cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Portugalin historia
Kultainen aikakausi
Juhanan jälkeen valtaan nousi 1557 kolmevuotias Sebastian I. Hän alkoi jo nuorena kiinnostua fanaattisesti Marokkoon suuntautuvasta ristiretkestä, jonka avulla kristityt voisivat vallata Pohjois-Afrikan takaisin muslimeilta. Sebastianin joukot tuhottiin täysin 4. elokuuta 1578 käydyssä Ksar el-Kebirin taistelussa. Noin 8 000 portugalilaista sotilasta kaatui taistelussa, myös itse kuningas Sebastian.
Iberian unioni 1580-1640
Koska Sebastian oli lapseton, häntä seurasi valtaistuimella hänen isosetänsä, kardinaali Henrik I. Henrik oli lapseton, vanha ja eli selibaatissa, joten Portugalin kruunu oli poistumassa Aviz-suvulta. Henrikin seuraajaksi oli monia pyrkyreitä. Yksi niistä oli Manuel I:n tyttärenpoika Espanjan Filip II. Espanjan armeija valtasi Portugalin Henrikin kuoleman jälkeen 1580. Armeija kukisti samalla myös toisen vallantavoittelijan, Antonion joukot.
Filip II julistautui 1580 Portugalin kuninkaaksi Filip I. Cortes hyväksyi hänet seuraavana vuonna. Alkuun oli kyse personaaliunionista: Portugali säilyi erillisenä valtiona ja piti oman lakinsa, rahayksikkönsä ja hallituksensa. Portugalin kolmas espanjalainen kuningas, Filip III eli Espanjan Filip IV, yritti tehdä Portugalista Espanjan maakunnan. Myös inkvisitio alkoi toimia 1536 ja vainota juutalaisia.
Portugalilaiset alkoivat pyrkiä eroon Espanjasta, ja kuningassuvun jäsen Bragançan herttua julistettiin Portugalin kuninkaaksi 1. joulukuuta 1640 nimellä Juhana IV. Espanja ei kuitenkaan tyytynyt tähän, vaan se aloitti Portugalia vastaan Portugalin restauraatiosodan (1659–1668). Espanjan yritys jäi kuitenkin tuloksettomaksi ja se tunnusti Lissabonin rauhassa 1668 Juhana IV:n oikeuden Portugalin kruunuun.
Sodan seurauksena Espanjan kuningas menetti Portugalin kuninkaan aseman. Juhana IV tarvitsi Portugalin kuninkaana asemansa turvaamiseksi liittolaisen ja turvautui Englannin apuun. Portugali menetti perimyssodassa muutamia siirtomaitaan, esimerkiksi Ceutan, jonka kuvernööri pysyi uskollisena Espanjalle. 1700-luvulla Portugalin kiinnostus siirtomaiden saralla kohdistui Brasiliaan sekä muutamiin kohteisiin Afrikassa ja Aasiassa, sillä nämä tuottivat emämaalle suuria voittoja.
Uudesta itsenäistymisestä Napoleonin sotiin
Portugalin talous oli 1700-luvulla myötätuulessa sokerintuotannon, orjakaupan sekä kulta- ja timanttilöytöjen takia. Englannin kanssa solmittiin 1703 Methuenin sopimus, joka antoi Englannille suuren määräysvallan Portugalin taloudessa. Maan silkkituotanto käynnistettiin ja Ylä-Douron viiniyhtiö sai yksinoikeuden portviinin vientiin Englantiin. Portugali oli tästä alkaen vuosisatojen ajan Englannin liittolainen.
Portugalin käymä orjakauppa
Portugali kävi noin 300 vuoden ajan orjakauppaa, jossa afrikkalaisia myytiin orjiksi lähinnä Brasilian sokeriruokoviljelmille. Vilkkaimmillaan kauppa oli 1700-luvulla, mutta se oli alkanut jo 1500-luvulla. Orjalaivauksia tehtiin 30 000 ja niissä kuljetettiin 4 650 000 orjaa, jotka ovat suuremmat luvut kuin millään muulla orjakauppaa käyneellä maalla. Suurimmat lähtösatamat olivat Elmina nykyisessä Ghanassa ja Luanda nykyisessä Angolassa, ja laivojen tyhjennys tapahtui useimmin Bahiassa. Amerikkaan tuoduista orjista osa karkasi, mistä kertoo, että lähes koko 1600-luvun ajan karanneet orjat ylläpitivät omaa valtioita, Palmaresia.
Lissabonin maanjäristys 1755
thumb|250px|[[Lissabonin maanjäristys 1755.]] thumb|Sebastião José de Carvalho e Melo, Pombalin markiisi 1. marraskuuta 1755 Lissabonissa tapahtui maanjäristys, jonka voimakkuudeksi on nykyään arvioitu vajaat yhdeksän Richterin asteikolla. Maanjäristyksessä, sitä seuranneissa tsunameissa ja tulipaloissa kuoli arviolta 60 000–100 000 ihmistä ja tuhoutui 85 prosenttia Lissabonin rakennuksista, minkä vuoksi kaupunki jouduttiin rakentamaan miltei kokonaan uudelleen. Maanjäristys oli niin voimakas, että sen vaikutukset tuntuivat Marokossa asti. Lissabonissa oli jo aiemmin tapahtunut useita pienempiä maanjäristyksiä, joista varhaisin tunnettu sattui vuonna 1009. 26. tammikuuta 1531 sattunut järistys vaati tuhansia kuolonuhreja. Lissabonin jälleenrakennusta johti tehokkaasti Sebastião José de Carvalho e Melo, myöhempi Pombalin markiisi.
Pombalin markiisin aika
Markiisi Sebastião José de Carvalho e Melo tuli pääministeriksi 1755. Markiisi de Pombal toimi määrätietoisesti Lissabonin vuoden 1755 maanjäristyksen vaurioiden korjaamiseksi sekä Portugalin talouden ja yhteiskunnan uudistamiseksi. Pombalin valtakaudella asioita kontrolloitiin tarkasti. "Sellit ja vankilat ovat ainoa asia, jonka tiedän tepsivän tähän hulluun kansaan", hänen kerrotaan sanoneen. Yksi hänen uudistuksistaan on orjuuden lopettaminen Portugalin Intian-siirtomaissa.
Rio väliaikaisena pääkaupunkina
thumb|Vuoden 1826 perustuslailla pyrittiin kumoamaan liberaalimpi vuoden 1821 perustuslaki. Kuningas Pedro esittelee kuvassa lakia tulevalle kuningatar Marialle. Vuonna 1801 Portugali menetti Olivençan Espanjalle lyhyessä appelsiinisodassa (Guerra das Laranjas), jossa Espanja hyökkäsi Napoleonin painostamana Portugaliin. Vuonna 1807 maa kieltäytyi liittymästä Englannin mannermaasulkemukseen. Tämän takia Ranska ja Espanja tekivät 1807 Fontainebleaun sopimuksen, jossa maat sopivat hyökkäävänsä yhdessä Portugaliin. Ranskalainen kenraali Jean-Andoche Junot vei 20 000 miehen joukkonsa Lissaboniin marraskuun 1807 lopussa, ja Portugalin kuningasperhe pakeni Brasilian Rio de Janeiroon. Riosta tuli väliaikaisesti Portugalin ja portugalilaisen imperiumin pääkaupunki.
Tämä aiheutti kansannousun. Vapaaehtoiset organisoituivat paikallisiksi kapinajuntiksi, jotka tekivät yllätyshyökkäyksiä ranskalaisten kuljetuksia ja pikku varuskuntia vastaan. Sekä Espanjan että Portugalin paikalliset armeijat löivät Ranskan joukot. Vuoden 1808 heinäkuussa 17 000 ranskalaista valiosotilasta antautui Bailénissa ja elokuussa 9 000 miestä Sintrassa. Britannia sekaantui tilanteeseen, ja heinäkuussa 1808 alueelle tuli 35 000 brittisotilasta Arthur Wellesley Wellingtonin komennossa. Brittiläisen armeijan väliintulo Iberian niemimaalla sytytti Portugalissa suurvaltojen välisen Pyreneiden niemimaan sodan, jota kesti vuoteen 1813. Ratkaisutaistelu käytiin 21. kesäkuuta 1813 Vitoriassa. Brittien, espanjalaisten ja portugalilaisten joukot voittivat ylivoimaisesti. Ranskan miehitys päättyi Portugalin osalta jo vuonna 1812.
Gallikanismi
Käytännössä tämä merkitsi eritoten hyvin tiukkaa Ranskan valtionpäämiehen (kuninkaan tai keisarin) otetta piispojen nimityksessä koko valtakunnan alueella. Vaikkakin paavien asemaa kunnioitettiin, niin tämän oppijärjestelmän mukaisesti hänen vallalleen asetettiin hyvin tiukat puitteet. Opin mukaan kirkolliskokoukseen kokoontuneiden piispojen tekemät päätökset olivat ylivoimaisesti tärkeämmät ja lainvoimaisemmat kun paavien yksistään tekemät.
Portugalin historia
Rio väliaikaisena pääkaupunkina
Kuninkaan maanpaon aikana 1808 vuoteen 1820 Portugalia hallitsi Britannian lähettiläs. Vuonna 1820 Portugalissa puhkesi Espanjan esimerkin vaikutuksesta vallankumous, jossa vaadittiin siirtymistä perustuslailliseen monarkiaan. Kuningas hyväksyi perustuslain palatessaan Brasiliasta Lissaboniin vuonna 1821. Britannia vaikutti kuitenkin edelleen vahvasti maan päätöksentekoon. Portugalin poliittiset olot jatkuivat epävakaisina 1860-luvulle saakka, jolloin valtio aloitti uudestaan siirtomaidensa laajentamisen.
Brasilian itsenäistymisestä vuoden 1910 vallankumoukseen
Vuonna 1822 Brasilia julistautui itsenäiseksi keisari Pedro I:n alaisuudessa, sillä brasilialaiset eivät hyväksyneet Portugalin läheistä suhdetta Englannin kanssa. Lissabon sai siten takaisin asemansa Portugalin pääkaupunkina. Vuoden 1821 perustuslain mukaan maata hallitsi Juhana VI, jonka oli annettava valtaa myös parlamentille. Juhanan kuoltua 1826 hänen vanhin poikansa Pedro I sai Portugalin kruunun nimellä Pedro IV. Koska portugalilaiset ja brasilialaiset eivät halunneet yhdistynyttä monarkiaa, Pedro joutui luopumaan Portugalin kruunusta tyttärensä Maria da Glórian hyväksi. Muutos merkitsi myös orjakaupan loppumista myös tällä suunnalla. Alaikäinen Maria ei pystynyt pitämään kruunua, vaan sen kaappasi hänen setänsä Mikael, joka kumosi myös maan perustuslain. Tämä synnytti sisällissodan, jota käytiin vuosina 1828–1834 perustuslaillisten ja migueliittien välillä. Migueliitit saivat vuoteen 1833 asti tukea Espanjalta, ja perustuslailliset Britannalta ja Ranskalta. Sota päättyi perustuslaillisten voittoon ja Évorassa solmittuun Evoramonten sopimukseen 1834. Maria palasi hallitsijaksi ja vuoden 1821 perustuslaki tuli voimaan.
Gallikanismi
Ranskassa tapahtuivat 1400-luvulla ensimmäiset yritykset kohden gallikanismia. Kuningas Kaarle VII rajoitti 7. heinäkuuta 1438 antamallaan Bourgesin pragmaattisella sanktiolla paavien etuoikeuksia ja myönsi korkeimman päätösvallan Baselin ja Konstanzin kirkolliskokouksille.
Portugalin historia
Brasilian itsenäistymisestä vuoden 1910 vallankumoukseen
thumb|Kuningas Kaarle (Carlos I). thumb|Kuninkaanmurha 1908. Portugali alkoi 1860-luvulla laajentaa siirtomaitaan. Niinpä se pyrki yhdistämään Etelä-Afrikassa sijainneet alueensa (nykyisen Angolan and Mosambikin) valtaamalla niiden välissä olleen alueen. Tämä uhkasi kuitenkin Britannian Kap-Kairo-suunnitelmaa, ja Britannia esitti Portugalille vuonna 1890 uhkavaatimuksen, että sen alueelle ei ole syytä tunkeutua. Laajentumissuunnitelma ei toteutunut, mutta Britannia nöyryytti Portugalia ottamalla vastatoimena haltuunsa Portugalille pitkään kuuluneita alueita.
Lentopallon Mestaruusliigakausi 2011–2012
Runkosarjan päätyttyä miesten liigan kahdeksan ja naisten liigan kuusi parasta pelasivat pudotuspelit mestaruudesta ja muista mitaleista. Kummankin liigan kaksi heikointa joutui karsimaan sarjapaikastaan.
Charles Albert Buswell
Charles Albert Buswell (15. lokakuuta 1913 – 14. kesäkuuta 2008) oli katolisen kirkon yhdysvaltalainen pappi. Hän syntyi Homesteadissa, Oklahomassa, mutta muutti jo pian perheineen Oklahoma Cityyn.
Buswell aloitti opintonsa Yhdysvalloissa ennen lähtemistään Leuvenin American Collegeen Belgiaan vuonna 1936. Hän sai pappisvihkimyksensä 9. heinäkuuta 1939 ja palasi Yhdysvaltoihin.
Portugalin historia
Brasilian itsenäistymisestä vuoden 1910 vallankumoukseen
Hallituksen vastainen tyytymättömyys lisääntyi vuoden 1890 nöyryytyksen jälkeen ja tasavaltalainen puolue lisäsi kannatustaan. Kuningas Kaarle pyrki aluksi hillitsemään tyytymättömyyttä uudistuksilla. Miesten yleinen äänioikeus otettiin käyttöön vuonna 1901. Kun levottomuudet eivät laantuneet, kuningas antoi pääministeri João Francolle yhä enemmän valtaa, lopulta vuonna 1908 diktaattorin valtuudet.
Lentopallon Mestaruusliigakausi 2011–2012
Miesten sarjataulukko
''25. marraskuuta Sampo menetti kaikki alkukauden pisteensä edustusoikeudettoman pelaajan käytön vuoksi. 25. tammikuuta Urheilun oikeusturvalautakunta teki päätöksen, jossa otteluiden tulokset palautettiin, mutta Sammoltä vähennettiin rangaistuksena 12 pistettä.''
Loppuottelut
thumb|240px|Timo Jokinen iskee VaLePan ja Hurrikaanin toisessa finaaliottelussa.
VaLePan joukkue: Antti Esko, Toni Vahela, Eduard Venski, Eero Jokinen, Anssi Vesanen, Elviss Krastins, Petteri Friberg, Timo Jokinen, Olli Kunnari, Joni Mikkonen, Arttu Lahdenperä, Hannu Hautamäki. Päävalmentaja: Ugis Krastins. Kakkosvalmentaja: Harri Lehtimäki.
Liigakarsinta
Sun Volleyn luovuttua liigapaikastaan, Mutalan Riennolle myönnettiin liigalisenssi.
Portugalin historia
Brasilian itsenäistymisestä vuoden 1910 vallankumoukseen
Tasavaltalaismielinen ryhmittymä surmasi kuningas Kaarlen ja hänen kruununprinssinsä Ludvig Filipin helmikuussa 1908. Kuninkaanmurha (O Regicídio de 1908) tapahtui Praça do Comércion aukiolla Lissabonissa. Tästä alkoi levottomuuksien kausi, jossa tasavaltalaiset nousivat keskeiseen rooliin. Uudeksi kuninkaaksi nousi Manuel II, jonka kausi jäi lyhyeksi.
Portugalin hallitsijasuvut
Lentopallon Mestaruusliigakausi 2011–2012
Naisten sarjataulukko
Viron joukkueet Viron joukkueet eivät enää pelanneet 3.kierroksella. 27.-29. tammikuuta pelattiin Final Six -turnaus, johon selvisi kahden ensimmäisen kierroksen kuusi parasta joukkuetta. Sijoitukset Final Six -turnauksessa: 1)LP Viesti 2)HPK  3)OrPo  4)LiigaEura  5)Viljandi  6)LP Kangasala.
Loppuottelut
Suomen mestaruuden voittanut LP Viestin joukkue: Daria Subbotina, Dubravka Stojanovic, Elizabeth Cordonier, Heidi Sjöholm, Hillaelina Hämäläinen, Johanna Aaltonen, Kaisa Jokinen, Martina Konecna, Michaela Madsen, Mona Kärkkäinen, Noora Kosonen, Olga Niemi, Riikka Arminen, Sini Häkkinen, Tatsiana Lapukhina, Vappu Ritala.
Portugalin historia
Ensimmäinen tasavalta
thumb|Tasavallan kannattajat mellakoivat Lissabonissa 5.10.1910. Monarkia syrjäytettiin vallankumouksessa 4. lokakuuta 1910, minkä jälkeen perustettiin Portugalin ensimmäinen tasavalta. Väliaikaisen hallituksen presidentiksi nousi Teófilo Braga. Manuel de Arriaga valittiin 1911 ensimmäiseksi presidentiksi.
Portugali oli ensimmäisessä maailmansodassa ympärysvaltojen puolella vuodesta 1914. Se osallistui sotatoimiin Euroopassa ja Afrikassa myös laivastollaan. Joulukuussa 1917 vallankaappauksessa maan johtoon nousseen presidentti Sidónio Paisin murha vuonna 1918 ajoi maan lyhyeen sisällissotaan. Vuosien 1911-1926 välisenä aikana maassa oli kahdeksan presidenttiä, joista kaksi erotettiin, neljä erosi kesken virkakauden, yksi murhattiin ja vain yksi istui kautensa loppuun. Samana aikana maassa oli 44 hallitusta. Politiikan levottomuus ja lyhytjänteisyys kasvattivat vaatimuksia järjestyneemmästä hallitusvallasta. Ajanjakso oli myös nykyaikaisten puolueiden ja ammattiyhdistysten syntyaikaa.
Gallikanismi
Kaikkein tunnetuin oppisuunnan edustaja oli Meaux’n piispa Jacques Bénigne Bossuet, joka vaikutti 1600-luvulla. Hän kirjoitti gallikanismista vuonna 1682 neljä artikkelia, jotka olivat Ranskan piispankokouksen allekirjoittamia. Hän otti käyttöönsä Konstanzin kirkolliskokouksen päätökset, joiden mukaan ekumeeninen kirkolliskokous, eli kaikkien piispojen ja apottien kokous, oli kirkon ylin auktoriteetti myös kirkon opetuksen suhteen.
Charles Albert Buswell
Paavi Johannes XXIII nimesi Buswellin 8. elokuuta 1959 Pueblon hiippakunnan piispaksi Coloradossa. Hän erosi 19. syyskuuta 1979 kaksikymmentä vuotta palveltuaan ja oli kuollessaan 94-vuotias.
Gallikanismi
Gallikanismi voimistui 1700-luvun lopulla eritoten Ranskan papiston keskuudessa. Tähän vaikuttivat Boussuet’n teoriat, jotka hyväksyttiin laajalti, ja toisaalta myös jansenistien omaksuma gallikaaninen asenne. Jansenistit syyttivät paavia sekaantumisesta Ranskan papiston sisäisiin asioihin. Seuraavalla vuosisadalla, 1800-luvulla, gallikanismin ajatus oli jo vallannut lähes kokonaisuudessaan ranskalaisen papiston. Ranskan vallankumous oli voimakkaasti gallikaanisten ajatusten läpitunkemaa. Uusi papiston siviilihallintolaki teki käytännössä papistosta tavallisia virkamiehiä, joiden palkan valtio maksoi, mutta joiden oli vannottava uskollisuudenvala perustuslaille. Pitkällisen aikailun jälkeen paavi Pius VI tuomitsi tuon perustuslain. Tämä aiheutti hajaannuksen ranskalaisen papiston keskuudessa.
Félicité Robert de Lamennais kritisoi gallikanismia ja sen periaatteita voimakkaasti kirjassaan Essai sur l’indifférence en matière de religion, jonka hän kirjoitti vuosien 1817 ja 1823 välillä.
Lopulta vuonna 1870 Vatikaanin ensimmäinen kirkolliskokous julisti paavin erehtymättömäksi. Tämä päätös, vaikkakin ranskalaisten piispojen voimakkaasti vastustama, soitti iltakelloja gallikanismille. Tuloksena oli Ranskan tasavallan maallistuminen ja vuonna 1905 tapahtunut täydellinen kirkon ja valtion ero.
Portugalin historia
Toinen tasavalta eli Salazarin kausi
thumb|Portugalin Afrikkalaiset siirtomaat. Ensimmäisen tasavallan aikaa leimasivat poliittinen epävakaus, Portugalin epäsuosittu osallistuminen ensimmäiseen maailmansotaan sekä huonot suhteet kirkon ja valtion välillä. Tämä johti kansallismielisten sotilasvallankaappaukseen vuonna 1926 ja toiseen tasavaltaan, joka sisälsi pääministeri António de Oliveira Salazarin johtaman lähes 50 vuotta jatkuneen autoritaarisen konservatiivihallinnon, joka sovelsi korporatismin periaatetta. Hallitusjärjestelmää kutsuttiin nimellä Estado Novo ("uusi valtio"). Se oli arvoiltaan katolinen ja nationalistinen ja muistutti Espanjan fasismia. Estado Novon aikana ainoa sallittu puolue oli kansallinen liitto (União Nacional), jota piti pystyssä salainen poliisi Polícia Internacional e de Defesa do Estado. Salazarin aika oli taloudellisesti vakaata, mutta yhteiskunnan kehitystä ei juuri tapahtunut. Tämä johtui tietoisesta politiikasta, joka korosti Portugalin imperiumin omavaraisuutta. Teollistuminen, kaupungistuminen ja koulutus pyrittiin pitämään minimissään. Työläisten, kaupunkilaisten ja opiskelijoiden liiallista määrää pidettiin uhkana yhteiskunnalliselle vakaudelle ja perinteisille arvoille. Espanjan sisällissodan aikana Portugali tuki kansallismielisiä. Kumousajatusten leviämistä estettiin sensuurin avulla.
Toisen maailmansodan aika
Koko toisen maailmansodan ajan Portugali oli puolueeton. Joulukuussa 1942 Japani miehitti Portugalille kuuluneen Itä-Timorin, mutta pääministeri António de Oliveira Salazar kieltäytyi julistamasta maalle sotaa. Hän antoi kuitenkin liittoutuneille luvan käyttää Azoreja sotilastukikohtanaan. Kun puolustusliitto Nato perustettiin 1949, maa oli yksi sen perustajajäsenistä.
Siirtomaasodat
Intia otti haltuunsa Portugalin Intian 1961. Myös Angolassa, Mosambikissa ja Portugalin Guineassa syntyi itsenäisyysliikkeitä, mutta Portugali oli haluton antamaan siirtomailleen itsenäisyyttä. 1968 Salazar sai sydänkohtauksen, jonka jälkeen hän ei kyennyt hallitsemaan. Pääministeriksi tuli Marcelo Caetano. Hänen johdollaan yritettiin jatkaa siirtomaasotia siirtomaiden itsenäisyysliikkeitä vastaan, mutta huonoin tuloksin. Valta siirtyi vähitellen sotilasjuntan käsiin.
Sissejä ei onnistuttu kukistamaan, ja tyytymättömyys siirtomaasotiin johti osaltaan vuoden 1974 Neilikkavallankumoukseen. Se kaatoi maata hallinneen sotilasjuntan, joka oli pyrkinyt presidentti Américo Tomásin ja pääministeri Caetanon johtamana jatkamaan vuonna 1968 vallasta luopuneen Salazarin politiikkaa.
Kolmas tasavalta
thumb|Neilikkavallankumouksen muistomerkki Lissabonissa Asevoimien liikkeen suorittama veretön neilikkavallankumous 25. huhtikuuta 1974 nosti valtaan Kansallisen pelastuksen juntan ja johti laajoihin vasemmistoradikaaleihin demokratiauudistuksiin. Portugalin Afrikan-siirtomaille myönnettiin itsenäisyys 1975. Joulukuussa 1975 Indonesia miehitti Portugalin Timorin (Itä-Timor), joka oli viikkoa aikaisemmin julistautunut itsenäiseksi, joten sen itsenäisyys jäi toteutumatta. Portugalilaisen imperiumin loppuna pidetään vuotta 1999, kun Macaon kaupunki luovutettiin Kiinalle.
Uusi vasemmistoradikaalinen perustuslaki otettiin käyttöön vuonna 1976. Ensimmäiset demokraattiset parlamenttivaalit pidettiin 1975 ja presidentinvaali 1976. Vapaat vaalit nostivat valtaan maltillisia suuntauksia, ja johtaviksi puolueiksi tulivat sosialistit ja sosiaalidemokraatit.
Vuoden 1974 Neilikkavallankumouksen jälkeen yksi vaikutusvaltaisimmista ja näkyvimmistä poliitikoista Portugalissa oli sosialistista puoluetta pitkään sen pääsihteerinä johtanut Mario Soares, joka toimi ensimmäisenä demokraattisesti valittuna pääministerinä vuosina 1976–1978 ja uudelleen 1980-luvun alussa sekä Portugalin presidenttinä kymmenen vuotta vuosina 1986–1996. Vuonna 2017 kuollutta Soaresia kutsuttiin Portugalin demokratian isäksi.
EEC-jäsenyys 1986
Maatalousvaltainen Portugali oli pitkään Länsi-Euroopan köyhin valtio, ja monet portugalilaiset lähtivät siirtotyöläisiksi muihin Länsi-Euroopan maihin. Vuonna 1986 Portugali liittyi Espanjan kanssa EEC:hen, joka oli Euroopan unionia edeltänyt talousyhteisö.
Talouskriisi 2011–2013
Portugali oli 1990-luvun yksi Euroopan nopeimmin kasvavista talouksista ja menestyjistä. Keskimääräinen BKT:n kasvu oli noin 5 %. Maan pääsyä euroalueen jäseneksi vuonna 1999 pidettiin palkintona hyvin tehdystä työstä. Se takasi maalle vakaan valuutan, matalat korot sekä tien maailman suurimmalle talousalueelle. Vuonna 2002 euroa alettiin käyttää maksuvälineenä. Portugalin ongelmat johtuvat pääosin maan talouden hitaasta kasvusta. Maan talous ei 2000-luvun alun hyvinä vuosina kasvanut merkittävästi.
Vuonna 2008 alkanut kansainvälinen finanssikriisi vei 2010-luvun alussa Portugalin talouskriisiin, jonka ratkaisemiseksi sille annettiin 78 miljardin euron suuruinen lainapaketti. Se jakautui kolmeen 26 miljardin osaan. Lainoittajia olivat Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF), Euroopan rahoitusvakausväline (ERVV) ja Euroopan komissio. Suurin lainoittaja on Saksa runsaalla 14 miljardilla eurolla. Portugalin eräänlainen omavastuuosuus lainoista oli 455 miljoonaa euroa. Positiivinen käänne kriisissä tapahtui 3. lokakuuta 2012, kun Portugalin onnistui saada markkinoilta 3,76 miljardin laina kohtuullisella korolla. Tämän avulla voitiin kovakorkoisia lainoja vaihtaa edullisempiin. EU piti tukitoimilla Portugalin korkotasoa alhaisena edelleen syksyllä 2013.
Säästöohjelman toteuttaminen kohtasi vaikeuksia, sillä maan perustuslakituomioistuin päätti maaliskuussa 2013, että iso osa hallituksen suunnittelemista talouskuritoimista on perustuslain vastaisia. Hätälainoittajat helpottivat Portugalin lainaohjelman ehtoja, mutta hyväksyttäviä säästökohteita tarvittiin silti lisää.
Talouskriisin jälkeen
Portugalin pääministerinä vuodesta 2015 toiminut sosialistien johtaja Antonio Costa ja sosialistit saivat vaalivoiton vuoden 2019 parlamenttivaaleissa Portugalin positiivisen talouskehityksen siivittämänä. Sosialistit saivat 106 paikkaa, kun ehdottomaan enemmistöön olisi tarvittu 116 paikkaa maan 230-paikkaisessa parlamentissa. Pääministerinä jatkoi vaalien jälkeenkin Antonio Costa, mutta hänen hallituksensa tarvitsi edelleen pienten vasemmistopuolueiden tukea.
Portugalin vaikutusvaltaisessa, mutta pitkälti seremoniallisessa presidentin virassa on vuodesta 2016 toiminut konservatiivi Marcelo Rebelo de Sousa, joka voitti vuoden 2016 presidentinvaalit ensimmäisellä kierrokella. Häntä aikaisemmin presidenttinä toimi kaksi kautta vuosina 2006–2016 konservatiivi Aníbal Cavaco Silva.
Portugalin talous kääntyi kriisin jälkeen taas nousuun. Vuonna 2017 talous kasvoi 3,5 % ja seuraavana vuonna 2,4 %. Työttömiä oli 6,4 % heinäkuussa 2019.
Globo
Globo on:
Sjoerd Hoogendoorn
pienoiskuva|Sjoerd HoogendoornSjoerd Hoogendoorn (s. 17. helmikuuta 1991 ) on alankomaalainen lentopalloilija, joka edustaa Lentopallon Mestaruusliigassa pelaavaa Vammalan Lentopalloa. Hoogendoornin pelipaikka on hakkuri. VaLePaa hän on edustanut vuodesta 2013 asti. Kotimaassaan Draisma Dynamon riveissä pelannut Hoogendoorn on voittanut maansa mestaruuden kerran vuonna 2010 ja cupin kahdesti vuosina 2010-11. Maajoukkuetasolla Hoogendoorn on pelannut vuodesta 2011 asti Alankomaiden maajoukkueessa. Nuorten maajoukkueessa hän oli vuoden 2010 EM-kisojen paras pistemies ja joukkueen kapteeni. Hoogendoorn on 198 senttimetriä pitkä.
Välimerenroussi
Välimerenroussi (Hoplostethus mediterraneus) on rousseihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä.
Koko ja ulkonäkö
Välimerenroussi voi kasvaa suurimmillaan 42 cm pitkäksi, ja tavanomainen pituus on 10–20 cm. Lajin ruumis on soikea, korkeahko ja litteä. Pää, silmät ja suu ovat suuret. Pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Vatsassa on rivi karkeita luusuomuja. Väriltään välimerenroussi on selästään punertava ja kyljistään ja vatsastaan hopeanharmaa. Evät ovat punaiset.
Levinneisyys ja elintavat
Välimerenroussia tavataan Atlantin länsiosista Uudesta-Englannista Brasiliaan ja itäosista Islannista Etelä-Afrikkaan, sekä Välimerestä. Laji elää myös Punaiseltamereltä Etelä-Afrikkaan ulottuvalla alueella ja Australian ja Uuden-Seelannin lähellä. Kala liikkuu 100–1 500 metrin syvyydessä. Välimerenroussin ravintoa ovat erityisesti äyriäiset, mutta se voi syödä myös kaloja ja pääjalkaisia. Välimerellä lajin lisääntymisaika on toukokuusta marraskuulle.
Välimerenroussia kalastetaan kaupallisesti.
Il Globo
Il Globo on Australiassa julkaistava italiankielinen sanomalehti, jonka pääkonttori sijaitsee Melbournessa. Lehti julkaistiin ensimmäistä kertaa marraskuussa 1959.
Il Globon levikki, yli 20 000, kuuluu Australiassa julkaistavien ei-englanninkielisten sanomalehtien laajimpien joukkoon.
Man with a Mission
Man with a Mission (tyyliteltynä MAN WITH A MISSION) on japanilainen rockyhtye, joka perustettiin Shibuyassa vuonna 2010. Yhtye yhdistelee musiikissaan hard rockia ja dancepoppia. Yhtyeeseen kuuluvat Tokyo Tanaka (laulu), Kamikaze Boy (basso), Jean-Ken Johnny (laulu, kitara), DJ Santa Monica (DJ) ja Spear Rib (rummut). Kaikki yhtyeen jäsenet käyttävät musiikkivideoissa ja konserteissa susinaamareita.
Philip Bailey
Philip Irvin Bailey (s. 1951) on yhdysvaltalainen R&B-laulaja ja perkussionisti. Hänet tunnetaan erityisesti Earth, Wind & Fire -yhtyeen laulajana. Bailey liittyi Earth, Wind & Fireen vuonna 1973 ja lauloi yhtyeessä 1980-luvun alkuun asti. Hänen neljän oktaavin äänialansa toi tärkeän lisän Maurice Whiten tenoriäänelle ja oli tärkeä osa yhtyeen suosiota. Earth, Wind & Fire voitti kuusi Grammy-palkintoa ja neljä American Music Awardia ja saavutti yli 50 kulta- ja platinalevyä. Bailey on jatkanut yhtyeen toimintaa kahden alkuperäisjäsenen, Verdine Whiten ja Ralph Johnsonin kanssa vielä 2020-luvulla.
Vuonna 1983 Bailey aloitti soolouran. Hänen ensimmäinen hittinsä sooloartistina oli Phil Collinsin kanssa duettona laulettu ”Easy Lover” vuoden 1984 albumilta Chinese Wall. Vuonna 1987 Earth, Wind & Fire koottiin uudelleen yhteen. He nauhoittivat albumit Touch the World (1987), Heritage (1990) ja Millennium (1993) ja konsertoivat 1990-luvulla runsaasti.
Vuonna 1999 Bailey äänitti albumin Dreams, jolla esiintyi monia modernin jazzin kärkinimiä. Uusin soololevy ilmestyi vuonna 2019.
Mikko Paananen
Mikko Paananen voi viitata seuraaviin kuuluisiin henkilöihin:
Syväveto
Syväveto on menetelmä, jolla tasomainen metalli- tai muovilevy muovataan kuppimaiseksi. Syvävedolla tarkoitetaan levyn muovaustapaa, jossa levyn tasossa toisessa suunnassa on venytystä ja tätä suuntaa kohtisuorassa suunnassa on tyssäystä. Jos venytys ja tyssäys ovat yhtä suuria, levyn paksuus pysyy muovauksessa vakiona. Jos tyssäys on venytystä suurempi, levy tulee paksummaksi.
Syvävetotilanne saadaan aikaan, kun pyöreä levyaihio työnnetään tuurnalla eli painimella vetorenkaan läpi pienellä välyksellä. Syntyneen kupin kyljissä on syvävetotilanne ja seinämä pysyy vakiopaksuna. Näin valmistetaan esimerkiksi kattila ruostumattomasta teräksestä.
Shining
Shining voi tarkoittaa:
Valtatie 4 (Viro)
thumb|Valtatien kulku Viron kartalla. thumb|Pärnu maantee Tallinnassa. thumb|Maantietä [[Märjamaassa.]]
Valtatie 4 on Viron pohjois–etelä-suuntaisia pääväyliä. Se alkaa Tallinnasta ja kulkee Sauen, Märjamaan, Aren ja Pärnun kautta Latvian rajalle Häädemeesten kunnan Iklan kylään. Tie jatkuu Latvian puolella Riikaan. Valtatie on 192,3 kilometriä pitkä.
Valtatie 4 on osa Eurooppatietä E67 eli Via Balticaa.
Tien kulku
Tie kulkee kolmen maakunnan ja seuraavien kuntien kautta.
Khobin piirikunta
Khobin piirikunta on piirikunta Samegrelo ja Zemo Svanetin hallintoalueella Georgiassa. Piirikunnassa on noin 30 548 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 659 neliökilometriä. Sen keskus on Khobin kaupunki.
Piirikunnan nähtävyyksiin kuuluu historiallinen Khobin luostari. Alueen läpi virtaa Khobin joki.
Reseptori (biokemia)
Reseptori on solun erikoistunut proteiinimolekyyli, joka aktivoituessaan käynnistää siihen kytkeytyvät solun fysiologiset signaalin välitysmekanismit. Reseptoreita aktivoivat elimistön omat viestimolekyylit kuten hormonit, hermoston välittäjäaineet, kasvutekijät ja sytokiinit. Useimmat lääkeaineet vaikuttavat elimistössä sitoutumalla em. viestimolekyylien reseptoreihin joko agonisteina aktivoiden niitä tai antagonisteina estäen niiden aktivoitumista. Reseptoriin sitoutuvia aineita kutsutaan ligandeiksi.
Reseptorien luokittelu
Aiemmin reseptorit jaoteltiin toiminnallisten erojen mukaan, mutta nykyisin ne jaotellaan reseptorigeenien kloonauksen tuoman rakennetiedon mukaan neljään reseptoriperheeseen, joita ovat seuraavat:
Muita kohdemolekyylejä
Reseptorien ohella muita lääkeaineiden kohdemolekyylejä ovat muun muassa muut kuin solukalvoon kiinnittyneet entsyymit (esimerkiksi asetyylikoliiniesteraasi), muut kuin ligandin säätelemät ionikanavat, kuljetusproteiinit (esimerkiksi protonipumppu mahalaukun limakalvon soluissa) ja nukleiinihapot (monien syöpä- ja viruslääkkeiden vaikutuskohde). Tämä merkitys lääkeaineen vaikutuskohteena on erillinen fysiologinen reseptori-merkityksestä. Muun muassa lihassolujen solulimakalvostossa esiintyvää kalsiuminvapautuskanavaa, joka aktivoituessaan vapauttaa kalsiumia solulimaan, kutsutaan ryanodiinireseptoriksi, sillä ryanodiini-kasviemäs sitoutuu siihen. Se ei kuitenkaan ole fysiologisesti reseptori, vaan ionikanava.
Philip Franks
Philip Acford Franks (s. 2. helmikuuta 1956 Lontoo Britannia) on englantilainen teatteriohjaaja ja näyttelijä, joka on näytellyt tv-sarjoissa Oi ihana toukokuu (1991–1993) ja Sydämen asialla (1998–2002), jossa hänen hahmonsa oli ylikonstaapeli Raymond Craddock. Hän kuuluu Royal Shakespeare Companyyn.
Antonio Vivaldi
Elämä
pienoiskuva|vasen|[[Pier Leone Ghezzin karikatyyri Vivaldista vuodelta 1723.]] Vivaldin elämänvaiheista säilyneet tiedot ovat varsin puutteellisia. Tärkeimpiä tietolähteitä on säveltäjän kirjeenvaihto Guido Bentivoglion kanssa.
Vivaldi syntyi perheeseen, jonka isä toimi viulistina Venetsian San Marco -kirkon orkesterissa. Perheessä oli lapsia kaikkiaan kymmenen, joista kolme kuoli muutaman vuoden iässä, ja Antonio oli eloonjääneistä vanhin. Hän sai todennäköisesti nuorena isältään viulunopetusta. 25-vuotiaana, vuonna 1703 hänet vihittiin papiksi, ja hän sai lempinimen il prete rosso (punainen pappi) hiustensa värin takia. Huonon terveytensä vuoksi hän lopetti messujen toimittamisen jo kahden vuoden kuluttua. Samana vuonna Vivaldi sai paikan viulunsoiton opettajana venetsialaisessa yhdistetyssä lastenkodissa ja musiikkioppilaitoksessa, Il Pio Ospedale della Pietàssa. Hän sävelsi, johti orkesteria ja opetti lastenkodin tyttöjä, joiden taso nousi niin korkeaksi, että laitos tuli tunnetuksi taidokkaista viulunsoittajistaan.
Vivaldin 1700-luvun ensimmäisenä vuosikymmenenä säveltämät viulusonaatit ja -konsertot tulivat tunnetuiksi muualla Euroopassa nuottien ansiosta, jotka kaikki julkaistiin Amsterdamissa ja joita uudelleenpainettiin Lontoossa ja Pariisissa. Hänen musiikkiaan levisi paljolti myös käsikirjoitusten muodossa.
Vivaldi oli älykäs ja innostunut työstään. Hän työskenteli erittäin nopeasti, sillä hän pystyi säveltämään oopperan viidessä päivässä. Hänen elämänvaiheensa tunnetaan vain pääpiirteissään, mutta ne osoittavat, että hänen elämänsä oli kiihkeärytmistä.
Vivaldin läpimurtoteos säveltäjänä oli vuonna 1711 Amsterdamissa Estienne Rogerin julkaisema L’estro armonico (opus nr. 3). Kyseessä on 12 lyhyen viulukonserton sarja, jossa solisteja on konsertosta riippuen yksi, kaksi tai neljä ja heitä säestää jousiorkesteri. Teoksesta tuli suosittu ympäri Eurooppaa ja se antoi vaikutteita esimerkiksi Johann Sebastian Bachille, joka myös sovitti teoksen muutamia konserttoja koskettimille.
Wilhelm Canaris
thumb|250px| Amiraali Canariksen muistokirjoitus Flossenbürgin keskitysleirissä Wilhelm Franz Canaris (1. tammikuuta 1887 – 9. huhtikuuta 1945) oli saksalainen amiraali, sotilastiedustelupalvelu Abwehrin johtaja 1935–1944 ja natsihallinnon vastustaja.
Antonio Vivaldi
Elämä
Vuonna 1713 sai ensiesityksensä Vivaldin ensimmäinen ooppera Ottone in villa, ja säveltäjä alkoi keskittyä lähinnä oopperoiden tuottamiseen. Hän sävelsi joka vuosi ainakin yhden oopperan. Viisi vuotta myöhemmin Venetsiassa oli esitetty ainakin kahdeksan Vivaldin oopperaa. Hänen maineensa oli kiirinyt myös Saksaan, jossa hän sai paikan Hessen-Darmstadtin maakreivin kapellimestarina vuonna 1718. Hänen tehtäviinsä kuului muun muassa oopperoiden esittäminen kolmen vuoden ajan Mantovassa ja lisäksi muissa kaupungeissa, kuten Firenzessä, Vicenzassa ja kotikaupungissaan Venetsiassa.
Wilhelm Canaris
Elämäkerta
Canaris oli kotoisin Aplerbeckista, läheltä Dortmundia. Vuonna 1905 hän liittyi 18-vuotiaana Saksan keisarikunnan laivastoon (Kaiserliche Marine) ja ensimmäisen maailmansodan puhjetessa hän oli SMS Dresdenin tiedustelupäällikkönä. Falklandsaarten taistelussa SMS Dresden vältteli pitkään brittilaivastoa, mutta saatiin kiinni Camberlandin lahdella maaliskuussa 1915, jolloin miehistö upotti sen, ettei laiva jäisi briteille. Canaris joutui vangiksi Chileen, mutta pakeni elokuussa 1915. Sujuvasti espanjaa puhumaan oppinut Canaris palasi myöhemmin kauppalaivalla takaisin Saksaan.
Antonio Vivaldi
Elämä
Vuonna 1723 Vivaldi palasi La Pietàan, jossa hänen työsopimukseensa lisättiin sopimus matkoista muualle Eurooppaan. Säveltäjän nimi säilyi oppilaitoksen kirjoissa vuoteen 1735 asti, mutta vakinaisesti hän pysyi toimessaan vain vuoteen 1725 asti. Jo vuonna 1723 hän teki pitkäkestoisen matkan Roomaan, jossa esitettiin muun muassa oopperat Ercole su’l Termodonte ja Il Giustino. Vuosina 1725–1729 hän oleskeli jälleen suurimmaksi osaksi Venetsiassa, jossa esitettiin useita hänen tuoreita oopperoitaan. Amsterdamissa hän osallistui sikäläisen näyttämön satavuotisjuhliin julkaistiin konsertot opus 8, joihin kuuluu myös Neljä vuodenaikaa. Lisäksi hän omisti vuonna 1727 konserttosarjan opus 9 keisari Kaarle VI:lle, joka löi tämän jälkeen Vivaldin ritariksi.
Wilhelm Canaris
Elämäkerta
Canaris lähetettiin tiedustelutehtävissä Espanjaan, jossa hän selvisi brittien salamurhayrityksestä. Sodan loppuessa hän oli sukellusveneen komentajana Välimerellä tilillään 18 upotusta.
Antonio Vivaldi
Elämä
Vivaldin oopperoita esitettiin Prahassa vuosina 1730–1732, vuonna 1732 Veronassa ja Mantovassa sekä vuosina 1733–1735 Venetsiassa. Vuonna 1735 hän toimi konserttimestarina La Pietàssa ja sävelsi useita vokaaliteoksia, kuten Kyrie, Dixit Dominus, Beatus vir ja Salve Regina, sekä luultavasti osan konsertoistaan. Samana vuonna hänen mainitaan lisäksi toimineen Lothringenin herttuan kapellimestarina.
Wilhelm Canaris
Elämäkerta
Sodan jälkeen hän jäi laivastoon, ensin Freikorpsien jäsenenä ja sitten Reichsmarinessa. Vuonna 1931 hänestä tuli kapteeni ja risteilijä Berlinin ensimmäinen perämies ja myöhemmin taistelulaiva Schlesienin komentaja.
Antonio Vivaldi
Elämä
Viimeisinä elinvuosinaan Vivaldi oli kotikaupungissaan maineikas säveltäjä. Vuoteen 1739 mennessä Italiassa esitettiin ainakin kymmentä hänen säveltämäänsä oopperaa. Vuonna 1738 hänet kutsuttiin Amsterdamiin kaupunginorkesterin satavuotisjuhlakonserttiin, jossa esitettiin myös eräs hänen teoksensa (RV 562). Hän sävelsi neljä teosta esittääkseen ne Puolan kruununprinssi Fredrik Christianin Venetsian-vierailun kunniaksi vuosina 1739–1740. Vivaldi matkusti Wieniin vuoden 1740 loppupuolella. Syyksi arvellaan hänen halunsa tavata hänen musiikkinsa suuri ihailija Kaarle VI. Keisari kuoli kuitenkin pian hänen saapumisensa jälkeen, ja Vivaldi jäi ilman taloudellista tukea. Hän joutui myymään käsikirjoituksiaan, kuten oli jo aiemmin tehnyt rahoittaakseen matkansa Wieniin. Vivaldi kuoli lyhyen ajan sisällä, eräiden lähteiden mukaan unohduksessa ja köyhyydessä. Omien sanojensa mukaan Vivaldi oli koko elämänsä kärsinyt huonosta terveydestä ja rintasairaudesta (mahdollisesti astma).
Wilhelm Canaris
Abwehrin johdossa 1935-1944
Canaris ei ollut milloinkaan Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen jäsen, mutta Adolf Hitlerin noustessa valtaan hänet nimitettiin Abwehrin johtoon 1. tammikuuta 1935 ja ylennettiin samana vuonna vara-amiraaliksi. Canaris oli kuitenkin voimakkaasti isänmaallinen. Hän järjesti vakoiluverkon Espanjaan ja oli mukana päätöksessä lähettää saksalaisia joukkoja Francisco Francon avuksi Espanjan sisällissotaan. Myöhemmin hän alkoi suhtautua kansallissosialismiin vihamielisesti eikä varsinkaan sietänyt sen ”gangsterimaista” tyyliä. Canaris vastusti Tšekkoslovakian miehitystä ja uskoi sodan vievän Saksan tuhoon.
Lokakuussa 1938 amiraali Canaris nimitti Hans von Dohnányin Abwehriin tehtävänään koota yhteen tiedot natsien hirmutöistä. Hans von Dohnányi antoi keräämälleen aineistolle nimen Häpeäkroniikka mutta se tunnetaan yleisemmin nimellä Zossenin arkisto, koska se lukuisten välipiilojen jälkeen piilotettiin Zosseniin. Canaris piti todistusaineiston keruuta tärkeänä, osoituksena liittoutuneille saksalaisesta vastarinnasta natsipuoluetta vastaan, mutta myös argumenttina saksalaisille vallankaappauksen tarpeellisuudesta ja oikeutuksesta.
Antonio Vivaldi
Musiikki
Vivaldin musiikki edustaa tyyliltään italialaista myöhäisbarokkia. Hän uudisti erityisesti konserttoja, jotka hänen säveltäminään olivat tavallisesti kolmiosaisia (nopea–hidas–nopea). Ne toimivat pitkään esimerkkeinä tuleville säveltäjille kaikkialla Euroopassa. Hän kehitti usein harmonisia ja teemallisia kontrasteja (esimerkiksi orkesterin ja soolosoittimen välinen kontrasti) yhdistettynä tonaalisesti määrättyyn rakenteeseen. Esimerkiksi ritornelloissa (samana toistuva jakso, joka vuorottelee konsertoivien jaksojen kanssa) toisiaan kontrastoivat aiheet esiintyvät uudella tavalla yhdisteltyinä. Säveltoistot, murretut kolmisoinnut ja asteikot yhdistyvät vaihteleviin rytmeihin antaen mahdollisuuden lukemattomiin muunteluvaihtoehtoihin. Musiikin ilmaisuvoima ja tunteellisuus enteilivät jo tulevaa romantiikan syntyä. Toisin kuin muut aikansa italialaissäveltäjät, Vivaldi antoi teoksilleen erityiset nimet, jotka kuvastivat teosten luonnetta tai musiikillista sisältöä.
Wilhelm Canaris
Abwehrin johdossa 1935-1944
Canaris oli mukana kahdessa toteutumattomassa suunnitelmassa Hitlerin eliminoimiseksi. On arveltu, että Canaris toimi yhteistyössä brittien MI6:n kanssa. Hänen ennen Puolan offensiivin tekemänsä muistiinpanot päätyivät brittien haltuun. Toisaalta ennen hyökkäystä Neuvostoliittoon hän sai haltuunsa täydelliset tiedot vihollisen asemista. MI6:n johtaja Stewart Menzies jakoi Canarisin vahvat kommunismin vastaiset mielipiteet ja hän ylistikin Canarista sodan jälkeen.
Antonio Vivaldi
Musiikki
Vivaldi oli musiikin historian tuotteliaimpia säveltäjiä. Hänen säilyneeseen tuotantoonsa kuuluu 46 oopperaa (säveltäjän mukaan peräti 94), 512 konserttoa, 19 sinfoniaa ja 108 sonaattia; lisäksi kirkollista ja maallista vokaalimusiikkia (messuja, motetteja, oratorioita, kantaatteja, psalmeja, serenataa ynnä muita) yli 60 teosta. Suurimmassa osassa hengellistä vokaalimusiikkia hän pitäytyi varsin perinteisessä tyylissä. Kiinnostavia vokaaliteoksia ovat esimerkiksi San Marcon traditioon perustuva laaja neliääninen Magnificat, monet motetit sekä mestarillinen Juditha triumphans -oratorio. Teoksen Neljä vuodenaikaa jälkeen Vivaldin suosituin työ on vuonna 1708 sävelletty noin puoli tuntia pitkä kuoroteos, Gloria (RV 589), joka on ollut yleisön suosikki 1950-luvulta alkaen.
Wilhelm Canaris
Abwehrin johdossa 1935-1944
Canaris oli todistamassa SS-joukkojen tekemiä juutalaisten joukkomurhia Puolassa ja esitti niistä Hitlerille vastalauseensa. Pian Vatikaanivaltio alkoi saada murhista Abwehrin tiedusteluverkon keräämiä tietoja, jotka Canaris välitti tohtori Josef Müllerille. Canaris tapasi myös brittitiedustelun agentteja Espanjassa ja Yhdysvaltoja edustaneen George H. Earlen Istanbulissa.
Antonio Vivaldi
Musiikki
RV ja numero Vivaldin teosten perässä viittaa Peter Ryomin laatimaan teosluetteloon (Ryom-Verzeichnis; 1974, uudistettu painos 1986). Aikanaan Vivaldin teokset julkaistiin myös opusnumeroilla, joista ei kuitenkaan käy ilmi lukuisia muunneltuja versioita, joita Vivaldi monesti valmisteli erityistilaisuuksia varten.
Wilhelm Canaris
Abwehrin johdossa 1935-1944
Natsien vielä siinä vaiheessa luotettavana pitämä Canaris ylennettiin tammikuussa 1940 amiraaliksi. Hänellä oli kuitenkin jo vaikutusvaltaisia vastustajia, muiden muassa Heinrich Himmler. Vähitellen Canarisin harjoittama kaksoispeli alkoi paljastua ja hänen asemansa heiketä. Hitler erotti Canarisin Abwehrin johdosta helmikuussa 1944, korvasi hänet Walter Schellenbergilla ja liitti koko Abwehrin SS:n Sicherheitsdienstiin (SD).
Antonio Vivaldi
Opusnumeroidut (säveltäjän elinaikana julkaistut) teokset
Lisäksi Op. 13: Il pastor fido (Uskollinen paimen), 6 sonaattia säkkipillille, kampiliiralle ja viola d’amorelle (1737, todellinen säveltäjä Nicolas Chédeville)
Wilhelm Canaris
Abwehrin johdossa 1935-1944
Joulukuussa 1942 Suomen päämajan tiedustelupäällikkö eversti Aladár Paasonen tapasi Canarisin Kööpenhaminassa ja esitti tälle kahdenkeskisessä keskustelussa rohkeasti oman pessimistisen näkemyksensä sodan lopputuloksesta niin Saksan kuin Suomenkin kannalta. Paasosen yllätykseksi Canaris sanoi olevansa täsmälleen samaa mieltä: "Saksa ei voi voittaa sotaa. Itse asiassa olemme jo hävinneet sodan. Puna-armeijaa ei ole lyöty, ja liittoutuneiden voimavarat ovat ehtymättömät." Palattuaan kotimaahan Paasonen selosti Canarisin kanssa käymänsä keskustelun Suomen poliittiselle ja sotilaalliselle johdolle, minkä seurauksena Suomen korkein sotilasjohto ja Rangellin hallituksen ydinryhmä asettivat Mikkelissä pitämässään neuvottelussa helmikuussa 1943 tavoitteeksi Suomen irtautumisen suursodasta.
Antonio Vivaldi
Kirkkomusiikki
yli 60 teosta, kuten:
Wilhelm Canaris
Kotiaresti, pidätys ja Flossenbürg
Muutamia viikkoja myöhemmin Canaris asetettiin kotiarestiin, mikä esti häntä aktiivisesti osallistumasta heinäkuun 20. päivän salaliittoon Hitleriä vastaan. Hänet kuitenkin vangittiin ja tuomittiin SS:n kenttäoikeudessa kuolemaan. Canaris teloitettiin hirttämällä Flossenbürgin keskitysleirissä 9. huhtikuuta 1945, vain muutamia viikkoja ennen sodan päättymistä.
Antonio Vivaldi
Neljä vuodenaikaa
Vivaldi antoi nimen Le quattro stagioni opuksen 8 neljälle ensimmäiselle konsertolle. Ne kuvaavat sävelten kielellä eri vuodenaikojen tunnelmaa. Esimerkiksi talvi on synkkä ja hyytävä, kesässä taas voi kuulla lintujen laulua ja hyönteisten lentoa muistuttavia säveliä. Konsertot ovat Vivaldille tyypillisiä siten, että jokainen niistä on kolmiosainen ja hidas osa on kahden nopeamman välissä. Vivaldi kirjoitti konserttoja varten erityisen sonetin luettavaksi musiikin tahdissa. Neljää vuodenaikaa pidetään yhtenä ensimmäisistä sävelrunoista. Teos tuli kunnolla esille vasta 1950-luvulla, jolloin siitä julkaistiin ensimmäiset äänitteet. Nykyään se on Vivaldin muita sävellyksiä selvästi suositumpi ja samalla taidemusiikin tunnetuimpia ja tärkeimpiä teoksia.
Agents Is Back!
Agents Is Back! on suomalaisen Agents-yhtyeen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1996. Albumi on yhtyeen toinen solisti Jorma Kääriäisen kanssa.
Kungfu
thumb|Bruce Lee teki kungfun länsimaissa tunnetuksi.
Kungfu (功夫, pinyin: gōngfu) on yhteisnimitys Kiinasta lähtöisin oleville taistelulajeille. Sana tarkoittaa taitoa ja työtä. Tämä viittaa kungfun vaatimaan vuosien pitkäjännitteiseen ja kärsivälliseen harjoittelemiseen. Periaatteessa kungfua voi olla siis jokin muukin kuin taistelutaitojen harjoittelu. Sanaa käytetään samalla tavoin yläkäsitteenä kuin japanilaisia taistelulajeja tarkoittava budō tai korealaisia lajeja tarkoittava mudo.
Kiinassa on monia temppeleitä, joissa opetetaan kungfua. Jotkut buddhalaiset munkit ovat omaksuneet useita alun perin soturien käyttämiä harjoitteita parantaakseen terveyttään ja keskittymiskykyään ja sitä kautta henkisten harjoituksiensa laatua. Tunnetuin kungfutemppeli on Shaolinin temppeli Kiinassa, jonka soturimunkeista kerrotaan lukuisia tarinoita. Suurin osa kungfun tyylisuunnista on kuitenkin kehittynyt temppelien ulkopuolella. Tyylejä onkin Kiinassa erittäin monia.
Parhaiten kungfu tunnetaan hongkongilaisista, esimerkiksi Bruce Leen, Jackie Chanin ja Donnie Yenin tähdittämistä toimintaelokuvista.
Kungfu-tyylit ja harjoittelu
Perinteisesti joissakin tyylisuunnissa kiinalaiset kungfu-mestarit ovat olleet myös lääkäreitä. Näissä tyyleissä käsitelläänkin jonkin verran anatomiaa ja kiinalaista lääketiedettä, mutta erot eri opettajien ja tyylien välillä ovat suuria: Toisissa korostetaan teknisen muodon puhtautta, kun taas toisissa keskitytään epämuodollisemman kamppailuvalmiuden omaksumiseen.
Margaretha af Ugglas
Märta Margaretha af Ugglas, o.s. Stenbeck (s. 5. tammikuuta 1939) on ruotsalainen Maltillisen kokoomuksen poliitikko. Ugglas oli Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön puheenjohtaja vuonna 1993. Hän on ekonomi ja kirjoittanut toimittajana Svenska Dagbladetiin.
ABT Schaeffler FE02
ABT Schaeffler FE02 on Formula E -sarjaan suunniteltu sähköauto, jolla Abt Sportsline -talli kilpaili kaudella 2016–2017. Autolla kilpailivat Lucas di Grassi ja Daniel Abt.
Pidgin
Pidgin on yksinkertainen kieli, joka syntyy, kun toistensa kieliä ymmärtämättömien ryhmien täytyy löytää nopeasti tapa pystyä kommunikoimaan toistensa kanssa. Pidginin sanasto on yleensä suurimmaksi osaksi peräisin yhdestä kielestä, mutta sanasto on suppea ja sanat lyhyitä.
Miguel Ángel Moratinos
thumb|right|Miguel Ángel Moratinos Miguel Ángel Moratinos (s. 8. kesäkuuta 1951, Madrid) on espanjalainen diplomaatti ja sosialistisen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi maansa ulkoministerinä 2004 - 2010 ja oli vuonna 2007 Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön puheenjohtaja.
Moratinos nimettiin vuonna 2009 Belgradin kaupungin kunnia-asukkaaksi.
Pidgin
Jokaisella pidginillä on oma kielellinen rakenteensa, joka käyttäjän täytyy opetella. Pidgin on normaalisti vieras ja opittu kieli jokaiselle kommunikaation osapuolelle, eikä yleensä kenenkään äidinkieli. Pidgin kehittyy vasta toistuvan tai pitkäaikaisen kontaktin seurauksena, eikä satunnaisessa kohtaamisessa käytetty sekakielinen kommunikaatio vielä ole pidginiä. Pidginiä käytetään yhteisenä kielenä eli lingua francana tyypillisesti vain erityisissä tilanteissa, kuten torilla tai plantaasilla, mutta ei kyseisen tilanteen ulkopuolella, kuten kotona tai sosiaalisissa tilanteissa.
Etymologia
Pidgin-sanan taustaa ei tiedetä varmuudella, ja siitä on esitetty useita teorioita. Yleisimmin hyväksytyn teorian mukaan sana tulee Kiinan pidgin-englannin tavasta ääntää sana business, ‘liiketoiminta’.
Ominaisuuksia
Pidgin on yksinkertaistettu kieli, jossa on tyypillisesti vain noin 800–1000 sanaa ja rajoittunut määrä kieliopillisia rakenteita. Vokaaleita on vain vähän, esimerkiksi vokaalit /a, e, i, o, u/ mutta ei pyöreitä etuvokaaleja /y, ö/. Myös konsonantteja on joko vähän tai korkeintaan keskimääräisen paljon. Konsonanttiklustereita ei esiinny, ja konsonanttiin päättyvät tavut ovat rajoitettuja tai puuttuvat kokonaan. Tooneja ei esiinny.
Sidottuja morfeemeja ei käytetä, eli pidginit ovat äärimmäisen isoloivia kieliä, joissa jokainen morfeemi muodostaa itsenäisen sanan. Jos aikamuoto, aspekti tai kongruenssi esiintyvät, niitä kuvataan erillisillä sanoilla. Jos monikkoa ja adjektiivien superlatiivia kuvataan lainkaan, se voi tapahtua toistolla. Myös lauseoppi on rajoitettua. Sisäkkäisiä lausekkeita ei yleensä esiinny.