cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eremitaaši
Muita rakennuksia
Arkkitehti Carlo Rossin suunnittelemaa kaarevaa, massiivista pääesikunnan rakennusta rakennettiin vuosina 1819–1829. Rakennuksen itäsiivessä olivat aikoinaan muun muassa Venäjän imperiumin ministeriöt. Länsisiivessä on nykyisin Venäjän läntisen sotilaspiirin pääesikunta. Itäsiiven tiloja otettiin Eremitaašin käyttöön vuodesta 1993 lähtien, ja vuonna 2014 siihen avattiin museon modernin ja nykytaiteen osasto, joka peruskorjattiin tähän käyttöön vuosina 2008-2013.
Menšikovin palatsi on nykyisin osa Eremitaašia. Palatsi on yksi Pietarin ensimmäisistä rakennuksista. Se valmistui vuonna 1727 ja edustaa pietarilaista barokkityyliä. Pietarin ensimmäinen kuvernööri Aleksandr Danilovitš Menšikov sijoitti rakennukseen kokoelmansa, johon kuuluu maalauksia, veistoksia, sovellettua taidetta, kirjoja ja rahoja.
Keisarillisen posliinitehtaan museo on Eremitaašin näyttely, joka avautui vuonna 2003. Se perustuu vuonna 1744 perustetun Lomonosovin posliinitehtaan museoon, johon kuuluu yli 30 000 esinettä.
Pietari Suuren talvipalatsi valmistui 1700-luvun alussa. Se oli Pietari I Suuren residenssi vuosina 1720–1725. Palatsin säilyneessä osassa on Pietari Suurelle ja hänen ajalleen omistettu muistonäyttely. Hänen oleskeluhuoneissaan, työhuoneessaan, ruokailuhuoneessaan ja työpajassaan olevat sisustusesineet on rekonstruoitu käyttämällä aitoja hänelle kuuluneita esineitä. Siellä on myös esillä niin sanottu vahaveistos, postuumi Pietari I:n muotokuva.
Eremitaašin moderni entisöinti- ja varastokeskus sijaitsee Pietarin Staraja Derevnjan alueella. Siinä on tällä hetkellä kolme rakennusta hallintoa, varastointia ja tekniikkaa varten. Vuonna 2012 varasto-osuudesta tuli lajissaan maailman suurin: se koostuu kahdeksasta erikoistuneesta rakennuksesta. Eremitaašin museo suunnitteli tämän osan siten, että sekin soveltuu vierailijaryhmille.
Taidekokoelma
Eremitaašissa on taidetta kivikaudelta nykyaikaan. Kokoelmiin kuuluu yksi maailman rikkaimmista länsimaisen maalaustaiteen kokoelmista keskiajalta lähtien, mukaan lukien italialaisia renessanssimaalauksia, hollantilaisia, flaamilaisia ja ranskalaisia barokkimaalauksia sekä venäläistä ja aasialaista taidetta.
Eremitaašin vanhin ja suurin osasto esittelee länsieurooppalaista taidetta. Kokoelmiin kuuluu varhaista italialaista kirkkotaidetta 600-luvulta lähtien, espanjalaista taidetta 1400–1800-luvuilta, alankomaalaista Hollannin ja Flaamin taidetta 1400–1600-luvulta, ranskalaista taidetta 1400–1900-luvulta, saksalaista taidetta 1400–1700-luvulta ja englantilaista taidetta 1600–1800-luvulta.
Osamu Maeda
(s. 5. syyskuuta 1965 Fukuoka, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Eremitaaši
Taidekokoelma
Eremitaašin taideaarteisiin kuuluu muun muassa Leonardo da Vincin, Rafaelin, Tizianin, Caravaggion, Murillon, Velásquezin, El Grecon ja Goyan töitä. Rubensin ja Rembrandtin töille on omistettu kokonaiset salit. Eremitaašin kuuluisa impressionistien kokoelma sijaitsee Talvipalatsin kolmannessa kerroksessa. 1800- ja 1900-lukujen taiteesta kokoelmiin kuuluu Renoirin, Monet’n, Van Goghin, Picasson ja Braquen maalauksia.
Osamu Maeda
Jalkapallomaajoukkue
edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1988-1989. Hän on osallistunut mm. Asian mestaruuskilpailuissa 1988.
Eremitaaši
Taidekokoelma
== Eremitaašin näyttelykeskukset ==
Eremitaašin Viipurin keskus
thumb|Eremitaaši-Viipuri keskus. Eremitaaši-Viipuri sijaitsee Viipurin historiallisessa osassa vuonna 1930 rakennetussa Uno Ullbergin suunnittelemassa taidemuseorakennuksessa. Päätös Eremitaaši-Viipuri keskuksen perustamisesta merkitsi konstruktivistisen rakennusesimerkin heräämistä henkiin ja sen palauttamista alkuperäiseen museotehtävään. Näyttelyitä viipurilaisille ja matkailijoille järjestetään kaksi kertaa vuodessa. Eremitaašin asiantuntijat järjestävät yleisölle näyttelyitä, luentoja ja kasvatusohjelmia.
Eremitaaši Kazanin keskus
Tatarstanin tasavallan presidentin isännöimä ja tukema keskus on osa Kazanin Kremlin valtion historiallista ja arkkitehtuurin museovarastoa. Keskus sijaitsee Kazanin kremlin alueella 1800-luvun alussa rakennetussa rakennuksessa, jossa toimi ennen junkkerikoulu. Sen hallinto- ja näyttelytilat ovat laajuudeltaan tuhat neliömetriä. Näyttelytilojen lisäksi Eremitaaši-Kazan-keskukseen suunnitellaan luentosaleja, informaatiohuoneita ja tietokoneluokkia.
Eremitaašin Amsterdamin keskus
thumb|Eremitaaši Amsterdamissa, pääsisäänkäynti. Eremitaaši-Amsterdam-näyttelykeskus sijaitsee Amstelhofin rakennuskokonaisuudessa, Neederlandia-talossa, joka on rakennettu Amsteljoen varrelle 1600-luvulla. Amsterdamissa Eremitaašilla on yli 4 000 neliömetriä näyttelytilaa.
Eremitaašin Italian keskus
Eremitaaši perusti tutkimus- ja kulttuurikeskuksen Ferraraan Italiaan vuonna 2007. Vuonna 2013 Eremitaasin Italian keskus muutti Venetsiaan, jossa se sijaitsee San Marcon aukion entisessä prokuraattorin rakennuksessa.
Keskuksen päätarkoituksina ovat Eremitaašin kokoelman italialaisen taiteen yksityiskohtaisen luetteloinnin tutkimus, perustaa Italian taiteen historian keräämisen dokumentaatiokeskus, organisoida konferensseja ja seminaareja niitä vastaavista teemoista, sekä järjestää harjoittelupaikkoja ja stipendejä Eremitaašin ja muiden venäläisten museoiden, Italian ja Euroopan kulttuuri-instituutioiden työntekijöiden ammatilliseen kehittämiseen. Viime vuosina keskus on järjestänyt yli sata harjoittelupaikkaa, useita akateemisia konferensseja ja kolme katalogia sekä osallistunut kymmenen Eremitaašin näyttelyn järjestämiseen Italiassa.
Vapaaehtoispalvelu
Eremitaašin vapaaehtoispalvelu on Eremitaašin museossa Pietarissa Venäjällä toimiva vapaaehtoisorganisaatio, jonka jäsenet osallistuvat maailmankuulun museon toimintaan. Vapaaehtoiset auttavat museohenkilökuntaa sekä ulkoisissa että sisäisissä aktiviteeteissa, ja vapaaehtoispalvelu toimii linkkinä museohenkilökunnan ja yleisön välillä. Vapaaehtoiset voivat kehitellä itselleen museoon liittyviä projekteja, jotka vastaavat heidän omia kiinnostuksenkohteitaan ja tavoitteitaan.
HMS Meteor (1898)
HMS Meteor (runkonumero vuodesta 1921 alkaen V28) oli Ruotsin laivaston Komet-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus
Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1898 ja se liitettiin laivastoon joulukuussa 1899.
Palvelus
Alus luokiteltiin 1921 yhteysveneeksi runkonumerolla V28, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Se palveli pääosan toista maailmansotaa Malmöhön sijoitetussa laivasto-osastossa. Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947.
Sven van Beek
Sven van Beek (s. 28. heinäkuuta 1994 Gouda) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Alankomaiden pääsarjassa pelaavaa Heerenveeniä. Aiemmin hän edusti pitkään Feyenoordia ja puoli vuotta lainasopimuksella Willem II:ta. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja.
Van Beek teki ensiesiintymisensä Eredivisiessä 18. elokuuta 2013, kun Feyenoord hävisi Ajaxille vieraissa 1–2. Hän pelasi kaudella 2013–2014 yhteensä kymmenen sarjaottelua. Kaudella 2014–2015 van Beek edusti Feyenoordia 31 sarja- ja kahdessa pudotuspeliottelussa.
Paul Albert Zipfel
thumb|right|Paul Albert Zipfel
Paul Albert Zipfel (22. syyskuuta 1935 Saint Louis – 14. heinäkuuta 2019) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Saint Louisin arkkihiippakuntaan 18. maaliskuuta 1961 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Walla Wallan titulaaripiispaksi 16. toukokuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Lawrence May, jota avustivat Edward Joseph O'Donnell ja James Terry Steib.
Seili (täsmennyssivu)
Seili tarkoittaa seuraavia asioita:
Miro Lehtinen
Saavutukset
Salibandyliiga:
Antónis Nikolaḯdis
Antónis Nikolaḯdis (, s. 1967, Lontoo) on kyproslainen haulikkoampuja.
Olympialaiset 2008
Nikolaḯdis kisaili skeet-ammunnassa Pekingin olympialaisissa 2008. Hän oli karsinnassa kuuden parhaan joukossa ja ylsi finaaliin jossa hän jäi jaettuun kolmanteen sijaan Ranskan Anthony Terrasta vastaan, sen syystä joutui ottamaan uusinnan pronssimitalista jonka Terras voitti ja Nikolaḯdis hävisi, tulos oli 3-2. Jos Nikolaḯdis olisi voittanut, hän oli saanut pronssimitalin ja samalla Kyproksen kaikkien aikojen ensimmäinen olympiamitali.
Valtioliitto
Valtioliitto eli konfederaatio on kahden tai useamman valtion muodostama pysyvä liitto. Jäsenet hoitavat yhdessä valtiollisia asioita, mutta pidättävät laajan itsemääräämisoikeuden ja usein muodollisen itsenäisyyden. Yleensä valtioliittojen perustana on turvallisuuden lujittaminen, jolloin kyseessä on pidemmälle menevä yhteistyö kuin sotilasliitto, mutta ei niin pitkälle menevä yhteistyö kuin mitä liittovaltion perustaminen edellyttäisi.
Nicolaas Beets
Nikolaas (Nicolaas) Beets, kirjailijanimi Hildebrand (1814−1903) oli alankomaalainen kirjailija ja kirkkohistorian professori. Hän alkoi romantikkona ja Byronin vaikutuksen alaisena mutta saavutti maineensa mestarillisilla suorasanaisilla kuvauksillaan Camera obscura (1835), joissa hän käsittelee hollantilaisia aiheita lempeällä huumorilla. Beetsillä on mainetta myös hienona, lämpimänä runoilijana, jonka esikuvallista kieltä kiitetään. Hän on kirjoittanut myös kirjallisuushistoriallisia ja teologisia teoksia.
Kyrö (Pöytyä)
thumb|240px|[[Kyrön rautatieaseman asemarakennus.]] thumb|240px|[[Elisenvaaran yhteiskoulu.]] thumb|150px|Karinaisten kylät vuonna 1927: 1. Tilkanen, 2. Mäenpää, 3. Närppi, 4. Suutarla, 5. Karinainen, 6. Kiukainen, 7. Kyrö, 8. Rahkion jakokunta. Vaaleankeltaiset kunnan ulkopuolisten kylien alueita. Kyrö on Pöytyän kunnan kylä ja keskustaajama. Vuoteen 2005 asti se oli Karinaisten kunnan suurin taajama, kunnes vuonna 2005 Karinainen yhdistyi Pöytyän kuntaan. Taajaman kautta kulkevat sekä Turku–Toijala-rata että nykyinen valtatie 9. Alun perin taajama muodostui Kyrön rautatieaseman ympärille lähelle Karinaisten ja Pöytyän rajaa. Jo ennen kuntaliitosta taajama ulottui myös hiukan Pöytyän puolelle.
Nimismies Edward Sjömanin ansiosta Kyrö sai vuonna 1876 rautatieaseman. Valtion rautateiden suunnitelmissa oli perustaa rautatieasema naapurikuntaan Pöytyälle. Sjöbergin ansiosta valtiolle lahjoitettiin rakennukset, maa-alaa sekä 1 000 markkaa rahaa, joten rautatieasema tuli Kyröön.
Perimätiedon mukaan avajaispäivänä 22. kesäkuuta 1876 läheiseltä Mikolanvuoren kalliolta, läheltä nykyistä vesitornia, ammuttiin ratamiesten poraamista kalliorei'istä ruutipanoksia uuden radan kunniaksi. Henkilöliikenteen osalta aikataulun mukainen ajo alkoi Turku–Toijala-välillä 13. tammikuuta 1876, vaikka asemarakennukset eivät olleet vielä valmiita. 1920-luvulla Kyröstä Turkuun kulki Suomen ensimmäinen aikataulun mukainen moottorivaunu. Henkilöliikenteen junat eivät ole pysähtyneet Kyrössä vuoden 1991 jälkeen.
Yoshiyuki Matsuyama
(s. 31. heinäkuuta 1966 Kyoto, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Kyrö (Pöytyä)
Vuonna 2009 Museovirasto määritteli Kyrön rautatieaseman yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Yoshiyuki Matsuyama
Jalkapallomaajoukkue
edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1987-1989. Hän on osallistunut mm. Asian mestaruuskilpailuissa 1988.
Kyrö (Pöytyä)
Kyrössä sijaitsee myös Auranmaan Viikkolehden toimitus ja Elisenvaaran yhteiskoulu.
Vartijat (manga)
Vartijat on Heikki Valkaman kirjoittama pseudomanga-sarja. Kahdessa ensimmäisessä kirjassa kuvittaja on Elli Puukangas ja kolmannessa Heidi Haataja.Ensimmäinen Vartijat-kirja on vuodelta 2008, toinen 2009 ja kolmas 2011.
Mikkelin työväentalo
Mikkelin työväentalo on Mikkelin Naisvuorella (Mikonkatu 23, Mikkeli) sijaitseva asemakaavalla suojeltu rakennus, joka on alkujaan rakennettu yksityisasunnoksi. Myöhemmin Mikkelin työväenyhdistys osti rakennuksen, josta tuli Mikkelin työväentalo. Työväenyhdistyksen rakentama laajennusosa, joka käsittää muun muassa salin ja näyttämön, valmistui vuonna 1911. Mikkelin työväentalolla on merkittävä historia myös Mikkelin kulttuurielämässä.
Talon omisti pitkään Mikkelin Työväentalo Oy, ja vuosina 2007–2016 SPL-Service Oy hallinnoi toimintaa nimellä Naisvuoritalo. Nykyään talon omistaa ravintolayrittäjä Aki Hänninen, ja toimintaa harjoitetaan nimellä Kulttuuritalo Tempo.
Puolan autoteollisuus
thumb|CWS T-1 thumb|right|PZInż Polski Fiat 508 thumb|FSO Warszawa thumb|right|FSO Syrena 100 thumb|180px|FSC Żuk A07 thumb|right|FSO-ZSD Nysa 522 thumb|Honker ja Tarpan Honker thumb|FSC/Intrall Lublin 3Mi thumb|FSO 125p thumb|right|Polski Fiat 126p thumb|FSO Polonez MR'87 thumb|FSO Polonez Kombi thumb|right|FSO Lanos thumb|right|[[Arrinera Hussarya|Arrinera Hussarya GT]] thumb|right|Jelcz P882D53 thumb|right|Solaris Urbino 12 Electric thumb|right|Solbus Solcity SM12 right|thumb|Autosan A1212C Eurolider thumb|right|Star 266 Puolan autoteollisuus tunnetaan lähinnä Polskista ja Polonezista, vaikka ne ovat vain pieni osa Puolan autoteollisuudesta. Ennen toista maailmansotaa autoteollisuus perustui lisenssi-Fiateille. Kylmän sodan aikana tuotettiin monia merkkejä, jotka kuitenkin olivat teknisesti vanhentuneita. Henkilöautoteollisuus perustui 1970-luvulta eteenpäin lisenssi-Fiateille, kuten ennen toista maailmansotaakin. Tavara-autot olivat pääosin omaa suunnittelua. Kommunismin loputtua autoteollisuus on siirtynyt länsimaisten tehtaiden haltuun ja Puolassa valmistetaan muutaman länsimaalaista automerkkiä. Varsinaisia puolalaisia autoja ei enää valmisteta suurissa määrin.
Ennen toista maailmansotaa
Puolassa on ollut autoteollisuutta jo 1920-luvulta lähtien, jolloin Puolassa valmistettiin Fiatin henkilö- ja kuorma-autoja lisenssillä Polski Fiat -nimellä ja omat suunnittelu. Toisen maailmansodan aikana kaikki autotehtaat tuhoutuivat, joten toisen maailmansodan jälkeen autoteollisuuden täytyi jatkaa puhtaalta pöydältä. Toisen maailmansodan jälkeen Puola joutui Neuvostoliiton valtapiiriin, joten ensimmäinen auto sodan jälkeen oli lisenssillä valmistettu neuvostoliittolainen Pobeda, joka sai nimekseen FSO Warszawa, valmistuspaikkansa mukaan.
Henkilöautot
Warszawan jälkeen Puola tarvitsi pieniä autoja, sillä kansalle Warszawa oli liian iso ja kallis. Näin tehtiin ja suunniteltiin FSO Syrena Warszawan ja muiden itäautojen osista.
1970-luvulle tultaessa huomattiin, etteivät neuvostoliittolaiset lisenssiautot ole riittävän hyviä, joten otettiin yhteyttä italialaiseen Fiatiin, jonka avulla saatiin lisenssit kahteen autoon, FSO 125P:hen ja FSM 126:hen. Jälkimmäinen oli pienempi ja yhä useamman puolalaisen saatavilla. Ensimmäinen oli isompi ja edustavampi, länsimaalaiselta ajattelukannalta kuitenkin huonolaatuinen ja teknisesti vanhentunut. Fiatin lisenssimalleilla, niiden johdannaisilla ja ”parempaa huomista” lupaavilla prototyypeillä (FSO Polonez, FSO Wars, FSM Beskid) henkilöautopuoli selvisi kommunismin loppuun asti.
Tavara-autot
Puolalaiset tavara-autot ovat joko henkilöautoihin pohjautuvia (FSO Syrena Bosto ja Polski Fiat Pick-up) tai sitten selvästi niitä raskaampia (Żuk, Nysa ja Star). Henkilö-pakettiautot olivat yleisesti teknisesti hyvin samanlaisia henkilöautoversioidensa kanssa, eikä kuormankantokyvyssä ollut kehumista. Raskaampaa kalustoa vietiin laajalti yli SEV-maiden, mutta länsimaihin niitä vietiin suhteellisen marginaalisesti. Puolalaisissa pakettiautoissa oli mielenkiintoinen jako: Zuk oli suunniteltu maanviljelijöille, pienille tehtaille yms. normaaliin käyttöön. Nysa oli sen sijaan poliisien, armeijan ja vastaavien instanssien käyttämä laite. Voikin ihmetellä miksi piti valmistaa sekä Zuk että Nysa, koska molemmat kuitenkin olivat samaa luokkaa. Ehkäpä jako tehtiin siksi, etteivät kansalaiset saa Zukista automaattista poliisi-vaikutelmaa. Nysaa sen sijaan yritettiin tuoda länsimaihinkin, mikä oli kieltämättä erikoista, sillä Zuk olisi ollut yleisesti parempi vaihtoehto nykyaikaisemman muotoilunsa ja normaaliin kuljetuskäyttöön suunniteltujen ominaisuuksiensa vuoksi - kukapa tarvitsee nopeaan poistumiseen suunniteltuja tavaratilan ovia, kuten Nysassa oli.
Yleisesti SEV-maiden raskas kalusto oli ajastaan 20 vuotta jäljessä, eikä se ollut poikkeus Puolan tavara-autojen kanssa - eikä kyllä henkilöautopuolellakaan. Mutta autot olivat sentään erittäin halpoja länsimaisiin vastineisiinsa verrattuna.
Maanviljelyskalusto
Maanviljelijöille piti myös tarjota kulkupelejä, joten alettiin valmistaa itsesuunniteltua Ursus-traktoria ja 1980-luvulla maastoauto Tarpania, jota oli tarkoitus viedä myös ulkomaille, mutta kommunismin loppu tuli ennen merkittävän viennin alkua, eikä Tarpan jäänyt pitkäikäiseksi.
Kommunismin jälkeen
Jotkut puolalaiset valmistajat, joilla ei ollut juurikaan suhteita länsimaisiin autotehtaisiin, jäivät omilleen ja yrittivät selvitä markkinataloudessa. Muutamat ovat yhä hengissä. Hengissä pysyminen on varmistettu ulkomaisilla ostoilla. Etenkin Daewoo osti paljon puolalaisia tehtaita. FSO oli Daewoon omistuksessa melkein kymmenen vuotta, mutta nyt se on siirtynyt ZAZ:lle. Tappiota on tullut rajusti melkein koko 1990-, ja 2000-luvun. FSC ja FSR sulautettiin yhteen, ja ne valmistivat Lublin-pakettiautoa ja Honker-mallia, joka tunnettiin ennen Tarpanina. Nykyisin Daewoon poistuttua kuvioista (2001, konkurssi) FSC/FSR tunnetaan Intrall-nimellä (International Truck Alliance). Daewoon ja Intrallin välissä omistajana oli Andoria-mot -moottoritehdas. Intrallin omistavat venäläiset ja amerikkalaiset liikemiehet. Yritys on rekisteröity Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
FSD, Daewoon aikana ”Daewoo-Nysa Motors” meni konkurssiin 2002. Joukko puolalaisia Daewoo-myyjiä keräsi rahaa jatkaakseen FSO Truckin (pohjautuu Poloneziin) valmistusta. Vuonna 2004 perustettiin uusi yritys nimeltään ”Polska Fabryka Samochodow”, Puolan autotehdas. PFS valmistaa myös Clic-nimistä kaupunkiautoa.
Toiset valmistajat selvisivät hyvin, kuten FSM, jonka Fiat osti omakseen heti yksityistämisen alettua. Nykyään Fiat Puola, entinen FSM, tekee hyvää tulosta ja tuottaa koko Eurooppaan Seicentoa ja Pandaa.
Puolalaisia autonvalmistajia
Entiset
Nykyiset
Kansallisomaisuus
Kansallisomaisuus on valtion omistuksessa olevaa omaisuutta, useimmiten maata tai metsää. Myös luonnonvarat voidaan laskea kansallisomaisuudeksi. Omaisuus, joka on yrityksen tai yksityisen ihmisen hallinnassa, on yksityistä omaisuutta.
Suomessa
Suomessa kansallisomaisuudeksi lasketaan kalastusoikeus, joidenkin yleisten rakennusten omistusoikeus, valtionyhtiöt ja yleiset metsät.
Suomen kansallisgallerian kokoelma ja Valtion taidekokoelma ovat valtion omistuksessa olevaa kansallisomaisuutta. Kansallisgallerian tehtävänä on kokoelmasta huolehtiminen, ylläpito ja kartuttaminen.
Renzin luola
Renzin luola eli Renzidong on luola Kiinassa Anhuin maakunnan Fanchangin piirikunnassa. Seudun kalkkikivikallioissa on useita luolia, joista löytyy pari miljoonaa vuotta vanhoja eläimien fossiileja. Tässä Renzin luolassa on ihmistoiminnan merkkejä, jotka ovat syntyneet 2 250 000 vuotta sitten. Tämä on varhaisin merkki ihmisen toiminnasta Itä-Aasiassa.
Luola
Luola on muodostunut pystysuoraan kalliohalkeamaan, joka on laajentunut niin suureksi, että sinne saattoi pudota norsueläimiä. Myöhemmin kalliohalkeama peittyi niin, ettei sinne voinut pudota eläimiä tai niin, ettei jäännökset enää peittyneet maa-aineksella. Kallioluola paljastui, kun maata ja kalliota poistettiin kalkkikivilouhinnan edetessä.
Tutkimushistoria
Kalkkikivialueille avattiin 1980-luvulla kalkkikivilouhoksia sementtitehtaita varten. Samaa tapahtui myös eteläisessä Anhuin maakunnan Fangchangin piirikunnassa. Siellä työntekijät löysivät kalliohalkeamiin muodostuneita luolia ja toisesta tällaisesta suuremmasta luolasta löysi Sheng Hongjiang heinäkuussa 1984 "lohikäärmeen luita" eli muinaisten eläinten fossiileja. Hän luovutti ne Anhuin museolle. Osa fossiileista tunnistettiin muun muassa keskimioseenin aikakaudella eläneiksi platybelodoniksi ja kubanochoerukseksi. Löytöjen vuoksi aloitettiin alueella kenttätyöt, joita johtivat Jin Changzhu Pekingin paleontologisesta instituutista (Institute for Vertebrate Paleontology and Paleoanthropology) ja Zheng Longting Anhuin museosta, ja he löysivät kaksi lupaavaa pleistoseenin aikakauden kohdetta. Toiseen luolaan tehtiin testikaivauksia, jotka tuottivat monia fossiileja. Neljännen kaivausvuoden jälkeen tavattiin ihmisen valmistamia kivityökaluja yhdessä teurastettujen eläinten luiden kanssa.
Ajoitus
Ihmistoiminnan maakerrokset on ajoitettu 2 250 000 vuotta vanhaksi. Ne olisivat siten yli 400 000 vuotta vanhempia kuin muut Itä-Kiinasta löydetyt ihmisen fossiilit ja valottavat siten ihmisen saapumista Itä-Kiinaan. Ajoitusta tukee myös muut eläinfossiilit, jotka muualla ajoitettuina ovat kahdesta kahteen ja puoleen miljoonaan vuotta vanhoja. Erityisesti hevosen (Equus) löytyminen rajoittaa aikahaarukkaa alle 2,5 miljoonaan vuoteen. Luolan katossa on tuolloin ollut halkeama ja eläimet ovat silloin pudonneet luolaan.
Eläinlöytöjä
Ensimmäinen löytö oli muinaisen apinan procynocephaluksen yläleukaluu ja eräiden nisäkkäiden luita luolan kolmannesta ja neljännestä kaivauskerroksesta. Seuraavan kuukauden aikana apinasta löytyi vielä 4 yläleukaa, 5 alaleukaa ja 45 irronnutta hammasta. Niiden lisäksi saatiin talteen luunkappaleita 20 muustakin samaan aikaan eläneestä lajista. Huomattavan suuri löytö oli kiinalaisen norsueläimen sinomastodontin (mastodontit) jäännökset ja sen vierestä muinaisen tapiirieläimen jäännökset. Neljän vuoden aikaisten kaivausten aikana luolasta löytyi yli 3 000 selkärankaisen eläimen fossiilia, joista tunnistettiin noin 75 lajia. Fossiilien suuri määrä voidaan selittää siten, että ne olisivat pudonneet kalliohalkeamaan kallion päältä ja kuolleet luolan pohjalle.
Muita eläinlöytöjä olivat pienet nisäkkäät beremendia, hypolagus (jänsieläimet), mimomus, kowaskia ja brachyrhizomys shansius, ja vielä suuret nisäkkäät homotherium, nestoritherium, pachycrocuta licenti (hyeenat), equus sanmeniensis (hevoseläimet), muntiacus nanus (muntjakit), metacervulus capreolinus (peurat), cervavitus ultimus (peurat) ja dervus cf. phyilisi.
Koska löytöaineistossa esiintyy hevoseläimiä, tulisi aineiston ikä olla nuorempi kuin 2,6 miljoonaa vuotta. Tämä sijoittaa aineiston pleistoseenin alkuvaiheisiin ja maapallon ilmaston kylmenemiseen. Löytöeläinten joukossa on sekä lämpimän ilmastovyöhykkeen eläimiä että kylmän vyöhykkeen eläimiä. Molempien esiintyminen saattaa johtua ilmaston kylmenemisestä, jolloin kylmän vyöhykkeen eläinten levinneisyysalue siirtyi etelämmäksi. Jangtsejoki olisi silloin ollut eteläisen ja pohjoisen vyöhykkeen siirtymäaluetta.
Ihminen
Ihminen on aikoinaan asunut tai vieraillut luolassa, koska siitä on jäänyt kahdenlaisia merkkejä. Eläinten jäännösten joukossa on kivityökaluja, jotka ovat melko alkeellisia. Useimmat työkalut ovat olleet kaapimia tai veitsiä. Osa kiviesineistä ovat niin alkeellisia, ettei voida varmuudella päätellä, mikä ihmislaji olisi ne tehnyt. Alkeellisuus voidaan myös selittää varhaisella ajoituksella, koska tekniikka kehittyi ajan saatossa paremmaksi. Toinen ihmistoiminnan merkki on esimerkiksi mastodontin luut, jotka löydettiin luolan seinämän vierestä pinottuna kasaan. Tämä vieressä löytyi muinaisen tapiirieläimen luut yhdestä paikasta. Tämä maakerroksen alta löytyi vanhempi kerrostuma, jossa oli paljon procynocephaluksen (apinalaji) luita. Sekä Homo erectus että kyseinen apina suosivat avoimia maastoja elinympäristöikseen. Erectuksen luita sen sijaan ei ole luolasta löydetty, vaikka juuri tätä lajia epäillään luolan asukiksi.
Merkitys antropologiassa
Koska Kiinassa varhaisilta asuinpaikoilta löydettyjen kivityökalujen valmistustekniikan taso vastaa samanaikaisia afrikkalaisia työkaluja, jotka ovat siellä olleet Homo erectuksen valmistamia, on Kiinassa vallannut alaa käsitys, että Homo erectus olisi itse asiassa kehittynyt Itä-Aasiassa. Eräs selitys samojen työkalujen esiintymiselle Afrikassa olisi erectuksen leviäminen Aasiasta sinne. Kiinalaisilla on esittää teoriansa tueksi noin kymmenen miljoona vuotta sitten elänyt apinalaji, joista orangit, gigantophitecus ja teoriassa myös erectus olisi kehittynyt. Myös lukuisa joukko varhaisia asuinpaikkoja tukee ajatusta. Euroopassa on ollut pitkään vallalla päinvastainen käsitys, jossa Homo erectus kehittyi ensin Afrikassa ja levittäytyi sieltä Aasiaan ja Kiinaan. Tämän luolan löydöt katsotaan tukevan kiinalaista käsitystä, vaikka ihmisen jäänteitä ei täältä ole löytynytkään. Läheisen Longgupon luolassa, jossa on samantapaisia löytöjä kuin tässä luolassa, on sen löydetty erectuksen leukaluu ja irtohampaita.
Lee Anthony Piché
Lee Anthony Piché (s. 8. toukokuuta 1958 Minneapolis) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Saint Paul and Minneapolisin arkkihiippakuntaan 26. toukokuuta 1984 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Tamatan titulaaripiispaksi 27. toukokuuta 2009. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Clayton Nienstedt, jota avustivat Harry Joseph Flynn ja John Marvin LeVoir.
Hiirola
Hiirola on Mikkelin kaupunkiin kuuluva kylä, noin 15 kilometriä Mikkelistä pohjoiseen. Kylän ohitse kulkee Pieksämäentie, jota pitkin kulkee autolla noin 15–20 minuutissa Mikkelin keskustaan. Kylää halkoo myös rautatie, joskaan junat eivät pysähdy Hiirolassa.
Hiirola kuului Mikkelin maalaiskuntaan ennen vuotta 2001, jolloin Mikkelin maalaiskunta liitettiin Mikkelin kaupunkiin.
Marina Takalo
pienoiskuva|Professori Pertti Virtaranta haastattelee Marina Takaloa kotonaan Risto Rytin tie 28:ssa. Marina Takalo (1890 Oulanka, Vienan Karjala – 22. heinäkuuta 1970 Kemi) oli vienankarjalainen Suomeen muuttanut runonlaulaja.
Takalo tuli perheensä kanssa Suomeen helmikuussa 1922 pakolaisina ja he asuivat sitten Kuusamossa muun muassa Määttälänvaaralla ja Heikkilässä. Vuodesta 1961 Takalo asui Kemissä lastensa luona.
Takalo sai Kalevala-seuran tunnustuspalkinnon 1965. Takalon kertomia satuja ja tarinoita sekä runonlausuntaa on tallennettu yhteensä 60 tunnin verran ääninauhoille. Helsingin yliopiston uskontotieteen professori Juha Pentikäinen tapasi nuorena opiskelijana Takalon Kuusamossa 1960 ollessaan siellä kotiseututukimusretkellä. Pentikäistä kiinnosti Takalon uskonnollinen maailmankuva johon oli sekoittunut kalevalaisia ja vanhauskoisia aineksia ja hän kirjoitti tästä aiheesta 1971 teoksen Marina Takalon uskonto.
Vuonna 1990 paljastettiin Kuusamon kansanopiston edustalla Marina Takalon muistomerkki jonka on suunnitellut taiteilija Nina Sailo. Kemissä on Marina Takalon katu ja Kemin kaupunginkirjastossa on Takalon pronssinen muistoreliefi (Sanna Koivisto, 1991).
National Museum of African American History and Culture
National Museum of African American History and Culture on Yhdysvaltain pääkaupunki Washingtonissa sijaitseva Smithsonian-instituutin ylläpitämä kulttuurihistoriallinen museo, joka esittelee afroamerikkalaista kulttuuria. Rakennuskompleksi avattiin yleisölle 24. syyskuuta 2016. Rakennuksen ovat suunnitelleet David Adjaye ja Philip Freelon.
Ivar Söderlund
Ivar Alexander Söderlund oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa.
Perhe ja opinnot
Söderlundin vanhennat olivat urakoitsija Alfred Söderlund ja Vilhelmina Grönroos. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1932 Bertha Margaretha Sandströmin kanssa. Hän kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti kuudennen luokan Helsingin ruotsalaisessa yhteiskoulussa vuonna 1928. Hän suoritti Taistelukoulun joukkueenjohtajakurssin vuonna 1929.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania. Söderlund työskenteli merimiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 20. lokakuuta 1915, josta hänet siirrettiin 21. joulukuuta 1915 alkaen pataljoonan 4. komppaniaan. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella. Pataljoonan rintamakomennuksen jälkeen hän osallistui Libaussa vuonna 1917 järjestetyille rautatienrakennuskursseille.
Suomen sisällissota
Söderlund saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi Suomen sisällissotaan 3. Jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Söderlund palveli sisällissodan jälkeen edelleen joukkueenjohtajana 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Savon jääkärirykmentti 3. Savon jääkärirykmentistä hänet komennettiin 3. lokakuuta 1918 ja lopulta siirrettiin 17. joulukuuta 1918 Kuopion jalkaväkirykmentti 4:ään, josta taasen muodostettiin myöhemmin Tampereella rykmentti. Rykmentissä hänet Määrättiin ensin 2. pataljoonan adjutantiksi ja 23. heinäkuuta 1919 alkaen komppanianpäälliköksi 3:een komppaniaan ja 1. lokakuuta 1919 alkaen 1. komppaniaan sekä 12. tammikuuta 1922 alkaen 2. komppaniaan. Ensimmäisen konekiväärikomppanian päällikkyyden hän vastaanotti 18. lokakuuta 1922, josta hänet siirrettiin päälliköksi 30. kesäkuuta 1924 alkaen 7. komppaniaan ja 25. syyskuuta 1925 alkaen 2. konekiväärikomppaniaan. Tampereen rykmentistä Söderlund siirrettiin 2. helmikuuta 1926 Uudenmaan rykmenttiin, jossa hänet sijoitettiin 4. komppanian päälliköksi. Komppanianpäällikön tehtävästä hän siirtyi 28. elokuuta 1928 komppanian nuoremmaksi upseeriksi ja 1. tammikuuta 1929 alkaen 5. komppanian päälliköksi. Lopulta hänet siirrettiin 20. maaliskuuta 1931 Erillisen hyökkäysvaunukomppanian varapäälliköksi ja hoiti varsinaisen päällikön tehtäviä 23. helmikuuta – 19. heinäkuuta 1931 ja 5. syyskuuta 1933 – 13. tammikuuta 1936 välisinä aikoina. Söderlund erosi armeijasta 8. toukokuuta 1936. Armeijasta erottuaan hän työskenteli Puolustusministeriön Taisteluvälineosaston tarkastajana vuoteen 1941 saakka.
Jatkosota
Söderlund toimi jatkosodan aikana Päämajan kaasunsuojelumateriaalitoimiston tarkastajana vuoteen 1942 saakka. Myöhemmin hän toimi sodan aikana toimistoupseerina ja kaasunsuojelumateriaalin varastoinnin tarkastajana vuoteen 1944 saakka. Sotien jälkeen hän toimi Puolustusvoimain Pääesikunnan Kaasunsuojelutoimiston toimistosihteerinä vuoteen 1951 saakka. Söderlund on haudattu Helsingin uuteen hautausmaahan.
Erowid
Sivustolta löytyvä tieto pohjautuu kirjallisuuslähteisiin, alan tutkijoiden lausuntoihin ja tavallisten ihmisten kokemuksiin. Erowid toimii uusien tietojen julkaisijana, mutta samalla myös muualla julkaistujen dokumenttien ja kuvien arkistona.
Sivuston omien tilastojen mukaan siellä kävi vuonna 2008 päivittäin keskimäärin noin 57 000 vierailijaa. Erowidiin viitataan paljon myös mediassa ja muissa julkaisuissa.
Historia
Esiaste Erowidista syntyi huhtikuussa 1995, mutta itse sivusto ilmestyi kuusi kuukautta myöhemmin. Earth oli opiskellut kielten historiaa ja nimi Erowid löydettiinkin Calvert Watkinsin teoksesta Dictionary of Indo-European Roots. Erowid tarkoittaa Maan viisautta tai olemassaolon tietoa. 1. tammikuuta 2008 alkaen se on toiminut opetuksellisena IRS:n vahvistamana yleishyödyllisenä 501(c)(3)-järjestönä nimellä The Erowid Center.
Ennen Erowidin syntyä Fire ja Earth olivat jo jonkin aikaa tutkineet ja keränneet aineistoa päihdeaihepiireistä. Fire oli tutkinut kuukausien ajan Euroopan noitakulttuuria ja Earth oli alkanut koota sähköistä kokoelmaa, joka järjesteltiin lopulta Firen suunnittelemille verkkosivuille. Vuoden 1995 lokakuussa sivusto avattiin julkiseen käyttöön, minkä aikana hankkeesta ei ollut tarkoitusta tehdä laajaa tai yleistä tietokantaa eikä sitä ilmoitettu hakukoneiden listoille. Perustajien käyttämissä verkkokeskusteluryhmissä syntyi kuitenkin kiinnostusta laadukasta tietoa kohtaan ja käyttäjien esittämiin kysymyksiin alettiin vastata eräällä Erowid-sivulla. Keskusteluryhmien käyttäjät ryhtyivät ehdottelemaan uusia tutkimuksen aiheita hanketta varten ja sivusta kiihtyi laajenemaan.
Moranbong
Moranbong on pohjoiskorealainen tyttöbändi, johon kuuluu 17 jäsentä. Maan johtajan Kim Jong-unin perustama yhtye esiintyi ensimmäisen kerran heinäkuussa 2012. Se esittää länsimaisia klassikkokappaleita ja pohjoiskorealaisia propagandalauluja. Laulamisen lisäksi yhtyeen jäsenet soittavat instrumentteja, kuten viulua, selloa ja rumpuja. Yhtyeen johtohahmo on Hyon Song-wol, jonka vuonna 2013 esitettyjen väitteiden mukaan piti olla teloitettu.
Yhtyeen oli tarkoitus esiintyä Kiinassa ensimmäisessä ulkomaankonsertissaan joulukuussa 2015, mutta esiintyminen peruttiin yhtäkkiä, ja yhtye palasi kotimaahan. Konserttiin ei ollut myyty lippuja, vaan niitä oli jaettu ainoastaan Kiinan kommunistisen puolueen jäsenille.
== Jäsenet (Keväällä 2013) ==
HMS Orion (1903)
HMS Orion (runkonumero vuodesta 1921 alkaen V35) oli Ruotsin laivaston Komet-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus
Alus tilattiin Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 5. syyskuuta 1903 ja liitettiin laivastoon 8. marraskuuta.
Palvelus
Alus luokiteltiin 1921 yhteysveneeksi runkonumerolla V35, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Se oli pääosan toista maailmansotaa Malmöhön sijoitetussa laivasto-osastossa ja sen päätyttyä merisotakoulussa koululaivana. Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947.
Maija (kappale)
Maija on poikabändi Kliffin kappale, joka julkaistiin yhtyeen toisena singlenä 26. toukokuuta 2014. Kappaleen on tehnyt Axel Johanssen, Jorma Hiekkanen, Sakari Aalto ja Jonnaemilia Kärkkäinen.
Yhtye julkaisi pätkän kappaleen kertosäkeestä Youtube-kanavallaan 15. huhtikuuta 2014 osana kilpailua, jossa halukkaat saivat lähettää videon itsestään laulamassa kappaletta tai tanssimassa sen tahtiin. Osa videoista päätyi singlen julkaisupäivänä julkaistulle musiikkivideolle, jonka ohjasi Lauri Laukkanen.
Seppo Tiitinen
Seppo Kalervo Tiitinen (s. 15. joulukuuta 1947 Leppävirta) on suomalainen juristi ja valtionhallinnon pitkäaikainen virkamies. Hän jäi eläkkeelle 2015 lopussa eduskunnan pääsihteerin virasta, jota hän hoiti vuodesta 1992. Tiitinen toimi myös suojelupoliisin päällikkönä vuosina 1978–1990. Eduskunnassa hän oli Perustuslakikomitea 2000:n pysyvänä asiantuntijana vuosina 1992–1999.
Tausta
Tiitinen syntyi nelilapsiseen maanviljelijäperheeseen Leppävirran Timolan kylässä. Isä Svante Tiitinen toimi Maalaisliiton paikallisosaston sihteerinä ja osuuskaupan myymälätoimikunnassa. Seppo kiinnostui yhteiskunnallisista asioista oppikoulun aikana. Tiitinen valmistui ylioppilaaksi Varkauden yhteislyseosta vuonna 1966. Hän pääsi Helsingin yliopistoon ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1969. Varatuomari hänestä tuli vuonna 1976.
Puoluekannaltaan Tiitinen on keskustalainen.
Opetusministeriöstä virkamiesuran alkuun
Tiitinen aloitti uransa esittelijänä opetusministeriössä 1969–1973. Seuraavat kaksi vuotta hän toimi toimistopäällikkönä kouluhallituksessa. Eduskunnassa hän toimi sivistysvaliokunnan sihteerinä 1972–1975, nuorempana sihteerinä 1975–1976, sekä perustuslaki- ja ulkoasiainvaliokunnan sihteerinä 1977–1978.
Supon päälliköksi
Seppo Tiitisen valinnan suojelupoliisin johtajaksi tekivät presidentti Urho Kekkonen ja hallituksen keskustalaiset ja sosiaalidemokraattiset ministerit 8.2.1978 Tamminiemessä. Tiitiselle valintapäätöksestä ilmoitti sisäministeri Eino Uusitalo. Tiitinen oli ainoastaan 30-vuotias tullessaan nimitetyksi. Nimityspakettiin kuului myös SDP:n osalta Kalevi Sorsan eduskunta-avustaja Seppo Nevalan valinta suojelupoliisin yleisen osaston päälliköksi.
Tiitinen toimi poliisineuvoksena ja suojelupoliisin päällikkönä 1978–1990. Suojelupoliisin vuonna 1990 haltuunsa saama Tiitisen lista sai nimensä Tiitisen mukaan. Ilta-Sanomien haastattelussa 2018 hyvästä muististaan tunnettu Tiitinen väitti, ettei enää muista listan nimiä. "Se on Jumalan tosi, että se on näin", Tiitinen kommentoi muistamattomuuttaan.
Tiitisen kausi Supon päällikkönä ajoittui niin kutsutun suomettumisen ajan loppuvuosiin. Myöhemmin hän on korostanut Neuvostoliiton aina kunnioittaneen Supon itsenäisyyttä. Johtaessaan Supon vastavakoilua Tiitinen oli päättämässä yli 20 henkilön karkottamisesta Suomesta; valtaosa näistä oli neuvostoliittolaisia. Kussakin neuvostoliittolaisia koskeneessa tapauksessa hän hankki päätökselle ensin hyväksynnän tasavallan presidentiltä ja informoi sen jälkeen ministerineuvos Viktor Vladimirovia ja myöhemmin tämän seuraajaa Feliks Karasevia. Tiitisen mukaan Vladimirov kunnioitti Suomen lakeja eikä esittänyt vastaväitteitä; sen sijaan Karasev yritti estää erään henkilön karkottamisen.
Vakoilusta Neuvostoliiton hyväksi elinkautiseen vankeuteen tuomittu ruotsalainen Stig Bergling, joka pakeni Suomen kautta Neuvostoliittoon vuonna 1987, epäili myöhemmin muistelmissaan Neuvostoliiton määränneen Suomen poliisin pysymään poissa hänen tieltään, koska hänen loikkauksensa oli onnistunut niin helposti. Tiitinen on kiistänyt Berglingin väitteen; hänen mukaansa Bergling ei olisi voinut oleskella päiväkausia Helsingissä Supon tieten. Ongelmana oli Tiitisen mukaan ollut se, ettei Supo ollut saanut Ruotsin Säpolta oikea-aikaisia tietoja Berglingin paosta.
Eduskunnan pääsihteeriksi
Vuonna 1990 Tiitinen palkattiin eduskunnan apulaispääsihteeriksi ja vuonna 1992 hänestä tuli pääsihteeri eläkkeelle jääneen valtiopäiväneuvos Erkki Ketolan jälkeen.
Eduskunnan ajalta hänet tunnetaan muun muassa eduskunnan ETA-toimikunnan puheenjohtajuudesta sekä perustuslain kokonaisuudistusta valmistelleen virkamiestyöryhmän puheenjohtajuudesta vuonna 1995.
Tiitinen on toiminut myös Suomen kansallisoopperan hallituksen jäsenenä 1996–2004, ja 2004–2007 sen puheenjohtajana. Oopperan talousongelmien noustua pinnalle hän sai kritiikkiä kaksoisroolistaan eduskunnan pääsihteerinä ja Oopperan säätiön puheenjohtajana.
Tiitinen siirtyi eläkkeelle vuoden 2016 alussa, jolloin hänen seuraajanaan aloitti Maija-Leena Paavola.
Hanhiluoto
Hanhiluoto on Porin 58. kaupunginosa. Se muodostaa yhdessä Kirjurinluodon ja Raatimiehenluodon kanssa Kokemäenjoen suiston suurimman saaren. Hanhiluoto sijaitsee saaren lounais-, Kirjurinluoto kaakkois- ja Raatimiehenluoto pohjoisosassa. Hanhiluodon länsipuolella virtaa Huvilajuopa, jonka toisella puolella on Hevosluoto. Etelässä, Kokemäenjoen etelärannalla on Karjaranta.
Hanhiluodossa on kaupungin puutarha sekä Hanhipuisto, joka on koko perheen näyttelypuisto ja Satakunnan Vihertietokeskus. Alueen pohjoisosassa, Huvilajuovan molemmin puolin sijaitsee valtakunnallisesti arvokkaaksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi määritelty huvila-alue, jonka vanhimmat huvilat ovat peräisin 1900-luvun alusta. Hanhiluodossa on myös luontopolku, joka kiertää vehreän Polsanluodon. Luotojen alue on linnustoltaan hyvin monipuolinen ja alueella viihtyvät muun muassa monet vesilinnut ja haikarat. Hanhiluodon luoteisosassa Länsitien takana sijaitsee Porin Golfkerhon omistama Kalafornian golfkenttä.
Dedovitšin piiri
thumb|200px|Dedovitšin piirin sijainti Pihkovan alueen kartalla. Dedovitšin piiri on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen koillisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 2 188 neliökilometriä. Vuonna 2010 siellä asui 14 692 henkeä.
Seutu on perinteistä maatalousaluetta. Vuonna 1993 aloitti toimintansa Pihkovan sähkövoimala. Muuta teollisuutta edustavat meijeri, leipomo, pellavatehdas ja puunjalostuskombinaatti. Dedovitšin taajamaan suunnitellaan selluloosa- ja kartonkitehdasta.
Nähtävyyksiä ovat vuonna 1885 rakennettu Arkkienkeli Mikaelin kirkko Vyšegorodissa, klassistinen Profeetta Eliaan kirkko Krasnyje Gorkissa vuodelta 1833, Kristuksen syntymän kirkko Požerevitsissa, Krasnaja Gorkan kartano sekä Dedovitšin kotiseutumuseo.
Tosi
Tosi voi tarkoittaa seuraavia:
Tervalentäjät
Tervalentäjät ry. on oululainen ilmailuyhdistys. Se on perustettu vuonna 1971 ja jäsenmäärä on sadan tuntumassa. Kotikenttänä toimii Oulun lentoasema Oulunsalossa. Tervalentäjät kouluttaa PPL(A) lupakirjoja yhteistyössä Oulun Moottoriliitäjien kanssa. Lentokalustoon kuuluu kaksi Cessna 172 -mallista lentokonetta.
Tervalentäjät on ollut mukana SAR- ja palolentotoiminnassa jo yli 20 vuotta. SAR-toiminta tarkoittaa ilmasta käsin tapahtuvaa etsintä- ja pelastuslentotoimintaa. Tervalentäjät ylläpitää yhtä lentopelastustukikohtaa. Tukikohta päivystää palolentotehtäviä toukokuun alusta syyskuun loppuun 24 tuntia vuorokaudessa. SAR-tehtävien päivystys on ympäri vuoden. Tervalentäjillä on rivissään koulutettuja SAR-lentäjiä ja tehtävänjohtajia, jotka pystyvät hoitamaan esimerkiksi kadonneen henkilön, ajoneuvon tai veneen etsintöjä. Etsintälennot suoritetaan poliisin aloitteesta. Poliisi esittää virka-apupyynnön lentopelastuskeskukselle. Lentopelastuskeskus hälyttää lentopelastusseuran kautta lähimmän päivystävän tukikohdan lentokoneen ilmaan.
Tervalentäjät lentää myös metsäpalovalvontareittiä numero 21. Metsäpalojen todennäköisyyden kasvaessa lennetään valvontalento yhdesti tai kaksi kertaa päivässä, jolloin alkavat metsäpalot saadaan havaituksi ajoissa. Hyvän lentotähystystoiminnan ansiosta pystytään metsäpalopinta-alat pitämään pieninä jonka johdosta valtion, kuntien ja yksityisten metsät säästyvät laajoilta tuhoilta. Hälytyskeskus voi myös hälyttää tarvittaessa lentokoneen esimerkiksi savuntarkastuslennolle.
Kenny de Schepper
Kenny de Schepper (s. 29. toukokuuta 1987) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 80 kesäkuussa 2013.
De Schepperin ensimmäinen otteluvoitto ATP-kiertueella tapahtui vuonna 2012, kun hän voitti Wimbledonin ensimmäisellä kierroksella Matthias Bachingerin. Grand Slam -turnauksessa hän on päässyt parhaimmillaan neljännelle kierrokselle Wimbledonissa 2013.
Simo Frangén
Simo Juhani Frangén (s. 6. syyskuuta 1963 Ulvila ) on suomalainen koomikko, käsikirjoittaja ja televisiojuontaja, joka tuli tunnetuksi 1980-luvulla toimintansa aloittaneen Alivaltiosihteeri-huumoriryhmän jäsenenä. Myöhemmin hän on juontanut useita televisio-ohjelmia.
Biografia
Frangénilla oli myös Radiomafiassa vuosina 1990–1992 ja 1995–2000 oma Kaupparatsu Frangénin kokonaisedullinen levypaketti -mainosparodiaohjelma. TV2:n Ekoisti-ohjelmassa Frangén 1997–2001 ensin esitteli ympäristömerkkejä, sitten piti parodista Maisteri Frangénin niksinarikkaa, jossa huumorimielessä esitteli katsojien lähettämiä älyttömiä niksejä, sitten TV-uutisparodiaa, Maisteri Frangénin Uutispöytää, jossa hän pystytti uutispöytänsä milloin mihinkin ja kertoi huumorimielessä hyvät ja huonot uutiset.
Koko kansan tietoisuuteen Frangén nousi 2000, kun hänen juontamansa visailuohjelma Maailman ympäri alkoi TV1:ssä. Frangénin persoonallinen tyyli, huitovien käsien säestämä tauoton puhevirta sekä tietoisen huonot sanaleikit ja puujalkavitsit jakoivat yleisön: Frangénista on sanottu, ettei häneen voi suhtautua neutraalisti, vaan häntä voi vain joko rakastaa tai vihata. Ohjelma saavutti kuitenkin suuren suosion ja korkeat katsojaluvut, sekä poiki Frangénille lukuisia palkintoja, muun muassa parhaan tv-esiintyjän Venlan ja kaksi parhaan miespuolisen tv-esiintyjän Telvistä. Vuonna 2004 Maailman ympäri -ohjelma loppui, ja Frangén siirtyi juontamaan uutta visailua SF-studiota, joka ei kuitenkaan kerännyt yhtä hyviä katsojalukuja kuin edeltäjänsä. SF-studio päättyi keväällä 2006, ja sen jälkeen Frangén on esiintynyt muun muassa Yleisradion digi-TV-tietoiskuissa, Suomen euroviisukarsintojen uutisankkurina ja Eurotanssien juontajana. Lisäksi hänestä esitettiin dokumentti Maan mainiot: Simo Frangén TV2:ssa 13. toukokuuta 2007. Vuonna 2009 heinäkuun 23. päivä TV2 esitti Frangénista ohjelman Kesäduuni, jossa maisteri palasi vanhaan kesätyöpaikkaansa Nakkilan kunnalle sekatyömieheksi. Tämä ohjelma oli paitsi paluu Nakkilaan, myös varsin laaja henkilökuva Frangénista. pienoiskuva|vasen|Simo Frangén [[Jyväskylän kirjamessuilla huhtikuussa 2008.]] Vuoden 2011 alkupuoliskolla Frangén isännöi Keksijätehdas-televisio-ohjelmaa. Syyskuussa 2011 hän alkoi juontaa Keksijätehtaan tuomaristossa toimineen Jethro Rostedtin kanssa Mieletön maailma -tv-viihdeohjelmaa, joka loppui lokakuussa 2012. Keväällä 2014 Frangén oli yhtenä panelistina 11-osaisessa Rakkauden FAQ -tv-ohjelmassa, jossa käsiteltiin huumorin keinoin parisuhde- ja seksiasioita.
Syyskaudella 2016 Frangén juonsi kymmenosaisen tv-ohjelman Voi Venäjä mitä videoita! Ohjelmassa näytettiin välillä hupaisia ja välillä rajuja venäläisiä kotivideoita. Frangén esitti sarjassa lisäksi supersankaria nimeltä Lada-mies, joka jokaisessa jaksossa kertoi Ladaan liittyviä humoristisia niksejä. Ohjelman tyylilaji oli koomisen absurdi. Ohjelmaa kannattelevana teemana oli se, että juonsipa Frangén ohjelmaa sisällä tai ulkona, niin hänellä oli aina karvalakki päässä.
Syyskuussa 2017 Frangén julkaisi maailman ensimmäisen palindromialbumin yhdessä rock- ja bluesmuusikko Dave Lindholmin kanssa. ''Tana! Hitit ihanat!'' -levyllä jokaisen 20 kappaleen sanoitus on sama etu- ja takaperin luettuna. Kaikki sanoitukset ovat Frangénin tekemiä. Kappaleiden tyylilajit vaihtelivat mm. folkista punkkiin ja konemusiikkiin. Musiikki ei ollut palindromimusiikkia, vaan normaalia etuperoista soitantaa.
Lokakuussa 2020 Frangén julkaisi yhdessä sarjakuvataiteilija Milla Paloniemen (piirroskuvitus) kanssa seksistä kertovan kuvitetun runokirjan palindromimuodossa. Kirjan nimi on Edestä- ja takaapäin ja sen on kustantanut Täysi Käsi Oy. ISBN: 978-952-69327-7-4. Pyynikin käsityöläispanimo teki tälle kirjalle myös oman oluen, Seksipalindromioluen. Se on vadelma-salmiakki-hapanolut eli sour, jonka vahvuus on 4,0 %.
Frangénilla on vahva tamperelaisidentiteetti. Julkisuudessa se on ilmennyt muun muassa siitä, miten hän on sanonut leikillisesti arvostelevia mielipiteitä Turusta ja siitä, miten Frangén jokaisen juontamansa Maailman ympäri -ohjelman jakson lopussa sanoi: ”Minä olen teidän matkaoppaanne Simo Frangén, ja minä en lähde matkalle maailman ympäri. Minä lähden Tampereelle. Moi!”
Frangén on vieraillut lukuisissa suomalaisissa viihdeohjelmissa. Hän on muun muassa tuurannut kahdesti Uutisvuodossa juontaja Peter Nymania sekä seitsemän kertaa kapteeni Jari Tervoa.
Yksityiselämä
Frangén oli avoliitossa kirjailija-poliitikko Rosa Meriläisen kanssa vuosina 2004–2017. Pariskunnalla on vuonna 2006 syntynyt poika, jonka ensimmäisestä elinvuodesta kertova Frangénin ja Meriläisen yhdessä kirjoittama kirja Nollasta ykköseksi ilmestyi vuonna 2007. Harrastuksikseen Frangén ilmoittaa sulkapallon, salibandyn, jääkiekon ja jatkojen etsimisen kapakoiden sulkemisajan jälkeen.
Qu Ridong
Qu Ridong (s. 1968, Guizhou) on kiinalainen haulikkoampuja.
Qu on saavuttanut MM-kilpailuissa Nikosiassa 2003 joukkuehopeaa skeetissä. Olympialaisissa Pekingissä 2008 hän oli kuudes skeetissä.
Breckenridge (Colorado)
Breckenridge on kunta Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 4 540. Breckenridge on Summitin piirikunnan hallintokeskus.
Breckenridgen pormestarina toimii Eric Mamula.
Väestö
Kunnan asukkaista 95 prosenttia on valkoisia, 3,082 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 0,6 prosenttia afroamerikkalaisia. 98,6 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kunnan väestön keski-ikä on 30,7 vuotta.