cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dassault Mirage IIIO
Taustaa
Vaikka Australiassa Commonwealth Aircraft Corporationin (CAC) valmistamat Sabret, jotka oli varustettu Rolls-Royce Avon moottorein, olivatkin konemallin parhaita suorituskyvyltään, ne eivät olleet joka sään hävittäjiä. Samanaikainen hävittäjien nopeuden ja muun suorituskyvyn kehittyminen teki koneista nopeasti vanhanaikaisia pakottaen hankkimaan ilmavoimille paremman joka sään hävittäjän.
Hankinta
1950-luvun puolivälistä alkaen Lockheedillä oli voimakas edustajisto Australiassa markkinoimassa F-104 Starfighteria. Vaikka osa vanhemmista upseereista suosi avoimesta ehdotettua konetta, niin Ranskassa, Belgiassa ja Ruotsissa vierailleet ilmavoimien lentäjät testasivat Mirage IIIC:n, F-104G:n ja Saab Drakenin. Vierailut kulminoituivat lähetystön lähettämiseen toukokuussa 1960 Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan tutustumaan jo esillä olleisiin että uusiin vaihtoehtoihin paremmin. Lähetystö, jonka tehtävänä oli löytää ilmavoimille soveltuva kahden Machin nopeuteen ja 1 126 kilometrin toimintamatkaan kykenevä joka sään torjuntahävittäjä, koottiin ilmavoimien ja teollisuuden edustajista. Koneen ohjuksilla piti olla lisäksi 85 prosentin osumatodennäköisyys yhtä lentokonetta ammuttaessa.
Lopulta vaihtoehtoina olivat Lockheed F-104G, Northrop N156 (myöh. F-5 Freedom Fighter) ja Dassault Mirage III. Hieman ennen lähetystön lähtöä ilmailuministeriö lisäsi listaan English Electric Lightningin ja Republic F-105 Thunderchiefin. Kumpikin poliittisin perustein määritetty ehdokas putosi pois jo alkumetreillä. Thunderchief oli suuri ja se ei selvinnyt suorituskykyvaatimuksista ja Lightningin toimintamatka ei paikallispuolukseen suunniteltuna ollut riittävä. Northropin ehdokas poistettiin listalta liian hitaana ja tuotantoepävarmuuksien vuoksi.
Australian takamaiden lentokenttien heikko taso poisti lopulta F-104G:n ehdokkaiden joukosta jättäen jäljelle Miragen, jota pidettiin myös paremmin monikäyttövaatimukset täyttävänä. Puolustusministeri Athol Townley ilmoitti 15. joulukuuta 1960 alustavasta 30 Mirage IIIO -koneen (O tarkoitti Orstraliaa, A:n ollessa jo käytössä) tilauksesta ja sopimus allekirjoitettiin Pariisissa 31. maaliskuuta 1961.
Dassault oletti, että Australian ilmavoimat haluaa koneen voimanlähteeksi saman Sabressa käytetyn Rolls-Royce Avonin. Esittelykoneeseen asennettiin jälkipolttimella varustettu Rolls Royce Avon RA-67 (53,67 kN ja jälkipoltolla 71,15 kN). Esittelykoneen ensilento oli 13. helmikuuta Villarochessa. Vuoden 1960 lopulla Pariisiin saapunut Australian ilmavoimien Mirage Project Team ilmoitti haluavansa koneeseen SNECMA Atar 9C:n kuten Mirage III:n perusversiossa. Dassault uusi tämän jälkeen esittelyn. SNECMA esitti australialaisille, että koneisiin asennettaisiin Atar 9K (45,81 kN ja jälkipoltolla 65,38 kN) kuten Mirage IV:ään. Koelento-ohjelma saatiin päätökseen huhtikuun lopulla. Tulokset eivät olleet riittävän hyviä, jotta tehokkaampi moottori olisi valittu ja tilaukseen sisällytettiin Atar 9C (42,16 kN ja jälkipoltolla 57,81 kN) kuten muissakin Mirage III malleissa.
Toinen 30 koneen tilaus tehtiin lokakuussa 1962 ja yhteismäärä nousi lopulta toukokuussa 1963tehdyn tilauksen jälkeen sataan koneeseen. Lopulta tilatuista koneista 51 oli rynnäkkökoneita, joihin asennettiin Cyrano IIB -tutkat. Koneilla korvattiin Sabret. Lopulta lokakuussa 1963 tehtiin päätös kymmenen Mirage IIID koneen hankinnasta koulutuskäyttöön. Tilausta täydennettiin vielä kuudella koneella marraskuussa 1970. Tällöin Mirage III vahvuus nousi jo 116 koneeseen. Projektin kestäessä CAC valmisti 140 ilmavoimille luovutetuista 192 Atar 9C -moottorista.
Ensimmäinen Australian tilaama kone valmistettiin Ranskassa, missä se purettiin ja kuljetettiin Australiaan uudelleen koottavaksi. Kone A3-1 teki 14. maaliskuuta 1963 ensilennon Bordeaux'ssa ja se saapui Avaloniin Australian ilmavoimien C-130A:n kyydissä tammikuussa 1964. Aiemmin Australiaan laivattu A3-3 oli ensimmäinen Australiassa lentänyt Australian ilmavoimien Mirage III, kun se lensi Avalonissa 16. marraskuuta 1963. A3-2 jäi Ranskaan koelento-ohjelmaa varten ja se luovutettiin ilmavoimille vasta elokuussa 1965.
Rantalemmikki
Rantalemmikki (Myosotis laxa) on lemmikkien (Myosotis) sukuun kuuluva yksi- tai kaksivuotinen ruohovartinen kasvilaji. Se kasvaa kosteilla paikoilla samoin kuin sukulaisensa luhtalemmikki; ne voi erottaa siitä, että rantalemmikillä on pienemmät kukat.
Rantalemmikkiä tavataan lähes koko pohjoisella pallonpuoliskolla; Euroopassa, Amerikassa ja Aasiassa on omat alalajinsa.
Herman Haapaniemi
Herman Haapaniemi (10. joulukuuta 1895 Evijärvi – 21. heinäkuuta 1980 Helsinki ) oli suomalainen kommunisti ja punaupseeri, joka taisteli vapaaehtoisena Espanjana sisällissodassa. 1930–1940-luvuilla hän oli useaan otteeseen vangittuna poliittisen toimintansa johdosta.
Varhaiset vuodet
Keski-Pohjanmaalla syntynyt Haapaniemi työskenteli nuoruudessaan muun muassa renkinä, tukkitöissä ja sahoilla, kunnes muutti Helsinkiin vuonna 1916. Järjestötoiminnan hän aloitti kotiseudullaan Pietarsaaressa, jossa Haapaniemi oli mukana paikallisessa työväenyhdistyksessä, liittyen 1914 myös sosialidemokraattiseen puolueeseen. Vuonna 1917 Haapaniemi liittyi helmikuun vallankumouksen jälkeen perustettuun Helsingin miliisiin, jossa hän toimi myös vuoden 1918 sisällissodan ajan. Sodan päätyttyä Haapaniemi oli muiden punaisten tavoin vankileirillä. Vapautumisensa jälkeen Haapaniemi oli 1920-luvun alussa mukana Suomen sosialistisen työväenpuolueen toiminnassa ja liittyi myöhemmin laittomaan Suomen Kommunistiseen Puolueeseen vuonna 1929. Hän toimi erilaisissa puoluetehtävissä, joutuen myös pidätetyksi 1931.
Espanjan sisällissota ja Suomen sotavuodet
1930-luvun puolivälissä Haapaniemi matkusti Neuvostoliittoon, jossa hän kävi upseerikurssin. Vuosina 1936–1938 Haapaniemi osallistui Espanjan sisällissotaan kansainvälisten prikaatien luutnanttina. Hän toimi poliittisena komissaarina käyttäen peitenimeä Yrjö Broms. Haapaniemi palasi Suomeen joulukuussa 1938, jonka jälkeen hänet vangittiin seuraavan vuoden lokakuussa sisäministeri Urho Kekkosen toimeenpanemissa kommunistipidätyksissä. Haapaniemi vapautettiin talvisodan päätyttyä, mutta vangittiin uudelleen välirauhan aikana elokuussa 1940. Hän oli turvasäilössä koko jatkosodan ajan. Ennen pidätystään Haapaniemi ehti toukokuussa 1940 olla mukana perustamassa Suomen ja Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuraa. Sodan päätyttyä hän toimi punaisen Valpon ylivartijana, tehtävänään pitää silmällä sotasyyllisiä ja talteen otettuja äärioikeistolaisia. Haapaniemestä kertoo myös eversti Yrjö Vasama vuonna 1958 ilmestyneessä muistelmateoksessaan Valpon vankina.
Myöhemmin Haapaniemi toimi pitkään eri tehtävissä Suomi–Neuvostoliitto-Seuran järjestötyöntekijänä.
Muuta
Nivelreumaa sairastanut Haapaniemi oli vuonna 1946 yksi Suomen Reumaliiton edeltäjän Reumayhdistyksen perustamista valmistelleen toimikunnan jäsenistä.
Naisten Liiga -kausi 2007
Naisten Liiga -kausi 2007 oli vuonna 2006 perustetun jalkapallon Naisten Liigan ensimmäinen kausi. Se pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena alkusarjana, jonka jälkeen viisi parasta joukkuetta jatkoivat ylemmässä loppusarjassa ja viisi huonointa alemmassa loppusarjassa. Ne pelattiin yksinkertaisina ja alkusarjan pisteet otettiin huomioon. Mestaruuden voitti FC Honka ja alemman loppusarjan viimeinen FC United putosi suoraan Ykköseen. Liigaa laajennettiin seuraavaksi kaudeksi 12 joukkueen sarjaksi.
Vuoden liigapelaajaksi valittiin FC Hongan Eveliina Sarapää ja vuoden erotuomariksi Kirsi Savolainen. Liigakauden 2007 maalikuningatar oli FC Honkaa edustanut Taru Laihanen, joka teki 21 maalia.
Bagvalin kieli
Bagvalin kieli (bagvaliksi багвалазул мицIцIи, bagvalazul mic’c’i) on bagvalien puhuma dagestanilainen kieli. Sitä puhutaan Venäjällä Dagestanin tasavallan Tsumadan piirin muutamissa kylissä Andijskoje Koisu -joen vasemmalla rannalla. Bagvaleja on muuttanut myös Dagestanin tasangon uudiskyliin sekä tasavallaan kaupunkeihin ja muualle Venäjälle. Bagvalit nimittävät itseään ja kieltään kotikyliensä mukaan. Yhteinen nimitys bagvalal on peräisin avaarin kielestä.
1990-luvulla bagvaleja arvioitiin olleen 5–6 tuhatta henkeä. Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin kuitenkin vain 57 bagvalin puhujaa. Väestönlaskennan tulosten perusteella lähes kaikki bagvalit pitävät itseään etnisesti ja kielellisesti avaareina. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 1400 bagvalin puhujaa.
Bagval kuuluu dagestanilaisten kielten avaarilaisen ryhmän andilaiseen alaryhmään. Kieli jakautuu kolmeen paikallismurteista koostuvaan murreryhmään. Läheisimmät sukukielet ovat tindi ja tšamal. Bagval toimii kieliyhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Sivistyskielinään puhujat käyttävät avaaria ja venäjää.
BMW 02-sarja
BMW 02-sarja on joukko kompaktiluokan autoja, joita saksalainen autovalmistaja BMW valmisti vuosina 1966–1977. BMW 02 -sarjan autot perustuvat lyhennettyyn versioon BMW:n New Class -sarjasta. 02-sarja sai ihmisten huomion ja teki BMW:stä kansainvälisen brändin.
Ensimmäinen 02-sarjan tuotettu malli oli 1600-2 (malli nimettiin myöhemmin 1602:ksi). Sitä alettiin alettiin valmistaa vuonna 1966. Vuonna 1975 02-sarja korvattiin E21 korisella 300-sarjan BMW:llä (lukuun ottamatta 1502 mallia, jonka tuotanto jatkui vuoteen 1977).
Yleiskatsaus
BMW 1600-2, eli "02-Sarja" suunniteltiin edulliseksi perusmallin BMW:ksi, se oli pienempi, halvempi, ja paremmin varustettuja kuin edeltäjänsä eli New Class -sarja, johon 02-sarja perustui. BMW: n design-johtaja Wilhelm Hofmeister määritteli "kaksi-ovisen-mallin" projektin henkilökunnalleen jonka suunnittelijoina toimivat Georg Bertram ja Manfred Rennen. , "kaksi-ovinen porrasperä, korin ja akselivälin tulisi olla  23   cm (9.1   tuumaa) lyhyempi  ja auton kevyempi, kuin New Class -sarja, jotta autosta saataisiin sopivampi myös autourheilu-sovelluksiin.  tämän määritelmän seurauksena, syntyi kaksi ovinen porrasperä malli, josta tuli myös perusta 02-Sarjan urheiluauto sovelluksiin.
Silva (etunimi)
Silva on naisen etunimi. Nimi on muunnelma latinalaisperäisen Sylvia-nimen italialaisesta vastineesta Silvia, kun taas nimi Sylvia johtuu latinan metsää tarkoittavasta sanasta silva.
BMW 02-sarja
1602
oikea|pienoiskuva|BMW 1600 Cabriolet BMW 1600-2 ("-2", tarkoittaa "2-ovinen") teki debyyttinsä Geneven autonäyttelyssä Maaliskuussa 1966 ja mallia myytiin vuoteen 1975 asti, malli nimi on yksinkertaistettiin muotoon "1602" vuonna 1971. 1602 mallin 1.6 L M10 moottori tuotti 63   kW (84   hv) klo 5,700 rpm ja 130   N·m (96   lb·ft) klo 3,500 rpm. Vuonna 1968, Road & Track arvosteli US$2676 1600 "hyvä auto, tuohon hintaan".
Silva (etunimi)
Suomessa nimi Silva on 1900-luvun alusta elokuuhun 2022 mennessä annettu 722 naiselle ja alle 60 miehelle. Nimi on ollut käytössä varsinkin Pohjanmaalla. Almanakkaan nimi otettiin vuonna 1973, ja Silvan nimipäivä on 8. elokuuta.
BMW 02-sarja
1602
Korkean suorituskyvyn versio, 1600 TI, esiteltiin syyskuussa 1967. Moottorin puristussuhde oli 9,5:1, mallissa käytettiin samaa kahden Solex PHH sivu-imu kaasuttimen pakettia kuin 1800 TI mallissa, 1600 TI moottori tuotti   82   kW (110   hv) 6000 r / min. 1600 TI mallin paino on 960   kg (2,120   lb).
Silva (etunimi)
Silva on varsinkin espanjan- ja portugalinkielisissä maissa myös yleinen sukunimi, joka esiintyy myös muodossa da Silva.
BMW 02-sarja
1602
1600 TI -mallia ei myyty Yhdysvalloissa, koska se ei täyttänyt heidän päästönormejaan.
Syyskuussa 1967 esiteltiin myös rajoitettu sarja avomallia, joka valmistettaisiin Baur-tehtailla vuodesta 1967 vuoteen 1971. BMW viistoperä 1600 Touring-malli esiteltiin vuonna 1971, mutta sen valmistus lopetettiin vuonna 1972.
2002
oikea|pienoiskuva|BMW 2002 tii oikea|pienoiskuva|BMW 2002 Turbo Helmut Werner Bönsch, oli BMW: n tuotesuunnitelu johtajana, ja Alex von Falkenhausen, M10 moottorin suunnittelija, molemmilla oli kahden litran moottori asennettuna heidän henkilökohtaisissa käytössä oleissa 1600-2 malleissa. Kun he tajusivat, että olivat molemmat tehneensä saman muutoksen autoihin, he laativat yhteisen ehdotuksen BMW: n hallitukselle valmistaa kaksilitrainen versio 1600-2 mallista. Samaan aikaan, Amerikkalainen maahantuoja Max Hoffman kysyi BMW urheilu versiota 02 -sarjasta, jota voisi olla myydään yhdysvalloissa.
Koska suurempia BMW coupe ja 4-ovisia sedan-malleja, oli myyty 2.0 litran moottorilla amerikkaan: päädyttiin moottoreissa malleihin joista yhden-kaasutimen 2002 joka tuotti  75   kW (101   hv) ja malliin 2002 ti jossa oli tupla-kaasutin ja moottorissa korkeampi puristussuhde, tämä malli tuotti  89   kW (119   hv). 2002 Automatic -malli, 2-litran moottorilla ja ZF:n 3HP12 joka on 3 vaihteinen automaattivaihteisto, mallit tulivat amerikassa tarjolle vuonna 1969.
Vuonna 1971, Baur cabriolet päivitettiin 1.6 L moottorista 2.0 L moottoriin. Malliksi tuli 2002 cabriolet, Touring viistoperä versio 02 Sarjasta tuli saataville kaikilla mallisarjan moottoreilla mitä tuolloin oli tarjolla. 2002 tii esiteltiin korvaamaan 2002 ti. 2002 tii mallissa käytettiin polttoaine suihkutuksella varustettua  97   kW (130   hv) moottoria, tällöin saavutettiin huippunopeus 185   km/h (115   mph). 2002 tii Touring mallia oli saatavilla tii mallin ja touring korin koko elinkaaren ajan, molempien tuotanto päättyi vuonna 1974.
2002 Turbo esiteltiin 1973 Frankfurtin autonäyttelyssä. Tämä oli BMW: n ensimmäinen turboahdettu tuotanto auto ja ensimmäinen turboahdettu tuotanto auto sen jälkeen, kun General Motors lyhyen aikaa tarjosi niitä 1960-luvun alussa. 2002 Turbo tuotti 127   kW (170   hv) klo 5,800 rpm,  ja  240   N·m (180   lb·ft) vääntömomentin. 2002 Turbo:ssa käytettiin perustana 2002 tii mallin moottoria jossa KKK turboahdin ja moottorin puristussuhde oli laskettuna 6,9:1:een, jotta voitiin estää moottorin nakutus. Moottorissa käytettiin Kugelfischer mekaanista polttoaineen ruiskutusta ja giljotiini tyyppistä kaasuläppää. 2002 Turbo esiteltiin juuri ennen vuoden 1973 öljykriisiä, siksi vain 1,672 rakennettiin.
1802
oikea|pienoiskuva|BMW 1802 Farmari viistoperä 1802 esiteltiin vuonna 1971 ja malli oli saatavana joko 2-ovisena sedanina tai 3-ovinen touring viistoperänä joka esiteltiin samana vuonna. Touring mallin tuotanto jatkui vuoteen 1974, 1802 sedanin mallin tuotanto päättyy seuraavana vuonna.
1502
1502 on suunniteltu taloudelliseksi malliksi, moottorin iskutilavuus on 1573 cc ja se esiteltiin vuonna 1975. Tässä moottorissa oli pienempi puristussuhde 8.0:1, aikakauden standardi-oktaanista bensiiniä voitiin siis käyttää. Kun 02-Sarja korvattiin vuonna 1975 esitellyllä uudella E21 300-Sarjalla, 1502 tuotantoa jatkettiin kuitenkin yhtäaikaa vuoteen 1977.
1971 facelift
Vuonna 1971, 02-Sarja sai kasvojenkohotuksen. 3-ovinen hatchback "Touring" kori ja 1802 malli esiteltiin osana faceliftiä, ja 2002ti korvattiin 2002tii. Muita muutoksia olivat leveät puskurit kaikissa malleissa, 2-osainen mittaristo ja uudet penkit.
1973
Ulkopuolisia muutoksia, mukaan lukien takavalot (lukuun ottamatta Touring mallit), munuaiset ja etusäleikkö.
1975
1502 esiteltiin perusmalliksi.
2002 ti Diana
Mallilla juhlistettiin kilpa-ajaja Hubert Hahnen ja Diana Körnerin avioliittoa, autoja valmistettiin kahdentoista kappaleen erikoiserä 2002 ti mallista. Muutoksina mm. tupla ajovalot (lainattu BMW 2800 CS mallista), nahka sisustus ja Italialaiset alumiini vanteet. Jokainen kahdentoista autot oli maalattu eri värillä. On olemassa vain neljä tunnettua jäljellä olevaa 2002 ti Diana autoa.
1602 Elektro
Vuoden 1972 olympialaisissa esiteltiin BMW kehittämä "1602 Elektro" sähköauto tutkielma. Vain Kaksi ajoneuvoa valmistettiin, autoilla tarjottiin tukea pitkän matkan kävelijöille ja maratoonareille 1972 olympialaisten aikana. Autossa oli  350   kg painoinen (770   kg)  kahdentoista lyijy-happo-akkun paketti (akut sijoitettuna konepellin alle) akuilla saatiin toimintasäteeksi noin 30   km (19   mi).
Moottoriurheilu
BMW 2002 kilpailtiin Trans Am -sarjassa alle kahden litran luokassa, vain pienellä menestyksellä, luokaa hallitsivat Alfa Romeo, Porsche, ja Datsun. Trans Am -kilpasarjan kultaisina vuosina (1966-1972), BMW ansaitsi vain kaksi kisan voittoa (Bryar ja Bridgehampton vuonna 1970).
Eduardo and His Brazilian Aeroplane
Eduardo and his Brazilian Aeroplane on tehnyt suomalaisten artistien lauluista brasilialaisia tulkintoja. Laulut on sovittanut Anthony "Toninho" Johnson. Brazilian Aeroplane on esittänyt ja levyttänyt mm. J. Karjalaista portugaliksi Domingues kääntämin tekstein. Hän on kääntänyt myös muun muassa Ultra Bran lauluja yhteistyössä Sanna Edelmanin kanssa.
Yhtye on julkaissut singlen nimeltä "Zero e um (Ett och noll)" 19. kesäkuuta 2010. Alkuperäinen laulu on Bo Kaspers Orkesterin tuotantoa. Albumi "Simetria: Bo Kasper in Brazil" on julkaistu 15.11.2010.
Eduardo and His Brazilian Aeroplane
Albumit
Singlet
The Blasters
The Blasters on yhdysvaltalainen rock and roll-yhtye, jonka perustivat veljekset Phil ja Dave Alvin Downeyssa, Kaliforniassa vuonna 1979. Yhtye ammensi oppinsa suoraan vanhoilta mestareilta (Big Joe Turner, Lee Allen), jotka ottivat bändin siipiensä alle. The Blasters oli tärkeä osa 1980-luvun traditionaalisen rockabillyn nousua, sillä he avasivat portteja muillekin. Yhtye kuvailee musiikkiaan termillä "American music", jossa on vaikutteita eri tyylilajeista: blues, rockabilly, rock and roll, punk rock, rhythm and blues, Folk ja country. Yhtye on edelleen elinvoimainen ja suosittu ja keikkailee lähes alkuperäisessä kokoonpanossaan.
Diokeesi
Diokeesi  voi viitata seuraaviin:
Louis De Geer
Louis De Geer -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Unioninkatu
pienoiskuva|Unioninkatu Senaatintorilta etelään. Oikealla [[Helsingin yliopiston päärakennus ja Nordean pääkonttori, vasemmalla Kiseleffin talo, kadun päässä tähtitorni.]] pienoiskuva|Unioninkatu etelään [[Metsätalon kohdalla.]] Unioninkatu on Helsingin vanhan keskustan keskeisimpiä katuja. Se ulottuu Tähtitorninmäeltä Pitkällesillalle ja on noin 1,5 kilometrin pituinen. Sen eteläosa Esplanadille saakka sijaitsee Kaartinkaupungissa, pohjoisosa taas on Kruununhaan ja Kluuvin rajana.
Unioninkadun suorana jatkeena etelässä on lyhyt, Helsingin yliopiston Observatorion eli tähtitornin portille johtava Kopernikuksentie. Pitkänsillan pohjoispuolella Unioninkadun suorana jatkeena on Siltasaarenkatu, joka johtaa Kallion kirkolle. Yhdessä nämä kolme katua muodostavat 2,5 kilometrin pituisena Helsingin kantakaupungin pisimmän suoran katulinjan, niin sanotun Unioninakselin.
Unioninkadun pohjoispää Kaisaniemen kiertoliittymästä Pitkällesillalle on vilkas liikenneväylä, ja muodostaa yhdessä Kaisaniemenkadun sekä Siltasaarenkadun eteläosan kanssa osan Hakaniemeen ja edelleen Hämeentielle johtavaa väylää. Sitä pitkin kulkevat useat raitiolinjat sekä kaikki Rautatientorilta Helsingin pohjois- ja koillisosiin ja Itä-Vantaalle johtavat bussilinjat. Tämä osa Unioninkatua on leveämpi kuin kadun muut osat. Tällä kohdalla Unioninkadulta on myös pääportti Kaisaniemen kasvitieteelliseen puutarhaan. pienoiskuva|Unioninkadun pohjoispäätä nähtynä Kaisaniemen kiertoliittymästä kohti Kallion kirkkoa. Vasemmalla [[Kaisaniemen puisto ja Helsingin yliopiston kasvitieteellinen puutarha.]]
Historia
pienoiskuva|Eugen Hoffers, Ulrikaporinvuorelta eli Tähtitorninvuorelta) pohjoiseen, vasemmalla Unioninkatu, keskellä Saksalainen kirkko, 1867. Helsingin kaupunginmuseo. Unioninkadun keskiosa, suunnilleen nykyisen Kauppatorin ja Senaatintorin välillä, oli olemassa jo 1600-luvulla sen jälkeen, kun Helsinki oli siirretty Vironniemelle. Sen nimenä oli tuolloin Västra Kyrkogatan (Läntinen Kirkkokatu), koska se kulki silloisen kirkon, myöhemmin Ulrika Eleonoran kirkon ohi. Tuolloinen keskustasta pohjoiseen, nykyiselle Hämeentielle johtanut katu sijaitsi kuitenkin idempänä, osittain nykyisen Snellmaninkadun paikalla ja oli mutkitteleva.
Kun Johan Albrecht Ehrenström vuonna 1812 laati Suomen pääkaupungiksi määrätylle Helsingille uuden asemakaavan, tuli Unioninkadusta keskeinen katu, joka johti Pitkältäsillalta viivasuorana etelään, silloiselle Ulriikaporinvuorelle (nyk. Tähtitorninmäelle) saakka. Samalla kadun eteläpäähän päätettiin rakentaa tähtitorni. Nimensä katu sai, kun keisari Aleksanteri I kävi Helsingissä 1819 ja saapui kaupungin keskustaan tätä katua pitkin. Silloin Helsingin kaupungin johto esitti, että kadulle annettaisiin keisarin mukaan nimi Aleksanterinkatu ja että eräälle siitä itään johtavalle poikkikadulle hänen puolisonsa Elisabetin mukaan nimi Elisabetinkatu. Keisari kuitenkin määräsi, että sille oli annettava nimi Unioninkatu Porvoon valtiopäivillä vahvistetun Suomen ja Venäjän unionin kunniaksi. Elisabetinkadun nimen hän kuitenkin hyväksyi, ja sillä on vielä nykyisinkin ruotsiksi nimi Elisabetsgatan, suomeksi kuitenkin Liisankatu. Nimi Aleksanterinkatu annettiin myöhemmin 1833 eräälle sen poikkikadulle. .
Suomen itsenäisyyden alkuaikoina Unioninkadun nimeä vaadittiin yleisesti muutettavaksi. Sille ehdotettiin muun muassa nimiä Itsenäisyydenkatu ja Yliopistonkatu. Muutosehdotuksia ei kuitenkaan toteutettu.
Kauppatorin ja Senaatintorin välinen osa Unioninkatua oli 1800-luvun lopulla Helsingin huomattavin kauppakatu. Sen varrella sijaitsi muun muassa Stockmannin tavaratalo Kiseleffin talossa, jossa myöhemmin oli vain kaupungin virastoja, mutta nykyisin kauppakeskus.
Rakennuksia
Unioninkadun eteläpään varrella Tähtitorninmäen puiston reunassa ovat Saksalainen kirkko ja Helsingin ruotsalainen normaalilyseo. Kauppatori rajoittuu länsipäässään Unioninkatuun, joka erottaa sen Esplanadin puistosta. Hieman pohjoisempana Unioninkatu kulkee myös Senaatintorin länsireunaa pitkin, jossa sen varrella on Helsingin yliopiston päärakennus. Senaatintorin ja Kaisaniemen kiertoliittymän välisellä osuudella Unioninkadun varrella on ainoastaan julkisia rakennuksia, josta valtaosa on Carl Ludvig Engelin suunnittelemia. Välittömästi torin pohjoispuolella Unioninkadun varrella ovat vastakkaisilla puolilla Kansalliskirjasto ja Helsingin tuomiokirkko, jonka varsinainen pääovi on sekin Unioninkadun, ei siis Senaatintorin puolella. Tuomiokirkon pohjoispuolella on ortodoksinen Pyhän Kolminaisuuden kirkko. Sen jälkeen Unioninkadun molemmilla puolilla on entisiä sairaalarakennuksia, jotka (muun muassa Topelia) ovat nykyisin yliopiston käytössä ja muodostavat osan Helsingin yliopiston keskustakampusta. Myös Metsätalo on Unioninkadun varrella.
Raitioliikenne
Raitiolinja 2 kulkee Unioninkatua pitkin Senaatintorilta Kauppatorille. Tämä osa katua on kuitenkin yksisuuntainen, ja päinvastaiseen suuntaan ne kulkevat idempänä sijaitsevaa kapeaa Katariinankatua pitkin.
Nicky Wire
thumb|200px|Nicky Wire Nicky Wire (oikealta nimeltään Nicholas Allen Jones, s. 20. tammikuuta 1969 Tredegar, Wales) on walesilaisen Manic Street Preachers -yhtyeen basisti ja sanoittaja. Wiren veli, Patrick Jones, on tehnyt yhtyeen musiikkivideoita.
Wire tunsi muut Manic Street Preachersin jäsenet jo peruskoulusta. Hän toimi yhdessä Richey James Edwardsin kanssa yhtyeen sanoittajana vuosina 1989–1995 aina Edwardsin katoamiseen saakka, jolloin päävastuu lyriikoista siirtyi Wirelle.
Syyskuussa 1993 Wire meni naimisiin lapsuudenystävänsä Rachelin kanssa, ja heillä on vuonna 2002 syntynyt tytär Clara. Wire ei päässyt häämatkansa takia bändinsä esiintymiseen Tops of the Popsissa. Basistin puuttumista eivät asiasta tietämättömät kuitenkaan heti huomanneet, koska hänen sijaisenaan toimineella basistilla oli Mikki Hiiri -naamio päässään.
Syksyllä 2006 Nicky julkaisi oman soololevyn I Killed the Zeitgeist.
Sooloura
Albumit
Singlet
Vallonian Brabant
Vallonian Brabant on provinssi Valloniassa, Belgiassa. Provinssin pääkaupunki on nimeltään Wavre. Vallonian Brabantissa on arviolta 396 840 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 1 090,6 neliökilometriä. Vallonian Brabant on muodostettu vuonna 1995, kun entinen Brabantin provinssi jaettiin kolmeen osaan.
Kunnat
Provinssi sisältää ainoastaan yhden arrondissementin (Nivelles), jossa on 27 kuntaa. Suluissa olevat nimet ovat paikkakuntien hollanninkielisiä nimiä.
Bad English
Bad English oli lyhytkestoinen yhdysvaltalainen hard rock -yhtye, joka nautti suurta menestystä 1980- ja 1990-lukujen taitteessa.
Historia
Kun Journey hajosi 1980-luvun lopulla, kitaristi Neal Schon ja kosketinsoittaja Jonathan Cain perustivat Bad Englishin yhdessä laulaja John Waiten kanssa. Waite oli tunnettu laulaja sooloalbumeistaan ja The Babys -yhtyeestä Englannissa. Kokoonpanon täydensivät basisti Ricky Phillips ja rumpali Deen Castronovo.
Debyyttialbumi Bad English julkaistiin vuonna 1989 Epic Recordsin kautta. Albumi myi todella hyvin ja yhtye teki laajan kiertueen. Albumin ykköshitti oli ”When I See You Smile”, joka nousi listojen kärkeen monissa maissa.
Bad Englishin ura ei ollut pitkä, sillä yhtye hajosi jo toisen albumin Backlashin jälkeen. Phillipsin mukaan yhtye hajosi jo sen miksauksen aikana. Journey muodostettiin uudestaan ja Schon, Cain ja Castronovo liittyivät siihen.
Linus Straßer
Linus Straßer (s. 6. marraskuuta 1992 München) on saksalainen alppihiihtäjä. Seuratasolla hän edustaa TSV 1860 Müncheniä. Straßer kilpailee pääosin pujottelussa ja suurpujottelussa.
Straßer debytoi alppihiihdon maailmancupissa lokakuussa 2013 Söldenin suurpujottelussa. Tuolloin hän ei päässyt toiselle kierrokselle asti. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2015 Zagrebin pujottelussa sijoituttuaan 20:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan viides Schladmingin pujottelussa tammikuussa 2015. Ensimmäisen palkintosijansa, ja samalla voittonsa, hän saavutti paripujottelussa Tukholmassa 31. tammikuuta 2017. Kaudella 2017–2018 hän oli kolmas Oslon ja Tukholman kaupunkitapahtumassa. Kaudella 2020-2021 Straßer voitti Zagrebin pujottelun ja sijoittui Adelbodenissa toiseksi. Kaudella 2021-2022 hän sijoittui Adelbodenin pujottelussa kolmanneksi ja voitti Schladmingin pujottelun. Garmisch-Partenkirchenin toisessa pujottelussa hän sijoittui kolmanneksi. Pujottelucupissa hän oli viides. Kaudella 2022–2023 hän sijoittui Madonna di Campiglion pujottelussa kolmanneksi. Adelbodenin pujottelussa hän sijoittui kolmanneksi.
Straßer on osallistunut kolmiin nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli pujottelussa kymmenes, Sankt Moritzissa 2017 suurpujottelussa kahdestoista ja Åressa 2019 joukkuekilpailussa neljäs ja alppiyhdistetyssä viides. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui parisuurpujottelussa seitsemänneksi ja pujottelussa 15:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui pujottelussa seitsemänneksi ja saavutti hopeaa joukkuekilpailussa. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli pujottelussa yhdeksäs ja parisuurpujottelussa neljästoista.
Marianne Alopaeus
Marianne Alopaeus (o.s. Rosenbröijer; 9. lokakuuta 1918 Tammisaari – 10. marraskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, joka muutti Ruotsiin 1973. Hänen esikoisromaaninsa oli Lähtö (Uppbrott, 1945), joka käsitteli naisen itsenäisyyttä. Hänen tunnetuin teoksensa on vuonna 1965 ilmestynyt Pimeyden ydin (Mörkrets kärna), jossa on voimakkaita vaikutteita Simone de Beauvoirin eksistentialistisesta tyylistä. Ruotsalaisuutta ja Ruotsin valtiota ruotinut keskustelukirja Ruotsin pauloissa (Drabbad av Sverige) vuodelta 1983 puhuttaa Ruotsissa edelleen. Teos oli ehdokkaana Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Tuva Korsström toteaa, että Alopaeus on monelle 1960-luvun kulttikirjailija, yhden kirjan kirjailija, "tai ehkä hän on kahden kirjan kirjailija niille, jotka yhä muistavat 80-luvulla teoksen Ruotsin pauloissa ympärillä käydyn polemiikin". Kritiikki suhtautui kuitenkin myönteisesti jo hänen esikoisromaaniinsa Lähtö, ja teos sai ruotsalaisen Svenska Dagbladetin kulttuuripalkinnon 1946.
Alopaeuksen ensimmäinen puoliso oli vuodesta 1940 Karl-Gustaf Alopaeus. Avioliitosta syntyi kaksi lasta; puolisot erosivat vuonna 1963. Vuonna 1974 Alopaeus avioitui tuomari ja kirjailija Jan Gehlinin (1922–2010) kanssa. Paitsi Suomessa ja Ruotsissa Alopaeus asui myös Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Hän käänsi Eeva Joenpeltoa ruotsiksi.
Marianne Alopaeus asui Ruotsissa vuoteen 2014 saakka. Viikkoa ennen kuolemaa hänet siirrettiin omasta pyynnöstä ”kotiin” Suomeen, ja hän kuoli Helsingissä Eiran sairaalassa 10. päivänä marraskuuta 2014.
Iokaste
Iokaste oli kreikkalaisessa mytologiassa Oidipuksen äiti ja puoliso. Homeros käytti hänestä myös nimeä Epikaste.
Henry Sanfourche
Henry Sanfourche (24. maaliskuuta 1775 Sarlat-la-Canéda – 10. huhtikuuta 1841 Sarlat-la-Caneda) oli Ranskan imperiumin eversti.
Vuonna 1802 hänestä tuli luutnantti, sitten vuonna 1805 hänet nimitettiin luutnantiksi, 54. jalkaväkirykmentin jäsenenä hän osallistui Saksan kampanjaan (1805) ja Ulmin kampanjaan, joka oli tärkein toimenpide Itävallan armeijan valloittamiseksi. Kenraali Karl Mack von Leiberich ja taistelu Slavkovissa. Hänestä tuli kunnialeegonin upseeri ja St.Louisin ritarin ritari. Hän osallistui yhteensä 24 sotilaalliseen kampanjaan, joita johti Napoleon Bonaparte. Hänet on haudattu Sarlatin hautausmaalle lähellä kenraali François Fournier-Sarlovèzen hautaa.
Nurmio
Nurmio on seuraavien henkilöiden sukunimi
Uhka (vuoden 2006 elokuva)
Uhka (, ”Ne”) on ranskalainen kauhuelokuva vuodelta 2006. Sen ovat käsikirjoittaneet ja ohjanneet David Moreau ja Xavier Palud.
Olivia Bonamy esittää nuorta opettajaa Clementineä, joka on vastikään muuttanut Ranskasta idylliseen maalaiskartanoon lähellä Bukarestia miesystävänsä Lucasin (Michaël Cohen) kanssa. Pariskunta herää keskellä yötä outoihin ääniin ja joutuu muukalaisten hyökkäyksen kohteeksi.
Arvioita
Helsingin Sanomien Leena Virtanen kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 2012: ”Nyt pitää olla tarkkana, etten pilaa yhtään hetkeä illan elokuvasta. Ranskalaisten David Moreaun ja Xavier Paludin trilleri Uhka (2006) on huolellinen rakennelma, jonka jännitteet perustuvat juuri siihen, että katsojalla ei ole mitään hajua, mitä on tapahtumassa.” Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä Uhkan yritteliäät tekijät ovat ymmärtäneet, että kauhuelokuvissa ei yleensä ole kammottavaa se, mitä valkokankaalla näytetään vaan se, mitä katsoja saa itse kuvitella. Yhdentekevää on hänestä tekijöiden vakuuttelu tarinan tosipohjaisuudesta: ”Rakeista käsivarakuvaa, valjuja värejä ja tehokkaita näkökulmaotoksia kerrontakeinoinaan varsin onnistuneesti käyttävä Uhka toimii tarpeeksi hyvin omillaankin.” Samaa mieltä on MTV3:n Outi Heiskanen, jonka mielestä Uhkan valttikortti on sen maltillinen 77 minuutin pituus: ”Vain reilun tunnin mittaisesta trilleristä on leikattu löysät pois. Nuoren parin arjen kuvailun jälkeen saapuu yö, jonka sysimusta salaisuus varastaa katsojan mielenkiinnon tehokkaasti.”
Sytytystulppa
pienoiskuva|220px|Sytytystulppa pienoiskuva|220px|Kipinän muodostuminen elektrodien välissä. Sytytystulppa on polttomoottorissa sylinterinkanteen kierretty keramiikkaeristeinen metalliosa, johon johdettu suurjännitteinen sytytysvirta synnyttää kipinän palotilassa olevien tulpan kärkien välissä ja siten sytyttää polttonesteen ja ilman seoksen moottorissa.
Tavallisessa sytytystulpassa on kaksi elektrodia eli kärkeä, keskikärki ja sivukärki. Niiden kärkiväli on normaalisti 0,6–0,9 mm mutta joissakin tapauksissa suurempi, jopa 2,5 mm. Nykyisin käytetään usein ns. monikärkitulppia, joissa on useampi kuin yksi sivuelektrodi.
Erikoisrakenteisessa pintapurkaussytytystulpassa kipinä "liukuu" keskikärjen ja ulkokärjen välissä olevaa eristemateriaalia pitkin, eikä "hyppää" ilmassa kärjestä toiseen kuten tavanomaisissa sytytystulpissa. Nykyisin sytytystulppa on moottorimallikohtainen osa, joka on valmistettu tietyllä kärkirakenteella, sivukärkien lukumäärällä, kärkivälillä, ja tietyllä lämpöarvolla usein vain yhtä moottorimallia varten.
Kärkien valmistusmateriaalina käytetään erikoismetalliseoksia, koska ne joutuvat kestämään suuria mekaanisia, sähköisiä ja lämpörasituksia. Sytytystulpat ovat kuluvia osia ja ne on määrävälein vaihdettava. Sytytystulppien käyttöikä on eräissä moottorimalleissa jopa 160 000 km. Lasersytytystä on kaavailtu sytytystulppien korvaajaksi korkean puristussuhteen moottoreissa.
Historia
Sytystulpan keksi Étienne Lenoir vuonna 1859 ja hän patentoi sen tämän jälkeen. Sähköiseen sytytykseen kehittivät parannuksia myös muun muassa Nikola Tesla ja Robert Bosch, joka suunnitteli parannuksia magneettoon. Vuonna 1902 Boschille työskennellyt insinööri Gottlob Honold esitteli entistä paremman järjestelmän, joka käytti korkeaa jännitettä magneeton ja sytytystuplan kanssa.
Ismene
Ismene oli kreikkalaisessa mytologiassa Oidipuksen ja tämän äidin ja puolison Iokasten tytär sekä Antigoneen sisar. Hän esiintyy useissa Sofokleen näytelmissä, ennen kaikkea tragedioissa Oidipus Kolonoksessa ja Antigone.
Oidipus jätti Theban kuninkaankruunun kahdelle pojalleen, Eteokleelle ja Polyneikeelle, jotka suostuivat vuorottelemaan hallitsijoina. Ensimmäisen vuoden jälkeen Eteokles kieltäytyi kuitenkin luovuttamasta kruunua Polyneikeelle, ja tämä hyökkäsi Thebaan sotaretkellä, joka tunnetaan nimellä seitsemän Thebaa vastaan. Molemmat veljekset kuolivat taistelussa.
Kuningas Kreon nousi valtaistuimelle ja kielsi ketään hautaamasta Polyneikesta. Polyneikeen sisar Antigone uhmasi kuitenkin käskyä, ja Kreon määräsi tämän haudattavaksi elävältä. Silloin Antigoneen sisar Ismene ilmoitti auttaneensa Antigonea ja vaati itselleen samaa kohtaloa. Jumalat puuttuivat kuitenkin peliin eivätkä hyväksyneet Kreonin päätöstä. Kreon kumosi käskynsä ja hautasi itse Polyneikeen.
Texarkana (Texas)
Texarkana on kaupunki Bowien piirikunnassa, Texasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 36 411. Texarkana muodostaa kaksoiskaupungin Arkansasin osavaltioon kuuluvan samannimisen kaupungin kanssa.
Texarkana kuuluu Ark-La-Texin alueeseen.
Nasu
pienoiskuva|160x160px Nasu on A. A. Milnen luoma kuvitteellinen hahmo Nalle Puh -tarinoissa. Hän on pieni possu, joka asuu Puolen hehtaarin metsässä ja on Nalle Puhin hyvä ystävä.
Dave
Dave on Gary Rossin käsikirjoittama ja Ivan Reitmanin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1993. Siinä Kevin Kline esittää Yhdysvaltojen presidentin kaksoisolentoa, joka skandaalin välttämiseksi löydetään näyttelemään presidenttiä tämän saatua sydänkohtauksen sihteerinsä kanssa muhinoidessaan. Kline tietenkin esittää myös presidentin roolin, ja tämän vaimoa näyttelee Sigourney Weaver. Ilkeän kansliapäällikön roolissa on Frank Langella.
Nasu
Nasu on poika, vaikka hänen sukupuolestaan on usein kiistelty. Nasu on ihmisenkaltaiseksi sikahahmoksi luonteeltaan poikkeuksellinen: monet muut antropomorfiset sikahahmot ovat ilkeitä, röyhkeitä, itsekeskeisiä, vastuuttomia ja epäsiistejä, mutta Nasu on ystävällinen, huomaavainen, sydämellinen, kohtelias, hyväntahtoinen ja siisti.
Dave
Vastaanotto
Gary Ross oli käsikirjoituksestaan Oscar-ehdokkaana ja Kevin Kline pääroolistaan Golden Globe -ehdokkaana.
Helsingin Sanomien Helena Ylänen kirjoitti Daven olevan hyvin onnistuneesti toteutettu ja tarkasti ohjattu hyväntuulinen komedia, jonka käsikirjoitus kulkee hyvin ja näyttelijät ovat hyvässä vedossa. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä ja sanoi vanhahtavan komedian toimivan mehevästi epäuskottavasta lähtökohdastaan huolimatta.
Nasu
Alkujaan Nasu oli vaalea ja pukeutui vihreään jumpperiin, mutta Disneyn versiossa hänen ihonsa on vaaleanpunainen ja asu pinkki.
Nasun alkuperäisinä ääninäyttelijöinä ovat toimineet vuodesta 1968 vuoteen 2005 John Fiedler ja vuodesta 2005 eteenpäin Travis Oates. Steve Schatzberg esiintyi Fieldlerin ohella Nasun äänenä peleissä Tigger's Honey Hunt ja Party Time with Winnie the Pooh. Vuoden 2018 elokuvassa Risto Reipas ja Nalle Puh Nasua ääninäyttelee Nick Mohammed.
Nasun suomenkielisinä ääninäyttelijöinä ovat toimineet Leena Uotila (1977), Pirkko Aarnio (1984), Elli Castrén (1980- ja 1990-luvun musiikkisaduissa), Harri Hyttinen, Olavi Ahonen (Nalle Puhin uudet seikkailut -sarjassa), Antti Pääkkönen (1990-luvun lopulla) ja Riko Eklundh (2000-luvulla).
Pervyi kanal
Pervyi kanal on yksi Venäjän kolmesta päätelevisiokanavasta. Vuoden 2010–2011 katsojatilastojen mukaan kanava oli 17,8 %:n osuudella Venäjän katsotuin kanava 18 vuotta täyttäneiden joukossa. Kanavalla on maailmanlaajuisesti yli 200 miljoonaa katselijaa.
Terrorismi Siinailla
Siinain levottomuudet ovat väkivaltaisten yhteenottojen sarja Egyptin hallinnon ja islamistikapinallisten välillä Siinain niemimaalla. Väkivaltaisuudet alkoivat vuonna 2011 kun Egyptin presidentti Hosni Mubarak syrjäytettiin, ja ne ovat kiihtyneet vuoden 2013 armeijan vallankaappauksen jälkeen. Kapinalliset ovat iskeneet myös Israelia vastaan.
Pervyi kanal
Venäjän valtio omistaa virallisesti 51 prosenttia Pervyi kanalista (1TV). Kanava on perustettu 1995. Sen päämaja sijaitsee Ostankino-keskuksessa, lähellä Ostankino-tornia, Ostankinossa, Moskovassa.
Muut kaksi Venäjän päätelevisiokanavaa ovat NTV ja Rossija 1.
Terrorismi Siinailla
Historia
Egyptin vallankumous vuonna 2011 heikensi keskushallinnon valtaa Siinailla, ja muun muassa poliisit poistuvat alueen maakunnista. Vallankumousta seuranneissa levottomuuksissa menehtyi kymmeniä ihmistä Siinailla.
Pervyi kanal
Historia
Televisiokanavan nimi oli ennen vuotta 2002 ORT. Venäjän valtio omisti 51 prosenttia kanavasta. Vielä tuolloin vähemmistöosuuden 49 prosenttia omisti Boris Berezovski. Sukellusvene Kurskin onnettomuuden aikana televisiokanava kritisoi Venäjän poliittisen johdon toimia ja presidentti Vladimir Putinia henkilökohtaisesti.
Vuodesta 2000 alkoi prosessi, jonka seurauksena Berezovski pakotettiin luopumaan televisiokanavan osakkeista vuonna 2001. Oligarkki Roman Abramovitš osti osakekannan Berezovskilta ja Badri Patarkatsišvililta 150 miljoonan US-dollarin hintaan ja maksoi heille lisäksi 14 miljoonaa kaupan menemiseksi läpi. Rekisteriin oli omistajaksi merkitty kaksi tuntematonta offshore-yhtiötä.
Terrorismi Siinailla
Historia
Keskushallinnolla oli vaikeuksia saada Siinai takaisin hallintaansa. Entuudestaan hallinnon kanssa kiistelleet beduiinit jatkoivat uuden hallinnon vastustamista, ja ottivat turistien sieppaamiset tavaksi saada vaatimuksiaan läpi.
Pervyi kanal
Historia
Uusi johto muutti vuonna 2002 kanavan nimeksi Pervyi kanal, suomeksi Ykköskanava. Samalla kanava lopetti Venäjän poliittisen johdon kritisoimisen.
Terrorismi Siinailla
Historia
Vuoden 2013 armeijan vallankaappauksessa syrjäytettiin presidentti Mohammed Mursi ja muslimiveljeskunta, minkä jälkeen Ansar Beit al-Maqdis on kohdistanut iskuja keskushallintoa vastaan. Syyskuussa 2013 ryhmä yritti murhata maan sisäministerin autopommilla Kairossa. Vuonna 2014 ryhmän iskut kiihtyivät ja se hyökkäsi myös armeijaa vastaan. Lokakuussa 2014 ryhmä sanoi liittyvänsä Isiksen puolelle.
Tammikuussa 2015 27 ihmistä kuoli, kun kapinalliset iskivät turistibussiin Siinailla. Marraskuussa 2015 kuoli 224 ihmistä kun Isis piilotti pommin Kolavian matkustajalentokoneeseen, joka räjähti pian nousun jälkeen Siinailla.
Peitsamo
Peitsamo on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Daddy and the Muscle Academy
Daddy and the Muscle Academy on Ilppo Pohjolan esikoiselokuva. Ohjaaja suostutteli Laaksosta puolentoista vuoden ajan, ennen kuin tämä päätti osallistua elokuvahankkeeseen.
Elokuvaa on levitetty sekä Suomessa että ulkomailla. Elokuvan tekijäryhmälle myönnettiin erikois-Jussi sekä Berliinissä Prix Futura -erikoispalkinto. Televisiossa elokuvaa on esitetty lyhennettynä.
Iltalehden arvion mukaan Daddy and the Muscle Academy on ”informatiivinen, hallitusti jäsennelty”, ”suomalaisissa mittapuissa rohkea, tuore dokumentti”. Helsingin Sanomien mukaan elokuva on ”sävykäs ja taitavasti valaistu – se on määrätietoinen, mutta se tavoittaa jotain hyvin harrasta”.
Daddy and the Muscle Academy on julkaistu 2000-luvun alussa useissa maissa DVD:nä sekä vuonna 2017 restauroituna blu-rayna Yhdysvalloissa. Useimmissa videojulkaisuissa on mukana Laaksosen haastattelukelat kokonaisuudessaan.
Numminen
Numminen on seuraavien paikkojen ja henkilöiden nimi:
OnePlus 7 Pro
OnePlus 7 Pro on OnePlussan 14. toukokuuta 2019 julkaisema Android-pohjainen älypuhelin. Se on OnePlus 6T:n seuraaja.
Julkistus
OnePlus 7, OnePlus 7 Pro ja OnePlus 7 Pro 5G julkaistiin 14. toukokuuta 2019.
Vaihtoehtoina ovat 6 gigatavun keskusmuistilla ja 128 gigatavun tallennustilalla, 8 gigatavun keskusmuistilla ja 256 gigatavun tallennustilalla tai 12 gigatavun keskusmuitilla ja 256 gigatavun tallennustilalla olevat mallit.
Ominaisuuksia
OnePlus 7 Pron erikoisuutena on puhelimen rungon sisälle sijoitettu motorisoitu etukamera, joka ponnahtaa tarvittaessa laitteen sisältä. Siinä on 16 megapikselin Sony IMX 471 -kenno. Puhelimen takana on kolmoiskamera, jossa on 48, 8 ja 16 megapikselin kennot.
OnePlus 7 Prohon ei kuulu OnePlus 6T:n tapaan perinteistä 3,5 millimetrin kuulokeliitäntää, vaan puhelimessa on pelkästään Warp Charge -pikalatausteknologiaa hyödyntävä USB Type C -liitäntä. Warp Charge antaa valmistajan mukaan 30 watin lataustehon. Puhelimen lukituksen avausvaihtoehtoina on näytön alla oleva sormenjälkitunnistin ja kasvojen tunnistus.
Muuta
Suomessa OnePlus 7 Prota myy Elisa, Telia, DNA ja Verkkokauppa.com. Puhelimen tärkeimpiä kilpailijoita ovat Samsung Galaxy S10, Huawei P30 Pro, Google Pixel 3a ja Google Pixel 3XL.
Pakkaus
Pakkaus sisältää:
• OnePlus 7 Pro • Warp Charge 30W -laturi • Warp Charge (USB-C) -kaapeli • Pikaopas • Oneplus tarroja • Suojakuori • Näytönsuojakalvo (valmiiksi kiinnitetty) • SIM-korttityökalu
Jukka Pirttilä
Jukka Pirttilä (s. 1. lokakuuta 1970 Riihimäki) on suomalainen taloustieteilijä. Pirttilä on julkistalouden professori Helsingin yliopisto ssa ja Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa.
Vuosina 2008−2018 hän työskenteli professorina Tampereen yliopiston johtamiskorkeakoulussa. Pirttilä toimii myös tutkijana YK-yliopiston (UNU) kehitystaloustieteen tutkimuslaitoksessa, UNU-WIDERissä. Pirttilä on erikoistunut julkistaloustieteeseen ja kehitystaloustieteeseen. Aiemmin hän on työskennellyt tutkijana Palkansaajien tutkimuslaitoksella, Suomen Pankin siirtymätalouksien tutkimuslaitoksella ja valtioneuvoston kansliassa sekä vierailevana tutkijana Cambridgen yliopistossa. Pirttilä on Helsingin yliopiston taloustieteen dosentti.
Pirttilä on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1998 väitöskirjallaan "Essays on Environmental Taxation in a Second-Best World".
Taloustieteeseen keskittyvä IDEAS/RePEc -tietokanta rankkaa Pirttilän taloustieteilijöiden ylimpään kymmeneen prosenttiin tieteellisten julkaisujen perusteella.
Ari Pauna
Ari Pauna (s. 10. toukokuuta 1967) on Suomen Hypoteekkiyhdistyksen ja Suomen Asuntohypopankki Oy:n toimitusjohtaja.
Pauna on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti ja hänellä on pitkä työura erilaisissa pankkialan johto- ja asiantuntijatehtävissä.
1,2,3-triklooripropaani
1,2,3-triklooripropaani on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä nestettä, joilla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C3H5Cl3 ja rakennekaava CH2ClCHClCH2Cl. 1,2,3-triklooripropaanista käytetään myös nimiä trikloorihydriini ja allyylitrikloridi.
1,2,3-triklooripropaanin moolimassa on 147,4 g/mol, sulamispiste −14 °C, kiehumispiste 156 °C, suhteellinen tiheys 1,39 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 73 °C c.c., itsesyttymislämpötila 304 °C ja CAS-numero 96-18-4. Aineen liukoisuus veteen on 0,18 g/100 ml.
Valmistus, reaktiot ja käyttö
1,2,3-triklooripropaania valmistetaan allyylikloridia klooramalla ja tässä prosessissa muodostuu myös 1,2-diklooripropaania. Yhdiste reagoi emäksisten vesiliuosten kanssa muodostaen 2,3-diklooripropaania, 2-klooriallyylialkoholia ja vahvojen emästen kuten natriumhydroksidin kanssa klooripropyynejä. Vesihöyryn vaikutuksesta se hydrolysoituu glykoliksi. 1,2,3-triklooripropaania käytetään valmistettaessa polysulfidielastomeereja, kun polymeerin halutaan haarautuvan tai ristisilloittuvan. Muita käyttökohteita ovat vahojen, rasvojen, hartsien ja kloorattujen kumien liuotus.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
1,2,3-triklooripropaani ärsyttää silmiä ja hengitysteitä ja altistumisesta voi seurata vaikutuksia maksassa ja munuaisissa.
Suomen Kansanterveysyhdistys
Suomen Kansanterveysyhdistys ry – Folkhälsoföreningen i Finland rf on suomalainen eri kansanterveysjärjestöjen yhteistoimintaelin. Yhdistyksen jäsenjärjestöjä ovat Lastentautien tutkimussäätiö, Suomen Mielenterveysseura, Suomen Sydänliitto, Vanhustyön keskusliitto.
Historia
Suomen Kansanterveysyhdistys ry on perustettu vuonna 1969. Yhdistys on merkittävä vapaaehtoista työtä tekevien kansalaisjärjestöjen yhteistoimintaelin, joka edistää kansanterveystyötä Suomessa. Saaduilla varoilla kyetään jäsenjärjestöjen kautta valtakunnallisesti tukemaan lasten terveyttä ja sen tutkimusta, mielenterveystoimintaa, sydäntautien ennaltaehkäisyä, tutkimusta ja hoitoa sekä vanhusten terveyden edistämistä ja huoltoa.
Suomen Kansanterveysyhdistys ry perustettiin neljän vapaaehtoista kansanterveystyötä tekevän kansalaisjärjestön yhteishankkeena. Kansanterveysyhdistyksen tarkoituksena ei ole harjoittaa kansanterveystyötä itsenäisesti, vaan jäsenjärjestöjensä kautta. Näin ollen yhdistyksen keskeisenä tehtävänä on ollut alusta alkaen varainhankinta jäsenjärjestöille.
Kansanterveysyhdistyksen tarkoituksena ei ole harjoittaa kansanterveystyötä itsenäisesti, vaan jäsenjärjestöjensä kautta. Näin ollen yhdistyksen keskeisenä tehtävänä on ollut alusta alkaen varainhankinta, joskin senkin on yleensä haluttu kytkeytyvän jollain tavalla varsinaiseen kansanterveystyöhön.
Alkuvuodet
Kansanterveysyhdistyksen varainhankinta keskittyi alkuvuosina uusien sairaalakahvioiden hankkimiseen ja hoitamiseen. Varainhankinnan toiminnalle luotiin paremmat edellytykset vuonna 1977, jolloin yhdistys hyväksyi sääntömuutoksella oikeuden harjoittaa kahvio- ja kioskitoiminnan ohella myös muuta lain sallimaa liiketoimintaa.
Vuotta myöhemmin Kansanterveysyhdistyksen toiminta alkoi kehittyä ja laajentua, mikä edellytti tehokkaampaa hallintoa ja tiiviimpää yhteistyötä. Päädyttiin vuokraamaan uudet toimitilat Arkadiankatu 21 B:stä, missä yhdistyksen keskustoimisto yhä edelleen sijaitsee.
Ravintolatoiminnan kehittyminen
Kaiken kaikkiaan Kansanterveysyhdistyksen toiminnan kehityksestä 1980-luvulla voidaan todeta, että se oli positiivisessa mielessä tasaista ja varmaa. Yhdistyksen talous oli saatu tasapainoon ja vakavaraiselle pohjalle.
1990-luvulla toteutui vihdoin pyrkimys laajentaa kahviotoimintaa sairaaloiden ja muiden laitosten ulkopuolelle, kun 1994 perustettiin uusi, muusta kahviotoiminnasta erillinen, Kansanterveysyhdistyksen kokonaan omistama ravintolayhtiö Kanresta Oy. Kanrestan liikevoitto käytetään jäsenjärjestöjen hyväksi.