cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaikki elämän aamut (elokuva)
Vastaanotto
Elokuvasta tuli kansainvälinen menestys, ja Suomessakin se sai 77 868 teatterikatsojaa, mikä nosti sen vuoden 1992 ensi-iltaelokuvista 24:nneksi eniten katsotuksi. Se julkaistiin myös VHS-kasettina, ja Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa hienostuneeksi, surumieliseksi ja runolliseksi ja antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. Helsingin Sanomien videoarvostelijan Harri Uusitorpan Kaikki elämän aamut vakuutti perehtyneisyydellään ja määrätietoisuudellaan, joka hänestä värittää kaikkia elokuvan tasoja. Saman lehden Hannu Marttila kirjoitti: ”Musiikkielokuva ei voi olla täysin huono, jos sen musiikki on kyllin hyvää kantamaan yli kuolleiden hetkien ja onttojen repliikkien.”
Chiaki Morita
Chiaki Morita (s. 1. heinäkuuta 1968 Hokkaido) on japanilainen ääninäyttelijä. Hän on koulutukseltaan opettaja ja onkin opettanut ala-astelaisia sekä lastentarhalaisia.
Leopold II:n ritarikunta
pienoiskuva|Ritarikunnan tunnuksia Leopold II:n ritarikunta on belgialainen ritarikunta, joka perustettiin 24. elokuuta 1900. Alkujaan ritarikunta kulki nimellä Kongon vapaavaltion ritarikunta, mutta vuonna 1908 Belgian valtio otti ritarikunnan osaksi kansallista palkitsemisjärjestelmäänsä, kun Kongon vapaavaltio lakkasi olemasta kuningas Leopold II:n henkilökohtaista omaisuutta.
Järjestyksessään se on Belgian ritarikunnista alin Leopoldin ritarikunnan ja kruunun ritarikunnan jälkeen. Ritarikuntaa jaetaan tunnustuksena Belgian kuningashuoneen hyväksi tehdystä työstä tai muista poikkeuksellisista ansioista. Myös vähintään 40-vuotta kestäneen uran julkisella sektorilla tehneet työntekijät voivat saada tunnustuksen. Saajan ei tarvitse olla Belgian kansalainen.
Ritarikuntaa jaetaan viidessä luokassa sekä kolmessa mitaliluokassa:
Podofyllotoksiini
Ominaisuudet ja käyttö
Podofyllotoksiini on väritön kiteinen aine. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen. Podofyllotoksiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen kiertokyky kloroformiliuoksessa on -132,7. Luonnossa podofyllotoksiinia esiintyy useissa jalkalehtien (Podophyllum) sukuun kuuluvissa kasvilajeissa kuten amerikanjalkalehdessä (Podophyllum peltatum) ja himalajanjalkalehdessä (Podophyllum hexandrum). Tämän lisäksi yhdistettä on eristetty muun muassa eräistä verbena-, huulikukkais- ja sypressikasvilajeista. Podofyllotoksiini estää tubuliinin järjestäytymisen mikrotubuluksiksi ja lisäksi se estää topoisomeraasi II:n toimintaa. Näin solujen jakaantuminen estyy. Podofyllotoksiinia käytetään kondylooman hoitoon voiteena tai liuoksena. Podofyllotoksiinia käytetään syöpälääkkeinä käytettävien etoposidin ja teniposidin valmistukseen.
Moottoritie
thumb|[[Yhdysvallat|Yhdysvalloissa moottoritiet ovat usein leveitä. Kuva Atlantasta.]]
Moottoritie on pelkästään moottoriajoneuvoliikenteelle tarkoitettu nopean liikkumisen mahdollistava tie. Moottoritiellä eri ajosuunnat on fyysisesti erotettu toisistaan keskialueella tai -kaiteella. Moottoritiellä on käytännössä aina vähintään kaksi ajokaistaa molempiin suuntiin. Moottoritie ei risteä samassa tasossa muiden kulkuväylien kanssa, ja liittyminen muuhun tieverkkoon on toteutettu eritasoliittymillä, joissa risteävän väylän ja moottoritien välillä on liittymärampit.
Maailman ensimmäinen moottoritie valmistui vuonna 1924 Italiaan Milanon ja Varesen välille. Saksan ja Yhdysvaltojen ensimmäiset moottoritiet rakennettiin 1930-luvulla. Varsinaisesti moottoriteiden rakentaminen pääsi vauhtiin kuitenkin vasta toisen maailmansodan jälkeen. Suomen ensimmäinen moottoritie valmistui vuonna 1962 Helsingin Munkkiniemen ja Espoon Gumbölen välille.
Moottoritien määritelmä
thumb|150px|Suomalainen moottoritien merkki Vuoden 1968 tieliikennettä koskevassa kansainvälisessä yleissopimuksessa, niin kutsutussa Wienin tieliikennesopimuksessa, moottoritie määritellään seuraavasti:
Viimeisestä kohdasta aiheutuu, että tie, joka täyttää kaikki moottoritielle asetetut vaatimukset mutta jota ei liikennemerkein ole merkitty moottoritieksi, ei ole moottoritie. Niinpä esimerkiksi Suomessa Itäväylä, Hämeenlinnanväylän alkuosa Haagasta Kehä III:lle sekä osa Kehä I:stä kaksine ajoratoineen ja eritasoliittymineen muistuttavat moottoriteitä, mutta niitä ei ole merkitty moottoriteiksi.
Vaikka tieliikennesopimus ei sitä suoraan määrääkään, on moottoritiellä useimmiten vähintään kaksi ajokaistaa molempiin suuntiin. Moottoritiet ovat myös aina kestopäällystettyjä.
Moottoritien tarkka määritelmä ja moottoriteille asetetut tekniset vaatimukset vaihtelevat jonkin verran maittain.
Moottoriteillä noudatettavat liikennesäännöt
pienoiskuva|Moottoritie [[Sloveniassa]] Myös moottoriteillä noudatettavat liikennesäännöt vaihtelevat jonkin verran maittain. Tieliikennesopimuksessa on määrätty kuitenkin joitakin yleisperiaatteita:
Moottoriteiden nopeusrajoitus on yleensä 80–130 kilometriä tunnissa. Saksassa osalla moottoriteistä ei ole nopeusrajoituksia lainkaan.
Suomessa moottoritiellä saa kuljettaa vain moottoriajoneuvoa, jonka suurin sallittu tai rakenteellinen nopeus on yli 70 km/h. Moottoritiellä ei siis saa kuljettaa esimerkiksi mopoa, mopoautoa eikä traktoria.
Koska kaikki ajoneuvot eivät voi käyttää moottoritietä, sillä pitää olla myös rinnakkaisyhteys. Usein rinnakkaisyhteys on niin sanottu vanha tie, joka on ollut päätie ennen moottoritien valmistumista. Rinnakkaisyhteys voi kulkea myös keskustan katuverkolla. Maissa, joissa moottoritiet tai osa niistä ovat maksullisia, rinnakkaisyhteys on yleensä maksuton.
Moottoriteiden rakentaminen ja vaikutukset
pienoiskuva|Kahden moottoritien liittymä rakenteilla [[Opaczissa Puolassa.]] Kun moottoritien rakentamisesta päätetään, ratkaisu tehdään muun muassa liikennemäärien, liikenneturvallisuuden, yhdyskuntarakenteen ja ympäristönäkökohtien perusteella. Yleisesti moottoritien rakentaminen voi olla perusteltua, jos keskimääräinen liikennemäärä ylittää 15 000 ajoneuvoa vuorokaudessa, joskin moottoritien rakentaminen edellyttää aina liikenteen tuntivaihtelun ja koostumuksen tarkempaa tarkastelua.
Liikenneturvallisuuden osalta moottoriteiden etuna on vastakkaissuuntaisen ja risteävän liikenteen puuttuminen, mikä poistaa kohtaamis- ja risteysonnettomuudet lähes kokonaan. Toisaalta suuremmat nopeudet lisäävät suistumisonnettomuuksien määrää. Suurien liikennemäärien vuoksi myös peräänajo-onnettomuuksien riski kasvaa, joskaan tämä seikka ei liity suoraan tietyyppiin vaan enemmänkin liikennemääriin tietyypistä riippumatta. Tilastollisesti moottoriteillä sattuu liikennemääriin suhteutettuna vähemmän kuolemaan johtaneita onnettomuuksia ja muita henkilövahinko-onnettomuuksia kuin muilla teillä.
Moottoriteiden ympäristövaikutukset ovat kahtalaiset: yhtäältä moottoritiet sujuvoittavat liikennettä ja mahdollistavat tasaiset nopeudet, mikä saattaa vähentää pakokaasupäästöjä ainakin lyhyellä aikavälillä. Kuitenkin moottoritiet myös hajauttavat yhdyskuntarakennetta ja synnyttävät liikennettä, kun esimerkiksi työssäkäynti on mahdollista entistä kauempaa, mikä taas lisää ilmansaasteita. Lisäksi moottoritiet vievät paljon tilaa muihin tietyyppeihin verrattuna, ja moottoriteiden alta joudutaankin usein purkamaan rakennuksia. Viimeksi mainittua ongelmaa voidaan tosin torjua riittävän pitkän tähtäimen suunnittelulla. Suurten liikennemäärien ja suurien nopeuksien aiheuttama melu haittaa ympäristöä, mitä voidaan torjua meluvalleilla, -aidoilla ja -kaiteilla. Moottoritiet aiheuttavat myös estevaikutuksen, joita voidaan torjua esimerkiksi viher- ja ylikulkusiltoja ja tunneleita rakentamalla.
Meteor
Meteor tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Moottoritie
Kiina
Kiinan moottoritieverkko on Kiinan valta- ja maakunnallisen tason liikenneverkko, joka muodostaa maailman laajimman ja pisimmän moottoritiejärjestelmän. Vuoden 2017 lopulla sen kokonaispituus oli 136 500 kilometriä, josta 5 527 kilometriä rakennettiin pelkästään vuonna 2017. 2000-luvulla moottoriteitä on maassa rakennettu nopean talouskasvun ansiosta runsaasti. Moottoritieverkko, joka tunnetaan virallisesti nimellä ”National Trunk Highway System” (kiinaksi (yksinkertaistettu): 中国国家高速公路网; kiinaksi (perinteinen): 中國國家高速公路網; pinyin: Zhōngguó Guójiā Gāosù Gōnglùwǎng) ja lyhennettynä NTHS, koostuu seitsemästä Pekingistä lähtevästä säteittäisestä moottoritiestä, 11 pohjois-eteläsuuntaisesta ja 18 itä-länsisuuntaisesta moottoritiestä. Tämä verkko tunnetaan myös nimellä ”71118 network” (kiinaksi (yksinkertaistettu): 71118网; kiinaksi (perinteinen): 71118網; pinyin: 71118 wǎng). Tämän lisäksi jokaisella maakunnalla on oma moottoritiejärjestelmänsä.
Ruotsi
Euroopan ensimmäinen kaupunkimoottoritie valmistui vuonna 1943 Söderleden-nimisenä eteläisen Tukholman halki. Myöhemmin osuus on tunneloitu. Ensimmäinen maaseutumoottoritie, jota ei varsinaisena moottoritienä nykyisin pidetä, valmistui 1940-luvun lopulla Göteborgin lähettyvillä. Myös Euroopan ensimmäinen täydellinen eritasoliittymä Slussen valmistui Tukholmassa jo vuonna 1935. Silloinen maaseutuosuus Malmöstä Lundiin valmistui jo 1952–1953, kun esimerkiksi Britannia ei ollut edes laittanut rakenteille ensimmäistään.
Kjisik (yritys)
Historiaa
Vuonna 1879 Viipurissa syntynyt Josef Kjisik muutti yhdeksänvuotiaana pikkusiskonsa ja leskeksi jääneen äitinsä kanssa Turkuun ja alkoi 1890-luvulla myydä Aurajoen vanhassa kalarannassa Turun Verkatehtaalta ostamiaan kankaiden jäännöspaloja myyntikärrystään. Perhettä elättäessään hän ei ehtinyt käydä kouluja, vaan vuonna 1903 hän vuokrasi kangaskaupalleen tilat Kauppiaskatu 3:sta. Parin vuoden kuluttua hän muutti liikkeensä Venäjän kirkkokadulle, nykyiselle Yliopistonkadulle niin sanottuun Kaumin taloon, jossa kankaiden ja valmisvaatteiden myynnissä hänen apunaan toimi vaimo ja kolme myyjätärtä. 1910-luvulla Kjisik keskittyi kangaskauppaan uudessa Eerikinkadun myymälässä, jonka tilat hän myös omisti. Hän nimesi liikkeensä Turun Suurimmaksi Kangaskaupaksi. Vielä vuoteen 1918 asti Josef Kjisikin piti anoa puolen vuoden välein lupa uusien kankaiden myyntiin, sillä Venäjän vallan aikana juutalaiset saivat harjoittaa vain käytetyn tavaran kauppaa.
Moottoritie
Saksa
pienoiskuva|[[Bundesautobahn 2 (E30), Lehrte, Saksa.]] Saksassa moottoritietä kutsutaan nimellä Autobahn. Autobahnit muodostavat Saksan moottoritieverkoston. Autobahneilla ajonopeutta ei useimmiten ole rajoitettu, mutta suositeltu nopeus on 130 km/h. Huomattavasti tätä suurempien nopeuksien käyttö on kuitenkin erittäin yleistä. Vuonna 2005 Saksan autobahn-verkoston yhteispituus oli noin 12 200 kilometriä.
Nigel Durham
Nigel Durham on brittiläinen rumpali. Hän on soittanut Saxonissa ja Oliver-Dawson Saxon -yhtyeessä.
Moottoritie
Historia
Autobahnien käsite syntyi 1920-luvulla Hampurin ja Baselin välisen nopean tieyhteyden rakentamista vaatineen HaFraBa-yhdistyksen käyttäessä termiä kuvaamaan rautatiehen verrattavissa olevaa autotietä. Yhdistyksen ehdottama mittava projekti ei kuitenkaan koskaan toteutunut, kansallissosialistien asetuttua hanketta vastaan valtion päättävissä elimissä. Ensimmäinen kaksi suurkaupunkia yhdistävä autobahn valmistui lopulta vuonna 1932 Kölnin ja Bonnin välisen nykyään nimellä A 555 tunnetun 20 km pitkän tien muodossa. Ensimmäisenä autobahnina pidetään kuitenkin Berliinissä sijaitsevaa vuonna 1921 julkiseen käyttöön avattua AVUS-moottorirataa.
Kjisik (yritys)
Historiaa
Sotavuosiksi kankaiden tuonti ja myynti pysähtyivät lähes kokonaan, mutta sotien jälkeen toiminta elpyi ja kankaiden välitys ulottui koko Suomeen. Turun Suurin Kangaskauppa muutti nimensä muotoon Oy Kjisik Ab. Ensimmäinen erä ruotsalaista Boråsin lakanakangasta sai aikaan korttelin mittaisen jonon.
Vuonna 1956 Josef Kjisk kuoli, ja yrityksen johtoon astui hänen poikansa Fredrik. 1960-luvulla puutalo Eerikinkadun ja Brahenkadun kulmasta purettiin, mutta Kjisik sai tilat samalle paikalle rakennetusta kerrostalosta, jossa se yhä toimii. Valmisvaatteiden vallankumous toi haasteita vaatekankaiden kaupalle. Kjisik siirtyi kokonaisten pakkojen myynnistä metritavaran myyntiin. Vuonna 1978 johtoon astui Josefin pojanpoika Leo Kjisik. Siitä asti yritys on keskittynyt sisustustekstiileihin ja niistä tehtäviin kokonaisuuksiin, joita Kjisik myy muun muassa Suomessa rakennettaviin risteilyaluksiin.
Moottoritie
Historia
Vuonna 1933 valtaan noussut ja aiemmin autobahneja vastustanut Adolf Hitler näki suuren tieverkon rakentamisen olevan ratkaisu maata vaivanneeseen suurtyöttömyyteen. Autobahn-verkon rakentaminen liittyi toiseenkin Hitlerin suunnitelmaan, kansanauton tarjoamiseen jokaiseen työläisperheeseen vähitellen säästämällä. Autobahnien rakentaminen oli päässyt ennen toista maailmansotaa hyvään vauhtiin, mutta työt keskeytettiin vuonna 1943 Saksan keskittäessä voimavaransa sotavarusteluun.
Suomi
pienoiskuva|[[Lakalaivan eritasoliittymässä Tampereella risteävät valtatiet 3 ja 9 sekä yhdystie 3495.]]
Suomi on harvaan asuttu maa ja liikennemäärät ovat yleensä pieniä. Tämän vuoksi Suomeen ei ole ollut tarpeellista rakentaa samanlaista kattavaa moottoritieverkkoa kuin esimerkiksi Saksassa on. Vuoden 2019 alussa Suomessa oli 926 kilometriä moottoriteitä. Pisimmät yhtäjaksoiset moottoritiet ovat Vantaan ja Ylöjärven välinen osuus valtatiellä 3, Helsingin ja Turun välinen osuus valtatiellä 1, Helsingin ja Vaalimaan välinen osuus valtatiellä 7 sekä Helsingin ja Heinolan välinen osuus valtatiellä 4. Muut moottoritiet ovat yleensä lyhyehköjä osuuksia suurimmissa kaupungeissa. Myös valtatiellä 9 on moottoritietä noin 130 kilometrin matkalla yhteensä kuudella toisistaan erillisellä osuudella.
Suomen lainsäädännön moottoritien määritelmä noudattaa Wienin tieliikennesopimuksen määrittelyä:
Moottoriteille on asetettu tiettyjä tien geometriaa, liittymäväliä ja muita teknisiä ominaisuuksia koskevia vaatimuksia. Moottoriteistä hieman alle kahdella kolmasosalla nopeusrajoitus on 120 kilometriä tunnissa. Muilla moottoriteillä rajoitus on yleensä 100 kilometriä tunnissa, joskus myös tätä alempi. Talvisin nopeusrajoitus on kaikilla moottoriteillä enintään 100 kilometriä tunnissa.
Claire Bloom
Bloom syntyi Finchleyssä, Lontoossa, ja hänellä on juutalaiset taustat. Jo varhaisella urallaan hän tuli tunnetuksi rooleistaan muiden muassa Christopher Fryn ja William Shakespearen näytelmissä. Elokuvauransa hän aloitti hieman myöhemmin: debyytti nähtiin vuonna 1948 Harold Frenchin elokuvassa The Blind Goddess.
Moottoritie
Historia
Seuraavat moottoritiet valmistuivat vuonna 1963 valtatielle 8 Turusta Raisioon sekä 1964 Hämeenlinnan ohikulku valtatielle 3. 1968 valmistui moottoritieksi Lempääläntie Tampereelta Lempäälän Kuljuun. Pääkaupunkiseudulla Lahdenväylä valmistui ensin vuonna 1967 Vanhastakaupungista Viikkiin, josta sitä jatkettiin Tattariharjuun 1971 ja Järvenpäähän 1974. Porvoonväylän ensimmäinen osuus valmistui vuonna 1972. Vuonna 1967 valmistui 14 kilometriä pitkä moottoritieosuus valtatie 9:lle Turun ja Liedon välille. Vuonna 1973 valmistui kahdeksan kilometrin pituinen moottoritie Tampereen Pispalasta Nokialle.
Claire Bloom
Bloom on esiintynyt myös televisiossa, muun muassa televisiosarjassa Mennyt maailma vuonna 1981. Hän oli vuosina 1959–1969 naimisissa näyttelijä Rod Steigerin kanssa, jonka kanssa hän sai yhden lapsen, nyttemmin tunnetuksi oopperalaulajaksi nousseen Anna Steigerin. Vuosina 1969–1972 hän eli toisessa avioliitossaan tuottaja Hillard Elkinsin ja vuosina 1990–1995 kolmannessa avioliitossaan kirjailija Philip Rothin kanssa.
Moottoritie
Historia
Nykyiseen verrattuna moottoritiet linjattiin yleensä kulkemaan huomattavan läheltä kaupungin keskustaa, kuten valtatie 3 Hämeenlinnassa. Myös Helsingissä, Jyväskylässä ja Tampereella suunniteltiin moottoritietä aivan keskustan tuntumaan. Suunnitelmat eivät kuitenkaan toteutuneet; ainoastaan Jyväskylässä ehdittiin toteuttaa 1,8 kilometriä pitkä osuus keskustan eteläpuolelle. Suunnitelmien muututtua tie on muutettu luokitukseltaan tavalliseksi tieksi ja on nykyiseltä nimeltään Länsi-Päijänteentie. Se on Suomen ainoa lakkautettu moottoritie.
Vuoden 1973 lopussa Suomessa oli moottoritietä 169 kilometriä, josta 64 prosenttia oli pääkaupunkiseudulla, 12 prosenttia Tampereen seudulla ja 11 prosenttia Turun ympäristössä.
Ensimmäisen öljykriisin seurauksena moottoriteiden rakentaminen väheni huomattavasti, mutta kriisin vaikutukset näkyivät Suomessa jonkin verran muita Euroopan valtioita myöhemmin. Myös monia moottoritiemäisiä eritasoliittymin varustettuja väyliä rakennettiin suurimmissa kaupungeissa, näistä mainittakoon Hämeenlinnanväylä Haagasta Kehä III:lle Pääkaupunkiseudulla 1975–1977, muiden muassa. Vihreät moottoriteiden liikennemerkit otettiin käyttöön vuonna 1982. 1980-luvun lopulla ruvettiin uusien talousnäkymien pohjalta suunnittelemaan uusia moottoriteitä jälleen suurella mittakaavalla, ja 1990-luvulle tultaessa alettiin rakentaa pitempiä moottoritieosuuksia. Tämän jälkeen Suomeen on valmistunut Helsingin ja muiden suurten kaupunkiseutujen välisiä pitkiä moottoritieosuuksia valtateille 1, 3, 4 sekä 7.
Vuonna 2006 valmistuneessa liikenne- ja viestintäministeriön työryhmän ehdotuksessa runkotieverkoksi on ehdotetulle runkotieverkolle suunniteltu rakennettavaksi uusia moottoriteitä kaikkiaan 240 kilometriä vuoteen 2030 mennessä. Vuosina 1990–2013 uusia moottoriteitä on valmistunut 595 kilometriä.
Moottoriteiden alkuvaiheet
Autoistuminen eteni nopeimmin Yhdysvalloissa ja siellä osavaltioiden ja liittovaltion tiehallinnot ryhtyivät rakentamaan moottoriteitä lähinnä kaupunkien lähiliikennettä varten 1920-luvun puolivälissä. Ne olivat kuitenkin 1930-luvun loppuun saakka yleensä lyhyitä ja yksiajorataisia, eli moottoriliikenneteitä. Lamakauden jälkeen 1930-luvulla julkinen valta investoi mieluummin työllistävämpiin hankkeisiin kuin teiden rakentamiseen. Maailman vanhimman moottoritiemäisen väylän, joka sittemmin osittain purettiin ja osittain muutettiin puistoalueeksi, oli kuusikaistainen West Side Elevated Highway New Yorkissa, jonka ensimmäiset osat valmistuivat vuosina 1929–1930.
Kaukoliikennemoottoriteiden kehittäminen alkoi Yhdysvalloissa 1930-luvulla, kun yksityiset yritykset rakensivat muutamia maksullisia vain autoliikenteelle tarkoitettuja teitä. Niistäkin ensimmäiset palvelivat tosin vain suurten kaupunkien lähiliikennettä. Sellainen oli ilmeisesti maailman ensimmäinen vuosina 1914–1925 rakennettu varsinainen moottoritie Bronx River Parkway New Yorkissa (25 km). Se oli kuitenkin suunniteltu vain 40 kilometrin tuntinopeutta varten, joka tosin oli aivan riittävä 1910-luvun autoja ajatellen.
1930-luvulla rakennettuja maksullisia kaupunkien lähiliikennemoottoriteitä olivat Henry Hudson Parkway New Yorkissa 1934 (16 km), Merrit Parkway Bostonissa 1940 (60 km) ja Arroyo Seco Parkway Los Angelesissa 1940 (15 km). Liittovaltion moottoriteiden rakentamiseen omaksuman nihkeän asenteen vuoksi Yhdysvallat oli kuitenkin jo jäänyt jälkeen Saksasta, jossa yhtenäisen moottoritieverkoston rakentaminen oli aloitettu 1933. Yhdysvalloissa moottoritiet olivat satunnaisia eikä mitään kokonaissuunnitelmaa ollut, vaikka autoliikenne oli siellä moninkertainen Eurooppaan verrattuna.
Yhdysvalloissa moottoriteistä käytetään historiallisista syistä erilaisia nimityksiä. Vanhin nimityksistä on Parkway (Puistotie), jolla tarkoitettiin kaupunkipuistoihin rakennettuja teitä, joiden tarkoitus oli palvella ennen muuta kaupunkilaisten vapaa-ajan liikkumista maaseudulle. Yleisnimeksi määriteltiin vuonna 1930 Freeway (Vapaatie), jolla tarkoitettiin tietä, joka oli vapaa risteyksistä, kevyestä liikenteestä sekä jalankulkijoista ja mahdollisti siten liikenteen vapaan sujumisen.
Ensimmäinen varsinainen kaukoliikenteeseen tarkoitettu moottoritie Yhdysvalloissa oli vuosina 1935–1940 rakennettu 160 mailin (257 km) pituinen Pennsylvania Turnpike. Yksityisellä rahoituksella tehty tie välitti liikennettä Appalakkien vuoriston poikki Pittsburghin suunnasta kohti itärannikkoa. Merkittävää oli, että tien kummankaan päätepisteen lähellä ei ollut suurta kaupunkia, vaan sen ainoa tehtävä oli nopeuttaa ja helpottaa liikennettä vuoristoalueen poikki. Rakentamista helpotti ja kustannuksia vähensi se, että siinä voitiin käyttää hyväksi keskeneräiseksi jääneen rautatien osuuksia ja lähes valmiita tunneleita.
Interstate-moottoritieverkosto
thumb|Interstate 40 [[Little Rockissa, Arkansasissa.]]
Liittovaltion asenne kaukoliikennemoottoriteihin alkoi muuttua 1930-luvun lopulla. Erityisesti tutustuminen Saksan moottoritieverkkoon auttoi ymmärtämään sen taloudellisen ja sotilaallisen merkityksen. Yhdysvalloissa todettiin, ettei yhtenäisen moottoritieverkon aikaansaaminen olisi mahdollista yksityisellä rahoituksella ja vain osavaltioiden toimin. Liittovaltio aloitti maanlaajuisen moottoritietiestön suunnittelun vuonna 1941, ja 1944 hyväksyttiin suunnitelma 65 000 kilometrin pituisen moottoritieverkon rakentamisesta liittovaltion ohjauksessa ja tuella, The Federal-Aid Highway Act. Toinen maailmansota viivästytti kuitenkin sen toteuttamisen aloitusta. Vasta vuonna 1947 käynnistettiin joidenkin tieosuuksien rakentaminen, mutta vain kolme vuotta myöhemmin syttyneen Korean sodan menot pakottivat liittovaltiota jälleen leikkaamaan tiemäärärahoja. Osavaltiot eivät olleet halukkaita rahoittamaan muita kuin paikallisia liikennetarpeita palvelevia teitä. Liittovaltion rahoitusosuus oli myös liian vähäinen. Vuoden 1944 Federal-Aid Highway Act ei siten vielä johtanut toivottuun lopputulokseen.
Vuonna 1953 presidentiksi tullut Dwight D. Eisenhower oli nähnyt Saksan moottoriteiden arvon käytännössä toimiessaan liittoutuneiden joukkojen ylipäällikkönä toisen maailmansodan aikana. Hänestä oli tullut moottoriteiden rakentamisen innokas kannattaja ja hänen määräyksestään vuoden 1944 suunnitelma uudistettiin perusteellisesti vuonna 1956. Uusi Federal-Aid Highway Act käynnisti 66 000 -kilometrisen moottoritieverkoston rakentamisen toden teolla, kun liittovaltion rahoitus vastasi menoista 90-prosenttisesti. Rahoitusta varten ryhdyttiin verottamaan polttoaineita. Yhdysvaltojen moottoritiejärjestelmää kutsutaankin virallisesti nimellä The Eisenhower Interstate System. Suunnitelmakauden pituus oli 20 vuotta eli verkoston tuli olla valmis vuonna 1975. Toteutus käynnistyi vauhdilla: ensimmäisen viiden vuoden aikana eli vuoteen 1961 mennessä oli rakennettu noin 9 000 kilometriä uutta moottoritietä ja Interstate-verkon kokonaispituus oli jo 16 000 kilometriä, kun aiemmin rakennetut julkiset sekä maksulliset tiet oli liitetty mukaan järjestelmään. 1970-luvun puolivälin jälkeen moottoriteiden rakentaminen on jatkunut siten, että vuonna 2000 Yhdysvaltojen moottoriteiden kokonaispituus oli jo lähes 90 000 kilometriä.
Sadistinen persoonallisuushäiriö
Sanat sadismi ja sadisti tulevat markiisi de Sadesta.
Määritelmä
Sadismiin kuuluu nautinnon saaminen muiden kokemasta epämukavuudesta tai kivusta. Vastakkaisprosessien teoria selittää, miten yksilöt paitsi ylpeilevät myös nauttivat sadistisesta toiminnasta. Jos ihmisellä on sadistinen persoonallisuus, hän tavallisesti käyttäytyy aggressiivisesti ja julmasti. Sadismiin voi kuulua myös emotionaalisen julmuuden käyttö, tietoinen muiden ihmisten manipulointi pelon avulla ja kiinnostus väkivaltaan, kuten harrastukset joissa osatekijänä on väkivalta hienostuneessa muodossa.
Theodore Millon sanoo, että sadismissa on neljä alatyyppiä, joille hän antoi nimet pakottava sadismi, (enforcing sadism) purkautuva sadismi (explosive sadism), veltto sadismi (spineless sadism) ja tyrannimainen sadismi (tyrannical sadism).
Sahalahden kirkonkylä
pienoiskuva|[[Sahalahden kirkko kirkonkylässä.]] Sahalahden kirkonkylä on Kangasalan taajama ja osa-alue, joka oli entisen Sahalahden kunnan keskus. Asukkaita taajamassa oli yhteensä 1 200 kpl 31.12.2017
Petteri Parkkisenniemi
Petteri Parkkisenniemi (s. 28. kesäkuuta 1984) on suomalainen lentopalloilija ja taekwondoin. Hän pelasi kaudella 2007–2008 Kempeleen Lentopallon väreissä lentopallon SM-liigassa.
Parkkisenniemi pelasi Kempeleessä vuodesta 2005 lähtien, jolloin hän siirtyi Oulun vieressä olevaan Kempeleeseen Oulun Ettasta joukkueen pudottua SM-liigasta. Parkkisenniemi on pelannut SM-liigassa myös Perungan Pojissa. Pelaa nykyään Oululaisessa SunVolleyssa. SunVolley voitti Suomen Cupin vuonna 2009.
Parkkisenniemi aloitti lentopallon jo nuorena ala-asteella. Pudasjärven lentopallokaupungissa hän asui 18-vuotiaaksi asti kunnes muutti Rovaniemelle pelaamaan Perungan Poikiin. Rovaniemellä hänelle ei kuitenkaan tullut paljon peliaikaa, joten hän päätti lähteä pelaamaan hieman etelämmäs Oulun Ettaan, kunnes lopulta vaihtoi Kempeleen Lentopalloon Oulun pudottua SM-liigasta 1-sarjaan. Kempeleen Lentopallo pelasi myös tuolloin 1-sarjaa, mutta joukkue oli hankkinut kovat vahvistukset kaudelle 2006 tavoitteenaan SM-liigaan nousu. Vahvistuksia olivat muun muassa Aki Riihimäki ja Timo Tolvanen. Kempele nousikin SM-liigaan ja Parkkisenniemellä oli edessään kaudella 2007 neljäs kausi Suomen korkeimmalla sarjatasolla. Kempele sijoittui lopulta liigassa vaikeuksien kautta kymmenenneksi.
Lindsay Wagner
thumb|Lindsay Wagner Lindsay Jean Wagner (s. 22. kesäkuuta 1949) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Los Angelesissa ja voitti vuonna 1977 Emmy-palkinnon roolistaan sarjassa Bioninen nainen.
Petteri Parkkisenniemi
Parkkisenniemi on kilpaillut myös taekwon-dossa (ITF) sangen menestykkäästi. Hän on edustanut Suomea maajoukkueessa lajissa. Hänen vyöarvonsa on 2 Dan musta vyö.
Lindsay Wagner
Wagner kärsii lukihäiriöstä ja on opiskellut David Douglas High Schoolin suoritettuaan Oregonin yliopistossa. Hän on ollut neljästi naimisissa, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Hän on avioliiton kautta sukua näyttelijätär Linda Graylle.
Alankomaiden kruunun ritarikunta
pienoiskuva|Ritarikunnan tunnuksia Alankomaiden kruunun ritarikunta on alankomaalainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1969 kuningatar Julianan käskystä, kun Oranian kuningashuoneen ritarikunta uudelleenorganisoitiin. Sitä myönnetään ulkomaiden kansalaisille tunnustuksena Alankomaiden hyväksi tehdyistä ansioista.
Ritarikuntaa jaetaan viidessä luokassa sekä kolmessa mitaliluokassa:
Mikk Murdvee
Mikk Murdvee (s. 20. maaliskuuta 1980 Tallinna) on Helsingissä asuva kapellimestari ja viulisti.
Hän on johtanut useita orkestereita Suomessa ja Virossa, mainittakoon Viron Valtion Sinfoniaorkesteri, Sibelius-Akatemian Sinfoniaorkesteri, Oulu Sinfonia, Pori Sinfonietta, Seinäjoen kaupunginorkesteri, Vaasan kaupunginorkesteri, Sinfonietta SOI, Heinola Sinfonietta, Tallinnan Kamariorkesteri, Uusinta kamariyhtye, Zagros ym. Hän on vieraillut myös Lontoossa johtamassa SouthBank Sinfoniaa.
Pääsihteeri
Pääsihteeri on johtohenkilö tietyissä organisaatioissa kuten puolueissa. Pääsihteeri on järjestön toimeenpaneva elimen, sihteeristön johtaja.
Mikk Murdvee
Oopperaa ja balettia hän on johtanut Estonia-teatterissa, Porin Oopperassa, Keravan Oopperassa sekä toiminut Tampere Oopperassa Eri Klasin, Andris Nelsonsin ja Giancarlo Andrettan assistenttina.
Pääsihteeri
Esimerkiksi YK:n ja Naton johtohenkilöt ovat pääsihteereitä. Myös monilla muilla monenkeskisillä, monista valtioista muodostuvilla organisaatioilla on pääsihteereitä. Tämä korostaa järjestön monikansallista luonnetta ja sitä, että lopullinen päätöksenteon oikeus on jäsenvaltioilla.
Mikk Murdvee
Kesäkuussa 2010 hän johti Ilkka Kuusiston uutuusoopperan "Taipaleenjoki" kantaesityksen Ilmajoen Musiikkijuhlilla.
Viulistina hän on aktiivinen kamarimuusikko (soittaa mm. Elokuu Ensemblessa) ja solisti, hän on toiminut usean orkesterin (Seinäjoen kaupunginorkesteri, Lappeenrannan kaupunginorkesteri, Sibelius-Akatemian Sinfoniaorkesteri, Erasmus Chamber Orchestra) konserttimestarina. Murdvee on menestynyt useissa viulu- ja kamarimusiikkikilpailussa. Hän on tilannut ja kantaesittänyt useita teoksia suomalaisilta ja virolaisilta säveltäjiltä.
Pääsihteeri
Suomessa joillain kansalaisjärjestöillä on pääsihteeri.
Mikk Murdvee
Syksystä 2007 hän toimii Ylioppilaskunnan Soittajien kapellimestarina.
Murdvee oli vuodesta 2005 vuoteen 2015 naimisissa pianisti Anna-Mari Peltosen kanssa.
Taitouinti kesäolympialaisissa 2016
right|100px|Taitouinti.
Taitouinnissa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa yhdeksättä kertaa. Kilpailut käytiin 14.–19. elokuuta Maria Lenk Aquatics Centressä, jonne mahtui yleisöön 6 500 henkilöä. Tapahtumia oli kaksi, joista kumpikin oli ainoastaan naisille. Venäjän joukkue voitti kummatkin kilpailut. Kiina sijoittui toiseksi ja Japani kolmanneksi kummassakin lajissa.
Eileen Chang
Eileen Chang (1920–1995) oli kiinalainen kirjailija, joka aloitti kirjailijanuransa 1940-luvun alussa Shanghaissa. Kommunistien valtaannousun jälkeen hän muutti Hong Kongin kautta Yhdysvaltoihin vuonna 1955. Hän kirjoitti Yhdysvaltojen tiedustelupalvelun tilauksesta kaksi kommunismin vastaista propagandateosta. Hän teki myös käsikirjoituksia hongkongilaisiin elokuviin.
Chang oli erittäin suosittu kiinankielisten lukijoiden parissa etenkin Taiwanissa ja Hong Kongissa. Varsinkin hänen varhaisia novellejaan arvostetaan paljon.
Ang Leen vuonna 2007 ohjaama elokuva Lust, Caution perustuu Changin kertomukseen.
Timo Ala-Lipasti
Timo Ala-Lipasti (s. 27. tammikuuta 1980 Seinäjoki) on suomalainen pesäpalloilija. Ala-Lipasti edusti urallaan Superpesiksessä kasvattajaseuraansa Seinäjoen Maila-Jusseja ja Nurmon Jymyä. Ala-Lipasti saavutti kaksi SM-pronssia kaudella 2004 ja kaudella 2008. Hän pelasi ulkokentällä kolmoskopparina. Ala-Lipasti pelasi 124 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kuusi kunnaria ja 35 tavallista juoksua, toi 53 juoksua ja keräsi 304 kärkilyöntipistettä. Ala-Lipasti pelasi 34 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kaksi tavallista juoksua, toi kymmenen juoksua ja keräsi 32 kärkilyöntipistettä. Ala-Lipasti pelasi viisi Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän toi yhden juoksun ja keräsi kaksi kärkilyöntipistettä.
HMS Spearhead
HMS Spearhead (viirinumero P263) oli Britannian kuninkaallisen laivaston S-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin 17. marraskuuta 1942 osana vuoden 1942 laivasto-ohjelmaa Cammell Laird and Company, Limitediltä, missä köli laskettiin 18. elokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 2. lokakuuta 1944 ja otettiin palvelukseen 21. joulukuuta.
Palvelus
Alus myytiin marraskuussa 1948 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä NRP Neptuno. Alus myytiin romutettavaksi 1967.
Ripaska
Ripaska suomalaisessa kulttuurissa
Termi "ripaska" on suomea. Tanssia ripaskaa on myös sanonta toiminnasta, jossa jalkoja liikutellaan tavallista nopeammassa tahdissa. Aiemmin ripaskaksi sanotun soolotanssin tunnusmerkkinä oli nimenomaan kyykkyasento. Viime aikoina ripaskaksi on ryhdytty nimittämään itäisen kansanperinteen mukaista, improvisoivaa soolotanssia yleensä. Myös itäkarjalaisessa perinteessä on tanssimuotona ripaska, vepsäksi "karg" (vrt. suom. karkelo) tai karjalaksi "plässindä" (ven. пляска), jolla tarkoitetaan improvisaatiota. Miehen tanssin tarkoituksena on osoittaa naiselle miten hyvä työmies ja kekseliäs aviomies hänestä voisi tulla, toisaalta miesten kesken kilpaillaan teknisessä osaamisessa. Karg tanssitaan soolona ja se voi sisältää polkuja, potkuja, lyöntejä, huudahduksia, liikkumista eri tasoissa sekä akrobatiaa. Nainen vastaa miehelle yleensä joko siiputuksin tai poluin mutta huomioi aina kuitenkin miehen suorituksen.
Ripaskaa tanssitaan Suomessa karjalaisissa kansantansseissa, muun muassa katrilleissa. Pojilla on mahdollisuus näyttää niin rytmitajuaan, notkeuttaan kuin hyppyvoimaansakin – parhaimmillaan kaikkia näitä yhdessä. Ripaskassa on mahdollisuus improvisointiin, sillä karjalaisissa tansseissa tanssija voi luoda liikkeitä roolinsa tai tunnetilansa mukaan. Ripaskaa tanssitaan yleensä tilanteessa, jossa mies haluaa tehdä tanssitaidollaan tai viehätysvoimallaan vaikutuksen naiseen. Suomessa, eteläkarjalaisissa häissä soolotanssin perinne on paikoin elänyt 2000-luvulle asti.
Karjalaisessa ripaskassa ei jalkaa useinkaan heitetä korkealle slaavilaisten kansantanssijoiden tapaan. Liike on hillitympi ja ikään kuin hallitumpi, sillä tanssija pysyy melko matalalla ja nostaa lähinnä polvea, ei koko jalkaa. Venäläisessä perinteessä on ollut ammattimaisia miestanssijoita, jotka esiintyivät toreilla ja markkinoilla (vrt. sirkus). Tällöin pyrittiin näyttäviin temppuihin ja herättämään huomiota. Tätä ei kuitenkaan voi pitää kansantanssina vaikka vaikutteita onkin siirtynyt etenkin karjalaiseen perinteeseen.
Kilpailut
Ripaskan SM-kisoja on pidetty lähes vuosittain Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla. Kilpailussa on sarjoja eri-ikäisille.
James Best
thumb|James Best James Best (26. heinäkuuta 1926 Powderly, Kentucky – 6. huhtikuuta 2015 Hickory, Pohjois-Carolina ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi sheriffi Rosco P. Coltranen roolista The Dukes of Hazzard -televisiosarjassa vuosina 1979–1985.
Best syntyi Jewel Franklin Guy -nimisenä Powderlyssa, Kentuckyssa. Hänen äitinsä kuoli vuonna 1929, joten hän itse joutui adoptoiduksi Corydoniin, Indianaan. Hän esiintyi televisiouransa ohella elokuvissa, joista ensimmäinen oli länkkäri Yön katu vuonna 1950.
Bestin viimeinen vaimo oli Dorothy Collier vuodesta 1986.
Linda Gray
Linda Ann Gray (s. 12. syyskuuta 1940) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, tuottaja ja entinen malli. Hän esitti vakituisesti vuosina 1978–1989 Larry Hagmanin esittämän J.R. Ewingin vaimoa Sue Ellen Ewingiä menestyssarjassa Dallas. Hän on kaksinkertainen Golden Globe -ehdokas ja avioliiton kautta sukua Lindsay Wagnerille.
Public domain -ohjelmisto
Public domain -ohjelmisto on tietokoneohjelmisto, joka on public domainia. Joidenkin maiden lainsäädäntö ei salli tekijän luopuvan kaikista oikeuksistaan, mutta ainakin ohjelman levittämisen ja muokkaamisen on oltava täysin vapaata, jotta ohjelma olisi public domainia. Esimerkiksi ohjelman ja sen muokatun version myymisen pitää olla sallittua.
Water Joe
Water Joe on kofeiinipitoinen kivennäisvesi. Se ei sisällä sokeria, kaloreita, makuaineita eikä hiilihappoa. Yhdysvalloissa vuonna 1996 kehitettyä juomaa on saatavana myös Euroopassa nettikaupasta.
Lännen Pakaste
Lännen Pakaste Oy oli Lännen Tehtaat Oy:n tytäryhtiö, joka valmisti pakasteita. Se on nykyisin osa Apetit Oyj:tä.
Lännen Pakaste Oy aloitti toimintansa Säkylässä kesällä 1988.
Sodankylä (albumi)
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Maj Karma.
Petri Kaivanto
thumb|alt=Petri Kaivannon kännykkäselfie rannalla|Petri Kaivanto kotikaupungissaan Villa Gesellissä 4.5.2022 Petri Kaivanto (s. 8. kesäkuuta 1968 Helsingin maalaiskunta) on suomalainen säveltäjä, sanoittaja, laulaja ja toimittaja. Hän on myös osallistunut politiikkaan ja ollut usean puolueen ehdokkaana kunnallisvaaleissa, eduskuntavaaleissa ja europarlamenttivaaleissa.
Yksityiselämä
Puolisot: Johanna Kaivanto (os. Sairanen) 1992–2015, Claudia Pomares 2016–
Vuodesta 2018 Kaivanto on asunut vakituisesti Argentiinassa.
Toimittaja
Kaivanto tuli valtakunnalliseen julkisuuteen MTV3:n Levyraadin vakiojäsenenä 1991–1992 ja MTV3:n Ei itketä lauantaina -musiikkiviihdeohjelman juontajana Anita Hirvosen kanssa. Tätä ennen hän oli jo työskennellyt paikallisradiossa Helsingissä, Tampereella ja Turussa, ja vuonna 1991 hän oli Suomen ensimmäisiä karaokejuontajia. Vuodesta 1999 hän työskenteli toimittajana lähinnä Yleisradion radiokanaville. Vuodesta 2006 vuoteen 2015 hän oli Populaarimusiikin museon Pomus.net -sivuston päätoimittaja.
Kaivanto on käynyt Sibelius-lukion ja opiskellut Helsingin yliopistossa lähinnä italialaista filologiaa.
Musiikki
Soololevytysten lisäksi hänen sävellyksiään tai sanoituksiaan ovat levyttäneet mm. Pentti Hietanen, Tomi Metsäketo ja Anneli Saaristo. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat mm. sävellykset Nainen odottaa (san. Sirkka-Liisa Sass), Yö Caprilla (Ada Negrin runon suom. Aale Tynni), italiankieliset sanoitukset Ti aspetterò (säv. Timo Forsström, suom. san. Jorma Toiviainen), Sempre di più di te (säv. Matti Puurtinen) ja vuoden 2006 euroviisukarsinnassa toiseksi sijoittunut Eternamente Maria (säv. Kisu Jernström, san. PK ja Arto Tamminen) sekä suomenkieliset sanoitukset Tää yö (Con te partirò säv. & san. Lucio Quarantotto ja Francesco Sartori) ja Aina eilinen (Englishman in New York säv. & san. Sting).
Kaivanto on säveltänyt kolme musikaalia: ''Miau! Kissaooppera Kattilassa (käsikirjoitus Pasi Toivanen, kantaesitys Cont'akti teatteri, Pori 2007), Leyla ja Daniel (käsikirjoitus Pasi Toivanen, kantaesitys Lahden kaupunginteatteri 2005) sekä Pinokkio'' (Carlo Collodin romaanin pohjalta dramatisoinut Pasi Toivanen, Pieksämäen Poleenin teatteri 1998).
Politiikka
thumb|Kaivanto Helsingissä kampanjoimassa eduskuntavaaliehdokkaana vuonna 2011 Kaivanto oli Nuorsuomalaisen puolueen sitoutumattomana ehdokkaana Euroopan parlamentin vaaleissa ja kunnallisvaaleissa 1996 ja puolueen jäsenenä eduskuntavaaleissa 1999. Kaivanto oli Muutos 2011:n ehdokkaana vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Helsingin vaalipiirissä. . Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Kaivanto oli Itsenäisyyspuolueen ehdokkaana. Vuoden 2017 kunnallisvaaleissa Petri Kaivanto oli Perussuomalaisten ehdokas Vantaalla. Vuoden 2019 eduskunta- ja eurovaaleissa Kaivanto oli Seitsemän tähden liikkeen ehdokas.
Akamella
pienoiskuva|Akamellan hautausmaa
Akamella sijaitsee Pohjois-Ruotsissa Pajalan kunnassa Muonionjoen jokitörmällä noin kuusi kilometriä Muodoslompolosta pohjoiseen. Akamellassa sijaitsee Muonionniskan ensimmäinen hautausmaa. Hautausmaa on perustettu vuonna 1663 Markkinan kirkon vaikutuspiiriin. Ennen Akamellan hautausmaata vainajat kuljetettiin Muonion alueelta Matarengin hautausmaalle. Akamellaan haudattiin ihmisiä alueelta, jossa eli saamelaisia ja uudisrakentajia. Alue oli noin kymmenen peninkulmaa Muonion ympäri. Tuohon aikaan kirkkoja oli harvassa. Lähimmät olivatkin juuri Markkinan kirkko sadan kilometrin päässä ja Köngäsen ruukin kirkko Pajalan ulkopuolella.
Hautausmaan historiaa
Akamellan ympärillä oli aiemmin hirsimuuri. Muurin sisäpuolella oli talvisin avantoja, joihin vainajat laitettiin odottamaan kesää ja roudan sulamista, jotta vainajalle voitiin kaivaa hauta. Vainaja laitettiin usein joko arkkuihin tai ahkioihin, mutta vainajaa varten voitiin myös veistää noin 4–5-kertainen hirsikehä, joka oli niin suuri, että siihen voitiin haudata myöhemmin myös muita suvun jäseniä. Kehikon päälle ladottiin lankuista peite. Hautamuistomerkkinä saattoi olla 3-metrinen veistetty tukki, johon oli kaiverrettu risti ja ristiin vainajan nimi. Ristin yläpuolella syvennyksessä sijaitsi pyöreä lasi, jota kutsuttiin uskonsilmäksi.
Suomen sodan (1808–1809) päätyttyä muodostui uusi valtakunnan raja Könkämäenoa, Muonionväylää ja Tornionjokea pitkin. Raja paloitteli pitäjät ja seurakunnat kahteen osaan. Näin kävi Muoniollekin ja Akamella jäi vainajineen Ruotsin puolelle, koska se sijaitsi joen länsirannalla. Seurakuntalaisten yhteisen kalmiston historia päättyy oikeastaan tähän, kuitenkin vasta vuonna 1823. Muonion tultua omaksi kirkkoherrakunnaksi vuonna 1812 perustettiin nk. kirkkotarhan hautausmaa kirkon viereen. Ja näin Akamellan hautausmaa alkoi jäädä unohduksiin. Hirsikehien päältä kattolankut lahosivat ja tippuivat alas, jolloin vanhan kansan luut olivat näkösällä. Akamella oli pelottava paikka. Pelontunnetta lisäsivät kaikenlaiset peltiset kilistimet, jotka oli laitettu hautamuistomerkkien yhteyteen. Tyypillisin kilistin oli tuuliviiri. Tuulisella ilmalla ne saivat aikaan epämiellyttäviä ääniä ja tekivät hautausmaasta entistäkin kammottavamman. Viimein Muonionalustan kauppias Kusto Forsström kauhistui hoitamattomiin hautoihin ja laitatutti ne omalla kustannuksellaan kuntoon.
Viimeinen ruumis Akamellaan on haudattu noin vuonna 1902. Hän oli Karesuvannon nimismies Forsström, eli edellä mainitun "Muoniovaaran porvarin poika". Häntä kutsuttiin pikkupapiksi. Hän oli nimittäin lukenut papiksi, mutta ryhtynyt nimismieheksi, koska ei kokenut tuntevansa kutsumusta papin työhön.
Lähteet
67.99778°N, 23.53194°W
Leppälovimittari
Leppälovimittari (Ennomos alniarius) on kellertävä, loppukesän ja syksyn mittariperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö
Leppälovimittari on yksi monista kuollutta lehteä jäljittelevistä perhosista. Se eroaa kuitenkin selvästi muista samankaltaisista lajeista keskiruumin räikeänkeltaisen karvoituksen perustella. Siipien pohjaväri on kellanruskea, ja etusiiven poikki kulkee kaksi tummanruskeaa poikkiviirua, takasiivessä viiruja on yksi. Viirujen väliin jää tumma, siiven poikki suuntautuva keskitäplä, joka on takasiivessä melko laaja ja sulautuu usein poikkiviiruun. Siivillä on lisäksi pienempien tummanruskeiden pisteiden muodostamaa kirjailua, ja siipien ulkosyrjä on selvästi mutkitteleva ja muuta siipeä tummempi. Siipiväli on 36–43 mm.
Lepäävä perhonen pitää siipiään päiväperhosmaisesti koholla ruumiin yläpuolella, ei kuitenkaan aivan yhdessä, mikä voimistaa vaikutelmaa käpristyneestä lehdestä.
Levinneisyys ja lentoaika
Levinneisyydeltään eurooppalainen perhonen, joka esiintyy idässä Kaukasukselle asti. Suomessa leppälovimittari on sukunsa selvästi yleisin laji, ja sitä tavataan rannikkoa pitkin Oulun korkeudelle saakka, mutta sisämaassa levinneisyys jää etelään. Perhoset aloittavat lentonsa elokuun keskivaiheilla ja lento jatkuu syyskuun lopulle.
Elinympäristö ja elintavat
Leppälovimittari on lehtimetsien, metsänreunojen, puistojen ja puutarhojen laji, joka voi olla paikoitellen hyvinkin runsaslukuinen. Perhoset lentävät yöllä ja koiras tulee helposti valolle. Naaras ei ilmeisesti juuri liiku ja niitä tavataan harvoin. Täysikasvuisena toukka koteloituu yhteensitomiensa lehtien väliin. Muna on talvehtiva elämänvaihe.
Ravintokasvi
Toukka elää pääasiassa lepillä (Alnus), mutta syö myös muita lehtipuita.
Brjanskin alue
Brjanskin alue on hallinnollinen alue Lounais-Venäjällä. Se rajoittuu luoteessa Smolenskin alueeseen, koillisessa Kalugan alueeseen, idässä Orjolin alueeseen, kaakossa Kurskin alueeseen, etelässä Ukrainaan ja lännessä Valko-Venäjään.
Maantiede
Brjanskin alue sijaitsee Itä-Euroopan tasangolla. Alueen itä- ja pohjoisosat kuuluvat Keski-Venäjän ylänköön. Alueen merkittävin joki on Dnepriin laskeva Desna.
Osassa tätä 34 900 neliökilometrin suuruista aluetta on radioaktiivisia jäämiä Tšernobylin onnettomuudesta.
Historia
Brjanskin kaupunki mainitaan ensi kerran 1146. Brjanskin alueesta tuli itsenäinen ruhtinaskunta 1200-luvun lopulla. Se liitettiin 1500-luvulla Liettuaan ja 1600-luvulla Venäjään. Sisällissodan yhteydessä 1918 itävaltalais-saksalaiset joukot ja toisessa maailmansodassa saksalaiset miehittivät aluetta 1941-43.
Nykyinen Brjanskin alue muodostettiin 5. heinäkuuta 1944.
Väestö
Alueen asukasluku oli Venäjän vuoden 2010 väestönlaskennassa 1 278 217 henkeä. Kaupunkiväestön osuus on 69,1 % (883 427 henkeä, maaseutuväestö 394 790 henkeä).
Senoit
Senoit ovat yksi Malesian alkuperäiskansoista. Termiä käytetään sateenvarjonimityksenä useammalle erilliselle ryhmälle, joita yhdistää kaskiviljely elinkeinona sekä aslialaisiin kieliin lukeutuvat senoikielet. Myös semangit puhuvat keski-aslialaisia kieliä, mutta heidät luetaan erilliseksi ryhmäkseen. Senoista ja muista Malakan niemimaan alkuperäiskansoista käytetään yleisnimitystä orang aslit.
Senoiryhmät ja asuinalue
220px|thumb|vasen|Senoihin kuuluva semainaisen vahanukke [[American Museum of Natural Historyssä.]] Senoihin lukeutuvat semait, temiarit, jah hutit, che wongit, semelait, semoq berit ja btsisit. Suurin osa senoista elää vuoristosademetsäalueella, joka kulkee Malakan niemimaan poikki pohjois-eteläsuunnassa. Temiareja on eteläisessä Kelantanissa ja pohjoisessa Perakissa. Semait asuttavat Pahangia ja kaakkois-Perakia. Muut ryhmät asuvat Pahangissa. Senoita oli vuonna 1983 yhteensä noin 25 000 ja heidän määränsä on kasvanut sittemmin nopeasti.
Brjanskin alue
Asukasluvun kehitys
Brjanskin alueen ja sen pääkaupungin Brjanskin väkiluku vuosien 1959-2010 väestönlaskentojen mukaan kehittynyt seuraavasti:
Senoit
Historia
230px|thumb|oikea|Aseistettuja senoimiehiä [[Malaijan kriisin aikana vuonna 1953. Britit käyttivät heitä kommunistisissejä vastaan.]] Senoiden esi-isät saapuivat Malakan niemimaalle 10 000–8 000 vuotta sitten mahdollisesti sekoittuen jo paikalla olleiden semangien kanssa. Malaijit saapuivat myöhemmin ja kävivät alun perin kauppaa alkuperäisväestön kanssa eläen näiden kanssa rinnakkain suhteellisen rauhallisesti. Kun alueelle alkoi syntyä malaijivaltioita, senoista tuli ensin näiden alamaisia ja malaijien käännyttyä islamiin heistä tuli lisäksi paheksuttuja vääräuskoisia. Pakanoina senoit joutuivat orjakauppiaiden kohteeksi. Senoista toisinaan käytetty nimitys sakai tarkoittaakin vääräuskoista orjaa. Vaikean historian takia senoiden suhteet malaijiväestöön ovat edelleen varaukselliset.
Kulttuuri
Senoit ovat perinteisesti asuneet kylissä, jotka koostuvat 30–200 henkilöstä. Senoit ovat maanviljelijöitä ja he kasvattavat pääasiassa riisiä ja maniokkia. Viljeleminen tapahtui perinteisesti kaskiviljelynä. Lisänä tälle harjoitetaan metsästystä ja kalastusta sekä metsistä löytyvien tuotteiden, kuten banaaninlehtien, myymistä. Senoit harjoittavat edelleen perinteistä uskoaan, johon kuuluvat esimerkiksi erilaiset henget ja tabut.
Brjanskin alue
Asukasluvun kehitys
Vuoden 2008 väestötilaston mukaan asukkaista 96,3 % on venäläisiä, 1,5 % ukrainalaisia ja 0,6 % valkovenäläisiä.
Uskonto
Vuonna 2012 julkaistun laajan, Venäjän väestön uskonnollista vakaumusta kartoittaneen Arena-tutkimuksen mukaan Brjanskin alueen väestö jakautui uskonnollisen vakaumuksensa perusteella seuraavasti:
Smolenskin alueella Moskovan patriarkan alaiseen ortodoksisen kirkkoon kertoi kuuluvansa useampi kuin Venäjällä keskimääräin (41 %). Myös jumalaan tai muuhun ylempään voimaan uskovia, mutta uskontoa harjoittamattomia oli alueella selvästi maan keskimääräistä tasoa (25 %) enemmän ja ateisteja keskiarvoa (13 %) vähemmän.
Kaupungit
Oheinen kartta näyttää missä Brjanskin alueen kaupungit ja suurimmat kaupunkityyppiset taajamat tai muut piirikeskukset sijaitsevat. Taulukko kertoo kaupunkien ja piirikeskuksina toimivien muiden kaupunkitaajamien asukasluvun vuonna 2010.
Asukasluvultaan pienimpiä piirikeskuksia ovat Gordejevkan (Горде́евка, 3 019 as.) ja Žirjatinon kylät, (Жирятино, 2 537 as.).
Hallinto
thumb|220px|left|Brjanskin aluehallinnon (duma) rakennus Brjanskissa thumb|220px|left|Alueen pääasema eli [[Brjanskin Orjolin rautatieasema ja sen ratapihaa]]
Brjanskin alue on yksi Venäjän federaation subjekteista. Aluehallinnosta vastaavat aluehallinnon päämies ja alueduuma Brjanskissa.
Paikallishallinnossa alue jakautuu kaupunkipiirikuntiin ja kunnallispiireihin.