cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Erkki Palolampi
Erkki Palolampi kävi viisi luokkaa Tampereen lyseota ja toimi sitten Tampereella konttoristina ja vuosina 1938–1940 Aamulehden toimittajana. Talvisodan jälkeen Palolampi oli Suomen Osuuskuntien Keskuskunnan (SOK) sosiaalijohtaja 1941–1971.
Erkki Palolampea pidetään Suomen urheiluelämän keskeisenä kehittäjänä Lauri Pihkalan ohella. Hän toimi myös monien urheilujärjestöjen johtotehtävissä. Palolampi oli muun muassa Suomen Voimisteluliiton puheenjohtajana vuodet 1959–1967 ja Suomen Valtakunnan Urheiluliiton varapuheenjohtajana 1960–1967.
Yhdessä Pihkalan kanssa Palolampi ideoi Pirkan Hiihdon, joka järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1955.
Nadezhda Bruk
Elämä
Nadezhda Brukin isä oli kommodori Jefrem Mislavskij, joka toimi merivoimissa rakennusinsinöörinä, äiti Ida Dinnerstein oli metallinvalmistusinsinööri.
Vuosina 1949–1956 Bruk opiskeli Pietarin musiikkiopiston alaisessa seitsenvuotisessa musiikkikoulussa pianonsoittoa ja sen jälkeen musiikkiopistossa kuoronjohtoa. Vuonna 1960 hänet hyväksyttiin Pietarin valtiolliseen Rimski-Korsakov-konservatorioon, missä hän opiskeli kuoronjohtoa tunnetun venäläisen kuoronjohtajan professori Ivan Poltavtsevin johdolla. Poltavtsev myös kutsui Brukin assistentikseen Pietarin valtiolliseen kulttuurin ja taiteen yliopistoon, missä Poltavtsev oli tuolloin luomassa kuoronjohdon laitosta.
Vuonna 1973 Bruk muutti perheineen Neuvostoliitosta ensin Yhdysvaltoihin ja sieltä Suomeen. Vuodesta 1974 (pois lukien vuodet 1978–1984) hän asui Tampereella, minne hänet oli alun perin kutsuttu opettajaksi Tampereen konservatorioon yhdessä aviomiehensä, diplomi-säveltäjä Fridrich Brukin kanssa.
Pedagoginen ja taiteellinen toiminta
1970- ja 1980-luvuilla Nadezhda Bruk johti useita kuoroja sekä opetti pianonsoittoa ja yksinlaulua eri kaupungeissa Suomessa.
Aamulehti uutisoi 22. toukokuuta 1975 Brukin johtaman Tampereen konservatorion lapsikuoron esiintymistä sanoin: ”Iso lapsikuoro lumosi kuulijat.”
Bruk saavutti menestystä myös opettajana: useat hänen oppilaansa ovat edenneet näkyviin asemiin Suomen musiikkielämässä (yksinlaulajat, kuoron- ja orkesterinjohtajat, pianistit).
Vuonna 1979 Brukin johtama Kouvolan Mieskuoro esiintyi menestyksellisesti konserttivierailullaan Saksan liittotasavallassa. Sanomalehti Westfälische Rundshau kirjoitti suomalaisen mieskuoron vierailusta seuraavasti: ”’Vaeltavat leikarit’ Suomesta saivat yleisöltä myrskyisät suosionosoitukset esittäessään meillä Saksassa J.S.Bachin, W.A.Mozartin, F.Schubertin ja L. van Beethovenin teoksia”. Erityisesti saksalaista kriitikkoa hämmästytti se, että 40-henkistä suomalaista mieskuoroa kykeni oivallisesti johtamaan naisjohtaja, mikä siihen aikaan oli vielä harvinaista. Vuonna 1987 Вruk perusti yhdessä aviomiehensä Fridrich Brukin kanssa Tampereelle Piano-opisto Brukin.
Julkaisut ja muu toiminta
1) Kolmiosainen säveltapailun oppikirja opiskelijoille ja yksinlaulun ammattilaisille:
2) Kustannustoiminta:
Fridrich Brukin sävellysten nuottikirjoja:
Fridrich Brukin sävellysten CD-levyjä, esiintyjinä Viron, Latvian, Liettuan ja Suomen filharmonisia orkestereita:
P=NP
right|thumb|Vaativuusluokat NP, P ja NP-täydellinen, olettaen että P\neqNP. P=NP? on laskennan vaativuusteorian kuuluisimpia ratkaisemattomia ongelmia. Ongelmassa yritetään ratkaista vaativuusluokkien P ja NP suhdetta. P=NP -ongelma voidaan ilmaista epämuodollisesti seuraavasti: ”Jos jonkin ongelman ratkaisu voidaan tarkastaa tehokkaasti, niin voidaanko ongelma myös ratkaista tehokkaasti?”. P=NP -ongelma on yksi Clay-instituutin seitsemästä Millennium-ongelmasta, joiden ratkaisijoille on luvassa miljoona dollaria.
Luokkaan P (polynomial) kuuluvat kaikki ongelmat, jotka tiedetään voitavan ratkaista "tehokkaasti" eli polynomisessa ajassa. Toisin sanoen ratkaisuun kuuluva aika voidaan ilmaista polynomina ongelman koon suhteen. Luokkaan NP (non-deterministic polynomial) taas kuuluvat ongelmat, joiden ratkaisun oikeellisuus voidaan tarkastaa tehokkaasti. Määritelmän perusteella P ⊆ NP, eli kaikki P-ongelmat ovat myös NP-ongelmia. Jos P=NP on totta, niin se tarkoittaisi sitä, että myös kaikki NP-ongelmat olisivat P-ongelmia, eli P- ja NP-ongelmat olisivat täsmälleen samat. Kyselyissä suurin osa asiantuntijoista uskoo, että P ei ole yhtä kuin NP, eli P\neqNP.
Esimerkki
Esimerkki NP-ongelmasta on sudokun ratkaistavuusongelma: löytyykö annettuun sudokuruudukkoon sudokun sääntöjen mukainen ratkaisu? Minkä tahansa ehdotetun ratkaisun oikeellisuus voidaan tarkastaa nopeasti eli polynomisessa ajassa. Jos kuitenkin tarkastellaan sudokuruudukkoa, joka voi olla kuinka iso tahansa, ratkaisun löytämisaika kasvaa eksponentiaalisesti eli paljon nopeammin kuin ratkaisun tarkistamiseen kuuluva polynominen aika. Siispä sudoku on nopeasti tarkistettavissa, mutta ei nopeasti ratkaistavissa. Jos P=NP pitää paikkansa, olisi sudokun ratkaisemiseen olemassa algoritmi, jossa ongelman koko vaikuttaisi ratkaisuaikaan paljon nykyisin tunnettuja menetelmiä vähemmän.
NP-täydellisyys
NP-täydelliseksi kutsutaan sellaista NP-luokan ongelmaa, jolle polynomisessa ajassa toimivan ratkaisun löytyminen merkitsisi sitä, että kaikkiin luokan NP-ongelmiin löytyisi polynomisessa ajassa toimiva ratkaisu. Siispä yhden NP-täydellisen ongelman ratkaiseminen polynomisessa ajassa tarkoittaisi suoraan, että P=NP pitää paikkansa. NP-täydellisiin ongelmiin kuuluu mm. kauppamatkustajan ongelma ja lukuisia muita tärkeitä ongelmia. Nykyisin kaikki tunnetut NP-täydellisten ongelmien ratkaisualgoritmit ovat ylipolynomisia, eli niiden vaativuus kasvaa erittäin nopeasti ongelman suuruusluokan kasvaessa.
Juhlimaan tulkaa
Juhlimaan tulkaa (myös ”Nyt riemuiten tänne”, ) on monissa maissa tunnettu, alkujaan latinankielinen virsi ja joululaulu.
Laulun alkuperä oli pitkään epäselvä ja latinankielisen sanoituksensa vuoksi sitä arveltiin alkujaan keskiaikaiseksi. Sanoittajaksi väitettiin muun muassa 1200-luvun Italiassa elänyttä pyhää Bonaventuraa, kun taas Englannissa eli pitkään virheellinen käsitys laulun portugalilaisesta alkuperästä. Vuonna 1947 oxfordilainen pastori Maurice Frost päätteli, että laulun on luultavasti sekä säveltänyt että sanoittanut 1740-luvun alussa englantilainen John Francis Wade (n. 1711–1786). Frost löysi laulusta ilmeisesti vuosien 1740 ja 1744 välillä kirjoitetun aiemmin tuntemattoman käsikirjoituksen, jossa ei mainita tekijän nimeä. Lisäksi tunnetaan viisi muuta myöhemmältä ajalta olevaa kopiota, jotka näyttäisivät olevan samalla käsialalla kirjoitettuja ja joissa on kaikissa Waden allekirjoitus. Laulun sanat painettiin ensimmäisen kerran Ranskassa vuonna 1760.
Waden kirjoittamaksi oletettu alkuperäinen versio käsitti vain neljä säkeistöä, mutta laulua on myöhemmin täydennetty. Ranskalainen piispa Étienne Jean François Borderies lisäsi siihen kolme uutta säkeistöä vuonna 1822. Tuntematon, mahdollisesti ranskankielinen sanoittaja lisäsi 1800-luvun puolivälissä vielä kahdeksannen säkeistön. Laulu on sittemmin käännetty ainakin 125 eri kielelle ja se on siten maailmanlaajuisesti yksi kaikkein suosituimpia virsiä.
Adeste Fidelesin suomensi ensimmäisenä P. J. Hannikainen. Hänen käännöksensä alkaa sanoilla ”Nyt riemuiten tänne kiiruhusti tulkaa” ja se ilmestyi ensi kerran Pieni lauluseppele II -nimisessä laulukokoelmassa vuonna 1892. Nykyisessä Suomen ev. lut. kirkon virsikirjassa laulu on Pekka Kivekkään laatimana uutena suomennoksena virtenä numero 27 ”Juhlimaan tulkaa toivon täyttymystä”.
Laulu on suomeksi myös Ruotsin kirkon virsikirjassa, numero 122, ”Päivä jo koittaa, rakkauden juhlaan rientäkää, kutsuu nyt Betlehem”. Tässä versiossa on viisi säkeistöä. Suomenkielinen teksti on Pekka Kivekkään ruotsinkielisen tekstin pohjalta vuonna 1998 tekemä uusi käännös.
Hajauttaminen
Hajauttaminen on sijoittamiseen ja säästämiseen liittyvä termi. Sijoituksia voidaan hajauttaa maantieteellisesti (eri maihin ja maanosiin), eri toimialojen yrityksiin ja eri sijoitusinstrumentteihin sekä ajallisesti (ajoitetaan sijoitusten hankinnat/myynnit pidemmälle aikavälille). Hajautuksella haetaan pienempää riskiä yksittäisen sijoituskohteen huonon menestyksen varalta.
Toimintojen hajauttamisella voidaan viitata hallinnon, tukipalvelujen tai esimerkiksi valtion virastojen jakamiseen pienempiin osiin ja/tai niiden hajasijoittamiseen eri alueille. Tavoitteena voi olla esimerkiksi yhteen sijaintipaikkaan tai suureen kokoon liittyvien riskien pienentäminen ja työpaikkojen luominen. Negatiivisina vaikutuksina se voi muun muassa lisätä kustannuksia tai vähentää tehokkuutta, muun muassa välimatkojen kasvaessa.
Päätösvallan hajauttamisella tai jakamisella viitataan tilanteeseen, jossa keskitettyä hallinnollista päätöksentekoa jaetaan pienempiin osiin, tai tilanteeseen jossa organisaatiossa annetaan mahdollisuus päättää useammista asioista joko itse tai alueellisesti. Positiiviset vaikutukset voivat syntyä muun muassa byrokratian vähenemisestä, paikallisen tilanteen paremmasta tuntemisesta ja reaktionopeudesta. Negatiivisia puolia ovat esimerkiksi "omaan pussiin pelaaminen" ja mahdollinen tasaveroisten ja ristiriitaisten osapuolien synnyttämä valtataistelu päätöksenteon ympärillä.
Tietoteknisellä hajauttamisella tarkoitaan tietojenkäsittelyprosessien jakamista useammalle tietokoneelle. Tällä voidaan tavoitella muun muassa parempaa virheensietokykyä tai helpompaa konetehon lisäämistä (lisätään ryhmään uusi tietokone sen sijaan että päivitettäisiin vanhaa tietokonetta tehokkaammaksi).
Jukka Hildén
Jukka Henry Mikael Hildén (s. 3. elokuuta 1980 Helsinki ) on Duudsonit-ryhmän jäsen.
Ura
Hildén on esiintynyt useissa televisio-ohjelmissa ja elokuvissa. Hänen televisiouransa alkoi Duudsonit-ryhmässä vuonna 2001, ja hän on myös ryhmän tuotantoyhtiön Rabbit Filmsin osakas. Hildén on ollut mukana myös esimerkiksi Jackass 3D -elokuvassa (2010) ja Ice Age -animaatioelokuvissa ääninäyttelijänä.
Hildén oli vastaanottamassa palkintoa tammikuussa 2011, kun Duudsonit palkittiin Kultaisella Venlalla parhaasta kotimaisesta tv-ohjelmasta.
PTS-DOS
PTS-DOS on venäläisen PhysTechSoftin kehittämä MS-DOS-yhteensopiva käyttöjärjestelmä. Nykyisin omaa versiotaan PTS-DOS:sta kehittää myös joidenkin entisten PhysTechSoftin ohjelmoijien perustama saksalainen Paragon GmbH.
Jukka Hildén
Ura
Lokakuussa 2022 ilmestyi Johnny Knigan julkaisema, Jani Niipolan kirjoittama elämäkertakirja Jukka Hildén – Kivun perintö (EAN: 9789510478325).
PTS-DOS
PTS-DOSista on olemassa ainakin versiot Paragon DOS Pro 2000 ja PTS-DOS 2000. PhysTechSoft jatkoi PTS-DOS:n kehittämistä ja julkaisi lopulta version PTS-DOS 32:n, joka on 32-bittinen DOS.
Jukka Hildén
Yksityiselämä
Hildén on Duudsonien ainoa jäsen, joka ei ole syntynyt Seinäjoella. Hän syntyi Helsingissä mutta kasvoi Alahärmässä ja Seinäjoella.
Hildén on suorittanut asepalveluksen laskuvarjojääkärinä Utin Jääkärirykmentissä.
Nelfinaviiri
Nelfinaviiri (C32H45N3O4S) on peptidomimeetti eli peptidejä rakenteeltaan muistuttava aine. Yhdistettä käytetään HIV:n ja AIDS:n hoidossa ja se kuuluu proteaasien estäjiin.
Jukka Hildén
Oikeudenkäynnit ja rikostuomio
Hildén tuomittiin helmikuussa 2019 Helsingin käräjäoikeudessa maksamaan Nordea-pankille oikeudenkäyntikuluineen 214 000 euroa hänen jätettyä toukokuussa 2018 maksamatta pankin saatavat. Hilden tuomittiin syyskuussa 2021 Helsingin käräjäoikeudessa huumausaineen käyttörikoksesta kymmeneen päiväsakkoon, joka teki hänen tuloillaan 380 euroa. Rikos oli tapahtunut kesällä ja syksyllä 2019 Helsingissä.
Nelfinaviiri
Vaikutusmekanismi ja käyttö
Nelfinaviiri on HIV:n proteaasin inhibiittori ja yhdiste sitoutuu proteaasien aktiiviseen kohtaan estäen entsyymien toiminnan. Tämä johtaa siihen, että virukset eivät kykene kehittymään lisääntymiskykyisiksi ja infektiota aiheuttaviksi. Yhdiste metaboloituu ihmisen maksassa Sytokromi P450 -ryhmän entsyymien kuten CYP3A4:n vaikutuksesta ja osa aineenvaihduntatuotteista ovat aktiivisia HI-virusta vastaan. HIV:n hoidossa nelfinaviiriä käytetään yhdessä muiden antiretroviraalien kanssa. Uudemmat lääkeaineet ovat kuitenkin suurimmaksi osaksi syrjäyttäneet sen. Nelfinaviirin käyttöä syöpälääkkeenä on tutkittu.
Haittavaikutukset
Tyypillisin nelfinaviirin haittavaikutus on ripuli. Harvinaisemmin esiintyviä oireita ovat allerginen ihottuma, huonovointisuus, päänsärky, neuropatia ja heikkous.
Frode Løberg
Løberg kuului joukkuekilpailun hopeaa saaneeseen Norjan joukkueeseen Lahden MM-kilpailuissa 1991. Hän sijoittui Calgaryn olympialaisissa 1988 pikakilpailussa (10 km) 14:nneksi, normaalimatkalla (20 km) 20:nneksi ja viestissä kuudenneksi. Albertvillen olympialaisissa 1992 hän oli normaalimatkalla kahdeksas ja viestissä viides.
Løberg voitti Norjan-mestaruuden normaalimatkalla 1989 ja 1990 sekä pikakilpailussa 1989.
NAIRU
NAIRU on taloustieteessä englanninkielinen lyhenne, jolla tarkoitetaan makrotalouden teoriaa siitä, kuinka voidaan saavuttaa alhainen työttömyysaste inflaatiota kiihdyttämättä.
NAIRU-teorian muodostaminen alkoi, kun vuonna 1958 esitettiin, että työttömyydellä ja inflaatiolla on käänteinen suhde. Tätä ajatusta kutsutaan Phillipsin käyräksi. NAIRU-teorian kannattajien mukaan mukaan työttömyys ei pitkällä aikavälillä riipu inflaatiosta, joten Phillipsin käyrä ei kuvaisi todellisuutta. NAIRU liittyy läheisesti Milton Friedmanin luomaan käsitteeseen luonnollinen työttömyysaste.
NAIRU-konseptin kannattajat määrittelivät uudelleen käsitteen täystyöllisyys tarkoittamaan NAIRU-tasoista työttömyyttä, sillä he katsovat, että täystyöllisyyttä ei voi saavuttaa vahingoittamatta kansantaloutta. Aikaisemmin täystyöllisyys merkitsi, että avoimia työpaikkoja on vähintään yhtä paljon kuin työttömiä työnhakijoita. Nykyään viranomaiset pyrkivät NAIRU-konseptin mukaisesti inflaation hillintään ja tarvittaessa jarruttavat kansantalouden ylikuumenemista. Tämä on yksi selitys sille, miksi NAIRU-konseptia noudattavalla politiikalla ei ole enää saavutettu niin alhaisia työttömyysasteita kuin toisen maailmansodan jälkeisen talousbuumin aikana. Tällaisella talouspolitiikalla ei enää saavuteta niin alhaisia työttömyysasteita kuin oli mahdollista saavuttaa silloin, kun inflaation annettiin kasvaa vapaasti.
NAIRU-teorian mukaan työttömyyttä voidaan vähentää vain tekemällä rakenteellisia uudistuksia: näillä tarkoitetaan esimerkiksi työttömyysturvan heikentämistä, jotta ihmisillä olisi enemmän kannustimia hakeutua työhön ja ammattiliittojen vallan rajoittamista, jotta niiden toiminta ei häiritsisi työmarkkinoiden luonnollista toimintaa.
NAIRU on teoria, jonka avulla pyritään selittämään stagflaation syntymistä. Sen mukaan Phillipsin käyrän voi sanoa olevan lyhyen aikavälin kuvaaja, kun taas NAIRU kuvaa pitkän aikavälin tasapainoa. Siis työllisyyttä ei NAIRU-teorian mukaan voida pitkällä aikavälillä tasapainossa kasvattaa ilman, että inflaatio kiihtyisi samanaikaisesti. Tämä ei kuitenkaan sulje pois finanssipolitiikan vaikutuksia lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä (sopeutumisjakso uuteen tasapainoon).
Keisarinpitäjä
Keisarinpitäjä eli keisarillinen pitäjä on Suomessa vuoteen 1918 asti käytössä ollut nimitys, joka tarkoitti sellaista seurakuntaa, jonka kirkkoherran nimitti Venäjän keisari. Ruotsin vallan aikana tällaista pitäjää kutsuttiin kuninkaanpitäjäksi. Kirkkoherraksi voitiin nimittää kuka tahansa ehdokkaana olleista riippumatta hänen saamistaan äänistään. Joissakin tapauksissa virkaan voitiin nimittää sellainenkin henkilö, joka ei ollut edes ehdokkaana.
Sakari Syväoja
Sakari Syväoja (s. 12. tammikuuta 1963) on suomalainen pikajuoksija. Hän voitti 200 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1988 (ajalla 21,15). Lisäksi hän sai 200 metrillä SM-hopeaa 1989 ja SM-pronssia 1987 sekä 400 metrillä SM-pronssia 1984 ja 1985. Viestijuoksun SM-kisoissa hän sai Viipurin Urheilijoiden joukkueessa 4 × 100 metrin viestissä kultaa 1987 ja hopeaa 1984 sekä 4 × 400 metrin viestissä kultaa 1987, hopeaa 1984 ja pronssia 1985 ja 1988.
Syväojan ennätys 200 metrillä on 21,11 ja 400 metrillä 46,91.
SBB-CFF-FFS
Sveitsin valtionrautatiet (saks. Schweizerische Bundesbahnen) (SBB), ransk. Chemins de fer fédéraux suisses) (CFF), itl. Ferrovie federali svizzere) (FFS), (retro. Viafiers federalas svizras) (VFS), on Sveitsin valtiollinen rautatieyhtiö. SBB:n kaikki osakkeet omistaa Sveitsin valtio. SBB on sekä liikenteenharjoittaja että ratainfrastruktuurin omistaja.
Yhtiö
Schweizerische Bundesbahnen SBB on konsernin emoyhtiö, joka omistaa rataverkon ja siihen kiinteästi liittyvät osat kuten asemat. Henkilöliikenne tapahtuu pääosin emoyhtiön nimissä, mutta osa toiminnasta tapahtuu tytäryhtiöissä (RegionAlps, Thurbo AG, zb Zentralbahn AG, Sensetalbahn AG, Tilo SA). Saksan-paikallisliikenteen toteuttaa SBB GmbH. Tavaraliikenneyhtiö on SBB Cargo AG. Lisäksi SBB omistaa muun muassa vesivoimalaitosyhtiöitä, Gotthardin pohjatunnelia rakentavan AlpTransit Gotthard AG:n, matkatoimiston, vakuutusyhtiön ja kiinteistöyhtiöitä.
Vuonna 2015 SBB-konsernin liikevaihto oli 8,8 miljardia frangia, ja sen palveluksessa oli 30 000 työntekijää. Konsernin yhtiöiden omistaman rataverkon pituus oli 3 172 kilometriä.
Historiaa
thumb|right|375px| Sveitsin rautatieverkon rakentaminen v. 1847-1908 Sveitsin rautatieverkko rakennettiin pääosin jo 1800-luvun jälkipuoliskolla: vuonna 1900 rataverkon pituus oli 3 789 kilometriä eli noin 75 % nykyisestä 5 035 kilometristä. Rakentajayhtiöt olivat yksityisiä tai kantonien omistamia. Vuosisadan lopulla useat rautatieyhtiöt joutuivat taloudellisiin vaikeuksiin suurten investointien, keskinäisen kilpailun ja taloudellisen taantuman takia. Tilanteen ratkaisemiseksi Sveitsissä järjestettiin vuosina 1895 ja 1898 kansanäänestys valtiollisen rautatieyhtiön perustamisesta ja yksityisten rautatieyhtiöiden valtiollistamisesta. Myönteisten päätösten jälkeen perustettiin liittovaltion rautatieyhtiö SBB.
SBB:n toiminnan katsotaan alkaneen 1. tammikuuta 1902, kun usean rautatieyhtiön toiminta siirretiin SBB:n hoidettavaksi: SBB:n toiminta laajeni edelleen, kun lisää yhtiöitä liitettiin siihen:
SBB:llä oli vuonna 1903 50 miljoonaa matkustajaa. Kuljetetun tavaran määrä oli tällöin yhdeksän miljoonaa tonnia. SBB:n rataverkon laajuus oli jo vuonna 1909 lähes nykyinen eli 2 648 kilometriä. Vuonna 2015 matkustajaliikenteen vastaavat luvut olivat yhdeksänkertaiset ja tavaraliikenteen noin kuusinkertaiset:
Liikenne
thumb|right|375px|SBB:n rataverkko kattaa lähes koko Sveitsin (punaisella). SBB harjoittaa matkustaja- ja tavaraliikennettä sekä vähäisessä määrin bussiliikennettä. Yhtiön junilla tehtiin vuonna 2015 yhteensä 442 miljoonaa matkaa, ja matkustajasuorite oli 18,6 miljardia matkustajakilometriä (vuonna 2014 koko Sveitsissä 20,0 miljardia matkustajakilometriä ). SBB Cargo AG:n kuljettaman tavaran määrä oli 51,1 miljoonaa tonnia, ja tavarasuorite oli 15,1 miljardia tonnikilometriä.
Aikataulut
Sveitsin matkustajaliikenteen aikatauluissa lähtökohtana on vakiovuorovälit : junat kulkevat joka tunti samaan aikaan, esimerkiksi 15 tai 60 minuutin välein.
SBB:n rataverkon junien täsmällisyys on korkea: vuonna 2015 vain joka kahdeksas (12,2 %) matkustaja saapui määräasemalleen yli kolme minuuttia myöhässä. Myöhästymisistä huolimatta jatkoyhteydet säilyivät 97 prosentille matkustajista. SBB:n rataverkon tavarajunista 25 % myöhästyi yli kolme minuuttia.
Kaukoliikenne
SBB:n kaukoliikenteen matkustajasuorite on vuonna 2015 13,5 miljoonaa matkustajakilometriä, noin 73 prosenttia kaikesta henkilöliikenteestä. Kaukoliikenteen reittejä ajetaan päivittäin keskimäärin lähes 190 000 kilometriä. Junissa oli keskimäärin 626 istumapaikkaa, joista käytössä oli 31,6 prosenttia. Merkittävimmät kaukoliikenteen reittivälit ovat :
Paikallisliikenne
thumb|right|375px|Sveitsin alueellinen lähiliikenne (S-bahn) toimii 7 alueella. Kaukoliikenteen lisäksi yhtiö liikennöi paikallisjunia (R, RE) lähes kaikilla rataosuuksillaan. SBB:n S-junia (lähijunia) kulkee Zürichin, Baselin, Lausannen, Zugin, Aargaun ja Luzernin alueilla.
Paikallisliikenteen matkustajasuorite oli vuonna 2015 5,0 miljoonaa matkustajakilometriä. Paikallisliikenteen reittejä ajettiin päivittäin keskimäärin noin 211 000 kilometriä. Junissa oli keskimäärin 297 istumapaikkaa, joista käytössä oli 22,7 prosenttia.
Kansainvälinen liikenne
SBB:n kalustolla ajetaan kansainvälisen liikenteen junia Saksaan, Italiaan ja Itävaltaan. Lisäksi SBB on osakkaana Lyria SAS:ssa, joka harjoittaa TGV-liikennettä Sveitsin ja Ranskan välillä.
Tavaraliikenne
SBB Cargo on tavaraliikenteen liikennöitsijä.
Kalusto
SBB:llä on noin 2 000 veturia tai moottorivaunua, noin 2 400 matkustajavaunua sekä noin 6 500 tavaravaunua.
Henkilöjunat
Henkilöliikenteen kalustoon kuului vuoden 2015 lopussa 335 veturia, 134 moottorijunan vetovaunua sekä 83 järjestelyveturia, yhteensä 552 erilaista vetolaitetta. Matkustajavaunuja oli kaikkiaan 2 359, joista 1 879 oli ykkös- tai kakkosluokan perusvaunuja, 21 matkatavaravaunuja, 415 ohjausvaunuja ja 44 ravintolavaunuja.
Kaukoliikenteen tyypillisiä junia ovat
Tavarajunat
SBB Cargon kalustossa oli vuoden 2015 lopussa yhteensä 941 vetolaitetta, joista 678 oli varsinaisia vetureita. Tavaravaunuja oli kaikkiaan 6 478.
Energia
SBB:n rataverkko on kokonaan sähköistetty, joten valtaosa liikenteestä hoidetaan sähkökäyttöisellä vetokalustolla. Dieselvetureita ja -koneita käytetään ratapihoilla, kunnossapitotöissä sekä sähkökatkosten varalta varavetureina. SBB:n sähkönhankinta vuonna 2015 oli 3,5 terawattituntia. Tästä SBB:n rataverkon kulutus oli noin 2,1 terawattituntia.
Taivaalliset tappajat
Taivaalliset tappajat (, ; Chik yeung tin see) on Corey Yuenin vuonna 2002 ohjaama hongkongilainen toimintaelokuva. Pääosissa nähdään Shu Qi, Karen Mok ja Zhao Wei. Elokuvan englanninkielinen nimi juontuu juurensa The Carpentersin laulusta Close to You, joka on vahvasti esillä elokuvassa.
Näyttelijät
Lähde:
HMS Wryneck
HMS Wryneck (viirinumero D21 ja L04 (WAIR)) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin W-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 16. joulukuuta 1916 osana vuosien 1916-1917 kymmenettä tilausta Palmersilta Jarrowista, missä köli laskettiin huhtikuussa 1917. Alus laskettiin vesille 13. toukokuuta 1918.
Palvelus
Palvelukseen oton jälkeen alus osallistui bolševikkien vastaisiin operaatioihin Itämerellä. Alus kuului 1921 Atlantin laivaston 5. hävittäjälaivueeseen, kunnes se siirrettiin 1925 Välimeren laivaston 1. hävittäjälaivueeseen. Alus siirrettiin reserviin 1930-luvun alussa, minkä jälkeen se lojui ankkurissa Gibraltarilla aina vuoteen 1938 saakka, jolloin päätettiin aluksen muuttamisesta ilmatorjuntakykyiseksi saattajaksi (WAIR).
Palvelukseen alus palasi huhtikuussa 1940 muutostöiden valmistuttua, jolloin sen viirinumero vaihdettiin L04:ksi. Alus määrättiin Välimeren laivastoon Aleksandriaan, jonne se siirtyi toukokuussa.
Marraskuussa alus suojasi saattuetta AS5 Pireukseen. Alus irrotettiin joulukuussa tehtävistään ja se määrättiin tukemaan maavoimien sotatoimia Egyptin rannikolla. Se palasi tammikuussa 1941 aiempiin tehtäviinsä Kreikkaan matkaavien saattueiden suojaksi (operaatio Lustre).
Senorita Helmsman
Senorita Helmsman on ruotsalaisen Håkan Södergrenin vuonna 1977 suunnittelema edullinen retki- ja kilpakäyttöön suunniteltu purjevene. Venettä valmistettiin vuoteen 1985 asti, yhteensä noin 180 kappaletta. Se on edellisenä vuonna julkaistun Lady Helmsmanin pienempi versio.
Veneessä on nukkumapaikat viidelle henkilölle: yksi pistopunkassa kajuutan sisäänkäynnin oikealla puolella, kaksi kajuutan keskellä sohvilla ja kaksi keulassa. Erillisiä hyttejä ei ole. Kajuutan sisäänkäynnin vasemmalla puolella on keittokomero spriikeittimellä ja pienellä lavuaarilla. WC (vakiovarusteena kemiallinen) löytyy keulapunkan alta. Kapean kajuutan keskellä on avattava puupöytä.
Runko on valmistettu lasikuidusta. Veneessä on vakiovarusteena sisämoottori. Senorita Helmsmanille ei ole Suomessa lajiliittoa tai luokkakilpailuja, joten kilpailumiehistön kokoa ei ole määrätty. Sen sijaan veneellä kilpaillaan yleensä LYS-tasoituksilla kilpailuissa, joihin osallistuu erityyppisiä yksirunkoisia purjeveneitä. Retkeilykäytössä makuupaikkoja on viidelle henkilölle, mutta käytännössä vene on viidelle aikuiselle yöpymiseen ahdas.
Purjeet ja takila
Senorita Helmsmanissa on normaalisti osatakila. Mastossa on yksi pari saalinkeja. Isopurje on 19m², 13,5m² fokka ja kaksi genoaa: 17,5m² ja 20,2m². Fokalle on itsejalustava kisko. Isopurjeelle on levanki, joka on kajuutan ja istumatilan välissä.
Luukkonen
Luukkonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Patchman High School
Patcham High School on yksi yhdeksästä toisen asteen koulutuspaikasta Brightonissa, Englannissa. Lukio sijaitsee Patchamin kylässä ja se painottuu taiteeseen ja mediaan. Patchamin lukiossa on noin 1 000 opiskelijaa ja sen rehtorina toimii Paula Sargent.
Patcham High School perustettiin heinäkuussa 1990, kun Margaret Hardyn tyttökoulu ja Patcham Fawcettin poikakoulu yhdistyivät. Lukion tunnus vaihdettiin koulupukujen vaihdon yhteydessä vuonna 2006.
Viulukonsertto (Berg)
Konsertto koostuu kahdesta osasta, jotka molemmat edelleen jakautuvat kahteen osaan. Teos esitettiin ensimmäistä kertaa 19. huhtikuuta 1936 Barcelonassa Hermann Scherchenin johdolla Krasnerin soittaessa viulua. Säveltäjä ei ehtinyt kuulla teoksensa esitystä, koska kuoli 24. joulukuuta 1935 ampiaisenpiston kehityttyä paiseeksi ja infektion pitkityttyä hoidoista huolimatta.
Jani Jalkanen ja Hänen Orkesterinsa
Jani Jalkanen ja Hänen Orkesterinsa on suomalainen tanssiyhtye.
Ágios Konstantínos
Ágios Konstantínos (, ”Pyhä Konstantinos”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Artpop
Artpop (tyyliteltynä ARTPOP) on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Lady Gagan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 6. marraskuuta 2013. Albumin ensimmäinen single, ”Applause”, julkaistiin 12. elokuuta 2013 ja toinen single, ”Do What U Want”, julkaistiin 21. lokakuuta 2013. Uusin single ”G.U.Y”, julkaistiin 8. huhtikuuta 2014. Albumi debytoi Suomen virallisen listan kolmannella sijalla.
Ágios Konstantínos (Méthana)
Ágios Konstantínos on mykeneläisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde Méthanan niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsee niemimaan itärannikolla samannimisen Pyhälle Konstantinokselle ja Pyhälle Helenalle omistetun kirkon alueella, noin 1,5 kilometriä Méthanan kylästä koilliseen. Kohde on saanut nykyisen nimensä kirkosta, eikä asutuksen muinaista nimeä tunneta.
Artpop
Tausta ja levytys
Syyskuun lopussa vuonna 2011 Lady Gaga kertoi MTV:n haastattelussa työskentelevänsä uuden albumin parissa. Laulajan Born This Way -albuminkin parissa työskennellyt tuottaja DJ White Shadow kertoi marraskuussa 2011 olevansa mukana myös tulevan albumin teossa. Albumin tekoon osallistui myös Fernando Garibay, joka on työskennellyt Lady Gagan kanssa kauan. Gaga julkaisi albumin nimen, Artpop, Twitterissä 5. elokuuta 2012. Toukokuussa 2013 Gaga julkaisi kuvan itsestään lauluntekijä-tuottaja Dallas Austinin kanssa studiossa, joka on myös osallistunut albumin tekoon. Born This Way Ball -maailmankiertueen ajan Lady Gagan tuottajat matkustivat hänen kanssaan levyttääkseen albumia.
Ágios Konstantínos (Méthana)
pienoiskuva|vasen|upright=0.95|Ágios Konstantínoksen [[megaronin rauniot.]] Asutus on ajoitettu 1300–1200-luvuille eaa. Se löydettiin vuonna 1990. Rakennuskokonaisuuteen kuuluu muun muassa megaron. Yksi kokonaisuuden huoneista on tunnistettu pyhäköksi, jossa on palvottu jotakin mykeneläisen uskonnon jumalaa, todennäköisesti Poseidonia. Huoneen koko on vain noin 4,30 x 2,60 metriä. Siinä on ollut keskellä tulisija, jossa on poltettu uhreja.
Artpop
Teema
Artpopin ajatus ja teema alkoivat muotoutua joulukuussa 2011. Esiintyessään Australiassa Lady Gaga lauloi ensimmäistä kertaa kappaleensa ”Princess Die”, joka kertoo prinsessa Dianasta ja hänen kuolemastaan. Myöhemmin Gaga kuitenkin kertoi, että hänen laulamansa versio tuskin päätyy Artpopille, mutta että kappaleesta julkaistaan albumilla iloisempi danceversio. Heinäkuussa 2012 Lady Gaga kertoi uuden albuminsa olevan ”Princess Dien” itsetuhoisestakin teemasta huolimatta hyväntuulinen ja kontrastia vakavammalle Born This Way -albumille. Laulaja kertoi myös Twitterissä joulukuussa 2012 kirjoittaneensa albumia varten ”noin 50” kappaletta.
Ágios Konstantínos (Méthana)
Raunioista on löydetty muun muassa idoleita, koruja, juoma-astioita sekä poltettuja eläinten luita. Idoleihin lukeutuu suuri joukko eläinhahmoisia pienoisesineitä, kuten hevosia ja nautaeläimiä, sekä psii-kirjaimen muotoisia niin kutsuttuja lintujumala-idoleita. Pyhäkkölöytö on ollut merkittävä mykeneläisen ajan uskonnon tuntemisen kannalta.
Artpop
Julkaisu ja promootio
Artpop oli alun perin tarkoitus julkaista keväällä 2013. Lady Gaga loukkasi aiempaa levyään promotoineella Born This Way Ball -kiertueella kuitenkin lonkkansa, perui jäljellä olleet 21 konserttia ja leikkauksen jälkeen joutui pitkälle sairauslomalle. Kesäkuussa 2013 kerrottiin albumin ilmestyvän 11. marraskuuta 2013. Albumin lisäksi julkaistaan Artpop-sovellus, joka on saatavilla ilmaiseksi iPadille, iPodille, iPhonelle, Androidille ja Google Playlle. Sovelluksen oli tarkoitus tulla saataville vasta marraskuussa albumin kanssa samaan aikaan, mutta Gaga kuitenkin myöhemmin kertoi, että ”suuren kysynnän vuoksi” sovellus on ennakkoon tilattavissa jo ”Applausen” julkaisupäivänä.
Ágios Konstantínos (Méthana)
Alueelta tehdyt esinelöydöt ovat Pireuksen arkeologisessa museossa.
Artpop
Singlet
Albumin ensimmäinen singlen, ”Applausen”, oli määrä tulla markkinoille digitaalisesti 19. elokuuta 2013 samanaikaisesti singlen musiikkivideon kanssa ja kappaleen oli tarkoitus debytoida Yhdysvaltain radiokanavilla päivää myöhemmin. Singlestä vuoti kuitenkin nettiin pätkiä ja se tuli myyntiin ja julkaistiin Yhdysvaltain radiokanavilla jo 12. elokuuta. Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Los Angelesissa saman vuoden heinäkuun lopussa. Kuvaajat Inez van Lamsweerde ja Vinoodh Matadin suunnittelivat myös singlen kansikuvan, jossa Gagan valkoisiksi maalattuihin kasvoihin on sotkettu sinistä maalia silmien päälle ja punakeltaista maalia suun päälle. 10. lokakuuta Gaga kirjoitti Twitterissä, että seuraava single on ”Venus”, joka julkaistiin 25. lokakuuta. Do What U Want, jossa duetoi R. Kelly, julkaistiin albumin ensimmäisenä promosinglenä 21. lokakuuta, joka julkaistiin suuren suosion saatuaan albumin toisena singlenä. Albumin kolmas single, G.U.Y. julkaistiin 28. maaliskuuta 2014.
Live-esiintymiset
Gaga esitti ”Applausen” ensimmäistä kertaa livenä vuoden MTV Video Music Awards -gaalassa 25. elokuuta 2013. iTunes-festivaaleilla 1. syyskuuta 2013 Gaga esitti albumilta seitsemän uutta kappaletta: ”Aura”, ”Manicure”, ”Artpop”, ”Jewels and Drugs”, ”Sex Dreams”, ”Swine” ja ”I Wanna Be With U”.
Dokumentti
25. joulukuuta 2012 Gaga kertoi Twitterissä, että ”joululahjana hänen faneilleen” hänen elämästään ja Artpopin luomisesta tehdään dokumentti. Dokumentin kuvaa Terry Richardson,  joka työsti Gagan kanssa heidän valokuvakirjaansa Lady Gaga x Terry Richardson.
Anders Wesström
Anders Wesström (1720/1 Sala? – 7. toukokuuta 1781 Uppsala) oli ruotsalainen säveltäjä, urkuri ja viulisti. Hänen tuotantoonsa kuuluu orkesteri- ja kamarimusiikkia.
Varhaiset vuodet ja ura
Wesströmin samanniminen isä toimi urkurina pojan todennäköisessä synnyinkaupungissa, Salassa. Vuonna 1726 perhe muutti Hudiksvalliin, jossa vanhempi Wesström sai paikan koulun urkurina ja musiikinopettajana. Hän kuoli keuhkotautiin vuonna 1734, jolloin vasta 13-vuotias poika seurasi isäänsä tämän työtehtävissä. Syksyllä 1738 nuorukainen aloitti lainopinnot Uppsalan yliopistossa, josta sai maisterinarvon vuonna 1744. Tämän jälkeen Wesström lähti Tukholmaan, jossa hän työskenteli sekä hovioikeuden harjoittelijana että hovikappelin viulistina.
Vuonna 1756 Wesström lähti ulkomaille opiskelua varten. Dresdenissä hän oli viulisti Francesco Maria Cattaneon opissa ja tapasi teini-ikäisen Johann Gottlieb Naumannin, jonka kanssa hän lähti Italiaan. Alkukesästä 1758 Wesström aloitti opiskelun Giuseppe Tartinin johdolla Paduassa. Wesström palasi Tukholmaan vuonna 1760. Jo lähikuukausina hän aloitti siellä esiintymisen solistina julkisissa konserteissa. Hän jatkoi esiintymisiään 1760–1770-luvuilla; hän toi ruotsalaisten tietoisuuteen Italiasta mukanaan tuomaansa musiikkia ja esitti yleisölle myös omia sävellyksiään. Wesström esiintyi Tukholman lisäksi ainakin Göteborgissa ja Lyypekissä; kevään 1766 hän vietti Englannissa.
Viimeinen vuosikymmen, yksityis- ja työelämän ongelmat
Wesström anoi eroa töistään hovikappelissa helmikuussa 1773 ja sai vaatimattoman eläkkeen loppuelämänsä ajaksi. Hän jatkoi kuitenkin konserttien pitämistä, kunnes vetäytyi julkisuudesta huhtikuussa 1774. Hän kärsi alkoholismista viimeisinä vuosinaan. Hän nosti petoksenomaisesti täyttä palkkaa vielä eläkkeelle jäätyään, ja tämän paljastuttua hänen ansaitsemattomat rahansa otettiin pois tulevista eläkkeistä. Wesström yritti korjata talousvaikeuksiaan urkurin ja musiikinopettajan työllä Gävlessä. Hän kuitenkin sai valituksia ja varoituksia työtehtäviensä huonosta hoitamisesta.
Joulun 1780 aikoihin Wesström käyttäytyi väkivaltaisesti, joten hänet erotettiin töistään ja haastettiin oikeuteen. Hän lähti Tukholmaan tammikuussa 1781, mutta häntä ei ehditty tuomita. Hän pakeni Uppsalaan, jossa hän kuoli saman vuoden toukokuussa oireiltuaan keltaisuudella.
Tuotanto
Wesströmin sävellystuotannon laajuus ei ole tiedossa, mutta hänen tuotantonsa on todennäköisesti ollut paljon häneltä säilyneitä sävellyksiä kattavampi. Säilyneiden konserttiohjelmien mukaan hän sävelsi vähintään yhden viulukonserton, lukuisia soolosonaatteja ja muunnelmateoksen Gustafs skål viululle. Nämä teokset ovat kuitenkin kadonneet.
Säilyneitä teoksia ovat muiden muassa kuusi jousikvartettoa, sonaatti viululle ja sellolle, kaksi sinfoniaa, kaksi alkusoittoa ja allegretto uruille.
Wesström oli omaksunut vaikutteita muualta Euroopasta; inspiraationlähteinä on usein mainittu Giovanni Battista Sammartini ja varhainen Joseph Haydn.
Ghadar-liike
Ghadar-liike oli 1900-luvulla toiminut ulkomailla asuvien intialaisten vallankumouksellinen järjestö, jonka tavoite oli vapauttaa Intia brittien vallasta. Enemmistö jäsenistä oli sikhiläisiä punjabeja, jotka asuivat Pohjois-Amerikassa. Intian itsenäistyttyä vuonna 1948 Ghadar-liike lakkautettiin.
Ghadar-liike sai alkunsa San Franciscossa vuonna 1913, jolloin joukko aktivisteja alkoi järjestämään siirtotyöläisiä kapinaan Intian brittihallintoa vastaan. Järjestö perusti vallankumouksellisen Gadr-sanomalehden ja levitti pamflettejaan ympäri maailmaa, mikä johti liikkeen laajenemiseen. Ensimmäisen maailmansodan aikana liike sai rahoitusta Saksan ulkoasiainministeriöltä, jonka tavoite oli nostattaa Intia kapinaan siirtomaaisäntäänsä vastaan. Saksalaisten juonen paljastuttua 29 liikkeen jäsentä tuomittiin oikeudenkäynnissä vuonna 1917. Intiaan matkanneet kapinalliset kuvittelivat esimerkkinsä kannustavan intialaiset kansanjoukot kapinaan. He eivät salanneet aikomuksiaan vaan puhuivat avoimesti kapinatavoitteistaan laivamatkojensa aikana, minkä seurauksena Britannian tiedustelupalvelun oli helppoa päästä heidän jäljilleen. He eivät myöskään tienneet useiden paikallisten myönteisestä suhtautumisesta Britanniaan, minkä vuoksi he tulivat maanmiestensä pettämiksi. Lahoressa järjestetyssä oikeudenkäynnissä vuonna 1915 tuomittiin kuolemaan 24 Ghadar-kapinallista ja 27 lähetettiin vankisiirtokuntiin. Britit vastasivat Ghadar-liikkeen kapinaan Intian puolustamislailla 1915, joka antoi valtuuden pidättää jokaisen kapinallisen ja nationalistin ilman oikeudenkäyntiä. Kapinallisten johtaja Rash Behari Bose päätti paeta Japaniin, mikä jätti kapinalliset ilman johtajaa.
Ghadar-järjestön poliittiset tavoitteet eivät toteutuneet, mutta he innoittivat intialaisia nationalisteja kuten Subhas Chandra Bosea ja Bhagat Singhiä. Kanadan New Westminsterin kaupungissa järjestö sai vuonna 2020 tunnustusta, kun pormestari Jonathan Cotte julisti tammikuun 11. päivän Mewa Singhin muistopäiväksi. Mewa Singh oli Ghadar-aktivisti, joka hirtettiin 11. tammikuuta 1915 hänen murhattuaan maahanmuuttovirkailija W. C. Hopkinsonin, jonka alainen Bela Singh oli surmannut kaksi sikhiä.
Pixel
Pixel (ennen Pixel32) on kuvankäsittelyohjelma. Sen on tehnyt Pavel Kanzelsberger Free Pascalia käyttäen.
Pixel on saatavana seuraaville käyttöjärjestelmille:
Pormestari
Pormestari on korkein kunnallinen viranhaltija tai luottamushenkilö. Eri järjestelmissä nimityksen merkitys vaihtelee.
Suomessa pormestari oli perinteisesti niin sanottujen vanhojen kaupunkien maistraatin ja vuosina 1927–1983 raastuvanoikeuden puheenjohtaja. Ruotsin vallan alaisuudessa kaupunkilaki määräsi, että pormestari johti kaupunkia raadin kanssa maistraattina.
Suomen sana "pormestari" tulee ruotsin samaa tarkoittavasta sanasta borghmästare (nyk. kirjoitusasu borgmästare).
Pormestari Ruotsin vallan aikana
pienoiskuva|Tukholman pormestarin valinnasta 1389 tehty asiakirja. Raatilaitos sekä siihen liittyvät pormestarin ja raatimiehen virkanimikkeet tulivat Ruotsiin Saksasta 1300-luvulla. Raadin tehtävä oli hoitaa kaupungin yleistä hallintoa ja taloutta, ylläpitää järjestystä ja jakaa oikeutta. Sen jäseninä istui kaupungin porvareita, jotka kantoivat raatimiehen virkanimikettä, ja sen toimintaa johti pormestari. Maunu Eerikinpojan vuoden 1349 kaupunginlaissa raati määrättiin jokaisen Ruotsin valtakunnan kaupungin hallintoelimeksi. Suomalaisista kaupungeista ensimmäinen maininta raadin ja pormestarin olemassaolosta on Turusta vuodelta 1324.
thumb|Kuva 1400-luvun kalkkimaalauksesta [[Sauvon kirkko|Sauvon kirkossa. Pyhän Laurentiuksen edessä polvistuvan lahjoittajan oletetaan mahdollisesti esittävän Lars Skalmia, joka toimi Turun pormestarina vuosina 1501–1502. ]] Pormestarin ja raatimiesten toimenkuvat oli kaupunginlaissa määritelty sangen väljästi. Pormestari johti raadin työskentelyä ja oli vastuussa kaupunginhallinnosta. Virallisia pätevyysvaatimuksia ei pormestareille laissa asetettu. Kaupunkilain mukaan jokaisella kaupungilla tuli olla kolmekymmentä raatimiestä ja kuusi pormestaria, mutta tätä kyettiin noudattamaan ainoastaan Tukholmassa. Lakia uudistettaessa 1600-luvulla määrä supistettiin 24 raatimieheen ja neljään pormestariin. Käytännössä Turun ja Viipurin kaltaisissa suurissa kaupungeissa oli useita pormestareita, mutta pienemmissä vain yksi.
1600- ja 1700-lukujen aikana ruotsalainen kaupunginhallinto uudistui ja pormestarin ja raadin tehtävät määriteltiin tarkemmin. Vanhaa hallintoa ja oikeudenkäyttöä hoitanut raati alkoi jakautua kahdeksi eri elimeksi: maistraatiksi, joka hoiti kaupungin hallinnon, ja raastuvanoikeudeksi, joka jakoi oikeutta. Myös pormestarin virka alkoi yhä selvemmin jakautua toimimiseen toisaalta maistraatin puheenjohtajana, toisaalta raastuvanoikeuden ylimpänä tuomarina. Kaupungeissa, joissa oli useita pormestareita, nämä virat eriytyivät toisistaan: kunnallispormestari johti maistraattia ja oikeuspormestari raastuvanoikeutta. Raastuvanoikeuden puheenjohtajana toimineilta pormestareilta alettiin vaatia juridista koulutusta, aluksi epävirallisesti ja vuodesta 1749 lain voimalla.
Pormestari 1800- ja 1900-luvuilla
pienoiskuva|Säipän talo [[Torniossa (Lukiokatu 10) on rakennettu 1866 kaupungin pormestarin käyttöön.]] Vuoden 1873 kunnallisasetuksessa kaupunkeihin määrättiin perustettavaksi vaaleilla valittavat kaupunginvaltuustot, jotka saivat perinteisesti maistraateille kuuluneen ylimmän kunnallisen päätösvallan. Tämän jälkeen kunnallispormestarin johtama maistraatti toimi valtuustopäätösten valmistelijana ja toimeenpanijana. Tämänkin aseman maistraatti kuitenkin menetti vuoden 1927 kunnallislain muutoksessa, kun valmistelu- ja toimeenpanotyötä varten perustettiin uusi toimielin, kaupunginhallitus. Samalla kunnallispormestari menetti asemansa kaupungin korkeimpana hallintovirkamiehenä kaupunginhallituksen puheenjohtajalle eli kaupunginjohtajalle.
Vuoden 1927 jälkeen maistraatista tuli valtion tehtäviä kaupungeissa suorittanut viranomainen sekä järjestys- ja talousasioiden tuomioistuin. Kunnallispormestarin alaisuuteen kuuluivat muun muassa hallinto-oikeudellinen lainkäyttö järjestys- ja talousasioissa, rakennustoiminnan ja asemakaavan valvonta sekä elinkeinoasiat. Pormestarin virkatehtäviin kuuluivat myös siviilivihkimiset. Niihin kaupunkeihin, jotka saivat kaupunkioikeudet itsenäistymisen jälkeen, ei enää perustettu maistraatteja vaan järjestysoikeudet hoitamaan vastaavia tehtäviä. Myös järjestysoikeuden puheenjohtajan virkanimike oli pormestari.
1900-luvun lopulla pormestarin virka lakkautettiin sekä kaupunginhallinnosta että oikeuslaitoksesta. Tämä tapahtui osana pyrkimyksiä yhdenmukaistaa kaupunkien ja kuntien hallinto sekä oikeudenkäyttö. Vuoden 1978 uudella kunnallislailla maistraatit muutettiin valtion viranomaisiksi ja järjestysoikeudet lakkautettiin. Vuonna 1993 myös maistraatit lakkautettiin kokonaan, ja samalla hävisivät kunnallispormestarien virat.
Nykyisin maistraatti-nimeä käyttävät entiset valtion rekisteritoimistot. Samana vuonna tehtiin suuri alioikeusjärjestelmän uudistus, jossa kaupunkien raastuvanoikeudet ja maaseudun kihlakunnanoikeudet korvattiin käräjäoikeuksilla. Raastuvanoikeuksien päällikkötuomarien käyttämä pormestarin virkanimike hävisi ja käräjäoikeuksien päällikkötuomareista tuli laamanneja.
Pormestarinimikkeen käyttäjiä koski kuitenkin siirtymäaika: esimerkiksi Joensuussa oli vielä pitkään 2000-luvulla pormestarin virkanimikettä käyttänyt tuomari, joka oli alioikeusuudistukseen asti johtanut Joensuun raastuvanoikeutta ja saanut luvan käyttää pormestarin arvonimeä. Tämä johtui käräjäoikeuden tuomareiden nimitysmenettelyä koskevasta laista.
Vuoden 2006 kuntalain pormestarit
Elokuun 2006 alussa kuntalakiin tehtiin muutos, jonka mukaan kunnanvaltuusto voi päättää valita pormestarin kunnanjohtajan sijasta. Kunnanjohtaja on kuntaan virkasuhteessa, pormestari puolestaan on kunnan luottamushenkilö. Kunnanvaltuusto voi lisäksi määrätä, että pormestarin on oltava kunnanvaltuutettu. Jos valtuusto ei näin määrää, pormestarin ei tarvitse olla kyseisen kunnan asukas. Pormestari on kunnanhallituksen puheenjohtaja. Pormestari valitaan valtuuston vaalilla enintään valtuuston toimikaudeksi. Myös kunnanjohtaja valitaan valtuuston vaalilla, hän johtaa kuntaa kunnanhallituksen alaisena. Kunnanjohtaja valitaan toistaiseksi tai määräajaksi.
Uuden kuntalain ajan ensimmäiseksi pormestariksi valittiin 6. syyskuuta 2006 kokoomuksen Timo P. Nieminen, joka johti Tamperetta. Nieminen oli valittu kaupunginvaltuutetuksi 1973, kaupunginhallituksen jäseneksi 1983 ja sen puheenjohtajaksi 1995. Valinnan pormestarista teki Tampereen kaupunginvaltuusto äänin 39–28. Uusi pormestari astui virkaansa 1. tammikuuta 2007. Tampereen jälkeen toinen Suomen kunta, jossa pormestarimalli otettiin käyttöön, oli Pirkkala. Pirkkalassa pormestarina helmikuussa 2009 aloittaneesta Antero Saksalasta tuli myös ensimmäinen toimesta erotettu uuden kuntalain mukainen pormestari maaliskuussa 2010. Kolmas kunta Suomessa, joka siirtyi pormestarinmalliin oli Helsinki, joka siirtyi siihen vuonna 2017. Pormestariksi valittiin 7. kesäkuuta 2017 kokoomuslainen Jan Vapaavuori. Espoossa on suunniteltu pormestarimallin käyttöönottoa ja käyty siitä keskustelua. Lahdessa suunniteltiin pormestarimalliin siirtymistä kuntavaalien 2021 jälkeen, mutta suunnitelma hylättiin lokakuussa 2020.
Vuonna 2022 pormestareina toimivat:
Ylipormestari
Ylipormestari on tasavallan presidentin myöntämä arvonimi. Presidentti on myöntänyt arvonimen Arthur Castrénia lukuun ottamatta kaikille Helsingin kaupunginjohtajalle jossain vaiheessa näiden virkakautta. Helsingin kaupunginjohtaja ei ollut kaupunginhallituksen puheenjohtaja, vaan kuntalain mukaisesti kaupunginhallituksen esittelijä ja viranhaltija.
Norja – Ordfører
Norjassa pormestari on kunnan korkein luottamushenkilö, jonka valitsee vaaleilla valittu kunnanhallitus  keskuudestaan. Kunnanhallitusten johdossa on toimeenpanokomitea, joka koostuu pormestarista ja kaikkien kunnanhallitukseen kyseisessä kunnassa valittujen puolueryhmien edustajista. Oslossa ja Bergenissä on poikkeuksellisesti käytössä parlamentaarinen hallintomuoto, eli puoluepohjainen paikallishallinto. Pormestari on kunnan ylin poliittinen johtaja, vastakohtana rådmann-virkamiehelle, joka on kunnan korkein hallinnollinen johtaja.
Villa Rana
Villa Rana on arkkitehti Yrjö Blomstedtin suunnittelema jugend-tyylinen rakennus Jyväskylän Seminaarinmäellä. Se valmistui vuonna 1905, ja siinä oli Jyväskylän seminaarin piirustus- ja veistosalit 1950-luvun loppuun saakka. Sittemmin Villa Ranassa on ollut Jyväskylän yliopiston toimitiloja, mutta yliopisto luopui rakennuksen käytöstä sen kalliin vuokran vuoksi. Sitä esitettiin vuonna 2015 Europa Nostran listalle Euroopan uhanalaisimmista kulttuuriperintökohteista, mutta se ei tullut valituksi, vaan Suomesta listalle valittiin Helsinki-Malmin lentoasema.
1960-luvulla rakennus oli purku-uhan alla, mutta se pelastui, kun seminaari ja silloinen Kasvatusopillinen korkeakoulu ottivat sen käyttöön. Rakennus sai 1960-luvulla nimen sammakkoaiheisen ornamentiikkansa mukaan. Siellä oli Historian ja etnologian laitoksen työtiloja sekä Blomstedtin ja Paulaharjun mukaan nimetyt luentosalit.
Wilbur Smith
thumb|Smith jakamassa nimikirjoituksiaan vuonna 2007.
Wilbur Addison Smith (9. tammikuuta 1933 Broken Hill, Pohjois-Rhodesia – 13. marraskuuta 2021 Kapkaupunki, Etelä-Afrikka ) oli rhodesialaissyntyinen eteläafrikkalainen kirjailija. Smith oli tunnettu Afrikka-aiheisista romaaneistaan. Hänen kirjojaan on käännetty yli 30 kielelle ja myyty noin 140 miljoonia kappaletta.
Elämäkerta
Smith varttui Pohjois-Rhodesiassa, nykyisessä Sambiassa, jossa hänen vanhemmillaan Herbert James Smithillä ja Elfreda Smithillä (o.s. Lawrence) oli suuri maatila. Smith oli kuolla 18 kuukauden ikäisenä aivomalariaan, mutta toipui siitä. Isänsä kannustamana Smith tutustui Afrikan luontoon ja kansoihin. Teini-ikäisenä hän kulki metsästysretkillä paikallisten alkuperäisasukkaiden kanssa. Hän ampui 13-vuotiaana yksin kotona ollessaan kolme perheensä karjaa uhannutta leijonaa.
Kiinnostuksen kirjoja kohtaan Smith omaksui äidiltään jo nuorena. Hänen isänsä ei arvostanut kirjallisuutta, eikä uskonut sen riittävän elannon saamiseksi. Smith opiskeli Natal Universityssä ja Rhodes Universityssä, missä hän suoritti vuonna 1954 Bachelor of Commerce -tutkinnon. Hänestä tuli kirjanpitäjä. Vuosina 1954–1958 hän työskenteli eteläafrikkalaisen Goodyear Tyre and Rubber Co:n palveluksessa, mistä Smith siirtyi vuosiksi 1958–1963 Rhodesiaan H. J. Smith and Sonille, missä hänen isänsäkin työskenteli.