cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kreivi Olaf
Baudelairien huoltaja
Juoni meni vikaan, kun Violet huijasi Olafia allekirjoittamalla paperin vasemmalla kädellään oikean sijaan. Olaf paljastui rikolliseksi ja hän pakeni, mutta lupasi ennen sitä Violetille, että saisi kätensä heidän omaisuuteensa hinnalla millä hyvänsä, ja sen jälkeen hän murhaisi hänet ja hänen sisaruksensa paljailla käsillä. Lapset lähetettiin toisen huoltajan luo ja Olaf seurasi heitä.
Juonet
Sarjan edetessä Olafin juonista tulee yhä vaarallisempia ja murhanhimoisempia. Monet niistä vaativat lasten huoltajien henget, kuten Monty-sedän ja Josefiina-tädin. Hänen juonensa olivat usein monimutkaisia ja monet aikaisimmista sisälsivät sen, että hän saisi orpojen huoltajuuden itselleen saadakseen omaisuuden. Myöhemmissä kirjoissa hän vain suunnittelee sieppaavansa yhden lapsen, murhaavansa toiset ja sitten käyttävänsä sieppaamaansaa uhkaillakseen herra Poea antamaan omaisuuden hänelle. Taktiikasta huolimatta Olafin juonet epäonnistuvat aina.
Jokaisessa kirjassa toisesta kahdeksanteen Olafilla on aina uusi valeasu, ja hän työskentelee lähellä lasten uusia huoltajia, ja yleensä murhaa monia ihmisiä. Yksi tai kaksi hänen apulaisistaan, myös valeasuissa, auttaa Olafia hänen juonissaan. Seuraavassa on lista hänen valeasuistaan:
Koska Olaf murhaa seitsemännen kirjan lopussa Jacques Snicketin, jota luultiin häneksi, hänen ei tarvitse enää käyttää valepukuja. Lisäksi Päivän pilkunviilaaja -juorulehti julkaisi artikkeleja, joissa kerrottiin, että rikosten takana oli kreivi Omar. Tämän jälkeen Olaf pystyi jopa käyttää omaa nimeään, koska kaikki uskoivat kelmin olevan nimeltään Omar.
Vaikka hänen valeasujen tarpeensa olikin hyvin pieni, hän käytti niin Painajaisten parantolassa päästäkseen alueelle. Kahdeksas kirja myös alkaa Olafin avoimella pakkomielteellä tulelle hänen polttaessaan Salojen sairaalan ja sen jälkeen yhdeksännessä kirjassa Tivoli Tiritomban.
Kun aiemmissa kirjoissa Olaf näytti haluavan vain Baudelairien omaisuuden, myöhemmin paljastuu, että hän himoitsi myös Quagmirejen safiireja, Snicket-kansiota ja sokerikkoa, vaikkakin hän vaikuttaa koko sarjan ajan olevan kiinnostuneempi Baudelaireista kuin muista aarteista. Kymmenennessä kirjassa Olaf myös kehittää suunnitelmia hankkia itselleen monien muiden sellaisten ihmisten omaisuuksia, joiden vanhemmat ovat VPK:n jäseniä, polttamalla heidän talonsa ja tappamalla heidän vanhempansa. Sen jälkeen Olaf yrittää saada lapset uusiksi apureikseen - tai oikeammin vangeikseen - jotta he voisivat auttaa häntä tuhoamaan sen, mitä VPK:sta on jäljellä. Kymmenes kirja osoittaa myös, ettei Olaf enää käytä monimutkaisia suunnitelmia omaisuuden kavaltaakseen, vaan yrittää vain siepata lapset.
Kirjassa Ratkaisun rajoilla Olaf osoittaa vihdoin epäröinnin merkkejä rikoksissa ja murhissa. Osassa hän oli murhaamaisillaan yhden Ratkaisun kolmosista, kun Baudelairet anoivat häntä lopettamaan ja olemaan jalo ihminen. Olaf kuiskasi: "Mitä muuta voin tehdä?" Tämä antoi merkin siitä, ettei Olaf välttämättä ollut kokonaan paha, mutta hän tunsi, ettei voinut enää lopettaa ja oli mennyt jo liian kauas jaloudesta. Hän pääsee pakoon palavasta Hotelli Ratkaisusta veneellä Baudelairien kanssa.
Kuolema
Lopussa Perjantai-niminen saarelainen hylkäsi Olafin hänen epäystävällisen käytöksensä ja sen vuoksi, että hän nimesi saaren "Olaf-maaksi". Raskaana olleen Kit Snicketin haaksirikkouduttua saarelle myrskyssä Olaf yritti naamioida itsensä häneksi. Hänen valeasunsa ei kuitenkaan huijannut ketään.
Olaf on viimeisessä kirjassa luonteeltaan erilainen kuin muissa kirjoissa, sillä hän on masentuneempi ja arempi. Tämä saattaa johtua siitä, että mikään hänen aiemmista tempuistaan ei toimi saarelaisiin. Silloin Olaf tajuaa, ettei saarella todella ole hänelle tilaa. Olaf näyttää myös tuntevan myötätuntoa lapsia kohtaan, kun hän sanoo, että maailma on epäreilu ja onneton paikka.
Myöhemmin saarelaisten johtaja Ishmael osuu Olafiin harppuunallaan. Hän onnistuu osumaan Olafiin kuolettavasti, mutta hänellä ollut medusan mycelium -myrkkysienikypärä rikkoutuu ja sen kuolettavat itiöt vapautuvat ilmaan, jolloin se tartuttaa kaikki saarelaiset ja Olafin. Olaf alkoi nauraa ja sanoi Ishmaelin murhanneen jokaisen saarelaisen vapauttamalla sienen.
Olaf oli liian masentunut elääkseen, joten hän kieltäytyi aluksi ottamasta parantavaa, piparjuurta sisältävää omenaa. Kuitenkin kuultuaan, että Kit Snicket oli synnyttämäisillään, hän söi omenan ja vei Kitin paikkaan, jossa hän saattoi paremmin synnyttää lapsen. Violet kutsui tekoa hänen elämänsä yhdeksi hyväksi teoksi. (Olaf myös suuteli Kitiä yllättäen vihjaten näin parin menneeseen suhteeseen.)
Vaikka Olaf söikin parantavan omenan, harppuuna oli tehnyt tehtävänsä. Olaf sanoi, ettei ole koskaan pyytänyt mitään tekemäänsä anteeksi, mutta hän katsoi vanhaa tyttöystäväänsä ja lapsia surullisena ja tuskissaan. Rannalla makaava Olaf lainasi viimeisiksi sanoikseen Philip Larkinin lyhyttä runoa This Be The Verse. Sen jälkeen hän nauroi ja kuoli.
Olaf haudattiin saarelle Kitin kanssa.
Ulkonäkö
Olafia on kuvailtu pitkäksi, laihaksi, huolimattomaksi ja usein likaiseksi mieheksi. Tihutöiden tivolissa Olaf mainitsee olevansa usein kymmenen päivää ilman suihkua. Hänen hygieniansa huononee kirjasarjan loppua kohden. Kuitenkin Luikurin liu'ussa Sunny hämmentyy syvästi huomatessaan, että Olaf on käynyt suihkussa ja vaihtanut vaatteita valekevään kunniaksi.
Kun Olaf ei ole valepuvussaan, hänestä huomaa kiiluvat silmät, vinkuvan äänen, kalpean ihon, yhdistyneet kulmakarvat ja nilkassa olevan silmätatuoinnin. Monissa valepuvuissaan Olaf yrittää yleensä peittää kaikkein tunnistettavimmat ominaisuutensa. Baudelaireja hän ei huijaa koskaan, mutta muut hahmot eivät tunnu koskaan tunnistavan häntä tarpeeksi nopeasti.
Aiheesta muualla
世にも不幸なできごと
Oikeistoradikalismi
Sanalla oikeistoradikalismi viitataan politiikan tutkimuksessa seuraaviin poliittisen kirjon osiin:
La Brea
La Brea voi tarkoittaa ainakin:
God zij met ons Suriname
Yleinen käytäntö on, että ensin lauletaan hollanninkielinen säkeistö ja sen jälkeen sranantongonkielinen.
Luz Casal
María Luz Casal Paz (s. 11. marraskuuta 1958 Boimorto, A Coruña, Espanja ), taiteilijanimeltään Luz Casal, on yksi Espanjan arvostetuimmista laulusolisteista. Hän menestyi kotimaassaan 1980-luvulla, minkä jälkeen myös kansainvälisesti, erityisesti Ranskassa. Hän teki kaksi kappaletta Pedro Almodóvarin elokuvaan Tacones lejanos (1991).Hän on myynyt yli 5 miljonaa levyä.
Peta Jensen
Peta Jensen (s. 24. joulukuuta 1990 Zephyrhills, Florida) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Pornoelokuvissa näyttelemisen hän aloitti vuonna 2014. Hän on toiminut Penthousen mallina nimellä Peta Jenson.
Alles verloren
Alles verloren on Bushidon yhdestoista single ja ensimmäinen single 7 albumilta ja se julkaistiin vuonna 2007. Kappaleen sanoittivat Bushido, Chakuza ja DJ Stickle.
Adam Darski
Adam Nergal Darski (s. Adam Michał Darski, 10. kesäkuuta 1977 Gdynia, Puola) on puolalaisen Behemoth-yhtyeen perustaja. Yhtyeen perustamisaikana hän oli vasta 14-vuotias. Nergal vastaa yhtyeen sanoituksista, sävellyksistä ja manageroinnista. Nergalilla on myös country-/bluesprojekti Me and That Man, jonka ensimmäinen albumi oli tarkoitus julkaista vuonna 2016. Nergal on suorittanut kuusi vuotta historian opintoja Gdańskin yliopistossa.
Nergal kirjoitti Piotr Weltrowski ja Krzysztof Azarewiczin kanssa omaelämäkirjan Spowiedź heretyka - Sacrum Profanum (engl. Confession of the heretic - Sacrum Profanum), jonka puolankielinen painos on julkaistu vuonna 2012.
Diskografia
Behemoth
Kokoelmalevyillä
Vieraana
Raidantuoksukääpä
Raidantuoksukääpä (Haploporus odorus) on harvinainen monivuotinen kääpä. Se kasvaa vain vanhoissa raidoissa.
Raidantuoksukäävän itiöemä on kiilamainen ja kova. Yläpinnan kermanvalkoinen väri muuttuu ruskeahkoksi ajan myötä. Alapuolen pillistö on valkoinen, ja pillejä on noin neljä millimetrillä. Korkinomainen malto on niin ikään valkeaa. Haju on luonteenomainen ja voimakas niin tuoreena kuin kuivanakin. Tuoksun aiheuttaa anisaldehydi, joka tuo mieleen aniksen tuoksun. Myös raidantuoksukäävän aiheuttama valkolaho tuoksuu anikselle.
Raidantuoksukääpä on Suomessa harvinainen, ja se puuttuu eteläisimmästä Suomesta ja pohjoisimmasta Lapista. Laji on luokiteltu Suomessa vaarantuneeksi. Raidantuoksukääpä on harvinaistunut vanhojen metsien vähenemisen ja hakkuiden takia.
Carl von Linné kuvaili raidantuoksukäävän ensimmäisenä kirjassaan Lapinmatka. Kääpä oli tuolloin suosittu lahjaesine. Linné kertoi kuinka nuoret miehet ennen lähtöään kosiomatkalle ripustivat käävän vyölleen. Sitä on myös käytetty antamaan hyvää tuoksua ja karkottamaan koiperhosia liinavaatekaapeista.
Adam Darski
Videografia
Vierailut
Nefele
thumb|Nefelet pilvien muodossa. Nefele (, "pilvi") oli kreikkalaisessa mytologiassa pilvien jumalatar, joka esiintyy kertomuksessa Friksoksesta ja Hellestä. Hän nai Athamaksen, mutta tämä erosi hänestä Inon vuoksi.
Nefele esiintyy kreikkalaisessa myytissä myös pilvenä, jonka Zeus loi Heran kuvaksi huijatakseen Iksionia tämän suunnitellessa väkisinmakaavansa hänen puolisonsa. Iksionin ja Nefelen suhteen seurauksena syntyivät kentaurit, joita heidän oma äitinsä auttoi taistelussa Heraklesta vastaan.
Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix
Long Beachin rata oli ahdas katurata, ”Yhdysvaltain Monacon GP”. Kilpailu on harvinainen siinä mielessä, että sitä ei ole kukaan voittanut useammin kuin kerran. Viimeisen kilpailun voitti John Watson, joka teki samalla voittoennätyksen voittamalla mahdollisimman kaukaa kärkipaikasta, 22. lähtöruudusta.
CAF Super Cup
CAF Super Cup on jalkapallokilpailu, jossa ovat vastakkain Afrikan Mestarien liigan ja CAF Confederation Cupin voittajat. Cup järjestetään helmi- tai maaliskuussa riippuen sarjojen aikataulusta.
CAF Super Cup on järjestetty vuosittain vuodesta 1992 lähtien. Vuoteen 2003 asti cupissa pelasivat Mestarien liigan ja Cup-voittajien cupin voittajat. Vuonna 2004 cup muutettiin nykyiseen muotoonsa.
Romi Rain
Romi Rain (s. 12. tammikuuta 1988 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Pornoelokuvissa näyttelemisen hän aloitti vuonna 2013. Hän on toiminut myös Penthousen mallina.
Brag
Brag eli kerskaus kehittyi Tudorien ajan englannissa primero-nimisestä pelistä. Sen jälkeen kerskauksesta on itsestään on lähtenyt liikkeelle pokeri eri muodoissaan, mutta alkuperäinen peli on yhä suosittu erityisesti Isossa-Britanniassa.
Bragissa pelaajille jaetaan kolme korttia joko kaikki kerralla tai kolmen panostuskierroksen aikana. Pelaajat asettavat panoksensa pottiin ja parhaan käden näyttävä pelaaja vie potin itselleen.
Philippe Furrer
Philippe Furrer (s. 16. kesäkuuta 1985 Bern, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa National League A -joukkue HC Luganossa. Hän toimii joukkueen varakapteenina.
Brag
Bragissa korttien arvojärjestykset ja esiintymistiheydet poikkeavat jokseenkin muista pokeripeleistä. Korttien esiintymistiheydet ovat samat kuin seitsemän kortin avopokerissa lähtökorttien muodostamien vetojen esiintymistodennäköisyys.
Philippe Furrer
Seuraura
Furrer on SC Bernin kasvatti. Hän debytoi Sveitsin pääsarja Nationalliga A:ssa vain 16-vuotiaana kaudella 2001–2002, jolloin Furrer pelasi kahdeksan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Varsinaisella tulokaskaudellaan 2002–2003 hän pelasi 27 runkosarja- ja 13 playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. New York Rangers varasi Furrerin kuudennella kierroksella 179. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2003. Seuraava kausi 2003–2004 häneltä jäi kuitenkin kokonaan väliin loukkaantumisen vuoksi.
Brag
Bragissa kaksinpelin voittoon riittää usein pelkkä korkea hai-kortti. Useaa vastustajaa vastaan kannattaa pelata vain vahvimmat kortit eikä heikoimmat värit ole usein kamalan suuria suosikkeja voittamaan suurta pottia. Suorat kannattaa pelata lähes aina erittäin aggressiivisesti monia vastustajia vastaan.
Pelin varianssi eli onnen osuuden heittely ei ole tässä pelissä suuri, sillä kädet ovat usein suuria suosikkeja toisiaan vastaan ja ns. bad beateja ei kärsitä niin paljoa.
Philippe Furrer
Seuraura
Furrer siirtyi kaudeksi 2015–2016 kolmivuotisella sopimuksella HC Luganon riveihin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Furrer edusti Luganoa kauden aikana myös Spengler Cupissa, jossa hän toimi hetken myös joukkueen kapteenina Steve Hirschin oltua sivussa. Lugano eteni turnauksen finaaliin, jossa joukkue hävisi kuitenkin Kanadalle lukemin 4–3. Furrer valittiin Spengler Cupin tähdistökentälliseen.
Maajoukkueura
Furrer edusti Sveitsiä Vancouverin olympiakisoissa 2010 ja Pyeongchangin olympiakisoissa 2018, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi joukkueen varakapteenina ja jakoi Sveitsin sisäisen tehotilaston voiton Pius Suterin kanssa lukemalla +4. Furrer pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2008, 2009, 2011, 2012, 2013 ja 2017, joista vuoden 2013 turnaus päättyi hopeaan. Vuoden 2017 turnauksessa hän toimi Sveitsin varakapteenina. Yhteensä Furrer on pelannut 97 A-maaottelua tehopistein 2+7=9.
Furrer pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2003 ja 2005. Vuoden 2004 häneltä jäi koko kauden 2003–2004 tapaan väliin. Furrer pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2002 ja 2003, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Sveitsin kapteenina.
Muuta
Furrerin pikkuveli Thomas pelasi omalla urallaan Philippen joukkuetoverina yhden NLA-ottelun SC Bernissä kaudella 2009–2010.
.gov
.gov on yksi alkuperäisistä ylätason verkkotunnuksista (.com, .edu, .gov, .mil, ja .org). .gov on otettu englannin kielen sanasta government. Se on tarkoitettu Yhdysvaltojen hallinnon ja viranomaisten käyttöön. Tunnusta hallinnoi General Services Administration (GSA).
Tangerine
Tangerine kertoo Los Angelesissa asuvista Sin-Deestä (Kiki Kitana Rodriguez) ja tämän parhaasta ystävästä Alexandrasta (Mya Taylor). Sin-Dee ja Alexandra ovat kumpikin transsukupuolisia prostituoituja, jotka yrittävät etsiä itselleen töitä ja rakkautta.
Tuotanto
Tangerinen pääosissa näyttelevät Kiki Kitana Rodriguez ja Mya Taylor ovat kumpikin oikeasti transsukupuolisia, eikä kummallakaan ole aiempaa kokemusta näyttelemisestä.
Tangerinen budjetti oli poikkeuksellisen pieni, noin 100 000 dollaria. Pienen budjetin takia elokuva kuvattiin kokonaan kolmella iPhone 5s -puhelimella.
Vastaanotto
Elokuvan vastaanotto oli pääosin positiivinen. Kriitikoiden arvosanoja keräävä Metacritic antoi elokuvalle arvosanaksi 85/100, joka perustuu 35 elokuvakriitikon antamien arvosanojen keskiarvoon. Yhdysvaltalainen aikakauslehti TIME kuvaili elokuvaa ”pieneksi elämäniloiseksi elokuvaksi” ja valitsi sen yhdeksi vuoden 2015 parhaista elokuvista.
Tangerine tuotti Yhdysvalloissa yhteensä noin 700 000 dollaria.
Frøydis Arnesen
Frøydis Arnesen (s. 26. heinäkuuta 1965 Oslo) on norjalainen kirjailija, joka on kirjoittanut Villa Morgenstjerne -kirjasarjan, jonka on julkaissut Schibsted.
Friksos
thumb|Friksos ja Helle Friksos oli kreikkalaisessa mytologiassa Athamaksen ja Nefelen poika ja Hellen veli. Hän esiintyy kertomuksessa Iasonista ja argonauteista.
Friksoksen ja Hellen, Athamaksen ja Nefelen kaksosten, äitipuoli Ino vihasi näitä ja teki kavalan suunnitelman päästäkseen heistä eroon. Hän paahtoi kaiken kaupungin siemenviljan niin, etteivät ne kasvaisi, jolloin paikalliset maanviljelijät katoa peläten kysyivät läheiseltä oraakkelilta neuvoa. Ino lahjoi oraakkelin luokse lähetetyt miehet valehtelemaan muille, että oraakkeli vaatisi Friksoksen uhraamista. Ennen kuin häntä ehdittiin surmata alttarilla, Nefele lähetti kultaisen oinaan pelastamaan hänet ja sisarensa. Helle kuitenkin kuoli matkalla tiputtuaan oinaan selästä, mutta Friksos selvisi pääsi perille saakka Kolkhikseen, missä Aietes otti hänet vastaan ja kohteli häntä ystävällisesti antaen tyttärensä Khalkiopen hänelle vaimoksi. Kiitollisena Friksos antoi kuninkaalle oinaan kultaisen taljan, jonka Aietes ripusti temppeliin.
Munuaiskeränen
thumb|Munuaiskeränen muodostuu hiussuonikeräsestä ja sitä ympäröivästä keräsenkotelosta Munuaiskeränen eli Malpighin keränen on munuaisten kuorikerroksessa sijaitseva nefronin osa. Munuaiskeränen koostuu runsasmutkaisesta hiussuonikeräsestä (glomerulus) ja keräsenkotelosta eli Bowmanin kotelosta.
Veri tulee glomerulukseen munuaisvaltimosta haarautunutta tuojasuonta pitkin ja poistuu viejäsuonta pitkin. Kahden valtimon välissä olevassa hiussuonikeräsessä on tarpeeksi korkea verenpaine (noin 60 mmHg), jonka vuoksi plasmaa suodattuu hiussuonten seinämän läpi keräsenkoteloon. Verestä suodattuvat kaikki veren osat lukuun ottamatta verisoluja sekä lähes kaikkia valkuaisaineita. Proteiineja pääsee glomerulussuodokseen vain muutama gramma vuorokaudessa.
Bowmanin koteloon siirtyvää suodosta kutsutaan alkuvirtsaksi. Sitä erittyy ihmisellä päivän aikana noin 180 litraa, mutta suurin osa siitä palautuu takaisin verenkiertoon munuaistiehyissä.
Jessa Rhodes
Jessa Rhodes (s. 29. kesäkuuta 1993 Oregon) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Pornoelokuvissa näyttelemisen hän aloitti vuonna 2012. Hän on toiminut myös Penthousen mallina.
Victoria Memorial Hall
400px|thumb|Victoria Memorial Hall Kalkutassa. Victoria Memorial Hall (usein vain lyhyemmin Victoria Memorial) on Kalkutassa Intiassa sijaitseva Yhdistyneen kuningaskunnan kuningattarelle ja Intian keisarinnalle Viktorialle pystytetty muistomerkki.
Sen suunnittelusta on vastannut William Emerson, ja sen tyyli heijastelee Agran Taj Mahalia. Emersonia pyydettiin alun perin suunnittelemaan muistomerkki italialaiseen renessanssityyliin, mutta hän oli kuitenkin pelkästään eurooppalaisten tyylien käyttöä vastaan ja lisäsi muistomerkkiin Mughal-vaikutteita. Valvovana arkkitehtina toimi Vincent Esch, ja muistomerkkiä ympäröivien puutarhojen suunnittelusta vastasivat lordi Redesdale sekä David Prain.
Muistomerkki rakennettiin vuosina 1906-1921. Sen julkisivu on verhoiltu valkoisella marmorilla. Rakennukseen on sijoitettu museo, ja sitä valvoo Intian kulttuuriministeriö.
Diego Ifrán
Diego Ifrán Sala (s. 8. kesäkuuta 1987 Cerro Chato) on uruguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi kotimaansa lisäksi viisi kautta Espanjassa ja viimeisen kautensa 2016–2017 Perussa.
Christopher Leen filmografia
pienoiskuva|upright|Christopher Lee Forbidden Planetissa New Oxford Streetillä elokuvan [[Taru sormusten herrasta: Kaksi tornia (elokuva)|Taru sormusten herrasta: Kaksi tornia signeerauksessa vuonna 2002]] Tämä artikkeli käsittelee Sir Christopher Leen filmografiaa. Christopher Lee (1922–2015) näytteli yli 60 vuotta kestäneen uransa aikana yli 250 elokuva- ja televisiotuotannossa. Seuraavassa luettelossa ovat kaikki hänen elokuva-, televisio- ja videopeliesiintymisensä vuodesta 1948 asti. Lisäksi artikkelissa ovat Leen palkinnot ja palkintoehdokkuudet.
Tiivistelmää Leen urasta
Pitkän uransa aikana hän on näytellyt kymmenissä kauhuelokuvissa ja sen takia Leetä on kutsuttu Boris Karloffin ja Bela Lugosin manttelinperijäksi, toisinaan jopa syrjäyttäjäksi. Hammerin kauhuelokuvien kautta Lee tapasi kuulun kauhunäyttelijä Peter Cushingin, josta sittemmin tuli yksi hänen lähimmistä ystävistään. Lee ja Cushing tekivät yhdessä yhteensä 23 elokuvaa, joista mainittakoon Baskervillen koira (1959), Muumion kosto (1959), Kauhujen juna (1965), Huuto yössä (1970), Hirviö (1971), Kauhun pikajuna (1972), Keskiyön kauhut (1973) ja Kauhujen talo (1983). Muita Leen tunnettuja kauhuelokuvia ovat muun muassa Poltettujen noitien hotelli (1960), Pelon tunne (1961), Fu Manchu – kauhun mestari (1965), Rasputin – riivattu (1966), Paholaisen morsian (1968), Verenpunainen naamio (1969), Uhrijuhla (1973) ja Kuiskaava kuolema (1976).
Lee ei ainoastaan näytellyt kauhuelokuvissa, vaan mukaan mahtuu myös scifiä, toimintaa, trillereitä, seikkailua, rikosta, komediaa ja draamaakin; muun muassa Liian kuumaa tavaraa (1960), Sherlock Holmes ja kuoleman kaulanauha (1962), Julius Caesar (1970), Muskettisoturien seikkailut (1973), Koston merkki (1974), 007 ja kultainen ase (1974), Kaappaus Bermudan kolmiossa (1977), Paluu Taikavuorelta (1978), Karhusaari (1979), 1941 – Anteeksi, missä on Hollywood? (1979), Silmä silmästä (1981), Sekasotku rantahotellissa (1984), Mio, poikani Mio (1987), Poliisiopisto 7 – Moskovan keikka (1994) ja Jinnah (1998). 2000-luvulla Lee näytteli ennen kaikkea Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiassa (2001–2003) sekä Tähtien sota -elokuvissa Kloonien hyökkäys (2002) ja Sithin kosto (2005). Merkittäviä esiintymisiä oli myös elokuvissa Päätön ratsumies (1999), Purppuravirrat 2 – Ilmestyskirjan enkelit (2004), Jali ja suklaatehdas (2005) ja Corpse Bridessa (2005) äänenä. Vuonna 2010 Lee lainasi ääntään Pekoraalille menestyselokuvaan Liisa Ihmemaassa.
Frankensteinin, Muumion ja Draculan roolien lisäksi hän on näytellyt Sherlock Holmes -filmatisoinneissa itse Sherlockia kolme kertaa, Henry Baskervilleä ja Mycroft Holmesia, tohtori Fu Manchua viisi kertaa, Grigori Rasputinia, Francisco Scaramangaa, Kreivi de Rochefortia kolme kertaa, Muhammad Ali Jinnahia sekä Sarumania ja Kreivi Dookua kolme kertaa.
Leen vastanäyttelijöinä on ollut monia suuria nimiä: Laurence Olivier, Burt Lancaster, Zsa Zsa Gábor, Boris Karloff, Vincent Price, Charlton Heston, Donald Pleasence, Richard Widmark, Jack Lemmon, Bette Davis, Anthony Quinn, David Carradine, Vanessa Redgrave, Angela Lansbury, Johnny Depp, Natalie Portman, Ewan McGregor, Samuel L. Jackson, Christopher Walken, Nicolas Cage, Chuck Norris, Dan Aykroyd, Toshiro Mifune, Jeff Bridges, James Stewart, Faye Dunaway, Roger Moore, Daniel Craig, Nicole Kidman, Jean Reno ja Alan Rickman.
Vaikka Lee on työskennellyt näyttelijänä yli 60 vuoden ajan ja monet hänet roolisuorituksistaan ovat saaneet kriitikoilta positiivista palautetta, hän on voittanut yhteensä vain kahdeksantoista elokuva-alan palkintoa ja ollut ehdokkaana seitsemän kertaa eikä ole koskaan ollut edes Oscar-, Golden Globe- tai BAFTA-ehdokkaana. Lee on kuitenkin saanut tämän sijaan monia kunnianosoituksia: muun muassa BAFTA:n kunniajäsenyys, brittiläisen imperiumin komentajuus (CBE), Venerable Order of Saint Johnin komentajuus (CStJ), ritarius ja taiteen ja kirjallisuuden kunniamerkki (komentaja) Ranskan hallitukselta. Leetä pidetään laajalti yhtenä suurimmista brittiläisistä näyttelijöistä.
Aliana Lohan
Aliana Taylor ”Ali” Lohan (s. 22. joulukuuta 1993 New York) on yhdysvaltalainen laulaja, malli, näyttelijä ja televisiopersoona. Hän on näyttelijä-laulaja Lindsay Lohanin pikkusisko.
Perhe ja lapsuus
Lohan on Michael ja Dina Lohanin nuorin tytär. Hänellä on kaksi vanhempaa sisarusta, Lindsay ja Michael Jr., sekä nuorempi veli Dakota (”Cody”). Hänen vanhempansa ovat eronneet. Lohanilla on isänsä puolelta kaksi puolisisarusta Ashley Horn Kaufmann sekä Landon Major Lohan.
Mallin ura
Lohan aloitti uransa Ford Modelin mallina. Hän oli tällöin kolmivuotias. Vuonna 2011 hän kirjoitti sopimuksen mallitoimisto NEXT Model Managementin kanssa. Tämän jälkeen hän kirjoitti sopimuksen Modelin Agency Wilhelminan kanssa, jonka mallina hän toimii vieläkin.
Musiikki
Ali Lohanin musiikkiura alkoi vuonna 2005, kun hän julkaisi debyyttisinglensä "Rockin’ Around The Christmas Tree", joka esiteltiin YMC Records’ Totally Awesome Christmas -tapahtumassa. Hän jatkoi työskentelyä musikaalisten taiteilijoiden kuten ALY & AJ:n, Jesse McCartneyn ja Hilary Duffin kanssa. Vuoden 2006 lopussa Lohan julkaisi albumin Lohan Holiday, jolta ilmestyi kolme singleä "Rockin’ Around The Christmas Tree", "I Like Christmas" ja "Lohan Holiday" (yhdessä Lindsayn kanssa).
Vuonna 2008 Lohan työsti toista studioalbumia Maloof Musicille. 9. heinäkuuta 2008 julkaistiin single "All the Way Around", joka ei kuitenkaan noussut singlelistoille. Albumia ei ole julkaistu.
Näytteleminen
Vuonna 2008 Lohan esiintyi pääosassa tositelevisiosarjassa Living Lohan äitinsä Dina Lohanin kanssa. Sarja keskittyi enimmäkseen hänen toisen studioalbuminsa nauhoittamiseen Las Vegasissa.
Lohan on mukana R. L. Stinen kauhu/fantasiaromaanin elokuvaversiossa Mostly Ghostly: Who Let the Ghosts Out?, joka julkaistiin suoraan DVD:nä 30. syyskuuta 2008.
Muuta
Vuonna 2005 Lindsayn lauluun "Confessions of a Broken Heart" tehtiin musiikkivideo, jossa Aliana esiintyy ballerinana.
Scorpionsin diskografia
Tämä on luettelo Scorpionsin julkaisemista albumeista, singleistä ja DVD-levyistä. Yhtyeen tuotanto käsittää yhteensä 18 studioalbumia, kuusi livealbumia, 27 kokoelma-albumia, 74 singleä sekä 12 DVD-julkaisua. Yhteensä yhtye on myynyt maailmanlaajuisesti yli 75 miljoonaa albumia.
Soundtrack
Videopeleissä ja elokuvissa esiintyneet ääniraidat.
Hevosensuolisaivartaja
Saivartaja munii hevosen etujalkoihin kellanvalkoisia tai keltaisia pitkulaisia munia, jotka tarttuvat karvoihin tiukasti. Munat kuoriutuvat muutaman päivän kuluttua. Kuoriutuneet toukat aiheuttavat jalkojen iholla kutinaa, jota lievittääkseen hevonen nuolee jalkojaan ja saa näin toukat suuhunsa. Suussa toukat kaivautuvat kielen, ikenen ja poskien limakalvoon ja viettävät siellä 3–6 viikkoa. Tämän jälkeen toukat siirtyvät ruuansulatuskanavaan, missä ne elävät 7–10 kuukautta. Kesällä saatu infektio kestää koko talven, sillä saivartaja talvehtii isännässään. Keväällä koteloitumisvalmiit toukat pudottautuvat ulosteen mukana maahan, jossa ne koteloituvat noin kuukaudeksi. Aikuiset kärpäset elävät vain muutaman päivän sillä muiden kiiliäisten tapaan niiden suuosat ovat surkastuneet. Aikuisten kärpästen ainoa tehtävä onkin paritella ja munia.
Saivartajatoukat ärsyttävät suolen seinämää ja niiden aiheuttamien haavaumien tulehtuminen on mahdollista. Suuri määrä toukkia saattaa jopa tukkia suolen ja aiheuttaa isännän kuoleman. Hevosen suolisaivartajan toukat voivat porautua myös ihmisen ihoon. Ne eivät kuitenkaan kykene elämään ihmisessä ja kuolevat pian.
Hevosensuolisaivartajan hoidossa käytetään lääkkeitä, joissa tehoaineena on esimerkiksi moksidektiinia ja pratsikvantelia.
Mulkuanjärvi
Mulkuanjärvi on Siikalatvan Järvikylässä sijaitseva järvi, jonka korkeus merenpinnasta on 111 metriä ja pinta-ala noin 0,7 km². Järvessä olevia lahtia ovat Kärkkäälänlahti, Kankaanlahti, Säynäjälahti ja Kotilahti.
Mulkuanjärven eteläkärkeen laskee Eteläjoki. Järven vedet laskevat Mulkuanjoen kautta Siikajokeen.
Mariankatu (Tampere)
pienoiskuva|[[Jugendtyylinen Marjatan sairaala Mariankadun ja F. E. Sillanpään kadun kulmauksessa.]] Mariankatu on pohjois-eteläsuuntainen katu Tampereen keskustassa. Mariankadun ja Pirkankadun risteyksen itäpuolella sijaitsee Kaakinmaan kaupunginosa, länsipuolella valtakunnallisesti merkittävä Pyynikinrinteen alue. Pohjoisessa Mariankatu ulottuu jonkin verran Amurin puolelle, Puutarhakatuun asti, jonka jälkeen katulinja jatkuu kevyen liikenteen väylänä. Etelässä Mariankatu päättyy Pyynikin ulkoilualueelle Koulukadun kentän ja Pyhäjärven tuntumaan.
Matkalla Idahoon
Matkalla Idahoon on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1991. Elokuvan ohjasi Gus Van Sant, ja pääosissa näyttelevät muun muassa River Phoenix ja Keanu Reeves.
Mariankatu (Tampere)
Kaavoitushistoria ja nimi
Vuonna 1936 katu laajeni Pirkankadun pohjoispuolelle, kun entinen Särkänkatu (alun perin Toinen Amurinkatu) liitettiin Mariankadun osaksi.
Matkalla Idahoon
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Mariankatu (Tampere)
Kaavoitushistoria ja nimi
Tampereella toteutettiin 1930-luvulla suuri kadunnimiuudistus, jonka yhteydessä käytiin keskustelua myös siitä, pitäisikö Venäjän vallan aikaan viittaavat kadunnimet muuttaa. Mariankadun uudeksi nimeksi ehdotettiin Ilveskatua. Lopulta Mariankatu ja Aleksanterinkatu saivat kuitenkin säilyttää vanhat nimensä.
Matkalla Idahoon
Juoni
Portlandissa asuva katujen kasvatti Mike Waters on narkolepsiasta kärsivä homoseksuaali, joka myy itseään rahaa vastaan. Kun varakas vanhempi nainen poimii hänet mukaansa ja vie asunnolleen, Mike tapaa kaksi muuta naisen palkkaamaa prostituoitua. Toinen heistä on Scott Favor, joka rikkaasta perheestään huolimatta asuu kadulla. Vaikka hän on heteroseksuaali, hän myy itseään rahasta myös miehille. Mike kuitenkin saa narkoleptisen kohtauksen naisen asunnolla, ja myöhemmin seuraavana päivänä herää Scottin seurasta.
Mariankatu (Tampere)
Kaavoitushistoria ja nimi
pienoiskuva|Mariankadun entinen nimikilpi. Kolmikielisiä kadunnimikylttejä käytettiin Tampereella vuosina 1903–1917.
Matkalla Idahoon
Juoni
Kohta Mike ja Scott tapaavat opastajansa Bob Pigeonin, keski-ikäisen miehen, joka toimii isähahmona katulapsille ja prostituoiduille, jotka elävät hylätyssä asuntorakennuksessa. Scott myöntää Bobille, että täytettyään 21 vuotta hän hylkää katuprostituoidun elämäntavan. Mike ikävöi äitiään, joten hän ja Scott lähtevät Idahoon tapaamaan Miken veljeä Richardia. Richard kertoo Mikelle heidän äitinsä työskentelevän eräässä hotellissa. Myöhemmin heille kuitenkin selviää, että Miken äiti on lähtenyt Italiaan.
Mariankatu (Tampere)
Puistoja ja rakennuksia
Mariankadun varrella on mäntyvaltainen Marianpuisto sekä kaupunkikuvallisesti ja historiallisesti merkittävä Pyynikin kirkkopuisto, joka on kaupungin vanha hautausmaa. Kadun pohjoisosassa, Pirkankadun ja Puutarhakadun välissä, on lisäksi pieni Taidemuseonpuisto, joka liittyy Tampereen taidemuseota ympäröivään viheralueeseen.
Pyynikin kirkkopuiston länsilaidalla, Mariankadun ja F. E. Sillanpään kadun kulmassa, on vanha sairaalarakennus. Tästä Marjatan sairaalaksi kutsutusta talosta (1913) on käytetty myös rinnakkaisnimeä Marian sairaala. Arkkitehti Lambert Petterson suunnitteli talon alun perin Tampereen synnytyslaitokseksi, mutta 1960-luvulla se muutettiin vanhusten sairaalaksi. Nykyään rakennus on asuinkäytössä.
Mariankadun eteläpäässä sijaitsee palatsimainen Pyynikinlinna (1924), jonka on suunnitellut Jarl Eklund. Talo edustaa 1920-luvun klassismia ja kuuluu tyylisuunnan hienoimpiin edustajiin Tampereella. Rakennuksessa toimii Emil Aaltosen museo. Pyynikinlinnan läheisyydessä, Mariankatu 41:ssä, on myös Birger Federleyn suunnittelema, rakennustaiteellisesti ja maisemallisesti merkittävä Elevhemmet vid svenska samskolan (1926).
Matkalla Idahoon
Juoni
Italiassa Mike ja Scott löytävät maalaistalon, jossa Miken äiti on työskennellyt. Talolla asuva nuori nainen Carmella kertoo Miken äidin muuttaneen takaisin Yhdysvaltoihin. Carmella ja Scott rakastuvat, ja Mike joutuu palaamaan takaisin Portlandiin omillaan.
Myöhemmin Portlandissa Bob ja hänen jenginsä tapaavat parannuksen tehneen Scottin hienostoravintolassa, mutta Scott torjuu heidät. Samana yönä Bob kuolee sydänkohtaukseen. Seuraavana päivänä prostituoidut järjestävät hänelle riehakkaat hautajaiset, Scottin osallistuessa juuri edesmenneen isänsä hautajaisiin samalla hautausmaalla.
Lopussa Mike saa narkoleptisen kohtauksen autiolla Idahon valtatiellä. Ensimmäisen auton tullessa kohdalle hänen omaisuutensa varastetaan. Hetkeä myöhemmin paikalle ajaa toinen auto, jonka kuljettaja kiskoo tajuttoman Miken kyytiin ja ajaa sitten pois.
Karl-August Fagerholm
Fagerholmin ensimmäinen ja kolmas hallitus joutuivat Neuvostoliiton ulkopoliittisen painostuksen kohteeksi, ja niistä jälkimmäinen tunnetaan myös ”yöpakkashallituksena”, sillä se kaatui yöpakkaskriisin seurauksena. Sisäpolitiikassa Fagerholm oli sovitteleva.
Lapsuus ja nuoruus
Fagerholmin vanhemmat olivat kivityömies Johan August Fagerholm ja Olga Serafina Worbs (ent. Nordman). Fagerholmin suku polveutui Siuntiosta ja Inkoosta, jossa Karl-Augustin isoisä Israel August Fagerholm oli ollut torpparina Sunnanvikin kylässä. Karl-Augustin äidinisä oli muuttanut perheineen 1850-luvulla Pohjanmaalta Helsinkiin. Johan August Fagerholm kuoli ”lentävään keuhkotautiin” kesäkuussa 1901, kuusi kuukautta ennen nuorimman poikansa syntymää, minkä jälkeen hänen leskensä muutti neljän pienen lapsensa kanssa Helsingin Pasilaan ja sieltä muutamaa vuotta myöhemmin Lapinlahteen. Kansakoulun ohella Fagerholm ansaitsi taskurahoja muiden muassa lehdenjakajana ja kukkakaupan juoksupoikana. Hänen ensimmäinen vakituinen työpaikkansa oli Hufvudstadsbladetin maaseutupostituksessa ja vuodesta 1916 lähtien hän työskenteli eri parturinliikkeissä Helsingissä.
Varhainen poliittinen ura
Nuoruudessaan Fagerholm toimi vuosina 1920–1923 Parturien ammattiliiton johdossa, vuodesta 1923 Arbetarbladetin toimittajana, vuodesta 1930 alkaen kansanedustajana, sosiaaliministerinä useissa hallituksissa 1937–1943 ja 1944. Hallituksessa Fagerholm oli puolueettoman skandinaavisen suuntauksen ajajia, eikä peitellyt jyrkästi kielteistä suhtautumistaan, suoranaista inhoaan Natsi-Saksaa ja sen johtajaa Adolf Hitleriä kohtaan. Muistelmissaan Fagerholm luonnehti Hitleriä avoimesti ”yhdeksi maailmanhistorian suurimmista lurjuksista” ja piti hirvittävänä ajatusta Hitleristä Euroopan herrana.
Saksan Helsingin-lähettiläs Wipert von Blücher esitti ulkoministeri Rudolf Holstille voimakkaan paheksuntansa Fagerholmin nimityksestä Cajanderin hallituksen sosiaaliministeriksi vuonna 1937 sen vuoksi, että Helsingin raastuvanoikeus oli hieman aiemmin tuominnut Fagerholmin 1 050 markan sakkoihin Hitlerin ja von Blücherin loukkaamisesta erään Arbetarbladetissa julkaistun Elmer Diktoniuksen pakinan vuoksi.
Talvisodan aikana Fagerholmin aloitteesta saatiin alulle työehdoista sopiminen työmarkkinajärjestöjen eli työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen välillä tammikuun kihlauksen nimellä tunnetun julistuksen avulla.
Jatkosodan aikana 68 000 pakolaisen internointi työleireille ja Anthoni-skandaali eli kahdeksan juutalaisen maasta poistaminen Gestapon käsiin saivat Fagerholmin esittämään omaa eroaan hallituksesta. Erouhkaus johti lopulta siihen, että pakolaisten luovutukset Suomesta Saksaan lopetettiin. Fagerholm ärsytti saksalaisia muun muassa myös Tukholmassa marraskuussa 1942 pitämällään puheella, jossa hän korosti, ettei Suomi taistele minkään Euroopan uudelleenjärjestelyn puolesta ja että ”emme tiedä, kuka sanelee rauhanehdot”. Syksyllä 1943 Fagerholm raivostutti Natsi-Saksan lopullisesti ylistämällä eräässä puheessaan norjalaisten vastarintataistelijoiden toimintaa saksalaisia miehittäjiä vastaan. Puheesta aiheutui vakava välikohtaus Suomen ja Saksan suhteissa. Saksa vaati erittäin jyrkästi Fagerholmin erottamista hallituksesta uhaten Suomea tärkeän elintarvikeavun katkaisemisella. Joulukuussa 1943 Fagerholm vapautettiin hoitamistaan sosiaaliministerin tehtävistä.
Sodan aikana rauhanoppositio on kuulunut Fagerholm oli sodan päätyttyä SDP:n johtava hahmo, joskaan viralliseen puoluejohtoon hän ei noussut, sillä hän hävisi vuoden 1946 puoluekokouksen äänestyksen Emil Skogille. Sovittelevan asenteensa ansiosta häntä pidettiin ministerintehtäviin sopivampana kuin Väinö Tanneria, jolla ei ollut Neuvostoliiton luottamusta. Fagerholmin tehtäväksi muodostui rehabilitoida sosiaalidemokraatit Neuvostoliiton suuntaan. Lisäksi hänellä oli vanhojen henkilösuhteidensa ansiosta keskeinen rooli Suomen pohjoismaisten suhteiden jälleenrakentamisessa ja myöhemmin Suomen liittymisessä Pohjoismaiden neuvoston jäseneksi.
Kansandemokraatti Mauno Pekkalan hallitukseen Fagerholmia ei nimitetty. Hänestä oli tätä ennen tullut eduskunnan puhemies, jona hän toimi yhteensä yli kymmenen vuoden ajan. Fagerholm oli vakuuttunut siitä, ettei kommunisteja pystytä lyömään sortamalla, vaan kommunismi on kohdattava avoimessa väittelyssä ja vapaissa vaaleissa.
Pääministerinä
1940-luvun lopulla vasemmiston sisäisiä kamppailuja käytiin ammattiliitoissa. SDP onnistui yleensä torjumaan kommunistien valtaanpääsyn ammatillisissa järjestöissä. Vuoden 1948 eduskuntavaaleissa SKDL kärsi huomattavan tappion. Vaalien jälkeen nimitetty Fagerholmin vähemmistöhallitus rakentui pelkästään SDP:n tukeen, eikä kommunisteja enää päästetty hallitukseen ennen vuotta 1966. Hallituksen toimet kommunistien vaikutusvallan vähentämiseksi, muun muassa poliisivoimien puhdistus ”poliittisesta painolastista”, ärsyttivät Neuvostoliittoa, mutta tasavallan presidentti J. K. Paasikivi puolusti johdonmukaisesti Fagerholmia SKDL:n sekä Moskovan radion ja lehdistön hyökkäyksiä vastaan. Tästä syystä myös Kokoomus − oppositioasemastaan huolimatta − tuki Fagerholmin hallitusta. Hallituksen toimikaudelle osuivat myös Arabian lakko ja Kemin kapina, joiden kukistamisessa ansioitui etenkin sisäministeri Aarre Simonen.
Vuoteen 1950 mennessä SDP:n vähemmistöhallituksen ongelmat olivat muodostuneet ylipääsemättömiksi, ja se jätti eronpyyntönsä 1. maaliskuuta 1950. Eduskunnan puhemies Urho Kekkonen muodosti 17. maaliskuuta maalaisliittolaisen vähemmistöhallituksen. Fagerholm valittiin 23. maaliskuuta Kekkosen tilalle eduskunnan puhemieheksi. Puhemiehenä ollessaan Fagerholm kutsuttiin sovittelijaksi STK:n ja SAK:n väliseen työmarkkinakiistaan 6. toukokuuta 1950, kun järjestöjen väliset neuvottelut olivat katkenneet. Järjestöt pääsivät kaksi päivää myöhemmin sopuun 15 %:n palkankorotuksista.
Presidentinvaalissa 1956 eduskunnan puhemies Fagerholm sai ratkaisevassa äänestyksessä kaksi ääntä vähemmän kuin pääministeri Kekkonen. Fagerholm seurasi Kekkosta pääministerin paikalle ja muodosti neljän puolueen enemmistöhallituksen. Hallitus erosi seuraavana vuonna SDP:ssa puhjenneen sisäisen hajaannuksen vuoksi. Hajaannuksessa Fagerholm vältti jyrkkiä kannanottoja, ja häntä pidettiin yhtenäisyyttä rakentavana “kolmaslinjalaisena”.
Kolmannen kerran Fagerholm muodosti hallituksen vuoden 1958 eduskuntavaalien jälkeen. Kyseinen hallitus ajautui niin kutsuttuun yöpakkaskriisiin. Alkuvuodesta 1959 Maalaisliiton V. J. Sukselainen muodosti tilalle uuden hallituksen.
Eduskunnan puhemiehenä
Fagerholm on Suomen historian pitkäaikaisin eduskunnan puhemies; hän toimi puhemiehenä kaikkiaan 16 valtiopäivillä. Fagerholmin uran tähtihetkiä oli hänen eduskunnan puhemiehenä pitämänsä puhe Carl Gustaf Emil Mannerheimin hautajaisissa. Sosiaalidemokraattijohtaja onnistui muotoilemaan valkoisen kenraalin arkun äärellä pitämänsä puheen niin, ettei hän mielistellyt sisällissodan voittajia, mutta ei myöskään loukannut heitä, kuten ei sodan hävinnyttä osapuoltakaan, joka kuitenkin oli siihen saakka ollut yksi tärkeimmistä kannattajaryhmistä sosiaalidemokraattisessa puolueessa. Mannerheimin ratsastajapatsaan paljastustilaisuudessa vuonna 1960 eduskunnan tervehdyksen esitti kuitenkin Fagerholmin puolesta ja hänen pyynnöstään varapuhemies Johannes Virolainen. Viimeisen kerran Fagerholm valittiin puhemieheksi Maalaisliiton Kauno Kleemolan kuoltua keväällä 1965. Fagerholm jätti eduskunnan vuoden 1966 vaaleissa istuttuaan 38 valtiopäivät.
Alkon johdossa
Fagerholm aloitti Alkossa johtokunnan jäsenenä Kaarlo Harvalan paikalla tämän kuoltua vuonna 1942. Alkon johtokunnan varapuheenjohtajana hän aloitti vuonna 1947, ja pääjohtajaksi hänet valittiin aiemman pääjohtajan Toivo Veistaron yllättävän eropyynnön seurauksena vuonna 1952. Erityisesti raittiusliikkeen edustajat ovat myöhemmin muistelleet Fagerholmin pääjohtajan aikaa sovittelevana, Fagerholmin ajoittaisista terävistä sanoista huolimatta. Parhaiten Alkossa Fagerholm muistetaan omistajasuhteiden hoitamisesta: hänen pääjohtajakaudellaan Alkon ja valtion välillä ei ollut lainkaan merkittäviä talouteen liittyviä ristiriitoja. Alkon työntekijät taas muistavat Fagerholmin siitä, että tämä solmi itse Alkon työntekijöiden ja toimihenkilöiden palkkasopimukset omaa ammattiyhdistystaustaansa hyödyntäen, mistä johtuen Alkon työehdot olivat selvästi paremmat kuin alalla yleensä.
Ministeri Reino Oittisen mukaan Fagerholmin alkoholipolitiikan ytimessä oli käsitys ihmisen yksilöllisestä vapaudesta ja yhteiskunnallisten rajoitusten minimoimisesta. Oittinen kuvasi Fagerholmia mieheksi, joka "ei hyväksynyt sensuuria tai kieltolakia, ja joka oli eronnut kirkosta".
Kunnianosoitukset
thumb|Eduskunnan puhemies Fagerholm Weizmann-instituutissa [[Israelin Rehovotissa syyskuussa 1955.]] Fagerholm palkittiin ansioistaan 14. helmikuuta 1969 valtioneuvoksen arvolla. Samana vuonna Åbo Akademi promovoi Fagerholmin valtiotieteiden kunniatohtoriksi.
Fagerholm sai ansioistaan seuraavat kunniamerkit:
Perhe
K.-A. Fagerholmilla oli kolme lasta: Brita (s. 1927), Stina (s. 1929) ja Einar (s. 1935). Tytär Brita avioitui Urho Kekkosen pojan, suurlähettiläs Taneli Kekkosen kanssa. Heidän poikansa on diplomi-insinööri, Elinkeinoelämän keskusliiton innovaatiojohtaja Timo Kekkonen ja tyttärensä Tea Kekkonen on kotiäiti. K.-A. Fagerholmin Einar-pojan lapsia ovat ekonomit Jannica Fagerholm (s. 1961) ja Catarina Fagerholm (s. 1963).
Helle (mytologia)
thumb|Friksos ja Helle Helle oli kreikkalaisessa mytologiassa Athamaksen ja Nefelen tytär ja Friksoksen sisar. Hän esiintyy kertomuksessa Iasonista ja argonauteista.
Hellen ja hänen kaksoisveljensä Friksoksen äitipuoli Ino vihasi lapsipuoliaan. Hän teki suunnitelman kaiken kaupungin siemenviljan paahtamisesta niin, ettei se tuottaisi satoa. Kun paikalliset maanviljelijät katoa peläten kysyivät läheiseltä oraakkelilta neuvoa, Ino lahjoi oraakkelin luokse lähetetyt miehet valehtelemaan muille, että oraakkeli vaatisi Friksoksen uhraamista tilanteen korjaamiseksi. Sisarusten oikea äiti Nefele lähetti kuitenkin kultaisen oinaan pelastamaan lapsiaan ennen kuin Friksos ehdittiin surmata alttarilla.
Kultainen oinas lensi yli taivaan kantaen sisaruksia selässään turvaan. Kesken matkaa Helle putosi oinaan selästä nykyisen Hellespontoksen kohdalla ja hukkui; salmi nimettiin myöhemmin hänen mukaansa. Friksos selvisi perille saakka Kolkhikseen, missä Aietes otti hänet vastaan ja kohteli häntä ystävällisesti antaen tyttärensä Khalkiopen hänelle vaimoksi. Kiitollisena Friksos antoi kuninkaalle oinaan kultaisen taljan, jonka Aietes ripusti esille temppeliin.
Neil Diamond
thumb|Neil Diamond vuonna 2012. Neil Leslie Diamond (s. 24. tammikuuta 1941 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä, jolla oli useita hittejä 1960-luvulta 1980-luvulle. Senkin jälkeen hän oli pitkään yksi Yhdysvaltain suosituimpia konserttiesiintyjiä.
Elämä ja ura
Diamond syntyi vuonna 1941 Brooklynissä juutalaisille vanhemmille, jotka olivat muuttaneet Yhdysvaltoihin Venäjältä ja Puolasta. Diamondin isä oli kauppias, jonka menestys nosti lopulta perheen keskiluokkaiseksi.
Diamond opiskeli New Yorkin yliopistossa lääketiedettä, mutta jätti opintonsa kesken vuonna 1960. Hän kirjautui sen jälkeen vielä opiskelijaksi kauppatieteiden tiedekuntaan vuoteen 1965 asti.
Vuonna 1960 Diamond julkaisi Jack Packerin kanssa duona singlen ”You Are My Love”/”What Will I Do”. Koska se ja duon seuraavakaan single ei myynyt, Diamond jatkoi uraansa yksin. Sunbeam Music ja Roosevelt Music julkaisivat vuonna 1962 joitain hänen kirjoittamiaan lauluja. Ensimmäinen listoille noussut laulu, jossa Diamond oli mukana kirjoittajana, oli Pat Boonen esittämä ”Ten Lonely Guys”. Columbia Records julkaisi Diamondin ensimmäisen soolosinglen ”Clown Town”/”At Night” vuonna 1963. Koska se ei menestynyt, Columbia hylkäsi Diamondin.
Vuonna 1965 Diamond sai ensimmäinen hittinsä Trio Musicilta, kun Jay & the Americansin esittämä ”Sunday and Me” nousi Yhdysvaltain listasijalle 18. Kesällä 1966 Diamond pääsi singlelistan sijalle 55 omalla esityksellään ”Solitary Man”. Sitä seurasi ”Cherry, Cherry” singlelistan sijalle 6. Diamondin menestynein laulu noilta ajoilta on The Monkeesin esittämä ”I’m a Believer”, joka oli singlelistan kärjessä seitsemän viikkoa vuonna 1967.
Diamondin esikoisalbumi The Feel of Neil Diamond (1966) ei vielä menestynyt listoilla. Seuraavina vuosina Diamond levytti useita hittejä ja menestysalbumeja. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan on ”Sweet Caroline” (1969), joka nousi Yhdysvaltain listaneloseksi. Diamond oli suosionsa huipulla 1970-luvulla, ja esimerkiksi vuonna 1978 hänen duettonsa Barbra Streisandin kanssa, ”You Don’t Bring Me Flowers”, myi platinaa. Vuonna 1981 Columbian kanssa solmittu 30 miljoonan dollarin ja 10 albumin levytyssopimus oli siihen mennessä historian rahakkain levytyssopimus.
Diamond säilytti suosionsa konserttiesiintyjänä 1970-luvun jälkeenkin, ja vielä vuonna 2005 hän oli Yhdysvaltain kolmanneksi menestynein esiintyjä yli 70 miljoonan dollarin lipputuloilla.
Diamond nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2011. Seuraavana vuonna hän sai tähden Hollywood Walk of Fame -kävelykadulle.
Vuonna 2018 Diamond ilmoitti sairastavansa Parkinsonin tautia ja jättävänsä siksi esiintymiset. Hän on kuitenkin jatkanut levyttämistä.
Diamondin laulut ovat melodista ja prameasti sovitettua poppia, jotka kertovat rakkaudesta. Hänen laulujaan ovat esittäneet monenlaiset artistit, kuten Elvis Presley, Johnny Cash ja Deep Purple.
Rudolf Nierlich
Rudolf ”Rudi” Nierlich (20. helmikuuta 1966 Bad Ischl, Itävalta – 18. toukokuuta 1991 Sankt Wolfgang im Salzkammergut) oli itävaltalainen alppihiihtäjä ja kolminkertainen maailmanmestari.
Nierlich voitti suurpujottelun maailmanmestaruuden kaksi kertaa, vuosina 1989 ja 1991 sekä pujottelun mestaruuden vuonna 1989. Hän osallistui vain kerran urallaan olympialaisiin, 1988 Calgaryn kisojen suurpujotteluun, jossa hän sijoittui viidenneksi. Nierlichin uralta löytyy lisäksi Crans-Montanan maailmanmestaruuskilpailuiden supersuurpujottelun seitsemäs tila.
Saarnakivi (Tammela)
Saarnakivi on siirtolohkare Tammelan ylängöllä Tammelan Lautaportaassa Torajärven rannalla. Noin 3,5 m³ kokoinen kivi on nelikulmion muotoinen ja paikalta avautuu kaunis maisema Torajärvelle. Muinaisina aikoina papit ja munkit nousivat kivelle saarnaamaan pakanoille kristinuskoa ja mahdollisesti muutama ihminen kastettiin järven rannalla. Tammelan seurakunta järjestää kerran vuodessa hartaustilaisuuden paikalla. Ensimmäinen jumalanpalvelus pidettiin 1955.
Rudolf Nierlich
Nierlich saavutti kahdeksan maailmancupin osakilpailuvoittoa, joista viisi tuli pujottelussa ja kolme suurpujottelussa. Hän sijoittui viimeiseksi jääneellä maailmancup-kaudellaan kokonaiskilpailussa kolmanneksi. Hänet valittiin Itävallassa 1989 vuoden miesurheilijaksi.
Saarnakivi (Tammela)
Saarnakivi on myös vanha rajapaikka Kalvolan Keikkalan ja Heinun kylien välillä.
Rudolf Nierlich
Nierlich kuoli auto-onnettomuudessa 18. toukokuuta 1991.
Dieter Bohlen
2000-luvun alusta lähtien Bohlen on tuomaroinut Deutschland sucht den SuperStar -kilpailussa ("DSDS").
Montsoreaun linna
Montsoreaun linna on linna Ranskassa, Maine-et-Loiren departementin  Montsoreaussa. Se on tunnetuimpia ranskalaisista renessanssiarkkitehtuuria edustavista Loiren laakson linnoista.
Tällä hetkellä Nykytaiteen museo – Montsoreaun linna. Museon avajaiset olivat 8. huhtikuuta 2016. Museon kokoelmaan kuuluu yhteensä 1200 teosta.
Robert Gray
thumb| Robert Gray Robert Gray (1755–1806) oli yhdysvaltalainen tutkimusmatkailija.
Gray syntyi 1755 Rhode Islandilla. Gray oli tuskin ennättänyt täyttää kahtakymmentä vuottaan kun hän jo palveli Revolutionary War aluksella.
1788 kapteenit Robert Gray sekä John Kendrick purjehtivat Kiinaan rahtimatkoillaan Columbia sekä Lady Washington aluksilla nahkoja, jotka vaihtoivat rahtitavaraan, tuoden paluumatkoillaan kiinalaista teetä Bostoniin.