cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Katriina Perkka-Jortikka
Katriina Perkka-Jortikka (s. 1949 ) on suomalainen tietokirjailija ja filosofian tohtori. Hänen kirjoittamansa teokset liittyvät työelämään, johtamiseen ja psykologiaan.
Spektrum (yhdistys)
Spektrum rf on vuonna 1933 perustettu, Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan ruotsinkielisten opiskelijoiden ainejärjestö. Spektrumin jäsenet käyttävät pinkkejä haalareita.
Torsti Spoof
Torsti Spoof (s. 2. helmikuuta ) on suomalainen säveltäjä, kitaristi ja musiikkituottaja. Hän säveltää musiikkia artisteille, trailereihin, peleihin ja mainoksiin.
Tällä hetkellä hänen merkittävin yhtyeensä on hard rock -kokoonpano Leverage.
PartyLite
thumb|PartyLiten Suomen toimisto on Polaris Business Parkissa Espoon Leppävaarassa. PartyLite on amerikkalainen suoramyyntiyritys, jonka tuotteita ovat kynttilät, kodin tuoksutuotteet, kynttiläsomisteet ja ilmanraikastuksen tuotteet. Sen omistaa yhdysvaltalainen koriste-esineitä valmistava ja markkinoiva Blyth.
Alun perin opettajana työskennellyt Mabel Baker alkoi valmistaa myrtistä kynttilöitä Cape Codissa, Yhdysvalloissa 1900-luvun alussa. Vuonna 1909 toiminta kasvoi niin suureksi, että hän perusti yrityksen nimeltä Colonial Candle of Cape Cod. Tytäryhtiö PartyLite perustettiin vuonna 1973.
Torsti Spoof
Aiheesta muualla
Torsti Spoof lauluntekijänä - Fono.fi
PartyLite
Yritys toimii Yhdysvalloissa, Kanadassa, Meksikossa ja Australiassa. Euroopassa PartyLite toimii 14 maassa. Tuotteita myyvät itsenäiset PartyLite-konsultit, joita on maailmassa noin 68 000. Yritys toimi Suomessa 1999-2020.
Kynttilät valmistetaan Yhdysvalloissa ja Englannissa.
Heikki Koskenniemi
Heikki Kustaa Johannes Koskenniemi (27. syyskuuta 1919 Helsinki – 26. syyskuuta 2013 Turku ) oli suomalainen antiikintutkija (filologi). Papyrologiseen aineistoon erikoistunut Koskenniemi oli Turun yliopiston klassillisen filologian professorina vuosina 1964–1986. Hän oli raamatunkäännöskomitean jäsen.
Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue
Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue (, lyh. NSDAP), joka nykyisin tunnetaan puhekielessä yleisimmin natsipuolueena, oli Saksan valtakunnan ainoa sallittu puolue vuosina 1933–1945. Keskeinen henkilö puolueen nousussa oli valtakunnankansleriksi noussut Adolf Hitler. Puolueen virallinen ideologia oli kansallissosialismi.
Historia
Kansallissosialistisen puolueen valtakausi kesti valtaannoususta 1933 aina kansallissosialistisen Saksan luhistumiseen 1945. Tuolloin puolue julistettiin rikolliseksi organisaatioksi ja lakkautettiin. Puolueen kiinnisaadut johtajat tuomittiin Nürnbergin oikeudenkäynnissä rikoksista ihmiskuntaa ja rauhaa vastaan.
Alkutaival
thumb|200px|Hitlerin väärennetty DAP:n jäsenkortti (555 muutettu seitsemäksi) Puolueen edeltäjä DAP (Deutsche Arbeiterpartei) eli Saksan työväenpuolue perustettiin Münchenissä 1919 ja se oli yksi lukuisten muiden pienten ensimmäisen maailmansodan tappion nostattamien liikkeiden joukossa. Saksan armeijan palveluksessa ollut Hitler lähetettiin vakoilemaan puoluetta ja hän liittyi puolueeseen jäsennumerolla 55. Hitlerin jäsennumero muutettiin kuitenkin pian numeroksi 555, koska puolue halusi vaikuttaa suuremmalta kuin mitä se todellisuudessa oli. Myöhemmin Hitler ilmoitti olevansa ”puolueen 7. jäsen”, vaikka todellisuudessa hän oli DAP:n keskuskomitean 7. jäsen. Ensimmäisen suuren joukkokokouksen DAP järjesti Münchenin Hofbräuhaus-olutravintolassa 24. helmikuuta 1920, jolloin puolueen nimi muutettiin Saksan kansallissosialistiseksi työväenpuolueeksi (NSDAP) ja samalla hyväksyttiin puolueen 25 kohdan ohjelma, joka myöhemmin julistettiin muuttumattomaksi. Puolue jouduttiin perustamaan uudestaan 27. helmikuuta 1925, kun se oli julistettu epäonnistuneen oluttupavallankaappauksen jälkeen laittomaksi 1923. Kapinassa varhaisten kansallissosialistien vereen tahriutunut lippu tuli sittemmin puolueen pyhimmäksi esineeksi, ja sen kosketuksella siunattiin kaikki puolueen liput.
Nousu valtaan
Aluksi kansallissosialistien poliittinen menestys oli heikkoa, mutta vuoden 1930 vaaleissa kansansuosio kääntyi nousuun. NSDAP toimi eräänlaisena protestipuolueena, joka keräsi ääniä taloudellisen laman ja Weimarin tasavallan poliittisen kyvyttömyyden vuoksi. Apuna vallantavoittelussa toimi myös puolueen yksityinen armeija, Sturmabteilung (lyh. SA). Vuoden 1932 vaaleissa kansallissosialisteista tuli suurin puolue Saksan valtiopäivillä, ja presidentti Paul von Hindenburg nimitti Hitlerin valta­kunnan­kansleriksi 30. tammikuuta vuonna 1933.
Tämän jälkeen valtiopäivät hajotettiin ja järjestettiin uudet, epädemokraattiset valtio­päivä­vaalit, joissa kansallissosialistit saivat noin 44 % kannatuksen. Vasemmisto oli suurelta osin suljettu vaalien ulkopuolelle. Uudet valtiopäivät säätivät hallitukselle neljäksi vuodeksi 1933–1937 valtalain, jonka mukaan hallitus pystyi säätämään lakeja ilman valtiopäiviä. Laki uusittiin 1937 ja 1941. Lopulta 26. huhtikuuta 1942 säädettiin laki, jonka mukaan kaikki valta kuuluu Saksan johtajalle Adolf Hitlerille. Vuoden 1933 vaalien jälkeen ensin kiellettiin Saksan kommunistinen puolue, sitten sosiaalidemokraatit, ja tämän jälkeen myös muut puolueet hajosivat. Kesällä 1933 hyväksyttiin laki, jonka mukaan NSDAP oli Saksan ainoa puolue.
Lakkauttaminen
Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue lakkautettiin liittoutuneiden sotilashallinnon käskystä Saksan antauduttua toukokuussa 1945.
NSDAP Suomessa
NSDAP:n Suomen paikallisryhmä aloitti toimintansa 1932 Helsingissä. Suomessa asuneista Saksan kansalaisista koostuneen ryhmän jäsenmäärä nousi jatkosodan aikana noin 150 henkilöön.
Heer (Wehrmacht)
Heer  oli natsi-Saksan armeijan maavoimien nimi.
Heer muodostettiin, kun Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue uudelleenorganisoi Reichswehrin Wehrmachtiksi, jota rajoittivat ensimmäisen maailmansodan rauhanteossa solmitut Versailles’n rauhansopimuksen pykälät. Ennen vuotta 1935 maavoimista käytettiin nimitystä Reichsheer.
Sodanaikaiseen Heeriin kuului satoja divisioonia, kymmenittäin armeijaryhmiä ja tuhansia pienempiä joukkoyksiköitä. Vuosien 1935–1945 välisenä aikana Heerissä palveli 13 miljoonaa henkilöä. Tappiot toisessa maailmansodassa olivat 1,6 miljoonaa kaatunutta ja yli 4,1 miljoonaa haavoittunutta.
Nuotta
Vanhoista nuottapyydyksistä kulteet olivat muutaman metrin pituisia, tasaliinaisia virtanuottia, joilla pyydettiin lohia ja siikoja, vadat pikkunuottia, joita kaksi tai kolme henkeä veti kahlaten pitkin tyvenvesien rantoja ja poukamia. Niillä saatiin lähinnä pientä kalaa. Kuuritsa oli jalaksilla kulkeva, kolmen hengen vedettävä nuotta.
Pick-Nick
thumb|250px|Pick-Nickiin näytille tuotuja harrasteautoja. right|thumb|250px|Pick-Nick järjestetään Forssan [[Pilvenmäen ravirata|Pilvenmäen raviradalla]] Pick-Nick on Forssassa järjestettävä harrasteajoneuvotapahtuma. Tapahtumasta on kehittynyt pohjoismaiden suurin yksipäiväinen harrasteajoneuvotapahtuma ja siihen osallistuu vuosittain noin 2 500 harrasteautoa ja noin 30 000 kävijää. Tapahtuma järjestetään Pilvenmäen raviradalla vuosittain elokuun ensimmäisenä sunnuntaina. Pick-Nick on järjestetty joka vuosi vuodesta 1983 lähtien. (2020-luvulle siirtyessä tapahtuma on korona-taudin johdosta ollut tauolla.)
Ajoneuvojen arvostelu
Arvostelussa autot ja moottoripyörät pisteytetään asteikolla 1–10. Arvosteltavia kohteita on viisi:
Tuomareita on viisi, joista yksi toimii päätuomarina. Päätuomari arvostelee auton/moottoripyörän kokonaisuuden. Mikäli sattuu tilanne, että arvostelussa tulee samat pisteet kahdelle tai useammalle ajoneuvolle, kokonaisuuden pistemäärä ratkaisee sijoituksen. Jos kokonaispisteet ovat myös tasan, sen jälkeen tuomaristo ratkaisee paremmuuden.
Palkintoluokat
Seuraavat ajoneuvot arvostellaan alkuperäisyyden mukaan: Classic cars, 50-luku, 60-luku, 70-luku sekä Rock’n Roll Cars. Seuraavat ajoneuvot arvostellaan tyylisuunnan ja rakentelun toteutuksen mukaan: Custom, Trucks & vans, Hot rod, Classic bike sekä Custom/chopper bike.
Athis-Mons
Athis-Mons on kunta Ranskassa Essonnen departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Pariisista etelään Seinejoen varrella.
thumb|left|Château d'Athis Athis-Mons on perustettu vuonna 1815, kun kaksi kuntaa, Athis-sur-Orgen ja Mons-sur-Orgen yhdistyivät. Kunta sijaitsee Orlyn lentoaseman ja Juvisy-sur-Orgen suuren lajitteluratapihan välissä, jotka ovat myös suuria työllistäjiä kunnan asukkaille. 1600-luvulla rakennettu linna Château d'Athis toimii nykyään kouluna.
Seljakämmekkä
Seljakämmekkä (Dactylorhiza sambucina) on suuressa osassa Eurooppaa tavattava näyttävä ketojen ja niittyjen kämmekkäkasvi, joka kukkii touko-kesäkuussa sekä keltaisina että punaisina värimuotoina. Suomessa seljakämmekkä on harvinainen ja rauhoitettu laji. Se on Houtskarin pitäjänkukka (sockenblomma).
Ulkonäkö ja koko
Tanakkavartinen seljakämmekkä kasvaa 20–30 korkeaksi. Lehdet sijaitsevat varren tyviosassa ja niitä on 3–4 kappaletta, ylempänä varressa on lisäksi muutama pieni ylälehti. Lehdet ovat 5–10 cm pitkiä, täplättömiä, kapean vastapuikeita ja tylppiä. Kukkia seljakämmekällä on kahden värisiä; toisissa yksilöissä kukat ovat kellanvalkoisia ja toisissa purppuranpunaisia. Punaisten kukkien huuli on keskeltä kellanvalkoinen ja täplikäs. Kukan kannus on sikiäimen pituinen. Seljakämmekkä kukkii touko-kesäkuussa. Seljakämmekällä on kesäaikaan kaksi juurimukulaa: tumma edellisvuotinen ja vaalea tämänvuotinen. Nämä toisiinsa kietoutuneet mukulat tai ehkä kasvin kaksiväriset kukat ovat antaneet seljakämmekälle sen ruotsinkielisen nimen Adam och Eva.
thumb|240px|left|Seljakämmekän erivärisiä muotoja Andorrassa
Seljakämmekän kukat ovat lähes tuoksuttomia. Kasvi on pölytykseltään hyönteispölytteinen huijaten hyönteisiä, sillä sen kukissa ei ole mettä. Yleisimmät pölyttäjät ovat kimalaiskuningattaret, jotka vierailevat kukissa pääasiassa kukinnan alkuvaiheessa kunnes oppivat välttämään medettömiä kukkia.
Levinneisyys
Seljakämmekkää tavataan lähes koko Manner-Euroopassa Ukrainasta ja Baltiasta länteen sekä Mustanmeren ympäristössä, Kaukasuksella ja Kaspianmeren eteläpuolella. Esiintyminen on kuitenkin laikuttaista. Pohjoisessa levinneisyysalue ulottuu Etelä-Norjaan, Keski-Ruotsiin ja Etelä-Suomeen.
Suomessa seljakämmekkää tavataan pääasiassa Ahvenanmaalla. Houtskarissa se on erityisen runsas, esimerkiksi Arkipelagia-seuran inventoinneissa vuonna 1995 yli 10 000 yksilöä löytyi juuri sieltä, kun maakunnan kokonaismääräksi saatiin 12 664 yksilöä (näistä ei-kukkivia 3 701). Punainen värimuoto on yleisempi kuin keltainen: Arkipelagia-seuran laskennoissa punaisia löytyi 7 197 ja keltaisia 3 701.
Laji on ollut yleinen myös Manner-Suomen puolella Turun saaristossa, mutta kadonnut siellä useimmilta kasvupaikoiltaan. Muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta lajin kasvupaikat Suomessa sijaitsevat rannikkovyöhykkeellä.
Uhanalaisuus ja suojelu
Seljakämmekkä on luokiteltu maailmanlaajuisesti elinvoimaiseksi ja Suomessa silmälläpidettäväksi lajiksi. Kasvi ja sen elinympäristöt ovat alttiita ihmisen toiminnalle kuten maatalouden maankäytölle, kaupungistumiselle, matkailulle, kuivatukselle, tallaamiselle ja keräilylle. Suomessa seljakämmekän kasvupaikkoja uhkaavat lähinnä niittyjen umpeenkasvu sekä laiton keräily. Laji on rauhoitettu kokonaan Manner-Suomessa. Ahvenanmaalla seljakämmekän kaivaminen maasta ilman maakuntahallituksen lupaa on kiellettyä.
Nimi
Liuskakämmeköiden suvun tieteellinen nimi Dactylorhiza muodostuu kreikkalaisista sanoista daktylos, joka tarkoittaa sormea ja rhiza, joka tarkoittaa juurta. Jälkimmäinen viittaa kasvin mukuloihin, jotka jakautuvat useiksi juurinystyröiksi. samoin kuin suomalainen nimi, mikä kuitenkin perustuu sekaannukseen.
Kasvin alkuperäinen, Carl von Linnén vuonna 1755 ehdottama tieteellinen nimi oli Orchis sambucina. Unkarilainen kasvitieteilijä Károly Rezső Soó muutti nimen nykyään käytetyksi Dactylorhiza sambucinaksi vuonna 1962.
José Luis Calva
José Calvan epäiltiin murhanneen tyttöystävänsä Alejandra Galeana Garaviton, 32. Galeana löytyi Calvan kotoa paloiteltuna ja lautasella oli Galeanan käsivarren paloja paistettuina. Calva sai lieviä vammoja yrittäessään paeta poliiseja hyppäämällä alas parvekkeeltaan.
Calvan epäiltiin tappaneen myös kaksi muuta naista, joiden ruumiit löytyivät Méxicossa vuosina 2004 ja 2007.
Calva hirttäytyi sellissään 11. joulukuuta 2007 ennen oikeudenkäynnin päätöstä.
Calva kirjoitti useita kauhukirjoja. Hänen asunnostaan löydettiin Instintos Caníbales (”Kannibaalivaistot”) -niminen keskeneräinen romaani. Sen kannessa oli kuva Uhrilampaat -elokuvan Hannibal Lecteristä, jonka kasvojen tilalle hän oli liittänyt omat kasvonsa.
XEE – Evankeliointi elämäntapana
XEE – Evankeliointi Elämäntapana on vuonna 1997 perustettu, seurakuntien kouluttamiseen, evankeliointiin ja opetuslapseuttamiseen erikoistunut järjestö. XEE tekee yhteistyötä kaikkien eri kristillisten seurakuntien välillä. XEE edustaa Suomessa maailmanlaajuista Evangelism Explosion -järjestöä. XEE järjestää 14-viikkoista koulutusta, joka perustuu D. James Kennedyn keskustelurunkoon.
XEE on järjestänyt muun muassa Varusta Suomi! -kiertueita. Järjestön toiminnanjohtaja on Toni Linjama. XEE on Suomen Evankelisen Allianssin yhteisöjäsen.
Infected Disarray
Infected Disarray on englantilainen brutaalin death metalin yhtye, jonka perustivat Lontoossa vuonna 2000 useiden brittiläisten underground-yhtyeiden jäsenet.
Disseminating Obscenity
Disseminating Obscenity on brittiläisen brutaalin death metal -yhtyeen Infected Disarrayn esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2009 levymerkillä Unique Leader Records.
Kokoonpano
+
Burning Japan Live 1999
Burning Japan Live 1999 ruotsalaisen melodista death metallia soittavan Arch Enemy -yhtyeen livealbumi, jonka julkaisi Japanissa 23. elokuuta 2000 levy-yhtiö Toy's Factory.
RUP
thumb|350px|RUP:in mukaan etenevän projektin vaiheet.
Unified Process (UP,, myös Unified Software Development Process, ) on iteratiivisen ja inkrementaalisen ohjelmistokehityksen prosessikehys. Sen tunnetuin ja perusteellisimmin dokumentoitu versio on IBM Rational Unified Process (RUP), jonka kehitti Rational Software Corporation (IBM:n osasto vuodesta 2003 lähtien).
Yleistä
Unified Process ei ole itsenäinen prosessi vaan laajennettava kehys, joka tulee muokata vastaamaan organisaation tai projektin erityistarpeita. Rational:in yhtenäistetty prosessi eli RUP (Rational Unified Process, nimi juontuu prosessikuvauksen luoneen Rational Software Corporationin nimestä) on samalla tavoin muokattava kehys. Joskus muokatusta prosessikuvauksesta on vaikea sanoa onko se peräisin UP:stä vai RUP:sta, joten termejä käytetäänkin usein sekaisin.
thumb|400px|Iteratiivisen ohjelmistokehitys-mallin vaiheet
Nimeä Unified Process käytetään usein korvaamaan nimeä Rational Unified Process, kun puhutaan yleisesti prosessista ja siihen tavallisimmin tehdyistä muokkauksista. Nimeä Unified Process käytetään usein myös siksi, että halutaan välttää mahdolliset tekijänoikeusloukkaukset, sillä Rational Unified Process ja RUP ovat IBM:n ja Intel:n tavaramerkkejä. Ensimmäinen prosessia kuvaileva kirja The Unified Software Development Process (ISBN 0-201-57169-2) julkaistiin vuonna 1999 (tekijöinä Ivar Jacobson, Grady Booch ja James Rumbaugh). Tämän jälkeen useat eri tekijät ovat julkaisseet kirjoja ja artikkeleita aiheesta käyttäen joko termiä Rational Unified Process (mikäli ovat liitoksissa IBM:n kanssa) tai Unified Process (mikäli eivät ole yhteydessä IBM:ään).
Rup vaiheita ja järjestyksiä
Rup määrittelee projektin elinkaaren koostuvan neljästä vaiheesta. Nämä vaiheet sallivat, että prosessi voidaan esittää korkealla tasolla samanlailla kuin ’vesiputous’-mallin projekteissa voitaisiin esittää, vaikkakin perusolettamuksena avain prosessiin sijaitsee kaikkien eri vaiheiden kehityksen iteraatioissa. Myös, jokaisella vaiheella on tietty päämäärä lopussa, joka ilmaisee tavoitteen onnistuneen toteutuksen.
Päätavoitteena on tutkia järjestelmää, lähtökohtana tarkistaa alustava kustannusarvio ja budjetti. Tässä vaiheessa yrityskonteksti, menestystekijät ja taloudellinen ennuste vahvistetaan. Täydennetäkseen nämä vaiheet luodaan peruskäyttötapausmalli, projektisuunnitelma, alustava riskiarviointi ja projektikuvaus. Kun nämä on toteutettu projekti arvioidaan ja tarkistetaan sen kannattavuus.
Tämän vaiheen päätavoite on vähentää pahimpia havaittuja riskejä. Tässä vaiheessa projekti rupeaa ottamaan muotoa. Vaiheen aikana tehdään ongelma-alueiden analyysi, ja projektin arkkitehtuuri saa perusmuotonsa.
Päätavoite on rakentaa ohjelmisto. Tässä vaiheessa keskitytään suunnitellun järjestelmän komponenttien ja muiden ominaisuuksien kehittämiseen. Tässä vaiheessa tapahtuu valtaosa ohjelmoinnista.
Tämä vaihe tuottaa ensimmäisen ulkoisen julkaisun ohjelmistosta.
Päätavoite on muuntaa järjestelmä kehitysasteelta tuotantoon ja tuoda se loppukäyttäjän saataville ja ymmärrettäväksi. Tämän vaihe sisältää loppukäyttäjän ja ylläpitäjien kouluttamisen ja järjestelmän testaamisen, jotta huomataan toteutuuko loppukäyttäjien odotukset.
Kuusi parasta tapaa
RUPissa kuvattu Kuusi parasta tapaa on ohjelmistotuotannon malli, joka listaa kuusi ideaa joita tulisi seurata ohjelmistoprojektin suunnittelussa vikojen minimoimiseksi ja tuottavuuden parantamiseksi. Nämä tavat ovat:
Jääkiekko nuorten talviolympialaisissa 2012
Jääkiekossa kilpailtiin nuorten talviolympialaisissa 2012 13.–22. tammikuuta. Varsinaisen turnauksen ohella järjestettiin jääkiekon yksilötaitokilpailut. Kisapaikkana ol Innsbruckin Tiroler Wasserkraft Arena.
Kussakin joukkueessa saa olla 17 urheilijaa. Poikien pitää olla vuonna 1996 syntyneitä ja tyttöjen vuonna 1994 syntyneitä.
Turnaus
Jääkiekkoturnaus koostui poikien ja tyttöjen sarjoista, joista kumpaankin osallistui viisi joukkuetta. Kisojen järjestäjämaana Itävalta sai osallistua molempiin sarjoihin. Loput kahdeksan joukkuetta hyväksyttiin turnaukseen miesten ja naisten maajoukkueiden yhteenlaskettujen rankingpisteiden perusteella niin, että kukin maa on sai lähettää kisoihin vain yhden joukkueen. Kärkimaat saivat ensin valita (järjestyksessä Kanada, Suomi, Ruotsi, Venäjä ja USA), osallistuvatko poikien vai tyttöjen sarjaan, ja loput osallistujamaat päätyivät siihen sarjaan, jossa oli vielä tilaa.
Yksilötaitokilpailut
Yksilötaitoja miteltiin poikien ja tyttöjen sarjoissa kuudella osa-alueella:
Yksilötaitokilpailujen alkukilpailu järjestettiin 16. tammikuuta, ja 19. tammikuuta järjestettyyn loppukilpailuun selvisi kummankin sarjan kahdeksan parasta.
Sue Johnston
Sue Johnston (s. 7. joulukuuta 1943 Warrington, Iso-Britannia ) on englantilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Coronation Street, Downton Abbey, Murhan jäljet ja Sohvanvaltaajat. Ammatillisen läpimurtonsa Johnston teki Channel 4 -kanavalla saippuasarjassa Brookside, jossa hän esitti Sheila Grantia vuosina 1982–1990.
Vuonna 2009 Johnstonille myönnettiin arvonimi OBE (Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri).
Petra Behle
pienoiskuva|Petra Behle vuonna 2019.Petra Behle (o.s. Schaaf; s. 5. tammikuuta 1969) on entinen saksalainen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Länsi-Saksaa edustanut Petra Schaaf voitti 19-vuotiaana ampumahiihdon maailmanmestaruuden vuonna 1988 ensimmäisenä saksalaisnaisena. Kun naisten ampumahiihto oli ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmassa Albertvillen 1992 kisoissa, oli Schaaf jo kolminkertainen maailmanmestari. Albertvillessa hän sai viestissä hopeaa ja oli 7,5 kilometrillä kuudes. Lillehammerin 1994 olympiakisoissa Schaaf sai jälleen viestissä hopeaa ja oli 7,5 kilometrillä viides. Vuonna 1994 hän avioitui maastohiihtäjä Jochen Behlen kanssa. Seuraavina vuosina Petra Behle voitti maailmanmestaruuksia viesteissä ja kerran joukkuekilpailussa. Naganon 1998 olympialaisissa hän voitti olympiakultaa viestijoukkueen ankkurina.
Maatalous
thumb|Navetta, jossa on lehmien ruokinta meneillään. Maatalous on elinkeino, jossa tuotetaan ruokaa ja rehua sekä muita tuotteita kasvattamalla tiettyjä kasveja ja karjaa. Maatalous on ihmiskunnan tärkein ravinnonlähde kalastuksen ohella. Maatalous käsittää maanviljelyn, jonka avulla tuotetaan kasviravintoa ihmisille ja rehua kotieläimille sekä kuitukasveja, ja karjanhoidon, jonka avulla tuotetaan lihaa, maitotuotteita, nahkaa ja villaa. Maanviljely ja karjanhoito ovat sidoksissa toisiinsa, koska valtaosa lihasta tuotetaan maanviljelyllä tuotetulla rehulla laiduntamisen sijaan. Laidunnusmaat ovat riittämättömät lihantuotantoon.
Maanviljelyssä kasvit voidaan jakaa ravinto- ja kuitukasveihin. Esimerkiksi, viljat ja hedelmät ovat ihmisten kasviravintoa. Ravintokasvit voidaan jaotella edelleen viljoihin, juureksiin, hedelmiin, marjoihin ja vihanneksiin. Rehua, sen sijaan, ovat heinät kuin myös useat viljat. Merkittäviä kuitukasveja ovat muun muassa hamppu ja puuvilla: hamppukuidun tunnetuin käyttökohde on hamppuköysi, mutta hampusta saatavista kuiduista voidaan valmistaa myös kestäviä kankaita, selluloosaa paperin raaka-aineeksi sekä teollista raaka-ainetta käytettäväksi eristeenä, levyinä tai huonekalujen materiaalina. Puuvillaa taas käytetään vaatteiden valmistukseen.
Maataloudessa hyödynnettävät tekniikat ovat kehittyneet, sekä kasvi- ja eläinlajeja on jalostettu tuottoisammiksi. Maatalous vaatii maa-alueita, jotka ovat peltoja tai laidunmaita. Maatalouden avulla ihmiskunta muokkaa ympäristöä huomattavasti ja maatalouden käyttöön on muutettu metsäalueita, kuten esimerkiksi Eurooppa oli hyvin metsäinen maanosa ennen maanviljelyä. 1950-1960-luvuilla niin sanottu vihreä vallankumous kasvatti maanviljelyn tuottavuutta lannoitteilla ja torjunta-aineilla. Yhteys maataloustuotannon ja maailman väkiluvun kasvun välillä on kiistanalainen. Ihmiskunta on muuttanut maatalouteen soveltuvat maa-alueet maatalouskäyttöön ja viimeisiä uusia tai tehostettavia maatalousmaita edustavat Brasilian sisäosan trooppiset arot ja Ukrainan, Venäjän ja Kazakstanin arot.
Maatalouden muodot
Maatalous voidaan luokitella intensiiviseen eli pienialaiseen, voimaperäiseen maatalouteen, jossa hehtaarikohtainen tuotto on suurta, tilakoot pieniä, lajit jalostettuja, torjunta-aineiden käyttö runsasta ja koneiden tai ihmistyövoiman käyttö tehokasta. Intensiivisen vastakohta on ekstensiivinen eli laaja-alainen maatalous, jossa hehtaarikohtainen sato on pieni, tuotantokustannukset vähäiset, tilakoot suuria ja työ tehdään pääasiassa koneita käyttäen. Tähän lasketaan myös paimentolaisuus.
Maatalous jaetaan kaupalliseen ja omavaraismaatalouteen.
Kaupallinen maatalous
thumb|Pihvikarjaa laitumella.
Laaja-alainen viljanviljely ja karjanhoito
Aroilla maannos on viljavaa mustaamultaa, mutta loppukesästä on kuivaa, mikä rajoittaa viljelyä. Tavallisesti pellot jätetään syksyllä kyntämättä, jottei tuuli veisi multaa mennessään. Kosteilla aroilla viljellään pääasiassa vehnää. Hehtaarikohtainen sato on pieni, mutta pinta-alat ovat laajat, usein tuhansia hehtaareita, ja suuri osa maapallon vehnästä tuleekin kosteilta aroilta. Viljely on pitkälle koneistettua ja työvoiman tarve vähäinen, mikä pitää tuotantokustannukset vähäisinä. Kaikkein kuivimmilla alueilla viljaa kasvatetaan vain joka toinen vuosi.
Kuivilla aroilla kasvatetaan lihakarjaa monituhatpäisissä laumoissa, jotka lihotetaan maissilla ennen teurastusta. Lihakarjaa kasvatetaan myös Brasilian savanneilla. Jotkut alueet, esimerkiksi Patagonia Argentiinassa ja Australian keskiosat, ovat niin karuja, että ne soveltuvat ainoastaan lampaiden kasvatukseen.
thumb|Lypsykone.
Pienialainen ja voimaperäinen sekatalous
Pienialaisessa eli intensiivisessä sekataloudessa hehtaarikohtainen tuotto on suurta. Samalla tilalle viljellään usein monia eri kasveja ja kasvatetaan lisäksi kotieläimiä. Usein tilat ovat erikoistuneet jollekin tietylle alalle, esimerkiksi siipikarjan kasvattamiseen. Yleistä mainitunkaltainen maatalous on lauhkealla ilmastovyöhykkeellä lehtimetsäalueilla, muun muassa Euroopassa ja Yhdysvaltain itäosissa, Kiinan pohjoisosissa, mutta myös pohjoisemmilla havumetsäalueille, esimerkiksi Suomessa.
Pohjoisessa keskimääräinen tuotto hehtaaria kohti on kuitenkin huomattavasti pienempää johtuen muun muassa kasvukauden lyhyydestä, karusta podsolimaannoksesta ja kosteista korjuuoloista. Vilja ei pohjoisemmassa enää kelpaa leipäviljaksi, ohra, ruis ja kaura saattavat menestyä paikoin. Usein maatalouden painopiste on lypsykarjassa, mutta myös tällöin tuotantokustannukset kohovat, kun joudutaan rakentamaan kalliita suojia. Pohjoisen alueen, muun muassa Suomen, kilpailuetuna on kuitenkin elintarvikkeiden puhtaus. Puhtaus on suoraa seurausta vähäisemmästä kemiallisten torjunta-aineiden käytöstä, joka taas johtuu siitä, että tuholaisillekin olosuhteet ovat epäsuotuisammat.
Etelämmässä lehtimetsäalueella maataloudelle on paremmat edellytykset, sillä talvet ovat leutoja, kosteus on sopivaa ja ruskomaannos hedelmällistä. Hyvissä olosuhteissa, muun muassa Tanskassa ja sen eteläpuolen seutuvilla, ovat sadot hehtaaria kohden maailman suurimpia. Tilojen koko vaihtelee muutamasta kymmenestä muutamaan sataan hehtaariin. Runsas koneiden käyttö on tavallista. Meri-ilmastossa leipäviljan viljelyä haittaavat epävakainen sää ja kosteus, mutta vihanneksille ja juureksille edellytykset menestyä ovat hyvät. Intensiivisen maatalouden alueella lypsykarjaa kasvatetaan laajamittaisemmin vain Länsi-Euroopassa, Yhdysvaltain ja Kanadan itärannikolla sekä Uuden-Seelannin pohjoissaarella. Karjaa ei tarvitse pitää pitkää aikaa vuodesta sisällä, mutta kesät ovat sen verran viileitä että maito säilyy hyvin ja se voidaan myydä lähialueiden asutuskeskuksiin, jolloin kuljetusmatkat jäävät lyhyiksi. Myös rehukasveja, kuten heinää, ohraa, kauraa ja maissia kasvatetaan.
Subtropiikin maatalous
thumb|Viininviljelyä Tirolissa laaksossa, missä kylmät laskutuulet saattavat tuhota koko sadon. Subtrooppisten seutujen maataloutta kutsutaan usein Välimeren maataloudeksi, vaikka sitä harjoitetaan Välimeren alueen lisäksi myös Kaliforniassa, Australian eteläosassa sekä Etelä-Afrikassa. Tavallisesti viljellään viiniä, hedelmiä ja oliiveja. Talvet ovat leutoja, mutta kosteutta on riittävästi, jolloin vehnä ja kevätvihannekset kasvavat hyvin, mutta kesät taas ovat liian kuivia ja kuumia, jotta vilja ja ruoho kasvaisivat hyvin. Parhaat olosuhteet viljelylle ovatkin jokisuistoissa ja jokien varsilla, missä kastelua voidaan käyttää helposti hyväksi. Sadonkorjuuaikana työvoiman tarve on suuri, sillä hedelmät poimitaan ihmistyövoimin.
thumb|left|Teeplantaasi Malesiassa.
Plantaasit
Plantaasit ovat palkkatyövoiman ja ammattimaisen työnjohdon avulla tehokkaasti viljeltyjä suuria tiloja. Lajikkeet ovat jalostettuja ja torjunta-aineita sekä lannoitteita käytetään runsaasti. Plantaaseja sijaitsee trooppisilla seuduilla, erityisesti Afrikassa ja Etelä-Amerikassa. Kasvatettavat kasvit ovat ns. rahakasveja, eli muun muassa kumipuuta, tupakkaa, banaania, kahvia, teetä ja sokeriruokoa.
Keidasviljely
Saharan ja Lähi-idän aavikoilla viljellään keitailla muun muassa vehnää, puuvillaa ja taatelipalmuja. Keitaita on perustettu alkujaan kuivilla alueilla, joissa jokien vettä tai pohjavettä voidaan hyödyntää kasteluun, esimerkiksi Israelissa, Uzbekistanissa ja Turkmenistanissa. Kastelun myötä kustannukset nousevat korkeiksi ja viljely on intensiivistä, puuvillan ja vehnän lisäksi kasvatetaan hedelmäpuita, muun muassa sitrushedelmiä.
Omavaraistalous
Omavaraistaloudessa viljellään tai kasvatetaan karjaa pääasiassa omiin tarpeisiin ja mahdollisesti pienimuotoiseen torimyyntiin tai vaihtokauppaan.
thumb|Kaskenpolttoa Suomessa vuoden [[1890 tietämillä.]]
Kaskiviljely
Kaskiviljelyssä alueen ruoho ja puusto poltetaan ennen alueen ottoa viljelykäyttöön. Maata viljellään usein vain muutama vuosi kerrallaan ja pelto jätetään sen jälkeen kesannolle ja polttamisen jälkeen otetaan käyttöön. Kaskiviljelyllä on pitkät perinteet, mutta nykyään sitä harjoitetaan pääasiassa trooppisilla sademetsä- ja savannialueilla heikkotuottoisilla perheviljelmillä. Vaikka sademetsien latosolimaannos on karua, myös se kestää kaskiviljelyn, kun kiertoaika maltetaan pitää tarpeeksi pitkänä. Ravinteiden palautumista pyritään edistämään myös vuoroviljelyllä, jolloin peräkkäisinä satokausina ei viljellä samaa kasvia. Kaskiviljelmillä tavallisia kasveja ovat hirssi, durra ja jauhobanaani sekä bataatti ja maniokki. Työvälineet ovat usein alkeellisia, minkä takia peltoalojen täytyy olla pieniä, jotta ne pystytään hoitamaan. Savanneilla maannoksen ravinnepitoisuus on sen verran korkea, että kaskikiertoa ei tarvita, mutta tavallisesti peltoviljelyn sadot pieniä ja varsinkin hehtaarikohtainen tuotto niukkaa, mihin syynä ovat kasteluveden, työvälineiden ja lannoitteiden puute, kasvisairaudet sekä huonot lajikkeet.
Paimentolaisuus
Paimentolaisuutta harjoittavat paimentolaiset aavikoiden reunamilla, Pohjois-Afrikassa muun muassa beduiinit lampaita ja kameleita kasvattaen, sisemmissä osissa Afrikkaa esimerkiksi masai-heimolla on pitkät perinteet nautakarjankasvatuksessa, Aasian sisäosissa kasvatetaan myös muun muassa jakkeja ja hevosia. Paimentolaiset kuljettavat vuodenaikojen mukaisesti karjaansa sinne, missä ovat vehreät laitumet. Nykyään paimentolaisten laidunalueet ovat pienentyneet muun muassa sotien, valtioiden rajojen sekä maanviljelyn laajentumisen vuoksi. Aikaisemmin maa kesti hyvin, kun laitumilla ei viivytty yhdessä paikassa pitkään, mutta nykyään liikalaiduntaminen on lisääntynyt ja sen vuoksi muun muassa Saharan reuna-alueet aavikoituvat lisää.
Viljelykasvit
Maapallolla viljellään yli kolmeasataa erilaista viljelykasvia, joista kuitenkin suuressa mitassa merkittäviä on kymmenkunta.
Viljakasvit
thumb|Kuva riisipellolta. Merkittävimpiä viljelykasveja ovat viljakasvit, pääasiassa ns. pääviljat eli kaura, ohra, maissi, riisi ja vehnä, joista kaksi viimeistä ruokaviljoina merkittävimmät ja maissi rehuviljana. Yli puolet maapallon viljelypinta-alasta käytetään viljakasvien viljelemiseen. Afrikassa merkittävimpiä viljakasveja ovat hirssi ja durra. Pohjois-Euroopassa huomioitava kasvi on myös ruis. Rukiin ja vehnän risteytystä eli ruisvehnää käytetään rehuksi. Viljoille yhteisiä tekijöitä ovat hyödynnettävä kasvinosa, joka on siemen ja varastointi useimmiten kuivattamalla siemenet, joka taas mahdollistaa pitkät varastointiajat.
Herneitä ja papuja viljellään myös hyvin samantapaisilla tekniikoilla ja alueilla kuin viljakasveja vaikka ne eivät olekaan viljoja. Viljojen kanssa samaan Poaceae eli heinäkasvien heimoon kuuluvat monet nautaeläinten rehuksi viljeltävät nurmi- ja heinäkasvit kuten timotei, ruokonata ja nurminata. Nurmikasveista hyödynnetään korsi ja lehdet. Ruokohelpeä taas viljellään energiakasviksi.
Hedelmät
Subtropiikista ja tropiikissa kasvavat hedelmät ovat tärkeitä taloudellisesti. Merkittävin hedelmä maailmankaupan kannalta on viiniköynnös eli -rypäle. Taloudellisesti merkittäviä ovat myös sitrushedelmät, esimerkiksi klementiini ja greippi. Citrus-suvun kasvit vaativat menestyäkseen 26 asteen keskimääräisen kasvukauden päivälämpötilan ja 1 000 millimetrin vuosittaisen sademäärän. Tärkeimpiä sitrushedelmäalueita ovat Kalifornia, Etelä-Eurooppa, Florida ja Etelä-Amerikan eteläpuolisko. Muita taloudellisesti hyvin merkittäviä hedelmiä ovat esimerkiksi banaani, omena, kiivi ja mango.
thumb|left|Puuvillaa.
Kuitukasvit
Subtropiikissa ja tropiikissa kasvavat puuvilla ja juutti sekä lauhkean vyöhykkeen pellava ovat merkittävimpiä kuitukasveja. Puuvillaa viljellään pääasiassa Yhdysvalloissa, Kiinassa ja Intiassa. Kuitupellava on eräs vanhimmista tunnetuista kehruukasveista. Juutti, josta tehdään säkkejä ja köysiä, kasvaa Kiinassa, Intiassa ja Bangladeshista. Myös hamppu on maininnan arvoinen kuitukasvi, ja sen viljely pohjolassa juontaa vanhimmillaan jo 4 000 vuoden taa.
Öljykasvit
thumb|Oliivipuita Italiassa. Tärkein öljykasvi on soija, josta saadaan puolet maailman kasviöljystä. Muita merkittäviä öljykasveja ovat maapähkinä, puuvilla, auringonkukka, rypsi ja ominaisuuksiltaan samanlainen rapsi, öljypalmu, camelina, pellava ja oliivi. Soijaöljy syntyy sivutuotteena pääasiallisen tuotteen ollessa proteiinipitoinen, eläinten rehuksi käytettävä soijarouhe. Tärkeimpiä soijan tuottajia ovat Yhdysvallat, Brasilia, Argentiina ja Kiina. Maapähkinää kasvatetaan pääasiassa Kiinassa ja Intiassa, öljypalmua trooppisilla alueilla ja auringonkukkaa lauhkeassa ilmastossa, muun muassa Argentiinassa, Venäjällä ja Ukrainassa. Oliivipuun päätuotantoalueet ovat Välimeren seuduilla.
Karjatalous
Karjatalous on vähemmän riippuvainen alueen ilmastosta kuin viljely, ja karjatalouden rajoitteet syntyvätkin muista tekijöistä.
Lypsykarja
thumb|Ylämaan karja on Skotlannin Ylämailta lähtöisin oleva lihakarjarotu.
Lypsykarjan tuotantoon vaikuttaa tärkeänä asiana alueen väestötiheys, sillä maitotuotteet vaativat säilyäkseen lyhyet kuljetusmatkat. Lypsykarjaa tuotetaan Länsi-Euroopassa, Pohjois-Amerikan itäosassa sekä Uuden-Seelanin Pohjoissaarella.
Lihakarja
Lihakarjan pääasialliset kasvatusalueet ovat siellä, missä maa ei enää sovi viljelyyn. Merkittävimmillä lihakarja-alueilla, ns. maapallon liha-aitoissa eli aroilla, preerialla ja pampalla, lihakarja kasvaa luonnonlaitumilla suurina laumoina. Lihakarjan kasvatusalue on laajentunut voimakkaasti plantaaseille, missä muun muassa Brasiliassa raivataan sademetsästä laidunaluetta, jonka karu latosolimaannos ei kuitenkaan pitkään kasva rehua, jolloin joudutaan jälleen raivaamaan lisää suuria laitumia. Lihantuotannossa on todettu esimerkiksi Brasiliassa olevan laajoja epäkohtia; karjankasvatus ja soijanviljely rehuteollisuuden tarpeisiin ovat johtaneet suurin sademetsien hakkuisiin. Myös työntekijöiden työoloja on kritisoitu.
Lammas ja vuohi ovat karumpien arojen eläimiä, jotka kasvavat myös aavikoiden reunamailla. Eniten lampaita kasvatetaan Australiassa, Kiinassa ja Uudessa-Seelannissa.
Tohtori Moreaun saari
Tohtori Moreaun saari on H. G. Wellsin tieteisromaani vuodelta 1896. Kirjan teemoja ovat yhteiskunta ja yhteisöt, ihmisluonto ja identiteetti, uskonto, darwinismi ja eugeniikka.
Maatalous
Lihakarja
Sikaa tuotetaan eniten Keski- ja Länsi-Euroopassa, Yhdysvaltain maissialueilla ja Kiinassa. Teollisuusmaissa siat lihotetaan tehokkaasti rehulla suursikaloissa. Kehitysmaissakin sikoja kasvatetaan, mutta pääasiassa omaan käyttöön. Sian kasvattamista rajoittavat myös kulttuurilliset seikat, sillä muslimeilta ja juutalaisilta uskonto kieltää sianlihan syönnin.
Siipikarjan tehokas kasvattaminen on keskittynyt korkean taloudellisen kehityksen maihin, suurten asutuskeskuksen lähistölle. Myös kehitysmaissa tropiikissa ja subtropiikissa kanoja kasvatetaan varsin yleisesti pienimuotoisesti.
Tohtori Moreaun saari
Romaani
Kirjan kirjoittamisen aikoihin, 1800-luvun lopulla Englannin tieteellisessä yhteisössä käytiin kiivasta keskustelua vivisektiosta. Asian ympärille muodostui jopa painostusryhmiä: British Union for the Abolition of Vivisection perustettiin kaksi vuotta romaanin julkaisun jälkeen.
Maatalous
Muu kotieläinten hyötykäyttö
Maidon ja lihan lisäksi eläimistä saadaan vuotia, jotka varsinkin Afrikassa ovat kuivien alueiden maille merkittävä vientituote. Eläintenlantaa käytetään peltojen lannoituksen lisäksi myös polttoaineena; esimerkiksi Intiassa lanta on pääasiallinen polttoaine. Köyhissä kehitysmaissa yleistä on myös eläinten käyttö kanto- ja vetojuhtina. Tavallisia vetoeläimiä ovat puhveli, nauta sekä Välimeren maissa ja Kiinassa aasi ja muuli. Kameli eli "erämaan laiva" on aavikolla kätevä kulkuväline, joka soveltuu hiekalla liikkumiseen pinta-alaltaan laajojen päkiöittensäkin vuoksi, ja voi olla parin viikon ajan ilman vettä.
Luonnonmukainen maatalous
Luonnonmukainen viljely (myös ekologinen viljely, lyhenteenä luomu) on maanviljelyä ilman keinolannoitteita ja torjunta-aineita. Euroopan unionin alueella luomutuotannon osuus pinta-alasta on noin 3,3 % (2002). Luonnonmukaista viljelyä on myös biodynaaminen viljely.
Tohtori Moreaun saari
Juoni
Lady Vain -laivan haaksirikosta pikkuveneeseen pelastautunut Edward Prendick poimitaan kuunariin. Kuunari jättää hänet yhdessä Montgomery-nimisen miehen kanssa saarelle, jolla asustaa tohtori Moreau vivisektiolla muovaamiensa eläinihmisten kanssa. Moreau on tieteen edistämisen nimissä rakentanut eri eläimistä olentoja, jotka "muistuttivat ihmisiä, mutta samalla niissä oli jotain mikä merkillisesti viittasi johonkin tuttuun eläimeen."
Maatalous
Ympäristövaikutukset
Greenpeacen mukaan maatalous aiheuttaa 17-32 % maailman ja 14 % Suomen kasvihuonekaasupäästöistä (metaani, typpioksidi ja hiilidioksidi). Suurin osa päästöistä syntyy lannoitetun maan typpioksidista (N2O) ja karjatalouden metaanista (CH4). Pääsyyt maatalouden päästöille ovat liiallinen lannoitteiden käyttö, viljelymaan köyhtyminen ja eroosio, tehokarjatalous ja metsien raivaus viljelymaaksi. Metaanipäästöt vähenevät turvemaan kuivauksessa, mutta vaikutus jää paljon pienemmäksi kuin N2O ja CO2 -päästöjen lisääntyminen.
Tohtori Moreaun saari
Juoni
Prendickin mieleen palautuvat tarinat Moreausta, joka tunnettiin kokeellisista tieteellisistä menetelmistään sekä tutkimustyöstään sairaalloisten kasvuhäiriöiden parissa. Sensaationhakuisen lehtimiehen julkaiseman kirjasen myötä Moreausta tuli tiedeyhteisön hylkiö ja hän joutui lähtemään Englannista.
Maatalous
Ympäristövaikutukset
Päästöjen vähennysratkaisuja ovat soiden vesitalouden palauttaminen kuivauksen ja ojittamisen sijaan, liikalannoituksen välttäminen, maaperän humuksen lisääminen, riisintuotannon metaanipäästöjen hillintä ja lihankäytön hillintä. Naudanlihakilon tuotanto aiheuttaa 13 hiilidioksidikiloa vastaavat päästöt, mikä on yhtä paljon kuin sadan kilometrin henkilöautomatka.
Tohtori Moreaun saari
Juoni
Moreau ja hänen avustajanaan toimiva Montgomery kertovat vähitellen Prendickille yhdentoista vuoden aikana saarella tekemästään työstä. Eläinihmiset pidetään kurissa joukolla kieltoja, jotka saavat ne "uskomaan määrätyt asiat mahdottomiksi tai kielletyiksi, ja nämä mielen kudokseen ommellut kiellot olivat kaiken tottelemattomuuden ja kaikkien vastaväitteiden yläpuolella." Eläinihmiset ovat muovanneet kielloista oman Lakinsa, jota ne hokevat loputtomiin:
Maatalous
Ympäristövaikutukset
Maatalousteknologian kehittäminen kuten lannoitteet säästää 13,1 miljardia hiilidioksiditonnia kasvihuonekaasupäästöjä vuosittain verrattuna vuoden 1961 teknologiaan. Hiilipäästöjä aiheuttaa eniten peltoalan lisääminen, mutta satojen kasvu johtuu lähinnä teknologian kehittymisestä, vähemmän peltojen lisäämisestä. Viljatuotanto kasvoi 162 % ja väestö vain 111 % vuosina 1961 - 2005.
Tohtori Moreaun saari
Juoni
Lain ohella Moreau on juurruttanut olentojen aivoihin eräänlaisen jumalkuvan itsestään. Hän kertoo pyrkivänsä vaikuttamaan olentoihin esimerkin ja opetuksen avulla vain huomatakseen, että kun hänen vaikutuksensa hälvenee, "eläin alkaa ryömiä takaisin, alkaa vaatia taas oikeuksiaan" taantumisprosessissa. Kun eläinihmiset alkavat taantua, Moreau vapauttaa ne eikä piittaa niistä niiden tuottaman epäonnistumisen tunteen takia. Eläinihmiset muodostavat yhteisön – Moreaun mukaan eräänlaisen ihmiselämän irvikuvan – yrittäessään säilyttää ihmisyytensä.
Maatalous
Ympäristövaikutukset
Jos kaikki yhdysvaltalaiset luopuisivat eläinruoasta, ilmastopäästöt vähenisivät 2,6 prosenttiyksikköä eli 28 % ruoantuotannon osalta mutta ihmiset kärsisivät tärkeiden ravinteiden vajeista ja saisivat liikaa energiaa, PNAS-lehdessä julkaistu mallinnus osoittaa. Vaikka eläinpäästöt ovat 49 % maatalouspäästöistä, vähennys olisi siis vain 28 %, koska pitäisi tuottaa toisin enemmän sivutuotteita, esimerkiksi keinolannoitetta lannan loppuessa, ja kasvinviljelyn sivutuotteena syntyvää ihmiselle kelvotonta rehua ei voisi enää hyödyntää eläintuotannossa. Mallissa maatalouseläimistä luovuttaisiin täysin. Täyden veganismin ilmastohyöty on siis luultua pienempi.
Tohtori Moreaun saari
Juoni
Koska saari on eristyksissä, Prendickillä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin jäädä Moreaun vieraaksi. Montgomeryn kanssa he alkavat havaita merkkejä siitä että Lakia on rikottu: puita on raavittu, olennot juovat vettä suoraan purosta ja kaneja löytyy silvottuina ja puoliksi syötyinä. Kun veren makuun päässyttä Leopardimiestä syytetään rikkomuksesta, hän hyökkää Moreaun kimppuun. Leopardimies otetaan kiinni ja lopulta Prendick ampuu hänet.
Surmasta seuraa syöksykierre. Moreaun viimeisin koe-eläin, puuma karkaa ennen kuin muodonmuutos on valmis. Moreau säntää olennon perään ja yhteenoton seurauksena molemmat menehtyvät. Luojansa kuoltua eläinihmiset alkavat kapinoida ja rikkoa lakia, ja seurauksena on anomia. Montgomery joutuu surmaamaan useita eläinihmisiä itsepuolustuksena. Toivottomuuden vallassa hän ryhtyy juopottelemaan ja lähtee Moreaun asuinmajalta vain joutuakseen villiintyneiden eläinihmisten surmaamaksi. Prendick rientää Montgomeryn avuksi mutta tulee niin tehdessään vahingossa sytyttäneeksi Moreaun majan tuleen.
Moreaun ja Montgomeryn kuoltua ja majan tuhouduttua tulipalossa Prendick joutuu elelemään eläinihmisten joukossa. Eläinihmisten hidas mutta vääjäämätön taantuminen eläimiksi tuntuu hänestä kuitenkin vastenmieliseltä ja lopulta hän palaa asumaan majan raunioilla. Lopulta saaren rantaan ajautuu pikkuvene, jolla Prendick lähtee merelle.
Elokuvaversiot
Romaanin pohjalta on tehty kolme eri elokuvaa:
Australian avoin tennisturnaus 2007
Vuoden 2007 Australian avoin tennisturnaus pelattiin 15.–28. tammikuuta 2007 Melbournessa. Kaksinpelien mestareiksi pelasivat Sveitsin Roger Federer ja Yhdysvaltain Serena Williams.
Karhu (yritys)
Alkuvuodet - tavaramerkki Karhu syntyy ja leviää maailmalle
pienoiskuva|upright|Oy Urheilutarpeita – Sportartiklar Ab:ssä käyttöönotettu yritys- ja tavaramerkkilogo, joka oli käytössä vuosina 1920-1973. Sen jälkeen tapahtuneiden yritysjärjestelyiden myötä Karhu-logoa uudistettiin. Karhu perustettiin Helsingissä 6. toukokuuta 1916 nimellä Oy Urheilutarpeita – Sportartiklar Ab perustajinaan Arno Hohenthal ja Karl Stockmann, sekä yhtenä merkittävämpänä "pesäpallon isä" Lauri Pihkala. Osakkeita merkitsivät lisäksi Emil Lampinen ja Juho Halme. Tehdas aloitti toimintansa 2. kesäkuuta 1916.
Aluksi tehdas otti ohjelmaansa yleisurheilun välineitä, kuten kiekkojen, keihäiden ja piikkarien sekä murtomaahiihdon sukset. Suomalaiset 1920-luvun maailman huiput, juoksijoissa Paavo Nurmi ja Hannes Kolehmainen, ja heittäjissä keihäsmiehet Jonni Myyrä, Urho Peltonen, Paavo Johansson ja Julius Saaristo sekä hiihtäjä Tapani Niku toimivat Karhu-varusteiden käyttäjinä kansainvälisinä mainostajina. Työntekijöinä 1930-luvun alussa Kerkkoossa oli ajan tunnettuja yleisurheilijoita, kuten Matti Järvinen, Lauri Lehtinen ja Yrjö Nikkanen. Hiihtäjistä yrityksessä työskenteli ennen sotia myös Kalle Jalkanen.
Juuri ennen Talvisotaa Urheilutarpeita-yritys toiminta oli laajentunut useisiin urheiluvälineisiin ja vientiä oli kaikkiaan 56 sen ajan maahan. Karhu-merkkiset urheilutuotteet olivat virallisia kilpailuvälineinä vuoden 1920 Antverpenin olympialaisista lähtien. Yritys toimi tässä vaiheessa kahdella paikkakunnalla eli Helsingin Punavuoressa ja Porvoon maalaiskunnan Kerkkoossa. Purje-, pallo- ja jalkineosastot sijaitsivat Helsingissä sekä suksi-, voimisteluväline-, puuseppäosastot ja konepaja Kerkkoossa. Työntekijöitä siinä vaiheessa oli kaikkiaan 400.
Paluu rauhan aikaan - uusi sukupolvi yritysjohtoon
Sodan aika muodosti kehityksessä poikkeuksen, sillä yritys valmisti vuosina 1939-1945 armeijan tarpeisiin telttoja, lumipukuja ja kenkiä. Liikuntatuotteiden kehitys ja myynti jatkui 1940- ja 1950-luvuilla. Tältä ajalta tunnetuimpia yrityksessä työskennelleitä oli keihäänheiton olympiakultaa saavuttanut Tapio Rautavaara. Helsingin olympialaisten aikaan Karhu-tuotteet olivat näkyvänä osan urheilijoiden urheiluvälineitä. Karhu käytti aluksi kolmea raitaa tunnuksenaan, jo ennen Adidasta. Adidaksen perustaja Adi Dassler osti oikeuden Karhun kengissään käyttämään kolmen raidan merkkiin Helsingin olympialaisissa vuonna 1952, koska Karhu oli käyttänyt merkkiä ennen heitä. Tunnus ostettiin summalla, joka vuoden 2011 rahassa vastaa 1 600 euroa, sekä kahdella viskipullolla. Karhun nykyisten kenkien tunnuksena oleva M-kirjaimen arvellaan tuleen joko 1960-luvulla Karhun suunnittelijoina toimineiden Mäntylän veljesten sukunimestä tai suomenkielisestä Mestari-sanan alkukirjaimesta.
Yritysnimen muutos ja useita fuusioitumisia yritykseen
pienoiskuva|upright|Karhu-Titan Oy:n Jofa-kypärän tunnettu käyttäjä oli [[Wayne Gretzky. Lisäksi hän käytti jo 1980-luvulla lähtien Titan-mailaa.]] Vuonna 1966 yhtiö vaihtoi nimensä virallisesti Oy Urheilu-Karhu Sport Ab:ksi, ja vuonna 1973 nimi vaihtui Karhu-Titan Oy:ksi. Näihin aikoihin suksituotanto siirrettiin uuteen paikkaan eli Kerkkoolta Kiteelle, jossa valmistettiin niin puu- kuin muovisuksia. Tehtaan työntekijämäärä oli alkuvaiheessa 120 henkilöä. Vastaavasti urheilujalkinetuotanto siirrettiin Askolaan. Kanadaan perustettiin vuonna 1975 myös uusi suksitehdas yhteisyrityksenä kanadalaisten kanssa. Karhu-Titanin omistusosuus kanadalaistehtaasta oli noin puolet. Tästä alkoi Karhun suksien myynti Kanadassa. Yritys sai vuonna 1975 Tasavallan presidentin vientipalkinnon. Tällöin viennin osuus oli 42% liikevaihdosta. Yrityksellä oli tällöin Suomen viidessä tehtaassaan (Porvoo, Askola, Mikkeli, Kitee ja Tampere) 437 työntekijää.
Karhun urheilujalkineet nousivat 1970-luvulla kansainväliseen menestykseen. Yrityksen urheilujalkineisiin kehitettiin tällöin ilmatyynyratkaisu, jota markkinoitiin vuodesta 1978 tuotteena Karhu Champion 1980-luvulla Karhu kehitti juoksukenkiinsä Fulcrum -järjestelmän ottamaan huomioon eri tyyppiset juoksun ja yksilöiden pronaatiot. Kehitystyötä tehtiin tällöin yhdessä Jyväskylän yliopiston kanssa. Kehitystyön tulokset toteutettiin vuoden 1982 Karhu Albatross -mallissa. Tämän jälkeen kilpailijat Adidaksen ja Niken johdolla ajoivat Karhun ohi ja ottivat johdon urheilujalkinemarkkinoilla. Vuonna 1987 Karhu-Titan siirsi jalkinetuotantoaan kannattavuuden heiketessä ulkomaille supistaen Askolan ja Mikkelin työntekijämäärää yli sadalla. Pian sen jälkeen koko Mikkelin tehdas suljettiin niin, että Suomen tuotanto keskitettiin Askolaan.
Jääkiekkotuotteista alkoi tulla yritykselle keskeisempi tuotesegmentti, kun Karhu oli siihen asti ollut keskeisesti suksifirma. Antti-Jussi Tiitolan omistama Titan Oy toi uuteen Karhu-Titan Oy:öön lasikuituosaamisen ja nosti Titan-jääkiekkomailat Karhu-Titanin yhdeksi menestystuotteeksi. Vuonna 1980 Titan-mailasta tuli nousevan kanadalaisen jääkiekkotähden Wayne Gretzkyn käyttämä maila. Toinen kuuluisa Titan-mailojen käyttäjä oli kanadalainen NHL-pelaaja Mike Bossy.