cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marathónaksen tasanko
Maantiede
Marathónaksen rannikkotasangon pituus pohjois-eteläsuunnassa on noin 10 kilometriä ja leveys itä-länsisuunnassa noin 2,5–5 kilometriä. Se on jotakuinkin puolikuun muotoinen. Tasanko laskee itäosassaan Egeanmereen samoin puolikuun muotoiseen Marathónaksenlahteen. Muilta sivuilta tasankoa reunustavat kallioiset kukkulat. Länsi- ja luoteispuolella tasankoa reunustavat Pentéli-vuori (antiikin Pentelikon eli Brilessos) ja siihen kytkeytyvät kukkulat. Tasangon koillis- ja eteläosissa oli antiikin aikana suot, joista koillinen oli huomattavasti suurempi. Se on nykyisin Schiniáksen kansallispuiston kosteikkoaluetta. Tasangon läpi virtaa nykyisin Marathónas-jokena tunnettu pieni joki. Lahden ranta on hiekka- tai pikkukivirantaa. Marathonin rannikolla sijaitsee Kynósouran (Kynosura) niemi.
Tasangolta on neljä luonnollista kulkuväylää muualle Attikaan. Ensimmäinen on tasangon eteläosasta, josta se yhdistyy kapeamman, noin viisi kilometriä pitkän rannikkotasangon kautta Mesógeian (Mesogaia) tasankoon. Tämän solan länsipuolella sijaitsee Agrilíkin kukkula (558 m). Solan kautta pääsee edelleen Pentéli- ja Ymittós- (Hymettos) vuorten välisen solan ja antiikin aikana Pallenen demoksen kautta Attikan (Ateenan) tasangolle. Tämä on ainoa tasaisempi ja antiikin aikana ainoa vaunuille sopiva tie. Toinen tie on tasangon itäsivulta solasta nykyisen Vranáksen kylän kohdalta, ja se johtaa Attikan tasangolle pohjoiskautta, antiikin aikana Kefisian demoksen kautta. Kolmas tie on edellisen pohjoispuolelta solasta nykyisen Marathónaksen kylän kohdalta. Se johti antiikin aikana Afidnaan, ja myös sitä kautta pääsee Attikan tasangolle. Näiden kahden solan välissä sijaitsee Kotrónin kukkula (240 m). Neljäs tie kulkee koilliseen Korákin tai Stavrokorákin kukkulan (310 m) ja pohjoispuolen kosteikkojen välisestä solasta. Se johti antiikin aikana Rhamnukseen. Nykyisin solan suulla on Káto Soúlin kylä.
Historia
pienoiskuva|Joukkojen ryhmitykset [[Marathonin taistelun alkuvaiheessa suhteessa tasangon maantieteeseen.]]
Antiikin aikana tasanko oli osa Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion alueen koillisosan käsittänyttä Diakrian aluetta ollen sen ainoa tasaisempi osa. Tasangolla sijaitsi Marathonin kaupunki, joka oli osa seudun Tetrapolista. Siihen kuuluivat Marathonin lisäksi Oinoe, Probalinthos ja Trikorythos. Marathon oli näistä neljästä aina merkittävin, ja on siksi antanut nimensä koko tasangolle. Sen nimen alkuperä on puolestaan tasangolla kasvavassa fenkolissa. Peisistratos rantautui tukijoineen tasangolle noin vuonna 546 eaa., eteni sieltä Palleneen ja nousi lopulta takaisin Ateenan tyranniksi. Persian armeija rantautui tasangolle vuonna 490 eaa., jonka jälkeen siellä käytiin Marathonin taistelu. Tasanko oli ihanteellinen taistelukentäksi tuon aikaisille armeijoille.
Marathonin taistelussa ateenalaisten leirin arvellaan olleen nykyisessä Vranáksen solassa. Taistelun alkaessa ateenalaisten rintama ulottui nykyisen Kotrónin kukkulan edustalla Agrilíkin kukkulalla olleelta Herakleen pyhäköltä nykyiselle Marathónas-joelle. Persialaiset olivat puolestaan ryhmittyneet rannikon puolella kahdeksan stadioninmitan päähän. Kun persialaiset hajottivat ateenalaisten keskustan, he ajoivat ateenalaisia kohti Kotrónin kukkulaa ja joko Vranáksen tai Marathónaksen solaan tai kumpaankin kukkulan sivuilla. Ateenalaisten sivustojen voitettua persialaisten sivustat, selvinneet persialaiset ajettiin tasangon koillisosan soille.
Tasanko ja sitä reunustaneet kukkulat olivat jo antiikin aikana maanviljelyskäytössä ja siellä viljeltiin oliiveja ja viiniä. Myös nykyisin suuri osa siitä on kosteikko- ja suojelualueita lukuun ottamatta maanviljelyskäytössä.
Lähteet
38.13056°N, 23.98694°W
Maputo
Maputo on Mosambikin pääkaupunki. Se sijaitsee valtion kaakkoisosassa ja Intian valtameren rannikolla. Vuonna 2016 kaupungissa oli 1 257 500 asukasta, sen metropolialueella yhteensä noin 1 782 400 asukasta.
Historia
thumb|left | Lourenço Marques vuonna 1905 postikortissa Jo Vasco da Gaman retkikunta vuonna 1502 havaitsi Maputonlahden luonnonsataman hyväksi rantautumispaikaksi, ja myöhemmin 1500-luvulla jokisuuhun perustettiin portugalilaisten kauppa-asema nimeltä Lourenço Marques. Hollantilaiset rakensivat linnoituksen 1700-luvulla nykyisen Maputon paikalle, mutta hylkäsivät sen kymmenen vuoden kuluttua. Heidän jälkeensä myös britit ja Transvaal esittivät aluevaatimuksia alueella.
Lourenço Marquesista tuli Mosambikin pääkaupunki vuonna 1898. Kaupungin nimi vaihdettiin Maputoksi Mosambikin itsenäistyttyä vuonna 1975.
Talous
Maputon, ja koko Mosambikin, suurimpia hankkeita on Mozalin alumiinisulattamo, joka toimii 17 kilometrin päässä Maputosta. Mozalissa työskentelee vakituisesti yli tuhat ihmistä ja alihankkijoidensa kautta se työllistää välillisesti yli 10 000 ihmistä.
thumb|Maputo kuvattuna [[Kansainvälinen avaruusasema|kansainväliseltä avaruusasemalta]] thumb|Maputon kansainvälinen lentoasema Kaupungissa on Maputon kansainvälinen lentoasema ja Mosambikin suurin satama. Sataman palveluihin kuuluvat erityisterminaalit alumiinin, sitrushedelmien, sokerin, konttien ja tankkerien lastaamiseen. Kaupungin tärkeimmät vientituotteet ovat hiili, puuvilla, sokeri, kromi, sisal, kopra ja mahonki.
Nähtävyyksiä
thumb|left|Rautatieasema vuodelta 1910 Maputossa sijaitsee Mosambikin presidentin virallinen asumus Palácio da Ponta Vermelha. Kasvitieteellinen puutarha on vuodelta 1885. Takorautarakenteistaan tunnettu ranskalainen arkkitehti Gustave Eiffel piirsi vuonna 1892 kuvernöörille palatsin, joka tunnetaan nimellä The Iron House. Metallirakenteet tekivät talosta sopimattoman subtrooppiseen ilmastoon, eikä kuvernööri koskaan asunut talossa. Nyt talo on museona. Myös rautatieasema vuodelta 1910 on Eiffelin piirtämä, ja sen rautaa ja marmoria yhdistävät rakenteet ovat edelleen jäljellä. Suuri kupoli on suunniteltu päästämään asemalle valoa ja raitista ilmaa.
Muihin nähtävyyksiin kuuluvat vallankumouksen museo, kansallinen taidemuseo, jossa on mosambikilaisten nykytaiteilijoiden teoksia, sekä Parcan vanha linnoitus.
Kaupungin ulkopuolella matkailijaa houkuttelevat Maccanetan rantakohde ja norsujen suojelualue kaupungin eteläpuolella. Siellä on yli 200 norsua.
Maantiede ja ilmasto
Koska Maputon 2400 tiestä ja kadusta vain 450:llä on nimi, osoitteita varten on kehitetty omaperäinen numerointijärjestelmä, jossa kadun numeroa kuvaa kaupunginosan numero, piste ja kadun kolminumeroinen järjestysnumero.
Maputossa vallitsee subtrooppinen ilmasto. Sateita saadaan marraskuusta helmikuuhun. Kuumin kuukausi on helmikuu.
Kulttuuri ja koulutus
Mosambikin vanhin yliopisto, Eduardo Mondlane -yliopisto, toimii Maputossa.
Mosambikin kansallinen tanssiryhmä, Companhia Nacional de Canto e Danca de Mocambique harjoittelee ja esiintyy Kulttuuritalolla (Casa de Cultura.
Portugalin pääkaupunki Lissabon on Maputon ystävyyskaupunki.
Jacques Cartier
thumb|200px|Jacques Cartier
Jacques Cartier (alkuperäiseltä nimeltään Jakez Karter, 31. joulukuuta 1491 – 1. syyskuuta 1557) oli ranskalainen tutkimusmatkailija, jota pidetään yleisesti yhtenä Kanadan löytäjistä.
Varhaiset vaiheet
Cartier syntyi pienessä Saint-Malon kylässä Bretagnen herttuakunnassa, joka liitettiin osaksi Ranskaa vuonna 1532. Hän kuului arvostettuun merenkävijäperheeseen ja kohensi sosiaalista asemaansa avioiduttuaan vuonna 1520 johtavan laivanomistajaperheen tyttären Catherine des Granchesin kanssa. Hänen maineestaan Saint-Milossa todistavat useat merkinnät kummina tai todistajana toimimisesta kastetilaisuuksissa.
Ensimmäinen matka 1534
Vuonna 1534 Cartier aloitti purjehduksensa etsiäkseen läntistä väylää Aasian kukoistaville markkinoille. Samana vuonna, 10. toukokuuta alkaen, hän tutki Newfoundlandia ja muita Kanadan merellä sijaitsevia provinsseja. Hän kävi vaihtokauppaa mi’kmaq-intiaanien kanssa ja sai tietoonsa, että kauempana lännessä on joki (St. Lawrence), jonka hän toivoi olevan etsitty reitti Aasiaan.
Cartier ei päässyt joelle ensimmäisellä matkallaan. Hän päätyi Gaspénlahdelle ja nousi ensimmäistä kertaa maihin nykyisessä Gaspén kaupungissa Québecissä, Gaspén niemimaalla. Hän iski maahan suuren ristin ja julisti alueen Ranskalle kuuluvaksi. Irokeesipäällikkö Donnaconalle hän väitti ristin olevan vain merkityksetön maamerkki. Matkansa aikana hän vangitsi Donnaconan pojat Domagayan ja Taignoagnyn ja vei heidät Ranskaan. Cartier alkoi myös luoda diplomaattisia suhteita alkuperäiskansan kanssa.
Toinen matka 1535–1536
Toiselle purjehdukselleen Cartier lähti 13. toukokuuta seuraavana vuonna. Hän varustautui kolmella laivalla, 110 miehellä ja mukanaan kaksi alkuasukaspoikaa. Saapuessaan jälleen St. Lawrence -joelle hän purjehti ensimmäistä kertaa pitkin jokea ja saapui huron-kylään Stadaconassa (nykyinen Québec), missä päällikkö Donnacona sai poikansa takaisin.
Cartier jätti kaksi pääalustaan satamaan lähellä Stadaconaa ja käytti pienempiä laivojaan jatkaessaan matkaansa joen yläjuoksulle. Hän saapui Hochelagaan (nykyinen Montreal) 2. lokakuuta 1535. Hochelaga oli vaikuttavampi paikka kuin pieni kylä Stadaconassa. Siellä Cartieria oli vastassa yli tuhat huron-intiaania, jotka tulivat joenpenkalle tervehtimään ranskalaismiehistöä. Paikan on todettu olevan sama, missä Jacques Cartierin silta nykyisin sijaitsee. Vietettyään kaksi päivää huronien luona Hochelagassa Cartier palasi Stadaconaan 11. lokakuuta. Hän päätti miehistönsä kanssa viettää talven Kanadassa. Talven aikana Cartier kirjasi muistiin useita sivuja tietoja intiaanien tavoista ja tottumuksista.
Lokakuusta 1535 huhtikuuhun 1536 ranskalainen laivasto oli jäätyneenä St. Charles -joen suulla. Jää oli yli 1,8 metrin paksuista ja lunta oli 1,2 metriä. Niukoissa olosuhteissa huronit ja ranskalaiset potivat keripukkia. Päiväkirjassaan Cartier arvioi 50 huronin kuolleen ja kertoo oman miehistönsäkin olevan heikossa kunnossa.
Yksi talvesta selviytyneistä oli intiaanipäällikön poika Domgaya. Hän opetti Cartierille, että setripuu nimeltä annedda parantaisi keripukin. Todennäköisesti juuri tämä parannuskeino pelasti tutkimusryhmän kuolemalta, ja talven lopussa 85 ranskalaista 110:stä oli yhä hengissä.
Valmiina palaamaan Ranskaan toukokuussa 1536 Cartier päätti siepata itse päällikkö Donnaconan mukaansa, jotta tämä voisi itse kertoa maastaan, jonka väitettiin olevan täynnä kultaa, rubiineja ja muita aarteita. Vaivalloisen matkan jälkeen Cartier miehineen saapui Saint-Maloon 15. heinäkuuta 1536. 14 kuukautta kestänyt toinen ja Cartierin matkoista tuottoisin päättyi. Paikallistettuaan St. Lawrencen jokiuoman jo ensimmäisellä matkallaan hän avasi nyt parhaan vesireitin Euroopasta Pohjois-Amerikkaan.
Kolmas matka 1541–1542
Kolmannelle matkalleen Cartier lähti viidellä laivalla. Puheet laivareitin löytämisestä itään oli unohdettu – nyt päämääränä oli löytää mystinen rikkauksia pursuava Saguenayn valtakunta, ja perustaa pysyvää asutusta Lawrence-joen varrelle.
Cartier ankkuroi ensin Stadaconaan ja kohtasi jälleen irokeesit. Koska hän ei ollut varma heidän rauhantahtoisuudestaan, hän purjehti jokea ylävirtaan joitakin maileja, pysähtyi nykyisen Cap Rougen kohdalle ja komensi rangaistusvangit ja muut uudisasukkaat maihin. Karja, joka oli kestänyt elossa kolme kuukautta merillä, laskettiin laitumelle, kasvimaita kylvettiin ja kaksi linnoitusta rakennettiin. Miehet vaskasivat jokihiekasta mineraaleja, joita luulivat kullaksi ja timanteiksi, mutta jotka osoittautuivat kvartsikiteiksi ja pyriitiksi. Cartier palasi Eurooppaan kuvitellen tuovansa kulta- ja mineraalilastin, ja Roberval jäi uudisasutuksen päälliköksi.
Matkojen jälkeen
Ranskaan palattuaan Cartier pysyi Saint-Malossa, toimien välillä portugalin kielen kääntäjänä. Hän kuoli 66-vuotiaana vuoden 1557 ruttoepidemiassa. Häneltä ei jäänyt jälkeläisiä.
Eksoni
pienoiskuva|450px|Geenin rakenne. Punaiset ja harmaat alueet kuuluvat eksoneihin, joista muodostuu valmis lähetti-RNA. Vaaleansiniset alueet ovat introneja, jotka poistetaan silmukoinnilla ennen proteiinisynteesiä. Eksoni on geenin koodaava osa, eli se sisältää proteiinin rakennusohjeita. Kaikki perimän eksonit muodostavat yhdessä eksomin, joka vastaa kooltaan noin yhtä prosenttia koko perimästä. Niitä geenin osia, jotka eivät osallistu proteiinien koodaamiseen, kutsutaan introneiksi.
Orodara
Orodara on kaupunki Burkina Fasossa. Se sijaitsee Kénédougoun provinssissa, jonka pääkaupunki se on. Vuoden 2006 väestölaskennassa kaupungissa oli asukkaita 30 332. Etäisyys Bobo Dioulassoon, Burkina Fason toiseksi suurimpaan kaupunkiin, on noin 70 km.
Atman
Atman voi tarkoittaa yksilön sielun ohella myös mieltä, ymmärrystä, järkeä ja fyysistä ruumista riippuen asiayhteydestä. Atman on kuitenkin eri asia kuin ihmisen henkilökohtainen persoona tai yksilöllisyys, jotka esimerkiksi monissa kristinuskon kansanomaisissa käsityksissä ajatellaan samaksi asiaksi kuin sielu tai henki. Hindulaisuudessa tätä inhimillistä henkilöllisyyttä tai persoonallisuutta kutsutaan termillä jîva.
Etymologia
Sana atman on muinaista indoarjalaista sanskritin kieltä. Sana rakentuu hengittämiseen, puhaltamiseen ja liikkumiseen viittaavista osatekijöistä.
Atman jälleensyntymässä
Atman syntyy uudelleen ja uudelleen, kunnes inhimillinen tietoisuus on oivaltanut tiedon omasta perimmäisestä olemuksestaan ja elämän merkityksestä. Koska atman on yksilöllisen persoonallisen mielen ja siis inhimillisen muistin tuolla puolen, ei ihmisolennolla pääsääntöisesti ole välittömästi tiedostettua tietoa atmaninsa eli todellisen itsensä edellisistä elämistä.
Atman, brahman ja mokša
Vedantan neljä päälausetta kuvaavat itseoivalluksen tilaa. Nämä neljä lausetta ovat: 1) aham brahmasmi (suom. ”minä olen brahman”), 2) ayam atma brahman (”tämä atman on brahman”), 3) tat tvam asi (”se sinä olet”) ja 4) sarvam khalv idam brahman (”kaikki tämä mitä on, on brahman”). Näitä neljää ydinlausetta on selitetty monin eri tavoin, mistä johtuen on olemassa monia vedantan tulkintakoulukuntia.
Merkittävimpiä vedantan tulkintakoulukuntia ovat advaita vedanta, dvaita vedanta, suddhádvaita vedanta ja bhedábheda. Käsityksessään Jumalasta vedantan tulkinnat jakautuvat karkeasti ottaen monoteistisiin, teistisiin, panteistisiin ja panenteistisiin tulkintoihin.
Elämän päämäärä on itseoivallus ja jälleensyntymien kierrosta vapautuminen eli mokša. Tämä onnistuu parhaiten ihmisen elämänmuodossa, koska ihmisellä on kyky tiedostaa ja erityisesti kyky tiedostaa oma tiedostamisensa.
Itseoivallus ja jälleensyntymien kierrosta vapautuminen tapahtuvat eri filosofisten koulukuntien ja rituaaliperinteiden (esimerkiksi vaishnavismi, shaivismi ja shaktismi) mukaan hieman eri tavoin. Jotkut painottavat tietoa jñána ja toiset Jumalalle antautumista bhakti. Kolmannet painottavat ihmiselle ja hänen sosiaalisille rooleilleen ominaisten tekojen ja velvollisuuksien tekemistä. Näitä tekoja ja velvollisuuksia kutsutaan Dharmaksi. Dharman noudattaminen on Intian suurten ihmisjoukkojen parissa ehkä käytetyin menetelmä ja elämäntapa.
Mokšassa ihmisessä elävä sielu eli atman ja maailmansielu Brahman sulautuvat yhteen. Vedantan neljä päälausetta kuvaavat tätä sulautumista. Tarkemmin katsottuna kyse ei kuitenkaan ole sulautumisesta, koska atman ja brahman ovat jo aina yksi ja sama. Kyse on ymmärryksen muuttumisesta. Ymmärrys muuttuu niin, että tietoisuus käsittää atmanin olevan sama asia kuin brahman. Tietoisuus ymmärtää myös sen, että jîva eli yksilöllinen ihmispersoona on vain eräs atmanin eli brahmanin ilmenemismuoto.
Ajatus, että atman ja brahman ovat sama asia, on kuitenkin johtanut moniin teoreettisen tason ongelmiin. Joissain intialaisen filosofian klassisissa koulukunnissa, erityisesti samkhyassa ja joogassa, sekä vedantan teistisissa tulkinnoissa on esitetty ajatuksia, että kenties atman ei olisikaan yksi vaan se olisi moninainen.
Toisaalta esimerkiksi Gaudiya Vaishnavismin acintya bhedábheda tattva -filosofiassa esitetään, että Jumaluuden Persoonallisuus on samaan aikaan käsittämättömällä tavalla yksi ja moni. Absoluuttisella tasolla Jumala olisi Yksi, mutta henkisellä tasolla olisi olemassa moninaisuutta, jolloin siis atmaneja olisi niin monia kuin on eläviä olentojakin. Tässä yhteydessä elävä olento tarkoittaa jokaista elävää olentoa, kuten esimerkiksi muurahaista, puuta, bakteeria, maneettia ja ihmistä, mutta myös muualla kuin maapallolla eläviä olentoja. Länsimaissa Gaudiya Vaishnavismia edustaa Krishna-liike.
Kummeliturskat
Kummeliturskat (Merlucciidae) on turskankaltaisten kalojen heimo.
Kummeliturskat ovat isokokoisia petokaloja, jotka saalistavat mannerjalustalla esiintyviä pienempiä kaloja. Useilla lajeilla, varsinkin suvuissa Merluccius ja Macruronus, on kaupallista merkitystä ruokakaloina.
International Federation of the Phonographic Industry
International Federation of the Phonographic Industry (IFPI) on järjestö, joka edustaa maailmanlaajuista levyteollisuutta. Se on voittoa tavoittelematon järjestö, joka on rekisteröity Sveitsissä. Yrityksen sihteeristö toimii Lontoossa, ja sillä on aluetoimistoja Brysselissä, Hongkongissa ja Miamissa.
Rakenne
Frances Moore nimitettiin IFPIn nykyiseksi toimitusjohtajaksi 1. heinäkuuta 2010. Hän korvasi John Kennedyn, joka oli johtanut organisaatiota vuodesta 2005 lähtien ja oli yksi Live Aidin sekä Live8:n vastaavista tuottajista. IFPIn päämaja on tällä hetkellä City of Westminsterin kaupunginosassa Lontoossa, Englannissa.
Otto Leonidas Sirelius
Sireliuksen vanhemmat olivat kenraalimajuri Otto Arvid Ferdinand Sirelius ja vapaaherratar Maria Stackelberg. Sirelius kävi Pietarissa Paavalin sotaopiston vuosina 1877–1879 ja Nikolain yleisesikunta-akatemian vuosina 1883–1885. Hän palveli ensin upseerina Henkikaartissa ja myöhemmin esikuntaupseerina useissa joukko-osastoissa. Hänet ylennettiin 1894 everstiksi ja 1902 kenraalimajuriksi. Vuosina 1897–1903 Sirelius toimi Venäjän sotilasasiamiehenä Kööpenhaminassa ja Tukholmassa, minkä jälkeen hän komensi Henkikaartissa ensin jääkärirykmenttiä ja vuodesta 1906 jääkäriprikaatia. Vuonna 1908 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja siirrettiin 23. jalkaväkidivisioonan komentajaksi Helsinkiin, mistä hän siirtyi kaksi vuotta myöhemmin 3. jalkaväkidivisioonan komentajaksi.
Toraja-sa’dan
Toraja-sa’dan on Indonesiassa Sulawesin saaren eteläosassa puhuttu austronesialainen kieli. Sitä puhuu vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan äidinkielenään 750,000 ihmistä.
Otto Leonidas Sirelius
Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Sirelius määrättiin Aleksandr Samsonovin komentamaan Venäjän 2. armeijaan II armeijakunnan komentajaksi. Hän osallistui muun muassa venäläisille katastrofaalisen tappion tuottaneeseen Tannenbergin taisteluun elokuussa 1914. Sirelius kuitenkin ylennettiin vuoden 1915 alussa jalkaväenkenraaliksi ja siirrettiin XXIII armeijakunnan komentajaksi. Vuonna 1916 hän komensi IV Siperian armeijakuntaa. Vuoden 1917 alussa Sirelius sai komentoonsa Romaniassa XXIII ja XXXIV armeijakunnista yhdistetyn niin sanotun Dobrudžan armeijan. Hän oli jalkaväenkenraali Leonid Leschin ohella ainoa Venäjän armeijan suomalaissukuisista upseereista, joka sai ensimmäisen maailmansodan aikana komentoonsa kokonaisen armeijan.
Sirelius erosi sotapalveluksesta helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917. Hän tuki Venäjän sisällissodan alkuvaiheessa Etelä-Venäjällä toimineita valkoisia kenraaleita, mutta jäi bolševikkien vangiksi. Hänet vietiin vankina Pietariin (Petrogradiin), minkä jälkeen hänet teloitettiin tarkemmin tuntemattomana ajankohtana.
Salibandyn Euroopan-mestaruuskilpailut
Salibandyn Euroopan-mestaruuskilpailut on järjestetty vain kahdesti. Vuoden 1994 kisoissa Suomessa olivat mukana vain miehet. Mestaruuden voitti Ruotsi, hopealle sijoittui Suomi ja pronssia sai Sveitsi. Vuoden 1995 kisat Sveitsissä olivat avoimet Euroopan-mestaruuskilpailut; niissä oli mukana Euroopan ulkopuolelta Japani. Silloin olivat mukana myös naiset. Miesten mestaruuden voitti Suomi, hopeaa sai Ruotsi ja Sveitsi uusi kolmannen tilansa. Naisten mestaruuden voitti Ruotsi, hopeaa sai Norja ja pronssia Suomi. Vuonna 1996 ei pelattu enää Euroopan-mestaruudesta, vaan silloin järjestettiin ensimmäistä kertaa maailmanmestaruuskilpailut.
Kansainvälinen Salibandyliitto IFF päätti yleiskokouksessaan, että Euroopan-mestaruuskilpailut palaa vuonna 2025. EM-kisoihin osallistuu edellisten MM-kisojen 7 parasta europpalaista maata ja järjestäjämaa. Kisoihin osallistuneet maat pääsevät suoraan seuraaviin MM-kisoihin. EM-kilpailut järjestetään vuorovuosittain siten, että joka toinen vuosi on miesten ja joka toinen vuosi naisten EM-kilpailut.
Pretty Woman
Pretty Woman on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut romanttinen komedia, jonka ohjasi Garry Marshall. Elokuvan miespääosassa on Richard Gere ja naispääosassa läpimurtoroolissaan Julia Roberts. Elokuva kertoo nykyajan tuhkimotarinan prostituoidusta ja rikkaasta liikemiehestä. Julia Roberts sai roolistaan Oscar-ehdokkuuden.
Juoni
Menestynyt liikemies ja ”yrityskaappari” Edward Lewis (Richard Gere) eksyy matkalla hotelliinsa ja päätyy Hollywood Boulevardin punaisten lyhtyjen alueelle. Edward kohtaa kauniin prostituoidun nimeltä Vivian Ward (Julia Roberts), joka suostuu näyttämään miehelle tien hotelliin. Edward palkkaa hänet yöksi.
Seuraavana aamuna Vivian kertoo Edwardille edellisen päivän halveksivista myyjistä. Edward vie Vivianin ostoskierrokselle. Vivian palaa kauppaan, jossa häntä loukattiin, ja kertoo myyjille, että nämä tekivät ”valtavan virheen”.
Seuraavana päivänä Edward vie Vivianin poolopeliin, missä hän yrittää verkostoitua liikesopimustaan silmällä pitäen. Vivianin jutustellessa David Morsen (Alex Hyde-White) kanssa, Edwardin asianajaja Philip Stuckey (Jason Alexander) epäilee häntä vakoojaksi. Edward rauhoittelee häntä kertomalla, kuinka hän ja Vivian tapasivat. Philip menee Vivianin luo ja esittää hänelle loukkaavia kommentteja hänen ammatistaan. Kun Edward ja Vivian palaavat hotellille, Vivian raivostuu Edwardille siitä, että tämä kertoi Philipille, miten he tapasivat. Vivian on aikeissa lähteä, mutta Edward pyytää anteeksi ja pyytää tätä jäämään vielä loppuviikoksi.
Seuraavana päivänä Edward lähtee aikaisin töistä ja vie Vivianin yksityiskoneellaan treffeille San Franciscoon katsomaan oopperaa. Oopperasta liikuttunut Vivian kertoo Edwardille, että hänellä oli todella upea ilta. Pelatessaan shakkia Edwardin kanssa, suostuttelee Vivian hänen ottamaan vapaapäivän. He viettävät koko päivän yhdessä ja rakastelevat enemmän henkilökohtaiseen, kuin ammatilliseen tapaan. Juuri ennen nukahtamistaan Vivian myöntää itselleen rakastavansa Edwardia.
Aamiaisella Edward tarjoutuu hankkimaan Vivianille asunnon, jotta hän voisi käydä Vivianin luona jatkossakin. Vivian loukkaantuu ja sanoo, ettei toivonut tälläistä. Edward lähtee töihin ja jättää tilanteen sikseen. Vivianin ystävä ja kämppäkaveri Kit Del Luca (Laura San Giacomo) tulee hotellille ja tajuaa, että Vivian on rakastunut Edwardiin.
Edward tapaa herra Morsen ja on lähellä lyödä liikesopimuksensa lukkoon, kun hän muuttaakin mielensä. Vivianin kanssa vietetty aika on näyttänyt Edwardille toisen tavan elää ja työskennellä: hän on saanut ottaa itselleen aikaa ja nauttia sellaisista asioista, joihin hänellä ei alun perin ole ollut aikaa. Sen seurauksena Edward alkaa suunnata mielenkiintoaan myös muuhun kuin liiketoimintaan. Hän päättää haluavansa mieluummin auttaa Morsea kuin vallata tämän yhtiön.
Raivostunut Philip menee hotellille tapaamaan Vivianin. Hän syyttää Viviania Edwardin turmelemisesta, läimäyttää tätä kasvoille ja yrittää raiskata tämän. Edward saapuu paikalle ajoissa, vetää Philipin pois Vivianin päältä, lyö häntä ja lähettää hänet matkoihinsa. Edward huolehtii Vivianista välikohtauksen jälkeen ja yrittää taivutella hänet jäämään luokseen rahan sijaan tämän omasta tahdosta. Vivian kieltäytyy jälleen ja palaa hänen ja Kitin asunnolle. Vivian valmistautuu lähtemään San Franciscoon saadakseen peruskoulun päättötodistuksen, jonka avulla hän voisi aloittaa paremman elämän.
Edward nousee autoonsa, jonka kuljettaja vei Vivianin aikaisemmin kotiin. Lentokentän sijaan Edward menee Vivianin asunnolle. Hän kiipeää korkeanpaikankammostaan huolimatta palotikkaita pitkin kosimaan Viviania ruusu hampaidensa välissä. Edwardin nouseminen valkoisesta limusiinista ja kiipeäminen ulkoseinällä olevia tikkaita pitkin on visuaalinen ja urbaani vertaus prinssistä, joka ratsastaa valkealla hevosellaan pelastamaan ”prinsessaa” tämän tornista. Vivian oli aiemmin kertonut, että hänen lapsuudenhaaveensa oli tulla sellaisen prinssin pelastamaksi. Elokuva päättyy parin suudellessa palotikkailla.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu Pretty Womania viihdyttäväksi hittileffaksi, joka tarjoaa aimon annoksen sadun lempeää kauneutta. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Waden puolustus
Waden puolustus on shakkiavaus, joka alkaa yleensä siirroilla:
Avaus on nimetty brittiläisen kansainvälisen mestarin Bob Waden mukaan. Suurmestareista muun muassa Julian Hodgson, Michael Adams, Vlastimil Jansa ja Tony Miles ovat käyttäneet avausta.
Peli jatkuu Waden puolustuksessa yleensä siirroilla 3.c4, e4, e3 tai g3.
Sven Petter Dahlbeck
Sven Petter Gerhard Dahlbeck (3. lokakuuta 1822 Raahe – 9. tammikuuta 1890 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja ammattiopetuksen uudistaja.
Dahlbeckin vanhemmat olivat tullinhoitaja Pehr Gerhard Dahlbeck ja Anna Brita Gadelius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1841, opiskeli Saksassa, toimi sitten opettajana Turun teknillisessä reaalikoulussa 1850-1854 ja vuodesta 1874 Helsingin ammattikoulussa. Dahlbeck toimitti 1853-1854 Teknisk Tidskrift -lehteä ja 1855 mallilehteä käsityöläisille. Hän myös kirjoitti ahkerasti lehtiin nimimerkillä ”-k”. Dahlbeckin julkaisema kirjanpidon oppikirja Kort lärobok uti enkel bokföring, till skolornas och allmänhetens tjenst (1876) käännettiin suomeksi. Hän oli jäsen 1856 asetetussa komiteassa, joka pyrki edistämään koti- ja tehdasteollisuutta, mihin liittyen hän muun muassa esitti suunnitelman teknillisen opetuksen uudistamiseksi. Siihen sisältyivät iltakoulut käsityöläisille, erikoisopetus teknillisissä reaalilukioissa ja yliopiston yhteydessä toimiva teknologinen opisto. Viimeksi mainittua vastusti muun muassa J. V. Snellman eikä se saanut muutenkaan kannatusta. Vuoden 1858 asetuksessa toteutettiin silti monia Dahlbeckin ajatuksia, mikä merkitsi käännettä Suomen ammattiopetuksen historiassa.
Dahlbeckin puoliso vuodesta 1863 oli Augusta Rosina Wahlström (k. 1929).
Echelon (vuoden 1987 videopeli)
Echelon on Access Softwaren kehittämä ja U.S. Goldin julkaisema avaruussimulaatiopeli, joka on julkaistu vuonna Commodore 64:lle ja seuraavana vuonna Amstrad CPC:lle, Apple II:lle, DOS:lle ja ZX Spectrumille.
Pelaaminen
Peli koostui kolmesta moodista: tieteellinen (tutkimusmatkailu), partiointi (tutkimusmatkailu taistelun kanssa) ja sotilaallinen (taistelu). Commodore 64 -version mukana tuli ”LipStick” kuulokeohjain, joka aktivoitui äänellä ja toimi toisena tulitusnäppäimenä.
Vastaanotto
Pelin Commodore 64 -versio on saanut Zzap! -lehden italiankielisessä versiossa arvosanaksi 81 %.
Pelin Commodore 64 -versio on saanut Commodore User -lehden arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Susanna Mikkonen
Marjut Susanna Mikkonen (ent. Anteroinen, s. 30. tammikuuta 1968 Taivalkoski) on suomalainen näyttelijä ja teatteritaiteen maisteri. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Valkoinen kaupunki, josta hänet palkittiin parhaan naispääosan Jussilla vuonna 2007, ja Päätalo, jossa hän näytteli Kalle Päätalon toista vaimoa ja innoittajaa Leenaa.
Televisiossa Mikkonen on tullut tutuksi Elisabethin roolista televisiosarjassa Kumman kaa. Vuosina 2010–2014 hän näytteli Liisa Saloa draamasarjassa Salatut elämät. Hän vieraili sarjassa myös huhti–toukokuussa 2017.
Nelosen sääankkurina hän toimi vuosina 1998–2008.
Rontti (Prätkähiiret)
Rontti (Stoker) on kuvitteellinen hahmo Prätkähiiret-sarjassa, jonka loi Rick Ungar. Hänen ensiesiintymisensä oli animaatiosarjan jaksossa Vieraita Marsista vuonna 1995.
Susanna Mikkonen
Mikkosella on yksi poika.
Rontti (Prätkähiiret)
Hahmo
Rontti oli koko galaksin paras prätkäjannu jo ennen kuin sota plutolaisia vastaan alkoi. Hän oli villi ja peloton, sekä egoistinen hurjapää, kuten Vinski. Rontti koulutti Turbosta, Vinskistä ja Motosta samanlaisia marsilaisia vapaustaistelijoita, jotka myös puolustivat kouluttajansa tavoin Marsin vapautta plutolaisia vastaan. Hän ehti olla pitkään Kenraalina, kunnes ikä alkoi vaikuttaa hänen johtamiseensa, jolloin Minnistä tuli uusi Kenraali.
Vuosia myöhemmin Rontti auttoi Marsin takaisin kukoistukseen luodessaan uudistajan. Hän kuitenkin joutui käymään Maassa etsimässä lisämateriaalia uudistajaan. Tuolloin Palkki ryösti hänen uudistajan. Rontti kuitenkin onnistui palaamaan takaisin Marsiin, jossa oli syttynyt uusi sota, kun Kissatronin joukot hyökkäsivät Marsiin napatakseen uudistajan. Sodan aikana uudistaja kuitenkin tuhoutui ja kissatronin joukkoja johtanut Kattinaattori vetäytyi joukkoineen Marsista. He saivat kuitenkin tietää Maassa olevan toinen uudistaja ja suuntasivat uudelle planeetalle. Rontti yritti pitkään pysyä piilossa ottamalla uuden henkilöllisyyden nimeltä Yökulkija pukeutumalla kokomustaan asuun. Hänen henkilöllisyys kuitenkin paljastui ja kissatronilaiset yhdessä Palkin kanssa yrittivät siepata hänet ja pakottaa tekemään toinen uudistaja.
Vuoden 1993 sarja
3. tuotantokausi
John Cernuto
John Cernuto (s. 10. tammikuuta 1944 Jersey City, New Jersey) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Häntä kutsutaan lempinimellä "Miami John". Cernuton suosikkipelimuoto on omaha hi-lo<. Cernuto on urallaan voittanut kolme WSOP-ranneketta.
Ennen pokeriuraa
Cernuto valmistui Floridan valtionyliopistosta pääaineenaan rahoitus. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli lennonjohtajana. Kun Ronald Reagan erotti lennonjohtajat vuoden 1981 lakon aikana, Cernuto aloitti pokeriammattilaisuuden.
World Series of Poker
Cernuto oli World Series of Pokerin (WSOP) finaalipöydässä ensimmäistä kertaa vuonna 1989 5 000 dollarin seven-card stud -turnauksessa. Loppupelipöydässä pelasivat myös muun muassa David Sklansky, Gabe Kaplan ja Humberto Brenes. Cernuto oli lopulta neljäs Don Holtin voittamassa turnauksessa ansaiten 26 950 dollaria.
Muut pokerisaavutukset
Cernuto voitti Wienissä järjestetyn kolmannen World Heads-Up Poker Championship -turnauksen vuonna 2003. Ykköspalkinto oli 60 000 euroa. World Poker Tourilla (WPT) hän on ollut finaalipöydässä kerran: John Galen voittamassa tammikuussa 2005 järjestetyssä PokerStarsin Caribbean Poker Adventure -turnauksessa neljäs.
Elokuussa 2007 Cernuton pokeriuran turnausansiot ylittivät 4,2 miljoonaa dollaria.
Blackjack
Cernuto on pelannut blackjackia Ultimate Blackjack Tourilla.
Tuottavuusmalli
Tuottavuusmallien vertailun periaate
Tuottavuuden mittausmallien vertailun periaate on tunnistaa malleissa esiintyvät ominaisuudet ja ymmärtää niiden erot. Tätä tehtävää helpottaa se tosiasia, että mallien ominaisuudet voidaan tunnistaa niiden kaavamuotoilujen perusteella yksiselitteisesti. Mallivertailun perusteella voidaan tunnistaa ne mallit, jotka soveltuvat tuottavuuden mittaamiseen. Kriteerinä tässä erottelussa on tuotantoteoria. Mallin avulla on pystyttävä kuvaamaan tuotantofunktio.
Mallivertailun johtopäätös on yksiselitteinen. Kaikilla talouden kolmella tasolla eli liiketoiminnan, toimialan ja kansantalouden tasolla vallitsee yhtenäinen käsitys siitä, mitä tuottavuus on, miten sitä pitäisi mallintaa ja mitata. Vertailu paljastaa eroja, jotka voidaan ymmärtää lähinnä mittausaineiston erilaisesta tarkkuudesta johtuviksi. Liiketoiminnan tuottavuusmalli on voitu kehittää tarkemmaksi kuin kansantalouden malli siitä syystä, että liiketoiminnassa mittausaineisto on tarkka. Tarkan mittauksen vaatimus on, että mittauskohde on laadultaan homogeeninen. Liiketoiminnan mittausaineistossa voidaan varmistaa, että mitattavat erilaiset tuotoksen ja panoksen erät ovat sisäisesti homogeenisia.
Kansantalouden tason malleissa joudutaan turvautumaan perusdatasta yhdisteltyyn tietoon, joka yhdistelyn takia heikentää mittausaineiston tarkkuuta. Yhdistely johtaa siihen, että mitatun määrän vaihteluun sisältyy myös laadun vaihtelua.
Liiketoiminnan mallit
Tuottavuuden mittaamiseen on esitetty lukuisia erilaisia malleja. Niiden systemaattinen vertailu on osoittautunut visaiseksi ongelmaksi. Puhtaasti matemaattisin lausekkein ei ole pystytty osoittamaan mallien erilaisia ja samanlaisia ominaisuuksia siten, että kutakin mallia voisi ymmärtää sellaisenaan ja suhteessa toiseen malliin. Tällainen vertailu on mahdollista tuottavuusmallin avulla, joka on ominaisuuksiltaan säädettävä malli. Säädettävään malliin voidaan asettaa tutkittavan mallin ominaisuudet, jonka jälkeen eroavuudet ja samanlaisuudet voidaan tunnistaa.
Tuottavuusmallin välttämätön ominaisuus on mallin kyky kuvata tuotantofunktio. Jos mallin avulla voidaan kuvata tuotantofunktio, se soveltuu kokonaistuottavuuden mittaukseen. Jos taas mallin avulla ei voida kuvata tuotantofunktiota tai se voidaan tehdä vain osittain, malli ei sovellu tehtäväänsä. Tuotantofunktioon perustuvat tuottavuusmallit muodostavat suhteellisen yhtenäisen kokonaisuuden, jossa mallien erot ovat melko pieniä. Eroilla on suhteellisen vähän merkitystä ja valinnaisista ratkaisuista voidaan antaa hyvin perustellut suositukset. Tuottavuuden mittausmallit voivat ominaisuuksiltaan poiketa toisistaan kuudella tavalla.
Liiketoiminnan mittaamiseen ehdotetut tuottavuuden mittausmallit voidaan ryhmitellä mallissa käytettyjen muuttujien perusteella kolmeen luokkaan seuraavasti:
Näistä vanhin on tuottavuusindeksimalli (Davis 1955). Davisin indeksimallista on kehitelty lukuisia versioita, joissa kuitenkin perusratkaisu on samanlainen. Ainoa muuttuja indeksimallissa on tuottavuus, mikä tarkoittaa, ettei sillä voi kuvata tuotantofunktiota. Tästä syystä se ei ole kiinnostava kokonaistuottavuuden mittaamisen kannalta.
Tässä mallissa kannattavuuden muuttujina ovat tuottavuus ja hintasuhde (Price Recovery). Vain tuottavuus on tuotantofunktion suure ja mallista puuttuu tuotantofunktion toinen suure volyymi, mistä syystä mallin avulla ei voi kuvata tuotantofunktiota. Tähän mallityyppiin kuuluvat yhdysvaltalaiset mallit REALST (Loggerenberg & Cucchiaro 1982, Pineda 1990) ja APQC APQC (Kendrick 1984, Brayton 1983, Genesca & Grifell, 1992, Pineda 1990), mutta koska niiden avulla ei voi kuvata tuotantofunktiota (Saari 2000), niitä ei tarkastella tarkemmin.
PPPV-mallit ovat saaneet nimensä seuraavista muuttujista, joiden funktiona kannattavuus ilmaistaan.
350px|thumb| Tuottavuusmallien ominaisuuksien yhteenveto (Saari 2000, 2006) Malli on kytketty tuloslaskelmaan siten, että kannattavuus ilmaistaan tuottavuuden, volyymin ja yksikköhintojen funktiona. Tuottavuus ja volyymi ovat tuotantofunktion suureita ja niiden avulla kuvataan reaaliprosessi ja sen tuotantofunktio. Yksikköhintojen muutos kuvaa tuotannon tulonjaon muutosta. Näitä PPPV-malleja ovat
Vaikka mallissa olisi tuotantofunktion muuttujat tuottavuus ja volyymi, voidaan käytännön laskenta toteuttaa myös kustannusfunktion mukaisesti. Näin on menetelty malleissa C & T ja Gollop. Laskentamenettelyt eroavat siinä, käytetäänkö volyymin mittarina tuotosvolyymia vai panosvolyymia, joista edellinen on kustannusfunktion mukainen ja jälkimmäinen tuotantofunktion mukainen ratkaisu. On selvää, että laskenta antaa samasta aineistosta erilaiset laskentatulokset. Suositus on käyttää tuotantofunktion mukaista laskentaa. Malleissa Kurosawa ja Saari käytetään tuotantofunktion määrittelyä, jonka mukaan tuottavuus tarkoittaa tuotoksen määrää ja laatua yhtä panosyksikköä kohden.
Malli Saari on malleista ainoa, jonka ominaisuuksia voi tarvittaessa muuttaa. Se on siis säädettävä malli ja muiden mallien vertailu on voitu suorittaa hyväksikäyttämällä tätä mallin ominaisuutta.
Kansantalouden mallit
Kun halutaan mitata kansakunnan tai toimialan tuottavuutta, on operationalisoitava sama tuottavuuden käsite kuin liiketoiminnassakin, mutta mallinnuksen kohde on vain huomattavasti laajempi ja mittausaineiston tuottaminen on paljon vaikeampaa. Kansantalouden ja toimialan kokonaistuottavuuslaskelmat perustuvat kansantalouden tilinpidon SNA (System of National Accounts) aikasarjoihin, joita on laadittu ja kehitetty puolen vuosisadan ajan. Kansantalouden tilinpito on YK:n suosituksiin perustuva järjestelmä (SNA 93), jonka avulla mitataan kansantalouden kokonaistuotantoa, kokonaistuloja ja niiden käyttöä.
Tuottavuuden mittaus on tarkimmillaan liiketoiminnassa, koska on käytettävissä tuotannon elementaariset tiedot panosten ja tuotosten määristä ja hinnoista. Näin varmistuu hyvän mittauksen kriteeri, jonka mukaan mitattava kohde on oltava laadultaan homogeeninen. Mitä laajempia kokonaisuuksia halutaan mittauksin selvittää, sitä enemmän joudutaan elementaarisia tietoja yhdistelemään. Tietojen yhdistely merkitsee mittauksessa aina mittaustarkkuuden heikkenemistä, koska mittauksiin sisältyy tietojen yhdistelemisestä johtuen tuntematon määrä mittauskohteen laadun muutoksia.
Tuotoksen mittaaminen Kokonaistuotannon määrä tarkoittaa käsitteellisesti samaa kansantaloudessa ja liiketoiminnassa, mutta käytännön syistä käsitteen mallinnus on erilainen. Kansantaloudessa kokonaistuotannon määrä lasketaan tuottajien jalostusarvojen summana kun taas liiketoiminnassa sitä mitataan tuotoksen kokonaisarvolla. Kun tuotos lasketaan jalostusarvojen avulla, jäävät kaikki ostopanokset ja niiden tuottavuusvaikutukset tarkastelun ulkopuolelle. Tästä seuraa, että kansantalouden tuottavuuslaskelmissa panoksia ovat työ ja pääoma ja niistä puuttuvat kokonaan ostopanosten tuottavuusvaikutukset. Tästä syystä kansantalouden tuotantofunktio eli tuotoksen riippuvuus tuotantopanoksista kirjoitetaan seuraavaan muotoon:
Liiketoiminnassa tuotantoa mitataan tuotannon bruttoarvolla jolloin tuottavuustarkastelu käsittää tuottajan omien panosten (pääoma ja työ) lisäksi kaikki ostopanokset kuten raaka-aineet, ostopalvelut, tarvikkeet komponentit jne. Näin liiketoiminnassa päästään mittaamaan kokonaistuottavuutta (Total Productivity), jonka ehdoton vaatimus tarkoittaa kaikkien panosten huomioon ottamista. On selvää, että tuottavuuden mittaus liiketoiminnassa antaa tarkemman tuloksen, koska siinä tarkastellaan kaikkia tuotannossa käytettyjä panoksia.
Kansantalouden tilinpitoon perustuvaa tuottavuuden mittausta on viime aikoina pyritty kehittämään. Menetelmä tunnetaan nimellä KLEMS. Menetelmässä otetaan huomioon kaikki tuotannossa käytettävät panokset. Tästä menetelmä on saanut nimensäkin; K=pääoma (capital), L=työ (labour), E=energia (energy), M=aineet ja tarvikkeet (materials) ja S=palvelut (services). Kaikkia panoksia käsitellään periaatteessa samalla tavalla. Erityisesti pääomapanoksen osalta tämä merkitsee, että sitä mitataan pääomapalveluilla eikä pääomakannalla. (Aulin-Ahmavaara ym. 1999). Tuotoksen mittaus tapahtuu bruttoarvopohjaisesti.
Yhdistely- eli aggregointiongelma
Tuotosten ja panosten aggregointi- eli yhdistelyongelma on mittaustekninen ja johtuu nimikkeiden kiinteästä ryhmittelystä. Kansantalouden tilinpidossa joudutaan yhdistelemään tietoja kiinteiden nimikkeiden alle sillä seurauksella, että mitattavat tuotoksen ja panoksen nimikkeet eivät olekaan laadultaan homogeenisia niin kuin mittauksessa edellytetään vaan niissä tapahtuu laadun muutoksia. Liiketoiminnan tuotantomallissa ei ole mitään kiinteätä nimikeryhmittelyä sen paremmin panoksille kuin tuotteillekaan vaan tuotteet ja panokset esiintyvät laskelmassa omilla nimillään edustaen laskenta-aineiston elementaarista hinta- ja määräsuuretta. Liiketoiminnan tuotantomallissa päästään hyvin lähelle sitä tavoitetta, että sekä tuotos- että panospuolella mitataan täysin homogeenisten laatuluokkien määriä.
Suhteellisten hintojen ongelma Kansantalouden kokonaistuotannon arvo BKT lasketaan tuottavuuden tarkasteluihin kiinteähintaisena. Kiinteähintainen laskentaperiaate tarkoittaa sitä, että hinnat, joihin määrät arvostetaan, pidetään sovittu aika kiinteinä eli muuttumattomina. Kansantalouden tilinpidon mukaisessa laskennassa kiinteähintainen BKT saadaan käyttämällä ns. perusvuoden hintoja. Koska perusvuotta vaihdetaan yleensä viiden vuoden välein, merkitsee tämä, että tuotos- ja panosmäärien arvostus pysyy muuttumattomana viiden vuoden ajan. Kun uuden perusvuoden hinnat otetaan käyttöön, tapahtuu edellisen perusvuoden hintoihin nähden suhteellisten hintojen muutos, jolla on oma vaikutuksensa tuottavuuteen.
Vanhat perusvuoden hinnat aiheuttavat monenlaisia virheitä tuotannon mittaamisessa. Tuotosten ja panosten suhteelliset arvot muuttuvat lukuisista markkinatalouden syistä, mutta perusvuoden suhteelliset hinnat eivät reagoi näihin muutoksiin millään lailla. Tällaiset rakennemuutokset tulevat väärin arvostetuksi. Lyhyen elinkaaren tuotteille ei synny mitään arvostamisperustetta, koska tällaiset tuotteet syntyvät ja kuolevat kahden perusvuoden välissä. Hyvän tuottavuuden saavuttaminen joustavuudella, jää noteeraamatta, jos käytetään vanhoja ja pitkäaikaisia kiinteitä hintoja.
Tätä ongelmaa korjattiin oleellisesti kansantalouden tilinpidon uudistuksessa 2006. Kiinteähintaisten eli reaalista volyymikehitystä kuvaavien tietojen laskentatapaa muutettiin niin, että aiemman kiinteän perusvuoden sijasta siirryttiin vaihtuvan perusvuoden käyttöön. Uudistuksen taustalla on maailmanlaajuinen kansantalouden tilinpidon suositus SNA93. Uudessa menetelmässä perusvuotta vaihdetaan juoksevasti niin, että kiinteähintaiset luvut lasketaan edellisen vuoden hintoihin. Vaihtuvan perusvuoden menettelyllä talouden rakennemuutokset tulevat aiempaa paremmin huomioon otetuksi. (Hamunen & Savela 2006) Yritysaineistolla päästään tätäkin tarkempaan mittaukseen, koska voidaan käyttää kuukausilukuja ja näin saadaan rakennemuutokset vielä paremmin esiin ja myös kausivaihtelut, jotka joillakin aloilla voivat olla merkittäviä.
Joutsan Sahti
Joutsan Sahti on kaupallinen sahti, jota on valmistettu Joutsassa kaakkoisessa Keski-Suomessa. Aiemmin Joutsan Sahtia myytiin Alkoissa ympäri Suomea, sittemmin enää vain Joutsan Alkossa, josta myynti on myös loppunut. Suoraan tehtaalta Joutsan Sahtia saa alkoholittomana vierteenä, jolloin ostajan pitää käyttää sahti itse. Kaupallista Joutsan Sahtia valmistaa vuonna 1986 perustettu Joutsan Sahti Oy, jonka tuotanto alkoi vuonna 1987. Joutsan Sahti on tunnettu erityisesti Joutsan Joutopäivien yhteydestä. Sitä on saanut myös Helsingistä St. Urho's Pubin keväisillä sahtipäivillä.
Helmikuussa 2010 uutisoitiin Joutsan Sahdin tekijöiden Sirkka ja Reino Laitisen luopuvan toiminnasta.
Panarabialaisuus
thumb|right|200px|Useiden [[Lähi-itä|Lähi-idän arabivaltioiden liput pohjautuvat kuvan arabien kansannousun lippuun vuodelta 1916.]] Panarabialaisuus, myös panarabismi tai arabismi, on liike, joka korostaa arabimaiden kulttuurista ja poliittista yhtenäisyyttä. Se on lähtöisin 1800- ja 1900-luvun taitteesta, kun lukutaidon yleistyminen johti Lähi-idän arabien keskuudessa kulttuuriseen ja kirjalliseen renessanssiin, jota kutsutaan nimellä Nahda tai al-nahḍah al-adabiyyah. Se puolestaan johti liikehdintään, jonka seurauksena useat arabivaltiot erkanivat ja itsenäistyivät Osmanien valtakunnasta 1910-luvulla ja eurooppalaisten siirtomaavaltojen alaisuudesta 1950- ja 1960-luvulla.
Toinen panarabialaisuuden kannalta merkittävä tapahtuma oli Arabiliiton perustaminen vuonna 1945. Järjestön tehtävänä on parantaa jäsenmaidensa välisiä suhteita sekä edistää koko arabimaailman etuja. Arabiliitto kokeili vuonna 1958 yhdistää kaksi arabimaata, Egyptin ja Syyrian, mutta niiden liittovaltio Yhdistynyt arabitasavalta jäi lyhytikäiseksi ja hajosi vuonna 1961 Syyriassa tapahtuneeseen vallankaappaukseen.
Panarabialaisuuden huomattavin ja karismaattisin edistäjä oli Egyptin johtaja Gamal Abdel Nasser, ja liike saavutti hänen johdollaan suurimman poliittisen ja yhteiskunnallisen vaikutuksensa. Nasserin kuoleman jälkeen nousi kuitenkin esiin syvä pettymys panarabismin kyvyttömyyteen saada aikaan pysyvää vaurautta arabimaailmassa. Se johti puolestaan radikaalin islamismin suosion nousuun.
Viljo Hyvärinen
Viljo Hyvärisen vanhemmat olivat pankinkamreeri Juuso Hyvärinen ja Nanni Komulainen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1920–1940 oli Terttu Helena Juselius ja toinen vuodesta 1942 Siiri Tellervo Tiera. Hyvärinen tuli ylioppilaaksi Kajaanin yhteiskoulusta 1915 ja valmistui tie- ja vesirakennusalan diplomi-insinööriksi 1921. Hän toimi Kajaanin kaupungininsinöörinä 1923–1927 ja Savonlinnan 1927–1931. Savonlinnan kaupunginjohtaja hän oli yli kolmekymmentä vuotta, 1931–1963.
Páneio
Páneio tai Paneío (Πανείο)  on vuori Mesógeian tasangolla Attikan niemimaan eteläosassa Kreikassa. Se sijaitsee Lavreotikín ja Saronikóksen kuntien alueella Itä-Attikan alueyksikössä. Vuoren korkeus on 648 metriä.
Páneion pohjoispuolella sijaitsevat asutukset Kalývia Thorikoú, Kouvarás ja Keratéa. Vuoren pohjoispuolella sijaitsee Merénta-vuori ja eteläpuolella Attikan Ólympos-vuori.
Limier-luokka
Limier-luokka oli Ranskan laivaston viiden puurunkoisen parkkitakiloidun aluksen muodostama 1. luokan avisoluokka, jotka luokiteltiin vuonna 1876 3. luokan risteilijöiksi.
Operaatio Swarmer
200px|thumb|right|[[UH-60 Black Hawk-helikoptereita operaatio Swarmerissa. Kuva: Sgt 1st class Antony Joseph, US Army 16.3.2006 Defenselink/DoD]]
Operaatioon liittyi 1 500 sotilasta, 200 ajoneuvoa ja 60 Black Hawk-, Apache- sekä Chinook -helikopteria. Operaatio oli ilmaoperaationa laajin sitten 2003 Irakin valtauksen, mutta sotilasmäärältään se oli vähäisempi kuin Fallujahin, Ramadi ja Najafin operaatiot. Siihen osallistui muun muassa Yhdysvaltain 101. maahanlaskudivisioonan yksiköitä, muun muassa 29. ratsuväkirykmentti. Irakin armeijasta operaatioon osallistui kenraali Abdel Jabbarin komentama neljännen divisioonan ensimmäinen prikaati. Yhteensä operaatiossa oli 850 irakilaista ja 700 yhdysvaltalaista sotilasta. Monikansallisten joukkojen komentaja kenraaliluutnatti Peter Chiarelli mainitsi, että operaation suorittivat pääasiassa irakilaiset, mikä ei olisi ollut mahdollista 11 kuukautta aikaisemmin.
Joukot olivat löytäneet kranaatinheitinten ammuksia, muoviräjähdettä sekä räjähteiden kauko-ohjaukseen tarvittavia puhelimia. 17 Samarrassa kiinni otettua vapautettiin. Etsinnässä löytyi kuusi peittämätöntä asekätköä.
Juelz Santana
Juelz Santana, oikealta nimeltään LaRon Louis James (s. 18. helmikuuta 1982 Harlem, New York), on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän kuuluu The Diplomats -ryhmään.