cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Disney’s American Dragon: Jake Long, Rise of the Huntsclan!
Juoni
Rise of the Huntsclan! on beat-em-up-tyylinen toimintapeli, jossa pelaajan tehtävänä on edetä Jake Longilla taistellen peikkoja ja muita taruolentoja vastaan, jotka yrittävät estää pelaajan etenemistä Huntsklaanin käskystä.
Hahmon ominaisuudet
Jakella ja hänen lohikäärmemuodollaan tulevat omat kykynsä. Pelaaja kykenee muun muassa etenemään nopeammin Jaken muodossa skeittilaudallaan ja hänen täytyy kerätä sinisiä palloja saadakseen "focus meter" -palkin täyttymään voidakseen muuttua lohikäärmeeksi. Muuttuessaan lohikäärmeeksi pelaaja voi lentämisen lisäksi tuhota vastustajansa muun muassa häntäiskuilla ja syöksemällä tulta. Lisäksi jokaisen tason läpäistyä voi kehittää yhden tason lisää Jaken tai lohikäärmeen eri ominaisuuksia, kuten muuntautumisen kestämistä lohikäärmeeksi, sekä miten voimakkaita eri hyökkäysliikkeet ovat.
Kakskerta
Kakskerran kunta liitettiin Turkuun valtioneuvoston päätöksellä vuoden 1968 alusta alkaen. Ennen lakkauttamistaan Kakskerta oli Turun ja Porin läänin maapinta-alaltaan pienin ja asukasluvultaan kuudenneksi pienin kunta. Nykyisin entisen kunnan alueilla sijaitsevat Satavan ja Kakskerran kaupunginosat, jotka ovat osa laajempaa Hirvensalo-Kakskerran suuraluetta.
Vuonna 2020 saarilla asui 1 399 henkeä. Asuinrakennuksia saarilla on 665 kpl. Vuonna 2017 Kakskerran saaren väkiluku oli 637 ja Satavan 834. Saarilla on paljon loma-asutusta.
Kakskerranjärvi sijaitsee Kakskerran saaren keskellä. Järven koillispuolella on Kakskerran korkein maastonkohta, 59 metrin korkeudelle merenpinnasta ulottuva Nunnavuori.
Historiaa
Satavan saaren lounaiskärjessä olevan Eerikvallan nimi juontuu perimätiedon mukaan kuningas Eerik Pyhän käynnistä paikalla ensimmäisen ristiretken aikana vuonna 1155.
Kakskerta muodostettiin Kaarinaan kuuluvaksi saarnahuonekunnaksi vuonna 1764. Vuonna 1858 Kakskerrasta tuli kappeliseurakunta, ja samana vuonna asetettiin virkaansa Kakskerran ensimmäinen pappi.
Kakskerta erotettiin omaksi kunnakseen Kaarinasta vuonna 1936. Kunnan pohjoispuolella sijainnut Hirvensalon saari kuului aiemmin Maarian kuntaan, mutta liitettiin Turkuun vuonna 1944. Valtioneuvosto liitti myös Kakskerran kunnan Turkuun vuonna 1968.
Ennen liitosta Kakskerta kuului hallinnollisesti Turun ja Porin lääniin ja Varsinais-Suomen maakuntaan. Naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Kaarina, Parainen, Rymättylä ja Turku. Kakskerran pois käytöstä jäänyt ruotsinkielinen nimi oli Kaxbyrita ö. Kunta oli yksikielisesti suomenkielinen. Satavan ja Kulhon saaret kuuluivat Kakskerran kuntaan ennen liitosta.
Kakskerran seurakunta itsenäistyi Kaarinasta vuonna 1904, jolloin siihen tuli kuulumaan myös Maarian kuntaan kuulunut Hirvensalo. Seurakunta liitettiin Turun Martinseurakuntaan jo vuonna 1959 eli yhdeksän vuotta ennen itse kunnan liittämistä Turkuun.
Kakskerran alkutuotantovaltaisesta elinkeinorakenteesta johtuen kunnan työpaikkaomavaraisuus oli heikko. Valtaosa kaupan sekä teollisuuden ja rakennustoiminnan palveluksessa olevasta väestöstä kävi työssä Turussa. Viljelmien yhteydessä oli runsaasti kasvihuoneita ja kauppapuutarhoja. Uutena tulolähteenä oli muutamalla tilalla 1960-luvulla tullut kuvaan turkistarhaus.
Toukokuussa 1940 Kakskertaan kuljettavan lossin luona tapahtui 17 henkeä vaatinut turma, kun lossille saapuneen linja-auton jarrut pettivät ja auto syöksyi mereen. Se oli aikanaan Suomen suurin tieliikenneturma.
Nykyaika
Hirvensalo ja entinen Kakskerran kunta muodostavat nykyään Hirvensalo-Kakskerran suuralueen. Entinen Kakskerran kunta jakautuu Kakskerran ja Satavan kaupunginosiin. Eteläisempi Kakskerran kaupunginosa käsittää Kakskerran saaren ja joitakin pienempiä lähisaaria. Pohjoisempi Satavan kaupunginosa puolestaan koostuu Satavan saaresta sekä pienemmästä Kulhon saaresta Hirvensalon ja Kakskerran kirkon välisessä salmessa.
Kapasiteetti
Kapasiteetti on suurin mahdollinen tuotantokyky. Yleensä suurteollisuudessa kapasiteetti ilmoitetaan vuosituotantona. Mikäli käyttöaste on 100 %, niin tehdas tuottaa täyden kapasiteettinsa verran. Käyttöasteella tarkoitetaan sitä osaa kapasiteetista, mikä kulloinkin on käytössä.
Kakskerta
Nykyaika
Satavan ja Kakskerran postinumeroalueen (20960) asukasluku on 1 399 (2020) ja pinta-ala 33,8 neliökilometriä.
Kapasiteetti
Myös yleissana, esimerkiksi akun, muistin, liikenneväylän kapasiteetti.
Kakskerta
Nykyaika
Vapaa-ajan kiinteistöjä on n. 900 kpl. Vapaa-ajan asuntoja on muutettu poikkeamisluvalla pysyvään käyttöön. Saarten rannat ovat lähes täyteen rakennettuja, ja vapaata rantaa on lähinnä kaupungin omistamilla alueilla. Saarten sisäosissa on laajojakin rakentamattomia metsäalueita, jotka tarjoavat hyvät mahdollisuudet virkistyskäyttöön. Saarilla ei ole voimassa olevaa yleiskaavaa, mutta 14.12.2020 osayleiskaavaehdotus hyväksyttiin Turun kaupunginvaltuustossa. Sen mukaan osayleiskaavalla varaudutaan noin 3 600 asukkaan yhdyskuntaan vuonna 2050, mikä merkitsee varautumista korkeintaan 2 200 uutta asukasta varten.
Entisen Kakskerran kunnan alueella toimii kaksi kotiseutuyhdistystä, Kakskertaseura ja Kakskerran kotiseutuyhdistys. Yhdistykset järjestävät tapahtumia ja pyrkivät vaikuttamaan aluetta koskeviin asioihin. Kakskertaseura julkaisee kaksi kertaa vuodessa ilmestyvää lehteä 2X.
Rakennuksia
Merenrannalla sijaitseva Kakskerran kivikirkko on yksilaivainen ja rakennettu vuosina 1765–1769. Kakskerrassa toimii Kansallista Kokoomusta lähellä oleva Paasikivi-opisto, jonka vieressä on Harjattulan golfkenttä. Kakskerrassa sijaitsevassa Brinkhallin kartanossa kuvattiin TV2:n draamasarjaa Hovimäki. Muita merkittäviä rakennuksia on Hennalan pappila (seurakunnan käytössä), Marielundin huvilakartano (yksityinen) ja Heinänokan leirikeskus (seurakunnan omistuksessa).
Kylät
Kakskerran kuntaan kuului seitsemän kylää, joista kolme oli Kakskerran ja neljä Satavan saarella.
Satava
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Kakskerrassa ei ollut lainkaan taajamia.
Matsuyama
Matsuyama on Ehimen prefektuurin pääkaupunki. Se sijaitsee Shikokun saarella, Japanissa. Vuonna 2014 kaupungissa oli 515 992 asukasta ja sen pinta-ala oli 429,06 km², eli kaupungissa asui 1 203 asukasta neliökilometrillä. Matsuyama on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.
Kaupungin tunnuksen on suunnitellut Izan Shimomura, ja siinä kuvataan vuori ja mänty. Matsuyaman symbolina toimiva kukka on kamelia.
1600-luvun alussa rakennettu Matsuyaman linna on kaupungin suosituimpia nähtävyyksiä. Matsuyama on myös tunnettu kuumista lähteistään ja kaupungissa sijaitsee Japanin vanhin onsen, Dōgo. Kaupungin pormestari on Tokihiro Nakamura.
Historia
1600-luvun alussa silloiseen Iyon provinssiin rakennettiin Matsuyaman linna.
Kaupungissa on myös Japanin vanhin onsen (kuuma lähde), Dōgo onsen. Se on yli 1500 vuotta vanha ja siitä on maininta Man’yōshūssa, joka on kirjoitettu noin vuonna 759.
Kaupunki perustettiin 15. joulukuuta 1889.
Liikenne
Matsuyama, muutaman muun Japanin kaupungin tapaan, ei lakkauttanut raitiovaunuverkostoaan.
Matsuyaman lentoasemalta on yhteydet suurimpiin japanilaisiin kaupunkeihin sekä joihinkin ulkomaan kaupunkeihin, kuten Shanghaihin.
Satamasta on säännöllinen lauttayhteys Hiroshimaan sekä yölautat Kōbeen, Kitakyūshūn sekä muihin kohteisiin.
Nähtävyydet
Kaupungin kuuluisa kuuma lähde, Dōgo onsen, on kaupungin suosituin turistinähtävyys ja -kohde. Toinen suosittu kohde kaupungissa on Matsuyaman linna, joka restauroitiin 1960-luvulla.
Kahdeksan Shikokun pyhiinvaelluksen 88:sta temppelistä sijaitsee Matsuyamassa. Pyhiinvaeltajat vaeltavat munkki Kūkain jalanjälkiä näiden temppelien kautta saadakseen hyvää onnea.
Natsume Sōsekin romaani Botchan sijoittuu Matsuyamaan. Tämän takia kaupungissa on useita paikkoja ja asioita, jotka on nimetty kirjan mukaan, esimerkiksi Botchan-stadion ja Botchan-juna, antiikkijuna joka kulkee kaupungin raitiovaunurataa pitkin. Monet kirjan ystävät käyvätkin kaupungissa vierailemassa kirjan tapahtumapaikoilla.
Haiku-runoilija Masaoka Shiki asui Matsuyamassa. Hänen kotinsa, joka tunnetaan nimellä Shiki.do, ja museo, Shiki Kinenkan, ovat suosittuja matkailukohteita. Niiden takia Matsuyama laskee itsensä kansainvälisen haiku-toiminnan keskukseksi. Vuonna 1999 Matsuyaman kaupunki ehdotti Kansainvälisen haiku-tutkimuskeskuksen muodostamista ja ensimmäinen Masaoka Shiki haiku-palkinto annettiin vuonna 2000. Palkinnon saajia ovat esimerkiksi Yves Bonnefoy (2000), Cor Van Den Heuvel (2002) ja Gary Snyder (2004).
Ystävyyskaupungit
Matsuyamalla on useita ystävyyskaupunkeja:
Tortilla
pienoiskuva|Maissitortilloja. thumb|Tortillojen paistamista. Tortilla (espanjaa, ‘pikku kakku’) on keskiamerikkalainen paistettu ja nostattamaton ohutleipä, joka leivotaan maissista, vehnästä tai durrasta, ja johon kääritään jokin täyte.
Maissitortilloja tekivät jo asteekit ja heidän edeltäjänsä kauan ennen eurooppalaisten saapumista. Asteekit liottivat jyviä kiehuvassa ja kalkitussa vedessä tai tuhkassa, mikä pehmensi jyvän siemenvalkuaisen ja poisti kovan ulko-osan. Samalla ruokaan tuli kalsiumia, proteiinia ja B-vitamiinia, mikä esti sairastumisen puutostauteihin kvašiorkoriin ja pellagraan. Lopuksi leivät paistetaan 20 sekunnin ajan kummaltakin puolelta.
Tortillassa käytettyjen jyvien jauhaminen oli kovaa manuaalista työtä ennen kuin Antonio Boué keksi tortillanrullauskoneen vuonna 1930.
Asteekit kutsuivat leipiänsä nimellä tlaxcalli, mutta espanjalaiset konkistadorit antoivat niille nimeksi tortilla. Sana tarkoitti espanjan kielessä perunamunakasta. Espanjalaiset alkoivat täyttää tortilloja juustolla, guacamolella, picadillo-lihakastikkeella ja pico de gallo -kastikkeella. Tortilloihin kiedottiin myös tähteitä ja syötiin koulueväänä tai peltotyössä. Intiaanimaatyöläiset saattoivat täyttää tortillansa millä tahansa syötävällä. Papit tarjoilivat pyhiä tortilloja jos öylätti oli lopussa. Tortilloja syötiin runsaasti niin kotona kuin kadullakin.
Meksikolaiset syövät 2010-luvulla tortilloja arviolta 325 grammaa päivässä henkeä kohti. Tortilloja käytetään monenlaisiin ruokiin, kuten burritoon, enchiladaan, quesadillaan, tacoon, tostadoon ja totopoon. Texmexiin kuuluu rapeat tortillalastut.
Karahkanjärvi
Karahkanjärvi on suoperäinen, rehevöityvä, mutapohjainen ja matala järvi, joka saa vetensä ympäröiviltä soilta. Myös Valkiainen laskee vetensä leveää suopuroa pitkin Karahkanjärven länsiosaan. Karahkanjärvi laskee Kylmäojaa pitkin etelään Vepsänjokeen ja edelleen Kiiminkijokeen.
Talvisin järviveden happitilanne on heikko, kevättalvisin vesi on lähes hapetonta. Järven keskisyvyys on noin yksi metri sen pohjaa peittävän humuskerroksen vuoksi. Yleisimmät saaliskalat ovat särki, hauki ja ahven.
Asutus on keskittynyt järven pohjoispuolelle kovan maaperän alueille. Pohjoisrantaa lukuun ottamatta järven rannat ovat suota.
Pekka Rinne
Pekka Päiviö Rinne (s. 3. marraskuuta 1982 Kempele) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi 683 NHL-ottelua edustaen koko NHL-uransa ajan Nashville Predatorsia vuosina 2005–2021.
Rinnettä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista suomalaisista maalivahdeista. Hän on eniten NHL-otteluita pelannut ja voittanut suomalainen maalivahti ja hän johtaa myös Nashvillen voitto- ja nollapelitilastoa. Rinne voitti NHL:n kauden parhaalle maalivahdille jaettavan Vezina Trophyn vuonna 2018 ja oli ehdokkaana palkinnon saajaksi myös vuosina 2011, 2012 ja 2015. Hänet valittiin neljästi NHL:n tähdistöotteluun.
Rinne edusti Suomea neljissä maailmanmestaruuskilpailuissa ja maailmancupissa 2016. Hänet valittiin maailmanmestaruuskilpailujen arvokkaimmaksi pelaajaksi vuonna 2014 ja parhaaksi maalivahdiksi vuonna 2015.
SM-liiga 2003–2005
Kiekko-Kettujen (nyk. Kiekko-Laser) kasvatti Pekka Rinne debytoi SM-liigassa kaudella 2002–2003 Oulun Kärpissä pelaamalla yhden ottelun. Seuraavalla kaudella 2003–2004 hän sai pelata SM-liigaa jo 14 ottelun verran, mutta hän oli pääosin luukkuvahtina Niklas Bäckströmin pelatessa suurimman osan otteluista. Kauden päätteeksi Kärpät voitti SM-kultaa, ja Rinne pelasi pudotuspeleissä kaksi ottelua, joissa ei päästänyt maaliakaan. Nashville Predatorsin pelaajatarkkailijat huomasivat Rinteen ja seura varasi hänet 258. pelaajana NHL:n vuoden 2004 varaustilaisuudessa. Kaudella 2004–2005 Rinne pelasi Kärpissä 10 ottelua vakuuttavasti, mutta ei saanut aloittavan maalivahdin paikkaa, sillä SM-liigan huippumaalivahti Niklas Bäckström pelasi joukkueen ilmiselvänä 1. maalivahtina. Kauden jälkeen Rinteen varannut Nashville Predators teki hänelle kaksisuuntaisen sopimustarjouksen, jonka Rinne hyväksyi.
Milwaukee Admirals 2006–2008
thumb|left|200px|Rinne [[Milwaukee Admirals|Admiralsissa 2008.]] Rinne sai odotetusti aloittaa uransa Pohjois-Amerikassa farmisarja AHL:ssä, sillä Nashville Predatorsissa pelasivat silloin Tomáš Vokoun ja Chris Mason. Pelit Milwaukee Admiralsissa sujuivat Rinteeltä kuitenkin todella vakuuttavasti. Rinne teki ensiesiintymisensä NHL:ssä 15. joulukuuta 2005, kun Predators voitti Chicago Blackhawksin 5–3 Rinteen torjuessa 38 laukausta. Rinne valittiin AHL:n tähdistöotteluun kausilla 2005–2006 ja 2007–2008. Kausien aikana Rinne sai pelata yhteensä kolme NHL-ottelua.
Nashville Predators 2008–2021
Kesti lopulta kolme kautta ennen kuin tie NHL:ään aukesi kunnolla, sillä toinen kausi meni pilalle olkapääleikkauksen takia. Tulokaskaudellaan 2008–2009 Rinne nousi sensaatioksi. Hän aloitti kauden Dan Ellisin luukkuvahtina, mutta nousi loistavien otteidensa ansiosta pian aloittavaksi maalivahdiksi Nashvillessä. Helmikuussa 2009, Rinne valittiin NHL:ssä kuukauden tulokkaaksi torjuttuaan yhdeksän voittoa 12 ottelussa torjuntaprosentilla 94,4. Rinne torjui kauden aikana seitsemän nollapeliä, mikä oli seuran kaikkien aikojen ennätys. Hän pelasi myös Suomen jääkiekkomaajoukkueen ykkösmaalivahtina vuoden 2009 MM -kisoissa, Karri Rämön toimiessa kakkosvahtina.
Kaudella 2009–2010 Rinne onnistui pitämään 1. vahdin paikkansa, torjuen 58 ottelussa vakuuttavalla tasolla. Kaudella Rinteelle kertyi jälleen seitsemän nollapeliä. 12. maaliskuuta 2010 Rinne pelasi sadannen NHL-ottelunsa ja nollapelin, kun Nashville voitti Anaheim Ducksin 1–0. Kauden päätyttyä Rinteen torjuntaprosentti oli 91,1. Nashville pääsi pudotuspeleihin, mutta putosi heti avauskierroksella. Kesällä 2010 Rinteelle annettiin selvä ykkösmaalivahdin paikka, sillä Nashville ei tehnyt jatkosopimustarjousta Dan Ellisille, joka siirtyi lopulta pelaamaan Tampa Bay Lightningiin.
Ennen kautta 2011–2012 NHL.com arvioi Rinteen parhaaksi maalivahdiksi NHL:ssä. Lokakuussa 2011, Rinne rikkoi Nashville Predatorsin kaikkien aikojen nollapeliennätyksen pelaamalla 22. nollapelinsä. Marraskuussa 2011, hän teki Predatorsin kanssa seitsemän vuoden pituisen ja yhteensä 49 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Rinne nimettiin NHL:n tammikuussa 2012 kuukauden tähdistöön, ja saman kuukauden kolmanneksi parhaaksi pelaajaksi. Rinne voitti kaudella NHL:n voittotilaston voittamalla jopa 42 ottelua, joka on myös Nashville Predatorsin seuraennätys. Rinne teki myös Predatorsin seuraennätyksen pelaamalla 73 ottelua. Rinteen edustama Nashville pääsi jälleen pudotuspelien toiselle kierrokselle mutta putosi toisella kierroksella Phoenix Coyotesia vastaan.
Kauden päätteeksi Rinne valittiin jälleen ehdolle Vezina Trophyyn yhdessä Henrik Lundqvistin ja Jonathan Quickin kanssa. Lisäksi hän sijoittui toiseksi äänestyksessä EA:n NHL -videopelisarjan seuraavan pelin kansikuvaan.
Toukokuussa 2013, Rinne joutui menemään polvitähystykseen. 24. lokakuuta hän joutui jäämään polven tulehduksen vuoksi pois pelaavasta kokoonpanosta. Hän kuntoutti itseään maaliskuun 5. päivään 2014 asti, jolloin teki paluun NHL-kaukaloon. Hän pelasi ennen sitä kaksi AHL-ottelua Milwaukee Admiralsissa. Rinne hävisi paluuottelussaan Pittsburgh Penguinsille lukemin 3–1. Kauden päätteeksi Rinne pääsi pelaamaan maailmanmestaruuskilpailuihin, joissa Suomi sijoittui hopealle ja Rinne valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Seuraavalla kaudella hänet valittiin marraskuun kolmanneksi parhaaksi pelaajaksi. Rinnettä pidettiin syykauden parhaana maalivahtina NHL:ssä hänen oltuaan kaikissa maalivahtitilastoissa liigan parhaiden joukossa. Tammikuussa 2015 Rinne valittiin ainoana suomalaisena pelaamaan NHL:n tähdistöottelussa. Hän kuitenkin loukkasi polvensa, minkä vuoksi hän joutui jättämään tähdistöottelun kokonaan väliin. 2018 kesällä Rinne valittiin NHL:n parhaalle maalivahdille annettavan Vezina Trophyn saajaksi. Hän oli ollut ehdolla palkinnon saajaksi jo kolmasti (2011, 2012 ja 2015) aiemminkin. Rinteestä tuli näin kolmas suomalainen palkinnon voittanut maalivahti.
Rinne teki 9. tammikuuta 2020 ottelussa Chicago Blackhawksia vastaan maalin. Hän on NHL:n historian 12. maalivahti jolle on kirjattu maali. Rinteestä tuli Mika Norosen jälkeen toinen suomalainen NHL-maalivahti, joka on saanut maalin nimiinsä. Samalla Nashville Predatorsista tuli ainut NHL-joukkue, jossa kaksi eri maalivahtia on tehnyt maalin. Edellisen maalin teki Chris Mason vuonna 2006.
Kauden 2020–2021 jälkeen Rinne palkittiin King Clancy Memorial Trophylla.
Rinne ilmoitti heinäkuussa 2021 päättävänsä pelaajauransa.
Nashville Predators jäädytti Rinteen pelinumeron 35 helmikuussa 2022. Rinne oli viides suomalainen ja ensimmäinen suomalaismaalivahti, jonka pelinumero jäädytettiin NHL:ssä.
Valmennusura
Kaudella 2022–2023 Rinne toimi Suomen alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueen maalivahtivalmentajana. Kesäkuussa 2023 Nashville Predators palkkasi Rinteen joukkueen Euroopan kykyjenetsijäksi ja maalivahtien kehitysvalmentajaksi.
Maajoukkueessa
Pekka Rinne pelasi ensimmäisen kerran maajoukkueessa maailmanmestaruuskilpailujen ottelussa Norjaa vastaan 25. huhtikuuta 2009 ja torjui 30 laukausta sekä nollapelin. Rinne on edustanut Suomea maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2009, 2010, 2014 ja 2015. Rinne saavutti myös maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2014 Suomen maajoukkueessa hopeaa ja sai turnauksen arvokkaimman pelaajan palkinnon. Vuonna 2015 Rinne valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi. Hän torjui kisoissa 237.05 minuutin maalittoman jakson ja ohitti siten ennätyksellään Slovakian Ján Lašákin, joka piti Slovakian maalin puhtaana 206.26 minuuttia kevään 2004 maailmanmestaruuskisoissa. Näin Rinne rikkoi modernin ajan maailmanmestaruuskisojen nollapeliputkiennätyksen.
Yksityiselämä
Rinteellä on yksi lapsi yhdessä avovaimonsa Erikan kanssa.
Frederick H. Gillett
thumb|Frederick H. Gillett Frederick Huntington Gillett (16. lokakuuta 1851 Westfield, Massachusetts – 31. heinäkuuta 1935 Springfield, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja lakimies.
Gillett istui kahden kauden ajan Massachusettsin osavaltion edustajainhuoneessa, kunnes hänet valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen 1893, jossa hän toimi yhtäjaksoisesti vuoteen 1925 saakka. Gillett toimi edustajainhuoneen puhemiehenä 1919–1925, jonka jälkeen hänet valittiin senaattiin, jossa hän istui vuoteen 1931.
Korg MS-20
Korg MS-20 oli Korgin valmistama puolimodulaarinen ja monofoninen syntetisaattori. Se tuli markkinoille vuonna 1978. Se kuuluu Korgin MS-soitinsarjaan, johon kuuluvat myös yksioskillaattorinen MS-10, koskettimeton MS-50 ja SQ-10-sekvensseri.
MS-20:ssä on kaksi jänniteohjattua oskillaattoria, ja siinä on 37 nuotin koskettimisto.
Tammikuussa 2013 Korg ilmoitti tuovansa syntetisaattorista uudelleen markkinoille mallin MS-20 Mini, joka on täydellinen kopio alkuperäismallista elektroniikkakytkentöjä ja käyttöpaneelia myöten. Eroina alkuperäiseen MS-20-malliin on vain koteloinnin hieman pienempi koko, joka on 86 % siitä, ja pienennetty koskettimisto. Lisänä uudessa tuotantomallissa on midiohjausväylä ja USB-liitäntä. Uuden tuotantomallin kotelon koko on sama kuin aiemmin markkinoidun rajoitetun erän Korg Legacy Collection -paketin, joka toimi ainoastaan midiohjaimena, ja jonka yhteydessä käytettiin MS-20-ohjelmistoemulaattoria tietokoneella.
Hernán Giraldo Jaramillo
Hernán Giraldo Jaramillo (s. 21. lokakuuta 1936 Manizales) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1964 ja nimitettiin Pereiran hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Alexanumin titulaaripiispaksi 27. kesäkuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Gabriel Calderón Contreras, jota avustivat Darío Castrillón Hoyos ja Alberto Giraldo Jaramillo.
7. heinäkuuta 1987 Giraldo Jaramillo sai nimityksen Málaga-Soatán ja 19. tammikuuta 2001 Bugan hiippakunnan piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 10. toukokuuta 2012.
Vilhelmiina (Alankomaat)
Vilhelmiina (koko nimi Wilhelmina Helena Pauline Maria, 31. elokuuta 1880 – 28. marraskuuta 1962) oli Oranje-Nassaun prinsessa. Vilhelmiina oli Alankomaiden kuningatar vuosina 1890–1948.
Varhaiset vuodet ja perhe
Vilhelmiina syntyi kuningas Vilhelm III:n ja tämän toisen vaimon, kuningatar Emman tyttäreksi. Vilhelmiinan suhdetta vanhempiinsa, erityisesti isäänsä, joka oli 63-vuotias Vilhelmiinan syntyessä, on kuvattu lämpimäksi. Kuningas Vilhelmin kuoltua Vilhelmiinan ollessa kymmenvuotias kuningatar Emma toimi sijaishallitsijana Vilhelmiinan 18-vuotissyntymäpäivään asti.
Vilhelmiina kruunattiin Alankomaiden kuningattareksi 18-vuotissyntymäpäivänään 31. elokuuta 1898. Vuonna 1901 Vilhelmiina avioitui prinssi Henrikin kanssa. Avioliittoa on kuvattu onnettomaksi ja prinssi Hendrikiä alkoholisoituneeksi playboyksi, jolla oli useita aviottomia lapsia. Pariskunnan ainoan lapsen, Julianan, syntymää vuonna 1909 pidettiin ihmeenä.
Hallitsijana
Vilhelmiina perehtyi myös liike-elämään. Vilhelmiina oli ensimmäinen nainen, joka kokosi yli miljardin dollarin henkilökohtaisen omaisuuden, lähinnä sijoituksista Yhdysvalloissa ja öljy-yhtiöissä. Alankomaiden kuningasperhe on yhä yksi Royal Dutch Shellin suurimmista osakkeenomistajista.
Ensimmäinen maailmansota
Sodan lopulla Alankomaissa syntyi levottomuuksia Venäjän vallankumouksen innoittamana. Vilhelmiinan nauttimaa kansansuosiota pidetään osasyynä levottomuuksien taltuuntumiseen.
Sotien välinen aika
Alankomaiden talous kukoisti maailmansotien välisenä aikana. Myös Vilhelmiinan henkilökohtainen valta saavutti huippunsa silloin ja hänellä sekä kuningasmielisellä pääministeri Hendrik Colijnilla oli läheinen yhteistyösuhde. Vilhelmiina suhtautui varauksellisesti parlamentaariseen hallitusmuotoon ja osallistui läheisesti valtion asioiden hoitoon.
Toinen maailmansota
Saksa valloitti Alankomaat 10. toukokuuta 1940 ja kuningatar perheineen pakeni Englantiin kolme päivää myöhemmin. Kuningatar itse vastusti siirtymistä maanpakoon ja oli määrännyt sihteerinsä ampumaan hänet mikäli saksalaiset saapuisivat. Kuningatar saatiin kuitenkin vakuuteltua siirtymään miehittämättömälle Zeelandin alueelle, jossa kuningatar yritti koordinoida vastarintaa saksalaisia vastaan. Kuningtar ja maan hallitus kuitenkin evakuoitiin ja Vilhelmiina muodosti pakolaishallituksen Lontoossa.
Sodan aikana Vilhelmiina tuli tunnetuksi radiolähetyksistä, joissa hän puhui kansalleen. Tämän Radio Oranje -kanavan toiminnasta vastasi BBC ja jokainen lähetys aloitettiin samalla ilmoituksella: "tämä on Radio Oranje, sodassa olevien Alankomaiden ääni". Radion kautta lähetettiin myös salattuja viestejä Alankomaissa toimivalle vastarintaliikkeelle.
Sodan jälkeen Vilhelmiina palasi Alankomaihin, asuen aluksi kartanossaan Haagissa.
Luopuminen vallasta
Vilhelmiina joutui luopumaan vallasta vuonna 1948. Edellisenä vuonna Alankomaiden siirtomaissa oli syntynyt levottomuuksia, jotka johtivat maan taloudellisen eliitin kiivaaseen arvosteluun.
Myöhäiset vuodet
Luovuttuaan vallasta Vilhelmiina vetäytyi pois julkisuudesta Het Loon palatsiin Apeldoorniin. Vilhelmiina keskittyi liikeasioidensa hoitoon ja palasi julkisuuteen ainoastaan vuoden 1953 Pohjanmeren tulvakatastrofin yhteydessä.
Viimeisinä vuosinaan Vilhelmiina kirjoitti omaelämäkertansa Eenzaam, maar niet Alleen (Yksinäinen, mutta ei yksin).
Vilhelmiina kuoli 82-vuotiaana ja on haudattu Delftin Nieuwe Kerk -kirkkoon.
Alankomaalaiset
Lähde:
Ulkomaalaiset
Lähde:
Suomen kylät
Suomen kylät kertoo kylän käsitteestä Suomessa. Sana kylä voidaan määritellä Suomessa usealla tavalla.
Kylätyypit Suomessa
thumb|Euran rekisterikylät vuoden 1928 kartan perusteella.
Seuraava kylien tyypittely soveltuu suomalaiskyliin ja tarvitsee uusia kylätyyppejä, jos sitä sovelletaan muihin maihin. Esimerkiksi torin ympärille muodostuneita pyöreähköjä pyörökyliä ei Suomessa ole. Aiemman omavaraistalouden aikana kylätyyppi kuvasi melko hyvin kylän olemusta. Nykyisin kun työ- ja asuinpaikka ovat eriytyneet, kylän rakenteen kuvaamisessa tarvitaan muutakin kuin kylätyyppeihin jakoa, erityisesti alueen toiminnallisuuden kuvausta.
Asemakylä
Asemakylä on kylätyyppi, joka on muodostunut rautatieseisakkeen tai -aseman ympärille. Yleensä asemakyläksi luokitellaan kylät, jotka ovat syntyneet rautatien vaikutuksesta. Asemakylät ovat yleisiä Pohjois-Suomessa, esimerkiksi Simon ja entisen Kuivaniemen kunnan keskustaajamat ovat syntyneet rautateiden rakentamisen vaikutuksesta.
Asumakylä
Talouskylä voi koostua yhdestä tai useammasta asumakylästä. Asumakylän yhtenäinen asuntoalue muodostuu yhtenäisen viljelysalueen tai yhteisen tien lähiympäristöön. Asumakylän alueella voi olla vähäisiä metsä- ja hakamaita, siten etteivät ne pirsto alueen yhtenäisyyttä. Yleiskielen kylä-sanalla tarkoitetaan yleensä juuri asumakylää.
Rekisterikylä
Rekisterikylä on kameraalinen käsite, joka tarkoittaa kylää hallinnollisena yksikkönä, sellaisena kuin kylän alue on merkitty maarekisteriin. Rekisterikylään kuuluvat ne talot, jotka ennen isojakoa muodostivat oman sarkajakopiirinsä. Alueilla, joilla ei käytetty sarkajakoa, samaan rekisterikylään merkittiin talot, joilla oli yhteinen metsämaa. Rekisterikylän rinnalla tilastoinnissa käytetään kunnan osa-alueita.
Suomen tilastollisen vuosikirjan mukaan vuonna 1924 Suomessa oli 9 985 kylää ja yksinäistaloa. Määrä säilyi muuttumattomana vuoteen 1940, jolloin kylistä ja yksinäistaloista 1 298 sijaitsi Uudenmaan läänissä, 3 386 Turun ja Porin läänissä ja Ahvenanmaalla, 1 258 Hämeen läänissä, 1 828 Viipurin läänissä, 676 Mikkelin läänissä, 673 Kuopion läänissä, 512 Vaasan läänissä ja 354 Oulun läänissä.
Talouskylä
Talouskylä kuvaa kylää toiminnallisena yksikkönä. Talouskylä muodostaa oman toiminnallisen kokonaisuuden, joka koostuu välttämättömät palvelut tarjoavasta kyläkeskuksesta ja sen vaikutuspiiristä. Alueen rajoja määriteltäessä voidaan käyttää apuna asukkaiden keskuudessa syntyneiden maamies-, nuoriso- ja urheiluseurojen muodostamia alueita.
Kylätoiminnallinen kylä
Kylätoiminnassa kylä määräytyy sen mukaan, minkä alueen asukkaat alkavat tai ovat alkaneet toimia yhdessä. Kylätoiminnallinen kylä on monesti rajoiltaan suunnilleen sama kuin talouskylä tai esimerkiksi entinen koulupiiri.
Kylätoiminta on vapaaehtoista kansalaistoimintaa, jossa keskeisessä asemassa ovat joko vapaamuotoiset kylätoimikunnat tai rekisteröidyt kyläyhdistykset. Tällaisten kansalaisjärjestöjen päämäärät ja toiminnan muodot perustuvat erilaisiin tarpeisiin. Järjestöt ovat tehneet esimerkiksi esityksiä eri viranomaisille kylänsä palvelujen säilyttämiseksi tai parantamiseksi. Ne ovat myös järjestäneet palveluja kyläläisten yhteisin ponnistuksin muun muassa talkooperinnettä elvyttämällä.
Suomessa on kylätoimintaa noin 3 500 kylässä, ja kylien kokonaismäärän on sanottu olevan noin 4 200 kappaletta.
Asumusryhmiin perustuvat kylätyypit
Hajakylän talot ovat selvästi toisistaan erillään. Hajakylät voidaan jaotella kolmeen alatyyppiin:
Kehäkylän asumukset sijaitsevat aukeaa ympäröivänä kehänä lähellä toisiaan.
Ryhmäkylä on rakennettu tiheästi yhtenäiselle tonttialueelle. Lounais-Suomessa tällaisia kyliä syntyi sarkajaossa olleiden kylän yhteisten peltojen keskelle.
Moniryhmäinen kylä koostuu useasta eri kokoisesta asumusryhmästä. Jos talojen tai talouskeskusten välimatka on 100–300 metriä, käytetään kylätyypistä nimitystä tiivis. Esimerkiksi tiivis ryhmäkylä tai tiivis rivikylä. Jos tonttiyhteyttä ei ole on kylätyypin lisämääreenä harva. Jos asumusten välimatka on yli 300 metriä käytetään nimitystä harva-asutus. Asumusten ollessa vielä paljon harvemmassa käytetään nimitystä yksinäistalo.
Rykelmäkylän, josta jotkut käyttävät nimitystä ryhmäkylä tai kasakylä, muoto on pyöreähkö. Sen asumukset ovat lähekkäin yhdessä ryhmässä, mutta ilman järjestystä mutkittelevien ja haarautuvien teiden varsilla. Se on tyypillinen kylämuoto Lounais-Suomen entisillä sarkajakoalueilla.
Nimitysten rajat ovat hyvin epämääräisiä ja nimitykset ovat eri henkilöiden tekemissä kyläryhmityksissä usein erilaisia. Koska kylien jaotteluun liittyvä termistö ei ole vakiintunutta, kylien tyypittelyssä on käytetty myös esimerkiksi nimitystä kimppukylä, jossa tontit rajoittuvat toisiinsa. Kimppukylä saattaa koostua myös kahdesta talokimpusta, jotka yhdessä muodostavat kyläyhteisön.
Peltomuotoon perustuvat kylätyypit
Harjukylän hallitseva piirre on pitkä ja kapea viljelysalue, joka seuraa harjua. Talouskeskukset ovat tiiviissä haja-asutusmuodossa harjun rinteellä tai alatasanteella. Tyyppiä tavataan pieninä asumakylinä Suomen eri osissa.
Jokikylän viljelysalue on pitkä ja kapea joko joen tai suuren puron varrella. Pohjanmaan ja Etelä-Suomen jokilaaksoissa sijaitsevien jokikylien asutus on yleensä hajallaan tai hajaryhmissä. Maatilojen talouskeskukset ovat jokea seuraavan tien tai tiestä haarautuvien teiden varsilla.
Järvikylää hallitsee järvi ja järveen päin viettävät pellot. Talouskeskukset ovat peltoaukean halki tai sivuitse kulkevan tien varrella hajallaan tai ryhmissä. Tällaisia kyliä tapaa Sisä-Suomen järvialueilta.
Kumpukylän viljelysaluetta hallitsee maaston kumpuilu. Hämeelle ja Varsinais-Suomelle tyypillisen kylämuodon talouskeskukset ovat hajallaan tai ryhmissä kylää halkovan tien varrella. Talouskeskukset on rakennettu joko kummulle tai kummun etelä- tai länsirinteelle.
Metsäkyliä on Itä- ja Pohjois-Suomen metsäseuduilla. Asutus on hajallaan ja talouskeskus on rakennettu pellon sille reunalle, joka on lähinnä tietä. Viljelysalueita erottavat toisistaan metsävyöhykkeet.
Tasankokylän hallitseva piirre on yli kilometrin levyinen ja yli kaksi kilometriä pitkä peltotasanko. Maatilojen talouskeskukset sijaitsevat tasangon halki kulkevan tien varrella tai tästä tiestä haarautuvien teiden varsilla. Asutus on yleensä hajaryhmissä. Tyypin runsaimmat esiintymät ovat Lounais-Suomen ja Pohjanmaan tasankoalueilla, mutta sitä löytyy myös Itä- ja Pohjois-Suomesta.
Vaarakylä on Savossa ja Pohjois-Karjalassa tavattava kylätyyppi. Sen talouskeskukset ovat yksikseen tai ryhmissä pienten peltoalueiden yhteydessä yleensä vaarojen päällä.
Muita kyläkäsitteitä
Sen mukaan mikä on kylän asema kunnassa käytetään nimityksiä keskuskylä ja sivukylä, myös syrjäkylä. Keskuskylä on kuntakeskusta ympäröivä alue, usein sama kuin kirkonkylä. Kirkonkylä on maalaiskunnan pääkirkkoa ympäröivä kylä. Se on maaseudun uskonnollisen elämän keskus ja usein myös maallisen hallinnon johtopaikka. Sivukylien keskukset ovat yleensä kuntakeskuksesta lähtevien pääteiden varsilla.
Yökylä on käsite, joka tarkoittaa kylää, jolla on ollut velvollisuus kestitä päätietä kulkevia kuninkaan miehiä sekä kuningasta. Kyseistä kunniaa jaettiin kylille jotka olivat valtateiden läheisyydessä sopivan välimatkan etäisyydellä toisista yökylistä. Toisin sanoen yökylä toimitti samaa virkaa kuin nykyajan huoltoasemat autoilijoille.
Suomessa ryhdyttiin laatimaan kyläjärjestyksiä vuoden 1742 paikkeilla. Kyläjärjestykset olivat kihlakunnanoikeuden, lääninhallituksen tai senaatin vahvistamia säädöksiä, jotka koskivat kylän asukkaiden keskinäistä yhteistoimintaa. Kyläjärjestyksiä ei ole ollut käytössä enää moneen kymmeneen vuoteen.
Talvikylä on vanhan ajan käsite kylästä, jossa asuttiin vain osan aikaa vuodesta. Toinen nimitys sille on sesonkikylä. Kylän asukkaat harjoittivat vuodenaikojen rytmin mukaisia erä- ja pyyntielinkeinoja.
Kylien historia Suomessa
thumb|300px|[[Valentin Serov: Maalaistalon piha Suomessa 1902, Tretjakovin galleria.]]
Suomessa kylät on perinteisesti muodostaneet toistensa läheisyydessä sijainneet maatilat. Maatilojen joukko muodostaa alueellisen kokonaisuuden, ja yleensä niillä on aikaisemmin ollut yhteisiä maa- ja vesialueita, joita saattaa vähäisessä määrin olla vielä nykyäänkin. Perinteiselle kyläyhteisölle oli tyypillistä vahva ryhmähenki ja monenlainen keskinäinen yhteistoiminta, kuten esimerkiksi talkoot ja työliitot.
Kylille määriteltiin viralliset rajat 1700-luvun jälkipuoliskolta alkaen toimeenpannussa isojaossa. Tuolloin talot merkittiin maakirjaan kylittäin. Myöhemmin maarekisterissä kunnan alue jakautui kyliin, kylät taloihin ja talot tiloihin. Tämä kiinteistörekisterissä edelleen käytetty kyläjako ei monessa tapauksessa enää lainkaan vastaa asutuksen nykyistä rakennetta, vaan uusia asutuskeskittymiä on voinut syntyä myös vanhojen maarekisterikylien raja-alueille ilman, että virallista kyläjakoa on kuitenkaan muutettu.
Perinteinen tiivis ja yhtenäinen kyläkanta alkoi hajota isojaon seurauksena. Myöhemmät uusjaot hajauttivat maatiloja entisestään. Sotien jälkeen vahva teollistuminen ja siitä seuranneet kuntien ja valtion suuret rakennushankkeet ja kaavoitukset kasvattivat useita kyläalueita kiinni toisiinsa samalla kun jotkut kylät jäivät harvaan rakennetuiksi muutaman talon kyläalueiksi.
Kyliä on saatettu hallinnollisia tarkoituksia varten liittää toisiinsa tai osia kylistä kameraaliseksi kyläksi.
Entisajan suomalaiskylä
Suomalaiskylien piirteet vaihtelivat maan eri osissa. Lounais-Suomen laajat savimaat mahdollistivat kylien kasvamisen suuriksi. Sen sijaan pohjalaisissa jokilaaksoissa asutuksesta muodostui nauhamainen ja Itä-Suomen viljelysmaa oli pieninä palasina, jolloin talot sijoittuivat hajalleen. Kirkko alkoi verottaa talonpoikia 1200-luvulla ja myöhemmin mukaan liittyi vielä valtio. Kylän viljelysmaan käyttö perustui sarkajakoon, jossa kukin talo sai verolukunsa levyisen saran. Kun jokainen talo oli saanut ensimmäisen sarkansa, jako aloitettiin alusta ja sitä jatkettiin kunnes kaikki maa oli jaettu.
Say Something
Say Something on yhdysvaltalaisen popduon A Great Big Worldin kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä duon Is There Anybody Out There? -debyyttialbumilta. Alun perin kappale julkaistiin yhtyeen jäsenen Ian Axelin sooloalbumin This Is the New Year singlenä. Duon singlenä sen julkaisi Epic Records 3. syyskuuta 2013. Kun kappaletta oli käytetty Tanssi jos osaat -televisiosarjassa, se herätti laulaja Christina Aguileran huomion, ja tämä halusi duetoida A Great Big Worldin kanssa kappaleella. Pian tämän jälkeen duo uudelleennauhoitti kappaleen Aguileran kanssa, ja uusi versio julkaistiin 4. marraskuuta 2013.
Ian Axelin, Chad Vaccarinon ja Mike Campbellin kirjoittama "Say Something" on hidastempoinen indie pop -pianoballadi, joka kertoo erosta, jossa rakastajaa pyydetään sanomaan jotain, joka saisi suunnitelmat muuttumaan. Toisessa versiossa Aguilera esittää rakastajan haamua, jolle kappale on osoitettu. Kappaletta kehuttiin sen voimakkaista sanoista, emotionaalisesta sävellyksestä sekä Aguileran laulusta.
"Say Something" ei myynyt kovin hyvin ennen kuin uudelleennauhoitettu versio tuli saataville. Se debytoi Billboard Hot 100 -listan sijalla 16 sen jälkeen, kun A Great Big World ja Aguilera esittivät kappaleen TV-ohjelmassa The Voice. Korkeimmillaan kappale onnistui pääsemään listan sijalle neljä. Kappale saavutti listan kärjen Australiassa, Belgiassa ja Kanadassa. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin 19. marraskuuta 2013. Se sisältää trion laulamassa ihmisinä, jotka "esittävät sydämensärkeviä sanoja". Kappaleen mainostamiseksi A Great Big World esitti "Say Somethingin" vuoden 2013 American Music Awards -palkintogaalassa yhdessä Aguileran kanssa. Kappale palkittiin vuoden 2015 Grammy-gaalassa kategoriassa "Paras popduon/yhtyeen esitys".
Syyskuuhun 2014 mennessä singleä oli myyty Yhdysvalloissa digitaalisesti yli 3,8 miljoonaa kappaletta.
Messukeskus (Helsinki)
pienoiskuva|upright=1.2|Messukeskuksen eteläinen sisäänkäynti. pienoiskuva|Messukeskus, halli 7. Messukeskus on Suomen suurin messu-, kokous- ja kongressikeskus. Se sijaitsee Helsingin Itä-Pasilassa, Pasilan rautatieaseman ja Triplan läheisyydessä. Messukeskus valmistui vuonna 1975 ja korvasi Töölössä sijainneen Messuhallin.
Messukeskus järjestää messuja, kokouksia, kongresseja, juhlia ja muita tapahtumia sekä vuokraa tilojaan muille tapahtumajärjestäjille. Messukeskuksessa järjestetään vuosittain noin sata eri alojen messutapahtumaa ja noin 1 500 kokousta ja kongressia. Tapahtumiin osallistuu vuosittain noin 9 000 yritystä ja yli miljoona kävijää.
Messukeskuksessa järjestetään muun muassa harrastuksiin, sisustamiseen, lemmikkiharrastukseen, terveyteen, muotiin, hyvinvointiin ja liikuntaan liittyviä yleisötapahtumia. Kävijämäärältään suurimpia yleisötapahtumia ovat Helsingin kirjamessut, Vene Båt -messut, Matkamessut ja Habitare. Messukeskuksessa järjestetään vuosittain kaksi kertaa myös Suomen suurin tietokonetapahtuma Assembly. Messukeskuksessa järjestettäviä ammattitapahtumia ovat muun muassa Lääkäripäivät, FinnBuild, Teknologia ja Kuljetus-Logistiikka.
Näyttelytilojen yhteispinta-ala on noin 74 000 neliömetriä. Rakennuksen kokonaispinta-ala on noin 272 000 neliömetriä, johon sisältyy muun muassa 7 näyttelyhallia ja 40 erikokoista kokoustilaa. Messukeskuksen palveluihin kuuluu myös hotelli sekä 21 kahvilaa ja ravintolaa. Messukeskuksen seitsemäs näyttelyhalli vihittiin käyttöön syyskuussa 2011. Kesällä 2013 Messukeskuksessa tehtiin suuri sisäsaneeraus, jossa uudistettiin Galleria, pohjoinen sisäänkäynti, ravintolamaailma ja kokoustiloja.
Messukeskuksen omistaa Suomen Messut Oyj.
Historiaa
pienoiskuva|upright=1.2|Messuhalli, nykyinen Töölön kisahalli. Messukeskuksen omistajayritys Suomen Messut Oyj perustettiin 19. lokakuuta 1919 edistämään suomalaista elinkeinoelämää vastikään itsenäistyneessä Suomessa. Ensimmäiset messut järjestettiin kesällä 1920 Helsingissä Johanneksen kirkon kentällä ja niihin tutustui yli 120 000 messuvierasta.
Ensimmäiset omat toimitilat rakennettiin Helsingin Töölöön vuonna 1935. Mannerheimintien Messuhalli, nykyinen Töölön kisahalli, oli valmistuessaan Pohjoismaiden suurin näyttelytila.
Nykyinen Messukeskus
Nykyisen Messukeskuksen ensimmäiset hallit valmistuivat vuonna 1975 Pasilaan, ja ne nimettiin presidenttien J.K. Paasikivi ja Urho Kekkonen mukaan. Sittemmin tiloja on laajennettu moneen otteeseen: pienoiskuva|upright=1.2|Presidentti Urho Kekkonen Pasilaan rakennetun Messukeskuksen avajaisissa vuonna 1975.
vasen|pienoiskuva|Vuoden 1975 Vene-tapahtuma Avajaisnäyttelynä Messukeskuksessa oli vuoden 1975 Vene-näyttely. Vanhasta messuhallista periytyneitä näyttelyitä olivat Kansainväliset messut ja Habitare, ja niiden täydennykseksi alettiin järjestää muitakin erikoismessuja. Messukeskuksen avajaisvuonna aloitettiin Elkom-elektroniikkamessut, seuraavana vuonna vaatetusteollisuuden Vateva ja 1977 aloitettiin uudelleen Matkamessut. Vuonna 1979 kokeiltiin puutarhamessuja, vuonna aloittivat kenkä- ja laukkumessut sekä kodintekniikkamessut. 1980-luvun lopulla aloitettiin kuljetusmessut, koulutusalan Educa-messut ja Lääketiede-messut.
Nykyisin Messukeskuksessa järjestetään vuosittain noin sata messutapahtumaa. Suurin osa niistä on Messukeskuksen itse järjestämiä, mutta Messukeskuksen tiloja vuokraavat käyttöönsä myös muut tapahtumajärjestäjät. Tunnetuimpia näistä Messukeskuksen ns. vierastapahtumista ovat Kennelliiton Koiramessut (aiemmin järjestetty Voittaja-nimellä), Nordic Business Forum, Slush, American Car Show, Ropecon, Assembly ja monet lääketieteen alan tapahtumat kuten Farmasian Päivät, Eläinlääkäripäivät ja Operatiiviset Päivät.
Satavuotisjuhla
pienoiskuva|Messuaukiolla sijaitseva Liuku-taideteos. Vuonna 2019 Suomen Messut täytti sata vuotta, minkä kunniaksi Messukeskus halusi sisällyttää satavuotisen historiansa näkyvämmäksi osaksi ilmettään ja tapahtumiensa kävijäkokemusta. Messukeskus toi juhlavuonna yleisötapahtumiinsa nykyaikaistetun version puisesta liukumäestä, joka oli yleisön suosikki vuonna 1920 järjestetyillä Suomen ensimmäisillä messuilla. Messukeskuksen eteläisestä sisääntuloaulasta isoon halliin laskeva liukumäki palveli juhlavuoden ajan melkein kaikissa yleisötapahtumissa vaihtoehtona portaille ja hissille. Lisäksi Messukeskus juhlisti satavuotisjuhlavuottaan uudistuneilla tiloilla ja ilmeellä sekä erilaisilla kisoilla, tapahtumilla ja tempauksilla.
Lokakuussa 2019 Messuaukiolla julkistettiin Berry Ceativen suunnittelema Liuku-taideteos, jonka pääsuunnittelijoina ja luovina johtajina toimivat Katja ja Timo Berry. Teosta ideoidessaan Berry Creativen työryhmä keskittyi Messuaukion maisemaan, messujen historiaan ja ajatukseen messuista iloisena kohtaamisten paikkana. Teoksen päämateriaali on kestävän kehityksen mukainen ristiinliimattu massiivipuu. Katto on läpikuultavaa polykarbonaattia, mikä luo punaisen valohehkun teoksen sisälle. Teokseen kiinnitetyt led-valot saavat Liu’un hehkumaan myös pimeään vuodenaikaan. Valosuunnittelusta vastasi Sun Effects. Liuku on julkinen ja vuorovaikutuksellinen taideteos: teokseen pääsee sisään, sen portaita voi kiivetä ja sitä voi liukua alas. Teos on osa Helsingin urbaania kaupunkikuvaa ja sen on haluttu olevan helposti lähestyttävä niin Messukeskuksen vieraille kuin ohikulkijoillekin. Teos oli Suomen Messusäätiön lahja sata vuotta täyttävälle Messukeskukselle.
Messukeskuksen talousvaikutus
Haaga-Helian tekemän selvityksen mukaan Messukeskus työllisti ja toi tuloa pääkaupunkiseudulle 282 miljoonalla eurolla. Laskelma perustuu Messukeskuksessa vuonna 2018 järjestettyihin tapahtumiin. Messukeskuksessa vieraili vuonna 2018 1,2 miljoonaa kävijää. Omia messuja ja vierastapahtumia järjestettiin kaikkiaan 96, ja niihin osallistui 9 000 yritystä. Kokouksia Messukeskuksessa järjestettiin 1 440.
Näytteilleasettajan budjetti messuille osallistuttaessa on selvityksen mukaan keskimäärin 8 482 euroa, josta valtaosan haukkaavat osaston suunnittelu-, rakentamis- ja vuokrakulut. Kävijä kuluttaa vierailunsa aikana keskimäärin 104 euroa, ammattitapahtumaan saapuva kävijä hieman yleisömessujen kävijää enemmän. Summa koostuu ravintola- ja kahvilapalveluista sekä matkustus- ja majoituskuluista. Messukeskuksen työllisyysvaikutus Helsingin seudulle oli 3 957 henkilötyövuotta, josta välitön työllisyysvaikutus oli 2 486 henkilötyövuotta. Myynnin lisäys pääkaupunkiseudun hotelleille ja ravintoloille oli 88 miljoonaa euroa.
Helsingin seutu hyötyy erityisesti Messukeskuksessa järjestettävistä kansainvälisistä kongresseista, sillä jokainen kongressikävijä vastaa keskimäärin 1 800 euron tuloa pääkaupunkiseudulle.
Laskelma huomioi messujen välittömästi ja välillisesti aikaansaaman liikevaihdon, tulovirtojen jakautumisen eri toimialoille, välittömät ja välilliset työllisyysvaikutukset sekä verotulovaikutukset. Pohjana käytetään tietoja messuvieraiden ja näytteilleasettajien määristä, rahankäytöstä, messumatkan kestosta ja lähtöalueesta.
Vastuullisuustyö ja -tavoitteet Messukeskuksessa
Messukeskus on asettanut ympäristötyönsä tavoitteeksi olla 110-prosenttisesti hiilineutraali tapahtumatalo vuoteen 2029 mennessä, jolloin Messukeskus täyttää 110 vuotta. Vastuullisuustavoite täytetään vähentämällä energiankäyttöä, kasvattamalla uusiutuvan energian osuutta ja hyödyntämällä hiilineutraaleja vaihtoehtoja, minkä lisäksi vastuullisuutta painotetaan kaikissa hankinnoissa. Lisäksi Messukeskus on vähentänyt kertakäyttötuotteiden käyttöä ja parantanut merkittävästi sähköautoilijoiden palveluita tiloissaan. pienoiskuva|Aurinkopaneeleita Messukeskuksen hallin katolla. Maaliskuussa 2019 täysin remontoituna avattu Messukeskus-hotelli Holiday Inn Helsinki – Expo hyödyntää jäähdytyksessään kaukokylmää, ja ravintolakumppani Fazer Food Services on tuonut Messukeskuksen ravintola- ja kokoustarjoiluihin luomu- ja lähiruokaa sekä muun muassa hävikkiruokabuffetin.
Ympäristövastuu on pitkään ollut osa Messukeskuksen liiketoimintaa. Messukeskus sai vuonna 2009 ympäristöjärjestelmälleen ISO 14001 -ympäristösertifikaatin ensimmäisenä suomalaisena messu- ja kongressikeskuksena. Messukeskus liittyi Helsingin kaupungin ja elinkeinoelämän Ilmastokumppanit-verkostoon, jonka tavoitteena on hiilineutraali Helsinki.
Energiavirasto ja Motiva palkitsivat Messukeskuksen vuonna 2017 energiaviisaana tapahtumatalona. Parhaillaan käynnissä on vuoteen 2025 saakka ulottuva hanke, jossa tavoitellaan merkittäviä energiasäästöjä hyödyntämällä uusinta talotekniikkaa.
Messukeskus avasi syksyllä 2019 yhdessä Helen Oy:n kanssa Helsingin suurimpiin kuuluvan aurinkovoimalan Messukeskuksen hallien katoilla. Kesän 2019 aikana asennettiin 1 589 aurinkopaneelia. Aurinkovoimala lisää Messukeskuksen energiatehokkuutta ja vahvistaa aurinkovoiman osuutta Helenin tuotannossa. Arvioitu vuosituotanto on alkuvaiheessa 445 MWh, joka vastaa yli kahdensadan kerrostalokaksion vuosikulutusta.
Lopinaviiri
Haittavaikutukset
Tyypillisimpiä lopinaviirin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, oksentelu ja ripuli. Lääkeaine aiheuttaa usein myös lipidiaineenvaihdunnan häiriöitä kuten kolesterolin ja triglyseridien tavallista suurempaa määrää veressä.
Marigny-l’Église
Marigny l’Eglise on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 46 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista pohjoiseen.
Kunnan alueella on tekojärvi Lac du Crescent, joka on saatu tekemällä pato Cure- ja Chalauxjokien yhtymäkohtaan. 800-luvulla normannit hyökkäsivät Burgundiin Curejokea pitkin. Alueella käydyissä taisteluissa paikalliset löivät normannijoukot, mistä kertovat taistelupaikoilta löytyneet kirveet ja kypärät.