cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sachsenhausenin keskitysleiri
Sota loppuu
Vuoden 1945 alussa Sachsenhausenissa oli noin 58 000 vankia ja sitä ympäröivillä alaleireillä yli 20 000 lisää. Kun puna-armeija tavoitti Oder-joen helmikuussa, leirin komendantti komensi vangit evakuoitaviksi. Heikot sekä vaarallisiksi luokitellut vangit, kuten venäläis- ja brittiupseerit ammuttiin. Seuranneina viikkoina SS siirsi tuhansia vankeja muille keskitysleireille Mauthauseniin ja Bergen-Belseniin. Huhtikuun 21. päivänä leirillä oli jäljellä 38 000 vankia. Näistä 33 000 jaettiin 500 vangin yksiköihin, jotka sitten komennettiin marssimaan luoteeseen. Sodan viimeisien päivien kuolonmarsseilla vilu, nälkä, uupumus sekä SS:n väkivalta tappoivat monia. Vihdoin 29. huhtikuuta SS-vartijat pakenivat ja loput vangeista kohtasivat Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton armeijan joukkoja. Leirille jääneistä noin 3 000 vangista 300 kuoli vapautusta seuranneina viikkoina vankeusaikanansa kokemiensa rasitusten vuoksi.
1945–1950 – Puna-armeijan erikoisleiri
pienoiskuva|vasen|200px|Erikoisleiri nro 7:lle omistettu museo. Heti voitonjuhlan jälkeen puna-armeija aloitti kymmenen erikoisleirin rakentamisen valloitetuille alueille (NKVD:n erikoisleirit). Elokuussa 1945 Sachsenhausenista tuli Erikoisleiri nro 7 ja kesäkuusta 1948 lähtien Erikoisleiri nro 1. Leirille koottiin vangittujen natsien, erityisesti natsipuolueen jäsenien lisäksi myös maanpettureina pidettyjä puna-armeijan sotilaita. Esimerkiksi natsien aikana Sachsenhausenissa pidetyt venäläiset sotavangit joutuivat nyt samaan paikkaan omiensa vangitsemina.
Erikoisleiri nro 7 oli eristetty ulkomaailmasta täydellisesti. Vangit eivät saaneet tietää omaisistaan, eivätkä omaiset vangeista. Leiri oli tarkoitettu kovennettuun vapausrangaistukseen ja siellä harjoitettiin myös jonkin verran kommunistista uudelleenkasvatusta. Vangit eivät joutuneet tekemään kovaa pakkotyötä eikä heitä ollut tarkoitus tuhota, eivätkä vartijat käyttäytyneet väkivaltaisesti. Siitä huolimatta erikoisleirillä tämän toiminnan aikana vangitusta 60 000 ihmisestä 12 000 kuoli kammottavien vankilaolojen vuoksi nälkään, tauteihin ja hoidon puutteeseen kunnes vuonna 1950 erikoisleiri lakkautettiin ja vangit vapautettiin.
Leirillä kuolleita
Sachsenhausen: Erikoisleiri nro 7:
Komendantit
SA SS }}
Lähteet
52.76583°N, 13.26417°W
Pohjantähkiö
Pohjantähkiö (Phleum alpinum) on monivuotinen heinälaji tähkiöiden suvussa.
Ulkonäkö
Pohjantähkiö kasvaa 15–35 senttimetriä korkeaksi. Korsi on pysty, sileä ja 2–4-solmuinen, tyvi ei ole paksuuntunut. Lehdet ovat vuorottain, ruodittomat, tupelliset ja vartta lyhyemmät. Lehtilapa on 3–5 millimetriä leveä, pitkäsuippuinen, litteä ja usein violetinsävyinen, ylin lehti on lyhyt ja väljätuppinen. Kieleke on 1–2 mm pitkä. Kukinto on 1–3 cm pitkä, pysty, lähes palleromainen, tiheä, karhea ja usein sinipunainen, tähkämäinen röyhy. Tähkylät ovat 3–3,8 mm pitkät, litteät ja yksikukkaiset, kukat kaksineuvoiset. Kaleet ovat teräväselkäiset, selkä pitkäkarvainen, tylpät, mutta pitkäotaiset. Ota on noin kaleen pituinen ja hieman uloskaartuva. Helpeet ovat kaleita lyhyempiä ja vihneettömiä. Hedelmä on yksisiemeninen pähkylä eli jyvä. Pohjantähkiö on tuulipölytteinen. Lähilajiin nurmitähkiöön verrattuna pohjantähkiön kukinto on enemmän pallero- kuin lieriömäinen, lyhyempi pituuteensa nähden.
Elinympäristö
Pohjantähkiö kasvaa Suomessa tunturiniityillä, koivikoissa ja lumenviipymäpaikoilla, rannoilla, puronvarsilla, pihoilla ja tienvarsilla. Se on yleinen maan pohjoisosassa Kainuusta ja Oulun korkeudelta alkaen. Etelämpänä Suomessa pohjantähkiö on harvinainen tulokas.
Lorenz Petrell
Lorenz Christoffer Petrell (7. marraskuuta 1876 Turku – 15. tammikuuta 1941) oli suomalainen sähköinsinööri ja Kone Oy:n toimitusjohtaja.
Lorenz Petrellin vanhemmat olivat merikapteeni Carl Johan Petrell ja Rosalie Lundman. Hän kävi Turussa keskikoulun ja 1895 Turun teollisuuskoulun koneosaston. Hän suoritti sähköinsinööritutkinnon Saksassa Bingenin Technikumissa vuonna 1901 ja teki opintomatkoja Saksaan ja Sveitsiin.
Petrell oli Turun Rautateollisuus ja Vaunutehdas Oy:n palveluksessa 1894–1898 ja oli työssä Oy Crichtonin työpajoissa ja piirustuskonttorissa. Petrell muutti Helsinkiin 1902 ja toimi Oy Gottr. Strömbergin asennus- ja hissiosaston päällikkönä 1902–1916. Vuonna 1910 perustettiin Gottr. Strömbergin tytäryhtiö Osakeyhtiö Kone Aktiebolag, jonka toimialaksi tuli käytettyjen sähkökoneiden korjaus ja myynti emoyhtiön keskittyessä uusien sähkökoneiden valmistukseen ja myyntiin. Petrell valittiin Kone Oy:n toimitusjohtajaksi 1912 ja hän hoiti tehtävää vuoteen 1932 saakka, jolloin hän joutui eroamaan sairauden takia. Petrell jatkoi kuitenkin edelleen Kone Oy:n johtokunnan jäsenenä.
Lorenz Petrell oli naimisissa vuodesta 1915 Hulda Elisabeth Erikssonin kanssa.
Samurai Jack (hahmo)
Samurai Jack on kuvitteellinen päähahmo piirrossarjasta Samurai Jack. Hän esiintyi ensimmäisen kerran sarjan ensimmäisessä jaksossa, elokuussa 2001. Hahmon ääninäyttelijänä toimi Phil LaMarr, ja dubattuna suomalaisia ​​Taisto Oksanen.
Hahmo
Samurai Jack syntyi Japanissa muinaisajalla, jolloin hänen isänsä oli Japanissa erään alueen hallitsijana. Samoihin aikoihin riehui paha olento nimeltä Aku, joka vapautui vankilastaan monien vuosien jälkeen ja alkoi pian vallata maailmaa itselleen. Jack sai myös kokea tämän kauhun pienenä ja hänen vanhempansa lähettivät poikansa pois, toivoen hänen oppivan keinon jolla voittaa Aku. Hän harjoittelekin Bujitsu koodin mukaisesti ja lisäksi kävi Kreikan filosofien, tiibetiläisten munkkien ja italialaisten tiedemiesten opeissa, jotta hänen mielensä olisi terävä. Lisäksi Jack opiskeli ratsastusta, miekan käsittelyä ja useita eri kamppailulajeja. Vuosia kestäneen harjoittelun päätteeksi hän palasi takaisin kotimaahansa, jossa kohtasi Akun. Pahuuden velhosta ei ollut vastusta Jackin erityisen arvokkaalle katana-miekalle, jolla hän oli voittaa Akun. Aku ehti kuitenkin siirtää Jackin tulevaisuuteen pois perheensä luota. Tämän jälkeen hän on etsinyt portaalia, jonka avulla hän voisi matkata takaisin kotimaahansa ja onkin kierrellyt useissa paikoissa. Koska hänen oikeaa nimeä ei ole paljastettu, kuitenkin sarjan aikana häntä on nimitetty Samurai Jackiksi.
Luonne
Jack omaa sankarina erittäin selkeän stoalaisen asenteen. Hän on erittäin kohtelias ja nöyrä vaikka joutuukin elämään futuristisessa maailmassa. Erittäin vahvan moraalinsa myötä Jack usein auttaa köyhiä ja avuttomia olentoja keinolla millä hyvänsä. Hän jopa jättää oman tavoitteensa palata takaisin ajassa taaksepäin, pelastaakseen kylän tai yksittäisen ihmisen pahuuden käsistä.
Harjoittelu
Lapsena hän matkusti ympäri maailmaa harjoittaakseen kehoaan ja mieltään, kohdatakseen Akun. Jack opiskeli useiden oppineiden kanssa kuten kreikkalaisen filosofien ja pyrki myös oppimaan kaiken mahdollisen taistelulajin, jota eri kulttuureissa harjoitettiin. Jack harjoitteli taistelu tekniikoita muun muassa Viikinkien, Robin Hoodin, Shaolin munkkien ja kreikkalaisten urheilijoiden kanssa. Huolimatta siitä miten taitava hän onkaan aseiden kanssa tai ilman, Jack luottaa aina miekkaansa. Lisäksi harjoittelun myötä hän ymmärtää hyvin eläimiä, joiden avulla Jackin vaistot ovat osittain kehittyneet, sekä refleksit joiden avulla hän kykenee väistelemään jopa luoteja.
Miekka
Samurai Jack omistaa taikamiekan, jonka takoivat kolme jumalaa Odin, Ra ja Rama, kolmen kuolevaisen kautta. Miekkaan asetettiin Jackin isän puhdas hyvyyden henki, jonka avulla pahuuden velho Aku voitaisiin tuhota. Miekka on myös rikkoutumaton, sillä mikään maallinen aine ei ole kyennyt katkaisemaan sitä.
Moses Mosop
Moses Cheruiyot Mosop (s. 7. heinäkuuta 1985 Marakwet, Kenia) on kenialainen kalenjin-heimoon kuuluva kestävyysjuoksija.
Mosopin saavutti pronssia 10 000 metriltä Helsingin MM-kisoista 2005, joissa hän juoksi ennätyksensä 27.08,96. Mosop aloitti kansainvälisen kilpauransa vuonna 2002, jolloin hän oli maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjan kymmenes. Seuraavana vuonna hän oli nuorten maastojuoksun MM-kisoissa seitsemäs ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa 5 000 metrin juoksussa yhdeksäs. Ateenan olympialaisissa 2004 Mosop juoksi 10 000 metrin loppukilpailussa seitsemänneksi. Vuonna 2005 hän saavutti MM-pronssin lisäksi maastojuoksun MM-kisoissa kahdeksannentoista tilan pitkällä matkalla. Vuoden 2007 maastojuoksun MM-kisoissa Mombasassa hän sijoittui toiseksi henkilökohtaisessa kilpailussa ja joukkuekilpailussa voitti kultaa. Ammanissa 2009 hän oli henkilökohtaisella matkalla 11:s ja joukkuekilpailussa voitti kultaa.
Mosop juoksi ensimmäisen maratoninsa Bostonissa 18. huhtikuuta 2011. Hän sijoittui voimakkaassa myötätuulessa juostussa kisassa toiseksi ajalla 2.03.06, neljä sekuntia Geoffrey Mutaille hävinneenä. Mutain ja Mosopin ajat alittivat Haile Gebrselassien maailmanennätyksen 2.03.59, mutta Bostonin maratonin alamäkivoittoinen reitti ei ole maailmanennätyskelpoinen. 3. kesäkuuta 2011 Mosop juoksi Eugenessa maailmanennätykset 25 000 metrin (1.12.25,4) ja 30 000 metrin (1.26.47,4) ratajuoksuissa. Molemmat maailmanennätykset olivat japanilaisen Toshihiko Sekon nimissä vuodelta 1981. Lokakuussa 2011 hän voitti Chicagon maratonin reittiennätysajalla 2.05.37. Huhtikuussa 2012 hän sijoittui Rotterdamin maratonilla kolmanneksi ajalla 2.05.03.
Marc Warren (golfaaja)
Marc Warren (s. 1. huhtikuuta 1981 Rutherglen ) on skotlantilainen golfaaja.
Vuonna 2002 ammattilaisuransa aloittanut Warren on voittanut urallaan yhteensä kuusi ammattilaisturnausta. Major-turnauksissa Warrenin paras sijoitus on 12. tila vuoden 2013 PGA Championshipissä.
Petronella (nimi)
Petronella on muun muassa Suomessa, Ruotsissa, Alankomaissa ja Saksassa käytetty naisen etunimi.
Petronella on muunnos italian Petronillasta, joka puolestaan on kehittynyt hellittelymuotona roomalaisesta sukunimestä Petronius. Petronius liittyy mahdollisesti latinan talonpoikaa tai moukkaa merkitsevään sanaan tai ehkä kreikan kiveä merkitsevään sanaan.
Vuoden 2015 loppuun mennessä Suomessa on rekisteröity 474 Petronella-nimen saanutta naista ja alle 10 miestä.
Fanni Luukkonen
thumb|Fanni Luukkonen. Fanni Luukkonen (13. maaliskuuta 1882 Helsinki – 27. lokakuuta 1947 Helsinki) oli Lotta Svärd -järjestön pitkäaikainen johtaja. Luukkosesta tuli ennen sotaa ja sen aikana yksi suomalaisen yhteiskunnan merkittävimmistä naisjohtajista, koska Lotta Svärdissä toimiminen näytti sen toimintaan osallistuneille myös yhteiskunnallisen vaikuttamisen merkityksen. Fanni Luukkosen merkitys ja asema merkittävänä suomalaisena johtajana onkin palautunut vasta viime vuosikymmenten aikana, kun Suomessa on jälleen voitu puhua suojeluskunnista ja Lotta Svärdistä avoimesti.
Fanni Luukkosen työtä arvostettiin niin kotimaassa kuin ulkomaillakin, ja hänen johtamansa Lotta Svärd toimi myös esimerkkinä, kun esimerkiksi muissa pohjoismaissa järjestettiin naisten vapaaehtoista maanpuolustustyötä. Ruotsissa toimii edelleen naisten maanpuolustusjärjestö Svenska Lottakåren.
Nuoruus
Fanni Luukkonen syntyi Helsingissä koneenkäyttäjä Olli Luukkosen ja vaimonsa Katariina Sofian (o.s. Palmgren) keskimmäisenä lapsena. Hänen syntymänsä aikoihin perhe oli kuitenkin muuttamassa uuden tulokkaan ja tämän paria vuotta vanhemman isoveljen Mauritz Emilin kanssa Ouluun.
Perhe asui Oulun edustalla sijaitsevalla Kiikelin saarella. Luukkonen opiskeli Oulun tyttökoulussa ja myöhemmin Helsingin Suomalaisessa Jatko-opistossa. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1902 ja kansakoulunopettajaksi 1906. Aluksi hän työskenteli Oulussa vuosina 1906–1913 ja vuodesta 1913–1931 lähtien Sortavalassa. Sortavalassa Fanni Luukkosen isänmaantunne voimistui kaupungin kärsiessä venäläisten sorrosta.
Sisällissota
Sisällissodan aikaan Sortavalassa toimi suojeluskunta, jonka toimintaa Fanni Luukkonen pääsi seuraamaan läheltä ja hän sai käsityksen siitä, millaisia tehtäviä puolustusvoimat voisivat tarjota naisille.
Sisällissodan jälkeen Fanni Luukkonen liittyi Lotta Svärd -järjestöön, jonka piirisihteeriksi hänet valittiin vuonna 1921. Hänet tunnettiin ahkerana asioiden hoitajana ja niinpä 1925 hänestä tuli Lotta Svärdin keskusjohtokunnan jäsen. Vuonna 1929 hänet valittiin yksimielisesti järjestön puheenjohtajaksi Helmi Arneberg-Pentin seuraajaksi. Luukkosen tullessa järjestön puheenjohtajaksi jäseniä oli noin 60 000. Jäsenmäärä kasvoi niin, että järjestöä lakkautettaessa lottia oli jo yli 240 000. Toisen maailmansodan aikana Suomen puolustusvoimissa työskenteli noin 90 000 lottaa.
Talvisota
Talvisodan jälkeen kesäkuussa 1940 marsalkka Mannerheim myönsi Lottaopiston silloisen kurssin päättäjäisjuhlassa Fanni Luukkoselle ensimmäisen luokan Vapaudenristin miekkoineen. Luukkonen oli ensimmäinen tämän kunniamerkin saanut nainen. Lisäksi hän sai sen punaisella eli sota-ajan nauhalla ja kaulan ympäri kannettavana kuten sotilaat. Tämän kunniamerkin on naisista hänen lisäkseen saanut vain entinen ministeri ja YK-valtuutettu Elisabeth Rehn, joka sai sen ilman miekkoja sekä keltaisella eli rauhanajan nauhalla kannettavaksi vasemmassa olkapäässä niin sanotussa naisten nauhassa eli mitalinauhasta tehdyssä ruusukkeessa.
Jatkosota
Jatkosodan jälkeen Luukkonen sai vielä Vapaudenristiin liittyvän rintatähden. Se oli varustettu miekoilla eli ritarikuntasääntöjen mukaan kaksinkertaisena kuten alkuperäisen ristinkin. Presidentti Mannerheim myönsi virallisten ritarikuntien suurmestarina rintatähden välittömästi Lottajärjestön lakkautusilmoituksen julkistamisen jälkeen.
Luukkonen vieraili natsi-Saksan diktaattori Adolf Hitlerin päämajassa 19. toukokuuta 1943 ja sai Hitleriltä Kotka-ritarikunnan ristin bolsevismia vastaan käydystä taistelusta. Luukkonen oli ainoa nainen, joka ei ole saksalainen, jolle tämä merkki annettiin.
Sotien jälkeen
Fanni Luukkonen kuoli sydäninfarktiin lokakuussa 1947 ja hänet haudattiin Iihin sukuhautaan. Hänen haudallaan olevassa kivessä lukee ”Isänmaa on Jumalan ajatus”. Helsingissä on Tehtaankatu 21:ssä Fanni Luukkosen muistolaatta, ja toinen laatta on Oulussa Heinätorin koululla.
Elokuva
Lottajohtajan Fanni Luukkosen elämästä on valmistunut dokumenttielokuva Sotalotta, jonka tekijä on Raimo Salo. Elokuvan haastatteluissa ilmeni, miten raskasta järjestön lakkauttaminen oli Luukkoselle ja miten lotat kokivat, että heidän johtajaansa kohdeltiin rankasti.
Pikarellit
Pikarellit (Centracanthidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan Atlantin itäosista ja Välimerestä.
Lajit ja anatomia
Varhaisimmat pikarellien heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikauden loppupuolelle. Nykyään heimoon kuuluu 2 sukua ja 8 lajia. Lajeja ovat muun muassa rusopikarelli (Centracanthus cirrus), täpläpikarelli (Spicara maena) ja pikkupikarelli (Spicara smaris). Pikarellilajit kasvavat kooltaan korkeintaan noin 38 cm pitkiksi. Ruumi on pitkulainen ja hieman litteä. Selkäevässä on etuosassa piikkejä ja takaosassa pehmeitä tuoroja, peräevässä on kolme terävää piikkiä. Kalat voivat työntää yläleukaansa ulospäin. Pikerellien kuono ja silmien ympäristö on suomuton, muuten ruumis on kokonaan suomupeitteinen. Ne ovat tyypillisesti väriltään selästään punaisia tai vihreitä ja kyljistään hupeisen harmaita. Monella lajilla on kyljessä selvä musta täplä.
Levinneisyys
Pikarellien heimon lajeja tavataan Atlantin itärannikolta Euroopasta ja Afrikasta sekä Välimereltä. Ne ovat lämpimien ja lauhkeiden vesien kaloja, jotka viihtyvät niin kivikko- kuin mutapohjilla ja vesikasvillisuuden seassa aina 200 metrin syvyyteen saakka. Kalojen ravintoa ovat planktoneliöt.
Matti Pesola
Pesolan vanhemmat olivat säveltäjä, professori Väinö Pesola ja voimistelunopettaja Alma Esteri Salminen ja puoliso vuodesta 1947 Eva Orvokki Kouvo. Pesola osallistui jatkosotaan ja Lapin sotaan, opiskeli Helsingin teknillisessä oppilaitoksessa ja valmistui insinööriksi 1953. Hän työskenteli valmistuttuaan ensin usean vuoden ajan Sähköliikkeiden Oy:ssä ja sitten osastopäällikkönä Idmanilla ja Suomen Kaapelitehtaalla. Vuonna 1966 hänestä tuli Suomen Kaapelitehtaan Ouluun perustaman Pohjolan Kaapeli -yhtiön toimitusjohtaja. Yhtiö kansainvälistyi ja kasvoi Pesolan johdossa erittäin nopeasti muun muassa ryhtymällä johdinsarjojen tuotantoon. Sillä oli 1970-luvun lopussa yli 1300 työntekijää. Kun Pohjolan Kaapeli liitettiin vuonna 1981 osaksi Nokian kaapeli- ja metalliteollisuusryhmää, Pesola palasi takaisin Idmaniin, mutta nyt yhtiön toimitusjohtajaksi. Tehtävää varsin lyhyen ajan hoidettuaan hänestä tuli vuonna 1985 Airamin toimitusjohtaja. Tästä tehtävästä vuonna 1976 teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Pesola jäi eläkkeelle jo seuraavana vuonna, 1986.
Ypäjä
pienoiskuva|250px|[[Ypäjän kirkko]] pienoiskuva|250px|Kurjenmäentietä Ypäjän keskustassa. pienoiskuva|250px|[[Loimijoki|Loimijokea Kurjensillalta. Taustalla Ypäjän hevosopiston rakennuksia.]] pienoiskuva|250px|Ypäjänkylän mylly ja tupa.
Ypäjä on Suomen kunta, joka sijaitsee Kanta-Hämeen maakunnassa. Vuosina 1997–2009 se kuului Etelä-Suomen lääniin ja sitä ennen Hämeen lääniin. Kunnassa asuu 0 ihmistä ja sen pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km².
Ypäjän naapurikunnat ovat idässä Jokioinen, etelässä Somero, lännessä Loimaa ja pohjoisessa Loimaan lisäksi Humppila. Kunnalla on lounaassa yksi yhteinen rajapiste Kosken Tl kanssa. Entisiä naapurikuntia ovat nykyään Loimaaseen kuuluvat Loimaan kunta lännessä ja Metsämaa pohjoisessa. Lisäksi kunnalla on lounaassa ollut yhteinen rajapiste niin ikään Loimaaseen nykyään kuuluvan Mellilän kanssa.
Ypäjän vaakunan on suunnitellut professori, taidegraafikko Aukusti Tuhka, ja se vahvistettiin vuonna 1949.
Rautatiekalusto
thumb|280px|[[Sähköveturi|Sähkövetureita Turun päärautatieasemalla]] Rautatiekalustolla tarkoitetaan kaikkia vetureita, junanvaunuja ja muuta rautatiekiskoilla liikkuvaa kalustoa, ei kuitenkaan esimerkiksi resiinaa, raitiovaunua tai metrojunia.
Rautatiekalusto jaotellaan käyttötarkoituksensa mukaan seuraavasti:
Ypäjä
Yleistä
Ypäjä tunnetaan luultavasti parhaiten hevosista. Kunnassa sijaitsee Hevosopisto, ja siellä järjestetään vuosittain Finnderby-ratsastuskilpailu. Kuntaa markkinoidaankin Suomen hevospitäjänä. Ypäjällä on kuvattu Lämminveriset-niminen televisiosarja.
Perinteisesti Ypäjä on osa Lounais-Hämettä yhdessä Forssan seutukunnan kuntien Forssan, Humppilan, Jokioisten ja Tammelan sekä nykyään Varsinais-Suomeen kuuluvan Someron ja Pirkanmaahan kuuluvan Urjalan kanssa. Forssan ohella toinen tärkeä seudullinen keskus on Loimaa, ja varsinkin Ypäjän pohjoisosista on lyhempi matka Loimaalle kuin Forssaan, jonne taas yhteydet ovat paremmat etenkin kunnan itäosista.
Kunnan asukasluku on ollut laskusuunnassa vuosikymmeniä. Viime vuosina kunta on pyrkinyt jarruttelemaan muuttoliikettä ja houkuttelemaan uusia asukkaita muun muassa Hevosopiston ja edullisten tonttien avulla.
Harmaarousku
Harmaarousku (Lactarius vietus) on Suomessa hyvin yleisenä tavattava koivua suosiva rouskulaji. Sen lakki on 3–8 senttimetriä leveä ja harmaanruskea. Jalka on 3–8 senttimetriä pitkä ja hieman lakkia vaaleampi. Malto on haurasta ja kellanvalkoista. Maitiaisneste on valkoista ja kuivuessa harmaantuvaa. Sienen maku on polttava. Se on kiehauttamisen jälkeen käyttökelpoinen ruokasieni. Harmaarouskua tavataan kangasmetsissä, korvissa ja tunturikoivikoissa koivun seurassa. Kasvuaika on elokuusta syyskuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi. Maailmanlaajuisesti sitä esiintyy yleisesti Euroopassa, Länsi-Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Ypäjä
Yleistä
Vuonna 2019 Ypäjällä oltiin siirtymässä yhtenäiskouluun. Vuoteen 2018 opetus järjestettiin neljässä yksikössä: Perttulan koulu (luokat 1.–6.), Levän koulu (luokat 1.–6.), Ypäjänkylän koulu (luokat 1.–6.) sekä Kartanon koulu (luokat 7.–9.). Helmikuussa 2018 Ypäjän kunnanvaltuusto päätti, että Levän koulu lopetetaan kevätlukukauden 2018 lopussa. Tammikuussa 2019 päätettiin, että Ypäjänkylän koulu lopetetaan 31.7.2019. Näin toimintaan jäävät Perttulan koulu ja Kartanon koulu. Lisäksi kunnassa toimii Loimaan lukion hevosurheilulinja, jossa on mahdollista yhdistää lukion oppimäärä ja ratsastusopinnot.
Harmaarousku
Harmaarouskun kanssa samannäköisiä lajeja ovat esimerkiksi haaparousku, suklaarousku, korpirousku, kangaspalsamirousku ja viitapalsamirousku.
Ypäjä
Yleistä
Kunnan asioista kertoo kerran kuussa ilmestyvä Ypäjäläinen, jota julkaisevat yhdessä Ypäjän kunta ja Ypäjän seurakunta. Päivittäisestä uutistarjonnasta vastavat Forssassa ilmestyvä Forssan Lehti ja Loimaalla ilmestyvä Loimaan Lehti.
Luonnonympäristö
Luonnonympäristöä Ypäjällä hallitsevat laajat savikot, jotka on pääosin raivattu pelloksi. Niiden välissä on metsäisiä, kalliosydämisiä moreeniselänteitä. Laajin suurempi metsäalue on heti kirkonkylän pohjoispuolella. Kunnan eteläraja noudattelee katkonaista harjujaksoa. Toinen harjujakso kulkee etelässä Loimijoen laaksossa Palikkalan ja Levän kylien alueella. Loimaan, Someron ja Kosken rajalla lounaassa kunnan alueelle ulottuvat Loimaan Eksyssuo ja Someron Huhmassuo.
Kunnan tärkein vesistö on Loimijoki, jonka varrelle Ypäjän kirkonkylä ja tärkeimmät viljelyalueet ovat aikanaan syntyneet. Pohjoisesta Loimijokeen laskee Ypäjän alueelta Ypäjoki, ja Ypäjän eteläosien halki virtaa Loimijokeen Ypäjällä etelästä laskeva Kuusjoki. Koko kunnan alueella ei ole yhtään järveä.
Kunnan uimapaikkoja ovat entisessä kalliolouhoksessa sijaitseva Murska valtatien 10 varressa, sorakuoppaan kaivettu Piilikankaan uimala Someron rajalla sekä Ypäjänkylässä Ypäjänkyläntien varrella lähellä seurojentaloa sijaitseva Uimakulju. Uimakulju on keinotekoinen maauimala, joka saa vetensä suoraan lähteestä.
Kulttuuriympäristö
Ypäjän kulttuuriympäristöistä on Loimijokilaakson viljelysmaisema ja Valtion hevosjalostuslaitos, jonka toimintaa nykyään jatkavat Ypäjän hevosopisto ja MTT:n hevostutkimus aiemman Kartanonkylän kartanon alueella Ypäjän Kartanonkylässä, määritelty Museoviraston vuonna 2009 julkistamassa inventoinnissa valtakunnallisesti merkittäviksi rakennetuiksi kulttuuriympäristöiksi.
Historia
Nykyisen Ypäjän alue on kuulunut kahteen historialliseen maakuntaan, Hämeeseen ja Satakuntaan. Kylistä on Hämeenlinnan linnaläänin ja siihen kuuluneen Loimon, myöhemmin Portaan hallintopitäjän mukaan rajattuna Perttulan, Kartanon, Varsanojan, Levän ja Palikkalan kylät luettu kuuluviksi Hämeeseen. Kokemäenkartanon linnaläänin ja siihen kuuluneen Loimaan hallintopitäjän mukaan rajattuna on Ypäjän ja Mannisten kylät puolestaan luettu kuuluviksi Satakuntaan.
Ypäjän kunnan ja seurakunnan edeltäjänä oli Perttulan kappeli, josta on olemassa tieto ainakin jo 1500-luvulta. Samanlaiset kappelit lienevät olleet myös Tammelan Portaassa ja Tammelan kirkonkylässä. Myöhemmin näistä Tammelan kappeli tuli muodostuneen kirkkopitäjän emäkirkoksi ja Portaan kappeli hävisi. Ainakin jo 1500-luvulla Perttula lienee ollut Tammelan kappeliseurakuntana, mutta Jokioisten kappeliseurakunnan perustamisen jälkeen vuonna 1631 Perttulan kirkon toiminta tuli pääasiassa Jokioisten kappalaisen vastuulle.
Perttulasta tuli kappeliseurakunta uudestaan Tammelan alaisuuteen vuonna 1871. Tällöin Perttulan kappeliseurakuntaan liitettiin myös Loimaaseen kuuluneet Ypäjän ja Mannisten kylät, joiden asukkaat olivat käyttäneet Ypäjän kirkkoa jo 1600-luvulta alkaen. Huolimatta liittymisestä Perttulan kappeliseuraan mainitut kylät kuitenkin jäivät vielä osaksi Loimaan kirkkoherrakuntaa. Kunnallishallinto Perttulaan perustettiin vuonna 1876.
Vuonna 1876 valmistui Turku–Toijala-rautatie, jonka varteen Ypäjänkylään perustettiin vuonna 1888 rautatieasema. Itsenäinen kirkkoherrakunta Ypäjästä tuli vuonna 1892, jolloin siihenastinen Perttulan kunta ja kappeliseurakunta samalla muutti nimensä rautatieaseman mukaan Ypäjäksi. Samalla myös Ypäjä ja Manninen liitettiin muodostettuun kirkkoherrakuntaan. Maallisessa hallinnossa liitos näiden kahden kylän osalta toteutui vasta vuonna 1911.
Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Kunnan rajoissa ei ole tapahtunut muutoksia tällä ajanjaksolla.
Toisen maailmansodan jälkeen Ypäjälle asutettiin Muolaan siirtoväkeä. Suuria siirtoväen asutusalueita on etenkin Jokioisten ja Kartanonkylän kartanoiden entisillä sivutiloilla Levän Saarikossa ja Palikkalan Vähälläsuolla.
Aluejako
pienoiskuva|150px|Ypäjän kylät 1927: 1. Ypäjä, 2. Perttula, 3. Kartano, 4. Varsanoja, 5. Manninen, 6. Levä, 7. Palikkala
Kylät
Ypäjällä on seitsemän kylää:
Kulmakunnat
Kulmakunnista tärkeimpiä ovat aiemmin omat koulupiirinsä muodostaneet Kuusjoki ja Hyrsynkulma.
Pienempiä kulmakuntia ovat muiden muassa Ketokylä, Jyvämäki ja Saarikko Levällä, Katinhäntä, Onkijoenperä, Nopola ja Hollinkorpi Ypäjänkylässä, Mätikkö ja Rajalahti Perttulassa, Myllykulma, Nirpankulma, Suokulma ja Vellinginmäki Mannisissa, Ruokosuo Kuusjoenkulmalla sekä Kottaanoja ja Vähäsuo Palikkalassa.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Ypäjällä oli 2 372 asukasta, joista 965 asui taajamassa, 1 391 haja-asutusalueilla ja 16:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Ypäjän taajama-aste on 41,0 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Ypäjän kirkonkylä.
Aiemmin myös Ypäjän asemanseutu on muodostanut taajaman. Vuoden 1960 väestönlaskennassa asemanseudulla oli 302 asukasta 3,2 neliökilometrin alueella ja kirkonkylässä puolestaan 564 asukasta 3,3 neliökilometrin alueella. Vuoden 1970 väestönlaskennassa asemanseudun taajaman pinta-ala oli pysynyt samana, mutta asukkaita oli enää 208. Kirkonkylässä asukkaita oli tuolloin 601 ja taajaman pinta-ala oli 4,02 neliökilometriä. Vuoden 1990 väestönlaskennassa Ypäjän ainoana taajamana mainitaan enää kirkonkylä. Tuolloin kirkonkylässä oli 995 asukasta ja sen pinta-ala 4,2 neliökilometriä.
Osa-alueet
Tilastointia varten muodostetussa kuntien osa-aluejaotuksessa Ypäjä koostuu kolmesta pienalueesta, jotka ovat Ypäjän kirkonkylä, Ypäjänkylä ja Levä-Palikkala. Vuoden 2011 lopussa Ypäjän kirkonkylän pienalueella oli 1 645 asukasta, Ypäjänkylässä 348 asukasta ja Levä-Palikkalassa 535 asukasta. Ypäjän kirkonkylän pienalue on laajempi kuin Ypäjän kirkonkylän muodostama taajama, sillä siihen kuuluu myös laajoja haja-asutusalueita Ypäjän keskiosassa.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Ypäjällä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Ypäjän alueella toimii Hämeenlinnan ortodoksinen seurakunta.
Liikenne
Ypäjänkylässä noin 10 kilometrin päässä kunnan keskustasta sijaitsee Ypäjän rautatieasema, jolla tosin junat eivät ole pysähtyneet vuoden 1984 jälkeen. Nykyään lähimmät rautatieasemat ovat Loimaalla ja Humppilassa.
Maantieliikenteessä kunnan keskeisiä liikenneväyliä 2000-luvulla ovat kunnan eteläosan halki kulkeva, Turusta Hämeenlinnaan johtava valtatie 10 (osoitenimenä Ypäjällä Turuntie) ja siitä Palikkalan lähellä erkaneva, Forssasta Loimaan suuntaan johtava seututie 213 (osoiteniminä Ypäjällä Forssantie ja Loimaantie). Tämän kanssa risteää Ypäjän kirkon luona Koskelta tuleva yhdystie 2805 (osoiteniminä Ypäjällä Koskentie ja Kurjenmäentie), jonka ohella toinen keskeinen kunnan sisäinen yhdystie on Valtatieltä 9 Loimaan Metsämaalla alkunsa saava, Ypäjänkylän, Ypäjän kirkonkylän, Kartanonkylän ja Varsanojan kautta Jokioisten Vaulammille johtava yhdystie 2812 (osoiteniminä Ypäjällä Ypäjänkyläntie ja Varsanojantie). Tähän yhtyy vielä Ypäjänkylän Katinhännässä seututieltä 213 Loimaan Kauhanojalla alkunsa saava yhdystie 2815 (osoitenimenä Ypäjällä Katinhännäntie).
Ennen nykyisen valtatien 2 rakentamista valtatien 2 reitti kulki Ypäjällä nykyisen valtatien 10 ja seututien 213 alkuosan reittiä noudatellutta linjausta ja tästä nykyistä Jyvämäentietä Koskentielle ja tätä pitkin jälleen nykyiselle seututielle 213. Tästä matkasta osuus Jokioisten Haapaniemestä Ypäjän Levän Jyvämäkeen rakennettiin 1860-luvulla Vaulammin ja Kurjenmäen kautta kulkeneen vanhemman maantien mäkisen osuuden oikaisemiseksi.
Välimatkoja
Etäisyyksiä Ypäjän kirkonkylältä Ypäjän muihin kyliin:
Etäisyyksiä Ypäjän kirkonkylältä lähikaupunkeihin ja Etelä-Suomen suurimpiin keskuksiin:
Ruokakulttuuri
Ypäjän pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla sallatti eli rosolli ja possumakkara.
Sandra Edwards
pienoiskuva|Sandra Edwards vuonna 1958. Sandra Edwards (s. 12. maaliskuuta 1938, Los Angeles) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli.
Edwards oli Playboyn Playmate of the Month maaliskuussa 1957. Hän on osittain cherokeetaustainen ja toimi myös showgirlinä Las Vegasissa. Hän esiintyi näyttelijänurallaan muutamissa elokuvissa ja useammissa televisiosarjoissa (mm. Hawaiian Eye, Maverick).
Edwards meni vuonna 1961 naimisiin Tom Gilsonin kanssa, mutta pari otti avioeron elokuussa 1962. Uhkaavaksi ja äärimmäisen väkivaltaiseksi käynyt mies murtautui 6. lokakuuta 1962 juopuneena Edwardsin asuntoon ja alkoi uhkailla entistä vaimoaan ja lapsia. Edwards surmasi Gilsonin luodilla sydämeen, ja tuomari katsoi myöhemmin tämän toimineen itsepuolustukseksi.
Eerik Haakoninpoika
Eerik Haakoninpoika eli Eerik Jaarli oli Haakon Jaarlin poika. Hän hallitsi osaa Norjasta veljensä Sven Haakoninpojan kanssa vuosina 1000–1015. Eerik oli Tanskan kuninkaan Sven Kaksiparran vasalli, ja hän lähti Svenin mukaan sotaretkelle Englantiin vuonna 1012. Eerikin palatessa takaisin Norjaan 1015 oli Pyhä Olavi kuitenkin jo noussut kuninkaaksi.
Eerik tuki Knuut Suurta kun tämä valloitti takaisin isänsä Sven Kaksiparran valtakuntaa Englannissa. Knut jakoi alueet neljään jaarlikuntaan, ja Eerikistä tuli Northumbrian jaarli vuonna 1016 tai 1017.
Maastohiihto talviolympialaisissa 2014
Vuoden 2014 talviolympialaisten maastohiihdon kilpailupaikkana oli Hiihtokeskus Laura Krasnaja Poljanan lähettyvillä, lähellä kisojen pääpaikkaa Sotšia. Maastohiihdossa oli kuusi miesten ja kuusi naisten kilpailua.
Parhaiten olympialaisten hiihtokilpailuissa menestyivät norjalaiset urheilijat.
Osallistuneet maat
Vuoden 2014 talviolympialaisten maastohiihtoon osallistui 310 kilpailijaa 54 maasta. Ensimmäistä kertaa olympiahiihtoon osallistuivat Chile, sekä ensimmäistä kertaa talviolympialaisiin osallistunut Dominica.
Onkirotti
Onkirotti on kalliorotko itäisellä Pirkanmaalla Kuhmoisten pohjoisosassa. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Jämsän keskustasta lounaaseen. Onkirotti kuuluu samaan kallioalueeseen kuin Vororotti ja Mullikkarotti.
Onkirotti on puolisen kilometriä pitkä ja 10–20 metriä leveä. Sen viistojyrkänteisten kallioseinämien korkeus on noin 10–15 metriä. Rotkon pohja on louhikkoinen. Onkirotin suojaisilla seinämillä kasvaa mesotrofista ja oligotrofista sammal- sekä jäkäläpeitettä, kuten isoriippu-, kivikutri-, siloriippu- ja tummauurnasammalta.
Viitteet
61.78194°N, 24.98167°W
Oulunsuun suuralue
65.00846°N, 25.52794°W
Oulunsuun suuralue on yksi Oulun kaupungin kahdestakymmenestäkolmesta suuralueesta. Suuralue sijaitsee keskustan itäpuolella Oulujoen etelärannalla. Suuralueella asuu noin 8 000 asukasta, ja siellä on yhteensä 10 806 työpaikkaa. Asuntokuntia on noin 4 000 (1.1.2010). Suuralue rajautuu Myllyojan, Kaukovainion, keskustan ja Maikkulan suuralueisiin.
Kaupunginosat Oulunsuun suuralueella
thumb|Oulunsuunkujaa Värtössä.
Liikenne
Oulunsuuntien ja Kajaanintien risteyksen liikenne- ja turvallisuusongelmia on helpotettu uusimalla teiden risteystä vuoden 2005 aikana. Samalla vilkas Oulunsuun koulun luona oleva suojatie muutettiin alikuluksi ja liikennevalo-ohjausta tehostettiin.
Volha Krautsova
Volha Krautsova (,, s. 25. kesäkuuta 1981) on valkovenäläinen kestävyysjuoksija.
Krautsova osallistui Ateenan olympialaisiin 2004 5 000 metrin juoksussa, mutta karsiutui. Seuraavana vuonna hän voitti lajissa Euroopan cupin ykkösliigan ja sijoittui Helsingin MM-kisoissa hän juoksi kymmenenneksi ajalla 14.47,75. Krautsova voitti 2006 maansa mestaruuden sisäradoilla 3 000 metrin juoksussa ja ulkoradoilla 10 000 metrin juoksussa. Samana vuonna hän voitti Euroopan cupin ykkösliigan ja sijoittui Göteborgin EM-kisoissa 5 000 metrillä viidenneksi. 2007 hän voitti maansa sisäratojen mestaruuden sekä 3 000 että 1 500 metrin juoksussa. Saman vuoden Osakan MM-kisoissa hän oli 5 000 metrin 13:s ajalla 15.11,82. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui alkuerissä ja Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän keskeytti.
Jet2.com
Jet2.com on brittiläinen charter-yhtiö. Yhtiö on Britannian kolmanneksi suurin. Kyseinen yritys on lentänyt lomalentoja Lappiin. Jet2 lentää monilta Britannian lentokentiltä (esim. Manchester, Liverpool ja Lontoon Stansted) eri Euroopan maihin.
Laivasto
thumb|Jet2:n Airbus A321-200 lähdössä [[Manchesterin lentoasema|Manchesterin lentoasemalta.]] thumb|Jet2:n Airbus A330-200 lähdössä [[Manchesterin lentoasema|Manchesterin lentoasemalta.]] thumb|Jet2:n Boeing 737-300 [[Toulouse-Blagnacin lentoasema|Toulouse-Blagnacin lentoasemalla.]] thumb|Jet2:n Boeing 737-800. thumb|Jet2:n Boeing 757-200 [[Leeds-Bradfordin kansainvälinen lentoasema|Leeds-Bradfordin kansainvälisellä lentoasemalla.]] Laivaston keski-ikä elokuussa 2022 on 15,2 vuotta.
Jet2Holidays
Jet2Holidays on Jet2:n tytäryhtiö, joka keskittyy lomalentoihin Kanariansaarille, Espanjaan, Kreikkaan ja Turkkiin. Helmikuussa 2023 Jet2Holidays ohitti TUIn, ja siitä tuli Britannian suurin turistilentoyhtiö. Se perustettiin vuonna 2007.
Hornankoski
Hornankoski on suomalainen melodraamaelokuva vuodelta 1949. Sen ovat ohjanneet Teuvo Tulio ja Roland af Hällström. Af Hällströmin osuus oli tiettävästi työ apulaisohjaajana suomenkielisessä versiossa. Tulio teki elokuvasta samalla myös ruotsinkielisen version Forsfararna.
Huomautuksia
Elokuvatarkastamo leikkasi suomenkielisestä versiosta heinäkasakohtauksesta pois pari metriä. Ruotsinkielistä versiota ei tarkastettu eikä esitetty Suomessa, ja kohtaus on siinä kokonaisena. Ruotsinkielinen on kuitenkin muun leikkauksen vuoksi noin kymmenen minuuttia suomenkielistä lyhyempi.
Åke Lindmanilla on elokuvassa hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa, ja hän sai siitä pysyvän konnanleiman.
Arviot
Jussi Talvi soveltaa käsikirjoituksessa Tulion tuotannon perusteemoja. Kritiikissä todetaan, että Kain ja Aabel -elokuva pursuaa intohimoa ja kavalaa petollisuutta.
Esko Töyri voitti elokuvan ansiosta 1949 parhaan kuvauksen Jussi-palkinnon. Palkinnon perusteluissa mainittiin myös Töyrin kuvaama Vain kaksi tuntia -elokuva.
Lauttanen (Juupajoki)
Lauttanen eli Lauttasjärvi on Pirkanmaalla Juupajoen Kopsamossa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 11,6 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Se on C-kirjaimen muotoinen metsäjärvi, jonka itäosa muodostaa 280 metriä pitkän lahden. Järven ympärillä kohoavat jyrkkärinteiset mäet Lahdenvuori, Talasmäki, Mettisianmäki ja eteläinen kartassa nimeämätön mäki. Viimeksi mainitulla mäellä on järven puolella jyrkänteet. Lahdenvuori, jota kutsutaan myös Muhuvuoreksi, kohoaa 40 metrin korkeuteen järven rannasta. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Se rannoilla on kolme vapaa-ajan asuntoa, joille tulee tiet Sahrajärveltä ja Petääjärveltä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,6 metriä mpy. Siihen on johdettu viisi metsäojaa. Ojista yksi on Niskasjärven laskuoja ja toinen Mustijärvensuon luontainen oja. Suon keskellä sijaitsee Mustijärven suojärvi. Järven itäiseltä lahdelta lähtee laskuoja, joka laskee Vaippasen kautta Muhujärven Muhulahteen 800 metrin päähän. Ojalle tulee pudotusta 6,5 metriä. Vesireitti jatkuu alaspäin päätyen Sahajokeen.
Historiaa
Vuoden 1957 peruskartassa järvi oli asuttu. Niskasjärven eteläpuolella kannaksella sijaitsi maatila, jonka pellot ylettyivät kummallekin rannalle. Myös laskuojan molemmilla rannoilla oli toisen maatilan peltoaj. Seuraavassa vuoden 1977 kartassa pellot oli metsitetty. Järven vapaa-ajan asunnot on rakennettu pääasiassa 1980-luvun jälkeen.
RoboCop 3
RoboCop 3 on vuoden 1993 science fiction -toimintaelokuva, jonka ohjasi Fred Dekker ja käsikirjoitti Frank Miller. Se on RoboCop-sarjan kolmas elokuva ja nimiroolissa näytteli Peter Wellerin sijaan Robert John Burke. Weller kieltäytyi roolista, koska oli jo aloittanut elokuvan Alaston lounas kuvaukset, ja hänestä RoboCopin esittäminen oli fyysisesti liian rankkaa. Elokuva sai muun muassa Saturn-ehdokkuuden parhaasta tieteiselokuvasta ja parhaasta naissivuosasta.
Juoni
Detroitia hallitseva suuryritys OCP on aloittanut asukkaiden pakkohäädöt, jotta yhtiö voisi rakentaa oman kaupunkinsa Delta Cityn Detroitin paikalle. OCP:n toimitusjohtajan huolen aiheena on OCP:n pian lähestyvä konkurssi ja OCP:n erikoisjoukkojen johtajan Paul MacDaggettin murheena kapinalliset, jotka vastustavat pakkohäätöä. Hän saa apua japanilaiselta Kanemitsu -yhtiöltä, joka tuo mukanaan Yhdysvaltoihin ninjarobotteja päästäkseen eroon kapinallisista. RoboCop asettuu kapinallisen puolelle ja ryhtyy sotimaan McDaggettiä, sekä hänen joukkojaan vastaan.
Lovely
Kappale on Khalidin, Eilishin ja tämän veljen Finneasin kirjoittama. Finneas on myös tuottanut sen. Sillä käsitellään muun muassa yksinäisyyttä ja ajatuksiinsa juuttumista. Eilishin mukaan kirjoitusprosessi oli enemmänkin ajanviettoa ystävien kesken kuin tulevan hittikappaleen tekoa.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 26. huhtikuuta 2018. Synkällä videolla mustiin vaatteisiin ja hopeaketjuihin pukeutuneet Eilish ja Khalid ovat loukussa lasiseinäisessä laatikossa. Vuoden 2021 tammikuuhun mennessä videota oli katsottu yli miljardi kertaa videopalvelu YouTubessa.
Koloa Talake
Koloa Talake (1934–2008 ) on tuvalulainen poliitikko. Hän toimi Tuvalun pääministerinä yhdeksän kuukautta vuosina 2001–2002 syrjäytettyään edeltäjänsä Faimalaga Lukan tämän hallitukselle annetulla epäluottamuslauseella. Talaken seuraajaksi Tuvalun pääministerinä tuli vuonna 2002 Saufatu Sopoanga.
Talakella on harrastanut näkyviä tempauksia. Pääministerikautensa aikana hän muun muassa neuvotteli Tuvalun internet-tunnuksen (.tv) myymisestä amerikkalaiselle yhtiölle saadakseen tuloja köyhälle maalleen.
Vuonna 2002 hän haastoi kahden muun pienen saarivaltion Kiribatin ja Malediivien kanssa Yhdysvallat ja Australian oikeuteen Kioton sopimuksen ratifioimatta jättämisestä. Saarivaltioiden johtajien mukaan kasvihuonekaasupäästöt aiheuttavat alueella merenpinnan nousua, joka hukuttaa saaret alleen.
Talake asui myöhemmin Uudessa-Seelannissa Aucklandissa.
Wolfmother (albumi)
Wolfmother on australialaisen Wolfmother-rockyhtyeen vuonna 2005 julkaistu esikoisalbumi.
Helmikuuhun 2007 mennessä albumia oli myyty Yhdysvalloissa 265 000 kappaletta. Se myi Kanadassa kultaa ja sai sertifikaationsa helmikuussa 2007.
Kappale ”Woman” on musiikkina useissa videopeleissä kuten Guitar Hero II, Tony Hawk's Project 8, MotorStorm, Madden NFL 07 ja Major League Baseball 2K7. Kappaleet ”Dimension” ja ”Pyramid” soivat puolestaan videopelissä FlatOut 2. Vuonna 2007 ”Woman” voitti Grammy-palkinnon parhaasta hard rock -esiintymisestä.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Andrew Stockdale, Chris Ross ja Myles Heskett.
Lauri Hanhivaara
Lauri Hanhivaara on kuvitteellinen poliisi, joka ratkoo rikoksia Pentti Kirstilän dekkareissa. Hanhivaara on tamperelainen, nasevapuheinen ylikonstaapeli. Hän esiintyy jo Kirstilän esikoisromaanissa Jäähyväiset rakkaimmalle (1977).
Kirstilän Hanhivaara-romaaneja on filmatisoitu runsaasti. Matti Kassila ohjasi Jäähyväiset presidentille (1987) elokuvateatterilevitykseen. Elokuvassa Tarmo Manni esittää Kekkosen näköistä presidenttiä, joka joutuu attentaattiyrityksen kohteeksi.
Televisioelokuvia ja -sarjoja on useita. Ohjaajina ovat toimineet Seppo Wallin, Anssi Mänttäri ja Taisto-Bertil Orsmaa. Hanhivaaraa näissä sovituksissa ovat esittäneet Tapani Perttu, Raimo Grönberg kahdesti ja muistetuimpana Antti Litja kaikkiaan viisi kertaa.
Sven Haakoninpoika
Haakon jaarlilla oli lukuisia lapsia. Sven oli yksi kolmesta, jotka syntyivät avioliitosta Tora Skagesdatterin kanssa, ja hän poeri jaarlin arvonimen. Hän jäi kuitenkin jostain syystä avioliiton ulkopuolella syntyneen vanhemman veljensä Eerikin varjoon.
Ibeon saengeun cheoeumira
Ibeon saengeun cheoeumira on televisioyhtiö tvN:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Lee Min-ki ja Jung So-min.
Nokia 6300
Nokia 6300 on Nokian marraskuussa 2006 julkistettu matkapuhelinmalli. Siinä on Series 40 -käyttöjärjestelmä ja kahden megapikselin digitaalikamera. Puhelimen kuoret ovat suureksi osaksi ruostumatonta terästä. Lisäksi siinä on korkeintaan kahden gigatavun muistikortteja tukeva microSD-korttipaikka, joten puhelinta voi käyttää myös musiikkisoittimena.
Alexandre Negri
Negri on edustanut urallaan myös brasilialaisia Ponte Pretaa (2000–2004) ja Fortalezaa (2005–2006), ranskalaisen Ajaccion kakkosjoukkuetta (2004–2005), romanialaista Universitatea Craiovaa (2005), kreikkalaista Arisia (2006–2007) sekä kyproslaisia APOP Kinyrasia (2007–2009) ja Doxa Katokopiasia (lainalla 2012–2013).
Negri oli mukana Brasilian maajoukkueessa CONCACAF Gold Cupissa 2003, jossa Brasilia oli mukana vierailevana joukkueena ja saavutti hopeaa. Hän ei ole kuitenkaan pelannut A-maaotteluita.
Jan Ceulemans
pienoiskuva|Jan Ceulemans vuonna 1980. Jan Ceulemans (s. 28. helmikuuta 1957 Lier) on belgialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Hän on toiminut kesästä 2007 lähtien KVC Westerlon päävalmentajana.
Peliura
Ceulemans kuului Belgian jalkapallomaajoukkueen avainpelaajiin sen menestysvuosina 1980-luvulla. Ceulemansin maajoukkueuran kohokohta oli EM-lopputurnaus Italiassa 1980, kun Belgia voitti hopeaa. MM-kisoissa 1986 Meksikossa Ceulemans toimi maajoukkueen kapteenina ja johdatti kolmella maalillaan Belgian neljänneksi. Hän lopetti maajoukkueuransa Italian MM-kisojen ensimmäiselle pudotuspelikierrokselle 1990. Ceulemans pelasi maajoukkueessa 96 ottelua, mikä oli Belgian maajoukkueen ennätys vuoteen 2017 saakka. Pelaamissaan otteluissa hän teki 23 maalia.
Seuratasolla Ceulemans menestyi Club Bruggessa. Hän edusti seuraa vuosina 1977–1992 ja voitti tuona aikana muun muassa neljä Belgian mestaruutta. Ceulemans lopetti pelaajauransa polvivamman vuoksi 35-vuotiaana 1992.
Jalkapallolegenda Pelé listasi Ceulemansin vuonna 2004 maailman 125 parhaan elossa olevan jalkapalloilijan joukkoon. Ceulemansin lisäksi belgialaisista listalle pääsivät vain Franky Van Der Elst ja Jean-Marie Pfaff.
Seurat pelaajana
Scott Brown (jalkapalloilija)
Scott Brown (s. 25. kesäkuuta 1985 Dunfermline ) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Skotlannin mestaruussarjassa pelaavaa Celticiä.
Jan Ceulemans
Peliura
Meriitit pelaajana
Valmennusura
Ceulemans aloitti valmennusuransa 1992 KSC Eendracht Aalstin päävalmentajana. Ceulemans nosti seuran Belgian pääsarjatasolle 1994 ja aina UEFA Cupin karsintoihin saakka. 1998 hän siirtyi Aalstista KVC Westerloon, jonka hän valmensi UEFA Cupiin. Vuonna 2005 hän palasi Club Bruggeen tehden seuran kanssa kolmen vuoden sopimuksen päävalmentajan tehtävistä. Hänet kuitenkin erotettiin huhtikuussa 2006 kehnojen tulosten vuoksi.
Scott Brown (jalkapalloilija)
Brown tunnetaan kovana taistelijana ja aggressiivisena pelaajana, jonka pelityyli myös usein johtaa varoituksiin.
Älä luovuta
Älä luovuta on Huoran kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 4. helmikuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet ”Loppu”, ”Pyörällä baariin (taksilla himaan)” ja ”(Älä) luovuta”.
Scott Brown (jalkapalloilija)
Ammattilaisura
Hibernianissa 13-vuotiaasta lähtien pelannut Brown siirtyi Celticiin 4,4 miljoonan punnan siirtosummalla kesällä 2007, jolloin hänestä tuli historian kallein Skotlannin sisällä siirtynyt pelaaja. Brown on toiminut seuran kapteenina helmikuusta 2010 lähtien.
Jan Ceulemans
Valmennusura
Kesällä 2007 Ceulemans palasi päävalmentajaksi KVC Westerloon, jota oli luotsannut aiemmin seitsemän vuoden ajan.
Scott Brown (jalkapalloilija)
Ammattilaisura
Skotlannin maajoukkueessa Brown teki debyyttinsä vuonna 2005. Helmikuussa 2013 Skotlannin päävalmentaja Gordon Strachan nimitti Brownin myös maajoukkueen kapteeniksi. Brown on pelannut kaikkiaan 55 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Jan Ceulemans
Valmennusura
Seurat valmentajana
Meriitit valmentajana
Älä luovuta
Albumi debytoi Suomen virallisen albumilistan ykkösenä viikolla 6/2022.
Allen West (muusikko)
Diskografia
Obituary
Six Feet Under
Lowbrow
Isovoirousku
Isovoirousku (Lactarius scrobiculatus) on rouskuihin kuuluva syötävä sieni.
Koko ja ulkonäkö
Isovoirouskun vanhemmiten jopa 20 senttiä leveä lakki on aluksi kupera, myöhemmin matalasti suppilomainen. Lakin pohjaväri on keltainen ja siinä erottuu myös usein tummempia renkaita. Lakin nukkaiset reunat kiertyvät vanhemmiten alaspäin. Kuivana lakin pinta voi olla kiiltävä, mutta kostuessaan se muuttuu limaiseksi ja tahmeaksi. Sienen jalka ja heltat ovat väriltään kellertävät. Lyhyen ja tukevan jalan pinnalla on kuoppamaisia laikkuja. Malto on raakana polttavan kirpeää. Maitiaisneste on aluksi väriltään valkoista, mutta joutuessaan ilman kanssa tekemisiin se muuttuu rikinkeltaiseksi.
Samankaltaiset lajit
Isovoirouskun kaltaisia voirouskuja ovat myös korpivoirousku (L. tuomikoskii), vihervoirousku (L. olivinus) ja villavoirousku (L. leonis), jotka kelpaavat myös samoin syötäväksi.
Kasvuaika ja -paikka
Suomessa koivurouskua tavataan harvinaisena elokuusta lokakuuhun, Etelä-Suomesta Lappiin. Se kasvaa kosteissa kuusimetsissä ja puronvarsinotkoissa kalkkialustalla.
Käyttö ravinnoksi
Isovoirousku on ryöpättävä ennen käyttöä. Se voidaan käyttää esimerkiksi paistettuna tai suolasienenä.
Pieni Valkeajärvi (Juupajoki)
Pieni Valkeajärvi on Pirkanmaalla Juupajoen Petääjärvellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee mäkisellä ylänköalueella kahden toisiaan risteävän kalliomurroksen kohdalla sijaitsevassa painaumassa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järven vierestä kulkee Petääjärveltä tuleva metsätie, joka haarautuu täällä kulkemaan Ison Välkeajärven ympäri sen kummaltakin puolelta.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 118,6 metriä mpy. Siihen on johdettu metsäoja luoteesta, mutta pääosan vedestään se saa sekä Ison Valkeajärven laskuojasta että etelästä siihen laskevasta Heinäojasta. Heinäoja saa alkunsa kahden kilometrin päässä Vähästä Heinäjärvestä ja Isosta Heinäjärvestä. Järven oma lasku-uomaa kutsutaan Valkeajoeksi ja se laskee Vähään Petääjärveen. Joelle tulee pudotusta 2,2 metriä.
Historiaa
Vuoden 1958 peruskartassa järven pohjoispuolella sijaitsi pieni peltopalsta, joka oli metsitetty seuraavassa vuoden 1977 kartassa. Sen nimi lausuttiin tuolloin ”Pieni Valkeejärvi”. Isolla Valkeajärvellä sijainneelle maatilalle kulki kärrypolku järven pohjoispuolelta. vasta vuoden 1986 karttaan oli painettu varaumat tuleville metsäautoteille.