cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Linnanmäen sirkuskoulu
Lasten Päivän Säätiön osuus toiminnassa
Lasten Päivän Säätiö kustansi sirkuskoulun toiminnan aluksi kokonaan, eikä oppilailta peritty minkäänlaista maksua. Huvipuiston toiminnan kehittyessä alettiin pohtia sirkuskoulun jatkoa. Sirkuskoulu sinänsä sopi lasten hyväksi toimivan säätiön toimintaan, mutta sen ei katsottu kuuluvan huvipuiston ydintoiminnan alasuuteen. Niinpä 15.2.2002 Åshöjdens skolanin luokkahuoneessa perustettiin kerhoa pyörittämään kannatusyhdistys.
C. Aubrey Smith
Kriketinpelaajana Smith edusti Cambridge University Cricket Clubia, Sussex County Cricket Clubia ja Transvaal cricket teamia. Hän pelasi myös yhden ottelun Englannin krikettimaajoukkueessa Etelä-Afrikkaa vastaan maaliskuussa 1889 ollen joukkueensa kapteenina.
Linnanmäen sirkuskoulu
Kannatusyhdistys ja henkilökunta
Linnanmäen sirkuskoulun kannatusyhdistyksen perustajina toimivat sirkuskoulun opettajat sekä oppilaiden vanhemmat. Kaisu Sutisen ja Karoliina Korhosen siirtyessä opettamisesta sivuun tilalle tulivat sirkusaktiivi Maiju Mustonen ja komedienne Jenni Kallo. Maiju Mustonen ryhtyi myös sirkuskoulun toiminnan vastuuvetäjäksi. Pisimpään talossa olleita ovat myös Niina Rinta-Opas ja Iida Kurki. Vuosien saatossa sirkuskoululla on ollut joukko ammattitaitoisia opettajia, jotka ovat pysyneet mukana vuosikymmenet nostaen sirkuskoulun tasoa ja mainetta. Heihin lukeutuu mm. Lionel Lejeune, Teemu Öhman, Pinja Schönberg ja Kimmo Hietanen.
C. Aubrey Smith
Smith päätti siirtyä näyttelijänuralle vuonna 1892 ja liittyi A. B. Tappings Stock Company -näyttelijäseurueeseen. Elokuvadebyyttinsä hän suoritti 1914, ja seuraavana vuonna hän siirtyi Yhdysvaltoihin. Myöhemmin hän vakiinnutti asemansa erityisesti perienglantilaisten roolien esittäjänä, kuten esimerkiksi sotilaana tai aristokraattina. Smithin viimeiseksi elokuvaksi jäi Pikku naisia, joka sai ensi-iltansa vuosi hänen kuolemansa jälkeen.
Smith sai OBE-arvonimen vuonna 1938 ja KBE:n 1944. Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Linnanmäen sirkuskoulu
Kannatusyhdistys ja henkilökunta
Sirkuskoulu tunnetaan myös kansainvälisellä nimellään Lintsin Sirkus.
Kohokohtia kannatusyhdistyksen toiminnan ajalta
2019
2018
2017
2016
2015
2014
2013
2012
2011
2010
2009
2008
2007
2006
2005
2004
2002
Myö
Sitoutumaton Kansalaisliike MYÖ ry on sitoutumaton vuonna 1995 perustettu kansalaisjärjestö, joka vaikuttaa Lappeenrannan kunnallispolitiikassa. Myö on Suomen Sitoutumattomat -järjestön jäsen.
Järjestön perusperiaatteisiin kuuluu, että jokainen yhdistyksen jäsen noudattaa politiikassa omia eettisiä periaatteitaan. Myö ei tee poliittisia ryhmäpäätöksiä eivätkä jäsentä sido yhdistyksen kokouksessa tehdyt päätökset.
Myö-liikkeen edustajista Erkki Pulli oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 2001-2004 ja Suomen Sitoutumattomat ry:n varapuheenjohtajana. Antti O. Arponen oli Suomen Sitoutumattomat ry:n varapuheenjohtajana 2008–2009 ja puheenjohtajana 2010. Tunnettuihin myöläisiin kuuluvat myös rovasti Matti J. Kuronen ja kuuluisa jääkiekkoilija Lalli Partinen.
Järein asein
Järein asein (The Gun Seller) on Hugh Laurien vuonna 1996 ilmestynyt esikoisteos. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2011 Tammen kustantamana, ja sen on suomentanut Aleksi Milonoff.
Hugh Laurie tunnetaan ensisijaisesti näyttelijänä, muun muassa sarjan House pääosassa Gregory Housena, mutta lisäksi hän on muusikko, ohjaaja ja kirjailija. Hän on kirjoittanut kaksi romaania, 1996 ilmestyneen dekkarin Järein asein 1996 ja sen jatkoksi paljon julkisuutta saaneen mutta yhä julkaisemattoman romaanin Paper Soldiers.
Pensaskäärmekurki
Pensaskäärmekurki (Chunga burmeisteri) on eteläamerikkalainen käärmekurkilintujen laji. Sen esiintymisalue ulottuu Bolivian etelä- ja kaakkoisosista läntiseen Paraguayhin ja Argentiinan keskiosiin. Gustav Hartlaub kuvaili lajin holotyypin Argentiinan Tucumánista ja Catamarcasta vuonna 1860.
Järein asein
Näyttelijäurallaan huipulla oleva Laurie tarjosi käsikirjoitusta kustantajalle salanimellä, jotta julkaisupäätös olisi aito, mutta teos ilmestyi lopulta oikealla tekijänimellä. Kun Järein asein ilmestyi, New York Timesin kriitikko luonnehti Laurieta sanoin: "nokkela, hurmaava, lämmin, katu-uskottava ja rohkea". Kun teos ilmestyi Ranskassa 2009, se nousi heti myyntilistojen kärkeen. Vakavasta aiheesta kertovassa mutta huumorin sävyttämässä kertomuksessa on kauniita naisia, CIA, terroristeja sekä ripaus James Bondia. Nokkeluuksien ja yllätyskäänteiden värittämän kirjan tyylissä on sanottu olevan hiven W. G. Woodhousea.
Juonitiivistelmä
Tarinan päähenkilö on mukavasta elämästä pitävä Englannin armeijan entinen upseeri Thomas Lang, joka armeijassa palveltuaan on ryhtynyt sekalaisiin pätkätöihin. Vanhojen suhteidensa avulla hän tekee töitä myös henkivartijana, ja erään keikan aikana hän saa tarjouksen palkkamurhaajan tehtävästä, josta hän kieltäytyy, sillä kylmäveriset murhat eivät ole hänen alaansa. Hän lähtee varoittamaan suunniteltua uhria, amerikkalaista liikemiestä Alexander Woolfia, jolloin hän törmää väkivaltaa uhkuvaan mieheen ja Woolfin kauniiseen tyttäreen Sarahiin. Niin kansainväliseen asekauppaan kietoutuva tarina vaarallisen totuuden metsästämisestä pääsee vauhtiin. Tapahtumapaikkoja ovat muun muassa Lontoo, Hollanti, Sveitsi ja Casablanca.
Juri Suh’orukov
Juri Suh’orukov (, s. 29. maaliskuuta 1968 Donetsk) on ukrainalainen kivääriampuja ja olympiamitalisti.
Suh’orukov on saavuttanut olympialaisissa Pekingissä 2008 hopeaa 50 m peinoiskiväärin asentokilpailussa ja oli 36. makuussa. Lisäksi hän on saavuttanut MM-kilpailuissa neljä mitalia, joista kirkkain on Barcelonassa 1998 voitettu joukkuemaailmanmestaruus 50 m pienoiskiväärin asentokilpailussa.
What’s THIS For...!
Kappalelista
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Killing Joke.
Kuusi päivää, seitsemän yötä
Kuusi päivää, seitsemän yötä on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut seikkailuelokuvan elementtejä sisältävä romanttinen komedia. Kauaissa kuvatun elokuvan ohjasi Ivan Reitman ja käsikirjoitti Michael Browning. Pääosissa ovat Harrison Ford, Anne Heche, David Schwimmer ja Jacqueline Obradors. Elokuva sai Yhdysvalloissa ensi-iltansa 12. kesäkuuta 1998.
Viitajärvi
Viitajärvi voi tarkoittaa:
Markku Aalto
Aalto voitti 800 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1969 ajalla 1.50,6. Lisäksi hän oli hopealla vuosina 1970, 1971, 1973 ja 1974. Hallissa hän voitti SM-kultaa 600 metrillä 1967 ja 1968 sekä 1 500 metrillä 1974 sekä hopeaa 400 metrillä 1969 ja pronssia 800 metrillä samana vuonna. Aalto oli mukana myös Helsingin EM-kisoissa 1971, jossa hän selvisi 800 metrillä välieriin. Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 1974 hän jäi 800 metrillä alkueriin.
For Love of the King
For Love of the King on Oscar Wilden nimissä 1920-luvun alussa julkaistu näytelmä. Todellisuudessa sen on kirjoittanut irlantilaissyntyinen Mabel Cosgrove. Cosgrove avioitui burmalaisen diplomaatin kanssa ja käytti myöhemmin nimeä Chan Toon ja palattuaan Eurooppaan esiintyi Arakanin prinsessana ja ansaitsi elantonsa kirjailijana, toimittajana ja huijarina.
Markku Aalto
Aalto oli myös mukana voittamassa 4 × 400 metrin viestin Suomen-mestaruutta 1967, 1968, 1970 ja 1971, hopeaa 1969 ja pronssia vuonna 1978 sekä 4 × 800 metrin viestin Suomen-mestaruutta 1969 ja hopeaa 1970 ja 1971.
For Love of the King
Näytelmä paljastui huijaukseksi 1920-luvun puolivälissä, ja se ja sen kirjoittaja Mabel Cosgrove/Chan Toon unohtuivat. Näytelmä sisältyy muun muassa Methuenin julkaisemiin Wilden koottuihin teoksiin vuodelta 1922.
Markku Aalto
Heinäkuussa 1971 Aalto juoksi 800 metrin Suomen ennätyksen 1.47,2, jonka Pekka Vasala rikkoi seuraavana kesänä.
Aallolla on oma arkkitehtitoimisto Helsingissä. Se suunnitteli mm. Helsingin olympiastadionin peruskorjauksen ennen Helsingin EM-kisoja 1994.
Ouahigouya
Ouahigouya on kaupunkikunta sekä Nordin alueen ja Yatengan provinssin hallinnollinen keskus Burkina Fasossa. Se sijaitsee 181 kilometriä Ouagadougousta luoteeseen. Kunnassa on 199 400 ja kaupunkialueella 124 600 asukasta (vuonna 2019, väestönlaskenta).
Maantiede
Ouahigouyan kunnan pinta-ala on 491 ja kaupunkialueen 102 neliökilometriä. Kaupunkikunta rajoittuu pohjoisessa Koumbrin ja Bargan, idässä Namissiguiman ja Oulan, etelässä Zogorén, Gourcyn ja Leban sekä lännessä Tangayen ja Thioun kuntiin. Maisemaa leimaa kumpuileva tasanko. Seutu kuuluu Nakambén eli Valkoisen-Voltan valuma-alueeseen. Pysyviä vesistöjä ei ole. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensasaroa ja metsäsavannia.
Seudun ilmasto on sahelilais-sudanilainen. Vuotuinen sademäärä on 500–800 millimetriä. Sadekausi kestää kesäkuusta lokakuuhun, kuiva ja viileä kausi marraskuusta tammikuuhun sekä kuiva ja kuuma kausi helmikuusta toukokuuhun. Jälkimmäistä leimaa harmattan-tuuli. Keskilämpötilat vaihtelevat 25,7 ja 42,8 asteen välillä.
Kuntaan kuuluu 15 kaupunginosaa ja 37 kylää.
Historia
Ouahigouya oli ennen siirtomaa-aikaa Yatengan mosivaltion pääkaupunki. Siitä tuli hallintopiirin keskus vuonna 1904 ja se sai täyden kunnallishallinnon vuonna 1958 ja uudelleen vuonna 1995. Vuodesta 1960 lähtien se oli departementin ja vuodesta 1973 prefektuurin keskus. Yatengan provinssi on perustettu vuonna 1984 ja Nordin alue vuonna 2001.
Liikenne, talous ja palvelut
Ouahigouyan kautta kulkee Ouagadougoun ja Malin rajan välinen maantie RN2, josta haarautuvat Bobo-Dioulassoon johtava RN10 ja Kayaan johtava RN15. Kaupungissa on kaksi liikenneasemaa.
Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely, puutarhan- ja karjanhoito sekä kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, fonio, riisi, maapähkinä, seesami, puuvilla, lehmänpapu ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat ja siipikarja sekä vähemmässä määrin aasit, hevoset ja kamelit. Ouahigouyassa on yksi maan suurimmista torialueista. Muita elinkeinoja ovat käsityöammatit, palvelut ja hallinto. Teollisuutta ei ole juuri lainkaan.
Kaupungissa toimii julkisia ja yksityisiä lyseoita ja ammattikouluja, kaksi yksityistä ammattikorkeakoulua sekä tekninen yliopisto. Terveyspalveluihin kuuluvat kaksi aluesairaalaa, terveyskeskukset ja yksityisvastaanotot. Kulttuurilaitoksia ovat nuoriso- ja kulttuuritalo, naisten talot, elokuvateatterit, teatterisalit ja kirjasto.
Annikki Reijonen
Annikki Reijonen (24. toukokuuta 1897 Helsinki – 16. elokuuta 1934 Tali Vl.) oli suomalainen kirjailija ja suomentaja.
Reijonen kirjoitti yhden romaanin ja lisäksi teoksia puutarhanhoidosta ja käsialatutkimuksesta. Hän oli mukana teosofien toiminnassa ja laati muun muassa englanninkieleisen esitteen Pekka Ervastista.
Ensimmäisen luokan sotalaiva
Ensimmäisen luokan sotalaiva oli Britannian kuninkaallisen laivaston luokittelu suurimmille linjalaivoille. Alusten koko ja niihin asennettujen tykkien lukumäärä sekä miehistön koko muuttuivat 250 vuoden kuluessa, jona luokitus oli käytössä. 1700-luvun alussa luokka sisälsi kolmikantiset yli 80-tykkiset alukset. Saman vuosisadan lopulla alusten miehistö oli yli 800 henkeä ja uppouma yli 2 000 pitkää tonnia.
Ensimmäisen kerran määriteltäessä luokkaa 1600-luvun alkupuoliskolla aluksilla oli vähintään 300 miestä. Vasta vuoden 1660 jälkeen luokitukseen lisättiin tykkien lukumäärä, joten ensimmäisissä aluksissa saattoi olla 60 tykkiä. Vuosisadan loppupuoliskolla niissä kuitenkin oli jo normaalisti 90–100 tykkiä. 1700-luvun alussa luokituksen perustaksi sota-aikana tuli 100 tykkiä. Rauhan aikana aluksilla oli tavallaisesti vain osittainen valmius.
22. maailmanjamboree
22. maailmanjamboree oli Ruotsissa järjestetty Jamboree-partiotapahtuma. Se pidettiin 27. heinäkuuta – 8. elokuuta 2011 Kristianstadissa Skånessa, lähellä Rinkabyn kylää. Leirille osallistui lähes 40 000 partiolaista 143:sta eri maasta ympäri maapalloa. Suomesta jamboreelle lähti n.1200 partiolaista.
Etelä-Suomen ketjukolarisuma
Etelä-Suomen ketjukolarisuma on torstaina 17. maaliskuuta 2005 tapahtunut useiden, jopa satojen ajoneuvojen ketjukolaritapaus, joka on tähän mennessä pahin Suomessa sattunut liikennekaaos. Kolareita tapahtui lähes kaikilla Helsinkiin johtaneilla pääväylillä, vieläpä lähes samanaikaisesti. Onnettomuudessa kuoli kolme ihmistä, joista kaksi Porvoonväylällä ja yksi Lahdenväylällä. Loukkaantuneita oli 62. Kolareita sattui edellämainittujen teiden lisäksi Tuusulanväylällä ja Hämeenlinnanväylällä. Valtaosa kolareista ajottui puoli seitsemän ja aamuyhdeksän välille, jolloin liikennettä haittasi sankka lumisade.
Porvoonväylän kuolonkolarit
Pahimmassa paikassa Porvoonväylällä oli yhdessä kasassa kolme rekkaa ja noin 20 henkilöautoa. Samassa kolarisumassa oli myös Ilmailulaitoksen pääjohtaja Mikko Talvitie, joka menehtyi auton ollessa puristuksessa. Hän oli syntynyt vuonna 1945. Toinen vainajista oli vuonna 1948 syntynyt nainen, joka löydettiin ajoradalta. Hän oli sankassa lumisateessa astunut ulos autostaan ohi ajaneen auton eteen. Ulos astuminen on saattanut aiheuttaa kauempaa takana tulleiden autojen kolarisuman, joka Porvoonväylällä tapahtui.
Lahdenväylän kuolonkolari
Lahdenväylän kuolonkolarissa sai surmansa 1968 syntynyt tuusulalainen nainen. Kaikkiaan paikalla oli noin 80 autoa samassa sumassa. Sumassa oli mukana myös vaarallisia aineita sisältänyt kemikaalirekka, mutta sen tankkeihin ei kuitenkaan tullut vuotoja.
Korallien vaaleneminen
pienoiskuva|Vaalenneita koralleja. pienoiskuva|Vaalentuneita koralleja Floridassa. Korallien vaaleneminen tai korallien haalistuminen on tapahtuma, jossa kivikorallit menettävät värinsä, joko siksi että niissä elävät symbioottiset yksisoluiset zooksantellilevät lähtevät korallista tai ainakin levät menettävät pigmenttinsä.
Levien kärsiessä ja kadotessa korallieläin menettää ravinnonlähteensä ja kärsii, ja vaalenemisen jatkuessa pitempään koralli voi kuolla kokonaan. Lyhytaikaisestakin vaalenemisesta toipuminen voi viedä vuosia.
Vaalenemisen syyt
Vaaleneminen johtuu korallieläimen kokemasta stressistä, jota voivat aiheuttaa monet tekijät:
Laajoja, äkillisiä vaalenemisia on havaittu hurrikaanien sateiden aiheuttamien suolapitoisuuden vaihteluiden sekä El Niñon aiheuttamien lämpimyysjaksojen yhteydessä. Ilmaston lämpeneminen aiheuttaa paitsi veden lämpenemistä, myös vedenpinnan nousua, mikä johtaa valaistuksen vähenemiseen koralliriutoilla. Vaalenemisen aiheuttaa jo 1–2 asteen lämpötilannousu.
Laajoja vaalenemisia on havaittu vuosina 1997, 2010 ja 2015. Vuonna 2017 arvioitiin että 29 prosenttia Ison Valliriutan koralleista oli tuhoutunut.
Riuttoja muodostavien kivikorallien lisäksi vaalenemista esiintyy kaikilla eläimillä, joilla on näitä symbioottisia leviä: pehmytkoralleilla, jättiläissimpukoilla ja merivuokoilla.
Kivipankki
Kivipankki on arkkitehti Ilmari Launiksen suunnittelema rakennus Jämsän keskustassa. Julkisivusta vastasi taiteilija Josef Alanen. Nimensä mukaisesti Kivipankki rakennettiin alun perin pankin toimitiloiksi. Materiaalina käytettiin paikallista harmaata graniittia. Rakennus valmistui 1913 ja se vihittiin käyttöön keväällä 1914.
Tyyliltään Kivipankki on jugendin ja kansallisromantiikan yhdistelmä. Sen graniittiseinät hakattiin karkeiksi. Muita Kivipankin arkkitehtoniseen ilmeeseen vaikuttavia ratkaisuja ovat mansardikatto erkkereineen ja talon Seppolankadun puoleiseen päätyyn rakennettu torni.
Kivipankki rakennettiin suhteellisen neitseelliseen ympäristöön noin 250 metriä Jämsänjoesta länteen. 1900-luvun kuluessa Jämsän ydinkeskusta kasvoi joen itäpuolelle muutama sata metriä Kivipankista idän suuntaan. Jämsän ensimmäinen hissillinen kerrostalo, niin kutsuttu Viiskulman kerrostalo, kohosi Kivipankin länsipuolelle vuonna 1954, joten sen varjo lankeaa iltapäivisin Kivipankin ylle - etenkin keväisin ja syksyisin. Etelän ja pohjoisen suuntiin Kivipankista avautuu verraten avoin viherkäytävä.
Luomo
Luomo voi tarkoittaa seuraavaa:
Korallia
Korallia on kokkolalaisen Claudia-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1986. Levy ilmestyi Polarvoxin Amulet-levymerkillä ja sen tuotti T.T. Oksala. Oksala toimi myös levyn äänittäjänä Finnvox-studioilla.
Nimikappale ”Korallia” julkaistiin myös singlenä, B-puolellaan ”Paha maa” samalta albumilta. Nimikappaletta käytettiin minuutin verran seitsemän vuotta myöhemmin ensi-iltaan tulleessa menestyselokuvassa Akvaariorakkaus (1993).
Levykannen kuvat otti Jan Kaila ja kannen suunnitteli Vesa Lempiäinen, logon Mikko Kaasinen.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Petri Möller, kaikki kappaleet sovittanut Claudia.
A-puoli
B-puoli
Baker Streetin metroasema
Baker Streetin metroasema on Lontoon metron metroasema. Asemalla kulkevat Bakerloo-, Jubilee-, Circle-, Hammersmith & City- ja Metropolitan-linjojen junat. Asema on yksi maailman vanhimmista edelleen käytössä olevista metroasemista.
Asemalla on kymmenen laituria, enemmän kuin yhdelläkään toisella asemalla Lontoon metrossa.
Historia
Metropolitan Railway avasi aseman 10. tammikuuta 1863. Vuosien varrella aseman kautta alkoi kulkea muitakin linjoja. 23. ja 30. toukokuuta 1973 asemalta löydettiin pommeja, jotka kuitenkin poistettiin turvallisesti.
Kyzikos
Kyzikos oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Myysiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Balıkesirin maakunnan Erdekiä, noin yhdeksän kilometriä luoteeseen nykyisestä Bandırmasta.
Kyzikos oli joonialainen kreikkalainen siirtokunta, jonka perustivat miletoslaiset 700-luvulla eaa. Historiansa aikana se oli ensin lyydialaisten ja sitten persialaisten vaikutuspiirissä. Klassisella kaudella kaupunki oli Ateenan ja Spartan kiistakapulana. 200-luvulla eaa. kaupunki päätyi seleukidien valtaan ja vuonna 133 eaa. Rooman valtaan. Roomalaisella kaudella Kyzikos oli yksi Vähän-Aasian tärkeimpiä kauppakaupunkeja. Se kärsi mittavia tuhoja maanjäristyksissä 100-luvulla, ja vuonna 543 kaupunki tuhoutui lopullisesti.
Maantiede
Kyzikos sijaitsi Propontiin eli nykyisen Marmaranmeren lounaisrannalla Myysiassa. Sen kaupunkikeskus oli rakennettu Arktonnesoksen (, ”Karhusaari”; nyk. Kapu Dağ) niemelle ja sen mantereeseen yhdistäneelle kannakselle. Antiikin lähteet ovat ristiriitaisia siitä, oliko paikka alun perin saari vai niemi. Oletettevasti se oli alun perin saari, mutta tuli myöhemmin yhdistetyksi mantereeseen hiekkaisella kannaksella. Toisaalta antiikin aikana kannaksen poikki oli kaivettu kanava, ja saari oli yhdistetty Strabonin mukaan mantereeseen kahdella sillalla. Nykyaikana kaupungin paikka on tunnettu nimellä Balkiz (Bal Kiz), missä loppuosa vaikuttaa säilyttäneen antiikin aikaisen kaupungin nimen, ja alkuosa saattaa olla muuntunut kreikan sanasta Palaia, ”Vanha”.
pienoiskuva|vasen|Kyzikoksen raunioita. Arktonnesoksen saaren Strabon sanoi olleen hyvin hedelmällistä maaperää, ja olleen ympärysmitaltaan 500 stadioninmittaa. Kaupungissa oli kaksi satamaa, yksi niemen kummallakin puolella. Ne oli yhdistetty kanavalla toisiinsa ja voitiin kumpikin sulkea (ketjulla tms.). Toisen sataman nimi oli Khytos ja toisen Panormos. On ehdotettu, että kaupungin mantereeseen yhdistäneet sillat olisi voitu muodostaa niin, että kummankin puolen sataman suojana oli kaksi toisiaan kohden osoittanutta aallonmurtajaa, joiden väliin voitiin laskea silta.
Kyzikoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen suurikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu yli 500 neliökilometriä. Niemellä hieman Kyzikoksesta länteen, nykyisen Erdekin kaupungin paikalla sijaitsi Artaken kaupunki, joka oli oma poliksensa. Näin koko Arktonnesos ei kuulunut Kyzikoksen haltuun ainakaan alun perin. Jossakin vaiheessa kyzikoslaiset valtasivat niemensä edustalla sijainneen Prokonnesoksen (nyk. Marmara) saaren eli Prokonnesoksen poliksen sekä Daskyleionin, Plakian, Skylaken ja Tereian polikset ja Besbikoksen (nyk. İmralı) saaren eli Bysbikoksen poliksen alueen.
Kaupungin hallussa ollut alue oli suurimmillaan roomalaisella kaudella. Tuolloin se ulottui Aisepos-joelle (nyk. Gönen Çayı) suunnilleen Zeleiaan saakka, sekä käsitti Adrasteian tasangon, joka oli osa mannermaata kaupunkia vastapäätä. Alue ulottui myös Daskyleionin lähellä olleelle Daskylitis-järvelle (nyk. Kuş Gölü), Miletupoliin ja Apollonian läheiselle Miletopolitis/Apolloniatis-järvelle (nyk. Ulubat Gölü) sekä Doliones- ja Mygdones-heimojen alueiden rajalle. Länteen päin suuntautuneella rannikolla kaupungilla oli yhteinen raja Priapoksen kanssa.
Laakakirves
pienoiskuva|Leveä- ja kaarevateräinen laakakirves [[Britannian Cumbriasta, ajoitettu 2250–1500 eaa.]] pienoiskuva|Valtionmuseo Bruchsalissa kuvattu [[reunuskirves varttamisehdotuksella, ajoitettu 1100 eaa. Samalla tavalla on varetettu myös laakakirveet.]] Laakakirves on alkeellinen pronssista valinmuottiin valamalla valmistettu ohutteräinen kirves, joka on todennäköisesti ollut työkirves. Siitä tunnetaan myös kuparista valmistettuja varhaisia neoliittisen kivikauteen ajoittuvia muotoja. Laakakirveet olivat Itämeren itäpuolella harvinaisuuksia tai niitä ei tuotu tänne ollenkaan. Suomesta tai Virosta ei tunneta yhtään löytöä. Kirvestyyppi on kupari- ja pronssimetallisina esiintynyt yleisenä Lähi-idässä ja Euroopassa, ja erityisesti täällä Skandinavian pronssikaudella Etelä-Ruotsissa ja Tanskan alueella, ensin kuparisin ja sitten pronssisin terin.
Nimityksiä
Kirveellä on esiintymisalueellaan erikielisiä vastineita:, ja.
Kehitys
Neoliittisella kivikaudella otettiin kupari uutena materiaalina käyttöön samalla periaatteella kuin kivimateriaali. Luonnonkuparista valmistettiin takomalla kivikirveen muotoisia työvälineitä, jotka vartettiin puuvarteen vanhalla tavalla sitomalla ne kiinni. Tämä on tapahtunut ensimmäiseksi Lähi-idässä, Anatoliassa tai Kaukasuksella noin 3000 eaa. tai myöhemmin. Kun kuparia opittiin valamaan, saatettiin kirveenterää vielä takoa valun jälkeen ja lisäksi lämpökarkaista ennen käyttöä. Kuparin plastisuudesta johtuen valaminen mahdollisti kehittämisen edelleen, ja sama kehitys jatkui siirryttäessä kuparista pronssiin.
Oscar Montelius selvitti pronssikirveiden kehitysvaiheet Skandinavian pronssikaudella jo 1800-luvun puolella. Ensimmäinen reunuskirveeseen johtanut työkirveen tyyppi oli laakakirves, jonka terä oli lähes tasapaksua kupari- tai pronssilevyä. Laakakirveen terän pitkä perä työnnettiin varteen halkaistuun rakoon ja sidottiin narulla kiinni. Ratkaisu ei ollut kovin hyvä, sillä tällä tavalla puuvarsi halkeaa helposti ja iskettäessä terä kääntyy lopulta vinoon. Vinoon kääntymistä ehkäistiin reunuksilla, valamalla varren sivuille pienet korokkeet. Nyt puuvarsi sai reunuksista tukea eikä terä enää iskettäessä kääntynyt vinoon. Voidaankin sanoa, että reunuskirves on laakakirveen kehitysmuoto, joka ei poikennut aluksi kovinkaan paljon laakakirveestä. Ongelmaksi jäi vielä puuvarren halkeaminen. Sitä yritettiin ehkäistä valamalla varren puoliväliin olka. Olka otti vastaan iskun eikä antanut puuvarren liikkua eteenpäin. Kokeiltaessa tätä kirvestä, on senkin huomattu halkaisevan puuvarsia. Lopullinen ratkaisu varren halkeiluun oli putkikirves.
Ajoitus
Nykyisessä Romaniassa ja Bulgariassa Tonavan alajuoksulla sekä Prutin ja Dnestrin varsilla, ja Karpaattien länsipuolella Unkarissa, Slovakiassa ja Tšekissä, käytettiin kuparikirveitä piikirveiden rinnalla 4500–3800 eaa. Ensimmäinen löytö, jossa oli selvästi käytetty kuparimalmista valmistettua kuparia, on ajoitettu 4850 eaa. Kuparisten laakakirveiden käyttö levisi Gumelniţa-Karanovon, Varnan, Tripoljen, Lengyelin  ja Bodrogkeresztúrin kulttureissa. Romanian ympäristön pronssikausi alkoi 2500–2200 eaa. Ezeron kulttuurissa, jolloin kaikki valmistajat siirtyivät käyttämään pronssia.
Brittein saarilla alkoi metalliesineiden valmistaminen 2500–2200 eaa., jolloin ensimmäisten esineiden jälkeen niiden määrä lisääntyi hitaasti. Silloin valmistetut kuparikirveet olivat laakakirveitä ja matalareunuksisia reunuskirveitä, jotka Stuart Needham luokittelee luokkiin 1–4. Noin 2200 eaa. alkaen kirveetkin valmistettiin pronssista, joka oli silloin keksitty. Luokka 5 onkin jo täysin kehittynyt reunuskirves, joita alkoi esiintyä 1800 eaa.
Ruotsin Malmöstä löydetystä Pilen kätkössä oli 12 reunuskirvestä ja yksi oli laakakirves. Se on ajoitettu Skandinavian pronssikauden periodille I eli 1700–1500 eaa.
Kyzikos
Arkaainen kausi
Kyzikos oli Joonian Miletoksen perustama siirtokunta, ja kreikkalaisen perinteen mukaan kyseisen kaupungin varhaisin siirtokunta Propontiin rannikolla. Eusebios Kesarealaisen mukaan kaupunki olisi asutettu kahdesti, ensin vuonna 756 eaa. ja toisen kerran vuonna 679 eaa. Ensin mainittua vuotta on kuitenkin pidetty liian aikaisena kreikkalaiselle siirtokunnalle kyseisellä alueella, sillä koko Mustanmeren suunnalta ei ole tehty kreikkalaisia löytöjä ennen 600-luvun eaa. puoltaväliä, ja myös kaupungin paikalta tehdyt löydöt tukevat paremmin myöhäisempää ajoitusta.
pienoiskuva|vasen|Kyzikoksen lyömä raha, n. 550–500 eaa. Antiikin lähteissä Kyzikoksen varhaisvaiheista esiintyy erilaisia näkemyksiä. Strabonin ja Stefanos Byzantionlaisen mukaan seudulla asui ennen kreikkalaisten tuloa Doliones- tai Dolieis-heimo. Mythografi Kononin mukaan Kyzikoksen olisivat asuttaneet pelasgit, jotka aiolialaiset ajoivat pois Thessaliasta. Heidän johtajansa oli Kyzikos, Apollonin poika, joka antoi nimensä asuttamalleen niemelle. Iason surmasi Kyzikoksen matkallaan Kolhiiseen. Kaupunkia ei mainita Homeroksella.
Kyzikos tuli Persian vallan alaisuuteen vuoden 547 eaa. jälkeen, ja kuului Daskyleionista hallittuun kolmenteen satraappikuntaan. Kaupunkia hallitsivat tyrannit ainakin vuonna 514/513 eaa. Kyzikos löi omaa kultarahaa 500-luvulta eaa. lähtien. Sen lyömät stateerit olivat yksi koko kreikkalaisen maailman merkittävimmistä rahoista 500-luvulta 300-luvulle eaa.
Kyzikos otti osaa Joonian kapinaan Persiaa vastaan vuonna 499 eaa. Se antautui persialaisille sen jälkeen kun nämä olivat vallanneet Miletoksen.
Klassinen kausi
Kyzikos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon noin vuodesta 478 eaa. lähtien. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 452/451–418/417 eaa. Tuohon aikaa Kyzikos oli valtiomuodoltaan demokratia. Peloponnesolaissodan aikana kaupunki oli vuorotellen Ateenan ja Spartan vallassa. Kaupunki kapinoi Ateenaa vastaan vuonna 411 eaa., mutta ateenalaiset saivat vallattua sen takaisin Kynosseman taistelun jälkeen, ja verottivat kaupunkia tämän jälkeen ankarasti.
pienoiskuva|Hautareliefi Kyzikoksesta, 500-luku eaa. [[Istanbulin arkeologinen museo.]] Seuraavana vuonna eli 410 eaa. kaupungin edustalla käytiin Kyzikoksen taistelu. Spartan laivasto, jota johti Mindaros, oli tuolloin Kyzikoksen luona, kun taas mantereella olivat Spartan kanssa liittoutuneet, Farnabazoksen johtamat Persian joukot. Alkibiadeen johtamat ateenalaiset löivät ensin persialaiset ja sitten Spartan laivaston. Tämän jälkeen kyzikoslaiset vastaanottivat ateenalaiset kaupunkiinsa, ja joutuivat jälleen verotetuksi ankarasti. Sodan aikoihin kaupungilla ei Thukydideen kertomuksen perusteella ollut muureja. Nämä vähäiset maininnat sekä muurittomuus viittaavat siihen, että kaupunki oli tuohon aikaan vielä suhteellisen vähämerkityksellinen.
Ateenalaisten hävittyä Aigospotamoin taistelun vuonna 405 eaa. Kyzikos vaikuttaa tulleen jälleen Spartan valtaan. Vuoden 387/386 eaa. Antalkidaan rauhassa kaupunki tuli taas Persian valtaan muiden läntisen Vähän-Aasian kreikkalaiskaupunkien tavoin. Hieman myöhemmin Kyzikos oli osa toista Ateenan liittoa. Ateenalaiset avustivat kaupunkia Timotheoksen johdolla vuonna 364 eaa., kun kaupunki oli oletettavasti persialaisten piirittämänä. Ateenan ja Kyzikoksen välit huononivat kuitenkin pian, ja Kyzikos erosi liitosta vuosien 357–355 eaa. liittolaissodan aikana. Noin 360-luvulla eaa. Kyzikos oli liitossa Khalkedonin kanssa. Sillä oli myös isopoliteia-sopimus emäkaupunki Miletoksen kanssa. Kyzikos löi pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien.
Aivusjärvi
Aivusjärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa ja Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Aivusjärvi on osa Liesijoen aluetta.
Kyzikos
Klassinen kausi
Aleksanteri Suuren sotaretken aikaan satraappi Memnon piiritti Kyzikosta tuloksetta. Plinius vanhempi laittoi Arktonnesoksen saaren liittämisen mantereeseen Aleksanterin nimiin, mutta ei sano kuinka tämä tehtiin. Vielä Apollonios Rhodoslainen, joka eli myöhemmin, kutsui paikkaa saareksi, mutta toisaalta puhuu kannaksesta.
Aivusjärvi
Maantietoa
Järven pituus on 1,6 kilometriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 40 hehtaaria. Se sijaitsee Ikaalisissa Aivusperällä Vuorijärven lounaispuolella. Siihen on kaivettu seitsemän metsä- tai suo-ojaa, joista kolme kulkevat pellon läpi. Eteläpäähän laskevat ojat tuovat tiheästi ojitettujen Isonevan ja sen itäpuolisen suon kuivatusvesiä. Järven oma laskuoja lähtee koillispään lahdenpohjukasta ja se laskee 300 metrin jälkeen Vuorijärven eteläpäähän. Järvessä on seitsemän saarta tai luotoa. Suurin saari on asuttu Isosaari, joka on 280 metriä pitkä ja 130 metriä leveä. Kolme muuta saarta ovat alle 70 metriä pitkät ja osittain kallioisia. Rantaviivan pituus on 5,1 kilometriä. Rannat laskeutuvat paikoin jyrkähkösti veteen ja ovat pääasiassa moreenimaata. Sekä etelä- että pohjoispäässä on peltomaata vesirajalle asti. Järven lähiympäristössä sijaitsee kolme maatilaa ja rantaan on rakennettu yli 20 vapaa-ajan asuntoa, joista kaksi sijaitsevat Isosaaressa. Niille johtaa tiet Vekaran ja Vahon yhdistävältä tieltä.
Kyzikos
Hellenistinen ja roomalainen kausi
Kyzikos vaikuttaa saaneen itsenäisyyden joksikin ajaksi Aleksanteri Suuren ajan jälkeen eli hellenistisen kauden alussa. Vuonna 281 eaa. kaupunki joutui seleukidien valtaan ja noin vuonna 190 eaa. attalidien Pergamonin valtaan. Pergamonin hallitsija Attalos I nai kyzikoslaisen Apolloniksen. Myöhemmin kyzikoslaiset liittyivät 20 laivalla Attalos II:n veljen Athenaioksen johtamaan laivastoon.
pienoiskuva|vasen|Kyzikoksen [[Diocletianus|Diocletianuksen aikana n. 286–287 jaa. lyömä raha. Kuvituksessa seppelöity keisarin rintakuva ja teksti sekä seisova, Victoriaa ja valtikkaa pitelevä Juppiter ja teksti .]] Pergamonilta Kyzikos siirtyi Roomalle muun Vähän-Aasian länsiosan tavoin vuonna 133 eaa. Mithridates VI yritti vallata Kyzikoksen vuonna 74 eaa. Kyzikoslaiset osallistuivat ensin Khalkedonissa käytyyn taisteluun Mithridatesta vastaan, ja pian tämä hyökkäsi Kyzikokseen itseensä. Mithridates asetti armeijansa kaupunkia vastapäätä ja piiritti sen laivastollaan. Kyzikoslaiset kuitenkin kestivät piirityksen peloponnesolaissodan jälkeen rakennettujen muuriensa ja elintarvikevarastojensa avulla. L. Luculluksen johtamat roomalaiset joukot olivat lähellä, ja katkaisivat Mithridateen joukkojen huoltoyhteydet, kunnes näiden oli pakko luopua piirityksestä.
Roomalaiset palkitsivat Kyzikoksen antamalla sille vapaakaupungin (civitas libera) aseman, joka sillä oli myös Strabonin aikana. Kaupungin alue oli tuolloin suurimmillaan, ja siihen kuului sekä kaupungin vanhoja omistuksia että roomalaisten lahjoittamia alueita. Se oli Propontiin etelärannikon ainoa suurempia kaupunki Nikomedeian ja Nikaian ohella. Roomalaisella kaudella kaupunki oli vauras ja merkittävä kauppakaupunki ja yksi satamista, jonka kautta Vähän-Aasian sisäosien ja erityisesti Rhyndakos-joen laakson tuotteita laivattiin markkinoille.
Tacituksen mukaan keisari Tiberius vei kaupungilta sen vapaakaupungin aseman vuonna 25 jaa., koska kyzikoslaiset eivät olleet kunnioittaneet oikein Augustuksen muistoa ja olivat lisäksi kohdelleet väärin joitakin Rooman kansalaisia. Tämä teki kaupungista suoraan Rooman Asian provinssin hallinnon alaisen. Kaupunki säilyi kuitenkin kukoistavana läpi keisarikauden, vaikkakin kärsi suuresti maanjäristyksestä keisari Marcus Aureliuksen aikana. Caracallan aikana kaupunki sai metropoliksen aseman. Varhaisella kristillisellä kaudella kaupunki oli piispanistuin.
Necrolestes
Necrolestes (nimen merkitys: ”haudankaivaja”) on sukupuuttoon kuollut nisäkässuku, jota tavattiin 16 miljoonaa vuotta sitten varhaisella mioseenilla. Sen on heimonsa Necrolestidae ainoa suku. Necrolestes on viimeinen tunnettu Dryolestidan jäsen.
Kyzikos
Hellenistinen ja roomalainen kausi
Kaupungin paikalla on suoritettu joitakin arkeologisia kaivauksia, mutta suhteellisen vähän kaupungin merkitykseen ja kokoon nähden.
Necrolestes
Elintavat
Necrolestes saattoi kasvaa 15 cm pitkäksi. Koska eläimellä oli monia hienoja hampaita, on ajateltu että Necrolestes söi hyönteisiä tai matoja. Leuan kärki oli oudosti ylöspäinkääntynyt ja muodosti ehkä lihaisen ulokkeen joka toimi herkkänä tuntoelimenä jolla eläin etsi ruokansa, ehkä hieman kuten nykyisen tähtikuonokontiaisen nenäreikiä ympäröivä monimutkainen tuntosarvien kehä. On myös mahdollista että se eli kaivautuen maan alle, mistä sen nimikin juontuu.
Kyzikos
Yhteiskunta ja kulttuuri
Kyzikoksen kansa oli jaettu kuuteen heimoon (fylē, mon. fylai), jotka olivat Geleontes, Aigikoreis, Argadeis, Hopletes, Boreis ja Oinopes. Niitä johtivat fylarkit (fylarkhos, mon. fylarkhoi). Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Kyzikēnos. Kaupungissa tiedetään olleen demokratian kaudella neuvosto (būlē) ja kansankokous (dēmos). Kummankin puheenjohtajina toimivat prytanit, jotka tulivat vuorotellen kustakin heimosta ja joiden kausi kesti kuukauden. Prytaneja johti prytanarkki (prytanarkhos). Muita kansankokouksen virkamiehiä olivat epistatēs ja grammateus.
Lyyli
Lyyli on suomalainen naisen etunimi. Se on kansanomainen muunnos nimestä Lyydia, joka merkitsee ’lyydialaista’. Nimen pitempi kirjoitusasu Lyylikki esiintyy Kalevalassa ja Kantelettaressa.
Kyzikos
Yhteiskunta ja kulttuuri
pienoiskuva|upright|[[Kyzikoksen yhdeksän marttyyriä, venäläinen ikoni 1800-luvulta.]] Kyzikoksesta olivat kotoisin muun muassa filosofit Apollodoros, Kebes ja Timolaos, piispa ja pyhä Myron, areiolaispiispa Eunomios sekä kirkollisista asioista kirjoittanut Gelasios. Ortodoksisen kirkon pyhien joukkoon luetaan Kyzikoksen yhdeksän marttyyriä. Olympian kisojen voittoja kaupungilla tiedetään olleen koko antiikin ajalla ainakin neljä.
Lyyli
Nimi mainitaan Kansanvalistusseuran kalenterissa 1883, ja Suomen almanakassa se on ollut vuodesta 1908 lähtien. Lyyli-nimi oli suosituimmillaan 1890-luvulta 1920-luvulle, jonka jälkeen sitä on annettu harvakseltaan.
Necrolestes
Fylogenia
Rougier, Wible, Beck ja Apesteguía (2012):
Lyyli
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Lyyli-nimen on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä saanut 11 987 henkilöä.
Kyzikos
Yhteiskunta ja kulttuuri
Kaupungissa oli joitakin maineikkaita taideteoksia, kuten Ciceron mainitsemat Aiasta ja Medeiaa esittäneet maalaukset, jotka Julius Caesar myöhemmin osti. Prokonnesoksen vallattuaan kyzikoslaiset veivät sieltä Dindymene Meteriä eli Kybeleä esittäneen veistoksen. Se oli tehty kullasta ja norsunluusta lukuun ottamatta kasvoja, jotka oli tehty virtahevon hampaista.
Kaminoyama
Kaminoyama on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Yamagatan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin kaakkoisosassa Yamagatan allaslaakson eteläreunalla. Idässä kaupungin alue nousee Zaōvuorelle ja rajautuu Miyagin prefektuuriin. Kaminoyamassa on 29 653 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 240,93 neliökilometriä.
Kyzikos
Rakennukset ja löydökset
Strabon kuvasi Kyzikoksen suureksi ja kauniiksi, ja sanoi siellä olleen lukuisia suuria julkisia rakennuksia. Nykyaikaan Kyzikoksesta on säilynyt vain vähän muinaisjäänteitä, jotka nekin ovat huonokuntoisia ja hajallaan suhteellisen laajalla alueella. Kaupungin rakennuksissa käytettiin paljon prokonnesoslaista valkoista marmoria, mutta suuri osa siitä on oletettavasti viety ajan kuluessa pois ja käytetty uudelleen muualla; sekä graniittia, joka oli kuitenkin helposti murenevaa lajia.
Kaminoyama
Kaminoyama on vanha kylpyläpaikkakunta, jonka kuuman lähteen (onsen) arvellaan löytyneen 1400-luvun puolivälissä. Kaminoyaman linna perustettiin vuonna 1535. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Kaminoyama kehittyi linnanaluskaupunkina ja yhtenä Ushū-kaidō-tiereitin postiasemista (shukuba) Matsudaira-klaanin hallinnassa. Toisen maailmansodan jälkeen alueelta löydettiin uusia kuumia lähteitä, joiden myötä Kaminoyama saavutti suosiota matkailukohteena. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Kaminoyama sai vuonna 1954, kun Kaminoyaman maaseutukaupunkiin liitettiin viisi kyläkuntaa. Kaupunkiin on sijoittunut elintarvikkeiden, metalliosien ja sähkölaitteiden tuotantoa. Ympäröivillä maaseutualueilla viljellään esimerkiksi kakeja.
Kyzikos
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|vasen|upright|[[Kybelelle suoritettua uhritoimitusta esittävä reliefi Kyzikoksesta vuodelta 46 eaa. Piirtokirjoitus kertoo Kybelen papittaren kiittävän unesta, joka kertoi ystävän vapautumisesta Thapsuksen taistelussa. Louvre.]] Kaupunki on ollut ympäröity muurein, jotka rakennettiin oletettevasti vuonna 410 eaa. ateenalaisten vallattua kaupungin. Muurien olemassaolo tiedetään myöhemmistä viittauksista piirityksiin. Niistä on myös löydetty joitakin osia.
Agora
Kaminoyama
Kaminoyama-onsenin kuuman lähteen ja Kaminoyaman linnan jäänteiden lisäksi kaupungin nähtävyyksiä ovat runoilija Mokichi Saitōn muistomuseo, zenmunkki Takuan Sōhōn huvila Harusame-an ja muun muassa kiinalaista käsityötaidetta esittelevä Kaisendō-museo. Kaupungin itäosat kuuluvat Zaōn puolikansallispuistoon. Kaminoyamaa palvelee JR Higashi-Nihonin Ōu-päälinja, jota pitkin kulkee suurnopeusjunayhteys Yamagata Shinkansen.
Panama kesäolympialaisissa 2016
Panama osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti kymmenen urheilijaa seitsemässä lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi pikajuoksija Alonso Edward.
Kyzikos
Rakennukset ja löydökset
Kirjallisten lähteiden perusteella kaupungissa tiedetään olleen agora, prytaneion ja doorilaista tyyliä edustanut stoa eli pylväshalli. Plinius kertoo myös, että prytaneionissa oli ”karkaileva kivi” (fugitivus lapis), joka oli kerran toiminut argonauttien Argo-laivan ankkurina. Kivi lähti usein omille teilleen, kunnes se kiinnitettiin prytaneioniin lyijypainolla.
Hadrianuksen temppeli
Sauron (täsmennyssivu)
Sauron voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kyzikos
Rakennukset ja löydökset
Muut temppelit
Kyzikoksessa oli Athenelle omistettu temppeli, joka mainitaan Vähän-Aasian varhaisimmaksi. Kaupungin läheisellä Dindymonin kukkulalla sijaitsi Dindymene Meterin eli Kybelen temppeli, jonka perustajana pidettiin argonautteja. Pliniuksen mukaan kaupungissa oli joku temppeli, jossa jokaisessa marmorikivien liitoskohdassa kulki kultainen nauha. Tällainen valkoisen marmorin ja kullan yhdistelmä on todennäköisesti tuottanut varsin kauniin vaikutelman. Kaupungissa oli myös Attaloksen vaimolle omistettu Apolloniksen temppeli, joka tunnetaan niin kutsutuista Kyzikoksen epigrammeista.
Kaupungista on löydetty roomalainen teatteri, joka oli rakennettu kukkulan lounaisrinteeseen (40.39225°N, 27.88817°W), sekä amfiteatteri, joka oli rakennettu pohjois-eteläsuuntaaiseen laaksoon teatterista pohjoisluoteeseen (40.39825°N, 27.88453°W). Amfiteatterin sijainti laaksossa helpotti katsomorakenteiden tekemistä rinteiden suuntaisilla pitkillä sivuilla. Koska laakson pohjalla virtasi vesi, on arveltu, että amfiteatteria olisi käytetty naumakhia- eli meritaisteluesityksiin Pergamonin amfiteatterin tapaan. Sekä teatterin puolikaarenmuoto että amfiteatterin pyöreä muoto erottuvat vielä maastossa. Lisäksi amfiteatterista on säilynyt joitakin sen melko korkeitakin seinien osia.
Esinelöydöt
Varhaisimmat esinelöydöt kaupungin paikalta ovat orientalisoivan kauden keramiikkaa 600–500-luvuilta eaa. Löytöihin lukeutuu myös paljon hautastelejä piirtokirjoituksineen sekä muita piirtokirjoituksia ja joitakin veistoksia. Esinelöytöjä on muun muassa Istanbulin arkeologisessa museossa sekä Erdekin museossa.
Nubavuoret
thumb|Sudanin kartta. Nubavuoret sijaitsevat eteläisessä [[Sudanissa.]] Nubavuoret ovat vuoristoinen alue Etelä-Kordofanin osavaltiossa Sudanissa. Nubat asuttavat aluetta.
Höder
pienoiskuva|Loki taivuttelee Höderia ampumaan Balderia mistelinoksalla. Höder tai Hödr  on skandinaavisessa mytologiassa Odinin ja Friggin poika sekä Balderin kaksoisveli. Höder on sokea, eikä hän arvioi muita heidän ulkoisen olemuksensa vaan sisäisen arvonsa mukaan. Höderin nimi merkitsee suomeksi 'taistelu' tai 'kamppailu'.
Faija
Faija tarkoittaa seuraavia asioita:
Aija Pahkala
Ura
Pahkala syntyi vuonna 1988 Torniossa. Hän halusi näyttelijäksi jo pienestä pitäen ja alkoi näytellä harrastajateatterissa teini-iässä. Hän osallistui yläasteella ollessaan äidinkielenopettajansa pitämille ilmaisutaidon kursseille. Opettaja kannusti häntä pyrkimään Kallion ilmaisutaidon lukioon. Kallion lukiosta valmistuttuaan hän pyrki Teatterikorkeakouluun, jonne pääsi ensimmäisellä yrityksellä. Hän valmistui sieltä maisteriksi vuonna 2013.
Teatterikoulussa ollessaan Pahkala osallistui vuonna 2013 Sakari Hokkasen ohjaamaan Huorasatu-näytelmään, joka esitettiin Ryhmäteatterissa. Se on tehty Laura Gustafssonin samannimisen kirjan pohjalta.
Valmistuttuaan Pahkala oli Vaasan kaupunginteatterissa vuoden ja siirtyi sieltä Kokkolan kaupunginteatteriin, jossa hän oli kaksi vuotta. Kokkolan jälkeen hän sai kahden vuoden sopimuksen Lappeenrannan kaupunginteatteriin.
Pahkala avioitui näyttelijä Seppo Merviän kanssa vuonna 2016.
Ensiesiintymisensä televisiossa Pahkala teki Putous-viihdesarjassa keväällä 2021.
Tulikärki
Tulikärki (Campephilus melanoleucos) on eteläamerikkalainen tikka. Sen esiintymisalue ulottuu Panaman länsiosista Boliviaan, Paraguayhin, eteläiseen Brasiliaan ja Argentiinan pohjoisimpiin osiin. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Surinamesta vuonna 1788.
Lääkkeiden yhteisvaikutukset
pienoiskuva|Tenox ([[tematsepaami) ja Tramal (tramadoli) -tabletteja. Molemmat luetaan PKV-lääkkeiksi, joiden yhteiskäyttö saattaa olla hengenvaarallista.]]
Lääkkeiden yhteisvaikutukset ovat lääkkeen tai muun aineen joko edulliset tai haitalliset vaikutukset toisen lääkkeen tehoon. Yhteisvaikutus voi johtua esimerkiksi lääkkeen aineenvaihdunnan tai imeytymisen muutoksista, tai siitä että lääke vahvistaa tai heikentää toisen lääkkeen vaikutusta. Kahta tarkoituksellisesti yhdessä vaikuttavaa lääkeainetta sisältävää valmistetta kutsutaan yhdistelmälääkkeeksi.
Uusia haitallisia vaikutuksia paljastuu jatkuvasti. Lääkkeillä, joilla on pieni terapeuttinen indeksi (”riskilääkkeet”), on suurin riski aiheuttaa vaarallisia yhteisvaikutuksia.
Vuodeosastopotilaista 20 prosenttia altistuu lääkkeiden haitalliselle yhteisvaikutukselle. Korkea ikä ja monet samanaikaiset terveysongelmat (”riskipotilaat”) lisäävät haittojen riskiä. Aiheutuvia ongelmia ei huomata helposti lääkkeestä johtuviksi, sillä vaikutukset eivät liity varsinaiseen käyttötarkoitukseen vaan johtuvat lääkkeiden toissijaisista ominaisuuksista.
Alkoholi
thumb|Monet keskushermostoa lamaavat lääkkeet merkitään varoituskolmiolla ([[kolmiolääke).]] Alkoholijuomat voivat aiheuttaa voimakkaita yhteisvaikutuksia monien lääkkeiden kanssa. Keskushermostoon vaikuttavien lääkkeiden kanssa sitä ei suositella nautittavan lainkaan, koska alkoholi useimmiten voimistaa niiden vaikutuksia ja riski erilaisiin onnettomuuksiin kasvaa. Sekakäytöstä puhutaan, kun voimistava vaikutus on toivottu, joskin sekakäyttöä voi esiintyä ilman että sitä tietoisesti tavoitellaan.
Şeref Osmanoğlu
Şeref Osmanoğlu (alun perin Sheryf El-Sheryf,, Šerif El-Šerif, s. 2. tammikuuta 1989 Simferopol) on syntyjään ukrainalainen, nykyään Turkkia edustava kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä.
Lääkkeiden yhteisvaikutukset
Alkoholi
Useimmat antibiootit eivät yleensä aiheuta alkoholin kanssa haitallisia yhteisvaikutuksia, mutta poikkeuksiakin on. Suoliston ja emättimen tulehduksiin käytettävä metronidatsoli voi aiheuttaa jo hyvin pienen alkoholimäärän kanssa voimakkaan niin sanotun antabus-reaktion, jonka oireita ovat päänsärky, iho-oireet, hengenahdistus ja verenpaineen aleneminen. Reaktio voi syntyä vielä päiviä lääkityksen lopettamisen jälkeen, joten alkoholia ei tule nauttia tänäkään aikana.
Şeref Osmanoğlu
El-Sheryf voitti kolmiloikan sisäratojen Ukrainan-mestaruuden 2011 ja 2012. Hänen halliennätyksensä on 16,81 vuodelta 2012. Pituushypyssä hänen ulkorataennätyksensä on 805 vuodelta 2012 ja halliennätys 782 (2008).
El-Sheryf sai Turkin kansalaisuuden vuonna 2013 ja hän vaihtoi nimekseen Şeref Osmanoğlu.
Lääkkeiden yhteisvaikutukset
Ravinto
Ruoka estää joidenkin lääkkeiden imeytymistä, ja siksi niiden ottamisajat on sovitettava ruokailuaikoihin. Kipu- ja unilääkkeet sekä muut lääkkeet, joilta toivotaan kerta-annoksella nopeaa vaikutusta, suositellaan otettavaksi tyhjään mahaan vesilasillisen kanssa. Esimerkiksi penisilliini ja osteoporoosiin käytettävä alendronaatti on otettava kokonaan erillään aterioista, koska ruoka estää niiden tehokkaan imeytymisen.
Maito ja muut runsaasti kalsiumia sisältävät ruoka-aineet estävät joidenkin lääkkeiden imeytymistä. Tällaisia ovat eräät antibiootit, alendronaatti ja rautalääkkeet. Maito ei häiritse imeytymistä, jos sitä ei nautita 1–2 tuntia ennen, eikä 2–4 tuntia jälkeen lääkkeen ottamisen. Greipissä oleva naringetiini vaikuttaa maksan entsyymitoimintaan ja voi nostaa tai laskea monien lääkkeiden pitoisuuksia. Greippimehua ei siksi suositella nautittavaksi lääkkeiden käytön yhteydessä lainkaan. Appelsiini- ja omenamehu voivat myös aiheuttaa yhteisvaikutuksia lääkeaineiden kanssa.
Ruoka saattaa toisaalta estää joidenkin antibioottien vatsavaivoja aiheuttavia vaikutuksia tai auttaa niiden imeytymistä, joten ne suositellaan otettavaksi aterioinnin yhteydessä. Ketokonatsoli on eräs tällainen lääkeaine.
Mekanismit
Yhteisvaikutuksen aiheuttava mekanismi voi olla farmakokineettinen tai farmakodynaaminen. Farmakokineettiset yhteisvaikutukset liittyvät lääkeaineen määrän muuttumiseen plasmassa (vaikutuskohdassa). Farmakodynaamisissa yhteisvaikutuksissa on kyse interaktioista reseptoritasolla.