cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Puistonmäki
Osa Puistonmäen palveluista on nimetty naapurikaupunginosa Ojoisten mukaan. Vuonna 2013 valmistuneessa Ojoisten lastentalossa (Mäyräntie 3) toimii neuvola, päiväkoti, esikoulu ja Seminaarin koulun alakoulun kaksi ensimmäistä luokkaa. Lastentalon paikalla sijainnut Ojoisten koulu purettiin vuonna 2012 sisätiloista löytyneen homeen takia. Lastentalon naapurissa sijaitsevat Ojoisten terveysasema (Veteraanipolku 1) ja kuntoutuksia tarjoava yksityinen palvelutalo Ilveskoti.
Kaupunginosan itälaidalla Tampereentien ja Vanhankaupunginlahden välissä sijaitsee Hämeenlinnan kaupunginpuisto eli Parkki.
Pühtitsan nunnaluostari
Pühtitsan nunnaluostari on luostari Koillis-Virossa Alutagusen kunnan Kuremäen kylässä. Luostarin perusti vuonna 1891 Vironmaan kuvernööri Sergei Šahovskoi, ja sen yleissuunnitelman laati arkkitehti Mihhail Preobraženski. Luostarin perustaminen liittyi tuolloin harjoitettuun venäläistämispolitiikkaan. Nykyisin luostari on turistikohde, jossa on noin 160 nunnaa. Paikalliset pitävät läheisen lähteen vettä pyhänä.
Historia
thumb|vasen|Luostarialuetta ympäröivä muuri. Aleksanteri Nevskin katedraalin rakennuttaminen liittyi 1800-luvun lopun venäläistämispolitiikkaan. Aleksanteri III:n valtakauden luterilaisuuden vastaiseen politiikkaan vaikutti etenkin pyhän synodin yliprokuraattori Konstantin Pobedonostsev, jonka mielestä vain ortodoksit olivat todellisuudessa uskollisia valtiovallalle ja luterilainen kirkko muodosti näin hidasteen Baltian sulauttamisessa muuhun valtakuntaan. Vironmaan kuvernööri Sergei Šahovskoi oli erityisen aktiivinen venäläistämisen kannattaja ja myös hän piti uskonnon roolia oleellisena venäläistämisprosessin kannalta. Nykyisen nunnaluostarin paikalla lienee ollut ortodoksinen kappeli jo 1600-luvulla, mutta Šahovskoi perusti varsinaisen luostarin vasta vuonna 1891, jonne hänet myös myöhemmin haudattiin. Samana vuonna aloitettiin luostarialueen suuret rakennustyöt. Alueen yleissuunnitelman laati arkkitehti Mihhail Preobraženski. Luostarin pääkirkko valmistui vuosina 1908–1910. Luostari menetti suuren osan maistaan vuoden 1919 maareformin yhteydessä, ja se myös alistettiin Viron ortodoksiselle kirkolle. Vuonna 2007 luostarissa asui noin 160 nunnaa, jotka vastasivat luostarin restauroinnista, peltotöistä, puiden hakkuusta ja ikonimaalauksesta. Luostari kuuluu Moskovan patriarkan alaisuuteen.
Rakennukset
thumb|Pyhä lähde. Luostarialueen ytimen muodostaa kirkko, johon mahtuu 1 200 henkilöä. Ortodoksisille kirkoille tyypillisesti sen sisätilat on koristeltu kullalla. Kirkossa on Jumalanäidin ikoni, jonka löysi tarinan mukaan eräs paimen tammen alta läheisen lähteen viereltä. Lähteen vettä pidetään pyhänä. Pääkirkon lisäksi alkuperäiseen luostariin kuului viisi puista asuinrakennusta ja puukirkko. Rakennuksia ympäröi kivimuuri, jossa on vanhavenäläiseen tyyliin rakennettuja torneja. Toisen maailmansodan jälkeen alueelle on rakennettu myös uusia puisia ja tiilistä rakennettuja rakennuksia.
Yömerineula
Yömerineula (Heraldia nocturna) on merineulojen heimoon kuuluva merikala.
Ulkonäkö ja koko
Lajin kalat ovat väritykseltään kauttaaltaan keltaisia ja kyljessä on mahdollisesti katkonainen tumma raita. Laji on melko pienikokoinen, suurimmillaankin alle 10 senttimetrin pituinen-
Levinneisyys ja elinympäristö
Lajin levinneisyys ulottuu Intian valtamerellä Australiaan. Yömerineula elää aivan merenpinnan tuntumassa, 2-15 metrin syvyydessä. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
Ravinto ja elintavat
Yömerineula ruokailee yöaikaan. Lajin uros pitää mätimunia taskussa vatsapuolellaan.
Täyskymppi 1969–1979
Täyskymppi 1969–1979 on Matin ja Tepon vuonna 1979 julkaistu kokoelmalevy. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.
Emily Deschanel
Emily Erin Deschanel ([deɪʃə'nɛl]; s. 11. lokakuuta 1976) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja televisiotuottaja, joka tunnetaan parhaiten roolistaan tohtori Temperance Brennanina televisiosarjassa Bones.
Elämää suuremmat elokuvat
Elämää suuremmat elokuvat on Peter von Baghin tekemä radio-ohjelmasarja, jota esitettiin sadan jakson verran 1984–1993. Kussakin noin tunnin mittaisessa jaksossa esiteltiin yksi klassikkoelokuva. Muiden kirjoittamat tekstit aiheesta luki näyttelijä Rea Mauranen, ja lisäksi käsiteltävänä olleesta elokuvasta esitettiin alkuperäisiä ääninäytteitä. Pääosassa oli kuitenkin von Baghin oma arvioijan ääni.
Sarjan pohjalta on ilmestynyt myös kaksi kirjaa: Elämää suuremmat elokuvat (1989) ja Elämää suuremmat elokuvat (1993), jotka julkaistiin 1999 yhteisniteenä nimellä Elämää suuremmat elokuvat. Von Bagh kertoi tehneensä radio-ohjelman jaksot ilman valmista käsikirjoitusta improvisoiden muistilappujen pohjalta, joten kirjojen sisältö ei ole identtinen niiden kanssa, vaan hiotumpi kuvaus kustakin elokuvasta.
Emily Deschanel
Nuoruus
Deschanel syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa Oscar-ehdokkaanakin olleelle filmikuvaaja (mm. Titanic) ja ohjaaja Caleb Deschanelille ja näyttelijä Mary Jo Deschanelille (o.s. Weir). Deschanelin äiti on amerikanirlantilainen ja hänen isoisänsä on ranskalainen. Deschanelilla on nuorempi sisar, näyttelijänä ja muusikkona tunnettu Zooey Deschanel.
Ura
Deschanel teki elokuvadebyyttinsä vuoden 1994 elokuvassa It Could Happen To You. Hänen seuraava huomattava roolinsa oli vuonna 2002 Stephen Kingin minisarjassa Rose Red. Sen jälkeen hän esiintyi elokuvissa Päämääränä Cold Mountain, The Alamo ja Glory Road. Vuonna 2004 Interview Magazine -lehti listasi Deschanelin kuuden lupaavimman naisnäyttelijän joukkoon.
Esiinnyttyään pääroolissa vuoden 2005 elokuvassa Boogeyman Deschanel sai roolin Temperance Brennanina FOXin televisiosarjassa Bones, joka perustuu antropologi Kathy Reichsin kirjoihin. Deschanel on esitti rooliaan sarjassa 12 tuotantokauden ajan, jonka jälkeen sarja lopetettiin. Roolityöstään Bonesin parissa hän on saanut Satellite-ehdokkuuden, Teen Choice -ehdokkuuden ja vastaanottanut Ewwy-palkinnon. Deschanel on toiminut yhtenä Bonesin tuottajista sarjan kolmannesta tuotantokaudesta alkaen.
Deschanel liittyi Alyson Hanniganin, Jaime Kingin, Minka Kellyn ja Katharine McPheen FunnyorDie.comin videopyjamabileisiin mainostaakseen säännöllisiä rintasyöpätutkimuksia Stand Up 2 Cancer -yhdistyksen puolesta.
Yksityiselämä
Deschanel meni naimisiin David Hornsbyn kanssa Los Angelesissa 26. syyskuuta 2010. Hänellä on 21.9.2011 syntynyt poika, jonka nimi on Henry Hornsby. Joulukuussa 2014 tiedotettiin hänen odottavan toista lastaan, joka syntyi 8.6.2015 ja on nimeltään Calvin Hornsby.
Lillan
Lillan on Isokynä & Orfeus -nimellä julkaistu Dave Lindholmin livelevy ja neljäs sooloalbumi. Se jäi viimeiseksi albumiksi Orfeus-yhtyeen kanssa. Levy julkaistiin joulun alla 1974. Se sisältää Orfeuksen toiseksi viimeisen esiintymisen, joka taltioitiin 29.7.1974 Lilla Teaternissa. Venäjänkielisen kappaleen sanoittaja Elisabeth Babitzin on mm. Muskan ja Kirkan äiti.
Espanjankielinen Wikipedia
Espanjankielinen Wikipedia on Wikipedian espanjankielinen versio. Espanjankielisessä Wikipediassa on artikkelia, ja se on artikkelimäärältään kahdeksanneksi suurin. Se perustettiin toukokuussa 2001.
Lillan
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Espanjankielinen Wikipedia
Espanjankielisessä Wikipediassa Espanjaan liittyvät artikkelit kirjoitetaan Espanjan espanjaksi, latinalaiseen Amerikkaan liittyvät artikkelit latinalaisen Amerikan espanjaksi ja Filippiineihin liittyvät Filippiinien espanjaksi.
Lillan
Kappaleet
CD-bonukset
Espanjankielinen Wikipedia
Historia
pienoiskuva|vasen|Espanjankielisen Wikipedian artikkelimäärän kehitys vuosina 2001–2018. Espanjankielinen Wikipedia perustettiin 11. toukokuuta 2001, ja se rikkoi 50 000 artikkelin rajan 30. toukokuuta 2005. Miljoonan artikkelin rajan se rikkoi 16. toukokuuta 2013.
Team Tour 2012
Mäkihypyn Team Tour 2012 oli Kansainvälisen hiihtoliiton järjestämä järjestyksessään neljäs Team Tour, joka pidettiin Saksassa. Kilpailut käytiin Willingenissä, Klingenthalissa ja lopuksi Oberstdorfin lentomäessä. Suomen joukkue (Janne Happonen, Olli Muotka, Matti Hautamäki, Anssi Koivuranta) sijoittui kahdeksanneksi.
Antares
Antares (α Scorpii) on punainen ylijättiläinen ja Skorpionin tähdistön kirkkain tähtijärjestelmä. Nimi Antares on kreikkaa ja tarkoittaa "Marsinkaltaista"; nimi viittaa tähden punaiseen väriin. Antares on kymmenenneksi suurin löydetty tähti.
Havaitseminen Suomessa
Suomessa Antares voi näkyä vain matalalla etelätaivaalla. Tammikuun alussa se on siirtynyt sinne noin kello 9 aamulla, ja kevään kuluessa se nousee esille yhä aikaisemmin yöllä, kunnes kesäkuussa se on etelässä keskiyöllä. Koska kesäkuussa on liian valoisaa tähtien tarkkailuun, parhaiten Antareksen näkee keväisin, sydänyöllä. Tähden tunnistaa sen voimakkaasta punaisesta väristä.
Rakenne
Antares on M1.5Iab-Ib-spektriluokan punainen ylijättiläinen, jonka halkaisijaksi on mitattu 530 Auringon sädettä ja massaksi 15—18 Auringon massaa. Antares sijaitsee suhteellisen lähellä Maata, 604 valovuoden päässä.
Antares on kaksoistähti. Sen A-komponentti on suuri punainen ylijättiläinen. Punaisen jättiläisen pintalämpötila on 3400 kelviniä ja kirkkaus 40 000 Aurinkoa. Koko tähden säteily eli todellinen luminositeetti on noin 65 000 Aurinkoa. Absoluuttinen kirkkaus on -5,28, näennäinen keskimäärin 0,96, ja se vaihtelee välillä 0,9—1,1. Väri-indeksi B-V on 1,83. Antares A on puolisäännöllinen muuttuja, joka vaihtelee kirkkauttaan noin kuuden vuoden jaksoissa. Antares A tulee räjähtämään supernovana.
Antareksen toinen komponentti, Antares B on noin 3 kaarisekunnin päässä oleva sininen tähti, jonka näennäinen kirkkaus on 6,5 ja kiertoaika arviolta 878 vuotta. Tämän tähden massa on 7—8 Auringon massaa, mikä viittaa kehittymiseen planetaariseksi sumuksi ja valkeaksi kääpiöksi. Etäisyys Antares A:han on 550 AU. Radan eksentrisyys on 0,1. Antares B näyttää vihreältä punaista komponenttia vastaan, vaikka onkin spektriltään B4Ve.
Antares A puhaltaa voimakasta tähtituulta, josta on syntynyt pilvi tähden ympärille.
Edvard Alexander Ramsay
Edvard Alexander Ramsay (17. maaliskuuta 1862 – 23. heinäkuuta 1915 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, eversti, tilanomistaja ja valtiopäivämies.
Ramsay oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.
Colombiana
Colombiana on Olivier Megatonin ohjaama toimintaelokuva vuodelta 2011. Luc Bessonin kirjoittaman ja tuottaman elokuvan pääosassa Zoë Saldañan roolihenkilö haluaa kostaa vanhempiensa tappajille.
Alvin Plantinga
Alvin Carl Plantinga (s. 15. marraskuuta 1932 Ann Arbor, Michigan) on yhdysvaltalainen analyyttinen filosofi, joka toimi aikaisemmin John A. O'Brien filosofian professorina Notre Damen yliopistossa. Hänet tunnetaan epistemologiaa, metafysiikkaa, uskonnonfilosofiaa ja apologetiikkaa koskevista tutkimuksistaan.
Plantinga on kristitty ja hänet tunnetaan siitä, että hän käyttää analyyttisen filosofian menetelmiä puolustaakseen kristinuskon perusvakaumuksia. Hänet tunnetaan erityisesti argumentistaan, jonka mukaan Jumalaa koskeva tieto voi olla perususkomus, joka ei vaadi argumenttia, samaan tapaan kuin ihmiset yleensä uskovat tietävänsä ilman erityistä argumenttia, että muita tietoisia olentoja on olemassa. Hän on myös argumentoinut, ettei pahuuden ja kärsimyksen olemassaolo ole loogisessa ristiriidassa sen kanssa, että on olemassa kaikkivaltias, kaikkitietävä ja täydellisen hyvä Jumala.
Plantinga on kalvinisti siitä huolimatta, että toimii professorina katolisessa Notre Damen yliopistossa. Kuten Richard Swinburne, Plantinga edustaa kristillistä apologetiikkaa.
Alvin Plantinga on myös osoittanut tukensa "älykkäälle suunnittelulle" vedoten muun muassa siihen, että Michael Behe on toistuvasti kertonut hyväksyvänsä evoluution ja ainoastaan kiistänyt ohjaamattoman evoluution. Viimeisimmässä kirjassaan Where the Conflict Really Lies: Science Religion and Naturalism (Oxford University Press 2011) Plantinga kuitenkin ehdottaa, että Behen ajatukset olisi paras ymmärtää mieluummin älykkään suunnitelman diskurssina kuin varsinaisena argumenttina älykkään suunnittelun puolesta. Älykkään suunnittelun diskurssi antaa informaatiota, joka aktivoi ihmisen välittömän kokemuksen luonnon suunnitelmallisuudesta. Plantinga pitää loogisesti mahdollisena, että Jumala on luonut eläinkunnan moninaisuuden käyttäen hyväkseen darwinistista evoluutiomekanismia, mutta hän ei pidä tätä vaihtoehtoa kaikkein todennäköisimpänä.
Plantinga on voittanut Templeton-palkinnon vuonna 2017.
Pääargumentit
Plantingan argumentti on, että teismi ei ole ristiriidassa naturalismin kanssa, mutta ontologinen naturalismi on.
Teistisyyden Plantinga tekee naturalistiseksi Spinozan määrittelemää intuitiota muistuttavalla "kuudennella aistilla", jota kutsuu nimellä Sensus divinitatis. Tämän avulla ihminen voi aistia jumaluuden vaikka esteettisen elämyksen kautta tai tuntiessaan eettisiä tunteita, esimerkiksi "omatuntonsa kolkuttaessa" ja muissa vastaavissa tilanteissa. Plantingan mukaan käsitys Jumalasta ei muodostu päättelemällä Jumalan olemassaoloa havainnoista ja tuntemuksista, vaan nimenomaan jumaluusaistin toiminnan kautta: sen toiminta vain muistuttaa aistihavaintoa, muistia ja a priori -uskomuksia. Uskomus syntyy spontaanisti jumaluusaistin kautta, joten sen muodostamat uskomukset ovat perususkomuksia samaan tapaan kuin muidenkin havaintotyyppien aikaansaamat aistimukset. Plantingan päättelystä saamme tuloksen, että uskonnollinen usko on tosi, mikäli se on jumaluusaistin oikean toiminnan perusteella muodostettu. Jos aisti ei ole todellinen, eivät tietysti uskomuksetkaan enää ole totta. Plantingan mukaan mallin totuutta tai epätotuutta ei kuitenkaan voida filosofian avulla ratkaista, sillä hänen mielestään filosofia on tässä asiassa kykenevä vain raivaamaan esteitä ja vastaväitteitä kristillisten uskomusten tieltä. Plantinga ei yritä todistaa, että aisti olisi aidosti olemassa. Hänen ristiriidattomuuteen pyrkivälle päättelylleen riittää se, että aisti on mahdollinen. Plantingan mukaan ei ole mahdotonta, että jumaluusaistin toiminta on ateistien kohdalla vaurioitunut: ei siis voida sanoa ovatko ateistit sokeita vai hallusinoivatko uskovat. Kumpikin vaihtoehdoista on siksi mahdollinen ja perusteltu. Plantingan argumentti nojaa myös vahvasti a priori päätettyyn René Descartesin luomaan veracitas dei -periaatteeseen, jossa Jumala oletetaan sekä totuuden lähteeksi että luonteeltaan sellaiseksi, joka ei halua eikä voi huijata meitä ja joka kommunikoi kanssamme intuitiomme ja aistiemme välityksellä.
thumb|200px|left|Alvin Plantinga. Plantingan Evolutiivinen argumentti naturalismia vastaan (Evolutionary argument against naturalism, EAAN) on seuraava: Koska ohjaamaton evoluutio perustuu luonnonvalintaan, se ei ole kiinnostunut uskomusten totuudesta vaan ainoastaan niiden aiheuttamasta käyttäytymisestä. Niinpä emme voi enää luottaa siihen, että havaitsisimme tai tulkitsisimme havaintoja oikein. Toisin sanoen ohjaamattoman evoluution ajatuksesta seuraisi se, että emme voisi enää luottaa järkemme ja havaintojemme välittävän meille luotettavaa tietoa maailmasta. Plantinga on valinnut nimenomaan evoluution lähtökohdaksi, koska se on hänen mukaansa ainut naturalistinen selitysmalli, "ainut peli kaupungissa". Tältä pohjalta hän rinnastaa evoluution ja naturalismin siten, että se mikä koskee evoluutiota koskee myös naturalismia. Plantinga olettaa, että aistien tarkoitus olisi tuottaa tosia uskomuksia, ja että tämä on ominaisuus, jonka Jumala voi antaa. Plantingan käsityksessä Jumaluus, joka tuottaisi vääriä uskomuksia olisi epäuskottava ja johtaisi havaintojemme epäluotettavuuteen. Plantingan evolutiivisesta argumentista naturalismia vastaan päätellään tyypillisesti, että teistisyys ja skeptismi, fallibilismi ja muut vastaava filosofiat jotka joko olettavat Jumalan tai ottavat erehtymisen mahdollisuuden huomioon ovat ainoita perusteltuja näkemyksiä.
Wooden Eye
Kappaleet
Kaikki kappaleet ovat instrumentaalisia ja ne on säveltänyt Roope Latvala.
Kolme miestä ja pikkuneiti
Kolme miestä ja pikkuneiti (Three Men and a Little Lady) on elokuvan Kolme miestä ja baby (1987) jatko-osa vuodelta 1990.
Juoni
Emile Ardolinon ohjaamassa jatko-osassa Mary Benningtonista on kasvanut pikkuneiti. Aiempi järjestely ei enää tunnu täysin toimivalta. Maryn äiti haluaa naimisiin ja sulhasehdokas on jo tiedossa. Tom Selleckin esittämä Peter Mitchell epäilee, ettei miehellä ole puhtaita jauhoja pussissaan. Hän ottaa kavereidensa kanssa selville, että Mary joutuisi käymään koulua kaukana kotoa. Mahdollinen isä kun ei pidä lapsista.
Vastaanotto
Yksi elokuvan tunnetuimpia kappaleita on muun muassa lopputeksteissä esiintynyt Boy Meets Girlin ”Waiting For a Star to Fall”.
Messier 13
Herkuleen suuri pallomainen tähtijoukko (Messier 13, M13, NGC 6205) on kirkas pallomainen tähtijoukko Herkuleen tähdistössä. Tähtijoukon löysi Edmond Halley vuonna 1714, ja Charles Messier luetteloi kohteen 1. kesäkuuta 1764. Tähtijoukon suhteellinen kirkkaus on 5,9m, ja sen voi nähdä paljain silmin hyvissä olosuhteissa. Kohteen läpimitta on noin 145 valovuotta, ja se koostuu useista sadoista tuhansista tähdistä, joista kirkkain on muuttuva tähti V11 11,95 magnitudillaan. Messier 13 on noin 25 100 valovuoden päässä Maasta. Tunnusomaista kohteelle on niin kutsuttu Mersun merkki, joka on pimeä sumu joukon keskustassa.
Vuonna 1974 tähän pallomaiseen tähtijoukkoon lähetettiin radioviesti Arecibon observatoriosta. thumb|left|100px|Arecibon radioviesti kuvallisessa muodossa
Crash (vuoden 1996 elokuva)
Crash on David Cronenbergin ohjaama elokuva. Se perustuu J. G. Ballardin samannimiseen kirjaan. Aiheensa vuoksi se aiheutti kohua ilmestyessään vuonna 1996. Se yhdistää väkivaltaa ja seksiä kertoen ihmisistä, jotka saavat seksuaalista tyydytystä lihan ja metallin yhtymisestä autokolareissa.
Hard Action
Hard Action on helsinkiläis-kouvolalainen toimintarockyhtye, joka perustettiin vuonna 2014. Yhtyeen musiikissa on runsaasti vaikutteita 1970-luvun detroitlaisista hard rock -yhtyeistä sekä punk rock -musiikista.
Yhtyeen esikoisalbumi Sinister Vibes julkaistiin 12. kesäkuuta 2015. Toinen albumi Hot Wired Beat julkaistiin 1. joulukuuta 2017.
Maersk Air
Maersk Air oli tanskalainen halpalentoyhtiö, joka kuului A.P. Møller-Mærsk Gruppen -yhtymään. Yhtiö toimi 1969−2005, jolloin islantilainen FL Group osti sen toiminnan ja yhdisti samalla sen toiminnan osaksi Sterling European Airlinesia. Uusi yhtiö muutti nimensä Sterling Airlinesiksi.
Laivasto
Vuonna 2005:
Hyvinvointitalous
Hyvinvointitalous on ajattelutapa, jossa visiona on kaikille hyvän elämän edellytykset tarjoava yhteiskunta. Toisaalta hyvinvointitalous on myös konkreettinen ja olemassa oleva osa yhteiskuntaa, jossa investoidaan hyvinvointiin. Hyvinvointitalouden yhteydessä onkin nostettu esiin hyvinvointi-investoinnin käsite.
Hyvinvointitalous luo mahdollisuuksia lisätä hyvinvointia ja talouskasvua samanaikaisesti. Hyvinvoinnin lisääntyessä talous kasvaa ja julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys paranee.
Hyvinvointitaloudessa ihmisen hyvinvointi nousee talouspolitiikan ytimeen. Päätökset siis tehdään sillä perusteella, mikä niiden hyvinvointivaikutus on.
OECD on määritellyt, että hyvinvointitalous koostuu materiaalisista tekijöistä, kuten asumisesta, tuloista ja työpaikasta, sekä elämänlaatuun liittyvistä tekijöistä, kuten koulutuksesta, osaamisesta, terveydestä ja turvallisuudesta.
Hyvinvointitalous Suomessa
SOSTE Suomen sosiaali ja terveys ry lanseerasi hyvinvointitalous -käsitteen perustamisvaiheessaan vuonna 2012. Käsite on ollut väline haastaa eri tahoja keskusteluun sosiaali- ja terveyspolitiikan ja hyvinvointivaltion tulevaisuudesta sekä hyvinvoinnin ja talouden suhteesta.
Suomi on ollut aloitteellinen hyvinvointitalouden edistämisessä. Suomen EU-puheenjohtajakaudella 2019 hyvinvointitalous valittiin sosiaali- ja terveysministeriön pääteemaksi, ja neuvoston päätelmät hyvinvointitaloudesta hyväksyttiin yksimielisesti.
Suomi on mukana kansainvälisten organisaatioiden - kuten OECD:n ja WHO:n - toiminnassa sekä maiden välisissä epävirallisissa verkostoissa, kuten WEGo:ssa. Suomi liittyi Wellbeing Economy Governments -verkostoon vuoden 2020 lopussa. Verkostoon kuuluvat myös Uusi-Seelanti, Skotlanti, Wales ja Islanti.
Aiheesta muualla
The Wellbeing Economy Alliance
[Https://wellbeingeconomy.org/wego WEGo-verkosto]
Sosiaali- ja terveysministeriö - Hyvinvointitalous
Raman Pratasevitš
Raman Dzmitryjevitš Pratasevitš (, s. 5. toukokuuta 1995 Minsk) on valkovenäläinen toimittaja, aktivisti ja poliittinen vanki. Hän on erityisesti Valko-Venäjällä suosittujen, viestipalvelu Telegramissa ja Youtubessa toimivien Nexta-kanavien toinen perustaja ja entinen päätoimittaja. Tammikuussa 2020 Pratasevitš haki turvapaikkaa Puolasta, jonne hän oli muuttanut maanpakoon edellisvuonna.
Pratasevitš on tunnettu Valko-Venäjän hallinnon kriitikko. Hän on ollut poliittisesti aktiivinen ja kansainvälisten tiedotusvälineiden tuntema mielipidevaikuttaja 2010-luvun alkupuolelta. Hänet on pidätetty useita kertoja. 16-vuotiaana lukiolaisena hänet pidätettiin esimerkiksi hänen osallistuttuaan rauhanomaiseen, lähinnä talouskriisiä ja suurdevalvointeja kritisoineeseen "hiljaiseen mielenosoitukseen", jollaiset yksinvaltaisesti johdetun maan parlamentti sitten kielsi. Hän oli muun muassa Ruotsin yleisradioyhtiön (Sveriges Television) "Uppdrag granskning" -ohjelman haastateltavana alkuvuodesta 2012. Hän pääsi opiskelemaan journalistiikkaa Valko-Venäjän valtionyliopistoon, mutta hänet erotettiin yliopistosta melko pian. Pratasevitš työskenteli useille Valko-Venäjän hallinnosta riippumattomille joukkotiedotusvälineille. Ennen maanpakoaan hän työskenteli syyskuusta 2018 marraskuuhun 2019 Euroradio-radiokanavalle (European Radio for Belarus). Hän pakeni pian tämän jälkeen kotimaastaan työtoverinsa jouduttua pidätetyksi ja syytteeseen välttääkseen itse joutumasta jopa 15 vuoden vankeutta vaativien, poliittisesti motivoituneiden syytteiden kohteeksi.
Valko-Venäjän KGB lisäsi hänet marraskuussa 2020 maan "terroristilistalle" yhdessä toisen Nexta-kanavien perustajan kanssa (Stsjapan Putsila eli Stepan Putilo). Saksalaisen televisiokanava ZDF:n uutisten mukaan Valko-Venäjän KGB:n johtaja olisi kehottanut maan viranomaisia "eliminoimaan ja kidnappaamaan opposition johtoa esimerkiksi Varsovasta, Vilnasta ja muista maista".
Viikko ennen Pratasevitšin pidätykseen johtanutta Ryanairin lennon pakottamista Minskiin Pratasevitš oli lentänyt Kreikkaan liittyäkseen siellä valkovenäläisen oppositiojohtaja ja ex-presidenttiehdokas Svjatlana Tsih’anouskajan seurueeseen. Valkovenäläisenä oppositioaktivistina Pratasevitš luetaan Euroopan parlamentin Saharov-ihmisoikeuspalkinnon (2020) saajien joukkoon, vaikka Valko-Venäjän opposition kärkinimiin lukeutuva Tsih’anouskaja oli noutanut fyysisesti palkinnon syksyllä 2020.
Pratasevitšin pidätys Ryanairin lennolta
Valko-Venäjän valtio pidätti paluulennolla olleen Pratasevitšin sunnuntaina 23. toukokuuta 2021 Euroopan unionin sisäisen reittilennon (Ryanairin lento 4978) aikana tapahtuneen, valtiolliseksi lentokonekaappaukseksi luonnehditun tapahtuman yhteydessä. Tapahtumassa valkovenäläinen hävittäjälentokone ja Valko-Venäjän lennonjohto pakottivat tekaistun pommiuhan varjolla Ryanairin reittilennon laskeutumaan Minsk-2-lentoasemalle. Siellä oppositioaktivisti ja hänen naisystävänsä Sofia Sapega pidätettiin. Samalla matkustajien joukossa olleet kolme tai neljä muuta valkovenäläistä tai venäläistä matkustajaa jäivät pois jatkolennolta. Muun muassa Irlannin ulkoministerin mukaan lennolla oli myös Valko-Venäjän turvallisuuspalvelun KGB:n työntekijöitä. Minskiin pakotetun lentokoneen annettiin sittemmin jatkaa Vilnaan, jonne se saapui yli kahdeksan tuntia myöhässä.
Poliittiseksi vangiksi
Ihmisoikeusjärjestö Vjasna luokitteli Pratasevitšin poliittiseksi vangiksi samana päivänä. Huhtikuussa 2021 Valko-Venäjän poliittisten vankien määrä lisääntyi yli 40:llä. Kuun lopussa maassa oli Viasnan mukaan 449 poliittista vankia. Nexta-kanavan perustajiin kuuluvan Pratasevitšin ohella esimerkiksi suurimpiin kuuluvan valkovenäläisen internetportaalin tut.by:n johto ja toimitus oli suurelta osin pidätetty tai vangittu osana Valko-Venäjän valtionjohdon autoritaarisia, vapaampaa joukkoviestintää estäviä toimia.
Gnarffit
Gnarffit on saksalainen piirrossarja, joka kertoo Moppan planeetalla asuvista kivikautisista olennoista. Sarjaa on esitetty MTV3-kanavalla sekä Sub Juniori ja Nickelodeon - digikanavalla.
Lunenburg
Lunenburg on pieni kaupunki Nova Scotiassa, Kanadassa, 90 kilometriä Halifaxista kaakkoon Atlantin rannikolla. Kaupungin asukasluku on noin 2 300, mutta se kasvaa huomattavasti aina kesäisin turistien myötä.
Nykyinen Lunenburg oli alkujaan nimeltään Merliguesche, ja siellä asui ranskalaisia 1740-luvun loppuun asti. Britannia asutti sinne protestantteja vuonna 1753. Se sai kaupunkioikeudet vuonna 1888.
Kaupungissa oli aikoinaan merkittävä merisatama ja siellä sijaitsi laivanrakennusteollisuutta. Kaupunki jäi kuitenkin kasvavan Halifaxin varjoon. Nykyään Lunenburgissa on useita pieniä yrityksiä ja korkeanteknolgian teollisuutta.
Lunenburgin kaupunki valittiin vuonna 1995 Unescon maailmanperintöluetteloon. Se otettiin listalle, jotta varmistettaisiin kaupungin ainutlaatuisen arkkitehtuurin ja kaupunkisuunnittelun säilyminen. Lunenburg on parhaiten säilynyt esimerkki brittiläisestä siirtomaa-asutuksesta Pohjois-Amerikassa.
Alinen Hähkälammi
Alinen Hähkälammi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Alinen Hähkälammi on osa Sipsiönjärven-Vahojärven aluetta.
Maantietoa
Lammen pituus on 700 metriä, leveys 450 metriä ja sen pinta-ala on 8,9 hehtaaria. Se sijaitsee sen luoteis-kaakko-suuntaisen maaperän murroksen luoteispäässä, jossa Alinen Tuohisurma sijaitsee. Lampea reunustaa kolme mäkeä, joiden keskellä sijaitsevalla suolla lampi sijaitsee. Siihen on kaivettu pääasiassa ympäröivältä suolta yksitoista ojaa. Lounaasta siihen laskee Ylisen Hähkälammin laskuoja. Etelästä siihen laskee Alisen Tuohisurman laskuoja. Lammen oma laskuoja lähtee länsipään rannasta ja laskee 750 metrin jälkeen Hihkiönjoen yläjuoksulla olevaan suvantoon lähes vastapäätä Vesanterin Purakin laskuojan suuta. Lampi on pitkän muotoinen ja erityisesti itään työntyy noin 50 metriä leveä ja 400 metriä pitkä lahti. Lahdessa on 30 metrin läpimittainen saari. Rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä. Pohjoisrannat ovat suota ja etelärannat metsämaata. Lampi on autio, mutta pohjoisessa sen ohittaa 50 metrin päästä Vekaran ja Vahon välinen maantie. Ylöjärven ja Ikaalisten välinen raja käy kääntymässä lammen etelärannan kallionkärjessä. Rajapyykistä on matkaa rantaan alle 20 metriä.
Luettelo Ranskan Polynesian saarista
Tämä on luettelo Ranskan Polynesian saarista järjestettynä saariryhmän mukaan.
Erminio Frasca
Erminio Frasca (s. 5. kesäkuuta 1983 Priverno) on italialainen haulikkoampuja ja maailmanmestari.
Erminio Frasca on menestynyt MM-kilpailuissa poikien ja miesten sarjoissa hyvin. Hän saavutti ensimmäisen MM-mitalinsa Lahdessa 2002 voittaessaan poikien joukkuemaailmanmestaruuden. Nikosiassa 2003 Frasca voitti sekä henkilökohtaisen, että joukkuemaailmanmestaruuden poikien sarjassa. Aikuisten sarjassa hän on saavuttanut henkilökohtaista hopeaa Zagrebissa 2006 ja joukkuehopeaa Nikosiassa 2007. Lisäksi vuoden 2009 MM-kilpailuissa Mariborissa hän saavutti joukkuekultaa.
Kulmaminuutti
Kulmaminuutti eli minuutti (tunnus ′, yläpuolinen indeksointipilkku) on asteen kuudeskymmenesosa. Kulmaminuutti jakaantuu edelleen kuuteenkymmeneen kulmasekuntiin. Kulmaminuutin mittaista osaa ympyrän kaaresta kutsutaan kaariminuutiksi.
Tarkkuusammunnassa kulmaminuutista käytetään joskus englanninkielistä lyhennettä MOA (minute of angle). Luodikon osumakuvion, puhekielessä kasan koko ilmoitetaan toisinaan kulmaminuutteina, sillä se on suhdeluku ja saadun osumakuvion koko vertautuu näin ilmoitettuna ampumaetäisyyteen.
Jos aseella on ammuttu esimerkiksi 100 metrin etäisyydeltä ja osumat ovat alueella,jonka halkaisija on 30 millimetriä, voidaan sitä verrata yhtä kulmaminuuttia vastaavaan, laskennallisen kuvion kokoon. Tämä luku saadaan
joka on pyöristettynä noin 29,1 mm. Lukua pidetään laatukriteerinä esim. testeissä metsästyskiväärille. Vastaavasti yhden kulmaminuutin kasan koko kolmensadan metrin etäisyydellä olisi noin 87,3 mm.
Mäntylän sairaala
thumb| Mäntylän kunnalliskoti, vanha päärakennus.
Mäntylän sairaala oli Lappeenrannan Mäntylän kaupunginosassa toiminut sairaala. Sairaalan toiminta loppui vuonna 2010.
Historia
Juomasillan torpassa toimi 1880-luvulla Matti Rynön värjäämö. Rynö otti sukunimekseen Rynén ja siirsi toimintansa Lappeenrannan Pallon kaupunginosaan. Juomasillan torpassa aloitti toimintansa Lappeenrannan ensimmäinen vaivaistalo vuonna 1891. Vaivaistalon jugendtyylinen lisärakennus valmistui 1914.
Vuonna 1937 valmistui kivinen sairaalarakennus, sekä vuonna 1962 tiilinen sairaalarakennus. Rakennukset olivat tyhjillään 2010-luvulla ja joutuivat kovan ilkivallan kohteeksi. Lähialueella toimiva sementtitehdas Finnsementti osti osan Mäntylän sairaalan rakennuksista vuonna 2012 Lappeenrannan kaupungilta ja päätti purkaa ne turvallisuussyistä.
Vuonna 1937 ja 1962 valmistuneiden sairaalarakennusten purku aloitettiin keväällä 2021.
Yaimé Pérez
Yaime Pérez Tellez (myös muodossa Yaimí, s. 29. toukokuuta 1991 Santiago de Cuba) on kuubalainen kiekonheittäjä. Pérez on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 74 kilogrammaa.
Pérez jäi karsintaan vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa. Vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa hän oli finaalin 11:s ja vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä neljäs, kun Sandra Perković ohitti hänet viimeisellä kierroksella. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoista Torontosta Pérez saavutti hopeaa. Hän oli Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 karsinnan paras, mutta jäi loppukilpailussa ilman tulosta. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui neljänneksi. Hän voitti kultaa Pan-Amerikan kisoissa 2019 tuloksella 66,58. Saman vuoden Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän voitti kultaa tuloksella 69,17. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti pronssia tuloksella 65,72. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 63,07 heitettyään karsinnassa tuloksen 65,32.
Pérez voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2010. Hänellä on Keski-Amerikan ja Karibian kisojen kultaa vuodelta 2018 ja hopeamitali vuodelta 2014. Hän voitti maanosien cupin 2018 ja Ibero-Amerikan-mestaruuden 2022. Hänellä on myös kahdeksan Timanttiliigan osakilpailuvoittoa.
Lemminkäisen temppeli
Lemminkäisen temppeli on Bockin perheen saagassa kuvattu maanalainen temppeli, jonka suuaukko sijaitsee saagan mukaan Sipoon Gumbostrandissa Ior Bockin Kyypelivuoreksi kutsuman kallion alla. Bockin mukaan temppelin suuaukko on suljettu vuonna 987, kun kristinusko saapui Uudellemaalle ja pakanalliset perinteet piti piilottaa. Vuosina 1987–1999 suoritettujen kaivuutöiden aikana kallion alle on avattu noin 50 metriä pitkä tunneli, mutta temppeliä ei ole löydetty.
Vuonna 1987 joukko Bockin ulkomaalaisia ystäviä aloitti paikalla kaivaukset, joiden oli tarkoitus paljastaa temppelin sisäänkäynti. Hankkeen puuhamiehinä toimivat yhdysvaltalaiset Stuart Rice ja Jim Chesnar.
Bock antoi julkisuudessa kasvot kaivaushankkeelle, vaikkei siihen muuten osallistunutkaan. Bockin tuoman näkyvyyden johdosta kaivauksien rahoittajiksi ryhtyivät Sipoon Säästöpankki ja Lemminkäinen Oy. Rahoittajat kuitenkin vetäytyivät, kun Bockin huvilalla majailleiden henkilöiden hasiksen poltosta tehtiin rikosilmoitus ja joukko pidätettiin. Poliisitutkinnan jälkeen osa kaivauksiin osallistuneista ulkomaalaisista, mukaan lukien Rice, karkotettiin maasta. Hanke ei keskeytynyt kokonaan, vaan sitä jatkoi jonkin aikaa hankkeessa urakoitsijana toiminut Heikki Hakulinen Ky.
Helsingin Astanga Joogakoulu osti Kyypelivuoren tontin pakkohuutokaupasta vuonna 2000, kun Ior Bockin omaisuus myytiin.
Myöhempinä vuosina Bockin kirjan toimittanut Juha Javanainen, norjalaisen Morten Joramon kuvausryhmä ja Helsingin Astanga Joogakoulu ovat jaksoittaisesti jatkaneet temppelivuoren tutkimus- ja kaivaushanketta. Varsinaisia kaivauksia tehtiin viimeksi vuonna 1998. Työn on aina suorittanut Heikki Hakulinen Ky. Maatutkaluotauksia vuorella on suorittanut Geo-Work Oy. Luotaustiedon perusteella vuoren sisäisestä rakenteesta on laadittu 3D-malli. Asiantuntija-apua maaperään liittyvissä kysymyksissä on antanut geologi Heikki Hirvas.
Vuonna 2001 Juha Javanainen kumppaneineen järjesti luolan perällä koeporauksia: kallioon tehtiin 20–30 metriä pitkiä tutkimusreikiä, joiden avulla yritettiin löytää käytävää. Poraukset eivät tuottaneet kaivattuja tuloksia.
Kaivettu osuus luolasta on noin 50 metriä pitkä, 4 metriä leveä ja 3,5 metriä korkea. Rahapulan takia kaivua ei jatkettu pidemmälle. Kaivauksissa ei löytynyt merkkejä Bockin perheen saagassa mainitusta kammiosta. Museovirasto pitää kohdetta luonnonmuodostumana eikä ole missään vaiheessa uskonut sieltä löytyvän mitään arkeologisesti merkittävää.
Kesällä 2007 kaivaushanketta oli tarkoitus jatkaa. Tämä ei kuitenkaan toteutunut. Juha Javanainen on lokakuussa 2010 kertonut toivovansa, että kaivaukset voidaan vielä joskus aloittaa uudelleen, mutta konkreettisia asiaan liittyviä suunnitelmia ei ole.
Kesällä 2022 luolan edustalla tehtiin maansiirtotöitä. Kaivausten rahoittamista varten oli perustettu Tempelberg-niminen yhdistys, jonka puuhamiehinä toimivat suomenruotsalainen Johan Rikberg ja ruotsalainen Marcus Lundqvist. Yhdistys on saanut lahjoituksia Saksasta ja muualta Keski-Euroopasta.
Lokakuussa 2022 Tempelberg-yhdistys löysi Kyypelivuoreen louhitun luolan pohjalta vanhan kirveenterän, ja Museoviraston mukaan se on peräisin myöhäiseltä rautakaudelta (1000–1200-luvulta).
Helsingin Astanga Joogakoulu ajautui talousvaikeuksiin koronapandemian aikana, ja syksyllä 2022 maa-alue pantiin myyntiin. Maa-alueeseen kuuluu kaksi rakentamatonta tonttia, pienempi tontti on noin puolen hehtaarin ja isompi vajaan puolentoista hehtaarin kokoinen. Yhteensä niissä on kolme rakennuspaikkaa.
Lemminkäisen temppelin maa-alueet myytiin vuonna 2023 huutokaupassa 260 000 €:n hintaan ulkomaalaiselle ostajataholle.
Yrjö-palkinto
Yrjö-palkinto on Suomen Jazzliiton vuosittain ansioituneelle suomalaiselle jazzmuusikolle myöntämä palkinto. Sitä pidetään yleisesti arvostetuimpana suomalaiselle jazzmuusikolle myönnettävänä tunnustuksena. Yrjö-palkinnon saajan päättää Jazzliiton hallitus, ja palkinto jaetaan Valtakunnallisten Jazzpäivien yhteydessä. Yrjö-palkintoon ei sisälly rahaa vaan taideteos, jonka tekijä on yleensä kotoisin Jazzpäivien kulloisestakin isäntäpaikasta.
Ensimmäinen Yrjö-palkinto jaettiin 11. marraskuuta 1967 saksofonisti Eero Koivistoiselle. Vuonna 2002 Yrjö jaettiin ensimmäistä kertaa naismuusikolle, kun palkinnon vastaanotti Anna-Mari Kähärä. Rumpali Edward Vesala on ainoa muusikko, joka on saanut Yrjön kahdesti, vuosina 1972 ja 1980.
Lemminkäisen temppeli
Lemminkäisen temppeli mediassa
Lemminkäisen temppelin etsinnöistä on kuvattu myös dokumenttisarjaa ja suunniteltu toista.
Yrjö-palkinto
Yrjö-palkinnon voittajista koottiin vuonna 2006 Jazzliiton 40-vuotisjuhlan kunniaksi juhlaorkesteri, Iso Yrjö. Orkesteri esiintyi ympäri Suomea esittäen jäsentensä uudelleen sovitettuja sävellyksiä, ja kiertue päättyi Savoy-teatteriin, Helsinkiin Jazzliiton 40-vuotispäivänä 25. marraskuuta.
Yleisradion Jazzradio on vuodesta 2003 jakanut Varjo-Yrjön suomalaista jazzkulttuuria edistäneelle taholle.
Albert Järvinen
Pekka Johannes ”Albert” Järvinen (25. lokakuuta 1950 Iitti – 24. maaliskuuta 1991 Lontoo) oli suomalainen rock- ja blueskitaristi. Monien mielestä Albert Järvinen oli yksi kaikkien aikojen merkittävimmistä suomalaisista sähkökitaran soittajista. Hänet muistetaan parhaiten Hurriganesin nopeasormisena, savuke suupielessä soittavana kitaristina. Järvinen myös sävelsi salanimellä Viola Ahti.
Uran alkuaikaa
Albert Järvinen sai ensimmäisen akustisen kitaransa kahdeksanvuotiaana. Hän opiskeli klassista kitaransoittoa Ivan Putilinin opastuksella, mutta lopetti saatuaan ystävältään lainaksi Tekniikan Maailman ohjeiden mukaisesti tehdyn sähkökitaran. Vuonna 1965 hän osti ensimmäisen oman sähkökitaransa. 1960-luvun puolivälissä Järvinen liittyi ensimmäiseen yhtyeeseensä Unity, jossa rumpuja soitti Vesa Aaltonen. Seuraavat yhtyeet olivat The Shepherd's Bush ja The Look.
Vuonna 1967 Järvinen liittyi bluesyhtyeeseen The Harp, jossa hän soitti seuraavat kaksi vuotta. Hän harjoitteli kopioimalla kaikkea, mitä The Shadows, The Beatles tai The Yardbirds olivat levyttäneet. Yksi Järvisen varhaisista esikuvista oli myös blueskitaristi Albert King, jonka mukaan Järvinen sai lempinimensä Albert. Myöhemmin Järvisen kannalta tärkeiksi vaikuttajiksi muodostuivat myös Harvey Mandel, Randy California ja Todd Rundgrenin Utopia.
Helmikuussa 1970 Järvinen liittyi Kalevala-yhtyeeseen, jonka Lido Salonen ja Remu Aaltonen olivat perustaneet. Syksyllä 1970 Järvinen erosi Kalevalasta riitaannuttuaan lyhytaikaisesti Aaltosen kanssa. Syksyllä 1971 hän liittyi mukaan Suomeen asettuneen bluesveteraani Eddie Boydin Euroopan kiertueyhtyeeseen. Yhtyeen rumpalina toimi Ronnie Österberg sekä basistina Tapio Seger, joka myös oli soittanut Eero Raittisen Poison- ja Help-taustayhtyeissä.
Ura Hurriganesissa 1972–1975
Toukokuussa 1972 Albert Järvinen liittyi Hurriganesiin Ile Kallion erottua yhtyeestä. Vuoden 1973 aikana Järvinen soitti studiokitaristina monien Love Recordsin artistien levyillä. Näitä olivat esimerkiksi Muska, Maarit ja Rauli ”Badding” Somerjoki. Viimeksi mainittu osallistui Syksyn Sävel -kilpailuun Matti ja Teppo Ruohosen kappaleella ”Ja rokki soi”, jonka sovitti ja jolla soolokitaraa soitti Albert Järvinen.
Vuonna 1974 Järvinen levytti ensimmäisen soololevynsä Ride On, jolla hän soitti sekä rock/blueskappaleita sekä jazz/funk-instrumentaaleja. Laulajina olivat Pave Maijanen, Dave Lindholm ja Janne Ödner.
Royals
Kesäkuuhun 1975 mennessä Järvinen oli saanut tarpeekseen suoraviivaisesta rockista, vaikkakin hän soitti sitä vielä samana vuonna Rock-Jerryn levyllä Eezie Now. Hän erosi Hurriganesista, ja kesän aikana syntyi Royals, jossa soittivat Järvisen lisäksi Pave Maijanen (basso) ja Ippe Kätkä (rummut) sekä loppuvaiheessa myös Mikko Rintanen (kosketinsoittimet ja kitara). Nuorten lehdissä yhtyeestä tehtiin Hurriganesin haastajaa, vaikka sen tyylisuuntana oli Cream-vaikutteinen funkahtava bluesrock. Järvistä oli pyydetty myös Dr. Feelgoodiin Wilko Johnsonin tilalle, mutta hän päätti keskittyä vasta perustettuun Royalsiin. Yhtye levytti kolme albumia: Spring 76, Out ja Royals Live sekä singlen ”Rolling Bones”.
Albert oli tutustunut Nick Lowen kautta useampaan englantilaiseen muusikkoon ja oli mm. roudaamassa Doctor Feelgoodia Riihimäen Riutalla 1975. Feelgood oli kiinnostunut palkkaamaan Järvisen, mutta pesti yhtyeeseen kaatui työlupa-asioihin ja Feelgood päätyi englantilaiseen kitaristiin.
Helmikuussa Nick Lowe saapui Helsinkiin levyttämään neljä kappaletta Järvisen kanssa. Lowe toi mukanaan rumpali Terry Williamsin (Love Sculpture, Man, Rockpile, Dire Straits) ja kitaristi Martin Belmontin. Näitä levytyksiä ja Järvisen raitoja ei käytetty Lowen albumilla, vaan Lowen englantilainen kitaristi soitti uusiksi Järvisen soolot. Englantilaiset tekivät yllätysesiintymisen Royalsin keikalla Tavastia-klubilla ja Raumalla. Kokoonpano Lowe, Williams, Belmont ja Järvinen soitti myös yhden keikan 1500 hengen yleisölle Tukholman Flamingossa Wasa Express -yhtyeen lämmittelijänä. He esittivät kuusi nopeasti harjoiteltua kappaletta saaden suuren suosion.
Toukokuussa 1978 Royals tuli tiensä päähän. Pave Maijanen ja Albert Järvinen harkitsivat elämänkumppaneidensa kanssa Englantiin lähtemistä. Kesällä Suomessa keikkaillut Elvis Costellokin kosiskeli Albertia yhtyeeseensä. Nick Lowe oli tuolloin Elvis Costellon tuottaja. Tuntemattomiksi jääneistä syistä Albert päätti jäädä Suomeen ja liittyi Dave Lindholmin yhtyeeseen Pen Lee.
Ura Hurriganesissa 1979–1981
Huhtikuussa 1979 Albert liittyi takaisin Hurriganesiin Ile Kallion perustettua veljensä Peran kanssa The Dogs -yhtyeen. Toinen kausi Hurriganesissa kesti kahden vuoden ja kahden levyn ajan. Jälkimmäinen levy 10/80 teki Hurriganesista jälleen suositun.
Syyskuussa 1981 Järvinen joutui jättämään Hurriganesin runsaan alkoholinkäytön ja siitä seuranneen keikkojen epäonnistumisen ja peruuntumisten takia. Merkittävä syy Järvisen jo entisestäänkin huomattavaan mutta nyt lyhyessä ajassa runsaasti lisääntyneeseen alkoholinkäytöön oli hänen hyvän ystävänsä muusikko Janne Ödnerin kuolema.
Ura Hurriganesin jälkeen
Järvinen liittyi seuraavaksi Sleepy Sleepers -yhtyeeseen, joka oli jo hieman aiemmin ottanut siipiensä suojaan Dave Lindholmin. Sleepy Sleepers tunnettiin runsaasta alkoholikäytöstään, mutta lopulta jopa Sakke Järvenpään mitta tuli täyteen.
Vuoden 1982 aikana Järvinen ja Hande Lemola (rummut) Sleepy Sleeperseistä erottuaan perustivat The Quips -yhtyeen, johon basistiksi tuli Maukka Siirala (Pen Lee,Pera & The Dogs) ja laulajaksi Harri Saksala. Saksalan tilalle tuli myöhemmin Kalle Fält, mutta yhtye lopetti 1983.
Vuonna 1984 julkaistiin Albert Järvinen Band nimellä ”Countdown” -maxisingle, jonka b-puolella instrumentaali ”Heads Off”. Singlen tuottajana toimi Motörhead-yhtyeen Lemmy Kilmister, joka myös lauloi kappaleessa. Singlellä esiintyivät Albertin ohella Lemmy Kilmister, Hande Lemola, Maukka Siirala ja Markku Laakkonen (kitara).
1980-luvulla Järvinen piti pääasiassa matalaa profiilia toimien talonmiehenä ja tehden käsitöitä pitäen kuitenkin soittotaitoaan yllä. Vuonna 1985 Albert soitti Cisse Häkkisen soololevyllä I Love You Anyway. Vuonna 1987 Albert Järvinen, Cisse Häkkinen, Mato Valtonen (Sleepy Sleepers) ja Twist-Twist Erkinharju (Peer Günt) levyttivät singlen ”Ragin’ On” / ”Singing The Memory” nimellä Bad Boys Club. Vuosikymmenen lopussa Albert soitti myös M. A. Nummisen uudessa Underground-yhtyeessä.
Vuonna 1988 Albert Järvinen teki soololevyn Braindamage – Or Still Alive, jolla soittivat myös Albert King ja William Clarke. Myöhemmin samana vuonna Järvinen levytti ja keikkaili Backsliders-yhtyeen kanssa nimellä Flashbacksliders.
Kesällä 1988 Hurriganes teki myös paluun, ja Järvinen toimi yhtyeen kitaristina. Muutaman keikan jälkeen Remu Aaltonen antoi Järviselle potkut liiallisen sooloilun ja miesten välien kiristymisen vuoksi. Järvisen korvasi Janne Louhivuori, mutta Hurriganes hajosi lopullisesti melko pian kesän lopussa. Syyskuussa 1990 julkaistu levy Let’s Go Rocking Tonight sisälsi uusia versioita Hurriganes-kappaleista. Loppuvuodesta Järvinen alkoi soitella Coupé de Villen kanssa. Singleä äänitettiin vuonna 1989.
Vuonna 1990 ilmestyi single ”Slippin’ and Slidin’” Coupé de Ville -yhtyeen kanssa, ja Järvinen teki myös samana vuonna kiertueen Coupé de Villen vieraana. Seuraavana vuonna ilmestyi Järvisen soololevy Mirror Tower. Albert Järvisen viimeiseksi studioäänitykseksi jäi Irwin Goodmanin viimeiseksi jääneen albumin Ai ai ai kun nuori ois viimeisen kappaleen ”Piip piip” kitarasoolot.
Kuolema
Maaliskuussa 1991 Järvinen kuoli yksityisellä konserttimatkalla Lontoossa. Hänet löydettiin kuolleena hotellihuoneestaan. Virallinen kuolinsyy oli äkillinen sydänkohtaus, joka johtui tarkemmin määrittelemättömästä sydänlihasvioittumasta. Suomessa tehdyn lopullisen kuolintodistuksen mukaan hän sairasti sydänlihaksen niukkaa hienojakoista sidekudosrappeutumista, ja ilmeisesti sydän oli ollut laajentunut ja myös pidemmän aikaa vajaatoimintainen. Hänen todettiin olleen hermotulehduslääkityksellä.
Albert Järvinen on haudattu Honkanummen hautausmaalle Vantaalle (kortteli 38, linja 8, hauta 173). Samaan hautaan on haudattu jo aikaisemmin hänen isänsä Niilo Johannes Järvinen (1907–1988).
Albert Järvisellä on kaksi poikaa, Silas ja Jasper.
John Fagerholmin sekä Jaakko Riihimaan kirjoittama ja Johnny Knigan (WSOY) kustantama Albert Järvinen -elämäkerta julkaistiin juhlakonsertissa 5. lokakuuta 2010.
Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen vuosikirja
thumb|Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen vuosikirjan 82 (2013) kansi.
John Bryant-Meisner
Ura
Bryant-Meisner aloitti Karting-uransa yhdeksänvuotiaana vuonna 2004 kilpaillen aina vuoteen 2009 asti. Vuonna 2010 Bryant-Meisner kilpaili Ruotsin Formula Renault -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2011 Bryant-Meisner siirtyi Eurocup Formula Renault -sarjaan sijoittuen sarjan 15:ksi. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault NEC -sarjassa sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2012 Bryant-Meisner kilpaili Saksan Formula 3 -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan. Vuonna 2013 Bryant-Meisner jatkoi Saksan F3 -sarjassa voittaen kaksi kilpailua sijoittuen sarjan viidenneksi. Samana vuonna hän ajoi kuusi kilpailua Euroopan Formula 3 -sarjassa saavuttaen kaksi pistettä. Vuonna 2014 Bryant-Meisner jatkoi Euroopan F3 -sarjassa saavuttaen kuusi pistettä. Samana vuonna hän ajoi neljä kilpailua GP3-sarjassa Trident -tallissa saavuttamatta pisteitä.
Hot Wired Beat
Hot Wired Beat on Hard Actionin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1. joulukuuta 2017.
Yhtye itse on kuvaillut albumin kuulostavan ”siltä, kun olisit ollut katutappelussa ja Fleetwood Mac soi taustalla ääniraitana.”
Simon bar Kokhba
Simon bar Kokhba (k. 135) oli juutalaisten johtaja vuonna 132 alkaneessa toisessa juutalais­sodassa eli Bar Kokhban kapinassa roomalaisia vastaan. Hän perusti lyhyt­aikaiseksi jääneen itsenäisen juutalais­valtion, jota hän johti kolme vuotta käyttäen arvo­nimeä nasi. Roomalaiset kukistivat hänen valta­kuntansa vuonna 135 kaksi ja puoli vuotta kestäneen sodan jälkeen.
Nimi
Juutalainen oppinut rabbi Akiba julisti Simonin Messiaaksi ja antoi tälle lisänimen Bar Kokhba, joka merkitsee aramean kielellä "Tähden poikaa." Nimi viittasi "tähtiprofetian" nimellä tunnettuun Neljännen Mooseksen kirjan katkelmaan: Nimeä Bar Kokhba ei mainita Talmudissa, mutta kylläkin myöhemmässä kristillisessä kirjallisuudessa. Myöhemmät juutalaiset rabbiiniset kirjailijat eivät olleet rabbi Akiban kanssa samaa mieltä Simon bar Koseban messiaani­suudesta. Jo Akiban oppilas, Yose ben Halaphta, käyttikin Eder Olam -teoksessaan hänestä nimitystä "bar Koziba", joka tarkoittaa "valheen poikaa". Viimeistään siihen aikaan kun Talmudit koottiin, rabbiininen oppineisto oli päätynyt Simon Bar Kosebasta samaan arvioon kuin Yose ben Halaphta, ja Talmudissa hänestä käytetäänkin aina nimitystä "Simon bar Koziba" tai Bar Kozevah.