cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Miro Marttila
Miro Marttila (s. 22. heinäkuuta 1987 Mynämäki) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Manse PP:tä. Hänet valittiin vuonna 2011 Superpesiksen vuoden tulokkaaksi.
Ura
Marttila siirtyi Hyvinkään Tahkon joukkueeseen pelaamaan Superpesistä kaudeksi 2011. Hän solmi seuran kanssa try-out-sopimuksen talvella 2010-2011. Keväällä Tahko ja Marttila pääsivät sopimukseen kaudesta 2011. Sopimukseen sisältyi optio seuraavasta vuodesta Ennen kautta 2011 Marttila pelasi Jokioisten Koetuksessa Ykköspesistä. Marttila on Mynämäen Vesan kasvatti. Mynämäen ja Jokioisten lisäksi hän pelasi Ulvilan Pesä-Veikoissa, Pöytyän Urheilijoissa sekä Laitilan Jyskeessä ennen Tahkoon siirtymistään.
Debyyttinsä Superpesiksessä Marttila teki kauden 2011 avausottelussa. Samassa ottelussa hän löi uran ensimmäisen juoksunsa. Hän sijoittui debyyttikaudellaan Superpesiksen runkosarjan lyöjätilaston sijalle 24 lyöden neljä kunnaria sekä 24 tavallista juoksua. Kauden päätteeksi hänet palkittiin vuoden tulokkaana. Marttila teki kauden aikana kahden vuoden jatkosopimuksen Tahkon kanssa. Marttilan ja Tahkon sopimus laitettiin kuitenkin tauolle, sillä hänen työnsä ei antanut periksi Superpesiksessä pelaamiselle. Sen sijaan Marttila pelasi kauden 2012 Puna-Mustissa Ykköspesistä. Marttila löi Ykköspesiksessä 21 ottelussaan yhteensä 26 juoksua. PuMu palkitsi Marttilan kauden päätteeksi Heikki Kujala -palkinnolla. Kauden 2013 Marttila pelasi Manse PP:ssä Suomensarjaa. Vaikka hän pelasi vain kahdeksassa ottelussa 16:sta, Marttila sijoittui lohkonsa lyöjäpörssin sijalle 7. Pudotuspelien lyöjätilaston Marttila voitti lyömällä kuudessa ottelussa 27 juoksua (kolme kunnaria, 24 tavallista) voittaen toiseksi taulukossa sijoittuneen Janne Lähteen kahdeksan juoksun erolla.
Marttilan rooliin sisällä kuuluu kotiuttaminena ja vaihtaminen. Hän pelaa lähinnä jokerina, mutta on pelannut myös ulkokentällä. Mieluisimmaksi ulkopelipaikakseen Marttila on maininnut polttolinjan. Marttila lyö vasemmalta oikealle.
Yhdystie 5460
Yhdystie 5460 Rautalammin ja Tervon kuntien alueella sijaitseva yhdystie, joka on pituudeltaan 32,2 kilometriä. Tie alkaa seututieltä 545 ja päättyy seututielle 551. Yhdystie 5460 koostuu Saikarintiestä Rautalammin kunnan alueella sekä Haapamäentiestä Tervon kunnan alueella. Tie on osittain asvaltoitu, mutta on muuten sorapintainen. Asvaltoituja osuuksia ovat seututieltä 551 Säynätsalmeen (3,0 km) ja Haapamäentie (13,4 km). Tie kulkee Putaansalmen, Vaajasalmen, Säynätsalmen, Haukilammen ja Tervolan kanavan siltojen ylitse.
Motorola Mobility
Motorola Mobility on yhdysvaltalainen matkapuhelinvalmistaja.
Motorola Mobility perustettiin tammikuussa 2011 Motorolan jakautuessa kahtia, joista toinen yhtiö oli Motorola Solutions.
Tammikuussa 2014 Google ilmoitti myyvänsä Motorola Mobilityn Lenovolle. Lenovo on omistanut Motorola Mobilityn lokakuusta 2014 lähtien.
Tammikuussa 2016 Lenovo ilmoitti luopuvansa Motorola-nimen käytössä. Jatkossa Motorola Mobiltyn puhelimissa käytettäisiin Motorola-logoa ja Moto-brändiä. Maaliskuussa 2017 Lenovo kumosi aiemman päätöksen ja ilmoitti tuovansa Motorola-nimen takaisin Motorola Mobiltyn puhelimiin.
Ylä-Pirttijärvi (Tampere)
Ylä-Pirttijärvi on Pirkanmaalla Tampereen Velaatassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Löytänänjärven valuma-alueeseen (35.316) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,7 metriä mpy.
Samuli Suhonen
Samuli Suhonen (s. 7. tammikuuta 1980) on suomalainen jääkiekkoilija.
Samuli Suhonen oli KalPan kasvatti, mutta siirtyi Jokereihin jo juniorina. Ennen tätä Suhonen kävi pelaamassa pari kautta Kiekko-Vantaassa. KalPa hankki Suhosen takaisin Kiekko-Vantaasta kauden 2000–2001 jälkeen. KalPassa Suhonen pelasi Mestistä ja SM-Liigaa kevääseen 2006 asti jonka jälkeen hän siirtyi Espoon Bluesiin, yhden Espoossa pelatun SM-Liigakauden jälkeen tie vei syksyllä 2007 Lahden Pelicansiin jossa Suhonen pelasi tammikuuhun 2010 asti, jolloin Suhonen siirtyi loppukaudeksi Elitserien-seura MODO Hockeyyn. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi taas KalPaan josta siirtyi kesken kauden Italiaan Bolzanon joukkueeseen. . Kauden 2010–2011 jälkeen hän lopetti jääkiekkouransa.
Maxwell Deacon
Maxwell Arnold "Bill” Deacon (22. maaliskuuta 1910 Thunder Bay – 29. huhtikuuta 1970) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli Port Arthur Bear Cats.
Deacon aloitti jääkiekon hyökkääjänä 1927, jolloin hän pelasi Thunder Bayn alueen jääkiekkoliigassa. Hän kiekkoili sarjassa ja sen eri seuraajissa vuoteen 1936 saakka ja oli voittamassa Port Arthurin Bear Catsin kanssa hopeaa Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa 1936. Olympialaisten jälkeen Deacon pelasi vielä viisi kautta amatöörijääkiekkoa Ontariossa, ja oman uransa jälkeen hän valmensi alasarjoissa 1950- ja 1960-luvuilla. Hänet hyväksyttiin luoteis-Ontarion urheilun kunniagalleriaan olympiajoukkueensa osana vuonna 1987.
Piilokamera (täsmennyssivu)
Piilokamera voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Kaustaranjärvi
Kaustaranjärvi on Pirkanmaalla Tampereella Kapeen kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 7,1 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Kelly Santos
Seuratasolla Santos edustaa Seattle Stormia.
Kristen Connolly
Kristen Nora Connolly (s. 12. heinäkuuta 1980 Montclair, Essexin piirikunta, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan Danan roolista elokuvassa The Cabin in the Woods (2011), Christina Gallagherin roolista televisiosarjassa House of Cards (2013–2014) sekä Jamie Campbellin roolista televisiosarjassa Zoo (2015–2017).
Oreste Grossi
Oreste Grossi (14. maaliskuuta 1912 Livorno – 16. helmikuuta 2008 Livorno) oli italialainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja kuului siellä kahdeksikossa hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Arthur Häggblad
Johan Arthur Häggblad (14. kesäkuuta 1908 Nordmaling – 16. kesäkuuta 1989 Tukholma) oli ruotsalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla uumajalaista IFK Umeåta.
Häggblad voitti Vaasahiihdon vuosina 1933, 1935, 1937 ja 1940. Hän sijoittui vuoden 1934 MM-kisoissa neljänneksi 18 ja 50 kilometrin matkoilla, jonka lisäksi hän oli voittamassa pronssia 4 × 10 kilometrin viestistä. Häggblad oli viestissä pronssilla jälleen Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa 1936, joissa hän myös sijoittui kahdeksanneksi 18 kilometrillä.
Haavipallo olympialaisissa
Haavipallo eli lacrosse on ollut mukana Olympialaisissa kaksi kertaa, vuosina 1904 ja 1908. Molemmilla kerroilla olympiakultaa voitti Kanada. Vuosien 1904 ja 1908 jälkeen Haavipallo on ollut olympialaisissa mukana näytöslajina vuosina 1928, 1932 ja 1948.
Paolo Mario Virgilio Atzei
pienoiskuva Paolo Mario Virgilio Atzei (s. 21. helmikuuta 1942 Mantova) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän kuuluu konventuaaleihin fransiskaaneihin. Hän sai pappisvihkimyksensä 18. joulukuuta 1966, ja hänet nimitettiin Tempio-Ampuriasin hiippakunnan johtoon 8. helmikuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pier Giuliano Tiddia, jota avustivat Antonio Vitale Bommarco ja Antonino Orrù.
Atzei sai 14. syyskuuta 2004 nimityksen Sassarin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 31. lokakuuta.
Los Brincos
Los Brincos on yksi tunnetuimmista 1960-luvun espanjalaisista rockyhtyeistä, heitä usein kutsutaan nimellä Espanjan Beatles. Yhtyeen ollessa suosionsa huipulla, Espanja oli francolainen diktatuuri, joka kielsi poliittiset laulut, joten Los Brincos teki teineille suunnatuja lauluja. Rumpali Fernando Arbex on soittanut 1980-luvulla Barrabas nimisessä yhtyeessä.
1. česká hokejová liga
1. česká hokejová liga on Tšekin jääkiekon toiseksi korkein sarjataso. Liiga on perustettu kotimaansa itsenäistyttyä vuonna 1993.
BMW K 1200 GT
Tekninen kuvaus
BMW K 1200 GT on pelkistetympi kuin K 1200 LT -pyörä, joka perustui vuonna 2003–2005 valmistettuun malliin, mutta toisaalta lisävarustellumpi kuin BMW R 1200 RT. Valmistajan ilmoittama tarkka iskutilavuus on 1157 cm3, jolla moottori tuottaa 112 kW eli 152 hv (9 500 r/min) tehon. Vääntöä on 130 Nm/7 750 r/min, kuten 1200 S mallissa. Tehoalue on varsin vakaa. Jousitus on toteutettu kahdella päällekkäisellä kolmiotukivarrella, joka on kytketty alumiiniseen haarukkaan (kuten autoissa), jolla on tavoiteltu erityisesti jarrutuksessa teleskooppiharukkaa parempaa toimivuutta. Takahaarukka on yksipuolinen siten, että tapapyörä on kiinnitetty vasemmalta, pakoputken ollessa oikealla puolella. Ilman lisävarusteena saatavaa ESA-jousituspakettia etupäässä ei ole säätöjä, mutta ohjaustangon korkeutta voidaan säätää työkaluilla katteita purkamatta.
Tuulilasi on säädettävissä sähköisesti ja GT-mallissa on kuljettajan lisäksi matkustajan istuinlämmitin. Tavallisten näyttöjen lisäksi paneeleissa on kello, ulkolämpötila- ja polttoainemittari. Jarrulevyn halkaisija on 320 mm (12.6´´) edessä ja 294 mm (11.6´´) takana. Kuluneista jarrupaloista ilmoitetaan merkkivalolla. Kuljettajan penkin korkeutta voidaan säätää, jolloin polvikulma loivenee; toisaalta BMW K 1200 GT:n kuljettajan vakiopenkkiä on moitittu kovaksi ja kapeaksi. BMW K1200 GT:n laukut pystytään jättämään tavaralokeroiden tapaan auki-asentoon, jolloin avainta ei välttämättä tarvita. Pyörässä on vakiona yksi 8 A:n sähköpistoke, joka on yhdistetty 12 V/19 Ah geeliakkuun. Etupyöränä on matkamoottoripyörissä yleinen 3.50´´x 17´´ Al-vanne, jossa on 120/70/ZR17 rengas, ja takana on 5.50´´x17´´ Al-vanne, jossa on 180/55/ZR17 rengas. Tyypillisesti matkamoottoripyörien takarengas on ollut herkempi kulumaan kuin eturengas, eikä BMW K 1200 GT tee tästä poikkeusta.
Pyörän vakiovarusteina ovat osittain integroidut ABS-jarrut, katalysaattori, lämpökahvat, sivulaukkutelineet ja -laukut sekä hätävilkut. Tehdaslisävarusteina BMW K 1200 GT moottoripyörään on saatavilla ASC (Automatic Stability Control), ESA (elektroninen jousituksen säätö), renkaiden ilmanpaineen valvontajärjestelmä (TMP), ajotietokone (BC) ja öljyntasovaroitin, Xenon-valot, vakionopeudensäädin, korkea tuulilasi, istuinlämmitin, varashälytin sekä matala satula (790 mm). Muista lisävarusteista mainittakoon mm. takalaukku ja laukkusarjat. Väri-/maalipintavaihtoehto on kolme: Dark Graphit metallic, Deep Blue metallic ja Aventurin silver. Kaupallisesti BMW K 1200 GT:n lisävarusteita on niputettu Safety, Comfort ja Equipment Package -kauppanimikkeillä sekä erityisesti Saksassa Premium-Turing-Paket -nimillä (sisältö voi vaihdella).
Bike-lehti vertaili pyörää numerossa 8/2003 ja Tekniikan maailma -lehti vertaili matkamoottoripyöriä numeroissaan 11/2007.
Eroavuudet eri vuosimalleissa
thumb|BMW K1200 GT vm. 2004 thumb|BMW K1200 GT vm. 2007 BMW K 1200 GT ensimmäistä versiota valmistettiin 2003–2005, joissa oli 4-sylinterinen rivimoottori (94.9 kW) pitkittäin. Vuonna 2006 julkaistiin kokonaan uusi malli poikittaisella, nelisylinterisellä 110.9 kW rivimoottorilla. Siinä oli aikaisempia malleja paremmat jarrut sekä hieman korkeampi ajoasento. Vuoden 2004 mallin 281 kg:n kuivapaino on pudotettu vuoden 2006 mallissa 249 kg:aan. Vuoden 2004 mallissa on 20.5 litran polttoainesäiliö, joka on uudemmassa vuoden 2006 mallissa korvattu 24 litran säiliöllä. Toisaalta polttoaineenkulutus 5 l/100 km on noussut uudemmassa vuoden 2006 mallissa 5.8 l/100 km.
Viimeinen BMW K 1200 GT valmistettiin vuonna 2008. BMW K 1200 GT -mallin korvasivat tehokkaammat, loppuvuodesta 2008 esitellyt BMW K 1300 GT ja BMW K 1300 S sekä sittemmin vuonna 2010 esitellyt BMW K 1600 GT ja 1600 GTL.
Mathieu Madega Lebouankehan
Mathieu Madega Lebouankehan (s. 6. heinäkuuta 1960) on gabonilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. joulukuuta 1991 ja nimitettiin Librevillen arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Zallatan titulaaripiispaksi 17. helmikuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Mario Roberto Cassari, jota avustivat Basile Mvé Engone ja André Fernand Anguilé.
Madega Lebouankehan sai 19. maaliskuuta 2003 nimityksen Port-Gentilin piispaksi.
Joonas Valkonen
Joonas Valkonen (s. 3. kesäkuuta 1993 Vantaa) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa.
Seuraura
Valkonen on Etelä-Vantaan Urheilijoiden kasvatti. Hän pelasi juniorina myös Jokereissa, jossa Valkonen voitti C-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2009 ja hopeaa vuonna 2008. Kaudeksi 2009–2010 Valkonen siirtyi Espoo Bluesin B-nuoriin. Kaudella 2010–2011 hän toimi Bluesin A-nuorten varakapteenina ja voitti keväällä 2011 SM-hopeaa.
Australian jääkiekkoliitto
Australian jääkiekkoliitto (Ice Hockey Australia) on järjestö, joka hallinnoi jääkiekkoa Australiassa. Australian Ice Hockey League toimii Australian jääkiekkoliiton alaisuudessa.
Joonas Valkonen
Seuraura
Kaudeksi 2011–2012 Valkonen nostettiin kaksivuotisella sopimuksella Bluesin SM-liigarinkiin. Joukkue lainasi hänet kauden kynnyksellä Mestis-joukkue KooKoohon marraskuun maaottelutaukoon asti ulottuvalla sopimuksella, kun joukkue tarvitsi korvaajaa loukkaantuneelle Henrik Forsbergille. Valkonen lainattiin sinne uudestaan joulutaukoon asti kestävällä lainasopimuksella marraskuussa 2011, runsas viikko myöhemmin Blues kutsui hänet kokoonpanoonsa.
Valkonen teki liigadebyyttinsä 29. marraskuuta 2011 ottelussa Pelicansia vastaan, jossa hän sai jääaikaa 9.09 minuuttia. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen Jani Hakanpään tekemään maaliin. Valkosen liigauran avausmaali syntyi seuraavassa ottelussa vieraissa Tampereen Ilvestä vastaan. Loppukaudesta hän murtautui loukkaantumisten myötä Bluesin SM-liigakokoonpanoon ja pelasi sekä runkosarjassa että pudotuspeleissä 13 ottelua. Runkosarjassa syntyi tehot 1+4=5. Valkonen oli myös ylävartalovamman takia muutaman viikon sivussa tammikuussa 2012.
Runkosarjan 2012–2013 Valkonen pelasi suurimmaksi osaksi lainalla KooKoossa, yhteensä 34 ottelun verran, mutta hän palasi siirtorakarajan jälkeen taas Bluesin vahvuuteen. Valkonen pelasi kauden aikana SM-liigassa 14 runkosarjaottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Hän kuului loppukaudella pienestä roolistaan huolimatta Bluesin onnistujiin puolustavan puolustajan roolissaan. Valkonen vahvisti myös seuran A-nuoria, jossa hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Huhtikuussa 2013 Valkonen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Bluesin kanssa.
Valkonen jäi alkukaudella 2016–2017 Jukureiden SM-liigajoukkueessa kokoonpanon ulkopuolelle ja hän pelasi siellä vain yhden ottelun. Lokakuussa 2016 seura lainasi hänet kahden ottelun ajaksi Mestiksen nousijajoukkue Iisalmen Peli-Karhuihin ja sieltä pari viikkoa myöhemmin edelleen toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Jokipoikiin. Lopulta Jukurit purki Valkosen sopimuksen joulukuussa. Päivää myöhemmin hän teki loppukauden kattavan sopimuksen Mestis-joukkue Heinolan Peliittojen kanssa. Tammikuussa 2017 Valkonen kuitenkin päätti lähteä ulkomaille ja hän teki loppukauden sopimuksen Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL2-liigassa pelaavan Starbulls Rosenheimin kanssa. Joukkueen kausi päättyi putoamiseen Oberligaan.
Syksyllä 2017 Valkonen harjoitteli Kiekko-Vantaan mukana ja hän teki joukkueen kanssa kauden 2016–2017 kynnyksellä vuoden mittaisen sopimuksen. Helmikuussa 2018 Valkonen kuitenkin jätti Kiekko-Vantaan ja siirtyi loppukauden sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Tingsryds AIF:ään. Maaliskuussa 2018 hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Lokakuussa 2019 Valkonen palasi ottelukohtaisella sopimuksella Kiekko-Vantaaseen oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2019–2020. Tammikuussa 2020 hän teki joukkueen kanssa loppukauden kattavan jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Valkonen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011. Hänet valittiin turnauksessa Saksaa vastaan pelatun ottelun parhaaksi pelaajaksi. Valkonen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2010.
Valkonen pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2010. Hän oli mukana myös alle 20-vuotiaiden ensimmäisellä MM-leirillä vuoden 2012 turnaukseen, mutta Valkonen ja maalivahti Jonathan Iilahti pudotettiin joukkueesta ensimmäisen viikon jälkeen. Valkonen putosi MM-leiriryhmästä myös vuotta myöhemmin vuoden 2013 turnaukseen.
Mario Roberto Cassari
Cassari sai 31. heinäkuuta 2004 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Norsunluurannikolle ja Burkina Fasoon, 8. syyskuuta lisäksi Nigeriin. Hän erosi nuntiuksen tehtävistä Burkina Fasossa ja Nigerissä 12. kesäkuuta 2007, mutta jatkoi toimintaansa apostolisena nuntiuksena Norsunluurannikolle, kunnes sai 14. helmikuuta 2008 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Kroatiaan.
10. maaliskuuta 2012 Cassari nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Etelä-Afrikkaan, Botswanaan, Namibiaan ja Swazimaahan, 17. maaliskuuta näiden lisäksi Lesothoon.
Keskinen Pirttijärvi (Tampere)
Keskinen Pirttijärvi on Pirkanmaalla Tampereen Velaatassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 21 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.
God’s Skin
God's Skin on suomalaisen death metal -yhtyeen Mortyfearin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä Darwin's Scars.
Apropos
Apropos oli suomalainen ajankohtaisaiheinen tv-sarja, jonka loi Jutta Zilliacus. Apropos alkoi Yleisradion TV-ohjelma 2-kanavalla syyskuussa 1965 ja päättyi 1967. Sarjassa esiintyi erilaisia ihmisiä. Jutta Zilliacus kirjoitti ohjelmaan pakinoita esim. mummoista ja hiusmuodista.
Suomenkielinen ohjelma oli jatkoa Jutta Zilliacuksen talvella 1964–1965 ruotsiksi tekemälle tv-pakinasarjalle Apropå.
Ala-Jalkajärvi
Ala-Jalkajärvi on Pirkanmaalla Orivedellä Kuteman kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vaavunjoen valuma-alueeseen (35.317) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,5 metriä mpy.
Canadian Air and Space Museum
thumb|250px|Avro Arrow -koneen jäljennös Kanadan ilmailu- ja avaruusmuseossa Canadian Air and Space Museum eli Kanadan ilmailu- ja avaruusmuseo (entinen Toronto Aerospace Museum) on Torontossa sijaitseva ilmailumuseo, joka perustettiin vuonna 1997. Se sijaitsee entisessä de Havilland Canadan tehdassalissa. Museo avattiin uudestaan uudella nimellään 20.2.2009.
Peräjärvi (Tampere, Viitapohja)
Peräjärvi on Pirkanmaalla Tampereen Viitapohjassa ja Orivedellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 12,5 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vaavunjoen valuma-alueeseen (35.317) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110 metriä mpy. Sen laskujoki on Peräjoki.
Montana (elokuva)
Montana on Malcolm St. Clairin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva vuodelta 1930. Montanan pääosissa ovat Joan Crawford, John Mack Brown, Dorothy Sebastian, Benny Rubin ja Cliff Edwards. Elokuvan tuotantoyhtiönä toimi Metro-Goldwyn-Mayer.
Montana kuvattiin Kalifornian Idyllwildissa ja Los Angelesin Chatsworthissa. Montana sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 20. maaliskuuta vuonna 1930. Suomessa elokuva sai ensi-illan 30. maaliskuuta vuonna 1931. Montana oli taloudellinen menestys; elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 906 000 dollaria 277 000 dollarin budjetista. Yhdysvalloissa elokuva tuotti 751 000 dollaria.
Jan Verheijen
Verheijen sijoittui Pariisin olympialaisissa 1924 kahdenneksitoista alle 82,5-kiloisten sarjassa. Hän voitti samasta painoluokasta pronssia vuoden 1928 olympiakisoissa, joissa hän nosti yhteistuloksen 337,5 kiloa. Myös Janin veljet Minus ja Hendrik olivat painonnostajia.
Minus Verheijen
Dominicus "Minus" Verheijen (18. marraskuuta 1889 Horst – 6. lokakuuta 1955 Haag) oli alankomaalainen painonnostaja. Hän edusti seuratasolla haagilaista KDO:ta. Verheijen osallistui yli 82,5-kiloisten sarjaan Amsterdamin olympialaisissa 1928, joissa hän sijoittui kahdenneksitoista tuloksellaan 325 kg.
Myös Minusin veljet Hendrik ja Jan olivat painonnostajia.
Vaavunlammi
Vaavunlammi Vaavunlampi on Pirkanmaalla Orivedellä ja Tampereella Viitapohjan kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,1 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vaavunjoen valuma-alueeseen (35.317) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 139,2 metriä mpy.
AK-12
AK-12 on Kalašnikov-konsernin valmistama venäläinen rynnäkkökivääri, joka on kehitetty AK-47:n pohjalta. Aseen prototyyppi esiteltiin vuonna 2012.
Taneli Rantatorikka
Taneli Rantatorikka (s. 18. tammikuuta 1982 Hyvinkää) on suomalainen pesäpalloilija.
AK-12
Helmikuussa 2015 Venäjän apulaispuolustusministeri ilmoitti, että AK-12 on valittu Venäjän asevoimien Ratnik ('sotilas') -uudistusohjelmaan asevoimien uudeksi palvelusaseeksi. AK-12 oli selkeästi halvempi kuin toisena vaihtoehtona ollut Degtjarjovin Kovrovin asetehtaan AEK-545-rynnäkkökivääri. Ase oli tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2016, ja siihen aiotaan tehdä vielä parannuksia.
Taneli Rantatorikka
Rantatorikka aloitti Superpesiksessä 1999 Haminan Palloilijoissa. Hän on pelannut Superpesiksessä myös Kankaanpään Mailassa ja kasvattajaseurassaan Hyvinkään Tahkossa. Rantatorikka edusti Haminaa kauteen 2001 saakka, kunnes siirtyi 2002 Kankaanpäähän. Sen jälkeen hän edusti lähinnä Riihi-Pesistä Ykköspesiksessä ja Suomensarjassa. Kaudella 2011 hän kuitenkin pääsi edustamaan Tahkoa seuran lukkarin Iiro Haimin loukkaannuttua. Hän pelasi Tahkossa loppukauden lukkaroiden lopulta 21 ottelussa. Rantatorikka jatkoi seuran edustusjoukkueessa myös kaudella 2012. Hän oli mukana jokaisessa Tahkon 32:ssa ottelussa. Kaudeksi 2013 Rantatorikka siirtyi ykköslukkariksi Jyväskylän Kiriin.
AK-12
Versiot
AK-12 on suunniteltu erittäin muunneltavaksi. Siinä on vakiona picatinny varustekisko, ja aseella voi ampua kiväärikranaatteja. Aseeseen sopivat kaikki aikaisempiin AK-malleihin kuuluvien aseiden lippaat. Ehdotettu AK-12 perustainen ase on kevyt konekivääri RPK 16. Siihen on kenttäolosuhteissa vaihdettavissa sekä lyhyt että pitkä piippu. Saatavissa olisivat 60 patruunan "laatikkolipas" ja 95 patruunan rumpulipas. Ase on tarkoitettu korvaamaan AK 74 -perustainen RPK 74.
Käyttäjät
thumb|AK-12 ja useita lisätarvikkeita|250px
Taneli Rantatorikka
Rantatorikka pelaa lukkarina. Sisällä hän on pelannut lähinnä vaihtajana ja kotiuttajana.
right|thumb|400px|Taneli Rantatorikka palloa tavoittelemassa 2011 ottelussa Hyvinkään Tahko - Vimpelin Veto
Nimbus (yritys)
Nimbus on konkurssiin mennyt ruotsalainen veneenvalmistaja. Sen toimipaikka oli Göteborgissa. Yrityksen omistaa Nimbus Holding, jonka kanssa suomalainen Bella-Veneet neuvotteli sen venemerkkien ostamisesta. Nimbusin merkkejä ovat Nimbus, Ryds, Paragon Yachts ja Storebro.
DKW F89
DKW F89 oli länsisaksalaisen Auto Unionin vuosina 1950–1954 valmistama henkilöautomalli.
Mallin kori ja tekniikka periytyivät sotaa edeltäneistä DKW-malleista. Autossa oli kaksisylinterinen, kaksitahtinen moottori, kolmi- tai nelivaihteinen vaihteisto sekä etupyöräveto.
Korivalikoimaan kuului sedan, kaksi- ja nelipaikkaiset coupé sekä cabriolet, farmarimalli ja jakeluauto. Autot valmistettiin Auto Unionin tehtaalla Düsseldorfissa lukuun ottamatta Karmannin valmistamaa nelipaikkaista cabrioletia sekä kaksipaikkaisia muunnelmia, joiden korit valmisti Hebmüller.
DKW F89:n edeltäjä oli lyhyen aikaa valmistuksessa ollut F10, ja sen seuraaja oli kolmisylinterisellä moottorilla varustettu F91.
Tausta
1930-luvun lopulla Auto Union suunnitteli KdF-Wagenin haastajaksi kokoteräskorisen ja kolmisylinterisellä kaksitahtimoottorilla varustetun F9-mallin. Auto oli tarkoitus esitellä Berliinin autonäyttelyssä ja sarjatuotannon oli määrä alkaa vuoden 1940 puolivälissä. Autoja ehdittiin valmistaa noin kymmenen kappaleen koesarja, ennen kuin toinen maailmansota keskeytti hankkeen.
Sodan jälkeen Auto Union siirsi toimintansa Neuvostoliiton miehittämältä itävyhykkeeltä länsiliittoutuneiden hallitsemalle länsivyhykkeelle. Yrityksen kaavaillessa autonvalmistuksen aloittamista uudelleen, F9-prototyypi oli keskeisessä asemassa. Koesarjan autoista oli selvinnyt sodan yli vain muutama yksilö enemmän tai vähemmän vahingoittuneina. Piirustukset oli kattavasti mikrofilmattu sodan aikana ja varastoitu hiukan ennen sodan loppua Ylä-Baijeriin. Puolivalmiit koripeltien valssit oli varastotuna korivalmistaja Allgaierilla Uhingenissa, Yhdysvaltain miehitysvyöhykkeellä. Arkistosta kuitenkin puuttuivat F9-mallia varten suunnitellun kolmisylinterisen moottorin piirustukset. Tuotannon aloittamisen jouduttamiseksi päädyttiin ratkaisuun, jossa F9-mallin koriin yhdistettiin vanhemman F8-mallin kaksisylinterinen moottori ja voimansiirto.
Karmannilta Osnabrückistä tilattiin kaksi käsinvalmistettua koria, joista toinen oli sedanin ja toinen cabrioletin. Ne vastasivat muilta osin kymmenen vuotta aiemmin valmistettuja F9-prototyyppejä, mutta muutamiin yksityiskohtiin, kuten tuulilasinpyyhkimiin ja jäähdyttimen säleikköön, oli tehty valmistettavuutta parantavia muutoksia. F8-mallista periytyvään moottoriin vaihdettiin yläimukaasutin, kampiakselia muutettiin ja puristussuhdetta nostettiin; näillä toimenpiteillä saavutettiin muutama lisähevosvoima.
Tuotanto
Uusi malli sai nimekseen DKW F89 Meisterklasse, jossa yhdistyivät nimet F8 ja F9. Toukokuun 17. päivänä 1950 Auto Union esitteli DKW F89 sedanin ja nelipaikkaisen cabrioletin Ingolstadtissa pitämässään lehdistötilaisuudessa. Sarjatuotanto alkoi elokuussa Düsseldorfissa Nordrhein-Westfalenin osavaltiolta vuokratuissa uusissa tiloissa, jotka oli rakennettu liittoutuneiden tuhoamien Rheinmetall-Borsigin tehtaiden raunioille. Paikan valintaan oli vaikuttanut ammattitaitoisen työvoiman saanti sekä hyvät kulkuyhteydet tavarantoimittajille. Moottorit valmistettiin Ingolstadtissa, johon myös Auto Unionin moottoripyörä- ja pakettiautovalmistus oli keskitetty.
pienoiskuva|Vuosimallin 1951 DKW F89 Universal. pienoiskuva|DKW F89 sedan takaviistosta. Jo marraskuussa 1950 juhlittiin tuhannen DKW-Meisterklassen syntyä. Auto oli aluksi saatavana vain sedanina sekä nelipaikkaisena cabrioletina; sedan-korit valmistettiin Düsseldorfissa ja cabrioletit Karmannilla Osnabrückissä. Frankfurtin autonäyttelyssä huhtikuussa 1951 esiteltiin lisää korimalleja. Farmarimallinen DKW F89S Universal oli akseliväliltään 10 cm sedan-mallia pidempi. Korin takaosa oli valmistettu amerikkalaistyylisesti puusta. Varapyörä työkaluineen oli sijoitettu erilliseen luukkuun tavaratilan alle. Esitellyssä yksilössä taka-akselilla oli vääntösauvajousitus DKW Schnellaster -pakettiauton tapaan, mutta kun auton sarjatuotanto alkoi huhtikuussa 1952, siinä sovellettiin sedan-mallin taka-akselia poikittaisine lehtijousineen. Toinen uutuus oli rullattavalla katolla varustettu sedan, jonka tuotanto alkoi vuoden 1951 syyskuussa. Lisäksi esiteltiin korivalmistaja Hebmüllerin valmistamat kaksipaikkaiset coupé- ja cabriolet-mallit, jotka etenivät tuotantoon elokuussa.
Huhtikuussa 1952 uutta Meisterklassea oli valmistettu jo 25 000 yksilöä. Samassa esiteltiin farmarikorisesta Universalista tehty ikkunaton jakeluautomuunnelma, joka tuli markkinoille kesäkuussa 1952. Auton teräksinen kori oli tehty vanhanaikaisesti puukehikon ympärille.
Helmikuussa 1953, hiukan ennen kolmisylinterisen F91-mallin esittelyä, F89-malliin tuli Schnellasterissa käytetty nelivaihteinen vaihteisto kuivine kytkimineen. Ulkoisiin muutoksiin kuului suurennettu takaikkuna sekä uusi jäähdyttimen säleikkö, joka oli samankaltainen F91:n kanssa, sekä uusi takapuskuri. Sisätiloista oli muutettu verhoilu sekä ohjauspyörä. Kaksipaikkaisiin urheilumalleihin ei tehty muutoksia. Nelipaikkaista cabrioletia, samoin kuin farmaria ja jakeluautoa valmistettiin vain pieniä määriä kaksisylinterisinä nelivaihteisella vaihteistolla varustettuina. Farmarimallin puinen takaosa korvattiin teräksisellä, ja muutamaa kuukautta myöhemmin kesäkuussa keinonahkapintaisen katon tilalle tuli teräksinen. Hiukan myöhemmin lokasuojia muutettiin siten, että valonheittimet siirtyivät kauemmas toisistaan. Syyskuussa F89-muunnelmien hintoja laskettiin rajusti ja mallin tuotanto päättyi huhtikuussa 1954.
Hendrik Verheijen
Hendrik Verheijen (16. maaliskuuta 1899 Haag – 18. joulukuuta 1967 Haag) oli alankomaalainen painonnostaja. Hänen seuransa oli haagilainen KDO. Verheijen osallistui Amsterdamin olympialaisissa 1928 yli 82,5-kiloisten sarjaan, jossa hän joutui keskeyttämään.
DKW F89
Moottori ja voimansiirto
Auton voimanlähteenä oli 684-kuutioinen kaksisylinterinen, kaksitahtinen rivimoottori, jonka suurin teho oli 23 hevosvoimaa. Sekä sylinterin halkaisija että iskun pituus olivat 76 mm, ja puristussuhde oli 6,5–6,75:1. Öljyn sekoitussuhde polttoaineessa oli 1:25. Jäähdytyksenä oli vapaakiertoinen nestejäähdytys. Sähköjärjestelmä oli 6-volttinen ja moottorissa oli Dynastart-merkkinen yhdistetty käynnistin ja laturi.
Alkusarjan malleissa oli synkronoimaton kolmivaihteinen vaihteisto, jonka yhteydessä oli nestekytkin. Viimeiset kolmivaihteiset yksilöt valmistuivat huhtikuussa 1953. Helmikuusta 1953 saataville tuli nelivaihteinen vaihteisto, joka oli edelleen synkronoimaton, ja johon kuului kuiva yksilevykytkin. Molempiin vaihteistoihin kuului vapaakytkin.
Hendrik Verheijen
Myös Hendrikin veljet Minus ja Jan olivat painonnostajia.
Athinás
Athinás (, ”Athenen katu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se yhdistää Monastirákin Omónoiaan. Katu on nimettu Athene-jumalattaren mukaan.
DKW F89
Runko ja alusta
pienoiskuva|DKW F89 sisältä. Autossa oli erillinen teräksinen kotelorunko.
Sekä etu- että taka-akseli oli jousitettu poikittaisin lehtijousin. Etuakselilla sen yhteydessä oli kolmiotuet, takana oli putkiprofiilista valmistettu jäykkä akseli. Autossa oli hydraulitoimiset rumpujarrut, joiden halkaisija oli 230 mm.
Athinás
Athinás-katu on vanhan Ateenan pääkatuja. Se sijaitsee kaupungin 1800-luvulla suunnitellun katukolmion (Ermoú, Stadíou, Panagí Tsaldári) keskellä, ja kulkee pohjois-eteläsuunnassa Monastiráki-aukiolta Ermoú-kadun risteyksestä Omónoia-aukiolle. Kadun pituus on noin 800 metriä. Athináksen tärkeimpiin poikkikatuihin kuuluvat Evripídou, Sofokléous ja Lykoúrgou -kadut. Kadun itäpuolella kulkee samansuuntainen Aiólou-katu.
DKW F89
Runko ja alusta
Heinäkuusta 1952 lähtien F89-mallien renkaiden vannekoko vaihtui 16 tuumasta 15 tuumaan; vastaavat rengaskoot olivat 5,60×16" ja 5,60×15".
Athinás
Kadun varrella sijaitsevat muun muassa Ateenan kaupungintalo, Plateía Kotziá eli Kotziáksen aukio sekä Ateenan kunnallinen agora eli Varvákeios-agora (kauppahalli).
DKW F89
Kori
Korivaihtoehdot olivat sedan, cabriolet, coupé, farmari ja kevyt jakeluauto. Cabrioletista ja coupésta oli kaksi- ja nelipaikkaiset muunnelmat. Sedan oli suunniteltu viidelle henkilölle, farmari neljälle ja jakeluautossa oli kaksi paikkaa. Autoissa käytettiin kokoteräksistä koria, lukuun ottamatta ensimmäisiä farmarimalleja, joiden takaosa oli puinen, ja jakeluautomuunnelmaa, jonka teräksisessä korissa oli puukehikko.
Jesse Jokela
Jesse Jokela (s. 7. huhtikuuta 1987 Ulvila) on suomalainen pesäpalloilija, joka edusti kaudella 2013 Kankaanpään Mailaa.
DKW F89
Ominaisuuksia
Auton huippunopeus oli 100 km/h lukuun ottamatta farmari- ja jakeluautomuunnelmia, jotka yltivät vain 90 km/h saakka. Polttoaineenkulutus oli 6,25–7,5 litraa. Auton kääntösäde oli 10 metriä.
Kiusauksen hetkellä
Kiusauksen hetkellä on vuonna 1938 ensi-iltansa saanut Frank Borzagen ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Joan Crawford, Margaret Sullavan, Robert Young ja Melvyn Douglas. Metro-Goldwyn-Mayer ja Loew's toimivat elokuvan tuotantoyhtiöinä.
Jesse Jokela
Ura
Ensimmäiset ottelunsa Superpesiksessä Jokela pelasi kaudella 2010 kasvattajaseurassaan Ulvilan Pesä-Veikoissa. Sitä ennen hän oli edustanut Ulvilaa poikien Superpesiksessä, Ykköspesiksessä sekä Superpesiksen karsintasarjassa. Lisäksi hän pelasi kaudella 2007 poikien Superpesiksessä Kankaanpään Mailan joukkueessa. Jokela pelasi myös Suomensarjassa yhden ottelun vuonna 2005 Laitilan Jyskeen joukkueessa. Hän löi kyseisessä ottelussa kuusi juoksua.
Kiusauksen hetkellä
Kiusauksen hetkellä sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 18. marraskuuta vuonna 1938. Suomessa elokuva sai ensi-illan 2. huhtikuuta vuonna 1939. Kiusauksen hetkellä tuotti yhteensä 1 367 000 dollaria, joista oli 942 000 dollaria kotimaan markkinoilta.
Jesse Jokela
Ura
Ulvila oli pelannut Superpesiksen karsintasarjassa jo vuosina 2006, 2007 ja 2008, mutta vuodeksi 2010 seura pääsi vihdoin Superpesikseen. Jokela pelasi vuonna 2010 Ulvilan joukkueessa 32 ottelua Superpesistä. Hänet palkittiin kauden tulokkaana. Ulvilan tiputtua sarjasta Jokela siirtyi kaudeksi 2011 Hyvinkään Tahkoon. Tahkossa hän pelasi kaksi kautta, joiden aikana hän pelasi 56 ottelua Superpesiksessä, toi niissä yhteensä 36 juoksua ja löi 189 kärkilyöntiä. Jälkimmäisellä kaudella Jokelan rooli vakiintui ykköskärjen vaihtajaksi. Jokela kärsi kauden 2012 pudotuspeleissä nivusvammoista.
Kiusauksen hetkellä
Kiusauksen hetkellä on julkaistu VHS:lle ja DVD:lle.
Jesse Jokela
Ura
Kaudeksi 2013 Jokela vaihtoi Kankaanpään Mailaan. Hän pelasi runkosarjassa 21 ottelua, joissa hän löi yhdeksän ja toi kuusi juoksua sekä saavutti 63 kärkilyöntiä. Jokela pelasi kauden aikana sekä vaihtajana, kotiuttajana että jokerina. Jokela loukkaantui ottelussa Koskenkorvan Urheilijoita vastaan. Hänen poissaolonsa kesti noin kolme viikkoa.
Kiusauksen hetkellä
Juoni
Newyorkilainen yökerhotanssija Olivia Riley (Joan Crawford) väsyy nykyiseen elämäänsä ja menee naimisiin maanviljelijä Henry Lindenin (Melvyn Douglas) kanssa. Kun Olivia muuttaa uuden aviomiehensä maatilalle Wisconsiniin, hän saa vastaansa ongelmia: Henryn määräilevä sisar Hannah (Fay Bainter) ja veli David (Robert Young), jotka eivät hyväksy Oliviaa. Olivia löytää liittolaisen Davidin Judy-vaimosta (Margaret Sullavan), joka on rakkaudettomassa avioliitossa.
Jesse Jokela
Ura
Jokela pelaa kolmosvahtina sekä vaihtajana. Hänet valittiin Satakunnan vuoden miespesäpalloilijaksi 2010. Jokela on avoliitossa ja asuu Porissa.
Kiusauksen hetkellä
Juoni
Olivia tulee ymmärtämään, että hän ja Judy ovat samassa tilanteessa. Olivian tilanne hankaloittuu entisestään, kun David puolustaa häntä rengin epätoivotuilta lähestymisiltä; David alkaa olla rakastunut Oliviaan. Henry on tietämätön tästä, mutta kun Hannah saa selville asian laidan, hän sytyttää tulipalon humalan ja raivon vallassa. Olivia pelastaa pahasti palaneen Judyn ja tällöin David tajuaa, että hän on rakastanutkin aina Judya. Tapahtuneen jälkeen Olivia päättää jättää farmin. Kun hän on lähdössä, Henry liittyy hänen seuraansa ja he lähtevät yhdessä.
Tuotanto
Kiusauksen hetkellä perustuu Keith Winterin näytelmään vuodelta 1934. Alkuperäinen näytelmä avattiin New Yorkin Broadwaylla 13. helmikuuta 1934. Näytelmä suljettiin toukokuussa 1934 121:n näytöksen jälkeen.
Joan Crawford erityisesti kysyi Margaret Sullavania näyttelemään Judyn roolin, vaikka Louis B. Mayer oli varoittanut, että Sullavan taitavana teatterinäyttelijänä voisi varastaa elokuvan häneltä. Joan vastasi "Olen mieluummin sivuosassa hyvässä elokuvassa kuin päätähti huonossa."
Lex Mullink
Alex Gerhard "Lex" Mullink (s. 19. joulukuuta 1944 Almelo) on alankomaalainen entinen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa ja oli siellä mukana saamassa pronssia perämiehellisessä nelikossa.
Kiusauksen hetkellä
Tuotanto
Kiusauksen hetkellä kuvattiin MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä. Elokuvan tuotanto oli alkanut 22. elokuuta 1938 ja päättynyt 3. lokakuuta 1938. Elokuvan tuotanto oli sen ajan mittakaavassa kallis; budjetti ylitti miljoonan dollarin.
Luettelo Suomen singlelistan ykkösistä vuonna 1972
Tämä on luettelo Suomen singlelistan ykkösistä 1972, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1972 Mitä Suomi soittaa -listalla, jota kokosi tuon vuoden heinäkuuhun asti Suosikki. Elokuusta 1972 eteenpäin Suomen musiikkikauppiasliitto ry alkoi koota ja julkaista Mitä Suomi soittaa -levymyyntitilastojaan omin voimin. Lista ilmestyi kerran kuukaudessa. Samaan aikaan Suomessa on koottu muitakin levymyyntilistoja, jotka saattavat poiketa Mitä Suomi soittaa -listasta käytettyjen mittausmenetelmien ja otosten vuoksi.
Carrion
Carrion on suomalaisen death/thrash metal -yhtyeen Discardin ensimmäinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Shadow World Records.
Clémentine-Hélène Dufau
thumb|right|Clémentine-Hélène Dufau,kuvaaja tuntematon Clémentine-Hélène Dufau (18. elokuuta 1869 – 18. maaliskuuta 1937 ) oli ranskalainen, isänsä puolelta baskitaustainen taidemaalari.
Elämänvaiheita
Dufau kärsi lapsuudessaan huonosta terveydestä ja vietti sen tähden paljon aikaa vuoteessaan. Saadakseen aikansa kulumaan paremmin hän ryhtyi piirtämään.
Wolfgang Webner
Wolfgang Webner (23. huhtikuuta 1937 Breslau, Saksa (nyk. Wrocław) – 2020) oli Itä-Saksaa edustanut lentopalloilija. Hän kuului lajissa hopeaa saaneeseen miesten joukkueeseen vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä. Hän kilpaili myös kesäolympialaisissa 1968 Méxicossa ja sijoittui siellä joukkueineen neljänneksi.
Clémentine-Hélène Dufau
Elämänvaiheita
Perhe muutti Pariisiin, jotta tytär pääsisi aloittamaan taideopinnot. Hänen opettajinaan oli aikansa kuuluisuuksia, kuten William-Adolphe Bouguereau. Vuoden 1895 Salon des Artistes myönsi hänelle palkinnon. Tämä auttoi uralla eteenpäin ja hän sai muiden töiden ohella julistetilauksia. 1900-luvun vaihteessa hänen työnsä saivat hyviä arvosteluja ja ne olivat arvostettuja Pariisin älykköpiireissä. Valtio tilasi häneltä seinämaalauksia Sorbonnen yliopiston uudisrakennukseen,
1990-luvulla Dufaun työt löydettiin uudestaan. Niitä on tullut merkittäviin taidehuutokauppoihin, missä hinnat ovat vaihdelleet 400- 15 500 Yhdysvaltain dollarin välillä.
Algernon Maudslay
Algernon Maudslay (10. tammikuuta 1873 Tetbury – 2. maaliskuuta 1948 Winchester) oli brittiläinen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja.
Maudslay voitti Pariisin olympialaisissa 1900 kultaa sekä avoimesta että 0,5 – 1 tonnin veneiden luokasta. Hän oli saanut koulutuksensa yksityiskouluissa ja oli yksi aikansa parhaita purjehtijoita. Maudslay kuului kolmeen eri kuninkaalliseen pursiseuraan ja toimi kilpapurjehdusliiton kunniarahastonhoitajana vuodesta 1927 kuolemaansa saakka. Hän omisti paljon aikaansa Punaiselle Ristille ja muille hyväntekeväisyysjärjestöille. Maudslay palkittiin vuonna 1919 brittiläisen imperiumin komentajan arvonimellä työstään sotaorpojen komiteassa.
Koukkujärvi (Orivesi, Hanhilahti)
Koukkujärvi on Pirkanmaalla Orivedellä Hanhilahden kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,9 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vaavunjoen valuma-alueeseen (35.317) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,2 metriä mpy.
Simon West
Simon West (s. 1961 Letchworth, Englanti) on englantilaissyntyinen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten elokuvistaan Con Air – lento vapauteen (1997), Tomb Raider (2001) ja The Expendables 2 (2012).
West aloitti uransa BBC:llä 1980-luvulla. Tehtyään palkittuja mainoselokuvia Englannissa hän muutti 1980-luvun lopulla Yhdysvaltoihin ja ryhtyi tekemään mainosfilmejä muun muassa Budweiserille. Vuonna 1997 West aloitti uransa pitkien elokuvien ohjaajana menestyselokuvalla Con Air – lento vapauteen.
Abd al-Muttalib
thumb|Abd al-Muttalib arabialaisin kirjaimin
’Abd al-Muṭṭalib eli Šaiba ibn Hāšim (n. 497 – 578) oli islamilaisen perimätiedon mukaan islamin profeetta Muhammedin isoisä, alkuperäiseltä nimeltään Šaiba. Hänen tunnetuimpia lapsiaan olivat Muhammedin isä Abdullah, Muhammedin setä Abu Talib sekä al-Abbas, joka oli abbasidien hallitsijasuvun kantaisä.
Maja Kersnik
Maja Kersnik (s. 17. huhtikuuta 1981) on slovenialainen sulkapalloilija.
Kersnik osallistui EM-kisoissa nelinpeliin ja sekanelinpeliin, mutta putosi heti ensimmäisellä kierroksella. Hän pääsi samana vuonna MM-kilpailuissa nelinpelissä toiselle kierrokselle, mutta hävisi kaksinpelissä ensimmäisen ottelunsa Ruotsin Elin Bergblomille. Kersnik putosi MM-kisoissa 2007 ensimmäisellä kierroksella sekä kaksinpelissä, nelinpelissä että sekanelinpelissä.
Abd al-Muttalib
Muhammedin varhaisin elämäkerturi Ibn Ishaq (k. 767) kertoo, että ’Abd al-Muṭṭalibin isä oli Hāšim-suvun kantaisä Hāšim ibn Abdu Manaf ja äiti jalosukuinen Salma bint Amr. Äiti oli Khuza'a -heimosta ja kotoisin Jemenistä. Hāšim-suku kuului Quraiš-klaaniin ja tämä Kinana-heimoon. Kun isä kuoli, Šaibasta tuli Hāšim-klaanin johtaja. Ibn Hisham (k. 834) kertoo hänellä olleen kymmenen poikaa ja kuusi tytärtä. Kun Muhammedin äiti kuoli vuonna 576, isoisä Abd al-Muttalib otti huostaansa pojanpoikansa Muhammedin ja huolehti hänestä kuolemaansa saakka vuonna 578.
Historiallisuus
Varhaisin lähde, joka kertoo Abd al-Muttalibista, on Ibn Ishaqin 700-luvun puolivälissä kirjoittama ja nykyään kadonnut kirja, jonka tekstejä on voitu ennallistaa 800-luvulla kirjoitettujen teosten avulla. Abd al-Muttalibin kerrotaan kuolleen vuonna 578, mutta hänestä kirjoitetaan ensimmäisen kerran vasta vuoden 750 jälkeen. Historiakriittinen islamin tutkimus pitää perimätiedon henkilögalleriaa kansanperinteenä vailla historiallista totuusarvoa.
Orjaa tarkoittava nimi
Ibn Ishaq kertoo anekdootin, jossa selitetään Muhammedin isoisän nimen muuttuminen muotoon Abd al-Muttalib eli "Muttalibin orja". Anekdootti kertoo, että Šaiban vartuttua nuorukaiseksi hänen setänsä Muṭṭalib otti hänet huostaansa tämän äidiltä Medinassa. Kun Muṭṭalib saapui Mekkaan Šaiba istui hänen takanaan kamelin satulassa. Kun quraishilaiset näkivät heidät, he huudahtivat: "Kas, Muttalib on ostanut orjan!" Tämän takia Šaiba sai nimen ’Abd al-Muṭṭalib eli "Muttalibin orja". Muhammedin isän nimenä oli vastaavasti Abdullah eli "Jumalan orja".
Historiakriittinen tulkinta
Historiakriittiset tutkijat ovat tarjonneet toista mahdollisuutta orjaa tai palvelijaa tarkoittavan sanan ilmestymiselle Muhammedin esivanhemmille. Christoph Luxenberg on ehdottanut, että sana "muhammed" eli "ylistetty oli vielä 600-luvulla arabien Jeesukselle antama kunnianimi ja esiintyy sellaisena Kalliomoskeijan friisitekstissä.
Abdullah tarkoittaa "Jumalan palvelijaa" ja esiintyy Raamatussa Abrahamin kunnianimenä. Ilmaisu oli myös umaijadikalifien käyttämä Jeesuksen kunnianimi. Jeesus oli "Jumalan palvelija" eli abd Allah. Kun kunnianimet kirjoitettiin yhteen saatiin "Muhammad abd Allah" eli "Ylistetty Jumalan palvelija". Volker Poppin mukaan abd Allah olisi tällöin väärin käsitettynä muuttunut erisnimeksi ymmärretyn "Muhammedin" isännimeksi (ibn Abd Allah), koska isännimi liitetään arabiassa tällä tavalla oman nimen perään. "Ylistetty Jumalan palvelija" eli "Muhammad abd Allah" olisi tämän jälkeen luettu "Muhammad ibn Abdallah" eli "Muhammed Abdullahin poika". Näin profeetta Muhammed olisi saanut isäkseen Abdullahin, ja orjateema olisi saanut jatkoa isoisän nimessä.
Nimeen liittyvä vaikeus
Uskonnon kantaisän käsittelyssä ongelmana on hänen suhteensa omaan isään, koska tämän täytyy edustaa jotain kokonaan muuta uskontoa. Abrahamin tapauksessa Raamattu ei käsittele aihetta, mutta rabbiininen kirjallisuus ja Koraani kuvaavat Abrahamin ja tämän isän Terahin suhdetta jopa väkivaltaisena. Koraanissa Abrahamin isä lausuu: "Oletko luopunut minun jumalistani, oi Aabraham? Totisesti, ellet muuta mieltäsi, niin minä olen kivittävä sinut kuoliaaksi. Poistu luotani pitkäksi aikaa."
Myös islamilainen perimätieto on joutunut käsittelemään ongelmaa siitä, mihin Muhammedin esivanhemmat uskoivat, koska he eivät vielä olleet muslimeja. Ibn Ishaq kertoo, että kun Muhammed syntyi, hänen isoisänsä Abd al-Muttalib vei hänet Kaaban temppeliin kiittääkseen Jumalaa. Ibn Ishaq, joka kirjasi tarinan muistiin, kertoo, että kyseinen jumala oli Mekassa palvottu Hubal. Islamilaisen perimätiedon mukaan Mekassa oli Hubalin patsas, jonka Muhammed sitten kaatoi Mekan valtauksen yhteydessä.
Zamzam-kaivon hoitaminen
thumb|Mekan Zamzam-kaivo ennen muutostöitä thumb|Mekan zamzam-kaivo nykyisin Muhammedin esivanhempien pakanallista taustaa häivyttää Ibn Ishaqin kertomus, jossa isoisä Abd al-Muttalib kuvataan Kaaban vieressä sijaitsevan pyhän zamzam-kaivon vastuuhenkilöksi. Veden juominen zamzam-kaivosta kuuluu islamilaiseen pyhiinvaellukseen, joten voitiin katsoa, että sen hoitajalla, vaikkakin vielä tietämättömyyden ajalla, oli jo toinen jalka uuden uskonnon puolella. Ibn Ishaq kertoo, että ’Abd al-Muṭṭalib sai näyn, jossa häntä kehotettiin avaamaan kaivo, joka oli jo täyttynyt umpeen. Paikalla oli muinoin ollut Ismaelin, eli Abrahamin pojan kaivo. Abd al-Muttalib sai kiistojen jälkeen oikeuden hoitaa kaivoa ja juottaa ja ruokkia pyhiinvaeltajia. Myöhemmin tehtävä siirtyi Abbasille, Muhammedin sedälle. Ibn Ishaq kirjoitti kertomustaan abbasidien hovissa, ja nämä katsoivat sukunsa alkavan juuri tästä sedästä.
Muhammedin isän uhraaminen
Ibn Ishaq ja Ibn Hisham kertovat Muhammedin isoisästä Abd al-Muttalibista samanlaisen tarinan kuin ensimmäinen Mooseksen kirja kertoo Abrahamista, eli kertomuksen siitä, miten tämä oli vähällä uhrata poikansa Iisakin Jerusalemissa ennen kuin Jumalan väliintulo esti sen.
Jouttijärvi (Orivesi, Hanhilahti)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,6 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Abd al-Muttalib
Muhammedin isän uhraaminen
Quraišlaiset olivat ahdistelleet Abd al-Muttalibia zamzam-kaivon löytämisen jälkeen ja vaativat osuutta kaivoon. Asian ratkettua Abd al-Muttalibin eduksi hän alkoi toivoa suojakseen paljon poikia. Hän vannoi, että uhraisi yhden pojista Jumalalle, jos saisi heitä kymmenen. Näin kävi ja Abd al-Muttalib arpoi uhrattavaksi tarkoitetun pojan. Arpanuoli osui Muhammedin tulevaan isään Abdallahiin, joka oli isänsä lempilapsi. Abd al-Muttalib otti Kaaban temppelissä Isafin ja Na'ilan patsaiden edessä ison veitsen käteensä, mutta kauhistuneet quraishilaiset pysäyttivät hänet. He taivuttivat Abd al-Muttalibin pyytämään neuvoa Khaibarissa asuvalta naistietäjältä, jolla oli seuraajahenki.