cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Peter S. Beagle
Beagle on kirjoittanut myös J. R. R. Tolkienin romaanin pohjalta käsikirjoituksen Ralph Bakshin animaatioelokuvaan Taru sormusten herrasta vuodelta 1978. Elokuva käsitti vain alkupuoliskon Tolkienin tarinasta, mutta päätösosa jäi tuottamatta ensimmäisen osan taloudellisesta menestyksestä huolimatta.
Songs from the Superunknown
Songs from the Superunknown on Soundgardenin vuonna 1995 julkaisema EP. Se julkaistiin 21. marraskuuta A&M-levy-merkin alla.Levyn musiikki on otettu Soundgardenin CD-ROM:ilta Alive in the Superunknown.Suurin osa kappaleista on B-puolia ja ennenjulkaisemattomia.Ainoat aiemmin julkaistut kappaleet edellisen albumin Superunknownin nimikappale ja saman albumin versiolta, jota ei myydä Yhdysvalloissa kappale "She Like's Surprises". Tämän albumin versiota kappaleesta "Fell On Black Days" käytetään kappaleen musiikki-videossa.Kappale on eri kuin Superunknownin kappale. "Like Suicide" on akustinen versio.
Liz Ortecho
Liz Ortecho on fiktiivinen hahmo Melinda Metzin kirjoittamassa kirjasarjasta Roswell High. Kirjasarjaan pohjautuvassa tv-sarjassa nimeltä Roswell Lizin nimi on Liz Parker. Lizin parhaat ystävät ovat Maria DeLuca, Michael Guerin, Isabel Evans, tämän veli Max Evans ja Alex Manes. Liz seurustelee Maxin kanssa. Liz on luonteeltaan hyvin älykäs ja hän ajattelee kaiken aina hyvin loogisesti. Siksi Maxin, Isabelin ja Michaelin paljastuminen avaruusolennoiksi oli hankala asia Lizille, sillä asiaa on vaikea selittää järkevästi. Tv sarjassa Liz Parker päätyy naimisiin Max Evansin kanssa ja saa puolipojan Zan Evansin. Hänen parhaat ystävänsä ovat Alex Withman (kuollut), Maria DeLuca, Isabel Evans ja Michael Guerin. Liz Parker(tai Ortecho) on Nancy Parkerin ja Jeff Parkenin tytär ja hänellä on isoäiti nimeltään Claudia Parker. Lizin sukunimeksi loppujen lopuksi päätyy kuitenkin Evans.
Sonic Advance
Peli kuuluu Sonic the Hedgehog -pelisarjaan. Pelistä julkaistiin myös käännös Nokia N-Gagelle nimellä Sonic N.
Pelaaminen
Pelaajalla on pelattavana 6 normaalin alueen lisäksi X-Zone (X-alue) ja Moon Zone (Kuu-alue). Jokainen normaalialue sisältää 2 tasoa. 1.taso läpäistään ohittamalla kyltti jossa näkyy Dr.Eggmanin naama. 2.taso läpäistään avaamalla kapseli jossa on Sonicin eläinystäviä vankina.
Peli sisältää neljä pelattavaa hahmoa; Sonicin, Tailsin, Knucklesin ja Amyn. Jokaisella hahmolla on samat liikkeet kuin Sonic the Hedgehog 3 ja Sonic & Knuckles -peleissä. Jokaisella hahmolla on oma erikoisliike, mm. Sonicilla on liitoskilpi, Tailsillä lentäminen ja Knucklesilla liitäminen ja kiipeäminen. Skeittaamiskaiteet joita kohdattiin ensimmäisenä Sonic Adventure 2 pelissä tekevät tässä pelissä ensiesiintymisen 2D-muodossa. Tässä pelissä Sonicin ja Tailsin voi saada samaan aikaan läpäisemään tasoja painelemalla huijauskoodin hahmovalikkoon. Kuitenkin, kyseisen tyylinen pelaaminen on tuttua Sonic the Hedgehog 2 pelistä jossa 1 pelaaja ohjaa Sonicia kun taas Tails seuraa häntä aina sinne minne Sonic menee.
Tiny Chao Garden
Sonic Advance, kuten Sonic Advance 2 ja Sonic Pinball Party sisältää extrapelin nimeltään Tiny Chao Garden. Siinä pelaajat voivat siirtää heidän Chao-olentojaan ihan mistä Game Boy Advance pelistä tahansa GameCube peleihin ja takaisin liittämällä GBA-konsoli GameCuben linkkikaapeliin. Toisin kuin seikkailupeleissä, Tiny Chao Garden on enemmän rajoitettu. Chao ei vanhene, vaan se voi käyttää ainoastaan hedelmää ja kolmea lelua jotka täytyy ostaa Tiny Chao Gardenista itsestään, ja ainoastaan yksi Chao voi olla kerrallaan puutarhassa. Munankin voi myös varastoida puutarhaan, ja se voi kuoriutua kun Chao Gardenissa ei ole yhtään Chao-olentoja. Chao voi lähteä puutarhasta siirtämällä sen seikkailupeliin tai juoksemalla pois puutarhasta (jonka ne tekevät kun ne vihaavat pelaajaa, tätä kuitenkin tapahtuu todella harvoin).
Hedelmät, lelut ja munat täytyy ostaa sormuksilla. Pelaaja voi myös ostaa tavaroita tasoista saamilla sormuksillaan. Sormuksia voi tienata myös pelaamalla kahta mini-peliä: korttipeliä tai kivi-paperi-sakset-peliä. Sormukset, hedelmät ja munat voi siirtää seikkailupeleihin, mutta ei niistä takaisin.
Tarina
Huono loppu: Kun Sonic on päihittänyt Eggmanin, Sonicilla ei ole tarpeeksi Chaos Emeraldeja. Hän putoaa maahan ja Tails saa hänet kiinni Tornado-lentokoneellansa.
Hyvä loppu: Kun Sonic on päihittänyt Eggmanin, hän kerää kaikki Chaos Emeraldit jonka jälkeen hän muuttuu Super Soniciksi ja saa ensimmäistä kertaa Eggmanin kiinni kuussa. Kun Super Sonic päihittää Eggmanin ja lentää pois kuusta, Tails, Knuckles ja Amy ihmettelevät mitä Sonicille tapahtui, joten Tails lähtee etsimään Sonicia muutamaa päivää myöhemmin. Hän löytää Super Sonicin joka tuli kuusta, Tails vilkuttaa hänelle.
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.1/10.
Siniseepra-ahven
Siniseepra-ahven (Neolamprologus tretocephalus) on afrikkalaisen Tanganjikajärven pohjoisosissa endeemisenä esiintyvä kirjoahvenlaji. Lajia pidetään myös akvaariokalana. Laji on luonteeltaan aggressiivinen.
Koko ja ulkonäkö
Siniseepra-ahvenkoiraat voivat kasvaa 15 cm pitkiksi naaraiden jäädessä hieman pienikokoisemmiksi. Pohjaväriltään laji on harmaa tai sininen mustin pystyraidoin. Kalan evät ovat väriltään siniset.
Rockradio
Rockradio oli Yleisradion rockmusiikkiin erikoistunut radio-ohjelma, jota lähetettiin vuosina 1980–1990 ja 2000–2009.
Taustaa
Yleisradiolla oli 1980-luvulle asti radiolähetysten monopoli Suomessa. Pitkään maassa kuului kaksi valtakunnallista suomenkielistä radiokanavaa ja sen lisäksi yksi ruotsinkielinen. Radio oli tiukasti yhteiskunnan säätelemä, ja sen ohjaukseen vaikuttivat eduskunnan poliittiset voimasuhteet. Radiolla nähtiin olevan voimakas kansansivistystehtävä, ja siksi sen musiikkitarjontakaan ei vastannut kansan mieltymyksiä, vaan klassisella musiikilla ja muulla korkeakulttuurilla oli yliote. Populaarimusiikkia soitettiin hyvin säästeliäästi vielä 1970-luvullakin. Lisäksi käytössä olivat kiellettyjen levyjen listat, joille pääsi vähänkin arveluttava musiikki. Tosin joitakin vapaamielisempiä kausia oli ollut, muun muassa 1960-luvun lopun Reporadio, jolloin radiotoiminnassa heijastui poliittinen radikalismi ja voimakas yhteiskunnallinen tiedostaminen, joka useimmiten oli sidoksissa poliittisen vasemmiston ideologiaan. 1970-luvun loppupuolella kuitenkin koitti uusi kurin ja vanhoillisten arvojen aika myös radiossa. Poliittisista syistä Yleisradion hallinto oli jaettu kahteen eri osastoon: Kokoomuspuoleen johtamaan vanhoilliseen radio yhteen ja vasemmistojohtoiseen Radio kahteen. Nämä molemmat toimitukset jakoivat keskenään kahden suomenkielisen kanavan, yleisohjelman ja rinnakkaisohjelman sisällön tuottamisen. Näistä pääosin vain rinnakkaisohjelma soitti populaarimusiikkia.
Myös Soundi-lehti osallistui kampanjaan keräämällä festivaaleilla ja lukijoiden avulla muun muassa kouluissa allekirjoituksia rock-kanavaa puoltavaan adressiin. Adressin oli allekirjoittanut yli 16 000 henkilöä.
Radion johto suostui ehdotukseen ja myönsi rock-radiolle säännölliset lähetysajat ja lisää resursseja Radio 2:n viihdeohjelmien toimituksen alaisuudessa.
1980-luvun Rockradio
Alkuperäinen Rockradio aloitti toimintansa 2. kesäkuuta 1980 kello 15 uutisten jälkeen Yleisradion rinnakkaisohjelma-kanavalla ja Heimo Holopaisen toimittamana.
Jotkut vanhoista rockohjelmista, kuten Härmärock, Matkalla maineeseen ja Viikon pop-LP siirtyivät osaksi Rockradiota, toiset jatkoivat vanhoilla paikoillaan. Rockradio-ohjelmaa lähetettiin aluksi kahden tunnin iltapäivälähetyksinä maanantaisin, keskiviikkoisin ja perjantaisin. Myöhemmin esitysaika vaihteli. 1980-luvulla Rockradion kanssa vuorotteli arkipäivinä Radio 1:n tuottama Nuortenradio-niminen makasiiniohjelma, joka keskittyi rockin sijasta enemmän tanssi- ja diskomusiikkiin.
Toimittajat
Rockradion toimittajia olivat muun muassa Jake Nyman, Heikki Harma (Hector), Holle Holopainen, Jukka Haarma, Juhani Kansi, Juha Tynkkynen, Tero Liete, Aki Sirkesalo, Hannu "Hauta" Blommila ja Outi Popp, joista kukin toi lähetyksissä esiin oman personnallisuutensa ja tyylinsä. Monet heistä olivat radion rock-ohjelmien vanhoja toimittajia ja muuten alan ammattilaisia sekä esiintyviä rock-muusikoita, kuten Heikki "Hector" Harma ja Heimo Holopainen, joka edelleen myös työskenteli muun muassa studiomuusikkona. Toimittaja Juha Tynkkynen siirtyi pari vuotta rock-radion aloittamisen jälkeen pahimman kilpailijan Radio Cityn palvelukseen. Vuonna 1988 myös Heimo Holopainen siirtyi kaupallisen paikallisradion palvelukseen toimien Radio Sykkeen päätoimittajana.
Lähetysten sisältö
Uuden rock-musiikin, laajasti käsitettynä sisältäen muun muassa soulin, bluesin ja reggaen, esittelyn ja uutuuksien seurannan lisäksi Rockradiolle oli määritelty tavoitteeksi myös nuorten maailmankuvan välittäminen ja nuorten ongelmien käsittely sekä niihin liittyvä tiedottaminen ja valistustyö. Tässä suhteessa se ei ollut identtinen amerikkalaisten ja eurooppalaisten radioiden rock-ohjelmien kanssa, jotka enimmäkseen toimivat kaupalliselta pohjalta, ja niissä varottiin puhumasta liian arkaluontoisista aiheista. Radion valistus- ja tiedostamiseen herättämistehtävät olivat Suomessa edelleenkin voimakkaasti esillä ja yleisesti hyväksyttyjä, vain siitä, minkälaiseen maailmankuvaan ja -katsomukseen kuuntelijoita tuli herättää, vallitsi joskus erimielisyys.
Erilaisen rock-musiikin lisäksi lähetyksissä oli myös juontajien tekemiä sketsejä, jotka käsittelivät ajankohtaisia asioita räväkällä tyylillä sekä pyrkivät myös valistamaan kuuntelijakuntaa, muun muassa muistuttamalla festariyleisöä raskauden ehkäisyn tarpeellisuudesta, tupakoinnin ja liiallisen alkoholin käytön vaaroista. 1980-luvun alun Rockradiosta saivat alkunsa Heimo Holopaisen sittemmin tunnetuksi tulleet radiohahmot, kuten Leo Eläin, Susi-Kalle Andersson ja Kapteeni Sika.
Kaupallisesti tuotetun musiikin lisäksi Rockradiossa saivat sijansa myös kuuntelijoiden lähettämät omat musiikkituotteet, muun muassa kellarinauhat ja nauhaposti -nimisessä osiossa. Myös haastatteluja ja raportteja oli ohjelmassa, samoin kuin vastauksia kysymyksiin sekä suosikkiäänestyksiä. Myös kriittiset analyysit rock-tuotannosta ja levy-yhtiöistä kuuluivat Rockradion ohjelmaan.
Soittolistoja ei 1980-luvulla Yleisradiossa vielä ollut, vaan levyvalinnat perustuivat toimittajien omiin mieltymyksiin tai harkintaan.
Rockradio järjesti myös vuosittain suorana radioituja ja televisioita Härmärock-konsertteja, joissa esiintyivät suomalaisen rockin huippunimet.
Menestys
Vuoden 1981 kuuntelijatutkimusten mukaan Rockradio oli onnistunut tavoitteessaan eli oli houkutellut erityisesti alle 30-vuotiaat takaisin radioiden ääreen. Tutkimuksessa selvisi myös se, että Rockradio oli suositumpi nuorten keskuudessa kuin varsinaisesti nuorille suunnattu Nuortenradio ja sen asiaohjelmat, erityisesti tämä näkyi ikäryhmässä 13 - 20-vuotiaat. Myös hieman vanhempien kuuntelijoiden keskuudessa Rock-radio oli seurattu, erityisesti sen toimittajat Jake Nyman ja Outi Popp.
Kritiikkiä ja kiistoja
Yleisradion radio 2:n tuottama Rockradio sai voimakasta kritiikkiä 1980-luvun alussa Radio 1:n Nuortenohjelmien toimittajalta Anneli Tempakalta sekä vanhemman polven toimittajalta Maija Dahlgrenilta. Erityisesti he kritisoivat ohjelmissa soitettavan uudemman suomalaisen rockin kielenkäyttöä, mutta myös toimittajien puheita ja asenteita, joiden he väittivät olevan poliittisesti värittyneitä. . Asiassa nähtiin jatkumoa 1960- ja 70-luvuilla radiossa käydyille kulttuurisodille, joissa oli osin kysymys myös poliittisista ja maailmankatsomuksellisista erimielisyyksistä. Kiistan taustalla nähtiin myös kilpailu kuuntelijoista, koska Rockradio houkutteli radion ääreen nuoria suurin joukoin ja jätti varjoonsa perinteiset nuorten ohjelmat, jotka olivat varsin sovinnaisia ja konservatiivisia sekä selkeästi aikuisten ehdoilla ja näkökulmasta tehtyjä. Radio oli tuolloin poliittisesti jakautunut Kokoomusjohtoiseen Radio 1:een ja vasemmistojohtoiseen Radio 2:een, ja juopa niiden välillä oli usein näkyvä. Ne muun muassa jakoivat radion rinnakkaisohjelman iltapäivien nuortenohjelma-ajan vuoropäivinä. Jo rockradiota luotaessa sitä tukevan muistion laatijat olivat arvostelleet radio 1:n nuortenohjelmien toimitusta kritiikittömyydestä ja pelkästä kaupallisten levyntuottajien etujen ajamisesta sekä kotimaisen musiikin syrjimisestä.
Kritiikissä Rockradio ja sen toimittajat usein leimattiin Reporadiosta tutuin äänenpainoin kommunisteiksi ja kommunistisen propagandan levittäjiksi. Erona kuitenkin oli se, että 1980-luvulla nuoriso ei ollut enää kiinnostunut politiikasta vaan oli enemmänkin politiikan vastaista, niin olivat myös monet Rockradion toimittajista. . He kuitenkin saivat kritiikkiä, erityisesti Holopainen, muun muassa siviilipalvelukseen kehottamisesta, väkivaltaa ihannoivia sanoituksia ja rivouksia sisältävien kappaleiden soittamisesta.
1990-luku: Radiomafia
1980-luvun loppupuolelle tultaessa Rockradiolle ja yleensäkin nuorten ohjelmille suunnattuja resursseja pienennettiin sekä lähetysaikoja supistettiin ja pirstottiin. Elettiin aikaa, jolloin paikallisradiot olivat tekemässä tuloaan Suomeen. Tämä toi uuden haasteen myös Yleisradiolle ja Rockradiolle.
2000-luku
YleQ-radiokanava herätti Rockradion nimen ja muodon henkiin 2000-luvulla. Esitysaika oli nyt alkuillasta. Juontajana oli Tero Liete.
Leuanalussylkirauhanen
thumb|210px|Kuvassa ihmisen [[sylkirauhanen|sylkirauhaset. Numerolla 2 on merkitty leuanalussylkirauhanen.]] Leuanalussylkirauhaset (lat. glandula submandibularis) ovat ihmisen suuontelon suuriin sylkirauhasiin kuuluvia eksokriinisiä erityisrauhasia. Normaalitilassa ne erittävät noin 69–70 % kaikesta syljestä. Ruokailun aikana leuanalussylkirauhasten osuus vähenee, koska valtaosan sylkinesteestä erittää korvasylkirauhanen (lat. glandula parotis). Leuanalussylkirauhasia on kaksi kappaletta ja ne sijaitsevat symmetrisesti molemmin puolin suuonteloa leukaluun (lat. mandibula) kulman (lat. angulus mandibulae) takana. Leuanalussylkirauhasen rauhaskudos on yhteydessä suuonteloon leuanalussylkirauhasen tiehyen (lat. ductus submandibularis) välityksellä. Leuanalussylkirauhasen tiehyt kulkee leveän suupohjalihaksen (lat. musculus mylohyoideus) päällä anteriorisesti ja päättyy suunpohjan pinnalla olevaan kielenaluslihakkeeseen (lat. caruncula sublingualis).
Rockradio
2000-luku
Rockradio jatkui vuodesta 2007 vuoden 2009 loppuun Radio Suomessa keskiviikon ja torstain myöhäisillassa. Toimittajina olivat Tero Liete, Kalevi Pollari ja Kai Ulmanen.
Vuonna 2010-2011 Rockradion tilalle tuli Radio Suomessa perjantaisin lähetetty 50-minuuttinen Nyrokradio.
Late Lisko
Late Lisko on sanattomaan huumoriin perustuva animaatiosarja. Sen ovat tuottaneet TeamTO ja Tuba Entertainment yhteistyössä Cake Entertainmentin kanssa. Se perustuu alkuperäiseen "Disney Channel Asia"ssa esitettyyn sarjaan. Oscar's Oasista voidaan katsoa joillain kanavilla kolmiulotteisena Nintendo 3DS-lähetyksenä.. Suomessa sarjaa esittää MTV3 Juniori. Se näkyy myös satelliittivastaanottimella Eurobird 1:sta "POP"-kanavalta.
Juoni
Late ("Oscar") on lisko, joka asuu nimeämättömällä aavikolla. Aavikolla on samoja piirteitä kuin Saharalla, Kalaharilla ja Pohjois-Amerikan aavikoilla. Asfaltilla päällystetty tie halkaisee alueen ja sitä käyttävät satunnaiset rekat. Aavikolle on tuotu ( ja tuodaan lisää) erilaisia jätteitä, joita päähenkilöt tutkivat löytäen satunnaisesti tavaroita, joista on heille iloa. Late on yleensä etsimässä itselleen vettä tai ruokaa. Late yrittää jatkuvasti varastaa läheiseltä kanafarmilta munia syötöväksi. Laten naapurina asustavat kolme epätavallista ystävystä: Popy - aavikkokettu, Buck - korppikotka ja Harchi - hyeena. He asustavat hylätyssä koulubussissa. Alueella on syviä kanjoneita, joihin päähenkilöt usein putoilevat samaan tapaan kuin Kelju K. Kojootti jahdatessaan Maantiekiitäjää.
Päähenkilöt
Neljä päähenkilöä ovat:
Jaksot
Jokainen jakso kestää 7 minuuttia, jaksoja on tehty 78.
Saloninus
thumb|200px|Saloninuksen lyöttämä [[Antoninianus-kolikko. Hänen nimensä kokonaisuudessaan keisariksi julistautuessaan oli Imperator Caesar Cornelius Licinius Saloninus Valerianus Pius Felix Invictus Augustus .]]
Publius Licinius Cornelius Valerianus Saloninus (noin 242 – syksy 260) oli Rooman keisari Gallienuksen ja hänen vaimonsa Cornelia Saloninan toiseksi vanhin poika. Hän oli syntynyt noin vuonna 242, mutta hänen elämästään ennen vuotta 258 ei tiedetä juuri mitään. Kun Gallienuksen vanhin poika Valerianus II kuoli vuonna 258, Gallienus nimitti noin 16-vuotiaan Saloninuksen seuraajakseen (caesar) ja lähetti tämän Colonia Agrippinan kaupunkiin Germania Inferiorin provinssiin yhdessä pretoriaaniprefekti Silvanuksen kanssa. Gallienus taas lähti taistelemaan alemanneja ja gootteja vastaan.
Kesällä 260 Gallienuksen isä ja kanssahallitsija Valerianus joutui persialaisten vangitsemaksi. Kaappauksen jälkeisessä sekasorrossa ilmestyi monia kapinoita ympäri valtakuntaa. Galliassa Germania Inferiorin maaherra Postumus yritti jakaa frankeilta saadun sotasaaliin sotilailleen, mutta Silvanus ja Saloninus eivät hyväksyneet tätä. Tällöin Postumuksen sotilaat suuttuivat ja huusivat komentajansa keisariksi. Postumuksen armeija hyökkäsi Silvanuksen joukkoa vastaan ja piirittivät Colonia Agrippinan, minne Silvanus ja Saloninus olivat paenneet. Saloninus yritti saada kaupungin joukkojen ja asukkaiden tuen puolelleen julistamalla itsensä keisariksi (augustus) ja lyöttämällä kolikoita juhlistamaan tätä. Se ei kuitenkaan onnistunut, ja monen viikon piirityksen jälkeen turhautuneet kaupungin asukkaat päättivät ottaa asian omiin käsiinsä ja murhasivat Silvanuksen ja Saloninuksen, jonka jälkeen he avasivat porttinsa Postumuksen joukoille. Gallienus, jolla oli tuolloin kiireitä lukuisten vihollisten ja vallananastajien kanssa Tonavalla, ei pystynyt tekemään mitään piiritettyjen hyväksi.
Modaalilogiikka
Modaalilogiikka (aleettinen modaalilogiikka) on logiikan alue, jolla tutkitaan aleettisten modaliteettien eli välttämättömyyden ja mahdollisuuden loogisia piirteitä. Usein termi "modaalilogiikka" ymmärretään kokonaisnimityksenä kaikkien modaliteettien logiikoille. Muita modaliteetteja ovat muun muassa episteeminen, temporaalinen ja deonttinen.
Alla esitellään esimerkinomainen aleettinen modaalilogiikka.
Modaalilauselogiikan syntaksi
Modaalipropositiologiikka sisältää normaalien propositiologiikan symbolien lisäksi merkinnät välttämättömyydelle (on välttämätöntä, että p) ja mahdollisuudelle (on mahdollista, että p).
Seuraavassa rekursiivisessa määritelmässä määritellään kaikki modaalipropositiologiikan lauseet.
Muita modaalilogiikoita
Muita modaalilogiikoita ovat muun muassa episteeminen logiikka, temporaalinen logiikka, deonttinen logiikka ja doksastinen logiikka.
Stefano Lilipaly
Stefano Lilipaly (s. 10. tammikuuta 1990 Amsterdam) on indonesialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Lilipaly debytoi Indonesian A-maajoukkueessa 2013. Hän on pelannut 23 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Meremäe
Meremäe oli kunta Võrumaalla, Virossa. Pinta-alaa kunnalla oli 132 neliökilometriä ja asukkaita 1 318. Meremäen kunnanjohtajana toimi Peeter Sibul. Kunnan keskus oli nimeltään Meremäe.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Meremäe ja Misson kunnan Luhamaan kulmakunnan kylät sekä põlvamaalaiset Mikitamäen ja Värskan kunnat yhdistettiin uudeksi Setomaan kunnaksi.
Meremäen naapurikunnat olivat Vastseliina lännessä, Orava (Põlvamaalla) pohjoisessa ja Värska (Põlvamaalla) koillisessa. Etelässä ja idässä kunta rajautui Venäjään. Kunnasta oli matkaa Vastseliinaan 16 kilometriä, Võruun 34 km, Tarttoon 104 km, pääkaupunkiin Tallinnaan 290 km. Venäjän puolella sijaitsevaan Pihkovaan oli matkaa 70 km.
Meremäen kuuluu kulttuurillisesti ja historiallisesti Setumaahan, ja muodostaa sen läntisen osan. Meremäen kylä on nimetty lähistöllä sijaitsevan, 204-metrisen mäen mukaan. Arkeologisten kaivausten mukaan alueella on saattanut olla asutusta jo 8 000 vuotta.
Nähtävyydet
Vaaksaaren ylängöllä, Haanjan ylänköön kuuluvan alueen itäosassa sijaitsee 204 metriä korkea Meremäen mäki (Mere mägi). Kirkkaalla säällä Pihkovanjärvi näkyy mäen huipulta.
Miiksen kylässä sijaitseva vuonna 1953 valmistunut Kastaja Johanneksen kirkko valmistui Neuvostoliiton diktaattorin Josif Stalinin elinaikana. Rakentajat kuitenkin säästyivät vainolta. Kirkon lähistöllä sijaitsee lisäksi hautausmaa.
Obinitsan kylään valmistui vuonna 1904 Baltian maiden alueella ainutlaatuinen koulukirkko. Rakennuksen alakerrassa toimi koulu ja yläkerrassa kirkko. Tätä koulua on joskus kutsuttu Setukaismaan yliopistoksi, sillä sen oppilaat valmistuivat opettajiksi.
Piirimäki
Kuntaan kuuluneella Piirimäellä on vuosisatojen aikana sijainnut runsaasti valtionrajoja. 1000–1300-luvuilla saapui lännen ja idän suunnista valloittajia itämerensuomalaisten asuttamille alueille: lännestä tulivat saksalaiset ristiritarit ja idästä Muinais-Venäjän armeija. Valloittajat kohtasivat Piusajoella ja siihen alkoi muodostui valtionraja. Länteen Piirimäeltä ovat sijainneet Tarton hiippakunta, Puolan kuningaskunta sekä 1700–1800-luvuille saakka Ruotsin kuningaskunta. Idässä puolestaan ovat sijainneet Muinais-Venäjä, Pihkovan ruhtinaskunta, Moskovan tsaarikunta sekä Venäjän keisarikunta. Rajat oli merkitty vartiotorneilla, kivillä tai ristikivillä. 500 vuotta Piirimäen kautta on kulkenut Petserin–Pihkovan kauppatie Vastseliinaan päin. Tätä tietä ovat kulkeneet muun muassa Venäjän tsaari Pietari I sekä mahdollisesti Ruotsin kuningas Kustaa Aadolf.
Kylät
Meremäen kunta muodostui seuraavista kylistä : Ala-Tsumba, Antkruva, Ermakova, Helbi, Hilana, Hilläkeste, Holdi, Härmä, Ignasõ, Jaanimäe, Juusa, Jõksi, Kalatsova, Kangavitsa, Karamsina, Kasakova, Kastamara, Keerba, Kiiova, Kiislova, Kiksova, Kitsõ, Klistina, Korski, Kuigõ, Kuksina, Kusnetsova, Kõõru, Küllätüvä, Lepä, Lindsi, Lutja, Maaslova, Marinova, Martsina, Masluva, Melso, Merekülä, Meremäe, Miikse, Miku, Navikõ, Obinitsa, Olehkova, Ostrova, Paklova, Palandõ, Palo, Paloveere, Pelsi, Pliia, Poksa, Polovina, Puista, Raotu, Rokina, Ruutsi, Seretsüvä, Serga, Sirgova, Sulbi, Talka, Tedre, Tepia, Tessova, Teterüvä, Tiirhanna, Tiklasõ, Tobrova, Treiali, Triginä, Tsergondõ, Tsirgu, Tsumba, Tuplova, Tuulova, Tääglova, Ulaskova, Uusvada, Vaaksaarõ, Vasla, Veretinä, Vinski, Viro, Võmmorski, Väiko-Härmä ja Väiko-Serga.
Väestö
Vuonna 2011 Meremäen kunnassa oli 888 asukasta, joista 813 (91,6 %) oli virolaisia, 66 (7,4 %) venäläisiä ja 6 (0,7 %) muita kansallisuuksia.
Elektrum
thumb|[[Thessalonikissa lyötyjä elektrumkolikoita vuosilta 1081–1082]] thumb|Elektrumia [[kvartsissa, löydetty Coloradosta]] Elektrum on kullan ja hopean metalliseos, jonka hopeapitoisuus on 20–35 prosenttia. Luonnossa esiintyvässä elektrumissa esiintyy yleensä myös kuparia, rautaa, palladiumia, vismuttia ja joskus joitain muitakin metalleja. Elektrumin väri vaihtelee sen hopeapitoisuudesta riippuen valkokultaisesta messinkiseen.
Nimi on yleisessä käytössä, mutta virallisesti elektrumia ei ole hyväksytty omaksi mineraalilajikseen.
Marty Jannetty
thumb|Marty JannettyFrederick Marty Jannetty (s. 3. helmikuuta 1962) on yhdysvaltalainen showpainija. Hänet tunnetaan parhaiten osana The Rockers (Shawn Michaels & Marty Jannetty) -tag-teamia. Myöhemmin hän otteli yksin. WWF:ssä hän on voittanut Intercontinental Champion ja Tag Team Champion -mestaruudet 1-2-3 Kidin kanssa. Michaels ja Jannetty ovat kaksinkertaisia World Tag Team Champion -maailmanmestareita.
Satusetä
Satusetä tarkoittaa miespuolista satujen sepittäjää tai kertojaa. Nimitystä on käytetty ainakin seuraavista henkilöistä:
Ziva David
Ziva David on kuvitteellinen hahmo televisio­sarjassa NCIS Rikostutkijat. Ziva Davidia näyttelee Cote de Pablo, joka tuli televisiosarjaan vasta kolmannella kaudella. Ziva David tuli Mossadista ja aloitti työnsä NCIS:n ja Mossadin yhteysupseerina, ja seitsemänellä kaudella hänestä tuli kokonaan NCIS:n agentti. Zivan isä on Mossadin johtaja Eli David, joka kuoli 10. tuotantokaudella. Ziva David korvasi alun perin Caitlin "Kate" Toddin (Sasha Alexander), jonka Zivan velipuoli Ari Haswar ampui. Ziva lähtee 11. tuotantokauden alussa, ja hänet korvaa NSA:n analysoija Eleanor Bishop (Emily Wickersham). pienoiskuva
Karungin rautatieasema (Ruotsi)
Ruotsin puoleinen Karungin rautatieasema oli rautatieliikennepaikka rataosan  nyttemmin lakkautetulla osuudella Morajärvi–Haaparanta. Asema avattiin liikenteelle vuonna 1913, kun rataosuus Lapinjärven asemalta Karunkiin valmistui. Vuonna 1914 avattiin liikenteelle rataosuus, ja Karungista tuli risteysasema vuonna 1915, kun osuus Karunki–Haaparanta valmistui. Ylitornion rata lakkautettiin vuonna 1986 ja purettiin kuusi vuotta myöhemmin. Rataosuus Morajärveltä Karungin kautta Haaparannalle ja siten myös Karungin asema lakkautettiin 8.12.2012 uuden Kainuu–Haaparanta-radan valmistuttua. Rautatieasema sijaitsee 1285 ratakilometrin päässä Tukholman keskusrautatieasemalta.
Ziva David
Perhe
Zivan kollega ja ystävä Anthony "Tony" DiNozzo ampui Zivan silloisen poikaystävän Michael Rivkinin itsepuolustukseksi. Ziva suuttui Tonylle, lähti tiimistä ja palasi takaisin Mossadiin. Ziva jäi vangiksi Somaliaan, ja hänen oltuaan siellä kuukausia Gibbsin tiimi pelasti hänet. Silloin Ziva päätti ryhtyä kokoaikaiseksi NCIS agentiksi ja antoi anteeksi Tonylle.
10. lokakuuta
10. lokakuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 283. päivä (284. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 82 päivää.
Gouraud-varjostus
thumb|200px|Yksi Gouraud-varjostettu kolmio. Kappaleiden pinnat koostuvat tietokonegrafiikassa usein kolmioista.
10. lokakuuta
10. lokakuuta Suomessa vietetään Aleksis Kiven päivää, joka on samalla suomalaisen kirjallisuuden päivä ja vakiintunut liputuspäivä. Päivä on myös Euroopan kuolemanrangaistuksen vastainen päivä.
Gouraud-varjostus
Gouraud-varjostus on kolmiulotteisessa grafiikassa käytetty varjostusmenetelmä, jossa kaarevan pinnan polygonien varjostus lasketaan sen kulmapisteiden perusteella lineaarisesti interpoloimalla. Menetelmän julkaisi Henri Gouraud vuonna 1971.
10. lokakuuta
Aiheesta muualla
Katso myös: kalenteri ~ 9. lokakuuta, 11. lokakuuta
Gouraud-varjostus
Gouraud-varjostuksessa polygonien (eli käytännössä kolmioiden) kulmapisteiden valaistus lasketaan yleensä Phongin valaistusmallin perusteella, kuten Phong-varjostuksessakin, mutta erotuksena Phong-varjostuksesta, sisäosien pisteille ei lasketa omaa varjostusta, vaan niiden värit johdetaan lineaarisesti kulmapisteiden väreistä. Tämä on huomattavasti Phong-varjostusta nopeampaa, mutta karkeampaa kappaleilla, joissa polygonit ovat suuria. Toisaalta kappaleilla, joissa polygoneja on erittäin paljon, Phong- ja Gouraud-varjostuksen ero muuttuu merkityksettömäksi.
Litteä Maa
right|thumb|[[Imago Mundi, babylonialainen, vanhin tunnettu maailmankartta 500-luvulta eaa.]] thumb|right|Flammarionin piirros vuodelta 1888 esittää kuvitteellista matkaajaa, joka olisi saapunut litteän maan reunaan ja työntää päänsä taivaankannen, [[firmamentti|firmamentin läpi.]]
Litteä Maa on historiallinen näkemys, jonka mukaan Maa ei ole muodoltaan pallo, vaan litteä ja useiden käsitysten mukaan kupolimaisen taivaankannen kattama kappale. Tätä näkemystä pidettiin luonnollisena asiana useissa historiallisissa kulttuureissa kuten antiikin Kreikassa klassiseen kauteen saakka, Lähi-idän kulttuureissa hellenis­tiseen kauteen saakka, muinaisessa Intiassa Gupta-kauteen eli ajan­laskumme alku­aikoihin asti, Kiinassa 1600-luvulle saakka sekä aikanaan myös Amerikan alku­peräis­kulttuureissa.
Käsitys, että Maa on pallon muotoinen, syntyi antiikin kreikkalaisen tähti­tieteen kehityksen myötä. Antiikin kreikkalaisen tähtitieteen tunnetun kehityksen aloitti Pythagoras 500-luvulla eaa., mutta tämän jälkeenkin useimmat esi­sokraattiset filosofit pitivät edelleen kiinni litteän Maan mallista. Aristoteles hyväksyi käsityksen pallo­maisesta Maasta kokemukseen pohjaten noin vuonna 330 eaa., jonka jälkeen käsitys Maan pallonmaisesta muodosta alkoi pikku hiljaa levitä myös hellenistisen maailman ulko­puolelle.
Litteän maan myytiksi kutsutaan usein käsitystä, jonka mukaan oppineet eurooppalaiset olisivat vielä Kolumbuksen aikana pitäneet Maata litteänä, ja että vasta Kolumbuksen matkat olisivat romuttaneet heidän käsityksensä. Vuonna 1945 brittiläinen Historical Association listasi tämän käsityksen toiseksi kahdestakymmenestä historiallisesta väärinkäsityksestä.
Historiallinen kehitys
Uskomus litteään maahan esiintyy ihmiskunnan vanhimmissa kirjoituksissa. Varhaisen Mesopotamian ajattelun mukaan maailma oli litteä kiekko, joka kellui valta­meressä. Tämä näkemys on vallalla myös varhaisissa kreikkalaisissa kartoissa.
Muinainen Lähi-itä
Varhaisessa egyptiläisessä ja babylonialaisessa myyttisessä ajattelussa maailmaa pidettiin litteänä levynä, joka kellui valta­meressä. Saman­lainen malli esiintyy Kreikassa Homeroksen eepoksissa, joiden mukaan "Okeanos, ympyrämäistä maata ympäröivä personi­fioitu vesi­massa, on siittänyt kaiken elämän ja mahdollisesti kaikki jumalat."
Juutalaisilla käsitys maan litteydestä esiintyi sekä raamatullisina aikoina että niiden jälkeen. Midrašin ja Talmudin tavoin myöskään Targum ei pidä Maata pallomaisena, jonka ympäri aurinko kiertäisi 24 tunnissa, vaan "litteänä maalevynä, jonka yläpuolella Aurinko tekee puoli­ympyrän muotoisen kierroksen 12 tunnissa." Myös Raamatun luomiskertomus voidaan tulkita niin, että Maa oli vedessä kelluva kiekko. Juutalaisen käsityksen mukaan vuoret kannattelivat taivaan­kantta, jonka yläpuolella oli vettä. Sadevesi tuli taivaan­kannen reikien läpi, taivaan­kanteen olivat asetetut myös aurinko ja tähdet.
Pyramidi­teksteistä ja Kuolleiden kirjasta ilmenee, että egyptiläisen käsityksen mukaan Nun, valtameri, oli pyöreä vesi­massa, joka ympäröi kuivaa maata tai saaria (nbwt, ja muistutti täten oleellisesti muita muinaisen Lähi-idän käsityksiä ympyrä­mäisestä, veden ympäröimästä maasta.
Runoilijat
Sekä Homeroksen että Hesiofoksen mukaan Akhilleuksen kilvessä oli kuvattuna senaikaisen käsityksen mukainen litteä maa. Tämä runollinen perimätieto maata ympäröivästä merestä, Okeanoksesta ja litteästä kiekosta esiintyy myös kyproslaisella Stasinuksella. Mimnermos, Aristofanes ja Apollonios Rhodios kertovat myös tarkempia yksityis­kohtia tuohon aikaan yleisistä käsityksistä.
Filosofit
thumb|right|Anaksimandroksen maailmankartan rekonstruoitu jäljitelmä
Useat esisokraattiset filosofit uskoivat, että maailma oli litteä. Tätä mieltä olivat useiden lähteiden mukaan Thales (noin 550 eaa.), Leukippos (n. 440 eaa.) ja Aristoteleen mukaan myös Demokritos (n. 460-370 eaa.)
Thales ajatteli, että litteä maa kellui vedessä puupalan tavoin. Anaksimandroksen (n. 550 eaa.) Maa oli lyhyen ja litteän sylinterin muotoinen. Anaksimandroksen mukaansa Maa pysyi vakaana, koska se oli yhtä etäällä kaikista muista kohteista. Miletoslaisen Anaksimeneen mukaan maa oli litteä ja ratsasti ilmassa, ja samaan tapaan aurinko, kuu ja muut taivaankappaleet, jotka kaikki ovat tulisia, ratsastavat ilmassa litteytensä vuoksi. Ksenofanes Kolofonilainen (noin 500 eaa.) piti myös maata litteänä ja katsoi sen koskettavan yläpuoleltaan ilmaa ja ulottuvan alapuoleltaan äärettömän syvälle.
Käsitys maan litteydestä vallitsi 400-luvulle saakka eaa. Myös Anaksagoras ja hänen oppilaansa Arkhelaos pitivät Maata litteänä, joskin Arkhelaosin mukaan Maa oli keskeltä hieman kovertunut lautasen tavoin. Tällä tavoin hän selitti sen, että Aurinko ei nouse ja laske kaikkialla maailmassa samaan aikaan.
Muinainen Intia
Varhaishistorian aikoina Intiassa oli vallalla kosmologinen käsitys, jonka mukaan Maa oli kiekko, jossa neljä maanosaa oli ryhmittynyt keskusvuoren, Merun ympärille samaan tapaan kuin kukan terälehdet. Maanosien ulkopuolelta niitä ympäröi valtameri. Käsitystä kehittävät edelleen jainalainen ja buddhalainen kosmologia, joiden mukaan kosmos oli valtavan suuri, pienen planeettakunnan laajuinen tasainen valtameren peittämä ja vuoristojen ympäröivä levy, johon manteret olivat sijoittuneet pieninä saarina.
Pohjoismainen ja germaaninen käsitys
Varhaishistorian pohjois­maiset ja germaaniset kansat uskoivat litteän maan kosmografiaan, jossa maata ympäröi valta­meri ja jossa keskellä maata oli maailmanpylväs (Irminsull) tai maailman­puu (Yggdrasil). Pohjois­maisen usko­muksen mukaan maata ympä­röi­vässä valta­meressä istui Jormungandr-niminen käärme. Pohjoismaisessa, Gylfaginningissa (VIII) säilyneessä luomis­kertomuksessa sanotaan, että maailman luomisen aikana maata renkaan tapaan ympäröiväksi asetettiin ylipääsemätön meri:
Muinainen Japani
Nihonshokin kronikan ensimmäinen kappale kuvaa muinaista japanilaista käsitystä, että Maa on litteä ja että kuiva maa kellui vedessä "kuin öljy":
Muinainen Kiina
Kiinalaisten käsitys Maan muodosta pysyi lähes muuttu­matto­mana vanhimmista ajoista siihen saakka, kunnes he ensimmäisen kerran joutuivat tekemisiin modernin tieteen kanssa 1600-luvun jesuiittalähetyssaarnaajien välityksellä. Taivas oli vaihtelevasti kuvattu maan yllä olevan sateen­varjon kaltaiseksi (Kai Tian -teoria) tai sitä ympäröivän pallon muotoiseksi (Hun Tian -teoria) taikka aineettomaksi, jolloin taivaan­kappaleet liikkuisivat vapaasti (Hsúan yeh -teoria), mutta maata pidettiin aina litteänä, joskin ehkä reunoiltaan ulos pullistuvana.
Kaarevan munan käyttö vertauskuvana on saanut jotkut nykyiset histori­oitsi­jat, erityisesti Joseph Needhamin, esittämään, että kiinalaiset tähti­tieteilijät kuitenkin olivat perillä maan pallo­maisuudesta. Muna­vertauksen tarkoituksena oli kuitenkin lähinnä kuvata Maan sijaintia taivaaseen nähden, ei sen muotoa.
Kuten teoksessa Huai Nan Zu huomautetaan, toisella vuosisadalla eaa. kiinalaiset tähtitieteilijät yrittivät mitata Auringon etäisyyden soveltamalla oleellisesti samaa menettelyä, jolla Eratosthenes oli määrittänyt maapallon ympärysmitan. Olettamalla, että maa oli litteä, he päätyivät arvioon 100 00 Li-yksikköä, mikä on noin kolme suuruusluokkaa liian pieni arvo.
Antiikin Kreikka
thumb|Kun laiva on horisontissa, sen alaosa ei Maan kaarevuuden vuoksi näy.
On oletettu, että meren­kulkijat tarjoisivat ensimmäiset havaintoihin perustuvat todisteet siitä, ettei Maa ole litteä. Koska kreikkalaiset olivat meren­kulkija­kansaa, niin heidän oli helpompi omaksua tämä käsitys kuin esimerkiksi kiinalaisten, joiden kosmologia perustui kiinteästi maahan.
Pythagoraan (600-luku eaa.) on sanottu usein olleen ensimmäinen maapallo-näkemyksen kannattaja, joskin monet esisokraattiset pythagoralaiset uskoivat litteään maahan.
Aristoteles piti fysikaalisen teoriansa ja havaintojen perusteella jo varmana, että Maa oli pallomainen. Eratostheneen (300-luku eaa.) tiedetään varmuudella päätelleen maan pallomaisen muodon ja laskeneen sen ympärysmitan hyvin tarkasti yksinkertaisella menetelmällä. Ensimmäisellä vuosisadalla ajanlaskun alettua käsitys maan pallomuodosta oli länsimaisessa kulttuurissa jo yleisesti hyväksytty. Ptolemaios (90-168) piirsi kuuluisat karttansa pallomaisen maan mukaisiksi ja teki niihin leveys- ja pituuspiirit. Hänen kirjoituksensa olivat perusta Euroopan tähtitieteelle läpi keskiajan, joskin myöhäisantiikissa ja varhaiskeskiajalla (noin 300-600 luvuilla) esitettiin myös näkemyksiä litteän maan puolesta. Nykyään usein virheellisesti luullaan, että keskiajalla uskottiin litteään maahan.
Intia
Myös Intiassa oppi maan pallon­muodosta tuli yleisesti hyväksytyksi ajan­laskumme ensimmäisten vuosisatojen aikana, kun tietämys kreikkalaisesta tähti­tieteestä levisi sinne saakka. Edistykselliset intialaiset tähtitieteilijät hyökkäsivät ankarasti maassa vallinneita perinteisiä käsityksiä vastaan, hylkäsivät osan niistä ja tekivät yrityksiä uuden paradigman omaksumiseksi. Niinpä nekin heistä, jotka pitivät maata litteänä, pitivät sen ympärysmittaa yhtä pitkänä kuin kreikkalaiset olivat päätelleet päiväntasaajan olevan.
Litteän maan myytti historiallisena väärinkäsityksenä
thumb|upright|[[Martin Behaimin Erdapfel, varhaisin tunnettu karttapallo, joka valmistui ennen kuin tieto Amerikan löytymisestä oli saavuttanut Euroopan; se osoittaa, että maan pallonmuoto tunnettiin jo sitä ennen.]]
Vuonna 1945 Historical Association listasi pamfletissaan kaksikymmentä tavallista historiaa koskevaa virheellistä käsitystä. Niiden joukossa toisena oli käsitys "Kolumbuksesta ja litteästä maasta".
Tämä käsitys on esiintynyt joissakin yleisesti käytetyissä oppikirjoissakin. Esimerkiksi Thomas A. Baileyn teoksen The American Pageant vanhemmissa painoksissa sanotaan: "Kolumbuksen taikauskoiset merimiehet ... tulivat suuremmassa määrin kapinanhaluisiksi...koska he pelkäsivät purjehtivansa maailman reunan yli"; kuitenkaan historiallisissa lähteissä ei ole tällaista mainintaa. Todelli­suudessa meri­miehet olivat kuitenkin toden­näköisesti ensimmäisiä, jotka tunsivat Maan kaarevuuden joka­päiväisten havaintojensa perusteella, esimerkiksi nähdessään, kuinka vuoristot katoavat horisontin alapuolelle purjeh­dittaessa kauas rannikosta.
Jotkut nykyiset tutkijat katsovat, että jotkut 1800-luvulla hyvin vaikutus­valtaiset historioitsijat kuten Andrew Dickson White olivat ensimmäisiä, jotka väittivät keski­ajan kristittyjen uskoneen litteään maahan. Sen sijaan 1900-luvun loppu­puolella esimerkiksi historioitsija ja uskonto­tieteilijä Jeffrey Burton Russell on väittänyt, että Whiten ja muiden väitteet keski­aikaisten kristittyjen käsityksistä ovat virheellisiä. Tämän he ovat osoittaneet sitaateilla teologisista kirjoituksista useiden vuosi­satojen ajalta ja yrittäneet tehdä päätelmiä myös Whiten ja muiden samoja käsityksiä levittäneiden motiiveista.
Russellin mukaan se yleinen väärinkäsitys, että ihmiset ennen suurten löytö­retkien aikaa uskoivat litteään maahan, tuli kansan­omaiseksi sen jälkeen, kun Washington Irving vuonna 1828 julkaisi teoksensa A History of the Life and Voyages of Christopher Columbus. Vaikka jotkin väitteet, joita Irvingin mukaan olisi Kolumbusta vastaan esitetty, esiintyivät kirjallisuudessa jo pian Kolumbuksen kuoleman jälkeen , niissä ei mainita kenenkään väittäneen maata litteäksi, eikä ennen Irvingiä kukaan ole väittänytkään heidän olleen sitä mieltä. Nykyiset historioitsijat ovatkin päätelleet, että Irving keksi tämän itse.
Ainoa Kolumbuksen aikalainen, jonka tiedetään olleen toista mieltä, oli Lateraani­kirkon kaniikki Zacharia Roomassa vuonna 1496. Teoksensa luvussa "Että maa ei ole pyöreä" hän esittää, että "väittäessään maata pyöreäksi Ptolemaios ja Plinius eivät pystyneet esittämään mitään todisteita, vaan he esittivät käsityksensä pelkästään järkeilyn perusteella." Huomattavaa on, että vain runsaat kaksikymmentä vuotta Kolumbuksen jälkeen, vuonna 1514, Kopernikus hylkäsi litteän maan ajatuksen kahdella lauseella ja totesi, että löytääkseen sille kannattajia hänen oli palattava Kreikan varhais­kauteen saakka, joskin hän näki enemmän vaivaa osoittaakseen, että muut senaikaiset käsitykset olivat virhe­päätelmiä ja että maa oli pallon muotoinen. Itse asiassa 1490-luvulla ei kiistelty maan muodosta vaan sen koosta sekä Aasian itärannikon sijainnista.
Nykyaikaiset litteän maan kannattajat
Litteän Maan teorialle on alkanut länsimaissa kehittyä kannatusta nykyaikanakin.
1800-luvulla brittiläinen Samuel Rowbotham herätti jälleen henkiin teorian Maan litteästä muodosta. Britanniasta saikin alkunsa Samuel Shentonin perustama Flat Earth Society, jonka oppeja teki sittemmin Yhdysvalloissa tunnetuksi sen kalifornialainen puheenjohtaja Charles K. Johnson (k. 2001). Toinen tunnettu litteän maan puolestapuhuja oli 1900-luvun alussa yhdysvaltalainen Wilbur Glenn Voliva. Yksittäisten raamatunkohtien väitetään vapaa-ajattelijoiden mukaan puhuvan maan litteyden puolesta, mutta apologeetat selittävät useimpien jakeiden tarkoittavan maan olevan pallon muotoinen.
Aleksei Homjakov
Aleksei Stepanovitš Homjakov (13. toukokuuta (J: 1. toukokuuta) 1804 Moskova – 5. lokakuuta (J: 23. syyskuuta) 1860 Rjazan) oli venäläinen kansallismielinen runoilija ja maallikkoteologi, jota pidetään vaikutusvaltaisen slavofiilisen liikkeen perustajana.
Homjakov oli nuorena lahjakas koulussa ja hänellä oli monipuolinen kielitaito. Hän suoritti Moskovan yliopistossa matematiikan pääsykokeen, mutta ei jatkanut opintojaan pidemmälle. Osallistuttuaan sotilaana Venäjän–Turkin sotaan hän vietti loppuelämänsä Moskovassa omistautuen pääasiassa kirjalliselle toiminnalle. Homjakov kirjoitti muun muassa runoja, filosofisia ja poliittisia esseitä sekä tutkielmia taloustieteestä ja teologiasta. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa ilmestyi 1844 ja se herätti huomiota isänmaallisten teemojensa ansiosta. Hän kirjoitti myös kaksi Venäjän historiaa käsitellyttä näytelmää, Jermak ja Vale-Dmitri. Nikolai I:n ajan ankaran sensuurin vuoksi Homjakov saattoi julkaista vain osan töistään ja hänen tärkeimmät uskonnolliset ja historialliset tutkielmansa julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Homjakovin katsotaan perustaneen alkuaan lähinnä venäläisten kirjailijoiden parissa vaikuttaneen slavofiilisen suuntauksen, joka edusti vastareaktiota pyrkimyksille länsimaistaa Venäjää. Slavofiilit uskoivat, että kehityksen Venäjällä pitäisi kulkea sen omaa tietä, jota edusti varsinkin Pietari Suuren aikaa edeltänyt kansallinen traditio sekä ortodoksinen kirkko. Homjakov vastusti länsimaista sekularisaatiota ja materialistisia aatteita. Hän pohti myös runsaasti kristillistä teologiaa ja tuli siihen tulokseen, että juuri ortodoksisuus kykeni saavuttamaan tasapainon ihmisten vapauden ja kristittyjen yhtenäisyyden välillä, kun taas katolinen kirkko oli hukannut vapauden ja protestantit yhtenäisyyden. Hän käytti monimerkityksistä termiä sobornost kuvaamaan ihanteellista uskovien yhteisöä. Homjakovilla oli myös idealisoitu käsitys venäläisistä talonpojista, jotka hänen mukaansa edustivat kristillisen yhteiskunnan perustavia ominaisuuksia, nöyryyttä ja veljeyttä.
Gibson EDS-1275
pienoiskuva|Jimmy Page soittamassa Gibson EDS-1275 -sähkökitaraa. Gibson EDS-1275 on Gibsonin valmistama kaksikaulainen sähkökitara.
Historia
EDS-1275:ttä pidetään "kaksikaulaisena SG:nä" sillä sen rungon malli muistuttaa SG:tä. Tätä kitaraa oli saatavilla mustana, kirsikanvärisellä petsillä, "sunburstilla" ja valkoisena.
Tunnettuja soittajia
EDS-1275 ei koskaan myynyt suuria määriä. Chicagolaisen blues-muusikon, Earl Hookerin, on nähty pitävän yhtä kädessään vuoden 1969 albumien Two Bucks and a Roach ja The Moon is Rising, sekä myös Elvis Presleyn on nähty käyttävän EDS:ää vuoden 1966 elokuvassa Spinout. Charlie Whitney käytti vuoden 1966 EDS:ää soittaessaan Family-yhtyeessä.
John McLaughlin
thumb|John McLaughlin, vuonna 1973. 1970-luvun alussa jazz-muusikko John McLaughlin Käytti EDS-1275:ttä soittaessaan Mahavishnu Orchestra -yhtyeessä. Hän käytti tuohon aikaan 100 watin Marshall vahvistinta
Jimmy Page
Myös Led Zeppelinin Jimmy Page käytti EDS:ää, etenkin "Stairway to Heavenin" live-esityksissä.
Nykyinen malli
Nykyinen malli on saatavilla Gibson Custom Shopista tilaamalla. Nykyisessä mallissa on 20 nauhaa kummassakin kaulassa.
Epiphone
Epiphone tekee omaa versiota klassisesta kitarasta. Epiphonen mallinumero on G-1275.
Ibanez
Japanilainen Ibanez teki kitaramallia joka oli Gibsonin inspiroima. Sitä tehtiin vuosina 1974-1976. Mallin nimi oli Double Axe.
Gloria Blondell
Gloria Blondell (16. elokuuta 1910 New York City, New York – 25. maaliskuuta 1986 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi niin elokuvissa, televisiossa, teatterissa kuin radiossakin. Blondell oli Joan Blondellin nuorempi sisar.
Blondell aloitti uransa teatterissa New Yorkin Broadwaylla vuonna 1935, ja elokuvissa hän alkoi esiintyä vuodesta 1938 alkaen. Vuosina 1939–1944 Blondell esitti Jeri Bookeria radiokuunnelmassa I Love a Mystery. Blondell ääninäytteli Iines Ankkaa Walt Disney Picturesin lyhytanimaatioelokuvissa vuosina 1945–1950. Blondell tunnetaan ehkä parhaiten roolistaan Honeybee Gillisinä tilannekomediasarjassa Riemuperhe Riley (1953–1958). Uransa Blondell päätti vuonna 1962.
Blondell oli elämänsä aikana kahdesti aviossa. Hänen ensimmäinen aviopuolisonsa oli Albert R. Broccoli vuosina 1940–1945 ja toinen Victor Hunter vuosina 1962–1980. Avioliitto Broccolin kanssa päättyi eroon, ja Hunterin kanssa avioliitto päättyi miehen kuolemaan. Gloria Blondell kuoli syöpään 75-vuotiaana Santa Monicassa vuonna 1986, ja hänet haudattiin Glendalen Forest Lawn Memorial Parkiin.
Korismiinihappo
Korismiinihappo (C10H10O6) on karboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Kasvit ja monet pieneliöt syntetisoivat korismiinihaposta useita tarvitsemiaan yhdisteitä.
Biosynteesi
Kasvit valmistavat korismiinihappoa niin kutsutun sikimaattireitin avulla. Sikimihappo muutetaan sikimaattikinaasientsyymin avulla 3-fosfosikimiinihappoa, josta valmistetaan 3-fosfosikimaatti-1-karboksivinyylitransferaasin avulla 5-enolipyruvyylisikimiinihappoa ja edelleen korismaattisyntaasin avulla korismiinihappoa.
Käyttö muiden yhdisteiden biosynteesissä
Kasvit ja pieneliöt valmistavat korismiinihaposta monia eri yhdisteitä. Sitä käytetään muun muassa monien aromaattisten aminohappojen, kuten fenyylialaniinin, tyrosiinin ja tryptofaanin synteesiin. Muita molekyylejä, joita kasvit valmistavat ovat 4-aminobentsoehappo, isokorismiinihappo, 2,3-dihydroksibentsoehappo ja salisyylihappo. 4-aminobentsoehaposta eliöt valmistavat folaatteja ja isokorismiinihaposta muun muassa K-vitamiineja. Korismiinihaposta kasvit voivat myös valmistaa kinonipohjaisia terpenoideja.
Las Vegasin joukkoampuminen 2017
Joukkoampumisen tutkinnassa ei ole löytynyt viitteitä yhteyksiä kansainväliseen terrorismiin, vaikka Isis väittää olleensa ampumisen takana ja sanoi Paddockin kääntyneen islamiin ja ottaneen nimekseen Abu abdul al-Bar al-Amriki.
Iskun uhreille ja heidän omaisilleen on loppuvuonna 2019 ilmoitettu myönnettävän 800 miljoonan dollarin korvaukset kärsimyksistään.
Tekijä
Epäillyllä Stephen Paddockilla ei ollut rikollistaustaa, eikä häntä ole pystytty yhdistämään militantteihin äärijärjestöihin. Paddockin veljen mukaan tämä ei ollut kuulunut mihinkään uskonnolliseen tai poliittiseen järjestöön, eikä tämä hänen mukaansa ollut kärsinyt mielenterveydellisistä ongelmista. Veljesten isä oli ryöstänyt pankin, karannut vankilasta ja hänet oli diagnosoitu psykopaatiksi.
Stephen Paddock oli eläköitynyt 64-vuotias kirjanpitäjä, jota veli kuvaili rauhalliseksi mieheksi. Hän oli tehnyt kiinteistökauppaa veljensä kanssa ja muuttanut 2015 Floridasta takaisin Nevadaan videopokeri-innostuksensa vuoksi. Hän asui Mesquiten kaupungissa Nevadassa ja oli intohimoinen uhkapeluri. Poliisilähteiden mukaan Paddock oli tehnyt tekoa edeltävinä viikkoina kymmenien tuhansien eurojen arvosta rahasiirtoja, jotka liittyivät uhkapelaamiseen. Hänellä oli lentolupakirja ja hän omisti kaksi lentokonetta. Hän oli työskennellyt aiemmin Lockheed Martinilla ja myöhemmin myös talonmiehenä.