cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Samuel de Champlain
Samuel de Champlain (noin 1580 – 25. joulukuuta 1635) oli ranskalainen maantieteilijä, tutkimusmatkailija ja Québecin kaupungin perustaja. Hän oli myös merkittävästi mukana Pohjois-Amerikan avaamisessa ranskalaiselle kaupalle, erityisesti turkiskaupalle. Hän teki suurimman osan tutkimusmatkoistaan Québeciin, jonka kanadanranskalaisessa väestössä hänen vaikutuksensa yhä näkyy. Hänen toimintamallinsa oli tutkia Pohjois-Amerikkaa useita kuukausia tai vuosia ja palata sitten Ranskaan hakemaan rahoitusta tuleville tutkimusmatkoille.
De Champlain tuli Kanadaan tutkimusmatkalle ensimmäisen kerran vuonna 1603. Vuonna 1608 hän perusti Québecin siirtokunnan, josta tuli silloisen Uuden-Ranskan pääkaupunki. Vuonna 1609 hän löysi järven, joka on myöhemmin nimetty hänen mukaansa, ja teki muita tutkimsusmatkoja nykyisen New Yorkin osavaltion alueella ottaessaan osaa taisteluun mohawkeja vastaan intiaaniliittolaistensa montagnaisien, huronien ja algonkinien kanssa. Vuonna 1610 Champlain soti jälleen mohawkeja vastaa liittolaistensa kanssa mutta oli tällä kertaa vähällä hävitä taistelun. Vuonna 1611 hän perusti Place Royal -nimisen kauppapaikan, josta kehittyi myöhemmin Montréalin suurkaupunki. Vuonna 1615 hän löysi Huronjärven ja otti osaa onondagoja vastaan suunnattuun sotaretkeen, joka kuitenkin epäonnistui susquehannockliittolaisten myöhästyttyä taistelusta.
Toimiessaan Uuden-Ranskan kenraalikuvernöörinä (käskynhaltijana) vuodesta 1612 hän hankki paljon alueita brittiläisen siirtokunnan Uuden-Englannin pohjoisosista. Champlain kuoli 1635.
Eerik II Emune
thumb|right|200px
Eerik II Emune (n. 1090 – 18. kesäkuuta 1137) oli Tanskan kuningas vuosina 1134–1137. Eerik oli Eerik I:n avioton lapsi. Hänen poikansa Sven Grathe nousi Tanskan kuninkaaksi vuonna 1146.
Eerikin liikanimi "Emune" merkitsee "ikimuistoista".
Oxhamnin koulu
Oxhamnin koulu on Pietarsaaressa toimiva koulu, joka järjestää ruotsinkielistä perusopetusta vuosiluokille 6-9. Lisäksi koululla on kielikylpyopetusta luokille 7-9.
Oxhamnin koulu vihittiin käyttöön vuonna 1980. Koululle rakennetaan uudet tilat kahdessa vaiheessa. Ensimmäisen osan on arvioitu valmistuvan vuonna 2021 ja toisen osan vuonna 2022.
Keith Tkachuk
Keith Matthew Tkachuk (s. 29. maaliskuuta 1972 Melrose, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi vasemman laidan hyökkääjänä NHL:ssä. Hänen poikiansa ovat Matthew ja Brady Tkachuk.
Ura
Tkachuk siirtyi vuonna 1992 NHL-joukkue Winnipeg Jetsiin. Kaudella 1992–1993 Tkachuk teki 28 maalia ja hänelle tuomittiin 201 jäähyminuuttia. Jo seuraavalla kaudella hänestä tehtiin joukkueen kapteeni. Kausilla 1995–1996 ja 1996–1997 Tkachukista tuli yksi liigan huippupelaajista, ja hän teki yli 50 maalia molemmilla kausilla. Tkachukista tuli toinen amerikkalaispelaaja, joka on onnistunut tekemään kahdesti yli 50 maalia. Ensimmäinen oli Pat Lafontaine.
Winnipeg Jetsin muutettua Phoenixiin Tkachuk jatkoi uraansa hyvin myös Phoenix Coyotesissa ja auttoi omalla pelityylillään joukkuetta eteenpäin.
Tkachuk siirtyi kaudella 2000–2001 St. Louis Bluesiin. Kauden 2006–2007 lopulla, hieman ennen NHL:n siirtorajan umpeutumista, hän siirtyi Atlanta Thrashersiin. Kuitenkin kauden jälkeen, kesällä 2007, hän palasi St. Louisiin. Tkachuk lopetti uransa kauden jälkeen. Hän pelasi NHL:ssä kaikkiaan 18:lla kaudella.
Tkachuk on saavuttanut alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia vuonna 1992, Yhdysvaltain maajoukkueessa hän on saavuttanut World Cupin voiton vuonna 1996 ja olympiahopeaa Salt Lake Citystä vuonna 2002.
Yksityiselämä
Tkachuk on äitinsä puolelta amerikanirlantilainen. Tkachuk on todennut, että hänen isänpuoleinen sukunsa on joko Venäjältä, Ukrainasta tai Puolasta. Tom Fitzgerald on Tkachukin serkku äidin puolelta.
Mennyt elämä
Mennyt elämä on yhdysvaltalainen tv-sarja. Sarjan pääosassa näyttelee Bruce Greenwood. Sarjan tekeminen lopetettiin ensimmäiseen kauteen. Sarja on saatavilla DVD:nä. Sarja kertoo tarinan valokuvajournalistista nimeltä Thomas "Tom" Veil.
Viikan linnavuori
Viikan linnavuori on Varsinais-Suomessa Liedossa Karvalan lähellä sijaitseva mahdollinen linnavuori.
Linnavuori
Linnavuori sijaitsee Liedon kirkosta 1,8 kilometriä kaakkoon ja sen koillispuolella virtaa 150 metrin päässä Savijoesta. Savijoen laakson peltoaukealta kohoaa kalliomäki noin 25 metriä sitä korkeammalle. Mäen itä- ja länsireunaa on mahdollista muinaislinnaa ollut suojaamassa pitkät jyrkänteet. Suojavarustuksien jäänteitä ei ole löydetty lukuun ottamatta itä-kaakkois-reunalla olevia suuria kivenlohkareita, jotka voivat olla myös luontaisia. Mäen laelta on koetutkimuksissa löydetty pieni määrä hiiltä.
Projekti 56
Projekti 56 Spokoinyi oli Neuvostoliiton laivaston 27 hävittäjän muodostama alusluokka, jonka alukset rakennettiin  vuosina 1954–1961. Se oli viimeisiä ainoastaan tykein, torpedoin ja syvyyspommein varustettu hävittäjäluokka. Myöhemmin osaan aluksista lisättiin ilmatorjuntaohjusaseistus. Edelleenkehitetystä projektista 56M tuli ohjushävittäjiä.
Suunnittelu
Alusten aseistuksena oli neljä 130 mm/58 tykkiä asennettuna kahteen torniin. Ilmatorjunta-aseistuksena oli neljä neliputkista 45 mm SM-20 tornia ja neljä 25 mm tykkiä. Lisäksi aluksella oli kymmenen 533 millimetrin torpedoputkea ja kuusi syvyyspomminheitintä ja kaksi kiskoa, joissa oli yhteensä 48 syvyyspommia. Myöhemmin 11 alusta modernisoitiin sukellusveneentorjuntaan korvaamalla syvyyspomminheittimet RBU-6000-heittimellä. Kansipainon keventämiseksi poistettiin puolet torpedoista (Projekti 56PLO, ).
Vuonna 1962 yhteen alukseen asennettiin kokeellinen meriversio S-125-ilmatorjuntaohjuksesta, joka asennettiin toisen tykkitornin paikalle. Samalla aluksen muuta ilmatorjuntatykkiaseistusta vähennettiin. Kaikkiaan yhdeksän alusta modernisoitiin ilmatorjuntaohjuksilla (Projekti 56A, ).
Kiyoshi Atsumi
pienoiskuva|Kiyoshi Atsumi vuonna 1963 Kiyoshi Atsumi (10. maaliskuuta 1928 – 4. elokuuta 1996) oli japanilainen näyttelijä.
Atsumi aloitti koomikkona vuonna 1951 ja esiintyi ensi kerran televisiossa vuonna 1956 ja elokuvassa vuonna 1957. Hän tuli tunnetuksi kymmenistä Tora-san-elokuvista vuosina 1969–1995.
Atsumi kuoli keuhkosyöpään 68 vuoden ikäisenä.
Klagenfurter AC
Klagenfurter AC (Klagenfurter Athletiksport Club) on klagenfurtilainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Itävallan pääsarjassa, Bet-at-home ICE Hockey Leaguessa.
Joukkue on maansa kaikkien aikojen paras jääkiekkojoukkue, jolla on 30 Itävallan mestaruutta vuosilta 1934–2013. Joukkue voitti 2002 myös monikansallisen Itävallan, Unkarin ja Slovenian sarjan mestaruuden.
Joukkue kaudella 2023–2024
Lähde: EliteProspects
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Elektrofiili
Elektrofiili on reagenssi, joka reagoi nukleofiilien kanssa vastaanottaen niiltä elektroniparin. Näin muodostuvan sidoksen sidoselektronit ovat peräisin nukleofiililta. Elektrofiilit ovat aina Lewis-happoja. Elektrofiilisilla reagensseilla on usein elektronivajausta ja niillä on positiivinen kokonais- tai osittaisvaraus. Joskus elektrofiileilla voi olla positiivisen varauksen sijasta tyhjä sidosorbitaali. Elektrofiileja ovat muun muassa Br+ ja H+. pienoiskuva|Esimerkkejä elektrofiilisistä hiiliyhdisteistä. Elektrofiilisillä hiiliatomeilla on positiivinen osittaisvaraus, jota merkitään δ+:lla. Hiiliyhdisteiden elekrofiileissä on hyvin usein poolinen C-X- tai C=X-sidos. Esimerkiksi metyylibromidin (CH3Br) C-Br-sidos on suhteellisen heikko ja Br- on hyvä lähtevä ryhmä, joten sen hiiliatomi on hyvä elektrofiili. Karbonyyliryhmän hiiliatomi on hyvä elektrofiili, koska C=O -sidos on polaarinen ja hiiliatomi saa positiivisen osittaisvarauksen. Epoksidit ovat hyviä elektrofiilejä siinä olevien suhteellisen heikkojen C-O-sidosten ja rengasjännityksen vuoksi. Aromaattiset yhdisteet ja kaksoissidokset ovat yleensä huonoja elektrofiilejä, paitsi silloin kun ne ovat suoraan sitoutuneet elektroneja puoleensavetäviin ryhmiin (EWG).
How Many Sisters
How Many Sisters on suomalainen vuonna 1982 perustettu lauluyhtye. Yhtyeen laulajina toimivat alussa Anna-Mari Kähärä, Mervi Multamäki ja Kirsi Rissanen. Vuonna 1988 Rissanen valittiin tangokuningattareksi. Vuonna 1989 hänen tilalleen How Many Sistersin kokoonpanoon tuli Pirjo Aittomäki. Kaikki yhtyeen jäsenet ovat valmistuneet Kuopion Yhteiskoulun Musiikkilukiosta.
Moon Knight (televisiosarja)
Moon Knight on yhdysvaltalainen Jeremy Slaterin luoma Disney+-tilausvideopalveluun julkaistu psykologinen kauhutrilleri ja supersankarisarja, joka perustuu Marvel Comicsin Kuuritari-sarjakuvahahmoon. Se on Marvel Cinematic Universen (MCU) kuudes Marvel Studiosin tuottama televisiosarja, jakaen tarinallisen jatkumonsa elokuvien ja muiden televisiosarjojen kanssa. Slater toimi sarjan pääkäsikirjoittajana ja Mohamed Diab johti sarjan ohjaajien tiimiä.
Sarjan pääosassa on Oscar Isaac, joka esittää Marc Spectoria / Kuuritaria ja Steven Grantia / Herra Knightia, kahta dissosiatiivisesta identiteettihäiriöstä kärsivän miehen identiteettiä. Sarjassa näyttelevät myös May Calamawy, Khalid Abdalla, Ann Akinjirin, David Ganly, Antonia Salib, Fernanda Andrade, Rey Lucas, Karim El-Hakim, F. Murray Abraham, Sofia Danu, Saba Mubarak, Gaspard Ulliel ja Ethan Hawke. Sarja julkistettiin virallisesti elokuussa 2019 D23-messuilla ja Slater palkattiin marraskuussa. Diab palkattiin lokakuussa 2020, Justin Bensonin sekä Aaron Moorheadin liittyessä muiksi ohjaajiksi tammikuussa 2021, jolloin myös Isaacin roolivalinta vahvistettiin. Kuvaukset alkoivat Budapestissä huhtikuun 2021 lopulla ja sijoittuivat myös Jordaniaan, Sloveniaan sekä Atlantaan. Kuvaukset päättyivät lokakuussa 2021.
Juoni
National Galleryn museokaupan myyjä Steven Grant saa tietää olevansa Marc Spectorin, dissosiatiivisesta identiteettihäiriöstä kärsivän palkkasoturin toinen identiteetti, ja päätyy tämän kanssa selvittämään enneadeihin, muinaisessa Egyptissä jumalina palvottuihin olentoihin, liittyvää vaarallista mysteeriä.
Kehitys
Lokakuussa 2006 Marvel Studios suunnitteli yhteistyössä No Equal Entertainmentin tuottavansa näytellyn televisiosarjan Kuuritarista. Vuonna 2008 Marvel palkkasi Jon Cookseyn käsikirjoittamaan sarjaa, mutta tuntemattomista syistä sarjan kehitystyö ei edennyt. James Gunn, joka käsikirjoitti ja ohjasi Guardians of the Galaxy -elokuvat Marvel Studiosille, sanoi tammikuussa 2017 esitelleensä Marvelille oman ideansa Kuuritari-elokuvasta, mutta hänellä ei ollut itse aikaa työstää projektia. Marvel Studiosin johtaja Kevin Feige vahvisti huhtikuussa 2018, että Marvel aikoo esitellä Kuuritarin MCU:hun, mutta kysyi itseltään, ”Tarkoittaa tämä viiden vuoden päästä, 10 vuoden päästä, vaiko 15 vuoden päästä?"
Käsikirjoitus
Michael Kastelein, Beau DeMayo, Peter Cameron, Sabir Pirzada, Alex Meenehan, Rebecca Kirsch, Matthew Orton ja Danielle Iman toimivat myös sarjan käsikirjoittajina, heidän konsultoidessa egyptiläishautoihin erikoistunutta arkeologia. Feige kuvaili sarjan tutkivan egyptologiaa ja vertaili sitä Indiana Jones -elokuviin. Hän sanoi myös Spectorin mielisairauden toimivan ”ainutlaatuisena aspektina” sarjalle. Sarjan uskottiin näyttävän Spectorin dissosiatiivinen identiteettihäiriö modernimmalla tavalla, esimerkiksi siten, että Spector menettäisi ajantajun aina, kun hänen persoonallisuutensa vaihtuu. Jeff Lemiren ja Greg Smallwoodin sarjakuvat toimivat inspiraationa sarjalle.
Slater sanoi, ettei sarja sisältäisi yhden Spectorin identiteetin, Steven Grantin, miljonääri-, playboy- tai hyväntekijäelementtejä, koska hahmo muistuttaisi muuten liian paljon DC Comicsin Batmania. Sen sijaan Grant esitetään hyvätapaisena museokaupan myyjänä, joka kärsii osittaisesta muistinmenetyksestä ja muistaa osittain asioita Spectorin oman identiteetin elämästä. Herra Knight, joka on Kuuritarin ohella toinen pukua käyttävä Spectorin identiteetti, mutta herramiesmäisempi, esiintyy myös sarjassa. Isaac uskoi Moon Knightin olevan ensimmäinen ”oikeutetusti toteutetulla hahmotutkimuksella” tehty MCU-media sitten Iron Manin (2008). Feige huomautti, että Moon Knight on sävyltään huomattavasti erilainen kuin Marvel Studiosin edelliset esittäessään hahmon brutaalit piirteet.
Roolijako
Lokakuussa 2020 Oscar Isaac osallistui neuvotteluihin pääosan esittämisestä, ja hänen roolivalintansa vahvistettiin tammikuussa 2021. The Hollywood Reporterin Richard Newby kommentoi, että latinotaustaisen hahmon käyttäminen kaukasialaisjuutalaisen sijasta, antaisi sarjalle mahdollisuuden tutkia hahmon uskovaisuuden erilaisia näkökulmia.
Tammikuussa 2021 May Calamawy valittiin näyttelemään yhtä sarjan ”avainrooleista”, ja Ethan Hawke valittiin näyttelemään sarjan roistoa. Hawke sanoi liittyneensä sarjaan näyttelijänuransa senhetkiselle vaiheelle, ja koska Isaac ja Diab oli mukana tekemässä sarjaa. Hän nautti myös luovasta vapaudesta, joka tuli sarjan keskittyessä vähemmän tunnettuun hahmoon. Heinäkuussa 2021 Alexander Çobbin paljastettiin näyttelevän sarjassa tuntematonta roolia. Saman kuukauden aikana Gaspard Ulliel valittiin näyttelemään Anton Mogartia, sen ollessa myös yksi Ullielin viimeisistä rooleista, hänen kuoltua tammikuussa 2022. Sarjan traileri paljasti Lucy Thackerayn näyttelevän Donnaa, Britishb Museumin työntekijää, ja että Hawken roolihahmo oli nimeltään Arthur Harrow. Vaikka samanniminen sarjakuvahahmo on kerran esiintynyt sarjakuvissa, Hawke kertoi, että versio Arthur Harrow’sta perustuu sarjan omiin ideoihin. Seuraavan kuukauden aikana F. Murray Abrahamin paljastettiin ääninäyttelevän Khonsua, egyptiläisten kuun ja sodan jumalana palvottua olentoa ja Kuuritarin voimien lähdettä.
Maaliskuussa 2022 paljastettiin, että Ann Akinjirin, David Ganly, Saffron Hocking, Sofia Danu, Antonia Salib, Fernanda Andrade, Shaun Scott ja Díana Bermudez näyttelevät sarjassa tuntemattomissa rooleissa,  ja että Rey Lucas näyttelee Elias Spectoria, Marcin isää. Huhtikuun aikana myös Khalid Abdallan paljastettiin näyttelevän sarjassa. Suurin osa pienistä egyptiläisrooleista annettiin egyptiläisnäyttelijöille, myös sellaisille, jotka asuvat Budapestissä.
Suunnittelu
Stefania Cella toimii sarjan tuotantosuunnittelijana, Meghan Kasperlikin toimiessa pukusuunnittelijana. Kuuritarin asu suunniteltiin koostumaan muinaisegyptiläisistä siteistä sekä hieroglyfeillä koristellusta viitasta.
Kuvaukset
Kuvaukset alkoivat Kuvataiteiden museossa, Budapestissä, huhtikuussa 2021, Diabin, Bensonin ja Moorheadin ohjatessa jaksot,  Gregory Middletonin kuvatessa Diabin ohjaamat jaksot, sekä Andrew Droz Palermoin ohjatessa Bensonin ja Moorheadin ohjaamat jaksot. Kuvausten odotettiin aiemmin aikavan vuoden 2020 puolessavälissä ja 16. marraskuuta 2020, mutta kuvaukset viivästyivät koronaviruspandemian vuoksi. Toukokuun alussa sarjaa kuvattiin Szentendressä, ja kesäkuun alussa kuvattiin yökohtauksia Madách Squarellä.
Sarjaa kuvattiin myös Sloveniassa, sekä Wadi Rum, Jordaniassa, viikon ajan. Tämän jälkeen sarjan tuotanto palasi vielä takaisin Budapestiin, kunnes kuvaukset saatiin lopulta päätökseen Atlantassa, Georgiassa, 14. lokakuuta 2021. Marraskuun aikana tehtiin hiukan lisäkuvauksia.
Musiikki
Egyptiläinen säveltäjä Hesham Nazih oli kirjoittanut musiikkia sarjaan jo maaliskuun 2022 alusta asti ensimmäisenä englanninkielisenä projektinaan. Myöhemmin saman kuukauden aikana Diab paljasti, että Nazih säveltäisi kaikkien jaksojen musiikin.
Julkaisu
Moon Knight koostuu kuudesta jaksosta, jotka julkaistiin Disney+:aan yksitellen joka keskiviikko 30. maaliskuuta 2022 alkaen ja 4. toukokuuta 2022 asti. Se oli osa MCU:n neljättä vaihetta.
Rudolf Schuster
Rudolf Schuster (s. 4. tammikuuta 1934) on slovakialainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuodesta 1999 siihen, kunnes hävisi presidentinvaalit 2004. Hän oli myös Košicen pormestari (1983–1986, 1994–1999).
Hän on syntynyt slovakialais-saksalaiseen perheeseen, ja hänen äitinsä on unkarilainen. Hän puhuu sujuvasti slovakiaa, unkaria, tšekkiä, englantia, saksaa ja venäjää.
Victorianjärvi
Victorianjärvi on Afrikan suurin järvi, laajin trooppinen järvi maailmassa ja pinta-alaltaan toiseksi suurin makean veden järvi maailmassa. Laajuisekseen järveksi Victorianjärvi on melko matala, minkä johdosta vesimäärältään se on vasta seitsemänneksi suurin makean veden järvi. Victoriajärven pinta-ala on 68 800 km² ja vesimäärä 2 750 km³. Suurin mitattu syvyys on 84 metriä. Se on Niilin pisimmän haaran alkulähde ja sijaitsee Tansanian, Ugandan ja Kenian alueella. Järvessä on yli 3 000 saarta, joista monet ovat asuttuja. Saariin kuuluvat muun muassa Ugandan puolella sijaitsevat Ssese-saaret.
Historia
Ensimmäinen Victorianjärven löytänyt eurooppalainen oli brittitutkimusmatkailija John Hanning Speke, joka päätyi järvelle vuonna 1858 etsiessään Niilin alkulähdettä. Hän nimesi silloin järven Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar Viktorian mukaan.
Maantiede ja ilmasto
thumb|left|150px|Victorianjärvi [[Itä-Afrikan hautavajoaman keskellä]] Victorianjärvi sijaitsee pääosin Ugandassa ja Tansaniassa, mutta osa siitä ulottuu myös Kenian puolelle. Sen pinta-ala on 69 484 neliökilometriä, ja se on Yläjärven jälkeen maailman toiseksi suurin makeavetinen järvi. Victorianjärven pinta on 1 134 metrin korkeudella, ja järvi sijaitsee Itä-Afrikan hautavajoaman läntisen ja itäisen haaran välisellä laajalla ylätasangolla.
Järven rantaviiva on hyvin epäsäännöllinen ja on noin 3 500 kilometriä pitkä. Rannasta erkanee monia matalia lahtia ja lahdelmia, jotka muuttuvat paikoin soiksi ja kosteikoiksi. Järvessä on myös yli 3 000 saarta, joihin kuuluvat järven koillisosassa Ugandassa olevat Ssese-saaret.
Victoriajärven valuma-alueen lämpötilat vaihtelevat vuoden aikana hyvin vähän. Kuukausittaiset keskilämpötilat ovat yleensä noin 19–25 astetta. Vuorokauden lämpötila vaihtelee yleensä 15–30 asteen välillä. Veden pintalämpötila on ympäri vuoden noin 24 astetta. Valuma-alueen sadanta on keskimäärin 1 300 millimetriä; se vaihtelee vuoristoalueiden 2 000 millimetristä pohjois- ja lounaisosien 1 000 millimetriin.
Geologia ja hydrologia
Victoriajärvi on nuorempi kuin muut Afrikan hautavajoaman suurista järvistä. Se muodostui 400 000 vuotta sitten, kun aiemmin länteen virranneet joet joutuivat muuttamaan suuntaansa maankuoressa tapahtuneiden muutosten takia.
Victoriajärvi saa vetensä poikkeuksellisesti pääosin sadevedestä, ja vain noin 15 prosenttia vedestä virtaa järveen jokia pitkin. Merkittävin järveen virtaavista joista on Kagera. Haihtuminen puolestaan vastaa 85 prosentista ulosvirtauksesta, ja järven laskujokea Valkoiseen-Niiliin kuuluvaa Victorian Niiliä pitkin kulkee 15 prosenttia ulosvirtauksesta. Victorianjärvi onkin hyvin herkkä ilmaston muutoksille, ja esimerkiksi 1900-luvun aikana sen pinnan korkeus on muuttunut kolmen metrin välillä. Historiansa aikana järvi on kuivunut kolmesti; viimeisen kerran se kuivui 17 300 vuotta sitten ja täyttyi uudelleen 14 700 vuotta sitten.
thumb|left|400px|Victoriajärven pinnankorkeuden vaihtelu vuodesta 1900 alkaen
Veden laatu
thumb|Auringonlasku Victorianjärvellä Pääosin Ugandan pääkaupungin Kampalan erittäin saastuttama järvi on lähes kuollutta aluetta Murchison Bayn kohdalta, jolla kaupunki sijaitsee. Veden väri on muuttunut levän takia vihreäksi, eikä siinä ole juuri mitään elollista. Järven tilaa heikentävät leväkukinnot, fosfaatit, nitraatit, raskasmetallit ja ihmisulosteet. Aikaisemmin suot, jotka nyttemmin ovat kuivattu rakennushankkeiden tieltä, toimivat suodattajina teollisuuden ja yhdyskuntien jätteille. Nykyään ne päästetään puhdistamattomina järveen. Juomakelpoiseksi vedestä ei ole kohta ollenkaan edes puhdistamalla.
Leoš Janáček
Säveltäjänura
Janáček syntyi vaatimattomasti toimeentulevaan opettajaperheeseen ja aloitti muusikonuransa kuoropoikana Brnossa. Hän opiskeli musiikkia Prahassa ja Leipzigissa. Vuonna 1881 hän palasi Brnoon, johon hän perusti myöhemmin Brnon konservatoriona tunnetun oppilaitoksen.
Janáčekin varhaistuotanto on pääasiassa romanttista, mutta myöhemmin hän sai vaikutteita lisäksi määriläisestä ja slovakialaisesta kansanmusiikista. Oopperasäveltäjistä hän piti esikuvanaan venäläistä Modest Musorgskia. Oopperassa Jenůfa hän käytti hyväkseen tutkimuksiaan puhekielen intonaatiosta ja loi näin omaperäisen sävelkielen. Teos sai kantaesityksensä Brnossa, mutta vasta esitys Prahassa 1916 kohotti hänet kansainväliseen maineeseen. Hän tapasi pian sen jälkeen Kamila Stösslován, jolta hän sai inspiraation useisiin myöhäistuotantonsa teoksiin.
Huomattavan osan päätuotannostaan Janáček sävelsi viimeisten elinvuosiensa aikana, vuodesta 1916 alkaen. Sinfonietta sai kantaesityksensä Prahassa vuonna 1926, ja Taras Bulba -rapsodian säveltäjä kirjoitti 1918. Janáčekin esitetyimpiin oopperoihin kuuluva Ukonilma (Káťa Kabanová) kantaesitettiin vuonna 1921. Janáček oli kiinnostunut venäläisestä kirjallisuudesta, josta hän sai aiheen moniin teoksiinsa.
Janáček kapinoi teoksissaan musiikin klassisia muotoja ja sinfonista kehittelyä vastaan. Sen sijaan häntä innostivat ihmisääni ja lyyrinen näyttämötaide. Temperamentiltaan hän oli impulsiivinen ja kiihkeä, mikä näkyy hänen teostensa teemojen lyhyytenä, toistoina, kontrasteina ja profilointien voimana. Hänen oopperoidensa aiheet kertovat säveltäjän herkkyydestä inhimillistä kärsimystä kohtaan, mutta niissä ei unohdeta huumoriakaan. Hänen parhaat saavutuksensa ovat Glagoliittimessu, joka pohjautuu muinaisslaavilaiseen tekstiin, ja Dostojevskin Muistelmia kuolleesta talosta -romaaniin perustuva ooppera Kuolleesta talosta. Janáčekin laajempaa menestystä rajoittaa se, että teokset ovat tšekinkielisiä ja niiden ymmärtäminen on vahvasti sidoksissa kielen osaamiseen.
Pekka Rauhala
Pekka Veli Rauhala (s. 25. huhtikuuta 1960 Muurame) on lääkäri ja entinen suomalainen vapaapainija. Hän ylsi neljä kertaa EM-hopealle ja on viimeisin suomalainen vapaapainissa arvokisamitalin saavuttanut miesurheilija.
Pekka Rauhala kuului painijasukuun, jossa isä, moninkertainen SM-mitalisti Veikko Rauhala toimi valmentajana ja setä, olympiamitalisti Kalervo Rauhala esikuvana. Harjoitusvastusta antoi vuotta vanhempi veli Jukka, joka kasvoi lopulta olympiamitalistiksi. Jo vuonna 1976 teini-ikäinen Pekka paini kevyimmän, 48 kilon sarjan Suomen mestariksi niin kreikkalais-roomalaisella kuin vapaallakin tyylillä, mutta EM-kisoihin häntä ei huolittu liian vähäisen iän vuoksi. Pekka erikoistui vapaapainiin ja saavutti suurimmat meriittinsä EM-kisoissa: hopeaa tuli 74 kilon sarjassa niin Varnassa 22-vuotissyntymäpäivänä 1982, Budapestissa 1983, Velikotarnovossa 1987 kuin Manchesterissakin 1988. Olympiakisoihin hän osallistui neljä kertaa mutta joutui tyytymään pistesijoihin. MM-kisoissa paras sijoitus oli neljäs Kiovassa 1983. Kotimaassa Teuvan Rivakkaa edustanut painija voitti yhteensä 14 Suomen mestaruutta. Hopealle hän jäi vapaapainissa vain kerran, 57-kiloisten sarjassa vuonna 1977, jolloin vastassa oli velipoika Jukka. Tuo olikin veljesten ainoa kohtaaminen SM-molskilla, sillä sen jälkeen Pekka kasvoi isoveljeään painavammaksi.
Pekka Rauhala on väitellyt lääketieteen tohtoriksi vuonna 1988. Väitöskirjan nimi oli "Regulation of Thyrotropin and Prolactin Secretion by Opioids in the rat" (ISBN 951-99965-4-0).
Halsholmen (Västanfjärd)
Halsholmen on saari Västanfjärdin edustalla Kemiönsaaren kunnassa. 26 hehtaarin kokoisella saarella asuu vakituisesti kaksi ihmistä.
Halsholmen on ollut asuttu 1890-luvusta lähtien. Saaren ainoa tila on ollut saman suvun omistuksessa 1930-luvusta lähtien. Saarelle on lohkottu myöhemmin kesämökkejä. Halsholmenin asutus sijaitsee saaren pohjoisosassa pienen lahden kupeessa. Saaren eteläosaan on kasvanut kiinni Björkholmen, minkä seurauksena saaren keskiosaan on syntynyt entisen salmen kohdalle laaja lahti.
Pussilan linnavuori
Pussilan linnavuori on Varsinais-Suomessa Kaarinan Piikkiössä Hepojoella sijaitseva mahdollinen linnavuori.
Linnavuori
Kohde sijaitsee Piikkiön kirkosta 4,5 kilometriä pohjoiskoilliseen yhdystien 12285 varrella. Vuoren lähellä juoksee Vettoja, joka yhtyy alempana Hepojokeen. Kalliomäki on 150×100 metriä laaja ja sen kallioinen laki kohoaa yli 25 metriä ympäristön peltoja korkeammalle. Kukkulan länsi- ja luoteisrinteet ovat jyrkät ja etenkin pohjoispuolella jyrkänne tekee vuoren hankalaksi lähestyä. Mäen laki on pääasiassa avokalliota ja melko tasainen. Rinteiltä ei löydy puolustusvarustuksen jäänteitä.
Tutkimukset
Mäellä ei ole tehty arkeologisia tutkimuksia, mutta pintapuolista tutkimista on suoritettu vuosina 1954 (A-K. Koskimies ja V. Haapanen), 1979 (Markku Ikäheimo) ja 1995 (Heljä Brusila ja Esa Saari). Vuoden 1979 tarkastuksessa löydettiin koekuopista nokea ja hiiltä.
Olmi
Olmi (Proteus anguinus) on sokea salamanteri, joka elää Dinaaristen Alppien karstimaiden maanalaisissa vesistöissä ja järvissä. Sitä tavataan Sloveniassa, Kroatiassa ja Bosnia ja Hertsegovinassa. Olmin pituus on 25–30 senttimetriä. Sen ruumis on pitkulainen ja raajat ovat heikosti kehittyneet. Eturaajoissa on kolme sormea ja takaraajoissa kaksi varvasta. Olmilla on kolme ulkoista kidusparia, ja sen kidukset ovat punaiset. Väriltään se on valkeankeltainen, mutta se tummenee auringonvalossa. Olmin ruokavalioon kuuluvat kaikki pienet eläimet, jotka ovat ajautuneet ulkoa virran mukana, kuten esimerkiksi madot ja pienet äyriäiset. Yleensä olmi synnyttää eläviä poikasia, mutta yli 15 asteen lämmössä se voi myös munia. Vesien saastuminen ja keräilijöiden toimet ovat vähentäneet lajin kantaa. Olmi on sukunsa ainut laji.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut olmin vaarantuneeksi lajiksi.
Michal Kováč
Michal Kováč (5. elokuuta 1930 Ľubiša – 5. lokakuuta 2016 ) oli slovakialainen poliitikko. Hän kuului Kansanpuolue – Demokraattisen Slovakian liike -puolueeseen.
Kováč vastusti ankarasti Vladimír Mečiarin hallitusta. Hän toimi itse maansa presidenttinä vuosina 1993–1998.
Yölento (vuoden 2005 elokuva)
Juoni
Lisa Reisert (Rachel McAdams) kärsii lentopelosta. Isoäitinsä hautajaisten jälkeen hän joutuu ottamaan yölennon Dallasista Miamiin. Kentällä hän tapaa Jackson Rippnerin (Cillian Murphy). Lentokoneen lähdettyä Rippner paljastaa Lisalle aikovansa salamurhata erään poliitikon. Jos Lisa ei suostu Rippnerin vaatimuksiin, hän tappaa Lisan isän. Lisan täytyy päättää totellako Rippneriä pelastaakseen isänsä hengen vai uhratako isänsä pelastaakseen poliitikon perheen.
Jackson Rippner nimi on viittaus Viiltäjä-Jackiin (Jack The Ripper), 1800-luvun kuuluisaan sarjamurhaajaan.
Wigwam
Wigwam, myös vigvami tai intiaanimaja, on kupolimainen maja, jota käyttivät yleensä Pohjois-Amerikan puolipaimentolaiset intiaanit, jotka asuivat Yhdysvaltain koillisosissa. Wickiup (tai wikiup) on wigwamille sukua oleva kupolimainen rakennelma lähinnä alueen lounais- ja länsiosissa.
Rakenne
Wigwamit ovat yleensä, mutta eivät aina, tilapäisiä asumuksia. Niiden rakentaminen on yleensä hitaampaa, kuin tiipiin rakentaminen. Tiipiitä tekivät lähinnä tasankointiaanit.
Painajainen (täsmennyssivu)
Painajainen voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Nightmare (disambiguation)
PKZIP
PKZIP on tiedonpakkausohjelma, jonka kirjoitti Phil Katz, ja jota markkinoi hänen perustamansa yhtiö PKWARE. PKZIP on akronyymi sanoista Phil Katz ZIP. PKZIPin ensiversio julkaistiin 1989, ja se oli täysin komentorivipohjainen shareware-ohjelma, jonka rekisteröinti maksoi 25 Yhdysvaltain dollaria.
Historia
Tiedostojen arkistointi oli yleistä jo 1970-luvulla, sillä siihen tarvittavat työkalut (ar, shar, tar) sisältyivät Unix-käyttöjärjestelmiin. Nämä apuohjelmat oli tarkoitettu tiedostojen varmuuskopiointiin ja levitykseen yhtenä suurena pakettina.
1980-luvulla System Enhancement Associates -yhtiö (SEA) kehitti ARC-nimisen shareware-ohjelman, joka pohjautui edellä mainittuihin Unix-apuohjelmiin, mutta tiedostojen arkistoinnin lisäksi se kykeni myös pakkaamaan datan pienempään tilaan. Tämä ominaisuus oli tärkeä, koska levytila oli kallista ja tietoliikenneyhteydet hitaita. ARC-ohjelman tiedostopääte oli arc.
Myöhemmin Phil Katz kehitti ARCista omat versionsa PKARC ja PKXARC, joista edellinen pakkasi ja jälkimmäinen purki pakatun tiedoston. PKARC oli ARCia nopeampi ja sen muistivaatimukset olivat pienemmät, koska pakkaus- ja purkuohjelmat olivat erilliset toisin kuin esikuvansa ARC. Pienempi koodi mahdollisti myös itsepurkautuvien pakettien luomisen, sillä purkuohjelma voitiin sisällyttää pakattuun tiedostoon. Vastaanottaja saattoi näin avata paketin vain antamalla tiedoston nimen komentokehotteessa, vaikka hänellä ei olisi ollutkaan itse pakkaus- ja purkuohjelmaa hallussaan.
SEA haastoi Katzin oikeuteen tavaramerkki- ja tekijänoikeusrikkomuksesta, koska heidän mukaansa Katz oli käyttänyt ARCin koodia omassa ohjelmassaan. Katz hävisi oikeuskäsittelyn ja tuomittiin maksamaan 62 500 dollaria SEA:n oikeudenkäyntikuluja. Oikeuskäsittelyn aikana kävi ilmi, että Katz oli käyttänyt melkein pelkästään ARCin lähdekoodia ja oli ainoastaan parantanut sitä toimimaan nopeammin. Pääasiassa hän oli muuttanut algoritmin sananpituutta kahdestatoista bitistä kolmeentoista, mikä nosti binääritiedostojen pakkausastetta tavallisissa tapauksissa. Oikeuskäsittelyn seurauksena Katz muutti ohjelmansa nimeä PKPAKiksi ja PKUNPAKiksi ja kehitti sitten uudet PKZIPin and PKUNZIPin, jotka perustuivat erilaiseen pakkaustekniikkaan. SEA:n oikeustoimet ärsyttivät monia sharewaren käyttäjiä, koska SEA nähtiin "suurena kasvottomana yrityksenä" ja Katz "tavallisena kadunmiehenä", vaikka todellisuudessa molemmat olivat siihen aikaan pieniä autotalliyrityksiä. Siitäkin huolimatta monet tietokoneharrastajat suosivat Katzia, koska hänen ohjelmiensa pakkauskyky oli kilpailijaansa parempi. SEA:n ARC jäi vähitellen syrjään, jolloin PKZIPistä ja PKUNZIPistä tuli MS-DOS -ympäristön hallitseva pakkausohjelma.
1980-luvulla ilmaantui myös muita pakkausohjelmia, kuten Rahul Dhesin ZOO, Dean Cooperin DWC, Robert K. Jungin ARJ sekä Haruhiko Okomuran ja Haruyasu Yoshizakin LHarc.
Eteläisen Albanian apostolinen administraatio
Eteläisen Albanian apostolinen administraatio on Albanian kreikkalaiskatolisen kirkon, joka puolestaan on osa katolista kirkkoa, hiippakuntaa alempi hallinnollinen taso Albaniassa. Sen keskuspaikka on Vlorë.
Administraatio perustettiin 11. marraskuuta 1939.
Vuonna 2017 hiippakuntaan kuului 15 seurakuntaa, joissa oli yhteensä 3 726 jäsentä. Nämä muodostivat 0,3% hiippakunnan alueen väestöstä.
Oi Dai
Oi Dai on suomalaisen kansanmusiikkiyhtyeen Värttinän vuonna 1991 julkaistu kolmas studioalbumi. Kyseessä on yhtyeen ensimmäinen suurelle levy-yhtiölle tekemä albumi ja myös Värttinän maailmanlaajuinen läpimurtolevy.
Värttinän kahteen edelliseen albumiin verrattuna yhtyeen kokoonpano oli muuttunut ja levyllä soitti suurimmaksi osaksi ammattimuusikoita. Oi Dain kappaleet olivat lähinnä Sari Kaasisen sovittamia. Niissä vanhaan suomalais-ugrilaiseen kansanmusiikkiin yhdistyi populaarimusiikista lainattuja kitaran ja saksofonin kaltaisia elementtejä. Levyn kappaleista herätti kaksimielisten sanojensa vuoksi huomiota erityisesti Miinan laulu, toinen vuosien saatossa suosituksi muodostunut kappale on jo edellisenä syksynä singlenä julkaistu Marilaulu. Inkeriläislähtöisestä kansanlaulusta Kiiriminna tekivät myöhemmin oman versionsa Laika and the Cosmonauts sekä Tommi Lindell.
Oi Dai myi ilmestymisensä jälkeen platinaa eli yli 50 000 kappaletta ja mediassa alettiin yleisesti puhumaan "Värttinä-ilmiöstä". Mikään suomalainen kansanmusiikkiyhtye ei aikaisemmin ollut saavuttanut vastaavaa suosiota. Albumin myötä Värttinä esiintyi kesän 1991 aikana muun muassa Oulun Kuusrockissa ja Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla sekä kahdesti loppuunmyydyllä Tavastia-klubilla Helsingissä.
Little Grand Rapids
Little Grand Rapids on kylä Manitoban provinssin itäosassa Kanadassa lähellä Ontarion rajaa, Familyjärven rannalla Berensjoen varrella, noin 280 kilometriä pohjoiskoilliseen provinssin pääkaupungista Winnipegistä. Kylään johtaa ainoastaan talvitie, ja asukkaat ovat lentokoneilla suoritettavan tarvikehuollon piirissä. Kylässä on kauppa, oma lentokenttä sekä Kanadan ratsupoliisin asema. Kylän ja sen yhteydessä sijaitsevan Little Grand Rapidsin reservaatin yhteenlaskettu asukasluku on noin 1 000 henkeä.
Lähteet
52.05°N, -95.48333°W
Al-Qudsin yliopisto
Al-Qudsin yliopisto ( on vuonna 1984 perustettu palestiinalainen yliopisto Jerusalemissa. Al-Quds on Jerusalemin nimi arabiaksi.
Yliopistolla on kymmenen tiedekuntaa neljällä kampuksella, jotka ovat hammaslääketieteellinen, koraanin ja islamintutkimuksen, luonnontieteellinen, lääketieteellinen, oikeustieteellinen, taiteiden, teknillinen ja terveystieteiden tiedekunnat.
Keltatäplähiipijä
Keltatäplähiipijä (Carterocephalus palaemon) on Suomessa melko harvinainen paksupääperhoslaji.
Ulkonäkö ja elintavat
Keltatäplähiipijän siipien kärkiväli on 28–31 millimetriä, ja sukupuolet ovat jokseenkin samannäköiset. Laji muistuttaa paljon mustatäplähiipijänaarasta, mutta keltatäplähiipijällä on sekä etu- että takasiivissä tummanruskealla pohjalla hieman tummasävyisen oranssinkeltaisia läiskiä, kun mustatäplähiipijällä värit ovat päinvastoin. Läiskät ovat muodoltaan melko nelikulmaisia, ja etusiiven keltaisten täplien poikki kulkee tummia siipisuonia. Siipien alapinnat ovat kellanruskeat ja takasiivissä niillä on laajoja, vaaleankellertäviä laikkuja, joissa on tumma reunus.
Levinneisyys ja lentoaika
Keltatäplähiipijän levinneisyys ulottuu vuoristoihin ja painottuu Keski-Euroopasta Fennoskandiaan, idässä Siperian poikki Japaniin ja Pohjois-Amerikassa Alaskasta Labradorin niemimaalle ja Kalliovuorten kautta etelään Kalifornian pohjoisosiin. Lisäksi Skotlannissa ja Pyreneillä on erillisesiintymät. Euroopassa laji puuttuu Iberian niemimaalta ja Välimeren ympäristöstä. Suomessa laji on jonkin verran taantunut ja puuttuu käytännössä kokonaan maan eteläosista. Pääasiallinen levinneisyys on Pohjanmaa–Pohjois-Karjala-linjalta Keski-Lapin pohjoisosiin, pohjoisempaa havaintoja on vähemmän. Yleisin laji on Vaasan seudulta Kainuuseen ulottuvalla vyöhykkeellä. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun alusta heinäkuun puoleenväliin.
Elinympäristö ja elintavat
pienoiskuva|left|250px|Keltatäplähiipijä lepäämässä kasvilla Keltatäplähiipijää tavataan kosteilla niityillä, metsäaukeilla ja tienvarsilla. Koiraat partioivat reviirejään tai tarkkailevat niitä leväten korkealla kasvilla. Laji on paikkauskollinen, eivätkä naaraatkaan juuri liiku syntymäpaikoiltaan.
Ravintokasvi
Keltatäplähiipijän ravintokasveja ovat erilaiset heinät, mutta tarkkaa lajivalikoimaa Pohjoismaissa ei tunneta.
Suomessa keltatäplähiipijä on vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT)
Äänekosken maalaiskunnan vaakuna
thumb|150px|right|Äänekosken maalaiskunnan vaakuna (1958–1968) Äänekosken maalaiskunnan vaakuna oli Äänekosken maalaiskunnan tunnus, joka oli saanut aiheensa kunnan sijainnista vesistöjen ja liikenneyhteyksien risteyskohdassa.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä reunoihin ulottuva punainen jousikaarisilta”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja se vahvistettiin käyttöön 30. kesäkuuta 1958. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1969 Äänekosken maalaiskunnan liityttyä Äänekoskeen.
Julie Kavner
Julie Deborah Kavner (s. 7. syyskuuta 1950 Los Angeles, Kalifornia) on Emmy-palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan Marge Simpsonin ääniroolista piirrossarjassa Simpsonit. Yhdysvalloissa hän on tunnettu myös Brenda Morgensternin roolista Rhoda-sarjassa.
Elämä
Juutalainen Kavner syntyi Los Angelesissa. Hän asui koko lapsuutensa ja nuoruutensa ajan Etelä-Kaliforniassa. Kavner kävi Beverly Hillsin High Schoolia, ja opiskeli näyttämötaidetta ja valmistui San Diegon yliopistosta vuonna 1971.
Rhodan päätyttyä Kavner siirtyi elokuviin. Vuonna 1992 hän näytteli pääroolin Nora Ephronin ohjaamassa komediadraamassa This Is My Life. Lisäksi hänellä on ollut sivurooleja elokuvissa Faijallako vitsit vähissä, Hannah ja sisaret, Kolmannen korvapuusti, New York Stories, Heräämisiä, Ihan mitä vaan, Hyvästi Pariisi, Harry pala palalta ja Klik!. Simpsoneissa Kavner on ääninäyttellyt alusta alkaen Marge Simpsonia ja tämän kaikkia naispuolisia sukulaisia, kuten Pattya ja Selmaa sekä Jacqueline Bouvieria. Kavner on neuvotellut sopimukseensa kohdan, jonka mukaan hänen ei tarvitse koskaan esittää hahmojensa ääniä kameran edessä, koska hänen mukaansa se tuhoaisi illuusion.
Kukkaiskieli
200px|thumb|Violetti [[Syreenit|syreeni kuvaa ensirakkautta kukkaiskielessä.]] Kukkaiskieli oli 1800-luvun loppupuolella tapa välittää salattuja viestejä seurusteluikäisten välillä. Siinä tiettyihin kukkiin liitettiin tiettyjä ominaisuuksia ja tunteita. Näitä assosiaatioita julkaistiin pieninä kirjasina viktoriaanisen ajan Britanniassa, Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Kukka- ja kirjakauppiaat levittävät sanastoja edelleen. Kukkien ja tunteiden yhdistäminen on yhdistelmä kansanperinnettä, mytologiaa, uskontoa ja kasvin fyysisiä ominaisuuksia.
Persian ja turkin kieliä on käytetty lähteenä osaan assosiaatioista. Lady Mary Wortley Montagun matkakirjeet Turkista julkaistiin vuonna 1763. Ne ja Aubry de Mottrayen kuvaus matkastaan Turkissa maanpaossa olleen Kaarle XII:n hoviin 1727 toivat Länsi-Eurooppaan kuvauksia kukkaiskielestä.
Iso osa kukkaiskielestä on vaipunut unholaan, mutta edelleen tummanpunaisilla ruusuilla ilmaistaan intohimoista rakkautta, keltaisilla ystävyyttä ja platonista rakkautta, ja siniset ja valkeat kukat, etenkin kallat, neilikat ja iirikset, liitetään kuolemaan ja surunvalitteluihin.
Kastor (yhtye)
Kastor on suomalainen indie rock -yhtye. Vuodesta 2005 vuoteen 2007 yhtye toimi Siamese Sounds -levy-yhtiöllä, kunnes solmi lokakuussa 2007 sopimuksen Backstage Alliancen kanssa.
Kastor oli mukana perustamassa suomalaisten indie-yhtyeiden ja -muusikoiden asiaa ajavaa New Music Community -yhteisöä.
Jää mun luo
Jää mun luo on Matin ja Tepon vuonna 1992 julkaistu studioalbumi. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.
Radar Scope
Radar Scope on Nintendon kehittämä ja vuonna 1980 julkaisema shoot 'em up -peli, jonka voi nähdä Space Invadersin ja Galaxianin risteymänä.
Huolimatta yleisestä uskosta, peli ei ole Nintendon ensimmäinen kolikkopeli. Aikaisempiin peleihin lukeutuvat Computer Othello (vain Japani), Sheriff (Yhdysvalloissa Exidyn julkaisemana Bandido), ja Space Firebird (Yhdysvalloissa Segan/Gremlinin julkaisemana).
Pelaaminen
Vihollisen, Gamma Raiderin, alukset leijailevat uhkaavasti ruudun yläreunassa, ja pelaaja voi osua ammuksillaan vain alimmaiseen riviin, kun se saavuttaa "verkkoasteikon". Vihollisalukset kaartelevat alueen läpi ampuen vihreitä ammuksia, ja sitten palaavat takaisin ryhmään, kuten Galaxianissa. Kun enemmän vihollisia on tuhottu, viholliset hyökkäävät isommalla joukolla, ja joskus vahingoittuessaan alukset saattavat heittäytyä itsemurhaisesti pelaajaa kohti.
Siirtyminen Donkey Kongiin
Peli oli Japanissa suosittu hetken aikaa, joten silloinen Amerikan Nintendon toimitusjohtaja Minoru Arakawa teki pelistä suuren tilauksen. Kun pelit saapuivat New Yorkiin, oli kulunut kuukausia pelin ympärillä olleesta kuhinasta. Yhdysvaltalaiset pelihallit eivät olleet vakuuttuneita, joten Amerikan Nintendolle jäi varastoon tuhansia myymättömiä yksiköitä. Arakawa kohtasi kaupallisen tappion, joten hän pyysi appeansa (Nintendon toimitusjohtaja Hiroshi Yamauchi) toimittamaan hänelle uuden pelin, jonka hän voisi asentaa Radar Scopen tilalle yksiköihin.
Koska Yamauchi ei halunnut ottaa väkeään pois muista tehtävistä, hän nimesi kokemattoman suunnittelijan Shigeru Miyamoton muokkaamaan peliä niin, että se vetoaisi asiakkaisiin. Miyamoto suunnitteli aivan uuden pelin Donkey Kongin, joka käytti Radar Scopen laitteistoa. Noin 3000:sta alkuperäisestä kolikkopeliyksiköstä 2000:een muokattiin uusi peli. Muutetut yksiköt kuljetettiin Pohjois-Amerikkaan, jossa Donkey Kongista tuli suurmenestys.
Useat pelaajat pitivät pelin äänimaailman korkeita sirkutuksia vastenmielisinä.
Daniel Purcell
thumb|Daniel Purcell Daniel Purcell (noin 1664 – 26. marraskuuta 1717) oli englantilainen säveltäjä ja urkuri. Myös hänen veljensä, Henry Purcell oli säveltäjä.
Gunnar Adolfsson
Gunnar Adolfsson (21. elokuuta 1906 Almundsryd, Ruotsi – 1983) oli ruotsalainen kirjailija, toimittaja ja valtiopäiväedustaja (kommunisti).
Adolfsson on tuotannossaan kuvannut smålantilaista syrjäseutujen kansanelämää ja työväkeä, ja erityisesti romaanisarja Träskoland, Fattigmans tröja, Stolpar med röd ring ja Nattens spälmän hän luo kaaren 1900-luvun alusta 1980-luvulle. Hän on kuvannut myös Ruotsin vanhempaa historia teoksessaan Född i våra dalar. Omaelämäkerrallisia teoksia ovat Människobukett, Virvelvind ja Timglaset sand.
Kirjailija Eva Adolfsson on hänen tyttärensä.
Daniel Purcell
Daniel Purcell sävelsi näyttämömusiikin lisäksi muun muassa kuusi kantaattia ja instrumentaalimusiikkia.
Andreas Christensen
Andreas Christensen (s. 10. huhtikuuta 1996 Allerød, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja. Christensen edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Barcelonaa, jonne hän siirtyi ilmaiseksi kesällä 2022.
Seurajoukkueura
Christensen on Brøndby IF:n kasvatti, joka siirtyi 16-vuotiaana englantilaiseen Chelseaan kesällä 2012. Edustusjoukkueen mukaan hän nousi kaudeksi 2013–2014. Ensimmäisen virallisen ottelunsa Chelsean edustusjoukkueessa Christensen pelasi 28. lokakuuta 2014, kun joukkue voitti Englannin liigacupin vierasottelussa Shrewsbury Townin 2–1. Valioliigassa Christensen pelasi ensimmäisen ottelunsa 24. toukokuuta 2015, kun Chelsea voitti Sunderlandin kotonaan 3–1. Christensen pelasi kaudella 2014–2015 myös yhden FA Cupin ottelun eli yhteensä kolme virallista ottelua ja oli mukana voittamassa Valioliigaa ja liigacupia.
Heinäkuussa 2015 Chelsea lainasi Christensenin Saksan Bundesliigassa pelaavaan Borussia Mönchengladbachin kaksi kautta kattavalla sopimuksella. Hän pelasi ensimmäisen Bundesliiga-ottelunsa 15. elokuuta 2015, kun joukkue hävisi Borussia Dortmundille vieraissa 0–4. Hän pelasi seurassa kahden kauden aikana yhteensä 62 bundesliigaottelua, ja teki viisi maalia.
Christensen pelasi Chelseassa kaudella 2017−2018 kaikkiaan 27 valioliigaottelua. FA Cupissa hän pelasi kolme ottelua Chelsean tiellä cupmestaruuteen. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua. Seuraavalla kaudella hän esiintyi vain kahdeksassa valioliigaottelussa. Eurooppa-liigassa hän sen sijaan oli avauskokoonpanossa kaikissa 15 ottelussa mukaan lukien voitokas loppuottelu Arsenalia vastaan. Kaudella 2019−2020 hän pelasi 21 valioliigaottelua ja neljä Mestarien liign ottelua. Kaudella 2020−2021 hän pelasi Valioliigassa 17 ottelua. Chelsean voittamassa Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua; hän pelasi täydet minuutit molemmissa välieräotteluissa Real Madridia vastaan ja tuli loppuottelussa Manchester Cityä vastaan ensimmäisellä jaksolla kentälle loukkaantuneen Thiago Silvan tilalle. Hän oli syksyllä 2021 voittamassa UEFA Super Cupia ja seurajoukkueiden maailmanmestaruutta. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 19 ottelua Valioliigassa ja kahdeksan peliä Mestarien liigassa.
Saavutukset
Chelsea
Indoarjalaiset kielet
thumb|300px|Indoarjalaisten kielten levinneisyys eteläisessä Aasiassa. 300px|thumb|Indoarjalaisten kielten puhuma-alue eteläisessä Aasiassa suhteessa muihin eteläisen Aasian kieliryhmiin. thumb|300px|Tärkeimpien nykyaikaisten indoarjalaisten kielten puhuma-alueet. Indoarjalaiset kielet ovat indoeurooppalaisten kielten indoiranilaiseen haaraan kuuluva kieliryhmä. Indoarjalaiset kielet jakautuvat kronologisesti kolmeen ryhmään:
Indoarjalaisia kieliä puhuu yhteensä noin 800 miljoonaa ihmistä lähinnä Intiassa, Bangladeshissa, Pakistanissa, Nepalissa ja Sri Lankassa. Suurimmat kielet ovat hindi ja urdu (yhteensä n. 320 miljoonaa puhujaa), bengali (n. 200 miljoonaa), pandžabi (n. 100 miljoonaa)  ja marathi (n. 70 miljoonaa).
Karkausvuosi länsimaisessa ajanlaskussa
thumb|Gregoriaanisen kalenterin ja todellisen vuodenajan suhde esitettynä kesäpäivänseisauksen ajankohdan sijoittumisena 1800–2200-luvuilla
Karkausvuosi länsimaisessa ajanlaskussa on 366-päiväinen karkausvuosi, jonka helmikuuhun on lisätty 29. päivä eli karkauspäivä, kun normaalisti helmikuussa on 28 ja vuodessa 365 päivää. Karkauspäivä lisätään vuoteen, jotta kalenterivuoden vuodenajat vastaisivat astronomisia vuodenaikoja.
Karkauspäivää vietetään neljällä jaollisina vuosina, paitsi sadalla jaollisina vuosina vain, jos vuosi on myös neljälläsadalla jaollinen. Karkauspäivä lisätään, koska Maa kiertää oman akselinsa ympäri noin 365,2422 kertaa sinä aikana, kun se kiertää yhden kerran Auringon ympäri. Toisin sanoen Maan kierto Auringon ympäri kestää noin 365 päivää, viisi tuntia, 48 minuuttia ja 46 sekuntia, jolloin 365-päiväiset kalenterivuodet eivät aivan vastaa maan kiertoaikaa.
Juliaanisessa kalenterissa karkausvuosi on poikkeuksetta joka neljäs vuosi, vuosiluvun ollessa jaollinen neljällä. Gregoriaanisessa kalenterissa tästä on se poikkeus, että täydet vuosisadat (eli sadalla jaolliset vuodet) eivät ole karkausvuosia muulloin kuin joka 400. vuosi (eli vuodet, jotka ovat jaollisia 400:lla). Esimerkiksi vuodet 1700, 1800 ja 1900 eivät olleet karkausvuosia, mutta 1600 ja 2000 olivat.
Karkauspäivän ajankohta
Karkauspäivänä pidetään Euroopassa yleisesti helmikuun 29. päivää, vaikka Julius Caesarin määräyksen mukaan karkauspäivä onkin karkausvuosien helmikuun 24., ei 29. päivä. Karkauspäivä vain lisätään helmikuuhun. Luonnollinen ajatus on, että päivä on 29. helmikuuta, jonka numeroista päivää ei helmikuussa karkauspäivättöminä vuosina olekaan. Ruotsissa ja Suomessa kuitenkin noudatettiin 1990-luvulle asti Julius Caesarin määräyksen mukaista käytäntöä, jossa almanakkoihin karkauspäivä merkittiin helmikuun 24. päiväksi. Tämän jälkeen helmikuun lopussa olevat nimipäivät siirtyivät karkausvuosina seuraavaan päivään; esimerkiksi Matin päivä oli muutoin 24. helmikuuta, mutta karkausvuosina 25. helmikuuta. Suomessa karkauspäivä päätettiin siirtää helmikuun 29. päiväksi vuonna 1998. Karkauspäivä oli perinteisellä paikallaan 24. helmikuuta ensimmäisestä Ruotsin kalenterista vuodesta 1608 alkaen. Ruotsi päätti 1990-luvun puolivälissä siirtää karkauspäivän helmikuun 29:ksi päiväksi, ja Suomi teki samoin vuonna 1998. Siten karkauspäivä oli molemmissa maissa ensi kertaa 29.2. vuonna 2000.
Sillä seikalla, että karkauspäiväksi aikaisemmin katsottiin 24. (eikä 29.) päivä helmikuuta, ei ainakaan Suomessa ollut muuta merkitystä kuin nimipäivien siirtyminen. Esimerkiksi säädettyjä määräaikoja laskettaessa se ei vaikuttanut, vaan täysinä kuukausina tai vuosina säädettyjen määräaikojen katsottiin aina (myös karkausvuoden helmikuun lopulla), päättyvän yhtä monentena kuukauden päivänä kuin alkoivatkin (tai jos kuukaudessa ei ollut vastaavaa päivää, sen viimeisenä päivänä). Samoin Kalevalan päivä oli karkausvuosinakin 28. helmikuuta. Tämä aiheutti sen, että karkausvuosina Kalevalan päivä oli eri nimipäivänä kuin muina vuosina.