cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jääkiekon SM-liigakausi 2005–2006
Kausi 2005–2006 oli jääkiekon SM-liigan 31. kausi. Runkosarja alkoi 15. syyskuuta 2005 ja päättyi 15. maaliskuuta 2006. Mestaruuden voitti HPK. Mestaruus oli HPK:n ensimmäinen. Runkosarjan pistepörssin voitti Tony Salmelainen ja pudotuspelien pistepörssin voitti Marko Kivenmäki.
Kaudella 2005-06 oli ensimmäistä kertaa tv-esitysoikeudet puhtaasti maksullisilla kanavilla. Canal+ televisio ottelut kevääseen 2009 asti. Ilmaiskanavilla oli nähtävissä kuukauden peli ja puolet välieristä sekä finaalit, jotka televisioi Nelonen kevääseen 2010 asti, kunnes sekin siirsi ottelut omille maksukanavilleen.
Pudotuspelit
thumb|300px|[[Esa Pirnes ja Michal Bros kyyristyvät aloitukseen kuudennen puolivälierän kolmannessa erässä.]]
Pronssiottelu
thumb|300px|HPK lyö painetta Ilveksen maalille [[Ville Leinon (#89) ja Jukka Voutilaisen (#39) voimin. Kuva sarjan kolmannesta pelistä.]]
Irkut MC-21
pienoiskuva|Koneen pienoismalli. pienoiskuva|MS-21 tehtaalla.
Irkut MC-21 on Irkut-yhtiön hanke lyhyen ja keskipitkän matkan matkustajakoneeksi sekä keskipitkän matkan sotilaskuljetuskoneeksi. Jakovlev Jak-242:n ja Iljušin Il-214:n hankkeiden sekä venäläis-intialaisen sotilaskuljetuskonehankkeen pohjalta pyritään luomaan lentokoneperhe, joka 132-, 156- ja 174-matkustajapaikkaisissa matkustajakoneversioissaan korvaa lähinnä Tupolev Tu-154:ia, Tupolev Tu-234 sekä (sotilas)kuljetuskoneversiossaan Intian 1980-luvulla Neuvostoliitosta ostamia 112:a Antonov An-32-kuljetuskoneita sekä Venäjän Antonov An-22:ia. Ensimmäisten koneiden on tarkoitus olla kaupallisessa liikenteessä vuonna 2021.
Venäjän ilmavoimien komentaja on myös maininnut, että kuljetuskonehankkeen vuoksi Venäjä ilmoittaa lähiaikoina luopuvansa Ukrainan kanssa sovitusta Antonov An-70-hankkeesta. Hänen mukaansa kuljetuskoneena voidaan käyttää myös Iljušin Il-76MF:ää.
Koripallo kesäolympialaisissa 2016 – naisten turnaus
Naisten koripalloturnaus Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 käydään 6. – 20. elokuuta Carioca Arena 1:ssä. Turnaukseen osallistuu 12 maata. Turnauksen voitti Yhdysvallat, joka oli voittanut kaikki olympiakullat Atlantan olympialaisista 1996 lähtien. Loppuottelussa Yhdysvallat voitti Espanjan. Olympiapronssia saavutti Serbia.
Skandinaaviset kielet
thumb|Alueet, joilla skandinaavisia kieliä pääasiallisesti puhutaan. thumb|[[Skandinavian pronssikausi|Pohjoisen pronssikauden kulttuurin levinneisyys n. 1200 eaa.]] Skandinaaviset kielet eli pohjoisgermaaniset kielet ovat indoeurooppalaisen kielikunnan germaaniseen haaraan kuuluvia kieliä. Skandinaavisia kieliä ovat fääri, islanti, norja, ruotsi ja tanska. Norni, jota puhuttiin aikaisemmin Skotlannin rannikolla ja saaristoissa, on kuollut. Omaksi kielekseen voidaan erottaa myös Pohjois-Ruotsissa puhuttava älvdalska ja gutniska sekä sen jo sammunut muoto muinaisgutniska.
Germaanit elivät alun perin eteläisessä Skandinaviassa. Indo­eurooppalaisesta kantakielestä erottui vähitellen vuoteen 700 eaa. mennessä kanta­germaaninen kieli, josta skandinavian kielet ja muut germaaniset kielet erkanivat ensimmäisellä vuosituhannella ajanlaskun alun jälkeen.
Kieli syntyi yhtenäisen pohjoisen pronssikauden kulttuurin (arviolta 1700–600 eaa.) keskuudessa. Noin vuodesta 850 eaa. alkaen ilmasto viileni ja osa kansasta siirtyi nykyisten Saksan ja Alankomaiden alueelle. Näin germaaniheimot saivat alkunsa ja tästä syystä saksa ja hollanti ovat ruotsia osaavan osittain ymmärrettävissä. Skandinaviaan jääneistä germaaneista polveutuvat Skandinavian nykyiset asukkaat.
Džibbalin kieli
Džibbalin kieli on seemiläinen kieli, jota puhutaan Omanille kuuluvan Dhofarin alueella. Kielellä on noin 25 000 puhujaa.
Džibbalin kieli tunnetaan myös nimillä šehri, ehhkili, ehkli, šhawri, šxawri, šheri ja qarawi. Kieltä puhutaan Omanin Dhofarin alueen vuoristossa, alueen rannikon asutuskeskuksissa Raysutissa, Salalassa, Mirbatissa ja Sidhissä, sekä Kuria Muria -saarilla, joiden asukkaat puhuvat omaa murrettaan. Vuoden 1993 väestönlaskennan mukaan kielellä oli 25 000 puhujaa. Kielen puhujat kuuluvat useisiin eri heimoihin ja yhteiskuntaluokkiin. Dhofarin vuoriston džibbalin puhujat ovat puolipaimentolaisia ja he kasvattavat esimerkiksi kameleita ja karjaa, sekä keräävät olibaanihartsia. Rannikolla harjoitetaan useita eri elinkeinoja.
Džibbali voidaan jakaa keski-, itä- ja länsimurteisiin. Kieli on sukua muille nykyeteläarabialaisille kielille, mutta niiden puhujat eivät ymmärrä toisiaan. Toisilleen puhuessaan kielten puhujat käyttävätkin arabiaa.
Lappohjan rautatieasema
Lappohjan rautatieasema (,, ratakm 189+639) on rautatieliikennepaikka -radalla Hangon Lappohjan taajamassa noin 17,5 kilometriä Hangosta Tammisaaren suuntaan. Asema avattiin lokakuussa 1873, samaan aikaan Hyvinkään ja Hangon välisen rautatien kanssa.
Lappohjan alkuperäinen asemarakennus oli Knut Nylanderin suunnittelema, ja se valmistui vuonna 1871. Asemalta rakennettiin vuonna 1876 noin kahden kilometrin mittainen rata lähellä sijainneeseen luonnonsatamaan. Satamaradalla oli enimmäkseen vain puutavaraliikennettä, mutta sillä kulki noin vuosina 1880-1910 myös henkilöjunia. Sekä Lappohjan asema että satamarata purettiin Hangon vuokrauksen aikana. Lappohjan nykyinen asemarakennus rakennettiin jatkosodan aikana vuonna 1942.
Matemaattinen vitsi
Matemaattinen vitsi on huumorin muoto, jossa vitsi perustuu johonkin matemaattiseen faktaan tai stereotypioihin matemaatikoista. Yleensä vitsin tajuaminen edellyttää jonkinlaista matemaattista osaamista. Matemaattisia vitsejä on muodostettu myös kuvallisina hymiöiden ja emojien avulla.
Esimerkki
Ääretön määrä matemaatikkoja tuli baariin. Ensimmäinen tilasi yhden tuopin olutta, toinen puolikkaan, kolmas neljäsosatuopin ja neljäs kahdeksasosatuopin. Viidennen matemaatikon kohdalla baarimikko totesi ”haistakaa jätkät kukkanen” ja kaatoi kaksi tuoppia olutta.
Lappohjan rautatieasema
Miehitys ja lipunmyynti Lappohjassa lopetettiin vuonna 2000. Nykyisin asemalla pysähtyvät kaikki Karjaan ja Hangon väliset taajamajunat. Lisäksi asemalta erkanee kaksi teollisuusraidetta: idässä Rautaruukin tehtaan raide ja lännessä Koverharin terästehtaan raide.
Lagouderá
Lagouderá on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on 84 (2011).
Luettelo Thessalonikin metron asemista
Tämä on luettelo Thessalonikin metron asemista.
Lagouderá
pienoiskuva|vasen|240px|[[Árakaksen Neitsyt Marian kirkko (Panagía tou Áraka).]] Lagouderán kylä sijaitsee Tróodos-vuoristossa Kyproksen keskiosissa linnuntietä noin 40 kilometriä lounaaseen pääkaupunki Nikosiasta. Sen nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Árakaksen Neitsyt Marian kirkko (Panagía tou Áraka), joka on yksi Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvista Tróodoksen maalatuista kirkoista.
Götiska förbundet
Götiska förbundet (Gööttiläinen liitto) oli Ruotsissa vaikuttanut yhdistys, joka pyrki luomaan kansallisen ajattelutavan muinaisten germaanien hengessä. Yhdistys perustettiin 1811 Jacob Adlerbethin johdolla, ja se hajosi 1844. Yhdistys julkaisi lehteä Iduna (1811–1824, 1845).
Idunassa ilmestyivät E. G. Geijerin merkittävimmät runo ja Esaias Tegnérin Fritjofin taru.
Sen tunnettuja jäseniä olivat (suluissa muinaispohjoismainen jäsennimi):
Vaeltaja
Vaeltaja voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Annika Tidström
Yrittäjyyden professuurin erikoisala on pienten ja keskisuurten yritysten kilpailukyky ja liiketoiminnan kehittäminen. Professuuri on määräaikainen ja osa Etelä-Pohjanmaalla toimivaa yliopistojen yhteistä Epanet-tutkimusverkostoa.
Tidström on toiminut Vaasan yliopistossa lehtorina, tutkijatohtorina ja yliopistotutkijana tutkijana 2007–2017. Hän on toiminut myös johtamisen kandidaattiohjelman koulutusohjelmavastaavana. Hän on saanut Suomen Ekonomien opetuspalkinnon vuonna 2011. , Tidström on tutkinut etenkin yritysten samanaikaista kilpailua ja yhteistyötä yritysverkostoissa, yritysverkostojen jännitteitä sekä strategian käytänteitä.
Lawrencen piirikunta (Ohio)
Maantiede
Lawrencen naapuripiirikuntia ovat Scioto lännessä, Jackson pohjoisessa, Gallia koillisessa, Länsi-Virginian puolella Cabellin ja Wayne piirikunnat. Kentuckyssa on Boydin ja Greenupin piirikunnat.
Väestö
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 62 450 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 95,9%, mustiin (2,2%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2%) ja aasialaisiin (0,4%).
Kotitalouden mediaanitulo on 38 639 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 17,4% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.
Golden Sands Halt
Golden Sands Halt oli yksityinen seisake kapearaiteisella Romney, Hythe and Dymchurch Railwayllä St. Mary's Bayssä, Kentin kreivikunnassa Englannissa.
Seisake avattiin liikenteelle 21 vuotta rautatien perustamisen jälkeen kesällä 1948. Tuolloin Englannin eteläinen rannikko eli toisen maailmansodan jälkeistä kesämatkailun kukoistusaikaa, ja läheinen Maddieson's Golden Sandsin lomakylä näki rautatien yhtenä keinona viihdyttää asiakkaitaan. Junat pysähtyivät seisakkeella tarvittaessa. Ajan myötä Golden Sandsin lomakylä kehittyi huolimatta siitä, että brittien lomailukulttuuri muuttui vuosikymmenten saatossa.
1980-luvun alkupuolella seisakkeen käyttäjämäärät vähenivät jyrkästi, ja suurelta osin ainoat seisakkeella pysähtyvät junat olivat tilausjunia. 1980-luvun lopulla radan lomakylän puolta alettiin käyttää lomakylän johtajan omistuksessa olevien vanhojen paloautojen säilytysalueena. 1990-luvulla lomakylä vaihtoi omistajaa, jolloin seisakkeen käyttäjämäärät lähtivät jälleen kasvuun. Uusi omistaja myös nimesi lomakylän uudelleen, jolloin seisakkeen nimeksi tuli Reunion Halt.
Lomakylä sulki ovensa myöhemmin 1990-luvulla, ja samalla myös seisake lakkautettiin. Seisakkeen alkuperäinen asemarakennus on edelleen olemassa.
Len Lunde
Leonard Melvin Lunde (13. marraskuuta 1936 Campbell River, Brittiläinen Kolumbia, Kanada – 22. marraskuuta 2010 ) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja valmentaja. Hän pelasi urallaan 321 NHL- ja 72 WHA-ottelua sekä 31 ottelua vanhassa jääkiekon SM-sarjassa.
Pelaajaura
Lunde pelasi Detroitissa neljä kautta, joskin näistä viimeisenä hän vietti suurimman osan aikaa jälleen Edmonton Flyersissa, joka voittikin tuona vuonna, 1962, WHL:n mestaruuden. Seuraavana kesänä Lunde kaupattiin Chicago Black Hawksiin. Yhden Chicagon-kauden jälkeen Lunde pelasi pääasiassa AHL:n Buffalo Bisonsissa, sillä vaikka hän tekikin AHL:ssä hyvin pisteitä ja hänet valittiin Bisonsin mestaruuskaudella 1965 liigan tähdistökentälliseen, ei vakiopaikkaa NHL:ssä enää auennut.
NHL:n laajentuessa vuonna 1967 hankki tulokasjoukkue Minnesota North Stars Lunden oikeudet mutta kauppasi hänet jo saman vuoden jouluna Torontoon. Maple Leafsin paidassa Lunde ei kuitenkaan pelannut otteluakaan, vaan kausi kului loppuun AHL:n Rochester Americansissa. Siellä hän voitti 1968 toisen AHL:n mestaruutensa. Seuraavaksi kaudeksi Americans liitettiin WHL:n Vancouver Canucksin organisaatioon ja suuri osa pelaajista, Lunde mukaan luettuna, siirtyi Vancouveriin. Canucksissa Lunde voitti WHL:n mestaruuden 1969 ja 1970, ja siellä hän pelasi myös viimeiset NHL-ottelunsa seuran liityttyä NHL:ään kaudeksi 1970–1971.
Kahden Suomessa viettämänsä kauden jälkeen Lunde palasi Pohjois-Amerikkaan pelaamaan WHA-liigaa Edmonton Oilersissa. Tämä kausi, 1973–1974, jäi hänen viimeisekseen pelaajana, vaikka hän piipahtikin kentällä vielä yhdessä ottelussa vuonna 1979 valmentaessaan Ruotsissa Mora IK:ta.
Pelaajauran jälkeen
Päätettyään pelaajauransa Lunde työskenteli kahden vuoden ajan Edmontonin lähellä sijaitsevan intiaanireservaatin jääkiekko-ohjelman parissa. Sittemmin hän valmensi Ruotsissa ja toimi Edmonton Oilersin kykyjenetsijänä Ruotsissa ja Suomessa; tässä toimessa hän tarkkaili mm. lupaavien helsinkiläishyökkääjien Jari Kurrin ja Esa Tikkasen kehitystä.
Lunde kuoli sydänkohtaukseen 22. marraskuuta 2010, 74 vuoden iässä.
Pikkutikkupesärotta
Pikkutikkupesärotta (Leporillus apicalis) oli Muridae-heimoon, varsinaisten rottien ja hiirten (Murinae) alaheimoon ja tikkupesärottien (Leporillus) sukuun kuulunut jyrsijälaji. Se luokitellaan hävinneeksi lajiksi, koska siitä ei ole havaintoja 50 vuoteen.
Pikkutikkupesärotan ruumiin pituus oli 17–20 senttimetriä ja hännän pituus 22–24 senttimetriä. Sen selkäpuolen turkki oli väriltään ruskeaan, keltaiseen ja harmaaseen vivahtava, vatsapuolen turkki valkea. Häntä oli karvainen ja valkea.
Pikkutikkupesärotta eli suurissa, jopa metrin korkuisissa ja kolmen metrin levyisissä yhteispesissä, jonka ne rakensivat oksanpätkistä ja tikuista.
Göteborgin järjestelmä
Göteborgin järjestelmä oli 1800-luvulla Ruotsissa kehitetty väkevien alkoholijuomien säännöstelyjärjestelmä, jossa juomien myynti- ja anniskelulupa myönnettiin kussakin kaupungissa monopolille. Nimensä se sai Göteborgin kaupungin mukaan, vaikka se oli ollut aiemmin käytössä jo muun muassa Falunissa. Monopoliyhtiön tuotto käytettiin pääosin yleishyödyllisiin tarkoituksiin. Järjestelmää sovellettiin Suomessa 1800-luvun lopulta alkaen kieltolain voimaan tuloon saakka.
Göteborgin järjestelmä oli juoppouden ehkäisemiskeino, jonka perusajatus oli se, että väkijuomien anniskelu – osaksi myös vähittäismyynti – jossakin kaupungissa tahi maalaiskunnassa jätetään osakeyhtiölle, jonka jäsenet saavat liikkeeseen panemastaan pääomasta vain rajoitetun koron, 5–6 prosenttia, kun taas muu puhdas voitto käytetään yleisiin tai hyväntekeväisyystarkoituksiin; anniskelupaikkojen johtajat ovat vakinaisesti palkattuja henkilöitä, jotka eivät anniskelusta voi lainkaan saada suoranaista tai välillistä etua. Nimensä tämä järjestelmä on saanut Göteborgin kaupungista, jossa sitä köyhyyden ehkäisemistarkoituksessa vuodesta 1865 alkaen toteutettiin sellaisella tavalla, että se herätti paljon huomiota muuallakin. Jo aikaisemmin oli samaa ajatusta sovellutettu Falunissa vuodesta 1850, Jönköpingissä vuodesta 1852 ja Marstrandissa vuodesta 1861. Samanlaisia suunnitelmia oli Suomessakin esitetty jo ennen kuin Göteborgiin anniskeluyhtiö perustettiin. Ruotsissa järjestelmä tuli melko pian yleisesti käytäntöön, ja jo 1870-luvulla se levisi Norjaan ja Suomeen. Myöhemmin perustettiin samantapaisia laitoksia useille paikkakunnille Englantiin ja Saksaankin. Järjestelmän toteuttaminen on tosin eri maissa tapahtunut monessakin suhteessa eri lailla, ja lainsäädäntö on sitä eri tavoin järjestellyt, mutta yhteisenä tunnusmerkkinä on yksityisedun poistaminen juovuttavien juomien kaupasta erityisten tätä varten perustettujen yhtiöiden avulla.
Suomen ensimmäiset vähittäismyynti- ja anniskeluyhtiöt, joilla oli samantapainen tarkoitus kuin Göteborgin järjestelmällä, perustettiin vuosina 1872–1875 (Kajaaniin, Helsinkiin, Poriin, Tammisaareen, Turkuun, Uuteenkaupunkiin, Uuteenkaarlepyyhyn, Sortavalaan, Viipuriin, Kuopioon ja Hämeenlinnaan). Samoihin aikoihin, vuoden 1873 paloviina-asetuksessa, yhtiöt mainittiin ensi kerran Suomen lainsäädännössä vähittäismyynti- ja anniskeluoikeuksien myöntämisen yhteydessä.
Paloviina-asetusta muutettaessa vuoden 1885 valtiopäivillä päätettiin, että kaikkien väkijuomien vähittäismyynti tai anniskelu voidaan uskoa yhtiölle, joka siveellisyyden edistämiseksi on sellaisen liikkeen käyttämistä varten pantu toimeen, ja että yhtiön liikkeestä syntyvä voitto on käytettävä yleishyödyllisiin tarkoituksiin, ei kuitenkaan sellaisiin, joista kaupunkikuntien itse tulee jäseniänsä verottamalla huolta pitää. Voittovarojen käytön suhteen tehtiin vuoden 1892 paloviina-asetuksessa se muutos, että 2/5 niistä säädettiin luovutettavaksi valtion kulkulaitosrahastoon ja 3/5 kaupunginvaltuusmiesten jaettavaksi mainitunlaisiin yleishyödyllisiin tarkoituksiin.
Paloviinan vähittäismyynnin yksinoikeus oli 1900-luvun alussa kaikissa maamme kaupungeissa vähittäismyynti- ja anniskeluyhtiöillä, ja useimmissa kaupungeissa oli niillä yksinoikeus myös muiden poltettujen tahi tislattujen väkijuomien vähittäismyyntiin; anniskelun suhteen oli monopolijärjestelmä sitä vastoin vähemmän käytännössä. Vuonna 1903, jolloin Suomessa oli yhteensä 41 vähittäismyynti- ja anniskeluyhtiötä, niillä oli erilaisten alkoholipitoisten juomien vähittäismyyntipaikkoja yhteensä 72 ja anniskelupaikkoja 55. Vuosina 1898–1902 ne myivät paloviinaa vähittäismyynnissä yhteensä 29 miljoonaa litraa ja anniskelussa 634 000 litraa, mikä oli keskimäärin 78,2 prosenttia Suomen koko paloviinankulutuksesta. Kokonaistulot nousivat mainittuna viisivuotiskautena yhteensä yli 78 miljoonaan markkaan ja puhdas voitto yhteensä 14 miljoonaan markkaan eli 18 prosenttiin liikevaihdosta. Eri yhtiöiden voiton vaihteluväli oli 5,2–30,8 prosenttia. Voitosta teki valtion kulkulaitosrahaston osuus vuosilta 1893–1902 yhteensä yli 9 miljoonaa markkaa. Yleishyödyllisten tarkoitusten joukossa, joihin 3/5 voitosta on käytetty, ovat ensi sijalla olleet opetustoimi, terveydenhoito, köyhäinhoito ja hyväntekeväisyys, taide, kadut, tiet, torit ja puistot ja niin edelleen. Mutta varoja luovutettiin sellaisiinkin tarkoituksiin kuin kaupungin velkoihin, poliisilaitokseen, kunnallishallintoon ja kaupungin virastoille, yleisiin rasituksiin ja niin edelleen. Juoppouden vastustamista, jota varten yhtiöt perustettiin, voittovarojen jaossa muistettiin melko vähän, keskimäärin yksi prosentti niistä annettiin varsinaiseen raittiustyöhön.
Vaikka vähittäismyynti- ja anniskeluyhtiöiden varsinaista tarkoitusperää, juoppouden vastustamista, pidettiin silmällä aika vähän, toisaalta yhtiöiden pyrkimyksenä oli myymälöiden ja anniskelujen määrän vähentäminen, niiden aukioloajan supistaminen enemmän kuin mitä laki sääti, juoma-annosten määrän rajoittaminen, paloviinan alkoholipitoisuuden vähentäminen ja myyntihintojen korottaminen, erityisien järjestyssääntöjen laatiminen liikkeisiin sekä raittiusravintoloiden ja lukusalien ylläpitäminen. Myös ikäviä epäkohtia ilmeni, kuten yksityisten polttimojen suosimista paloviinan ostossa, tarpeettoman suuria osakepääomia ja korkeita palkkoja, tehotonta tilintarkastusta ja niin edelleen. Järjestelmä ei – ainakaan sellaisena kuin se oli Suomessa – kyennyt tehtäväänsä täyttämään, koska juoppous Suomessa lisääntyi.
Stephanie Brown-Trafton
Stephanie Brown-Trafton (s. 1. joulukuuta 1979 Arroyo Grande, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kiekonheittäjä, lajin olympiavoittaja.
Brown-Trafton heitti kiekkoennätyksensä 67,74 m toukokuussa 2012. Hänen ennätyksensä kuulantyönnössä on 17,86 vuodelta 2004.
Storm over Everest
Storm over Everest on vuonna 2008 valmistunut David Breashearsin ohjaama dokumenttielokuva. Elokuva käsittelee toukokuussa 1996 tapahtunutta onnettomuutta Mount Everestillä, jossa menehtyi vuorikiipeilijöitä kolmesta kiipeilijäryhmästä.
Dokumenttielokuvassa on materiaalia, joka on kuvattu Mount Everestillä vuonna 2004. Tuolloin tarkoituksena oli tehdä tositapahtumiin perustuva elokuva, jonka ohjaisi Stephen Daldry. Breashearsin mukaan tämä elokuva on nykyisin työn alla Universal-yhtiössä. Breashearsin viittaamaa elokuvaa ohjaa nyt David Fincher ja Stephen Daldry mainitaan lähdemateriaalin tekijänä. .
Vuonna 2004 Mount Everestillä elokuvaa tekemässä olivat mm. vuorikiipeilijät Veikka Gustafsson ja Ed Viesturs.
Sukkinaldehydi
Sukkinaldehydi eli butaanidiaali (C4H6O2) on alifaattisiin dialdehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä ja desinfioivana aineena.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa sukkinaldehydi on väritöntä nestettä ja sillä on makeahko ja pistävä haju. Yhdiste liukenee veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin. Muiden dialdehydien tavoin sukkinaldehydi on hyvin reaktiivista ja polymeroituu itsestään tai pienen vesimäärän vaikutuksesta lasimaiseksi massaksi. Vesiliuoksessa yhdiste esiintyy pääasiassa syklisenä hemiasetaalinaan. Sukkinaldehydi voidaan hapettaa meripihkahapoksi.
Valmistus ja käyttö
Sukkinaldehydiä voidaan valmistaa klooraamalla tetrahydrofuraania ja hydrolysoimalla muodostuva tuote, hydrolysoimalla akroleiinin asetaalien hydroformyloinneissa muodostuvia tuotteita tai pelkistämällä sukkinoyylidikloridia. Sukkinaldehydiä voidaan käyttää desinfioivana aineena, biologiassa fiksatiivina, hartseja ristiinlinkittävänä reagenssina sekä heterosyklisten yhdisteiden valmistamiseen. Monissa käyttökohteissa sukkinaldehydi on korvattu glutaarialdehydillä.
Adolf Edvard Arppe
250px|thumb|Adolf Edvard Arppe. Adolf Edvard Arppe (9. heinäkuuta 1818 Kitee – 13. huhtikuuta 1894 Helsinki) oli suomalainen kemisti ja korkea virkamies. Hän toimi Helsingin Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston kemian professorina vuosina 1847–1870, yliopiston rehtorina 1858–1869, Painoasiain ylihallituksen päällikkönä 1865–1877, Teollisuushallituksen yli-intendenttinä 1885–1890 ja senaattorina 1890–1894.
Kemisti ja yliopistomies
Adolf Edvard Arppe kuului Arppen sukuun, joka oli alkujaan vanha ja varakas turkulainen porvarissuku. Hänen vanhempansa olivat kihlakunnantuomari ja laamanni Nils Arppe ja kirkkoherran tytär Amalia Beata Cairenius. Koulunsa Arppe kävi Savonlinnassa. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1833 ja opiskeli kemiaa sekä fysiikkaa Helsingin yliopistossa Pehr Adolf von Bonsdorffin johdolla. Valmistuttuaan vuonna 1840 filosofian maisteriksi hän jatkoi opintojaan 1841–1842 Tukholmassa Berzeliuksen laboratoriossa Lars Fredrik Svanbergin oppilaana. Arppe väitteli tohtoriksi 1844 ja sai dosentuurin Helsingistä. Hän opiskeli seuraavana kahden vuoden aikana Euroopan johtavien kemistien laboratorioissa, Eilhard Mitscherlichin luona Berliinissä, Friedrich Wöhlerin luona Göttingenissä ja Justus von Liebigin luona Gießenissä, sekä teki opintomatkoja muihin Euroopan maihin.
Kurenuotta
thumb|240px|Kurenuotan toimintaperiaate. Kurenuotta on suuri suppilomainen verkko, jota käytetään etenkin sardiinien, sardellien ja tonnikalojen kalastuksessa. Kalastajat saartavat kalaparven nuotalla, kurovat sen alhaalta umpeen vetämällä paulasta ja nostavat sitten saaliin merestä alukseen. Nuotta pysyy vedessä suorana, sillä sen alareunaan on kiinnitetty lyijypainoja ja yläreunaan kohoja. Kurenuottien käyttö tonnikalojen kalastuksessa on osoittautunut ongelmalliseksi, sillä niihin jää sivusaaliina suuria määriä delfiinejä.
Adolf Edvard Arppe
Kemisti ja yliopistomies
Arppe kiinnostui Wöhlerin vaikutuksesta orgaanisesta kemiasta. Hänet nimitettiin 1847 kemian professoriksi Helsinkiin. Professorinväitöskirjassaan hän käsitteli palorypälehapon yhdisteitä ja reaktioita. Hän jatkoi aktiivista tieteellistä tutkimusta ainakin 1860-luvun alkuun asti. Arppe otti käyttöön nimen nitroaniliini ja keksi muun muassa paranitroaniliinin sekä eräitä rasvahappoja. Hän julkaisi uransa aikana kaikkiaan 29 tieteellistä teosta. Yliopiston kemian laitoksella analysoitiin vuosina 1855–1861 Arppen johdolla yhteensä 45 suomalaista mineraalia ja yksi meteoriitti. Hän ajoi läpi uuden laboratorio- ja museorakennuksen rakentamisen kemian laitokselle. Vuonna 1869 Senaatintorin kulmaan valmistunut rakennus tunnetaan edelleen hänen mukaansa Arppeanumina. Julkisuudessakin herätti huomiota usean sadan neliön laajuisen professorin virka-asunnon sijoittaminen rakennukseen. Arppe toimi myös mineralogian ja geologian vt. professorina 1853–1867 ja Suomen Tiedeseuran pysyvänä sihteerinä 1856–1867.
Karla Roffeis
Karla Roffeis (Mügge; s. 4. heinäkuuta 1958 Crivitz, Mecklenburg-Etu-Pommeri) on saksalainen entinen lentopalloilija. Hän kuului hopeaa saaneeseen Itä-Saksan naisten joukkueeseen vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa. Hän kilpaili myös vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa ja jäi siellä joukkueineen kuudennelle sijalle.
Adolf Edvard Arppe
Kemisti ja yliopistomies
thumb|265px|Arppen mukaan nimetty [[Arppeanum Helsingin Kruununhaassa. Carl Albert Edelfeltin suunnittelema rakennus valmistui kemian laboratorioksi vuonna 1869.]] Arppe oli toiminut 1844–1846 Savo-karjalaisen osakunnan kuraattorina. Opiskeluaikanaan hänet tunnettiin liberaalien aatteiden kannattajana, mutta sittemmin hän omaksui poliittiseen realismiin perustuneen konservatiivisen asenteen, mikä teki hänestä esivallan silmissä luotettavan miehen. Hän alkoikin vähitellen siirtyä tutkimustyöstä hallinnollisten tehtävien hoitamiseen. Kun yliopistoon perustettiin 1852 uusi tiedekuntalaitos, Arppe nimitettiin fyysis-matemaattisen tiedekunnan ensimmäiseksi dekaaniksi, mitä tehtävää hän hoiti vuoteen 1861. Hänet nimitettiin 1858 myös yliopiston rehtoriksi eroamaan joutuneen Gabriel Reinin tilalle. Rehtorinvaalissa äänet olivat menneet tasan ja arpa ratkaisi vaalin Arppen hyväksi. Rehtorina hän pyrki rajoittamaan ja vakoilemaan ylioppilaiden poliittista toimintaa ja tuomitsi varsinkin Ruotsiin suuntautuneen poliittisen toiminnan, joten hänestä tuli epäsuosittu opiskelijoiden keskuudessa. Hän myös päätti yliopiston asioista usein vt. kansleri Alexander Armfeltin kanssa vastoin konsistorin kantaa.
Myöhempi ura
Arppe aateloitiin vuonna 1863. Hän osallistui aatelissäädyssä säätyvaltiopäiville 1863–1864, 1872, 1877–1878, 1891 ja 1894. Hän oli myös 1862 valtiopäivien kokoontumista valmistelleen niin sanotun Tammikuun valiokunnan jäsenenä. Hän sai 1859 kanslianeuvoksen ja 1869 todellisen valtioneuvoksen arvonimen.
Kun Suomeen vuonna 1865 perustettiin Painoasiain ylihallitus, Arppe nimitettiin sen ensimmäiseksi päälliköksi. Virasto vastasi vuodesta 1867 alkaen uudelleen käyttöönotetusta ennakkosensuurista. Koska sensuuria vihattiin, tämä asema teki myös Arppesta entistäkin karsastetumman yliopistoyhteisössä ja hankaloitti siten hänen toimintaansa rehtorina. Hän luopui vuonna 1869 omasta tahdostaan rehtorin tehtävästä ja erosi seuraavana vuonna myös kemian professorin virasta. Painoasiain ylihallituksen johdossa hän jatkoi vuoteen 1877. Vuonna 1885 Arppe nimitettiin vuorostaan uuden Teollisuushallituksen ensimmäiseksi yli-intendentiksi. Tästä virasta hän siirtyi 1890 senaattiin kauppa- ja teollisuusteollisuustoimituskunnan päälliköksi eronneen Leo Mechelinin tilalle. Arppe toimi senaattorina neljä vuotta myöhemmin tapahtuneeseen kuolemaansa asti.
Perhe
Arppe oli naimisissa kälynsä Mimmi Porthanin kanssa. Juristi ja virka- ja valtiopäivämies Adolf Edvin Arppe oli heidän poikansa.
Teollisuuspatruuna Nils Ludvig Arppe ja Adolf Edvard Arppe olivat keskenään velipuolia. Velipuolensa kuoltua A. E. Arppe toimi tämän alaikäisten poikien holhoojana.
Chloe Esposito
Chloe Esposito (s. 17. syyskuuta 1991 Camden) on australialainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiavoittaja. Esposito oli mukana Lontoon olympialaisissa 2012, jolloin hän sijoittui seitsemänneksi. Esposito sai paikan vuoden 2016 kesäolympialaisiin sijoittumalla neljänneksi Aasian ja Oseanian mestaruuskilpailuissa. Esposito voitti Rio de Janeiron olympialaisten nykyaikaisen viisiottelun silloisella olympiaennätyksellä. Vuonna 2007 Esposito teki historiaa kilpailemalle nuorimpana austaralialaisnaisviisinottelijana olympialaisten karsintakilpailussa.
Chloe Esposito tulee urheilijaperheestä, sillä hänen isänsä Daniel Esposito kilpaili nykyaikaisessa viisiottelussa vuoden 1984 olympialaisissa ja hänen veljensä Max on myös viisiottelija. Hänen pikkusiskonsa Emily on kilpaillut nuorten olympialaisissa pistooliammunnassa.
Nikitári
Nikitári on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
pienoiskuva|vasen|240px|[[Asínoksen Neitsyt Marian kirkko (Panagía tis Asínou).]] Nikitárin kylä sijaitsee Tróodos-vuoristossa Kyproksen keskiosissa linnuntietä noin 40 kilometriä länsilounaaseen pääkaupunki Nikosiasta. Sen nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Asínoksen Neitsyt Marian kirkko (Panagía tis Asínou), joka on yksi Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvista Tróodoksen maalatuista kirkoista.
Peter Muurman
Peter Erik Alexander Muurman (s. 26. toukokuuta 1944 Helsinki) on suomalainen kansanedustaja ja poliitikko. Koulutukseltaan hän on yhteiskuntatieteiden maisteri. Muurman toimi kansanedustajana kolme vaalikautta vuosina 1975–1987. Hän edusti Uudenmaan läänin vaalipiiriä ja kuului sosialidemokraattiseen eduskuntaryhmään. Muurman liittyi Perussuomalaisiin vuonna 2012.
Näköpiiri
Näköpiiri oli suomalainen mielipide- ja kulttuurilehti. Se ilmestyi aikakauslehtimuotoisena kerran kuukaudessa vuosina 1978–1983. Lehden mainoslause kuului: "Näköpiiri – lehti ihmisen ja luonnon puolella". Näköpiirin toimituksellinen linja kiteytettiin ensimmäisessä numerossa neljään määritelmään: demokratia, tasa-arvo, kansallinen kulttuuri ja kansainvälinen vuorovaikutus.
Lehti ilmestyi aikakauslehtikokoisena. Se muuttui kuitenkin tabloidikokoiseksi viimeisenä ilmestymisvuotenaan numerosta 2/1983 alkaen.
Julkaisija ja toimitus
Lehteä julkaisi Osuuskunta Näköpiiri, joka oli noin 200 yksityisen henkilön muodostama lehtiosuuskunta. Perustaja ja päätoimittaja oli Eero Taivalsaari. Viimeisen kolmen numeron vt. päätoimittaja oli Soma Rytkönen.
Ensimmäiseen toimitukseen kuuluivat: Eero Taivalsaari, Hannu Eerikäinen, Vesa Karonen (kirjallisuus), Jussi Aalto (kuvatoimittaja), Hannu Salmi (valokuvaaja), Kalervo Katavuori (taitto). Lehdellä oli useita ulkomaankirjeenvaihtajia.
Lehdellä oli toimitusneuvosto, jonka puheenjohtaja oli Reijo Wilenius.
Näköpiiri-riihi
Lehti järjesti Joensuussa Karjalantalolla valtakunnallisen kulttuuri- ja keskustelutapahtuman nimellä Näköpiiri-riihi vuosina 1979–1981. Pyhäselän Niittylahdessa tapahtuma järjestettiin vuonna 1982.
Simple Life 2 – tien päällä
Simple Life 2 - tien päällä on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, jota alkoi esittää Yhdysvalloissa Fox-televisiokanava 16. kesäkuuta 2004. Suomessa sarjaa on esittänyt Sub. Ohjelmassa hotelliperijätär Paris Hilton ja hänen paras ystävänsä Nicole Richie matkustavat pinkillä lava-autolla Miamista Los Angelesiin. Matkalla Paris ja Nicole tutustuvat erilaisiin ihmisiin ja tekevät erilaisia aktiviteettaja, muun muassa pyydystävät rapuja, työskentelevät siivoojina nudistihotellissa sekä opettelevat tekemään makkaraa.
Ryan Eggold
thumb|Ryan Eggold vuonna 2009. Ryan James Eggold (s. 10. elokuuta 1984) on televisio- ja elokuvanäyttelijä. Hänet tunnetaan roolista Ryan Matthewsina televisiosarjassa 90210, Tom Keenin roolista NBC:n televisiosarjassa The Blacklist sekä sen pohjalta tehdyssä lyhytikäisessä spin-off-sarjassa The Blacklist: Redemption.
Yksityiselämä
Eggold syntyi vuonna 1984 eteläisessä Kaliforniassa ja kävi koulunsa Santa Margaritan katolisessa high schoolissa. Myöhemmin hän opiskeli teatteria Etelä-Kalifornian yliopistossa 2006. Eggold on myös muusikko, joka säveltää, soittaa kitaraa ja pianoa sekä laulaa yhtyeessään.
Ura
Eggoldilla oli pitkäaikaisia rooleja ohjelmissa Tunteita ja tuoksuja, Entourage, Out of Jimmy’s Head, Perhesiteet ja Veronica Mars ennen kuin sai ensimmäisen vakituisen roolinsa televisiosarjasta Dirt.
Eggold teki lavadebyyttinsä vuonna 2006 Nick Martinin ohjaamassa näytelmässä Dead End. Hän on esiintynyt myös Leipzigin tuotannoissa sekä Marat/Sadessa.
Eggold esitti englanninopettaja Ryan Matthewsia sarjassa 90210, vaikka oli vain hieman vanhempi kuin hänen oppilaitaan esittävät näyttelijät. Syksystä 2013 vuoteen 2017 hän esitti säännöllisesti Tom Keeniä NBC:n suositussa rikosdraamasarjassa The Blacklist.
Élodie Clouvel
Élodie Clouvel (s. 14. tammikuuta 1989 Saint-Priest-en-Jarez) on ranskalainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiamitalisti. Clouvel oli mukana Lontoon olympialaisissa 2012, jolloin hän sijoittui sijalle 31. Neljä vuotta myöhemmin Rio de Janeiron olympialaisissa Clouvel sijoittui toiseksi. Hänellä on myös maailmanmestaruus vuodelta 2013 sekä MM-hopeaa vuodelta 2016. Ennen siirtymistä viisiottelijaksi Clouvel oli Ranskan uintimaajoukkueessa.
Arja Ojala
Arja Orvokki Ojala (s. 5. huhtikuuta 1944 Tampere) on suomalainen kansanedustaja ja poliitikko. Koulutukseltaan hän on erityisopettaja. Ojala toimi kansanedustajana kaksi vaalikautta vuosina 1991–1999. Hän edusti Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä ja kuului sosialidemokraattiseen eduskuntaryhmään.
Tom Harkin
thumb|right|Tom Harkin Thomas Richard "Tom" Harkin (s. 19. marraskuuta 1939) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän on edustanut Iowaa Yhdysvaltain senaatissa vuodesta 1985.
Harkin syntyi Cummingissa, Iowassa, kaivosmies Patrick Harkinin ja slovenialaisen maahanmuuttaja Francesin pojaksi. Frances menehtyi pojan ollessa 10-vuotias. Harkin valmistui Iowa State Universitystä vuonna 1962 ja palveli Yhdysvaltain laivastossa vuosina 1962–1967. Hän sai Juris Doctorin arvon Amerikan katolisen yliopiston Columbus School of Law'sta 1972.
Harkin työskenteli lakimiehenä ennen valintaansa Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen 1974. Hänet valittiin uudelleen vuosien 1976, 1978, 1980 ja 1982 vaaleissa. Harkin pyrki onnistuneesti senaattiin vuonna 1984 ja on sen jälkeen tullut valituksi uudelleen vuosina 1990, 1996, 2002 ja 2008. Tammikuussa 2013 hän ilmoitti, ettei pyri kuudennelle kaudelle vuoden 2014 vaaleissa.
Harkin meni vuonna 1968 naimisiin minnesotalaisen Ruth Raduenzin kanssa. Heillä on kaksi tytärtä.
Rivadavia-luokka (taistelulaiva)
Rivadavia-luokka oli Argentiinan laivaston taistelulaivaluokka, joka tilattiin Brasilian tilattua 1907 kaksi tai mahdollisesti kolme taistelulaivaa. Alusten nimet kunnioittavat Mariano Morenoa, joka oli ensimmäinen Argentiinan pääministeri sen itsenäistyttyä Espanjasta ja Bernardino Rivadaviaa, joka oli ensimmäinen Argentiinan presidentti.
Aluksista ARA Rivadavia ja ARA Moreno laskettiin vesille 1911, mutta kolmatta ei koskaan tilattu, kun Brasilia ilmoitti jättävänsä kolmannen aluksensa hankkimatta.
Tarjouskilpailu ja tilaaminen
Argentiinan laivastosta koottiin 1908 kontra-amiraali Betbederin johtama lähetystö, joka toimitti merkittävimmille brittiläisille telakoille tarjouspyynnön kahdesta taistelulaivasta ja mahdollisesta optiosta kolmannen tilaamiseksi. Lisäksi suunnitelmiin kuului kuuden hävittäjän ja kahdentoista torpedoveneen hankinta.
Suunnittelu jätettiin avoimeksi, mutta sen tuli vastata viimeisimpiä innovaatioita tarjouksen tekevältä telakalta. Kaikkiaan tarjouspyyntö jätettiin viidelletoista telakalle Yhdysvalloissa, Britanniassa, Ranskassa, Italiassa ja Saksassa. Tarjoukset analysoitiin ja sopimus allekirjoitettiin 22. tammikuuta 1910 yhdysvaltalaisen Fore River Companyn kanssa, jolloin kilpailussa hävinneet suuttuivat liikesalaisuuksien vuotamisesta lopullista hanketta suunniteltaessa.
Fore River voitti tarjouksensa edullisuuden perusteella (2 214 000 puntaa alus eli 224 000 puntaa edullisempi kuin lähin kilpailija) ja osittain Yhdysvaltojen poliittisen merkityksen vuoksi.
Rakenne
Tarjouskilpailun kautta saatujen tietojen vuoksi alusten rakenteissa on havaittavissa monien tuon ajan parhaiden alusten piirteitä.
Suoja
Alusten suojana oli panssaroitu pääkansi, jonka paksuus oli 3 tuumaa ammusvarastojen ja konehuoneiden kohdalla. Samoin aluksen kyljet oli rakennettu viistoiksi suojan lisäämiseksi. Ylemmän kannen panssarointi 1,5 tuumaa, jota suojasi etummaisen ja takimmaisen tornin väliä. Kylkiä suojasi 240 jalkaa pitkä panssarivyö, joka oli 8 jalkaa korkea, mistä 3,25 jalkaa oli vesirajan alapuolella aluksen ollessa normaalisti kuormattuna. Panssarin paksuin osa oli 11 tuumaa oli rajoitettu ylimpään kahteen jalkaan, joka oli valssattu viisi tuumaiseksi alareunaan mentäessä.
Ohjelmistoarkkitehtuuri
pienoiskuva|oikea|Yksinkertaistettu kaavio Wikimedian palvelinarkkitehtuurista. Ohjelmistoarkkitehtuuri kuvaa ohjelmiston tai ohjelmistojärjestelmän rakennetta. Järjestelmän koon kasvaessa suunnitteluongelma ylittää algoritmien ja tietorakenteiden määrittelyn ja suurissa järjestelmissä kokonaisuuden suunnittelu ja määrittely esiintyy uutena ongelmana.
Rivadavia-luokka (taistelulaiva)
Suoja
Kylkipanssaroinnin yläpuolella 8-9-tuumainen vyö, jonka pituus oli 400 jalkaa ja joka oli kytketty kuusituumaiseen tykkikanteen. Panssarivyön keulan ja peränpuolella oli viiden ja neljän tuuman panssarointi. Aputykkien asemien panssarointi oli yhdeksän tuumaa ja tykkitornien etukilvet 12 tuumaa ja kolmen tuuman katto.
Ohjelmistoarkkitehtuuri
Määritelmä
Määritelmiä arkkitehtuurille on esitetty useita.
Rivadavia-luokka (taistelulaiva)
Suoja
Torpedoita vastaan alukseen oli rakennettu kolmituumaiset laipiot. Aluksen konehuoneiden ja ammusvarastojen lattiat oli suojattu 0,75 tuuman panssaroinnilla, jota ei oltu kopioitu mistään saadusta tarjouksesta. Lattioiden suojaamiseen käytetty teräs painoi noin 680 tonnia, joka oli pieni osa suojan 7600 tonnin kokonaismassasta eli suojaan käytettiin 27,4 % uppoumasta.
Ohjelmistoarkkitehtuuri
Määritelmä
Arkkitehtuuri on joukko rakenteita, joita tarvitaan järjestelmän ymmärtämiseksi, johon liittyy ohjelmistoelementtejä, niiden välisiä suhteita sekä molempien ominaispiirteitä.
Rivadavia-luokka (taistelulaiva)
Propulsiojärjestelmä
Konehuoneiden sijoittelu oli lähes vastaava kuin Cunibertin uudessa Dante Alighierissä, joka oli juuri rakenteilla ja ilmoituksen mukaan maailman nopein taistelulaiva (23 solmua). Aluksiin asennettiin turbiinihuoneiden ja keskitornin ammusvarastojen väliin kaksi ryhmää kattiloita. Voimanlähteenä oli kolmiakselinen Curtis turbiinijärjestelmä, joka tuotti 39 000 hevosvoimaa ja 23 solmun nopeuden. Alusten Babcock-kattilat toimivat sekapolttoaineella.
Ohjelmistoarkkitehtuuri
Määritelmä
Arkkitehtuurin sanotaan olevan asiantuntijakehittäjillä oleva jaettu ymmärrys järjestelmästä.
Arkkitehtuuri voidaan jakaa hierarkisesti osiin, jotka kommunikoivat rajapintojen välityksellä. Osa voi olla luokka, komponentti tai alijärjestelmä.
Arkkitehtuuri on kaavio sekä järjestelmästä että projektista, joka kehittää sitä ja määrittelee tehtävät suunnittelu- ja toteutusryhmille.
Termistössä arkkitehtuuri vastaa useiden osapuolten intresseistä.
Arkkitehtuurityylejä
Yleisiä rakennetyylejä ovat:
Anke Westendorf
Anke Westendorf (Maukel; s. 26. helmikuuta 1954 Schwerin, Mecklenburg-Etu-Pommeri) on saksalainen entinen lentopalloilija. Hän kuului lajissa hopeaa saaneeseen Itä-Saksan naisten joukkueeseen vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa. Hän kilpaili myös vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa jääden joukkueineen kuudennelle sijalle.
Graham Potter
Graham Potter (s. 20. toukokuuta 1975 Solihull) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Ura
Potter aloitti pelaajauransa Birmingham Cityn joukkueessa vuonna 1992. Hän edusti uransa aikana lukuisi englantilaisseuroja lähinnä maan alemmalla sarjatasolla. Englannin Valioliigassa Potter esiintyi Southamptonin paidassa kaudella 1996/97. Hän oli mukana muun muassa 6-3 voittoon päättyneessä ottelussa Manchester Unitedia vastaan. Potter lopetti pelaajauransa vuonna 2005 Macclesfield Townissa.
Pelaajauransa aikana Potter opiskeli yhteiskuntatieteitä Open Universityssä, josta hän valmistui uransa päättymisen jälkeen joulukuussa 2005. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Hullin yliopiston jalkapallovalmennuksen kehittäjänä, Englannin yliopistomaajoukkueen apuvalmentajana sekä opiskeli maisteriksi Leedsin yliopistossa.
Joulukuussa 2010 Potter teki päävalmentajasopimuksen Ruotsin neljännellä sarjatasolla pelanneen Östersunds FK:n kanssa. Hän aloitti seuran päävalmentajana vuoden 2011 alussa. Östersundissa Potter teki määrätietoisesti töitä seuran menestyksen eteen ja heti kaudella 2011 tuli Norlannin Division 2:n mestaruus ja kaudella 2012 Division 1 Norran mestaruus. Kahden perättäisen nousun myötä Potter oli nostanut parissa vuodessa Östersundin Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Superettaniin ensimmäistä kertaa seuran historiassa. Menestys poiki hänelle kolmivuotisen jatkosopimuksen seuran kanssa vuonna 2013.
Toukokuussa 2018 uutisoitiin, että Englannin Mestaruussarjaan pudonnut Swansea City olisi havittelemassa Potteria uudeksi päävalmentajakseen. 11. kesäkuuta 2018 Swansea julkisti kolmivuotisen sopimuksen Potterin kanssa. Potter luotsasi Swansean kaudella 2018/19 Mestaruussarjassa keskikastiin sijalle 10. Kauden jälkeen niukasti Englannin Valioliigassa säilynyt Brighton & Hove Albion palkkasi Potterin päävalmentajakseen. Seura maksoi Swansealle 3 miljoonan punnan korvaukset Potterin sopimuksen ennenaikaisesta päättämisestä.
Potterin johdolla Brighton sijoittui kaudella 2019/20 Valioliigassa sijalle 15, mikä sivusi seuran historian parasta sijoitusta. Kaudella 2020/21 Potter jatkoi hyvää työtään Brightonin peräsimessä. Kauteen mahtuivat muun muassa seuran historian ensimmäiset voitotLiverpoolista sitten vuoden 1982 sekä Manchester Citystä sitten vuoden 1989. Lopulta sarjasijoitus putosi edellisestä kaudesta yhdellä, vaikka joukkue tekikin muun muassa nollapeliennätyksensä pitäen maalinsa puhtaana 12 liigaottelussa. Kausi 2021/22 oli tuloksellisesti Potterin paras Brightonissa. Joukkue taisteli vahvasi ylemmässä keskikastissa ja sijoittui lopulta yhdeksänneksi. Kauden viimeisessä ottelussa Brighton voitti West Hamin tehden joukkueen haaveet Eurooppa-liigasta turhiksi.
Sadetakki
thumb|250px|Keltaiseen sadetakkiin pukeutunut lapsi. Sadetakki eli sadeasu on takki, jota käytetään sateella takkina vedeneristävyyden vuoksi. Sadetakissa voi olla huppu, joka suojaa päätä sateelta. Huppua käytettäessä sateella ei tarvita erillistä sateenvarjoa. Muuten sadetakki on tavallisen takin kaltainen. Sadetakin helmat ovat pitkät, jotta ne suojaisivat mahdollisimman hyvin housuja kastumasta.
Kertakäyttöinen sadetakki on tehty muovista ja se on halpa. Sitä voi käyttää yleensä vain kerran, sillä se rikkoutuu ohutrakenteisena riisuttaessa helposti. Kertakäyttöinen sadetakki on pakattu pieneen pakettiin ja kulkee helposti mukana taskussa.
Suomessa sadetakkeja valmistavat muun muassa Rukka ja April Rain.
Historia
Sadetakkeja on osattu valmistaa jo tuhansia vuosia. Sadetakit olivat erityisesti kalastajien vaatteita, ja niitä tehtiin eläinten (esimerkiksi hylkeen) suolista. Ensimmäiset modernit sadetakit kehitteli Charles Macintosh 1800-luvun alussa. Macintosh kehitteli kumipäällysteisen kankaan, jota alettiin käyttää sadetakeissa.
Sotien jälkeen taipuisa PVC-kalvo teki mahdolliseksi sadeasujen tekemisen muovista. Suomessa muovisia sadetakkeja alkoi ensimmäisenä valmistaa seinäjokinen Arvo Luhtala. Materiaaliksi tuli pian myös muovitettu kernikangas.
Louhikkokirvinen
Louhikkokirvinen (Anthus crenatus) on eteläafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Etelä-Afrikan, Lesothon ja läntisen Swazimaan vuoristoalueita. Otto Finsch ja Gustav Hartlaub kuvailivat lajin holotyypin Kapkaupungin läheltä 1870.
Lou Reed (albumi)
Kappaleet
Kaikki kappaleet Lou Reedin, lukuun ottamatta "Ride into the Sun" (Lou Reed, John Cale, Sterling Morrison ja Maureen Tucker). Pienellä tekstillä on ilmoitettu The Velvet Undergroundin albumit, joilla on julkaistu kappaleen edellisiä V. U. versioita.
Savannipyyjuoksija
Savannipyyjuoksija (Turnix castanotus), myös T. castanota, on pyyjuoksijoiden sukuun kuuluva viiriäistä muistuttava lintu. Se elää Australian pohjois- ja luoteisosissa sekä rannikon edustan saarilla. John Gould kuvaili lajin holotyypin Pohjoisterritorion Port Essingtonista vuonna 1840.
Maria Śliwka
Maria Śliwka (Serkiz, Pankowa; 7. joulukuuta 1935 Biłgoraj – 30. maaliskuuta 1997 Wrocław) oli puolalainen lentopalloilija. Hän kuului vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa lajissa pronssia saaneeseen Puolan naisten joukkueeseen.
Oktawia Nowacka
Oktawia Maria Nowacka (2. tammikuuta 1991 Starogard Gdański) on puolalainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiamitalisti. Nowacka saavutti olympiapronssia Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Nowackalla on myös joukkuemaailmanmestaruus vuodelta 2015. Hän edustaa Legia Varsovaa.
Palaichóri Oreinís
Palaichóri Oreinís on kylä ja kyläyhdyskunta (koinótita) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
pienoiskuva|vasen|230px|Palaichóri Oreiníin kylää. Palaichórin kylä, suomeksi ”Vanhakylä”, sijaitsee Tróodos-vuoristossa Kyproksen keskiosissa linnuntietä noin 40 kilometriä lounaaseen pääkaupunki Nikosiasta. Sen nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Vapahtajan kirkastumisen kirkko (Metamórfosi tou Sotíros), joka on yksi Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvista Tróodoksen maalatuista kirkoista.
Toivo Mäkynen
Toivo Henrik Mäkynen (s. 27. helmikuuta 1944 Alavus) on suomalainen poliitikko. Koulutukseltaan hän on diplomi-insinööri. Mäkynen toimi kansanedustajana vuosina 1979–1983 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä ja kuului Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmään.
Pienen pojan haaveet – Kootut levytykset 1977–2008
Pienen pojan haaveet – Kootut levytykset 1977–2008 on suomalaisen countrylaulaja Jarno Sarjasen 2CD:n kokoelmalevy, joka ilmestyi 15. lokakuuta 2008.
Valonheitin
thumb|250px|Ilmatorjuntavalonheitin käytössä (1940). Valonheitin on tehokas sähköllä toimiva valaisin, joka lähettää voimakkaan, heijastimen avulla suunnatun, kootun valonsäteen. Valonheittimiä käytetään tyypillisesti jonkin kohteen valaisuun pimeässä, sekä varsinkin aiemmin myös viestitykseen.
Merenkulussa valonheitin on tärkeä apuväline, ja niitä on käytössä kaikenkokoisilla ja -tyyppisillä aluksilla. Merellä valonheittimiä käytetään muun muassa navigoinnin apuvälineinä pimeällä, sekä meripelastustoiminnassa pimeäetsinnöissä. thumb|250px|Valonheittimiä [[Ilmatorjuntamuseossa.]] Sodankäynnin historiassa valonheittimiä on käytetty moniin tarkoituksiin. Ilmatorjunnassa valonheittimet olivat yöllisissä taisteluissa merkittävässä roolissa ennen tutkan keksimistä. Laivastot käyttivät valonheittimiä edelläkuvattujen tarkoitusten lisäksi vilkkuviestintään.
Joukkoyksiköt
Helsingin ilmapuolustuksessa oli keväällä 1943 valonheitinpatteri, jonka vahvuus oli 500 henkilöä. Se oli jakautunut kymmeneen valonheitinjaokseen. Elokuussa 1943 muodostettiin niistä neljä valonheitinosastoa, joissa jokaisessa oli kolme valonheitinjaosta. Tammikuussa 1944 valonheitinosastoista muodostettiin valonheitinpatteristo. Valonheitinpatteristo koostui aluksi neljästä valonheitinpatterista (1-3. ja 5.Vh.Ptri), joiden vahvuus oli suurimmillaan elokuussa 1944 jopa 859 henkilöä. Elokuussa 1944 valonheitinpatteriston henkilöstö ja kalusto uudelleenorganisoitiin kahdeksi kolmipatteriseksi valonheitinpatteristoksi.
Taktiikassa kuulosuuntimella ennakoitiin lähestyvien pommituslentokoneiden tulosuunta, jonka perusteella hakuvalonheittimet ryhtyivät etsimään lentokoneita taivaalta. Kun kone oli löydetty, alkoivat seurantavalonheittimet seurata ilmatorjuntatykkien avuksi lähestyvää lentokonetta jopa 20 km:n päässä maalista. Hakuvalonheittimet puolestaan ryhtyvät etsimään uusia lähestyviä koneita.
Ladislaus Rona
Ladislaus Rona (myös muodossa Laszlo Rona; 20. toukokuuta 1913 Budapest – 20. toukokuuta 2007 Marbella) oli unkarilainen jääkiekkoilija ja ensimmäinen SM-sarjassa pelannut ulkomaalainen.
Rona pelasi helsinkiläisen KIF:n joukkueessa seitsemän ottelua kaudella 1940–1941. Pelaamissaan otteluissa Rona teki kolme maalia ja antoi kaksi maaliin johtanutta syöttöä. KIF voitti kyseisellä kaudella Suomen-mestaruuden, joten Ronasta tuli myös ensimmäinen SM-kultaa voittanut ulkomaalainen.
Rona edusti Unkaria kaikkiaan 12 maaottelussa, mukaan lukien vuoden 1936 olympialaiset Garmisch-Partenkirchenissä. Ennen Suomeen-tuloaan Rona pelasi Unkarin pääsarjassa BKE Budapestin riveissä. Vuonna 1939 Rona joutui juutalaisena pakenemaan Unkarista Sveitsiin, jossa hän pelasi 1939–1940 EHC Arosan riveissä. Kaudella 1941–1942 Rona pelasi Tukholmassa Karlbergs BK:n riveissä. Vuonna 1942 hän voitti myös Ruotsin-mestaruuden tenniksessä.