen ura
Vilja on koulutukseltaan teatteri-ilmaisun ohjaaja (2008) ja teatteritaiteen maisteri. Hän valmistui Taideyliopiston maisteriohjelmasta 2019.
Etsivä Simpanssi
Etsivä Simpanssi (eng. Detective Chimp) on supersankari, joka esiintyy DC Comicsin julkaisemissa amerikkalaisissa sarjakuvissa. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Adventures of Rex the Wonder Dog #4 tarinassa heinä/elokuussa 1952 ja hänet loivat John Broome ja Carmine Infantino. Hänet luotiin alun perin sarjakuvakirjojen kultakauden (Golden Age) viimeisinä vuosina, edellämainitun ja sarjakuvakirjojen hopeakauden (Silver Age) välisenä aikana. Hahmo on vieraillut muissa DC Comicsin -sarjakuvissa, ja hän on ollut Justice League Darkin toisen inkarnaation avainjäsen sen vuoden 2018 uudelleenkäynnistyksen jälkeen.
Taustaa
Jossain vaiheessa tämän jälkeen Bobo työllistyi Amplified Animals -toimistoon. Ei tiedetä, kuinka hän lähti, tai onko toimisto edelleen olemassa. Fred Thorpen kuoleman jälkeen hän alkoi työskennellä yksin yksityisetsivänä pitäen päässään metsästäjänhattua Sherlock Holmesin tavoin ja suurennuslasia. Aluksi hän menestyi melko hyvin, sillä simpanssietsivä nähtiin uutuutena. Tänä onnistuneena ajanjaksona hänen luonaan vieraili toinen etsivä, John Jones (itse asiassa Metsästäjä Marsista, JLApe-kriisin aikana), jonka mielestä Bobon virastolla näytti menevän paremmin kuin hänen omansa.
Apinana, ilman kansalaisoikeuksia ja koska hän ei kyennyt toimimaan oikeushenkilönä, hän ei kuitenkaan voinut periä maksamattomia laskuja. Kun yleisö alkoi unohtaa hänet, hänestä tuli alkoholisti, eikä hän koskaan jättänyt toisen ulottuvuuden Oblivion-baaria (joka vaihtoi johtoa kahdesti hänen aikanaan), kunnes Jim Rook osti laitoksen.
"Bobo" ei ole hänen oikea nimensä, jota hän kieltäytyy jakamasta. Phantom Stranger paljastaa sen olevan "enimmäkseen ääneen lausumaton huudahdus ja kolme murinaa", mikä tarkoittaa "Magnificent Finder of Tasty Grubs".
Kun Aave yrittää tuhota kaiken taikuuden ja alkoi tappaa velhoja, Etsivä Simpanssi, joka on edelleen enimmäkseen humalassa, pakottaa ryhmän Oblivion Barista koottuja mystisiä hahmoja taistelemaan Aavetta vastaan. Tämä johtaa Shadowpact-ryhmän muodostumiseen. Vaikka etsivä simpanssilla ei ole yli-inhimillisiä voimia, sillä ei ole vain hienoja etsiväkykyjä, vaan myös todellisen taktikon neroutta. Hyödyntämällä Phantom Strangerin (muuttui tuolloin hiireksi) neuvoja hän suunnittelee suunnitelman käyttää Black Alicen ja Nightshaden voimia kohdatakseen Eclipson ja Aaveen yhdistetyn uhan.
DC:n jatkuvuuden uudelleenkäynnistyksessä vuonna 2011 Ambush Bug on maininnut Etsivä Simpanssin -kanavan Channel 52 -ominaisuusosioissa. Myöhemmin hän esiintyy lyhyenä hahmona auttaessaan Justice League United -tiimiä pelastamaan Adam Strangen Zeta Beamista ja vuoden 2016 DC Comics Rebirth Christmas -erikoistarinassa "The Night We Saved Christmas".
DC Rebirthissä Detective Chimp, alias Bobo, on esiintynyt Dark Nights: Metal -tapahtumassa, ollen yksi Dark Nightsien hyökkäyksestä selviytyneistä (vaihtoehtoiset versiot Batmanista Dark Multiversesta) ja hänet nähdään Oblivion Barissa rinnallaan Oikeuden Puolustajat, Kendra Saunders, Tohtori Kohtalo ja muut. Bobon läheinen ystävä Nightmaster, Oblivion Barin omistaja, kuolee tässä yhteenotossa. Bobo ottaa myöhemmin vastaan ​​baarin ja Nightmasterin mystiset tehtävät. Bobosta tulee keskeinen osa uutta mystistä joukkuetta nimeltä Justice League Dark, jota johtaa Ihmenainen. Se sisältää, mutta ei rajoittuen, John Constantinen, Zatannan, Tohtori Kohtalon, Man-Batin ja Rämeen olento. Bobo menettää ystävänsä Blue Devilin mystisille puristeille.
"The New Golden Age" -lehden sivuilla Etsivä Simpanssi seurasi Tohtori Kohtaloa etsiessään Deadmania nähdäkseen, voiko tämä auttaa heitä ymmärtämään Hauhetia, joka on Kohtalon kypärän uusi ohjaava voima. Kun Metsästäjätär (Helena Wayne) mahdollisesta tulevaisuudesta saapui nykyisyyteen vieraillessaan vuonna 1940, hän löytää itsensä Tohtori Kohtalon, Etsivä Simpanssin ja Deadmanin seurasta. Detective Chimp sanoo Helenalle, että he voivat tehdä esittelyjä juomakierroksen aikana, jossa Deadman maksaa ensimmäisen kierroksen. Kun Helena kertoi heille tarinansa tulevaisuudestaan ​​ja kohtaamisestaan ​​Per Degatonin kanssa, Etsivä Simpanssi ja Deadman aikovat viedä Helenan hallussa olevan lumipallon Madame Xanadulle nähdäkseen, voisiko tämä antaa heille vastauksia.
Etsivä Simpanssilla ei ole epätavallisia fyysisiä kykyjä, lukuun ottamatta ketteryyttä ja fyysistä voimaa, joka liittyy simpanssiin, jolla on ihmistietoa liikkeestä ja työkaluista. Hän pystyy keskustelemaan kaikkien eläinten kanssa alkuperästä riippumatta heidän omalla kielellään, mukaan lukien kaikki puhutut ja kirjoitetut ihmisten kielet. Hän on myös yksi maailman taitavimmista tutkijoista, ja hänen etsivän taidot kilpailevat Ralph Dibnyn ja Batmanin kanssa. Bobon älykkyysosamäärän on arvioitu olevan korkeampi kuin 98 prosenttia aikuisväestöstä (ihmis), mistä on osoituksena hänen Mensa-jäsenyytensä ja hänen kykynsä purkaa Voynichin käsikirjoitus, joka jäi ratkaisematta yli viisisataa vuotta. Etsivä Simpanssin hyperälykkyydellä on kuitenkin havaittu olevan varjopuolensa, sillä hän on väittänyt, että hänen on vaikea keskittyä ilman alkoholin apua mielensä keskittymiseen. Lyhyen ajan etsivä simpanssilla oli myös muita aistia laajentavia voimia, jotka hänelle antoi Tohtori Kohtalon kypärä.
Koska simpanssin lihakset ovat paljon tiheämpiä kuin ihmisen, Etsivä Simpanssi ei osaa uida. Viimeaikaiset tieteelliset todisteet viittaavat siihen, että simpanssit voivat uida, ja tämä on jatkuvuusvirhe (tai Etsivä Simpanssi ei yksinkertaisesti ole koskaan oppinut uimaan).
Injustice-maailmaan pohjautuvissa sarjakuvissa John Constantine värvää Etsivä Simpanssin Batman's Insurgency -järjestöön taistelemaan Teräsmiehen Regimea vastaan. Kokouksessa Jason Bloodin kotona, Detective Chimp vakuuttaa epävarman Harvey Bullockin olemaan lähtemättä, ja hän sitoutuu olemaan heidän elementtiensä ulkopuolella. Bullock mursi kuitenkin tietämättään suojaloitsun, jolloin Aaveeksi naamioitunut Mister Mxyzptlk pääsi hyökkäämään tappaen Bullockin ja Bloodin. Etsivä Simpanssi joutuu osalliseksi räjähdykseen ja menettää silmänsä, mutta Alfred Pennyworth pelastaa hänet, joka matkustaa Zatannan ja Harley Quinnin kanssa Kohtalon Torniin, jotta he voivat elvyttää hänet. Harley ja Klarion the Witch Boy elvyttävät lopulta Etsivä Simpanssin, joka on pakotettu käyttämään silmälappua. Kun Sinestro tappaa Klarionin, Detectice Chimp paljastaa, että Klarionin taika piti hänet hengissä ja hän katosi olemassaolosta.
Carl Osvald de la Chapelle
Carl Osvald de la Chapelle (9. marraskuuta 1868 Helsinki – 14. joulukuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, juristi ja valtiopäivämies.
De la Chapellen vanhemmat olivat prokuraattori, vapaaherra Frans Richard de la Chapelle ja Alina Emilia Toll ja puoliso vuodesta 1895 Thyra Fredrika Nummelin. De la Chapelle tuli ylioppilaaksi Helsingissä, suoritti tuomarintutkinnon 1894 sekä ylemmän hallinnollisen tutkinnon 1895 ja sai varatuomarin arvon 1898. Hän palveli ensin senaatin talousosastolla ja oli sitten tullihallituksen ylimääräinen kanslisti vuodesta 1900 ja asianajaja Helsingissä.
De la Chapelle oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1900 ja 1904–1905.
Jarmo Peltola
Peltola asui Vaasassa vuosina 1974–1982 ja on Vaasan lyseon lukion ylioppilaita. Hän aloitti historian opinnot vuonna 1983 Tampereen yliopistossa ja valmistui maisteriksi (1992) ja filosofian tohtoriksi (2008). Hän on työskennellyt viimeiset parikymmentä vuotta tutkijana samassa opinahjossa, vuodesta 2013 lähtien nimikkeellä yliopistotutkija.
Peltolalla on laaja tieteellinen tuotanto. Parhaiten hänet tunnetaan 1930-luvun lamaa Tampereella käsitelleestä väitöskirjasta Lama, pula ja työttömyys sekä siihen liittyvistä kahdesta muusta tutkimuksesta. Kokonaisuudessaan ne muodostavat sosiaalihistoriallisen trilogian. Trilogian ensimmäisessä niteessä Työllisyys, työttömyys ja huolenpito syvennytään yhteiskunnan rakenteiden toimintaan laman aikaisessa teollisuuskaupungissa. Kakkososassa (väitöskirja) poraudutaan tamperelaisten työläisperheiden arkeen ja heidän selviytymiseensä laman pyörteissä. Kolmas osa on nimeltään Työmailla, kabineteissa ja kaduilla, ja siinä kuvataan lama-ajan politiikkaa ja siihen liittyviä rakenteita teollisuuskaupungeissa.
Työttömyyden ja 1930-luvun laman ohella Peltola on tutkinut ja julkaissut kirjoja ja artikkeleita työväenliikkeen, liikenteen, sanitaatiojärjestelmän, väestön, yritysten ja eri elinkeinojen historiasta. Peltola oli Satakunnan historian 7. ja 8. osien pääkirjoittajia. Hän on kirjoittanut myös Hollolan (2013) ja Janakkalan historiat (2015).
Peltolan viimeaikaiset tutkimusteemat ovat kosketelleet globaalia Tamperetta (yhdessä Pertti Haapalan kanssa), Finlaysonin puuvillatehtaan historiaa 1820–1918, sanitaatiojärjestelmän rakentamisen vaikutusta kuolleisuuden ja lapsikuolleisuuden alenemiseen Suomen kaupungeissa (yhdessä Sakari Saaritsan kanssa) ja vuosien 1915–1916 lavantautiepidemiaa Tampereella (samoin Saaritsan kanssa). Tutkimusryhmä HoPES alkoi rakentaa Peltolan johdolla vuonna 2017 mittavaa kotimaista väestötietokantaa.
Urheilu-ura
Jarmo Peltola pelasi opiskeluaikoinaan kilpasählyä historianopiskelijoiden joukkueen Patinan riveissä. Kun sählystä sukeutui salibandy, Peltola edusti tamperelaista Manse United ia, jonka riveissä hän oli voittamassa salibandyn ensimmäistä Suomen mestaruutta kaudella 1986–1987. Pelipaikka oli hyökkääjä. Seuraavalla kaudella 1987–1988 Peltola tavoitteli puolustajana tamperelaisen Manse Cityn riveissä nousua I-divisioonasta liigaan. Paikan vei loppujen lopuksi jyväskyläläinen Blue Eyes Team (BET). Seuraavalla kaudella Peltola palasi puolustajaksi Manse Unitedin riveihin, missä pelasi kaudelle 1990–1991 saakka. Hän toimi viimeisellä kaudellaan joukkueen toisena valmentajana.
Piilaakso
Piilaakso on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitsevan San Franciscon eteläpuolisen rannikon alueen keskittymä, joka käsittää useita puolijohdeteollisuuden yrityksiä eli "piisirujen"  kehittäjiä ja valmistajia. Silicon Valley tai Piilaakso on useissa kielissä tullut metaforaksi korkeateknologian liiketoiminnan keskittymille.
Nimityksen synty liitetään Electronic News -lehdessä vuonna 1971 julkaistuun Don Hoeflerin artikkeliin Silicon Valley USA, joka kuvasi Fairchild Semiconductorin vaikutusta teollisuuteen.
San José on Piilaakson suurin kaupunki. Muita alueen kaupunkeja ovat Palo Alto, Santa Clara, Mountain View ja Sunnyvale. San Josén metropolialueella on Brookings-instituutin mukaan maailman kolmanneksi korkein bruttokansantuote per capita Sveitsin Zürichin ja Norjan Oslon jälkeen.
Piilaakson synnyn tausta on transistorin ja tietokonesirujen keksimisessä. Transistorin keksinyt William Shockley muutti Mountain View'hin lähemmäs huolehtimaan sairastunutta Palo Altossa asuvaa äitiään ja perusti Shockley Semiconductor Laboratory -yrityksen. Stanfordin yliopistossa tehtiin tietotekniikan tutkimusta ja teollista innovaatiota yksityisten yritysten tuella, joita olivat Bell Telephone Laboratories, Shockley Semiconductor, Fairchild Semiconductor ja Xerox PARC. Piirivalmistaja Intel perustettiin Santa Claraan vuonna 1968. Vuonna 1969 Stanford Research Institute operoi yhtä neljästä ensimmäisistä ARPANET:n, Internetin edeltäjän, solmukohdista. Intel julkisti vuonna 1974 mikroprosessorisirun nimeltä Intel 8080, joka on lähtökohta kaikille Intelin ns. x86-prosessoriperheen prosessoreille. Nämä prosessorit tai niitä jäljittelevät prosessorit ovat tulleet tutuiksi PC-tietokoneiden prosessoreina.
Finpro, Sitra, Suomen Akatemia, Tekes ja VTT avasivat Suomen innovaatiokeskuksen, FinNoden, Piilaaksoon Santa Claran kaupunkiin McAfeen pääkonttorin viereen 24. tammikuuta 2007. thumb|[[San José (Kalifornia)|San José, "Piilaakson pääkaupunki"]]
Keftitsoksiimi
Keftitsoksiimi (C13H13S2N5O5) on kefalosporiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina.
Haittavaikutukset
Keftitsoksiimi voi aiheuttaa haittavaikutuksinaan ihottumaa, kuumeilua ja pistoskohdan kipua. Satunnaisesti voi esiintyä myös vatsakipua, huonovointisuutta ja ripulia.
Luettelo pikkuplaneetoista: 29001–30000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 29001:stä ja päättyen 30000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Rufisque
thumb|Siirtomaa-ajan rakennus. thumb|Kalatori. Rufisque on kaupunki ja samannimisen departementin keskus Dakarin alueella Senegalissa. Se sijaitsee Kap Verden niemimaalla 28 kilometriä Dakarista itään. Vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan Rufisquessa oli 221 100 asukasta.
Maantiede
Rufisque sijaitsee Atlantin matalalla rantavyöhykkeellä kalkkikiviylänköjen ympäröimänä. Sen pinta-ala on 26,1 neliökilometriä. Kaupunki rajoittuu lännessä Mbaon, pohjoisessa Bambilorin ja idässä Bargnyn kuntiin.
Seudun ilmastoa leudontaa meren läheisyys. Lämpötila on joulu-huhtikuussa 17–25 ja touko-marraskuussa 27–30 astetta. Vuotuinen sademäärä on noin 600 millimetriä. Vesistöjä ovat kanavoidut Diorga, Dangou ja Fass sekä rämeen kautta mereen laskeva Diokoul.
Hallinnollinen jako ja asutus
Kaupunki on koostunut vuodesta 1996 lähtien kolmesta kunnasta, jotka ovat Rufisque Est, Rufisque Ouest ja Rufisque Nord. Niillä on omien hallintoelinten lisäksi yhteinen kaupunginjohtaja ja valtuusto. Rufisquen departementti, jonka pinta-ala on 372 neliökilometriä, käsittää 12 kuntaa. Departementissa oli vuonna 2019 arviolta 583 800 asukasta.
Rufisquen väestö kasvoi yli kaksinkertaiseksi vuosien 1988 ja 2013 väestönlaskentojen välillä. Asukkaiden enemmistö on lebuja, mutta Rufisquessa asuu myös Senegalin kaikkien suurten kansojen edustajia. Etnisten ryhmien muodostamia kaupunginosia ei ole. Dakarin alueella on maaseutuasutusta vain Rufisquen departementissa, jossa kaupunkiväestön osuus on 77,4 prosenttia.
Historia
1400- tai 1500-luvulla perustettu Rufisque on yksi Kap Verden vanhimmista lebuasutuksista. Sen nimi perustunee portugalinkieliseen nimitykseen Rio Fresco. Ranskalaiset ottivat haltuunsa portugalilaisten kauppapaikan 1670-luvulla ja perustivat sinne kauppa-aseman vuonna 1840. Vuoden 1860 jälkeen Rufisquesta tuli tärkeä maapähkinäkaupan keskus sekä Kayorin ja Baolin merisatama.
Rufisque sai kaupunginoikeudet vuonna 1880. Se oli yksi Senegalin neljästä vanhasta kunnasta, joiden asukkailla oli Ranskan kansalaisoikeudet. Kaupungin väkiluku kasvoi neljästä ja puolesta tuhannesta vuonna 1880 viiteentoista tuhanteen vuonna 1914.
Dakarin ja sen syväsataman kehitys, Dakarin–Nigerin rautatie ja Kaolackin uusi satama johtivat Rufisquen taantumiseen 1920-luvulta lähtien. Se on sittemmin sulautunut osaksi suur-Dakaria, joka koostuu Dakarin, Guédiawayen, Pikinen ja Rufisquen kaupungeista. Kaupungin alue on rakennettu osin suunnittelemattomasti lähes täyteen.
Liikenne, talous ja palvelut
Rufisquen kautta kulkevat rautatie, valtatie RN1 sekä Dakarista Blaise Diagnen kansainväliselle lentoasemalle johtava uusi maantie. Henkilöjuna Dakarista Rufisqueen lakkautettiin vuonna 2016, mutta vuonna 2021 avattiin 10–20 minuutin välein liikennöitävä paikallisjunayhteys, jota on tarkoitus jatkaa lentokentälle saakka.
Rufisquessa toimii peruskoulujen lisäksi julkisia ja yksityisiä lyseoita, kaksi ammattikoulua ja kolme yksityistä korkeakoulua. Terveyspalveluihin kuuluvat sairaala, 13 terveysasemaa ja joukko yksityisklinikoita. Kaupungissa on sähkö- ja vesijohtoverkot. Viemäröinti ja jätehuolto ovat puutteellisia.
Matkailu ja nähtävyydet
Rufisquen matkailupotentiaali perustuu sen siirtomaahistoriaan ja sijaintiin meren rannalla. Kaupungissa on paljon kunnostusta kaipaavia historiallisia rakennuksia. Departementin alueella sijaitsevia kohteita ovat ”vaaleanpunaiseksi järveksi” kutsuttu Retbajärvi, Toubab Dialawin kalastajakylä ja Noflayen luonnonsuojelualue.
Mobile ad-hoc network
Mobile ad-hoc Network (MANET) on langaton tiettyä tarkoitusta varten (ad hoc) muodostuva verkko. Tyypillisimmin MANET-verkot käyttävät IEEE 802.11-standardin laitteita. MANET-verkossa ei ole tukiasemia vaan jokainen verkon solmu toimii myös reitittimenä. Näin verkosta muodostuu mielivaltainen verkkotopologia, joka saattaa myös muuttua ennalta-arvaamattomasti. MANET-verkko voi toimia joko suljettuna tai olla yhteydessä Internetiin.
Toimintaperiaate
Ensimmäinen asema muodostaa IBSS:n (Independent Basic Service Set) ja alkaa lähettää merkkisignaalia, jota tarvitaan asemien synkronointiin. Muut asemat voivat liittyä verkkoon hyväksymällä merkkisignaalissa lähetetyt parametrit.
Myös MANET-verkossa voi olla nukkuvia asemia. Nukkumaan mennessään asema viestittää sen muille asemille asettamalla virranhallintabitin minkä tahansa paketin kehykseen. Nukkuvalle asemalle ei lähetetä paketteja, vaan ne jäävät paikalliseen puskuriin. Säännöllisin väliajoin nukkuvat asemat heräävät ATIM-ikkunaa (announcement traffic indication map) varten. Jos asemalla on nukkuvalle asemalle lähetettäviä paketteja, se lähettää ATIM-kehyksen nukkuvalle asemalle, joka kertoo, että sille on paketteja odottamassa. Täten nukkuva asema tietää olla hereillä ainakin seuraavaan merkkisignaaliin asti, joka on toivottavasti riittävän pitkä odottavien pakettien lähettämiseen. Saatuaan vahvistuksen pakettien perille tulosta, nukkuva asema voi mennä takaisin nukkumaan.
Reititysprotokolla
Reititysprotokollan algoritmien tarkoituksena on pitää reititystaulu siedettävän kokoisena ja valita paras (nopein, luotettavin, suorin tai halvin) reitti määränpäähän, pysyä ajan tasalla verkon solmuista ja kyetä yhdistämään mahdollisimman nopeasti mahdollisimman pienellä määrällä viestejä.
Reititysprotokollan toteutustapoja:
Edut ja haitat
MANET:in muodostaminen on halpaa, sillä erillisiä tukiasemia ei tarvita. Asennus on nopeaa, koska se tapahtuu automaattisesti.
Verkon tehokkuus on parempi pienellä käyttäjämäärällä, sillä suurella määrällä käyttäjiä törmäyksiä tulee liikaa ja erillisen tukiaseman käyttäminen voisi olla tehokkaampi ratkaisu.
Tulevaisuuden toteutuksia
Kannettava tietokone jokaiselle lapselle -projektin edullinen XO-1 -tietokone käyttää IEEE 802.11s:n määrittelemää ad hoc -tyyppistä langatonta mesh-verkkoa.
Niittyrusoyökkönen
Niittyrusoyökkönen, vanhemmassa kirjallisuudessa kosteikkomaayökkönen, (Diarsia rubi) on yleinen yöperhoslaji, joka lentää kahtena sukupolvena keskikesällä ja syksyllä.
Koko ja ulkonäkö
Niittyrusoyökköstä on hankala erottaa muista Diarsia-suvun lajeista, etenkin elorusoyökkösestä (Diarsia dahlii) ja suvirusoyökkösestä (Diarsia mendica). Se on yleisväriltään melko tasaisen punertavan ruskea ja rengastäplän sekä munuaistäplän sisäosat ovat kellertävät. Täplien välinen alue on usein lähes musta. Sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat kaksinkertaiset ja siiven ulkoreunan tuntumassa aaltoviiru on vaalea, siiven ulkoreunan puolelta tumma. Ulomman poikkiviirun ja aaltoviirun välinen alue tummenee siiven tyveä kohti. Takasiivet ovat harmaanruskeat, ulkoreunaa kohti tummenevat ja niissä on tumma keskipilkku. Siipiväli 30–34 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
Perhosen levinneisyys ulottuu Keski- ja Pohjois-Euroopasta Itä-Siperiaan ja Kiinaan Suomessa lajia tavataan koko maassa, mutta se on harvinaisempi Lapissa. Niittyrusoyökkönen lentää kahtena sukupolvena, joista ensimmäinen on liikkeellä keskikesällä kesäkuun puolivälistä heinäkuun lopulle ja toinen, selvästi vähälukuisempi, syyskesällä ja syksyllä elokuun alusta lokakuun alkuun. Keski-Euroopassa lajilla voi olla suotuisina vuosina vielä osittainen kolmas sukupolvi lokakuussa.
Elinympäristö ja elintavat
Niittyrusoyökkönen esiintyy kosteilla niityillä ja kosteissa metsissä, joskus myös puistoissa ja puutarhoissa. Perhoset lentävät illasta yöhön ja tulevat sekä syötille että valolle. Toukka on aktiivinen öisin ja talvehtii maassa.
Ravintokasvit
Toukan ravintokasveja ovat monet ruohovartiset kasvit sekä puuvartisista muiden muassa vadelma ja mustikka.
Diarsia florida
Diarsia florida on niittyrusoyökkösen elintavoiltaan poikkeava muunnos, mahdollisesti eriytymässä oleva lähilaji tai mahdollisesti oma lajinsa. Se on jonkin verran niittyrusoyökköstä kookkaampi, väritykseltään kirkkaampi ja ainoan sukupolven lentoaika osuu niittyrusoyökkösen ensimmäisen ja toisen sukupolven väliin. Kasvatuksessa D. florida risteytyy niittyrusoyökkösen kanssa, mutta luonnossa ero lennon ajankohdassa saattaa estää risteytymisen. Myös vuorokausirytmiltään D. floridat aloittavat lentonsa hieman myöhemmin illalla kuin niittyruskoyökköset.
Bolotana
Bolotana on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 618 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 108,44 neliökilometriä. Se sijaitsee 472 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Heidi von Born
Heidi von Born (13. toukokuuta 1936 Tukholma, Ruotsi – 29. marraskuuta 2018 ) oli ruotsalainen kirjailija ja kääntäjä.
Von Bornin esikoisteos oli runokokoelma Det förtrollade huset, joka ilmestyi 1956. Von Born kuvaa teoksissaan yhteiskunnan mekanismien ulkopuolelle jääneitä, ja muun muassa romaanin Handen full päähenkilö on kuuro poika, Den tredje handenin kehitysvammainen tyttö. Teoksissaan hän kuvaa myös Tukholmaa, ja hänen viimeinen romaaninsa Ett bländande ljus (2008) oli päätösosa neliosaiseen sarjaan, jossa hän kuvaa erään perheen vaiheita 1920-luvulta 1960-luvulle. Hänen luetuimpia teoksiaan on Hungerbarnen (1981), josta kasvoi kaikkiaan viisiosainen sarja, joka kuvaa nuoren Evan kasvua aikuiseksi.
Von Born käänsi erityisesti kanadalaisia kirjailijoita, merkittävimpinä heistä Margaret Atwood ja Alice Munro.
Balls to Picasso
Balls to Picasso on laulaja Bruce Dickinsonin toinen sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 1994. Musiikkityyliltään se edustaa Dickinsonin soolotuotannosta eniten rock-albumia. Levy sisältää balladimaisen kappaleen Tears of the Dragonin, joka oli suuri menestys. Ajan myötä kappale on saavuttanut kulttimaineen fanien keskuudessa. On jopa ehdotettu, että se olisi Dickinsonin kaikkien aikojen hienoin teos.
Tällä levyllä alkoi Dickinsonin yhteistyö Roy Z:n kanssa, jolla on ollut suuri vaikutus Dickinsonin soolouraan. Jälkikäteen Dickinson on todennut halunneensa levystä raskaamman ja Roy Z:n tuottavan tämän levyn.
Kappaleet
Kaikki kappaleet ovat Bruce Dickinsonin ja Roy Z:n tekemiä, ellei yllä ole mainittu toisin.
Ars Fennica -palkinto
Ars Fennica -palkinto on joka toinen vuosi jaettava suomalainen kuvataidepalkinto. Sen myöntää vuonna 1990 perustettu Henna ja Pertti Niemistön kuvataidesäätiö. Ars Fennica -palkinto annetaan taiteilijalle ”tunnustuksena korkeatasoisesta ja persoonallisesta taiteellista työstä”. Vuonna 2021 palkinnon suuruus on 50 000 euroa. Aiempina vuosina palkintosumma oli 40 000 euroa.
Palkinnon tarkoituksena on avata suomalaiselle kuvataiteelle uusia kansainvälisiä yhteyksiä ja innostaa taiteilijoita heidän luovassa työssään. Palkinnon saajan valitsee Ars Fennica -palkintolautakunnan kutsuma kansainvälinen taideasiantuntija lautakunnan asettamien ehdokkaiden joukosta. Palkintoa on myönnetty vuodesta 1991 lähtien. Suomalaisten lisäksi ehdolla on ollut pohjoismaisia, balttilaisia ja Pietarin alueen taiteilijoita.
Formula 3000 Espanjan Grand Prix 2004
Formula 3000 Espanjan Grand Prix 2004 oli Formula 3000 -kauden 2004 toinen osakilpailu, joka ajettiin 8. toukokuuta Circuit de Catalunyan moottoriradalla Espanjassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Espanjan GP:n ohessa.
Aaltosäppikala
Aaltosäppikala (Balistapus undulatus) on säppikaloihin kuuluva kala. Se on sukunsa Balistapus ainoa laji.
Levinneisyys ja elinympäristö
Aaltosäppikala elää indopasifisella merialueella koralliriutoilla ja laguuneissa.
Käyttäytyminen ja ravinto
Aaltosäppikala syö erilaisia pohjaeliöitä, kuten levää, pikkukaloja ja selkärangattomia. Kala päästää murahtelevia ääniä. Aaltosäppikalat puolustavat reviiriään tiukasti, varsinkin naaraat silloin, kun ne ovat laskeneet mätimunansa.
Akvaariokalana
Aaltosäppikalaa voi pitää suurehkossa (yli 680 litraa) meriakvaariossa, jossa on kivien muodostamia luolia. Tyypillisesti se siirtelee akvaarion sisustukseen käytettyjä kiviä. Se tarvitsee monipuolista eläinruokaa, johon kuuluu myös kovakuorisia äyriäisiä, joiden avulla se hoitaa jatkuvasti kasvavia hampaitaan. Kala on aggressivinen ja syö melkein mitä tahansa mikä ei syö sitä itseään, joten sitä ei voi pitää riutta-akvaariossa, ja samaan altaaseen laitettavien kalojen on oltava isoja ja puolustuskykyisiä.
Aster – asiakas- ja potilastietojärjestelmä
Aster – asiakas- ja potilastietojärjestelmä oli perusterveydenhuollon, sosiaalihuollon ja erikoissairaanhoidon käyttöön suunniteltu uusi järjestelmäkokonaisuus. Sen oli tarkoitus palvella Etelä-Savossa, Keski-Suomessa, Pohjois-Karjalassa ja Pohjanmaalla sosiaali- ja terveydenhuollon noin 700 000 asiakasta ja 25 000 ammattilaista. Järjestelmä oli tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2023.
Pohjois-Karjalan Siun sote ja Etelä-Savon Essote hyväksyivät hankinnan, mutta 15. lokakuuta 2021 Keski-Suomen sairaanhoitopiirin valtuusto päätti yksimielisesti, että Aster-hanke ei etene. Hanke kaatui samalla kokonaan, sillä kaikkien neljän sairaanhoitopiirin olisi tullut hyväksyä hankinta.
Historia
Kaikki neljä sairaanhoitopiiriä päättivät osallistua hankkeeseen kesäkuussa 2019. KL-Kuntahankinnat toteutti tietojärjestelmän hankinnan. Keski-Suomen sairaanhoitopiirin alla toimii hankkeen yhteistyöorganisaatio ja kaikki hankkeeseen osallistuvat sairaanhoitopiirit osallistuvat sen kuluihin. Jokaisella hankkeeseen osallistuvalla sairaanhoitopiirillä on oma alueellinen projektiorganisaationsa. IBM rakentaa kokonaisuuteen sosiaalihuollon osuuden ja suomalainen Hygga rakentaa järjestelmäkokonaisuuteen suun terveydenhuollon osuuden.
Itä-Savon sairaanhoitopiiri (Sosteri) päätti irtautua hankkeesta vuonna 2019. Perusteluiksi sairaanhoitopiirin hallitus kertoi sote-uudistuksen kaatumisen ja sen, ettei maakunnallista sote-toimijaa muodostunut.
Kilpailutuksessa oli alkujaan mukana viisi järjestelmätarjoajaa, mukaan lukien CGI ja Tieto. Kilpailun viimeiseen vaiheeseen selvisi Epic, johon Apotti perustuu.
Maaliskuussa 2020 Etelä-Savon sosiaaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä (Essote), Keski-Suomen sairaanhoitopiiri, Pohjois-Karjalan sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä (Siun sote) ja Vaasan sairaanhoitopiiri valitsivat uuden asiakas- ja potilastietojärjestelmän toimittajan, joka oli Cerner Ireland Limited. Hankinnan hinnaksi ilmoitettiin noin 286 miljoonaa euroa sisältäen käyttöoikeuden, toimituksen sekä kymmenen vuoden ylläpidon. Alun perin Aster-projektin kustannuksiksi oli arvioitu reilu 100 miljoonaa euroa kymmenessä vuodessa.
Järjestelmä
Cernerin tarjoama, kilpailutuksen voittanut järjestelmä oli nimeltään Millennium.
Sama järjestelmä hankittiin Ruotsissa Skånen läänin potilastietojärjestelmähankkeessa 2017. Vuonna 2022 ruotsalaiset terveydenhuollon työntekijät kuvailivat järjestelmää katastrofaalisen huonoksi, kömpelöksi, epäystävälliseksi ja jopa vaaralliseksi potilaille.
Päätöksenteko
Sote-kuntayhtymien, kuntien ja sairaanhoitopiirien hallitusten ja/tai valtuustojen oli määrä päättää siirtymisestä tietojärjestelmän toimitusprojektiin elo-, syys- ja lokakuussa 2021. Jos joku alueista päättäisi irtautua hankkeesta, purkautuu Aster-yhteistyö ja tehdyt sopimukset raukeavat. Myös Cernerin kanssa tehtävät sopimukset tultaisiin irtisanomaan ilman taloudellisia seuraumuksia.
Pohjois-Karjalan sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymän (Siun soten) 181 lääkäriä vetosi 20. elokuuta 2021 Karjalainen-sanomalehdessä, että Aster-hankkeesta luovuttaisiin. Mielipidekirjoituksessa järjestelmää arvosteltiin raskaaksi, monimutkaiseksi sekä hankalaksi käyttää ja muokata.
Samoin 44 Vaasan keskussairaalan lääkäriä toi julki huolensa järjestelmän hinnasta, potilasturvallisuudesta ja tietosuojasta.
Elokuussa 2021 tuli tieto, että asiakas- ja potilastietojärjestelmän hinta tulee nousemaan kaksinkertaiseksi aikaisemmasta. Kokonaishinta nousi 400 miljoonaan euroon. Hinnannousua perusteltiin sillä, että vasta nyt on selvitetty sitä, mitä järjestelmän tulee sisältää. Kustannuksia tulee nostamaan alueen sisällä tehtävä oma työ. Myöhemmin selvisi, että hinnannousu johtui inhimillisestä laskuvirheestä.
Pohjois-Karjalan Siun sote otti pian aikalisän asian käsittelyssä ja toimitusjohtaja veti esityksensä pois yhtymänhallituksen esityslistalta. Etelä-Savon Essoten valtuusto hyväksyi projektin jatkamisen.
Asterin jälkeen
Vuonna 2022 Pohjanmaan hyvinvointialueella valmistellaan Asteria yksinkertaisempaa asiakas- ja potilastietojärjestelmähankintaa nimellä ASPO.
Hehkunapostaja
Hehkunapostaja (Pterocaesio tile) on napostajiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan indopasifiselta merialueelta.
Koko ja ulkonäkö
Hehkunapostaja voi kasvaa suurimmillaan 30 cm pitkäksi, mutta tyypillinen pituus on noin 20 cm. Ruumiinmuodoltaan kala on pitkänomainen ja selkäevä on pitkä. Hehkunapostajan selkä on väriltään vihreä ja kylkiviivan kohdalla kulkee musta juova. Sen alla on neonsininen juova. Vatsastaan laji on punertava. Hehkunapostajan evät ovat vaaleanpunaiset ja pyrstöevässä on kaksi mustaa raitaa.
Levinneisyys ja elintavat
Hehkunapostajan levinneisyysalue on laaja ja se ulottuu Itä-Afrikan rannikolta Japaniin ja Australsaarille. Lajin elinympäristöä ovat koralliriutat alle 60 metrin syvyydessä. Kala liikkuu parvissa, joissa voi olla myös muita napostajalajeja. Hehkunapostajan ravintoa ovat planktoneläimet.
Hehkunapostajaa kalastetaan esimerkiksi verkoilla tai räjäytyskalastuksella ja myydään tuoreena tai kuivattuna ja suolattuna. Sitä käytetään myös syöttinä kalastettaessa tonnikaloja.
Pitkät piikit ja muita kertomuksia
Pitkät piikit ja muita kertomuksia on Jarkko Martikaisen novellikokoelma ja esikoiskirja. Sen julkaisi Like syyskuussa 2005.
Kirja sisältää lyhyitä, tragikoomisia kertomuksia erilaisista ihmisistä yhteiskunnan rattaistojen pyörityksessä. Melko piikikkäiden tarinoiden pohjavireenä on kuitenkin rakkaus pieneen ihmiseen.
Tarinat on jaoteltu seitsemään yläotsakkeeseen. Kirjan kuvituksista vastaa Martikainen.
Borore
Borore on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 121 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 42,68 neliökilometriä. Se sijaitsee 394 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Tammerkosken sillalla (festivaali)
Tammerkosken sillalla oli Tampereella vuosina 1995–2018 järjestetty festivaali ja yhteislaulutapahtuma, jossa yleisön laulattajana toimi Mikko Alatalo. Tapahtuma pidettiin vuosittain kesä-heinäkuun vaihteessa. Päätapahtumat olivat Keskustorilla, jossa oli juhlateltta ja paljon ilmaista ohjelmaa.
John Scofield
John Scofield (s. 26. joulukuuta 1951 Dayton, Ohio) on yhdysvaltalainen jazzkitaristi ja säveltäjä. Miles Davisin 1980-luvun levyiltä tunnetuksi tullut Scofield on musiikin tyylien suhteen monipuolinen artisti, ja hän on Pat Methenyn ja Bill Frisellin ohella sukupolvensa arvostetuimpia jazzkitaristeja. Hän on levyttänyt esimerkiksi kuuskymmentälukulaista soul jazzia sekä tyyliltään uudempia jazz-funk- ja hiphop-vaikutteisia levyjä.
Scofield opiskeli kolme vuotta Bostonissa Berklee College of Musicissa. Hän soitti Billy Cobhamin yhtyeessä vuosina 1974–1976 ja Miles Davisin yhtyeessä 1982–1985. Tämän jälkeen hän on johtanut omia yhtyeitään.
Pyhän Birgitan ja autuaan Hemmingin katolinen seurakunta
Pyhän Birgitan ja autuaan Hemmingin katolinen seurakunta on Katolisen kirkon Suomessa seurakunta, jonka toiminta-alueena on Varsinais-Suomi Someroa lukuun ottamatta, Satakunta ja Ahvenanmaa. Seurakunnan keskuspaikka on Turku, jossa seurakunnalla on Pyhän Birgitan ja Autuaan Hemmingin kirkko. Lisäksi seurakunnalla on säännöllistä toimintaa Porissa, Eurajoella ja Maarianhaminassa.
Historia
Seurakunta perustettiin vuonna 1926. Seurakunnan jäsenmäärä oli aluksi puolitoistasataa, joista ulkomaalaisten osuus oli noin 60%. Nykyiseltä Ursininkadulta, joka silloin oli Birgerinkatu ostettiin 19. maaliskuuta 1926 pieni huoneisto, johon sisustettiin kappeli. Kymmenen vuotta myöhemmin kadun toiselle puolelle rakennettiin uusi puinen kirkkorakennus. Kirkon ympärille rakentuessa korkeita kerrostaloja koettiin pienen puukirkon jäävän liiaksi varjoon niiden rinnalla eikä se siten edustanut riittävän arvokkaasti katolista kirkkoa. Uusi kirkkorakennus vihittiin käyttöön 5. marraskuuta 1966. Vuonna 1970 seurakunnan jäsenmäärä oli 280. Vuoden 2016 lopussa seurakunnalla oli 2 041 jäsentä.
Lisa Gerrard
250px|thumb|Lisa Gerrard Lisa Gerrard (s. 12. huhtikuuta 1961 Melbourne) on australialainen muusikko, joka yhdessä Brendan Perryn kanssa muodostaa vuonna 1981 perustetun Dead Can Dance -yhtyeen. Hän on myös voittanut Golden Globen. Hänen äänialansa on kontra-altto.
Gerrard julkaisi vuonna 1995 ensimmäisen sooloalbuminsa, The Mirror Poolin. Hän julkaisi vuonna 1998 yhdessä Pieter Bourken kanssa levyn Duality. Gerrard on säveltänyt elokuvamusiikkia ja julkaisi vuonna 2006 toisen oman albuminsa Silver Treen.
Gerrardin työstämistä kappaleista elokuvissa ovat kenties tunnetuimpia ”The Host Of Seraphim” (The Mist – usva, Legenda suojelijoista), ”Now We Are Free” Gladiator-elokuvan ääniraidalta ja ”Gortoz A Ran - J’Attends” elokuvasta Isku Mogadishuun. Gerrard on tehnyt usein yhteistyötä elokuvasäveltäjä Hans Zimmerin kanssa.
Ihana aamu (kappale)
Ihana aamu on unkarilaisen Gábor Nádasin säveltämä ja Matti ”Fredi” Siitosen sanoittama iskelmä, jonka levytti ensimmäisen kerran Johnny Liebkind vuonna 1970. Sen ovat myöhemmin levyttäneet ainakin Pertti Järvi (1971), Marja-Leena Ahvenisto (1977), Kai Hyttinen (1978), Katri Helena (1979), Finlanders (1994) ja Saija Varjus (2002).
Kappaleen alkuperäinen unkarilainen nimi on ”Kicsit szomorkás”. Suomalaissanoitus alkaa sanoin ”Voiko ihanammin päivän enää alkaa...”.
Kiireettömän aamun loikoilua ylistävästä kappaleesta tuli Suomen varuskunnissa alokkaiden ensimmäisen aamun ironinen herätystapa. Helsingin Sanomat pyysi keväällä 2009 lukijoitaan nimeämään oman ”onnen laulunsa”, ja yli 800 ehdotetun kappaleen joukossa ”Ihana aamu” oli yksi 35:stä eniten mainintoja saaneesta.
Pýlaros
Pýlaros (myös Pílaros; virallisesti Δημοτική Ενότητα Πυλαρέων, Dimotikí Enótita Pylaréon) on yksi Sámin kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Kefalonián alueyksikössä Jooniansaarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 1 391 (vuonna 2011).
Pýlaroksen kunnallisyksikkö käsittää alueen Kefalonián saaren pohjoisissa keskiosissa. Sen lisäksi se käsittää ne Ekhinadien saaret, jotka kuuluvat Kefalonián kuntaan, mukaan lukien Kalógiros, Lamprinós, Módi, Petalás ja Sofía. Saaret sijaitsevat erillään Aitolia-Akarnanian rannikon edustalla. Kunnallisyksikön suurin asutus on Agía Effimían kylä. Pýlaroksen länsirannikolla Mýrtoksenlahden puolella sijaitsee tunnettu Mýrtoksen ranta.
Pýlaros oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kefalonián kunnaksi yhdessä Argostólin, Eleiós-Prónnoin, Érisoksen, Leivathón, Omalán, Palikín ja Sámin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi. Vuonna 2019 se tuli Kleisthenes I -suunnitelman myötä osaksi Sámin kuntaa.
Bortigali
Bortigali on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 341 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 67,33 neliökilometriä. Se sijaitsee 510 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Elina Rouhiainen
Elina Rouhiainen (s. 25. maaliskuuta 1988 Vantaa) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija, joka tunnetaan erityisesti kirjasarjoistaan Susiraja ja Väki. Hän on kuvaillut kirjallisuuttaan nuorille suunnatuksi spekulatiiviseksi fiktioksi, paranormaaliksi romantiikaksi tai urbaaniksi fantasiaksi.
Elämä
Rouhiainen syntyi Vantaalla vuonna 1988. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan 7-vuotias. Tämän jälkeen hän asui äitinsä ja siskonsa kanssa. Hänen äitinsä työskenteli siivoojana ja hänen isänsä joutui työttömäksi, minkä vuoksi perheellä oli taloudellisesti tiukkaa. Rouhiainen harrasti muodostelmaluistelua kilpatasolla, mikä oli perheelle suuri taloudellinen panostus. Rouhiainen lopetti luistelun 18-vuotiaana.
Rouhiainen valmistui ylioppilaaksi Kallion ilmaisutaidon lukiosta 2007. Lukion jälkeen hän aloitti opinnot Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisessä tiedekunnassa toivoen mahdollisuutta hyödyntää taustaansa kilpaluistelijana. Hän huomasi kuitenkin pian, ettei opiskelupaikka ollut hänelle sopiva. Opintoihin liittyvää epävarmuuttaan hän purki lukemalla yhdysvaltalaista fantasiakirjallisuutta vampyyreista ja ihmissusista.
Syksyllä 2009 Rouhiainen aloitti sosiologian opinnot Helsingin yliopistossa ja kirjoittamisen perusopinnot Jyväskylän yliopiston avoimessa yliopistossa. Saman vuoden lopulla hän alkoi työstää ensimmäistä romaaniaan. Syksyn 2010 hän vietti vaihto-opiskelijana Dublinin Trinity Collegessa, minkä jälkeen hän tarjosi käsikirjoitusta kustantamoon ja solmi siitä Tammen kanssa kustannussopimuksen.
Rouhianen valmistui valtiotieteiden maisteriksi keväällä 2017. Hänen pro gradu -tutkielmansa käsitteli sukupuolikäsitystä transihmisistä kertovissa henkilökuvissa. Valmistumisensa jälkeen hän on työskennellyt täysipäiväisenä kirjailijana.
Tuotanto
Rouhiaisen neliosainen Susiraja-sarja ilmestyi vuosina 2012–2015. Sarjaan kuuluvat osat Kesytön (2012), Uhanalainen (2013), Jäljitetty (2014) ja Vainuttu (2015). Kirjasarja alkaa, kun helsinkiläinen Raisa muuttaa fiktiiviseen Kainuussa sijaitsevaan Hukkavaaran kylään ja ihastuu samaa koulua hänen kanssaan käyvään Mikaeliin. Juoneen liittyy ihmissusia, ja Rouhiainen on kuvaillut sarjaa paranormaaliksi romantiikaksi.
Rouhiaisen Väki-trilogia ilmestyi vuosina 2017–2020. Trilogian muodostavat teokset Muistojenlukija (2017), Aistienvartija (2018) ja Unienpunoja (2020). Trilogian päähenkilö on 16-vuotias Kiuru, joka on taustaltaan romani ja asuu Helsingin Vuosaaressa. Hänellä on erityiskyky nähdä ihmisten muistot lintuina. Trilogian myöhempien osien tapahtumia sijoittuu myös muun muassa Pohjois-Irlantiin. Muistojenlukija sai Topelius- ja Kuvastaja-palkinnot vuonna 2018. Teos oli myös Tulenkantaja-palkintoehdokkaana. Tuotantoyhtiö Moskito Television ja viihdeyhtiö Kaiken Entertainment hankkivat vuonna 2018 Väki-trilogian tuotteistus- ja tv-oikeudet. Kirjasarjan pohjalta on määrä työstää tv-sarjaa.
Nelimaan tarinat-sarjan ensimmäinen osa Valkeantuoja ilmestyi vuonna 2021. Sarja on alakouluikäisille suunnattua fantasiakirjallisuutta. Se kertoo eri kansoihin kuuluvista lapsista, joiden on unohdettava aikuisilta opitut ennakkoluulonsa ratkaistaakseen valtakunnan rauhaa uhkaavan mysteerin. Rouhiainen on tehnyt Nelimaantarinoita yhteistyössä kuvittaja Kaisa Rannan kanssa.
Night People Group
Night People Group Oy suomalainen ravintola-alan yritys, jolla on 14 yökerhoa ja baaria viidellä paikkakunnalla. Se on perustettu vuonna 2011.
Night People Groupilla on palveluksessaan suoraan ja välillisesti tuhat työntekijää, ja yrityksen ravintoloissa vierailee vuosittain runsas miljoona asiakasta. Night People Group on rekisteröity tavaramerkki.
Night People Group Oy osti 2011 suurimman osan SK Entertainment Group Oy:n kotimaan liiketoiminnasta. Yhtiö hakeutui yrityssaneeraukseen ja pääsi menettelyyn sysksyllä 2013. Yrityssaneeraukseen päässeen yrityksen toimintaa tervehdytetään, jottei se tulevaisuudessakaan ajautuisi konkurssiin. Yrityksen toiminta jatkuu normaalisti.
Suomen presidentinvaali 2006
Suomen presidentinvaalissa 2006 Tarja Halonen valittiin toiselle kaudelle (2006–2012) Suomen presidentiksi. Vaali järjestettiin suorana kansanvaalina.
Ensimmäinen kierroksen äänestyspäivä oli 15. tammikuuta. Ehdolla vaalien ensimmäisellä kierroksella oli yhteensä 6 miestä ja 2 naista. Kukaan ehdokkaista ei saanut yli 50 prosenttia äänistä, joten vaalissa järjestettiin toinen kierros, jolle pääsivät kaksi eniten ääniä saanutta, Halonen (46,3 %) ja Sauli Niinistö (24,1 %). Toisen kierroksen äänestyspäivä oli 29. tammikuuta. Halonen sai 51,8 prosenttia äänistä.
Tulokset
Suomen presidentinvaalin 18.–24. ja 29. tammikuuta 2006 tulokset ! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;" | Ehdokas ! rowspan="2" colspan="2" style="text-align:left;" | Puolue ! colspan="2" | 1. kierros ! colspan="2" | 2. kierros ! width="75" | Ääniä ! width="30" | % ! width="75" | Ääniä ! width="30" | % Lähde: Oikeusministeriö
Ensimmäisen vaalikierroksen teemoja – Nato ja presidentin valtaoikeudet
Vaalin suurimmat teemat olivat Nato-jäsenyys ja presidentin valtaoikeudet. Kun huomattavan osan suomalaisista todettiin pitävän tasavallan presidenttiä edelleen vahvana Suomen ulkopoliittisena johtajana, keskustelu alkoi sen jälkeen painottua Suomen liittoutumattomuuteen ja mahdollisiin liittoutumistarpeisiin.
Vaalikampanjoiden alkuvaiheessa keskusteltiin enemmän presidentin valtaoikeuksista ja siitä, onko presidentti edelleen kiistattomasti Puolustusvoimien ylipäällikkö, joka vastaa sodasta ja rauhasta yhdessä eduskunnan kanssa, vai onko tämä tehtävä jäämässä Euroopan unionin integraation vuoksi enenevässä määrin hallitusta johtavalle pääministerille. Erityisesti Hautala ja Niinistö korostivat voimakkaasti sitä, että presidentin pitäisi johtaa arvovallalla, nostamalla rohkeasti keskustelunaiheeksi erilaisia kauaskantoisia aiheita muun muassa Suomen ja maailman tulevaisuuden ongelmista, esimerkiksi ilmastonmuutoksesta.
Kun ilmeni yhä selvemmin, että suuri osa äänestäjistä pitää tasavallan presidentin tehtävänä ennen kaikkea ulkopolitiikkaa ja että ylipäällikön tehtävä pitää säilyttää, alkoi kampanjoissa painottua Suomen suhtautuminen Euroopan unionin taistelujoukkoihin ja niiden mahdolliseen käyttämiseen Nato Response Forcen tukena. Keskustelu ohjautui myös Suomen Nato-jäsenyyteen, jota vaalikeskusteluissa vastusti voimakkaimmin Soini ja kannatti voimakkaimmin Lax. Muut perustelivat epäröiviä ja jarruttavia mielipiteitään vedoten pääasiassa Suomen turvallisuuspoliittiseen selontekoon, eduskunnan ja kansan tahtoon sekä Yhdysvaltain vahvaan rooliin järjestössä.
Vanhanen ja Halonen korostivat viimeisessä televisiotentissä sitä, ettei päätöstä Nato-jäsenyydestä tee presidentti, vaan eduskunta ja että hallitus noudattaa vuoden 2004 turvallisuuspoliittista selontekoa ja että liittoutumista käsitellään uudelleen vuoden 2008 turvallisuuspoliittisessa selonteossa.
Niinistön mielestä Nato toisi turvallisuustakuun, joka Euroopan unionilta jäi Suomen osalta järjestämättä siksi, että perustuslakisopimus jäi kansanäänestyksillä hyväksymättä Ranskassa ja Alankomaissa ja prosessi pysähtyi. Niinistö ei presidenttinä vastustaisi lähenemistä eurooppalaisemman Naton suuntaan, mutta korosti, että päätöksen asiasta tekee eduskunta, koska se on kansallinen asia.
Vaalituloksen selviämisen jälkeen Suomen mahdollisesta liittymisestä Natoon Niinistö mainitsi lisäksi, että hän kannattaa aktiivista taloudellista ja muuta yhteistyötä myös Venäjän kanssa ja että Suomen pitää hoitaa suhteensa Venäjään Euroopan unioninkin kautta.
2 Bjarne Kallis
Kristillisdemokraattien kansanedustaja Bjarne Kallis korosti kristillisten arvojen merkitystä Pohjoismaisen hyvinvoinnin pohjana. Kallis oli liikkeellä alle 100 000 euron budjetilla.
Toisella kierroksella Kallis sanoi äänestävänsä Niinistöä.
3 Sauli Niinistö
Kansallisen Kokoomuksen Sauli Niinistö julistautui vaalimainoksissaan keskiviikkona 26. lokakuuta 2005 työväen presidentiksi näkyvällä mainosiskulla lehdissä ja televisiomainoksella. Niinistö korosti vastakkainasettelun olevan ohi työelämässä ja Suomen olevan suomalaisten yhteinen yritys. Niinistö on toiminut Euroopan investointipankin varapääjohtajana.
Niinistö korosti kampanjassaan myös turvallisuuden merkitystä, mutta ilmoitti parhaiten suomalaisille sopivan eurooppalaisen turvallisuuden, jonka eteen ei ole tehty tarpeeksi töitä. Niinistön mukaan ilmastonmuutos on maailman riskienhallinnan tärkein kysymys ja sanoo suomalaisella ympäristöteknologialla olevan paljon annettavaa.
Niinistön kirjoittama kirja Viiden vuoden yksinäisyys julkaistiin ennen vaalikampanjan alkua. Kyseinen teos tarkastelee Suomen poliittista historiaa muutamia vuosia presidentinvaaleista taaksepäin, mutta se ei ollut varsinainen vaalikirja. Niinistön vaalibudjetti oli 1,3 miljoonaa euroa, josta pääosa oli ylimääräistä presidentinvaaleihin myönnettyä puoluetukea.
Niinistö sai Keskustan Matti Vanhasen kampanjakoneistolta tukea toista kierrosta varten ja Vanhanen itsekin ilmoitti äänestävänsä Niinistöä.