cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Keittiökavaljeerit
Juoni
Maalaistyttö Kerttu lähtee Helsinkiin tienaamaan leipänsä, kun viimeisetkin säästöt piti lähettää Amerikkaan konkurssin tehneelle tädille. Kaupungista Kerttu saa paikan äkkirikastuneen Kolkkulan perheen sisäkkönä. Samaan taloon tulee pian myös toinen maaltamuuttaja Martti, johon talon emäntä iskee silmänsä. Martti puolestaan on ihastunut Kerttuun, kuten on talon nuori isäntä Arvikin. Vanha isäntä taas on ihastunut pulloonsa ja sihteeriinsä.
Varatuomari Juntunen yrittää turhaan tavoittaa Kerttua kertoakseen, että hän on kuolleen Amerikan-tätinsä omaisuuden perijä. Martti ja Arvi eivät tiedä perinnöstä, mutta yrittävät molemmat tehdä vaikutuksen Kerttuun ja kyräilevät toisiaan mustasukkaisina. Tästä alkuasetelmasta käynnistyy tapahtumien ja kommellusten ketju, ja tuhansien dollarien perintöä alkavat tavoitella muutkin.
Arviot
Aikalaisarvostelijat eivät lämmenneet elokuvahupailulle, vaikka jotkut nostivatkin esille sen viihteelliset arvot. Eräs arvostelija lähti siitä, ettei elokuva ”pyydäkään olla muuta kuin viatonta ja kevyttä ajanvietettä, jossa on katsojia vahvasti naurattavaa komiikkaa, arkista hyväntuulisuutta sekä karkeita liioitteluja ja kömpelyyksiä, jotka saattavat ajattelevan yleisön hämilleen”.
Ankarampaa kritiikkiä sai käsikirjoitus, joka ”ei ollut edes elokuvaamisen arvoista materiaalia”. Yrjö Nortan panos ohjaajana ei juuri saanut huomiota. Toisen arvostelun mukaan elokuvan suurin ongelma oli kerronnan huono rytmi, lähinnä hitaus. Näyttelijöistä kiitosta keräsi lähinnä Emmi Jurkka, joka tarjosi ”ainoan järkevän luonnekuvan”.
Pioneer 10
thumb|250px|Kaaviokuva Pioneer 10:n järjestelmistä Pioneer 10 on Nasan Pioneer-avaruusohjelman avaruusluotain, joka laukaistiin 2. maaliskuuta 1972. Se on ensimmäinen ihmisen tekemä laite, joka on kulkenut asteroidivyöhykkeen läpi, tehnyt Jupiterista ensimmäiset lähihavainnot ja ohitti ensimmäisenä Kuiperin vyöhykkeellä sijaitsevan kääpiöplaneetta Pluton kiertoradan vuonna 1983.
Pioneer 10 jatkaa matkaansa tähtienvälisessä avaruudessa. Se ohittaa Härän tähdistöön kuuluvan Aldebaranin (α Tau, "Härän silmä") noin kahden miljoonan vuoden kuluttua. Tässäkään ei tosin voida puhua varsinaisesta ohilennosta. Välimatkaa jää useita valovuosia.
Tehtävä
thumb|200px|Laukaisu Pioneer 10 ja Pioneer 11 ovat lähes identtisiä. Luotaimia rakennettiin kaksi, jotta Pioneer 11 voisi hoitaa tehtävän, jos Pioneer 10 sattuisi hajoamaan. Tähän järjestelyyn päädyttiin, koska kyseessä oli ensimmäinen lento ulkoplaneetoille ja luotainten oli pakko kulkea asteroidivyöhykkeen läpi. Molemmat luotaimet laukaistiin järeällä Atlas-Centaur-monivaiheraketilla, joka kykeni antamaan luotaimelle riittävän nopeuden suoraan matkaan kohti Jupiteria. Kaikki sujui hyvin ja Pioneer 10 & 11 kuvasivat ja tutkivat Jupiteria sekä Pioneer 11 myös Saturnusta. Pioneerit ottivat ensimmäiset lähikuvat Jupiterista ja Saturnuksesta sekä havaitsivat monia uusia asioita kuten sen, että Jupiter on pääosin nestemäinen.
Jupiterin ohilento moninkertaisti luotainten nopeuden ja moottorien käyttö vielä lisäsi sitä. Planeettatutkimuksen päätyttyä luotaimet ohjattiin ulos aurinkokunnasta ja niiden liikkeitä alettiin tarkkailla huolellisesti. Luotaimet tutkivat kosmista säteilyä ja aurinkotuulen hiukkasia. Pioneer 11 vaikeni joulukuussa 1995 ja Pioneer 10 vaikeni tammikuussa 2003. Luotaimet on suunniteltu siten, että niiden kulkua pystytään seuraamaan tarkasti, toisin kuin esimerkiksi Voyager-luotaimet.
thumb|left|200px|Pioneer 10 ja 11 sekä ja Voyager-luotainten lentoradat Aurinkokunnan halki Pioneerien korkeus on 2,9 metriä ja leveyttä niillä on 2,74 metriä eli niiden lautasantennien halkaisijan verran. Alusten kahdeksan watin lähettimet käyttävät alusten lautasantenneja. Mittalaitteet ovat antennin alapuolella olevassa säiliössä, jonka lämpötilaa säädellään mahdollisuuksien mukaan. Maasta tulevat radiosignaalit vastaanotetaan kartion muotoisella antennilla, joka sijaitsee lautasantennin keskellä. Sähkö tuotetaan neljällä ydinparistolla kahden puomin päässä, jotka ovat noin kolmen metrin päässä pyörimisakselista. Luotaimen kolmas puomi on noin 6,6 metriä pitkä ja magnetometrit sijaitsevat sen päässä. Kahden puomin välinen kulma on aina 120 astetta. Luotainten plutoniumkennot tuottivat uusina kummassakin luotaimessa 2580 watin lämpötehon, josta muuttui sähköksi 160 wattia. Nykyisin Pioneer 10:n kennoista saadaan lämpötehoa enää 2000 wattia ja sähköä 60 wattia. Samoja tutkimuslaitteita Pioneer 10:ssä & 11:ssä on 11 kappaletta ja Pioneer 11:ssä on lisäksi yksi ylimääräinen laite. Koska luotaimen antennin on jatkuvan yhteydenpidon takia osoitettava tarkkaan kohti Maata, vaaditaan usein tapahtuvia suunnankorjauksia, jotka suoritetaan lyhyillä sopivasti suunnatuilla kaasusuihkuilla. Pioneerit eivät käytä tätä tekniikkaa vaan ne pyörivät lautasantennin akselin ympäri, koska usein toistuvat pienetkin suunnankorjaukset muuttavat luotaimen suuntaa ja nopeutta nykäyksittäin vaikeuttaen jatkuvaa nopeusseurantaa. Pyöriminen vakauttaa aluksen vähentäen huomattavasti tarvetta jatkuviin suunnankorjauksiin.
Pioneer-anomalia
[[Tiedosto:Pioneer10-11.jpg|thumb|200px|Taiteilijan näkemys Pioneer 10:stä ensimmäisten kuuden miljardin mailin jälkeen. ]] thumb|left|300px|Pioneer 10:n kuuluisa kullattu laatta. Vasemmalla ylhäällä on vedyn kaaviokuva, jonka perusteella voidaan päätellä käytettyjä yksiköitä. Vasemmalla on ilmaistu Auringon etäisyys joihinkin muihin tähtiin. Alhaalla on kaaviokuva aurinkokunnasta. Oikealla on kuva kahdesta valkoisesta alastomasta nuoresta ihmisestä kuvattuna luotaimen edessä. Tämä ilmiö havaittiin vasta 1980, jolloin Pioneer 10 oli niin kaukana Auringosta, että aavevoima alkoi tulla esiin Auringon valon ja aurinkotuulen vaikutuksen takaa. Kyseessä on Aurinkoon päin suuntautuva kiihtyvyys, jonka aiheuttavan voiman suuruus on vain kymmenesmiljardisosa painovoimasta Maan pinnalla. Luotaimen nopeutta seurataan edelleen tarkalla Doppler-tutkalla ja seurannasta saatua nopeudenvaihtelua verrataan kaikkiin mahdollisiin luotaimen nopeuteen vaikuttaviin tekijöihin, jolloin tulokseksi saadaan aavevoima. Aluksi syynä pidettiin seurantamenetelmässä olevaa vikaa, mutta sitä ei löytynyt. Kaikki tulokseen vaikuttavat pienetkin tekijät pyrittiin ottamaan huomioon piinallisen tarkasti. Pioneer 11:ltä saatiin vahvistus aavevoimalle 1987, jolloin se oli riittävän kaukana Auringosta. Tässä tapauksessa seuranta-aika jäi lyhyeksi, sillä 1990 sattui laitevika ja luotain mykistyi 1995. Voyagereiltä vahvistusta ei voida saada niiden erilaisen navigointijärjestelmän vuoksi, mutta 19. tammikuuta 2006 laukaistu Nasan New Horizons -luotain on saatettu rakentaa ilmiön havainnointia silmällä pitäen. thumb|Jupiter Pioneer 10:n kuvaamana. Jälkikäsitelty kuva.
Mooren laki
Mooren laki on havainto transistorien määrän kasvamisesta mikropiirillä.
Fairchild Semiconductorilla työskennellyt Gordon Moore julkaisi vuonna 1965 artikkelin Cramming more components onto integrated circuits, jossa hän havaitsi komponenttien optimaalisen hinnan laskeneen kymmenesosaan kolmessa vuodessa niiden optimaalisen määrän kasvaessa samassa suhteessa kymmenkertaisesti. Tämä johti päätelmään, että vuoteen 1975 mennessä (kuten transistoria) sisältävä mikropiiri ei maksaisi enempää kuin sata komponenttia sisältävä piiri artikkelin julkaisuhetkellä. Transistorien pienenemisen myötä ne kuluttivat vähemmän virtaa ja toimivat nopeammin.
Mooren havainto perustui tuplaantumiseen vuosittain. Myöhemmin Intelin perustamisen jälkeen Moore korjasi havaintoaan tuplaantumiseksi kahden vuoden välein. Toisinaan aikaväliksi mainitaan 18 kuukautta, joka on peräisin Mooren Intel-kollegalta David Houselta ja ottaa huomioon myös transistorien tehokkuuden kasvun ennustettaessa laskentatehon kasvua (johon myös muut tekijät vaikuttavat).
Mooren arviosta tuli itseään toteuttava ennustus, kun se otettiin haasteena julkaista vuosittaisia edistysaskeleita "lain" mukaan. Mooren havainto on pitänyt paikkansa noin 40 vuoden ajan. Kehitys on kuitenkin hidastunut.
Alkuperäisen Mooren lain mukaan transistorien määrä kasvoi kustannusten pysyessä vakiona, mutta sitä on sekoitettu suorituskyvyn kehittymiseen koska pienempi transistori myös vaihtaa tilaa nopeammin. Dennard-skaalaus on havainto, että jännite ja virta ovat suhteessa transistorin kokoon, jolloin transistorin pienentäminen vähensi myös tarvittavaa virtaa ja jännitettä.
Edistysaskeleet elektroniikassa ylipäätään ovat vahvasti seuranneet lain kuvaamaa kehitystä, aina muistinkasvusta älypuhelinten kehittymiseen. Elektroniikkateollisuudella taas on ollut merkittävä osuus maailmantalouden kasvussa aina 1900-luvun lopulta alkaen, joten laki on sitäkin kautta tärkeä kehityksen kuvaaja.
Linna
pienoiskuva|Turun linna heinäkuussa 2006|alt= thumb|[[Olavinlinna heinäkuussa 2002.|alt=]] Linna on historiallisesti sotilaallinen suojarakennus tai -rakennusryhmä, jonka tärkeimpiä osia ovat muurit ja yksi tai useampi torni.
Mooren laki
Teoreettisena rajana komponenttien koolle on pidetty atomien kokoluokkaa, mutta kvantti-ilmiöiden mukanaan tuomat haasteet alkavat jo 5–7 nanometrin kokoluokassa.
Linna
Tarkoitus ja rakenne
pienoiskuva|[[Ristiretket|Ristiretkien yhteydessä 1100-luvulla rakennettu Krak Des Chevaliers oli Johanniittojen vahvin linnoitus Pyhällä maalla.]] Linna on rakennus, joka on sotilaallinen puolustusasema. Puolustettavuutta parannetaan muun muassa muureilla, torneilla ja vallihaudoilla. Linna voi olla erillinen oma rakennus tai rakennuskokonaisuus, tai se saattaa liittyä selvästi erottuvana osana kaupunginmuuriin.
Mooren laki
Vuonna 2004 löydetty grafeeni voi jatkossa mahdollistaa huomattavasti pienemmät mikropiirit.
Linna
Tarkoitus ja rakenne
Esimerkiksi ristiretkien yhteydessä 1100- ja 1200-luvuilla linna oli osa hyökkäys- ja puolustus-sodankäyntiä. Niitä pyrittiin rakentamaan niin syvälle vihollisen alueelle kuin mahdollista, josta käytiin sotaa ympäröivän alueen asukkaita vastaan. Vihollisarmeijan uhatessa joukot vetäytyivät takaisin linnaan ja toivoivat, että se pystyttiin pitämään kunnes apujoukot saapuvat tai kunnes vihollinen luopuu hyökkäysaikeistaan. Näistä syistä linnat rakennettiin niin sanotusti välimaastoon eikä sovitulle rajalinjalle, jota olisi pitänyt puolustaa. Tyypillisesti linnoja rakennettiin lähelle toisiaan, jotta niistä saatettiin auttaa toisia hyökkäyksen kohteeksi joutuneita linnoja. Ristiretkiajan kuluessa linnojen tarkoitus muuttui vallan säilyttämiseen vallatulla alueella ja linnanherran turvallisuuden varmistamiseen tyytymättömältä väestöltä sekä kilpailevilta suurmiehiltä. Veden saanti oli linnan piirityskestävyyden kannalta ratkaisevaa. Veden saantia on pyritty ratkaisemaan syvillä kaivoilla tai erilaisilla sadekausina täytettävillä säiliöratkaisuilla.
Mooren laki
Historia
Artikkelissaan Moore teki useita ennustuksia. Hän ennusti esimerkiksi, että:
Linna
Tarkoitus ja rakenne
Linnoilla on aina voinut olla myös toissijaisia ominaisuuksia esimerkiksi hallitsijoiden asuntoina (esim. Windsorin linna) ja joskus myös hallinnollisina keskuksina. Tällöin puolustusrakenteisiin on sijoitettu myös asuin- ja edustustiloja, uskonnollisia rakennuksia ym. kulloisenkin käyttötarkoituksen mukaan.
Mooren laki
Historia
Gordon Moore ei ollut ensimmäinen, joka sai tämänkaltaisen idean. Douglas Engelbart julkaisi artikkelin "Microelectronics, and the Art of Similitude", jossa hän teki samankaltaisia havaintoja. Vuonna 1960, mikropiirien alkuaikoina, hän esitteli ajatuksiaan luennolla. Moore oli ollut paikalla yleisössä.
Linna
Puolustus ja hyökkäys
Linnaa rakennettaessa puolustusasema on suunniteltu siten että se kestää mahdollisimman hyvin aikakautensa taktiikat ja aseet. Hyökkääjällä on ollut käytössään kaksi taktiikkaa: piiritys ja rynnäkkö. Aseita ovat olleet erilaiset terä- ja jousiaseet, piiritystornit, rampit ja heittokoneet kuten katapultti, trebuchet ja ballista. Piiritystilanteessa hyökkääjä pyrki voittoon ehdyttämällä linnan puolustustahdon tai resurssit, tyypillisesti juoman ja ruoan. Tyypillinen tapa puolustuksen murtamiseen rynnäköllä on ollut muurin ylittäminen tikkaiden, köysien tai piiritystornien avulla. Rynnäkön helpottamiseksi tai mahdollistamiseksi muuria on pyritty murtamaan heittokoneilla singotuilla ammuksilla tai sortamalla muuri sen alle kaivettuun tunneliin.
Mooren laki
Mooren toinen laki
Gordon Mooren itsensä mukaan monia asioita on nimitetty "Mooren toiseksi laiksi", mutta kunnia niiden keksimisestä ei kuulu hänelle.
Linna
Puolustus ja hyökkäys
Muurien ja tornien sotilaallinen merkitys romahti tarpeeksi tehokkaan tykistösodankäynnin tultua käyttöön. Muutoksen voi määritellä tapahtuneeksi Euroopassa pääosin 1400- ja 1500-luvuilla, jolloin tuhansia vuosia käytössä ollut, muureihin ja torneihin perustunut puolustustaktiikka muuttui vanhanaikaiseksi. Tämän jälkeen siirryttiin vaiheittain rakentamaan erilaisia linnoitteita, joissa muurien massaa vähitellen kasvatettiin, jotta ne kestäisivät paremmin yhä tuhovoimaisemman tykistön tulituksen. Samalla pyrittiin luomaan edullinen tuliasema puolustavalle tykistölle. Puolustus- ja hyökkäystekniikoiden keskinäinen kilpajuoksu johti nopeasti bastionjärjestelmän kehittämiseen.
Mooren laki
Mooren toinen laki
Voidaan olettaa, että mikropiirien pienentyessä niiden valmistamisen hinta tulee eksponentiaalisesti kasvamaan. Niiden valmistuskustannukset kaksinkertaistuvat joka neljäs vuosi. Tämä aiheuttaa ns. käänteisen efektin Mooren laille. Vaarana on se, että jos jokin yritys saa monopoliaseman markkinoilla, se pystyy määrittämään tähtitieteellisen hinnan komponentille. Tähän mennessä piirivalmistus on kuluttajien onneksi pysynyt useammalla yrityksellä.
Linna
Varhaiset linnat
thumb|Englantilaisen [[Topcliffen linnan pohjapiirros. Oikealla puolella kumpu ja vasemmalla esilinna.]] Rooman valtakunnan hajoamisen jälkeen Euroopassa rakennettiin puolustarkoituksiin aidattuja alueita, joita suojasivat kaivannot, vallit ja paaluaidat. Näissä laajoissa linnoituksissa koko yhteisö eli turvassa, ja se myös itse ylläpiti ja puolusti niitä. Viikinkien hyökkäysten aikana 900-luvun lopulla ja 1000-luvun alussa kreivit ja heidän jälkeensä alemmatkin maata omistaneet aateliset alkoivat rakentaa omia linnoituksiaan, yhä useammin maaseudulle, kukkuloiden laelle. Lordit rakennuttivat linnojaan varmistaakseen maanomistuksensa ja paikallisen käskyvaltansa sekä suojatakseen itsensä ja perheensä. Varhaisimmat linnat Pohjois-Ranskassa ja Englannissa 1000–1100-luvuilla olivat maakumpujen päälle rakennettuja puutorneja. Kummun lakea ympäröi paaluaita, josta sisälle pääsi portaita tai laskusiltaa pitkin. Kumpu sijaitsi esilinnassa, jota rajasivat vallihauta ja paaluaita. Esilinnassa oli asuinrakennuksia, ja paikalliset pääsivät sinne turvaan hädän hetkellä. Ylhäisyys itse suojautui menemällä kummun laelle yksityiseen torniinsa. Tällaiset linnat yleistyivät Englannissa ja muualla Euroopassa normannien valloitusten myötä 1000-luvulla, ja 1100-luvulla kaikkien merkkimiesten kerrottiin jo rakennuttavan itselleen linnan. Pohjois-Euroopassa pitkälle 1100-luvulle linnojen puisia torneja suojelivat aidat ja maavallit. Vuosisadan loppua kohti kivilinnojen määrä alkoi ristiretkien yhteydessä kasvamaan, niin etelässä kuin pohjoisessa. Niin sanotulla pyhällä maalla erilaiset ritarijärjestöt, kuten Temppeliherrat ja Johanniitat, rakensivat suuria kivilinnoja ja 1200-luvulla Saksalainen ritarikunta.
Mooren laki
Mooren lain nykyhetki ja tulevaisuus
2010-luvulle tultaessa useat tahot ovat alkaneet ennustaa kehityksen hidastumista ja Mooren lain päättymistä tämän tai seuraavan vuosikymmenen aikana.
Linna
Kivilinnat
thumb|right|[[Yorkin linnan kukkulatorni, jonka ympärille on rakennettu kivinen kehämuuri.]] Puiset suojaukset havaittiin ajan mittaan riittämättömiksi, sillä ne saattoivat palaa, ja ne jouduttiin uusimaan säännöllisesti. Sen vuoksi linnoja alettiin rakentaa kivestä. Kivistä tornia ei liian painavana voitu rakentaa maakummuille, joten se rakennettiin muualle esilinnan alueelle. Tästä paksuseinäisestä ja korkeasta keskustornista tuli linnan tärkein puolustustorni ja asuinpaikka. Ensimmäiset kiviset keskustornit rakennettiin 1000-luvun ja 1100-luvun taitteessa. Varhainen esimerkki on nelikulmainen Lontoon Valkoinen torni, jota alettiin rakentaa 1078.
Tornin lisäksi myös muureja alettiin rakentaa kivestä. Joissain linnoissa rakennettiin kehämuuri kukkulatornin ympärille, joissakin ympärysmuuri esilinnan ympärille. Ympärysmuuriin saatettiin rakentaa torneja, jotka ulkonivat muureista niin että jousiampujat saattoivat ampua hyökkääjiä sivulta. Tornit olivat aluksi neliön muotoisia, mutta 1100-luvulla alettiin tehdä kestävämpiä monikulmaisia ja pyöreitä torneja. Nelikulmaisen tornin etuna oli kuitenkin se, että siihen saatiin sovitettua asuinhuoneet ja suuri aula paremmin kuin pyöreään.
1200-luvulla linnojen portteja alettiin vahvistaa vahvasti linnoitetuilla porttitorneilla, joista tuli usein myös linnan tärkeimpiä asuinrakennuksia keskustornin sijaan.
Linnojen osia
thumb|[[Carisbrooken linnan malli. Vasemmalla takana kumpu ja torni, sen alapuolella esilinna rakennuksineen ja muureineen.]]
Mooren laki
Mooren lain nykyhetki ja tulevaisuus
Puolijohdeteollisuuden asiantuntijoiden dokumenteista koostettu ITRS:n vuoden 2010 raportti ennusti kasvuvauhdin siirtyvän lähemmäksi kolmea vuotta vuoden 2013 tienoilla. Prosessorivalmistaja AMD:n pääsuunnittelija John Gustafson esitti vuonna 2013, että Mooren laki kestää enää kymmenen vuotta.
Vuonna 2015 Intelin silloinen toimitusjohtaja Brian Krzanich sanoi: ”Viimeisimmät kaksi teknologiasiirtymää ovat osoittaneet, että kehitysvauhti on lähempänä kahta ja puolta kuin kahta vuotta” (viitaten 22 nm:n ja 14 nm:n päivityksiin vuosilta 2012 ja 2014). Useiden myöhästymisten jälkeen Intelin 10 nm -teknologiaan pohjautuvien prosessoreiden massatuotannon odotetaan alkavan vuonna 2019.
Kvantti-ilmiöiden ja jännitehäviöiden yleistyminen 7/5 nm:n kokoluokassa hankaloittaa kutistumista entisestään, ja tätä pidetään merkittävänä haasteena Mooren lain jatkumisen kannalta.
Koko ajan on kuitenkin kehitteillä uusia transistoriteknologioita, joissa osassa korvataan pii jollain uudella, tehokkaammalla raaka-aineella, kuten molekyyli- ja DNA-pohjaisissa transistoreissa. Myös yksittäisen atomin ja jopa yksittäisen elektronin mahdollisuutta toimia transistorina tutkitaan. Vuonna 2012 kehitettiin teknologia, jolla peräti vain yhden atomin kokoisia transistoreja voisi tuottaa massoittain, tosin toistaiseksi vain -200 asteen lämpötilaan. IBM:n tutkijat onnistuivat vuonna 2017 databitin tallentamisessa yhteen atomiin. Näiden menetelmien tutkiminen on kuitenkin alkuvaiheessa, joten on hyvin vaikea sanoa, mikä niistä kantautuu massatuotettujen prosessorien teknologiaan.
Linna
Ympärysmuuri
Ympärysmuuri on esilinnaa ympäröivä puolustusmuuri.
Mooren laki
Mooren lain nykyhetki ja tulevaisuus
2016 Intelin teknologiajohtaja William Holt esitti, että Mooren laki on lakkaamassa, kun Intel keskittyy lähitulevaisuudessa suoritinten energiatehokkuuden parantamiseen laskentatehon asemesta uusien valmistumenetelmien kehityksessä. Laskentateho saattaisi hetkellisesti jopa vähetä uusien valmistustekniikoiden myötä. Wattia kohden laskentatehoa olisi kyllä enemmän kuin perinteisillä piipohjaisilla ratkaisuilla, mutta kokonaissuorituskyky olisi ainakin aluksi huomattavasti perinteisiä suorittimia heikompi. Maaliskuussa 2016 Intel ilmoitti yhtiön päätöksestä hidastaa uuden mikropiiriteknologiansa julkaisutahtia.
Linna
Porttitorni
Portti oli tyypillisesti linnan heikoin kohta, jonka puolustamiseksi rakennettiin usein oma torni, barbakaani tai esilinna.
Mooren laki
Mooren lain nykyhetki ja tulevaisuus
Vaikka Mooren lain kuvaama mikropiirien komponenttimäärän kasvu hidastuisi, on silti mahdollista, että loppukäyttäjälle tuotettu laskentateho pysyisi silti kasvussa esimerkiksi tietokoneen kokonaisarkkitehtuuria tehostamalla. Vuonna 2016 ITRS esitteli niin kutsutun ”More Moore” -tulevaisuusstrategian, jossa mikropiiriteknologian kehitystyö palvelisi entistä enemmän sovellusten tarpeita, kuin keskittyisi vain komponenttimäärään kasvattamiseen. Sovelluskirjo vaihtelee esineiden internet (IoT) -laitteista älypuhelimiin ja datakeskuksiin sekä tekoälyn tarpeisiin.
Linna
Vallihauta
Vallihauta on puolustusrakennelmaksi tehty kaivanto. Kaivanto saattoi olla kuiva tai täytetty vedellä. Kaivannon tarkoitus oli estää hyökkäystornien lähestyminen sekä tunnelien kaivaminen muurien alle. Suuressa kuivassa ja syvässä vallihaudassa puolustaja saattoi saada sotilaallista etua vastahyökkäyksessä rynnäkköä vastaan esimerkiksi käyttämällä raskasta ratsuväkeä jalkaväkeä vastaan.
Mooren laki
Mooren lain nykyhetki ja tulevaisuus
Kellotaajuuden kasvattaminen tarjosi pitkän aikaa nopeutusta ohjelmille, mutta tämän kehityksen hyydyttyä kehitys on siirtynyt suurempaan rinnakkaisuuteen ja tämä vaikuttaa myös ohjelmistojen kehitystapaan. Valmistajat ovat panostaneet moniprosessointiin moniytimisiä suorittimia kehittämällä.
Linna
Muita tyypillisiä piirteitä
Sakaroidut muurit olivat usein ainakin ympärysmuureilla sekä porttitorneilla. Sakaroinnilla tarkoitetaan yleisesti järjestelmää, jossa rakennuksen (muuri, torni ym.) harjalla on ns. lyhyt muuri, jossa sakarat ja aukot vaihtelevat vuorotellen. Tarkoitus on sekä antaa suojaa puolustajille että mahdollistaa aseiden käyttö hyökkääjää vastan. Ampuma-aukkoja voi olla sakaroissa tai muualla muurissa. Ampuma-aukon tarkoitus on suojata puolustavaa jousiampujaa pienentämällä osumalle alttiina olevaa pinta-alaa verrattuna tilanteeseen, jossa ampuja olisi näkyvissä sakaroinnin välissä. Muurin ylin osa voi ulottua hieman ulospäin, jolloin mahdollistuu erilaisten esineiden ja nesteiden tiputtaminen suojasta suoraan muurin vierellä olevien hyökkääjien päälle. Olkakivien välisessä osassa on usein aukko, josta voidaan pudottaa jotain muurin juurella olevien hyökkääjien päälle. Olkakivien ja kivisen puolustuskäytävän sijasta tällainen ulokkeellinen puolustuskäytävä voitiin rakentaa myös kokonaan tai osittain puusta.
Mooren laki
Mooren lain nykyhetki ja tulevaisuus
AMD:n Mark Papermaster on arvioinut vuonna 2022, että uusi transistoriteknologia jatkaa kehitystä vielä kuudesta kahdeksaan vuotta, mutta kustannukset kasvavat.
Linna
Suomalaisia linnoja
thumb|[[Hämeen linna 1600-luvun lopulla. Keskuslinnaa ympäröivä sakaraharjainen ulompi kehämuuri on vielä lähellä keskiaikaista ulkoasuaan, ja päälinnan tornit erottuvat selvästi, sillä ylintä kerrosta ei ole vielä lisätty. Suecia antiqua et hodierna]] Ennen linnoja Suomessa oli yleisesti käytössä linnavuoria. Linnojen kukoistuskausi Suomessa sijoittuu 1300-luvulle. Vanhin säilynyt ja suurin linna on Turun linna, jota alettiin rakentaa 1280-luvulla. Muita vanhimpia suomalaisia linnoja ovat Hämeen linna ja Viipurin linna. Suomen linnat pystytettiin kruunun (mm. Turun, Hämeen, Viipurin ja Olavinlinnat), kirkon (mm. Kuusiston linna), yksityisten henkilöiden (suurin osa) tai mahdollisesti alueellisena puolustuksellisena yhteistyönä vanhojen linnavuorten tapaan (mm. Vanhalinna) hallinto- ja puolustustukikohdiksi tärkeille paikoille.
Suomalaisia linnoja:
Sulo Tuorila
Sulo Tuorila (, 22. kesäkuuta 1911 Rovaniemi – 19. elokuuta 1979 Petroskoi ) oli suomalaissyntyinen neuvostoliittolainen näyttelijä ja teatteriohjaaja, joka teki elämäntyönsä Neuvosto-Karjalassa Petroskoin Kansallisessa teatterissa. Hän vaikutti teatterissa yhteensä 35 vuoden ajan ja toimi 1940–1950-luvuilla myös sen johtajana. Lisäksi Tuorila käänsi lukuisia suomalaisia näytelmiä venäjän kielelle.
Varhaiset vuodet
Tuorila syntyi Rovaniemellä Aleksi ja Anna Tuorilan perheeseen, joka asui vuodet 1912–1917 Kemijärvellä. Hänen isänsä Aleksi Tuorila oli yksi Rovaniemen ja Kemijärven työväenyhdistysten johtohahmoista. Vuoden 1918 sisällissodan aikana toimi punaisten pohjoisen rintaman ylipäällikkönä ja myöhemmin Muurmannin legioonan sekä puna-armeijan upseerina. Sisällissodan jälkeen perhe asui Pohjois-Ruotsissa aina vuoteen 1928, jolloin he muuttivat Neuvostoliittoon. Tuorila aloitti opinnot Leningradin teatteri-instituutissa, josta hän valmistui 1932, liittyen heti samana vuonna perustetun Karjalan kansallisteatterin näyttelijäkuntaan. Tuorila oli tutustunut näyttelijäntyöhön jo ennen Suomen sisällissotaa, kun Rovaniemen Työväen Näyttämön johtaja Kaarlo Kurki oli palkannut hänen isänsä näyttelijäksi. Petroskoissa Tuorilan tunnetuimpiin rooleihin kuuluivat muun muassa nimiosat Aleksis Kiven Kullervossa ja Molièren Tartuffessa sekä Hlestakov Nikolai Gogolin Reviisorissa ja Turkka Teuvo Pakkalan Tukkijoella-näytelmässä. Vuonna 1936 Tuorila ja seitsemän muuta Kansallisteatterin näytteijää tekivät yli 1 200 kilometrin pituisen hiihtoretken ympäri Karjalaa, jonka aikana he esiintyivät useilla syrjäisillä paikkakunnilla. Tuorilan ensimmäinen vaimo, Viipurista kotoisin ollut Sigrid Hitz kuoli vuoden 1936 lopussa.
Toisen maailmansodan aika
Tuorilan isä Aleksi ja vanhempi veli Ossian (1909–1938) teloitettiin Stalinin vainojen yhteydessä vuonna 1938. Talvisodan aikana Tuorila toimi viihdytysjoukoissa, missä hän tutustui Leningradin suomalaisen teatterin näyttelijään Liisa Tombergiin. He alkoivat pian seurustelmaan, vaikka Tomberg oli jo naimisissa ja perheellinen. Pariskunta solmi hieman myöhemmin avioliiton. Jatkosodan alettua suomalaiset joukot valtasivat Petroskoin, jolloin pariskunta pakeni Leningradiin, missä Tuorila käänsi venäjänkielistä propagandamateriaalia suomeksi ja ruotsiksi. Mukana olivat myös Tombergin lapset ja vanha äiti. Elämä saksalaisten piirittämässä kaupungissa oli hengenvaarallista, mutta maaliskuussa 1942 Tuorila sai siirron Karjalan rintamalle Sorokkaan, missä hän työskenteli suomalaisille sotilaille suunnatun Sotilaan ääni -lehden toimituskunnassa. Liisa Tombergin mukaan siirto nälänhätää kärsineestä kaupungista pelasti heidän henkensä. Tombergin äiti sen sijaan kieltäytyi lähtemästä ja kuoli. Myös Sulo Tuorila oli joutunut sairaalahoitoon marraskuussa 1941. Sulon nuorempi veli, Sixten (Siksten) joutui Puna-armeijan sotilaana vangiksi vuonna 1941 ja palveli sittemmin Suomen armeijassa. Sodan loputtua hän pakeni Ruotsin kautta Kanadaan.
Sotavuosien jälkeen
Ohjaajana Tuorila aloitti toisen maailmansodan jälkeen ja 1960-luvun loppuun mennessä ohjasi Kansalliselle teatterille yli 20 näytelmää. Lisäksi hän käänsi suomalaisia näytelmiä venäjän kielelle. Vuonna 1948 Tuorila valittiin myös Kansallisen teatterin johtajaksi. Henkilöriitojen vuoksi hän erosi tehtävästään 1956 ja muutti Tallinnaan, missa Tuorila aloitti Eesti Raadion suomenkielisen toimituksen johtajana. Liisa Tomberg sai paikan Eesti Draamateaterista, mutta pariskunta palasi kuitenkin jo ennen vuosikymmenen vaihdetta takaisin Petroskoihin vanhaan teatteriinsa. Vuonna 1965 Karjalan kansallisteatteri vieraili ensimmäistä kertaa Suomessa, jolloin MTV televisioi Tuorilan ohjaaman Henrik Ibsenin näytelmän Dangaardin kansaa. Hänen muistelmansa julkaistiin suomeksi vuonna 1976 ja venäjäksi 1981.
Kunnianosoitukset
Kansantaiteilijan arvonimen Tuorila sai vuonna 1956 ja Neuvostoliiton ansioituneen taiteilijan 1959. Sotavuosien ansioistaan hänelle myönnettiin punaisen tähden kunniamerkki.
Tokelaun kieli
pienoiskuva|Uuden-Seelannin viranomaisten julkaisema tokelaunkielinen tiedote koskien [[Koronaviruspandemia 2019–|koronaviruspandemiaa. ]] Tokelau (omakielinen nimi: Gagana Tokelau ) on austronesialainen kieli. Sitä puhutaan Uudelle-Seelannille kuuluvilla Tokelaun saarilla. Tokelaulla ei ole tunnettuja murteita ja sen lähin sukulaiskieli on samoa. Tokelaun katsotaan olevan uhanalainen. . Vuonna 2009 kielellä arvioitiin olevan hieman yli 3300 puhujaa. Suurin osa kielen puhujista asuu nykyään Uudessa-Seelannissa eikä Tokelaulla.
Englannin rinnalla tokelau on virallinen kieli Tokelaulla.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti käännettiin tokelauksi vuonna 2003. Tavoitteena on julkaista koko Raamatun käännös jossain vaiheessa vuotta 2021. Käännöstyö on kestänyt 23 vuotta ja sitä on johtanut Ioane Teao.
Tokelaun kielen viikko on vuosittainen teemaviikko, jonka avulla pyritään kannustamaan tokelaun kielen opiskelua ja käyttöä äidinkielisten puhujien keskuudessa. Vuonna 2021 viikkoa vietetään lokakuun viimeisellä viikolla. .
Vokaalit
Lähde:
Konsonantit
Lähde:
Washington Nationals
Joukkue pelaa National Leaguen itäisessä divisioonassa ja sen kotistadion on Nationals Park.
Osama bin Laden
Osama bin Mohammed bin Awad bin Laden (10. maaliskuuta 1957 Riad, Saudi-Arabia – 2. toukokuuta 2011 Abbottabad, Pakistan) oli saudiarabialainen jihadisti sekä terroristijärjestö al-Qaidan perustaja ja johtaja. Hänellä oli keskeinen vaikutus ääri-islamilaisen liikkeen syntymiseen 1980-luvulta alkaen.
Varakkaassa perheessä kasvanut Osama osallistui vuodesta 1979 alkaen Afganistanin sotaan muslimisissien puolella. Siellä ollessaan hän perusti al-Qaida-terrorijärjestön, joka teki 1990-luvulla useita iskuja Yhdysvaltain joukkoja vastaan etupäässä Lähi-idässä.
Osama tunnetaan parhaiten New Yorkin syyskuun 11. päivän 2001 terroritekojen suunnittelijana. Niiden jälkeen hän piileskeli Yhdysvaltoja Pakistanissa. Hänet surmattiin 2. toukokuuta 2011 Yhdysvaltain laivaston erikoisjoukkojen iskussa 40 minuuttia kestäneen tulitaistelun jälkeen.
Tausta ja nuoruus
Osama bin Laden syntyi Saudi-Arabiassa joko vuonna 1957 tai 1958. Hän oli Muhammad bin Awad bin Ladenin 17. lapsi ja seitsemäs poika. Osaman isä oli Jemenin kansalainen, ja hänen äitinsä Alya Ghanim, Muhammadin neljäs vaimo, oli kotoisin Syyriasta. He erosivat vuoden kuluttua Osaman syntymästä, ja Osama kasvoi suurperheessä, jonka lapsista hän oli ainoa kokonaan ulkomaalaistaustainen. Muhammad kuoli lento-onnettomuudessa, kun Osama oli 10-vuotias. Osama ja hänen sisaruksensa perivät rakennusalalla rikastuneen isänsä omaisuuden, josta Osaman osuudeksi on kerrottu 80 miljoonaa dollaria.
Osaman perhe oli hyvin uskonnollinen, ja Osama kasvatettiin fundamentalistiseen ja länsimaisia arvoja vastustavaan wahhabismiin. Moni Osaman sisaruksista muutti aikuisina Yhdysvaltoihin, mutta Osama pysytteli Arabiassa ja Lähi-idässä. Hän valmistui Kuningas Abdulazizin yliopistosta Jeddassa vuonna 1976 opiskeltuaan ilmeisesti taloustiedettä ja liiketaloutta sekä runoutta ja jihadia, pyhää sotaa. Eri lähteissä Osama bin Ladenilla kerrotaan olevan joko rakennusinsinöörin tai julkishallinnollisen alan tutkinto tai ei kumpaakaan tai molemmat.
Toiminta Afganistanissa ja al-Qaidan johdossa
Osamalle jihadia yliopistossa opettanut palestiinalainen teologi Abdullah Yusuf Azzam houkutteli Osaman Pakistaniin, mistä käsin he osallistuivat vuonna 1979 puhjenneeseen Afganistanin sotaan Neuvostoliittoa vastaan muslimisissien riveissä. Osama osallistui sodassa yhdysvaltalaisten tiedustelutietojen mukaan yhteen taisteluun ja käytti omaisuuttaan islamistijoukkojen koulutukseen ja ruokkimiseen. Hänen ja Azzamin perustama järjestö lisäksi rekrytoi tuhansia islamisteja sotaan. Näistä joukoista muodostui myöhemmin al-Qaida-verkosto.
Vaikka Yhdysvallat oli tukenut Osamaa ja muita islamisteja Afganistanissa, Osama kertoi vakuuttuneensa siitä, että hänen tehtävänsä oli taistella kommunismin lisäksi myös länsimaiden harjoittamaa sortoa ja etenkin Amerikkaa vastaan. Vuodet Afganistanissa olivat vahvistaneet Osaman militanttia salafistista näkemystä, ja hänestä oli tullut vakaumuksellinen ”islamin vihollisten” vastustaja. Osama kutsui vuonna 1988 kaikki maailman muslimit maailmanlaajuiseen jihadiin Jumalan puolesta vääräuskoisia vastaan, jotka olivat miehittäneet islamin pyhät paikat ja maat. Erityisesti hän vaati Palestiinan ja Jerusalemin palauttamista muslimeille. Osama kutsui jihadia muslimien uskonnolliseksi velvollisuudeksi, jonka laiminlyöminen oli vienyt koko islamilaisen maailman ahdinkoon.
Kun Osama palasi Saudi-Arabiaan Afganistanin sodan jälkeen, hänestä oli tullut kotimaassaan kuuluisa. Saudi-Arabiassa ihmeteltiin, kuinka rikas Muhammad bin Ladenin poika oli voinut vaarantaa henkensä etulinjassa. Osamasta tulikin haluttu puhuja ja haastateltava. Hän palasi töihin perheyritykseensä ja osallistui teiden, tunneleiden ja rakennusten rakentamiseen. Hän alkoi myös rahoittaa ja varustaa jemeniläisiä kapinallisia, jotka pyrkivät syrjäyttämään Etelä-Jemenin marxilaisen hallinnon. Saudi-Arabiassa hän tuki uskonoppineita, jotka pyrkivät palauttamaan maan täydellisesti islamilaisen lain alle. Hän alkoi myös varoitella saudihallintoa Irakin johtajan Saddam Husseinin aiheuttamasta vaarasta. Hän tarjosi perheyrityksensä apua maan puolustamiseen sen jälkeen, kun Saddam oli miehittänyt Kuwaitin, mutta Saudit torjuivat tarjouksen, sillä he saivat Yhdysvalloilta haluamansa suojelun. Saudijoukot myös riisuivat Osaman satapäisen veteraanijoukon aseista tämän maatilalla.
Osama ei voinut hyväksyä sitä, että amerikkalaisjoukkoja oli tullut Saudi-Arabiaan. Hän näki tämän osoituksena siitä, että Yhdysvallat halusi hallita koko maailmaa. Kun saudihallinto pyrki hiljentämään kriittisen Osaman, hän siirtyi joukkoineen ensin Sudaniin ja sieltä Afganistaniin. Siellä fundamentalistinen Taliban oli noussut valtaan ja tarjosi Osamalle turvapaikan.
pienoiskuva|Pakistanilainen journalisti Hamid Mir haastattelee Osama bin Ladenia 1997.
Osaman perustama löyhästi verkostoitunut terroristijärjestö al-Qaida alkoi tehdä terrori-iskuja eri puolilla maailmaa. Ensimmäisenä näistä pidetään joulukuussa 1992 amerikkalaisjoukkoja vastaan suunnattua hotellihyökkäystä Adenissa, Jemenissä. Sitä seurasi pommi-isku New Yorkin World Trade Centerissä helmikuussa 1993, missä kuoli kuusi ihmistä. Seuraavina vuosina al-Qaidan iskuissa Lähi-idässä kuoli kymmeniä amerikkalaisia sotilaita ja siviilejä. Osama antoi elokuussa 1996 lontoolaisessa Al-Quds al-Arabi -lehdessä julkaistun sodanjulistuksen ”kahden pyhän paikan maata miehittäviä amerikkalaisia vastaan”.
Osaman osuus New Yorkin iskuihin
Al-Qaida iski lentokoneilla New Yorkissa 11. syyskuuta 2001 ja surmasi tuhansia amerikkalaisia. Osama kielsi aluksi osallisuutensa iskuihin lausunnossa, jonka qatarilainen Al Jazeera -satelliittikanava lähetti 16. syyskuuta 2001. Joulukuussa 2001 Yhdysvaltain hallitus julkisti videonauhan, jossa Osama iloitsi iskuista ja kertoi tienneensä niistä etukäteen. Viranomaisten mukaan nauha oli tehty syyskuussa Kandaharissa. Samassa kuussa Al Jazeera lähetti uuden videon, jossa Osama ylisti Yhdysvaltoja vastaan tehtyjä terrori-iskuja ja kehotti iskemään erityisesti talouselämää vastaan. Hän ei kuitenkaan sanonut olevansa itse iskujen takana. Lokakuussa 2004, neljä päivää ennen Yhdysvaltain presidentinvaaleja, Al Jazeera lähetti nauhoituksen, jossa Osama myönsi osallisuutensa syyskuun 11. päivän iskuihin. Al Jazeera ilmoitti nauhan olevan peräisin Pakistanista, ja Yhdysvaltain turvallisuusviranomaiset pitivät sitä aitona. Nauhoituksessa Osama sanoo muun muassa: ”Olimme sopineet komentaja Attan kanssa – Allah olkoon hänelle armollinen, – että kaikki operaatiot pitäisi toteuttaa 20 minuutissa, ennen kuin Bush ja hänen hallintonsa huomaavat”. Hänen mukaansa vahinkoja olisi tullut vähemmän, jos Bush olisi toiminut nopeammin. ”Mutta nyt, Jumalan kiitos, meillä oli kolme kertaa enemmän aikaa”.
Syyskuussa 2002 Al Jazeera lähetti haastattelun, jossa Khalid Sheikh Mohammed ja Ramzi Binalshibh kertoivat iskujen suunnittelusta. Heidän kertomansa mukaan iskuista oli päätetty vuoden 1999 alussa ja Osama sai tietää tarkan päivämäärän 6. syyskuuta 2001.
Osaman metsästys
Syyskuun 11. päivän iskujen lisäksi Osamaa pidettiin vastuullisena vuonna 1998 tehdyistä pommi-iskusta Yhdysvaltain suurlähetystöihin Dar es Salaamissa ja Nairobissa Keniassa sekä lukuisista muista terrori-iskuista ympäri maailmaa. FBI oli luvannut 25 miljoonan dollarin palkkion Osama bin Ladenin kiinni saamiseen johtavista vihjeistä.
Yhdysvallat ryhtyi metsästämään Afganistanissa piileskellyttä Osamaa. Yhdysvallat pommitti joulukuussa 2001 Tora Boran vuoria, missä Osama piileksi, mutta ei onnistunut surmaamaan häntä. Osama pakeni paikallisten tuella Pakistanin heimoalueelle, ja Yhdysvallat suuntasi huomionsa Irakiin ja sen johtajaan Saddam Husseiniin. Osama piileskeli viimeisen vuosikymmenensä Pakistanissa, eikä al-Qaida enää onnistunut iskemään entisellä tuhovoimallaan. Piilopaikastaan Osama julkaisi kirjoitettuja ja videoituja viestejä seuraajilleen. Esimerkiksi maaliskuussa 2008 tuli julki äänitallenne, jossa Osama uhkasi Euroopan unionia ”vakavalla rangaistuksella” Muhammed-pilapiirrosten uudelleenjulkaisun vuoksi. Osama sanoi internetiin välitetyllä ääninauhalla tanskalaisten ja muunmaalaisten lehtien julkaisemien piirrosten olevan osa ”ristiretkeä”, johon myös paavi on osallisena.
Osaman olinpaikasta ja terveydentilasta liikkui erilaisia tietoja. Marraskuussa 2008 CIA:n johtaja arvioi, että Osama bin Laden elää, mutta on syrjässä aktiiviterrorismista. CIA piti Osaman kiinnisaamista silti ensiarvoisen tärkeänä hänen symboliarvonsa vuoksi.
Kuolema
pienoiskuva|Yhdysvaltojen presidentti Obaman ilmoitus Osama bin Ladenin kuolemasta.
Yhdysvaltalainen kommandojoukko surmasi Osama bin Ladenin 2. toukokuuta 2011 Abbottabadissa, Pakistanissa, missä Osaman tiedettiin majailevan. Osaman olinpaikkaa oli tarkkailtu viikkojen ajan, ja iskua oli suunniteltu vuoden 2010 elokuusta alkaen, jolloin sijainti oli saatu selville siepatun puhelinsoiton avulla. Isku oli tarkoin varjeltu salaisuus. Siitä tiesivät etukäteen vain presidentti Obama ja pieni joukko armeijan upseereita, mutta esimerkiksi Pakistanille ei ollut kerrottu asiasta. Iskun tavoitteena ei ollut vangita vaan tappaa Osama bin Laden.
Osama bin Ladeniksi oletettu ruumis tunnistettiin alustavasti kasvontunnistustekniikoiden avulla. Yhdysvaltain hallitus päätti kuitenkin salata kuolleesta Osama bin Ladenista otetut kuvat. Suoritetut DNA-testit varmistivat nopeasti Abbottabadissa kuolleen miehen 99,9 prosentin varmuudella Osama bin Ladeniksi. Ruumis lennätettiin lentotukialus USS Carl Vinsonille, missä se haudattiin Arabianmereen islamilaisen hautauskäytännön mukaisesti. Ruumis haudattiin mereen, koska Yhdysvallat oletti, ettei yksikään maa halunnut Osaman hautaa alueilleen. Haudasta ei myöskään haluttu pyhiinvaelluspaikkaa.
Ulkopoliittisen instituutin tutkijan Teemu Sinkkosen mukaan Osama bin Ladenin kuolema oli Yhdysvalloille symbolisesti tärkeä, vaikka al-Qaidan toiminta olikin jo hiipunut pienimuotoiseksi ja järjestö oli menettänyt merkitystään. Osama oli kuitenkin johtanut al-Qaidaa ja valvonut järjestön terroritekojen suunnittelua aina kuolemaansa asti. Osamaa seurasi al-Qaidan johdossa Aiman al-Zawahri.
Perhe
Osamalla oli viisi vaimoa, jotka synnyttivät hänelle 24 lasta.
Osama bin Ladenin pojasta Hamza bin Ladenista oltiin pitkään tekemässä al-Qaida -verkoston uutta johtajaa. Yhdysvaltain mukaan Hamza bin Laden kuoli pommituksissa joskus vuosien 2017 ja 2019 välisenä aikana.
Harma
Harma on kurikkalainen vuonna 2006 perustettu rockyhtye. Yhtyeessä soittavat J-P Pitkämö (kitara ja laulu), Henkka Mäki (basso), Ari Perkiö (kosketinsoittimet) ja Joni Mäntykoski (rummut). Yhtyeen nimi viittaa elottomiin väreihin ja yhtyeen soittamaan musiikkin, jota luonnehditaan mollivoittoikseksi.
Harman ensimmäinen demo on keväällä 2006 tehty Maailma häpeää meitä. Demolla oli kappaleet ”Maailma häpeää meitä”, ”Hetki” ja ”Katse maahan vajoaa”. Varsinaiset leipätyöt häiritsivät musiikin tekemistä niin paljon, että yhtye vetäytyi talviteloille loppukesästä 2006 ja demo jäi jakamatta.
Uusi tuleminen
Henkka, J-P ja Ari harjoittelivat Pitkämönkylän treenikämpällä vanhoja Harma-kappaleita akustisesti vuoden 2008 alussa ja esiintyivätkin unplugged ravintola Catchyssä Kurikassa. Akustinen soittaminen oli kuitenkin heidän mielestään ”vain jotenkin niin munatonta”. Akustinen soittaminen kuitenkin oli yhteissoiton kannalta hyväksi. Yhtyeen rumpaliksi tuli Joni Mäntykoski. Yhteistyö luonnistui ja Harma mallia 2008 oli valmis soittamaan. Harjoittelun ja keikkojen lomassa tehtiin myös uusia kappaleita ja niistä kaksi ilmestyi keväällä 2009 KurikanKEMU ry:n kokoelmalevyllä.
Seuraavana vuonna (2009) yhtye esiintyi monenlaisissa tapahtumissa, pubeissa, ravintoloissa. Uutena aluevaltauksena olivat häät, joiden ohjelmistossa oli myös iskelmiä.
Vuonna 2010 Harma äänitti kaksi kappaletta: ”Sinun sielusi”, josta tehtiin myös parisuhteen päättymisestä kertova musiikkivideo ja ”Pirunpelto”. Video julkaistiin YouTubessa. Suunnitelmissa oli omakustanteen julkaiseminen, joten sen kappaleiden hiominen vei aikaa loppuvuodesta. Äänitykset tehtiin 2011 alkuvuonna. Levyn masterointi ja miksaus vei loppuvuoden.
Albumin julkaisu
Vuoden 2012 alku kului levyn julkaisun valmistelussa. Harman esikoisalbumi Kaihokaupunki julkaistiin 18. huhtikuuta 2012, julkaisija oli Inverse Records. Albumi sijoittui Suomen virallisella listalla sijalle 25. Levyllä on 10 kappaletta yhtyeen omaa musiikkia: suomalaista melankoliaa ja suuria tunteita.
Camilla Belle
Camilla Belle, (oik. Camilla Belle Routh, s. 2. lokakuuta 1986 Los Angeles) on yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä.
Belle aloitti uransa pienellä roolilla elokuvassa A Little Princess. Hänen ensimmäinen pääosansa oli vuoden 2000 Disney Channel -elokuvassa Rip Girls. Pienen tauon jälkeen Belle palasi elokuvien pariin. Vuonna 2006 hän näytteli pääosaa elokuvassa Kun tuntematon soittaa. Hänen seuraava roolinsa oli Roland Emmerichin ohjaamassa elokuvassa 10,000 BC (2008).
Joseph Marie Jacquard
thumb|Joseph-Marie Jacquard Joseph Marie Jacquard (7. heinäkuuta 1752 Lyon – 7. elokuuta 1834 Oullins, Ranska) oli ranskalainen keksijä. Hänen tärkein keksintönsä oli Jacquardin kutomakone, eli automaattiset kangaspuut, jonka toimintaa ohjasivat reikäkortit erilaisten kuviokudosten tuottamiseksi. Kutomakone oli ensimmäisiä ohjelmoitavia laitteita ja ensimmäisiä laitteita jossa käytettiin reikäkortteja. Jacquard-kutomakone onkin vaikuttanut merkittävästi tietokoneohjelmoinnin ja tietokoneiden kehitykseen yleensäkin.
Elämä
Joseph Marie Jacquard syntyi Lyonissa, Ranskassa 7. heinäkuuta 1752. Hän oli yksi kutoja Jean Jacquard ja Antoinette Riven yhdeksästä lapsesta. Vain Joseph ja hänen siskonsa Clemence elivät aikuisiksi. Huolimatta isänsä vauraudesta Joseph ei saanut muodollista koulutusta ja oppi lukemaan vasta 13-vuotiaana. Hänen lankonsa Jean-Marie Barret, jolla oli kirjapaino ja kirjakauppa, opetti hänet lukemaan sekä johdatti hänet tieteellisten seurojen ja tutkijoiden pariin.
Josephin isän Jean Jacquardin sukunimi ei virallisesti ollut Jaquard. Hänen isoisänsä aikaan useat Charlesin suvun haarat asuivat Lyonin Couzon-au-Mont d’Or alueella Lyonin pohjoispuolella, erottaakseen eri haarat toisistaan niille oli annettu lempinimet, Josephin sukuhaaraa kutsuttiin ”Jaquard” Charleseiksi.
Josephin äiti kuoli vuonna 1762 ja hänen isänsä 1772, hän peri isänsä talon, kudontakoneet ja työpajat sekä viinitilan ja louhoksen Couzon-au-Mont d’Or alueelta. Joseph yritti elättää itsensä omaisuudellaan, vuonna 1778 hän listasi ammateikseen kutomomestarin sekä silkkikauppiaan.
Heinäkuun 26. vuonna 1778 hän meni naimisiin Claudine Boichonin kanssa. Claudine oli keskiluokkainen lyonilainen leski jolla oli omaisuutta ja hänen mukanaan tulivat huomattavat myötäjäiset. Syystä tai toisesta Joseph kuitenkin velkaantui pian pahasti ja oikeudessa hänet määrättiin velat hoitaakseen myymään perintönsä ja hän joutui myös käyttämään valtaosan vaimonsa myötäjäisistä. Onneksi parille kuitenkin jäi talo Ouillesista ja sinne he asettuivat asumaan. Vuoden 1779 huhtikuussa pari sai ainoaksi jääneen lapsensa, Jean Marien.
Kuviollisten kankaiden kudontakone
Jacquardin kotikaupunki Lyon oli tunnettu silkinkutojista. Kuvioitu silkkikangas oli kallimpaa, mutta vaikeampi tehdä. Kudekuvioita saadaan aikaan nostamalla loimilankoja tietyssä järjestyksessä. Tätä varten tarvittiin kangaspuihin toinen, vetäjäksi kutsuttu työntekijä, joka nosti loimilankoja kuvion mukaisessa järjestyksessä. Vetäjinä oli yleisesti lapsia. Virheen riski oli suuri, joten oli tarvetta kehittää parempi vaihtoehto.
Vapaudenpatsas (Budapest)
thumb|300px|Vapaudenpatsas
Joseph Marie Jacquard
Kuviollisten kankaiden kudontakone
Vuonna 1800 Joseph lähti koittamaan onneaan keksintöjen parissa, hän kehitti poljettavat kangaspuut. Vuonna 1801 Jacquard esitteli ensimmäisen yrityksensä kuviokangasta tuottavasta kutomakoneesta teollisessa näyttelyssä Pariisissa. Samassa näyttelyssä oli Jaques de Vaucansonin (1709–1782) puoli vuosisataa aikaisemmin kehittämä kutomakone. Vaucanson oli käyttänyt koneessaan Jean Falconin 1728 keksimää reikäkorttia. Jacquard kehitti Vaucansonin koneen avulla omansa lopulliseen muotoonsa. Napoleon I rahoitti ja rohkaisi Jacquardia, koska halusi horjuttaa Englannin johtavaa asemaa tekstiiliteollisuudessa.
Vapaudenpatsas (Budapest)
Szabadság Szobor eli vapaudenpatsas (tai vapautuksen muistomerkki) on muistomerkki Gellértinvuorella Budapestin kaupungissa Unkarissa. Patsas valmistui vuonna 1947. Se rakennettiin Neuvostoliiton voitettua natsi-Saksan toisessa maailmansodassa. Patsas on 14-metrinen pronssinen patsas, joka seisoo 26-metrisen alustan päällä. Korkeutta patsaalla alustan kanssa on 40 metriä. Patsaan on suunnitellut Zsigmond Kisfaludi Strobl.
Joseph Marie Jacquard
Kuviollisten kankaiden kudontakone
Vuonna 1804 hän kulutti paljon aikaa ”Jaquard”-kangaspuiden parissa tavoitteenaan kutomakone, joka tekisi kuvioitua silkkiä automaattisesti. Vuonna 1805 Napoleon tutustui valmiiseen kutomakoneeseen. Kutomakone julistettiin kansalliseksi omaisuudeksi 1806 ja Jacquard sai itselleen 3000 frangin eläkkeen ja 50 frangin provision jokaisesta koneesta.
Deir Yassinin verilöyly
thumb|Deir Yassinin rakennuksia nykyisin mielisairaalana toimivalla alueella. Deir Yassinin verilöyly oli 9. huhtikuuta 1948 Irgunin ja Lehin juutalaistaistelijoiden toteuttama verilöyly arabien asuttamassa Deir Yassinin kylässä Jerusalemin länsipuolella nykyisessä Israelissa. Tapahtumat olivat osa Palestiinan mandaattialueen sisällissotaa. Kylän valtausta yrittäneet joukot saivat vastaansa tulitusta ja kärsivät tappioita. Hurjistuneet hyökkääjät ampuivat kylää vallatessaan myös naisia, lapsia ja vanhuksia ja teloittivat vangeiksi saamiaan arabeja. Surmansa sai arviolta 100–120 arabia taistelijat mukaan lukien. Vastapuoli käytti tapausta välittömästi propaganda-aseena. Uutisointi verilöylystä vaikutti osaltaan arabimaiden päätökseen hyökätä Israeliin hieman myöhemmin. Arabien levittämät väritetyt versiot tapahtumista oli tarkoitettu lujittamaan arabien vastarintaa, mutta ne päinvastoin herättivät siviiliväestössä pelkoa ja lisäsivät arabien pakoa sota-alueilla olevista kylistä.
Joseph Marie Jacquard
Kuviollisten kankaiden kudontakone
Jacquardin keksintö aiheutti voimakasta vastarintaa silkinkutojien keskuudessa. He ymmärrettävästi pelkäsivät elinkeinonsa puolesta, mutta automaattikoneen hyvät puolet takasivat sen laajan käyttöönoton ja vuoteen 1812 mennessä 11 000 Jacquard-kutomakonetta oli käytössä ympäri Ranskaa.
Joseph kuoli Oullinsissa 7. elokuuta 1834. Kuusi vuotta myöhemmin hänen kunniakseen pystytettiin patsas Lyoniin.
Deir Yassinin verilöyly
Tausta
Deir Yassin oli arabien asuttama kylä brittien hallitsemalla Palestiinan mandaattialueella lähellä Jerusalemin kaupunkia. Kylä sijaitsi Jerusalemin ja Tel Avivin välisellä maantiellä ja sen hallinnalla oli tästä syystä strateginen merkitys. Sen asukasluku oli noin 750. Arabien ja juutalaisten välit mandaattialueella olivat kiristyneet etenkin 1930-luvulta lähtien. Tilanne äityi sisällissodaksi ryhmien välillä. Deir Yassinin asukkaat olivat aikaisemmin ottaneet yhteen Givat Shaulin juutalaisten asukkaiden kanssa.