cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Metsäkato Indonesiassa
Metsäkato Indonesiassa on puuston ja metsien hävitystä, jota tapahtuu lähes koko Indonesiassa. Hävityksen tahti on kiihtynyt 2000-luvulla: virallisten tilastojen mukaan vuosina 2000–2005 metsää tuhottiin 310 000 hehtaaria vuodessa, vuosina 2006–2010 690 000 hehtaaria vuodessa. Nämä luvut ovat osoittautuneet aliarvioiksi. Uudempien, satelliittitietoja hyödyntävien ja viljellyn ja aarniometsän erottelevien tutkimusten mukaan vuonna 2012 tuhottiin 840 000 hehtaaria luonnontilaista metsää.
Vuonna 2011 Indonesiassa säädettiin hakkuita säätelevä laki. Metsien tuhoutuminen on silti jatkunut, ja tuhoja lisäsivät vuonna 2015 El Ninoon liittyneet laajat metsäpalot jotka ilmeisesti saivat alkunsa metsänraivauksesta ja kulotuksesta.
Greenpeacen mukaan Indonesian metsäkato oli maailman nopeinta jo vuonna 2007. Indonesia menetti joka tunti 300 jalkapallokentän verran metsää. Metsää hakattiin laittomasti, ja metsämaata raivattiin palmuöljypuille.
Sademetsät
Sademetsä on Indonesian suurin rikkaus. Sumatralla on suosademetsiä, jotka kasvavat metrien paksun turpeen päällä. Ne ovat maailman suurin yksittäinen hiilivarasto. Suosademetsien hakkuut ja turpeen poltto tekevät Indonesiasta maailman kolmanneksi suurimman kasvihuonepäästöjen aiheuttajan. Indonesian valtio omistaa sademetsiä, mutta alkuperäiskansoilla on ollut käyttöoikeuksia.
Hallinto
Indonesian ympäristöministeri Rachmat Witoelar edustai presidentti Susilo Bambang Yudhoyonoa ilmastokokouksessa vuonna 2009. HS kysyi ympäristöministeriltä syyskuussa 2009: Mitä metsäkadolle on tehtävissä? ”Indonesian suurin ongelma on kurin puute. Kyllä täällä tiedetään, mikä on ympäristölle haitallista. Metsiä pitäisi ajatella enemmän hyvinvoinnin ja hiilensidonnan kannalta. Nyt vatsan täyttäminen menee saasteiden vähentämisen edelle.” Elokuussa 2009 säädettiin uusi ympäristölaki, joka ympäristöministerin mukaan lisää YVA-prosesseja, metsien ennallistamista ja antaa ministeriön tutkijoille poliisivaltuuksia. Ministerin mukaan kaivosyhtiöt toimivat rajoituksetta jopa luonnonsuojelualueilla. Uudelleen metsitys maksaisi 10 mrd. €.
Metsäkato
thumb|250px|Hakattua metsää ja ojankaivuuta tupakkaplantaasilla 1890-1905 Maailmanpankin mukaan palmuöljyn viljely on merkittävä syy metsäkadon kasvuun. Metsäpäätöksissä kylä- tai aluepäälliköitä saattaa uhata jopa vankilatuomiot. Indonesian metsistä on kaskettu viljelymaata kasveille, kuten maissi, riisi, kumipuu ja öljypalmu. Helsingin Sanomien mukaan metsiä ovat hamunneet maanviljelijöiden lisäksi ainakin selluyritykset April ja Sinar Mas. April jakoi paikallisille keksejä ja paaston jälkeisen aterian hyvittelynä kylän viereen tulevasta akaasiaplantaasista.
Indonesian sademetsät ovat maailman kolmanneksi laajimmat Brasilian ja Kongon jälkeen. Metsän pinta-ala on noin neljäsosa Amazonin sademetsästä, mutta vuonna 2012 Indonesia hakkasi laajemman alueen kuin Brasilia. Suhtellinen tuho on maailman suurin.
Etelä-Kalimantan
Virallisten tietojen mukaan Etelä-Kalimantanin maakunnan koko on 3,7 milj. ha ja väestö 3 milj. asukasta. Indonesian metsäministeriön mukaan vuonna 2003 Etelä-Kalimantanin metsäkato oli 3,8 % vuodessa. Metsäosaston mukaan vuonna 1999 Etelä-Kalimantanilla oli virallisesti metsää 1,84 milj. ha ja todellisuudessa 1,14 milj. ha. vuonna 2005. Jos vauhti jatkuisi vakiona 3,8 %/vuosi ja luvut ovat oikeita, vuonna 2013 alueen metsäkato olisi yli 25 % vuoteen 2005 verrattuna ja vuonna 2020 45 %.
Tulvat ja maanvyörymät
Metsäkato heikentää maan vedenpidätyskykyä lisäten maanvyöryjä ja tulvia.
Martti Kellokumpu
Martti Markus Kellokumpu (s. 29. marraskuuta 1963 Kemijärvi) on suomalainen entinen freestyle-hiihtäjä. Kellokumpu voitti pronssia kumparelaskussa vuoden 1986 MM-kisoissa Ranskan Tignesissä. Kellokummusta tuli tuolloin ensimmäinen suomalainen MM-mitalisti freestyle-hiihdossa. Vuonna 1987 hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun. Kellokumpu voitti 1982–1988 freestylehiihdossa 11 Suomen mestaruutta.
Kellokumpu valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta 1992. Hän toimi Creadesign Oy:n muotoilijana 1992–1996, vapaana suunnittelijana 1996–2000. Halti Oy:lle hän siirtyi 2000 ja toimi vaatesuunnittelijana vuoteen 2003 asti, jolloin hänestä tehtiin pääsuunnittelija.
Martti Kellokummun äiti on hiihtovaatesuunnittelijana tunnettu Ritva Kellokumpu. Suomalaisen alppihiihdon uranuurtaja Erkki U. Penttilä oli Kellokummun äidin isä.
Antti Juhana Horttanainen
Antti Juhana Horttanainen (28. kesäkuuta 1854 Kontiolahti – 4. tammikuuta 1907 Kontiolahti) oli suomalainen kauppias, maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Ajan pyörä
Ajan pyörä on kirjailija Robert Jordanin kirjoittama fantasiakirjasarja, joka on yksi nykyisen fantasiakirjallisuuden pisimmistä ja suosituimmista kirjasarjoista.
Yksi englanninkielinen osa vastaa kahta tai kolmea suomenkielistä. Englanninkielisiä kirjoja on ilmestynyt neljätoista osaa. Jordan kuoli vuonna 2007, eikä kyennyt itse saattamaan työtään loppuun. Viimeiset osat kirjoitti Brandon Sanderson Jordanin muistiinpanojen pohjalta. A Memory of Light, sarjan viimeinen osa, julkaistiin englanniksi 8. tammikuuta 2013.
Karisto päätti lopettaa Ajan pyörän suomentamisen Jordanin itsensä kirjoittamiin teoksiin, joten kolmea viimeistä osaa ei suomennettu.
Jordan kirjoitti myös sarjan tapahtumia edeltävän romaanin Uusi kevät ja novellin The Strike at Shayol Ghul. Sen lisäksi sarjasta on julkaistu tietoteos The World of Robert Jordan’s The Wheel of Time.
Juoni
Ajan pyörä -kirjat kertovat Rand al’Thorin ja tämän ystävien seikkailuista. Rand on tavallinen lammaspaimen Kaksvirroilta, kunnes hänen kotikyläänsä hyökkää trollokkeja, Pimeän valtiaan Shail’tanin puoliksi ihmisiä ja puoliksi eläimiä olevia hirviöitä. Samoihin aikoihin kylään on saapunut Moiraine Damodred, Aes Sedai, joka auttaa Randin ja tämän ystävät, Perrin Aybaran ja Matrim Cauthonin pakoon. Moiraine on etsinyt aivan samaa kuin trollokit ja niitä ohjaavat myrddraalit: näitä kolmea poikaa, jotka Pimeän valtias haluaa.
Tarinan edetessä paljastuu, että Rand on todellisuudessa uudestisyntynyt lohikäärme, jonka alati toistuvana kohtalona on astua Pimeän Valtiasta vastaan Viimeisessä taistelussa, Tarmon Gaidonissa. Aina on taistelu päättynyt jommankumman voittoon, Lohikäärmeen tai Pimeän valtiaan, mutta nyt ennusmerkit näyttävät että tämä voisi olla viimeinen, lopullinen taisto valkeuden ja pimeyden välillä. Randia tukevat Perrin ja tämän liittolaiset sudet, lapsuudenystävä Mat ja ashal’manit, miespuoliset Aes Sedait sekä osa naispuolisista. Häntä vastassa ovat Pimeän valtiaan Valitut, toiselta nimeltään Hyljätyt, musta ajah, Pimeän Valtiasta palvelevat Aes Sedait sekä meren takaa palaavat seanchanit, jotka aikovat Artur Paendrag Tanreallin, suuren yhdistäjän verenperinnön oikeudella valloittaa alueensa takaisin.
Elena Kats-Chernin
Elena Kats-Chernin (s. 4. marraskuuta 1957 Taškent) on uzbekistanilaissyntyinen australialainen säveltäjä. Hän aloitti musiikinopintonsa Jaroslavlissa ja opiskeli sitten Gnesin-musiikkiakatemiassa Moskovassa (1972–75). Vuosina 1975–80 Kats-Chernin sai Richard Toopilta sävellysopetusta Sydneyn musiikkikonservatoriossa, ja hän suoritti opintoja myös Helmut Lachenmannin johdolla Saksassa. Kats-Chernin asui Saksassa vuosina 1980–94, mutta sittemmin hänen asuinmaansa on ollut Australia.
Kats-Chernin on saanut muun muassa Sounds Australian Awardin (1996) ja Jean Bogan -palkinnon (1996). Hänen kustantajansa on Boosey & Hawkes. Hänen tuotantoonsa kuuluu lukuisia näyttämöteoksia, kuten oopperoita ja kamarioopperoita. Lisäksi hän on säveltänyt runsaasti orkesteri-, kamari-, piano- ja vokaalimusiikkia. Pianomusiikin joukossa on Book of Rags (1995–99). Orkesterituotantoon kuuluvat muiden muassa teokset Mythic (2004) ja Garden of Dreams (didgeridoolle, pianolle ja orkesterille; 2009). Kats-Cherninin teoksia ovat esittäneet muiden muassa Ensemble Modern, Bang on a Can All-Stars ja Sydneyn sinfoniaorkesteri.
Aiheesta muualla
¨
Touchdown (U.D.O:n albumi)
Touchdown on U.D.O:n studioalbumi, joka julkaistaan 25. elokuuta 2023. Albumin on tuottanut Martin ”Mattes” Pfeiffer ja masteroinut Stefan Kaufmann. Levyllä soittaa viulisti Stefan Pinteviä ja kansitaiteen on suunnitellut Martin Häusler.
TV.com
TV.com on CNET-yhtiön omistuksessa oleva yhdysvaltalainen internetsivusto televisio-ohjelmista. Sivusto korvasi TV Tomen sen jälkeen, kun TV Tome myytiin CNET:lle.
TV.comin käyttäjät voivat tallentaa sivustolle sarjoja ja niiden tekijöitä koskevaa tietoa kuten juonia, oikeita nimiä ja näyttelijäluetteloita. Sivusto keskittyy amerikkalaisiin, brittiläisiin ja australialaisiin ohjelmiin. TV.comissa on myös foorumit jokaiselle luettelossa olevalle sarjalle sekä yleiset foorumit.
Sivustolla on pistelaskuun perustuva tasojärjestelmä. Jokaisesta lisätystä tiedosta saa pisteitä: tekijöiden nimistä yhden, vierailevista näyttelijöistä kaksi, juonesta kahdeksan ja niin edelleen. Määrätyn pisterajan ylittävä käyttäjä ylennetään uudelle tasolle.
Nuppulinnan rautatieasema
Nuppulinnan seisake on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suomen rataverkolla Tuusulan Nuppulinnassa. Nuppulinnan seisake palveli monen lähikylän asukkaita, kuten esimerkiksi Kellokoskea ja Huikkoa, Huikon seisakkeen lakkauttamisen jälkeen.
Nuppulinnassa toimi vuosina 1962–2002 Valtionrautateiden keskuspuutarha. Puutarha siirrettiin paikalle Hyvinkäältä, jossa se oli toiminut vuodesta 1874 alkaen.
Dave Davies
David Russell Gordon ”Dave” Davies (s. 3. helmikuuta 1947) on brittiläinen rock-muusikko, joka nousi maineeseen veljensä Ray Daviesin johtaman The Kinks -yhtyeen kitaristina.
Dave Davies oli yhtyeen perustamisen aikoihin vielä hyvin nuori. Daviesin kokeilut särjetyn kitarasoundin kanssa antoivat merkittävän herätteen heavy metal -musiikin synnylle. Tunnetuin esimerkki tästä on hitti ”You Really Got Me” (1964). Daviesin innovatiiviseksi kuvattu kitaransoitto on antanut vaikutteita usean sukupolven muusikoille.
Dave Davies sävelsi joitakin The Kinksin kappaleita, kuten ”Strangers” ja ”You Don’t Know My Name”. Davies on tehnyt myös soololevyjä. Hänen ensimmäinen soolosinglensä ”Death of a Clown” nousi vuonna 1967 Britannian listan kolmanneksi.
Vihtori Hosio
Vihtori Hosio (1868–1913 Punkalaidun) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Hosio oli Punkalaitumella muun muassa kuntakokousten esimies ja myöhemmin kunnanvaltuuston puheenjohtaja, samoin kuin esimerkiksi paikallisen säästöpankin kirjuri aina kuolemaansa asti. Hosio vaikutti myös osaltaan Punkalaitumen Sanomat -lehden perustamiseen. Hän oli talonpoikaissäädyssä Tyrvään tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1899 ja 1900. Hosio teki valtiopäivillä tulvien ehkäisemistä, valtionlainojen takaisin maksamista ja rautatien rakentamista koskeneita esityksiä.
Oktyyni
thumb|250px|1-oktyynin rakenne Oktyyni on orgaaninen yhdiste, joka kuuluu alkyyneihin, joille tunnusomainen piirre on yksi kolmoissidos hiiliatomien välillä. Kaikki alkyynit (kuten myös oktyyni) ovat alkeenien tapaan tyydyttymättömiä yhdisteitä. Oktyynin molekyylikaava on C8H14.
Chazz Princeton
Chazz Princeton (Manjōme Jun) on kuvitteellinen hahmo anime- ja mangasarjassa Yu-Gi-Oh! GX.
Hahmosta
Chazz Princeton on itsekäs ja ylimielinen pelaaja, joka on Jaden Yukin yksi pääkilpailijoista sarjan aikana. Chazz on akatemian yksi parhaimmista pelaajista, minkä hän itsekin tietää. Chazz kuuluu Obeliskin Sinisiin, jossa on koulun parhaimmat opiskelijat. Hän oli myös hetken aikaa oman eliittijoukkueensa johtaja, ennen kuin hän hävisi Jadenille. Chazzillä on kaksi isoveljeä Slade ja Jagger, joiden pyrkimyksenä on hallita koko maailmaa siten, että kukin heistä hallitsee yhtä seuraavista asioista: politiikka, talous ja Otteluhirviöt. Slade on politiikan huipulla ja Jagger talouden huipulla, mutta suunnitelman toteutumiseksi he haluavat Chazzista huippuottelijan.
Chazz käytti aluksi "Chthonian"- ja "Infernal"-teemaisia kortteja ja sai tohtori Crowlerilta harvinaiset "VWXYZ"-kortit. Ensimmäisen tuotantokauden puolessa välissä hän luopuu alkuperäisistä korteistaan ja sai Pohjoisakatemiasta tilalle "Armed Dragon" -korttisarjan ja sen lisäksi "Ojama"-teemaiset kortit, joiden hyökkäyspisteet ovat aina 0 mutta puolustus saattaa olla korkeampi.
Sumatran maanjäristys 2009
Indonesian maanjäristys 2009 oli 7,6 Richterin yksikön maanjäristys, joka tapahtui 30. syyskuuta 2009 kello 17.16 paikallista aikaa. Seuraavana päivänä kuolonuhrien määräksi arvioitiin jo yli 1 100.
Järistyskeskus sijaitsi meren pohjassa 50 kilometrin päässä Indonesian Padangin rannikolta. Tilanteesta annettu tsunamivaroitus peruttiin myöhemmin.
Israelin Ystävät
Israelin Ystävät ry on suomalainen vuonna 1908 perustettu yhteiskristillinen ystävyysseura, jonka tavoitteena on toimia Israelin "kansan ja valtion hengellisen, henkisen ja aineellisen jälleenrakentamisen edistämiseksi Jumalan Sanan pohjalta"
Toiminta
Yhdistys toimii sekä Suomessa että Israelissa, toimisto sijaitsee Tampereella. Suomessa Israelin Ystävät ry:llä on 93 paikallisosastoa ja 16 alueellista piiriä. Yhdistys järjestää myös valtakunnallisen tason toimintaa, seminaareja, konferensseja sekä organisoi vierailuja. Israelin Ystävät ry:n toiminnanjohtajana ja Shalom kustannus Oy:n toimitusjohtajana on toiminut 1990-luvulta asti teologian tohtori Ilkka Vakkuri.
Yhdistys kerää varoja ja avustaa useita kohteita Israelissa. Jäsenyys on avoin kaikille. Yhdistyksen jäsenlehti on nimeltään Shalom, jonka päätoimittajana toimii Ilkka Vakkuri. Vuonna 2004 yhdistyksen jäseninä oli 8428 henkeä, joista Shalom-lehden tilaajia oli noin 6 200.
Historia
Toiminnan alkujuuret juontavat vuoteen 1904 jolloin juutalais-kristitty ukrainalaissyntyinen pappi Naphtali Rudnitzky vieraili toista kertaa Suomessa ja Helsingissä perustettiin todennäköisesti "Israelin Ystävät Helsingissä" -niminen yhdistys.
Israelin Ystävät ry:n perustava kokous pidettiin 9. toukokuuta 1908 suomalaisen naisopiston juhlasalissa Helsingissä. Kokouksen puheenjohtaja oli sotarovasti Lindqvist. Rudnitzky oli myös läsnä tässä kokouksessa ja puhui. Kokouksessa hyväksyttyjen yhdistyksen sääntöjen 1§ sanoi yhdistyksen tarkoituksena olevan evankeliumin levittämisen Israelin kansan keskuuteen. 2§ totesi yhdistyksen toimivan evankelisessa hengessä kuitenkaan sitoutumatta mihinkään erityiseen kirkkokuntaan. Se on eräs Suomen vanhimpia edelleen toiminnassa olevia yhdistyksiä ja tiettävästi maailman toiseksi vanhin Israel-ystävyysseura.
Alkuvuosina yhdistys tuki erityisesti Naphtali Rudnitzkyn lähetystoimintaa Euroopan juutalaisten keskuudessa. Virallisesti yhdistys rekisteröitiin vuonna 1923, jolloin sillä oli paikallisyhdistyksiä Porissa, Tampereella ja Helsingissä. 1920-luvun alussa se toimi yhteistyössä Suomen Lähetysseuran kanssa auttaen muun muassa köyhiä juutalaisperheitä ja tukien satunnaisesti Aapeli Saarisalon työtä Palestiinassa. Euroopan juutalaisvainojen alettua 1930-luvulla yhdistys alkoi vuonna 1938 kerätä varoja juutalaispakolaisten auttamiseksi.
Toisen maailmansodan myötä toiminta epäsäännöllistyi ja etenkin suomenkielinen toiminta oli lamassa. Yhdistys toimi lähinnä suomenruotsalaisten parissa 1970-luvun alkuun saakka. Yhdistyksen suomenkielinen lehti, joka oli ilmestynyt nimillä Israelin Ystävä (1937–1940) ja Siionin sanomat (1941–1945) lakkasi ilmestymästä vuonna 1945. Vanhat jäsenet kuolivat tai jäivät pois toiminnasta, eikä uusia tullut juurikaan tilalle. Vuodesta 1944 vuoteen 1977 jäsenluku pysytteli 55:n ja 80:n välillä.
1960-luvulla vilkastunut Israel-matkailu lisäsi kiinnostusta myös yhdistystä kohtaan ja sen jäsenmäärä alkoi kasvaa. Vuonna 1968 jäseniä oli ollut vain 63, mutta 1977 jäsenmäärä oli kasvanut jo 3 645:een. Shalom-lehti alkoi ilmestyä vuonna 1972.
Kritiikkiä
Suomen Juutalaisten Seurakuntien Keskusneuvosto arvosteli tammikuussa 2008 voimakkaasti toiminnanjohtaja Ilkka Vakkurin lausuntoa Jeesuksesta ainoana tienä Jumalan yhteyteen. Keskusneuvoston mukaan lausunto ei kunnioita juutalaista vakaumusta. Kirjeessään 4. tammikuuta 2008 se sanoutui irti kaikesta yhteistoiminnasta Israelin Ystävät ry:n kanssa. Päätös purettiin myöhemmin ja Israelin Ystävillä on tällä hetkellä hyvät ja toimivat suhteet juutalaiseen seurakuntaan ja juutalaisyhteisöön.
Heikki Herva
Heikki Sakari Herva (2. helmikuuta 1963 Oulu – 20. huhtikuuta 2023 Riihimäki ) oli suomalainen kolmiloikkaaja. Hän edusti aktiiviurallaan Lapin Lukkoa ja Kuortaneen Kuntoa. Hervan valmentajina toimivat Reijo Jokinen, Jouko Niva ja Heikki Kyröläinen.
Herva sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa 1994 kahdenneksitoista tuloksella 16,08. Suomen mestaruuden hän voitti ulkoradoilla neljä ja sisäradoilla kolme kertaa. Herva hyppäsi ennätyksensä 16,57 vuonna 1994.
Heikki Hervan isoisä on olympiavoittaja Ville Pörhölä, josta hän ja hänen silloinen puolisonsa Kaisa kirjoittivat kirjan Röyttän karhu – Ville Pörhölä. Herva ja pituus- ja korkeushyppääjä Ringa Ropo avioituivat vuonna 2022. Herva työskenteli Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisen tiedekunnan hallintopäällikkönä.
Score! World Goals
Pelissä on tarkoitus tehdä oikeissa jalkapallopeleissä tehtyjä maaleja pyyhkäisemällä näyttöruutua. Kun näyttoruutua pyyhkäistään, pelaaja joko potkaisee tai syöttää. Nykyisessä päivityksessä eli versiossa 2.72 on 1 140 oikeasti tehtyä maalia ympäri maailmaa eri vuosikymmeniltä. Pelissä on niin sanottuja paketteja, jotka sisältävät tietyn liigan tai tiettyjen kisojen maaleja, joita on aina 20 kappaletta kutakin kolmea vaikeustasoa kohden. Kaksi ensimmäistä vaikeustasoa ovat käytännössä samanlaisia, mutta kolmannessa vaikeustasossa eli Bonus-tasossa pelikuvioa on muutettu jollakin tavalla hieman haastavammaksi tai hienommaksi.
Pelin aiemman päivityksen nimi oli Score! Classic Goals. Pelissä on myös päivittäinen maalihaaste (Daily Goal Challenge), jossa pelaajan täytyy saada yksi pelistä valittu maali tehtyä jokaisella kolmella vaikeustasolla. Peliä voi pelata myös moninpelinä.
Runkolinja 570
Runkolinja 570 on Helsingin seudun liikenteen runkolinja, jonka liikennöinti alkoi elokuussa 2021. Linjan reitti on Mellunmäki – Rajakylä – Jakomäki – Vaarala – Hakunila – Tikkurila – Vantaanportti – Aviapolis – Lentoasema. Se korvasi Vantaan poikittaisliikenteessä samaa reittiä kulkeneen 562-linjan, joka oli matkustajamäärältään Vantaan suosituin bussilinja. Aiemmasta 562:sta runkolinja kuitenkin poikkeaa siten, että se jatkaa Aviapoliksesta lentoasemalle. Aviapoliksen ja Jumbon välinen osuus on myös hieman aiempaa suorempi, sillä runkolinja kulkee Pakkalantien sijaan Osuustietä ja Toista savua pitkin.
Linjalla 570 tehdään noin 13 000 matkaa vuorokaudessa. Runkolinja on kuitenkin vain välivaihe, joka korvataan Vantaan pikaraitiotiellä vuonna 2029. pienoiskuva|Runkolinja korvasi Mellunmäki–Aviapolis-reittiä kulkeneen 562:n. Vuonna 2022 linjanumero 562 otettiin kuitenkin takaisin käyttöön uudella [[Itäkeskus|Itäkeskuksen ja lentoaseman välisellä linjalla. ]]
Liikennöinti
Linjaa liikennöidään Ojangon varikolta. Linjalla käytetään avorahastusta, joka on verrannollinen Helsingin muihin runkolinjoihin, kuten 550 ja 560, eli linja-autoon voi nousta keskiovista näyttämättä lippua kuljettajalle. Reitillä käytetään liikennevaloetuuksia kaikissa liikennevaloliittymissä. Linjan nopeuttamiseksi pysäkkejä vähennettiin aikaisempaan 562-linjaan nähden huomattavasti: niitä poistettiin yhteensä 23 kappaletta. HSL on saanut linjasta runsaasti palautetta.
Ruija
Ruija on historiallinen maakunta Norjan Lapissa. Ruijaan kuuluu paitsi entinen Ruijan lääni eli Finnmarkin lääni, laajemmassa merkityksessä koko Tromssan ja Finnmarkin läänin pohjoisosa Malankivuonoon asti. Merkittäviä vuonoja Malangista itään on järjestyksessä Yykeänvuono, Naavuono, Alattionvuono, Porsankivuono, Laisvuono, Tenonvuono ja Varanginvuono. Tätä vuonojen halkomaa merenrantaa kutsutaan myös nimellä Ruijanranta. Väestön muodostavat norjalaiset, saamelaiset ja kveenit, suomalaisperäinen väestö. Kielellisesti saamenkielisiä on 10 prosenttia ja suomenkielisiä kolme prosenttia. Tämän vuoksi useat Ruijaan kuuluvat kunnat ovat kaksi- tai monikielisiä ja niinpä liikennemerkeissäkin näkee norjan lisäksi usein myös saamea ja suomea. Kveenejä asuu eniten Ruijan itäosassa Varanginvuonon ja Porsankivuonon rannikolla. Siellä sijaitsee myös Porsangin kunta, jossa kveenin kielellä on virallinen asema. Kveeneiksi nimitettyjä suomalaisia muutti Ruijaan 1600-luvulta lähtien, laajimmillaan muutto oli 1800-luvun puolivälissä. Tutkimus on osoittanut, että Ruijan monen paikkakunnan suomenkielinen nimi on alkuperältään norjalaista nimeä vanhempi.
Historia
Varhaisin asutus kuuluu jääkauden loppupuolelle ajoittuvaan Ruijan eli Komsan kulttuuriin. Ruijan pronssi- ja rautakautisia asukkaita pidetään saamelaisten esivanhempina. Norjalaisia alueelle siirtyi keskiajalla, 1200-luvulta lähtien.
Runkolinja 570
Kalusto
Linjan busseissa käytetään Helsingin seudun runkolinjoille ominaista oranssia väritystä. Syksystä 2022 alkaen linjan kalustoon on kuulunut myös sähköisiä nivelbusseja, joita käytetään päivittäin runkolinjoilla 20, 30 ja 40 ,sekä satunnaisesti muun muassa runkolinjoilla 200, 300, 510 ja 600. Linjojen välisissä nivelbussimalleissa on kuitenkin eroja.
Ruija
Historia
Ruijan suomalais- ja saamelaisperäisestä asutuksesta, paikannimistöstä ja historiasta johtuen alue herätti 1900-luvun alkupuolella kiinnostusta suomalaisissa heimoaktiiveissa. Ruijan alue kuului alueisiin, jotka joidenkin suomalaisten heimoaktiivien suunnitelmissa muodostaisivat niin sanotun Suur-Suomen. Akateeminen Karjala-Seura ja Suomalaisuuden liitto tekivät Ruijan suomalaisväestöön kohdistuvaa aktiivista heimotyötä. Norjassa virisi pelko suomalaisesta vaarasta. Kveenivähemmistöä alettiin norjalaistaa samantapaisin keinoin kuin suomalaisia ruotsalaistettiin Ruotsissa tai venäläistettiin Itä-Karjalassa. Pääasiallinen keino oli kulttuuri- ja kielipoliittinen syrjintä koululaitoksen kautta, norjankielinen joukkoviestintä ja niin sanottu kaaderipolitiikka. Suomen kielen käyttöä ja arvostusta pyrittiin vähentämään ja suomenkielisten etninen identiteetti ja kulttuuri pyrittiin hävittämään.
Maakunnan tuho toisen maailmansodan aikana
Toisen maailmansodan loppuvaiheessa natsi-Saksan pohjoinen armeija vetäytyi Suomesta ja Pohjois-Norjasta Ruijan kautta etelään. Tällöin pohjoisen armeijan komentaja Lothar Rendulic määräsi Hitlerin käskystä koko Ruijan pakkoevakuoitavaksi ja sen jälkeen hävitettäväksi. Saksalaiset kuljettivat alueen yli 50 000 siviiliä etelämmäksi. Tyhjennetyn maakunnan rakennukset tuhottiin. Hävitys aloitettiin lokakuun lopulla 1944 ja tuhopoltot jatkuivat tammikuulle 1945. 11 000 asunrakennusta ja vajaat 5 000 navetta- tai ulkorakennusta poltettiin, sekä muun muassa 21 sairaalaa ja 27 kirkkoa. Samaten poltettiin alueen kalastusveneet ja -laivat.
Tinktuura
Tinktuura (, värjäys) on lääkkeenä käytetty jonkin kuivatun kasvin alkoholiuute. Kansanomainen nimitys tinktuuralle on 'tipat'. Tinktuuroita valmistetaan useimmiten joko perkoloimalla tai maseroimalla. Luontaislääkkeet ovat usein tinktuuroita, esimerkiksi auringonhattu-uute. Uuttamiseen käytetään vahvaa, 40–60-prosenttista etanoli-vesi-seosta. Tinktuura voi sisältää myös eläinperäistä vaikuttavaa ainetta. Kuivatun aineen ja uuttamisnesteen suhde joko 1:10 tai 1:5.
Rohdosten uuttamisen spriillä aloitti sveitsiläissyntyinen luonnonfilosofi ja lääkäri Paracelsus (1493–1541) ja hän myös nimesi lääkemuodon tinktuuraksi.
Napapijri
Napapijri on Italiassa 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa perustettu tuotemerkki, joka on erikoistunut ulkoiluvaatteisiin, laukkuihin ja reppuihin. Vuonna 2004 tuotemerkin osti yhdysvaltalainen vaateyritys VF Corporation, jonka merkkeihin kuuluvat myös muun muassa Lee- ja Wrangler-farkut sekä The North Face -ulkoiluvaatemerkki.
Tuotemerkin nimi on muunnelma suomen kielen napapiiri-sanasta, mutta muuta yhteyttä Suomeen sillä ei ole. Alkuvaiheessa merkin markkinoinnin visuaalisina elementteinä käytettiin Norjan lippuja.
Italialaisen Napapijrin ensimmäisiä tuotteita olivat rinkat ja reput. Merkillä on yli sata myymälää ympäri maailmaa.
Kinder Scout
Kinder Scout on 636 metriä korkea vuori Derbyshiren kreivikuntaan kuuluvalla Peak Districtin ylänköalueella. Se on sekä Peak Districtin että Derbyshiren korkein huippu. Lähin sitä korkeampi huippu on 85 kilometrin päässä pohjoisessa sijaitseva Fountains Fell (662 m).
Kinder Scout on kuuluisa sinne vuonna 1932 tehdystä luvattomasta joukkotunkeutumisesta. Vuori oli tuolloin yksityismaata ja lähikaupunkien asukkaat halusivat osoittaa mieltään jokamiehenoikeuden puolesta. Mielenosoitus johti osaltaan vapaan liikkumisen sallimiseen Englannin nummialueilla ja kansallispuistojen perustamiseen – 17. huhtikuuta 1951 perustettu Peak District oli Englannin ensimmäinen kansallispuisto.
Vuoret ja huiput
pienoiskuva|vasen|Boxing Gloven kalliomuodostuma. Kinder Scout on karkeasta hiekkakivestä (millstone grit) muodostunut ylätasanko, joka kohoaa lähes kauttaaltaan yli 600 metriä merenpinnan yläpuolelle. Se on osa laajempaa Dark Peak -nimistä ylänköaluetta, johon kuuluvat myös Bleaklow, Mam Tor ja Lose Hill.
Kinderin ylätasanko kohoaa jyrkkärinteisenä sitä ympäröivästä maastosta. Kinderjoki syöksyy sen länsireunan yli ja muodostaa Kinder Downfall -nimisen vesiputouksen, joka on korkein Peak Districtin alueella. Ylätasangon pohjois- ja etelälaidalla on monia kalliopaljastumia ja jyrkänteitä. Idässä tasanko laskeutuu loivemmin ja kapenee kannakseksi, joka yhdistyy Win Hillin kukkulaan.
Kinder Scoutin kallioperä muodostui muinaisiin jokisuistoihin kertyneestä liejusta ja hiekasta. Aikojen saatossa niistä muodostui lomittaisia hiekkakivi- ja savikivikerrostumia. Kallioperä on altis eroosiolle, jota aiheuttavat lampaiden laiduntaminen, saastelaskeumat, metsäpalot ja vuorikiipeilijät. Lampaiden pääsyä nummille onkin rajoitettu paikoitellen aidoilla.
Luonto
pienoiskuva|Kinder Downfallin vesiputous. Kinder Scoutin linnustoon kuuluu korppeja, nummiriekkoja, muuttohaukkoja ja kuoveja. Vuorella voi nähdä myös sepelrastaita, jotka tunnistaa niiden papinkaulusta muistuttavasta valkoisesta kuvioinnista.
Kiipeily
Vaelluksen Kinder Scoutille voi aloittaa Edalen tai Hayfieldin kylästä High Peakin hallintopiirissä. Edalesta alkaa Penniinien vuorijonoa seuraava vaellusreitti Pennine Way, jonka ensimmäinen etappi nousu Kinder Scoutille on. Kylästä johtaa Kinder Scoutille kaksi reittiä: kivikkoinen Grindsbrook Clough ja pidempi mutta helpompikulkuinen Jacob’s Ladder, joka on osittain porrastettu. Hayfieldistä alkava reitti nousee William Clough’n rotkon pohjaa pitkin Sandy Heysin laelle ja etenee sieltä Kinder Downfallin putoukselle.
Vuoren ympäristössä on erikoisia kivimuodostumia, kuten Pym’s Chair ja Boxing Gloves (’nyrkkeilyhanskat’), sekä Mermaid’s Pool -niminen lampare. Legendan mukaan lammessa asuu merenneito, jonka voi nähdä vain pääsiäisenä. Jos merenneito vastaa katseeseen suopeasti, on palkintona ikuinen elämä.
Amélie-les-crayons
Amélie-les-crayons on ranskalainen indie-muusikko, laulaja-lauluntekijä. Amélie-les-crayonsin taustalla vaikuttaa aina myös yhtye, jonka soittajat vaihtuvat spektaakkelin mukaan. Tähän mennessä yhtyeellä on ollut kaksi kokoonpanoa.
Historia
Amélie-les-crayons, Heiko, Michel ja Laurent tapasivat toisensa vuonna 2002 ja alkoivat tehdä yhdessä musiikkia. Tällä kokoonpanolla yhtye toteutti ensimmäisen spektaakkelinsa (kuten virallisilla sivuilla yhtyeen musiikillisia aikakausia kuvaillaan). Yhtye aloitti julkaisemalla EP:n, joka sisälsi live- ja studioäänityksinä muutaman kappaleen. Tämän jälkeen he äänittivät ensimmäisen studioalbuminsa ja aloittivat ensimmäisen konserttikiertueensa. Albumi ja kiertue muodostavat ”spektaakkelin”. Ensimmäinen tällainen oli nimeltään Le tour de la question, jonka yhdeltä keikalta yhtyeen DVD on taltioitu. Tämän kiertueen aikana yhtye vieraili jopa Suomessa: he olivat Kuopion Viinijuhlien kutsuartisti, kun teemana oli ranskalaiset viinit vuonna 2004.
Amélie-les-crayonsin ensimmäinen studioalbumi myi yllätykselliset 30 000 kappaletta, mikä on harvinaista ranskalaiselle indie-artistille. Kokoonpano on voittanut myös useita palkintoja ja saanut erilaisia tunnustuksia musiikistaan.
Amélie-les-crayonsin rooli on edelleen hurmaava pikkutyttö, joka joissain biiseissä kamppailee aikuisuutensa kanssa.
Kokoonpano
Amélie-les-crayonsin musiikissa on paljon vaikutteita perinteisestä ranskalaisesta musiikista ja sen voi sanoa oleva alternative folkia. Amélie-les-crayons on yksi nouvelle scène françaisen johtavia astisteja. Amélie-les-crayons soittaa itse pianoa ja laulaa sekä säveltää ja sanoittaa.
Aiemmalla kokoonpanolla Amélie-les-Crayons julkaisi ensimmäiset levynsä ja DVD:n. Tällöin yhtyeeseen kuuluivat Amélie-les-crayonsin lisäksi:
Vuonna 2007 julkaistavalla La porte plume -albumilla Amélie-les-crayonsin taustalla musiikkia tekevät:
Antje Buschschulte
Antje Buschschulte (s. 27. joulukuuta 1978, Berliini) on saksalainen uimari ja olympiamitalisti, joka on erikoistunut selkäuintiin ja erityisesti lyhyelle radalle. Hän voitti pronssia 200 metrin selkäuinnissa kesäolympialaisissa 2004, ja on voittanut uransa aikana neljä viestipronssia olympialaisissa ja 39 arvokilpailumitalia EM- ja MM-kilpailuissa.
Pekka Brofeldt
Petter (Pietari, Pekka) Fredrik Brofeldt, myöh. Pekka Aho (19. tammikuuta 1864 Lapinlahti – 1. huhtikuuta 1945 Raahe ) oli suomalainen journalisti ja poliittinen aktivisti. Hän vastusti jyrkästi venäläistämispolitiikkaa ja osallistui sortovuosina ympäri maata pidettyihin salaisiin kokouksiin puhujana ja päätösten sanelijana. Hänet karkotettiin maasta, ja vuosina 1903–1905 hän oleili Ruotsissa. Siellä hän koki hengellisen herätyksen, ja palattuaan hän alkoi toimia herätyssaarnaajana.
Brofeldtin veljiä olivat Juhani ja Kaarlo Aho. He olivat papin poikia Pohjois-Savosta. He olivat kaikki kirjallisia lahjakkuuksia, joiden nimi yhdistetään muun muassa sellaisiin lehtiin kuin Uusi Suometar, Keski-Suomi, Savo, Uusi Kuvalehti, Päivälehti ja Helsingin Sanomat.
Teokset
Nimellä Pekka Aho: Nimellä Pekka Brofeldt: Nimellä Pietari Brofeldt:
Kuvaboxi
Kuvaboxi on verkkopalvelu, jossa käyttäjät voivat jakaa, katsella ja kommentoida valokuvia. Toukokuussa 2010 kuvienjakopalvelut Kuvaboxi.fi ja Kuvat.fi yhdistyvät yhdeksi palveluksi ja siirtyi kuvat.fi nimen alle. .
Historia
Palvelu julkaistiin nimellä Kuvat Kavereille maaliskuussa 2005 ja sen taustalla on Mobshare-tutkimus, jossa Futurice Oy tutki yhdessä Tietotekniikan tutkimuslaitoksen (HIIT) ja Berkeleyn yliopiston kanssa digikameroiden ja kamerapuhelimien käyttöä sekä digikuvien metadatan hyödyntämisen mahdollisuuksia. Tutkimuksen tuloksena syntyi kuvienjakopalvelu, joka siirtyi MTV3:n portaaliin maaliskuussa 2006. Huhtikuussa 2008 MTV3 osti Kuvaboxi-liiketoiminnan järjestelmän kehittäneeltä Futurice Oy:ltä. Kuvaboxissa oli tällöin jo yli 5,3 miljoonaa kuvaa ja 170 000 rekisteröitynyttä käyttäjää. Toukokuussa 2010 kuvienjakopalvelut Kuvaboxi.fi ja Kuvat.fi yhdistyvät yhdeksi palveluksi ja toiminta siirrettiin kuvat.fi nimen alle. .
Ominaisuudet
Kuvaboxi on verkkopalvelu, jossa käyttäjät voivat julkaista ottamiaan valokuvia yksityisesti, yhteisöille tai julkisesti verkossa. Alun perin palvelussa pystyi jakamaan kuvia vain erikseen määrätyille henkilöille. Palvelun erityispiirteenä yksityisesti jaetut kuvakansiot muodostavat automaattisesti näkymän jaettuihin kuviin kunkin käyttäjän oman sosiaalisen piirin mukaisesti.
Julkisten kansioiden jakaminen sallittiin toukokuussa 2007 ja niitä on mahdollista kommentoida. Palvelussa ei ole levytilarajoja, joskin kuukausimääräinen raja uusille kuville on 2500 kpl/kk. Kuvakansioita on mahdollista hakea ja luokitella folksonomisesti eli ns. avainsanamerkintään perustuen. Kuvat on mahdollista hakea palvelusta takaisin omalle tietokoneelle. Palvelu rahoitetaan kuukausimaksuilla, mainostilan myynnillä sekä aitojen paperivalokuvien tilauksilla.
Magnetosfääri
thumb|250px|Taiteilijan näkemys [[Maan magnetosfääristä]] thumb|250px|Maan magnetosfäärin rakenne Magnetosfääri (< kreik.), on lähiavaruuden osa, johon taivaankappaleen magneettikenttä ulottaa vaikutuksensa. Magneettikenttä on sähkövirran tai kestomagneetin synnyttämä magneettisen vuorovaikutuksen alue. Esimerkiksi Maan magnetosfääri muodostaa pisaranmuotoinen vaikutusalueen, joka on ionosfäärin yläpuolella, jossa Maan magneettikenttä vaikuttaa muun muassa hiukkasten liikeratoihin.
Magneettikenttä suojaa Maata aurinkotuulelta. Maapallon ulkoytimen sähkövirrat saavat aikaan maapallon magneettikentän, joka on lähes samanmuotoinen kuin kaksinapaisen sauvamagneetin. Maan magnetosfääri ei kuitenkaan ole muodoltaan symmetrinen: Auringon puolella magnetosfääri ulottuu Maan pinnalta ylöspäin 10–15 Maan säteen mittaa eli noin 60 000–90 000 km:n päähän maan pinnasta, kun taas vastakkaisella puolella Auringosta aurinkotuuli venyttää magnetosfäärin miljoonien kilometrien pituiseksi "hännäksi".
Chess Records
Chess Records oli Chicagossa vuosina 1950-1975 toiminut levy-yhtiö, jolle levyttivät monet 1950- ja 1960-luvun tunnetuimmista rhythm and blues -artisteista. Yhtiön perustajana oli puolalaista alkuperää ollut Leonard Chess ja sen alkuperäinen nimi oli Aristocrat Records. Willie Dixon toimi tuottajana ja lauluntekijänä yhtiölle, joka ei ollut pelkkä julkaisuyhtiö vaan myös tuotti musiikkinsa omin voimin.
Noseaani
thumb|Noseaani Noseaani eli noseliitti on foideihin kuuluva silikaattimineraali. Sen kemiallinen kaava on Na8Al6Si6O24(SO4). Se muodostaa isometrisiä kiteitä, joiden väri vaihtelee värittömästä ja valkoisesta harmaaseen, harmaanruskeaan, siniseen ja mustaan. Sen kovuus on 5,5 ja ominaispaino 2,3–2,4. Noseaani on fluoresoiva, ja sitä löytyy vähäpiisistä magmakivistä. Noseaani ja hauyniitti muodostavat erään kiinteän liuoksen, joka sisältää kalsiumia.
Havainto noseaanista kirjattiin ensimmäisen kerran vuonna 1815 Reininmaalta Saksasta. Se nimettiin saksalaisen mineralogin Karl Wilhelm Nosen (1753–1835) mukaan. Mineraali on harvinainen, mutta sitä esiintyy laajalti aina valtamerisaarilta (esimerkiksi Tahiti) Utahiin.
Sonny Boy Williamson II
Sonny Boy Williamson (oik. Aleck Miller 1899 - 25. toukokuuta 1965) oli yhdysvaltalainen bluesia esittänyt huuliharpisti, laulaja ja lauluntekijä. Häntä kutsutaan nimellä ”Sonny Boy Williamson II” erotuksena toisesta samaa taiteilijanimeä käyttäneestä artistista (kts. Sonny Boy Williamson I).
Varhaiset vaiheet
Aleck ”Rice” Miller syntyi Sara Jones -plantaasilla Mississippin Glendorassa, joka sijaitsee Tallahatchie Countyn alueella. Syntymäaika on epäselvä. Miller itse sanoi syntyneensä 5. joulukuuta 1899. Tutkija David Evansin mielestä Miller syntyi vuoden 1912 tienoilla, ja hautakiven mukaan syntymäpäivä taas olisi 11. maaliskuuta 1908. Miller eli ja työskenteli isäpuolensa Jim Millerin ja äitinsä Millie Fordin kanssa maatilalla 1930-luvun alkupuolelle asti.
Taiteilijanimi
Kun Miller eli Arkansasin Twistissä, Howlin' Wolfin siskon luona, hän opetti Wolfia soittamaan huuliharppua. Vuonna 1941 Miller pääsi muusikoksi soittelemaan radio-ohjelmaan nimeltä ”King Biscuit Time” Robert Lockwoodin kanssa. Ohjelma tuli Helena-nimisen kaupungin KFFA-radioasemalta. Radio-ohjelman sponsorina toimi Max Moore -niminen mies, joka alkoi kutsua Milleriä nimellä Sonny Boy Williamson. Takana oli yritys hyötyä tällä nimellä jo aiemmin toimineen huuliharpistin, John Lee Williamsonin, maineesta.
Miller tosin on myöhemmin väittänyt, että hän olisi ollut ensimmäinen, joka oli käyttänyt kyseistä taiteilijanimeä. Tähän liittyen on epäilty, että Millerin antama tieto omasta syntymävuodestaan, 1908, olisi keksitty tukemaan tuota väitettä. Joka tapauksessa Miller omaksui Sonny Boy Williamson nimen nyt omaan käyttöönsä, ja John Lee Williamson kuoli muutamaa vuotta myöhemmin. Taustayhtyeen nimeksi tuli radio-ohjelman mukaan King Biscuit Boys. Tässä vaiheessa Sonny Boyn maine alkoi kasvaa maan eteläosissa, ja hän keikkaili esimerkiksi Arkansasin West Memphisissä, jossa hän esiintyi KWEM-radiokanavan ohjelmassa.
Levytysura
1960-luvun bluesbuumin myötä Sonny Boy lähti kiertueelle Eurooppaan, missä hän levytti Yardbirdsin ja Animalsin kanssa. Euroopassa hän otti tavaramerkikseen hattunsa ja tavan kantaa huuliharppuja lavalla salkussa.
Sonny Boyta pidetään omaperäisenä lauluntekijänä ja bluesin suurimpiin kuuluvana huuliharpistina. Myös ilmeikäs laulutyyli on saanut paljon kiitosta. Sonny Boyta on luonnehdittu helposti malttinsa menettäväksi mieheksi, joka kantoi usein mukanaan viskipulloa, pistoolia ja veistä. Hän pyrki pukeutumaan kalliisti ja tyylikkäästi suosien harmaita asuja. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat "Fattenin' Frogs for Snakes", "Don't Start Me to Talkin'", "Keep It to Yourself", "Your Funeral and My Trial", "Bye Bye Bird", "Nine Below Zero" ja "Help Me".
Komputationalismi
Komputationalismi on funktionalistinen, materialistinen ja representationalistinen teoria. Komputationalismin ongelmana on pidetty sitä, että älykkyyden tai tietoisuuden ja vain näennäisesti älykkään tai tietoisen käyttäytymisen välistä yhteyttä ei ole voitu määritellä tyydyttävästi. Komputationalismi ei kuvaa sitä, miten aivot saavat aikaan sen, että olemme tietoisia subjekteja. Lisäksi pidetään mahdollisena, että syntyäkseen tietoisuus tarvitsee aivoilta laskennan lisäksi joitakin muitakin ominaisuuksia.
Tunnettuja komputationalisteja ovat Jerry Fodor, Zenon Pylyshyn, David Marr, Stevan Harnad ja Steven Pinker.
Historia
Komputationalismin katsotaan syntyneen 1950-luvulla ensimmäisten ohjelmoitavien tietokoneiden ja kognitiotieteen orastuksen myötä. (Joskin jo Gottfried Leibniz ja George Boole olivat esittäneet samansuuntaisia ajatuksia 1700 ja 1800-luvulla.) Tuolloin kehittyivät, rinta rinnan, tekoälytutkimus ja kognitiivinen psykologia, ja mielen toiminnalla alettiin nähdä olevan yhtäläisyyksiä tietokoneen toiminnalle. Tätä voi pitää kohtalokkaana erheenä; muistia, ajattelun perustaa ei ymmärretty hajautuneeksi.
Klassisen komputationalismin (eli ns. "symbolisen paradigman") on haastanut sen rinnalla kasvanut ja 1980-luvulla voimistunut konnektionismi, joka tarkastelee mieltä neuroverkon toimintana. Komputationalismi ja konnektionismi ovat molemmat laskennallisia näkökulmia mielen toimintaan, mutta ovat kuitenkin eri mieltä sekä mentaalisten representaatioiden että mentaalisten prosessien taustalla olevien laskennallisten mekanismien luonteesta: klassisen komputationalismin mukaan kombinatorinen konstituenttirakenne ja semantiikka on luonteenomaista mentaalisille representaatioille. Tämä tarkoittaa sitä, että mentaaliset tilat koostuvat erillisistä osista (jotka itsekin ovat mentaalisia representaatioita). Konnektionismin mukaan mentaaliset representaatiot koostuvat "subsymbolisten" hermoverkon elementtien ("neuronien" tai "noodien") aktivaatioeroista, missä nämä elementit itsessään eivät ole mentaalisia representaatioita.
Kognitiiviset prosessit komputationalismissa
Komputationalismi on lähtökohtaisesti hierarkkinen "ylhäältä alas" -strategia, jossa ongelmaa lähestytään vaiheittain. Brittiläinen kognitiotieteilijä David Marr esitti teoksessaan Vision (1981), että kognitiiviset prosessit voidaan jaotella kolmeen tasoon.
Komputationalismi lähtee muutamasta taustaolettamuksesta:
Lisäksi komputationalismin toimivuuden edellytyksenä on, että selitettävä ilmiö, viime kädessä kognitio, voidaan eritellä osiin joita voidaan tarkastella erillään (reduktionismi).
Pierre-Perthuis
Pierre-Perthuis on kunta Ranskassa Yonnen departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Curejoen varrella, noin 15 kilometriä Avallonin kaupungista lounaaseen.
Pierre-Perthuis on saanut nimensä kuusi metriä korkeasta kalliokaaresta josta käytetään nimeä "Pierre Percée" tai "Roche Percée". Paikallinen linna Château de Pierre-Perthuis kärsi tuhoista satavuotisessa sodassa 1400-luvulla. Tuolloin linnan valloittivat ensin Kaarle VII:n joukot ja sitten Filip III:n joukot. Nykyään linnasta on jäljellä vain rauniot.
Kunnan alueella on kolme historiallista siltaa. Joen kapeimmassa kohdassa on silloista vanhin Pont de Ternos. Se on rakennettu todennäköisesti 1600-luvulla, ja se saattaa olla Vaubanin rakennuttama. Aivan tämän sillan viereen on rakennettu 1800-luvulla 33 metriä korkea silta Grand Pont. Kolmas silta Pont du Vearnais on rakennettu tulvan tuhoaman sillan paikalle 1800-luvulla. Siltaa pitkin pääsee roomalaiselle tielle.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan).
Ville Jalasto
Ville Jalasto (s. 19. huhtikuuta 1986 Espoo) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai laitapuolustaja.
Ura
Ville Jalasto aloitti jalkapalloharrastuksensa 6-vuotiaana Etelä-Espoon Pallon riveissä, mutta liittyi keltamustaan FC Honkaan 8-vuotiaana. Hän oli nostamassa Hongan edustusjoukkuetta Ykkösestä Veikkausliigaan kaudella 2005. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 4. toukokuuta 2006 TPS:ää vastaan ja teki ensimmäisen liigamaalinsa 1. kesäkuuta 2006 KuPSia vastaan.
Lyötyään itsensä läpi Veikkausliigassa Jalasto siirtyi maaliskuussa 2009 Hongasta Norjan Tippeligaenin Aalesundiin. Hän teki seuran kanssa kesään 2012 asti ulottuneen sopimuksen. Jalasto debytoi Aalesundissa 13. huhtikuuta 2009 Odd Grenlandia vastaan.
Norjassa hän vaihtoi seuraa elokuussa 2012 siirryttyään Stabækiin Jalasto. Jalasto siirtyi takaisin Suomeen kaudeksi 2016 tehtyään joulukuussa kaksivuotisen sopimuksen HJK:n kanssa. Sopimus sisälsi myös kautta 2018 koskevan lisäoption, jonka seura myös käytti.
Jalasto siirtyi joulukuussa 2018 kaksivuotisella sopimuksella Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavan Kongsvingerin joukkueeseen.
Jalasto kuului Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2009 EM-kilpailuissa. A-maajoukkueessa hän debytoi 29. toukokuuta 2010 pelatussa harjoitusottelussa Puolaa vastaan.
Yksityiselämä
Jalasto opiskelee matematiikkaa Oslon yliopistossa.
TJX Companies
The TJX Companies, Inc. on yhdysvaltalainen tekstiili- ja kodintarvikekauppojen ketju. Se on syntynyt vuonna 1956 perustetusta Zayre-halpatavarataloyhtiöstä, joka perusti T.J.Maxx -ketjun 1976 ja BJ's Wholesale Clubin 1984. Vuonna 1988 Zayre-ketju myytiin Ames-tavarataloyhtiölle ja T.J.Maxxin uudeksi nimeksi tuli The TJX Companies, Inc.
TJX-yhtiön ketjuja Yhdysvalloissa ovat T.J.Maxx, HomeGoods, Marshalls ja Sierra Trading Post. Kanadassa se toimii ketjuina Winners, HomeSense ja Marshalls. T.J.Maxx -ketju toimii myös Britanniassa, Saksassa ja Puolassa.
Iobox
Iobox Oy oli Jari Ovaskaisen ja Henry Nilertin vuonna 1999 perustama suomalainen sähköpostipalvelu. Yhtiö laajentui nopeasti muihin Euroopan maihin, minkä jälkeen espanjalainen matkapuhelinoperaattori Telefonica Mobile osti yhtiön kokonaisuudessaan haltuunsa 230 miljoonalla eurolla. Myöhemmin kuitenkin Ioboxin ylläpito tuli kannattamattomaksi, ja portaali päätettiin sulkea. Iobox suljettiin lopullisesti vuonna 2002.
Iobox -tavaramerkki ja suuri joukko domaineja siirtyi Suomen Kierrätyskone Oy:lle syksyllä 2011.
Näsijärvi
Näsijärvi on Pirkanmaalla Tampereella, Ylöjärvellä ja Ruovedellä sijaitseva järvi, joka on Suomen 16. suurin järvi ja Pirkanmaan suurin järvi. Järven eteläpäässä sijaitsee Tampereen kaupungin keskusta.
Maantiede
Järven pinta-ala on 25 700 hehtaaria eli 257 neliökilometriä. Se on 43,6 kilometriä pitkä ja 27 kilometriä leveä. Järven pituus on mitattu Kurun Sammalistonlahdelta Tampereen Kortelahteen. Sen leveys on mitattu puolestaan Viitapohjan Paarlahden pohjukasta Kyrönlahden pohjukkaan. Järveltä löytyy kuitenkin vain harvoja, järven pituussuuntaan nähden poikittaisia, yli 10 kilometriä leveitä järvenselkiä. Sen tilavuus on 3 490 miljoonaa kuutiometriä eli 3,49 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 14,7 metriä (tai myös 13,66 metriä ) ja suurin syvyys on 65,6 metriä.
Järvenosat
Järvi jakautuu kolmeen selkäalueeseen, jotka ovat Näsinselkä, Koljonselkä ja Vankavesi. Näsinselkä alkaa etelässä Tampereelta, jossa se laajenee länteen Lielahtena ja itään Aitolahtena. Aitolahden päässä se laajenee pieneksi Niihamanseläksi, josta erkanee kaakkoon Olkahistenlahti ja koilliseen Merjanlahti ja Laalahti. Lielahden ja Lentavänniemen pohjoispuolella sijaitsee Siivikkalanlahti ja sen perällä Ryydynpohja. Näsinselkä vaihtuu pohjoisessa Iso-Otavan saaren jälkeen Koljonseläksi. Saarten kohdalla idästä järvelle päin työntyy leveä niemi, jonka eteläkärki on nimeltään Paavolanniemi. Sen eteläpuolelta työntyy koilliseen viisi kilometriä pitkä Tervalahti, jonka sivulahtena on Uskalinlahti. Näsinselän vastarannalla sijaitsee Laakonselkä, joka on yli neljä kilometriä pitkä ja kapeneva lahti.
Koljonsekä on lähes 13 kilometriä pitkä ja siitä työntyy sivuille pitkiä lahtia. Heti eteläpäässä sijaitsee luoteeseen päin tunkeutuva Kaiharinlahti, joka on 7,5 kilometriä pitkä. Vastarannalta alkaa heti Paavolanniemen pohjoispuolelta huomaamattomasti Koivusalmi, joka johdattaa Käälahteen ja sen perällä Kaitaveden salmea myöten Paarlahteen. Koljonselältä on matkaa lahden pohjukkaan yli 15 kilometriä. Paarlahdessa on lisäksi monia sivulahtia. Käälahden vieressä on Kääniemi, jonka pohjoispuolella sijaitsee Teiskolanlahti. Sen takana sijaitsevat Kirkkojärvi ja Kaletonjärvi, jotka voidaan tulkita Koljonselän lahdenpohjukaksi ja joka on kuusi kilometriä pitkä. Teiskolanlahden vastapuolella sijaitsee laaja Pengonlahti, jonka pohjukassa sijaitsee Kyrönlahti. Pengonlahti on yli 10 kilometriä pitkä, kun matkaa mitataan lahdensuun saarten luota. Koljonselkä kapenee pohjoispäässä, ja ennen sen suuria saaria siitä kääntyy kaakkoon päin viisi kilometriä pitkä Pöllöselkä.
Koljonselän ja Vankaveden välissä sijaitsee saaristo, jonka eteläpuolelta järven ylittää Sisä-Suomen reunamuodostuma. Sokkeloisen järvenosan pohjoispuolella sijaitsee Vuolteenniemen ja Honkaniemen puoli kilometriä leveässä välissä Kirvessaari ja Unnekivensalmi, jonka pohjoispuolella aukeaa järvenselkä. Selkä jatkuu koilliseen 9 kilometriä, missä sijaitsee Vankaselän toinen järvenselkä. Vankaselkä on kapeampi kuin Koljonselkä, mutta sen luoteispuolelle työntyvät Kukkulanselän lahti ja Kurunlahti. Kukkulanselkä jää suurien saarten Muuraisen ja Taninsaaren taakse suojaan. Kurunlahti on kapenevan lahden lahdenpää. Vankaveden itäpäässä työntyy Uniniemen vierestä pohjoiseen huomaamaton lahti, joka päässä sijaitseekin Muroleen koski. Kosken yläpuolella sijaitsee Palovesi, joka on oma järvensä. Sen vedenpinnan korkeus on 60 senttimetriä korkeammalla kuin Näsijärvellä.